stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Wewelsburg
Linna nykyisin

Bürenin kunnasta tuli Wewelsburgin omistaja vuonna 1948. Linnaan palasivat sekä hostelli että kotiseutumuseo. Wewelsburgin pohjoistorni rakennettiin uudelleen vuosina 1973–1975. Vuonna 1982 entisessä SS:n vartiotuvassa avattiin pysyvä näyttely SS:n ajasta linnassa. Vuonna 2009 Wewelsburg vietti 400-vuotisjuhliaan.
Kuvagalleria

Linnan itäpuoli.
Wewelsburgin sisäpiha.
Musta aurinko -lattiamosaiikki SS-joukkojen käyttämässä Wewelsburgin salissa.
Wewelsburgin ja sen ympäristön laajennussuunnitelmat vuodelta 1944.
Microsoft Lumia 640

Lumia 640 edestä.
Microsoft Lumia 640 on Microsoft Mobilen keskihintainen Lumia-älypuhelin. Se on Lumia 630 ja 635- mallien seuraaja. Siinä on 8 megapikselin kamera, 5 tuuman HD-näyttö, 8 gigatavua tallennustilaa, 1 gigatavu RAM-muistia sekä Qualcomm Snapdragon 400 -suoritin. Puhelin on saatavana sinisenä, oranssina, mustana sekä valkoisena. Microsoft on kertonut tuovansa Windows 10-päivityksen puhelimeen. Puhelin julkaistiin 2. maaliskuuta 2015.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.microsoft.com/fi-fi/laitteet/puhelimet/lumia640-lte/
| n k Microsoftin matkapuhelimet |
| --- | --- |
Asha:  230 
Lumia:  430  435  532  535  540  550  640  640 XL  650  950  950 XL 
X:  X  X+  XL 
Luettelo Microsoftin tuotteista
Perspektivismi

Perspektivismi on Friedrich Nietzschen kehittämä filosofinen näkemys, jonka mukaan maailmaa ei voida havaita tai tuntea sellaisenaan, vaan aina vain tulkita jostakin näkökulmasta eli perspektiivistä. Tämä tarkoittaa sitä, että on aina olemassa useita mahdollisia käsitteellisiä skeemoja, tai perspektiivejä, jotka voivat määrittää totuus- tai arvoarvostelmat, joita teemme. Perspektivismin mukaisesti mitään katsantokantaa ei voida pitää ehdottomasti totena, mutta tästä ei seuraa, että kaikki katsantokannat olisivat yhtä päteviä.
Käännös suomeksi
James Monroe

| James Monroe |
| --- | --- |

Yhdysvaltain 5. presidentti
 1817–1825  
Varapresidentti:  Daniel D. Tompkins
Edeltäjä:  James Madison
Seuraaja:  John Quincy Adams
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. huhtikuuta 1758 Westmorelandin piirikunta, Virginia
Kuollut: 4. heinäkuuta 1831 (73 vuotta) New York City
Ammatti:  lakimies
Puoliso:  Elizabeth Kortright Monroe
Tiedot
Puolue:  demokraattis-republikaanipuolue 
Uskonto:  episkopaali
 Nimikirjoitus
James Monroe (28. huhtikuuta 1758 Westmorelandin piirikunta, Virginia – 4. heinäkuuta 1831) oli Yhdysvaltain viides presidentti.
Monroen suurimpia saavutuksia olivat Louisianan ostaminen Napoleonilta vuonna 1803 sekä presidenttikautensa aikana Mississippin, Illinoisin, Alabaman, Missourin ja Mainen osavaltioiden liittäminen Yhdysvaltoihin. Lisäksi Monroe loi Monroen oppi -nimellä tunnetun doktriinin, jonka mukaan Yhdysvallat ei sekaannu Euroopan asioihin kunhan Eurooppa pysyy erossa Amerikan mantereesta.
Nuoruus ja vapaussota

