stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Andrea Iannone
Ura > MotoGP > Suzuki (2017–2018)

Kaudella 2017 Iannone ajoi Suzukin tehdastallissa, tallikaverinaan Moto2 -luokasta tullut espanialainen Álex Rins. Hän ajoi uransa 70:nen MotoGP kilpailun Tšekissä, jossa hän sijoittui 19:nneksi varikolla sattuneen onnettomuuden vuoksi. Iannonen kausi oli rikkonainen keskeytettyään viidesti ja jäi pistesijoitusten ulkopuolelle neljästi. Hän kertoi pyörän kärsineen huonosta pidosta kiihdyttäessä, sekä radoilla, joissa vaaditaan kovaa jarrutusta eivät sopineet Suzukille. Iannone ajoi parhaimmillaan kerran neljänneksi Japanissa. Hän ajoi kauden kokonaispisteissä sijalle 13. Iannone kertoi myös ettei Suzuki GSX-RR ollut hyvä kauden aikana kilpailujen puolen välin jälkeen pienien yksityiskohtien vuoksi, kuten renkaiden kulutuksessa.
Kauden 2018 alussa Iannone kehui GSX-RR pyörän kehittyneen jokaisella osa-alueella erityisesti mutkissa ja kiihdytyksessä. Hän paransi tuloksiaan edelliskauteen nähden ja keräsi kauden aikana 133 pistettä sijoittuen sijalle 10. Iannone kuitenkin hävisi tällä kertaa tallikaverilleen, joka sijoittui pisteissä viidenneksi. Iannone ajoi neljästi palkintokorokkeelle, joista kaksi ensimmäistä tulivat peräkkäisissä kisoissa Yhdysvalloissa ja Espanjassa. Hän sijoittui kolmanneksi myös Aragonissa ja ajoi parhaimman sijoituksen Australiassa tullen toiseksi häviten 1.5 sekunttia kilpailun voittajalle Maverick Viñalesille. Iannone ilmoitti ennen Italian kilpailua ettei Suzuki tulisi jatkamaan hänen sopimustaan.
Ura > MotoGP > Aprilia (2019)

Iannone siirtyi kahden vuoden sopimuksella Aprilian tehdastalliin, Aleix Espargarón tallikaveriksi. Avauskaudella hän sijoittui loppupisteissä sijalle 16, kun taas tallikaveri Espargaró oli 14. Iannone ajoi parhaimmillaan kuudenneksi Australiassa.
Ura > MotoGP > Dopingkäry

Iannone jäi joulukuussa 2019 dopingtestissä kiinni anabolisista steroideista, kun niitä löytyi hänen Malesian osakilpailun jälkeen otetusta dopingnäytteestään. Huhtikuussa 2020 hän sai 18 kuukauden kilpailukiellon, josta hän valitti urheilun kansainväliseen välitystuomioistuimeen CASsiin. Iannone väitti saaneensa steroidit syömästään lihasta, mutta CAS ei tätä selitystä uskonut vaan kovensi Iannonen tuomion kovimmaksi mahdolliseksi eli neljän vuoden kilpailukielloksi, jonka lasketaan alkaneeksi vuoden 2019 joulukuusta.
Kypärät

Iannone käyttää usein kypäränsä teemana huumoria ja on käyttänyt yhden kisaviikonlopun ajan erikoiskypäriä juhlistaakseen kotikilpailuaan Italiassa, kuten Mugello tai merkittävää tapahtumaa. Teemoina on muun muassa ollut Hulk, paloauto ja lokki, jonka kanssa hän törmäsi Phillip Islandissa kaudella 2015. Pääosin hänen teemoina ovat kilpanumero 29, sekä maalitaulun napakymppi ja adrenaliinin molekyylikaavio kuvana. Iannone on käyttänyt urallaan Airoh ja KYT valmistamia kypäriä. MotoGP:hen siirtyessään hän on käyttänyt pääosin AGV:n valmistamia kypäriä.
Kypärät > Rosso Mugello

