stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eliteserien (jalkapallo)
Mestarit

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  1938 Fredrikstad FK  1939 Fredrikstad FK  1948 SK Freidig  1949 Fredrikstad FK  1950 IF Fram Larvik  1951 Fredrikstad FK  1952 Fredrikstad FK  1953 Larvik Turn & IF  1954 Fredrikstad FK  1955 Larvik Turn & IF  1956 Larvik Turn & IF  1957 Fredrikstad FK  1958 Viking FK  1959 Lillestrøm SK |  1960 Fredrikstad FK  1961 Fredrikstad FK  1962 SK Brann  1963 SK Brann  1964 FC Lyn Oslo  1965 Vålerenga Fotball  1966 Skeid Fotball  1967 Rosenborg BK  1968 FC Lyn Oslo  1969 Rosenborg BK  1970 Strømsgodset IF  1971 Rosenborg BK  1972 Viking FK  1973 Viking FK |  1974 Viking FK  1975 Viking FK  1976 Lillestrøm SK  1977 Lillestrøm SK  1978 IK Start  1979 Viking FK  1980 IK Start  1981 Vålerenga Fotball  1982 Viking FK  1983 Vålerenga Fotball  1984 Vålerenga Fotball  1985 Rosenborg BK  1986 Lillestrøm SK  1987 Moss FK |  1988 Rosenborg BK  1989 Lillestrøm SK  1990 Rosenborg BK  1991 Viking FK  1992 Rosenborg BK  1993 Rosenborg BK  1994 Rosenborg BK  1995 Rosenborg BK  1996 Rosenborg BK  1997 Rosenborg BK  1998 Rosenborg BK  1999 Rosenborg BK  2000 Rosenborg BK  2001 Rosenborg BK |  2002 Rosenborg BK  2003 Rosenborg BK  2004 Rosenborg BK  2005 Vålerenga Fotball  2006 Rosenborg BK  2007 SK Brann  2008 Stabæk IF  2009 Rosenborg BK  2010 Rosenborg BK  2011 Molde FK  2012 Molde FK  2013 Strømsgodset IF  2014 Molde FK  2015 Rosenborg BK |  2016 Rosenborg BK  2017 Rosenborg BK  2018 Rosenborg BK  2019 Molde FK  2020 FK Bodø/Glimt  2021 FK Bodø/Glimt  2022 Molde FK  2023 FK Bodø/Glimt  2024 FK Bodø/Glimt |
Aiheesta muualla

Tippeligaen Norjan jalkapalloliiton sivuilla (norjaksi)
| n k Eliteserien |
| --- | --- |
 Hallitseva mestari: Bodø
Joukkueet (2023):  Aalesunds FK  FK Bodø/Glimt  SK Brann  Hamarkameratene  FK Haugesund  Lillestrøm SK  Molde FK  Odds BK  Rosenborg BK  Sandefjord Fotball  Sarpsborg 08 FF  Stabæk Fotball  Strømsgodset IF  Tromsø IL  Viking FK  Vålerenga Fotball 
| n k  Pääsarjatason jalkapallosarjat Euroopassa (UEFA) |
| --- | --- |
 Alankomaat  Albania  Andorra  Armenia  Azerbaidžan  Belgia  Bosnia ja Hertsegovina  Bulgaria  Englanti  Espanja  Färsaaret  Georgia  Gibraltar  Irlanti  Islanti  Israel  Italia  Itävalta  Kazakstan  Kosovo  Kreikka  Kroatia  Kypros  Latvia  Liettua  Luxemburg  Malta  Moldova  Montenegro  Norja  Pohjois-Irlanti  Pohjois-Makedonia  Portugali  Puola  Ranska  Romania  Ruotsi  Saksa  San Marino  Serbia  Skotlanti  Slovakia  Slovenia  Suomi  Sveitsi  Tanska  Tšekki  Turkki  Ukraina  Unkari  Valko-Venäjä  Venäjä  Viro  Wales
Jupiler Pro League

