stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Axel Jensen

| Axel Jensen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. helmikuuta 1932 Trondheim, Sør-Trøndelag, Norja
Kuollut: 13. helmikuuta 2003 (71 vuotta) Ålefjær, Kristiansand, Vest-Agder , Norja
Kansalaisuus:  norjalainen
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: norja
Tuotannon kieli: norja
Pääteokset:  Ikaros; ung mann i Sahara, 1957
Palkinnot
 Norjan P.E.N.-klubin Ossietzky-palkinto 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Axel Jensen (12. helmikuuta 1932 Trondheim, Sør-Trøndelag – 13. helmikuuta 2003 Ålefjær, Kristiansand, Vest-Agder) oli norjalainen kirjailija. Jensen oli erityisesti tunnettu yhteiskuntakriittisistä tulevaisuusromaaneistaan. Hänen teoksistaan tunnetuin on Line (1959), josta on tehty vuonna 1961 samanniminen elokuva.
Jensen julkaisi esikoisteoksensa Dyretemmerens kors vuonna 1955 omakustanteena. Hän veti sen kuitenkin pois, ja varsinaisena esikoisteoksena pidetään Cappelenin vuonna 1957 julkaisemaa teosta Ikaros; ung mann i Sahara, jossa hän kuvaa tekemäänsä Saharan-matkaa. Kirjan kieli on hyvin kaunista ja rikasta, ja jälkikäteen arvioiden se on Jensenin merkittävin teos. Ulkopuoliseksi itsensä kokenut Jensen kuvaa lapsuuttaan ja nuoruuttaan romaaneissa Junior, Senior ja Jumbo.
Myös seuraava teos Line (1959) herätti paljon kiinnostusta. Se poikkeaa täysin edellisestä. Jensen kuvaa teoksessa ulkomailta Osloon palannutta nuorta miestä, mahdollisesti samaa kuin Ikaroksessa. Joacim (1961) on tavanomaisempi taiteilijaromaani, jossa hän käsittelee vapautta ja vastuuta. Molemmissa teoksissa on omaelämäkerrallisia juonteita. Jensen on sanonut, että romaanin henkilöhahmon Lorenzon esikuvana on Leonard Cohen. Lontoossa asuessaan Jensen kuului psykiatri R. D. Laingin lähipiiriin. Laing käytti hoidossa apuna LSD:tä.
Romaanilla Epp (1965) Jensen aloitti kirjailijantyössään uuden vaiheen ja suuntautui tulevaisuuteen. 'Tago on sarjakuvakirja, jossa hän teki yhteistyötä Per Ekholmin kanssa.
Jensen sairastui 1992 ALS-tautiin, ja sairautensa aikana hän kritisoi voimakkaasti Norjan terveydenhoitojärjestelmää. Kootut teokset ilmestyivät 1998 seitsemänä niteenä, ja omaelämäkerrallinen Livet sett fra Nimbus ilmestyi 2002.
Suomennetut teokset

Line (Line, 1959), suom. Rauno Ekholm. Jyväskylä: Gummerus, 1960.
Joacim (Joacim 1961). suom. Rauno Ekholm. Jyväskylä: Gummerus, 1963.
Tago (Tago, 1979), teksti: Axel Jensen, Suom.: Eeva Inkinen, kuvitus: Per Ekholm, valokuvakollaasit: Gisela Ekholm, kiinalainen kalligrafia: Tien Lung. Jyväskylä : Gummerus, 1979. ISBN 951-20-1741-5 (Perustuu Gregory Batesonin esseehen Conscious purpose versus nature.)
Palkinnot ja tunnustukset

Abraham Worsell -palkinto
Cappelen-palkinto
Norjan P.E.N.-klubin Ossietzky-palkinto
Aiheesta muualla

Axel Jensenin sivut (norjaksi) (Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Alankomaat 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  IdRef
Zizi Jeanmaire

