stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rautalammin kirkko
Kellotapuli

Rautalammin kirkon tornissa ei ole kirkonkelloja. Kellot soivat kirkon välittömässä läheisyydessä olevasta kellotapulista, joka on palvellut kahta edellistäkin kirkkoa. Vuonna 1768 valmistunut kellotapuli on kylän raitin vanhimpia rakennuksia, ja sitä pidetään Rautalammin kolmannen kirkon suunnitelleen Arvi Junkkarisen suunnittelemana. Museoviraston sivustolla suunnittelijaksi tosin mainitaan Eskil Collenius.
Tapuli on alun perin ollut pohjalaistyylinen kolminivelinen tapuli, mutta siihen on vuonna 1875 vaihdettu ylimmän nivelen paikalle samanlainen tornin huippu kuin kirkossakin. Tapulissa on paikat viidelle kellolle, mutta kelloja on vain kolme. Tarinan mukaan kaksi suurinta kelloa on varkaiden pelossa upotettu kylän länsipäässä sijaitsevaan Noukkalampeen, joskaan tästä ei ole mitään todisteita.
Aiheesta muualla

Seurakunta
Rautalammin kirkko (rakennusperintörekisteri) Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi. Museovirasto.
Kirkko sankarihautojen suunnalta nähtynä.
Rautalammin kellotapuli on vuodelta 1768. Kuvan oikeassa alalaidassa, hautausmaan aidan takana voi erottaa Rautalammin toisen ja kolmannen kirkon paikkaa kuvaavan muistomerkin.
Susa

Susan sijainti Iranin Khūzestānissa.
Susa (pers. ‏شوش‎‎, lausutaan [ʃuʃ], kreik. Σοῦσα [ˈsuːsa]) oli muinainen Elamin, Persian ja Parthian kaupunki, joka sijaitsi noin 60 km (40 mailia) Tigris-joelta itään.
Iranin kaupunki Shush on antiikin Susan paikalla. Se sijaitsee Iranin alueella Khūzestānissa, 200 km Abadanista pohjoiseen. Vuonna 2005 kaupungissa oli 64 960 asukasta.
Susa liitettiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2015.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Susa Wikimedia Commonsissa
Susan raunioita. Taustalla arkeologi Jacques de Morganin rakentama linna.
Susan arkeologisia löytöjä, joissa vaikutteita Uruk-kaudesta. Louvre, Pariisi
Dareios I:n palatsin seinäkoristeita
Persialaisia jousimiehiä peitsen kanssa Dareios I:n palatsissa Susassa n. 510 eaa.
Marte Leinan Lund

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Marte Leinan Lund vuonna 2020. |  Marte Leinan Lund vuonna 2020. |  Marte Leinan Lund vuonna 2020. |  |
Maa:  Norja
Yhdistetty
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Oberstdorf 2021 | normaalimäki + 5 km |  |
Marte Leinan Lund (s. 1. huhtikuuta 2001) on norjalainen yhdistetyn hiihtäjä.
Leinan Lund sijoittui Oberstdorf MM-kilpailuissa 2021 yhdistetyssä pronssille. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän oli kahdeksas. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän sijoittui yhteislähtökilpailussa kahdeksanneksi ja Gundersen-kilpailussa yhdeksänneksi.
Maailmancupissa Leinan Lund esiintyi ensimmäisen kerran joulukuussa 2020 Ramsaussa sijoittuen neljänneksi. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Otepäässä joulukuussa 2021. Hän sijoittui kauden 2021–2022 kokonaiskilpailussa kuudenneksi. Hän oli kolmas Schonachin "individual compact" -kilpailussa tammikuussa 2025.
Continental Cupissa Leinan Lund oli kokonaiskilpailun toinen kaudella 2019–2020.
Nuorten MM-kilpailuihin Leinan Lund on osallistunut kaksi kertaa. Hän voitti mestaruuden joukkuekisassa vuosina 2020 ja 2021 ja oli henkilökohtaisessa kilpailussa toinen vuonna 2021.
SusuPetal

