stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bernt Rosengren

Bernt Rosengren
Bernt Åke Rosengren (24. joulukuuta 1937 Tukholma – 14. tai 15. toukokuuta 2023) oli ruotsalainen jazzmuusikko, jonka instrumentti oli tenorisaksofoni.
Rosengren alkoi saada tunnettavuutta 19-vuotiaasta lähtien Jazz Club 57 -kvintetin jäsenenä. 21-vuotiaana hän edusti Ruotsia Newport Jazz Bandissa Yhdysvalloissa. Rosengren omaksui huomattavia vaikutteita Sonny Rollinsilta. Hän saavutti suosiota muiden muassa albumeillaan Stockholm Dues (1965), Improvisations (1969) ja Notes from Underground (1974). Hän soitti Roman Polanskin ensimmäisessä täyspitkässä elokuvassa Veitsi vedessä. Rosengren soitti 1960-luvun puolessavälissä Thad Jonesin kanssa George Russellin johtamassa sekstetissä. Hänen muita yhteistyökumppaneitaan olivat Lars Gullin, Don Cherry, Doug Raney, Horace Parlan, Rolf Ericson, Krzysztof Komeda, Chet Baker ja Niels-Henning Ørsted Pedersen.
Rosengren myös soitti Sevda-yhtyeessä ja perusti oman big bandinsa. Hän jatkoi esiintymistä ja levyttämistä 2010-luvulle saakka. Rosengren voitti viidesti Gyllene Skivan -palkinnon. Hän sai myös Illis quorum -mitalin.
Rantakatu (Joensuu)
Liikennevalot

Rantakadun ja Siltakadun risteykseen asennettiin Joensuun ensimmäiset liikennevalot vuonna 1967. Liikenneympyrä korvasi ne 2016. Muut liikennevalot ovat Koskikadun, Niskakadun ja Rauhankadun päässä sekä Nurmeksentien ja Utrantien risteyksessä. Yläsatamakadun risteyksen liikennevalot poistuivat, kun liikenneympyrä valmistui vuonna 2014. Suvantokadun liikennevaloristeyksen tilalle valmistui liikenneympyrä lokakuussa 2015.
Vanhassa puutalossa on Oppisopimuskeskus.
Poimuvatukka

| Poimuvatukka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Rosidit
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Alaheimo::  Rosoideae
Tribus::  Rubeae
Suku::  Vatukat Rubus
Alasuku::  Rubus
Sektio::  Aitokarhunvatukat Rubus
Alasektio::  Suvikarhunvatukat Rubus
Laji::  plicatus
Kaksiosainen nimi
 Rubus plicatus  Weihe & Nees 
Katso myös
   Poimuvatukka Wikispeciesissä   Poimuvatukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Poimuvatukka (Rubus plicatus) on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon, vatukoiden (Rubus) sukuun kuuluva kasvilaji. Laji on yksi apomiktisten karhunvatukoiden lajikompleksiin kuuluvista pikkulajeista.
Poimuvatukka on puolipensas, joka voi kasvaa noin yhdestä kahteen metriä korkeaksi. Sen varret ovat piikkisiä. Piikit ovat noin 5 mm pitkiä, leveätyvisiä ja suoria tai kaarevia. Vuosikasvaimet ovat kasvutavaltaan pystyjä tai kaarevasti kohenevia sekä täysin kaljuja. Poimuvatukan kukat ovat 1–2 cm leveitä. Kukkien verholehdet ovat vihreitä ja valkoreunaisia. Terälehdet ovat useimmiten vaaleanpunaisia. Poimuvatukka kukkii tavallisesti heinäkuussa. Hedelmät ovat suuria ja kiiltävänmustia.
Poimuvatukkaa tavataan laajalti Euroopassa kylmimpiä ja lämpimimpiä alueita lukuun ottamatta. Levinneisyysalue ulottuu etelässä Ranskan keskiosista Romaniaan ja pohjoisessa Irlannista ja Isosta-Britanniasta Etelä-Ruotsiin ja Puolaan.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Poimuvatukka (Rubus plicatus)
Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Poimuvatukka (Rubus plicatus)
iNaturalist: Poimuvatukka (Rubus plicatus)
ITIS: Rubus plicatus (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Rubus plicatus (englanniksi)
The Plant List: Rubus plicatus (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Rubus plicatus (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q15699806  Wikispecies: Rubus plicatus  BioLib: 39702  BOLD: 680029  CoL: 78XP7  EoL: 631815  EUNIS: 181066  GBIF: 2990412  GRIN: 32419  iNaturalist: 55913  IPNI: 739210-1  ITIS: 837315  NBN: NHMSYS0000840868  NCBI: 211815  Observation.org: 138936  Open Tree of Life: 162606  PFI: 10126  Plant List: rjp-676  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:739210-1  Tropicos: 27802440  WFO: wfo-0001016145
Olav

