stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Torronsuon kansallispuisto
Reitit

Torronsuon kansallispustossa on 1,5, 8,5 ja 10 kilometrin pituiset pitkospuureitit, jotka alkavat Kiljamon pysäköintialueelta ja kulkevat Kiljamon tornin kautta. Kansallispuiston itäosassa on 5,3 kilometrin mittainen Piippurinsuon kierros, joka on osa Ilvesreittiä. Lisäksi suolla on talvisin hiihtolatuja.
Kiljamon saareketta kiertää 1,5 kilometriä pitkä Kiljamonkierros, joka on osin esteetön. Reitiltä haarautuvat pidemmät 8,5 kilometrin Suotaival ja 10 kilometrin Torron kylän kierros. Pidemmät reitit kulkevat Niittylänsaarien kautta Härksaareen, jossa on vanha kvartsilouhos. Louhoksen jälkeen saavutaan suon eteläosassa olevalle Idänpäänkalliolle, jolla on myös luontotorni. Tämä torni on rakennettu vuonna 1997 pitkälti talkoovoimin yksityismaalle, ja sitä huoltaa Torron kylätoimikunta. Tornin jälkeen lyhyempi Suotaival jatkuu suoreittinä kohti Kiljamon pysäköintialuetta. Lopussa reitti kulkee seututien 282 tuntumassa. Pidempi Torron kylän kierros kulkee tornin jälkeen Ilvesreittinä Torron kylän kautta ja palaa Kiljamon pysäköintialueelle seututien 282 vartta pitkin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Torronsuon kansallispuisto Wikimedia Commonsissa
Torronsuon kansallispuisto Luontoon.fi. Metsähallitus. Viitattu 12.6.2009.
Torronsuon kansallispuisto Retkipaikka.fi. Arkistoitu 9.12.2014.
Torronsuon kansallispuiston hoito- ja käyttösuunnitelma.  (Metsähallituksen luonnonsuojelujulkaisuja Sarja C 53)  Helsinki:  Metsähallitus, 2009.  ISBN 978-952-446-697-4  Julkaisun verkkoversio (pdf) Viitattu 3.12.2016. (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Suomen kansallispuistot |
| --- | --- | --- |
|  Etelä-Konnevesi  Helvetinjärvi  Hiidenportti  Hossa  Isojärvi  Itäinen Suomenlahti  Kauhaneva–Pohjankangas  Koli  Kolovesi   Kurjenrahka  Lauhanvuori  Leivonmäki  Lemmenjoki  Liesjärvi  Linnansaari  Nuuksio  Oulanka  Pallas–Yllästunturi  Patvinsuo  Perämeri  Petkeljärvi   Puurijärvi ja Isosuo  Pyhä-Häkki  Pyhä-Luosto  Päijänne  Repovesi  Riisitunturi  Rokua  Saaristomeri  Salamajärvi  Salla  Seitseminen  Selkämeri  Sipoonkorpi  Syöte  Tammisaaren saaristo  Teijo  Tiilikkajärvi  Torronsuo  UKK  Valkmusa  |  Etelä-Konnevesi  Helvetinjärvi  Hiidenportti  Hossa  Isojärvi  Itäinen Suomenlahti  Kauhaneva–Pohjankangas  Koli  Kolovesi   Kurjenrahka  Lauhanvuori  Leivonmäki  Lemmenjoki  Liesjärvi  Linnansaari  Nuuksio  Oulanka  Pallas–Yllästunturi  Patvinsuo  Perämeri  Petkeljärvi   Puurijärvi ja Isosuo  Pyhä-Häkki  Pyhä-Luosto  Päijänne  Repovesi  Riisitunturi  Rokua  Saaristomeri  Salamajärvi  Salla  Seitseminen  Selkämeri  Sipoonkorpi  Syöte  Tammisaaren saaristo  Teijo  Tiilikkajärvi  Torronsuo  UKK  Valkmusa  |  |
Näkymä Kiljamon näkötornista
Torronsuon pitkospuiden kunnostaminen syksyllä 2021, kuva läheltä Kiljamon parkkipaikkaa, siitä lounaaseen.
Salavat Julajev Ufa

