stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Altaistiikka

Altailaisten kielien puhuma-alueet. sininen: turkkilaiset kielet, vihreä: mongolilaiset kielet, punainen: tunguusikielet, keltainen: korean kieli, violetti: japanilaiset kielet, tummanpunainen: ainun kieli.
Altaistiikka eli altailainen kielentutkimus on kielitieteen ala, joka rakentuu altailaisten kielten ympärille. Alan luonne on kuitenkin moni- ja poikkitieteinen ollen samalla keskisen ja pohjoisen Euraasian ja Keski-Aasian ja tutkimusta. Maantieteellisesti altaistiikan alue ulottuu kuitenkin pitkälle itään: Mantshuriaan, Koreaan ja Japaniin. Kaikilla tämän alueen kansoilla ja kielillä on historiallisia yhteyksiä.
Altaistiikan historian alkuaikoinan atailaisia kieliä tutkittiin kielisukulaisuuden, nyttemmin yhä enemmän kielikontaktien ja etnohistorian kannalta. Samalla tutkimus kuitenkin ottaa huomioon alueen maantieteen, demografian, esihistorian, kulttuurit, uskonnot, kirjalliset lähteet ja kasvavassa määrin myös poliittiset ja taloudelliset tilanteet. Eräs altaistiikan tärkeä tutkimusalue on alueen kielten ja kansojen alkuperän selvittäminen.
Suomella on tärkeä merkitys altaistiikan pioneerina. Aasiassa nuoret valtiot, etenkin entiset Neuvostoliiton Keski-Aasian tasavallat, mutta myös Mongolia, Korea, Turkki ja Unkari ja eräissä suhteissa jopa Japani, ovat maita, joissa altaistiikka luetaan kansallisiin tieteisiin.
Kysymyksenasetteluiltaan lähinnä historiallisena ja menetelmiltään usein filologisena tutkimusalana altaistiikka on verrattavissa sellaisiin klassisen orientalistiikan aloihin kuin assyriologia ja egyptologia. Maantieteellisten ja etnokulttuuristen rajaustensa takia altaistiikkaa voidaan verrata myös esimerkiksi indologiaan. Altaistiikalle ja indologialle, laajasti käsitettynä myös sinologialle, on yhteistä, että ne ovat nykypäivän odotusten ja vaatimusten paineessa alkaneet suuntautua niin sanotun aluetutkimuksen puoleen. Altaistiikan tutkittavaksi lankeaa tällöin ennen kaikkea Keski-Aasian alue.
Altailaiset kielet ja altaistiikka

Altailaiset kielet on 1800-luvulla käyttöön tullut yhteisnimitys turkkilaisille, mongoli- ja tunguusikielille. Näillä kielillä on joukko yhteisiä piirteitä, esimerkiksi ne kaikki ovat tyypillisiä agglutinoivia kieliä. Lukuisten yhteisten ominaisuuksien vuoksi tutkijat yli sadan vuoden ajan otaksuivat niiden olevan sukua toisilleen ja muodostavan yhteisen altailaisen kielikunnan. Toisinaan tähän kielikuntaan luettiin myös korean kieli, ja muutamien tutkijoiden mukaan japanikin kuului samaan kielikuntaan. Lisäksi muun muassa M. A. Castrén väitti myös uralilaisten kielten ja siten suomenkin olevan altailaisten kielten kaukaisia sukulaiskieliä.
Jo 1950-luvulla käsitys altailaisten kielten sukulaisuudesta asetettiin kuitenkin kyseenalaiseksi, ja nykyisin sitä pidetään yleensä todistamattomana. Tähän on vaikuttanut erityisesti se, että näistä kielistä ei juuri löytynyt yhteistä perussanastoa. Ilmeisesti on, että nämä kielet ovat kuitenkin suuresti vaikuttaneet toisiinsa, niin että niillä nykyisin on joukko yhteisiä areaalipiirteitä, joiden vuoksi niiden katsotaan muodostavan selvän kieliliiton. Nämä yhtäläisyydet ovat niin merkittäviä, että termiä altaistiikka pidetään yhä mielekkäänä näiden kielten välisten kontaktien ja areaalipiirteiden tutkimuksesta.
Altaistiikan historiaa > Suomessa

