stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Theda Bara
Kuolema

Theda Bara kuoli 69-vuotiaana mahasyöpään 7. huhtikuuta vuonna 1955 Kalifornian Los Angelesissa. Bara oli jo sairastanut pitempään ja hänen syöpäänsä oli yritetty leikata neljä kertaa. Bara tuhkattiin, ja hänen tuhkansa haudattiin Kalifornian Glendalessa sijaitsevalle Forest Lawn Memorial Parkin hautausmaalle. Kun Baran aviomies Charles kuoli kaksi vuotta myöhemmin, hänet haudattiin Baran viereen.
Perintö

Theda Bara teki elokuvauransa aikana 41 pitkää elokuvaa ja neljä lyhytelokuvaa vuosina 1914–1926, mutta suurin osa elokuvista on kadonnut nykyisin jäljettömiin. 45:stä elokuvasta vain seitsemän elokuvaa on säilynyt kokonaan, ja osittain säilyneitä on kaksi. Vuonna 1937 Foxin New Jersey -varastossa tapahtunut tulipalo tuhosi suurimman osan Baran elokuvien negatiiveista. Tulipalo tuhosi myös suurimman osan Foxin muista mykkäelokuvista. Baran osittain säilyneiden elokuvien osia on liitetty Barasta kertoviin dokumentteihin. Vaikka Baran elokuvaura oli lyhyt, ja vain pieni osa hänen työstään on säilynyt, Bara ja hänen vamppipersoonansa auttoivat myöhemmin määrittelemään Hollywoodin femme fetale -tyyppiä.
Bara sai elokuvaurastaan ja työstään viihdeteollisuuden hyväksi tähden Hollywoodin Hollywood Walk of Famelle osoitteeseen 6307 Hollywood Boulevard 8. helmikuuta vuonna 1960. Bara sai vuonna 1994 kunniakseen painetun postimerkin, jonka suunnitteli karikatyristi Al Hirschfeld. Toukokuussa vuonna 2006 New Jerseyn Fort Leessä sijaitsevat Main Street ja Linwood Avenue uudelleennimettiin Theda Bara Wayksi Baran kunniaksi.
Vuonna 1999 Bara oli ehdokkaana American Film Instituten 100-vuotissarjan 25 suurinta mies- ja naiselokuvatähteä -listaan, mutta ei päässyt lopulliseen versioon.
Theda Bara populaarikulttuurissa

Theda Baran kuva on Chicagon elokuvajuhlien symboli. Baran mustavalkoinen kuva on myös sanomalehti The International Timesin logo. Downton Abbey -sarjan toisella kaudella hovimestari Carson mainitsee Theda Baran keskustellessaan taloudenhoitaja Mrs Hughesin kanssa. Rouva Hughes ihmettelee, että kas kun Carson tietää Theda Baran, johon hovimestari vastaa että kyllä hänkin seuraa aikaansa.
Theda Bara populaarikulttuurissa > Musiikki

Bara mainitaan useissa kappaleissa. Kun Bara oli uransa huipulla, hänen vamppipersoonaansa käytettiin aineksena ajan populaarikappaleissa. Näitä kappaleita ovat "Red-Hot Hannah", "Rebecca Came Back from Mecca" ja "Louisville Lou". Italialainen laulaja Alessandro Nunziati, goottimetalliyhtyeen Theatres des Vampiresin solisti, on omistanut Baralle kappaleen "Theda Bara", joka on vuonna 2013 ilmestyneellä Gothika Vampyrika Heretika -albumilla.
Theda Bara populaarikulttuurissa > Dokumentit

Theda Bara et William Fox (2001)
The Woman with the Hungry Eyes (2006)
Theda Bara populaarikulttuurissa > Kirjallisuutta

