stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ubsunurin allas
Yleistä

Suurin osa altaasta on Hövsgölin, Zavhanin ja Uvsin provinsseissa Mongoliassa, ja pieni kulmaus Tuvan tasavallassa Venäjällä.
Se sijaitsee muun muassa Altaivuorten ja Tannu-Olan vuorten välissä. Suurin kaupunki alueella on noin 23 000 asukkaan Ulaangom.
Ubsunurin allas kattaa 70 000 neliökilometriä. Altaassa on monia järviä. Sen keskustassa on Uvs Nuurin suolajärvi, joka on keskimäärin kuusi metriä syvä. Sen pinta-ala on 3 350 km², pituus 84 km ja leveys 79 km. Järven pinta on 759 metrin korkeudessa meren pinnasta. Järvi on erittäin suolainen. Vuorilta virtaa altaaseen monia jokia, muun muassa idästä Hangaivuorilta Baruntara Gol, Nariin Gol ja Tesiin Gol ja lännestä Altailta Kharkhiraa-joki ja Sangil Gol.
Ubsunurin ilmasto, kasvillisuus ja luonto

Alue on luonnonsuojelullisesti arvokas, koska harvaan asuttuna se on eräs harvoista ihmisen aiheuttamilta ympäristötuhoilta suhteellisen hyvin säästyneistä aroalueista. Siellä asuu harvassa mongolipaimentolaisia. Ubsunurin allas on Siperian kylmän ilmaston rajalla ja osa Keski-Aasian laajaa kuivaa pensasaroaluetta, jota täplittävät aavikot. Uvs Nuurin järven lähellä on puoliaavikkoa, aavikkoaroa ja aroa. Lisäksi on vuoristojen lauhkeaa niittyä, tundraniittyä, korkeiden vuoristojen niittyaroa. Alueella on myös jokivarsien niittyjä ja soita sekä lehtikuusimetsiä. Alueen itäosan altaan kasvillisuus enemmän aroa, länsiosan eli Ulaangomin seudun kasvillisuus aavikkoaroa. Vuorten kasvillisuus metsäaroa.
Alueella kohtaavat maailman pohjoisin varsinainen kuivuusaavikko ja eteläisin tundra. Ilmasto on erittäin mantereinen, eli kuiva ja lämpötiloiltaan jyrkästi vaihteleva niin vuodenaikojen kuin vuorokaudenaikojenkin mukaan. Sademäärä on noin 100–200 mm. Ulaangomissa sataa keskimäärin 135 mm vuodessa, josta enin osa kesällä, varsinkin heinäkuussa. Vähiten sataa tammikuussa, vain 1,8 mm, ja heinäkuussa eniten, 35 mm.
Ulaangomin tammikuun keskilämpötila on −32,1 °C, heinäkuun 18,9 °C. Talvella lämpötila putoaa jopa −58 asteeseen ja nousee kesällä +47 asteeseen. Vuoden keskilämpötila Uvs Nuur -järvellä on −4 ja −1 asteen välillä. Vuoristoisuus sekä kylmän Siperian ja kuivan Keski-Aasian kohtaaminen näkyy alueen ilmastollisessa vaihtelevuudessa ja erilaisina kasvillisuusalueina.
