stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ifigeneia
Elämä > Auliissa

Agamemnonin, Ifigeneian isän, johtama Kreikan laivasto pysähtyi Auliin satamassa Boiotiassa matkallaan Troijaa vastaan. Täällä hänen onnistui vihastuttaa Artemis, kun hän hirven nuolellaan surmattuaan kehui olevansa jopa Artemista parempi ampuja. Pseudo-Apollodoros kertoo lisäksi Artemiin olleen edelleen vihastunut hänen isälleen Atreukselle, koska tämä ei aikanaan uhrannut hänelle lupaamaansa kultaista lammasta. Yhtä kaikki Artemis nostatti myrskyn, joka teki merelle lähtemisen mahdottomaksi. Ennustaja Kalkhas ilmoitti, että Artemis olisi lepytettävissä ainoastaan uhraamalla Ifigeneia hänelle.
Ifigeneian uhraamisen tunnetuimpia kuvauksia on Euripideen tragedia Ifigeneia Auliissa. Ifigeneian uhraamisen vapaaehtoisuudesta on erilaisia kuvauksia. Ovidius kuvaa Agamemnonin ensin kieltäytyneen uhraamisesta, kun taas Kypria-runoelma ja Pseudo-Apollodoros kertovat Agamemnonin lähettäneen hakemaan tytärtään väittäen aikovansa naittaa tämän Akhilleukselle. Näin Ifigeneia saatiin Auliiseen. Uhritoimituksen aikana Artemis kuitenkin vaihtoi uhrin Ifigeneiasta hirveen tai härkään. Useimmiten Artemiin kerrotaan vieneen Ifigeneian Tauriaan eli taurien maahan, jossa tämä olisi muuttunut kuolemattomaksi, mutta hänen kerrotaan myös päätyneen Leuken saarelle, jossa hän muutti nimensä Orsilokhiaksi ja nai Akhilleuksen. Hesiodos esittää vielä Ifigeneian muuttuneen Hekateksi Artemiin tahdosta.
Elämä > Taurien mailla

Euripideen mukaan Ifigeneialla on osuus myös hänen veljensä Oresteen tarinassa. Jotta Orestes pääsi pakoon erinyksien vainoa, Apollon käski tämän mennä taurien maille ja tuoda Artemiin taivaasta pudonneen kuvapatsaan sieltä Ateenaan. Orestes lähti Tauriaan ystävänsä Pyladeen kanssa, mutta perillä heidät vangitsi väkijoukko, jonka keskuudessa oli tapana uhrata kreikkalaiset muukalaiset Artemiille. Artemiin papitar, jonka tehtävänä oli suorittaa uhri, oli Oresteen sisar Ifigeneia. Hän tarjoutui päästämään Oresteen vapaaksi, jos tämä veisi hänen kirjeensä mukanaan kotiin. Orestes kieltäytyi pyytäen Pyladesta viemään kirjeen ja tarjoutuen jäämään uhrattavaksi. Lopulta Pylades suostui, mutta kun kirjeestä paljastui veljen ja sisaren välinen sukulaisuusside, kaikki kolme pakenivat vieden Artemiin patsaan mukanaan. Taurian tapahtumat ovat aiheena muun muassa Euripideen tragediassa Ifigeneia taurien mailla.
Palattuaan Kreikkaan Orestes otti hallittavakseen isänsä valtakunnan Mykenen ja Argoksen. Ifigeneia puolestaan toimi Artemiin papittarena Brauronissa Attikassa, jonka temppeliin hän myös jätti Tauriista haetun patsaan. Myös Ifigeneian haudan uskottiin sijaitsevan Brauronissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ifigeneia Wikimedia Commonsissa
Orestes ja Pylades tuodaan Ifigeneian eteen.
Inna Lasovskaja

| Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Venäjä> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Atlanta 1996 | kolmiloikka |  |
Inna Aleksandrovna Lasovskaja (ven. И́нна Алекса́ндровна Ласо́вская s. 17. joulukuuta 1969) on venäläinen entinen kolmiloikkaaja ja olympiamitalisti. Hän on pituudeltaan 177 cm ja painaa 67 kg.
Lasovskaja saavutti pronssia vuoden 1993 sisäratojen MM-kilpailussa tuloksella 14,35. Seuraavana vuonna hän loikki kultaa halli-EM-kilpailuissa sekä hopeaa Helsingin EM-kilpailuissa tuloksella 14,85; voiton vei maannainen Anna Birjukova neljän sentin erolla. Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 Lasovskaja sijoittui neljänneksi tuloksella 14,90.
Atlantan olympialaisissa 1996 Lasovskaja saavutti hopeaa hypättyään 14,98, Šárka Kašpárková jäi samalla tuloksella kolmanneksi. Olympiakultaa voitti Inesa Kravets huipputuloksella 15,33. Seuraavana talvena Lasovskaja voitti hallimaailmanmestaruuden Pariisissa loikittuaan 15,01. Hän hyppäsi ennätyksensä 15,09 saman vuoden toukokuussa Valenciassa.
Jan Paulsen

Jan Paulsen (s. 5. tammikuuta 1935 Narvik, Norja) on adventistinen teologi, joka toimi kirkkonsa pääkonferenssin puheenjohtajana. Hänet valittiin tehtävään 1. maaliskuuta 1999, ja kesäkuussa 2010 hänen seuraajakseen valittiin Ted N. C. Wilson. Ennen nimitystään Paulsen oli toiminut pääkonferenssin varapuheenjohtajana vuodesta 1995, ja tätä aiemmin hän oli toiminut sen transeurooppalaisen jaoksen johdossa vuodesta 1983.
Paulsen syntyi adventistivanhemmille ja sai kasteen 14-vuotiaana. Hän meni vuonna 1955 naimisiin Kari Trykkerudin kanssa. Parille syntyi kolme lasta (s. 1961, 1963 ja 1970).
Paulsen opiskeli Andrewsin yliopistossa, Potomacin yliopistossa ja Tübingenin yliopistossa. Hän sai viimeksi mainitusta tohtorin arvon. Helmikuussa 2012 hänen uutisoitiin tulleen nimitetyksi Kuninkaallisen norjalaisen ansioritarikunnan komentajaksi.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Jan Paulsen
Jan Palouš

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jan Palouš |  Jan Palouš |  Jan Palouš |  |
Maa:   Tšekkoslovakia
Miesten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Antwerpen 1920 |  |  |
Jan Leopold Alois Palouš (25. lokakuuta 1888 České Budějovice – 25. syyskuuta 1971 Praha) oli tšekkoslovakialainen jääkiekkoilija ja olympiamitalisti, joka osallistui olympialaisiin vuosina 1920 ja 1924.
”Koza” Paloušin edustama Tšekkoslovakia saavutti pronssia vuoden 1920 kesäolympialaisissa. Neljä vuotta myöhemmin Palouš osallistui ensimmäisiin järjestettyihin talviolympialaisiin.
Jean-Paul Pierrat

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jean-Paul Pierrat vuonna 1991. |  Jean-Paul Pierrat vuonna 1991. |  Jean-Paul Pierrat vuonna 1991. |  |
Maa:   Ranska
Miesten maastohiihto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Lahti 1978 | 50 kilometriä |  |
Jean-Paul Pierrat (s. 3. heinäkuuta 1952 Xonrupt-Longemer) on ranskalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä, MM-mitalisti.
Pierrat saavutti Lahden MM-kilpailuissa 1978 pronssia 50 kilometrillä Sven-Åke Lundbäckin ja Jevgeni Beljajevin jälkeen. Kyseessä oli Ranskan ensimmäinen mitali Pohjoismaisten hiihtolajien MM-kilpailuissa. Oslon MM-kisoissa 1982 Pierrat oli yhdestoista 30 kilometrillä sekä kahdestoista 15 ja 50 kilometrillä.
Maailmancupissa Pierrat hiihti kerran kärkikolmikkoon: hän oli toinen Brussonissa 30 kilometrillä tammikuussa 1982.
Pierrat voitti Vaasahiihton vuonna 1978. Vuoden 1982 Vaasahiihdossa hän tuli ensimmäisenä maaliin, mutta hänet hylättiin hänen vaihdettuaan suksensa matkan aikana.
Harvey Keitel

