stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Emperor (yhtye)
Historia > Ennen Emperoria

Vegard Tveitan ja Tomas Haugen tapasivat toisensa 15-vuotiaina norjalaisella rock-musiikin alkeiskurssilla, ja poikien yhtenevä musiikkimaku sai heidät soittamaan yhdessä. Ensimmäisen yhtyeviritelmän nimi oli Dark Device, tosin yhtye ei tällä nimellä ehtinyt tuottamaan vielä mitään materiaalia. Vuoden 1990 alussa nimeksi vaihdettiin Xerasia, ja tämän kokoonpanon tiimoilta julkaistiin yhtyeen ensimmäinen harjoitusnauha. Siinä missä Dark Devicen tyyli muistutti lähinnä saksalaisten thrash metal -yhtyeiden materiaalia, alkoivat pojat kiinnostua entistä raskaammasta musiikista, ja niinpä Xerasian demokasetilla kuullaan jo death metal -vaikutteisia riffejä ja tyylilajille ominaista murinalaulua.
Yhtyeen toiminta oli tässä vaiheessa vielä hyvin underground-pohjaista: yhtyeestä kiinnostuneet ihmiset saivat lähettää yhtyeen jäsenille tyhjän kasetin, jolle he kopioivat oman harjoitusnauhansa ja lähettivät sitten halukkaille takaisin.
Vuoden 1990 loppuun mennessä nimeksi vaihdettiin Embryonic Ronny Johnsenin istuessa rumpalin paikalle, ja vuoden 1990 lopulla julkaistiin yhtyeen ensimmäinen varsinainen demonauha The Land of the Lost Souls. Norjassa oli kuitenkin syntymäisillään kokonaan uusi metallimusiikin alalaji: Mayhemin ja Immortalin kaltaiset yhtyeet lisäsivät death metal -aineksiin vaikutteita ns. ensimmäisen aallon black metal -yhtyeiltä, muokaten äänimaailmaansa kylmemmäksi, karummaksi ja nihilistisemmäksi. Tämän seurauksena pojat muuttivat vuoden 1991 alussa yhtyeensä nimen muotoon Thou Shalt Suffer.
Tässä vaiheessa muusikot alkoivat käyttää pseudonyymejä: Tveitanista tuli Ygg, Haugenista Samot sekä bassoa soittanut Vidar Vaaer muutti nimensä muotoon Ildjarn. Tveitan alkoi klassisen musiikin perusopintojensa pohjalta opetella myös syntetisaattorin soittoa, joka tulisi kasvattamaan yhtyeen ja koko black metal -skenen äänimaailman massiivisuutta huomattavasti. Thou Shalt Suffer julkaisi kaksi demoa ja yhden EP:n, tosin Tveitan julkaisi yhden ambient -tyylisen albumin Thou Shalt Sufferin nimissä vuonna 2000.
Historia > Yhtyeen alkuajat

Thou Shalt Suffer herätti hieman kiinnostusta underground-piireissä, mutta Ildjarnin lähdettyä Tveitan ja Haugen joutuivat perustamaan uuden yhtyeen. Tveitan vaihtoi salanimeään Ihsahniksi, jolla hänet tunnetaan nykyäänkin parhaiten, ja Samot lisäsi nimeensä h-kirjaimen, eli uudeksi nimeksi tuli Samoth. Uuden yhtyeen nimeksi valittiin Emperor. Alun perin Samoth oli yhtyeen rumpali ja vokalisti, ja Ihsahn soitti kitaraa. Yhtyeen ensimmäistä kokoonpanoa täydentämään saatiin basisti Mortiis. Yhtyeen demonauha Wrath of the Tyrant muistutti jokseenkin Thou Shalt Sufferin demoja, mutta oli äänimaailmaltaan vieläkin synkempi ja karumpi. Demo herätti huomiota alan piireissä ja yhtye sai sopimuksen Candlelight -levy-yhtiölle. Pian sopimuksen jälkeen yhtyeen kokoonpano muuttui. Samoth siirtyi kitaraan ja rumpaliksi tuli Faust. Basisti Mortiis lähti epäselvissä olosuhteissa maanpakoon Ruotsiin ja hänen tilalleen tuli Tchort.
Historia > Ensimmäinen albumi ja yhtyeen vangitseminen