Ubsunurin altaassa on kasvillisuudeltaan ja ilmastoltaan monenlaisia alueita: jäätiköitä, vuoristotundraa, subalpiinista niittyä, laajoja vuoristometsiä, metsäaroja, puuttomia aroja, puolikuivia autiomaita ja joillain seuduilla vaeltavia hiekkadyynejäkin. Vuorilla elää harvinainen, uhanalainen lumileopardi. Metsässä elää muun muassa ilveksiä, aavikolla aavikkorottia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ubsunurin allas Wikimedia Commonsissa
Uvs Nuur Basin (Arkistoitu – Internet Archive) greenpeace.org
Ubsu-Nur Accepted into World Network of Biosphere Reserves (Arkistoitu – Internet Archive) www.isar.org (2004)
Ubsu Nur satellite photo (Arkistoitu – Internet Archive)
Federation Legislative Survey: June 1990-December 1993
UVS NUUR BASIN (MONGOLIA / RUSSIAN FEDERATION) ID Nº 769 Unescon arviointiraportti
The Uvs Nuur Basin (Arkistoitu – Internet Archive) Natural Heritage Protection Fund
Notes on the Cladoceran and Copepod Fauna of the Uvs Nuur Basin (Northwest Mongolia) Abstract: International Review of Hydrobiology, vol. 90, Issue 5, pp. 580-595
Uvs Lake, Mongolia Living Lakes. Global Nature Fund.
The distribution of the vegetation in the Uvs-nuur basin and its surrounding mountain ranges
Lake Uvs and its surrounding wetlands (Arkistoitu – Internet Archive)
Limnological Catalog of Mongolian Lakes
Surveying the Lop Nor
Earth Observatory: Uvs Nuur Basin in Mongolia
Natural Heritage Protection Fund: The Uvs Nuur Basin (Arkistoitu – Internet Archive)
Unesco: Uvs Nuur Basin
| n k Unescon maailmanperintökohteet Venäjällä |
| --- | --- | --- |
| Keskinen |  Jaroslavlin historiallinen keskusta  Kolomenskojen Kristuksen taivaaseenastumisen kirkko  Moskovan Kreml ja Punainen tori  Novodevitšin nunnaluostari  Troitse-Sergijevin luostari  Vladimirin ja Suzdalin valkoiset monumentit  |  |
| Kaukoitä |  Baikaljärvi  Daurian maisemat1  Kamtšatkan tulivuoret  Keskinen Sikhote-Alin  Lenan kansallispuisto  Wrangelinsaari  |  |
| Pohjois-Kaukasia |  Derbentin monumentit  |  |
| Luoteinen |  Ferapontovin luostari  Kiži  Komin aarniometsät  Kuurinkynnäs2  Novgorodin historialliset monumentit  Pietari Pietarhovin, Puškinin, Pauluskoin (Pavlovsk), Hatsinan, Strelnan, Kronstadtin, Oranienbaumin ja Pähkinälinnan kanssa  Pihkovan arkkitehtikoulun kirkot  Solovetskin luostari  Struven ketju3  |  |
| Siperia |  Altain kultavuoret  Baikaljärvi  Putoranan laakio  Uvs Nuurin syvänne1  |  |
| Eteläinen |  Läntinen Kaukasus  |  |
| Volga |  Bulgar  Kazanin Kreml  Svijažskin katedraali  |  |
1Yhdessä Mongolian kanssa. 2Yhdessä Liettuan kanssa. 3Yhdeksän muun maan kanssa.
Uisko

