stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vehkaoja (Karjalan tasavalta)

Vehkaojan huomiota herättävin maamerkki on käytöstä hylätty kirkkorakennus. Pienempi tsasouna on rakennettu jonkin matkan päähän kylän etelälaidalle.
Vehkaoja (ven. Вехру́чей, Vehrutšei; veps. Vehkoi) on vepsäläinen kylä Soutjärven kunnassa Äänisenrannan piirissä Karjalan tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee 51 km Syvärinniskalta pohjoiseen P19 tietä pitkin. Kylä muodostaa suhteellisen ehyen perinteisen kylänraitin maantien varrella. Kylässä on aikoinaan ollut näyttävä kirkko, joka on hylätty käytöstä ja sen jälkeen vandalisoitu. Hautausmaa on sivummalla kylän etelärajalla.
Vastakulttuuri

Tutkimus
Aatehistoria
Etnologia
Kulttuuriantropologia
Kulttuurihistoria
Kulttuurintutkimus
Keskeisiä käsitteitä
Kulttuuri
Populaarikulttuuri
Taide
Katso myös
Historia
Ihminen
Kieli
Yhteiskunta
Vastakulttuuri on kulttuurin muoto, joka on tietoisesti etäännytetty vallitsevasta kulttuurista. Käsitteen kehittäjä on kulttuurihistorioitsija Theodore Roszak, joka teoksessaan The Making of a Counter Culture (1968) tiivisti ajatuksen, jota olivat käsitelleet myös Herbert Marcuse, Norman Brown, Allen Ginsberg ja Alan Watts.
Vastakulttuuriksi kutsutaan yleensä jotain ryhmää tai liikettä, joka vastustaa yhteiskunnassa vallitsevaa kulttuuria tai hylkää sen täysin. Vastakulttuurit ovat usein poliittisesti aktiivisia ja pyrkivät vaikuttamaan yhteiskunnalliseen kehitykseen tarjoamalla vaihtoehtoisia tapoja elää ja ajatella. Tämä vastaa Rozakin alkuperäistä ajatusta, että nuorison olisi luotava uusi, luovan ŝamanistinen pienyhteisöihin perustuva kulttuuri, kuten hippiliike. Comics Codea pilkannutta  underground-sarjakuvaa, joka syntyi Yhdysvalloissa vuonna 1967, voi pitää esimerkkinä vastakulttuurista. Vastakulttuurin tarkka määritteleminen on kuitenkin vaikeaa. Vastakulttuuriin rinnastuvia ilmiöitä on ollut aikaisemminkin, kuten luostarilaitos, pietismi tai terrorismi.
Yhteisöitä

Ekokylissä asuvat pyrkivät elämään luonnonmukaisesti ja usein asumiseen erilaisia sosiaalisia tavoitteita. Kaupunkiaktivismissa pyritään taas luomaan yhteisöllisiä tiloja ja vaihtoehtoisia toimintatapoja kaupunkiin. Esimerkiksi Helsingissä toimiva yhteisöllinen Sompasauna on kaikille avoin ja ilmainen sauna, kun taas Helsingin pyöräpajalla voi korjata oman pyöränsä.
Elämäntapoja

Vegaanit pyrkivät välttämään kaikkea eläinten hyväksikäyttöä ja riistoa kieltäytymällä tuotteista, joissa on eläinperäisiä ainesosia.
Sami Vehkakoski

