stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Joensuun historia
Esihistoriallinen aika (14 000 eaa.-1323) > Alue muodostuu

Viimeinen jääkausi muokkasi paljon nykyisen Joensuun kaupungin aluetta ja sen lähiympäristöä. Jään sulaminen alkoi noin 14 000 eaa. Joensuun seudun harjumuodostumat syntyivät Salpausselän tavoin mannerjään sulamisen pysähdyttyä noin 8000–9000 eaa. ilmastonvaihtelun seurauksena. Kaupungin pohjoispuolella sijaitseva Jaamankangas sai alkunsa harjujen muodostumista seuranneen sulamisvaiheen aikana noin 9 900-10 000 eaa.. Jäätikön alta vapautuneen maan kohoaminen aiheutti alueen vesistöjen kuroutumisen itsenäisiksi järviksi, mikä tapahtui noin 6000–6500 eaa. Nykyisen kaupungin paikalla sijaitsevat alavammatkin alueet alkoivat paljastua veden alta ja ne alkoivat pian soistua.
Jääkautta seuranneella kivikaudella Pielinen laski aluksi pohjoiseen, kunnes maa alkoi kohota pohjoisessa etelää nopeammin, minkä vuoksi vesistön virtaussuunta kääntyi etelään. Pielisjoki syntyi noin 6500 eaa. Pielisen laskuvesien puhkaistua uoman Uimaharjun ja muiden harjujen läpi etelään kohti Pyhäselkää. Pielisjoen tulvavedet toivat mukanaan runsaasti hiekkaa jokisuistoon ja Saimaan altaaseen, johon alkoi laskea muitakin uusia vesistöreittejä maan kohoamisen vuoksi.
Esihistoriallinen aika (14 000 eaa.-1323) > Kivikauden asutus

Joensuun alueelta on löydetty useita kivikauden asuinpaikkoja. Arkeologisten tutkimusten perusteella asutusta oli ainakin Mutalassa (noin 5210 eaa.) ja Siihtalassa (noin 3860 eaa.), mutta löytöjä on tehty myös Iiksenvaarassa ja Rantakylän Pataluodossa (aiemmin Pataluhta). Mutala on tiettävästi Pohjois-Karjalan vanhin tunnettu asuinpaikka, josta on kaivettu esiin liesi ja kiviesineitä noin metrin syvyydestä.
Saimaan tulvajärven vesi nousi hitaasti tuhansien vuosien ajan. Nouseva vesi toi edelleen hiekkaa Joensuun alueelle ja vähitellen hiekka ja vesi hautasivat kivikauden asuinpaikat allensa. Äärimmillään Saimaan altaan vesi nousi yli 10 metriä sen nykyistä pintaa korkeammalle. Niinpä suuri osa suhteellisen alavasta Joensuun alueesta jäi veden alle ja vain korkeimmat harjut ja mäet – kuten Niinivaara – jäivät pinnan yläpuolelle.
Vesi alkoi laskea vasta noin 3000 eaa., kun siihen saakka Päijänteeseen laskeneet Saimaan vedet puhkaisivat itselleen Imatran kohdalla uuden lasku-uoman Salpausselän läpi synnyttäen Vuoksen. Joensuun seudulla veden alta paljastui laajoja hietikoita, joista syntyi veden ja tuulen vaikutuksesta paikoitellen jopa noin kymmenen metrin korkuisia harjanteita.
Esihistoriallinen aika (14 000 eaa.-1323) > Pronssi- ja rautakausi

