stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rytmi

Rytmi musiikin käsitteenä tarkoittaa äänen järjestelmällistä jakamista erilaisiin keskenään suhteellisiin aikakestoihin. Absoluuttista aikakestoa tarkoittaa käsite tempo.
J. Combarieun mukaan ”rytmi syntyy siitä, että sävelteoksen esittämiseen tarvittava aika järjestelmällisesti jakaantuu korvalle tajuttavalla lailla”. Ilmari Krohn kuvailee, että ”säveltaiteessa rytmi tarkoittaa sävelteosten osien, – niin laajempien kuin pienempienkin – suhtautumista siihen kokonaisuuteen, johon ne lähinnä kuuluvat”.
Ilmari Krohnin käyttämät rytmiyksiköt:
Iskuala (isku)
Iskupari
Säe
Säepari
Lauseke
Taite, säkeistö
Sikermä
Jakso
Yksiö
Kehiö
Täysiö
Täysiösarja
Iskun puolestaan voidaan katsoa jakautuvan seuraavanlaisesti:
täyspitkä (1) (taaaa)
spondee (1/2 + 1/2) (taa taa)
daktyyli (1/2 + 1/4 + 1/4) (taa ti ti)
vastadaktyyli (1/4 + 1/4 + 1/2) (ti ti taa)
(1/2. 1/4) (ta-aa ti)
(1/4 1/2.) (ti ta-aa)
synkooppi (1/4 + 1/2 + 1/4) (ti taa ti)
trioli (1/3 + 1/3 + 1/3) (ti ti ti)
nelisävel (1/4 + 1/4 + 1/4 + 1/4) (ti ti ti ti)
Kirjallisuutta

Krohn, Ilmari: Musiikin teorian oppijakso, osa I: Rytmioppi. WSOY 1958.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rytmi Wikimedia Commonsissa
Ruth Ke‘elikōlani

| Ruth Ke‘elikōlani |
| --- | --- |

Havaijin saaren kuvernööri
 15.1.1855 – 25.2.1872 30.3.1872 – 2.3.1874  
Edeltäjä:  George Kapeau (vt.)
Seuraaja:  Samuel Kipi
Havaijin ylähuoneen edustaja
 1855–1857  
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. kesäkuuta 1826  Honolulu, Havaiji
Kuollut: 24. toukokuuta 1883 (56 vuotta)  Honolulu, Havaiji
Puoliso:  Leleiohoku I Isaac Young Davis
Lapset:  3
Ruth Ke‘elikōlani (syntymänimeltään Ruth Ke‘elikōlani Keanolani Kanāhoahoa, 17. kesäkuuta 1826 – 24. toukokuuta 1883) oli havaijilainen prinsessa ja yhdessä vaiheessa Havaijin kuningaskunnan rikkain nainen.
Tausta ja perhe

Ke‘elikōlani syntyi vuonna 1826. Hänen äitinsä Puahi oli kuningas Kamehameha I:n lapsenlapsi. Puahi kuoli synnytyksen yhteydessä. Ruthin isän henkilöllisyys on kuitenkin kiistanalaisempi: virallisesti hänen isäkseen mainitaan Kahalaiʻa Luanuʻu, mutta myös Mataio Kekūanaōʻa väitti olevansa isä. Lopulta Ruth julistettiin ns. kahden pään lapseksi (havaijiksi keiki po‘olua), eli hänen katsottiin perivän molempien isäksi ilmoittautuneiden miesten manan. Tämä johti myös siihen, että hän peri molempien isiensä maita.
Perinteiseen havaijilaiseen tapaan Ruthin adoptoi Ka‘ahumanu, jonka luona tämä asui kuusi vuotta aina Ka‘ahumanun kuolemaan saakka. Tämän jälkeen Ke‘elikōlani muutti Kekūanaōʻan ja tämän vaimon Kīnaʻun kanssa.
Ke‘elikōlani oli naimisissa kaksi kertaa elämänsä aikana. Ensimmäinen liitto oli Leleiohoku I:n kanssa, ja siitä syntyi yksi poika, joka kuitenkin kuoli jo 16-vuotiaana. Vuonna 1856 Ke‘elikōlani meni uusiin naimisiin Isaac Young Davisin kanssa. Tästä liitosta syntyi myös yksi poika, joka kuoli jo puolentoista vuoden iässä. Tämän jälkeen Ke‘elikōlani adoptoi Kalākauan veljen Leleiohoku II:n.
Ke‘elikōlani toimi Havaijin viimeisen kruununprinsessan, Ka‘iulanin, kummitätinä ja antoi ristiäislahjaksi 10 eekkeriä maata Waikīkīlta, jonne Ka‘iulanin isä rakennutti ‘Āinahaun talon.
Poliittinen ura ja omaisuus

