stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Borja Valero

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Borja Valero Iglesias
Syntymäaika: 12. tammikuuta 1985 (ikä 39)
Syntymäpaikka: Madrid, Espanja
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 175 cm
Seura
Seura: CS Lebowski
Pelinumero: 20
Junioriseurat
1995–2005: Real Madrid
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2005–2007 | Real Madrid B | 76 | (4) |
| 2007–2008 | Mallorca | 34 | (4) |
| 2008–2011 | West Bromwich Albion | 31 | (0) |
| 2009–2010 | → Mallorca (laina) | 33 | (4) |
| 2010–2011 | → Villarreal (laina) | 35 | (3) |
| 2011–2012 | Villarreal | 36 | (5) |
| 2012–2017 | Fiorentina | 166 | (14) |
| 2017–2020 | Internazionale | 82 | (4) |
| 2020–2021 | Fiorentina | 20 | (0) |
Maajoukkue
| 2011 | Espanja | 1 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 20. lokakuuta 2021.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 20. lokakuuta 2021.
Borja Valero Iglesias (s. 12. tammikuuta 1985 Madrid, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän pelasi toistakymmentä vuotta ammattilaisena Espanjassa, Englannissa ja Italiassa, viimeksi Internazionalessa ja Fiorentinassa. Vuonna 2021 hän ilmoitti lopettavansa ammattilaisuransa ja siirtyi amatööritasolla pelaavaan italialaiseen CS Lebowskiin. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura

Valero on Real Madridin kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 25. lokakuuta 2006 Espanjan cupin ottelussa Écijaa vastaan. Valero pääsi kentälle myös Mestarien liigan ottelussa ukrainalaista Dynamo Kiovaa vastaan. Enempää vastuuta Valero ei edustusjoukkueessa saanut.
Elokuussa 2007 Valero teki viisivuotisen sopimuksen Mallorcan kanssa. Hän teki ensimmäisen maalinsa maan pääsarjassa 9. maaliskuuta 2008 kotiottelussa Recreativoa vastaan. 4. huhtikuuta 2008 hän teki toisen maalinsa kasvattajaseuraansa vastaan.
22. elokuuta 2008 Valero siirtyi 7 miljoonan euron siirtosummalla Englannin mestaruussarjan voittaneeseen West Bromwich Albioniin. Hän teki joukkueen kanssa nelivuotisen sopimuksen. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa neljä päivää myöhemmin liigacupin ottelussa Hartlepool Unitedia vastaan.
Juuri ennen kesän 2009 siirtoikkunan umpeutumista Valero palasi takaisin Mallorcaan kauden 2009–2010 kattaneella lainasopimuksella. 13. syyskuuta 2009 hän teki Mallorcan seurahistorian 1 000:nnen pääsarjamaalin 1–1-tasapeliin päättyneessä ottelussa Villarrealia vastaan.
Kesällä 2010 hän siirtyi viisivuotisella sopimuksella espanjalaisseura Villarrealiin.
Maajoukkueura

Valero kuului Espanjan alle 19-vuotiaiden maajoukkueeseen, joka voitti Euroopan-mestaruuden vuonna 2004. Hän teki Turkkia vastaan pelatun loppuottelun ainoan maalin. Ensimmäisen kutsunsa Espanjan A-maajoukkueeseen Valero sai lokakuussa 2010. Ensiesiintymisensä hän teki lopulta 4. kesäkuuta 2011 pelatussa ystävyysottelussa Yhdysvaltoja vastaan.
Aiheesta muualla

Borja Valeron tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Raitiokävelykatu

