stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Taivasten valtakunta
Taivasten valtakunta kristinuskossa

Taivasten valtakunta löytyy Uudesta testamentista, erityisesti synoptisista evankeliumeista, ja ajatus sen läheisyydestä oli keskeinen teema Johannes Kastajan ja Jeesuksen opetuksessa: "Siitä lähtien Jeesus rupesi saarnaamaan ja sanomaan: "Tehkää parannus, sillä taivasten valtakunta on tullut lähelle." (Matt.4:17).
Synoptisissa evankeliumeissa käytetään usein samaa tarkoittavaa termiä "Jumalan valtakunta". Matteus käyttää tavallisesti termiä "taivasten valtakunta", kun taas Luukas ja Markus kirjoittavat "Jumalan valtakunnasta". Yleisin selitys tälle on, että Matteuksen evankeliumi oli osoitettu juutalaiselle yleisölle, joka vältti suoraa Jumalan nimen käyttämistä. Markus ja Luukas suuntasivat evakeliuminsa pakanayleisölle, jolle termi "taivasten valtakunta" oli tuntematon.
Jotkut esimillenialistiset tulkitsijat uskovat, että "taivasten valtakunta" viittaa tuhatvuotiseen valtakuntaan, kun taas "Jumalan valtakunta" viittaa universaaliin hallintavaltaan. Kuitenkin useimmat tulkitsijat, joukossa monia esimillenialisteja, uskovat, että tällaiseen erittelyyn ei ole perusteita. Lähetyskäskyssä Jeesus sanoo: "Minulle on annettu kaikki valta taivaassa ja maan päällä." (Matt. 28:18).
Historioitsija H. G. Wells kirjoitti: “Tämä oppi taivasten valtakunnasta, joka oli Jeesuksen pääopetus ja jolla on niin pieni osa kristityissä kirkoissa, on varmasti eräs vallankumouksellisimmista opinkappaleista, joka on koskaan kohdannut ja muuttanut ihmisten ajattelua.”
Jeesus-seminaarin oppineet ovat kääntäneet termin "Jumalan valtakunta" "Jumalan kuninkaalliseksi hallitsemiseksi" tai joskus "Jumalan alueeksi" tavoittaakseen paremmin sen merkityksen nykykielellä.
Aiheesta muualla

Taivasten valtakunta suomenkielisessä Raamatussa (1933/1938)
Leif Ove Andsnes

Leif Ove Andsnes
Leif Ove Andsnes (s. 1970 Karmøy) on norjalainen pianisti. Hän on yksi arvostetuimmista pianisteistakenen mukaan? ja tunnetaan ennen kaikkea Edvard Griegin pianomusiikin tulkitsijana.
Aiheesta muualla

Leif Ove Andsnesin kotisivut
Reedley

| Reedley |
| --- | --- |
 vaakuna

 Reedley
 Koordinaatit: 36°35′47″N, 119°27′01″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Kalifornia
Piirikunta:  Fresno
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  14,21 km²
Väkiluku (2010):  24 194
 – Väestötiheys:  1 703 as./km²
 
 www.reedley.com 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Reedley on kaupunki Yhdysvaltojen Kalifornian osavaltion keskiosassa, Fresnon piirikunnassa. Vuoden 2010 väestönlaskennassa siellä oli 24 194 asukasta. Rusinanviljelystä ja hedelmätarhoistaan tunnetun Reedleyn asukkaista kolme neljäsosaa oli tuolloin etniseltä taustaltaan latinalaisamerikkalaisia (engl. hispanic). 1900-luvun alussa Reedleyyn muutti myös suomalaisia.
Suomalaisyhdyskunta

Kaupungin pieni suomalaisyhdyskunta sai alkunsa agronomi Axel Wahrenin aloitteesta vuonna 1905. Ryhmä suomalaisia oli lähtenyt ensimmäisen sortokauden venäläistämistoimien takia siirtolaisiksi ja päätyneet aluksi metsätöihin läheiseen Sierra Nevadan vuoristoon. Varoja näin kartutettuaan he ostivat Reedleyn alueelta maapalstoja aluksi vehnänviljelyä harjoittaakseen, mutta ryhtyivät pian rusinarypäleiden ja hedelmien tuottajiksi. Reedleyssä asui 1930-luvulla satoja suomalaisia. 1940-luvun alussa kaupunkiin muutti yhteisön keskeiseksi henkilöksi noussut John Hauli, Kuusjärvellä 1883 syntynyt räätäli Juho Hakkarainen, joka oli lähtenyt Suomesta New Yorkiin jo vuonna 1906 ja asunut sitten pitkään Havaijilla. ”Rusina-Jussiksi” kutsuttu Hauli toimi Reedleyssä rusinanviljelijänä kuolemaansa 1956 asti. Hänen rakentamansa Hauli Huvila on yhä Kalifornian amerikansuomalaisten kokoontumispaikkana.
Aiheesta muualla

