stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hemmo O. Hakkarainen

Hemmo O. Hakkarainen (23. joulukuuta 1920 Säyneinen – 29. maaliskuuta 2014) oli kirvesmies ja suomalainen sotakirjailija. Suomen Kulttuurirahaston Pohjois-Savon nimikkorahasto Hemmo Hakkaraisen rahasto perustuu Hakkaraisen vuonna 1982 tekemään lahjoitukseen.
Hakkaraisen vanhemmat olivat pienviljelijä Antti Arvid Hakkarainen ja talollisentytär Ida Hakkarainen. Hän kävi kansakoulun ja on asunut Kuopiossa vuodesta 1952 alkaen.
Hakkarainen kirjoitti kaksi ensimmäistä sotaromaaniaan Myyty partio ja Välirauhan partio Arvo A. Juvosen muistiinpanojen pohjalta. Romaani Aavekomppania kertoi 14. divisioonaan kuuluneen Erillisen Polkupyöräkomppanian (Er.Vahv.PPK) vaiheista jatkosodassa Ilomantsissa, Porajärvellä ja Seesjärvellä. Romaani Pellikan kaukopartio taas kertoi Rukajärven suunnalla jatkosodan aikana toimineesta vänrikki Pentti Pellikan johtamasta kaukopartiosta.
Teoksia

Myyty partio : romaani. Karisto 1983
Välirauhan partio : romaani. Karisto 1984
Aavekomppania : romaani. Karisto 1986
Pellikan kaukopartio. Karisto 1994
Honda City

Ensimmäisen sukupolven Honda City vuodelta 1985.
Honda City (mm. Suomessa Honda Jazz) on japanilaisen Hondan vuonna 1981 esittelemä kaupunkiauto. Se on vain 3,38 m pitkä ja 1,57 m leveä henkilöauto, joka painaa 655–675 kilogrammaa. Sen moottorina on tässä kokoluokassa iso 1,2-litrainen, nelisylinterinen bensiinimoottori. Tokion autonäyttelyssä marraskuussa 1981 sen erikoisuutena esiteltiin niin ikään Hondan valmistama pieni moottoripyörä, jonka saattoi pakata matkalaukun muotoiseksi Honda Cityn tavaratilaan silloin, kun takaistuin oli käännettynä eteen.
Suomeen auto tuotiin elokuussa 1984 nimellä Honda Jazz, samoihin aikoihin yhtä kulmikkaasti muotoillun isomman tila-auton Honda Shuttlen kanssa. Mallien yhteismainonnassa Jazzia kehuttiin muun muassa vain 9,2 metrin kääntöympyrästä, alle 50 tuhannen markan hinnasta ja pienestä bensiininkulutuksesta.
Vuonna 1996 Honda Cityn korvasi Honda Logo.
Hukat

Hukat voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Urheiluseura nimeltä Hukat
Eläinlaji fantasiakirjoissa
susien nimitys, "hukka" tai "susihukka"
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hukat”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
John Dahl

John Dahl
John Dahl (s. 1956 Billings, Montana, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja, joka tunnetaan erityisesti neo-noir-elokuvien Kill Me Again, Red Rock West, ja Tarantella – vaarallinen viettelijätär ohjauksista.
Dahl on ohjannut myös jaksoja useisiin televisiosarjoihin.
Filmografia > Ohjaajana > Elokuvat

Tapa minut (Kill Me Again, 1989)
Red Rock West (1992)
Tarantella – vaarallinen viettelijätär (1994)
Välähdys menneisyydestä (Unforgettable, 1996)
Rounders – ässä hihassa (1998)
Joy Ride (2001)
The Great Raid (2005)
You Kill Me (2007)
Lähde
Filmografia > Ohjaajana > Televisio

Fallen Angels (1993) – jakso "Tomorrow I Die"
Tilt (2005) – jakso "Shuffle Up and Deal"
Californication (2007–2013)
Life (2007)
True Blood (2008)
Taisteluplaneetta Galactica (2009)
Dexter (2008–2013)
Breaking Bad (2009)
Vampyyripäiväkirjat (2009–2013)
Hellcats (2010)
Hävyttömät (2011)
Isänmaan puolesta (2012)
Arrow (2012)
Kohde (2013)
Hannibal (2013)
Americans (2013)
Outlander – Matkantekijä (2014)
House of Cards (2015)
Jessica Jones (2015)
Iron Fist (2017)
Filmografia > Käsikirjoittajana

