stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aníbal Paz

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Aníbal Paz vuonna 1948. |  Aníbal Paz vuonna 1948. |  Aníbal Paz vuonna 1948. |  |
Maa:   Uruguay
Miesten jalkapallo
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Brasilia 1950 | miehet |  |
| Copa América  | Copa América  | Copa América  |  |
|  Kultaa | Uruguay 1942 | miehet |  |
Aníbal Luis Paz Piuma (21. toukokuuta 1917 Montevideo – 21. maaliskuuta 2013 Montevideo) oli uruguaylainen jalkapallomaalivahti ja maailman- sekä Etelä-Amerikan mestari.
Paz kuului Uruguayn jalkapallomaajoukkueeseen, joka voitti maailmanmestaruuden vuonna 1950 voitettuaan loppuottelussa kotikentällään pelanneen Brasilian. Copa Américan Paz voitti Uruguayn kotikisoissa vuonna 1942. Seurajoukkuetasolla Paz pelasi Club Nacional de Footballissa ja voitti seurassa yhdeksän Uruguayn mestaruutta.
Paz kuoli Montevideossa 95-vuotiaana 21. maaliskuuta 2013.
Arvo Westerlund

Arvo Aatto Westerlund (7. helmikuuta 1902 Perniö – 20. joulukuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen rakennusmestari, rakennusalan yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Arvo Westerlundin vanhemmat olivat maanviljelijä Lars Adolf Westerlund ja Hilda Elina Danielsson ja puoliso vuodesta 1925 Eva Maria Erakko. Westerlund valmistui rakennusmestariksi Helsingin Teollisuuskoulusta vuonna 1923 ja työskenteli sitten yli kaksikymmentä vuotta Jalo Syvähuokon perustamassa Rakennustoimi-yrityksessä. Westerlund yleni vuonna 1955 yhtiön toiseksi johtajaksi ja seuraavana vuonna toimitusjohtajaksi. Sotien aikana hän oli johtanut linnoitustöitä useilla eri paikkakunnilla. Vuonna 1959 Westerlund perusti liikekumppaneidensa kanssa oman rakennusyrityksen, jonka toimitusjohtajaksi ja hallituksen puheenjohtajaksi hän tuli. Rakennusliike Arvo Westerlund Oy toteutti lukuisia asuin-, liike-, teollisia ja julkisia rakennuksia, mukaan lukien esimerkiksi Munkkivuoren kirkko ja Finlandia-talo. Westerlund oli aktiivinen alansa järjestöissä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1966.
Anne Treisman

| Anne Treisman |
| --- | --- |
 Brittiläisen Kolumbian yliopiston kunniatohtorin arvonimen saanut Anne Treisman (2004).
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. helmikuuta 1935 Wakefield, Yorkshire, Britannia
Kuollut: 10. helmikuuta 2018 (82 vuotta) New York, Yhdysvallat
Ammatti:  psykologi ja professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Cambridgen yliopisto (B.A.), Oxfordin yliopisto (Ph.D.)
Instituutti:  Princetonin yliopiston Psykologian laitos
Tutkimusalue:  visuaalinen tarkkaavuus, kohteiden havaitseminen ja muisti
Palkinnot:  Grawemeyer-palkinto (psykologia, 2009),  Kansallinen tiedemitali (USA, 2011)
Anne Marie Treisman (27. helmikuuta 1935 Wakefield, Yorkshire, Britannia – 10. helmikuuta 2018) oli psykologian professori Princetonin yliopiston psykologian laitoksella. Hänen tutkimusaiheitaan olivat visuaalinen tarkkaavuus, kohteiden havaitseminen ja muisti.
Treisman toimi opettajana Oxfordin yliopistossa, Brittiläisen Kolumbian yliopistossa, Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä ja Princetonissa. Hän sai Grawemeyer-palkinnon psykologian alalta vuonna 2009. Vuonna 2013 Treismanille myönnettiin National Medal of Science hänen uraauurtavasta työstään tarkkaavuuden tutkimuksessa. Pitkän uransa aikana Treisman kokeellisesti ja teoreettisesti määritteli sitä, miten tieto valitaan ja integroidaan niin, että muodostuu ihmisen ajattelua ja toimintaa ohjaavia mielekkäitä kohteita.
Aiheesta muualla