| SusuPetal> Henkilötiedot.Kirjailija |
| --- | --- |
Tyylilajit:  romantiikka
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
SusuPetal (s. Turku) on verkossa toimiva virtuaalihahmo. Helsingissä asuva SusuPetal julkaisee useissa blogeissa proosaa, runoutta ja muita tuotoksia. Hän on vuodesta 2005 alkaen ylläpitänyt eri aihealueisiin keskittyviä blogeja.
SusuPetal kirjoitti vuosina 1995–1999 eri nimimerkeillä kymmenen romanttista pokkaria Kolmiokirjalle. SusuPetalin Reginassa nimimerkillä Petra Oinonen 1990-luvulla julkaistuja novelleja on koottu vuonna 2008 ilmestyneeseen Toinen painos -omakustanteeseen.
Vuonna 2007 hän julkaisi runokokoelman Taikkarin mäellä ja myöhemmin muutakin kaunokirjallisuutta omakustanteina.
Teokset

Taikkarin mäellä. BoD, 2007. ISBN 978-952-498-055-5
Toinen painos. BoD, 2008. ISBN 978-952-498-102-6
Valkoiset talot. BoD, 2009. ISBN 978-952-498-199-6
Keskiäkäisiä hajatelmia. BoD, 2009. ISBN 978-952-498-307-5
Sairaalapäiväkirja. BoD, 2010. ISBN 978-952-498-416-4
Goottiemon kauhujen lipas. BoD, 2012. ISBN 978-952-498-803-2
Pellen muotokuva. BoD, 2012. ISBN 978-952-286-403-1
Kultainen talja – Golden Fleece] (yhdessä valokuvaaja Lasse Ansaharjun kanssa). BoD, 2014. ISBN 978-952-318-422-0
Hedda ja Zen. Turku, Turbator, 2016. ISBN 9789527012314
Vanhat poikaystävät. Helsinki, Käsite 2017. ISBN 978-952-93-8708-3
Asentoja.(mukana nimimerkillä Petra Oinonen)Turku, Turbator, 2008. Juri Nummelinin toimittama kirjailijoiden seksinovelliantologia. ISBN 978-952-5666-14-4.
Kolmas painos Helmivyö 2021. ISBN 9789527211182
Aiheesta muualla

SusuPetalin kotisivut
SusuPetalin blogit
Per Hurum

| Per Hurum |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. kesäkuuta 1910 Kristiania, Norja
Kuollut: 5. joulukuuta 1989 (79 vuotta) Oslo, Norja
Ammatti:  kuvanveistäjä
Per Hurum (2. kesäkuuta 1910 Kristiania – 5. joulukuuta 1989 Oslo) oli norjalainen kuvanveistäjä. Hän teki pääasiassa figuratiivisia ihmishahmoja. Hurum oli naimisissa kuvanveistäjä Asbjørg Borgfeltin kanssa.
Äitiä ja lapsia esittävä patsas Rådhusplassenilla Oslon kaupungintalon edessä.
"Kolme kaupunginosaa" (1952), Drammen
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Per Hurum Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa 
Taiteenala:  KulturNav  RKD Artists  ULAN
Suotarhayökkönen

| Suotarhayökkönen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Silmälläpidettävä  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Yökköset Noctuidae
Alaheimo::  Tarhayökköset Hadeninae
Suku::  Lacanobia
Laji::  w-latinum
Kaksiosainen nimi
 Lacanobia w-latinum  (Hufnagel, 1766) 
Katso myös
   Suotarhayökkönen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suotarhayökkönen (Lacanobia (Mamestra) w-latinum) on Suomessa uhanalainen yökkönen, joka on luokiteltu valtakunnallisessa uhanalaisarvioinnissa 2010 vaarantuneeksi (VU) uhanalaiseksi lajiksi.
Tunnistus

