stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Roomalainen tie
Rakenne ja tekniikka > Materiaalit ja metodit > Via munita

Via munita -tyypin teiden rakenteiden selvittämisen parhaat lähteet ovat:
Useat säilyneet jäänteet viae publicae -tyypistä. Nämä ovat usein riittävän hyvin säilyneitä osoittamaan sen, että rakentamisen sääntöjä noudatettiin tarkoin sen mukaan, kuin paikalliset materiaalit sallivat.
Vitruviuksen ohjeet päällystettyjen teiden tekemiseksi. Päällystetty tie ja via munita olivat identtisiä rakenteeltaan päällimmäisen kerroksen erotuksella. Ensimmäisen tapauksessa päällimmäinen kerros oli marmoria tai mosaiikkia ja jälkimmäisen tapauksessa kivi- tai laavajärkäleitä.
Statius kuvailut Via Domitiana -tien korjauksista; Via Appian haara, joka johti Neapoliihin.
Insinöörin tarkastettua ehdotetun tien sijainnin ja määritettyä suurpiirteisesti sen reitin, maanmittajaat (agrimensores) kävivät töihin tiepohjan kartoittamiseksi. He käyttivät pääasiassa kahta työkalua, jotka olivat varsi ja laite nimeltä groma, joka mahdollisit suorien kulmien mittaamisen. Nämä roomalaiset maanmittaajat (gromatici) asettivat keppejä, joista he roikottivat rigoriksi kutsutun narun. Koska heillä ei ollut käytössään teodoliitin kaltaista työkalua, suoruus pyrittiin saavuttamaan katsomalla keppejä pitkin ja siirtämällä näitä. Käyttämällä gromae -nimistä työkalua seuraavaksi he laativat koordinaatiston tiesuunnitelman pohjalle.
Tämän jälkeen liberatoreseiksi kutsutut ammattilaiset ryhtyivät työhönsä käyttäen auroja, joskus legioonalaisten avustuksella, ja lapioita kaivoivat tiepohjan auki peruskallioon asti (tai vähintään kiinteään maa-ainekseen asti). Tämä kaivuuvaihe oli nimeltään fossa, Latinankielinen sana ohjalle. Syvyys vaihteli maaperän mukaan.
Metodit vaihtelivat maantieteellisen sijainnin, saatavilla olevien materiaalien ja maaperän mukaan, mutta suunnitelma, tai ideaali, johon insinöörit tähtäsivät, oli aina sama. Tien perustus muodostui kerroksista. Tie rakennettiin täyttämällä kaivettu oja. Tämä tehtiin kerrostamalla kiviä muiden kivien päälle.
Ojaan kaadettiin suuria määriä soraa ja kiviä, mitähyvänsä täyteainesta oli saatavilla. Tätä voitiin käyttää tienä, tai täydentäviä kerroksia voitiin rakentaan. Statumen, eli tukirakenne tasaisista kivistä sementissä saattoi tukea ylempiä kerroksia.
Viimeiset askeleet rakenteessa hyödynsivät kalkkikivipohjaista betonia, jonka roomalaiset olivat keksineet. Otaksutaan, että he sekoittivat kivet ja sementin suoraan kaivetussa ojassa. Ensin pieni kerros karkeaa betonia, eli rudus, sitten pieni kerros hienompaa betonia, eli nucleus, laitettiin statumenin päälle. Tämän päälle asetettiin päällystekiveys, jota kutsuttiin summa crustaksi. Tämä kerros oli kaarrettu veden ohjaamiseksi pois.
Rakenne ja tekniikka > Esteiden ylittäminen