| Harvey Keitel |
| --- | --- |
 Harvey Keitel Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 2015.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Harvey Linus Keitel
Syntynyt: 13. toukokuuta 1939 (ikä 85) Brooklyn, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Daphna Kastner (2001–)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1967–
Merkittävät roolit:   Sudenpesä  Taksikuski  Kristuksen viimeinen kiusaus  Thelma ja Louise  Reservoir Dogs  Paha poliisi  Piano  Pulp Fiction  Hämärästä aamunkoittoon  Cop Land  The Grand Budapest Hotel  The Irishman 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Harvey Linus Keitel (s. 13. toukokuuta 1939 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt yli sadassa elokuvassa. Keitel tuli alkujaan tunnetuksi 1970-luvulla yhteistyöstä Martin Scorsesen kanssa ja kovaluonteisten hahmojen esittäjänä, ja 1990-luvulla hänen uransa koki uuden kukoistuksen, jolloin hän myös osoitti olevansa näyttelijänä kykenevä monipuolisiin roolisuorituksiin.
Elämä ja ura

New Yorkin Brooklynissa varttuneen Keitelin vanhemmat olivat juutalaisia maahanmuuttajia Puolasta ja Romaniasta. Hän palveli Yhdysvaltain merijalkaväessä, minkä jälkeen hän opiskeli näyttelemistä The Actors Studiossa.
Keitelin varhainen ura muistetaan yhteistyöstä elokuvaohjaaja Martin Scorsesen kanssa. Hän näytteli elokuvissa Kuka kolkuttaa ovellani (1967), Sudenpesä (1973), Alice ei asu enää täällä (1974) ja Taksikuski (1976).
1980-luvulla Keitel oli mukana usein erikoisissa ja unohdetuiksi jääneissä elokuvissa, joihin lukeutui monia eurooppalaistuotantoja. Hän näytteli vuosikymmenen lopulla Scorsesen kiistaa herättäneessä elokuvassa Kristuksen viimeinen kiusaus (1988), ja hänen uransa oli laskusuunnassa. Kristuksen viimeinen kiusaus oli kuitenkin käännekohta, joka merkitsi Keitelin paluuta Hollywood-tuotantoihin.
Keitelin ura lähti nousuun 1990-luvulla, jolloin hän esiintyi muun muassa Quentin Tarantinon projekteissa Reservoir Dogs ja Pulp Fiction – tarinoita väkivallasta ja pääosassa Abel Ferraran elokuvassa Paha poliisi. Kyseinen vuosikymmen oli Keitelille muutenkin tuottelias, sillä hän esiintyi monissa arvostetuissa elokuvissa kuten Thelma & Louise (1991), Nunnia ja konnia (1992), Piano (1993), Nouseva aurinko (1993), Clockers (1995), Hämärästä aamunkoittoon (1996), Cop Land (1997) sekä elokuvassa Bugsy (1991), josta hän sai Oscar-ehdokkuuden parhaasta miessivuosasta. 1990-luvulla Keitel osoitti olevansa monipuolinen näyttelijä, joka kykenee esittämään myös tunteellisia ja sympaattisia hahmoja brooklynilaisella aksentilla puhuvien rikollisten ja kovaluontoisten hahmojen lisäksi, joista hän oli tullut tunnetuksi.
2000-luvulla Harvey Keitel on esiintynyt lähinnä sivuosissa, muun muassa elokuvissa Little Nicky (2000), U-571 (2000), Punainen lohikäärme (2002), National Treasure (2004), Be Cool (2005) ja Pienin painajainen perheessä (2010).
2010-luvulla Keitel esiintyi Wes Andersonin ohjauksissa Moonrise Kingdom (2012), The Grand Budapest Hotel (2014) ja Isle Of Dogs (2018). Keitel teki jälleen yhteistyötä myös Martin Scorsesen kanssa näyttelemällä vuoden 2019 elokuvassa The Irishman.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Harvey Keitel Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
James Madisonin yliopisto

| James Madisonin yliopisto> James Madison University |
| --- | --- |

Motto:  Knowledge is Liberty
Perustettu:  1908
Tyyppi:  julkinen
Säätiön varat:  50,8 miljoonaa dollaria
Rehtori:  Linwood H. Rose
Henkilökunta:  2 600
Opiskelijoita:  18 000
Jatko-opiskelijoita:  1 500
Sijainti:  Harrisonburg, Virginia  Yhdysvallat
Osoite:  www.jmu.edu
James Madisonin yliopisto (engl. James Madison University) on vuonna 1908 perustettu julkinen yliopisto Harrisonburgissa Virginiassa Yhdysvalloissa. Se nimettiin valtiomies James Madisonin mukaan.
Historia

