stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Auringonnousu
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Auringon nousu- ja laskuajat Suomessa
NOAA Sunrise/Sunset Calculator
Paul Schlyter: Computing rise/set times
Peter Hayes: Javascript Ephemeris (Arkistoitu – Internet Archive)
Sun or Moon Rise/Set Table for One Year (Arkistoitu – Internet Archive) nousu- ja laskuajat koko vuodeksi, taulukko
Herbert Glarner: Päivän pituuden laskukaavat (engl.)
Auringon nousu- ja laskuajat sähköiseen kalenteriin
Lentävä lintu kuvattuna auringonnousun aikaan Suomessa, lähellä Venäjän rajaa.
Auringon analemma
Dina Averina

| Dina Averina |
| --- | --- |
 Dina Averina.
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. elokuuta 1998 (ikä 26) Zhavolzhye
Kansalaisuus:   Venäjä
Uran tiedot
Lempinimi:  Dinochka, Dinulya
Pituus:  164 cm
Laji:  rytminen voimistelu
Seura:  Gazprom
Valmentaja:  Vera Shatalina, Irina Viner-Usmanova
Saavutukset
Voitot:  8 MM-kultaa, Venäjän mestari 2017
Paras sijoitus maailmanrankingissa:  2. sija 2017 8. sija, 2016
 Tietolaatikko päivitetty 7. elokuuta 2017 
Dina Alekseevna Averina (ven. Дина Алексеевна Аверина, s. 13. elokuuta 1998) on venäläinen rytminen voimistelija, joka vuonna 2017 voitti kolme maailmanmestaruutta.
Averina on vuoden 2016 Grand Prixin finaalin neliottelun hopeamitalisti. Vuoden 2017 MM-kilpailuissa Italian Pesarossa hän voitti kultaa neliottelussa, vanteella ja keiloilla sekä saavutti hopeaa pallolla ja nauhalla. Vuoden 2018 MM-kilpailuissa Bulgarian Sofiassa hän voitti kultaa neliottelussa, vanteella, pallolla, keiloilla ja joukkuekilpailussa. Kansallisella tasolla Averina on voittanut vuoden 2017 Venäjän mestaruuden ja on vuoden 2013 Venäjän juniorimestaruuskisojen pronssimitalisti.
Dina Averinalla on identtinen kaksoissisko Arina Averina, joka on myös menestynyt rytminen voimistelija.
Tommi Parkko

| Tommi Parkko |
| --- | --- |
 Tommi Parkko Turun pääkirjastossa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. lokakuuta 1969 (ikä 55) Hamina
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  Runoilija, toimittaja, kirjoittajakouluttaja, kirjankustantaja
Kirjailija
Esikoisteos:  Lyhyt muisti, meri (1997)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Tommi Parkko (s. 8. lokakuuta 1969 Hamina) on suomalainen runoilija, tietokirjailija, toimittaja, kirjoittajakouluttaja ja Parkko Kustannuksen kustantaja.
Hän on opiskellut teoreettista filosofiaa, estetiikkaa ja kotimaista kirjallisuutta Helsingin yliopistossa sekä informaatiotutkimusta Tampereen yliopistossa.
Parkko debytoi runoilijana Markus Jääskeläisen kanssa julkaistulla yhteisrunokokoelmalla Vanhat laulut Nimettömät eläimet, joka ilmestyi hänen ja Jääskeläisen perustaman Nihil Interitin kustantamana vuonna 1994. Hänen ensimmäinen oma runokokoelmansa Lyhyt muisti, meri ilmestyi Tammen kustantama vuonna 1997.
Runokokoelmien ja antologioiden lisäksi hänen runojaan on julkaistu muun muassa Tuli & Savu -lehdessä, Nuoressa Voimassa ja Lumoojassa ja niitä on käännetty hepreaksi, latviaksi, venäjäksi, englanniksi, ruotsiksi ja viroksi. Lisäksi hän on osallistunut erilaisten teosten toimittamiseen.
Parkko on Haminan runoyhdistys ry:n puheenjohtaja. Hän on toiminut myös Varsinais-Suomen taidetoimikunnassa läänintaiteilijana. Hän ollut ehdolla Turun kaupunginvaltuustoon vuosina 2004 ja 2008 vihreiden ehdokkaana.
Esikuvikseen Parkko on maininnut Paavo Haavikon ja Kari Aronpuron.
Tuotanto

