stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Final Fight: Streetwise

| Final Fight: Streetwise |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Capcom Production Studio 8 (PS2) Secret Level (Xbox)
Julkaisija:  Capcom
Pelisarja:  Final Fight
Julkaistu:  NA 28. helmikuuta 2006EU 7. huhtikuuta 2006
Lajityyppi:  Beat 'em up toimintaseikkailu
Pelimuoto:  Yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  BBFC: 18 ESRB: M  Virheellinen ESRB-arvo PEGI: 18
Alusta:  PlayStation 2, Xbox
Jakelumuoto:  DVD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Final Fight: Streetwise on vuoden 2006 helmikuussa julkaistu tappelupeli. Capcomin ja Secret Levelin kehittämä peli julkaistiin PlayStation 2:lle ja Xboxille. Peli sijoittuu vuosia eteenpäin alkuperäisen Final Fight pelien tapahtumista ja se esitteli samalla uuden päähahmon Kyle Traversin, joka etsii Metro Cityssä kadonnutta veljeään.
Pelattavuus

Streetwise on kolmiulotteinen tappelupeli, joka jatkaa pelisarjalle tyypillistä katutappelua. Pelissä on kaksi eri pelimoodia, tarina- ja arcademoodi. Tarinamoodissa pelaajalla ohjaa Kyle Traversia, joka etsii kadonnutta veljeään. Moodi sisältää kymmenen pienpeliä, johon kuuluu muun muassa kädenvääntöä, tarkkuusammuntaa ja auton hajottamista. Pelaaja ansaitsee rahaa eri tappelujen myötä ja sivutehtäviä suorittamalla. Hahmon tappeluliikkeitä voi myös päivittää harjoittelemalla eri kuntosaleilla.
Arcademoodissa voi pelata joko yksin- tai kaksinpelinä. Käytössä ovat Kylen lisäksi edellisissä Final Fight peleissä esiintyneet Cody, Guy ja Haggar. Moodissa ei voi päivittää hahmon taistelutekniikoita tai muita taitoja. Peli päättyy, kun pelaaja on menettänyt kaiken energiansa.
| Vastaanotto> Arvostelupisteet.Julkaisu | Vastaanotto> Arvostelupisteet.Pisteet |
| --- | --- |
GamePro: 3.5/5
TeamXbox: 4.6/10
Fragland.net: 65.5/100
Cheat Code Central: 2.1/5
Jeuxvideo.com: 7/20
GameDaily: 2/10
Aiheesta muualla

Final Fight: "Streetwise" MobyGamesissa (englanniksi)
Pelin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
-pelisarja
| --- | --- |
Videopelit:   Final Fight  Final Fight 2  Mighty Final Fight  Final Fight 3  Final Fight Revenge  Final Fight: Streetwise 
Päähahmot:   Mike Haggar  Cody Travers  Guy
Frank Thornton

| Frank Thornton> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Frank Thornton Ball
Syntynyt: 15. tammikuuta 1921 Dulwich, Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta
Kuollut: 16. maaliskuuta 2013 (92 vuotta) Barnes, Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Beryl Evans (1945–2013)
Lapset:  1
Näyttelijä
Aktiivisena:  1950–2012
Merkittävät roolit:  Herbert "Truly" Truelove (Vielä virtaa) Captain Peacock (Are You Being Served?)
Aiheesta muualla
IMDb 
Frank Thornton (Ball) (15. tammikuuta 1921 Dulwich, Lontoo – 16. maaliskuuta 2013 Barnes, Lontoo) oli brittiläinen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten rooleista televisiosarjoissa Are You Being Served?, Grace & Favour ja Vielä virtaa.
Nuoruus ja ura