Iannone käytti erikoiskypärää kauden 2015 Mugellon kisaviikonloppuna. Kypärän  valmisti KYT ja suunnitteli Aldo Drudi, joka on kirkkaan punainen kunnianosoituksena Ducatille. Visiirin yläpuolella lukee valkoisella Rosso, joka tarkoittaa italiaksi punaista. Italian lipun värin kiertävät ympäri visiiriä ja Ducatin logo on sijoitettu kypärän molemmille sivuille leuan kohtaan, sekä päälakeen. Iannonen kilpanumero sen sijaan oli sijoitettu päälaen takaosaan, kun kypärän takaraivokohdassa lukee valkoisella radan nimi Mugello. Takaraivon sivulle oli laitettu pienellä Iannonen maalitaulu tunnus. Iannone ajoi kisaviikonloppuna ensin aika-ajoissa paalupaikalle ja rikkoi samalla moottoripyörällä ajetun rataennätyksen ajalla  1’46.489. Kilpailussa Iannone ajoi toiseksi jääden kilpailun voittajasta Jorge Lorenzosta 5.563 sekuntia.
Kypärät > 2016 talvitestikypärä

Iannone käytti 2016 kauden talvitesteissä teemana lokkia. Hän ajoi edelliskaudella 2015 Philip Islandin kilpailun johdossa ja oli taistelemassa voitosta. Iannone johti kilpailua toisella kierroksella, kunnes radan kymmenennessä mutkassa ollut lokki yritti paeta radalta jääden kuitenkin hänen ajaman Ducatin alle. Lokki kimposi Iannonen pyörästä hänen kypärään. Iannone päätti teetättää kypärän teeman muistoksi menehtyneelle lokille piirrosmaisella kuvioinnilla ja koko punaisella kypärällä.
Iannone Estorilissa 2011.
Iannone Pramac Racing Ducatilla Britanniassa 2013.
Iannone Australiassa 2019.
Ozark Christian College

| Ozark Christian College |
| --- | --- |
Motto:  Not to be served, but to serve.
Perustettu:  1942
Sijainti:  Joplin, Missouri  Yhdysvallat
Sivusto:  https://occ.edu/
Ozark Christian College (lyh. OCC) on Yhdysvaltain Missourissa sijaitseva yksityinen korkeakoulu. Ozark Christian College on perustettu vuonna 1942, ja se sijaitsee Joplinin kaupungissa.
Aiheesta muualla

Yliopiston verkkosivusto (englanniksi)
Warnerin Tyynenmeren yliopisto

| Warnerin Tyynenmeren yliopisto> Warner Pacific University |
| --- | --- |
Perustettu:  1937
Sijainti:  Portland, Oregon  Yhdysvallat
Sivusto:  https://www.warnerpacific.edu/
Warnerin Tyynenmeren yliopisto (engl. Warner Pacific University, lyh. WPU) on Yhdysvaltain Oregonissa sijaitseva yksityinen yliopisto. Yliopisto on perustettu vuonna 1937 ja se sijaitsee Portlandin kaupungissa.
Aiheesta muualla

Yliopiston verkkosivusto (englanniksi)
Hakolammi

| Hakolammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Tammela
Koordinaatit:  60°42′33″N, 23°41′31″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pyhäjärven alue (35.93)
Järvinumero:  27.043.1.013
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  115,7 m
Rantaviiva:  0,89 km
Pinta-ala:  0,0289 km²
 fiHakolammi 
Hakolammi on pieni järvi Tammelan Patamon kylässä Torronsuon eteläpuolella. Se laskee Torronsuohon pitkin Kalliopalonnotko-nimistä ojitettua suonotkelmaa, joka alaosastaan kuuluu Torronsuon kansallispuistoon. Järven korkeus merenpinnasta on 115,2 metriä, pinta-ala 2,98 hehtaaria ja rantaviivan pituus 0,89 kilometriä.
Hakolampeen laskee lännestä Kailaanlammi (korkeus merenpinnasta 115,7 metriä) ja tähän luoteesta Karkonlammi (korkeus 117,4 metriä merenpinnasta).
Voimassa olevassa valuma-aluejaossa nämä kolme lampea luetaan Paimionjoen vesistöön ja siellä Pajulanjoen valuma-alueeseen. Maastokartan perusteella tieto on väärä. Ehdotetun uuden valuma-aluejaon mukaan lammet kuuluvat Loimijoen valuma-alueeseen ja siellä nykyisen valuma-aluejaon mukaisessa jaotuksessa Kalliojärven valuma-alueeseen.
Campbellin yliopisto