Vuoden 1992 loppuun mennessä yhtye oli saanut nauhoitettua ensimmäisen EP:nsä nimeltään Emperor (EP). Kyseinen EP julkaistiin alun perin splittinä toisen norjalaisyhtyeen Enslavedin kanssa. Vuoden 1993 syksyllä äänitettiin yhtyeen ensimmäinen täyspitkä albumi, In the Nightside Eclipse, jota pidetään black metallin keskeisimpiin kuuluvana levynä. Levy on tuon ajan black metaliin nähden melodinen ja huolella sävelletty, mutta levyn soundit ovat silti erittäin tunkkaisia ja epäselviä. Ihsahn soitti levyllä kitaran lisäksi syntetisaattoria, joka tuon ajan black metalissa oli varsin uusi innovaatio. Levyn tunnetuimpiin kappaleisiin lukeutuvat kolme viimeistä raitaa "The Majesty of the Nightsky", "I am the Black Wizards", ja "Inno a Satana".
Ensilevy saavutti maailmanlaajuista suosiota raskaan musiikin ystävien piirissä julkaisunsa jälkeen vuonna 1994, mutta yhtye kohtasi kuitenkin suuria vaikeuksia: kaikki jäsenet lukuun ottamatta Ihsania joutuivat vankilaan. Rumpali Faust oli vuonna 1992 tappanut Lillehammerin olympiakylässä tapaamansa miehen, joka oli ehdottanut tälle homoseksiä (Faust oli lähtenyt miehen mukana läheiseen metsään ja puukottanut tämän sitten kuoliaaksi 37 puukoniskulla). Poliisilta tapauksen selvittäminen oli kestänyt runsaan vuoden. Faust vapautui vuonna 2002. Kitaristi Samoth joutui puolestaan vankilaan kirkon polttamisesta ja basisti Tchort murtovarkaudesta ja hautojen häpäisystä. Yhtyeen jäsenet pitivät itseään satanisteina, ja ensimmäinen albumi oli omistettu Norjan black metal -scenen johtohahmona pidetylle Euronymoukselle.
Historia > Toinen albumi

Ihsahn yritti koota Emperorille uutta kokoonpanoa, kun muut jäsenet olivat joutuneet vankilaan. Väliajan hän kulutti säveltämällä uutta materiaalia. Hän ei kuitenkaan päässyt kunnolla vauhtiin, ennen kuin Samoth vapautui vuonna 1996. Yhtye rupesi taas työstämään uutta albumia. Rumpalina oli nyt aiemmin Enslaved -yhtyeessä soittanut Trym ja basistina Alver. Yhtyeen toisen albumin nimeksi tuli Anthems to the Welkin at Dusk. Sitä pidetään edeltäjänsä tapaan black metallin klassikkona, joskaan levyn yhä "sinfonisemmaksi" kehittynyt tyyli ei kelvannut aivan kaikille. Tämän toisen albumin äänimaisema on edelleen melkoisen hämärä ja tunkkainen, vaikka syntetisaattoreita kuullaan vähän enemmän ja Ihsahn laulaa joitakin kohtia puhtaalla äänellä. Musiikki albumilla on huomattavasti teknisempää ja progressiivisempaa edeltäjäänsä nähden, ja albumin musiikkia kuvaillaankin "hallituksi kaaokseksi".
Historia > Kolmas albumi

Yhtyeen uran jatko sujui menneisyyttä rauhallisemmin. Alver päätti kuitenkin lopettaa muusikon uransa ja Emperorin esiintymisissä käytettiin muita basisteja. Kolmas albumi julkaistiin vuonna 1999 nimellä IX Equilibrium. Se oli pettymys monille black metal -faneille, mutta levy sai edeltäjiensä mukaisesti ylistäviä arvosteluja metallimusiikin lehdissä. Yhtyeen soundi oli nyt aiempaan verrattuna suhteellisen selkeää ja kappaleet olivat aiempaa suoraviivaisempia ja pääpaino tuntui siirtyneen rumpujen ja kitaroiden tykitykseen. Kolmas albumi on erittäin nopeaa ja teknistä musiikkia. Ilmestyessään albumia kuvailtiin black metalin ja death metalin yhdistelmäksi ja oli aikanaan tällä akselilla monien kriitikoiden mielestä uraauurtava. Ihsahn hoitaa levyllä laulun, koskettimien ja soolokitaran lisäksi myös bassoraidat.
Historia > Viimeinen albumi ja yhtyeen lopettaminen

