stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luonnon Tutkija
Varhaisia päätoimittajia

Lähde:
K. M. Levander
A. J. Mela
A. J. Siltala
J. A. Wecksell
Uunio Saalas
V. A. Korvenkontio
K. E. Kivirikko
Aiheesta muualla

Digitaalinen sanomalehtikirjasto, Luonnon Ystävän digitoidut numerot
Helda, kokoelma Fauna & Flora sisältää Luonnon ystävän digitoidut vuosikerrat 1911–1940
Lwówin keskitysleiri

Lwówin keskitysleiri oli natsi-Saksan pakkotyöleiri nykyisen Lvivin kaupungin lähellä Ukrainassa. Natsit kutsuivat kaupunkia Lembergiksi ja sen leiriä Janowskaksi.
Alue joutui Saksan haltuun marraskuussa 1941. Juutalaiset suljettiin elokuussa 1942 Lwowin ghettoon. Valmistelut tähtäsivät juutalaisten tuhoamiseen Wannsee-konferenssin päätösten mukaisesti. Puolan alueesta vastannut valtiosihteeri Bühler vaati, että alueen 2,5 miljoonaa juutalaista oli tuhottava. Tätä varten perustettiin tuhoamisleirejä, joihin juutalaiset aiottiin kuljettaa junakuljetuksin. Lwówin keskitysleiristä muodostui kauttakulkuleiri Durchgangslager Janowska, josta juutalaiset lajiteltiin joko työleirille tai tuhoamisleirille kuljetettaviin. Vankeja surmattiin runsaasti myös Lwówissa, mikäli he kieltäytyivät työnteosta. Tunnetuin leirin vanki oli Simon Wiesenthal, joka myöhemmin omisti elämänsä sotarikollisten paljastamiseen.
Leirin lopettamiseen tähtäävät toimet aloitettiin loppuvuonna 1943. Ennen poistumistaan natsit pakottivat vangit tuhoamaan julmuuksista todistavat joukkohaudat ja polttamaan niissä olevat ruumiit. Vankien keskuudessa syntyi kapina ja tuhansia vankeja pääsi pakenemaan sekasortoisessa tilanteessa. Kiinni saadut pakenijat ja kapinalliset surmattiin.
Luettelo Valmetin tuotteista

Tämä on luettelo Valmetin valmistamista tuotteista. Valmet Oyj on nykyään sellu-, paperi- ja energiateollisuuden teknologia-, automaatio- ja palvelutoimittaja ja kehittäjä, mutta sillä on takanaan yli 200 vuoden teollisuushistoria. Tämä luettelo keskittyy lähinnä Valmetin historiallisiin tuotteisiin, nykyiset tuotteet on kuvattu pääartikkelissa.
Valmetin historiasta tunnettuja tuotteita

Valmetin tuotteet olivat aseita ja laivoja lukuun ottamatta Suomen Neuvostoliiton sotakorvausten synnyttämän tietotaidon hedelmiä. Sotakorvausten jälkeen Valmet etsi vientituotteita. Länsimarkkinoille oli hyvin vaikea päästä, joten vientikohteita pyrittiin löytämään Neuvostoliitosta, Etelä-Amerikasta, Afrikasta jne.
Valmetin historiasta tunnettuja tuotteita > Kiskokalusto

Dieselveturit - Valmet valmisti, aluksi yhteistyössä Lokomon ja Tampellan kanssa ensin sotakorvausvetureita Neuvostoliittoon ja sitten VR:lle lukuisia veturisarjoja (mm. Dv12, Dr12, Dr16).
Teräskoriset ns. siniset matkustajavaunut (mm. Cmc, Rt, Pot, Nom)
Dieselmoottorijunat ja kiskobussit (Dm3 ja Dm4, Dm6 ja Dm7, Dm8, Dm9)
Sähkömoottorijunat - Valmet valmisti yhdessä Strömbergin kanssa VR:lle Sm1- ja Sm2-sähkömoottorijunat sekä Helsingin metron ensimmäisen sukupolven M100-sähkömoottorijunat.
Raitiovaunut - Valmet valmisti yhdessä Strömbergin kanssa nivelraitiovaunuja HKL:lle vuosina 1973–1975 ja 1983–1987.
Valmetin historiasta tunnettuja tuotteita > Lentokoneet

