stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Siirtymätilateoria
Konventionaalinen siirtymätilateoria

Oheisessa kuvassa  E_{0} on potentiaalienergiaero siirtymätilan alimman energiatilan ja lähtöaineiden muodostaman yhteisen alimman energiatilan välillä. Näiden tilojen tarkastelussa on nollapiste-energiat on otettu huomioon. Reaktion etenemisen kannalta katsoen  E_{0}, joka vastaa törmäysteorian kynnysenergiaa, on pienin energia, joka tarvitaan reaktion tuotteiden syntymiseksi. Reaktion kinetiikan määrittämisen kannalta katsoen oletetaan, että siirtymätilan ja aktivoidun kompleksin konsentraatio on  [C]^{\ddagger }.
Aktivoitu kompleksi, joka liikkuu reaktiokoordinaatin suuntaisesti (vasemmalta oikealle) kohti reaktiotuotteita, omaa positiivisen nopeuden,  {\dot {x}}, Tällöin aktivoidun kompleksin keskimääräinen nopeus on kineettisen kaasuteorian mukaan
Tässä  m^{\ddagger } on aktivoidun kompleksin reaktiokoordinaatin suuntaiseen liikkeeseen (1D-laatikko) liittyvä massa. Aktivoidun kompleksin käyttämä keskimääräinen aika siirtymätilalle varatun reaktiokoordinaatin  \delta -pituuden kulkemiseksi on  t={\frac {\delta }{\bar {\dot {x}}}}. Reaktion nopeudelle voidaan nyt kirjoittaa:
Oletetaan reaktion olevan bimolekulaarinen:  {\ce {A{\mathit {}}+B->C{\mathit {^{\ddagger }}}->tuotteet}}. Aktivoidun kompleksin ja lähtöaineiden konsentraatioiden suhde Boltzmannin jakauman mukaan on:
Tässä  L on Avogadron luku ja  V on tilavuus. Tästä ratkaisemalla  [C]^{\ddagger } ja sijoittamalla edelliseen yhtälöön saadaan:
Tästä on todettavissa, että bimolekulaarisen reaktion kokonaiskertaluku on 2 ja että alkeisreaktion kokonaiskertaluku on yhtä kuin reaktion molekulaarisuus.
Konventionaalisen siirtymätilateorian mukaisesti aktivoidun kompleksin molekulaarinen kokonaisjakaumafunktio eroaa pysyvän molekyylin vastaavasta vain yhden vapausasteen osalta. Tämä liike potentiaalienergiavallin yli  \delta -matkan verran muistuttaa translaatiovapauastetta.
Matka  \delta  voidaan valita niin lyhyeksi, että potentiaalienergian voi katsoa olevan vakio. Tällöin voidaan olettaa tämän translaatiovapausasteen käyttäytyvän normaalin translaatiojakaumafunktion mukaisesti:
Tässä  Q_{\ddagger } sisältää kaikki muut siirtymätilan vapausasteet paitsi yhden reaktiokoordinaatin suuntaisen translaatiovapausasteen. Kun tämä jakaumafunktio sijoitetaan edelliseen reaktion nopeuslakiin, saadaan reaktion nopeusvakioksi:
Tämä yhtälö voidaan kirjoittaa koskemaan yleisesti yhtälöä  {\ce {aA{\mathit {}}+bB{\mathit {}}+...->C{\mathit {^{\ddagger }}}->tuotteet}}:
Tässä  R=k_{B}\,L on yleinen kaasuvakio ja  h on Planckin vakio. Yhtälön lopussa olevaa sulkulauseketta kutsutaan taajuustekijäksi ja sen arvo ilmaisee millä taajuudella siirtymätilan rakenteen omaava aktivoitu kompleksi muuntuu reaktion tuotteiksi. Taajuustekijä riippuu vain lämpötilasta ja sen yksikkö on s-1. Yhtälössä  K^{\ddagger } on tasapainovakion kaltainen vakio ja  L\,E_{0} on reaktion molaarinen kynnysenergia, joka todellisuudessa riippuu lähtöainemolekyylien reaktiivisen poikkipinta-alan muuttumisesta törmäysenergian funktiona.
Konventionaalinen siirtymätilateoria > Konventionaalisen siirtymätilateorian oletukset

