stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Augustus
Antiikin ajalta peräisin olevat lähteet

Ainut antiikin aikainen lähde, joka kattaa koko Augustuksen hallituskauden, on 200-luvulla eläneen Dio Cassiuksen Rooman historia. Dion historian lisäksi tärkeitä lähteitä Augustuksen elämästä ovat Suetoniuksen Augustuksen ja Tiberiuksen elämäkerrat. Elämäkerrat eivät kuitenkaan kerro tapahtumia kronologisessa järjestyksessä. Myös Plutarkhoksen kirjoittamat Brutuksen ja Antoniuksen elämäkerrat ovat tärkeitä lähteitä. Dio, Suetonius ja Plutarkhos eivät kuitenkaan eläneet Augustuksen aikaan, ja esimerkiksi Dion käyttämät lähteet eivät nykyään ole tiedossa. Aikalaislähteistä tärkeimpiä ovat Augustuksen oma Res gestae sekä osia Velleius Paterculuksen Rooman historiasta ja Strabonin Geografiasta. Appianuksen sisällissotia käsittelevä teos päättyy Sextus Pompeiuksen kukistumiseen. Augustuksen ajoilta on säilynyt paljon piirtokirjoituksia.
Hävinneiden lähteiden joukossa on muun muassa Augustuksen omakätinen, tosin osittainen, elämäkerta. Augustuksen sitaateista ja kirjeistä oli olemassa kokoelmia. Agrippan tiedetään myös kirjoittaneen muistelmat, samoin kuin monen muun aikalaisen. Niistä mikään ei kuitenkaan ole säilynyt nykypäivään. Liviuksen historia jatkui vuoteen 9 eaa., mutta nykypäivään on säilynyt vain teoksen sisällysluettelo. Appianuksen hävinnyt Egyptin historia käsitteli Actiumin taistelua ja Egyptin valloitusta.
Augustus mainitaan myös Raamatun Luukkaan evankeliumissa. Sen mukaan hän olisi juuri ennen Jeesuksen syntymää määrännyt koko valtakunnassa (vanhan raamatunkäännöksen mukaan ”koko maailmassa”) toimeenpantavaksi yleisen verollepanon tai väestönlaskennan. Tämän maininnan historiallinen todenperäisyys on kuitenkin hyvin kiistanalainen. Uusimmat selvitykset antavat kuvan siitä, että kyseessä olisi ollut Rooman valtakunnan alueella asuvien uskollisuudenvala keisari Augustukselle, joka sai 2 eaa. arvonimen Pater Patriae.
Kirjallisuutta

Augustus: Yksinvaltiaan elämä ja teot.  ((Res gestae divi Augusti.) Suomennos, johdanto ja kommentaari: Pekka Tuomisto. Latinankielinen rinnakkaisteksti)  Helsinki:  Basam Books, 2009.  ISBN 978-952-5534-81-8
Henrikson, Alf: Antiikin tarinoita.  ((Antikens historier, 1959.) Suomennos: Maija Westerlund)  Helsinki:  WSOY, 2004.  ISBN 951-0-18515-9
Kivimäki, Arto & Tuomisto, Pekka: Rooman keisarit.  Hämeenlinna:  Karisto, 2005.  ISBN 951-23-4546-3
Tuomisto, Pekka: Rooman diktaattorit.  Hämeenlinna:  Karisto, 2003.  ISBN 951-23-4442-4
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Roman Emperors – DIR Augustus (englanniksi)
Aiheesta muualla > Antiikin lähteet

