stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Phillip Alexander Clancey

Phillip Alexander Clancey (26. syyskuuta 1917 Glasgow, Skotlanti – 18. heinäkuuta 2001 Durban, Etelä-Afrikka) oli skotlantilainen lintutieteilijä.
Clancey syntyi Glasgow'ssa mutta pian hänen vanhempansa muuttivat ensin Lontooseen ja sitten Sveitsiin. Phillipin ollessa 7-vuotias he muuttivat takaisin Glasgow'uun. Hän opiskeli Glasgow'n Taidekoulussa (Glasgow School of Art).
Toisessa maailmansodassa Clancey palveli 51. divisioonassa muun muassa Sisiliassa ja Italiassa. Hän välttyi täpärästi kaatumiselta mutta menetti räjähdyksessä kuulon toisesta korvastaan.
Vuosina 1948–1949 hän osallistui eversti Richard Meinertzhagenin lintutieteelliselle tutkimusretekelle Jemeniin, Adeniin, Somaliaan, Etiopiaan, Keniaan ja Etelä-Afrikkaan.
Clancey muutti Etelä-Afrikkaan vuonna 1950 ottaakseen vastaan Natalin museon kuraattorin tehtävän Pietermaritzburgissa. Hän toimi Durbanin museon ja Durbanin Taidegallerian johtajana 1. tammikuuta 1952 lähtien eläkkeelle jäämiseensä asti 25. syyskuuta 1982. Hän toimi myös Eteläisen Afrikan museoiden liiton puheenjohtajana sekä Eteläisen Afrikan lintutieteellisen seuran (Southern African Ornithological Society) ja Natalin lintukerhon (Natal Bird Club, nykyään BirdLife Port Natal) puheenjohtajina.
1981 Natalin yliopisto myönsi hänelle tohtorin arvon.
Clanceyn taito linnunnahkojen preparoinnissa oli ainutlaatuinen. Natalin museon lintukokoelmaa, joka on Afrikan kolmanneksi laajin ja käsittää noin 32 000 näytettä ja jonka nahoista monet ovat hänen 26 turkimusretkellään keräämiä, pidetään Afrikan hienoimpana.
Clanceyn loistelias maalaustaito näkyy hänen kirjojensa monissa lintumaalauksissa ja Durbanin luonnonhistoriallisen museon dioraamoissa, joita miljoonat vierailijat ovat ihailleet.
Clancey kirjoitti ahkerasti pääasiassa afrikkalaisten lintujen taksonomiasta  ja hän nimesi noin 200 alalajia, muun muassa isotörmäpääskyn alalajin xerica yhdessä Irwinin kanssa vuonna 1966. Hän nimesi myös savannihempon (Serinus citrinipectus) yhdessä Lawsonin kanssa vuonna 1960.
Teokset

The Birds of Natal and Zululand (1964).
The Gamebirds of Southern Africa (1967).
Catalogue of the Birds of the South African Subregion (1965-1972).
Handlist of the Birds of Southern Mozambique (1970-1972).
Atlas of Speciation of African Birds osa II (toim.) (1978).
S.A.O.S. Checklist of Southern African Birds (päätoim.) (1980).
The Rare Birds of Southern Africa (1985).
Kingfishers of Sub-Saharan Africa. Jonathan Ball Publishers (31. joulukuuta 1992).
The Birds of Southern Mozambique. African Bird Book Publishing. 2. korjattu painos (tammikuu 1996).
The Atlas of Southern African Birds (jatko-osa) (1997).
Clanceyn muiden kirjoitusten määrä on noin 600.
Pjotr Veliki (1996)

| Pjotr Veliki |
| --- | --- |
 Pjotr Veliki vuonna 2017.

