stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tienhaaran taistelu
Viipurin menetyksen jälkeen

Viipurin menettämisen jälkeen 20. kesäkuuta 1944 suomalaiset olivat vetäytyneet seitsemän kilometrin päähän keskustasta Kivisillansalmen länsirannalla. Ensimmäisiin puolustusjärjestelyihin ryhtyivät jo Viipurista poistuneet suomalaiskomentajat. Aktiivisimpana toimi 20. prikaatin tykistökomentaja everstiluutnantti Pentti Arra, jonka johdolla salmen rantaan järjestettiin ensipuolustus. Prikaatin esikuntapäällikkö majuri Tauno Viiri oli myös järjestelemässä puolustusta. Viipurin menetyspäivän iltana Kivisillansalmen länsirannalla oli toista sataa miestä ja yksi 75 mm panssarintorjuntatykki, yksi kanuuna 75 K/02 ja yksi Christie-rynnäkkötykki.
Tieto Viipurin menetyksestä saapui noin klo 17 IV armeijakunnan komentajan kenraaliluutnantti Laatikaisen esikuntaan, joka hälýtti taempana olleen eversti Kai Savonjousin 10. divisioonan välittömästi Kivisillansalmen puolustukseen. Divisioonan komentaja hälytti majuri Eino Penttilän Juustilasta Erillinen pataljoona 20:n Kivisillansalmen puolustukseen.
Puna-armeijan tunnustelijat saapuivat samana iltana salmen vastarannalle. Alueelle saapui pikamarssilla vielä 1. jalkaväkirykmentin (JR 1) I pataljooona. II ja III/JR 1:stä olivat hieman taaempana. Tykistöä saatiin hälytettyä neljä patteristoa, jotka aloittivat ammunnan Torkkelin ja Monreposin puistoihin.
Uusia joukkoja Aunuksesta

Tappion kokeneiden pataljoonien tilalle saatiin Itä-Karjalasta joukkoja. Viipurin suuntaan saapuivat junakuljetuksella heti seuraavana yönä kenraalimajuri Antero Svenssonin V Armeijakunnan esikunta, kenraalimajuri Alonzo Sundmanin 17. divisoona sekä siihen kuulunut everstiluutnantti Alpo Marttisen 61. jalkaväkirykmentti (JR 61).
Lopullisesti Tienhaaran seutua koskevat puolustussuunnitelmat selkiytyivät kesäkuun 22. vastaisena yönä, jolloin vastuu siirtyi Svenssonin armeijakunnalle, jossa käytännön puolustuksen toteutuksesta vastasi JR 61. Venäläiset olivat tässä vaiheessa ehtineet salmen vastarannalle Sorvalin, Linnasaareen ja Samposaareen. Lisäksi venäläistykistö ampui tarkistuslaukauksia Tienhaaran alueelle. JR 61 asettui puolustukseen niin, että rantaviivan oikealla puolella oli kapteeni Bruno Lagerbohmin III pataljoona, majuri Edvin Holmbergin I pataljoona vasemmalla niiden rajan ollessa rautatien kohdalla. Kapteeni Rudolf Renvallin II pataljoona oli reservissä. Rykmentin komentajan komentopaikka oli aluksi yhden suuren kiven suojassa ennen siirtymistä alueella olevaan kellaritilaan.
Puna-armeijan hyökkäykset yli Kivisillansalmen

