stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Quad City Storm

| Quad City Storm |
| --- | --- |
Perustettu:  2009
Kaupunki:  Moline, Illinois
Kotiareena:  TaxSlayer Center
Sarjataso:  SPHL
Puheenjohtaja:   Brian Rothenberger
Päävalmentaja:   Dave Pszenyczny
Omistaja:   John Dawson
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Quad City Mallards on yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Molinesta Illinoisista. Joukkue pelaa SPHL-liigaa.
Joukkue kaudella 2023–2024

(Tilanne 19. syyskuuta 2023)
| Maalivahdit> Numero | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Hanskakäsi | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka | Maalivahdit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

|   |  | Tyson Brouwer | L | 2025 | Lethbridge, Alberta, Kanada |  |
|   |  | Brent Moran | L | 2025 | Orleans, Ontario, Kanada |  |
|   |  | Brodan Salmond | L | 2024 | Calgary, Alberta, Kanada |  |
| Puolustajat> Numero | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka | Puolustajat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

|   |  | Connor Boyce |  | 2024 | St. Albans, Vermont, Yhdysvallat |  |
|   |  | John DeRoche | L | 2024 | Lynnfield, Massachusetts, Yhdysvallat |  |
|   |  | Bryan Etter | R | 2024 | Medford, New Jersey, Yhdysvallat |  |
|   |  | Jordan Henderson | L | 2025 | Coquitlam, Brittiläinen Kolumbia, Kanada |  |
|   |  | Trevor Momot | R | 2024 | New Baltimore, Michigan, Yhdysvallat |  |
|   |  | Adam Oja | L | 2025 |  |  |
|   |  | Chris Perna | L | 2024 | Pittsford, New York, Yhdysvallat |  |
|   |  | Alex Pommerville | L | 2024 | Macedon, New York, Yhdysvallat |  |
|   |  | Eliott St-Pierre | L | 2024 | Rimouski, Québec, Kanada |  |
| Hyökkääjät> Numero | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Pelipaikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

|   |  | Joel Frazee | L | KH | 2024 | Monroe, Michigan, Yhdysvallat |
|   |  | Cole Golka | R | VLH | 2024 | Ardrossan, Alberta, Kanada |
|   |  | Connor Inger | L | H | 2024 | Macomb, Michigan, Yhdysvallat |
|   |  | Davis Kirkendall | L | H | 2024 | Hamel, Minnesota, Yhdysvallat |
|   |  | Nicola Lévesque | R | OLH | 2024 | Trois-Rivières, Québec, Kanada |
|   |  | Michal Matiasko | L | LH | 2024 | Nový Jičín, Tšekki |
|   |  | Leif Mattson | R | OLH | 2024 | Thompson, Manitoba, Kanada |
|   |  | Darren McCormick | L | LH | 2024 | Buffalo, New York, Yhdysvallat |
|   |  | Mike Mercurio | L | H | 2024 | New Hartford, New York, Yhdysvallat |
|   |  | Michael Moran | L | VLH | 2024 | Milford, Massachusetts, Yhdysvallat |
|   |  | Logan Nelson | R | OLH | 2024 | St. Michael, Minnesota, Yhdysvallat |
|   |  | Brendan Ronan |  | H | 2025 | Saugus, Massachusetts, Yhdysvallat |
|   |  | John Schiavo | R | OLH | 2024 | East Patchogue, New York, Yhdysvallat |
|   |  | Tommy Tsicos | L | KH | 2024 | Barrie, Ontario, Kanada |
|   |  | Matt Ustaski | L | KH / VLH | 2025 | Glenview, Illinois, Yhdysvallat |
|   |  | Filip Virgili | L | KH | 2024 | Malmö, Ruotsi |
|   |  | Orca Wiesblatt | R | OLH | 2025 | Calgary, Alberta, Kanada |
|   |  | Houston Wilson | R | OLH | 2025 | Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat |
|   |  | Artjom Žuk | L | H | 2025 | Minsk, Valko-Venäjä |
Joukkue kaudella 2023–2024 > Joukkueenjohto