P. I. Private Investigations (1987)
Tapa minut (1989)
Red Rock West (1992)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta John Dahl Wikimedia Commonsissa
John Dahl Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Helteinen helmikuu

| Helteinen helmikuu> 30 grader i februari |
| --- | --- |
Tyyli:  Draama
Kestoaika:  10 x 55 minuuttia
Alkuperämaa:   Ruotsi
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Tuotanto
Tuottaja(t):  Håkan Hammarén Lars Pettersson
Käsikirjoittaja(t):  Anders Weidemann
Tuotantoyhtiö(t):  Fundament Film SVT
Aiheesta muualla
IMDb 
Helteinen helmikuu (30 grader i februari) on ruotsalainen television draamasarja, jossa seurataan useiden ruotsalaisten yrityksiä asettua Thaimaahan uuden ja paremman elämän toivossa.
Sarjan ensi-ilta Ruotsin SVT:ssä oli 6. helmikuuta 2012. Suomessa sitä on esitetty Yle Fem -kanavalla.
Valtaosin Thaimaassa kuvatun 10 x 55 -minuuttisen sarjan tuotti Fundament Film yhdessä SVT:n kanssa, tuottajina Håkan Hammarén ja Lars Pettersson. Käsikirjoittajana toimi Anders Weidemann. Sarja valittiin vuoden 2012 tv-draamaksi ruotsalaisessa Kristallen-kilpailussa.
Juoni

Työteliäs kahden lapsen äiti Kajsa (Maria Lundqvist) toipuu aivoinfarktista ja päättää muuttaa Thaimaahan rauhan ja elämänilon toivossa. Hän jättää työnsä ja asuntonsa Ruotsissa ja ostaa rantabungaloweista koostuvan lomakylän Thaimaasta.
Majlis (Lotta Tejle) haluaa jäädä nauttimaan eläkepäivistä Thaimaassa, mutta hänen pyörätuoliin sidottu miehensä Bengt (Kjell Bergqvist) ei viihdy vaan haluaa takaisin Ruotsiin.
Glenn (Kjell Wilhelmsen) on 45-vuotias, yksinäinen ja neitsyt. Hän unelmoi perhe-elämästä ja lapsista, mutta se ei ruotsalaisnaisten kanssa ole onnistunut. Niinpä hän päättää lähteä etsimään vaimoa Thaimaasta.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Kjell Bergqvist  | … |  Bengt   |
|  Lotta Tejle  | … |  Majlis   |
|  Maria Lundqvist  | … |  Kajsa   |
|  Hanna Ardéhn  | … |  Joy   |
|  Viola Weidemann  | … |  Wilda   |
|  Thomas Chaanhing  | … |  Chan   |
|  Sanong "Love" SudLa  | … |  Pong   |
|  Kjell Wilhelmsen  | … |  Glenn   |
|  DoungJai "Phiao" Hiransri  | … |  Oh   |
|  Sumontha "Joom" Sounpoirarat  | … |  Dit   |
|  Björn Bengtsson  | … |  Bengt Jr   |
|  Torkel Petersson  | … |  Johnny   |
|  Rebecka Hemse  | … |  Sara   |
Aiheesta muualla

Näin tehtiin Helteinen helmikuu, Yle Areena (Arkistoitu – Internet Archive)
Sarjan viralliset sivut SVT.se -sivustolla
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:30 grader i februari
Käännös suomeksi
Heal Me

| ”Heal Me” Sunrise Avenue |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: On the Way to Wonderland
 Julkaistu: 12. syyskuuta 2007
 Tuottaja(t): Jukka Backlund
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 04.23 Album Version 03:51 Radio edit
 Levy-yhtiö: Bonnier Amigo Music
Sunrise Avenuen muut singlet
| ”Diamonds” 2007 | ”Heal Me” 2007 | ”Choose to Be Me” 2008 |
”Heal Me” on Sunrise Avenuen debyyttialbumin viides single. Kappaleesta on myös video.
Kappaleet

Heal Me (Radio Version)
Heal Me (Acoustic Version)
Heal Me (Live 2007)
Heal Me (L.A.O.S Remix)
Heal Me (Nightliner Remix)
Heal Me (Album Version)
Listasijoitukset

| Lista | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Suomen singlelista: 16
Ruotsi: 28
Saksa: 58
Slovakia: 28
Aiheesta muualla