Yliopisto perustettiin 1908 nimellä The State Normal and Industrial School for Women. Vuonna 1924  nimi muutettiin muotoon State Teachers College at Harrisonburg ja vuonna 1938 nykyiseen muotoon Yhdysvaltain neljännen presidentin James Madisonin kunniaksi. Vuonna 1946 otettiin ensimmäisen kerran miehiä kokopäiväisiksi opiskelijoiksi.
Yliopiston mainetta arvioissaan korostava brittiläinen QS-yliopistoranking luokitteli  yliopiston yhdysvaltalaisyliopistojen listan (2023) sijaluokkaan 181-190.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta James Madisonin yliopisto Wikimedia Commonsissa
Jakob Frey

Jakob Frey, post mortem.
Jakob Frey (1824 Aargau, Sveitsi – 1873 Aargau, Sveitsi) oli sveitsiläinen kirjailija. Hän työskenteli toimittajana Aaraussa ja Bernissä sekä lyhyen aikaa sihteerinä Aargaun kantoninparlamentissa. Hänen kertomuksensa kuuluvat Sveitsin klassiseen kirjallisuuteen.
Teokset

Zwischen Jura und Alpen (1858–1862)
Schweizerbilder (1864)
Neue Schweizerbilder (1877)
Teokset > Suomennetut teokset

Apu hädässä. Sveitsiläinen seikkailukertomus. Helsinki: Otava, 1914 Sarja: Mailta ja meriltä N:o 29 Verkossa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jakob Frey Wikimedia Commonsissa
Huutosakko

Huutosakko eli poissaolosakko oli Suomessa aiemmin tuomioistuimen määräämä sakko poissaolevalle asianosaiselle.
Säännökset

Jos asianosainen oli laillista estettä ilmoittamatta poissa oikeudenkäynnistä, kun juttu otettiin käsiteltäväksi, eikä juttu silloin päättynyt, tuomittiin hänet kihlakunnan- ja raastuvanoikeudessa poissaolostaan sakkoon. Samanlaiseen rangaistukseen voitiin tuomita myös todistaja.
Oikeuden päätöksestä huutosakon määräämisestä sai valittaa ylempään oikeusasteeseen, mutta tämä ei estänyt pääasian käsittelyä ja ratkaisua.
Sakko oli suuruudeltaan 10–200 markkaa vuonna 1910.
Jesse Huhtala (jalkapalloilija)

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 21. kesäkuuta 2000 (ikä 24)
Syntymäpaikka: Tampere, Suomi
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 183 cm
Seura
Seura: SalPa
Junioriseurat
2014–2016: PJK
2017–2019: Ilves
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2016 | PJK | 4 | (3) |
| 2018–2019 | Ilves | 6 | (0) |
| 2019 | → PEPO (laina) | 9 | (5) |
| 2020 | HJS | 15 | (14) |
| 2021 | Haka | 4 | (0) |
| 2021 | → HJS (laina) | 7 | (3) |
| 2022 | PEPO | 26 | (3) |
| 2023– | SalPa | 10 | (5) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 10. kesäkuuta 2023.
Jesse Huhtala (s. 21. kesäkuuta 2000 Tampere) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelaa SalPa:ssa.
Huhtala on Pirkkalan Jalkapalloklubin kasvatti ja siirtyi Ilvekseen kaudeksi 2017. Tuolla kaudella hän oli B-nuorten SM-sarjan paras maalintekijä 17 maalillaan, kun Ilves saavutti SM-hopeaa. Valtaosan kaudesta 2018 Huhtala pelasi Kolmosta Ilveksen kakkosjoukkueessa, jota hän oli nostamassa sarjatasoa ylemmäs 23 maalillaan. Hän debytoi Suomen korkeimmalla sarjatasolla Veikkausliigassa 21. lokakuuta 2018 kotiottelussa FC Lahtea vastaan.
Alkukauden 2019 Huhtala pelasi Kakkosta Ilves/2:ssa. Hän teki seitsemän maalia 11 ottelussa, kunnes heinäkuun lopulla hänet lainattiin saman sarjatason toisessa lohkossa pelaavaan lappeenrantalaiseen PEPOon aluksi kahden ottelun sopimuksella. Elokuussa laina pidennettiin loppukauden kestäväksi.
Myös Huhtalan seitsemän minuuttia nuorempi kaksoisveli Roope on jalkapalloilija.
Aiheesta muualla

