stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
William Styron
Elämäkerta > Sukutausta

William Styronin suku oli kotoisin Englannin Yorkshiresta, mutta suvun alkuperä on kuitenkin vielä kauempana Ruotsissa, jossa 700-luvulla Uppsalassa elänyttä Styr-nimistä henkilöä pidetään suvun kantaisänä. Skandinaviasta suku siirtyi Britteinsaarille viikinkien valloitusten aikana, ja vuonna 1086 heidän omistuksiaan mainitaan Domesday Bookissa. 1500-luvulle mennessä sukunimi oli muuttunut muotoon Styring – tosin ajan tapaan vaihtelevilla kirjoitusasuilla. Suvun jäseniä muutti noin vuonna 1635 Englannin hallitsemalle Barbadoksen saarelle, missä heidät mainitaan useissa ajan asiakirjoissa.
Englannin sisällissota 1640- ja 1650-luvuilla ajoi varakkaita rojalisteja ja parlamentaristeja pakenemaan siirtomaihin, jolloin nämä varakkaat siirtolaiset vähitellen ostivat pienviljelijöiltä maan ja perustivat niiden paikalle suuria sokeriplantaaseja. Tänä aikana monet Barbadoksen entiset tilalliset siirtyivät Englannin siirtokuntiin Amerikassa, sillä he eivät halunneet päätyä tekemään palkkatyötä suurplantaaseille. Muuttajien mukana olivat veljekset John Styreing ja George Styring, jotka lähtivät Barbadokselta vuoden 1710 jälkeen ja asettuivat Virginian siirtokuntaan. John Styreing jäi Virginiaan, mutta George siirtyi vaimonsa Mary Casonin kanssa Pohjois-Carolinaan vuoden 1720 paikkeilla. George Styringistä polveutunut Alpheus Styron (1848–1920) – William Styronin isoisä – toimi 16-vuotiaana Yhdysvaltain sisällissodassa Amerikan konfederaation kenraali Robert F. Hoken viestipoikana, mutta selvisi sodasta haavoittumattomana.
Elämäkerta > Lapsuus ja nuoruus > Newport News

William Clark Styron Jr. syntyi Newport Newsin kaupungissa Virginiassa 11. kesäkuuta 1925, ja hänet nimettiin isänsä mukaan. Hänen isänsä työskenteli kaupungin telakalla, ja hänen äitinsä Pauline Styron oli paikallisen NNKY:n sihteeri. Lapsen kutsumanimi oli Billy, ja pariskunnan ainoana lapsena hänen vanhempansa olivat hyvin kiintyneitä häneen. Nuori Billy oli lapsena hyvin mielikuvituksellinen, sillä jo 3-vuotiaana hänellä oli kaksi mielikuvitusystävää nimeltä Scubishay ja Scaramouche, jotka nukkuivat perheen asunnon takana olevan urheilukentän katsomossa. Joka ilta ennen nukkumaanmenoa Billyn kerrotaan avanneen huoneensa ikkunan ja huutaneen molemmille “ystävilleen” hyvänyöntoivotukset.
Lapsuudessaan Styron sairasti tuhkarokon, vesirokon ja hinkuyskän. Tämä oli aikaa ennen antibioottien kehittämistä, joten lasten terveyttä piti tarkkailla jatkuvasti. Kun kaupungissa liikkui huhu poliosta, nuorta Billyä ei päästetty ulos lainkaan. Hänen vaikein terveysongelmansa lapsena olivat jatkuvat korvakivut. Usein ainoa parannuskeino oli tärykalvon puhkaisu, joka oli toimenpiteenä lapselle niin pelottava, että apuun täytyi pyytää kaksi naapuria pitelemään Billyn käsiä ja jalkoja samalla, kun isä piteli lapsen päätä. Toimenpide oli kuitenkin tehokas ja lopetti korvakivun nopeasti. Myöhemmin 10-vuotiaana Styron sai erityisen pahan korvatulehduksen, joka levisi hänen oikeanpuoleiseen ohimoluuhunsa. Infektio oli niin lähellä aivoja, että lääkärit pelkäsivät sen kehittyvän aivokalvontulehdukseksi, jolloin osa hänen ohimoluustaan poistettiin kirurgisesti. Edes tämä ei kuitenkaan lopettanut jatkuvia korvatulehduksia, vaan ne loppuivat vasta Styronin mennessä yliopistoon.
Jo 5-vuotiaana Billy Styron alkoi osoittaa poikkeuksellisia verbaalisia kykyjä. Hän oli niin innostunut sanoista, että yläkerran naapurissa asunut entinen opettaja Sally Cox Hayes opetti hänet lukemaan. Styron oppi lukemaan nopeasti ja mahtaili mielellään omilla kyvyillään. Hänen vanhempansa antoivat Styronille vaikeitakin kirjoja, joita hän luki vierailijoille ääneen. Styron aloitti koulunkäynnin 6-vuotiaana syksyllä 1931. Koulussa luetut kirjat olivat Styronille liian yksinkertaisia, minkä vuoksi hän ei useinkaan jaksanut keskittyä opetukseen. Lukeminen oli nuorelle Styronille hänen lempiharrastuksensa; isän mukaan se oli lapselle lähes pakkomielle.
Elämäkerta > Uran alku

