stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Naisen sukupuolielinten silpominen
Klitoriksen poiston perusteluja

Euroopassa klitoriksen poistamista on pidetty lääketieteellisenä hoitokeinona moniin sairauksiin tai ongelmiin. Sen katsottiin tehoavan esimerkiksi seuraaviin vaivoihin tai ilmiöihin: epilepsiaan, hysteriaan, lapsettomuuteen, hermostollisten sairauksien ehkäisemiseen naisilla, vähentämään naisten halukkuutta, ehkäisemään itsetyydytystä, masennukseen sekä lesbouden hallitsemiseen ja tukahduttamiseen.
Seuraukset

Silpomiset tehdään usein likaisin välinein, esimerkiksi partaveitsellä tai lasinsirpaleella, jolloin leikkausalueen tulehdukset ovat yleisiä. Myös tarttuvat taudit, kuten HIV ovat mahdollisia. Lopun ikää kestäviä seuraamuksia voivat olla kivuliaat kuukautiset, seksuaalisen elämän vaikeudet sekä ongelmat synnytyksessä. Silpomisen jälkeinen häpyhuulten yhteenompelu saattaa aiheuttaa naiselle virtsaamisvaivoja ja kuukautisveren poistumisongelmia sekä vakavia tulehduksia. Vaginan pesu on lähes mahdotonta. Yhdyntä voi olla kivulias.
Korjausleikkaukset

Silpomisen tuloksia voidaan jossakin määrin korjata plastiikkakirurgisin toimenpitein, joiden laajuus päätetään aina tapauskohtaisesti. Joskus toimenpiteeksi riittää pelkkä avaaminen, joka voidaan tehdä paikallispuudutuksessa; radikaaleissa tapauksissa saatetaan tarvita ihonsiirtoa, jolla ulkoisia sukuelimiä rekonstruoidaan. Ruotsissa korjausleikkauksia suorittaa Karoliininen instituutti ja Suomessa Töölön sairaalan plastiikkakirurgian klinikka. Julkisen sairaanhoidon piirissä korjataan ainoastaan toiminnallisia vaurioita; yksityislääkäreiden tekemistä esteettisistä operaatiosta ei ole täsmällistä tietoa.
Tilanne länsimaissa

Naisten sukuelimien silpominen on länsimaissa yleisesti paheksuttua ja laissa kiellettyä. Suomessa silpominen tulkitaan törkeäksi pahoinpitelyksi. Se tuli Suomessa yleisesti tunnetuksi somalipakolaisaallon myötä 1990-luvulla. Myös Euroopassa on kymmeniätuhansia afrikkalaisperäisiä naisia, jotka on silvottu. Euroopassa silvonta on kiellettyä, mutta sitä tehdään silti jonkin verran. Esimerkiksi Saksassa arvioidaan noin 6 000 maahanmuuttajatytön olevan vaarassa joutua silvonnan uhriksi. Voima-lehden haastatteleman somalialaissyntyisen tytön ja Tyttöjen Talo -projektivetäjän mukaan myös Suomesta viedään tyttölapsia ulkomaille silvottavaksi. Viime vuosina useissa THL:n väestötutkimuksissa on käsitelty tyttöjen ja naisten sukuelinten silpomisaihetta. Vuonna 2019 THL julkaisi uuden silpomisen estämisen toimintaohjelman. THL:n arvion mukaan Suomessa asuu noin 10 000 silpomisen läpikäynyttä tyttöä tai naista ja noin 650–3 080 silpomisuhan alla olevaa tyttöä. Peruskoulujen opettajia, joiden luokilla on tyttöoppilaita, joiden edustamassa etnisessä ryhmässä silvonta on tavallista, on kehotettu tällaisen tyttöoppilaan matkalta silvontaa harjoittavasta maasta tultua tarkkailemaan, onko tytön käytöksessä piirteitä, jotka viittaavat tehtyyn silvontaan.
Hymy-lehti teki numerossa 3/1976 ensimmäisenä Suomessa jutun Tansaniassa tapahtuvasta tyttöjen ympärileikkaukseksi kutsutusta toimenpiteestä. Jutun avustajina olivat helluntailähetyssaarnaaja Åke Söderlund ja myöhemmin europarlamentaarikkona ja tietovisamiehenä tunnettu Jyrki Otila. Eräät uskonnolliset lähetystyön piirissä toimivat tahot tekivät jutusta kantelun Julkisen sanan neuvostoon, ja toimittajat kutsuttiin henkilökohtaisesti kuultaviksi. Päätös oli langettava.
Suomessa silpomisen vastaista vaikuttamistyötä tekee muun muassa kehitysyhteistyöjärjestö Solidaarisuus. Se pyrkii lisäämään aiheesta käytävää julkista keskustelua ja levittämään tietoutta. Solidaarisuus työskentelee yhdessä kumppanijärjestöjensä kanssa silpomisen lopettamiseksi Somalimaassa ja Keniassa alueilla, joilla jopa 96 % tytöistä silvotaan. Ihmisoikeusliitto on tehnyt Suomessa asennemuutos- ja vaikuttamistyötä tyttöjen sukuelinten silpomisen parissa sekä kouluttanut aiheesta ammattilaisia ja muita viranomaisia vuodesta 2002 lähtien. Järjestöt lähtevät valistustyössään siitä, että tyttöjen ympärileikkaus ei kuulu islamiin. Koska silpominen kuitenkin yhdistetään myös siihen, asiasta usein vaietaan ettei lisättäisi pelkoa islamia kohtaan.
Prosenttiosuus naisista, joille on tehty sukupuolielinten silpominen maittain > Ikäluokka 15–49

