stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Filip De Man

| Filip De Man |
| --- | --- |

Euroopan parlamentin jäsen
 2.7.2019–  
Ryhmä:  ID-ryhmä
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. marraskuuta 1955 (ikä 68) Roulers, Belgia
Kansalaisuus:  belgialainen
Tiedot
Puolue:  Vlaams Belang
Filip De Man (s. 11. marraskuuta 1955 Roulers, Belgia) on belgialainen poliitikko. De Man edustaa Vlaams Belang-puoluetta. De Man on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2019 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa Identiteetti ja demokratia -ryhmää.
Fleischer

Fleischer on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Ari Fleischer (s. 1960), yhdysvaltalainen poliittinen avustaja, Valkoisen talon lehdistösihteeri
Carl Gustav Fleischer (1883–1942), norjalainen kenraali
Charles Fleischer (s. 1950), yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko
Dave Fleischer (1894–1979), yhdysvaltalainen animaatio-ohjaaja ja -tuottaja
Fritz Fleischer (1894–1943), itävaltalainen pikajuoksija
Heinrich Leberecht Fleischer (1801–1888), saksalainen orientalisti
Max Fleischer (1883–1972), yhdysvaltalainen animaattori ja elokuvatuottaja
Rasmus Fleischer (s. 1978), ruotsalainen historioitsija
Richard Fleischer (1916–2006), yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja
Ruben Fleischer (s. 1974), yhdysvaltalainen elokuva- ja televisiotuottaja ja -ohjaaja
Tilly Fleischer (1911–2005), saksalainen yleisurheilija, keihäänheiton olympiavoittaja
Muita

Fleischer Studios, yhdysvaltalainen entinen animaatiostudio
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Flekkefjordin kirkko

| Flekkefjordin kirkko Flekkefjord kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2009.
Sijainti:  Flekkefjord, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Agderin ja Telemarkin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1833
Suunnittelija:  Hans Ditlev Franciscus Linstow
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  650
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Flekkefjordin kirkko (norj. Flekkefjord kirke) on Flekkefjordin kunnassa Agderin läänissä Norjassa sijaitseva kahdeksankulmainen puukirkko vuodelta 1833.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Flekkefjordin kirkko Wikimedia Commonsissa
Es (yhtye)

Es on suomalaisen Sami Sänpäkkilän vuoden 1993 tienoilla perustama sooloprojekti. Es:n musiikissa sekoittuu ambient, folk, sekä erilaiset eriskummalliset äänet. Belgialainen levymerkki K-RAA-K julkaisi projektin ensimmäisen levyn Flick vuonna 2000. Sänpäkkilä on esiintynyt erilaisilla 
festivaaleilla ympäri Pohjois-Amerikkaa ja Eurooppaa.
Diskografia

Flick CD (K-RAA-K, 2000)
A Love Cycle CD (Fonal Records, 2001)
Kaikkeuden kauneus ja käsittämättömyys CD (Fonal Records, 2004)
Sateenkaarisuudelma double LP (K-RAA-K, 2005)
Early Filmworks 1996 to 2006 DVD (Fonal Records, 2006)
Kesämaan lapset CD (Fonal Records, 2009)
Aiheesta muualla

Es-projektin kotisivut
Fonal recordsin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Fosfataasit

Tyrosiinin defosforylaatiomekanismi kysteiiniriippuvaisen fosfataasin katalysoimassa reaktiossa. Reaktiossa syntyy fosfokysteiinivälituote.
Fosfataasit on yhteisnimitys hydrolaaseihin kuuluville entsyymeille, jotka poistavat hydrolysoimalla fosfaattiryhmän erilaisilta molekyyleiltä, kuten proteiineilta tai nukleiinihapoilta. Reaktiota kutsutaan defosforylaatioksi ja siinä kohdemolekyylistä paljastuu vapaa hydroksyyliryhmä. Esimerkiksi alkalinen fosfataasi on yleinen fosfataasientsyymi.
Proteiinifosfataasit

