stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Damn Yankees
Historia

Kiraristi Ted Nugent perusti Styx kitaristilaulajan Tommy Shawn, Night Rangerin basisti Jack Bladesin ja rumpali Michael Cartellonen kanssa  Damn Yankeesin vuonna 1989.
Yhtye teki levytyssopimuksen Warner Brosin kanssa vuonna 1990. Yhtyeen nimeä kantanut esikoisalbumi ilmestyi samana vuonna. Ensimmäinen levy myi platinaa ja kappaleet Coming Of Age ja High Enough saivat paljon radiosoittoaikaa. Vuonna 1992 ilmestynyt Don’t Tread myi debyyttiä selvästi heikommin ja yhtye hajosi seuraavana vuonna.
Yhtye kokoontui uudelleen tekemään levyä vuonna 1998 mutta hanke kaatui jäsenten muihin projekteihin. Tommy Shaw, Jack Blades, Michael Cartellone ja Ted Nugent esittivät akustisen keikan vuonna 2010.
Diskografia > Studioalbumit

Damn Yankees (1990)
Don't Tread (1992)
Diskografia > Livealbumit

Extended Versions (2008)
Diskografia > Kokoelmat

The Essentials (2002)
Rhino Hi-Five: Damn Yankees EP (2005)
High Enough - Best of: Damn Yankees (2019)
Diskografia > Singlet

High Enough (1990)
Coming of Age (1990)
Come Again (1991)
Runaway (1991)
Bad Reputation (1991)
Where You Goin' Now (1992)
Don't Tread on Me (1992)
Silence is Broken (1993)
Mister Pleace (1993)
Diskografia > Musiikkivideot

| Vuosi | Kappale | Ohjaaja(t) |
| --- | --- | --- |
| 1990 | "High Enough" | Larry Jordan |
| 1990 | "Coming of Age" | Ethan Russel |
| 1991 | "Come Again" | Ethan Russel |
| 1992 | "Don't Tread on Me" |  |
| 1992 | "Where You Goin' Now" | Larry Jordan |
| 1993 | "Silence is Broken" | Piers Plowden |
Dianne Wiest

| Dianne Wiest |
| --- | --- |
 Dianne Wiest vuonna 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. maaliskuuta 1948 (ikä 76) Kansas City, Missouri
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Dianne Wiest (s. 28. maaliskuuta 1948 Kansas City, Missouri) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja kaksinkertainen Oscar-voittaja.
Wiestin nuoruudenhaaveena balettitanssijan ura, ja hän opiskeli lapsena balettia Saksassa ja School of American Balletissa. High school -näytelmissä esiintymisen jälkeen hän päätti siirtyä keskittyä näyttelemiseen. Wiest valistui vuonna 1969 Marylandin yliopistosta ja muutti sitten New Yorkiin.
Wiest sai kaudeksi 1970–1971 varanäyttelijän paikan Kurt Vonnegutin näytelmään Happy Birthday, Wanda June. Joseph Pappin The Public Theaterissa vuonna 1979 esitetystä The Art of Dining -näytelmästä Wiest voitti Obie-palkinnon. Vuonna 1982 Wiest näytteli Mašaa näytelmässä Kolme sisarta ja Broadwaylla Desdemonaa Othellossa.
Wiestin ensimmäinen valkokangasroolinsa oli vuonna 1980 ensi-iltansa saanut Ihan kuin rakkautta. Hänen seuraavia elokuviansa olivat Menestyksen hinta (1982), Lähdön aika (1983) ja Footloose (1984). Nimeä elokuvanäyttelijänä hän sai Woody Allenin elokuvassa Kairon purppuraruusu, jossa hän näytteli suuren laman aikaista prostitoitua.
Allen valitsi Wiestin useampiinkin elokuviin, joista tämä alkoi saada myös keskeisempiä rooleja. Allenin elokuvasta Hannah ja sisaret (1986) Wiest voitti parhaan naissivuosan Oscarin ja sai Golden Globe -ehdokkuuden. Allenin Radio Days (1987) Bafta-ehdokkuuden. Samana vuonna ensi-iltansa sai myös Allenin Syyskuu. Muita Wiestin elokuvia olivat The Lost Boys (1987), Manhattanin valot (1988) ja Perhe on paras (1989), joissa kaikissa Wiest näytteli äitihahmoa. Viimeksi mainitusta hän sai Oscar- ja Golden Globe -ehdokkuudet.
Vuonna 1990 Wiest esiintyi Tim Burtonin elokuvassa Saksikäsi Edward ja seuraavana vuonna elokuvassa Pieni mies Tate. Allenin ohjaukseen hän palasi vuonna 1994 elokuvassa Luotisade Broadwaylla, jossa hän esitti alkoholisista entistä näyttelijää. Roolisuorituksestaan Wiest sai toisen Oscarinsa sekä myös Golden Globen. Emmyn hän sai puolestaan vierailevasta roolistaan televisiosarjassa Tie Avonleaan. Wiestin seuraavia elokuvia olivat The Birdcage – lainahöyhenissä (1996) ja Hevoskuiskaaja (1998).
Wiest on 2000-luvulla tullut tunnetuksi erityisesti televisionäyttelijänä. Hän oli 2000–2002 mukana NBC:n rikossarjassa Kova laki, jossa hän näytteli piirisyyttäjä Nora Lewiniä. Vuonna 2008 Wiest voitti toisen Emmynsä, kun hänet palkittiin eläköityneen psykoterapeutin roolista sarjassa Terapiassa. Televisiosarjassa Life in Pieces Wiest oli mukana vuodet 2015–2019. Samaan aikaan hänen elokuviansa olivat The Mule (2018) ja Let Them All Talk (2020).
Filmografiaa