Venäläiset aloittivat ankaran tykistötulituksen 22. kesäkuuta kello 23.15 eli juuri ennen juhannusaattoa 1944. Huolimatta suomalaisten puhelinyhteyksien katkeamisesta valmiit maaliluettelokoordinaattien mukaiset sulut osuivat toivotusti hajoittaen puna-armeijan hyökkäyskokoonpanot. Kapteeni Renvall antoi radiollaan silloin tunnetut sanat: "Minun käskystä ja minun vastuullani: tulta, tulta, tulta!"
Suomalaisilla tykistöstä vastasi 17. divisioonan tykistökomentajana ja samalla KTR 8:n komentajana eversti Kaarlo Rauramo. Ryhmä Rauramoon kuuluivat paitsi KTR 8:n patteristojen komentajina majurit Huttunen ja Kallio ja kapteeni Mäkinen myös Raskas patteristo 14, Raskas patteristo 16 ja Raskas patteristo 40. Näiden kuuden patteriston lisäksi oli ryhmän komentajan käytössä kolmen patteriston tuli Juustilan suunnasta ja kahden Suur-Merijoen suunnasta. Tulta syöksi siis kaikkiaan 11 patteristoa.
Juhannusaaton aamuna kello 7.00 alkoi varsinainen hyökkäys ankaralla tykistö- ja suora-ammunta-aseiden tulella. 160 venäläispommikonetta tyhjensi pommikuormansa puolustajien alueelle. Puna-armeijan iskuporras aloitti ylimenon kello 8.30, jolloin puolustajien tykistö ja saksalaisten Lento-osasto Kuhlmey kohdistivat tulensa hyökkääjien niskaan. Lisäksi venäläisten ampumatarvikevarasto alueella räjähti taivaan tuuliin. Suomalaishävittäjät ampuivat samalla alas venäläislentokoneita lähes 20.
Venäläiset eivät päättäneet hyökkäystä tähän, vaan yrittivät puolen päivään aikaan uudelleen. Tulos oli jälleen sama eli salmen ylitys ei onnistunut. Iltapäivälle venäläisjoukot yrittivät vielä kolmannen kerran, mutta tällä kertaa vähäisiä ryhmiä pääsi salmen yli. Suomalaiset tuhosivat ne kuitenkin rantaviivalle.
Taistelujen äänet kuuluivat aina päämajakaupunki Mikkeliin asti, jossa ylipäällikkö, marsalkka C. G. E. Mannerheim kuunteli ääniä huolestuneena. Tilanne päämajassa helpottui, kun Alpo Marttinen ilmoitti sinne, että venäläisten hyökkäys oli torjuttu. Marsalkka ylensi hänet samantien everstiksi. Myöhemmin hänelle myönnettiin vielä Mannerheim-risti.
Juhannusaaton taistelu oli ratkaiseva, vaikka puna-armeija yritti vielä kahtena seuraavana päivänä ylimenoa. Ryhmityksiin osuneet tehokkaat tykistökeskitykset lannistivat hyökkääjät. Puolustuksen onnistuminen ei ollut kuitenkaan ilmainen, sillä JR 61:n tappiot kaatuneina ja haavottuneina oli noin 500 miestä.
Puna-armeija siirsi tämän jälkeen painopisteen idemmäs eli pian alkoivat taistelut Tali-Ihantalassa.
Jeonju

| Jeonju (전주시) |
| --- | --- |
 Näkymä Jeonjuun
 Jeonju
 Koordinaatit: 35°49′00″N, 127°09′00″E 
Valtio:  Etelä-Korea
Maakunta:  Pohjois-Jeolla
Perustettu:  1949
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  206,03 km²
Väkiluku (2015):  658 172
 – Väestötiheys:  3 194,5 as./km²
 
 www.jeonju.go.kr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jeonju (kor. 전주시, hanja: 全州市) on Etelä-Korean Pohjois-Jeollan maakunnan pääkaupunki. Jeonjussa on vuoden 2015 väestönlaskennan mukaan 658 172 asukasta ja kaupungin pinta-ala on 206,03 neliökilometriä.
Ystävyyskaupungit

San Diego, Yhdysvallat
Suzhou, Kiina
Kanazawa, Japani
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jeonju Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut
Katolinen kirkko Jeonjussa
Ruusumajassa

| Ruusumajassa 500 kg lihaa |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : syksy 1986
 Julkaistu: 1986
 Tyylilaji: Poprock
 Levy-yhtiö: Euros
500 kg lihaa:n muut julkaisut
| Etkös ole ihmisparka 1982 | Ruusumajassa 1986 | Akvaario 1988 |
Ruusumajassa on suomalaisen 500 kg lihaa -yhtyeen toinen albumi. Se julkaistiin vuonna 1986.
Kappaleet