Suomen kannalta on merkittävää, että altaistiikka on alkujaan tavallaan kotimainen tutkimusala. Käsitettä ”altailainen” käytti ensimmäisenä professori M. A. Castrén vuonna 1845. Helsingin Aleksanterin yliopiston ylimääräinen henkilökohtainen professori filosofian tohtori Gustaf John Ramstedt oli alan ensimmäinen yliopistollinen edustaja koko maailmassa. Hän toimi tehtävässä vuodesta 1917 alkaen. Itse asiassa hän oli toiminut altaistiikan dosenttina jo vuodesta 1907 lähtien, mistä alkaen siis altaistiikassa on voitu suorittaa yliopistollisia arvosanoja. Hän toimi virassa vuoteen 1941 saakka. Suomen historiallinen pioneeriasema tiedetään kaikkialla, missä altaistiikkaa harjoitetaan. Nimenomaan Ramstedtia pidetään yleisesti modernin kansainvälisen altaistiikan perustajana. Häntäkin tosin edelsi jo useitakansainvälistä mainetta saavuttaneita suomalaisia altaisteja, kuten Castrén.
Ramstedtin jälkeen Helsingin yliopistossa alan edustajana jatkoi Martti Räsänen vuosina 1943–1961, hänkin ylimääräisenö henkilökohtaisena professorina, mutta nimellisenä alanaan turkologia. Räsäsen jälkeen alaa ovat hoitaneet muilla nimikkeillä toimineet professorit: Pentti Aalto (vertaileva kielentutkimus) vuosina 1963–1973 ja 1977–1982, Aulis J. Joki (suomalais-ugrilainen kielentutkimus, vuosina 1973–1977), Tapani Harviainen (seemiläiset kielet, vuosina 1984–1994) sekä Juha Janhunen (Itä-Aasian kielet ja kulttuurit, vuodesta 1994). Suomi tunnustettiin vielä 1990-luvun lopulla kaikissa altaistiikan tutkimuksen keskuksissa johtavaksi ja uraauurtavaksi alallaan. Tuolloin alan asiantuntemus ja kokoelmat vetivät Suomeen myös ulkomaisia tutkijoita. Suomessa altaistiikka on yliopistouudistusten myötä menettänyt sen kansainvälisen etulyöntiasemansa, joka sillä muutaman vuoden ajan oli. Altaistiikasta ei voi tällä hetkellä suorittaa maisterintutkintoa Suomessa. Tästä huolimatta 2010-luvun lopulla Suomessa oli edelleen yksi maailman parhaista altaistiikan kirjasto- ja arkistokokoelmista. Ala on Aasian-tutkimuksen yleisessä kehityksessä jäänyt ilman virallista statusta eli yliopistollista virkarakennetta. Altaistiikan virkahistoria Suomessa käsittää tarkkaan ottaen vain yhden henkilön eli Ramstedtin itsensä. Vuosina 1902–2001 Suomessa tehtiin neljä altaistiikan alan väitöskirjaa.
Martti Kaartisen ja Niklas Kullströmin elokuva G. J. Ramstedtin maailma käsittelee altaistiikan kenttää henkilöhistorian, maantieteen ja nykyisyyden kautta.
Altaistiikan historiaa > Maailmanlaajuisesti

Samoihin aikoihin altaistiikka alkoi kehittyä ripeästi Venäjällä ja Puolassa, ja kansallisena tieteenä sillä on vahva asema myös Unkarissa. Toisen maailmansodan jälkeen altaistiikka on edelleen kansainvälistynyt, ja sillä on edustajia varsinkin Saksassa ja Yhdysvalloissa sekä yhä enemmän Turkissa, Mongoliassa, Kazakstanissa, Koreassa, Japanissa ja Kiinassa. Altaistiikkaa harjoitetaan muun muassa Pietarissa, Bonnissa ja Indianan Bloomingtonissa.
Varsinaisia oppituoleja altaistiikalla on maailmassa nykyään vain yksi, nimittäin Szegedin yliopistossa Unkarissa. Alaa läheisesti sivuavia oppituoleja, oppiaineita ja laitoksia on kuitenkin monessa muussakin yliopistossa. Altaistiikan lähialoihin ja osa-alueisiin kuuluvat muun muassa turkologia ja mongolistiikka sekä niin sanotun Sisä-Aasian tutkimus. Altaistiikkaan erikoistuneita tieteellisiä seuroja on muun muassa Japanissa ja Kiinassa, ja alan yhtä keskeistä kielitieteellistä aikakauslehteä Altai Hakpo julkaistaan Koreassa. Historiaan ja etnologiaan painottuvia julkaisusarjoja ilmestyy myös Saksassa, jossa julkaistaan Central Asiatic Journalia. Englannissa altaistiikan alan tiedelehden nimi on Inner Asia. Vuodesta 1957 lähtien alalla on toiminut kansainvälinen organisaatio Permanent International Altaistic Conference (PIAC), joka kokoontuu vuosittain eri maissa, Suomessa viimeksi vuonna 1998.
Italian Kyrenaika

