stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Musikaalisuus
Ihmisen musiikillinen kehitys

Jokainen ihminen on omalla tavallaan musikaalinen. Käsitys omasta musikaalisuudesta on yhteydessä omaan minäkuvaan. Usein jokin musikaalisuuden osa-alue on muita alueita kehittyneempi. Musiikillisia kykyjä voi lähteä vahvistamaan ja kehittämään omista yksilöllisistä lähtökohdista käsin.
Musiikilliset kokemukset alkavat jo ennen syntymää. Musiikki voi esimerkiksi rauhoittaa lasta, luoda turvallisuuden tunnetta sekä kehittää kuuntelemisen ja keskittymisen kykyä.
Lasten musiikillisen havaitsemisen kehittymistä on tutkittu jo vuosikymmeniä. Musiikillisen havaitsemisen ja musikaalisuuden osalta on vielä epäselvää missä määrin, millainen ja miten ajoitettuna ympäristön tuki ja harjoittelu ohjaavat tai jopa kompensoivat perimän määräämää kehitystä. Tutkimus tarjoaa kuitenkin näyttöä siitä, että varhaislapsuuden musiikillinen altistuminen ja soitonharjoittelu muokkaavat äänen havaitsemista.
Perimän ja oppimisen välinen yhteys on monimutkainen ja vaikeasti määritettävä eri kykyalueilla sekä niiden välillä. Musikaalisuutta on aiemmin pidetty pysyvänä ominaisuutena ja lahjakkuutena, jota ei voi harjoittaa. Nykyään kognitiivisten toimintojen kehittyminen voidaan nähdä kuitenkin perimän ja ympäristön monimutkaisen vuorovaikutuksen seurauksena. Tutkimukset ovat antaneet näyttöä siitä, että varhaisella musikaalisuudella voisi olla yhteys kielellisiin kykyihin, lyhytkestoiseen muistikapasiteettiin ja korkeaan älykkyysosamäärään. Aikuisiin kohdistuneet tutkimukset ovat myös antaneet viitettä siitä, että musiikin harrastamisella olisi positiivinen yhteys ihmisen älykkyysosamäärään.
Ympäristö, johon lapsi syntyy, muokkaa merkittävästi hänen musikaalisuuden ilmenemistä. Vanhempien rooli on hyvin tärkeä lapsen musiikilliselle kehitykselle, sillä heillä on vastuu sekä mahdollisuus tukea lapsen musiikillista kehitystä. Lapsen ohjaaminen ja kannustaminen musiikillisiin harrastuksiin edesauttaa lapsen musikaalisuuden ilmenemistä ja kehitystä. Voidaan ajatella, että lapsella on syntyessään yleinen musiikin oppimisen kyky, mutta ympäristö jossa lapsi kasvaa vaikuttaa siihen, minkä musiikillisen kielen lapsi oppii. Musiikillinen oppiminen vaikuttaa niin kykyyn kuulla oman kulttuurinsa musiikin vivahteita kuin sopeutumiseen muihin omalle kulttuurille kulttuurille vieraisiin musiikin ilmaisumuotoihin. Myös yksilölliset tekijät vaikuttavat musiikilliseen kykyyn ja kehittymiseen monin tavoin kuten erilaiset ja yksilölliset kiinnostuksen kohteet sekä harjoittelun määrä eri ikävaiheissa.
Kirjallisuutta

Levitin, Daniel J.: Musiikki ja aivot : ihmisen erään pakkomielteen tiedettä.  Suomentanut Paukku, Timo. Terra Cognita, 2010.  ISBN 9789525697223
Nurmi, Mikko: Mitä musikaalisuus on?.  Vastapaino, 2019.  ISBN 9789517687096
Ukkola-Vuoti, Liisa: Musikaaliset geenit : hyvinvointia musiikista.  Kustantamo S&S, 2017.  ISBN 9789515243003
Muolaan kirkko

