stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jere Lassila
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:  Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Maa:  Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Saksa 2022 | jääkiekko |  |
Lassila valittiin Pohjola-leirin tähdistökentälliseen vuonna 2019. Hän edusti Suomen alle 16-vuotiaiden maajoukkuetta Sveitsin Lausannessa järjestetyissä nuorten olympialaisissa vuonna 2020, jolloin hän toimi joukkueen varakapteenina. Lassila voitti Suomen sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 1+6=7. Yhteensä hän on pelannut 19 nuorten ja 37 poikien maaottelua.
Lassila pelasi myös alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2021, jolloin hän toimi Suomen kapteenina. Lassila edusti alle 18-vuotiaiden maajoukkuetta myös Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2021, jolloin hän toimi Suomen varakapteenina. Loppuottelussa Venäjää vastaan Lassila teki Suomen 4–3-voittoon päättyneen ottelun voittomaalin, joka ratkaisi joukkueelle kultaa. Lassila jakoi Suomen sisäisen pistepörssin voiton Oskari Vuorion, Lenni Hämeenahon ja Aleksanteri Kaskimäen kanssa tehoilla 2+3=5.
Lassila pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2022, jolloin hän toimi Suomen kapteenina. Lassila jakoi tehoilla 4+4=8 joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Joakim Kemellin kanssa. Pronssiottelussa Tšekkiä vastaan hän teki kaksi maalia ja sai kakkossyöttöpisteen kahteen Kemellin tekemään maaliin, joista toinen jäi Suomen 4–1-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi, joka ratkaisi joukkueelle pronssia.
Lassila putosi viimeisten joukossa Suomen alle 20-vuotiaiden MM-leiriryhmästä vuoden 2023 turnaukseen, mutta hän pelasi vuoden 2024 turnauksessa, jossa Lassila toimi myös Suomen kapteenina. Hänet valittiin Latviaa vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi. Puolivälieräottelussa Slovakiaa vastaan Lassila ratkaisi Suomelle soolomaalillaan 3–4-voiton ja välieräpaikan, kun jatkoaikaa oli pelattu vain 24 sekuntia. Suomen turnaus päättyi kuitenkin tappioon ja neljänteen sijaan pronssiottelussa Tšekkiä vastaan. Lassila voitti joukkueensa sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 3+5=8. Valmentajat valitsivat hänet Suomen turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Lassila palkittiin alle 20-vuotiaiden maajoukkueen kauden 2023–2024 parhaana pelaajana Olli Jokinen -palkinnolla.
Pelityyli

EP Rinksiden suomenkielisten sivujen päätoimittaja Lassi Alasen mukaan Lassilan peliäly on varsin korkealla tasolla, vaikka hän ei ole kuitenkaan kovin dynaaminen hyökkääjä. Alasen mukaan Lassila pystyy löytämään ketjukaverinsa taidokkailla syötöillä puolustajien läpi, ja vaikka hänen laukauksensa ei ole erityisen vaarallinen, hän viimeistelee tehokkaasti lähietäisyydeltä ja löytää hyvin irtokiekot maalinedustalta. Alasen mukaan Lassilan luistelu on teknisessä mielessä varsin mielenkiintoista. Hänen nilkan alueen liikkuvuus on erinomaisella tasolla ja potkut varsin voimakkaat, joskin hänen lantionsa on silti useimmiten varsin korkealla. Alasen mukaan Lassilan kahden suunnan pelaaminen on myös varsin kohtuullista ja hän pystyy pelaamaan sekä yli- että alivoimalla. Alasen mukaan Lassila on joutunut pienikokoisena sentterinä kuitenkin antamaan jonkin verran tasoitusta erityisesti kaksinkamppailuissa.
Lassila on maininnut tavoitteekseen pelaamaan laadukasta peliä molempiin suuntiin. Hänen mukaansa hänen suurimmat vahvuutensa ovat hyökkäyssuuntaan, luistelupelin ja pelin lukemisen kautta. Lassilan mukaan hänelle on sentterinä tärkeää mennä oikeisiin paikkoihin oikeaan aikaan ja päämäärä on tehdä laitahyökkääjien peli helpommaksi ja tehdä heistä parempia pelaajia.
Lassila on kertonut seuraneensa nuorempana Aleksandr Ovetškinia, mutta alkoi myöhemmin ottaa tekemiseen mallia toisentyylisistä pelaajista, kuten Sebastian Ahosta. Häntä on verrattu SM-liigassa myös Juha-Pekka Hytöseen.
Thomas Enqvist

