stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jauhiainen
Sukunimi

Jauhiainen on suomenkielinen sukunimi. Vuonna 2015 nimi oli nykyisenä nimenä 2664 henkilöllä Suomessa. Tunnettuja suomalaisia nimenkantajia ovat:
Ananias Jauhiainen (1860–1924), maanviljelijä, jota pidettiin aikana Suomen painavimpana miehenä
August Jauhiainen (1888–1974), baptistisaarnaaja
Erkki Jauhiainen (1938–2015), maantieteen professori
Harri Jauhiainen (s. 1951), aitajuoksija
Ismo Jauhiainen (s. 1942), diplomi-insinööri ja yritysjohtaja, energianeuvos
Jaarli Jauhiainen (1904–1980), tekniikan tutkija, professori
Johan Jauhiainen (1895–1959), jääkärieverstiluutnantti
Juhani Jauhiainen (s. 1934), arkkitehti
Jussi Jauhiainen (1923–1991), kirjailija
Jussi S. Jauhiainen (s. 1963), maantieteilijä
Karl Ruben Jauhiainen (1859–1939), kirkkoherra ja tuomiorovasti
Lauri Jauhiainen (1925–2003), säveltäjä ja sanoittaja
Maria Jauhiainen (s. 1971), muotoilija
Miki Jauhiainen (s. 1997), lentopalloilija
Oskari Jauhiainen (1913–1990), kuvanveistäjä
Paavo Jauhiainen (1918–1974), maanviljelysneuvos, Yrjö Jauhiaisen poika
Signe Jauhiainen, taloustieteilijä
Yrjö Jauhiainen (1893–1951), pappi ja päätoimittaja, Karl Ruben Jauhiaisen poika
Orvokki Jauhiainen (engl. Violet Beauregarde), fiktiivinen hahmo Roald Dahlin romaanissa Jali ja suklaatehdas
Biologiassa

jauhiaiset (Aleyrodoidea), nivelkärsäisten (Hemiptera) lahkoon kuuluva hyönteisten yläheimo
Brittiläinen Hongkong

Brittiläinen Hongkong (engl. British Hong Kong, perint.: 英屬香港; yksink.: 英属香港; Jyutping: Jing1suk6hoeng1gong2; pinyin: Yīngshǔ Xiānggǎng) oli Hongkongin historian vuosien 1841–1997 ajanjakso, jolloin Hongkong kuului brittiläiseen imperiumiin. Brittivallan katkaisi vain vuodet 1941–1945, jolloin kaupunki oli Japanin keisarikunnan hallussa. Brittiläinen Hongkong perustettiin kruununsiirtomaana ja määriteltiin vuonna 1981 Britannian merentakaiseksi alueeksi.
Hongkongin saari luovutettiin Britannialle Qing-dynastian aikana, vuosina 1839–1842 kestäneen ensimmäisen oopiumisodan jälkeen. Kowloonin niemimaa liitettiin osaksi kruununsiirtomaata vuosina 1856–1860 käydyn toisen oopiumisodan jälkeen. Britannia palautti alueen Kiinalle vuonna 1997. Brittiläisen imperiumin katsotaan päättyneen tähän tapahtumaan.
Historia > Siirtomaan perustaminen

