stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jatulintarha
Piirteitä

Suurin osa jatulintarhoista on halkaisijaltaan 8–11 metriä, mutta niiden halkaisijat voivat vaihdella muutamasta metristä yli 20 metriin.
Jatulintarhoja on kolmenmallisia. Ristikeskustaisen jatulintarhan kuvio rakentuu ristin ympärille. Munuaisenmuotoisessa jatulintarhassa on kaksi reittiä sokkelon suulta keskelle. Spiraalinmuotoinen jatulintarha on yksinkertainen spiraali. Näistä tyypeistä ilmeisesti nuorimpia ovat spiraalinmuotoiset jatulintarhat.
Historia

Suurin osa jatulintarhoista on rakennettu vasta historiallisella ajalla, vaikka osaa niistä onkin epäilty jopa pronssikautisiksi. Uusimmat jatulintarhat on rakennettu ehkä vasta 1900-luvulla.
Suomalaisille jatulintarhat ovat olleet tärkeitä viimeistään keskiajalla, ja niiden kuvia on maalattu 1400-luvulla kivikirkkojen seinille muiden suojelevien symbolien joukkoon luultavasti torjumaan pahaa.
Jatulintarhoja on saatettu rakentaa monesta syystä. Merimiehet ja kalastajat ovat ehkä rakentaneet niitä ajankulukseen tai tuomaan suotuisia ilmoja. Jatulintarhojen on myös arveltu liittyneen hedelmällisyysriitteihin tai kertoneen alueen omistuksesta. Jatulintarhoja on myös käytetty erilaisissa leikeissä: esimerkiksi Suomen ruotsinkielisillä alueilla on kerrottu leikityn leikkiä, jossa kylän nuoret miehet ovat yrittäneet saada labyrintin keskellä seisseen neidon ulos jatulintarhasta.
Esiintyminen

Jatulintarhoja on ympäri Eurooppaa: Skandinaviassa, Kuolan niemimaalla, Vienanmerellä, Virossa, Saksassa, Englannissa ja Islannissa, mutta Suomessa niitä on eniten. Suomen noin kahdestasadasta jatulintarhasta lähes kaikki sijaitsevat rannikolla, monet Perämeren rannikolla mutta myös Turun saaristossa ja Ahvenanmaalla. Perämerellä niitä on esimerkiksi Ulkokrunnin saarella.
Kirjallisuutta

Aspelin, J.R.: Jatulintarhat Suomen rantamailla. Suomen Muinaismuistoyhdistyksen Aikakauskirja II. 1877.
Kraft, John: The goddess in the labyrinth. Religionsvetenskapliga skrifter. 1985.
Pietiläinen, Petteri: GIS-analyysi keskiaikaisen Etelä-Karjan jatulintarhoista. Muinaistutkija 4/1999, s. 2-17. Helsinki 1999.
Ridderstad, Marianna: Knossoksesta Ultima Thuleen - jatulintarhat aurinkoriittien paikkoina. Muinaistutkija 2/2013, s. 11-24.
Westerdahl, Christer: Stone maze symbols and navigation. The International Journal of Nautical Archaeology 24. 1995.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mytologia: Jatulintarhat Reetta Ranta, Yle luonto, 23.6.2016
Merkilliset jatulintarhat. Tapani Niemi, Tiede 2000 6/2000, s. 46–50.
SPOR: Labyrinter - litt om deres betyning og bruk Spor, s. 22 (norjaksi)
Rask, Regina: Kuka rakensi salaperäiset jatulintarhat? Yle Uutiset.  23.2.2020. Yleisradio Oy. Viitattu 23.2.2020.
Turvelabyrintti, Dalby, Yorkshire
Matti Järvinen (keihäänheittäjä)

