stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Naisten Suomen Cup

| Naisten Suomen Cup |
| --- | --- |
 Suomen Cupin logo
Laji:  Jalkapallo
Maa(t):   Suomi
Perustettu:  1981
Joukkueita:  39 (vuonna 2014)
Hallitseva mestari:  KuPS
Eniten mestaruuksia:  HJK (17)
Sivusto:  Suomen Cup
Naisten Suomen Cup on joka vuosi järjestettävä naisten jalkapalloturnaus. Naisten Suomen Cupia on pelattu vuodesta 1981 lähtien. Tuolloin kilpailuun osallistui kymmenen SM-sarjan joukkuetta. Kilpailu tunnettiin vuoteen 1988 asti nimellä STS-cup, päätukijan Suomen Työväen Säästöpankin mukaan.
Cup on avoinna kaikille Suomen Palloliiton sarjoissa pelaaville joukkueille sekä reservi-, Ladies- ja B-tyttöjen joukkueille. Näin on ollut vuodesta 1982.
Naisten Suomen Cupin menestynein joukkue on Helsingin Jalkapalloklubi, joka on voittanut kilpailun 17 kertaa.
Varsinaisen Naisten Suomen Cupin loppuottelun lisäksi loppuottelutapahtuman yhteydessä pelataan pikkufinaali, jossa kohtaavat parhaat (cupissa pisimmälle selvinneet) Kansallista Liigaa alemman tason joukkueet.
Loppuottelut

| Kausi | Mestari | Toinen sija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1981 | HJK | Kemin Into | 0–0, 4–3 rp. |
| 1982 | Kemin Into | Pyrkivä | 2–1 |
| 1983 | Valtti | Koparit | 4–1 |
| 1984 | HJK | Kemin Into | 2–0 |
| 1985 | HJK | Valtti | 3–0 |
| 1986 | HJK | HerTo | 3–0 |
| 1987 | HerTo | Pyrkivä | 5–1 |
| 1988 | HerTo | HJK | 2–1 |
| 1989 | HerTo | PP-Futis | 1–0 |
| 1990 | Helsinki United | FC Kontu | 3–2 |
| 1991 | HJK | Ilves | 2–2, 3–2 rp. |
| 1992 | HJK | FC Kontu | 2–1 ja. |
| 1993 | HJK | FC Kontu | 4–0 |
| 1994 | Pyrkivä | HJK | 2–0 |
| 1995 | FC Kontu | TiPS | 3–0 |
| 1996 | PuiU | HJK | 2–1 |
| 1997 | MPS | Ilves | 3–1 ja. |
| 1998 | HJK | MPS | 3–1 |
| 1999 | HJK | FC United | 3–1 |
| 2000 | HJK | FC United | 3–0 |
| 2001 | FC United | HJK | 2–1 |
| 2002 | HJK | FC United | 3–0 |
| 2003 | MPS | HJK | 1–0 |
| 2004 | FC United | HJK | 1–0 |
| 2005 | FC United | FC Espoo | 1–0 |
| 2006 | HJK | FC United | 3–0 |
| 2007 | HJK | FC Honka | 3–1 ja. |
| 2008 | HJK | FC Kuusysi | 3–1 |
| 2009 | FC Honka | HJK | 1–0 |
| 2010 | HJK | Ilves | 2–1 |
| 2011 | PK-35 Vantaa | Ilves | 2–0 |
| 2012 | PK-35 Vantaa | Pallokissat | 2–1 |
| 2013 | PK-35 Vantaa | HJK | 2–0 |
| 2014 | FC Honka | Ilves | 2–1 ja. |
| 2015 | FC Honka | HJK | 4–3 |
| 2016 | PK-35 Vantaa | FC Honka | 2–0 |
| 2017 | HJK | PK-35 Vantaa | 1–0 |
| 2019 | HJK | Åland United | 1–0 |
| 2020 | Åland United | TiPS | 2–1 |
| 2021 | Åland United | PK-35 Vantaa | 1–1, 4–2 rp. |
| 2022 | Åland United | HJK | 2–0 |
| 2023 | KuPS | HJK | 5–0 |
Menestys joukkueittain