Portugali oli ensimmäinen Euroopan valtio, joka loi suhteita Hongkongin alueella. Kiina antoi vuonna 1557 Macaon kauppa-asemaksi. Alueelta sai useita hyödykkeitä, kuten silkkiä, mausteita ja teetä, joita pystyi hankkimaan halvalla ja saamaan hyvän liikevoiton myymällä ne Euroopassa. Portugalin rinnalla monet muutkin eurooppalaiset valtiot halusivat päästä osaksi voittoisaa kauppaa. Englannin Itä-Intian kauppakomppania lähetti vuonna 1635 ensimmäisen laivansa Macaoon, mutta kaupankäynti portugalilaisten kanssa oli vaikeaa eikä kovin paljon helpompaa suoraan kiinalaistenkaan kanssa. Kaupankäynti oli rajoittunut Kantoniin, missä englantilaisten kauppiaiden piti käydä kauppaa Kiinan valitseman kauppiaan kanssa. Kauppiaita kutsuttiin nimellä Hong. 1700-luvulla Englannin Itä-Intian kauppakomppanialla oli monopoli Aasian Britannian-kauppaan, mikä tasapainoitti Kiinan kaupparajoituksia. Vuonna 1833 Britannia lakkautti kauppakomppanian.
Brittiläiset kauppiaat kilpailivat ahneesti saadakseen arvokkaita kiinalaisia hyödykkeitä. Heillä ei valitettavasti ollut paljon tavaroita, joista kiinalaiset olisivat olleet kiinnostuneita – hopeaa suosittiin, mutta sitä ei ollut paljon. Tämän takia useat kauppiaat turvautuivat oopiumiin kauppatavarana. Kiina oli huolissaan huumeen vaikutuksista ja halusi estää oopiumin sisäänvirtauksen maahan. Vuonna 1838 he valtuuttivat Lin Tse-hsun lopettamaan oopiumin maahantuonnin.
Brittiläiset kauppiaat käyttivät Lin Tse-hsun harjoittamaa politiikkaa tekosyynä pakottaakseen Kiinaa lieventämään kaupparajoitusten lieventämiseen. Oopiumisota alkoi vuonna 1839 ja kesti vuoteen 1842 asti. Britannian laivasto oli ylivoimainen Kiinan laivastoon verrattuna, minkä ansiosta britit pystyivät tekemään vaatimuksia Kiinalle ennen kauppasulkujensa hajottamista ja tärkeiden satamien pommitusten lopettamista. Kiina suostui luovuttamaan kivisen Hongkongin saaren Britannialle vapaasatamaksi, jolla oli oikeudet käydä kauppaa manner-Kiinan kanssa.
Historia > Siirtomaan ilmiömäinen kasvu

Britannian ottaessa saaren haltuunsa Hongkongin väkiluvun arvioitiin olevan noin 1 500 tai alle, ja suurin osa asukkaista sai tulonsa kalastuksesta. Katastrofit koettelivat varhaista siirtomaata, varsinkin, kun ryhmä taifuuneja tuhosi hataria puurakennuksia, jotka oli rakennettu hätäisesti. Tästä huolimatta kaupankäynnin nousu vaikutti siirtomaan kasvuun ja kehitykseen. Vuoteen 1844 mennessä siirtomaan väkiluku oli 12-kertaistunut 19 000:een.
Muutkin kuin brittiläiset kauppiaat olivat kiinnostuneita siirtomaasta. Toiset eurooppalaiset kauppiaat käyttivät vapaasatamaa hyödyksi ja perustivat saarelle yrityksiä. Manner-Kiinan työntekijät olivat kiinnostuneita työskentelemään Hongkongin infrastruktuurin kanssa ja Hongkongin yrityksille. Saaresta tuli paikka maastamuutolle, ja monet kiinalaiset muuttivat Singaporeen, Malakkaan, Kaliforniaan tai Indonesiaan. Taiping-kapina toi toisen aallon pakolaisia, jotka yrittivät paeta manner-Kiinan levottomuuksia. Vuoteen 1861 mennessä Hongkongin väkiluku oli noussut 120 000:een ja tilasta alkoi tulla ongelma.
Britannia halusi laajentaa aluettaan, ja toinen oopiumisota tarjosi juuri tällaisen tilaisuuden. Vuonna 1860 allekirjoitettiin Pekingin rauhansopimus, jonka johdosta Kowloonin niemimaa luovutettiin Britannialle. Britannialla oli nyt ikuisesti maata manner-Kiinassa. Niemimaa tarjosi lisätilaa rakennuksille. Tämä ei tosin ollut brittien mielestä tarpeeksi, ja vuonna 1898 Britannia vuokrasi Uudet territoriot 235 saaren kanssa 99 vuodeksi.
1900-luvun alkupuolella Kiinassa tapahtui lisää mullistuksia. Xinhai-vallankumous alkoi vuonna 1911, ja siitä seurasi poliittisen epävakauden aikakausi. Japanin hyökkäysten johdosta brittiläiseen siirtomaahan saapui lisää pakolaisia. Vuoteen 1939 mennessä Hongkongin väkiluku oli kasvanut 1,6 miljoonaan.
Historia > Toinen maailmansota ja kylmä sota