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Suomenkielinen nimi | Elokuvat> Alkuperäinen nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 1984 | Footloose | Footloose | Vi Moore |
| 1984 | Rakastutaan | Falling in love | Isabelle |
| 1985 | Kairon purppuraruusu | The Purple Rose of Cairo | Emma |
| 1986 | Hannah ja sisaret | Hannah and Her Sisters | Holly |
| 1987 | The Lost Boys | The Lost Boys | Lucy Emerson |
| 1987 | Radio Days | Radio Days | Bea |
| 1987 | Syyskuu | September | Stephanie |
| 1988 | Manhattanin valot | Bright Lights, Big City | äiti |
| 1989 | Perhe on paras | Parenthood | Helen Buckman |
| 1990 | Saksikäsi Edward | Edward Scissorhands | Peg |
| 1991 | Pieni mies Tate | Little Man Tate | Jane Grierson |
| 1994 | Luotisade Broadwaylla | Bullets Over Broadway | Helen Sinclair |
| 1994 | Rosvot ja poliisit | Cops and Robbersons | Helen Robberson |
| 1996 | The Birdcage – lainahöyhenissä | The Birdcage | Louise Keeley |
| 1996 | Wall Streetin valtiatar | The Associate | Sally Dugan |
| 1998 | Lumotut sisaret | Practical Magic | täti Bridget 'Jet' Owens |
| 1998 | Hevoskuiskaaja | The Horse Whisperer | Diane Booker |
| 2001 | Minä olen Sam | I Am Sam | Annie Cassell |
| 2010 | Rabbit Hole – takaisin elämään | Rabbit Hole | Nat |
| 2011 | The Big Year | The Big Year | Brenda Harris |
| 2012 | Darling Companion | Darling Companion | Penny |
| 2012 | Timothy Greenin erikoinen elämä | The Odd Life of Timothy Green | Ms. Crudstaff |
| Televisio> Vuosi | Televisio> Suomenkielinen nimi | Televisio> Alkuperäinen nimi | Televisio> Jakson nimi | Televisio> Rooli |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 | The 10th Kingdom | The 10th Kingdom | 9 jaksoa | The Evil Queen/Christine White |
| 2000–2002 | Kova laki | Law & Order | 48 jaksoa | D.A. Nora Lewin |
| 2001–2002 | Kova laki: Erikoisyksikkö | Law & Order: Special Victims Unit | 2 jaksoa | D.A. Nora Lewin |
| 2008 | Terapiassa | In Treatment | 17 jaksoa | Dr. Gina Toll |
Aiheesta muualla