| Jupiler Pro League |
| --- | --- |

Laji:  jalkapallo
Maa(t):   Belgia
Perustettu:  1895
Joukkueita:  18
Hallitseva mestari:  Club Brugge KV (2023–2024)
Eniten mestaruuksia:  RSC Anderlecht (34)
Alempi taso:  Belgian 2. divisioona
Aiheesta muualla
Sivusto
Jupiler Pro League eli Eerste klasse on Belgian korkein jalkapallon mestaruussarjataso. Vuonna 1895 perustetun pääsarjan pääsponsori on panimoyhtiö InBev, jonka olutmerkistä Jupiler tulee sarjan nimi. RSC Anderlecht on liigan menestynein joukkue 34 mestaruudellaan, Club Bruggella on 16 mestaruutta, R. Union Saint-Gilloisella 11 ja R. Standard de Liègella 10.
Jupiler Pro League on tasoltaan kilpailukykyinen eurooppalainen jalkapallosarja. Sarja sijoittui UEFA:n maapistevertailussa kahdeksanneksi ajanjaksolla 2020–2024.
Liigassa on 18 joukkuetta ja kauden aikana on 36 ottelupäivää. Pelit sijoittuvat elo–toukokuun välille. Kaudesta 1995–1996 asti ottelun voittaja on saanut kolme pistettä ja tasapelistä on tullut yksi piste kummallekin. Kauden päätyttyä sarjataulukon viimeisenä oleva putoaa 1. divisioonaan ja 1. divisioonan voittaja nousee liigaan. Kaudesta 2005–2006 asti sarjataulukon sijalla 17 oleva joukkue karsii sarjapaikastaan kolmea 1. divisioonan joukkuetta vastaan. "Pudotuspelien" voittaja pääsee liigaan. Liigan voittaja pääsee Mestarien liigan lohkovaiheeseen, toiseksi tullut joutuu pelaamaan karsintakierroksia Mestarien liigaan päästäkseen. Kolmanneksi sijoittunut pääsee Eurooppa-liigaan. Jos Belgian Cupin voittaja on sijoittunut liigassa kolmen parhaan joukkoon, pääsee cupin loppuottelun hävinnyt osapuoli Eurooppa-liigaan. Jos loppuottelun hävinnytkin on jo varmistanut paikkansa eurokentillä, pääsee liigan neljänneksi sijoittunut joukkue Eurooppa-liigaan.
Joukkueet kaudella 2024–2025

| Joukkue | Kaupunki | Kotikenttä | Perustettu |
| --- | --- | --- | --- |
| Cercle Brugge | Brugge | Jan Breydelstadion | 1899 |
| Club Brugge KV | Brugge | Jan Breydelstadion | 1891 |
| FCV Dender EH | Denderleeuw | Dender Football Complex | 2005 |
| K Beerschot VA | Antwerpen | Antwerpenin olympiastadion | 1921 |
| KAA Gent | Gent | Planet Group Arena | 1864 |
| KRC Genk | Genk | Cegeka Arena | 1988 |
| KV Kortrijk | Kortrijk | Guldensporenstadion | 1901 |
| KV Mechelen | Mechelen | AFAS Stadion | 1904 |
| KVC Westerlo | Westerlo | Het Kuipje | 1933 |
| OH Leuven | Leuven | King Power at Den Dreef Stadion | 2002 |
| RSC Anderlecht | Anderlecht | Lotto Park | 1908 |
| Royal Antwerp FC | Antwerp | Bosuilstadion | 1880 |
| Royal Charleroi SC | Charleroi | Stade du Pays de Charleroi | 1904 |
| Royale Union Saint-Gilloise | Saint-Gilles, Bryssel | Stade Joseph Marien | 1897 |
| Sint-Truidense VV | Sint-Truiden | Daio Wasabi Stayen Stadium | 1924 |
| Standard Liège | Liège | Stade Maurice Dufrasne | 1898 |
Maalikuninkaat