Proteiinifosfataasit ovat entsyymejä, jotka defosforyloivat proteiineja. Niiden vaikutus on siten vastakkainen verrattuna proteiinikinaaseihin, jotka fosforyloivat proteiineja. Esimerkiksi entsyymeinä toimivien proteiinien fosforylaatio ja defosforylaatio voivat vaikuttaa siihen, kuinka tehokkaasti kyseinen entsyymi katalysoi sille ominaisia kemiallisia reaktiota (aktiivisuus). Joskus entsyymin fosforyloitu muoto on aktiivisempi, joskus taas defosforyloitu muoto. Kunkin proteiinin fosforylaatiotila riippuu sitä fosforyloivien kinaasien ja defosforyloivien fosfataasien aktiivisuuksista: fosfataasien ollessa vallalla on kohdeproteiini enimmäkseen defosforyloidussa muodossa. Samassa proteiinissa voi olla useita (de)fosforyloitavia kohtia. Fosfaattiryhmien liittämisellä ja poistamisella voidaan entsyymiaktiivisuuden ohella säädellä mm. proteiinin sijaintia solussa.
Solut sisältävät paljon erilaisia proteiinifosfataaseja, joista osa defosforyloi vain yhtä tai muutamaa kohdeproteiinia toisten defosforyloidessa suurempaa proteiinikirjoa.
Tärkeitä fosfataasiperheitä ovat laaja-alaiset seriini/treoniinifosfataasit ja tyypillisesti kohdeproteiiniensa suhteen huomattavasti valikoivammat tyrosiinifosfataasit.
Fosfaattimineraali

Apatiittikide
Erytriinikiteitä Marokosta
Monatsiittinäytteitä Madagaskarista, näytteillä Bonnin mineralogisessa museossa
Fosfaattimineraalit ovat mineraaleja, joissa esiintyy fosfaatti-anioni (PO43-), tai sen tilalla joskus substituoituneena arsenaatti- (AsO43-) tai vanadaatti-ioni (VO43-). Lisäksi niissä voi esiintyä kloridi- (Cl-), fluoridi- (F-) tai hydroksidi-anioneja (OH-), jotka sopivat kiderakenteeseen.
Fosfaattimineraaleja on monia erilaisia, mutta vain harvat ovat edes suhteellisen yleisiä tai taloudellisesti merkittäviä.
Fosfaattimineraaleja

Apatiitit Ca5 (PO4 )3 (F,Cl,OH)
hydroksyyliapatiitti Ca5(PO4)3OH
fluoriapatiitti Ca5(PO4)3F
klooriapatiitti Ca5(PO4)3Cl
Amblygoniitti LiAlPO4F
Autuniitti Ca(UO2)2(PO4)2·10-12H2O
Berylloniitti NaBePO4
Erytriini Co3(AsO4)2·8H2O
Fosfofylliitti Zn2(Fe,Mn)(PO4)2•4H2O
Hinsdaliitti PbAl3(PO4)(SO4)(OH)6
Ksenotiimi-Y Y(PO4)
Latsuliitti (Mg,Fe)Al2(PO4)2(OH)2
Monatsiitti (La, Y, Nd, Sm, Gd, Ce,Th)PO4, sisältää harvinaisia maametalleja
Pyromorfiitti Pb5(PO4)3Cl
Struviitti (NH4)MgPO4·6H2O
Trifyliitti Li(Fe,Mn)PO4
Turkoosi CuAl6(PO4)4(OH)8·5H2O
Väyryneniitti MnBe(PO4)(OH)
Wavelliitti Al3(PO4)2(OH)3·5H2O
Francisco Bográn

