stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Juho Lammikko
Ura > Seuraura > Siirtyminen Sveitsiin

Kaudeksi 2022–2023 Lammikko palasi Eurooppaan ja hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Sveitsin National Leaguen ZSC Lionsiin. Lammikko voitti joukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin tehoilla 24+16=40. Hän jakoi liigan maalipörssin kolmannen sijan Rapperswil-Jona Lakersin Tyler Moyn, SCL Tigersin Aleksi Saarelan ja HC Ambrì-Piottan Filip Chlapíkin kanssa edellään Genève-Servette HC:n Teemu Hartikainen ja HC Davosin Matěj Stránský. Tammikuussa 2023 Lammikko teki ZSC:n kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2023-2024 Lammikko voitti Sveitsin mestaruuden Lionsin joukkueessa.
Ura > Maajoukkueura

Lammikko edusti Suomea MM-kilpailuissa vuosina 2019, 2022 ja 2023, joista kaksi ensimmäistä turnausta päättyi maailmanmestaruuteen. Yhteensä hän on pelannut 46 A-maaottelua tehopistein 4+5=9. Lammikko teki A-maajoukkuedebyyttinsä Nordic Cupissa 25. huhtikuuta 2019 Kouvolassa Ruotsia vastaan. Hänet merkittiin Suomen kakkossentteriksi laidoilleen Kristian Kuusela ja Harri Pesonen. Lammikko keräsi ottelussa myös yhden kahden minuutin jäähyn myöhästyneestä taklauksesta. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa hän teki Karjala-turnauksessa 9. marraskuuta 2019 Helsingin Hartwall Arenassa Tšekkiä vastaan.
Lammikko pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Vuoden 2015 turnaukseen Lammikko putosi viimeisten joukossa Suomen MM-leiriryhmästä. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin Lammikko oli Suomen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 2+4=6.
Lammikko pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2013, jolloin hän oli tehoilla 3+3=6 Suomen paras maalintekijä Mikko Rantasen kanssa sekä toiseksi paras pistemies hänen jälkeensä. Lammikko edusti samana vuonna myös alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta World U-17 Hockey Challengessa sekä Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla, josta hän voitti kultaa ja oli Suomen paras pistemies tehoilla 4+2=6.
Pelityyli

The Sports Forecaster-sivuston mukaan Lammikko on hyvällä koolla varustettu kahden suunnan hyökkääjä, joka osaa pelata kaikkia hyökkääjän pelipaikkoja. Hän ei ole kuitenkaan luontainen maalintekijä ja Lammikon tulisi laukoa useammin. Hänellä on myös kehitettävää kokonaisvaltaisessa pelissä ja tasaisuudessa. Lammikko profiloitui Suomessa juniorina taitopelaajaksi, mutta siirryttyään Pohjois-Amerikkaan hän on profiloitunut sittemmin enemmän voimahyökkääjäksi.
Red Beattie

Jack "Red" Beattie (2. lokakuuta 1906 Ibstock, Englanti, Iso-Britannia - 7. tammikuuta 1981 ) oli brittiläinen jääkiekkoilija, joka pelasi vasempana laitahyökkääjänä.
Beattie pelasi NHL:ssä yhdeksän kauden ajan edustaen Boston Bruinsia, Detroit Red Wingsiä ja New York Americansia.
Rauno Tuuna

Rauno Uolevi Tuuna (22. joulukuuta 1929 – 15. helmikuuta 2007 Rauma) oli raumalainen iskelmälaulaja, säveltäjä ja sanoittaja, jonka tunnetuin kappale on ”Rauma, Rooma, Pariisi”.
Hän voitti vuonna 1986 Vuoden Merimieslauluesitys – Kotkan Ruusu –kiertopalkinnon. Ainoan albuminsa Tuuna julkaisi vuonna 1980. Levyllä häntä säestää raumalainen yhtye Hariolax. Levyltä löytyy myös kolme Hariolaxin laulusolistin Jukka Koiviston sävellystä.
Diskografia

