stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pohjois-Pohjanmaan maakunta
Luonto > Pinnanmuodot

Koko maakuntaa tarkasteltaessa pinnanmuodot ovat varsin vaihtelevia. Maakunnan maankamara viettää idästä länteen vesistöjen virtaussuuntien mukaisesti. Ainoastaan osa Kuusamon seudusta kuuluu jo Vienanmereen suuntautuvaan alueeseen. Maasto kohoaa loivasti erityisesti Kalajoen, Siikajoen ja Oulujoen laaksoissa, missä sadan metrin korkeustaso saavutetaan vasta noin sadan kilometrin päässä rannikosta. Pyhäjoen ja Siikajoen välisellä seudulla , Vihannin alueella sadan metrin taso tulee vastaan kuitenkin jo parin peninkulman päässä Perämerestä.
Suhteelliset korkeusvaihtelut poikkeavat erittäin suuresti maakunnan eri osissa. Tasaisinta on rannikkoalueella, joka on korkeussuhteiltaan lakeutta (korkeuserot 5–10 metriä), Oulujoen ympäristössä ja rannikon läheisyydessä jopa tasankoa (alle 5 m). Suomenselän vedenjakajalla sekä Oulujärven luoteis- ja pohjoispuolisilla seuduilla korkeussuhteet ovat pääasiallisesti kankaremaata (10–20 m) ja mäkimaata (20–50 m). Korkeimmat kohdat yltävät näillä alueilla lähes 200 metriin merenpinnan yläpuolelle (mm. Rokuanvaara 194 m).
Vuorimaata (50–200 m) ja paikoin jopa ylhiömaata (yli 200 m) olevan Koillismaan korkeimmat kohdat kohoavat Kuusamon vaaraseudulla puolestaan lähes 500 metrin korkeuteen merenpinnasta; Pohjois-Pohjanmaan korkein kohta on Rukatunturi (500 m). Muita Koillismaan jykevien vaarajonojen tunnettuja vaaroja ovat Iso-Syöte, Pyhitysvaara, Iivaara ja Valtavaara.
Luonto > Kallioperä

Iijoen eteläpuolinen jokimaa ja siihen idässä rajautuva Suomenselän suomaa kuuluvat kallioperältään Svekokarelideihin, joiden kivilajikoostumus on täällä varsin kirjava. Vallitsevina kivilajeina ovat graniitit, granodioriitit, fylliitti, kiilleliuskeet ja gneissit, joiden joukossa on muun muassa laajahkoja gabro-, periodiitti-, metabasaltti-, vihreäkivi- ja amfiboliittiesiintymiä.
Oulujokilaakson eteläpuolella olevan laajan graniittialueen ympäröimänä sijaitsee Suomen nuorimpiin kivilajeihin kuuluva sedimenttikivialue, niin sanottu Muhoksen muodostuma. Se ulottuu Muhokselta Oulujokisuun kautta Haukiputaan Virpiniemelle pohjoisessa ja Liminganlahden rannoilta Hailuodon kautta Perämerelle lännessä. Nämä väriltään yleensä punertavat tai ruskeat jotuniset savikerrostumat ovat syntyneet svekokarelidisen vuorijonopoimutuksen jälkeen noin 1 300 miljoonaa vuotta sitten. Herkästi kuluvina ne ovat voineet säilyä nykypäiviin vain peruskallion hautavajoamassa samaan tapaan kuin niiden kanssa samanikäiset hiekkakivikerrostumat Satakunnassa. Savikerrostumien vahvuus on Muhoksella ja Hailuodossa noin 500 m, Limingan Tupoksessa jopa 1 000 m.
Iijoelta Oulujärven länsipuolelle kaartuvalta linjalta pohjoisessa olevat alueet kuuluvat lähes kokonaisuudessaan ikivanhaan niin sanottuun presvekokarelidiseen pohjakompleksiin, jonka graniitit, gneissit ja pienehköt metabasaltti-, amfiboliitti-, sepentiniitti-, ja vuolukiviesiintymät syntyivät jo noin 2 700 miljoonaa vuotta sitten. Tätä Suomen alueen vanhimmista kivilajeista koostuvaa aluetta halkaisee Kainuusta Kuusamon pohjoisosiin kaartuva svekorarelidinen kvartsiittivyöhyke, joka kulutusta hyvin kestävänä näkyy maisemassa luisina vaaroina. Alueen kallioerän erikoisuuksiin kuluu Kuusamon Iivaaran alkalikiviesiintymä, jonka pääkivilajina on ijoliitti päämineraalinaan alumiinin raaka-aineeksi kelpaava nefeliini. Sitä pidetään Kuolan laajan nefeliinisyeniittialueen satelliittimassiivina.
Maakunnan kallioperän sisältämien malmivarojen turvin alueelle on perustettu neljä kaivosta, joista Taivalkosken Mustavaarasta on louhittu vanadiinia, Raahen Lampinsaaresta sinkkiä, Nivalan Hiturasta nikkeliä ja Pyhäjärven Pyhäsalmesta rikkikiisua, kuparia ja sinkkiä. Kaivoksista Lampinsaari ja Mustavaara on lopetettu toiminnan kannattamattomuuden vuoksi. Nykyään Pohjois-Pohjanmaalla on kaksi kaivosta: Hituran ja Pyhäsalmen kaivokset. Kanadalaisen kaivosyhtiö Inmet Mining Corporationin omistama Pyhäjärven kaivos on Euroopan syvin (1,4 km) sekä nykyaikaisin metallikaivos, josta louhitaan sinkkiä ja kuparia sisältävää malmia. Hituran kaivoksella käsitellään vuosittain noin 620 000 tonnia malmia, kaivoksen omistaa tällä hetkellä Belvedere Resources Ltd. Raahen Laivakankaalle on ruotsalainen Nordic Mines Ab perustamassa yhtä Euroopan suurimmista kultakaivoksista.
Luonto > Maaperä