Sanat:
A1, B5 - Einari Vuorela; A2, A6 - Pär Lagerkvist (suom. A2 - Elina Vaara, A6 - Lauri Viljanen); A3, B3 - Aaro Hellaakoski; A4, A5, B1, B4 - Uuno Kailas; B2 - Maritta Kuula
Sävellykset: Maritta Kuula / Kauko Röyhkä, paitsi A4, B4 - Kuula / Lihavisto / Röyhkä ja B5 - Maritta Kuula
Kappaleet > A-puoli

"Prinsessa ja trubaduuri" - 2´42
"Hopeahuilu" - 2´17
"Köyhänä" - 2´13
"Pronssia" - 2´21
"Uni" - 2´16
"Jäljettömiin yksin vaellan" - 2´45
Kappaleet > B-puoli

"Rajalla" - 2´53
"Aamun sarastus" - 2´45
"Kesäyö" - 2´10
"Onnellinen" - 4´15
"Lapin tytön laulu" - 2´35
Tekijät > Muusikot

Maritta Kuula: laulu
Pupu Lihavisto: urut
Kauko Röyhkä: basso
Mats Huldén: kitarat, basso
Jouni Pusa: rummut
Tekijät > Muut

Äänitys ja miksaus: Kim Törnroth / KT-Studio, Kaarina (syksy 1986)
Kuvat ja kansi: Jani
Russell M. Nelson

| Russell M>  Nelson |
| --- | --- |
 Nelson vuonna 2012
Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon presidentti
 14. tammikuuta 2018– 
Edeltäjä:  Thomas S. Monson
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. syyskuuta 1924 (ikä 100) Salt Lake City, Utah, USA
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Puoliso:  Dantzel White (1945–2005) Wendy Watson Nelson (2006–)
Lapset:  10
Muut tiedot
Uskonto:  mormonismi
Tunnustuskunta:  Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko
 Nimikirjoitus
Russell Marion Nelson (s. 9. syyskuuta 1924 Salt Lake City) on yhdysvaltalainen Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon 17. presidentti. Hän on kuulunut kahdentoista apostolin koorumiin vuodesta 1984 ja toiminut sen presidenttinä 15. heinäkuuta 2015 alkaen. Ennen sitä hän oli ollut vaarnanjohtajana vuosina 1964–1971.
Tausta ja yksityiselämä

Nelson syntyi Salt Lake Cityssa vuonna 1924. Hänen isänsä oli toimittajana Deseret News -lehdessä, mutta vaihtoi sittemmin mainosalalle. Vanhemmat kuuluivat Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkkoon, mutta eivät olleen järin aktiivisia seurakunnassa, vaikka lähettivätkin poikansa pyhäkouluun.
Ensimmäisen vaimonsa Dantzel Whiten Nelson tapasi opiskellessaan Utahin yliopistossa. Pari meni naimisiin Salt Lake Cityn temppelissä vuonna 1945. Pari sai 10 lasta. Nelson jäi leskeksi vuonna 2005, kun White kuoli yllättäen. Vuonna 2006 Nelson meni uusiin naimisiin Wendy Watson Nelsonin kanssa.
Tausta ja yksityiselämä > Ura lääkärinä

Nelsonin kerrotaan tienneen jo 15-vuotiaana, että hän halusi lääkäriksi. Nelson valmistui lääkärin valmiuksilla Utahin yliopistosta. Hän sai vuonna 1954 filosofian tohtorin arvon Minnesotan yliopistosta. Hän on luonut uran sydänkirurgina.
Nelson oli lääkärinä Yhdysvaltain armeijassa Korean sodan aikana. Hän oli jo aikaisemmin palvellut laivaston reservissä vuosina 1945–1947. Nelson on erikoistunut kardiologiaan, ja vuonna 1955 hänestä tuli Utahin ensimmäinen avosydänleikkauksen suorittanut lääkäri.
Kirkollinen toiminta

