stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Muhammad Alin dynastia
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Muhammad Alin dynastia Wikimedia Commonsissa
Art of Life

| Art of Life X Japan |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 25. elokuuta 1993
 Levy-yhtiö: Atlantic
X Japanin muut julkaisut
| Jealousy 1991 | Art of Life 1993 | Dahlia 1996 |
Art of Life on X Japanin vuonna 1993 julkaistu neljäs albumi, joka sisältää vain samannimisen, 29 minuuttia kestävän kappaleen. Albumi nousi suoraan Oricon Chartsin kärkeen. Art of Life on useasta osasta koostuva vahvasti orkesteroitu rock-sinfonia; mukana on myös 8 minuuttia kestävä pianosoolo.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Art of Life Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Art of Life Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Amorin Apulainen

| Amorin Apulainen> Miss Match |
| --- | --- |
Tyyli:  Draamakomedia
Kestoaika:  43 min
Luoja(t):  Darren Star Jeff Rake
Pääosissa:  Alicia Silverstone Ryan O'Neal James Roday Lake Bell David Conrad Nathan Fillion
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   NBC  MTV3  Sub
Esitetty:  26. syyskuuta 2003 – 15. joulukuuta 2003
Jaksoja:  18
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Twentieth Century Fox
Aiheesta muualla
IMDb
Amorin Apulainen (engl. Miss Match) on vuoden 2003 yhdysvaltalainen televisiosarja, jonka ovat tuottaneet Jeff Rake ja Darren Star. Sarjan on tuottanut Twentieth Century Fox. Yhdysvalloissa sarjaa esitti NBC, Australiassa Network Seven, Arena ja FOX8. Britanniassa sarjaa esitettiin Livingillä, Channel 4:llä ja E4:llä. Sarjasta kuvattiin 18 jaksoa, mutta Yhdysvalloissa esitettiin vain 11 jaksoa. Koko sarja esitettiin Ranskassa, Britanniassa ja Kanadassa.
Henkilöt

Kate Fox (Alicia Silverstone)
Jerry Fox (Ryan O'Neal)
Nick Paine (James Roday)
Claire (Jodi Long)
Victoria Carlson (Lake Bell)
Michael Mendelson (David Conrad)
Adam Logan (Nathan Fillion)
Lauren Logan (Dina Meyer)
Serena Lockner (Charisma Carpenter)
Luettelo jaksoista > 1. tuotantokausi: 2003

| Jaksonumero | Suomenkielinen nimi | Englanninkielinen nimi | Ensiesitys | Ensiesitys Mtv3 |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| 1 | "Rakkauden välikäsi" | "Pilot" | 26. syyskuuta 2003 | 9. toukokuuta 2005 |

| 2 | "Isyystesti" | "Who's Your Daddy?" | 3. lokakuuta 2003 | 16. toukokuuta 2005 |

| 3 | "Viettelevä lastenvahti" | "Something Nervy" | 10. lokakuuta 2003 | 23. toukokuuta 2005 |

| 4 | "Rakkautta toisella silmäyksellä" | "Kate In Ex-Tasy" | 17. lokakuuta 2003 | 30. toukokuuta 2005 |

| 5 | "Rakkauden hinta" | "I Got You, Babe" | 24. lokakuuta 2003 | 6. kesäkuuta 2005 |

| 6 | "Sydämen oppitunnit" | "Addicted To Love" | 7. marraskuuta 2003 | 13. kesäkuuta 2005 |

| 7 | "Rakkauden vangit" | "Jive Turkey" | 14. marraskuuta 2003 | 20. kesäkuuta 2005 |

| 8 | "Perheen kesken " | "The Love Bandit" | 21. marraskuuta 2003 | 27. kesäkuuta 2005 |

| 9 | "Rakkaus karkuteillä " | "Bad Judgement " | 5. joulukuuta 2003 | 4. heinäkuuta 2005 |

| 10 | "Riidankylväjä" | "Santa, Baby" | 12. joulukuuta 2003 | 11. heinäkuuta 2005 |

| 11 | "Vauvakuumeen vallassa" | "Who's Sari Now?" | 19. joulukuuta 2003 | 18. heinäkuuta 2005 |

| 12 | "Tähtiin kirjoitettu" | "All in the Family" | ei esitetty Usa:ssa | 25. heinäkuuta 2005 |