| Matti Järvinen |
| --- | --- |
 Matti Järvinen 1930-luvun Suomi–Ruotsi-maaottelussa
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. helmikuuta 1909 Tampere
Kuollut: 22. heinäkuuta 1985 (76 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Uran tiedot
Laji:  keihäänheitto
Seura:  Tampereen Pyrintö   Viipurin Urheilijat   Kerkkoon Nuorisoseuran Urheilijat   Helsingin Kisa-Veikot   Keravan Urheilijat
Saavutukset
Voitot:  olympiakulta 1932
Ennätykset:  useita maailmanennätyksiä
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Los Angeles 1932 | keihäänheitto |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Torino 1934 | keihäänheitto |  |
|  Kultaa | Pariisi 1938 | keihäänheitto |  |
Matti Henrikki Järvinen (18. helmikuuta 1909 Tampere – 22. heinäkuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen keihäänheittäjä. Hän voitti kultaa 1932 olympialaisissa ja paransi maailmanennätystä kymmenen kertaa.
Elämä ja ura

Matti Järvisen isä oli Verner "Isä" Järvinen, antiikin tyylin kiekonheiton olympiavoittaja välikisoista 1906. Hänen veljensä Kalle (1903–1941) oli aikanaan Suomen paras kuulantyöntäjä ja Akilles (1905–1943) kymmenottelun maailmanennätysmies ja olympiakisojen 1928 ja 1932 hopeamitalisti. Yrjö Järvinen kuului samaan veljessarjaan ja hän voitti pronssia keihäänheitossa Kalevan Kisoissa vuonna 1924.
Järvinen voitti Los Angelesissa 1932 olympiakultaa. Berliinin olympialaisissa 1936 Järvinen sijoittui viidenneksi.
Järvinen voitti Euroopan mestaruuden vuosina 1934 ja 1938.
Järvinen paransi keihäänheiton maailmanennätystä peräti kymmenen kertaa peräkkäin, ja paras tulos oli 77,23 metriä. Hän ylitti 70 metrin rajan ensimmäisenä suomalaisena keihäänheittäjänä ja toisena koko maailmassa.
Suomenmestaruuksia Järvinen voitti kahdeksan. Suomea hän edusti maaotteluissa 15 kertaa.
Seuratasolla Järvinen, joka tunnettiin lempinimellä ”Maailman Matti”, edusti Tampereen Pyrintöä, Viipurin Urheilijoita, Kerkkoon Nuorisoseuran Urheilijoita, Helsingin Kisa-Veikkoja ja Keravan Urheilijoita.
Jatkosodan aikana jo uransa lopetettuaan Matti Järvinen oli mukana Urho Kekkosen johtamassa ryhmässä, joka osallistui elokuussa 1942 Berliinin olympiastadionilla järjestettyihin kansainvälisiin akselivaltojen edustajien yleisurheilukilpailuihin.
Urheilu-uransa jälkeen Järvinen toimi Otaniemen Urheilusäätiön toiminnanjohtajana ja sai talousneuvoksen arvonimen.
Porin stadionin pääsisäänkäynnin edustalla on kuvanveistäjä Kalervo Kallion suunnittelema Matti Järvisen patsas, joka paljastettiin vuonna 1966. Se kuvaa hänen kultamitaliheittoaan Los Angelesin olympialaisissa.
Maailmanennätykset

| Tulos | Päivämäärä | Heittopaikka |
| --- | --- | --- |
| 71,57 | 8. elokuuta 1930 | Viipuri |
| 71,70 | 17. elokuuta 1930 | Tampere |
| 71,88 | 31. elokuuta 1930 | Vaasa |
| 72,93 | 14. syyskuuta 1930 | Viipuri |
| 74,02 | 27. kesäkuuta 1932 | Turku |
| 74,28 | 25. toukokuuta 1933 | Mikkeli |
| 74,61 | 7. kesäkuuta 1933 | Vaasa |
| 76,10 | 15. kesäkuuta 1933 | Helsinki |
| 76,66 | 7. syyskuuta 1934 | Torino |
| 77,23 | 18. kesäkuuta 1936 | Helsinki |
Kirjallisuutta