James Monroe syntyi 28. huhtikuuta 1758 Westmorelandin piirikunnassa, Virginiassa Spence Monroelle (1727–74) ja Elizabeth Jones Monroelle (1730–74). James Monroe meni 16-vuotiaana College of William and Mary in Williamsburgh -nimiseen collegeen vuonna 1774.
Monroe lopetti opiskelunsa collegessa jo kahta vuotta myöhemmin liittyäkseen siirtokuntien armeijaan taistelemaan brittejä vastaan Yhdysvaltain vapaussodassa. Monroe osallistui taisteluihin New Yorkissa, New Jerseyssä ja Pennsylvaniassa ennen haavoittumistaan Trentonissa. Tämän jälkeen Monroe toimi kenraali George Washingtonin armeijassa. Samoihin aikoihin Monroe tutustui Thomas Jeffersoniin, josta tuli myöhemmin Virginian kuvernööri ja Yhdysvaltain kolmas presidentti. Vuonna 1780 Monroe alkoi opiskella lakia Jeffersonin alaisuudessa.
Ura poliitikkona

Vapaussodan päätyttyä Monroe siirtyi politiikkaan. Vuonna 1782 hänet valittiin Virginian hallitukseen (engl. Virginia Assembly) ja seuraavana vuonna Virginian edustajana Konfederaation kongressiin (nykyinen Yhdysvaltain kongressi). Vuonna 1786 Monroe meni naimisiin Elizabeth Kortrightin (1768–1830) kanssa. Kortright kuului newyorkilaiseen porvaristosukuun. Pari sai yhteensä kolme lasta: Elizan (1786), James Spencen (1799, kuoli jo 1800) ja Maria Hesterin (1803).
Kongressissa Monroe tuki aluksi James Madisonin pyrkimystä luoda Yhdysvalloille perustuslakia. Monroe ei kuitenkaan ollut tyytyväinen perustuslain lopulliseen muotoon, sillä hänen mielestään se antoi Yhdysvaltain hallitukselle liikaa valtaa eikä tukenut tarpeeksi yksilönvapautta. Tästä huolimatta perustuslaki ratifioitiin vuonna 1789.
Vuonna 1790 Monroe valittiin Yhdysvaltain senaattiin Virginian edustajana. Senaattorina Monroe vastusti federalistien ja erityisesti Alexander Hamiltonin yrityksiä antaa hallitukselle entistä enemmän päätösvaltaa. Vuonna 1792 Monroe päättikin liittyä Madisonin ja Jeffersonin perustamaan demokraattis-republikaaniseen puolueeseen.
Ministeriksi 1794

Vuonna 1794 Yhdysvaltain presidentiksi noussut George Washington nimitti Monroen Yhdysvaltain ja Ranskan suhteita hoitavaksi ministeriksi. Samaan aikaan Ranska kävi sotaa Isoa-Britanniaa vastaan. Monroe sai aluksi parannettua Yhdysvaltojen ja Ranskan suhteita, mutta suhteet huononivat jälleen, kun Yhdysvaltain korkeimman oikeuden puheenjohtaja John Jay teki niin kutsutun Jayn sopimuksen Ison-Britannian kanssa marraskuussa 1794. Suhteiden huonontumisen takia Washington joutui vapauttamaan Monroen tehtävistän vuonna 1796.
Monroe palasi politiikkaan vuonna 1799, kun hänet valittiin Virginian kuvernööriksi. Monroe ehti olla virassaan kolme vuotta, ennen kuin presidentiksi noussut Thomas Jefferson pyysi häntä neuvottelemaan Ranskan kanssa New Orleansin ostamisesta. Kun Monroe alkoi neuvotella Ranskan johtajan Napoleonin kanssa kaupungin ostamisesta, kävi selväksi, että Napoleon halusi eroon myös Lousianan alueesta. Koska Monroella ei ollut aikaa ottaa yhteyttä Jeffersoniin, hän solmi ilman tämän suostumusta Lousianan ostoa koskevan sopimuksen Yhdysvaltain Ranskan-lähettilään Robert R. Livingstonin kanssa.
Monroeta kiiteltiin paljon Yhdysvaltojen kannalta hyvästä kaupasta ja hänet nimitettiinkin kaupan jälkeen Yhdysvaltojen ja Ison-Britannian suhteita hoitavaksi ministeriksi. Ministerinä Monroe alkoi luonnostella sopimusta, joka olisi parantanut maiden välejä. Jefferson hylkäsi kuitenkin sopimuksen, koska Ison-Britannian laivasto ei pyynnöistä huolimatta ollut lopettanut yhdysvaltalaisten laivojen värväämistä riveihinsä. Monroe ei pitänyt Jeffersonin hylkäyksestä, ja hänen välinsä Jeffersonin ja ulkoministeriksi nousseen Madisonin kanssa kiristyivät.
Madisonille ja Jeffersonille yhä vihaisena Monroe asettui Madisonin vastaehdokkaaksi vuoden 1808 presidentinvaaleihin. Monroe hävisi vaalit ja palasi vuonna 1811 Virginian kuvernööriksi. Presidentiksi noussut Madison päätti kuitenkin vielä samana vuonna pyytää Monroeta maan uudeksi ulkoministeriksi. Monroe suostui ja hän osoittautui suureksi eduksi, kun Yhdysvallat ja Iso-Britannia ajautuivat sotaan seuraavana vuonna. Ulkoministerin lisäksi Monroe toimi 1814–1815 myös Yhdysvaltain sotaministerinä (engl. Secretary of War), kun virassa aiemmin ollut John Armstrong joutui eroamaan brittien poltettua Washingtonin.
Nousu presidentiksi

