stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Savonan maakunta
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Savonan maakunta Wikimedia Commonsissa
Virallinen sivusto (italiaksi)
Savonan maakunta
Alassio | Albenga | Albisola Superiore | Albissola Marina | Altare | Andora | Arnasco | Balestrino | Bardineto | Bergeggi | Boissano | Borghetto Santo Spirito | Borgio Verezzi | Bormida | Cairo Montenotte | Calice Ligure | Calizzano | Carcare | Casanova Lerrone | Castelbianco | Castelvecchio di Rocca Barbena | Celle Ligure | Cengio | Ceriale | Cisano sul Neva | Cosseria | Dego | Erli | Finale Ligure | Garlenda | Giustenice | Giusvalla | Laigueglia | Loano | Magliolo | Mallare | Massimino | Millesimo | Mioglia | Murialdo | Nasino | Noli | Onzo | Orco Feglino | Ortovero | Osiglia | Pallare | Piana Crixia | Pietra Ligure | Plodio | Pontinvrea | Quiliano | Rialto | Roccavignale | Sassello | Savona | Spotorno | Stella | Stellanello | Testico | Toirano | Tovo San Giacomo | Urbe | Vado Ligure | Varazze | Vendone | Vezzi Portio | Villanova d’Albenga | Zuccarello
Soikiomerkit

Viiden kopeekan M/1856 soikiomerkki on Suomen ensimmäinen postimerkki.
Soikiomerkeiksi kutsutaan kahta ensimmäistä suomalaista postimerkkiä. Viiden ja kymmenen kopeekan arvoiset merkit otettiin käyttöön 1. maaliskuuta 1856.
Suomen ensimmäisiä postimerkkejä edelsivät ehiökuoret, jotka oli otettu käyttöön jo vuonna 1845. Ne olivat kirjekuoria, joihin oli painettu valmiiksi postimerkkiä muistuttava kuva. Vuonna 1850 suomalaisiin ehiökuoriin tuli soikionmuotoinen arvoleima, johon käytetyt leimasimet kaiversi ruotsalainen mitalikaivertaja Karl Magnus Mellgren. Samoilla leimasimilla valmistettiin myös ensimmäiset postimerkit. Ne tekivät valtion Raha-asiain kansliatoimikunnan vahtimestarit yksinkertaisella käsileimauskoneella. Soikiomerkit olivat huokoiselle paperille painettuja ja epäsäännöllisesti käsin leikattuja. Tämän vuoksi niistä puuttuu postimerkeissä yleensä oleva hammaste.
Merkkeihin painetun soikion leveys on noin 28 mm ja korkeus noin 24 mm. Viiden kopeekan soikiomerkki on väriltään indigonsininen ja sitä painettiin 235 000 kappaletta. Niistä myytiin merkkien kelpoisuusaikana 138 500 ja loput tuhottiin myöhemmin polttamalla. Alitsariininpunaisia 10 kopeekan merkkejä puolestaan valmistettiin 602 000 kappaletta, joista myytiin 442 439. Ilmestymisvuoden jälkeen merkkejä painettiin lisäksi 1857 ja 1859. Niiden kelpoisuusaika päättyi 31. tammikuuta 1860.
Koska vanhoja ehiökuoria ei ollut pakko mitätöidä, pelkäsi postilaitos, että ihmiset alkavat leikkaamaan irti niissä olevia arvoleimoja ja käyttämään uusien postimerkkien sijaan. Tämän vuoksi soikiomerkkeihin tehtiin pieniä muutoksia, joilla ne pysyttiin erottamaan ehiökuorien leikkeistä. Niitä olivat muun muassa postitorviin ja vaakunaan lisätyt "helmet".
Soikiomerkeistä on vuosien saatossa tehty myös lukuisia väärennöksiä sekä uusintapainamia. Ne erottaa parhaiten paperin laadusta. Aidoissa soikiomerkeissä se on yleensä huokoista, mutta väärennöksissä kiinteää ja valkoista. Soikiomerkkien arvo vaihtelee nykyään muun muassa merkin kunnosta ja sen mitätöintiin käytetystä leimasta riippuen paristakymmenestä eurosta jopa yli kahteen tuhanteen euroon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Soikiomerkit Wikimedia Commonsissa
Silmäluomiskinkit