Altman, Diana, In Theda Bara’s Tent, Tapley Cove Press, 2010. ISBN 0-615-34327-9.
Buchanan, Judith, Shakespeare on Silent Film: An Excellent Dumb Discourse; 6. luku, Cambridge: Cambridge University Press, 2009. ISBN 0-521-87199-9.
DiGrazia, Christopher, The Director’s Cut: A Theda Bara Mystery, 1921 PVG Publishing, 2011. ISBN 0-9827709-4-4.
Fox, Susan, William Fox: A Story of Early Hollywood 1915–1930, Midnight Marquee Press Inc., 2006. ISBN 1-887664-62-9.
Genini, Ronald, Theda Bara: A Biography of the Silent Screen Vamp, with a Filmography, McFarland, 1996. ISBN 0-7864-0202-4.
Golden, Eve, Vamp: The Rise and Fall of Theda Bara, Emprise, 1996. ISBN 1-887322-00-0.
Hart, Jerome, Motion Picture Classic; luku Famous Juliets, March, 1923.
Johnston, Bob, Theda Bara and the Frontier Rabbi, Dramatist’s Play Service, 2002. ISBN 0-8222-1837-2.
Ramsaye, Terry, A Million and One Nights, New York: Simon and Schuster, 1926.
Theda Bara esiintyy myös hahmona Adrienne Barbeaun kirjoissa Vampyres of Hollywood (2008) ja Love Bites (2010).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Theda Bara Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Theda Bara Elonetissä.
Theda Bara Allmoviessa (englanniksi)
Theda Bara Golden Silentsissä (englanniksi)
Theda Bara NNDB:ssä (englanniksi)
Theda Bara Internet Broadway Databasessa (englanniksi)
Theda Bara Find a Gravessa (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia 
Taiteenala:  FID 
Henkilöt:  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef 
Theda Bara elokuvassa Kleopatra (1917)
Theda Bara elokuvassa Salome (1918)
Theda Bara elokuvassa The She-Devil (1918)
Theda Bara elokuvassa Carmen (1915)
Elokuvan The Siren’s Song (1919) mainos
Koivu (Tervola)

Koivun vanha rautatieasemarakennus.
Koivu eli Koivukylä on kylä Tervolassa noin 20 kilometriä pohjoiseen kuntakeskuksesta. Koivu sijaitsee valtatien 4 sekä Kemin–Kelloselän rautatien varressa. Nykyisin Koivun kylä on muuttotappioaluetta. Koivun koulu lakkautettiin 2010-luvun puolessa välissä. Maakuntahistorian mukaan ensimmäinen suomalainen asukas Koivukylässä on ollut Tapio Viinikka ‑niminen henkilö, joka todennäköisesti on asunut Ryynäsen niemellä 1540-luvulla.
Liikenne

Kylän läpi kulkevat sekä valtatie 4 että Kemin ja Rovaniemen välinen rautatie. Myös kylän ohitse virtaava Kemijoki on aiemmin ollut tärkeä kulkuväylä.
Julkinen liikenne on nykyisin valtatietä kulkevien linja-autovuorojen varassa. Ennen kylästä lähti ja tuli useita linja-autovuoroja päivässä, niitä liikennöivät V. Aho, Oy Pohjolanliikenne Ab, Postiauto, Liikenne Oy Kuusela, Veljekset Salmela ja P. Nurminen (joka hoiti pääasiassa koululaiskuljetuksia). Rautateiden henkilöliikenteen pysähdykset lakkautettiin 31. toukokuuta 2003.
Koivun katsotaan jakautuneen maantieteellisesti molemmille puolen Kemijokea, joista runsaampi asutus on ollut länsipuolella. Itäpuolen tunnetuimpia paikkoja ovat Suukosken keidas ja Ryynäsenniemen karavaanarialue, joka levittäytyy kohti Kemijoen suistoa.
Koivun rautatieasema ja sen yhteydessä sijainnut asemaravintola on ollut kuuluisa voileivistään ja ternimaidosta tehdystä leipäjuustosta. lähde? Asemaravintola lakkautettiin vuonna 1960.
Asemarakennus mainitaan myös Museoviraston valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt-sivuilla. Nykyisellään asemalla ei ole virallista toimintaa.
Koivua tunnetuksi ovat tehneet myös Silvolan Puukkotehdas sekä keihäänheittäjä Päivi Alafrantti. Kylässä oli vielä 1970-luvulla urheilukenttä. Koivussa on ollut parhaimmillaan neljä kauppaa: ensimmäisen pysyvän kaupan perusti Tuomas Jurvelin vuonna 1905. Kylässä on ollut myös postitoimisto sekä kahvila ja tiilitehdas, joka perustettiin vuonna 1938 mutta aloitti varsinaisen toimintansa vuonna 1944. Tiilitehdas työllisti kesäaikana noin 20 henkilöä. Tehdas lopetti toimintansa vuonna 1965.
Vielä 1990-luvulla kylässä toimi leirintäalue, jonka toiminta loppui vuosikymmenen puolivälissä. Koivun kylään voidaan lukea myös vuonna 1962 perustettu Räihän leipomo, joka on tunnettu rieskapaikka Nelostien varressa 50 kilometriä Rovaniemen eteläpuolella. Nelostien varrella toimii Peurassa oleva huoltoasema (ent. Esso, Teboil, nyk. St1).
Kirjallisuutta