Saimaan tulvan jälkeisellä ajalla varhaismetallikaudella Joensuussa oli asuinpaikka Varaslammen alueelta, josta on peräisin runsaasti tekstiilikeramiseen kulttuuriin liittyvää esineistöä noilta ajoilta. Tekstiilikeraaminen väestö oli ehkä ensimmäinen ryhmä Suomessa, joka puhui suomensukuista eli uralilaista kieltä. Pauli Rahkosen (2013) paikannimien tutkimuksen mukaan tekstiilikeraamikkojen kieli saattoi olla merjalais-muromalainen tai näiden kaltainen. Alueella tätä aiemmin puhuttujen kielten kielikunnatkin ovat todennäköisesti kadonneet, eikä niillä siis ole eläviä sukulaiskieliä.
Viimeistään rautakauden alkuvaiheessa Suomeen asettuivat tai Suomessa kehittyivät saamelaiskielet, jotka levisivät lähes koko pohjoiseen Fennoskandiaan, ja syrjäyttivät alueen aiemmat kielet. Saamelaiskielten puhujia eli saamelaisia on lähes varmasti elänyt Joensuunkin seudulla, vaikka näistä kertovia arkeologisia jäänteitä ei ole löytynyt juuri lainkaan. Arkeologisten löytöjen vähäisyys ei varmaankaan tarkoita alueen olleen asumaton. Saamelaisten elämäntapa ei ehkä jättänyt nykypäiviin säilyneitä jälkiä, tai sitten niitä ei ole vain löydetty. Saamelaiset elivät pyyntitaloudessa eli metsästyksellä ja kalastuksella, ja asuinpaikkoja saatettiin vaihtaa vuodenajan mukaan. Asumus oli todennäköisesti kevyt kota, jonka saattoi purkaa, kantaa mukanaan ja pystyttää uudelleen toisaalle. Saamelaisiin yhdistettävien hautalöytöjen puuttuminen voi kertoa saamelaisten jättäneen kuolleensa maan pinnalle esimerkiksi ahkiossa tai telineessä, kuten Lapin saamelaisten tiedetään tehneen. Jos poroja oli, niin lähinnä vain vetojuhtina. Suurporonhoito, joka oli pyyntitalouden sijaan paimentolainen elämäntapa, ei levinnyt näin etelään. Saamelaisia muut kutsuivat lappalaisiksi viimeistään keskiajalla, tosin joidenkin tutkijoiden mukaan lappalaisiksi saatettiin kutsua myös ketä hyvänsä pyyntitaloudessa eläviä.
Joensuun alueen asutuksesta ajanlaskumme ensimmäisen vuosituhannen ajalta on ylipäätään varsin vähän tietoa. Mutalasta on kuitenkin löytynyt viikinkiajalta peräisin oleva rautakirves.
Esihistoriallinen aika (14 000 eaa.-1323) > Ristiretkiaika

1100-luvun alussa Laatokan luoteis- ja pohjoisrantoja asutti omaleimainen muinaiskarjalainen kulttuuri, jonka vaikutukset kulkeutuivat vähitellen myös nykyisen Pohjois-Karjalan suuntaan. Vesistöt toimivat erämaan kulkureitteinä tuoden mukanaan turkismetsästäjiä ja kaupankäyntiä. Eräs aikakauden kauppatie kulki Novgorodin turkiskeskuksesta Laatokan kautta Saimaan vesistöön jatkuen Pielisjokea pitkin Pieliselle, josta reitti haarautui kohti sekä Oulujoen vesistöä että Vienanmerta. Laatokan Karjala kukoisti taloudellisesti 1100-luvulta 1300-luvun alkuun ja se oli tuolloin verrattain tiheästi asuttu. Tämä väestöpaine aiheutti muuttoliikettä, jonka seurauksena Pohjois-Karjala alkoi saada pysyvää karjalaista asutusta. Myös levottomat olot ja verotuksen kiristyminen aiheuttivat muuttohalukkuutta Laatokan Karjalasta.
Toisen vuosituhannen ensimmäisten vuosisatojen aikana Ruotsi ja Novgorodin ruhtinaskunta pyrkivät molemmat ulottamaan oman valtapiirinsä mahdollisimman laajalle alueelle Suomessa. Tällä ristiretkien aikakaudella idän ja lännen kirkot kävivät taistelua Suomen alueella eläneistä heimoista. Kamppailu kiihtyi 1200-luvun lopulla kun sekä Ruotsi että Novgorod valloittivat vuoron perään toisiltaan samoja alueita muun muassa Laatokan Karjalassa, joka lienee ollut tuolloin lähin merkittävä väestökeskittymä Pielisjoen suiston näkökulmasta.
Historiallinen aika (1323–) > Ruotsin vallan aika (1617–1809)