Thornton syntyi Dulwichissä, Lontoossa vuonna 1921. Hän työskenteli ensin vakuutusasiamiehenä, mutta opiskeli samaan aikaan näyttelemistä London School of Dramatic Artissa. Hän teki ensimmäisen roolinsa ammattinäyttelijänä Terence Rattiganin näytelmässä French Without Tears. Sen jälkeen hän siirtyi työskentelemään Donald Wolfitin johtamissa teattereissa, jossa hän tapasi tulevan vaimonsa. Toisen maailmansodan aikana Thornton palveli neljä vuotta Britannian kuninkaallisissa ilmavoimissa.
Sodan jälkeen Thornton näytteli repertoaari- ja West End-teattereissa, kunnes vuonna 1960 hän aloitti televisiouransa komediasarjassa It's a Square World. 1960-luvulla hän esiintyi televisiossa Tony Hancockin ja Eric Sykesin kaltaisten komedianäyttelijöiden kanssa. Thornton jatkoi työskentelyä myös teatterissa, esiintyen muun muassa Ihaan roolissa Phoenix-teatterin Nalle Puh-näytelmässä.
Vuosina 1972–1985 Thornton esiintyi Captain Peacockin roolissa komediasarjassa Are You Being Served?. Roolista tuli Thorntonin tunnetuin ja hän esiintyi sarjan kaikilla tuotantokausilla. 1990-luvulla hän palasi Peacockin rooliin sarjan spin-offissa Grace & Favour.
Vuonna 1997 Thornton aloitti Herbert "Truly" Trueloven roolissa komediasarjassa Vielä virtaa, korvaten sarjassa Brian Wilden näyttelemän Foggyn. Thornton näytteli sarjassa sen loppuun saakka. Vuonna 2012 hän esiintyi vielä elokuvassa Run for Your Wife, minkä jälkeen hän jäi eläkkeelle.
Yksityiselämä

Thornton meni 5. kesäkuuta 1945 naimisiin Beryl Jane Margaret Evansin kanssa ja he saivat yhden tyttären.
Thornton kuoli 92-vuotiaana nukkuessaan kotonaan Barnesissa 16. maaliskuuta 2013.
Aiheesta muualla

Frank Thornton Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Frank Sando

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Sando vuonna 1957. |  Sando vuonna 1957. |  Sando vuonna 1957. |  |
Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Miesten yleisurheilu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Bern 1954 | 10 000 m |  |
Frank Dennis Sando (14. maaliskuuta 1931 Maidstone – 13. lokakuuta 2012) oli brittiläinen kestävyys- ja maastojuoksija.
Sando voitti 10 000 metrillä EM-pronssia Bernissä 1954. Kesäolympialaisissa hän oli samalla matkalla Helsingissä 1952 viides ja Melbournessa 1956 kymmenes.
Sando kuoli syöpään 13. lokakuuta 2012, 81-vuotiaana.
Final Fantasy XVI

| Final Fantasy XVI |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Square Enix
Julkaisija:  Square Enix
Jakelija:  PlayStation Store ja Steam
Ohjaaja:  Hiroshi Takai, Kazutoyo Maehiro
Tuottaja:  Naoki Yoshida
Taiteilija:  Hiroshi Minagawa, Kazuya Takahashi
Säveltäjä:  Masayoshi Soken
Pelisarja:  Final Fantasy
Julkaistu:  22. kesäkuuta 2023
Lajityyppi:  toimintaroolipeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Alkaen 17 vuotta  PEGI 18  USK 16 
Alusta:  PlayStation 5 ja Microsoft Windows
Lisenssi:  Suljettu lisenssi
Jakelumuoto:  Ultra HD Blu-ray ja digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Final Fantasy XVI on Square Enixin kehittämä ja julkaisema toimintaroolipeli, joka on julkaistu kesäkuussa 2023 PlayStation 5:lle ja myöhemmin Windowsille.
Peli on kuudestoista osa Final Fantasy -sarjassa. Pelin tuottaja on Naoki Yoshida ja ohjaaja Hiroshi Takai.
31. maaliskuuta 2023 Square Enix kertoi Final Fantasy XVI:n pääasiallisen kehitystyön valmistuneen.
Tarina