Uisko on vanha purjeellisen ja soudettavan veneen nimitys. Se on kevytrakenteinen ja laitalautoja on useampi. Sitä voitiin vetää kannasten yli.
Uiskon varhaisin kirjallinen maininta löytyy Ruotsin vanhimmasta kirjallisesta teoksesta, 1300-luvun alussa kirjoitetusta Eerikinkronikasta, johon se on lainattu suomen kielestä. Kronikassa uiskot mainitaan karjalaisten veneinä. Myös 1500-luvun alusta löytyy kirjallinen maininta wisko-tyypin veneistä. Sana on lainautunut myös venäjään jostakin itämerensuomalaisesta kielestä.lähde?
Aiheesta muualla

Jalo Kaliman artikkeli Virittäjä-lehdessä (1940) käsittelee Uskali-nimeä (Arkistoitu – Internet Archive)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Joonatan Väisänen

| Joo­na­tan Väi­sä­nen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Otso Joonatan Väisänen
Syntynyt: 4. joulukuuta 1996 (ikä 28) Kiiminki
Ammatti:  Muusikko
Muusikko
Taiteilijanimi:  Jokrates, Jone
Laulukielet:  suomi
Aktiivisena:  2018–
Tyylilajit:  freestyle-rap, rap
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Otso Joonatan Väisänen (s. 4. joulukuuta 1996 Kiiminki),  taiteilija­nimeltään Jokrates, on suomalainen rap-artisti. Väisänen on voittanut freestyle-rapin Suomen-mestaruuden vuonna 2019. Hän julkaisi ensimmäisen kappaleensa Ääliö Meno vuonna 2018. Väisänen oli jäsenenä Iha Just Imuksessa vuosina 2021–2024.
Ura

Väisänen on sanonut rapin kiinnostaneen häntä jo 10-vuotiaasta alkaen. Hänellä on isoveli Johannes Väisänen. Väisänen julkaisi ensimmäisen kappaleensa Ääliö Meno tammikuussa 2018.
Väisänen on osallistunut Rapin Suomen-mestaruus kilpailuihin vuosina 2017, 2018 ja 2019. Ensimmäisellä ja toisella kerralla hän osallistui Jone nimellä, jonka hän sai lempinimekseen käydessään lukiota. Joonatan sijouttautui kahdeksanneksi vuonna 2017 ja vuonna 2019 hän voitti freestyle-rapin Suomen-mestaruuden.
Ura > Mukana Iha Just Imuksessa

Väisänen liittyi mukaan suomalaiseen huumorivideotrioon Iha Just Imusiin vuonna 2021. Väisänen rahoitti hänen musiikin tekoa Iha Just Imuksessa saamillaan tuotoilla.
Vuoden 2024 alussa Väisänen teki hänen tunnetuimman tempauksensa Iha Just Imuksessa, kun hän vietti noin 207 tuntia (lähes 9 vrk) 2 × 2 × 2 metrin kokoisessa laatikossa, samalla kun Just Imuksen muut pääjäsenet Konsta Saajanto ja Olli Litmanen lähtivät matkalle Rio de Janeiroon, Brasiliaan. Vessaan Väisäsen piti ryömiä 15 metrisessä koiran agilityputkessa. Hän kirjoitti Laatikko EP:n sinä aikana.
Vuonna 2024 Väisänen ilmoitti lopettavansa Iha Just Imuksessa ja keskittyvänsä jatkossa oman musiikin tekoon.
Julkaisut

Ääliö Meno (2018)
Älä Mene Pois (2018)
Anna Mulle Pallo (2019)
Elokuu (mukana Jere Lilja, 2019)
Tykkäät Kuitenkin (mukana Theo John, 2019)
How You Like Me Now (2019)
Vain 1% väestöstä löytää kaikki piilotetut sanat (2020)
Ikaros (mukana Theo John, 2020)
Karanteenijumppaa (2020)
Mietelauseita #1 (2020)
Jotain Parempaa (mukana Theo John, 2020)
Mietelauseita #2 (2020)
Sokeritakki (2020)
Mietelauseita #3 (2021)
Extra (2021)
Jonglöörään (2021)
Töistöistöis (mukana Romu, 2022)
Sä et lähe must koskaan (2022)
Googlaa Mut (2023)
Life Is Good (2023)
I Made It (2023)
Billie Jean (2024)
I'm Good (2024)
Selvin Päin (2024)
Luodit (2024)
Julkaisut > Rakkaudella, Pablo

Just Noin (mukana Phimi, 2023)
Mietelauseita #4 (2023)
Rakkaudella, Pablo (2023)
Get Down (2023)
Rakas (2023)
Julkaisut > Laatikko EP

En haluu kuolla helsinkiin (2024)
Mietelauseita #5 (2024)
No Biggie (2024)
Toivon et sä löydät rakkauden (2024)
Kui sulla on mun swag? (mukana jambo, 2024)
(Päivitetty 4. maaliskuuta 2025. Lähteet:)
Aiheesta muualla