Vallan vaihduttua Käkisalmen läänissä sen ortodokseista muutti valtaosa, yli kaksi kolmasosaa Venäjän puolelle, muun muassa Laatokan Karjalaan 1600-luvun aikana. Joensuun seutu oli edelleen melko harvaan asuttua, eikä siten lähtijöitäkään ollut paljon. Ortodoksiväestön joukkomuuton syynä olivat enimmäkseen raskas verotus ja ankarat katovuodet, mutta myös kulttuuriset ja uskonnolliset syyt. Laatokan Karjalan hyvinvointi saattoi myös houkutella.
Ruotsin ankara verotus, taloudellinen kurjuus ja sotaväenotot ajoivat vastaavasti luterilaisia pakoon muualta Suomesta Käkisalmen lääniin. Käkisalmen lääni oli vapautettu sotaväenotoista, eikä verottaja ehtinyt heti kaikkialle. Lisäksi tilattomat saattoivat saada ortodoksien jättämän autiotilan haltuunsa. Tilan jo muualla Suomessa omistavien talonpoikien muutto oli kielletty, mutta heitäkin karkasi runsaasti.
Ruotsin vallan aikaan pääosin savolaisperäinen, luterilainen asutus vakiintui Pielisjoen suulle. Joensuu-niminen kylä sijaitsi molemmin puolin Pielisjokea, nykyisen Joensuun keskustan, Sirkkalan ja Mutalan kaupunginosien paikkeilla. Talot olivat levittäytyneet pitkänomaiseksi ketjuksi joen molemmille rannoille. 1720-luvulla Joensuussa oli noin kymmenen taloa (tässä talolla tarkoitetaan lähinnä useasta rakennuksesta koostuvaa maatilaa). Talojen määrä kasvoi 1700-luvun mittaan, erityisesti Niinivaaralla ja Hukanhaudalla.
Osa taloista nimettiin tavan mukaan perustajansa mukaan, ja usein myöhemmin talon nimestä tuli siinä asuvan suvun sukunimi. Osa näistä suvuista elää yhä Joensuussa. Taloja olivat esimerkiksi Iivola, Mikkola, Pitkänen (useita), Kähkönen, Mustonen (useita), Heikki, Teppola, Kukkonen (useita) ja Varis (useita). Kukkosen talo oli Kuhasalossa, entisessä Kukkosensaaressa. Oli myös Paavolan talo, josta tehtiin majatalo ja ratsutien välietappi. Talojen lisäksi Joensuussa oli Hiitolan, Louhelan ja Variksen kartanot, sekä näihin kuuluvat torpparien asumukset. Louhelan kartano sijaitsi jotakuinkin nykyisen luterilaisen kirkon paikalla.  (Arkistoitu – Internet Archive) Karjalaiskylistä alkunsa saaneet Rantakylä ja Utra eivät hävinneet, vaan sulautuivat Joensuuhun sen kasvaessa.
Joensuussa sekä Utrassa oli teollisuutta, muun muassa sahoja, viinanpolttimo ja lasinvalmistusta. Nykyisen keskustan alueella oli myös viljamakasiini ja sotaväen harjoituspaikka. Vuodesta 1799 Joensuussa on saatu pitää markkinoita, mutta markkinoiden järjestäminen lopetettiin myöhemmin, kunnes ne taas uudestaan sallittiin. Pielisjoen ylitti lyhyen aikaa ponttonisilta.
Suurin osa alueen 1700-luvulla tunnetuista paikannimistä on säilynyt samoina tai hieman muuttuneina nykypäiviin. 1700-luvun kartoilta löytyvät esimerkiksi Lehmo, Utran koski, Iiksensuo, Kontiosuo, Niinivaara, Varaslampi. Jotkut nimet ovat myös muuttuneet tai kadonneet.
Joen rantaan tehtiin pienimuotoisia linnoitustöitä joen yli vetäytymisen suojaksi Venäjän hyökkäyksen varalta.
Historiallinen aika (1323–) > Ruotsin vallan aika (1617–1809) > Ehdotukset kaupungin perustamiseksi

