stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Utopia (kirja)
Saari

Utopian saari (alun perin Abraxa) on kuunsirpin muotoinen ja leveimmillään keskikohdastaan kaksisataa mailia, josta se sitten kapenee kumpaankin suuntaan. Se on muinaisen utopialaisten kuninkaan ja saaren valloittajan Utopuksen muusta rannasta eristämä tekosaari. Saaren luonnonolot ovat sen puolustuksen kannalta suosiolliset. Saarella on 54 kaupunkivaltiota, joiden pääkaupunki on Amaurotum. Kieli, lait ja hallintolaitokset ovat niissä kaikissa samat. Valtion asioista päättävät kerran vuodessa kustakin kaupungista saapuvat kolme kaupunginvanhinta. Perinteestä voidaan kuitenkin poiketa, mikäli vanhin ei ikänsä vuoksi kykene osallistumaan päätöksentekoon. Tällöin hänen paikkansa ottaa seuraavaksi vanhin. Kaupunkielämän vastapainona Utopiassa eletään myös maaseudulla, ja jokainen utopialainen elää vuoroin kaupungissa ja maaseudulla parin vuoden jaksoissa. Maaseudun maatalouksien (=perhekuntien) kokonaisuuden muodostavat vähintään 40 miestä ja naista sekä kaksi orjaa, ja näiden johdossa toimii viisas ja kunnioitusta nauttiva pariskunta. 30 talouden johdossa toimii aina fylarkki, jonka alamaiset valitsevat. Kustakin taloudesta siirtyy vuosittain takaisin kaupunkiin noin 20 henkeä, ja heidän tilalleen tulee teollisuusmaailmasta sama määrä uusia asukkaita. Saarella on kaksi jokea, joista tunnetumpi ja suurempi on Anydrus. Tavaroita kuljetetaan jokien sijasta kuitenkin yleisemmin joko merellä tai maalla. Saaren sijainnista ei kirjassa ole tietoa, koska Hythlodaeus ei sitä maininnut, eivätkä More tai Gilles asiasta kysyneet.
Valtion kansalaisina utopialaiset pitävät yllä yhteisomistusta, ja vanhimpien kunnioitus on hyve. Heillä ei ole tarvetta varastaa, koska omasta mielestään heillä on kaikkea riittävästi. Niinpä lainsäädäntö on yksinkertainen. Utopialaiset vievät ulkomaille ainoastaan tuotteita, joista heillä itsellään ei ole pulaa. Tällöin mahdollisten ulkomailla tapahtuvien menetysten aiheuttama vahinko on pieni, joten tarvetta kostaa ei synny. Varsinaista sotavoimaa utopialaisilla ei ole muuhun kuin oman valtionsa puolustamiseen. Auttaessaan liittolaisiaan tai ystäviään heillä on tapana tilata palkkasotureita erään lähialueella sijaitsevan valtion barbaarijoukoilta. Tällöin utopialaiset puolustavat sekä liittolaisiaan että vähentävät aggressiivisten barbaarien määrää.
Saaren kansalaiset käyttävät yksinkertaista vaatetusta ja keskittyvät maanviljelyn lisäksi yleensä yhdelle alalle. He eivät olleet alun perin kovinkaan teknisesti kehittyneitä, mutta löytöretkeilijöiden käytyä saarella he alkoivat innokkaasti omaksua eurooppalaista osaamista. Verrattuna länsimaihin heillä on lisäksi joitakin varsin outoja perinteitä. Esimerkiksi avioliittoa solmittaessa pariskunnan tulee olla alaston.
Sanoma