| Salavat Julajev Ufa |
| --- | --- |

Perustettu:  1961
Kaupunki:   Ufa, Baškortostan
Kotiareena:  Ufa Arena (7 950 paikkaa)
Sarja:  KHL
Konferenssi:  Itäinen
Divisioona:  Tšernyšov
Värit:                
Toimitusjohtaja:   Vasili Tšižov
Puheenjohtaja:   Rinat Baširov
Päävalmentaja:   Viktor Kozlov
Yhteistyöseurat:  Toros Neftekamsk  (VHL) Tolpar Ufa (MHL)
Saavutukset KHL:ssä
Gagarin Cupit:  1 (2011)
Konferenssin mestaruudet:  1 (2011)
Divisioonan mestaruudet:  5 (2009, 2010, 2018, 2022,  2023)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ufa-Arena sisältä
Oleg Saprikin
HK Salavat Julajev Ufa (ven. Салават Юлаев Уфа) on vuonna 1961 perustettu venäläinen jääkiekkoseura, joka pelaa KHL:n itäisen konferenssin Tšernišov-divisioonassa. Seura on kotoisin Baškortostanin tasavallan Ufasta ja sen kotihalliin Ufa-Arenaan mahtuu lähes 8 000 katsojaa.  Seura on saanut nimensä baškiirien kansallissankarin Salawat Julajevin mukaan.
Joukkue voitti mestaruuden viimeisellä kaudella Venäjän superliigassa, joka muuttui Kontinental Hockey Leagueksi kaudeksi 2008–2009. Seura voitti myös KHL:n kauden 2010–2011 mestaruuden.
Saavutukset > Mestaruudet

Pervaja Liga: (5) 1978, 1980, 1982, 1985, 1992
Federation Cup: (1) 1995
Bashkiria Presidential Cup: (3) 2005, 2006, 2007
Romazan Tournament: (1) 2006
Venäjän Superliiga: (1) 2008
KHL, Gagarin Cup: (1) 2011
Merkittäviä pelaajia

Vladimir Bykov
Irek Gimaev
Sergei Zinovjev
Andrei Mezin
Igor Volkov
Vladislav Ozoliņš
Oleg Tverdovski
Konstantin Koltsov
Joni Puurula
Joukkue kaudella 2024–2025

(Tilanne 25. helmikuuta 2025)
| Maalivahdit> # | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Hanskakäsi | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 31 |  | Aleksandr Samonov | L | 2026 | Moskova, Venäjä |
| 35 |  | Semjon Vjazovoi | L | 2025 | Ufa, Venäjä |
| 49 |  | Dmitri Braginski | L | 2025 | Ufa, Venäjä |
| Puolustajat> # | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 8 |  | Aleksandr Komarov | L | 2026 | Ufa, Venäjä |
| 11 |  | Grigori Panin (C) | L | 2025 | Karaganda, Kazakstanin SNT, Neuvostoliitto |
| 32 |  | Sergei Varlov | L | 2026 | Naberežnyje Tšelny, Venäjä |
| 33 |  | Mihail Naumenkov | L | 2025 | Moskova, Venäjä |
| 52 |  | Nikita Zorkin | L | 2026 | Moskova, Venäjä |
| 63 |  | Dinar Hafizullin (A) | L | 2026 | Kazan, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto |
| 73 |  | Jaroslav Tsuligin | R | 2026 | Ufa, Venäjä |
| 93 |  | Aleksei Vasilevski | R | 2026 | Ufa, Venäjä |
| 96 |  | Ildan Gazimov | L | 2025 | Nižnekamsk, Venäjä |
| Hyökkääjät> # | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Paikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 13 |  | Artjom Gorškov | L | H | 2025 | Moskova, Venäjä |
| 17 |  | Gleb Kuzmin | L | VLH / KH | 2025 | Voronež, Venäjä |
| 20 |  | Scott Wilson | L | VLH | 2025 | Oakville, Ontario, Kanada |
| 29 |  | Nathan Todd | R | KH | 2025 | Kemptville, Ontario, Kanada |
| 55 |  | Sasha Chmelevski (A) | R | KH / OLH | 2027 | Huntington Beach, Kalifornia, Yhdysvallat |
| 56 |  | Sheldon Rempal | R | LH | 2025 | Calgary, Alberta, Kanada |
| 57 |  | Ilja Jepištšev | R | KH | 2026 | Salavat, Venäjä |
| 61 |  | Danil Alalikin | L | KH / VLH | 2026 | Ufa, Venäjä |
| 62 |  | Pjotr Hohrjakov | L | KH | 2025 | Nižnekamsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto |
| 65 |  | Vladislav Jefremov | L | KH | 2026 | Novy Rozdol, Venäjä |
| 68 |  | Artjom Pimenov | L | KH | 2026 | Sarapul, Venäjä |
| 69 |  | Maksim Velikov | L | OLH | 2025 | Moskova, Venäjä |
| 72 |  | Jegor Sutškov | L | LH | 2025 | Tšeljabinsk, Venäjä |
| 77 |  | Dennis Yan | L | LH | 2025 | Portland, Oregon, Yhdysvallat |
| 79 |  | Artjom Nabijev | L | OLH | 2025 | Perm, Venäjä |
| 82 |  | Bulat Ahsjanov | L | LH | 2025 | Ufa, Venäjä |
| 90 |  | Josh Leivo | R | LH | 2027 | Innisfil, Ontario, Kanada |
Joukkue kaudella 2024–2025 > Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Viktor Kozlov
Apuvalmentaja: Vladimir Potapov
Apuvalmentaja: Nikolai Tsuligin
Maalivahtivalmentaja: Dmitri Mezentsev
Videovalmentaja: Pavel Jevdištšenko
Fysiikkavalmentaja: Adrien Valvo
Huoltopäällikkö: Sergei Buhtijarov
Huoltopäällikkö: Dmitri Filippov
Puheenjohtaja: Rinat Baširov
Toimitusjohtaja: Vasili Tšižov
Joukkueenjohtaja: Juri Popov
Lähde: EliteProspects
Sorghaghtani Beki