Roomalaiset suosivat insinööriratkaisujen löytämistä esteiden ylittämiseksi kiertämisen sijaan. Kivikot, solat, kukkulat tai vuoristoinen maasto vaativat leikkauksia ja tunneleita. Eräs esimerkki tällaisesta voidaan löytää Rautaportin läheltä. Tämä tie hakattiin puolittain kiveen noin 1,5–1,75 m matkalta. Muu osuus tiestä Tonavan päällä tehtiin puisesta rakenteesta kukkulasta ulkonevana. Tie palveli vetoalustana tehden Tonavasta navigoitavan. Muuten veden peittämästä tiestä on säilynyt ainoastaan Trajanuksen taulu (Tabula Traiana) Serbiassa.
Rakenne ja tekniikka > Sillat ja pengertiet

Antiikin roomalaisten rakentamat sillat olivat ensimmäisiä rakennetteuja suuria ja kestäviä siltoja. Jokien ylitykset tehtiin silloilla (pontes), yksittäiset laatat ylittivät uomia. Silta saattoi olla puusta, kivestä tai molemmista. Puiset sillat rakennettiin syvälle jokeen upotetuille paaluille tai kivilaitureille. Suuremmat tai pysyvämmät sillat vaativat holvia. Nämä suuremmat sillat rakennettiin kivestä ja holvit olivat osa niiden perusrakennetta (kts. holvisilta). Useimmissa käytettiin myös betonia, jota roomalaiset käyttivät ensimmäisenä siltoihin. Roomalaiset sillat olivat niin hyvin rakennettuja, että monia niistä on edelleen käytössä tänäpäivänä.
Pengerteitä rakennettiin soiseen maaperään. Tien reitti merkattiin ensin paaluilla. Näiden väliin upotettiin suuria määriä kiveä penkereen korottamiseksi yli 1,5 m suon yläpuolelle. Provinsseissa roomalaiset eivät usein viitsineet käyttää kivipenkereitä, vaan käyttivät pitkospuita (pontes longi).
Merkittäviä roomalaisia teitä

Via Aemilia
Via Aemilia Scauri
Via Annia
Via Appia
Via Aurelia
Via Campana
Via Cassia
Via Domitia
Via Domitiana
Via Egnatia
Via Flaminia
Via Labicana
Via Latina
Via Nomentana
Via Ostiensis
Via Portuensis
Via Postumia
Via Salaria
Via Traiana
Via Valeria
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta roomalainen tie Wikimedia Commonsissa
Tienrakennus kuvattuna Trajanuksen pylväässä.
Tyypillinen päällystetty tie ja jalkakäytävä Pompeijissa sijaitsevassa tiessä.
(A). Paikallinen, tasoitettu maa-aines, joka tarvittaessa pakattiin tiukaksi.

(B). Statumen: nyrkin kokoisia kiviä tueksi.

(C). Audits: soraa tai betonia rikotuista kivistä ja kalkista.

(D). Nucleus: perustus hienosta sementistä (hienonnettuja ruukun sirpaleita ja kalkkikiveä).

(E). Dorsum tai agger viae: kaartuva tien pinta (media stratae eminentia), joka rakennettiin polygonaalisista piikivistä (basaltic lava) tai suorakulmaisista lohkoista paikallista, mahdollisimman kovaa kiveä. Ylin kerros oli suunniteltu johtamaan vedet kuin kilpikonnan kilpi. Alemmat kerrokset erillisiä kiviä, tässä kuvassa tasaisina kerroksina, oli joskus leikattu karkeaksi paremman tartunnan synnyttämiseksi kerrosten välille.

(F). Crepido, margo tai semita: korotettu jalkakäytävä molemilla puolilla viaa.

