Henning Mankell
Elämäkerta

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Mitä ikinä kirjoitan tai keksinkin, todellisuus on aina pahempi. En pystyisi ikinä keksimään niin hirveitä asioita kuin todellisuudessa tapahtuu. | ” |
– Henning Mankell (2012). 
Mankellin vanhemmat olivat tuomari Ivar Henningsson Mankell ja Ingrid Birgitta Mankell (o.s. Bergström). Hänen isoisänsä oli tunnettu säveltäjä, joka myös oli nimeltään Henning Mankell. Vanhemmat erosivat Mankellin ollessa vuoden ikäinen, ja hän muutti isänsä, isosiskonsa ja nuoremman veljensä kanssa pieneen Svegin kauppalaan Pohjois-Ruotsiin.
Mankellin mukaan äidin puuttuminen ei juurikaan vaivannut häntä, sillä hänellä oli hyvä ja läheinen suhde isäänsä. Hän oli kuitenkin yksinäinen lapsi, sillä hänen sisaruksensa viihtyivät keskenään, mutta Henning oli paljon omissa oloissaan. Myöhemmin perhe muutti Boråsiin. Hän tapasi äitinsä ensimmäisen kerran avioeron jälkeen vasta 15-vuotiaana. Sen jälkeen he olivat ystävällisissä väleissä, mutta äiti jäi kuitenkin etäiseksi. Mankellin äiti teki itsemurhan Mankellin ollessa vähän alle 30-vuotias.
Mankell suunnitteli kirjailijan uraa jo nuorena mutta oli kiinnostunut myös teatterista. Hän jätti lukion kesken, työskenteli vajaan vuoden verran Pariisissa yrityksessä, joka puhdisti ja korjasi klarinetteja ja saksofoneja, ja kaksi vuotta merimiehenä. Hän asui norjalaisen avovaimonsa kanssa 1970-luvulla kaksi vuotta Sambiassa. Vuonna 1986 Mankell kutsuttiin vierailulle Teatro Avenidaan Mosambikiin. Hän alkoi työskennellä sen palveluksessa ja asui yli 25 vuotta osittain Maputossa. Hän toimi teatterissa ohjaajana ja taiteellisena johtajana. Monet Mankellin romaaneista sijoittuvat Afrikkaan ja kertovat afrikkalaisista elämäntavoista ja Afrikan ongelmista; esimerkiksi jännitysromaani Leopardin silmä tapahtuu Sambiassa. Myös Ruotsissa Mankell oli 1970- ja 1980-luvulla erilaisissa teatteriin liittyvissä tehtävissä eri paikkakunnilla: näytelmäkirjailijana, dramaturgina, ohjaajana ja teatterinjohtajana.
Mankell kirjoitti ensimmäisen Wallander-dekkarinsa Kasvoton kuolema vuonna 1991 Ruotsiin paluunsa jälkeen oltuaan tavallista pidempään Afrikassa. Hänen mielestään rasismi ja ksenofobia olivat lisääntyneet Ruotsissa, ja hän päätti kirjoittaa ilmiöstä rikosromaanin muodossa. Tästä alkoi Wallander-kirjasarja, joka ei aluksi ollut suuri menestys. Wallander-kirjat kuitenkin menivät Ruotsissa paremmin kaupaksi kuin Mankellin aiemmat teokset. Suuri kansainvälinen läpimurto tapahtui vuonna 1998, ja käännösten myötä Mankellista tuli vähitellen miljonääri.
Vuonna 2012 ilmestyi tanskalaisen Kirsten Jacobsenin Mankellista kertova Mankellin haastatteluihin perustuva kirja, joka on julkaistu suomeksi nimellä Mankell. Tammikuussa 2014 Mankell kertoi sairastavansa syöpää. Hänellä oli kasvain niskassa ja toisessa keuhkossa. Hän piti sairastumisestaan ja hoidoista päiväkirjaa, joka julkaistiin Göteborgs-Postenissa ja suomeksi Helsingin Sanomissa. Välillä hoidot näyttivät tehonneen, ja Mankell uskoi kestävän vielä vuosia ennen kuin sairaus nujertaisi hänet. Hän suunnitteli tulevaisuuttaan ja aikoi kirjoittaa vielä lisää kirjoja. Mankell kuitenkin kuoli 5. lokakuuta 2015 varhain aamulla nukkuessaan.