Raitiovaunun läpiajoa Mikonkadun kävelykatuosuudella Helsingissä.
Kävelykatua tarkoittava liikennemerkki.
Raitiokävelykatu on kävelykatu, jolla liikennöidään kävelyn, pyöräilyn ja huoltoliikenteen lisäksi raitiovaunulla.
Raitiokävelykatua ei tunneta Suomen tieliikennelaissa, joten sen asema on lain silmissä sama kuin muiden kävelykatujen. Suomen tieliikennelain mukaan kävelykadut merkitään erityisellä liikennemerkillä. Kävelykadulla on moottoriajoneuvolla läpiajoliikenne kielletty, mutta eräin rajoituksin sitä saa kuljettaa kadun varrella olevalle kiinteistölle, jollei kiinteistölle ole muuta kautta järjestetty ajokelpoista yhteyttä. Ajonopeus kävelykadulla on sovitettava jalankulun mukaiseksi eikä se saa ylittää 20 km/h. Ajoneuvon kuljettajan on annettava jalankulkijoille esteetön kulku.
Raitiokävelykatu on yleinen julkisen liikenteen sekä pyöräilyn ja jalankulun edistämisratkaisu Ranskassa, Saksassa, Itävallassa ja Sveitsissä. Suomessa ratkaisu on käytössä Helsingin Mikonkadulla, Yliopistonkadun ja Aleksanterinkadun välisellä osuudella sekä Katariinankadulla.selvennä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Raitiokävelykatu Wikimedia Commonsissa
Carly Simon

| Carly Simon |
| --- | --- |
 Carly Simon vuoden 1989 Oscar-gaalassa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. kesäkuuta 1945 (ikä 79) New York
Ammatti:  laulaja, muusikko
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1964–
Tyylilajit:  pop, rock
Soittimet:  piano, kitara
Levy-yhtiöt:  Arista Records, Warner Bros. Records, Elektra Records ja Epic Records 
Palkinnot
  Oscar-palkinto  Golden Globe  Grammy-palkinto  
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Carly Elisabeth Simon (s. 25. kesäkuuta 1945 New York) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja muusikko. Hän on voittanut Oscarin, Golden Globen ja kaksi Grammy-palkintoa.
Elämä ja ura

Simon syntyi varakkaaseen newyorkilaisperheeseen vuonna 1945. Hänellä on kaksi siskoa. Hänen isänsä oli Simon & Schuster -kustannusyhtiön perustaja Richard Simon. Nuori Carly aloitti laulajanuransa siskonsa Lucyn kanssa The Simon Sisters -lauluduossa, joka levytti kolme albumia ja sai yhden singlensä listoille vuonna 1964.
Simon levytti ensimmäisen sooloalbuminsa Carly Simon vuonna 1971 ja saman vuoden lopulla toisen nimeltä Anticipation. Albumien myötä hän sai vuoden 1971 parhaan uuden tulokkaan Grammy-palkinnon. Samana vuonna Simonilla oli myös pieni rooli Miloš Formanin elokuvassa Taking off – otetaan hatkat. Vuonna 1972 ilmestynyt Simonin läpimurtoalbumi No Secrets sisälsi hittisinglen "You're So Vain". Myös Simonin neljäs albumi Hotcakes (1974) nousi kultalevyksi, mutta kuudes albumi Another Passenger (1976) oli kaupallinen pettymys.
Vuonna 1977 Simon sai jälleen menestyshitin James Bond -tunnussävelmällä "Nobody Does It Better", ja sitä seurannut albumi Boys in the Trees (1978) myi hyvin.
1980-luvulla Simon vähensi konsertointia mutta jatkoi levyttämistä vaihtelevalla menestyksellä. Vuonna 1988 hän sai Grammyn ja Oscarin elokuvakappaleesta "Let the River Run". Hänen toistaiseksi uusin albuminsa on Never Been Gone (2009).
Simon valittiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1994 ja Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 2022.
Yksityiselämä

Simon oli vuosina 1972–1983 naimisissa laulaja James Taylorin kanssa, ja heillä on kaksi yhteistä lasta. Simon oli kihloissa muusikko Russ Kunkelin kanssa vuosina 1985–1987 ja toisen kerran naimisissa vuosina 1987–2007 James Hartin kanssa. Simon asuu Martha's Vineyardissa Massachusettsissa.
Simon on kirjoittanut viisi lastenkirjaa ja vuoden 2019 lokakuussa ilmestyi häneltä kirja Touched by the Sun: My Friendship with Jackie hänen ystävyydestään Jackie Kennedy Onassiksen kanssa.
Simon sairastui 1990-luvun lopussa rintasyöpään. Hän on kertonut kärsineensä aina änkytyksestä.
Diskografia > Studioalbumit