Italian Kyrenaika (ital. Cirenaica Italia, arab. برقة الايطالیة‎) oli Italian siirtomaa nykyisen Libyan itäosissa, joka oli olemassa vuosina 1911–1934. Italia sai alueen Italian-Turkin sodan jälkeen Osmanien valtakunnalta Italian Tripolitanian kanssa. Samalla Italia sai myös saaria Egeanmereltä. Italian Kyrenaika ja Tripolitania yhdistettiin vuoden 1934 alussa. Kahden siirtomaan aluetta kutsuttiin joskus Italian Libyaksi tai Italian Pohjois-Afrikaksi, ja yhdistymisensä jälkeen ensimmäisenä mainitusta tuli sen virallinen nimi joskin jälkimmäistäkin käytettiin.lähde?
Vuonna 1923 Senusit nousivat kapinaan siirtomaaherroja vastaan. Italialaiset joukot tukahduttivat kapinan yhdeksän vuotta myöhemmin vuonna 1932. Tapahtumissa neljäsosa alueen asukkaista kuoli.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Italian Kyrenaika Wikimedia Commonsissa
Hermione Corfield

| Hermione Corfield |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. joulukuuta 1993 
Aiheesta muualla
IMDb 
Hermione Isla Conyngham Corfield  (s. 19. joulukuuta 1993)  on englantilainen näyttelijä. Hän on esiintynyt elokuvissa, kuten Mission: Impossible - Rogue Nation (2015), Mr.Holmes (2015), Pride and Prejudice and Zombies (2016), XXX: Xander Cagen paluu (2017), Star Wars: Viimeiset jedit ( 2017) ja Rust Creek (2018).
Lapsuus ja nuoruus

Corfield syntyi Lontoossa, Richard Conyngham Corfieldin, (Chatwall Hallin, Shropshiren)   ja Jermyn Street -paitojen suunnittelijan Emma Willisin, tyttäreksi.   Hänellä on kaksi sisarusta. Corfield kävi koulua Downe House Schoolissa Cold Ashin kylässä lähellä Newburya Berkshiressä. Corfield opiskeli englanninkielistä kirjallisuutta University College Londonissa ennen kuin hän opiskeli metodinäyttelemistä näyttelijäkurssilla New Yorkin Lee Strasberg Theatre and Film Institute -opistossa.
Ura