Vaihtelevan paksuinen pohjamoreenivaippa verhoaa kallioperää lähes kaikkialla. Laajimmat avokallioesiintymät sijaitsevat Kala- ja Pyhäjokien välisellä rannikkovyöhykkeellä lounaassa sekä Perämeren rannikolla Iin Kuivaniemellä.  Jäätikön liikesuuntaa kuvastavia virtaviivaisia moreeniselänteitä, drumliineita, esiintyy erityisen paljon Kuusamossa, missä ne tekevät maisemasta itä–kaakkoissuuntaan hyvin juovaisen. Drumliineita esiintyy laajoina kenttinä myös lähempänä rannikkoa muun muassa Limingassa, Ylikiimingin–Utajärven seudulla ja Kalajoen vesistöalueella. Kalajoen alueella on myös laajoja kumpu- ja ablaatiomoreenikenttiä. Muualla kumpumoreeneita on erityisesti Raahen seuduilla.
Maisemakuvaa elävöittävät lukuisat pitkittäisharjut, jotka suuntautuvat etelässä luoteesta kaakkoon, mutta pohjois- ja koillisosissa usein jo lännestä itään. Huomattavimpia Oulujokilaakson eteläpuolisia harjumuodostumia ovat Kalajoen–Reisjärven harju, Raahen harju ja Hailuodon–Rokuan harju, joka jatkuu Sotkamoon ja sieltä edelleen Salpausselille ja Pohjois-Karjalan reunamuodostumiin. Rokuan harjujakso laajenee Vaalan ja Utajärven rajalla mahtavaksi Rokuanvaaraksi. Rokuan koillispuolella ovat muun muassa Kuusamon harju, Haukiputaan–Paltamon harju sekä pohjoisessa jäätikkökielekkeiden äärelle syntynyt mittava Pudasjärven–Taivalkosken saumamuodostuma, joka ulottuu Suomussalmen Hossaan saakka.
Laajoja sora- ja hiekkaesiintymiä on lisäksi koillisosan laaksontäytteissä ja muissa jäätikön ulkopuolelle syntyneissä kerrostumissa. Nykyisen rannikon tuntumassa ja erityisesti Hailuodon–Rokuan harjun ympärillä taas levittäytyvät mittaavat rantakerrostumat, joiden loivasti viettävillä pinnoilla on runsaasti aallokon kasaamia rantavalleja. Hiekkakerrostumien yhteydessä esiintyy usein myös tuulen kerrostamia lentohiekkakenttiä, joista huomattavimpia ovat Kalajoen, Siikajoen, Hailuodon, Oulunsalon ja Rokuan dyynimuodostumat. Hienojakoisia savi- ja silttikerrostumia on laajemmalti Kala-, Pyhä- ja Siikajokilaaksoissa sekä Liminganlahden perukassa, missä maapeitteen vahvuus on yleisesti 60–70 m. Silttiainesta on myös useimpia jokia myötäilevissä jokikerrostumissa.
Turpeen osuus maapeitteestä on erityisen voimakas Pyhäjokilaaksosta aina maakunnan pohjoisrajalle ulottuvalla alueella, joka myötäilee Perämerta noin sadan kilometrin levyisenä vyöhykkeenä. Varsinkin vyöhykkeen sisäosissa soiden osuus pinta-alasta on huomattava.
Luonto > Kasvillisuus