Jääskeläinen, Markus & Parkko, Tommi: Vanhat laulut Nimettömät eläimet.  Vantaa:  Nihil Interit, 1994.  ISBN 952-988-600-4
Lyhyt muisti, meri.  Helsinki:  Tammi, 1997.  ISBN 951-310-905-4
Mallinen, Jukka (toim.): Kuka puhuu. Kaksitoista runoilijaa Suomesta ja Venäjältä.  Jyväskylä:  Ateena, 1997.  ISBN 951-796-098-0
Sileäksi puhuttu.  Helsinki:  Tammi, 2004.  ISBN 951-313-106-8
Kirjoita runo! Opas aloittelevalle runoilijalle.  Helsinki:  Avain, 2011.  ISBN 978-951-692-760-5
Pelikaani.  Turku:  Savukeidas, 2011.  ISBN 978-952-268-002-0
Runouden ilmiöitä.  Avain, 2012.  ISBN 951-692-918-4
Parkko, Tommi (toim.): Runon vapaus : syventävä opas runouden kirjoittamiseen ja lukemiseen.  Avain, 2014.  ISBN 978-952-304-018-2
Intohimoa ja millimetripaperia.  Avain, 2016.  ISBN 978-952-304-103-5
Hamilton-manaatin vaikea elämä.  Aviador, 2019.  ISBN 978-952-7063-85-9
Runosta, rakkaudella.  Avain, 2019.  ISBN 978-952-304-199-8
Runoilijan työkalupakki.  Avain, 2021.  ISBN 978-952-304-310-7
Palkinnot

Suomen arvostelijain liiton Turun-osasto myönsi joulukuussa 2020 Parkolle Kritiikin punnukset -palkinnon hänen merkittävistä ansioistaan runouden edistäjänä.
Aiheesta muualla

Tommi Parkko Lukukeskuksen sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Tommi Parkko: Lyhyt muisti - huomioita töistä ja päivistä (Runoilijan muistikirja vuodelta 2005)
Tommi Parkko esittää Runoraadissa runot Lasi voi olla likainen, tai näen maan... ja Sinä yönä satoi lumi
Avaruuskulma

Avaruuskulma (w) on pallopinnalla olevan kuvion pinta-alan (s) ja pallon säteen neliön (r2) suhde, toisin sanoen w=s/r2.
Avaruuskulma (tunnus Ω) on kolmiulotteinen kulmasuure, joka mittaa sitä, kuinka suurena havaitsija näkee tarkasteltavan kohteen. Se kuvastaa pallon pinnalla olevan pinta-alan A suhdetta säteen r neliöön ja se voidaan esittää muodossa  \scriptstyle \Omega ={\frac {A}{r^{2}}}. Avaruuskulma on kolmiulotteinen vastine kaksiulotteiselle tasokulmalle.
Avaruuskulman yksiköt

Geometrisesti avaruuskulman suuruutta mitataan SI-järjestelmässä steradiaaneina (sr). Avaruuskulma steradiaaneina on yhtä suuri kuin avaruuskulman määrittelevän kartion pallomaisen pohjan pinta-ala pallon säteen ollessa 1. Täysi avaruuskulma on  4\pi  sr, sillä 1-säteisen pallon pinta-ala on  4\pi .
Tähtitieteessä mitataan avaruuskulmia usein neliöasteina, joka on huomattavasti steradiaania pienempi yksikkö. Yksi neliöaste on  \scriptstyle (\pi /180)^{2} steradiaania.  Täysi avaruuskulma on noin 41 252,96 neliöastetta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Avaruuskulma Wikimedia Commonsissa
Antti Eronen

