stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Carl Friedrich Gauss
Elämäkerta > Opiskeluvuodet > Ennen yliopistoa

Guy Waldo Dunningtonin kirjoittaman Carl Friedrich Gauss: Titan of Science -elämäkertateoksen mukaan Gauss opiskeli eräänä päivänä matematiikkaa Braunschweigin herttuan palatsin nurmikolla. Herttuatar huomasi kirjaan syventyneen 14-vuotiaan pojan, mutta epäili aluksi hieman hänen matemaattisia taitojaan. Keskusteltuaan Gaussin kanssa herttuatar kuitenkin vakuuttui siitä, ettei tämä lukenut ainoastaan ajankuluksi vaan todella ymmärsi matematiikkaa, ja otti pojan kyvyt puheeksi herttuan kanssa. Tilanne kuvataan hieman eri tavalla Jane Muirin teoksessa Of Men and Numbers: The Story of the Great Mathematicians, jonka mukaan huhut Gaussin taidoista levisivät herttuan hoviin. Joka tapauksessa Braunschweigin herttua kiinnostui Carl Gaussista ja lähetti palvelijan hakemaan poikaa luokseen. Palvelija pyysi ensin Carlin velipuolta Georgea herttuan luokse, mutta George arvasi sen olevan väärinkäsitys ja pyysi palvelijaa ottamaan Carlin mukaansa. Georgella oli tapana vitsailla myöhemmin, että hän saattaisi olla nyt professori, jos olisi vain halunnut mennä herttuan luokse.
Braunschweigin herttuan avustamana Gauss kirjoittautui 14-vuotiaana 18. helmikuuta 1792 Collegium Carolinumiin (nyk. Braunschweigin teknillinen yliopisto), joka oli yliopistoon valmistava koulu. Kouluun hän kirjoittautui vielä nimellä Johann Friedrich Carl Gauss, mutta käytti sen jälkeen aina nimeä Carl Friedrich Gauss. Herttua tuki häntä taloudellisesti, jotta hän saisi kaikki vaadittavat matemaattiset välineet käyttöönsä. Matematiikantaitojaan hän harjoitteli lukemalla Newtonin, Eulerin ja Lagrangen kirjoituksia. Collegium Carolinumissa Gauss viihtyi neljä vuotta. Elokuussa 1795 hän sai herttualta stipendin, jonka turvin hän saattoi mennä Göttingenin yliopistoon. Gauss lähti synnyinkaupungistaan 11. lokakuuta.
Elämäkerta > Viimeiset vuodet

Gauss aloitti venäjän opiskelun aikansa kuluksi. Hän osasi jo saksan lisäksi ranskaa, kreikkaa, latinaa, englantia ja tanskaa, sekä hieman ruotsia, italiaa ja espanjaa. Kielitaitoaan hän harjaannutti kirjoittamalla kirjeitä vastaanottajan äidinkielellä. Kielten ohella hän harrasti kirjanpitoa ja pikakirjoitusta. Gauss otti askeleen kohti eläkepäiviä lopettamalla opettamisen ja luennoitsemisen Göttingenissä. Väittelyihinkään hän ei enää jaksanut ottaa osaa.
Viimeisenä elinvuotenaan Gauss kärsi muutamasta sydänkohtauksesta. Hänellä oli kammiolaajentuma eli suurentunut sydän. Gauss kuoli 23. helmikuuta vuonna 1855 Göttingenissä, joka silloin kuului Hannoverin kuningaskuntaan. Hänet haudattiin Albanifriedhofin hautausmaalle äitinsä vierelle.
Tieteellinen ura > Matematiikka > Lukuteoria