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 6. joulukuuta 1968 (ikä 55)
Syntymäpaikka: Lahti, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 184 cm
Junioriseurat
1980–1987: Kuusysi
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1986–1995 | Kuusysi | 179 | (15) |
| 1993 | → Jaro (laina) | 1 | (0) |
| 1993–1994 | → LTP (laina) | 7 | (2) |
| 1996 | LTP | 10 | (6) |
| Yhteensä | Yhteensä | 197 | (23) |
Maajoukkue
| 1984 | Suomi U15 | 7 | (2) |
| 1984–1985 | Suomi U16 | 14 | (0) |
| 1985–1986 | Suomi U17 | 6 | (0) |
| 1987 | Suomi U18 | 5 | (0) |
| 1988–1989 | Suomi U21 | 5 | (0) |
Valmennusura
2007–2008: Suomi U15
2009: Suomi U16
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Sami Vehkakoski (s. 6. joulukuuta 1968 Lahti) on suomalainen jalkapalloilija.
Keskikentällä pelannut Vehkakoski edusti koko uransa Kuusysiä vuosina 1986–1995. Lisäksi hän pelasi yhden ottelun Jarossa kaudella 1993. Vehkakoski voitti Kuusysissä kolme Suomen mestaruutta 1986, 1989 ja 1991 sekä Suomen Cupin 1987. Vehkakoski pelasi urallaan kaikkiaan 180 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 15 maalia. Juniorivuosilta Vehkakoskella on saavutuksena lukuisten poikamaajoukkue-edustusten lisäksi B-junioreiden Suomen mestaruus Kuusysissä vuodelta 1984.
Pelaajauran jälkeen Vehkakoski on toiminut muun muassa FC Lahden urheilutoimenjohtajana ja kehityspäällikkönä sekä Suomen Palloliiton alueellisena liittovalmentajana sekä Suomen Melonta- ja soutuliiton toiminnanjohtajana (2011–2015).
Vehmersalmen vaakuna

Vehmersalmen vaakuna (1964–2004)
Vehmersalmen vaakuna oli Vehmersalmen kunnan tunnus. Vaakunan airot viittaavat kalastukseen ja yleensäkin kulkuyhteyksiin alueen aavojen järvilakeuksien yli.
Vaakunan selitys on ”mustassa kentässä kolme airoa vieretysten, vastapalkeittain ja niiden päällikkeenä kolme airoa vieretysten, palkeittain; kaikki kultaa.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Vehmersalmen kunnanvaltuusto hyväksyi sen 23. joulukuuta 1963. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 10. kesäkuuta 1964.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2005, kun Vehmersalmi yhdistyi Kuopion kaupunkiin.
Vapaa-ajattelijain maailmanliitto

| Vapaa-ajattelijain maailmanliitto |
| --- | --- |
Perustettu:  1880
Toimiala:  vapaa-ajattelu
Kotipaikka:  Pariisi
Puheenjohtaja:  Louis Roger
Hallitus:  Klaus Hartmann, Aloyse Schmitz, Jean-Pierre Ravay, Klaus von Raussendorff, Roman Roscher, Josef Haubelt, Maurice Azoulay
 Vuosina 1880–1938 Kansainvälinen vapaa-ajattelijaliitto (engl. International Union of Freethinkers, ransk. l’Internationale de la Libre Pensée, saks. Internationale Freidenkerbund).Vuodesta 1938 Vapaa-ajattelijain maailmanliitto (engl. World Union of Freethinkers, ransk. Fédération internationale de la libre pensée, saks. Weltunion der Freidenker). 
Aiheesta muualla
freidenker.org (saksaksi) (englanniksi) (ranskaksi)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vapaa-ajattelijain maailmanliitto, vuosina 1880–1938 Kansainvälinen vapaa-ajattelijaliitto, on vuonna 1880 Brysselissä perustettu vapaa-ajattelijoiden järjestö. Liiton jäsenjärjestöjä ovat eri maiden kansalliset liitot. Tärkein toimintamuoto on ollut yhteiset kongressit. Järjestön tarkoituksia on pyrkiä ajatuksenvapauden turvaamiseen ja ihmiskunnan vapauttamiseen uskonnollisista ennakkoluuloista. Suomesta liittoon kuului aikaisemmin Vapaa-ajattelijain liitto 1946–1994.
Historiaa > Tausta