History: John Hauli's Lasting Legacy, Hauli Huvila -sivusto
The Reedley, California Finns: A Verdant Haven in the Sun. Finnish American Historical Society of the West, 1982.
Olavi Röyhkeä

| Olavi Ryöhkeä |
| --- | --- |
Valtakausi:  900-luvun alussa
Edeltäjä:  Helge (Tanska)
Seuraaja:  Gnupa
Lapset:  Gyrd ja Gnupa
Suku:  Olavin suku
Uskonto:  Skandinaavinen muinaisusko
Olavi Röyhkeä oli Olavin sukuun kuulunut Tanskassa hallinnut kuningas, joka hallitsi 900-luvun alussa. Hänen hallituskaudestaan tiedetään hyvin vähän, koska hänen ajaltaan ei ole juurikaan tekstilähteitä. Hän kaappasi vallan edeltäjältään Helgeltä, jota pidetään Olavin suvun suorana edeltäjänä. Olavi tuli todennäköisesti Ruotsista. Hänellä oli kaksi poikaa Gyrd ja Gnupa.
Olavilla on erilaisia nimimuotoja; Olaf/Olav (tanska), Olof the brash, (englanti), Olof den bryske (ruotsi), Olaph (latina).
Mendoza

| Mendoza |
| --- | --- |
 Näkymä Mendozaan
 Mendoza
 Koordinaatit: 32°53′00″S, 68°49′00″W 
Valtio:  Argentiina
Maakunta:  Mendoza
Perustettu:  1561
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  54 km²
Korkeus:  746,5 m
Väkiluku (2010):  115 041
 – Väestötiheys:  2 055 as./km²
 – Metropolialue:  931 300
 
 www.ciudaddemendoza.gov.ar 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mendoza on kaupunki läntisessä Argentiinassa. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 115 000 asukasta ja kaupungin lähiseutu mukaan laskettuna 931 000 henkeä.
Mendoza tunnetaan muun muassa viinin- ja oliiviöljyntuotannostaan. Kaupunki perustettiin vuonna 1561. Aluksi sitä hallittiin Chilestä käsin, mutta vuonna 1776 valta siirtyi Rio de Platan varakuningaskunnalle, jonka pääkaupunki oli Buenos Aires.
Vaikka alueen ilmasto on kuivaa, keinokastelun avulla voidaan pitää yllä hedelmä- ja viinitarhoja, ja viinin ja hedelmäsäilykkeiden tuotanto onkin tärkeä teollisuudenala petrokemian teollisuuden ohella.
Mendozasta on rautatie- ja maantieyhteydet Argentiinan tärkeimpiin satamiin ja Chilen puolelle. Mendozan lentoasema Aeropuerto Internacional Gobernador Francisco Gabrielli sijaitsee kahdeksan kilometriä kaupungista luoteeseen. Sieltä on lentoja eri puolille Argentiinaa sekä Chileen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mendoza Wikimedia Commonsissa
Helsingin Uusi yhteiskoulu