| 13 | "Kommunikaatiovaikeuksia" | "Miss Communication" | ei esitetty Usa:ssa | 1. elokuuta 2005 |

| 14 | "Rakkaustohtori" | "The Price of Love" | ei esitetty Usa:ssa | 8. elokuuta 2005 |

| 15 | "Muistinmenetys" | "Divorce Happens" | ei esitetty Usa:ssa | 15. elokuuta 2005 |

| 16 | "Luokkakokous" | "Forgive and Forget" | ei esitetty Usa:ssa | 22. elokuuta 2005 |

| 17 | "Paniikkikohtauksia" | "Back to School" | ei esitetty Usa:ssa | 29. elokuuta 2005 |

| 18 | "NBA" | "Matchmaker Matchmaker" | ei esitetty Usa:ssa | Ei esitetty suomessa |
Näytetty muissa maissa

Alankomaat – Veronica
Australia – FOX8, Arena
Belgia – VTM, Kanaal 2
Brasilia – FOX
Brunei – Star World
Espanja – Antena neox
Etelä-Afrikka – SABC 3
Filippiinit – Studio 23
Hongkong – Star World, TVB Pearl
Intia – Star World
Iso-Britannia – Living, Channel 4 ja E4
Italia – Canale 5
Itävalta – ORF1
Kreikka – ANT1
Kroatia – HRT
Malesia – Star World
Meksiko – Fox Latin America
Norja – ZTV, TV3
Pakistan – Star World
Portugali – Fox Life
Romania – B1 TV
Serbia – RTS
Slovenia – Kanal A
Ruotsi – TV4
Saksa – Super RTL
Suomi – MTV3
Sveitsi – TSR 1, TSI 1
Thaimaa – True Series
Turkki – CNBC-e
Uusi-Seelanti – TV2
Viro – TV3
Aiheesta muualla

Amorin Apulainen Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Apuvälineteknikko

Apuvälineteknikko (AMK) on sosiaali- ja terveysalan ammattikorkeakoulututkinnon tutkintonimike. Tutkinnon laajuus on 210 opintopistettä, ja opinnot kestävät 3,5 vuotta.  Apuvälineteknikoksi opiskellaan apuvälinetekniikan koulutusohjelmassa.
Apuvälineteknikko suunnittelee ja valmistaa apuvälineitä vammaisille ja toimintarajoitteisille. Apuvälineteknikko myös arvioi yhdessä lääkärin kanssa, minkälaisia apuvälineitä asiakas tarvitsee sekä opastaa välineiden käytössä.
Arfakinkaljumesikko

| Arfakinkaljumesikko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Mesikot Meliphagidae
Suku::  Harmaakaljumesikot Melipotes
Laji::  gymnops
Kaksiosainen nimi
 Melipotes gymnops  Sclater, 1873 
Katso myös
   Arfakinkaljumesikko Wikispeciesissä   Arfakinkaljumesikko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Arfakinkaljumesikko (Melipotes gymnops) eli aiemmalta nimeltään keltakaljumesikko on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Arfakinkaljumesikkoa tavataan Uuden-Guinean länsiosissa Indonesiassa. Laji on huonosti tunnettu, eikä siitä ole tehty kannanarvioita. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi. Arfakinkaljumesikon elinympäristöä ovat vuoristometsät.
Artabasdos

Artabasdoksen sinetti.
Artabasdos oli Bysantin keisari vuosina 742–743.
Artabasdos kaappasi vallan Konstantinos V:ltä tämän oltua keisarina vain noin vuoden. Hän teki vanhimmasta pojastaan kruununperillisen ja nuoremmasta pojastaan armeijan ylipäällikön. Artabasdos oli ikonoklasmin vastustaja, mutta se ei auttanut, koska Konstantinos oli parempi kenraali. Konstantinos löi Artabasdoksen armeijan kahteen eri otteeseen vuonna 743 ja valloitti Konstantinopolin 2. marraskuuta. Artabasdos ja hänen poikansa sokaistiin ja useita heidän kannattajistaan teloitettiin.  Artabasdos vietti viimeiset vuotensa luostarissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Artabasdos Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Konstantinos V | Bysantin keisari | Seuraaja: Konstantinos V |
Arfvedsoniitti