Klassisella mekaniikalla ei voida täysin selittää liikettä pitkin reaktiokoordinaattia. Kevyellä lähtöaineelle kuten vetyatomi pitäisi ottaa huomioon kvanttimekaaninen tunneloituminen potentiaalivallin läpi.
Aktivoidut kompleksit muodostuvat lähtöainemolekyylien keskinäisistä törmäyksistä. Niiden oletetaan olevan samanlaisia. Kun lähtöainemolekyylien oletetaan noudattavan Boltzmannin jakaumalakia, pitäisi muodostuneen aktivoidun kompleksin myös noudattaa sitä.
Kun aktivoitu kompleksi ylittää potentiaalienergiavallin, ei sen teorian mukaan ole mahdollista dissosioitua takaisin lähtöaineiksi. On kuitenkin mahdollista, että jotkut törmäyksellisesti aktivoidun kompleksin reaktiopolut risteävät potentiaalienergiavallin yli useasti. Tämän korjaamiseksi on käytetty läpäisykerrointa  \kappa , jolloin nopeusvakio on:
Jos törmäävien lähtöainemolekyylien muodostaman aktivoidun kompleksin energia on vain hiukan enemmän kuin  E_{0}, niin  \kappa  ≈ 1. Mikäli kyseessä on lähtöainemolekyylien suurenergiset törmäykset, voi  \kappa  << 1.
Variaatiosiirtymätilateoria

Reaktiodynamiikan näkökulmasta konventionaalisella siirtymätilateorialla laskemalla saadaan liian suuria nopeusvakioita, koska teoria ei mahdollista reaktiopolun risteävän useasti siirtymätilan yli.
Tämän epätarkkuuden poistamiseksi variaatiosiirtymätilateoriassa voi siirtymätilan paikkaa liikuttaa pitkin reaktiopolkua. Toisin sanoen variaatiosiirtymätilateorian avulla voidaan laskea reaktion nopeusvakion arvo eri kohdissa reaktiopolkua ja pienin arvo pitäisi olla lähinnä todellista arvoa kun oletetaan ettei kvanttimekaanista tunneloitumista tapahdu. Konventionaalisen teorian nopeusvakion (so. kanoninen nopeusvakio) suhde mikrokanoniseen nopeusvakioon  k(E) on seuraava:
Tässä  N(E) ja  Q_{\text{LA}}(T) ovat lähtöainemolekyylien energiatilojen tiheys ja molekulaariset jakaumafunktiot lämpötilassa  T.
Variaatiosiirtymätilateoria sisältää mikrokanonisen ja kanonisen vaihtoehdon.
Termodynaaminen siirtymätilateoria

