stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bo Hansson
Sagan Om Ringen

Hansson & Karlssonin hajoamisen aikoihin Hansson ihastui tyttöystävältään lainaamaansa J. R. R. Tolkienin Sormusten herraan. Hansson aloitti teokseen pohjautuvan sävellystyön matkoille lähteneen ystävänsä kotona. Kotiin palatessaan Hanssonin ystävä sai huomata tulleensa häädetyksi Hanssonin metelöintiin kyllästyneiden naapurien valitusten vuoksi.
Hansson muutti talveksi vuokrattuun kesäasuntoon Tukholman saaristossa sijaitsevalle Älgön saarelle, missä hän uppoutui Sormusten herran maailmaan ja levytti teoksen inspiroimaa musiikkia koko seuraavan syksyn ja talven yhdessä rumpali Rune Carlssonin ja äänittäjä Anders Lindin kanssa. Hanssonilla ei ollut varaa studiokuluihin, joten äänitystilat järjestettiin kesämökille yksinkertaisella järjestelyllä: Hansson itse soitti urkuja, kitaraa,  bassoa ja vasta hankkimaansa  Moog-syntetisaattoria yhdessä huoneessa, Carlsson rumpuja toisessa, ja jäljelle jäävään huoneeseen kasattiin Lindin äänityslaitteet, mm. lainattu  neliraitanauhuri.
Levyn äänitykset hoidettiin keväällä loppuun  Ruotsin Yleisradion  8-raitaisella nauhurilla, joka tuolloin oli ainoa laatuaan koko maassa. Andres Lind sai laitteen käyttöönsä testausmielessä kerrottuaan olevansa kiinnostunut ostamaan samanlaisen ulkomailta. Lind onnistui houkuttelemaan myös radion  studiomuusikot Gunnar Bergstenin (saksofoni) ja Sten Bergmanin (huilu) mukaan loppuvaiheen levytyksiin.
Hanssonin tarkoituksena oli käyttää lauluosuuksia joissakin kappaleissa, mutta hän ei saanut tähän lupaa kirjan kustantajalta.
Sagan Om Ringen julkaistiin syksyllä 1970 Anders Lindin perustaman Silence Recordsin ensimmäisenä julkaisuna, ja levystä tuli suurmenestys Ruotsissa. Charisma Recordsin Tony Stratton-Smith julkaisi levystä kansainvälisen painoksen Music Inspired by the Lord of the Rings omalla levymerkillään lokakuussa 1972. Levy nousi Ison-Britannian kahdenkymmenen myydyimmän levyn listalle ja Billboard 200-listan sijalle 154. Bo Hansson sai esikoisestaan kultalevyn sekä Isosta-Britanniasta että Australiasta.
New Musical Express -lehden haastattelussa (18.11.1972) Hansson kertoi, että hänen alkuperäisissä suunnitelmissaan oli ollut laulumelodioiden säveltäminen Tolkienin teksteihin nuorelle sopraanoäänelle, mutta Tolkienin kustantaja Allen & Unwin kielsi tämän ehdottomasti, joten Hansson joutui toteuttamaan koko teoksen instrumentaalisena. Kustantamon vaatimuksesta myös levyn kansainväliseen painokseen lisättiin teksti "Music inspired by..."
Viimeisin CD-versio levystä on julkaistu vuonna 2002.
Soolouralla