| Francisco Bográn |
| --- | --- |

Hondurasin presidentti
 5. lokakuuta 1919 – 1. helmikuuta 1920  
Edeltäjä:  Salvador Aguirre
Seuraaja:  Rafael López Gutiérrez
Henkilötiedot
Syntynyt: 1852 Pinalejo, Honduras
Kuollut: 7. joulukuuta 1926 New Orleans, Louisiana, Yhdysvallat
Ammatti:  lääkäri, poliitikko
Puoliso:  Guillermina Leiva
Tiedot
Puolue:  Hondurasin liberaalipuolue
Francisco Bográn Barahona (1852 Pinalejo, Honduras – 7. joulukuuta 1926 New Orleans, Louisiana, Yhdysvallat) oli hondurasilainen poliitikko. Hän toimi maansa presidenttinä 1919–1920.
Bográn syntyi Pinalejossa 1852. Hänen vanhempansa olivat Saturnino Bográn Bonilla ja Saturnina Baraona Leiva. Hän meni naimisiin entisen presidentin Ponciano Leivan tyttären Guillerminan kanssa. Bográn opiskeli lääkäriksi ennen siirtymistään politiikkaan.
Presidentti Francisco Bertrand joutui jättämään virkansa 1919 opposition ja Yhdysvaltain painostuksesta. Maata johti hetken Salvador Aguirren johtama hallitus. Vicente Mejía Colindresista tuli uuden hallituksen johtaja 16. syyskuuta ja johti hetken myös maata. Hallitus kysyi ensimmäistä varapresidenttiä Alberto de Jesús Membreñoa ja toista varapresidenttiä Nazario Sorianoa maan tilapäiseksi päämieheksi, mutta kumpikin kieltäytyi. Bográn nousikin tilapäiseksi presidentiksi lokakuussa 1919. Hondurasissa järjestettiin hänen aikanaan vaalit, jotka voitti Rafael López Gutiérrez, joka astui virkaansa helmikuussa 1920.
Francisco Barroso Filho

Francisco Barroso Filho (s. 8. lokakuuta 1928 Ouro Preto) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 1. joulukuuta 1957 ja nimitettiin Oliveiran hiippakunnan piispaksi 21. joulukuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. maaliskuuta 1984. Pääkonsekraattorina toimi Oscar de Oliveira, jota avustivat Geraldo Majela Reis ja José Lázaro Neves.
Barroso Filho jäi eläkkeelle 20. lokakuuta 2004.
Finncat

Finncat on suomalaisvalmisteinen moottorikelkka 1970–1980-luvuilta, jota valmisti Finncat Vehicles Oy. Kelkan erikoisuus oli sen ohjaava, haitarimainen muovitela, jonka keksijä on Jorma Pohjola. Telamaton rakenteen ja ohjausmenetelmän takia kelkasta puuttuivat muista moottorikelkoista tutut ohjaavat ja kannattavat sukset. Kelkan moottori oli sijoitettu istuimen alle, ja keulassa oli tavaratilan lisäksi polttoainesäiliö.
Ajotekniikka

Kelkan ajotekniikka poikkesi tavallisesta moottorikelkasta. Suksien puuttuminen teki siitä ympärivuotisen ajoneuvon. Viimeisimmissä valmistetuissa vuosimalleissa oli vesitiivis runko, joka teki mahdolliseksi kelkan kellumisen ja siten ajamisen vedessä.
Aiheesta muualla

Kanal von alexengele: Finncat tracked ATV Youtube.  27.12.2015. Viitattu 19.7.2016.
Firebeatz

