stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pablo Sarabia
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pablo Sarabian tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Wolverhampton Wanderers – Englannin Valioliiga
1 Sá |
2 Doherty |
3 Aït-Nouri |
4 Bueno |
5 Lemina |
6 Traoré |
8 J. Gomes |
9 Strand Larsen |
10 Podence |
11 Hwang |
12 Cunha |
14 Mosquera |
15 Dawson |
18 Kalajdžić |
19 R. Gomes |
20 Doyle |
21 Sarabia |
22 Semedo |
24 T. Gomes |
25 Bentley |
27 Bellegarde |
28 Chirewa |
29 Guedes |
30 González |
32 Hodge |
33 Lonwijk |
34 Cundle |
36 Chiquinho |
37 Lima |
40 King |
67 Hubner |
77 Campbell |
81 Lembikisa |
  Silva |
Manageri O’Neil
Espanjan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2020
1 De Gea |
2 Azpilicueta |
3 D. Llorente |
4 P. Torres |
5 Busquets |
6 M. Llorente |
7 Morata |
8 Koke |
9 Gerard |
10 Thiago |
11 F. Torres |
12 García |
13 Sánchez |
14 Gayà |
16 Rodri |
17 Fabián |
18 Alba |
19 Olmo |
20 Traoré |
21 Oyarzabal |
22 Sarabia |
23 Simón |
24 Laporte |
26 Pedri |
Valmentaja Luis Enrique
Espanjan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Sánchez |
2 Azpilicueta |
3 García |
4 P. Torres |
5 Busquets |
6 Llorente |
7 Morata |
8 Koke |
9 Gavi |
10 Asensio |
11 F. Torres |
12 Williams |
13 Raya |
14 Balde |
15 Guillamón |
16 Rodri |
17 Pino |
18 Alba |
19 Soler |
20 Carvajal |
21 Olmo |
22 Sarabia |
23 Simón |
24 Laporte |
25 Fati |
26 Pedri |
Valmentaja Luis Enrique
Reto Berra

| Reto Berra |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. tammikuuta 1987 (ikä 37) Bülach, Sveitsi
Kansalaisuus:   Sveitsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  194 cm
Paino:  89 kg
Seura
Seura:  Fribourg-Gottéron
Sarja:  NLA
Pelinumero:  1
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2003–
Aik. seurat:  ZSC Lions (NLA) HC Davos (NLA) EHC Biel (NLA) Calgary Flames (NHL)  Abbotsford Heat (AHL) Colorado Avalanche (NHL)  Lake Erie Monsters (AHL) Colorado Avalanche (NHL) San Antonio Rampage (AHL) Florida Panthers (NHL) Springfield Thunderbirds (AHL) San Diego Gulls (AHL) Anaheim Ducks (NHL)
NHL-varaus:  106. varaus, 2006 St. Louis Blues
Reto Berra (s. 3. tammikuuta 1987 Bülach, Sveitsi) on sveitsiläinen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa NLA-joukkue Fribourg-Gottéronia. Hän pelasi NHL:ssä ja AHL:ssä vuosina 2013–2018.
Berra pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 3. marraskuuta 2013 Chicago Blackhawksia vastaan. Calgary voitti jatkoajalle menneen ottelun 3–2 Berran torjuntaprosentin ollessa 95,5. Kaudella 2014–2015 Berra onnistui farmijoukkue Lake Erie Monstersissa pelatessaan tekemään maalin.
Maajoukkuetasolla Berra on edustanut Sveitsiä kerran olympialaissa ja kuudesti MM-kilpailuissa. Hän on ollut voittamassa maalleen MM-hopeaa vuosien 2013 ja 2018 MM-turnauksissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Reto Berra Wikimedia Commonsissa
Reto Berra Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
Selebi-Pikwe