| Helsingin Uusi yhteiskoulu |
| --- | --- |
 Helsingin Uuden yhteiskoulun nykyinen rakennus Pihlajamäessä.
Sijainti:  Lucina Hagmanin kuja 4, Helsinki
Koordinaatit:  60.2388°N, 24.9992°E
Tyyppi:  yläkoulu, lukio
Perustettu:  1899
Rehtori:  Katri Hirvonen
Oppilaita:  yläkoulu: n. 410 (2023) lukio: n. 280 (2023) yhteensä: n. 690 (2023)
Verkkosivut
Helsingin Uusi yhteiskoulu on yksityinen peruskoulu ja lukio Helsingissä. Vuonna 1899 perustettu koulu sijaitsi aluksi Kruununhaassa, mutta muutti vuonna 1967 Pihlajamäkeen.
Koulussa on painotetun opetuksen luokat kuvataiteessa ja osittain englanninkielisessä opetuksessa. Peruskoulussa on myös erityisluokkia. Lukiossa toimii yleislukion lisäksi kuvataidelinja. Aiemmin yhteishaussa oli mahdollista pyrkiä myös kirjallisuuslinjalle, mutta opetussuunnitelman muutoksen myötä kirjallisuusopinnot muuttuivat kaikille avoimiksi vuonna 2016.
Vuonna 2023 peruskoulussa oli noin 410 oppilasta ja lukiossa noin 280 opiskelijaa.
Historia

| Vuosi | Yleislinja, keskiarvo | Kuvataidelinja, pisteraja, max 12 pistettä (ennen vuotta 2017 painotettu keskiarvo) | Kirjallisuuslinja, painotettu keskiarvo |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000–2001 |  7,8 |  |  8,00 |
| 2001–2002 |  7,30 |  |  7,73 |
| 2002–2003 |  7,10 |  |  7,47 |
| 2003–2004 |  7,20 |  |  7,75 |
| 2004–2005 |  7,18 |  |  7,53 |
| 2005–2006 |  7,20 |  |  7,57 |
| 2006–2007 |  7,23 |  |  8,01 |
| 2007–2008 |  7,25 |  |  7,63 |
| 2008–2009 |  7,33 |  |  7,13 |
| 2009–2010 |  7,50 |  7,00 |  7,13 |
| 2010–2011 |  7,42 |  8,12 |  7,69 |
| 2011–2012 |  7,75 |  7,06 |  7,36 |
| 2012–2013 |  7,56 |  7,65 |  7,38 |
| 2013–2014 |  7,55 |  8,06 |  7,75 |
| 2014–2015 |  7,50 |  7,65 |  9,63 |
| 2015–2016 |  7,50 |  8,71 |  9,11 |
| 2016–2017 |  7,58 |  8,18 |  |
| 2017–2018 |  7,50 |  9,06 |  |
| 2018–2019 |  7,67 |  8,00 |  |
| 2019–2020 |  7,75 |  9,69 |  |
| 2020–2021 |  8,08 |  9,90 |  |
| 2021–2022 |  8,08 |  10,09 |  |
| 2022–2023 |  8,08 |  10,13 |  |
| 2023–2024 |  7,5 |  8,94 |  |
| 2024–2025 |  7,58 |  9,09 |  |
Lucina Hagman oli yhteiskouluaatteen uranuurtajia Suomessa ja hän oli ollut jo aiemmin perustamassa Helsingin Suomalaista Yhteiskoulua ja oli toiminut sen ensimmäisenä rehtorina. Vuonna 1899 hän perusti oman koulun, jonka omisti vuoteen 1938 ja oli samalla sen ensimmäisenä rehtorina vuoteen 1935. Koulu toimi lähes alusta alkaen osoitteessa Kirkkokatu 12, johon valmistui oma koulutalo 1902. Vuonna 1938 koulun ylläpitäjäksi perustettiin osakeyhtiö, jolle Hagman luovutti irtaimiston, mutta ei rakennusta. Koulu jäi kuitenkin hänen omistamaansa taloon edelleen vuokralaiseksi. Vuosina 1950–1951 Hagmanin perilliset kävivät oikeutta koulun johtokuntaa vastaan voidakseen irtisanoa vuokrasopimuksen ja myydä talon. Korkein hallinto-oikeus kuitenkin ratkaisi asian koulun hyväksi ja sopimus uusittiin myös sen jälkeen, kun Helsingin yliopisto tuli talon omistajaksi 1956. Vuonna 1965 koulu siirtyi Pihlajamäkeen, jonne valmistui uusi koulutalo 1967. Rakennuksen on suunnitellut koulujen suunnittelijana tunnettu Osmo Sipari. Kirkkokadun talo purettiin 1972, ja sen tilalla on nykyään Suomen sisäasiainministeriön rakennus.
Helsingin Uusi yhteiskoulu kuuluu niihin yksityiskouluihin, jotka välttivät kunnallistamisen peruskouluun siirryttäessä vuonna 1977. Koulun omistaa Helsingin Uusi Yhteiskoulu -osakeyhtiö.
Aiheesta muualla