Vuonna 1816 Monroe yritti uudelleen maan presidentiksi demokraattis-republikaanina. Hän voitti vaaleissa selvästi federalistien ehdokkaan Rufus Kingin. Monroe astui virkaan 4. maaliskuuta 1817 ja jätti samalla ulkoministerin virkansa. Koska britit olivat vuoden 1812 sodan yhteydessä polttaneet Valkoisen talon, asui Monroe perheineen I Street -nimisellä kadulla sijainneessa talossa vuoteen 1818 asti, kun Valkoinen talo saatiin kunnostettua.
Monroen presidenttikausien aikaan Yhdysvalloissa vallitsi "mukavien tunteiden aikakausi" (engl. Era of Good Feelings). Koska Yhdysvallat oli voittanut useita taisteluita brittejä vastaan vuoden 1812 sodassa, kansalaiset luottivat maahansa entistä enemmän. Lisäksi federalistien ja demokraattis-republikaanisten puolueiden valtataistelu tuntui olevan ohi.
Monroen presidenttikauden ensimmäisiä ongelmia oli selvittää maan huonot välit Espanjaan. Maiden välejä oli huonontanut Yhdysvalloille kuuluneen Georgian ja Espanjan omistaman Floridan rajakonfliktit. Vuonna 1819 Monroe ratkaisi ongelmat ostamalla Floridan alueen viidellä miljoonalla dollarilla. Kauppa aiheutti Yhdysvaltain ensimmäisen finanssikriisin, joka tunnetaan nykyisin nimellä vuoden 1819 paniikki (engl. Panic of 1819).
Floridan lisäksi myös orjuus nousi Monroen presidenttikaudella ongelmaksi. Kun Missouri halusi liittyä unioniin vuonna 1818, pohjoisvaltiot halusivat, että osavaltiossa olisi orjuus kielletty. Etelävaltiot puolestaan vaativat, että orjuus tulisi Missourissa olla sallittua. Ongelma saatiin ratkaistua vuonna 1820, kun Monroe hyväksyi Missourin kompromissina tunnetun kompromissin, jossa Missourissa sallitaan orjuus, mutta Mainen osavaltiossa orjuus kielletään.
Vuonna 1820 Monroe valittiin uudelleen presidentiksi ilman vastaehdokasta. Monroe halusi kasvattaa Yhdysvaltain vaikutusvaltaa maailmalla. Vuonna 1823 hän julkaisi ulkoministerinsä John Quincy Adamsin kanssa niin kutsutun Monroen opin (engl. Monroe Doctrine). Monroen opin mukaan Yhdysvallat ei sotkeudu Euroopan asioihin, kunhan eurooppalaiset eivät yritä perustaa uusia siirtokuntia Amerikan mantereelle. Oppia käytettiin vielä pitkään Monroen presidenttikauden jälkeen.
Loppukautensa aikana Monroe muun muassa rakensi maan liikenneinfrastruktuuria ja loi Yhdysvalloista mahtivaltion koko maailmalla. Missourin ja Mainen lisäksi uusina osavaltioina unioniin liittyivät Monroen aikana vielä Mississippi (1817), Illinois (1818) ja Alabama (1819).
Viimeiset vuodet

