stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mansikkapunkki

| Mansikkapunkki> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Leukakoukulliset Chelicerata
Luokka::  Hämähäkkieläimet Arachnida
Alaluokka::  Punkit Acari
Lahko::  Prostigmata
Heimo::  Tappipunkit Tarsonemidae
Suku::  Phytonemus
Laji::  pallidus
Kaksiosainen nimi
 Phytonemus pallidus  (Banks, 1899) 
Synonyymit
 Tarsonemus pallidus  Tarsonemus fragariae  Steneotarsonemus pallidus  Phytodromus pallidus  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mansikkapunkki (Phytonemus pallidus) kuuluu mansikan hankalimpiin tuhoeläimiin. Se kuuluu tappipunkkien (Tarsonemidae) heimoon. Laji käyttää ravinnokseen kasvin lehtisoluista imemiään nesteitä.
Ulkonäkö ja koko

Mansikkapunkki on yksi pienimmistä punkkilajeista. Lajin naaras on pituudeltaan vain noin 0,25 mm. Se on muodoltaan litteänsoikea, väriltään vaalean ruskehtava, kiiltäväpintainen ja lähes karvaton. Mansikkapunkkikoiras on noin 0,2 mm pitkä eli noin 75 % naaraan koosta ja väriltään hieman kirkkaamman keltainen kuin naaras. Mansikkapunkin elinkiertoon kuuluvat muna-, toukka-, nuoruus- eli nymfi- ja aikuisasteet. Mansikkapunkin munat ovat noin 0,125 mm pitkiä ja 0,075 mm leveitä, ja muodoltaan ne ovat soikeita, väriltään vaalean kuultavia ja pinnaltaan sileitä. Toukkavaiheet ovat noin 0,15 mm pitkiä, väriltään valkoisia ja niille kehittyy neljäs raajapari vasta toukkavaiheen loppupuolella. Toukilla on lisäksi erityinen kolmiomainen uloke ruumiin takaosassa.
Elinympäristö

Mansikkapunkit elävät nuorten, vielä avautumattomien lehtien poimuissa. Ne leviävät taimesta toiseen yleensä rönsyjä pitkin.
Mansikkapunkki viihtyy lämpimissä (yli 20 °C) ja kosteissa olosuhteissa (suhteellinen ilmankosteus 80−90 prosenttia). Mansikkakasvustossa mansikkapunkkinaaraat talvehtivat syvällä kasvin tyviosissa kasvupisteen läheisyydessä, mutta sen sijaan koiraat pystyvät talvehtimaan vain erityisen leutoina talvina.
Laji on tavattu ensimmäisen kerran 1800-luvun lopulla New Yorkissa. Nykyisin se on levinnyt Pohjois-Amerikan lisäksi Euraasiaan.
Lisääntyminen

Naaraat voivat lisääntyä partenogeneettisesti, ilman koiraita. Munat kuoriutuvat 3–7 päivän kuluttua, toukkavaihe kestää 1–4 päivää ja kotelovaihe 2–7 päivää, joten koko sukupolven kehittymiseen kuluu 1–3 viikkoa.
Naaras munii kerrallaan yleensä 30–40 munaa. Sukupolvet seuraavat toisiaan niin nopeasti, että punkkien määrä voi kasvaa 150-kertaiseksi alkukesästä elokuun alkuun mennessä.
Mansikkapunkin torjunta

Mansikkapunkin tehokkaana torjunta-aineena sai aikaisemmin käyttää endosulfaania, mutta se on ollut käyttökiellossa vuodesta 2001 alkaen. Mansikkapunkin ehkäisyn kannalta ensisijaista on mansikkaviljelmää perustettaessa terveiden, mansikkapunkkivapaiden taimien käyttö. Lämminvesikäsittelyllä voidaan tuhota kasvustossa jo ilmeneviä mansikkapunkkitartuntoja. Viljelykierto on hyvä suunnitella siten, että uutta mansikkalohkoa ei perusteta heti vanhan lohkon paikalle. Suositeltava on ainakin kolmen vuoden viljelykierto muilla kasvilajeilla mansikkalohkolle ennen uutta istutusta. Väliviljelykasvit vähentävät sekä mansikkapunkin että myös monien muiden tuholaisten esiintymistä. Mansikkapunkin biologinen torjunta perustuu Suomessa tällä hetkellä ripsiäispetopunkin (Amblyseius cucumeris) hyödyntämiseen lajin saalistajana.
Kemiallisessa torjunnassa voidaan käyttää metiokarbia ja kinometionaattia mansikkapunkkia vastaan, mutta niiden torjuntateho on parhaimmillaan vain noin 80–90 prosenttia. Mansikkapunkki on tuholaisena hankala torjuttava erityisesti sen nopean lisääntymiskyvyn ja kasvuston vaikean saavutettavuuden vuoksi.
Luokittelu

