stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Intianharjatiainen
Levinneisyys ja elinympäristö

Intianharjatiaista tavataan Intiasta ja Nepalista. Lajin elinympäristöä ovat avoimet metsät ja metsien reunamaat. Lintu liikkuu useimmiten pareittain tai pieninä ryhminä ja liittyy monesti sekaparviin. Sen ravintoa ovat hyönteiset.
Intiankurtuusi

| Intiankurtuusi |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Kurtiformes
Heimo::  Kurtuusit Kurtidae
Suku::  Kurtus
Laji::  indicus
Kaksiosainen nimi
 Kurtus indicus  Bloch, 1786 
Katso myös
   Intiankurtuusi Wikispeciesissä   Intiankurtuusi Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Intiankurtuusi (Kurtus indicus) on kurtuuseihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan Aasiasta.
Koko ja ulkonäkö

Intiankurtuusi voi suurimmillaan kasvaa noin 13 cm pitkäksi. Kala on ruumiinmuodoltaan litteä ja soikea. Otsa on korkea, ja siinä on erityisesti koirailla selkeä kyhmy. Intiankurtuusikoiraalla on otsassa myös luusta muodostunut koukkumainen uloke. Lajin selkäevä on lyhyt ja peräevä pitkä; pyrstöevä on haarautunut. Väriltään laji on punertava ja osittain läpinäkyvä. Otsakyhmyssä on tummempi laikku.
Levinneisyys ja elintavat

Intiankurtuusia tavataan indopasifiselta merialueelta Intiasta Kiinaan. Se elää rannikon merivesissä ja toisinaan jokisuistojen murtovesissä. Lajia kalastetaan vähäisissä määrin pohjatrooleilla.
Intian jalkapallomaajoukkue

Intian jalkapallomaajoukkue edustaa Intiaa kansainvälisissä miesten jalkapallokilpailuissa. Maajoukkuetta hallinnoi AIFF. Maajoukkue kuuluu Asian Football Confederationiin sekä FIFAan. Intia ei ole koskaan selvinnyt maailmanmestaruuskilpailuihin, vuoden 1950 turnaukseen se kieltäytyi osallistumasta liian korkeiden matkakustannusten vuoksi. Toisen usein kerrotun version mukaan kieltäytyminen olisi johtunut vaatimuksesta käyttää jalkapallokenkiä kun osa intialaisista pelasi mieluummin paljasjaloin.
Joukkue

Seuraavat 23 pelaajaa valittiin kahteen vuoden 2014 MM-karsintaotteluun Arabiemiirikuntia vastaan 23–28.7.2011.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Maalivahdit: 1 Subrata Pal - Pune FC  21 Karanjit Singh - Salgaocar SC  33 Laxmikant Kattimani - Dempo SC Puolustajat: 19 Gouramangi Singh - Churchill Brothers SC  16 Samir Subash Naik - Dempo SC  4 Raju Gaikwad - Indian Arrows  25 Debabrata Roy - Dempo SC  28 Mahesh Gawli - Dempo SC  17 Robert Lalthalma - Churchill Brothers SC  18 Valeriano Rebello - Dempo SC  24 Rowilson Rodrigues - Churchill Brothers SC |   |  Keskikenttä: 20 Syed Rahim Nabi - Mohun Bagan AC  8 Climax Lawrence - Dempo SC  23 Steven Dias - Churchill Brothers SC  38 Jewel Raja Shaikh - Indian Arrows  15 Clifford Miranda - Dempo SC  14 Mehtab Hossain - Kingfisher East Bengal FC  20 Lalrindika Ralte - Indian Arrows Hyökkääjät: 11 Sunil Chhetri - Mohun Bagan AC  10 Jeje Lalpekhlua - Pune FC  6 Baljit Sahni - Kingfisher East Bengal FC  22 Sushil Kumar Singh - Kingfisher East Bengal FC |
Aiheesta muualla