| Joukkue | Voittoja | Vuosina |
| --- | --- | --- |
| Helsingin Jalkapalloklubi | 17 | 1981, 1984, 1985, 1986, 1991, 1992, 1993, 1998, 1999, 2000, 2002, 2006, 2007, 2008, 2010, 2017, 2019 |
| PK-35 Vantaa | 4 | 2011, 2012, 2013, 2016 |
| Herttoniemen Toverit | 3 | 1987, 1988, 1989 |
| FC United | 3 | 2001, 2004, 2005 |
| FC Honka | 3 | 2009, 2014, 2015 |
| Åland United | 3 | 2020, 2021, 2022 |
| Malmin Palloseura | 2 | 1997, 2003 |
| Kemin Into | 1 | 1982 |
| Puotinkylän Valtti | 1 | 1983 |
| Helsinki United | 1 | 1990 |
| Turun Pyrkivä | 1 | 1994 |
| FC Kontu | 1 | 1995 |
| Puistolan Urheilijat | 1 | 1996 |
| Kuopion Palloseura | 1 | 2023 |
Nakkelivanga

| Nakkelivanga |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Vangat Vangidae
Suku::  Hypositta
Laji::  corallirostris
Kaksiosainen nimi
 Hypositta corallirostris  (A. Newton, 1863) 
Katso myös
   Nakkelivanga Wikispeciesissä   Nakkelivanga Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Nakkelivanga (Hypositta corallirostris) on vangoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Madagaskarilla. Toisinaan se luetaan kuuluvaksi omaan heimoonsa Hyposittidae.
Koko ja ulkonäkö

Nakkelivanga kasvaa 13–14 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat hieman toisistaan ulkonäöltään. Nakkelivangakoiras on kauttaaltaan harmahtavan sininen lukuun ottamatta silmien ympärillä olevaa mustaa aluetta. Naaraslintu on koirasta vaaleampi ja erityisesti päästään ja vatsastaan ruskehtavampi. Nakkelivangan nokka on oranssinpunainen.
Levinneisyys ja elintavat

Nakkelivangaa tavataan Madagaskarin itäosista. Lajin elinympäristöä ovat sademetsät. Se liikkuu pareittain tai pieninä ryhminä ja liittyy usein sekaparviksi muiden vangalajien kanssa. Nakkelivanga syö hyönteisiä. Laji rakentaa kuppimaisen pesän puuhun.
Renium

Reniumia
Renium (lat.  rhenium) on hopeanvalkoinen, kiiltävä, sitkeä ja venyvä metalli, jonka elektronegatiivisuus on 1,9 ja ensimmäinen ionisoitumisenergia 762 kJ/mol sekä CAS-numero 7440-15-5. Renium on harvinaisempaa kuin kulta tai platina, eikä muodosta mineraaleja, vaan esiintyy pieninä pitoisuuksina muiden metallien malmeissa, erityisesti molybdeniitissä ja gadoliniitissa. Reniumilla on alkuaineista neljänneksi suurin tiheys, kolmanneksi korkein sulamispiste ja toiseksi korkein kiehumispiste.
Historia

Renium on saanut nimensä Saksan läpi virtaavan Reinjoen latinankielisestä nimestä Rhenus. Se löydettiin vasta vuonna 1925, viimeisenä kaikista luonnossa esiintyvistä vakaista, ei-radioaktiivisista alkuaineista. Yksi reniumin löytäjistä, Ida Tacke, oli kotoisin Reinin varrelta.
Kemialliset ominaisuudet

Reniumin sukulaisuus teknetiumin ja mangaanin kanssa ilmenee selvästi yhdisteissä ja näillä aineilla onkin lähes samat hapetusluvut. Tärkeimmät reniumyhdisteet ovat perrenaatteja, ja ne ovat yleensä melko samantapaisia permanganaattien kanssa. Kaliumperrenaatti (KReO4) on varsin pysyvä yhdiste toisin kuin helposti räjähtävä kaliumpermanganaatti. Reniumin yleisin oksidi on reniumheptoksidi (Re2O7) ja muita ovat reniumdioksidi (ReO2), reniumtrioksidi (ReO3) ja Re2O5. Maailman nykyinen (1992) reniumvaranto on noin 3 500 tonnia ja maankuoressa reniumia on 53 mg/t.
Isotoopit