| Selebi-Pikwe |
| --- | --- |
 Selebi-Pikwe
 Koordinaatit: 21°59′S, 27°50′E 
Valtio:  Botswana
Alue:  Central District
Väkiluku (2022):  42 488
Aikavyöhyke:  UTC+2
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Selebi-Pikwe on kaivoskaupunki itäisessä Botswanassa Central Districtin alueella. Vuonna 2022 siellä oli 42 488 asukasta. Nikkelikaivos aloitti toimintansa 1973 ja se on ollut siitä lähtien kaupungin tärkein työnantaja.
Alkuaan alueella oli kaksi pientä paikkakuntaa, Selebi ja Pikwe, joiden kallioperässä oli laaja tutkimaton kupari- ja nikkeliesiintymä. Maanalaiset rikkaudet tutkittiin 1960-luvulla. Kaivos ja pikkukaupunki rakennettiin metsään näiden kahden paikkakunnan väliin, ja alueelle annettiin yhdistelmänimi Selebi-Pikwe.
Seudun tärkein työnantaja on Bamangwato Concessions Ltd. -yhtiön (BCL) kaivos, jossa nikkoliittimalmia louhitaan useasta kaivoskuilusta ja avolouhoksesta. Se tarjoaa työtä 4200 hengelle. Malmi kuljetetaan kaivoksesta rautateitse sulatettavaksi. Hämmästyttävää kyllä kuljetuksessa käytettävät veturit ovat höyryvetureita, jotka on ostettu Zimbabwen (National Railways of Zimbabwe, NRZ) ja Etelä-Afrikan rautateiltä (South African Railway, SAR). Veturit aiotaan korvata dieselvetureilla 2015 jälkeen.
Kaivosyhtiö aiotaan pitää toiminnassa vuoteen 2010. Nikkelin korkea hinta saattaa aikaansaada toiminnan jatkumisen pidempäänkin. Ei kuitenkaan ole aivan varmaa avataanko uusia kaivoskuiluja, mutta nykyisistä kuiluista malmi on louhittu muutamassa vuodessa.
Hannu Tolsa

| Hannu Tolsa> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. joulukuuta 1926 Virolahti
Kuollut: 4. joulukuuta 2018 (91 vuotta) Virolahti
Uran tiedot
Seura:  Virolahden Sampo
Laji:  maastohiihto
Hannu Tapani Tolsa (7. joulukuuta 1926 Virolahti – 4. joulukuuta 2018 Virolahti) oli suomalainen maastohiihtäjä. Hän oli varamiehenä Lahden maailmanmestaruuskilpailuissa 1958 ja Squaw Valleyn talviolympialaisissa 1960.
Tolsa edusti Virolahden Sampoa. Hän voitti Suomen-mestaruuden 15 kilometrillä vuonna 1957 ja saavutti SM-hopeaa viestissä vuonna 1955. Hän voitti 15 kilometriä Puijolla ja Norjan Trondheimissa vuonna 1957 sekä Sveitsin Le Brassus'ssa vuonna 1962. Kakkossijoja hän saavutti Puolan Zakopanessa vuonna 1956, Norjan Holmenkollenilla vuonna 1957 ja Ounasvaaralla vuonna 1959. Kaukalovassa Tolsa tuli neljänneksi 15 km hiihdossa vuonna 1961.
Tolsa kuului Virolahden urheilulautakuntaan, Sammon hiihtojaostoon ja Virolahden kirkkovaltuustoon. Tolsa oli ammatiltaan maanviljelijä ja hänen kotikuntansa oli Virolahti.
Tolsan tytär Riitta Tolsa (s. 1970) voitti keihäänheiton joukkuekilpailun Suomen-mestaruuden 20-vuotiaiden sarjassa vuonna 1989.
Tolvajärven tsasouna

