stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Iso-Britannia olympialaisissa
Saavutetut mitalit > Talviolympialaisista

| Kisat | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1924 Chamonix | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 1928 Sankt Moritz | 0 | 0 | 1 | 1 |
1932 Lake Placid: 0
| 1936 Garmisch-Partenkirchen | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 1948 Sankt Moritz | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 1952 Oslo | 1 | 0 | 0 | 1 |
1956 Cortina d'Ampezzo: 0
1960 Squaw Valley: 0
| 1964 Innsbruck | 1 | 0 | 0 | 1 |
1968 Grenoble: 0
1972 Sapporo: 0
| 1976 Innsbruck | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 1980 Lake Placid | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 1984 Sarajevo | 1 | 0 | 0 | 1 |
1988 Calgary: 0
1992 Albertville: 0
| 1994 Lillehammer | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 1998 Nagano | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 2002 Salt Lake City | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 2006 Torino | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 2010 Vancouver | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 2014 Sotši | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 2018 Pyeongchang | 1 | 0 | 4 | 5 |
| Yhteensä: | 11 | 4 | 16 | 31 |
Aiheesta muualla

http://www.teamgb.com/ (englanniksi)
Valtiot olympialaisissa
Työlaitos

Työlaitos Suomessa oli julkisoikeudellinen huoltolaitos, johon voitiin määrätä huoltoapulain (116/1956), lapsen elatusavun turvaamisesta annetun lain (1965) tai irtolaislain (57/1936) nojalla.
Työlaitoksissa asukit tekivät erilaisia töitä korvauksena esimerkiksi lapsen elatusavun laiminlyömisestä. Työlaitoksen määritelmä oli Irtolaislain 8 §:ssä. Pakkotyölaitokset olivat erillinen organisaatio vankiloiden yhteydessä.
Työlaitosten merkitys oli lähinnä "asosiaalisen aineksen" eristämisessä muusta yhteiskunnasta. Laitokseen määräämisellä oli lähinnä merkitystä pakotteena, koska ansiot jäivät niissä varsin pieniksi.
Valtion omistuksessa olivat Ilmajoen työlaitos ja Karvian erityistyölaitos. Vuonna 1964 Suomessa oli kymmenen työlaitosta. Länsi-Suomen työlaitos sijaitsi Punkalaitumella, Hämeen Lammilla ja Itä-Suomen Mäntyharjussa. Mäntyharjun, Keuruun, Kruunupyyn ja Revonlahden työlaitokset olivat kuntainliittojen ylläpitämiä. Vihdin laitoksen omisti Helsingin kaupunki.
Paikkoja oli kaikkiaan 1012. Vuonna 1962 niissä kävi kaikkiaan  2 785 huollettavaa. Niistä 1539 oli lasten elatusavun laiminlyönneitä perhepinnareita, 521 oli lasten huoltoavun korvausvastuun laiminlyönneitä, 355 oli irtolaisia, 297 päihdyttävien aineiden väärinkäyttäjiä ja 73 kunnalliskotien niskuroivia hoidokkeja "pykäläpoikia". Huollettavista 85,8 % oli miehiä ja 76 % naisia. Irtolaisista enemmistö oli miehiä.
Vuonna 1977 säädetty laki lasten elatusavun turvaamisesta (122/1977) lopetti elatusavun maksamisen laiminlyöneiden määräämisen työlaitokseen. Sen jälkeen työlaitoksiin määrättiin vain irtolaislain perusteella. Vuonna 1982 irtolaislaistakin poistettiin pykälät joiden perusteella irtolainen voitiin määrätä työlaitokseen. Tällöin viimeisetkin työlaitokset lakkautettiin. Irtolaislaki lakkautettiin vuonna 1987, jolloin se korvattiin Päihdehuoltolailla. Niiden tilalle saatettiin kuitenkin perustaa päihdyttävien aineiden väärinkäyttäjille tarkoitettuja huoltolaitoksia, joita oli perustettu jo 1960-luvulta alkaen huoltolahoitoa koskevaan lakiin (96/1961) perustuen.
Kirjallisuutta

A. Ahtee 1950: "Hallinto-oikeudellinen vapaudenriisto"
Aiheesta muualla

Löysäläiset on pantava töihin Helsingin Sanomat 22.8.2021.
Island Gardensin asema

