stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dragon Ball Xenoverse 2
Pelaaminen

Pelaaminen on samankaltainen kuin ensimmäisessä osassa. Pelissä luodaan oma avatar hahmo ja sillä on tarkoituksena korjata Dragon Ball historia (Dragon Ball Z sagat sekä elokuvat 'Battle Of Gods ja Resurrection F').
Pelin kaupunki Conton City on isompi kuin Toki-toki City. Kaupungissa on mahdollista ajaa Capsule ajoneuvoilla ja myös lentää pitkin kaupunkia. Tämä toiminto on avoinna myöhemmin. Kaupungissa on mahdollista suorittaa pieniä sivutehtäviä, kuten Krillin maitotoimitus ja Yamchan Turtle Stone metsästys.
Pelissä ovat 5 erilaista hahmoa, jossa voi valita yhden avatar hahmon (mies ja nainen välillä):
Earth on tavallinen taistelija, joka voi käyttää kaikkia iskuja.
Saiyan voi tuttuun tapaan muuttua Super Saiyan muotoon (Super Saiyan 1 ja 2, myös Super Saiyan 3 on mahdollista).
Frieza Race on Friezan samankaltainen olento. Hänen kyky on muuttua 'Golden' muotoon, kuten Golden Frieza.
Buu on Majin Buu olennon kaltainen. Hänelle ei ole kykyjä, mutta iskuja voi hän käyttää.
Namek on Namekilainen taistelija, hänen kyky voi muuttua isommaksi.
Conton Cityn lisäksi voi vierailla muissa paikoissa, näissä paikoissa on myös tarkoitus suorittaa joitain pieniä sivutehtäviä.
Capsule Corp: Pelaaja suorittaa Vegetan tappelutreeniä, jolloin suoritettua kaikki hän saa Bulmalta Time Egg.
Hercule House: Pelaaja ryhtyy Herculen vartijaksi, jolloin hän suorittaa Herculen pyytämiä haasteita. Myös Great Saiyaman pyytää pelaajan tulla hänen kolmanneksi Saiyamanaksi. Hänen on tarkoitus auttaa Great Saiyaman 1 ja 2 sekä Jacoa putsaamaan rikolliset kaupungista. Suoritettuuan kaikki tehtävät, hän saa Time Egg.
Buu's House: Majin Buun koti, jossa pelaajan tehtävä on tuoda Buulle ruokaa, jolloin hänen mittarinsa täytettyä voi kehittää Buu lapsen. Buu lapsia tarpeeksi, hän saa Buulta Time Egg.
Namek Planet: Namek planeetalla pelaajan tehtävä on auttaa Nail Namekia suojaamaan Isompia Dragon Ball kuulia viholliselta. Suoritettuuan kaikki hän saa Time Egg.
Frieza Ship: Friezan avaruusaluksessa pelaaja tulee hahmon komentajaksi, jolloin hän suorittaa tietyn määrän tehtäviä hänen kanssaan. Suoritettuaan kaikki hän saa Time Egg.
Parallel Quest ja Master Training

Pelissä voi ensimmäisestä osasta tuttuun tapaan suorittaa Parallel Quest osioita, joita on pelissä yhteensä 100 kpl. Jotkut ovat samankaltaisia, mutta myös uusiakin löytyy. Lisäksi voi pelissä käydä suorittamassa oman Dragon Ball Avatarin koulutuksia, jotka opettavat pelaajalle uusia kykyjä. Aina viimeisen suoritettua saa super hyökkäyksen, esim. Kamehameha tai Final Flash. Hahmoja voi löytää ympäri Conton Cityä.
Pelin hahmoja ovat vanhoja kuin myös uusiakin. Lisää hahmoja saa aina suoritettua jonkun tarina moodin (Story Mode) tehtävän. Pelissä olevat mestarit:
Vanhat mestarit edellisestä pelistä:
Krillin
Yamucha
Tien
Piccolo
Vegeta
Frieza
Captain Ginyu
Cell
Android 18
Hercule
Gohan & Videl
Gotenks
Beerus
Goku
Pan (DLC-pakettina ensimmäisestä osasta)
Jaco (DLC-pakettina ensimmäisestä osasta)
Uudet mestarit:
Raditz
Nappa
Gohan (Kid)
Zarbon
Dodoria
Turles
Lord Slug
Majin Buu
Broly
Bardock (DLC)
Future Gohan (DLC)
Whis (DLC)
Cooler (DLC)
Android 16 (DLC)
Hit (DLC)
Aiheesta muualla

