stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Karoliina Kestin katoamistapaus
Tapahtumien kulku > Katoaminen

Karoliina Kesti vietti iltaa kolmen tuntemansa pojan kanssa Tampereen Villilässä lauantain ja sunnuntain välisenä yönä 30.–31. heinäkuuta 2011. 16- ja 17-vuotiaiden poikien mukaan joukko nautti alkoholia. Kesti lähti aamuyöllä ajamaan skootterilla kohti Lentävänniemessä sijaitsevaa kotiaan. Myöhemmin samana yönä lehdenjakaja löysi Kestin kaatuneen skootterin erään talon pihasta. Kestin vanhemmat tekivät samana päivänä poliisille katoamisilmoituksen. Poliisi oletti aluksi, että Kesti oli eksynyt oudolla seudulla, suistunut mutkassa tieltä ja lähtenyt harhailemaan. Skootterin löytöpaikalta on Likolammin rantaan alle sata metriä.
Tapahtumien kulku > Etsintä

Skootterin säilytyslaukusta löytyi Kestin käsilaukku ja avaimet, mutta hänen matkapuhelintaan ei tuolloin löydetty. Ensimmäisessä poliisin puhuttelussa Kestin ystävät kertoivat, että yksi heistä ajoi Kestin kanssa skootterilla alkumatkan. Pian selvisi, että Kesti olikin lähtenyt matkaan yksin. Poikia ei rangaistu valehtelemisesta, koska tuossa vaiheessa heitä oli vain puhutettu. Tutkinnanjohtajan mukaan kyse ei ollut virallisesta kuulustelusta.
Poliisi tiedotti 21. elokuuta, että silminnäkijän mukaan Nokiantien linja-autopysäkillä oli ollut henkilöauto pysähtyneenä Kestin katoamisyönä. Autossa oli ollut kuljettaja ja auton edessä kaksi miestä ja skootteri, jonka päällä oli tyttö. Epäilyt kohdistuivat miehiin. Poliisi piti varteenotettavana, että skootterin päällä olisi istunut Kesti. Linja-autopysäkin lähistöllä aloitettiin vapaaehtoisen pelastuspalvelun avustuksella maastoetsinnät. 22. elokuuta poliisi tiedotti tutkivansa tappoa. Maastoetsintä keskeytettiin keskiviikkona 24. elokuuta. Myöhemmin ilmeni, että autohavainto ei liittynyt ajallisesti Kestin katoamiseen.
Heti aluksi poliisi etsi Kestiä Likolammenkadun läheisestä metsiköstä. Poliisi pyysi rajavartiolaitokselta apua vesialueiden etsintään. Suomenlahden merivartiostolla oli vedenalaiseen etsintään sopivaa kalustoa ja sukeltajia sekä poliisikoiria. Sukeltajat löysivät Likolammista 26. elokuuta ruskean tenniskengän. Kun jalkinetta näytettiin Kestin seurassa katoamisiltana olleille pojille ja Karoliinan omaisille, he eivät tuolloin tunnistaneet sitä. Kun Kesti myöhemmin löydettiin lammesta, hänellä oli jalassaan ruskean tenniskenkäparin toinen kenkä. Kenkää ei ollut näytetty Kestin isosiskolle, joka sanoi Kadonneet Suomi -tv-ohjelmassa vuonna 2022, että hän olisi pystynyt tunnistamaan sen.
Seuraava suuri maastoetsintä alkoi sunnuntaina 4. syyskuuta, jolloin etsintäalueina olivat Tesomajärven ympäristö ja Myllypuron alue. Etsinnät laajenivat myös Pyhäjärven ja Vihnusjärven ympäristöihin.
Tapahtumien kulku > Löytyminen