Päävalmentaja & Jääkiekkotoiminnanjohtaja: Dave Pszenyczny
Fysiikkavalmentaja: Grant Duncan
Huoltopäällikkö: Josh Eaves
Puheenjohtaja: Brian Rothenberger
Lähde: EliteProspects
Aiheesta muualla

Quad City Stormin verkkosivut (englanniksi)
Arabiliitto

| Arabiliitto  جامعة الدول العربية Jāmiʻat ad-Duwal al-ʻArabiyya |
| --- | --- |

 Arabiliiton jäsenmaat.
Perustettu:  1945
Päämaja:   Kairo, Egypti
Jäsenet:  22 jäsenvaltiota
Viralliset kielet:  arabia
Pääsihteeri:  Ahmed Aboul Gheit
Aiheesta muualla
lasportal.org
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Arabiliitto (arab. الجامعة العربية‎ al-Jāmiʻa al-ʻArabiyya) tai Arabivaltioiden liitto (arab. جامعة الدول العربية‎ Jāmiʻat ad-Duwal al-ʻArabiyya) on arabimaiden järjestö.
Toiminta

Arabiliitto pyrkii lähentämään jäsenmaiden välisiä suhteita, koordinoimaan niiden talous-, kulttuuri ja turvallisuuspolitiikkaa sekä säilyttämään jäsentensä itsenäisyyden ja suvereniteetin. Poliittisesti järjestön tehtävä on arabimaailman etujen ja kansallisten tavoitteiden puolustaminen yhteisten toimintasuunnitelmien toteutuksen kautta niin alueellisesti kuin kansainvälisestikin. Järjestö myös sovittelee jäsenmaiden välisiä kiistoja rauhanomaisesti.
Arabiliitto koostuu neuvostosta, sihteeristöstä sekä 11 erikoistuneesta eri alojen ministerivaliokunnasta (informaatio, sisäiset asiat, oikeus, asuminen, liikenne, sosiaaliasiat, nuoriso ja urheilu, terveys, ympäristö, tietoliikenne ja sähkö). Järjestö toimii YK:n puitteissa, jossa järjestön pääsihteeri on tarkkailijana. Sillä on pysyvät YK-lähetystöt New Yorkissa ja Genevessä sekä Afrikan unionin lähetystö Addis Abebassa.
Historia

Arabiliiton perustivat Kairossa 22. maaliskuuta 1945 Egypti, Irak, Jemen, Jordania, Libanon, Saudi-Arabia ja Syyria. Liiton päämaja siirrettiin vuonna 1979 Kairosta Tunisiin vastalauseena Camp Davidin rauhansopimukselle. Egyptin sallittiin palata täysjäseneksi vuonna 1989 ja päämaja palautettiin Kairoon 1990. Vuonna 2011 Arabiliitto tuki YK:n päätöslauselmaa, joka valtuutti Libyan johtaja Gaddafin vastaiset toimet, ja se erotti Syyrian jäsenyydestään maan opposition vainojen johdosta. Järjestö on myös esimerkiksi tukenut Palestiinan pyrkimyksiä saada YK:n tunnustus sekä pyrkinyt saamaan Israel vetäytymään kiistanalaisilta alueilta.
Jäsenet