| Profeetta Elian tsasouna |
| --- | --- |
 Tolvajärven tsasouna
Sijainti:  Tolvajärvi Korpiselkä
Seurakunta:  Korpiselän ortodoksinen seurakunta
Rakentamisvuosi:  1860-luku
Materiaali:  puu
Poistui käytöstä:  tuhoutui talvisodassa 1939
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Profeetta Elian tsasouna oli yksi Korpiselän ortodoksisen seurakunnan tsasounista ja se sijaitsi Korpiselän Tolvajärvellä Kotijärven rannalla. Tsasouna oli rakennettu 1860-luvulla ja se oli pyhitetty profeetta Elian muistolle. Tsasouna oli rakennettu hirrestä luonnonkiviperustalle ja siinä oli lankkukatto. Tsasouna oli kolme metriä korkea ja sen pinta-ala oli 18 m². Tolvajärven tsasounaa korjattiin viimeksi 1930-luvulla. Profeetta Elian tsasouna tuhoutui talvisodan aikana käydyssä Tolvajärven–Ägläjärven taistelussa.
Tolvajärven tsasouna toimi esikuvana Seppo Latvalan suunnittelemalle ja vuonna 1973 valmistuneelle Joensuun Saarivaarassa sijaitsevalle Kristuksen kirkastumisen tsasounalle. Samoin se on ollut esikuvana Ilomantsin Parppeinvaaralle 1980 rakennettuun Kaikkien Pyhien tsasounalle.
Tolvajärvellä sijaitsi myös ennen profeetta Elian tsasounaa valmistunut ja 1910-luvulla purettu Tolvajärven vanha tsasouna, joka oli pyhitetty Neitsyt Marian syntymän muistolle.
Revell

Lentokoneen pienoismalli
Revell on yhdysvaltalainen pienoismallien valmistaja, joka on perustettu vuonna 1943. Revell valmistaa auto-, lentokone-, panssarivaunu-, yksikkö-, helikopteri- ja laivapienoismalleja. Revell omistaa nykyisin myös toisen perinteikkään pienoismallien valmistajan, Monogramin. Revellillä on Saksassa vuonna 1957 perustettu sisaryhtiö Revell GmbH & Co. KG. Revell valmistaa myös pienoismallitarvikkeita esim. maaleja.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Revell-Monogramin kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Saksan Revellin kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
South-East District

| South-East |
| --- | --- |
 Sijainti
Valtio:   Botswana
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Ramotswa (33 271 as., 2022)
 – suurin kaupunki:  Tlokweng (55 508 as.);  toisen tulkinnan mukaan Gaborone (246 325 as.)
Pinta-ala:  1 780 km²  tai 1 991 (sis. Gaborone ja Lobatse) km²
Väkiluku (2022)  ():  111 440 (387 537 as., sis. Gaborone ja Lobatse)
HDI (2022):  0,787
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  BW-SE
South-East District (suom. ’kaakkoinen alue/piiri’) on Botswanan itäosassa, maan pääkaupungin Gaboronen lähistöllä sijaitseva hallinnollinen alue. Sen naapureina ovat Botsawanan alueista lännessä Southern District, luoteessa Kweneng ja pohjoisessa Kgatleng. Idässä rajan takana on Etelä-Afrikan Limpopon provinssi.
South-East Districtin pinta-ala on 1 780 neliökilometriä, tai laajemman tulkinnan mukaan 1 991 neliökilometriä alueeseen kytkeytyvien hallinnollisesti itsenäisten kaupunkien kanssa.
Väestönlaskennan 2022 mukaan väkiluku oli 111 440 (VL2011: 85 014). Tähän väkilukuun ei ole sisällytetty alueeseen kytkeytyviä hallinnollisesti itsenäisiä kaupunkeja Gaborone (Botswanan pääkaupunki; 246 325 as.) ja Lobatse (29 772 as.). Mikäli nämä kaksi kaupunkia luetaan mukaan aluetilastoon, väkiluku olisi 387 537 (2022).
Alueen hallinnollinen keskus on Ramotswan kylä (33 271 as., 2022). Muita merkittäviä kyliä ovat Tlokweng (55 508 as.), Otse (6 986 as.) ja Ramotswa Station/Taung (6 286 as.).
Köppenin ilmastoluokituksessa South-East District kuuluu kuumaan aroilmastoon (BSh).
Kuvia