7. syyskuuta paikallinen asukas teki ilmoituksen Likolammissa kelluvasta ruumiista. Myöhemmin poliisi vahvisti ruumiin olevan Karoliina Kesti. Ruumiista ei löytynyt ulkoisia väkivallan merkkejä ja poliisin mukaan rikoksen mahdollisuus oli erittäin pieni. Tutkinnanjohtajan mukaan mikään ei myöskään viitannut Kestin itsetuhoisuuteen. Ranta on höttöinen ja siinä on vaikea liikkua tai päästä ylös. Kesti oli lampeen jouduttuaan hukkunut ja uponnut mutapohjaisen lammen pohjamutiin. Huonojen etsintäolosuhteiden vuoksi ruumista ei löydetty lammesta heti. Näkyvyys pohjaltaan pehmeässä ja liejuisessa Likolammissa on huono. Lisäksi kylmävetisen lammen veden alhainen lämpötila oli syy siihen, miksi ruumis ei noussut pintaan aiemmin. Kestin matkapuhelin löytyi 16. syyskuuta 2011 Likolammin rannasta.
Poliisi sai tapauksen tutkinnan päätökseen helmikuussa 2012 ja tutkinnassa kävi ilmi, että asiaan ei liity rikosta. Kuolemansyyksi varmistui hukkuminen ja että Kesti hukkui juuri Likolammiin. Varmuudella ei ole tietoa, miksi tai miten Kesti päätyi skootterinsa luota Likolampeen. Kuitenkaan ei ollut viitteitä siitä, että joku ulkopuolinen olisi ollut osallisena hukkumiseen.
Julkisuus

Katoamistapaus oli viikkojen ajan paljon esillä mediassa.  Kestin katoaminen herätti julkisuudessa runsaasti keskustelua, joka ei ollut aina Karoliinan omaisia kunnioittavaa. Vapaaehtoiset auttoivat etsinnässä ja Vapaaehtoisen pelastuspalvelun kursseille osallistui runsaasti ihmisiä. Yhteisöpalvelu Facebookiin perustetut katoamiseen liittyvät ryhmät saivat tuhansia jäseniä.
Kaksi yksityistä rakennusalan liikettä lupasivat Aamulehden välityksellä ratkaisevan vihjeen antajalle palkkion: toinen 10 000 euroa ja toinen tuhat euroa. Alibi-lehti lupasi maksaa 12 000 euron palkkion ratkaisevasta vihjeestä. Poliisi ilmoitti suhtautuvansa palkkioihin periaatteessa myönteisesti, mutta ei halunnut osallistua niiden jakamiseen. Kestin löydyttyä rakennusliikkeet eivät maksaneet palkkiota, koska kuolemaan ei liittynyt rikosta. Alibi kieltäytyi maksamasta, koska vihje ei tullut lehden kautta.
Poliisia arvosteltiin, koska rikostutkinta aloitettiin vasta kolme viikkoa katoamisen jälkeen. Sisäministeri Päivi Räsänen kertoi poliisin toimineen asiallisesti.
Helsingin yliopiston mediatutkija Kaarina Nikusen mukaan tiedotusvälineiden toiminta tuli kyseenalaistaa Kestin tapauksessa. Hänen mielestään uutisointia olisi pitänyt hillitä, mutta toisaalta viestimet auttoivat poliisia etsinnöissä. Suomen psykologiliiton puheenjohtajan Tuomo Tikkasen mukaan Kestin katoaminen kiinnosti, koska se oli inhimillinen kauhukuva siitä, miten lapselle tapahtuu jotain pahaa. Rikosuutisoinnista väitöskirjansa tehneen  Mirka Smolej'n mukaan media seuraa usein ylimitoitetusti tapauksia joissa kadonnut on nuori, vaalea ja kaunis tyttö verrattuna arkisempiin tapauksiin joissa on kadonnut vaikkapa täysi-ikäinen mies. Viestinnän tutkimuksessa ilmiöön viitataan nimellä kadonneen valkoisen naisen syndrooma. Karoliina Kestin tapauksessa nostetta lisäsi myös se, että tapaus kosketti monia ja etsintöihin osallistui runsaasti paikallisia.
Kestin muistoksi järjestettiin rukous- ja muistohetki Lielahden kirkossa Tampereella 8. syyskuuta. Ihmiset veivät Kestin löytöpaikalle kymmenkunta muistokynttilää. Kestin äiti kiitti Aamulehdessä tytärtään etsineitä vapaaehtoisia, joita oli useita satoja.
Katoamistapausta käsiteltiin vuonna 2022 Discoveryn Kadonneet Suomi -ohjelmassa.
Aiheesta muualla