Egypti – 22. maaliskuuta 1945 (perustaja) (erotettuna 1979–1989)
Irak – 22. maaliskuuta 1945 (perustaja)
Jordania – 22. maaliskuuta 1945 (perustaja) (alun perin nimellä Transjordania)
Libanon – 22. maaliskuuta 1945 (perustaja)
Saudi-Arabia – 22. maaliskuuta 1945 (perustaja)
Syyria – 22. maaliskuuta 1945 (perustaja).
Jemen – 5. toukokuuta 1945 (perustaja)
Libya – 28. maaliskuuta 1953
Sudan – 19. tammikuuta 1956
Marokko – 1. lokakuuta 1958
Tunisia – 1. lokakuuta 1958
Kuwait – 20. heinäkuuta 1961
Algeria – 16. elokuuta 1962
Yhdistyneet arabiemiraatit – 12. kesäkuuta 1971
Bahrain – 11. syyskuuta 1971
Qatar – 11. syyskuuta 1971
Oman – 29. syyskuuta 1971
Mauritania – 26. marraskuuta 1973
Somalia – 14. helmikuuta 1974
Palestiinalaishallinto – 9. syyskuuta 1976 (PLO:n edustamana)
Djibouti – 9. huhtikuuta 1977
Komorit – 20. marraskuuta 1993
Jäsenet > Tarkkailijajäsenet

Brasilia – 2003
Eritrea – 2003
Venezuela – 2006
Intia – 2007
Pääsihteerit

| pääsihteeri | Maa | Nimitetty | Lopetti |
| --- | --- | --- | --- |
| Abdul Rahman Azzam | Egypti | 1945 | 1952 |
| Abdul Khalek Hassouna | Egypti | 1952 | 1972 |
| Mahmoud Riad | Egypti | 1972 | 1979 |
| Chedli Klibi | Tunisia | 1979 | 1990 |
| Assad al-Assad | Libanon | 1990 | 1991 |
| Ahmad Esmat Abd al Meguid | Egypti | 1991 | 2001 |
| Amr Moussa | Egypti | 2001 | 2011 |
| Nabil Elaraby | Egypti | 2011 | 2016 |
| Ahmed Aboul Gheit | Egypti | 2016– |  |
Huippukokoukset

| Järjestys | Päiväys | Isäntämaa | Isäntäkaupunki |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 13.–17. tammikuuta 1964 |  Yhdistynyt arabitasavalta | Kairo |
| 2 | 5.–11. syyskuuta 1964 |  Yhdistynyt arabitasavalta | Aleksandria |
| 3 | 13.–17. syyskuuta 1965 |  Marokko | Casablanca |
| 4 | 29. elokuuta 1967 |  Sudan | Khartoum |
| 5 | 21.–23. joulukuuta 1969 |  Marokko | Rabat |
| 6 | 26.–28. marraskuuta 1973 |  Algeria | Alger |
| 7 | 29. lokakuuta 1974 |  Marokko | Rabat |
| 8 | 25.–26. lokakuuta 1976 |  Egypti | Kairo |
| 9 | 2.–5. marraskuuta 1978 |  Irak | Baghdad |
| 10 | 20.–22. marraskuuta 1979 |  Tunisia | Tunis |
| 11 | 21.–22. marraskuuta 1980 |  Jordania | Amman |
| 12 | 6.–9. syyskuuta 1982 |  Marokko | Fez |
| 13 | 1985 |  Marokko | Casablanca |
| 14 | 1987 |  Jordania | Amman |
| 15 | kesäkuu 1988 |  Algeria | Alger |
| 16 | 1989 |  Marokko | Casablanca |
| 17 | 1990 |  Irak | Bagdad |
| 18 | 1996 |  Egypti | Kairo |
| 19 | 27.–28. maaliskuuta 2001 |  Jordania | Amman |
| 20 | 27.–28. maaliskuuta 2002 |  Libanon | Beirut |
| 21 | 1. maaliskuuta 2003 |  Egypti | Sharm el-Sheikh |
| 22 | 22.–23. toukokuuta 2004 |  Tunisia | Tunis |
| 23 | 22.–23. maaliskuuta 2005 |  Algeria | Alger |
| 24 | 28.–30. maaliskuuta 2006 |  Sudan | Khartoum |
| 25 | 27.–28. maaliskuuta 2007 |  Saudi-Arabia | Riad |
| 26 | 29.–30. maaliskuuta 2008 |  Syyria | Damascus |
| 27 | 28.–30. maaliskuuta 2009 |  Qatar | Doha |
| 28 | 27.–28. maaliskuuta 2010 |  Libya | Sirte |
| 29 | 27.–29. maaliskuuta 2012 |  Irak | Bagdad |
| 30 | 21.–27. maaliskuuta 2013 |  Qatar | Doha |
| 31 | 25.–26. maaliskuuta 2014 |  Kuwait | Kuwait City |
| 32 | 28.–29. maaliskuuta 2015 |  Egypti | Sharm el-Sheikh |
| 33 | 20. heinäkuuta 2016 |  Mauritania | Nouakchott |
| 34 | 23.–29. maaliskuuta 2017 |  Jordania | Amman |
| 35 | 15. huhtikuuta 2018 |  Saudi-Arabia | Dhahran |
| 36 | 31. maaliskuuta 2019 |  Tunisia | Tunis |
| 37 | 1. marraskuuta 2022 |  Algeria | Alger |
| 38 | 19. toukokuuta 2023 |  Saudi-Arabia | Riad |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Arabiliiton kotisivu
Bess (laulaja)