Itäinen Suomi jäi ilman kaupunkeja, kun lyhytaikainen Lieksan kaupunki lakkautettiin 1680 ja Sortavalan ja Savonlinnan kaupungit luovutettiin rauhansopimuksissa Venäjälle 1700-luvun alkupuoliskolla. Kaupungeista oli kuitenkin ollut paljon hyötyä liiketoiminnalle, joten itäiseen Suomeen alettiin vaatia uutta kaupunkia tai useampaa.
Jo 1700-luvulla Joensuu katsottiin sopivaksi maakuntakeskukseksi, mutta useista vaatimuksista huolimatta sille ei myönnetty kaupunkioikeuksia. Tosin siellä saatiin toisinaan järjestää markkinoita, joka oli kaupunkioikeuksista keskeisimpiä. Kuopio sai kaupunkioikeudet 1782, mutta se ei saanut niitä Joensuun sijasta, vaan päin vastoin, vilkastunut kaupankäynti lisäsi vaatimuksia ja perusteita kaupungin perustamiseksi myös Joensuuhun.
Historiallinen aika (1323–) > Kaupungin perustaminen ja sahateollisuuden kasvu

Ruotsin vallan aikainen, ensimmäinen ponttonisilta tuhottiin venäläisten hidastamiseksi Suomen sodassa 1808. Jo 1810-luvun alussa, pian sodan päätyttyä ja Venäjän vallattua Suomen, rakennettiin uusi silta, mutta jäät veivät sen 1823. 1827 Joensuuhun tehtiin ensimmäinen pysyvä silta, arkkusilta, jotakuinkin nykyisen itäsillan paikkeille.
Joensuun kaupunkioikeuksien tavoittelu jatkui Venäjän vallan ajalla. Ensimmäisen virallisen hakemuksen vuonna 1838 Suomen senaatti hylkäsi, koska tulevan kaupungin tulevan ruutukaava-alueen maata ei oltu vielä saatu kokonaan hankittua yksityisiltä maanomistajilta. Tämä kysymys viivytti kaupungin perustamista 10 vuotta. Viimeiset yksityisten omistamat maa-alueet kuuluivat Louhelan tilaan. Ne saatiin ostettua valtiolle vuonna 1847. Jo seuraavana vuonna Suomen senaatti katsoi, että kaupunki voidaan perustaa, ja päätöksen vahvisti Venäjän keisari Nikolai I. Toisin sanoen keisari perusti Joensuun kaupungin vuonna 1848. Kaupungin asemakaavan laati C. W. Gyldén. Se oli aikaan nähden kookas ruutukaava. Siihen sisältyi yli 70 korttelia, yli kaksi kertaa enemmän kuin noin vuosikymmen aiemmin perustettujen Jyväskylän ja Mikkelin kaavoissa oli yhteensä. Useimmissa kortteleissa oli kuusi tonttia. Kaupunki kasvoi nopeasti, Suomen itsenäistyttyä se oli jo selkeästi Pohjois-Karjalan keskus. Tällöin Joensuuta hallitsi puuhun liittyvä teollisuus, joka näkyi muun muassa suurina tukinuittoina. Joensuuhun valmistui Pohjoismaiden suurin sahalaitos, Penttilän saha 1918. Sahan toiminta lakkautettiin 1988, ja sen historiallisesti merkittävät rakennukset tuhoutuivat lopullisesti tulipalossa 1996. Puuteollisuuden ovat korvanneet lähes täysin muut teollisuudenalat. Ainoa jäljellä oleva suuri puuteollisuuslaitos on UPM-Kymmenen (aik. Schaumanin) vaneritehdas.
Historiallinen aika (1323–) > Väkiluvun kehitys

Ennen Joensuun kaupungin perustamista 1848, Joensuun kylä koostui vain muutamista talosta. 1720-luvulla kylässä oli noin 10 taloa ja 1800-luvun alussa noin 15 taloa, torppaa tai kartanoa. (Arkistoitu – Internet Archive)lähde? Alla oleva taulukko kuvaa kaupungin asukasluvun kehitystä vuosina 1850-1939 Suomen virallisten tilastojen valossa:
| Vuosi | 1850 | 1860 | 1870 | 1880 | 1890 | 1900 | 1910 | 1920 | 1923 | 1930 | 1938 | 1939 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Väkiluku | &&&&&&&&&&&&0129.&&&&00129 | &&&&&&&&&&&&0598.&&&&00598 | &&&&&&&&&&&01087.&&&&001 087 | &&&&&&&&&&&01614.&&&&001 614 | &&&&&&&&&&&02819.&&&&002 819 | &&&&&&&&&&&03702.&&&&003 702 | &&&&&&&&&&&04789.&&&&004 789 | &&&&&&&&&&&04946.&&&&004 946 | &&&&&&&&&&&04959.&&&&004 959 | &&&&&&&&&&&05196.&&&&005 196 | &&&&&&&&&&&05814.&&&&005 814 | &&&&&&&&&&&05971.&&&&005 971 |

Vuodesta 1940 lähtien Joensuun asukasluku on kehittynyt seuraavasti:lähde?