Valmetin lentokoneteollisuus kehittyi Valtion lentokonetehtaan perustalta. Valmet suunnitteli Valmet L-70 Vinka- ja Valmet L-90 Redigo -koneet ja valmisti niitä sarjatuotantona. Valmetin suunnittelemia koneita olivat myös Tuuli III ja L-89 Turbovinha. Lisenssillä Valmet valmisti muun muassa Fouga Magister, Saab Draken sekä BAe Hawk -koneita.
Valmetin lentokoneteollisuuden toimintaa jatkoi ensin Patria Finavitec Oy, myöhemmin Patria-konserniin kuuluva Patria Aviation Oy.
Valmetin historiasta tunnettuja tuotteita > Saab-Valmet

Valmet ja Saab perustivat yhtiön Saab-Valmet vuonna 1968, joka rakensi Uuteenkaupunkiin henkilöautotehtaan. Tehtaassa valmistettiin lisenssillä valtaosin Saab-henkilöautoja. Nykyään tehdas on Valmet Automotive.
Valmetin historiasta tunnettuja tuotteita > Paperikoneet

Paperikoneiden valmistustekniikan kehittivät entisellä Rautpohjan tykkitehtaalla Uolevi Konttinen (myöhemmin Oulun yliopiston konetekniikan professori), lujuuslaskentainsinööri Olavi Miekk-oja ja eräs teknikko. Perustana oli tehtaan kyky työstää metallia. Siirtyminen tykkien porauksesta paperikoneiden osien valmistukseen kävi Valmetilta helpommin kuin tuotantosuunnan muuttaminen monella muulla asetehtaalla. Ensimmäiset kaksi paperikonetta toimitettiin Metalexportille Puolaan vuonna 1953. Vuonna 1969 tehtiin ns. TVW-sopimus Tampellan, Valmetin ja Wärtsilän kesken. Sopimuksen mukaan paperi- ja kartonkikoneiden valmistus jaettiin yritysten kesken koneiden valmistamien lopputuotteiden perusteella. Puhekielessä tehtaiden pitkäaikaista tuotannonjakosopimusta kutsuttiin YYA-sopimukseksi Suomen ja Neuvostoliiton välisen, 1948 solmitun, valtiosopimuksen mukaan.
Valmet keskittyi sopimuksen mukaisesti sanomalehti-, aikakauslehti- ja säkkipaperikoneisiin. Yritykset muodostivat lisäksi yhteisen TVW-markkinointiorganisaation.
Metso Paperilla oli Kiinassa Xi'anin kaupungissa Metso Paper Technology (Xi'an) Co. Ltd. -yhteisyritys kiinalaisen kumppanin kanssa. Tehtaan nimi on nykyään Valmet Paper Technology (Xi'an) Co. Ltd.
Valmet-paperikoneita Suomessa:lähde?
Metsä Board Simpele, PK1, Ensimmäinen Valmetin Suomeen toimittama paperikone (käyntiaika: 1954–2010)
Kankaan paperitehdas, PK4 "Kankaan Anna", Käynnistysvuosi: 1974, Suljettu: 2010
Kirkniemen paperitehdas, PK3 "Galerie Queen", Käynnistysvuosi: 1996
Stora Enson Anjalankosken tehtaat, PK3, Käynnistysvuosi: 1983
Oulun paperitehdas, PK6, Käynnistysvuosi: 1991, Suljettu: 2020
Oulun paperitehdas, PK7, Käynnistysvuosi: 1997, Suljettu: 2020
Summan paperitehdas, PK3, Toiminnassa vuosina: 1972–2008
Varkauden paperitehdas, PK 4, Käynnistysvuosi: 1977-2010
Myllykosken paperitehdas, PK4, Toiminnassa vuosina: 1988-2011
Myllykosken paperitehdas, PK6, Toiminnassa vuosina: 1993–2011
Myllykosken paperitehdas, PK7, Toiminnassa vuosina: 1986–2011
Jämsänkosken paperitehdas, PK5, Käynnistysvuosi: 1981-2015
Jämsänkosken paperitehdas, PK6, Käynnistysvuosi: 1992
Kaipolan paperitehdas, PK6, Käynnistysvuosi: 1987-2020
Kaipolan paperitehdas, PK7, Käynnistysvuosi: 1989-2020
Kajaanin paperitehdas, PK2, Käynnistysvuosi: 1963, lopetettu: 2009
Kajaanin paperitehdas, PK3, Käynnistysvuosi: 1971, lopetettu: 2009
Kajaanin paperitehdas, PK4, Käynnistysvuosi: 1982, lopetettu: 2009
Kaukaan sellu- ja paperitehdas, PK1, Käynnistysvuosi: 1975
Kaukaan sellu- ja paperitehdas, PK2, Käynnistysvuosi: 1981-2015
UPM Kymi, PK 8, Käynnistysvuosi: 1983
UPM Kymi, PK 9, Käynnistysvuosi: 1988
Rauman paperitehdas, PK3, Käynnistysvuosi: 1980
Rauman paperitehdas, PK4, Käynnistysvuosi: 1998
Tervasaaren paperitehdas, PK 7, Käynnistysvuosi: 1986
Tervasaaren paperitehdas, PK 8, Käynnistysvuosi: 1996
Metsä Board Äänekoski, PK 2, Käynnistysvuosi: 1987
Imatran tehtaat, PK 6, Käynnistysvuosi: 1970
Valmetin historiasta tunnettuja tuotteita > Maa- ja metsätalouskoneet

