stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
John LeClair

| John LeClair |
| --- | --- |
 John Leclair jäällä vuonna 2006.
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. heinäkuuta 1969 (ikä 55) St. Albans, Vermont, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Marmaduke (Montreal-vuodet)
Pelipaikka:  vasen laita
Maila:  vasen
Pituus:  191 cm
Paino:  106 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1991–2006
Seurat:  Montreal Canadiens (NHL) Philadelphia Flyers (NHL)  Pittsburgh Penguins (NHL)
NHL-varaus:  33. varaus, 1987 Montreal Canadiens
| Stanley Cup  |
| --- | --- | --- |
|  | Montreal Canadiens | 1993  |
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Salt Lake City 2002 |  |  |
| World Cup  | World Cup  | World Cup  |  |
|  Kultaa | 1996 | jääkiekko |  |
John Clark LeClair (s. 5. heinäkuuta 1969 St. Albans, Vermont, Yhdysvallat) on entinen yhdysvaltalainen ammattilaisjääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa oli vasen laitahyökkääjä.
Ammattilaisuransa LeClair aloitti vuonna 1991 seuranaan Montreal Canadiens. Vuonna 1994 hän siirtyi Philadelphia Flyersiin, jossa pelasi vuoteen 2004 asti. Vuosina 2005–2006 hänen seuransa oli Pittsburgh Penguins. Joulukuussa 2006 Pittsburgh vapautti LeClairin sopimuksestaan ja hän lopetti uransa.
Tilastot > Palkinnot

1997: NHL Plus/Minus Award
Jelena Nikitina

Jelena Nikitina (2020)
Jelena Valerjevna Nikitina (venäjäksi: Елена Валерьевна Никитина; s. 2. lokakuuta 1992 Moskova, Venäjä) on venäläinen skeletonkelkkailija. Vuoden 2014 talviolympialaisissa Nikitina saavutti naisten skeletonin pronssia. Häntä on valmentanut ohjaskelkkailun olympiamitalisti Denis Alimov. Vuonna 2017 hänet pantiin elinikäiseen olympiakieltoon ja hän menetti pronssimitalinsa dopingepäilyn vuoksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jelena Nikitina Wikimedia Commonsissa
José Nambi

José Nambi (5. kesäkuuta 1949 – 31. lokakuuta 2022) oli angolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 15. elokuuta 1976 ja nimitettiin Kwito-Bién hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 15. joulukuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. maaliskuuta 1996. Pääkonsekraattorina toimi Félix del Blanco Prieto, jota avustivat Oscar Lino Lopes Fernandes Braga ja Pedro Luís António.
Nambista tuli 15. tammikuuta 1997 Kwito-Bién piispa.
Jonathan Castroviejo

| Jonathan Castroviejo |
| --- | --- |
 Castroviejo Tour de Romandien prologin voittajana 2011.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jonathan Castroviejo Nicolás
Syntynyt: 27. huhtikuuta 1987 (ikä 37)
Kansalaisuus:   Espanja
Pyöräilijä
Pituus:  168 cm
Paino:  64 kg
Joukkue:  Ineos Grenadiers
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  aika-ajon erikoismies
Ura
Amatöörijoukkue(et)
2008–2009:  Orbea
Ammattilaisjoukkue(et)
2010–2011 2012–2017 2018–:  Euskaltel-Euskadi Team Movistar Team Sky / Team Ineos
Suurimmat voitot
 Aika-ajon Euroopan-mestaruus 2016  Aika-ajon Espanjan-mestaruus 2013, 2015, 2017−2019, 2023 
 Tiedot päivitetty: 26. kesäkuuta 2023 
| Mitalit> Miesten maantiepyöräily.Maa:  Movistar Team.MM-kilpailut  | Mitalit> Miesten maantiepyöräily.Maa:  Movistar Team.MM-kilpailut  | Mitalit> Miesten maantiepyöräily.Maa:  Movistar Team.MM-kilpailut  | Miesten maantiepyöräily> Maa:  Movistar Team. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Richmond 2015 | joukkueaika-ajo |  |
|  Pronssia | Doha 2016 | aika-ajo |  |
Maa:   Espanja
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Plumelec 2016 | aika-ajo |  |
|  Hopeaa | Glasgow 2018 | aika-ajo |  |
Jonathan Castroviejo Nicolás (s. 27. huhtikuuta 1987 Getxo) on espanjalainen maantiepyöräilijä, joka on menestynyt etupäässä aika-ajoissa. Hän aloitti ammattilaisuransa Euskaltel-Euskadi-joukkueessa 2010, edusti Team Movistaria 2012–2017 ja on vuodesta 2018 kilpaillut Team Sky / Team Ineosissa.
Castroviejo sai Espanjan ympäriajossa 2012 kokonaiskilpailun johtajan paidan ensimmäisen päivän joukkueaika-ajon jälkeen. Hän tuli ensimmäisenä maaliin etapin voittaneen joukkueensa Movistarin ajajista. Hän piti paitaa kahden etapin ajan. Hän voitti aika-ajon Espanjan-mestaruuden 2013, 2015, 2017, 2018, 2019 ja 2023. Richmondin MM-kilpailuissa 2015 hän sai joukkueaika-ajossa pronssia ja oli henkilökohtaisessa aika-ajossa neljäs. Hän voitti 2016 aika-ajon Euroopan-mestaruuden ja sai MM-kilpailujen aika-ajossa pronssia. Hän saavutti aika-ajon EM-hopeaa 2018.
Saavutuksia