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Itämeren telakka, Pietari
Kölinlasku:  24. huhtikuuta 1986
Laskettu vesille:  29. huhtikuuta 1989
Palveluskäyttöön:  18. huhtikuuta 1998
Tekniset tiedot
Uppouma:  28 000 t
Pituus:  252 m
Nopeus:  32 solmua
Miehistöä:  727
Pjotr Veliki (ven. Пётр Великий) on vuonna 1998 palvelukseenotettu Venäjän laivaston ydinkäyttöinen taisteluristeilijä, joka on Venäjän laivaston lippulaiva. Alus on nimetty Venäjän ensimmäisen keisarin Pietari Suuren mukaan.
Valmistus

Alus tilattiin Leningradista Itämeren telakalta, missä köli laskettiin 24. huhtikuuta 1986. Se laskettiin vesille 29. huhtikuuta 1989 ja otettiin palvelukseen 18. huhtikuuta 1998 nimellä Yuri Andropov.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus nimettiin Venäjän laivaston lippulaivaksi. Se nimettiin maaliskuussa 1992 uudelleen Venäjän ensimmäisen keisarin Pietari Suuren mukaan Pjotr Velikiksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pjotr Veliki (1996) Wikimedia Commonsissa
Orlan-luokan taisteluristeilijät
Pentaboraani

| Pentaboraani |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  19624-22-7
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  B5H9
Moolimassa:  63,122 g/mol
Ulkomuoto:  Väritön neste
Sulamispiste:  –47 °C
Kiehumispiste:  60 °C
Tiheys:  0,618 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Reagoi veden kanssa
Pentaboraani eli pentaboorinonahydridi (B5H9) on boorin ja vedyn muodostama molekyyliyhdiste. Ainetta käytetään muun muassa rakettien polttoaineena.
Ominaisuudet

Huoneen lämmössä aine on pistävänhajuista nestettä. Pentaboraani reagoi hyvin helposti lämpöön, hapettimiin, halogeeneihin ja rasvoihin. Epäpuhtauksien kanssa aine muodostaa hyvin helposti leimahtavan seoksen.  Veden kanssa aine reagoi diboraania lievemmin. Pentaboraani liukenee hyvin hiilivetyihin.
Valmistus ja käyttö

Pentaboraania voidaan valmistaa kuumentamalla diboraania. Pentaboraanin käyttöä yhdessä avaruusrakettien polttoaineena typpitetraoksidin kanssa tutki venäläinen insinööri Valentin Gluško 1960-luvulla.
Turvallisuus

Pentaboraani on myrkyllistä. Nieltynä tai hengitettynä aine aiheuttaa pahoinvointia, huimausta ja jopa tajuttomuuden. Oireet voivat ilmetä vasta kahden vuorokauden kuluttua altistuksesta.
Piikkisika

| Piikkisika |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Jyrsijät Rodentia
Alalahko::  Piikkisikamaiset jyrsijät Hystricomorpha
Osalahko::  Piikkisikamaiset Hystricognathi
Heimo::  Piikkisiat Hystricidae
Suku::  Piikkisiat Hystrix
Laji::  cristata
Kaksiosainen nimi
 Hystrix cristata  Linnaeus, 1758 
Katso myös
   Piikkisika Wikispeciesissä   Piikkisika Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Piikkisika eli piikikäs (Hystrix cristata) on piikkisikojen eli piikikkäiden heimoon kuuluva jyrsijälaji. Lajia tavataan Italiassa sekä Pohjois- ja Keski-Afrikassa.
Ulkonäkö

Täysikasvuinen piikkisika painaa 15–30 kg. Se on pituudeltaan noin 70 cm ja korkeudeltaan noin 25 cm. Piikit ovat pitkiä; niitä kasvaa päässä, niskassa ja selässä. Piikkien pituus vaihtelee välillä 15–40 cm. Väriltään piikkisika on valkoruskea. Sillä on kaksi etuhammasta yläleuassa ja kaksi alaleuassa sekä näiden lisäksi takahampaat ylä- ja alaleuassa pureskelua varten.
Käyttäytyminen

Piikkisika pelottaa vihollisia pois ravistamalla häntäänsä saaden aikaan ratinaa. Puolustautuessaan se kääntää takapäänsä vihollista kohti ja heiluttaa piikikästä häntäänsä. Piikeissä on satoja pieniä väkäsiä, jotka vaikeuttavat pistäneen piikin irroittamista.
Muuta