| Olav |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  29. heinäkuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Olavi, Olle, Ola
Vastineita eri kielissä:  Olaf, Olof, Olaus
Nimen alkuperä:  muinaisskandinaavinen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Olav on etupäässä pohjoismaissa esiintyvä miehen etunimi, jonka suomenkielinen vastine on Olavi. Nimi johtuu muinais­skandinaavisista sanoista, jotka merkitsevät esi-isiensä jälkeläistä, sukunsa vesaa. Tässä muodossa nimi on yleinen varsinkin Norjassa, Ruotsissa tavallisempi mukaelma on Olof.
Suomessa nimi Olav on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 1112 henkilölle. Olavin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 29. heinäkuuta, Norjan kuningas Olavi Pyhän muistopäivänä.
Tunnettuja Olav-nimisiä > Kuninkaita

Olav Kyrre (1050–1093), Norjan kuningas 1067–1093
Olav Tryggvason (964–1000), Norjan kuningas 995–1000
Tunnettuja Olav-nimisiä > Muita

Olav Ahlbäck (1911–1989), suomalainen kielitieteilijä
Olav Akselsen (1965–2021), norjalainen poliitikko ja ministeri
Olav Aukrust (1883–1929), norjalainen runoilija ja antroposofi
Olav Beddari (1928–2014), norjalainen opettaja, rehtori ja kirjailija
Olav Bjaaland (1873–1961), norjalainen hiihtäjä ja naparetkeilijä
Olav Bruvik (1913–1962), norjalainen ammattiyhdistysjohtaja, poliitikko ja ministeri
Olav Dalgard (1898–1980), norjalainen kirjailija, kriitikko ja elokuvaohjaaja
Olav Magne Dønnem (s. 1980), norjalainen mäkihyppääjä
Olav Duun (1876–1939), norjalainen kirjailija ja opettaja
Olav Fjell (s. 1951), norjalainen yritysjohtaja
Olav Gjærevoll (1916–1994), norjalainen kasvitieteilijä, poliitikko ja ministeri
Olav Gullvåg (1885–1961), norjalainen kirjailija
Olav Hagen (1921–2013), norjalainen hiihtäjä
Olav Hansson (s. 1957), norjalainen mäkihyppääjä
Olav H. Hauge (1908–1994), norjalainen runoilija
Olav Haukvik (1928–1992), norjalainen poliitikko ja ministeri
Olav Hindahl (1892–1963), norjalainen poliitikko ja ministeri
Olav Hovatn (1892–2003), norjalainen 110-vuotiaaksi elänyt maanviljelijä, ennen kuolemaansa Norjan vanhin mies
Olav Jensen (1895–1966), norjalais-suomalainen teollisuusjohtaja ja vuorineuvos
Olav Christopher Jenssen (s. 1954), norjalainen jalkapalloilija ja kuvataiteilija
Olav Jordet (s. 1939), norjalainen ampumahiihtäjä ja maailmanmestari
Olav Kjelbotn (1898–1966), norjalainen hiihtäjä
Olav Lundanes (s. 1987) norjalainen suunnistaja
Olav Meisdalshagen (1903–1959), norjalainen poliitikko ja ministeri
Olav S. Melin (s. 1950), suomalainen journalisti ja päätoimittaja
Olav Njølstad (s. 1957), norjalainen historioitsija
Olav Oksvik (1887–1958), norjalainen poliitikko ja ministeri
Olav Roots (1910–1974), virolainen kapellimestari, pianisti ja säveltäjä
Olav Selvaag (1912–2002), norjalainen insinööri ja rakennusurakoitsija
Olav Sletto (1886–1963), norjalainen kirjailija ja kansanopiston johtaja
Olav Johan Sopp (1860–1931), norjalainen sienitieteilijä
Olav Sunde (1903–1985), norjalainen keihäänheittäjä
Olav Thon (1923–2024), norjalainen kiinteistöyrittäjä
Olav Valen-Sendstad (1904–1963), norjalainen pappi ja filosofian tohtori
Olav Vesaas (s. 1935), norjalainen toimittaja ja kirjailija
Olav Økern (1911–2000), norjalainen maastohiihtäjä
Olav Øygard (s. 1956), norjalainen piispa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Olav Wikimedia Commonsissa
Ralph Hasenhüttl