Suotarhayökkönen on kapeasiipinen (35–40 mm) ruskeanharmaa yökkönen. Takasiipien tyvi on ulkoreunaa vaaleampi. Etusiiven ulomman poikkiviirun ja aaltoviirun välinen alue on vaalea ja väriltään sinertävän harmaa. Alueen etuosassa sekä munuaistäplän alueella on lisäksi punertavan ruskeaa sävyä. 
Laji on sekoitettavissa sukulaislajiinsa pensasyökköseen sekä ruohotarhayökköseen.
Levinneisyys

Levinneisyydeltään eurosiperialaista lajia tavataan yleisenä Keski- ja Etelä-Euroopassa. Pohjois-Euroopassa laji esiintyy Ruotsissa, Suomessa sekä Baltiassa. Idässä levinneisyys ulottuu Iraniin ja Itä-Siperiaan.
Suomessa laji on levinnyt pistemäisinä esiintyminä Etelä- ja Kaakkois-Suomeen.
Kehitysasteet

Toukat syövät lukuisia kasvilajeja. Kotelo talvehtii, ja aikuisia yksilöitä tavataan kesäkuun alusta kuun loppuun. Perhoset lentävät yöllä, ja kaikki havainnot onkin tehty klo 23–01 välisenä aikana. Kaikki suomalaiset havainnot on ilmeisesti tehty syötillä, mutta laji tulee myös valolle. Perhoset eivät juurikaan poistu elinympäristöstään.
Elinympäristöt

Suotarhayökkönen elää soilla ja niiden avoimilla rämeosilla. Etelämpänä lajin elinympäristöinä ovat kuivat hiekkapohjaiset alueet.
Kannan kehitys

Vaikka laji on yleensä esiintyessään ollut niukka, parhailta alueilta on kuitenkin taltioitu yhdessä illassa jopa kymmeniä yksilöitä. Kantoja tunnetaan runsaasti esimerkiksi Lahdessa, Kirkkonummella ja Kuusankoskella. Elinympäristöjen tuhoutuessa kannat ovat taantuneet.
Uhanalaisuuden syyt

Koska valtaosa Etelä-Suomen soista on joko kokonaan tai osittain ojitettu, lajin luontainen elinympäristö on kaventunut. Suotarhayökkönen on levinnyt Suomessa vain eteläisille alueille, joten ojitukset vaikuttavat suoraan kantoihin.
Lajin suojelu

Lajin kannat ovat säilyneet yleensä muuttumattomina niillä suoalueilla, jotka ovat säilyneet luonnontilassa. Soiden vesiolojen muutostöistä pitäisikin Etelä-Suomessa luopua, ja suoalueita tulisi mahdollisuuksien mukaan palauttaa luonnontilaan. Lajilla on kannat Tammelan Torronsuon, Pyhtään Munasuon-Kananiemensuon ja Hattulan Jumoinsuon suojelluilla alueilla.
Aiheesta muualla

Kuvia[vanhentunut linkki] Biopix
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1312374  BioLib: 54239  BOLD: 196837  EUNIS: 310285  Fauna Europaea: 448258  Fauna Europaea (new): 6e50a694-40aa-465f-abaf-906ff65d1deb  GBIF: 1759079  iNaturalist: 325269  LoB: 4034  MaBENA: LacanWlati  NBN: NBNSYS0000006248  Observation.org: 9147  Open Tree of Life: 3196451  Laji.fi: MX.62862
Aino Sutinen

Aino Sutinen (s. 1983 Espoo) on suomalainen sarjakuvantekijä, kuvittaja, Sarjainfo-lehden päätoimittaja sekä hallituksen jäsen Sarjakuvantekijät ry -järjestössä. Hän on opiskellut Sussexin yliopistossa sosiologiaa ja kehitysmaatutkimusta.
Sutinen on erikoistunut dokumentaarisiin sarjakuviin ja informatiivisiin kuvituksiin. Hän on käynyt matkoilla Etelä-Kaukasuksella ja Lähi-idässä, joiden perusteella hän on julkaissut kaksi matkasarjakuva-albumia Vaimoksi vuorille (2015) ja Taksi Kurdistaniin (2009). Sutinen oli mukana Sisaret 1918 -antologiassa, joka voitti Sarjakuva-Finlandia-palkinnon vuonna 2019. Vuonna 2022 julkaistiin Sylvi-Kyllikki Kilven päiväkirjaan perustuva teos Sörnäisten tyttö – Sylvi-Kyllikki Kilven päiväkirja 1915–18, jonka hän teki yhdessä Leena Virtasen kanssa.
Teokset

