stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Työosuuskunta
Suomen työosuuskuntien historiaa

Suomessa työosuuskuntia on ollut rannikkoseuduilla noin 1890-luvulta lähtien 1950-luvulle saakka etenkin satama- ja  rakennusaloilla.
Työosuuskunta oli Suomessa vielä 1980-luvulla harvinainen. Työosuuskuntia oli vain kourallinen ja niitä perustettiin muutamia vuodessa. Osuuskuntaa ei yleisesti tunnettu itsensä työllistämisen ja yhteisyrittämisen muotona.
1990-luvun lamavuosien aikana perustettiin parisataa työosuuskuntaa. Työttömien yhdistyksillä oli siinä keskeinen rooli. Työttömien osuuskuntia perustettiin tyypillisesti työvaltaisille aloille, joilla ei tarvittu paljon alkupääomaa. Osuusmaksut pyrittiin pitämään maltillisina, jolloin jäsenen taloudellinen riski jäi pieneksi. Osuuskunnat olivat jäsenilleen työttömyyden aiheuttamaa ahdistusta lievittävä sidosryhmä, joilla lisättiin oma-aloitteisuutta, edistettiin työelämään pääsyä ja torjuttiin syrjäytymistä. Myöhemmin 1990-luvulla myös viranomaiset kiinnostuivat tästä työllistämisen mallista, ja työosuuskuntia pyrittiin synnyttämään tietoisesti. Työttömien osuuskuntien kuumin perustamisvaihe hiipui 1990-luvun loppua kohti, kun talous nousi ja palkkatyötä oli jälleen enemmän tarjolla.
Edelläkävijänä toiminnassa oli Kirkkonummella 1993 perustettu Aktio, joka oli alle neljä vuotta toiminnassa, mutta inspiroi muita kokeilemaan yritysmuotoa.  Myös osuustoiminnallisten yrityksien perustamiskurssit lisäsivät työosuuskuntien määrää ja 1998 mennessä niitä oli lähes kolmesataa.
Ongelmia 1990-luvulla syntyi siitä, katsottiinko osuuskunnan jäsen sosiaaliturvassa yrittäjäksi ja oliko hänellä oikeus työttömyysturvaan. Muodostui sääntö, jonka mukaan vähintään 7 jäsenen osuuskunnassa jäsenen oikeus työttömyysturvaan säilyy. Se nähtiin tärkeäksi motivaatiotekijäksi osuuskuntien perustajien joukossa. Osa työosuuskunnista hiipui, kun jäsenet saivat palkkatyötä muualta. Osa jäi kuitenkin toimimaan joko niin, että jäsenet eivät haikailleet enää palkkatyöhön tai niin, että palkkatyöhön siirtyneiden jäsenten tilalle rekrytoitiin uusia.
Osa työttömien osuuskunnista ajautui ongelmiin. Joissain jäsenet jäivät odottelemaan, että joku hankkii heille töitä. Osuuskuntia myös kaatui jäsenten keskinäisiin ristiriitoihin, kun jäsenten käsitykset yhteistoiminnasta ja yhteisyritysten pelisäännöistä erosivat. Tunnetaan myös tapauksia, joissa joku kavalsi osuuskunnan rahat.
2000-luvulle tultaessa siirryttiin työttömien osuuskunnista asiantuntijaosuuskuntien ja luovien alojen osuuskuntien nousukauteen. Luovilla aloilla työosuuskunta voi ratkaista freelancerina toimimisen ongelmia. Asiantuntijaosuuskunnille on tyypillistä, että tarvittava varallisuus on pääasiassa työntekijöiden osaamista eikä muuta alkupääomaa suuresti tarvita. Tyypillisiä asiantuntijaosuuskuntia ovat konsultoinnin, koulutuksen, tietotekniikan, uusmedian, kustannustoiminnan ja viestinnän alojen osuuskunnat. Perustamisen lähtökohtana voi olla asiantuntijan oma työttömyyskokemus tai halu toimia yrittäjänä.
Osuuskunta jäsentensä työllistämisen muotona Suomessa

