stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Joona Lautamaja

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 12. heinäkuuta 1995 (ikä 29)
Syntymäpaikka: Seinäjoki, Suomi
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 181 cm
Paino: 78 kg
Seura
Seura: KuPS
Pelinumero: 20
Junioriseurat
2007–2010: TP-Seinäjoki
2011–2014: SJK
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2012–2015 | Kerho 07 | 68 | (2) |
| 2016–2017 | KuPS | 2 | (0) |
| 2018– | SJK |  |  |
| Yhteensä | Yhteensä | 70 | (2) |
Maajoukkue
| 2014 | Suomi U19 | 2 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 28. huhtikuuta 2016.
Joona Lautamaja (s. 12. heinäkuuta 1995 Seinäjoki) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Seinäjoen Jalkapallokerhoa. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja, mutta kykenee myös pelaamaan puolustuksen laidoilla tai puolustavana keskikenttäpelaajana.
Lautamaja on TP-Seinäjoen kasvatti. Lautamaja pelasi Seinäjoen Jalkapallokerhon reservijoukkueessa Kerho 07:ssä vuosina 2012–2015 68 ottelua tehden kaksi maalia. Kaudeksi 2016 Lautamaja siirtyi Veikkausliigan Kuopion Palloseuraan. Hän teki ensiesiintymisensä Veikkausliigassa huhtikuussa 2016 FC Lahtea vastaan.
John Fogerty (albumi)

| John Fogerty John Fogerty |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1975
 Formaatti: LP
 Tyylilaji: rock
 Levy-yhtiö: Asylum
Listasijoitukset
  78.
John Fogertyn muut julkaisut
| The Blue Ridge Rangers 1973 | John Fogerty 1975 | Hoodoo 1976 |
John Fogerty on John Fogertyn toinen sooloalbumi, joka julkaistiin vuonna 1975 Isossa-Britanniassa Asylum Recordsin ja kansainvälisesti Fantasy Recordsin kautta.
Kappaleet

Rockin' All Over the World – 2.56
You Rascal You – 2.42
The Wall – 2.59
Travelin' High – 3.20
Lonely Teardrops – 4.30
Almost Saturday Night – 2.32
Where the River Flows – 2.34
Sea Cruise – 3.18
Dream Song – 3.13
Flyin' Away – 4.23
Arvostelut

AllMusic:
Jimmy Somerville

Jimmy Somerville
James William Somerville (s. 22. kesäkuuta 1961) on skotlantilainen laulaja ja lauluntekijä joka tunnetaan parhaiten varsinkin 1980-luvulla suosituista yhtyeistä Bronski Beat ja The Communards. Hänen lauluäänessään on tunnusomainen falsetti. Somerville on avoimesti homoseksuaali ja käsittelee useissa lauluissaan homouteen liittyviä teemoja.
Jordan Nobbs