Termodynaamisten funktioiden käyttö molekulaaristen jakaumafunktioiden sijasta on käytännöllistä laskettaessa nopeusvakioita liuosfaasiselle reaktiolle. Tässä lähestymistavassa tavanomaista reaktion tasapainovakiota muistuttava  K^{\ddagger } kuvaa siirtymätilan ja lähtöaineiden välistä tasapainotilaa, joka eroaa tavanomaisesta tasapainotilasta. Sille on kuitenkin määritelty termodynaamisia funktioita aivan kuten tasapainoreaktion tasapainovakio on kytketty standardiseen Gibbsin vapaaenergiaan. Määritelmän mukaan standardinen aktivoitumisen Gibbsin vapaaenergia on:
Tässä  m on reaktion molekulaarisuus ja  c^{\ominus } on standarditilan konsentraatio.
Aktivoitumisen standardinen entalpia on määritelty olevan:
Tässä  K_{p}^{\ddagger } on aktivoitumisen painetasapainevakio. Aktivoitumisen standardinen entalpia voidaan ilmaista myös konsentraatiotermeillä, koska  ihannekaasuille pätee
Aktivoitumisen standardiseksi entropiaksi on määritelty:
Konventionaalisen siirtymätilateorialla ilmaistu nopeusvakio voidaan nyt esittää edellä mainituilla termodynaamisilla funktioilla:
Tässä  k:n yksikkö on  (c^{\ominus })^{1-m}{\text{s}}^{-1}. Tämän ns. Eyringin yhtälön kehitti Henry Eyring vuonna 1935. Eyringin yhtälöstä voidaan todeta, että esim. kaasufaasisen bimolekulaarisen reaktion Arrheniuksen taajuustekijä on
Tämä pätee, koska  \Delta H^{\ddagger \ominus }=E_{a}-m\,R\,T. Aktivoitumisen standardinen entropia korreloi törmäysteorian ns. steerisen tekijän vaikutusta nopeusvakioon. Aktivoitumisen standardinen entropia on negatiivisempi moniatomisten molekyylien reaktiossa kuin atomien reaktiossa. Jos aktivoitumisen standardinen entropian arvo on noin  -50{\text{ JK mol}}^{-1}, vastaa Arrheniuksen taajuustekijä törmäysteorian avulla laskettua arvoa.
Termodynaaminen siirtymätilateoria > Termodynaaminen siirtymätilateoria liuosreaktiossa

Konventionaalisen siirtymätilateorian soveltaminen liuosfaasireaktion kinetiikkaan ei ole mielekästä, koska molekulaaristen jakaumafunktioiden muodostaminen tällöin on työlästä. Tähän monimutkaisuuteen vaikuttaa reaktion liuotin, jolla voi olla dramaattinen vaikutus kemiallisen reaktion potentiaalienergiapinnalle. Esimerkiksi SN2-reaktiossa
poolinen liuotin stabiloi lähtöaineita ja tuotteita siirtymätilaa voimakkaammin. Tästä johtuen nopeusvakion arvo liusfaasireaktiolla verrattuna vastaavaan kaasufaasireaktiolla voi olla hyvin pieni.
Sovellettaessa siirtymätilateoriaa esimerkiksi bimolekulaariseen liusreaktioon, reaktioyhtälö kirjoitetaan
Tässä  {\text{AB}}^{\ddagger } on reaktion siirtymätila. Tähän reaktioon voidaan soveltaa oletusta tasapainotilasta lähtöaineiden ja siirtymätilan välillä, jos siirtymätilan unimolekulaarinen hajoaminen lähtöaineiksi on paljon nopeampaa kuin sen hajoaminen tuotteiksi. Tämän lisäksi kaasufaasireaktiossa käytetyt konsentraatiot pitää korvata liuosfaasireaktioissa aktiivisuuksilla, joten aktivoitumisen tasapainovakiolle liuosfaasissa, K_{s}^{\ddagger }, voidaan kirjoittaa
Oletuksen mukaan  k_{uni}\gg \nu ^{\ddagger } ja  k_{2} on bimolekulaarinen nopeusvakio. Yhtälössä (17)  \gamma  aktiivisuuskerroin ottaa huomioon poikkeaman kaasufaasisesta "ideaalisesta" olosuhteesta. Reaktionopeus on
Tässä  \nu ^{\ddagger }={\frac {R\,T}{L\,h}} siirtymätilateorian mukaisesti. Tästä saadaan nopeusvakiolle
Voidaan määritellään, että  k^{\ominus }={\frac {R\,T\,K_{s}^{\ddagger }}{L\,h\,c^{\ominus }}}, jossa  k^{\ominus } on  k:n standardiarvo äärettämässä laimennuksessa (  \gamma =1 ). Usein standardikonsentraatio,  c^{\ominus }, on valittu olemaan  1{\text{ mol dm}}^{-3}. Täten yhtälö (19) voidaan kirjoittaa myös muotoon
Tätä sanotaan Brønsted-Bjerrum-yhtälöksi. Yhtälön (20) tärkeä sovellus on sen käyttö ionien väliseen reaktioon:
Debye-Hückel-teorian mukaan aktiivisuuskerroin riippuu ionivahvuudesta
Yhtälössä  B voidaan laskea Debye-Hückel-yhtälöistä ja sen arvo 298 K:n lämpöisessä vesiliuoksessa on  0,509{\text{ dm}}^{-3/2}{\text{mol}}^{-1/2}.  Ionivahvuus  I={\frac {1}{2}}m_{j}z_{j}, jossa  m_{j} on ionisten ainesosien molaalisuus liuoksessa. Ionivahvuuden yksikkö on  {\text{mol dm}}^{-3}. Sijoittamalla yhtälö (21) yhtälöön (19) saadaan
Kun olosuhteiksi otetaan 298 K:n vesilius, niin nopeusvakiosuhde on
Tämä yhtälö on hyödyllinen kun verrataan kaasufaasi- ja liuosfaasireaktioita keskenään ja jos vertailutila valitaan niin, että  k^{\ominus } vastaa kaasufaasista nopeusvakiota. Piirrettäessä kuvaaja  \lg \,(k/k^{\ominus }) versus  {\sqrt {I}}, on kuvaajan kulmakerroin  1,018z_{A}z_{B}.
Paineen vaikutus nopeusvakioon