Keisarinna Sorghaghtani Beki valtaistuimella, 1300-luvun alku Rashid al-Din, Jami al-Tawarikh.
Keisarinna Sorghaghtani Beki valtaistuimella puolisonsa Tolui-kaanin kanssa ja hoviväkeä, 1300-luvun alku Rashid al-Din, Jami al-Tawarikh.
Sorghaghtani Beki, Sorqoqtani (n. 1190 –1252) oli syntyisin kereiitti prinsessa, josta tuli Mongolivaltakunnan keisarinna vuosiksi 1227-1229.
Suku

Sorghaghtani Beki yksi kereiittien prinssi Jaka Ganbun kolmesta tyttärestä. Heistä Begtütmiš Fuji naitettiin Jotši-kaanille ja Ibaqa Beki naitettiin tämän isälle Tsingis-kaanille.
Avioliitto ja perhe

Hänen aviomiehensä Tolui-kaani oli Tšingis-kaanin nuorin poika, joka kuoli noin 40-vuotiaana. Heille syntyi neljä poikaa, joista tuli Möngke-kaani, Kublai-kaani, Hülegü-kaani ja suurkaaniutta tavoitellut Ariq Böke (1219–1266). Aviomiehen maat Pohjois-Kiinassa ja heimoaseman säilytti leskeksi jäänyt Sorghaghtani.
Aviopuolisot olivat toistensa vastakohtia: Tolui oli taitava ja karski upseeri, mutta sivistymätön ja pahasti alkoholisoitunut. Hän oli lähes aina sotaretkillä, joten aika perheen parissa oli varsin rajallista. Sorghaghtani huolehti lasten kasvatuksesta. Hän oli lempeä ja sivistynyt nainen, joka panosti lastensa koulutukseen. Käytännöllisten ja teoreettisten sotilastaitojen lisäksi lapset opiskelivat ainakin historiaa ja valtio-oppia. Sorghaghtani oli itse nestoriolainen kristitty, mutta tutustutti lapsensa myös filosofiaan, kuten buddhalaisuuteen ja kungfutselaisuuteen.
Kuten useimmat sen ajan mongolien naiset, Sorghaghtani käytti suurta valtaa kotona. Mongolinaisilla oli paljon enemmän oikeuksia kuin monissa muissa tuolloisissa kulttuureissa, koska miehet olivat usein poissa ja he olivat yksin vastuussa kodista. Vaikka hän itse oli lukutaidoton, hän ymmärsi lukutaidon arvon tällaisen kaukaisen valtakunnan johtamisessa. Jokainen hänen pojistaan ​​oppi eri kielen eri alueilla. Hänen poikansa, kuten isoisänsä Tšingis-kaanikin olivat kaikki hyvin suvaitsevaisia ​​uskonnollisissa asioissa, ja Mongoli-imperiumi julisti valtion käsitteen uskonnon yläpuolelle samalla kun se tuki kaikkia sen ajan suuria uskontoja.
Leskeys

