stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Félicité de La Mennais

Félicité de Lamennais
Hugues Félicité Robert de Lamennais (19. kesäkuuta 1782 Saint-Malo, Ranska –  27. helmikuuta 1854 Pariisi) oli ranskalainen teologi, filosofi ja yhteiskunnallinen kirjailija.
Häntä kutsuttiin "1800-luvun Tertullianukseksi", ranskalaisen ultramontanismin isäksi ja yhdeksi aikansa Ranskan merkittävimmistä uskonnollisista ja yhteiskunnallisista ajattelijoista. Hänen mielipiteensä uskontoa ja valtiota koskevista asioista muuttuivat dramaattisesti hänen elämänsä aikana. Aluksi Lamennais kannatti valistusfilosofian aatteita, esitti sitten jyrkän katolisia näkemyksiä, mutta oli myöhemmin liberaalin kristillisyyden tai kristillisen sosialismin edelläkävijä.
Elämä

Lamennais ihastui poikana valistusfilosofian aatteisiin, mutta muuttui nuorukaisena jyrkästi katolilaiseksi, niinkuin näkyy hänen yhdessä veljensä kanssa julkaisemastaan esikoisteoksesta Réflexions sur l’état de l’église en France pendant le 18:e siècle et sur sa situation actuelle. Vuoden 1816 Lamennais vihittiin papiksi. Suurta huomiota herätti hänen kirjansa Essai sur l’indifférence en matière de religion (1817-1823). Siinä hän voimakkaasti hyökkäsi uudenaikaisen suvaitsevaisuuden ja yksityisen vapaan ajattelun kimppuun. Lamennais’n mukaan viimemainittu oli vienyt ateismiin ja hengelliseen kuolemaan. Ainoastaan ehdoton alistuminen katolisen kirkon erehtymättömään auktoriteettiin saattoi pelastaa ja uudistaa Euroopan yhteiskunnat. Myöskin niin sanotun gallikanismin hän tuomitsi. Teos saavutti paavin täydellisen hyväksynnän, ja Lamennaisille tarjottiin kardinaalin arvo, minkä hän kuitenkin hylkäsi.
Vuoden 1830 Heinäkuun vallankumouksen jälkeen Lamennais yhdessä Jean-Baptiste Henri Lacordairen ja Charles Forbes René de Montalembertin kanssa alkoi julkaista aikakauskirjaa L’avenir, jonka tunnuslauseena oli "Jumala ja vapaus". Hän vaati täydellistä vapautta joka alalla: omantunnonvapautta, opetusvapautta, painovapautta, kokoontumisvapautta, mutta tämä vapaus oli yhdistettävä paavin rajattomaan valtaan ja sen edellytyksenä oli kirkon ja valtion ero. Tämä "vapaamielinen ultramontanismi" ei ollut katolisen kirkon johtaville piireille mieleen, ja vuonna 1832 paavi tuomitsi Lamennais’n vapaamieliset aatteet vääriksi. Lamennais alistui ensin, mutta rikkoi pian kokonaan suhteensa paaviin ja katolisuuteen. Vuonna 1834 hän julkaisi vallankumouksellisen kirjansa Paroles d’un crovant, jossa hän syytti hengellisiä ja maallisia vallanpitäjiä kansojen sortamisesta ja uskonnon nimessä vaati kansan itsemääräämisoikeutta. Katolisuuden sijaan Lamennais nyt tahtoi asettaa kristillisyyden, uskonnollisen itsekkyyden sijaan kristillisen sosialismin. Tämänsuuntaisia ajatuksia hän esittää kirjoituksissaan Affaires de Rome (1836), De la religion (1841) ja varsinkin teoksessa Esquisse d’une philosophie (1841-1846), joka sekä aatteellisesti että kirjoitustapansa tähden on hänen paras tuotoksensa.
Helmikuun vallankumouksen jälkeen hänet valittiin vuonna 1848 Ranskan kansalliskokoukseen, jossa liittyi äärimmäiseen vasemmistoon. Vuoden 1851 vallankaappauksen jälkeen hän käänsi ranskaksi Dantea. Lamennais’n Oeuvres complètes ilmestyivät 1844, Oeuvres posthumes (1855-58), Oeuvres inédites (1866) ja Lettres inédites (1898).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Félicité de La Mennais Wikimedia Commonsissa
Glen A. Larson

