stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lignaanit
Rakenne ja biosynteesi

Lignaanien rakenteita
Lignaanien difenyylibutaanirakenne
Matairesinoli kuuluu lignanolideihin
Larisiresinoli on monoepoksilignaani
Pinoresinoli on diepoksilignaani
Lignaanit ovat perusrakenteeltaan monolignolien eli koniferyylialkoholin, p-kumaryylialkoholin ja sinapyylialkoholin dimeerejä. Rakenteessa on perusyksikkönä kaksi aromaattista ryhmää, jotka erottaa toisistaan neljästä hiiliatomista muodostunut ketju. Ketju voi olla suora, haaroittunut tai rengasmainen. Fenyylirenkaiden substituentit eli niihin kiinnittyneet muut ryhmät ovat tyypillisesti molemmissa renkaissa samat. Lignaanien perustyyppiä voidaan pitää difenyylibutaanin johdannaisina. Lignanolideissa aromaattisten renkaiden välillä on butyrolaktonirengas, ja tällainen lignaani on esimerkiksi matairesinoli. Monoepoksilignaanit ovat tetrahydrofuraanin johdannaisia, ja tähän ryhmään kuuluu muun muassa larisiresinoli. Diepoksilignaaneissa on kaksi fuusioitunutta tetrahydrofuraanirengasta, ja tällainen on esimerkiksi pinoresinoli. Pinoresinolia saadaan ainakin mäntyjen (Pinus) ja kuusten (Picea) pihkasta.
Kasvit muodostavat lignaaneja lähtien monolignoleista. Hapettavien entsyymien kuten lakkaasien tai peroksidaasien vaikutuksesta monolignoleista muodostuu radikaaleja. Kaksi tällaista radikaalia reagoi keskenään muodostaen lignaanien perusrungon. Biosynteesi on samankaltainen ligniinin biosynteesin kanssa. Ligniinistä poiketen lignaanit esiintyvät usein tiettyinä enantiomeereinä. Stereokemiaa kontrolloivat proteiinit, joilla ei ole entsymaattista aktiivisuutta, mutta jotka pitävät radikaalit sellaisessa asennossa, että muodostuu kiraalinen tuote. Perusrungon muodostumisen jälkeen muut entsyymit voivat hapettaa yhdisteen, jolloin muodostuu esimerkiksi lignanolideja ja epoksilignaaneja.
Biologiset ominaisuudet

Monet lignaanit ovat biologisesti aktiivisia. Kasveissa niillä on rooli puolustautumisessa kasveja syöviä hyönteisiä ja bakteeri- sekä sienipatogeeneja vastaan. Monilla niistä on myös antiviraalisia ja hapettumista estäviä ominaisuuksia. Eräät lignaaneista, kuten podofyllotoksiini, ovat hyvin myrkyllisiä. Kasveissa lignaaneja on paljon joissain siemenissä (pellavan-, kurpitsan-, auringonkukan-, unikon- ja seesaminsiemen) ja viljoissa, erityisesti  täysjyvärukiissa. Lignaanit muuttuvat ihmisen suolistossa bakteerien vaikutuksesta enterodioliksi ja enterolaktoniksi, joilla on sepelvaltimotautia ja eräitä syöpiä (esim. paksusuolisyöpä) ehkäiseviä ominaisuuksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lignaanit Wikimedia Commonsissa
Oregon State University, Linus Pauling Institute: Lignans (englanniksi)
https://yle.fi/aihe/artikkeli/2003/09/23/terveytta-kasvilignaaneista
https://www.duodecim.fi/2021/09/09/kasvisten-lignaanit-saattavat-ehkaista-sydan-ja-verisuonitauteja (Arkistoitu – Internet Archive)
https://www.mtvuutiset.fi/artikkeli/oletko-kuullut-lignaaneista-naista-ruoista-loydat-sydanta-suojaavaa-yhdistetta/8230832#gs.m1f000
Pellavansiemeniä.
Liekkiö