Nelson toimi aktiivisesti seurakunnan toiminnassa kardiologin töiden ohella. Vuonna 1972 hän teki sydänleikkauksen kirkkonsa silloiselle presidentille Spencer W. Kimballille pelastaen tämän hengen.
Vuonna 1984 Nelsonista tuli Kahdentoista apostolin koorumin jäsen.
Kirkollinen toiminta > Presidenttinä

Nelson nousi presidentiksi 14. tammikuuta 2018. Varsin pian presidentiksi noustuaan Nelson antoi ohjeen, jonka mukaan kirkon jäsenten tulisi välttää mormoni-nimityksen käyttöä. Sen sijaan kirkon jäsenistä tulisi käyttää nimeä "myöhempien aikojen pyhimys".
Täyttäessään 100 vuotta Nelson kehotti seuraajiaan olemaan yhteydessä tarvitseviin. Nelson on ensimmäinen kirkon presidentti, joka on elänyt yli 100-vuotiaaksi. Utahin kuvernööri Spencer Cox julisti Nelsonin syntymäpäivän Russell M. Nelsonin päiväksi osavaltiossa.
Pavel Kolařík

| Pavel Kolařík> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23. lokakuuta 1972 (ikä 52) Vyškov, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  94 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1992–2018
Seurat:  HC Kladno (ČEL)   HC Slavia Praha (ČEL)   Boston Bruins
NHL-varaus:  268. varaus, 2000 Boston Bruins
Pavel Kolařík (s. 23. lokakuuta 1972) on tšekkiläinen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi valtaosan urastaan kotimaansa HC Slavia Prahassa.
Kolařík pelasi SKP Popradissa ja HC Kladnossa ennen kuin liittyi vuonna 1996 neljäksi kaudeksi HC Slavia Prahaan. Boston Bruins varasi hänet 268. pelaajana vuoden 2000 varaustilaisuudessa. Hän pelasi Bostonissa kahden kauden aikana 23 ottelua ilman pisteitä. Hän vietti suurimman osan ajastaan noista kausista Bruinsin farmijoukkueessa Providence Bruinsissa.
Vuonna 2002 Kolařík palasi Slaviaan, jossa hän pelasi kauteen 2017–2018 asti. Hän voitti Tšekin mestaruuden vuosina 2003 ja 2008.
Pindaros

| Pindaros> Πίνδαρος |
| --- | --- |
 Pindaroksen marmorinen rintakuva. Roomalainen kopio kreikkalaisesta veistoksesta 400-luvulta eaa.
Henkilötiedot
Syntynyt: n. 522/518 eaa. Kynoskefalai tai Theba
Kuollut: n. 442/438 eaa. Argos
Ammatti:  runoilija
Kirjailija
Tuotannon kieli: muinaiskreikka
Aikakausi:  arkaainen/klassinen kausi
Tyylilajit:  lyyrinen runous
Kirjallinen suuntaus: kuorolyriikka
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Pindaros (m.kreik. Πίνδαρος, lat. Pindarus; n. 522/518 eaa. – n. 442/438 eaa. Argos) oli antiikin kreikkalainen lyyrinen runoilija, jota pidettiin usein näistä suurimpana. Hellenistisellä kaudella hänet luettiin yhdeksi yhdeksästä lyyrisestä runoilijasta.
Elämä > Antiikin lähteet

Tiedot Pindaroksen elämästä ovat pääosin peräisin melko epäluotettavista antiikin aikaisista elämäkerroista, joita on säilynyt viisi. Yksi on säilynyt Thomas Magistroksen tekemän skolian alussa. Toinen on Sudassa. Kolmas tunnetaan yleensä metrisenä elämäkertana, sillä se koostuu 35 heksametrisäkeestä. Neljännen julkaisi ensimmäisenä Otto Schneider osana Nikandroksen runojen laitostaan. Viides on peräisin Eustathiokselta.
Elämä > Perhe ja varhainen elämä