Glen Albert Larson (3. tammikuuta 1937 Los Angeles, Kalifornia – 14. marraskuuta 2014 Santa Monica) oli yhdysvaltalainen televisiotuottaja ja -käsikirjoittaja. Hänen tunnetuimpia luomuksiaan olivat televisiosarjat Ritari Ässä ja Taisteluplaneetta Galactica. Vuonna 1985 Larson sai tähden Hollywood Walk of Famelle.
Larson menehtyi ruokatorven syöpään 77-vuotiaana.
Tuottajana televisiosarjoissa

Sheriffi McCloud (1970)
Virginialainen (1970–1971)
Alias Smith and Jones (1971)
Taisteluplaneetta Galactica (1978–1979)
Buck Rogers in the 25th Century (1979)
Taisteluplaneetta Galactica (1980)
Magnum (1980)
Ritari Ässä (1982)
Cover Up – peitetarina (1984)
Taisteluplaneetta Galactica (2003)
Aiheesta muualla

Glen A. Larson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Gornja Maoča

| Gornja Maoča |
| --- | --- |
 Gornja Maoča
 Koordinaatit: 44°45′N, 18°39′E 
Valtio:  Bosnia ja Hertsegovina
Piiri:  Brčko
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gornja Maoča on noin sadan asukkaan kylä Brčkon piirissä Bosnia ja Hertsegovinassa.
Kylän asukaat ovat vanhoillista wahhabilaista sunnalaisuutta seuraavia muslimeja. Arabian niemimaalla syntynyt wahhabilaisuus tuli Bosniaan ulkomaalaisten taistelijoiden mukana, jotka ottivat osaa Bosnian sotaan islaminuskoisten bosnialaisten puolella. Sodan jälkeen osa heistä sai maan kansalaisuuden ja jäi asumaan Bosniaan. Kylä on ollut useamman kerran poliisin ratsioiden kohteena. Paikallisen radion mukaan Bosnia-Hertsegovinan federaation ja Serbitasavallan poliisit pidättivät useita ja takavarikoivat ammuksia helmikuussa vuonna 2010, mutta poliisi ei vahvistanut tietoa.
Poliisi teki jälleen ratsian kylään helmikuussa 2015 sen jälkeen, kun paikallinen televisiokanava näytti kuvia jihadistilipuista, joita oli ripustettu joihinkin taloihin. Liput olivat samankaltaisia Isis-järjestön käyttämien lippujen kanssa. Poliisin mukaan liput oli kuitenkin jo poistettu poliisin saapuessa paikalle.
Gennadi Dubovoi

Gennadi Dubovoi
Gennadi Vasiljevitš Dubovoi (ven. Геннадий Васильевич Дубовой; 7. helmikuuta 1967 Pavlohrad – 11. syyskuuta 2023 Donetsk) oli ukrainalaissyntyinen, Venäjän ja Donetskin kansantasavallan puolella taistellut militantti, sotabloggari ja propagandisti.
Dubovoi kävi koulunsa Donetskissa vuosina 1974–1984 ja valmistui vuonna 2012 Donetskin kansallisen yliopiston taloustieteellisestä tiedekunnasta. Hän liittyi vuonna 2014 Venäjän tukemiin separatisteihin ja oli mukana suunnittelemassa Novorossija-hanketta. Dubovoi oli ensimmäisen Donetskin kansantasavaltaa edustaneen lehden perustaja ja päätoimittaja. Hän laati raportteja sotatoimista Ukrainan maaperällä ja toimi Igor Girkinin alaisuudessa sotakirjeenvaihtajana. Hän teki yhteistyötä myös vuonna 2016 surmansa saaneen Arsen Pavlovin kanssa. Dubovoi sai vuonna 2022 Donetskin kansantasavallan "kunniajournalistin" arvon.
Dubovoista tuli meritiedustelun upseeri Venäjän aloitettua täysimittaisen hyökkäyksensä Ukrainaan helmikuussa 2022. Hän osallistui sotatoimiin, jotka johtivat Mariupolin kaupungin tuhoutumiseen.
Kuolema

Dubovoi kuoli auton törmättyä häneen Donetskin keskustassa 11. syyskuuta 2023. RIA Novostin mukaan hän oli palaamassa kukkakaupasta ostamasta kukkia vaimolleen. Propagandisti Pavel Gubarevin mukaan törmääjä oli venäläinen upseeri Vjatšeslav Snitkin, jota hän syytti kaahaamisesta.
Genjin tarina