Res Gestae Divi Augusti (Jumalaisen Augustuksen urotyöt) – Augustuksen oma näkökulma elämästään (latinaksi), (kreikaksi) ja (englanniksi)
Suetonius, The Life of Augustus (Suetoniuksen Augustuksen elämäkerta) (englanniksi)
Dio Cassiuksen Rooman historia: kirjat 45–56 (englanniksi)
Nikolaos Damaskoslaisen Augustuksen elämäkerta (englanniksi)
Appian, The Civil Wars, Book III  (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Julius Caesar (diktaattori) | Rooman keisari   | Seuraaja: Tiberius |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3  4  5  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja 2  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka 2  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Dictionnaire historique de la Suisse  SNAC  IdRef 
Patsaan arvellaan esittävän Augustuksen isää Gaius Octaviusta.
Julius Caesar oli Augustuksen äidin eno.
Octavianus nuorena miehenä. Noin 27–20 eaa. Kosin saarella.
Triumvirit Antonius ja Octavianus kuvattuna kolikkoon. Etupuolella Antoniuksen pää ja teksti ”M ANT IMP AVG III VIR R P C M BARBAT”. Kääntöpuolella Octavianuksen pää ja teksti ”CAESAR IMP PONT III VIR R P C”
Filippoin ensimmäinen taistelu käytiin syksyllä 42 eaa.
Lucius Antonius oli Marcus Antoniuksen nuorempi veli ja vuoden 41 eaa. konsuli.
Octavia Thurina Minor oli Octavianuksen sisar ja Marcus Antoniuksen neljäs vaimo.
Augustus virkamiehenä. Patsas korostaa kunnioitusta perinteistä hallitusmuotoa kohtaan.
Aktionin taistelu käytiin vuonna 30 eaa.
Augustuksen mausoleumi Roomassa
Osa Res gestae Divi Augusti (Jumalaisen Augustuksen urotyöt) piirtokirjoituksesta.
Philip Bailey

| Philip Bailey |
| --- | --- |
 Philip Bailey vuonna 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. toukokuuta 1951 (ikä 73)
Muusikko
Tyylilajit:  R&B
Soittimet:  piano ja lyömäsoitin 
Levy-yhtiöt:  Columbia Records 
Aiheesta muualla
www.philipbailey.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Philip Irvin Bailey (s. 1951) on yhdysvaltalainen R&B-laulaja ja perkussionisti. Hänet tunnetaan erityisesti Earth, Wind & Fire -yhtyeen laulajana. Bailey liittyi Earth, Wind & Fireen vuonna 1973 ja lauloi yhtyeessä 1980-luvun alkuun asti. Hänen neljän oktaavin äänialansa toi tärkeän lisän Maurice Whiten tenoriäänelle ja oli tärkeä osa yhtyeen suosiota. Earth, Wind & Fire voitti kuusi Grammy-palkintoa ja neljä American Music Awardia ja saavutti yli 50 kulta- ja platinalevyä. Bailey on jatkanut yhtyeen toimintaa kahden alkuperäisjäsenen, Verdine Whiten ja Ralph Johnsonin kanssa vielä 2020-luvulla.
Vuonna 1983 Bailey aloitti soolouran. Hänen ensimmäinen hittinsä sooloartistina oli Phil Collinsin kanssa duettona laulettu ”Easy Lover” vuoden 1984 albumilta Chinese Wall. Vuonna 1987 Earth, Wind & Fire koottiin uudelleen yhteen. He nauhoittivat albumit Touch the World (1987), Heritage (1990) ja Millennium (1993) ja konsertoivat 1990-luvulla runsaasti.
Vuonna 1999 Bailey äänitti albumin Dreams, jolla esiintyi monia modernin jazzin kärkinimiä. Uusin soololevy ilmestyi vuonna 2019.
Diskografia

Continuation (1983)
Chinese Wall (1984)
The Wonders of His Love (1985)
Triumph (1986)
Family Affair (1989)
Inside Out (1990)
Philip Bailey (1994)
Dreams (1999)
Soul on Jazz (2002)
Life and Love (2002)
Love Will Find A Way (2019)
Roger Bacon

Roger Bacon
Roger Bacon (n. 1214–1294) oli englantilainen fransiskaanifilosofi, joka painotti huomattavasti empiirisyyttä sekä matematiikan hyödyntämistä luonnontieteissä, koska ”vain matematiikka kertoo yksiselitteisesti totuuden”. Näistä syistä häntä pidetään yhtenä varhaisimmista modernin tieteellisen metodin puolestapuhujista. Hän oli syvällisesti perehtynyt ajan filosofisiin ja tieteellisiin virtauksiin arabimaailmassa, tuon ajan kehittyneimmässä sivilisaatiossa. Myöhemmät tutkimukset ovat osoittaneet hänen olleen riippuvainen myös okkultisista ja alkemistisista perinteistä. Baconiin viitataan myös latinankielisellä nimellä Doctor Mirabilis (suom. hämmästyttävä opettaja).
Baconin nimiin on laitettu silmälasien keksiminen hänen havaittuaan lasin kuvioita suurentavan vaikutuksen (1262). Myöhemmät tutkimukset ovat kuitenkin osoittaneet Alhazenin maininneen ominaisuuden jo vuonna 1021 julkaistussa Optiikan kirjassa. Baconin tiedetään pohtineen monia nykyaikaisia koneita kuten lentokonetta.
Teokset