Emperor ilmoitti lopettavansa neljännen albumin julkaisun jälkeen. Vuonna 2001 julkaistu levy Prometheus: The Discipline of Fire & Demise vaikutti oikeastaan Ihsahnin sooloprojektilta, koska hän oli säveltänyt yksin kaikki kappaleet. Aiemmilla levyillä sävellystyö oli tehty useimmiten Samothin kanssa yhteistyössä. Viimeisen albumin soundi on varsin samanlainen kuin kolmannella levyllä, mutta sävellykset ovat uskomattoman monimutkaisia ja niiden sisälle pääseminen vie kuuntelijalta aikansa. Viimeistä levyä on pidetty hyvänä, mutta sitä pidetään hieman hengettömänä verrattuna yhtyeen aikaisempiin julkaisuihin.
Yhtyeen lopettamisen jälkeen Trym ja Samoth ovat perustaneet Zyklon-nimisen yhtyeen ja Ihsahnilla on ollut vaimonsa kanssa Peccatum-nimisessä kokoonpanopanossa, kunnes siirtyi soolouralle omalla taiteilijanimellään.
Historia > Hajoamisen jälkeen

Vaikka Emperor on virallisesti jo lopettanut, yhtye on tehnyt lukuisia comeback-konsertteja kotimaassaan ja Yhdysvalloissa. Yhtye soitti myös 30. kesäkuuta 2007 Helsingissä Tuska-festivaalissa.
Elokuussa 2013, Emperor julkisti esiintyvänsä vuoden 2014 Wacken Open Air -festivaalissa sekä Bloodstock Open Air -festivaalissa. Yhtye esiintyi myös Helsingissä Tuska-festivaalissa. Rummuissa tullaan näkemään ensimmäistä kertaa sitten vuoden 1993, Faust (Bård Eithun).
Emperor ilmoitti palaavansa keikkalavoille vuonna 2017 juhlistamaan 20 vuotta täyttävää Anthems to the Welkin at Dusk-albumiaan, joka tullaan soittamaan kokonaisuudessaan. Yhtye esiintyi kyseisen albumin tiimoilta myös vuonna 2018 Helsingin Tuska-festivaaleilla.
Kokoonpano

Ihsahn (Vegard Sverre Tveitan) – laulu, soolokitara, basso, koskettimet (1991–2001, 2005–2007, 2013–2014, 2017–2018)
Samoth (Tomas Haugen) – rytmikitara, rummut, laulu (1991–2001, 2005–2007, 2013–2014, 2017–2018)
Trym Torson (Kai Mosaker) – rummut (1995–2001, 2005–2007, 2014, 2017–2018)
Tone "Secthdamon" Ingebrigtsen – basso, taustalaulu (2005–2007, 2013–2014, 2017–2018) (live)
Einar Solberg – koskettimet (2005–2007, 2013–2014, 2017) (live)
Kokoonpano > Entiset jäsenet

Faust (Bård Eithun) – rummut (1992–1993, 2013–2014)
Alver (Jonas Alver) – basso (1995–1998)
Tchort (Terje Schei) – basso (1993–1994)
Mortiis (Håvard Ellefsen) – basso (1991–1992)
Trym Torson (Kai Mosaker) – rummut (1995–2001, 2005–2007)
Hellhammer (Jan Axel Blomberg) – rummut (1992) (live)
Ildjarn (Vidar Våer) – basso (1993) (live)
Sverd (Steinar Sverd Johnsen) – koskettimet (1994–1995) (live)
Tyr (Jan Erik Tiwaz) – basso, taustalaulu (1998–2001) (live)
Charmand Grimloch (Joachim Rygg) – koskettimet, taustalaulu (1998–2001) (live)
Diskografia

Studioalbumit
In the Nightside Eclipse (1994,  Candlelight Records, Century Black)
Anthems to the Welkin at Dusk (1997,  Candlelight Records)
IX Equilibrium (1999,  Candlelight Records)
Prometheus: The Discipline of Fire & Demise (2001,  Candlelight Records)
EP:t
Wrath of the Tyrant (1992,  Wild Rag, demo)
Emperor (1993,  Candlelight Records)
As the Shadows Rise (1994,  Nocturnal Art)
Reverence (1997,  Candlelight Records)
Split-albumit
Hordanes Land (1993,  Candlelight Records, Enslaved -split)
Thorns vs. Emperor (1999,  Moonfog, Thorns -split)
True Kings of Norway (2000,  Spikefarm Records)
Kokoelma-albumit
Emperial Vinyl Presentation (2001,  Candlelight Records, kaikkien albumien uudelleenjulkaisu vinyylillä)
Scattered Ashes: A Decade of Emperial Wrath (2003,  Candlelight Records)
Livealbumit
Emperial Live Ceremony (2000,  Wildcat Productions)
Live Inferno (2009,  Candlelight Records)
Live in Frostland (1997,  bootleg Suomen keikasta)
Videografia