Jotkut osuuskunnat on perustettu jäsentensä työllistämiseksi. Osuuskunnan perustamiseen ei yleensä tarvita suuria pääomia, vaan perustajien itsensä määrittelemä osuusmaksu riittää. Keskitettyjen ja jaettujen kustannusten kautta osuuskuntamuotoinen yrittäminen säästää myös aikaa, vaivaa ja rahaa. Kullakin jäsenellä on yksi ääni ja äänivalta jakaantuu tasaisesti jäsenten kesken. Yritystoiminnan riski on pienempi kuin henkilöyhtiöissä, sillä vastuu yritystoiminnasta rajoittuu sijoitettuun pääomaan eikä jäsen voi pahimmassakaan tapauksessa menettää kuin sijoittamansa osuusmaksun.
Työn tekeminen perustuu työsopimukseen osuuskunnan ja jäsenen välillä. Työn hinnoittelun pohjana voi olla palkka ja palkan sivukulut. Lisäksi on huomioitava muut muuttuvat kulut sekä osuuskunnan toiminnasta aiheutuvat kiinteät kulut. Työsuhde on aivan samanlainen kuin missä tahansa työnantajalla – osuuskunnan jäsen vain on työssä itse omistamassaan yrityksessä. Tällöin tärkeintä ei ehkä ole osuuskunnan voiton maksimointi, vaan hyvinvoinnin ja edun tuottaminen itse työn tekijöille. Mahdolliset voittovarat voidaan käyttää osuuskunnan kehittämiseen tai jakaa jäsenille osuuspääoman korkona tai ylimääräisenä palkkana.
Osuuskunta jäsentensä työllistämisen muotona Suomessa > Osuuskunta ja osa-aikainen yrittäminen

Osuuskunta mahdollistaa myös osa-aikaisen yrittämisen. Osuuskuntamuotoisen yrityksen perustaminen on yksi tapa kokeilla yrittäjyyttä suhteellisen riskittömästi.
Jos osuuskunnassa on vähintään seitsemän (7) jäsentä, heitä ei luokitella työttömyysturvan suhteen yrittäjiksi, vaan heillä säilyy oikeus palkansaajan työttömyysturvaan. Jos jäseniä kuitenkin on vähemmän kuin seitsemän, jäsenet katsotaan yritystoimintaa harjoittaviksi henkilöiksi. Työttömyysturvan kannalta on tärkeää, ettei jäsenmäärä putoa alle seitsemän. Jos yritystoiminnan alkuvaiheessa työtä ei ole riittävästi, jäsen voi hakea soviteltua työttömyyspäivärahaa.[lähde? ]
Osuuskuntayrittäjyys mahdollistaa joustavan ja verkostomaisen yrittämisen. Esimerkiksi joukko luovien alojen ammattilaisia voi vuokrata yhteiset työtilat tai markkinoida tuotteitaan yhteisen osuuskunnan kautta. Näin jokaisen ei tarvitse hankkia omaa työtilaa, ostaa yksin kaikkia laitteita, järjestää omaa kirjanpitoa tai vastata yksin markkinoinnin kuluista.
Yhtenä haasteena osuuskunnassa on, että kaikki jäsenet eivät välttämättä sitoudu kunnolla osuuskunnan toiminnan kehittämiseen. Toisena haasteena on, että osuuskuntayrittäjyyttä ei tunneta kovin laajasti ja yritysneuvonnan saaminen voi olla ongelma.
Kirjallisuutta

Troberg, Eliisa: Asiantuntijaosuuskunnat - joustavia verkostoja tietoyhteiskunnassa. Hallinnon tutkimus, 2000, 19. vsk, nro 1, s. 76-85.  (suomeksi)
Toimittanut: Koskiniemi, Erkki; ulkoasu: Lehmusvaara Lotta: Osuustoiminnallinen yhteisyrittäminen.  Tammer-Paino Oy, Tampere:  Kansan Sivistystyön Liitto KSL ry, 1998.  ISBN 951-9455-65-5.
Aiheesta muualla

Osuustoiminta tutuksi -tietopankki (Arkistoitu – Internet Archive)
Vainaja-sarja

Vainaja-sarja on Pentti Järvisen Radioteatterille kirjoittama ja ohjaama kuunnelmasarja, jossa pääosassa on vainaja. Kuunnelmien päärooleissa ovat Ritva Valkama ja Aarre Karén.
Sokeain kuunnelmapalkinnon sarja on saanut kahdesti. Vuonna 1995 palkinnon sai Vainaja kaupan päälle ja vuonna 2005 Vainaja ehtii ensin.
Vainaja-sarjan kuunnelmat