Peli sijoittuu kuvitteelliseen maailmaan nimeltään Valisthea, jossa kuusi ryhmittymää on konfliktin partaalla Rappioksi kutsutun vitsauksen takia. Pelin pääosissa ovat Clive Rosfield, Joshua Rosfield ja Jill Warrick.
Final Fantasy XVI sijoittuu Valisthean maailmaan, jossa ihmiset ovat sukupolvien ajan eläneet rauhassa ja yltäkylläisyydessä Mothercrystal-kristallivuorten tuottaman eetterin ansiosta. Maailmaa hallitsevat kuusi eri ryhmittymää, joita ovat Rosarian suurherttuakunta, Sanbrequen pyhä imperiumi, Waoledin kuningaskunta, Dhalmekian tasavalta ja Rautakuningaskunta. Tarinan keskeisiä elementtejä ovat eikonit, kutsuttavat hirviöt joita hallitsevat tai ilmentävät Dominantit.
Clive Rosfield on Rosarian arkkiherttuan vanhin poika. Hän suojelee nuorempaa veljeään Joshuaa, joka voi muuttua tulen eikoniksi Phoenixiksi. Entinen prinsessa Jill Warrick on tuotu suojelemaan Rosarian herttuakuntaa pohjoisesta kotimaastaan, ja hän on Cliven ja Joshuan uskottu lapsuudenystävä.
Aiheesta muualla

Final Fantasy XVI MobyGamesissa (englanniksi)
Viralliset verkkosivut
Final Fantasy -pelisarja
| --- | --- |
Pääsarja:   Final Fantasy  II  III  IV  V  VI  VII  VIII  IX  X  XI  XII  XIII  XIV  XIV: A Realm Reborn  XV  XVI 
Alasarjat:   Final Fantasy Crystal Chronicles  Compilation of Final Fantasy VII  Ivalice Alliance  Fabula Nova Crystallis Final Fantasy XIII 
Jatko-osat:   Final Fantasy X-2  Final Fantasy XII: Revenant Wings  Final Fantasy IV the After: Tsuki no Kikan  Final Fantasy XIII-2  Lightning Returns: Final Fantasy XIII 
Sivutarinat ja spin-off-pelit:   Mystic Quest  Final Fantasy Mystic Quest  Final Fantasy Tactics  Final Fantasy Tactics Advance  Dissidia: Final Fantasy  Dissidia 012 Final Fantasy  Dissidia Final Fantasy NT 
Uudelleenjulkaisut:   Final Fantasy I–II  Final Fantasy Origins  Final Fantasy I & II: Dawn of Souls  Final Fantasy Collection  Final Fantasy Anthology  Final Fantasy Chronicles 
Anime ja elokuvat:   Final Fantasy: Legend of the Crystals  Final Fantasy: The Spirits Within  Final Fantasy: Unlimited  Final Fantasy VII: Advent Children  Last Order: Final Fantasy VII  Kingsglaive
Flower (Kylie Minoguen kappale)

| ”Flower” Kylie Minogue |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: The Abbey Road Sessions
 Äänitetty : Abbey Road Studios, Lontoo, Englanti
 Julkaistu: 25. syyskuuta 2012
 Formaatti: CD single
 Tekijä(t): Kylie Minogue Steve Anderson
 Tuottaja(t): Steve Anderson
 Tyylilaji: Pop
 Kesto: 03.30
 Levy-yhtiö: Parlophone
Kylie Minogue muut singlet
| ”Timebomb” 2012 | ”Flower” 2012 | ”On a Night Like This” 2012 |
"Flower" on kappale australialaisen laulajan Kylie Minoguen levyltä The Abbey Road Sessions (2012), ja se julkaistiin ensimmäisenä singlenä albumilta 25. syyskuuta 2012. Kappaleen kirjoittivat Minogue ja Steve Anderson ja Anderson tuotti sen.
Kappalelista

"Flower" – 3:30
"Flower" (Instrumental) – 3:30
Listasijoitukset

| Lista (2012) | Korkein sijoitus |
| --- | --- |
Belgia (Ultratip Flanderi): 21
Belgia (Ultratip Vallonia): 37
Alankomaat (MegaCharts): 51
Britannia (UK Singles Chart): 96
Julkaisuhistoria

| Maa | Päivämäärä | Formaatti |
| --- | --- | --- |
| Maailmanlaajuinen | 25. syyskuuta 2012 | Digitaalinen download |
| Iso-Brittania | 12. marraskuuta 2012 | CD |
| Iso-Brittania | 12. marraskuuta 2012 | vinyyli |
Aiheesta muualla