Styronin ensimmäinen romaani oli Lie Down in Darkness (1951). Se leimasi kirjailijan etelävaltiolaiseksi ja William Faulknerin opetuslapseksi. Yhtäläisyysiä onkin: samat pääteemat, takautuvan kerronnan aikamuoto, henkilöiden suvussa periytyvä syyllisyydentunne. Styronkin on syntyjään etelävaltiolainen, mutta hän asui opiskeluaikanaan pohjoisempana ja ystävystyi muiden muassa James Baldwinin kanssa. Siitä alkaen Styronia kiinnosti yhdysvaltalainen rotuongelma ja siihen liittyvät omantunnon kysymykset. Hän on teoksissaan tutkinut myös ihmisessä olevaa absoluuttista pahaa.
Nat Turnerin kapina perustuu tositapaukseen, Virginian Tidewaterissa tapahtuneeseen orjien kapinaan 1831. Teos toi Styronille Pulitzerin kaunokirjallisuuspalkinnon mutta herätti toisaalta kritiikkiä afroamerikkalaisten kirjailijoiden ja historioitsijoiden keskuudessa. Sofien valinta kertoo Auschwitzista selviytyneen ja New Yorkin Brooklyniin asettuneen naisen elämästä painajaisineen ja rakkaushuolineen.
Styron kärsi vakavasta masennuksesta, joka puhkesi Sofien valinnan saaman menestyksen jälkeen 1981. Hän kirjoitti tilanteestaan teoksen Darkness Visible: A Memoir of Madness (1990), mutta kirjan kirjoittaminen ei helpottanut hänen oloaan.
Styronin teoksista on suomennettu Tulen saalis, Nat Turnerin kapina ja Sofien valinta, jonka pohjalta on tehty samanniminen elokuva (1982). Sen on ohjannut Alan J. Pakula, ja nimiosaa esittävä Meryl Streep sai suorituksestaan Oscar-palkinnon.
Styron kuoli keuhkokuumeeseen.
Palkinnot

Pulitzer-palkinto
National Book Award
William Dean Howellsin mitali, 1970
Teokset

Lie Down in Darkness, (1951)
The Long March, (1956)
Set This House on Fire (1960)
The Confessions of Nat Turner, (1967)
Sophie's Choice, (1979)
This Quiet Dust, and Other Writings, (1982), laajennettu 1993
Darkness Visible: A Memoir of Madness, (1990)
A Tidewater Morning: Three Tales from Youth, (1993)
Teokset > Suomennetut teokset