Toisen maailmansodan aikana Hongkong joutui Japanin valloittamaksi. Japani hyökkäsi Hongkongiin osana koordinoituja hyökkäyksiään ympäri Aasiaa 7. joulukuuta 1941. Hongkong päätyi Japanin hallintaan joulupäivänä 1941 ja oli Japanin miehittämänä elokuuhun 1945 asti. Julman hallinnon aikana siirtomaan väkiluku laski vain 600 000:een, joista suurin osa kärsi aliravitsemuksesta. Hongkongin taloudellinen toiminta romahti käytännössä kokonaan ja siirtomaassa oli enää vain vähän infrastruktuuria jäljellä.
Hongkongin väkiluku elpyi uuden pakolaisaallon avulla. Oli Nanjingin hallituksen loppu ja uudelleenvoimistuneet kommunistijoukot valtasivat manner-Kiinan. Vuoteen 1950 mennessä Hongkongin väkiluku oli kasvanut 2,3 miljoonaan.
Aluksi Kiinan kommunistista vallankumousta pidettiin katastrofina pienelle siirtomaalle, joka oli menestynyt kaupasta manner-Kiinan ja muun maailman välillä, mutta ajan myötä Hongkong kuitenkin sopeutui uuteen tilanteeseen.
Työlaisten taloudellinen tyytymättömyys johti 1960-luvulla avoimiin yhteenottoihin, joista tuli hyvin poliittisia Kiinan kulttuurivallankumouksen aikoihin. Hongkongin hallinto aloitti kansan elin- ja työolosuhteiden parantamisen estääkseen väkivaltaisia häiriöitä enää tapahtumasta.
Historia > Hongkongin palautus Kiinalle

Teknisesti vain Uudet territoriot oli määrä palauttaa Kiinalle vuonna 1997 vuoden 1898 tehdyn sopimuksen mukaan. Tästä huolimatta kommunistisen Kiinan hallitus vaati koko Hongkongin siirtomaata takaisin eikä tyytynyt diplomaattisissa neuvotteluissa vähempään. Margaret Thatcherin hallitus harkitsi Kowloonin niemimaan ja Hongkongin saaren säilyttämistä, mutta infrastruktuuri- ja hallinto-ongelmat olisivat tehneet pienentyneestä siirtomaasta taloudellisesti arvottoman. Britannia päätti lopulta, että sillä olisi enemmän hävittävää kuin voitettavaa, mikäli se pitäisi kiinni siirtomaan alkuperäisistä kahdesta osasta. Se allekirjoitti 19. joulukuuta 1984 Kiinan kanssa sopimuksen, jonka mukaan kaikki luovutetut ja vuokratut alueet palautettaisiin takaisin Kiinalle 1. heinäkuuta 1997. Hongkongin demokratian laajuudesta keskusteltiin diplomaattisesti paljon, mutta Britannian pyrkimykset uudistuksissa olivat liian vähäiset ja liian myöhäiset ja Kiinan huomiotta jättämät. Kiina otti siirtomaan hallintoonsa Hongkongin erityishallintoalueena.
Hongkong oli brittiläisen imperiumin viimeinen merkittävä ja taloudellisesti elinkelpoinen siirtomaa. Vaikka nykyäänkin on olemassa pieniä Britannian siirtomaita ympäri maailmaa, oli Hongkong silti Britannian viimeinen merkittävä siirtomaa. Brittiläisen imperiumin katsotaankin päättyneen Hongkongin palautukseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Brittiläinen Hongkong Wikimedia Commonsissa
Mahdollisesti ensimmäinen maalaus Hongkongin saaresta. Taustalla näkyy ranta, josta tuli Victorian kaupunki.
Hongkongin Queen’s Road kiinalaisena uutenavuotena 1902.
Japanin armeija ylittämässä rajaa manner-Kiinan puolelta vuonna 1941.
Kello Beijingissä vuonna 1996, joka laskee aikaa Hongkongin palauttamispäivämäärään.
Ixelles