Zizi Jeanmaire vuonna 1963.
Renée Marcelle (Zizi) Jeanmaire (29. huhtikuuta 1924 Pariisi – 17. heinäkuuta 2020) oli ranskalainen balettitanssija, laulaja, näyttelijä ja revyytaiteilija.
Jeanmaire opiskeli Pariisin oopperan balettikoulussa vuosina 1933–1940. Tuohon aikaan koulun tapoihin kuului, että jokainen nuori oppilas sai valita itselleen seurueesta ”tanssivanhemman”. Jeanmairen valinta oli Yvette Chauviré. Jeanmaire pääsi mukaan tanssiseurueeseen vuonna 1940.
Jeanmaire liitty vuonna 1944 Monte Carlon balettiin ja oli sen jälkeen hetken Ballet Russe de Monte Carlossa. Hän liittyi vuonna 1948 Roland Petit’n Ballet de Paris -seurueeseen. Hänen tunnetuin roolinsa oli baletissa Carmen, johon Roland Petit oli tehnyt koreografian. Ensi-ilta oli Prinssin teatterissa helmikuussa 1949. Lontoon-ensi-illan jälkeen seurue esitti sitä Broadwayllä ja pitkällä kiertueella.
Jeanmaire joutui Carmen-kiertueen jälkeen lyhyelle sairauslomalle, jonka aikana hän kehitti laulutaitoaan. Petit antoikin Jeanmairelle pääroolin baletista La Croqueuse de Diamants, jossa tarvittiin myös laulutaitoa. Runoilija Jacques Prévertin sanoittama ja Jeanmairen laulama teemakappale voitti Ranskassa palkintoja. Jeanmairen ura lähti suosiosta uuteen suuntaan, ja hän sai myös mahdollisuuden näytellä Hollywood-elokuvissa. Usean keskeytyneen projektin jälkeen Jeanmaire esiintyi elokuvassa Hans Christian Andersen (1952).
Jeanmairella meni pian välit poikki Petit’n kanssa, ja sen jälkeen hän näytteli vuonna 1954 Broadway-musikaalissa The Girl in Pink Tights. Jeanmaire ja Petit kuitenkin sopivat ja menivät myöhemmin naimisiin, ja Jeanmaire palasi Petit'n tanssiseurueeseen. Hän jatkoi kuitenkin myös uraansa näyttelijänä, sekä oopperassa että elokuvissa. Jeanmairen 1950-luvun elokuviin kuuluu muun muassa Ranskalainen rakastettuni (1956).
Jeanmairen revyydebyytti tapahtui vuonna 1961 Pariisin Alhambra-teatterissa. Petit suunnitteli Jeanmairelle useita revyitä, joissa hänelle tunnusomaisessa kohtauksessa 12 miestä saattoi häntä suurien pinkkien flamingon sulista tehtyjen viuhkojen kanssa portaita alas. Jeanmaire palasi vuonna 1975 Pariisin oopperaan, jossa hän esitti La Symphonie Fantastiquen pääroolin. Vähän myöhemmin hänen koko uransa oli vaarassa pahan loukkaantumisen takia. Hän kuitenkin toipui täysin ja esiintyi revyissä vuonna 1977 ja Petit’n baletissa La Chauve-Souris vuonna 1979.
Jeanmaire ja Petit jatkoivat uraansa Marseillessa, jossa Petit johti paikallista seuruetta. Jeanmaire tanssi miehensä baleteissa, esiintyi televisiossa ja levytti musiikkia. Pariskunta muutti vuonna 1998 Geneveen. Jeanmaire julkaisi vuonna 2008 omaelämäkerran Et le Souvenir Que Je Garde au Coeur.
Filmografia