Hansson aloitti seuraavan soololevynsä nauhoittamisen huomattavasti paremmalla laitteistolla tukholmalaisessa Decibel-studiossa. Levyllä soittaa sama kokoonpano kuin Sagan on  Ringenillä vahvistettuna kitaristi   Kenny Håkanssonilla. Uusi levy julkaistiin Ruotsissa nimellä Ur trollkarlens hatt (Silence Records, 1972) ja Isossa-Britanniassa vuotta myöhemmin nimellä Magician´s Hat (Charisma). Levyn musiikki on paremmista tuotanto-olosuhteista johtuen aiempaa monikerroksisempaa ja lopputulos on soundeiltaan edeltäjäänsä hiotumpi. Vaikka levy  oli edeltäjänsä tavoin arvostelumenestys, se ei noussut enää samanlaiseksi listasuosikiksi Isossa-Britanniassa.
Hansson suunnitteli kotimaankiertuetta uuden levyn tiimoilta, mutta ei lopultakaan ollut tarpeeksi kiinnostunut konsertoimisesta, joten kiertue peruttiin ja Hansson palasi studioon. Hänen kolmas sooloalbuminsa Mellanväsen ilmestyi Silencen julkaisemana lokakuussa 1975 ja Charisman kansainvälisenä painoksena helmikuussa 1976, nimellä Attic Thoughts. Tuotannon ja sovitusten kannalta Mellanväsen on Hanssonin kokeellisin albumi ja se jäi hänen viimeiseksi levytyksekseen Silence Recordsille.
Hansson solmi kansainvälisen sopimuksen Charisman kanssa ja ryhtyi luomaan uutta kirjaan pohjautuvaa musiikkiteosta. Tällä kertaa Hanssonin inspiraation lähteenä toimi Richard Adamsin menestysromaani Ruohometsän kansa. Hanssonin yhtye pysyi samana kuin aikaisemmillakin levyillä, mutta tuottaja Anders Lind vaihtui Pontus Olsseniin. Hansson on antanut levyllä runsaasti tilaa kitaristi Kenny Håkanssonin ideoille ja soitolle. "Kaniinilevynä" ("kaninplattan") tunnettu El-Ahrairah ilmestyi Ruotsissa 1977. Muualla maailmassa levy julkaistiin nimellä Music Inspired by Watership Down. Levy ei menestynyt listoilla ja turhautunut Hansson vetäytyi kokonaan syrjään musiikkiteollisuudesta.
Kulttimaine ja myöhemmät vuodet

Bo Hansson pysytteli poissa julkisuuden valokeilasta. Hansson & Karlssonin jälkeen hän ei lähtenyt enää koskaan kiertueille, eikä esiintynyt edes yksittäisissä livekonserteissa lukuun ottamatta lyhyttä periodia Fläsket Brinner-yhtyeessä ja muutamaa satunnaista esiintymistä  Kebnekajsen riveissä kotimaassaan. Ulkomailla Hansson ei esiintynyt koskaan huolimatta mittavasta kulttisuosiostaan.
Bo Hanssonin viimeiseksi jäänyt levytys Mitt i livet ilmestyi vuonna 1985 useiden vuosien hiljaisuuden jälkeen. Perinteisempään laulutuotantoon keskittynyt albumi, jolla vierailee useita  vokalisteja, poikkeaa huomattavasti Hanssonin muusta tuotannosta. Toistaiseksi levyä ei ole julkaistu CD-muodossa, eikä edes Ruotsin ulkopuolella. Hansson ei palannut pysyvästi musiikkiuralle, vaan katosi uudelleen julkisuudesta pian Mitt i livetin ilmestyttyä.
Hanssonin loppuelämää varjostivat tiettävästi köyhyys, asunnottomuus ja terveysongelmat. 90-luvulla hän alkoi kuitenkin saada enenevässä määrin uusia ihailijoita. Hanssonin uudelleenlöytymiseen vaikutti uudelleen virinnyt kiinnostus 70-luvun  progemusiikkiin ja Hanssonin kaltaisten artistien saama huomio  konemusiikin tekijöiden ja DJ:den suunnalta. Music Inspired by Lord of the Rings julkaistiin uudelleen CD-muodossa ja sitä seurasi Hansson & Karlssonin tuotannosta tehty kokoelma. Vuonna 1998 Hansson & Karlsson teki pienimuotoisen comebackin, ja vuosina 2002-2005 Silence Records julkaisi Hanssonin 70-luvun klassikkoalbumit remasteroituina CD:inä.  2000-luvulla Hansson teki yhteistyötä urkuri Erik Malmbergin kanssa nimellä Dubbelorganisterna.
Bo Hansson löydettiin kuolleena hotellihuoneestaan Tukholmassa 23.4.2010. Hän oli kuollessaan 67-vuotias.
Nykyisin Hanssonin uraauurtava työ niin soolourallaan kuin Hansson & Karlssonissakin tunnustetaan yleisesti, ja julkisuudelta sivussa pysytellyt artisti itse on kasvanut ruotsalaisissa musiikkipiireissä legendaariseksi hahmoksi.
Levytykset