Reniumilla on yksi pysyvä isotooppi 185Re, jota on luonnon reniumista vain 37,4 %. Loput 62,6 % maapallolla esiintyvästä reniumista on lievästi radioaktiivista 187Re isotooppia, jonka puoliintumisaika on erittäin pitkä (≈4,3·1010 vuotta)
Alkuaineelle tunnetaan 35 muuta radioisotooppia, joiden massaluvut ovat väliltä 160–196. Näistä pysyvin on 183Re, jonka puoliintumisaika on 70 päivää. Seuraaviksi pysyvimmät ovat 184Re (35,4 d), 186Re (3,718 d), 182Re (64,2 tuntia) ja 189Re (24,3 tuntia). Kaikkien muiden radioaktiivisten isotooppien puoliintumisajat ovat alle vuorokauden, useimmiten alle yhden minuutin. Ydinisomeeri 186mRe on erikoinen; sen puoliintumisaika on peräti 200 000 vuotta.
Teollisuus ja käyttö

Maailmassa arvioidaan olevan 11000–17000 tonnia reniumia ja maailmassa tuotetaan vuosittain metallista reniumia sekä erilaisia reniumyhdisteitä yhteensä noin 35 tonnia. Maailman suurin tuottaja on chileläinen Molymet-yhtiö, joka tuottaa noin 60% maailman reniumtuotannosta – pääasiassa metallisena reniumina, ammoniumperrenaattina ja perreniumhappona.
Reniumia lisätään molybdeeni- ja volframilejeerinkeihin parantamaan niiden mekaanisia ominaisuuksia ja korroosion kestoa korkeissa lämpötiloissa. Reniumia käytetään myös lämmön mittaamiseen lämpöparilla aina 2 200 °C:seen ja se on hyvä materiaali sähkökatkaisimiin, sillä se ei hapetu sähkövalokaaren kuumuudessa.
Renium on käytössä katalysaattorina öljynjalostuksessa vetykrakkauksessa ja bensiinin reformoinnissa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Periodictable: Technical data for Rhenium (englanniksi)
Webmineral: Rhenium Mineral Data (englanniksi)
Mindat: The Mineralogy of Rhenium (englanniksi)
Mindat: Rhenium (englanniksi)
Luettelo reniumin isotoopeista The Isotopes Project Home Page (englanniksi)
The Royal Society of Chemistry (RSC): Rhenium (englanniksi)
PeriodicTable: Rhenium (Re) (englanniksi)
PubChem: Rhenium (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): Rhenium (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Rhenium (englanniksi)
Nanumbat

Nanumban kuningas Zeberin vanhassa postikortissa.
Nanumbat ovat gurilaista kieltä puhuva kansa Ghanan itäosassa Daka- ja Otijokien välillä. Heitä on noin 50 000 henkeä.
Legendojen mukaan nanumbat saapuivat nykyiselle asuinalueelleen koillisesta, mahdollisesti Hausamaasta. Varsinkin ennen siirtomaa-aikaa heidän kehitykseensä vaikuttivat voimakkaasti dagombat. 1400–1800-luvuilla nanumboilla oli oma valtio, jonka keskuksena toimi Bimbilla. Nykyään alueella ovat enemmistönä konkombat, joiden kanssa tapahtui verisiä yhteenottoja vuonna 1981.
Kansan pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat jamssi, maissi, hirssi, fonio, durra, riisi, maapähkinä, pavut ja vihannekset. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja, metsästystä, kalastusta ja keräilyä. Ruokavalio käsittää kasvis- ja maitoruokia. Tiiviisti rakennetut kylät koostuvat pyöreistä olkikattoisista savitiilitaloista. Miehet pitävät pitkiä lyhythihaisia paitoja ja naiset lannehameita.
Perinteinen yhteiskunta perustuu suurperheiden muodostamiin kyläyhteisöihin, patrilineaarisiin sukuihin ja soturijärjestelmään. Avioliitto on virilokaalinen, polygynia ja ostoavioliitto ovat yleisiä. Suurin osa nanumboista harjoittaa perinteistä uskontoa, johon kuuluu esi-isien ja luonnonvoimien palvontaa, noituutta ja taikaesineitä. Osa on sunnimuslimeja, osa katolisia tai protestantteja.
Nagat

Nagat ovat tiibettiläis-burmalainen etninen ryhmä Intian Assamin, Nagalandin, Manipurin ja Arunachal Pradeshin alueilla sekä Myanmarin eli Burman Sagaiangin alueella. Nagat eivät ole yhtenäinen ryhmä, vaan he jakautuvat yli kahteenkymmeneen heimoon ja puhuvat noin kolmeakymmentä eri kieltä.
Nimityksestä