Karoliina Kestiin liittyvät poliisin tiedotteet
Likolammi
Caractors

Valokuva Caractors-asiakirjasta.
Caractors (englantia, po. Characters, suom. kirjaimet, kirjoitusmerkit) on 1800-luvun Yhdysvalloista peräisin oleva käsikirjoitus, jolla oli tärkeä osa myöhempien aikojen pyhien liikkeen historiassa ja Mormonin kirjan synnyssä. Siihen on piirretty muista lähteistä tuntemattomia kirjoitusmerkkejä, joiden mormonit uskovat olevan ”uudistettua egyptiä”.
Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon perustaja Joseph Smith kertoi löytäneensä kultaisia levyjä, joihin oli kaiverrettu Amerikan muinaisten asukkaiden historia. Vuonna 1828 Smith kopioi osan kirjoitusmerkeistä paperille ja lähetti työtoverinsa Martin Harrisin näyttämään niitä professori Charles Anthonille. Smithin mukaan Anthon vahvisti kirjoitusmerkit aidoiksi, kun taas Anthon itse kertoi havainneensa merkit väärennöksiksi ja epäili Harrisin joutuneen petkuttajien uhriksi. Joka tapauksessa Harris palasi matkaltaan Smithin profeetallisesta kutsumuksesta vakuuttuneena.
Caractors-asiakirjaa säilytetään Kristuksen yhteisön arkistossa. Sen uskottiin pitkään olevan sama paperi, jota Harris näytti Anthonille. Nykyään pidetään kuitenkin todennäköisempänä, että kyseessä on John Whitmerin vuonna 1829 tekemä kopio. Alkuperäinen käsikirjoitus lienee hävinnyt.
Käsikirjoituksen vaiheet > Tausta

Newyorkilainen maalaismies Joseph Smith väitti enkelin avustamana saaneensa syyskuussa 1827 haltuunsa Kumoran kukkulaan haudatut kultalevyt, joihin oli kaiverrettu ”ikuisen evankeliumin täyteys” ja Amerikan muinaisten asukkaiden historia. Kirjoitusmerkit olivat ”uudistettua egyptiä”, mutta Smith sai kyvyn kääntää ne englanniksi. Paikallinen maanviljelijä Martin Harris kiinnostui hankkeesta ja sai Smithin luona vieraillessaan kuulla, että enkeli oli määrännyt hänet auttamaan käännöstyössä. Näin sai alkunsa teos, joka tuli tunnetuksi Mormonin kirjana.
Lucy Mack Smithin mukaan Joseph Smithillä oli aluksi vaikeuksia löytää oikea käännösmenetelmä. Vaimonsa Emman avustuksella hän kopioi kirjoitusmerkkejä paperille ja käänsi joitakin niistä. Martin Harris saapui helmikuussa 1828 Smithien luokse Harmonyyn. Smith antoi hänelle paperin, johon oli kopioitu kultalevyjen kirjoitusmerkkejä, ja lähetti hänet näyttämään sitä itärannikon oppineille. Tarkoitus oli ilmeisesti varmistua käännöksen oikeellisuudesta. Lucy Smithin mukaan asiasta oli sovittu jo ennen Harrisin saapumista. Smithin 1832 kirjoitettu selonteko kertoo, että Herra ilmestyi Harrisille ja kehotti häntä menemään kirjoitusmerkkien kanssa New Yorkin kaupunkiin.
New Yorkissa Harris näytti paperia Columbian yliopiston muinaisten kielten professorille Charles Anthonille ja luonnontieteilijä Samuel L. Mitchellille. Matkan kulusta on ristiriitaista tietoa, ja on epäselvää, kumman Harris tapasi ensiksi. Joka tapauksessa Harris palasi matkaltaan Smithin profeetallisesta kutsumuksesta vakuuttuneena. Huhtikuussa 1928 Harris palasi Harmonyyn, ja seuraavien kahden kuukauden aikana hän kirjoitti Smithin sanelusta yli sata sivua tekstiä.
Käsikirjoituksen vaiheet > Joseph Smithin selonteko