| Antti Eronen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 29. tammikuuta 1989 (ikä 35)
Kansalaisuus:  suomalainen
Kirjailija
Äidinkieli: suomi
Tuotannon kieli: suomi
Tyylilajit:  science fiction
Esikoisteos:  Dreamland – Aavekomppania (2008)
Aiheesta muualla
anttieronen.blogspot.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Antti Eronen (s. 29. tammikuuta 1989) on suomalainen kirjailija. Hänen tieteisromaaninsa Dreamland – Aavekomppania julkaisi kustannusyhtiö Myllylahti vuonna 2008.
Teokset

Dreamland – Aavekomppania.  Suomussalmi:  Myllylahti, 2008.  ISBN 978-952-202-096-3
Talvi: Jännitysromaani.  Suomussalmi:  Myllylahti, 2011.  ISBN 978-952-202-333-9
Operaatio: Harmageddon.  Espoo:  Myllylahti, 2013.  ISBN 978-952-202-445-9
Poltettu Maa.  Helsinki:  Nysalor-kustannus, 2018.  ISBN 978-952-7275-12-2
Mari Velin

| Mari Velin> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. kesäkuuta 1956 (ikä 68) Kiuruvesi
Kansalaisuus:  suomalainen
Vanhemmat:  Erkki Ahonen
Kirjailija
Esikoisteos:  Hämärä kuin kuuntelisi (1996)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Anne Maria Velin (o.s. Ahonen, s. 1. kesäkuuta 1956 Kiuruvesi) on karkkilalainen runoilija ja opettaja. Häneltä on julkaistu kokoelmat Hämärä kuin kuuntelisi (Otava, 1996) ja Valon reuna (Otava, 1998).
Elämä ja tuotanto

Mari Velinin isä oli kirjailija Erkki Ahonen. Mari Velin on asunut Karkkilassa 1960-luvulta lähtien. Hän on aiemmin työskennellyt perheensä maatilalla Karkkilan Haavistossa ja sittemmin opettajana peruskoulussa. Perheeseen kuuluvat aviomies ja kaksi aikuista lasta.
Elias-kirjailijasivuston haastattelussa Mari Velin kertoo kirjoittaneensa läpi elämänsä. ”Runot uusintuvat, vaihtavat väriä ja muotoa moneen kertaan. Karsin ja pelkistän. Aiheet tulevat itsestään esille prosessissa, joka on enemmän kielen kuin teeman tähden.” Velinin 1990-luvulla julkaistut kokoelmat saivat hyvän vastaanoton. Vuonna 2008 julkaistiin unkariksi suomalaisten naisrunoilijoiden kokoelma Mikor felébredtem, nyár volt (r), jossa mukana myös Mari Velin. Velin on ollut järjestämässä Karkkilassa runotapahtumia yhteistyössä Karkkilan kulttuuriyhdistys Lyytin kanssa.
Teokset

Hämärä kuin kuuntelisi: Runoja.  Helsingissä:  Otava, 1996.  ISBN 951-1-14539-8
Valon reuna: Runoja.  Helsingissä:  Otava, 1998.  ISBN 951-1-15704-3
Mikor felébredtem, nyár volt (r) 2008, antologia suomalaisten naisrunoilijoiden tuotantoa. Kääntäjä Ildiko Puzstai Varga. Kustantaja Napkút Kiadó Budapest, Unkari
Aversiivi