| Ixelles |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Ixellesin sijainti pääkaupungissa Brysselissä
Valtio:  Belgia
Alue:  Bryssel
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  6,3 km²
Postinumero:  1080
 
 ixelles.be 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ixelles on yksi Brysselin pääkaupunkialueen yhdeksästätoista kunnasta. Ixellesissä asui vuoden 2024 alussa yli 89 000 asukasta. Osa Brysselin vapaan yliopiston uudemmista rakennuksista sijaitsee kaupungin kaakkoisosassa lähellä Bas-Ixellesin järviä. Ixellesissä sijaitsee myös Euroopan parlamentti ja monien monikansallisten yritysten toimistot, jotka ovat tuoneet kuntaan runsaasti pääomaa ja vaurautta.
Risto Räppääjä ja väärä Vincent

| Risto Räppääjä ja väärä Vincent |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste, Emmi Gröhn, 2020.
Ohjaaja:  Maria Sid
Käsikirjoittaja:   Sinikka Nopola  Tiina Nopola  Josefina Rautiainen 
Perustuu:  Sinikka ja Tiina Nopolan kirjaan Risto Räppääjä ja väärä Vincent
Tuottaja:   Risto Salomaa  Jukka Helle  Markus Selin  Sinikka Nopola  Tiina Nopola 
Säveltäjä:  Iiro Rantala
Kuvaaja:  Robert Nordström
Leikkaaja:  Joona Louhivuori
Tuotantosuunnittelija:  Heather Loeffler
Pääosat:   Silmu Ståhlberg  Lumi Kallio  Jenni Kokander  Ylermi Rajamaa  Minka Kuustonen 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Solar Films
Levittäjä:  Nordisk Film
Ensi-ilta:   2020-10-099. lokakuuta 2020  
Kesto:  86 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  1 740 000 euroa
Katsojat:  148 144 (14.12.2020)
Edeltäjä:  Risto Räppääjä ja pullistelija
Seuraaja:  Risto Räppääjä ja villi kone
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Risto Räppääjä ja väärä Vincent  on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut suomalainen lastenelokuva, jonka on ohjannut Maria Sid. Elokuva perustuu Sinikka Nopolan ja Tiina Nopolan samannimiseen kirjaan.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Silmu Ståhlberg  | … |  Risto Räppääjä   |
|  Lumi Kallio  | … |  Nelli Nuudelipää   |
|  Jenni Kokander  | … |  Pakastaja-Elvi   |
|  Ylermi Rajamaa  | … |  Lennart Lindberg   |
|  Minka Kuustonen  | … |  Rauha Räppääjä   |
Arvosteluja

Episodi:
Film-o-holic.com:
Helsingin Sanomat:
Hufvudstadsbladet:
Turun Sanomat:
Robert Culp

