stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
VeliMark
Yrityksen historia

VeliMark Oy:n käyttötavaraliiketoiminnan juuret ovat Papyrus Finland Oy:ssa, joka on vuodesta 1888 Suomessa toiminut paperitukkuliike. Käyttötarvikkeiden myynnin yritys aloitti vuonna 2010. Vuonna 2013 Papyrus Finland Oy osti turkulaisen Siisti-Piste Oy:n. Yritysoston jälkeen yrityksen käyttötavaraliiketoiminta, joka sisälsi puhtaanapidon ja kiinteistöhuollon aineet, tarvikkeet ja välineet, eriytettiin paperitukkutoiminnasta omaksi liiketoiminnakseen perustamalla Papyrus Supplies Oy.
Vuonna 2016 Papyrus Supplies Oy osti oululaisen, vuonna 1992 perustetun, puhtausalan tukkuliikkeen Veli Mark Oy:n. Toimipisteiden lukumäärä nousi yritysoston jälkeen kahdesta kuuteen, uusina paikkakuntina Rovaniemi, Oulu, Tampere ja Helsinki. Vuonna 2017 julkistettiin uusi yrityskauppa, kun Procurator Oy liittyi osaksi Papyrus Supplies-konsernia. Yrityskaupan myötä yrityksen tuotevalikoima laajeni henkilösuojain- ja työvaatepuolella. Samana vuonna yritys osti myös kuopiolaisen AS-Palvelut, ja toiminta laajentui Kuopioon sekä Jyväskylään.
Keväällä 2017 Papyrus Supplies Oy:n nimi muutettiin VeliMark Oy:ksi ja samalla mustavalkoraitainen brändi otettiin käyttöön yrityksen kaikissa toimipaikoissa.
Toukokuussa 2019 VeliMark Oy osti Siivoustukku Oy:n ja toimipisteiden lukumäärä kasvoi kymmeneen, uusina paikkakuntina Lappeenranta ja Mikkeli. Syksyllä 2019 VeliMark osti valkeakoskelaisen Walki Medical Oy:n ja kasvatti liiketoimintaansa terveydenhuollon alalla.
Vuonna 2020 VeliMark Oy osti vaasalaisen Kapkem Oy:n ja yrityskaupan myötä VeliMark vahvisti olennaisesti asemaansa myös Vaasan talousalueella, sekä Pohjanmaan rannikolla.
Metsäliero

| Metsäliero |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nivelmadot Annelida
Luokka::  Clitellata
Alaluokka::  Harvasukasmadot Oligochaeta
Lahko::  Crassiclitellata
Alalahko::  Lumbricina
Heimo::  Lierot Lumbricidae
Suku::  Dendrobaena
Laji::  octaedra
Kaksiosainen nimi
 Dendrobaena octaedra  Savigny, 1826 
Katso myös
   Metsäliero Wikispeciesissä   Metsäliero Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Metsäliero (Dendrobaena octaedra) on Suomessa yleinen lierojen heimon (Lumbricidae) laji. Metsälieron tuntomerkkejä ovat tasaiset eikä parittaiset sukasrivit (vrt. peltoliero) ja prostomium, joka ei jaa peristomiumia kahtia selkäpuolelta (vrt. kastemato). Metsäliero on hermafrodiitti.[lähde? ] Suomessa metsäliero on vakiintunut ja elinvoimainen laji.
Metsälieron tyypillistä elinympäristöä ovat Suomessa kangasmetsät, mutta sitä esiintyy myös lehdoissa ja erilaisissa kulttuuriympäristöissä.
Aiheesta muualla

ITIS: Dendrobaena octaedra (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Dendrobaena octaedra (englanniksi)
Flint (Michigan)

| Flint |
| --- | --- |
 Montaasi Flintistä

 Flint
 Koordinaatit: 43°0′36″N, 83°42′24″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Michigan
Piirikunta:  Genesee
Hallinto:  
 – Pormestari:  Dayne Walling
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  88,2 km²
 – Josta vettä:  1,1 km² 
Korkeus:  229 m
Väkiluku (2010):  102 434
 – Väestötiheys:  1 177 as./km²
 – Metropolialue:  425 790
 