Aversiivi eli evitatiivi on harvinainen Australian alkuperäisasukkaiden käyttämissä kielissä esiintyvä sijamuoto, joka luokittelee substantiivin vältettäväksi tai pelonlähteeksi. Suomen kielessä sitä voidaan ilmaista kieliopillisella "välttääkseni" -rakenteella tai lausekkeella "jonkin pelossa".
Esimerkiksi Walmajarrin kielessä:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Yapa-warnti | pa-lu | tjurtu-karrarla | laparnkanja | natji-karti. |
| lapsi-ABS.m. | IND-he | pöly-AVERSIIVI | juosta karkuun | luola-ALL |
Lapset juoksivat hiekkamyrskyn vuoksi luolaan (välttääkseen joutumasta hiekkamyrskyyn).
-karrarla pääte osoittaa siihen, että teko (karkuunjuoksu) suoritetaan niin, ettei joudu myrskyyn, tjurtu-.
Phil Jagielka

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Philip Nikodem Jagielka
Syntymäaika: 17. elokuuta 1982 (ikä 42)
Syntymäpaikka: Manchester, Englanti
Pelipaikka: puolustaja/keskikenttäpelaaja
Pituus: 180 cm
Seura
Seura: Derby County
Junioriseurat
1998–2000: Sheffield United
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2000–2007 2007–2019 2019–2021 2021– | Sheffield United Everton Sheffield United Derby County | 254 (18) 322 (14) 16 (0) 6 (0) |
Maajoukkue
| 2002–2003 2008–2016 | Englanti U21 Englanti | 6 (2) 40 (3) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 20. syyskuuta 2021.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 20. syyskuuta 2021.
Philip "Phil" Jagielka (s. 17. elokuuta 1982 Manchester, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Derby Countya. Aiemmin hän on edustanut Sheffield Unitedia ja kausina 2007–2019 Evertonia. Jagielka on monipuolinen pelaaja, jota käytetään yleensä puolustuksessa tai keskikentällä. Sheffield Unitedin aikoina manageri Neil Warnock pani hänet myös maalivahdiksi.
Seurajoukkueura

Vuodesta 1999 vuoteen 2007 Sheffield Unitedia edustanut Jagielka debytoi joukkueessa 5. toukokuuta 2000 ottelussa Swindon Townia vastaan. 254 liigaottelua Unitedissa pelannut englantilainen siirtyi kesällä 2007 Evertoniin. Hän pelasi Evertonissa 12 vuoden aikana 322 valioliigaottelua ja teki 14 maalia. Kesällä 2019 hän palasi Valioliigaan nousseeseen Sheffield Unitediin. Elokuussa 2021 hän siirtyi Derby Countyyn.
Maajoukkueura

Jagielkalla on myös kokemusta Englannin nuorten maajoukkueen ja Englannin B-maajoukkueen peleistä. Englannin A-maajoukkueessa Jagielka teki debyyttinsä Trinidadia ja Tobagoa vastaan 1. kesäkuuta vuonna 2008. Toisen ottelunsa hän pelasi Espanjaa vastaan alkutalvesta 2009. Hänet kutsuttiin maaliskuussa 2009 vielä ystävyysotteluun Slovakiaa ja MM-karsintaotteluun Ukrainaa vastaan.
Jagielka oli mukana EM-kilpailuissa 2012 mutta ei saanut peliaikaa. MM-kilpailuissa 2014 hän pelasi kaksi Englannin kolmesta alkulohko-ottelusta alusta loppuun. Kaikkiaan hän on pelannut 40 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia: elokuussa 2012 ystävyysottelussa Italiaa vastaan, toukokuussa 2014 ystävyysottelussa Perua vastaan ja lokakuussa 2014 EM-karsintaottelussa San Marinoa vastaan.
Phil Jagielkan isoveli Stephen Jagielka pelasi jalkapalloa muun muassa Shrewsbury Townin joukkueessa.
Aiheesta muualla