| Silmäluomiskinkit |
| --- | --- |
 Berberiskinkki (Eumeces schneiderii)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Alalahko::  Scinciformata
Osalahko::  Skinkkimäiset Scincomorpha
Heimo::  Skinkit Scincidae
Alaheimo::  Scincinae
Suku::  Silmäluomiskinkit Eumeces  Wiegmann, 1834
Katso myös
   Silmäluomiskinkit Wikispeciesissä   Silmäluomiskinkit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Silmäluomiskinkit (Eumeces) on skinkkien heimoon kuuluva liskosuku. Vaikka suvun nimi on silmäluomiskinkit, on kaikilla muillakin skinkeillä silmäluomet, lukuun ottamatta sukuja Ablepharus ja Cryptoblepharus. Silmäluomiskinkit on kuitenkin ollut yksi suurimmista skinkkisuvuista, ja se sisälsi aiemmin noin 50 lajia. 2000-luvulla siitä on erotettu uudet suvut Plestiodon, Eurylepis ja Mesocincus, ja nykyään suvussa on lajeja jäljellä vain kuusi.
Lajit

Algerianskinkki (Eumeces algeriensis)
Eumeces blythianus
Eumeces cholistanensis
Eumeces indothalensis
Eumeces persicus
Berberiskinkki (Eumeces schneiderii)
Aiheesta muualla

http://www.helsinki.fi/~tuomola/algi.html
http://www.helsinki.fi/~tuomola/b_kuvaus.html
Sevak Khanagyan

| Sevak Khanagyan |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. heinäkuuta 1987 (ikä 37) Metsavan, Armenian SNT
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Seva Khanagyan
Laulukielet:  armenia
Aktiivisena:  2015–
Tyylilajit:  pop
Soittimet:  laulu
Levy-yhtiöt:  Pervoye muzykalnoye (käännä suomeksi) ja Believe (käännä suomeksi) 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Sevak Khanagyan (arm. Սևակ Խանաղյան, ven. Севак Ханагян; s. 28. heinäkuuta 1987 Metsavan, Armenian SNT) on venäläis-armenialainen laulaja. Hän nousi ensimmäistä kertaa kuuluisuuteen kilpailessaan vuonna 2015 The Voice of Russia -kilpailun neljännellä tuotantokaudella, ja myöhemmin voittaessaan X-Factor Ukraine -kilpailun seuraavana vuonna. Hän ollut myös The Voice of Armenia -kilpailun valmentaja sen neljännesta tuotantokaudesta, vuodesta 2017 asti.
Khanagyan edusti Armeniaa vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa Lissabonissa kappaleella ”Qami”.
Nuoruus

Khanagyan syntyi 28. heinäkuuta 1987 Metsavanissa, pienessä kylässä Lorrin maakunnassa. Kun hän oli seitsemännellä luokalla, hänen perheensä muutti Kurskiin, Venäjälle. Hän meni myöhemmin opiskelemaan Moskovaan ja valmistui tutkinnolla vuonna 2014.
Ura

Vuonna 2015 Khanagyan kilpaili Glavnaja Stsena -kilpailussa, joka on Venäjän versio X-Factor-kilpailusta. Hänen valmentajanaan toimi Maksim Fadeev, ja hän karsiutui semifinaaleissa. Myöhemmin samana vuonna hän kilpaili The Voice of Russia -kilpailun neljännellä tuotantokaudella. Hän liittyi Polina Gagarinan joukkueeseen, mutta karsiutui kilpailun Kaksintaistelu-vaiheessa. Seuraavana vuonna hän lähti Venäjältä kilpailemaan X-Factor Ukraine -kilpailun seitsemännelle tuotantokaudelle. Kilpailun aikana häntä valmensi Anton Savlepov ja hän voitti kilpailun.
Hänen menestyksensä jälkeen X-Factor Ukraine -kilpailussa hän palasi kotimaahansa Armeniaan ja tuli valmentajaksi The Voice of Armenia -kilpailun kolmannelle tuotantokaudelle. Vuonna 2017 Khanagyan vahvistettiin kilpailijaksi Depi Evratesil 2018 -kilpailuun, joka on Armenian euroviisukarsinta, kappaleella ”Qami”. Hän pääsi läpi 21. helmikuuta pidetystä semifinaalista ja voitti kilpailun 25. helmikuuta pidetyssä finaalissa. Hän edusti näin ollen Armeniaa vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa. Khanagyanin kappale ”Qami” sijoittui laulukilpailun ensimmäisessä semifinaalissa viidenneksitoista eikä edennyt finaaliin.
Diskografia > Singlet

| Single | Vuosi | Albumi |
| --- | --- | --- |
| "Qami" | 2018 | Albumiton single |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sevak Khanagyan Wikimedia Commonsissa
Simon Ignatius Pimenta