http://www.the-aiff.com Intian jalkapalloliiton kotisivut
| n k Aasian miesten jalkapallomaajoukkueet (AFC) |
| --- | --- |
Nykyiset:  Afganistan  Arabiemiirikunnat  Australia  Bahrain  Bangladesh  Bhutan  Brunei  Etelä-Korea  Filippiinit  Guam  Hongkong  Indonesia  Intia  Irak  Iran  Itä-Timor  Japani  Jemen  Jordania  Kambodža  Kiina  Kirgisia  Kuwait  Laos  Libanon  Macao  Malediivit  Malesia  Mongolia  Myanmar  Nepal  Oman  Pakistan  Palestiina  Pohjois-Korea  Qatar  Saudi-Arabia  Singapore  Sri Lanka  Syyria  Tadžikistan  Taiwan  Thaimaa  Turkmenistan  Uzbekistan  Vietnam 
Entiset:  Etelä-Jemen  Etelä-Vietnam  Malaija  Pohjois-Vietnam
Lakjärvi

| Lakjärvi |
| --- | --- |

Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Mynämäki
Koordinaatit:  60°44′48″N, 22°20′00″E
Järvinumero:  30.004.1.003 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  74  m 
Pinta-ala:  0,03 km²
 fiLakjärvi 
Lakjärvi (joskus myös Lakkijärvi) on pieni suorantainen järvi, joka sijaitsee Mynämäen kunnassa, Varsinais-Suomessa. Sen koko on vain noin kolme hehtaaria.  Järvi kuuluu Kurjenrahkan kansallispuistoon ja sen läheisyydessä sijaitsee kaksi laavua ja nuotiopaikka. Leiripaikan varustukseen kuuluvat lisäksi polttopuuvarasto ja kompostikäymälä. Laavun läheisyydessä sijaitsee myös kaivo, mutta sen vesi ei ole juomakelpoista.
Intiansukkulamonni

| Intiansukkulamonni |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Monnikalat Siluriformes
Heimo::  Sukkulamonnit Amblycipitidae
Suku::  Amblyceps
Laji::  mangois
Kaksiosainen nimi
 Amblyceps mangois  (Hamilton, 1822) 
Katso myös
   Intiansukkulamonni Wikispeciesissä   Intiansukkulamonni Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Intiansukkulamonni (Amblyceps mangois) on sukkulamonneihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan makeista vesistä Etelä-Aasiasta. Toisinaan lajia pidetään akvaarioissa.
Koko ja ulkonäkö

Intiansukkulamonni voi kasvaa suurimmillaan 9–12 cm pitkäksi. Lajin ruumis on pitkänomainen ja sukkulamainen. Päässä on useita viiksisäikeitä. Kalan rasvaevä on pitkähkö ja selkäevä lyhyt. Intiansukkulamonnin selkä- ja rintaevissä on piikki, vatsaevät ovat peräaukon lähellä ja pyrstöevä on haarautunut. Vatsassa on ihosta muodostunut imukuppi. Väriltään intiansukkulamonni on ruskea.
Levinneisyys ja elintavat

Intiansukkulamonnia tavataan Nepalista, Bhutanista ja Intian pohjoisosista, sekä mahdollisesti myös Pakistanista. Lajin elinympäristöä ovat kivipohjaiset nopeasti virtaavat purot. Intiansukkulamonni kykenee hengittään happea ilmasta, joten se kykenee selviytymään vähähappisissa vesissä ja jopa siirtymään purosta toiseen maata pitkin. Intiansukkulamonnin ravintoa ovat hyönteiset. Kalan lisääntymisaika on kesäkuusta heinäkuulle.
Intrépido (D38)