Carly Simon, 1971
Anticipation, 1971
No Secrets, 1972
Hotcakes, 1974
Playing Possum, 1975
Another Passenger, 1976
Boys in the Trees, 1978
Spy, 1979
Come Upstairs, 1980
Torch, 1981
Hello Big Man, 1983
Spoiled Girl, 1985
Coming Around Again, 1987
My Romance, 1990
Have You Seen Me Lately, 1990
This Is My Life, 1992
Romulus Hunt: A Family Opera, 1993
Letters Never Sent, 1994
Film Noir, 1997
Bedroom Tapes, 2000
Moonlight Serenade, 2005
Into White, 2007
This Kind of Love, 2008
Never Been Gone, 2009
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Chiribayanpaimenkoira

| Chiribayanpaimenkoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Peru
Määrä:  kuollut sukupuuttoon
Rodun syntyaika:  900–1350 jaa
Alkuperäinen käyttö:  laaman paimennus, seurakoira
Nykyinen käyttö:  ei
Muita nimityksiä:  Chiribaya Shepherd
FCI-luokitus:  ei
Ulkonäkö
Väritys:  beige
Chiribayanpaimenkoira on sukupuuttoon kuollut perulainen koirarotu.
Ulkonäkö

Chiribayanpaimenkoira oli keskikokoinen ja sillä oli pitkä, kellertävän harmaa (beige) karvapeite ja lyhyt kuono.
Alkuperä

Rotu oli saanut nimensä Etelä-Perussa vuosina 900–1350 vaikuttaneesta chiribaya-kulttuurista. Asiantuntijat uskovat sitä arvostetun sen laaman paimennuskyvyistään. Perulainen antropologi Sonia Guillen löysi sen muumioituneita jäännöksiä tutkiessaan hautakammioita Osmoren jokilaaksossa. Ne löydettiin maahan haudattuna läheltä omistajien hautoja, minkä Guillen uskoo viittaavan siihen että kulttuurissa kunnioitettiin syvästi tätä perheen seuralaista.
Käännös suomeksi
Ranska Eurovision laulukilpailussa 2009

| Ranska |
| --- | --- |

Paikallinen TV-asema:  France 3
Toiminut isäntämaana:  1959, 1961, 1978
Esiintymiset
Esiintymiskerrat:  52
Ensiesiintyminen:  1956
Paras sijoitus:  1. (1958, 1960, 1962, 1969, 1977)
Huonoin sijoitus:  24. (1998)
Paras pistemäärä:  147
Huonoin pistemäärä:  1
Viimeinen sija:  –
Ilman pisteitä:  –
Ranskaa Eurovision laulukilpailussa 2009 edusti suosittu laulaja Patricia Kaas. Kilpailut järjestettiin Moskovassa, Venäjällä, 16. toukokuuta 2009..
Kaas on yksi Ranskan musiikkihistorian menestyneimpiä naislaulajia ja hän on myynyt kaikkiaan yli 16 miljoonaa levyä maailmanlaajuisesti.
Ranskan delegaation johtaja Bruno Berberes sanoi esctodayn haastattelussa joulukuussa 2008, että ”ihana yllätys” on varattu vuoden 2009 Ranskan edustajavalintaan viime vuoden suuren suosion ja hyvien kokemusten vuoksi. Edellinen edustaja Sébastien Tellier on luonut huomattavaa kiinnostusta kilpailua kohtaan varsinkin Ranskan showbisneksen juokossa. Tämän vuoksi Ranska valitsi suositun esiintyjän, joka edustaisi maata Eurovision laulukilpailussa Moskovassa.. Patricia Kaasin kilpailukappale kuullaan ensimmäisen kerran 9. helmikuuta lehdistöstilaisuus-konsertissa.
Eurovision laulukilpailussa

Ranska on automaattisesti loppukilpailussa, sillä maa kuuluu neljän suuren rahoittajamaan joukkoon. Esitetyn kappaleen nimi oli "Et s’il fallait le faire" ja Ranska sijoittui sillä finaalissa kahdeksanneksi.
Charles Sumner

| Charles Sumner |
| --- | --- |
 Sumner valokuvattuna arviolta 1860
Massachusettsin senaattori
 25.4.1851 – 11.3.1874  
Edeltäjä:  Robert Rantoul Jr.
Seuraaja:  William B. Washburn
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. tammikuuta 1811  Boston, Massachusetts, USA
Kuollut: 11. maaliskuuta 1874 (63 vuotta)  Washington, USA
Puoliso:  Alice Hooper
Tiedot
Puolue:  republikaani
Tutkinnot:  Harvardin yliopisto
 Nimikirjoitus
Charles Sumner (6. tammikuuta 1811 Boston, Yhdysvallat – 11. maaliskuuta 1874 Washington (DC), Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen poliitikko ja Massachusettsin edustaja Yhdysvaltain senaatissa vuosina 1852–1874.
Tausta ja yksityiselämä