Jesse Huhtala Veikkausliigan sivustolla
FC Haka – Veikkausliiga
1 Hilander |
2 Kyöstilä |
3 Friberg |
4 Auvinen |
5 De Lucas |
6 Bushue |
7 Hilska |
8 Hussein |
9 Bosnjak |
10 Chidi |
12 Hakala |
13 Huhtala |
15 Purme |
16 Laaksonen |
17 Laine |
18 Saarinen |
19 Tainio |
20 Malundama |
21 Listo |
22 Kohonen |
23 Ojala |
24 Antinaho |
26 Alison |
27 Loen |
77 Yartey |
  Vucenovic |
Valmentaja Tainio
James Marape

| James Marape |
| --- | --- |
 Marape kesäkuussa 2019
Papua-Uuden-Guinean pääministeri
 30.5.2019–  
Monarkki:  Elisabeth II Charles III
Edeltäjä:  Peter O'Neill
Papua-Uuden-Guinean valtiovarainministeri
 2012–11.4.2019  
Edeltäjä:  Patrick Pruaitch
Seuraaja:  Sam Basil
Papua-Uuden-Guinean opetusministeri
 16.12.2008–2.8.2011  
Kansanedustaja
 2007–  
Vaalipiiri:  Tari-Porin alue
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. huhtikuuta 1971 (ikä 53)
Kansalaisuus:  papuauusiguinealainen
Tiedot
Puolue:  Pangu-puolue
Muut puolueet:  National Alliance Party (2007–2012) People's National Congress Party (2012–2019)
Tutkinnot:  Papua-Uuden-Guinean yliopisto (2000)
James Marape (s. 24. huhtikuuta 1971) on papuauusiguinealainen poliitikko, joka on toukokuusta 2019 alkaen toiminut maansa pääministerinä. Hän edusti aikaisemmin edellisen pääministerin Peter O'Neillin People's National Congress Party -puoluetta, mutta erosi siitä vuonna 2019.
Yksityiselämä

Marape on etniseltä taustaltaan huli, jotka ovat yksi maan suurimmista väestöryhmistä. Marape kuuluu Seitsemännen päivän adventisteihin, ja hänen isänsä toimi seurakuntapastorina.
James Marape on naimisissa Rachel Marapen kanssa ja pariskunnalla on kuusi lasta.
Marape valmistui ensimmäisen kerran (BA) 1993, ja suoritti jatkotutkinnon 2003 ympäristötieteissä Papua-Uuden-Guinean yliopistossa.
Poliittinen ura

Ensimmäisen kerran Marape valittiin parlamenttiin vuonna 2007. Nykyinen kausi on Marapen kolmas. Pääministerin lisäksi hän toimii myös maan urheiluministerinä..
Joaquim de Almeida

Joaquim de Almeida vuonna 2011
Joaquim de Almeida (s. 15. maaliskuuta 1957 Lissabon) on portugalilainen näyttelijä. Hän on esiintynyt useissa portugalin-, englannin-, espanjan- ja ranskankielisissä elokuvissa ja televisiosarjassa 24.
Aiheesta muualla

Joaquim de Almeida Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Inongo

| Inongo |
| --- | --- |
 Inongo
 Koordinaatit: 1°57′S, 18°16′E 
Valtio:  Kongon demokraattinen tasavalta
Maakunta:  Mai-Ndombe
Väkiluku (2004):  39 769
Aikavyöhyke:  UTC+1
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Inongo on Mai-Ndomben maakunnan pääkaupunki Kongon demokraattisessa tasavallassa. Vuonna 2004 siellä oli noin 40 000 asukasta.
Jar of Flies