Lähde: Elonet
1952: Hans Christian Andersen (Hans Christian Andersen et la danseuse), ohjaaja Charles Vidor
1956: Ranskalainen rakastettuni (Anything Goes), ohjaaja Robert Lewis
1956: Kovanaama Pariisissa (Un soir au music-hall ou Folies-Bergère), ohjaaja Henri Decoin
1957: Sellaisia ovat miehet (Charmants garçons), ohjaaja Henri Decoin
1959: Guinguette, ohjaaja Jean Delannoy
1960: Un, deux, trois, quatre ou Les Collants noirs, ohjaaja Terence Young
1992: Zizi Jeanmaire légendaire, televisiodokumentti ohjaaja Pierre Fournier-Bidoz
1997: Roland Petit à Marseille, televisiodokumentti
Diskografia

1972: Zizi je t’aime,
1977: Zizi à Bobino
1995: ”Zizi au Zenith”
2000: La vie Zizi
2003: La liberté est une fleur
Kirjallisuutta

Zizi Jeanmaire: Zizi. Paris: Assouline, 2002. ISBN 2-84323-389-5. (ranskaksi)
Aiheesta muualla

Zizi Jeanmaire Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Korea  Alankomaat 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Jensen Interceptor (1950)

| Jensen Interceptor |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:  West Bromwich, Englanti
Valmistaja:  Jensen Motors Ltd
Valmistusvuodet:  1950 – 1957
Tuotantomäärä:  88 kpl 
Korimalli:  2-ovinen saloon 2-ovinen drophead coupé 2-ovinen sedanca 
Muotoilija:  Eric Neale
Edeltäjä:  Jensen PW
Seuraaja:  Jensen 541
Tekniset tiedot
Moottori:  Ottomoottori: 4,0 l R6
Teho:  97 kW
Vaihteisto:  4-portainen manuaali
Mitat
Massa:  n. 1500 kg 
Pituus:  4775 – 4820 mm 
Akseliväli:  2858 mm 
Leveys:  1676 mm 
Korkeus:  1473 mm 
Jensen Interceptor oli englantilaisen Jensen Motorsin vuosina 1950 – 57 valmistama nopea ja voimakas grand tourer. Kyseessä oli jo koripajan toinen automalli II-maailmansodan päättymisen jälkeen. Jensen käytti myöhemmin samaa mallinimeä, 1960- ja 70-luvuilla valmistettujen malliensa yhteydessä.
Yleistä

Interceptor tuotiin markkinoille aluksi kaksiovisena, neljän hengen avomallina. Käsityönä tehdyn korin rakenteena on puinen kehikko, verhouspellit ovat terästä ja alumiinia. Esimerkkinä auton korkeasta varustelutasosta voi toimia avomallin Perspex-kovamuovista valmistettu takaikkuna, joka käsikäyttöistä kattoa avattaessa pudotetaan alas omaan säilytystilaansa. Vuonna 1952 avomallin rinnalle tuotiin kiinteästi asennetulla tekstiilikatolla varustettu fixed head sports saloon, lisäksi mallista on valmistettu neljä sedanca-versiota. Interceptoreita valmistui kaikkiaan 88 kappaletta, joista 32 convertible-, 52 saloon- ja neljä sedanca-korisia.
Tekniikka

Interceptor perustui Austinin tekniikalle. Mallin voimanlähteenä toiminut 4,0-litrainen rivikuutonen ja sen jatkeena ollut neliportainen vaihteisto olivat peräisin Austin Sheerline -mallista. Alusta oli peräisin Austin A70 -mallisarjasta. Sitä oli kuitenkin modifioitu kasvattamalla akseliväliä alkuperäisestä ja taka-akselin pyörien erillisripustuksella.
Kuusisylinterisen rivimoottorin lisäksi joidenkin yksilöiden keulalle asennettiin Chryslerin Hemi V8 -moottori. Tunnetuin näistä lienee amerikkalaiselle kilpa-ajaja Briggs Cunninghamille vuonna 1953 toimitettu auto. Vientiin, lähinnä USA:han, toimitetut autot varustettiin vasemmanpuoleisella ohjaksella.
Austinin tavoin Interceptorin jarrujärjestelmänä oli Girlingin hydraulisten ja mekaanisten jarrujen yhdistelmä, jossa etujarrujen käyttö hoidettiin nesteen voimalla ja takajarruja ohjattiin vaijerikäyttöisesti. Vuodesta 1952 lähtien neliportainen vaihteisto oli mahdollista varustaa valinnaisella ylivaihdeyksiköllä.
Interceptorin korvasi vuodelle 1957 markkinoille tuotu Jensen 541 R.
Northern soul