 www.cityofflint.com 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Flint on kaupunki Yhdysvaltojen osavaltiossa Michiganissa. Vuoden 2011 väestönlaskennassa kaupungissa oli 102 434 asukasta. Flint sijaitsee Flint-joen varrella 106 kilometrin päässä Detroitista. Kaupunki on tunnettu General Motorsin syntypaikkana. Nykyisin kaupunki tunnetaan korkeasta rikollisuudestaan ja sitä pidetään yhtenä Yhdysvaltain vaarallisimmista kaupungeista.
1930-1970-luvuilla Flint oli yksi nopeasti kasvavista ja kukoistavista Yhdysvaltain autoteollisuuden keskuksista. Vielä vuonna 1978 General Motors (GM) työllisti 78 000 flintiläistä. Tilanne muuttui 1980-luvulla, kun GM alkoi ulkoistamaan tuotantoaan Yhdysvaltojen ulkopuolelle ja sulkemaan tehtaitaan Flintissä. Vuonna 2006 GM työllisti enää vain 8000 asukasta kaupungissa. Kaupungin ongelmaksi tuli valtava työttömyys ja sen väkiluku alkoi pienentyä nopeasti. Monilla asukkailla ei taas ole ollut varaa muuttaa pois. Vuoden 2016 Yhdysvaltain väestölaskennan mukaan 41 prosenttia Flintin asukkaista elää köyhyysrajan alapuolella ja kaupungin keskivertotalouden ansiot ovat yli puolet pienemmät kansalliseen keskiarvoon verrattuna. Lisäksi köyhtyvä kaupunginhallinto joutui lakkauttamaan suuren osan poliisiviroista. Työttömyyden, köyhyyden ja riittämättömän lainvalvonnan seurauksena kaupunkiin tuli huume- ja rikollisuusongelma. 2000-luvulla Flint alkoi nousta rikollisuustilastoissa ja nykyään sitä pidetään yhtenä Yhdysvaltojen vaarallisimmisista kaupungeista.
2011 Michiganin osavaltio otti haltuunsa kaupungin taloudenpidon.
2010-luvulla Flintissä oli vesikriisi, kun juomaveden lyijypitoisuus nousi vaarallisen korkeaksi.
Kaupunki ilmoitti 2012 uuden vesiputken rakentamisesta toimittamaan vettä Hudsonjärvestä kaupungin käyttöön. Tarkoituksena oli vähentää kustannuksia eroamalla Deitroitin vesi- ja viemärilaitoksen (DWSD) palveluista.
Vuonna 2014 vesiputken ollessa rakenteilla vettä alettiin ottaa väliaikaisesti Flintjoesta. Uusi vesi, jota ei ollut asianmukaisesti käsitelty, alkoi syövyttää vanhoja rauta- ja lyijyputkia. Vuonna 2014 vesi oli kahteen kertaan kolibakteerin saastuttamaa. Vuonna 2015 EPA:n ja Virginia Techin testit paljastivat korkeat lyijypitoisuudet.
Kaupunginvaltuusto päätti välittömästi siirtyä takaisin Detroitin vesilaitoksen veteen. Kuitenkin osavaltion asettama hallintomies kumosi päätöksen kustannuksia nostavana, mikä viivästytti päätöksen toteuttamista maaliskuusta lokakuuhun 2015.
Lue myös

Roger ja minä, Flintissä syntyneen dokumenttielokuvantekijä Michael Mooren ohjaama vuoden 1989 elokuva, joka kertoo Flintiin syntyneestä ahdingosta General Motorsin tekemien lakkauttamisten jälkeen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Flint (Michigan) Wikimedia Commonsissa
Greig Fraser

