stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nathaniel Cartmell

| Nathaniel Cartmell |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Nathaniel John "Nate" Cartmell
Syntynyt: 13. tammikuuta 1883 Union Town, Yhdysvallat
Kuollut: 23. elokuuta 1967 (84 vuotta) Forest Hills, Yhdysvallat
Yleisurheilija
Lempinimi:  Bloody Neck
Pituus:  182  cm
Paino:  71 kg
Laji:  pikajuoksu
Ennätykset:  100 metrin juoksu: 11,0 (1908)  200 metrin juoksu: 21,5 (1907)
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lontoo 1908 | Sekaviesti |  |
|  Hopeaa | St. Louis 1908 | 100 metrin juoksu |  |
|  Hopeaa | St. Louis 1904 | 200 metrin juoksu |  |
|  Pronssia | Lontoo 1908 | 200 metrin juoksu |  |
Nathaniel John "Nate" Cartmell (13. tammikuuta 1883 Union Town – 23. elokuuta 1967 Forest Hills) oli yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja.
Cartmell osallistui olympialaisiin kaksi kertaa, vuonna 1904 St. Louisissa sekä vuonna 1908 Lontoossa. Vuoden 1904 olympialaisissa hän saavutti hopeaa sekä 100 metrin että 200 metrin juoksussa, minkä lisäksi hän osallistui 60 metrin juoksuun karsiutuen jo alkuerissä. Vuonna 1908 Cartmell oli mukana voittamassa olympiakultaa Yhdysvaltojen sekaviestijoukkueessa. Lisäksi hän saavutti kisoista pronssia 200 metrin juoksussa ja sijoittui 100 metrillä neljänneksi.
Ennätyksikseen Cartmell juoksi 100 metrillä tuloksen 11,0 vuonna 1908 sekä 200 metrillä tuloksen 21,5 vuonna 1907.
Monster Magnet

| Monster Magnet |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1989–
Tyylilaji:  stoner rock, heavy metal, psykedeelinen rock
Kotipaikka:  New Jersey, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Dave Wyndorf, laulu ja kitara   Ed Mundel, kitara   Bob Pantella, rummut   Jim Baglino, basso  
Entiset jäsenet:  Tim Cronin, basso ja laulu   Joe Calandra, basso   Jon Kleiman, rummut   Michael Wildwood, rummut   Tom Diello, rummut   Phil Caivano, kitara   John McBain, kitara  
Levy-yhtiö:  Glitterhouse Records, 1989–1991   Caroline Records, 1991–1993   A&M Records, 1993–2003   SPV, 2003-  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Monster Magnet on yhdysvaltalainen stoner rock-yhtye, jota on usein pidetty genrensä menestyneimpänä ja vaikutusvaltaisimpana yhtyeenä. Dave Wyndorf (laulu ja kitara), John McBain (kitara), Tom Diello (rummut) ja Tim Cronin (laulu ja basso) perustivat yhtyeen Red Bankissä, New Jerseyssä. Alkuun yhtye oli nimeltään "Dog of Mystery", hieman myöhemmin "Airport 75", kunnes se sai lopulta lopullisen nimensä "Monster Magnet". Nimi tulee 1960-luvulla valmistetusta lelusta.
Historia