Jätettyään virkansa presidenttinä vuonna 1825 Monroe palasi vaimonsa kanssa Virginiaan. Kun Monroen vaimo kuoli vuonna 1830, Monroe muutti tyttärensä kanssa New Yorkiin, jossa hän kuoli 73-vuotiaana 4. heinäkuuta 1831. Monroe on yksi vain kolmesta presidentistä, joka on kuollut Yhdysvaltain itsenäisyyspäivänä. Toiset kaksi olivat John Adams ja Thomas Jefferson.
Perintö

Liberian pääkaupunki Monrovia on nimetty Monroen mukaan.
Aiheesta muualla

James Monroe Valkoinen talo (englanniksi)
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
| n k Yhdysvaltain presidentit |
| --- | --- | --- |
 Luettelo Yhdysvaltain presidenteistä  Tietoja Yhdysvaltain presidenteistä  Valkoinen talo 
:  Washington  J. Adams  Jefferson  Madison  Monroe  J. Q. Adams  Jackson  Van Buren  W. Harrison  Tyler  Polk  Taylor  Fillmore  Pierce  Buchanan  Lincoln  A. Johnson  Grant  Hayes  Garfield  Arthur  Cleveland  B. Harrison  Cleveland  McKinley  T. Roosevelt  Taft  Wilson  Harding  Coolidge  Hoover  F. Roosevelt  Truman  Eisenhower  Kennedy  L. Johnson  Nixon  Ford  Carter  Reagan  G. H. W. Bush  Clinton  G. W. Bush  Obama  Trump  Biden  Trump 
| n k  Yhdysvaltain ulkoministerit |
| --- | --- | --- |
|  Jefferson  Randolph  Pickering  Marshall  Madison  Smith  Monroe  Adams  Clay  Van Buren  Livingston  McLane  Forsyth  Webster  Upshur  Calhoun  Buchanan  Clayton  Webster  Everett  Marcy  Cass  Black  Seward  Washburne  Fish  Evarts  Blaine  Frelinghuysen  Bayard  Blaine  Foster  Gresham  Olney  Sherman  Day  Hay  Root  Bacon  Knox  Bryan  Lansing  Colby  Hughes  Kellogg  Stimson  Hull  Stettinius  Byrnes  Marshall  Acheson  Dulles  Herter  Rusk  Rogers  Kissinger  Vance  Muskie  Haig  Shultz  Baker  Eagleburger  Christopher  Albright  Powell  Rice  Clinton  Kerry  Tillerson  Pompeo  Blinken  Rubio  |  Jefferson  Randolph  Pickering  Marshall  Madison  Smith  Monroe  Adams  Clay  Van Buren  Livingston  McLane  Forsyth  Webster  Upshur  Calhoun  Buchanan  Clayton  Webster  Everett  Marcy  Cass  Black  Seward  Washburne  Fish  Evarts  Blaine  Frelinghuysen  Bayard  Blaine  Foster  Gresham  Olney  Sherman  Day  Hay  Root  Bacon  Knox  Bryan  Lansing  Colby  Hughes  Kellogg  Stimson  Hull  Stettinius  Byrnes  Marshall  Acheson  Dulles  Herter  Rusk  Rogers  Kissinger  Vance  Muskie  Haig  Shultz  Baker  Eagleburger  Christopher  Albright  Powell  Rice  Clinton  Kerry  Tillerson  Pompeo  Blinken  Rubio  |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  US Congress 
Muut:  NARA  SNAC 2  IdRef
Tahto valtaan