Vuosina 1855–1857 Ke‘elikōlani toimi Havaijin parlamentin ylähuoneen edustajana. Ke‘elikōlani toimi myös Havaijin saaren kuvernöörinä 20 vuoden ajan. Tähän tuli lyhyt katkos, kun varakuvernööri Rufus Lyman toimi virassa hetkellisesti keväällä 1872.
Huolimatta siitä, että Ke‘elikōlani oli käynyt koulunsa englanniksi, hän vaati havaijin kielen käyttöä virallisissa yhteyksissä. Havaijia osaamattomien tuli käyttää tulkkeja.
Kamehameha V:n kuoltua Ke‘elikōlani peri suurimman osan tämän omaisuudesta, minkä johdosta hänestä tuli Havaijin yksi suurimmista maanomistajista ja kuningaskunnan rikkain nainen. Kalākauan noustua kuninkaaksi Ke‘elikōlani oli edelleen kuningaskunnan rikkain nainen. Ke‘elikōlani asui Kailua-Konassa, jossa hän omisti Hulihe‘en palatsin. Tästä huolimatta hän kuitenkin asui samalla tontilla sijaitsevassa perinteisessä havaijilaisessa ruohomajassa. Myöhemmin hän alkoi myös rakennuttaa Keōua Hale -nimistä kartanoa Honoluluun, joka kuitenkaan ei ehtinyt valmistumaan ennen Ke‘elikōlanin kuolemaa.
Viimeiset vuodet ja perintö

Ke‘elikōlani puolusti läpi elämänsä perinteisiä havaijilaisia tapoja ja arvoja. Vuonna 1881 valuva laava uhkasi Hiloa, mihin Ke‘elikōlani vastasi laulamalla ja uhraamalla Pelelle, mikä väitetysti pysäytti laavan. Ke‘elikōlanin omistautuminen havaijilaiselle kulttuurille sai tavalliset havaijilaiset ihailemaan prinsessaa suuresti. Myöskään kristinuskon harjoittaminen ei kiinnostanut Ke‘elikōlania.
Vanhoilla päivillään Ke‘elikōlani vietti enemmän aikaa Havaijin saarella, koska hänen lääkärinsä mukaan se olisi hyväksi terveydelle. Ke‘elikōlani kuoli vuonna 1883.
Ke‘elikōlani on haudattu Mauna ‘Alan kuninkaalliseen mausoleumiin. Testamentissaan hän jätti valtavan omaisuutensa, noin 353 000 eekkeriä, Bernice Pauahi Bishopille. Tämä oli noin 9 % koko Havaijin maapinta-alasta.
Keōua Halen paikalla sijaitsee nykyään ala-aste, joka on nimetty Ke‘elikōlanin mukaan. Vuonna 2004 julkaistiin Ke‘elikōlanin elämästä kertova dokumenttielokuva, josta tehtiin myös havaijinkielinen versio. Hawai'i Magazine nosti Ke‘elikōlanin kaikkien aikojen vaikutusvaltaisimpien havajilaisten naisten joukkoon vuonna 2017.
Galleria

