stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Naton pommitukset Jugoslaviassa
Tausta > Tie pommituksiin

YK antoi Kosovon tilanteesta useita päätöslauselmia. Molempia osapuolia kehotettiin pidättäytymään väkivallasta ja saamaan aikaan aselevon. Jugoslavia myöntyi lokakuussa 1998 päästämään 2000 Etyj-tarkkailijaa Kosovoon varmistamaan, että molemmat osapuolet noudattivat YK:n vaatimuksia. Albaanikapinalliset julistivat yksipuolisen tulitauon samassa kuussa. Marraskuussa 1998 USA ja Nato syyttivät sekä Belgradin hallitusta että albaanikapinallisia tulitaukosopimuksen vaarantamisesta. Yhdysvaltain ulkoministeri Madeleine Albright vaati Belgradin hallintoa vetämään poliisijoukot pois Kosovosta. Väkivaltaisuudet jatkuivat tulitauon aikana ja Serbian rajajoukkojen ja UÇK:n sissijoukkojen välillä sattui yhteenottoja. Serbijoukot tulittivat useita albaanikyliä, joissa UÇK:n taistelijoiden uskottiin majailevan.
15. tammikuuta Račakin kylässä tapahtui sotarikos albaanialaisia siviilejä vastaan. Yksi UÇK:n tukikohdista sijaitsi Račakissa. Račakin kylästä löydettiin yli 40 ruumista, joiden vahvistettiin olleen albaanisiviilejä. Serbit kiistivät Helena Rannan tutkimusryhmän raportin. HRW:n mukaan serbijoukot olivat tulittaneet ja kiduttaneet siviilejä. Račakin välikohtaus kovensi lännen asenteita Jugoslavian hallintoa kohtaan ja Nato uhkasi Jugoslaviaa pommituksilla, mikäli Kosovon väkivaltaisuuksia ei saataisi loppumaan. Venäjä vastusti sotilaallista ratkaisua ja varoitti koskemasta Kosovoon.
Yhdysvalloissa republikaanien suhtautuminen Naton tuleviin pommituksiin oli jakautunut. Yhdysvalloista, Venäjästä, Isosta-Britanniasta, Ranskasta, Saksasta ja Italiasta koostunut Balkanin yhteysryhmä patisti serbejä ja albaaneja solmimaan sopimuksen, jolla lopetettaisiin väkivaltaisuudet Kosovossa ja annettaisiin Kosovolle laaja autonomia. Helmikuussa järjestettiin Rambouillet'ssa, Pariisin lähistöllä,  Ranskan presidentin kesäasunnolla Kosovon rauhansuunnitelmaa käsittelevä konferenssi, jossa yritettiin saattaa taistelevat osapuolet sopuun.
Konferenssissa solmittiin Rambouillet’n sopimus, jossa vaadittiin Kosovolle laajaa autonomiaa ja lupaa saada lähettää alueelle Nato-joukkoja laajoin valtuuksin. Jugoslavian presidentti Milošević kieltäytyi allekirjoittamasta rauhansopimusta. Jugoslavia vastusti erityisesti sopimuksen kohtaa, jossa Nato-joukot olisi päästetty Kosovoon. Yhdysvaltain erityislähettiläs Richard Holbrooke yritti vielä käydä taivuttelemassa Milosevicia hyväksymään sopimuksen, tuloksetta. Naton pääsihteeri Javier Solana määräsi Naton aloittamaan ilmaiskut Jugoslaviaa vastaan 24.3.
Pommitukset