Sumner syntyi Bostonissa vuonna 1811. Hänen isänsä oli Harvardista valmistunut lakimies ja aktiivinen orjuuden vastustaja. Kotiseutu oli rodullisesti melko monenkirjavaa ja alueella vastustettiin äänekkäästi orjuutta.
Isänsä tavoin Sumner opiskeli myös lakia valmistuen Harvardista 1830-luvulla. Hän alkoi kiinnostua lainsäädännöstä, mutta vierailu maan pääkaupungissa pilasi innon, minkä seurauksena Sumner palasi Bostoniin, jossa hän toimi juristina. Myöhemmin hän myös matkusti opiskelemaan Eurooppaan ja palasi 1840-luvulla. Tämän jälkeen hän toimi luennoitsijana ja toimittajana.
Sumner oli suurimman osan elämästään naimaton. Hänellä oli pituutta 6"4' (hieman yli 195 cm) ja voimakas ääni, mikä oli eduksi politiikassa.
Nousu senaattiin ja pahoinpitely

Sumner nousi senaattoriksi edustamaan kotiosavaltiotaan Massachusettsia vuonna 1851, kun Free Soil ja Massachusettsin demokraattisen puolueen yhteistyön tuloksena. Senaatissa hän vastusti kovasanaisesti orjuutta ja sitä ylläpitäviä lakeja kuten vuoden 1850 kompromissia ja Kansas-Nebraska Actia.
Kansas-Nebraska Actiin liittyen Sumner piti toukokuussa 1856 Rikos Kansasia vastaan (engl. Crime against Kansas) -nimisen puheen, jossa hän kritisoi lakia ja lain suunnitelleita senaattoreita Andrew P. Butleria ja Stephen A. Douglasia. Puhe suututti Butlerille sukua olleen edustajainhuoneen jäsenen Preston S. Brooksin niin pahasti, että pari päivää puheen pitämisen jälkeen Brooks pahoinpiteli Sumnerin senaatissa. Pahoinpitely aiheutti Sumnerille vakavia vammoja, joista toipuminen kesti vuosia.
Myöhempi elämä

Pahoinpitelystä toivuttuaan Sumner palasi senaattiin vuonna 1859. Orjuuden lakkauttamisen jälkeen Sumner alkoi työskennellä afroamerikkalaisten poliittisten oikeuksien turvaamiseksi. Hän oli mukana kirjoittamassa Yhdysvaltain ensimmäisiä kansalaisoikeuksia koskevaa lakia. Muita Sumnerin poliittisia kiinnostuksenkohteita olivat imperialismin ja maahanmuuttovastaisuuden vastustaminen.
Yhdysvaltain sisällissodan päätyttyä Sumner vastusti Abraham Lincolnin ja Andrew Johnsonin sodan jälkeisiä jälleenrakennussuunnitelmia: Sumnerin mukaan entisiä Konfederaation osavaltioita tulisi kohdella kuin sodassa valloitettuja alueita, eli Yhdysvaltain perustuslain ei pitäisi päteä siellä. Hän oli myös sitä mieltä, että näiden osavaltioiden tulisi turvata afroamerikkalaisten äänioikeus ennen kuin ne voitaisiin päästä takaisin unioniin.
Uransa loppuvaiheilla Sumner toimi senaatin ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtajana. Tämän kautta hän oli avainasemassa Alaskan ostossa. Sumner oli aluksi vastustanut ostoa, vaikka kannattikin Yhdysvaltain laajenemista Pohjois-Amerikassa. Alaska oli kuitenkin kaukainen osa mannerta, josta Sumner senaattorikollegoineen ei juurikaan tiennyt mitään. Sumnerin mukaan tällaisen alueen liittäminen osaksi Yhdysvaltoja johtaisi muihin vastaaviin hätiköityihin ja kalliisiin laajenemisyrityksiin. Myöhemmin hän alkoi kuitenkin kannattaa Alaskan ostoa ja tutki alueen ostamisen mukana tulevia mahdollisuuksia. Sumner piti 8. huhtikuuta 1867 kolme tuntia kestäneen puheen, jossa hän ilmaisi tukensa Alaskan ostamiselle.
Vuonna 1870 Sumner oli mukana estämässä presidentti Ulysses S. Grantin suunnitelman ottaa Dominikaaninen tasavalta Yhdysvaltain alaisuuteen. Grantin myötävaikutuksesta Sumner poistettiin puheenjohtajan paikaltaan, minkä tämä otti raskaasti.
Sumner kuoli Washingtonissa 11. maaliskuuta 1874.
Caroline Herschel

