stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Smerdis
Herodotoksen versio

Herodotoksen mukaan Kambyses antoi teloittaa Smerdiin sen jälkeen kun oli saanut kuulla, että tämä aikoi kaapata vallan itselleen. Smerdiin kuolema jäi kuitenkin salaisuudeksi. Vuonna 522 eaa. eräs magi julistautui kuninkaaksi ja kutsui itseään Smerdiiksi. Kambyses oli tuolloin Egyptissä ja lähti heti Persiaan kukistamaan kapinallisia. Hän haavoittui kuitenkin noustessaan hevosen selkään ja kuoli pian tämän jälkeen. Kuten Ktesiaan versiossa Smerdiin kukistivat seitsemän salaliittolaista, jotka valitsivat Dareioksen uudeksi kuninkaaksi.
Herodotoksen versio tapahtumista sopii yhteen sen kanssa, mitä Dareios I antoi kirjoittaa omiin monumentteihinsa. Bisotunista löydetystä kallioon kaiverretusta tekstissä kerrotaan, että magi nimeltä Gaumata kutsui itseään Smerdiiksi ja alkoi kapinoida Kambysesta vastaan. Hän valtasi Persian ja julistautui kuninkaaksi 1. heinäkuuta 522 eaa. Dareios ja hänen kumppaninsa murhasivat väärän Smerdiin 29. syyskuuta 522 eaa. Herodotoksen kertomus seuraa siis melko tarkasti Dareios I:n virallista versiota.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Smerdis Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Kambyses II | Persian kuningas Akemenidien hallitsijasuku | Seuraaja: Dareios I |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Kambyses II | Egyptin faarao Akemenidien hallitsijasuku 27. Dynastia | Seuraaja: Dareios I |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB
Berenike I

Ptolemaios I:n ja Berenike I:n kuvat rahassa.
Berenike I (m.kreik. Βερενίκη, Berenikē, lat. Berenice; s. noin 340 eaa.) oli Egyptin kuningatar ja Ptolemaios I:n vaimo. Bereniken äiti oli Antigone, ja hänen isänsä oli luultavasti Lagus. Berenike oli Ptolemaioksen aikaisemman vaimon Eurydiken sukulainen.
Ennen avioliittoaan Ptolemaioksen kanssa Berenike oli ollut naimisissa makedonialaisen aatelismiehen Filippoksen kanssa. Filippoksen kanssa Berenike sai kolme lasta, Magaksen (josta tuli Kyrenen kuningas), Antigonen (Pyrrhoksen vaimo) ja luultavasti Theoksenan (Syrakusan kuninkaan Agathokleen vaimo). Jäätyään leskeksi Berenike matkusti Egyptiin Eurydiken seuralaiseksi, jonka hän lopulta syrjäytti Ptolemaioksen vaimona.
Berenike avioitui Ptolemaioksen kanssa noin vuonna 317 eaa., ja he saivat kolme lasta, Ptolemaios II:n, josta tuli isänsä seuraaja, Arsinoe II:n ja Filoteran. Ptolemaios II ja Arsinoe menivät egyptiläisen tavan mukaan naimisiin, vaikka olivat täyssisarukset.
Berenike kuoli vuosien 281 eaa. – 271 eaa. välisenä aikana.
Kimon Koalemos