Joseph Smithin selonteko nuoruudestaan ja Mormonin kirjan syntyvaiheista on kanonisoitu Kallisarvoiseen helmeen. Se valmistui vuoden 1839 tienoilla ja julkaistiin 1842.
Smith kertoo Harrisin näyttäneen käännetyt kirjoitusmerkit sekä niiden käännöksen professori Anthonille, joka totesi käännöksen oikeaksi. Sitten Harris näytti vielä kääntämättömät merkit, jotka Anthon tunnisti egyptiläisiksi, kaldealaisiksi, assyrialaisiksi ja arabialaisiksi. Anthon kirjoitti todistuksen, jossa hän vakuutti kirjoitusmerkkien olevan aitoja ja niiden käännöksen ”oikeampi kuin mikään, mitä hän oli aikaisemmin nähnyt käännetyn egyptistä”. Harris teki jo lähtöä, kun Anthon kysyi, kuinka kultalevyt olivat löytyneet. Kun Harris vastasi enkelin ilmoittaneen niiden kätköpaikan, Anthon pyysi todistuksen takaisin, repi sen ja ”sanoi, ettei nykyisin ole mitään sellaista kuin enkelien palvelus”. Anthon kehotti Harrisia tuomaan todistuksen hänelle käännettäväksi, jolloin Harris kertoi, että osa levyistä oli sinetöity eikä hänellä ollut lupaa tuoda niitä. Anthon vastasi tähän: ”En voi lukea sinetöityä kirjaa.” Seuraavaksi Harris kävi professori Mitchellin luona, joka myös vahvisti kirjoitusmerkit ja käännöksen oikeaksi.
Mormonien mukaan Anthonin vastaus täytti Jesajan kirjan (29:11–12) profetian: ”Jokainen profeetan näky on teille kuin sinetöity kirjakäärö. Jos se ojennetaan lukutaitoiselle ja sanotaan: ’Lue tämä’, hän vastaa: ’En voi, kun se on suljettu ja sinetöity.’” Tapausta käsitellään myös Mormonin kirjassa, 2. Nefin kirjan jakeissa 27:6–24.
Käsikirjoituksen vaiheet > Charles Anthonin selonteko