| Intrépido |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Ferrol
Kölinlasku:  14. heinäkuuta 1945
Laskettu vesille:  15. helmikuuta 1961
Palveluskäyttöön:  25. maaliskuuta 1965
Poistui palveluskäytöstä:  1982
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 106 t (standardi) 1 474 t (kuormattu)
Pituus:  93,9 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,4 m
Syväys:  3,0 m
Koneteho:  30 800 shp
Nopeus:  33 solmua
Miehistöä:  145
Aseistus
Aseistus:  3 x DP 4,1"/45 -tykki 4 x 47 mm ilmatorjuntatykkiä 8 x 20 mm ilmatorjuntatykkiä 6 x 21" torpedoputkea
Intrépido (runkonumero D38) oli Espanjan laivaston vuonna 1961 vesillelaskettu Audaz-luokan hävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin Ferrolista, missä köli laskettiin 14. heinäkuuta 1945. Alus laskettiin vesille 15. helmikuuta 1961 ja otettiin palvelukseen 25. maaliskuuta 1965.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1982.
Interim Committee

Interim Committeen johtaja Henry L. Stimson.
Interim Committee oli toisen maailmansodan aikainen Yhdysvaltain sotaministerin Henry L. Stimsonin johtama salainen komissio, joka tutki ongelmia, joita saattaisi syntyä atomipommin kehittämisestä. Se antoi presidentti Harry S. Trumanille suosituksen pommien käyttämisestä Japania vastaan.
Perustaminen

Kun Trumanista tuli Yhdysvaltain presidentti kuolleen Franklin D. Rooseveltin tilalle, hän ei käytännössä tiennyt mitään Manhattan-projektista. Sotaministeri Stimson raportoi Trumanille projektista ja kertoi 25. huhtikuuta 1945 atomipommin valmistuvan syyskuun alkuun mennessä. Stimson suosittelu Trumanille atomikysymyksiä käsittelevän komitean perustamista. Komitean tulisi päättää, pitäisikö pommista kertoa Neuvostoliitolle, ja suunnitella tulevaisuuden atomikontrollia.
Toukokuun alussa Stimson muodosti Trumanin hyväksymänä Interim Committeen. Stimson nimesi ryhmään Vannevar Bushin, James Conantin, Karl T. Comptonin, laivastoministeri Ralph Bardin, apulaisulkoministeri William L. Claytonin, James F. Byrnesin ja armeijan edustajana kenraali George Marshall. Lisäksi komitean apuna oli tieteellinen paneeli, johon kuuluivat Robert Oppenheimer, Enrico Fermi, Arthur H. Compton ja Ernest O. Lawrence.
Toiminta

Interim Committee tapasi muutamia kertoja toukokuun aikana, ja lopulliset päätökset atomiaseen käytöstä se teki kokouksissa 31. toukokuuta ja 1. kesäkuuta. Toukokuun viimeisenä päivänä komitea päätti suositella, että Yhdysvallat käyttää pommia yllätyshyökkäykseen Japania vastaan. Lawrence ehdotti myös mahdollisuutta vain esittää pommin tehoa, mikä jo saattaisi vakuuttaa Japanin antautumaan. Ehdotus hylättiin, koska komitea pelkäsi, että japanilaiset saattaisivat sijoittaa alueelle sotavankeja tai ampua pommia kuljettavan koneen alas. Lisäksi siinä menetettäisiin uuden aseen mahdollisesti aiheuttama šokkiarvo. Komitea päätti myös, että Yhdysvaltain olisi syytä pitää etumatkansa ydinaseteknologiassa mahdollista tulevaa kansainvälisten suhteiden heikkenemistä silmällä pitäen.
Suurin osa komitean jäsenistä oli sitä mieltä, että Yhdysvaltain pitäisi salata atomiasetietonsa ainakin toistaiseksi. Komitea myönsi kuitenkin, että Yhdysvallat ei pysty pitämään etumatkaansa kovinkaan kauaa. Kesäkuun 1. päivänä komitean tapaamisessa oli mukana myös Manhattan-projektin teollisuuden edustajia. Heihin kuuluivat Walter S. Carpenter DuPontilta, James C. White Tennessee Eastmanilta, George H. Bucher Westinghouselta ja James A. Rafferty Union Carbidelta. Tapaaminen teollisuusmiesten kanssa vakuutti komitean siitä, että Yhdysvaltojen etumatka Neuvostoliittoon on 3–10 vuotta.
Stimson tapasi Trumanin 6. kesäkuuta ja kertoi presidentille komitean päätöksestä. Komitea suositteli, että Japaniin tulisi hyökätä mahdollisimman pian ja hyökkäyksen pitäisi tapahtua salassa. Stimson kertoi lisäksi Trumanille, että komitea harkitsi kotimaanlainsäädäntöä ja että ydintutkimuksesta pitäisi tehdä julkista ja se pitäisi alistaa tarkastuksille kansainvälisten sopimusten avulla. Jos kansainvälistä sopimusta ei saataisi tehtyä, niin Yhdysvaltain pitäisi pyrkiä säilyttämään etumatkansa.
Komitea teki lopullisen päätöksen ydinaseen käytöstä 21. kesäkuuta. Samalla se päätti, että Trumanin tulisi mainita Neuvostoliitolle Potsdamin konferenssissa Yhdysvaltojen valmistelevan uuden ydinaseen käyttöä Japania vastaan. Komitea ei kuitenkaan päässyt lopulliseen päätökseen sodanjälkeisestä ydinstrategiasta.
Aiheesta muualla