Traktorit
Valmet valmisti traktoreita ensin kotimarkkinoille. 1960-luvun alussa Valmet rakensi Suomen valtion vientituella traktoritehtaan Brasiliaan ja myöhemmin kehitysapuna traktoritehtaan Tansaniaan. Valmet otti Volvo BM:n traktorituotannon hallintaansa 1980-luvulla. Traktorien valmistuksen Valmet myi 1994 Oy Sisu Auto Ab:lle, joka siirtyi Partek Oy:n omistukseen 1997. Partek sulautettiin 2002 Kone Oyj:hin, joka myi traktorien valmistuksen monikansalliselle AGCO Corporationille. Tämä yhtiö jatkaa traktorien valmistusta Äänekosken Suolahdessa sijaitsevalla tehtaalla. Tuotemerkiksi tuli vuonna 2001 Valtra, joka oli alun perin Valmetin valmistamien työkoneiden nimi.
Metsäkoneet - Valmetin metsäkoneet siirtyivät traktoreiden tavoin Sisu Autolle, sitten Partekille ja Kone Oyj:lle, joka myi metsäkoneiden valmistuksen vuonna 2003 japanilaiselle Komatsulle. Sen ruotsalainen tytäryhtiö Komatsu Forest valmistaa metsäkoneita Ruotsissa ja Yhdysvalloissa, mutta vuoden 2011 alussa valmistus Valmet-tuotemerkillä päättyi.
Valmetin historiasta tunnettuja tuotteita > Instrumentit

Saunan lämpömittarit
Sähkömittarit, yhtiöitettiin myöhemmin Enermet Oy:ksi, nykyisin osa Landis+Gyr-konsernia.
Valmet-merkkiset seinäkellot 1950- ja 1960-luvuilla. Kelloista oli tuotannossa 10 eri variaatiota, mm. Matti ja Jussi.
Valmetin historiasta tunnettuja tuotteita > Talonrakennuksen laitteet

Kiukaat
Huippuimurit
Teollisuushissit
Henkilöhissit. Valmet aloitti hissien valmistuksen vuonna 1953 ja valmisti alussa itsenäisesti noin 150 hissiä. Valmet teki hissejä yhteistyössä sveitsiläisen Schlieren-yhtiön (Schweizerische Wagons- und Aufzügefabrik AG Schlieren-Zürich) kanssa nimellä Valmet-Schlieren vuosina 1959–1980 ja sen jälkeen itsenäisenä valmistajana vuoteen 1986. Yhteistyön aikana Suomeen myytyjen hissien osat valmistettiin Tampereella Valmetin lentokonetehtaalla. Yhdysvaltalainen Otis-hissiyhtiö osti suurimman osan Valmetista vuonna 1987. Otis omisti syntyneestä Valmet Otis-yhtiöstä 70 % ja Valmet 30 %. Vuonna 1992 Valmet luopui osakkeistaan.
Valmetin historiasta tunnettuja tuotteita > Aseet