Taksi Kurdistaniin : reppumatkasarjakuvia Lähi-idästä. Oulu: Asema Kustannus, 2009. ISBN 978-952-9992-38-6
Vaimoksi vuorille : reppumatkasarjakuvia Etelä-Kaukasiasta. Helsinki: Neon Tunisia, 2015. ISBN 978-952-6834-50-4
Sutinen Aino & Virtanen Leena: Sörnäisten tyttö. Sylvi-Kyllikki Kilven päiväkirja 1915–1918 sarjakuvana. Tampere: Suuri Kurpitsa, 2022. ISBN 978-952-7160-58-9
Ajattelen Ukrainaa koko ajan. Tampere: Suuri Kurpitsa, 2024. ISBN 978-952-7160-78-7
Antologioita

Ville Hänninen & Harri Römpötti (toimittajat): Niskatuki ja muita sarjakuvia. Turku: Lempo Kustannus, 2014. ISBN 978-952-5938-27-2
Hannele Richert (toimittaja): Mitä sä täällä teet? – Tarinoita maahantulosta. Helsinki: Voima / Into, 2016. ISBN 978-952-2646-94-1
Reetta Laitinen (toimittaja): Sisaret 1918. Helsinki: Arktinen Banaani, 2018. ISBN 978-952-2703-86-6
Pauli Kallio (käsikirjoittaja): Mutta suurin on rakkaus. Tampere: Suuri Kurpitsa, 2020. ISBN 978-952-7160-37-4
Edogawa

| Edogawa (江戸川区) |
| --- | --- |
 Tokyo Sea Life -akvaario
 lippu:  Symboli
 Edogawan sijainti Tokion metropolissa
 Edogawa
 Koordinaatit: 35°42′23.9″N, 139°52′05.8″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kantō
Prefektuuri:  Tokio
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  49,90 km²
Väkiluku (2017):  694 307
 – Väestötiheys:  13 914 as./km²
Symbolit:  
 – Kukka:  Atsalea
 – Puu:  Kamferipuu
Aikavyöhyke:  UTC+9
 
 www.city.edogawa.tokyo.jp 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Edogawa (jap. 江戸川区, Edogawa-ku) on yksi Japanin pääkaupungin Tokion erillisalueista. Se sijaitsee kaupungin itäosassa Tokionlahden rannalla Tokion keisarillisen palatsin itäpuolella Ara- ja Edojokien suulla ja rajautuu Katsushikan, Kōtōn ja Sumidan erillisalueisiin sekä Chiban prefektuurin Ichikawan, Matsudon ja Urayasun kaupunkeihin. Edogawassa on 694 307 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 49,90 neliökilometriä.
Aluejako

Edogawan erillisalueella on 46 kaupunginosaa, jotka jakautuvat yhteensä 197 osa-alueeseen (jap. 町丁, chōchō). Yhteen kaupunginosaan kuuluu yhdestä yhdeksään osa-aluetta.
Chūō
Edogawa
Funabori
Haruechō
Higashi-Kasai
Higashi-Koiwa
Higashi-Komatsugawa
Higashi-Matsumoto
Higashi-Mizue
Higashi-Shinozaki
Hirai
Hon-Isshiki
Ichinoe
Ichinoechō
Kami-Isshiki
Kami-Shinozaki
Kita-Kasai
Kita-Koiwa
Kita-Shinozaki
Komatsugawa
Matsue
Matsumoto
Matsushima
Minami-Kasai
Minami-Koiwa
Minami-Shinozakimachi
Mizue
Naka-Kasai
Niihori
Ninoechō
Nishi-Ichinoe
Nishi-Kasai
Nishi-Koiwa
Nishi-Komatsugawamachi
Nishi-Mizue
Nishi-Shinozaki
Okinomiyachō
Ōsugi
Rinkaichō
Seishinchō
Shimo-Shinozakimachi
Shinozakimachi
Shishibone
Shishibonechō
Ukitachō
Yagouchi
Kaupunkikuva ja nähtävyydet