1940: 5 146 

1950: 7 845 

1960: 27 383 

1970: 36 281 

1980: 44 325 

1990: 47 215 

2000: 51 514 

2004: 52 659 

2005: 57 587
Historiallinen aika (1323–) > Maan ja rantojen muokkausta

Joensuun rantoja on muokattu huomattavasti kaupungin perustamisesta lähtien; luonnontilaista rantaa on enää melko vähän. Pielisjokeen on tehty kanava ja tekosaaria. Ilosaaren laguunimainen muoto on keinotekoinen. Rantaviivaa on siirretty Pielisjoen kustannuksella. Joensuun Linnunlahdella, aivan ruutukaava-alueen kulmalta lähtien, sijaitsi vielä pitkälle 1900-luvulle leveä ja pitkä hiekkaranta, joka oli suosittu ajanviettopaikka. Laajaa hietikkoa jopa käytettiin sodan aikana lentokenttänä. Tämä hiekkaranta on nykyisin lähes täysin tuhottu. Sen päälle on rakennettu tekokukkula, Laulurinne, jonka päällä on kesätilaisuuksiin tarkoitettu suuri katettu lava, laululava. Hiekkarannan päälle on tehty myös pienvenesatama ja ravirata.
Pataluodon (vanhoissa kartoissa Pataluhta) kivikautinen asuinpaikka on suurimmaksi osaksi tutkimaton
Näkymä Pataluodon kivikautisella asuinpaikalla. Osa asuinpaikasta on uimarantana.
Tämä kalliokaiverrus Joensuun Kuhasalossa liittyy tutkija Jukka Korpelan mukaan ilmeisesti lähellä sijainneeseen luostariin.
Kalliokaiverrus sijaitsee erikoisissa rantakallioissa
Näkymä Pielisjoelle Joensuun vaneritehtaan suuntaan, joka edustaa puunjalostusteollisuuden merkittävää osuutta Joensuun historiassa. Myös tukinuittoa ohjailevat puomit ja tehtaan edustalla näkyvä katettu punainen tukinuittolaituri kertovat puunkäsittelyn historiasta
Fale Alea

| Fale Alea ʻo Tonga Legislative Assembly of Tonga |
| --- | --- |
 
Tyyppi
Tyyppi:  yksikamarinen
Historia
Perustettu:  1875
Johto
Puheenjohtaja:  Fatafehi Fakafanua
Kokoonpano
Edustajia:  26
 
Puolueet:  Hallitus (15)      Ystävällisten saarten demokraattinen puolue (3)       Sitoutumattomat (8)       Aateliset (4) Oppositio (10)      Tongan kansanpuolue (1)       Sitoutumattomat (4)       Aateliset (5) Täyttämättä (1)      Täyttämättä (1)
Vaalit
Valintatapa:  enemmistövaali
Viimeisimmät vaalit:  2021
Kokouspaikka
 Parlamenttitalo Nukuʻalofassa
Fale Alea ʻo Tonga (engl. Legislative Assembly of Tonga) eli Tongan lakiasäätävä kokous on Tongan lainsäädäntövaltaa käyttävä elin. Se on yksikamarinen ja koostuu 26 jäsenestä, joista 17 on kansan vaaleilla valitsemia ja loput yhdeksän valitsevat maan aatelissuvut keskuudestaan. Vaaleissa käytössä on enemmistövaali, jossa kustakin vaalipiiristä valitaan yksi ehdokas. Parlamentti perustettiin vuonna 1875.
Vuoden 2021 vaaleissa yksikään nainen ei tullut valituksi parlamenttiin. Edeltävällä kaudella parlamentissa oli ollut yksi naisedustaja.
Aiheesta muualla