Aula, Ville: Muistelmia Koivukylästä. Koivun maamiesseura, 1980. ISBN 951-99291-5-0.
Aaltonen, Tellervo: Koivun asemaravintola vv. 1927–1959 asemapäällikkö Pauli Vierimaan aikana. ISBN 952-90-2502-5
Klassiset Lien ryhmät

Matematiikassa klassiset Lien ryhmät ovat neljä ääretöntä perhettä Lien ryhmiä, jotka liittyvät läheisesti euklidisen avaruuden symmetrioihin. Näiden äärelliset analogiset ryhmät ovat klassisia Lien tyyppisiä ryhmiä. Klassisen ryhmän käsitteen esitteli Hermann Weyl vuoden 1939 monografiansa otsikossa The Classical Groups).
Toisinaan klassisia ryhmiä tarkastellaan kompakteista ryhmistä rajoitetussa asetuksessa. Tästä seuraa se, että niiden esitysteoria ja algebrallinen topologia on helpommin käsiteltävissä. Tämä ei kuitenkaan sisällä yleisen lineaarisen ryhmän tapausta.
Suhde bilineaarisiin muotoihin

Yleinen piirre klassisilla Lien ryhmillä on se, että niistä jokainen samantapainen bilineaarisen muodon tai seskvilineaarisen muodon kanssa. Nämä neljä tyyppiä klassisia Lien ryhmiä on varustettu Dynkini kaaviolla. Perheet on esitelty seuraavasti:
An = SU(n + 1), erityinen unitaarinen ryhmä, jonka muodostavat unitaariset  (n+1)\times (n+1) kompleksikertoimiset matriisit, joiden determinantti on yksi.
Bn = SO(2n + 1), erityinen ortogonaalinen ryhmä, jonka muodostavat  (2n+1)\times (2n+1) reaalikertoimiset matriisit, joiden determinantti on yksi.
Cn = Sp(n),  2n+1\times (2n+1)-kvaternioneiden matriisien symplektinen ryhmä, jotka säilyttävät tavallisen sisätulon Hn:ssä.
Dn = SO(2n), erityinen ortogonaalinen ryhmä, jonka muodostavat  2n\times 2n reaalikertoimiset matriisit, joiden determinantti on yksi.
Joissakin tapauksissa on luonnollista pudottaa pois ehto determinantti on yksi ja tarkastella unitaarisia ja epäyhtenäisiä ortogonaalisia ryhmiä. Taulukossa on lueteltu niin sanotut ryhmien yhtenäiset kompaktit reaalimuodot; ne liittyvät läheisesti kompleksisiin analogisiin ja useisiin ei-kompakteihin muotoihin, esimerkiksi yhdessä kompaktien ortogonaalisten ryhmien kanssa tarkastellaan epämääräistä ortogonaalista ryhmää. Lien algebrat, jotka vastaavat näitä ryhmiä, ovat nimeltään klassiset Lien algebrat. Kaikki klassiset Lien algebrat sopivat yhteen ääretönulotteisen Lien algebran, kuten Moyalin algebran, kanssa.
Kun klassista ryhmää G tarkastellaan ryhmän GL(n) aliryhmänä määritelmänsä perusteella, jonka mukaan se on vektoriavaruuden automorfismien ryhmä joka säilyttää joitain involuutioita saadaan G:n esitys, jota kutsutaan standardiksi esitykseksi.
Klassiset ryhmät yleisten kuntien tai renkaitten suhteen