Tahto valtaan (saks. der Wille zur Macht) on saksalaisen filosofin Friedrich Nietzschen luoma metafyysinen käsite. Se voidaan käsittää maailmankaikkeuden kaikkien aktiivisten prosessien takana olevana voimana.
Nietzsche loi teorian ”tahdosta valtaan” vastauksena Arthur Schopenhauerille ja Charles Darwinille. Nietzschen mielestä Schopenhauerin teoria ”tahdosta elää” (der Wille zum Leben) ei selittänyt sitä, miksi eliölajit ottivat usein tarpeettomiakin riskejä pelkän selviytymisen kustannuksella, kun taas Darwinin evoluutioteoriaa Nietzsche kritisoi pelkästä yrityksestä korvata kristinusko dogmaattisena todellisuudenkäsityksenä.
”Tahto valtaan” ei tarkoita varsinaisesti vallanhalua. Sen voi ymmärtää pikemminkin olioiden tahdoksi purkaa sisäistä voimaansa, jonka ihmiset voisivat kanavoida tuhoisien seurausten sijasta esimerkiksi taiteeseen. Varsinainen vallanhimo sekä elämisen tahto ovat seurauksia ”tahdosta valtaan”.
Andrzej Stasiuk

Andrzej Stasiuk vuonna 2009.
Andrzej Stasiuk (s. 25. syyskuuta 1960 Varsova) on puolalainen kirjailija, kirjallisuuskriitikko, esseisti ja kirjankustantaja. Hänet tunnetaan parhaiten matkakirjoistaan ja Itä-Euroopan todellisuutta kuvaavista esseistään.
Stasiukin teoksia on kutsuttu metafyysiseksi miesproosaksi. Hän kirjoittaa laitapuolen kulkijoiden elämästä Varsovan baareissa ja vankiloissa, sekä elämästä sosialistisessa Puolassa 1970- ja 1980-luvulla. Kaupunkielämän ohella Stasiuk käsittelee syrjäistä maaseutua ja kuvaa yhteiskuntajärjestelmän muutosta, köyhyyttä ja työttömyyttä.
Teosten taustana on Stasiukin monivaiheinen tausta. Hän oli puolitoista vuotta vankilassa karattuaan armeijasta. Stasiuk asuu Kaakkois-Puolan vuoristoalueella pienessä kylässä ja kirjoittaa proosan ohella kritiikkejä useisiin päivälehtiin.
Teoksia

Mury Hebronu, 1992
Wiersze miłosne i nie, 1994
Biały kruk, 1995
Opowieści galicyjskie, 1995
Przez rzekę, 1996
Dukla, 1997
Dwie sztuki o śmierci, 1998 (televisiosarja)
Jak zostałem pisarzem, 1998 (omaelämäkerrallinen, "Kuinka minusta tuli kirjailija")
Dziewięć, 1999
Moja Europa. Dwa Eseje o Europie zwanej Środkową, 2000 (yhdessä Jurij Andruchowyczin kanssa)
Tekturowy samolot, 2000
Opowieści wigilijne, 2000 (yhdessä Olga Tokarczukin ja Jerzy Pilchin kanssa).
Zima, 2001.
Jadąc do Babadag, 2004
Noc. Słowiańsko-germańska tragifarsa medyczna, 2005
Fado, 2006
Ciemny las, 2007
Dojczland, 2007
Czekając na Turka, 2009
Taksim, 2009
Dziennik pisany później, 2010
Grochów, 2012
Wschód, 2013
Teoksia > Suomennettuja teoksia