Väisäsen Youtube-kanava
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz
Töölön Vesa

| Töölön Vesa |
| --- | --- |

Perustettu:  6. lokakuuta 1906
Paikkakunta:  Helsinki
Värit:                
Lajit:  nykyisin päälajeina jalkapallo, kaukalopallo ja lentopallo
Töölön Vesa on vuonna 1906 perustettu helsinkiläinen urheiluseura, jonka toiminta on nykyisin keskittynyt jalkapalloon, kaukalopalloon ja lentopalloon. Seuran historia sisältää muun muassa jääkiekkotoiminnan myymisen Aimo Mäkiselle. Kaupan pohjalta syntyi jääkiekkoseura Helsingin Jokerit.
Historia

Woimistelu- ja Urheiluseura Töölön Wesa syntyi lokakuun 6. päivä 1906 järjestetyssä kokouksessa. Perustajana oli Risto Mustonen, joka toimi myös seuran ensimmäisenä puheenjohtajana. Perustamispäätös virallistettiin seuraavana päivänä pidetyssä Töölön työväenyhdistyksen kokouksessa, jossa myös vahvistettiin seuran ensimmäiset säännöt. Ensimmäisinä urheilulajeina olivat paini, hiihto ja voimistelu. Myöhemmin lajivalikoimaan tulivat myös yleisurheilu, pyöräily, jalkapallo, jääpallo, jääkiekko, kaukalopallo, lentopallo ja golf. Vesa pelasi myös Työväen Urheiluliiton pesäpallosarjassa, vaikkakin karsiutui ensimmäisessä ottelussaan jatkosta 1931.
Alkuaikoina Vesa tunnettiin painiseurana. Sittemmin menestystä saavutettiin jalkapallossa ja jääkiekossa. Jääkiekkotoiminta Suomen mestaruussarjassa oli kuitenkin kaataa seuran talouden. Vuonna 1967 Töölön Vesan jääkiekkotoiminta myytiin Aimo Mäkiselle, joka otti vastuulleen myös suuren osan veloista. Kaupan seurauksena syntyi uusi seura, Jokerit.
Toiminta

Seurassa on nykyisin noin 250 jäsentä. Päälajien lisäksi harrastelajeina ovat myös futsal, golf, jalkapallotennis, koripallo ja rantalentopallo.
Kirjallisuutta

Lahtinen, Esko S.: Painimatolta pallokentille : Töölön Vesa 1906-2006. Töölön Vesa 2006. ISBN 9529193025
Aiheesta muualla

Töölön Vesa
| n k Miesten jalkapallon TUL:n mestarit |
| --- | --- |
TUL:n jalkapallomestaruus:  1920: Kullervo  1921: Kullervo  1922: Kullervo  1923: Kullervo  1924: Kullervo  1925: Kullervo  1926: Töölön Vesa  1927: Jyry  1928: Kullervo  1929: TuWe  1930: Vesa  1931: ViTo  1932: TP-V  1933: TaTo  1934: TP-V  1935: Töölön Vesa  1936: Töölön Vesa  1937: KTP  1938: TP-V  1939: KTP  1940: TP-V  1941: keskeytettiin  1942: ei pelattu  1943: TP-V  1944: ei pelattu  1945: Kullervo  1946: TP-V  1947: KTP  1948: RTU  1949: KTP  1950: KTP  1951: KTP  1952: KTP  1953: Turun Pyrkivä  1954: Turun Pyrkivä  1955: Karihaaran Tenho 
TUL Cup:  1973: Into  1974: Turun Pyrkivä  1975: Turun Pyrkivä  1976: Into  1977: MiPK  1978: Turun Pyrkivä  1979: JyPK  1980: OTP  1981: KTP  1982: PPT  1983: KTI  1984: Elo  1985: PPT  1986: OTP  1987: PPT  1988: Elo  1989: OTP  1990: PPT  1991: OTP  1992: VanPa  1993: FC Jazz  1994: TP-V  1995: Ponnistus  1996: FC Jazz  1997: TP-V  1998: FC Jazz  1999: Kajaanin Haka  2000: PP-70  2001: PP-70  2002: FC Jazz  2003: PP-70  2004: KooTeePee  2005: KooTeePee  2006: Kiisot  2007: TP-V  2008: KTP  2009: Warkaus JK  2010: KooTeePee  2011: JyPK  2012: KooTeePee  2013: ei pelattu  2014: Sisu-Pallo  2015: ei pelattu  2016: TP-V  2017: Toejoen Veikot  2018: MiPK  2019: MiPK  2020: ei pelattu  2021: ei pelattu  2022: ToTe  2023: TP-V  2024: TP-V 
Töölön Vesan jääkiekkojoukkueen pelaajat Veikko Haapakoski, Pentti Simola ja Kai Halimo vuosien 1955–1964 välisenä aikana
Ukinkaktus

