stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gialós

Gialós (kreik. Γιαλός, ”Ranta”) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Gialós, kylä Kreetan saarella Kántanos-Sélinon kunnassa Chanián alueyksikössä
Órmos Firón eli Gialós, kylä ja satama Thíran saarella Santorínin saariryhmässä Etelä-Egean saarten alueella
Skála Eresoú eli Gialós eli Gyalós, kylä Lesboksen saarella Länsi-Lesboksen kunnassa Pohjois-Egean saarten alueella
Gialós eli Káto Pólis, Sýmin kaupungin osa samannimisellä saarella Etelä-Egean saarten alueella
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Gialós”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Giaginskajan piiri

| Giaginskajan piiri Джэджэ район Džeže raion Гиагинский райо́н Giaginski raion |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Giaginskajan piirin sijainti Adygeiassa.
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Giaginskaja
Pinta-ala:  790 km²
Väkiluku (2005):  33 200
Giaginskajan piiri (adygeiksi Джэджэ район, Džeže raion, ven. Гиагинский райо́н, Giaginski raion) on hallintopiiri Adygeian tasavallan pohjoisosassa Venäjän federaatiossa. Giaginskajan piiri rajoittuu etelässä Maikopin piiriin, lännessä ja koillisessa Adygeian naapurialueeseen Krasnodarin aluepiiriin, pohjoisessa Šovgenovin piiriin ja idässä Košehablskin piiriin.
Piirin pinta-ala on 790 km² ja se on Adygeian toiseksi suurin piiri. Piirin hallinnollinen keskus on Giaginskajan kylä, joka sijaitsee 35 kilometrin päässä maan pääkaupungista Maikopista. Hallinnollisesti piiri jakaantuu viiteen maaseutupiiriin, jotka ovat Airjumovski, Dondukovski, Giaginskaja, Kelermesski ja Sergievski. Näissä maaseutupiireissä on yhteensä 32 kylää.
Vuonna 2002 piirin asukasluku oli 33 458. Väestöstä on adygeita 46 prosenttia. Vuonna 2005 väkiluku oli 33 200.
Adygeisk • 
Giaginskaja • 
Košehabl • 
Krasnogvardeiskoje • 
Maikop • 
Maikop • 
Šovgenov • 
Tahtamukai • 
Teutšeži
Gabriel Paulista

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Gabriel Armando de Abreu
Syntymäaika: 26. marraskuuta 1990 (ikä 33)
Syntymäpaikka:  São Paulo, Brasilia
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 187 cm
Seura
Seura:  Atlético Madrid
Pelinumero: 4
Junioriseurat
2009–2010:  Vitória
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2010–2013 |  Vitória | 77 | (1) |
| 2013–2015 |  Villarreal | 37 | (0) |
| 2015–2017 |  Arsenal | 46 | (1) |
| 2017–2024 |  Valencia | 182 | (8) |
| 2024– |  Atlético Madrid | 0 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 19. elokuuta 2023.
Gabriel Armando de Abreu (taiteilijanimeltään Gabriel Paulista tai pelkkä Gabriel; s. 26. marraskuuta 1990 São Paulo) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa Primera Divisiónissa pelaavaa Atlético Madridia. Oikeajalkainen Gabriel on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Seurajoukkueura

Gabrielin kasvattajaseura on Esporte Clube Vitória. Hän edusti Vitórian ykkösjoukkuetta vuodet 2010–2013 pelaten Série A:ssa ja Série B:ssä yhteensä 77 ottelua, joissa syntyi yksi maali. Elokuussa 2013 Gabriel siirtyi Espanjan pääsarjaan Primera Divisióniin palanneeseen Villarreal CF:ään, jonka paidassa hän debytoi marraskuussa 2013 Atlético Madridia vastaan. Villarrealin paidassa Gabriel on pelannut myös Eurooppa-liigaa. Tammikuun 2015 siirtoikkunassa Gabriel siirtyi Valioliigan suurseuraan Arsenal FC:hen.
Käännös suomeksi
Geena Davis

