stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nuijamies

Nuijamies tarkoittaa seuraavia asioita:
nuijamies, nuijasotaan osallistunut talonpoika
nuijamies eli villimies, vaakunahahmo
Lapin läänin vaakuna
Lappeenrannan vaakuna
Nuijamies, Elokuva Luotolan elokuvateatteri Lappeenrannassa
Kulttuuritila Nuijamies, vanhassa elokuvateatterissa toimiva kulttuuritila
Nuijamies, Mikkelin kaupunginosa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Nuijamies”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Isoriikinkukkokehrääjä

| Isoriikinkukkokehrääjä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Kehrääjämäiset Bombycoidea
Heimo::  Riikinkukkokehrääjät Saturniidae
Alaheimo::  Saturniinae
Suku::  Saturnia
Laji::  pyri
Kaksiosainen nimi
 Saturnia pyri  (Denis & Schiffermüller, 1775) 
Katso myös
   Isoriikinkukkokehrääjä Wikispeciesissä   Isoriikinkukkokehrääjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Isoriikinkukkokehrääjä (Saturnia pyri) on Euroopan kookkain luonnonvarainen perhoslaji.
Koko ja ulkonäkö

Isoriikinkukkokehrääjän siipien kärkiväli voi olla jopa 9–17 cm, koiraat ovat naarasta pienempiä. Perhonen on yleisväritykseltään ruskean harmaa ja kaikissa siivissä on kirjava silmätäplä. Etusiipien tyvi ja selkä ovat tumman suklaanruskeat.
♂
♂ △
Levinneisyys ja lentoaika

Isoriikinkukkokehrääjä esiintyy Pohjois-Afrikassa, Euroopassa lähinnä Alppien eteläpuolella ja levinneisyysalue jatkuu pitkälle Aasiaan. Lentää elinalueellaan maaliskuun lopusta kesäkuuhun.
Elinympäristö ja elintavat

Laji lentää öisin. Isoriikinkukkokehrääjä elää avoimessa maastossa, jossa on joitakin pensaita ja puita. Talvehtii kotelona yhdestä kahteen kertaa.
Ravintokasvi

Toukan pääasiallinen ravintokasvi on saksanpähkinä, mutta laji kelpuuttaa myös koko joukon muita lajeja.
Aiheesta muualla

Saturnia
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
Plantwise: Giant emperor moth (Saturnia pyri) (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Saturnia pyri (giant emperor moth) (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Saturnia pyri, the Giant peacock moth (englanniksi)
Nicolás de la Cruz

Nicolás de la Cruz helmikuussa 2017.
Diego Nicolás de la Cruz Arcosa (s. 1. kesäkuuta 1997 Montevideo) on uruguaylainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa argentiinalaista River Platea. Hän on pelannut Uruguayn A-maajoukkueessa lokakuusta 2020 alkaen.
De la Cruz aloitti liigauransa kotimaassaan montevideolaisen Liverpoolin joukkueessa. Hän siirtyi elokuussa 2017 argentiinalaisseura River Plateen. Joukkue voitti Copa Libertadoresin vuonna 2018 mutta de la Cruz pelasi vain yhdessä alkulohko-ottelussa ja puolivälierien jälkimmäisessä ottelussa. Hän on pelannut vuoden 2022 loppuun mennessä Argentiinan liigassa 109 ottelua ja tehnyt niissä 17 maalia.
De la Cruz pelasi Uruguayn nuorisomaajoukkueissa. Hän voitti alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa vuonna 2017 ikäluokan Etelä-Amerikan mestaruuden ja oli myöhemmin samana vuonna joukkueen kapteeni ikäluokan MM-kilpailuissa, joissa Uruguay sijoittui neljänneksi. Hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kuusi ensimmäistä ottelua ja tuli vaihdosta kentälle pronssiottelussa. Hän teki maalin neljännesvälieräottelussa Saudi-Arabiaa ja välieräottelussa Venezuelaa vastaan mutta epäonnistui jälkimmäisen päättäneessä rangaistuspotkukilpailussa joukkueensa viidentenä laukojana.
De la Cruz pelasi Uruguayn A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran MM-karsintaotteluissa Chileä ja Ecuadoria vastaan lokakuussa 2020 sekä Kolumbiaa ja Brasiliaa vastaan marraskuussa 2020. Vuonna 2021 hän pelasi kahdeksan maaottelua. Copa Américassa 2021 hän pelasi neljä alkulohko-ottelua mutta jäi terveysongelmien vuoksi pois tappiollisesta puolivälieräottelusta. Vuonna 2022 hän pelasi seitsemän maaottelua ja teki ensimmäiset A-maaottelumaalinsa ystävyysotteluissa Panamaa ja Kanadaa vastaan. Vuoden 2022 päättäneissä Qatarin MM-kilpailuissa hän tuli vaihdosta kentälle alkulohko-otteluissa Etelä-Koreaa ja Ghanaa vastaan.
De la Cruz on pelannut vuoden 2022 loppuun mennessä 19 A-maaottelua, joissa hän on ollut 12 kertaa avauskokoonpanossa.
Nitran alue