(G). Umbones, eli reunakiveys.
Roomalaista jalkaväkeä ylittämässä jokea, luultavasti Tonava, ponttoonisillalla Trajanuksen Daakian sotien aikaan (101-106).
Muuten veden peittämästä tiestä on säilynyt ainoastaan Trajanuksen taulu (Tabula Traiana) Serbiassa.
Merkkipaalu roomalaisen tien varrelta
Rooman valtakunta Hadrianuksen (vallassa 117-138) esittää roomalaisten teiden verkoston.
Käännös suomeksi
Robert Cyril Layton Perkins

Robert Cyril Layton Perkins (15. marraskuuta 1866 Badminton, Gloucestershire, Britannia – 18. syyskuuta 1955 Bovey Tracy, Devon, Britannia) oli englantilainen eläintieteilijä, jonka erikoisala oli pistiäiset.
Perkins tutki ja keräsi hyönteisiä, matoja ja lintuja Havaijilla 1892–1912 Royal Societyn ja British Association for the Advancement of Sciencen pyynnöstä. Hän oli viimeisiä tutkijoita, jotka saivat vielä omin silmin nähdä sittemmin sukupuuttoon kuolleita lintulajeja.
Perkins kirjoitti David Sharpin teokseen Fauna Hawaiiensis kappaleet ornitologiasta ja entomologiasta.
Perkins avioitui 1901 Zoë Lucy Sherrard Alataun kanssa. Heidän poikansa John Frederick Perkins (1910–1983) tutki myös pistiäisiä. 1942 Perkins avioitui toistamiseen, nyt Clara Senior Dowsen kanssa.
Perkins kuvaili ja nimesi linnuista muun muassa havaijinviherkiipijöiden suvun Paroreomyza 1901.
Samantha Fox (albumi)

| Samantha Fox Samantha Fox |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : kts. kappale äänityspaikat
 Julkaistu: 1987
 Formaatti: LP, CD, C-kasetti
 Tuottaja(t): kts. kappale tuottajat
 Tyylilaji: Pop   Synthpop
 Kesto: 53.06
 Levy-yhtiö: Jive Records
Muut kannet
   Albumin takakansi.
Samantha Foxin muut julkaisut
| Touch Me 1986 | Samantha Fox 1987 | I Wanna Have Some Fun 1988 |
Samantha Fox on Samantha Foxin toinen studioalbumi vuodelta 1987. Se sisältää hitit ”Nothing's Gonna Stop Me Now” sekä ”I Surrender (To the Spirit of the Night)”. Mukana on myös cover Rolling Stonesin kappaleesta ”(I Can’t Get No) Satisfaction” ja suomalaisen Andy McCoyn kappale ”The Best is Yet to Come”.
Kappaleet

"(I Can't Get No) Satisfaction" 5:36  (Säv ja san. M. Jagger, ja K. Richards)
"I Surrender (To the Spirit of the Night)" 3:58  (Säv ja san. J. Astrop, K. Moline ja M. Shreeve)
"I Promise You" 3:56  (Säv ja san. O. Van Geldern)
"Naughty Girls" 5:14  (Säv ja san. Full Force)
"True Devotion" 4:37  (Säv ja san. M. Shreeve ja L. Mason)
"Nothing's Gonna Stop Me Now" 3:46  (Säv ja san. Stock Aitken Waterman)
"If Music Be the Food of Love" 4:52  (Säv ja san. J. Astrop)
"That Sensation" 4:21  (Säv ja san. H. MacDonald ja S. Bailey)
"Dream City" 4:55  (Säv ja san. L. Mason, S. Barnacle)
"The Best is Yet to Come" 4:51  (Säv ja san. A. McCoy)
CD julkaisun bonuskappaleet
"Want You to Want Me" 3:31  (Säv ja san. S. Lambert ja S. Byrd)
"Rockin' in the City" 3:29  (Säv ja san. B. Bonhomme, R. Nash, ja J. Durno)
Kappaleet > Äänityspaikat

Battery Studios, Lontoo, Iso-Britannia
Nothing's Gonna Stop Me Now, äänitetty sekä miksattu PWL Studios, Borough, Lontoo, Iso-Britannia
Naughty Girls, äänitetty sekä miksattu Battery Studios & Sigma Sound, New York, Yhdysvallat
Kappaleet > Tuottajat