Pommitussotaan lähdettiin virallisesti ilman YK:n mandaattia. YK kuitenkin syytti serbejä etnisestä puhdistuksesta. Milošević oli aiemmin kiistänyt syytökset etnisestä puhdistuksesta. Naton pommituslennot olivat Naton ensimmäinen hyökkäys itsenäistä valtiota vastaan. Ilmaiskut pyrittiin kohdistamaan esimerkiksi Jugoslavian hallinnollisiin rakennuksiin, televisiokeskuksiin ja maan infrastruktuuriin. Myös maajoukkojen käyttöä harkittiin. Huhtikuussa serbijoukot kaappasivat kolme USA:n YK:n joukoissa palvellutta sotilasta. Sotilaat vapautettiin myöhemmin kansalaisaktivisti Jesse Jacksonin taivuttelujen ansiosta.
Pommitusten aikana lännen ja Kiinan välit kylmenivät hetkeksi Naton pommitettua Kiinan suurlähetystöä. Kiinan suurlähetystön pommitus oli vain yksi monista Naton harhaiskuista. Pommituksia kiihdytettiin ja laajennettiin aika ajoin. Jugoslavian hallinnon tarjoukset tulitauosta ja serbijoukkojen osittaisesta vetäytymisestä torjuttiin riittämättöminä. Merkkejä sotaväsymyksestä näkyi, kun serbit myöntyivät yksittäiseen YK:n operaatioon, joka tulkittiin lopulta askeleeksi oikeaan suuntaan.
Tilanne alkoi kiristyä myös diplomaattisella rintamalla. Venäjä uhkasi asettua konfliktin ratkaisussa poikkiteloin, jollei pommituksia keskeytettäisi. Sodan loppu alkoi lopulta olla näköpiirissä. USA:ssa tuki sodalle oli hiipunut jo jonkin aikaa. Yhdysvaltalaiset halusivat yhä enemmän taukoa pommituksiin ja asiaan enemmän neuvotteluratkaisua. Myös tuki Bill Clintonille hiipui.
Pommitukset > Rauhanneuvottelut

Kun pommitusten alkamisesta oli kulunut 72 päivää alkoivat serbit suhtautua myötämielisesti rauhansuunnitelmaan. Milošević myöntyi kansainväliseen rauhansuunnitelmaan, joka velvoitti serbijoukot vetäytymään Kosovosta. EU:n lähetystön jäsenenä toiminut Martti Ahtisaari suhtautui serbien myöntyväisyyteen varovaisen toiveikkaasti. Rauhaa kohti edetessä Nato antoi Jugoslavialle uhkavaatimuksen. Serbijoukkojen olisi vetäydyttävä Kosovosta määräaikaan mennessä ja vasta silloin pommitukset voitaisiin keskeyttää. Rauhanneuvotteluissa Kumanovossa, Makedoniassa, koettiin takaisku, kun serbien ja Naton oli vaikea saavuttaa yksimielisyyttä pakolaisten turvallisesta kotiinpaluusta. Sopimus kuitenkin allekirjoitettiin, joka tunnetaan nimellä Kumanovon sopimuksena,  ja serbijoukot aloittivat vetäytymisen Kosovosta. UÇK oli luvannut taata serbijoukkojen turvallisen poistumisen ja Hashim Thaçi lupasi UÇK:n muuttuvan sissijärjestöstä poliittiseksi toimijaksi.
11 viikkoa kestäneet pommitukset päättyivät 10. kesäkuuta, kun serbijoukot olivat aloittaneet vetäytymisen Kosovosta. YK:n kansainvälisiä rauhanturvajoukkojen lähettämistä maahan alettiin suunnitella. YK:n päätöslauselmassa 1244 vaadittiin muun muassa väkivaltaisuuksien loppumista, laajaa autonomiaa Kosovolle ja pakolaisille turvallisen kotiinpaluun edellytykset. Lisäksi UNMIK oli muodostamassa Kosovoon julkishallintoa, oikeuslaitosta ja poliisivoimia. Kosovo siirtyi YK:n valvontaan.
Seuraukset