Jalkaväen sotilasaseet, esimerkiksi Valmet Rk 62-, Rk 76-, M82-rynnäkkökiväärit sekä TAK 75 ja 85 -tarkkuuskiväärit.
Metsästys- ja urheiluaseet, esimerkiksi Suomen Leijona, Valmet Erä ja Valmet Orava -pienoiskiväärit,  Valmet Leijona, Valmet 112, Valmet 212, Valmet 312 ja Valmet 412 -haulikot sekä RK 62:een perustuva itselataava kivääri Valmet Petra.
Valmetin historiasta tunnettuja tuotteita > Muita tuotteita

Valmet valmisti Terhi-perämoottoreita Jyskän tehtaalla vuosina 1959–1979 tehoalueella 3–50 hevosvoimaa.
Vire-venemoottoreita valmistettiin 1950-luvun alusta aina vuoteen 2002 saakka Linnavuoressa, Jyskässä ja Tanskassa.
Moottorikelkat - Valmet valmisti 1970- ja 1980-luvuilla Lynx-, Terhi- ja Winha-moottorikelkkoja
Eräkeitin - Valmet valmisti bensiinikäyttösiä retkikeittimiä 1950-luvulla.
Kirjallisuus

Arttu Käyhkö: Valmet - traktorista metsäkoneeksi. Kustantaja Myllymäki, 2019. ISBN 978-952-69085-7-1.
Valmetin valmistama sähkömoottorijunayksikkö Sm1
Helsingin metron M100-juna
Valmetin valmistama Dr16-dieselveturi
Valmet L-90 Redigo -lentokone
Heilurikäyttöinen lyövä Valmet-seinäkello
Valmet Orava -pienoiskivääri
Lyhty (yhdistys)

Helsingin lyhytaikaiskoti ja työpaja Lyhty ry on vuonna 1993 perustettu yleishyödyllinen yhdistys, jonka päätavoitteena on toimia kehitysvammaisten ja heidän omaistensa hyvinvoinnin edistämiseksi. Lyhty ry tarjoaa aikuisille kehitysvammaisille asumis-  ja oppimispalveluja ja työ- ja päivätoimintaa. Lisäksi yhdistys järjestää kulttuuritapahtumia, koulutusta ja vapaa-ajan toimintaa. Lyhdyn eettisenä toimintaperiaatteena on toimia aktiivisesti yhteiskunnan kehittämiseksi ja hyvinvoinnin edistämiseksi.
Lyhdyn työpajoja ovat:
Taide ja tekstiilityöpaja Luovilla, jossa on mahdollista ilmaista ja kehittää itseään käsityön, muotoilun ja erityistaiteen keinoin.
Kulttuurityöpaja Valo, joka tarjoaa työpaikkoja esittävän taiteen parissa toimiville kehitysvammaiselle aikuiselle. Kultturityöpaja Valossa toimii mm. Pertti Kurikan nimipäivät, Kalle Salonen Jazzband sekä Radio Valon media-asema.
Radiotyöpaja Valo, jonka ohjelmaa voi seurata osoitteessa www.radiovalo.fi. Radio Valo on tuottanut ohjelmasisältöjä mm. Radio Helsingille ja Basso Radiolle sekä Kotimaa24:n toimitukselle.
Ulkotyöpaja Lato, jossa työskennellään monipuolisesti pihoilla, puutarhoissa ja metsässä vuodenaikojen mukaan rytmitetyissä tehtävissä.
Kahvilatyöpaja, jossa työhön sisältyy kahvilapalvelun asiakaspalvelu- ja ruoanvalmistustehtäviä sekä kahvilapalvelun perustyötehtäviä.
Erillistyöpaikat, joissa työtehtävät ja tukitoimet räätälöidään yksilöllisesti jokaiselle erikseen.
Oppimisyksikkö Lamppu, jossa on mahdollisuus peruskoulussa hankittujen tietojen täydentämiseen ja arkielämän taitojen vahvistamiseen.
Lyhdyssä toimii myös valokuvaustyöpaja, joka on vuodesta 2001 tehnyt yhteistyötä valokuvaaja Pekka Elomaan kanssa. Työryhmän yhteisprojekteja ovat mm. Oikealla planeetalla (2005) ja Hyvää päivää, herra Holbein? (2009–). Holbein -sarjan innoittajana on ollut renessanssimaalari Hans Holbein nuoremman (1497–1543) muotokuvat. Mikkelin valokuvakeskus on julkaissut kyseistä sarjaa esittelevän kirjan sekä suomeksi että englanniksi. Projektin teoksia nähtiin Keravan taidemuseon näyttelyssä Kuka painoin nappia Herra Holbein? vuonna 2015 .
Luonnonlääke