Koulun verkkosivut
Kirkkokatu 12 vuonna 1953.
Lapin korkeakoulukirjasto

| Lapin korkeakoulukirjasto |
| --- | --- |
Sijainti:  Yliopistokirjasto (päätoimipaikka): Yliopistonkatu 8, B-siipi, 96300 Rovaniemi
Koordinaatit:  66.48569°N, 25.71360°E
Tyyppi:  korkeakoulukirjasto
Perustettu:  1979
Kotisivut
Lapin korkeakoulukirjasto on Lapin yliopisto ja Lapin ammattikorkeakoulun yhteiskirjasto. Kirjastolla on toimipisteet kolmella paikkakunnalla. Niiden yhteinen tarjonta muodostaa Lapin laajimman tiede-, taide- ja ammattikirjallisuuden kokoelman.
Toimipisteet

Lapin korkeakoulukirjaston toimipisteitä ovat Yliopistokirjasto (päätoimipiste) ja Arktisen keskuksen kirjasto  Rovaniemellä, Kosmoskirjasto Kemissä ja Minervakirjasto Torniossa. Kirjastojen verkkopalvelut on yhdistetty LUC-Finnaan. Toimipisteiden yhteystiedot ovat:
Arktisen keskuksen kirjasto; Arktikum-talo, Pohjoisranta 4, 96100 Rovaniemi; https://luc.finna.fi/OrganisationInfo/Home#86364
Minervakirjasto; Kauppakatu 58, 95400 Tornio; https://luc.finna.fi/OrganisationInfo/Home#86445
Kosmoskirjasto; Tietokatu 1, 94600 Kemi; https://luc.finna.fi/OrganisationInfo/Home#86440
Yliopistokirjasto; Yliopistonkatu 8, B-siipi, 96300 Rovaniemi; https://luc.finna.fi/OrganisationInfo/Home#86363
Lisäksi Lapin yliopiston F-siiven 1. kerroksessa on nimellä F-Hub tunnettu itseisopiskelu- ja ryhmätyötila, johon kuuluu taidealan käsikirjasto.
Lapin yliopistokirjasto

Lapin yliopiston tiloissa toimiva yliopistokirjasto sai alkunsa Lapin korkeakoulun kirjastona vuonna 1979, ja se toimi nimellä Lapin korkeakoulun kirjasto vuoden 1990 loppuun saakka. Lapin yliopiston kirjastona se toimi vuosina 1991-2009. Vuodesta 2010 lähtien yliopiston kirjasto on ollut osa Lapin korkeakoulukonserniin kuuluvaa Lapin korkeakoulukirjastoa. Nykynimeltään tämän kaikille avoimen tiedekirjaston yksikkönimi on Yliopistokirjasto.
Korkeakoulukirjaston toimipisteitä on 2000-luvulla yhdistetty suuremmiksi kokonaisuuksiksi. Yliopistokirjasto on aiemmin ollut jaettuna kahteen eri toimipaikkaan, jotka olivat pääkirjasto ja taidekirjasto. Taidekirjaston toiminta alkoi vuonna 1996. Euroopan unionin aluekehitysrahasto on tukenut taidekirjaston perustamista vuosina 1998-1999. Vuonna 2015 erillinen Rotkon kampuksen taidekirjaston kokoelmat yhdistettiin pääosin yliopiston pääkampuksen kirjastoon.
Kirjaston kokoelmista löytyy kirjallisuutta etenkin Lapin yliopistossa ja Lapin ammattikorkeakoulussa opiskeltavista tieteen- ja taiteenaloista sekä ammattialoilta. Kirjastossa on saatavilla monia koti- ja ulkomaisia tietokantoja. Verkkokirjoja on noin 300 000 ja verkkolehtiä 47 000. Painettussa muodossa olevua kirjanimekkeitä on noin 150 000. Kirjastoon tilataan noin 500 painettua lehteä.
Kirjastossa sijaitseva Eurotietokeskus toimii EU-tallekirjastona  (European Documentation Center), joka asettaa Euroopan unionin julkaisutoimiston lähettämiä vapaakappaleina saatavia julkaisuja kirjaston asiakkaiden käyttöön. Eurotietokeskus on toiminut kirjastossa vuodesta 1995.
Uusille opiskelijoille järjestetään syyslukukauden alussa perehdyttämiskoulutus kirjaston käyttöön. Kirjastoinfo sisältyy tiedekuntien ensimmäisen viikon orientaatio-ohjelmiin. Kirjastoinfo on myös uusien ulkomaisten opiskelijoiden orientaatio-ohjelmassa. Yliopistoyhteisön ulkopuolisille käyttäjille kirjasto järjestää pyynnöstä maksuttomia tutustumis- ja esittelykäyntejä.
Aiheesta muualla