Dragon Ball: Xenoverse 2 MobyGamesissa (englanniksi)
Eino Virkki

Eino Ilmari Virkki (17. syyskuuta 1898 Turku – 12. lokakuuta 1972 Helsinki) oli Suomen Puolustusvoimien eversti ja sodanaikainen rykmentin komentaja.
Virkki kävi tykistöupseerikoulun 1918 ja sotakorkeakoulun 1925–1927. Hän palvei KTR 3:ssa 1919–1920 ja aseseppäkoulussa 1920–1921. Erillisen rannikkotykistöpatterin päällikkönä hän oli vuonna 1921. Rannikkotykistön kapitulanttikoulua, myöhemmin meripuolustuksen kapitulanttikoulua, hän johti 1922–1930. Kadettikoulussa sotahistorian ja sotalaitosopin opettajana hän työskenteli 1930–1932. Yleisesikunnassa hän oli toimistoupseerina 1932–1934. Suojeluskuntien yliesikunnan koulutusosaston päällikkönä hän toimi 1934–1938. Satakunnan suojeluskuntapiirin piiripäällikkönä hän oli 1938–1939.
Talvisodassa Virkki komensi helmikuusta 1940 lähtien JR 34:ää. Jatkosodan alettua hän komensi JR 15:tä syyskuuhun 1942 asti. Tämän jälkeen sodan aikana hän toimi vielä Kotijoukkojen esikunnassa koulutustarkastajana, päämajan koulutusosaston päällikkönä sekä päällystökoulun johtajana. Jatkosodan jälkeen hän toimi Porin sotilaspiirin päällikkönä 1944–1945. Hän palasi pääesikunnan ulkomaanosaston päälliköksi 1947–1949. Uransa viimeiset vuodet 1949–1953 hän opetti Sotakorkeakoulussa ja erosi sitten aktiivipalveluksesta.
Ylennykset: vänrikki 1919, luutnantti 1920, kapteeni 1924, majuri 1927, everstiluutnantti 1934, eversti 1940.
Teoksia

Aseoppi : oppikirja aliupseereille ja suojeluskuntalaisille. 1. Suomen sotilas, Helsinki 1925
Aseoppi : oppikirja aliupseereille ja suojeluskuntalaisille. 2, Suomen sotilas, Helsinki 1927
Rannikkotykistön käsikirja, Otava 1929
Tutkielma sotalaitoksestamme vuosien 1788-1790 sodan aikana ja selostus Laitaatsillan taistelusta. Tekijä, Helsinki 1932
Sotalaitosoppi. 1 osa. Otava 1933
Sotalaitosoppi. 2 osa. Otava 1936
Toimitustöitä

Suojeluskuntalaisen alkeisopas : asetusten, ohjesääntöjen y.m. mukaan sommiteltu tietopuolinen opas sk. alokkaille ja kiväärijalkaväkeen kuuluville suojeluskuntalaisille ; toim. Eino Virkki. 2. uusittu, täyd. ja korj. painos Suojeluskuntain yliesikunta, Helsinki 1938
François Person