| Firebeatz |
| --- | --- |
 Firebeatz esiintymässä Place2Be Festival-tapahtumassa Saksan Schwerinissa vuonna 2015.
Henkilötiedot
Ammatti:  musiikkituottajat, lauluntekijät
Muusikko
Aktiivisena:  2008-
Tyylilajit:  tech-house, electro house, big room house, dutch house, progressiivinen house, future house
Soittimet:  koskettimet, levysoitin, Logic Pro, FL Studio, Apple Mac
Levy-yhtiöt:  Spinnin’ Records, Doorn Records, Revealed Recordings, Musical Freedom, Armada Music, Ignite Recordings
Aiheesta muualla
www.firebeatz.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Firebeatz on alankomaalainen musiikkituottajaduo, jonka jäseniin kuuluvat Tim Benjamin Smulders (s. 14. elokuuta 1985) ja Jurre van Doeselaar (s. 7. heinäkuuta 1987). Duo perusti toiminimensä Alankomaiden Tilburgissa vuonna 2008. Duo on tullut tunnetuksi lukuisista tanssilattiahittikappaleista, joihin lukeutuu muun muassa "Dear New York", "Here We F*cking Go" ja "Helicopter". Duon jäsenet ovat tehneet uransa aikana yhteistyötä muun muassa Calvin Harrisin, Martin Garrixin, Sander van Doornin ja Tiëston kanssa.
Duon jäsenet ovat opiskelleet taidekoulussa Tilburgissa, jossa he myös tapasivat toisensa sekä huomasivat omaavan samanlaisen mielenkiinnon musiikkia kohtaan. Vuonna 2018 Firebeatz ja DubVision perustivat supertiimin nimeltään "METAFO4R" jolla he esiintyivät ensimmäistä kertaa yhdessä EDC Las Vegas 2018-tapahtumassa.
Diskografia > Singlet

Pääartistina
Dear New York (Schellan kanssa) (2012)
Bombaclat (2014)
Helicopter (Martin Garrixin kanssa) (2014)
I Can’t Understand (Chocolate Puman kanssa) (2014)
Ignite (2017)
Show Me Your Love (Lucas & Steven kanssa) (2017)
Till TheSun Comes Up (2017)
Let's Get Wild (Apsterin kanssa) (2017)
Keep Your Head Up (Lucas & Steven kanssa) (2017)
Burn It Down (2017)
Everything (Peppermintin kanssa) (2018)
Rock Right Now (Madison Marsin kanssa) (2018)
Remember Who You Are (2018)
Blackout (Chocolate Puman kanssa) (2018)
Rock to the Rhythm (Yozon kanssa) (2018)
Through My Mind (Schellan kanssa) (2019)
Bounce (Schellan ja Pexemin kanssa) (2019)
Blowback (Sander van Doornin kanssa) (2019)
Illusion (Nervon kanssa)
Lift Me Up (Oliver Heldensin ja Schellan kanssa) (2019)
Lambo (DubVisionin kanssa) (2019)
Soul Fifty (Chocolate Puman kanssa) (2020)
Bad Habit (2020)
High Enough (Plastic Funkin kanssa) (2020)
Sinfonia Della Notte (2020)
Never Enough (mukana Brooke Tomlinson) (2020)
Instant Moments (2020)
Let’s Get Down (2020)
Show The Way (2021)
Way Down (Arengersin kanssa, mukana S.e.n) (2021)
Resurrect (2021)
Metafo4rina
Best Part Of Me (2018)
Rave Machine (2019)
Grollow (2020)
Käännös suomeksi
Ensi-ilta (Neljän Ruusun albumi)