LUC-Finna (luc.finna.fi)
Murtoviiva

Yksinkertainen avoin murtoviiva, joka ei leikkaa itseään.
Itseään leikkaava avoin murtoviiva.
Suljettu murtoviiva, joka ei leikkaa itseään.
Murtoviiva on geometriassa käyrä, joka koostuu peräkkäisten janojen ketjusta. Riippuen tarkastelutavasta voidaan ketjun ajatella syntyneen kahdella eri tavalla. Murtoviiva muodostuu pistejonosta, jossa kukin piste yhdistetään janalla toiseen pisteeseen. Pisteet joko yhdistävät kaksi janaa toisiinsa tai päättävät murtoviivan ollen sen päätepiste. Sitten murtoviiva muodostuu janoista, jotka yhdistetään päätepisteistään toisiinsa siten, että päätepisteessä on yksi toinen jana tai murtoviiva päättyy siihen.
Murtoviivan janoja kutsutaan myös sivuiksi ja janojen välisiä pisteitä kulmapisteiksi tai kärjiksi.
Luokittelua > Avoin murtoviiva

Avoin murtoviiva alkaa ja päättyy, jolloin sillä on kaksi vapaata päätä eli päätepisteet. Avoin murtoviiva voi silti leikata itseään muodostaen silmukoita, mutta sillä ei kokonaisuutena katsota olevan ulko- ja sisäosaa.
Monotoninen murtoviiva on sellainen avoin murtoviiva, jonka viereen voidaan piirtää suora ja jonka (murtoviivan) janojen normaalit leikkaavat suoraa yhteensä korkeintaan kerran.
Jana on yksinkertaisin avoin murtoviiva. Säännöllistä avointa murtoviivaa voidaan kutsua sik-sak-viivaksi tai sahalaidaksi, jos kärjissä on riittävän terävä kulma.
Luokittelua > Suljettu murtoviiva

Suljettu murtoviiva muodostaa silmukan tai, jos se leikkaa itseään, useita silmukoita.
Monikulmioksi kutsutaan yleisesti suljettua murtoviivaa, joka ei leikkaa itseään sivujen kohdilta vaan korkeintaan kulmapisteissä. Monikulmiot voivat olla konvekseja tai konkaaveja.
Tasasivuinen monikulmio on sivuiltaan tasasivuinen eli sivujen pituudet ovat aina samat.
Säännöllinen monikulmio on tasasivuinen ja säännöllinen eli sen kulmat ovat kaikki samat.
Tähdeksi kutsutaan säännöllistä monikulmiota, joka leikkaa itseään säännöllisesti. Tällaisia ovat esimerkiksi pentagrammi, jossa on viisi sakaraa, ja septagrammi, jossa on seitsemän sakaraa. Septagrammeja on kaksi erilaista, joista toisella sisäkulma on noin 77,3° ja toisella 25,8°.
Erityisiä murtoviivoja

Säännöllinen murtoviiva, jota kutsutaan "sahalaidaksi" tai "siksak"-viivaksi.
Kochin käyrä suljettuna murtoviivana, kun iteroivaa prosessia on toteutettu 7 kertaa. Tässä muodossa kärkien lukumäärä on suuri ja murtoviivan pituus on pitkä.
Lineaarinen interpolaatio usean pisteen kautta näyttää murtoviivalta.
Eulerin menetelmässä piirretään funktion kuvaajaa aloittamalla kuvaajan alussa käyrältä ja laskemalla seuraavan pisteen käyttäen funktion derivaatan arvoja.
Kungsholmin kirkko