Heal Me Discogsissa. (englanniksi)
Juoksutus

Hevosta juoksutetaan liinassa.
Juoksutus (myös liinajuoksutus) on hevosten kanssa työskenneltäessä käytettävä menetelmä, jota voidaan käyttää sekä hevosen että ratsastajan koulutuksessa. Juoksutuksessa hevonen kulkee eri askellajeissa suurella ympyrällä juoksuttajan pidellessä juoksutusliinaa ympyrän keskellä. Juoksutusliina on pitkä luja hihna (yleensä nailonia), joka kiinnitetään yleensä kapsoniin hevosen turvan päällä tai suitsien kuolainrenkaaseen. Hevosta komennetaan esimerkiksi lisäämään tai hiljentämään vauhtia tai vaihtamaan askellajia äänellä, juoksutuspiiskalla ja jonkin verran myös juoksutusliinan välityksellä.
Laajallakin ympyrällä juokseminen on hevoselle varsin raskasta ja toispuolista työskentelyä. Varsinkaan nuorta hevosta ei pitäisi juoksuttaa kerralla 10–15 minuuttia pidempään, ja varttuneelle ja hyväkuntoisellekin hevoselle 30 minuutin liinatyöskentely (ratsastajan kanssa tai ilman) on enimmäisaika. Tasapuolisen rasituksen vuoksi suuntaa tulisi myös vaihtaa usein, enintään viiden minuutin välein. Suunnan vaihtoa varten juoksuttaja voi pyytää hevosta pysähtymään ja mennä sitten sen luo ympyrän kaarelle, tai kokenut liinahevonen voidaan kutsua ympyrän keskelle suunnan vaihtoa varten ja lähettää sitten taas ympyrälle toiseen suuntaan. Suunnan vaihto vaatii yleensä ainakin liinan kiinnittämisen uudelleen ja tavallisesti muutakin varusteiden säätöä.
Varusteet

Hevosta saatetaan lähinnä liian energian purkamiseksi juoksuttaa jopa pelkästään suitset tai kapsoni (tai riimu) päässä. Tällöin ohjat joko irrotetaan suitsista kokonaan tai kiinnitetään kaulan alta niin, etteivät ne pääse putoamaan hevosen pään yli ja sotkeudu sen jalkoihin. Tavallisesti hevosella kuitenkin on selässään satula tai samalta kohdalta sen rungon ympäri kulkeva juoksutusvyö, vikellyksessä kahvallinen vikellysvyö. Jollei hevosella ole ratsastajaa selässään, jalustimet nostetaan tukevasti ylös, kiinnitetään toisiinsa hevosen mahan alta esimerkiksi riimunnarulla tai irrotetaan satulasta kokonaan. Hevosta saatetaan kuitenkin joskus tilapäisesti juoksuttaa jalustimet irrallaan, jotta se tottuu heiluviin jalustimiin eikä säiky niitä esimerkiksi ratsastajan pudottua satulasta.
Satulan tai juoksutus- tai vikellysvyön kanssa käytetään usein sivuohjia, jotka kiinnittyvät kuolainrenkaista satula-, juoksutus- tai vikellysvyöhön hevosen kylkien kohdalla. Ne säädetään suhteellisen löyhiksi, eivätkä ne saa pakottaa hevosta tiettyyn muotoon mutta ohjaavat sitä oikeanlaiseen työskentelymuotoon jossa hevonen käyttää hyödyllisellä tavalla selkälihaksiaan. Sisäsivuohja säädetään hieman ulko-ohjaa lyhyemmäksi, joten kiertosuuntaa vaihdettaessa sivuohjat on säädettävä aina uudelleen. Sivuohjien sijaan saatetaan käyttää samaan tapaan vaikuttavaa joustavaa kumichambonia, joka kiinnittyy samalla tavoin satulaan tai vyöhön ja kulkee yhtenäisenä kuolainrenkaan läpi hevosen korvien takaa toisen kuolainrenkaan läpi ja siitä toiselle kyljelle.
Liinajuoksutuksessa käytetään hevosella jo runsaan kaarevalla uralla työskentelyn vuoksi yleensä jalkasuojia, esimerkiksi pinteleitä tai hivutussuojia. Ne saattavat tukea jalkoja tai suojata niitä toisten jalkojen osumien aiheuttamilta kolhuilta tai molempia.
Juoksuttaja ei tarvitse erityisiä varusteita, mutta hyvällä tarttumapinnalla varustetut hansikkaat suojaavat kämmeniä ja helpottavat liinasta kiinni pitämistä, ja tukevat kengät ovat myös hyödyksi. Hevosten kanssa työskennellessään on myös hyvä käyttää ratsastuskypärää muulloinkin kuin hevosen selässä istuessaan, koska hevonen saattaa vahingossa tai tahallaankin esimerkiksi potkaista ihmisen päätä kohti, ja kaatuessaankin voi lyödä päänsä.
Juoksutus eri syistä > Juoksutus hevosen koulutuksessa