Kutsu Ke‘elikōlanin järjestämään lū‘auhun vuonna 1882.
Ke‘elikōlani valokuvattuna vuonna 1877
Keōua Hale
Hulihe‘en palatsi
Hulihe‘en palatsin pihalla sijainnut ruohomaja, jossa Ke‘elikōlani suurimmaksi osaksi asui.
Mark Millerin maalaama muotokuva
Robert Lucas

| Robert Lucas |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. syyskuuta 1937
Kuollut: 15. toukokuuta 2023 (85 vuotta)
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  H. Gregg Lewis ja Dale W. Jorgenson
Instituutti:  Chicagon yliopisto
Tutkimusalue:  rahapolitiikka, rationaalisten odotusten teoria
Tunnetut työt:  Lucasin kritiikki
Palkinnot:   Nobelin taloustieteen palkinto
Robert Emerson Lucas Jr. (15. syyskuuta 1937 Yakima, Washington – 15. toukokuuta 2023) oli yhdysvaltalainen ekonomisti, joka toimi pitkään Chicagon yliopiston professorina. Lucas tunnetaan parhaiten rationaalisten odotusten hypoteesista, Lucasin kritiikistä ja rahan neutraaliuden tutkimuksestaan, ja hänen vaikutustaan taloustieteen tutkimukseen 1970-luvulta eteenpäin pidetään huomattavana. Lucas sai Nobelin taloustieteen palkinnon vuonna 1995.
Elämäkerta

Lucas syntyi Yakimassa, Washingtonin osavaltiossa Robert ja Jane Lucasin esikoiseksi. Vanhemmat olivat muuttaneet Yakimaan Seattlesta avatakseen pienen ravintolan, mutta taloudellisen tilanteen huonontuminen pakotti perheen palaamaan Seattleen toisen maailmansodan aikana. Vaikka Lucas tultiin tuntemaan vanhemmalla iällään keynesiläisen talouspolitiikan kriitikkona, hänen vanhempansa itse olivat innokkaita Franklin D. Rooseveltin New Deal -politiikan kannattajia.
Valmistuttuaan Roosevelt High Schoolista 1955, Lucas koki alustavasti haluavansa opiskella yliopistossa insinööritieteitä oltuaan koulussa hyvä matematiikassa ja luonnontieteissä. Saatuaan kuitenkin stipendin Chicagon yliopistoon, hän joutui luopumaan insinöörihaaveista, koska yliopistossa ei ollut alan koulutusta. Luettuaan ensin muutamia matematiikan kursseja, Lucas päätyi lopulta opiskelemaan historiaa pääaineenaan Chicagossa ja suoritti lopulta kyseiseltä alalta alemman korkeakoulututkinnon (Bachelor of Arts). Lucas sai stipendin tohtoriopintoihin Berkeleyhyn, Kalifornian yliopistoon, mutta vaihtoi kesken opintojen taloustieteeseen, joita opiskellakseen hän palasi takaisin Chicagoon. Lucas omaksui nopeasti vankan pohjan taloustieteen perusteiden tuntemuksessa suorittamalla paitsi alan kursseja kuin myös lukemalla yksityiskohtaisen tarkasti Paul Samuelsonin magnum opusta Foundation of Economic Analysis. Hän väitteli lopulta tohtoriksi taloustieteestä Chicagossa 1964 aiheenaan työn ja pääoman substituutiojousto Yhdysvaltain teollisuudessa.
Akateemisen uransa alkuvaiheessa Lucas oli apulaisprofessorina ja professorina Carnegie Mellon -yliopistossa 1963–1974, josta hän siirtyi opettamaan Chicagoon 1974 ja piti oppituolia hallussaan vuodesta 1980 lähtien. Hän toimi myös American Economic Associationin vuosittaisena puheenjohtajana 2002.
Ajattelu ja vaikutus