| Kimon Koalemos> Κίμων Κοάλεμος.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 500-luku eaa. Ateena
Vanhemmat:  Stesagoras I ja ?
Lapset:  Stesagoras II Miltiades nuorempi
Kimon Koalemos (m.kreik. Κίμων Κοάλεμος, Kimōn Koalemos, lat. Cimon Coalemus; 500-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen, joka oli kotoisin Ateenasta. Hän oli Stesagoras I:n poika ja Miltiades vanhemman velipuoli.
Kimonin pojat olivat Stesagoras II ja Miltiades nuorempi, ja pojanpoika tunnetumpi nuorempi Kimon. Plutarkhoksen mukaan Kimonilla oli lisänimi Koalemos, joka tarkoittaa typerystä.
Herodotos kertoo, että Ateenan tyranni Peisistratos karkotti Kimonin Ateenasta. Karkotettuna ollessaan hän voitti nelivaljakkoajot Olympian kisoissa kahdesti, 61. ja 62. olympiadien kisoissa (536 ja 532 eaa.). Jälkimmäisellä kerralla hän salli, että Peisistratos julistettiin voittajaksi hänen sijastaan, ja sai sen seurauksena luvan palata takaisin Ateenaan. Peisistratoksen kuoltua hän voitti samoilla hevosilla kolmannen kerran, 63. olympiadin kisoissa (528 eaa.), ja Peisistratoksen pojat murhauttivat hänet.
Thrasyllos

Thrasyllos Mendesläinen, koko nimeltään Tiberius Claudius Thrasyllus (k. 36 jaa.) oli egyptiläinen astrologi, tähtitieteilijä ja matemaatikko, joka eli keisari Tiberiuksen aikana ja palveli tämän alaisuudessa. Hänet tunnettiin tähtitieteellisten laskelmiensa paikkansapitävyydestä.
Nykyään Thrasyllos tunnetaan ennen kaikkea siitä, että hän julkaisi yhden varhaisimmista Platonin teosten täydellisistä laitoksista ja järjesteli Platonin teokset tetralogioiksi eli neljän teoksen ryhmiksi. Diogenes Laertioksen mukaan Thrasyllos oli väittänyt Platonin itsensä järjestäneen dialogit tetralogioihin samalla tavalla kuin kreikkalaiset näytelmät oli järjestetty neljän teoksen ryhmiin, joissa oli kussakin kolme tragediaa ja yksi satyyrinäytelmä. Luokittelu on kuitenkin mitä ilmeisimmin Thrasylloksen oma.
Thrasylloksen jaottelussa jokaisella teoksella on kaksi nimeä, joista ensimmäinen liittyy henkilöön (esimerkiksi Kriton) ja toinen aiheeseen (esimerkiksi Siitä, mitä on tehtävä). Teokset on jaettu tetralogioihin perusteilla, joita ei nykyään täysin tunneta, mutta jaottelu ei liity ainakaan teosten kirjoitusjärjestykseen.
Thrasyllos laski, että israelilaisten pako Egyptistä (exodus) tapahtui noin vuonna 1690 eaa.
Kirjallisuutta

Tarrant, Harold: Thrasyllan Platonism.  Ithaca:  Cornell University Press, 1993.  ISBN 0-8014-2719-3
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat  Vatikaani 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  RISM
Kaivannon sairaala

Kaivannon sairaala (Kaivannon B-mielisairaala, entinen Pirkanmaan sairaala) on ollut Kangasalla lähellä Kaivannon kanavaa sijaitseva psykiatrinen sairaala. Sairaala perustettiin vuonna 1963 ja peruskorjattiin vuosina 1993–1994. Se on kuulunut Pirkanmaan sairaanhoitopiiriin vuoteen 2015 asti. Vuoden 2015 lopulla sairaalakäyttö loppui ja rakennuksissa toimi SPR:n ylläpitämä vastaanottokeskus . Vastaanottokeskuksen toiminta päättyi keväällä 2016, jonka jälkeen rakennus on ollut tyhjillään Kangasalan kaupungin ostamiseen saakka.
Joutsenrannan sairaala