Piikkisikoja pyydystetään ruoaksi sen elinalueilla. Laji myös tuhoaa ihmisten viljelyksiä syömällä kasvustoja, niin juuria kuin varsiakin.
Pisimpään elänyt piikkisika kuoli vankeudessa 28-vuotiaana.
Nimestään huolimatta piikkisika ei ole sukua sioille. Nimi lienee käännöslaina jostakin eurooppalaisesta kielestä, joihin sen uskotaan siirtyneen latinan ilmauksesta porcus spinus, joka tarkoittaa piikikästä sikaa.
Nisäkäsnimistötoimikunta ehdotti, että piikkisian suomenkieliseksi nimeksi vaihdettaisiin ”piikikäs”.
Provena

Provena on Raisio-konsernin omistama tuotemerkki. Ensimmäiset Provena-tuotteet tulivat markkinoille vuonna 2006. Provena-kauratuotteet ovat täysin gluteenittomia, koska ne sisältävät vain gluteenitonta kauraa sekä muita gluteenittomia raaka-aineita, ja siten ne ovat turvallisia useimmille keliaakikoille.
Vuonna 2015 tuoteperheeseen kuului annospakattuja puuroja, hiutaleita, jauhoja, leipää, keksejä ja leivontamixejä. Provena-tuoteperheen gluteenittomat kaura-myslisämpylät valittiin vuoden 2013 gluteenittomaksi tuotteeksi.
Kaikissa Provena-tuotepakkauksissa on gluteenittoman tuotteen merkki. Provena-tuotteet ovat kaikki Suomen keliakialiiton gluteenittoman tuotteen merkin käyttöoikeuden saaneiden tuotteiden luettelossa.
Vuoden 2020 alusta lähtien kaikki Provena-tuotteet muuttuivat Elovena Gluten free -tuotteiksi ja ovat näin osa Elovena-tuoteperhettä.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Piikkisalaatti

| Piikkisalaatti |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Asteridit
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Alaheimo::  Cichorioideae
Suku::  Salaatit Lactuca
Laji::  serriola
Kaksiosainen nimi
 Lactuca serriola  L. 
Katso myös
   Piikkisalaatti Wikispeciesissä   Piikkisalaatti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Piikkisalaatti (Lactuca serriola) on piikikäs salaattilaji. Sen lähisukulaislajeja ovat esimerkiksi ruokasalaatti (Lactuca sativa) ja siperiansinivalvatti (Lactuca sibirica). Piikkisalaatti on niin sanottu kompassikasvi; sen lehdet ovat asettuneet ilmansuuntien mukaan pohjois–eteläsuuntaisesti.
Ulkonäkö

Piikkisalaatti on yksi- tai kaksivuotinen jäykkävartinen ruohokasvi, joka kasvaa 40–80 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat pariliuskaiset ja nirhalaitaiset. Lehtien alapuolen keskisuonessa on runsaasti piikkejä, samoin varren alaosassa. Piikkisalaatin mykeröstö koostuu runsaasta määrästä pieniä, hoikkia, kukintomykeröitä, joissa on vaaleankeltaiset kukat.
Levinneisyys

Piikkisalaatin levinneisyysaluetta on Keski- ja Etelä-Eurooppa, Pohjois-Afrikka, Pohjoismaiden eteläosat, Aasian euroopanpuoleiset alueet ja Pohjois-Amerikka. Suomessa se on harvinainen uustulokas, jota on löydetty eniten Etelä-Suomen suurista kaupungeista. Niissä se kasvaa satamien painolastimailla, tienvarsilla, joutomailla ja nurmikoilla.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2022: Piikkisalaatin levinneisyys Suomessa.
ITIS: Lactuca serriola (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Lactuca serriola (englanniksi)
Piikkisalaatin lehden piikkejä.
Piikkisalaatin mykeröitä.
Piikkisalaatti.
Percoidei

| Percoidei |
| --- | --- |
 Kuha (Sander lucioperca)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Percoidei  Nelson, 1994
Katso myös
   Percoidei Wikispeciesissä   Percoidei Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Percoidei on ahvenkalojen lahkoon (Perciformes) kuuluva kalojen alalahko.
Heimot