| Arfvedsoniitti |
| --- | --- |

Luokka:  silikaattimineraalit
Kemialliset ominaisuudet
Kemiallinen kaava:  Na3(Fe,Mg)4FeSi8O22(OH)2
Fysikaaliset ominaisuudet
Kidejärjestelmä:  monokliininen
Kovuus Mohsin asteikolla:  5,5–6
Ominaispaino:  3,44–3,45
Optiset ominaisuudet
Kiilto:  himmeä tai lasi- tai silkkikiilto
Taitekerroin:  nα = 1,652–1,699 nβ = 1,660–1,705 nγ = 1,666–1,708
Aiheesta muualla
  Arfvedsoniitti Commonsissa 
Arfvedsoniitti on natriumamfiboliryhmään kuuluva mineraali, jonka kemiallinen koostumus on Na3(Fe,Mg)4FeSi8O22(OH)2. Sen kidejärjestelmä on monokliininen, ja sen kiteet ovat tavallisesti väriltään vihertävän mustia tai siniharmaita, ja muodoltaan ne ovat säikeittäisistä säteittäisiin ja tähdenmuotoisiin prismoihin. Mineraali voi olla himmeä tai sillä voi olla lasin- tai silkinkiilto. Arfvedsoniitin ominaispaino on 3,44–3,45, ja sen kovuus on 5,5–6. Sen taitekertoimet ovat nα=1,652–1,699, nβ=1,660–1,705 ja nγ=1,666–1,708.
Mineraali on melko harvinainen, ja se esiintyy emäksisissä magmakivimineraaleissa, joita esiintyy nefeliittisyeniitti-intruusioissa ja agpaiittisissa pegmatiiteissa sekä peralkaliinigraniiteissa, kuten Golden Horn -batoliitissa Washingtonin osavaltion Okanoganin piirikunnassa.
Arfvedsoniitti löydettiin vuonna 1923 ja se nimettiin ruotsalaisen kemistin Johan August Arfwedsonin (1792–1841) mukaan.
Aiheesta muualla

Webmineral: Arfvedsonite Mineral Data (englanniksi)
Arvo Aalto (täsmennyssivu)

Arvo Aalto -nimisiä suomalaisia henkilöitä ovat olleet:
Arvo Aalto (s. 1932), kommunistipoliitikko ja ministeri
Arvo A. Aalto (1899–1979), yritysjohtaja ja kauppaneuvos
Arvo Mikael Aalto (1911–1982), juristi, yritysjohtaja ja kauppaneuvos
Arvo O. Aalto (1903–1962), arkkitehti.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Arvo Aalto”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Mongul

| Mongul |
| --- | --- |

Luoja(t):  Len Wein ja Jim Starlin
Kustantamo:  DC Comics
Ensiesiintyminen:  DC Comics presents#27 (marraskuu 1980)
Henkilötiedot
Status:  (I) kuollut   (II) aktiivinen
Pituus:  244 cm
Paino:  510 kg
Ryhmäsidokset:  (II) Suicide Squad
Edelliset ryhmäsidokset:  (I) Sotamaailma
Henkilöllisyydet:  (I) Sotamaailman herra
Voimat:  Yliluonnollinen voima, nopeus ja kehittynyt haarniska
Suhteet
Sukulaiset:  Mongul Juniori (poika) Mongal (tytär)
Mongul on DC Comicsin -universumissa esiintyvä avaruusolio ja superroisto ja supersankari Teräsmiehen vihollinen. Mongul teki ensiesiintymisensä DC Comics presents -lehden sarjoissa ja todellinen tunnettu esiintyminen oli Superman Annualin numerossa 11. Mongul esiintyi myös ensi kerran animaationa sarjassa Justice League.
Muissa medioissa > Animaatiot > Justice League