Gauss käytti runsaasti aikaa huolellisuuteen ja aukottomaan päättelyyn omissa kirjoituksissaan. Esimerkki tästä on hänen lukuteoreettinen päätyönsä Disquisitiones arithmeticae, jonka levikki jäi kustantajan konkurssin vuoksi pieneksi. Lukuteoria olikin Gaussin lempialueita matematiikassa. Hänen kerrotaan sanoneen: ”Matematiikka on tieteiden kuningatar, ja lukuteoria on matematiikan kuningatar.” Teoksessaan hän esittelee monia lukuteorian kannalta olennaisia todistuksia ja ottaa käyttöön uusia käsitteitä. Yksi tällainen on kongruenssi ja sille nykyisinkin käytössä olevan merkintä  a\equiv b\ ({\rm {mod}}\ p) (lue: a on kongruentti b modulo p). Kirjassa on seitsemän osaa, joista kolme ensimmäistä on lähinnä muiden matemaatikkojen löytöjen esittelyä. Sen jälkeen Gauss etenee kolmessa seuraavassa osassa kongruensseihin ja niihin perustuvaan modulaariseen aritmetiikkaan.
Gauss esittelee kirjassa jo alaikäisenä löytämänsä todistuksen neliönjäännöslauseelle – tai kultaiselle lauseelle, joksi hän sitä tapasi kutsua. Hän oli siitä niin innoissaan, että myöhemmin näytti sen toteen kuudella eri tavalla. Lausetta olivat ennakoineet jo Euler ja Lagrange, mutta he eivät kyenneet todistamaan sitä. Lauseen sisältö voidaan esittää seuraavassa muodossa: jos luvut p ja q ovat erisuuria parittomia alkulukuja, niin kongruenssiyhtälöt  x^{2}\equiv q\quad ({\rm {mod}}\quad p) ja  x^{2}\equiv p\quad ({\rm {mod}}\quad q) ovat molemmat ratkeavia tai molemmat ratkeamattomia paitsi silloin, kun sekä p että q antavat luvulla 4 jaettaessa jakojäännökseksi luvun 3. Lauseen avulla ei siis voida ratkaista kongruenssiyhtälöä, vaan se ainoastaan kertoo, onko sille olemassa ratkaisuja.
Kirjansa viimeisessä osassa Gauss myös osoittaa mahdolliseksi 17-kulmion konstruoimisen harpin ja viivaimen avulla. Hän todisti myös, että muutkin säännölliset monikulmiot, joiden sivujen lukumäärä on Fermat’n alkuluku, ovat konstruoituvia. Sellaisia ovat myös 257- ja 65537-kulmiot. Hän ei kuitenkaan esittänyt menetelmiä, joilla nämä konstruktiot voitiin suorittaa. Myöhemmin Johann Gustav Hermes käytti kymmenen vuotta toteuttaakseen 65537-kulmion (5. Fermat’n luku).
Tieteellinen ura > Matematiikka > Algebra ja analyysi

Analyysin osalta Gaussin tärkein työ on jo Albert Girardin 1600-luvulla pohtima väite, että jokaisella n-asteisella polynomilla on olemassa vähintään yksi juuri. Tälle niin sanotulle algebran peruslauseelle hän esitti ensimmäisen todistuksen omassa väitöstyössään. Elämänsä aikana Gauss todisti lauseen vielä kolmesti.
Tieteellinen ura > Matematiikka > Epäeuklidinen geometria

Gauss oli vakuuttunut siitä, että Eukleideen esittämä paralleelipostulaatti voitaisiin korvata toisella olettamuksella geometrian sortumatta. Hän ei kuitenkaan julkaissut ajatuksiaan, joten kaksi muuta tutkijaa saivat kunnian epäeuklidisen geometrian löytämisestä. Toinen oli venäläinen Nikolai Lobatševski. Lobatševskin ajatukset levisivät hitaasti, mutta tulivat kuitenkin Gaussin tietoon. Vaikka Gauss yksityiskirjeissä kiittikin Lobatševskiä, hän ei ottanut kantaa tämän tuloksiin.
Toinen epäeuklidisen geometrian keksijä oli unkarilainen János Bolyai, jonka isä Farkas Bolyai oli Gaussin läheinen ystävä opiskeluaikana. Gauss kieltäytyi arvioimasta hänenkin tutkimuksiaan: ”Jos kehuisin tätä työtä, kehuisin itseäni, koska olen ajatellut samoin jo monen vuoden ajan.”
Tieteellinen ura > Fysiikka