The British Psychological Society: One on one... with Anne Treisman (the psychologist... Nov. 2010, Vol. 23) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (bps.org.uk)
Anne Treisman – 2011 National Medal of Science (englanniksi) (youtube.com)
Armas Härkönen

Armas Härkönen (1. lokakuuta 1903 Joroinen – 2. syyskuuta 1981 Varkaus) oli suomalainen agrologi, piirikonsulentti ja pienviljelijä. Hän toimi kansanedustajana vuosina 1958–1962.
Härkönen kävi maamieskoulun vuonna 1926 ja maamiesopiston vuonna 1929. Hän toimi vuosina 1930–1949 Pienviljelijäin liiton koetoiminnan hoitajana ja samalla Uudenmaan, Itä-Hämeen ja Kymenlaakson neuvojana ja vuodet 1949–1958 Etelä-Savon piirikonsulenttina. Vuodesta 1940 Härkönen oli myös pienviljelijä Joroisissa.
Vuoden 1956 presidentinvaalissa Härkönen oli presidentin valitsijamies. Vuoden 1958 eduskuntavaaleissa Härkönen valittiin kansanedustajaksi Mikkelin läänin vaalipiiristä Sosialidemokraattisen opposition listalta. Hän oli eduskunnassa ensin Sosialidemokraattisen opposition eduskuntaryhmässä 22. heinäkuuta 1958 – 5. toukokuuta 1959 ja sitten Työväen ja pienviljelijäin sosialidemokraattisessa liitossa 6. toukokuuta 1959 – 19. helmikuuta 1962.
Härkönen oli myös Joroisten kunnanvaltuuston jäsen ja kunnanhallituksen puheenjohtaja.
Aiheesta muualla

.aspx Armas Härkönen Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Arvo Vikman-Lahdensuu

Arvo Vikman-Lahdensuu (12. syyskuuta 1881 Hämeenlinna – 9. huhtikuuta 1938 Hämeenlinna) oli suomalainen sotilaskapellimestari ja säveltäjä.
Arvo Vikman-Lahdensuu palveli torvensoittajana Hämeen tarkk'ampujapataljoonassa aina pataljoonan hajottamiseen saakka vuonna 1902. Hän opiskeli sitten Helsingin musiikkiopistossa ja suoritti lukkari-urkurikurssin toimien sen jälkeen lukkari-urkurina muun muassa Hämeenlinnassa ja Vaasassa.
Suomen sisällissodan jälkeen Vikman-Lahdensuu oli Karjalan Ratsujääkärirykmentin ja Hämeen Ratsurykmentin kapellimestarina ja toimi useiden soittokuntien kapellimestarina  muun muassa Lappeenrannassa, Tainionkoskella, Kotkassa ja Kuopiossa. Viimeksi hän asui Hämeenlinnassa toimien säveltäjänä ja toimi vuodesta 1937 Hämeenlinnan kansalaisopiston kuoron johtajana.
Vikman-Lahdensuu sävelsi useita sotilasmarsseja sekä overtyyrejä, piano-, yksinlaulu- ja kuorosävellyksiä.
Arvo Vikman-Lahdensuu oli naimisissa Vesilahden Narvasta kotoisin olleen laulajatar Ester Vikman-Lahdensuun (k. 1974) kanssa. Heillä oli Valkama-niminen kesähuvila Vesilahden Kostianrannassa. Kesäisin Arvo Vikman-Lahdensuu johti Narvan Soittokuntaa eri tilaisuuksissa muun muassa Narvan Seurantalon vihkiäisissä 1935.
Arvo Vikman-Lahdensuu kuoli 56-vuotiaana huhtikuussa 1938 Hämeenlinnan lääninsairaalassa lyhyen sairauden jälkeen.
Apameia

Apameia (m.kreik. Απάμεια, lat. Apamea) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:
Apameia, kaupunki Fryygiassa Vähässä-Aasiassa
Apameia, kaupunki Meediassa lähellä Laodikeian kaupunkia
Apameia, kaupunki Mesenessä Mesopotamiassa lähellä Tigris- ja Eufratjokea
Apameia, kaupunki Osroenessa Eufrat-joen varrella
Apameia, kaupunki Sittakenessa Mesopotamiassa Tigris-joen varrella
Apameia, kaupunki Syyriassa Orontes-joen varrella
Apameia Rhagiane, kaupunki Meediassa
Myrleia eli Brylleion, myöhemmin Apameia, kaupunki Bithyniassa Propontiin rannalla
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Apameia”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ane Brun