| Ensi-ilta Neljä Ruusua |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Studio : Dynasty Recordings HIP Studiot
 Julkaistu: 5. lokakuuta 2006
 Formaatti: CD, digitaalinen
 Tuottaja(t): Antti Eräkangas Neljä Ruusua
 Tyylilaji: suomirock
 Kesto: 42.24
 Levy-yhtiö: Parlophone / EMI
Listasijoitukset
  3.
Neljän Ruusun muut julkaisut
| Karelia Express 2004 | Ensi-ilta 2006 | Katkera kuu 2012 |
Singlet albumilta Ensi-ilta
 ”Soudat – huopaat” Julkaistu: toukokuu 2006  ”Tahdon” Julkaistu: syyskuu 2006  ”Ensi-ilta” Julkaistu: joulukuu 2006  ”En voi” Julkaistu: maaliskuu 2007
Ensi-ilta on Neljä Ruusua -yhtyeen 12. studioalbumi, joka julkaistiin 5. lokakuuta 2006. Levyn on tuottanut Antti Eräkangas yhdessä Neljän Ruusun kanssa. Albumi nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen albumilistan kolmannelle sijalle. Yhteensä listaviikkoja levylle kertyi kuusi. Levynjulkaisukiertueen päätyttyä elokuussa 2007 yhtye ilmoitti jäävänsä määräämättömän pituiselle tauolle.
”Soudat – huopaat” julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä, ja se nousi radiosoittolistan 15. sijalle sekä Rumban 50 hittiä -listan sijalle 39. Toinen single ”Tahdon” nousi singlelistan sijalle 17, radiolistan kahdeksanneksi ja 50 hittiä -listan sijalle viisi. Kappaleeseen kuvattiin myös Henrik Mennanderin ohjaama musiikkivideo. Levyn nimikkokappale nousi parhaimmillaan radiolistan 13. sijalle ja 50 hittiä -listan sijalle 25. Kappaleen musiikkivideon ohjasi Sami Turunen. ”En voi” julkaistiin albumin neljäntenä singlenä.
Kappaleet

Kaikki san. Ilkka Alanko, säv. Kode Koistinen ja sov. Neljä Ruusua, ellei muuta mainittu.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sävel | Sovitus | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | Soudat – huopaat | Ilkka Alanko | Antti Eräkangas, Neljä Ruusua | 3.29 |  |  |  |  |  |
| 2. | Tahdon |  |  | 4.17 |  |  |  |  |  |
| 3. | Ensi-ilta | Ilkka Alanko | Neljä Ruusua, Rauli Eskolin | 3.32 |  |  |  |  |  |
| 4. | Toinen nainen |  |  | 4.01 |  |  |  |  |  |
| 5. | Maalaiset |  | Antti Eräkangas, Neljä Ruusua | 3.52 |  |  |  |  |  |
| 6. | Peace & Love |  |  | 3.48 |  |  |  |  |  |
| 7. | En voi |  |  | 4.12 |  |  |  |  |  |
| 8. | Gloria | Ilkka Alanko |  | 3.30 |  |  |  |  |  |
| 9. | Juovuksissa Lieksassa |  | Antti Eräkangas, Neljä Ruusua | 3.23 |  |  |  |  |  |
| 10. | Suuriksi syntyneet |  |  | 4.05 |  |  |  |  |  |
| 11. | Pyhäinmiestenpäivä |  | Antti Eräkangas, Neljä Ruusua | 4.15 |  |  |  |  |  |
Arvostelut

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Helsingin Sanomat  | positiivinen |  |
Soundi : 
Helsingin Sanomien Tero Valkonen kehui albumin käynnistyvän ”pirteämmin kuin valju edeltäjänsä Karelia Express” ja kappaleiden ”etenevän hyvässä tempossa” ja että ”särmää on paikoitellen yllättävänkin paljon”. Hän kuitenkin totesi albumin loppupuolen sisätävän ”täytemateriaalilta tuoksahtavia lauluja” ja joidenkin kappaleiden muistuttavan ”liiankin selvästi paria vanhaa hittiä ja yllättäen myös Sielun Veljien ’Peltirumpua’”. Soundin Jorma Jortikka kehui osaa albumin kappaleista, joissa ”tuoksahtavat menneiden vuosikymmenten kitararockin vahvat aromit”. Hän kuitenkin totesi, ettei ”suuria yllätyksiä” albumilla ole luvassa.
Tekijät

| --- | --- |
 Neljä Ruusua Ilkka Alanko  Kode Koistinen  Lade Laakkonen  Kämy Kämäräinen Muut esiintyjät Tapio Liinoja, Mikaela Railio, Lotta Lehtikari, Manne Railio – dialogi (2) :  Tuotanto Antti Eräkangas – tuotanto, äänitys, miksaus (1, 5, 6, 8, 9, 11)  Juha Helminen – äänitys  Rake Eskolin – miksaus (2–4, 7, 10)  Svante Försback – masterointi  Tapio Liinoja – dialogin käsikirjoitus (2)  Mikko Harma – valokuvat  Marko Vuorensola – kannen suunnittelu  Gabi Hakanen – vastaava tuottaja
Fredrik Vilhelm Procopé