Edogawa on merellinen alue, joka rajautuu etelässä Tokionlahteen, lännessä Ara- ja Nakajokiin sekä idässä Edo- ja Kyū-Edojokiin. Alueen läpi virtaa seitsemän jokea, joiden yhteispituus on 45 kilometriä. Tokionlahden rannalla on Kasain merenrantapuisto, jossa sijaitsee Tokyo Sea Life -akvaario.
Kuvia

Kasain merenrantapuistoa
Funaborin kaupunginosaa ja Arajoki
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Edogawa Wikimedia Commonsissa
Erillisalueen internetsivut (japaniksi)
| n k Tokion metropoli |
| --- | --- | --- |
| Erillisalueet |  Adachi  Arakawa  Bunkyō  Chiyoda  Chūō  Edogawa  Itabashi  Katsushika  Kita  Kōtō  Meguro  Minato  Nakano  Nerima  Ōta  Setagaya  Shibuya  Shinagawa  Shinjuku  Suginami  Sumida  Taitō  Toshima  |  |
| Kaupungit |  Akiruno  Akishima  Chōfu  Fuchū  Fussa  Hachiōji  Hamura  Higashi-Kurume  Higashi-Murayama  Higashi-Yamato  Hino  Inagi  Kiyose  Kodaira  Koganei  Kokubunji  Komae  Kunitachi  Machida  Mitaka  Musashi-Murayama  Musashino  Nishi-Tōkyō  Ōme  Tachikawa  Tama  |  |
| Nishi-Taman piirikunta |  Hinode  Hinohara  Mizuho  Okutama  |  |
| Tokion saaret |  Aogashima  Hachijō  Kōzushima  Mikurajima  Miyake  Ogasawara  Ōshima  Niijima  Toshima  |  |
Adachi

| Adachi (足立区) |
| --- | --- |
 Kitasenjun aseman ympäristöä
 lippu:  Symboli
 Adachin sijainti Tokion metropolissa
 Adachi
 Koordinaatit: 35°46′29.8″N, 139°48′15.7″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kantō
Prefektuuri:  Tokio
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  53,25 km²
Väkiluku (2017):  683 610
 – Väestötiheys:  12 838 as./km²
Symbolit:  
 – Kukka:  Tulppaani
 – Puu:  Sakura
Aikavyöhyke:  UTC+9
 
 www.city.adachi.tokyo.jp 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Adachi (jap. 足立区, Adachi-ku) on yksi Japanin pääkaupungin Tokion erillisalueista. Se sijaitsee sisämaassa kaupungin pohjoisosassa Tokion keisarillisen palatsin pohjoispuolella ja rajautuu Arakawan, Katsushikan, Kitan ja Sumidan erillisalueisiin sekä Saitaman prefektuurin Hatogayan, Kawaguchin, Sōkan ja Yashion kaupunkeihin. Arajoki virtaa erillisalueen eteläosassa ja Sumidajoki sen etelärajalla. Adachissa on 683 610 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 53,25 neliökilometriä.
Aluejako