Liekkiö on suomalaisen kansanperinteen taruolento. Liekkiön hahmosta on erilaisia tulkintoja.
Kirjalliset maininnat

Liekkiön olemuksesta on ristiriitaisia käsityksiä. Ensimmäisen kerran Liekkiön mainitsee Mikael Agricola vuonna 1551 ilmestyneen Dauidin psalttarin alkupuheen jumalaluettelossa hämäläisten tuntemana epäjumalana:
Samantapainen maininta on myös Sigfrid Aron Forsiusiuksen jumalaluettelossa.
Kansanperinnettä 1700-luvulla kerännyt Kristfrid Ganander mainitsee teoksessaan Mythologica Fennica (1789) Liekkiön olevan
Kansanperinne

Myöhemmässä satakuntalaisessa perinteessä liekkiö miellettiin surmatun lapsen sieluksi tai kummitukseksi. Liekkiö ei tavallisesti tehnyt pahaa kenellekään, mutta saattoi häiritä matkustavaisia itkemällä ja ulisemalla. Jossain yhteydessä liekkiö oli liekinkaltainen, jolloin kyse oli eräänlaisesta virvatulesta.
Merikarvialta 1911 kerätty kansantarina kertoo liekkiön kohtaamisesta:
Uno Harvan mukaan tapaturmaisen tai väkivaltaisen kuoleman uhriksi joutuneen ihminen katsottiin joskus haluavan jotenkin ilmaista itsensä näyttäytymällä usein jossain muussa kuin omassa hahmossaan. Liekkiön uskottiin olevan tällainen salaa surmatun, metsään kätketyn lapsen kummitus. Yleisen käsityksen mukaan liekkiö oli pimeän aikana levottomasti liikehtivä kummituslintu, joka seurasi vaeltavaa matkamiestä, ja eri tavoin äännellessään saattoi kirkua, huutaa tai jopa toistaa ihmisen puhetta.
Joidenkin tulkintojen mukaan ainakin pohjois-satakuntalainen liekkiö-perinne erosi muista kummitteleviin, surmattuihin lapsiin liittyvistä käsityksistä erityisesti siten, että liekkiö on ikään kuin persoonaton lapsivainaja. Lapsenmurhamyyteissä taas kysymyksessä voidaan katsoa olevan joku tietty kummitteleva lapsi, ihtiriekko, joka ilmaisee itsensä tietyssä tarkoituksessa valitsemalleen henkilölle, yleensä saadakseen sielulleen rauhan. Liekkiö taas ei välttämättä tunnu olevan niinkään pelastamassa omaa sieluaan, vaan pelkästään kummittelee metsässä. Joskus liekkiöön liitettiin demonisiakin piirteitä.
Kansanperinne > Metsänhaltija, jumala, vai kummitteleva lapsivainaja

Liekkiö-nimeä käytettiin kansanperinteessä monenlaisista eri olennoista. Yhteinen piirre tuntui olevan se, että liekkiö liittyi metsämaahan ja käsitettiin jonkinlaiseksi vainajahengeksi, mutta saattoi esiintyä joskus metsänhaltijanakin. Kerrotaan, että liekkiö oli joskus varoittanut metsässä nukkuvaa kohta kaatuvasta puusta. Tämä selittänee senkin, miksi liekkiö esiintyy Agricolalla puiden ja ruohojen haltijana - monet haltijat miellettiin nimenomaan vainajahengiksi, joita eri syistä lepyteltiin ja joille uhrattiin ja joilta myös suojauduttiin.
Kansanperinne > Kalevanpoika

Kristfrid Ganander nimeää yhden myyttisistä Kalevanpojista Liekiöiseksi. Ei ole tiedossa, liittyykö tämä muutoin kuin nimensä puolesta kummitus-liekkiöön.
Vanhoissa raamatunkäännöksissä