Jordan Nobbs vuonna 2012.
| Mitalit> Maa:   Englanti.Naisten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Englanti.Naisten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Englanti.Naisten jalkapallo.MM-kilpailut  | Maa:   Englanti> Naisten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Australia & Uusi-Seelanti 2023 | Jalkapallo |  |
|  Pronssia | Kanada 2015 | Jalkapallo |  |
Jordan Nobbs (s. 8. joulukuuta 1992) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Englannin maajoukkueessa huhtikuun 2018 loppuun mennessä 52 maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia. Hän saavutti MM-pronssia vuonna 2015.
Nobbs esiintyi ensimmäisen kerran Englannin naisten maajoukkueessa maaliskuussa 2013 ottelussa Italiaa vastaan. Hän oli mukana vuoden 2013 EM-kilpailuissa, vuoden 2015 MM-kilpailuissa ja vuoden 2017 EM-kilpailuissa. MM-kisoissa 2015 hän pelasi yhden alkusarjaottelun. EM-kisoissa 2017 hän pelasi jokaisessa Englannin viidestä ottelusta ja oli avauskokoonpanossa kaikissa muissa paitsi merkityksettömässä alkulohkon viimeisessä ottelussa. Alkulohko-ottelussa Skotlantia vastaan hän teki maalin. Hän kuului Englannin nuorten joukkueeseen vuonna 2008 alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa ja vuonna 2010 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa.
Seuratasolla Nobbs on edustanut Sunderlandia ja vuodesta 2010 Arsenalia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jordan Nobbs Wikimedia Commonsissa
Englannin joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2013
1 Bardsley |
2 A. Scott |
3 Houghton |
4 J. Scott |
5 Bradley |
6 Stoney |
7 Aluko |
8 Asante |
9 White |
10 Williams |
11 Yankey |
12 Clarke |
13 Brown |
14 Carney |
15 Bassett |
16 Nobbs |
17 Duggan |
18 Susi |
19 Bonner |
20 Moore |
21 Bronze |
22 Smith |
23 Chamberlain |
Valmentaja Powell
Englannin joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2015
1 Bardsley |
2 A. Scott |
3 Rafferty |
4 Williams |
5 Houghton |
6 Bassett |
7 Nobbs |
8 J. Scott |
9 Aluko |
10 Carney |
11 Moore |
12 Bronze |
13 Chamberlain |
14 Greenwood |
15 Stoney |
16 Chapman |
17 Potter |
18 Duggan |
19 Taylor |
20 Sanderson |
21 Telford |
22 Kirby |
23 White |
Valmentaja Sampson
Englannin joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2017
1 Bardsley |
2 Bronze |
3 Stokes |
4 J. Scott |
5 Houghton |
6 Potter |
7 Nobbs |
8 Christiansen |
9 Taylor |
10 Williams |
11 Moore |
12 Stoney |
13 Chamberlain |
14 Carney |
15 Bassett |
16 Bright |
17 Parris |
18 White |
19 Duggan |
20 Greenwood |
21 Telford |
22 A. Scott |
23 Kirby |
Valmentaja Sampson
Englannin joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2023
1 Earps |
2 Bronze |
3 Charles |
4 Walsh |
5 Greenwood |
6 Bright |
7 James |
8 Stanway |
9 Daly |
10 Toone |
11 Hemp |
12 Nobbs |
13 Hampton |
14 Wubben-Moy |
15 Morgan |
16 Carter |
17 Coombs |
18 Kelly |
19 England |
20 Zelem |
21 Roebuck |
22 Robinson |
23 Russo |
Valmentaja Wiegman
Jimmy Stewart

Jimmy Stewart
Jimmy Stewart brittiläinen Formula 1 -kuljettaja
James ”Jimmy” Stewart yhdysvaltalainen näyttelijä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Jimmy Stewart”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Johannes Johannesen

| Johannes Johannesen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. maaliskuuta 1997 (ikä 27) Stavanger, Norja
Kansalaisuus:   Norja
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  JJ
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  182 cm
Paino:  83 kg
Seura
Seura:  Pelicans
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  4
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2014–
Aik. seurat:  Viking Hockey (Norja I) Stavanger Oilers (Norja) Frölunda HC (SHL) IK Oskarshamn (HA) Hanhals IF (HockeyEttan) Leksands IF (HA) Düsseldorfer EG (DEL) Västerviks IK (HA) Mora IK (HA) Rögle BK (SHL)
Johannes Johannesen (s. 1. maaliskuuta 1997 Stavanger, Norja) on norjalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SM-liigajoukkue Pelicansissa. Hän laukoo oikealta.
Ura > Maajoukkueura

Johannesen edusti Norjaa Pyeongchangin olympiakisoissa 2018 sekä MM-kilpailuissa vuosina 2016, 2017, 2018, 2019, 2022, 2023 ja 2024. Vuoden 2018 turnauksessa valmentajat valitsivat hänet joukkueensa turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Vuosien 2022 ja 2023 turnauksissa Johannesen toimi Norjan varakapteenina. Hän pelasi myös Pekingin olympiakisojen 2022 karsinnoissa. Yhteensä Johannesen on pelannut 110 maaottelua tehopistein 6+13=19. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä vain 18-vuotiaana Metal Challengessa 11. helmikuuta 2016 Tanskan Rødovressa Etelä-Koreaa vastaan. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa hän teki saman vuoden MM-kilpailuissa 8. toukokuuta 2016 Moskovan VTB-jääpalatsissa Kazakstania vastaan.
Johannesen pelasi myös alle 20-vuotiaiden IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2016 ja 2017, joista jälkimmäisessä turnauksessa hän toimi Norjan varakapteenina. Johannesen pelasi myös alle 18-vuotiaiden IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin hänet valittiin Norjan turnauksen parhaaksi pelaajaksi.
Johannes Vetter