Vainaja kaupan päälle 1995
Vainaja pilkkahinnalla 1995
Vainaja virittää ansan 1996
Vainaja palaa elämään 1997
Viimeinen vainaja 2000
Vainaja ehtii ensin 2005
Vainaja Elävässä arkistossa 2008
Vainaja puuttuu pelistä 2010
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Vainaja Elävässä arkistossa
Yle Areena: Vainaja kaupan päälle -kuunnelma
Yle Areena: Vainaja-kuunnelma
Yle Areena: Vainaja ehtii ensin -kuunnelma
Valkokaulavaraani

| Valkokaulavaraani |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Osalahko::  Anguimorpha
Heimo::  Varaanit Varanidae
Suku::  Varanus
Laji::  albigularis
Kaksiosainen nimi
 Varanus albigularis  Daudin, 1802 
Katso myös
   Valkokaulavaraani Wikispeciesissä   Valkokaulavaraani Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Valkokaulavaraani (Varanus albigularis) on suuri varaanilaji jota esiintyy lähinnä Etelä-Afrikassa. Se on Afrikan mantereen toiseksi pisin ja painavin lisko.
↑  Beraduccii, J., Msuya, C.A., Howell, K. & Ngalason, W.: 'Varanus albigularis' IUCN Red List of Threatened Species. Version 2022-1.  2021. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 19.9.2022. (englanniksi)
Uuno Karttunen

Virittäjän perustajat vuonna 1894: Aukusti Niemi, Uuno Karttunen, Vihtori Alava, Kustaa Karjalainen, E. A. Tunkelo ja Juho Vennola.
Uuno Karttunen (26. heinäkuuta 1874 Kitee – 15. toukokuuta 1959 Outokumpu) oli suomalainen lyseon rehtori ja historiantutkija.
Uuno Karttusen vanhemmat olivat Kiteen kappalainen, varapastori Karl Karttunen (1830–1893) ja Eva Maria Telén. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1892 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1897 sekä filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1906. Opiskeluaikanaan Karttunen teki tutkimusmatkan Viroon, jossa hän harjoitti arkistotutkimuksia Tallinnassa ja Tartossa vuonna 1899, ja Tanskaan, jossa hän seurasi opetusta muutamissa kansanopistoissa vuonna 1906. Vuonna 1929 Karttunen suoritti arkistotutkimuksia Tukholmassa.
Karttunen toimi Itä-Karjalan Kansanopiston johtajana 1906–1908, Oulun lyseon suomenkielen ja historian lehtorina 1908–1909 sekä Sortavalan lyseossa lehtorina 1909–1940 ja rehtorina 1927–1940 ja 1942–1944. Karttunen oli välirauhan aikana Kuopion lyseon lehtorina 1940–1941 ja sodan jälkeen hän toimi Seinäjoen lyseon rehtorina 1944–1945 ja Kiteen keskikoulun opettajana 1946–1948.
Karttunen julkaisi kansanrunoutta käsitelleitä teoksia. Virossa tekemiensä tutkimusten tuloksena hän julkaisi teoksen "Kalevipoegin kokoonpano". Hän kirjoitti Virittäjä- ja Valvoja-aikakauslehtiin ja oli yksi Tietosanakirjan avustajista. Karttunen oli 1915–1919 Sortavalan kaupunginvaltuuston jäsenenä.
Uuno Karttunen oli naimisissa vuodesta 1909 Eva Emilia Wecksellin kanssa. Uuno Karttusen sisaruksia olivat historiantutkija, toimittaja ja diplomaatti Liisi Karttunen ja lehtori, historiantutkija Kaarlo Karttunen.
Teoksia

Kaarle Aksel Gottlundin runonkeräykset. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1898.
Kalevipoegin kokoonpano, väitöskirja. Helsinki 1905.
Telénin suku: Rovasti Uno Wilhelm Telénin sadannen syntymäpäivän johdosta kokoeli U. K. Tekijä, Joensuu 1907.
Itä-Karjalan vaiheet, nuorisolle kertonut Uuno Karttunen. WSOY 1912.
Kiteen seurakunta: Muistojulkaisu seurakunnan 300-vuotiseen juhlaan, toimittanut U. Karttunen. Kiteen seurakunta, Sortavala 1931.
Karjalan kirja, toimittanut Iivo Härkönen; avustava toimikunta Uuno Karttunen, Joh. Kujola, Ilmari Manninen. 2. kok. uud. painos WSOY 1932.
Sortavalan kaupungin historia. Sortavalan kaupunki 1932.
Vanhan runon mailta, kirjoittajat Uuno Karttunen ym. Raja-Karjalan säätiön julkaisuja 2. WSOY 1935.
Kiteen osuusmeijeri 1906–1946. Kiteen osuusmeijeri, Joensuu 1946.
Kiteen osuustoimintaa: Muistojulkaisu, toimittajat Uuno Karttunen, Akseli Brander. Joensuu 1949.
Kiteen seurakunnan historia (1630–1808), kirjoittajat Uuno Karttunen, Eeva Karttunen. Kiteen seurakunta, Joensuu 1951.
UG/OD