Antero Raevuori, Järviset – legendaarinen suomalainen urheilijaperhe, Revontuli, 2009.
Matti Järvinen, Tieni keihäänheiton maailmanmestaruuteen, WSOY, 1934.
Bonnierhuset

Bonnierhuset, etuvasemmalla Bonnierin taidehalli.
Bonnierhuset on tornitalo Tukholman Vasastanin kaupunginosassa, Vasaparken-puiston eteläpuolella Torsgatanin varrella. Se kohoaa 61 metrin korkeuteen. Rakennuksessa toimii Bonnierin konsernijohto ja Dagens Industri -sanomalehden toimitus. Talon omistaa Bonnier Cityfastigheter.
Bonnierhuset rakennettiin 1946–1949. Sen suunnittelivat arkkitehdit Ivar ja Anders Tengbom, jotka olivat voittaneet vuonna 1937 järjestetyn suunnittelukilpailun. Kyseessä oli ensimmäinen Ruotsiin toisen maailmansodan jälkeen rakennettu betonirunkoinen tornitalo. Seinät on verhoiltu keltaisella tiilellä. Toimistot sijaitsevat torniosassa, matalammassa siivessä on lehtipaino. Taloa on laajennettu 1964 ja 1972 Anders Tengbomin suunnittelemilla lisäosilla.
Bonnierhusetin eteläpuolelle valmistui vuonna 2006 Bonnierin taidehalli.
Nimeä Bonnierhuset käytetään myös Sveavägenin varrella Norrmalmilla sijaitsevasta Bonnierin vanhasta pääkonttorista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bonnierhuset Wikimedia Commonsissa
Kvanttikoneoppiminen

Neljä erilaista lähestymistapaa yhdistää kvanttilaskennan ja koneoppimisen tieteenalat. Ensimmäinen kirjain osoittaa, käytetäänkö laskennassa klassista (C) vai kvanttilaskentamallia (Q), kun taas toinen kirjain määrittelee, onko tutkittava järjestelmä klassinen (C) vai kvanttijärjestelmä (Q).
Kvanttikoneoppiminen on kvanttialgoritmien yhdistämistä koneoppimisohjelmiin. Yleisimmin termi viittaa kvanttitehostettuun koneoppimiseen, jossa kvanttitietokoneella suoritetaan klassisen datan analysointiin tarkoitettuja koneoppimisalgoritmeja.
Vaikka koneoppimisalgoritmeja käytetään valtavien tietomäärien laskemiseen, niin kvanttikoneoppiminen eroaa siitä hyödyntämällä kubitteja ja kvanttioperaatioita tai erikoistuneita kvanttijärjestelmiä parantaakseen laskentanopeutta ja algoritmien suorittamaa tietojen tallennusta ohjelmassa. Esimerkkejä tästä ovat klassisen prosessoinnin ja kvanttiprosessoinnin hybridimenetelmät, joissa laskennallisesti vaikeat aliohjelmat ulkoistetaan kvanttitietokoneelle.  Nämä ohjelmat voivat olla luonteeltaan monimutkaisempia ja toteutua nopeammin kvanttitietokoneella. Lisäksi kvanttialgoritmeja voidaan käyttää kvanttitilojen analysointiin klassisen datan sijasta.
Kvanttilaskennan lisäksi termi ”kvanttikoneoppiminen” liittyy myös klassisiin koneoppimismenetelmiin, joita sovelletaan kvanttikokeista tuotettuun dataan (ts. kvanttijärjestelmien koneoppiminen), kuten kvanttijärjestelmän faasimuutosten oppimiseen tai uusien kvanttikokeiden luomiseen.
Kvanttikoneoppiminen ulottuu myös tutkimusalaan, joka tutkii metodologisia ja rakenteellisia yhtäläisyyksiä tiettyjen fyysisten järjestelmien ja oppimisjärjestelmien, erityisesti neuroverkkojen välillä. Esimerkiksi jotkut kvanttifysiikan matemaattiset ja numeeriset tekniikat soveltuvat klassiseen syväoppimiseen ja päinvastoin. Tutkijoiden mielenkiinto kohdistuu abstraktimpiin käsityksiin oppimisteorian suhteesta kvantti-informaatioon, mikä tunnetaan myös nimellä ”kvanttioppimisteoria”.
Kirjallisuutta > Oppikirjoja