| Ukinkaktus |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kaktuskasvit Cactaceae
Suku::  Ukinkaktukset Espostoopsis
Laji::  dybowskii
Kaksiosainen nimi
 Espostoopsis dybowskii  (Rol.-Goss.) Buxb. 
Synonyymit
 Austrocephalocereus dybowskii  Cephalocereus dybowskii  Cereus dybowskii  Coleocephalocereus dybowskii  Gerocephalus dybowskii 
Katso myös
   Ukinkaktus Wikispeciesissä   Ukinkaktus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ukinkaktus (Espostoopsis dybowskii) on huonekasvina viljelty kaktuskasvilaji (Cactaceae).
Ukinkaktusta tavataan Brasiliassa Pohjois-Bahiassa Se on Espostoopsis-suvun ainoa laji.
Luonnossa ukinkaktus kasvaa matalaksi pensaaksi, joka haarautuu tyvestään useaksi pystyksi varreksi, joita peittää vaalea karva. Korkeutta niillä on 2–4 metriä. Varret ovat pitkittäisharjanteisia, matalia harjanteita on 20–28. Kussakin areolissa on kellertävää villamaista karvaa ja runsaasti valkoisia karvoja. Keskuspiikkejä on kaksi tai kolme ja ne ovat keltaisia, 2–3 cm pitkiä. Säteittäispiikkejä on runsaasti, ja ne ovat lyhyitä, hentoja ja areolin karvojen kätköissä. Kasvin kukinnan lähestyessä varren sivulle syntyy villamaisen karvan peittämiä kefalioita, joihin kukat kehittyvät. Ne avautuvat öisin ja ovat kapean putkimaisia - kellomaisia, valkoisia ja n. 4 cm:n mittaisia. Hedelmä on leveän munamainen, väriltään vaaleanpunainen, malto on valkoista. Siemenet ovat mustia, enemmän tai vähemmän päärynän muotoisia ja kyhmypintaisia.
Tötterökasvit

| Tötterökasvit |
| --- | --- |
 Heliamphora nutans
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Lahko::  Ericales
Heimo::  Tötterökasvit Sarraceniaceae  Dumort., nom. cons.
Synonyymit
 Heliamphoraceae Chrtek, Slavíková & Studicka 
Katso myös
   Tötterökasvit Wikispeciesissä   Tötterökasvit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tötterökasvit, aik. tötterölehtikasvit, (Sarraceniaceae) on 32-lajinen kasviheimo koppisiemenisten Ericales-lahkossa, johon muun muassa kanervakasvit (Ericaceae) kuuluvat.
Tuntomerkit

Tötterökasvit ovat hyönteissyöjäruohoja, joiden lehdet ovat tyviruusukkeina ja muuntuneet tötterömäisiksi ja lyhytruotisiksi pyyntielimiksi. Kukinto on vanallinen tai harvoin kukat ovat yksittäin. Kukat ovat melko kookkaita. Verhiö on enemmän tai vähemmän teriömäinen ja erilehtinen, kuten teriökin, jos sitä on. Heteitä on vähintään kahdeksan, joskus runsaasti. Sikiäimessä on turvonneet laitaistukat, vartalon kärki on jakautunut tai kilpimäisesti laajentunut, ja luotit ovat pieniä. Kussakin emilehdessä on paljon siemenaiheita. Hedelmä on monisiemeninen kota. Siemenet ovat pieniä, siivellisiä tai karvaisia.
Levinneisyys