Vuonna 1989 Monster Magnet julkaisi kaksi demokasettia: "Forget About Life, I'm High on Dope" ja "I'm Stoned, What Ya Gonna Do About It?". Yhtyeen ensimmäinen virallinen julkaisu oli bändin omaa nimeä kantanut EP: Monster Magnet. Vuonna 1991 yhtye kirjoitti sopimuksen Caroline Recordsin kanssa ja julkaisi ensimmäisen täysmittaisen albuminsa Spine of God. Seuraava julkaisu oli neljä laulua sisältänyt EP Tab, joka sisälsi, kaksi todella pitkää kappaletta ja 32-minuuttisen raidan "Tab...". McBain erotettiin pian julkaisun jälkeen hänen ja Dave Wyndorfin henkilökohtaisten ristiriitojen takia. McBainin korvasi Atomic Bitchwaxissakin vaikuttanut kitaristi Ed Mundell, joka soittaa vieläkin yhtyeessä.
Superjudge-albumi ilmestyi vuonna 1993. Albumi julkaistiin A&M Recordsin alla, ja vaikka moni yhtyeen alkuaikojen musiikin ystävä pitääkin levystä, se ei kuitenkaan myynyt järin hyvin. Seuraava, hieman jopa pop-vaikutteinen albumi, Dopes to Infinity sisälsi hittisinglen "Negasonic Teenage Warhead". Siitä huolimatta albumi myi vain vähän paremmin kuin Superjudge. Wyndorf muutti Nevadan Las Vegasiin aloittaakseen työn Powertripin (1998) parissa, josta tulikin yhtyeen läpimurtohitti. Powertrip erosi yhtyeen perinteisestä stoner rock -linjasta, joka sisälsi väkevämpiä rumpukomppeja ja enemmän kitaraa. Kitaristi Phil Cavaino liittyi yhtyeeseen 1998. "Space Lord", ensimmäinen single, oli suuri radiohitti ja yhtye kulki kiertueilla muun muassa Aerosmithin, Metallican ja Marilyn Mansonin kanssa. Monster Magnetin viimeinen albumi A&M Recordsilla oli vuonna 2000 julkaistu God Says No. Tämän jälkeen Joe Calandra ja Jon Kleiman lähtivät yhtyeestä sisäisten yhteenottojen takia Wyndorfin kanssa, ja heidät korvasi Jim Baglino ja Bob Pantella. 2003 Monster Magnet teki sopimuksen eurooppalaisen SPV:n kanssa. Yhtye julkaisi alkuvuodesta 2004 Euroopassa Monolithic Baby! -albumin. Julkaisu Yhdysvalloissa seurasi toukokuussa, ja levy-yhtiö oli tällä kertaa SPV America. Maaliskuussa 2005 Phil Cavaino erosi seitsemän vuoden jälkeen Wyndorfin mukaan ystävällisissä merkeissä. Jatkoa Monolithic Baby!:lle odotettiin vuoden 2006 maaliskuussa samanaikaisesti yhtyeen Euroopan-kiertueen sekä Spine of Godin ja Tabin uudelleenjulkaisujen kanssa, mutta kiertue ja levyjulkaisu jäivät kuitenkin toteutumatta.
Yhtye esiintyi Helsingin Tavastia-klubilla 9. heinäkuuta 2022 lämmittelijänä brittiläinen Saint Agnes.
Vaikutteet

Monster Magnetin tyyliin ovat vaikuttaneet vahvasti 1970-luvun space rock -yhtyeet, kuten Hawkwind ja Captain Beyond. Wyndorf sisällyttää joskus osia space rock -kappaleista omiin lauluihinsa. Esimerkiksi osa Dopes to Infinity levyn nimikkokappaleen sanoista lainattu kappaleesta "Lord of Light", ja Superjudgen "Twin Earth" on uudelleentulkinta Captain Beyondin kappaleesta "Mesmerization Eclipse".
Diskografia > Albumit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Vuosi | Nimi | Maininnat |
| 1991 | Spine of God | Ensimmäinen täysimittainen albumi (Caroline Records). |
| 1993 | Superjudge | Ensimmäinen julkaisu A&M Recordsin lipun alla. |
| 1995 | Dopes to Infinity |  |
| 1998 | Powertrip |  |
| 2000 | God Says No | Viimeinen julkaisu A&M Recordsille. |
| 2003 | Greatest Hits | Kokoelmalevy; julkaisijana A&M Records. |
| 2004 | Monolithic Baby! | Ensimmäinen julkaisu SPV:lle |
| 2007 | 4-Way Diablo |  |
| 2010 | Mastermind |  |
| 2013 | Last Patrol |  |
| 2018 | Mindfucker |  |
| 2021 | A Better Dystopia |  |
Diskografia > EP:t