Klassiset ryhmät, joita tarkastellaan laajemmin algebrassa, ovat kiinnostava esimerkki matriisiryhmistä. Kun matriisinryhmän kertoimien muodostama rengas on reaali- ja kompleksilukujen muodostama kunta, nämä ryhmät ovat klassisia Lien ryhmiä.
Kun klassisia ryhmiä tarkastellaan äärellisen kunnan suhteen, on klassiset ryhmät Lien tyyppisiä ryhmiä. Näillä ryhmillä on suuri merkitys äärellisten yksinkertaisten ryhmien luokittelussa. Tarkastelemalla ryhmäteoriaa nähdään, että monilla lineaarisilla ryhmillä on "erityinen" aliryhmä, joka koostuu usein determinanttia yksi olevista alkioista
(ortogonaalisille karakteristikaa kaksi oleville ryhmille se sisältää alkiot, joiden Dicksonin inveriantti on nolla, ja useimpiin näistä on liittynyt "projektiiviset" tekijät, jotka ovat ryhmän keskustan tekijöitä.
Sana "yleinen" ryhmän edessä tarkoittaa yleensä, että ryhmää voidaan kertoa jonkuntyyppisellä vakiolla toisin kuin jättää se kiinteäksi. Alaindeksi n tarkoittaa yleensä sen modulin dimensiota, missä ryhmä toimii. Varoitus: tämä merkintä kalskahtaa hieman jos n:ää käytetään Dynkinin kaavioiden yhteydessä, koska merkintätapa voi myös tarkoittaa rankkia.
Klassiset ryhmät yleisten kuntien tai renkaitten suhteen > Yleiset ja erityiset lineaariset ryhmät

Yleinen lineaarinen ryhmä GLn(R) on kaikkien Rn:n R-lineaaristen automorfismien muodostama ryhmä.
Tämän aliryhmänä saadaan erityinen lineaarinen ryhmä SLn(R) ja tekijäryhmäksi saadaan projektiivinen yleinen lineaarinen ryhmä
PGLn(R) = GLn(R)/Z(GLn(R)) ja projektiivinen erityinen lineaarinen ryhmä
PSLn(R) = SLn(R)/Z(SLn(R)). Projektiivinen erityinen lineaarinen ryhmä
PSLn(R) reaalilukujen kunnan suhteen on yksinkertainen kun n ≥ 2, lukuun ottamatta tapauksia n = 2
ja kun kunnan kertaluku on kaksi tai kolme.
Klassiset ryhmät yleisten kuntien tai renkaitten suhteen > Unitaariset ryhmät

Unitaarinen ryhmä Un(R) on ryhmä joka säilyttää modulin seskvilineaarisen muodon. Näillä on 
aliryhmämä erityinen unitaarinen ryhmä SUn(R) ja niiden tekijänä saadaan projektiivinen unitaarinen ryhmä
PUn(R) = Un(R)/Z(Un(R)) ja projektiivinen erityinen unitaarinen ryhmä
PSUn(R) = SUn(R)/Z(SUn(R))
Klassiset ryhmät yleisten kuntien tai renkaitten suhteen > Symplektiset ryhmät

Symplektinen ryhmä Sp2n(R) säilyttää modulin vinosymmetrisen muodon. Sillä on tekijänä projektiviinen symplektinen ryhmä PSp2n(R). Yleinen symplektinen ryhmä GSp2n(R) sisältää modulien automorfismit, joissa vinosymmetrinen muoto on kerrottu jollain kääntyvällä skalaarilla. Projektiivinen symplektinen ryhmä PSp2n(R) äärellisen kunnan R suhteen on yksinkertainen kun n ≥ 1, lukuun ottamatta tapauksia, missä n = 1 ja kunnan kertaluku on 2 tai 3.
Klassiset ryhmät yleisten kuntien tai renkaitten suhteen > Ortogonaaliset ryhmät

Ortogonaalinen ryhmä On(R) säilyttää modulin ei-degeneroidun kvadraattisen muodon. Tämän aliryhmä on erityinen ortogonaalinen ryhmä SOn(R) ja tekijöinä projektiivinen ortogonaalinen ryhmä POn(R) ja projektiivinen erityinen ortogonaalinen ryhmä PSOn(R) (Kun karakteristika on kaksi, on determinantti aina yksi, joten ortogonaalinen ryhmä määritellään usein niiden alkioiden muodostamana ryhmänä, joiden Dicksonin invariantti on yksi.)
On olemassa nimetön ryhmä, jota merkitään usein Ωn(R). Se koostuu ortogonaalisen ryhmän alkioista, joiden spinor normi on yksi ja vastaavan ali- ja tekijäryhmät ovat SΩn(R),  PΩn(R),  PSΩn(R). (Positiivisesti definiitille neliömudoille reaalilukujen suhteen ryhmä Ω on sama kuin ortogonaalinen ryhmä, mutta yleisessä tapauksessa se on pienempi. On olemassa myös ryhmän Ωn(R) kaksoispeite, jota kutsutaan pin-ryhmäksi, Pinn(R), ja sen aliryhmä on spin-ryhmä Spinn(R). Yleinen ortogonaalinen ryhmä GOn(R) sisältää automorfismit, jotka saadaan ottamalla moduli, joka saadaan kertomalla neliömuoto jollain kääntyvällä skalaarilla.
Vastakohta poikkeuksellisiin Lien ryhmiin