| Caroline Herschel |
| --- | --- |
 Caroline Herschelin muotokuva.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. maaliskuuta 1750 Hannover, Braunschweig-Lüneburgin vaaliruhtinaskunta
Kuollut: 9. tammikuuta 1848 (97 vuotta) Hannover, Saksan liitto
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  tähtitiede
Tunnetut työt:  useiden komeettojen löytäminen
Palkinnot:  Royal Astronomical Societyn kultamitali (1828)   Preussin tiedeakatemia kultamitali (1847)
Aiheesta muualla
www.fembio.org/english/biography.php/woman/biography/caroline-herschel
Caroline Lucretia Herschel (16. maaliskuuta 1750 Hannover, Braunschweig-Lüneburgin vaaliruhtinaskunta – 9. tammikuuta 1848 Hannover, Saksan liitto) oli saksalaissyntyinen tähtitieteilijä. Hän aloitti uransa Uranuksen löytäneen veljensä William Herschelin apulaisena. Hän löysi itsekin muun muassa komeettoja ja kaasusumuja. Herschelistä tuli ensimmäinen tieteellisestä työstä palkkaa saanut nainen, kun Yrjö III palkkasi hänet virallisesti veljensä apulaiseksi. Herschel sai ansioistaan muun muassa ensimmäisen naisena Royal Astronomical Societyn kultamitalin.
Lapsuus

Caroline Herschel syntyi Hannoverissa vuonna 1750. Hän oli kahdeksas Anna Ilse Moritzenin ja Issak Herschelin kymmenestä lapsesta. Caroline sairasti 10-vuotiaana pilkkukuumeen, mikä vaikutti hänen pituuskasvuunsa. Hän jäi alle 130 senttimetriä pitkäksi, ja hänelle jäi sairaudesta arpia.
Carolinen neljä veljeä saivat musiikillisen koulutuksen, ja Caroline itse oli kiinnostunut tieteistä. Hänen isänsä vei muun muassa hänet öisin tutustumaan tähtitaivaaseen, mutta hänen äitinsä vastusti asiaa. Issak joutui sotajoukkoihin taistelemaan Ranskan armeijaa vastaan, ja Carolinen äiti piti tytärtänsä tiukassa hallinnassa. Issak palasi sairaana kotiin vuonna 1760, ja Caroline toimi tämän jälkeen käytännössä perheen palvelijana.
Ura > Muusikosta tähtitieteilijäksi

Herschelit olivat musikaalisia, ja Carolinen veli William Herschel muutti Englantiin opettamaan musiikkia ja soittamaan urkuja. Caroline muutti 22-vuotiaana veljensä perässä. William opetti siskoansa laulamaan, mutta hän opetti tälle myös englantia ja matematiikkaa. Bathissa Carolinesta tuli menestyvä laulaja. Sisarukset tekivät menestyksekkään uran, mutta he kumpikin esiintyivät viimeisen kerran julkisesti vuonna 1782, jolloin William Herschel hyväksyi paikan Yrjö III:n hoviastronomina.
William Herschel oli kiinnostunut tähtitieteestä noin 35-vuotiaana, ja Caroline työskenteli hänen avustajanaan ja kiillotti muun muassa peilejä. William oli löytänyt Uranuksen vuonna 1781, ja kaksi vuotta myöhemmin aloitti 20 vuotta kestäneen yötaivaan tutkimuksensa. Caroline kirjoitti ylös Williamin teleskoopilla tekemät löydökset, ja he koostivat 2 500 uutta kaasusumua ja tähtijoukkoa käsittäneen listan.
Ura > Tunnustus