Simon Pimenta (1. maaliskuuta 1920 – 19. heinäkuuta 2013) oli intialainen kirkonmies. Hän toimi Mumbain katolisena arkkipiispana vuodesta 1978 vuoteen 1996, jolloin häntä seurasi Ivan Dias.
Pappisvihkimyksensä 21. joulukuuta 1949 saanut Pimenta oli yksi kardinaaleista 28. kesäkuuta 1988 alkaen. Hän oli vuonna 2005 kuitenkin jo 85-vuotias, eikä siten voinut osallistua uuden paavin valintaan.
Simon IV de Montfort

Montfortin vaakuna.
Simon de Montfortin muistolaatta
Simon IV de Montfort (1160 – 25. kesäkuuta 1218) oli Leicesterin viides kreivi. Hän otti osaa neljänteen ristiretkeen ja ristiretkeen kerettiläisiä vastaan.
Simon ei ottanut osaa, kun neljäs ristiretki valloitti Konstantinopolin, vaan jatkoi matkaansa Syyriaan. Myöhemmin hän oli mukana ristiretkellä kerettiläisiä vastaan Etelä-Ranskassa. Hänestä tuli pian ristiretken johtaja. Hänestä tehtiin Béziersin ja Carcassonnen varakreivi. Hän valtasi Toulousen kreivi Raymondilta maita vuonna 1211 ja löi Raymondin ja tämän liittolaisen Aragonian kuninkaan Pietari II:n joukot vuonna 1213. Paavi tunnusti Simonin herruuden tämän valloittamilla alueilla ja teki hänestä Toulousen kreivin. Simon kuoli vuonna 1218 piirittäessään Toulousea.
Hän oli Simon III de Montfortin ja Amicia de Beaumontin poika. Amicia oli Robert III de Beaumontin, Leicesterin 3. kreivin, vanhin tytär. Amician vanhin veli Robert kuoli lapsettomana vuonna 1204, ja Simon peri Leicesterin kreivikunnan. Simon peri näin kreivikunnan äitinsä kautta, mutta Englannin kuningas Juhana takavarikoi kuitenkin maat.
Seesamikasvit

| Seesamikasvit |
| --- | --- |
 Seesami (Sesamum indicum)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Seesamikasvit Pedaliaceae  R.Br., nom. cons.
Synonyymit
 Sesamaceae Bercht. & J.Presl 
Katso myös
   Seesamikasvit Wikispeciesissä   Seesamikasvit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Seesamikasvit (Pedaliaceae) on kasviheimo koppisiemenisten Lamiales-lahkossa.
Tuntomerkit

Seesamikasvit ovat yksi- tai monivuotisia ruohoja, joista eräät ovat varsisukkulentteja eli -mehikasveja, eräillä taas on turvonneet juuret. Heimossa on myös kausivihantia puita ja pensaita. Kasveissa on leveän pallomaisia tai tähtimäisiä, limaa erittäviä karvoja. Lehtiasento on vastakkainen, seesameilla (Sesamum) kierteinen. Lehdet ovat hammaslaitaisia, liuskaisia tai ehyitä. Kukat ovat vastakohtaisia ja sijaitsevat tavallisesti lehtien hangoissa, joskus pikkuviuhkoista koostuvissa kukinnoissa. Kukkaperän tyvellä on tavallisesti mesirauhaspari, joka on muuntuneita kukkia. Teriö on joskus kannuksellinen. Heteenponsien puolikkaat ovat enemmän tai vähemmän peräkkäisiä ja suorassa kulmassa palhoon nähden. Kukassa on tavallisesti yksi joutohede. Yhdislehtinen ja kehänpäällinen sikiäin koostuu kahdesta, kolmesta tai neljästä emilehdestä ja on valeväliseinien jakama. Luotti on kaksi- ja leveäliuskainen, usein sensitiivinen. Sikiäimessä on aksiletyyppisessä istukassa vähintään neljä siemenaihetta, usein niitä on paljon. Hedelmässä on usein koukkumaisia tai muunlaisia ulokkeita, jotka tarttuvat eläinten karvoihin; joskus hedelmä on lohkohedelmä tai pähkinä, joskus tuulilevintäinen. Siemenet voivat olla siivellisiä, ja niissä on niukka endospermi. Sirkkalehdet sisältävät rasvaa ja amyloidia.
Levinneisyys