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Vuosi | Nimi | Maininnat |
| 1990 | Monster Magnet | Ainoa julkaisu Glitterhouse Recordsille. |
| 1991 | Tab | Viimeinen julkaisu Caroline Recordsille. |
| 2001 | Love Monster |  |
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu
Nathaniel Atkinson

Nathaniel Atkinson huhtikuussa 2019.
Nathaniel Caleb Atkinson (s. 13. kesäkuuta 1999 Launceston) on australialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän edustaa Skotlannin Valioliigassa pelaavaa Heart of Midlothiania, johon hän siirtyi vuoden 2022 alussa kotimaansa Melbourne Citystä. Hän voitti Australian-mestaruuden vuonna 2021 ja teki lukemiin 3–1 päättyneessä loppuottelussa Sydney FC:tä vastaan joukkueensa 1–1-tasoitusmaalin.
Atkinson pelasi kesällä 2021 Tokion olympialaisissa kaksi ottelua. Hän on pelannut Australian A-maajoukkueessa kolme ottelua: maaliskuussa 2022 MM-karsintaottelussa Saudi-Arabiaa sekä kesäkuussa 2022 MM-jatkokarsintaotteluissa Arabiemiirikuntia ja Perua vastaan. Näissä kaikissa kolmessa ottelussa hän on pelannut avauskokoonpanossa.
Mountain (albumi)

| Mountain Leslie West |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1969
 Julkaistu: heinäkuu 1969
 Tuottaja(t): Felix Pappalardi
 Tyylilaji: hard rock
 Kesto: 35.27
 Levy-yhtiö: Windfall Columbia Records
Listasijoitukset
  #72
Leslie Westin muut julkaisut
|   | Mountain 1969 | The Great Fatsby 1975 |
Mountain on Leslie Westin ensimmäinen sooloalbumi vuodelta 1969. Usein albumi mielletään Mountain-yhtyeen albumiksi, mutta kyseessä on kuitenkin Westin sooloalbumi. Mountain yhtyeenä aloitti vasta levyn julkaisun jälkeen.
Kappaleet

Blood of the Sun – 2.37 (säv. Collins/Pappalardi/West)
Long Red – 3.17 (säv. Landsberg/Pappalardi/Ventura/West)
Better Watch Out – 2.50 (säv. Collins/Pappalardi)
Blind Man – 3.56 (säv. Collins/Pappalardi/Ventura/West)
Baby, I'm Down – 4.04 (säv. Collins/Pappalardi)
Dreams of Milk and Honey – 3.35 (säv. Landsberg/Pappalardi/Ventura/West)
Storyteller Man – 3.07 (säv. Landsberg/Pappalardi/Ventura/West)
This Wheel's on Fire – 3.20 (säv. Danko/Dylan)
Look to the Wind – 2.45 (säv. Pappalardi/Ventura/West)
Southbound Train – 3.01 (säv. Landsberg/Ventura/West)
Because You're My Friend – 3.11 (säv. West)
Kokoonpano

Leslie West – kitara, laulu
Felix Pappalardi – basso, kosketinsoittimet
N.D. Smart – rummut
Norman Landsberg – kosketinsoittimet
My Working Class Hero

| My Working Class Hero Iiro Rantala |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Berliini
 Julkaistu: 28. elokuuta 2015
 Tuottaja(t): Siggi Loch
 Levy-yhtiö: ACT Music
Listasijoitukset
  23.
Iiro Rantalan muut julkaisut
| My History of Jazz 2012 | My Working Class Hero 2015 | My Finnish Calendar 2019 |
My Working Class Hero on Iiro Rantalan kolmas sooloalbumi, joka julkaistiin 28. elokuuta 2015.
Kappaleet