Caroline Herschel tutki taivasta myös itsenäisesti pienemmällä laitteella. Hän löysi 26. helmikuuta 1783 avoimen tähtijoukon, joka tunnetaan nimellä NGC 2360. Kaikkiaan hän löysi 14 uutta kaasusumua, muun muassa NGC 205:n. Herschel havaitsi 1. elokuuta 1786 hitaasti liikkuvan kohteen työtaivaalla. Hän ilmoitti välittömästi löydöstään, ja hänestä tuli ensimmäinen komeetan löytänyt nainen. Caroline Herschel alkoi saada tunnustusta veljensä rinnalla, ja vuonna 1787 Yrjö III palkkasi virallisesti hänet veljensä apulaiseksi. Hän oli näin ensimmäinen nainen, joka sai palkkaa tieteellisestä työstä.
Kun William Herschel meni naimisiin 1788, Caroline pystyi keskittymään enemmän tähtitieteeseen, sillä hänen ei tarvinnut enää keskittyä samalla tavalla kodinhoitamiseen. Seuraavan vuosikymmenen aikana hän löysi seitsemän komeettaa. Niistä viiden Herschelin katsotaan olleen ensimmäinen löytäjä. Hän tarkisti myös John Flamsteedin tekemän tähtiluettelon ja ilmoitti yli 550 tähden puuttumisesta.
Tutkimustensa lisäksi Caroline Herschel osallistui veljenpoikansa Johnin koulutukseen. John vietti pitkiä aikoja tätinsä kanssa ja sai tältä valtavasti vaikutteita. John kävi lopulta Cambridgen yliopiston ja valittiin Royal Societyyn.
William Herschelin kuoltua vuonna 1822 Caroline palasi Hannoveriin, jossa hän eli loppuikänsä. Hannoverissa hän viimeisteli 2 500 kaasusumun ja tähtijoukon luettelonsa. Herschelille myönnettiin vuonna 1828 Royal Astronomical Societyn kultamitali. Seuraavan kerran kyseisen tunnustustuksen sai naispuolinen tutkija vasta vuonna 1996, jolloin mitali myönnettiin Vera Rubinille. Preussin tiedeakatemia puolestaan palkitsi Herschelin kultamitalillaan vuonna 1847. Herschel katui hieman sitä, että vietti viimeiset 25 elinvuottansa Hannoverissa. Hän oli kuitenkin aikansa tiedekuuluisuus, ja esimerkiksi Carl Friedrich Gauss vieraili hänen luonaan. Herschel kuoli 97-vuotiaana tammikuussa 1848.
Hershel löysi urallaan kahdeksan komeettaa, joista useimmat tunnetaan Herschelin nimellä. Hänen ensimmäinen komeettalöytönsä tunnetaan nykyään nimellä 35P/Herschel–Rigollet. Johann Palisan vuonna 1888 löytämä asteroidi 281 Lucretia ja Kuussa oleva C. Herschelin kraatteri on nimetty Herschelin mukaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Caroline Herschel Wikimedia Commonsissa
Karttunen, Hannu: Vanhin tiede – Tähtitiedettä kivikaudesta kuulentoihin, s. 440.  ("Caroline Lucretia Herschel (1750–1848)")  Helsinki:  Ursa, 2003.  ISBN 978-952-5329-26-1.
William Herschel tutkimassa teleskooppia ja Caroline merkitsemässä löydöksiä.
Caroline Herschelille kuulunut teleskooppi.
Reader Harris

Richard Reader Harris (4. kesäkuuta 1913 – 7. heinäkuuta 2009) oli brittiläinen konservatiivipuolueen poliitikko. Hän istui parlamentin jäsenenä Heston ja Isleworthin vaalipiiristä vuosina 1950–1970. Hänen edeltäjänsä oli William Richard Williams ja seuraajansa Barney Hayhoe.
Parlamenttiuransa lopussa Harris joutui liiketoimistaan syytteeseen, mutta sai vapauttavan tuomion.
Raitilla

| Raitilla Eero Aven |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Studio : Soundtrack Studios, Helsinki
 Julkaistu: 1982
 Formaatti: LP, C-kasetti
 Kesto: 35.06
 Levy-yhtiö: M & T Tuotanto
Eero Avenin muut julkaisut
| Kauniit muistot 1981 | Raitilla 1982 | Tuhlarin tunteet 1983 |
Raitilla on Eero Avenin studioalbumi vuodelta 1982.
Kappaleet