Schuld, Maria & Petruccione, Francesco: Machine Learning with Quantum Computers (Quantum Science and Technology).  (2. painos)  Springer, 2021.  doi:10.1007/978-3-030-83098-4  ISBN 978-3030830977  (englanniksi)
Jacquier, Antoine & Kondratyev, Oleksiy ym.: Quantum Machine Learning and Optimisation in Finance: On the Road to Quantum Advantage.  (Kirjan esipuheen kirjoittajat: Alexander Lipton & Marcos Lopez de Prado)  Packt Publishing, 2022.  ISBN 978-1801813570  (englanniksi)
Wittek, Peter: Quantum Machine Learning: What Quantum Computing Means to Data Mining.  (1. painos)  Academic Press, 2014.  ISBN 978-0-12-810040-0  (englanniksi)
Combarro, Elias F. & Castillo, Samuel Gonzalez-Castillo: A Practical Guide to Quantum Machine Learning and Quantum Optimization: Hands-on Approach to Modern Quantum Algorithms.  (Kirjan esipuheen kirjoittaja: Alberto Di Meglio)  Packt Publishing, 2023.  ISBN 978-1-80461-383-2  (englanniksi)
Pastorello, Davide: Concise Guide to Quantum Machine Learning.  Springer, 2023.  doi:10.1007/978-981-19-6897-6  ISBN 978-981-19-6896-9  (englanniksi)
Raj, Pethuru & Kumar, Abhishek & Kumar Dubey, Ashutosh & Bhatia, Surbhi & Manoj, S. Oswalt (toim.): Quantum Computing and Artificial Intelligence: Training Machine and Deep Learning Algorithms on Quantum Computers.  (Osa kirjasarjaa: Quantum Computing)  De Gruyter, 2023.  ISBN 978-3-11-079125-9  (englanniksi)
Raj, Pethuru; Song, Houbing Herbert; Le, Dac-Nhuong; Vyas, Narayan (toim.): Quantum Machine Learning: Quantum Algorithms and Neural Networks.  (Osa kirjasarjaa: Quantum Computing)  De Gruyter, 2024.  ISBN 978-3-11-134209-2  (englanniksi)
Wichert, Andreas: Principles Of Quantum Artificial Intelligence: Quantum Problem Solving And Machine Learning.  (2. painos)  World Scientific, 2020.  ISBN 978-981-12-2430-0  (englanniksi)
Zickert, Frank: Hands-On Quantum Machine Learning With Python: Volume 1: Get Started.  Omakustanne, 2021.  ISBN 979-8516564499  (englanniksi)
Zickert, Frank: Hands-On Quantum Machine Learning With Python: Volume 2: Combinatorial Optimization.  Omakustanne, 2023.  ISBN 979-8374278491  (englanniksi)
Tandon, Prateek; Lam, Stanley , Shih, Ben; Mehta, Tanay; Mitev, Alex; Ong, Zhiyang: ”Machine Learning Mechanisms for Quantum Robotics”, Quantum Robotics: A Primer on Current Science and Future Perspectives, s. 47–73.  (osa julkaisusarjaa: Synthesis Lectures on Quantum Computing)  Springer, 2017.  doi:10.1007/978-3-031-02520-4  ISBN 978-3-031-01392-8  (englanniksi)
Wichert, Andreas: Quantum Artificial Intelligence with Qiskit.  (1. painos)  Chapman & Hall/CRC / Routledge, 2024.  ISBN 978-1-032-44897-8  (englanniksi)
Spector, Lee: Automatic Quantum Computer Programming: A Genetic Programming Approach.  New York:  Springer, 2007.  doi:10.1007/b116136  ISBN 978-0-387-36496-4  Finna:jykdok.2129897  (englanniksi)
Simeone, Osvaldo: An Introduction to Quantum Machine Learning for Engineers (Foundations and Trends® in Signal Processing).  Now Publishers / King's College London, 2022.  doi:10.1561/2000000118  ISBN 9781638280583  Finna:jykdok.2129586  (englanniksi)
Kvantti-informaatiotiede
Salla (nimi)