Nagat eivät itse mieltäneet itseään nagoiksi ennen 1900-lukua. Termin alkuperä on epäselvä. Sen synnystä on eri teorioita, joiden mukaan sana on johdettu esimerkiksi sanskritin alastonta tarkoittavasta sanasta nagna, hindin vuorta tarkoittavasta sanasta nag tai assamin alastonta tarkoittavasta sanasta naga. Sanalla uskotaan joka tapauksessa olevan indoarjalainen alkuperä. Nimitys tuli nagojen käyttöön brittivallan aikana, ja laajasti sitä alkoivat käyttää järjestöt 1940-luvulta lähtien.
Historia

Nagojen tarkkaa alkuperää ei tiedetä, mutta kielitieteen perusteella on arvioitu heidän muuttaneen nykyisille alueilleen Pohjois-Aasiasta noin 2 000 vuotta sitten. Klaudios Ptolemaios kirjoitti noin vuonna 150 jaa. Intiassa eläneestä kansasta, joita kutsuttiin intialaisissa lähteissä alastomiksi. Tämä on saattanut viitata nagoihin. Assamilaisen historiankirjoituksen mukaan alueen väestö kävi kauppaa useiden eri nagaheimojen kanssa. Nagat myivät esimerkiksi suolaa, yrttejä ja norsunluuta ja ostivat riisiä sekä vaatteita. Toisinaan taas assamilaiset hallitsijat hyökkäsivät nagojen kyliin vaatien näiltä veroja. Assamilaiset eivät kuitenkaan koskaan alistaneet nagoja suoraan valtaansa. Britit aloittivat nagojen alueen valtaamisen 1800-luvulla. Ensimmäinen yritys vallata nagojen alueet vuonna 1832 torjuttiin, mutta vuosien 1835–51 britit tekivät yhteensä kymmenen sotaretkeä nagojen alueelle näiden alistamiseksi. Viimeinen merkittävä nagojen kapina brittejä vastaan kukistettiin vuonna 1878. Brittien vallan aikana nagojen keskuuteen alkoi levitä kristinusko brittiläisten ja amerikkalaisten lähetyssaarnaajien levittämänä. Lukutaidon myötä alkoi kehittyä myös pieni nagojen oppinut yläluokka. Britit pitivät nagojen alueet hallinnollisesti erillään muista Intian alueista ja nagat pyrkivät itse aktiivisesti toimimaan ennemmin brittiläisten kuin intialaisten virkamiesten kanssa. Intian itsenäistyttyä nagat vaativat itsenäisyyttä, mikä johti väkivaltaisuuksiin 1950-luvulla. Itsenäisyyttä ajavat nagat perustivat vaihtoehtoisen Nagamaan hallituksen, mutta mikään maa ei tunnustanut sitä. Vuonna 1963 Intia hyväksyi Nagalandin osavaltion perustamisen, mutta aseelliset yhteenotot jatkuivat silti seuraavaan vuoteen saakka, jolloin osapuolten välille solmittiin rauhansopimus. Väkivaltaisuudet alkoivat kuitenkin uudestaan 1970-luvulla ja väkivaltaisuudet nagojen ja Intian hallituksen välillä jatkuvat edelleen.
Kulttuuri

Nagojen kulttuuria on leimannut heimojen sotaisuus. Kylät rakennettiin vuorille ja ne linnoitettiin vahvasti. Kylän keskeinen paikka on morung, eli nuorten miesten asuntola. Siellä pidettiin esillä vihollisilta voitonmerkeiksi otettuja pääkalloja. Pääasiallinen elinkeino on maanviljely. Viljelyyn käytetään metsäaukioita tai pengerrettyjä peltoja. Viljelyä saatettaan harjoittaa sadekaudella ja kuivana kautena metsästystä. Nagat kasvattavat myös mithan-nimellä tunnettuja pieniä nautoja, joita syödään melkein yksinomaan erityisissä juhlissa. Vain harvat nagayhteisöt pitävät edelleen yllä perinteisiä juhlia ja rituaaleja. Nagat jakautuvat useisiin heimoihin, joita ovat muun muassa khotat, aot, semtat, angamit, rengmat, katšat, tšangit ja konyakit.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nagat Wikimedia Commonsissa
Nagoja 1870-luvun valokuvassa.
Nagatanssija 1960-luvulla.
Napinniemi