Reaktiopaineen vaikutus nopeusvakioon on normaalisti vähäinen verrattuna nopeusvakion lämpötilariippuvuuteen. Poikkeuksena tästä ovat unimolekulaariset reaktiot. Vasta verrattain suuret, yli sadan kilobaarin, reaktiopaineet vaikuttavat nopeusvakion arvoon mitattavasti. Kaasuräjähdys on käytännön esimerkki paineen vaikutuksesta.
Tarkasteltaessa paineen vaikutusta nopeuvakioon, lähtökohdaksi voidaan ottaa yhtälö (7). Tämä voidaan uudelleen kirjoittaa ottamalla yhtälöstä luonnollinen logaritmi ja käyttäen aktivoitumisen vapaaenergiaa konsentraatiotasapainovakiolle (ks. yhtälö (10)):
Tässä yhtälössä ensimmäinen termi on vakio. Derivoimalla yhtälö paineen suhteen, saadaan nopeusvakion  paineriippuvuudelle
Tässä  \Delta V^{\ddagger \ominus } on standardinen aktivoitumisen molaarinen tilavuus. Integroitaessa yhtälö (28)
saadaan
Tässä  R=0,082{\text{ dm}}^{3}{\text{ atm mol}}^{-1}{\text{ T}}^{-1} ja   k_{0} on nopeusvakio vertailupaineessa (usein 1 atm). Tyypillisesti nopeusvakion pienen paineriippuvuuden takia mittauksissa reaktiopaineen  P on oltava vähintään  {\text{kbar}}, jotta nopeusvakio  k:lla olisi mitattavissa oleva muutos. Esimerkiksi jos  \Delta V^{\ddagger \ominus }=\pm 15{\text{ ml mol}}^{-1}, niin reaktiopaineen ollessa 1000 atm lämpötilassa 298 K, muuttuu nopeusvakio 80%.
Potentiaalienergiapinta AA + D = A + AD -reaktiolle ja sen siirtymätilalle 3D-kuvana. Pisteviiva kuvaa reaktiopolkua ja keltainen piste on reaktion siirtymätila. Reaktion on vasemmalta oikealle luettuna hieman endoterminen.
A+B -reaktion siirtymätila eli aktivoitu tila eli col. Reaktio on vasemmalta oikealle luettuna eksoterminen.
Nojabrsk