| Osuus naisista joille on tehty sukupuolielinten silpominen |
| --- | --- |
Prosentti: Valtio
98 %: Somalia
97 %: Guinea
93 %: Djibouti
90 %: Sierra Leone
89 %: Mali
87 %: Egypti
87 %: Sudan
83 %: Eritrea
76 %: Burkina Faso
75 %: Gambia
74 %: Etiopia
69 %: Mauritania
50 %: Liberia
45 %: Guinea-Bissau
44 %: Tšad
38 %: Norsunluurannikko
25%: Nigeria
25 %: Senegal
24 %: Keski-Afrikan tasavalta
21 %: Kenia
19 %: Jemen
15 %: Tansania
9 %: Benin
8 %: Irak
5 %: Togo
4 %: Ghana
2 %: Niger
1 %: Uganda
1 %: Kamerun
Prosenttiosuus naisista, joille on tehty sukupuolielinten silpominen maittain > Ikäluokka  0–14

| Osuus naisista, joille on tehty sukupuolielinten silpominen |
| --- | --- |
Prosentti: Valtio
56 %: Gambia
54 %: Mauritania
49 %, 0–11: Indonesia
46 %: Guinea
33 %: Eritrea
32 %: Sudan
30 %: Guinea-Bissau
24 %: Etiopia
17 %: Nigeria
15 %: Jemen
14 %: Egypti
13 %: Burkina Faso
13 %: Sierra Leone
13 %: Senegal
10 %: Norsunluurannikko
3 %: Kenia
1 %: Uganda
1 %: Keski-Afrikan tasavalta
1 %: Ghana
0,3 %: Togo
0,2 %: Benin
Tilanne Suomessa