Fredrik Procopé.
Fredrik Vilhelm Procopé (4. toukokuuta 1834 Turku – 8. helmikuuta 1909 Tampere) oli suomalainen juristi, Tampereen pormestari, valtiopäivämies ja Tammikuun valiokunnan jäsen.
Procopén vanhemmat olivat kihlakunnantuomari, sotajustitiaari Berndt Johan Procopé (1791–1859) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Lovisa Henrika Trapp. Hän kävi Turun yläalkeiskoulua ja Turun lukiota ja pääsi ylioppilaaksi Helsingissä 1852. Procopé suoritti tuomarintutkinnon Helsingin yliopistossa 1857, oli auskultanttina Turun hovioikeudessa ja sai varatuomarin arvon 1859. Procopé oli Tampereen pormestari 1867–1903. Hän sai kihlakunnantuomarin arvonimen 1874 ja laamannin arvonimen 1899. Hän oli Tammikuun valiokunnan jäsen 1862 ja osallistui porvarissäädyssä Tampereen edustajana valtiopäiville 1872, 1877–1878 ja 1882.
Fredrik Vilhelm Procopé oli naimisissa vuodesta 1862 Elfrida Axela Gustava Federleyn (k. 1913) kanssa. Heidän poikansa oli liikemies Fredrik Gustaf Procopé (1874–1922).
Fosfatidyylikoliini

Lesitiini-molekyyli
Fosfatidyylikoliinit ovat joukko solukalvossa olevia fosfolipidejä. Tunnetuin fosfatidyylikoliinia sisältävä yhdiste on lesitiini.
Fosfatidityylikoliineja valmistetaan muun muassa CDP eli sitikoliini (C14H26N4O11P2) sytidiinidifosfaatti-välivaiheen kautta.
Fosfolipaasi D tuottaa fosfatidityylikoliinista fosfatidihappoa PA:ta.
Fosfatidyylikoliineja

Dimyristoyylifosfatidyylikoliini (C36H72NO8P), CAS-numero 13699-48-4
1,2-dipalmitoylifosfatidyylikoliini (C40H80NO8P), CAS-numero 2644-64-6
Aiheesta muualla

Terveysportti, metatesaurus: Fosfatidyylikoliinit
PubChem: Phosphatidylcholines (englanniksi)
Francisco Blanco García

Francisco Blanco García (1864−1903) oli espanjalainen kirjallisuushistorioitsija, munkki ja professori. Hän on kirjoittanut Espanjan kirjallisuushistorian La literatura espanola en el siglo XIX (1891−1894), joka kyllä on epäkriitillinen teos, mutta ainesvarastonsa vuoksi tärkeä lähdekirja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Francisco Blanco García Wikimedia Commonsissa
Kde domov můj

| Kde domov můj |
| --- | --- |

Valtio:   Tšekki
Säveltäjä:  František Škroup
Sanoittaja:  Josef Kajetán Tyl
Sävelletty:  1834
Suomenkielinen nimi:  Missä on kotini
  
Kde domov můj ( kuuntele ääntämys (ohje), suom. Missä on kotini) on Tšekin kansallislaulu. Se on ollut käytössä Tšekin itsenäistymisestä alkaen vuodesta 1993. Tšekkoslovakian aikaan (vuoden 1992 loppuun) laulu muodosti ensimmäisen osan maan kansallislaulusta, ja nykyinen Slovakian kansallislaulu toisen osan.
Laulun kirjoittivat säveltäjä František Škroup ja dramaatikko Josef Kajetán Tyl komediaan Fidlovačka aneb žádný hněv a žádná rvačka. Se esitettiin ensimmäisen kerran Prahassa Stavovské divadlossa (Säätyteatterissa) 21. joulukuuta 1834. Alkuperäisessä laulussa on kaksi säkeistöä, mutta vain ensimmäinen niistä on virallistettu kansallislauluksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kde domov můj Wikimedia Commonsissa
Frankensteinin kirous