Otse Hill (kukkula).
Mokolodin riistansuojelualuetta.
Gabornen tekojärveä.
Sivutie Ramotswassa (kiertotie sadekauden varalta).
Botswanan A1-valtatietä Mokolodin riistansuojelualueen kohdalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta South-East District Wikimedia Commonsissa
Botswanan alueet
Central
Chobe
Ghanzi
Kgalagadi
Kgatleng
Kweneng
North-East
North-West
South-East
Southern
Tomocichla

| Tomocichla> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Cichliformes
Heimo::  Kirjoahvenet Cichlidae
Suku::  Tomocichla  Regan, 1908
Katso myös
   Tomocichla Wikispeciesissä   Tomocichla Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tomocichla on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu kaksi lajia, joita tavataan Costa Ricasta, Nicaraguasta ja Panamasta:
Tomocichla asfraci Allgayer, 2002
Tomocichla tuba (Meek, 1912) – Tuubakirjoahven
Retta Group

Retta Group Oy on suomalainen isännöinti- ja kiinteistönvälityspalveluja tarjoava yritysryhmä. Se kertoo olevansa alallaan Pohjoismaiden suurin. Kevääseen 2022 saakka konserni tunnettiin nimellä Realia Group Oy.
Konserniin kuuluvat  Huoneistokeskus Oy, toimitila- ja asuntovuokraukseen erikoistunut Retta Management ja isännöintiin erikoistunut Retta Isännöinti (Retta Services Oy) ja Ruotsissa toimiva Retta Sverige (oik. Hestia Fastighetsförvaltning AB). Konsernin yrityksissä työskentelee noin 1 600 ihmistä, ja niiden yhteinen liikevaihto on noin 130 miljoonaa euroa. Rettan omistaa pohjoismainen pääomasijoitusrahasto Altor Fund IV.
Realia Group nousi otsikoihin helmikuussa 2021 julkistetussa kartelliepäilyssä, jossa Kilpailu- ja kuluttajavirasto (KKV) vaatii markkinaoikeutta määräämään kuudelle isännöintiyhtiölle ja Suomen Isännöintiliitolle yhteensä 22 miljoonan euron seuraamusmaksun selville saamistaan keskinäisistä hinnoittelusopimuksista vuosina 2014–2017. Retta-konserniin kuuluvien yritysten yhteisosuus tuosta yhtiöiden liikevaihtoihin perustuvasta summasta olisi yli 18 miljoonaa euroa.
Historiaa

Realia Group syntyi Huoneistokeskuksen ja alun perin Säästöpankkien Kiinteistönvälitykseksi vuonna 1964 perustetun SKV:n fuusiona vuonna 2006. Sen pääomistajana oli aluksi pääomasijoitusyhtiö Sponsor Capital ja muina osakkaina Nordea-pankki, työeläkeyhtiö Varma, Suomen Teollisuussijoitus Oy ja Realia Group Oy:n toimiva johto.
Pian Realia Group laajeni Itä- ja Keski-Euroopan suurimmaksi isännöintialan yritykseksi ostamalla Baltian maissa, Puolassa ja Unkarissa toimineen Ober-Haus Real Estate Advisors -yhtiön, joka jatkoi noissa maissa entisellä nimellään.
Vuonna 2016 Realia Groupin omistus siirtyi ruotsalaiselle Altor Fund IV -pääomasijoitusrahastolle.
Suomessa Realia yhdisti SKV Kiinteistönvälitys -brändinsä Huoneistokeskus-brändiin 2020 ja  Huom!-brändinsä 2021. Isännöintipuolella Realia Group osti heinäkuussa 2018 Colliers Isännöinti Oy:n (ent. Ovenia) ja muutti sen Arenna Oy:ksi Suomen isännöintialan historian suurimpiin kuuluneessa yrityskaupassa.
Vuonna 2020 Realia Group luopui Keski-Euroopan markkinoista ja myi Ober-Haus-isännöintiyrityksen suomalaiselle kilpailijalleen Kiinteistömaailmalle.
Esineoikeus