Kirjoituksissaan Bacon peräänkuulutti uudistusta koko teologian tutkimukseen. Sen sijaan, että huomio keskittyisi pieniin eroihin filosofiassa, kuten skolastiikassa, Raamatun tulisi palata huomion keskipisteeksi ja teologien tulisi opiskella huolella kieliä, joilla Raamatun alkuperäiset tekstit on kirjoitettu. Bacon itse hallitsi useita kieliä ja valitti sekä pyhien kirjoitusten että kreikkalaisten filosofien tekstien olevan vääristyneitä useiden käännös- ja tulkintavirheiden seurauksena. Hän vaati myös, että teologien tulisi opiskella kaikkia luonnontieteitä ja että luonnontieteet tulisi lisätä yliopiston normaaliin opinto-ohjelmaan.
Kirjallisuutta

Hirvonen, Vesa & Saarinen, Risto (toim.): Keskiajan filosofia.  Helsinki:  Gaudeamus, 2008.  ISBN 978-952-495-093-0
Lindell, Ismo: Sähkön pitkä historia, s. 33.  (3. painos)  Otatieto, 2009.  ISBN 978-951-672-358-0
Karttunen, Hannu: Vanhin tiede – Tähtitiedettä kivikaudesta kuulentoihin, s. 396–397.  ("Roger Bacon  (n. 1214–1294)")  Helsinki:  Ursa, 2003.  ISBN 978-952-5329-26-1
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sitaatteja aiheesta Roger Bacon Wikisitaateissa
Hackett, Jeremiah: Roger Bacon The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Witzel, Theophilus: Roger Bacon Catholic Encyclopedia.  1911. New York:  Robert Appleton Company. (englanniksi)
Keskiajan filosofia
Alkuin
Rabanus Maurus
Johannes Scotus Eriugena
Avicenna
Petrus Damianus
Avicebron
Anselm Canterburylainen
Roscellinus
Bernardus Chartreslainen
Theodoricus Chartreslainen
Avempace
Gilbertus Porretanus
Pierre Abélard
Willelmus Concheslainen
Petrus Lombardus
Johannes Salisburylainen
Averroës
Maimonides
Robert Grosseteste
Albert Suuri
Alexander Halesilainen
Petrus Hispanus
Willelmus Auvergnelainen
Henri Ghentiläinen
Roger Bacon
Bonaventura
Tuomas Akvinolainen
Sigerus Brabantilainen
Boethius Dacialainen
Mestari Eckhart
Johannes Duns Scotus
Vilhelm Occamilainen
Jean Buridan
Godefridus Fontaineslainen
Aegidius Roomalainen
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  MathSciNet  zbMATH 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Sisällöntuottaja

Tämä kaikki on sisältömarkkinointia, sisältömarkkinoinnin teaseri.
Sisällöntuottaja harjoittaa sisällöntuotantoa. Sisällöntuottaja on henkilö, yritys tai organisaatio, joka ideoi, kirjoittaa, videoi ja luo erilaisia sisältöjä yritysten monipuolisiin sisältömarkkinointitarpeisiin. Sisällöntuottaja toimii tavallisimmin palkattuna joko sisältömarkkinoinnin työntekijänä, itsenäisenä bloggaajana tai somevaikuttajana.
Verkkosivutuotannoissa sisällöntuottaja on tavallisesti henkilö, joka kirjoittaa sisällöt ja valitsee kuvat verkkosivuille. Suomen Digimarkkinointi Oy:n mukaan sisällöntuotanto on tekstisisältöjen kirjoittamista, kun taas copywriting on asiakkaan halujen ja tarpeiden kanavointia myytävään tuotteeseen tai palveluun tekstin välityksellä niin, että asiakas haluaa ostaa tuotteen.
Sisällöntuottajaa voidaan käyttää hoitamaan rakennetun tiedon tavoitettavuutta.  Sisällöntuotantoa voidaan käyttää myös palvelemaan myös dataa, joka liittyy myös tiedostoihin, kuten valokuviin, ääniin tai videoihin.
Sisältö ja sen tuottaminen