Mongul esiintyi ensi kerran animaatiossa helmikuussa 2002 Justice League -animaatiosarjassa ja myöhemmin myös Justice League Unlimitedissa.
Ensimmäisessä kaksiosaisessa jaksossaan "Warworld" hänet oli kuvailtu ja esitetty juuri kuten sarjakuvissa. Hän oli Sotamaailman hallitsija, joka pakotti orjia taistelemaan toisiaan vastaan. Mongulilla oli myös suuri lasertykki, jonka avulla hän tuhoaisi orjan kotiplaneetan mikäli tämä ei suostuisi taistelemaan. Teräsmiehen joutuessa Sotamaailmaan yhdessä Marsilaisen ihmismetsästäjän kanssa heistä marsilainen onnistuu pakenemaan ja Teräsmies kaapataan Sotamaailman taisteluareenalle. Teräsmies ei aluksi suostu taistelemaan, mutta pian jouduttuaan areenalle hän saa vastaansa pitkään mestarina olleen Draagan. Teräsmies päihittää Draagan, mutta ei suostu tappamaan häntä, joka saa Mongulin raivostumaan. Mongul ehdottaa Teräsmiehelle ottelevansa tätä vastaan ja mikäli hän häviäisi Teräsmiehelle Mongul tuhoaisi Draagan kotiplaneetan. Oikeuden Puolustajat saapuivat myös paikalle löydettyään Sotamaailman ja onnistuivat pysäyttämään suuren lasertykin marsilaisen ihmismetsästäjän ansiosta. Samalla Teräsmies päihitti Mongulin ja antoi Draagan viimeistellä voittonsa, jonka myötä he kehottivat Draagan tulemista uudeksi johtajaksi.
Muissa medioissa > Animaatiot > Justice League Unlimited

Mongul palasi vielä Justice League Unlimitedissa, jolloin Teräsmies vietti syntymäpäiväänsä. Hän lähetti hänelle salakavalasti kasvin nimeltä Musta-armo. Se oli ulkoavaruudesta tullut kasvi, joka kykeni kiinnittämään itsensä henkilöön ja antaa heidän elää syvimmän unelmansa unta. Batman ja Ihmenainen saapuivat paikalle ja joutuivat saman tien taistelemaan Mongulia vastaan. Ihmenainen yritti päihittää Mongulia, kun sillä välin Batman yritti irrottaa kasvia Teräsmiehestä. Ihmenaisesta ei ollut vastusta Mongulille, joka pian sai ärsyyntyneen Teräsmiehen vastaansa Batmanin onnistuessa irrottamaan kasvin hänestä. Teräsmies tappeli Mongulia vastaan tunteet pinnassa, joka oli aiheuttaa hänelle kohtalokkaan seurauksen, mutta Ihmenainen heitti Mongulin päälle tämän itse antaman kasvin. Se lähetti Mongulin omaan iloiseen fantasiamaailmaan.
Muissa medioissa > Animaatiot > Justice League Action

Mongul esiintyi animaatiosarjassa Justice League Action jaksossa "Galaxy Jest", jossa häntä ääninäytteli John DiMaggio. Jaksossa Mongul sieppaa Jokerin Sotamaailmaan ja pakottaa tämän esiintymään yleisölle. Jokeri saa yleisön nauramaan hänen käytettyä sähköistettyä käsisuristintaan Monguliin, mistä Mongul raivostuu ja yrittää heittää Jokerin avaruuteen, mutta Teräsmies estää tämän ja pelastaa Jokerin ja taistelee Mongulia vastaan voitokkaasti. Myöhemmin Teräsmies ohjasi Jokerin vapauttaman jokerikaasun Sotamaailmaan saaden kaikki läsnäolleet nauramaan Mongul mukaanlukien.
Muissa medioissa > Animaatiot > Batman – pelottomat

Mongul esiintyi animaatiosarjassa Batman – pelottomat, jossa häntä ääninäytteli Gary Anthony Williams. Sarjassa Mongul pitää gladiaattoriotteluita Sotamaailmassa ja on pakottanut aikasiirtymään joutuneen Jonah Hexin etsimään hänelle kilpailijoita sisarensa Mongalin mestareita vastaan. Kun Hex tuo Batmanin Sotamaailmaan, he päättävät yhdessä vapauttaa muut vangit ja kukistavat sisarukset.
Muissa medioissa > Animaatiot > Young Justice

Mongul esiintyi animaatiosarjassa Young Justice jaksoissa "War" ja "The Hunt", joissa häntä ääninäytteli Keith David.
Muissa medioissa > Animaatiot > Superman/Batman: Public Enemies

Mongulilla oli pieni rooli vuonna 2009 elokuvassa Superman/Batman: Public Enemies, jossa se oli yhdessä Solomon Grundyn kanssa Gorilla Groddin mielenhallinnassa. Hän taisteli Teräsmiestä vastaan, mutta ei kyennyt voittamaan häntä.
Muissa medioissa > Videopelit

