stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bent-sääntö
Sidoskulmat

Esimerkiksi metaanissa keskusatomi on hiili ja ligandit vetyjä. Muodoltaan tetraedrisen metaanin vetyjen väliset H-C-H sidoskulmat ovat noin 109.5°. Fluorimetaanin H-C-F sidoskulma on 108.6° ja H-C-H sidoskulma 110.3°. Vedyt ovat siis fluorimetaanissa kääntyneet fluoria kohden kuten Bent-sääntö ennustaa.
Metaanin hiili-keskusatomi on sp3 hybridisoitunut, eli sen C-H sidosten hybriorbitaaleilla on 25% (1/4) s-orbitaaliluonnetta ja 75% (3/4) p-orbitaaliluonnetta. Fluorimetaanissa elektronegatiivinen fluori vetää C-F sidoksen elektroneja puoleensa, jolloin sidoksen p-orbitaaliluonne kasvaa (>75%) ja s-orbitaaliluonne vähenee (<25%). C-H sidoksille käy päinvastoin eli niiden s-orbitaaliluonne kasvaa ja s-orbitaaliluonne pienenee. P-orbitaaliluonteisempi fluori ohjaa s-orbitaaliluonteisemmat vedyt lähemmäs 90° kulmaa suhteessa itseensä, sillä täysin p-orbitaaliluonteiset orbitaalit suuntautuvat 90° kulmiin suhteessa toisiinsa. S-orbitaalien suuntautuminen taas on isotrooppista.
Elektronit pyrkivät p-orbitaalia matalaenergisemmälle s-orbitaalille, ja siksi sääntö yleensä toimii. Fluorimetaanissa C-F sidoksen elektronitiheys on fluorin elektronegatiivisuuden vuoksi suhteessa suurempi kuin C-H sidoksissa. C-H sidoksen elektronit pyrkivät siksi miehittämään ensisijaisesti s-orbitaalin kasvattaen siten sidoksen s-orbitaaliluonnetta.
Jos keskusatomissa on vapaita elektronipareja, voidaan niitä Bent-säännön mukaisissa yleistyksissä pitää kaikkein vähiten elektronegatiivisina (elektropositiivisimpina) ligandeina. Säännöllä voidaan selittää siksi veden täydellisestä tetraedristä (~109.5°) poikkeava H-O-H sidoskulma, joka on noin 104.5°, sillä vedyt ovat elektronipari-"ligandeja" elektronegatiivisempia.
Bent-sääntöä voidaan usein käyttää jaksollisen järjestelmän 2. jakson atomeille (C, N, O jne.), mutta sitä voidaan soveltaa myös raskaammille atomeille kuten Si, Sn, Pb jne. ja jopa siirtymämetalleille. Esimerkiksi Me2SiCl2:n Cl-Si-Cl sidoskulma on 107.2° ja C-Si-C 114.7°. Me2TiCl2:n Cl-Ti-Cl kulma on 116.7° ja C-Ti-C 106.2° eli sidoskulma onkin elektronegatiivisten ligandien lähellä suurempi – syynä on se, että tässä on kyse sd3 hybridisaatiosta, ja d-orbitaalien suuntautuminen on erilaista kuin p-orbitaalien. Sääntö pätee siis yhä tässäkin tilantessa. Koska sääntö toimii näinkin yleisesti, voidaan se esittää johdannon esitystapaa laveammin: suurienergisempien valenssiorbitaalien luonne kasvaa elektronegatiivisimpien ligandien suuntaan.
Sidospituudet

Bent-säännön mukaan sidosorbitaalien s-luonteen kasvaessa σ-sidospituus lyhenee, kuten alla.
| Molekyyli | Tyypillinen sidospituus | Hybridisaatio |
| --- | --- | --- |
|  | 1.54 Å | sp3–sp3 |
|  | 1.50 Å | sp3–sp2 |
|  | 1.46 Å | sp3–sp |
Fluorimetaani.
Vesi. Elektroniparit ovat keltaisella.
Miro Väänänen

| Miro Väänänen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. marraskuuta 1998 (ikä 25) Joensuu, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Mirsi
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  182 cm
Paino:  89 kg
Seura
Seura:  Pelicans
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  29
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2020–
Aik. seurat:  Jokipojat (Mestis) HIFK (SML)
Miro Väänänen (s. 15. marraskuuta 1998 Joensuu) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Pelicansissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ura