| Campbellin yliopisto> Campbell University |
| --- | --- |
Motto:  Ad Astra per Aspera
Perustettu:  1887
Sijainti:  Buies Creek, Pohjois-Carolina  Yhdysvallat
Sivusto:  https://www.campbell.edu/
Campbellin yliopisto (engl. Campbell University, lyh. CU) on Yhdysvaltain Pohjois-Carolinassa sijaitseva yksityinen yliopisto. Yliopisto on perustettu vuonna 1887, ja se sijaitsee Buies Creekin kaupungissa.
Aiheesta muualla

Yliopiston verkkosivusto (englanniksi)
Lucille Ball

| Lucille Ball |
| --- | --- |
 Lucille Ball kuvattuna 1955.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Lucille Désirée Ball
Syntynyt: 6. elokuuta 1911 Jamestown, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 26. huhtikuuta 1989 (77 vuotta) Beverly Hills, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  komedienne, malli, näyttelijä, tuottaja
Puoliso:  Desi Arnaz (vih. 1940; ero 1960)   Gary Morton (vih. 1961; k. 1989)
Lapset:  2
Näyttelijä
Aktiivisena:  1932–1989
Merkittävät roolit:   Minun majesteettini  Jälki häviää tyhjään  I Love Lucy  The Lucy Show 
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Lucille Désirée Ball (6. elokuuta 1911 Jamestown, New York – 26. huhtikuuta 1989 Beverly Hills, Kalifornia) oli yhdys­valtalainen näyttelijä, komedienne, malli ja tuottaja. Hän aloitti mallina, mikä johti esiintymisiin Broad­wayllä ja pieniin elo­kuva­rooleihin. 1950- ja 1960-luvulla Ball nousi suosioon omien televisio­sarjojensa I Love Lucyn ja myöhemmin The Lucy Show’n myötä.
Varhainen elämä

Lucille Ball syntyi New Yorkin James­townissa englantilaista suku­juurta olevaan baptisti­perheeseen. Hänen vanhempansa olivat Henry Durrell Ball (1887–1915) ja Désirée Evelyn Hunt (1892–1977). Ballin ollessa kolmen vanha hänen isänsä kuoli vain 27-vuotiaana lavantautiin. Äiti odotti miehensä kuollessa heidän toista lastaan. Ballin pikku­veli Frederick Ball (1915–2007) syntyi saman vuoden heinä­kuussa. Neljä vuotta miehensä kuoleman jälkeen DeDe Ball avioitui uudelleen Edward Petersonin kanssa ja muutti Detroitiin. Lapset jäivät asumaan isovanhempiensa kanssa.
Ollessaan 12-vuotiaana ensimmäistä kertaa lavalla, Ball alkoi tuntea kutsumusta esiintymiseen ja haaveilla kuuluisuudesta.lähde?
Ura > Alku

Ballin opettajat eivät olleet uskoneet hänen kykyihinsä draama­koulussa, vaan pitivät häntä liian ujona. Ball kuitenkin etsi töitä New Yorkista, ja  pääsi salonki­malliksi muoti­yrittäjä Hattie Carnegielle.
Ura > Ensimmäiset roolit Hollywoodissa

Vuodesta 1933 alkaen Ball alkoi esiintyä elo­kuvissa. Hän oli kreditoimattomassa roolissa elo­kuvassa Skandaali Roomassa, joka oli yksi hänen ensimmäisistä rooleistaan valko­kankaalla. Useiden klaffitehtävien jälkeen Ball muutti pysyvästi Hollywoodiin, jossa suuret elo­kuva­studiot sijaitsivat. Hän sai sopimuksen RKO Picturesilta ja esiintyi statistina muun muassa Fred Astairen ja Ginger Rogersin musikaaleissa Roberta ja Top Hat sekä Kittynä Laivasto tanssii -elo­kuvassa. Hollywood-musikaalien suuri tähti Rogers oli etäistä sukua Ballille tämän äidin kautta. Myös Rogersin ansiosta Ballille järjestyi lisää rooleja, ja he esiintyivät seuraavaksi yhdessä elo­kuvassa Suuri hetki (1937).lähde?
Ball esiintyi elokuvauransa aikana kaikkiaan 72 elokuvassa, ja häntä kutsuttiin joskus B-luokan elokuvien kuningattareksi.
Ura > Nousu sitcom-tähdeksi ja oma studio