Mongul esiintyi elokuvaan perustuvassa videopelissä Superman Returns, jossa se oli pelin yksi Teräsmiehen päävastuksista.
Mongul esiintyy vuonna 2010 DC Universe Online -pelissä, jossa se ei ole pelattavana hahmona.
Mongul esiintyy pelissä Batman: The Brave and the Bold – The Videogame, jossa häntä ääninäyttelee Gary Anthony Williams.
Mongul esiintyy pelissä Superman: The Man of Steel, jossa häntä ääninäyttelee J.S. Gilbert.
Mongul esiintyy pelattavana hahmona pelissä Lego DC Super-Villains, jossa häntä ääninäyttelee Fred Tatasciore.
Hahmoa näytelleet

| Vuodet | Näyttelijät | Sarjat | Elokuvat | Konsolipelit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002, 2004 | Eric Roberts | Justice League Justice League Unlimited |  |  |
| 2006 | Todd Williams |  |  | Superman Returns |
| 2009 | Gary Anthony Williams | Batman: The Brave and the Bold |  |  |
| 2009 | Bruce Timm |  | Superman/Batman: Public Enemies |  |
| 2013 | Keith David |  Young Justice |  |  |
Mongulin äänenä toimi Eric Roberts.
Alphaville (elokuva)

| Lemmy Caution – piru mieheksi Alphaville> Alphaville, une étrange aventure de Lemmy Caution |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jean-Luc Godard
Käsikirjoittaja:  Jean-Luc Godard
Tuottaja:  André Michelin
Säveltäjä:  Paul Misraki
Kuvaaja:  Raoul Coutard
Leikkaaja:  Agnès Guillemot
Pääosat:   Eddie Constantine  Anna Karina  Akim Tamiroff 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska, Italia
Tuotantoyhtiö:   Chaumiane Production  Filmstudio S.p.a. 
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  1965
Kesto:  100 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Alphaville (alun perin suomeksi Lemmy Caution – piru mieheksi, ransk. Alphaville, une étrange aventure de Lemmy Caution) on Jean-Luc Godardin elokuva vuodelta 1965. Elokuva on mustavalkoinen.
Elokuva kertoo siitä, kuinka amerikkalainen yksityisetsivä Lemmy Caution (Eddie Constantine) saapuu Alphaville-nimiseen tulevaisuuden totalitaariseen kaupunkiin, toiselle planeetalle.
Lemmyn valkoinen takki muodostaa erikoisen vastakohdan mustalle yleisilmeelle; elokuvan tunnelma on painajaismainen, mitä korostavat valokirjaimin heijastuvat Einsteinin kaavat.
Lemmyn ja Natashan (Anna Karina) romanssia häiritsee ihmismäinen tietokone Alpha 60.
Elokuva kuvattiin kokonaisuudessaan tammikuisen Pariisin autioilla, sateisilla öisillä kaduilla.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Eddie Constantine  | … |  Lemmy Caution   |
|  Anna Karina  | … |  Natacha von Braun   |
|  Akim Tamiroff  | … |  Henri Dickson   |
|  Howard Vernon  | … |  professori Léonard Nosfératu alias von Braun   |
|  László Szabó  | … |  pääinsinööri   |
|  Michel Delahaye  | … |  von Braunin apulainen   |
|  Jean André Fieschi  | … |  professori Heckell   |
|  Jean-Louis Comolli  | … |  professori Jeckell   |
Lähde:
Aiheesta muualla

Alphaville ja Kiitorata Yle Teema.  22.5.2009. Viitattu 18.8.2021.
KAVA:n esityssarja starttaa Godardin klassikolla Aamuset – Kaupunkimedia.  30.9.2013. Arkistoitu 18.8.2021. Viitattu 18.8.2021.
Elokuvalegenda Godard 80-vuotiaaksi Turun Sanomat.  2.12.2010. Arkistoitu 18.8.2021. Viitattu 18.8.2021.
Aliona Savchenko