Väänänen on Jokipoikien kasvatti. Hän oli kaudella 2013–2014 joukkueensa paras syöttäjä sekä C-nuorten SM-karsinnoissa 13 syöttöpisteellään Aapo Jukolan kanssa että C-nuorten SM-sarjassa seitsemällä syöttöpisteellään. Kaudeksi 2015–2016 Väänänen siirtyi Tampereen Ilveksen B-nuoriin. Kesken kauden 2016–2017 hän palasi Ilveksen A-nuorista kasvattajaseuransa Jokipoikien A-nuoriin. Väänänen voitti A-nuorten Mestiksen pudotuspelien pistepörssin tehoilla 3+6=9 sekä jäähypörssin 31 minuutillaan. Hän voitti kauden päätteeksi hopeaa.
Huhtikuussa 2017 Väänänen teki Jokipoikien kanssa vuoden mittaisen Mestis-sopimuksen. Hän pelasi sarjassa tulokaskaudellaan 2017–2018 43 runkosarjaottelua tehopistein 1+7=8 ja yhdeksän pudotuspeliottelua tehopistein 1+4=5. Väänänen pelasi myös kaksi Suomen Cupin ottelua ilman tehopisteitä. Hän pelasi osan kaudestaan vielä myös Jokipoikien A-nuorissa, jossa Väänänen voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia. Kaudella 2018–2019 hän oli Mestiksessä Jokipoikien kolmanneksi paras pistemies tehoilla 16+19=35.
Kaudella 2019–2020 Väänänen oli tehoilla 13+28=41 Jokipoikien kolmanneksi paras pistemies Matias Varttisen kanssa. Suomen Cupissa hän oli tehoilla 1+4=5 joukkueen paras pistemies ja syöttäjä Jaakko Kuusiston ja Joonas Larinmaan kanssa. Seura lainasi Väänäsen yhteistyöseuraansa, SM-liigajoukkue Helsingin IFK:hon 7. helmikuuta 2020 pelattuun vierasotteluun Turun Palloseuraa vastaan, kun HIFK:sta oli useita pelaajia sivussa flunssan vuoksi. Hänet merkittiin joukkueen nelossentteriksi laidoilleen Aleksi Laakso ja Janne Hämäläinen. Väänänen sai ottelussa jääaikaa 12.52 minuuttia.
Väänänen teki kaudeksi 2020–2021 HIFK:n kanssa 1+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Hän avasi maalitilinsä liigassa kahdella osumalla 18. marraskuuta 2020 Mikkelin Jukureita vastaan. Väänänen sai HIFK:n 11–1-murskavoittoon päättyneessä ottelussa myös syöttöpisteen Micke-Max Åstenin tekemään maaliin. Kaikkiaan hänen tulokaskautensa toi 43 runkosarjaottelussa tehot 5+8=13 ja kahdeksassa pudotuspeliottelussa tehot 1+3=4. Loppukaudella Väänänen muodosti toimivan nelosketjun Juho Keräsen ja Micke-Max Åstenin kanssa ja he erottuivat edukseen varsinkin pudotuspeleissä. Väänäsen liigauran ensimmäinen pudotuspelimaali syntyi hyvään paikkaan kolmannessa puolivälieräottelussa 22. huhtikuuta 2021 vieraissa Oulun Kärppiä vastaan, jollä hänen osumansa jäi HIFK:n 2–5-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi ja se ratkaisi joukkuelle välieräpaikan otteluvoitoin 3–0. Juha Tuohimaa valitsi Väänäsen ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. Hän voitti kauden päätteeksi SM-pronssia.
Syyskuussa 2021 Väänänen teki HIFK:n kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kausi 2022–2023 hänellä jäi rikkonaiseksi loukkaantumisten vuoksi ja Väänänen pelasi runkosarjassa vain 30 ottelua. Hän edusti HIFK:ta kauden aikana myös Spengler Cupissa.
Kaudeksi 2024–2025 Väänänen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Pelicansiin.
Pelityyli

