stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pseudo-Aristoteles

Pseudo-Aristoteles on yleisesti käytetty nimitys niistä tuntemattomista kirjailijoista, jotka ovat kirjoittaneet Aristoteleen nimiin laitettuja pseudepigrafisia filosofisia tai lääketieteellisiä teoksia.
Aristoteleen nimiin laitettuja teoksia kirjoitettiin erityisesti keskiajalla sekä Euroopassa, Pohjois-Afrikassa että arabien parissa. Teokset ovat päätyneet Aristoteleen nimiin joko siksi, että alkuperäinen kirjoittaja on kirjoittanut ne tämän nimissä, tai siksi, että niitä on myöhemmin pidetty virheellisesti tämän kirjoittamina. Aristoteles oli kirjoittanut niin monia teoksia niin monista aiheista, että hänen nimiinsä oli mahdollista laittaa kaikenlaisia tieteellisiä teoksia. Teoksen laittaminen Aristoteleen nimiin tuotti sille mainetta ja hyväksyntää, koska Aristotelesta pidettiin monien asioiden suhteen auktoriteettina sekä läntisten että islamilaisten oppineiden parissa.
Tunnettuja myöhäisen antiikin tai keskiajan pseudo-aristoteelisia teoksia ovat ensimmäiseltä tai toiselta vuosisadalta peräisin oleva kosmografinen teos Maailmankaikkeudesta (De mundo), joka yhdistelee stoalaisia, peripateettisia ja uuspythagoralaisia oppeja; arabiankielinen Aristoteleen teologia (Theologia aristotelica), joka on todellisuudessa uusplatonilainen teos; siihen liittyvä samoin uusplatonilainen Liber de causis (”Syiden kirja”); De pomo eli Risālat al-Tuffāha; Secretum secretorum eli Sirr al-Asrar; sekä jonkun islamilaisen kirjailijan geologiaa käsittelevä teos De proprietatibus elementorum.
Pseudo-aristoteelisia teoksia tuotettiin vielä uudellakin ajalla. Eräs esimerkki on ihmisen lisääntymistä käsitellyt Aristotle’s Master-piece Englannista 1690-luvulta. Aristoteleen nimi liitettiin teokseen todennäköisesti siksi, että näin teokselle voitiin saada uskottavuutta esittämällä, että teos on alkuperältään hyvin vanha.
Kirjallisuutta

Kraye, Jill & Schmitt, Charles B. & Ryan, W. F.: Pseudo-Aristotle in the Middle Ages: the theology and other texts.  (Warburg Institute surveys and texts 11)  Warburg Institute, University of London, 1986.
Phallus Dei

| Phallus Dei Amon Düül II |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1969
 Tuottaja(t): Olaf Kübler
 Tyylilaji: krautrock, psykedeelinen rock, progressiivinen rock
 Kesto: 41.38
 Levy-yhtiö: Liberty Records
Amon Düül II muut julkaisut
|   | Phallus Dei 1969 | Yeti 1970 |
Phallus Dei (suom. "Jumalan penis") on saksalaisen Amon Düül II -yhtyeen esikoisalbumi vuodelta 1969. Musiikillisesti albumi sisältää lähinnä pitkiä jameja joita yhtye oli soittanut keikoillaan ja "mantramaista" laulua ja "ääntelyä". Albumi oli yksi ensimmäisistä ns. krautrock-genren albumeista.
Kappaleet > A-puoli

"Kanaan" – 4:02
"Dem Guten, Schönen, Wahren" – 6:12
"Luzifers Ghilom" – 8:34
"Henriette Krötenschwanz" – 2:03
Kappaleet > B-puoli

"Phallus Dei" – 20:48
kaikki kappaleet säv./san./sov. Amon Düül II
Kappaleet > Gammarock Recordsin CD-painoksen (2000) bonuskappaleet:

"Freak Out Requiem I" - 7:53
"Freak Out Requiem II" - 0:44
"Freak Out Requiem III" - 7:49
"Cymbals in the End" - 0:34
Kappaleet > Repertoire Recordsin (2001) CD-painoksen bonuskappaleet:

"Freak Out Requiem I" - 4:02
"Freak Out Requiem II" - 3:47
"Freak Out Requiem III" - 0:42
"Freak Out Requiem IV" - 7:49
"Cymbals in the End" - 0:31
Kappaleet > SPV Revisited Recordsin (2006) ja Belle Antiquen (2009) CD-painoksien bonuskappaleet:

"TouchMaPal" - 10:17
"I Want The Sun to Shine" - 10:32
Muusikot

Renate Knaup – laulu, tamburiini
Chris Karrer – viulu, kitara, 12-kielinen kitara, soprano-saksofoni, laulu
John Weinzierl – kitara, 12-kielinen kitara, basso
Falk Rogner – urut
Peter Leopold – rummut
Dieter Serfas – rummut, elektroniset symbaalit
Dave Anderson – basso (kappaleessa "Luzifers Ghilom")
Shrat – perkussiot, laulu, viulu
Christian Borchard – vibrafoni
Holger Trülzsch – turkkilais-rummut
Pompeiuksen pylväs

| ”Pompeiuksen pylväs” Diocletianuksen pylväs |
| --- | --- |
 Niin kutsuttu ”Pompeiuksen pylväs”.
Sijainti:  Antiikin Aleksandria, muinainen Egypti (nyk. Aleksandria, Al-Iskandariyya, Egypti)
Koordinaatit:  31°10′57″N, 29°53′47″E
Rakennustyyppi:  pylväs
Valmistumisvuosi:  297
Rakennuttaja:  Diocletianus
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
”Pompeiuksen pylväs”, oikeammin Diocletianuksen pylväs, on antiikin aikainen pylväs Aleksandriassa Egyptissä. Se pystytettiin keisari Diocletianuksen kunniaksi vuonna 297. Nykyisin se on kaupungin harvoja edelleen pystyssä olevia muinaisjäänteitä.
Historia

Pylväs pystytettiin siinä olevan kreikankielisen piirtokirjoituksen mukaan Diocletianuksen kunniaksi Rooman myöhemmällä keisarikaudella vuonna 297. Se kunnioitti Diocletianuksen voittoa Rooman valtaa vastaan nousseesta kapinasta ja kaupungin valtausta kahdeksan kuukautta kestäneen piirityksen jälkeen. Nimestään huolimatta pylväs ei siis liity Pompeius Suureen, jonka mukaan se on perinteisesti mutta virheellisesti nimetty. Piirtokirjoitus kutsuu Diocletianusta termillä poliūkhos (πολιοῦχος, ”kaupunginsuojelija”), millä viitattiin yleensä kaupunkia suojelevaan jumalaan:
»τὸ[ν τι]μιώτατον Αὐτοκράτορα,
τὸ[ν] πολιοῦχον Ἀλεξανδρείας,
Διο[κλη]τιανὸν τὸν ἀν[ίκη]τον,
Πού̣π̣[λιος] ἔπαρχος Αἰγύπτου »
» ton timiōtaton Autokratora,
ton poliūkhon Aleksandreias,
Dioklētianon ton anikēton,
Pūplios eparkhos Aigyptū »
» Kaikkein kunnioitetuimmalle keisarille,
Aleksandrian kaupunginsuojelijalle,
voittamattomalle Diocletianukselle,
Publius Egyptin eparkki.»
Pylväs sai virheellisen nimityksensä keskiajalla, kun ristiretkeläiset luulivat, että sen huipulla sijaitsivat Pompeiuksen maalliset jäänteet. Arabit ovat kutsuneet pylvästä nimityksellä Amood é sowari, mikä viittaa mastoon.
Pylväs on koko Egyptin ainoa roomalaisaikainen edelleen vapaasti pystyssä seisova pylväs. Aleksandriassa se oli pitkään käytännössä kaupungin ainoa näkyvillä ollut antiikin aikainen jäänne ennen Kom el-Dikkan alueen kaivauksia vuonna 1960.
Rakennelma

Pylväs sijaitsi antiikin Aleksandrian egyptiläiskaupunginosassa eli Rhakotiksessa lähellä Serapeionia. Nykyisin se sijaitsee nyky-Aleksandrian keskustan lounaisosassa olevalla arkeologisella alueella.
Pylvään korkeus jalusta ja kapiteeli mukaan lukien on noin 26,9 metriä. Pylväänvarren pituus on 20,8 metriä, ja sen halkaisija on 2,7 metriä juuressa ja 2,3 metriä huipulla. Pylvään huipulla oli Diocletianuksen patsas, joka ei ole säilynyt. Kapiteeli, varsi ja jalusta ovat eri aikakausilta, ja ainakin jalustassa on käytetty uudelleen varhaisempien muistomerkkien osia. Yhdessä osassa on faarao Seti I:n nimi, kun taas toinen osa on peräisin Thestorin Satyroksen pojan kuningatar Arsinoe II:lle pystyttämästä muistomerkistä. Varsi on selvästi parempaa tekoa kuin muut osat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pompeiuksen pylväs Wikimedia Commonsissa
”Pompeiuksen pylväs”.
Propylea