| Geena Davis |
| --- | --- |
 Geena Davis vuonna 2024.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Virginia Elizabeth Davis
Syntynyt: 21. tammikuuta 1956 (ikä 68) Wareham, Massachusetts, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, tuottaja
Puoliso:   Richard Emmolo  (vih. 1981; ero 1984)  Jeff Goldblum  (vih. 1987; ero 1991)  Renny Harlin  (vih. 1993; ero 1998) 
Lapset:  3
Näyttelijä
Aktiivisena:  1982–
Merkittävät roolit:   Kärpänen  Beetlejuice  Yksinäinen matkailija  Thelma ja Louise  The Long Kiss Goodnight  Rouva presidentti 
Palkinnot
 Parhaan naissivuosan Oscar  1988 Yksinäinen matkailija 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Virginia Elizabeth ”Geena” Davis (s. 21. tammikuuta 1956 Wareham, Massachusetts) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet palkittiin parhaan naissivuosan Oscar-palkinnolla elokuvasta Yksinäinen matkailija (1988). Hän oli myös ehdolla parhaan naispääosan Oscar-palkintoon elokuvasta Thelma ja Louise (1991). Lisäksi hän on esiintynyt elokuvissa Kärpänen (1986), Beetlejuice (1988), Keikka putkessa (1990), Omaa luokkaansa (1992), Kurkunleikkaajien saari (1995), The Long Kiss Goodnight (1996), Stuart Little – pieni suuri hiiri (1999) ja Stuart Little 2 (2002) sekä televisiosarjassa Greyn anatomia (2014–2018).
Vuosina 2005–2006 Davis esitti Yhdysvaltain ensimmäistä naispresidenttiä televisiosarjassa Rouva presidentti (2005–2006). Hän sai roolistaan Golden Globe -palkinnon. Suomessa sarjaa esitti Nelonen talvella 2006.
Yksityiselämä

Davis oli lukioaikanaan vaihto-oppilaana Sandvikenissa Ruotsissa ja hän osaa puhua ruotsia sujuvasti.
Davis on ollut naimisissa neljä kertaa. Hänen kolmas aviomiehensä oli suomalainen elokuvaohjaaja Renny Harlin. Pariskunta oli naimisissa vuodet 1993–1998. Davis oli naimisissa vuosina 2001–2017 iranilaisen neurokirurgi Reza Jarrahy'n kanssa ja heillä on vuonna 2002 syntynyt tytär ja vuonna 2004 syntyneet kaksospojat. Esikoisensa hän synnytti vasta 46-vuotiaana. Davis itse asiassa kiistää koskaan avioituneensa virallisesti Jarrahyn kanssa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Geena Davis Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
GP2 Italian Grand Prix 2014

|  GP2 Italian Grand Prix 2014 |
| --- | --- |
 9. osakilpailu 11 osakilpailusta kaudella 2014. 

Päivämäärä:  6. syyskuuta 2014
Sijainti:  Monza, Italia
Rata:  Moottorirata   5,793 km

Lauantain kilpailu
Pituus:  30 kierrosta
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Stoffel Vandoorne
Talli:  ART Grand Prix
Aika:  1.31,707
Nopein kierros
Kuljettaja:   Jolyon Palmer
Talli:  DAMS
Palkintokoroke
Voittaja:   Stoffel Vandoorne  (ART Grand Prix)
Toinen:   Arthur Pic  (Campos Racing)
Kolmas:   Mitch Evans  (Russian Time)
Sunnuntain kilpailu
Pituus:  21 kierrosta
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:  {{{{{paalulta lähtijän maa genetiivissä2}}} lippu}} {{{paalulta lähtijä2}}}
Talli:  {{{paalulta lähtijän talli2}}}
Aika:  {{{paaluaika2}}}
Nopein kierros
Kuljettaja:   Stefano Coletti
Talli:  Racing Engineering
Aika:  1.33,258 (kierroksella 17)
Palkintokoroke
Voittaja:   Jolyon Palmer  (DAMS)
Toinen:   Stefano Coletti  (Racing Engineering)
Kolmas:   Stéphane Richelmi  (DAMS)
Jolyon Palmer sunnuntain kilpailun voittaja.
GP2 Italian Grand Prix 2014 oli GP2-kauden 2014 yhdeksäs osakilpailu, joka ajettiin 6.–7. syyskuuta Monzan moottoriradalla Italiassa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Italian GP:n ohessa.
Lauantain kilpailun voittoon ajoi paalupaikalta startannut ART Grand Prix -tallin kuljettaja Stoffel Vandoorne. Sunnuntain kilpailun voitti DAMS -tallin Jolyon Palmer.
Osakilpailut GP2-kaudella 2014
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Bahrain |  Espanja |  Monaco |  Itävalta |  Britannia |  Saksa |  Unkari |  Belgia |  Italia |  Venäjä |  Abu Dhabi |
GP2-luokan Italian Grand Prix’t
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000-luku | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |  |  |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 |
Radat: Autodromo Nazionale Monza (2005–2016)
Graciela Rivera