Suomessa asiasta ei ole erillistä lakia, vaan poliisi tutkii silpomista törkeänä pahoinpitelynä, josta on säädetty rikoslaissa (luku 21 , § 6). Rikoslaki toteaa, että "jos pahoinpitelyssä 1) aiheutetaan toiselle vaikea ruumiinvamma, vakava sairaus tai hengenvaarallinen tila, 2) rikos tehdään erityisen raa’alla tai julmalla tavalla tai 3) käytetään ampuma- tai teräasetta taikka muuta niihin rinnastettavaa hengenvaarallista välinettä ja rikos on myös kokonaisuutena arvostellen törkeä, rikoksentekijä on tuomittava törkeästä pahoinpitelystä vankeuteen vähintään yhdeksi ja enintään kymmeneksi vuodeksi."
Hallitus tilasi vuonna 1993 asiantuntijaselvityksen naisten ympärileikkauksesta Suomessa. Siinä ehdotettiin, että riskiryhmään kuuluville tytöille kerrottaisiin heti koulunkäynnin alussa silvonnan haitat, ja heidän tilannetta seurattaisiin terveystarkastusten yhteydessä samalla kun myös lastentarhanopettajia koulutettaisiin asiasta. Kyseisiä toimia ei toteutettu, mutta Ihmisoikeusliitto julkaisi kymmenen vuotta myöhemmin 2004 sote-henkilöstölle tarkoitetut ympärileikkauksen ennaltaehkäisyä koskevat suositukset. Kaikkia sosiaalialan työntekijöitä ei kuitenkaan ole ohjeistettu noudattamaan niitä.
Tilanne Suomessa > Kieltolakialoite 2019 ja ministeriön mietintö

Vuonna 2019 jätettiin kansalaisaloite erillislaista tyttöjen ympärileikkausta vastaan. Lakivaliokunta vaati myös poikien ei-lääketieteellisten ympärileikkauksen sääntelyn selvittämistä. Oikeusministeriön työryhmän kaavailema laki olisi kieltänyt myös lievimmät muodot, mikä olisi ollut ongelma yhdenvertaisuudelle, ellei poikien ympärileikkausta kiellettäisi. Myös oikeusministeriön edustajat olivat tätä mieltä. Jos lievimpiä muotoja ei kiellettäisi laissa, se olisi ongelma, koska ne ovat jo nyt kiellettyjä tyttöjen osalta: ne tulkitaan pahoinpitelyiksi. Oikeusministeriö käynnisti kurinpitotoimet virkamiehiään vastaan, koska työryhmä oli käsitellyt poikien ympärileikkauksia, ja työryhmän helmikuun 2022 mietintöä ei ole julkaistu.
Tilanne Suomessa > Kieltolakialoite 2024

Elokuussa 2024 eduskunta näytti olevan kieltämässä rikoslain uudella pykälällä tyttöjen sukuelinten silpomisen. Näin myös pistäminen tai tilapäisen nirhauman tuottaminen olisivat varmasti laittomia ja niistä tulisi aina vähintään vuosi vankeutta. Hallituksen lakiesitykselle ei tiedetty yhtään vastustajaa eduskunnassa. Poikien silpomiskiellolle ei ollut löytynyt tarpeeksi kannatusta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sosiaali- ja terveysministeriö. Sukuelinten silpominen — esite maahanmuuttajille (Arkistoitu – Internet Archive)
YLEn Elävä arkisto: Ympärileikatut somalinaiset
Campaigns against female circumcision can have the reverse effect (Arkistoitu – Internet Archive)
Kaavakuva naisen normaaleista sukupuolielimistä sekä eriasteisia silpomistapoja WHO:n luokituksen mukaan.
Silpomisen kohteeksi joutuneiden osuus 15−49-vuotiaiden keskuudessa vuonna 2014.
Silpomisen kohteeksi joutuneiden osuus 0−14-vuotiaiden keskuudessa vuonna 2014.
Silvonnan vastaisessa kampanjassa käytetty logo.
Röstəm Yaxin