Genji monogatari emaki - Genjin tarina -kuvarulla 1100-luvulta.
Genjin tarinan 20. luvun kuvitusta; 朝顔 Asagao. Kuvittaja Tosa Mitsuoki (1617–1691).
Genjin tarina (jap. 源氏物語, Genji monogatari) on japanilaisen kirjallisuuden klassikko, joka ilmestyi noin vuonna 1000. Kirja on yksi maailman vanhimmista romaaneista ja sen on kirjoittanut Murasaki Shikibu. Genjin tarina on myös yksi ensimmäisistä japaniksi kirjoitetuista kirjoista, ja siinä kirjoitusmerkistönä käytettiin hiragana-merkistöä kiinalaisperäisten kanjien sijaan.[lähde? ] Sen on kääntänyt nykyjapaniksi Akiko Yosano.
Genjin tarinan näyttämö on tuhannen vuoden takainen Kioto, joka silloin oli nimeltään Heiankyō, "Tyynen rauhan pääkaupunki". Keisarin hovi ja hallitus toimivat siellä 790-luvulta 1860-luvun lopulle, vaikka Heian-kautena tunnettu ajanjakso päättyi vuonna 1185, kun poliittinen valta siirtyi hovilta sotilashallitukselle.
Genjin tarina koostuu kaikkiaan 54 luvusta, jotka voidaan jakaa Hikaru Genjin elämäntarinan kertovaan alkuosaan ja hänen poikansa Kaorun elämästä kertovaan loppuosaan. Kirja kuvaa hovin elämää ja kirjan päähenkilön, Genjiksi kutsutun prinssin, kauneutta ja sekalaisia romansseja. Teoksen pääsisältö on päähenkilön rakkauselämä. Kirjaa rytmittää monenlaisten naisten saapuminen ja poistuminen hänen elämästään. Alussa keisarin vaimosta Fujitsubosta muodostuu äitinsä menettäneelle prinssille palvonnan kohde. Myöhemmin hän lähes ryöstää itselleen tytön, jolle kirjoittaja on jostain syystä antanut oman nimensä, tai jonka mukaan kirjailijatar sai lempinimensä. Murasakista tulee Genjin päärakkaus monien muiden rakkauksien joukossa.
Kertojaääni puhuu välillä suoraan lukijalle kommentoidakseen tapahtumia ja jopa niiden kirjaamishetkeä. Shikibu Murasaki kirjoittaa kuin henkilöt olisivat todella kirjoittajan läheisyydessä eläviä ihmisiä.
Heian-kauden ylimystölle tyypilliseen tapaan ihmiset keskustelevat toisilleen runojen välityksellä. Runoihin sisältyy paljon kulttuuriin sidottuja vihjauksia ja monimerkityksellisyyksiä, viittauksia vanhoihin tuolloin hyvin tunnettuihin tarinoihin. Suora keskustelu tapahtuukin usein naisen istuessa verhon takana. Naisella on oltava sivistystä ja ennen kaikkea sydämen sivistystä; runojen käsiala ja hienostuneisuus paljastavat yhteiskuntaluokan.
Teoksen runojen suomentaja Kai Nieminen on palkittu Kääntäjien valtionpalkinnolla 1991.
Genjin tarinan ensimmäinen kolmannes on käännetty suomeksi ja julkaistu neljänä niteenä. Suomentajat Kai Nieminen ja Marutei Tsurunen ovat pyrkineet selvittämään lukijalle kulttuurisia viittauksia.
Suomennetut teokset

Genjin tarina. 1. osa, Kirsikankukkajuhla.  Suomentanut Martti Turunen. Runot suom. Kai Nieminen. Otava, 1980.  ISBN 951-1-05711-1.
Genjin tarina. 2. osa, Tuuli männyissä.  Suomentanut Martti Turunen. Runot suom. Kai Nieminen. Otava, 1982.  ISBN 951-1-06890-3.
Genjin tarina. 3. osa, Pilviverho.  Suomentanut Martti Turunen. Runot suom. Kai Nieminen. Otava, 1983.  ISBN 951-1-07563-2.
Genjin tarina. 4. osa, Luumupuun oksa.  Suomentanut Kai Nieminen. Otava, 1990.  ISBN 951-1-10635-X.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Genjin tarina Wikimedia Commonsissa
The Tale of Genji, Unesco Global Heritage Pavillion (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Geotrupini