Mansikkapunkki ja syklaamipunkki on luokiteltu toisinaan eri lajeiksi, joskus saman lajin alalajeiksi ja joskus synonyymeiksi.
Aiheesta muualla

Ötökkätieto: Mansikkapunkki (Phytonemus pallidus)
Laji.fi: Phytonemus pallidus
Himanen, Sari: Mansikkapunkin biologinen torjunta petopunkkien avulla. Kirjallisuusraportti Marjaosaamiskeskus, Ekologisen ympäristötieteen laitos, Kuopion yliopisto, 2002 (Arkistoitu – Internet Archive)
Fauna Europaea: Phytonemus pallidus (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
University of Florida: Phytonemus pallidus (englanniksi)
Plantwise: Strawberry mite (Phytonemus pallidus)[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Randi Brown

| Randi Brown> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. toukokuuta 1996 (ikä 28) Houma, Louisiana
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Koripalloilija
Aktiivisena:  2014–
Pelipaikka:  takapelaaja
Nyk. joukkue:  Peli-Karhut
Sarja:  Naisten Korisliiga
Yliopistojoukkueet
2014–2018:  New Orleans Privateers
Randi Brown (s. 13. toukokuuta 1996 Houma, Louisiana) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan takapelaaja. Hän on pituudeltaan 170-senttimetrinen tai vähän yli. Hän edustaa Suomen Korisliigassa kotkalaisseura Peli-Karhuja.
Brown edusti Yhdysvaltain yliopistosarjoissa kausina 2014–2018 New Orleansin yliopistoa. Hän pelasi Suomessa ensimmäisen kerran kaudella 2018–2019 Hyvinkään Pontevan joukkueessa, joka saavutti tuolloin SM-pronssia. Brown pelasi tuolloin 27 runkosarjaottelua ja seitsemän pudotuspeliä, ja niissä hänen ottelukohtaiset keskiarvonsa olivat 24,4 pistettä, 6,4 levypalloa ja 3,6 syöttöä. Brown pelaa Suomessa jälleen kauden 2023–2024 jälkipuoliskolla Peli-Karhujen joukkueessa.
Randi Brownin aviomies Roydell Brown on kaudesta 2021–2022 alkaen edustanut miesten Korisliigassa KTP-Basketia.
Pässilampi (Kannonkoski)

| Pässilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Kannonkoski
Koordinaatit:  63°01′57″N, 25°27′52″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kivijärven–Vuosjärven alue (14.44)
Laskuoja:  oja Vuosjärveen 
Järvinumero:  14.441.1.025
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  109,3 m  
Pituus:  310 m  
Leveys:  120 m  
Rantaviiva:  0,671 km  
Pinta-ala:  2,436 ha  
Tilavuus:  0.000027 km³ 
Keskisyvyys:  1,1 m  
Suurin syvyys:  2 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiPässilampi 
Pässilampi  on Keski-Suomessa Kannonkoskella  Rytyperän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 310 metriä pitkä, 120 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,4 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 26 800 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1,1 metriä ja suurin syvyys on 2,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Kivijärven–Vuosjärven alueella (14.44), jonka Vuosjärven alueeseen (14.441) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 109,3 metriä mpy.
Realgaari

| Realgaari |
| --- | --- |
 Realgaaria Yhdysvalloista
Luokka:  sulfidimineraalit
Kemialliset ominaisuudet
Kemiallinen kaava:  As2S2
Molekyylipaino:  213,97 g/mol
Fysikaaliset ominaisuudet
Väri:  punainen tai oranssi
Asu:  rakeinen, massamainen tai harvoin kiteinä
Kidejärjestelmä:  monokliininen
Lohkeavuus:  heikko
Kovuus Mohsin asteikolla:  2
Ominaispaino:  4,5–4,6 g/cm3
Optiset ominaisuudet
Kiilto:  pihkakiilto
Viiru:  punakeltainen
Läpinäkyvyys:  läpikuultava
Lähteet
  