Listassa on viime vuosien Jupiler-liigan maalikuninkaat.
| Kausi | Pelaaja | Maa | Seura | Maalit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1995–1996 | Mario Stanic |  | Club Brugge | 20 |
| 1996–1997 | Robert Spehar |  | Club Brugge | 26 |
| 1997–1998 | Branko Strupar |  | Genk | 22 |
| 1998–1999 | Jan Koller |  | Lokeren | 24 |
| 1999–2000 | Ole Martin Arst  Toni Brogno |    | Gent  Westerlo | 30 |
| 2000–2001 | Tomasz Radzinski |  | Anderlecht | 23 |
| 2001–2002 | Wesley Sonck |  | Genk | 30 |
| 2002–2003 | Cédric Roussel  Wesley Sonck |    | Mons  Genk | 22 |
| 2003–2004 | Luigi Pieroni |  | Mouscron | 28 |
| 2004–2005 | Nenad Jestrović |  | Anderlecht | 18 |
| 2005–2006 | Tosin Dosunmu |  | Germinal Beerschot | 18 |
| 2006–2007 | François Sterchele |  | Germinal Beerschot | 21 |
| 2007–2008 | Joseph Akpala |  | Charleroi | 18 |
| 2008–2009 | Alfonso Ruiz |  | Westerlo | 18 |
| 2009–2010 | Romelu Lukaku |  | Anderlecht | 15 |
| 2010–2011 | Ivan Perišić |  | Club Brugge | 22 |
| 2011–2012 | Jérémy Perbet |  | Mons | 25 |
| 2012–2013 | Carlos Bacca |  | Club Brugge KV | 25 |
| 2013–2014 | Hamdi Harbaoui |  | KSC Lokeren | 22 |
| 2014–2015 | Aleksandar Mitrović |  | Anderlecht | 20 |
| 2015–2016 | Jeremy Perbet |  | R. Charleroi SC | 20 |
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Jupiler Pro League |
| --- | --- |
 Hallitseva mestari: Club Brugge
Joukkueet (2024–2025):  Anderlecht  Antwerp  Beerschot  Cercle Brugge  Charleroi  Club Brugge  Dender  Genk  Gent  Kortrijk  Mechelen  OH Leuven  Sint-Truidense  Standard Liège  Union SG  Westerlo 
| n k  Pääsarjatason jalkapallosarjat Euroopassa (UEFA) |
| --- | --- |
 Alankomaat  Albania  Andorra  Armenia  Azerbaidžan  Belgia  Bosnia ja Hertsegovina  Bulgaria  Englanti  Espanja  Färsaaret  Georgia  Gibraltar  Irlanti  Islanti  Israel  Italia  Itävalta  Kazakstan  Kosovo  Kreikka  Kroatia  Kypros  Latvia  Liettua  Luxemburg  Malta  Moldova  Montenegro  Norja  Pohjois-Irlanti  Pohjois-Makedonia  Portugali  Puola  Ranska  Romania  Ruotsi  Saksa  San Marino  Serbia  Skotlanti  Slovakia  Slovenia  Suomi  Sveitsi  Tanska  Tšekki  Turkki  Ukraina  Unkari  Valko-Venäjä  Venäjä  Viro  Wales
Irene (Kreikan ja Tanskan prinsessa)

| Irene |
| --- | --- |
 Kreikan ja Tanskan prinsessa Spoleton herttuatar Kroatian kuningatar (1941-1943) Aostan herttuatar
 
Syntynyt:  13. helmikuuta 1904 Tatóin palatsi, Kreikka
Kuollut:  15. huhtikuuta 1974 (70 vuotta) Fiesole, Italia
Puoliso:  Kroatian kuningas Tomislav II eli Aostan ja Spoleton herttua Aimone
Lapset:  Aostan herttua Amadeo
Suku:  Glücksburg
Isä:  Kreikan kuningas Konstantin I
Äiti:  Kuningatar Sofia eli Preussin prinsessa Sofia
Uskonto:  ortodoksi
Kreikan ja Tanskan prinsessa Irene, (13. helmikuuta 1904 – 15. huhtikuuta 1974) oli Kroatian kuninkaaksi valitun Tomislav II:n eli Savoijin prinssin sekä samalla Spoleton ja myöhemmin Aostan herttuan puoliso vuodesta 1939 alkaen. Hänen isänsä oli Kreikan kuningas Konstantin I ja äitinsä Preussin prinsessa Sofia. Hän oli heidän viides lapsensa, joista kolme veljeä tuli Kreikan kuninkaaksi (Aleksanteri, Yrjö ja Paul) sekä sisar-Helenasta Romanian kuningatar.
Lapsuus ja nuoruus