Adachin erillisalueella on 88 kaupunginosaa, jotka jakautuvat yhteensä 269 osa-alueeseen (jap. 町丁, chōchō). Yhteen kaupunginosaan kuuluu yhdestä yhdeksään osa-aluetta.
Adachi
Aoi
Ayase
Chūō-honchō
Hanahata
Higashi-Ayase
Higashi-Hokima
Higashi-Ikō
Higashi-Rokugatsuchō
Hinodechō
Hirano
Hitotsuya
Hokima
Horinouchi
Hozukachō
Ikō
Ikō-honchō
Iriya
Iriyamachi
Kaga
Kahei
Kita-Kaheichō
Kojiya
Kojiya-honchō
Kurihara
Kōdō
Kōhoku
Minami-Hanahata
Miyagi
Motoki
Motoki-higashimachi
Motoki-kitamachi
Motoki-minamimachi
Motoki-nishimachi
Mutsugi
Nakagawa
Nishiarai
Nishiarai-Sakaechō
Nishiarai-honchō
Nishi-Ayase
Nishi-Hokima
Nishi-Ikō
Nishi-Ikōchō
Nishi-Kahei
Nishi-Takenotsuka
Odai
Ōgi
Okino
Ōyata
Rokuchō
Rokugatsu
Sano
Saranuma
Sekibara
Senju
Senju-Akebonochō
Senju-Asahichō
Senju-Hashidochō
Senju-Kawarachō
Senju-Kotobukichō
Senju-Midorichō
Senju-Miyamotochō
Senju-Motomachi
Senju-Nakachō
Senju-Nakaichō
Senju-Sakuragi
Senju-Sekiyachō
Senju-Tatsutachō
Senju-Yanagichō
Senju-azuma
Senju-Ōkawachō
Shikahama
Shimane
Shinden
Shinmei
Shinmei-minami
Takenotsuka
Tatsunuma
Toneri
Toneri-kōen
Tonerimachi
Tsubaki
Tōwa
Umeda
Umejima
Yanagihara
Yanaka
Yazaike
Kuvia

Arakawan ylittävä Nippori–Toneri Liner
Sōji-ji eli Nishiarai-Daishi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Adachi Wikimedia Commonsissa
Erillisalueen internetsivut (japaniksi)
| n k Tokion metropoli |
| --- | --- | --- |
| Erillisalueet |  Adachi  Arakawa  Bunkyō  Chiyoda  Chūō  Edogawa  Itabashi  Katsushika  Kita  Kōtō  Meguro  Minato  Nakano  Nerima  Ōta  Setagaya  Shibuya  Shinagawa  Shinjuku  Suginami  Sumida  Taitō  Toshima  |  |
| Kaupungit |  Akiruno  Akishima  Chōfu  Fuchū  Fussa  Hachiōji  Hamura  Higashi-Kurume  Higashi-Murayama  Higashi-Yamato  Hino  Inagi  Kiyose  Kodaira  Koganei  Kokubunji  Komae  Kunitachi  Machida  Mitaka  Musashi-Murayama  Musashino  Nishi-Tōkyō  Ōme  Tachikawa  Tama  |  |
| Nishi-Taman piirikunta |  Hinode  Hinohara  Mizuho  Okutama  |  |
| Tokion saaret |  Aogashima  Hachijō  Kōzushima  Mikurajima  Miyake  Ogasawara  Ōshima  Niijima  Toshima  |  |
Nathalie Armbruster