Lucasin merkittävimpänä saavutuksena voidaan pitää makrotaloustieteen painopisteen siirtämistä entistä enemmän teoreettisen tutkimuksen suuntaan. Hänen mielestään tutkimuksen tehtävänä oli luoda abstrakteja matemaattisia malleja, joilla pystyttäisiin simuloimaan mahdollisimman tarkasti erilaisten politiikanmuutosten vaikutuksia joutumatta turvautumaan potentiaalisesti mielivaltaisen kalliisiin tosielämän kokeiluihin – mallien paremmuutta vertaillaan keskenään siis sillä perusteella, kuinka monella eri osa-alueella ne onnistuvat ”matkimaan” todellisuutta. Mallien dynamiikka perustuu taloudenpitäjien huolellisesti määriteltyihin optimointiongelmiin, joiden ratkaisuna on hintamekanismin kautta tapahtuva markkinatasapaino; esimerkki suhdannevaihtelut ovat Lucasin näkökulmasta luonnollisia lopputuloksia, kun taloudenpitäjät reagoivat ulkoisiin shokkeihin, eivätkä niinkään taloudessa jäykän hintamekanismin aiheuttamia epätasapainoja kuten aiempi keynesiläinen paradigma oli tulkinnut asian. Luultavasti merkittävin yksittäinen perintö, jonka Lucas on jättänyt nykyiseen makrotaloustieteen tutkimukseen, on rationaalisten odotusten teorian vakiinnuttaminen osaksi tutkimuksen valtavirtaa; hypoteesin mukaan taloudenpitäjien ennustukset eivät keskimäärin poikkea todellisista lopputuloksista.
Aiheesta muualla

Lucas Chicagon yliopiston sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Lucas Nobel-säätiön sivuilla (englanniksi)
Mikko Puhakka: Robert E. Lucas Jr. - makroteorian uudistaja. Kansantaloudellinen aikakauskirja, 1995, 91(4). vsk, s. 650-658.  Artikkelin verkkoversio.
Ruotsin keskuspankin taloustieteen palkinnon saajat
| --- | --- |
 1969: Frisch, Tinbergen  1970: Samuelson  1971: Kuznets  1972: Hicks, Arrow  1973: Leontief  1974: Myrdal, Hayek  1975: Kantorovitš, Koopmans  1976: Friedman  1977: Ohlin, Meade  1978: Simon  1979: Schultz, Lewis  1980: Klein  1981: Tobin  1982: Stigler  1983: Debreu  1984: Stone  1985: Modigliani  1986: Buchanan  1987: Solow  1988: Allais  1989: Haavelmo  1990: Markowitz, Miller, Sharpe  1991: Coase  1992: Becker  1993: Fogel, North  1994: Harsanyi, Nash, Selten  1995: Lucas  1996: Mirrlees, Vickrey  1997: Merton, Scholes  1998: Sen  1999: Mundell  2000: Heckman, McFadden  2001: Akerlof, Spence, Stiglitz  2002: Kahneman, Smith  2003: Engle, Granger  2004: Kydland, Prescott  2005: Aumann, Schelling 2006: Phelps 2007: Hurwicz, Maskin, Myerson 2008: Krugman 2009: Ostrom, Williamson 2010: Diamond, Mortensen, Pissarides 2011: Sargent, Sims 2012: Roth, Shapley 2013: Fama, Hansen, Shiller 2014: Tirole 2015: Deaton 2016: Hart, Holmström 2017: Thaler 2018: Nordhaus, Romer 2019: Banerjee, Duflo, Kremer 2020: Milgrom, Wilson 2021: Card, Angrist, Imbens  2022: Bernanke, Diamond, Dybvig  2023: Goldin
Saarinen (Hankasalmi)

| Saarinen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Hankasalmi
Koordinaatit:  62°22′09″N, 26°42′56″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kuuhankaveden valuma-alue (14.37)
Laskuoja:  oja Vanajaan 
Järvinumero:  14.376.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  125,9 m  
Pituus:  770 m  
Leveys:  430 m  
Rantaviiva:  2,491 km  
Pinta-ala:  17,429 ha  
Saaria:  1 
 fiSaarinen 
Saarinen  on Keski-Suomessa Hankasalmella Kivisenkylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 17,4 hehtaaria, se on 750 metriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 2,5 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Kuuhankaveden valuma-alueella (14.37), jonka Vanajajärven valuma-alueeseen (14.376) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 125,9 metriä mpy.
Ryō Kawasaki