Aiheesta muualla
  Realgaari Commonsissa 
Auripigmenttiä (keltainen) ja realgaaria (punainen).
Realgaari on arseenin sulfidimineraali. Se esiintyy usein toisen arseenisulfidin, auripigmentin tai sinooperin kanssa. Sitä ei tavata Suomessa. Metallista arseenia esiintyy satunnaisestiselvennä.
Realgaari on muodostunut saostumalla vesiliuoksista alhaisessa lämpötilassa tai härmistymällä tulivuorten kuumista kaasuista.
Sen nimi tulee arabian kielen sanoista rahj al-ġār (رهج الغار, "kaivoksen jauhe").
Esiintyminen

Realgaaria esiintyy hydrotermisissä juonissa. Samoissa paikoissa esiintyy joskus stibniittiä, lyijyä, hopeaa ja antimonia.
Aiheesta muualla

Mindat.org: Realgar (englanniksi)
Wembineral.com: Realgar Mineral Data (englanniksi)
Handbook of Mineralogy: Realgar (pdf) (englanniksi)
Riemumessu

Riemumessu on
Riemumessu, Antti Saarenkedon sanoittama ja Jussi Pyysalon säveltämä vuonna 1997 julkaistu messu, jonka The Road-yhtye on levyttänyt.
Riemumessu, (Lopen riemumessu) Ilkka Juotteen vuonna 2011 säveltämä ja sanoittama messu.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Riemumessu”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Riemuruhtinaat

| Riemuruhtinaat |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Jaakko Kilpiäinen
Käsikirjoittaja:  Jaakko Kilpiäinen
Tuottaja:  Ari Matikainen
Säveltäjä:  Janne Haavisto
Kuvaaja:  Arttu Peltomaa
Leikkaaja:  Matti Näränen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Kinocompany
Ensi-ilta:  2010
Kesto:  52 minuuttia
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Riemuruhtinaat on Jaakko Kilpiäisen ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2010.
Elokuva on kulttuuridokumentti 1950-1970 -lukujen suomalaisita sirkustaiteilijoista. Sen päähenkilöinä ovat sirkustaiteilija Aimo Leikas, kahlekuningas Timo Tuomivaara ja surmanajaja Kalevi Suuronen.
Riemumessu (Ilkka Juote)

Riemumessu (Lopen Riemumessu) on Lahden kirkkopäivillä keväällä 2011 kantatoteutettu, kymmenes Lopen seurakunnan kappalaisen Ilkka Juotteen säveltämä ja sanoittama gospelmessu. Messun 11 laulun ja liturgisten osien (siunaukset) sovitustyön Lopen seurakunnalle suoritti Ilkka Cristian Laevuo.
Kantatoteutus tapahtui 14.05.2011 Hollolan uudessa Sovituksenkirkossa.
Riemumessun kantatoteutuksen musiikkikappaleet (säv./san. Ilkka Juote, sov. Cristian Laevuo):
Sydämestä sydämeen
(Alkusiunauksen siunaus)

(Alkusiunauksen vuorotervehdys)
Matkan varrella
Nyt saa laittaa tuulemaan
Katso, kuinka pienestä voi
Kiitos, että on Hän
Niin kuin valtavan virran vuo
Sydämien uomaa
Kiitos, että Sinä olet täällä
Nyt ei puhuta ihan turhista 2
Nyt ei puhuta ihan turhista 1
Päivämme päättyvä on
(Päätöksen Herran siunaus)