| Kungsholmin kirkko Kungsholms kyrka |
| --- | --- |

Kirkkokunta:  Ruotsin kirkko
Hiippakunta:  Tukholman hiippakunta
Seurakunta:  Västermalms församling
Rakentamisvuosi:  1688
Suunnittelija:  Mathias Spieler
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Kungsholmin kirkko
Kungsholmin kirkko (ruots. Kungsholms kyrka) tai Ulrika Eleonoran kirkko (ruots. Ulrika Eleonora kyrka) on kirkko Tukholmassa Ruotsissa. Kirkon suunnitteli Jean de la Valléen vävy Mathias Spieler, ja rakennustyöt alkoivat keväällä 1673. Kirkko vihittiin 1688, mutta vasta 1753 valmistuivat suunnitellut tiiliholvit. Keskustorni rakennettiin vasta 1808–1810 P. W. Palmrothin laatimien, alkuperäistä suunnitelmaa mukailevien piirustusten mukaan. Kirkon sisällä koristeellisen kasteaition on tehnyt kuvanveistäjä Caspar Schröder vuonna 1707.
Rakennus sijaitsee Kungsholmenin kaupunginosassa. Kirkko kuuluu vuonna 2014 muodostettuun Västermalmin seurakuntaan, aiemmin se kuului Kungsholmin seurakuntaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kungsholmin kirkko Wikimedia Commonsissa
Kirkon esittely seurakunnan kotisivuilla (ruotsiksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Kungsholms kyrka
Käännös suomeksi
Katariinan kirkko (Tukholma)

| Katariinan kirkko Katarina kyrka |
| --- | --- |

Kirkkokunta:  Ruotsin kirkko
Hiippakunta:  Tukholman hiippakunta
Seurakunta:  Katarina församling
Rakentamisvuosi:  1690
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Katariinan kirkko (ruots. Katarina kyrka) on kirkko Tukholmassa, Ruotsissa. Se sijaitsee kaupungin keskustassa Södermalmilla. Kirkon alkuperäisen version suunnittelijana toimi arkkitehti Jean de la Vallée. Suunnitelmat olivat valmiit jo vuonna 1656, mutta rakennus valmistui vasta 1690-luvulla. Kirkko paloi vuonna 1723. Keskustornin palaneet puurakenteet korvattiin suuremmalla kahdeksankulmaisella tornilla. Suunnitelman teki Göran Josuae Adelcrantz vuonna 1728, ja se toteutettiin 1732–34. Kirkko paloi uudestaan vuonna 1990, jolloin katto ja sisustus tuhoutuivat. Rakennus restauroitiin entiselleen arkkitehti Ove Hidemarkin johdolla.
Kirkko on nimetty Ruotsin prinsessa Katariinan mukaan, joka oli kirkon rakennuttaneen kuningas Kaarle X Kustaan äiti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Katariinan kirkko (Tukholma) Wikimedia Commonsissa
Bebyggelseregistret (ruotsiksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Katarina kyrka
Käännös suomeksi
Jacques-François Blondel

Jacques-François Blondel
Jacques-François Blondel (1705–1774) oli ranskalainen arkkitehti ja kaivertaja. Hän toimi arkkitehtina Metzissä, jonne hän suunnitteli katedraalin entisen portaalin, arkkipiispan palatsin, kaupungintalon ja teatterin, uudisti Valenciennesin luona Saint Armandin luostarin, Châlons-sur-Marnen katedraalin ja Cambraissa arkkipiispanpalatsin. Taitavana kaivertajana hän jatkoi ja päätti Jean Marot’n aloittaman Architecture Française -nimisen sittemmin osittain hävinneiden merkkirakennusten kokoelman. Hän julkaisi muun muassa teokset De Ia distribution des maisons de plaisances et de Ia décoration des édifices en général (1737–1738), Cours d’architecture (1771–1777), jota Pierre Patte hänen kuoltuaan jatkoi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jacques-François Blondel Wikimedia Commonsissa
Very Large Telescope