| Geotrupini |
| --- | --- |
 Anoplotrupes stercorosus
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta AAnimalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Yläheimo::  Turilasmaiset Scarabaeoidea
Heimo::  Sittiäiset Geotrupidae
Alaheimo::  Sittiäiset Geotrupinae
Tribus::  Geotrupini  Latreille, 1806
Suvut
 Anoplotrupes  Sittiäiset Geotrupes  Odontotrypes  Sericotrupes  Thorectes  Trypocopris  Zuninoeus 
Katso myös
   Geotrupini Wikispeciesissä   Geotrupini Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Geotrupini on kovakuoriaisten (Coleoptera) Geotrupinae-alaheimoon kuuluva tribus.
Sukuja

Anoplotrupes
Sittiäiset Geotrupes
Odontotrypes
Sericotrupes
Thorectes
Trypocopris
Zuninoeus
Gustaf Werner Wilskman

Gustaf Werner Wilskman (2. joulukuuta 1849 Sulkava – 29. huhtikuuta 1929 Helsinki) oli suomalainen kihlakunnantuomari ja senaattori.
Wilskmanin vanhemmat olivat Juuan kirkkoherra Werner Wilhelm Wilskman ja Katarina Fredrika Wikstén. Hän pääsi ylioppilaaksi 1870 Kuopion lukiosta ja suoritti Helsingin yliopistossa tuomarintutkinnon 1876 ja yleisen oikeustutkinnon 1889. Wilskman sai varatuomarin arvon 1878.
Wilskman oli hovioikeuden asessorina Viipurissa 1892–1897, Salmin ja sittemmin Kurkijoen tuomiokunnan tuomarina 1897–1905 ja senaattorina Suomen senaatin oikeusosastolla 1905–1909.
Mercury S-55

Mercury S-55 oli Mercury-divisioonan urheilullinen, full size- l. täysikokoisen Mercury Monterey-mallin varustetaso vuosina 1962-1963, sekä Ford Galaxie 500:n rinnakkainen, urheilullinen erillismalli vuosina 1966-1967.
Mercuryn Special-sarja

S-55 lukeutui Mercuryn Special-sarjaan, mihin kuuluivat vuosina 1962-1963 myös compact-luokan pienen Mercury Comet-mallin urheiluversio S-22, sekä 1962-1963 intermediate- l. keskikokoisen Mercury Meteor-mallin 2d-urheiluversio S-33, mikä vastasi Ford-mallia Fairlane 500 Sports Coupe. Vain Special-sarjan S-55 jatkoi vuosina 1966-1967 urheilullisena 2-ovisena coupé- tai avoauto-erillismallina - edeltävä varustetaso S-55 oli ollut saatavilla myös 4-ovisessa sedanissa. Comet-malli vaihtaisi sittemmin intermediate-luokan Ford Fairlane:n alusta- ja mallipariksi, ja pienen S-22:n tilalle tulisivat keskikokoiset Comet Caliente- ja Cyclone-urheilumallit, joista jäljemmän Cyclone Spoiler:it nousisivat muskeliautojen legendaksi. Aiempi Fairlane-rinnakkaismalli Mercury Meteor poistui mallina Yhdysvalloissa vuoden 1963 päätteeksi, ja palasi vuodesta 1964 jälleen Ford-yhtymän Kanadan haaran brändiksi ja malliksi (1949-1961, sitten 1964-1976 vastabrändinä GM:n Pontiac-Kanadalle, ja viimein vuoteen 1981 asti vielä mallinimenä).
Aikuisen henkilön urheilullinen voimavaunu