| Bess> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Bess Essi Launimo
Syntynyt: 22. huhtikuuta 1993 (ikä 31)
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  BESS
Laulukielet:  suomi
Aktiivisena:  2017–
Tyylilajit:  pop
Levy-yhtiöt:  Universal Music
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Bess (tyyliteltynä BESS, oikealta nimeltään Bess Essi Launimo, synt. Essi Miia Marianna Launimo, s. 22. huhtikuuta 1993) on suomalainen laulaja. Hän yhdistelee musiikissaan poppia, elektroa ja housea. Bess tekee musiikkia yhdessä tuottajansa Nopsajalan kanssa.
Ura

Bessin ensisinglet julkaistiin vuonna 2017, joista etenkin kappale ”Tempo” menestyi. Se oli parhaimmillaan Suomen virallisen latauslistan kolmantena ja singlelistan sijalla 13. Sitä on kuunneltu yli 10 miljoonaa kertaa, mikä oikeuttaa tuplaplatinalevyyn. Yhteensä Bessin musiikkia on kuunneltu jo yli 40 miljoonaa kertaa.
Bessin esikoisalbumi Bess julkaistiin marraskuussa 2019. Se ylitti kultalevyyn oikeuttavan kuuntelumäärän jo ennen julkaisuaan. Bess osallistui vuoden 2022 Uuden Musiikin Kilpailuun kappaleella ”Ram pam pam”, joka sijoittui kilpailussa kolmanneksi.
Vuoden 2023 Emma-gaalassa Bess voitti neljä palkintoa kategorioista Vuoden artisti, Vuoden biisi, Vuoden pop ja Vuoden striimatuin kotimainen biisi.
Bessin toinen albumi Kädet ylös julkaistiin huhtikuussa 2023. Albumi debytoi albumilistan viidentenä. Hän myös voitti vuoden 2023 Masked Singer Suomi -ohjelman Kolibri-hahmollaan.
Bess vieraili Salatut elämät -saippuasarjassa helmikuussa 2024 esittämällä kaksi kappalettaan eräissä juhlissa.
Bess osallistui Tanssii tähtien kanssa -tv-ohjelmaan syksyllä 2024 tanssinopettajanaan Marko Keränen. Bess sijoittui kolmanneksi.
Yksityiselämä

Bess on suorittanut kaksoistutkintona parturi-kampaajan opinnot. Lisäksi hän on opiskellut ammattimuusikoksi Pop & Jazz -konservatoriossa.
Bess on seurustellut kesästä 2020 ja ollut kihloissa vuodesta 2022 lähtien tanskalaisen näyttelijän Danny Bærtelsenin kanssa. Bærtelsen on näytellyt muun muassa yhdysvaltalaiselokuvassa Happy Endings Sleepover.
Diskografia > Albumit