VLT:n rakennuksia
Very Large Telescope (VLT, "erittäin iso teleskooppi") on Paranalin observatorioalueella Chilessä sijaitseva tähtien havainnointiin rakennettu teleskooppijärjestelmä. Euroopan eteläinen observatorio rakensi VLT:n 2000-luvun alussa. Tämä edistyksellinen optinen havaintolaite koostuu neljästä pääkaukoputkesta (peilien halkaisija 8,2 metriä) ja neljästä siirrettävästä apukaukoputkesta (1,8-metriset peilit).
VLT:n kaukoputket voidaan yhdistää kahden tai kolmen ryhmänä toimivaksi VLT-interferometriksi (VLTI), jolloin järjestelmän erotuskyky on millikaarisekunteja.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
VLT-kaukoputken esittely ESO:n sivuilla
Beida (Libya)

| Beida (al-Baida) ‏البيضاء‎ |
| --- | --- |
 Beida
 Koordinaatit: 32°45′59″N, 21°44′30″E 
Valtio:  Libya
Kunta:  Al Jabal al Akhdar
Väkiluku (2006):  105 659
 
 www.al-bayda.gov.ly 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Beida (arab. البيضاء‎, al-Baiḍāʾ) on kaupunki Koillis-Libyassa. Sen väkiluku vuoden 2006 väestönlaskennassa  oli 105 000. Vuonna 2011 väkiluvuksi arvioitiin 250 000.
Beida kuului ensimmäisiin kaupunkeihin, jotka nousivat arabikevään 2011 kapinaan Gaddafia vastaan. Gaddafin toinen vaimo oli kotoisin kaupungista, ja hänen sukulaisensa toimivat neuvottelijoina kaupungin ja everstin välillä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Beida Wikimedia Commonsissa
Nokiotsakerttuli

| Nokiotsakerttuli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kerttulit Parulidae
Suku::  Naamiokerttulit Geothlypis
Laji::  speciosa
Kaksiosainen nimi
 Geothlypis speciosa  (Sclater, 1859) 

Katso myös
   Nokiotsakerttuli Wikispeciesissä   Nokiotsakerttuli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Nokiotsakerttuli (Geothlypis speciosa) on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Nokiotsakerttulia tavataan pienellä alueella Meksikon keskiosissa. Sen kannaksi arvioidaan 2 500–9 999 yksilöä. Laji on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen takia, ja se on luokiteltu vaarantuneeksi.
Elinympäristö

Nokiotsakerttuli elää järvenrantojen ja jokien marskimailla.
Hotelli Seurahuone (Helsinki)

Hotelli Seurahuoneen julkisivu Rautatieaseman suunnasta nähtynä.
Hotelli Seurahuone (vuodesta 2018 virallisesti Scandic Seurahuone) on vuonna 1833 Helsinkiin perustettu hotelli. Se toimi alkuun Kauppatorin varrella osoitteessa Pohjoisesplanadi 11 sijaitsevassa rakennuksessa, joka nykyisin on Helsingin kaupungintalo. 1900-luvun alkupuolella hotelli siirtyi Rautatieasemaa vastapäätä Kaivokatu 9:ään valmistuneen Vakuutusyhtiö Kalevan rakennuksen tiloihin. Hotelli avattiin uudelleen ison remontin jälkeen keväällä 2024 viereiseen Uuteen ylioppilastaloon laajennettuna nimellä Grand Hansa. Nimi viittaa Uudessa ylioppilastalossa 1924–1968 toimineeseen Hotelli Hansaan.
Historia > Alkuperäinen Seurahuone Kauppatorin varrella

Societetshusaktiebolaget i Helsingfors -niminen yhtiö perustettiin vuonna 1828. Suurimpia osakkeenmerkitsijöitä olivat Venäjän keisari Helsingin köyhäinhuollon puolesta, Helsingin kaupunki, everstiluutnantti Otto Rehbinder ja majuri Gylleberg sekä tehtailija Stråhle. Osakkeet noteerattiin Helsingin Pörssiyhdistyksen listalla vuosina 1862–1867.
Seurahuoneen alkuperäisen rakennuksen suunnitteli Carl Ludvig Engel. Se valmistui vuonna 1833.
Hotellilla oli 1800-luvun puolivälistä lähtien keskeinen asema Helsingin kulttuurielämässä. Sen johdossa ovat olleet muun muassa Alexander Adlivankin, Wilhelm Vohs, Vohsin jälkeen Louis Kleineh vuoteen 1861 asti ja Adolf Holmgren vuosina 1861–1882. Kleineh yritti vielä vuonna 1862 saada Seurahuoneen takaisin hoitoonsa ja myi siinä tarkoituksessa pois toisen ravintolansa. Vuonna 1887 perustetusta Hotelli Kämpistä Seurahuone sai kovan kilpailijan.