Liekkiö esiintyy nimenä jonkinlaiselle huutavalle pahalle hengelle vanhoissa raamatunkäännöksissä.
Vuoden 1642 Biblia kääntää Jesaja 34:14:n Edomin tuhoa käsittelevän kohdan seuraavasti:
Vuoden 1776 Biblia mainitsee myös liekkiön:
Vuoden 1992 uusi kirkkoraamattu puhuu villivuohista kutsumassa toisiaan:
Christian Lindemans

Chris Lindemans
Christian Lindemans (myös Christiaan Lindemans, peitenimi King Kong) (24. lokakuuta 1910 – 20. heinäkuuta 1946) oli hollantilainen kaksoisagentti toisessa maailmansodassa.
Rotterdamissa syntynyt ja siellä automekaanikkona työskennellyt Lindemans liittyi Alankomaiden vastarintaliikkeeseen toisen maailmansodan aikana 1940 Saksan miehitettyä Alankomaat. Hän toimitti aluksi liittoutuneille tietoja Rotterdamin sataman toiminnasta. Vuodesta 1942 alkaen hän johti järjestöä, joka kuljetti natsien vainoamia ihmisiä Hollannista. Järjestö toimi Espanjasta ja Britanniasta käsin.
Maaliskuussa 1944 Lindemans joutui pulaan, kun Gestapo kaappasi hänen veljensä ja tyttöystävänsä. Pelastaakseen heidät Lindemans liittyi saksalaisten puolelle kesällä 1944. Lindemansin väitetään antaneen saksalaisille ennakkotietoa liittoutuneiden laskuvarjohyökkäyksestä Arnheimiin syyskuussa 1944, mutta tämä on osoitettu vääräksi tiedoksi. Hän kuitenkin paljasti syksyn 1944 aikana lukuisia vastarintaliikkeen jäseniä Gestapolle. Lindemans vangittiin sodan jälkeen ja hän teki itsemurhan vankilassa.
Miesliike

Kansainvälisen miestenpäivän tunnus.
Miesliike tai miesasialiike on yhteiskunnallinen liike, joka koostuu erilaisista miesnäkökulmista ja järjestöistä, jotka pyrkivät tukemaan miehiä, miesten roolia yhteiskunnassa ja parantamaan miesten asemaa muun muassa avioliittoon, huoltajuuteen, asevelvollisuuteen ja perheväkivaltaan liittyvissä kysymyksissä.
Tausta

Arto Jokisen (1999) mukaan miehet eivät ole yhtenäinen patriarkaalisten hallitsijoiden tai raiskaajien ja sortajien joukko, jollaiseksi heitä tuntuu väitettävän feministisessä tasa-arvokeskustelussa. Puhetta miehistä on pidetty yksinkertaistavana: miesten moninaisuutta on tuotu esiin lähinnä sivulauseissa, eikä naisten esittämiä ihannemiesmalleja ole pidetty oikeudenmukaisina. Miesaktivistit tai miestutkijat ovat huomauttaneet, että miehillä tulisi naisten tavoin olla oikeus määritellä itsensä. Samalla on muistutettu, että miehiäkin sorretaan ja alistetaan. Miesliike jakautuu kahteen eri päätulkintaan epätasa-arvon syistä.
Tausta > Mieslähtöinen näkökulma