S-55 oli varustettu edessä urheiluistuimilla (bucket seat), ja 3-vaihteisen Merc-O-Matic -automaattivaihteiston vaihteenvalitsin oli rattiakselin sijaan sijoitettu lattiaan kardaanitunnelin päälle. "Super Marauder"-nimellä kulkeva moottori, sama 428 kuutiotuuman ja nelikurkkuisella kaasuttimella varustettuna 345 hevosvoiman V8 kuin Galaxie 500XL "7 Litre":ssä, oli tarjolla myös 4-vaihteisella käsivalintaisella C6-vaihteistolla. Rinnakkaisen Galaxie-urheilumallin tavoin suuriteho-malliversion S-55 tunnusmerkit olivat understatement-tyyliin huomaamattomia: 7-litraista moottoria osoittava 428-merkki (moottorin likiarvoinen iskutilavuus kuutiotuumina) sijaitsi etulokasuojissa etupyörien takana, urheilullisen version merkki S-55 takalokasuojien takakulmassa - luettavissa vasta auton kiitäessä ohitse - ja takaluukun merkki paljasti vain kyseessä olevan Mercury-auto (kuva; 428-kylkimerkki, kuvateksti viittaa Theodore Rooseveltin mottoon: "speak softly but carry a big stick"). Ford mainostikin hillittyä (quiet) Galaxie-urheiluversiota sanoilla: "The 7-Litre... either the quickest quiet car, or the quietest quick car" (videolinkki, JLG).
Ford Mustang-luokka syrjäyttää isot voimavaunut

Valmistusmäärällään vuonna 1966 - vain 2 916 (2d-HT) ynnä 669 kpl (2d avoauto) - suurikokoinen urheilullinen S-55 oli menekkipettymys, sillä Ford Mustangin synnyttämän pony car- ja muskeliautovillityksen vuoksi isokokoisen urheilumallin suosio laantui. Ford-rinnakkaismalli Galaxie 7 Litre myi vuonna 1966 hitusen paremmin 8 705 kappaleellaan (2d HT) tai 2 368 kappaleella (2d avoauto). Vuosimalli 1967 sai hieman päivitetyn korin pyöristetyillä ja levitetyillä lokasuojilla edellisvuoden Monterey-tyyppisten litteiden kylkien sijaan, mutta kysyntä supistui edelleen: vuoden 1967 S-55:n valmistusmäärät jäivät enää 570 (2d-HT) ja 195 (avoauto) kappaleeseen, ja huonon kysynnän vuoksi erillismalli palasi ensin takaisin S-55 Sports Package-varustepaketiksi, mutta kiinnostuksen yhä laantuessa tämän varustepaketinkin tarjoaminen lakkasi jo kesken mallivuoden 1967. Vähän myyty erillismalli S-55 kärsi Ford-rinnakkaismallinsa tavoin korin alkeellisesta ruostesuojauksesta (ks. aiheesta muualla, JLG-video), ja kumpikin on nykyään harvinainen.
Vuonna 1969 S-55:n aseman otti Mercury Marauder-mallin urheiluversio X100. Mercury-divisioona keskittyi 2-ovisissa automalleissaan jättimenestyksiksi osoittautuneeseen Mustang-klooniin Mercury Cougar, ja samoin menestyksekkään Ford LTD:n rinnakkaismalliin Mercury Marquis. Suomen ajoneuvorekisterissä on vuonna 2020 ainakin yksi myöhemmän erillismallin vuoden 1966 litteämpikylkinen S-55:n coupé.
Kuvagalleria

1966 S-55 tunnus (takalokasuoja).
1963 Mercury Monterey S-55 Marauder.
1963 Mercury Monterey S-55 Marauder.
Carrying a big stick.
1966 Mercury S-55 2d-HT Fastback.
1966 Mercury S-55 Convertible.
1966 Mercury S-55 konttori.
S-55:n korvaava Mercury Marauder X100 (1969).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mercury S-55 Wikimedia Commonsissa
Ford Heritage Vault; Ford-yhtymän joulukuussa 2022 yleisölle avaama laaja aineistopankki (englanniksi)
Aiheesta muualla > Videolinkit

Jay Leno`s Garage, 1966 Galaxie 500XL 7 Litre 2d-HT, 35:23 min (englanniksi)
My Car with Lou Constable: 1966 Mercury S-55 2d avoauto, 6:59 min (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Gennadi Janajev