Pindaros oli kotoisin Boiotiasta, mutta antiikin lähteet jättävät epäselväksi sen, syntyikö hän Thebassa vai sen lähellä Kynoskefalain kylässä, mikä mainitaan usein hänen syntymäpaikakseen. Ainakin hänen vanhempansa olivat kotoisin Kynoskefalaista, mutta saattoivat silti asua Thebassa. Pindaroksen isän nimeksi mainitaan Daifantos, Pagondas ja Skopelinos, ja äidin nimeksi Kleidike, Kleodike ja Myrto. Jotkut näistä henkilöistä, kuten Skopelinos ja Myrto, olivat kuitenkin todennäköisemmin Pindaroksen opettajia musiikissa ja runoudessa. Todennäköisimmät nimet hänen vanhemmilleen saattaisivat olla Daifantos ja Kleidike, jotka esiintyvät ainoina mainitussa metrisessä elämäkerrassa.
Myöskään Pindaroksen syntymäaikaa ei tunneta tarkasti. Hänen oman todistuksensa mukaan hän syntyi Python kisojen aikaan. Yleisimmin syntymäajaksi on arveltu 64. olympiadin kolmannen vuoden eli vuoden 522 eaa. kisoja tai 65. olympiadin kolmannen vuoden eli vuoden 518 eaa. kisoja. Kumpikaan ajoitus ei ole varma. Aiemmin on suosittu enemmän ensin mainittua ja nykyisin ehkä viimeksi mainittua ajoitusta.
Erään antiikin aikaisen elämäkerran mukaan Pindaros nai Megakleian, Lysitheuksen ja Kallinan tyttären. Toinen taas sanoo vaimon nimen olleen Timoksena. On mahdollista, että hän otti jossakin vaiheessa uuden vaimon. Pindaroksella oli poika nimeltä Daifantos ja kaksi tytärtä nimiltään Eumetis ja Protomakha.
Pindaroksen suku oli yksi Theban ylhäisimpiä. Se periytyi aigeidien suvusta, joka puolestaan katsoi periytyvänsä kadmideista. Nämä olivat asuttaneet Theban sekä Spartan ja viimeksi mainitusta käsin edelleen Theran ja Kyrenen Apollonin kehotuksesta. Eustathioksen kirjoittaman elämäkerran mukaan Pindaros kirjoitti hymnin pojalleen Daifantokselle, kun tämä valittiin toimimaan dafneforoksena juhlassa; myös tämä kertoo suvun asemasta, koska tehtävä oli avoin vain parhaiden sukujen nuorukaisille.
Elämä > Koulutus ja varhainen ura