Interim Committeen muistiinpanoja (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Lakeus (sanomalehti)

Päivälehtenä ilmestynyt Lakeus oli ulkoasultaan kilpailukykyinen maakuntalehti.
Lakeus oli Seinäjoella vuosina 1935–1939 ilmestynyt Isänmaallisen kansanliikkeen sanomalehti.
Etelä-Pohjanmaan IKL:läiset perustivat Lakeuden, koska Kokkolassa ilmestynyt Pohjanmaan Suunta ei heidän mielestään kyennyt riittävästi palvelemaan puolueen synnyinmaakuntaa. Lakeudesta pyrittiin tekemään kilpailukykyinen maakuntalehti, joka kuusipäiväisenä ja myös maanantaiaamuisin ilmestyvänä pakotti Vaasan ja Ilkan muuttumaan seitsenpäiväisiksi. Kuusipäiväisen lehden rinnalla julkaistiin kolmipäiväistä painosta. Lehden ilmestyminen päättyi talvisodan edellä.
Sanomalehti Oy Lakeuden julkaiseman lehden päätoimittajina työskentelivät K. R. Kares ja Reino Ala-Kulju (1935–1936), O. J. Syväri (1936–1937), Ilmari Talvitie (1937–1938), Lauri Vihantola (1938) ja Jaakko Virkkunen (1938–1939). Yhtiön johtokunnan puheenjohtajina toimivat A. Koro ja Vilho Muilu ja toimitusjohtajina Severi Jokinen ja Veli Salmi.
Aiheesta muualla

Lakeus digitoituna kansalliskirjastossa
Iolaos (kirja)