Vapaa-ajattelijaliike alkoi järjestäytyä kansallisella ja myöhemmin kansainvälisellä tasolla 1800-luvun jälkipuolella. Kehitys liittyi yhteiskunnan murrokseen ja tieteen kehityksen tulemiseen yhä laajemmin tunnetuksi. Darvinismi ja luonnontieteellinen materialismi saivat kannatusta. Uskonnon ja kirkon arvosteluun vaikuttivat myös sosialistiset aatteet. Uskonnon yhteiskunnallisten vaikutusten arvostelu levisi kaikkialla länsimaissa. Erityisen teräviä ilmenemismuotoja se sai työväenluokan piirissä etenkin alueilla, joilla katolisen kirkon valta oli voimakas. Liberalismin poliittisia ihanteita kannattavat vapaa-ajattelijat eivät kuitenkaan jakaneet sosialistikantaisten vapaa-ajattelijoiden kumouksellisuutta.
Kansallisella tasolla vapaa-ajattelijat järjestäytyivät ensin 1860-luvulla Englannissa. 1870-luvulla järjestäytyminen jatkui Yhdysvalloissa ja Saksassa. Manner-Euroopan maista vapaa-ajattelijat järjestäytyivät parhaiten Belgiassa. Sen voimaa edisti liberalistien ja sosialistien yhteinen taistelu katolista kirkkoa vastaan. Ranskassa vaikutti vahva tasavaltalainen vapaa-ajattelun perinne, mutta liikkeen voimaa heikensi jakautuminen liberalistiseen ja sosialistiseen siipeen. Kirkonvastainen perinne oli vahva myös Espanjassa ja Italiassa, mutta järjestäytyminen oli vähäistä.
Historiaa > Perustaminen ja alkuvaiheet

Kansainvälinen vapaa-ajattelijaliitto perustettiin 1880 Brysselissä lähinnä belgialaisten ja brittiläisten vapaa-ajattelijoiden aloitteesta. Perustajat olivat D. M. Bennet Yhdysvalloista, Giovanni Bovio Italiasta, Charles Bradlaugh Englannista, Ludwig Büchner Saksasta, Ramon Chies Espanjasta, Wilhelm Liebknecht Saksasta, alankomaalaissyntyinen Jakob Moleschott Italiasta, César de Paepe Belgiasta, Charles Renouvier Ranskasta, Herbert Spencer Englannista ja Karl Vogt Sveitsistä. Säännöt hyväksyttiin Charles Bradlaugh'n johtamassa kokouksessa englantilaisten ja hollantilaisten osanottajien edustaman liberalistisen perinteen mukaisina. Myöhemmin liitto siirtyi ajamaan enemmän ranskalaisten, belgialaisten, espanjalaisten ja italialaisten johdolla sosialismin yhteiskunnallista ohjelmaa.
Rooman kongressissa 1904 liitto hyväksyi yhteisen periaatejulistuksen. Maailmanliiton eri kongressien julkilausumien mukaan vapaa-ajattelijat pyrkivät totuuteen tieteen, hyvyyteen etiikan, kauneuteen taiteen ja oikeudenmukaisuuteen yhteiskunnallisen uudistustyön avulla. Vapaa-ajattelijain mielestä näiden päämäärien toteuttaminen edellyttää kirkon ja valtion erottamista, koulun ja kirkon erottamista sekä täydellisen ajatuksen, omantunnon, uskonnon ja ateismin vapauden toteuttamista. Julistuksissa todetaan myös, että vapaa-ajattelijain kansainvälinen liike on puoluepoliittisesti sitoutumaton ja että vapaa-ajattelijat levittävät aatettaan väkivallattomin ja demokraattisin menetelmin.
Liikkeen suuri hetki oli kirkon ja valtion ero Ranskassa 1905. Vuoden 1905 kongressi pidettiinkin Pariisissa. Vuosina 1913–20 kongresseja ei voitu pitää maailmansodan vuoksi.
Historiaa > Maailmansotien välinen aika