Yhden tulkinnan mukaan ihminen jakautuu kahteen luokkaan biologisen sukupuolensa perusteella. Tällöin luokkien edut ovat ristiriitaiset. Jokisen mukaan tällaisessa näkemyksessä muistutetaan naisten osuudesta niihin miesten ongelmiin, jotka johtavat miehen itsetuhoiseen elämäntyyliin, kuten alkoholismiin, väkivaltaisuuteen ja työnarkomaniaan. Näkemys suhtautuu kriittisesti feministiseen miesliikkeeseen ja pitää perusteltuna järjestää miesten keskinäistä toimintaa ilman naisia.
Miessakit-järjestön Tomi Timperin mukaan miestoiminnan perustana tulee olla mies itse. Timperi käyttää termiä mieserityisyys: hän arvelee, että on olemassa mieheyden perusta, joka erottaa miehet naisista, ja joka perustuu osittain muttei kokonaan biologisiin eroihin. Yhteiskunnallisten ja sosiokulttuuristen tekijöiden vaikutus miehisyyteen on helpommin tulkittavissa, mutta miehet eroavat naisista kaikissa kulttuureissa. Miehisyyden etsiskelyssä tarvitaan miesten keskinäistä vuorovaikutusta, jotta löydettäisiin miehille omilta tuntuvia toimintaperusteita. Myös naisliike järjestää vain naisille tarkoitettua toimintaa.
Tausta > Feministinen näkökulma

Toinen tulkinta tarkastelee sukupuolta sosiaalisena järjestelmänä ja tukeutuu feministiseen analyysiin patriarkaalisesta vallasta mutta lisää siihen käsityksen miesten välisestä eriarvoisuudesta. Feministisen miesnäkökulman mukaan patriarkaatti on miesten kilpakenttä, jonka miehiin kohdistamat kulttuuriset odotukset ovat heille itselleen haitallisia. Arto Jokisen mukaan tämä miesnäkökulma on kuitenkin kritisoinut naisliikettä tasa-arvokeskustelun omimisesta: naisilla on oma tasa-arvoideologia, joka moralisoi miehiä yksipuolisesta näkökulmasta käsin. Miesten tulisi osallistua aktiivisesti tasa-arvokeskusteluun ja tuoda esille mieskulttuurin myönteisiä piirteitä sekä uudenlaisen maskuliinisuuden hahmottamisen.
Miesten asema

Elinkeinoelämän valtuuskunnan vuoden 2022 kyselyssä naisista kolme neljäsosaa (75 %) katsoi, että miehet ovat yhteiskunnassa etuoikeutetussa asemassa. Sen sijaan miehistä vain 40 prosenttia katsoi miesten olevan etuoikeutettuja. Viidesosa (18 %) miehistä katsoi miesten olevan yhteiskunnassa syrjittyjä, mutta naisista vain kolme prosenttia oli samaa mieltä.
Miesliike Suomessa > Miesjärjestöjen keskusliitto

Tammikuussa 2011 perustettu Miesjärjestöjen keskusliitto pyrkii edistämään hyvinvoinnin ja sukupuolten välisen tasa-arvon toteutumista miesnäkökulmasta. Keskusliiton perustajajäseniä ovat Miessakit ry, Vihreä miesliike ry ja Miesten tasa-arvo ry, ja liitto pyrkii keräämään piiriinsä kaikki miesjärjestöt ja -verkostot sekä miesten ja poikien hyvinvointipalveluita tuottavat yhdistykset. Liiton tavoitteena on muun muassa järjestää foorumitoimintaa ja puuttuu miesasiaan arjessa, koulutuksessa, työelämässä ja poliittisessa päätöksenteossa.
Miesliike Suomessa > Miehet ry