| Röstəm Yaxin> Рөстәм Яхин Рустем Яхин Rustem Jahin |
| --- | --- |
 Jahinin hautakivi Kazanissa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. elokuuta 1921  Kazan, Tataarien ASNT, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Kuollut: 23. marraskuuta 1993 (72 vuotta)  Kazan, Tatarstan, Venäjä
Röstəm Möxəmmətxaci ulı Yaxin (tat. Рөстәм Мөхәммәтхаҗи улы Яхин, ven. Рустем Мухаметхазеевич Яхин, Rustem Muhamethazejevitš Jahin; 16. elokuuta 1921 – 23. marraskuuta 1993) oli tataaritaustainen neuvostoliittolainen säveltäjä, pianisti, opettaja. Jahin on Tatarstanin tasavallan hymnin säveltäjä ja palkittu kansantaiteilija. Jahin sävelsi kaikkiaan yli 300 teosta. Jahin palveli toisen maailmansodan aikaan puna-armeijan ilmatorjuntatykistössä.
Jahin kutsuttiin 1960-luvulla paikallisen tataarin Ymär Daherin perustaman kulttuuriyhdistyksen kautta Suomeen vierailulle. Muita mukana saapuneita muusikoita oli laulajat İlham Şakirov ja Venera Şäripova, vokalisti Ayrat Arslanov, viulisti Marat Äxmätov ja harpisti Mars Makarov. He esiintyivät Helsingissä ja Tampereella. Tataaritaiteilijat tapasivat myös presidentti Urho Kekkosen tuona aikana. Tapahtumien kuvaajana toimi Räshid Nasretdin.
Elämä

Rustem Muhamethazejevitš Jahin syntyi Kazanissa työläisperheeseen. Musiikin opiskelun hän aloitti nuorena kotikaupungissaan jatkaen Moskovan konservatoriossa pianistina. Elokuussa 1942 Jahin kutsuttiin Neuvostoliiton armeijaan. Hän palveli ilmatorjuntatykistörykmentissä.
Sota-aikaan Jahin kirjoitti kappaleet kuten "Ilmatorjuntatykkien marssi" (Марш зенитчиков), "Laulu Moskovasta" (Песня о Москве), "Muista, toveri" (Вспомни, товарищ), "Pidä hauskaa, ryhmä" (Веселее, взвод). Nämä kappaleet esitti Neuvostoarmeijan laulu- ja tanssiyhtye, jossa Jahin toimi pianistina. Jahin jatkoi Moskovan konservatoriossa sodan jälkeen valmistuen vuonna 1950. Hän opetti Kazanin konservatoriossa säveltämistä.
Uransa aikana Jahin kävi pianistina kiertueella ympäri Neuvostoliittoa. Hän myös otti osaa konsertteihin joissa toimi kapellimestareina G. Stoljarov, Veselin Pavlov, G. Roždestvensky, N. Faktorovitš, F. Mansurov, A. Friedlandler, N. Rahlin, ja muita. Monet laulajat esittivät hänen kappaleitaan, joita hän kirjoitti kokonaisuudessaan satoja. Hän sävelsi Tatarstanin tasavallan hymnin. Jahinin ohjelmistoon kuului hänen omia sävellyksiään sekä musiikkia länsieurooppalaisilta, venäläisiltä ja tataarilaisilta säveltäjiltä. Vuonna 1968 Jahin konsertoi Suomessa.
Jahin valittiin lukuisasti Venäjän SFNT:n sekä Tataarien ASNT:n säveltäjäliiton hallitukseen. Hän sai huomionosoituksia sodanajan palveluksestaan ja musiikillisesta työstään. Kazanissa on Jahinin mukaan nimetty katu.
Yksityiselämä

Rustem Jahinin vaimo oli Halima Zakirovna Tazetdinova. (1923–2004). Heillä ei ollut lapsia.
Tunnettuja teoksia

Məxəbbət cırı (Мәхәббәт җыры / Песнь любви, Pesn ljubvi)
Işanam (Ышанам / Верю, Verju)
Bezneñ ənilər (Безнең әниләр / Наши матери, Naši materi)
Aq cilkən (Ак җилкән / Белый парус, Belyi narus)
Dulqınnar (Дулкыннар / Волны, Volny)
Kitmə, Sanduğaç (Китмә, сандугач / Не улетай, соловей, Nje uletai, solovei)
Kerim əle urmannarğa (Керим әле урманнарга / Войду я в лес, Voidu ja v les)
Küñelemdə yaz (Күңелемдә яз / В душе весна, V duše vesna)
Huomionosoituksia