Napinniemi.
Napinniemi on niemi Someron Pitkäjärvessä. Niemi on maapohjaltaan harjuainesta, vaikka järven rannat muuten ovat pääosaltaan savea.
Tarinan mukaan Napinniemi on syntynyt, kun jättiläisämmä oli tahtonut tehdä sillan järven yli ja oli tätä varten kantanut esiliinassaan hiekkaa viereisestä Kankaannummesta järveen. Esiliinan revettyä työ jäi kesken, mutta jäljellä ovat tästä todistamassa harjuaineksesta koostuvassa nummessa Ämmänkuopiksi kutsutut kuopat ja Pitkäjärvessä niin ikään harjuaineksesta muodostunut Napinniemi.
Yūji Nakazawa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 25. helmikuuta 1978 (ikä 46)
Syntymäpaikka: Saitama, Japani
Pelipaikka: Puolustajat
Seura
Seura: Yokohama F. Marinos
Pelinumero: 22
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1999–2001 2002– | Tokyo Verdy Yokohama F. Marinos |  |
Maajoukkue
| 1999–2010 | Japani | 110 (17) |
Yūji Nakazawa (jap. 中澤佑二, s. 25. helmikuuta 1978) on japanilainen jalkapalloilija, joka on edustanut Tokyo Verdyä ja Yokohama F. Marinosia J. Leaguessa. Japanin maajoukkueessa hän pelasi muun muassa Saksan MM-kisoissa 2006 Japanin kaikki kolme ottelua alusta loppuun.
Tilastot

| Japanin maajoukkueessa> Vuodet | Japanin maajoukkueessa> ottelut | Japanin maajoukkueessa> maalit |
| --- | --- | --- |
| 1999 | 1 | 0 |
| 2000 | 6 | 2 |
| 2001 | 2 | 0 |
| 2002 | 1 | 0 |
| 2003 | 4 | 0 |
| 2004 | 15 | 5 |
| 2005 | 12 | 1 |
| 2006 | 12 | 1 |
| 2007 | 13 | 2 |
| 2008 | 16 | 4 |
| 2009 | 14 | 2 |
| 2010 | 14 | 0 |
| Yhteensä | 110 | 17 |
Aiheesta muualla

National Football Teams
Japan National Football Team Database
Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 2000
1 Narazaki |
2 Nakazawa |
3 Matsuda |
4 Morioka |
5 Miyamoto |
6 Inamoto |
7 H. Nakata |
8 Myōjin |
9 Hirase |
10 Nakamura |
11 Miura |
12 Sakai |
13 Yanagisawa |
14 Motoyama |
15 Nishi |
16 K. Nakata |
17 Takahara |
18 Tsuzuki |
Valmentaja Troussier
Japanin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2000
1 Kawaguchi |
3 Matsuda |
4 Morioka |
6 Hattori |
8 Mochizuki |
9 Nishizawa |
10 Nanami |
11 Miura |
12 Morishima |
13 Yanagisawa |
14 Nakamura |
15 Oku |
17 Inamoto |
19 Kubo |
20 Takakuwa |
21 Shimoda |
22 Nakazawa |
24 Myōjin |
26 Kaimoto |
27 Kitajima |
29 Takahara |
30 Ono |
Valmentaja Troussier
Japanin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2004
1 Narazaki |
3 Tanaka |
4 Endo |
5 Miyamoto |
6 Nakata |
8 Ogasawara |
10 Nakamura |
11 Suzuki |
12 Doi |
14 Santos |
15 Fukunishi |
16 Fujita |
17 Miura |
18 Matsuda |
19 Motoyama |
20 Tamada |
21 Kaji |
22 Nakazawa |
23 Kawaguchi |
24 Nishi |
25 Chano |
26 Yamada |
Valmentaja Zico
Japanin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Narazaki |
2 Moniwa |
3 Komano |
4 Endō |
5 Miyamoto |
6 K. Nakata |
7 H. Nakata |
8 Ogasawara |
9 Takahara |
10 Nakamura |
11 Maki |
12 Doi |
13 Yanagisawa |
14 Santos |
15 Fukunishi |
16 Ōguro |
17 Inamoto |
18 Ono |
19 Tsuboi |
20 Tamada |
21 Kaji |
22 Nakazawa |
23 Kawaguchi |
Valmentaja Zico
Japanin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2007
1 Kawaguchi |
2 Konno |
3 Komano |
5 Tsuboi |
6 Abe |
7 Endō |
8 Hanyū |
9 Yamagishi |
10 S. Nakamura |
11 Satō |
12 Maki |
13 Suzuki |
14 K. Nakamura |
15 Mizuno |
18 Narazaki |
19 Takahara |
20 Yano |
21 Kaji |
22 Nakazawa |
23 Kawashima |
24 Hashimoto |
28 Ōta |
29 Inoha |
Valmentaja Osim
Japanin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Narazaki |
2 Abe |
3 Komano |
4 Tanaka |
5 Nagatomo |
6 Uchida |
7 Endō |
8 Matsui |
9 Okazaki |
10 S. Nakamura |
11 Tamada |
12 Yano |
13 Iwamasa |
14 K. Nakamura |
15 Konno |
16 Ōkubo |
17 Hasebe |
18 Honda |
19 Morimoto |
20 Inamoto |
21 Kawashima |
22 Nakazawa |
23 Kawaguchi |
Valmentaja Okada
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Japani 
Tieteilijät:  CiNii
Naisten kansainvälinen demokraattinen liitto