Anthon kuvaili tapausta vuosina 1834, 1841 ja 1844 kirjoittamissaan kirjeissä. Vuoden 1834 kirjeessä Anthon kertoo:
»Koko tarina siitä, että olisin julistanut mormonilaiset kaiverrukset ”uudistetuiksi egyptiläisiksi hieroglyfeiksi” on täydellisen väärä. Jokunen vuosi sitten eräs rehellinen ja ilmeisesti yksinkertainen maanviljelijä saapui luokseni mukanaan tri. Mitchellin lähettämä viesti – – jossa pyydettiin minua kääntämään, jos mahdollista, paperi, joka maanviljelijän oli määrä antaa minulle, ja jonka tri. Mitchell myönsi olleensa kyvytön kääntämään. Paperia tutkiessani tulin pian siihen tulokseen, että kyse oli pelkästä kepposesta, ehkäpä huijauksesta.»
Paperin sisältöä Anthon kuvailee ”harakanvarpaiksi”, jotka oli järjestetty pystyriveihin. Anthon arvelee, että niiden kirjoittajalla oli hallussaan kirja, jossa kuvaillaan erilaisia kirjoitusjärjestelmiä, sillä paperissa oli ”kreikkalaisia ja heprealaisia kirjaimia, ristejä ja koristuksia, roomalaisia kirjaimia ylösalaisin tai sivuttain”. Paperin lopussa oli oudoin merkein koristeltu ympyrä, jota Anthon arveli kömpelöksi kopioksi ”meksikolaisesta kalenterista”. Anthon sanoo kalenterin olleen käsikirjoituksen ”lopussa”, joten luultavasti se oli paperin oikeassa alalaidassa. Kuultuaan, että Harrisia oli pyydetty antamaan rahaa ”kultaisen kirjan” julkaisemiseen ja että tämä harkitsi maatilansa myymistä, Anthon päätteli Harrisin joutuneen petkuttajien uhriksi ja varoitti tätä. Harris pyysi sitten kirjallista todistusta, mistä Anthon ”tietysti” kieltäytyi.
Vuoden 1841 kirjeessään Anthon toisaalta kertoo kirjoittaneensa kirjallisen todistuksen ”empimättä hetkeäkään” tarkoituksenaan paljastaa meneillään oleva petos. Todistuksessaan Anthon vakuutti, että kirjoitusmerkit olivat muunnelmia todellisista kirjoitusjärjestelmistä eikä niillä ollut mitään merkitystä. Jos Anthon todella kirjoitti tällaisen todistuksen, Harrisin ei tiedetä koskaan näyttäneen sitä muille. Kirjeessään Anthon mainitsee paperin lopussa olleen ”meksikolaisen eläinradan”. Lisäksi hän mainitsee ”puolikuut, tähdet ja muut luonnonkappaleet”. Anthon päättää toisen kirjeensä toiveeseen, että hänen todistuksensa saisi jotkut mormonit hylkäämään uskonsa.
Vuoden 1844 kirjeessään Anthon kertoo jälleen huomanneensa heti, että ”koko kirjoitus oli pelkkää roskaa”, ja varoittaneensa Harrisia tämän omaisuutta tavoitelleista huijareista. Hän myös kiisti luvanneensa kääntää ”kyseisen kirjoituksen” ja totesi, ettei olisi edes osannut siihen tarvittavia kieliä. Harrisin esittämä teksti oli hänen mukaansa joka tapauksessa siansaksaa. Tekstissä on joitakin eroavaisuuksia verrattuna aiempiin. Anthon kertoo Mitchellin yksinkertaisesti neuvoneen Harrisin hänen luokseen, ja kehotus kääntämiseen tuli Harrisilta, ei Mitchelliltä. Myös kuvaus paperin sisällöstä on hieman erilainen: ”yksi tai kaksi rinnakkaista pystyriviä”, joihin oli aseteltu ”karkeita jäljitelmiä heprealaisista ja kreikkalaisista kirjoitusmerkeistä” sekä ”moninaisia hahmotelmia auringosta, kuusta, tähdistä jne.”
Aitous

Kristuksen yhteisön arkistoissa säilytetään Caractors-nimellä tunnettua käsikirjoitusta. Paperin tiedetään olleen ensin David Whitmerin ja sitten hänen jälkeläistensä omistuksessa vuoteen 1903, jolloin se ja Mormonin kirjan painajan käsikirjoitus myytiin Uudelleenorganisoidulle myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkolle.
Caractors-käsikirjoitukseen on piirretty seitsemän vaakariviä kirjoitusmerkkejä. Ei tiedetä, onko kyseessä Harrisin Anthonille näyttämä paperi vai kopio. Merkit ovat joka tapauksessa lähes varmuudella samoja kuin ne, joita Smith piirsi Harrisille antamaansa paperiin, sillä samankaltaisia merkkejä on MAP-kirkon loppuvuodesta 1844 julkaisemissa lentolehtisissä ja sanomalehdissä. Caractors ei vastaa Anthonin kuvausta alkuperäisestä asiakirjasta, sillä Anthonin mukaan kirjoitusmerkit oli järjestetty pysty- eikä vaakariveihin. On tosin mahdollista, että hän piti paperia väärässä asennossa. Caractors-käsikirjoituksessa ei myöskään ole Anthonin mainitsemaa ”meksikolaista kalenteria”. 2010-luvulla tehty käsialatutkimus viittaa siihen, että Caractors on John Whitmerin 1829 tekemä kopio.
Vuonna 1980 löytynyt käsikirjoitus vastaa tarkasti Anthonin kuvausta, ja sen uskottiin olevan alkuperäinen Joseph Smithin tekemä käsikirjoitus. Vuonna 1987 kävi kuitenkin ilmi, että Mark Hofmann oli väärentänyt sen.
Käsikirjoituksen kieli