| --- | --- |
 A-puoli Kullanmuruseni – 2.49 (säv. Matti Ruohonen, Tapani Manner, san. Eero Aven)  Toivelähde – 2.53 (säv. ja san. Aven)  Siirtolaisen tie – 3.27 (säv. Kari Taipale, san. Aven, Taipale)  Poromiehen jenkka – 2.40 (säv. Esko Tarsaranta, san. Aven, Tarsaranta)  Puinen sydän – 3.16 (säv. F. Wise-Weisman, san. Veikko Vallas)  Pieni valhe – 3.18 (säv. ja san. Aven) :  B-puoli Metsuripojan lemmitty – 2.46 (säv. Antti Aronen, san. Aven)  Särkyneet unelmat – 3.32 (säv. ja san. Aven)  Lapinäidin kehtolaulu – 3.44 (säv. ja san. Kalervo Hämäläinen)  Ruusuja sulle – 2.42 (säv. ja san. Veikko Juntunen)  Kun sua mä rakastan – 2.30 (säv. Antonio Brave, san. Tuula Valkama)  Kesäyön hurmassa – 2.07 (säv. Aronen, san. Aven)
Aiheesta muualla

Raitilla discogs.com -sivustolla
Pöyliövaara

Pöyliövaara on vaara Ojanperällä, Rovaniemellä. Pöyliövaaran lähistöllä on laavu, ja reittejä kävelijöille, polkupyöräilijöille ja talvisin hiihtäjille. Pöyliövaaralla oli vuosina 1937–1944 hyppyrimäki, joka tuhoutui Lapin sodassa.
Borja Mayoral

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Borja Mayoral Moya
Syntymäaika: 5. huhtikuuta 1997 (ikä 27)
Syntymäpaikka: Parla, Espanja
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 182 senttimetriä
Paino: 68 kilogrammaa
Seura
Seura: Getafe
Pelinumero: 9
Junioriseurat
2004–2007: Parla
2007–2015: Real Madrid
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2015–2016 | Real Madrid B | 38 | (17) |
| 2015–2022 | Real Madrid | 22 | (3) |
| 2016–2017 | → VfL Wolfsburg | 19 | (2) |
| 2018–2020 | → Levante | 63 | (11) |
| 2020–2022 | → Roma | 36 | (10) |
| 2022 | → Getafe | 18 | (6) |
| 2022– | Getafe | 62 | (23) |
Maajoukkue
| 2013 | Espanja U17 | 1 | (1) |
| 2014–2016 | Espanja U19 | 16 | (12) |
| 2015–2019 | Espanja U21 | 31 | (16) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 21. heinäkuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 4. kesäkuuta 2020.
Borja Mayoral Moya (s. 5. huhtikuuta 1997 Parla, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Getafea. Oikeajalkainen Mayoral on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura

Mayoral on edustanut Real Madridin juniorijoukkueita vuodesta 2007 alkaen. Kaudella 2014–2015 hän oli yhdessä ottelussa edustusjoukkueen vaihtopenkillä. Mayoral pelasi kauden aikana myös seuran reservijoukkueessa Real Madrid Castillassa viisi ottelua tehden niissä kaksi maalia.
Maajoukkueura

Mayoral edusti vuonna 2013 Espanjan alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta kahdessa ottelussa tehden yhden maalin. Vuodesta 2014 hän on kuulunut alle 19-vuotiaiden joukkueeseen. Vuoden 2015 EM-kilpailuissa Mayoral voitti maalikuninkuuden kolmella osumallaan ja juhli myös EM-kultaa.
Saavutukset

Espanja
Alle 19-vuotiaiden EM-kilpailut: kultaa (2015)
Henkilökohtainen
Alle 19-vuotiaiden EM-kilpailut: maalikuninkuus (2015)
Aiheesta muualla

Borja Mayoralin tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Getafe – Primera División
1 Letáček |
2 Djené |
3 Angileri |
4 Álvarez |
5 Milla |
6 Uche |
7 Sola |
8 Arambarri |
9 Mayoral |
11 Aleñá |
13 Soria |
15 Alderete |
16 Rico |
17 Pérez |
19 González |
20 Yellu |
21 Iglesias |
22 Duarte |
26 Risco |
27 Aberdin |
40 Ferrer |
– Silva |
Valmentaja Bordalás