Steve Lovell, kappaleet 3, 5, 8, 9, 10, 11, ja 12
Steve Power, kappaleet 3, 5, 8, 9, 10, ja 11
Timmy Allen, kappale 1
Jon Astrop, kappaleet 2, ja 7
Stock Aitken Waterman, kappale 6
Full Force, kappale 4
S/S Wellamo

S/S Wellamo oli useiden höyrylaivojen nimi:
S/S Wellamo (1846)
S/S Wellamo (1898), sukellusvene upotti 1916
S/S Wellamo (1906), upposi 1970
S/S Wellamo (1907), hinaaja
S/S Wellamo (1927), romutettiin 1970
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”S/S Wellamo”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Rosa salvaje

| Rosa salvaje |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  60 min
Pääosissa:   Verónica Castro  Guillermo Capetillo 
Alkuperämaa:   Meksiko
Alkuperäiskieli:  espanja
Verkko:   Canal de las Estrellas
Esitetty:  6. heinäkuuta 1987 – 8. huhtikuuta 1988
Jaksoja:  199
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Televisa
Aiheesta muualla
IMDb
Rosa salvaje on televisioyhtiö Televisan esittämä meksikolainen televisiosarja. Sen päärooleissa ovat Verónica Castro ja Guillermo Capetillo.
Aiheesta muualla

Rosa salvaje Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Roomalaismysteerit

Roomalaismysteerit (The Roman Mysteries) on Caroline Lawrencen kirjoittama lapsille ja nuorille suunnattu 17-osainen romaanisarja. Sarjan kirjat ilmestyivät vuosina 2001–2009. Kaikki kirjat on kustantanut Orion Books. Sarjaa ovat kuvittaneet muuan muassa Fred van Deelen, Peter Sutton ja Richard Carr. Vain kolme ensimmäistä kirjaa, Ostian koirat, Vesuviuksen salaisuudet ja Pompejin merirosvot on suomennettu.
Kirjojen tapahtumat sijoittuvat 70-luvun ja 80-luvun vaihteeseen. Sarjan toisessa osassa Vesuviuksen salaisuudet kuvaillaan Vesuviuksen purkaus. Kirjan viimeinen osa, jota ei ole vielä suomennettu, sijoittuu vuoteen 81. Sarjan päähenkilö on 12-vuotias Flavia Gemina. Hänen ystäviään ovat Jonatan ben Mordokai, Lupus sekä orjatyttö Nubia. He ratkaisevat sarjassa monia mysteereitä. Sarjassa esiintyy näiden lisäksi myös useita muita hahmoja.
Aiheesta muualla

Verkkosivut
Ruostesiipikyyhky

| Ruostesiipikyyhky |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kyyhkylinnut Columbiformes
Heimo::  Kyyhkyt Columbidae
Suku::  Turturikyyhkyt Streptopelia
Laji::  lugens
Kaksiosainen nimi
 Streptopelia lugens  (Rüppell), 1837 
Katso myös
   Ruostesiipikyyhky Wikispeciesissä   Ruostesiipikyyhky Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ruostesiipikyyhky (Streptopelia lugens) on itäafrikkalainen kyyhkylintu. Sen elinympäristö ulottuu Kaakkois-Sudanista, Etiopiasta, Eritreasta ja Somaliasta Malawiin, Keniaan ja Tansanian koillisosaan. Lajia tavataan myös Arabian niemimaan lounaisosissa. Sen holotyypin kuvaili Eduard Rüppell Eritrean Tarantavuoristosta 1837.
S/S Wasa