Profiili (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Englannin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2012
1 Hart |
2 Johnson |
3 Cole |
4 Gerrard |
5 Kelly |
6 Terry |
7 Walcott |
8 Henderson |
9 Carroll |
10 Rooney |
11 Young |
12 Baines |
13 Green |
14 Jones |
15 Lescott |
16 Milner |
17 Parker |
18 Jagielka |
19 Downing |
20 Oxlade-Chamberlain |
21 Defoe |
22 Welbeck |
23 Butland |
Valmentaja Hodgson
Englannin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Hart |
2 Johnson |
3 Baines |
4 Gerrard |
5 Cahill |
6 Jagielka |
7 Wilshere |
8 Lampard |
9 Sturridge |
10 Rooney |
11 Welbeck |
12 Smalling |
13 Foster |
14 Henderson |
15 Oxlade-Chamberlain |
16 Jones |
17 Milner |
18 Lambert |
19 Sterling |
20 Lallana |
21 Barkley |
22 Forster |
23 Shaw |
Valmentaja Hodgson
Elvi Sinervo

| Elvi Sinervo |
| --- | --- |
 Elvi Sinervo vuonna 1961.
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. toukokuuta 1912 Helsinki
Kuollut: 28. elokuuta 1986 (74 vuotta) Pernaja
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  prosaisti, runoilija ja suomentaja
Kirjailija
Salanimi: Aulikki Prinkki
Äidinkieli: suomi
Esikoisteos:  Runo Söörnäisistä, 1937
Palkinnot
 Eino Leinon palkinto, 1980  Mikael Agricola -palkinto, 1973 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Mauri Ryömä ja hänen puolisonsa Elvi Sinervo 1950-luvulla.
Elvi Aulikki Sinervo-Ryömä (4. toukokuuta 1912 Helsinki – 28. elokuuta 1986 Pernaja) oli suomalainen työväenluokkainen kirjailija, runoilija ja suomentaja. Hänen tuotteliain kautensa osui ajalle 1931–1956. 1950-luvulta alkaen Sinervo teki myös suomennoksia. Sinervo oli vakaumuksellinen kommunisti ja toi vakaumuksensa ilmi myös teksteissään sekä toimi sotien jälkeen pitkään Suomen Kommunistisessa Puolueessa (SKP).
Henkilöhistoria

Sinervo kuului Helsingin Vaasankadulla kasvaneeseen perheeseen, jonka muita lapsia olivat kansanedustaja Sylvi-Kyllikki Kilpi ja kirjailija Aira Sinervo. Hänen vanhempansa olivat levyseppä Edvard Sinervo ja Alma Wallenius. Sinervo kävi Vaasan suomalaista tyttökoulua ja Tyttönormaalilyseon. Hän oli naimisissa lääkäri-kansanedustaja-päätoimittaja Mauri Ryömän (1911–1958) kanssa. Vuonna 1933 solmittu liitto päättyi Ryömän kuolemaan liikenneonnettomuudessa. Suomentajat Ilkka Ryömä ja Liisa Ryömä sekä Maija Ryömä ovat heidän lapsiaan.
Avioliitto Ryömän kanssa ei ollut henkilökohtaisella tasolla onnellinen, sillä siihen sisältyi jatkuvaa rahapulaa ja Ryömän syrjähyppyjä, mutta poliittinen kumppanuus oli niin tiivis, että henkilökohtainen suhde jäi sen varjoon. Ryömän kuolema auto-onnettomuudessa oli Sinervon elämässä tragedia, jossa katosi elämänkumppani, lasten isä, poliittinen liittolainen ja taloudellinen turva. Tässä vaiheessa alkoi Sinervon suomentajan ura.
Sinervo kuului miehensä kanssa Suomen-Neuvostoliiton rauhan ja ystävyyden seuran perustajiin ja toimi seuran varasihteerinä 1940. Kun valtiojohto katsoi seuran uhkaavan Suomen turvallisuutta, se kiellettiin ja sen johto pidätettiin. Sinervo tuomittiin heinäkuussa 1941 kolmeksi vuodeksi kuritushuoneeseen valtiopetoksen valmistelusta. Hän vapautui kesäkuussa 1944.  SKP:n toimintamuotoihin pettynyt Sinervo erotettiin puolueesta marraskuussa 1959, mutta hän piti itseään tämän jälkeenkin kommunistina ja jatkoi toimintaansa Rauhanpuolustajat-järjestössä.
Sinervo on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Kirjallinen tuotanto