| Greig Fraser |
| --- | --- |
 Greig Fraser vuonna 2022.
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. lokakuuta 1975 (ikä 49) Melbourne, Victoria, Australia
Ammatti:  elokuvaaja
Puoliso:  Jodie Fried
Lapset:  3
Muut tiedot
Aktiivisena:  2000–
Koulutus: RMIT-yliopisto
Aiheesta muualla
Kotisivu
Greig Fraser (s. 3. lokakuuta 1975 Melbourne, Victoria) on australialainen elokuvaaja, joka opiskeli RMIT-yliopistossa. Hänet tunnetaan muun muassa työstään elokuvissa Zero Dark Thirty (2012), Lion (2016), Rogue One: A Star Wars Story (2016), Vice – vallan oikeat kasvot (2018), Dyyni (2021) ja The Batman (2022). Lionista Fraser sai parhaan kuvauksen Oscar-ehdokkuuden. Vuonna 2020 hänet palkittiin Primetime Emmy -palkinnolla työstään televisiosarjassa The Mandalorian (2019).
Vuonna 2022 hänet palkittiin Oscarilla Dyyni-elokuvan kuvauksesta.
Fraser on naimisissa pukusuunnittelija Jodie Friedin kanssa. Heillä on kolme yhteistä lasta.
Filmografia kuvaajana

Jewboy (2005)
Out of the Blue (2006)
Yön kirkas tähti (Bright Star, 2009)
Last Ride (2009)
The Boys Are Back (2009)
Ystävät hämärän jälkeen (Let Me In, 2010)
Killing Them Softly (2012)
Lumikki ja metsästäjä (Snow White and the Huntsman, 2012)
Zero Dark Thirty (2012)
Foxcatcher (2014)
The Gambler (2014)
Lion (2016)
Rogue One: A Star Wars Story (2016)
Maria Magdaleena (Mary Magdalene, 2018)
Vice – vallan oikeat kasvot (Vice, 2018)
The Mandalorian (2019)
Dyyni (Dune, 2021)
The Batman (2022)
Dyyni: Osa kaksi (Dune: Part Two, 2024)
Aiheesta muualla

Greig Fraser Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Hanedan lentoaseman yhteentörmäys 2024

Hanedan lentoaseman yhteentörmäys tapahtui 2. tammikuuta 2024, kun Japan Airlinesin lento 516, Airbus A350 -laajarunkokoneella operoitu Japanin sisäinen reittilento Sapporosta Tokion Hanedan lentoasemalle törmäsi laskeutuessaan Japanin rannikkovartioston De Havilland Canada Dash 8 -porkuriturbiinilentokoneeseen ja syttyi palamaan. Kaikki 367 matkustajaa ja 12 miehistön jäsentä evakuoitiin Japan Airlinesin lentokoneesta, mutta viisi rannikkovartioston koneessa ollutta kuoli.
Molemmat koneet tuhoutuivat tulipalossa. Japan Airlinesin kone on ensimmäinen vakavaan onnettomuuteen joutunut ja tuhoutunut Airbus A350 sekä ensimmäinen onnettomuudessa menetetty kokonaan komposiittirunkoinen laajarunkokone. Onnettomuus on myös ensimmäinen lentokoneenmenetys Japan Airlinesille sitten vuoden 1985 lennon 123.
Lentokoneet

Japan Airlinesin lennolla 516 käytetty lentokone oli syyskuussa 2021 rakennettu Airbus A350-941, rekisteritunnukseltaan JA13XJ. Kyseessä on ensimmäinen onnettomuudessa menetetty A350.
Japanin rannikkovartioston lentokone oli vuonna 2009 toimitettu De Havilland Canada Dash 8-315Q MPA, rekisteritunnukseltaan JA722A. Sen kyydissä oli kuusi miehistön jäsentä. Kone oli toimittamassa Noton niemimaan maanjäristyksestä 1. tammikuuta kärsineille ihmisille avustustarvikkeita Niigatan lentoasemalle. Konetta ei ollut varustettu ADS-B -transponderilla.
Onnettomuus