Fysiikan alalla Gaussin kiinnostuksen kohteita olivat etenkin sähkö ja magnetismi. Lisäksi häntä kiinnosti optiikka, kristallografia, mekaniikka ja kapillaari-ilmiö. Fysiikan tutkimusten seurauksena hän kehitti muutamia laitteita, kuten bifilaarisen magnetometrin ja Wilhelm Eduard Weberin kanssa lennättimen prototyypin, jonka avulla Gauss ja Weber kykenivät keskustelemaan observatorion ja  fysiikan laitoksen välillä. Välimatka oli 3 kilometriä. Matemaattisessa fysiikassa Gauss tutki potentiaaliteoriaa. Sähköopin alalla Gaussin laki yleistää Coulombin lain kuvaamalla matemaattisesti Faradayn esittämää sähkökentän käsitettä ja määrittelemällä sähkövuon käsitteen. Ennen SI-järjestelmää käytetyssä cgs-järjestelmässä magneettivuon tiheyden yksikkö oli nimetty gaussiksi.
Tieteellinen ura > Maanmittaus

Kun Gauss oli vähän aikaa maanmittaajana Hannoverissa, hän keksi työnsä ohella erittäin hyödyllisen heliotroopin. Itse asiassa heliotroopin kaltainen laite oli jo keksitty, mutta Gauss teki siitä entistä toimivamman. Laite mahdollisti aiempaa tarkemmat mittaukset jopa 110 kilometrin (15 saksan mailin) etäisyyksille. Heliotroopin toiminta perustuu auringon säteisiin ja laitteissa oleviin peileihin.
Gauss sai idean laitteen keksimiseen, kun hän katseli kaukoputkella 50 kilometrin päässä olevaa Hampurin Pyhän Mikaelin kirkon tornia. Auringonsäteet heijastuivat Gaussia kohti, mikä oli todella ärsyttävää. Mietittyään asiaa vähän aikaa Gauss keksi, kuinka auringonsäteistä saataisiin muodostettua merkkivalo, joka näkyisi päiväsaikaankin. Tämä merkki voitaisiin peilien avulla heijastaa haluttuun pisteeseen. Maanmittauksia oli aiemmin tehty öiseen aikaan, joten laitteen arveltiin olevan läpimurto. Suunniteltuaan laitteen vuonna 1821 Gauss antoi breithauptilaiselle yritykselle tehtäväksi rakentaa heliotroopin.
Kirjallisuutta

Bell, Eric T.: Men of Mathematics.  Simon & Schuster, 1965.  ISBN 0-671-62818-6
Thompson, Jan & Martinsson, Thomas: Matematiikan käsikirja, s. 115–116.  Suomentanut Virpi Kauko. Helsinki:  Tammi, 1994.  ISBN 951-31-0471-0
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Carl Friedrich Gauss Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  Scopus  zbMATH 
Taiteenala:  RKD Artists 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  IdRef 
Gaussin syntymätalo Braunschweigin Wilhelmstrasse 30:ssä vuoden 1914 asussa (aiemmin Wendengraben). Talo tuhoutui täysin pommituksissa 15. lokakuuta vuonna 1944.
Gaussin hautakivi Göttingenissä. Hän toivoi hautaansa 17-kulmion, kuten Arkhimedes toivoi lieriötä, jonka sisällä on mahdollisimman suuri pallo. Gauss ei saanut toivettaan läpi, mutta Braunschweigissa on häntä esittävä patsas, joka seisoo 17-sakaraisen tähden päällä. Taiteilija ajatteli 17-sivuisen monikulmion sekoittuvan ympyrään liian helposti.
Geropótamos (joki)