Lapsuutensa ja varhaisnuoruutensa prinsessa Irene vietti Kreikassa. Elämä muuttui ensimmäisen maailmansodan seurauksena.  Vuonna 1917 Irene joutui lähtemään isänsä kuningas Konstantinin maanpakolaisuuden myötä myös maanpakoon. Asuinpaikkana heillä oli Sveitsi. Seuraavaksi Kreikan kuninkaaksi tullut veli-Aleksanteri kuoli tapaturmaisesti syksyllä 1920. Niinpä isä-Konstantin palasi kuninkaaksi Kreikkaan, ja Irene myös palasi maahan.
Kaksi vuotta myöhemmin vuonna 1922 Kreikan kuningasperheen jäsenet, niin myös prinsessa Irene, joutuivat lähtemään maanpakoon. Häneltä evättiin tällöin muiden kuningasperheen jäsenten lailla myös Kreikan kansalaisuus. Vanhempansa ja nuorin sisar Katherine muuttivat tällöin Italiaan. Prinsessa Irene kihlautui Schaumburg-Lippen prinssi Christianin kanssa, mutta kihlaus päättyi eroon 1920-luvun lopulla. Isänsä ja äitinsä kuoleman jälkeen 1930-luvun alussa Irene sai Italiassa turvapaikan vanhemman sisarensa Romaniasta lähteneen Helenan luota. Tällöin hän opiskeli sairaanhoitajaksi ja omistautui sosiaalityölle. Vuonna 1935 Kreikassa tapahtui muutos, jonka seurauksena veli-Yrjöstä tuli uudelleen Kreikan kuningas ja erottuaan puolisostaaan kutsui sisarensa prinsessa Irenen toimimaan Kreikan ensimmäisen naisen roolissa 1930-luvun lopussa.
Avioliitto Spoleton herttuan, myöhemmin Kroatian kuningas, kanssa

Irene avioitui 1. heinäkuuta 1939 Savoijin prinssin ja Spoleton herttuan Aimonen kanssa. Häät olivat viimeisiä suuria kuninkaallisia tapahtumia ennen Toisen maailmansodan puhkeamista. Heille syntyi vuonna 1943 poika-Amadeo, tuleva Aostan herttua, heidän ainoana lapsenaan. Pian avioliiton solmimisen jälkeen käynnistynyt maailmansota vaikutti merkittävästi myös avioparin elämään, sillä Irenen puoliso Spoleton herttua Aimone julistettiin 18. toukokuuta 1941 Roomassa Kroatian kuninkaaksi nimellä Tomislav II. Aimonea ei kuitenkaan, kuten ei myöskään hänen vaimoaan Ireneä, kruunattu Kroatian kuninkaaksi eivätkä he virallisesti vierailleet Kroatiassa. Aimone toimi vain poliittisena Hitlerin ja Mussolinin marionettina akselivaltojen tekemän Balkanin valtauksen seurauksena tehtyihin valtiollisiin järjestelyihin liittyen. Tällöin syntyi ns. Itsenäinen Kroatian valtio, jonka kuninkaaksi siis Aimone julistettiin ja prinsessa Irenestä tuli näin Kroatian kuningatar. Italian vetäydyttyä akseliliitosta 12. lokakuuta 1943 luopui puoliso Spoletion herttua vaatimuksestaan ​​Kroatian kruunuun, koska syntyjään italialaisena herttua ei halunnut kuulua Italian vastustajaksi tulleen natsi-Saksan leiriin. Puoliso-Aimonesta tuli Aostan neljäs herttua vähän ennen Kroatian kuninkuudesta luomista eli 3. maaliskuuta 1942 veljensä Amadeon kuoleman jälkeen.
Herttuatar asui pääasiassa Palazzo Cisternassa Firenzessä sodan aikana ja vältti täpärästi kuoleman ilmahyökkäyksessä 27. syyskuuta 1943. Koska Italian kuningashuone, johon Irene puolisonsa kanssa kuului, oli asettunut liittoutuneiden puolelle Mussolinin kaatumisen jälkeen, Irene ja hänen poikansa pidätettiin vuonna 1943. Kuten muutkin Italian kuninkaallisen perheen jäsenet, heidät vietiin lokakuussa 1943 internointileirille Itävaltaan, josta ranskalaiset vapauttivat heidät huhtikuussa 1945.
Karkotus Italiasta ja paluu