Dianne Wiest Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Down by Law

Down by Law voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Down by Law, Jim Jarmuschin ohjaama elokuva vuodelta 1986
Down by Law, yhdysvaltalainen punk rock -yhtye
Down by Law, yhtyeen esikoisalbumi vuodelta 1991.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Down by Law”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Darra Adam Khel

Asetyöpaja Darra Adam Khelissä.
Darra Adam Khel on Peshawarin ja Kohatin välillä sijaitseva kylä Pakistanissa. Sen asukkaita ovat Afridin klaanin pataanit. Kylä koostuu yhdestä pääkadusta jonka varrella on kauppoja ja muutamasta kujasta ja sivutiestä joista löytyy työpajoja.
Talous

Darra Adam Khelin talous perustuu kokonaan aseiden valmistukseen. Aseet on valmistettu käsityöllä, ja ne ovat yleensä korkealaatuisia.
Turismi

Ulkomaalaiset pääsevät kylään ainoastaan, jos heillä on Peshawarin kaupungin myöntämä lupa. Turistit voivat kokeilla aseita maksua vastaan. Yleensä vartija valvoo turisteja.
Aiheesta muualla

Artikkeli kylästä (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) 2005
Cranial Impalement

| Cranial Impalement Disgorge |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: tammikuu 1999
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Jim Barnes
 Tyylilaji: brutaali death metal
 Kesto: 24.07
 Levy-yhtiö: Extremities Records Unique Leader Records (2008)
Disgorgen muut julkaisut
|   | Cranial Impalement 1998 | She Lay Gutted 1999 |
Cranial Impalement on yhdysvaltalaisen death metal -yhtyeen Disgorgen esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 1999 levymerkillä Extremities Records. Albumin uusintapainoksen julkaisi vuonna 2008 Unique Leader Records.
Albumin neljä viimeistä kappaletta ovat ilmestyneet aiemmin yhtyeen vuoden 1995 demolla.
Kappaleet

Deranged Epidemic – 3.07
Atonement – 3.18
Cognative Lust of Mutilation – 2.41
Period of Agony – 3.15
Cranial Impalement – 3.02
Penetrate the Unfledged – 2.58
Malodorus Oblation – 2.42
Carnally Decimated – 2.49
Outro – 0.15 (instrumentaali)
Kokoonpano

Matti Way – laulu
Eric Flesley – bassokitara
Ricky Myers – rummut
Tony Freithoffer – kitara (kappaleet 1-4)
John Remmen – kitara (kappaleet 1–4)
David Hill – kitara (kappaleet 5–8)
Kokoonpano > Muut tekijät

Jim Barnes – tuottaja
Jon Zig – kansitaide
Aiheesta muualla

Cranial Impalement Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Cranial Impalement Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Copa del Rey 2009–2010

Copa del Reyn kausi 2009–2010 on Copa del Reyn 106. kausi. Turnaus alkoi 22. elokuuta 2009 ja päättyi 26. toukokuuta 2010 pelattavaan loppuotteluun. Siihen osallistuu yhteensä 83 joukkuetta Primera Divisiónista, Segunda Divisiónista, Segunda División B:stä ja Tercera Divisiónista. Hallitsevana mestarina turnaukseen lähtee Barcelona.
Primera Divisiónista ja Segunda Divisiónista pääsevät mukaan kaikki kauden 2008–2009 joukkueet paitsi Sevilla Atlético, joka on Sevillan reservijoukkue. Segunda División B:stä pääsee kauden 2008–2009 jokaisen lohkon viisi parasta joukkuetta sekä kaksi parasta kuudenneksi sijoittunutta ja Tercera Divisiónista kauden 2008–2009 lohkovoittajat.
Ensimmäinen kierros