Väänäsen tammikuussa 2021 HIFK:n kotisivuille antaman haastattelun yhteydessä hänellä kuvailtiin olevan voimahyökkääjän raamit. HIFK:n kotisivujen pelaajaprofiilin mukaan Väänänen on työteliäs keskushyökkääjä ja luotettava kahden suunnan pelaaja. Kuvauksen mukaan hän on taitava kiekonkäsittelija sekä tekee fiksuja ratkaisuja kiekon kanssa ja kiekottomana. Profiilin mukaan Väänänen ymmärtää peliä hyvin ja on luonteensa ansiosta erinomainen joukkuepelaaja.
Muuta

Väänänen harrasti lapsena myös yleisurheilua ja jalkapalloa. Hänen isänsä Tero pelasi omalla urallaan SM-liigaa puolustajana Joensuun Kiekko-Pojissa kaudella 1989–1990.
Montréal (täsmennyssivu)

Montréal tai Montreal voi tarkoittaa:
Montreal, kaupunki Bahamassa
Montreal, kaupunki Brasiliassa
Montreal, saari Kanadassa
Montréal, kaupunki Kanadassa
Montréal, hallintoalue Kanadassa
Montréal-Est, kunta Kanadassa
Montreal Lake, järvi Kanadassa
Montréal-Nord, borough Kanadassa
Montreal West, kunta Kanadassa
Montreal South, entinen kunta Kanadassa
Montréal, kunta Ardèchen departementissa Ranskassa
Montréal, kunta Auden departementissa
Montréal, kunta Gersin departementissa
Montréal, kunta Yonnen departementissa
Montréal-la-Cluse, kunta Ainin departementissa
Montréal-les-Sources, kunta Drômen departementissa
Montréal, linna Jordaniassa
Montreal, kunta Missourin osavaltiossa
Montreal, kunta Wisconsinin osavaltiossa
Muita:
Of Montreal, yhtye
Montreal-Urheilu, suomalainen Montreal-jääkiekkomailoja valmistanut suomalainen yritys
Canadiens de Montréal, jääkiekkojoukkue
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Montréal”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Miro Ruokonen

| Miro Ruokonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 27. maaliskuuta 1996 (ikä 28) Forssa, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  182 cm
Paino:  86 kg
Seura
Seura:  HPK
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  29
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2015–
Aik. seurat:  Ilves (SML)
Miro Petteri Ruokonen (s. 27. maaliskuuta 1996 Forssa) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhossa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura > Seuraura

Ruokonen on Forssan Palloseuran kasvatti. Kaudella 2010–2011 hän voitti koko C-nuorten I-divisioonan syöttöpörssin ja jakoi sarjan pistepörssin toisen sijan KooKoon Sami Hyttisen kanssa tehoilla 20+36=56. Kaudeksi 2011–2012 Ruokonen siirtyi Hämeenlinnan Pallokerhon junioreihin. Kauden 2012–2013 päätteeksi hän voitti siellä B2-nuorten Suomenmestaruuden. Kaudella 2013–2014 Ruokonen edusti HPK:ta myös Junior Club World Cupissa, joka päättyi hopeaan. Kauden 2014–2015 päätteeksi hän voitti A-nuorten SM-hopeaa.
Kesäkuussa 2015 Ruokonen teki 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen HPK:n kanssa. Hän teki liigadebyyttinsä 11. joulukuuta 2015 Rauman Lukkoa vastaan. Ruokonen merkittiin HPK:n kolmosketjun vasempaan laitaan Otto Paajasen ja Juha Koiviston viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 12.43 minuuttia. Ruokonen sai myös yhden kahden minuutin jäähyn estämisestä. Hän teki liigauransa avausmaalin yhdeksännessä ottelussaan 2. helmikuuta 2016 vieraissa Oulun Kärppiä vastaan. Kaikkiaan Ruokonen pelasi kauden aikana SM-liigassa 19 runkosarjaottelua tehopistein 2+1=3.
Varsinaisella SM-liigan tulokaskaudellaan 2016–2017 Ruokonen teki 30 runkosarjaottelussa tehot 2+1=3 ja kuudessa playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Hän pelasi kauden aikana miesten pelejä myös seitsemän Mestis-ottelun verran lainalla Lempäälän Kisassa. Ruokonen vahvisti kevätkaudella myös HPK:n A-nuoria, jossa hän voitti kauden päätteeksi Suomen-mestaruuden. Huhtikuussa 2017 Ruokonen teki HPK:n kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kauden 2017–2018 hän teki SM-liigassa 40 runkosarjaottelussa tehot 4+2=6. Ruokonen edusti HPK:ta myös Spengler Cupissa. Hän pelasi myös viisi ottelua lainalla LeKissä. Kaudella 2018–2019 Ruokonen päätteeksi Ruokonen voitti Suomen-mestaruuden. Tammikuussa 2019 hän teki HPK:n kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen, kuten taas jo saman vuoden marraskuussa. Marraskuussa 2020 Ruokonen teki HPK:n kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2021–2022 hän teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 7+13=20.
Kaudeksi 2022–2023 Ruokonen siirtyi 2+1-vuotisella sopimuksella Tampereen Ilvekseen. Hänen kautensa osoittautui kuitenkin todella rikkonaiseksi ja Ruokosen oli vaikea mahtua Ilveksen kokoonpanoon. Hän pelasi vain 28 runkosarjaottelua tehopistein 2+1=3 sekä yhden playoff-ottelun. Ruokonen voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Huhtikuussa 2023 Ilves tiedotti, että Ruokosen sopimus on purettu yhteisymmärryksessä. Viisi päivää myöhemmin hänen vahvistettiin palaavan kaudeksi 2023–2024 2+1-vuotisella sopimuksella Hämeenlinnan Pallokerhoon.
Ura > Maajoukkueura