| Salla |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  19. heinäkuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  päivä liikkuva
Muunnelmia:  Salli
Vastineita eri kielissä:  Sally
Nimen alkuperä:  Saara
Infobox OKNimi-testi OK: 
Salla on suomalainen naisen etunimi. Se on mahdollisesti muunnos nimestä Saara, mutta sen syntyyn on vaikuttanut myös Lapin tunnettu paikannimi Salla. Salla tarkoittaa syliä pohjoissaameksi.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Salla-nimen on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä saanut 5 990 henkilöä. Heistä yli puolet on 1980- ja 1990-luvuilla syntyneitä.
Tunnettuja Salloja

Salla Eerola, balettitanssija
Salla Fagerström (s. 1980), tietokirjailija ja televisiokäsikirjoittaja
Salla Hakanpää (s. 1987), sirkustaiteilija ja vapaasukeltaja
Salla Huovinen (s. 1969), pesäpalloilija
Salla Hyvönen (s. 2004), jalkapalloilija
Salla-Marja Hätinen, laulaja ja kantelensoittaja, Mafia Honey- ja aik. Sallan ja Miron matka maailman ympäri -yhtyeen jäsen
Salla Ikonen (s. 1985), katutaiteilija
Salla Kalkas (s. 1995), runoilija
Salla Karhu (s. 1994), lentopalloilija
Salla Koskela (s. 1992), hiihtosuunnistaja
Salla Kozma (s. 1975), näyttelijä
Salla Kyhälä (s. 1983), ringetenpeaaja ja alamäkiluistelija
Salla Laukkanen (s. 2000), estejuoksija
Salla Lintonen (s. 1983), näyttelijä
Salla Luhtala, elokuvasäveltäjä
Salla Merikukka (s. 1988), valokuvaaja ja vihreä poliitikko
Salla Nazarenko (s. 1974), toimittaja ja kirjailija
Salla Paajanen (s. 1964), televisiotoimittaja
Salla Rinne, o.s. Käppi (s. 1980), yleisurheilija
Salla Savolainen (s. 1962), kirjailija ja kuvittaja
Salla Simukka (s. 1981), kirjailija ja suomentaja
Salla Sipponen (s. 1995), kiekonheittäjä
Salla Tuomivaara (s. 1975), sosiologi, eläinoikeusaktivisti
Salla Tykkä (s. 1973), kuvataiteilija
Salla Viikka (s. 1975), näytelmäkirjailija, dramaturgi ja graafinen suunnittelija
Salla Vuorikoski (s. 1977), toimittaja
Salla Yli-Luopa, maskeeraussuunnittelija
Kuvitteellisia Salloja

Salla, Lauren Childin lastenkirjoissa Samu ja Salla, (katso kirjankustantamo: Pieni Karhu) ja näistä tehdyssä Ylen animaatiosarjassa
Salla Taalasmaa (ent. Tervajoki, Laitela, ja Mattila-Taalasmaa, o.s. Mattila), sarjassa Salatut elämät
Luettelo nykyisistä monarkeista hallitsijakauden pituuden mukaan