Ensimmäisen kierroksen ottelut pelattiin 22., 25., 26. ja 27. elokuuta 2009. Joukkueet pelasivat yhden ottelun, joista voittajat selvisivät seuraavalle kierrokselle.
| Joukkue 1 | Tulos | Joukkue 2 |
| --- | --- | --- |
| San Roque | 1–2 | Melilla |
| Villajoyosa | 2–0 | Logroñés |
| Lagun Onak | 2–1 | Izarra |
| Alcalá | 0–1 | Real Oviedo |
| Compostela | 1–2 | Zamora |
| Lemona | 2–2 (2–4 rp.) | Cultural Leonesa |
| Gramenet | 0–3 | Sant Andreu |
| Sabadell | 2–0 | Monzón |
| Real Jaén | 0–1 | Unión Estepona |
| Marbella | 1–0 | Caravaca |
| Alavés | 1–1 (1–4 rp.) | Palencia |
| Ponferradina | 1–1 (5–4 rp.) | Eibar |
| Leganés | 1–3 | Reus |
| Puertollano | 3–1 (ja.) | Gimnástica |
| Tenisca | 2–4 | Cerro Reyes |
| Alicante | 1–1 (5–4 rp.) | Sporting Mahonés |
| Conquense | 1–0 (ja.) | Toledo |
| Lorca Deportiva | 1–2 (ja.) | Ceuta |
Toinen kierros

Toisen kierroksen ottelut pelattiin 1., 2., 3., 9. ja 16. syyskuuta 2009. Joukkueet pelasivat yhden ottelun, joista voittajat selvisivät seuraavalle kierrokselle.
| Joukkue 1 | Tulos | Joukkue 2 |
| --- | --- | --- |
| Celta Vigo | 2–1 | Real Unión |
| Lagun Onak | 2–1 | Cerro Reyes |
| Sant Andreu | 3–1 | Melilla |
| Cultural Leonesa | 4–0 | Unión Estepona |
| Girona | 1–0 | Gimnàstic |
| Real Sociedad | 0–2 | Rayo Vallecano |
| Betis | 1–2 | Córdoba |
| Ontinyent | 2–1 | Conquense |
| Alcorcón | 2–0 | Palencia |
| Atlético Ciudad | 3–2 | Real Oviedo |
| Alcoyano | 2–0 | Villajoyosa |
| Puertollano | 3–0 | Zamora |
| Albacete | 0–1 | Hércules |
| Sabadell | 0–0 (1–3 rp.) | Marbella |
| Salamanca | 1–1 (4–3 rp.) | Castellón |
| Levante | 0–0 (3–4 rp.) | Huesca |
| Las Palmas | 2–1 | Cádiz |
| Poli Ejido | 0–0 (8–7 rp.) | Ponferradina |
| Cartagena | 3–2 (ja.) | Elche |
| Numancia | 2–3 | Murcia |
| Ceuta | 2–2 (4–5 rp.) | Alicante |
| Mérida | 1–1 (5–4 rp.) | Reus |
Kolmas kierros

Kolmannen kierroksen ottelut pelattiin 7. lokakuuta 2009. Joukkueet pelasivat yhden ottelun, joista voittajat selvisivät seuraavalle kierrokselle.
| Joukkue 1 | Tulos | Joukkue 2 |
| --- | --- | --- |
| Lagun Onak | 1–2 | Alcorcón |
| Puertollano | 2–1 | Sant Andreu |
| Salamanca | 2–0 | Cartagena |
| Girona | 1–3 | Celta Vigo |
| Hércules | 2–0 | Huesca |
| Mérida | 1–3 | Alcoyano |
| Recreativo | 2–1 | Las Palmas |
| Marbella | 2–1 | Alicante |
| Córdoba | 0–1 | Rayo Vallecano |
| Atlético Ciudad | 0–0 (5–4 rp.) | Poli Ejido |
| Ontinyent | 0–0 (3–5 rp.) | Cultural Leonesa |
Neljäs kierros