Joutsenrannan B-mielisairaalan päärakennus vuonna 1960.
Joutsenrannan sairaala on entisessä Joutsenon kunnassa toiminut psykiatrinen sairaala. Joutsenrannan sairaala perustettiin B-mielisairaalaksi vuonna 1958. Se toimi sairaalana 1980-luvun loppuvuosille saakka.
Vuonna 1989 Joutsenranta remontoitiin hotelli-ravintolaksi. 2000-luvulla rakennukset ovat olleet tyhjillään ja niitä on vuokrattu mm. airsoftin harrastamiseen.
Vuonna 2019 Joutsenranta ja sen 11 hehtaarin tontti olivat myynnissä hintaan 590 000 euroa. Kohteessa ilmoitettiin olevan 330 metriä rantaviivaa.
Goroka

| Goroka |
| --- | --- |

 Goroka
 Koordinaatit: 6°4′50″S, 145°23′20″E 
Valtio:   Papua-Uusi-Guinea
Maakunta:  Eastern Highlands
Piirikunta:  
Väkiluku (2004)  (aevio):  17 900
Aikavyöhyke:  UTC+10
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Goroka on kaupunki Papua-Uuden-Guinean itäisissä keskiosissa. Se on Eastern Highlandsin maakunnan pääkaupunki.
Goroka on alueensa kaupankäynnin ja liikenteen keskus. Se sijaitsee Highlands Highwayn varrella. Sen kautta kaupungista on yhteys itään Kainantuun ja lopulta Salomonmeren rannalle Laeen. Gorokaa palvelee lisäksi Gorokan lentoasema. Kaupungissa toimivat Gorokan yliopisto ja Papua-Uuden-Guinean lääketieteellisen tutkimuksen instituutti. Gorokassa sijaitsee myös J. K. McCarthy -museo. Vuonna 2004 arvio Gorokan väkiluvusta oli 17 900.
Seppo Kääriäinen

| Seppo Kääriäinen |
| --- | --- |

Kauppa- ja teollisuusministeri
 Ahon hallitus 1.8.1993–13.4.1995  
Edeltäjä:  Pekka Tuomisto 
Seuraaja:  Antti Kalliomäki
Suomen puolustusministeri
 Vanhasen I hallitus 24.6.2003–19.4.2007  
Edeltäjä:  Matti Vanhanen
Seuraaja:  Jyri Häkämies
Kansanedustaja
 21.3.1987–16.4.2019   
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. maaliskuuta 1948 (ikä 76) Iisalmen maalaiskunta
Tiedot
Puolue:  Suomen Keskusta
Silloiset Suomen puolustusministeri Seppo Kääriäinen (vas.) ja Yhdysvaltain puolustusministeri Donald Rumsfeld (oik.) kesäkuussa 2006
Seppo Arimo Kääriäinen (s. 29. maaliskuuta 1948 Iisalmen maalaiskunta) on suomalainen keskustaa edustava poliitikko. Hän oli kansanedustaja vuosina 1987–2019. Valtioneuvoston jäsenenä hän on ollut kolmeen otteeseen. Esko Ahon hallituksessa hän vaikutti vuosina 1993–1995 ensin kauppa- ja teollisuusministerinä ja sitten Venäjän ja muiden IVY-maiden kaupasta vastaavana ministerinä ulkoasiainministeriössä. Vanhasen I hallituksessa Kääriäinen oli puolustusministeri vuosina 2003–2007. Eduskunnassa Kääriäinen on toiminut muun muassa ensimmäisenä varapuhemiehenä vuonna 2003 ja vuosina 2007–2011.
Koulutukseltaan Kääriäinen on valtiotieteiden tohtori. Hänen väitöskirjansa Sitä niittää, mitä kylvää: Keskustan strategiset valinnat 1964-2001 ilmestyi vuonna 2002.  Kääriäinen sai ministerin arvon vuonna 2017.
Poliittinen ura