Tulen saalis, romaani, alkuteos Set This House on Fire, suom. Aarne T. K. Lahtinen, Otava 1962.
Nat Turnerin kapina, alkuteos The Confessions of Nat Turner, suom. Eero Huhtala, Otava 1969
Sofien valinta.  ((Sophie’s choice, 1979.) Suomentanut Pentti Lehtinen. Otavan kirjasto)  Otava, 1982.  ISBN 951-1-05943-2
Pimeän kuva, muistelma hulluudesta , alkuteos Darkness Visible: A Memoir of Madness , suom. Mirja Rutanen; Otava 1995
suom. myös nimellä Näkyvä pimeys: muistelma hulluudesta, omakustanne, 1994.
Aiheesta muualla

William Styronin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
William Styron, Novelist, Dies at 81, Christopher Lehmann-Hauptin kirjoittama muistokirjoitus New York Timesissa, 2.10.2006
The Paris Review interview
Tidewater traumas profile by James Campbell at The Guardian Unlimited website (March 22, 2003)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Newport Newsin kaupunkikuvaa 1940-luvulla. Styron asui elämänsä ensimmäiset 15 vuotta kaupungissa ja sen ympäristössä.
Englantilaistyylinen Hilton Village rakennettiin liittovaltion varoilla ensimmäisen maailmansodan aikaan Newport Newsin laivatelakan työläisille.
Mika Hannula (jääkiekkoilija)

| Mika Hannula |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. huhtikuuta 1979 (ikä 45) Huddinge, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  180 cm
Paino:  84 kg
Pelinumero:  51
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1999–2014
Seurat:  Hammarby (Allsvenskan) Malmö (Elitserien) Houston Aeros (AHL) HV71 (Elitserien) Lokomotiv Jaroslavl (RSL) SKA Pietari (RSL) TsSKA Moskova (KHL) Djurgårdens (Elitserien) Salavat Julajev Ufa (KHL) Metallurg Magnitogorsk (KHL) Modo (Elitserien) Blues (SM-liiga) HIFK (SM-liiga) Kölner Haie (DEL)
NHL-varaus:  269. varaus, 2002 Minnesota Wild
Mika Hannula (s. 2. huhtikuuta 1979 Huddinge) on ruotsalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija, joka oli pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän voitti urallaan olympia- ja MM-kultaa. Hän pelasi Ruotsin Elitserienissä lähes 300 runkosarjaottelua. Vuosina 2011–2013 hän pelasi SM-liigaa Bluesissa ja HIFK:ssa.
Ura > Seurajoukkueissa