Lähteet: Cyclingbase, Cycling Archives
John Ljunggren

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  John Ljunggren |  John Ljunggren |  John Ljunggren |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | 50 km kävely |  |
|  Hopeaa | Rooma 1960 | 50 km kävely |  |
|  Pronssia | Melbourne 1956 | 50 km kävely |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Oslo 1946 | 50 km kävely |  |
|  Hopeaa | Bryssel 1950 | 50 km kävely |  |
John Arthur Ljunggren (9. syyskuuta 1919 – 13. tammikuuta 2000) oli ruotsalainen kilpakävelijä, jonka matkana oli pääasiassa 50 kilometriä.
Ljunggren on 50 kilometrin kävelyn olympiavoittaja vuodelta 1948 ajalla 4.41.52. Lisäksi hän saavutti olympiahopeaa 1960 ja olympiapronssia 1956 samaiselta matkalta. Ljunggren on myös euroopanmestari vuodelta 1946 ja saavutti hopeaa 1950. Vuosina 1951–1953 hän teki kaikkiaan viidesti maailmanennätyksen. Hän on Ruotsin menestynein kilpakävelijä viidellä arvomitalillaan.
Ennätykset

20 kilometrin kävely: 1.32.23 (1955)
50 kilometrin kävely: 4.19.40 (1956)
Jelena Nikolajeva

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jelena Nikolajeva |  Jelena Nikolajeva |  Jelena Nikolajeva |  |
Maa:   Venäjä
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Atlanta 1996 | 10 km kävely |  |
|  Hopeaa | Barcelona 1992 | 10 km kävely |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Pariisi 2003 | 20 km kävely |  |
|  Pronssia | Göteborg 1995 | 10 km kävely |  |
Jelena Nikolajevna Nikolajeva (ven. Елена Николаевна Николаева, s. 1. helmikuuta 1966 Tšuvassia, Neuvostoliitto) on venäläinen kävelijä, joka voitti olympiakultaa ja maailmanmestaruuden.
Neuvostoliittoa edustanut Nikolajeva sijoittui Rooman MM-kisoissa 1987 10 kilometrin kävelyssä viidenneksi ajalla 44.54. Neljä vuotta myöhemmin Sevillan sisäratojen MM-kisoissa hän oli viides 3 000 metrin ratakävelyssä ajalla 12.09,40. Hän voitti olympiahopeaa Barcelonan olympialaisissa 1992 10 kilometrillä ajalla 44.33. Vuonna 1993 hän voitti kultaa Toronton sisäratojen MM-kisoissa 3 000 metrillä ajalla 11.49,73 ja käveli Stuttgartin ulkoratojen MM-kisoissa 10 kilometrillä seitsemänneksi ajalla 43.47 ja kävelyn maailmancupissa kolmanneksi samalla matkalla. 1994 hän voitti EM-pronssia Helsingin EM-kisoissa ja 1995 käveli toiseksi kävelyn maailmancupissa ja kolmanneksi Göteborgin MM-kisoissa ajalla 42.20.
Nikolajeva voitti olympiakultaa Atlantan olympialaisissa 1996 10 kilometrillä ajalla 41.49. Seuraavana vuonna hän sijoittui Ateenan MM-kisoissa 10 000 metrin ratakävelyssä yhdeksänneksi ajalla 45.01,90. Hän voitti 1998 Hyvän tahdon kisoissa kultaa 10 kilometrin kävelyssä. Vuonna 1999 hän käveli kävelyn maailmancupissa 20 kilometrin kävelyssä neljänneksi ajalla 1.28.23 ja Sevillan MM-kisoissa samalla matkalla kahdenneksitoista. Kaksi vuotta myöhemmin hän oli viides kävelyn Euroopan cupissa ajalla 1.28.20 ja Münchenin EM-kisoissa 2002 toinen samalla ajalla. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui kävelyn maailmancupissa neljänneksi.
Nikolajeva voitti vuonna 2003 kävelyn Euroopan cupin 20 kilometrillä ajalla 1.26.22. Myöhemmin samana vuonna hän voitti MM-kultaa Pariisin MM-kisoissa. Seuraavana vuonna hän voitti kävelyn maailmancupin, mutta sijoittui Ateenan olympialaisissa seitsemänneksitoista.
Ennätykset