| Thomas Enqvist |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. maaliskuuta 1974 
Kansalaisuus:   Ruotsi
Tennispelaaja
Pituus:  190 cm
Paino:  88 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  1991–2005
Palkintorahat:  10 461 641 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  4. (15.11.1999)
Turnausvoittoja:  19
Voitot/tappiot:  448–297
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  loppuottelu (1999)
Ranskan avoimet:  4. kierros (2001)
Wimbledon:  puolivälierät (2001)
Yhdysvaltain avoimet:  4. kierros (1993, 1996, 2000)
Nelinpeli
Voitot/tappiot:  35–46
Aiheesta muualla
ITF
ATP
Thomas Enqvist (s. 13. maaliskuuta 1974 Tukholma) on entinen ruotsalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän sijoittui ATP-maailmanlistalla neljänneksi marraskuussa 1999.
Australian avoimissa 1999 Enqvist pääsi loppuotteluun voitettuaan välierissä Nicolás Lapentin. Loppuottelussa hän hävisi Jevgeni Kafelnikoville. Uransa aikana hän voitti 19 ATP-turnausta kaksinpelissä mukaan lukien kolme Masters-turnausta: Pariisi (1996), Stuttgart (1999) ja Cincinnati (2000).
Davis Cupissa Enqvist edusti Ruotsia 15 maaottelussa vuosina 1995–2004. Hän pelasi vuoden 1996 Davis Cupin loppuottelussa ja voitti molemmat kaksinpelinsä. Ruotsi kuitenkin hävisi loppuottelun Ranskalle hävittyään kolme muuta ottelua.
The Infernal Devices

| The Infernal Devices |
| --- | --- |
 Kirjasarjan osien kansikuvat.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Cassandra Clare
Kieli:  englanti
Genre:   nuortenkirjallisuus  urbaani fantasia  steampunk 
Julkaistu:  2010–2013
Sarja: The Shadowhunter Chronicles
Edeltävä:  Varjojen kaupungit
Seuraava:  Varjometsästäjät
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
The Infernal Devices on yhdysvaltalaiskirjailija Cassandra Claren kirjoittama nuorten fantasiakirjasarja ja Varjojen kaupungit -kirjasarjan esiosa. Kolmiosainen kirjasarja julkaistiin vuosina 2010–2013. Siihen kuuluvia romaaneita ei ole suomennettu.
The Infernal Devices sijoituu viktoriaaniseen Englantiin ja kertoo Tessa Graystä, joka saapuu maahan etsimään veljeään. Matkansa aikana hän tutustuu varjometsästäjiin ja muihin yliluonnollisiin olentoihin, kuten vampyyreihin ja velhoihin. Vähitellen Tessalle selviää, että hänellä itselläänkin on harvinaislaatuisia kykyjä.
Sarja on ollut suosittu, mutta ei yhtä suosittu kuin Varjojen kaupungit. Huhtikuussa 2013 se oli myydyin lastenkirjasarja The New York Timesin viikoittain julkaisemalla myydyimpien kirjojen listalla. Claren varjometsästäjistä kertova laajempi sarja The Shadowhunter Chronicles, johon myös The Infernal Devices kuuluu, oli vuonna 2022 kaikkien aikojen kymmenenneksi myydyin fantasiakirjasarja.
Tausta > Kirjailija

Cassandra Clare on yhdysvaltalainen nuortenkirjailija, joka aloitti uransa kirjoittamalla fanifiktiota ja yhdistelee teoksissaan taruja, taikuutta sekä romantiikkaa. Claren esikoisromaani ja Varjojen kaupungit -kirjasarjan ensimmäinen osa Luukaupunki nousi sekä The New York Timesin että The Globe and Mailin myydyimpien kirjojen listalle. Vuoteen 2023 mennessä hänen kirjojaan oli myyty yli 50 miljoonaa kappaletta ja käännetty yli 35 kielelle. Varjojen kaupungit on sovitettu myös elokuvaksi ja televisiosarjaksi.
Tausta > The Shadowhunter Chronicles