| Frankensteinin kirous> The Curse of Frankenstein |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Terence Fisher
Käsikirjoittaja:  Jimmy Sangster
Tuottaja:   Anthony Hinds  Max Rosenberg 
Säveltäjä:  James Bernard
Kuvaaja:  Jack Asher
Leikkaaja:  James Needs
Pääosat:   Peter Cushing  Christopher Lee  Hazel Court  Robert Urquhart 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Iso-Britannia
Tuotantoyhtiö:  Warner
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix Fandango at Home (käännä suomeksi)
Ensi-ilta:  1957
Kesto:  82 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Seuraaja:  Frankensteinin kosto
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Frankensteinin kirous (engl. The Curse of Frankenstein) on Terence Fisherin ohjaama brittiläinen kauhuelokuva vuodelta 1957. Se on ensimmäinen Hammer Film Productionsin värielokuva ja ensimmäinen Frankenstein-sarjassa. Kansainvälisen suosion ansiosta elokuvasta tehtiin muutamia jatko-osia ja myös Draculasta sekä muumiosta tehtiin omat elokuvansa.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Peter Cushing  | … |  paroni Victor Frankenstein   |
|  Hazel Court  | … |  Elizabeth   |
|  Robert Urquhart  | … |  Paul Krempe   |
|  Christopher Lee  | … |  olento   |
|  Melvyn Hayes  | … |  nuori Victor   |
|  Valerie Gaunt  | … |  Justine   |
|  Paul Hardtmuth  | … |  professori Bernstein   |
|  Noel Hood  | … |  Sophia-täti   |
|  Fred Johnson  | … |  isoisä   |
|  Claude Kingston  | … |  pikkupoika   |
|  Alex Gallier  | … |  pappi  |
De Toppers

De Toppers 2009.
De Toppers on hollantilainen yhtye. Sen muodostivat Gordon Heuckeroth, René Froger ja Gerard Joling vuonna 2005. Vuonna 2008 Gerard Joling jätti yhtyeen ja hänen tilalleen tuli Jeroen van der Boom.
Yhtye edusti Alankomaita Eurovision laulukilpailussa 2009 kappaleella Shine, joka sai 11 pistettä ja sijoittui 17. sijalle toisessa semifinaalissa, mutta ei päässyt finaaliin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta De Toppers Wikimedia Commonsissa
Fosco Giachetti

Vera Carmi ja Fosco Giachetti elokuvassa Labbra serrate (1942).
Fosco Giachetti (28. maaliskuuta 1900 Sesto Fiorentino – 22. joulukuuta 1974 Rooma) oli italialainen näyttelijä.
Giachetti työskenteli 1920-luvulta lähtien teatterissa ja teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1933 Mario Bonnardin elokuvassa Il trattato scomparso. Hänen ensimmäinen pääosansa oli kapteeni Santelia ohjaaja Augusto Geninan Valkoisessa eskadroonassa vuonna 1936. Karuja ja voimakkaita mieshahmoja esittäneestä Giachettista tuli pian yksi italialaisen elokuvan suosituimmista näyttelijöistä. Vuonna 1942 hänelle myönnettiin Venetsian elokuvajuhlien parhaan näyttelijän palkinto pääosasta Geninan Bengasissa.
Toisen maailmansodan jälkeen Giachetti työskenteli etupäässä teatterissa ja televisiossa, mutta esiintyi toisinaan myös elokuvien sivuosissa. Hänen viimeisiä elokuviaan oli Bernardo Bertoluccin Fasisti (Il conformista) vuonna 1970.
Elokuvia