Sorghaghtanin aviomies Tolui-kaani, jonka apanage-läänityksiin kuuluivat Itä-Mongolia, osa Irania ja Pohjois-Kiinaa, kuoli 41-vuotiaana vuonna 1232. Ögödei-kaani antoi leskelle pysyvän oikeuden käsitellä edesmenneen aviomiehensä omaisuutta. Mongolien salainen historia viittaa siihen, että Ögödei on saattanut kuunnella Sorghaghtanin neuvoja useissa asioissa, ja piti tätä aina suuressa arvossa. Ögödei nimitti hänet johtamaan imperiumin hallintoa, eli hänellä oli keskeinen rooli Tšingis-kaanin valloittamien maiden säilyttämisessä.
Sorghaghtani on voinut varoittaa tulevan Kultaisen ordan johtajaa Batu-kaania tuolloisen suurkaani Güyükin suunnitelmista hyökätä Batun kimppuun. Güyük kuitenkin ehti kuolla ennen kuin tällainen sotaretki ehti alkaa, mutta Batu-kaani saattoi osoittaa kiitollisuutensa tukemalla Sorghaghtanin poikaa Möngkea, joka valittiin Güyükin seuraajaksi.
Ögedei yritti yhdistää valtakuntansa Sorghaghtanin kanssa ja ehdotti avioliittoa, josta tämä kieltäytyi. Sen jälkeen Ögödei ehdotti, että Sorghaghtan menisi naimisiin hänen poikansa Güyükin kanssa, mutta hän kieltäytyi väittäen, että hänen neljä poikaansa tarvitsivat hänen huomiotaan. Tämä päätös osoittautui myöhemmin yhdeksi tärkeimmistä Mongoli-imperiumin muodostumisessa, sillä kaikista Sorghaghtanin neljästä pojasta tuli johtajia omalla oikeudellaan.
Perintö

Sorghaghtani Beki nautti suurta arvostusta kuolemansa jälkeen. Tästä on todisteita Mongolien salaisessa historiassaja oman aikansa syyrialaisen oppineen Bar-Hebraeuksen, paavi Innocentius IV:n n lähettilään Giovanni da Pian del Carpinen, persialaisen historioitsija ja Il-kaanien valtakunnan suurvisiiri Rashid-al-Din Hamadanin (1247–1318) sekä persialaisen historioitsija Atâ-Malek Juvainin (1226–1283) kirjoituksissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sorghaghtani Beki Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat 
Muut:  IdRef
NAFTA

| Pohjois-Amerikan vapaakauppasopimus |
| --- | --- |

Perustettu:  1994
Lakkautettu:  2020
Tyyppi:  vapaakauppa-alue
Päämaja:   Washington D.C., Yhdysvallat  Ottawa, Kanada  México, Meksiko
Jäsenet:  3 jäsenvaltiota
Viralliset kielet:  espanja, ranska, englanti
Aiheesta muualla
www.nafta-sec-alena.org
Infobox OKNimi-testi OK: 
NAFTAn allekirjoittamisseremonia
Pohjois-Amerikan vapaakauppasopimus (engl. North American Free Trade Agreement (NAFTA), esp. Tratado de Libre Comercio de América del Norte (TLCAN), ransk. Accord de libre-échange nord-américain (ÉNA)) oli Kanadan, Meksikon ja Yhdysvaltain välinen vapaakauppasopimus ja se oli voimassa 1.1.1994-30.6.2020. Sopimus oli Euroopan unionin sisämarkkinoiden kanssa pisimmälle kaupankäyntiä vapauttava sopimus koko maailmassa.
Donald Trumpin ensimmäisellä presidenttikaudella vapaakauppasopimuksen korvaajaksi neuvoteltiin Yhdysvaltain, Meksikon ja Kanadan sopimus eli USMCA (engl. United States–Mexico–Canada Agreement).
Kritiikki