Island Gardens on Docklands Light Railwayn asema Island Gardensissa, Lontoossa, Oyster-vyöhykkeellä 2. Maanalainen asema on yksi kolmesta DLR:n asemasta, jolla on vakituisesti henkilökuntaa.
Historia

Asema avattiin 31. elokuuta 1987, jolloin se oli DLR:n ensimmäisen osan pääteasema. Se sijaitsi maasillalla North Greenwichin rautatieaseman alkuperäisellä paikalla, ja siinä oli kaksi laituria.
Kun linjaa jatkettiin etelään Thamesin alitse Lewishamiin, joen alitse piti kaivaa tunneli. Tämän vuoksi asema piti korvata uudella asemarakennuksella, joka rakennettiin maan alle hieman kauemmas joesta. Vanha asema suljettiin 8. tammikuuta 1999, ja uusi avattiin 20. marraskuuta 1999. Alkuperäinen asema ja maasilta on sittemmin purettu.
Kuvia

Vanhan aseman ulkopuoli.
Aseman sisäänkäynti.
Aseman nimikyltti.
Video junamatkasta Mudchutesta Island Gardensiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Island Gardensin asema Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä asema: Mudchute | Docklands Light Railway | Seuraava asema: Cutty Sarkfor Maritime Greenwich |
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Island Gardens DLR station
Vanha Island Gardensin asema.
Käännös suomeksi
Unissakävelijät (elokuva)

| Unissakävelijät> Sleepwalkers |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mick Garris
Käsikirjoittaja:  Stephen King
Tuottaja:   Michael Grais  Mark Victor  Dimitri Logothetis  Nabeel Zahid 
Säveltäjä:  Nicholas Pike
Kuvaaja:  Rodney Charters
Leikkaaja:  Nicholas Brown
Pääosat:   Brian Krause  Mädchen Amick  Alice Krige 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Ion Pictures  Victor & Grais Productions 
Levittäjä:  Columbia Pictures
Ensi-ilta:  10. huhtikuuta 1992
Kesto:  91 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Unissakävelijät (engl. Sleepwalkers) on vuonna 1992 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhuelokuva, jonka on ohjannut Mick Garris ja käsikirjoittanut Stephen King. Sen pääosia esittävät Brian Krause, Mädchen Amick ja Alice Krige. Elokuvan keskiössä ovat Charles Brady sekä hänen äitinsä Mary, jotka ovat ”unissakävelijöitä”, ihmisen ja kissan välimuotoja, jotka ovat persoja neitsyiden lihalle ja verelle.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Brian Krause  | … |  Charles Brady   |
|  Alice Krige  | … |  Mary Brady   |
|  Mädchen Amick  | … |  Tanya Robertson   |
|  Lyman Ward  | … |  Donald Robertson   |
|  Cindy Pickett  | … |  Helen Robertson   |
|  Ron Perlman  | … |  kapteeni Soames   |
|  Jim Haynie  | … |  sheriffi Ira Stevens   |
|  Dan Martin  | … |  apulaissheriffi Andy Simpson   |
|  Lucy Boryer  | … |  Jeanette   |
|  Glenn Shadix  | … |  herra Fallows   |
|  Sparks  | … |  Clovis   |
|  Stephen King  | … |  hautausmaan talonmies   |
|  John Landis  | … |  laboratorioteknikko   |
|  Joe Dante  | … |  laboratorioavustaja   |
|  Clive Barker  | … |  teknikko   |
|  Tobe Hooper  | … |  teknikko   |
|  Mark Hamill  | … |  sheriffi Jenkins (kreditoimaton)   |
Aiheesta muualla

Unissakävelijät Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Unissakävelijät Elonet.
Unissakävelijät AllMoviessa. (englanniksi)
Työkokeilu

Työkokeilu on ammatillista kuntoutumista pohjustava kuntoutujan työhön ja ammattiin soveltuvuutta selvittävä palvelu, joka voidaan toteuttaa työpaikalla tai kuntoutuslaitoksessa.
Työkokeilun lainsäädännöllinen perusta