| Propylea |
| --- | --- |
 Ruutupirkko (Propylea quatuordecimpunctata)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Osalahko::  Cucujiformia
Yläheimo::  Härömäiset Cucujoidea
Heimo::  Leppäkertut Coccinellidae
Alaheimo::  Coccinellinae
Tribus::  Coccinellini
Suku::  Propylea  Mulsant, 1846
Katso myös
   Propylea Wikispeciesissä   Propylea Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Propylea on leppäkerttujen heimoon kuuluva kovakuoriaissuku. Suvun lajimäärä vaihtelee eri lähteissä. Maailmanlaajuisesti sukuun kuuluu ainakin neljä lajia. Suomessa suvun lajeista on tavattu vain yksi.
Sukuun kuuluvia lajeja

Propylea dissecta
Propylea japonica
Propylea luteopustulata
Ruutupirkko (Propylea quatuordecimpunctata)
Aiheesta muualla

iNaturalist: Suku Propylea
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Propylea (englanniksi)
Iowa State University, Bug Guide: Genus Propylea (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Genus Propylaea (englanniksi)
Puffadderi

| Puffadderi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat'Squamata
Alalahko::  Käärmeet Serpentes
Heimo::  Kyykäärmeet Viperidae
Alaheimo::  Varsinaiset kyykäärmeet Viperinae
Suku::  Puffadderit Bitis
Alasuku::  Bitis  Gray, 1842
Laji::  arietans
Kaksiosainen nimi
 Bitis arietans  (Merrem, 1820) 
Synonyymit
 Bitis lachesis (Laurenti, 1768) 
 Puffadderin levinneisyys
Alalajit
 B. a arietans (Merrem, 1820)  B. a somalica Parker, 1949 
Katso myös
   Puffadderi Wikispeciesissä   Puffadderi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Puffadderi (Bitis arietans, syn. Bitis lachesis) on Afrikassa ja Arabian niemimaan eteläisimmissä osissa elävä erittäin myrkyllinen käärme. Se kuuluu  kyykäärmeiden heimoon.  Sitä tavataan Saharan eteläpuolisessa Afrikassa ja Arabian niemimaan eteläisimmässä kolkassa,  Jemenissä ja  Saudi-Arabian lounaisimmassa nurkassa. Lisäksi  Marokossa on erillinen jäännöspopulaatio. Elinympäristönä on savanni, sademetsäalueita se karttaa.
Ulkonäkö

Puffadderi on kookas ja tunnusomaisen paksu käärme; pituus vaihtelee alle metristä lähes kahteen metriin ja paino voi olla jopa 6 kilogrammaa. Koiras on naarasta suurempi. Ruumiin poikkileikkaus on kolmiomainen. Sillä on litteä, kolmionmuotoinen pää ja lyhyt häntä. Valtavat myrkkyhampaat ovat teräkärkiset ja ontot, jotka levossa taittuvat kitalakea vasten. Väritys vaihtelee elinympäristön mukaan: aavikoilla elävät ovat vaalean kellanruskeita tummanruskein V-kuvioin, joissa on vaaleat reunat; metsissä elävien käärmeiden pohjaväri on tumma ja juovat oliivinruskeita.
Elintavat

Puffadderi on yksineläjä ja enimmäkseen yöaktiivinen. Kantavat naaraat voivat liikkua päivälläkin ja nousta pensaiden oksille ottamaan aurinkoa. Myös lämpiminä pysyvät pikitiet ovat iltaisin puffadderien suosiossa. Uiminenkaan ei ole kynnyskysymys. Painavimpien yksilöiden on liikuttava suoraviivaisesti tai ryömien suurten boakäärmeiden tapaan. Nuoret puffadderit ovat myös itse esimerkiksi petolintujen, mangustien, pahkasikojen ja isompien käärmeiden ravintoa. Häirittynä puffadderi puolustautuu pullistamalla itsensä ilmalla ja sihisemällä kovaa. Jos tämä ei auta käärme kohottautuu S-kirjaimen muotoiseksi silmukaksi ja iskee. Puremakohta turpoaa ja nousee rakoille. Seurauksena on tavallisesti sydämen tai munuaisten toiminnan pysähtyminen. Puffadderi elää vankeudessa 15 vuotta.
Ravinto