| Nimi | Julkaisutiedot | Lista> Albumilista | Myynti |
| --- | --- | --- | --- |
| Bess |  Julkaistu: 22. marraskuu 2019  Formaatti: digitaalinen  Levy-yhtiö: Universal Music | 29 | platinaa |
| Kädet ylös |  Julkaistu: 14. huhtikuuta 2023  Formaatti: digitaalinen  Levy-yhtiö: Universal Music | 5 |  |
| Ultravioletti |  Julkaistu: 21. maaliskuuta 2025  Formaatti: digitaalinen  Levy-yhtiö: |  |  |
Diskografia > EP:t

| Nimi | Julkaisutiedot | Lista | Myynti |
| --- | --- | --- | --- |
| Remix Vol. 1 |  Julkaistu: 13.heinäkuu 2023  Formaatti: digitaalinen  Levy-yhtiö: Universal Music | Albumilista |  |
Diskografia > Singlet

| Nimi | Vuosi | Listasijoitukset> Single-lista | Listasijoitukset> Radio- lista | Albumi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ”En pysty lopettaa” | 2017 | – | – | Bess |
| ”Tempo” | 2017 | 13 | – | Bess |
| ”Uneton” | 2017 | – | – | Bess |
| ”Yhden liikaa” | 2018 | – | – | Bess |
| ”Kuuma” | 2018 | – | – | Bess |
| ”Feng Shui” | 2019 | – | – | Bess |
| ”Pidä musta kii” | 2019 | – | – | Bess |
| ”Läpinäkyvää” (feat. F) | 2019 | – | – | Bess |
| ”Aja” | 2020 | 20 | – | Kädet ylös |
| ”Melodia” | 2020 | – | 52 |  |
| ”Peace” | 2021 | – | – |  |
| ”Viisi kesää” (feat. Nopsajalka) | 2021 | 12 | 43 |  |
| ”Valoo” | 2021 | – | 83 | Kädet ylös |
| ”Ram pam pam” | 2022 | 1 | 1 | Kädet ylös |
| ”Rakastan en rakasta” | 2022 | 17 | 40 | Kädet ylös |
| ”Sammumaton” | 2022 | 15 | 3 | Kädet ylös |
| ”Lähtee käsistä” | 2023 | 49 | – | Kädet ylös |
| ”Kädet ylös” | 2023 | 19 | – | Kädet ylös |
| ”Missio” | 2023 | 10 | 25 |  |
| ”Riivattu” | 2023 | 35 | – |  |
| ”Paremmin ku kukaan muu” (feat. Benjamin) | 2024 | 13 | 1 |  |
| ”Kyyneleet sateessa” | 2024 | 41 | 6 |  |
| ”Saanko mä luvan” | 2024 | 27 | 32 |  |
| ”Suutele mun silmii” | 2025 | 27 | 73 |  |
| ”Anna tulla” | 2025 | 33 | – |  |
Diskografia > Vierailevana artistina

”Pimeyteen” (Mikael Gabriel, 2017)
”100%” (Keko Salata, 2020)
”Seittemän” (Raappana, 2020)
”Grindr Mayhem”  (Antti Tuisku, 2022)
"Pimee" (Elastinen, 2023)
Chalermpol Malakham

| Chalermpol Malakham> เฉลิมพล มาลาคำ.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 10. lokakuuta 1962 (ikä 62) Surin, Thaimaa
Kansalaisuus:  thai
Ammatti:  näyttelijä, laulaja
Muusikko
Aktiivisena:  1990–2013
Tyylilajit:  Luk thung ja Mor lam 
Levy-yhtiöt:  Topline Diamond 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Chalermpol Malakham (thaiksi เฉลิมพล มาลาคำ, 10. lokakuuta 1962 Thaimaa) on thaimaalainen laulaja. Hän on laulaja elokuvissa ”Tam Jai Mae Terd Nong”, ”Kid Hod Pla Keng”, ”Roe Miea Phee Pler”.
Diskografia > Studioalbumit