| Robert Culp |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Robert Martin Culp
Syntynyt: 16. elokuuta 1930 Oakland, Kalifornia, Yhdysvallat
Kuollut: 24. maaliskuuta 2010 (79 vuotta) Los Angeles, Kalifornia
Ammatti:  näyttelijä, käsikirjoittaja, elokuvaohjaaja
Puoliso:  Elayne Carroll (1951–56) Nancy Ashe (1957–66) France Nguyen (1967–70) Sheila Sullivan (1971–76) Candace Faulkner (1981–2007)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1953–2010
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Robert Martin Culp (16. elokuuta 1930 Oakland, Kalifornia, Yhdysvallat – 24. maaliskuuta 2010) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja. Hänet muistetaan Kelly Robinsonin roolista 1960-luvun televisiosarjassa Minä vakooja (I Spy), jossa hänen kanssaan esiintyi Bill Cosby. Elokuviin, joissa hän esiintyi, kuului Paul Mazurskyn ohjaama Bob & Carol & Ted & Alice (1969). Hän vieraili myös kolmessa Columbo-televisioelokuvassa murhaajan roolissa. Myöhempään uraan lukeutui muun muassa rooli Alan J. Pakulan elokuvassa Pelikaanimuistio (1993).
Culp myös käsikirjoitti itse eräitä Minä vakooja -sarjan jaksoja. Hän oli sarjasta kolme kertaa Emmy-ehdokkaana parhaasta miespääosasta draamasarjasta ja kerran parhaasta käsikirjoituksesta. Lisäksi hän oli näyttelijäntyöstään myös Golden Globe -ehdokkaana.
Culp oli myös Half-Life 2 -pelin Wallace Breenin ääninäyttelijä.
Culp oli viidesti naimisissa. Vuosina 1967–1970 puolisona oli France Nuyen.
Aiheesta muualla

Robert Culp Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Robert Culp Elonetissä.
Robert Culp Online (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Robert Culp Find a Gravessa (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Emmy Awards 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Viu-hah hah-taja

| Viu-hah hah-taja |
| --- | --- |
 Elokuvan alkuperäinen juliste vuodelta 1974.
Ohjaaja:  Ere Kokkonen
Käsikirjoittaja:  Spede Pasanen   Ere Kokkonen
Tuottaja:  Spede Pasanen
Säveltäjä:  Juha Tapaninen
Kuvaaja:  Kari Sohlberg
Leikkaaja:  Risto Salo
Pääosat:  Leo Lastumäki   Jyrki Kovaleff   Seppo Laine   Pentti Siimes
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Filmituotanto Spede Pasanen Oy
Ensi-ilta:  30. elokuuta 1974
Kesto:  80 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Edeltäjä:  Saatanan radikaalit
Seuraaja:  Koeputkiaikuinen ja Simon enkelit
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viu-hah hah-taja on vuonna 1974 ensi-iltaan tullut suomalainen Spede Pasasen ja Ere Kokkosen komediaelokuva. Elokuvan nimi tulee valmistumisajankohtanaan muodikkaasta tavasta viuhahtaa alastomana julkisella paikalla.
Viu-hah hah-taja oli toinen vain kahdesta kotimaisesta pitkästä elokuvasta, jotka saivat ensi-iltansa suomalaisen elokuvatuotannon aallonpohjana tunnettuna vuonna 1974. Toinen ensi-ilta oli Seppo Huunosen elokuva Karvat. Viu-ha-hah-taja toi elokuvateattereihin 327 274 katsojaa ja oli vuoden 1974 viidenneksi katsotuin elokuva.
Juoni