Sota päättyi Naton voittoon ja Jugoslavian antautumiseen. Nato ilmoitti menettäneensä pommitussodan aikana vain kaksi miehitettyä sotilaskonetta, kun taas serbiarmeijan arvioitiin menettäneen yli 600 sotilasta. Materiaaliset vahingot olivat suuret. Vahinkojen korvausten suuruudeksi arvioitiin sata miljardia dollaria. YK arvioi Jugoslavian saastuneen pahoin pommitusten seurauksena. HRW:n mukaan noin 500 siviiliä kuoli Naton pommituksissa. Jugoslavian hallinnon mukaan ilmapommituksissa kuoli tuhansia siviilejä. HRW syytti Natoa ihmisoikeusrikkomuksista.
Republikaanit arvostelivat Clintonia ”humanitaarisesta katastrofista” ja George W. Bush käytti Jugoslavian pommitussodan heikkouksia vaalikampanjassaan demokraatteja vastaan. Kosovon sodan arvioitiin myös huonontavan Yhdysvaltojen ja Venäjän suhteita. Vuonna 2001 Kosovossa aseista riisuttavaksi määrätty UÇK siirsi toimintansa osittain Makedoniaan, jossa vaadittiin Makedonian albaaneille tasavertaista asemaa makedonialaisten rinnalla. Milošević joutui eroamaan Serbian verettömän vallankumouksen seurauksena. Milošević ja joukko korkeita serbialaisia sotilashenkilöitä joutui Haagiin vastaamaan syytteisiin sotarikoksista. Kosovon serbit pelkäsivät koteihinsa palaavien albaanien kostoa.
Serbien ja albaanien välit pysyivät kireinä pommitusten jälkeen. YK:n hallinnon alaisuudessa ollut Kosovo julistautui itsenäiseksi helmikuussa 2008. Venäjä on käyttänyt Naton pommitussotaa ja Kosovon irtautumista Serbiasta hyväkseen vastatessaan kritiikkiin Krimin ”laittomasta liittämisestä” Venäjään vuonna 2014.
Mediapropaganda

Jugoslavian pommitusten aikana neutraalin tiedon saaminen oli vaikeaa. Radio-televizija Srbije välitti albaani- ja Nato-vastaista propagandaa. Valtion televisiokanavasta riippumattomien toimittajien elämä tehtiin vaikeaksi. Nato oikeutti Serbian televisiokeskuksen pommituksen sillä syyllä, että se välitti vihamielistä propagandaa ja valheita. Toisaalta myös läntistä mediaa syytettiin puolueellisesta uutisoinnista konfliktin suhteen ja serbihallinnon tarpeettomista vertailuista natsihallintoon.
Operaation kritiikki

Pommituksia arvosteltiin laajasti. Ympäri maailmaa protestoitiin Jugoslavian pommituksia vastaan. Venäjä ja Kiina tuomitsivat pommitukset laittomana sotilaallisena toimena. Venäjä oli varoittanut kriisin laajentuvan maailmansodaksi. Naton väliintulo ei hellittänyt albaaneihin kohdistuvaa vainoa. Serbit kiihdyttivät albaaneihin kohdistuvaa sortoa pommitusten aikana, jolloin useita kyliä tyhjennettiin albaaneista. Naton mukaan serbit toteuttivat etnisiä puhdistuksia myös Montenegron puolella.
Pommituksia arvosteltiin siitä, että ne kohdistuivat usein siviileihin. Naton pommituskohteilla ei usein ollut tekemistä serbien sotilaskohteiden kanssa. Naton harhaiskut osuivat Montenegron puolelle ja Albanian vastaisella rajalla oleviin albaanijoukkoihin. Yhdysvaltain ja Kiinan välille syntyi diplomaattinen kiista Naton pommittaessa vahingossa Kiinan suurlähetystöä. Serbian naapurimaan Bulgarian pääkaupungissa Sofiassa sijainneeseen pientaloon osui vahingossa Naton ohjus. Kukaan ei loukkaantunut harhaiskussa. Naton ilmapommit osuivat myös esimerkiksi sairaaloihin, vanhainkoteihin ja pakolaisleireille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Naton pommitukset Jugoslaviassa Wikimedia Commonsissa
Ensihoito