| Jar of Flies Alice in Chains |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : London Bridge Studio, Seattle; 7. syyskuuta - 14. syyskuuta 1993
 Julkaistu: 25. tammikuuta 1994
 Tuottaja(t): Alice in Chains
 Tyylilaji: Grunge
 Kesto: 30.49
 Levy-yhtiö: Columbia Records
Listasijoitukset
  36. (albumilista)    5. (fyysinen albumilista)
Alice in Chainsin muut julkaisut
| Dirt 1992 | Jar of Flies 1994 | Alice in Chains 1995 |
Jar of Flies on Alice in Chainsin vuonna 1994 julkaisema EP-levy. Se nauhoitettiin London Bridge Studiolla Seattlessa viikon mittaisten studio-sessioiden aikana 7.–14. syyskuuta 1993. Jar of Flies on ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa EP-albumi, joka on saavuttanut ykkössijan Yhdysvaltojen Billboard-albumilistalla.
Laulaja Layne Staleyn mukaan albumin nimi tulee kitaristi Jerry Cantrellin kolmannella luokalla tekemän tieteellisen kokeen mukaan. Siinä kaksi tölkkiä, joissa oli eri määriä ruokia, täytettiin kärpäsillä.
Jar of Flies julkaistiin vuonna 1994 uudelleen yhdessä Sap-EP:n kanssa.
Kappalelista

Rotten Apple – 6.58 (säv. Jerry Cantrell, Mike Inez, san. Layne Staley)
Nutshell – 4.19 (säv. Cantrell, Inez, Kinney, san. Staley)
I Stay Away – 4.14 (säv. Cantrell, Inez, san. Staley)
No Excuses – 4.15 (säv. ja san. Cantrell)
Whale & Wasp – 2.37 (Instrumentaali, säv. Cantrell)
Don't Follow – 4.22 (säv. ja san. Cantrell)
Swing on This – 4.04 (säv. Cantrell, Inez, Kinney, san. Staley)
Lista-sijoitukset

Albumi - Billboard (Pohjois-Amerikka)
| Vuosi | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 1994 | The Billboard 200 | No. 1 |

Singlet - Billboard (Pohjois-Amerikka)
| Vuosi | Single | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994 | "Don't Follow" | Mainstream Rock Tracks | 25 |
| 1994 | "I Stay Away" | Mainstream Rock Tracks | 10 |
| 1994 | "No Excuses" | Mainstream Rock Tracks | 1 |
| 1994 | "No Excuses" | Modern Rock Tracks | 3 |
| 1994 | "No Excuses" | Top 40 Mainstream | 32 |
Aiheesta muualla

Jar of Flies Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Jar of Flies Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Huutopussi

Huutopussi on kahden, kolmen tai neljän hengen korttipeli.
Pakasta on poistettu pienet, eli kortit 2–5 kaikista maista. Peliä pelataan joukkuepelinä (2+2) tai yksilöinä (2 tai 3 pelaajaa). Pelin perusidea on sama kuin bridgessä.
Peli on saanut nimensä lupauskierroksesta, missä luvataan (= huudetaan) pistemäärä mikä pyritään pitämään. Pelin kulku on lähes identtinen marjapussin kanssa, mutta pistelasku on erilainen. Jos ei onnistu keräämään huutonsa edestä pisteitä, saa huutonsa verran miinuspisteitä. Siksi kannattaa tarkoin miettiä, kuinka paljon huutaa.
Pelin valttimaiden arvojärjestys on seuraava: pata, risti, ruutu, hertta; hertan ollessa korkea-arvoisin. Valtin tekemällä saa pisteitä seuraavasti: hertta 100, ruutu 80, risti 60 ja pata 40. Valtin tehdäkseen tarvitsee ns. vahvan ajon (pyytämällä jotain maata saa tikin) ja lisäksi valtiksi aikomansa maan kuninkaan ja rouvan.
Kortit on pisteytetty seuraavasti: A: 11 pistettä, 10: 10 pistettä, K: 4 pistettä, Q: 3 pistettä J: 2 pistettä. Yleensä sovitaan että viimeisen tikin voittanut saa 20 pistettä. Jos voittaa kaikki tikit, eli saa kaikki kortit, saa pisteitä 140 = 120 kaikista korteista ja 20 viimeisestä tikistä (ei valtteja, kaikki kortit pelissä eli pelaajia 3 tai 4). Yksinkertaisemman pistelaskutavan mukaan kuvakorteista saa 5 pistettä, ässästä 15 ja 10:stä 10 pistettä.
Pelin voittaa se pelaaja tai joukkue joka kerää ensimmäisenä niin monta pistettä kuin on alun perin sovittu. Voittopistemäärä on yleensä 300-1000 pistettä.
Inna Makarova