Näkymättömät ufomiehet Giljotin ja Orvaskesi laskeutuvat maapallolle ja omaksuvat ulkomuodon ensimmäisiltä vastaantulijoilta, herra Tossavaiselta ja psykiatri Pehmeäleffiltä. "Hajalieminen professori" vie löytämänsä ufomiesten laitteet laboratorioonsa, mistä yksi lisäosa päätyy stressistä kärsivälle johtaja Joona Maaperälle ja saa tämän käyttäytymään kummallisesti. Tossavainen ja Pehmeäleff joutuvat puolestaan kaksoisolentojensa aiheuttamien sekaannuksien uhreiksi.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Leo Lastumäki  | … |  johtaja Joona Maaperä, sivutoiminen valtakunnansovittelija   |
|  Jyrki Kovaleff  | … |  ufomies Orvaskesi / psykiatri Pehmeäleff, "Pehmoleff"   |
|  Seppo Laine  | … |  ufomies Giljotin / herra Tossavainen   |
|  Pentti Siimes  | … |  hajalieminen professori   |
|  Anna-Liisa Ruotsi  | … |  Annikki Svärje   |
|  Mai-Brit Heljo  | … |  Tossavaiska   |
|  Anitta Niemi  | … |  professorin tytär   |
|  Ville-Veikko Salminen  | … |  Jaska, professorin assistentti   |
|  Marjukka Halttunen  | … |  johtaja Maaperän sihteeri   |
|  Leo Jokela  | … |  mies puistonpenkillä   |
|  Simo Salminen  | … |  intosimoinen suutelija / työntekijöiden sopimusneuvottelija   |
|  Juhani Kumpulainen  | … |  työnantajien sopimusneuvottelija   |
|  Dave Liebkind  | … |  televisiotoimittaja   |
|  Maisa Savolainen  | … |  bikiniasuinen nainen rannalla / suutelijatyttö   |
|  Olavi Naaralainen  | … |  sopimusneuvottelijoiden avustaja   |
|  Eki Peltomaa  | … |  pakettiauton kuljettaja   |
|  Aapo Vilhunen  | … |  taksikuski   |
|  Nina Konstatinowa  | … |  nainen rannalla   |
|  Ere Kokkonen  | … |  suunnistaja   |
|  Spede Pasanen  | … |  konstaapeli Konsta Peli   |
|  Tepi Salokari  | … |  nakkienmyyjän ääni / kahvinjuoja ulkoilmakahvilassa   |
|  Pirre Pasanen  | … |  Maaperän tytär   |
|  herra Vainio  | … |  sopimusneuvottelijoiden avustaja   |
Näyttelijät > Tekijät

Ohjaus: Ere Kokkonen
Käsikirjoitus: Spede Pasanen & Ere Kokkonen
Kuvaaja: Kari Sohlberg
Leikkaaja: Risto Salo
Äänittäjä: Matti Kuortti
Musiikki: Juha Tapaninen
Lavastus: Asko Apajalahti
Assistentit: Eki Peltomaa & Olli Soinio
Kamera-assistentti: Eki Peltomaa
Äänitysassistentti: Olli Soinio
Kuvaussihteeri: Tepi Salokari
Järjestäjä: Pentti Pöllänen
Miksaaja: Tuomo Kattilakoski (Finnvox Oy)
Tuottaja: Pertti Pasanen
Kuvausryhmän jäsen: Juha-Veli Äkräs
Musiikin sovitus: Esa Kotilainen
Autonkuljettaja: Risto Pasanen
Negatiivinleikkaus: Leena Palmu
Tuotantoyhtiö: Filmituotanto Spede Pasanen Oy, 1974
Aiheesta muualla

Viu-hah hah-taja Elonet.
Džugdžurvuoret

Džugdžurvuorten sijainti.
Džugdžurvuoret (ven. Джугджу́р, Džugdžur) on vuoristo Venäjän kaukoidässä, pääasiassa Habarovskin aluepiirin pohjoisosassa. Aivan läntisimmät osat ulottuvat Sahan tasavallan kaakkoisosaan. Džugdžurvuoret sijaitsevat Ohotanmeren luoteisrannikolla ja muodostavat vedenjakajan Lenan vesistöalueen ja Ohotanmereen laskevien pikkujokien välillä. Džugdžurvuoristo on noin 1 500 kilometriä pitkä ja sen korkein kohta on Topkovuori, 1 906 metriä. Se liittyy lännessä Stanovoivuoriin ja pohjoisessa Verhojanskvuoriin. Vuoristoalue on pääasiassa asumatonta. Ainoita asutuksia ovat 1920-luvulla avatut kultakaivokset.
Ferganavuoret