Tämä on kronologinen luettelo nykyisistä monarkeista hallitsijakauden pituuden mukaan. Luetteloon  kuuluvat myös ne monarkit, jotka ovat pienten osavaltioiden, kuten Malesian ja Arabiemiraattien osien, hallitsijoita.
Virka-asunto

Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerin virka-asunto on osoitteessa Downing Street 10.
Virka-asunto on asunto, jonka korkea viranhaltija tai jokin muu korkeassa asemassa oleva henkilö saa käyttöönsä virkasuhteensa ajaksi. Viran päätyttyä myös käyttöoikeus virka-asuntoon päättyy. Tunnettuja virka-asuntoja ovat esimerkiksi presidenttien virka-asunnot, kuten Valkoinen talo tai Mäntyniemi. Suomessa ainakin presidentillä, pääministerillä ja arkkipiispalla on käytössään virka-asunto.
Vanhin virka-asuntotyyppi on ollut virkatalo eli puustelli, joista tyypillisimpiä ovat  sotilasvirkatalot ja pappilat. Näistä pappilan seurakunta on varsinkin maaseudulla tarjonnut papin asunnoksi osana papin vuosipalkkaa. Vastaavasti pappilan tiloissa on yleensä pidetty seurakunnan varastoja, ehkä myös kirkkoherranvirastoa ja muita seurakunnan tarpeiden vaatimia tiloja.
Virka-asuntoja

Presidentinlinna – presidentin edustusasunto Helsingissä Kauppatorin laidalla
Mäntyniemi – presidentin virka-asunto Helsingin Meilahdessa
Kultaranta – presidentin kesäasunto
Tamminiemi – entinen Suomen presidenttien virka-asunto, nykyinen Urho Kekkosen museo Helsingin Meilahdessa
Kesäranta – pääministerin virka-asunto
Itäkarjalaisten kansannousu

Itä-Karjalan kansannousu tai Itäkarjalaisten kansannousu oli osa heimosotia ja Venäjän sisällissotaa. Se kesti loka–marraskuusta 1921 tammi–helmikuuhun 1922. Tarkoituksena oli vähintään kiinnittää kansainvälistä huomiota Itä-Karjalan tilanteeseen, mutta kaikkein tärkeimpänä tavoitteena oli vapaa ja kansallinen, Neuvosto-Venäjästä riippumaton Itä-Karjala. Suomi yritti siirtää Itä-Karjalan Kansainliiton ratkaistavaksi, mutta se ei ottanut tapausta käsiteltäväkseen.
Kansannousun syyt

Kesällä 1920 Neuvosto-Venäjä otti itäkarjalaiset komentoonsa perustamalla Karjalan Työkansan Kommuunin (KTK). Vuodessa olot kommunistien komennossa kävivät niin kurjiksi, että itäkarjalaiset oma-aloitteisesti ryhtyivät vapaustaisteluun neuvostohallintoa vastaan. Metsäsissien johtajana oli Vasili Levonen, jota soturit kutsuivat Ukki Väinämöiseksi. He pyysivät heimosoturi, alikersantti Jalmari Takkiselta tukea jo maaliskuussa 1921.
Kansannousun syinä olivat itäkarjalaisten vuoden mittainen kokemus bolševikkien vallasta ja elintarvikepulasta, heimoaktivistien halu korjata ”häpeärauhan” eli Tarton rauhan tuloksia ja Suomessa maanpaossa olevien itäkarjalaisten kaipuu kotiin. Suomalaiset heimoaktivistit, muun muassa edesmenneen Repolan nimismiehen Bobi Sivénin apulainen Jalmari Takkinen, olivat käyneet kesällä 1921 Itä-Karjalassa nostattamassa kansaa. Itäkarjalaiset talonpojat kutsuivat itseään metsäsisseiksi, ja syksyllä 1921 merkittävä osa Vienan Karjalaa oli heidän hallussaan.
Kansannousun johto