More ei voinut henkilökohtaisista syistä kirjoittaa minä-muodossa, ja siksi hän keksi kertojaksi Hythlodaeuksen. More arvosteli 1500-luvun alun Englannissa käytössä olleita rangaistustapoja ja halusi lieventää niitä. Hän pohtii teoksessaan, miksi yhteiskunnassa vilisee varkaita, vaikka rangaistuksena ryöstöstä on kuolemantuomio. Hänen mielestään kaikki pahuus aiheutuu työttömyydestä, jolloin ankarat olot eivät suo muuta mahdollisuutta kuin varastaa leipänsä. Kuolemantuomion pelko taas synnyttää rikosten raaistumista: on paljon kannattavampaa ryöstön päätteeksi murhata mahdolliset todistajat, sillä kiinnijäämisen todennäköisyys on siten pienempi. Hän myös painottaa humanistina ihmisoikeuksien merkitystä. Orjuudelle täytyy olla painavat perustelut ja orjan tulee olla syyllistynyt johonkin vakavaan rikokseen. Vieraiden maiden orjia on kohdeltava paremmin, koska he ovat ilmeisimminkin joutuneet asemaansa huonojen yhteiskunnallisten olojen vuoksi.
Omistusoikeuden yhteisöllinen luonne poistaa eriarvoisuuden ihmisten väliltä. Tosin Utopia on muutenkin rikas valtakunta ja jopa pienet lapset voivat leikkiä kullalla ja jalokivillä. More hyväksyy katolilaisen uskonsa pohjalta saaren kristillisten pappien oikeuden avioliittoon ja täydellisen uskonnonvapauden, kunhan kaikenlainen fanaattisuus ja ateismi pyritään pitämään mahdollisimman vähäisenä. Avioliittoa koskeva Moren näkemys on kuitenkin luonteeltaan ristiriitainen. Martti Lutherin mentyä avioliittoon More kritisoi hänen toimintaansa jyrkästi kristinuskon vastaisena tekona. Hän myös korostaa hyödyllisen vapaa-ajan vieton merkitystä kuuden tunnin työpäivän jälkeen, kuten esim. lukeminen ja jumalanpalvelukset.
Vaikutus

Nykyaikana Moren Utopia on ollut jo pitkään valtio-opin tutkijoiden keskeisimpiä kirjoja Machiavellin Ruhtinaan rinnalla. Teoksen ilmestyttyä monet katoliset kristityt tulkitsivat kirjan kuvaavan keskiaikaisen munkkiyhteisön ja sen toiminnan ihannetta. Myöhemmin 1800-luvun puolivälissä syntynyt Karl Kautsky sanoi Moren ennustaneen nykykapitalistisen pääomakeskeisen länsimaisen kulttuurin synnyn ja sen vastapainon sosialismin, joista jälkimmäistä kirja edustaa.  Utopia-teoksen merkitys on paljolti perustunut sen asemaan ajatuskokeena, jossa More hahmotteli mahdollisuuksia rakentaa vakaa, tasa-arvoinen ja hyvin järjestynyt valtio. Tavoitteena hänellä on ollut yhteiskunta, jossa hallitsijoiden ja hallittavien välinen kuilu olisi mahdollisimman kapea.  Utopia ei tullut tunnetuksi Moren elinaikana.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Utopia englanniksi.
Hanna Hartikainen

| Hanna Hartikainen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. huhtikuuta 1971 (ikä 53) Savonlinna
Ammatti:  Toimitusjohtaja
Hanna Hartikainen (s. 28. huhtikuuta 1971 Savonlinna) on suomalainen yritysjohtaja. Hänet valittiin vakuutusyhtiö Fennian toimitusjohtajaksi 22.5.2024 ja hän aloitti tehtävässään maanantaina 3.3.2025. Hartikainen siirtyy Fennialle LähiTapiola Keskinäinen Vahinkovakuutuksen toimitusjohtajan tehtävästä. Hartikainen on työskennellyt aikaisemmin OP-Henkivakuutus Oy:n toimitusjohtajana sekä lukuisissa eri johtotehtävissä muun muassa Pohjola Vakuutuksessa ja Osuuspankkikeskuksessa.  Koulutukseltaan Hartikainen on kauppatieteiden maisteri Helsingin kauppakorkeakoulusta sekä eMBA Jyväskylän yliopistosta.
Työuransa rinnalla Hartikainen on pitkään toiminut urheilujärjestöjen luottamustoimissa. Hartikainen toimi Suomen Golfliiton puheenjohtajana vuosina 2016–2022. Hän toimi tehtävässä liiton sääntöjen määrittelemän maksimiajan. Lisäksi Hartikainen on toiminut Euroopan Golfliiton (European Golf Association, EGA) hallituksessa vuodesta 2021 ja Olympiakomitean hallituksen jäsenenä vuodesta 2020.
Aiheesta muualla

https://golfpiste.com/ajankohtaista/muutosjohtaja-hanna-hartikainen/
Salzburger Nachrichten