Voimaan astuttuaan sopimus herätti paljon vastarintaa muun muassa alkuperäiskansojen ja ympäristöaktivistien sekä -järjestöjen keskuudessa, ja Meksikossa zapatistit nousivat välittömästi kapinaan.
Sopimusta on kritisoitu laajasti ympäri maailmaa. Muun muassa kanadalainen globalisaatiokriitikko Naomi Klein on arvostellut sopimusta erityisesti ihmisoikeuksien polkemisesta sekä köyhien ja rikkaiden välisten varallisuuserojen kasvattamisesta. Yhdysvaltalaisen Tuftsin yliopiston tekemän tutkimuksen mukaan Naftan ansiosta Meksikoon on syntynyt noin 700 000 uutta teollisuustyöpaikkaa samalla, kun noin kaksi miljoonaa maanviljelijää on jäänyt sopimuksen takia työttömiksi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
McBride, James & Sergie, Mohammed Aly: NAFTA's Economic Impact (Arkistoitu – Internet Archive) Council on Foreign Relations. 26.7.2016. (englanniksi)
Ranskan ympäriajo 2024

Ranskan ympäriajo 2024 oli järjestyksessään 111. Ranskan ympäriajo. Se alkoi 29. kesäkuuta Firenzestä Italiasta ja päättyi 21. heinäkuuta Nizzaan.
Tadej Pogačar keltaisessa johtajan paidassa.
Kilpailun voitti slovenialainen Tadej Pogačar. Kyseessä oli hänen kolmas Ranskan ympäriajon voittonsa. Hän saavutti 6 minuutin ja 17 sekunnin eron toiseksi tulleeseen tanskalaiseen Jonas Vingegaardiin. Kolmanneksi tuli belgialainen Remco Evenepoel, joka jäi voittajasta 9 minuuttia ja 18 sekuntia. Pogačar voitti kilpailussa myös kuusi etappia, joihin lukeutuu kilpailun päätösetapin voitto.
Kilpailu päättyi ensimmäistä kertaa muualle kuin Pariisiin tai sen lähelle. Syynä tähän olivat vuoden 2024 Pariisin kesäolympialaiset, jotka alkoivat muutaman päivän päästä kilpailun päätyttyä. Viimeinen etappi oli myös henkilökohtainen aika-ajo, joka teki kilpailun päätösetapista hyvin poikkeuksellisen verrattuna perinteiseen tapaan, jossa kilpailu päättyy paraatimaisesti tasamaaetapin massakiriin Pariisin Champs-Élysées-kadulle. Italia toimi myös ensimmäistä kertaa Ranskan ympäriajon lähtöpaikkana. Tällä haluttiin juhlistaa, sitä kun vuonna 2024 tuli kuluneeksi 100 vuotta siitä kun ensimmäinen italialainen Ottavio Bottecchia voitti Ranskan ympäriajon vuonna 1924.
Etapit