Muolaan kirkko ennen talvisotaa.
Muolaan kirkon peruskivi, joka löytyi kirkon paikan raivastöiden yhteydessä.
Muolaan kirkko oli Muolaan luterilaisen seurakunnan kirkko. Se sijaitsi entisen Muolaan kunnan itäosassa Kirkkorannan kylässä Kirkkojärven länsirannalla olevalla mäellä luovutetussa Karjalassa. Muolaan kirkko rakennettiin luonnonkivistä ja tiilistä vuosina 1849–1852 ja sen suunnitteli intendenttikonttorin johtaja arkkitehti Ernst Lohrmann vuosina 1840–1843. Kirkon rakennusmestarina toimi Sandell ja kirkkoa varten valmistettiin 240 000 tavallista tiiltä ja 50 000 reunatiiltä. Tämä Muolaan viimeiseksi jäänyt kirkko oli järjestyksessä seurakunnan viides tai kuudes kirkko ja se vihittiin käyttöön ensimmäisenä adventtina 1852.
Ulkoasu

Muolaan kirkko oli päätytornillinen pitkäkirkko ja tyyliltään se edusti empireklassismia. Kirkko oli 39 metriä pitkä ja 19 metriä leveä. Se oli rakennettu noin metrin korkuisen harmaakivijalustan päälle. Kirkon seinät oli rapattu ja maalattu valkoiseksi. Nelikulmainen ja suuri torni sijaitsi kirkon länsipäässä ja ulkoni vain vähän itse runkohuoneesta. Kellotornin yläosassa oli joka sivulla kelloluukut ja niiden yläpuolella päätykolmiot. Tornin katto oli matala pyöreä kupu, jonka päällä oli risti. Kirkon itäpäässä puolestaan oli muuta kirkkoa matalampi puolipyöreä sakaristo. Kirkossa oli matala satulakatto. Kirkon kummallakin pitkällä sivulla oli viisi suurta ja korkeaa ikkunaa, joiden yläpäät olivat kaarevat. Sivuseiniä rytmittivät ikkunoiden kautta kulkeneet poikittaiset profiililinjat. Kirkon pääsisäänkäynti sijaitsi kellotornin alaosassa ja lisäksi kirkon molemmilla pitkillä sivuilla oli keskimmäisten ikkunoiden kohdalla eteisettömät sivuovet. Sekä kirkon pääsisäänkäynnin että alttarin yläpuolella oli puoliympyrän muotoinen ikkuna.
Sisäosat

Muolaan kirkko oli kooltaan suuri, siinä oli noin 2 200 istumapaikkaa. Kirkkosali oli kolmilaivainen, jonka keskilaivaa kattoi puurakenteinen tynnyriholvi. Sivulaivoja erottivat päälaivasta tukevat doorilaiset pylväsrivit, jotka kannattelivat kirkon sivuilla kahdessa kerroksessa olleita lehtereitä. Kirkkosali oli maalattu valkoiseksi ja sisustus oli rakennuksen tyylin mukaan selkeälinjaista. Alttarin vasemmalla puolella oli saarnastuoli, jonne oli käynti seinän takana olleesta sakaristosta. Urkuparvi sijaitsi tornin puoleisessa päässä ja sitä kannatteli kaksi pylväsparia, joiden välinen lehterikaide kirkkosaliin päin kaartuva.
Kirkon urut olivat vuonna 1895 valmistuneet ja 25-äänikertaiset. Kirkon tornissa oli kaksi aiemmissa Muolaan kirkoissa ollutta kelloa, toinen 1600-luvulta ja toinen 1700-luvulta. Kirkossa oli kaksiosainen alttaritaulu, jonka yläosa oli Jeesus ristillä ja alaosa Ehtoollisen asettaminen. Alttaritaulun lahjoitti Kuusaan hovin omistaja kollegineuvos Masalin ja sen kerrotaan olleen Masalinin venäläissyntyisen vaimon maaorjan maalaama. Alttaritaulun ohella kirkon merkittävimmät koristeet olivat keskilaivan katosta riippuneet kynttiläkruunut.
Kirkon tuhoutuminen

Talvisota koitui Muolaan viimeiseksi jääneen kirkon kohtaloksi. Kirkonmäen kautta kulki Mannerheim-linja. Venäläisten tykkituli ja pommitukset jauhoivat pikkuhiljaa kirkon kivikasaksi. Talvisodan päättyessä oli kirkosta jäljellä vain kolme nurkkaa, jotka törröttivät tuhoutuneella kirkonmäellä. Venäläiset tasasivat kirkonrauniot sotien jälkeen. Jatkosodan aikana Muolaaseen ei rakennettu uutta kirkkoa vaan jumalanpalvelukset pidettiin säilyneessä Kuusaan hovin päärakennuksessa.
Entiset muolaalaiset ovat pystyttäneet kirkon alttarin paikalle puisen ristin. Myös raivaustöiden yhteydessä löytynyt kirkon peruskivi on laitettu ristin viereen.
Irtaimiston kohtalo