| Naisten kansainvälinen demokraattinen liitto |
| --- | --- |

Perustettu:  1945
Tyyppi:  Kansalaisjärjestö
Toimiala:  Rauhantyö ja naisten oikeudet
Päämaja:  Pariisi → Itä-Berliini
Toiminta-alue:  Maailmanlaajuinen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Naisten kansainvälinen demokraattinen liitto (NKDL) on kansainvälinen naisjärjestö, joka perustettiin Pariisissa marraskuussa 1945. Se on sateenvarjojärjestö, joka edistää rauhantyötä ja naisten oikeuksia ja vastustaa rasimia ja kolonialismia. Järjestö on kuvattu vasemmistofeministiseksi, ja monet sen johtajista ovat olleet kommunisteja, mutta mukana on myös muiden poliittisten ryhmien edustajia. Naisten kansainvälinen demokraattinen liitto on keskeinen kansainvälisen kommunismin apujärjestö.
NKDL:n ensimmäisessä kongressissa oli edustajia 40 maasta, vuonna 1958 70 maasta ja vuonna 1985 NKDL:ssä oli jäsenjärjestöä 117 maasta eri puolilta maailmaa.
Merkittäviä henkilöitä

NKDL:n johtotehtävissä toimi eräitä suomalaisia: Hertta Kuusinen oli järjestön puheenjohtaja vuosina 1969–1974 ja Mirjam Vire-Tuominen sen pääsihteeri vuosina 1978–1987.
Merkittäviä henkilöitä > Puheenjohtajat

1945–1967: Eugénie Cotton
1969–1974: Hertta Kuusinen
1974–1992: Freda Brown
1992–1994: Fatima Ahmed Ibrahim
2002– Sylvie Jan
Merkittäviä henkilöitä > Pääsihteerit

Marie-Claude Vaillant-Couturier
Angiola Minella
Carmen Zanti
Rosa Jasovich Pantaleon
Cécile Hugel
Fanny Edelman
Mirjam Vire-Tuominen
Brigitte Triems
HMS Namur (1756)

| HMS Namur |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Chathamin telakka
Laskettu vesille:  3. maaliskuuta 1756
Poistui palveluskäytöstä:  romutettu 1833
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 814 bm
Pituus:  53,34 m (tykkikansi)
Leveys:  14,78 m
Syväys:  6,25 m
Koneteho:  purjeet
Aseistus
Aseistus:  90 tykkiä
HMS Namur oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1756 vesillelaskettu 90-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin 12. heinäkuuta 1750 Chathamin telakalta. Se laskettiin vesille 3. maaliskuuta 1756.
Palvelus

Alus osallistui vuonna 1797 Cabo de São Vicenten taisteluun päällikkönään James Hawkins-Whitshed. Alus muutettiin 74-tykkiseksi vuonna 1805 poistamalla ylin tykkikansi, ja se siirrettiin vuonna 1807 satamapalvelukseen. Myöhemmin aluksen kapteenina toimi Jane Austenin veli Charles Austen. Alus romutettiin vuonna 1833.
Namibiantrappi

| Namibiantrappi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kurkilinnut Gruiformes
Heimo::  Trapit Otididae
Suku::  Mustakurkkutrapit Heterotetrax
Laji::  rueppellii
Kaksiosainen nimi
 Heterotetrax rueppelii  (Wahlberg, 1856) 
Synonyymit
 Eupodotis rueppellii 
Alalajit
 H. r. fitzsimonsi  H. r. rueppellii 
Katso myös
   Namibiantrappi Wikispeciesissä   Namibiantrappi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Namibiantrappi (Heterotetrax rueppelii) on trappeihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan eteläisestä Afrikasta. Namibiantrappi on läheistä sukua mustakurkkutrapin (Heterotetrax vigorsii) kanssa ja toisinaan sitä pidetään samaan lajiin kuuluvana.
Koko ja ulkonäkö