Kolme egyptologia antoi vuonna 1956 lausunnon Caractors-asiakirjasta. Alan Gardiner totesi, ettei nähnyt minkäänlaista yhtäläisyyttä ”yhteenkään egyptiläiseen kirjoitusjärjestelmään”. William C. Hayes arveli, että kyseessä saattaisi olla epätarkka kopio hieraattisesta kirjoituksesta, ja katsoi kirjoitusmerkkien muistuttavan pintapuolisesti lukuisia muinaisia ja nykyaikaisia kirjoitusjärjestelmiä. Hayesin mukaan tekstissä on merkkejä, jotka muistuttivat hieraattisia numeroja, ja ”pienellä mielikuvituksella käsikirjoituksen alun voisi tulkita päiväykseksi”. John A. Wilsonin mukaan kyseessä ei ole mikään tunnettu egyptiläinen kirjoitusjärjestelmä: ei hieroglyfinen, hieraattinen, demoottinen eikä koptilainen. Wilson huomautti, että Mormonin kirjan mukaan kirjoitusmerkkejä kutsuttiin ”uudistetuiksi egyptiläisiksi, koska ne ovat meillä periytyneet ja muuttuneet” (Mormon 9:32), eikä niitä siksi voi tarkastella tieteellisen egyptologian asiayhteydessä.
Jotkut mormonit ovat yrittäneet kääntää Caractors-asiakirjaa. Osa kääntäjistä on tukeutunut yliluonnolliseen innoitukseen, kun taas toiset ovat vertailleet merkkejä muinaisen Lähi-idän ja Mesoamerikan kirjoitusjärjestelmiin. Historiantutkija Steven L. Shieldsin (2021) mukaan ”uudistettua egyptiä” ei liene koskaan ollut olemassa, ja uskottavin selitys Smithin kirjoitusmerkeille löytyy 1820-luvun egyptomaniasta. Niinpä Caractors-käsikirjoituksen kääntäminenkään ei liene mahdollista.
Mark Hofmannin väärentämä ”alkuperäinen” käsikirjoitus.
Anna (lehti)

| Anna |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  aikakauslehti
Aihealue:  Muoti, kauneus, terveys, liikunta , sisustus,  kulttuuri
Kustantaja:  Otavamedia
Julkaisija:  Otavamedia
Levikki:  89 141 (2014)
Perustettu:  1963
Päätoimittaja:  Emma Koivula
Sitoutuneisuus:  sitoutumaton
Kotikunta:  Helsinki
Kotimaa:  Suomi
Sivukoko:  230 × 297 mm
Ilmestymistiheys:  49 kertaa vuodessa, 4 kaksoisnumeroa
Kieli:  suomi
Aiheesta muualla
Kotisivu
Anna on Otavamedian julkaisema 49 kertaa (sisältää 4 kaksoisnumeroa) vuodessa ilmestyvä suomalainen naistenlehti. Lehti käsittelee muotia, kauneutta, liikuntaa, sisustusta, terveyttä ja kulttuuria sekä henkilökuvia.
Lehteä on ilmestynyt vuodesta 1963 lähtien, ja sen päätoimittaja on Emma Koivula.
Historia