Japan Airlinesin lento 516 lähti Sapporon Chitosen lentoasemalta kello 16.27 Japanin aikaa. Kello 17.47 kone törmäsi Japanin rannikkovartioston DHC Dash 8 -potkuriturbiinikoneeseen laskeutuessaan Hanedan lentoaseman kiitotielle 34R. Koneiden törmäys aiheutti suuren tulipallon. A350 liukui kiitotietä pitkin noin kilometrin jättäen jälkeensä tulivanan, ja sen nokkalaskuteline romahti.
Pelastuspalvelut olivat paikalla noin kolmessa minuutissa. Kaikki 367 Japan Airlinesin lennon matkustajaa ja 12 miehistön jäsentä pelastautuivat koneesta hätäliukumäkiä pitkin. Suuren ja laajan tulipalon takia kuitenkin vain kolmea hätäuloskäynneistä pystyttiin käyttämään. Koneen kuulutusjärjestelmä ei toiminut, joten henkilökunta huusi ja käytti megafoneja ohjeiden antamisessa. Evakuointi oli suoritettu kello 18.05 mennessä eli 18 minuuttia laskeutumisen jälkeen. Kahdeksan matkustajista oli lapsia. 14 matkustajaa loukkantui. Tulipalo saatiin sammumaan noin kuuden tunnin palamisen jälkeen. On sanottu, että A350:n kehittyneet materiaalit kestivät paremmin tulta, mikä antoi lisää aikaa evakuointiin. Rannikkovartioston koneessa olleista kuudesta henkilöstä vain yksi pelastui, mutta loukkantui vakavasti.
Onnettomuus tallentui useille videoille, joita kuvasivat sekä koneen matkustajat, ulkopuoliset että lentokentän valvontakamerat. Onnettomuuden syytä tutkitaan.
Tutkinta

Ranskan ilmailuturvallisuusvirasto BEA ilmoitti tekevänsä yhteistyötä Airbusin kanssa onnettomuuden tutkinnassa. Ranskasta lähetetään myös tutkijaryhmä avustamaan Japanin viranomaisia.
Erkki Laitakari

Erkki Assar Laitakari (vuoteen 1906 Nybergh; 21. marraskuuta 1892 Helsinki – 24. lokakuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen tutkija, opettaja ja Helsingin yliopiston metsänhoitotieteen professori.
Henkilöhistoria

Laitakarin vanhemmat olivat Vihtori Nybergh (1857–1938) ja Elin Kalm (1857–1930). Laitakarin veli, professori Aarne Laitakari oli tunnettu suomalainen geologi. Laitakari oli naimisissa Lyyli Mannosen kanssa vuodesta 1916. Pariskunnalle syntyi poika Matti 1924. Jäätyään leskeksi vuonna 1966 Laitakari meni naimisiin Hellin Laitakarin (o.s. Blomberg)[lähde? ] kanssa 1967. Laitakari asui suuren osan elämästään Helsingin Oulunkylässä.
Laitakari tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta reaalilyseosta 1911 ja suoritti metsänhoitotutkinnon 1914 ja filosofian kandidaatin tutkinnon 1921. Maatalous- ja metsätieteiden tohtoriksi hän väitteli 1927. Laitakari toimi  opetus- ja hallintotehtävissä Helsingin yliopistossa lähes 40 vuotta. Hän ansioitui erityisesti metsäkulttuurin tuntijana ja kehittäjänä, jolla oli usein humanistin ja erityisesti historioitsijan näkökulma alaansa. Metsätieteellisten julkaisujen lisäksi Laitakari kirjoitti useita metsäalaan liittyviä historiateoksia. Helsingin yliopistossa hän aloitti metsäarvioimisen ylimääräisenä opettajana 1922–1927. Dosenttina hän toimi 1932–1936 ja metsänhoidon professorina 1928–1961. Maatalous-metsätieteellisen tiedekunnan dekaani hän oli 1954–1957. Laitakarin väitöskirja käsitteli männyn juuristoa, mutta hän tutki laajasti myös muun muassa koivun juuristoa ja Suomen metsien myrskytuhoja. Vuonna 1954 Laitakari kutsuttiin Suomalaisen tiedeakatemian jäseneksi. Helsingin yliopiston opiskelijajärjestö Metsäylioppilaat ry jakaa ansioituneille jäsenilleen Erkki Laitakari -palkintoa.
Laitakari toimi aktiivisesti myös kunnallisissa ja kirkollisissa luottamustehtävissä. Hän oli muun muassa Oulunkylän kunnanvaltuutettu 1923–1928 ja kirkkovaltuutettu 1939–1958 sekä kirkolliskokousedustaja 1963 ja 1965. Laitakari oli Kansan raamattuseuran puheenjohtaja 1953–1965 ja kunniapuheenjohtaja vuodesta 1965. Vuonna 1954 hän toimi seuran julkaiseman Sana-lehden päätoimittajana. Hän oli myös Suomen luonnonsuojeluyhdistyksen perustajajäseniä.
Julkaisuja