Kun Benito Mussolini tuli valtaan Italiassa ja Adolf Hitler Saksassa, he lakkauttivat vapaa-ajattelijajärjestöt. Lähinnä keskieurooppalaiset sosiaalidemokraattiset vapaa-ajattelijaliitot perustivat 1931 kansainvälisen kattojärjestön Wienin internationaalin. Se ryhtyi määrätietoisesti etsimään yhteyttä ei-sosialistiseen Kansainväliseen vapaa-ajattelijaliittoon, joka tunnettiin myös Brysselin internationaalin nimellä. Liitot yhdistyivät vuoden 1932 alusta lähtien.
Kun kansallissosialistinen puolue nousivat valtaan Saksassa, muun muassa Espanjassa ja Ranskassa syntyi fasismin vastaisia yhteisrintamia. Vasemmistolaiset ja edistykselliset voimat pyrittiin saamaan yhteen. Kun monet kuuluisat taiteilijat ja kirjailijat liittyivät vasemmistolaisiin ryhmiin, kommunistien kansainvälinen Komintern asettui tukemaan yhteisrintamapyrkimyksiä. Komintern antoi 1935 jäsenpuolueilleen uudet ohjeet. Eri maiden vasemmistoradikaalien oli luotava kansanrintamiksi kutsuttuja yhteistyöjärjestöjä edistyksellisten demokraattien, sosiaalidemokraattien ja kommunistien kesken. Tunnuksina olivat taistelu fasismia ja sotaa vastaan. Näkyvimmin tämä taktiikka toimi Ranskassa. Juuri  vapaa-ajattelijaliike pyrki Ranskassa terävöittämään kulttuuririntaman kirkonvastaista luonnetta kuitenkaan mainittavasti onnistumatta.
Kulttuuririntamataktiikka näkyi tavallaan myös kansainvälisessä vapaa-ajattelijaliikkeessä. Neuvostoliitossa oli vuonna 1925 perustettu Jumalattomien liitto, joka järjestäytyi vuonna 1929 Taistelevien jumalattomien liitoksi. Liitto pyrki solmimaan yhteyksiä keskieurooppalaisiin sosialistisiin vapaa-ajattelijapiireihin. Erityisesti Saksa oli mielenkiinnon kohteena. Neuvostokommunistit perustivat 1930 oman Proletaarisen vapaa-ajattelijoiden internationaalin. Järjestön päämaja sijoitettiin Berliiniin, jossa kommunistinen liike oli voimakas. Internationaali hakeutui Kansainvälisen vapaa-ajattelijaliiton yhteyteen niin, että yhdistyneet vapaa-ajattelijavoimat saattoivat pitää ensimmäisen yhteisen kansainvälisen kongressinsa Prahassa huhtikuussa 1936. Sen hallitsevat teemat olivat suuntautuneet fasismia ja sotaa vastaan.
Prahan kongressissa 1936 liitto antoi periaatejulistuksen:
»Kansainvälinen vapaa-ajattelijaliike julistaa solidaarisuutensa maailman rauhan perusteita kohtaan ja kutsuu kaikkia edistyksellisiä miehiä ja naisia yhdistämään pyrkimyksensä estääkseen uuden sodan puhkeamisen, joka tulisi merkitsemään hirveintä katastrofia ihmisrodulle. 

Tämän avulla vetoamme voimakkaasti kaikkiin demokratian, kulttuurin ja ajatuksen vapauden ystäviin; kaikkiin tiedemiehiin, opettajiin, ajattelijoihin ja taiteilijoihin; kaikkiin maallisen koulun ystäviin, kaikkiin filosofisiin seuroihin ja kulttuuriyhdistyksiin, että he auttaisivat meitä tukkimaan niiden tien jotka haluavat johdattaa kansan takaisin pimeyteen ja keskiajan sortoon. Auttakaa meitä, jotka ajamme ihmiskunnan vapautta, yhteiskunnallista oikeudenmukaisuutta ja maailman rauhaa.» 
()
Vuonna 1938 Lontoon kongressissa liiton nimi muutettiin Vapaa-ajattelijain maailmanliitoksi.
Historiaa > Sodan jälkeen