Sinervo kuului vuonna 1936 perustetun kulttuuriyhdistys Kiilan kantaviin voimiin  alusta lähtien. Hänen lisäkseen Kiilan ydinryhmään kuuluivat Jarno Pennanen, Arvo Turtiainen, Viljo Kajava ja Otto Varhia. Varsinaisesti Kiilaan hyväksyttiin vain kirjailijat, mutta ryhmässä toimi aktiivisesti myös kriitikoita ja elokuvaohjaajia. Jo tunnustusta saaneista kirjailijoista Kiilaan liittyivät Katri Vala ja Pentti Haanpää. Sodan jälkeen Kiilan toiminta virisi nopeasti uudestaan, ja se jatkui aina 1970-luvulle saakka.
Sinervon tunnetuimpiin runoihin kuuluva Natalia on vankeusajalta. Muista Sinervon poliittisista teksteistä muistetaan muun muassa SKP:n 30-vuotisjuhliin 1948 kirjoitettu Kivinen laulu sekä vuoden 1949 Kemin veritorstain innoittamat Lintu mustasiipi lennä ja Sinä tiedät luokkasi lait. Nämä ja monet muut hänen runonsa saivat uutta julkisuutta lauluiksi sävellettyinä vasemmistolaisen poliittisen laululiikkeen nousun myötä 1970-luvun alussa.
Sinervo suomensi 1950-luvulta alkaen lukuisia teoksia saksasta, ruotsista ja englannista, muun muassa monia Bertolt Brechtin ja Henrik Tikkasen teoksia.
Sinervon kohdalla kaunokirjallisuus ja politiikka muodostuvat yhtenäiseksi kudokseksi, kirjoittaa Veli-Matti Pynttäri Kanavassa. Hän oli yhteiskunnallinen kirjailija, Pynttärin sanoin "zoon politikon". Jo esikoisteoksessaan, novellikokoelmassa Runo Söörnäisistä, hän kuvaa työläisten elämää lasten ja naisten näkökulmasta. Ensimmäisessä romaanissaan Palavan kylän seppä hän kertoo isänsä, punakaartilaisen Eduard Sinervon tarinan Pohjanmaalla sisällissodan jälkeen. Poliittisuus tuli tuotannossa ilmeiseksi sodan päätyttyä, ensin runokokoelmassa Pilvet, joka on kuvaus Hämeenlinnan naisvankilan poliittisten naisvankien osastosta, sitten sadunomaisia piirteitä sisältäneessä roaanissa Viljami Vaihdokas, joka päättyy "messiaaniseen luokkataistelun odotukseen", kuten Pynttäri kirjoittaa.
Kirjallinen tuotanto > Teokset

Runo Söörnäisistä: novelleja. Jyväskylä; Helsinki: K. J. Gummerus, 1937.
Palavankylän seppä (romaani, 1939)
Pilvet (runokokoelma, joka on osaksi kirjoitettu vankeusaikana, 1944)
Onnenmaan kuninkaantytär ja ihmislapset (näytelmä, salanimellä Aulikki Prinkki, 1944)
Desantti (näytelmä, 1945)
Viljami Vaihdokas, kertomus pojasta, joka tahtoi tulla Dankon kaltaiseksi (romaani, 1946)
Toveri, älä petä (pienoisromaani, 1947)
Vuorelle nousu (novellikokoelma, 1948)
Toukokuun viimeisenä iltana (radionäytelmä, 1948)
Oi lintu mustasiipi (runoja, 1950)
Maailma on vasta nuori (näytelmä, 1952)
Neidonkaivo (runoja, 1956)
Rukkanen (runoja, 1957)
Sinervo, Elvi: Pilvet: Runot 1941–1956.  Helsinki: Love Kirjat, 1984.  ISBN 951-835-088-4
Laulu Natalia on sävelletty Sinervon vankeudessa tehdyn runon pohjalta.
Kirjallinen tuotanto > Palkinnot