Pohjois-Pohjanmaa kuuluu keskiboreaaliseen havumetsävyöhykkeeseen, joka on Etelä- ja Pohjois-Suomen välistä vaihettumisvyöhykettä. Koillismaa tosin kuuluu pohjoisboreaaliseen vyöhykkeeseen. Kasvimaantieteellisessä alajaossa valtaosa alueesta kuuluu Pohjanmaan–Kainuun vyöhykkeeseen, koillisosat lukeutuvat jo Peräpohjolaan. Maakunnan metsävaltaisimmat alueet sijaitsevat idässä, missä metsää on 60–70 % maa-alasta, muualla maakunnassa 50–60 %. Ilmastollisista ja maaperällisistä syistä puuston kasvu on Pohjois-Pohjanmaalla koko maan keskimääräistä kasvua heikompaa. Alueen valtapuu on mänty; sen osuus puuston kokonaismäärästä on yli puolet. Kuusta on 23–35 % ja lehtipuita 15–20 %. Rehevimmät kasvillisuusalueet sijaitsevat jokilaaksoissa ja Koillismaalla; Kuusamo onkin Suomen pohjoisimpia lehtokeskusalueita.
Oulujokilaaksossa ja sen eteläpuolisten alueiden karuilla kangasmailla esiintyy yleisesti kanerva-, jäkälä- ja varpu-jäkälätyypin metsiä. Puolukkatyypin metsiä on runsaimmin Suomenselän alueella ja maakunnan pohjoisosassa. Tuoreilla kangasmailla viihtyvä mustikkatyypin metsiä on runsaimmin lounaisrannikolla. Kuusamon kalkkiperäisillä mailla ja Oulun pohjoispuolisella Perämeren rannikolla on myös jonkin verran reheviä lehtoja ja lehtomaisia metsiä.
Perämeren alavalla rannikolla, missä maa kohoaa lähes metrin sadassa vuodessa, rannikkoa reunustaa usein niittyvyöhyke. Se päättyy mantereen puolella pensasvyöhykkeeseen, jossa kasvaa muun muassa vain Pohjanlahden rannoilla viihtyvä tyrni. Pensasvyöhykettä seuraa edelleen lehtimetsävyöhyke, jonka uloimpana puuna on harmaaleppä.
Mantereelle päin soiden osuus pinta-alasta kasvaa nopeasti. Aivan rannikkoa myötäilevää vyöhykettä lukuun ottamatta maakunnan läntiset osat kuuluvat Suomen runsassoisimpaan alueeseen, missä soiden osuus pinta-alasta on usein yli 60 %. Suot ovat aapasoita, joissa avointen nevojen osuus kasvaa kohti pohjoista. Kuusamon seudulle ovat lisäksi luonteenomaisia vaarojen ja mäkien kupeita peittävät lettomaiset rinnesuot.
Maakunnan alueella useat eteläiset kasvilajit, kuten tervaleppä, koiranheisi, lehtokuusama, suomyrtti, taikinamarja, soreahiirenporras, kielo, valkolehdokki ja ahomansikka, alkavat väistyä kasvistosta. Vastaavasti niiden tilalle alkaa ilmestyä kasvistoon pohjoisia lajeja, kuten tunturipaju, pohjanpaju, lapinleinikki, pohjanleinikki ja väinönputki. Eteläisiä putkilokasveja on lounaisrannikolla yli 60, mutta Kuusamossa ei enää yhtään. Pohjoisten putkilokasvilajien runsaus taas kasvaa etelän nollasta Kuusamon runsaaseen neljäänkymmeneen. Kuusamossa tunnetaan muun muassa useita harvinaisia tunturikasveja, jotka ovat perua jääkauden jälkeiseltä tundravaiheelta.
Luonto > Ilmasto