Heimo kasvaa Vanhassa maailmassa, enimmäkseen tropiikissa ja rannikoilla tai kuivilla alueilla.
Luokittelu

Seesamikasvien heimossa on 14 sukua ja 70 lajia. Suurimmat suvut ovat seesamit (Sesamum, 19 lajia) ja Pterodiscus (13 lajia).
Luokittelu > Suvut

Suvut:
Ceratotheca
Dicerocaryum
Harpagophytum – harpagojuuret
Holubia
Josephinia
Linariopsis
Pedalium
Pterodiscus
Rogeria
Sesamothamnus
Sesamum – seesamit
Trapella
Uncarina – neulamot
Kuvia

Sormisarvikota (Ceratotheca triloba)
Dicerocaryum senecioides
Harpagojuuri (Harpagophytum procumbens)
Pedalium murex
Pterodiscus ngamicus
Sesamothamnus benguellensis
Trapella sinensis
Nuppineulamo (Uncarina grandidieri)
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Seesamikasvit – Pedaliaceae
Sievä Kauppinen

| Sievä Kauppinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 29. marraskuuta 1906 Pori
Kuollut: 2008 (101–102 vuotta)
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  taidegraafikko
Taiteilija
Ala:  kuvataide
Sievä Kauppinen (os. Nordling, 29. marraskuuta 1906 Pori – 2008) oli suomalainen taidemaalari ja graafikko. Hänen vanhempansa olivat Konrad ja Laura Nordling. Kauppisen sukuun kuului myös piirilääkäri Hjalmar Nordling eli H.J Nortamo. Kauppinen asui lähes koko ikänsä Porin viidennessä kaupunginosassa. Kotitalo sijaitsi ensimmäiset 12 vuotta Itsenäisyydenkadulla. Myöhemmin Kauppinen muutti Ruhtinaankadun ja Vähälinnankadun kulmaukseen, missä hän asui rakennuksen purkamiseen saakka 1981. Kauppinen tunnetaan etenkin puupiirroksistaan, joita hän teki maalausten rinnalla. Pääasiassa taiteilija kuvasi porilaista kaupunkimiljöötä.
Ura

Sievä Kauppinen kertoi 100-vuotishaastattelussaan harrastaneensa maalaamista ja piirtämistä jo lapsena ja taiteilijaurallaan hän pääsi alkuun osallistumalla Piirustuksen ABC -kirjekussille. Kauppinen alkoi panostaa enemmän taiteen tekemiseen 1940-1950-luvuilla. Itse hän on nimennyt uransa kulta-ajaksi 1960-luvun, jolloin hän innostui porttiaiheista. Taiteilijan porttiaiheisia teoksia kuuluu mm. Porin taidemuseon hallinnoimaan Porin kaupungin taidekokoelmaan, Rauman taidemuseon, Emil Cedercreutzin museon, Harjavallan kaupungin ja Valtion taidekokoelmaan.
Kauppisen mukaan hän on voinut tehdä itselleen mieluista taidetta, koska sitä ei ole tarvinnut tehdä elääkseen. Hän toimi kuvataiteen opettajana muun muassa Malminpään ja Riihikedon kouluissa ja Porin piirustuskoulussa.
Sievä Kauppisen teoksia esiteltiin ensimmäisen kerran Porissa 1953 ja yksityisnäyttelyitä hän piti 1960-luvun alusta lähtien. Hänen teoksiaan on ollut esillä Suomen Kuvataidejärjestöjen liiton sekä muiden valtakunnallisten järjestöjen näyttelyissä. Taiteilijan maalauksia ja grafiikkaa on esitelty myös Euroopassa järjestetyissä kansainvälisissä näyttelyissä, mm. Bremenissä ja Riiassa.
Jäsenyydet ja palkinnot