3 000 metrin ratakävely: 12.01,53 (1998)
5 000 metrin ratakävely: 20.54,65 (2002)
10 000 metrin ratakävely: 43.36,41 (1988)
10 kilometrin kävely: 41.04 (1996)
20 000 metrin ratakävely: 1.27.49,3 (2001)
20 kilometrin kävely: 1.26.22 (2003)
José Nelson Westrupp

José Nelson Westrupp
José Nelson Westrupp (s. 11. syyskuuta 1939) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänestä tuli dehoniaanien jäsen 2. helmikuuta 1962, ja hän sai pappisvihkimyksensä 28. kesäkuuta 1964. Hänet nimitettiin São José dos Camposin hiippakunnan johtoon 11. toukokuuta 1991, ja piispaksi konsekroinnin suoritti 20. heinäkuuta Carlo Furno, jota avustivat Geraldo María de Morais Penido ja Eusébio Oscar Scheid.
Westrupp sai 1. lokakuuta 2003 nimityksen Santo Andrén piispaksi.
José Mário Stroeher

José Mário Stroeher
José Mário Stroeher (s. 19. maaliskuuta 1939) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Porto Alegren arkkihiippakuntaan 21. joulukuuta 1963 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Nicivesin titulaaripiispaksi 25. maaliskuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi João Cláudio Colling, jota avustivat Alfredo Vicente Scherer ja José Ivo Lorscheiter.
Stroeher sai 8. elokuuta 1986 nimityksen Rio Granden piispaksi.
John Edward Gray

| John Edward Gray |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. helmikuuta 1800 Walsall, Staffordshire
Kuollut: 7. maaliskuuta 1875 (75 vuotta) Lontoo
Kansalaisuus:  Englanti
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  kasvi- ja eläintiede
 Nimikirjoitus
John Edward Gray (12. helmikuuta 1800 Walsall, Staffordshire – 7. maaliskuuta 1875 Lontoo) oli englantilainen kasvi- ja eläintieteilijä.
Elämä