Hannula pelasi ensimmäisen kerran aikuisten tasolla Lidingössä Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla kaudella 1998–1999. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Allsvenskanin Hammarbyhyn. Hannula siirtyi kaudeksi 2000–2001 Ruotsin pääsarjaan Elitserieniin, jossa hän pelasi Malmössä. Hannula edusti Malmötä kolmen kauden ajan. Minnesota Wild varasi hänet NHL:n kesän 2002 varaustilaisuudessa 269. vuorolla.
Hannula pelasi kauden 2003–2004 Minnesotan farmijoukkueessa Houston Aerosissa AHL:ssa. Seuraavaksi kaudeksi hän palasi Ruotsiin ja Malmöhön. Malmön kausi sujui huonosti ja joukkue putosi HockeyAllsvenskaniin. Hannulan pelaajasopimuksessa oli pykälä, joka antoi hänelle mahdollisuuden purkaa sopimuksensa, jos joukkue putoaisi Allsvenskaniin, joten hän siirtyi David Petrasekin kanssa kaudeksi 2005–2006 HV71:een.
Hannula pelasi HV71:ssä kahdella kaudella. Marraskuussa 2006 Hannula pyysi joukkueelta vapaata peleistä kesken kauden 2006–2007 henkilökohtaisten syiden takia. Joulukuun alussa HV71 ilmoitti, että he ovat purkaneet pelaajan sopimuksen Hannulan ja tämän perheen pyynnöstä. Hannula siirtyi loppukaudeksi Venäjän pääsarjaan Lokomotiv Jaroslavliin.
Hannula pelasi kauden 2007–2008 Venäjällä SKA Pietarissa, jossa kausi sujui huonosti. Hän siirtyi kaudeksi 2008–2009 Venäjän uuden pääsarjan KHL:n TsSKA Moskovaan. Hannula pelasi kauden TsSKAssa ja jäi kauden 2009–2010 alussa sopimuksettomaksi. Joulukuussa 2009 Hannula teki lyhyen sopimuksen Djurgårdenin kanssa. Hän pelasi Djurgårdenissä seitsemän ottelua ja siirtyi loppukaudeksi KHL:n Salavat Julajev Ufaan.
Kauden 2010–2011 Hannula aloitti KHL-joukkue Metallurg Magnitogorskissa. Hän loukkasi kuitenkin nivusensa ensimmäisessä ottelussa ja joutui leikkaukseen, minkä takia Magnitogorsk purki hänen sopimuksensa. Toivuttuaan vammasta Hannula siirtyi takaisin Djurgårdeniin, jossa pystyi pelaamaan lopulta 14 runkosarjaottelua. Seuraavaksi kaudeksi hän teki pelaajasopimuksen Modon kanssa. Hannula siirtyi kuitenkin jo marraskuussa 2011 SM-liigassa pelaavaan Espoo Bluesiin.
Hannula pelasi loppukauden Bluesissa ja teki 22 runkosarjaottelussa 14 pistettä. Seuraavan kauden alussa Hannula ei pelannut missään, mutta hän palasi Bluesiin marraskuussa 2012. Hannulan sopimus kesti alkujaan joulutaukoon asti, mutta osapuolet solmivat uuden kahdeksan ottelun sopimuksen tammikuun 2013 alussa. Tämän jälkeen Blues olisi halunnut jatkaa sopimusta, mutta Hannula ei suostunut tähän. Pian tämän jälkeen HIFK ilmoitti tehneensä sopimuksen Hannulan kanssa.
Ura > Maajoukkueessa

| Mitalit> Maa:  Ruotsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Ruotsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Ruotsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:  Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Torino 2006 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Riika 2006 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Suomi 2003 | jääkiekko |  |
Hannula nousi Ruotsin maajoukkueeseen MM-kilpailuihin 2003. Ruotsi sijoittui turnauksessa hopealle, ja Hannula sai ensimmäisen arvokisamitalinsa. Hannula oli voittamassa Ruotsille olympiakultaa Torinosta 2006.
Hannula oli Ruotsin joukkueessa myös MM-kilpailussa 2006. Hän ei pelannut turnauksen finaalissa Tšekkiä vastaan, sillä hän sai pelikiellon välieräottelusta, jossa hän löi Kanadan Sidney Crosbyä poikittaisella mailalla. Ruotsi voitti kisoissa kultaa. Myöhemmin kisojen jälkeen Hannulalle langetettiin vielä neljän ottelun pelikielto seuraaviin MM-kilpailuihin ja sakot.
Sukutausta

Hannula on syntynyt Ruotsissa, mutta pelasi nuorena jääkiekkoa TPS:n A-nuorissa. TPS ilmoitetaan hänen kotiseurakseen. Hannulan isä on suomalainen ja äiti ruotsalainen.
Tommi Paakkolanvaara

| Tommi Paakkolanvaara |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. maaliskuuta 1983 (ikä 41) Oulunsalo, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Paakkis
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  189 cm
Paino:  85 kg
Seura
Seura:  Iitti Hockey
Sarja:  III-divisioona
Pelinumero:  40
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2002–
Aik. seurat:  Kärpät (SML) Pelicans (SML) HC Lugano (NLA) Leksands IF (Allsv./SHL) HC Mulhouse (Ranska)
Tommi Paakkolanvaara  (s. 1. maaliskuuta 1983 Oulunsalo) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa III-divisioonajoukkue Iitti Hockeyssa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Elite Prospects -verkkosivuston Ulf Anderssonin mukaan Paakkolanvaara on kahden suunnan sentteri, joka on nopea luistelemaan ja käyttökelpoinen erikoistilanteissa. Anderssonin mukaan hän pelaa myös kohtuullisen hyvää fyysistä peliä. Paakkolanvaara on tunnettu myös herrasmiespelaajana, sillä hän on ottanut ammattilaisurallaan enimmillään vain 26 jäähyminuuttia yhden kauden aikana.
Ura > Maajoukkueura