Työkokeilusta säädettiin ensimmäisen kerran 1960-luvun lopulla tehdyssä invalidihuoltolain muutoksessa. Silloin oli toiminnassa jo joitakin työkokeilua tarjoavia laitoksia kuten Invalidiliiton Järvenpään työklinikka, Invalidisäätiön työklinikka ja Tuberkuloosiliiton (nyk. Hengitysliiton) Merikosken työklinikka (nyk. Verve).
Kuntoutuksen alkuvaiheessa 1960-luvulla työkokeilu määriteltiin näin: "Työkokeilu on vajaakuntoisen työedellytysten kvalifioitua kokeilua, tutkimista ja arviointia, joka tapahtuu käytännön työssä joko laitoksessa tai sen ulkopuolella yhtenäisen lääketieteellisen, psykologisen, ammatillisen ja sosiaalisen arvioinnin avulla".
Tämän määritelmän mukaan työkokeilussa on erotettavissa kaksi olennaista tunnusmerkkiä:
arviointi tapahtuu käytännön työssä
suorittajina on eri alojen asiantuntijoiden muodostama työryhmä.
Työkokeilu on, silloin kun se suoritetaan täydellisenä, kolmivaiheinen:
orientoitumisvaihe siihen sisältyvine standardisoituine työkokeineen tai vapaamuotoisena
kokeileminen realistisissa työtilanteissa työkokeilua suorittavassa laitoksessa
kokeileminen aidossa työympäristössä avoimilla työmarkkinoilla.
Työkokeilua (joskus käytetään yhdistettyä nimikettä työ- ja koulutuskokeilu) käyttävät kaikki ammatillisen kuntoutuksen palvelujärjestelmät (työeläkekuntoutus, Kela, tapaturma- ja liikennevakuutuskuntoutus). Yhtäältä työkokeilu kytkeytyy kuntoutustutkimukseen, jossa on terveyspainotteisempi ja laajempi työote ja toisaalta työhönvalmennukseen, joka pyrkii työkokeilun antamien suositusten loppuun saattamiseen.
Ohjaus ja käytäntö

Suomen kuntaliiton kuntoutuspalveluluokituksen määritelmän mukaan työkokeilu työklinikalla on kokeilu, jossa selvitetään kuntoutujan edellytyksiä ja mahdollisuuksia suoriutua työelämässä. Työkokeilussa kokeillaan työtehtävistä suoriutumista joko työklinikalla tai työklinikan ohjauksessa normaalissa työpaikassa.
Työministeriön ohjeistuksen mukaan työkokeilulla työpaikalla selvitetään asiakkaan soveltuvuutta työhön tai ammattiin ja koulutus- ja työvaihtoehtoja. Työkokeilun avulla voidaan myös tukea työn saamista työkokeilupaikalla. Työklinikan työkokeilussa asiakas saa ohjatusti kokeilla erilaisia työtehtäviä ja selvittää työ- ja koulutusmahdollisuuksiaan työklinikan asiantuntijoiden kanssa. Työkokeilun järjestäjänä voi olla myös ns. yksinyrittäjä, jolloin kokeilun valvonnassa työvoimatoimistolla on keskeinen asema.
Kaikilla työeläkelaitoksilla ja niiden yhteistyöelimellä Vakuutuskuntoutus VKK:lla on kotisivuillaan kuvaukset työkokeilusta ja sen toteuttamisesta.
Turner (kilpa-autovalmistaja)

|  Turner |
| --- | --- |
Koko nimi:  Turner
Päämaja:  Yhdysvallat
Tunnetuimmat kuljettajat:  Mike Nazaruk
Moottorit:  Offenhauser
Saavutukset Formula 1:n MM-sarjassa
Ensimmäinen kilpailu:  Indianapolis 500 1953
Kilpailuja:  1
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Viimeinen kilpailu:  Indianapolis 500 1953
Turner oli yhdysvaltalainen kilpa-autovalmistaja, joka osallistui Indianapolis 500 -kilpailuun kaudella 1953. Tallin kuljettaja Mike Nazaruk keskeytti kilpailussa kierroksella 146 vaihteistovikaan.
Aiheesta muualla

Turnerin tilastot f1db.com. Viitattu 18.2.2018. (englanniksi)
Université Paris Cité

| Paris-Citén yliopisto> Université Paris Cité |
| --- | --- |

Perustettu:  2019
Tyyppi:  julkinen
Rehtori:  Christine Clerici
Opiskelijoita:  64 100
Sijainti:  Pariisi, Île-de-France  Ranska
Sivusto:  https://u-paris.fr
Université Paris Cité (lyhyesti U Paris Cité) on julkinen yliopisto Pariisissa Ranskassa. Se luotiin vuonna 2019, kun Université Paris Descartes ja Université Paris-Diderot sulautuivat yhteen. Vuoteen 2022 asti yliopiston nimi oli Université de Paris.
Yliopisto koostuu kolmesta tiedekunnasta:
Terveystieteellinen tiedekunta (la Faculté de Santé)
Yhteiskuntatieteellinen ja humanistinen tiedekunta (la Faculté des Sociétés et Humanités)
Luonnontieteellinen tiedekunta (la Faculté des Sciences)
Tunnettuja alumneja