Emperial Live Ceremony (2000,  VHS/DVD)
Live Inferno (2009,  DVD)
Live at Wacken Open Air 2006 'A Night of Emperial Wrath' (2009)
Aiheesta muualla

Yhtyeen viralliset sivut
Emperor Myspacessa (englanniksi)
Emperor  AllMusicissa (englanniksi)
Emperor (Arkistoitu – Internet Archive) – BestBlackMetalAlbums.com
Ruskotöyhtötypäkkö

| Ruskotöyhtötypäkkö |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Napsijat Pipromorphidae
Suku::  Töyhtötypäköt Lophotriccus
Laji::  pileatus
Kaksiosainen nimi
 Lophotriccus pileatus  (Tschudi, 1844) 

Alalajit
 L. p. hypochlorus  L. p. luteiventris  L. p. pileatus  L. p. santaeluciae  L. p. squamaecrista 
Katso myös
   Ruskotöyhtötypäkkö Wikispeciesissä   Ruskotöyhtötypäkkö Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ruskotöyhtötypäkkö (Lophotriccus pileatus) on Keski- ja Etelä-Amerikassa tavattava napsijoihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan ruskotöyhtötypäkkö on noin 10 cm. Selästään laji on väriltään oliivinvihreä ja siivet ovat tummemmat ja niissä on kaksi heikosti näkyvää vaaleampaa juovaa. Päälaella on mustista, ruskeakärkisistä höyhenistä muodostunut töyhtö, joka ei yleensä ole pystyssä. Naamastaan laji on ruskea. Rinta ja kurkku ovat harmahtavan valkoiset ja niissä on heikkoa raidoitusta. Ruskotöyhtötypäkön vatsa on vaalean keltainen.
Levinneisyys ja elinympäristö

Keski-Amerikassa ruskotöyhtötypäkön levinneisyysalue ulottuu Costa Ricasta Panamaan ja mahdollisesti myös Hondurasiin. Etelä-Amerikassa lajia tavataan Andeilta Kolumbiasta, Venezuelasta, Ecuadorista ja Perusta. Linnun elinympäristöä ovat kosteat metsät vuorten alarinteillä. Ruskotöyhtötypäkön elinympäristöt sijaitsevat yleensä 300–2 300 metrin korkeudella merenpinnasta.
Ravintonsa ruskotöyhtötypäkkö etsii lehvästön joukosta. Laji liikkuu yleensä yksinään ja lisääntymiskaudella koiraat kokoontuvat löyhiksi ryhmiksi esiintymään naaraille. Pesimäkausi kestää maaliskuulta heinäkuulle ja lajin pesä on pallomainen rakennelma, johon tehdään sisäänkäynti sivusta.
Ivar Lassy

| Ivar Lassy |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. marraskuuta 1889 Baku, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 4. kesäkuuta 1938 (48 vuotta) Drožino, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  toimittaja, antropologi
Muut tiedot
Koulutus: filosofian tohtori
Järjestö:  SDP, SKP, SSTP
Ivar Fredrik Lassy (18. marraskuuta 1889 Baku – 4. kesäkuuta 1938 Drožino) oli suomalainen toimittaja, kääntäjä, antropologi ja orientalisti. Hän vaikutti 1920-luvun vaihteessa suomalaisessa työväenliikkeessä ja muutti hieman myöhemmin Neuvostoliittoon, jossa toimi muun muassa opettajana Moskovan yliopistossa. Lassy vangittiin Stalinin vainojen yhteydessä ja teloitettiin kesäkuussa 1938.
Lassy lähti vasemmistolaiseen työväenliikkeeseen vasta sisällissodan jälkeen, vaikka toimikin sodan aikana kansanvaltuuskunnan kielenkääntäjänä. Akateemisen taustansa johdosta Lassyyn suhtauduttiin työväenliikkeessä varauksellisesti ja sodan aikaisen toimintansa johdosta hän jäi myös syrjään akateemisista kuvioista. Vasemmistososialistina Lassy ei löytänyt ajatuksilleen sijaa sosialidemokraateissa ja myös kommunistien keskuudessa häntä pidettiin liian omintakeisena ajattelijana. Antropologisissa tutkimuksissaan Lassy tarkasteli aluksi Kaukaasian turkkilaisia kansoja ja myöhemmin muun muassa avioliiton ja seksuaalimoraalin historiaa.
Elämä > Varhaiset vuodet