Norwegian Wood – 5.16
Working Class Hero – 4.47
Just Like Starting Over – 6.01
Because – 4.41
Woman – 7.04
Imagine – 4.42
Help – 4.42
Watching The Wheels – 5.31
Oh My Love – 3.38
In My Life – 4.40
Happy Xmas, War Is Over – 5.58
All You Need Is Love – 4.42
Arvostelut

Keskisuomalainen:
Soundi:
Mörkölampi

Mörkölampi voi tarkoittaa seuraavia:
Mörkölampi, lampi Jyväskylässä
Mörkölampi, lampi Kiteellä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, jolla luetellaan useita samannimisiä järviä.
Mountain (Circlen albumi)

| Mountain Circle |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 9. lokakuuta 2004
 Studio : Holy Trinity Church, Leeds
 Julkaistu: tammikuu 2005
 Formaatti: LP
 Tyylilaji: ambient, krautrock
 Kesto: 46.28
 Levy-yhtiö: Kevyt Nostalgia / Super Metsä
Circlen muut julkaisut
| Forest 2004 | Mountain 2005 | Tulikoira 2005 |
Mountain on vuonna 2005 ilmestynyt Circlen viides livealbumi, joka äänitettiin Englannissa Leedsin Pyhän Kolminaisuuden kirkossa 9. lokakuuta 2004. Ambient-vaikutteinen albumi julkaistiin 515 kappaleen rajoitettuna vinyylipainoksena.
Albumilla ovat pääosissa Mika Rätön soittama Rhodesin sähköpiano sekä Janne Westerlundin akustinen kitara. Lauluosuuksista vastaavat pääosin Westerlund ja Jussi Lehtisalo. Circlen kirkkokonsertti käsitti vain yhden yli 45-minuuttisen improvisoidun kappaleen, joka levyllä on jaettu kahteen osaan. Miksausvaiheessa suoraan äänipöydästä tehtyyn nauhoitukseen yhdistettiin muusikoiden omista mikrofoneista C-kasetille taltioitua ääntä sekä MiniDiscillä kirkkosalin perältä tallennettua soittoa, johon liittyi myös yleisön ääniä.
Kappaleet

Diamond (part 1) – 23.39
Diamond (part 2) – 22.49
Muusikot

Mika Rättö – kosketinsoittimet, laulu
Janne Westerlund – akustinen kitara
Jussi Lehtisalo – basso, laulu
Tomi Leppänen – lyömäsoittimet
Mörkölinja

| Mörkölinja |
| --- | --- |
Kaupunki:  Kouvola
Suuralue:  Kuusankoski
Kaupunginosa:  Mäyrämäki
Pienalue nro:  43
Postinumero:  45720 Kuusankoski
Naapurialueet:  Kymintehdas  Öljymäki  Mäyrämäki  Kasakkakallio-Pokinpelto  Lamminranta  Kuusaanniemi (Kuusaanniemi)
Mörkölinja on Kouvolan kaupungin pienalue ja asuinalue Kuusankosken suuralueella, Mäyrämäen kaupunginosassa. Se sijaitsee Kymintehtaan vanhan tehdasalueen kaakkoispuolella, 3 kilometrin päässä Kuusaan keskustasta.
Mörkölinjan pienalue rajautuu Kymijokeen, Kymintehtaaseen ja Kymintehtaan vanhaan teollisuusrautatiehen.
Mörkölinjalla asutaan pientaloissa.
Mäkihyppy talviolympialaisissa 1964 – suurmäki

Vuoden 1964 talviolympialaisten suurmäen mäkihyppykilpailu käytiin 9. helmikuuta. Kilpailussa kukin hyppääjä hyppäsi kolme hyppyä, joista kahden parhaan hypyn tulos huomioitiin.
Olympiakultaa saavutti Norjan Toralf Engan.
Lopputulokset