Sievä Kauppinen kuului Porin Taiteilijaseuraan, Porin Työväen Kuvataiteen Ystäviin ja Porin Saskiat ry:hyn. Pori-Seura palkitsi hänet Pro Pori -mitalilla 1979. Kauppinen valittiin Vuoden Saskiaksi 1992, jolloin Porin Saskiat -yhdistys inventoi hänen tuotantonsa yhteistyössä Porin taidemuseon kanssa ja järjesti juhlanäyttelyn Poriginal galleriassa 5.9. - 22.9. Näyttelyn nimi oli Sievä Kauppinen - Puupiirroksia ja maalauksia.
Näyttelyitä

Suomen Kuvataidejärjestöjen liiton näyttelyitä 1959, 1962, 1969
Pohjanlahden Biennaali, Rauman taidemuseo 1977
Porin kaupungin taidekokoelmat I, Porin taidemuseo 1979
Juhlanäyttelyt 1992: Porin kaupungin Kulttuurigalleria, Porin taiteilijaseuran Portrait´S galleria, Ruskakodin Viherhuone
Kirjallisuutta

Esko Nummelin: Inhimillinen miljöö. Sievä Kauppinen, 1992.
Sileshi Sihine
Ennätykset

3 000 metrin juoksu: 7.29,92 (2005)
5 000 metrin juoksu: 12.47,04 (2004)
10 000 metrin juoksu: 26.39,96 (2005)
10 kilometrin maantiejuoksu: 27.56 (2004)
15 kilometrin maantiejuoksu: 41.38 (2004)
20 kilometrin maantiejuoksu: 58.09 (2005)
Puolimaraton: 1.01.14 (2005)
Serravalle (Sveitsi)

| Serravalle |
| --- | --- |
 Malvaglian kylä on Serravallen keskuspaikka.
 vaakuna

 Koordinaatit: 46°26′N, 9°1′E 
Valtio:  Sveitsi
Kantoni:  Ticino
Hallintoalue (distretto):  Blenion alue
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  96,80 km²
Korkeus:  349–3 347 m
Väkiluku (joulukuu 2018)  (vakinaiset asukkaat):  2 071
 – Väestötiheys:  21 as./km²
 
 www.serravalle.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Serravalle on kunta Etelä-Sveitsissä Ticinon kantonissa. Siellä on runsaat 2 000 vakinaista asukasta.
Sijainti

Serravalle sijaitsee Brennojoen ja sen sivujoen Orinon laaksoissa, Ticinojoen itäpuolella, runsaat 20 kilometriä Bellinzonasta pohjoiseen. Brennon laakson itäpuolella kohoavat vuoret ovat Adulan Alppeja, länsipuolen vuoret ovat Gotthardvuoria. Kunnan korkein vuori on Graubündenin rajalla kohoava, Adulan Alppien korkein vuori Rheinwaldhorn (saksaa, ital. Adula, 3 402 m mpy.), jonka korkein kohta Serravallen alueella on 3 347 metrin korkeudessa.
Historiaa

Serravallen kunta perustettiin 1.1.2012, jolloin kolme kuntaa, Ludiano, Malvaglia ja Semione, yhdistyivät.
Historiaa > Nähtävyydet

Serravallessa, Semionen kylän pohjoispuolella, on vanhan linnoituksen rauniot. Ensimmäiset linnoitukset rakennettiin paikalle 700-luvulla. Samalla alueella on edelleen kappeli, Oratorio di Santa Maria del Castello.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Serravalle (Sveitsi) Wikimedia Commonsissa
Serravalle (Gemeinde) (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan artikkeli) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  30.12.2016. Bern:  Stiftung HLS. Viitattu 10.6.2020. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
Fiorini, Sonia: Ludiano (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan artikkeli) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  18.1.2017. Bern:  Stiftung HLS. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
Fiorini, Sonia: Malvaglia (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan artikkeli) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  18.1.2017. Bern:  Stiftung HLS. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
Corti, Francesca: Semione (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan artikkeli) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  18.1.2017. Bern:  Stiftung HLS. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
Silent Valleyn kansallispuisto