Kirsti Lyytikäinen aloitti toimittajana Yhtyneiden Kuvalehtien Seura-lehdessä vuonna 1951. Hän avioitui 1950-luvun puolivälissä kilpailevan kustantajan pojan Olli Lyytikäisen kanssa, joka oli perustamassa vuonna 1963 uutta naistenlehteä nimeltä Anna. Kirsti Lyytikäinen siirtyi aviomiehensä yhtiöön Annan päätoimittajaksi. Kilpailijat Yhtyneet Kuvalehdet ja Kustannusliike Apulehti solmivat yhteistyösopimuksen ja perustavat kustannusyhtiön A-lehdet. Vuonna 1971 Anna-lehti siirtyi Yhtyneiden Kuvalehtien ja Kustannusliike Apulehden perustamalle A-lehdille. A-lehden sopimus purettiin vuonna 1980. Anna siirtyi kokonaan Yhtyneille Kuvalehdille (nykyinen Otavamedia).
Verkkosivusto

Anna.fi-sivusto koostuu muodista, kauneudesta, terveydestä ja hyvinvoinnista sekä uutisista, keskustelupalstasta ja blogeista. Anna on saatavana ja luettavissa myös digilehtenä.
Päätoimittajia

Kirsti Lyytikäinen 1963–1977
Anja Tuomi 1977–1979
Sonja Tanttu 1979–1988
Riitta Tulonen 1988–
Aiheesta muualla

Anna-lehden kotisivu
Ktesifon (puhuja)

| Ktesifon Ateenalainen> Κτησιφῶν ὁ Ἀθηναῖος.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 300-luku eaa. Anaflystos, Attika
Ammatti:  reettori
Kirjailija
Aikakausi:  klassinen kausi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ktesifon Ateenalainen (m.kreik. Κτησιφῶν ὁ Ἀθηναῖος, Ktēsifōn ho Athēnaios, lat. Ctesiphon Atheniensis; toimi ainakin 336–330 eaa.) oli antiikin kreikkalainen puhuja, joka oli kotoisin Attikan Anaflystoksen demoksesta.
Ktesifon oli Leostheneen poika. Aiskhines syytti häntä eräässä puheessaan siitä, että hän oli ehdottanut Demostheneelle kunniaseppelettä. Ktesifonin ehdotus kunniaseppeleestä ajoittuu vuoteen 336 eaa. ja oikeudenkäynti, johon Aiskhineen syytöspuhe liittyy, vuoteen 330 eaa.
Tätä Ktesifonia ei tule sekoittaa antiikin muihin Ktesifon Ateenalainen -nimisiin henkilöihin.
Mediasoitin

LaCie LaCinema PlayHD mediasoitin
Mediasoitin, mediatoistin tai multimediakiintolevy on laite, jolla voidaan toistaa digitaalisesti tallennettua musiikkia,  videoita tai valokuvia television ja stereoiden kautta. Laite voi toistaa median joko suoraan verkosta, tai laitteen omalta tallennusmedialta.
Toimintaperiaate

Soitin kytketään järjestelmään joko langallisesti Ethernet, USB- tai FireWire-liitäntää käyttämällä, tai langattomasti WLANin tai Bluetoothin yli. Ohjelmat voidaan toistaa esimerkiksi DLNAn avulla. Osa laitteista sisältää kiintolevyn, jolloin multimediatiedostot voidaan ladata tietokoneelta, jossa levy näkyy kiintolevyasemana kuten mikä tahansa muukin ulkoinen kiintolevy. Jos kiintolevyä ei ole, tiedostot toistetaan soittimeen kytketystä ulkoisesta kiintolevystä tai muusta USB-massamuistista. Joissain malleissa laitteeseen on integroitu audiotehovahvistin ja musiikkikäyttöön tarkoitetut laitteet saattavat itsenäisesti osata toistaa Internet radioasemien ohjelmia.
Soitinta käytetään kaukosäätimen välityksellä, kuten muitakin useimpia viihde-elektroniikkalaitteita. Soittimen käynnistyttyä mallista riippuen soittimen omaa valikkoa tai kiintolevyn kansioita selaillen toistetaan haluttu tiedosto. Yleensä soitin tukee kappaleita (eng. chapters) videon toistossa, joiden avulla tietyn kohtauksen / kohdan etsiminen videosta on helppoa. Kuten optisissa elokuvalevyissä, useat ääniraidat sekä tekstitykset tiedostossa ovat mahdollisia, ja ne valitaan soittimesta. Kappaleet, ääniraidat sekä tekstitykset "muxataan" esim. matroska kääreeseen. Yleensä soitin tukee resoluutiota 1080p tarkkuuteen asti.
Liitännät