Vuonna 1997 opetusministeriön asettaman kulttuuriteollisuustyöryhmän loppuraporttissa todetaan, että sisältö tarkoittaa kulttuurisen sisältötuotannon yhteydessä tekstiä, kuvaa, ääntä ja muuta viestittävää ainesta, joka pyritään viestittämään kulloinkin valittavan välineen avulla. Sisältötuotanto, tai sisältöteollisuus (Content creation industry) tarkoitti kauppa- ja teollisuusministeriön Sisältötuotantoprojektin määritelmän mukaan sekä perinteisille jakelukanaville että sähköisille viestimille laaditun dokumentti-, kulttuuri-, opetus-, viihde- tai markkinointiviestinnällisen ohjelmasisällön tuottamista ja siihen liittyvää liiketoimintaa.
Aiheesta muualla

Sisällöntuottajan koulutusohjelma (Rastor-instituutti)
Bahamanturpiaali

| Bahamanturpiaali |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Turpiaalit Icteridae
Suku::  Turpiaalit Icterus
Laji::  northropi
Kaksiosainen nimi
 Icterus northropi  (Allen, 1890) 
Katso myös
   Bahamanturpiaali Wikispeciesissä   Bahamanturpiaali Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Bahamanturpiaali (Icterus northropi) on turpiaaleihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Bahamalta. Aiemmin sitä pidettiin hispaniolanturpiaalin (Icterus dominicenis) alalajina.
Koko ja ulkonäkö

Bahamanturpiaali voi kasvaa 20–22 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat hieman toisistaan ulkonäöltään. Bahamanturpiaalikoiras on musta päästään, rinnastaan ja selästään ja selässä on vihertävä tai ruskehtava vivahde. Siipien olkapäät, yläperä ja vatsa ovat väriltään keltaiset. Naaras muistuttaa muuten koiraslintua, mutta on ruskehtavampi.
Levinneisyys ja elinympäristö

Bahamanturpiaalia tavataan vain Androsin saarelta Bahamalta. Aiemmin lintu on elänyt myös Abacolla. Lajin elinympäristöä ovat kookospalmumetsät, mutta sitä tavataan myös pihoista, puutarhoista, mäntymetsistä ja metsien reunamailta. Bahamanturpiaali liikkuu pareittain ja sen ravintoa ovat hyönteiset, hedelmät ja kuikkien mesi. Bahamanturpiaali pesii touko-kesäkuussa. Pesä rakennetaan palmu- tai mäntymetsiin ja naaras munii 3 sinertävää munaa.
Bahamanturpiaali luokitellaan erittäin uhanalaiseksi. Kannan kooksi arvioidaan 2 400–8 400 täysikasvuista yksilöä. Suurimmat uhat kannalle ovat pesissä loisiva hohtoturpiaali ja kookosmetsiä hävittävä bakteeritauti. Lisäksi bahamanturpiaalia saalistavat vieraslajit kuten kissat ja rotat.
Bakur I

Bakur I (georg. ბაკურ I, nimen latinisoitu muoto Bacurius) oli Iberian (paikallisesti Kartlin eli muinaisen Itä-Georgian) kuningas Aršakiani-dynastiasta vuosina 234–249.
Hänet tunnetaan pelkästään keskiaikaisista georgialaisista kronikoista, joiden mukaan hän oli Iberian joko 21. tai 23. kuningas. Hänen kerrotaan ainoastaan olleen kuningas Vatšen poika.
Aleutit (kansa)

Aleutit, omankieliseltä nimeltään myös unangan tai anangin, ovat alkuperäiskansa Yhdysvaltojen Alaskassa osissa manteretta ja Aleuttien saaristossa, sekä Venäjällä Kommodorinsaarilla. Vuoden 2010 väestönlaskentojen mukaan aleutteja oli Yhdysvalloissa 19 282 ja Venäjällä 482. Aleuttien esi-isien uskotaan saapuneen Pohjois-Amerikkaan inuittien esi-isien kanssa noin 9 000–10 000 vuotta sitten ja he saivat elinkeinonsa esimerkiksi pyydystämällä merieläimiä. Venäjän keisarikunta hallitsi aikanaan aleuttien asuttamia alueita Alaskassa ja monet aleutit ovat Venäjän vallan ajan jäljiltä ortodokseja.
Kulttuuri