Esineoikeus on oikeudenala, joka koskee esineisiin kohdistuvia oikeuksia eli esineoikeuksia sekä sivullissuojaa vaihdannassa. Esineoikeudessa käsitellään sekä esineiden käyttö- ja määräämisvaltaa koskevia kysymyksiä että kaikentyyppisten varallisuusoikeuksien vaihdantaan liittyviä sivullissuojakysymyksiä. Esineoikeus kuuluu varallisuusoikeuteen, joka itse kuuluu siviilioikeuteen.
Esineoikeus Suomessa > Esineoikeuden kehitys

Varallisuusoikeus on perinteisesti jaettu esineoikeuteen ja velvoiteoikeuteen sen perusteella, että edellinen koskee esineoikeuksia ja jälkimmäinen saamisoikeuksia. Esineoikeudet kohdistuvat esineisiin, kun taas saamisoikeudet kohdistuvat henkilöihin, ja niiden katsottiin perinteisesti saavan suojaa kaikkia sivullisia kohtaan, kun taas saamisoikeuksien katsottiin saavan suojaa vain niiden kohteena olevaa henkilö kohtaan. Tämä jaottelu omaksuttiin Suomessa saksalaisesta oikeustieteestä, joka vaikutti merkittävästi esineoikeuden tutkimukseen 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa. Tämän ajan esineoikeudelliselle tutkimukselle oli ominaista käsitelainopillinen tutkimussuuntaus, joka omaksuttiin suomalaisessa siviilioikeudessa niin ikään saksalaisesta oikeustieteestä. 1900-luvun alkupuolen esineoikeutta tutkineisiin siviilioikeuden tutkijoihin Suomessa kuuluvat muun muassa Julian Serlachius, R. A. Wrede ja Ilmari Caselius.
1940-luvulta alkaen käsitelainopilliseen lähestymistapaa kohdistui kasvavaa kritiikkiä siviilioikeudessa, ja 1950-luvulla sen syrjäytti esineoikeudessa etenkin Simo Zittingin vaikutuksesta analyyttisen oikeustieteen suuntaus. Zittingin omistusoikeutta ja omistajanvaihdosta koskevien tutkimusten myötä esineoikeudessa huomio siirtyi sivullissuojakysymyksiin vaihdannassa. Esine- ja velvoiteoikeuden erottelun katsottiin nyt perustuvan siihen, että esineoikeus koskee sivullis- eli ultra partes -suhteita, kun taas velvoiteoikeus koskee sopijapuolten välisiä eli inter partes -suhteita. Esineoikeudessa ei siis käsitellä pelkästään esineoikeuksia, vaan kaikkiin varallisuusoikeuksiin liittyviä sivullissuojakysymyksiä. Analyyttinen suuntaus sai vaikutteita muista Pohjoismaista, joissa on tapahtunut vastaavaa kehitystä esineoikeudessa.
Nykyään esineoikeudessa hyväksytään sekä perinteinen että uudempi määritelmä, mutta painopiste on ollut sivullissuojakysymyksiin liittyvässä tutkimuksessa. 1900-luvun lopulta lähtien uusia kehityssuuntauksia esineoikeudessa ovat olleet insolvenssioikeudelliset kysymykset, uudet rahoitus- ja vakuusjärjestelyt sekä maakaareen uudistus 1990-luvulla. Muihin suomalaisiin esineoikeuden tutkijoihin kuuluvat muun muassa Leena Kartio, Erkki Havansi, Jarno Tepora, Jarmo Tuomisto, Matti Niemi, Janne Kaisto ja Eva Tammi-Salminen.
Kirjallisuutta