| Iolaos> Ιόλαος.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  tuntematon
Kieli:  muinaiskreikka
Genre:  romaani
Julkaistu:  1. vuosisata/100-luku jaa.?
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Iolaos (m.kreik. Ιόλαος, lat. Iolaus) oli antiikin kreikkalainen romaani. Se ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta siitä tunnetaan yksi papyruskatkelma (POx 3010).
Romaania on luonnehdittu koomis-realistiseksi. Se yhdistelee proosaa ja runomittaista tekstiä sekä yleviä ja alhaisia aiheita, ja muistuttaa tässä Satyriconia. Erään teorian mukaan Satyricon voisi perustua tällaisten romaanien malliin kreikkalaisessa kirjallisuudessa. On myös ehdotettu, että Satyriconilla ja Iolaoksella olisi yhteinen edeltäjä; tai jopa, että Iolaos perustuisi Satyriconiin.
Romaanin katkelmassa esiintyy henkilö, joka on juuri vihitty Kybelen kulttiin, jossa papit olivat eunukkeja (galloi, yks. gallos). Hän keskustelee toisen, Iolaos-nimisen henkilön kanssa, ja kertoo tälle kultista. Iolaos on ilmeisesti tekeytynyt Kybelen eunukiksi päästäkseen siten lähestymään helpommin jotakuta neitoa, ja saanut ystävänsä vihkiytymään kulttiin oikeasti, jotta saisi häneltä huijaukseen tarvittavia tietoja.
Romaanin papyruskatkelma löytyi vuonna 1971. Se on ajoitettu 100-luvulle jaa., jolloin romaani olisi samalta ajalta tai jonkin verran varhaisempi.
Kirjallisuutta

Iolaus. Teoksessa Reardon, B. P. (toim.): Collected Ancient Greek Novels, s. 948–950.  (Second Edition (First Edition 1989))  Berkeley:  University of California Press, 2008.  ISBN 9780520256552
Antiikin kreikkalaiset romaanit
| --- | --- |
Varsinaiset säilyneet romaanit:  Dafnis ja Khloe · Efesoslainen kertomus · Etiopialainen kertomus · Kallirhoe · Leukippe ja Kleitofon
Muuta proosafiktiota:  Aleksanteri-romaani · Apollonios Tyroslainen · Babylonialainen kertomus · Foinikialainen kertomus · Herpyllis · Iolaos · Kalligone · Khione · Metiokhos ja Parthenope · Miletoslainen kertomus · Ninos ja Semiramis · Sesonkhosis · Thulen takaiset ihmeet · Tinufis · Tosi tarina
Labyrintti

Jerikon kaupunki on kuvattu labyrinttina keskiaikaisessa käsikirjoituksessa
Labyrintti on sokkelomainen eksyttäväksi suunniteltu rakennus tai kuvio. Termiä labyrintti käytetään usein sokkelon synonyyminä selvennä, mutta sokkelossa on keskustaan johtavan Eulerin polun lisäksi umpikujiin johtavia reittejä, joihin on mahdollista eksyä. Labyrintissa on vain yksi umpikujaton kulkureitti portilta keskustaan ja takaisin.
Esihistoriallisten labyrinttien arvellaan olleen pahansuopien henkien ansoja tai rituaalitanssien polkuja. Eräät labyrinttikuviot näyttävät kuvaavan muurien ympäröimää kaupunkia tai linnoitusta torneineen ja katuineen. Keskiajalla labyrintit symboloivat Jumalan luo johtavaa polkua, jonka alkupisteenä on syntymä. Labyrintti voi olla pyhiinvaellusmatkan symbolinen toteutustapa; ihmiset voivat vaeltaa labyrintissa kohoten kohti pelastusta tai valaistusta. Monilla ihmisillä ei ole varaa matkustaa pyhille paikoille ja pyhiin maihin, joten he käyttävät labyrinttia samaan tarkoitukseen.
Labyrintteja on nykyisin mm. puistoissa.
Muinaiset labyrintit

Vanhimmat tunnetut esimerkit labyrinttikuviosta ovat pieniä petroglyfejä eli kalliopiirroksia 3500–2500 vuotta sitten. Niitä on löydetty muun muassa Sardiniasta, Italian Val Camonicasta, Espanjan Pontevedrasta ja Cornwallista.
Plinius vanhempi mainitsee neljä muinaista labyrinttia: kreetalainen labyrintti, egyptiläinen labyrintti, lemnialainen labyrintti ja italialainen labyrintti.
Muinaiset labyrintit > Kreetan labyrintti ja myytti Minotauroksesta