Seppo Kääriäisen poliittinen ura alkoi vuonna 1970. Hän toimi Keskustapuolueen puoluesihteerinä vuosina 1980–1990. Hänet valittiin eduskuntaan ensimmäisen kerran vuoden 1987 vaaleissa ja hän toimi kansanedustajana siitä lähtien yhtämittaa vuoteen 2019. Kääriäinen oli keskustan eduskuntaryhmän puheenjohtaja vuosina 1991–1993 ja keskustan varapuheenjohtaja vuosina 1994–2000. Hän oli ehdolla keskustan puheenjohtajaksi vuoden 1990 puoluekokouksessa Porissa, mutta jäi äänestyksessä kolmannelle sijalle Esko Ahon ja Eeva Kuuskoski-Vikatmaan jälkeen. Elokuussa 2018 Kääriäinen ilmoitti ettei asetu ehdolle vuoden 2019 eduskuntavaaleihin.
Kääriäisellä oli hahmo vuosina 2001–2008 lähetetyssä poliittisessa satiirisarjassa Itse valtiaat. Hahmoa kehuttiin sympaattiseksi, ja Kääriäinen itsekin piti siitä.lähde? Hahmo puhui murteellisesti ja oli tunnettu hokemastaan "perskuta".
Poliittinen ura > Kauppa- ja teollisuusministerinä

Kääriäinen toimi kauppa- ja teollisuusministerinä Esko Ahon hallituksessa (1. elokuuta 1993 – 13. huhtikuuta 1995). Kääriäisen ministerikauden keskeinen kysymys oli päätös viidennestä ydinvoimalasta. Eduskunnan keskustellessa asiasta huomiota herätti Kääriäisen kannanmuutos. Aikaisemmin hän oli vastustanut ydinvoimaa, nyt hän katsoi sen yhteiskunnan kokonaisedun mukaiseksi ratkaisuksi. Kääriäinen huomautti kuitenkin pitävänsä "ydinvoimaa kivihiilen tavoin edelleen tympeänä energialähteenä".
Vuonna 1994 toimiessaan ministerinä Kääriäiselle esitettiin epäluottamuslausetta Veitsiluoto Oy:n osakkeiden myynnistä Enso-Gutzeitille. Kääriäinen sai eduskunnan luottamuksen äänin 91–26.
Poliittinen ura > Puolustusministerinä

Kääriäinen oli puolustusministerinä Vanhasen I hallituksessa (24. kesäkuuta 2003 – 19. huhtikuuta 2007). Hänestä tuli puolustusministeri, kun Anneli Jäätteenmäki joutui eroamaan pääministerin paikalta ja pääministeriksi nousi siihenastinen puolustusministeri Matti Vanhanen. Kääriäinen korosti puolustusministeriön ohjaavaa vaikutusta mm. Puolustusvoimain laitosten hajasijoittamiseen sekä puolustuslaitoksen sopeuttamiseen kalustohankintapainotteiseen suuntaan, mikä on tarkoittanut ikäluokkien ja sodanajan reservin vähenemisestä johtuen varuskuntien uudelleen järjestelyä ja lakkauttamisia.lähde?
Poliittinen ura > Puolustusvaliokunta

Vaalikaudella 2011–2015 Kääriäinen toimi eduskunnan puolustusvaliokunnan varapuheenjohtajana. Puolustusvaliokunnan puheenjohtajana toimi perussuomalaisten Jussi Niinistö.
Teoksia

Suomen oma tie.  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1985.  ISBN 951-26-2825-2
Haastaja: Yhteistyötä ja vastavoimaa.  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1989.  ISBN 951-0-16069-5
Sitä niittää, mitä kylvää: Keskustan strategiset valinnat 1964–2001.  (Väitöskirja)  Helsinki:  Gummerus, 2002.  ISBN 951-20-6372-7
Meikäläisen mukaan.  Helsinki:  Teos, 2015.  ISBN 978-951-851-667-8
Aidan toiselta puolelta.  Helsinki:  Teos, 2019.  ISBN 978-951-851-972-3
Yksityiselämä

Kääriäinen on ollut naimisissa vuodesta 1975, ja hänellä on vuonna 1986 syntynyt poika. Kääriäinen asuu nykyään lapsuudenkodissaan Iisalmen Kirman kylän Kääriälässä.
Muurolan sairaala