Soololevyt:
1970 - Sagan om Ringen (Music Inspired by Lord of the Rings), 1972
1972 - Ur trollkarlens hatt (Magician's Hat, 1974)
1975 - Mellanväsen (Attic Thoughts, 1975)
1977 - El-ahrairah (Music Inspired by Watership Down, 1977)
1983 - Reflection, Best of Bo Hansson (kokoelma)
1985 - Mitt i livet
Hansson & Karlsson:
1967 - "Lidingö Airport" (single)
1967 - Monument
1968 - "P som i Pop" (single)
1968 - Rex
1969 - Gold (kokoelma)
1969 - Man at the Moon
1998 - Hansson & Karlsson (kokoelma)
2010 - For People in Love 67-68	(kokoelma, konserttinauhoituksia ja aiemmin julkaisemattomia studioäänityksiä)
Linkkejä

Bo Hanssonin kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi) & (englanniksi)
"Bo Hansson 65 år" (ruotsiksi)
Aiheesta muualla

Bo Hanssonin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa[vanhentunut linkki]
Viitteet
↑  Haastattelu Soundi-lehdessä 3/1976
Beretta M1917

| Beretta M1917 |
| --- | --- |

Aseen tyyppi:  itselataava pistooli
Alkuperämaa:   Italian kuningaskunta
Palvelushistoria
Palvelusvuodet:  1917–1943
Valtion käytössä:   Italia  Suomi
Sodissa:  ensimmäinen maailmansota, toinen maailmansota
Valmistushistoria
Suunnittelijat:  Tulio Marengoni
Valmistajat:  Beretta
Valmistusvuodet:  1917–1921
Tekniset tiedot
Paino:  0,57 kg
Pituus:  150 mm
Piipun pituus:  85 mm
Kaliiperi:  7,65 × 17 mm Browning
Lippaan kapasiteetti:  8 patruunaa
Lähtönopeus:  n. 280 m/s
Beretta M1917 on italialaisen Berettan vuosina 1917–1921 valmistama itselataava massasulkulukkoinen pistooli. Ase oli käytössä ensimmäisen ja toisen maailmansodan aikana. Myös Suomessa asetta käytettiin jatkosodassa.
Historia

Marangoni suunnitteli aseen oletettavasti ennen M1915 mallia. Se oli suunniteltu siviilimarkkinoille ja useille ulkomaisille ostajille. M1917 hyväksyttiin käyttöön 14. syyskuuta 1917 ja ensimmäisessä erässä 12. lokakuuta niitä julkaistiin 10 000 kappaletta kahdella lippaalla. Tuotantoa jatkettiin armeijan käyttöön vuoteen 1921, jonka jälkeen sitä jatkettiin siitä eteenpäin siviilikäyttöön. 1940-luvulla pistoolia vietiin myös Suomen armeijan käyttöön 1 500 kappaletta.
Ominaisuudet

M1917 on pienempi, kevyempi ja yksinkertaistetumpi M1915 nähden. Kahva on yhdeksän asteen kulmassa ja liipasinkaari on ovaalin sijaan pyöreä. Lippaaseen oli lisätty yksi patruuna enemmän, jonka myötä määrä nousi seitsemästä kahdeksaan M1915:sta nähden.
CANTIC

CANTIC-tunniste eli Katalonian nimitunniste tai täsmällisemmin Katalonian nimi- ja nimiketunnisteiden luettelo (kat. Catàleg d'autoritats de noms i títols de Catalunya) on Espanjan koillisosan muodostavan itsehallinnollisen Katalonian ylläpitämä, henkilöitä, organisaatioita, maantieteellisiä paikkoja ja teosnimikkeitä yksilöivä luettelotietokanta. Luettelo painottaa katalaanin kielen ja Katalonian kulttuurin kannalta merkittäviä aiheita. Tunniste on tyypillisesti annettu esimerkiksi suuren kataaninkielisen tietosanakirjan (Gran Enciclopèdia Catalana) artikkeliaiheille.
Katalonian kansalliskirjaston johdolla Katalonian nimitunnisteita tuottaviin yhteisöihin kuuluu useita katalonialaista taidemuseota ja yliopistoja. Vuosina 2018-2020 uusia CANTIC-tunnisteita luotiin vuosittain noin 23 700-24 000 kohteesta, joista pääosan (yli 18 400 vuosittain) rekisteröi Katalonian kansalliskirjasto.
Esimerkki katalonialaisen kuvataiteilija Joan Mirón (1893–1983) CANTIC-rekisterinumero on 981058521465606706.
Aiheesta muualla