Corfield teki debyyttinsä vuonna 2014 Coltonin Big Night -elokuvassa, joka on Sebastian Solbergin ohjaaman elokuvan 50 suudelmaa jatko-osa, jossa hän esittää Anna-hahmoa.  Vuonna 2015 hän näytteli Ian McKellenin ja Laura Linneyn rinnalla herra Holmesissa ja esiintyi elokuvassa Mission: Impossible - Rogue Nation Tom Cruisen vastanäyttelijänä. Hän työskenteli myös Penélope Cruzin kanssa Schweppesin mainoskampanjassa.  Vuonna 2014 hänet palkattiin Falleniin Gabrielle Givensiksi.  Vuonna 2016 hän esiintyi Pride and Prejudice and Zombies -elokuvissa Cassandrana. Vuonna 2017 hän esiintyi elokuvassa XXX: Xander Cagen paluu Vin Dieselin rinnalla, Guy Ritchien ohjaamassa King Arthur: Legend of the Swordinssa ja Star Wars: The Last Jedi -elokuvassa Tallie Lintrana, Resistance A-Wing -pilottina ja majurina.  Hän esiintyi myös ITV- draamassa Halcyon Emma Garlandina.
Hän esiintyy vuonna 2018 brittiläisessä komediaelokuvassa Slaughterhouse Rulez, jossa pääosissa olivat Asa Butterfield, Finn Cole, Michael Sheen, Nick Frost ja Simon Pegg, sekä elokuvassa Bees Make Honey .
Corfield sai kriitikoilta kiitosta esityksestään Rust Creekissä, joka julkaistiin teattereissa 4. tammikuuta 2019.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Otsikko | Rooli | Merkintä |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | 50 suudelmaa | Anna | Segmentti: "Coltonin iso yö" |
| 2015 | Herra Holmes | Matinee 'Ann Kelmot' |  |
| 2015 | Tehtävä: mahdoton - Konnalaa | Levykauppahoitaja / IMF-agentti |  |
| 2016 | Ylpeys ja ennakkoluulo ja zombeja | Cassandra Featherstone |  |
| 2016 | Kaatunut | Gabrielle "Gabbe" Givens |  |
| 2017 | XXX: Xander Cagen paluu | Ainsley |  |
| 2017 | Kuningas Arthur: Legenda miekasta | Syren 3 |  |
| 2017 | Tähtien sota: Viimeiset jedit | Tallissan "Tallie" Lintra |  |
| 2018 | Mehiläiset tekevät hunajaa | Tatiana |  |
| 2018 | Teurastamo Rulez | Clemsie Lawrence |  |
| 2019 | Rust Creek | Sawyer Scott |  |
| 2019 | Syntynyt kuningas | Prinsessa Mary |  |
| 2019 | Merikuume | Siobhán |  |
| TBA | Sopeutumattomat | Toivoa | Jälkituotanto |
| TBA | Tie tanssi | Kirsty Macleod | Kuvaaminen |
Filmografia > Televisio

| Vuosi | Otsikko | Rooli | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | Ponnista | Cassie Watkins | Jakso: "Prey" |
| 2017 | Halcyon | Emma Garland | 8 jaksoa  |
| 2020 | Metsästämme yhdessä | Freddy Lane | Päärooli |
Aiheesta muualla

Hermione Corfield Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Hermione Corfield Allmoviessa (englanniksi)
Hermione Corfield at Rotten Tomatoes
Hermione Corfield Twitterissä
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat
Thomas Saarinen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Thomas Toivo Saarinen
Syntymäaika: 20. tammikuuta 2004
Syntymäpaikka: Pälkäne, Suomi
Pelipaikka: Puolustaja
Pituus: 195 cm
Seura
Seura: HaPK Edustus
Pelinumero: 28
Junioriseurat
2016–2017: Ilves
2018–2020: HJK
2022–2023: Haka
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2021 | Kiffen | 4 | (0) |
| 2022– | Haka | 1 | (0) |
| 2023 | SexyPöxyt (laina) | 8 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 7. lokakuuta 2023.
Thomas Toivo Saarinen (s. 20. tammikuuta 2004) on suomalainen jalkapalloilija joka edustaa Kakkosessa pelaavaa HaPK Edustusta
Nuteh Jonez

Nuteh Jonez on suomalainen somalitaustainen räp-artisti.
Jonezin tunnetuimpiin kappaleisiin kuuluvat ”Shakira”, ”Tipsy” ja ”Gorilla - Sexmane(feat. Nuteh Jonez)”.
Jonez julkaisi yhdessä Yutu Brownin kanssa erityisesti Tiktokissa trendanneen kappaleen ”Steppasin Partyy”, jota on kuunneltu Spotifyssä miljoonia kertoja.
Jonez on yhdistetty espoolaiseen L-City-katujengiin.
Rezső Nyers