Tutkimuksia sääsuhteiden vaikutuksesta männyn pituus- ja paksuuskasvuun, 1920
Katsaus eri maiden metsälainsäädäntöönn, 1923
Neljännesvuosisata Suomen Metsätieteellisen Seuran toimintaa, 1934
Männyn kääpiöversojen ja kasvainten välisestä suhteesta, 1934
Hakkuutähteet metsänhoidolliselta kannalta, 1935
Piirteitä yliopiston metsäopetuksen kehittämisestä, 1935
Piirteitä A. K. Cajanderin 21.1.43 päättyneestä elämäntyöstä, 1943
Riistanhoidon ja metsästyksen opetus metsänhoitajiemme koulutuksessa, 1945
H’aitarma

| H’aitarma> Qaytarma |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Ah’tem Seitablajev
Käsikirjoittaja:  Mykola Rybalka
Perustuu:  Krimin tataarien karkottaminen ja Amet-han Sultan
Tuottaja:  Lenur İslamov
Kuvaaja:  Volodymyr Iavnov
Pääosat:  Ah’tem Seitablajev Oleksi Horbunov
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ukraina
Tuotantoyhtiö:  ATR
Ensi-ilta:  2013
Kesto:  90 min.
Alkuperäiskieli:  venäjä, krimintataari
Budjetti:  1 500 000 USD
Aiheesta muualla
IMDb
Infobox OKNimi-testi OK: 
H’aitarma (krimintat. Qaytarma, suom. "kotiinpaluu") on ukrainalainen vuonna 2013 ensi-iltansa saanut historiallinen draamaelokuva, joka kertoo Krimin tataareita vuonna 1944 kohdanneesta karkotuksesta ja keskittyy koelentäjän ja kaksinkertaisen Neuvostoliiton sankarin Amet-han Sultanin näkökulmaan tapahtumista. Elokuvan on ohjannut Ah’tem Seitablajev ja käsikirjoittanut Mykola Rybalka.
Elokuva on ensimmäinen täyspitkä elokuva, jossa käytetään krimintataaria.
Tuotanto ja julkaisu

Elokuvan kuvaukset aloitettiin Krimillä vuonna 2012 ja kestivät puoli vuotta. Sen budjetti oli 1,5 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, ja suurin osa näyttelijöistä oli amatöörejä. Merkittävä osa joukkokohtausten näyttelijöistä oli henkilöitä, joilla oli omia kokemuksia karkotuksesta.
Elokuvan rahoitus tuli ATR-televisiokanavan omistavalta Lenur İslamovilta. Elokuvan ensi-ilta oli 18. toukokuuta, Krimin tataarien karkottamisen muistopäivänä, ja tilaisuuteen osallistuivat Amet-han Sultanin pojantytär Veronika sekä useiden maiden suurlähettiläitä. Simferopolilainen elokuvateatteri arvioi, että ensimmäisen viikon aikana elokuvaa kävi katsomassa 6 000 ihmistä, ja teatterin piti järjestää lisänäytöksiä.
Juoni