Ane Brun esiintymässä vuonna 2007.
Ane Brun (s. 10. maaliskuuta 1976 Molde, Norja, oik. Ane Brunvoll) on laulaja ja lauluntekijä, joka julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa Spending Time with Morgan vuonna 2003. Brun on levyttänyt Balloon Ranger Recordings -levy-yhtiölle kuusi muuta albumia. Hän julkaisi myös singlenä versionsa Alphaville-yhtyeen hitistä "Big in Japan".
Diskografia > Albumit

Spending Time with Morgan (2003)
A Temporary Dive (2005)
Duets (2005)
Live in Scandinavia (2007)
Changing of the Seasons (2008)
Sketches (2008)
Live at Stockholm Concert Hall (2009)
It All Starts with One (2011)
When I'm Free (2015)
Leave Me Breathless (2017)
Live at Berwaldhallen yhdessä kanssa Ruotsin radion sinfoniaorkesteri (2018)
After the Great Storm (2020)
How Beauty Holds the Hand of Sorrow (2020)
Nærmere (2022)
Portrayals (2023)
Diskografia > EP:t

My Lover Will Go (2004)
Diskografia > Singlet

"Are They Saying Goodbye" (2003)
"Humming One of Your Songs" (2003)
"I Shot My Heart" (2004)
"Song No. 6" (2005)
"Lift Me" - Madrugada vierailiana Ane Brun (2005)
"Rubber & Soul" vierailiana Teitur Lassen (2006)
"Balloon Ranger" (2006)
" Headphone Silence - Henrik Schwarz/DF Remix (2008)
"Big in Japan" (2008)
"True Colors" (2008)
" To Let Myself Go - Malkyl Remix (2009)
Aiheesta muualla

Artistin kotisivut
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Simojukka Ruippo

Simojukka Ruippo (s. 1964 Tampere) on suomalainen dokumenttielokuvien tekijä. Ruippo on tunnettu Jouni Hokkasen kanssa tehdyistä mikroelokuvistaan. Ruipon ja Hokkasen Pyongyang Robogirl sai 2002 kunniamaininnan Tampereen elokuvajuhlien Micromovies-kilpailussa, elokuva kiersi lukuisilla elokuvajuhlilla ja Pohjois-Korean elokuvista vastaavat virkamiehet ilmaisivat tyytymättömyytensä elokuvaan. Vuonna 2009 Ruippo yhdessä toisen henkiön kanssa järjestivät elokuvafestivaalin Antarctis Short, Documentary and Animation Film Festival, joka oli maailman ensimmäinen elokuvafestivaali Antarktiksella. Festivaali on järjestetty tämän jälkeen myös vuosina 2010 ja 2011. Elokuvafestivaalit toteutettiin siten, että ne kiersivät tutkimusasemalta toiselle.
Elokuvia

Pyongyang Robogirl (yhdessä Jouni Hokkasen kanssa), 2001
No need for traffic lights, 2002
Children’s Palace (Suomen televisioesityksissä nimellä Lasten Palatsi), 2002
Attack of the Hong Kong Street Wipers, 2003
Hongkong Sars Blues, 2003
Tehran Taxi, 2004
Migrant Workers Are Not Terrorists!, 2005
Dictator’s Cut, 2005
DMZ, 2007
Palkintoja

Pyongyang Robogirl – Diploma of Merit (Tampere Film Festival 2002)
Migrant Workers Are Not Terrorists! – IFCAB Award 2006 (Independent Films International Film Critics Association of Bangladesh)
Aiheesta muualla

Simojukka Ruippo Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Pyongyang Robogirl Yle Areenassa
Ammar Souayah