| Nojabrsk (Ноя́брьск) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Jamalin Nenetsian sijainti Venäjällä, alla kaupungin sijainti alueella
 Nojabrsk
 Koordinaatit: 63.20238°N, 75.45222°E 
Valtio:  Venäjä
Piirikunta:  Jamalin Nenetsia
Kaupunkipiiri:  Nojabrskin kaupunkipiiri
Perustettu:  1976
Kaupungiksi:  1982
Hallinto:  
 – Pormestari:  Žanna Belotskaja
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1093 km²
Väkiluku (2010):  110 620
Aikavyöhyke:  UTC+5 (MSK+2)
Postinumero:  629800–629811
Suuntanumero(t):  +7 3496
 
 http://www.noyabrskadm.ru/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nojabrsk (ven. Ноя́брьск) on öljyntuotannon synnyttämä teollisuuskaupunki ja piirikunnan alainen kaupunkipiiri Jamalin Nenetsian autonomisen piirikunnan eteläosissa Luoteis-Siperiassa. Jamalin Nenetsian pääkaupunki Salehard sijaitsee kaupungista linnuntietä 580 kilometriä luoteeseen ja lähin suurempi kaupunki Tjumen 870 kilometriä lounaaseen.  Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Nojabrskin asukasluku oli 110 620, mikä teki siitä piirikunnan suurimman kaupungin.
Kävelykatuja kaupungintalon edustalla kantakaupungissa
Kaupungin kerrostaloja
Maantie kaupungista pohjoiseen
Historiaa, kaupunkikuva ja nähtävyyksiä

Nojabrskin taajama perustettiin 1976 öljyntuotantoalueelle johtavan rautatien rakentajien saapuessa paikalle etelästä. Rautatieaseman lähistölle syntynyt taajama nimettiin venäjän kielen marraskuuta tarkoittavan sanan mukaan. Kaupungin aseman se sai 1982.
Kaupungin keskustassa on runsaasti 5-9 kerroksisia asuintaloja, mutta esimerkiksi kaupungin eteläosista löytyy 1-2 kerrosvaltaisia asuinalueita.  Maantie ja rata jakavat kaupungin niin, että asuin- ja liikehuoneistot jäävät pääosin länsipuolelle ja teollisuusosa liikenneväylien itäpuolelle. Kaupungissa on historiallinen museo ja taidemuseo.
Talouselämä

Kaupungin talous perustuu hiilivetyjen tuotantoon, suurimpina yrityksinä öljyntuotantoon keskittynyt Gazprom Neft ja Gazpromin maakaasuntuotantoyritys. Näiden ohella kaupungissa vaikuttaa satoja pienempiä petrokemiallista teollisuutta palvelevia yrityksiä.
Talouselämä > Liikenneyhteydet

Nojabrsk sijaitsee Tjumenista ja Hanti-Mansian Surgutiin vievän pääradan pohjoiseen Novyi Urengoihin (ja eteenpäin) jatkavan runkoradan varrella Jamalin Nenetsian etelärajan lähellä. Surgutiin on kaupungin pääasemalta Nojabrsk II:lta rautateitse 270 kilometriä. Lisäksi runsas 10 kilometriä ennen kaupunkia, keskustan lounaispuolella on Nojabrsk I asema. Kaupunki on myös Jamalin Nenetsian keskiosat etelään liittävän, etelästä pohjoiseen vievän maantien eteläinen portti (etelään Surgutiin 255 km, pohjoiseen Novyi Urengoihin 455 km). Kaupungin  9 kilometriä kaupungin länsipuolella on Nojabrskin lentoasema.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nojabrsk Wikimedia Commonsissa
Gubkinski •
Jamal •
Krasnoselkup •
Labytnangi •
Muravlenko •
Nadym •
Nojabrsk •
Novyi Urengoi •
Priuralsk •
Pur •
Salehard •
Šuryškary •
Taz
Lytšakivin piiri