Ferganavuoria.
Ferganavuoret (kirg. Фергана тоо тизмеги, Fergana too tizmegi, ven. Ферга́нский хребе́т, Ferganski hrebet) ovat Tienšanvuoristoon kuuluva vuorijono Kirgisiassa. Ne ympäröivät Ferganan laaksoa idästä ja erottavat sen Tienšanin sisäosasta.
Kakkois-luoteissuuntainen vuorijono alkaa kaakossa Söökin solasta, jossa se liittyy Torugart- ja Alaikuuvuoriin. Se päättyy luoteessa Narynjoen alajuoksun rotkoon, joka erottaa sen At-Oinokvuorista. Vuorijonon pituus on 200 kilometriä ja keskikorkeus 3 500–4 000 metriä. Korkein kohta on Ütš-Sejit (4 818 metriä). Koillisrinteet ovat kapeat ja jyrkät. Loivia lounaisrinteitä halkovat syvät rotkot.
Vuoret koostuvat etupäässä liuskeesta, hiekkakivestä ja kalkkikivestä. Hyötykaivannaisiin kuuluvat kivihiili, öljy, maakaasu ja kivennäisvesi.
Vuotuinen sademäärä on lounaisrinteillä 900–1 300 ja kaakkoisrinteillä 250–290 millimetriä. Purot ja joet virtaavat Naryniin ja Karadarjaan.
Vuorten juurella on maatalouskäyttöön otettuja suolatasankoja. Lounaisrinteillä on aavikkokasvillisuutta (600–1 500 metriä), aroa (1 000–1 200 metriä) sekä pähkinä- ja hedelmäpuita ja niittyjä (1 200–2 800 metriä). Koillisrinteillä kasvaa katajia. Ylempänä (2 800–3 700 metriä) on pensaikkoa ja alppiniittyjä ja 3 500–4 000 metrin yläpuolella jäätiköitä. Eläinkuntaan kuuluvat villivuohi, argaali, lumileopardi ja susi sekä metsissä kauris, villisika, mäyrä ja karhu.
Laulumuura

| Laulumuura |
| --- | --- |
 Koiras
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Puumuurat Thamnophilidae
Suku::  Laulumuurat Hypocnemis
Laji::  cantator
Kaksiosainen nimi
 Hypocnemis cantator  (Boddaert, 1783) 

Katso myös
   Laulumuura Wikispeciesissä   Laulumuura Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Laulumuura (Hypocnemis cantator) on puumuurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Laulumuuraa tavataan Brasiliassa, Ranskan Guianassa, Guyanassa, Surinamessa ja Venezuelassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 1 250 000 km2. Lajia on kuvattu melko yleiseksi tai yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Hisorvuoret

Hisorvuorten keskellä sijaitseva Iskandarkūl.
Hisorvuoret (tadžikiksi қаторкӯҳи Ҳисор, qatorkūhi Hisor, uzb. Hisor tizmasi, ven. Гисса́рский хребе́т, Gissarski hrebet) on Hisor–Alaivuoristoon kuuluva vuorijono Tadžikistanissa ja Uzbekistanissa. Se erottaa toisistaan Zarafšonin, Qashqadaryon ja Amudarjan vesistöalueet.
Vuorijonon pituus on 200 kilometriä ja keskikorkeus 3 000 metriä. Sen korkein kohta lienee nykytiedon valossa Uzbekistanissa sijaitseva Alpomish (4 668 metriä). Lounaassa Hisorvuoret muuttuvat useiksi mataliksi vuorijonoiksi.
Vuoret koostuvat etupäässä kiteisistä kivilajeista, liuskeesta, hiekkakivestä ja paikoin graniitista. Niiden huipuilla on lukuisia jäätiköitä. Pohjoisrinne on jyrkkä ja karu, loivilla etelärinteillä on ylänköjä ja hedelmällisiä laaksoja. Keskiosassa sijaitsee kaunis Iskandarkūljärvi. Hyötykaivannaisiin kuuluvat antimoni, volframi, elohopea, tina ja fluoriitti.
Vuotuinen sademäärä on lounaisrinteillä 600–1 200 ja koillisrinteillä 300–400 millimetriä. Rinteillä on ruoho- ja heinäaroa ja ylempänä katajametsiä ja alppiniittyjä. Eläinkuntaan kuuluvat siperianvuohi, argaali, karhu, kettu, näätä, mäyrä ja lumileopardi. Uzbekistanin puolella sijaitsee Hisorin luonnonpuisto ja Tadžikistanissa Širkentin luonnonpuisto.
Samuli