Kaisto, Janne – Tepora, Jarno: Esineoikeus eurooppalaistuvassa Suomessa: Esineoikeuden oppikirja oikeustoimiopillisin ja prosessioikeudellisin lisäyksin.  Helsinki:  Lakimiesliiton Kustannus, 2012.  ISBN 978-952-246-176-6
Tongan vaakuna

Tongan vaakuna on Tongan tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella.
Vaakunan kilven ensimmäisessä kentässä on kolme tähteä, jotka kuvaavat maan kolmea tärkeintä saariryhmää. Toisessa kentässä oleva kruunu on monarkian symboli. Kolmannen kentän rauhankyyhky liittyy kristinuskoon, kuten keskellä oleva Kristuksen uhrista muistuttava punainen ristikin. Neljännessä kentässä on kolme miekkaa edustamassa maata hallinneita kuningassukuja.
Nauhassa alhaalla lukee maan motto Ko e ʻOtua mo Tonga ko hoku tofiʻa, suomeksi Jumala ja Tonga ovat perintöni.
Naisten Korisliiga

| Naisten Korisliiga |
| --- | --- |
 Meneillään oleva kausi Naisten Korisliiga-kausi 2024–2025 

Laji:  koripallo
Maa(t):   Suomi
Perustettu:  1944
Joukkueita:  10
Hallitseva mestari:  Torpan Pojat
Eniten mestaruuksia:  Forssan Alku, Lahden Sampo, Nokian Urheilijat, Tampereen Pyrintö (8)
Alempi taso:  I-divisioona
TV:  Ruutu+
Sivusto:  Viralliset kotisivut
Naisten Korisliiga on naisten koripallon korkein sarjataso Suomessa. Naisten mestaruudesta on pelattu vuodesta 1944 lähtien. Kausina 1944–2013 sarjaa pelattiin nimellä koripallon naisten SM-sarja. Sarjan nimi vaihdettiin Naisten Korisliigaksi kaudelle 2013–2014.
Historia

Naisten Suomen-mestaruudesta pelattiin ensimmäisen kerran kaudella 1944. Tällöin mestaruuden voitti Helsingin Tarmo. 1940-luvun lopulla sarjassa pelasi kuusi joukkuetta ja mestaruus ratkaistiin runkosarjan perusteella. Vuosina 1950–1952 mestaruus ratkaistiin TUL:n sekä SKL:n omien sarjojen voittajien kesken. Vuodesta 1953 lähtien sarjaa pelattiin itä- sekä länsilohkoissa, ja joukkuemäärä nostettiin kymmeneen. Kokeilua kesti vain yhden kauden ajan ja kaudesta 1954 lähtien lohkoista luovuttiin.
Vuonna 1959 TUL:n sekä SVUL:n välille syntyi välirikko, jonka myötä naisten SM-sarjaa hallitsi pitkään Helsingin Työväen Uimarit. Kaudella 1965–1966 mestaruuden voitti kuitenkin Lahden Sampo. 1970-luvulla sarjaa hallitsi Nokian Urheilijat, joka voitti kymmenen kauden aikana kahdeksan mestaruutta. SM-sarjaa hallitsivat pitkän aikaa Koripalloliiton seurat ja vasta kaudella 1988–1989 TUL:n piiriin kuuluva Forssan Alku voitti Suomen-mestaruuden.
1990-luvun menestynein seura oli Forssan Alku, joka voitti vuosikymmenen aikana seitsemän mestaruutta perättäin. 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä eniten mestaruuksia voitti Pantterit, joka juhli SM-kultaa viidesti. 2010-luvulla Catz Lappeenranta voitti kuusi mestaruutta.
Joukkueet kaudella 2024–2025