Luonnonlääke on luontaisesti esiintyvästä asiasta saatava lääke vastakohtana synteettisesti valmistetuille lääkkeille.
Historia

Historiallisesti katsoen kaikki lääkkeet on aluksi saatu luonnosta. Tätä on luultavasti tapahtunut pitkään kivikaudella aikana, josta ei ole mitään muistiin merkittyä tietoa. Kiinalaiset ovat käyttäneet ma huang -rohdosta, joka sisältää efedriiniä, ainakin 5 000 vuoden ajan. Kiinalainen C. C. Lee alkoi tutkia rohdosta Yhdysvalloissa sinne muutettuaan ja löysi efedriinin. Intiassa on käytetty muinaisten hindukirjoitusten mukaan Rauwolfia serpentina -kasvia, jonka osoitettiin myöhemmin sisältävän reserpiiniä. Etelä-Amerikan intiaanit ovat ilmeisesti käyttäneet eri Chondrodendron-suvun kasveissa esiintyviä, kuraren tyyppisiä aineita myrkkynuolissaan. Claude Bernard osoitti 1800-luvun puolivälissä kuraren vaikuttavan hermo-lihasliitokseen, ja monien kokeilujen jälkeen siitä tuli 1930-luvulla tehokas poikkijuovaisten lihaksien salpaaja, mikä oli edellytys kirurgisten leikkauksien kehittymiselle.
Vanhimman tunnetun lääkkeiden valmistus- ja annostusohjeiston laativat sumerilaiset Mesopotamiassa noin vuonna 2200 eaa., ja ehkä tunnetuin tällainen dokumentti on ns. Ebersin papyrus Egyptistä noin vuodelta 1550 eaa. Kreikkalainen Galenos kokosi ja luetteloi aikansa käsitykset lääkehoidosta 100-luvulla ja tuli samalla pysäyttäneeksi arvovallallaan alan kehityksen 1 500 vuodeksi. Kasvikunnasta saatuja uutteita ja muita valmisteita kutsutaan edelleenkin usein galeenisiksi valmisteiksi.
Luonnonlääkkeiden ongelmat