| Johannes Vetter |
| --- | --- |
 Johannes Vetter
Henkilötiedot
Koko nimi:  Johannes Vetter
Syntynyt: 26. maaliskuuta 1993 (ikä 31)
Yleisurheilija
Pituus:  188
Paino:  105
Laji:  keihäänheitto
Seura:  LG Offenburg
Valmentaja:  Boris Obergföll
Ennätykset:  97,76 (Chorzów 2020)
Uran alku:  2011–
 Tietolaatikko päivitetty 6. syyskuuta 2020 
Aiheesta muualla
Timanttiliiga
| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten Yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten Yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten Yleisurheilu.MM-kilpailut  | Maa:   Saksa> Miesten Yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lontoo 2017 | keihäänheitto |  |
|  Pronssia | Doha 2019 | keihäänheitto |  |
Johannes Vetter (s. 26. maaliskuuta 1993) on saksalainen keihäänheittäjä. Hänen ennätyksensä on syyskuussa 2020 Chorzówissa heitetty 97,76 m.
Vetter aloitti aikuisten uransa vuonna 2011. Ensimmäisen kerran hän heitti urallaan yli 80 metriä toukokuussa 2015 Hallessa ja 90 metriä hän ylitti ensimmäisen kerran Luzernissa 11. heinäkuuta 2017. Luzernissa hän heitti kilpailun neljällä ensimmäisellä heittokierroksella jokaisella yli 90 metriä, ja parhaallaan neljännellä kierroksella 94,44 m nousten nykykeihään maailman kaikkien aikojen listalla toiseksi. Häntä ennen vain Jan Železný oli heittänyt samassa kilpailussa neljästi tai useammin yli 90 metriä. 6. syyskuuta 2020 Vetter heitti Chorzówissa Puolassa 97,76 m jääden vajaan metrin Železnýn maailmanennätyksestä 98,48 m.
Vetter selviytyi vuoden 2015 MM-kilpailuiden finaaliin viimeisenä heittäjänä. Finaalissa hän oli seitsemäs. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hän karsiutui loppukilpailusta. Rion olympialaisissa 2016 hän oli neljäs tuloksella 85,32. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 Vetter voitti kultaa avauskierroksen heitollaan 89,89 m. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui viidenneksi. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti pronssia tuloksella 85,37; edellisen päivän karsinnassa hän heitti pisimmän tuloksen 89,35. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän oli yhdeksäs. Hänen valmentajansa Boris Obergföll piti epäonnistumisen syynä heittopaikan Mondo-alustaa.
Saksan-mestaruuskilpailuissa Vetter voitti kultaa 2017 ja 2020, hopeaa 2015 ja pronssia 2018.
Tilastoja

| --- | --- |
 Parhaat tulokset 10 parhaan tuloksen keskiarvo 93,98  Päivitetty 1.7.2021 97,76 (1) Chorzów 6.9.2020  96,29 (1) Chorzów 29.5.2021  94,44 (1) Luzern 11.7.2017  94,20 (1) Ostrava 19.5.2021  93,88 (1) Thum 18.8.2017  93,59 (1) Kuortane 26.6.2021  93,20 (1) Dessau 21.5.2021  92,70 (1) Leiria 11.3.2018  92,14 (1) Luzern 29.6.2021  91,56 (2) Doha 4.5.2018 :  Kausien parhaat 2011 71,60  2013 76,58  2014 79,75  2015 85,40 Jena 31.5.  2016 89,57 Berliini 3.9.  2017 94,44 Luzern 11.7.  2018 92,70 Leiria 11.3.  2019 90,03 Minsk 10.9.  2020 97,76 Chorzów 6.9.  2021 96,29 Chorzów 29.5.  2022 85,64 Offenburg 15.5.  2023 80,82 Leverkusen 29.7.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Johannes Vetter Wikimedia Commonsissa
Miesten keihäänheiton maailmanmestarit
Jere Koistinen

Jere Koistinen on suomalainen indie-elokuvantekijä ja av-alan yrittäjä.
Jere Koistinen tekee av-tuotantoja omistamassaan varkautelaisessa av-alan yrityksessä Rainy Day Entertainment.
Koistisen ensimmäinen pitkä elokuva Ensitreffit sai ensi-illan elokuvateattereissa 3.3.2017. Koistisen toisessa pitkässä elokuvassa Insite näyttelee muun muassa Eric Roberts. Elokuvan kuvaukset aloitettiin 2019 ja se tuli ensi-iltaan marraskuussa 2022.
Filmografia