| Etappi | Päivä | Reitti | type | Pituus (km) | Nousumetrit | Voittaja | Kokonaiskilpailun johtaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1  | 29. kesäkuu |  Firenze –  Rimini | Mäkietappi | 206 | 3 847 m |  Romain Bardet |  Romain Bardet |
| 2  | 30. kesäkuu |  Cesenatico –  Bologna | Mäkietappi | 199,2 | 1 858 m |  Kévin Vauquelin |  Tadej Pogačar |
| 3  | 1. heinäkuu |  Piacenza –  Torino | Mäkietappi | 230,8 | 1 315 m |  Biniam Girmay |  Richard Carapaz |
| 4  | 2. heinäkuu |  Pinerolo – Valloire | Vuorietappi | 139,6 | 3 860 m |  Tadej Pogačar |  Tadej Pogačar |
| 5  | 3. heinäkuu | Saint-Jean-de-Maurienne – Saint-Vulbas | Tasamaaetappi | 177,4 | 1 002 m |  Mark Cavendish |  Tadej Pogačar |
| 6  | 4. heinäkuu | Mâcon – Dijon | Tasamaaetappi | 163,5 | 889 m |  Dylan Groenewegen |  Tadej Pogačar |
| 7  | 5. heinäkuu | Nuits-Saint-Georges – Gevrey-Chambertin | Henkilökohtainen aika-ajo | 25,3 | 285 m |  Remco Evenepoel |  Tadej Pogačar |
| 8  | 6. heinäkuu | Semur-en-Auxois – Colombey-les-Deux-Églises | Mäkietappi | 183,4 | 2 291 m |  Biniam Girmay |  Tadej Pogačar |
| 9  | 7. heinäkuu | Troyes – Troyes | Mäkietappi | 199 | 2 033 m |  Anthony Turgis |  Tadej Pogačar |
|  | 8. heinäkuu | lepopäivä | Hviledag |  |  |  |  |
| 10  | 9. heinäkuu | Orléans – Saint-Amand-Montrond | Tasamaaetappi | 187,3 | 888 m |  Jasper Philipsen |  Tadej Pogačar |
| 11  | 10. heinäkuu | Évaux-les-Bains – Le Lioran | Vuorietappi | 211 | 4 192 m |  Jonas Vingegaard |  Tadej Pogačar |
| 12  | 11. heinäkuu | Aurillac – Villeneuve-sur-Lot | Tasamaaetappi | 203,6 | 2 253 m |  Biniam Girmay |  Tadej Pogačar |
| 13  | 12. heinäkuu | Agen – Pau | Tasamaaetappi | 165,3 | 1 866 m |  Jasper Philipsen |  Tadej Pogačar |
| 14  | 13. heinäkuu | Pau – Pla d'Adet | Vuorietappi | 151,9 | 4 043 m |  Tadej Pogačar |  Tadej Pogačar |
| 15  | 14. heinäkuu | Loudenvielle – Plateau-de-Beille | Vuorietappi | 197,7 | 5 043 m |  Tadej Pogačar |  Tadej Pogačar |
|  | 15. heinäkuu | lepopäivä | Hviledag |  |  |  |  |
| 16  | 16. heinäkuu | Gruissan – Nîmes | Tasamaaetappi | 188,6 | 1 176 m |  Jasper Philipsen |  Tadej Pogačar |
| 17  | 17. heinäkuu | Saint-Paul-Trois-Châteaux – SuperDévoluy | Vuorietappi | 177,8 | 3 007 m |  Richard Carapaz |  Tadej Pogačar |
| 18  | 18. heinäkuu | Gap – Barcelonnette | Keskivaikea vuorietappi | 179,5 | 3 033 m |  Victor Campenaerts |  Tadej Pogačar |
| 19  | 19. heinäkuu | Embrun – Isola 2000 | Vuorietappi | 144,6 | 4 462 m |  Tadej Pogačar |  Tadej Pogačar |
| 20  | 20. heinäkuu | Nizza – Col de la Couillole | Vuorietappi | 132,8 | 4 763 m |  Tadej Pogačar |  Tadej Pogačar |
| 21  | 21. heinäkuu |  Monaco-Ville – Nizza | Henkilökohtainen aika-ajo | 33,7 | 728 m |  Tadej Pogačar |  Tadej Pogačar |
Joukkueet