S/S Wasa oli suomalainen matkustajahöyrylaiva joka liikennöi myöhemmin Viron ja Suomen väliä virolaisomistuksessa.
S/S Wasa rakennettiin 1871 W. Lindbergs Södra Varvet-telakalla Tukholmassa Ruotsissa. Laivan pituus oli 52,7 metriä, leveys 7,5 metriä ja syväys 3,2 metriä. Laivan vetoisuus oli 610 bruttorekisteritonnia ja suurin nopeus 9 solmua. Höyrykoneen teho oli aluksi 70 myöhemmin 320 hevosvoimaa. Laiva saattoi ottaa 207 matkustajaa.
Vaasalaisen Ångfartygs Ab Wasa-varustamon tilaama laiva oli aluksi Tornio–Pietari-linjalla ja vuodesta 1876 Helsinki-Turku-Vaasa-Kokkola-Oulu linjalla yhdessä S/S Von Döbelnin kanssa. Vuonna 1892 laiva siirtyi Suomen Höyrylaiva Oy:n omistukseen ja se oli aluksi linjoilla Tukholma/Tornio–Turku–Helsinki–Pietari, myöhemmin se liikennöi Suomesta Tallinnaan ja Stettiniin.
S/S Wasa myytiin 1899 Viron Pärnussa toimineelle Pernauer Reederei-varustamolle jonka omisti Hans Diedtrich Schmidt. Laiva liikennöi nyt sotavuosia lukuun ottamatta 40 vuoden ajan vuoteen 1939 saakka pääasiassa Tukholma–Helsinki–Tallinna–Pärnu-linjoilla. Ensimmäisen maailmansodan aikana se oli 1915–1918 Venäjän laivaston apuraivaajana ja asuntolaivana. Laiva jäi huhtikuussa 1918 Helsinkiin ja se palautettiin sitten Viroon.
Vuonna 1927 laivan nimeksi tuli Vasa ja liikennöi edelleen Virosta Helsinkiin. Vuonna 1939 laiva myytiin Riikaan Latvian valtion omistamalle varustamolle. Laiva peruskorjattiin, siihen lisättiin uusia hyttejä ja uudeksi nimeksi tuli Banga. Vuonna 1940 tapahtuneen Neuvostoliiton miehityksen jälkeen laiva oli venäläisten käytössä. Se sai vaurioita kesällä 1941 saksalaisten ilmahyökkäyksessä ja se hinattiin Leningradiin jossa se muutettiin VT-526 nimiseksi asuntolaivaksi. Laiva oli vuoteen 1944 saakka asuntolaivana Leningradissa ja sen tunnuksena oli PB-11. Marraskuussa 1944 se ajoi karille ja upposi Riian lähelle. Hylky nostettiin ja romutettiin 1952.
Muita samannimisiä suomalaisaluksia ovat olleet:
Vasa Nordsjö-varustamon S/S Wasa-rahtilaiva joka upposi ollessaan matkalla Helsingistä Kööpenhaminaan jouduttuaan ahtojäiden puristukseen 16. helmikuuta 1923 Porkkalan Kallbådan lähellä.
Vaasa-Uumaja ja Vaasa-Härnösand-Örnsköldsvik-reiteillä vuosina 1949–1954 liikennöinyt Ab Wasalines Oy:n matkustajahöyrylaiva S/S Wasa oli alun perin valmistunut 1907. Sen nimenä oli alkuaan S/S Lovisa ja se liikennöi Helsingin ja Loviisan välillä. Laiva oli 1943–1946 Norjan rannikkoliikenteessä ja vuosina 1946–1949 se liikennöi Maarianhamina-Turku-Hanko-Helsinki-linjalla nimellä S/S Barö. Vuonna 1957 laiva muutettiin Lovisa-nimiseksi proomuksi ja se romutettiin 1961.
Scott Sidney

Scott Sidney (27. huhtikuuta 1874 - 20. heinäkuuta 1928) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hän kuoli sydänkohtaukseen Lontoossa 1928.
Sandra Nováková

Sandra Nováková, 2014
Sandra Nováková (s. 15. huhtikuuta 1982 Praha, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen näyttelijä.
Elokuvia