Sinervolle myönnettiin Eino Leinon palkinto 1980 ja Mikael Agricola -palkinto 1973 Bertolt Brechtin näytelmän Teurastamojen Pyhä Johanna sekä Per Olov Enquistin romaanin Ihmeparantajan viides talvi suomennoksista.
Kirjallisuutta

Huhta, Veli-Matti: ”Ei ole muuta onnea kuin kaikkien onni.” Elvi Sinervon totinen sana on säilyttänyt voimansa. Yliopisto 6–7/2012, s. 42–45.
Kalemaa, Kalevi: Elvi Sinervo: Vuorellenousija.  (Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia, 513)  Helsinki:  Suomalaisen kirjallisuuden seura, 1989.  ISSN 0355-1768  ISBN 951-717-582-5
Torninoja-Latola, Jaana: Yhä katselen pilviä: Elvi Sinervon elämä.  Helsinki:  Into, 2017.  ISBN 978-952-264-812-9
Aiheesta muualla

Sinervo, Elvi hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Lindfors, Jukka: Elvi Sinervo oli vakaumuksen runoilija Yle Elävä arkisto.  2.7.2009. Viitattu 12.12.2019.
Stranius, Pentti : Elvi Sinervo – vuorelle nousija, pilviin katselija  Agricola – Suomen humanistiverkko .  1.11.2017 . Viitattu 12.12.2019.
George Avery

| Mitalit> Maa:   Australia.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Australia.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Australia.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Australia> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Lontoo 1948 | kolmiloikka |  |
Gordon George Avery (11. helmikuuta 1925 Moree, Uusi Etelä-Wales – 22. syyskuuta 2006 Woonona, Uusi Etelä-Wales) oli australialainen kolmiloikkaaja ja olympiamitalisti.
Avery saavutti kolmiloikan olympiahopeaa Lontoossa 1948 tuloksella 15,365 m. Hän hävisi Ruotsin Arne Åhmanille vain 3,5 senttimetriä.
Lontoon vuoden 2012 olympialaisten yhteydessä Averyn tytär Robyn Glynn kävi levittämässä isänsä tuhkat  stadionille sille alueelle, jolla kolmiloikkakilpailu järjestettiin. Avery oli toivonut pääsevänsä katsomaan kyseisiä olympialaisia paikan päälle mutta ehtinyt kuolla vuonna 2006. Glynn kertoi tehneensä tuhkien levittämisen salaa radan reunalta ja tuulen avustuksella, niin ettei järjestyshenkilökunta ollut asiaa huomannut.
Aura (maanviljely)

Maanviljelijä kyntökilpailussa hevosvetoisella auralla Saksassa vuonna 2004. Auratyyppi ja silavaljastus tyypilliset Manner-Euroopalle.
Aura eli kyntöaura on maatalouskone, jota käytetään kyntämiseen eli maan muokkaamiseen avaamalla pitkiä vakoja maahan ja maata kääntämällä. Juhdat eli työhön käytettävät kotieläimet vetivät aikaisemmin auroja, mutta nykyisin vetäjinä ovat traktorit. Maailman köyhimmillä alueilla kynnetään edelleen vetoeläinten vetämillä auroilla.lähde?
Nimitystä kyntöaura käytetään erotuksena muista auroista, kuten lumiaurasta.
Englannissa 1905 käytetty traktorivetoinen aura.
Rakenne