Sodan päätyttyä Italian kunigasvallan kaaduttua prinsessa Irene ja hänen poikansa Amadeo lähtivät maanpakoon Sveitsiin. Puoliso Aostan herttua Amadeo pakeni Argentiinaan. Buenos Airesissa tapahtuneen herttua Aimonen kuoleman jälkeen 29. tammikuuta 1948 herttuatar Irene sai palata Italiaan. Hän sai myös takaisin omaisuutta ja maataloustuotteita entisestä Aostan herttuakunnasta. Vuonna 1972 hänelle myönnettiin Firenzen kaupungin kunniakansalaisuus, koska hän ei poistunut kaupungista ilmahyökkäysten aikana. Hän eli miehensä jälkeen 26 vuotta ja kuoli huvilassaan Firenzen lähellä Fiosolessa vuonna 1974. Hänet haudattiin ensimmäisen kerran Il Borron hautausmaalle Arezzoon ja siirrettiin Torinon Supergan basilikaan vuonna 1996.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Irene (Kreikan ja Tanskan prinsessa) Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  VIAF 
Heinäkussa 1939 Firenzessä järjestetyt häät Spoleton herttua Aimonen, tulevan Kroatian kuninkaan, ja Kreikan prinsessa Irenen välillä olivat viimeisiä suuria kuninkaallisia suurkokoontumisia ennen Toista maailmansotaa.
Prinsessa Irene poikansa Amadeon seurassa vuonna 1959.
Huutoniemi

| Huutoniemi> Roparnäs |
| --- | --- |
 Huutoniemen kirkko
 Kaupungin kartta, jossa Huutoniemi korostettuna.
Kaupunki:  Vaasa
Suuralue:  Huutoniemen suuralue
Kaupunginosa nro:  24
Väkiluku:  2 532 (1.1.2015)
Postinumero(t):  65320
Lähialueet:  Teeriniemi, Melaniemi, Haapaniemi, Purola, Korkeamäki, Klemettilä
Huutoniemi (ruots. Roparnäs) on osa-alue Vaasassa ja kaupungin vanhimpia omakotialueita. Huutoniemeltä on keskustaan noin kolme kilometriä. Huutoniemen suuralueeseen kuuluva Huutoniemen tilastollinen pienalue kattaa varsinaisen Huutoniemen lisäksi Kiilapalstan ja Strömbergin alueet. Vaasan 24. kaupunginosaan kuuluu Huutoniemen pienalueen lisäksi myös Teeriniemi.
Historia