Índex de noms personals (CANTIC-nimitunnisteen haku Katalonian kansalliskirjaston sivustolta; myös organisaatioiden ja maantieteellisten paikannimien haku) (englanniksi) (bnc.cat)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Name and Title Authority File of Catalonia
Käännös suomeksi
Holmes NYC

| Holmes NYC> Elementary |
| --- | --- |

Tyyli:  rikos draama
Kestoaika:  43 minuuttia
Luoja(t):  Robert Doherty
Pääosissa:   Jonny Lee Miller  Lucy Liu  Aidan Quinn  Jon Michael Hill 
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   CBS  Nelonen, Hero
Esitetty:   27. syyskuuta 2012 – 15. elokuuta 2019   22. tammikuuta 2013  –
Tuotantokausia:  7
Jaksoja:  154 (luettelo jaksoista)
Tuotanto
Tuottaja(t):   Tuottajat Geoffrey Hemwall Alysse Bezahler Jonathan Filley 
Vastaava(t) tuottaja(t):   Vastaavat tuottajat Carl Beverly Robert Doherty Sarah Timberman Craig Sweeny Michael Cuesta 
Ohjaaja(t):   Ohjaajat Seith Mann John Polson Andrew Bernstein John David Coles Peter Werner 
Käsikirjoittaja(t):   Käsikirjoittajat Robert Doherty Craig Sweeny Liz Friedman Corinne Brinkerhoff Christopher Silber Jeffrey Paul King Peter Blake Jason Tracey 
Säveltäjä(t):  Sean Callery Zoe Keating
Leikkaaja(t):   Leikkaajat Sondra Watanabe Victor Du Bois Gerald Valdez Joe Hobeck 
Lavastaja(t):  Carrie Stewart Susan Ogu
Kuvaaja(t):  Nelson Cragg
Tuotantoyhtiö(t):  CBS Television Studios Timberman/Beverly Productions Hill of Beans Productions
Palkinnot
Voitetut:   New York Women in Film & Television (2012)  ASCAP Film & Television Music Awards (2013)  Prism Awards (2013)  SDA (2013)  Teen Choice -palkinto (2013)  GLAAD-mediapalkinto (2014)  Prism Awards (2015)  Voice Awards (2015) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Holmes NYC (engl. Elementary) on yhdysvaltalaisen CBS:n syyskuussa 2012 alkanut televisiosarja, jossa kirjailija Arthur Conan Doylen luoma Sherlock Holmes seikkailee nykyajan New Yorkissa. Pääosia esittävät Jonny Lee Miller (Sherlock Holmes) ja Lucy Liu (Joan Watson). Holmes on entinen Scotland Yardin neuvonantaja, mutta hän on muuttanut Britanniasta Yhdysvaltoihin saadakseen hoitoa huumeongelmaansa. Hän asuu Brooklynissä Watsonin kanssa, joka toimii aluksi hänen tukihenkilönään huumeongelmassa ja myöhemmin hänen oppilaanaan.
Holmes NYC:tä on esitetty Yhdysvalloissa seitsemän tuotantokautta. Viimeisimmän tuotantokauden esittäminen alkoi 23. toukokuuta 2019. Sarjan viimeinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa 15. elokuuta 2019.
CBS vahvisti toukokuussa 2018 Holmes NYC:n seitsemännen tuotantokauden tuotannon. Joulukuussa 2018 tiedotettiin seitsemännen kauden olevan sarjan viimeinen.
Suomessa sarjan esittäminen alkoi Nelosella 22. tammikuuta 2013.
Tuotantokaudet

| Kausi | Kausi | Jaksot | Ensiesitys Yhdysvalloissa> Avausjakso | Ensiesitys Yhdysvalloissa> Päätösjakso | Ensiesitys Suomessa> Avausjakso | Ensiesitys Suomessa> Päätösjakso |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 24 | 27. syyskuuta 2012 | 16. toukokuuta 2013 | 22. tammikuuta 2013 | 3. joulukuuta 2013 |
|  | 2 | 24 | 26. syyskuuta 2013 | 15. toukokuuta 2014 | 7. tammikuuta 2014 | 17. kesäkuuta 2014 |
|  | 3 | 24 | 30. lokakuuta 2014 | 14. toukokuuta 2015 | 6. tammikuuta 2015 | 16. kesäkuuta 2015 |
|  | 4 | 24 | 5. marraskuuta 2015 | 8. toukokuuta 2016 | 13. tammikuuta 2016 | 8. helmikuuta 2018 |
|  | 5 | 24 | 2. lokakuuta 2016 | 21. toukokuuta 2017 | 5. tammikuuta 2019 | 17. maaliskuuta 2019 |
|  | 6 | 21 | 30. huhtikuuta 2018 | 17. syyskuuta 2018 | — | — |
|  | 7 | 13 | 23. toukokuuta 2019 | 15. elokuuta 2019 | — | — |
Kirjat