Graciela Rivera (17. huhtikuuta 1921 Ponce – 17. heinäkuuta 2011) oli puertoricolainen oopperalaulaja, äänialaltaan koloratuurisopraano.
Rivera kasvoi kahdeksanlapsisessa perheessä. Hänen isänsä oli pastori Gonzálo Salvador Rivera ja äitinsä Enriqueta Padilla. Rivera aloitti laulamisen pienenä lapsena ja meni Juilliard Schooliin, jossa sai toisena vuonna opintojen kustannukset kattaneen stipendin. Vuonna 1941 Rivera meni naimisiin yhdysvaltalaissotilas Joseph Zumchakin kanssa; Zumchakista tuli yksi Riveran uran suurista tukijoista. Vuonna 1950 Rivera esiintyi Rooman Teatro dell'Operassa Sevillan parturin esityksessä, joka innoitti paavi Pius XII:n kutsumaan Riveran Vatikaaniin.
4. helmikuuta 1952 Rivera esiintyi ensimmäisenä puertoricolaisena Metropolitan-oopperassa, jossa hänet nähtiin Lucia di Lammermoor -oopperan nimiroolissa. Tätä debyyttiä seurasivat esiintymiset muiden muassa Carnegie Hallissa, Radio City Music Hallissa ja Madison Square Gardenissa. Vuonna 1952 arkkipiispa Luis María Martínez kutsui Riveran esiintymään Meksikoon Guadalupen neitsyen basilikan kuoron kanssa ensimmäisenä naisena sitten sen perustamisen 1553. Rivera esiintyi myös radiossa ja televisiossa. Hän oli mukana perustamassa oopperayhtiötä Puerto Ricolla, toimi professorina Hostos Community Collegessa 15 vuoden ajan ja piti itsensä mukaan nimettyä workshopia. Riveran aviomies laati tästä elämäkertateoksen (1990).
Rivera kuoli 90-vuotiaana. Hänen miehensä ja sisaruksensa olivat jo kuolleet ennen häntä, mutta muistamaan jäi muiden muassa tytär Ginny Soto.
GP2 Italian Grand Prix 2015

|  GP2 Italian Grand Prix 2015 |
| --- | --- |
 8. osakilpailu 11 osakilpailusta kaudella 2015. 

Päivämäärä:  5. syyskuuta 2015
Sijainti:  Monza, Italia
Rata:  Moottorirata   5,793 km

Lauantain kilpailu
Pituus:  30 kierrosta
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Pierre Gasly
Talli:  DAMS
Aika:  1.31,272
Nopein kierros
Kuljettaja:   Norman Nato
Talli:  Arden International
Palkintokoroke
Voittaja:   Alexander Rossi  (Racing Engineering)
Toinen:   Stoffel Vandoorne  (ART Grand Prix)
Kolmas:   Mitch Evans  (Russian Time)
Sunnuntain kilpailu
Pituus:  21 kierrosta
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:  {{{{{paalulta lähtijän maa genetiivissä2}}} lippu}} {{{paalulta lähtijä2}}}
Talli:  {{{paalulta lähtijän talli2}}}
Aika:  {{{paaluaika2}}}
Nopein kierros
Kuljettaja:   Alex Lynn
Talli:  DAMS
Aika:  1.32,818 (kierroksella 18)
Palkintokoroke
Voittaja:   Mitch Evans  (Russian Time)
Toinen:   Arthur Pic  (Campos Racing)
Kolmas:   Stoffel Vandoorne  (ART Grand Prix)
GP2 Italian Grand Prix 2015 oli GP2-kauden 2015 kahdeksas osakilpailu, joka ajettiin 5.–6. syyskuuta Monzan moottoriradalla Italiassa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Italian GP:n ohessa.
Lauantain kilpailun voittoon ajoi Racing Engineering -tallin kuljettaja Alexander Rossi. Sunnuntain kilpailun voitti Russian Time -tallin Mitch Evans.
Osakilpailut GP2-kaudella 2015
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Bahrain |  Espanja |  Monaco |  Itävalta |  Britannia |  Unkari |  Belgia |  Italia |  Venäjä |  Bahrain |  Abu Dhabi |
GP2-luokan Italian Grand Prix’t
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000-luku | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |  |  |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 |
Radat: Autodromo Nazionale Monza (2005–2016)
Gabriel Palander