Toisen maailmansodan jälkeen liitto sai vuosien tauon jälkeen kootuksi rivinsä ja piti ensimmäisen sodanjälkeisen kongressinsa Lontoossa keväällä 1946. Sodan jälkeen liitto oli selvästi kallellaan työväenluokkaiseen ateismiin päin. Se ei kuitenkaan ollut liiton ainoa juonne, sillä esimerkiksi brittiläiset vapaa-ajattelijat pitivät Lontoon kongressissa näkyvästi esillä poliittisesti sitoutumatonta humanismia.
Syyskuun alussa 1946 Brysselissä kokoontunut Vapaa-ajattelijoiden kansainvälinen neuvosto hyväksyi liiton jäseneksi myös Suomessa 1945 perustetun Vapaa-ajattelijain liiton. Suomalaiset saivat yhden paikan myös toimeenpanevassa komiteassa. Liiton puheenjohtaja Kusti Kulo matkusti Brysseliin ja perillä hänestä tehtiin liiton toinen varapuheenjohtaja.
Vuoden 1949 kongressi pidettiin Roomassa. Liiton 33. kongressi pidettiin Brysselissä 1952 puheenjohtajanaan Bertrand Russell.
Tavoitteet ja toiminta

Liiton sääntöjen mukaan tavoitteena on edistää vapaa-ajattelua, joka järjestön mukaan perustuu tosiasioiden vapaalle tutkimukselle, vapaalle järjen käytölle, rauhanomaiselle ja rakentavalle ajattelulle ja totuuden etsinnälle. Vapaa-ajattelijat tukevat sekularismia ja demokratiaa sekä yhteiskunnallista edistystä ja vapautumista. Liitto on riippumaton poliittisista puolueista ja valtiollisista laitoksista.
Tavoitteissaan liitto vaatii kaikille yksilöille oikeutta elämään ja oikeudenmukaisuuteen, oikeutta ajatuksen ja omantunnon vapauteen sekä vapauteen elää vakaumuksensa mukaisesti niin kauan kuin se ei vahingoita muiden vapautta ja kunnioittaa toisten elämää ja arvokkuutta. Liiton mukaan vapaa-ajattelu ei tunnusta mitään uskonnollisia, poliittisia, yhteiskunnallisia tai kansallisia dogmeja. Vapaa-ajattelu vastustaa yksittäisten ihmisten ja ryhmien, poliittisten ja yhteiskunnallisten järjestelmien tai vakaumusten asettamista ylitse muiden ihmisten. Vapaa-ajattelijat tuomitsevat painostuksen yksilöitä ja yhteisöjä kohtaan. Vapaa-ajattelijat taistelevat vapauden ja demokratian, ihmiskunnan älyllisen, kulttuurisen ja moraalisen kehityksen sekä yksilöiden ja yhteiskuntien hyvinvoinnin ja rauhan puolesta.
Sääntöjensä mukaan liitto koostuu vapaa-ajattelijoiden järjestöistä ja yksittäisistä henkilöistä niissä maissa, joissa kansallista vapaa-ajattelijajärjestöä ei ole. Liiton kotipaikan määrää sen kansainvälinen neuvosto. Nykyisin kotipaikka on Pariisissa. Liittoa johtaa kansainvälinen neuvosto ja sen nimittämä hallitus. Neuvosto koostuu kansallisten järjestöjen nimittämistä valtuutetuista, joita on niiden jäsenmaksunsa maksaneiden jäsenten mukainen määrä. Tarvittaessa kansalliset järjestöt voivat nimittää edustajakseen toisen järjestön valtuutetun tai liiton hallituksen jäsenen. Kansainvälinen neuvosto kokoontuu vähintään kerran vuodessa. Sen toimikausi ulottuu kansainvälisestä kongressista toiseen, joita järjestetään pääsääntöisesti neljän vuoden välein. Kongressien julkilausumista äänestettäessä noudatetaan valtuutettujen yksinkertaista enemmistöä. Valtuutettujen äänien määrä määräytyy jäsenjärjestöjen jäsenmäärän mukaan. Yhdellä kansallisella järjestöllä voi olla korkeintaan kolmasosa kongressin äänistä. Maailmanliiton vuotuinen jäsenmaksu on nykyisin yksi euro jäsentä kohti.
2000-luvulla liitto on kannanotoissaan arvostellut katolisen kirkon valtaa ja vastustanut sotaa. Liiton jäsenjärjestöjä ovat Deutscher Freidenker-Verband (Saksa), Freidenkerbund Österreichs (Itävalta), Association des Libres Penseurs de France (Ranska), Associazione Nazionale del Libero Pensiero ”Giordano Bruno” (Italia) sekä Libre Pensée Luxembourgeoise (Luxemburg).
Aiheesta muualla