Tötterökasvit ovat amerikkalaisia; niitä kasvaa laajalla alueella Pohjois-Amerikassa itärannikolta länteen päin ja toisaalta länsirannikon tuntumassa sekä Etelä-Amerikassa Guyanan ylängöllä.
Luokittelu

Heimossa on kolme sukua ja 32 lajia, joista peräti 23 kuuluu sukuun Heliamphora. Tötterökasvit kuuluvat laikkuköynnöskasvien (Actinidiaceae) ja Roridulaceae-heimon kanssa samaan kladiin Ericales-lahkon evoluutiopuussa. Kladin ominaisuuksiin kuuluvat muun muassa eräät iridoidit ja yleensä mesiäisen puuttumuninen.
Luokittelu > Suvut

Suvut ovat:
Darlingtonia Torr. – kaliforniantötteröt, vain laji kaliforniantötterö (D. californica)
Heliamphora Benth.
Sarracenia L. – tötteröt eli tötterölehdet eli tötterökasvit
Käyttö

Kaliforniantötteröä (Darlingtonia californica) ja useita tötterölajeja ja -ristymiä (Sarracenia) viljellään koristekasveina huonekasveina tai avomaalla lämpimänlauhkeilla seuduilla.
Veikko Ukkonen

Veikko Einari Ukkonen (9. heinäkuuta 1941 Ylöjärvi – 8. helmikuuta 2022 Nakkila) oli suomalainen jääkiekkopuolustaja ja -erotuomari.
”Veksi” Ukkonen pelasi SM-sarjassa vuosina 1960–1968 edustaen Tampereen Ilvestä ja Porin Ässiä. Hän voitti Ilveksessä yhden Suomen-mestaruuden ja hopean sekä kaksi pronssia. Hän pelasi yhteensä 83 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 3 + 10 = 13 ja jäähymääränsä 26 minuuttia. Ukkonen lisäksi pelasi yhden B-maaottelun vuonna 1961 ja osallistui Ässien joukkueessa Euroopan cup -otteluihin kaudella 1967–1968.
Peliuransa jälkeen Ukkonen toimi erotuomarina. Hän tuomitsi 176 SM-ottelua ja kolme maaottelua. Ukkonen oli Porin Jääkiekkoerotuomarit ry:n perustajajäsen.
Töyhtöviherkaija

| Töyhtöviherkaija |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Kaijat Psittaculidae
Suku::  Töyhtöviherkaijat Eunymphicus
Laji::  cornutus
Kaksiosainen nimi
 Eunymphicus cornutus  J.F. Gmelin, 1788 
Katso myös
   Töyhtöviherkaija Wikispeciesissä   Töyhtöviherkaija Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Töyhtöviherkaija (Eunymphicus cornutus) on oseanialainen kaija.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 32 cm ja paino 140 g. Sen höyhenpuku on pääosin kellanvihreä, siipisulat ja pyrstön kärkiosa violetit, naama musta, otsa punainen ja päälaella pystyssä sojottavat kaksi pidentynyttä höyhentä ovat mustat ja punakärkiset. Nokka on tumma, iiris oranssinpunainen ja koivet tummanharmaat. Sukupuolet ovat samanvärisiä, nuori lintu on himmeämmän värinen.
Esiintyminen

Töyhtöviherkaijat elävät Uudella-Kaledonialla (alalaji cornutus) ja läheisellä Ouvean saarella (alalaji uvaeensis, joka luetaan nykyään omaksi lajikseen tupsuviherkaija). Sen kannan koko on 2 500 yksilöä tai enemmän.
Elinympäristö