(Sydämestä sydämeen, yhteislauluna)
Rautalammin työväentalo

| Rautalammin työväentalo (kylätalo Työppäri) |
| --- | --- |

Osoite:  Kurssilantie 2, 77700 Rautalampi
Sijainti:  Rautalampi, kirkonkylä
Koordinaatit:  62°37′16″N, 26°49′48″E
Valmistumisvuosi:  1880-luku /1921
Rakennuttaja:  Wilhelm Pöyhönen / Rautalammin työväenyhdistys ry
Omistaja:  Rautalammin sosialidemokraattinen Työväenyhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
Kerrosluku:  1
Kerrosala:  610 m2
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rautalammin työväentalo (tunnetaan myös nimellä kylätalo Työppäri) on Rautalammin kirkonkylän keskustassa sijaitseva työväentalo. Talon vanhin osa on 1880-luvulta. Talolla on arvioitu olevan maisemallista ja rakennushistoriallista arvoa, mutta se ei ole suojeltu. Talon omistaa ja sitä ylläpitää Rautalammin sosialidemokraattinen työväenyhdistys.
Historiaa

Rautalammin työväenyhdistys perustettiin 22. marraskuuta 1905. Vuonna 1906 yhdistys osti kauppias Wilhelm Pöyhöseltä 1880-luvulla rakennetun talon, ja vuoteen 1909 mennessä se oli kunnostettu työväentaloksi. Rakennukseen lisättiin myös näyttämösiipi, joka valmistui vuonna 1921. Vuonna 1920 yhdistys liittyi SSTP:en, ja vuonna 1923 yhdistys lakkautettiin ja talo takavarikoitiin. Se oli takavarikossa vuoteen 1928 saakka, jolloin samana vuonna perustettu Rautalammin sosialidemokraattinen työväenyhdistys sai ostettua sen valtiolta. Vuoden 1928 lopussa sosialidemokraattisella yhdistyksellä oli 24 jäsentä.
Rakennus

Talo on hirsirunkoinen ja yksikerroksinen. Uuneja oli kahdeksan. Alun perin talossa oli kaksi keittiötä, neljä asuinhuonetta, ravintola, kokoushuone sekä vuodesta 1921 eteenpäin juhlasali, jossa 150 istumapaikkaa ja iso näyttämö.
Taloa on kunnostettu vuosien varrella useaan otteeseen. Sisäseinät on paneloitu vuonna 1934, vesikatto uusittu 1946, peltikatto tehty 1947, sähköjohdot uusittu 1950, sisäkatto uusittu 1962. Vuonna 1963 pihan puolelle valmistui tasakattoinen kuisti, joka on myöhemmin muutettu loivaksi pulpettikatoksi. Lisäksi lattiaan on asennettu koivuparketti vuonna 1968, ja vuodesta 1980 alkaen tehtiin perusteellinen remontti Museoviraston valvonnassa. Tähän remonttiin saatiin rahoitusta Opetusministeriöltä. Vuosina 2015–2016 rakennettiin laitoskeittiö ja saniteettitilat, mm. inva-wc. Nykyään talon pinta-ala on 610 m², josta sali 177 m², näyttämö 68 m², keittiö 24 mv, kahvio 48 m², aula ja naulakkotila yhteensä 75 m², saniteettitilat 29 m² ja asunto 70 m². Talo sijaitsee Rautalammin seurakunnalta vuokratulla tontilla, joka on kooltaan 3295 m².
Toimintaa työväentalolla

Talolla järjestettiin juhlia, naamiaisia, iltamia ja valistustilaisuuksia. Myös voimistelu- ja urheiluseura Rautalammin Reipas järjesti työväentalolla kesäjuhlat. Kaupanpito jatkui talossa 1940-luvulle asti. Kauppapuodissa olivat vuokralaisena Työväen osuuskauppa ja Osuusliike Kansanvoima.
Nykyinen toiminta

Työväentaloa vuokrataan erilaisia tilaisuuksia varten. Yhdistyksen oman kokous- ja juhlatoiminnan lisäksi talolla on sunnuntaisin bingo, minkä lisäksi siellä järjestetään perhejuhlia, huutokauppoja, näyttelyitä sekä kulttuuri- ja koulutustoimintaa. Talo on toiminut kunnan väistötilana vuosina 2008 ja 2017. Taloa on käyttänyt 2010-luvun lopulta lähtien vuosittain noin 7 000 henkeä.
Luettelo vuonna 1937 kuolleista henkilöistä

Tämä on luettelo vuonna 1937 kuolleista tunnetuista henkilöistä. Henkilöt on lueteltu kuolinpäivän mukaisesti, samana päivänä kuolleet sukunimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Jos henkilöstä ei ole kirjoitettu artikkelia, luettelossa mainitaan lähde.
Tammikuu