Työn punalipun kunniamerkki
"Ritarikunnan kunniamerkki"
"Työn veteraanin mitali"
Mitali "Saksan voittamisesta suuressa isänmaallisessa sodassa 1941–1945"
Mitali "Moskovan puolustamisesta"
Juhlavuoden mitali "Vladimir Iljitš Leninin syntymän 100-vuotispäivän muistoksi"
Juhlavuoden mitali "70 vuotta Neuvostoliiton asevoimista"
Neuvostoliiton kansantaiteilija
"Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan kansantaiteilija"
"Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan kunnioitettu taiteilija".
Aiheesta muualla

FTB Röstäm Yahin filem. Suomen Islam-seurakunta 2021
Рөстәм ЯХИН. Күренекле татар композиторы / Рустем Яхин. Выдающийся татарский композитор
Рустем ЯХИН – Не улетай, соловей (Китмә, сандугач)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Puola 
Muut:  Europeana
Emma Hudd

| Emma Hudd> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Emma Henniina Hudd
Syntynyt: 21. syyskuuta 2003 (ikä 21) Vaasa
Kansalaisuus:   Suomi
Pesäpalloilija
Lempinimi:  Hudi
Ulkopelipaikka:  kakkosvahti
Sisäpelirooli:  vaihtaja
Heittokäsi:  oikea
Lyöntipuoli:  oikea
Seura:  Mailattaret
Pelinumero:  4
Pelaajaura
Junioriseurat
:  Mailattaret Vähänkyrön Viesti
Ammattilaisjoukkueet
2017–2020 2018  2021–2023 2024–:  Mailattaret → Vähänkyrön Viesti (kaksoisedustus) Lapuan Virkiä Mailattaret
Emma Hudd (s. 21. syyskuuta 2003 Vaasa) on suomalainen pesäpalloilija. Hudd edustaa Superpesiksessä pelaavaa Mailattaria.
Seurajoukkueet > Mailattaret

Huddin kasvattajaseura on Mailattaret. Hudd sai peliaikaa Mailattarien edustuksesta jo D-ikäisenä pelaten Ykköspesistä samalla, kun hänen joukkueensa voitti omassa ikäluokassa SM-hopeaa kaudella 2017. 
Kaudella 2018 Hudd sai suuremman vastuun edustusjoukkueesta pelaten 14 ottelua. Samaan aikaan hän pelasi Mailattarien C-tytöissä, sekä Vähänkyrön Viestin B-tytöissä, sekä seuran Suomensarja-joukkueessa vuonna 2018. Hudd jatkoi Mailattarissa pelaamista, saaden hyvin peliaikaa edustuksesta ja pelaten ohella tyttöjen Superpesistä.
Seurajoukkueet > Lapuan Virkiä

Hudd siirtyi Lapuan Virkiään Mailattarien epäonnistuttua Superpesikseen nousemisessa. Hänestä tuli Virkiän vakio kolmosvahti, pelaten 19:sta pelissä Virkiän 24:stä kaudella 2021. Hudd pelasi vahvasti seuraavalla kaudella, kun Virkiä voitti SM-pronssia ja hänelle allekirjoitettiin jatkosopimus. Hudd jätti seuran kauden 2023 jälkeen.
Seurajoukkueet > Mailattaret

Hudd liittyi takaisin kasvattiseuraansa Mailattariin vuonna 2024.
Saavutukset > Pelaajana

2 SM-pronssia: 2022, 2023
2 Tyttöjen Superpesiksen Itä–Länsi-ottelua: 2021, 2022
Yksityiselämä

Hudd on jääkiekkovalmentaja Nicklas Huddin tytär ja hänen veljensä on jalkapalloilija Roni Hudd.
Hudd valmistui ylioppilaaksi Vaasan lyseon lukiosta 2023. Hän aloitti ympäristö- ja energiatekniikan opinnot Tampereen yliopistossa samana vuonna.
Virginia Woolf