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Nathalie Armbruster Seefeldin maailmancupkilpailuissa tammikuussa 2023. |  Nathalie Armbruster Seefeldin maailmancupkilpailuissa tammikuussa 2023. |  Nathalie Armbruster Seefeldin maailmancupkilpailuissa tammikuussa 2023. |  |
Maa:  Saksa
Naisten yhdistetty
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Planica 2023 | normaalimäki + 5 km |  |
|  Hopeaa | Planica 2023 | sekajoukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Trondheim 2025 | sekajoukkuekilpailu |  |
Nathalie Armbruster (s. 2006) on saksalainen yhdistetyn hiihtäjä. Hän saavutti kaksi hopeamitalia Planican MM-kilpailuissa 2023, toisen henkilökohtaisessa ja toisen sekajoukkuekilpailussa. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän saavutti sekajoukkuekilpailussa hopeaa sekä oli yhteislähtökilpailussa kuudes ja Gundersen-kilpailussa kahdeksas. Nuorten MM-kilpailuissa hän saavutti joukkuekilpailussa kultaa 2022 sekä henkilökohtaisessa kilpailussa hopeaa 2023 ja pronssia 2022.
Maailmancupissa hän sijoittui kokonaiskilpailussa toiseksi kaudella 2022–2023. Yksittäisissä maailmancupkilpailuissa hän sijoittui kolmanneksi kerran Lillehammerissa ja kahdesti Ramsaussa joulukuussa 2022, toiseksi tammikuussa 2023 Otepäässä ja Seefeldissä sekä samalla kaudella vielä kolmanneksi Seefeldissä ja Schonachissa. Kaudella 2023–2024 hän sijoittui kolmanneksi kerran Schonachissa ja kahdesti Seefeldissä. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli viides. Kaudella 2024–2025 hän oli Lillehammerissa, Ramsaussa ja Schonachissa toinen. Hän voitti Seefeldissä Individual compact- ja Gundersen-kilpailut ja oli kolmas yhteislähtökilpailussa. Otepäässä hän oli kolmas Gundersen-kilpailussa ja voitti Individual compact -kilpailun.
Yūna Kasai

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Yūna Kasai Seefeldin maailmancupkilpailuissa tammikuussa 2023. |  Yūna Kasai Seefeldin maailmancupkilpailuissa tammikuussa 2023. |  Yūna Kasai Seefeldin maailmancupkilpailuissa tammikuussa 2023. |  |
Maa:   Japani
Yhdistetty hiihto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Trondheim 2025 | yhteislähtö |  |
Yūna Kasai (jap. 葛西優奈, Kasai Yūna; s. 4. helmikuuta 2004) on japanilainen yhdistetyn hiihtäjä.
Kasai voitti yhteislähtökilpailun maailmanmestaruuden Trondheimissa 2025 ja oli Gundersen-kilpailussa kuudes. Hän sijoittui viidenneksi henkilökohtaisessa kilpailussa ja sekajoukkuekilpailussa Planican MM-kilpailuissa 2023. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän oli henkilökohtaisessa kilpailussa kuudestoista. Maailmancupissa hän sijoittui kokonaiskilpailussa kuudenneksi kaudella 2022–2023, kahdeksanneksi 2021–2022 ja yhdeksänneksi kaudella 2023–2024. Yksittäisissä maailmancupkilpailuissa hän on sijoittunut kolmanneksi joulukuussa 2021 Otepäässä ja Ramsaussa sekä helmikuussa 2023 Schonachissa. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Otepään yhteislähtökilpailussa helmikuussa 2025.
Kasai voitti vuoden 2023 universiadeissa kultaa yhteislähtökilpailussa ja saavutti hopeaa Gundersen-kilpailussa edellään vain kaksossiskonsa Haruka Kasai.
Heinrich Suso