Puffadderin ravintoon kuuluvat pääasiassa pikkunisäkkäät, mutta sille kelpaavat myös linnut, sammakot ja liskot. Se voi väijyä saalista tuntikausia paikallaan suojaväriinsä luottaen. Käärme ei tuhlaa myrkkyään helppoihin uhreihin, kuten sammakoihin, jotka se syö elävinä. Myrkky on varsin tappavaa, mutta hitaammin vaikuttavaa kuin mamboilla ja kobrilla. Siksi saalis saattaa päästä pakenemaan kauaskin, mutta puffadderi seuraa sen hajujälkeä löytääkseen uhrinsa. Käärme tarttuu saaliiseen alaleuan hampailla ja nielee sen kokonaisena. Saaliin ennättäessä kurkkuun käärme nostaa päätään ja käyttää lihaksiaan saadakseen saaliin vatsaan. Ison saaliin jälkeen puffadderi sulattelee sitä pitkään.
Lisääntyminen

Pariutumisaika kestää lokakuusta joulukuuhun. Erityisesti kauden alussa koiraat joutuvat taistelemaan keskenään naaraista. Kamppailun voittanut parittelee naaraan kanssa kiertämällä hännän sen alle ja viemällä siittimen hännän tyvellä sijaitsevaan sukupuoliaukkoon. Puffadderi ei muni, vaan hedelmöittyneet munat kehittyvät naaraan sisällä. Poikaset syntyvät maalis-huhtikuussa. Ne rikkovat munansa ennen ulostuloaan, joten periaatteessa naaras synnyttää eläviä poikasia. Poikasia on todettu enimmillään jopa 80, mutta yleensä poikuekoko on 20-30. Poikaset ovat 20 cm pitkiä ja olisivat heti valmiita saalistamaan. Yleensä poikaset kuitenkin ensin luovat nahkansa, jonka aikana ne eivät saalista. Poikasten ruskuaispussi ei ole vielä täysin tyhjä, jonka turvin ne kasvavat lähes neljänneksen pituutta ja paksuutta. Puffadderi saavuttaa sukukypsyyden kahden vuoden iässä.
Aiheesta muualla

ITIS: Bitis arietans (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Bitis arietans, Puff Adder (englanniksi)
PheroBase: Semiochemicals of Bitis arietans, the Puff adder (englanniksi)
The University of Adelaide, Australia, Clinical Toxinology Resources: Bitis arietans (englanniksi)
Propyleenioksidi

| Propyleenioksidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1,2-epoksipropaani
CAS-numero:  75-56-9
PubChem CID:  6378
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C3H6O
Moolimassa:  58,08 g/mol g/mol
Ulkomuoto:  Väritön neste
Sulamispiste:  −104 °C (169 K)
Kiehumispiste:  34 °C (307 K)
Tiheys:  0,8 g/cm3
Liukoisuus veteen:  veteen 40,5 g/100 ml (20 °C)
    
Propyleenioksidi kuuluu epoksidien eli oksiraanien aineryhmään ja on heterosyklinen yhdiste. Aineen kemiallinen kaava on C3H6O ja rakennekaava CH3CHCH2O. Siitä käytetään myös nimiä 1,2-epoksipropaani, metyylioksiraani, metyylietyleenioksidi ja propeenioksidi.
Propyleenioksidi on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan erittäin helposti syttyvää, haihtuvaa, väritöntä nestettä, jolla tunnusomainen haju. Propyleenioksidin moolimassa on 58,08 g/mol, sulamispiste −104 °C, kiehumispiste 34 °C, tiheys 0,8 g/cm3, leimahduspiste −37 °C (c.c.), itsesyttymislämpötila 449 °C ja CAS-numero 75-56-9. Aine liukenee veteen 40,5 g/100 ml lämpötilan ollessa 20 °C.
Propyleenioksidi voi polymeroitua kiivaasti emästen, happojen ja metallikloridien vaikutuksesta aiheuttaen palo- ja räjähdysvaaran.
Propyleenioksidia käytetään elektronimikroskooppinäytteiden valussa. Sitä käytetään muun muassa valmistettaessa maissitärkkelyksestä isoglukoosia. Se on nestemäinen polttoaine, jota käytetään aerosolipommeissa.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset

Lyhytaikaisessa altistumisessa propyleenioksidi ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Pidempiaikainen altistuminen voi aiheuttaa ihon herkistymistä. Propyleenioksidi on luokiteltu Suomessa syöpäsairauden vaaraa aiheuttavaksi (ryhmä 3) sekä perimälle, sikiölle tai lisääntymiselle vaaraa aiheuttavaksi aineeksi. Propyleenioksidin LD50-arvoksi rotalle ja hiirelle on raportoitu 380–1 140 mg/kg välillä olevia arvoja ja marsulle 660–690 mg/kg (nieltynä).
Aiheesta muualla

Propyleenioksidin kansainvälinen kemikaalikortti
PubChem: Propylene oxide (englanniksi)
Human Metabolome Database: Methyloxirane (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Propylene oxide (englanniksi)
ChemBlink: Propylene oxide (englanniksi)
Länsimaa (Norja)

Länsimaa
| --- | --- |
Muut nimet:  Spitsbergen
Sijainti:  Huippuvuoret Norja
Merialue:  Pohjoinen jäämeri
Korkein kohta:  Newtontoppen, 1 717 m
Pinta-ala:  37 673 km²
| --- | --- |
Suurin kaupunki:  Longyearbyen
Asutuskeskukset:  Barentsburg, Ny-Ålesund, Sveagruva
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Länsimaa (norj. Spitsbergen, aiemmin Vestspitsbergen) on Pohjoisella jäämerellä sijaitsevien, Norjalle kuuluvien Huippuvuorten suurin saari.
Kartta Länsimaasta
Saaren arvioitu pinta-ala on noin 37 673 neliökilometriä. Länsimaa on Karhusaaren ja Hopenin ohella yksi kolmesta Huippuvuorten asutetusta saaresta. Saaren merkittävin asutuskeskus on Longyearbyen, jonka asukasluku on noin 1 600.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Länsimaa (Norja) Wikimedia Commonsissa
Länsilinkki (yritys)

| Länsilinkki Oy |
| --- | --- |
Perustettu:  1991
Toimitusjohtaja:  Marko Mäkinen
Puheenjohtaja:  Veli-Matti Viitanen
Kotipaikka:  Turku
Toimiala:  langallisen verkon hallinta ja palvelut
Liikevaihto:  1 928 000 EUR (2021)
Nettotulos:  44 000 EUR (2021)
Henkilöstö:  14
Emoyhtiö:  Lounea-konserni
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Länsilinkki Oy on suomalainen vuonna 1991 perustettu telealan yritys, jonka asiakkaina on lähinnä pieniä ja keskisuuria yrityksiä ja muita teleyrityksiä. Sen pääkonttori sijaitsee Turussa ja sivukonttori Espoossa[lähde? ].
Länsilinkki otti vuonna 1991 hoitaakseen usean paikallisen puhelinosuuskunnan teletoiminnan. Se harjoitti 1994 alkaen paikallista teletoimintaa Turun ja Porin alueella. Lupa sisälsi kaukoteletoiminnan, muttei GSM-toimintaa tai datasiirtoa. Vuonna 2000 moni toimija ulkoisti keskuksiensa käyttö- ja ylläpitotehtävät Länsilinkille. Vuonna 2022 Länsilinkille siirtyi tilaajanumerosarjat 13 teleyritykseltä. Siirto on suurimpia Suomessa toteutettuja. Numerosarjoissa on arviolta kaksi miljoonaa numeroa.[lähde? ]
Yhtiölle on myönnetty Avainlippu-merkki.
Länsilinkki toimii DNA:n verkossa[lähde? ].
Aiheesta muualla

https://www.lansilinkki.fi
Luettelo Päiväntasaajan Guinean kaupungeista

Päiväntasaajan Guinean kartta.
Tämä on luettelo Päiväntasaajan Guineassa sijaitsevista kaupungeista.
Acalayong
Bata
Bolondo
Cocobeach
Cogo
Ebebiyin
Evinayong
Luba
Malabo
Mbini
Moca
Mongomo
Process of Life Separation

| Process of Life Separation Ninnuam |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : touko–heinäkuu 2003, Sensus Studio, Katrineholm, Ruotsi
 Julkaistu: 27. heinäkuuta 2004
 Tuottaja(t): Fredrik Olofsson
 Tyylilaji: black metal, death metal
 Kesto: 48.36
 Levy-yhtiö: Low Frequency Records
Process of Life Separation on ruotsalaisen metalliyhtyeen Ninnuamin ensimmäinen studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2004 levymerkillä Low Frequency Records.
Kappaleet