Sarja I Love Lucy oli alusta alkaen erittäin suosittu, ja koko kuuden vuoden ajan se pysyi katsojatilastojen kärjessä tai lähellä sitä.
Ura > Myöhempi ura

1980-luvulla Ball elvytti televisio­uraansa ja teki lyhyen paluun tilanne­komediaan ohjelmassa Life With Lucy. Sarjan tuotanto aloitettiin 1986, kunnes American Broadcasting Company lopetti ohjelman vain kolmentoista jakson jälkeen. Tällöin myös Ballin neljän­kymmenen vuoden ura viihde­teollisuudessa oli käytännössä päättynyt. lähde? Hän kuitenkin jatkoi julkisia esiintymisiään aina kuolemaansa saakka. Viimeisen kerran hän näyttäytyi julkisesti vuoden 1989 Oscar-gaalassa yhdessä Bob Hopen kanssa vain kuukautta ennen kuolemaansa.
Yksityiselämä

Ball tapasi ensimmäisen avio­­miehensä, kuubalais­syntyisen muusikon Desi Arnazin vuonna 1940 kuvatessaan elo­kuvaa Too Many Girls. He avioituivat samana vuonna Connecticutissa. Liittto oli varsinkin alkuvuosina myrskyisä, ja Ball haki avioeroa jo 1944 miehensä uskottomuuden ja rankan juopottelun takia. Sillä kertaa avioero kuitenkin raukesi. Liiton aikana Ball koki useita keskenmenoja ennen kuin vuonna 1951, vain kuukautta ennen 40-vuotis­­päiväänsä hän synnytti parin esikoistyttären Lucie Désiréen. Tammi­kuussa 1953 syntyi parin toinen lapsi Desi Arnaz Jr. Sekä Lucie että Desi Jr. ovat vanhempiensa tavoin näyttelijöitä. Vuonna 1960 Ball haki lopullista avioeroa Arnazista.
Vuonna 1961 Ball näytteli musikaalissa Wildcat Broad­wayllä ja samalla tutustui ystävänsä kautta toiseen avio­mieheensä koomikko Gary Mortoniin. Heidän avio­liittonsa kesti Ballin kuolemaan asti.
Palkinnot

Vuonna 1971 Ballista tuli ensimmäinen nainen, joka sai kansainvälisen Radio and Television Societyn kunnia­kulta­mitalin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lucille Ball Wikimedia Commonsissa
The Lucy Shows (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Lucille Ball
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Emmy Awards  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  Europeana  NARA  SNAC 2  IdRef 
Ball kuvattuna argentiinalais­lehden kannessa vuonna 1938.
Ball vuonna 1944.
Ball ja John Wayne vuonna 1955.
Ball vuonna 1976.
Käännös suomeksi
Honda CR-Z