| Virginia Woolf |
| --- | --- |
 Virginia Woolf vuonna 1902.
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. tammikuuta 1882 Lontoo
Kuollut: 28. maaliskuuta 1941 (59 vuotta) Rodmell, Sussex, Englanti
Kansalaisuus:  brittiläinen
Ammatti:  kirjailija, esseisti, kustantaja, kriitikko
Kirjailija
Esikoisteos:  Menomatka (1915)
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Kuva Dreadnought-huijauksesta. Woolf istumassa äärimmäisenä vasemmalla.
Adeline Virginia Woolf (o.s. Stephen, 25. tammikuuta 1882 Lontoo – 28. maaliskuuta 1941 Rodmell, Sussex, Englanti) oli englantilainen kirjailija, kirjallisuuskriitikko ja feministi. Hän oli keskeinen jäsen Lontoossa vaikuttaneessa Bloomsburyn ryhmässä, johon kuului useita kirjailijoita ja kuvataiteilijoita. Bloomsburyn ryhmään kuuluessaan Woolf osallistui muun muassa vuonna 1910 järjestettyyn Dreadnought-huijauksena tunnettuun jäynään.
Woolfin esikoisteos Menomatka ilmestyi 1915. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat Mrs. Dalloway (1925), Majakka (1927), Orlando (1928), Oma huone (1929) ja Aallot (1931).
Woolf oli James Joycen ohella merkittävimpiä modernin kirjallisuuden ja erityisesti niin sanotun tajunnanvirtatekniikan uranuurtajia Euroopassa. Woolf oli myös tuottelias journalisti ja toimi kustantajana miehensä Leonard Woolfin kanssa pariskunnan perustamassa Hogarth Pressissä.  Woolfilla on väitetty olleen seksuaalinen suhde Vita Sackville-Westiin.
Elämänvaiheet

Woolfin äiti oli Julia Jackson Duckworth, joka oli aiemmin ollut naimisissa Herbert Duckworthin kanssa, ja isä oli kirjallisuuskriitikko Leslie Stephen, jonka ystäväpiiriin kuului ajan merkittävimpiä brittiläisiä kirjailijoita, kuten Henry James, Tennyson, Matthew Arnold ja George Eliot. Molemmilla vanhemmilla oli lapsia aiemmista liitoistaan. Virginia Woolf sai kotiopetusta, mitä hän myöhemmin hämmästeli Sackville-Westille. Hän joutui nuorena kokemaan tunne-elämän järkytyksiä, joista yksi oli velipuoli Gerald Duckworthin seksuaalisen hyväksikäytön kohteeksi joutuminen. Molemmat vanhemmat kuolivat melko varhain, ja sittemmin hän asui sisarustensa kanssa Bloomsburyn talossa, jossa syntyi Bloomsburyn ryhmä. Hän alkoi kirjoittaa vuonna 1905 Times Literary Supplementiin. Vuonna 1912 hän avioitui Leonard Woolfin kanssa.
Woolf oli hyvin hauras, hänen terveytensä ja mielialansa heilahtelivat. Hän teki vuonna 1941 itsemurhan hukuttautumalla Ousejokeen.
Teosten tausta

Woolfin isä Sir Leslie Stephen kuului 1800-luvun lopulla maansa liberaalien, agnostisten ja rationalistien ajattelijoiden eturintamaan. Woolfiin se vaikutti ennen kaikkea älyllisen pohdinnan ja lukuharrastuksen herättäjänä. Hän tutki sisarustensa kanssa erityisesti George Edward Mooren esteettistä ja moraalista filosofiaa. Heidän ympärilleen muodostui Bloomsburyn ryhmä, johon kuuluivat taidekriitikot Roger Fry ja Clive Bell, taloustieteilijä John Maynard Keynes, matemaatikko H. T. J. Northon, muusikko S. S. Turner ja kustantaja Leonard Woolf. Piirin innoittamana Virginia Woolf alkoi julkaista esseitä, joiden aiheet vaihtelevat mutta joiden yhteinen piirre on kritiikin tahdikkuus.
Tajunnanvirran käsite tuli esille filosofi William Jamesin vuonna 1890 julkaisemassa teoksessa The Principles of Psychology. Woolf alkoi tutkia tajuntaa, joka kaiken aikaa rekisteröi nopeasti katoavia, mielikuvituksellisia vaikutelmia. Woolfin kaunokirjalliset teokset nojautuvat täydellisesti tähän. Hän ei rakentele suuria sukusaagoja, ei viihdytä, ei julista. Niiden sijaan teoksissa kuvastuvat taukoamaton hetkien vaihtuminen, luonnon syke ja ajan katoaminen.
Tuotanto > Suomennokset