Titan Books julkaisi Holmes NYC –sarjan maailmaan sijoittuvan Adam Christopherin kirjoittaman romaanin The Ghost Line helmikuussa 2015. Se julkaistiin suomeksi käännettynä nimellä Sherlock Holmesin Seikkailuja vuonna 2017.
Adam Christopherin kirjoittama toinen romaani nimeltä Blood and Ink julkaistiin huhtikuussa 2016.
Aiheesta muualla

Holmes NYC CBS.comissa (englanniksi)
Holmes NYC Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Ohjelman sivu Nelosen sivuilla
Båstadin kirkko

| Båstadin kirkko Båstad kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2007.
Sijainti:  Indre Østfold, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Borgin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1860
Suunnittelija:  Christian Heinrich Grosch
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  500
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Båstadin kirkko (norj. Båstad kirke) on Indre Østfoldin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1860.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Båstadin kirkko Wikimedia Commonsissa
Bourem Sidi Amar

| Bourem Sidi Amar |
| --- | --- |
 Bourem Sidi Amar
 Koordinaatit: 16°22′1″N, 3°19′59″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Timbuktun alue
Piiri:  Dirén piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  99 km²
Väkiluku (2009):  10 500
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bourem Sidi Amar on maalaiskunta ja sen keskuskylä Timbuktun alueen Dirén piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen sivuhaaran Farabongon varrella 15 kilometriä Diréstä koilliseen. Kunnassa on 10 500 asukasta (vuonna 2009).
Bourem Sidi Amarin kunnan pinta-ala on arviolta 99 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Dirén piirin Kirchamban, etelässä Tienkourin ja Dirén, lännessä Arhamin ja pohjoisessa Goundamin piirin Douékirén kuntiin. Seutu kuuluu Saharan ja Sahelin siirtymä-alueeseen. Sen läpi virtaavat Nigerjoki ja sen haarat Farabongo, Bangou Tandé ja Kondi. Lisäksi on useita vadeja.
Kuntaan kuuluu kahdeksan kylää. Asukkaat ovat etupäässä songhaita. Lisäksi on tuaregeja ja bozoja. Vallitseva uskonto on islam.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, kaupankäynti ja käsityöammatit. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, vehnä, anis, kumina ja vihannekset. Kotieläimiä ovat naudat, vuohet, lampaat, aasit, hevoset, kamelit ja siipikarja.
Palveluihin kuuluu kuusi alakoulua, yläkoulu, terveyskeskus ja terveysasema.
Bourem-Inaly

| Bourem-Inaly |
| --- | --- |
 Bourem-Inaly
 Koordinaatit: 16°41′26″N, 2°51′6″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Timbuktu
Piiri:  Timbuktu
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta
Väkiluku (2009):  12 300
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bourem-Inaly on maalaiskunta ja sen keskuspaikka Timbuktun alueen Timbuktun piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen varrella noin 20 kilometriä Timbuktusta itään. Kunnassa on 12 300 asukasta (vuonna 2009).
Bourem-Inalyn kunnan pinta-ala on noin 4 000 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Timbuktun piirin Salamin, idässä Berin ja Gourma-Rharousin piirin Hamzakoman, etelässä Haribomon ja Lafian sekä lännessä Alafian kuntiin. Seutu kuuluu Saharan ja Sahelin siirtymävyöhykkeeseen. Sen halki virtaa Nigerjoki sivuhaaroineen ja järvineen.
Kuntaan kuuluu kahdeksan kylää ja yksi paimentolaisryhmä. Asukkaat ovat songhaita, tuaregeja ja bozoja.
Seudun pääelinkeinot ovat osin keinokasteluun perustuva maanviljely sekä karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, hirssi, durra ja vesimeloni. Kotieläimiä ovat lampaat, vuohet, naudat, aasit, kamelit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.
Kunnassa on kuusi koulua, kaksi koraanikoulua sekä terveyskeskus.
Paikallinen nähtävyys ovat Nigerjoen virtahevot.
Block Island