| Salzburger Nachrichten |
| --- | --- |

 Lehden toimitus Salzburgissa.
Lehtityyppi:  sanomalehti
ISSN:  ISSN 1015-1303 ja 1563-5473
Kokonaislevikki:  57 599 (2024)
Perustettu:  1945
Kotikunta:  Salzburg
Kotimaa:  Itävalta
Ilmestymistiheys:  ma–la
Kieli:  saksa
Aiheesta muualla
Kotisivu
Salzburger Nachrichten (lyh. SN) on itävaltalainen kuusipäiväinen sanomalehti. Se on perustettu vuonna 1945 ja on toimitukselliselta linjaltaan kristillis-liberaali. Lehti oli aikoinaan maansa johtavia, mutta on sittemmin menettänyt asemiaan Salzburgin ulkopuolella. Lehden omistaa perheyritys.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Salzburger Nachrichten Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa
Die Furche

| Die Furche |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  aikakauslehti
Julkaisija:  Styria Media Group
ISSN:  ISSN 0016-299X ja 1563-6933
Kokonaislevikki:  14 000 (2019)
Perustettu:  1945
Kotimaa:  Itävalta
Ilmestymistiheys:  torstaisin
Kieli:  saksa
Aiheesta muualla
OCLC
Kotisivu
Die Furche on politiikkaa, kulttuuria ja uskontoa käsittelevä itävaltalainen viikkolehti, joka on perustettu vuonna 1945. Se ilmestyy torstaisin ja on toimitukselta linjaltaan kristillinen.
Aiheesta muualla

Lehden verkkosivut (saksaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa
Hilppa-patsas

Hilppa-patsas on Jorma Heiskasen vuonna 2005 Nivalan Jaakolanrantaan Hilpanhakaan tekemä pronssipatsas. Lähellä Kalajokea oleva teos kuvaa Hilppa-hevosta vetämässä kiveä. Hevonen on ensin muotoiltu puusta ja sitten valettu pronssiin. Patsas liittyy vuoden 1932 Nivalan konikapinaan. Patsaalla on ollut esikuvana todellinen kapinaan liittynyt Ruuttusen kantakirjatamma.
Tülay Schakir

Tülay Schakir (s. 1968) on suomalainen kuvataiteilija ja valosuunnittelija. Hän on tehnyt valosuunnittelua etenkin tanssiteoksiin ja arkkitehtuurikohteisiin. Hän sai valtionpalkinnon valosuunnittelustaan vuonna 2000 ja hänet valittiin vuoden 2001 nuoreksi taiteilijaksi. Hänen suunnittelemansa valaistus Vantaan Pyhän Laurin kappeliin palkittiin Vuoden 2011 valaistuskohteena.
Schakir suoritti vuonna 1995 kuvataiteilijan tutkinnon Tampereen taiteen ja viestinnän oppilaitoksessa ja opiskeli 1992–1999 Teatterikorkeakoulun valo- ja äänisuunnittelun laitoksellä sekä vuonna 1999 Kunsthochschule fϋr Medien -oppilaitoksessa Kölnissä. Vuosina 	2003–2006 hän oli jäsenenä kuvataiteen näyttöapurahalautakunnassa ja vuodesta 2004 Ympäristötaiteen säätiön hallituksessa.
Julkisia teoksia

2001: teos Aurinkolähteen peruskoululle Helsingin Vuosaareen
2004: Näkökulma yhdessä Tomi Perkon kanssa Tampereen ammattikorkeakoululle
2004: Lohjan paperitehtaan neuvottelutilan valaistus ja taideteos yhdessä Laura Melan kanssa
2006: Muuntamo No 149 eli ”Valopiä” valaistu lasi/teräspallo Kuopion kaupungintalon vieressä.
2007: Paikallisliikennekeskuksen bussikatosten kristallit, Jyväskylä
2008: Parvekkeiden kuviolasit, Muotoilijankatu 6, Helsinki
2020: Värivuoto, valoteos Pasilan virastokeskuksen julkisivuissa Helsingissä.
Kuvia julkisista teoksista