Mrs. Dalloway, suom. Kyllikki Hämäläinen; johdannon kirj. Irma Rantavaara. Otava, 1956 (Delfiinikirjasto.).
Majakka (To the Lighthouse, 1927), suom. Kai Kaila, Kirjayhtymä, 1977 (Arena-sarja) ISBN 951-26-1295-X - Loisto, 2003. ISBN 952-459-332-7
Aallot, suom. Kai Kaila, Kirjayhtymä, 1979 (Arena-sarja) ISBN 951-26-1575-4.
Oma huone, alkusanat, selitykset ja suom. Kirsti Simonsuuri. Kirjayhtymä, 1980 ISBN 951-26-1830-3. - Tammi, 1999 ISBN 951-31-1449-X.
Runoilijan koira, suom. Raija Mattila. Kirjayhtymä, 1983 ISBN 951-26-2473-7.
Orlando (Orlando: A biography, 1928), suom. Kirsti Simonsuuri. Kirjayhtymä, 1984 (Arena-sarja). ISBN 951-26-2563-6. - Tammi, 2009. ISBN 978-951-31-5107-2.
Elettyjä hetkiä, toim. Jeanne Schulkind; suom. Kaarina Ripatti. Kirjayhtymä, 1986 ISBN 951-26-2902-X.
Nainen peilissä, suom. Kaarina Ripatti. Kirjayhtymä, 1987 (Arena-sarja) ISBN 951-26-2997-6.
Mrs. Dalloway : romaani (Mrs Dalloway, 1925), suomentanut Kyllikki Hämäläinen. Otava, 2003 (Seven) ISBN 951-1-19042-3. - Otava, 2011 ISBN 978-951-1-25938-1.
Jaakobin huone (Jacob's Room, 1922), suomentanut Kirsti Simonsuuri. Tammi, 2008. ISBN 978-951-31-4069-4.
Menomatka (The Voyage Out, 1915), suomentanut Ville-Juhani Sutinen. Savukeidas, 2012 ISBN 978-952-268-023-5.
Yö ja päivä, suomentanut Ville-Juhani Sutinen. Savukeidas, 2012 ISBN 978-952-268-038-9.
Vuodet, suomentanut Ville-Juhani Sutinen. Savukeidas, 2013 ISBN 978-952-268-064-8.
Kiitäjän kuolema ja muita esseitä, suomentanut Jaana Kapari-Jatta. Teos, 2013 ISBN 978-951-851-283-0.
Leskinainen ja papukaija, suomentanut Ville-Juhani Sutinen; kuvittanut Mika Vaaranmaa. Savukeidas, Kameli, 2015 ISBN 978-952-268-117-1.
Päiväkirja. I, suomentanut Ville-Juhani Sutinen. Savukeidas, 2015 ISBN 978-952-268-131-7.
Päiväkirja. II, suomentanut Ville-Juhani Sutinen. Savukeidas, 2015 ISBN 978-952-268-141-6.
Päiväkirja. III, suomentanut Ville-Juhani Sutinen, Savukeidas, 2016 ISBN 978-952-268-164-5.
Päiväkirja IV, suomentanut Ville-Juhani Sutinen, Savukeidas, 2016 ISBN 978-952-268-179-9.
Näytösten välissä (Between the Acts, 1941), suomentanut Tuomas Kilpi. Oppian, 2018. ISBN 978-951-877-000-1.
Tuotanto > Kaunokirjallisuus