| Ryō Kawasaki> 川崎 燎 |
| --- | --- |
 Ryo Kawasaki esiintymässä The Garden Breweryssä, Zagrebissa 15. joulukuuta 2018
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. helmikuuta 1947
Kuollut: 13. huhtikuuta 2020 (73 vuotta)
Muusikko
Aktiivisena:  1967–2020
Tyylilajit:  jazz ja fuusiojazz 
Soittimet:  kitara
Aiheesta muualla
www.ryokawasaki.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Ryō Kawasaki (jap. 川崎 燎, Kawasaki Ryō, 25. helmikuuta 1947–13. huhtikuuta 2020) oli japanilainen jazz-fuusiokitaristi, säveltäjä ja yhtyeen johtaja. Hänet tunnetaan parhaiten yhtenä ensimmäisistä muusikoista, jotka kehittivät ja popularisoivat fuusiogenreä ja auttoivat kehittämään kitarasyntetisaattoria yhteistyössä Roland Corporationin ja Korgin kanssa.
1960-luvulla Kawasaki soitti erilaisten japanilaisten jazz-ryhmien kanssa ja perusti myös omat yhtyeensä. 1970-luvun alkupuolella hän muutti New Yorkiin, missä hän asettui työskentelemään mm. Gil Evansin, Elvin Jonesin, Chico Hamiltonin, Ted Cursonin, Joanne Brackeenin kanssa. 1980-luvun puolivälissä Kawasaki luopui musiikin esittämisestä tietokoneiden musiikkiohjelmistojen kirjoittamisen puolesta. Hän tuotti myös useita techno-tanssisinkkejä,selvennä perusti oman levy-yhtiön nimeltä Satellites Records ja palasi myöhemmin jazz-fuusioon vuonna 1991.
Hän kuoli Tallinnassa huhtikuussa 2020 73-vuotiaana.
Ryō Yuzawa

Ryō Yuzawa (jap. 遊澤 亮, Yuzawa Ryō; s. 7. lokakuuta 1976 Tachikawa) on japanilainen pöytätennispelaaja. Hän kilpaili vuoden 1996 kesäolympialaisissa Atlantassa ja sijoittui miesten nelinpelissä 17. sijalle. Hän osallistui myös kesäolympialaisiin 2004 Ateenassa ja sijoittui kaksinpelissä 49. ja nelinpelissä 17. sijalle.
Ryō Miyaichi

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 14. joulukuuta 1992 (ikä 31)
Syntymäpaikka: Aichin prefektuuri, Japani
Pelipaikka: laitalinkki
Pituus: 183 senttimetriä
Seura
Seura: Bolton Wanderers
Pelinumero: 30
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2010– | Arsenal | 0 | (0) |
| 2011 | → Feyenoord Rotterdam (laina) | 12 | (3) |
| 2012– | → Bolton Wanderers (laina) | 0 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 12 | (3) |
Maajoukkue
| 2010 | Japani U19 | 8 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 25. lokakuuta 2011.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 11. lokakuuta 2011.
Ryō Miyaichi (jap. 宮市 亮, Miyaichi Ryō, s. 14. joulukuuta 1992 Aichin prefektuuri, Japani) on japanilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitalinkki. Hän edustaa Englannin Ykkösliigan Bolton Wanderersia, jossa hän pelaa lainalla Englannin pääsarjan Arsenalista.
Saksan keisarikunnan liittoneuvosto