Neljännen kierroksen ensimmäiset osaottelut pelattiin 27., 28. ja 29. lokakuuta ja toiset osaottelut 10., 11. ja 12. marraskuuta 2009.
| Joukkue 1 | Tulos | Joukkue 2 | 1>  osa | 2>  osa |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Marbella | 0–8 | Atlético Madrid | 0–2 | 0–6 |
| Alcoyano | 2–3 | Valencia | 0–1 | 2–2 |
| Puertollano | 1–2 | Villarreal | 1–1 | 0–1 |
| Atlético Ciudad | 3–9 | Sevilla | 2–4 | 1–5 |
| Alcorcón | 4–1 | Real Madrid | 4–0 | 0–1 |
| Celta Vigo | 3–1 | Tenerife | 2–1 | 1–0 |
| Murcia | 0–1 | Deportivo | 0–1 | 0–0 |
| Xerez | 1–3 | Osasuna | 1–2 | 0–1 |
| Zaragoza | 1–1 (vm.) | Málaga | 1–1 | 0–0 |
| Recreativo | 2–2 (4–2 rp.) | Sporting Gijón | 1–1 | 1–1 |
| Cultural Leonesa | 0–7 | Barcelona | 0–2 | 0–5 |
| Getafe | 3–1 | Espanyol | 2–0 | 1–1 |
| Valladolid | 2–2 (vm.) | Mallorca | 2–1 | 0–1 |
| Rayo Vallecano | 4–2 | Athletic Bilbao | 2–0 | 2–2 |
| Salamanca | 2–4 | Racing Santander | 1–0 | 1–4 |
| Hércules | 3–1 | Almería | 2–1 | 1–0 |
Kaikissa ottelupareissa ensimmäisen osaottelun kotijoukkue on ilmoitettu ensin.
Loppuvaihekaavio > Neljännesvälierät

Ensimmäiset osaottelut pelattiin 5., 6. ja 7. tammikuuta ja toiset osaottelut 12., 13. ja 14. tammikuuta 2010.
| Joukkue 1 | Tulos | Joukkue 2 | 1>  osa | 2>  osa |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Celta Vigo | 2–1 | Villarreal | 1–1 | 1–0 |
| Alcorcón | 2–3 | Racing Santander | 2–3 | 0–0 |
| Hércules | 2–2 (vm.) | Osasuna | 2–1 | 0–1 |
| Valencia | 3–4 | Deportivo | 1–2 | 2–2 |
| Málaga | 3–6 | Getafe | 2–1 | 1–5 |
| Barcelona | 2–2 (vm.) | Sevilla | 1–2 | 1–0 |
| Rayo Vallecano | 3–4 | Mallorca | 2–1 | 1–3 |
| Recreativo | 4–5 | Atlético Madrid | 3–0 | 1–5 |
Kaikissa ottelupareissa ensimmäisen osaottelun kotijoukkue on ilmoitettu ensin.
Loppuvaihekaavio > Puolivälierät

Ensimmäiset osaottelut pelattiin 20. ja 21. tammikuuta ja toiset osaottelut 27. ja 28. tammikuuta 2010.
| Joukkue 1 | Tulos | Joukkue 2 | 1>  osa | 2>  osa |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Mallorca | 2–2 (vm.) | Getafe | 1–2 | 1–0 |
| Deportivo | 1–3 | Sevilla | 0–3 | 1–0 |
| Racing Santander | 5–1 | Osasuna | 2–1 | 3–0 |
| Atlético Madrid | 2–1 | Celta Vigo | 1–1 | 1–0 |
Kaikissa ottelupareissa ensimmäisen osaottelun kotijoukkue on ilmoitettu ensin.
Loppuvaihekaavio > Välierät

Ensimmäiset osaottelut pelataan 3. ja 4. helmikuuta ja toiset osaottelut 10. ja 11. helmikuuta 2010.
| Joukkue 1 | Tulos | Joukkue 2 | 1>  osa | 2>  osa |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Sevilla | 2–1 | Getafe | 2–0 | 0–1 |
| Atlético Madrid | 6–3 | Racing Santander | 4–0 | 2–3 |
Kaikissa ottelupareissa ensimmäisen osaottelun kotijoukkue on ilmoitettu ensin.
Aiheesta muualla