Kylie Minoguen virallinen sivusto (englanniksi)
Frank Rutherford

| Mitalit> Maa:   Bahama.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Bahama.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Bahama.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Bahama> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Barcelona 1992 | kolmiloikka |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Indianapolis 1987 | kolmiloikka |  |
Frank Garfield Rutherford Jr. (s. 23. marraskuuta 1964) on entinen bahamalainen kolmiloikkaaja, kotimaansa ensimmäinen yleisurheilun olympiamitalisti.
Rutherford suoritti taloustieteen ja tietojenkäsittelytieteen tutkinnot Houstonin yliopistossa. Opiskeluaikanaan hänestä tuli ensimmäinen bahamalainen, joka voitti kolmesti NCAA:n kolmiloikkamestaruuden.
Rutherford saavutti pronssia Indianapolisin sisäratojen MM-kilpailuissa 1987 tuloksella 17,02. Myöhemmin samana vuonna hän oli kolmas samassa kaupungissa järjestetyissä Pan-Amerikan kisoissa . Rooman MM-kilpailuissa hän putosi karsinnassa. Vuonna 1991 hän sijoittui Sevillan MM-hallikisoissa kahdeksanneksi tuloksella 16,61, mutta putosi Tokion MM-kisoissa loppukilpailusta.
Rurherford saavutti pronssia Barcelonan olympialaisissa 1992 tuloksella 17,36. Hän kukisti neljänneksi sijoittuneen Leonid Vološinin neljällä sentillä.  Myöhemmin samana vuonna Rutherford sijoittui toiseksi Havannan maailmancupissa tuloksella 17,06. Stuttgartin 1993 ja Göteborgin 1995 MM-kilpailuissa hän putosi loppukilpailusta. Atlantan olympialaisissa 1996 hän sijoittui yhdenneksitoista.
Rurherford hyppäsi ennätyksensä 17,41 m São Paulossa 17. toukokuuta 1992. Tulos oli syntyessään Bahaman ennätys, jonka Leevan Sands sittemmin rikkoi. Rutherford pyörittää nykyään nimeään kantavaa säätiötä, joka tukee nuorten bahamalaisten koripalloilijoiden ja amerikkalaisen jalkapallon pelaajien kouluttautumista Yhdysvalloissa. Hänestä tuli Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsen, MBE, toukokuussa 2003.
Francisco de Miranda

Francisco de Miranda
Francisco de Miranda (28. maaliskuuta 1750 – 14. heinäkuuta 1816) oli venezuelalainen vallankumouksellinen.
Mirandan sukujuuret olivat Espanjasta, mutta Caracasin eliitti suhtautui häneen halveksuen, sillä hän oli syntynyt alempaa yläluokkaa edustavaan kreoliperheeseen. Mirandaa pidettiin mulattina. Espanjalaisten hallitsemassa Venezuelassa, jossa noudatettiin tiukkaa rotujen ja säätyjen välistä hierarkiaa, Mirandalla ei ollut mahdollisuuksia edetä esimerkiksi sotilasuralla, joka tulisi myöhemmin vetämään häntä puoleensa. Miranda pääsi myöhemmin näyttämään taitojaan osallistumalla Yhdysvaltain vapaussotaan espanjalaisten joukoissa, jotka auttoivat englantilaisia sodassa Amerikan Yhdysvaltoja vastaan. Ranskan vallankumoussotiin hän osallistui ranskalaisten puolella.
Valistusaatteet vetivät Mirandaa puoleensa, ja hän alkoi Yhdysvaltain vapaussodan myötä tulla vakuuttuneeksi Espanjan valtakunnan heikkoudesta ja siitä, että Espanjan siirtomaiden tulisi itsenäistyä. Euroopassa aatelismiehenä kierrellessään hän yritti saada tukea ajatuksilleen Espanjan siirtomaiden itsenäisyydestä. Hän yritti saada tukea erityisesti ihailemaltaan Isolta-Britannialta, josta apua tuli kuitenkin varsin niukasti. Useiden pyyntöjen jälkeen Miranda sai lopulta noin 500 vapaaehtoisjoukon kasaan, joiden mukana Miranda marssi Venezuelan Coroon, josta espanjalaiset saatiin väliaikaisesti häädettyä. Coro osoittautui kuitenkin espanjalaisten vahvaksi tukialueeksi ja Mirandan joukot lyötiin. Miranda sai uuden tilaisuuden vallankumouksellisen mielialan lisäännyttyä Caracasissa ja muissa Venezuelan suurissa kaupungeissa Napoleon Bonaparten nimitettyä veljensä Joseph Bonaparten Espanjan valtaistuimelle. Caracasin kaupunginhallitus vannoi uskollisuutta ainoastaan Ferdinandille. Myöhemmin Caracasiin kokoontunut kongressi julisti Venezuelan itsenäiseksi tasavallaksi, joka ei tulisi olemaan riippuvainen myöskään Ferdinandin vallasta. Itsenäisyysarmeijan ylipäällikkönä toiminut Miranda nousi pian valtion johtoon ja johti lyhytikäistä tasavaltaa diktaattorin ottein.
Venezuelan tasavalta jäi lyhytikäiseksi. Rojalistit etenivät esimerkiksi Puerto Cabellossa, eikä Miranda Simón Bolívarin pyynnöistä huolimatta lähettänyt joukkoja tueksi. Sotilaallinen tilanne muuttui kestämättömäksi, kun espanjamieliset etenivät sisämaassa. Tappio Puerto Cabellossa oli lopullinen kuolinisku ensimmäiselle Venezuelan tasavallalle. Tappion jälkeen Miranda ryhtyi neuvottelemaan aselevosta tarkoituksenaan saada armahdus tasavaltalaisille ja itselleen maastapoistumisoikeus. Mirandaa syytettiin petturuudesta ja hänet luovutettiin espanjalaisille Bolívarin toimesta. Yli 60-vuotias Miranda kuoli vankeudessa.
Merkitys