Liittoneuvosto (saks. Bundesrat, vuoden 1902 oikeinkirjoitusreformiin asti Bundesrath) oli Saksan keisarikunnassa vuosina 1871–1918 toiminut lakiasäätävä elin, jossa olivat edustettuina kaikki keisarikunnan osavaltiot (tuon ajan lakikielessä Bundesstaaten). Liittoneuvosto ilmaisi siis keisarikunnan federalistisen liittovaltiorakenteen. Se muodosti parlamentin toisen kamarin valtiopäivien rinnalla. Vastaava elin oli ollut jo Pohjois-Saksan liitossa. Weimarin tasavallassa vastaavan lainsäädäntöelimen nimi oli valtakunnanneuvosto (saks. Reichsrat), Saksan liittotasavallassa taas liittoneuvosto.
Liittoneuvostossa olivat edustettuina Saksan keisarikunnan 25 osavaltiota. Osavaltioiden edustajien määrä ja sen mukainen äänimäärä oli määrätty Saksan keisarikunnan perustuslaissa. Osavaltioiden edustajat äänestivät osavaltiohallitusten antamien määräysten mukaan, joten heillä oli siis imperatiivinen mandaatti. Puhetta liittoneuvostossa johti Saksan keisarikunnan valtakunnankansleri.
Liittoneuvosto oli ainakin periaatteessa Saksan keisarikunnan korkein lakiasäätävä elin. Kaikki Saksassa säädetyt lait vaativat liittoneuvoston hyväksynnän. Myös osa keisarin päätöksistä vaati liittoneuvoston hyväksynnän tullakseen voimaan; tällaisia olivat esimerkiksi liittopäivien hajottaminen ja sodanjulistukset muille valtioille. Liittopäivät voi myös päättää toimenpiteistä yksittäistä osavaltiota vastaan, mikäli sen toimet olivat ristiriidassa valtakunnan perustuslain kanssa. Liittopäivillä oli tämän lisäksi lukuisia hallinnollisia tehtäviä. Sen tehtäviin kuului myös osavaltioiden välisten riitaisuuksien sovitteleminen ja tiettyjen perustuslaillisten kiistojen ratkaiseminen.
Vaikka liittoneuvoston valtaoikeudet olivat periaatteessa suuret, käytännön elämässä keisari ja keisarikunnan suurin osavaltio Preussi pystyivät pitkälti määräämään politiikan suuntaviivat. Tämä perustui yhtäältä siihen, että neuvostossa puhetta johtanut valtakunnankansleri oli yleensä myös Preussin pääministeri, ja toisaalta siihen, että liittoneuvoston kokouksissa 14 edustajalla oli veto-oikeus neuvoston päätöksiin. Koska Preussilla oli yksinään jo 17 ääntä, se pystyi halutessaan kaatamaan minkä tahansa liittoneuvoston päätöksen.
Edustajien määrä liittoneuvostossa

| Osavaltio | Huomautuksia | Äänimäärä |
| --- | --- | --- |
| Preussi | vuoden 1866 alueliitosten jälkeen | 17 |
| Baijeri |  | 6 |
| Saksi |  | 4 |
| Württemberg |  | 4 |
| Baden |  | 3 |
| Hessen |  | 3 |
| Elsass-Lothringen | ei ollut osavaltio, mutta lähetti silti edustajia vuodesta 1911 | 3 |
| Mecklenburg-Schwerin |  | 2 |
| Braunschweig |  | 2 |
| 17 muuta osavaltiota | kullakin 1 ääni | 17 |
| Yhteensä |  | 58 (vuodesta 1911: 61) |
Ruotsin Nato-jäsenyys