Copa del Rey urheilulehti Marcan sivustolla
Dietrich Becker

Dietrich Becker (26. helmikuuta 1623 Hampuri – 12. toukokuuta 1679) oli saksalainen säveltäjä, urkuri ja viulisti. Hän vaikutti aikana, jona Dietrich Buxtehuden vaikutus pohjoissaksalaisessa musiikkielämässä oli vallitseva.
Beckerin ensimmäinen tunnettu työtehtävä oli urkurin asema Rantzaun kreivin palveluksessa Ahrensburgissa. Alun perin hänet nimitettiin urkuriksi, mutta tunnetumpi hän oli viulistina. Juuri viulistina hän soitti Magnus Gabriel De la Gardien (1654–1655) ja herttua Christian Ludwigin (vuodesta 1656, Cellessä) hovikokoonpanoissa. Vuonna 1662 hän sai jälkimmäisestä hovista luvan lähteä kehittämään taitojaan todennäköiseen synnyinkaupunkiinsa Hampuriin. Hän ei kuitenkaan enää palannut Celleen vaan jatkoi uraa Hampurissa. Siellä hänestä tuli kaupungin muusikkojen ja pääkirkkojen kuorojen johtaja.
Becker sävelsi kirkollisten tehtävien ohessa suositun passion Johanneksen mukaan. Teos on sittemmin kadonnut. Säveltäjän soitinmusiikista suurimmassa osassa on mukana viulu. Sooloviuluteoksia häneltä ei kuitenkaan ole säilynyt. Häneltä julkaistiin muun muassa sävellyskokoelma Musicalishe Frülings-Früchte (1668) sekä kaksi kirjaa niin sonaatteja kuin sarjojakin (1674, 1679). Osassa Beckerin sävellyksistä on mukana osuus viola da gamballe.
Aiheesta muualla

Dietrich Becker: nuotteja IMSLP
Dietmar Mögenburg

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Dietmar Mögenburg vuonna 2007. |  Dietmar Mögenburg vuonna 2007. |  Dietmar Mögenburg vuonna 2007. |  |
Maa:   Länsi-Saksa
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Los Angeles 1984 | korkeushyppy |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ateena 1982 | korkeushyppy |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Budapest 1989 | korkeushyppy |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Sindelfingen 1980 | korkeushyppy |  |
|  Kultaa | Milano 1982 | korkeushyppy |  |
|  Kultaa | Göteborg 1984 | korkeushyppy |  |
|  Kultaa | Madrid 1986 | korkeushyppy |  |
|  Kultaa | Haag 1989 | korkeushyppy |  |
|  Hopeaa | Budapest 1988 | korkeushyppy |  |
|  Pronssia | Grenoble 1981 | korkeushyppy |  |
|  Pronssia | Glasgow 1990 | korkeushyppy |  |
Dietmar Mögenburg (s. 15. elokuuta 1961 Leverkusen) on entinen Länsi-Saksaa edustanut korkeushyppääjä. Hän voitti kultaa korkeushypyssä vuoden 1984 kesäolympialaisissa Los Angelesissa. Lisäksi hän voitti Euroopan-mestaruuden vuonna 1982 Ateenassa.
26. toukokuuta 1980 18-vuotiaana Mögenburg hyppäsi 2,35 m ja sivusi silloista korkeushypyn maailmanennätystä, joka oli Puolan Jacek Wszołan hallussa. Samalla Mögenburg teki myös nuorten maailmanennätyksen. Hän otti miesten korkeushypyn maailmanennätyksen haltuunsa tuloksella 2,39 m vuonna 1985 Kölnissä.
Sisäradoilla Mögenburg saavutti yhden MM-hopean sekä kahdeksan EM-mitalia, joista viisi oli kultaista.
Aiheesta muualla