Laji elää metsissä ja pensaikoissa, pääasiassa vuoristossa.
Lisääntyminen

Pesä on puun kolossa. Naaras munii kahdesta neljään munaa.
Ravinto

Ruokavalio koostuu siemenistä, hedelmistä, kukista, pähkinöistä ja marjoista.
Ūkininkas

Vuonna 1891 julkaistun Ūkininkasin numeron etusivu.
Ūkininkas tai Ukinįkas (suom. 'maanviljelijä') oli kuukausittain ilmestynyt liettualainen sanomalehti, jota julkaistiin Liettuan painokiellon aikana 1890–1905. Koska Ūkininkasin julkaiseminen oli kiellettyä Liettuassa, joka oli tuolloin osa Venäjän keisarikuntaa, lehden painotyö tehtiin Tilsitissä (nykyinen Sovetsk) ja Ragnitissa (nykyinen Neman) Itä-Preussissa. Sieltä lehdet salakuljetettiin Liettuaan.lähde?
Ūkininkasia julkaisivat samat toimittajat, jotka julkaisivat myös historiallisesti merkittävää sanomalehteä Varpasia. Ūkininkas oli suunnattu vähäisen koulutuksen saanneille talonpojille ja maanviljelijöille.
Aiheesta muualla

Sivuja sanomalehdestä skannattuna eri vuosilta (liettuaksi)
Ukrainan maantieteen tietosanakirja

| Ukrainan maantieteen tietosanakirja> Географічна енциклопедія України Heohrafitšna entsyklopedija Ukrajiny |
| --- | --- |
 Ukrainan maantieteen tietosanakirjan 1. osan kansi (1989).
Alkuperäisteos
Kirjailija:  päätoimittaja Oleksandr Marynytš; yli 650 kirjoittajaa
Kieli:  ukraina
Genre:  tietosanakirja
Kustantaja:  "Ukrajinska radjanska entsiklopedija" im. M. P. Bažana (Kiova)
Julkaistu:  1989–1993
Sivumäärä:  1376
ISBN:  5-88500-015-8 (osat 1-3)
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ukrainan maantieteen tietosanakirja (ukr. Географічна енциклопедія України, Heohrafitšna entsyklopedija Ukrajiny) on vuosina 1989-1993 julkaistu kolmiosainen ukrainankielinen tietosanakirja, joka käsittelee erityisesti Ukrainan maantiedettä. Teossarja sisältää yli 7000 artikkelia. Tietosanakirjaa laati yli 650 kirjoittajaa. Toimituskunnan päätoimittaja oli  maantieteilijä, professori Oleksandr Marynytš (ukr. Олександр Мефодійович Маринич).
Tietosanakirjan osat ovat (linkki arkistoituun pdf-julkaisuun):
Tom 1: A-Ž (1989, 416 s., ISBN 5-88500-005-0) (ukrainaksi) (archive.org);
Tom 2: Z-O (1990, 480 s., ISBN 5-88500-012-3) (ukrainaksi) (archive.org), ja
Tom 3: P-Ja (1993, 480 s., ISBN 5-88500-020-4) (ukrainaksi) (archive.org).
Käännös suomeksi
Uijeongbu

| Uijeongbu 의정부시 議政府市 |
| --- | --- |
 Uijeongbun kaupungintalo.
 Logo
 Sijainti Etelä-Koreassa.
 Koordinaatit: 37°45′N, 127°03′E 
Valtio:   Etelä-Korea
Maakunta:  Gyeonggi
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  81,59 km²
Väkiluku (2014):  431 112
 – Väestötiheys:  4 436,8 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+9
 – Kesäaika:  UTC+8
 
 www.ui4u.net 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Uijeongbu (kor. 의정부) on kaupunki Etelä-Korean luoteisosassa Gyeonggin maakunnassa Soulista 26 km pohjoiseen. Siellä on asukkaita 431 112 (2014). Se on Soulin teollisuusesikaupunki ja toimii lähiseudulla olevien sotilaallisten laitosten palvelukeskuksena.
Kaupungin automaattimetro kulkee maanpinnan yläpuolella. Metrolinjan pituus on 11,067 km, ja asemia on 15. Se otettiin käyttöön 2012.
Valokuvia