Luonnonlääkkeissä oli kaksi ongelmaa. Ensinnäkin vaikuttavan aineen pitoisuudet saattoivat samassakin kasvissa vaihdella rajusti mm. kasvupaikasta ja säistä riippuen. Tämä johti toisaalta lääkkeen huonoon tehoon, toisaalta myrkytysten yleisyyteen. Tästä ovat viimeisimpinä esimerkkeinä digitaliksenlehti, jota käytettiin sydämen vajaatoiminnan hoitoon, ja alvejuuriuute, jota käytettiin matolääkkeenä vielä 1960-luvulla. Molemmissa on varsin myrkyllisiä aineita, digitoksiinia ja floroglusiinijohdoksia. Siksi farmasiassa tunnettiin erityinen oppi, biologinen standardisointi, jonka tavoitteena oli varmistaa tuotteiden tasalaatuisuus. Tästä huolimatta myrkytykset olivat tavallisia.
Toinen ongelma oli se, että poppamiehet käyttivät yleensä monimutkaisia seoksia eivätkä välttämättä tienneet, mikä kasvi seoksessa oli vaikuttava. Tästäkin on hyvänä esimerkkinä digitoksiini. Englantilainen William Withering sai eräältä kansanparantajalta yli 20 rohdosta sisältävän yrttireseptin, joka paransi vesipöhöä. Withering huomasi varsin pian, että vaikuttava komponentti oli rohtosormustinkukan lehti, ja julkaisi sen vaikutuksen melko täsmällisesti vuonna 1785 ilmestyneessä teoksessa An Account of the Foxglove, and Some of Its Medical Uses: with Practical Remarks on Dropsy and Other Diseases.
Luonnonlääkkeiden käyttö oli myös sattumanvaraista siksi, että sairauksien luonnetta ei ymmärretty, minkä vuoksi hoidettiin lähinnä sairauksien oireita. Niinpä kiinapuunkuorta käytettiin aluksi vain kuumelääkkeenä ja sen käytöstä tuli järjenmukaista vasta, kun kuoresta löydetyn kiniinin todettiin tappavan malarialoisia. Kuumelääkkeenä kiinanpuunkuori on suhteellisen huono, mutta malariaan se tehoaa hyvin, vaikka se onkin varsin myrkyllinen lääke.
Luonnonlääkkeet nykylääketieteessä

Luonnonlääkkeitä on runsaasti edelleen aivan normaalin koululääketieteen lääkevalikoimissa, tosin pitkälle puhdistettuina tai sitten synteettisesti tai puolisynteettisesti valmistettuina. Esimerkkejä ovat digitoksiinin, efedriinin ja reserpiinin lisäksi mm. oopiumista saatavat morfiini, kodeiini ja papaveriini, atropiini ja skopolamiini, adrenaliini ja noradrenaliini, dopamiini ja levodopa, pilokarpiini, fysostigmiini, ergotamiini, kokaiini, prostaglandiinit, salisylaatit, kortisoni johdoksineen, hepariini, dikumaroli, kaikki vitamiinit, erytropoietiini (Epo), ksylitoli, monet ulostusaineet, kaikki hormonit, kolkisiini, monet mikrobilääkkeet, kuten penisilliinit, tetrasykliinit, kloramfenikoli, erytromysiini, streptomysiini ja muut aminoglykosidit, nystatiini ja monet syöpälääkkeet, kuten vinka-alkaloidit, taksaanit, bleomysiini ja daktinomysiini. Monista näistä lääkeaineryhmistä on kehitetty joko puolisynteettisiä johdoksia tai kokonaan synteettisiä sukulaisaineita, joiden ominaisuudet ovat luonnonainetta paremmat. Oma lukunsa on viime vuosina alkanut geeniteknologinen tuotanto, esimerkiksi insuliinin tuottaminen geeniteknologisesti tai kokonaan uusien proteiinilääkkeiden tuotanto.
Yhteenvetona voidaan todeta, että koululääketiede on hyödyntänyt varsin tehokkaasti ne luonnosta saatavat aineet, joiden teho ja myrkyttömyys ovat olleet hyväksyttävällä tasolla. Se ei sulje pois sitä, että poppamiesten ja muista perinteisistä luonnonlääkkeistä olisi vielä löydettävissä uusia ja tuntemattomia aineita. Pääasiassa "luonnonlääkintään" on kuitenkin jäänyt aineita, jotka ovat joko liian myrkyllisiä tai liian tehottomia läpäistäkseen vaatimukset viralliseen lääketieteelliseen käyttöön.
LWD Junak

Junak-3 Puolan ilmailumuseossa
Junak 3 Puolan ilmailumuseossa Krakovassa
LWD Junak oli puolalaisen Lotnicze Warsztaty Doświadczalne-lentokonetehtaan vuonna 1946 suunnittelema sotilaskoulukone, joka oli Puolan ilmavoimien käytössä vuodet 1952-1961.
Se kehitettiin korvaamaan Jakovlev UT-2. Koneen pääsuunnittelija oli Tadeusz Sołtyk. Koneen ensilento tehtiin 12.7.1949.
Aiheesta muualla