Dietmar Mögenburg Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
Miesten korkeushypyn olympiavoittajat
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Dietmar Mögenburg
Käännös suomeksi
Crusade

| Crusade |
| --- | --- |
 Crusade TV-sarjan videotallenteen kansikuva
Tyyli:  scifi
Kestoaika:  44 min
Luoja(t):  J. Michael Straczynski
Pääosissa:  Gary Cole Daniel Dae Kim Tracy Scoggins Marjean Holden David Allen Brooks Peter Woodward Carrie Dobro 
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  TNT
Esitetty:  9. kesäkuuta 1999 – 1. syyskuuta 1999
Jaksoja:  13
Tuotanto
Tuottaja(t):  John Copeland, Skip Beaudine
Vastaava(t) tuottaja(t):  Douglas Netter, J. Michael Straczynski
Ohjaaja(t):  Michael Vejar, Tony Dow, Stephen Furst, Janet Greek, Jerry Apoian, John Copeland, Jesús Salvador Treviño
Käsikirjoittaja(t):  J. Michael Straczynski, Fiona Avery, Peter David
Säveltäjä(t):  Evan H. Chen
Leikkaaja(t):  Michael B. Hoggan, Jeff Hodge, Skip Robinson
Kuvaaja(t):  Fred V. Murphy
Tuotantoyhtiö(t):  Babylonian Productions Warner Bros. Television
Edeltäjä:  Babylon 5
Aiheesta muualla
IMDb 
Crusade on yhdysvaltalainen televisiosarja ja Babylon 5:n spin-off. Crusaden tarina lähtee liikkeelle Excalibur-avaruusaluksen tehtävästä etsiä hoitokeino kulkutautiin, joka on levitetty kostotoimena Maahan. Alun perin sarjaa suunniteltiin tuotettavan viiden vuoden ajan, mutta sitä tehtiin lopulta ainoastaan 13 jaksoa. Syynä Crusaden ennenaikaiseen keskeyttämiseen olivat sarjan luojan J. Michael Straczynskin ja esityskanava TNT:n johtajien väliset vakavat erimielisyydet siitä, millainen sarjan tulisi olla.
Ensimmäisen kerran Crusade esitettiin Yhdysvalloissa 9. kesäkuuta – 1. syyskuuta 1999.
Näyttelijät

Sarjan pääosia näyttelivät:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Gary Cole  | … |  Matthew Gideon   |
|  Daniel Dae Kim  | … |  luutnantti John Matheson   |
|  Marjean Holden  | … |  tohtori Sarah Chambers   |
|  David Allen Brooks  | … |  Max Eilerson   |
|  Peter Woodward  | … |  Galen   |
|  Carrie Dobro  | … |  Dureena Nafeel   |
|  Tracy Scoggins  | … |  Elizabeth Lochley   |
Jaksot

Alkuperäinen esitysjärjestys (suluissa esityspäivämäärät Yhdysvalloissa):
War Zone (9. kesäkuuta 1999)
The Long Road (16. kesäkuuta 1999)
The Well of Forever (23. kesäkuuta 1999)
The Path of Sorrows (30. kesäkuuta 1999)
Patterns of the Soul (7. heinäkuuta 1999)
Ruling from the Tomb (14. heinäkuuta 1999)
The Rules of the Game (21. heinäkuuta 1999)
Appearances and Other Deceits (28. heinäkuuta 1999)
Racing the Night (4. elokuuta 1999)
The Memory of War (11. elokuuta 1999)
The Needs of Earth (18. elokuuta 1999)
Visitors from Down the Street (25. elokuuta 1999)
Each Night I Dream of Home (1. syyskuuta 1999).
The Lurker's Guide to Babylon 5 -verkkosivuston ehdottama kronologinen jaksojärjestys, joka pyrkii tekemään tarinan etenemisestä mahdollisimman johdonmukaista (tämä järjestys ei kuitenkaan ota millään tavalla huomioon sarjan aikana tapahtuvaa univormujen muutosta):
War Zone
Racing the Night
The Memory of War
The Needs of Earth
Visitors from Down the Street
Each Night I Dream of Home
The Long Road
The Well of Forever
The Path of Sorrows
Patterns of the Soul
Ruling from the Tomb
The Rules of the Game
Appearances and Other Deceits.
Dongfeng 15