Block Island
| --- | --- |
Sijainti:  Rhode Island Yhdysvallat
Vesialue:  Atlantin valtameri 
Pinta-ala:  25,211 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  1 010 (2000)
Suurin kaupunki:  New Shoreham
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Block Island on saari Yhdysvaltain Rhode Islandin osavaltiossa, Atlantin valtamerellä. Se sijaitsee noin 16 kilometrin päässä Rhode Islandin rannikosta, ja sitä erottaa mantereesta Block Islandin salmi. Vuoden 2000 väestönlaskennassa saaren asukasluvuksi ilmoitettiin 1 010. Pinta-alaltaan saari on 25,211 neliökilometrin suuruinen, ja se on 11 kilometriä pitkä ja noin viisi kilometriä leveä. Saarella sijaitsee ainoastaan yksi kunta, New Shoreham.
Vuonna 1524 italialainen purjehtija Giovanni da Verrazzano saapui saarelle. Hän oli ensimmäinen eurooppalainen saarella, ja antoi sille nimen Luisa, Ranskan kuningataräidin Loviisan mukaan. Vuonna 1614 saarelle saapui hollantilainen Adriaen Block, joka uudelleenimesi saaren itsensä mukaan. Englantilaisesta Massachusettsin siirtomaasta saapui saarta asuttamaan 15 perhettä vuonna 1616. Vuonna 1672 saaresta tuli osa Rhode Islandin siirtomaata.
Saarella sijaitsee kaksi historiallista majakkaa: Block Island North Light saaren pohjoiskärjessä ja Block Island Southeast Light saaren kaakkoisella puolella.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.blockisland.com/
Bourdeilles

Château de Bourdeilles
Bourdeilles on kunta Dordognen departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 777 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Bourdeillesin pinta-ala on 22 neliökilometriä.
Brady Vail

| Brady Vail |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. maaliskuuta 1994 (ikä 30) Hendersonville, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  89 kg
Seura
Seura:  Toronto Marlies
Sarja:  AHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
NHL-varaus:  94. varaus, 2012 Montreal Canadiens
Brady Vail (s. 11. maaliskuuta 1994) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa AHL-joukkue Toronto Marliesissa.
Pelaajaura

Vail pelasi junioriuransa aikana Ontario Hockey Leaguessa Windsor Spitfiresissä, josta hänet varattiin neljännellä kierroksella 94. pelaajana Montreal Canadiensiin vuoden 2012 varaustilaisuuteen. Junioriuransa lopussa Vail teki try out -sopimuksen Montrealin farmijoukkue Hamilton Bulldogsin kanssa 31. maaliskuuta 2014. Myöhemmin sopimuksen loppuessa Canadiens jätti tekemättä sopimusta Vailin kanssa ja hän siirtyi vapaaksi agentiksi. 28. syyskuuta 2014 Toronto Marlies ilmoitti tehneensä Vailin kanssa sopimuksen.
Tilastot

Käännös suomeksi
Breakthru (kappale)

| ”Breakthru” Queen |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: The Miracle
 Äänitetty : 1988
 Julkaistu: 19. kesäkuuta 1989
 Tekijä(t): Freddie Mercury, Roger Taylor
 Tuottaja(t): Queen, David Richards
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 04.08 (albumiversio)  05:45 (pidennetty versio)
 Levy-yhtiö: Parlophone, EMI, Capitol
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 10.
Queenin muut singlet
| ”I Want It All” 1989 | ”Breakthru” 1989 | ”The Invisible Man” 1989 |
”Breakthru” on englantilaisen rockyhtyeen Queenin kappale, joka ilmestyi The Miracle -albumilla. Sen tekivät pääosin yhtyeen rumpali Roger Taylor ja laulaja Freddie Mercury. Se julkaistiin singlenä kesäkuussa 1989 ja nousi Ison-Britannian listalla seitsemänneksi, Alankomaissa ja Irlannissa kuudenneksi ja menestyi kohtuullisesti myös muualla maailmassa. Kappale löytyy monilta Queenin kokoelmalevyiltä, muun muassa Greatest Hits II ja Greates Video Hits II. Single ylsi Suomen virallisen listan sijalle 10.
Musiikkivideo