Pohjois-Pohjanmaan ilmastoon vaikuttaa sijainti manner- ja meri-ilmastojen välissä. Ilmastollisesti maakunnan länsiosat kuuluvat keskiboreaaliseen ilmastovyöhykkeeseen, joka juuri erottaakin itäosan pohjoisboreaalisesta alueesta. Lauhkeinta ilmasto on Kalajokilaaksossa, ankarinta Kuusamossa. Lämpimimmän kuukauden – heinäkuun – keskilämpötila vaihtelee Pohjois-Pohjanmaalla välillä 17–19 °C. Kylmimmän kuukauden – helmikuun – keskilämpötilat vaihtelevat myös paljon ollen Kalajoella −6,0 – −5,5 °C ja Kuusamossa −7,0 – −6,5 °C. Terminen kasvukausi alkaa lounaisosien sisämaassa vapun tienoilla ja Lapin maakuntarajan lähettyvillä vasta lähempänä toukokuun puolivälillä. Kasvukauden pituus länsiosissa on 150–160 päivää  ja Koillismaalla 130–135 päivää.
Perämeren rannikko on alueen kuivinta aluetta. Alueella sataa vain keskimäärin alle 500 mm vuodessa, kun suuressa osassa maakuntaa päästään 500 ja 600 mm:n välille. Eniten sataa alueen koilliskulmalla ja Suomenselällä.  Pysyvä lumipeite saadaan lounaassa keskimäärin marraskuun lopussa tai joulukuun alussa, mutta Kuusamossa lumipeite tulee jo marraskuun alkupäivinä. Lumi katoaa metsistä ja jäät lähtevät järvistä maakunnan lounaisosissa toukokuun alkupäivinä ja koillisessa toukokuun lopussa. Perämeri jäätyy leutoinakin talvina.
Koillismaa on Suomen lumisinta seutua, missä puiden oksille kertyvä tykkylumi aiheuttaa usein huomattavia metsävahinkoja. Lumen keskimääräinen syvyys maaliskuun puolivälissä on 70–80 cm, kun se on lounaisrannikolla vain 40–50 cm. Lumipeitteen kestoaika vaihtelee Kuusamon 200–225 päivästä Kalajoen 150–175 päivään. Kesäisin hallat aiheuttavat usein vahinkoa maataloudelle erityisesti Keski-Pohjanmaan alavilla suomailla.
Aluejako

Pohjois-Pohjanmaan maakunta kuntakeskuksineen.
Vuoden 2016 alussa Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa oli 30 kuntaa, joista 11 kaupunkeja. Kuntakeskusten sijainti käy ilmi oheisesta kartasta.
Aluejako > Seutukunnat

| --- | --- |
  Haapaveden-Siikalatvan seutukunta   Haapaveden kaupunki   Pyhäntä   Siikalatva  Koillismaan seutukunta   Kuusamon kaupunki   Taivalkoski  Nivala-Haapajärven seutukunta   Haapajärven kaupunki   Kärsämäki   Nivalan kaupunki   Pyhäjärven kaupunki   Reisjärvi  Oulun seutukunta   Hailuoto   Kempele   Liminka   Lumijoki   Muhos   Oulun kaupunki   Tyrnävä :   Oulunkaaren seutukunta   Ii   Pudasjärven kaupunki   Utajärvi   Vaala  Raahen seutukunta   Pyhäjoki   Raahen kaupunki   Siikajoki  Ylivieskan seutukunta   Alavieska   Kalajoen kaupunki   Merijärvi   Oulaisten kaupunki   Sievi   Ylivieskan kaupunki
Aluejako > Entisiä kuntia

| --- | --- |
  Haukipudas   Himanka   Kestilä   Kiiminki   Kuivaniemi   Oulujoki   Oulunsalo   Paavola   Pattijoki   Piippola :   Pulkkila   Rantsila   Rautio   Revonlahti   Ruukki   Saloinen   Temmes   Vihanti   Yli-Ii   Ylikiiminki
Aluejako > Kuntavaihdoksia