Miehet ry on feministinen miesten tasa-arvoa ja yhdenvertaisuutta toiminnassaan edistävä järjestö. Yhdistyksen lähtökohta on toimia moniperustaisen eli intersektionaalisen feminismin periaatteiden mukaisesti, eli yhdistys huomioi toiminnassaan sukupuolten tasa-arvon lisäksi muut yhdenvertaisuuden teemat kuten taustaan, etnisyyteen, sosioekonomiseen asemaan, seksuaalisuuteen, vammaisuuteen ja terveydentilaan liittyvät kysymykset. Keskeisiä toiminnan periaatteita ovat syrjimättömyys, rasismin vastaisuus, reiluus ja yhteistyö. Yhdistyksen tarkoitus on monipuolistaa mieskuvaa, tuoda esille miesten tasa-arvohaasteita ja toimia tukena muiden yhteiskunnallisten toimijoiden tekemälle tasa-arvo-, yhdenvertaisuus- ja ihmisoikeustyölle. Yhdistyksen toimintaan ovat tervetulleita mukaan sukupuolesta tai muista henkilöllisistä piirteistä riippumatta kaikki, jotka jakavat yhdistyksen arvot.
Miehet ry toimii sosiaali- ja terveysministeriön alaisuudessa toimivan Tasa-arvoasian neuvottelukunnan pysyvänä asiantuntijatahona. Yhdistys on myös kansainvälisen Men Engage -yhteenliittymän jäsen.
Miesliike Suomessa > Miesten tasa-arvo ry

Miesten tasa-arvo ry pyrkii edistämään sukupuolten välistä tasa-arvoa keskittyen erityisesti miehiin kohdistuvana syrjintään. Sen tavoitteena on, että myös miesten tasa-arvo-ongelmiin puututtaisiin aktiivisin ja konkreettisin toimenpitein ja että miehet saavuttaisivat tasa-arvon naisten kanssa. Yhdistys muun muassa järjestää esitelmätilaisuuksia ja konferensseja, antaa lausuntoja ja kannanottoja sekä edistää tietoisuutta miehiä koskevista ihmisoikeuskysymyksistä.
Yhdistyksen puheenjohtaja on Juuso Erno ja varapuheenjohtaja Pasi Vuokko. Järjestö on perustettu vuonna 2008.
Miesten tasa-arvo ry:n ohjelma vaatii muun muassa miesten asevelvollisuuden korvaamista sukupuolisesti tasa-arvoisella järjestelmällä, eronneiden isien aseman parantamista, lähisuhdeväkivallan torjuntaa ja seksismin poistamista viranomaistoiminnasta.
Miesliike Suomessa > Isät lasten asialla ry

Isät lasten asialla ry:n (ILA)  on valtakunnallinen lastensuojelujärjestö - ei varsinaisesti siis miesjärjestö. Toiminta perustuu kokemusasiantuntijuuteen sekä tutkimustietoon. Toiminta keskittyy vanhempien ja lasten suhteiden turvaamiseen sukupuolesta riippumatta, vanhempien eron jälkeen, vaikkakin yhdistys on tuonut esiin isien syrjinnän huoltajuuskiistoissa. Eroriidat johtavat yhdistyksen mukaan monesti isän ja lapsen tapaamattomuuteen ja suhteen katkeamiseen, vaikka molemmat tahtoisivat pysyä toistensa elämässä. ILA rekisteröitiin yhdistysrekisteriin helmikuussa 2012. Jäsenistössä on isiä, äitejä, isovanhenhempia sekä muita tukijatahoja. Yhdistyksen tavoitteeksi ilmoitetaan mm. toiminta lainsäädännön ja yhteiskunnan käytäntöjen uudistamiseksi sekä vertaistuen antaminen vanhemmille ja heidän läheisilleen, joilla on vaikeuksia pitää yllä suhteita lapsiinsa tai lapsenlapsiinsa. ILA järjesti kansainvälisen vieraannuttamispäivän tapahtuman 25.4.2012. Yhdistys järjestää myös tavoitteidensa aihepiireistä seminaareja sekä antaa lausuntoja ministeriöille ja osallistuu erilaisiin kehittämistyöryhmiin, järjestökentän yhteistyöhön sekä yhteiskunnalliseen keskusteluun.lähde?
ILAn on nostanut yhteiskunnallisessa sekä lastensuojelukeskustelussa esiin huoltokiusaamista ja lapsen vieraannuttamista toisesta vanhemmastaan. Aihepiireihin liittyvät lakialoitteet, LA27/2012 (Juho Eerola, Ps.) ja LA28/2012 (Pauli Kiuru, Kok.) päätyivät keskustelujen jälkeen raukenemaan.
Lopputulosten tasa-arvo