Namibiantrappi voi kasvaa 50–60 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat toisistaan hieman ulkonäöltään. Namibiantrappikoiraan pitkä kaula ja päälaki ovat väriltään harmaat ja kaulasta kurkkuun ulottuu musta pystyviiru. Naama on valkoinen ja siinä on musta viiksiraita, joka puuttuu naaraalta. Namibiantrapin selkä ja siipien yläpinnat ovat ruskeat ja siipien alapinnat ovat kellertävät. Vatsa on väritykseltään kellertävä.
Levinneisyys ja elinympäristö

Namibiantrappia tavataan Angolasta ja Namibiasta. Sen elinympäristöä ovat kuivat aavikoiden sora-alueet, joilla kasvaa heinikkoa ja pensaikkoa. Laji elää pareittain tai pienissä ryhmissä. Namibiantrapin ravintoa ovat selkärangattomat eläimet ja kasvit. Linnun pesimäkausi kestää syyskuusta helmikuulle.
Namibiantrappinaaras
Chūhei Nanbu

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Chuhei Nanbu |  Chuhei Nanbu |  Chuhei Nanbu |  |
Maa:   Japani
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Los Angeles 1932 | kolmiloikka |  |
|  Pronssia | Los Angeles 1932 | pituushyppy |  |
Chūhei Nanbu (jap. 南部忠平, 27. toukokuuta 1904 Sapporo – 23. heinäkuuta 1997 Osaka) oli japanilainen yleisurheilija ja olympiavoittaja. Hän on ainoa urheilija, jolla on samanaikaisesti ollut hallussaan sekä pituushypyn että kolmiloikan maailmanennätykset.
Amsterdamin kesäolympialaisissa vuonna 1928 Nanbu oli neljäs kolmiloikassa (maanmies Mikio Oda otti kultaa) ja yhdeksäs pituushypyssä sekä osallistui Japanin joukkueessa 4 × 100 metrin viestiin.
27. lokakuuta 1931 Tokiossa Nanbu hyppäsi pituutta 798 senttiä ja paransi entistä ennätystä viidellä sentillä. Tämä pysyi maailmanennätyksenä aina Jesse Owensin vuonna 1935 hyppäämään legendaariseen 813 senttiä kantaneeseen hyppyyn asti. Japanin-ennätyksenä tulos säilyi 39 vuoden ajan.
Vuoden 1932 olympialaisissa Nanbu oli suosikki molemmissa pituussuuntaisissa hypyissä. Pituushypyssä kipeä selkä vaivasi Nanbua ja hän jäi pronssille. Kaksi päivää myöhemmin kolmiloikassa Nanbu kuitenkin otti kultaa ja teki uuden maailmanennätyksen 15,72 m. Näin ollen hänellä oli samanaikaisesti sekä pituushypyn että kolmiloikan ennätykset. Kolmiloikan ennätyksen rikkoi Jack Metcalfe vuonna 1935.
Urheilu-uransa jälkeen Chūhei Nanbu oli urheilutoimittajana Mainichi shinbun -lehdessä. Hän toimi myös Japanin yleisurheiluliiton päävalmentajana ja Japanin joukkueen johtajana vuoden 1964 Tokion olympialaisissa.
Nanbu kuoli 93-vuotiaana keuhkokuumeeseen.
Aiheesta muualla

Chūhei Nanbu Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Miesten kolmiloikan olympiavoittajat
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat  Japani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  World Athletics  Tilastopaja 🔒
Thomas Nagel

Thomas Nagel luennoimassa etiikasta New Yorkin yliopistossa vuonna 2008.
Thomas Nagel (s. 4. heinäkuuta 1937) on yhdysvaltalainen filosofi. Hän on New Yorkin yliopiston filosofian ja oikeustieteen professori. Hän kuuluu analyyttisen filosofian perinteeseen, ja hänen kiinnostuksen kohteitaan ovat mielenfilosofia, poliittinen filosofia ja etiikka.