Hänen isänsä oli Samuel Frederick Gray (1766–1828), aikansa tunnettu farmakologi ja kasvitieteilijä. Hänen nuorempi veljensä George Robert Gray oli aikansa huomattavimpia ornitologeja. Grayn perhe muutti Lontooseen, missä John Gray opiskeli lääketiedettä. Kiinnostus kasveihin sai hänet kuitenkin muuttamaan opintojensa suunnan. Hän avusti isäänsä kirjoittamaan teoksen The Natural Arrangement of British Plants vuonna 1821.
Äänestyksessä häntä ei hyväksytty Linnean Society of Londonin jäseneksi. Kenties tämän johdosta hänen kiinnostuksensa suuntautui kasveista eläintieteeseen. Vuonna 1824 hän liittyi British Museumin eläintieteelliseen osastoon auttaakseen John George Childreniä matelijakokoelman luetteloinnissa. Vuonna 1840 hän peri Childrenin paikan museon intendenttinä, ja toimi siinä virassa aina jouluun 1874 saakka. Virassaan Gray osoitti suurta tarmoa ja kehitti osastostaan lopulta maailman arvostetuimman eläintieteellisen museon.
50-vuotisen uransa aikana British Museumissa John Gray kirjoitti lähes 500 artikkelia. Monissa niistä hän kuvaili tieteelle uusia eläinlajeja, muun muassa idänkaulustrappi oli hänen kuvailemansa kaulustrapin itäisempi rotu, joka noin 165 vuotta myöhemmin erotettiin omaksi lajikseen. Kokoelmiin saatiin näytteitä eri puolilta maailmaa lukuisien tutkijoiden lahjoittamina tai myyminä, ja ne käsittivät kaikki eläinkunnan haarat. Lintujen kuvailemisen hän yleensä jätti veljensä tehtäväksi.
Vuonna 1832 hänet hyväksyttiin Royal Societyn jäseneksi.
John Gray oli myös kiinnostunut postimerkkeilystä. 1. toukokuuta 1840 ilmestyi maailman ensimmäinen varsinainen virallinen postimerkki, Penny Black. John Gray osti niitä useita kappaleita vain säilyttääkseen ne, ja näin hänestä tuli maailman ensimmäinen tunnettu postimerkkien keräilijä.
Intianriisihaikara (Ardeola grayii) on nimetty John Grayn kunniaksi.
Teoksia

Illustrations of Indian Zoology (1830–1835), yhdessä Thomas Hardwicken kanssa.
The Zoological Miscellany. To Be Continued Occasionally. Lontoo. Treuttel, Wurtz and Co. (1831).
Catalog of Shield Reptiles (1855 ja 1870).
John Law (sosiologi)

John Law on sosiologi ja hän työskentelee nykyisin Lancasterin yliopistossa Britanniassa. Hänet tunnetaan parhaiten työstään toimijaverkkoteorian parissa. Hänen alanaan on myös teknologian kulttuurinen tutkimus.
Teokset

After Method: Mess in Social Science Research, Routledge, London, 2004
Aircraft Stories: Decentering the Object in Technoscience, Duke UP, 2002
Complexities: Social Studies of Knowledge Practices (co-edited with Annemarie Mol), Duke UP 2002
Actor Network Theory and After, Blackwell and Sociological Review, (co-edited with John Hassard), Oxford, 1999
Aiheesta muualla

John Law'n kotisivu Lancasterin yliopiston sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Jorma Pullinen

Jorma Antero Pullinen (12. syyskuuta 1931 Terijoki – 26. elokuuta 2018 Hamina)  oli suomalainen upseeri, joka toimi Reserviupseerikoulun johtajana ja Pohjan prikaatin komentajana.
Pullisen vanhemmat olivat  vänrikki Paavo Pullinen ja Tyyni Kostiainen. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1957 oli Tuula Rinne ja toinen vuodesta 1979 Stina Öhrnberg. Hänen sisarensa oli kuvanveistäjä Laila Pullinen.
Pullinen tuli ylioppilaaksi Kannaksen yhteislyseosta 1951.  Kadettikoulusta hän valmistui 1955 ja toimi sitten opetusupseerina  Jääkäripataljoona 4:ssä vuoteen 1956 ja Kadettikoulussa 1957–1965. Jyväskylän sotilaspiirin esikunnassa Pullinen oli toimistoupseeri 1967–1968 ja Pääesikunnan järjestelyosastolla vastaavassa tehtävässä 1968–1973. Pääesikunnan varusmiestoimiston päällikkönä hän työskenteli 1973–1974 ja YK:n Kyproksen Suomen pataljoonan komentajana 1973–1975. Pullinen oli Rannikkojääkäripataljoonan komentaja 1975–1977 ja puolustusministeriön YK-valvontajoukkotoimiston päällikkö 1977–1979. Pohjan Prikaatin komentajana hän toimi 1979–1981 Raimo Katonan jälkeen ja Reserviupseerikoulun johtajana 1981–1986 Veikko Linnakon jälkeen. Pullinen  erosi vakinaisesta palveluksesta 1986.
Hänet ylennettiin vänrikiksi 1955, luutnantiksi 1956, yliluutnantiksi 1959, kapteeniksi 1961, majuriksi 1968, everstiluutnantiksi 1973 ja everstiksi 1979.
Joseon-dynastian kuninkaalliset haudat