Kotisivut. (saksaksi) (englanniksi) (ranskaksi)
Veda-kirjat

Veda-kirjat (devanagari: sanskritin kieltä ja tarkoittaa tietoa, tiedettä tai totuutta) on neljän Intian niemimaalla syntyneen hymnin ja rituaalitekstin kokoelma, jotka ovat: Rigveda, Yajurveda, Samaveda ja Atharvaveda. Kirjat muodostuivat Intian muinaisen veda-uskonnon piirissä, ja vaikuttavat edelleen hindulaisuuden taustalla. Vedat ovat shruti, mitä on kuultu (eli ilmestys, toisin kuin smriti, mitä muistetaan), ja siten pyhiä kaikille hinduille. Vedoista vanhimman, Rigvedan syntyajaksi arvioidaan nykyään noin 1200–1000 eaa. tai vähän aikaisemmin. Muut vedat ovat vähän nuorempia lukuun ottamatta Atharvavedan vanhimpia osia, jotka ovat syntyneet samoihin aikoihin Rigvedan kanssa. Vedat säilyivät pitkään yksinomaan suullisena traditiona; Intian vanhimmat tunnetut kirjoitetut tekstit Induskulttuurin tulkitsemattoman kirjoituksen jälkeen ovat vasta ajanlaskun alkua edeltäneiltä vuosisadoilta.
Veda-kirjat (joiden osat myös ovat kirjoja, sanskritiksi mandala) jakautuvat seuraaviin osiin:
samhita – alkuperäinen teksti, sisältää mantrat ja hymnit
brahmana – rituaaliset uhrimystiikan opetukset
aranayaka – meditaatio-osa
upanishad – mystinen ja filosofinen osa, tunnetaan myös nimellä Vedanta eli Vedan lopussa
sutrat, joita on neljää lajia:
srautasutrat, suurista julkisista uhreista
grhyasutrat, kotona suoritettavista rituaaleista
sulvasutrat, uhripaikan rakennusohjeita
dharmasutrat, eettisiä ja uhripuhtautta koskevia normeja
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Veda-kirjat Wikimedia Commonsissa
Vavožin piiri

Vavožin piiri Udmurtian kartalla.
Vavožin piiri (ven. Ваво́жский райо́н, Vavožski raion, udmurtiksi Вавож ёрос, Vavož joros) on paikallinen itsehallintoalue Udmurtian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 1 679 neliökilometriä. Vuonna 2010 asukkaita oli 16 351 henkeä. Piiriin kuuluu 10 maalaiskuntaa. Hallinnollinen keskus on Vavožin kylä.
Piiri sijaitsee Udmurtian länsiosassa. Seudun läpi virtaa Vala-joki. Luoteessa se rajoittuu Sjumsin, koillisessa Uvan, kaakossa Možgan ja lounaassa Kiznerin piireihin sekä lännessä Kirovin alueeseen.
Pinta-alasta 56 % on metsää ja 41 % on maatalousmaata. Hyötykaivannaisista taloudellista merkitystä on turpeella. Piirikeskuksesta on matkaa tasavallan pääkaupunkiin Iževskiin 133 kilometriä.
Väestöstä 56,6 % on udmurtteja ja 39,4 % venäläisiä.
Tärkein elinkeino on maatalous, joka on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä viljan viljelyyn. Teollisuus tuottaa puu- ja sahatavaraa sekä turvetta.
Aiheesta muualla