Ruotsin lippu
Naton lippu
Osa politiikan artikkelisarjaa
Ruotsin perustuslait
Ruotsin hallitusmuoto
Ruotsin kruununperimysjärjestys
Painovapausasetus
Sananvapausperustuslaki
Monarkia
Ruotsin kuningas (Luettelo):
Kaarle XVI Kustaa
Kruununprinsessa
Prinsessa Victoria
Ruotsin kuningasperhe
Ruotsin hovi
Toimeenpanovalta
Ruotsin pääministeri (Luettelo):
Magdalena Andersson
Ruotsin hallitus
Anderssonin hallitus
Ruotsin ministeriöt
Ruotsin viranomaiset
Lainsäädäntövalta
Ruotsin valtiopäivät
Ruotsin valtiopäivien puhemies
Andreas Norlén
Luettelo Ruotsin valtiopäiväedustajista
Perustuslakivaliokunta
Sotadelegaatio
Ruotsin oppositiojohtaja
Ulf Kristersson
Tuomiovalta
Ruotsin korkein oikeus
Ruotsin korkein hallinto-oikeus
Lakineuvosto
Aluejako
Ruotsin läänit
Luettelo Ruotsin maaherroista
Ruotsin maakäräjäkunnat
Ruotsin kunnat
Vaalit
Ruotsin valtiopäivävaalit 2018
Ruotsin maakäräjävaalit 2018
Ruotsin kunnallisvaalit 2018
Ruotsin europarlamenttivaalit 2019
Kansanäänestykset Ruotsissa
Luettelo Ruotsin puolueista
Muita aiheita
Ruotsin energiapolitiikka
Ruotsin ulkopolitiikka
Ruotsin saamelaisparlamentti
Ruotsin puolustusvoimat
Ruotsin poliisi
Säpo
Nato  Ruotsi
Ruotsin Nato-jäsenyys alkoi 7. maaliskuuta 2024, kun Ruotsi luovutti puolustusliittoon liittymiskirjan Yhdysvaltojen haltuun. Tämä oli mahdollista vasta kun Unkari oli ensin deponoinut Ruotsin Nato-jäsenhakemuksen ratifioinnin. Unkarin vastavalittu presidentti Tamás Sulyok allekirjoitti Nato-hakemuksen ratifioinnin 5. maaliskuuta 2024, ensimmäisenä virkapäivänään.
Ruotsi haki Pohjois-Atlantin puolustusliitto Naton täysjäseneksi toukokuussa 2022. Jäsenyys varmistui, kun Unkarin parlamentti ratifioi hakemuksen äänin 188–6 Naton 31 jäsenmaasta viimeisenä. Ruotsista tuli Naton jäsen 7. maaliskuuta 2024, kun Unkari deponoi hyväksyntänsä viimeisenä Nato-maana ja Ruotsin pääministeri Ulf Kristersson allekirjoitti ja luovutti liittymisasiakirjan Yhdysvalloille Washington DC:ssä.
SB Savo

| SB Savo |
| --- | --- |

Perustettu:  2001
Paikkakunta:  Nilsiä
– Kapasiteetti:  300 henkilöä
Miesten sarjataso:  II-divisioona
Miesten päävalmentaja:  Jukka Ruotsalainen
KSS Savo on nilsiäläinen salibandyn erikoisseura. Kesällä 2010 SB Savo muodosti seurafuusion Kuopion Salibandyseuran kanssa, ja niinpä uuden seuran Nilsiän osasto kantaa nimeä KSS Savo. Kauteen 2015-2016 asti joukkue pelasi SB Welhot Nilsiä nimellä, mutta kaudeksi 2016-2017 se vahtoi seuraa Nilsiän Apasseihin. Miesten edustusjoukkue pelasi kaudella 2016–2017 II-divisioonaa Savo-Karjalan lohkossa.
Historia

Seura perustettiin vuonna 2001, kun varpaisjärveläinen SB Raptors ja nilsiäläinen NFL yhdistyivät. Joukkue aloitti pelaamalla III-divisioonaa, mutta nousi sarjaportaita ylöspäin. Edustusjoukkue pelasi vuodet 2004-2009 miesten 1.divisioonaa. Nykyisin joukkue pelaa miesten 2-divisioonaa Savo-Karjalan lohkossa nimellä KSS Savo johtuen SB Savon ja kuopiolaisen KSS seurafuusiosta.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Salawat Julajev

Salawat Julajev (baškiiriksi Салауат Юлай улы, Салауат Юлаев, ven. Салава́т Юла́ев; 16. kesäkuuta 1754 – 8. lokakuuta 1800) oli baškiirien kansallissankari ja runoilija, yksi Venäjän vuosien 1773–1775 talonpoikaissodan johtajista ja Jemeljan Pugatšovin taistelutoveri.
Salawat Julajev syntyi kunnanvanhimman perheeseen nykyisen Baškortostanin Salawatin piirin Tekejevon kylässä. Hänen isänsä Julai Aznalin oli osallistunut baškiirien kapinaan vuosina 1735–1740. Lokakuussa 1773 Salawat kutsuttiin taistelemaan hallituksen puolella Pugatšovia vastaan, mutta Sterlitamakin sotajoukon kanssa hän siirtyi Orenburgia piirittäneiden kapinallisten puolelle. Pugatšov antoi Salawatille everstin arvon. Baškiriassa hän keräsi 10 000 miehen armeijan, joka taisteli menestyksekkäästi Krasnoufimskin ja Kungurin seuduilla. Touko–kesäkuussa Salawat toimi yhdessä Pugatšovin joukkojen kanssa osoittautuen taitavaksi sotapäälliköksi. Hän jatkoi kapinaa vielä Pugatšovin vangitsemisen jälkeen, mutta marraskuussa 1774 jäi vangiksi Medjašin kylän luona. Salawat vietiin ensin Ufaan ja sitten Moskovaan, jossa hänet isänsä kanssa tuomittiin vuonna 1775 raipparangaistukseen ja ikuiseen pakkotyöhön Rogervikin (nykyisen Paldiskin) linnoitukseen.
Salawatin runot kehottavat kansaa taisteluun riistäjiä vastaan, ylistävät kotiseudun kauneutta ja romanttista rakkautta. Hänen teoksensa ovat säilyneet suullisena kansanperinteenä.
Salawat Julajevin mukaan on nimetty Salavatin kaupunki Baškortostanissa. Tasavallan kirjallisuuden ja taiteen valtionpalkinto kantaa hänen nimeään. Hän on suosittu kirjallisuuden ja kuvataiteen aihe. Hänen hahmonsa esiintyy myös Baškortostanin vaakunassa.
Salavatin piiri