The Infernal Devices kuuluu Cassandra Claren varjometsästäjistä kertovista teoksista koostuvaan The Shadowhunter Chronicles -mediatuotesarjaan, johon kuuluvat myös kirjasarjat Varjojen kaupungit, Varjometsästäjät, The Eldest Curses, The Last Hours ja toistaiseksi julkaisematon The Wicked Powers. The Infernal Devices julkaistiin vuosina 2010–2013 vuorotellen Varjojen kaupungit -kirjasarjaan kuuluvien romaanien Lasikaupunki, Langenneiden enkelten kaupunki, Kadotettujen sielujen kaupunki ja Taivaallisen tulen kaupunki kanssa.
Vuoteen 1878 sijoittuva The Infernal Devices on tarinan puolesta ensimmäinen Claren romaanisarjoista. The Bane Chronicles -novellisarjaan kuuluvat novellit ”What Really Happened in Peru”, ”The Runaway Queen” ja ”Vampires, Scones, and Edmund Herondale” sijoittuvat kuitenkin vielä varhaisempaan aikaan. Romaanisarjoista varjometsästäjien tarinaa jatkaa seuraavaksi vuonna 1903 tapahtuva The Last Hours.
Teokset > Lajityyppi

The Infernal Devices on lajityypiltään nuorille suunnattua urbaania fantasiaa. Clare on itse kuvaillut kirjojaan yhdistelmäksi urbaania fantasiaa, seikkailua ja romanssia. Sarjaa pidetään lajiltaan myös steampunkina: se sijoittuu tyylilajille tyypilliseen viktoriaaniseen aikakauteen ja sisältää mekaanisia olentoja. Toisaalta sarjan sisällyttämistä lajityyppiin on myös kyseenalaistettu, sillä siinä ei käsitellä keskeisesti höyrypohjaista teknologiaa, eikä sarja ole yhteiskuntakriittinen.
Teokset > Sarjan osat

Clockwork Angel (2010)
Clockwork Prince (2011)
Clockwork Princess (2013)
Vastaanotto

Kirjasarja ei ole saanut samanlaista suosioita kuin Claren huippusuosittu Varjojen kaupungit. Se nousi kuitenkin myydyimmäksi lastenkirjasarjaksi The New York Timesin myydyimpien kirjojen listalla huhtikuussa 2013 ja sarjan kaksi ensimmäistä osaa olivat vastaavasti myydyimpiä lastenkirjoja julkaisunsa aikoihin. Vuonna 2022 The Shadowhunter Chronicles oli kokonaisuudessaan kaikkien aikojen kymmenenneksi myydyin fantasiakirjasarja, johon kuuluvia kirjoja oli myyty yhteensä yli 36 miljoonaa kappaletta.
Entertainment Weeklyn arvostelussa sarjaa kuvailtiin yhtä addiktoivaksi ja jopa paremmaksi kuin edeltäjänsä. Lehden mukaan sen viimeinen osa Clockwork Princess oli ilmestyessään Claren siihenastisista teoksista todennäköisesti paras. Sitä vastoin Tor Booksin julkaisemassa Clockwork Angel -romaanin arvostelussa ensimmäistä osaa kutsuttiin pettymykseksi ja Claren kerrontaa samalla tavalla viihdyttäväksi kuin huono tositelevisio. Sarjan juonta pidettiin yksinkertaisena ja ennalta-arvattavana, mutta ei varsinaisesti huonona. Suurempina ongelmina nähtiin steampunk-henkisen viktoriaanisen aikakauden epäonnistunut kuvaus, naurettavat hahmot ja etenkin Stephenie Meyerin Houkutus-kirjasarjasta tuttu Mary Sue -tyyppinen persoonaton päähenkilö.
Televisiosovitus

Clare vahvisti vuonna 2019, että Constantin Film on omistanut kirjasarjan elokuvaoikeudet jo pitkään ja sarjaan pohjautuva televisiosarja on suunnitteilla. Seuraavana vuonna tiedotettiin, että tulevaa sarjaa esittää BBC Three. Vuonna 2023 televisiosarja oli edelleen kehitysvaiheessa.
Claren mukaan uudella televisiosarjalla ei ole muita yhteyksiä Freeformin televisiosarjaan Shadowhunters kuin sama lähdemateriaali, eikä se sijoitu samanlaiseen maailmaan. Hän kuvaili tulevan sarjan muistuttavan enemmän kirjasarjaa maailmanrakennuksen ja mytologian osalta. Clare myös kiisti väitteet siitä, että Shadowhunters olisi peruttu uuden sarjan takia.
Aiheesta muualla