Alalahkoon kuuluu 80 heimoa.
Acropomatidae - Lyhtyahvenet
Aplodactylidae - Marmoriahvenet
Apogonidae - Kardinaaliahvenet
Arripidae - Arripit
Banjosidae - Lehtiahvenet
Bathyclupeidae - Suomuevät
Bramidae - Pomfretit
Caesionidae - Napostajat
Callanthiidae - Siroahvenet
Carangidae - Piikkimakrillit
Caristiidae - Harjakalat
Centracanthidae - Pikarellit
Centrarchidae - Aurinkoahvenet
Centrogeniidae - Skorpioniahvenet
Centropomidae - Robalot
Cepolidae - Liekkikalat
Chaetodontidae - Perhokalat
Chandidae - Lasiahvenet
Cheilodactylidae - Naamioahvenet
Chironemidae - Kelpit
Cirrhitidae - Haukkakalat
Coryphaenidae - Dolfiinit
Datnioididae - Tiikerikalat
Dichistiidae - Kaljuunakalat
Dinolestidae - Haukiahvenet
Dinopercidae - Panssariahvenet
Drepaneidae - Levykalat
Echeneidae - Remorat
Emmelichthyidae - Vaeltajat
Enoplosidae - Sirppiahvenet
Epigonidae - Syvänneahvenet
Gerreidae - Mojarat
Glaucosomatidae - Helmiahvenet
Grammatidae - Keijukalat
Haemulidae - Murisijat
Howellidae
Inermiidae - Kupusuut
Kuhliidae - Lippupyrstöt
Kyphosidae - Ruoriahvenet
Lactariidae - Maitoahvenet
Lateolabracidae
Latridae - Trumpettiahvenet
Leiognathidae - Lima-ahvenet
Leptobramidae - Ranta-ahvenet
Lethrinidae - Putsarit
Lobotidae - Kolmipyrstöt
Lutjanidae - Napsijat
Malacanthidae - Torpedoahvenet
Menidae - Kirvesahvenet
Monodactylidae - Kuukalat
Moronidae - Bassit
Mullidae - Mullot
Nandidae - Lehväkalat
Nematistiidae - Kukkoahvenet
Nemipteridae - Pennat
Opistognathidae - Leukakalat
Oplegnathidae - Veitsileuat
Ostracoberycidae - Osteriahvenet
Pempheridae - Pyyhältäjät
Pentacerotidae - Haarniskapäät
Percichthyidae - Etelänbassit
Percidae - Ahvenet
Plesiopidae - Pyöröpäät
Polycentridae
Polynemidae - Siimaevät
Polyprionidae - Hylkyahvenet
Pomacanthidae - Keisarikalat
Pomatomidae - Sinikalat
Priacanthidae - Suurisilmät
Pseudochromidae - Keijuahvenet
Rachycentridae - Oka-ahvenet
Sciaenidae - Rummuttajat
Scombropidae - Peikkoahvenet
Serranidae - Meriahvenet
Sillaginidae - Kuoreahvenet
Sparidae - Hammasahvenet
Sphyraenidae - Barrakudat
Symphysanodontidae - Riutta-ahvenet
Terapontidae - Tiikeriahvenet
Toxotidae - Ampujakalat
Punainen talo

Punainen talo eli viralliselta nimeltään Mojdom 1 oli Kotkassa vuosina 1996–2002 toiminut hotelli, jonka tiloissa toimi tosiasiallisesti bordelli. Bordelli toimi 1920-luvulla valmistuneessa punatiilisessä rakennuksessa Kotkansaarella osoitteessa Satamakatu 2. Nykyään rakennus on asuinkäytössä.
Prostituoidut tuotiin Punaiseen taloon lähinnä Venäjältä. Kolme ihmistä sai tuomiot Punaisessa talossa tapahtuneesta parituksesta vuonna 2002.
Per Ciljan Skjelbred