Dong Feng 15 Pekingissä pidetyn toisen maailmansodan 70-vuotisjuhlan sotilasparaatin jälkeen.
Dong Feng 15 (DF-15 eli M-9, Nato-koodinimi CSS-6) on Kiinan kansantasavallan kehittämä, amerikkalaista Pershing Ia -ohjusta muistuttava lyhyen kantaman taktinen ohjus.
Ohjuksen kiinteä polttoaine mahdollistaa lyhyehkön laukaisuajan. Ohjus on 9,1 metriä pitkä ja läpimitaltaan metrin, ja sitä kuljetetaan TEL:ssä eli kuorma-automaisessa kuljetus- ja laukaisuajoneuvossa. Ohjuksen kantomatka on 200-600 km, hyötykuorma 500 kg ja tarkkuus 280 metriä.
Ohjuksen kehittely alkoi 1985, ja se näkyi ensi kertaa Pekingin paraatissa 1988. Sitä testattiin Gobin autiomaassa, mahdollisesti myös ydinkärkien kanssa. Pieni määrä sijoitettiin asemiin ilmeisesti jo 1989. Kiina laukaisi näitä ohjuksia Taiwanin vesille vuosina 1995 ja 1996. Vuonna 2007 Yhdysvallat arveli Kiinalla olevan 300-350 tällaista ohjusta ja 70-80 niille sopivaa laukaisujärjestelmää.
Näitä ohjuksia on valmistettu vientiin nimellä M9, ja myyty Syyriaan ja Pakistaniin.
Aiheesta muualla

http://www.sinodefence.com/strategic/missile/df15.asp
http://www.softwar.net/df15.html (Arkistoitu – Internet Archive)
Diiriye Guure

Diiriye Guure
Diiriye Guure (1860 Buuhoodle – 1920 Ogaden) oli somalialainen kuningas ja sotilas. Hän toimi komentajana Dervissivaltiossa. Guure onnistui solmimaan rauhan Italian kanssa vuonna 1905, ja rauhanteon yhteydessä Italia tunnusti Guure Nugaaliin alueen hallitsijaksi. Sopimus murentui vuonna 1920, kun Britannian ilmavoimat pommitti pääkaupunkia Talehia ja joitain muita tärkeitä paikkoja; britit voittivat Dervissivaltion.
Cubieboard

Cubieboardin ensimmäinen malli.
Cubieboard on Cubietechin valmistama yhden piirilevyn tietokone. Cubieboard käyttää Allwinnerin valmistamaa järjestelmäpiiriä.
Tietokoneella voi käyttää muun muassa Androidia ja Linux-jakeluja.
Mallit

Cubieboard
Allwinner A10 järjestelmäpiiri
ARM Cortex A8 CPU
Mali400 GPU
512 megatavua – 1 gigatavu RAM-muistia
Cubieboard2 (2013)
Allwinner A20 järjestelmäpiiri
ARM Cortex A7
Mali400 GPU
1 gigatavu RAM-muistia
Cubieboard3
ARM Cortex A7
2 gigatavua RAM-muistia
Cubieboard6 (2017)
ARM Cortex A9
2 gigatavua RAM-muistia
PowerVR GPU
Aiheesta muualla

Cubietech Cubieboard (englanniksi)
Doug O’Brien

| Doug O’Brien |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. helmikuuta 1984 (ikä 40) St. John’s, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  91 kg
Seura
Seura:  Rauman Lukko
Sarja:  SM-liiga
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2006–
Aik. seurat:  Anaheim Ducks, Tampa Bay Lightning
NHL-varaus:  192. varaus, 2003 Tampa Bay Lightning
Doug O’Brien (s. 16. helmikuuta 1984 St. John’s) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja. O’Brien pelasi neljä kautta Quebec Major Junior Hockey Leaguessa (QMJHL) ennen ammattilaisuransa alkua.