| Nitran alue Nitriansky kraj |
| --- | --- |
 Nitran keskustaa
 Lippu:  Vaakuna
 Alueen sijainti Slovakiassa
Valtio:  Slovakia
Piirejä:  7
Perustettu:  1996
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Nitra
Pinta-ala:  6 343 km²
Väkiluku (2021)  ():  677 900
 
Verkkosivu
Nitran alue (slovakiksi Nitriansky kraj) on yksi Slovakian hallinnollisista alueista. Se sijaitsee maan länsiosassa ja rajautuu etelässä Unkariin, lännessä Trnavan, pohjoisessa Trenčínin ja idässä Banská Bystrican alueeseen. Nitran alueen keskuskaupunki on Nitra. Alueen pinta-ala on 6 343 neliökilometriä (12,9 % Slovakian alueesta).
Vuoden 2021 väestönlaskennan mukaan alueella on 677 600 asukasta.
Alue jakautuu seitsemään piiriin (okresy):
Komárno
Levice
Nitra
Nové Zámky (mukaan lukien Štúrovo)
Šaľa
Topoľčany
Zlaté Moravce
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nitran alue Wikimedia Commonsissa
Slovakian alueellinen jako
Banská Bystrica
Bratislava
Košice
Nitra
Prešov
Trenčín
Trnava
Žilina
Isoritarinkannus

| Isoritarinkannus |
| --- | --- |
 Viljellyn isoritarinkannuslajikkeen näyttäviä kukintoja.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Ranunculales
Heimo::  Leinikkikasvit Ranunculaceae
Suku::  Ritarinkannukset Delphinium
Laji::  elatum
Kaksiosainen nimi
 Delphinium elatum  L. 
Katso myös
   Isoritarinkannus Wikispeciesissä   Isoritarinkannus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Isoritarinkannus on (Delphinium elatum) on näyttäväkukkainen, myrkyllinen leinikkikasvi. Sitä viljellään yleisesti myös koristekasvina.
Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen isoritarinkannus kasvaa 50–170 cm korkeaksi. Varsi on pysty, kalju tai yläosastaan niukkakarvainen. Isokokoiset lehdet ovat pitkin vartta. Lehtilapa on herttatyvinen ja 3–5-jakoinen; liuskat ovat melko leveitä ja toistamiseen liuskaisia tai hampaisia. Kukinto on terttumainen ja harsu, ja voi olla joko haaraton tai haarova. Siniset kukat ovat vastakohtaisia ja 1,5–3 cm leveitä. Verhiö on viisilehtinen ja teriömäinen. Ylin verholehti on kannuksellinen, kannus on 12–20 mm pitkä. Teriö on nelilehtinen, terälehdet ovat verholehtiö pienempiä. Kaksi ylempää terälehteä on mesilehtiä ja niiden yhteinen kannus on verholehden kannuksen sisällä. Kaksi alempaa terälehteä eivät ole mesilehtiä, niiden kynsi on pitkä ja kapea, lapa pyöreähkö ja tavallisesti väriltään mustahko tai sininen. Suomessa isoritarinkannus kukkii heinä-elokuussa. Kukinnan jälkeen kukkiin kehittyy kolme 14–20 mm pitkää tuppiloa. Laji leviää myös vahvojen juurakoiden varassa, joiden avulla se saattaa muodostaa laajoja kasvustoja.
Isoritarinkannus muistuttaa varsinkin lehdiltään jonkin verran toisia leinikkikasvilajeja, ukonhattuja.
Levinneisyys