| Lytšakivin piiri Личаківський район |
| --- | --- |
 Lytšakivin piiri sijaitsee Lvivin itäosassa.
Valtio:  Ukraina
Alue:  Lvivin alue
Piiri:  Lvivin piiri
Kaupunki:  Lviv
Pinta-ala:  11,89 km²
Väkiluku (2019):  104 723
Lytšakivin piiri (ukr. Личаківський район, Lytšakivskyi raion) on yksi Ukrainan Lvivin kaupungin kuudesta hallinnollisesta alueesta (kaupunkipiiristä). Se sijaitsee Lvivin itäosassa. Kaupunkipiirin pinta-ala on 11,89 neliökilometriä ja väkiluku 104 723 asukasta (2019).
Kaupunkipiirin naapureina ovat etelässä Syh’ivin piiri, lännessä Halytšin piiri ja luoteessa Ševtšenkon piiri. Pohjoisessa naapurina on Lvivin kaupunkihromadan Malehivin kylä (Малехів, 2 336 as.) ja Lvivin piiriin kuuluva Murovanen hromada (Мурованська громада; 9 563 as.). Idän puolen naapureita ovat Lvivin piiriin kuuluva Pidberiztsivkan hromada (Підберізцівська громада; 7 272 as.) ja Davydivin hromada (Давидівська громада; 20 681 as.).
Piirin alueella sijaitsee muun muassa:
Lvivin kansallinen lääketieteellinen yliopisto
Jumalanäidin esirukouksen kirkko (Храм Покрови Пресвятої Богородиці)
(kesken)
Lvivin kansallisen lääketieteellinen yliopiston rakennus.
Jumalanäidin esirukouksen kirkko.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lytšakivin piiri Wikimedia Commonsissa
Lytšakivin piirin rajat Open Street Map -kartalla (OSM) (ukrainaksi) (openstreetmap.org)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: uk:Личаківський район
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Yhdysvallat 
Käännös suomeksi
Männynjuurikääpä

| Männynjuurikääpä |
| --- | --- |
 Heterobasidion annosum
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Russulales
Heimo::  Bondarzewiaceae
Suku::  Juurikäävät Heterobasidion
Laji::  annosum
Kaksiosainen nimi
 Heterobasidion annosum  (Fr.) Bref. 1888  
Katso myös
   Männynjuurikääpä Wikispeciesissä   Männynjuurikääpä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Männynjuurikääpä (Heterobasidion annosum) on rouskujen ja haperoiden kanssa samaan Russulales-lahkoon kuuluva sienilaji, jota on pitkään pidetty samana lajina kuusenjuurikäävän (H. parviporum) kanssa. Männynjuurikääpä on kuitenkin harvinainen kuusessa; sen sijaan sitä tavataan männyssä ja myös katajassa sekä jopa lehtipuilla.
Sienen itiöemää on vaikea havaita, koska se sijaitsee usein puiden juurten alapinnoilla. Itiöemä on väriltään hyvin vaalea ja siinä on selkeä reunavalli. Pillit ovat pieniä. Lajilla on heikko tuoksu, jota kuvataan miellyttäväksikin. Itiöemä voi olla lakillinen, mutta usein se kasvaa pinnanmyötäisesti eli resupinaattisesti runkoa ylös tai juuria pitkin.
Männynjuurikääpä on tunnettu ja tuhovoimaltaan merkittävä talousmetsän tuhoaja erityisesti harjualueilla. Se aiheuttaa männyntyvitervastautia ja lahottaa puuta sisältäpäin kelvottomaksi puunjalostukseen. Se leviää juurten välityksellä sekä itiöin. Suomaastoissa sitä ei juuri tavata. Suomessa laji on eteläpainotteinen.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Männynjuurikääpä (Heterobasidion annosum)
Metsäntutkimuslaitos (Metla): Männyntyvitervastauti (Arkistoitu – Internet Archive)
Mushroom Expert: Heterobasidion annosum (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Heterobasidion annosum:  Wikidata: Q1411830  AusFungi: 60029897  CoL: 3L7Q2  EoL: 152416  EPPO: HETEAN  GBIF: 2551968  iNaturalist: 194485  IndexFungorum: 119859  IRMNG: 10646754  ISC: 27042  MycoBank: 119859  NatureServe: 2.1062102  NBN: NBNSYS0000020927  NCBI: 13563  NZOR: 253b52a5-164b-4d8d-956c-272dfbd18aa6  Observation.org: 15765  Open Tree of Life: 1072058  SpeciesFungorum: 119859  Laji.fi: MX.205968 
Polyporus annosus:  Wikidata: Q42114417  AusFungi: 60029902  CoL: 4LHR8  GBIF: 5248942  IndexFungorum: 162350  IRMNG: 11160552  MycoBank: 162350  NZOR: 407c801d-a18f-4c5b-8cdf-dd5a4560ebb2  SpeciesFungorum: 162350
Luettelo Viron kansallispuistoista