| Geropótamos Γεροπόταμος |
| --- | --- |
 Geropótamos-joen uoma erottuu maisemassa ruokokasvustonsa vuoksi.
Alkulähde:  Ída- eli Psiloreítis-vuoristo
Laskupaikka:  Libyanmeri, Faistós  35°03′26″N, 24°45′07″E
Maat:  Kreikka
Pituus:  45 km
Geropótamos (kreik. Γεροπόταμος, ”Pyhä joki”) on joki, joka virtaa Iraklionin alueyksikön alueella Kreetan saaren eteläosassa Kreikassa. Se on saaren pisin joki ja sen pituus on 45 kilometriä. Geropótamos saa alkunsa Ída- eli Psiloreítis-vuoristosta, josta se virtaa kohti lounasta, Messarán tasangolle. Tasangolla siihen yhtyy pienempiä sivujokia. Tasangon jälkeen joki laskee Välimereen kuuluvaan Libyanmereen saaren etelärannikolla Tympákin kaupungin eteläpuolella Faistóksen kunnassa.
Geropótamos on mitä ilmeisimmin ollut merkittävä joki minolaisen kulttuurin aikana. Faistoksen palatsi ja Agía Triádan asutus ovat sijainneet lähellä jokea. Myös joen suussa on sijainnut kaupunki jo muinoin. Sen raunioiden kerrotaan olleen näkyvillä vielä 1400-luvulla.  Ei tiedetä, oliko joki vielä esihistoriallisena ja antiikin aikana purjehduskelpoinen, mutta satamakaupunkien sijainti rannikolla antaisi ymmärtää, ettei ollut. Antiikin aikana ainakin joen pohjoisempi sivuhaara tunnettiin nimellä Lethaios (m.kreik. Ληθαίος, Lēthaios).
Geropótamoksen suistoalue on merkittävä lintujen pysähtymispaikka. Suistossa tavataan esimerkiksi pronssi-iibiksiä. Suiston luonto koostuu hiekkadyyneistä, ruohikosta ja pensaikosta. Pinta-alaa suistolla on 450 hehtaaria.
Jokea ei tule sekoittaa Kreetan pohjoisrannikon Geropótamos-jokeen, joka tunnetaan myös nimellä Mylopótamos.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Geropótamos Wikimedia Commonsissa
Geranyyliasetaatti

| Geranyyliasetaatti |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (2E)-3,7-dimetyyliokta-2,6-dienyyliasetaatti
CAS-numero:  105-87-3
PubChem CID:  1549026
SMILES:  CC(=CCCC(=CCOC(=O)C)C)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C12H20O2
Moolimassa:  196,28 g/mol
Kiehumispiste:  245 °C
Tiheys:  0,908 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,029 g/l (20 °C)
Geranyyliasetaatti (C12H20O2) on estereihin ja terpenoideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä esiintyy luonnossa useiden kasvien eteerisissä öljyissä. Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä. Geranyyliasetaattia voidaan käyttää hajusteissa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa geranyyliasetaatti on väritöntä nestettä, jolla on kukkaismainen tuoksu. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee etanoliin ja dietyylieetteriin. Geranyyliasetaattia esiintyy muun muassa sitruunaruohossa ja kurjenpolvissa.
Geranyyliasetaattia voidaan eristää kasveista, mutta pääasiallisesti sitä valmistetaan geraniolin ja etikkahapon tai etikkahappoanhydridin reaktiolla. Yhdistettä valmistetaan vuosittain useita satoja tuhansia tonneja.
Geranyyliasetaattia käytetään ainesosana kukkaistuoksuissa ja kosmetiikassa.
Aiheesta muualla

PubChem: Geranyl acetate (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): Geranyl acetate (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Geranyl acetate (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Geranyl acetate (englanniksi)
Pherobase: Floral Compound - geranyl acetate (englanniksi)
Pherobase: Semiochemical - geranyl acetate (englanniksi)
Geton kansannousun muistomerkki

Muistomerkki lännestä nähtynä.
Muistomerkki idästä nähtynä.
Geton kansannousun muistomerkki (puol. Pomnik Bohaterów Getta) on Varsovan geton kansannousun muistomerkki Varsovassa Puolassa. Muistomerkin suunnitteli puolalainen kuvanveistäjä Nathan Rapoport. Muistomerkkiä vastapäätä sijaitsee Puolan juutalaisten historian museo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Geton kansannousun muistomerkki Wikimedia Commonsissa
Germaniumdioksidi

| Germaniumdioksidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  1310-53-8
PubChem CID:  14796
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  GeO2
Moolimassa:  104,63
Ulkomuoto:  Valkoinen kiteinen aine
Sulamispiste:  1116 °C
Tiheys:  4,228 g/cm3
Liukoisuus veteen:  4,53 g/l (25 °C)
Germaniumdioksidi (GeO2) on germaniumin ja hapen muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä käytetään germaniumin, muiden germaniumyhdisteiden ja optisten lasien valmistuksessa sekä katalyyttinä.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa germaniumdioksidi on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste on polymorfista ja sillä on kaksi kidemuotoa. Toinen niistä on alkeiskopiltaan heksagonaalinen ja muistuttaa rakenteeltaan kvartsia ja toinen on tetragonaalinen ja muistuttaa rakenteeltaan rutiilia. Heksagonaalinen germaniumdioksidi liukenee vähäisessä määrin veteen, mutta tetragonaalinen ei. Vesiliuos on heikosti hapan. Heksagonaalinen polymorfi muuttuu tetragonaaliseksi kuumennettaessa 300–900 °C:n lämpötilaan. Germaniumdioksidista tunnetaan myös lasimainen amorfinen muoto. Germaniumdioksidi reagoi väkevien emäsliuosten kanssa muodostaen germanaattisuoloja ja reagoi myös väkevien happojen kanssa. Yhdiste voidaan pelkistää metalliseksi germaniumiksi kuumentamalla vedyn kanssa tai germaniummonoksidiksi kuumentamalla germaniumin kanssa. Germaniumdioksidilla on suuri taitekerroin.
Valmistus ja käyttö

Suuressa mittakaavassa germaniumdioksidia valmistetaan kuumentamalla germaniumia sisältäviä sulfidimineraaleja. Laboratoriomittakaavassa käytetään myös germaniumtetrakloridin hydrolyysiä. Ainetta muodostuu myös germaniumin ja väkevän typpihapon välisellä reaktiolla.
Germaniumdioksidia käytetään metallisen germaniumin ja germaniumyhdisteiden valmistukseen. Suuren taitekertoimensa vuoksi siitä valmistetaan optisia kuituja ja erikoislaseja kamerojen sekä mikroskooppien linsseihin. Germaniumoksidia voidaan käyttää myös katalyyttinä polyestereiden valmistuksessa.
Gia Long

| Gia Long |
| --- | --- |
 
Vietnamin keisari
Valtakausi:  31. toukokuuta 1802 – 3. helmikuuta 1820
Edeltäjä:  Nguyễn Quang Toản
Seuraaja:  Minh Mạng

Syntynyt:  8. helmikuuta 1762 Phú Xuân, Đại Việt
Kuollut:  3. helmikuuta 1820 (57 vuotta) Huế, Vietnam
Puoliso:  Thừa Thiên Thuận Thiên  Lê Ngọc Bình
Lapset:  Nguyễn Phúc Cảnh Minh Mạng
Suku:  Nguyễn
Isä:  Nguyễn Phúc Luân
Äiti:  Nguyễn Thị Hoàn
Uskonto:  kungfutselaisuus
Gia Long (1761–1820) oli Nguyễn-dynastian ensimmäinen Vietnamin keisari. Hän oli alkuperäiseltä nimeltään Nguyễn Phúc Ánh. Hän oli Nguyễn-suvun perillinen, joka hallitsi Vietnamin eteläosaa ennen kuin Tay Sonin kapina yhdisti Vietnamin yhden hallitsijan alaisuuteen.
Nguyễn Phúc Ánh kokosi ranskalaisen piispa Pigneau de Behainen avulla armeijan, jonka avulla hänen onnistui syrjäyttää Tây Sơn -hallitsijat ja palauttaa Nguyễn-suvun valta. Vuonna 1802 hänestä tuli koko Vietnamin keisari, ja hän otti hallitsijanimen Gia Long yhdistämällä alkuosan Hồ Chí Minhin silloisesta nimestä Gia Định ja loppuosan Hanoin nimestä Thăng Long. Hän siirsi pääkaupungin Hanoista Huếen ja nimitti valtion Vietnamiksi. Hän haki tukea kiinalaisilta ja otti kiinan kielen valtion viralliseksi kieleksi. Vastineeksi tuesta Gia Long suvaitsi myös ranskalaisia lähetyssaarnaajia alueellaan.
Gibraltarin lippu

Gibraltarin lippu
Gibraltarin lippu on Britannialle kuuluvan Gibraltarin alueen kansallinen symboli. Lippu koostuu kahdesta vaakaraidasta, kaksi osaa korkeasta valkoisesta ja yhden osan korkuisesta punaisesta. Valkoisen raidan keskellä on punainen linna, jonka oviaukosta roikkuu kultainen avain. Ne kuvaavat Gibraltarin vakautta ja sen kykyä valvoa Välimeren kapean Gibraltarinsalmen kautta kulkevaa liikennettä.