| Gennadi Janajev> Neuvostoliiton virkaatekevä presidentti |
| --- | --- |
 19. elokuuta 1991 – 21. elokuuta 1991  
Presidentti:  Mihail Gorbatšov
Neuvostoliiton varapresidentti
 27. joulukuuta 1990 – 21. elokuuta 1991  
Edeltäjä:  Anatoly Lukyanov (varavaltiojohtajana)
Neuvostoliiton ammattiliiton puheenjohtaja
 huhtikuu 1990 – heinäkuu 1990  
Politbyroon jäsen
 14. heinäkuuta 1990 – 31. tammikuuta 1991  
Neuvostoliiton keskuskomitean pääsihteeri
 14. heinäkuuta 1990 – 31. tammikuuta 1991  
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. elokuuta 1937 Perevoz, Gorkin alue, Neuvostoliitto
Kuollut: 24. syyskuuta 2010 (73 vuotta) Moskova, Moskovan alue, Venäjän federaatio
Ammatti:  poliitikko
Tiedot
Puolue:  Neuvostoliiton kommunistinen puolue
Gennadi Ivanovitš Janajev (ven. Генна́дий Ива́нович Яна́ев, 26. elokuuta 1937 – 24. syyskuuta 2010) oli neuvostoliittolainen ja venäläinen poliitikko. Hän toimi Neuvostoliiton ainoaksi jääneenä varapresidenttinä vuosina 1990–1991 ja johti niin sanottua Janajevin junttaa, joka yritti elokuussa 1991 kaapata vallan presidentti Mihail Gorbatšovilta.
Janajev työskenteli Komsomolissa, NKP:n nuorisoliitossa, vuodesta 1963. Vuodet 1968–1970 hän oli nuorisoliittojen komitean puhemies. Vuodet 1986–1990 Janajev oli ammattiyhdistysten ylimmän neuvoston puhemies, sihteeri ja varapuhemies. Heinäkuussa 1990 hänet valittiin NKP:n politbyroohon ja keskuskomitean sihteeriksi. Joulukuusta 1990 elokuuhun 1991 Janajev oli Neuvostoliiton varapresidentti.
Janajevin ja muiden vanhoillisten joukkio, valtion hätätilakomitea, yritti vallankaappausta 19. elokuuta 1991 presidentti Mihail Gorbatšovin ollessa lomalla. Janajev nimitettiin Neuvostoliiton virkaa tekeväksi presidentiksi. Venäjän SFNT:n presidentti Boris Jeltsin ryhtyi kuitenkin toimiin kaappaajia vastaan, joiden suunnitelma romahti parissa päivässä ensimmäisiin vastoinkäymisiin. Yrityksellä oli kuitenkin kauaskantoisia seurauksia, kun Jeltsin kielsi Neuvostoliiton ja Venäjän kommunistiset puolueet ja niiden varat takavarikoitiin. Gorbatšov joutui näin eroamaan kaikista viroistaan puolueessa.
Janajev ja 11 muuta tuomittiin vallankaappausyrityksestä, mutta armahdettiin helmikuussa 1994. Tämän jälkeen Janajev toimi yhteiskunnallisissa järjestöissä ja työskenteli Venäjän kansainvälisessä matkailuakatemiassa.
Janajev kuoli moskovalaisessa sairaalassa keuhkosyöpään 24. syyskuuta 2010.
Aiheesta muualla

Gennadi Janajevin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Gigue

Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Gigue (myös giga, jig) on barokkiajan tanssi 6/4-, 3/8- tai 12/16-tahtilajissa. Sen alkuperä on englantilainen. Instrumentaalimuodossa gigue esiintyy usein suuremman teoksen kuten konserton tai sonaatin osana. Gigue on myös barokkisarjan tyypillisesti viimeinen osa.
Giia Lindström

Giia Maria Lindström (s. 5. heinäkuuta 1987 Vantaa) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa Esbo IF:ää ja hänen valmentajanaan on toiminut vuodesta 2005 lähtien Olli Virkkala. Sisäratojen SM-kilpailuista hän on voittanut hopeaa ja pronssia 60 metrin aitajuoksussa.
Guacamole

Guacamolea.
Guacamole on avokadosta tehty meksikolaisperäinen dippi tai lisuke. Nimi guacamole tulee nahuatl-intiaanien sanoista ahuacatl (avokado) ja molli (kastike). Guacamolen yleisimmät ainesosat ovat avokado, sitrushedelmät ja suola. Valmistukseen voidaan käyttää myös chiliä, tomaatteja, sipuleita, korianteria ja muita mausteita.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Raholan syötäviä sanoja: Guacamole (Arkistoitu – Internet Archive)
Grignols

Grignolsin kylää
Grignols on kunta Gironden departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 1 058 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Grignolsin pinta-ala on 23 neliökilometriä.
HMS Hector