| UG/OD> Tiedot |
| --- | --- |
Tyylilaji:  rap
Kotipaikka:  Suomi
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Huge L, rap, tuotanto   Mode, rap  
Levy-yhtiö:  Monsp Records   Ilstrumentals  
Infobox OKNimi-testi OK: 
UG/OD on rap-artisti/tuottaja Huge L:n ja rap-artisti Moden muodostama rap-kaksikko.
Historia

Huge L ja Mode ovat julkaisseet lukuisia yhteisjulkaisuja, mutta ensimmäinen UG/OD -nimellä julkaistu julkaisu Vain promootiokäyttöön julkaistiin 21. lokakuuta 2011. Albumi nousi Suomen virallisen albumilistan 41. sijalle. Sen kappaleista "TBA", "R.O.T.S.I", "UG/OD" ja "Talla pohjas" on julkaistu musiikkivideot. Toinen UG/OD -nimellä julkaistu albumi Fatta platta julkaistiin Monsp Recordsin kautta 23. toukokuuta 2012. Se ylsi 19. Suomen virallisella albumilistalla.
Diskografia > Albumit

Huge vs. Mode - Promillemaikki (Huge L & Mode, 2004) Internet-julkaisu
Seministit (Huge L & Mode, 2007)
Pummien miljonääri (Huge L & Mode, 2010)
Demo C-kasetti/CD (Huge L & Mode, 2010)
Se Levy 7" (Huge L & Mode, 2011)
Räplätty (Huge L & Mode, 2011)
Vain promootiokäyttöön (2011)
Fatta platta (2012)
Diskografia > Musiikkivideot

TBA (2011)
R.O.T.S.I (2011)
UG/OD (2011)
Talla pohjas (2011)
Aiheesta muualla

Huge L Myspacessa (englanniksi)
UEFA Super Cup 2015

UEFA Super Cup 2015 oli järjestyksessään 40. UEFA Super Cup. Se pelattiin 11. elokuuta 2015 Boris Paitšadzen stadionilla, Tbilisissä. Ottelussa kohtasivat Mestarien liigan kauden 2014–2015 voittaja FC Barcelona ja Eurooppa-liigan kauden 2014–2015 voittaja Sevilla FC. Barcelona voitti ottelun jatkoajan jälkeen 5–4.
UEFA ilmoitti ensin pelipaikaksi Mikheil Meskhi Stadiumin, joka sijaitsee myös Tbilisissä. Myöhemmin ottelu siirrettiin Boris Paitšadzen stadionille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta UEFA Super Cup 2015 Wikimedia Commonsissa
Uzbekistanin futsalmaajoukkue

Uzbekistanin miesten futsalmaajoukkuetta hallinnoi Uzbekistanin jalkapalloliitto, Uzbekistanin futsalin hallintoelin, ja se edustaa maata kansainvälisissä futsalkilpailuissa, kuten MM-kisoissa ja Aasian-mestaruuskilpailuissa. Uzbekistan isännöi vuoden 2024 futsalin MM-kisoja, mikä on ensimmäinen kerta, kun Uzbekistan on koskaan isännöinyt FIFA-turnausta. Maajoukkueen päävalmentaja on Bahodir Axmadov, apuvalmentaja  Nodir Elibayev, maalivahtivalmentaja  Karlos Corona Suarez, fyysinen valmentaja  Arcaitez Sisniega Gomez.
Uzbekistanin jääkiekkoliitto