Ensitreffit, 2017
Insite, 2022
Johann Karl Rodbertus

Johann Karl Rodbertus vuonna 1849 julkaistussa kuvassa.
Johann Karl Rodbertus (tunnettu myös nimellä Karl Rodbertus-Jagetzow; 12. elokuuta 1805 Greifswald, Ruotsin Pommeri – 6. joulukuuta 1875 Jagetzow, Pommeri, Saksan keisarikunta) oli saksalainen taloustieteilijä, joka kritisoi kapitalistista järjestelmää. Hän kannatti eräänlaista valtiososialismia, mutta oli poliittisilta mielipiteiltään lähinnä maltillinen konservatiivi.
Elämä

Rodbertuksen isä oli roomalaisen oikeuden professori ja Ruotsin oikeuslaitosta palvellut oikeusneuvos. Hänen äidinisänsä oli fysiokratiaa kannattanut taloustieteen professori Johann August Schlettwein. Rodbertus opiskeli oikeustiedettä Göttingenin ja Berliinin yliopistoissa ja valmistuttuaan hän toimi Preussin valtion virkamiehenä 1827–1832. Luovuttuaan virkaurastaan hän opiskeli poliittista taloustiedettä Dresdenissä ja Heidelbergissä sekä matkusteli Länsi-Euroopassa. Vuodesta 1836 hän asui kuolemaansa saakka Pommerista ostamallaan Jagetzowin ratsutilalla, minkä mukaan hänet tunnettiin myös nimellä Rodbertus-Jagetzow.
Rodbertus osallistui Preussin politiikkaan vallankumousvuoden 1848 yhteydessä. Hän oli 1847–1849 edustajana kaikilla Preussin maapäivillä, jossa hän kuului keskustavasemmistoon. Hän tuki Frankfurtin kansalliskokouksen pyrkimystä yhdistää Saksa perustuslaillisen monarkian merkeissä. Hän oli kesällä 1848 hetken aikaa Preussin opetusministerinä. Preussin saatua uuden vanhoillisen perustuslain Rodbertus vetäytyi politiikasta ja omistautui kirjalliselle työlleen.
Opit

Rodbertus oli huolissaan teollistumisen ja kapitalismin kehityksen sosiaalisista seurauksista. Hän arvosteli työvoiman muuttumista kapitalistien hyödykkeeksi ja kannatti työnarvoteoriaa. Rodbertus uskoi myös rautaiseen palkkalakiin, jonka mukaan kapitalistisessa järjestelmässä palkat eivät nouse samassa suhteessa kuin tuottavuus vaan työläiset joutuvat tyytymään vain vähimmäiselinkustannukset kattavaan palkkatasoon. Tämän seurauksena tuottavuuden kasvaessa yhä suurempi osa kansantulosta päätyisi lisäarvona pienelle omistajien luokalle, mikä taas johtaisi alikulutuksen ja tuotannon hidastumisen aiheuttamiin taloudellisiin kriiseihin. Rodbertus esitteli tämän ”supistuvan palkkaosuuden lain” jo vuonna 1837 kirjoittamassaan artikkelissa.
Lyhyellä tähtäimellä Rodbertus piti tärkeämpänä puuttumista pääoman tuoton jakoon omistajien ja työläisten kesken, ei niinkään itse omistussuhteisiin. Hän ei kannattanut vallankumousta tai kapitalismin täydellistä kumoamista vaan yhteiskunnallisten muutosten toteuttamista valtion taloudellisen intervention kautta. Hänen mukaansa valtion tulisi säädellä palkkoja, jotta ne nousisivat samassa suhteessa kuin taloudellinen tuottavuus. Rodbertus ehdotti myös palkkojen maksuun uutta valuuttaa eli niin sanottua työseteliä, jolla työläiset saisivat täsmälleen oman työnsä todellista arvoa vastaavan ostovoiman ja voisivat ostaa sillä valtion varastoimia hyödykkeitä. Robert Owen oli epäonnistuneesti kokeillut samanlaista järjestelmää omassa tehdasyhdyskunnassaan vuonna 1833. Tuotantovälineiden ja maan yksityisomistus tulisi Rodbertuksen mukaan poistumaan itsestään ihmiskunnan henkisen kehityksen seurauksena joskus kaukaisessa tulevaisuudessa, eikä sitä tarvinnut kiirehtiä.
Rodbertus julkaisi myös taloushistoriallisia tutkimuksia. Hänen mukaansa maankorko ja pääoman tuotto olivat erkaantuneet toisistaan työnjaon erikoistumisen seurauksena. Pääomatulojen synnyllä oli hänen mukaansa kaksi syytä: taloudellinen syy eli teknologinen kehitys, jonka ansiosta työ alkoi tuottaa enemmän kuin mitä työläiset tarvitsivat itsensä elättämiseen, sekä oikeudellinen syy eli yksityisomistusta suojeleva lainsäädäntö.
Rodbertus oli aktiivisessa kirjeenvaihdossa Adolph Wagnerin ja Ferdinand Lassallen kanssa. Hän ei tukenut Lassallen hanketta erillisen työväenpuolueen perustamiseksi ja halusi pitää sosialistisen liikkeen erossa muusta politiikasta. Hänellä lienee kuitenkin ollut vaikutusta Lassallen ajatteluun. Myös Karl Marxin on väitetty ottaneen keskeisiä vaikutteita Rodbertukselta, mutta tämä väite on kyseenalaistettu. Sen sijaan Rodbertuksen ajatukset sosiaalisia eroja tasoittavista taloudellisista interventioista saivat tukea konservatiivisilta sosialismin vastustajilta ja loivat aatteellista pohjaa Bismarckin Saksan sosiaaliselle lainsäädännölle.
Teoksia