| Northern soul |
| --- | --- |
Alkuperä:  1960-luvun pohjoinen ja keskinen Englanti, Detroit, Chicago ja Philadelphia
Alkuperämaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Kehittyneitä tyylilajeja / suuntauksia:  acid jazz, rare groove, rave
Northern soul -liikkeen tunnuksenaan käyttämä kohotettu nyrkki
Northern soul on 1960-luvun loppupuolella pohjoisessa Englannissa ja Midlandsin alueella syntynyt liike, joka yhdistelee musiikkia, klubikulttuuria ja tanssia. Alkuaikojen northern souliin kuuluivat erityisesti harvinaiset ja tuntemattomat 1960-luvun puolivälin yhdysvaltalaiset soul-levyt, jotka olivat usein nopeatempoisia ja imitioivat Motown-yhtiön levytyksiä. Northern soul -DJ:t kilpailivat keskenään hankkimalla harvinaisia julkaisuja, joten useammat northern soul -klassikoiksi nousseet kappaleet olivat ennestään varsin tuntemattomia.
1960-luvun mod-kulttuurista kehittyneen northern soulin ympärille kasvoi vilkas klubikulttuuri. Klubeilla järjestetyt tapahtumat kestivätkin usein läpi yön. Tunnettuja northern soul -klubeja olivat esimerkiksi Wiganin Casino, Manchesterin Twisted Wheel, Stoke-on-Trentin The Torch sekä Blackpoolin Mecca. Klubeilla olennaista osaa näyttelivät northern soulille ominainen tanssityyli, amfetamiinin käyttö ja tietynlainen pukeutuminen.
Vaikka northern soulin suosio väheni 1980-luvulle tultaessa ja monet klubit sulkeutuivat, alakulttuurin suosio on edelleen vahva ja northern soul -tapahtumia järjestetään ympäri maailmaa.
Aiheesta muualla

Nowell, David: The Story of Northern Soul: A Definitive History of the Dance Scene That Refuses to Die. Portico, 2011. ISBN 1907554238.
N. K. Jemisin

| N>  K. Jemisin |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. syyskuuta 1972 (ikä 52) Iowa City, Iowa, Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija, psykologi
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Palkinnot
 Parhaan romaanin Hugo-palkinto 2016 – The Fifth Season Parhaan romaanin Hugo-palkinto 2017 – The Obelisk Gate Parhaan romaanin Hugo-palkinto 2018 – The Stone Sky 
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Nora K. Jemisin (s. 19. syyskuuta 1972) on yhdysvaltalainen kirjailija.
Hänen The Broken Earth -trilogiaan kuuluva teoksensa The Fifth Season voitti parhaan romaanin Hugo-palkinnon vuonna 2016. Saman trilogian toinen osa The Obelisk Gate voitti Hugo-palkinnon vuonna 2017 ja kolmas osa The Stone Sky vuonna 2018. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun jonkin trilogian kaikki osat palkittiin Hugolla. Kolmas osa sai myös parhaan romaanin Nebula-palkinnon 2017.
Vuonna 2020 Jemisin sai MacArthur Fellowship -palkinnon.
Teokset > Suuret kaupungit