Uzbekistanin jääkiekkoliitto (uzb. Oʻzbekiston xokkey federatsiyasi) hallinnoi jääkiekkoilua Uzbekistanissa. Se on perustettu vuonna 2018. Uzbekistan on liittynyt Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäseneksi vuonna 2019. Liittoa johtaa Baxtiyor Fozilov. Vuonna 2021 maassa oli neljä jäähallia ja neljä rekisteröityä naisjääkiekkoilijaa sekä 113 rekisteröityä miesjääkiekkoilijaa ja 252 junioria. Tuolloin maalla ei ollut sijoitusta miesten tai naisten maailmanrankigissa.
Maassa on oma sarjajärjestelmä, jossa 2010-luvun lopulla pelasi neljä joukkuetta, joista yksi oli Humo Taškent. Joukkue on pelannut myös Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla kaudella 2019–2020.
Tunnetuin Uzbekistanista lähtöisin oleva jääkiekkoilija lienee Arthur Kaliyev, joka on kuitenkin edustanut urallaan Yhdysvaltoja, jonne hän muutti perheineen hyvin nuorena.
Carlos Spadaro

Carlos Spadaro (5. helmikuuta 1902 Lanús, Buenos Airesin maakunta, Argentiina – 15. marraskuuta 1985) oli argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Spadaro edusti urallaan kahdeksan edustusvuoden ajan Lanúsia. Hän debytoi Argentiinan A-maajoukkueessa heinäkuussa 1930 ja kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 1930 maailmanmestaruuskilpailuissa pelaten ottelun.
Brödraskapet Wolfpack

Brödraskapetin tunnus
Brödraskapet Wolfpack on ruotsalainen rikollisjärjestö, jonka vangit perustivat 27. toukokuuta 1995 Ruotsissa kumlalaisessa vankilassa. Ruotsin poliisin mukaan järjestön toiminta täyttää EU:n määrittämät järjestäytyneen rikollisuuden kriteerit.
BSK hankki laajentumisvaiheessaan riveihinsä pahamaineisimpia rikollisia Ruotsissa. He kärsivät tuomiota esimerkiksi aseellisista ryöstöistä, huumeista ja murhista. BSK:n jäsenyyden ehtoina oli mm. vankilatuomio ja vankien kuntoutumisohjelmasta ja huumekontrollista kieltäytyminen. Jäsenten piti myös pystyä todistamaan, etteivät he olleet "vasikoita".
Järjestön perustaminen

Jotkut vangit vastustivat Ruotsin vankeinhoitolaitoksen uutta järjestelmää, mikä aiheutti normaalia enemmän kahakoita vankien ja vartijoiden välille. Kesällä 1994 Tidaholmin vankilassa sattui vakava yhteenotto ja osa vankilasta paloi maan tasalle. Osa mellakan johtohahmoista oli myöhemmin mukana perustamassa Brödraskapetia. Vankiloiden viranomaisten vastaus mellakoihin oli vankien eristys, pakkosiirrot muihin vankiloihin ja viivästyneet ehdonalaiset.
Vuosien 1994 ja 1995 vaihteessa ryhmä vankeja alkoivat järjestäytyä Kumlan huipputurvallisessa vankilassa. 1995 he perustivat "Brödraskapetin" (lyhenne BSK). Se oli ensimmäinen "vankilajengi" ruotsissa.
Järjestön historia

Danny Fitzpatrick (1953-1998) oli BSK:n perustaja ja johtaja. Hän kärsi kahdeksan vuoden tuomiota aseellisesta ryöstöstä, joka tapahtui 1992. Hän oli myös epäiltynä poliisin murhasta samalta vuodelta.
Fitzpatrick ammuttiin autoonsa 18. kesäkuuta 1998. Syy ei ole selvinnyt. Myöhemmin selvitettiin kahden toisen rikollisjärjestön miehen osallisuus murhaan. Pian murhan jälkeen BSK:n moottoripyöräkerhon toiminta loppui, mutta vankiloissa toiminta jatkui. Uuden johtajan valinnan jälkeen 1998 vankiloiden ulkopuolelle perustettiin uudet haarat Göteborgiin ja Västeråsiin, mutta tällä kertaa ilman moottoripyörätoimintaa. Uusi johtaja oli aikaisemmin kuulunut skinhead-liikkeeseen. Hän hankki muutaman skinheadin mukaan toimintaan Västeråsissa. Huomattava osa järjestön jäsenistä on maahanmuuttajataustaisia, joiden yhteinen nimittäjä on rikollinen elämäntapa.
Uuden johtajan aikakausi jäi lyhyeksi. Hänet vangittiin 1999, ja 2000 hän jätti järjestön lopullisesti. Hänen seuraajansa oli pahamaineinen rikollinen, joka oli ollut mukana toiminnassa alusta lähtien. Seuraaja toimi johtajana vuosina 2000-2002 ja siirtyi sen jälkeen Göteborgin haaran johtoon vuoteen 2006 saakka.
Keväällä 2001 järjestö oli konflikti. Äskettäin ehdonalaiseen päästetty Västeråsin haaran jäsen katosi ja poliisi oletti, että hänet oli murhattu. Heinäkuun kokouksessa Göteborgin haaran johtaja ja kaksi muutaa järjestön jäsentä erotettiin järjestöstä. Entinen varapresidentti ja yksi toinen jäsen katosi elokuussa ja heidät löydettiin kuolleina ja haudattuina louhokselta 2002. 10 jäsentä erotettiin Göteborgin haarasta syyskuussa 2001 luultavasti sen takia, että he olivat riidassa "väärällä" puolella.
Järjestön laajeneminen