François Person SMA (19. syyskuuta 1890 Plouharnel – 8. heinäkuuta 1938) oli ranskalaissyntyinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 11. heinäkuuta 1920 ja nimitettiin Costa d'Avorion apostoliseksi vikaariksi sekä Paraetoniumin titulaaripiispaksi 9. joulukuuta 1935. Piispaksi konsekroinnin suoritti 10. toukokuuta 1936 Augustin Hermann, jota avustivat Hubert Joseph Paulissen ja Louis Parisot.
Dragon Age II

| Dragon Age II |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Bioware
Julkaisija:  Electronic Arts
Jakelija:  Steam ja Humble Store
Säveltäjä:  Inon Zur
Pelisarja:  Dragon Age
Pelimoottori:  Lycium
Julkaistu:  NA 8. maaliskuuta 2011EU 11. maaliskuuta 2011
Lajityyppi:  roolipeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 18 ESRB: M  Virheellinen ESRB-arvo
Alusta:  OS X, PlayStation 3, Windows, Xbox 360
Jakelumuoto:  Optinen levy, digitaalinen jakelu ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Dragon Age II on BioWaren kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema roolipeli, joka on julkaistu maaliskuussa 2011 OS X:lle, PlayStation 3:lle, Windowsille ja Xbox 360:lle.
Peli kuuluu Dragon Age -sarjaan ja on Dragon Age: Originsin seuraaja.
Vastaanotto

Arvosteluja kokoavalla Metacritic-sivulla pelin arvosana oli 9. maaliskuuta 2011 84/100.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8.5/10.
Kiistat

Valve poisti pelin myynnistä Steam-kauppapaikassa ensimmäisen lisäosan julkaisun jälkeen johtuen tavasta, jolla lisäosa oli ostettavissa pelin sisältä.
Lisäosat

Legacy
Mark Of The Assassin
Aiheesta muualla

Dragon Age II MobyGamesissa (englanniksi)
Emma Helle

Emma Helle (s. 1979 Tukholma) on Helsingissä asuva ja työskentelevä kuvataiteilija, jonka tuotanto keskittyy muodoiltaan runsaisiin puu- ja keramiikkaveistoksiin.
Taiteellinen työskentely

Helteen teokset ovat usein erilaisia ihmishahmoja kuvaavia rönsyileviä, kurvikkaita ja ornamentaalisia veistoksia. Niiden lähtökohtana on taiteilijan kiinnostus kuvien vaellushistoriaan; hän työstää teoksissaan erilaisia myyttejä sekä länsimaisen taiteen historian kuvastoa ja haastaa ajattelemaan uusin tavoin taiteen totunnaisia kertomuksia. Helteen teokset ammentavat aiheita uskonnollisesta ja sekulaarinsta taiteesta ja tekevät näkyviksi taiteen historiassa sivuutettuja hahmoja Helle haastaa erilaisia kehoja kuvaavilla veistoksillaan normeja ja raivaa tilaa moninaisuudelle. Veistosten ilme syntyy rosoisesta savesta, jota peittävät eri väriset lasitteet. Puun ja hiekkapitoisen saven lisäksi Helle on hyödyntänyt teoksissaan myös muita materiaaleja, kuten höyheniä.
Helle on valmistunut Taiteen maisteriksi Taideyliopiston Kuvataideakatemiasta vuonna 2007. Hän on pitänyt vuodesta 2009 alkaen yksityisnäyttelyitä Suomessa ja Ruotsissa vuodesta ja on jo yli kahdenkymmenen vuoden ajan osallistunut erilaisiin ryhmänäyttelyihin, mm. Bostonin taidemuseossa sekä Tukholmassa Ruotsin kansallismuseossa.
François Picard

| François Picard |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. huhtikuuta 1921  Villefranche-sur-Saône 
Kansalaisuus:   Ranska
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1958
Talli(t):  Cooper
Kilpailuja:  1
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Marokon GP 1958
Viimeinen kilpailu:  Marokon GP 1958
François Picard (26. huhtikuuta 1921 – 29. huhtikuuta 1996) oli ranskalainen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui ainoastaan vuoden 1958 Marokon GP:hen, jossa hän keskeytti kolaroituaan Olivier Gendebienin kanssa ja saatuaan vakavia vammoja. Hän toipui mutta lopetti kilpailemisen autourheiluluokassa.
François Pierre de La Varenne