Vähän ennen talvisodan syttymistä seurakunnan henkilökunta pakkasi kirkon esineistön puulaatikoihin ja hautasi ne maahan kirkon läheisyyteen. Ja kun Muolaa vallattiin takaisin jatkosodassa 1941, kaivettiin laatikot esiin. Näin kirkon ehtoollisvälineet, kynttilänjalat, krusifiksi ja kirkkotekstiilit saatiin pelastettua. Esineistö on sittemmin lahjoitettu Akaan seurakunnalle Toijalaan ja Lounais-Hämeen museoon Forssaan. Sen sijaan kirkon alttaritaulu, kellot ja kynttiläkruunut tuhoutuivat kirkon mukana.
Hautausmaa

Hautausmaa oli kirkkorakennuksen ympärillä rajoittuen rantaan. Sen hoitoon ei kiinnitetty vielä 1800-luvulla erityisempää huomiota, jonka vuoksi portit, tiet ja aitaukset olivat huonokuntoisia. Kotieläimet saattoivat liikkua hautakivien välissä täysin vapaasti. Seurakunnalla ei ollut myöskään omaa haudankaivajaa, jolloin omaiset omatoimisesti itse kaivoivat vainajalle haudan. Muolaan kirkkoherra ehdotti, että seurakuntaan palkattaisiin oma haudankaivaja, joka huolehtisi myös kellojen soiton ja muun hautaukseen liittyvän valmistelun. Enemmistö kuitenkin vastusti ehdotusta, seurakuntalaiset halusivat itse hoitaa haudankaivun ja kellojen soiton. Haudankaivaja palkattiin vasta 1851, jolloin hänelle alettiin maksaa kappa ruista täysi-ikäistä ja puoli kappaa alle 15-vuotiasta vainajaa kohden.
Aikaisemmat kirkot

Muolaan seurakunta (aikaisemmalta nimeltään Äyräpää ja Pyhäristi) oli Kannaksen vanhimpia, se oli olemassa jo 1300-luvun alkupuolella. Tarkkaa tietoa siitä kuinka monta kirkkoa Muolaassa vuosisatojen saatossa oli ollut ei tiedetä, mutta niitä on ollut ainakin kuusi.
Varhaisin Muolaan kirkko, josta on mainintoja, tuhoutui venäläisten polttamana 1590. Tätäkin kirkkoa ennen oli todennäköisesti ollut kirkkoja. Tuhoutuneen kirkon tilalle rakennettiin uusi pitkäkirkko, jossa oli erillinen kellotorni. Seuraava kirkko Muolaaseen valmistui 1665 edellisen käytyä huonokuntoiseksi. Vuonna 1745 valmistui jälleen uusi kirkko edellisen tuhouduttua mahdollisesti tulipalossa. Tämä kirkko palvelikin sitten viimeisimmän kirkon valmistumiseen asti. Nämä kirkot sijaitsivat viimeisimmän kirkon paikalla tai sen läheisyydessä Kirkkojärven rannalla, mutta joskus varhaisempina aikoina oli yksi kirkko sijainnut myös Muolaanjärven pohjoispäässä.
Aiheesta muualla

Muolaan kirkko ennen sotia (Arkistoitu – Internet Archive)
Sisäkuva Muolaan kirkosta, alttari
Muolaan kirkon rauniot 1940-luvun alussa (Arkistoitu – Internet Archive)
Jatkosodan aikana kirkkona käytetty Kuusaan hovin päärakennus
Sisäkuva Muolaan kirkosta vuonna 1938.
Muistotilaisuus Muolaan kirkon raunioilla 30. kesäkuuta 2002.
Muolaan kirkon rauniot talvisodan jälkeen.
Muolaan kirkon rauniot kesällä 2001. Alttarin paikalle on pystytetty muistoristi ja sen vasemmalla puolella on kirkon peruskivi, joka löytyi raivaustöiden yhteydessä. Vertaa kuvaa Muolaan kirkon alttarista ennen sotia
Mustanunna

| Mustanunna |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Tikkalinnut Piciformes
Heimo::  Laiskurit Bucconidae
Suku::  Nunnat Monasa
Laji::  atra
Kaksiosainen nimi
 Monasa atra  (Boddaert, 1783) 
Katso myös
   Mustanunna Wikispeciesissä   Mustanunna Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mustanunna (Monasa atra) on laiskureihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö

Mustanunna voi kasvaa 25–29 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Yleisväritykseltään laji on hyvin tumma. Sen pää, selkä, siivet ja pyrstö ovat väriltään mustat ja rinta ja vatsa ovat tumman harmaat. Mustanunnan siivissä on valkoinen raita. Nuori lintu on aikuista vaaleampi ja ruskehtavampi. Mustanunnan nokka on pitkä, hieman alaspäin kaartuva ja väriltään oranssinpunainen.
Levinneisyys ja elinympäristö

Mustanunnan levinneisyysalue ulottuu Venezuelan itäosasta Brasilian pohjoisosaan. Sen elinympäristöä ovat kosteat metsät ja metsien reuna-alueet usein jokien läheisyydessä. Lintu liikkuu useimmiten pareittain tai pieninä ryhminä. Mustanunnan ravintoa ovat hyönteiset. Lajin pesimäkausi on keväällä.
Musta uni

| Musta uni> Den sorte Drøm |
| --- | --- |
 Asta Nielsen elokuvan Stellana.
Ohjaaja:  Urban Gad
Käsikirjoittaja:  Urban Gad
Kuvaaja:  Adam Johansen
Lavastaja:  Emil Poulsen
Pääosat:  Asta Nielsen, Valdemar Psilander, Gunnar Helsengreen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Tanska
Tuotantoyhtiö:  Fotorama
Levittäjä:  Fotorama
Ensi-ilta:  4. syyskuuta 1911 (Tanska) 27. marraskuuta 1911 (Suomi)
Kesto:  1206/1025 metriä (56 min.)
Alkuperäiskieli:  mykkäelokuva
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Musta uni (tansk. Den sorte Drøm) on vuonna 1911 valmistunut tanskalainen mykkäelokuva. Urban Gadin ohjaaman melodraaman pääosia esittävät Asta Nielsen ja Valdemar Psilander.
Juoni

Sirkustanssija Stella on rakastunut kreivi Waldbergiin. Häntä tavoittelee myös kultaseppä Hirsch, joka voittaa Waldbergilta valtavan summan korttipelissä. Epätoivoinen Waldberg suunnittelee itsemurhaa, mutta Stella estää hänen aikeensa. Stella lähtee tapaamaan Hirschiä ja varastaa tältä helminauhan, jonka avulla Waldberg voisi maksaa velkansa. Hirsch huomaa varkauden ja alkaa kiristää Stellaa, joka joutuu suostumaan yölliseen tapaamiseen kultasepän luona. Waldberg saa tietää asiasta ja mustasukkaisuuden puuskassa hän tappaa rakastamansa naisen. Ennen kuolemaansa Stella paljastaa hänelle syyn tapaamiseen Hirschin kanssa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Asta Nielsen  | … |  sirkustanssija Stella   |
|  Valdemar Psilander  | … |  kreivi Johan Waldberg   |
|  Gunnar Helsengreen  | … |  kultaseppä A. Hirsch   |
|  Ellen Holm  | … |     |
|  Peter Fjelstrup  | … |     |
|  Ellen Feldmann  | … |     |
Tuotanto ja vastaanotto