Elokuvan alku sijoittuu 9. toukokuuta 1944, jolloin natsi-Saksa oli jo saatu suurimmaksi osaksi peräntymään Krimiltä. Luftwaffenin hyökätessä Amet-han Sultan yhdessä muiden lentäjien kanssa onnistuu voittamaan nämä, mutta Sultan tekee pakkolaskun ja pyrkii pelastamaan toverinsa, mutta turhaan. Viikkoa myöhemmin Amet-han saa seurakseen Vladimirin ja François'n, jotka tämä ottaa mukaansa Alupkaan päästyään kolmeksi päiväksi lomille. Krimin tataarien pidätyksestä on jo tehty päätös, mutta Amet-han ehtii lähtemään kotiin ennen kuin hänen esimiehensä kerkiävät estämään tämän.
Kotikylässään Alupkassa Sultanin sukulaiset ja naapurit ovat iloisia nähdessään tämän vielä hengissä ja kerääntyvät isolla joukolla juhlimaan tätä. Sultan saa myös äidiltään hunnun, jonka Feride-niminen nuori nainen, josta Amet-han on kiinnostunut, jätti tälle. Samaan aikaan NKVD:n joukot lähestyvät kylää. Neuvostoviranomaiset ovat jo etukäteen käyneet kylässä tekemässä väestönlaskentaa selvittääkseen, missä taloissa Krimin tataarit asuvat.
Sultanin ja tämän ystävien kunniaksi järjestetty juhla on juhlittu ja yön laskeuduttua NKVD:n joukot tunkeutuvat taloihin ja alkavat pidättämään Krimin tataareita, jotka ovat hämmentyneitä kuullessaan, että heidät on julistettu valtionvihollisiksi. Amet-han ei voi käsittää tätä, koska esimerkiksi hän on Neuvostoliiton sankari. Hän tappelee yhdessä Vladimirin ja François'n kanssa vastaan ja onnistuu livahtamaan vanhempiensa kanssa kaoottisesta Alupkasta. Amet-han haluaa saada selvityksen tilanteesta suoraan kenraali Vasiljevilta, joka kuitenkin selittää määräyksen olevan määräys ja pyrkii ampumaan Amet-hanin niskuroimisesta. Tämä onnistuu kuitenkin pakenemaan majuri Krotovin avulla. Amet-han haluaa varmistaa, että Feride on turvassa.
Alupkalaiset ajetaan autoilla Bah’tšysaraihin yhdessä muiden lähialueen Krimin tataarien kanssa ja nämä pakotetaan karjavaunuihin, jotka vievät nämä Keski-Aasiaan. Osa Krimin tataareista vastustaa tätä ja ilmoittaa mielummin haluavansa kuolla saman tien, mihin NKVD vastaa myöntävästi teloittamalla nämä. Elokuva päättyy siihen Amet-han saapuu juosten juna-asemalle, mutta liian myöhään: junat ovat jo lähteneet ja laitureilla pyörii enää vain yksittäisiä NKVD:n miehiä.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ah’tem Seitablajev  | … |  Amet-han Sultan  |
|  Oleksi Horbunov  | … |  majuri Krotov  |
|  Valerij Šytovalov  | … |  Amet-hanin isä  |
|  Usnije H’alilova  | … |  Amet-hanin äiti  |
|  Juryi Tsurylo  | … |  kenraali Vasiljev  |
|  Andri Saminin  | … |  Vladimir Noriškin  |
|  Andri Mostrenko  | … |  François de Joffre  |
|  Dmytro Suržykov  | … |  kapteeni Trunin  |
|  Guram Bablišvili  | … |  Martik  |
|  Dinara Avaz  | … |  Feride  |
|  Lesja Samajeva  | … |  Nadja  |
Lähde:
Vastaanotto

Kyiv Post piti elokuvaa menestyksenä, joka kaikkien historiaelokuvista kiinnostuneiden tulisi nähdä.
Venäjän Simferopolin-konsuli Vladimir Andrejev puolusti Stalinin määräämää Krimin tataarien karkotusta sanomalla, että karkotukseen johti näiden "joukkopetturuus". Andrejev kertoi myös, ettei ole nähnyt elokuvaa, mutta väitti kuitenkin tietävänsä sen "vääristävän totuutta suuresta isänmaallisesta sodasta", koska se oli Krimin tataarin tekemä. Kommenttien seurauksena noin 300 Krimin tataaria kerääntyi osoittamaan mieltään konsulaatin eteen ja vaati Andrejevin eroa. Ukrainan viranomaiset tuomitsivat Andrejevin kommentit, ja myöhemmin näin teki myös Venäjän Kiovan-suurlähetystö. Tämän jälkeen Andrejev erosi, mutta sanoi, ettei katunut mitään.
Israelin politiikka