Menomatka.  (The Voyage Out, 1915)  Savukeidas, 2012.
Night and Day (1919)
Jaakobin huone.  ((Jacob's Room, 1922.) Suom. Kirsti Simonsuuri)  Tammi, 2008.  ISBN 978-951-31-4069-4
Mrs. Dalloway.  (Mrs Dalloway, 1925.) Suom. Kyllikki Hämäläinen (1. painos 1956)  Otava, 2003.  ISBN 951-1-19042-3
Majakka.  ((To the Lighthouse, 1927.) Suom. Kai Kaila)  Kirjayhtymä, 1977.
Orlando.  ((Orlando: A Biography, 1928.) Suom. Kirsti Simonsuuri)  Kirjayhtymä, 1984.  ISBN 951-26-2563-6
Aallot.  ((The Waves, 1931.) Suom. Kai Kaila)  Kirjayhtymä, 1979.  ISBN 951-26-1575-4
The Years (1937)
Näytösten välissä (Between the Acts, 1941). Suom. Tuomas Kilpi. Oppian, 2018. ISBN 978-951-877-000-1.
Nainen peilissä.  ((The Complete Shorter Fiction of Virginia Woolf, 1985.) Suom. Kaarina Ripatti)  Kirjayhtymä, 1987.  ISBN 951-26-2997-6
Tuotanto > Valikoima muita teoksia

Modern Fiction, (1919)
The Common Reader (1925, kirjallisuusesseitä)
Oma huone.  (A Room of One’s Own, 1929.)  Suomentanut alkusanat ja selitykset: Kirsti Simonsuuri. Helsinki:  Tammi, 1980.  ISBN 951-26-1830-3  4. painos 2001
Kirjailijan koira (Flush: A Biography; suom. Raija Mattila, Kirjayhtymä, 1983)
Three Guineas (1938)
Roger Fry: A Biography (1938, elämäkerta)
The Death of the Moth and Other Essays (1942)
The Moment and Other Essays (1947)
Granite and Rainbow: Essays (1958)
Kirjallisuutta

Heinämaa, Sara: Napatanssia ja nyrkkeilyä. Teoksessa Heinämaa, Sara & Tapola, Päivi (toim.): Shakespearen sisarpuolet: Naisellisia lukukokemuksia.  Helsinki:  Kääntöpiiri, 1994.  ISBN 951-8989-38-9
Koli, Raija: Naiset ja kirjoittaminen: Virginia Woolf feministiteoreetikkona ja kirjailijana.  (Tampereen yliopisto, yhteiskuntatieteiden tutkimuslaitos, naistutkimusyksikkö. Sarja N, Julkaisuja 8)  Tampere:  Tampereen yliopisto, 1994.  ISBN 951-44-3538-9
Larsson, Lisbeth: Promenader i Virginia Woolfs London.  Stockholm:  Atlantis, 2014.  ISBN 978-91-7353-702-5
Saloman, Randi: Virginia Woolf’s Essayism.  Edinburgh:  Edinburgh University Press, 2012.  ISBN 978-0-7486-4648-7
Simonsuuri, Kirsti: Juhlat omassa huoneessa yöllä kello kaksi. Teoksessa Heinämaa, Sara & Tapola, Päivi (toim.): Shakespearen sisarpuolet: Naisellisia lukukokemuksia.  Helsinki:  Kääntöpiiri, 1994.  ISBN 951-8989-38-9
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Virginia Woolf Wikimedia Commonsissa
Sitaatteja aiheesta Virginia Woolf Wikisitaateissa
Virginia Woolfin teoksia Gutenberg-projektissa (englanniksi)
Tuomaala, Saara & Oikkonen, Venla: Virginia Woolf (1882–1941). Kristiina-instituutin klassikkogalleria.
Tuomaala, Saara: Virginia Woolf ja utopia ulkopuolisten yhteisöstä (2001)
Virginia Woolf -yhteisön virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja 2  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  ELMCIP  Europeana  RISM  SNAC 2  IdRef