Vavožin piirin sivusto[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
Vavožin piiri Udmurtian valtioneuvoston sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Vavožin piiri Den-uutistoimiston sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Udmurtian hallinnollinen jako
| --- | --- |
Kaupunkipiirikunnat:  Iževsk (pääkaupunki) · Glazov · Možga · Sarapul · Votkinsk
Piirit:  Alnaši · Balezino · Debjosy · Glazov · Grahovo · Igra · Jar · Jukamenskoje · Kambarka · Karakulino · Kez · Kijasovo · Kizner · Krasnogorskoje · Malaja Purga · Možga · Sarapul · Selty · Šarkan · Sjumsi · Uva · Vavožin · Votkinsk · Jakšur-Bodja · Zavjalovo
Veckobladet

Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
Veckobladet oli Helsingissä vuosina 1892–1917 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Opettaja Mathias Forssin perustama Veckobladet korosti kansansivistystä ja kristillisiä arvoja. Forssin kuoltua vuonna 1903 sen toimittajana jatkoi hänen puolisonsa Minna Forss. Myöhemmin uskonnollinen aines väheni ja lehteen tuli enemmän uutisia. Etupässä läntiselle Uudellemaalle levinnyt Veckobladet kiinnitti erityistä huomiota myös maanviljelyyn ja maaseudun asioihin yleensä.
Aluksi kerran ja vuodesta 1904 lähtien kahdesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 3 000 kappaletta vuonna 1914. Helmikuun vallankumouksen jälkeen uusi omistajaryhmä perusti sen tilalle Svenska Tidningen -nimisen maaseutulehden.
Aiheesta muualla

Veckobladet Historiallisessa sanomalehtikirjastossa
Veckans Krönika

Lehden etusivu vuodelta 1906.
Veckans Krönika oli Helsingissä vuosina 1904–1923 ilmestynyt ruotsinkielinen aikakauslehti.
Jonatan Reuterin ja Arthur Sjöblomin perustama lehti sai alkunsa Turussa nimellä Sydväst. Vuonna 1901 ilmestyneen näytenumeron jälkeen lehti sai julkaisuluvan syksyllä 1903 Ernst Häyrénin nimissä. Kannattamattomaksi osoittautunut Sydväst siirtyi maaliskuussa 1904 Hufvudstadsbladetin kirjapainoon, jolloin sen nimeksi muutettiin Veckans Krönika. Reuterin vetäydyttyä syrjään lehden toimituksesta vastasi Sjöblom, josta syksyllä 1905 tuli muodollisestikin vastaava toimittaja.
Veckans Krönika oli Helsingin Kaiun ruotsinkielinen vastine: kerran viikossa ilmestynyt ajankohtainen kuvalehti, joka julkaisi myös yleistajuisia kulttuuripitoisia artikkeleita ja kaunokirjallisuutta. Se sai huomattavan suuren levikin ja yritti vuonna 1906 julkaista myös suomenkielistä rinnakkaispainosta Viikon Kuvat. Vuonna 1914 Veckans Krönikaan yhdistettiin kilpaileva lehti Tiden ja niistä muodostettiin yhteinen osakeyhtiö. Toimittajina työskentelivät Sjöblomin jälkeen Woldemar Sundman vuodesta 1915 ja Axel Haartman vuodesta 1916. Vuosina 1914–1916 toimitustyöhön osallistui myös Tidenin entinen toimittaja Guy Topelius. Vuonna 1920 Veckans Krönikan toimittajana oli Ernst von Wendt, vuonna 1921 jälleen Haartman, vuodesta 1922 Axel Cederberg ja vuonna 1923 Guido Hagelin ja H. R. Söderström.
Lehden huomattavin kilpailija oli ruotsalaisten kuvalehtien ohella vuonna 1920 lakannut Lördagen. Veckans Krönika yritti jatkaa sen perinteitä vuonna 1921 ilmestyneessä Lördagens Krönikassa, joka alkuun oli itsenäisesti tilattava ja sittemmin emolehtensä liite. Vuonna 1922 kilpailijaksi tuli tanskalais-ruotsalaisen Allers Familj-Journalin suomalainen muunnos Allas Journal, mikä johti myös Veckans Krönikan sisällön keventymiseen. Lehdet yhdistettiin vuoden 1923 lopulla nimellä Allas Krönika.
Aiheesta muualla