Liinajuoksutusta käytetään usein ratsuhevosen alkeiskoulutuksessa totutettaessa hevosta suitsiin, satulaan ja ratsastajaan ja opetettaessa sille äänikomentoja, joiden avulla hevoselle sitten voidaan opettaa ratsastajan varsinaiset avut.
Lisäksi lähinnä syystä tai toisesta ratsastuksen aluksi liiaksi riehaantuvaa hevosta saatetaan ensin juoksuttaa liinassa, jotta se saa purkaa liiemmät energiansa ennen ratsastajan nousemista satulaan. Tällöin hevonen malttaa jo paremmin kuunnella ratsastajaansa ja ratsastus saattaa olla suorastaan turvallisempaakin. Liinajuoksutuksen ohella ylienergistä hevosta voi myös irtojuoksuttaa, jos käytössä on muista ratsukoista tyhjä, kunnolla aidattu ja muutenkin turvallinen ratsastuskenttä tai maneesi. Tällöin hevosen voi laskea esimerkiksi riimu päässään tai ilman varusteitakin juoksemaan omaehtoisesti. Tarvittaessa liikettä voi ylläpitää juoksutuspiiskan avulla. Joko liina- tai irtojuoksuttamalla voi myös välillä järjestää hevoselle jonkin verran liikuntaa, jos hevonen on sinänsä terve mutta ratsastus ei jostakin syystä onnistu.
Juoksutus eri syistä > Juoksutus ratsastajan koulutuksessa

Kun hevonen on liinassa ja juoksuttaja huolehtii pääosin sen eteenpäin liikkumisesta ja askellajien vaihtumisesta, ratsastaja voi keskittyä esimerkiksi istuntansa yksityiskohtiin ja tasapainonsa parantamiseen. Erityisesti virheellisen istunnan korjaamisessa tai oikean istunnan opettamisessa aloittelijoille juoksutus onkin hyvin tehokasta. Käytössä ovat yleensä sivuohjat tai kumichambon, jotta hevonen liikkuisi oikein ja näin ratsastajan kannalta tasaisesti hänen tarvitsematta puuttua asiaan.
Juoksutus eri syistä > Vikellys

Vikellyshevosen juoksutusvarustukseen kuuluvat suitset, vikellysvyö ja sivuohjat. Juoksuttaja pitää sen mahdollisimman tasaisessa liikkeessä (yleensä laukassa) vikeltäjien suorittaessa liikkeitään sen selässä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Juoksutus Wikimedia Commonsissa
Hervé Villechaize

| Hervé Jean-Pierre Villechaize |
| --- | --- |
 Hervé Jean-Pierre Villechaize (oikealla) televisiosarjassa Seikkailujen saari vuonna 1977.
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. huhtikuuta 1943 Pariisi, Ranska
Kuollut: 4. syyskuuta 1993 (50 vuotta) North Hollywood, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, taiteilija
Näyttelijä
Aktiivisena:  1966–1992
Merkittävät roolit:  Nick Nack   007 ja kultainen ase
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Hervé Jean-Pierre Villechaize (23. huhtikuuta 1943 Pariisi, Ranska – 4. syyskuuta 1993 North Hollywood, Kalifornia, Yhdysvallat) oli ranskalainen näyttelijä.
Villechaize tunnetaan parhaiten James Bond -elokuvan 007 ja kultainen ase Nick Nackina, sekä televisiosarjan Seikkailujen saari Tattoona. Hän oli ainoastaan 119 senttimetriä pitkä. Villechaize esiintyi muissakin elokuvissa ja sarjoissa, kunnes teki itsemurhan 50-vuotiaana vuonna 1993. Hän oli kärsinyt pitkään lyhytkasvuisuutensa aiheuttamista ongelmista.
Aiheesta muualla