Valokuvia
Kempski, Benedykt. Samolot szkolno-treningowy Junak, TBiU #110, Wydawnictwo MON, Warsaw 1986, ISBN 83-11-07341-4
Krzyżan, Marian. Samoloty w muzeach polskich, Wydawnictwo WKiŁ, Warsaw 1983, ISBN 9788320604320
Luotsiperhoset

| Luotsiperhoset |
| --- | --- |
 haapaperhonen (Limenitis populi)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Päiväperhoset Papilionoidea
Heimo::  Täpläperhoset Nymphalidae
Alaheimo::  Luotsiperhoset Limenitidinae  Behr, 1864
Tribukset ja suvut
 Katso teksti 
Katso myös
   Luotsiperhoset Wikispeciesissä   Luotsiperhoset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Luotsiperhoset', aikaisemmalta nimeltään haapaperhoset ja luotsiperhoset, (Limenitidinae) on täpläperhosiin kuuluva päiväperhosten alaheimo. Siihen kuuluu maailmanlaajuisesti ehkä jopa yli 1000 perhoslajia.
Piirteitä

Haapa- ja luotsiperhoset ovat taksonomisesti hankala ryhmä, sillä niille ei ole löydetty koko ryhmää yhdistäviä tuntomerkkejä, ryhmän luokittelussa on ollut epäselvyyksiä ja sillä on ollut jopa niin kutsutun roskakoritaksonin asema. Molekyylibiologinen tutkimus on kuitenkin selvittämässä ryhmän rakennetta ja monet lajit sijoittuvat muihin alaheimoihin. Nämä perhoset ovat keskikokoisia tai kookkaita, mutta ruumiinrakenteeltaan verraten hentoja. Monien lajien siivissä on siiven poikki kulkeva vaalea raita ja jotkin lajit jäljittelevät ulkonäöllään myrkyllisiä perhosia. Perhosten lentotapa on erikoinen, sillä ne liitelevät huomattavan pitkiä matkoja. Monen lajin aikuiset yksilöt käyvät kukkien sijasta imemässä nesteitä mätänevistä hedelmistä, ulosteista tai jopa raadoista.
Levinneisyydetään haapa- ja luotsiperhosten alaheimo on kosmopoliittinen, sillä niitä elää kaikilla mantereilla. Ne kuitenkin puuttuvat kokonaan Uudesta Seelannista. Lisäksi muuton runsaslajisella Madagaskarilla elää vain 4 alaheimon lajia.
Useimmista perhosryhmistä poiketen haapa- ja luotsiperhosten munat ovat piikikkäitä ja muistuttavat usein merisiiliä, mutta tämäkään piirre ei aina pidä paikkaansa. Toukat ovat ulkonäöltään vaihtelevia, mutta niiden selkäpuolella on usein kookkaita ulokkeita. Toukat käyttävät ravinnokseen monia kaksisirkkaisia kasvilajeja, mutta kailot (Bebearia) elävät yksisirkkaisilla kasveilla, useimmiten tyräkeillä.
Tribukset ja suvut

Alaheimon neljään tribukseen kuuluu nykykäsityksen mukaan 986 eri lajia, mutta viime aikoina uusia lajeja on kuvattu erityisesti Afrikasta. Lajimääriltään suurimpia sukuja ovat liiturit (Neptis), siskoset (Adelpha), pantaset (Euphaedra), kosioiset (Euriphene) sekä kailot (Bebearia).
Limenitidini
luotsit Limenitis
marmoriluotsit Lelecella
vasamaluotsit Sumalia
kirjoluotsit Moduza
lauttaluotsit Patsuia
arinaluotsit Litinga
silkkiluotsit Parasarpa
idänluotsit Tarattia
kehräluosit Auzakia
sepelluotsit Lamasia
ruskoluotsit Pandita
ajurit Athyma
siskoset Adelpha
marttaperhoset Lebadea
väijöt Cymothoe
kulmuväijöt Harma
nuoliperhoset Kumothales
lumehtijat Pseudacraea
lumeliiturit Pseudoneptis
Neptini
luovijat Pantoporia
rusoluovijat Lasippa
liiturit Neptis
luotsiliiturit Seokia
tarhaliiturit Phaedyma
erakkoliiturit Aldania
Parthenini
fregatit Parthenos
vuorifregatit Bhagadatta
Adoliadini
herttuat Lexias
pantteriperhoset Neurosigma
jokiajurit Abrota
rubiinivoudit Dophla
voudit Bassarona
nihdit Euthalia
valehulmot Euthaliopsis
vahdit Tanaecia
säröset Catuna
helmikanaperhoset Hamanumida
koversiivet Euptera
afrikanajurit Pseudathyma
tylppösiivet Aterica
ruutusäröset Cynandra
varjostajat Euryphura
lumehopeatäplät Pseudargynnis
pantaset Eupaedra
kosioiset Euriphene
kailot Bebearia
kannuskailot Euryphaedra
tulipantaset Harmilla
Lvivin rautatieasema