SÖHNGEN® alumiininen hätäkotelo
Demonstraatio ensihoidosta
Ensihoito tarkoittaa ammattihenkilöstön (ambulanssihenkilökunta) potilaalle hoitolaitoksen ulkopuolella antamaa hengenpelastavaa tai vamman pahenemista estävää hoitoa. Ensihoitajat antavat ensihoitoa sairaalan ulkopuolella potilaan kotona tai onnettomuuspaikoilla. Ensiavusta sen erottaa suorittajien saama ammatillinen koulutus sekä käytettävissä olevat hoitovälineet.
Joskus myös terveyskeskusten ja sairaaloiden päivystyspoliklinikoilla ensivaiheessa annettua hoitoa kutsutaan ensihoidoksi, mutta tällöin termin käyttäminen ei täysin vastaa ensihoidon määritelmiä. Onnettomuustilanteissa ensihoitoyksikkö tuo potilaalle ensimmäisen avun, josta tulee termi ensihoito.
Ensihoito nykypäivänä

Viime vuosien aikana sana ensihoito on nykyistä ambulanssipalvelua paremmin kuvaavana terminä korvannut sanan sairaankuljetus. Modernin ensihoitopalvelun ensisijaisena tavoitteena ei ole enää pelkkä potilaiden sairaalaan kuljettaminen, kuten aikaisemmin, vaan potilaiden hoito aloitetaan mahdollisuuksien mukaan jo hälytyskohteessa, ja läheskään jokaista potilasta ei enää nykyaikana kuljeteta sairaalaan. Jos potilaiden hoito hälytyskohteessa ei ole mahdollista, potilaille pyritään valitsemaan tarkoituksenmukaisin hoitopaikka jo kohtaamispaikalla. Jatkohoitoon potilaat siirtyvät joko omalla autolla, taksilla tai tilanteen niin vaatiessa ensihoitohenkilöstön valvomana ambulanssilla tai helikopterilla. Ensihoito kuuluu lääkinnälliseen pelastustoimintaan.
Ensihoidon järjestämisvastuu ja tuottajat Suomessa

Ensihoidon järjestämisvastuu siirtyi terveydenhuoltolain muutoksella kunnilta sairaanhoitopiireille vuoden 2013 alusta. Useimmissa sairaanhoitopiireissä ensihoito on järjestetty monituottajamallilla.  Osan palveluista sairaanhoitopiiri tuottaa itse, osan ostaa alueen pelastuslaitokselta tai alan yrityksiltä. Pelastuslaitokset tuottavat ensihoitopalveluita lähinnä suurimmissa kaupungeissa. Alan suurimpia yksityisiä yrityksiä Suomessa ovat 9Lives ja Med Group ensihoitopalvelu Oy.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ensihoidon koulutusohjelma AMK (Arkistoitu – Internet Archive)
Yhdysvaltain Grand Prix

|  Yhdysvaltain Grand Prix  |
| --- | --- |

Rata:  Circuit of the Americas
Sijainti:  Austin, Texas, Yhdysvallat
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  5,513 km
Kilpailun pituus:  56 kierrosta, 308,405 km
Eniten voittoja
Kuljettajat:   Lewis Hamilton (6) 
Tallit:  Ferrari (11)
Viimeisin kilpailu (2024):
Voittaja:   Charles Leclerc   (Ferrari)
Voittoaika:  1:35.09,639
Toinen:   Carlos Sainz   (Ferrari)
Kolmas:   Max Verstappen   (Red Bull Racing-Honda RBPT)
Sprinttikilpailu
Voittaja:   Max Verstappen   (Red Bull Racing-Honda RBPT)
Toinen:   Carlos Sainz   (Ferrari)
Kolmas:   Lando Norris   (McLaren-Mercedes)
Paalupaikka
Kuljettaja:   Lando Norris   (McLaren-Mercedes)
Paaluaika:  1.32,330
Nopein kierros
Kuljettaja:   Esteban Ocon   (Alpine-Renault)
Kierrosaika:  1.37,330 (kierroksella 53)
Paikkakunnat, joissa Yhdysvaltain Grand Prix on järjestetty.
Yhdysvaltain Grand Prix (engl. United States Grand Prix) on Yhdysvalloissa järjestettävä Formula 1 -sarjan osakilpailu, jota on ajettu seuraavilla paikkakunnilla:
| Paikkakunta | Rata | Vuodet |
| --- | --- | --- |
| Sebring, Florida | Sebring International Raceway | 1959 |
| Riverside, Kalifornia | Riverside International Raceway | 1960 |
| Watkins Glen, New York | Watkins Glen International | 1961–1980 |
| Phoenix, Arizona | Phoenixin katurata | 1989–1991 |
| Indianapolis, Indiana | Indianapolis Motor Speedway | 2000–2007 |
| Austin, Texas | Circuit of the Americas | 2012–2019, 2021– |
Näiden lisäksi on ajettu useita eri nimiä kantaneita F1-osakilpailuja eri puolilla Yhdysvaltoja.
Tapahtumia