UCI WorldTeam
| --- | --- |
 Alpecin–Deceuninck  Arkéa–B&B Hotels  Astana Qazaqstan Team  Bora–Hansgrohe  Cofidis  Decathlon–AG2R La Mondiale  EF Education–EasyPost  Groupama–FDJ  Ineos Grenadiers :  Intermarché–Wanty  Lidl–Trek  Movistar Team  Soudal–Quick-Step  Team Bahrain Victorious  Team dsm–firmenich PostNL  Team Jayco–AlUla  UAE Team Emirates  Visma–Lease a Bike 
UCI ProTeam
Israel–Premier Tech
Team TotalEnergies
Lotto–Dstny
Uno-X Mobility
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ranskan ympäriajo 2024 Wikimedia Commonsissa
Ranskan ympäriajo
UCI World Tour
| --- | --- |
Kaudet:  (UCI World Ranking 2009  UCI World Ranking 2010)  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019  2020  2021  2022  2023  2024 
Kilpailut:  Tour Down Under  Pariisi–Nizza  Tirreno–Adriatico  Milano – San Remo  Katalonian ympäriajo  E3 Prijs Vlaanderen  Gent–Wevelgem  Flanderin ympäriajo  Baskimaan ympäriajo  Pariisi–Roubaix  Amstel Gold Race  La Flèche Wallonne  Liège–Bastogne–Liège  Tour de Romandie  Italian ympäriajo  Critérium du Dauphiné  Sveitsin ympäriajo  Ranskan ympäriajo  Puolan ympäriajo  Eneco Tour  Clásica de San Sebastián  Espanjan ympäriajo  Vattenfall Cyclassics  GP Ouest-France  Grand Prix Cycliste de Québec  Grand Prix Cycliste de Montréal  Lombardian ympäriajo
Daavid (veistos)

| Daavid |
| --- | --- |

Nimi:  Daavid
Tekijä:  Michelangelo
Valmistumisvuosi:  1504
Julkistettu:  7. heinäkuuta 1504
Taiteenlaji:  veistos
Teostyyppi:  Patsas
Materiaali:  Carraran marmori
Korkeus:  517 cm
Leveys:  199  cm
Kokoelma:  Galleria dell'Accademia (käännä suomeksi)
Sijainti:  Accademia di belle arti di Firenzen galleria
Koordinaatit:  43°46′36″N 11°15′34″E﻿ / ﻿43.776703°N 11.25945°E﻿ / 43.776703; 11.25945
Daavid (ital. David) on italialaisen kuvanveistäjän ja taidemaalarin Michelangelon veistämä suuri marmoriveistos, joka valmistui vuonna 1504. Veistos sijaitsee Firenzessä, Accademia di belle arti di Firenzen galleriassa, ja sen jäljennös on veistoksen alkuperäisellä paikalla Palazzo Vecchion ulkopuolella. Daavid on yli viisi metriä korkea ja esittää Raamatun kohtausta, jossa Daavid valmistautuu surmaamaan Goljatin. Patsasta pidetään yhtenä Michelangelon ja renessanssitaiteen merkittävimmistä taideteoksista.
Marmorilohkareen historia

Kuvanveistäjä Agostino di Duccio sai vuonna 1463 tilauksen tukipilariveistoksesta Firenzen tuomiokirkkoon. Hän löysi Carraran marmorilouhokselta valtavan valkoisen marmorikappaleen, joka oli riittävän suuri tarkoitukseen. Hän jätti työn kuitenkin pian kesken. Lohkareen työstämistä jatkoi kuvanveistäjä Antonio Rossellino vuonna 1476, mutta hänkään ei saanut työtä valmiiksi. Michelangelon asuessa Roomassa 1500-luvun taitteessa Firenzen gonfalonieeri Piero Soderini oli ensin puhunut lohkareen antamisesta Leonardo da Vincille, mutta harkitsi nyt sen tarjoamista kuvanveistäjä Andrea Sansovinolle, joka havittelikin sitä innokkaasti omaan käyttöönsä. Lohkare oli tuolloin 5,4 metriä korkea, kutsumanimeltään ”Jättiläinen”, ja se seisoi tuomiokirkon varastopihalla hyödyttömänä. Michelangelokin oli aiemmin Medicien hovissa asuessaan mahdollisesti nähnyt sen. Michelangelo palasi Firenzeen keväällä 1501 saatuaan ystäviltään kirjeitä, joissa häntä rohkaistiin tavoittelemaan lohkaretta itselleen. Katedraalin johtokunta oli suopea Michelangelon esittämälle idealle lohkareen käytöstä, ja elokuussa samana vuonna se annettiin hänen käyttöönsä. Michelangelo alkoi työstää ”Jättiläistä” 1. syyskuuta tarkoitusta varten rakennetussa vajassa tuomiokirkon läheisyydessä.
Valmistuminen