Huutoniemestä tuli saari maankohoamisen seurauksena noin 1000-luvulla. Kaupungin perustamisen aikoihin se oli jo tullut osaksi manteretta. Alueen kautta kulki tieyhteys kaupungista Palosaaren satamaan vuodesta 1789. Kaupungin muutettua Klemetsönniemelle liikenne Huutoniemellä vilkastui, jonka yhteydessä alueesta kehittyi merkittävä asuinpaikka kaupungin laidalle.
Asutusta Huutoniemellä on ollut jo vanhan Vaasan aikoihin, jolloin siellä sijaitsi luultavammin kalastajamajoja. Alue oli vähävaraisten suosiossa, sillä tontit olivat siellä halvempia kuin keskustassa tai Palosaarella. Vuosina 1914–1917 alueelle rakennettiin teollisuuden lisääntymisen myötä paljon uusia taloja kasvaneeseen asuntokysyntään vastaamiseksi. Huutoniemi liitettiin Mustasaaresta Vaasaan vuonna 1935 ja virallinen nimi vaihdettiin Huutavanmäestä Huutoniemeksi muutamaa vuotta myöhemmin.
Ensimmäinen asemakaava alueelle hyväksyttiin vuonna 1942. Koska rakentamista ja talojen korjauksia sai tehdä vain kaavan mukaisesti, alkoi lounaisosassa sijainnut Vanhan Pakan alue ränsistyä. Vanha Pakka lopulta purettiin lähes kokonaan nykyisen valtatien rakentamista varten 1980-luvulla.
Rakennuskanta

Huutoniemi on omakoti- ja rivitalovaltainen alue, jossa on pääasiassa rintamamiestyyppisiä taloja ja matalia tiilitaloja. Kerrostaloja on Huutoniemen koillisosassa.
Huutoniemen vanhin nykyinen rakennuskanta on 1900-luvun alusta. Kuninkaantien ja Huutoniementien välisellä alueella on rakennuksia ennen 1940-lukua. Kuninkaantien pohjoispuolen seutu ja Kiilapalsta on rakennettu 1950- ja 1960-luvuilla. Kerrostalot ovat 1970-luvulta.
Palvelut

Huutoniemen palveluja ovat muun muassa Kotipizza, K-Supermarket, alakoulu, kaksi pubia, thaimaalainen ravintola, kaksi päiväkotia sekä avoin päiväkoti. Siellä sijaitsee myös Vaasan keskussairaalan psykiatrinen yksikkö. Huutoniemen kirkko on Aarno Ruusuvuoren suunnittelema ja se on vuodelta 1964.
Väestö

Vuonna 2015 Huutoniemen alueella asui 2 532 asukasta.
Huutoniemen asukkaista äidinkielenään suomea puhui 80,6 %, ruotsia 10,1 % ja muita kieliä 9,3 % vuonna 2015. Alueen työvoimasta opiskelijoita oli 15,8 % ja työttömiä 9,9 % vuonna 2013.
Ligat ha’Al

| Ligat ha’Al |
| --- | --- |

Laji:  jalkapallo
Maa(t):   Israel
Perustettu:  1999
Joukkueita:  14
Hallitseva mestari:  Maccabi Tel Aviv FC (22)
Eniten mestaruuksia:  Maccabi Tel Aviv (22)
Alempi taso:  Liga Leumit
Ligat ha’Al on Israelin jalkapallon pääsarja.
Israelin jalkapalloliiga on tasoltaan hyvää eurooppalaista keskitasoa. Sarja sijoittui UEFA:n maapistevertailussa sijalle 17. ajanjaksolla 2020–2024.
Historia

Ligat ha’Al perustettiin vuonna 1999, kun Israelin jalkapalloliitto muutti koko maan sarjasysteemiä. Ensimmäisellä kaudella sarjaan osallistui 14 joukkuetta, joihin lukeutui edeltäneen pääsarjan 13 parasta joukkuetta päättyneeltä kaudelta sekä toiseksi korkeimman sarjatason mestarijoukkue. Ensimmäisen kauden jälkeen kolme heikoiten sijoittunutta joukkuetta putosi sarjaporrasta alemmas, ja yksi joukkue nousi tilalle. Sarjan nimi on vuosien mittaan vaihdellut sponsorin mukaan. Nykyään se on Ligat Toto.
Maccabi Haifa on voittanut sarjan useimmiten (7 kertaa).
Sarjasysteemi