Yhdysvaltain GP:ssä F1-uransa ensimmäiseen voittoon ovat ajaneet Bruce McLaren (1959), Innes Ireland (1961), Jochen Rindt (1969), Emerson Fittipaldi (1970) ja François Cevert (1971).
Länsi-Yhdysvaltain GP:ssä F1-uransa ensimmäiseen voittoon on ajanut Nelson Piquet (1980).
Las Vegasin GP:ssä F1-uransa ensimmäiseen voittoon on ajanut Michele Alboreto (1982).
Mika Häkkinen aloitti F1-uransa Phoenixissä vuonna 1991.
Ralf Schumacher loukkaantui pahoin Indianapolisissa vuoden 2004 GP:ssä tapahtuneessa törmäyksessä radan reunavalliin. Hänen on arvioitu kärsineen törmäyksessä 78 G:n kiihtyvyyden, mikä on yksi pahimmista törmäyksistä F1-sarjan historiassa. Onnettomuudessa hän sai pari lievää murtumaa selkärankaansa ja aivotärähdyksen.
Vuoden 2005 kilpailussa Indianapolisissa 14 Michelinin renkailla ajanutta kuljettajaa vetäytyi varikolle lämmittelykierroksen jälkeen, koska renkaiden kestävyydestä ei ollut takeita. Seurauksena oli yhdysvaltalaisyleisön raivonosoitukset, ja koko Yhdysvaltain GP:n tulevaisuus alkoi olla epävarma. Se osaltaan oli vaikuttavana tekijänä, kun GP ei tullut mukaan kilpailukalenteriin kaudelle 2008. Michelinin lisäksi syntipukkina pidettiin kansainvälistä autourheiluliitto FIA:a, joka ei antanut Michelinille lupaa toimittaa talleille uusia renkaita tai lisätä radan ovaalikaarteeseen šikaania.
Sebastian Vettelin 100:s GP vuonna 2012.
Lewis Hamilton varmisti kolmannen maailmanmestaruutensa Austinissa kaudella 2015.
Lewis Hamilton varmisti kuudennen maailmanmestaruutensa Austinissa kaudella 2019.
Suomalaiset voittajat

Keke Rosberg on voittanut Dallasin Grand Prix’n 1984 ja Detroitin Grand Prix’n 1985. Yhdysvaltain GP:n on voittanut Mika Häkkinen Indianapolisissa kaudella 2001, Kimi Räikkönen Austinissa kaudella 2018 ja Valtteri Bottas niin ikään Austinissa kaudella 2019. Räikkösen voitto oli samalla myös 50. suomalaisvoitto Formula 1 -sarjassa.
Muiden Yhdysvalloissa ajettujen osakilpailujen voittajat

Yhdysvalloissa ajettuja osakilpailuita, joiden virallinen nimi ei ollut Yhdysvaltain Grand Prix (engl. United States Grand Prix).
Muiden Yhdysvalloissa ajettujen osakilpailujen voittajat > Indianapolis 500