Elämäkertojen mukaan Pindaroksen isä tai setä oli huilunsoittaja, ja Pindaroksen kerrotaan saaneen nuorena opetusta Skopelinokselta samassa taidossa. Pian nuorukainen osoitti kuitenkin kykyjä runouden alalla, ja niin hänen isänsä lähetti pojan Ateenaan saamaan enemmän oppia, sillä lyyrinen runous oli kytköksissä musiikkiin, tanssiin ja koko kuoron koulutukseen, ja näin lyyriseltä runoilijalta vaadittiin paljon alan opintoja. Myöhemmät kirjailijat kertovat, että mehiläiset olisivat ennustaneet Pindaroksen tulevan menestyksen asettumalla hänen huulilleen hänen nukkuessaan, ja tämä ihme olisi saanut hänet kirjoittamaan runoja.
Ateenassa Pindaroksesta tuli ateenalaisen dithyrambisen runouden koulukunnan perustajan Lasoksen oppilas. Lasos toimi tuolloin kaupungissa Hipparkhoksen lähipiirissä. Hän tunsi hyvin monenlaiset musiikkilajit, ja Pindaros sai häneltä todennäköisesti laajalti oppia alalta. Pindarosta opetti Ateenassa myös Agathokles ja joidenkin lähteiden mukaan Apollodoros. Hän sai joltakin näistä luvan johtaa kyklisiä kuoroja vaikka oli vielä nuori.
Pindaros palasi Thebaan jo ennen 20 ikävuottaan. Siellä sai opetusta kahdelta runoilijattarelta, Myrtikseltä ja Korinnalta, jotka olivat tuohon aikaan maineessa Boiotiassa. Pindaros sai paljon vaikutteita erityisesti Korinnalta. Plutarkhos kertoo, että Korinna olisi kehottanut häntä lisäämään myyttisiä aineksia runoihinsa. Kun Pindaros sitten punoi lähes koko thebalaisen taruston erääseen hymniinsä, josta osa on säilynyt nykyaikaankin, Korinna hymyili ja sanoi: ”Tulee kylvää kädellä, ei koko säkillä” (τῇ χειρὶ δεῖν σπείρειν, ἀλλὰ μὴ ὅλῳ τῷ θυλάκῳ, tē kheiri dein speirein, alla mē holō tō thylakō).
Pindaros kilpaili kummankin runoilijattaren kanssa Theban musiikkikilpailuissa. Vaikka Korinnan sanotaan kilpailleen Pindarosta vastaan viisi kertaa, yhdessä katkelmassa hän toruu Myrtistä siitä, että tämä kilpaili naisena Pindarosta vastaan. Korinna voitti Pindaroksen joidenkin tietojen mukaan kaikilla viidellä kerralla, mutta Pausanias mainitsee vain yhden voiton.
Pindaros aloitti uransa ammattirunoilijana jo nuorena. Hän sai niin suuren maineen, että hänet kutsuttiin pian eri kaupunkeihin ja hallitsijoiden luokse eri puolille Kreikkaa, jotta hän kirjoittaisi kuorolauluja eri tilaisuuksiin. Hän sai palkkioksi rahaa ja lahjoja, mutta ei koskaan siirtynyt toimimaan vain yhteen paikkaan. Varhaisimman nykyaikaan säilyneen runonsa, Pythia 10, hän kirjoitti 20-vuotiaana. Se on epinikion-oodi Hippokleen, aleuadien sukuun kuuluneen thessalialaisen nuorukaisen, kunniaksi hänen voitettuaan Python kisoissa. Oodi ajoittuisi näin vuoteen 502 tai 498 eaa. Ajallisesti seuraava oodi on Pythia 6, jonka hän kirjoitti 28-vuotiaana vuonna 494 tai 490 eaa. Se oli kirjoitettu Python kisojen valjakkoajot voittaneen Ksenokrates Akragaslaisen kunniaksi.
Elämä > Kuolema ja jälkimaine

Pindaroksen kerrotaan kuolleen teatterissa Argoksessa nojaten rakastamansa nuorukaisen olkapäähän. Hän kuoli todennäköisesti 80-vuotiaana, vaikkakin jotkut lähteet sanovat hänen kuolleen jo nuorempana. Riippuen syntymävuodesta hän olisi näin kuollut noin vuonna 442 tai 438 eaa.
Kun Aleksanteri Suuri tuhosi Theban kapinoinnin vuoksi sata vuotta myöhemmin, vuonna 335 eaa., hän säästi ainoastaan Pindaroksen talon. On sanottu, että pääsyynä olisivat olleet Pindaroksen hänen esi-isälleen Aleksanteri I:lle aiemmin kirjoittamat ylistykset. Myöhemmissä versioissa Aleksanteri Suuren kerrotaan kirjoituttaneen tässä yhteydessä talon seinään runosäkeen muotoisen tekstin:
»Πινδάρου τοῦ μουσοποιοῦ τὴν στέγην μὴ κάετε.
Pindarū tū mūsopoiū tēn stegēn mē kaete.
Älkää polttako runoilija Pindaroksen taloa.»
Myöhemmässä piirityksessä spartalaisten kerrotaan säästäneen talon uudelleen luettuaan tekstin. Pausanias kuvaa talon sijainneen Kadmeian länsipuolella ja olleen hänen aikanaan raunioina. Lähellä sijainneessa Dindymenen pyhäkössä oli runoilijan kuva.
Myöhemmän antiikin aikana Pindarosta pidettiin yleisesti suurimpana lyyrikkona. Siinä missä Homeros tunnettiin usein yksinkertaisesti nimityksellä ”runoilija” (ὁ ποιητής, ho poiētēs), Aristofanes nimityksellä ”komediakirjailija” (ὁ κωμικός, ho kōmikos) ja Thukydides nimellä ”kirjailija” (ὁ συγγραφεύς, ho syngrafeus), samalla tavoin pelkkä ilmaisu ”lyyrikko” (ὁ λυρικός, ho lyrikos) viittasi juuri Pindarokseen. Hellenistisellä kaudella aleksandrialaiset tekstikriitikot lukivat Pindaroksen yhdeksän tärkeimmän lyyrisen runoilijan kaanoniin.
Runous