Hervé Villechaize Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Hervé Villechaize Elonetissä. (suomeksi)
Hermopolis Mikra (Hermopolites)

| Hermopolis Mikra> Ἐρμόπολις Μικρά.Sijainti |
| --- | --- |
 Hermopolis Mikra
Koordinaatit:  30°57′33″N, 31°25′11″E
Valtio:  Egypti
Paikkakunta:  Al-Baqliya (El-Baqliya, Al Baqliyyah, Al Baqleyah), Al-Mansura, Al-Daqahliyya
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Valtakunta:  muinaisen Egyptin dynastiat Ptolemaiosten valtakunta Rooman valtakunta Bysantin valtakunta
Alue:  Hermopolites, Delta, Egypti
Aiheesta muualla
  Hermopolis Mikra Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hermopolis Mikra (m.kreik. Ἐρμόπολις Μικρά eli Ἑρμοῦ πόλις μικρά, Hermū polis mikra; lat. Hermopolis Parva) eli Per-Djehuti-wep-rehui ja Bah (egypt. Pr-Ḏḥwtj-wp-rḥwj, Bꜥḥ) oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Ala-Egyptissä eli Niilin suistossa ja kuului Hermopoliteen nomokseen, jonka pääkaupunki se oli.
Hermopolis Mikra, suomeksi ”Pieni Hermeen kaupunki”, sijaitsi Niilin suiston itäosassa Niilin Fatnoksen suuhaaran eli nykyisen Damiettan suuhaaran itäpuolella lähellä Busirista, Mendesiä, Sebennytosta ja Thmuisia. Kaupunki mainitaan paitsi oman nomoksensa eli Ala-Egyptin 15. nomoksen pääkaupunkina myös kuuluneeksi 16. nomokseen eli Mendesioksen nomokseen.
Hermopolis Mikraa ei tule sekoittaa Ala-Egyptin toiseen Hermopolis Mikraan, joka sijaitsi lännempänä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hermopolis Mikra Wikimedia Commonsissa
Hripsime Epremjan

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 27. heinäkuuta 1990 (ikä 34)
Pelipaikka: hyökkääjä
Hripsime Epremjan (arm. Հռիփսիմե Եփրեմյան; s. 27. heinäkuuta 1990) on armenialainen jalkapalloilija. Hän pelaa tällä hetkellä Armenian naisten jalkapallomaajoukkueessa.
Interpol

| ICPO–INTERPOL |
| --- | --- |

 Interpolin jäsenvaltiot (tummansinisellä) ja sen ulkopuolella olevat valtiot (punaisella).
Perustettu:  7. syyskuuta 1923
Päämaja:  Lyon, Ranska
Jäsenet:  196 jäsenvaltiota
Viralliset kielet:  englanti, arabia, ranska, espanja
Pääsihteeri:  Jürgen Stock
Puheenjohtaja:  Ahmed Naser Al-Raisi
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
International Criminal Police Organization eli Interpol on kansainvälinen rikospoliisijärjestö. Interpolin keskuspaikka sijaitsee Lyonissa, Ranskassa. Se toimii jäsenvaltioidensa rikospoliisien yhteistyön kehittämiseksi. Rikollisten valvontaa varten järjestöllä on muun muassa kansainvälisistä rikollisista keskusrekisteri. Interpolissa on yhteensä 196 jäsenvaltiota.
Organisaation virallinen nimi on ICPO–Interpol. ICPO lyhenne tarkoittaa kansainvälistä rikospoliisiorganisaatiota (engl. International Criminal Police Organization). Sana Interpol tulee sanoista kansainvälinen poliisi. Suomi on kuulunut Interpoliin vuodesta 1928.
Tehtävät

Interpolin tehtävänä on tarjota laajaa tukea kansallisille rikospoliiseille kansainvälisen rikollisuuden torjumiseksi. Interpolin tehtävät jakautuvat neljään kansainvälisen rikollisuuden alalajin ympärille. Järjestön maailmanlaajuisiin ohjelmiin kuuluvat terrorismin torjunta, tietotekniikkarikollisuus, järjestäytynyt rikollisuus sekä talousrikollisuus ja korruptiontorjunta. Näiden sisällä Interpol tutkii terrorismia, ihmiskauppaa, laitonta siirtolaisuutta, moottoriajoneuvojen varkauksia, taidevarkauksia, rahanpesua, väärennöksiä ja huumekauppaa.
Interpol tarjoaa toimialueidensa sisällä tukea ja palveluita jäsenvaltiolle, ja sillä on 19 poliisitietokanta, jossa on tietoja rikoksista ja rikollisista, kuten nimitietoja, sormenjälkiä ja dataa varastetuista passeista. Interpolin kautta saa myös tukea rikostekniikkaan, tietojen analysointiin ja karkulaisten etsimiseen.
Organisaatio