| Joseon-dynastian kuninkaalliset haudat |
| --- | --- |
 Gyeongneung
Maailmanperintökohde
Sijainti:  Etelä-Korea  37°11′50″N, 128°27′10″E
Tyyppi:  Kulttuuri
Kriteerit:  III, IV, VI
Tunnusnumero:  1319bis
Valintahistoria
Valintavuosi:  2009
 Haudat
Joseon-dynastian kuninkaalliset haudat ovat 40 hautakammiota 18 paikassa Etelä-Korean pääkaupungissa Soulissa ja sen ympäristössä. Joseon-dynastia rakennutti ne vuosien 1408 ja 1966 välisenä aikana. Ne on rakennettu luonnonkauniisiin paikkoihin, usein kukkulan ja joenrannan välille.
Hautakummut ilmentävät konfutselaista käsitystä esi-isien hautapaikan merkityksestä seuraavien sukupolvien menestykselle. Ne on sijoitettu yli neljän mutta alle 40 kilometrin päähän pääkaupunki Hanyangista. Niitä ei tehty kylien tai kaupunkien välittömään läheisyyteen, etteivät paikalliset asukkaat häiriytyisi haudoilla vierailevista kuninkaallisista. Hautapaikoissa voi olla yksi puolisoiden yhteinen kumpu, tai kaksi tai kolme kumpua vierekkäin tai peräkkäin. Kumpualuetta ympäröi kivimuuri, sitä reunustavat havupuut kolmelta sivulta, ja vartioivat kiviset lammasta ja tiikeriä esittävät patsaat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joseon-dynastian kuninkaalliset haudat Wikimedia Commonsissa
Joseolloko – Nokdujeon

| Joseolloko – Nokdujeon> 조선로코-녹두전 |
| --- | --- |

Tyyli:  draama
Kestoaika:  35 min
Pääosissa:   Jang Dong-yoon  Kim So-hyun  Kang Tae-oh  Jung Joon-ho 
Alkuperämaa:   Korean tasavalta
Alkuperäiskieli:  korea
Verkko:   KBS2
Esitetty:  30. syyskuuta 2019 – 25. marraskuuta 2019
Jaksoja:  32
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):   Production H  Monster Union 
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Joseolloko – Nokdujeon (kor. 조선로코-녹두전, engl. The Tale of Nokdu) on televisioyhtiö KBS2:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Jang Dong-yoon, Kim So-hyun, Kang Tae-oh ja Jung Joon-ho.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Jim Crow -lait

Mustaksi maskeerattu Thomas D. Rice esittämässä ”Jump Jim Crow’ta”. Litografia noin vuodelta 1832.
Jim Crow -lait (engl. Jim Crow laws) olivat Yhdysvaltojen etelävaltioissa Yhdysvaltain sisällissodan jälkeen rotuerottelua ylläpitäneitä lakeja, joiden tarkoitus oli estää mustaa väestöä saamasta poliittista ja taloudellista valtaa valkoisten eteländemokraattien hallitsemissa osavaltioissa. Lait saivat alkunsa 1870-luvulla ja olivat voimassa 1960-luvun puoliväliin saakka.
Jim Crow -lait perustuivat juridisesti Yhdysvaltain korkeimman oikeuden vuonna 1896 antamaan päätökseen Plessy vastaan Ferguson. Päätöksen mukaan Louisianan osavaltion laki, joka sääti mustille ja valkoisille tarkoitetut erilliset mutta yhdenvertaiset tilat rautatieliikenteessä pakollisiksi, ei ollut perustuslain vastainen. Päätös muodosti osavaltioiden ja paikallishallintojen rotuerottelukäytäntöjen juridisen perustan aina vuoteen 1954 asti, jolloin korkein oikeus kumosi sen päätöksellä Brown vastaan Topekan koululautakunta. Tämän yksimielisen (9–0) päätöksen mukaan rotuerottelu on perustuslain neljännentoista lisäyksen vastainen. Neljästoista lisäys takaa kaikille kansalaisille yhtenäisen kohtelun lain edessä.
Termin alkuperä