La Varennen teoksen
Le cuisinier françois nimiösivu.
François Pierre de la Varenne (1618 – 1678 Dijon) oli burgundilaissyntyinen kokki, jonka teos Le cuisinier françois (1651) kuuluu yhä ranskalaisen keittiön perusteoksiin.
La Varenne katkaisi italialaisen perinteen, joka oli aikoinaan 1600-luvulla mullistanut keskiaikaisen ranskalaisen keittotaidon. La Varenne oli merkittävimpiä niistä ranskalaisista kokeista, jotka kirjoittivat ammattiyleisölle ja määrittelivät Ludvig XIV:n ajan ranskalaisen keittiön. Muut aikalaisteokset olivat Nicholas de Bonnefons teoksillaan Le jardinier François (1651) ja Les Délices de la Campagne (1654) sekä François Massialot teoksellaan Le Cuisinier royal et bourgois (1691), jota muokattiin ja nykyaikaistettiin vielä 1700-luvun puolivälissä.
Käännös suomeksi
François Peltier

François Peltier (26. huhtikuuta 1728 Savennières, Maine-et-Loire, Ranska – 5. tammikuuta 1794 Angers, Maine-et-Loire, Ranska) oli pappi Ranskan Angersin hiippakunnasta ja marttyyri Ranskan vallankumouksen vainoissa. Paavi Johannes Paavali II julisti hänet kunnianarvoisaksi 9. kesäkuuta 1983 ja autuaaksi 19. helmikuuta 1984, ja hänen muistopäiväänsä vietetään 2. tammikuuta yhtenä Anjoun marttyreistä tai 5. tammikuuta.
Cochem

| Cochem |
| --- | --- |
 Cochemin valtakunnanlinna
 vaakuna
 Cochem
 Koordinaatit: 50°08′49″N, 07°10′00″E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Rheinland-Pfalz
Piirikunta:  Cochem-Zell
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  21,2 km²
Korkeus:  85 m
Väkiluku (2015):  5 332
 – Väestötiheys:  251,5 as./km²
Postinumero:  56812
Suuntanumero(t):  02671
 
 www.cochem.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Cochem on kaupunki läntisessä Saksassa, Moseljoen rannalla. Paikalla tiedetään olleen ainakin kelttiläistä asutusta ennen kuin roomalaiset asettuivat sinne. Cochem mainitaan ensimmäisen kerran nimellä Cuchuma maanlahjoitusasiakirjassa vuonna 886. Kaupungissa on arviolta 5 332 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 21,2 neliökilometriä.
Historia

Cochemin hallitsevin näkymä on kaupungin viereisellä kukkulalla oleva Valtakunnanlinna (saks. Reichsburg). Sen rakentamisen arvellaan alkaneen 1000-luvun alkuvuosina. Vuonna 1294 linna siirtyi Trierin hallintaan ja se laajennettiin voimakkaaksi linnoitukseksi. Kulku Moseljoella voitiin katkaista ketjun avulla tullimaksujen keräämiseksi. Cochemista tuli kaupunki vuonna 1332.
Vuonna 1689 kaupunki tuhoutui pahoin Ranskaa vastaan käydyissä sodissa, mutta korjattiin. Linnoitus sen sijaan oli raunioina 200 vuoden ajan, kunnes berliiniläinen Jakob Ravené aloitti sen jälleenrakennuksen. Uusitusta linnasta tuli myöhäiskeskiaikaisen tyylinen. Nykyisin linna on lukuisien turistien kiinnostuksen kohteena.
Cochem on muutoinkin varsinkin saksalaisten turistien suosima kohde. Kaupungissa on jäljellä keskiaikaisen ja myöhempien aikakausien tyylisen kaupungin kujia ja rakennuksia. Ympärillä Moselin rannoilla levittäytyvät viininviljelysalueet.
Maantiede