Pusinky (2007) Karolína
Vy nám taky, šéfe! (2008) Tereza
Protektor (2009) Krista
Aiheesta muualla

Sandra Nováková Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ruteenikolmikko

Ruteenikolmikko (ukr. Руська трійця, Ruska trijtsja) oli 1830-luvun lopulla vaikuttanut galitsialainen kirjallinen ryhmä. Sen merkittävimpiä jäseniä olivat Markijan Šaškevytš, Jakiv Holovatskyi ja Ivan Vahylevytš, jotka opiskelivat Lvivin teologisessa seminaarissa. Ryhmä syntyi romantiikan kaudella, joka leimasi heidän tuotantoaan. Kiinnostuksen kohteina olivat kansanrunous, historia ja panslavismi. Slavofiilisyyttään he ilmensivät vanhojen slaavilaisten salanimien käytöllä: Šaškevitš käytti nimeä Ruslan, Vahylevytš nimeä Dalibor ja Holovatskyi nimeä Jaroslav.
Ryhmän ympärille kerääntyi nuoria, jotka halusivat toimia oman kansansa hyväksi. Osa toimi myös puolalaisissa vallankumouspiireissä, mutta lähinnä he harrastivat suullisen perinteen keräämistä, Ukrainan historian tutkimista, muiden slaavilaisten kirjailijoiden teosten kääntämistä ja omien runojen ja tutkielmien kirjoittamista.
Ryhmän jäsenten mukaan Galitsian, Bukovinan ja Transkarpatian "ruteenit" olivat kaikki yhtä ja samaa ukrainalaista kansaa, jolla oli oma kieli, kulttuuri ja historia. Oman tuotannon julkaisu tuotti vaikeuksia, eikä kahta ensimmäistä kokoelmaa Syn Rusi (1833) ja Zoria (1834) he eivät saatu julkaistuksi. Kolmas, Rusalka Dnistrovaja ('Dnestrin nymfi'), ilmestyi Budapestissa, mutta tuhannen kappaleen painoksesta 800 takavarikoitiin heti. Lyhytikäisyydestään huolimatta kokoelmalla oli valtava merkitys, sillä se oli kirjoitettu puhutulla ukrainan kielellä oppineiden jazytsiien sijasta, jonka käytön Galitsian kansallismieliset tuomitsivat. Se oli siten alkuna ukrainan kansankielen käytölle Habsburgien monarkiassa. Sen panslavismi rinnastuu slovakialaisen runoilijan Ján Kollárin sonettikokoelmaan Slávy dcera (1824, 'Slavan tytär'), joka paljolti oli Ruteenikolmikon inspiraation lähde.
Sandra Wirth

Sandra Sue Wirth (21. elokuuta 1936 – 26. elokuuta 2007) oli Floridassa syntynyt yhdysvaltalainen näyttelijä, joka myös osallistui vuonna 1956 Miss America -kilpailuun. Hänellä oli rooleja muiden muassa elokuvissa Kasvot väkijoukossa (1957) ja 40 urhoa (1957). Hän teki  myös televisioesiintymisiä.
Aiheesta muualla

Sandra Wirth Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Samsung Galaxy A8+ (2018)

| Samsung Galaxy A8+ (2018) |
| --- | --- |
Valmistaja:  Samsung Electronics
Julkaistu:  6. tammikuuta 2018
Käyttöverkot:  2G, 3G, 4G
Mitat:  159,9 x 75,7 x 8,5 mm
Paino:  191 g
Näyttö:  6" täysteräväpiirto Super AMOLED 18,5:9, Corning Gorilla Glass 4
Näytön kuvatarkkuus:  1 080 x 2 220
Suoritin:  Samsung Exynos 5 Octa 7885 kahdeksanydin, 2,2 GHz, ARM Cortex-A73 ja ARM Cortex-A53, 64-bittinen
Grafiikkapiiri:  Mali-G71
Muisti:  32 tai 64 Gt
Keskusmuisti:  6 Gt
Takakamera:  16 megapikseliä
Etukamera:  16 + 8 megapikseliä
Käyttöjärjestelmä:  Android 7.1 "Nougat", päivitettävissä Android 8.0 "Oreo" -versioon
Akku:  3 500 mAh
Muistikorttipaikka:  tukee enintään 256 gigatavun microSD-kortteja
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Samsung Galaxy A8+ (2018) on Samsungin 6. tammikuuta 2018 julkaisema älypuhelin.
Tekniset tiedot > Muotoilu > Näyttö