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 9. elokuuta 1967 (ikä 57)
Syntymäpaikka: Graz, Itävalta
Pelipaikka: hyökkääjä
Seura
Seura:  VfL Wolfsburg
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1988–1989 1989–1994 1994–1996 1996–1997 1997–1998 1998–2000 2000–2002 2002–2004 |  Grazer AK  FK Austria Wien  SV Casino Salzburg  KV Mechelen  Lierse SK  1. FC Köln  SpVgg Greuther Fürth  Bayern München II | 65 (20) 134 (44) 53 (13) 27 (8) 22 (4) 41 (3) 51 (13) 57 (14) |
Maajoukkue
| 1988–1994 |  Itävalta | 8 (3) |
Valmennusura
2007 2007–2010 2011–2013 2013–2016 2016–2018 2018–2022 2024–:  SpVgg Unterhaching (apuv.)  SpVgg Unterhaching  VfR Aalen  FC Ingolstadt 04  RB Leipzig  Southampton  VfL Wolfsburg
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Ralph Hasenhüttl (s. 9. elokuuta 1967) on itävaltalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. Maaliskuusta 2024 lähtien hän on toiminut VfL Wolfsburgin päävalmentajana.
Ura pelaajana

Hasenhüttl aloitti pelaajauransa Grazer AK:n hyökkäyksessä 1980-luvun lopussa. Kesällä 1989 Hasenhüttl siirtyi FK Austria Wieniin, jossa teki läpimurtonsa. Hän tehtaili viiden Austria-kauden aikana 44 maalia ja voitti kolme Itävallan Bundesliigan mestaruutta. Kesällä 1994 hän siirtyi SV Casino Salzburgiin, jossa hän voitti uransa neljännen Itävallan mestaruuden.
Kaudeksi 1996/97 Hasenhüttl siirtyi ulkomaille KV Mecheleniin, josta jo seuraavaksi kaudeksi Lierseen. Ura Belgian kentillä jäi kahden kauden mittaiseksi ja vuonna 1998 hän siirtyi 1. FC Kölniin. Maaleja ei syntynyt toivotulla tavalla ja kahden kauden jälkeen hän jatkoi uraansa SpVgg Greuther Fürthiin. Uransa viimeiset kaksi kautta Hasenhüttl edusti FC Bayern Münchenin II-joukkuetta Regionalligassa. Hän lopetti pelaajauransa vuonna 2004.
Maajoukkuetasolla Hasenhüttl edusti Itävaltaa kahdeksassa A-maaottelussa, joissa teki kolme maalia.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Itävallan mestaruus (4): 1991, 1992, 1993, 1995
Itävallan cup: 1990, 1992, 1994
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Bundesliiga
Hopeaa: 2017
2. Bundesliiga: 2015
3. Liga
Hopeaa: 2012
Biskupin

Biskupinin rekonstruoituja taloja ja puista suoja-aitaa.
Biskupinin torni.
Biskupinjärvi
Tulisija asumuksen sisällä.
Biskupin oli rautakautinen linnoitettu kylä (puolaksi gród) nykyisessä Żninin pikkukaupungissa, Gąsawkajoen varressa Puolassa. Se oli puisin suoja-aidoin ympäröity kylä, jossa oli noin sata pitkätaloa.
Paikka on 90 km koilliseen Poznańista, 8 km Zninistä etelään Kujavian-Pommerin voivodikunnassa. Kylä kuuluu Lusatian kulttuurin Biskupinin ryhmään. Kylää kaivettiin vuosina 1936–1939 juuri toisen maailmansodan kynnyksellä ja sitä sanottiin "Puolan Pompeijiksi". Kylä on muuttunut eri asutusvaiheissa.
Natsit väittivät paikkaa germaaniseksi ja antoivat paikalle nimen "Urstädt", ja jatkoivat itse kaivauksia paikalla vuosina 1940–1942.
Biskupinin Arkeopark-ulkomuseossa voi tutustua varhaisrautakauteen ja moniin Biskupinin rekonstruoituihin talotyyppeihin.
Biskupinin ajoitus