Tam Jai Mae Terd Nong
Ror Mia Phee Pler
Ar Dia Rak Wan Khao Phan Sa
Pued Tam Nan Bak Job Loey
Kid Hod Pla Keng
Sieng Jak Phoo Yai Baan
Mauricio Gugelmin

| Mauricio Gugelmin |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Brasilia
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1988 – 1992
Talli(t):  March, Leyton House, Jordan
Kilpailuja:  80
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  1
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  1
MM-pisteitä:  10
Ensimmäinen kilpailu:  Brasilian Grand Prix 1988
Viimeinen kilpailu:  Australian Grand Prix 1992
Mauricio Gugelmin (s. 20. huhtikuuta 1963 Joinville, Santa Catarina, Brasilia) on brasilialainen autourheilija. Hän osallistui Formula 1 -MM-sarjaan vuosina 1988–1992. Hän ajoi 80 osakilpailua, joista parhaaksi saavutukseksi jäi yksi palkintosija Brasilian GP:ssä 1989 ja nopein kierros Ranskan GP:ssä 1989. Osakilpailuista Gugelmin keräsi yhteensä 10 MM-pistettä. Kaudella 1988 Gugelmin oli MM-pisteiden 13:s, joka on hänen paras sijoituksensa. Aika-ajoissa Gugelmin oli parhaimmillaan viides. Formuloiden jälkeen hän siirtyi Champ Car -sarjaan.
Aiheesta muualla

https://www.statsf1.com/en/mauricio-gugelmin.aspx
Kjeld Nuis
Ennätykset

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 500 m | 34,79 | Calgary | 13. marraskuuta 2015 |
| 1 000 m  | 1.06,18 | Salt Lake City | 9. maaliskuuta 2019 |
| 1 500 m | 1.40,17 | Salt Lake City | 10. maaliskuuta 2019 |
| 3 000 m | 3.46,18 | Inzell | 11. lokakuuta 2014 |
| 5 000 m | 7.21,30 | Groningen | 1. helmikuuta 2008 |
Iivo Niskanen

| Iivo Niskanen |
| --- | --- |
 Niskanen vuonna 2019
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. tammikuuta 1992 (ikä 33) Oulu, Suomi
Uran tiedot
Seura:  Puijon Hiihtoseura
Laji:  maastohiihto
Maailmancup
Kaudet:  2010–
Voitot:  10
Palkintokorokkeella:  27
 Tietolaatikko päivitetty 15. helmikuuta 2025 
Aiheesta muualla
iivoniskanen.com, iivoniskanen.com/en ja iivoniskanen.com/fi
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Sotši 2014 | parisprintti (p) |  |
|  Kultaa | Pyeongchang 2018 | 50 km (p) |  |
|  Kultaa | Peking 2022 | 15 km (p) |  |
|  Hopeaa | Peking 2022 | parisprintti (p) |  |
|  Pronssia | Peking 2022 | yhdistelmäkilpailu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Lahti 2017 | 15 km (p) |  |
|  Hopeaa | Planica 2023 | 4×10 km viesti |  |
|  Pronssia | Lahti 2017 | parisprintti (p) |  |
|  Pronssia | Seefeld 2019 | 15 km (p) |  |
Iivo Henrik Niskanen (s. 12. tammikuuta 1992 Oulu) on suomalainen maastohiihtäjä, joka edustaa Puijon Hiihtoseuraa. Vahvana perinteisen hiihtäjänä tunnettu Niskanen on sekä maailmanmestari että kolminkertainen olympiavoittaja. Hän voitti parisprintin olympiakultaa Sami Jauhojärven kanssa vuonna 2014, 50 kilometrin hiihdon olympiakultaa vuonna 2018 ja 15 kilometrin hiihdon olympiakultaa vuonna 2022. Lisäksi hän sai hopeaa parisprintissä Joni Mäen kanssa ja pronssia 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa vuonna 2022. Vuonna 2017 hän voitti MM-kultaa 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan matkalta ja sai MM-pronssia perinteisen hiihtotavan parisprintistä Sami Jauhojärven kanssa. Vuonna 2019 Niskanen saavutti MM-pronssia 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kolmanneksi ja voitti normaalimatkojen cupin kaudella 2021–2022.
Niskanen valittiin Vuoden urheilijaksi yhdessä Sami Jauhojärven kanssa vuonna 2014 ja yksin vuosina 2017, 2018 ja 2022. Niskanen ja Veikko Hakulinen ovat ainoat nelinkertaiset Vuoden urheilijat.
Ura > Juniorivuodet ja ensimmäiset kilpailut maailmancupissa