Vaatimattomasta menestyksestä huolimatta Mirandaa arvostetaan laajalti. Häntä pidetään itsenäisyysajattelun pioneerina, jonka ansiosta Venezuela ja Etelä-Amerikka lopulta irtautuivat Espanjan komennosta. Häntä pidetään myös Bolívarin innoittajana. Venezuelassa sijaitseva Mirandan osavaltio on nimetty Francisco de Mirandan mukaan.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Francisco de Miranda Wikimedia Commonsissa
Frank Sanders

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Sapporo 1972 | miehet |  |
Franklyn Bonn "Frank" Sanders Jr. (8. maaliskuuta 1949 Saint Paul, Minnesota – 17. helmikuuta 2012 Woodbury, Minnesota) oli yhdysvaltalainen jääkiekkoilija ja olympiamitalisti.
Sanders kuului Yhdysvaltain olympiahopeaa Sapporossa 1972 saavuttaneeseen joukkueeseen. Hän pelasi olympiaturnauksessa kuudessa ottelussa, joissa teki yhteensä kolme maalia ja antoi yhden maaliin johtaneen syötön.
Jääkiekkoilijanuransa jälkeen pastorina työskennellyt Sanders kuoli haimasyöpään 62-vuotiaana 17. helmikuuta 2012.
Flower-luokka (korvetti)

| Flower-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  940 t
Pituus:  62,48 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,06 m
Syväys:  3,51 m
Koneteho:  2 750 ihp (2,05 MW)
Nopeus:  16 solmua
Miehistöä:  85
Aseistus
Meritorjunta:  1 × BL 4" Mk IX -tykki 2 × Mk II -syvyyspomminheitintä ja 2 × kiskoa, joihin 40 x syvyyspommia
Ilmatorjunta:  2 × nelipiippuista Vickers .50"  Mk III -ilmatorjuntakonekivääriä 2 × Lewis .303" ilmatorjuntakonekivääriä
Flower-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston toisen maailmansodan aikainen alusluokka, johon kuului kaikkiaan 267 korvettia. Luokka koostui tosiasiassa kahdesta alaluokasta eli 225 vuosina 1939 ja 1940 tilattua Flower-luokan alusta ja 69 vuosina 1940 ja 1941 tilattua parannellun Flower-luokan alusta. Parannellut alukset olivat hieman suurempia ja paremmin aseistettuja. Alukset kunnostautuivat erityisesti sukellusveneidentorjuntakykyisinä saattajina taistelussa Atlantista. Osa aluksista siirrettiin Yhdysvaltain laivastolle, jossa ne nimettiin joko Temptress- (Flower) tai Action-luokan (paranneltu Flower) partiotykkiveneiksi.
Pääosa aluksista palveli Britannian ja Kanadan laivastoissa, mutta aluksia siirrettiin myös liittolaisille Vapaan Ranskan, Alankomaiden, Norjan, Intian, Kreikan, Uuden-Seelannin laivastoille sekä heti sodan päätyttyä Etelä-Afrikan laivastolle sekä useille Etelä-Amerikan laivastoille. Ainoastaan yksi luokan aluksista, HMCS Sackville, on museoitu.
Korvetti ?