Aurinkolahden koulun taideteos, 2002, Helsinki.
Näkökulma, yhdessä Tomi Perkon kanssa, 2004, Tampere.
Muuntamo No 149, 2006, Kuopio.
Paikallisliikennekeskuksen kristallit, 2007, Jyväskylä.
Ups and Downs (valotaideteos), 2017, Vuores, Tampere.
Värivuoto (valotaideteos), 2020, Helsinki.
Aiheesta muualla

Tülay Schakir taiteilijamatrikkelissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)
Pitkämäki (täsmennyssivu)

Pitkämäki voi viitata johonkin seuraavista:
Pitkämäki, kaupunginosa Turussa
Pitkämäen tunneli, tunneli valtatiellä 1
Pitkämäki, kaupunginosa Vaasassa
Sukunimenä

Anna Pitkämäki (s. 1972), suomalainen näyttelijä
Jorma Pitkämäki (1953–2016), Vaasan kehitysjohtaja, Länsi- ja Sisä-Suomen aluehallintoviraston ylijohtaja
Juha Pitkämäki (s. 1979), suomalainen jääkiekkomaalivahti
Tero Pitkämäki (s. 1982), suomalainen keihäänheittäjä
Veikko Pitkämäki (1926–1982), suomalainen kirjailija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Pitkämäki”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Rotenburg an der Fulda

| Rotenburg an der Fulda |
| --- | --- |

 vaakuna
 Rotenburg an der Fulda
 Koordinaatit: 51°00′N, 9°44′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Hessen
Piirikunta:  Hersfeld-Rotenburg
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  79,8 km²
Korkeus:  183 m
Väkiluku (2018):  14 634
 – Väestötiheys:  183 as./km²
Postinumero:  36199
Suuntanumero(t):  06623
 
 www.rotenburg.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rotenburgin sijainti Hersfeld-Rotenburgin piirikunnassa. Pienemmässä kuvassa piirikunnan sijainti Hessenin osavaltiossa.
Rotenburg an der Fulda on kaupunki Hersfeld-Rotenburgin piirikunnassa Hessenin osavaltiossa keskisessä Saksassa. Se sijaitsee noin 120 kilometriä Frankfurt am Mainista koilliseen ja noin 40 kilometriä Kasselista kaakkoon.
Maantiede

Rotenburg an der Fulda sijaitsee Hessenin koillisosassa nimensä mukaisesti Fuldan varrella Stölzinger Gebirge -vuoriston eteläpuolella.
Historia

Rotenburgin kaupunginosista Braach, Breitingen ja Lispenhausen on varhaisin kirjallinen maininta vuodelta 769. Tuolloin ne olivat maalaiskyliä. Nykyisen vanhankaupungin paikalla sijainneeseen asutukseen viitattiin termillä "kaupunki" ensi kerran vuonna 1248. Hessenin ja Thüringenin perimyssodan jälkeen paikkakunta kuului Hessenin maakreivikuntaan. Rotenburgin linna rakennettiin 1470 Fuldan rannalle, kahdeksan vuotta myöhemmin kaupunki ja linna kärsivät suuresta tulipalosta, jonka jälkeen linna rakennettiin uudelleen. Rotenburgin näyttävä raatihuone valmistui 1500-luvun lopulla. Seuraavan vuosisadan alussa Fulda-joen vesiliikenne otti aimo harppauksen eteenpäin. Tulipalot ja sodat haittasivat Rotenburgin kehitystä, mutta tuhoutuneen tilalle rakennettiin yleensä aiempaa ehompaa. Vaurioituneita rakennuksia korjattiin vallinneen tyylisuunnan mukaan, jolloin niiden ilme muuttui alkuperäisestä.
Rautatieliikenne oli myös Rotenburgissa 1800-luvun suuria uutuuksia. Kaupunki liitettiin rataverkkoon 1848. Joen yli rakennetut sillat olivat niin ikään tärkeä osa Rotenburgin kehitystä. Toisen maailmansodan jälkimainingit toivat Rotenburgiin pakolaisia idästä. Rotenburg oli vuoteen 1972 Landkreis Rotenburgin pääkaupunki. Tuolloin perustettiin Landkreis Hersfeld-Rotenburg, jonka pääkaupungiksi tuli Bad Hersfeld.
Vuonna 2003 Rotenburg sai kyseenalaista mainetta Armin Meiwesin rikostapauksen yhteydessä.
Talous ja liikenne