Luonnonvaraisena isoritarinkannusta kasvaa Euroopassa Alpeilla, Karpaateilla ja Tatravuoristossa, toisaalta Luoteis- ja Keski-Venäjällä sekä paikoitellen eri puolilla Siperiaa. Viljelykarkulaisena se on levinnyt lähinnä Fennoskandiaan ja Baltiaan. Suomessa isoritarinkannusta voi tavata harvinaisena uustulokkaana koko maasta.
Elinympäristö

Alkuperäisellä levinneisyysalueellaan isoritarinkannus on vuoristojen ja lehtojen kasvi. Suomessa isoritarinkannusta kasvaa luonnossa toisinaan viljelyjäänteenä tai -karkulaisena kaatopaikoilla ja pihojen reunusmetsissä. Se saattaa esimerkiksi rehottaa suurina kasvustoina vanhoilla huvilatonteilla. Luonnonympäristöihin kasvi ei Suomessa kuitenkaan leviä.
Käyttö

Isoritarinkannus on vanha ja yleinen puutarhojen koristekasvi. Esimerkiksi Oulussa sitä tiedetään kasvatetun ainakin 1800-luvun puolivälistä alkaen. Nykyään lajista viljellään useita risteymäperäisiä lajikkeita.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Isoritarinkannus (Delphinium elatum)
Kasviatlas 2018: Isoritarinkannuksen (Delphinium elatum) levinneisyys Suomessa
Luontoportti: Isoritarinkannus (Delphinium elatum)
Pohjolan kasvien pauloissa: Delphinium elatum - isoritarinkannus
United States Department of Agriculture (USDA): Delphinium elatum (englanniksi)
Isoritarinkannuksen kukkia.
Isoritarinkannus kuvattuna luonnonvaraisena Puolassa.
Nora (Liechtensteinin prinsessa)

| Nora |
| --- | --- |
 Rietbergin kreivitär Mariñon markiisitar
 Prinsessa Nora vuonna 2012.
Syntynyt:  31. lokakuuta 1950 (ikä 73) Zürich, Sveitsi
Puoliso:  Mariñon markiisi Vicente Sartorius y Cabeza de Vaca
Lapset:  María Teresa Sartorius y de Liechtenstein
Koko nimi:  Norberta Elisabeth Maria Assunta Josefine Georgine et omnes sancti von und zu Liechtenstein
Suku:  Liechtenstein
Isä:  Frans Joosef II
Äiti:  Georgina von Wilczek
Uskonto:  roomalaiskatolilainen
Liechtensteinin prinsessa, Rietbergin kreivitär ja Mariñon markiisitar Norberta (Nora) Elisabeth Maria Assunta Josefine Georgine s. 31. lokakuuta 1950 Zürich, Sveitsi on edesmenneen Liechtensteinin ruhtinaan Franz Josef II:n ja tämän puolison, kreivitär Gina von Wilczekin tytär ja hallitsevan Liechtensteinin ruhtinaan Hans Adam II:n sisko.
Prinsessa Nora opiskeli Geneven yliopistossa ja geneveläisessä Graduate Institute of International Studies -instituutissa. Hän on toiminut muun muassa tutkimusavustajana Maailmanpankissa Washingtonissa, Kansainvälisessä ympäristö- ja kehitysinstituutissa Lontoossa sekä lukuisissa avustus-, koulutus- ja katolista kirkkoa lähellä olevissa järjestöissä.
Prinsessa Nora valittiin isänsä ruhtinas Franz Josef II:n jälkeen Kansainvälisen olympiakomitean (KOK) jäseneksi vuonna 1984. Hän toimi Liechtensteinin kansallisen olympiakomitean puheenjohtajana vuosina 1982–1992. Vuonna 2002 hän oli perustamassa ruhtinaskuntaan rahastoa Special Olympics, jonka tarkoituksena on tukea ruhtinaskunnan kehitysvammaisten urheilua ja liikuntaa olympia-aatteen hengessä. Hän toimi Liechtensteinin partioliikkeessä myös aktiivina vuosina 1973–1990.
Prinsessa Nora avioitui vuonna 1988 espanjalaisen de Mariñon 4. markiisin Vicente Sartorius y Cabeza de Vacan (1931–2002) kanssa. Heille syntyi vuonna 1992 tytär Maria Teresa.
Nora