Sarjassa pelaa 16 joukkuetta, jotka kohtaavat toisensa kauden aikana kaksi kertaa. Kauden päätteeksi kaksi sarjataulukossa heikoiten sijoittunutta joukkuetta putoaa Liga Leumitiin, jonka kaksi parasta nousee seuraavaksi kaudeksi pääsarjaan. Liigan mestarijoukkue pääsee seuraavaksi kaudeksi Mestarien liigan viimeiselle karsintakierrokselle. Toiseksi ja kolmanneksi sijoittuneet joukkueet etenevät Eurooppa-liigan karsintoihin.
Sarjassa on viiden pelaajan ulkomaalaiskiintiö joukkuetta kohti. Kuitenkaan esimerkiksi venäjänjuutalaisia sekä kansalaisuudettomia pelaajia, kuten Golanin druuseja ei lasketa ulkomaalaisiksi.
Joukkueet kaudella 2019–2020

Ashdod
Beitar Jerusalem
Bnei Yehuda
Hapoel Be’er Sheva
Hapoel Hadera
Hapoel Haifa
Ironi Kiryat Shmona
Hapoel Ra'anana
Hapoel Tel Aviv
Hapoel Kfar Saba
Maccabi Haifa
Maccabi Netanya
Maccabi Tel Aviv
Sektzia Nes Tziona
Mestarit

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  1932 Brittiläisen mandaatin poliisi  1933 Ei käyty  1934 Hapoel Tel Aviv  1935 Hapoel Tel Aviv  1936 Maccabi Tel Aviv  1937 Maccabi Tel Aviv  1938 Hapoel Tel Aviv  1939 Ei mestaria  1940 Hapoel Tel Aviv  1941 Ei käyty  1942 Maccabi Tel Aviv  1943 Ei päättynyt  1944 Hapoel Tel Aviv  1945 Ei mestaria  1946 Ei käyty  1947 Maccabi Tel Aviv  1948 Ei käyty |  1949 Ei käyty  1950 Maccabi Tel Aviv  1951 Ei käyty  1952 Maccabi Tel Aviv  1953 Ei käyty  1954 Maccabi Tel Aviv  1955 Maccabi Petah Tikva  1956 Maccabi Tel Aviv  1957 Hapoel Tel Aviv  1958 Maccabi Tel Aviv  1959 Maccabi Petah Tikva  1960 Maccabi Petah Tikva  1961 Maccabi Petah Tikva  1962 Maccabi Petah Tikva  1963 Maccabi Petah Tikva  1964 Hapoel Ramat Gan Giv'atayi  1965 Hakoah Amidar Ramat Gan |  1966 Hapoel Tel Aviv  1967 Maccabi Tel Aviv  1968 Maccabi Tel Aviv  1969 Hapoel Tel Aviv  1970 Maccabi Tel Aviv  1971 Maccabi Netanya  1972 Maccabi Tel Aviv  1973 Hakoah Amidar Ramat Gan  1974 Maccabi Netanya  1975 Hapoel Be’er Sheva  1976 Hapoel Be’er Sheva  1977 Maccabi Tel Aviv  1978 Maccabi Netanya  1979 Maccabi Tel Aviv  1980 Maccabi Netanya  1981 Hapoel Tel Aviv  1982 Hapoel Kfar Saba |  1983 Maccabi Netanya  1984 Maccabi Haifa  1985 Maccabi Haifa  1986 Hapoel Tel Aviv  1987 Beitar Jerusalem  1988 Hapoel Tel Aviv  1989 Maccabi Haifa  1990 Bnei Yehuda  1991 Maccabi Haifa  1992 Maccabi Tel Aviv  1993 Beitar Jerusalem  1994 Maccabi Haifa  1995 Maccabi Tel Aviv  1996 Maccabi Tel Aviv  1997 Beitar Jerusalem  1998 Beitar Jerusalem  1999 Hapoel Haifa |  2000 Hapoel Tel Aviv  2001 Maccabi Haifa  2002 Maccabi Haifa  2003 Maccabi Tel Aviv  2004 Maccabi Haifa  2005 Maccabi Haifa  2006 Maccabi Haifa  2007 Beitar Jerusalem  2008 Beitar Jerusalem  2009 Maccabi Haifa  2010 Hapoel Tel Aviv  2011 Maccabi Haifa  2012 Ironi Kiryat Shmona  2013 Maccabi Tel Aviv  2014 Maccabi Tel Aviv  2015 Maccabi Tel Aviv  2016 Hapoel Be’er Sheva |  2017 Hapoel Be’er Sheva  2018 Hapoel Be’er Sheva  2019 Maccabi Tel Aviv  2020 Maccabi Tel Aviv  2021 Maccabi Haifa  2022 Maccabi Haifa |
Skotlannin Valioliiga