Laurent Gbagbo, norsunluurannikkolainen poliitikko ja maan entinen presidentti
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Université Paris Cité Wikimedia Commonsissa
Yliopiston kotisivut (englanniksi) (ranskaksi)
Islamovasemmistolaisuus

Palestiinan lippuja ja kommunistisia symboleja mielenosoituksessa Lontoossa 2024.
Islamovasemmistolaisuus (pers. ‏چپ اسلامی‎, engl. islamo-leftism, ransk. islamo(-)gauchisme, esp. Islamo-izquierdismo) on käsite, jolla tarkoitetaan poliittista liittoa vasemmistolaisten ja islamistien välillä. Ilmaisu yleistyi Ranskassa 2000-luvun alussa. Alain Badioun ja Eric Hazanin mukaan Ranskan poliisi otti sen käyttöön   kuvaamaan havaitsemaansa ääri-ilmiötä. Esimerkki ranskalaisen vasemmiston läheisyydestä islamiin on tunnetun kommunistin Roger Garaudyn kääntyminen islamiin vuonna 1982.
Aatehistorioitsija Pierre-André Taguieff totesi kirjassa La Nouvelle judéophobie (2002), että  Ranskan vasemmisto saattoi kuvata itseään käsitteillä "islamoprogressivisti" ja 1980-luvulla "palestinoprogressivisti". Käsitettä "islamovasemmistolaisuus" on käyttänyt erityisesti ranskalainen oikeisto. Ranskalainen ministeri Frédérique Vidal  vaati  vuonna 2021 tutkimaan "islamovasemmistolaisuuden syövän" leviämistä yliopistomaailmassa.  Marine Le Pen piti epätervettä liittoa islamilaisten fanaatikkojen ja ranskalaisen vasemmiston välillä eli "islamovasemmistolaisuutta" Ranskan suurimpana vaarana.
Väitettyjä yhtäläisyyksiä

Antropologi Ernest Gellner näki vuonna 1981 yhtymäkohtia marxilaisuudessa ja islamissa.  Hänen mukaansa ne selittävät, miksi marxilaiset ovat usein tunteneet sukulaisuutta islamia kohtaan. Gellner mainitsee yhtymäkohdiksi omaisuuteen kohdistuvan ankaran moralismin ja vaatimuksen oikeudenmukaisuudesta, joka molemmissa on yhdistynyt totalitaariseen valtioihanteeseen. Ibn Warraq väittää, että islamistien ja vasemmiston välillä on yhtäläisyyksiä. Molemmille on tyypillistä kauna ja kateus sekä viha länsimaita ja erityisesti Yhdysvaltoja kohtaan. Vasemmistolainen eliitti on taipuvainen poliittiseen korrektiuteen, sensuurihenkeen ja haluun  leimata kaikki islamiin kohdistuva arvostelu islamofobiaksi.   Alvin Hirsch Rosenfeld kuvaili islamilaista vasemmistoa "vallankumouksellisen ääripään toiveena nähdä islam uuden kapinan kärkenä, joka käy pyhää sotaa globaalia kapitalismia vastaan ".
Ranskalainen filosofi Pascal Bruckner näki islamovasemmistolaisuuden "ateistisen vasemmiston ja uskonnollisen radikalismin fuusiona".  Brucknerin mukaan islamilaisen vasemmistolaisuuden taustalla olivat sosialistisen työväenpuolueen brittiläiset trotskilaiset. He alkoivat edistää taktista liittoutumista taantumuksellisten muslimipuolueiden kanssa. Brucknerin mukaan vasemmistolaiset halusivat käyttää islamismia apuna kapitalismia kaadettaessa ja pitivät yksilönvapauksia uhraamisen arvoisena. Vastaavasti islamistit olisivat teeskennelleet liittyvänsä vasemmistoon vastustamaan rasismia, neokolonialismia ja globalisaatiota.
Shireen Hunter katsoo, että "islamovasemmistolaisen" Mahmoud Taleghanin marxilaiset islam-tulkinnat 1970-luvulla olivat inspiroineet Mujahaedin-e-Khalq -ryhmää. Hänen mukaansa se radikalisoi islamilaisen diskurssin ja tuotti "vasemmistolaisen islamin".  Olivier Royn mukaan kolmella suurimmalla Iranin poliittisella ryhmällä - vasemmistolaisilla, islamisteilla ja islamilaisvasemmistoilla, jotka toimivat 1970-luvulla, oli vallankumouksellinen eikä liberaali-demokraattinen ideologia.
Valtiotieteilijä Maurice Fraser pitää islamovasemmistoa poliittisen vasemmiston luopumisena valistuksen projektista edistää ihmisoikeuksia, vapautta, sekularismia, tiedettä ja edistystä.
Käsitteen kritiikkiä