| Joukkue | Paikkakunta | Kotihalli | Perustettu | Korisliigaan | Päävalmentaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Espoo Basket Team | Espoo | Espoonlahden urheiluhalli | 1993 | 2015 |  |
| Forssan Alku | Forssa | Urheilutalo Feeniks | 1913 | 1984 |  |
| HBA-Märsky | Helsinki | Mäkelänrinteen uintikeskus | 2014 | 2016 |  |
| Kouvottaret | Kouvola | Jatke Areena | 1964 | 2016 |  |
| Peli-Karhut | Kotka | Karhuvuoren urheilutalo | 1945 | 1995 |  |
| Tampereen Pyrintö | Tampere | Pyynikin Palloiluhalli | 1896 | 2020 |  |
| Tapiolan Honka | Espoo | Tapiolan urheiluhalli | 1957 | 2012 |  |
| Torpan Pojat | Helsinki | Munkkiniemen yhteiskoulu | 1932 | 2018 |  |
| Vimpelin Veto | Vimpeli | Vimpelin liikuntahalli | 1934 | 2014 |  |
| BC Nokia | Nokia | AGCO Power Arena | 1997 | 2024 |  |
Tilastot > Mestaruudet

| Joukkue | Mestaruudet |
| --- | --- |
Nokian Urheilijat Tampereen Pyrintö Lahden Sampo Forssan Alku: 8
Helsingin Työväen Uimarit Catz Lappeenranta Peli-Karhut: 6
Pantterit: 5
Eiran Kisa-Veikot Helsingin Tarmo: 3
Helsingin Visa Jyväskylän Kiri Pussihukat: 2
Porin Veto Lahden Koripalloilijat Helsingin Kisa-Toverit Työväen Maila-Pojat Turun Riento Äänekosken Huima BC Nokia Espoo Team Hyvinkään Ponteva: 1
Tilastot > Yleisökeskiarvot

Lähteet:
| Kausi | Yleisökeskiarvo |
| --- | --- |
2006–2007: 234
2007–2008: 207
2008–2009: 261
2009–2010: 235
2010–2011: 215
2011–2012: 231
2012–2013: 209
2013–2014: 217
2014–2015: 247
2015–2016: 264
2016–2017: 310
2017–2018: 269
2018–2019: 295
Tilastot > Pelaajatilastot > Naisten pääsarjan runkosarjassa kaikkien aikojen tilastojen kymmenen parasta

(Tummennetut aktiivi pelaajia)
Naisten Korisliigan mestaruus pokaali
Priit Tomson

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | México 1968 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Uruguay 1967 |  |  |
|  Kultaa | Puerto Rico 1974 |  |  |
|  Pronssia | Jugoslavia 1970 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Suomi 1967 |  |  |
|  Kultaa | Italia 1969 |  |  |
|  Kultaa | Länsi-Saksa 1971 |  |  |
Priit Tomson (ven. Прийт Эвальдович Томсон, Prijt Evаldovitš Tomson, s. 3. marraskuuta 1942 Tallinna) on virolainen kilpauransa päättänyt koripalloilija, joka edusti maajoukkuetasolla Neuvostoliittoa.
Tomson saavutti Neuvostoliiton pelaajana olympiapronssia Méxicossa 1968. Maailmanmestaruuden hän voitti vuosina 1967 ja 1974 ja sai lisäksi pronssia 1970. Euroopan mestaruuden hän voitti vuosina 1967, 1969 ja 1971. Universiadeissa hän voitti kultaa vuonna 1970 ja hopeaa 1965.
Viron mestaruuden Tomson voitti kuusi kertaa vuosien 1961–1979 aikana.
Interstate 95