Ivar Lassy syntyi Bakussa, jossa hänen isänsä työskenteli Branobel-yhtiön öljylaivan kapteenina Kaspianmerellä. Kymmenvuotiaana Lassy lähetettiin kouluun Helsinkiin. Kirjoitettuaan ylioppilaaksi Svenska reallyceumista vuonna 1909 hän aloitti opinnot Helsingin yliopistossa. Lassy luki estetiikkaa, kirjallisuutta, filosofiaa sekä kansantaloustiedettä, johon liittyvän laudaturtutkielmansa hän teki Karl  Marxin talousteorioista. Vuonna 1916 Lassy väitteli tohtoriksi Azerbaidžanin turkkilaisten kansanperinteestä. Väitöskirjan materiaali oli peräisin Lassyn vuosina 1913–1915 Kaukasiassa tekemistä kenttätutkimuksista. Vuotta myöhemmin hän julkaisi väitöskirjansa karvalakkiversion Persiska mysterier sekä matkakirjan, joka ilmestyi myös suomeksi nimellä Hunnun ja ristikon takana. Se oli ensimmäinen osa Lassyn suunnittelemasta Persiaa käsittelevästä sarjasta Solens och lejonets folk, joka ei kuitenkaan saanut jatkoa. Lassy osasi äidinkielensä ruotsin ja suomen ohella muun muassa ranskaa, saksaa, englantia, venäjää, persiaa ja arabiaa.
Elämä > Politiikkaan

Lassy aktivoitui poliittisesti helmikuun vallankumouksen jälkeen edustaen aluksi näkemyksiltään liberalismia. Yrjö Hirnille vuonna 1920 vankilasta lähettämässään kirjeessä hän kertoo ottaneensa vaikutteita erityisesti Jean-Jacques Rousseaun ajattelusta. Lisäksi Lassy oli jo kouluvuosistaan lähtien omannut vasemmistosympatioita, mutta hänellä ei opiskeluaikoinaan ollut käytännön kosketusta sosialisteihin. Lassy kertoi ihailleensa erityisesti Väinö Tanneria. Toukokuussa 1917 Lassy valittiin vastaperustetun Kauniaisten ruotsalaisen työväenyhdistyksen puheenjohtajaksi. Kyseessä ei ollut poliittinen järjestö, vaan se keskittyi lyhyen toimintansa aikana lähinnä kansanvalistukseen. Lassy vastusti myös yhdistyksen piirissä syntynyttä ajatusta työväen järjestyskaartin muodostamisesta.
Saksalaismielisestä oikeistosta poiketen Lassy oli mukana ympärysvaltoja tukeneessa ryhmässä, johon hänen ohellaan kuuluivat professori Yrjö Hirn, arkeologi A. M. Tallgren ja tehtailija Ossian Donner. Kesällä 1917 se julkaisi Lassyn toimittamaa Ad Interim -lehteä, jossa ilmestyneessä artikkelissaan ”Den ideella grunden för Finlands självständighet” hän pohti Suomen itsenäisyyttä. Lassy piti asiaa tavoittelemisen arvoisena vain, jos se takaa yhtäläiset oikeudet kaikille kieli- ja kansanryhmille, parantaa tavallisten kansalaisten elintasoa sekä edesauttaa Suomen demokraattista kehitystä ja tekee maasta suurvalloista riippumattoman.
Elämä > Suomen sisällissota