Sana labyrintti on esikreikkalaista  alkuperää ja erään yleisimmän tulkinnan mukaan johdettavissa labrys-sanasta, joka merkitsee arkaaista kaksoiskirveen symbolia. Kun sanaan lisätään paikkaa merkitsevä pääte ”-inthos” saadaan labyrinthos, ”kaksoiskirveiden paikka”. Sanaa ”labrys” käytettiin Vähässä-Aasiassa, Lyydiassa tai Kaariassa. Kreetalla kaksoiskirves oli nimeltään wao. Manner-Kreikassa käytettiin sanaa pelekys.
Kreetalainen labyrintti oli legendojen mukaan Daidaloksen rakentama ja pohjautui egyptiläisen labyrintin pohjakaavaan. Labyrintti on kuuluisa, sillä kreikkalaisen mytologian mukaan hirviö Minotauros, puoliksi ihminen ja puoliksi härkä, asui siellä. On kuitenkin mahdollista, ettei rakennusta ollut koskaan todella olemassa. Antiikin kirjoittajien mukaan labyrintti sijaitsi lähellä Knossosta, ja se esiintyy kolikoissa, mutta arkeologisissa kaivauksissa ei ole löytynyt mitään siihen viittaavaa ellei vanhoissa kirjoituksissa sitten ole tarkoitettu palatsia. Myöhemmät kirjoittajat ovat sijoittaneet labyrintin Gortynaan, mutta sieltä löydetyt jäänteet ovat itse asiassa kivilouhoksen raunioita.
Myyttien mukaan Ateenan prinssi Theseus meni labyrinttiin ja tappoi viimein Minotauroksen. Kreetan prinsessa Ariadne avusti Theseusta antamalla hänelle lankakerän, jota purkamalla Theseus löysi eksymättä takaisin ulos labyrintista. Tarinan mukaan Kreetan labyrintissa oli siis umpikujia ja se oli sokkelomainen.
Muinaiset labyrintit > Kreetan labyrintti ja myytti Minotauroksesta > Minoksen labyrintti

Arthur Evansin teorian mukaan Knossoksen sokkelomainen palatsi Kreetalla on ”kaksoiskirveiden talo” eli labyrintti. Tämän teorian mukaan Theseus ja Ariadne olisivat siis seikkailleet Minokselle rakennetun Knossoksen palatsin sokkeloissa. Palatsin tuhoutumisen jälkeen tuhannen vuoden kuluttua uusi, Gortynan labyrinttiluolan kanssa kilpaileva Knossoksen labyrintti näytettiin vierailijoille ensimmäisellä vuosisadalla jaa. Kolmannella vuosisadalla eaa. Knossoksen kolikot oli leimattu labyrinttisymbolilla. Tämän aikakauden vallitseva labyrinttimuoto on yksinkertainen seitsemänkehäinen, joka on tunnettu klassisena labyrinttina.
Muinaiset labyrintit > Kreetan labyrintti ja myytti Minotauroksesta > Ariadnen labyrintti

Vaihtoehtoinen tulkinta palatsiteorialle löytyy Knossoksesta noin 3 400 vuotta vanhasta mykeneläisestä savitaulusta, jossa mainitaan ”labyrintin valtiatar”, jolle uhrattiin lahjaksi hunajaa. Tässä kuvattu labyrintti on ollut jonkinlainen muista uhripaikoista poikkeava erityinen palvontapaikka.
Tämän tulkinnan mukaan kreetalainen labyrintti toimi tanssialustana ja oli tehty Ariadnelle eikä Minokselle. Homeroksen Iliaassa kuvataan näkymä, jonka Hefaistos kaiversi Akilleen panssariin. Yksi kaiverruksen kuvista esitti tanssilattiaa ”kuten se, jonka Daedalus avarassa Knossoksen kaupungissa rakkauden lukkojen Ariadnelle”selvennä. Labyrintin tanssi on kuvattu panssarissa, jossa ”naimisiinmenohaluiset tytöt tanssivat sen ympärillä kädet toistensa ranteissa kiinni… kiertäen pehmeästi kuin savenvalajan pyörää jaloillaan… ja juoksivat linjassa kohdatakseen toisensa.”
Muinaiset labyrintit > Platon ja Herodotos