Gabriel Palander (1. elokuuta 1776 Vanaja – 17. marraskuuta 1821 Turku) oli suomalainen Turun akatemian oppineisuuden historian ja teoreettisen filosofian professori.
Palanderin vanhemmat olivat Vanajan kirkkoherra Gabriel Palander (1730–1800) ja Katarina Elisabet Procopaeus. Hän kävi Porvoon lukiota 1788–1794 ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1794. Palander valmistui filosofian maisteriksi Turun akatemiasta 1798.
Palander oli Turun akatemian kirjaston ylimääräisenä amanuenssina vuodesta 1798 sekä oli matematiikan dosenttina vuodesta 1799 toimien samalla kirjaston amanuenssina vuodesta 1803. Hän oli sitten toisena filosofian apulaisena vuodesta 1805 sekä kirjastonhoitajana 1809–1814 ja samalla oppineisuuden historian professorina vuodesta 1811. Palanderista tuli teoreettisen filosofian professori vuonna 1814. Hän oli Hämäläisen osakunnan kuraattorina 1803–1806 ja inspehtorina 1816–1821.
Palander oli myös matemaatikko ja hän osallistui matemaatikko Jöns Svanbergin kanssa vuosina 1801–1802 Västerbottenissa ja Lapissa järjestettyihin astemittauksiin. Palander käsitteli filosofian luennoillaan Immanuel Kantin ja Georg Wilhelm Friedrich Hegelin filosofisia oppeja ja häntä on pidetty yhtenä Suomen ensimmäisistä kantilaisista filosofeista.
Teoksia

De methodi logicae in syntheticam & analyticam divisione. 1813
De divisione judiciorum ex respectu qualitatis oriunda. 1815
Giada Greggi

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
Giada Greggi syyskuussa 2022.
Henkilötiedot
Syntymäaika: 18. helmikuuta 2000 (ikä 24)
Syntymäpaikka: Rooma
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 156 cm
Seura
Seura: AS Roma
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2014–2018 | Res Roma | 69 | (2) |
| 2018– | AS Roma | 100 | (9) |
Maajoukkue
| 2019– | Italia | 18 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 8. huhtikuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 8. huhtikuuta 2024.
Giada Greggi (s. 18. helmikuuta 2000 Rooma) on italialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Greggi on koko pääsarjauransa ajan Italian Serie A:ssa edustanut synnyinkaupunkinsa Rooman seuraa, kausina 2014–2018 Res Romaa ja siitä eteenpäin AS Romaa. Hän pelasi Res Romassa neljän kauden aikana 69 liigaottelua ja teki niissä kaksi maalia. AS Romassa hän on pelannut viiden ensimmäisen kautensa aikana 81 liigaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia. Hän voitti liigamestaruuden vuonna 2023.
Greggi on pelannut Italian naisten maajoukkueessa. Hän on tehnyt maalin marraskuussa 2021 EM-karsintaottelussa Maltaa vastaan. MM-kilpailuissa 2023 hän tuli vaihdosta kentälle Italian kaikissa kolmessa ottelussa. Hän on pelannut myös Italian alle 17- ja alle 19-vuotiaiden maajoukkueissa.
Garfield Darien