Suurin osa aleuteista on nykyisin ortodoksisen kirkon jäseniä. Heidän alkuperäiseen uskoonsa liittyi esimerkiksi usko hyviin ja pahoihin henkiin, jotka saattoivat vaikuttaa eri tavoin ihmisten elämään. Aleuttimiehet uhrasivat hengille erityisillä pyhillä paikoilla ja niiltä suojautumiseksi tehtiin erilaisia amuletteja. Henkien lepyttelemiseksi järjestettiin myös tansseja ja muita seremonioita. Aleutit uskoivat sieluun, joka liikkui kolmen eri maailman välillä. Eri maailmat olivat maanpäällinen maailma, ja sen ylä- ja alapuoliset maailmat. Henkimaailman kanssa yhteyttä pitivät šamaanit. Šamaaniksi ei päästy, vaan virkaan synnyttiin. Jotkin aleuttiryhmät muumioivat kuolleet yhteisönsä jäsenet.
Aleutit jakautuivat vanhimman miehen johtamiin taloryhmiin, joista yhden johtaja toimi myös kunkin kylän päällikkönä. Asema periytyi isältä pojalle. Muuten aleuttien sukulinja lienee ollut Matrilineaarinen kuten muillakin alueen kulttuureilla. Yhteiskunnallisesti aleutit jakautuivat perinteisesti kolmeen luokkaan, yläluokkaan, tavalliseen kansaan ja orjiin. Aleuttien kylissä oli tavallisesti noin 200 asukasta, mutta niistä suurimmissa saattoi olla jopa 2 000 asukasta. Talot rakennettiin ajopuuta, valaanluuta ja turvetta käyttäen. Taloja tehtiin eri kokoisia ja samassa talossa asui useita toisilleen sukua olevia aleutteja.
Aleutit saivat elinkeinonsa merestä. Pyydettävät saaliseläimet vaihtelivat hieman alueen mukaan. Metsästettäviin eläimiin lukeutuivat esimerkiksi merileijonat, mursut, muut hylkeet, merisaukot ja mustekalat. Etenkin aleuttien länsialueilla harjoitettiin myös valaanpyyntiä. Metsästyksestä vastasivat miehet kajakeillaan ja saaliseläimet pyydettiin harppuunoin nai nuijin. Itäalueilla käytettiin myös jousta. Metsästettyjen eläinten lisäksi harjoitettiin kalastusta ja kerättiin esimerkiksi linnunmunia, merilevää, marjoja, juuria ja simpukoita. Vaatteet tehtiin merisaukoista ja linnunnahoista. Kauppaa käytiin esimerkiksi tlingitien ja haidojen kanssa. Etenkin inuitien kanssa käytiin sotia, minkä lisäksi yhteenottoja tapahtui aleuttien eri ryhmien välillä. Vangiksi jääneet viholliset saatettiin vapauttaa panttia vastaan tai pitää orjina.
Aleutin kieli kuuluu esk-aleutilaisiin kieliin, joista se muodostaa toisen suurryhmän. Toinen ryhmä ovat eskimokielet. Kielellä on kaksi säilynyttä murretta, itäinen aleutti ja Atkanin aleutti. Kolmas murre Attun aleutti on säilynyt venäjän kanssa kreolisoituneena kielenä Kommodorinsaarilla. Jotkin julkiset koulut Yhdysvalloissa tarjoavat aleutin kielen kursseja. Nykyisin kielellä on alle 100 puhujaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aleutit Wikimedia Commonsissa
Aleuttimies juhlapuvussa Mikhail Tikhanovin teoksessa vuodelta 1818.
Aleuttinainen Attulla vuonna 1941.
Ortodoksinen kirkko Unalaskan saarella.
Merisaukon metsästäjiä kajakkeineen valokuvassa vuodelta 1896.
Bakampisilliini