Nora tarkoittaa seuraavia asioita:
Nora, Suomessa myös Noora, naisen etunimi
Nora, Liechtensteinin prinsessa, ruhtinas Franz Josef II:n tytär, Hans Adam II:n sisar
Noran kunta, kunta Ruotsissa
Nora, Noran kunnan keskustaajama Ruotsissa
Nora, saari Eritrean rannikolla
Nora ja Nora 2, talvisodan aikaiset lentokentät Kemijärvellä
Nora, nykyisin nimellä Nukkekoti tunnettu Henrik Ibsenin näytelmä
Hurrikaani Nora, hirmumyrsky itäisellä Tyynellämerellä syyskuussa 1997
Nora, sukunimenä:
Liina Nora (s. 2002), suomalainen jalkapalloilija
Martti Nora, oik. Matti Kokkonen (1932–1992), suomalainen radiosähköttäjä ja kirjailija
Pierre Nora (s. 1931), ranskalainen historioitsija
Yrjö Nora (vuoteen 1933 Nygren) (1910–1994), suomalainen pika- ja aitajuoksija ja liikunnan järjestöaktiivi.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Nora”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Iboteenihappo

| Iboteenihappo |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-amino-2-(3-okso-1,2-oksatsol-5-yyli)etikkahappo
CAS-numero:  2552-55-8
PubChem CID:  1233 ja 12310764
SMILES:  C1=C(ONC1=O)C(C(=O)O)N
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C5H6N2O4
Moolimassa:  158,11 g/mol
Sulamispiste:  151–152 °C (kidevedetön)
Kiehumispiste:  -
Tiheys:  1,621 g/cm3
Liukoisuus veteen:  liukenee veteen
  
Iboteenihappo on vesiliukoinen, luonnossa esiintyvä aminohappo, joka on huoneenlämmössä puhtaana kemikaalina valkoinen ja kiteinen yhdiste. Iboteenihappoa on saatavilla kaupallisesti ja sitä esiintyy luontaisesti eräissä sienissä. Iboteenihappo eristettiin ensimmäisen kerran 1960-luvulla pantterikärpässientä muistuttavasta Amanita ibotengutake -sienestä.
Käyttö

Iboteenihappoa käytetään agonistisen luonteensa vuoksi paljon tieteellisessä tutkimuksessa, lähinnä eläinkokeissa. Iboteenihappo on osoittautunut hiiri- ja rottakokeissa voimakkaaksi neurotoksiiniksi, joka vaurioittaa koe-eläinten aivoja ruiskutettaessa suoraan aivoihin. Hiirimallien avulla on tutkittu myös muun muassa kemikaalin vaikutuksia muistiin ja oppimiskykyyn. Tutkimukset ovat antaneet myös tietoa aivojen välittäjäainereseptorien toiminnasta.
Edellisten lisäksi on tutkittu iboteenihapon hyönteisiä tappavia ominaisuuksia, mutta kemikaalin teho on todettu heikoksi. Historiallisessa mielessä iboteenihappoa on käytetty punakärpässienien mukana nautittuna shamaaniperinteessä ainakin Itä-Siperiassa. Sienen nauttimisella oli lääkinnällisiä tarkoituksia ja sitä käytettiin myös päihteenä.
Iboteenihapon kemiaa