Aarhusilaisen Fotoraman tuottama Musta uni oli vuonna 1910 valmistuneen Kuilun jälkeen toinen elokuva, jonka Asta Nielsen ja ohjaaja Urban Gad tekivät kotimaassaan Tanskassa. Nordisk Filmille tehdyn Palavat intohimot (Balletdanserinden, 1911) -elokuvan jälkeen he siirtyivät pysyvästi Saksaan. Kahden jälkimmäisen elokuvan miespääosissa nähdään toinen aikansa nouseva tähti Valdemar Psilander, joka työskenteli lyhyen aikaa Fotoramalla ilmeisesti huhti-toukokuussa 1911.
Elokuva edustaa lajityypiltään aikanaan suosittua ”eroottista melodraamaa”. Sen tekee kiinnostavaksi lähinnä Nielsenin näyttelijänsuoritus, joka ensimmäistä kertaa nähdään myös lähikuvissa. Psilanderin esiintyminen on sen sijaan yllättävän jäykkää. Teknisesti Musta uni ei ole kovinkaan onnistunut, sillä monet kohtaukset ovat epätarkkoja ja huonosti valaistuja. Syynä tähän ovat tekijöiden kokemattomuus ja Fotoraman heikot työskentelyolosuhteet.
Mustaa unta esitettiin marras-joulukuussa 1911 helsinkiläisessä Maxim-teatterissa, joka oli maksanut siitä 5 500 markkaa. Lehti-ilmoitusten mukaan lapsilta kielletty elokuva oli suuri yleisömenestys. Fyrenin arvostelijan mielestä realistinen ja koskettava tarina oli ”todellista taidetta”, joka pitää katsojan jännityksessä alusta loppuun saakka. Tuulispään mukaan ”esitys on siksi taiteellista että tuskin huomaakaan että taiteilijat ovat mykkiä, varsinkin kun kappaleeseen sovitettu soitto täydentää tunnelmaa”. Hufvudstadsbladet kiitti erityisesti Asta Nielsenin ”rauhallista ja henkevää esitystapaa”, jota verrattiin ranskalaisten elokuvadraamojen ”hermostuneeseen ja kiihkeään” näyttelemiseen. Suomessa elokuvan pituudeksi ilmoitettiin 1300 metriä.
DVD-julkaisu

Asta Nielsenin neljä tanskalaiselokuvaa, Kuilu (Afgrunden, 1910), Musta uni, Palavat intohimot ja Valoa kohti (Mod lyset, 1919) on julkaistu DVD:llä vuonna 2005. Elokuvat on varustettu Ronen Thalmayn säestyksellä ja englanninkielisellä tekstityksellä.
Aiheesta muualla

Musta uni Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Mustalammi (Someron Mäyrämäki)

| Mustalammi |
| --- | --- |
 Mustalammi marraskuussa 2014
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Somerniemi, Somero
Koordinaatit:  60°30′52″N, 23°41′44″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  puro Murrosjokeen
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  95,9 m
Rantaviiva:  1,04 km
Pinta-ala:  0,0489 km²
 fiMustalammi 
Mustalammi (myös Muslammi) on järvi Somerniemellä Somerolla. Järvi kuuluu Uskelanjoen vesistöön ja sen sisällä Terttilänjoen valuma-alueeseen. Järven korkeus merenpinnasta on 95,9 metriä, pinta-ala 4,89 hehtaaria ja rantaviivan pituus 1,04 kilometriä.
Sijainti ja vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Somerniemen Mäyrämäen ja Kaskiston kylien rajalla pääosin Mäyrämäen kylän puolella. Se laskee alajuoksultaan osittain putkitettua puroa myöten läheiseen Murrosjokeen, joka on Somerniemen Kaskiston Halkjärveen pohjoisesta laskeva pieni joki. Järven laskupurossa on kaksi kaivettua, vapaa-ajan asuntoihin liittyvää allasta.
Luonnonarvot

Järvi kuuluu Hyyppärän harjualueen Natura 2000 -alueeseen. Sen länsirannan eteläosa on luonnonsuojelualuetta. Myös järven laskupuron varressa on luonnonsuojelualue.
Historiaa

Aiemmin järven laskupurossa on ollut Thorbyn eli Tuorpyyn mylly. Järveen on ennen 1800-luvulla tehtyjä vesistörakennustöitä laskenut suo- ja korpijuotteja myöten läheinen Iso-Valkee, jolle kuitenkin 1800-luvulla kaivettiin uusi keinotekoinen lasku-uoma läheiseen Isoon-Herakkaaseen tämän lasku-uomassa Myllyojassa olleen sahan vedensaannin lisäämiseksi.
Mutulus

Mutulukset doorilaisessa korniisissa.
Mutulus (lat., mon. mutula) on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa ja yleisesti klassista arkkitehtuuria edustavissa rakennuksissa doorilaistyyliseen korniisiin kuuluvan geisonin alapinnassa oleva koristeellinen riippulaatta. Sellainen oli sijoitettu geisonin alapintaan aina kunkin metoopin ja triglyfin kohdalle. Kukin mutulus oli koristeltu kolmella kuuden gutta-pisaran rivillä.
Mutulukset jäljittelivät kiviarkkitehtuurissa alkuperäisten puisten kreikkalaisten temppeleiden ylempien rakenteiden parrujen ulkonevia päitä. Niissä olevat gutat puolestaan jäljittelivät puisia vaarnoja eli tappeja, joilla puuosat oli liitetty toisiinsa. Doorilaisen taenian alapinnassa kunkin triglyfin kohdalla mutuluksia vastasivat regulat.
Mustamarjaorapihlaja

| Mustamarjaorapihlaja |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Suku::  Orapihlajat Crataegus
Laji::  douglasii
Kaksiosainen nimi
 Crataegus douglasii  Lindl. 