Alun perin linnasymbolin antoi Gibraltarille Espanjan kuningatar Isabella Katolilainen vuonna 1502. Nykymuodossaan se otettiin virallisesti käyttöön 1982.
Germaniumtetrakloridi

| Germaniumtetrakloridi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  10038-98-9
PubChem CID:  66226
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  GeCl4
Moolimassa:  214,43
Ulkomuoto:  Väritön neste
Sulamispiste:  -49,5 °C
Kiehumispiste:  83,1 °C
Tiheys:  1,874 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Reagoi veden kanssa
Germaniumtetrakloridi (GeCl4) on germaniumin ja kloorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä käytetään germaniumin, muiden germaniumyhdisteiden ja optisten kuitujen valmistuksessa.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa germaniumtetrakloridi on väritöntä nestettä. Se reagoi veden kanssa hydrolysoituen germaniumdioksidiksi ja välivaiheina muodostuu germaniumkloridioksideja. Yhdiste liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin, bentseeniin ja tetrakloorimetaaniin. Emäksisissä olosuhteissa se voi reagoida alkoholien kanssa. Germaniumtetrakloridi on Lewis-happo ja muodostaa useita kompleksiyhdisteitä esimerkiksi heksaklorogermanaatti-ionin ([GeCl6]2-). Germaniumtetrakloridi voidaan pelkistää germaniumin avulla germaniumdikloridiksi ja litiumalumiinihydridillä germaaniksi.
Valmistus ja käyttö

Germaniumtetrakloridia valmistetaan germaniumin ja kloorin välisellä reaktiolla tai yleisemmin germaniumdioksidin ja vetykloridin välisellä reaktiolla.
Germaniumtetrakloridia voidaan käyttää puhtaan germaniumin valmistuksessa. Lisäksi siitä valmistetaan useita germaniumyhdisteitä, esimerkiksi organogermaniumyhdisteitä, ja germaniumoksidipohjaisia optisia kuituja.
Gewürztraminer

Gewürztraminer-rypäleitä
Gewürztraminer on viinirypälelajike. Se on väriltään tummanpunainen, mutta siitä tehdään valkoviinejä, jotka ovat hyvin voimakkaan keltaisen värisiä ja aromiltaan voimakkaan kukkaisia. Gewürztraminer viihtyy viileillä alueilla, ja sitä tuotetaan muun muassa Saksassa, Itävallassa, Itä-Euroopassa, Espanjan viileimmillä vuoristoseuduilla ja Alsacessa, jossa siitä tehdään puolikuivia tai puolimakeita valkoviinejä. Israelissa jäädytetyistä Gewürztraminer-rypäleistä tehdään makeaa viiniä. Gewürztraminer on kotoisin Alppien juurelta Etelä-Tirolista Tramin an der Weinstraßesta, missä se tunnetaan nimellä Traminer. Gewürztramineria nautitaan usein esimerkiksi itämaisen ruoan, munsterjuuston tai hanhenmaksan kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gewürztraminer Wikimedia Commonsissa
Roberto Ayala

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Roberto Fabián Ayala
Syntymäaika: 14. huhtikuuta 1973
Syntymäpaikka: Paraná, Entre Ríos, Argentiina
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 178 senttimetriä
Lempinimi: El Ratón (suom. hiiri)
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1991–1994 1994–1995 1995–1998 1998–2000 2000–2007 2007–2010 2010–2011 | Ferro Carril Oeste River Plate Napoli Milan Valencia Real Zaragoza Racing Club | 72 (1) 40 (0) 87 (1) 24 (0) 183 (9) 75 (4) 0 (0) |
Maajoukkue
| 1994–2007 | Argentiina | 114 (7) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 4. helmikuuta 2010.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 17. tammikuuta 2019.
| Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Argentiina> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Ateena 2004 |  |  |
|  Hopeaa | Atlanta 1996 |  |  |
| Copa América  | Copa América  | Copa América  |  |
|  Hopeaa | Peru 2004 |  |  |
|  Hopeaa | Venezuela 2007 |  |  |
Roberto Fabián Ayala (s. 14. huhtikuuta 1973 Paraná, Entre Ríos, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän lopetti uransa vuonna 2001 edustettuaan viimeksi argentiinalaista Racing Clubia.
Seuratasolla Ayala on pelannut Racing Clubin lisäksi kotimaassaan Ferro Carril Oestessa (1991–1994) ja River Platessa (1994–1995), Italiassa Napolissa (1995–1998) ja Milanissa (1998–2000) sekä Espanjassa Valenciassa (2000–2007) ja Real Zaragozassa (2007–2010).
Ayala edusti Argentiinaa vuosien 1998, 2002 ja 2006 MM-kilpailuissa. Vuoden 2002 kisoissa hän ei päässyt kertaakaan kentälle. Hän toimi myös maajoukkueen kapteenina ja oli Diego Simeonen ja Javier Zanettin jälkeen kolmas sata maaottelua pelannut argentiinalainen. Ayala pelasi myös Argentiinan olympiajoukkueessa ja voitti hopeaa vuoden 1996 kesäolympialaisissa ja kultaa vuoden 2004 kesäolympialaisissa.
Saavutukset