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Aljona Savchenko  |  Aljona Savchenko  |  Aljona Savchenko  |  |
Maa:  Saksa
Pariluistelu taitoluistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Pyeongchang 2018 | pariluistelu |  |
|  Pronssia | Sotši 2014 | pariluistelu |  |
|  Pronssia | Vancouver 2010 | pariluistelu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Gothenburg 2008 | pariluistelu |  |
|  Kultaa | Los Angeles 2009 | pariluistelu |  |
|  Kultaa | Moskova 2011 | pariluistelu |  |
|  Kultaa | Nizza 2012 | pariluistelu |  |
|  Kultaa | Saitama 2014 | pariluistelu |  |
|  Kultaa | Milano 2018 | pariluistelu |  |
|  Hopeaa | Torino 2010 | pariluistelu |  |
|  Hopeaa | Lontoo 2013 | pariluistelu |  |
|  Hopeaa | Helsinki 2017 | pariluistelu |  |
|  Pronssia | Tokio 2007 | pariluistelu |  |
|  Pronssia | Boston 2016 | pariluistelu |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Varsova 2007 | pariluistelu |  |
|  Kultaa | Zagreb 2008 | pariluistelu |  |
|  Kultaa | Helsinki 2009 | pariluistelu |  |
|  Kultaa | Bern 2011 | pariluistelu |  |
|  Hopeaa | Lyon 2006 | pariluistelu |  |
|  Hopeaa | Tallinna 2010 | pariluistelu |  |
|  Hopeaa | Zagreb 2013 | pariluistelu |  |
|  Hopeaa | Bratislava 2016 | pariluistelu |  |
|  Hopeaa | Ostrava 2017 | pariluistelu |  |
Aliona Savchenko 2017
Aliona Savchenko (ukr. Альона Валентинівна Савченко, Alona Valentynivna Savtšenko; s. 19. tammikuuta 1984 Kiova, Ukraina) on ukrainalaissyntyinen saksalainen pariluistelija.
Ura

Entisen luisteluparinsa Robin Szolkowyn kanssa he voittivat urallaan kaksi olympiapronssia (2010, 2014), viisi maailmanmestaruutta (2008, 2009, 2011, 2012, 2014), neljä euroopanmestaruutta (2007, 2008, 2009, 2011), neljä Grand Prix Finalia (2007, 2010, 2011, 2013) ja kahdeksan Saksan mestaruutta (2004–2009, 2011, 2014).
Hänen toinen luisteluparinsa oli ranskalainen Bruno Massot. Yhdessä he voittivat olympiakultaa vuoden 2018 talviolympialaisissa ja maailmanmestaruuden 2018. He saavuttivat pronssia vuoden 2016 ja hopeaa 2017 maailmanmestaruuskisoissa sekä hopeaa vuosien 2016 ja 2017 euroopanmestaruuskisoissa. He voittivat vuoden 2016 sekä 2018 Saksan mestaruuden.
Yksityiselämä

Hän meni naimisiin brittiläisen Liam Crossin kanssa vuonna 2016.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Isuresults.com: Aliona Savchenko / Robin Szolkowy
Taitoluistelun pariluistelun olympialaisissa voittaneet
American League Championship Series

American League Championship Series on ammattilaisbaseball-sarjan American Leaguen loppuottelusarja, joka on vuodesta 1969 lähtien ratkaissut ns. Liiga pennantin eli mestaruuden ja pääsyn World Seriesiin National Leaguen voittajaa vastaan. Aiemmin mestaruus ratkesi suoraan sarjaotteluiden perusteella. Vuoteen 1984 saakka voittaja ratkaistiin paras viidestä ja kaudesta 1985 lähtien paras seitsemästä -menetelmällä. Vuonna 1994 sarja jäi pelaamatta pelaajien lakon vuoksi.
22. lokakuuta 2010 Texas Rangers otti ensimmäisen American Leaguen voittonsa voitettuaan New York Yankeesin sarjan kuudennessa ottelussa juoksuin 6–1.
Andrea Romano

| Andrea Romano |
| --- | --- |
 Andrea Romano vuonna 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. joulukuuta 1955  Long Island 
Ammatti:  ääniohjaaja ja ääniroolittaja
Ohjaaja
Aktiivisena:  1984–
Tunnetuimmat ohjaukset:  Smurffit Ankronikka Tiny Toons Batman Animaaniset Äly ja Väläys Justice League Avatar
Palkinnot
 Daytime Emmy 1996 Animaaniset  1997 Animaaniset  1998 Batman & Teräsmies – Ässäpari ja Jokeri  1999 Äly ja väläys  2000 Pinky, Elmyra & the Brain  2001 Batman of the Future  2009 El Tigre: The Adventures of Manny Rivera 
Aiheesta muualla
IMDb
Andrea Romano on yhdysvaltalainen ääniohjaaja ja -roolittaja, joka on voittanut yhteensä seitsemän Daytime Emmyä.
Ura