Die Forderungen der arbeitenden Klassen (1839)
Zur Erkenntnis unserer staatswirtschaftlichen Zustäande (1842)
Sociale Briefe an von Kirchmann (kolme osaa, 1850–1851)
Die handelskrisen und die hypothekennot der grundbesitzer (1858)
Zur Erklärung und Abhiilfe der heutigen kreditnoth des grundbesitzes (1868–1869)
Der Normalarbeitstag (1871)
Zur Beleuchtang der sociale Frage (1875)
Aus seinem literarischen Nachlass (1878)
Briefe und socialpolitische Aufsaetze (1882)
Kapital (1884)
Juhana Kainulainen

Juhana Kainulainen (21. syyskuuta 1788 Kesälahti, Hummovaara – 9. toukokuuta 1847 Kesälahti, Villala) oli runonlaulaja ja tietäjä.
Kainulaisen vanhemmat olivat talollinen Lauri Kainulainen ja Maria Hirvonen, isä oli ollut tunnettu tietäjä ja metsälukujen lukija. Elias Lönnrot tapasi Kainulaisen Kesälahden Hummovaarassa runonkeruumatkansa ensimmäisenä runonlaulajana kesäkuussa 1828. Viikon aikana hän sai Kainulaiselta talteen yhteensä 57 runoa ja loitsua. Kalevalaan liittyviä niistä oli kuitenkin vain muutama. Myös Kainulaisen veljeltä, joka toimi seppänä, Lönnrot keräsi joitakin runoja.
Kainulaisen puoliso vuodesta 1828 oli Pekka Makkosen leski Vappu Ketolainen (k. 1848).
Jere Lahti

Jere Kaleva Lahti (3. helmikuuta 1943 Kälviä – 30. heinäkuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, vuorineuvos ja kokoomuksen kansanedustaja kaudelta 2003–2007.
Lahti oli koulutukseltaan ekonomi. Hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä vuosina 2005–2008.
Lahti aloitti työuransa SOK:ssa tukkumyyjäharjoittelijana vuonna 1963 ja eteni aina SOK:n pääjohtajaksi asti. Hän oli pääjohtaja vuosina 1988–2002 ja uudisti yritystä ja sen toimintaa.
Aiheesta muualla

.aspx Jere Lahti Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Lahti, Jere Kaleva Porvarillisen työn arkisto
Jere Lahden muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Joulujärvi (itäinen)

| Joulujärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Lappi
Kunnat:  Inari
Koordinaatit:  69°25′19″N, 29°11′19″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Paatsjoen vesistö (71)
Järvinumero:  71.193.1.058
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  164 m 
Rantaviiva:  8,935 km 
Pinta-ala:  0,53 km² 
 fiJoulujärvi 
Joulujärvi on erämaajärvi Inarin koillisosassa Pohjois-Lapissa. Se on yksi neljästä saman nimisestä järvestä, jotka muodostavat järviryhmän Surnujärven koillispuolelle. Karttaan ne on merkitty monikossa Joulujärvet. Itäisimmän Joulujärven pinta-ala on 53 hehtaaria. Etäisyys Rovaniemeltä on 355 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede

Joulujärven rantaviivan pituus on 8 935 metriä ja sen korkeustaso on 164 metriä merenpinnan yläpuolella. Kartan perusteella se laskee lounaaseen Surnujärveen. Joulujärvi on saareton ja sen niemimailla ei ole karttanimiä. Järven koko ympäristö on niin ikään vailla nimiä, myöskään tiestöä ei ole.
Joulujärvi (71.193.1.058) kuuluu Surnujärven valuma-alueeseen (71.193), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Paatsjoen vesistössä (71). Toinen jakovaihe on Surnujoen valuma-alue (71.19) ja ensimmäinen on Inarin alue (71.1). Surnujärven valuma-alueella on 90 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä. Laajimmat ovat Surnujärvi ja Lujapuolijärvi. Joulujärvi (itäinen) on kolmanneksi laajin, Joulujärvi (pohjoinen) on viidentenä, Joulujärvi (läntinen) kuudentena ja Joulujärvi (eteläinen) kymmenentenä. Muut valuma-alueen 84 järveä ovat vailla virallisia nimiä.
Noin 22 kilometriä Joulujärviltä pohjoiseen sijaitsee viides Joulujärvi (141,0 metriä mpy). Sen pinta-ala on viitisentoista hehtaaria ja pituus lounaasta koilliseen runsaan kilometrin.
José Fonte

José Fonte vuonna 2015 Southamptonin peliasussa
| Mitalit> Maa:   Portugali.Miesten jalkapallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Portugali.Miesten jalkapallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Portugali.Miesten jalkapallo.EM-kilpailut  | Maa:   Portugali> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Ranska 2016 |  |  |
| Maanosaliittojen cup  | Maanosaliittojen cup  | Maanosaliittojen cup  |  |
|  Pronssia | Venäjä 2017 |  |  |
José Miguel da Rocha Fonte (s. 22. joulukuuta 1983 Penafiel) on portugalilainen jalkapalloilija, joka edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Lilleä. Hän on kotimaansa ja Ranskan lisäksi pelannut myös Englannissa ja Kiinassa. Oikeajalkainen Fonte on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän kuuluu myös Portugalin jalkapallomaajoukkueeseen.
Seurajoukkueura

Fonte edusti nuorena Sportingia ja pelasi vuosina 2002–2004 seuran kakkosjoukkueessa 59 ottelua. Kauden 2004–2005 hän pelasi ykkösdivisioonan Felgueirasissa. Vuonna 2005 Fonte siirtyi Primeira Ligan Vitóriaan, jossa hän teki pääsarjadebyyttinsä. Tammikuussa 2006 hän vaihtoi taas seuraa, nyt maan suurseuraan Benficaan. Fonte edusti Benficaa vuoteen 2008 asti muttei pelannut Primeira Ligassa yhtään peliä. Suurimman osan ajasta hän vietti lainalla muissa seuroissa. Kauden 2007–2008 Fonte pelasi lainalla Englannin mestaruussarjan Crystal Palacessa, jossa hän vakuutti seurajohdon pelattuaan kauden aikana pudotuspelit mukaan lukien 24 peliä ja tehtyään yhden maalin. Kaudeksi 2008–2009 Fonte siirtyi vakituisesti Crystal Palacen pelaajaksi. Hän pelasi seurassa kaksi kautta tärkeässä roolissa. Tarpeen tullen Fontea käytettiin myös hyökkääjänä.
Tammikuun 2010 siirtoikkunassa Fonte siirtyi sarjaporrasta alemmas Southamptoniin. Kauden 2010–2011 päätteeksi mestaruussarjaan nousseen Southamptonin luottopelaajaksi noussut Fonte valittiin sekä ykkösliigan vuoden joukkueeseen että seuran vuoden pelaajaksi. Kauden 2011–2012 jälkeen Southampton teki toisen perättäisen sarjanousunsa ja nousi kaudeksi 2012–2013 Valioliigaan. Valioliigassa Fonte debytoi elokuussa 2012 Manchester Cityä vastaan ja avausmaalinsa sekä samalla kauden kaksi ainoaa liigamaaliaan hän teki 2–2-tasapelissä Fulhamia vastaan saman vuoden lokakuussa. Fonte on toiminut myös seuran kapteenina.
Fonte edusti Southamptonia tammikuuhun 2017 saakka ja pelasi joukkueen riveissä Valioliigassa 4,5 kauden aikana 154 ottelua, joissa hän teki seitsemän maalia. Seuraavan runsaan vuoden helmikuuhun 2018 saakka hän edusti saman sarjan West Ham Unitedia, jossa hän pelasi 24 liigaottelua. Kevätkauden 2018 Fonte pelasi Kiinassa Dalian Yifangin joukkueessa. Kesällä 2018 hän siirtyi ranskalaisseura Lilleen. Ensimmäisellä Ligue 1 -kaudellaan hän pelasi 36 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Ligue 1:ssä 25 ottelua, joissa hän teki yhden maalin, ja Mestarien liigassa neljä ottelua. Kaudella 2020–2021 hän voitti Ligue 1:ssä Ranskan-mestaruuden ja pelasi 36 ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi kuusi ottelua.
Maajoukkueura