Muurolan sairaala oli vuosina 1973-2023 toiminut Lapin sairaanhoitopiiriin kuulunut psykiatrinen sairaala Rovaniemen Muurolan kylässä, noin 25 kilometriä Rovaniemen keskustasta lounaaseen.. Siellä oli myös Lapin päihdeklinikka. Psykiatrisessa sairaalassa oli 46 potilaspaikkaa, päihdeklinikalla 12. Se oli alun perin rakennettu keuhkotautiparantolaksi. Päärakennuksen on suunnitellut arkkitehti Jussi Paatela, ja se valmistui vuonna 1951.
Lapin sairaanhoitopiirin yhtymähallitus päätti toukokuussa 2015 siirtää sairaalan toiminnot Lapin keskussairaalan yhteyteen ja että rakennukset myydään. Siirron ajankohdasta ei ollut vielä päätöstä.  Elokuussa 2023  Muu­ro­lan psy­kiat­ri­nen sai­raa­la lopulta lopetti toimintansa ja psykiatrinen sairaalahoito  muutti uusiin ti­loi­hin Lapin kes­kus­sai­raa­laan. Nykyisin rakennuksessa toimii mm. hoivakoteja.
Vanhan sairaalan suunnitteli E. A. Kranck ja se rakennettiin 1925–1926, ja keuhkotautisairaala aloitti toimintansa 1927. Sairaala vuokrattiin saksalaisille vuonna 1942 kenttäsairaalaksi. Siellä oli myös suomalaisten sotasairaala. Saksalaiset räjäyttivät rakennuksen lähtiessään vetäytymään Lapista 1944. Päärakennus tuhoutui, mutta henkilökunnan asunnot ja varastorakennukset säilyivät. Uusi rakennus valmistui 1951, siinä oli 355 potilaspaikkaa.. Sairaala siirtyi psykiatrian käyttöön 1973–1974, ja keuhkotautipotilaat siirtyivät Rovaharjuun.
Museoviraston mukaan osa alueen rakennuksista on valtakunnallisesti merkittäviä rakennettuja kulttuuriympäristöjä.
Oskari Tokoi

| Oskari Tokoi |
| --- | --- |

Eduskunnan puhemies
 1912–1914  
Edeltäjä:  Pehr Evind Svinhufvud
Seuraaja:  Kaarlo Juho Ståhlberg
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. toukokuuta 1873 Kannus
Kuollut: 4. huhtikuuta 1963 (89 vuotta) Leominster, Massachusetts, Yhdysvallat
Tiedot
Puolue:  SDP
Antti Oskari Tokoi (ent. Hirvi; 15. toukokuuta 1873 Kannus – 4. huhtikuuta 1963 Leominster, Massachusetts, Yhdysvallat) oli suomalainen poliitikko ja toimittaja. Hän oli Suomen työväenliikkeen alkuvuosien keskeisiä hahmoja.
Elämänvaiheet