Biskupin on ajoitettu varhaisrautakauteen, Hallstatt C ja D.
720±150
560±150
620±150
A2 4C, VII: 620±150 (Gif 493
Aiheesta muualla

http://www.biskupin.pl/asp/en_start.asp?typ=13&menu=143&strona=1&m=10&nazwa=303&schemat=0&dzialy=143&akcja=agregatorarchiwum&strona=1 (Arkistoitu – Internet Archive)
Biskupinin muinaiskaupunki Puolassa, Ilta-Sanomat, 16.11.1939, nro 266, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ranskan 4. panssaridivisioona (1940)

| 4>  panssaridivisioona |
| --- | --- |
 4. divisioonan tunnus
Toiminnassa:  1940
Valtio:   Ranska
Puolustushaarat:  Maavoimat
Aselajit:  Ratsuväki
Sodat ja taistelut:  Toinen maailmansota
4. panssaridivisioona (ransk. 4e Division cuirassée) oli Ranskan maavoimien panssariyhtymä toisessa maailmansodassa vuonna 1940.
Perustaminen

Yhtymä perustettiin 10. maaliskuuta 1940 Chatoussa. Sen kalustona oli Renault Char B1 ja Hotchkiss H-39 -panssarivaunuja.
Palvelus

Divisioona aloitti hyökkäyksen 17. toukokuuta Montcornet’n taistelussa, jossa se menestyksekkäästi työnsi saksalaisten ryhmitystä taaksepäin. Se joutui kuitenkin vetäytymään lähtöasemiinsa tuen ja ilmasuojan puutteen vuoksi. Tämän jälkeen divisioona siirtyi Abbevillen eteläpuolelle hyökätäkseen saksalaisten Aisne-joen taakse perustamia sillanpäitä vastaan. Divisioona osallistui Abbevillen taisteluun 28.–29. toukokuuta tavoitteenaan murtautua Dunkerqueta piirittävien saksalaisjoukkojen rintaman läpi liittoutuneiden joukkojen luokse.
Brittiläinen 51. Ylämaan divisioona vapautti 1. kesäkuuta panssaridivisioonan, joka ryhmittyi uudelleen Marseille-en-Beauvaisisin alueelle liittyen panssariosastoon, joka koottiin kenraali Charles Delestraintin alaisuuteen. Charles de Gaulle vapautettiin 6. kesäkuuta tehtävästä, jotta hän kykenisi siirtymään sotaministeriksi. Divisioonan komentajaksi tuli eversti Chaudesolle, joka luovutti komentajuuden seuraavana päivänä kenraali Pierre Jules de la Fontille.
Divisioona liitettiin 10. kesäkuuta Pariisin armeijaan ja 12. kesäkuuta X armeijakuntaan. Sen jälkeen se osallistui viivytystaisteluihin joukkojen vetäytyessä Loire joelle 12.–19. kesäkuuta. Tulitauko astui voimaan 26. kesäkuuta.
Organisaatio

44. panssaripataljoona
19. panssaripataljoona
4. mekanisoitu jalkaväkipataljoona
24. panssaripataljoona
303. traktorivetoinen kenttatykistörykmentti
4. erillinen tykistöryhmä
Komentajat

Divisioonan komentajina olivat:
eversti Charles de Gaulle 17. toukokuuta - 6. kesäkuuta 1940
eversti Chaudesolle 6. - 7. kesäkuuta 1940
kenraali de la Font  7.-22. kesäkuuta 1940
Käännös suomeksi
6 (luku)

| --- | --- |
Luonnolliset luvut
6 ← 0 1 2 3 4 5 6 7 8 9 →
Kardinaaliluku: kuusi
Järjestysluku: kuudes
Numeromerkin nimi: kuutonen, kutonen
Tekijät: 1, 2, 3, 6
Alkutekijät:  2\cdot 3
Kantalukujärjestelmä: senaarijärjestelmä

Roomalainen numero: VI
Kreikkalainen numero: ϝʹ, ϛʹ, στʹ
Binääriluku: 110
Oktaaliluku: 6
Duodesimaaliluku: 6
Heksadesimaaliluku: 6
Vigesimaaliluku: 6
6 (kuusi) on luonnollinen luku, jota edeltää luku viisi ja seuraa luku seitsemän. Esseetyylisessä tekstissä kuusi kirjoitetaan yleensä kirjaimin.
Matematiikassa > Alkulukuihin liittyen