Kansannousun ratkaiseva hetki oli Karjalan Metsäsissijärjestön edustajainkokous lokakuun puolivälissä. Kokouksessa päätettiin irrottaa Itä-Karjala Neuvosto-Venäjästä.
Kansannousun johtoryhmän muodostivat henkinen johtaja Ukki Väinämöinen eli Vaseli Levonen, aseellinen johtaja Ilmarinen eli Jalmari Takkinen sekä Ossippa Borissainen (Borissof). Kansannousuun osallistui itäkarjalaisten lisäksi 500 suomalaista.
Kansa nousee

Kansannousu oli heimosotien joukossa sikäli poikkeuksellinen, että tällä kertaa spontaani toiminta nousi itäkarjalaisten eikä suomalaisten puolelta. Koko kansannousu oli itäkarjalaisten käsissä ja viimeiset taistelevat osastot olivat itäkarjalaisia. Kansannousu käynnistyi itäkarjalaisten surmatessa kaikki paikalliset kommunistit. Varsinaiset sotatoimet alkoivat loka–marraskuussa 1921. Noin 2 500 metsäsissin menestys oli alussa hyvä puutteellisesta varustuksesta huolimatta. Itäkarjalaiset saivat ulkomailla haluamaansa julkisuutta. He myös uskoivat saavansa Suomesta apua, mutta he eivät tätä kuitenkaan saaneet. Virallinen Suomi ei antanut järjestää värväystä, mutta ei myöskään estänyt yksittäisten heimoaktivistien rajanylityksiä. Humanitääristä apua itäkarjalaisille päätettiin antaa.
Ensimmäinen iso taistelu käytiin 28. lokakuuta 1921. Takkinen auttoi valmisteluissa, mutta parhaimmillaankin metsäsisseissä oli vain 3 000 karjalaista ja 500 suomalaista. Takkisenkaan sotilaalliset taidot eivät riittäneet, joten hän pyysi Paavo Talvelan avuksi. Talvela otti vuosiloman ja alkoi johtaa sotaa joulukuun puolivälissä 1921. Akseli Gallen-Kallela suunnitteli itäkarjalaisten käyttämän sotalipun.
Kansannousun kukistuminen > Itäkarjalaisten pakolaisten lukumäärä Suomessa vuosina 1918–1943

| Vuosi | Lukumäärä |
| --- | --- |
1918: &&&&&&&&&&&&&070.&&&&0070
1919: &&&&&&&&&&&01600.&&&&001 600
1920: &&&&&&&&&&&03100.&&&&003 100
1921: &&&&&&&&&&&03300.&&&&003 300
1922: &&&&&&&&&&&08800.&&&&008 800
1923: &&&&&&&&&&&08000.&&&&008 000
1925: &&&&&&&&&&&06000.&&&&006 000
1927: &&&&&&&&&&&05000.&&&&005 000
1932: &&&&&&&&&&&05300.&&&&005 300
1934: &&&&&&&&&&&06127.&&&&006 127
1934: &&&&&&&&&&&06127.&&&&006 127
1938: &&&&&&&&&&&05484.&&&&005 484
1943: &&&&&&&&&&&04200.&&&&004 200
Lähde:
Kirjallisuutta

Kuussaari, Eero: Vapaustaistelujen teillä – Sotahistoriallinen katsaus Suomen rajantakaisilla heimoalueilla 1900-luvun alkupuoliskolla käytyihin sotatoimiin. Loviisan uusi kirjapaino, 1957.
Takkinen, Jalmari: Metsäsissipäällikön muistelmat I-II. WSOY, 1927.
Aiheesta muualla