Silent Valleyn kansallispuisto on luonnonsuojelualue Intian Keralan osavaltiossa. Se sijaitsee Nilgirivuorilla ja on osa laajempaa Nilgirin biosfäärialuetta. Se edustaa Länsi-Ghatien luonnon monimuotoisuutta parhaimmillaan: puistossa tavataan yli tuhat lajia kukkiva kasveja joiden joukossa on 110 kämmekkälajia, eläimiin kuuluu ainakin 34 nisäkäslajia, 150 lintulajia, 200 perhoslajia, ja 128 kovakuoriaislajia joista 10 tieteelle uutta lajia on löydetty täältä.
Appias albina
Impatiens scapiflora
Strobilanthes kunthiana
Karuvaaran vesiputous
Raorchestes silentvalley
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Silent Valleyn kansallispuisto Wikimedia Commonsissa
Intian kansallispuistot
Andamaanit ja Nikobaarit: Campbell Bay
Galathea
Mahatma Gandhi
Mt. Harriet Island
Middle Button Island
North Button Island
Rani Jhansi
Saddle Peak
South Button Island Andhra Pradesh: Kasu Brahmananda Reddy
Mahavir Harina Vanasthali
Mrugavani
Sri Venkateswara Arunachal Pradesh: Mouling
Namdapha Assam: Dibru-Saikhowa
Kaziranga
Manas
Nameri
Orang Bihar: Valmiki Chhattisgarh: Indravati
Kanger Ghati Goa: Mollem  Gujarat: Blackbuck
Gir
Marine
Vansda Haryana: Kalesar
Sultanpur Himachal Pradesh: Great Himalayan
Pin Valley Jammu & Kashmir: Dachigam
Hemis
Kishtwar
Salim Ali Jharkhand: Betla Karnataka: Anshi
Bandipur
Bannerghatta
Kudremukh
Nagarhole Kerala: Eravikulam
Mathikettan Shola
Periyar
Silent Valley
Wayanad Madhya Pradesh: Bandhavgarh
Fossil
Kanha
Madhav
Panna
Pench
Sanjay
Satpura
Van Vihar Maharastra: Chandoli
Gugamal
Navegaon
Pench
Sanjay Gandhi
Tadoba Manipur: Keibul Lamjao
Sirohi Meghalaya: Balphakram
Nokrek Mizoram: Murlen
Phawngpui Nagaland: Intanki Odisha: Bhitarkanika
Simlipal Rajasthan: Darrah
Desert
Keoladeo
Ranthambhore
Sariska Sikkim: Khangchendzonga Tamil Nadu: Guindy
Gulf of Mannar
Indira Gandhi
Mudumalai
Mukurthi Uttar Pradesh: Nawabganj
Dudhwa Uttarakhand: Corbett
Gangotri
Govind
Nanda Devi
Rajaji
Valley of Flowers Länsi-Bengali: Buxa
Gorumara
Neora Valley
Singalila
Sundarbans
Suojelualueet
Kansallispuistot
Intian suojelualueet
Siniutaka

| Siniutaka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Kirjoahvenkalat Cichliformes
Heimo::  Kirjoahvenet Cichlidae
Suku::  Copadichromis
Laji::  azureus
Kaksiosainen nimi
 Copadichromis azureus  Konings, 1990 
Katso myös
   Siniutaka Wikispeciesissä   Siniutaka Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Siniutaka (Copadichromis azureus) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalalaji. Laji elää luonnonvaraisena Njassajärvellä ja sitä pidetään myös akvaariossa.
Koko ja ulkonäkö

Siniutaka voi kasvaa korkeintaan 14,6 senttimetrin mittaiseksi. Lajilla on selkäevässään 15–18 piikkiruotoa ja 10–12 nivelruotoa, peräevässään kolme piikkiruotoa ja 8–9 nivelruotoa. Siniutaka on väritykseltään sininen mustilla juovamaisilla täplillä.
Levinneisyys ja elinympäristö

Siniutakaa tavataan endeemisenä eli kotoperäisenä Njassajärveltä Malawista. Laji elää noin 19–25 metrin syvyydessä hiekka- ja kalliopohjaisilla alueilla. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut siniutakan vuonna 2018 silmälläpidettäväksi lajiksi. Lajin suurimpana uhkana voidaan pitää kalastusta, mutta se jää verkkoihin kiinni harvemmin kuin useimmat muut sukunsa lajit.
Piirretty siniutaka (ylempänä oleva kala)
Spacewatch

Spacewatch on Arizonan yliopiston vetämä projekti, jossa tutkitaan pikkuplaneettoja, mukaan lukien erityypiset asteroidit ja komeetat. Projektin ovat perustaneet Tom Gehrels ja Robert S. McMillan vuonna 1980.
Merkittäviä löytöjä