Kanalim barttalt (1980)
Aiheesta muualla

Rauno Tuunan esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Rauno Tuunan sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Rauno Tuunan sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Red Amick

| Red Amick> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1959–1960
Kilpailuja:  2
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Indianapolis 500 1959
Viimeinen kilpailu:  Indianapolis 500 1960
Richard "Red" Amick (19. tammikuuta 1929 Kansas City, Missouri – 16. toukokuuta 1995 Crystal River, Florida) oli yhdysvaltalainen moottoriurheilija. Hän osallistui Indianapolis 500 -kilpailuun vuosina 1959–1960. Vuonna 1959 hän keskeytti ja vuonna 1960 hän oli sijalla 11.
Renato Bosatta

| Mitalit> Maa:   Italia. Olympialaiset .Miesten soutu | Mitalit> Maa:   Italia. Olympialaiset .Miesten soutu | Mitalit> Maa:   Italia. Olympialaiset .Miesten soutu | Maa:   Italia> .Miesten soutu |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Rooma 1960 | perämiehetön nelikko |  |
|  Hopeaa | Tokio 1964 | perämiehellinen nelikko |  |
|  Pronssia | México 1968 | perämiehetön nelikko |  |
Renato Bosatta (s. 11. helmikuuta 1938 Pianello del Lario, Como) on italialainen entinen soutaja ja kolminkertainen olympiamitalisti. Hän sai perämiehettömässä nelikossa hopeaa vuoden 1960 kesäolympialaisissa Roomassa ja pronssia vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa. Lisäksi hän sai perämiehellisessä nelikossa hopeaa vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa.
Jääpallon SM-sarja 1966

| SM-sarja 1965–1966 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  12
Mestari:  WP-35
Toinen sija:  Lappeenrannan Pallo
Kolmas sija:  HIFK
Pudonneet joukkueet:  VIFK, SePS ja VarTP
Paras maalintekijä:  Seppo Rounaja, OLS (16)
Alempi sarjataso:  Suomensarja
  ← 1965 :  1967 → 
Jääpallon SM-sarja kaudella 1965-1966 pelattiin taas yhden välivuoden jälkeen yksilohkoisena yksinkertaisena sarjana. Mestaruuden voitti WP-35. LaPa sai hopeaa paremman maalieron turvin ennen pronssilla ollutta HIFK:ta ja neljänneksi sijoittunutta KUV:a. Mitali jäi LaPa:n historian ainoaksi.
Edelliskausien mahtiseura OPS oli jopa lähellä sarjasta putoamista. Ensimmäistä kertaa 20 vuoteen OPS sijoittui huonommin kuin paikalliskilpailija OLS. Oululaisista myös OTP sijoittui OPS:n edelle.
Suomensarjaan putosivat VIFK, SePS ja VarTP. Yksikään pudonneista ei enää noussut takaisin SM-sarjaan.
OLS:n Seppo Rounaja oli sarjan paras maalintekijä tehtyään 16 maalia.
Mestaruussarja > Sarjataulukko

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Warkauden Pallo -35 | 11 | 9 | 1 | 1 | 49–19 | 19 |
| Lappeenrannan Pallo | 11 | 6 | 3 | 2 | 41–22 | 15 |
| Helsingin IFK | 11 | 6 | 3 | 2 | 35–22 | 15 |
| Käpylän Urheilu-Veikot | 11 | 7 | 1 | 3 | 37–32 | 15 |
| Oulun Luistinseura | 11 | 5 | 2 | 4 | 38–24 | 12 |
| Veitsiluodon Vastus | 11 | 5 | 2 | 4 | 30–21 | 12 |
| Mikkelin Palloilijat | 11 | 6 | 0 | 5 | 38–33 | 12 |
| Oulun Työväen Palloilijat | 11 | 5 | 0 | 6 | 26–42 | 10 |
| Oulun Palloseura | 11 | 3 | 3 | 5 | 27–34 | 9 |
| Vasa IFK | 11 | 2 | 4 | 5 | 23–37 | 8 |
| Seinäjoen Palloseura | 11 | 1 | 2 | 8 | 17–44 | 4 |
| Varkauden Työväen Palloilijat | 11 | 0 | 1 | 10 | 23–53 | 1 |
Mestaruussarja > Ottelut