Korvetti on alun perin ranskalainen termi pienelle purjealukselle, joka oli sijoitettu fregatin ja sluupin välimaastoon. 1830-luvulla Kuninkaallinen laivasto otti termin käyttöön kuvaamaan suurin piirtein samankokoista alusta, jonka erityistehtävänä oli meriliikenteen suojaaminen. Höyrykoneiden käyttöönottamisen myötä rakennettiin ensin siipiratas- ja myöhemmin potkurilla varustettuja korvetteja saattajiksi, joiden koko ja aseistus kasvoi ajan myötä. Laivasto hylkäsi 1877 korvetin nimityksenä, jolloin korvetit ja fregatit luokiteltiin uuteen luokkaan risteilijöiksi.
Muutamien sotaa edeltävien kuukausien aikana laivasto joutui luomaan uudelleen pienehkön saattajaksi sopivan alustyypin. Flower-luokan alukset pohjautuivat kalastusalukseen ja lopulta Winston Churchill nimitti ne korveteiksi palauttaen termin laivastoterminologiaan, joten aiempien korvettien ja risteilijöiden välillä ei ole minkäänlaista yhteyttä.
Suunnittelu

Alkuvuodesta 1939 sodan uhka Euroopassa kasvoi ja Amiraliteetille kävi selväksi saattajien tarve suojaamaan meriliikennettä sukellusveneiden aiheuttamalta uhalta. Erityisesti tarvittiin kaikissa Pohjois-Atlantin olosuhteissa toimimaan kykeneviä pitkän toimintamatkan omaavia saattajia eli alusten tuli olla suurempia, paremmin aseistettuja ja nopeampia kuin troolarit, mutta kuitenkin edullisia valmistaa ja niiden valmistus tuli olla mahdollista pienillä kaupallisilla telakoilla. Suuremmat telakat oli jo varattu rahtialusten ja suurempien sotalaivojen korjauksiin ja valmistukseen.
Vaatimusten mukaisena Smiths Dock Company tarjosi suunnittelemansa 700 tonnin, 16 solmun nopeuteen kykenevän valaanpyyntialuksen Southern Priden uudeksi saattajatyypiksi. Tarjottu alus oli nopea valmistaa ja se soveltuisi kevyeksi rannikkoalueiden saattajaksi. Uusi alustyyppi oli laivaston mielestä kuitenkin tarkoitettu Atlantille.
Alukset

Ensimmäinen kahdenkymmenenkuuden aluksen tilaus tehtiin 25. heinäkuuta 1939 osana vuosien 1939–1940 laivasto-ohjelmaa. Tilaus jakaantui yhdelletoista telakalle, joista kukin sai kahdesta kolmeen alusta valmistettavakseen. Toinen 30 aluksen tilaus tehtiin 31. elokuuta eli hieman ennen sodan puhkeamista. Tilaus jaettiin jälleen yhdelletoista telakalle, joista pääosa sai kaksi tai kolme alusta valmistettavakseen. Poikkeuksena oli Smiths Dock Company, joka sai seitsemän aluksen tilaukset.
Kymmenen seuraavan aluksen tilaus 21. syyskuuta jaettiin kuudelle telakalle, mutta pari päivää aiemmin oli tehty kahdenkymmenen aluksen tilaus Harland and Wolffille, mikä oli suurin yksittäinen alusluokan tilaus yhdelle telakalle ja samalla ainoa niin sanotulle merkittävälle telakalle tehty korvettitilaus. Seuraavat tilaukset tehtiin joulukuussa ja huhtikuussa 1940, jolloin tilausten yhteismäärä nousi jo 120 alukseen.
Näiden lisäksi Ranska tilasi Britannian telakoilta kuusitoista alusta, joita täydennettiin kuudella Ranskasta tilatulla aluksella. Näistä 22 aluksesta ainoastaan yksi otettiin palvelukseen Ranskan laivastossa. Britteinsaarilla valmistetut lunasti Britannian Amiraliteetti liittäen laivastoon ja Ranskassa valmisteilla olleet joutuivat Saksalle.
Alukset > Ranska