Parlamentin verkkosivut (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Yhdysvallat
Carlin Motorsport

|  Carlin |
| --- | --- |

Päämaja:   Britannia
Perustettu:  1996
Lopetettu:  2023
Tallipäällikkö:   Trevor Carlin
Aikaisemmat sarjat:  A1 GP, Porsche SC, Eurocup FR, FR UK, F3 Euroseries, Formula BMW UK, Britannian F3, GP2, GP3, FR 3.5, Euroopan F3, Euroformula Open, Indy Lights, BRDC F3, Britannian F4, FIA Formula 2 Championship, FIA Formula 3 Championship, Formula 4 UAE, GB3 Championship, F1 Academy, Indy Lights, IndyCar Series
Tuloksia
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  Formula BMW UK 2006 Britannian F3 2001-2003, 2005, 2007-2013 FR 3.5 2011 GP3 2014 Britannian F4 2015-2017, 2020, 2022-2023 Indy Lights 2016 FIA Formula 2 Championship 2018
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  Britannian F3 2001: Satō 2003: van der Merwe 2005: Parente 2008: Alguersuari 2009: Ricciardo 2010: Vergne 2011: Nasr 2012: Harvey 2013: King FR 3.5 2010: Aljošin 2011: Wickens GP3 2014: Lynn MSA Formula 2015: Lando Norris Indy Lights 2016: Ed Jones Britannian F4 2016: Max Fewtrell 2017: Jamie Caroline 2019: Zane Maloney 2023: Louis Sharp BRDC Formula 3 2017: Enaam Ahmed 2019: Clément Novalak Euroopan Formula 3 mestaruussarja  2017: Lando Norris
Carlin (aiemmin nimellä Carlin Motorsport) oli brittiläinen autourheilutalli. Talli oli kilpaillut muun muassa Formula Renault, Porsche Supercup, A1 Grand Prix, Formula 3, GP2 ja GP3-luokissa.
Historia