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
 
Henkilötiedot
Koko nimi: Per Ciljan Skjelbred
Syntymäaika: 16. kesäkuuta 1987 (ikä 37)
Syntymäpaikka: Trondheim, Norja
Pelipaikka: keskikenttä
Pituus: 176 cm
Seura
Seura: Hertha BSC
Pelinumero: 3
Junioriseurat
: Trygg/Dade
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2004–2011 | Rosenborg BK | 156 | (9) |
| 2011–2014 | Hamburger SV | 26 | (0) |
| 2013–2014 | → Hertha BSC (laina) | 28 | (2) |
| 2014– | Hertha BSC | 23 | (0) |
Maajoukkue
|  | Norja U16 | 9 | (0) |
|  | Norja U17 | 12 | (0) |
| 2005–2006 | Norja U18 | 4 | (0) |
| 2005 | Norja U19 | 12 | (1) |
| 2005–2008 | Norja U21 | 12 | (1) |
| 2007– | Norja | 43 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 9. toukokuuta 2015.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 8. elokuuta 2018.
Per Ciljan Skjelbred (s. 16. kesäkuuta 1987 Trondheim) on norjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Hertha Berliniä.
Ura

Skjelbred voitti TV3-kanavan Proffdrømmen-jalkapallokilpailun, ja pääsi palkinnoksi harjoittelemaan Liverpoolin akatemian kanssa viikon ajan. Viikon jälkeen Liverpool tarjosi Skjelbredille juniorisopimusta, mutta hän päätti valita Rosenborgin ja pelit aikuisten sarjassa.
Skjelbred debytoi Rosenborgin edustusjoukkueessa 16 vuoden ja 358 päivän ikäisenä, nuorimpana pelaajana seuran historiassa. Kaudella 2005–2006 hän mursi marraskuussa jalkansa Mestarien liigan ottelussa Olympiakosia vastaan, mutta palasi kentille jo kauden lopulla.
Elokuussa 2011 Skjelbred siirtyi Bundesliigaan ja Hamburger SV:n joukkueeseen. Hän ei kuitenkaan missään vaiheessa onnistunut vakiinnuttamaan paikkaansa joukkueessa, ja lainasopimuksen kautta Hertha BSC osti hänet lopulta omakseen kesällä 2014.
Ura > Maajoukkueura

Norjan A-maajoukkueessa Skjelbred debytoi maaliskuussa 2007. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki heinäkuussa 2013 Makedoniaa vastaan.
Skjelbred sai kapteenin nauhan maajoukkueessa edellisen kapteenin Brede Hangelandin lopetettua maajoukkueuransa. Hänen ensimmäinen ottelunsa kapteenina oli syyskuussa 2014 Englantia vastaan Wembleyllä.
Kaikkiaan Skjelbred on pelannut 43 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin vuosina 2007–2016.
Saavutukset

Rosenborg BK
Tippeligaen (3): 2006, 2009, 2010
Superfinalen (1): 2010
Punainen riisi

Punariisiä.
Punariisi on lisäravinteena käytettävää riisiä, jonka pinnalla kasvaa punertava rihmasieni Monascus purpureus tai jokin sen lähisukulainen. Tuote sisältää luontaista lovastatiinia monakoliini K:ta, joten sen on toivottu alentavan veren kolesteroliarvoja. Tieteellistä näyttöä asiasta ei kuitenkaan ole.
Punariisiä on käytetty aasialaisessa keittiössä lähinnä ulkonäkösyistä mutta myös perinteisessä kiinalaisessa lääketieteessä. Länsimaista lääketiedettä kiinnostavat Monascus-sienen tietyt kannat, jotka tuottavat tavallista enemmän statiinia.[lähde? ]
Punariisiä markkinoidaan luonnontuotteena mutta todellisuudessa sen takana on pitkä jalostusketju. Fimean ja Tullilaboratorion tutkimuksessa todettiin sen monakoliini K -pitoisuuden vaihtelevan huomattavasti. Sen laatua ei valvota, eikä siitä ole tutkimustietoa kolesterolin alentamisessa.
Punariisi voi sisältää homesienten tuottamaa maksalle myrkyllistä aflatoksiinia, ja sen epäillään aiheuttavan maksavaurioita. Tapauksia on julkistettu ainakin Yhdysvalloista ja Italiasta.
Ihanaa on elää