Vuonna 2002 järjestö laajensi toimintaansa vankilan muurien ulkopuolella perustamalla Helsingborgin ja Kristianstadin haarat. BSK Support -niminen kannatusjärjestö perustettiin. Kannatusjärjestöillä oli toimintaa Göteborgissa, Västeråsissa, Helsingborgissa, Kristianstadissa, Uddevallassa sekä Katrineholmissa. Poliisi arvioi järjestöllä olleen 60-70 jäsentä 2002-2003 välisenä aikana. Noin kaksi kolmasosaa jäsenistä oli tuona aikana vankilan ulkopuolella, jonka katsottiin olleen hyvin epätavallista.
Vuoden 2002 lopulla perustettiin kansallinen kattojärjestö. Järjestön tarkoituksena oli ottaa vastuuta ja vastata yleisiin kysymyksiin. Jäsen Västeråsista valittiin kansalliseksi puheenjohtajaksi, helsingborgilaisesta jäsenestä tuli varapuheenjohtaja ja göteborgilaisesta asevastaava.
Göteborgin poliisi vangitsi 20 jäsentä vuonna 2004, ja tuomiota jaettiin useissa tapauksissa, jotka käsittelivät mm. huumausaineita, pahoinpitelyitä ja sieppuksia.
Sisäiset konfliktit

Vuoden 2005 lopulla tapahtui välikohtaus, joka johti kansallisen varapuheenjohtajan eroon ja Helsingborgin haaran lakkauttamiseen.
Vuosi 2007 alkoi jäsenen, joka oli kuulunut ennen toiseen rikollisjärjestöön, murhalla Göteborgissa kerhotalolla pidetyissä juhlissa. Uskotaan, että murhan syynä oli negatiivinen kommentti BSK:n jengitatuoinnista. Useita jäseniä ja järjestön kannattajia vangittiin tapauksen vuoksi. Lopulta kaksi henkilöä tuomittiin osallisuudesta murhaan.
Aiheesta muualla

Järjestön verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
UEFA Super Cup 2011

UEFA Super Cup 2011 oli järjestykseltään 36. UEFA Super Cup. Se pelattiin Monacon Stade Louis II -stadionilla 26. elokuuta 2011. Siinä pelasivat Mestarien liigan 2010–2011 voittaja Barcelona ja Eurooppa-liigan 2010–2011 voittaja Porto. Barcelona voitti ottelun ja seurahistoriansa neljännen Super Cupin maalein 2–0.
Ottelun tiedot

| --- | --- |
           }}   Barcelona :            }}   Porto
Carlos Stetter

Carlos Stetter (s. 9. maaliskuuta 1941 Ellwangen) on saksalaissyntyinen, Boliviassa toimiva roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 1. heinäkuuta 1966 ja nimitettiin Chiquitosin (sittemmin San Ignacio de Velasco) vihkipiispaksi sekä Horrean titulaaripiispaksi 3. lokakuuta 1987. Piispaksi konsekroinnin suoritti 28. helmikuuta 1988 Santos Abril y Castelló, jota avustivat Federico Bonifacio Madersbacher Gasteiger ja Bernhard Rieger.
Stetter sai 7. tammikuuta 1995 nimityksen San Ignacio de Velascon koadjuuttoripiispaksi, ja 29. heinäkuuta 1995 hänestä tuli sen piispa.
Choi Gyeong-hui