Iboteenihappo on luontainen aminohappo, jonka sulamispiste on monohydraattina 145 °C ja puhtaana 151–152 °C. Yhdisteelle ei voida määrittää kiehumispistettä, koska se hajoaa kuumennettaessa. Iboteenihappo esiintyy yleensä kidevedellisenä. Kideveden poistaminen,  samoin kuin kuumentaminen, saa kemikaalin herkästi dekarboksyloitumaan, mikä on poikkeuksellinen ominaisuus luonnossa esiintyvälle aminohapolle.  Puhdasta iboteenihappoa on suhteellisen vaikeaa saada liukenemaan kylmään veteen, ja kylmää vettä voidaankin käyttää uudelleenkiteyttämisen väliaineena.
Iboteenihaposta voidaan helposti valmistaa johdannaiskemikaaleja, koska molekyylin rengasrakenteessa oleva N-O -sidos helpottaa vedyn liittämistä runkohiileen. Tällöin iboteenihaposta muodostuu erittäin reaktiivinen alfa-aminoketoni, josta olosuhteista riippuen voidaan muodostaan erilaisia johdannaisia. Iboteenihapon johdannaisten valmistukseen liittyen tunnetaan lukuisia kemiallisia reaktioita.
Iboteenihappo sienissä

Useat Amanita-suvun sienet tuottavat iboteenihappoa. Näitä sieniä ovat muun muassa punakärpässieni (Amanita muscaria), pantterikärpässieni (Amanita pantherina) ja ruskokärpässieni (Amanita regalis).
Happopitoisuus jakautuu sieneen epätasaisesti. On osoittautunut, että suurimmat pitoisuudet keskittyvät sienen lakin kuoren tuntumaan. Keskikokoisessa punakärpässienessä (lakki läpimitaltaan 10–15 cm) on laskettu enimmillään olevan 70 mg iboteenihappoa. Keskimäärin saannon on laskettu olevan kuitenkin keskimäärin 30–35 mg sientä kohden. Toisen lähteen mukaan punakärpässienessä (Amanita muscaria) iboteenihappoa on raportoitu olevan keskimäärin noin 0,34 mg/ml.
Pitoisuudet vähenevät kuivatuissa sienissä ajan mittaan, joskin kemikaalin säilyvyys on suhteellisen hyvä. Toksisen vaikutuksen on raportoitu säilyneen kuivatuissa sienissä vähintään seitsemän vuotta. Iboteenihappo on osoittautunut kemiallisesti epävakaaksi yhdisteeksi sienten uutto- ja puhdistusprosessissa, jolloin voi tapahtua suurtakin hävikkiä.
Käyttäytyminen elimistössä

Iboteenihappo imeytyy nopeasti ruoansulatuskanavasta elimistöön. Iboteenihappo läpäisee ihmisen veri-aivoesteen, mutta suurin osa nautitusta haposta erittyy muuttumattomana virtsaan. Iboteenihappo on agonisti, joka jäljittelee glutamaatin toimintaa, joka on aivojen tärkein hermosolujen toimintaa kiihdyttävä välittäjäaine. Iboteenihapon psykoaktiiviset vaikutukset elimistössä välittyvät N-metyyli-D-aspartaattireseptorien (NMDA-reseptorien) kautta. On todennäköistä, että iboteenihappo aktivoi NMDA-reseptorien lisäksi myös aivojen trans-ACPD-reseptoreita. Jälkimmäisten reseptorien aktivaatio ei kuitenkaan johda neurotoksisiin vaikutuksiin.
Iboteenihapon neurotoksisia vaikutuksia elimistössä lisää glysiini. Ditsosilpiini (MK-801) puolestaan estää kemikaalin neurotoksisuutta salpaamalla NMDA-reseptoreja. Osa iboteenihaposta dekarboksyloituu elimistössä muskimoliksi, psykoaktiiviseksi GABAA-agonistiksi, joten se jäljittelee elimistön oman välittäjäaineen, gamma-aminovoihapon toimintaa.
Myrkytysoireet