Heinrich Suso
Heinrich (von) Suso, myös: Heinrich Seuse tai Heinrich von Berg (21. maaliskuuta 1295 tai 1297 Konstanz tai Überlingen – 25. tammikuuta 1366 Ulm) oli saksalainen dominikaanimunkki ja mystikko. Hän kokosi teokseensa Exemplar kansankielisiä kirjoituksiaan. Teos on säilynyt useina käsikirjoituskopioina. Alkusanoissa hän perustelee teoksen julkaisemista sillä, että hänen kirjoituksistaan on levinnyt virheellisiä kopioita.
Suso mainitsee kirjansa esipuheessa kuvaavana esimerkkinä virheellisistä kirjoituksista tekstin ”Pieni kirja ikuisesta viisaudesta” (Büchlein der Ewigen Weisheit). Toinen merkittävä teksti on hänen elämäkertansa, autohagiografiaksi luonnehdittu ”Leben Seuse”, jota hän sanoo hengellinen tyttärensä Elshbeth Stagelin kirjoittamaksi, mutta jota yleisesti pidetään hänen omana kirjoituksenaan. Hän kertoo luetuttaneensa kirjansa mestari Bartholomeuksella, joka ehti kuolla ennen teoksen valmistumista, mikä huolestutti Susoa. Hän sai kuitenkin näyssä mestari Bartholomeuksen hyväksynnän lopulliselle tekstille.
Suso joutui syytetyksi kerettiläisyydestä luultavasti vuonna 1330 Maastrichtissa dominikaanien tuomioistuimessa, ja hänet pidätettiin opettajanvirastaan, mutta myöhemmin kirjoitukset todettiin puhdasoppisiksi. Suson opettaja oli Mestari Eckhart, joka myös oli joutunut kerettiläisyyssyytösten kohteeksi. Mestari Eckhart puolusti Susoa, kun tätä syytettiin simonismista. Suso oli nimittäin vanhempiensa lahjoituksen ansiosta päässyt dominikaaniluostariin 13-vuotiaana, kun se yleensä tapahtui 15-vuotiaana.
Teokset

Exemplar (keskiyläsaksaa)
”Das Buch von dem Diener” eli ”Leben Seuse”, elämäkerta, mahd. autohagiografia
”Das Büchlein der Ewigen Weisheit” (Pieni kirjanen ikuisesta viisaudesta)
”Das Büchlein der Wahrheit” (Pieni kirjanen totuudesta), kirjoituksista teologisin
”Das Briefbüchlein”
Latinankielinen
Horologium Sapientiae, muunnelma hänen alun perin kansankielellä kirjoittamastaan teoksesta Pieni kirjanen ikuisesta viisaudesta.
Kirjallisuutta

Meri Heinonen, Pyhä maskuliinisuus: Heinrich Seuse ja taivaallinen ritarius. Julkaisussa Tanssiva mies, pakinoiva nainen: sukupuolten historiaa s. 19–45 Turun historiallinen yhdistys, 2001 ISBN 951-95102-4-9
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Heinrich Seuse Wikimedia Commonsissa
Digitalisoituja tekstejä (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz  ULAN 
Henkilöt:  Alankomaat  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Dictionnaire historique de la Suisse  RISM  SNAC  IdRef
Lisa Hirner

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Lisa Hirner vuonna 2020. |  Lisa Hirner vuonna 2020. |  Lisa Hirner vuonna 2020. |  |
Maa:  Itävalta
Naisten yhdistetty
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Planica 2023 | sekajoukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Trondheim 2025 | normaalimäki + 5 km |  |
|  Pronssia | Trondheim 2025 | sekajoukkuekilpailu |  |
Lisa Hirner (s. 3. lokakuuta 2003) on itävaltalainen yhdistetyn hiihtäjä. Hän saavutti Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 pronssia Gundersen-kilpailussa. MM-kilpailujen sekajoukkuekilpailuissa hän on saanut pronssia Planicassa 2023 ja Trondheimissa 2025. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän sijoittui kahdeksanneksi Oberstdorfissa 2021 ja kymmenenneksi Planicassa 2023. Yhteislähtökilpailussa hän oli seitsemäs Trondheimissa 2025. Maailmancupissa hän sijoittui kokonaiskilpailussa viidenneksi kaudella 2022–2023 ja kuudenneksi kaudella 2023–2024. Yksittäisissä maailmancupkilpailuissa hän on sijoittunut toiseksi joulukuussa 2022 Ramsaussa ja maaliskuussa 2024 Trondheimissa sekä kuusi kertaa kolmanneksi.
Hirner voitti nuorten maailmanmestaruuden sekajoukkuekilpailussa vuonna 2023. Lisäksi hänellä on hopeaa vuoden 2021 sekajoukkuekilpailusta sekä pronssia henkilökohtaisesta kilpailusta vuosilta 2020, 2021 ja 2023 ja sekajoukkuekilpailusta vuodelta 2022.