Henry Laasasen mukaan Suomessa vaaditaan naisille lopputulosten "tasa-arvoa" miehiin nähden mutta ei miehille naisiin nähden. Naisille vaaditaan siis kiintiöitä ja parannuksia asioissa, joissa heillä on miehiä heikompi tilanne [kuten johtajanpaikat, palkka ja hallituspaikat?], mutta vastaavasti ei vaadita miehille yhtä hyvää lopputulosta asioissa, joissa heillä on huonompi tilanne, esimerkiksi
aliedustus yliopistoissa
lyhyempi elinikä
vähemmän lasten huoltajuuksia
tasa-arvoyksikössä ei ole yhtään miestä
terveydenhuollon resurssit kohdistetaan enimmäkseen naisiin
varusmiespalvelus on miehille pakollinen.
Tämän tasa-arvopuheen kaksoisstandardin mukaan naisten ongelmat ovat yhteiskunnan aiheuttamia, mutta miesten ongelmat heidän oma vikansa. Laasanen vaatii, että tämän sijaan molempiin tulee soveltaa samoja standardeja: jos naisilla on oikeus samaan lopputulokseen, niin tulee olla miehilläkin.
Kirjallisuutta

Kotro, Arno & Sepponen, Hannu T. (toim.): Mies vailla tasa-arvoa.  Helsinki:  Tammi, 2007.  ISBN 978-951-26-5555-7
Mickwitz, Margaretha & Essen, Agneta von & Nordgren, Elisabeth (toim.): Roolien murtajat: Tasa-arvokeskustelua 1960-luvulta 2000-luvulle.  Helsinki:  Gaudeamus, 2008.  ISBN 978-952-495-085-5
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ei tasa-arvoa miehille. Urho 4/2007.
DISCRIMINATION AGAINST MEN: Appearance and Causes in the Context of a Modern Welfare State, väitöskirja, Lapin yliopisto, HTT Pasi Malmi, 2009. Väitöskirjasta on olemassa tieteellisesti keskeneräinen suomenkielinen varhaisversio Miehiin kohdistuva syrjintä lain, tilastojen ja meemiteorian näkökulmasta (2007).
Miesten ja feminismin ongelmallinen suhde. Pro gradu -työ.
Miesten tasa-arvo -yhdistys .
Jukka Ukkola: Pasi Malmi ei usko huru-ukkoiluun: ”Miesasia on seksikästä”. Suomen kuvalehti 7.11.2009.
Katariina Mäkinen: Miesliike nyt? Verkkolehti Megafoni.
SAK:n tasa-arvovastaava: ”Nyt on miesten vuoro”. Suomen kuvalehti 21.6.2012.
James Lind

Sir George Chalmersin maalaama James Lindin muotokuva 1700-luvulta.
James Lind (4. lokakuuta 1716 Edinburgh, Skotlanti – 13. heinäkuuta 1794 Gosport, Hampshire, Englanti) oli brittiläinen lääkäri ja tiedemies, joka kehitti historian ensimmäisen kliinisen tutkimuksen avulla teorian, jonka mukaan sitrushedelmät parantavat keripukin. Lind ei ollut ensimmäinen, joka oli löytänyt yhteydet ruokavalion ja keripukin välillä, mutta hän todisti sen ensimmäisenä järjestelmällisen tutkimuksen avulla. Hänen tutkimuksensa jäi alkuun vähälle huomiolle, mutta siihen tutustuneen kapteeni James Cookin maailmanympäripurjehdusten ansiosta C-vitamiinipitoinen ruokavalio otettiin laajemmin käyttöön laivastossa, vaikka vitamiinien olemassaoloa ei vielä tunnettu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta James Lind Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Australia  Alankomaat  Vatikaani 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Lievestuoreen sellutehdas