Iboteenihappo aiheuttaa nautittaessa muuntuneen tajunnantilan 50–100 mg annostuksella. Päihtyminen saavutetaan 2–3 tunnin kuluttua suun kautta saadun annoksen jälkeen. Päihtymisen seurauksena koetaan usein hallusinaatioita tai näkökentän vääristymiä, lihasnykinää sekä muuntuneita aistimuksia. Tavallisesti oireet katoavat annoksen koosta riippuen 6–8 tunnin kuluessa. Psykoaktiivisiin vaikutuksiin riittää yhden punakärpässienen tai pantterikärpässienen syöminen.
Myrkytystilastoja

Iboteenihappoa sisältäviin sieniin liittyviä myrkytystapauksia raportoitiin USA:ssa vuonna 2009 61 kpl. Tapauksista 60 % johtui viihdekäytöstä. Iboteenihappoa sisältäviin sieniin liittyy harvoin kuolemantapauksia: USA:ssa raportoitiin yksi tällainen tapaus vuonna 2004 ja edellinen vastaavanlainen tapaus oli raportoitu vuonna 1992.
Aiheesta muualla

PubChem: Ibotenic acid (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Ibotenic acid (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Ibotenic acid (englanniksi)
Punakärpässieni tuottaa useita erilaisia toksiineja, muun muassa iboteenihappoa.
Iboteenihappo jäljittelee glutamaatin toimintaa. Neurotoksisia vaikutuksia tehostaa glysiinin läsnäolo.
Pantterikärpässienen iboteenihappopitoisuus on suurempi kuin punakärpässienellä.
Muuramen työväentalo

| Muuramen työväentalo |
| --- | --- |
 Muuramen Työväentalo 2014.
Osoite:  Nisulantie 2,  40950 Muurame
Sijainti:  Muurame
Koordinaatit:  62°07′53″N, 25°40′15″E
Valmistumisvuosi:  1926
Rakennuttaja:  Muuramen työväenyhdistys
Omistaja:  Muuramen Yritys ja Muuramen työväenyhdistys
Runkorakenne:  hirsi, lauta
Kerrosluku:  1+
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Muuramen työväentalon kattotalkoot 1910
Kuva Muuramen työväentalosta 1960-luvulla tehdystä maalauksesta
Muuramen työväentalo on Muuramen kirkonkylän keskustassa sijaitseva työväentalo, joka on rakennushistoriallisesti, historiallisesti ja maisemallisesti arvokas. Talo edustaa työväentalorakentamiselle ominaista rakennustyyppiä.
Taloa hallinnoivat Muuramen Yritys ry ja Muuramen työväenyhdistys, jotka vuokraavat taloa erilaisiin tilaisuuksiin.
Historia

Muuramen työväenyhdistys on perustettu vuonna 1905. Ensimmäinen talo on rakennettu vuonna 1908 leipuri Noroselta ostetusta talosta. Alkuperäinen ajatus oli rakentaa talo yhdessä nuorisoseuran kanssa, mutta hanke raukesi.
Sisällissodan puhjettua työväentalo joutui keväällä 1918 vankilaksi. 1920-luvulla talon ylläpito kävi vaikeaksi, koska talo sijaitsi vuokamaalla eikä vuokra-aikaa saatu enää jatkettua. Talo purettiin vuonna 1922 tai 1923.
Uutta taloa varten hankittiin vuonna 1921 tontti yhdessä urheiluseura Yrityksen kanssa. Talon rakentamiseen vuonna 1926 käytettiin Niemelän talosta ostettua piharakennusta, josta saatiin talon sali. Samana vuonna rakennettiin salin viereen eteinen, ravintola, keittiö ja narikka laudasta. Ennen talvisotaa rakennettiin yläkertaan vahtimestarin asunto ja näyttämön pukuhuone.
Rakennus

Talo on hirsirunkoinen salin osalta, lisäsiipi on laudasta. Talossa on satulakatto, jonka katteena on pelti. Talon perustana on sementtipylväät. Talo on väriltään tummanruskea, vuorilaudat ovat valkoiset. Salin seinissä on valkoinen pahvi.
Taloon on asennettu sähkölämmitys ja kaksi ilmalämpöpumppua. Talon keittiö, wc-tilat ja siivoushuone on uusittu. Samoin on uusittu vesikourut, sadevesikaivo ja sadevesiputket. Saliin on hankittu uudet pöydät ja tuolit.
Toimintaa työväentalolla