| Joukkue | WP35 | LaPa | HIFK | KUV | OLS | VV | MP | OTP | OPS | VIFK | SePS | VarTP |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Warkauden Pallo -35 |  |  |  | 4-1 | 5-3 |  | 4-2 | 9-1 |  | 6-2 |  | 5-1 |
| Lappeenrannan Pallo | 1-2 |  | 4-2 |  | 4-2 |  | 2-1 | 6-1 |  |  | 7-0 |  |
| Helsingin IFK | 4-1 |  |  |  | 2-2 |  | 4-1 | 6-3 |  | 3-2 |  |  |
| Käpylän Urheilu-Veikot |  | 4-3 | 0-2 |  |  | 3-1 |  |  | 1-1 |  | 7-1 | 3-2 |
| Oulun Luistinseura |  |  |  | 12-3 |  | 1-3 | 5-1 |  | 1-3 | 1-1 |  | 4-1 |
| Veitsiluodon Vastus | 0-0 | 2-2 | 5-2 |  |  |  |  | 2-3 | 7-0 | 5-1 |  |  |
| Mikkelin Palloilijat |  |  |  | 1-6 |  | 4-0 |  |  | 4-3 | 8-1 |  | 4-1 |
| Oulun Työväen Palloilijat |  |  |  | 3-4 | 0-5 |  | 2-6 |  |  |  | 2-0 | 6-3 |
| Oulun Palloseura | 3-6 | 2-2 | 1-1 |  |  |  |  | 1-3 |  |  | 7-3 |  |
| Vaasan IFK |  | 2-2 |  | 2-5 |  |  |  | 0-2 | 3-1 |  | 2-2 | 8-2 |
| Seinäjoen Palloseura | 1-7 |  | 2-3 |  | 1-2 | 2-1 | 5-6 |  |  |  |  |  |
| Varkauden Työväen Palloilijat |  | 4-8 | 3-6 |  |  | 3-4 |  |  | 3-5 |  | 0-0 |  |
VIFK, SePS ja VarTP putosivat sarjasta. Tilalle nousivat Lappeenrannan Veiterä ja Lahden Reipas.
Suomen mestarit

WP-35:n joukkue: Olavi Toivonen, Pekka Kettunen, Paavo Kiuru, Pauli Auvinen, Birger Wright, Ilmari Väisänen, Seppo Laakkonen, Esko Holopainen, Pentti Markkanen, Pentti Jokinen, Seppo Koskinen, Seppo Immonen, Antti Kallio, Teuvo Immonen, Eino Ropponen. Valmentaja: Leo Partanen
Parhaat maalintekijät

| Sija | Pelaaja | Joukkue | Maalit |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Seppo Rounaja | OLS | 16 |
| 2. | Tauno Timoska | KUV | 15 |
| 3. | Matti Vanhanen | MP | 12 |
| 4. | Antti Kallio | WP-35 | 11 |
| 4. | Pentti Lehtoranta | KUV | 11 |
| 6. | Jari Högdahl | VIFK | 10 |
| 6. | Urho Partanen | LaPa | 10 |
| 8. | Raunio Kauria | LaPa | 9 |
| 8. | Pentti Markkanen | WP-35 | 9 |
| 8. | Seppo Ruotsi | OTP | 9 |
| 8. | Pekka Ryhänen | Vastus | 9 |
| 12. | Olle Lundell | HIFK | 8 |
| 12. | Antero Nikkanen | MP | 8 |
| 12. | Jonni Pajukari | LaPa | 8 |
Nousukarsinta