Lievestuoreen sellutehdas ilmasta kuvattuna vuonna 1937.
Lievestuoreen selluloosatehdas (aik. sulfaattiselluloosatehdas) sijaitsi Laukaan Lievestuoreen kylässä, ja se oli toiminnassa vuosina 1927–1985 (Haarlan selluloosatehdas 1927–1967, Keski-Suomen Selluloosa Oy 1971–1985). Tehdas oli toiminta-aikanaan Laukaan suurimpia työnantajia. Tehdas tuli 1960-luvulla tunnetuksi lipeälammestaan, johon oli johdettu useiden vuosikymmenien ajan selluloosanvalmistuksessa syntynyttä jätelipeää.
Rafael Haarla perusti tehtaan Lievestuoreelle 1927, koska alueelta oli saatavissa raakapuuta, joka voitiin uittaa edullisesti tehtaalle. Lievestuoreen kautta kulki myös 1918 valmistunut Jyväskylä–Pieksämäki-rata. Asema-alueella oli Vanaja-makasiini, jonka kautta selluloosa kuljetettiin junalla eteenpäin. Tehdas valmisti aluksi sulfaattiselluloosaa, kunnes 1950-luvulla siirryttiin sulfiittiselluloosan tuottamiseen. Tehtaan kuivauskone oli Kone & Silta Oy:n vuonna 1927 toimittama ja sen leveys oli 3 200 mm (tasoviira-puristus-kuivatusosa).
Vuonna 1934 tehtaan yhteyteen valmistui väkiviinatehdas, jonka raaka-aineena oli jätelipeä, joka sisälsi noin 1-3 prosenttia puusta liuennutta sokeria. Väkiviinatehtaassa jäähdytetty jätelipeä saatiin hiivasienten avulla käymistilaan, jolloin sokeri muuttui alkoholiksi ja käyneestä lipeästä saatiin tislauskolonnien kautta 94 prosenttista väkiviinaa, jota valmistui päivässä 2 000 litraa.
Lipeälampi

Lievestuoreen kuuluisa lipeälampi alkoi syntyä vuonna 1935, kun tehtaalta rakennettiin asbestisedimenttiputki neljän kilometrin päässä länteen päin sijaitsevalle Koivusuolle. Suolle alettiin pumpata tehtaan lipeäpitoisia jätevesiä, ja jätevesien upottaminen suohon vaikutti alkuaan onnistuneelta ratkaisulta. Vuosikymmenten mittaan suo muuttui pahanhajuiseksi lammikoksi. Lipeälampi laski Myrkkyojaa Leppäveden Metsolahteen. Kun pääkaupunkiseutu alkoi 1980-luvulla ottaa raakavetensä Päijänteestä, tuli lipeälammesta valtakunnallinen kysymys. Niinpä 1990-luvulla muuan kirjoittaja kuvaili, kuinka ”vanhan sellutehtaan liemet lainehtivat noin vuodessa Päijänteen pohjoispäästä siihen kohtaan järveä, josta pääkaupunkiseudun raakavesi otetaan.” Lipeälammen kuivaamiseen ryhdyttiinkin, mutta se onnistui vasta yrityksen ja erehdyksen kautta.
Tehtaalta laskettiin myös huonosti suodatettua jätevettä viereiseen Lievestuoreenjärveen, jonka veden laatu alkoi heikentyä ja kalakannat vähentyä. Järven vesi ei lopulta enää sopinut tehtaan omaan käyttöön raakavedeksi, ja vuosina 1959–1961 rakennettiin 9,5 kilometriä pitkä kalliotunneli, jota pitkin tehdas sai käyttövetensä Kynsivedestä.
Tehtaan loppuvaiheet