Kappaleen musiikkivideo kuvattiin Nene Valleyn rautatiellä Englannin Cambridgeshiressä. Videolla yhtye soittaa höyryveturin (”Miracle Express”) vetämässä avovaunussa.
Pianointron vaihtuessa kappaleen nopeatempoiseen osaan (”Now”) juna näyttää ajavan tiiliseinän läpi. Seinä rakennettiin tunnelin päähän polystyreenistä ja maalattiin tiiliseinän näköiseksi. Freddie Mercury ei ollut täysin tyytyväinen tulokseen, sillä junan lähestyessä seinää tunnelin ilmanpaine hajotti seinän jo hetkeä ennen junan saapumista.
Kappaleet

Breakthru – 4.07
Stealin’ – 3.58
Aiheesta muualla

Discogs
Bård Vegar Solhjell

| Bård Vegar Solhjell |
| --- | --- |
 Solhjell vuonna 2010.
Norjan ympäristöministeri
 Stoltenbergin II hallitus 23. maaliskuuta 2012 – 16. lokakuuta 2013  
Edeltäjä:  Erik Solheim
Seuraaja:  Tine Sundtoft
Norjan opetusministeri
 Stoltenbergin II hallitus 18. lokakuuta 2007 – 20. lokakuuta 2009  
Edeltäjä:  Øystein Djupedal
Seuraaja:  Kristin Halvorsen
Suurkäräjäedustaja
 Akershusin vaalipiiri 2009–2017  
Sosialistisen vasemmistopuolueen varapuheenjohtaja
 2007–2015  
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. joulukuuta 1971 (ikä 52) Kristiansand, Norja
Tiedot
Puolue:  Sosialistinen vasemmistopuolue
Koulutus:  Oslon yliopisto Bergenin yliopisto
Bård Vegar Solhjell (s. 22. joulukuuta 1971 Kristiansand) on norjalainen entinen sosialistisen vasemmistopuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 2009–2017 ja oli vuosina 2007–2009 Norjan opetusministeri sekä vuosina 2012–2013 ympäristöministeri. Lisäksi hän on toiminut puolueensa varapuheenjohtajana vuosina 2007–2015.
Vuonna 2017 Solhjell vetäytyi politiikasta ja seuraavana vuonna hänestä tuli Norjan WWF:n pääsihteeri. Vuonna 2019 hän siirtyi johtamaan Norjan ulkoministeriön alaista kehitysyhteistyövirasto Noradia.
Aiheesta muualla

Bård vegar Solhjell Norjan suurkäräjien verkkosivuilla (norjaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bård Vegar Solhjell Wikimedia Commonsissa
Bård Tufte Johansen

| Bård Tufte Johansen |
| --- | --- |
 Johansen vuonna 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. kesäkuuta 1969 (ikä 55) Skien, Norja
Ammatti:  koomikko, juontaja
Muut tiedot
Tunnustukset:  Gullruten Paras miesjuontaja 2018
Bård Tufte Johansen (s. 19. kesäkuuta 1969 Skien) on norjalainen koomikko ja televisiojuontaja. Hänen läpimurtonsa oli NRK:n huumoriohjelma Lille Lørdag 1990-luvulla. Vuodesta 2017 hän on juontanut uutissatiiria Nytt på nytt.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bård Tufte Johansen Wikimedia Commonsissa
Brady Quinn

| Brady Quinn |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. lokakuuta 1984 Dublin, OH
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Pituus:  191 cm
Paino:  107 kg
Pelipaikka:  pelinrakentaja
Pelinumero:  9
Sarja:  NFL
Pelaajaura
Seurat:  Cleveland Browns   Denver Broncos   Kansas City Chiefs   New York Jets   St. Louis Rams
NFL-varaus:  22. varaus, 2007 Cleveland Browns
Pääsarjaura:  2007–2013
Brayden Tyler "Brady" Quinn (s. 27. lokakuuta 1984, Dublin, Ohio) on entinen yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan pelinrakentaja.
Ura

Ennen ammattilaisuraansa Quinn pelasi Notre Damen yliopiston joukkueessa, josta Cleveland Browns varasi hänet vuoden 2007 NFL:n varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella. Hän ei onnistunut vakiinnuttamaan paikkaansa aloittajana NFL:ssä, vaan joutui tyytymään suurimmaksi osaksi varamiehen rooliin.