Suomensarja pelattiin neljässä lohkossa ja lohkovoittajat pelasivat yksinkertaisen sarjan noususta SM-sarjaan.
| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | P | Veiterä | Tarmo | Reipas | Akilles |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Lappeenrannan Veiterä | 3 | 2 | 0 | 1 | 16–5 | 4 |  | 6-0 | – | – |
| Oulun Tarmo | 3 | 2 | 0 | 1 | 19–9 | 4 | – |  | 5-2 | 12–1 |
| Lahden Reipas | 3 | 2 | 0 | 1 | 9–10 | 4 | 4-3 | – |  | 3-2 |
| Porvoon Akilles | 3 | 0 | 0 | 3 | 4–22 | 0 | 1-7 | – | – |  |
Lahden Reipas ja Oulun Tarmo pelasivat uusintaottelun noususta SM-sarjaan. Reipas voitti ottelun 3-1. SM-sarjaan nousivat Veiterä ja Reipas.
Renato Cellini

Renato Cellini (1912–1967) oli kapellimestari. Hän syntyi Torinossa ja antoi ensimmäisen resitaalinsa sellistinä 10-vuotiaana. Myöhemmin hän oppi pianon- sekä urkujensoittoa ja myös opiskeli konservatoriossa sävellystä.
Cellini pääsi työskentelemään italialaisiin oopperataloihin ja Glyndebournen oopperafestivaaliin. Muutettuaan Yhdysvaltoihin hän työskenteli Metropolitan-oopperassa vuoteen 1954. Vuosina 1954–1964 hän oli New Orleans Opera Associationin musiikillinen johtaja. Hän johti oopperaa myös Méxicossa, Cincinnatissa sekä Caracasissa ja teki levytyksiä.
Syyskuussa 1950 sattuneen sydänkohtauksen jälkeen Cellini kärsi heikosta terveydestä. Hän kuoli vuonna 1967.
Rauta (yhtye)

| Rauta> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2002–
Tyylilaji:  folk metal
Kotipaikka:  Espoo
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Rаuno Lаhtі, laulu   Aki Hauru, kitara, taustalaulu   Tuomo Kuure, bassokitara   Jussi Miettola, rummut   Laura Airola, viulu, avainviulu   Kerru Ahola, haitari  
Levy-yhtiö:  Roihu Records, 2007–?  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rauta on suomalainen folk metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 2002 Espoossa.
Yhtyeen alkuperäinen rumpali oli Von Hertzen Brothersista ja Quintessencesta tunnettu Mikko Kaakkuriniemi. Hän kuitenkin jätti yhtyeen jo varhain ajan puutteen vuoksi.
Jäsenet

Rаuno Lаhtі – laulu
Aki Hauru – kitara, taustalaulu
Tuomo Kuure – basso
Jussi Miettola – rummut
Laura Airola – viulu, avainviulu
Kerttu Ahola – haitari
Jäsenet > Entiset jäsenet

Mikko Kaakkuriniemi – rummut
Diskografia

Rauta (2004,  demo)
Laulumailla (2007,  single, Roihu Records)
Haudanmaa (2007,  Roihu Records)
Aiheesta muualla

Yhtyeen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Rauta (yhtye) Myspacessa (englanniksi)
Renato Brogi

Renato Brogi
Renato Brogi (25. helmikuuta 1873 Sesto Fiorentino – 25. elokuuta 1924 Fiesole) oli italialainen säveltäjä.
Brogi aloitti musiikkiopintonsa Firenzessä ja jatkoi niitä Milanon konservatoriossa. Hänet palkittiin oopperastaan La prima notte (1898). Hänen muut oopperansa ovat L'oblio (1890) ja Isabella Orsini (1920). Niiden lisäksi Brogi sävelsi Firenzessä vuonna 1923 tuotetut operetit Bacco in Toscana ja Follie Veneziane. Näyttämömusiikin ohella hänen tuotantoonsa kuuluu viulukonsertto, jousikvartetto, pianotrio ja lauluja. Brogi teki yhteistyötä ajan johtavien oopperalaulajien, kuten Antonio Paolin, Gemma Bellincionin ja Titta Ruffon kanssa.
Reaching into Infinity

| Reaching into Infinity DragonForce |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 19. toukokuuta 2017
 Kesto: 60.46
 Levy-yhtiö: EarMUSIC
DragonForcen muut julkaisut
| Killer Elite: the Hits, the Highs, the Vids 2016 | Reaching into Infinity 2017 | Extreme Power Metal 2019 |
Reaching into Infinity on power metal -yhtye DragonForcen seitsemäs albumi. Albumi julkaistiin 19. toukokuuta 2017.
Kappaleet