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Garfield Darien vuonna 2010 |  Garfield Darien vuonna 2010 |  Garfield Darien vuonna 2010 |  |
Maa:  Ranska
Miesten yleisurheilu
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Sopot 2014 | 60 m aitajuoksu |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Barcelona 2010 | 110 m aitajuoksu |  |
|  Hopeaa | Helsinki 2012 | 110 m aitajuoksu |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Pariisi 2011 | 60 m aitajuoksu |  |
Garfield Darien (s. 22. joulukuuta 1987 Lyon, Ranska) on ranskalainen aitajuoksija. Hän kilpailee 110 metrin aitajuoksussa, jossa hänen ennätyksensä on vuonna 2017 juostu 13,09. Hänen halliennätyksensä 60 metrin aitajuoksussa on 7,47 (2014).
Darien voitti hopeaa EM-kisoissa 2010 Barcelonassa ajalla 13,34, kuten myös EM-kisoissa 2012 Helsingissä ajalla 13,20. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän karsiutui välierissä. MM-kilpailuissa hän on sijoittunut neljänneksi Lontoossa 2017 ja kahdeksanneksi Pekingissä 2015 sekä karsiutunut välierissä Berliinissä 2009. Lontoon olympialaisissa 2012 hän karsiutui välierissä. Hän voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 110 metrin aitajuoksussa 2005.
Vuonna 2011 Darien saavutti 60 metrin aidoissa hopeaa sisäratojen EM-kilpailuissa Pariisissa ajalla 7,56 ja 2014 pronssia sisäratojen MM-kisoissa Puolan Sopotissa ajalla 7,47. Hän on ollut sisäratojen EM-kilpailuissa lisäksi neljäs 2017 ja kuudes 2009.
Vuonna 2021 Darien sai 16 kuukauden kilpailukiellon dopingrikkomuksesta. Kilpailukielto määrättiin alkaneeksi 31.1.2020.
Darien on 187 senttimetriä pitkä ja painaa 76 kiloa.
Käännös suomeksi
Eine Kleine Nachtmusik (albumi)

| Eine Kleine Nachtmusik Venom |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : lokakuu 1985, huhtikuu 1986
 Julkaistu: joulukuu 1986
 Tuottaja(t): Conrad ”Cronos” Lant
 Tyylilaji: heavy metal, black metal
 Kesto: 71.22
 Levy-yhtiö: Neat Records
Venomin muut julkaisut
| Possessed 1985 | Eine Kleine Nachtmusik 1986 | Calm Before the Storm 1987 |
Eine Kleine Nachtmusik on brittiläisen äärimetalliyhtye Venomin livealbumi vuodelta 1986.
Nauhoitukset ja julkaisu

Markkinoille oli 1980-luvun puoliväliin mennessä ilmestynyt useita Venom-bootlegeja, jotka oli julkaistu Neat Recordsin lisenssillä mutta ilman yhtyeen suostumusta. Niiden laatu oli heikko, ja vuonna 1985 Venomin jäsenet lupailivat haastatteluissa virallista konserttitaltiointia. Rumpali Anthony ”Abaddon” Brayn mukaan sen äänittäminen oli kuitenkin vaikeaa:
»Meidän bändiä on vaikea äänittää livenä. Vaikka me studiossa yleensä lähinnä sählätään, niin me käytetään aika paljon aikaa ja rahaa siihen, että levylle välittyisi oikea fiilis. [– –] Jos taas äänitetään meidän keikkaa, niin olosuhteet ovat ihan toiset. Ihan kuin yrittäisi äänittää liikenneonnettomuutta.» 
(Anthony ”Abaddon” Bray, Metal Forces 1985.)
Virallisen livealbumin nimeksi suunniteltiin ensin Alive In ’85. Lopulliseksi nimeksi valittiin kuitenkin Eine Kleine Nachtmusik Mozartin samannimisen serenadin mukaan. Taidemusiikin klassikkoon viittaava nimi oli Venomille tyypillinen provokaatio ja rock-perinteitä tietoisesti rikkova ratkaisu. Livealbumille päätyi materiaalia kolmesta konsertista. Yksi niistä oli soitettu Lontoon Hammersmith Odeonilla lokakuussa 1985 ja kaksi New Yorkin The Ritzissä huhtikuussa 1986. Albumille valikoitiin konserttien suosituimmat kappaleet. Albumin tuotti Venomin basisti ja laulaja Conrad ”Cronos” Lant ja äänitti Keith Nicol.
Eine Kleine Nachtmusik julkaistiin joulukuussa 1986. Venomin alkuperäinen kitaristi Jeffrey ”Mantas” Dunn oli tuossa vaiheessa jo jättänyt yhtyeen. Eine Kleine Nachtmusik oli myös viimeinen albumi, jonka Venom julkaisi Neat Recordsin kautta.
Vastaanotto