Virallinen Shadowhunters-sivusto (englanniksi)
Cassandra Clare vuonna 2013.
José Mari

José María Romero Poyón eli José Mari (s. 10. joulukuuta 1978 Sevilla, Sevillan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on edustanut Sevillaa, Atlético Madridia, Milania, Villarrealia ja Real Betisiä.
José Mari oli mukana Espanjan hopeaa voittaneessa olympiajoukkueessa kesäolympialaisissa 2000. Espanjan A-maajoukkueessa hän on pelannut neljä ottelua ja tehnyt yhden maalin.
Aiheesta muualla

José Marin tilastot Primera Divisiónissa (espanjaksi)
José Marin tilastot Espanjan maajoukkueessa (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
Espanjan joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 2000
1 Aranzubia |
2 Lacruz |
3 Capdevila |
4 Marchena |
5 Unai |
6 Albelda |
7 Angulo |
8 Xavi |
9 José Mari |
10 Gabri |
11 Ferrón |
12 Puyol |
13 Luque |
14 Amaya |
15 Ismael |
16 Velamazán |
17 Tamudo |
18 Felip |
Valmentaja Sáez
Jonna Skrifvars

Jonna Theresa Skrifvars (s. 29. elokuuta 1991 Uusikaarlepyy) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa IF Nykarlebynejdeniä ja hänen valmentajinaan toimivat Ingvar Wiklund ja Petra Stenman. Kalevan kisoista Skrifvars on voittanut hopeaa 400 metrin juoksussa vuonna 2013. Viestijuoksun SM-kilpailuista hän on saavuttanut 4 × 400 metrin viestijuoksussa hopeaa 2013 ja pronssia 2012 ja 2015 sekä 4 × 800 metrin viestijuoksussa hopeaa 2011. Sisäratojen SM-kilpailuista Skrifvars on saavuttanut pronssia 4 × 300 metrin viestijuoksussa 2012.
The Spider’s Lullabye

| The Spider's Lullabye King Diamond |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : The Dallas Sound Labissa syyskuusta lokakuuhun 1994
 Julkaistu: 14. Kesäkuuta 1995
 Tuottaja(t): King Diamond ja Roberto Falcao
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 47.19
 Levy-yhtiö: Massacre Records, Metal Blade Records
King Diamond muut julkaisut
| A Dangerous Meeting 1992 | The Spider's Lullabye 1995 | The Graveyard 1996 |
The Spider's Lullabye on King Diamond -yhtyeen kuudes albumi. Levy on äänitetty ja miksattu The Dallas Sound Labissa syyskuun ja lokakuun aikana vuonna 1994.
Albumin ovat tuottaneetselvennä levy-yhtiöt Massacre Records ja myöhemmin Metal Blade Records.
Albumin on uudelleenmasteroinut Andy LaRocque, ja se on julkaistu uudelleen vuonna 2009.
Kappaleet

From The Other Side – 3.47
Killer – 4.14
The Poltergeist – 4.27
Dreams – 4.37
Moonlight – 4.30
Six Feet Under – 4.02
The Spider's Lullabye – 3.40
Eastmann's Cure – 4.30
Room 17 – 8.17
To the Morgue – 5.00
Kokoonpano

King Diamond: laulu, kosketinsoitin, cembalo
Andy La Rocque: kitara
Herb Simonsen: kitara
Chris Estes: basso
Darrin Anthony: rummut
Aiheesta muualla

Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
The Spider’s Lullabye Discogsissa. (englanniksi)
Albumi The Spider’s Lullabye Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
King Diamond
| --- | --- |
Studioalbumit:   Fatal Portrait  Abigail  ”Them”  Conspiracy  The Eye  The Spider’s Lullabye  The Graveyard  Voodoo  House of God  Abigail II: The Revenge  The Puppet Master  Give Me Your Soul...Please  The Institute 
EP:t:  Demo • The Dark Sides • Collector's Item
Livealbumit:  In Concert 1987: Abigail • Deadly Lullabyes: Live
Kokoelmat:  A Dangerous Meeting • Nightmare in the Nineties • Decade of Horror • The Best of King Diamond
Singlet:  "No Presents for Christmas" • "Halloween" • "The Family Ghost" • "Welcome Home" • "Eye of the Witch" • "Masquerade of Madness"
Tuija Westerholm

| Tuija Westerholm> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Ammatti:  selostaja,   mediakasvattaja
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  ääninäyttelijä Maija Mehiläinen Seitsemän pientä hiirtä
Aiheesta muualla
IMDb 
Tuija Westerholm on suomalainen selostaja, mediakasvattaja ja Metkan toiminnanjohtaja. Hän on toiminut mediakasvattajana vuodesta 1993 lähtien. Hän on myös tuottanut Ylellä lasten- ja nuortenohjelmia.
Westerholm on yksi Avara luonto -ohjelman selostajista. Hän on myös yksi ääninäyttelijöistä animaatiosarjojen Maija Mehiläinen ja Seitsemän pientä hiirtä suomenkielisissä dubbauksissa.
The Spiderwick Chronicles (videopeli)

| The Spiderwick Chronicles |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Stormfront Studios
Julkaisija:  Sierra Entertainment
Jakelija:  Nintendo eShop
Suunnittelija:  KnowWonder
Julkaistu:  NA 5. helmikuuta 2008
Lajityyppi:  toimintaseikkailupeli
Pelimuoto:  moninpeli ja yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: 10 vuotta tai vanhempi ja 10 vuotta tai vanhempi 
Alusta:  Nintendo DS, PlayStation 2, Wii, Windows, Xbox 360
Jakelumuoto:  DVD ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
| Vastaanotto> Yhteispisteet.Kerääjä | Vastaanotto> Yhteispisteet.Pisteet |
| --- | --- |
GameRankings: 67.9
Metacritic: 63
Arvostelupisteet
Julkaisu: Pisteet
GameSpot: 6/10
The Spiderwick Chronicles on Stormfront Studiosin kehittämä ja Sierra Entertainmentin julkaisema toimintaseikkailupeli.
Peli on julkaistu vuonna 2008 Nintendo DS, PlayStation 2, Wii, Windows ja Xbox 360 -alustoille.
Peli perustuu samana vuonna julkaistuun elokuvaan Spiderwickin kronikat.
Ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sarah Bolger  | … |  Mallory Grace   |
|  Cam Clarke  | … |  Thimbletack / Knocker   |
|  Freddie Highmore  | … |  Jared Grace / Simon Grace    |
Vastaanotto

Peli sai GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 6/10.
Aiheesta muualla

The Spiderwick Chronicles MobyGamesissa (englanniksi)
The Spiderwick Chronicles MobyGamesissa (englanniksi)
The Spiderwick Chronicles Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Virallinen kotisivu
| --- | --- |
Kirjat:   Haltijakirja  Silmikivi  Lucindan salaisuus  Rautapuu  Mulgaratin raivo 
Muut kirjat:   Lammenneidon laulu  Arthur Spiderwickin luonto-opas: Ihmeellinen maailma ympärillämme 
Hahmot:  Luettelo hahmoista
Muuta:   Elokuva  Videopeli  Soundtrack
Treynorin luku

Treynorin luku tai Treynorin mittari on rahoituksessa käytettävä riskin suhdeluku, jolla mitataan portfolion eli sijoitussalkun suorituskykyä. Sharpen luvun tavoin Treynorin mittari ottaa huomioon sijoituksen tuoton suhteessa sen sisältämään riskitasoon, mutta Sharpen luvusta poiketen tuotto suhteutetaan portfolion beta-kertoimella mitattavaan riskiin. Treynorin mittari soveltuu erityisen hyvin yksittäisten sijoitussalkkujen tuottojen mittaamiseen, kun sitä tarkastellaan hyvin hajautetun sijoitusportfolion osana. Käytännössä Treynorin luku mittaa siis sen ylituoton määrää, mikä voidaan saavuttaa sijoitukselle, johon ei sisälly hajautettavaa riskiä (esimerkiksi valtion takaama obligaatio tai täysin hajautettu portfolio) jokaista markkinariskin lisäyksikköä kohden.
Tutkija Jack L. Treynor (1965) määrittelee mittarinsa matemaattisen kaavan seuraavasti:
T_{i}={\frac {r_{i}-r_{f}}{\beta _{i}}},
missä  r_{i} kuvaa portfolion  i keskimääräistä tuottoa,  r_{f}on riskitön korkokanta ja  \beta _{i}on portfolion beta-kerroin. Treynorin mittarin riskimuuttujana käytetään salkun systemaattista riskiä kuvaava beta-kerrointa.
Jonna Salmivaara