Vastakohtana klassisiin Lien ryhmiin ovat poikkeukselliset Lien ryhmät G2,  F4,  E6, E7,  E8, jotka ovat vähemmän tunnettuja. Nämä löydettiin noin vuonna 1890 kun Wilhelm Killing ja Élie Cartan luokitteli yksinkertaiset Lien algebrat kompleksilukujen suhteen.
Aiheesta muualla

E. Artin, Geometric algebra, Interscience  (1957)
Dieudonné, Jean: La géométrie des groupes classiques.  Ergebnisse der Mathematik und ihrer Grenzgebiete (N.F.), Heft 5. Berlin, New York:  Springer-Verlag, 1955.  ISBN 978-0-387-05391-2  Teoksen verkkoversio.
Malline:Springer
Basileios Lekapenos

Basileios Lekapenos (kreik. Βασίλειος Λακαπήνος/Λεκαπηνός) myös: eunukki Basileios ja Basileios Nothos (eli Basileios "Äpärä"). Basileios (noin 925 – noin 985) oli keisari Romanos I Lekapenosin avioton lapsi. Hänet oli kuohittu jo lapsena, minkä vuoksi hän oli eunukki. Basileios oli Bysantin parakoimomenoksena vuosina 945–985 ("de facto" ylimpänä ministerinä).
Hänen isänsä Romanos I Lekapenos syrjäytettiin valtaistuimelta noin 945, jolloin keisareiksi tulivat hänen poikansa Konstantinos VII ja Stefanos. Todellisen vallan ottanut (Basileioksen velipuoli) Bysantin keisari Konstantinos VII nimitti hänet ylimmäksi ministeriksi (parakoimomenos).
Basileios piti asemansa myös seuraavien keisareiden, Romanos II:n, Nikeforos II Fokasin ja Johannes I Tzimiskeen aikana. Huhujen mukaan Basileios myrkytti Johanneksen heidän välilleen syntyneiden riitojen päätteeksi. Hän oli pitkään ylimpänä ministerinä ja toimi varsin diplomaattisesti, mutta Bardas Fokas nuoremman kapinassa hän erehtyi tukemaan keisarin sijasta Bardasia. Tätä keisari Basileios II ei antanut anteeksi vaan syrjäytti hänet. Basileios Lekapenosin maat ja omaisuus takavarikoitiin. Kaikki hänet laatimansa lait mitätöitiin. Basileios karkotettiin maanpakoon, jossa hän kuoli noin vuonna 985.
Koivistonkylä (Tampere)

| Koivistonkylä> Koikkari |
| --- | --- |
 Koivistonkylässä oli Eka-Market, myöhemmin Euromarket, vuosina 1977–2009. Nykyisin rakennuksessa on Prisma.
Kaupunki:  Tampere
Suuralue:  Eteläinen suuralue
Suurpiiri:  Koivisto
Lähialueet:  Nekala, Rautaharkko, Taatala, Nirva, Veisu.
Koivistonkylä (puhekielessä Koikkari) on Tampereen eteläinen kaupunginosa, joka rajoittuu pohjoisessa Nekalaan, lännessä Taatalaan, etelässä Vihiojaan ja idässä Veisuun. Koivistonkylän lempinimi on Koikkari, ja sieltä ovat kotoisin monet tamperelaiset jääkiekkoilijat, muun muassa Raimo Helminen.
Historiaa