| Ihanaa on elää> Carefree |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mark Sandrich
Käsikirjoittaja:  Allan Scott Ernest Pagano Alkuperäinen idea Marian Ainslee Guy Endore Tarina ja sovitus Dudley Nichols Hagar Wilde
Tuottaja:  Pandro S. Berman
Säveltäjä:  Victor Baravalle Irving Berlin (kappaleet)
Kuvaaja:  Robert De Grasse
Leikkaaja:  William Hamilton
Tuotantosuunnittelija:  Van Nest Polglase
Pukusuunnittelija:  Edward Stevenson Howard Greer
Koreografi:  Hermes Pan
Pääosat:  Fred Astaire Ginger Rogers
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  RKO Radio Pictures
Levittäjä:  RKO Pictures Netflix
Ensi-ilta:   2. syyskuuta 1938  22. joulukuuta 1938
Kesto:  83 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  1 253 000 USD
Tuotto:  1 731 000 USD
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ihanaa on elää (televisioesityksessä käytetty nimeä Ihana on elää; engl. Carefree) on vuonna 1938 ensi-iltansa saanut Mark Sandrichin ohjaama ja Pandro S. Bermanin tuottama yhdysvaltalainen musikaalikomediaelokuva, jonka pääosissa ovat Fred Astaire ja Ginger Rogers. Ihanaa on elää on Astairen ja Rogersin kahdeksas yhteinen elokuvamusikaali. Ihanaa on elää oli ehdokkaana kolmeen Oscar-palkintoon vuonna 1939.
Juoni

Psykiatri Tony Flagg (Fred Astaire) tekee ystävälleen Stephen Ardenille (Ralph Bellamy) palveluksen, ja ottaa hänen Amanda-morsiamen (Ginger Rogers) potilaakseen. Amanda on radiossa työskentelevä laulaja, joka ei pysty tekemään päätöstä Stephenin monille kosinnoille. Kun Tony tutkii ongelmaa Amandan alitajunnan kautta, Amanda rakastuu häneen. Tony pitää ohimenevänä Amandan rakkautta, joka on pelkästään merkki transferenssistä. Tony kanavoi Amandan rakkauden oikeaan suuntaan hypnotisoimalla hänet uskomaan, että hän rakastaa Stepheniä. Asiat kuitenkin monimutkaistuvat, kun Tony tajuaa olevansa rakastunut Amandaan.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Fred Astaire  | … |  psykiatri Tony Flagg   |
|  Ginger Rogers  | … |  Amanda Cooper   |
|  Ralph Bellamy  | … |  Stephen Arden   |
|  Luella Gear  | … |  Cora-täti   |
|  Jack Carson  | … |  Thomas Connors   |
|  Clarence Kolb  | … |  tuomari Joe Travers   |
|  Franklin Pangborn  | … |  Roland Hunter   |
|  Walter Kingsford  | … |  tohtori Powers   |
|  Kay Sutton  | … |  neiti Adams   |
|  Hattie McDaniel  | … |  sisäkkö Hattie   |
Musikaalinumerot

Irving Berlin sanoitti ja sävelsi kaikki elokuvan kappaleet. Fred Astaire ja Hermes Pan laativat elokuvan koreografiat.
| Musikaalinumerot> Kappale | Musikaalinumerot> Tanssija(t) | Musikaalinumerot> Laulaja | Musikaalinumerot> Säveltäjä ja sanoittaja | Musikaalinumerot>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| "Since They Turned ’Loch Lomond’ into Swing" | Fred Astaire |  | Irving Berlin |  |
| "I Used To Be Color Blind" | Ginger Rogers ja Fred Astaire | Fred Astaire | Irving Berlin |  |
| "The Yam" | Ginger Rogers ja Fred Astaire | Ginger Rogers | Irving Berlin |  |
| "Change Partners" | Ginger Rogers ja Fred Astaire | Fred Astaire | Irving Berlin |  |
RKO oli palkannut Ray Hendricksin laulamaan kappaleen "The Night Is Filled With Music", mutta Hendricks vetäytyi projektista. Kappale kuitenkin otettiin mukaan taustamusiikiksi.
Musikaalinumero "Let’s Make the Most of Our Dream" kuvattiin, mutta se poistettiin elokuvasta leikkausvaiheessa.
"Change Partners" oli ehdokkaana parhaan laulun Oscar-palkintoon vuonna 1939.
Tuotanto