Himanka siirtyi osaksi Pohjois-Pohjanmaan maakuntaa Kalajoen kanssa tehdyssä kuntaliitoksessa vuonna 2010.
Vaala siirtyi kunnan hakemuksesta osaksi Pohjois-Pohjanmaan maakuntaa vuodesta 2016 lähtien.
Suurimmat taajamat

Vuonna 2017 Pohjois-Pohjanmaalla sijaitsi 65 taajamaa. Seuraavassa on lueteltu maakunnan 10 suurinta taajamaa.
| # | Taajama | Kunta | Väkiluku (31> 12.2017) |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Oulun keskustaajama | Oulu 183 701 Kempele 16 699 | &&&&&&&&&0200400.&&&&00200 400 |
| 2 | Raahen keskustaajama | Raahe | &&&&&&&&&&018986.&&&&0018 986 |
| 3 | Ylivieskan keskustaajama | Ylivieska | &&&&&&&&&&012426.&&&&0012 426 |
| 4 | Kuusamon keskustaajama | Kuusamo | &&&&&&&&&&&08390.&&&&008 390 |
| 5 | Muhoksen kirkonkylä | Muhos | &&&&&&&&&&&06954.&&&&006 954 |
| 6 | Kalajoen kirkonkylä | Kalajoki | &&&&&&&&&&&06620.&&&&006 620 |
| 7 | Iin Hamina | Ii | &&&&&&&&&&&06550.&&&&006 550 |
| 8 | Kiimingin kirkonkylä | Oulu | &&&&&&&&&&&05654.&&&&005 654 |
| 9 | Nivalan keskustaajama | Nivala | &&&&&&&&&&&05412.&&&&005 412 |
| 10 | Oulaisten keskustaajama | Oulainen | &&&&&&&&&&&05330.&&&&005 330 |
Maakuntakeskusta vastaava keskustaajama on lihavoitu.
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty maakunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen sisältäen siis Vaalan.
| Pohjois-Pohjanmaan väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 325 735 | 325 735 |
| 1985 | 1985 |    | 340 863 | 340 863 |
| 1990 | 1990 |    | 350 799 | 350 799 |
| 1995 | 1995 |    | 364 443 | 364 443 |
| 2000 | 2000 |    | 372 639 | 372 639 |
| 2005 | 2005 |    | 384 808 | 384 808 |
| 2010 | 2010 |    | 398 335 | 398 335 |
| 2015 | 2015 |    | 410 054 | 410 054 |
| 2020 | 2020 |    | 412 990 | 412 990 |
Lähde: Tilastokeskus.
Uskonto

Pohjois-Pohjanmaa on vanhoillislestadiolaisuuden keskeisintä tukialuetta. Yhtenäisintä liikkeen kannatus on Koillismaalla, jossa ei ole juurikaan ollut muiden herätysliikkeiden vaikutusta. Voimakkaan kannatuksen alue ulottuu Koillismaalta Perämeren rannikolle sekä Oulun ympäristöön. Vanhoillislestadiolaisten määrä ja suhteellinen osuus paikkakuntien väestöstä on monin paikoin hyvin korkea. Oulu on vanhoillislestadiolaisuuden keskuspaikka, vaikka kannatus on kaupungin väkimäärään verrattuna vähäinen. Oulussa myös muilla lestadiolaissuunnilla on kannattajaryhmänsä. Herännäisyyden kannatus ulottuu vähäisessä määrin myös Pohjois-Pohjanmaalla. Alueella on ollut myös yksittäisiä herätyskristillisiä kannattajaryhmiä.
Pohjois-Pohjanmaan vaakuna

Vaikka Pohjois-Pohjanmaa sijaitsee vain osassa Pohjanmaan historiallista maakuntaa, sen tunnus on lähes identtinen historiallisen Pohjanmaan vaakunan kanssa.
Maakuntalaulu