Kaupunki sijaitsee Mosel-joen laaksossa, joen molemmilla rannoilla. Kaupungin alue ulottuu jokilaakson ulkopuolellekin: noin 7 km:n päässä keskustasta on uudempi alue Brauheck, jolla on teollisuutta, uudempaa asutusta ja varuskunta-alue.
Maantiede > Kaupunginosat

Keskikaupunki
Cond (Moselin rannalla)
Sehl (Moselin toisella rannalla)
Brauheck (jokilaakson ulkopuolella)
Politiikka > Kaupunginvaltuusto

Valtuustossa on 22 jäsentä (kunnallisvaalit 13.6.2004):
CDU 10 paikkaa
SPD 6 paikkaa
Vihreät 1 paikka
FWG 2 paikkaa
CBG 3 paikkaa
Politiikka > Ystävyyskaupungit

Ennepetal (Nordrhein-Westfalenissa)
Moritzburg (Saksissa)
Avallon (Ranskassa)
Malmedy (Belgiassa)
Nähtävyyksiä > Rakennetut kohteet

Valtakunnanlinna
Raatihuone ja kauppatori
Balduinstor-portti (osa aiempaa kaupunginmuuria, josta on jäljellä muitakin osia)
Pinnerkreuz (näköalapaikka kaupunkiin ja Valtakunnanlinnaan)
Sesselbahn-köysirata Pinnerbergille
St. Martin -kirkko
Historiallisia ammattikuntien taloja vanhassakaupungissa
Mosel-joen rannan kävelytiet ja puistikot
Winneburg-linnan rauniot
Enderttor (vanha kaupunginportti)
Entinen kapusiiniluostari siihen liittyvine kaupunginmuurin osineen, nykyisin kulttuurikeskus
Nähtävyyksiä > Luonnonnähtävyydet

Cochemin kohdalle päättyy Moselin yläjuoksun suunnasta Bremmin kohdalta alkava noin 24 km:n pituinen, erityisen mutkitteleva jokiosuus. Kartalla näkyvän muotonsa vuoksi sitä kutsutaan nimellä Cochemer Krampen (suom. Cochemin sinkilä, väljästi suomennettuna). Cochemin läheisyydesä on myös luonnonsuojelualue Brauseley, jossa on Välimeren alueen kasvillisuutta. Lähettyvillä on myös toinen, erityisesti vaeltelijoille sopiva luonnonsuojelualue Dortebachtal.
Talous

Cochemille ominaista ovat viininviljely ja matkailu, mutta niiden merkitys on viime vuosikymmeninä hiipunut. Enemmistö asukkaista työskentelee nykyisin muilla aloilla. Täydessä toiminnassa on alle kymmenen viinitilaa.
Liikenne

Cochem sijaitsee Moselin rautatien varrella. Asemalla pysähtyvät paikallisjunat, pikajunat ja InterCity-junat. Rautatie kulkee Cochemin ja Ediger-Ellerin välillä Kaiser-Wilhelm-tunnelin kautta (tämä 4,2 km:n pituinen tunneli oli Saksan pisin valmistumisvuodestaan 1877 vuoteen 1987). Junan lisäksi kaupunkiin on muutamia paikallisliikenteen linja-autoyhteyksiä. Kaupunki kuuluu Reinin-Moselin liikenneliittoon.
Koulutus