26. tammikuuta – Anna Hallonblad, suomalainen järjestöaktiivi (s. 1855)
Helmikuu

8. helmikuuta – Hjalmar Oker-Blom, suomalainen agronomi, juristi, maatalousneuvos ja valtiopäivämies (s. 1870)
Maaliskuu

8. maaliskuuta – Einar Ahlman, suomalainen vuorineuvos, Kymi Oy:n toimitusjohtaja 1918–1937, varatuomari ja asianajaja (s. 1872)
18. maaliskuuta – Clémentine-Hélène Dufau, ranskalainen taidemaalari (s. 1869)
22. maaliskuuta – Frederick MacMonnies, yhdysvaltalainen kuvataiteilija ja olympiamitalisti (s. 1863)
Huhtikuu

4. huhtikuuta – Abdelhafid, Marokon sulttaani 1908–1912 (s. 1875 tai 1876)
12. huhtikuuta – Filoteo Alberini, italialainen elokuvatuottaja, -ohjaaja ja elokuvaaja (s. 1865 tai 1867)
23. huhtikuuta − Henri Lammens, belgialainen orientalisti, islamin varhaishistorian tutkija ja professori (s. 1862)
25. huhtikuuta – Artturi Aalto, suomalainen toimittaja, poliitikko ja kansanedustaja (SDP) (s. 1876)
30. huhtikuuta – Pauli Aaltonen, suomalainen kuvanveistäjä (s. 1890)
Toukokuu

9. toukokuuta – Fridthjov Anderssen, norjalainen säveltäjä ja urkuri (s. 1876)
28. toukokuuta – Alfred Adler, itävaltalainen psykiatri ja psykoterapeutti (s. 1870)
Kesäkuu

2. kesäkuuta – Hans Jacob Sparre, norjalainen arkkitehti (s. 1861)
22. kesäkuuta – Ludwig Bachmann, saksalainen shakkihistorioitsija (s. 1856)
27. kesäkuuta – Sandro Akhmeteli (oik. Aleksandre Akhmetelašvili), georgialainen teatteriohjaaja (s. 1886)
28. kesäkuuta – Max Adler, itävaltalainen sosiologi ja professori (s. 1873)
Heinäkuu

17. heinäkuuta – Gabriel Pierné, ranskalainen säveltäjä, kapellimestari ja urkuri (s. 1863)
Elokuu

5. elokuuta – Herbert Kastinger, itävaltalainen arkkitehti ja olympiamitalisti (s. 1900)
6. elokuuta – Sam Stadener, ruotsalainen piispa ja ministeri (s. 1872)
Syyskuu

10. syyskuuta – Karl Severin Ahonius, suomalainen rehtori, opettaja ja venäläisen kirjallisuuden suomentaja (s. 1860)
13. syyskuuta – Marta A. Renvall, suomalainen järjestöjohtaja, opettaja ja toimittaja (s. 1873)
13. syyskuuta – Balthazar Lange, norjalainen arkkitehti (s. 1854)
21. syyskuuta – Douglas Dexter, brittiläinen miekkailija (s. 1887)
Lokakuu

11. lokakuuta – Kristen Rivertz, norjalainen arkkitehti (s. 1862)
21. lokakuuta – Aleksei Tšapygin, venäläinen neuvostokirjailija (s. 1870)
29. lokakuuta – Mih’as Tšarot (oik. Mihail Symonavitš Kudzelka), valkovenäläinen kirjailija ja kulttuuri- ja yhteiskuntavaikuttaja (s. 1896)
30. lokakuuta – Alfred Lucander, suomalainen kenraalimajuri (s. 1862)
Marraskuu

6. marraskuuta – Colin Campbell Cooper, yhdysvaltalainen taidemaalari (s. 1856)
18. marraskuuta – Bernt Støylen, norjalainen piispa (s. 1858)
Joulukuu

12. joulukuuta – Alfred Abel, saksalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja ja -tuottaja (s. 1879)
17. joulukuuta – John W. Brunius, ruotsalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja (s. 1884)
Rafael Roos