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 11. kesäkuuta 1957 (ikä 67)
Syntymäpaikka: Téboursouk, Tunisia
Seura
Seura:  Al-Raed
Tehtävä: Päävalmentaja
Junioriseurat
1967–1975:  JS Tebourba
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1975–1978 |  JS Tebourba |  |
Valmennusura
1978–1980 1980–1981 1981–1983 1983–1984 1984–1985 1985–1986 1986–1987 1987–1989 1989–1990 1990–1991 1991–1992 1993–1994 1994–1995 1995 1996 1997 1997 1998 1998 1999 1999–2001 2001 2002 2003 2005 2010 2011 2011–:  JS Tebourba (juniorit)  US Djedeida (juniorit)  US Djedeida  JS Tebourba  US Djedeida  JS Tebourba  AS Oued Ellil (juniorit)  AS Oued Ellil  Olympique du Kef  Grombalia Sports  AS Oued Ellil  Stade Gabésien  SA Menzel Bourguiba  Olympique du Kef  SA Menzel Bourguiba  CS Ben Arous  ES Beni-Khalled  EGS Gafsa  AS Gabès  AS Ariana  CS Hammam-Lif  ES Sahel  Tunisian maajoukkue  ES Sahel  ES Sahel  Tunisian olympiajoukkue  Tunisian maajoukkue  Al-Raed
Ammar Souayah (arab. عمار السويح‎, s. 11. kesäkuuta 1957 Téboursouk, Tunisia) on tunisialainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Vuodesta 2011 lähtien hän on toiminut Saudi-Arabian valioliigassa pelaavan Al-Raedin päävalmentajana.
Valmennusura

Souayah aloitti valmentamisen vuonna 1978 aluksi Tebourban junioreiden valmentajana ja sittemmin vuosina 1980–1981 US Djedeidan junioreiden valmentajana. Kauden jälkeen hän siirtyi edustusjoukkueen päävalmentajaksi, jossa hän valmensi vuosina 1981–1983.
Souayah toimi Tunisian maajoukkueen päävalmentajana vuoden 2002 MM-kisoissa. Kisojen aikana hän sai paljon kritiikkiä puolustus voittoisesta taktiikasta. Jopa Japania vastaan Souayah panosti enemmän puolustamiseen, vaikka joukkue tarvitsi voitton päästäkseen jatkoon.
Ennen maajoukkuetta hän muun muassa valmensi CS Hammam-Lifin Tunisian cupin voittoon vuonna 2001 ja ES Sahelin Afrikan Cup-voittajien cupin voittoon vuonna 2003.
Vuodesta 2010 alkaen hän toimi Tunisian olympiajalkapallojoukkueen päävalmentajana. Souayah päätti kuitenkin erota marraskuussa 2010.
27. tammikuuta 2011 Tunisian jalkapalloliitto ilmoitti Souayahin toimivan Tunisian maajoukkueen väliaikaisena valmentajana. Hänen on määrä alustavasti valmentaa maataan ystävyysottelussa Algeriaa vastaan. Neljä päivää myöhemmin Tunisian liitto ilmoitti Souayahin toimivan myös meneillään olevien Afrikan mestaruuskisojen karsintojen loppuun saakka. Souayahin pesti jäi kuitenkin lyhyeksi, kun ystävyysottelu Algeriaa vastaan peruttiin ja Tunisian jalkapalloliitto julkisti Sami Trabelsin siirtyvän maan uudeksi päävalmentajaksi.
Syksyllä 2011 Souayah siirtyi saudiarabialaisen Al-Raedin päävalmentajaksi.
Valmennusura > Meriitit

Tunisian supercup
Hopeaa: 2001
Tunisian cup: 2001
Afrikan Cup-voittajien cup: 2003
Tunisian liigacup: 2005
Ligue Professionnelle 1
Hopeaa (2): 2003, 2005
Sinkitys

Sinkitys on metallin päällystämistä korroosiolta suojaavalla sinkkikerroksella. Sinkitysmenetelminä on yleisesti käytössä sähkösinkitys (elektrolyyttinen pinnoitus) ja kuumasinkitys (kastaminen sulaan sinkkimetalliin). Sinkityksen korroosiolta suojaava vaikutus perustuu sinkin metalliseen epäjalouteen eli voimakkaaseen taipumukseen hapettua. Sinkin suojaava vaikutus on riippuvainen kerroksen paksuudesta, koska sinkki kuluu suojatessaan jalompaa, pinnoitettua ainetta.
Sinkillä on hyvä kestävyys normaaleissa manner- ja meri-ilmastoissa, mutta se syöpyy nopeasti happamissa ilmastoissa, joita esiintyy teollisuusseuduilla tai saastuneiden kaupunkien ympärillä. Näihin ympäristöihin sopii paremmin alumiini- tai alumiini–sinkkipinnoitus.
Sinkitys vaatii hyvän pohjapuhdistuksen, johon käytetään esimerkiksi 10-prosenttista suolahappoa. Varsinkin öljyt ja rasvat heikentävät sinkin tarttuvuutta, mikä heikentää suojausta. Sinkillä on tapana kuroa pienet aukot umpeen, riippuen kerroksen paksuudesta.
Sinkitysmenetelmät > Sähkösinkitys