Kaikki auran osat kiinnittyvät runkoon, joka on kiinni joko kolmipistekiinnityksellä, 2-pistekiinnityksellä tai vetokoukussa. Nykyaikaisen auran tärkeimmät osat ovat siipi, joka kääntää maan, ja leikkuri, joka helpottaa tätä työtä tekemällä viillon maan pintaan.
Siipeen voidaan lukea siihen yhteydessä olevat kärki ja maapala. Maalajista riippuen voidaan käyttää erilaisia siipiä. Yleensä käytetään muovisiipiä, jota käytetään multaisilla mailla. Myös terässiipeä käytetään, mutta multa tarttuu siihen ja haittaa kyntöä.
Sälesiipi on kevytvetoinen ja puhdistuva, ja se murtaa viilua tehokkaasti. Niitä valmistetaan sekä teräksisinä että muovipinnoitettuina. jonka etuna on lisäksi vain tiettyjen osien kuluminen, jolloin ei tarvitse vaihtaa esimerkiksi kokonaisia siipiä uusiin, vaan vain siipien kuluneiden osien vaihtaminen riittää. 'Säleet' on yleensä myös helppo irrottaa, jopa ilman työkaluja.
Leikkureita on sekä kiekko- että veitsileikkureita. Aurassa saattaa olla myös esiaura. Leikkuri voidaan toki olosuhteiden salliessa jättää poiskin, mutta Suomessa mahdollisuus on teoreettinen.
Luokitus

Aurat luokitellaan niiden veto- ja kiinnitystavan mukaan nostolaiteauroihin, puolihinattaviin ja hinattaviin auroihin. Nostolaiteaurat ovat kiinni vain traktorin nostolaitteessa ja nousevat ilmaan, kun nostolaite nostetaan ylös.
Nostolaiteaurat ovat yleensä enintään 5-siipisiä. Siipien määrän kasvaessa traktoriin on vaikeampaa, jopa mahdotonta laittaa tarpeeksi etupainoa, mistä syystä onkin kehitetty puolihinattavat ja hinattavat aurat. Puolihinattavat aurat kiinnitetään traktorin nostovarsiin jättäen työntövarsi pois. Takana on erillinen kannatuspyörä, jonka varassa auroja hinataan myös siirtoajossa. Kynnettäessä aurat lasketaan alas nostamalla kannatuspyörää. Hinattavat aurat taas kiinnitetään traktorin vetokoukkuun. Työsyvyyttä säädetään yleensä traktorin hydrauliikalla.
Paluu- eli kääntöaurat ja sarka-aurat.
Paluuaura on uudempi malli, ja ideana on auroissa olevat kahdet päällekkäiset siivet, jotka osoittavat eri suuntiin. Näin pellon päässä kiepautetaan aurat ympäri ja voidaan lähteä saman tien samaa vakoa pitkin kyntämään takaisinpäin. Tuloksena on pienempi määrä vesivakoja. Lisäksi edestakaisen ajon määrä vähenee, kun pellon päässä ei tarvitse ajaa pellon toiseen laitaan jatkamaan kyntöä toiseen suuntaan.
Sarka-aurat taas soveltuvat nimensä mukaisesti vanhanaikaiseen tapaan, jossa peltolohko on jaettu moneen sarkaan, jotka erotetaan toisistaan sarkaojilla. Tällöin voi olla nopeampaa ajaa yhtä sarkaa ylös ja toista sarkaa alas kuin kääntää traktori ympäri.
Aurojen suuren massan vuoksi kyntäessä käytetään etupainoja; lisäksi nelivetoa ja välillä myös tasauspyörästön lukkoa tarvitaan kyntämiseen. Joihinkin vanhoihin auroihin sopii reunakyntölaite, jolla auroja saadaan siirrettyä sivusuunnassa traktoriin nähden. Aurat kytketään tavallisesti traktorin taakse nostolaitteisiin. Myös etunostolaitekiinnitteisiä auroja käytetään. Aurojen siipien määrä on vuosien mittaan lisääntynyt, ja se kasvaa edelleen. Vanhat koneet eivät pystyneet vetämään kuin yksi- tai kaksisiipisiä auroja, sitten tulivat kolmi- ja neli-, viisi- ja jopa kuusisiipiset aurat.