Gustav Rafael Roos (9. huhtikuuta 1895 Kotka – 26. syyskuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen teollisuusvalokuvaaja, joka tuli tunnetuksi tehdastiloista otetuista valokuvistaan. Hänen puolisonsa on Ingrid Granit.
Roos opiskeli insinööriksi Teknillisessä korkeakoulussa, mutta opinnot katkesivat valokuvausharrastuyksen astuessa etualalle. Roos perusti 1928 teollisuus- ja arkkitehtuurikuvauksiin erikoistuneen Foto Roos-ateljeen Helsinkiin, ateljee toimi aluksi Bulevardin varrella ja sitten Rautatientorin varrella Mikonkatu 15 B:ssä lähes 50 vuoden ajan. Ateljeen asiakkaina oli suomalaisia paperi-, metalli-, voimala-, elintarvike- ja kaivosteollisuuden yrityksiä ja Roos teki myös lyhytelokuvia asiakkailleen. Roos palkittiin Grand Prix -palkinnolla Brysselin valokuvanäyttelyssä 1935 ja kultamitalilla Pariisin valokuvanäyttelyssä 1937.
Roos oli vuonna 1924 valmistuneen Polyteekkarifilmi-dokumenttielokuvan käsikirjoittajana, kuvaajana ja leikkaajana. Hän ohjasi, tuotti ja kuvasi 1950-luvulla kymmenen lyhytelokuvaa, muun muassa 1953 valmistuneen lyhytelokuvan Kemijokea tutkitaan ja 1956 valmistuneen lyhytelokuvan Vanhaa ja uutta Kuusamoa. Roos oli kuvaajana elokuvissa Helsingin kuuluisin liikemies (1934) ja Dollari-miljoona (1942) sekä valokuvaajana elokuvissa Kyllä kaikki selviää (1926), Kun isä tahtoo... (1935) ja Sininen varjo (1933).
Rafael Roosin poika oli dokumenttivalokuvaaja ja journalisti K. G. Roos.
Aiheesta muualla

R. Roos : Muuan pääsiäismatka saaristoon, Suomen Kuvalehti, 14.04.1928, nro 16, s. 26, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Riding the Bullet

| Riding the Bullet |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mick Garris
Käsikirjoittaja:  Mick Garris
Perustuu:  Stephen Kingin e-kirjaan
Tuottaja:  Mick Garris
Säveltäjä:  Nicholas Pike
Pääosat:  Jonathan Jackson David Arquette Barbara Hershey Erika Christensen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Innovation Film
Ensi-ilta:  2004
Kesto:  98 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Riding the Bullet on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva. Elokuva perustuu kirjailija Stephen Kingin e-kirjaan. Elokuvan on ohjannut Mick Garris.
Juoni

Elokuva kertoo nuoresta Alanista, joka on kiinnostunut kuolemasta ja kerran yrittänytkin itsemurhaa. Alan saa soiton äitinsä naapurilta, joka kertoo Alanin äidin sairastuneen vakavasti ja olevan parhaillaan sairaalassa. Alan ei omista omaa autoa, joten hänen täytyy liftata päästäkseen tapaamaan sairasta äitiään. Lopulta hänet ottaa kyytiin George-niminen mies, joka näyttää tietävän paljon Alanin menneisyydestä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jonathan Jackson  | … |  Alan Parker   |
|  David Arquette  | … |  George Staub   |
|  Barbara Hershey  | … |  Jean Parker   |
|  Erika Christensen  | … |  Jessica Hadley   |
Rick Bota

Rick Bota on Hollywoodin independent-piireissä vaikuttava ohjaaja-kuvaaja.
Kuvaaja

Rick Bota on toiminut kuvaajana (englanniksi cinematographer ja director of photography) useissa Hollywood- ja independent-tuotannoissa niin elokuva- kuin TV-puolella.
TV-puolelta tunnetuimmat ovat West Wing ja Werewolf, elokuvapuolelta Tales from the Crypt – pahan lähettiläs (Demon Knight) sekä Pahuuden kartano (House on Haunted Hill).
B-elokuvien puolella uransa tehnyt Bota on ollut kuvaajana myös mm. Bloodfist III: Forced to Fight -elokuvassa. Second unit -puolella hän on kuvannut mm. elokuvia Tappava ase 4 (Lethal Weapon 4), Tappavat arvosanat (Teaching Mrs. Tingle), Jäähyväiset tytöille (Kiss the Girl) sekä Kaappaus raiteilla (Under Siege 2: Dark Territory).
Ohjaaja