Jim Crow -nimitys tulee Thomas D. Ricen vuonna 1828 tekemästä ”Jump Jim Crow” -pilkkalaulusta, jota tämä esitti kiertolaislauluesityksessään, joka sai menestystä ja runsaasti jäljittelijöitä. Vaikka näytösten halventavuus vähenikin myöhempinä vuosikymmeninä, ”Jim Crow” oli jo vuonna 1838 rasistinen haukkumasana ja se oli tuoreessa muistissa vielä 1870-luvulla, jolloin kyseisiä lakeja alettiin säätää. Termi ”Jim Crow -laki” esiintyi ensimmäistä kertaa vuonna 1904 Dictionary of American Englishissa. Nimitystä oli käytetty kuitenkin yleisesti jo ainakin vuodesta 1890 lähtien.
Jim Crow -lait ja rotusyrjintä

Jim Crow -lakien perusteella mustalla väestöllä oli erilliset mutta ”yhtäläiset” oikeudet (separate but equal). Todellisuudessa lait olivat osa järjestelmällistä rotusyrjintää, jolla rajoitettiin mustan väestön tavallista elämää. Pääosin ne pyrkivät erottamaan mustan väestön valkoisesta muun muassa kouluissa ja useimmissa julkisissa paikoissa, erityisesti junissa ja busseissa. Vuonna 1914 jokaisessa etelävaltiossa oli Jim Crow -lakeja. Lait vaikuttivat arkielämän kaikkiin puoliin: esimerkiksi vuonna 1930 Alabaman Birminghamissa valkoiset ja värilliset eivät saaneet pelata keskenään dominoa tai tammea.
Eri osavaltioiden Jim Crow -lait kielsivät muun muassa:
mustaa parturia leikkaamasta valkoisten naisten hiuksia
hautaamasta mustia ja valkoisia samalle hautausmaalle
opettamasta mustia ja valkoisia lapsia samassa koulussa
tarjoilemasta alkoholia mustille ja valkoisille samassa ravintolassa
Myös sukupuoliyhteys mustien miesten ja valkoisten naisten välillä oli kielletty ja sitä pidettiin juridisesti raiskauksena. Lakien noudattamista valvottiin väkivallalla ja sen uhalla, ja niiden noudattamatta jättäminen vaaransi työpaikan, kodin ja jopa hengen. Mustilla ei juuri ollut mahdollisuuksia saada oikeutta väkivallan kohteeksi jouduttuaan, koska poliisi ja oikeuslaitos oli valkoisten hallitsema.
Väkivalta oli keskeinen Jim Crow -lakien sosiaalisen kontrollin väline ja sen äärimmäinen muoto oli mustien lynkkaukset. Monien valkoisten aikalaisten mukaan lynkkaukset olivat välttämätön lisä oikeuslaitokselle, vaikka ne olivatkin epämiellyttäviä. He uskoivat mustien olevan taipuvaisia väkivaltaisiin rikoksiin, erityisesti valkoisten naisten raiskauksiin. Lynkkauksia tutkineen Arthur Raperin mukaan noin kolmasosa lynkatuista oli syyttömiä. Lynkkauksen kohteeksi mustat joutuivat yleensä vaadittuaan kansalaisoikeuksia, rikottuaan Jim Crow -sääntöjä tai rotumellakoiden jälkipuinnissa.
Ruotsalaisen Gunnar Myrdalin Carnegie-säätiön toimeksiannosta vuonna 1944 julkaisema tutkimus An American Dilemma: The Negro Problem and Modern Democracy käsitteli mustien ihmisoikeuksien toteutumisen ongelmaa Yhdysvalloissa. Tutkimus teki Jim Crow -laeista ja niitä ylläpitäneistä osavaltioista kansallisen häpeäpilkun.
Lakien kumoaminen