Kaupunki joksi tulimme. (Alkuteos The City We Became, suomentanut Mika Kivimäki) Helsinki: Jalava, 2023. ISBN 978-951-887-663-5
Teokset > Murtunut maailma  (The Broken Earth)

Viides vuodenaika.  (The Fifth Season, 2015)  Suomentanut Mika Kivimäki. Jalava, 2021.  ISBN 978-951-887-628-4
Obeliskiportti.  (The Obelisk Gate, 2016)  Suomentanut Mika Kivimäki. Jalava, 2022.  ISBN 978-951-887-629-1
Kivinen taivas.  (The Stone Sky, 2017)  Suomentanut Mika Kivimäki. Jalava, 2022.  ISBN 978-951-887-630-7
Teokset > The Dreamblood

The Killing Moon (2012)
The Shadowed Sun (2012)
Teokset > The Inheritance

The Hundred Thousand Kingdoms (2009)
The Broken Kingdoms (2010)
The Kingdom of Gods (2011)
Jevgeni Nosov

| Jevgeni Nosov |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1925 Tolmatševo, Kurskin alue, Neuvostoliitto
Kuollut: 2002 (76–77 vuotta)
Kansalaisuus:  Neuvostoliitto, Venäjä
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: venäjä
Tuotannon kieli: venäjä
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jevgeni Ivanovitš Nosov (ven. Евгений Иванович Носов; 1925 Tolmatševo, Kurskin alue, Neuvostoliitto  – 2002) oli venäläinen kirjailija. Aiheiltaan ja kieleltään hän oli niin sanottuja maaseutukirjailijoita.
Suomennettu tuotanto

Voiton punaviini, novelli, antologiassa: Kaukana pohjoisessa: nykyvenäläistä proosaa, valinnut ja suomentanut Marja-Leena Raunio, Karjala 1988 ISBN 5-7545-0030-0
North American T-28 Trojan

North American T-28 Trojan Vietnamin ilmatilassa.
Ranskalainen North American T-28 Trojan.
North American Aviation T-28 Trojan on North American Aviationin valmistama Yhdysvaltain ilmavoimien ja laivaston koulutuskone. Se tuli käyttöön 1950-luvun alussa, mutta poistui jo 1960-luvun alussa ilmavoimista. Yhdysvaltain laivasto käytti konetta 1980-luvun alkuun.
Ensilentonsa 24. syyskuuta 1949 lentänyttä konetta valmistettiin noin 2 000 kappaletta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
National Museum US Air Force - Factsheet T-28 Trojan
Warbird Alley: T-28 page
T-28 FENNEC : History + 2006 inventory (Arkistoitu – Internet Archive)
T-28 Trojan Registry: The histories of those aircraft that survived military service
Avery, Norm. North American Aircraft: 1934-1998 Volume 1. Santa Ana, CA: Narkiewicz-Thompson, 1998. ISBN 0-91332-205-9.
The Illustrated Encyclopedia of Aircraft (Part Work 1982-1985). London: Orbis Publishing, 1985.
North American T-28 Trojan (Variants/Other Names: AT-28; Fennec)
Thompson, Kevin. North American Aircraft: 1934-1998 Volume 2. Santa Ana, CA: Narkiewicz-Thompson, 1999. ISBN 0-913322-06-7.
United States Air Force Museum guidebook. Dayton, Ohio: Air Force Museum Foundation, Wright-Patterson AFB, 1975.
Hans Erich Nossack

Hans Erich Nossack vuonna 1969.
Hans Erich Nossack (1901–1977) oli saksalainen kirjailija. Hänen tuotantonsa koostuu novelleista, romaaneista, näytelmistä, runoista ja esseistä. Tuotannossa korostuvat sodan kauhujen herättämät kafkamaiset pelot ja nykyihmisen irrallisuus.
Nossach julkaisi esikoisteoksena vasta 1947, sillä hän sai vuonna 1933 julkaisukiellon ja hänen käsikirjoituksensa tuhoutuivat  1943, kun Hampuria pommitettiin. Hän kirjoittaa aiheesta omaelämäkerrallisessa kuvauksessaan "Der Untergang" kokoelmassa Interview mit dem Tode (1948).
Nossach sai 1961 Georg Büchner -palkinnon. Hänen kunniakseen nimettyä Hans Erich Nossackin palkintoa jaettiin vuosina 1989–2008.
Suomennetut teokset