| Skotlannin Valioliiga |
| --- | --- |

Laji:  jalkapallo
Maa(t):   Skotlanti
Perustettu:  2013
Edeltäjä:  Scottish Premier League
Joukkueita:  12
Hallitseva mestari:  Celtic (2022)
Eniten mestaruuksia:  Celtic (8)
Sarjataso:  1
Alempi taso:  Mestaruussarja
Aiheesta muualla
spfl.co.uk
Skotlannin Valioliiga (engl. Scottish Premiership) on Skotlannin miesten jalkapallon korkein sarjataso. Sarja perustettiin vuonna 2013 Scottish Premier Leaguen tilalle, joka myös kääntyi suomeksi Valioliiga. Uusi Scottish Premiership perustettiin vuonna 2013, kun korkein sarjataso yhdistettiin toisen, kolmannen ja neljännen sarjaportaan kanssa Scottish Professional Football Leagueksi.
Skotlannin Valioliiga on tasoltaan hyvää eurooppalaista keskitasoa. Sarja sijoittui UEFA:n maapistevertailussa sijalle 11. ajanjaksolla 2020–2024.
Pelisysteemi

Liigassa 12 joukkuetta kohtaavat kauden aikana jokainen kolme kertaa toisensa, minkä jälkeen kuusi parasta ja kuusi viimeistä pelaavat keskenään yhden kierroksen. Liigan voittaja pääsee Mestarien liigan karsintoihin. Toiseksi ja kolmanneksi sijoittuneet karsivat paikoista UEFA:n Eurooppa-liigaan. Viimeiseksi sijoittunut joukkue putoaa Mestaruussarjaan ja Mestaruussarjan ensimmäinen nousee Valioliigaan.
Historia

1970-luvulle asti Scottish Football Leaguen sarjasysteemi koostui kahdesta divisioonasta, 1. ja 2. divisioonasta, joiden välillä joukkueet nousivat ja putosivat. 1970-luvun puolivälissä systeemiä muutettiin siten, että liigan sarjatasojen määrä nostettiin kolmeen. 1990-luvulla perustettiin vielä neljänneksi korkein sarjataso, 3. divisioona.
Vuonna 1998 ylimmän sarjatason seurat erosivat Skotlannin jalkapalloliigasta ja perustivat nykyisen valioliigan. Aikaisemmin sponsorirahat oli jaettu kaikkien jalkapalloliigan divisioonien seurojen kesken. Aluksi valioliigassa pelasi vain 10 joukkuetta, mutta sittemmin joukkueita otettiin mukaan kaksi lisää. Nykyinen pelisysteemi, jossa viimeinen kierros pelataan kahtena kuuden joukkueen ryhmänä, astui voimaan vuonna 2000.
Vuonna 2013 korkein sarjataso yhdistettiin Scottish Professional Football Leagueksi Skotlannin toisen, kolmannen ja neljännen sarjaportaan kanssa. Premiershipin sarjajärjestelmä ei muuttunut Premier Leagueen nähden.
Joukkueet kaudella 2024–2025

Aberdeen FC
Celtic FC
Dundee FC
Dundee United FC
Heart of Midlothian
Hibernian FC
Kilmarnock FC
Motherwell FC
Rangers FC
Ross County FC
St. Johnstone FC
St. Mirren FC