Yhdysvaltainen Russell P. Johnson pitää käsitettä "islamovasemmistolaisuus" ranskalaisessa oikeistolaisessa some-kirjoittelussa levinneenä mörkönä. Kukaan ei osaa sanoa, mitä se tarkalleen ottaen merkitsee, mutta sillä pyritään yhdistämään vasemmistolaiset ajatukset väkivaltaiseen islamistiseen liikehdintään käyttämällä rinnastuksia, jotka ovat parhaimmillaan heikkoja ja huonoimmillaan kuvitteellisia. Johnsonin mukaan näiden liikkeiden samaistaminen johtuu siitä, että ihmisillä on taipumus nähdä vihaamansa vastustajat yhdenmukaisena massana. Niinpä islamofobia ei perustu vain rodullisiin ennakkoluuloihin, vaan myös poliittisiin jakautumiin, kuten jakoon vasemmiston ja oikeiston välillä.
Russell P. Johnsonin tutkimustyö on liittynyt retoriseen teoriaan, kristilliseen teologiaan ja rauhantutkimukseen. Hän on kiinnostunut siitä, miten eri ryhmät retorisesti kuvaavat vastustajiaan.
Kaunokirjallisuudessa

Michel Houellebecq julkaisi vuonna 2015 romaanin Alistuminen, jossa päähenkilö Robert Rediger on kääntynyt islamiin ja tullut yliopistoprofessorista poliitikoksi. Romaani kuvaa islamovasemmistoa "aivokuolleiden marxilaisten epätoivoisena pyrkimyksenä nostaa itsensä ulos historian roskakorista turvautumalla islamin kääreisiin".
Kirjallisuutta

Gellner, Ernest: Muslim Society.  Cambridge University Press, 1981.  ISBN 978-0-521-27407-4.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Islamo-leftism
Käännös suomeksi
Turner Layton

John Turner Layton Jr. (2. heinäkuuta 1894 – 6. helmikuuta 1978) oli yhdysvaltalainen säveltäjä ja pianisti. Hänen tunnetuimmat kappaleensa ovat sanoittaja Henry Creamerin kanssa kirjoitetut ”After You’ve Gone” (1918) ja ”Way Down Yonder in New Orleans” (1922).
Layton esiintyi vaudeville-näytöksissa Henry Creamerin aisaparina kiertäen esiintymässä Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Heidän ensimmäinen menestyskappaleensa oli Sophie Tuckerin esittämä ”After You’ve Gone” vuodelta 1918. Vuonna 1921 Gus Van ja Joe Schenck esittivät Laytonin ja Creamerin ”Strut Miss Lizzie” -kappaleen näytelmässä Ziegfeld Follies of 1921. Erittäin suosittu oli myös vuoden 1922 ”Way Down Yonder in New Orleans”, joka esitettiin musikaalissa Spice of 1922. Jazzartisti Bix Beiderbecke nauhoitti kappaleen vuonna 1927 ja Fred Astaire ja Ginger Rogers esittivät sen tanssinumerona vuoden 1939 elokuvassa Tanssin kuningaspari. Layton ja Creamer myös kirjoittivat muutamia Broadway-näytelmiä, jotka kuitenkin vuoden 1922 Strut Miss Lizzie -menestystä lukuun ottamatta jäivät lyhytikäisiksi.
Vuonna 1924 Layton muutti Lontooseen ja alkoi esiintyä yhdysvaltalaisen laulaja Clarence Johnstonen kanssa. He esiintyivät duona Johnstonen laulaessa ja Laytonin soittaessa pianoa. Laytonista ja Johnstonesta tuli ennen pitkää yksi maan suosituimmista vaudevillekokoonpanoista. 11 vuoden yhteistyönsä aikana heidän levytyksiään myytiin yli 10 miljoonaa kappaletta. He kiersivät esiintymässä Englannissa vuoteen 1935 asti, jolloin Johnstone joutui avioeroskandaalin takia muuttamaan takaisin Yhdysvaltoihin ja Layton ryhtyi sooloesiintyjäksi.
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta Turner Layton on Wikiaineistossa (englanniksi)
J. Turner Layton Internet Broadway Databasessa (englanniksi)
Vegard Forren