| Kausi | Kuljettaja | Talli | Runko | Moottori | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950 |  Johnnie Parsons | Wynn’s Friction Proofing | Kurtis Kraft | Offenhauser | Raportti |
| 1951 |  Lee Wallard | Belanger Motors | Kurtis Kraft | Offenhauser | Raportti |
| 1952 |  Troy Ruttman | J. C. Agajanian | Kuzma | Offenhauser | Raportti |
| 1953 |  Bill Vukovich | Fuel Injection | Kurtis Kraft | Offenhauser | Raportti |
| 1954 |  Bill Vukovich | Fuel Injection | Kurtis Kraft | Offenhauser | Raportti |
| 1955 |  Bob Sweikert | John Zink | Kurtis Kraft | Offenhauser | Raportti |
| 1956 |  Pat Flaherty | John Zink | Watson | Offenhauser | Raportti |
| 1957 |  Sam Hanks | Belond Exhaust | Salih | Offenhauser | Raportti |
| 1958 |  Jimmy Bryan | Belond A.P. Muffler | Salih | Offenhauser | Raportti |
| 1959 |  Rodger Ward | Leader Card 500 Roadster | Watson | Offenhauser | Raportti |
| 1960 |  Jim Rathmann | Ken-Paul | Watson | Offenhauser | Raportti |
Muiden Yhdysvalloissa ajettujen osakilpailujen voittajat > Länsi-Yhdysvaltain Grand Prix

| Kausi | Kuljettaja | Valmistaja | Rata | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1976 |  Clay Regazzoni | Ferrari | Long Beachin katurata | Raportti |
| 1977 |  Mario Andretti | Lotus-Ford | Long Beachin katurata | Raportti |
| 1978 |  Carlos Reutemann | Ferrari | Long Beachin katurata | Raportti |
| 1979 |  Gilles Villeneuve | Ferrari | Long Beachin katurata | Raportti |
| 1980 |  Nelson Piquet | Brabham-Ford | Long Beachin katurata | Raportti |
| 1981 |  Alan Jones | Williams-Ford | Long Beachin katurata | Raportti |
| 1982 |  Niki Lauda | McLaren-Ford | Long Beachin katurata | Raportti |
| 1983 |  John Watson | McLaren-Ford | Long Beachin katurata | Raportti |
Muiden Yhdysvalloissa ajettujen osakilpailujen voittajat > Las Vegasin Grand Prix

| Kausi | Kuljettaja | Valmistaja | Rata | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1981 |  Alan Jones | Williams-Ford | Caesars Palace | Raportti |
| 1982 |  Michele Alboreto | Tyrrell-Ford | Caesars Palace | Raportti |
| 2023 |  Max Verstappen | Red Bull Racing-Honda RBPT | Las Vegas Strip Circuit | Raportti |
| 2024 |  George Russell | Mercedes | Las Vegas Strip Circuit | Raportti |
Muiden Yhdysvalloissa ajettujen osakilpailujen voittajat > Detroitin Grand Prix

| Kausi | Kuljettaja | Valmistaja | Rata | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1982 |  John Watson | McLaren-Ford | Detroitin katurata | Raportti |
| 1983 |  Michele Alboreto | Tyrrell-Ford | Detroitin katurata | Raportti |
| 1984 |  Nelson Piquet | Brabham-BMW | Detroitin katurata | Raportti |
| 1985 |  Keke Rosberg | Williams-Honda | Detroitin katurata | Raportti |
| 1986 |  Ayrton Senna | Lotus-Renault | Detroitin katurata | Raportti |
| 1987 |  Ayrton Senna | Lotus-Honda | Detroitin katurata | Raportti |
| 1988 |  Ayrton Senna | McLaren-Honda | Detroitin katurata | Raportti |
Muiden Yhdysvalloissa ajettujen osakilpailujen voittajat > Dallasin Grand Prix

| Kausi | Kuljettaja | Valmistaja | Rata | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1984 |  Keke Rosberg | Williams-Honda | Fair Park | Raportti |
Muiden Yhdysvalloissa ajettujen osakilpailujen voittajat > Miamin Grand Prix