|  Sija |   Urheilija  |  Tulos |
| --- | --- | --- |
|  1  |   Toralf Engan (NOR)  |  230.7   |
|  2  |   Veikko Kankkonen (FIN)  |  228.9   |
|  3  |   Torgeir Brandtzæg (NOR)  |  227.2   |
|  4  |   Dieter Bokeloh (EUA)  |  214.6   |
|  5  |   Kjell Sjöberg (SWE)  |  214.4   |
|  6  |   Aleksandr Ivannikov (URS)  |  213.3   |
|  7  |   Helmut Recknagel (EUA)  |  212.8   |
|  8  |   Dieter Neuendorf (EUA)  |  212.6   |
|  9  |   Józef Przybyla (POL)  |  211.3   |
|  10  |   Dalibor Motejlek (TCH)  |  208.8   |
|  11  |   Yukio Kasaya (JPN)  |  206.7   |
|  12  |   Willi Egger (AUT)  |  206.0   |
|  13  |   Giacomo Aimoni (ITA)  |  205.9   |
|  14  |   Niilo Halonen (FIN)  |  205.8   |
|  15  |   Piotr Wala (POL)  |  205.5   |
|  16  |   Bjørn Wirkola (NOR)  |  204.1   |
|  17  |   Otto Leodolter (AUT)  |  204.0   |
|  18  |   Baldur Preiml (AUT)  |  203.2   |
|  19  |   Zbynek Hubac (TCH)  |  201.9   |
|  20  |   Pyotr Kovalenko (URS)  |  201.4   |
|  21  |   Karl-Heinz Munk (EUA)  |  200.6   |
|  22  |   Josef Matouš (TCH)  |  200.3   |
|  23  |   Ensio Hyytiä (FIN)  |  198.5   |
|  24  |   Gene Kotlarek (USA)  |  197.5   |
|  25  |   Nilo Zandanel (ITA)  |  197.4   |
|  26  |   Andrzej Sztolf (POL)  |  196.2   |
|  27  |   K'oba Ts'akadze (URS)  |  195.6   |
|  28  |   Torbjørn Yggeseth (NOR)  |  195.5   |
|  29  |   Kurt Elimä (SWE)  |  195.3   |
|  29  |   David Hicks (USA)  |  195.3   |
|  31  |   Antero Immonen (FIN)  |  194.8   |
|  32  |   Olle Martinsson (SWE)  |  193.5   |
|  33  |   Ansten Samuelstuen (USA)  |  189.0   |
|  34  |   László Gellér (HUN)  |  187.4   |
|  35  |   Ryszard Witke (POL)  |  187.3   |
|  36  |   Miro Oman (YUG)  |  185.5   |
|  37  |   Naoki Shimura (JPN)  |  184.5   |
|  38  |   Nikolay Kamensky (URS)  |  184.2   |
|  39  |   Peter Eržen (YUG)  |  181.4   |
|  40  |   Božo Jemc (YUG)  |  180.9   |
|  41  |   John Balfanz (USA)  |  180.2   |
|  42  |   Ludvik Zajc (YUG)  |  180.1   |
|  43  |   Sepp Lichtenegger (AUT)  |  179.9   |
|  44  |   Yosuke Eto (JPN)  |  177.8   |
|  45  |   Kaare Lien (CAN)  |  175.3   |
|  46  |   Heribert Schmid (SUI)  |  175.0   |
|  47  |   Sadao Kikuchi (JPN)  |  174.8   |
|  48  |   Josef Zehnder (SUI)  |  172.3   |
|  49  |   László Csávás (HUN)  |  169.8   |
|  50  |   John McInnes (CAN)  |  167.3   |
|  51  |   Ueli Scheidegger (SUI)  |  154.3   |
|  52  |   Holger Karlsson (SWE)  |  151.1   |
Lähde:
NFL:n harjoitusleiri