Paakkolanvaara on pelannut Suomen A-maajoukkuessa kolme ottelua Euro Hockey Tour -tasolla syksyn 2009 Czech Hockey Gamesissa. Hänen ensimmäinen A-maaottelunsa oli turnauksen 3. syyskuuta 2009 pelattu avausottelu Karlovy Varyssa isäntäjoukkue Tšekkiä vastaan. Paakkolanvaara on pelannut myös yhden poikien maaottelun.
Saavutuksia ja palkintoja

Neljä Suomenmestaruutta (2004, 2005, 2007, 2008)
SM-hopea (2009, 2012)
SM-pronssi (2006)
Raimo Kilpiö -palkinto (2007)
Sarjanousu HockeyAllsvenskanista SHL:ään (2016)
Nord Stream

Nord Stream -kaasuputken reitti englanninkielisellä kartalla
Nord Stream (aiemmin Pohjois-Euroopan maakaasuputki) on Itämeren pohjaan asennettu maakaasuputkilinjasto, joka kulkee Venäjältä Saksaan. Putkilinjoja on kaksi, Nord Stream ja Nord Stream 2.
Molemmat linjat vahingoittuivat mahdollisesti käyttökelvottomiksi 26. syyskuuta 2022 tapahtuneissa räjähdyksissä, joiden seurauksena putkista alkoi vuotaa maakaasua lähellä Bornholmin saarta. Tämä on todennäköisesti historian suurin yksittäinen metaanipäästö. Vuotojen kerrottiin loppuneen sunnuntaihin 2. lokakuuta mennessä, mutta Nord Stream 2 -linjan vuoto jatkui senkin jälkeen ja Venäjän pelättiin pumppaavan putkeen lisää kaasua.
Nord Stream tarvitsi Suomelta luvan sen Suomen talousvyöhykkeen osalta.
Nord Stream 1

Nord Stream 1
Ensimmäinen Nord Stream -putkilinja kulkee Karjalankannakselta Viipurista Mecklenburg-Etu-Pommeriin Greifswaldiin. Putken rakennutti ja sen omistaa yhteisyritys Nord Stream AG, jonka osakkaat ovat venäläinen Gazprom (51 %), saksalaiset E.ON Ruhrgas ja BASF:in tytäryhtiö Wintershall (kumpikin 15,5 %) sekä hollantilainen N.V. Nederlandse Gasunie ja ranskalainen GdF Suez (kumpikin 9 %). Linjan rakentaminen alkoi vuonna 2010, ja ensimmäinen putki valmistui käyttöön vuonna 2011. Nord Stream -linjan toinen putki otettiin käyttöön vuoden 2012 lopulla.
Nord Stream 1 > Tekniset ominaisuudet

Putkilinjaan kuuluu kaksi rinnakkaista putkea. Putket koostuvat yhteensä 199 755:stä 12 metriä pitkästä betonipinnoitetusta putkikappaleesta, joista kukin painaa noin 24 tonnia. Vedenalainen putkiosuus on 1 224 kilometrin pituinen. Putkeen liittyy Venäjällä 917 kilometriä pitkä maanpäällinen kaksoisputki Grjazovetsista Viipuriin. Suomen talousvyöhykkeellä putkilinja kulkee 40–200 metrin syvyydessä noin 30 kilometrin päässä rannikosta. Kaksi putkea pystyy yhdessä siirtämään 55 miljardia kuutiota maakaasua vuodessa Viipurista Greifswaldiin. Putken käyttöpaine on tällöin 210 Ata.
Nord Stream 1 > Kustannukset