| Samuli |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  20. elokuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Sami, Samu
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Samuel
Infobox OKNimi-testi OK: 
Samuli on suomalainen miehen etunimi. Se on kansanomainen muoto heprealaisperäisestä Samuel-nimestä, jonka muunnoksia ovat myös Sami ja Samu. Samuel tarkoittaa hepreaksi  "Jumalan kuulema". Samulin nimipäivä on suomalaisessa kalenterissa 20. elokuuta.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan nimi Samuli on annettu 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä 27 188 henkilölle.
Kuvitteellisia Samuleja

Setä Samuli, Yhdysvaltain henkilöitymä
Samuli Palokoski, tv-sarjassa Salatut elämät
Samuli Partanen, tv-sarjassa Kotikatu
Samuli Satunen, Vuokko ja Kauko Mujeen laulujen hahmo
Tulenteko

Saneja tekemässä tulta
Tulenteko on tulen sytyttämistä jonkin menetelmän avulla. Yleisiä menetelmiä ovat olleet puisella tuliporalla hankaaminen, tuluksilla iskeminen, suurennuslasi, tulitikut, sytytin ja sähkö.
Vanhoja ja uusia tulentekomenetelmiä harjoitellaan paljon partiossa.
Ennen tulenteon oppimista

Ennen kuin ihminen oppi tekemään tulta itse, tulta saatiin esimerkiksi salaman aiheuttamista metsäpaloista. Tuli otettiin talteen ja liekkiä pidettiin yllä. Jos se sammui, kytyä suojeltiin ja liekki saatiin syttymään uudestaan syöttämällä kydylle sytykettä kuten tuohenpalasia tai tervalastuja sekä puhaltamalla siihen happea.
Menetelmiä > Hankaamalla

Tulipora on varhainen tulentekotyökalu. Se on puukeppi, jonka kärkeä pyöritetään toista puukappaletta vastaan. Näin syntyy kitkaa, joka kuumentaa porattavan kolon ja kepin pään. Koloon syntynyt puujauhe alkaa kyteä, ja kydystä voi tehdä liekin lisäämällä sytykettä sen päälle ja puhaltamalla sille happea. Kun tuliporan ympärille kierretään lanka ja sen päistä vedetään, pora saadaan pyörimään nopeammin. Tällaisen tuliporan käyttöön tarvitaan kaksi ihmistä. Kun keppiin kierretty lanka kiinnitetään kaareen ja poraa painetaan alustaa vasten kivellä, pystyy yksi henkilö tekemään tulen.
Tuli saadaan syntymään myös sahaamalla kovemmalla puulla pehmeämpää. Suomessa sahana on käytetty kuivaa koivua ja alustana vähätervaista keloa.
Menetelmiä > Iskemällä

Iskemällä kahta kappaletta kuten tuluksia toisiaan vasten saadaan synnytettyä kipinä, joka saa taulan kytemään. Tuluksina on käytetty usein runsashiilisestä teräksestä tauottua tulusrautaa sekä piikiveä tai kvartsia. Nykyisin retkeilijät käyttävät teollisesti valmistettuja magnesiumpuikkoja. Taula voidaan valmistaa monenlaisesta materiaalista. Suomessa taula on valmistettu usein taulakäävästä. Amerikoissa ja Keski-Euroopassa tuluksina käytettiin usein hiillettyä lumppua eli pellavakangasta.
Rautahiukkasten kuumia kipinöitä hyödynnettiin myös varhaisissa ampuma-aseissa, joita kutsuttiin piilukoiksi.
Menetelmiä > Tulitikuilla

Tulitikut keksittiin vuonna 1833.