Vallankumossankari (Dem unnbekanten Sieger, 1969), suom. Keijo Kylävaara, 1971
Viimeistään marraskuussa (Spätestens im November, 1955), suom. Markku Mannila, Gummerus 2006 ISBN 951-20-6704-8
North American B-45 Tornado

| North American B-45 Tornado |
| --- | --- |

Tyyppi:  pommikone
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  North American Aviation
Ensilento:  17. maaliskuuta 1947
Valmistusmäärä:  143 
North American B-45 Tornado oli yhdysvaltalainen suihkumoottoreilla varustettu pommikone. Siinä oli suorat puolisuunnikkaan muotoiset, niin kutsutut trapetsin muotoiset siivet, sekä neljä siipiin ripustettua suihkumoottoria. Kaksi moottoria sijaitsi samassa moottorikehdossa. Yhdysvaltain stratigiset ilmavoimat (SAC) käyttivät konetta, mutta paremmat koneet, kuten Boeing B-47 Stratojet sekä B-52 Stratofortress, syrjäyttivät sen nopeasti.
Konetyyppi oli  ensimmäinen ydinpommituksiin pystyvä suihkukone. Siinä oli neljän hengen miehistö. B-45 Tornadon kanssa sarjatuotantotilauksesta kilpaili Convairin XB-46, mutta jälkimmäinen hävisi tarjouskilpailun. B-45 Tornadon ensilento tapahtui 17. maaliskuuta 1947 ja esittely 24. helmikuuta 1948. Palvelusura kesti kymmenen vuoden ajan, 1950–1959. Tornadoa valmistettiin kaikkiaan 143 koneyksilöä, joista sarjatuotannon pommitusversiota (A ja C) 107 kappaletta ja RB-45C -tiedusteluversiota 33 kappaletta.
1950-luvun lopulta lähtien kykenivät ydinpommituksiin myös nopeat taisteluhävittäjät aina F-86 Sabresta lähtien. Tornadon hyötykuorma oli arviolta 22 000 paunaa (lb) eli noin 10 000 kg. Konetyyppiä käytettiin myös tiedusteluun ja valokuvaukseen, sillä se kykeni lentämään korkealla. Nämä versiot tunnettiin RB-45:na, ja ne osallistuivat Korean sotaan. Koneilla suoritettiin myös Itä-Euroopan alueen ilmatiedusteluja.
Tekniset tiedot

Miehistö 4: ohjaaja, apuohjaaja, pommittaja/suunnistaja, taka-ampuja
Aseistus 2x 12,7 mm konekivääriä pyrstössä, enintään 10 000 kg pommeja
Huippunopeus 920 km/h (500 solmua, 570 mph)
Lakikorkeus 14 100 m
Toimintasäde 1 600 km
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta North American B-45 Tornado Wikimedia Commonsissa
Milena Jesenská