Suomen itsenäistyttyä Lassy pyrki Pietarissa toimineen ministerivaltiosihteeri Carl Enckellin avustajaksi, mutta tämä kieltäytyi tarjouksesta. Sisällissodan aikana Lassy otti yhteyttä kansanvaltuuskunnan ulkoasiainvaltuutettuna toimineeseen Yrjö Sirolaan, joka palkkasi hänet kielenkääntäjäksi. Lassy toimi myös Espoon punaisessa kunnallishallinnossa ja oli kunnallislautakunnan puheenjohtaja maaliskuun puolivälistä lähtien.
Helsingin taistelun jälkeen valkoiset vangitsivat Lassyn kotoaan Kauniaisista 14. huhtikuuta 1918. Antamassaan lausunnossa hän kertoi liittyneensä aluksi punaisiin vain uteliaisuudenhalusta nähdessään tapahtumat oivana tutkimuskohteena, mutta tempautuneensa pian mukaan vallankumoukseen ymmärrettyään työväenluokan vaatimukset. Lassy kertoi myös tavoitelleensa vaikutusvaltaa punaisten keskuudessa pystyäkseen hillitsemään väkivaltaisuuksia.
Kesäkuussa Lassy sai yhdeksän vuoden kuritushuonetuomion valtiopetoksesta, mutta valtiorikosylioikeuden alennettua rangaistuksen kahteen vuoteen hän pääsi ehdonalaiseen jo marraskuussa. Suomenlinnan vankileirillä Lassyn sellitovereina olivat Sulo Wuolijoki ja Taavi Tainio. Myöhemmin hän kertoi vankeusajan olleen ratkaisevaa aatteelliselle kehitykselleen ja luonnehti Wuolijokea oppi-isäkseen.
Elämä > Neuvostoliitossa

Jälkimmäisen vankilatuomionsa aikana Lassy kääntyi kommunistiksi ja erosi SDP:stä. Vapauduttuaan kesäkuussa 1922 hän osallistui Pietarissa järjestettyyn SKP:n keskuskomitean kokoukseen, ja lähti mukaan puolueen peitejärjestön SSTP:n toimintaan. Lassy riitaantui kuitenkin nopeasti SKP:n johdon kanssa Sosialistisen Aikakauslehden linjasta. Lassy kirjoitti muun muassa Venäjällä tapaamiensa suomalaisten kommunistien rappeutuneisuudesta, jonka lisäksi ongelmia aiheuttivat hänen suomentamansa Aleksandra Kollontain esseet vapaasta rakkaudesta. Erimielisyydet katkaisivat myös suhteet SSTP:n johtoon, jonka jälkeen Lassy siirtyi salaa Neuvostoliittoon maaliskuussa 1923. Hän asettui Petroskoihin toimien Karjalan tasavallan kansanvalistusministerinä sekä puoluekoulun johtajana. Joidenkin tietojen mukaan Lassy toimi lyhyesti myös Kominternin informaatio- ja tilasto-osaston varapäällikkönä.
Vuonna 1928 Lassy muutti Moskovaan, jossa hän työskenteli aluksi Komiternin kustannusliikkeen kääntäjänä sekä Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopiston skandinaavisen osaston päällikkönä. Vuosina 1932–1935 Lassy toimi Moskovan yliopiston itämaisten kielten lehtorina, jonka ohella hän teki tutkimustyötä Idän kansojen instituutissa. Vuonna 1936 Lassy siirtyi Ulkomaalaisten työläisten kustannusliikkeen metodiosaston päälliköksi. Eila Lahti-Argutinan mukaan Lassy toimi Moskovassa myös valtion sensuurilaitoksen Glavlitin ulkomaanosaston päällikkönä.
Lassyn näkemykset eivät usein miellyttäneet NKP:n johtoa. Vuonna 1931 hän sai moitteita Otto Wille Kuusisen toimittamassa teoksessa Suomen työväen vallankumous ilmestyneestä artikkelistaan, joka ei vastannut Josef Stalinin uusia tulkintoja vallankumoushistoriasta. Samana vuonna julkaistu Marxismin perusteet joutui myös arvostelujen kohteeksi ja myöhemmin Stalinin vainojen käynnistyttyä se tuomittiin vastavallankumoukselliseksi. Vuonna 1934 Lassy laati yhdessä Yrjö Sirolan kanssa esipuheen Petroskoissa julkaistuun Kalevalan satavuotisjuhlapainokseen. Yhtenä viimeisistä töistään hän käänsi ruotsiksi Alice Walleniuksen kanssa Stalinin kirjoittaman leninismin peruskysymyksiä käsitelleen teoksen. Lassy vangittiin helmikuussa 1938 syytettynä vakoilusta Suomen hyväksi. Kesäkuussa hänet tuomittiin kuolemaan artikla 58:n nojalla ja teloitettiin Butovon ampumaradalla. Lassyn maine palautettiin Stalinin kuoleman jälkeen vuonna 1959.
Yksityiselämä