| Honda CR-Z |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Japani
Valmistaja:  Honda
Valmistusvuodet:  2010–2016
Korimalli:  3-ovinen hatchback
Luokka:  S-segmentti
Edeltäjä:  Honda CR-X
Teknisesti samankaltaisia:  Honda Insight II Honda Jazz II
Tekniset tiedot
Iskutilavuus:  1,5 l
Teho:  124 hv
Vääntö:  174 Nm
Käyttövoima:  hybridi
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali CVT-automaatti
Mitat
Pituus:  4 080 mm
Korkeus:  1 395 mm
Honda CR-Z on Hondan vuosina 2010–2016 valmistama urheilullinen hybridiauto. Malli esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2010 ja sitä valmistettiin Japanin Suzukassa. CR-Z on saanut suuresti vaikutteita vuosina 1983–1991 valmistetusta Honda CR-X:stä.
Vuoden 2010 Euro NCAP -kolaritestistä CR-Z sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Honda CR-Z:n perusrakenne on sama kuin valmistajan toisessa hybridiautossa, Honda Insightissa. Honda Jazzista peräisin oleva 1,5-litrainen VTEC-bensiinimoottori toimii yhdessä IMA:n (Intergrated Motor Assist) kanssa. IMA toimii laturina jarrutuksissa ja rullatessa, kun kytkinpoljin on painettuna pohjaan. Yhdessä moottorit tuottavat tehoa 124 hevosvoimaa ja vääntöä 174 newtonmetriä. Huippunopeus on 200 km/h ja kiihtyvyys nollasta sataan 9,9 sekuntia. Voimansiirtona autossa on kuusivaihteinen manuaalivaihteisto tai portaaton CVT-automaattivaihteisto.
Suomessa varustetasoja oli kaksi: S ja GT.
S-varusteluun kuului kuusi turvatyynyä, ESP, aktiiviset pääntuet, mäkilähtöavustin, ISOFIX-kiinnikkeet takaistuimilla, turvavyönmuistutin kaikilla istumapaikoilla, 16 tuuman teräsvanteet pölykapselein, avaimeton käynnistys, LED-taka- ja päiväajovalot, sähköikkunat edessä, automaatti-ilmastointi, lämmitettävät sähköpeilit ja etuistuimet sekä kauko-ohjattu keskuslukitus.
GT-mallissa oli lisäksi 16 tuuman kevytmetallivanteet, bi-xenon-ajovalot, pysäköintitutka takana, nahkaverhoiltu ohjauspyörä ja vaihteenvalitsimen nuppi, vakionopeudensäädin, alumiinipolkimet, tuulilasinpyyhinten sadetunnistin, sumuvalot, tummennetut takaikkunat, USB-liitäntä, valaistu hansikaslokero, Bluetooth-järjestelmä, murtohälytin ja tavaratilan suojapeite.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Honda CR-Z Wikimedia Commonsissa
Crandallin yliopisto

| Crandallin yliopisto> Crandall University |
| --- | --- |
Motto:  Christus Preeminence
Perustettu:  1949
Sijainti:  Moncton, New Brunswick  Kanada
Sivusto:  https://www.crandallu.ca/
Crandallin yliopisto (engl. Crandall University, lyh. CU) on Kanadan New Brunswickissa sijaitseva yksityinen yliopisto. Yliopisto on perustettu vuonna 1949, ja se sijaitsee Monctonin kaupungissa.
Aiheesta muualla

Yliopiston verkkosivusto (englanniksi)
Pienirex

| Pienirex |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa::  Yhdysvallat
Ulkonäkö ja terveys
Turkki::  pehmeän samettimainen, 17–23 mm
Väritys::  melkein kaikki värit (ks. rotumääritelmä)
Silmät::  turkin värin mukaan
Paino::  1,71–2,10 kg.
Rotumääritelmä
Pienirex on rex-turkkinen kesykanirotu. Sen ihannepaino 1,71–2,10 kg. Rotu on hyväksytty monissa väreissä ja kuviossa. Tyypillinen turkki rodulle on ulospäin kasvava, sen sijaan, että ne turkki roikkuisi tasaisesti, ja suojakarva on lyhennetty aluskarvan pituudelle.
Pienirex-rotu sai alkunsa vuonna 1984 Yhdysvalloissa, Floridassa. Rodun mutaatio on peräisin Ranskasta 1900-luvulta. Rodun standardi tuli voimaan 1. lokakuuta 2010.
Kailaanlammi

| Kailaanlammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Tammela
Koordinaatit:  60°42′35″N, 23°41′07″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pyhäjärven alue (35.93)
Järvinumero:  27.043.1.014
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  115,7 m
Rantaviiva:  0,73 km
Pinta-ala:  0,0152 km²
 fiKailaanlammi 
Kailaanlammi  on pieni järvi Tammelan Patamon kylässä Torronsuon eteläpuolella. Järven korkeus merenpinnasta on 115,7 metriä, pinta-ala 1,52 hehtaaria ja rantaviivan pituus 0,73 kilometriä.
Kailaanlammiin laskee luoteesta pitkin ojitettua suonotkelmaa Karkonlammi (korkeus merenpinnasta 117,4 metriä). Kailaanlampi on lännessä noin 90 metrin levyisen suokannaksen välityksellä yhteydessä Hakolammiin (korkeus 115,2 metriä merenpinnasta), joka edelleen laskee pitkin ojitettua suonotkelmaa Torronsuohon.
Voimassa olevassa valuma-aluejaossa nämä kolme lampea luetaan Paimionjoen vesistöön ja siellä Pajulanjoen valuma-alueeseen. Maastokartan perusteella tieto on väärä. Ehdotetun uuden valuma-aluejaon mukaan lammet kuuluvat Loimijoen valuma-alueeseen ja siellä nykyisen valuma-aluejaon mukaisessa jaotuksessa Kalliojärven valuma-alueeseen.
Wojciech Nowicki