Kaupungilla on merkitystä Saksan asevoimien varuskuntapaikkana (Cochem-Brauheck) sekä hallinto- ja koulukeskuksena.
Oppilaitoksia:
Cochemin peruskoulu
Cochemin reaalikoulu
Martin-von-Cochem -lukio
Eri asteen ammattikouluja ja -oppilaitoksia
Ammattikorkeakouluja
Kansankorkeakoulu
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Cochem Wikimedia Commonsissa
Cochem.
Cochem, raatihuoneen tori.
Erdingin piirikunta

Erdingin piirikunta (saks. Landkreis Erding) on Ylä-Baijerin hallintopiirissä sijaitseva piirikunta Baijerin osavaltiossa Saksassa. Piirikunnan keskus on Erdingin kaupunki. Piirikunnan pinta-ala on 870 neliökilometriä, ja siihen kuuluu 26 kuntaa. Vuoden 2023 lopussa piirikunnan väkiluku oli 142 540.
Erdingin piirikunta ja sen kunnat.
Piirikunnan pinta-alasta noin 71 prosenttia on maatalousaluetta ja noin 10 prosenttia metsää. Piirikunta sijaitsee noin 430–630 metrin korkeudella merenpinnasta. Münchenin lentoasema sijaitsee osittain Erdingin piirikunnassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Erdingin piirikunta Wikimedia Commonsissa
Piirikunnan verkkosivut (saksaksi)
Baijerin piirikunnat ja kaupunkipiirit
Aichach-Friedberg
Altötting
Amberg
Amberg-Sulzbach
Ansbachin piirikunta
Ansbach
Aschaffenburgin piirikunta
Aschaffenburg
Augsburgin piirikunta
Augsburg
Bad Kissingen
Bad Tölz-Wolfratshausen
Bambergin piirikunta
Bamberg
Bayreuthin piirikunta
Bayreuth
Berchtesgadener Land
Cham
Coburgin piirikunta
Coburg
Dachau
Deggendorf
Dillingen an der Donau
Dingolfing-Landau
Donau-Ries
Ebersberg
Eichtätt
Erding
Erlangen
Erlangen-Höchstadt
Forchheim
Freising
Freyung-Grafenau
Fürstenfeldbruck
Fürthin piirikunta
Fürth
Garmisch-Partenkirchenin piirikunta
Günzburg
Haßberge
Hofin piirikunta
Hof
Ingolstadt
Kaufbeuren
Kelheim
Kempten
Kitzingen
Kronach
Kulmbach
Landsberg am Lech
Landshutin piirikunta
Landshut
Lichtenfels
Lindau
Main-Spessart
Memmingen
Miesbach
Miltenberg
Mühldorf am Inn
Münchenin piirikunta
München
Neuburg-Schrobenhausen
Neumarkt in der Oberpfalz
Neustadt an der Aisch-Bad Windsheim
Neustadt an der Waldnaabin piirikunta
Neu-Ulm
Nürnberg
Nürnberger Land
Oberallgäu
Ostallgäu
Passaun piirikunta
Passau
Pfaffenhofen an der Ilm
Regen
Regensburgin piirikunta
Regensburg
Rhön-Grabfeld
Rosenheimin piirikunta
Rosenheim
Roth
Rottal-Inn
Schwabach
Schwandorf
Schweinfurtin piirikunta
Schweinfurt
Starnberg
Straubing
Straubing-Bogen
Tirschenreuth
Traunstein
Unterallgäu
Weiden in der Oberpfalz
Weilhelm-Schongau
Weißenburg-Gunzenhausen
Wunsiedel im Fichtelgebirge
Würzburgin piirikunta
Würzburg
Frank Calvert