Sähkösinkitys tarkoittaa metallisen kappaleen sähköavusteista päällystämistä sinkkikerroksella, jonka vahvuus on tavallisesti 8–12 µm, joskin kerrosvahvuus voi olla jopa 30 µm. Päällystäminen tapahtuu elektrolyysialtaassa useiden puhdistus- ja käsittelyvaiheiden jälkeen. Pinnoitus ei täytä koloja tai epätasaisuuksia, joten pinnan esikäsittelyyn tulee panostaa, jos halutaan kiiltävä kaunis pinta. Lopullisen pinnan korroosiokestävyys on hyvä ja suorassa suhteessa pinnoitteen paksuuteen. Sähkösinkittyä tuotetta sanotaan myös galvanoiduksi johtuen menetelmässä käytettävästä galvaanisesta parista.
Sähkösinkityksen jälkeen kappaleen pinta yleensä passivoidaan sinkin hapettumisen hidastamiseksi. Vastasinkityn pinnan hapettuessa siihen muodostuu nopeasti ns. valkoruostetta. Passivointimenetelmät perustuvat nykyään yleensä 3-arvoisen kromin ja lisäaineiden käyttöön. Passivointikylvyssä reaktiotuotteista muodostuu pintaan suojaava, noin yhden mikrometrin vahvuinen kromaattikalvo. Käytettäessä 6-arvoista kromia saadaan pinnasta oliivinvihreä ja erittäin korroosionkestävä, mutta pinnoite sisältää karsinogeenistä 6-arvoista kromia. Toisinaan passivointia käytetään synonyyminä koko sähkösinkitysprosessille.
Sinkitysmenetelmät > Kuumasinkitys

Kuumasinkitys tarkoittaa metallin upottamista sulaan, noin 450 °C:n lämpöiseen sinkkikylpyyn, jossa teräs ja sinkki reagoivat keskenään. Kuumasinkityksessä muodostuu sähkösinkitystä paksumpi sinkkikerros, jonka paksuus on tyypillisesti 60–150 mikrometriä. Teräksen ja sinkin välisestä reaktiosta riippuen voi pinnoite olla hopeanhohtoinen ja kiiltävä (ohuemmat kerrokset) tai tummanharmaa ja matta (paksummat kerrokset). Pinnoite ei ole aivan tasainen tai tasavärinen, vaan siinä on kidekuvioita. Kuumasinkityksessä tulee pitää huoli siitä, että sinkki pääsee teräsrakenteen kaikkiin koloihin ja myös sieltä pois. Kuumasinkitettävään rakenteeseen tehdään tarvittaessa aukkoja sinkin esteettömän kulun varmistamiseksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sinkitys Wikimedia Commonsissa
Arvo Virvonen

Arvo Alfred Virvonen (22. maaliskuuta 1889 Punkalaidun – 7. lokakuuta 1947) oli suomalainen näytelmäkirjailija.
Teoksia

Annikin kosijat : kaksinäytöksinen huvinäytelmä. Näytelmäkirjasto n:o 135. Kirja, Helsinki 1915, 2. painos 1920, 3. painos 1922, 4. painos 1926
Aparecida de Goiânia

| Aparecida de Goiânia |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Kaupungin sijainti Goiásissa
Valtio:  Brasilia
Alue:  Keski-läntinen alue
Osavaltio:  Goiás
Suuralue:  Keski-Goiás
Mikroalue:  Goiânia
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  288,5 km²
Korkeus:  808 m
Väkiluku (2010):  455 193
 – Väestötiheys:  1 770,6 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Aparecida de Goiânia on kaupunki 22 kilometriä Brasilian osavaltion Goiásin pääkaupungista Goiâniasta etelään. Aparecida de Goiânian asukasluku on noin 455 000 (vuonna 2010). Se sijaitsee 804 m merenpinnan yläpuolella. Kaupungin rajalla virtaa Meia Ponte -joki, ja Lages, Santo António ja Córrego da Serra virtaavat kaupungin läpi. Vuonna 1960 Cachoeira Douradan vesiputoukseen tehtiin voimala, joka huolehtii kaupungin sähköntuotannosta.
Aparecida de Goiânia sai kaupunginoikeudet 1963. Vuonna 1991 kaupungissa asukasluku oli 175 000, mikä on 20 vuodessa kasvanut 2,5-kertaiseksi.
Antti Mattila (kirjailija)