Aki Aunala : Verilammikoita ja propagandaa - Karjalan kapina 1921-1922, Ennen ja nyt - Historian tietosanomat 2/2012
Jussi Niinistö : Duodecimin ambulanssit Itä-Karjalan sodassa 1921-1922, Lääketieteellinen aikakauskirja Duodecim 21/2001
Suomeen tuli kymmeniä tuhansia pakolaisia 1920-luvulla – sopeutuminen oli vaivalloista silloinkin, Yle Uutiset 6.2.2016
Yksitoistatuhatta pakolaista, Suomen Kuvalehti, 11.03.1922, nro 10, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Itä-Karjalan pakolaislapset Suomessa, Suomen Kuvalehti, 09.09.1922, nro 36, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Karjalan pakolaiset Kyminlinnassa, Suomen Kuvalehti, 30.09.1922, nro 39, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| n k Heimosodat 1918–1922 |
| --- | --- |
Viron vapaussota (1918–1920):  Viron Avustamisen Päätoimikunta  Pohjan Pojat  I Suomalainen Vapaajoukko 
Vienan retket (1918):  Muurmannin legioona  Karjalan rykmentti 
Aunuksen retkikunta (1919):    
Petsamon retket (1918 ja 1920):    
Inkeriläisten kansannousu (1918–1920):  Inkerin Väliaikainen Hoitokunta  Pohjois-Inkerin Hoitokunta  Kirjasalon tasavalta  Inkerin Pataljoona  Pohjois-Inkerin Rykmentti 
Itäkarjalaisten kansannousu (1921–1922):  Karjalan metsäsissit  Läskikapina 
 Heimoaate  Itä-Karjalan kysymys  Suur-Suomi-aate  Suomen sisällissota  Venäjän sisällissota  Tarton rauha 
Kansannousun ylipäällikkö Ilmarinen eli Jalmari Takkinen työpöytänsä ääressä talvella 1921–1922.
Suomalaisia vapaaehtoisia Karjalan kansannousussa Tšolmossa Rukajärvellä talvella 1921-1922.
Harjoitus Kiimasjärvellä talvella 1921–1922.
Arctis

| Arctis> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2024–
Tyylilaji:  pop metal
Kotipaikka:  Pietarsaari, Suomi
Laulukieli:  englannin kieli
Jäsenet:  Alva Sandström - laulu Michael Mikander - kitara  Björn Johansson - kitara  Mats Ödahl - basso  Mika Paananen - rummut
Levy-yhtiö:  Napalm Records
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Arctis on Pietarsaaresta kotoisin oleva suomalainen metalli-yhtye. Yhtye julkaisi debyyttialbuminsa marraskuussa 2024.
Diskografia > Albumit

Arctis (2024)
The Dark Side of the Moon

| The Dark Side of the Moon Pink Floyd |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Abbey Roadilla, toukokuu 1972 – tammikuu 1973
 Julkaistu: 2. maaliskuuta 1973
 Tuottaja(t): Pink Floyd
 Tyylilaji: progressiivinen rock psykedeelinen rock space rock
 Kesto: 43.00
 Levy-yhtiö: Harvest (UK) Capitol (US)
Pink Floydin muut julkaisut
| Obscured by Clouds 1972 | The Dark Side of the Moon 1973 | Wish You Were Here 1975 |
Singlet albumilta The Dark Side of the Moon
 ”Money" / "Any Colour You Like” Julkaistu: 1973-05-077. toukokuuta 1973  ”Time" / "Us and Them” Julkaistu: 1974-02-044. helmikuuta 1974
The Dark Side of the Moon on englantilaisen rock-yhtyeen Pink Floydin kahdeksas studioalbumi vuodelta 1973. Albumia pidetään yleisesti Pink Floydin merkittävimpänä Wish You Were Heren, The Wallin ja Animalsin ohella. Se pysyi julkaisunsa jälkeen 741 viikkoa Billboardin listalla, mikä on enemmän kuin mikään muu albumi koskaan. Sitä on myyty arviolta 45 miljoonaa kappaletta, mikä tekee siitä yhden maailman myydyimmistä. Albumia on monesti sanottu yhdeksi populaarimusiikin historian merkittävimmistä. Albumista ilmestyi 50-vuotisjuhlapainos 24. maaliskuuta 2023.