| Lvivin päärautatieasema,  Вокзал станції Льві́в-Головни́й, Lviv-Holovnyi |
| --- | --- |
 Lvivin rautatieasema-rakennusta
Perustiedot
Sijainti:  49°50′22.9″N, 023°59′39.6″E
Osoite:  пл. Двірцева 1, Львів (Pl. Dvirtseva 1, Lviv) 
Kunta:  Lviv
Valtio:  Ukraina
Etäisyydet:  (Etäisyydet noin) Dnipropetrovsk 1088/1101 km, Donetsk 905 km, Harkova 1064 km (via Kiova), Kiova 563/627 km, Kryvyi Rih 1052 km, Mykolajiv 1083 km, Odessa 746 km, Pultava 910 km, Sarny 294 km, Simferopol 1420 km, Tšernihiv 836 km, Znam'janka (Знам'янка) 864 km, Zaporižžja I 1237 km; Katowice 421 km, Wrocław 611 km, Varsova 702 km, Berliini 1157 km; Baranavitšy 517 km, Minsk 658 km, Orša 870 km, Nevel-2 1057 km, Dno 1182 km, Pietari 1522 km; Brjansk (Orlovski) 1112 km, Kaluga 2 1317 km, Moskova (Kiovan asema) 1499 km; Rostov-na-Donu 1589 km, Sotši 2099 km; Budapest 607 km; Bukarest (Pohjoinen) 806 km, Sofia 1351 km, Varna 1162; Chișinău 796 km
Avattu:  1861
Liikenne
Liikennöitsijä(t):  Ukrainan rautatiet, (osa kaukojunista): Venäjän rautatiet
Kaukoliikenne:  kattavasti eri puolille Ukrainaa ja ulkomaille; katso etäisyydet
Asemarakennus
Lipunmyynti:  kyllä
 Lvivin katettuja asemalaitureita
Lvivin päärautatieasema (ukr. Вокзал станції Льві́в-Головни́й, Lviv-Holovnyi) on Ukrainan länsiosissa sijaitsevan, maan seitsemänneksi suurimman kaupungin Lvivin keskusrautatieasema.
Asema toimii sekä Ukrainan rautateiden kaukojunaliikenteen keskusasemana Lvivin alueella.
Alkukesällä 2012 pelattavan EURO 2012 jalkapalloturnauksen, ja sen johdosta muun muassa Kiovan suuntaan nopeutuvien rautatieyhteyksien  seurauksena kaupunkiin saapuvien junamatkailijoiden määrän oletetaan lisääntyvän vuonna 2012.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lvivin päärautatieasema Wikimedia Commonsissa
Kaukoliikenteen junien haku Lvivin rautatieasemalle/-lta (englanniksi) (poezda.net)
Kaukoliikenteen juna-aikatauluja Lvivin rautatieasemalle (venäjäksi) (rasp.yandex.ru)
Lvivin rautatiehistoriaa (Arkistoitu – Internet Archive) (ukrainaksi) (railway.lviv.ua)
Lvivin rautatieaseman historiaa (ukrainaksi) (oko.kiev.ua)
Ukrainan rautateiden interaktiivinen, kullekin asemalle saapuvien ja lähtevien pikajunien sivusto, erityisesti EURO2012 jalkapalloa ajatellen (Arkistoitu – Internet Archive) (ukrainaksi)
Ukrainan rataverkon kartta (ukrainaksi)