Valkoinen eskadroona, 1936
Scipio Africanus, Afrikan valloittaja, 1937
La peccatrice, 1940
Bengasi, 1942
Akhilleus – voittamaton soturi, 1962
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fosco Giachetti Wikimedia Commonsissa
Elonet: Fosco Giachetti
Internet Movie Database: Fosco Giachetti (englanniksi)
Firebox Records

| Firebox Records |
| --- | --- |

Perustettu:  2001
Perustajat:  Rami Hippi
Tilanne:  aktiivinen
Tyylilajit:  death metal, goottimetalli, black metal, rock, heavy metal, ambient
Kotimaa:  Suomi
Sijainti:  Seinäjoki
Kotisivu
Infobox OKNimi-testi OK: 
Firebox Records oli Seinäjoella vuonna 2001 perustettu levy-yhtiö, joka oli erikoistunut metallimusiikin julkaisemiseen. Yrityksen päämaja sijaitsee Kolilla, mutta kaikki toiminta tapahtui kolmen kumppanikeskuksen kautta Jyväskylässä, Unkarin Csongrádissa sekä Englannin Nottinghamissa. Firebox Records lakkautti liiketoimintansa vuonna 2012.
Yhtiöllä on ollut kolme alamerkkiä: Firedoom Music, Off Records sekä Roihu Records.
Yhtyeet > Firebox Records

Ahma
C.O.D.
Crowned with Black
Dark the Suns
Dauntless
Dead in the Water
Depressed Mode
The Eternal
Fall of the Leafe
Gloria Morti
Grave Flowers
Grendel
Helengard
InSomnius Dei
Kamara
Manitou
Mar de Grises
Minotauri
Mirzadeh
Misery Inc.
Necare
Plutonium Orange
Pressure Points
Rauta
SaraLee
Saturnus
Scent of Flesh
ShamRain
Spiritus Mortis
Stereochrist
Swallow the Sun
Throes of Dawn
Total Devastation
Until Death Overtakes Me
Wasara
Velvetcut
Withering
Wraith of the Ropes
Aiheesta muualla

Firebox Records
Firebox Records MySpacessa
Firebox Metal Fest (Arkistoitu – Internet Archive)
Firebox Metal Fest MySpacessa
Finncell

Finncell toimi Finnpapin ja Finnboardin tavoin Eteläesplanadi 2:ssa Helsingin Kauppatorin laidalla.
Finncell eli Suomen selluloosayhdistys oli vuosina 1918–1995 toiminut suomalaisten sellutehtaiden myyntiyhdistys.
Historia

Suomen Selluloosayhdistyksen perustamiskokous pidettiin 2. heinäkuuta 1918. Tuolloin yhdistykseen liittyivät kaikki Suomen selluloosatehtaat. Kaupparekisteriin Suomen Selluloosayhdistys merkittiin 8. marraskuuta 1918. Suomalaisen sellun maailmanlaajuista myyntiä harjoitettiin aluksi agenttien avulla. 1940-luvun lopulta lähtien alettiin perustaa omia myyntikonttoreita eri puolille maailmaa. Finncellin toiminnan loppuvaiheessa sillä oli myyntikonttori muun muassa Lontoossa, Hongkongissa, Singaporessa, Wiesbadenissa ja Milanossa.
Finncellin viimeisen toimintavuoden 1995 alussa sen jäsenistöön kuuluivat Kaukas Oy, UPM Group, Veitsiluoto Oy sekä Wisaforest Oy Ab. Finncell lakkautettiin kaupparekisteristä 2. kesäkuuta 1999.
Finncell oli yksi neljästä suomalaisen metsäteollisuuden myyntiyhdistyksestä, muutaman kymmenen henkilön työvoimallaan paljon pienempi kuin liki tuhannen hengen paperinmyyntijätti Finnpap.
Toimitusjohtajia

Jorma Keino ?–1973
Lars Londén 1973–1980
Torsten Nykopp noin 1980–1995
Kirjallisuutta

Koskinen, Ilmari: Suomen selluloosayhdistys Finncell 1918-1968. 1968.