| Vastaanotto> Arvostelupisteet.Julkaisu | Vastaanotto> Arvostelupisteet.Pisteet |
| --- | --- |
AllMusic: 
Imperiumin Janne Peltonen kirjoittaa vuonna 2005 julkaistussa arvostelussa, että ”Eine Kleine Nachtmusik onnistui vangitsemaan Venomin keikan hienosti – –, ja kun loistavista kappaleista ei varsinaisesti ollut pulaa, niin livelättyä kelpaa kuunnella edelleenkin.”
Kappaleet

Kappaleet 1, 2, 5, 13, 14, 15, 18 C. Lant / J. Dunn. Kappaleet 3, 4, 6, 7, 8, 10, 11, 12, 16, 17, 20 ja 21 C. Lant / A. Bray / J. Dunn.
Kappaleet > LP 1

| --- | --- |
 A-puoli INTRO – 1.33  Too Loud (for the Crowd) – 2.49  7 Gates of Hell – 4.40  Leave Me in Hell – 3.10  Nightmare – 3.41  Countess Bathory – 3.36 :  B-puoli Die Hard – 2.49   Schitzo – 3.24  Guitar Solo MANTAS – 3.12  In Nomine Satanas – 3.25  Witching Hour – 4.15
Kappaleet > LP 2

| --- | --- |
 A-puoli Black Metal – 3.28   The Chanting of the Priests – 4.57  Satanachist – 1.58  Fly Trap – 3.36  Warhead – 4.16 :  B-puoli Buried Alive – 5.36   Love Amongst the Dead – 3.46  Bass Solo CRONOS – 3.08  Welcome to Hell – 4.03  Bloodlust – 3.49
Kokoonpano

Abaddon – rummut
Cronos – laulu ja bassokitara
Mantas – sähkökitara
Aiheesta muualla

Eine Kleine Nachtmusik (albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Eine Kleine Nachtmusik (albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Venom
| --- | --- |
Studioalbumit:   Welcome to Hell  Black Metal  At War with Satan  Possessed  Calm Before the Storm  Prime Evil  Temples of Ice  The Waste Lands  Cast in Stone  Resurrection  Metal Black  Hell  Fallen Angels  From the Very Depths  Storm the Gates 
Livealbumit:   Official Bootleg  Eine Kleine Nachtmusik  Second Coming (Live at Dynamo 1996)  Bitten  Witching Hour  Live from the Hammersmith Odeon Theatre 
Kokoelmat:   From Hell to the Unknown...  The Singles 80–86  Acid Queen  In Memorium  The Book of Armageddon  Kissing the Beast  Leave Me in Hell  Skeletons in the Closet  Old, New, Borrowed and Blue  Black Reign  From Heaven to the Unknown  New Live & Rare  Buried Alive  The Collection  The Court of Death  The Venom Archive  Greatest Hits & More  Darkest Hour  Kissing the Beast  Lay Down Your Soul!  In League with Satan  Witching Hour – The Best of Venom  The Seven Gates of Hell – Singles 1980-1985  MMV  In Nomine Satanas – The Neat Anthology (40 Years in Sodom)  Sons of Satan: Rare and Unreleased 
EP:t:   Canadian Assault  American Assault  French Assault  Hell at Hammersmith – Alive in 85  Scandinavian Assault  Japanese Assault  German Assault  Tear Your Soul Apart  Venom ’96  100 Miles to Hell
Fuck Me, Ray Bradbury

| Fuck Me, Ray Bradbury |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Paul Briganti
Käsikirjoittaja:  Rachel Bloom
Tuottaja:  Jack Dolgen Jon Siebels
Säveltäjä:  Rachel Bloom
Kuvaaja:  Paul Rondeau
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Ensi-ilta:  15.8.2010
Kesto:  2:41
Alkuperäiskieli:  englanti
Katsojat:  2 338 899 (31.03.2014)
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Fuck Me, Ray Bradbury on vuonna 2010 internetissä julkaistu musiikkivideo. Videossa esiintyy näyttelijä, käsikirjoittaja ja koomikko Rachel Bloom, joka laulaa intohimosta kirjailija Ray Bradburya kohtaan. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Rachel Bloom ja videon on ohjannut Paul Briganti. Kappaleen tuottajina toimivat Jack Dolgen ja Jon Siebels. Videon kuvaaja on Paul Rondeau ja koreografi Katie Lee Hill.
Video oli Hugo-palkintoehdokkaana vuonna 2011.
Aiheesta muualla