Ruokonen on pelannut kuusi nuorten ja neljä poikien maaottelua.
Muuta

Ruokonen on toisen polven liigapelaaja, sillä hänen isänsä Miikka pelasi omalla urallaan puolustajana pudotuspelit ja liigakarsinnat mukaanlukien yhteensä 117 SM-liigaottelua Hämeenlinnan Pallokerhossa, KalPassa ja Tapparassa. Hän loi pääsarjauraa myös Itävallassa, Ranskassa ja Tanskassa. Miikka voitti kolme Ranskan-mestaruutta. Miro Ruokonen pelasi isänsä valmennuksessa FoPS:n junioreissa.
Boleyn Ground

| Boleyn Ground> Upton Park |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Upton Park, Lontoo, Englanti
Koordinaatit:  51°31′54.87″N, 0°2′21.86″E
Avattu:  1904
Omistaja:  West Ham United FC
Kenttä:  nurmi
Käyttäjät
 West Ham United FC 
Katsojakapasiteetti
 35 647 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Boleyn Ground, joka tunnettiin sijaintinsa mukaan myös nimellä Upton Park, oli jalkapallostadion Upton Parkin kaupunginosassa Lontoossa, Englannissa. Se toimi West Ham Unitedin kotistadionina Vuosina 1904-2016. Vuonna 1904 valmistuneen stadionin katsojakapasiteetti oli 35 647 henkeä. Stadionin yleisöennätys tehtiin 17. lokakuuta 1970, kun West Hamin ja Tottenham Hotspurin kohtaamista seurasi 42 322 katsojaa.
West Ham on neuvotellut siirtyvänsä pelaamaan Lontoon olympiastadionille vuonna 2016, ja siirto on myös hyväksytty. Samana vuonna seura myy Boleyn Groundin Galliard Groupille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Boleyn Ground Wikimedia Commonsissa
Informaatiota stadionista
Englannin Valioliigan stadionit kaudella 2014–2015
Anfield
Boleyn Ground
Britannia Stadium
City of Manchester Stadium
Emirates Stadium
Goodison Park
KC Stadium
King Power Stadium
Liberty Stadium
Loftus Road
Old Trafford
St James’ Park
St Mary’s Stadium
Selhurst Park
Stadium of Light
Stamford Bridge
The Hawthorns
Turf Moor
Villa Park
White Hart Lane
Miro Mäkinen

| Miro Mäkinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 27. huhtikuuta 1996 (ikä 28) Vantaa, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Mäksä
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  179 cm
Paino:  85 kg
Seura
Seura:  Linden Hockey
Sarja:  Hockeyettan
Pelinumero:  24
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2016–
Aik. seurat:  Kiekko-Vantaa (Mestis) Jukurit (Mestis) Jokerit (KHL) TUTO Hockey (Mestis) Ässät (SML) Tranås AIF (Ruotsi I)
Miro Mikael Mäkinen (s. 27. huhtikuuta 1996 Vantaa) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyEttan-joukkue Linden Hockeyssa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Mäkisen identtinen kaksoisveli Atte on pelannut lähes koko uransa ajan Miron joukkuetoverina.
Ura > Seuraura