Process of Life Separation – 5.28
Godhead – 5.48
Dark Visions – 3.31
Sect – 4.49
Scar Salvation – 6.06
My Sphere – 5.28
Morbid Appealing – 2.49
Optional Existence – 4.30
Soulwounded – 2.58
Age of Unknown – 7.09
Kokoonpano

Mattias Johansson – laulu
Robert Gustavsson – kitara
Kim Laakso – kitara
Måns Jaktlund – basso
Thord Brännkärr – rummut
Robert Johansson – kosketinsoitin
Kokoonpano > Muut tekijät

Fredrik Olofsson – tuottaja
Mika Jussila – masteroija
Fredrik Olofsson – miksaaja
Johan Hammarman – valokuvat
Per-Ola Forss – valokuvat
Johan Hammarman – grafiikka
Aiheesta muualla

Albumi Process of Life Separation Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Process of Life Separation discogs.com -sivustolla
M. A. Numminen Goes Tech-No – En tahdo olla prinsessa

| M>  A. Numminen Goes Tech-No En tahdo olla prinsessa M. A. Numminen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1995
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: pop
 Levy-yhtiö: Olarin Musiikki
M. A. Nummisen muut julkaisut
| M. A. Numminen Goes Tech-No – Jag vill inte vara prinsessa 1995 | M. A. Numminen Goes Tech-No En tahdo olla prinsessa 1995 | Gommin ja Pommin metsäkarnevaali 1995 |
M. A. Numminen Goes Tech-No – En tahdo olla prinsessa on M. A. Nummisen vuonna 1995 julkaistu musiikkialbumi.
Levyn tunnetuimmaksi kappaleiksi ovat nousseet "Yes sir, olen boogie" sekä "Jos sulla on toinen", joka on parodinen versio Taikapeili-yhtyeen samannimisestä kappaleesta. Albumi tehtiin myös ruotsinkielisenä, ja näistä kahdesta albumista julkaistiin vuonna 2001 kokoelmalevy, joka sisälsi myös muutamia saksankielisiä tulkintoja. Kuten levyn nimi vihjaa, sen tuotannossa on selkeitä vaikutteita koneilla tehdystä tanssimusiikista.
Kappaleet

Yes sir, olen boogie
En tahdo olla prinsessa
Et kai ymmärrä minua väärin
Jos et sä soita
Vielä en suudella saa
Well, olen King Bee
Meillä on prätkät tallella
Egon
Rakkautemme laulu
Rakastuneessa ihmisessä
Tech-perhaps
Jos sulla on toinen
Julkaisija Ellipsikujan levy-yhtiö/Olarin Musiikki Oy
Porin kaupungintalo

| Porin kaupungintalo |
| --- | --- |

Osoite:  Hallituskatu 12
Sijainti:  Pori
Koordinaatit:  61°29′20″N, 021°47′41″E
Valmistumisvuosi:  1895
Suunnittelija:  August Krook
Rakennuttaja:  Porin kaupunki
Käyttäjä:  Porin kaupunki
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Porin kaupungintalossa on kaupunginvaltuuston valtuustosali.
Porin kaupungintalo (tunnetaan myös nimellä Junneliuksen palatsi) on Porissa sijaitseva rakennus. Arkkitehtuuriltaan se jäljittelee venetsialaistyylistä renessanssipalatsia. Koristemaalausten suuri määrä tekee rakennuksesta yhden arvokkaimmista uusrenessanssityylisistä rakennuksista Suomessa. Palatsin on suunnitellut arkkitehti August Krook, ja sen rakennuttivat apteekkari ja kunnallisneuvos Robert Junnelius sekä johtaja Hugo Rosenlew. Sen rakennustyöt aloitettiin vuonna 1894 ja se valmistui 1895. Porin kaupunki hankki sen omistukseensa vuonna 1962. 1950-luvulla palatsi oli purkamisuhan alla, sillä sen pohjaratkaisut olivat verrattain epäkäytännöllisiä muuhuin kuin asuinkäyttöön ja sen tekniikka oli vanhentunutta. Palatsi kuitenkin onnistui välttämään purkamisen, joskin hyvin täpärästi.
2006 aloitettiin rakennuksen laajat entisöintityöt, joiden tarkoituksena oli palauttaa rakennus lähes täysin takaisin alkuperäiseen loistoonsa. Noin 8,4 miljoonaa euroa maksaneesta entisöinnistä vastasi arvorakennuksiin perehtynyt arkkitehtitoimisto Helander & Leiviskä, ja se valmistui vuonna 2008. Porin kaupungintalon on arvioitu olevan osa valtakunnallisesti merkittävää rakennettua ympäristöä ja kansallista kaupunkipuistoa, koska se on Suomen oloissa poikkeuksellisen edustava yksityispalatsi, joka on nyt julkisessa käytössä.
Historia