Romano aloitti uransa näyttelijänä New Yorkissa, jossa hän esiintyi teattereissa 1970-luvun lopulla. Hän vaihtoi pian alaa muuttaessaan San Diegoon, Kalifornian osavaltioon. Uudessa kaupungissa hän työskenteli ääninäyttelijöiden agenttien apulaisena noin viiden vuoden ajan, kunnes Romano siirtyi työskentelemään vuonna 1984 Hanna-Barberalla ääniroolittajaksi sarjoissa, kuten Pink Panther and Sons, Snorkkelit, Challenge of the GoBots, The Flintstone Kids ja A Pup Named Scooby-Doo. Hänelle tarjottiin myös paikkaa Turtles – mutanttikilpikonnat sarjan ääniohjaajana, mutta Romano kieltäytyi tarjouksesta Hanna-Barberan vuoksi, joka ei katsonut hyvällä mikäli Romano olisi työskennellyt lakon aikana kahdessa eri yhtiössä.
Ura > Walt Disney ja Warner Bros. Animation

Romano siirtyi Walt Disney Television Animationille, joka etsi uutta ääniohjaajaa Ankronikka piirrettyyn, jota esitettiin vuosina 1987–1990. Sarjan myötä Romano ryhtyi työskentelemään ääniroolittajan ohella myös ääniohjaajana ja sai tarjouksen Warner Bros. Animationilta, joka pyysi häntä aluksi ääniohjaajaksi Tiny Toonsiin. Sarjan jälkeen Romano on työskennellyt Warner Brosille sarjoissa, kuten Animaaniset, Batman, Bittipää, Teen Titans ja Justice League Unlimited. Romano on toiminut ääniroolittaja ja ääniohjaajana myös animaatioelokuvissa, kuten Maa aikojen alussa 4, Batman ja Pakkasherra, Batman of the Future: Return of the Joker ja Superman: Doomsday.
Ura > Nickelodeon

Romano jatkoi työskentelyä Warner Brosilla ja sai samalla vuonna 2004 tarjouksen työskennellä Nickelodeon Animation Studiosille ääniohjaamaan Avataria. Sarjan jälkeen hän päätyi myös ääniohjaamaan Paavo Pesusientä vuosina 2007–2011. Sittemmin Romanolle tarjottiin Teenage Mutant Ninja Turtles sarjan ääniohjaajan paikkaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Andrea Romano Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
TV.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Voice Chasers (Arkistoitu – Internet Archive)
Avatar Spirit
Arno Gruen

Arno Gruen vuonna 2010.
Arno Gruen (26. toukokuuta 1923 Berliini – 20. lokakuuta 2015 Zürich) oli saksalais-sveitsiläinen psykologi ja psykoanalyytikko. Hän muutti vanhempiensa kanssa jo nuorena vuonna 1936 Yhdysvaltoihin, missä hän myöhemmin loi uraa. Gruen oli muun muassa neurologisen tutkimuksen professori Cornellin yliopistossa ja psykologian professori Rutgersin yliopistossa. Lisäksi hän työskenteli useilla klinikoilla.
Gruen tutki ihmisen väkivaltaisuuden syitä ja haastoi Sigmund Freudin näkemyksen ihmisen luontaisesta väkivaltaisuudesta. Gruenin mukaan väkivaltaisuuden perusongelma kulminoituu kieltämistä ja palkitsemista suosivaan kasvatukseen, joka opettaa miellyttämään auktoriteetteja, mutta ei ohjaa yksilöä varsinaiseen moraaliseen kasvuun. Tämä johtaa välinpitämättömyyteen, väkivaltaisuuteen ja lopulta sellaiseen yhteiskuntaan, joka nostaa omistamisen kaltaiset seikat henkilökohtaisen omanarvontunnon mitaksi.
Gruenin mukaan ihmisten ei pidä tyytyä siihen, että maailmassa käydään sotia, sillä sodat ovat ihmisten aiheuttamia ja jokainen voi tehdä jotain niiden estämiseksi. Hänen mielestään monet pitävät ajatusta väkivallattomasta maailmasta naurettavana, koska tällaisten unelmien voima vaarantaa sopeutumisen ikuiseksi kuviteltuun todellisuuteen ja maailmanjärjestykseen.
Gruenin lukuisista kirjoista on julkaistu suomeksi ainakin Itseään pettävä ihminen (Otava 1988) sekä Tahdon maailman ilman sotaa (Like 2008).