Interpolin päivittäisestä toiminnasta vastaa pääsihteeristö, jonka johdossa on pääsihteeri. Pääsihteerin toimikausi on viisi vuotta, ja hänet nimittää järjestön yleiskokous. Yleiskokous on Interpolin keskeisin päätöksentekoelin, ja siihen kuuluu delegaatti jokaisesta jäsenvaltiosta. Interpolin toimeenpanevassa komitea valvoo ja yleiskokouksen tekemien päätösten toimeenpanoa sekä pääsihteerin työtä. Komiteassa on 13 jäsentä, ja yleiskokous valitsee sen vuosittaisessa kokouksessaan. Interpolin pääsihteerinä on vuodesta 2014 toiminut Jürgen Stock, joka valittiin toiselle toimikaudella 2019. Yleiskokousta ja toimeenpanevaa komiteata puolestaan johtaa Ahmed Naser Al-Raisi, joka valittiin 2021 nelivuotiselle kaudelle.
Jokaisessa jäsnevaltiossa on kansallinen Interpol-toimisto, jonka kautta kansalliset poliisivoimat ottaa yhteyttä järjestön pääsihteeristöön tai muiden maiden poliiseihin. Interpol luottaa toiminnassaan laajoihin viestintäverkostoihin ja joka vuosi viestintähenkilökunnan kautta kulkee miljoonia viestejä arabiaksi, englanniksi, ranskaksi ja espanjaksi, jotka ovat järjestön viralliset kielet. Interpol otti vuonna 1992 käyttöön hakumahdollisuuden, jolla kansalliset toimistot voivat etsiä tietokannoista tarvitsemiaan tietoja.
Historia > Kansainvälinen rikospoliisikomissio

Ajatus Interpolista syntyi vuonna 1914 Monacossa kansainvälisessä rikospoliisien kongressissa. 24 maan viranomaisia kokoontui Monacoon keskustelemaan pidätysprosesseista, tunnistustekniikoista ja keskitetyn rikollisrekisterin ylläpidosta.
Interpolin edeltäjä Kansainvälinen rikospoliisikomissio ICPC perustettiin 1923. Aiemmin samana vuonna Wienissä 20 maan edustajat olivat kokoontuneet lisääntyneen kansainvälisen rikollisuuden takia. ICPC:n pääkonttori sijoitettiin Wieniin, ja sen johtajaksi valittiin Wienin poliisin johtaja Johann Schober.
Järjestön tärkeimpiä asioita 1930-luvun alussa olivat rahaväärennökset, rikosrekisteri ja passiväärennökset. Vuonna 1935 avattiin ensimmäinen yksisuuntainen radioverkkoyhteys viestintään, joka oli itsenäinen järjestelmä vain kansallisten rikospoliisien käyttöön. Vuonna 1938 natsit saivat organisaation johtoon itävaltalaisen poliitikon ja poliisin Michael Skublin, jolloin useat maat lopettivat osallistumisen organisaation toimintaan. Organisaatio oli täysin natsihallinnon kontrollissa 1940-luvun alusta, ja päämaja siirrettiin Berliiniin. Toinen maailmansota lakkautti lopulta kokonaan järjestön toiminnan.
Sodan jälkeen Belgia ehdotti päämajan siirtämistä Pariisiin, ja nimeä Interpol käytettiin ensimmäisen kerran. Johtoryhmä ja puheenjohtaja valittiin myös demokraattisesti. Sodan jälkeen Interpol julkaisi värikoodatut tiedoksiannot etsintäkuulutetuista.[lähde? ] ICPC:n toiminta joutui kuitenkin käynnistymään lähes tyhjiltä, sillä ennen sotaa kerätyt tallenteet olivat tuhoutuneet.
Historia > Uusi perussääntö: Interpol