Veckans Krönika digitoituna kansalliskirjastossa
Viikon Kuvat digitoituna kansalliskirjastossa
Shadowhunters

| Shadowhunters> Shadowhunters: The Mortal Instruments |
| --- | --- |

Tyyli:  fantasia, seikkailu, draama
Kestoaika:  42 minuuttia
Luoja(t):   Ed Decter (sarja)  Cassandra Clare (kirjat) 
Pääosissa:   Katherine McNamara  Dominic Sherwood  Alberto Rosende  Matthew Daddario  Emeraude Toubia  Isaiah Mustafa  Harry Shum Jr. 
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   Freeform  Netflix
Esitetty:  12. tammikuuta 2016 – 6. toukokuuta 2019
Tuotantokausia:  3
Jaksoja:  55
Ikäraja:  16+
Tunnuskappale:  Ruellen "This is the Hunt"
Tuotanto
Tuottaja(t):   Ed Decter  McG  Mary Viola  J. Miles Dale  Robert Kulzer  Michael Lynne  Robert Shayne  Michael Reisz 
Ohjaaja(t):   Ed Decter  McG 
Käsikirjoittaja(t):   Cassandra Clare (kirjat)  Ed Decter  Andy Wolk  Hollie Overton  Marjorie David 
Tuotantoyhtiö(t):   Constantin Film  Wonderland Sound and Vision  Unique Features  Carteret St. Productions  Freeform Original 
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Shadowhunters (alkujaan nimellä Shadowhunters: The Mortal Instruments) on yhdysvaltalainen fantasiaa ja seikkailua yhdistelevä televisiosarja, joka perustuu Cassandra Claren Varjojen kaupungit -kirjoihin (The Mortal Instruments). Sarjan ovat tuottaneet ja luoneet Ed Decter ja McG, joka tunnetaan työskentelystään muun muassa Supernatural-sarjan parissa.
Sarja kertoo nuoresta Clary Fraysta, joka täyttää pian 18 vuotta. Hän haaveilee pääsystä Brooklynin taideakatemiaan ja viettää aikaansa parhaan ystävänsä Simonin kanssa. Eräänä kohtalokkaana iltana hän tulee todistaneeksi eräällä klubilla väkivaltaisen taistelun, jota ei kuitenkaan tunnu näkevän kukaan muu kuin hän. Clary kohtaa mystisen ja töykeän Jacen, joka vie tytön omaan maailmaansa, joka on täynnä vampyyreja, ihmissusia ja toinen toistaan uskomattomampia olentoja. Kun Claryn äiti katoaa, Claryn tehtäväksi jää selvittää uusien merkillisten ystäviensä avulla mitä hänen äidilleen on tapahtunut ja kuinka salaperäinen Muutoksen malja liittyy kaikkeen.
Sarjan esittäminen alkoi Yhdysvalloissa 12. tammikuuta 2016 Freeform-kanavalla. Finaalijakso esitettiin 6. toukokuuta 2019.