Milena Jesenská (1896–1945) oli tšekkiläinen journalisti, kirjailija ja kääntäjä. Hän oli toinen Franz Kafkan elämän suurista rakkauksista, mutta ei jättänyt aviomiestään Kafkan takia. Jesenskán käännökset Kafkan teoksista olivat ensimmäiset niistä julkaistut käännökset. Kafkan kirjeistä julkaistiin kokoelma Kirjeitä Milenalle.
Jesenská oli naimisissa itseään kymmenen vuotta vanhemman puolanjuutalaisen Ernst Polakin kanssa. Polak oli kääntäjä ja monien kirjailijoiden ystävä, ja esitteli Jesenskan Franz Kafkalle, Franz Werfelille, Max Brodille, Rudolf Fuchsille ja Egon Erwin Kischille. Polak ja Jesenská muuttivat Wieniin vuonna 1918. Avioliitto oli ongelmallinen, Polak uskoi vapaaseen rakkauteen ja piti useita rakastajattaria, Jesenská kaipasi kotiin Prahaan. Jesenská opetti tšekkiä, toimi tšekkiläisen lehden muotitoimittajana ja käänsi kirjoja tšekiksi. Käännettyään Kafkan teoksia hän matkusti tapaamaan tätä tuberkuloosiparantolaan Meraniin. Tapaamisesta alkoi heidän läheinen suhteensa, joka jatkui lähinnä kirjeenvaihdon merkeissä. Vuonna 1922 vakavasti sairas Kafka antoi päiväkirjansa Jesenskán haltuun. Vuonna 1924 Kafka kuoli, Jesenská kirjoitti muistokirjoituksen, erosi vihdoin aviomiehestään ja muutti kotikaupunkiinsa Prahaan.
Jesenská oli toisen kerran naimisissa arkkitehdin kanssa ja sai tyttären. Hän toimitti poliittisia lehtiä. Jesenská liittyi kommunisteihin vuonna 1931 mutta pettyi liikkeeseen 1936 Stalinin puhdistusten aikoihin. Vuonna 1939 Hitler hyökkäsi Tšekkoslovakiaan. Jesenská jatkoi julkaisutoimintaansa, pidätettiin ja vietiin Ravensbrückin keskitysleirille. Siellä hän ystävystyi Margarete Buber-Neumannin kanssa, ja he alkoivat suunnitella Hitlerin ja Stalinin diktatuureja vertailevaa kirjaa. Jesenská kuitenkin kuoli leirillä munuaisvaivoihin ennen kuin kirjasuunnitelmat ehtivät toteutua.
Suomennettu tekstinäyte

Kahvila, teoksessa: Kadonnutta kahvilaa etsimässä, toim. Eero Balk ja Tapani Kärkkäinen. Helsinki: Otava 2000 ISBN 951-1-15972-0
Aiheesta muualla

Kafka, Franz: Kirjeitä Milenalle.  (Ensimmäinen julkaisu saksaksi Willy Haasin toimittamana 1952)  Suomentanut Aarno Peromies. Otava, 1971.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Jenisei

| Jenisei |
| --- | --- |
 Jenisein vesistöalue
Alkulähde:  Sajanvuoret
Laskupaikka:  Karanmeri
Maat:   Venäjä,  Mongolia
Pituus:  (Bolšoi ja Malyi Jenisein yhtymäkohdasta) 3 487 (Malyi Jenisein alusta) 4 102 km
Virtaama:  19 800 m³/s
Valuma-alue:  2 580 000 km²
Jenisei (ven. Енисе́й, tuvaksi Ulug-Khem) on suurjoki Siperiassa Venäjällä ja Mongoliassa. Joki on keskivirtaamaltaan suurin Jäämereen laskevista vesistöistä. Se on myös yksi maailman pisimmistä joista. Jenisein vesistö on valuma-alueeltaan Obin vesistön jälkeen Venäjän toiseksi suurin ja koko maailmassa seitsemänneksi suurin.
Joen vuotuinen keskivirtaama on 19 800 m3/s. Jenisei on jäässä yli puolet vuodesta; kuukausivirtaama on alimmillaan kevättalvella. Kevättulva ajoittuu touko-heinäkuulle.
Joen kulku ja pituus