Oman toiminnan lisäksi talolla on runsaasti muuta käyttöä.
Niemijärvi (Multia, Sahrajärvi)

| Niemijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Multia, Uurainen
Koordinaatit:  62°26′45″N, 25°08′29″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pengerjoen valuma-alue (14.54)
Laskujoki:  Metsopuro Pengerjokeen 
Järvinumero:  14.548.1.016
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  237,2 m  
Pituus:  570 m  
Leveys:  520 m  
Rantaviiva:  2,306 km  
Pinta-ala:  18,866 ha  
Tilavuus:  0,000347 km³ 
Keskisyvyys:  1,84 m  
Suurin syvyys:  5 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiNiemijärvi 
Niemijärvi  on Keski-Suomessa Multialla ja Uuraisissa Sahrajärven lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 570 metriä pitkä, 520 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 18,9 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järven tilavuudeksi on saatu 347 000 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1,8 metriä ja suurin syvyys on 5,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Jämsän reitin valuma-alueen (14.5) Pengerjoen valuma-alueella (14.54), jonka Ohrajoen valuma-alueeseen (14.548) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 237,2 metriä mpy.
Nicolás de Jesús López Rodríguez

Nicolás de Jesús López Rodríguez
Nicolás de Jesús López Rodríguez (s. 31. lokakuuta 1936 Barranca) on katolisen kirkon 28. kesäkuuta 1991 nimitetty kardinaali. Hänet vihittiin papiksi 18. maaliskuuta 1961 ja piispaksi 25. helmikuuta 1978. Hänet nimitettiin San Francisco de Macorisin piispaksi vuonna 1978, ja hän siirtyi Santo Domingon arkkipiispaksi 1981. Vuonna 1982 hänestä tuli lisäksi Dominikaanisen tasavallan armeijan piispa.
Kardinaalina López Rodríguez osallistui vuoden 2005 konklaavissa uuden paavin valintaan.
Aiheesta muualla

Catholic News Agency: Cardinals: Lopez Rodriguez, Nicolás de Jesús (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Northern Girl

|  Northern Girl> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Prime Minister
Säveltäjä(t):  Kim Breitburg
Sanoittaja(t):  Karen Kavaleryan Evgene Fridlyand Irina Antonyan
Euroviisutiedot
Vuosi:  2002
Maa:  Venäjä
Kieli:  englanti
Sijoitus:  10.
Pisteet:  55
Sanat:  sanoitus
Northern Girl on Prime Ministerin esittämä kappale, jolla se edusti Venäjää vuoden 2002 Eurovision laulukilpailussa Viron Tallinnassa.
Kappale sijoittui Euroviisuissa 24. maan joukosta sijalle 10. 55 pisteellä.
Nigidius Figulus

Publius Nigidius Figulus (n. 98-45 eaa.) oli roomalainen filosofi ja kirjailija.
Elämä

Figulus oli Ciceron ystävä ja tuki tätä Catilinan salaliiton  aikoihin. Vuonna 58 eaa. hän toimi preettorina. Sisällissodassa Figulus oli Pompeiuksen puolella. Tämän hävittyä Julius Caesar tuomitsi hänet maanpakoon, missä hän myös kuoli.
Ciceron mukaan Figulus pyrki jonkinlaisella menestyksellä herättämään pythagoralaisuuden opetuksia henkiin. Tähän kuului matematiikkaa, tähtitiedettä ja astrologiaa sekä myös magian harjoittamista. Suetoniuksen keisarielämäkertojen mukaan hän ennusti Augustuksen suuruuden tämän syntymäpäivänä, ja Apuleius kirjoitti, että hän auttoi löytämään kadonneen rahasumman "noiduttujen poikien" (magici pueri) avulla. Hieronymus kutsui häntä nimellä Pythagoricus et magus.