Kymmenen virran maa on Pohjois-Pohjanmaan ja Lapin maakuntalaulu. Sen on sanoittanut A. V. Koskimies ja säveltänyt Oskar Merikanto. Sinänsä ”kymmenen virtaa” on herättänyt keskustelua. On käsitetty, että Pohjanmaan jokiin luetaan Kemi-, Simo-, Ii-, Oulu-, Siika-, Pyhä-, Kala-, Lesti- ja Perhonjoki
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pohjois-Pohjanmaan maakunta Wikimedia Commonsissa
Pohjois-Pohjanmaan maakunnan kotisivut
Pohjois-Pohjanmaan kylät Ry
| n k Pohjois-Pohjanmaan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Alavieska  Haapajärvi  Haapavesi  Hailuoto  Ii  Kalajoki  Kempele  Kuusamo  Kärsämäki  Liminka  Lumijoki  Merijärvi  Muhos  Nivala  Oulainen  Oulu  Pudasjärvi  Pyhäjoki  Pyhäjärvi  Pyhäntä  Raahe  Reisjärvi  Sievi  Siikajoki  Siikalatva  Taivalkoski  Tyrnävä  Utajärvi  Vaala  Ylivieska 
Entiset kunnat:  Haukipudas  Himanka  Kestilä  Kiiminki  Kuivaniemi  Oulujoki  Oulunsalo  Paavola  Pattijoki  Piippola  Pulkkila  Rantsila  Rautio  Revonlahti  Ruukki  Saloinen  Temmes  Vihanti  Yli-Ii  Ylikiiminki 
Pohjois-Pohjanmaan maakunnan seutukunnat
Haapaveden-Siikalatvan seutukunta
Koillismaan seutukunta
Nivala–Haapajärven seutukunta
Oulun seutukunta
Oulunkaaren seutukunta
Raahen seutukunta
Ylivieskan seutukunta
Entinen seutukunta
Lakeuden seutukunta
| n k Suomen maakunnat |
| --- | --- |
Nykyiset maakunnat:  Ahvenanmaa  Etelä-Karjala  Etelä-Pohjanmaa  Etelä-Savo  Kainuu  Kanta-Häme  Keski-Pohjanmaa  Keski-Suomi  Kymenlaakso  Lappi  Pirkanmaa  Pohjanmaa  Pohjois-Karjala  Pohjois-Pohjanmaa  Pohjois-Savo  Päijät-Häme  Satakunta  Uusimaa  Varsinais-Suomi 
Entinen maakunta:  Itä-Uusimaa 
Kiiminkijoki Kiimingissä.
Pohjois-Pohjanmaan lakeutta Limingassa.
Pyhäjärven Pyhäsalmen kaivos.
Pitkäjärvi Rokuan kansallispuistossa.
Kalajoen Hiekkasärkkien rantadyynejä ja hiekkasärkkää meressä.
Uljuan tekojärvi Siikalatvan Pulkkilassa.
Tyypillistä metsämaisemaa Luodon osassa Hailuotoa.
Kuusamon Kiutaköngäs talvella.
Pohjanmaan historiallisen maakunnan vaakuna.
Joel Harkimo

| Joel Harkimo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. maaliskuuta 1990 (ikä 34)
Kansalaisuus:  suomalainen
Poliitikko
Puolue:  Liike Nyt (vuoteen 2019 saakka Kokoomus)
Puoliso:  Janni Hussi
Joel Harkimo (s. 5. maaliskuuta 1990) on suomalainen poliitikko ja mediapersoona. Hän on ollut Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 2017 lähtien.
Ura