Rakennushankkeen kokonaishinnaksi arvioitiin vuoden 2008 lopulla 7,4 miljardia euroa. Vedenalaisen osuuden kilometrihinta on noin kaksinkertainen maanpäälliseen verrattuna.
Nord Stream 2

Nord Stream 2
Syksyllä 2015 Gazprom ja viisi eurooppalaista energiayhtiötä sopivat Nord Stream 2:n rakentamisesta. Sitä varten perustettiin New European Pipeline AG -projektiyhtiö, josta Gazprom omistaa 51 prosenttia ja muut yhtiöt kukin 9–10 prosenttia. Nord Stream 2 koostuu kahdesta putkesta, joiden kapasiteetti on 55 miljardia kuutiota kaasua vuodessa eli yhtä suuri kuin Nord Stream 1:llä. Putket oli tarkoitus ottaa käyttöön vuonna 2019. Hankkeen arvioitiin maksavan noin kymmenen miljardia euroa.
Syyskuussa 2021 Gazprom ilmoitti Nord Stream 2:n tulleen valmiiksi. Linja kulkee Venäjältä Leningradin alueen Jaaman piirin Narvanlahdelta Saksaan Lubminin kuntaan Greifswaldin kaupungin lähelle.
Kakkoslinja on rakennettu 12,2 m pitkistä teräsputkista, joiden sisähalkaisija on 1,153 m ja ulkohalkaisija enintään 1,4 m. Teräsputken seinämää on tarpeen mukaan neljää eri paksuutta välillä 26,8–41,0 mm. Teräsputki on pinnoitettu sisäpuolelta epoksipohjaisella materiaalilla kaasuvirtauksen parantamiseksi. Ullkopuoli on päällystetty polyeteenipinnoitteella korroosion estämiseksi. Ulkoisen polyeteenipinnoitteen päällä on putken vakauttamiseksi ja suojaamiseksi betonipinnoite, jonka paksuus vaihtelee 60 ja 110 mm välillä.
Putki täytettiin 300 miljoonalla kuutiometrillä kaasua, mutta sitä ei koskaan otettu käyttöön. Helmikuussa 2022 Vladimir Putin lähetti sotajoukkoja Itä-Ukrainan separatistialueille. Tämä tulkittiin aggressioksi Ukrainaa kohtaan. Saksan liittokansleri Olaf Scholz ilmoitti, että Nord Stream 2 -kaasuputkihanke keskeytetään vastalauseena Venäjän toimille Ukrainassa. Scholzin mukaan Eurooppaa uhkasi sota. Yhdysvallat asetti kaasuputkiyhtiölle pakotteita. Muutamaa päivää myöhemmin Venäjä hyökkäsi Ukrainaan. Yhdysvaltojen pakotteiden seurauksena Nord Stream 2 AG ajautui maksukyvyttömyyteen ja yhtiön kaikki runsaat sata työntekijää irtisanottiin. Energiayhtiö Fortumin tytäryhtiö Uniper kertoi tekevänsä omasta rahoitusosuudestaan 987 miljoonan euron alaskirjauksen. Kaasuputkiyhtiö on velkasaneerauksessa vuoden 2023 tammikuuhun saakka.
Hankkeen taustaa > Ulkomailla