Matkalla Babadagiin
Valkoinen korppi
Bautzenin joulumarkkinat

Bautzenin joulumarkkinat on perinteinen joulunalusajan tapahtuma Bautzenissä Saksassa. Ne ovat todella vanha perinne, ensimmäinen maininta on vuodelta 1384. Markkinat järjestetään kaupungin päätorilla (Hauptmarkt), Reichenstraßella ja Viljatorilla (Kornmarkt). Markkinoilla myydään syötävää ja juotavaa, alueen perinteisiä käsityötuotteita, lasikoristeita ja leikkikaluja.
Multikloonauskohta

pUC19-kloonausvektorin multikloonauskohta ja siinä olevat restriktiokohdat.
Multikloonauskohta eli MCS eli polylinkkeri (engl. Multiple cloning site) on lyhyt alue DNA:ssa, joka sisältää useita restriktiokohtia eli spesifejä emäsjärjestyksiä, joiden kohdalta DNA:ta pilkkovat restriktioentsyymit voivat katkaista DNA-juosteet. Multikloonauskohdat ovat vektoriplasmidien ominaispiirre. MCS:n restriktiokohdat ovat tyypillisesti uniikkeja ja esiintyvät vain kerran koko plasmidissa. Ne mahdollistavat DNA:n lisäämisen restriktiokohtaan. Multikloonauskohtia on esimerkiksi kloonausvektoreissa, joiden avulla vektorin sisältämää DNA:ta voidaan kloonata, ja ilmentämisvektoreissa, joita käytetään proteiinien tekoon. Ilmentämisvektoreissa MCS sijaitsee promoottorin vieressä.
Käännös suomeksi
Stephensonin Rocket-veturi

Rocketin piirustus
Rocket Lontoon Tieteen museossa (Science Museum). Huomaa, että tässä mallissa on pyöriä vetävä sylinteri lähempänä vaakatasoa, johon se muutettiin 1830.
Stephensonin Rocket-veturi tai The Rocket ("Raketti") oli 1829 rakennettu höyryveturi, joka voitti veturien Rainhill-kilpailussa. Kilpailun tarkoitus oli valita veturi ensimmäiselle kaupunkien väliselle rautatielle, joka rakennettiin Manchesterin ja Liverpoolin välille 1830 niin henkilö- kuin tavaraliikennettä varten. Tästä kilpailusta alkoi rautateiden valtava kasvu 1800-luvulla.
Isä George Stephenson ja poika Robert Stephenson tekivät elämässään useita vetureita ja rautateitä. Aikaisemmin 1825 he olivat rakentaneet maailman ensimmäisen julkisen rautatien Stocktonin ja Darlingtonin välille (Stockton and Darlington Railway) paikallisen sijoittajan rahoittamana. Ensimmäisen höyrykonevetoisen tavararadan oli rakentanut Richard Trevithick 1804 (kts. Pen-y-Darren (veturi)).
Rainhill-kilpailun taustalla oli kaupungin johtajien epäluulo silloin tarjolla olleita vetureita kohtaan, koska nämä olivat hitaita ja kuluttivat paljon puuta. Kilpailu herätti paljon julkisuutta. Palkintona oli 500 puntaa ja sopimus veturien toimituksesta. Kilpailun säännöissä oli määritelty veturin enimmäispaino ja pääominaisuudet. Veturit ajoivat 56 kilometrin matkan kuormattuna ja ilman kuormaa. Samalla mitattiin käytetty aika ja polttoaineen kulutus. Rocket ei ollut kilpailun nopein veturi, mutta selvisi ehjänä perille. Rocketin keskinopeus kolme kertaa veturia suuremman painon kanssa oli 20 km/h ja yhdellä matkustajavaunulla matkustajineen 38,5 km/h.
Rocket oli teknisiltä ominaisuuksiltaan paljon edellä aikaisempia vetureita ja muodosti höyryveturin perusmallin. Sen kattila oli moniputkinen, jolloin lämmönsiirron pinta-ala oli suurempi. Painoa säästävä ratkaisu oli suoraan vetävään pyörään kytketty sylinteri. Veturiin oli liitetty erillinen tenderi eli vaunu vedelle ja polttoaineelle. Lisäksi siinä oli käytössä putki, joka puhalsi höyryä savupiipun juuresta, jolloin venturi-ilmiön avulla saatiin aikaan alipaine ja parempi veto tulipesään. Veturien koko ja teho kasvoivat ajan mittaan, mutta perusratkaisut pysyivät liki samoina koko höyryveturikauden ajan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stephensonin Rocket-veturi Wikimedia Commonsissa
Arabitasavaltojen liitto