6 on puolialkuluku.
6 on kahden ensimmäisen alkuluvun tulo:  2\cdot 3.
6 on alkulukuparin (5, 7) keskiarvo.
6!-1 on kertoma-alkuluku.
Matematiikassa > Muissa yhteyksissä

6 on yhdistetty luku ja pienin täydellinen luku.
Kuusikulmio on monikulmio, jossa on 6 kärkeä ja 6 sivua. 6 on siten kuusikulmioluku.
6 on kolmioluku.
6 on keskitetty viisikulmioluku.
6 on viisikulmiopyramidiluku.
6 on oktaedriluku.
Luvulla 6 on enemmän tekijöitä (neljä) kuin millään pienemmällä luvulla.
Kuutio on säännöllinen kuusitahokas.
Senaarijärjestelmän kantaluku on 6.
Kolmiulotteisessa avaruudessa kappaleella on kuusi vapausastetta.
Luonnontieteissä

Hiilen järjestysluku jaksollisessa järjestelmässä on 6.
Litium-6 on litiumin vakaa isotooppi.
Boori-11 ja hiili-12 ovat vakaita isotooppeja, joiden neutroniluku on 6.
Hyönteisillä on kuusi jalkaa.
Saturnus on Aurinkokunnan kuudes planeetta.
Muualla

Kesäkuu on vuoden kuudes kuukausi, joka merkitään päivämäärää kirjoitettaessa usein numerolla 6.
Radioamatöörien kutsumerkeissä 6 on piirinumero entisten Vaasan ja Keski-Suomen läänien alueella.
Kiinalaisessa horoskoopissa vuosiluvun viimeinen numero 6 on tulen elementin luku.
Kitarassa on normaalisti kuusi kieltä.
Suomen presidentin virkakausi kestää kuusi vuotta.
Suomalaisessa kouluarvostelujärjestelmässä 6 on kohtalainen, toiseksi alin hyväksytty arvosana.
Heprean kirjaimiston kuudes kirjain on ו (Vav), ja tällä kirjaimella on myös lukuarvo 6.
Lukua 666 pidetään kristinuskossa pedon lukuna.
DVD-aluekoodi 6 on käytössä Manner-Kiinassa.
Eurooppatie E6 kulkee Ruotsissa ja Norjassa.
Valtatie 6 kulkee Loviisan ja Kajaanin välillä.
Musiikissa 6 tarkoittaa duurisointua, johon on lisätty suuri seksti
Mad Sin

Mad Sin Ilosaarirockissa 2008.
Mad Sin on saksalainen psychobilly-yhtye, joka on muodostettu vuonna 1987. Mad Sin sai ensimmäisen levytyssopimuksensa vuonna 1988.
Jäsenet

Koefte Deville - laulu
Valle - pystybasso ja taustalaulu
Manny Anzaldo - kitara ja taustalaulu
Andy Kandil - kitara ja taustalaulu
KO Ristolainen - rummut
Muita jäseniä

Hellvis - taustalaulu
Ramon Sitoci - kitara
Matt Vüdü - kitara
Stein aka "Dr. Solido" - kitara
Tex Morton - kitaristi
Holli - alkuperäinen basisti
Bändissä vierailleet jäsenet

Tommy Gun - Rummut
Peter Sandorff - Kitara/Taustalaulu (mm.Nekromantix ja Hola Ghost)
Micha - Rummut
Nick 13 - Laulu
Albumit

Chills and Thrills in a Drama of MAD SIN and Mystery (1988)
Distorted Dimensions (1990)
Amphigory (1991)
Break the Rules (1992)
A Ticket into Underworld (1993)
God save the Sin (1996)
Sweet & Innocent?... Loud & Dirty!(1998)
Survival Of The Sickest (2002)
Dead Moon's Calling (2005)
20 year in Sin Sin (2007)
Burn and Rise (2010)
Shomanay