Tallin perustivat vuonna 1996 Trevor Carlin ja Martin Stone. Tallissa työskenteli entisiä F1-mekaanikkoja, kuten David Lowe ja Mark Owen. Talli debytoi Britannian F3-sarjassa vuonna 1997 ja alkoi rakentaa kolmen auton voittajatiimiä vuonna 1999 yhdessä Steve Hollmanin kanssa.
Vuonna 1998 Formula Three Association (FOTA) valitsi Carlinin vuoden talliksi. Talli on voittanut kuusi kuljettajien ja seitsemän tallien mestaruutta Ison-Britannian F3-sarjassa vuosina 2001–2009. Ison-Britannian sarjan lisäksi talli kilpaili F3-luokan Euro Seriesissä vuosina 2008–2009.
Vuonna 2006 Carlin voitti Ison-Britannian Formula BMW -sarjan mestaruuden. Vuosina 2005–09 talli kilpaili A1 Grand Prix -sarjassa edustaen Portugalia, Libanonia ja Etelä-Koreaa. Vuodesta 2003 lähtien talli on kilpaillut World Series by Renault -sarjassa ollen parhaimmillaan toinen vuosina 2004 ja 2009.
Vuonna 2010 talli kilpaili GP3-luokassa sijoittuen ensimmäisellä kaudella sarjan viidenneksi. Vuonna 2012 talli sijoittui loppupisteissä kolmanneksi. Vuonna 2014 talli voitti sarjassa sekä kuljettajien ja tiimien mestaruudet. Talli vetäytyi sarjasta kauden 2015 päätteeksi.
Vuonna 2006 talli ilmoitti osallistuvansa GP2-sarjaan yhteistyössä DPR-tallin kanssa, mutta hanke kariutui. Talli haki myös F1-paikkaa kaudelle 2011, mutta vetäytyi. Vuonna 2011 lähtien Carlin on kilpaillut GP2-sarjassa korvaten vetäytyneen DPR-tallin. Vuonna 2012 talli saavutti kaksi voittoa sijoittuen loppupisteissä viidenneksi. Vuosina 2013 ja 2014 talli sijoittui tiimipisteissä toiseksi. Talli vetäytyi sarjasta kauden 2016 päätteeksi.
Vuonna 2023 uusiseelantilainen valmistaja Rodin Cars nousi enemmistöomistajaksi perustaja David Dickerin sijoituksen jälkeen sopimukseen, jonka seurauksena tiimi muuttui nimeen Rodin Carlin. Trevor ja Stephanie Carlin erosivat joukkueesta vuoden 2023 lopulla, jolloin Dicker otti vallan kokonaan ja nimesi yrityksen uudelleen Rodin Motorsportiksi.
Aasian GP2 -tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Runko Moottori Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011 | GP2/11 Mecachrome V8 P |  | ABUFEA | ABUSPR | ITAFEA | ITASPR | 0 | 13. |
| 2011 | GP2/11 Mecachrome V8 P |  Mihail Aljošin | Kesk. | 24† | 19 | 20† | 0 | 13. |
| 2011 | GP2/11 Mecachrome V8 P |  Max Chilton | 12 | 18 | 21 | 15 | 0 | 13. |
Formula 2 -tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Runko Moottori Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018 | F2 2018 Mecachrome V6 t P |  | BHRFEA | BHRSPR | AZEFEA | AZESPR | ESPFEA | ESPSPR | MONFEA | MONSPR | FRAFEA | FRASPR | AUTFEA | AUTSPR | GBRFEA | GBRSPR | HUNFEA | HUNSPR | BELFEA | BELSPR | ITAFEA | ITASPR | RUSFEA | RUSSPR | ABUFEA | ABUSPR | 383 | 1. |
| 2018 | F2 2018 Mecachrome V6 t P |  Sérgio Sette Câmara | 2 | 3 | 4 | DSQ | 7 | Kesk. | DNS | DNS | 2 | 6 | 6 | 3 | Kesk. | 17 | 7 | 3 | 2 | 9 | 7 | 3 | 5 | 2 | 16 | 10 | 383 | 1. |
| 2018 | F2 2018 Mecachrome V6 t P |  Lando Norris | 1 | 4 | 6 | 4 | 3 | 3 | 6 | 3 | 16 | 5 | 2 | 11 | 10 | 3 | 2 | 4 | 4 | 2 | 6 | 5 | Kesk. | Kesk. | 5 | 2 | 383 | 1. |
| 2019 | F2 2018 Mecachrome V6 t P |  | BHRFEA | BHRSPR | AZEFEA | AZESPR | ESPFEA | ESPSPR | MONFEA | MONSPR | FRAFEA | FRASPR | AUTFEA | AUTSPR | GBRFEA | GBRSPR | HUNFEA | HUNSPR | BELFEA | BELSPR | ITAFEA | ITASPR | RUSFEA | RUSSPR | ABUFEA | ABUSPR | 236 | 4. |
| 2019 | F2 2018 Mecachrome V6 t P |  Louis Delétraz | 5 | 5 | Kesk. | Kesk. | 12 | 11 | 7 | 2 | NC | 7 | 7 | Kesk. | 7 | 2 | Kesk. | 13 | C | C | Kesk. | 8 | 3 | 14 | 4 | 6 | 236 | 4. |
| 2019 | F2 2018 Mecachrome V6 t P |  Nobuharu Matsushita | 9 | 12 | 13 | 12 | 11 | Kesk. | 2 | 9 | 9 | 9 | 1 | 5 | 9 | 7 | 7 | 2 | C | C | 1 | 5 | 6 | Kesk. | 2 | 7 | 236 | 4. |
Formula 3 -tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Runko Moottori Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | F3 2019 Mecachrome V6 P |  | ESPFEA | ESPSPR | FRAFEA | FRASPR | AUTFEA | AUTSPR | GBRFEA | GBRSPR | HUNFEA | HUNSPR | BELFEA | BELSPR | ITAFEA | ITASPR | RUSFEA | RUSSPR | 14 | 9. |
| 2019 | F3 2019 Mecachrome V6 P |  Teppei Natori | 24 | 15 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 23 | 25 | 16 | 20 | Kesk. | 11 | 8 | 11 | 29† | 20 | 19 | 14 | 9. |
| 2019 | F3 2019 Mecachrome V6 P |  Felipe Drugovich | 11 | 10 | 19 | 10 | 12 | 14 | 13 | 10 | 6 | Kesk. | 18 | 9 | 16 | 12 | 25 | 15 | 14 | 9. |
| 2019 | F3 2019 Mecachrome V6 P |  Logan Sargeant | 15 | 14 | 12 | 8 | 22 | 26 | 26 | 13 | 10 | 8 | 13 | Kesk. | 9 | 10 | 15 | 10 | 14 | 9. |