Samsung Galaxy A8+ (2018) -älypuhelimessa on 6-tuumainen täysteräväpiirtonäyttö 18,5:9 -kuvasuhteella. Näyttö on Corning Gorilla Glass 4 -lasia.
Tekniset tiedot > Muotoilu > Paino ja mitat

Laite painaa 191 grammaa ja sen mitat ovat 159,9 x 75,7 x 8,5 millimetriä.
Tekniset tiedot > Fyysiset osat > Järjestelmäpiiri

Laitteesta löytyy Samsungin Exynos 5 Octa 7885 -järjestelmäpiiri, jossa grafiikkapiirinä toimii Mali-G71.
Tekniset tiedot > Fyysiset osat > Muisti

Laitteessa on 6 gigatavua RAM-muistia ja 32 tai 64 gigatavua sisäistä muistia mallista riippuen. Lisäksi tallennustilaa voidaan laajentaa enintään 256 gigatavun microSD-kortilla.
Tekniset tiedot > Fyysiset osat > Akku

Akun kapasiteetti on 3 500 milliampeerituntia tässä laitteessa.
Tekniset tiedot > Fyysiset osat > Kamerat

Takakameran tarkkuus on 16 megapikseliä. Laitteessa on kaksi etukameraa. Pää-etukameran tarkkuus on 16 megapikseliä, toisen puolestaan 8 megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 1080p (täysteräväpiirto) -resoluutiolla 30 fps.
Tekniset tiedot > Ohjelmisto

Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 7.1 "Nougat". Laite on päivitettävissä Android 8.0 "Oreo" -versioon.
Regina Spektor

| Regina Spektor |
| --- | --- |
 Regina Spektor vuonna 2012
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. helmikuuta 1980 (ikä 44)
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2001–
Tyylilajit:  anti-folk, indie rock
Soittimet:  piano, kitara
Levy-yhtiöt:  Warner/Sire
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.reginaspektor.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Regina Iljinitšna Spektor (ven. Реги́нa Ильи́нична Спе́ктор, s. 18. helmikuuta 1980 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläis-amerikkalainen laulaja-lauluntekijä sekä pianisti. Hän muutti 9-vuotiaana perheensä kanssa New Yorkin Bronxiin. Hänen musiikkinsa liitetään usein New York Cityn East Villagen anti-folk-sarjaan.
Lapsuus

Spektorin perhe on musikaalinen: hänen valokuvaajaisänsä oli amatööriviulisti, äitinsä musiikin professori Venäjän konservatoriossa (Russian conservatory) ja opettaa nykyisin peruskoulussa Mount Vernonissa, New Yorkissa. Perhe muutti Neuvostoliitosta 1989 perestroikan aikana, jolloin juutalaiskansalaiset saivat luvan muuttaa maasta. Heidän matkansa kulki Itävallan ja Italian kautta, päätyen viimein New Yorkin Bronxiin.
Neuvostoliitossa Spektor oli opiskellut klassista pianoa 6-vuotiaasta lähtien. Hän eli myös rock & rollin (The Beatles, Queen, The Moody Blues) vaikutuksen alaisena isänsä hankkiessa äänitteitä ja vaihdelleessaan niitä ystäviensä kanssa.
Aloitteleva lauluntekijä