Lievestuoreen selluloosatehdas nousi julkisuuteen työllisyysnäkökulmasta, kun Haarla-yhtymä sulki tehtaan 1. kesäkuuta 1967 tehtaan heikon kannattavuuden ja tiukentuvien ympäristönsuojeluvaatimusten vuoksi. Samalla 500 tehtaan työntekijää menetti työpaikkansa. Sahateollisuuden Sivutuoteyhdistys oli etsimässä sopivaa selluloosatehdasta sahoilla syntyvän hakkeen jalostamiseksi ja sen omistama Sivutuote Oy käynnisti tehtaan uudelleen vuonna 1971. Tehdas pysäytettiin kuitenkin pian sen aiheuttamien ympäristöongelmien takia ja tällöin työntekijät valtasivat tehtaan toukokuussa 1971 ja päättivät jatkaa tehtaan toimintaa omalla vastuullaan. Tämä vaihe jäi lyhytaikaiseksi.
Sivutuote Oy osti 1976 tehtaan omistaneen Keski-Suomen Selluloosa Oy:n koko osakekannan ja tehtaalla aloitettiin laaja uudistusohjelma. Tehtaan tuotanto kasvoi, selluloosan laatu parani ja vuonna 1981 tehtaalla oli työssä noin 200 henkilöä. Tilanne muuttui kun Sivutuote Oy jäi kiinni vuonna 1983 tehtaalta otettujen vesinäytteiden väärentämisestä. Tehdas joutui maksamaan suuret korvaukset Lievestuoreen järvitoimikunnalle, kalastuskunnille ja valtiolle, koska sen jätepäästöt olivat olleet kaksi kertaa lupaehtoja suurempia. Seuraavana vuonna tehtaalle asetettiin miljoonan markan uhkasakko, ja sen oli käynnistettävä investointiohjelma tehtaan päästöjen saamiseksi lupaehtojen mukaisiksi. Nämä investoinnit (esim. pesimö) horjuttivat kuitenkin tehtaan taloutta, ja 1985 Keski-Suomen Selluloosa Oy jätti konkurssianomuksen. Tehdas myytiin syyskuussa 1985 Rauma-Repolalle ja Metsä-Botnialle. Lievestuoreen tehtaan toiminta päättyi lopullisesti 5. syyskuuta 1985, ja tällöin 167 henkilöä menetti työpaikkansa.
Tehtaan rakennukset räjäytettiin 4. syyskuuta 1995 − miltei päivälleen kymmenen vuoden kuluttua tehtaan lakkauttamisesta − niin että nykyisin niistä on jäljellä vain savupiipun tynkä. Koivusuon lipeälampi on peitetty maalla ja Lievestuoreenjärven vedenlaatu on tehtaan lakkauttamisen jälkeen parantunut huomattavasti ja sen kalakannat ovat elpyneet.
Aihe viihteessä

Irwin Goodman levytti vuonna 1971 hittikappaleen "Lievestuoreen Liisa". Se ilmestyi albumilla Poing poing poing, ja sen on säveltänyt Irwin Goodman ja sanoittanut Vexi Salmi taiteilijanimellä Emil von Retee. Kappale kertoo tehtaalla työskentelevästä Liisa-nimisestä tytöstä, johon laulun kertoja on rakastunut.
Aiheesta muualla

https://www.porssitieto.fi/yhtiot/lisaa/haarla.shtml
https://www.porssitieto.fi/osake/lisaa/sivutuote.shtml
Liisanpuistikko

Liisanpuistikko
Liisanpuistikko (ruots. Elisabetsskvären) on pieni puisto Helsingin Kruununhaassa. Puistoa rajoittavat Pohjoisranta, Maneesikatu, Maurinkatu ja Liisankatu.
Puistossa on Gunnar Finnen ja Armas Lindgrenin veistämä Pellingin retken muistomerkki. Se pystytettiin vuonna 1921 niiden Suomen sisällissodan aikana Helsingistä paenneiden valkoisten muistoksi, jotka menehtyivät jäällä Pellingin kohdalla Porvoon saaristossa.