Vuonna 1954 Yhdysvaltain korkein oikeus kumosi päätöksen Plessy vastaan Ferguson päätöksellä Brown vastaan Topekan koululautakunta, jonka mukaan rotuerottelulait olivat Yhdysvaltain perustuslain 14. lisäyksen vastaisia. Päätös käynnisti Yhdysvalloissa koulutusjärjestelmän ja yleisemmän yhteiskunnallisen uudistuksen ja toimi innoittajana kansalaisoikeusliikkeen syntymiselle. Kansalaisoikeusliikkeen järjestämä Montgomeryn bussiboikotti ja sitä seuranneet mielenosoitukset vaikuttivat myös Jim Crow -lakien kumoamiseen. Yhdysvaltain liittovaltion lakiin lisättiin lopulta vuonna 1964 kansalaisoikeuslaki (Civil Rights Act) ja äänioikeuslaki (Voting Rights Act) vuonna 1965.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jim Crow -lait Wikimedia Commonsissa
Jim Crow Museum of Racist Memorabilia. (englanniksi)
John T. McCutcheonin karikatyyri vuodelta 1904 valkoisten ja mustien erillisistä mutta ”yhdenvertaisista” junanvaunuista.
Yksinomaan valkoisille tarkoitettu ravintola Ohion Lancasterissa 1938.
Jordanian kuvernementit

Jordanian kuvernementit
Jordanian kuvernementit ovat maan ylimmän tason hallintoyksiköitä. Jordania jakautuu kahteentoista kuvernementtiin (muhafazat, yksikössä: muhafazah). Jokaista kuvernementtia johtaa kuninkaan nimittämä kuvernööri, jolla on yksin valta eri hallinnonalan toimissa ja kehityshankkeissa oman kuvernementtinsa alueella.
| kuvernementti | Pinta-ala (km2) | Väkiluku (2008) | Väestötiheys |
| --- | --- | --- | --- |
| Ajlun | 420 km² | 134 500 | 320.2 |
| Al 'Aqabah | 6 900 km² | 127 500 | 18.4 |
| Al Balqa' | 1 119 km² | 391 900 | 350.2 |
| Al Karak | 3 495 km² | 228 200 | 65.2 |
| Al Mafraq | 26 541 km² | 275 000 | 10.3 |
| Amman | 7 579 km² | 2 265 100 | 298.8 |
| At Tafilah | 2 209 km² | 81 900 | 37 |
| Az Zarqa | 4 761 km² | 871 600 | 183 |
| Irbid | 1 572 km² | 1 041 300 | 662.4 |
| Jarash | 410 km² | 175 500 | 428 |
| Ma'an | 32 832 km² | 111 200 | 3.3 |
| Madaba | 940 km² | 146 300 | 155.6 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jordanian kuvernementit Wikimedia Commonsissa
Jordanian kuvernementit
Ajlun
Al 'Aqabah
Al Balqa'
Al Karak
Al Mafraq
Amman
At Tafilah
Az Zarqa
Irbid
Jarash
Ma'an
Madaba
Jos rakastat (kappale)

| ”Jos rakastat” Kristiina Halkola |
| --- | --- | --- |

Kappaleen tiedot
 Albumilta: Täytyy uskaltaa
 Julkaistu: 1971
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 03.15
 Levy-yhtiö: Love Records
Jos rakastat on Kristiina Halkolan esittämä vuonna 1971 levyttämä musiikkikappale. Kappaleen on säveltänyt Kaj Chydenius, ja sanoittanut Matti Rossi. Se julkaistiin Halkolan samana vuonna ilmestyneellä esikoisalbumilla Täytyy uskaltaa. Kappale on yksi tunnetuimpia Halkolan esittämiä kappaleita.
Kappale kertoo tytöstä, joka asettaa ehtoja kumppanilleen. Jokainen säkeistö on eripituinen, jossa ei ole runomittaa eikä loppusointuja. Kertosäkeessä kerrotaan mitä tapahtuu, jos ehdot täytetään.
».. minä tulen, sinun kanssasi meren rantaan, ja piirrän, piirrän kuvasi hiekkaan, piirrän, piirrän kuvasi hiekkaan.»
Musiikkinäytteet
Näyte kertosäkeestä.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Parodia

Jope Ruonansuu levytti vuonna 2001 kappaleesta oman version nimeltään "Rakastan turkulaisia".
Jorma Rantanen

Jorma Rantanen voi tarkoittaa seuraavia:
Jorma Rantanen (s. 1944), kansanedustaja (SDP)
Jorma Rantanen (s. 1938), professori ja Työterveyslaitoksen pääjohtaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Jorma Rantanen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.