Callirrhoe
5145 Pholus
9885 Linux
20000 Varuna
60558 Echeclus
(136617) 1994 CC
(174567) Varda
Stakeholder Engagement Service

Stakeholder Engagement Service, eli SES suom. Osakas-sidospalvelu,  eli OSP merkitsee sidosryhmien sitouttamis- ja aktivointimenetelmää, jossa kohderyhmät tuodaan verkossa brändin ympärille virtuaaliyhteisön avulla.  Sen yleisimmät sovellukset ovat markkinoinnissa ja tuotekehityksen joukkoistamisessa (käytetään myös nimeä yleisöosallisuus, engl. crowdsourcing).
Yhteisöä ylläpitää useimmiten kolmas osapuoli, mutta yhteisön toiminta perustuu keskinäiseen vuorovaikutukseen ja se tuottaa pääosan sisällöstä itse.
Motiivi vuorovaikutukseen tulee yhteisestä sosiaalisesta objektista joka voi käytännössä olla mikä tahansa käyttäjää motivoiva asia.
Tässä yhteydessä englannin sanaa “stakeholder” käytetään sen laajassa merkityksessä tarkoittamaan yrityksen tai muun organisaation sidosryhmiä. Näitä voivat olla esim. omistajat, johto, työntekijät, alihankkijat, asiakkaat, yhteistyökumppanit ja rahoittajat.
Suomessa SES-menetelmää ovat käyttäneet ainakin Orion ja Aurinkomatkat.
Samuel Patyn murha

| Samuel Patyn murha |
| --- | --- |
 Samuel Patyn muistotilaisuus Belfortissa 21.10.2020
Paikka:   Conflans-Sainte-Honorine, Ranska
Kohde:  opettaja Samuel Paty
Ajankohta:  16. lokakuuta 2020
Kuolleita:  1 + tekijä
Epäilty/epäillyt:  Abdoullakh Anzorov
Tekoväline:  veitsi
Samuel Patyn murha oli Pariisin lähistöllä Conflans-Sainte-Honorinen kunnassa 16. lokakuuta 2020 tapahtunut islamistinen terrori-isku, jossa sai surmansa historian ja maantiedon opettaja Samuel Paty. Teon motiivina oli, että Paty oli näyttänyt oppitunnilla profeetta Muhammadia esittäviä pilapiirroksia opettaessaan sananvapaudesta.
Tausta

Iskun tekijä, tšetšeenitaustainen Abdoullakh Anzorov, oli saanut tietää Patysta sosiaalisen median kautta. Siellä oli levinnyt video, jossa mies nimeltä Brahim Chnina maalitti Patya. Chninan tytär oli Patyn oppilas ja oli kertonut isälleen Patyn pyytäneen muslimioppilaita poistumaan luokasta näyttääkseen alastonpilakuvia profeetta Muhammedista ja väittänyt, että hänen protestoituaan kuvien näyttämistä vastaan hänet oli määräajaksi erotettu koulusta. Myöhemmin tyttö tunnusti, ettei ollut edes paikalla kyseisellä oppitunnilla, vaan hänen kaverinsa oli kertonut pilapiirroksista hänelle. Todellisuudessa Paty oli varoittanut etukäteen aikovansa näyttää pilakuvia Muhammedista ja sanonut, että oppilaat voivat halutessaan sulkea silmänsä. Tyttö puolestaan oli erotettu määräajaksi koulusta poissaolojen takia jo oppituntia edeltävänä päivänä.
Teko

Noin kello viiden aikaan perjantai-iltapäivällä 16. lokakuuta 2020 Samuel Paty oli matkalla kotiin Pariisin esikaupungissa Conflans Sainte-Honorinessa sijaitsevasta koulusta, jossa hän toimi opettajana. Tuolloin 18-vuotias tšetšeenitaustainen mies hyökkäsi hänen kimppuunsa veitsen kanssa ja katkaisi hänen kaulansa. Poliisien saavuttua paikalle mies uhkasi heitä ilmakiväärillä, jolloin poliisit ampuivat miehen. Mies oli ennen tekoaan pyytänyt koulun oppilailta apua Samuel Patyn tunnistamisessa. Teon jälkeen mies jakoi kuvan uhristaan sosiaalisessa mediassa ja kertoi olevansa iskun tekijä.