Patsas oli jo melkein valmis 25. tammikuuta 1504, kun arvovaltainen 30-henkinen toimikunta kokoontui päättämään sen sijoituspaikasta. Komiteaan kuuluivat tunnetut taiteilijat Leonardo, Sandro Botticelli, Andrea della Robbia, David Ghirlandaio, Filippino Lippi ja Pietro Perugino sekä arkkitehdit Giuliano da Sangallo ja Antonio da Sangallo vanhempi. Komitea hyväksyi lopulta Michelangelon oman ehdotuksen patsaan sijoittamisesta Palazzo Vecchion edustalle. Toukokuussa 1504 patsas kuljetettiin lopulliselle paikalleen hitaasti kaupungin kapeita katuja pitkin köysien ja puiden varassa rullien päällä. Vandaalit yrittivät heitellä sitä kivillä, mutta patsas selvisi ehjänä. Patsaan paljastustilaisuus oli 8. syyskuuta 1504. Kaupunkilaiset ihastuivat patsaaseen välittömästi, ja se nosti Michelangelon Italian maineikkaimmaksi kuvanveistäjäksi.
Aihe ja ominaisuudet

Raamatun Daavid oli firenzeläisille tärkeä hahmo, sillä hän symbolisoi heille heidän oman pienen kaupunkivaltionsa vapauden puolustusta. Firenzessä oli jo kaksi kuuluisaa Daavid-aiheista veistosta, Donatellon ja Verrocchion, sekä useita vähemmän tunnettujen kuvanveistäjien tekemiä. Donatellon ja Verrocchion Daavidit olivat luonnollisen kokoisia pronssiveistoksia poikamaisesta nuorukaisesta. Michelangelo teki omasta Daavidistaan kreikkalaisen sankarijumalan, aikuisen ja lihaksikkaan miehen, ja antoi sille Apollon-jumalan pään ja Herakleen ruumiin. Michelangelon Daavidilla on myös esinahka, vaikka Raamatun Daavid oli juutalainen ja näin luultavasti ympärileikattu.
Patsaan Daavid on nostanut lingon olkapäälleen ja katsoo keskittyneesti ja itsevarmasti vasemmalle kulmakarvat yhteen puristuneina. Patsaan kontraposto perustuu Michelangelon tekemiin tutkimuksiin antiikin taiteesta. Michelangelo tunsi ihmisen anatomian täydellisesti, mutta hän ei yrittänyt jäljitellä luontoa vaan tavoitteli omaa taiteellista ihannettaan. Patsaan kaikki mittasuhteet eivät olekaan luonnonmukaisia: pää ja ylävartalo ovat suhteellisesti suurempia kuin alavartalo, sillä veistosta oli tarkoitus katsella alaviistosta ja etäältä. Sen silmät katsovat myös tarkoituksellisesti eri suuntiin, mitä on vaikea havaita normaalissa katselutilanteessa. Patsaan selkärangan ja oikean lapaluun välistä puuttuu lihas, jonka Michelangelo joutui jättämään pois marmorilohkareen vian johdosta. Myös veistoksen oikea käsi on suhteettoman suuri. Lihaksikas, suonikas ja jännittynyt oikea käsi sekä tarkoituksellisen epäsymmetriset raajat kuvastavat samanaikaisesti sekä veistoksen patoutunutta energiaa että rentoutuneisuutta.
Michelangelon aikalainen taidehistorioitsija Giorgio Vasari ylisti patsasta sen kauneudesta, mittasuhteista, harmonisuudesta, sommittelusta ja taiteellisesta taidokkuudesta, ja piti sitä hienoimpana koskaan tehtynä veistoksena. Samalla kun Michelangelon Daavid jäljittelee niin antiikin Kreikan taiteen käyttämiä asentoja kuin terveen, luonnollisen ja lihaksikkaan ihmiskehon ihannointiakin, Daavidin ilme ja asento tuovat veistokselle renessanssille tyypillistä intensiteettiä, itsevarmuutta ja elävyyttä.
Patsas on ilman jalustaa 517 senttimetriä korkea. Sen uskottiin kauan olevan vain 434 senttimetriä, kunnes vuonna 1999 tehty tutkimus paljasti sen paljon korkeammaksi.