Ivar Lassyn vanhemmat olivat Suursaarella syntynyt höyrylaivakapteeni Esaias Bertilsson Lassi (s. 1851) ja Evelina Fredrika Kleman. Ivar oli vanhin parsikunnan seitsemästä lapsesta, joista kolme kuoli jo nuorena. Hänen veljensä oli jääkäri Gunnar Esaias Lassy (1895–1922), joka asusteli sisällissodan aikana Ivarin luona Kauniaisissa. Gunnar Lassy osallistui myöhemmin heimosotiin ja kaatui Kiimasjärven retkeen liittyneessä taistelussa.
Lassyn ensimmäinen puoliso oli liikemies Karl Södermanin tytär Ellen Alfhild Söderman, jonka kanssa hän avioitui syyskuussa 1916. Pariskunta muutti Kauniaisten huvilayhdyskuntaan Smedsbyhyn, mutta erosi jo keväällä 1917. Heidän poikansa Karl Erik syntyi elokuussa 1917. Lassyn toinen puoliso oli SDP:n eduskuntaryhmän puhtaaksikirjoittaja Toini Johansson, joka muutti hänen mukanaan Petroskoihin. Raskaana ollut Johansson palasi pian Suomeen, jossa tytär Toini Eeva syntyi maaliskuussa 1924. EK:n tietojen mukaan Lassy solmi syksyllä 1924 avioliiton opettaja Zinaida Feodorovitšin kanssa ja heille syntyi seuraavana vuonna tytär Nelly.
Muuta

Ivar Lassyn elämänvaiheet ovat pohjana kirjailija Thomas Wulffin romaanitrilogialle En hjälte för vår tid (2006), Med bästa vilja i världen (2012) ja Otack är världens lön (2017). Niiden päähenkilönä on fiktiivinen Ivarlassy-niminen hahmo.
Teoksia ja käännöksiä

The Muharram Mysteries Among the Azerbeijan Turks of Caucasia.  (Väitöskirja)  Helsingfors:  tekijä, 1916.
Bakom gallret och slöjan : persiskor som jag känt.  (Solens och lejonets folk 1)  Helsingfors:  Söderström, 1917.
Hunnun ja ristikon takana : avomielisiä kertomuksia persialaisista ystävättäristäni.  Helsinki:  Otava, 1917.
Persiska mysterier : legend, dikt, drama och ceremoni.  Helsingfors:  Schildt, 1917.
Lehmann, Edvard: Mitä on teosofia.  Suomentanut J. Sunila ; Ivar Lassy. Helsinki:  Otava, 1920.
”Laiskuuden sivistyshistoriallinen merkitys. Tammisaaren pakkotyölaitoksessa kesällä 1921 pitämättä jäänyt esitelmä”, Vankina valkoisen vallan : muistelmateos.  Helsinki:  M. V. Jalava, 1922.  Teoksen verkkoversio (PDF).
”Suomen 1918 vuoden työväen kapina”, Suomen työväen vallankumous : arvioita ja itsekritiikkiä.  Leningrad:  Kirja, 1928.  Teoksen verkkoversio.
Marxismin perusteet : dialektinen materialismi.  Superior, Wisconsin:  Amerikan suom. sos. kustannusliikkeiden liitto, 1931.
Stalin, J. V.: Leninismens grundfrågor 1.  (Kääntänyt Ivar Lassy ; Alice Wallenius)  Stockholm:  Arbetarkultur, 1938.
Aiheesta muualla

Ivar Lassy Marxist Internet Archive.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Veli-Jussi Hölsö

Veli-Jussi Hölsö (27. toukokuuta 1919 Vaasa – 20. syyskuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen pistooliampuja.
Veli-Jussi Hölsö sivusi 1951 kuvioammunnan Suomen-ennätystä. Hän edusti Suomea Helsingin olympialaisissa 1952 25 metrin kuvioammunnassa sijoittuen 14:nneksi tuloksella 566.
Peisistratos

Peisistratos
Peisistratos (m.kreik. Πεισίστρατος, lat. Pisistratus, Peisistratus; n. 607–528 eaa.) oli antiikin kreikkalainen valtiomies, josta tuli Ateenan tyrannian perustaja suosion saaneen vallankaappauksen seurauksena. Hän hallitsi Ateenaa vuosina 561, 559–556 ja 546–528 eaa. Diogenes Laertios mainitsee, että jotkut laskivat myös Peisistratoksen Kreikan seitsemän viisaan joukkoon.