Pindaros tunnetaan parhaiten epinikion-oodeista (mon. ἐπινίκια, epinikia) eli urheilukilpailuiden voittajia ylistäneistä runoista, jotka ovat ainoita häneltä kokonaisina säilyneitä runoja, mutta ne olivat vain pieni osa hänen tuotannostaan. Niiden lisäksi hän kirjoitti hymnejä jumalille, paiaaneja, dithyrambeja, kulkuelauluja (προσόδια, prosodia), lauluja neidoille (παρθένεια, partheneia), miimisiä tanssilauluja (ὑπορχήματα, hyporkhēmata), juomalauluja (σκολιά, skolia), valituslauluja (θρῆνοι, thrēnoi) sekä ylistyslauluja (ἐγκώμια, enkōmia) tai panegyyrejä hallitsijoille. Näistä on säilynyt lukuisia katkelmia.
Hellenistisellä kaudella Pindaroksen runot jaettiin 17 kirjaan seuraavasti:
1 kirja hymnejä (hymnoi)
1 kirja paiaaneja (paianes)
2 kirjaa dithyrambeja (dithyramboi)
2 kirjaa kulkuelauluja (prosodia)
3 kirjaa neitojen lauluja (partheneia)
2 kirjaa miimisiä tanssilauluja (hyporkhēmata)
1 kirja ylistyslauluja (enkomia)
1 kirja valituslauluja (thrēnoi)
4 kirjaa epinikioneita (epinikia)
Tämä jako oli peräisin Aristofanes Byzantionlaiselta. Myöhemmät antiikin kirjailijat ylistivät Pindaroksen runoutta kaikilla näillä eri aloilla. Runot itsessään ovat epinikioneita lukuun ottamatta usein niin katkelmallisia, ettei niiden arvioiminen ole enää helppoa. Näin kuva Pindaroksesta muodostuu lähes yksinomaan epinikioneiden perusteella.
Runous > Muu runous

Pindaroksen hymneistä tunnetuimpia on thebalaisille kirjoitettu hymni Zeuksen kunniaksi. Se kertoo Kadmoksen ja Harmonian häistä, joita verrataan Zeuksen ja Themiin häihin. Hymnistä on säilynyt huomattava osa papyruslöytöjen ansiosta. Myös Pindaroksen paiaaneja tunnetaan papyruksista.
Runous > Editiot

Pindaroksen säilyneiden runojen ensimmäisen painetun laitoksen (editio princeps) painoi Aldus Manutius Venetsiassa vuonna 1513. Toisen laitoksen julkaisi Zacharias Calliergi Roomassa vuonna 1515. Se sisälsi myös skoliat. Nämä kaksi laitosta perustuivat eri käsikirjoitusperheisiin. Myöhemmät 1500-luvun laitokset olivat pääasiassa näiden sisällön uudelleenpainoksia.
Uusitun laitoksen, joka sisälsi uuden tekstilaitoksen selityksillä sekä latinankielisen käännöksen, julkaisi Erasmus Schmidius (Wittenberg, 1616). Seuraavaksi julkaistiin Joannes Benedictuksen laitos (Saumur, 1620) sekä Oxfordin laitos (1697). Merkittäväksi nousi Christian Gottlob Heynen laitos (Göttingen, 1773), jonka jälkeen Pindarosta alettiin tutkia enemmän. Parannettu laitos tästä julkaistiin Göttingenissä vuonna 1798–1799. Se sisälsi Godofred Hermannin tutkielman Pindaroksen runomitoista. Heynen kolmannen laitoksen julkaisi hänen kuolemansa jälkeen G. H. Schafer (Leipzig, 1817). Myöhemmin parhaaksi laitokseksi nousi A. Böckhin laitos (Leipzig, 1811–1821), joka sisälsi laajan kommentaarin.
Kirjallisuutta > Suomennoksia