Tokoi kävi kansakoulun ja työskenteli renkinä. Hän lähti vuonna 1891 Yhdysvaltoihin, jossa hän työskenteli muun muassa kaivosmiehenä, tutustuen sikäläiseen ammattiyhdistystoimintaan. Hän palasi vuonna 1900 Suomeen Kannukseen maanviljelijäksi ja kauppiaaksi. Hänet valittiin vuonna 1905 Kannuksen työväenyhdistyksen puheenjohtajaksi ja vuoden 1907 vaaleissa eduskuntaan SDP:n listalta. Vuonna 1912 Tokoista tuli Suomen Ammattijärjestön puheenjohtaja. Vuonna 1913 hänet valittiin eduskunnan puhemieheksi, ja 1917 hänet nimitettiin Suomen Senaatin talousosaston varapuheenjohtajaksi. Tuolloin hänestä tuli maailman ensimmäinen sosiaalidemokraattinen pääministeri.
Tokoi kuului vallankumoushallituksen kansanvaltuuskuntaan elintarvikekomissaarina Suomen sisällissodassa punaisten puolella ja joutui vuonna 1918 pakenemaan maasta. Sodan jälkeen hän toimi brittiläisen everstiluutnantin arvoon verrattavana suomalaisena apulaisjohtajana brittien varustamassa Muurmannin legioonassa, joka osallistui suojeluskuntien vastaiseen sotaan Itä-Karjalassa tarkoituksena turvata länsivaltojen edut suomalaisia ja mahdollisesti myös saksalaisia vastaan. Yksi tavoite oli ”vapauttaa Suomi saksalaisista miehittäjistä”.
Muurmannin legioonan perustaminen johti Tokoin ja Otto Wille Kuusisen välirikkoon. Vasta perustettu Suomen Kommunistinen Puolue (SKP) langetti Kuusisen johdolla Tokoille ja tämän kumppaneille kuolemantuomion, jota ei koskaan peruttu. Tokoin perhe joutui sen vuoksi sijaiskärsijäksi Neuvostoliitossa, mutta myös sotien välinen Suomi suhtautui täälläkin kuolemaantuomittuun Tokoihin ja tämän perheeseen vähintäänkin penseästi.
Tokoi siirtyi 1921 Englannin ja Kanadan kautta Yhdysvaltoihin, jossa hän työskenteli Massachusettsin Fitchburgissa ilmestyneen sosiaalidemokraattisen Raivaaja-lehden toimittajana vuosina 1922–1949.
Toisen maailmansodan aikana Tokoi toimi Suomen avuksi Help Finland -järjestön varapuheenjohtajana. Vuonna 1944 eduskunta vapautti hänet niin sanotulla Lex Tokoilla vuoden 1918 maanpetossyytteistä ja kumosi hänelle niiden vuoksi langetetun kuolemantuomion. Tokoi vieraili Suomessa vuonna 1949 ja uudelleen vuosina 1953, 1957 ja 1958. Vuonna 1957 hän puhui yksikamarisen eduskunnan 50-vuotispäivän kunniaksi järjestetyssä juhlassa. Loppuelämänsä Tokoi asui Yhdysvalloissa.
Yksityiselämä

Oskari Tokoi ja Hanna Räinä Lumijoelta menivät 1897 naimisiin Kaliforniassa.  Heille syntyi seitsemän lasta: Oskar ja Hanna 1899, Karl Nestor 1901, Tyyne 1903, Lauri 1906, Laila 1908 ja Aune 1911. 1920-luvun alussa perhe joutui Neuvosto-Venäjällä hajalle, mutta Hanna pääsi lopulta Suomeen neljän lapsensa kanssa. Vuonna 1924 Hanna muutti Fitchburgiin, missä hän kuoli vuonna 1938. Nestori ja Tyyne jäivät Neuvostoliittoon, jossa heidät teloitettiin Stalinin vainojen aikana. Vuonna 1939 Tokoi solmi avioliiton amerikkalaisen Eva Pearl Johansonin (Whiteker) kanssa.
Muistamiset

Vuonna 1992 Kannuksen työväenyhdistyksen talon alakertaan perustettiin Oskari Tokoi -museo. Paikalla vihkimistilaisuudessa oli joukko Tokoin jälkeläisiä, jotka asuivat niin Yhdysvalloissa kuin Ukrainassa. Paikalla oli Neuvostoliittoon jääneen Nestorin poika Jorma ja hänen tyttärensä Jevgenia Abrosimova sekä Yhdysvalloissa asuneen Laurin poika Lauri jr. sekä hänen sisarensa Paula Latellier.
Helsingin Kalliossa sijaitsee Tokoin mukaan nimetty Tokoinranta.
Oskari Tokoin kirjoittamia kirjoja