Salavatin piirin sijainti Baškortostanin koillisosassa.
Salavatin piiri (ven. Салаватский район, Salavatski raion, baškiiriksi Салауат районы, Salauat raiony) on kunnallinen itsehallintoalue Baškortostanin koillisosassa Tšeljabinskin alueen vastaisella rajalla. Piiri on perustettu vuonna 1935.
Salavatin piirin pinta-ala on 2 051 km². Piirin asukasluku oli vuonna 1995 noin 27 300 ja asukastiheys 12 asukasta/km². Suurimmat etniset ryhmät ovat baškiirit, tataarit ja venäläiset. Piirissä on 16 maalaiskuntaa. Piirin hallintokeskus on Salavatin maalaiskuntaan kuuluva Malojazin kylä (Малояз).  Salavatin kaupunki ei sijaitse tässä piirissä vaan aivan toisaalla Baškortostanissa.
Piiri on nimetty baškiirien kansallissankarin Salawat Julajevin mukaan.
Abzelilovo • 
Agidel • 
Alšejevsk • 
Arhangel • 
Askino • 
Aurgazy • 
Baimak • 
Bakaly • 
Baltatševo • 
Belebei • 
Belokatai • 
Beloretsk • 
Birsk • 
Bižbuljak • 
Blagovar • 
Blagoveštšensk • 
Burajevo • 
Burzjansk • 
Buzdjak • 
Davlekanovo • 
Djurtjul • 
Duvan • 
Fjodorovka • 
Gafur • 
Haibullino • 
Iglino • 
Iliševo • 
Išimbai • 
Janaul • 
Kaltasy • 
Karaidel • 
Karmaskaly • 
Kig • 
Krasnokamsk • 
Kugartš • 
Kujurgasy • 
Kumertau • 
Kušnarenkovo • 
Jermekejevo • 
Meleuz • 
Metšetlino • 
Mežgorje • 
Mijak • 
Miškino • 
Neftekamsk • 
Nurimanov • 
Oktjabrski • 
Salavat • 
Salavat • 
Šaran • 
Sibai • 
Sterlibaševo • 
Sterlitamak • 
Sterlitamak • 
Tatyšly • 
Tšekmaruš • 
Tšišmy • 
Tuimazy • 
Ufa • 
Ufa • 
Utšaly • 
Zialiar • 
Ziantšur
Ruskolakkivireo

| Ruskolakkivireo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Vireot Vireonidae
Suku::  Vihervireot Hylophilus
Laji::  poicilotis
Kaksiosainen nimi
 Hylophilus poicilotis  Temminck, 1822 
Katso myös
   Ruskolakkivireo Wikispeciesissä   Ruskolakkivireo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ruskolakkivireo (Hylophilus poicilotis) on eteläamerikkalainen varpuslintu. Se elää Brasiliassa, Argentiinassa, Paraguayssa ja Boliviassa. Coenraad Jacob Temminck kuvaili lajin holotyypin São Paulon Ypanemasta vuonna 1822.