Harkimo on Hjallis Harkimon ja Leena Harkimon esikoispoika. Koulutukseltaan Harkimo on ylioppilas ja hän on suorittanut opintoja myös Hanken Svenska handelshögskolanissa. Harkimo on toiminut aiemmin Helsingin Jokereiden tapahtumakoordinaattorina.
Harkimo valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon vuonna 2017 kokoomuksen edustajana, josta hän siirtyi Liike Nytiin helmikuussa 2019. Saman kevään eduskuntavaaleissa Harkimo oli Liike Nytin ehdokkaana Helsingin vaalipiirissä saaden 3955 ääntä ja jäi alle 500 äänen päähän valinnasta vertausluvuin laskettuna.
Kuntavaaleissa 2021 Harkimo keräsi 1 572 ääntä ja uusi paikkansa Helsingin kaupunginvaltuustossa. Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa hänen äänimääränsä oli 2 223, joka ei riittänyt valituksi tulemiseen.
Jokerien Edustusjoukkueen uudeksi taustayhtiöksi perustettiin vuonna 2022 Team Jokerit Oy, joka seuraavana vuonna asetettiin konkurssiin. Yhtiön omisti yksin Joel Harkimo.
Harkimo on tehnyt Sulamispiste-nimistä podcastia, jossa vieraili suomalaisia julkisuuden henkilöitä.
Yksityiselämä

Harkimon serkku on malli Amanda Harkimo. Joel Harkimo on seurustellut Janni Hussin kanssa vuodesta 2018 ja he kihlautuivat syyskuussa 2021. Pari avioitui 10. kesäkuuta 2023. Harkimo ilmoitti helmikuussa 2024 aikovansa purjehtia yksin maapallon ympäri. Hän osallistuu yksinpurjehduksellaan Golden Globe Raceen, joka alkaa Ranskasta 6. syyskuuta vuonna 2026 ja päättyy samaan paikkaan seuraavana vuonna.
Lappeenrannan Uutiset

Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
Lappeenrannan Uutiset oli Lappeenrannassa vuosina 1885–1898 ilmestynyt sanomalehti.
Carl Gustaf Swanin perustama Lappeenrannan Uutiset oli kaupungin ensimmäinen sanomalehti. Se painettiin aluksi Viipurissa, kunnes vuonna 1888 Swan hankki Lappeenrantaan ensimmäisen kirjapainon. Lehti oli linjaltaan suomenmielinen ja kiinnitti erityistä huomiota kansanvalistukseen. Vuonna 1897 Swan myi Lappeenrannan Uutiset Itä-Suomen Sanomien omistajille, mutta jatkoi vielä vuoden ajan lehden päätoimittajana. Myöhemmin uudet omistajat yhdistivät sen paremmin menestyneisiin Itä-Suomen Sanomiin.
Lehti ilmestyi aluksi kahdesti, vuosina 1890–1891 kolmesti ja vuodesta 1892 jälleen kahdesti viikossa. Sen levikki oli 600 kappaletta vuonna 1898. Päätoimittajana työskenteli Carl Gustaf Swan ja vuoden 1898 lopulla Kaarlo Forsgren (Korpilahti).
Aiheesta muualla

Lappeenrannan Uutiset digitoituna kansalliskirjastossa
Majakka

Marjaniemen majakka, Hailuoto.
Majakka maailman lopussa Ushuaiassa, Argentiinassa
Majakka Nantucketin saaren itäosassa Massachusettsissa, Yhdysvalloissa.
Majakka on merenkulun turvaksi tarkoitettu yleensä tornimainen rakennus. Ne ovat joko valottomia tunnusmajakoita eli pookeja tai valolla varustettuja loistomajakoita.
Tunnusmajakat on rakennettu päivänvalossa tapahtuvan navigoinnin ja saarten tunnistamisen helpottamiseksi. Valomajakat varoittavat karikoista ja ohjaavat aluksia esimerkiksi kaupunkien sisäänmenoväylien alkuun pimeällä.
Nykyisin majakoiden merkitys turvalaitteina on vähäinen johtuen uusista navigointitekniikoista, ja osa majakoista onkin siirtynyt matkailukäyttöön.
Aiemmin majakoiden toiminnassa pitämiseen tarvittiin henkilökuntaa, majakanvartijoita. Nykyaikaiset automaattiset majakat eivät vaadi miehitystä.
Majakoiden historia