| Kausi | Kuljettaja | Valmistaja | Rata | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022 |  Max Verstappen | Red Bull Racing-RBPT | Miami | Raportti |
| 2023 |  Max Verstappen | Red Bull Racing-Honda RBPT | Miami | Raportti |
| 2024 |  Lando Norris | McLaren-Mercedes | Miami | Raportti |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yhdysvaltain Grand Prix Wikimedia Commonsissa
Formula 1 -luokan Yhdysvaltain Grand Prix’t
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950-luku | 1950 | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 |
| 1960-luku | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 |
| 1970-luku | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980-luku | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990-luku | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000-luku | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 |
| 2020-luku | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 |  |  |  |  |  |
Radat: Sebring International Raceway (1959) Riverside International Raceway (1960) Watkins Glen International (1961–1980) Detroitin katurata (1983–1984, 1987–1988) Phoenixin katurata (1989–1991) Indianapolis Motor Speedway (2000–2007) Circuit of the Americas (2012–2019, 2021–)
Glömminge och Strandskogen

| Glömminge och Strandskogen |
| --- | --- |
 Glömmingen kirkko
 Glömminge och Strandskogen
 Koordinaatit: 56°43′08″N, 16°32′36″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Kalmarin lääni
Maakunta:  Småland
Kunta:  Mörbylånga
Väkiluku (31.12.2023):  950
Glömminge och Strandskogen on taajama Mörbylångan kunnassa Kalmarin läänissä Smålandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 950 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Glömminge och Strandskogen Wikimedia Commonsissa
Kastlösa

| Kastlösa |
| --- | --- |
 Kastlösan kirkko
 Kastlösa
 Koordinaatit: 56°27′19″N, 16°25′46″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Kalmarin lääni
Maakunta:  Småland
Kunta:  Mörbylånga
Väkiluku (31.12.2023):  222
Kastlösa on taajama Mörbylångan kunnassa Kalmarin läänissä Smålandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 222 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kastlösa Wikimedia Commonsissa
Richard Mentor Johnson

| Richard Mentor Johnson |
| --- | --- |

Yhdysvaltain 9. varapresidentti
 4. maaliskuuta 1837 – 4. maaliskuuta 1841  
Presidentti:  Martin Van Buren
Edeltäjä:  Martin Van Buren
Seuraaja:  John Tyler
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. lokakuuta 1780 Beargrass, Virginia
Kuollut: 19. marraskuuta 1850 (70 vuotta) Frankfort, Kentucky
Puoliso:  Julia Chinn
Tiedot
Puolue:  Demokraatit
 Nimikirjoitus
Richard Mentor Johnson (17. lokakuuta 1780 Beargrass, Jeffersonin piirikunta, Kentucky – 19. marraskuuta 1850 Frankfort, Kentucky) oli yhdysvaltalainen valtiomies. Hän toimi Yhdysvaltain varapresidenttinä vuosina 1837–1841.
Johnson oli Kentuckyn osavaltion edustajainhuoneen jäsen vuosina 1804–1806 ja 1819. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa 1807–1819 ja 1829–1837 sekä senaatissa 1819–1829. Hän osallistui vuoden 1812 sotaan Yhdysvaltojen ja Ison-Britannian välillä, ja hänet on kuvattu usein Tecumsehin tappajaksi.
Vuonna 1836 Johnson valittiin demokraattipuolueen Martin Van Burenin varapresidenttiehdokkaaksi. Johnsonin jäätyä vain yhden äänen päähän valitsijamiesäänten enemmistöstä, senaatti valitsi hänet. Hän toimi varapresidenttinä 1837–1841.
Johnson kuoli 1850. Hänet on haudattu Frankfortiin, Kentuckyyn.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Richard Mentor Johnson Wikimedia Commonsissa
| n k Yhdysvaltain varapresidentit |
| --- | --- | --- |
:  Adams  Jefferson  Burr  Clinton  Gerry  Tompkins  Calhoun  Van Buren  R. Johnson  Tyler  Dallas  Fillmore  King  Breckinridge  Hamlin  A. Johnson  Colfax  Wilson  Wheeler  Arthur  Hendricks  Morton  Stevenson  Hobart  Roosevelt  Fairbanks  Sherman  Marshall  Coolidge  Dawes  Curtis  Garner  Wallace  Truman  Barkley  Nixon  L. Johnson  Humphrey  Agnew  Ford  Rockefeller  Mondale  Bush  Quayle  Gore  Cheney  Biden  Pence  Harris 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat 
Henkilöt:  US Congress 
Muut:  SNAC 2