Viron kansallispuistot ja niiden huomattavimpia lähikaupunkeja.
Tämä on luettelo Viron kansallispuistoista. Virossa oli vuoden 2020 alussa kuusi kansallispuistoa, ja useita satoja muita luonnonsuojelualueita. Viron maapinta-alasta 18,8 prosenttia ja vesipinta-alasta 28 prosenttia on suojeltu.
| Kansallispuisto  | Nimi viroksi  | Pinta-ala (km²) | Sijainti  | Kuva | Lyhyesti  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Alutagusen kansallispuisto | Alutaguse rahvuspark | 443,31 | Itä-Virumaa |  | Alutagusen alangolla Viron itäosassa sijaitseva harvaanasuttu, useasta eritasoisesta suojelualueesta koostuva kansallispuisto, jonka ytimenä ovat laajat suo- ja metsämaastot sekä Peipsijärven ja Narvajoen rannikkomaisemat. |
| Karulan kansallispuisto | Karula rahvuspark | 123  | Võrumaa ja Valgamaa  |  | Kompakti, metsien ja pienten järvien sävyttämä kansallispuisto Viron eteläosissa. |
| Lahemaan kansallispuisto | Lahemaa rahvuspark | 725  | Pohjois-Virossa Tallinnan itäpuolella  |  | Suomenlahden etelärannalla sijaitseva Viron suurin ja vanhin kansallispuisto. Soveltuu päiväretkikohteeksi Tallinnasta käsin. |
| Matsalun kansallispuisto | Matsalu rahvuspark | 486,1  | Läänemaa  |  | Linnustoltaan rikas läntisen Viron merenrantaniittyjen ja maaseutumaiseman suojelualue |
| Soomaan kansallispuisto | Soomaa rahvuspark | 390  | Pärnumaa ja Viljandimaa  |  | Suovaltainen, Pärnunjoen vesistön kevättulvistaan eli "viidennestä vuodenajastaan" tunnettu maaseutualue. Soveltuu esimerkiksi meloen tai patikoiden liikkuvalle. |
| Vilsandin kansallispuisto | Vilsandi rahvuspark | 180  | Saarenmaan maakunta  |  | Yli sadasta saaresta koostuva merellinen kansallispuisto Saarenmaalla, jossa voi tarkkailla muun muassa lintujen muuttoa ja toisinaan myös hylkeiden elämää. |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Luettelo Viron kansallispuistoista Wikimedia Commonsissa
Trükised (Viron kansallispuistojen esitteet ja kartat pdf-tiedostoina) (englanniksi)(viroksi) ja (venäjäksi)
Alutagusen kansallispuiston sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) ja (viroksi) (kaitsealad.ee)
Karulan kansallispuiston sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) ja (viroksi) (karularahvuspark.ee)
Lahemaan kansallispuiston sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) ja (viroksi) (lahemaa.ee)
Matsalun kansallispuiston sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) ja (viroksi) (matsalu.ee)
Kartta Matsalun kansallispuiston alueesta (jpg) (viroksi)
Soomaan kansallispuiston sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) ja (viroksi) (soomaa.ee)
Vilsandin kansallispuiston sivut (rakenteilla) (Arkistoitu – Internet Archive) (viroksi) (vilsandi.ee)
Vilsandin kansallispuisto (2009, jpg) (suomeksi)
Netišyn