Pindaros. Teoksessa Oksala, Päivö & Oksala, Teivas: Kreikkalaisia kirjailijakuvia, s. 87–103.  (Runojen ja runokatkelmien suomennoksia)  Helsinki:  Otava, 1965.
Pindaros: Olympia I: Syrakusalaiselle Hieronille; Isthmia III: Runo voittajalle. Teoksessa Saarikoski, Pentti: Antiikin runoutta ja draamaa: Suomennoksia, s. 47–56.  (Toimittanut ja jälkisanan kirjoittanut H. K. Riikonen)  Otava, 2002.  ISBN 951-1-17918-7
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä

Pindar: Olympian Odes. Pythian Odes.  (Edited and translated by William H. Race. Loeb Classical Library 56)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1997.
Pindar: Nemean Odes. Isthmian Odes. Fragments.  (Edited and translated by William H. Race. Loeb Classical Library 485)  Cambridge, MA:  Harvard University Prgess, 1997.
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

Gerber, Douglas E.: A Companion to the Greek Lyric Poets.  (Mnemosyne, Supplements)  Brill, 1997.  ISBN 9789004217614
Hutchinson, G. O.: Greek Lyric Poetry.  (A Commentary on Selected Larger Pieces (Alcman, Stesichorus, Sappho, Alcaeus, Ibycus, Anacreon, Simonides, Bacchylides, Pindar, Sophocles, Euripides). Uusintapainos)  Oxford:  Oxford University Press, 2003.  ISBN 9780199265824
Stoneman, Richard: Pindar.  Bloomsbury Publishing, 2013.  ISBN 9780857726261
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pindaros Wikimedia Commonsissa
Pindaros-fragmentteja Oxyrhynchus Online. The Imaging Papyri Project, University of Oxford. (englanniksi) (muinaiskreikaksi)
Pindar: Olympian, Pythian, Nemean and Isthmian Odes. Perseus. (muinaiskreikaksi)
Pindar: Olympian, Pythian, Nemean and Isthmian Odes. Perseus. (englanniksi)
Antiikin Kreikan kirjallisuus: Yhdeksän lyyristä runoilijaa
Alkman
Sapfo
Alkaios
Anakreon
Stesikhoros
Ibykos
Simonides
Pindaros
Bakkhylides
Pindaroksen syntymä. Henri-Pierre Picoun maalaus, 1848.
Papyruskatkelma Pindaroksen Partheneia-oodista. Oksyrhynkhoksen papyrukset (P.Oxy.) IV 659 col. i.
Pindaros ylistää voittajaa Olympian kisoissa. Giuseppe Sciutin maalaus, 1872.
Pindaroksen epinikion-oodien kreikan- ja latinankielisen painoksen kansilehti vuodelta 1600.
Stamford (Connecticut)

| Stamford |
| --- | --- |
 Näkymä Stamfordin satamassa.
 lippu:  vaakuna
 Stamford Fairfieldin piirikunnan kartalla.
 Stamford
 Koordinaatit: 41°06′N, 73°33′W 
Valtio:   Yhdysvallat
Osavaltio:  Connecticut
Piirikunta:  Fairfield
Väkiluku (2010):  122 643
 
 www.stamfordct.gov 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Stamford on kaupunki Connecticutin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Ensimmäiset siirtolaiset saapuivat Stamfordin alueelle vuonna 1641 ja kaupunki alkoi kasvaa huomattavasti 1800-luvulla. Monien yritysten pääkonttorit sijaitsevat Stamfordissa, jonka keskusta purettiin aikanaan toimistojen tieltä. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Stamfordin asukasluku oli 122 643.