Eräänlaisia majakan esiasteita olivat luodoille ja rannoille sytytetyt tulet, joiden tarkoitus oli kertoa laivoille rannikon tai saaren läheisyydestä. Valottomien tunnusmajakoiden esiasteina taas voidaan pitää esimerkiksi pohjolassa esiintynyttä tapaa merkitä omia alueita tai sopivia kauppapaikkoja isoilla kivikasoilla kallion päällä. Ensimmäisiä varsinaisia majakoita olivat tornit, joiden huipulla paloi tuli. Tätä tulta saatettiin heijastaa johonkin suuntaan esimerkiksi peilin avulla.
Historian kuuluisin majakka on Faroksen majakka Aleksandriassa. Se rakennettiin 300-luvulla eaa. ja tuhoutui maanjäristyksissä 1300-luvulla.
Ruotsalainen keksijä Gustaf Dalén (1869–1937) kehitti 1900-luvun alussa kaasulyhtyihin aurinkoventtiilin, eräänlaisen hämäräkytkimen, jonka avulla kaasumajakat ja loistot pystyttiin automatisoimaan.
Suomen ensimmäinen valomajakka rakennettiin vuonna 1753 Utön luodolle. Majakanhoitajia oli aluksi kaksi. Myöhemmin lukumäärä nousi neljään. Ensimmäiset automatisoidut majakat rakennettiin Suomeen 1920-luvulla.
Majakkatyypit > Loistomajakka

Loisto on navigoinnin avuksi tarkoitetulla valolaitteella varustetun, kiinteän merenkulun turvalaitteen yleisnimitys.
Majakkatyypit > Majakkalaiva

Majakkalaiva on navigoinnin avuksi tarkoitetulla valolaitteella varustettu kelluva merenkulun turvalaite, joka on ankkuroitu paikkaan, jonne kiinteän turvalaitteen pystyttäminen ei ole ollut mahdollista.
Majakkatyypit > Merimajakka

selvennä
Majakkatyypit > Pohjamajakka

Pohjamajakka on suoraan merenpohjaan perustettu majakka. Niitä alettiin rakentaa 1950-luvun alussa ja ne syrjäyttivät vedenalaisten matalien merkkeinä siihen asti toimineet majakkalaivat.
Majakkatyypit > Tunnusmajakka

Tunnusmajakka eli pooki on merenkulun optinen apuväline. Tunnusmajakassa ei ole valolaitetta eli sektoriloistoa, vaan kyseessä on valaisematon, vain valoisana aikana selkeästi havaittava rakennelma.
Suomalaisia majakoita

Kartta-alueen ulkopuolella: Suomen leijona, Bogskär
Bengtskärin majakka, Pohjoismaiden korkein majakka.
Bogskärin majakka, Pohjois-Itämerellä Suomen eteläisimmällä luodolla.
Flötjan
Gustaf Dalén
Gustavsvärn
Harmajan majakka Helsingin edustalla.
Helsingin majakka
Isokarin majakka ohjaa laivoja Uuteenkaupunkiin Selkämereltä.
Jussarön majakka
Kaijakarin majakka
Kalbådagrund
Kallan
Kallo
Kemi I
Kemi II
Keminkraaseli
Kokkolan majakka
Kotkan majakka
Kristiinan majakka
Kylmäpihlajan majakka
Kökarsören
Lågskär
Längdenin majakka
Marjaniemen majakka Hailuodossa Perämerellä
Merikarvian majakka
Märketin majakka Ahvenanmaan länsipuolella Ahvenanmerellä.
Nahkiainen
Norrskär
Nyhamnin majakka Ahvenanmaan lounaiskulmassa.
Oulu 1, Oulu 2 ja Oulu 3, Hiidenniemen väylän uloimmat loistot
Pietarsaari
Pori
Porkkala
Porvoo
Raahe
Rauma
Ritgrund
Russarön majakka Hangon edustalla, missä Suomenlahti vaihtuu Pohjois-Itämereksi
Rönnskär
Sandbäck
Strömmingsbådan
Stubben
Suomen leijona, avomerellä 46 kilometriä Utöstä lounaaseen.
Suomenlinnan majakka Suomenlinnan kirkossa
Sälgrund
Sälskär
Säppi
Söderskär
Tainio
Tankar
Tauvo
Tiiskeri
Ulkokalla
Utgrynnan
Utön majakka, Suomen vanhin valomajakan paikka Utön saarella.
Vaasa
Valassaaret
Yttergrund