Elokuvaa tuotettiin ja kuvattiin 14.–15. huhtikuuta 1938 ja toukokuun 9. päivästä heinäkuun 21. päivään 1938. Ihanaa on elää kuvattiin Kalifornian Pasadenassa ja Burbankissa sijaitsevilla studioilla. Tuotantoyhtiönä toiminut RKO Radio Pictures lainasi Ralph Bellamya Columbia Picturesilta elokuvaan. Alun perin elokuva piti kuvata Technicolorilla, mutta lisäbudjetti olisi noussut liian korkeaksi.
Julkaisu ja vastaanotto

Ihanaa on elää sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 2. syyskuuta vuonna 1938. Suomessa elokuva sai teatteriensi-iltansa 22. joulukuuta 1938. Tuotantoyhtiönä toiminut RKO Radio Pictures oli myös elokuvan levittäjä Yhdysvalloissa ja ulkomailla.
Ilmestyessään Ihanaa on elää sai kriitikoilta sekalaiset arvostelut. Kuitenkin Motion Picture Heraldin elokuvakriitikon William R. Weaverin mielestä Ihanaa on elää on Rogersin ja Astairen parhain elokuva. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan kriitikoiden arvosteluista 60 prosenttia on myönteisiä perustuen viiteen arvosteluun.
Ihanaa on elää tuotti Yhdysvalloissa ja Kanadassa 1 113 000 dollarin lipputulot. Ulkomailla elokuva tuotti lisäksi 618 000 dollaria. Ihanaa on elää tuotti yhteensä 1 731 000 dollarin lipputulot, ja RKO:n asiakirjojen mukaan RKO jäi häviölle 68 000 dollarin verran. Ihanaa on elää on Rogersin ja Astairen ensimmäinen elokuva, joka ei saanut voittoja.
Palkintoehdokkuudet

| Palkintoehdokkuudet> Vuosi | Palkintoehdokkuudet> Palkinto | Palkintoehdokkuudet> Kategoria | Palkintoehdokkuudet> Ehdokas | Palkintoehdokkuudet> Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1939 | Oscar-palkinto | Paras laulu | Irving Berlin | Ehdokkuus |
| 1939 | Oscar-palkinto | Paras musiikki | Victor Baravalle | Ehdokkuus |
| 1939 | Oscar-palkinto | Paras lavastus | Van Nest Polglase | Ehdokkuus |
| 2006 | Satellite-palkinto | Paras klassikkoelokuvan DVD-julkaisu |  | Ehdokkuus |
VHS- ja DVD-julkaisu

RKO Radio Pictures julkaisi elokuvan ensimmäistä kertaa VHS:lle Yhdysvalloissa 20. huhtikuuta vuonna 1994. Warner Bros. julkaisi elokuvasta ensimmäisen DVD-julkaisun 24. lokakuuta vuonna 2006.
Aiheesta muualla

Ihanaa on elää Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Ihanaa on elää Elonet.
Ihanaa on elää AllMoviessa. (englanniksi)
Ihanaa on elää TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Ihanaa on elää Rotten Tomatoes -sivustolla (englanniksi)
Ihanaa on elää Yhdysvaltain elokuvainstituutin sivuilla (englanniksi)
Ihanaa on elää Reel Classicsissa (englanniksi)
Fred Astairen ja Ginger Rogersin yhteiset elokuvamusikaalit
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Carioca (1933) · Continental – hupainen avioero (1934) · Roberta (1935) · Top Hat (1935) · Laivasto tanssii (1936) · Hääkarkuri (1936) · Saanko luvan? (1937), Ihanaa on elää (1938) · Tanssin kuningaspari (1939) · Me tanssimme taas (1949)
Pitinum

Pitinum voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:
Pitinum, kaupunki Samniumissa Italiassa, nykyinen Madonna di Pettino
Pitinum Mergens, kaupunki Umbriassa Italiassa, nykyinen Pian di Valeria
Pitinum Pisaurense, kaupunki Umbriassa Italiassa, nykyinen Macerata Feltria
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Pitinum”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.