Seattle Seahawksin pelinrakentaja, keskus- ja laitahyökkääjät harjoittelemassa puolustuksen takakenttää vastaan kesän harjoitusleirillä. Pelinrakentajan paidan punainen väri on merkki puolustajille, että häntä ei saa taklata.
NFL:n harjoitusleiri (engl. NFL Training Camp) tarkoittaa NFL-joukkueiden noin neliviikkoista harjoitusleiriä ennen runkosarjan alkua.
Harjoitusleirit järjestetään tavallisesti yliopistojen kampuksilla ja niillä on tarkoitus käydä läpi tulevan kauden hyökkäys- ja puolustustaktiikkaa, uusia pelikuvioita sekä ajaa sisään joukkueeseen uusia pelaajia ja tulokkaita. Harjoitusleirit kestävät muutaman viikon ajan ja ne alkavat vuosittain yleensä heinäkuun viimeisellä viikolla.
Joukkueen tulokkaille ja pelipaikkaa havitteleville veteraaneille harjoitusleiri on yleensä viimeinen mahdollisuus näyttää, että he ansaitsevat paikan NFL-joukkueessa. Harjoitusleireillä joukkueiden miesvahvuus voi olla jopa 80, mutta ennen runkosarjan alkua pelaajia kussakin NFL-joukkueessa saa olla vain 53.
Tyypilliset NFL-harjoitusleirit koostuvat erilaisista vakioharjoitteista. Tärkein niistä on scrimmage eli harjoitusottelu, jossa joukkueen puolustus ja hyökkäys hiovat kuvioitaan kuten oikeassa pelitilanteessa. Harjoitusotteluissa kontakti on useimmiten vähäistä ja esimerkiksi pelinrakentaja on aina koskematon. Harjoitusotteluita voi olla kaksikin päivässä.
Harjoitusleireillä on runsaasti pelipaikkakohtaista valmennusta, fyysisiä harjoitteita, voimaharjoituksia sekä luokkaopetusta, joissa käydään läpi esimerkiksi videotallenteita aikaisemmista otteluista ja päivän harjoitteista. Harjoitusleirien aikana pelataan myös NFL:n ohjelmaan kuuluvat neljä näytösottelukierrosta (engl. exhibition games).
Harjoitusleirit joukkueittain

| Joukkue | Harjoitusleiri | Paikkakunta |
| --- | --- | --- |
| Arizona Cardinals | Northern Arizona University | Flagstaff, Arizona |
| Atlanta Falcons | Atlanta Falconsin harjoitustilat Georgia Domen yhteydessä | Flowery Branch, Georgia |
| Baltimore Ravens | McDaniel College | Westminster, Maryland |
| Buffalo Bills | St. John Fisher College | Pittsford, New York |
| Carolina Panthers | Wofford College | Spartanburg, Etelä-Carolina |
| Chicago Bears | Olivet Nazarene University | Bourbonnais, Illinois |
| Cincinnati Bengals | Georgetown College | Georgetown, Kentucky |
| Cleveland Browns | Cleveland Brownsin harjoitusleiri | Berea, Ohio |
| Dallas Cowboys | Marriott Residence Inn | Oxnard, Kalifornia |
| Denver Broncos | Paul D. Bowlen Memorial Centre | Englewood, Colorado |
| Detroit Lions | Detroit Lionsin harjoitusalue | Allen Park, Michigan |
| Green Bay Packers | St. Norbert College | De Pere, Wisconsin |
| Houston Texans | Houston Texansin harjoitustilat Reliant Stadiumin yhteydessä | Houston, Texas |
| Indianapolis Colts | Rose-Hulman Institute of Technology | Terre Haute, Indiana |
| Jacksonville Jaguars | Alltel Stadium | Jacksonville, Florida |
| Kansas City Chiefs | University of Wisconsin-River Falls | River Falls, Wisconsin |
| Miami Dolphins | Miami Dolphinsin harjoitusalue | Davie, Florida |
| Minnesota Vikings | Minnesota State University | Mankato, Minnesota |
| New England Patriots | Gillette Stadium | Foxboro, Massachusetts |
| New Orleans Saints | New Orleans Saintsin harjoitusalue | Metairie, Louisiana |
| New York Jets | Hofstra University | Hempstead, New York |
| New York Giants | University at Albany | Albany, New York |
| Oakland Raiders | Napa Valley Marriott | Napa Valley, Kalifornia |
| Philadelphia Eagles | Lehigh University | Bethlehem, Pennsylvania |
| Pittsburgh Steelers | Saint Vincent College | Latrobe, Pennsylvania |
| St. Louis Rams | Rams Park | St. Louis, Missouri |
| San Diego Chargers | Chargers Park | San Diego, Kalifornia |
| San Francisco 49ers | San Francisco 49ersin harjoitusalue | Santa Clara, Kalifornia |
| Seattle Seahawks | Eastern Washington University | Cheney, Washington |
| Tampa Bay Buccaneers | Disney's Wide World of Sports Complex | Lake Buena Vista, Florida |
| Tennessee Titans | Baptist Sports Park | Nashville, Tennessee |
| Washington Redskins | Redskins Park | Ashburn, Virginia |
Aiheesta muualla