Jonna Salmivaara (s. 1. heinäkuuta 1972) on entinen suomalainen juoksija. Hän edusti vuodesta 1993 alkaen Viipurin Urheilijoita ja tätä ennen Keravan Urheilijoita. Hänen valmentajinaan toimivat ensin Jorma Hyttinen, vuoteen 1992 asti ja tämän jälkeen Timo Hietanen.
Jonna Salmivaara edusti Suomea aikuisten maaotteluissa vuosina 1991–1993. Hän oli 400 metrillä parhaimmillaan kolmas Helsingissä 1991. Nuorten maaotteluissa hän oli toinen Espoon Leppävaarassa vuonna 1990 (18v sarja) ja voitti Tranåsissa, Ruotsissa vuonna 1991 20-vuotiaiden 400 metrin kilpailun.
Aikuisten SM-mitaleita henkilökohtaisilta matkoilta Salmivaara saavutti urallaan vain yhden, vuoden 1992 Kalevan kisojen pronssimitalin Jyväskylässä ajalla 55,48. Tämän lisäksi hänellä on viestikultaa Viipurin Urheilijoiden 4x800m joukkueesta 1995 sekä hopeaa 4x800m joukkueesta 1994 ja 4x400m joukkueesta 1995.
Treski

| Treski |
| --- | --- |
 Tsasouna
 Treski
 Koordinaatit: 57°56′N, 27°35′E 
Valtio:  Viro
Maakunta:  Võrumaa
Kunta:  Setomaan kunta
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kylä
Korkeus:  39 m
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Treski on kylä Setomaan kunnassa Vörumaalla Viron kaakkoisosassa. Ennen vuoden 2017 kuntauudistusta kylä kuului Värskaan.
Kylä sijaitsee 39 metrin korkeudella merenpinnasta. Linnuntietä Treskistä on matkaa Suur-Treskiin noin 0,7 kilometriä, Soeen n. 2,5 km, Õrsavaan n. 2,9 km, Värskan kunnan keskukseen n. 3,6 km, Tonjaan n. 5,1 km, Kremessovaan n. 6,3 km ja Mikitamäeen n. 7 km.
Ensimmäinen maininta kylästä on vuodelta 1652. Tuolloin kylä tunnettiin nimellä Trostka. Kylän nykyinen nimi on ilmeisesti johtunut ruokoa tarkoittavasta sanasta "trostnik", sillä kylässä käytettiin ruokoa oljen sijasta kattomateriaalina.
Kylä on vuosina 1908–1984 eläneen lauluemo Akuliina Pihlan kotipaikka. Pihlan tytär Aino Närap seuraa nykyisin äitinsä jälkiä kansanlaulajana. Treskissä on tapana juhlia juhannusta juhannusnuotiolla.
Aiheesta muualla

Treskistä Setomaa Valdade Liitin sivuilla
Tina Rättyä

Tina Maria Rättyä (s. 12. marraskuuta 1968 Pietarsaari) on entinen suomalainen seitsenottelija. Hän edusti IF Drottia ja häntä valmensivat Raimo Alanen ja Antti Haapalahti.
Rättyä teki otteluennätyksensä 6241 pistettä sijoittuessaan kahdeksanneksi Helsingin EM-kilpailuissa 1994. Barcelonan olympialaisissa 1992 hän sijoittui 20:nneksi. MM-kilpailuissa hän oli kolmastoista sekä Tokiossa 1991 että Stuttgartissa 1993. Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 Rättyä otteli 16:nneksi. Sisäratojen EM-kilpailuissa Pariisissa 1994 hän oli viisiottelussa kymmenes.
Rättyä voitti seitsenottelun Suomen mestaruuden Hämeenlinnassa 1988, Turussa 1989 ja Helsingissä 1991. SM-hopeaa hän sai Oulussa 1990, Jyväskylässä 1992 ja Tampereella 1996. Viestinjuoksun SM-kilpailuissa hän saavutti kultaa 4 × 400 metrin viestissä Kalajoella 1997. Hallikilpailuissa Rättyä voitti viisiottelun Suomen mestaruuden Tampereella 1991, Oulussa 1993 sekä Kuopiossa 1994 ja 1995. SM-hopeaa hän sai Kuortaneella 1989.
Ennätykset > Ulkoradat