| Rezső Nyers |
| --- | --- |
 Rezső Nyers vuonna 1970.
Unkarin valtiovarainministeri
 24. marraskuuta 1988 – 27. kesäkuuta 1989  
Edeltäjä:  Imre Pozsgay
Seuraaja:  Imre Pozsgay
Unkarin valtiovarainministeri
 5. tammikuuta 1960  - 27. marraskuuta 1962  
Edeltäjä:  István Antos
Seuraaja:  Mátyás Tímár
Unkarin sosialistisen puolueen puheenjohtaja
 7. lokakuuta 1989 – 30. toukokuuta 1990  
Edeltäjä:  Károly Grósz (Unkarin sosialistinen työväenpuolue, MSZMP), lakkautettu
Seuraaja:  Gyula Horn
Kansanedustaja
 1948-1953, 1958-1989 ja 1990-1998  
Ryhmä/puolue:  Unkarin työväenpuolue (MDP) Unkarin sosialistinen työväenpuolue (MSZMP) Unkarin sosialistinen puolue (MSZP)
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. maaliskuuta 1923 Budapest, Unkari
Kuollut: 22. kesäkuuta 2018 (95 vuotta) Budapest
Ammatti:  ekonomisti, poliitikko
Puoliso:  Ilona Witz (-1988)
Tiedot
Puolue:  Unkarin sosialistinen puolue (MSZP) (1989-2018)
Muut puolueet:  Unkarin sosialidemokraattinen puolue (SZDP) (1940-1948)  Unkarin työväenpuolue (MDP) (1948-1956) Unkarin sosialistinen työväenpuolue (MSZMP) (1956-1989)
Rezső Nyers (21. maaliskuuta 1923, Budapest – 22. kesäkuuta,  2018 Budapest) oli unkarilainen poliitikko, joka toimi poliitikkona Unkarin kansantasavallassa, oli 1960-luvulla suunnitellun talousuudistuksen pääsuunnitelija ja oli siirtymävaiheessa kommunistisen yksinvallan perillispuolueen puheenjohtaja muutaman kuukauden ajan 1989-1990 kommunistivallasta monipuoluevaltaan siirryttäessä.
Nuoruuden sosialidemokraatista osaksi Rakosin ja Kadarin kommunistinomenklatuuraa

Rezső Nyers syntyi Budapestin lähellä Kispestin viimeisenä pormestarina toimineen samannimisen isänsä Rezső Nyersin (1898–1956) poikana ja Julianna Nagyn (1899–1973) poikana.  Hän liittyi sosiaalidemokraattiseen puolueeseen (SZDP) vuonna 1940. Hän kuului 1940-luvun lopulla sosiaalidemokraattisen johtajan Árpád Szakasitsin lähipiiriin. Sosialidemokraattinen puolue pakotettiin sulautumaan kommunistien kanssa Unkarin työväenpuolueeksi (MDP), joka oli pohjimmiltaan uudelleen nimetty ja laajennettu kommunistinen puolue. Nyers toimi uuden kommunistisen puolueen keskuskomitean varajäsenenä. Vuodesta 1948 vuoteen 1953 hän toimi Unkarin parlamentissa. Hänet nimitettiin 1950-luvun alussa kotimaan kauppaministeriön osaston päälliköksi. Samana vuonna hän aloitti opinnot Karl Marxin kauppatieteiden yliopistossa. Vuonna 1954 hänet valittiin puolueen puolueen keskuskomitean jäseneksi. Nyers tutki opinnoissaan Unkarin silloista maatalouden osuuskuntatoimintaa, jota hän piti tärkeänä osana kommunistisen yhteiskunnan hallitsemaa elintarviketuotantoa. Osuuskuntamalli jäi kuitenkin tappiolle 1950-luvun alussa diktatorisesti Unkaria hallinneen Mátyás Rákosin talousratkaisuissa. Nyersin asiantuntemus elintarviketuotannon alalla nosti hänet hetkeksi András Hegedüsin hallituksessa elintarvikeministeriksi jatkaen myös Imre Nagyn hallituksessa. Unkarin kansannousun aikaan Nyers siirtyi Nagyn tukijoukoista János Kádárin tukijoihin.
Vuonna 1957 eli vuosi sen jälkeen, kun kommunistinen Unkarin työväenpuolue (MDP) organisoitiin Kádárin johdolla uudelleen Unkarin sosialistiseksi työväenpuolueeksi (MSZMP), Nyers nimettiin puolueen keskuskomiteaan, jonka jäsenenä hän oli vuoteen 1989 asti. Hän oli myös Unkarin kansantasavallan parlamentin jäsen vuosina 1958–1989. Unkarin vuoden 1956 kansannousun yhteydessä Nyers äänesti myös Imre Nagyn kuolemantuomion puolesta.
Vuonna 1959 Rezső Nyersistä tuli jälleen elintarvikeministeri, ennen kuin hänestä tuli valtiovarainministeri tammikuussa 1960 osana pääministeri Ferenc Münnichin hallituksen uudelleenjärjestelyä, ja hän säilytti tehtävän myöhemmässä pääministeri János Kádárin hallituksessa. Hänestä tuli sitten MSZMP:n talousasioiden keskuskomitean sihteeri marraskuussa 1962, ja näin ollen hänestä tuli vuoden 1968 alussa alkaneiden Unkarin talousuudistusten "isä" pääministeri Jenő Fockin tukemana. Samalla hänestä tuli myös keskuskomitean politbyroon jäsen. Näissä toukokuusta 1966 tunnetuissa uudistussuunnitelmissa suunniteltiin tuotannon tehokkuuden lisäämistä, laadun parantamista ja markkinoille sopeutumista. Talousuudistuksen toteutus kuitenkin epäonnistui ideologiasihteeri Béla Biszkun johtamien vanhoillisten kommunistien vastustustuksen vuoksi.  Sen seurauksena Nyers menetti poliittisen vaikutusvallan vuosikymmeniksi. Nyers menetti tehtävänsä keskuskomitean sihteerinä sekä politbyroon ja hetkeksi myös keskuskomitean jäsenyyden.
Nyers nimitettiin Unkarin tiedeakatemian talousinstituutin johtajaksi vuonna 1974. Tämän seurauksena hän erosi kaikista poliittisista tehtävistään (lukuun ottamatta MSZMP:n keskuskomiteaa).
Reformikommunistina puolueen johtoon ennen puolueen vallan häviötä