| Interstate 95 |
| --- | --- |
  
 Interstate 95:n reitti punaisella.
Pituus:  1 919,74 mi (n. 3 090 km)
Muodostettu:  1957
Osavaltiot:  Florida, Georgia, Etelä-Carolina, Pohjois-Carolina, Virginia, (Washington D.C.), Maryland, Delaware, Pennsylvania, New Jersey, New York, Connecticut, Rhode Island, Massachusetts, New Hampshire ja Maine
Suunta:  Etelä-pohjoinen
Alkupiste:   US 1 Miami, FL
Reitti:   I-4 Daytona Beach, FL   I-10 Jacksonville, FL   I-20 läh. Florence, SC   I-40 läh. Benson, NC   I-85 Petersburg, VA   I-64 Richmond, VA   I-76 Philadelphia, PA   I-80 New York, NY   I-90 Boston, MA
Päätepiste:   Route 95 läh. Houlton, ME
Katso myös:  Interstate 95 Commonsissa
Interstate 95 (l-95) on yhdysvaltalainen Interstate Highway Systemin päätie, joka kulkee maan itärannikolla Floridasta Maineen Kanadan rajalle. Tie on 1 919,74 mailia (noin 3 090 kilometriä) pitkä. Se on yksi vuoden 1956 Federal Aid Highway Act -hankkeeseen kuuluneista valtateistä ja sen tarkoitus oli korvata vanhoja U.S. Highway Systemin teitä, pääasiassa US 1 -tietä. Tie valmistui nykyiseen mittaansa vuonna 1969.
Reitti ja alueellinen vaikutus

I-95 alkaa etelästä US 1 -tieltä Miamista, Floridasta, ja päättyy pohjoisessa Mainessa Kanadan rajalla Route 95:een, josta on yhteys Trans-Canada Highwaylle. Tie seuraa suurelta osin Atlantin rannikkoa ja vanhaa US 1 -tietä, mutta joillakin osuuksilla tien keskivaiheilla se seuraa pääasiassa US 17 ja US 301 -teitä.
I-95 on yksi Yhdysvaltojen tärkeimmistä valtateistä ja se palvelee monin paikoin erittäin tiheästi asuttuja alueita kuten Miami, Washington, Baltimore, Philadelphia, New York ja Boston, joissa vuoden keskimääräinen liikennemäärä on paikoitellen jopa noin 300 000 autoa päivässä. Tien vaikutusalueen väestötiheys on keskimäärin 272 /mi² (n. 105 /km²) ja sillä asuu yhteensä noin 110 miljoonaa ihmistä. Tien vaikutusalueella on myös 46 suurta merisatamaa, 103 kaupallista lentokenttää ja 38 prosenttia Yhdysvaltojen työpaikoista.
Interstate 95 toimii läpikulkuliikenteen lisäksi kehätienä useissa eri kaupungeissa, joista osassa se muodostaa kokonaisen ympyrän yhden tai useamman muun tien kanssa. Washingtonissa I-95 muodostaa osan Capital Beltway -nimistä kehätietä yhdessä I-495:n kanssa.
Tien kaksi erillistä osaa

Vaikka nykyistä I-95 valtatietä olikin osittain olemassa jo ennen vuotta 1956, tie ei kokonaisuudessaan ole vieläkän valmis vaan koostuu kahdesta toisistaan erillään olevasta osasta. Osia erottaa New Jerseyssä sijaitseva noin 10 mailia (16 km) pituinen osuus, joka päätösten mukaan saadaan korjatuksi vuoteen 2014 mennessä. Suunnitelman mukaan I-95 ohjataan kulkemaan nykyistä I-276 -tietä New Jersey Turnpike -tielle, jolloin I-95 on koko mitaltaan läpi ajettavissa.
Ennätyksiä

Interstate 95 on pisin pohjois-eteläsuuntainen Interstate-moottoritie, kuudenneksi pisin Interstate-moottoritie sekä kallein Interstate-moottoritie. Siinä on enemmän yhdysteitä (eng. Auxiliary Routes) kuin millään muulla Interstate-moottoritiellä. Interstate 95 kulkee useamman osavaltion läpi kuin mikään muu Interstate-moottoritie. Lisäksi Interstate 95 kulkee Interstate-moottoriteistä Yhdysvaltojen tiheimmin asuttujen alueiden vaikutusalueella: Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston mukaan vain viisi kuntaa Interstate 95:n alueella on kokonaisuudessaan maaseutua. Interstate 95 oli vuoteen 2014 asti ainoa alkuperäisessä suunnitelmassa ollut sekä toteutettu Interstate-päätie, joka ei ole kokonaisuudessaan valmis.