Antti Aukusti Mattila (19. marraskuuta 1911 Hinnerjoki – 28. syyskuuta 1948) oli suomalainen kirjailija.
Teoksia

Mooses Mooabin maalla : romaani.    Pellervo-seura, Helsinki 1946
Apapane

| Apapane |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Peipot Fringillidae
Alaheimo::  Drepanidinae
Suku::  Apapanet Himatione
Laji::  sanguinea
Kaksiosainen nimi
 Himatione sanguinea  (Gmelin, 1788) 
Katso myös
   Apapane Wikispeciesissä   Apapane Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Apapane (Himatione sanguinea) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintulaji. Laji esiintyy ainoastaan Havaijilla, jossa se on kotoperäinen laji. Linnun kirkkaanpunaiset sulat olivat aikoinaan hyvin suosittuja ja niitä käytettiin Havaijin ylhäisön vaatteiden koristeina. Apapane muodostaa pieniä ryhmiä kerätessään ravintoa ʻōhiʻa lehua-puista. Linnut toimivat samalla myös puiden pölyttäjinä.
Apapanea pidetään aktiivisena laululintuna. Koirailla on tunnistettava laulukuvio ja ne laulavat kaikkina vuorokaudenaikoina. Se koiras, jonka kutsuhuuto on voimakkain, saa naaraan huomion. Parinmuodostuksen jälkeen molemmat osallistuvat pesänrakentamiseen. Koiras laulaa hautomisaikana jatkuvasti, mutta naaras ei laula lainkaan. Koiraan laulu pitää muut koiraat etäällä pesäpuusta. Apapanella on kaksi lentokuviota: suora ja ympyränmuotoinen.
Käännös suomeksi
Anárion

Anárion on fiktiivinen henkilö J. R. R. Tolkienin kirjassa Taru sormusten herrasta.
Elämäkerta

Anárion (T.A.3119-3440) oli Elendilin toinen poika ja Isildurin veli. Hänen poikansa Meneldil oli viimeinen mies, joka syntyi Númenorissa. Yhdessä isänsä ja veljensä kanssa hän oli elendilin johtaja, eli niiden Númenorlaisten jotka vastustivat kuningas Ar-Pharazônin päätöstä hyökätä Valinoriin.
Númenorin uppoamisen jälkeen Elendil nousi maihin pohjoisessa, Lindonin lähellä, ja perusti sinne Arnorin valtakunnan, mutta Isildur ja Anárion laskivat maihin etelämpänä Keski-Maassa, perustaen Gondorin valtakunnan. Kumpikin valtakunta lähti kasvamaan jo tunnetuista Númenorlaisista kaupungeista, Pelarginista ja Belfalastista (myöhemmin tunnettu nimellä Dol Amroth).
Anárion oli aluksi vastuussa Gondorin johtamisesta: hän perusti Minas Anorin ja Minas Ithilin kaupungit, kuten myös Osgiliathin sillan ja kaupungin. Minas Anor nimettiin auringon mukaan, mutta myös Anárionin oman nimen mukaan. Minas Ithil ja Ithilienin maakunta nimettiin kuun ja Isildurin mukaan.
Sauron hyökkäsi jo aikaisin Gondoriin. Viimeisen Liiton Sodan aikana Anárion puolusti Gondoria, sillä aikaa kun hänen veljensä pakeni pohjoiseen isänsä ja haltioiden luo. Anárion puolusti Gondoria hyvin, siihen asti että Isildur, Elendil ja Gil-galad saapuivat joukkoineen. Anárion taisteli kunniakkaasti Dagorladin Taistelussa ja Barad-dûrin piirityksessä, mutta kaatui 3440 Toista Aikaa, kun suuri kivi putosi hänen päälleen Mustasta Tornista. Anárionilla oli neljä lasta: kolme ensimmäistä olivat tyttäriä, mutta neljäs oli poika, Meneldil.
Lopulta Isildur antoi Meneldillin hallita Gondoria sillä välin kun hän oli pohjoisessa.
Kun Isildur ja hänen vanhimmat poikansa olivat kuolleet, nuorin poika ei halunnut Gondorin kruunua, joten Meneldilistä tuli Gondorin hallitsija.
Anárionin linja hitaasti haipui ja katosi ajan saatossa, kunnes hallitsevat Käskynhaltiat tulivat valtaan, jolloin yksikin Anárionin jälkeläinen saattoi vaatia kruunua itselleen. Tämä tapahtuma päästi Aragorn II:n sekä Arnorin että Gondorin kuninkaaksi.
Askerhallen