Rotenburgin suuria työnantajia on Herz- und Kreislaufzentrum Rotenburg a. d. Fulda. Teollisuutta edustaa muun muassa Neumayer Tekfor.
Rotenburgin rautatieseisake sijaitsee rataosuudella Bebra–Baunatal-Guntershausen. Maantieliikenteen keskeinen väylä on Bückeburgista Bebraan vievä Bundesstraße 83. BAB 4 kulkee Rotenburgin eteläpuolitse ja BAB 7 puolestaan länsipuolitse. Rotenburgin alueella kulkevat muun muassa pyörätiet  Hessische Radfernweg R1 ja D-Route 9 (Weser-Romantische Straße).
Lähteet ja viitteet

↑  Statistik Hessen : Tabellen Bevölkerung : Die Bevölkerung in den hessischen Gemeinden am 30.09.2018 Statistik.hessen.de. Hessisches Statistisches Landesamt. Arkistoitu 2.4.2019. Viitattu 10.4.2019.
↑  Entfernung von Frankfurt am Main, Hessen, Deutschland nach Rotenburg an der Fulda, Hessen, Deutschland Entfernungsrechnerkm.com. Viitattu 10.4.2019.
↑  Entfernung von Kassel, Hessen, Deutschland nach Rotenburg an der Fulda, Hessen, Deutschland Entfernungsrechnerkm.com. Viitattu 10.4.2019.
1 2  Geschichte / Chronik Rotenburg.de. Stadt Rotenburg a. d. Fulda. Arkistoitu 9.5.2019. Viitattu 17.4.2019.
↑  Wer sind wir Herz-kreislauf-zentrum.net. Klinikverbund-Hessen GmbH. Viitattu 17.4.2019.
↑  Unternehmen : Pionier mit Weitblick Herz-kreislauf-zentrum.net. Tekfor Holding GmbH. Viitattu 17.4.2019.
Aiheesta muualla

Rotenburg an der Fulda, Hessen, Saksa — Sunrise, Sunset and Daylength
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Haapamäki (täsmennyssivu)

Haapamäki tarkoittaa seuraavia:
Haapamäki, taajama Keuruulla
Haapamäen rautatieasema Keuruulla Haapamäen taajamassa
Sukunimi

Emma Haapamäki, näyttelijä
Henri Haapamäki (s. 1989), ralliautoilija
Jani Haapamäki (s. 1982), painija
Jari Haapamäki (s. 1968), jääkiekkoilija
Martti Haapamäki (s. 1950), yritysjohtaja ja Seinäjoen tangomarkkinoiden taiteellinen johtaja
Sampo Haapamäki (s. 1979), säveltäjä
Sari Haapamäki (s. 1971), näyttelijä ja tanssija
Vesa Haapamäki (s. 1969), yritysjohtaja, Virtain ent. kaupunginjohtaja
Viljo Haapamäki (s. 1999), taikuri, mentalisti, tapahtumatuottaja ja juontaja
Ville Haapamäki (s. 1996), pesäpalloilija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Haapamäki”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Buchi Emecheta

| Buchi Emecheta |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Florence Onyebuchi Emecheta
Syntynyt: 21. heinäkuuta 1944 Lagos, Nigeria
Kuollut: 25. tammikuuta 2017 Lontoo, Iso-Britannia
Ammatti:  kirjailija kirjastonhoitaja yhteisötyöntekijä 
Kirjailija
Äidinkieli: ibo
Tuotannon kieli: englanti
Tyylilajit:  realismi
Aiheet:  naisen asema maahanmuutto kulttuurin muutos
Esikoisteos:  In the Ditch (1972)
Pääteokset:  In the Ditch (1972) Second-Class Citizen (1974) The Bride Price (1976) The Slave Girl (1977) The Joys of Motherhood (1979)
Palkinnot
 OBE 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Florence Onyebuchi "Buchi" Emecheta (21. heinäkuuta 1944 Lagos – 25. tammikuuta 2017 Lontoo) oli nigerialaissyntyinen kirjailija, jonka teokset käsittelevät naisen asemaa afrikkalaisessa ja maahanmuuttajien yhteisössä sekä perinteiden ja nykyajan vaatimusten välisiä jännitteitä.
Emecheta syntyi Nigeriassa igboperheeseen, meni naimisiin 16-vuotiaana ja muutti aviomiehensä kanssa Lontooseen vuonna 1962. Hän opiskeli Lontoon yliopistossa sosiologiaa ja työskenteli kirjastossa ja yhteisötyöntekijänä Camdenissa, Pohjois-Lontoossa.
Emecheta alkoi kirjoittaa kertomuksia omasta elämästään ja kokemuksistaan maahanmuuttajana. Niitä julkaistiin ensin New Statesman -lehdessä ja myöhemmin romaanina In The Ditch (1972). Monet hänen myöhemmistä töistään kertovat realistisesti elämästä Nigeriassa. Hän on kirjoittanut myös lasten ja nuorten kirjoja.
Emechetan teoksista on suomennettu Nnu Egon tarina (1989).
Teoksia