Jenisein suurempi alkujoki Bolšoi Jenisei (eli Bi-Hem) saa alkunsa Sajanvuorilta Venäjän ja Mongolian rajamailta Baikaljärven länsipuolelta. Kyzylin kaupungin luona siihen liittyy toinen alkujoki tai sivuhaara Malyi Jenisei (Ka-Hem). Tästä eteenpäin joki kantaa nimeä Jenisei. Jenisei laskee Karanmereen 3 487 kilometriä myöhemmin.
Jos joen pituus lasketaan alkujoki Malyi Jenisein alusta, Jenisein pituus on 4 102 kilometriä. Yläjuoksulta suuaukolle laskien suurin joen pituus on jopa 5 539 kilometriä, mikä on pisin Venäjän läpi virtaavista joista. Tämä muodostuu reittiä Selengan sivujoen Iderin latvoilta Selengan, Baikaljärven ja sen laskujoen Angaran kautta.
Jenisei Krasnojarskissa
Sajano-Šušenskajan voimalaitoksen suurpato Jeniseillä
Jenisei Krasnojarskissa
Jenisei pohjoisessa
Sivujoet

Merkittävimmät sivujoet ovat Angara (Ylä-Tunguska), Kivinen-Tunguska ja Ala-Tunguska.
Jokiliikenne

Joella on säännöllistä laivaliikennettä yläjuoksun Sajanogorskiin saakka, valtamerialuksilla päästään alajuoksun Igarkaan asti.
Suurimmat kaupungit

Suurimpia Jenisein pääuoman varrella sijaitsevia kaupunkeja ovat Kyzyl, Abakan ja Krasnojarsk. Sivu-uomien varrella sijaitsevat muun muassa Ulan Ude, Irkutsk, Angarsk, Bratsk, Ust-Ilimsk ja Kansk.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jenisei Wikimedia Commonsissa
Yenisey At Igarka (englanniksi) (R-ArcticNet)
Yenisey At Podkamennaya Tunguska (englanniksi) (R-ArcticNet)
Yenisey At Yeniseysk (englanniksi) (R-ArcticNet)
Yenisey At Bazaikha (englanniksi) (R-ArcticNet)
Yenisey At Nikitino (englanniksi) (R-ArcticNet)
Yenisey at Kyizyil (englanniksi) (R-ArcticNet)
Bol'shoy Yenisey At Tora-Khem (englanniksi) (R-ArcticNet)
Jenisein jokiliikennettä
Jevgeni Jevtušenko

Jevgeni Jevtušenko 2015.
Jevgeni Aleksandrovitš Jevtušenko (ven. Евге́ний Алекса́ндрович Евтуше́нко; 18. heinäkuuta 1932 Irkutsk, Neuvostoliitto – 1. huhtikuuta 2017 Tulsa, Oklahoma, Yhdysvallat) oli venäläinen runoilija, joka arvosteli teoksissaan Venäjän Stalinin ajoilta periytyvää virkavaltaisuutta.
Runoissaan Jevtušenko tunnustaa perintövelkansa sellaisille Venäjän runouden merkkihenkilöille kuin Vladimir Majakovski, Sergei Jesenin ja Anna Ahmatova. Heidän muistokseen Jevtušenko omisti muutamia runojaan, samoin kuin Espanjan sisällissodan aikana murhatulle Federico García Lorcalle. Hänellä oli tuotannossaan oma jäljittelemätön ja suorasukainen runouden tyyli. Jevtušenkoa voidaan runotekstiensä kirjoituspaikkojen perusteella pitää kosmopoliittina.lähde?
Jevtušenkon tunnetuin runoelma on Babi Jar. Dmitri Šostakovitš sävelsi 13. sinfoniansa Babi Jarin ja joidenkin muiden Jevtušenkon runojen säkeisiin. Neuvostoliitto oli suhtautunut välinpitämättömästi juutalaisten joukkomurhaan, jonka natsi-Saksan armeijan Einsatzgruppen pani toimeen Babyn Jarissa Kiovassa vuonna 1941. Jevtušenkon runoelma julkaistiin Venäjällä virallisesti vasta vuonna 1984.