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Wojciech Nowicki vuonna 2016. |  Wojciech Nowicki vuonna 2016. |  Wojciech Nowicki vuonna 2016. |  |
Maa:  Puola
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tokio 2020 | moukarinheitto |  |
|  Pronssia | Rio 2016 | moukarinheitto |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Eugene 2022 | moukarinheitto |  |
|  Hopeaa | Budapest 2023 | moukarinheitto |  |
|  Pronssia | Peking 2015 | moukarinheitto |  |
|  Pronssia | Lontoo 2017 | moukarinheitto |  |
|  Pronssia | Doha 2019 | moukarinheitto |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Berliini 2018 | moukarinheitto |  |
|  Kultaa | München 2022 | moukarinheitto |  |
|  Kultaa | Rooma 2024 | moukarinheitto |  |
|  Pronssia | Amsterdam 2016 | moukarinheitto |  |
Wojciech Nowicki (s. 22. helmikuuta 1989 Białystok) on puolalainen moukarinheittäjä. Hän on olympiavoittaja, kolminkertainen Euroopan-mestari ja moninkertainen MM-mitalisti. 196 senttimetriä pitkä ja 112 kilogrammaa painava Nowicki edustaa KS Podlasie Białystokia.
Nowicki saavutti pronssia vuoden 2015 MM-kilpailuista Pekingistä tuloksella 78,55. Hän nousi pronssisijalle viimeisellä kierroksella ohitettuaan Krisztián Parsin. Tadžikistanin Dilšod Nazarov saavutti hopeaa samalla tuloksella Nowickin kanssa. Hän sai pronssia myös Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 tuloksella 77,53 ja Rio de Janeiron olympialaisissa viimeisen kierroksen heitollaan 77,73. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän oli niin ikään kolmas kolmannen kierroksen heitollaan 78,03. Hän voitti Euroopan-mestaruuden Berliinissä 2018 tuloksella 80,12. Dohan MM-kilpailuissa 2019 Nowicki oli kolmas tuloksella 77,69 m. Hän oli alun perin neljäs, mutta nousi jaetulle kolmannelle sijalle kun Puolan joukkue teki protestin kolmanneksi sijoittuneen Bence Halászin suorituksesta. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän voitti kultaa ennätystuloksellaan 82,52. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän saavutti hopeaa tuloksella 81,03 häviten maanmiehelleen Paweł Fajdekille 95 senttimetrillä. Münchenin EM-kilpailuissa 2022 Nowicki voitti EM-kultaa tuloksella 82,00 metriä. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti hopeaa tuloksella 81,02. Hän voitti Euroopan-mestaruuden Roomassa 2024 tuloksella 80,95.
Puolan-mestaruuskilpailuissa Nowicki on saavuttanut kultaa vuosina 2017, 2018, 2020, 2022 ja 2023, hopeaa vuosina 2013, 2014, 2015, 2016, 2019 ja 2021, sekä pronssia vuosina 2011 ja 2012.
Henkilökohtaiset ennätykset

| Laji | Tulos | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| Moukarinheitto | 82,52 m | Tokio | 4. elokuuta 2021 |
Karkonlammi

| Karkonlammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Tammela
Koordinaatit:  60°42′45″N, 23°40′38″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pyhäjärven alue (35.93)
Järvinumero:  27.043.1.015
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  117,4 m
Rantaviiva:  0,6 km
Pinta-ala:  0,0125 km²
 fiKarkonlammi 
Karkonlammi on pieni suorantainen järvi Tammelan Patamon kylässä Torronsuon eteläpuolella. Järven korkeus merenpinnasta on 117,4 metriä, pinta-ala 1,25 hehtaaria ja rantaviivan pituus 0,6 kilometriä.
Karkonlampi laskee kaakossa pitkin ojitettua suonotkelmaa Kailaanlammiin (korkeus merenpinnasta 115,7 metriä). Tämä on edelleen lännessä noin 90 metrin levyisen suokannaksen välityksellä yhteydessä Hakolammiin (korkeus 115,2 metriä merenpinnasta), joka laskee pitkin ojitettua suonotkelmaa Torronsuohon.
Voimassa olevassa valuma-aluejaossa nämä kolme lampea luetaan Paimionjoen vesistöön ja siellä Pajulanjoen valuma-alueeseen. Maastokartan perusteella tieto on väärä. Ehdotetun uuden valuma-aluejaon mukaan lammet kuuluvat Loimijoen valuma-alueeseen ja siellä nykyisen valuma-aluejaon mukaisessa jaotuksessa Kalliojärven valuma-alueeseen.
Anni Vuohijoki

| Anni Teija Orvokki Vuohijoki> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. toukokuuta 1988 (ikä 36) Nakkila, Suomi
Kansalaisuus:  Suomi
Uran tiedot
Pituus:  162 cm
Laji:  painonnosto, voimanosto
Seura:  Rovaniemen Reipas
Saavutukset
Ennätykset:   Painonnosto:  Tempaus: 95 kg (SE)  Työntö: 118 kg (SE)  Yhteistulos: 213 kg (SE) 
 Tietolaatikko päivitetty 7. huhtikuuta 2018 
Aiheesta muualla
anni.vuohijoki.com
| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten painonnosto.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten painonnosto.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten painonnosto.EM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Naisten painonnosto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Bukarest 2018 | 63 kg |  |
Anni Teija Orvokki Vuohijoki (s. 24. toukokuuta 1988 Nakkila) on uransa päättänyt suomalainen painonnostaja ja voimanostaja.
Urheilu-ura

Vuohijoki on voimanoston nuorten Euroopan mestari vuodelta 2010 ja aikuisten Euroopan mestari vuodelta 2011. Lisäksi hänellä on nuorten MM-pronssi vuodelta 2010 ja aikuisten MM-pronssi vuodelta 2013. Hän on vuodesta 2013 lähtien keskittynyt painonnostoon ja edusti Suomea kesäolympialaisten 2016 painonnostossa 63 kilogramman sarjassa, jossa sijoittui kymmenenneksi yhteistuloksella 192 kilogrammaa (tempaus 85 ja työntö 107 kilogrammaa). EM-kisoissa hän oli kahdeksas vuonna 2016. Vuoden 2017 EM-kisoissa Vuohijoki oli seitsemäs tehtyään SE-tuloksen sekä työnnössä että yhteistuloksessa.
Marraskuussa 2016 Vuohijoesta tuli kevyin suomalainen nainen, joka on nostanut yhteistuloksena 200 kilogrammaa. Anaheimin MM-kilpailussa 2017 hänen sijoituksensa oli 12. Tuloksena syntyi Suomen ennätys: tempaus 90, työntö 112 ja yhteistulos 202 kilogrammaa.
Maaliskuussa 2018 Vuohijoki voitti Bukarestin EM-kilpailuissa pronssia sarjassa 63 kilogrammaa. Hän ylsi pronssille myös työnnössä. Vuohijoki nosti kilpailussa uuden yhteistuloksen Suomen ennätyksen 203, työnnön SE:n 112 ja sivusi tempauksen SE:tä 91 kilogrammalla. Vuohijoki oli painonnoston ensimmäinen suomalainen arvokisamitalisti 17 vuoteen. Moskovan EM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui 64-kiloisissa kuudenneksi yhteistuloksella 212 kg. Työnnössä hän oli viides Suomen ennätystään sivunneella tuloksella 118 kg. Vuoden 2022 MM-kilpailuissa hän sijoittui 64-kiloisissa 13:nneksi.
Vuohijoki ilmoitti helmikuussa 2023 lopettavan painonnostouransa lajin EM-kilpailuihin, jotka pidettiin 15.–23. huhtikuuta 2023.