Reaching into Infinity (Instrumental) – 1.25
Ashes of the Dawn – 4.33
Judgement Day – 6.13
Astral Empire – 5.24
Curse of Darkness – 5.35
Silence – 4.50
Midnight Madness – 6.21
WAR! – 5.19
Land of Shattered Dreams – 4.59
The Edge of the World – 11.03
Our Final Stand – 5.04
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi: 7-/10
Inferno:
Kaaoszine:
Soundi:
Aiheesta muualla

Reaching into Infinity Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Reaching into Infinity Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Red Force

Red Force
Red Force on Intaminin valmistama vuoristorata PortAventura-huvipuistossa Espanjassa. Se on Euroopan nopein ja korkein vuoristorata. Radan pituus on 880 metriä ja korkeus on 112 metriä. Red Forcen rakentaminen aloitettiin vuonna 2016 ja se avattiin huhtikuussa 2017.
Laitteen juna kiihdytetään sähkömagneettien avulla 180 km/h noin viidessä sekunnissa. Laukaisun jälkeen juna nousee 90 asteen kulmassa 112 metrin korkeuteen ja tulee sieltä alas. Matkan aikana matkustaja voi kokea 4,8 G:n voiman. Laite on teemoitettu Ferrariksi. Junaan mahtuu kerrallaan 12 matkustajaa. Laitteen kapasiteetti on 1 200 matkustajaa tunnissa.
Red Holzman

Red Holzman
William ”Red” Holzman (10. elokuuta 1920 – 13. marraskuuta 1998) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja. Hän pääsi Basketball Hall of Fameen vuonna 1986.
Holzman syntyi Lower East Siden alueella New Yorkissa. Palveltuaan toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltain laivastossa hän aloitti 1940-luvulla ammattilaisuransa Rochester Royalsissa, jonka pelaajana hän oli mukana voittamassa NBA:n mestaruutta kaudella 1950–1951.
Holzman toimi myöhemmän uransa aikana pitkään New York Knicksin päävalmentajana. Hän valmensi Knicksin NBA:n mestariksi kahdella kaudella, 1969–1970 ja 1972–1973. Kauden 1969–1970 jälkeen hänet palkittiin NBA:n vuoden valmentajana. Hän oli 78-vuotias kuollessaan leukemiaan Long Islandilla.
Rasvarieska

Rasvarieskaa.
Rasvarieska on Pohjois-Karjalan ja Pohjois-Savon ortodoksisilta seuduilta lähtöisin oleva perinneruoka, jota on perinteisesti syöty laskiaisen aikaan. Rasvarieska valmistetaan samalla lailla kuin tavallinen ohrasta tai perunasta valmistettu rieska, mutta sen päälle ladotaan sian kylkisiivuja. Se paistetaan perinteisesti leivinuunissa. Rasvarieskasta on tehty erilaisia mukaelmia ympäri Suomea.
1950- ja 1960-luvulla rasvarieskaa valmistettiin useammassa leipomossa. Nykyään jotkut leipomot valmistavat sitä sesonkituotteena erityisesti laskiaisen aikaan, kuten esimerkiksi oululainen Huovisen leipomo. Rasvarieskaa saatetaan leikkimielisesti sanoa suomalaiseksi vastineeksi pizzalle, ja siitä käytetäänkin joskus lempinimeä "läskipitsa".
Rasvarieskasta tunnetaan myös versio, jonka valmistaminen ohraryyneistä tai suurimoista aloitetaan ruskistamalla silava ja keittämällä ryynit rasvavedessä. Vasta lopullinen kypsentäminen tapahtuu uunissa matalassa lämmössä (175°C).
Red Arrows