Piirteitä maatalouskysymyksestämme. Osuuskunta Kehitys, 1911.
Kertomus työväen ammatillisten järjestöjen asettaman työttömyyskeskuskomitean toiminnasta syysk. 6 p:stä 1914 heinäkuun 1 p:ään 1915 ja työttömyystilasto. Suomen ammattijärjestö, 1915
Torpparien asia ratkaisun edessä: Sos.-dem. puolueen maatalouskomitean toimenannosta. Suomen sos.-dem. Puolueen vaalikirjasia, n:o 1. 1916.
Torparenas sak inför sin slutliga lösning. Soc.-dem. Partiets valbroschyr, 1. Social-demokratiska partiet, 1916.
Maanpakolaisen muistelmia. Isänsä muistiinpanojen perusteella kirjoittanut Irene Tokoi. Tammi, 1947. (2. p. 1959.)
Who's who among Finnish-Americans: A biographical directory of persons of Finnish descent who have made noteworthy contributions to the pattern of American life. Planning committee: Oskari Tokoi, John Suominen, Henry Askeli. Fitchburg, Mass.: Raivaaja Publishing Company, 1949
Amerikan suomalaisia. Tammi 1949.
Lapsuuteni muistoja I−II. Keski-Pohjanmaan maakuntaliitto, 1953, 1955.
Oskari Tokoi: Muistojulkaisu. Oskari Tokoin muistomerkkitoimikunta, 1973.
Kirjallisuutta

Kostiainen, Auvo: ”Tokoi, Oskari (1873–1963)”, Suomen kansallisbiografia, osa 9, s. 855–857.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007.  ISBN 978-951-746-450-5  / Teoksen verkkoversio.
Pulakka, Pentti (toim.): Keskipohjalaisia elämäkertoja.  Kokkola:  Keski-Pohjanmaan säätiö, 1995.  ISBN 951-97331-0-8
Seppälä, Raimo: Pelon vuodet: Arvo ”Poika” Tuomisen salaista kirjeenvaihtoa Tukholmasta 1944−1956.  Helsinki:  Tammi, 1983.  ISBN 951-30-5888-3
Punta de Tarifa

Punta de Tarifa satelliittikuvassa
Punta de Tarifa on niemi Gibraltarinsalmessa Etelä-Espanjassa. Se on Pyreneiden niemimaan ja Manner-Euroopan eteläisin kohta ja kuuluu samalla maapallon äärimmäisiin paikkoihin.
Punta de Tarifa on niemi, joka sijaitsee Isla de las Palomasin saaressa Costa de la Luzin eteläosassa Cádizin maakunnassa. Marokkoon on matkaa noin 14 km. Tarifan kaupunki sijaitsee lähellä. Saari oli sotilasaluetta vuoteen 2001 asti. Keinotekoinen kannas yhdistää saaren mantereeseen.
Tarifan majakka (Faro de Tarifa) sijaitsee niemessä.
Vanhoja linnoitusrakennelmia
Wau (Papua-Uusi-Guinea)

| Wau |
| --- | --- |
 Wau
 Koordinaatit: 7°20′S, 146°43′E 
Valtio:   Papua-Uusi-Guinea
Maakunta:  Morobe
Piirikunta:  Bulolo
Korkeus:  1100 m
Väkiluku (2000):  4 359
Aikavyöhyke:  UTC+10
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Wau on kaupunki Moroben maakunnassa Papua-Uudessa-Guineassa. Kaupunki sijaitsee 1100 metrin korkeudessa. Vuonna 2000 asukkaita oli 4 359.
Wau ja sen naapurikaupunki Bulolo kasvoivat valtavasti kultaryntäyksen myötä 1920- ja 1930-luvuilla. Ryntäyksen jälkeen kaupungit alkoivat hiipua. Toisessa maailmansodassa tammikuussa 1943 australialaisjoukkojen onnistui pysäyttää japanilaisten eteneminen Waun taistelussa.
Sodan jälkeen kaupungista rakennettiin tie Laeen, mikä kehitti Waun puuteollisuutta ja maataloutta. Valtaosa alueen vanhoista kaivoksista on jo suljettu, mutta kaupungin läheisyydessä on vielä kaksi kultakaivosta: Edie Creek ja Hidden Valley. Kaivostoiminta on nykyään etelä-afrikkalaisen yhtiön alaisuudessa.lähde? Waun ekologinen instituutti on biologinen tutkimusasema lähellä kaupunkia.lähde?
Aiheesta muualla