Vuonna 2010 Niskanen sijoittui seitsemänneksi nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 10 kilometrin matkalla. Samana keväänä hän osallistui ensimmäistä kertaa maastohiihdon maailmancupiin Lahdessa Salpausselän Kisoissa 4 × 10 km viestihiihdossa Suomen kolmosjoukkueessa joukkueen sijoittuessa sijalle 11. Seuraavana vuonna Niskanen voitti pronssia viestistä nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa Viron Otepäässä. Samoissa kilpailuissa hän sijoittui seitsemänneksi sprinttihiihdossa.
Vuonna 2012 Niskanen sijoittui neljänneksi nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 10 kilometrin hiihdossa. Hänen kauden päätavoitteensa oli päästä kilpailemaan Val di Fiemmen MM-kilpailuihin 2013, mutta hän joutui tyytymään varamiehen paikkaan.
Vuonna 2014 Niskanen voitti alle 23-vuotiaiden maailmanmestaruuden perinteisen hiihtotavan 15 kilometrillä Val di Fiemmessä. Pari päivää myöhemmin hän saavutti ensimmäiset maailmancupin pisteensä oltuaan Italian Toblachissa kahdeksas 15 kilometrin perinteisen kilpailussa. Juniorivuosina hänelle annettiin maajoukkueleireillä lempinimi ”Messias”.
Ura > Läpimurto Sotšin olympialaisissa 2014

Sotšin olympialaisten 2014 aikaan Niskanen koki olevansa elämänsä kunnossa. Hän sijoittui neljänneksi 15 kilometrin perinteisen hiihdossa häviten pronssimitalin vain 0,2 sekunnilla Ruotsin Daniel Rickardssonille. Myöhemmin samoissa olympialaisissa hän voitti Sami Jauhojärven kanssa perinteisen parisprintissä kultaa, mikä oli samalla Suomen ensimmäinen olympiavoitto talvikisoissa 12 vuoteen. 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa hän oli kymmenes. Olympialaisissa saavutetun kullan johdosta Niskanen valittiin tammikuussa 2015 yhdessä Sami Jauhojärven kanssa vuoden 2014 urheilijaksi.
Olympialaisten jälkeen hän tuli neljänneksi Oslon 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa.
Niskanen saavutti SM-hopeaa vapaan hiihtotavan sprintissä 2014, ja pronssia tuli kymmenen kilometrin vapaan kilpailussa. Alun perin Niskanen sijoittui 10 kilometrin vapaan kilpailussa neljänneksi, mutta sai mitalin Tero Similän jäätyä kiinni dopingista ja menetettyä saavuttamansa pronssimitalin.
Ura > Ensimmäinen maailmancupin voitto ja MM-kulta