Askerhallen
Askerhallen on Norjassa Askerin kunnassa sijaitseva jäähalli. Halli avattiin vuonna 1969 ja siinä on 1342 istuma- ja 1058 seisomapaikkaa. Maan pääsarjassa GET-ligaenissa pelaava Frisk Tigers pelaa kotiottelunsa Askerhallenissa. Toinen hallin käyttäjä on Asker kunstløpsklubb eli Askerin taitoluistelukerho. Halli sijaitsee noin kahden kilometrin päässä Askerin keskustasta. Katsojaennätys on 3 012.
Askerhallen tuhoutui tulipalossa vuonna 1972, mutta se rakennettiin uudelleen nopeasti ja saatiin käyttöön jo samana vuonna.
Alppihiihdon maailmancup 1997–1998

Alppihiihdon maailmancup -kausi 1997–1998 oli 32. alppihiihdon maailmancup -kausi. Miesten kokonaiskilpailun voitti Itävallan Hermann Maier ja naisten Saksan Katja Seizinger.
Lopputulokset > Miehet > Kokonaiskilpailu

| Sijoitus | Alpinisti | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Hermann Maier | 1685 |
| 2. |  Andreas Schifferer | 1114 |
| 3. |  Stephan Eberharter | 1030 |
Lopputulokset > Miehet > Syöksylasku

| Sijoitus | Alpinisti | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Andreas Schifferer | 655 |
| 2. |  Hermann Maier | 479 |
| 3. |  Nicolas Burtin | 469 |
Lopputulokset > Miehet > Supersuurpujottelu

| Sijoitus | Alpinisti | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Hermann Maier | 400 |
| 2. |  Hans Knauß | 256 |
| 3. |  Stephan Eberharter | 220 |
Lopputulokset > Miehet > Suurpujottelu

| Sijoitus | Alpinisti | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Hermann Maier | 620 |
| 2. |  Michael von Grünigen | 560 |
| 3. |  Christian Mayer | 429 |
30.  Sami Uotila 44
Lopputulokset > Miehet > Pujottelu

| Sijoitus | Alpinisti | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Thomas Sykora | 521 |
| 2. |  Thomas Stangassinger | 517 |
| 3. |  Hans Petter Buraas | 420 |
45.  Kalle Palander 15
49.  Mika Marila 11
Lopputulokset > Naiset > Kokonaiskilpailu

| Sijoitus | Alpinisti | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Katja Seizinger | 1665 |
| 2. |  Martina Ertl | 1508 |
| 3. |  Hilde Gerg | 1391 |
Lopputulokset > Naiset > Syöksylasku

| Sijoitus | Alpinisti | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Katja Seizinger | 520 |
| 2. |  Renate Götschl | 392 |
| 3. |  Isolde Kostner | 292 |
Lopputulokset > Naiset > Supersuurpujottelu

| Sijoitus | Alpinisti | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Katja Seizinger | 445 |
| 2. |  Renate Götschl | 305 |
| 3. |  Isolde Kostner | 266 |
Lopputulokset > Naiset > Suurpujottelu

| Sijoitus | Alpinisti | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Martina Ertl | 591 |
| 2. |  Deborah Compagnoni | 565 |
| 3. |  Alexandra Meissnitzer | 445 |
28.  Tanja Poutiainen 41 pist.
Lopputulokset > Naiset > Pujottelu

| Sijoitus | Alpinisti | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Ylva Nowén | 620 |
| 2. |  Kristina Koznick | 560 |
| 3. |  Hilde Gerg | 451 |
50.  Tanja Poutiainen 4 pist.
50.  Henna Raita 4 pist.