Israelin parlamentin knessetin rakennus
Israelin korkein oikeus.
Israel on hallintomuodoltaan parlamentaarinen demokraattinen tasavalta, jossa on yhtäläinen äänioikeus. Israelissa on 120-jäseninen parlamentti knesset. Edustajapaikat jaetaan puolueiden kannatuksen mukaan suhteellista vaalitapaa noudattaen. Knesset valitaan kansanäänestyksellä neljän vuoden välein, mutta kansanedustajat voivat järjestää ennenaikaiset vaalit äänestämällä luottamuksesta. Israelin presidentti on lähinnä edustuksellinen virka. Presidentti valitsee enemmistöpuolueen tai liittouman johtajan pääministeriksi.
Israelin valtionpäämies on presidentti, mutta brittiläistyyppisestä enemmistöparlamentarismista seuraa, että pääministeri on käytännössä maan johtaja. Israelin nykyinen, järjestyksessä kymmenes presidentti on vuonna 2014 valittu Reuven Rivlin. Pääministerinä on Yair Lapid. Pääministerien asemaa vaikeuttaa knessetin hajanaisuus. Hallitukset ovat usein olleet poliittisesti heikkoja niin sanottuja kansallisen yhtenäisyyden hallituksia. Ennenaikaiset vaalit ovat olleet tavallisia.
Israelin pääkaupunki on Jerusalem, ja siellä sijaitsevat knesset ja suurin osa hallinnosta. Itä-Jerusalemin kiistanalaisen aseman vuoksi valtaosa suurlähetystöistä sijaitsee Tel Avivissa.
Hannu Juusolan mukaan Israelin suuret poliittiset kysymykset ovat asioita, jotka nuori valtio tavallisesti joutuu ratkaisemaan heti itsenäistyttyään. ”Ulkoinen ikuisuuskonflikti” palestiinalaisten kanssa odottaa ratkaisemista, ja maan rajat odottavat lopullista määrittelyä. Toinen ongelma on, että maalla ei ole perustuslakia. Kolmas ”perimmäinen kysymys” koskee ulkoista asemaa: onko Israel osa Lähi-itää, eurooppalaisen kulttuurin tai jopa kolonialismin ikuinen linnake kolmannessa maailmassa vai peräti Yhdysvaltojen eräänlainen etäinen ”osavaltio”.
Sisäpolitiikka

Israelin merkittävimmät valtapuolueet aivan viime aikoihin asti ovat olleet vasemmistolainen työväenpuolue Avoda ja 1973 syntynyt oikeistolainen Likud. Ariel Sharonista tuli maan ensimmäinen näiden puolueiden ulkopuolelta tullut pääministeri Likud-puolueen hajottua sisäisiin ristiriitoihin ja Sharonin erottua siitä. Sharonin syksyllä 2005 perustama uusi keskustaoikeistolainen Kadima-puolue nousi vuoden 2006 vaaleissa knessetin suurimmaksi puolueeksi, ja sen puheenjohtajasta Ehud Olmertista tuli maan pääministeri. Kadima on houkutellut nimipoliitikkoja niin oikealta kuin vasemmaltakin. Kannatuksensa menettänyt Kadima-puolue lopetettiin vuoden 2015 parlamenttivaalien jälkeen.
Suhteellinen vaalitavan sekä 1990-luvulta lähtien yhteiskunnallisen pirstoutumisen vuoksi maassa on myös suuri joukko pienempiä puolueita, joilla on usein ollut merkittävä vaa'ankieliasema maan parlamentissa ja siten suhteellisesti kokoaan suurempi vaikutusvalta. Pieniin puolueisiin kuuluvat Meretz-Yachad ("sosiaalidemokraatit"), Ra'am ("yhdistynyt arabilista"), Ta'al ("arabiliike uudistumiselle"), Shas, Kansallinen uskontopuolue, Yisrael Beytenu, Israelin kommunistinen puolue ja Balad ("kansallinen demokraattinen kokooma").
Samoin kuin moniin eurooppalaisiin maihin, myös Israeliin on syntynyt ulkomaisten, ei-juutalaisen siirtotyöläisten ryhmä. Vuosituhannen vaihteessa laillisten ja laittomien siirtolaisten osuus työvoimasta oli kohonnut 7–14 prosenttiin. Juutalaiseen identiteettiin nojaavalla Israelilla ei ole ollut aatteellisia työkaluja integroida maahanmuuttajia osaksi yhteiskuntaa. Maan liberaali talouspolitiikka korostaa vapaita markkinoita, mikä on omiaan heikentämään valtiota sekä korostamaan yksilöllisyyden merkitystä. Toisaalta israelilaisesta yhteiskunnasta entistä vieraantuneempi palestiinalainen vähemmistö korostaa islamilaista uskoaan ja palestiinalaista identiteettiään.