Platonin kirjoittamassa dialogissa nimeltä Euthydemos Sokrates kuvaa loogisen argumentin labyrinttimaista kulkua:
»Kun keksimme kuninkaallisen taidon ja tutkimme, olisiko se mahdollisesti omiaan tekemään onnelliseksi, jouduimme kuin labyrinttiin. Kun jo luulimme päässeemme perille, löysimmekin itsemme alkupisteestä emmekä olleet yhtään viisaampia kuin ryhtyessämme etsimään ensimmäisen kerran.»
Egyptiläinen labyrintti sijaitsi Herodotoksen ja Strabonin kuvausten mukaan itään Moeris-järvestä, vastapäätä Arsinoëa tai Crocodilopolista. Egyptologien mukaan sana merkitsee ”järven sisäänkäynnin luona oleva temppeli”.
Herodotos kuvailee toisessa historiakirjassaan labyrinttia monimutkaisena egyptiläisenä rakennuksena, ”lähellä krokotiilikaupungiksi nimettyä paikkaa”.
»Siinä on kaksitoista päällystettyä pihaa – kuusi rivissä pohjoiseen päin, kuusi etelään – portit juuri toisten porttien linjojen mukaisina. Sisällä rakennuksessa on kaksi kerrosta ja ne sisältävät kolmetuhatta huonetta, joista puolet ovat maan alla, ja toiset puolet niiden yläpuolella. Minä kuljin yläkerran huoneiden läpi, se mitä minun tulisi sanoa niistä on omat havaintoni, mutta maanalaisista huoneista voin kertoa vain mitä olen kuullut, sillä egyptiläiset estivät minua näkemästä niitä, sillä niissä on labyrintin rakentaneiden kuninkaiden hautoja ja pyhien krokotiilien hautoja. Ylemmät vastakkaiset huoneet todellakin näin ja on vaikea uskoa niitä ihmisten tekemiksi; ja monimutkaiset reitit huoneesta toiseen ja pihalta pihalle olivat loputon arvoitus minulle. Kuten me menimme pihalta sisälle huoneisiin, huoneista gallerioihin, gallerioista uusiin huoneisiin ja niistä yhä uusiin pihoihin. Jokaisen kabinetin, gallerian ja pihan katto ovat kuten seinät, kivestä. Seinät on päällystetty kaarevilla kuvioilla ja kukin kaari on viimeistelty valkoisesta marmorista ja ympäröity pylväiköllä.»
Herodotokselle kerrottiin, että maan alla olivat labyrintin rakentaneiden kuninkaiden ja pyhien krokotiilien haudat. Muiden antiikin lähteiden mukaan rakennus oli pystytetty Egyptin nomesien eli poliittisten ryhmittymien kokoontumispaikaksi, mutta on todennäköisempää, että kyse oli hautapaikasta. Labyrintti oli rakennettu Amenofis III:n kaudella, 12. dynastian aikana, vuosina 1818–1770 eaa. Labyrintin perustukset kaivettiin esiin vuonna 1888, ja niiden koko oli 300 x 250 metriä.
Muinaiset labyrintit > Roomalainen labyrintti