Arabitasavaltojen liitto (arab. اتحاد الجمهوريات العربية‎, Ittiḥād al-Jumhūriyyāt al-‘Arabiyya) oli Muammar Gaddafin epäonnistunut tavoite yhdistää Libyan, Egyptin ja Syyrian arabitasavallat yhdistyneen arabivaltion luomiseksi. Vaikka kaikki valtiot hyväksyivät yhdistymisen 1. syyskuuta 1971 järjestetyn äänestyksen jälkeen, ne eivät päässeet yhteisymmärrykseen kaikista yhdistymisen ehdoista. Liitto oli olemassa 19. marraskuuta 1977 astilähde?.
Historia

Vuonna 1969 arabinationalistit nousivat valtaan Libyassa, ja Egyptin presidentti Gamal Abdel Nasserin ideologinen vaikutus Libyan hallinnossa oli selkeä. Gaddafi kannatti panarabistisia ajatuksia ja ilmaisi tarpeen yhdistyneelle arabivaltiolle Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässälähde?.
Kaikissa kolmessa maassa pidettiin yhdistymisestä äänestys samanaikaisesti 1. syyskuuta 1971. Egyptissä sitä kannatti äänestäjistä 99,96 %, Libyassa 98,6 % ja Syyriassa 96,4 %.
Pinsiö

Pinsiön puukirkko.
Pinsiö on kylä Nokian, Hämeenkyrön ja Ylöjärven alueella. Maantieteellisinä rajoina ovat Pinsiön harju, Seinävuoren ja Kaitajärven maasto, Hopeatie ja Kivikesku. Pinsiö valittiin vuonna 2014 vuoden kyläksi Pirkanmaalla. Pinsiössä on kirkko, jonka kyläläiset rakensivat itse, ja se vihittiin käyttöön 4. joulukuuta 1950. Lokakuussa 2000 kirkossa sattui tulipalo, joka sai alkunsa sähkölaitteista. Tulipalon vuoksi kirkon 50-vuotisjuhla jouduttiin siirtämään.
Historiaa

Pinsiö-sana juontuu todennäköisesti vironkielisestä sanasta pinsu, joka tarkoittaa kylmää, karua ja köyhää paikkaa. Sellainen paikka Pinsiö ei enää ole, sillä 400 hehtaaria suota on muutettu viljelymaaksi. Vanhimmat kalamajat ovat tutkitusti 1500-luvulta, mutta asutus on alkanut luultavimmin vasta 1700-luvulla.
Asevelikylä

| Asevelikylä> Vapenbrödrabyn |
| --- | --- |
 Taloja Asevelikylässä.
 Kaupungin kartta, jossa Asevelikylä korostettuna.  Vaasan alueellinen jako
Kaupunki:  Vaasa
Suuralue:  Huutoniemen suuralue
Kaupunginosa nro:  23
Väkiluku:  1 192 (1.1.2015)
Postinumero(t):  65300
Lähialueet:  Purola, Klemettilä, Huutoniemi, Kotiranta, Metsäkallio
Asevelikylä (ruots. Vapenbrödrabyn) on osa-alue Vaasassa, joka muodostaa yhdessä Purolan kanssa Vaasan 23. kaupunginosan. Alue sai alkunsa, kun kaupunki etsi rintamalta palaaville miehille sopivaa paikkaa perustaa oma koti. Vaasan kaupungintalolla pidettiin Akseli Rodénin johdolla kokous, jossa perustettiin yhdistys Vaasan rakentajat ry, jonka tehtävänä oli rintamalta palanneiden asuttamisessa auttaminen. Yhdistyksen perustamispäivä oli 5. kesäkuuta 1946.
Myöhemmin, kun suurin osa taloista oli saatu valmiiksi, Vaasan rakentajat ry muutti nimensä vuonna 1951 Jukolan rakentajat ry:ksi, koska Kiemuratietä lukuun ottamatta teiden nimet Asevelikylässä tulevat Aleksis Kiven teoksesta Seitsemän veljestä (1870). Yhdistys keskittyi alueelle muuttaneiden asukkaiden auttamiseen ja neuvomiseen. Viimeiset alueen talot valmistuivat vuoteen 1956 mennessä. Asevelikylä valittiin vuoden kaupunginosaksi vuonna 2012.
Vaasan kaupunginhallinnon tilastoalueista Asevelikylä kuuluu Huutoniemen suuralueeseen. Vuonna 2013 Asevelikylän alueella oli 1 131 asukasta.
Asevelikylän koulu lakkautettiin keväällä 2016.
Kuvia Asevelikylästä