New Yorkissa Spektor sai hyvän pohjan klassiseen musiikkiin pianonsoitonopettajaltansa, Sonia Vargasilta (professori Manhattan School of Musicissa). Vaikka Spektor olikin tehnyt sävellyksiä pitkin ikäänsä, kiinnostui hän laulunteosta ja säveltämisestä todella vasta matkustaessaan teini-ikäisenä Israeliin. Matkalla hänen vaeltaessaan säveltämänsä laulut herättivät nuorten keskuudessa suurta kiinnostusta, ja Spektor tajusi kykynsä lauluntekoon. Israelin-matkan jälkeen hän kiinnostui Joni Mitchellin ja Ani DiFrancon sekä muiden laulaja-lauluntekijöiden musiikista, joista hän sai ajatuksen tehdä omaa musiikkia.
Spektor haki Purchasen yliopistoon New Yorkin Purchaseen ja valmistui sieltä 2001. Hänen musiikkinsa kiinnitti lopulta ansaitsemaansa huomiota New Yorkin keskustan anti-folk-piireissä, erityisen tärkeäksi paikaksi muodostui Manhattanin East Villagen Sidewalk Cafe.
Diskografia

Regina Spektorin ensimmäiset albumit on julkaistu pääasiassa vain Yhdysvalloissa, mutta kolmen ensimmäisen levyn musiikkia sisältävä kokoelma Mary Ann Meets the Gravediggers and Other Short Stories on julkaistu ainakin Isossa-Britanniassa.
Diskografia > Albumit

| Vuosi | Albumi | Levy-yhtiö |
| --- | --- | --- |
| 2001 | 11:11 | Omakustanne/iTunes |
| 2002 | Songs | Omakustanne/CDBaby.com |
| 2004 | Soviet Kitsch | Sire (US) / Shoplifter (UK) |
| 2006 | Begin to Hope | Sire (US) / WEA (UK) |
| 2009 | Far | Sire |
| 2012 | What We Saw From The Cheap Seats | Sire |
| 2016 | Remember Us To Life | Sire |
| 2022 | Home, Before and After | Sire/Warner |
Diskografia > Kokoelmalevyt

| Vuosi | Albumi | Levy-yhtiö |
| --- | --- | --- |
| 2005 | Mary Ann Meets the Gravediggers and Other Short Stories | Transgressive (UK) |
Diskografia > Singlet ja EP:t

| Vuosi | Single | Albumilta | Levy-yhtiö |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 | Reptilia b/w Modern Girls & Old Fashion Men |  | Rough Trade |
| 2004 | Your Honor / The Flowers | Soviet Kitsch | Shoplifter (UK) |
| 2005 | Livet at Bull Moose EP | - | Sire (US) |
| 2005 | Carbon Monoxide | Soviet Kitsch | Transgressive (UK) |
| 2006 | Us | Soviet Kitsch | Transgressive (UK) |
| 2006 | On the Radio | Begin to Hope | Sire (US) / WEA (UK) |
| 2006 | Summer in the City | Begin to Hope | WEA (UK) |
| 2007 | Fidelity | Begin to Hope | Sire US / WEA (UK) |
| 2007 | Live in California 2006 EP | - | Sire (US) |
| 2007 | Better | Begin to Hope | WEA (UK) |
| 2007 | Samson | Begin to Hope | WEA (UK) |
| 2012 | All The Rowboats | What We Saw From The Cheap Seats | WEA (UK) |
| 2012 | How | What We Saw From The Cheap Seats | WEA (UK) |
| 2016 | Bleeding Heart | Remember Us To Life | Sire (US) |
| 2016 | Black And White | Remember Us To Life | Sire (US) |
| 2016 | Small Bills | Remember Us To Life | Sire (US) |
| 2016 | Older And Taller | Remember Us To Life | Sire (US) |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset kotisivut (englanniksi)
Regina Spektor Myspacessa (englanniksi)
Regina Spektor Last.fm:ssä (englanniksi)