Kvenland
Historiallisia lähteitä

Englannin kuninkaan Alfred Suuren Orosious-mukaelmaan sisältyy norjalaisen Ottarin matkakertomus Fennoskandian pohjoisosista noin vuodelta 890. Kertomus sisältää kuvausta Kvenlandin maantieteellisestä sijainnista sekä kveenien hyökkäyksistä ja/tai heidän perinteisten alueittensa puolustamisestaan. Maininta Kvenlandista on myös vuoden 1170 tienoilta olevassa Historia Norvegiæ -tekstissä, joka sisältää melko tarkkaa kuvausta Pohjoismaiden maantieteestä.
Kvenland-niminen alue esiintyy useissa islantilaisissa ja norjalaisissa lähteissä, osassa ainoastaan sivumainintana, mutta joissain teksteissä on myös tarkempia kuvauksia. 1200-luvulla kirjoitettu Egillin, Kalju-Grimrinpojan saaga kuvaa Pohjolan maantiedettä, Kvenlandia ja Karjalaa myöten, sekä mainitsee kveenien kuninkaan. Tämä kuningas Faravid kenties oli todellinen päällikkö 1100-luvun Kvenlandissa.  Norna-Gestrin tarinassa (Norna-Gests þáttr) puolestaan kerrotaan kveenien hyökänneen Svíþjóð-nimiselle (Sveanmaa), nykyisen Ruotsin eteläisessä puolikkaassa sijainneelle alueelle yhdessä kuurilaisten kanssa. Saagassa tanskalaisen Sigurðr hringr-kuninkaan kerrotaan puolustaneen Svíþjóð-aluettaan tätä hyökkäystä vastaan. Tiedetään, että Sigurðr hringr hallitsi Svea-kansaa/heimoa 700-luvun puolivälissä.
Alueen suomalaista väestöä kutsuttiin keskiaikaisissa kirjoituksissa kveeneiksi ja heidän maataan Kvenlandiksi islantilaisen Níkulás Bergssonin Leiðarvísir og borgarskipan -nimisessä kuvauksessa pohjoisen kansoista vuodelta 1157. Kvenland mainitaan myös mm. 1100-luvun lopulla tai 1200-luvun alussa kirjoitetussa tekstissää Fundinn Noregr, vuoden 1200 paikkeilla kirjoitetussa Orkneylaisten saagassa sekä Egillin, Kalju-Grímrinpojan saagassa, joka on kirjoitettu noin vuoden 1230 paikkeilla. Näissä saagoissa esitellään joukko legendaarisia Finnlandin ja Kvenlandin kuninkaiksi ja hallitsijoiksi nimettyjä hahmoja.  Egillin, Kalju-Grímrinpojan saaga esimerkiksi väittää Faravidin olleen "Kvenlandin kuningas".
Orkneylaisten saaga toteaa, että "kuningas" Fornjótr "hallitsi Gotlantia, jonka nyt tunnemme Finlandina ja Kvenlandina".  Keskiaikainen kirjoituksen Hversu Noregr byggðist (suom. "Miten Norja asutettiin") mukaan Fornjótrin Snær-nimisellä (suom. "lumi") lapsenlapsella oli Thorri-niminen poika, joka kirjoituksen kuvauksen mukaan "hallitsi Gothlandia, Kvenlandia (Kænlandi) ja Finlandia."
Keskiaikaisia tekstejä, jotka kuvaavat Fornjótrin jälkeläisten niitä sukulinjoja – pääasiassa Fornjótrin jälkeläisistä Nórr and Górr eteenpäin –, jotka johtavat "Ruotsinmaan" ja muiden maiden hallitsijoihin, ovat mm. seuraavat:
Beowulf (700-luvulta 1000-luvun alulle)
Islantilaisten kirja (1100-luvun alusta)
Hyndluljóð (muinaisnorjankielinen Edda-runo joka on todennäköisesti laadittu vasta 1200-luvulla ja säilynyt osana Runo-Eddaa, jonka käsikirjoitus Codex Regius on 1270-luvulta)
Ynglingatal (aikaisintaan n. 870, mutta mahdollisesti 900-luvun alkupuolella suullisessa perinteessä syntynyt ja 1100-luvun lopulla kirjalliseen muotoon saatettu runo)
Runo-Edda (osa runoista ajalta ennen 1000-lukua, osa nuorempia)
Nestorin kronikka (1095)
Historia Norvegiæ (1100-luvun loppupuolella)
Gesta Danorum (aloitettu n. 1185, valmistunut n. 1216)
Skáldskaparmál (n. 1220)
Ynglingien saaga (kirjoittanut Snorri Sturluson n. 1225)
Orkneylaisten saaga (n. 1230)
Heimskringla (n. 1230)
Hversu Noregr byggðist (1200-luvulta, vanhin säilynyt käsikirjoitus Flateyjarbókissa, joka laadittu vuosien 1387–1390 välisenä aikana)
Ættartölur ("genealogia", "sukuluettelot"), sukupuuluettelo tekstissä Hversu Noregr byggðist.