Kaudella 2014–2015 Niskanen voitti Kuusamossa 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailun saavuttaen näin ensimmäisen maailmancupin voittonsa. Hän voitti Kuusamon 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan maailmancup-kilpailun myös kaudella 2016–2017. Hän oli samalla kaudella toinen Otepään 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa sekä toinen Holmenkollenin 50 kilometrin perinteisen kilpailussa. Kauden 2016–2017 normaalimatkojen cupissa hän sijoittui neljänneksi.
Niskanen voitti 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan Suomen mestaruuden 2016. Hopeaa hän sai sekä 7,5 kilometrin perinteisen kilpailussa että 15 kilometrin vapaan hiihtotavan takaa-ajokilpailussa 2016.
Lahden MM-kisoissa 2017 Niskanen ja Sami Jauhojärvi ottivat perinteisen tavan parisprintissä voiton omassa karsintaerässään. Finaalissa he saavuttivat pronssia. Ennen loppusuoraa Niskanen oli vielä ankkuriosuudellaan toisena Emil Iversenin jälkeen. Iversen kuitenkin kaatui viimeisessä kaarteessa kiilattuaan Niskasen eteen. Niskanen kompastui norjalaiseen ja jäi kilpailussa kolmanneksi. Kolme päivää myöhemmin hän voitti 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan maailmanmestaruuden 17,9 sekunnin erolla Martin Johnsrud Sundbyhyn. Ensimmäisissä väliajoissa Niskanen oli 1,3 sekuntia kärkeä jäljessä mutta johti kilpailua muilla väliaikapaikoilla. Hän oli mukana toisella osuudella Suomen viestijoukkueessa, joka sijoittui viidenneksi. Hän ilmoitti viestin jälkeen, että ei osallistu kisojen kuninkuusmatkalle eli 50 kilometrin yhteislähtöön vedoten vilustumiseen.
Tammikuussa 2018 Niskanen valittiin vuoden 2017 urheilijaksi.
Ura > Pyeongchangin olympialaiset 2018

Niskanen sijoittui Pyeongchangin olympialaisissa 2018 yhdistelmäkilpailussa 19:nneksi. Hän hiihti perinteisen osuudella pitkään kärjessä, muttei onnistunut pääsemään irtiottoon ja väsyi matkan loppupuolella. Perinteisen hiihtotavan sprinttikilpailussa hän oli neljästoista. 4 × 10 kilometrin viestissä Suomi sijoittui neljänneksi ja Niskanen oli toisen osuuden nopein hiihtäjä. Kisojen päätteeksi Niskanen voitti olympiakultaa 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa. Hän lähti noin 20 kilometrin kohdalla irtiottoon Aleksei Poltoraninin kanssa. Kazakstanilaisen pudottua hänen kyydistään Aleksandr Bolšunov tavoitti Niskasen 37,5 kilometrin kohdalla. Niskanen pudotti venäläisen perästään viimeisellä kilometrillä ja kukisti hänet lopulta 18,7 sekunnilla. Suomen edellinen 50 kilometrin olympiavoittaja oli Kalevi Hämäläinen Squaw Valleyssa 1960.
Olympialaisten jälkeen Niskanen sijoittui kolmanneksi Lahden 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan maailmancup-kilpailussa. Hän voitti Suomen-mestaruuden 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa ja sai SM-pronssia perinteisen sprintissä.
Niskanen valittiin myös vuoden 2018 urheilijaksi.
Ura > Kausi 2018–2019

Kaudella 2018–2019 Niskanen oli marraskuun lopulla Rukan 15 kilometrin perinteisen kilpailussa 7:s. Lillehammerissa hän oli viikkoa myöhemmin samalla matkalla vapaalla 22:s. Lillehammerin Nordic Opening-tapahtuman kokonaistuloksissa hän oli 7:s. Beitostølenissä hän hiihti toisen osuuden Suomen kahdeksanneksi sijoittuneessa viestijoukkueessa. Davosin 15 kilometrin vapaan kilpailussa hän oli 13:s. Seuraavana vuonna Niskanen voitti kolmannen maailmancupin osakilpailuvoittonsa Otepäässä 15 kilometrin perinteisen kilpailusta. Salpausselällä Niskanen sijoittui Ristomatti Hakolan kanssa pariviestissä kolmanneksi. Cognessa hän oli viimeisissä maailmancupin kilpailussa ennen MM-kilpailuja toinen 15 kilometrin perinteisellä. Seefeldin MM-kilpailuissa Niskanen voitti pronssia 15 kilometrin perinteisellä, sijoittui neljänneksi yhdistelmäkilpailussa ja viestissä sekä seitsemänneksi perinteisen hiihtotavan parisprintissä.
Niskanen voitti 2019 Suomen-mestaruuden 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa ja sitä seuranneessa 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan takaa-ajossa.