Katso myös
   Mustamarjaorapihlaja Wikispeciesissä   Mustamarjaorapihlaja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mustamarjaorapihlaja (Crataegus douglasii) on orapihlajiin kuuluva puuvartinen kasvi, joka kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan länsiosissa.
Ulkonäkö

Mustamarjaorapihlaja kasvaa leveälatvuksiseksi pieneksi puuksi tai puumaiseksi pensaaksi, jonka korkeus on 8–12 metriä. Oksissa on harvakseltaan noin 3 cm pitkiä lyhyitä ja tanakkoja piikkejä. Puikeat lehdet ovat kiiltäviä, 3–8 cm pitkiä, hammaslaitaisia ja matalalovisia. Valkoiset kukat sijaitsevat huiskiloissa. Hedelmät ovat kiiltävän mustia luumarjoja. Laji muistuttaa aitaorapihlajaa.
Käyttö

Mustamarjaorapihlajaa käytetään koristekasvina runsaan kukinnan, hedelmien, koristeellisen lehdistön ja lehtien kirkkaanpunaisen syysvärityksen vuoksi. Laji ei tarvitse leikkaamista, mutta sietää sitä hyvin. Kasvupaikan suhteen se on vaatimaton. Talvenkestävyys on hyvä, Suomessa se menestyy miltei koko maassa eli kasvuvyöhykkeillä I–VI.
Syysväritystä
Hedelmiä
Aiheesta muualla

Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Mustamarjaorapihlaja (Crataegus douglasii)
Puutarha.net: Mustamarjaorapihlaja (Crataegus douglasii)[vanhentunut linkki]
ITIS: Crataegus douglasii (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Crataegus douglasii (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q918920  Wikispecies: Crataegus douglasii  BOLD: 342565  Calflora: 2412  CoL: Z7XB  EoL: 630576  EPPO: CSCDO  FEIS: cradou  FNA: 250100087  GBIF: 3013580  GRIN: 12096  iNaturalist: 76469  IPNI: 723298-1  ITIS: 24557  IUCN: 135957326  MichiganFlora: 2446  MoBotPF: 286489  NatureServe: 2.735775  NBN: NHMSYS0000457667  NCBI: 510719  Open Tree of Life: 747444  PfaF: Crataegus douglasii  Plant List: rjp-3554  PLANTS: CRDO2  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:723298-1  Tropicos: 27801516  VASCAN: 8675  WisFlora: 3255  WFO: wfo-0001003993  Laji.fi: MX.41064
Mutageeni

Mutageeni on jokin mutaatiota aiheuttava tekijä kuten säteily tai kemiallinen yhdiste.
Mutageenien tutkimus alkoi 1920-luvulla. Alan pioneerina pidetään H.J. Mulleria, joka havaitsi röntgensädetyksen lisäävän mutaatiota banaanikärpäsissä.
Erilaiset mutageenit

Ionisoiva säteily on tunnetuin ja tutkituin mutageeni. Mutaatioiden määrä on suoraan verrannollinen säteilyannokseen ja ne syntyvät herkimmin jakautumisvaiheessa olevissa soluissa. Kemialliset mutageenit aiheuttavat mutaatiota suorasti puuttumalla DNA-rakenteeseen tai epäsuorasti häiritsemällä esimerkiksi korjaajaentsyymien toimintaa. Myös jotkin virukset aiheuttavat mutaatiota.
Mututieto

Mututieto, mututuntuma, mutu tai mutuväite  on käsite, joka on lyhenne sanoista ”musta tuntuu”. Sitä käytetään kuvaamaan heikosti perusteltua väitettä tai arkikäsityksiä. Mutumenetelmä on epätieteellinen tai muu perustelematon tutkimus- tai päättelytapa, ”musta tuntuu -menetelmä”.
Mutulla voidaan ymmärtää myös nopeasti tehtyä johtopäätöstä tai varovaisuuden aiheuttamaa ensireaktiota asiaan, jolloin asian tarkempi selviäminen myöhemmin voi johtaa paremmin harkittuun ratkaisuun. Tällainen karkea tilanteen arviointi voi luonnonolosuhteissa olla hengen pelastava, koska harkintaan perustuva päätös on liian hidas. Tämän kaltaisten mutupäätösten onkin tutkittu aiheutuvan refleksinomaisesti ja sen mahdollisuudella on ollut merkittävä rooli ihmisen kehityksessä.
Muurinsärkijä