| Shomanay |
| --- | --- |
 Shomanay
 Koordinaatit: 42°38′18″N, 58°55′19″E 
Valtio:  Uzbekistan
Tasavalta:  Karakalpakstan
Piiri:  Shomanayn piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunki
Väkiluku (2016):  14 000
Shomanay (uzb. Shumanay) on kaupunki ja Shomanayn piirin hallinnollinen keskus Uzbekistaniin kuuluvassa Karakalpakstanin tasavallassa. Se sijaitsee Amudarjan vasemmalla rannalla lähellä Turkmenistanin rajaa 75 kilometriä tasavallan pääkaupungista Nukusista länteen. Kaupungissa oli 14 000 asukasta vuonna 2016.
Seutu oli aikoinaan tiheään asuttua, mutta Amudarjan muutettua kulkuaan se muuttui aavikoksi. Uudet asukkaat saapuivat 1940-luvulla. Nykyinen kaupunki on perustettu vuonna 1983.
Kaupungin läpi kulkee Shomanayn kanava. Siellä on puuvilla- ja rakennustarviketeollisuutta.
Turkinmänty

| Turkinmänty |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Kaari::  Havupuut Pinophyta
Luokka::  Havupuut Pinopsida
Lahko::  Mäntymäiset Pinales
Heimo::  Mäntykasvit Pinaceae
Suku::  Männyt Pinus
Laji::  brutia
Kaksiosainen nimi
 Pinus brutia  Ten. 
 Turkinmännyn levinneisyysalue
Katso myös
   Turkinmänty Wikispeciesissä   Turkinmänty Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Turkinmänty (Pinus brutia) on Välimeren itäosassa, Lähi-idässä ja Kaukasuksella kasvava havupuulaji. Sitä tavataan rannikkoalueilla 0–1500 metrin korkeudella merenpinnasta.
Turkinmänty kasvaa 20–35 metriä korkeaksi. Sen oksat ovat epäsäännöllisiä. Neulaset ovat 10–18 senttimetriä pitkiä ja kasvavat useimmiten kaksittain. Kävyt ovat 6–11 senttimetriä pitkiä.
Tv-ohjaamo

Ohjaamo
Tv-ohjaamo (engl.  Production Control Room tai engl. Master Control Room) on television monikameratuotannossa tila, missä ohjaaja työskentelee kameraharjoituksen, nauhoituksen tai suoran lähetyksen aikana. Ohjaamo sijaitsee joko tv-studiossa tai ulkotuotantoautossa. Erikoistapauksissa tv-ohjaamo voidaan rakentaa muuallekin, kuten stadioneille tai jäähalleihin.
Tv-ohjaamossa sijaitsee ohjaamon pöytä, minkä ääressä istuvat ohjaaja, kuvaussihteeri (uusi yleistynyt nimike: tuotantokoordinaattori ) ja mikseri, usein myös tuottaja. Heidän edessään on monitoripaneeli, missä näkyvät kaikkien ohjelmassa käytettävien kuvalähteitten kuvat kuten kameroitten tai videoinserttien. Paneelissa sijaitsevat myös uloslähtevä kuva ja esikatselumonitori. Monitorilla tarkoitetaan tässä tv-ruutua. Ohjaajalla ja kuvaussihteerillä on mikrofonit, joitten avulla he ovat komentoyhteydessä kameramiehiin, studio-ohjaajaan ja muihin tv-studion tarkkaamotiloihin kuten kuva- ja äänitarkkaamoon. Kuvaussihteeri varoittaa tulevista kuvista, äänistä ja muista ohjelman tapahtumista. Tv-ohjaaja ohjaa kameramiesten työskentelyä, valitsee ohjelmassa käytettävät kuvat, komentaa, ja mikseri leikkaa kuvat ohjelmaan.
Joissakin tv-studioissa kaikki tarkkaamot sijaitsevat samassa tilassa. Ohjaamossa ovat siis myös kuva- ja valaistustarkkaamo sekä äänitarkaamo ja kuvanauhoituskoneet tai muut tallennusvälineet .
Timothy Daltonin kolmas James Bond -elokuva

Timothy Daltonin kolmas James Bond -elokuva oli suunniteltu elokuva, jota ei koskaan tehty.
Tausta

Timothy Daltonin toinen Bond-elokuva, 007 ja lupa tappaa, oli ollut kaupallinen pettymys, minkä vuoksi sarjan tulevaisuutta alettiin kyseenalaistaa. Dalton totesi lehtihaastattelussa vuonna 1989, että hänellä oli tunne, että elokuva jäisi viimeiseksi Bond-elokuvaksi.
Tuotanto > Alkuperäiset suunnitelmat