Kultakuume raivoaa. Lentokoneet palvelevat nykyistä kullanetsijää, Seura, 28.07.1937, nro 30, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Iérakas

| Iérakas Ιέρακας |
| --- | --- |
 Iérakas
 Koordinaatit: 36°48′19″N, 23°3′23″E 
Valtio:  Kreikka
Alue:  Peloponnesos
Alueyksikkö:  Lakonia
Kunta:  Monemvasiá
Kunnallisyksikkö:  Zárakas
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  4305040201
Väkiluku (2021):  55
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 www.ierakas.gr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Iérakas (kreik. Ιέρακας, kath.kreik. Ιέραξ, Iérax) eli Gérakas (Γέρακας) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Monemvasián kuntaan, Lakonian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on 55 (2021).
Iérakasin kylä sijaitsee noin 90 kilometriä itäkaakkoon Spártin kaupungista lähellä Lakonian itärannikkoa ja Myrtóonmeren rantaa. Antiikin aikana nykyisen kylän tienoilla sijaitsi Zaraksin kaupunki, josta kylän nimi on muuntunut. Kylän pääelinkeinoja ovat karjankasvatus ja kalastus.
Iérakas muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Ιέρακος, Dimotikí Koinótita Iérakos), johon kuuluvat varsinaisen Iérakasin kylän lisäksi kylät Ágios Ioánnis, Ariána, Limáni Iéraka ja Longári. Koko yhdyskunnan väkiluku on 129 (2021). Limáni Iéraka on Iérakasin ranta-asutus ja satama, joka sijaitsee Gérakaksenlahden rannalla ja josta etäisyys varsinaiseen Iérakasiin on noin neljä kilometriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Iérakas Wikimedia Commonsissa
Ιέρακας. Kylän verkkosivusto. (englanniksi)
Gramvoúsa (niemi)

| Gramvoúsa> Ακρωτήρι Γραμβούσα |
| --- | --- |
 Näkymä Gramvoúsan niemeltä Ágria Gramvoúsan ja Ímeri Gramvoúsan saarille.
  Gramvoúsa 
Sijainti:  35°34′45″N, 23°35′46″E
Merialue:  Kreetanmeri, Egeanmeri
Vesialue:  Kíssamoksenlahti
Valtio
Valtio:   Kreikka
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Chaniá
Kunta:  Kíssamos
Gramvoúsa (kreik. Ακρωτήρι Γραμβούσα, Akrotíri Gramvoúsa; myös Gramvúsa) on niemi Kreetan saaren luoteiskärjessä Kreikassa. Sitä ympäröi Kreetanmeri ja sen itäpuolella sijaitsee Kíssamoksenlahti. Hallinnollisesti niemen alue kuuluu Kíssamoksen kuntaan Chanián alueyksikössä.
Báloksen lahti ja ranta.
Niemen kärjessä on kaksi pientä saarta, pohjoisempi Ágria Gramvoúsa sekä eteläisempi Ímeri Gramvoúsa, jota kutsutaan myös pelkästään Gramvoúsaksi. Niemenkärjen länsirannalla siitä erkanevan pienemmän Tigánin niemen kainalossa sijaitsee laguunimainen Báloksen lahti ja ranta.
Niemi on vuoristoinen ja vaikeapääsyinen. Rannalle ja saarille tehdään turistiristeilyitä Kíssamoksen kaupungista eli Kastélli Kissámousta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gramvoúsan niemi ja saaret Wikimedia Commonsissa