Mäkinen on Kiekko-Vantaan kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Jokereihin, joiden C-nuorten paras syöttäjä Mäkinen oli C-nuorten SM-sarjan runkosarjassa 19 syöttöpisteellään kaudella 2010–2011. Kaudella 2012–2013 hän toimi Jokereiden B-nuorten varakapteenina. Mäkinen voitti seurassa kolme peräkkäistä B-nuorten Suomenmestaruutta vuosina 2012, 2013 ja 2014.
Elokuussa 2014 Mäkinen teki kaksoisveljensä Aten kanssa kaksivuotisen KHL-sopimuksen Jokereiden kanssa. Seura lainasi heidät samalla Mestis-joukkue Kiekko-Vantaaseen, jossa Miro Mäkinen pelasi kauden 2014–2015 aikana 11 runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen. Hän pelasi kautensa kuitenkin suurimmaksi osaksi Jokereiden A-nuorissa.
Elokuussa 2015 Jokerit lainasi Mäkiset Mestis-joukkue Mikkelin Jukureihin. Tammikuun 2016 lopulla Jokerit kuitenkin kutsuivat heidät KHL-vahvuuteensa paikkaamaan loukkaantumisia. He tekivät KHL-debyyttinsä 1. helmikuuta 2016 vieraissa SKA Pietaria vastaan. Miro merkittiin joukkueensa nelossentteriksi laidoilleen Tomi Mäki ja hänen veljensä Atte. Miro sai ottelussa jääaikaa 3.27 minuuttia. Seuraavassa ottelussa 3. helmikuuta 2016 vieraissa Dinamo Riikaa vastaan hän teki KHL-uransa avausmaalin veljensä Aten syötöstä. Miro palasi kahden ottelun jälkeen loppukaudeksi 2015–2016 takaisin Jukureihin, jossa hän voitti kauden päätteeksi Mestiksen mestaruuden.
Huhtikuussa 2016 Mäkinen solmi vuoden jatkosopimuksen Jokereiden kanssa. Hän pelasi kauden 2016–2017 aikana kahdeksan KHL-ottelua, mutta Mäkinen pelasi suurimman osan kaudestaan kuitenkin lainalla Kiekko-Vantaassa. Hänen kautensa päättyi kuitenkin ylävartalovammaan helmikuussa 2017. Mäkinen voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa.
Kaudeksi 2017–2018 Mäkinen teki Kiekko-Vantaan kanssa uuden, vuoden mittaisen sopimuksen. Hän jakoi tehoilla 13+13=26 joukkueen sisäisen maalipörssin kolmannen sijan Julius Rantaeskolan kanssa ja sisäisen pistepörssin neljännen sijan Joona Harjaman kanssa. Mäkinen siirtyi kaudeksi 2018–2019 yhdessä veljensä Aten kanssa vuoden mittaisella sopimuksella TUTO Hockeyn riveihin. Hän oli 12 osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä. Suomen Cupissa Mäkinen oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä viidellä syöttöpisteellään. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia.
Mäkinen siirtyi kaudeksi 2019–2020 kaksivuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Porin Ässiin. Hänen ensimmäinen kokonainen pääsarjakautensa toi 45 runkosarjaottelussa tehot 2+5=7. Kausi 2020–2021 Mäkisellä päättyi loukkaantumiseen helmikuussa 2021.
Kaudeksi 2021–2022 Mäkinen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyEttan-joukkue Tranås AIF:ään. Kaudeksi 2022–2023 hän siirtyi yhdessä veljensä Aten kanssa samassa sarjassa pelaavan Linden Hockeyn riveihin.
Ura > Maajoukkueura

Mäkinen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin valmennus valitsi hänet Suomen turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Mäkinen pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2013. Hän edusti myös alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta World U-17 Hockey Challengessa ja Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2013, joista jälkimmäinen turnaus päättyi kultaan. Yhteensä Mäkinen on pelannut 17 nuorten ja 36 poikien maaottelua.
Mäkinen myös putosi viimeisten joukosta alle 20-vuotiaiden MM-leiriryhmästä vuoden 2016 turnaukseen.
Muuta

Mäkisen kaksoisveli Atte pelaa Miron joukkuetoverina Linden Hockeyssa. Veljekset ovat pelanneet lähes koko uransa joukkuetovereina.
Berndt Olof Johansson