Edvininpolun taideteoksia
Rauhansilta Jukolanpuistossa
The Illinois

Taiteilijan näkemys The Illinois -pilvenpiirtäjästä.
The Illinois on yhdysvaltalaisarkkitehti Frank Lloyd Wrightin toteutumaton suunnitelma yli 1 600-metrisen, sekakäyttöön tarkoitetun pilvenpiirtäjän rakentamisesta. Se sisältäisi kaikkiaan 528 kerrosta ja rakennettaisiin Chicagoon Yhdysvaltoihin.
Viiankiaapa

Viiankiaapa
Viiankiaapa on suuri suojeltu suoalue Sodankylässä Lapissa. Alueen pinta-ala on noin 66 neliökilometriä, ja se muodostaa Natura 2000 -hankkeen mukaisen luonnonsuojelualueen. Viiankiaavan alla on Sakatin malmiesiintymä, johon AA Sakatti Mining Oy suunnittelee kaivosta.
Luonto

Viiankiaavan aapasuoalueesta yli puolet on avoimia nevoja ja vajaa neljännes puustoisia korpia ja rämeitä. Lisäksi alueella on lettoja, keidassoita, järviä ja lampia.
Viiankiaavan soidensuojelualue perustettiin vuonna 1988. Se kuuluu myös Natura 2000 -verkostoon koodilla FI1301706. Alueella on havaittu kymmeniä uhanalaisia tai silmälläpidettäviä kasvi- ja lintulajeja.
Retkeilypalvelut

Viiankiaavalla on kaksi luontopolkua, jotka kulkevat pitkospuita pitkin. Kersilön kylän lähellä Viiankiaavan pohjoisosassa kulkee 4,3 kilometrin rengasmainen luontopolku. Siurunmaan kylän lähellä suoalueen eteläosassa on 1,7 kilometrin yhdensuuntainen luontopolku. Alueella on retkeilijöille tarkoitettu Viiankijärven kota, kuivakäymälä ja liiteri sekä lintutorni ja laavu. Viiankiaavan halki kulkee moottorikelkkailureitti.
Kaivossuunnitelma

Suuri kansainvälinen kaivosyhtiö Anglo American löysi Viiankiaavan alta 350–1250 metrin syvyydestä rikkaan malmiesiintymän vuonna 2009. Anglo Americanin tytäryhtiö AA Sakatti Mining Oy suunnittelee suon alle kaivosta, jonka päätuotteet olisivat nikkeli ja kupari. Kaivos tuottaisi myös platinaa, palladiumia, kobolttia, kultaa ja hopeaa. Kaivoksen rikastamo rakennettaisiin suojelualueen ulkopuolelle, ja siitä malmiesiintymään rakennettaisiin viiden kilometrin mittainen tunneli. Kaivosyhtiön mukaan kaivos voisi olla tuotannossa 2020-luvun lopulla.
Luonnonsuojelijat vastustavat kaivoshanketta. Heidän mukaansa veden vuotaminen suolta kaivostunneleihin vahingoittaisi alueen luontoa. Kaivosyhtiön mukaan vesivuodot voidaan estää tukkimalla kallionrakoja kivestä ja sementistä sekoitettavalla pastalla.