Vuonna 1990 aloitettiin uuden Bond-elokuvan esituotanto. Pääosaan kaavailtiin Daltonia. Toukokuussa 1990 Alfonse M. Ruggiero Jr. ja Michael G. Wilson luonnostelivat elokuvalle 17-sivuisen käsikirjoituksen. Elokuvan kuvaukset suunniteltiin alustavasti aloitettavaksi Hongkongissa ja elokuvan ensi-iltaa suunniteltiin loppuvuodeksi 1991. Aiemmissa Bond-tuotannoissa mukana olleet käsikirjoittaja Richard Maibaum ja ohjaaja John Glen lähtivät EON Productionsiltä elokuussa 1990 eivätkä osallistuneet elokuvan tuotantoon.
Daily Express -lehden mukaan Wilson olisi halunnut Taistelija-elokuvan ohjaajan Ted Kotcheffin ohjaamaan Daltonin kolmannen Bond-elokuvan. Lehti mainitsi, että myös John Landis, joka oli ollut mukana käsikirjoittamassa elokuvaa 007 rakastettuni, voisi ohjata elokuvan. Variety kirjoitti, että tuotantoryhmä olisi ollut yhteydessä ohjaaja-käsikirjoittaja John Byrumiin, jolle oltaisiin suunniteltu vetovastuuta elokuvasta, sekä Indiana Jones ja tuomion temppeli -elokuvan käsikirjoittajiin Willard Huyckiin ja Gloria Katziin, jotka olisivat saaneet tehtäväkseen kirjoittaa alkuperäisen käsikirjoitusluonnoksen uudelleen. Kuvauksia suunniteltiin aloitettavaksi vuoden 1991 alussa Hongkongissa ja ensi-iltaa saman vuoden loppuun mennessä.
Tuotanto > Oikeudenkäynnit ja niiden jälkeiset uudet suunnitelmat

Kun MGM-Pathé myytiin, yhtiössä tapahtui omistajavaihdoksia, jonka lisäksi myynti aloitti kiistan televisio-oikeuksista. Oikeudenkäynnit panivat Daltonin kolmannen Bond-elokuvan jäihin noin kolmeksi vuodeksi. Toukokuussa 1993 Metro-Goldwyn-Mayerin edustaja kertoi Varietylle, että uuden Bond-elokuvan valmistelut oli taas aloitettu ja että Michael France kirjoitti käsikirjoitusta. Danjaqilta taas kerrottiin Varietylle, että Richard Smith oli palkattu suunnittelemaan tulevien Bond-elokuvien tarinoita. Danjaqin edustaja kertoi, että ei riittänyt että suunniteltiin vain seuraavaa Bond-elokuvaa, vaan myös sitä seuraavaa oli suunniteltava. Elokuun 1993 Film Reviewissä tuotantoryhmän taholta kerrottiin, että Will Osbourne ja Will Davies olivat kumpikin kirjoittaneet elokuvaa varten kokonaiset käsikirjoitukset, mutta että ne oli hylätty ja France kirjoitti nyt uutta. Francen oli ollut tarkoitus saada käsikirjoituksensa ensimmäinen luonnos valmiiksi kahdessatoista viikossa, mutta työ oli viivästynyt. Ohjaaja Michael Caton-Jones kiinnitettiin elokuvahankkeeseen. Samalla huhuttiin, että alkuperäisestä käsikirjoituksesta poiketen elokuvan suunniteltiin sijoittuvan myös Australiaan. Alkuperäisen käsikirjoituksen keskeinen tapahtumapaikka oli ollut Hongkong. EON:n edustaja totesi, että Kiinaa mietittiin kyllä muutama vuosi sitten, mutta siellä tuskin kuvattaisiin lähitulevaisuudessa. Sen sijaan pidettiin mahdollisena, että suurin osa elokuvasta sijoittuisi Vancouveriin.
Vuonna 1993 kuvausten suunniteltiin alkavan loppuvuodesta ja ensi-iltaa suunniteltiin kesäksi 1994. Metro-Goldwyn-Mayer budjetoi elokuvaa varten 42 miljoonaa dollaria eli yli kymmenen miljoonaa dollaria enemmän kuin mitä elokuvaa 007 ja lupa tappaa varten oli budjetoitu.