Tietoa NFL:n harjoitusleireistä NFL.comissa
Mörrum

Jonas Glockin veistos Laxflickan Mörrumin lohimuseon edustalla.
Mörrum on noin 4 000 asukkaan taajama Karlshamnin kunnassa Ruotsin etelärannikolla Blekingen läänissä. Se sijaitsee noin 10 kilometriä länsiluoteeseen keskustaajama Karlshamnista.
Lohenkalastuksesta tunnetun Mörruminjoen alajuoksulla sijaitsevassa Mörrumissa juhlitaan joka kevät kalastuskauden alkua. Laxens Hus on Mörrumissa vuonna 1992 avattu museo, joka esittelee alueen kalastuskulttuuria ja joen biologiaa. Museoon kuuluu 13-metrinen lohikala-akvaario.
Mörrumissa sijaitsee vuonna 1962 käynnistynyt Södra Cell -yhtiön sellutehdas. Kylpyhuonekalusteita ja pesualtaita valmistavat paikkakunnalla Geberit AB (tuotemerkki Ifö) ja Contura Steel AB (tuotemerkit Contura ja Olofström). Tämä toiminta juontaa juurensa läheiseen Olofströmiin vuonna 1735 perustetusta rautaruukista, josta kehittyi Olofströmiin Volvon autokoritehdas ja myös tunnettu teräksisiä pesualtaita valmistava tehdas, joka siirrettiin 1962 Mörrumiin.
Käännös suomeksi
Mordechai Gur

| Mordechai Gur |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. toukokuuta 1930
Kuollut: 16. heinäkuuta 1995
Ammatti:  upseeri ja poliitikko
Mordechai Gur (hepr. ‏מרדכי גור‎, Mordekhay Gur; 6. toukokuuta 1930 – 16. heinäkuuta 1995) oli israelilainen upseeri ja poliitikko. Hän toimi Israelin puolustusvoimien päällikkönä vuosina 1974–1978. Jäätyään eläkkeelle puolustusvoimista Gur toimi politiikassa työväenpuolueen riveissä. Hänet valittiin kansanedustajaksi knessetiin useamman kerran ja toimi eri hallitusten terveysministerinä ja varapuolustusministerinä. Gur teki syöpään sairastumisensa jälkeen itsemurhan vuonna 1995.
Elämäkerta > Nuoruus