| --- | --- |

Bakampisilliini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
1-etoksikarbonyylioksietyyli-(2S,5R,6R)-6-[[(2R)-2-amino-2-fenyyliasetyyli]amino]-3,3-dimetyyli-7-okso-4-tia-1-atsabisyklo[3.2.0]heptaani-2-karboksylaatti
Tunnisteet
CAS-numero: 50972-17-3
ATC-koodi: J01CA06
PubChem CID: 441397
DrugBank: DB01602
Kemialliset tiedot
Kaava: C21H27N3O7S 
Moolimassa: 465,526
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia: suolistossa ja veriplasmassa
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: oraalinen
Bakampisilliini (C21H27SN3O7) on penisilliineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sitä käytetään lääketieteessä antibioottina.
Ominaisuudet ja käyttö

Bakampisilliini on aihiolääke ja itsessään tehoton. Suoliston ja veren esteraasientsyymit hajottavat sen ampisilliiniksi, joka estää bakteerien soluseinän synteesiä. Ampisilliiniin verrattuna bakampisilliinin etuna on nopeampi imeytyminen ja suurempi biosaatavuus. Bakampisilliiniä voidaan käyttää hengitystie-, virtsa- ja ihoinfektioiden ja tippurin hoitoon. Amoksisilliinin markkinoilletulon jälkeen bakampisilliinin käyttö on vähentynyt ja se ei ole enää käytössä esimerkiksi Yhdysvalloissa.
Bakwet

Bakwet ovat bakwen kieltä puhuva kru-kansa Norsunluurannikon lounaisosassa Sassandrajoen länsipuolella sekä Liberian kaakkoisosassa. Heitä on lähisukukansoineen noin 900 000 henkeä.
Bakwejen elinkeinoja ovat maanviljely, metsästys, keräily, käsityöammatit ja rannikolla kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, maniokki, durra ja jamssi. Monet bakwet työskentelevät öljypalmu-, sokeriruoko-, riisi- ja kautsuviljelimillä tai merimiehinä ja satamatyöläisinä. Perinteinen asumus on pyöreä savimaja kartiomaisine heinä- tai olkikattoineen. Eurooppalainen vaatetus on korvannut perinteisen lannevaatteen. Ruokavalion perustan muodostavat kala ja kasvikset.
Perinteinen yhteiskunta perustuu sukulaitokseen, suurperheiden muodostamiin kyläyhteisöihin ja miesten salaseuroihin. Sukulaisuus on patrilineaarinen ja avioliitto virilokaalinen. Polygynia, sororaatti, leviraatti ja ostoavioliitto ovat yleisiä.
Suurin osa bakweista harjoittaa perinteistä uskontoa, johon kuuluu esi-isien ja luonnonvoimien palvontaa, taikaesineitä ja noituutta. Osa on protestantteja, katolisia tai afrikkalaisten kirkkokuntien ja lahkojen kannattajia.
Bakur II

Bakur II (georg. ბაკურ II, nimen latinisoitu muoto Bacurius) oli Iberian (paikallisesti Kartlin eli itäisen Georgian) kuningas Khosroiani-dynastiasta vuosina 534–547.
Bakur oli kuningas Datšin poika ja seuraaja. Keskiajan georgialaisen kronikoitsijan Džuanšerin mukaan Bakur kuoli jättäen jälkeensä yhdeksän lasta, ja Iberia joutui sassanidien hallintaan.
Kuorintarauta