Talousuudistuksen välttämättömyys Unkarissa tuli selväksi 1980-luvun loppupuoliskolla. Rezső Nyers toimi parlamentin uudistuskomitean puheenjohtajana vuodesta 1987. Vuonna 1987 hänestä oli tullut uuden Károly Grószin hallituksen valtiovarainministeri.
Toukokuussa 1988 Unkarissa käynnistyi poliittinen muutos; ensimmäisenä Neuvostoliiton hallitsemassa itäblokissa. Unkarissa hallitseva Unkarin sosialistinen työväenpuolue vaihtoi pitkäaikaisen pääsihteerinsä János Kádárin pääministerinä toimineeseen Károly Grósziin. Samalla puolueen politbyrooseen valittiin kuusi uutta uudistusmielistä jäsentä; Rezső Nyers heistä yhtenä. Kesällä 1988 MSZMP:n pääsihteerinä ja pääministerinä toiminut Grósz ilmoitti aikovansa erota pääministerin virasta ​​keskittyäkseen kokonaan puolueorganisaatioon. Aiemmasta käytännöstä poiketen hän asetti neljä pääministeriehdokasta. Ehdokkaiden joukossa Nyersin lisäksi oli myös Miklós Németh, joka oli vakiinnuttanut maineensa Nyersin lisäksi myös talousasiantuntijana. Lopulta 66-vuotias Nyers vetäytyi ehdokkuudesta 41-vuotiaan Némethin hyväksi, joka vannoi valan 24. marraskuuta 1988. Tässä vaiheessa Nyersiä pidettiin yhtenä merkittävimmistä radikaalien uudistajien ryhmän jäsenistä, jotka halusivat hylätä kommunistisen järjestelmän ja siirtyä markkinatalouteen. Muita tämän ryhmän jäseniä olivat pääministeri Németh, valtionvarainministeri Imre Pozsgay ja ulkoministeri Gyula Horn.
Nyers valittiin 24. kesäkuuta 1989 MSZMP:n puheenjohtajaksi. Tässä tehtävässä hän johti neljän jäsenen yhteistä puheenjohtajuutta, joka korvasi aiemman politbyroon. Nyersiä kannatti noin 70-80 prosenttia puoluekokousedustajista. Tämä tarkoitti Nyersin ohittaneen Grószin tehden Nyersistä käytännössä Unkarin johtajan. Muita yhteisen puheenjohtajuuden jäseniä olivat Grósz, Németh ja Pozsgay. MSZMP:n kokousedustajat äänestivät loppukokouksessaan 7. lokakuuta 1989 Unkarin sosialistipuolueen hajoamisen puolesta ja valitsivat Nyersin uuden ei-marxilaisen Unkarin sosialistisen puolueen puolueen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi. Keväällä 1990 suoritetuissa ensimmäisissä kommunistisen ajan jälkeisissä vapaissa parlamenttivaaleissa Nyersin johtama sosialistipuolue koki ankaran tappion saaden vain 11% kannatuksen ja 33 edustajaa 386-jäseniseen Unkarin parlamenttiin. Nyers valittiin parlamenttiin vuoden 1990 parlamenttivaaleissa, mutta hän erosi puheenjohtajan tehtävästä pian vaalien jälkeen entisen ulkoministerin Gyula Hornin tullessa hänen seuraajakseen. Nyers säilytti paikkansa parlamentissa aina politiikasta luopumiseen eli vuoteen 1998 asti. Rezső Nyersin lyhyt puheenjohtajuus MSZP:n johdossa oli pikemminkin eräänlainen kunnianosoitus aikaisemmalle reformikommunistiselle suunnalle kuin uusi strategia täysin muuttuneisiin olosuhteisiin.
Loppuvuodet