Roomalaisen lattian mosaiikkimallissa yksinkertainen klassinen labyrintti on muuntunut neliömäiseksi ja meanderikuvioiseksi mutta on silti tunnistettavissa. Usein mosaiikkilabyrinttien keskustassa on Minotauroksen kuva. Roomalainen meander-malli kehittyy asteittain kohti nelipoimuista keskiaikaista labyrinttia. Roomalainen labyrintti symboloi kuolemaa ja voittoisaa paluuta: Hadrumentumissa Pohjois-Afrikassa (nykyisin Sousse) roomalaisen perhehaudan lattiassa on nelipoimuinen mosaiikki, keskellä kuoleva Minotauros ja kirjoitus: HICINCLUSUS.VITAMPERDIT ”Aidattu tähän, hän menettää elämän”. Vergilius ja Dio Cassius kuvaavat Ludus Troiae -nimistä labyrinttimaista peliä jota pelattiin hautajaisrituaalien yhteydessä.
Minotauros labyrintissa, roomalainen mosaiikki, Conímbriga, Portugal
Keskiaikainen seinälabyrintti Luccan katedraalissa, Italia
Tuntemattoman ikäinen sormilabyrintti Rocky Valleyssä lähellä Tintagelia, Cornwall, Englanti
Pieni "turvelabyrintti" lähellä Dalbya, Yorkshire
Muinaiset labyrintit > Keskiaikaiset labyrintit

Keskiaikainen labyrinttisuunnittelun kukoistuskausi oli 1200–1300-luvuilla goottilaisten katedraalien pääkäytävien labyrinttikuvioissa. Tunnetuimpia ovat Chartresin katedraali ja Amiensin katedraali Pohjois-Ranskassa ja Siena Toscanassa. Tätä suunnittelumallia käytettiin monissa turvelabyrinteissa Englannissa, kuten Wingissä, Rutlandissa, Hiltonissa, Cambridgeshiressa, Alkboroughissa (Pohjois-Lincolnshire), ja Saffron Waldenissa Essexissä. Myös keskiaikaisissa käsikirjoituksissa on erilaisten labyrinttien kuvia.
Muinaiset labyrintit > Jatulintarhat

Pohjois-Euroopassa rakennettiin kivilabyrintteja eli Jatulintarhoja. Nämä labyrintit sijaitsevat yleisimmin merialueilla ja ne on rakennettu enimmäkseen yksinkertaiseen klassiseen muotoon. Suurin osa näistä sijaitsee niin lähellä merenpintaa, että ne on voitu rakentaa vasta keskiajalla tai myöhemmin. Tanskassa, Gotlannissa ja Suomessa jatulintarhakuviota esiintyy myös keskiaikaisten kivikirkkojen seinämaalauksissa.
Muinaiset labyrintit > Puutarhalabyrintit

Puutarhasuunnittelussa labyrintti tai sokkelo tarkoittaa mutkikasta pensasaitojen reunustamien polkujen verkostoa. Niiden keskellä on yleensä aukea alue, jonne kävijät yrittävät löytää. Puutarhojen labyrintit on rakennettu niin, että niiden syövereistä on vaikeaa löytää keskustaa tai ulospääsyä. Puutarhalabyrintit ovat vanhojen geometristen puutarhojen perillisiä.
Tunnetuin puutarhalabyrintti sijaitsee Isossa-Britanniassa, Hampton Courtin palatsia ympäröivässä puutarhassa lähellä Lontoota. Se on toteutettu Vilhelm III:n aikana. Hampton Courtin palatsin labyrintti muodostuu kujista, joita reunustavat pensasaidat. Aidanteet olivat alun perin valkopyökkiä, jotka on sittemmin korvattu orjanlaakerilla, marjakuusilla ja muilla puilla. Labyrintin keskustaan pääsee kääntymällä heti sisään tultaessa vasempaan ja sen jälkeen kahdessa ensimmäisessä risteyksessä oikealle, ja sen jälkeen aina vasemmalle.
Muinaiset labyrintit > Muun maailman labyrintit

Muualta kuin Pohjois-Euroopasta tunnetaan kivilabyrintteja brittiläisiltä Scillyn saarilta ja Intian Tamil Nadun maakunnasta. Muissa muodoissa, kuten kaiverruksina, maalauksina ja tekstiilikuvioina, erilaisia labyrinttikuvioita tunnetaan kaikista maanosista.