Frank Calvert.
Frank Calvert (1828–1908) oli englantilainen konsulaattiviranomainen itäisen Välimeren alueella ja harrastelija-arkeologi. Hän oli avaintekijä Heinrich Schliemannin löytäessä antiikin kaupungin Troijan.
Charles Maclaren oli tunnistanut Hissarlikin mahdolliseksi Homeroksen kuvailemaksi Troijan kaupungiksi vuonna 1822.  Vuonna 1847 Calvertin veli oli ostanut 2000 eekkerin eli 8 neliökilometrin alueen Aksa Koysta, joka käsitti osan Hissarlikin vuorta. Vuonna 1852 Calvert oli auttamassa veljiään Frederickiä ja Jamesia heidän konsulaattityössään. Calvert jatkoi veljiensä työtä vuonna 1855, kun Frederick oli määrättynä Krimin sotaan. Calvert toimi Britannian konsulina 1855–1858. Frank seurasi veljeään Jamesia Yhdysvaltain konsulaattiagenttina vuonna 1874.
Jäätyään pois konsulin toimistaan Calvert alkoi huolellisesti suorittaa arkeologisia kaivauksia perheensä omistamalla maa-alueella. Calvert omisti itäisen puolen Hissarlikin vuoresta ja antiikin kaupungin paikan. Hän julkaisi löytönsä 1864. Hän oli vakuuttunut, että oli löytänyt antiikin Troijan. Krimin sodan jälkeen hän välitti näkemyksiään Heinrich Schliemannille. 1873–1890 kaivauksien aikana Schliemann löysi taide-esineitä Hissarlikin vuorelta ja vakuuttui Troijan löydöstä.
Epolettihai

| Epolettihai |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Rustokalat Chondrichthyes
Alaluokka::  Leveäsuiset Elasmobranchii
Lahko::  Partahaikalat Orectolobiformes
Heimo::  Bambuhait Hemiscylliidae
Suku::  Hemiscyllium
Laji::  ocellatum
Kaksiosainen nimi
 Hemiscyllium ocellatum  (Bonnaterre, 1788) 
 Epolettihain levinneisyys
Katso myös
   Epolettihai Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Epolettihai eli sokkopartahai (Hemiscyllium ocellatum) on pienehkö hailaji, jota tavataan Länsi-Australian ja Uuden-Guinean rannikkovesissä noin 1–10 metrin syvyydessä hiekkapohjilla. Sen selkäpuolella on mustia pisteitä ja molemmissa kyljissä iso musta täplä. Molemmat selkäevät ovat suunnilleen samankokoisia.
Ravinto

Epolettihailla, kuten monilla muillakin pohjassa elävillä petokaloilla, on herkät viiksisäikeet, joilla se etsii hiekasta simpukoita, matoja ja rapuja ravinnokseen.
Frank Cady

| Frank Cady |
| --- | --- |
 Frank Cady vuoden 1949 elokuvassa A Christmas Wish (The Great Rupert).
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. syyskuuta 1915 Susanville, Kalifornia
Kuollut: 8. kesäkuuta 2012 (96 vuotta) Wilsonville, Oregon
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Frank Cady (8. syyskuuta 1915 Susanville, Kalifornia – 8. kesäkuuta 2012 Wilsonville, Oregon) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan parhaiten Sam Druckerin roolista televisiosarjoissa Green Acres ja Petticoat Junction.
Cady teki vierailevia esiintymisiä The Beverly Hillbillies -sarjassa ja esiintyi myös elokuvissa ja mainoksissa. Hän opiskeli Stanfordin yliopistossa ja palveli toisessa maailmansodassa Yhdysvaltain ilmavoimissa. Cady esiintyi vielä 1990-luvun alussa, mutta vetäytyi näyttelijänuraltaan ja vietti vanhuusvuosiaan Portlandissa, Oregonissa.
Cady oli vuodesta 1940 naimisissa vaimonsa Shirleyn kanssa. Heille syntyi kaksi lasta. Cady oli läsnä Eddie Albertin hautajaisissa vuonna 2005.
Elina Saloranta