In the ditch (1972)
Second-Class Citízen (1974)
The Bride price (1976)
The Slave girl (1977)
Titch the cat (1979, lastenkirja)
The Joys of motherhood (1979)
Nnu Egon tarina (1989)
Nowhere to play (1980, lastenkirja)
The wrestling match (1980)
The moonlight bride (1980)
Destination Biafra (1982)
Naira power (1982)
Double yoke (1983)
Head Above Water (1986, omaelämäkerta)
Gwendolen (1989)
The Rape of Shavi (1983)
A kind of marriage (1986)
Kehinde (1994)
The New Tribe (2000)
Uudenkaledonianviherkaija

| Uudenkaledonianviherkaija |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Kaijat Psittaculidae
Suku::  Viherkaijat Cyanoramphus
Laji::  saisseti
Kaksiosainen nimi
 Cyanoramphus saisseti  Verreaux & Des Murs, 1860 
Katso myös
   Uudenkaledonianviherkaija Wikispeciesissä   Uudenkaledonianviherkaija Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Uudenkaledonianviherkaija (Cyanoramphus saisseti) on Uuden-Kaledonian kotoperäinen kaija, joka aikaisemmin luettiin uudenseelanninviherkaijan alalajiksi.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 26 cm ja sen höyhenpuku on pääosin vihreä, muistuttaen uudenseelanninviherkaijaa.
Esiintyminen

Uudenkaledonianviherkaijat elävät Uudessa-Kaledoniassa ja laji on silmälläpidettävä. Sen kannan suuruus on 2 500–10 000 yksilöä.
Elinympäristö

Laji elää vuoristometsissä, savanneilla ja pensaikkoalueilla, ja on käytökseltään hiljainen ja huomaamaton.
Lisääntyminen

Pesä on puun kolossa. Muuten lisääntyminen lienee saman tapaista kuin uudenseelanninviherkaijan.
Ravinto

Ruokavalioon kuuluu ainakin siemeniä ja hedelmiä.
Aiheesta muualla

Birdtheme.org (postimerkki)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1266573  Wikispecies: Cyanoramphus saisseti  ADW: Cyanoramphus_saisseti  ARKive: cyanoramphus-saisseti  Avibase: 75F9612EBA158702  BHL: 2264783  BirdLife: 22729437  BOW: necpar1  CoL: 32NXH  eBird: necpar1  GBIF: 5229099  iNaturalist: 72788  ITIS: 714029  NCBI: 119401  Observation.org: 194629  Open Tree of Life: 3600397  Paleobiology Database: 371360  Paleobiology Database: 371360  Species+: 3982  Xeno-canto: Cyanoramphus-saisseti
1968