Audiokäyttöön tehdyissä laitteissa on vähintään linjatasoinen RCA-liitin vahvistimeen ja yleensä myös optinen digitaalinen liitäntä.
Multimediasoittimessa on lisäksi yleensä vähintään HDMI- ja CVBS-liitännät televisioon (tai muuhun näyttölaitteeseen) liittämistä varten. Soittimessa voi olla myös USB-liitin sekä muistikorttipaikka tiedostojen toistoa varten. USB-liitintä voidaan käyttää mahdollisesti myös Firmware-päivitykseen, jolla saadaan parannettua soittimen ominaisuuksia ja/tai toimintaa. Joissain multimediakiintolevyissä on myös Ethernet-liitin internetyhteyttä varten, jolloin soittimen kautta voidaan katsoa esim. YouTube videoita. Samaan tarkoitukseen soittimessa voi olla myös langaton yhteys, kuten Wi-Fi.
Tiedostomuodot

Tässä on lueteltu tiedostomuodot tai koodeekit, joita multimediakiintolevyt yleensä tukevat.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Video MPEG 1/2/4  MKV  AVI  H.264  MJPEG  |  Audio WAV  OGG  AAC  MP3  AC3  |  Tekstitykset SRT  SSA  SUB  SMI  |  Kuvat BMP  GIF  JPEG  PNG  TIFF  |
Tuotemerkkejä

Yleisimpiä mediasoittimien valmistajia.
LaCie
Asus
Sling Media
Western Digital
Syabas
Synology
Eupolemos

Eupolemos (toinen vuosisata eaa.) oli hellenistinen juutalainen historioitsija, jonka teoksista on säilynyt ainoastaan viisi katkelmaa Eusebioksen teoksessa Praeparatio Evangelica, upotettuna lainauksiin Aleksandros Polyhistorilta ja Klemens Aleksandrialaisen Stromatasta.
Kuudes Polyhistorin Eupolemoksen nimiin laittama katkelma Eusebioksen lainauksissa on yleisesti katsottu väärennökseksi, koska ne poikkeavat liikaa muista lainauksista. Niiden kirjoittaja on nimetty Pseudo-Eupolemokseksi.
Eupolemos väitti Artapanoksen tyyliin, että egyptiläiset ja foinikialaiset olivat saaneet tähtitieteen juutalaisilta. Hänen mukaansa sen oli keksinyt alun perin Eenok, ja sen opetti näille kansoille Abraham.
Lähteitä

Työrinoja, Reijo: Platonismi, aristotelismi ja teologia keskiajalla teoksessa Korkman, Petter & Mikko Yrjönsuuri (toim.): Filosofian historian kehityslinjoja.  Helsinki: Gaudeamus, 1999.  ISBN 951-662-708-0
Jyrki Hämäläinen

| Jyrki Hämäläinen |
| --- | --- |
 Kertaheitolla-ohjelman juontajat Markku Veijalainen ja Jyrki Hämäläinen vuonna 1968.
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. heinäkuuta 1942 Tampere
Kuollut: 18. maaliskuuta 2008 (65 vuotta) Espoo
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  toimittaja
Muut tiedot
Lempinimet:  Jyräys
Jyrki Uolevi Hämäläinen (27. heinäkuuta 1942 Tampere – 18. maaliskuuta 2008 Espoo) oli suomalainen populaarikulttuuriin erikoistunut toimittaja.