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 16. helmikuuta 1988 (ikä 36)
Syntymäpaikka: Kyrksæterøra, Norja
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 186 cm
Seura
Seura: Molde
Pelinumero: 25
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2007 | KIL-Hemne | – | (–) |
| 2007–2013 | Molde | 146 | (5) |
| 2013 | Southampton | 0 | (0) |
| 2013– | Molde | 47 | (3) |
| Yhteensä | Yhteensä | 193 | (4) |
Maajoukkue
| 2012– | Norja | 20 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 10. toukokuuta 2015.
Vegard Forren (s. 16. helmikuuta 1988 Kyrksæterøra) on norjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa kaudella 2015 Norjan pääsarjassa pelaavaa Moldea.
Forren pelasi ensimmäiset ottelunsa Norjan pääsarjassa Moldessa kaudella 2008. Hän pelasi seurassa kausina 2008–2012 yhteensä 139 liigaottelua voittaen Norjan-mestaruuden kausina 2011 ja 2012. Tammikuussa 2013 Forren siirtyi 4,8 miljoonan euron siirtosummalla Englannin Valioliigan Southamptoniin. Hän ei kuitenkaan ehtinyt pelata seuran edustusjoukkueessa ainuttakaan ottelua ennen kuin palasi Moldeen jo saman vuoden heinäkuussa. Siirtosumma oli tällä kertaa kaksi miljoonaa euroa. Forren edusti Moldea Norjan pääsarjassa kausina 2013–2014 yhteensä 42 sarjaottelussa ja voitti kolmannen Norjan-mestaruutensa kaudella 2014.
Norjan A-maajoukkueessa Forren teki ensiesiintymisensä vuonna 2012.
Ingá-Máret Gaup-Juuso

| Ingá-Máret Gaup-Juuso Gáijjot Piera Ándde-Ovllá Ingá-Máret |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Gáijjot Piera Ándde-Ovllá Ingá-Máret
Syntynyt: 1978 Kaaresuvanto, Enontekiö
Muusikko
Laulukielet:  pohjoissaame
Tyylilajit:  joiku
Soittimet:  ääni
Yhtyeet:  Tundra Electro, Luohtemohkit
Palkinnot
 Larin Paraske -palkinto (2016) 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Beaivváš Sámi Našunálateáhterin näyttelijät Inga-Máret Gaup-Juuso ja Iŋgor Ántte Áilu Gaup Helsingissä 6. syyskuuta 2013.
Ingá-Máret Gaup-Juuso tai pohjoissaameksi Gáijjot Piera Ándde-Ovllá Ingá-Máret (s. 1978 Kaaresuvanto, Enontekiö, Suomi) on suomensaamelainen laulaja, joikaaja, näyttelijä ja porotilallinen Enontekiön Kaaresuvannosta. Vuonna 2019 hän työskenteli lääninjoikaajana Niko Valkeapään kanssa. Hänen isoisoisänsä oli saamelainen poromies Aslak Juuso.
Elämäkerta

Gáijjot Piera Ándde-Ovllá Ingá-Máret syntyi vuonna  1978 Kaaresuvannossa, Enontekiössa, Suomessa. Hänen isänsä Ántte-Ovllá Juuso on Enontekiöstä ja hänen äitinsä Kristen Ellen Gaup-Juuso on Koutokeinosta kotoisin. Ingá-Máretilla on sisko, Ellen Margaret, ja kaksi veljeä, Per-Ailu ja Andte. Andte osallistui ensimmäisenä saamelaisena Suomen Big Brotheriin vuonna 2014.
Gaup-Juuso valmistui filosofian kandidaatiksi pääaineena saamen kieli ja kulttuuri. Hän on myös lukenut perinnetietoa ja pedagogiikkaa Saamelaiskorkeakoulussa.
Ura > Musiikki