Berndt Olof Johansson (9. elokuuta 1935 Helsinki – 20. huhtikuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen juristi. Hän toimi Tullihallituksen pääjohtajana vuosina 1995–1998.
Johansson kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta vuonna 1953 ja valmistui lainopin kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1960. Hän työskenteli ulkoasianhallinnossa diplomaattina Washingtonissa ja Rio de Janeirossa. Palattuaan Suomeen vuonna 1967 Johansson osallistui kauppapoliittisiin hankkeisiin, muun muassa Nordek-neuvotteluihin.
Vuonna 1970 Johansson siirtyi Teollisuuden keskusliiton kauppapoliittisen osaston johtajaksi ja vuonna 1987 Euroopan vapaakauppajärjestön apulaispääsihteeriksi Geneveen. Vuonna 1995 Johansson nimitettiin Tullihallituksen pääjohtajaksi. Hän jäi eläkkeelle virasta vuonna 1998.
Automaattinen roskienkeräys

Automaattinen roskienkeräys (engl. garbage collection) tai roskankeruu tarkoittaa tietotekniikassa automaattista muistinhallintamekanismia. Siinä roskienkerääjä (engl. garbage collector, GC) pyrkii poistamaan automaattisesti muistista tiedot, joihin sovellus ei tule enää viittaamaan, ja vapauttamaan niiden käyttämän muistitilan uudelleen käytettäväksi. Roskienkeruun keksi John McCarthy vuoden 1959 aikoihin kehittäessään Lisp-ohjelmointikieltään. Lisp-murteiden lisäksi roskienkeruuta käyttävät esimerkiksi Java, OCaml, Python, Perl ja Ruby.
Vastakohtana roskienkeruulle on manuaalinen muistinhallinta, jossa ohjelmoijan tulee itse määritellä milloin aiemmin varattu muisti vapautetaan. Tällaisia kieliä ovat esimerkiksi C ja C++.
Molemmissa on mahdollista käyttää viitelaskentaa seuraamaan milloin varattu muisti voidaan vapauttaa.
Useissa olio-ohjelmointikielissä muistin varaus tehdään olion konstruktorissa ja muistin vapauttaminen sen destruktorissa (RAII, engl. Resource acquisition is initialization). Tällöin roskienkeruumenetelmälle ei ole tarvetta.
Vastakohtana ajonaikaiselle roskienkeruulle on kehitetty käännösaikainen roskienkeruu staattisen analyysin avulla kuten Mercury-kielelle.
Edut ja haitat

Ilmeinen ja merkittävä etu automaattisessa muistinhallinnassa on ohjelmien helpompi toteuttaminen.[lähde? ]
Monet virheet ohjelmissa liittyvät muistinhallintaan, esimerkiksi viittaaminen muistialueeseen joka on jo vapautettu tai viittaaminen muistialueeseen jota ei ole varattu. Molemmissa tapauksissa muistialue voi sisältää epävalidia dataa, joka voi aiheuttaa virhetoiminnon.
Haittana on taas roskienkeruusta johtuva jätekuorma (engl. overhead), joka voi joskus olla ongelma. Roskienkeräys on usein aikaa vievä operaatio, jossa kaikki ohjelman muistiviittaukset käydään läpi, ja tämä saattaa viedä jopa sekunteja. Käyttämällä manuaalista muistinhallintaa ohjelmoija voi suunnitella koodin optimaaliseksi muistinhallinnan osalta, koska hän saattaa tietää tarkoin missä vaiheessa muistia tarvitaan milläkin hetkellä.
Mekanismit

Roskienkeruuseen on erilaisia algoritmeja, jotka eroavat toisistaan tehokkuudeltaan ja monimutkaisuudeltaan. Useiden muiden algoritmien tapaan yksinkertaiset roskienkeruun toteutukset ovat keskimäärin tehokkuudeltaan heikompia kuin monimutkaiset.
Merkitse ja pyyhi (engl.  mark and sweep)
Pysähdy ja kopioi (engl.  stop-and-copy)
Käyttökohteet

Roskienkeruuta käytetään pääasiassa ohjelman varaaman muistin vapauttamiseen. Roskienkeruu ei koske asioita kuten verkko- ja tiedostokahvoja, graafisen käyttöliittymän komponentteja ja niin edelleen.
Mikael Ilves