200 metriä – 24,55 (1994)
800 metriä – 2.11,01 (1994)
100 m aidat – 13,74 (1994)
Korkeus – 179 (1986)
Pituus – 615 (1993)
Kuula – 13,58 (1994)
Keihäs (vanha malli) – 49,02 (1992)
Seitsenottelu – 6241 (1994)
Ennätykset > Sisäradat

800 metriä – 2.17,06 (1993)
60 m aidat – 8,44 (1995)
Korkeus – 179 (1993)
Pituus – 630 (1993)
Kuula – 13,81 (1994)
Viisiottelu – 4528 (1993)
The X Factor (televisio-ohjelma)

The X Factor on brittiläinen televisio-ohjelmaformaatti musiikkilahjakkuuksien etsintäohjelmasta. Kilpailun voittaja saa levytyssopimuksen – sarjan myötä tulevan julkisuuden lisäksi.
Ohjelman nimessä oleva ”X” viittaa siihen määrittelemättömään ominaisuuteen, joka tekee toisista tähtiainesta.
Ohjelmaformaatti Suomessa

Ohjelmaformaatin suomalainen versio X Factor alkoi MTV3-kanavalla 24. tammikuuta 2010. Ensimmäiset koelaulut käynnistyivät 7. marraskuuta 2009 Kuopiossa. Ennakkoon ilmoittautuneiden ikäjakauma oli 16–65 vuotta. Koelauluissa kilpailtiin kolmessa eri kategoriassa: 16–24-vuotiaat, yli 25-vuotiaat ja ryhmät.
Ohjelmaa juonsi Heikki Paasonen ja tuomareina toimivat Linda Lampenius, Renne Korppila ja Gugi Kokljuschkin. Ohjelman voitti 16. toukokuuta 2010 Elias Hämäläinen ja toiseksi tuli Samuli Taskinen.
Toisen kauden esittäminen alkoi MTV3-kanavalla 4. helmikuuta 2018. X Factoria juonsivat Ilkka ”Ile” Uusivuori ja Viivi Pumpanen. Matti Roth juonsi rinnakkaisohjelmaa, Xtra Factoria Sub-kanavalla. Tuomareina toimivat Michael Monroe, Saara Aalto, Suvi Teräsniska ja Mikael Gabriel.
Ohjelmaformaatti ympäri maailmaa

| Maa | Nimi | Kanava |
| --- | --- | --- |
| Arabimaailma | The X Factor, XSeer Al Najah | Rotana TV |
| Australia | The X Factor | Network Ten |
| Belgia | X Factor | VTM |
| Bulgaria | X Factor | Nova TV |
| Kolumbia | El Factor X | RCN TV |
| Tšekki | X Factor | TV Nova |
| Tanska | X Factor | DR |
| Suomi | X Factor | MTV3 |
| Ranska | X Factor | W9 |
| Kreikka | The X Factor | ANT1 |
| Islanti | The X Factor | Stöð 2 |
| Intia | Fame X Academy | SAB TV |
| Italia | X Factor | Rai Due |
| Kazakstan | The X Factor |  |
| Marokko | Le Facteur X | 2M TV |
| Alankomaat | X Factor | RTL 4 |
| Norja | X Factor | TV 2 |
| Venäjä | Секрет Успеха | RTR |
| Espanja | Factor X | Cuatro |
| Iso-Britannia | The X Factor | ITV |
| Puola | X Factor | TVN |
| Yhdysvallat | The X Factor | FOX |
Juribei

Juribei voi tarkoittaa seuraavia:
Juribei, joki Jamalin niemimaalla Venäjällä
Juribei, joki Gydan niemimaalla Venäjällä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Juribei”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.