Helmikuussa 2015 Gaup-Juuso voitti Sámi Grand Prix'n semifinaalin Hetassa henkilöjoiulla nimeltä Elle-Magreda Gaup Juuso. Tämä oli hänen siskonsa ensimmäinen joiku. Voiton ansiosta hän pääsi suoraan huhtikuun finaaliin, jota järjestettiin pääisäisenä Koutokeinossa. Pääsiäislauantaina Gaup-Juuso osallistui Sámi Grand Prix -finaalin joikuosioon samalla henkilöjoiulla. Hän tuli toiseksi.
Saman vuoden keväällä Gaup-Juuso liittyi Luohtemohkit-joikuyhtyeeseen. Yhtyeen viisi joikaajaa — Charlotta Kappfjell, Gaup-Juuso, Berit Alette Mienna, Øystein Nilssen ja Lars-Ánte Kuhmunen — esiintyivät samana vuonna Riddu Riđđussa.
Vuonna 2016 Gaup-Juuso ja norjalainen muusikko ja säveltäjä Patrick Shaw Iversen perustivat Tundra Electron. Gaup-Juuso toimii yhtyeen laulajana ja joikaajana.
Vuoden 2018 Ijahis idja -musiikkifestivaalissa Gaup-Juuso joikasi Sajoksessa Juáigus já Suõmmkar -iltapäiväkonsertissa Berit Alette Miennan, Ingá Elisá Påve Idivuoman ja Hildá Länsmanin kanssa.  Illemmalla hän myös joikasi ulkolavalla Tundra Electron rivissä.
Vuonna 2022 Gaup-Juuso osallistui toisen kerran Sámi Grand Prix -kilpailuun, tällä kertaa lauluosioon. Hän pääsi osion kultafinaaliin kappaleella Dovdameahttumii. Kultafinaalissa hän voitti yhtyeen SOÁ ja näin ollen voitti vuoden 2022 Sámi Grand Prix'n lauluosion.
Palkinnot

Vuonna 2016 hän voiti Larin Paraske -palkinnon.
Diskografia > Studioalbumit

2020 – Eanan Gamáda/Earth Shaking
Diskografia > Kokoelmalevyt

2005 – Davvi Jienat, kappaleet Ellon Elle, Gáijot Ásllat ja Vilgon Iŋgá
2016 – Sámi Grand Prix 2014 &amp; 2015, kappale Elle-Magreda Gaup Juuso
2022 – Sámi Grand Prix 2022, kappale Dovdameahttumii
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ingá-Máret Gaup-Juuso Wikimedia Commonsissa
Käännös suomeksi
Urologiset sairaudet

Urologisiin sairauksiin kuuluvat naisten ja miesten virtsaelinsairaudet sekä miesten sukupuolielinten sairaudet. Urologisia sairauksia ovat esimerkiksi munuais- ja kivessyövät, eturauhassyövät, eturauhasen hyvänlaatuinen liikakasvu sekä virtsakivitauti ja virtsarakon toiminnan häiriöt.
Virtsasairauksien tyypillisinä oireina ovat virtsan tulo alhaisella paineella sekä lisääntynyt virtsaamisen tarve.
Virtsainkontinenssi on sairaus, jossa virtsa karkailee tahattomasti. Virtsainkontinenssi huonontaa hygieniaa ja aiheuttaa ongelmia sosiaalisissa tilanteissa. Se on yleinen sairaus, sillä jopa noin 5–8 prosenttia suomalaisista kärsii siitä.
Hoito

Erilaisia urologisia sairauksia hoidetaan eri tavoin. Esimerkiksi eturauhassyöpää hoidetaan leikkauksella ja seurannalla. Leikkaus soveltuu hyväkuntoisille, alle 70-vuotiaille potilaille. Sädehoito sopii paremmin niille, joiden kohdalla leikkaus ei tule kyseeseen. Virtsainkontinenssia hoidetaan esimerkiksi leikkauksella, lääkkeillä ja hormonihoidolla. Virtsakivet poistetaan kehonulkoisella kivenmurskauksella eli ESWL-hoidolla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
HUS (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.terveysportti.fi/kirjasivut/kustannus.kirjan_tiedot?kutsuja=tilaus&p_id_kirja=153