Koivistonkylä on nimetty Messukylän henkikirjakylään kuuluneen Koiviston torpan mukaan. Torppari Aukusti Koivisto lunasti tilan itsenäiseksi 1920-luvulla. Samaan aikaan alueelta alkoi vilkas rakentaminen ja 1940-luvun puoliväliin mennessä sieltä oli lohkottu jo noin 400 tonttia. Koivistonkylä siirtyi Tampereen kaupunkiin Messukylän kuntaliitoksessa vuoden 1947 alussa.
1960-luvulla Koivistonkylä rajautui suuriin metsiin ja Lempääläntien varressa Sulkavuoreen. Vuoren päällä oli jatkosodan aikana sijainnut Tampereen ilmatorjuntapatteriston ilmatorjuntapatteri, ja sen betoniperustoja on edelleen jäljellä. Sähkölinjaa pitkin kulki talvisin latu, jota myöten saattoi hiihtää nykyisen Hervannan kaupunginosan keskellä sijaitsevan Ahvenisjärven hiihtomajalle. Siitä johti latu edelleen pitkälle Valkeakosken suuntaan Taivalpirtin majalle.
Kuljun moottoritien rakentamisen yhteydessä 1960-luvun puolivälissä osa Sulkavuoresta leikattiin vanhan Lempääläntien liittämiseksi Koivistontiehen. Jäljelle jäänyt kuusikkorinne Taatalan puolella hävitettiin 1977 valmistuneen Osuusliike Voiman Eka-Marketin, nykyisen Prisma-keskuksen tieltä. Koivistonkylän Eka-Marketin rakennukseen tuli myös itsepalvelu-Alko.
Koivistonkylässä sijaitsi Länsilinjat Oy:n vuonna 1947 valmistunut autohalli, joka jäi tyhjilleen yrityksen muuttaessa uusiin tiloihin Sarankulman kaupunginosaan vuonna 1984. Vanha autohalli purettiin 1990-luvun lopulla.
Koivistonkylällä on myös oma harrastejääkiekkoseura nimeltä Koivistonkylän Chiefs.
Kirjallisuutta

Lammi, Essi Maria. Koivistontien varrelta : Koivistonkylän kaupunginosahistoria. Tampere: Koivistonkylän omakotiyhdistys, Tampereen kaupunki, 2000. ISBN 951-609-133-4.
Tampereen suuralueet, suunnittelualueet, tilastoalueet ja kaupunginosat
| --- | --- |
Keskustan suuralue: Amuri: Amuri A · Amuri B · Särkänniemi Kyttälä: Jussinkylä · Kyttälä A · Kyttälä B Petsamo: Petsamo Kaleva: Kaleva · Liisankallio · Kalevanrinne · Hakametsä Kalevanharju: Kalevanharju · Järvensivu · Vuohenoja Pyynikki: Pyynikki · Pyynikinrinne · Kaakinmaa Finlayson: Finlayson · Tammerkoski Nalkala-Ratina: Nalkala · Ratina Tammela: Osmonmäki · Tammela A · Tammela B · Tulli Tampella-Lapinniemi: Lapinniemi · Lappi · Tampella Kissanmaa: Kauppi · Kissanmaa · Uusikylä Niihama: Kaupinlaakso · Niihama
Koillinen suuralue: Messukylä : Ristinarkku · Aakkula · Messukylä Olkahinen: Kumpula · Tasanne · Olkahinen Leinola: Leinola · Holvasti Atala: Atala Pappila: Pappila Linnainmaa: Linnainmaa · Hankkio Ojala: Ojala Takahuhti: Takahuhti · Ruotula · Huikas Turtola: Turtola, Viiala Kämmenniemi: Kämmenniemi Nurmi-Sorila: Nurmi · Sorila · Aitoniemi Teisko: Polso · Terälahti · Velaatta · Viitapohja
Kaakkoinen suuralue: Kaukajärvi: Kaukajärvi · Lukonmäki · Annala · Haihara Hervanta pohjoinen: Hervanta luode · Hervanta koillinen Hervanta etelä: Hervanta lounas · Hervanta kaakko Rusko: Rusko Hervantajärvi: Hervantajärvi Vehmainen: Vehmainen Hallila: Hallila
Eteläinen suuralue: Härmälä: Härmälä · Rantaperkiö Koivistonkylä: Rautaharkko · Taatala · Koivistonkylä · Veisu · Korkinmäki · Nirva Peltolammi: Lakalaiva · Peltolammi · Multisilta · Sarankulma · Lahdesjärvi Hatanpää: Hatanpää Nekala: Viinikka · Nekala · Vihioja Muotiala: Jokipohja · Muotiala Vuores: Vuores
Läntinen suuralue: Epilä: Epilä · Epilänharju · Hyhky · Kaarila Haukiluoma: Haukiluoma · Lamminpää Ikuri: Ikuri Kalkku: Kalkku Myllypuro: Myllypuro Pispala: Ylä-Pispala · Tahmela · Ala-Pispala Rahola: Villilä · Rahola Tesoma: Ristimäki · Tesomajärvi Tohloppi: Tohloppi
Luoteinen suuralue: Lentävänniemi: Lentävänniemi Lielahti: Lielahti · Niemenranta · Hiedanranta · Santalahti Lintulampi: Niemi · Pohtola · Ryydynpohja · Lintulampi
Kaupunginosat jotka eivät ole tilastoalueita: Taraste
Kokemäenjoen luodot