Ranskan merivoimat tilasi syyskuussa 1939 kuusi Flower-luokan alusta Saint-Nazairen telakalta hieman ennen Ranskan antautumista.  Alukset joutuivat Saksan haltuun ja kolme niistä valmistettiin palvelemaan Saksan laivastossa. Alukset saatiin palvelukseen 1943–1944 nimettyinä PA1, PA2 ja PA3. Neljäskin alus PA4 laskettiin vesille, mutta se ei koskaan valmistunut.
Alusten lokikirjat ovat kadonneet, mutta oletetaan niiden palveluksen koostuneen rannikkopartioinnista sekä saattuepalveluksesta. PA4 upotettiin sulkulaivana ja loput kolme tuhoutuivat liittoutuneiden ilmahyökkäyksissä.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| PA1 (ex-Arquebuse | Saint-Nazaire | - | 16. lokakuuta 1940 | - | palveli 15 Vorposten Flottillessa uponnut ilmahyökkäyksessä 15. kesäkuuta 1944 Le Havressa |
| PA2 (ex-Hallebarde | Saint-Nazaire | - | 22. marraskuuta 1940 | - | palveli 15 Vorposten Flottillessa uponnut ilmahyökkäyksessä 15. kesäkuuta 1944 Le Havressa |
| PA3 (ex-Sabre | Saint-Nazaire | - | 29. marraskuuta 1940 | - | palveli 15 Vorposten Flottillessa uponnut ilmahyökkäyksessä 15. kesäkuuta 1944 Le Havressa |
| PA4 (ex-Poignard | Saint-Nazaire | - | 29. marraskuuta 1940 | - | upotettu keskeneräisenä elokuussa 1944 Nantesissa sulkualukseksi |
Frank Sauerbrey

| Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Miesten mäkihyppy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Miesten mäkihyppy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Miesten mäkihyppy.MM-kilpailut  | Maa:   Itä-Saksa> Miesten mäkihyppy. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Seefeld 1985 | joukkuemäki |  |
Frank Sauerbrey on saksalainen mäkihyppääjä, joka aktiiviurallaan edusti Saksan demokraattista tasavaltaa.
Sauerbrey kuului Itä-Saksan joukkueeseen, joka saavutti  Seefeldin MM-kilpailussa 1985 pronssia joukkuemäessä. Samojen kisojen suurmäen kilpailussa hän sijoittui 31:nneksi. Maailmancupin osakilpailussa hän oli parhaimmillaan kymmenes Innsbruckissa tammikuussa 1985.
Frank Scarrabelotti

Frank Scarrabelotti (4. elokuuta 1897 – 12. kesäkuuta 2007) oli äärimmäisestä pitkäikäisyydestään tunnettu australialainen. Hän kuoli vajaat kaksi kuukautta ennen kuin olisi täyttänyt 110 vuotta. Kuolemansa hetkellä hän oli maansa vanhin elossa oleva mies.
Scarrabelotti syntyi Bungawalbinissa lähellä Corakia. Hänen vanhempansa olivat italialaisia, jotka muuttivat Australiaan vuonna 1880. Hänen vaimonsa oli Nell, ja hänellä oli tyttäret Mary ja Helen.
Frank Rühle

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Frank Forberger (1970) |  Frank Forberger (1970) |  Frank Forberger (1970) |  |
Maa:   Itä-Saksa
Miesten soutu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | México 1968 | perämiehetön nelikko |  |
|  Kultaa | München 1972 | perämiehetön nelikko |  |
Frank Rühle (s. 5. maaliskuuta 1944 Dohna) on Itä-Saksaa edustanut entinen soutaja ja kaksinkertainen olympiavoittaja. Hän voitti Dieter Grahnin, Frank Forbergerin ja Dieter Schubertin kanssa kultaa perämiehettömässä nelikossa sekä vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa että Münchenin kesäolympialaisissa 1972. Soudun maailmanmestaruutta Rühle oli mukana voittamassa 1966 ja 1970. Euroopan-mestaruuden voittaneeseen joukkueeseen hän kuului 1967 ja 1971.