Saksa rakensi Nord Stream -kaasuputket ja syvän energiariippuvuuden Venäjän kanssa, vaikka muun muassa Puola, Ukraina ja Yhdysvallat olivat sitä vastaan. Tästä syystä syksyllä 2022 itäisissä Euroopan unionin jäsenmaissa ja Ukrainassa oli vallalla syvä epäluottamus Saksaa kohtaan. Kun hanketta valmisteltiin, Kansainvälisen energiajärjestön ekonomisti Fatih Birol piti puolalaisten tapaan maata pitkin kulkevaa maakaasuputkea turvallisempana kuin meren pohjaan laskettavaa putkea.
Ruotsissa putkesta nousi kiista, kun osoittautui, että maakaasuputkea tukenut Ruotsin entinen pääministeri ja silloinen ulkoasiainministeri Carl Bildt oli saanut venäläisiä energiayhtiön optioita. Ruotsissa virisi myös keskustelu kansallisesta turvallisuudesta. Olihan maakaasuputken määrä kulkea Gotlannin itäpuolelta. Eläköitynyt ruotsalaisdiplomaatti Krister Wahlbäck esitti Helsingissä, että Ruotsin pitäisi tutkia ensiksi alue, jolle putkea ollaan vetämässä, koska esimerkiksi matalikoille Ruotsi voisi rakentaa tuulivoimaa merelle.
Ukrainan entinen Saksan-suurlähettiläs Pavlo Klimkin arvosteli voimakkaasti, miten Saksa yritti hoitaa suhteitaan Venäjään. Nord Stream 2 -kaasuputkihankkeesta sovittiin vain runsas vuosi sen jälkeen, kun Venäjä oli miehittänyt Ukrainalta Krimin niemimaan ja aloittanut sodan Itä-Ukrainassa. Sen vuoksi Klimkin yritti pitää esillä hankkeen turvallisuusnäkökohtia. Hän arveli, että kun Nord Stream 2 on valmis, Putin hyökkää Ukrainaan. Klimkinin arvioita pidettiin liioiteltuina. Saksan Angela Merkel arvosteli Klimkiniä liian kärkevästä suhtautumisesta Nord Stream 2:een. Merkelin mukaan hanke oli puhtaasti taloudellinen, kun Klimkin piti sitä kohtalokkaana energia-ansana Saksalle.
Viron entinen presidentti Toomas Hendrik Ilves arvosteli Nord Stream -kaasuputkihanketta syksyllä 2022. Ilveksen arvostelu kohdistui Itä-Saksan turvallisuuspalvelu Stasin entisen agentin, nykyisen Nord Stream AG:n toimitusjohtajan Matthias Warnigin salaiseen sitoumukseen Venäjän turvallisuuspalvelu FSB:n kanssa.
Kansainvälisessä politiikassa

Joulukuussa 2019 Yhdysvaltain kongressi asetti pakotteita yrityksille, jotka toimittivat kaasuputkea. Syynä oli, että kongressin mukaan putki lisäisi  Venäjän vaikutusvaltaa Euroopassa.
Vuonna 2020 kokoomuksen europarlamentaarikko Henna Virkkunen vaati Nord Stream 2 -hankkeen pysäyttämistä ja vihreiden Ville Niinistö vaati Suomen valtiojohtoa arvioimaan uudelleen suhtautumista hankkeeseen Venäjän oppositiojohtaja Aleksei Navalnyin myrkytyksen jälkeen. Münchenin  turvallisuuskonferenssissa vuonna 2019 Nord Stream 2 -kaasuputki nousi kuumaksi puheenaiheeksi. Erityisesti Yhdysvallat piti putkea Euroopan turvallisuuteen vaikuttavana hankkeena. Suomen tasavallan presidentti Sauli Niinistö torjui konferenssissa Yhdysvaltain varoitukset, joiden mukaan Nord Stream 2 olisi Venäjälle poliittisen vaikuttamisen väline Euroopassa. Myös Ukrainan presidentti Volodymyr Zelenskyi varoitti Niinistöä Nord Stream 2 -hankkeesta Niinistön Kiovan-vierailulla vuonna 2019.
Euroopan parlamentti hyväksyi 21. tammikuuta 2021 päätöslauselman, jossa esitettiin Nord Stream 2 -kaasuputkihankkeen pysäyttämistä. Kyseessä oli Euroopan unionin vastaveto Aleksei Navalnyin 17. tammikuuta 2021 tehdylle pidätykselle Moskovassa. Äänestyksessä europarlamentaarikot SDP:n  Miapetra Kumpula-Natri ja Eero Heinäluoma sekä keskustan Mauri Pekkarinen äänestivät tyhjää.