Mordechai Gur syntyi Jerusalemissa 6. toukokuuta 1930.
Elämäkerta > Sotilasura

Gur liittyi nuorena Haganan riveihin ja nousi eri komentotehtäviin. Israelin itsenäisyyssodan aikana Gur palveli Palmahin Negevin prikaatin 9. motorisoidussa pataljoonaassa. Itsenäisyyssodan jälkeen Gur liittyi Nahal-joukkoihin ja myöhemmin laskuvarjojoukkoihin. Laskuvarjojoukoissa Gur komensi palestiinalaisia fida‘iyin-taistelijoita vastaan tehtyjä kostoiskuja. Yksi näistä operaatioista tehtiin Khan Yunisiin Egypti hallitsemalle Gazan kaistalle vuonna 1955, minkä aikana Gur haavoittui. Suezin kriisin puhjettua seuraavana vuonna Gur komensi Nahal-laskuvarjojoukkojen yksikköä ja vuonna 1957 hänestä tuli laskuvarjojoukkojen varapäällikkö.
Vuosien 1959 ja 1960 välillä Gur opiskeli sotilasakatemiassa Pariisissa ja vuonna 1961 hänestä tuli Golanin prikaatin päällikkö. Vuonna 1963 Gur siirtyi puolustusvoimien esikunnan johtotehtäviin ja vuonna 1966 laskuvartjojoukkojen prikaatin päällikköksi. Kuuden päivän sodan aikana vuonna 1967 Gurin laskuvarjojoukot etenivät Jerusalemin vanhaankaupunkiin. Gur antoi jordanialaisten kanssa käydyn kahakan jälkeen radiolähetyksen: ”Temppelivuori on meidän käsissämme!”.
Kuuden päivän sodan jälkeen Gur komensi joukkoja Gazan kaistalla ja Siinain niemimaalla. Vuonna 1969 hänestä tuli kenraalimajuri ja puolustusvoimien pohjoisen alueen päällikkö. Vuosina 1972–1973 Gur toimi Israelin sotilasasiamiehenä Yhdysvalloissa ja jom kippur -sodan jälkeen jälleen pohjoisen alueen päällikkönä. Vuonna 1974 Gurista tuli Israelin puolustusvoimien päällikkö, jona hän palveli David Elazarin jälkeen vuoteen 1978 saakka. Puolustusvoimien päällikkönä Gur oli vastuussa juutalaisten Ugandaan vietyjen panttivankien vapauttamisesta operaatio Entebben aikana vuonna 1976. Vuonna 1978 hän johti puolestaan operaatio Litania palestiinalaisia taistelijoita vastaan Etelä-Libanonissa.
Elämäkerta > Politiikassa

Gur jäi lopulta eläkkeelle Israelin puolustusvoimista. Hän opiskeli Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa ja Harvardin kauppakorkeakoulussa Yhdysvalloissa. Palattuaan Israeliin Gurista tuli Histadrutin omistaman Koor Mechanics -yhtiön johtaja, jona hän toimi vuoteen 1984 saakka. Samalla hän alkoi toimia työväenpuolueessa. Gur valittiin yhteislistalta knessetiin vuonna 1981. Vuosina 1984–1986 Gur toimi Shimon Peresin hallituksen terveysministerinä. Gur erosi tehtävästään Likudin Jitzhak Shamirin noustessa pääministeriksi vuonna 1986. Hän oli kuitenkin edelleen kansanedustaja knessetissä ja toimi Histadrutin omistaman Soleh Bone -yhtiön hallituksen puheenjohtajana. Vuonna 1988 Gurista tuli salkuton ministeri.
Gur oli poliittisen uransa aikana yhteyksissä palestiinalaisiin ja tapasi heidän johtoaan Länsirannalla useampaan otteeseen. Hän yritti tavata myös Palestiinan vapautusjärjestön johtajaa Jasser Arafatia. Gur elätteli toiveita sopimusratkaisusta juutalaisten ja palestiinalaisten välillä, etenkin kun Arafat ilmaisi halukkuutta tunnustaa Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselma 242 vuonna 1988. Hän kuitenkin muutti mielipidettään samalla, kun palestiinalaisten suunta muuttui. Myöhemmin Gur edusti haukkamaista linjausta työväenpuolueen sisällä. Gur suunnitteli myös merkittävämpää asemaa puolueessaan mahdollisena pääministeriehdokkaana. Alkujaan hän kaavaili aseman haastamista vuonna 1992, mutta kun hänellä todettiin syöpä, hän alkoi tukea Jitzhak Rabinia. Rabin muodosti hallituksen ja Gurista tuli hallituksen varapuolustusministeri. Gurin syöpä kuitenkin paheni ja tästä syystä hän päätyi tekemään itsemurhan 16. heinäkuuta 1995.