Ennen kaupungintalona olemistaan palatsi toimi yksityisasuntona. Alun perin ensimmäinen kerros oli Robert Junneliuksen ja hänen vaimonsa Ellen Junneliuksen (o.s. Rosenlew) asunto, ja toinen kerros konsuli Rosenlewin asunto. Perimätietojen mukaan Junnelius halusi vakuuttaa Ellenin suvun siitä, että Ellen oli valinnut itselleen juuri oikean puolison. Junnelius ei näin ollen halunnut rakennuksen kustannuksissa säästellä, ja lähettikin arkkitehti Krookin ottamaan Venetsian ja Firenzen palatseista oppia. Krook suunnitteli talosta kolmikerroksisen, joissa jokaisessa kerroksessa oli tilaa noin 600 neliömetriä.
Vuonna 1900 Robert Junnelius kuoli aivohalvaukseen, ja vuonna 1902 Ellenin veli, vuorineuvos Erik Rosenlew, muutti puolisonsa Karinin (o.s. von Frenckell) kanssa palatsin kolmanteen kerrokseen. Hugo Rosenlew puolestaan kuoli vuonna 1912, minkä jälkeen Karin Rosenlewin veli, Rafael von Frenckell, osti palatsin kolmannen kerroksen ja muutti sinne 1917. Von Frenckell kuitenkin muutti Helsinkiin jo vuonna 1923, jolloin keskimmäisestä kerroksesta tuli vuokrattavaa tilaa.
Karin Rosenlew jäi palatsin viimeiseksi asukkaaksi. Hän asui siellä vielä senkin jälkeen, kun Porin kaupunki oli rakennuksen vuonna 1963 ostanut. Karin Rosenlew kuoli vuonna 1967.
Puisto.
Eteisaulan kattomaalaus.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Porin kaupungintalo Wikimedia Commonsissa
Kaupungintalo Pori-tiedossa (poritieto.com)
Proletarskajan metroasema (Moskovan metro)

| Proletarskaja (Пролетарская) |
| --- | --- |

 Moskovan metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  Tagansko-Krasnopresnenskaja
Sijainti:  55.7319°N, 37.6659°E
Paikkakunta:  Moskova, Venäjä
Avattu:  31. joulukuuta 1966
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Proletarskaja (ven. Пролетарская) on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 31. joulukuuta 1966.
M.U. – The Best of Jethro Tull

| M> U. - The Best of Jethro Tull Jethro Tull |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1968-1975
 Julkaistu: tammikuu 1976
 Tyylilaji: progressiivinen rock
 Kesto: 43.17
 Levy-yhtiö: Chrysalis
Listasijoitukset
  #44  #13
Jethro Tullin muut julkaisut
| Minstrel in the Gallery 1975 | M.U. - The Best of Jethro Tull 1976 | Too Old to Rock 'N' Roll: Too Young to Die! 1976 |
M.U. - The Best of Jethro Tull on Jethro Tullin kokoelma-albumi vuodelta 1976. "M.U." tulee sanoista "Musician's Union" (muusikoiden liitto). Nimi viittaa yhtyeessä soittaneiden muusikoiden jo tuolloin suureen määrään. Sisäkannessa on kuva, jossa yhtyeen tuolloiset ja entiset jäsenet ruokailevat saman pöydän ääressä (lukuun ottamatta kitaristi Mick Abrahamsia).