ICPC laajeni vuodesta 1946 vuoteen 1955. Sodan jälkeen sillä oli ollut 19 jäsenvaltiota, mutta vuonna 1955 niitä oli jo 55. Järjestö hyväksyi vuonna 1956 uuden perussäännön, jolloin sen nimi muutettiin Kansainväliseksi rikospoliisijärjestöksi (International Criminal Police Organization) eli Interpoliksi.
ICPC oli ollut alkujaan varsin eurooppalainen organisaatio, ja esimerkiksi Yhdysvallat oli liittynyt siihen vasta 1938. Monet muutkin ei-europpalaiset valtiot pysyivät pitkään järlestön ulkopuolella.
Interpolin tehokkuus alkoi kehittyä erityisesti ranskalaisen Jean Népoten pääsihteerikaudella 1963–1978. 1970-luvulla sitä alettiin pitää kansainvälisenä järjestönä ja se alkoi tehdä myös sopimuksia muiden järjestöjen kanssa. Yhdistyneet kansakunnatkin otti saman kannan. YK oli vuodesta 1947 asti luonnehtinut Interpolin kansalaisjärjestöksi, jolla ei ole niin vahvaa asemaa kuin kansainvälisellä järjestöllä. Interpolissa oli 1980-luvun puolivälissä jo 125 jäsenvaltiota.
Interpolia uudistettiin syyskuun 11. päivän terrori-iskujen seurauksena. Tuolloin perustettiin poliisipalveluille oma toimeenpaneva johtaja, joka valvoo useita direktoraatteja.
Kansainvälinen tiedoksiantojärjestelmä

Heti toisen maailmansodan jälkeen puhuttiin punaisesta listasta, mikä tarkoittaa, että tietoa rikollisista ja etsittävistä henkilöistä jaetaan jäsenvaltioiden kesken ja tieto luokitellaan värikoodeilla. Värikoodeja käyttää myös YK:n turvallisuusneuvosto ja kansainvälinen rikostuomioistuin. Vuonna 2016 oli lähes 20 000 tiedoksiantoa.
| Väri ja tyyppi | Tieto | Määrä 2016 |
| --- | --- | --- |
| Punainen | Etsitään luovutettavaksi oikeuteen tai kansainväliseen tuomioistuimeen.  Pidätysmääräys olemassa. | 12 878 |
| Sininen | Henkilöä etsitään tai tietoa tarvitaan. | 4 129 |
| Vihreä | Varoitus henkilön rikollisesta toiminnasta, uhkaa yleistä turvallisuutta. | 930 |
| Keltainen | Kadonnut henkilö tai häntä ei tavoiteta. | 2 675 |
| Musta | Tuntematon vainaja tai lisätietoa tarvitaan. | 123 |
| Oranssi | Varoitus tapahtumasta, henkilöstä tai kohteesta, joka uhkaa henkeä tai omaisuutta. | 48 |
| Purppura | Tarvitaan tietoa rikollisten toimintatavoista, kohteista, laitteista tai piilopaikoista. | 106 |
| Interpol ja YK turvallisuusneuvosto | YK sanktioita koskeva erikoistiedoksianto | 33 |
Interpolin sivuilla on julkisesti nähtävissä punaiset ja keltaiset tiedoksiannot. Punainen lista on nähtävissä Interpolin hakukoneessa.
Tietokannat

Interpol harjoittaa tietojen vaihtoa jäsenvaltioiden viranomaisten välillä. Tietokannat ovat edellytys tietojenvaihtoon. Useimmat tiedot Interpolin tietokannoista on saatavilla jatkuvasti, poikkeuksena ballistisen tiedon IBIN-tietokanta.
Tietokannat > Henkilötieto > Tiedoksiannot

Tiedoksiannot otettiin käyttöön toisen maailmansodan jälkeen, ja ne ovat sen tunnetuin muoto. Rikollisten punainen lista on avoimesti luettavissa verkossa.
Interpolin järjestelmä ﻿koskee ilmoituksia, joissa henkilöt ovat paossa, heitä epäillään rikoksesta tai he liittyvät suoritettavaan rikostutkintaan. Rekisterissä ovat myös henkilöt, joihin sovelletaan YK:n turvallisuusneuvoston pakotteita. Luettelossa on myös kadonneita henkilöitä ja vainajia.
Tietokannat > Henkilötieto > Lasten hyväksikäyttö ja uhrit

Interpolilla on tietokanta lasten seksuaalista hyväksikäyttöä koskeva kuvatietokanta. Sen pohjalta tehdään kuvavertailua ohjelmistoilla hyväksikäyttäjistä ja uhreista. Tavoitteena on etsiä, paikantaa ja pidättää syylliset sekä tunnistaa uhrit.