Muurinsärkijä työssään.
Muurinsärkijä eli muurinmurtaja on asejärjestelmä, jota ennen tykkien yleistymistä käytettiin laajasti piiritettävien linnojen ja linnoitusten muurien ja porttien murtamiseen.
Muurinmurtaja oli yksinkertaisimmillaan puunrunko, joka ripustettiin telineeseen ketjujen varaan. Yleensä puunrunko oli raudoitettu tai siinä oli ainakin metallipää. Usein muurinmurtaja sisälsi myös jonkinlaisen suojan sitä käyttäville sotilaille. Assyrialaiset kehittivät 800-luvulla eaa. tiettävästi ensimmäiset tehokkaat muurinmurtajat.
Muurinmurtaja vietiin murrettavaan kohtaan, tavallisimmin portille. Murtajaa käsitteli riittävä määrä miehiä, jotka vetivät runkoa taaksepäin ja sitten sen annettiin liikevoimansa avulla iskeä. Menetelmä oli tehokas vahvojakin portteja vastaan, mutta sen torjuminenkin oli helppoa. Torjuntaan voitiin käyttää esimerkiksi kuumaa pien ja maaöljyn sekoitusta, jota kaadettiin muureilla olevista isoista padoista vihollisten päälle. Seos oli herkästi syttyvää. Esimerkiksi Raaseporin linnan muureissa on yhä jälkiä muurien huipulta kaadetusta pikiseoksesta.
Muurinmurtaja syrjäytyi lopullisesti 1700-luvulla, kun tykit ja erilaiset ruutiin perustuvat räjäytysmenetelmät olivat kehittyneet riittävästi.
Luettelo Joensuun kulttuuritapahtumista

Tämä on luettelo Joensuussa säännöllisesti järjestettävistä kulttuuritapahtumista.
Elokuva

Rokumentti, rockelokuvatapahtuma marraskuussa, vuodesta 2005.
Viscult, dokumenttielokuvatapahtuma lokakuussa
Häivähdys Venäjää, lokakuussa
Cinemare, kauhu-, roska- ja kulttielokuvatapahtuma marraskuussa
Musiikki

Ilosaarirock, heinäkuussa, vuodesta 1971
Popkatu, heinäkuussa keskustassa
Ilovaarirock, heinäkuussa Ilosaarella
Joensuun musiikkijuhlat, kesällä, vuodesta 2014
Joensuun musiikkitalvi, helmi-maaliskuussa
Joensuun Gospel-festivaalit, elo-syyskuussa
Lehtiä Ilosaaressa, syksyllä Joensuun Areenassa
Lunta Ilosaaressa, keväällä Joensuun Areenassa
Osuuskaupparock, OKR, kesällä, vuodesta 2019, Kimmelin puistossa, isännöi PKO
Suomen suven avaus, koululaisten kevätlaulajaiset Laulurinteellä viimeisen kouluviikon perjantaina
Kanavarantarock, Enossa elokuussa
Teatteri

Joutomaa, esittävän taiteen festivaali lokakuussa
Muut

Joensuun kirjallisuustapahtuma, syyskuussa (1999-)
Yksin sateessa, tanssitapahtuma marraskuussa (2002-)
Joen yö, elokuun viimeinen perjantai (1991-)
Joensuun tanssiviikko, kesä-heinäkuussa, Joensuun humppamarkkinoiden (1997) seuraaja
Petri Shemeikan -päivä Koskenniskan myllykievarimuseolla Tuupovaarassa 1. heinäkuuta.
Vanhan kaupungin päivä Taitokorttelissa elokuussa (2005-)
MM-tatti ja tattikarnevaali Joensuun Heinävaarassa elokuun loppupuolella   (2001-)
Santran Suvisunnuntai, Hammaslahdessa (1970-luku-)
Parafest, elokuussa kiinnittää erityishuomionsa vammaisuuteen, kulttuurin saavutettavuuteen ja kulttuuriseen esteettömyyteen.  (2011-)