| --- | --- |
Vuosisadat: 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku · 2000-luku · 2100-luku
Vuosikymmenet: 1890-luku · 1900-luku · 1910-luku · 1920-luku · 1930-luku · 1940-luku 1950-luku · 1960-luku · 1970-luku · 1980-luku · 1990-luku · 2000-luku
Vuodet: 1890 · 1891 · 1892 · 1893 · 1894 · 1895 · 1896 · 1897 · 1898 · 1899 1900 · 1901 · 1902 · 1903 · 1904 · 1905 · 1906 · 1907 · 1908 · 1909 1910 · 1911 · 1912 · 1913 · 1914 · 1915 · 1916 · 1917 · 1918 · 1919 1920 · 1921 · 1922 · 1923 · 1924 · 1925 · 1926 · 1927 · 1928 · 1929 1930 · 1931 · 1932 · 1933 · 1934 · 1935 · 1936 · 1937 · 1938 · 1939 1940 · 1941 · 1942 · 1943 · 1944 · 1945 · 1946 · 1947 · 1948 · 1949 1950 · 1951 · 1952 · 1953 · 1954 · 1955 · 1956 · 1957 · 1958 · 1959 1960 · 1961 · 1962 · 1963 · 1964 · 1965 · 1966 · 1967 · 1968 · 1969 1970 · 1971 · 1972 · 1973 · 1974 · 1975 · 1976 · 1977 · 1978 · 1979 1980 · 1981 · 1982 · 1983 · 1984 · 1985 · 1986 · 1987 · 1988 · 1989 1990 · 1991 · 1992 · 1993 · 1994 · 1995 · 1996 · 1997 · 1998 · 1999 2000 · 2001 · 2002 · 2003 · 2004 · 2005 · 2006 · 2007 · 2008 · 2009
Vuosi 1968 oli karkausvuosi, joka alkoi maanantaista.
Tapahtumia > tammikuu

1. tammikuuta – Harjavallan kunta muutettiin kauppalaksi ja Kuusjärven kunta Outokummun kauppalaksi. Kakskerran kunta liitettiin Turun kaupunkiin.
2. tammikuuta – Kirurgi Christiaan Barnardin johtama lääkäriryhmä teki toisen onnistuneen sydänsiirron Kapkaupungissa. Potilas oli 58-vuotias hammaslääkäri Philip Blaiberg.
5. tammikuuta – Alexander Dubček valittiin Tšekkoslovakian kommunistipuolueen johtoon, Prahan kevät alkoi.
15. tammikuuta – Suomessa järjestettyjen presidentinvaalien valitsijamiesvaalien ensimmäinen päivä.
17. tammikuuta – Säveltäjä Joonas Kokkonen sai Pohjoismaiden neuvoston musiikkipalkinnon.
21. tammikuuta – Yhdysvaltain ilmavoimien B-52-pommikone putosi Thulen lentotukikohdan lähelle Grönlannissa neljän vetypommin kuormassa.
21. tammikuuta – 31 pohjoiskorealaisen kommandon ryhmä yritti salamurhata Korean tasavallan presidentin Park Chung-heen Soulissa.
23. tammikuuta – Pohjois-Korea kaappasi yhdysvaltalaisen sota-aluksen USS Pueblon.
25. tammikuuta – Israelin sukellusvene Dakar upposi Välimerellä, 69 ihmistä sai surmansa.
27. tammikuuta – Ranskalainen sukellusvene upposi Välimerellä, 52 hukkui.
30. tammikuuta – Vietnamin sota: Tet-offensiivi alkoi Vietkongin yllätyshyökkäyksellä.
31. tammikuuta – Naurun presidentti Hammer DeRoburt julisti maan itsenäiseksi Australiasta.
Tapahtumia > helmikuu

3. helmikuuta – Tanskan prinsessa Benedikte ja saksalainen Wittgenstein-Berleburgin prinssi Richard vihittiin avioliittoon.
3. helmikuuta   – Tulivuorijärveksi luullusta Lappajärvestä julkaistaan tiedeartikkeli Nature -lehdessä, jossa todistetaan järvi törmäyskraatteriksi.
4. helmikuuta – Pispalan kirkko Tampereella tuhoutui tulipalossa.
6. helmikuuta – Kymmenennet talviolympialaiset alkoivat Grenoblessa.
7. helmikuuta – Itävalta poisti kuolemanrangaistuksen lainsäädännöstään.
8. helmikuuta – Boeing 747:n ensilento.
11. helmikuuta – Israelin ja Jordanian rajaselkkaus.
15. helmikuuta – Presidentti Urho Kekkonen valittiin kolmannelle virkakaudelleen.
21. helmikuuta – Postipankin pääjohtaja Teuvo Aura nimitettiin Helsingin kaupunginjohtajaksi.
21. helmikuuta   – Ruotsin opetusministeri Olof Palme osallistui Vietnam-mielenosoitukseen Tukholmassa ja piti puheen sotaa vastaan.
25. helmikuuta – Arkkipiispa Makarios III valittiin Kyproksen presidentiksi.