L.A. Doctors -TV-sarjan kuvaajana toiminut Bota sai ymmärrettävästi myös ohjata yhden jakson sarja vuonna 1999. Hellraiser 6: Maanpäällinen helvetti (Hellraiser: Hellseeker) vuodelta 2002 oli hänen esikoisohjauksensa, ja se päätyi suoraan videolevitykseen.
Yhdessä Robert Harmonin kanssa hän ohjasi samaisena vuonna Wes Cravenin tuottaman They-elokuvan.
Kulttimaineesta nauttivaa Hellraiser-sarjaa Bota on ohjannut sitten oikein urakalla: vuonna 2005 ilmestyi kaksi hänen ohjaamaansa Hellraiseria: Hellraiser: Deader ja Hellraiser: Hellworld.
Bota on toiminut myös mm. Mimicin second unit -ohjaajana.
Rob Rooken

| Rob Rooken> Euroopan parlamentin jäsen |
| --- | --- |
 2.7.2019–  
Ryhmä:  ECR-ryhmä
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. lokakuuta 1969 (ikä 55) Groningen, Alankomaat
Kansalaisuus:  hollantilainen
Tiedot
Puolue:  Sitoutumaton (2023–)
Muut puolueet:  Forum voor Demokratie (2019–2020) JA21 (2020–2023)
Rob Rooken (s. 5. lokakuuta 1969 Groningen, Alankomaat) on hollantilainen poliitikko. Rooken on itsenäinen poliitikko ja hän on aikaisemmin edustanut Forum voor Demokratie ja JA21-puolueita. Rooken on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2019 lähtien. Rooken edustaa Euroopan parlamentissa konservatiivien ja reformistien ryhmää.
Real Unión

Real Unión Club on espanjalainen jalkapalloseura Irunin kunnasta Baskimaalta. Seuran edustusjoukkue pelaa Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Primera División RFEF:ssä. Real Uniónin kotistadion on 5 000 -paikkainen Stadium Gal.
Historiaa

Real Unión on yksi espanjalaisen jalkapalloilun pioneereista. Seura perustettiin vuonna 1915 Irún Sporting Clubin ja Racing Club de Irúnin yhdistyessä. Sporting oli perustettu vuonna 1902 nimellä Irún Football Club. Racing oli puolestaan perustettu 1908 ja voittanut cup-kilpailu Copa del Reyn vuonna 1913. Uusi seura tunnettiin aluksi nimellä Unión Club de Irún ennen kuin kuningas Alfonso XIII antoi sille hyväksyntänsä ja nimeen liitettiin etuliite Real (suom. kuninkaallinen). Seura on sittemmin voittanut Copa del Reyn kolmesti (1918, 1924 ja 1927). Se ylsi loppuotteluun myös vuonna 1922, mutta tuolloin Barcelona oli parempi.
Real Unión oli yhdessä muiden baskiseurojen Athletic Bilbaon, Real Sociedadin ja Arenas Getxon kanssa yksi Espanjan kansallisen pääsarjan Primera Divisiónin perustajista vuonna 1928. Seura putosi pääsarjasta neljän kauden jälkeen vuonna 1932, ja on sen jälkeen pelannut vaihtelevalla menestyksellä aluesarjojen ja toiseksi korkeimman kansallisen sarjatason Segunda Divisiónin välillä. Kaudella 2009–2010 Real Unión pelasi Segundassa 44 vuoden tauon jälkeen.
Entisiä pelaajia

Real Uniónin pelaajista Ramón Eguiazábal, Patricio Arabolaza ja Joaquín Vázquez kuuluivat Espanjan joukkueeseen maan tehdessä ensiesiintymisensä kansainvälisessä jalkapalloilussa vuoden 1920 kesäolympialaisissa. Neljäs pelaaja René Petit pelasi samoissa kilpailuissa Ranskan joukkueessa. Tuoreemmista Espanjan maajoukkuepelaajista Javier Irureta ja Roberto López Ufarte aloittivat uransa Real Uniónissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Real Unión Wikimedia Commonsissa
Real Unión Club de Irúnin sivusto (espanjaksi)
Real Uniónin joukkue Espanjan cupin loppuottelussa vuonna 1924.