HMS Hector voi tarkoittaa seuraavia Britannian kuninkaallisen laivaston sotalaivoja:
HMS Hector (1643), 22-tykkinen alus
HMS Hector (1653), 30-tykkinen alus
HMS Hector (1656), 22-tykkinen alus
HMS Hector (1703), 44-tykkinen neljännen luokan alus
HMS Hector (1743), 44-tykkinen neljännen luokan alus
HMS Hector (1763), kutteri
HMS Hector (1774), 74-tykkinen kolmannen luokan alus
HMS Hector (1782), 74-tykkinen kolmannen luokan alus
HMS Hector (1862), ironclad taistelulaiva
HMS Hector (1915), ilmalaiva-alus
HMS Hector (F45), apuristeilijä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”HMS Hector”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Giánnis Anéstis

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 9. maaliskuuta 1991 (ikä 33)
Syntymäpaikka: Chalkída, Kreikka
Pituus: 198 senttimetriä
Paino: 93 kilogrammaa
Seura
Seura: IFK Göteborg
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011–2014 | Panionios FC |  |  |
| 2014–2018 | AEK Ateena FC |  |  |
| 2018–2019 | Hapoel Be’er Sheva FC |  |  |
| 2019–2020 | IFK Göteborg |  |  |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 16. heinäkuuta 2020.
Giánnis Anéstis (kreik. Γιάννης Ανέστης, s. 9. maaliskuuta 1991 Chalkída, Kreikka) on kreikkalainen jalkapallomaalivahti, joka pelaa IFK Göteborgissa. Hänet on myös valittu Kreikan maajoukkueeseen, mutta hän ei ole vielä debytoinut maajoukkuepaidassa.
Seuraura

Anéstis allekirjoitti 26. marraskuuta 2018 IFK Göteborgin kanssa kesään 2020 ulottuvan sopimuksen, jonne hän siirtyi epäonnistuttuaan Israelissa Hapoel Be'er Shevassa.  15. marraskuuta 2019 Anéstis jatkoi sopimustaan vuoteen 2021 saakka.
Guadalajara (Meksiko)

| Guadalajara |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Guadalajaran kunnan sijainti Jaliscossa
 Guadalajara
 Koordinaatit: 20°40′0″N, 103°21′0″W 
Valtio:  Meksiko
Osavaltio:  Jalisco
Perustettu:  1542
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Ramiro Hernández García
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  699 km²
Korkeus:  1 566 m
Väkiluku (2014):  1 500 800
 – Väestötiheys:  2 139 as./km²
 – Metropolialue:  4 434 878
Aikavyöhyke:  UTC−6
 – Kesäaika:  UTC−5
Postinumero:  44100–44990
Suuntanumero(t):  33
Lempinimi::  La Perla de Occidente
Motto::  Somos más por Guadalajara
 
 guadalajara.gob.mx 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Guadalajara on Meksikon kolmanneksi suurin kaupunki 1,5 miljoonalla asukkaallaan. Metropolialueella on arvioitu olevan noin 4,4 miljoonaa asukasta (2010). Se on myös Jaliscon osavaltion pääkaupunki. Guadalajara sijaitsee Meksikon länsiosassa noin 500 kilometrin päässä maan pääkaupungista, Méxicosta.
Espanjalaiset perustivat kaupungin vuonna 1532 nimellä Espíritu Santo. Guadalajara on tuhoutunut kahdesti maanjäristyksessä: vuosina 1818 ja 1875.
Don Miguel Hidalgo y Costillan kansainvälinen lentoasema palvelee kaupunkia.
Hospicio Cabañas (Cabañasin sairaala) rakennettiin 1800-luvun alussa orpojen, vanhusten ja invalidien hoivakodiksi. Se on Unescon maailmanperintökohde vuodesta 1997.
Cabañasin sairaala on Unescon maailmanperintökohde
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Guadalajara (Meksiko) Wikimedia Commonsissa
HMS Superb

HMS Superb on ollut yhdentoista Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
HMS Superb (1710), 56-tykkinen neljännen luokan alus
HMS Superb (1736), 60-tykkinen neljännen luokan alus
HMS Superb (1760), Bellona-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
HMS Superbe (1795), 22-tykkinen kuudennen luokan alus
HMS Superb (1798), Achille-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
HMS Superb (1842), Vanguard-luokan 80-tykkinen toisen luokan linjalaiva
HMS Superb (1875), taistelulaiva
HMS Superb (1907), Bellerophon-luokan taistelulaiva
HMS Superb (25), Minotaur-luokan kevyt risteilijä
HMS Superb (S109), Swiftsure-luokan ydinsukellusvene
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”HMS Superb”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.