Mikael Ilves (s. 3. helmikuuta 1938) on suomalainen eläinlääkäri ja kirjailija.
Ilves on kirjoittanut humoristisia kirjoja lemmikeistä ja niiden omistajista. Hän on pitänyt vuosien varrella kysymys- ja vastauspalstoja lemmikki- ja perhelehdissä. Hän on myös toiminut puheenjohtajana Juliana von Wendtin säätiössä, joka edistää tieteen kehittymistä eläinkokeettomaan suuntaan. Ilvekselle on myönnetty Pro Animalia -palkinto vuonna 1993 räväköistä kannanotoista eläinten puolesta julkisuudessa.
Teokset

Basti klinikkakissa, 2002
Eläinlääkäri liemessä, 1997
Karvaisia kohtaloita, 1995
Eläinlääkäri puussa, 1994
Aiheesta muualla

Kirjastot.fi Tietopalvelu[vanhentunut linkki]
Mike Woodson

Mike Woodson, 2013.
Michael Dean ”Mike” Woodson (s. 24. maaliskuuta 1958 Indianapolis, Indiana) on yhdysvaltalainen koripallovaikuttaja, joka toimi ennen nykyistä valmentajanuraansa NBA-pelaajana vuosina 1980–1991 New York Knicksin, New Jersey Netsin, Kansas City/Sacramento Kingsin, Los Angeles Clippersin, Houston Rocketsin ja Cleveland Cavaliersin organisaatioissa. Woodsonille kertyi pelaajaurallaan 786 runkosarja- ja 13 pudotuspeliottelua.
Woodson aloitti valmentajauransa kaudella 1996–97 Milwaukee Bucksin kakkosvalmentajana. Myöhemmin hän toimi Cleveland Cavaliersin, Philadelphia 76ersin ja Detroit Pistonsin kakkosvalmentajana. Pistonsissa 2003–04 Woodson juhli kauden päätteeksi NBA-mestaruutta. Woodsonin ensimmäinen päävalmentajavirka oli Atlanta Hawks -joukkueessa vuosina 2004–2010. Woodson valmensi Hawksia kuusi kautta. Ensimmäisellä kaudella Hawks oli NBA:n heikoin joukkue (13 voittoa ja 69 tappiota), mutta kolmen viimeisen päävalmentajakautensa aikana hän johdatti Hawksin pudotuspeleihin ja viimeisellä kaudella 2009–10 joukkue päätti runkosarjan 53 voittoon ollen itäisen konferensin kolmanneksi paras. Pudotuspelien toisella kierroksella Orlando Magic tiputti Hawksin jatkosta voitoin 4–0 ja Woodsonille ei enää tarjottu jatkosopimusta.
Elokuussa 2011 Woodson siirtyi New York Knicksin kakkosvalmentajaksi ja maaliskuussa 2012 joukkueen virkaatekeväksi päävalmentajaksi Mike D’Antonin erottua tehtävistään. Toukokuussa 2012 Woodson nimitettiin virallisesti Knicksin päävalmentajaksi. Huhtikuussa 2014 Woodson erotettiin tehtävästään. Syyskuussa 2014 tiedotettiin Woodsonin nimityksestä Los Angeles Clippersin apuvalmentajaksi. Hän toimi tehtävässä toukokuuhun 2018 saakka.
Saavutukset

Pelaajana:
Pan-Amerikan kisojen voitto 1979
Apuvalmentajana:
NBA:n mestaruus 2004
Päävalmentajana:
Atlantic-divisioonan voitto 2013
Berndt Theodor Munck

Munck kuvattuna 1800-luvun lopulla (kuvaaja: Daniel Nyblin).
Berndt (Bernt) Theodor (Teodor) Munck (31. joulukuuta 1854 Nakkila – 18. lokakuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen virka- ja valtiopäivämies.
Munckin vanhemmat olivat Berndt Gustaf Munck ja Anna Stina Futka ja puoliso (Cissy) Cecilia Alexandra Malmström (k. 1916). Munck palveli virkamiehenä valtionrautateillä useissa eri tehtävissä, mutta myös Uudenmaan läänin lääninkansliassa sekä sittemmin leski- ja orpokassan palveluksessa aina vuoteen 1926 asti. Munck oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1900.