Polsanluodon lossi.
Kokemäenjoen luodot eli Porin luodot ovat Kokemäenjoen suuhaarojen eli juopien väliin jääviä suistosaaria Porissa, heti Porin keskustan pohjoispuolella. Suurimpia luotoja ovat Hevosluoto, Kvistiluoto ja Hanhiluoto sekä sen kanssa yhteen kasvaneet Raatimiehenluoto ja Kirjurinluoto. Pienempiä luotoja ovat Liljanluoto, Pajukarit ja Polsanluoto. Mantereeseen maankohoamisen myötä yhtyneisiin luotoihin kuuluu lisäksi muiden muassa Pormestarinluoto. Luodot ovat osa Porin kansallista kaupunkipuistoa ja ne muodostavat myös yhden Museoviraston määrittelemistä Valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Luodot toimivat merkittävänä vapaa-ajan ja virkistysalueena heti kaupungin keskustan ja vanhojen teollisuusalueiden välittömässä läheisyydessä. Kulttuurihistoriallisesti arvokkaita kohteita alueella ovat Kirjurinluoto, joka on tunnettu etenkin Pori Jazz -tapahtumastaan sekä Huvilajuovan 1900-luvun alun vuosikymmeninä muodostunut huvila-alue. Kirjurinluoto on vanha kaupunki- ja kansanpuisto, joka syntyhistorialtaan muistuttaa Kuopion Väinölänniemeä, Oulun Hupisaaria tai Helsingin vanhoja kansanpuistoja. Nykyään alueella on lisäksi kaupunginpuutarha, kahviloita, kesäteatteri, uimaranta, leikkikenttiä, pienoisgolfrata sekä esiintymislava ja konserttiareena. Myös siirtolapuutarha-alue Hevosluodon eteläkärjessä on merkittävä.
Kirjurin- ja Pormestarinluodot yhdistävä Pormestarinsilta.
Vakituista asuinrakentamista ei itsenäisinä saarina olevilla luodoilla toistaiseksi ole, mutta Porin kaupunki on hakemassa vuoden 2017 asuntomessuja. Hevosluotoon on tarkoitus rakentaa omakoti- ja vapaa-ajanasuntoja sekä siirtolapuutarha. Lisäksi joen ylitse tulee uusi silta.
Paitsi kulttuurihistoriallisesti, luodot ovat arvokkaita myös luonnoltaan ja maisemiltaan. Ne ovat osa koko Suomen edustavinta suistomuodostumaa ja arvokas myös lintuvetenä. Näillä on merkitystä sekä ekologisena käytävänä että viljelymaisemana.
Luodoiksi nimitettyjä saaria on Kokemäenjoessa myös Porin luodoista sisämaahan päin, muun muassa Ulvilassa Kirkkojuovan mantereesta erottama Saarenluoto sekä Kokemäellä muun muassa Vitikkalanluoto ja Kiettareenluoto. Uusia suistosaaria, kuten Täiluoto ja Tukkiluoto on myös muodostunut ja muodostuu koko ajan joen nykyisessä suistossa Porin luotojen pohjoispuolella.
Aiheesta muualla

Catherine Cripps, Janita Peltonen, Matti Räsänen, Pekka Huhta, Janne Niinikoski: Kokemäenjoen suiston kehitys, maaperämuodostumat ja niiden kemialliset piirteet.  Varsinais-Suomen ely-keskus, julkaisuja 13/2011. Turku:  Varsinais-Suomen ely-keskus, 2011.  ISBN 978-952-257-417-6  Teoksen verkkoversio (pdf) Viitattu 20.3.2012. ISBN 978-952-257-416-9 (painettu)