Kappaleen virallinen julkaisu Youtubessa. (englanniksi)
Fuck Me, Ray Bradbury Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Gayle Rankin

| Gayle Rankin> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. elokuuta 1989 (ikä 35) Paisley, Skotlanti
Aiheesta muualla
IMDb
Gayle Louise Rankin (s. 1. elokuuta 1989 Paisley, Skotlanti) on skotlantilainen näyttelijä.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Suomenkielinen nimi | Alkuperäinen nimi | Roolihahmo |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | The Greatest Showman | The Greatest Showman | Viktoria |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuodet | Suomenkielinen nimi | Alkuperäinen nimi | Roolihahmo |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | Kova laki: Erikoisyksikkö | Law & Order: Special Victims Unit | Holly Schneider |
| 2017–2019 | GLOW | GLOW | Sheila the She-Wolf |
| 2020–2023 | Perry Mason | Perry Mason | Emily Dodson |
| 2024– | House of the Dragon | House of the Dragon | Alys Rivers |
Freudenstadt

| Freudenstadt |
| --- | --- |

 Vaakuna
 fiFreudenstadt 
 48°27′47″N, 8°24′40″E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baden-Württemberg
Piirikunta:  Freudenstadt
Kokonaispinta-ala:  87,54 km2
Korkeus merenpinnasta:  732 m
Väkiluku 2022:  24 301 
Muuta
Postinumero:  72250
 www.freudenstadt.de 
Freudenstadt on kaupunki Baden-Württembergin osavaltiossa Saksassa. Herttua Friedrich I perusti sen vuonna 1599.
Maantiede

Freudenstadt sijaitsee Schwarzwaldin vuoristoalueen pohjoisosassa noin 65 kilometriä Stuttgartista lounaaseen.
Historia

Herttua Friedrich I perusti Freudenstadtin 1599, joten se on verraten nuori kaupunki. Alueella oli tosin ollut asutusta jo 1100-luvulta. Freudenstadtista kaavailtiin 3 500 asukkaan kaupunkia, mikä oli ajan mittapuun mukaan suuri kaupunki. Suunnitelmat kariutuivat herttuan kuolemaan 1608. Tilannetta pahensivat kulkutaudit, vuoden 1632 suuri tulipalo ja kolmikymmenvuotinen sota. Konflikteja oli vastaisuudessakin, mutta niiden negatiivinen vaikutus oli vaimeampi. 1800-luvun loppu oli Freudenstadtille hyvää, nousujohteista aikaa.
Nousun keskeinen vaikuttaja oli Alfred Hartranft, joka kehitti Freudenstadtia matkailukohteena. Kaupunki houkutteli niin ulkomaisia kuin kotimaisiakin turisteja, kunnes toisen maailmansodan syttyminen tukahdutti ulkomaanmatkailun. Saksalaisia matkailijoita riitti edelleen. Sodan lopussa, huhtikuussa 1945, ranskalaisjoukot polttivat lähes koko kaupungin maan tasalle. Jälleenrakentaminen aloitettiin heti sodan päätyttyä. Historialliset kohteet, kuten kaupunginkirkko, rakennettiin alkuperäistä vastaaviksi. Kirkko vihittiin uudelleen 1950.
Talous ja liikenne

Freudenstadtissa harjoitetaan muun muassa koneenrakennusta. Kaupungin suuria työllistäjiä ovat Oest-Gruppe, Schmid Group ja Robert BÜRKLE GmbH. Perheyritys Robert Kurz on erikoistunut sähkölaitteiden myyntiin. Freudenstadtin päärautatieasema, Freudenstadt Hauptbahnhof, sijaitsee ratojen Eutingen im Gäu–Schiltach ja Murgtalbahn (Rastatt–Freudenstadt) risteyksessä. Freudenstadtin länsipuolitse kulkee moottoritie BAB 5, pohjoispuolitse BAB 8 ja itäpuolitse BAB 81.