Marraskuussa 2014 unkarilaisen oikeistopuolue Jobbikin kansanedustaja Előd Novák jätti Nyersin syytteen murhaan yllytyksestä, laittomasta vangitsemisesta ja yllytyksestä. Novákin mukaan Nyersillä oli MSZMP:n keskuskomitean jäsenenä tärkeä rooli Imre Nagyn ja muiden poliitikkojen teloituksissa Unkarin vuoden 1956 vallankumouksen jälkeen. Budapestin syyttäjävirasto hylkäsi syytteen 31. joulukuuta 2014 rikoksen puuttuessa. Nyers kuoli 22. kesäkuuta 2018 95-vuotiaana lyhyen sairauden jälkeen.
Arvioidessaan viimeisinä elinvuosinaan omia tekemisiään Nyers piti pahimpina virheinään käyttäytymistään Imre Nagyä kohtaan kansannousun jälkeen ja sosiaalidemokraattisen puolueen tuhoamista liittymällä kommunistien kanssa yhteiseen Unkarin sosialistiseen työväenpuolueeseen.
Nyers oli avioitunut vuonna 1946 historioitsija Ilona Witzin kanssa, joka kuoli vuonna 1988. Heillä oli yksi lapsi, Rezső Nyers Jr., joka toimi Unkarin keskuspankin toimitusjohtajana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rezső Nyers Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 
Muut:  IdRef
Herran vastarinta-armeija

LRA:n toiminta-alue.
Lord’s Resistance Army (LRA) eli Herran vastarinta-armeija on Ugandan pohjoisosissa toimintansa aloittanut sissiliike, joka on myöhemmin siirtynyt Etelä-Sudaniin ja Kongon demokraattiseen tasavaltaan. Se tunnetaan tuhansien siviilien sieppauksista ja orjuuttamisesta, useimmiten lasten. Liike on muun muassa pakkovärvännyt lapsia sotilaikseen, pakottanut heidät hyökkäämään siviilikyliin ja tappamaan siviilejä, joskus myös perheenjäseniään tai ystäviään. Sissiliikkeen johtajia syytetään useista sotarikoksista ja rikoksista ihmisyyttä vastaan.
Ideologisesti LRA on kultinomainen sekoitus kristittyä fundamentalismia ja afrikkalaista mystiikkaa. Sen johtaja Joseph Kony on julistanut itsensä jumalan puhemieheksi ja meedioksi, ja LRA:n jumalan armeijaksi. Yhdysvaltain ulkoministeriö on luokitellut LRA:n terroristijärjestöksi vuodesta 2001 alkaen ja nimesi Joseph Konyn kansainväliseksi terroristiksi vuonna 2008. Afrikan unioni julisti LRA:n virallisesti terroristijärjestöksi 2011.