Argentiinan-mestaruus: 1994 (Apertura)
Italian-mestaruus: 1999
Espanjan-mestaruus: 2002, 2004
UEFA Cup: 2004
UEFA Super Cup: 2004
Olympiakulta: 2004
Olympiahopea: 1996
Hans-Peter Gies

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hans-Peter Gies |  Hans-Peter Gies |  Hans-Peter Gies |  |
Maa:   Itä-Saksa
Miesten yleisurheilu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Ateena 1969 | kuulantyöntö |  |
Hans-Peter Gies (s. 9. toukokuuta 1947) on entinen itäsaksalainen kuulantyöntäjä.
Gies saavutti Ateenan EM-kilpailuissa 1969 kuulantyönnössä pronssia tuloksella 19,78 m. Münchenin 1972 olympialaisissa hän työnsi loppukilpailun ensimmäisellä kierroksella kisan parhaan tuloksensa 21,14 m sekä kolmella seuraavalla kierroksella tulokset 21,00, 21,01 ja 20,62 m. Kahdella viimeisellä kierroksella hän ei saanut tulosta. Lopputuloksissa hän oli neljäs tasatuloksella pronssimitalisti Hartmut Briesenickin kanssa mutta Briesenickin toiseksi paras työntö oli yhden senttimetrin parempi kuin Giesin vastaava. Montréalin 1976 olympialaisissa Gies sijoittui viidenneksi tuloksella 20,47 m.
Gigolo

Gigolo on maksullinen miesseuralainen, kuten ammattimainen tanssipartneri tai miesprostituoitu. Gigolo elää naisten kustannuksella, ja joidenkin gigolojen tavoitteena on päästä naimisiin rikkaiden naisten kanssa. Gigolot ovat tyypillisesti olleet hyvinpukeutuneita ja hienostuneita miehiä. Nykyaikaina gigolo-nimitystä ei enää paljonkaan käytetä.
Jo ennen kuin sana gigolo oli keksitty, eurooppalaismiehillä oli toisinaan tapana palkata vaimoilleen miesseuralaisia siksi aikaa, kun isäntä oli matkoilla. Gigolon edeltäjiä olivat myös 1800-luvun dandyt eli keikarit, jotka pyrkivät usein rikkaisiin naimisiin. Sana gigolo on ranskaa ja tarkoitti alun perin 1800-luvun puolivälissä tanssitytön (gigolette) poikaystävää. Kun tanssisalit yleistyivät Ranskassa, ne palkkasivat ammattitanssijoita tanssittamaan naisia. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen gigoloita tarvittiin jazz- ja tanssiklubeilla.
Gigolot hakeutuvat rikkaiden naisten (tai miesten) seuraan. He pukeutuvat tyylikkäästi, käyttäytyvät hienostuneesti ja osaavat keskustella nokkelasti ja naista imarrellen. Usein gigololla on ystäväpiiri, joka auttaa häntä osoittamaan viehätysvoimaansa. Jotkut gigolot väittävät olevansa aatelissukuisia.
Nainen hoitaa maksun yleensä hienotunteisesti ja epäsuorasti maksamalla gigolon ruoat ja juomat sekä ostamalla hänelle erilaisia kalliita lahjoja. Joskus nainen avaa gigololleen oman pankkitilin. Gigolo seurustelee yhden naisen kanssa vain niin kauan kuin tämä käyttää häneen rahaa.