Uijeongbun tieto- ja informaatiokeskus
Uijeongbun rautatieasema
U-linjan juna
Linja-autoasema
Metron linjakartta
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (koreaksi) / (englanniksi) / (japaniksi) / (kiinaksi)
Ufouskonto

Raëlilaisuus on entisen ranskalaisen urheilutoimittaja ja testiajaja Claude Vorilhonin perustama ufouskonto. Kuvassa eteläkorealaisia kannattajia.
Ufouskonnot tai ufokultit ovat uususkontoja, joihin kuuluu usko ufojen tai avaruusolentojen olemassaoloon.
Uskontososiologi Émile Durkheimin mukaan uskonnoissa asiat jakautuvat kahteen perusominaisuuteen, maallisiin ja pyhiin. Ufokulteissa maallinen on kirjaimellisesti maanpäällä, mutta pyhä paikka on yliluonnollisen sijaan avaruus. Ufokulteilla on omat johtajansa, profeettansa ja messiaansa.
Tunnettuja ufokultteja tai ufoja sivuavia kultteja ovat yhdysvaltalaiset raëlilaisuus, Heaven's Gate, Urantia-liike, Aetherius Society, Unarius Academy of Science, Vesmírní lidé, Lineamiento Universal Superior ja Dwight Yorkin nuwaubianismi.
Ufouskomukset ovat kuuluneet myös muiden muassa Fiat Lux - ja Chen Tao -nimisten apokalyptisten lahkojen oppeihin.
Ufot uskonnollisena ilmiönä

Filosofian tohtori Jaakko Närvän mukaan ihmisten kokemukset ufoista ja ufologia eli ufojen tutkimus ovat suurimmaksi osaksi uskontoa ja vain pieneltä osalta jotain muuta. Närvän mukaan ufologia ja ufokokemukset voidaan uskontohistoriallisesti selittää länsimaisen esoterian, kristillisyyden ja kansanuskon jatkumona. Erityisesti ufokokemuksilla on paljon yhtäläisyyksiä kansanuskonnollisiin perinteisiin, kuten keijuperinteellisiin ja šamanistisiin aineistoihin.
Närvän mukaan ufohavaintoja voidaan selittää psykologisesti erilaisten virhetulkintakohteiden ja havaintopsykologisten tekijöiden yhteisvaikutuksilla. Voimakkaat ufokokemukset, kuten ufosieppaukset, selittyvät hallusinaatiolla, unihalvauksilla, fantasiointitaipumuksilla ja valemuistoilla. Tällaisiin tavanomaisiin selityksiin Närvä perustaa väitteensä, että suurimmaksi osaksi ufohavainnoista tehdyt spekulatiivisemmat tulkinnat ovat ufouskonnollisuutta ja niihin uskovat havaitsijat sekä ufologit ufouskovaisia. Lisäksi Närvän mukaan jo havaintokokemuskin on sen käsitteellistämisen osalta pääosin uskonnollinen prosessi. Uskonnon hän määrittelee tavanomaista laajemmin intuition vastaisina oletuksina.
Ryhmäkokemukset johtuvat Närvän mukaan pienryhmäsuggestiosta, sosiaalisesta paineesta ja syyllisyydestä tarinan kuvitteellisuuden paljastamista kohtaan. Närvän mukaan ufouskonnollisuus on kansainvälinen, laaja ja merkittävä ilmiö, joka voi antaa viitteitä tulevaisuuden uskonnollisuudesta. Närvän mukaan suomalaisista 30 prosenttia uskoo ufoihin.
Kirjallisuutta

Jaakko Närvä: Ufologia ja ufokokemukset uskonnollisina ilmiöinä, Teoreettinen tutkimus, Helsingin yliopisto/Uskontotieteen laitos, väitöskirja 2008. ISBN 9789521051609