| Netišyn Нетішин |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Netišyn
 Koordinaatit: 50.3295°N, 26.6493°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Hmelnytskyin alue
Piiri:  Šepetivkan piiri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  65,92 km²
Väkiluku (2013)  ():  36 741
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 netishyn.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Netišyn (ukr. Неті́шин; ven. Нете́шин, Netešin) on kaupunki Länsi-Ukrainassa Hmelnytskyin alueella. Kaupungin asukasluku on 36 741 (2013). Kaupungin aseman paikkakunta sai vuonna 1984. Aluehallinnollisesti Netišyn on heinäkuusta 2020 lähtien kuulunut Šepetivkan piiriin. Tätä aiemmin kaupunki oli suoraan Hmelnytskyin alueen alainen hallinnollinen subjekti.
Kaupungin lähistöllä, noin kolme kilometriä keskustan eteläpuolella, sijaitsee Hmelnytskyin ydinvoimalaitos (koordinaatit 50.3023°N, 26.6478°E).
Netišynin kaupunkia vuonna 2010.
Kaupunkia vuonna 2010.
Netišynin eteläpuolella sijaitsevan Hmelnytskyin ydinvoimalaitoksen toiminnassa oleva ykkösyksikkö.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Netišyn Wikimedia Commonsissa
Ruusufinni

Ruusufinnit ovat punaisia näppylöitä, joita esiintyy useimmiten nenässä, otsassa ja leuassa.
Acne rosacea kasvoissa.
Ruusufinni  (Acne rosacea) on ihosairaus, joka aiheuttaa vaihtelevia oireita aina lievästä punoituksesta voimakkaaseen punoitukseen ja märkänäppylöihin . Tauti voi muistuttaa pahimmillaan nuoruusiän aknea. Ruusufinnit voivat olla kirkkaanpunaisia läikkiä tai koholleen nousevia näppylöitä, joiden keskellä on joskus märkää. Niitä tulee tyypillisesti kasvoihin etenkin nenään, otsaan ja leukaan. Ruusufinnin harvinainen muoto on rinofyyma eli muhkuranenä eli möhkönenä, jota esiintyy lähinnä vain miehillä.
Sairaus on selvästi yleisempi naisilla kuin miehillä. Alkoholi ja mausteinen ruoka pahentavat sitä.
Ruusufinniä hoidetaan antibiooteilla ja valohoidolla (ultraviolettisäteily).
Couperosa on kosmetiikassa käytetty termi, jolla tarkoitetaan pienten ihon hiussuonten laajentumisia ja veltostumisia sekä "verisuonten katkeamia" poskissa. Ne saavat posket näyttämään punakoilta. Couperosaa on vain valkoihoisilla, ja siihen on perinnöllinen taipumus. Alkoholi, viima, kylmyys ja kuumuus pahentavat sitä. Monet voiteet ja kasvojenhoitotuotteet voivat ärsyttää couperosa-ihoa. Lääketieteen näkökulmasta kysymyksessä on lieväasteinen ruusufinni  ja sitä voidaan hoitaa mm. luonnon arbutiini -pohjaisilla ihonhoitotuotteilla.
Aiheesta muualla

Terveyskirjasto: Kristiina Airola, Ruusufinni, Lääkärikirja Duodecim, 25.2.2022
Mayo Clinic: Rosacea (englanniksi)
Johns Hopkins Medicine: Rosacea (englanniksi)