| Inna Makarova> И́нна Влади́мировна Мака́рова |
| --- | --- |
 Makarova elokuvassa Nuori kaarti (1948).
Henkilötiedot
Koko nimi:  Inna Vladimirovna Makarova
Syntynyt: 28. heinäkuuta 1926 Tayga, Venäjä
Kuollut: 25. huhtikuuta 2020 (93 vuotta) Moskova, Venäjä
Kansalaisuus:  Venäjä
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Inna Vladimirovna Makarova (ven. И́нна Влади́мировна Мака́рова; 28. heinäkuuta 1926 – 25. maaliskuuta 2020) oli venäläinen näyttelijä. Hän valmistui Gerasimovin elokuvainstituutista Moskovassa ja aloitti uransa teatterissa.
Makarova voitti jo vuonna 1949 Stalin-palkinnon. Vuonna 1985 hänelle myönnettiin lisäksi Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvo.
Näyttelijä Natalja Bondartšuk on Inna Makarovan ja elokuvaohjaaja Sergei Bondartšukin tytär.
Aiheesta muualla

Simon, San: Died Inna Makarova: A Biography of the Actress The Gal Times.  25.3.2020. Arkistoitu 26.3.2020. Viitattu 26.3.2020. (englanniksi)
Inna Osypenko-Radomska

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Osypenko-Radomska Lontoon kesäolympialaisissa 2012. |  Osypenko-Radomska Lontoon kesäolympialaisissa 2012. |  Osypenko-Radomska Lontoon kesäolympialaisissa 2012. |  |
Naisten ratamelonta
Maa:   Ukraina
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Peking 2008 | K-1 500 m |  |
|  Hopeaa | Lontoo 2012 | K-1 500 m |  |
|  Hopeaa | Lontoo 2012 | K-1 200 m |  |
|  Pronssia | Ateena 2004 | K-4 500 m |  |
Maa:   Azerbaidžan
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Rio de Janeiro 2016 | K-1 200 m |  |
Inna Volodymyrivna Osypenko-Radomska (ukr. Інна Володимирівна Осипенко-Радомська (s. 20. syyskuuta 1982 Novoraisk, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen, myöhemmin Azerbaidžania edustanut, ratameloja, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Osypenko-Radomska voitti kajakkiyksiköissä 500 metrillä olympiakultaa Pekingissä 2008 ja olympiahopeaa Lontoossa 2012. Lontoossa hän saavutti hopeaa myös kajakkiyksiköiden 200 metrillä. Ateenan kesäolympialaisissa 2004 hän voitti pronssia kajakkinelikoiden 500 metrillä. Osypenko kilpaili olympiatasolla Ukrainaa edustaen myös Sydneyssä 2000. Osypenko-Radomska siirtyi sittemmin edustamaan miehensä maata Azerbaidžania, jonka joukkueessa hän voitti kajakkiyksiköiden 200 metrillä olympiapronssia Rio de Janeirossa 2016. Hän voitti myös useita mitaleja MM- ja EM-kilpailuista. Vuonna 2018 Osypenko-Radomska kieltäytyi kilpailukauden ulkopuolisesta dopingtestistä, mistä hänelle langetettiin neljän vuoden kilpailukielto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Inna Osypenko-Radomska Wikimedia Commonsissa
Inna Osypenko-Radomska Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Jesse Häkkinen

| Jesse Häkkinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. joulukuuta 1990 (ikä 33) Raahe, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  179 cm
Paino:  90 kg
Seura
Seura:  R-K
Sarja:  Suomi-Sarja
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2014–
Aik. seurat:  Hokki (Mestis) Peliitat (Peliitat) Beibarys Atıraw (Kazakstan)
Jesse Häkkinen (s. 30. joulukuuta 1990 Raahe) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Raahe-Kiekossa. Häkkinen laukoo oikealta.Hän on pelannut urallaan myös yhden kauden Kazakstanissa.