Vuonna 2006 Portugalin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa yhden ottelun pelannut Fonte kutsuttiin lokakuussa 2014 Portugalin jalkapallomaajoukkueen mukaan ystävyysotteluun Ranskaa ja EM-karsintaotteluun Tanskaa vastaan. Debyyttinsä maajoukkueessa Fonte teki marraskuussa 2014 ystävyysottelussa Argentiinaa vastaan Old Traffordilla.
Hän voitti EM-kultaa Portugalin joukkueessa vuonna 2016; lopputurnauksessa hän jäi alkulohko-otteluissa vaihtopelaajaksi mutta pelasi täyden ajan Portugalin jokaisessa neljässä pudotuspelissä. Maanosaliittojen cupissa 2017, kun Portugali saavutti pronssia, pelasi Fonte yhden alkulohko-ottelun ja välierän. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi täyden ajan Portugalin kaikissa neljässä ottelussa. Kesäkuun 14. päivään 2021 mennessä Fonte on pelannut 46 maaottelua mutta ei ole tehnyt niissä yhtään maalia.
Käännös suomeksi
The All-American Rejectsin diskografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Julkaisut
| ↙Studioalbumit | 4 |  |
| ↙EP:t | 8 |  |
| ↙Singlet | 22 |  |
| ↙Videot | 4 |  |
| ↙Musiikkivideot | 21 |  |
The All-American Rejects on yhdysvaltalainen rockyhtye Stillwaterista, Oklahomasta. Yhtyeen nimi lyhennetään AAR, ja se tarkoittaa 'perusamerikkalaisia hylkiöitä'. Yhtyeen musiikkia on luokiteltu pop rockiksi, alternative rockiksi ja powerpopiksi. Yhtyeen perustivat Tyson Ritter ja Nick Wheeler vuonna 1999. Vuonna 2005 julkaistua läpimurtoalbumia Move Along on myyty Yhdysvalloissa tuplaplatinaan oikeuttava määrä, eli kaksi miljoonaa kappaletta.
Albumit

The All-American Rejects (2002, Dreamworks Records)
Move Along (2005, Interscope Records)
When the World Comes Down (2008, Interscope Records)
Kids in the Street (2012, Interscope Records)
EP:t

Same Girl, New Songs 2001, omakustanne
The Bite Back EP 2005, Interscope Records
Gives You Hell: The Remixes (2009)
The Wind Blows: The Remixes (2009)
I Wanna: The Remixes (2009)
Flatine EP (2012)
Sweat EP (2017)
Send Her to Heaven EP (2019)
Singlet

Swing, Swing (2002)
The Last Song (2003)
Time Stands Still (2003)
Dirty Little Secret (2005)
Move Along (2006)
It Ends Tonight (2006)
Gives You Hell (2008)
The Wind Blows (2009)
I Wanna (2009)
Beekeeper's Daughter (2012)
Kids in the Street (2012)
Heartbeat Slowng Down (2012)
There's a Place (2015)
Sweat (2017)
Send Her to Heaven (2019)
Me vs. the World (2020)