Erilaisia parkkuurautoja.
Kolomarautoja Ruokolahden kotiseutumuseossa.
Vanhaan tapaan kolottuja petäjiä.
Kuorintarauta (myös kuorimarauta, parkkuurauta, vuolurauta, vuolin, kolomarauta tai aisain) on puun kuorimisessa käytetty työkalu. Rakenteeltaan se on kuin pitkäteräinen puukko, jossa on kahva molemmissa päissä. Terä on usein päistään eteenpäin kaartuva, jotta kuorittava kohta pysyy hyvin terän alueella. Kahvojen muoto sekä asento riippuvat pääasiallisesta käyttötarkoituksesta. Kaadettu puu kuoritaan kuorimaraudalla, mikäli halutaan nopeuttaa sen kuivumista, estää hyönteistuhoja tai puu käytetään esimerkiksi hirsirakentamisessa. Kuorimisessa voidaan käyttää apuna kuorimapukkia tai kuorimarenkkua, jonka päälle puu asetetaan työskentelyn ajaksi.
Kuorintarautaa käytetään myös elävien puiden kuorimiseen, kun halutaan esimerkiksi kuivattaa haapa, jotta se ei kasvattaisi juurivesoja tai vaurioittaa mäntyä, jotta puu tuottaisi mahdollisimman paljon pihkaa tervan valmistusta varten. Kuivatettava puu kuoritaan joka puolelta yleensä muutaman kymmenen senttimetrin matkalta, jolloin nilakerros saadaan poistettua ja yhteyttämistuotteiden virtaaminen estyy. Toimenpidettä kutsutaan kaulaamiseksi tai kolomiseksi, mistä tulee työkalun yksi nimitys kolomarauta. Kaskiviljelyssä viljelyalueen tekeminen aloitettiin koloamalla puut, jolloin ne kuivuivat pystyyn. Havumetsään tehtyä, pystyyn kuivumaan kolottua metsikköä kutsuttiin Itä-Suomessa nimellä huhta.
Pitkävartinen kuorintarauta on petkele.
Carl Finnilä

Carl Johan Finnilä (18. maaliskuuta 1892 – 1. helmikuuta 1918 Vihti) oli suomalainen lintutieteilijä.
Carl Finnilän saman niminen isä Carl Johan Finnilä (s. 1862, k. 1920) oli vaasalainen liikemies, joka omisti aikanaan Pohjoismaiden suurimman tukkuliikkeen. Hänen äitinsä oli Hanna Elisabeth Häggblom (s. 31. heinäkuuta 1868 Uusikaarlepyy).
Finnilä oli eläintieteilijä, joka tutki etenkin Lapin lintuja. Luonnontieteellisessä keskusmuseossa säilytetään hänen munakokoelmaansa, joka käsittää 164 lintulajin 568 pesyettä. Hän julkaisi kirjoituksen Studier över fågelfaunan i Salla Lappmark sommaren 1914 (J. Simelius, Helsinki 1914) ja (postuumisti) teoksen Napapiirin tuolla puolen (WSOY 1919).
Carl Finnilä murhattiin Suomen sisällissodassa 1918 ollessaan matkalla pohjoiselle rintamalle. Kuollessaan hän oli naimaton, oli kirjoilla Helsingissä ja toimi yliopiston amanuenssina. Finnilän vanhemmat perustivat Helsingin yliopistoon eläintieteellisen rahaston poikansa muistoksi.
Bakinski rabotši

Lehden etusivu marraskuussa 2023.
Bakinski rabotši (ven. Бакинский рабочий, ”Bakun työläinen”) on Azerbaidžanin pääkaupungissa Bakussa ilmestyvä venäjänkielinen sanomalehti.
Bolševikkien julkaiseman lehden ensimmäinen ja tuolloin ainoaksi jäänyt numero ilmestyi maanalaisena toukokuussa 1906. Syys-lokakuussa 1908 se ilmestyi Bakun öljytyöläisten laillisena äänenkannattajana. Lehti alkoi ilmestyä uudelleen bolševikkipuolueen Bakun komitean äänenkannattajana toukokuussa 1917. Sen julkaiseminen keskeytyi elokuussa 1918 bolševikkien jouduttua vetäytymään Bakusta, mutta alkoi uudelleen Azerbaidžanin sosialistisen neuvostotasavallan perustamisen jälkeen heinäkuussa 1920, aluksi nimellä Azerbaidžanskaja bednota (”Azerbaidžanin köyhälistö”).
Bakinski rabotši oli neuvostoaikana Azerbaidžanin kommunistisen puolueen keskuskomitean, Azerbaidžanin SNT:n korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston äänenkannattaja. Se oli tasavallan tärkein päivälehti, jonka rinnalla ilmestyivät muun muassa azerinkielinen Kommunist ja armeniankielinen Komunist. Lehden levikki oli 155 000 kappaletta vuonna 1976.
Nykyään viidesti viikossa ilmestyvän lehden julkaisija on Azerbaidžanin presidentin kanslia. Sen paperiversion painos oli 2 500 kappaletta marraskuussa 2023. Lehti ilmestyy myös Internetissä ja se on luettavissa pdf-tiedostoina.
Aiheesta muualla

Lehden sivusto