| Choi Gyeong-hui> 최경희.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Choi Gyeong-hui
Syntynyt: 25. helmikuuta 1966 (ikä 58) Soul, Etelä-Korea
Kansalaisuus:   Etelä-Korea
Koripalloilija
Pituus:  166 cm
Paino:  61 kg
Maajoukkueet
:   Etelä-Korea
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Maa:   Etelä-Korea.Naisten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Etelä-Korea.Naisten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Etelä-Korea.Naisten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Etelä-Korea> Naisten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Los Angeles 1984 |  |  |
Choi Gyeong-hui (hangul: 최경희; hanja: 崔警姬; uudistettu latinisaatio: Choe Gyeonghui, s. 25. helmikuuta 1966 Soul) on eteläkorealainen kilpauransa päättänyt koripalloilija ja olympiamitalisti.
Choi saavutti Etelä-Korean naisten maajoukkueessa olympiahopeaa Los Angelesissa 1984. Hän kuului maajoukkueen kokoonpanoon myös Soulin kesäolympialaisissa 1988, Neuvostoliiton MM-kilpailuissa 1986 ja Malesian MM-kilpailuissa 1990. Aasian kisoista Choi saavutti kultaa vuonna 1990 ja hopeaa vuonna 1986.
Aiheesta muualla

Choi Gyeong-hui Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Profiili FIBA Archive (englanniksi)
Profiili FIBA Archive (englanniksi)
Etelä-Korean joukkue – Kesäolympialaiset 1984
4 Choi A. ·
5 Park Y. ·
6 Kim E. ·
7 Lee H. ·
8 Choi G. ·
9 Lee M. ·
10 Mun ·
11 Kim H. ·
12 Jeong ·
13 Kim Y. ·
14 Seong ·
15 Park C. ·
Valmentaja Sin
Valkokaulusorneero

| Valkokaulusorneero |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Orneerot Furnariidae
Suku::  Paksunokkaorneerot Anabazenops
Laji::  fuscus
Kaksiosainen nimi
 Anabazenops fuscus  (Vieillot, 1816) 
Katso myös
   Valkokaulusorneero Wikispeciesissä   Valkokaulusorneero Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Valkokaulusorneero (Anabazenops fuscus) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Valkokaulusorneeroa tavataan Brasiliassa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi, mutta sen ei uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vaasan ylioppilaslehti

| Vaasan ylioppilaslehti |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  Aikakauslehti
Julkaisija:  Vaasan yliopiston ylioppilaskunta
Levikki:  n. 4 000 lukijaa
Perustettu:  1970
Lakkautettu:  2017
Päätoimittaja:  Rasmus Arikka
Kotikunta:  Vaasa
Kotimaa:  Suomi
Ilmestymistiheys:  5 kertaa vuodessa
Aiheesta muualla
Kotisivu
Vaasan ylioppilaslehti eli Vylkkäri oli Vaasan yliopiston ylioppilaskunnan vuosina 1970–2017 julkaisema järjestölehti. Lukijoita lehdellä oli noin 4 000.
Lehden viimeisenä päätoimittajana toimi syksystä 2016 alkaen Rasmus Arikka. Lehti ilmestyi vuodesta 1970 lähtien, ja sen viimeiseksi numeroksi jäi vuoden 2017 kolmas lehti. Lehti ilmestyi paperisena 5 kertaa lukuvuodessa.
Vuonna 2018 Vaasan yliopiston ylioppilaskunta tilasi ulkopuolisen selvityksen mahdollisesta tulevasta ”opiskelijamediasta”. Selvityksen pohjalta ylioppilaskunta aloitti yhteistyön Pohjalaisen kanssa ”yhteisestä paikallisesta opiskelijamediasta”. Mukaan hankkeeseen tuli myös Vaasan ammattikorkeakoulun opiskelijakunta VAMOK. Lopulta hanke kariutui taloudellisista syistä.
Historia

Vaasan ylioppilaslehteä edeltänyt VeeKooYy-lehti ilmestyi vuoteen 1994 asti A4-kokoisena monistenippuna, muuttaen muotoaan Vaasan Yliopiston koulutustarjonnan muuttuessa. Lehden rooli muuttui aktiiviseksi, kun viestintätieteiden koulutus alkoi Vaasassa vuonna 1991. Vuonna 1994 lehti siirtyi painettavaksi Tabloid-kokoon, viettäen samalla 25-vuotisjuhliaan. Samana vuonna päätettiin myös siirtyä päätoimittajan 2-vuotiskauteen.
Lehden päätoimittajan valitsi ylioppilaskunnan korkeinta päätäntävaltaa käyttävä 30-jäseninen edustajisto.