| Elina Saloranta> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1968 Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Taiteilija
Ala:  kuvataide
Elina Saloranta (s. 1968 Helsinki) on suomalainen kuva- ja mediataitelija ja tutkija. Hän työskentelee pääasiassa liikkuvan kuvan parissa.
Saloranta on opiskellut taidetta Taideteollisessa korkeakoulussa (1988–1989), Kuvataideakatemiassa (1989–1996) sekä The School of the Art Institute of Chicago -oppilaitoksessa (1999–2002) valmistuen taiteen maisteriksi (MFA) 2001. Hän väitteli Kuvataideakatemiasta kuvataiteen tohtoriohjelmasta aiheella Laatukuvia ja kirjallisia kokeiluja vuonna 2017.
Vuonna 1997 Saloranta oli vapaaehtoisena Sambiassa opettamassa taidetta. Pakolaisleirillä hän kuvautti itsestään kuvasarjan, jossa hän osallistuu leirin asukkaiden arkisiin askareisiin nunnan asuun pukeutuneena. Kuvasarjan kuvia oli mukana Kiasman ARS 11 -näyttelyssä.
Teoksia

Ilana oli täällä tänään (1998)[lähde? ]
Puhdas (2002)
Rakastavaisten vuode (2004)
Unohtuneet sanat (2005)
Keittiökeskusteluja (2006)
Ei saa häiritä (2006)
Tango Lesson (2007)
Huone (2008)
Kaksi huonetta ja keittiö (2010)
Heijastuksia ikkunaruudussa (2012)
Aamu (2013)
Voices of Consolation (2014)
Kuultokuvia menneisyydestä (2017)
Kirje Elliltä (2019)
Kirje Liisiltä (2021)
Lähde
Aiheesta muualla

Elina Saloranta: Miltä hiljaisuus kuulostaa? Research Catalogue.
Kiviranta, Marja-Terttu: Rakastavaisten vuode kuvan ja sanan vuoropuheluna HS.fi.  27.3.2004.
Kalmari, Heidi: ”Aloin käy­dä dia­lo­gia El­lin kans­sa” – Ku­va­tai­tei­li­ja Eli­na Sa­lo­ran­ta vas­taa kir­jei­siin men­nei­syy­des­tä  30.12.2019. Taideyliopisto.
Emeinsieppokerttu

| Emeinsieppokerttu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Uunilinnut Phylloscopidae
Suku::  Aasiansieppokertut Seicercus
Laji::  omeiensis
Kaksiosainen nimi
 Seicercus omeiensis  Martens, Eck, Päckert & Sun, 1999 

Katso myös
   Emeinsieppokerttu Wikispeciesissä   Emeinsieppokerttu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Emeinsieppokerttu (Seicercus omeiensis) on uunilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Emeinsieppokerttua tavataan Kambodžassa, Kiinassa, Laosissa, Myanmarissa ja Thaimaassa. Lajia on kuvattu paikallisesti runsaaksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Enson Pallo

Enson Pallo eli EPa on varkautelainen, vuonna 1990 perustettu kaukalopalloseura.
Historia

Enson Pallo perustettiin kesällä 1990. Kaudella 1990-91 EPa pelasi Suomen kaukalopalloliiton järjestämässä I-divisioonassa yhdessä WP-35:n kanssa. Seuran ensimmäinen SM-kulta tuli kaudella 1993-1994, kun EPan A-juniorit voittivat Suomen mestaruuden.
Kaudella 1994-95 Wp-35 ja Enson Pallo yhdistyivät ja jatkoivat toimimista Enson Pallo -nimen alla. Kaudella 1997-98 EPa nousi Suomen mestaruussarjaan, mutta putosi takaisin kauden 1999-2000 jälkeen. Kaudella 2001-02 EPa sijoittui toiseksi ja onnistui jälleen nousemaan takaisin liigaan. Kaudella 2005-06 Enson Pallo pelasi pronssi-ottelussa, sijoittuen lopulta neljänneksi. Ensimmäinen mitali tuli kaudella 2007-2008, jolloin joukkue hävisi  finaalissa ja sai hopeaa.