Folland Gnat näytteillä Kemblessä vuonna 2009 - Red Arrows käytti Gnatia vuoteen 1979 saakka.
RAF:n Red Arrowsien airshow eli ilmailuesitys vuonna 2011. Kalustona tässä BAe Hawk -harjoitussuihkukoneet.
Red Arrows (suom. Punanuolet) on Britannian Kuninkaallisten ilmavoimien taitolentoryhmä,  joka on käyttänyt lentotoiminnassaan ainakin Folland Gnat ja BAe Hawk -harjoitussuihkukoneita.
Ryhmän käyttämät lentokoneet on helppo tunnistaa niiden kokopunaisen värityksen perusteella: ainoastaan pystyperäsimessä eli sivuvakaimessa näkyy Britannian käyttämä trikolori-väritys (punainen-valkoinen-sininen). Vuodesta 2019 koneen sivuvakainten väri on muutettu muistuttamaan Britannian lippua.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Red Arrowsien kotisivu
Lähinnä kuvallinen sivusto, kuvia lentonäytöksistä (Arkistoitu – Internet Archive)
Rautakupoli

| Rautakupoli |
| --- | --- |
 Rautakupoli käytössä vuonna 2021
Tyyppi:  lyhyen kantaman ilmatorjuntaohjusjärjestelmä
Valmistushistoria
Suunnittelija:  Rafael Advanced Defense Systems Israel Aerospace Industries
Valmistusmaa:   Israel
Käyttöönotto:  2011
Ohjus
Huippunopeus:  Mach 2,2
Mitat
Pituus:  3 m
Halkaisija:  16 cm
Rautakupoli (engl. Iron Dome, hepr. ‏ כִּפַּת בַּרְזֶל‬‎, kippat barzel) on nimitys Israelissa käytössä olevalle ohjuspuolustusjärjestelmälle. Järjestelmä torjuu Israelin armeijan mukaan noin viisi kuudesosaa Israeliin ammutuista raketeista. Järjestelmää käytettiin ensimmäisen kerran vuonna 2011.
Historia

Järjestelmän ovat kehittäneet israelilaiset asevalmistajat Rafael Advanced Defense Systems ja Israel Aerospace Industries. Rautakupolin kehittäminen alkoi vuoden 2006 Libanonin sodan jälkeen, jonka yhteydessä Hizbollah oli laukaissut tuhansia raketteja Israeliin. Järjestelmä suunniteltiin erityisesti toimimaan suhteellisen yksinkertaisia lyhyen kantaman lentäviä kohteita, kuten esimerkiksi Hamasin käyttämiä raketteja vastaan. Järjestelmää käytettiin ensimmäisen kerran vuonna 2011, jolloin se ampui alas Gazan kaistalta Israeliin ammutun raketin.
Vuonna 2014 Yhdysvaltain presidentti Barack Obama hyväksyi aloitteen ”H.J. Res. 76”, joka antoi 225 miljoonaa dollaria Israelille Rautakupolin kehittämiseen. Maa myös ilmoitti vuonna 2019 ostavansa järjestelmän sen koekäyttöä varten.
Syksyllä 2021 Yhdysvaltain kongressi myönsi miljardi dollaria hätärahoitusta järjestelmälle. Tämä nousi puheenaiheeksi kun pieni joukko demokraattiedustajia onnistui poistamaan rahoituksen Yhdysvaltain hallinnon pyörittämiseen tarkoitetuista varoista. Näin Israelin ohjuspuolustusjärjestelmää oli tuettava erillisellä lailla. Lopulta kongressi hyväksyi ehdotuksen 420 edustajan äänestäessä sen puolesta ja 8 demokraatin ja yhden republikaanin vastustaessa.
Israelin puolustusministeriö ilmoitti käyttäneensä vastakehitettyä päivitettyä Rautakupolijärjestelmää vuonna 2021, mutta sen teknisistä tiedoista ei annettu yksityiskohtaisia tietoja.
Tekninen kuvaus

Israelissa Rautakupoli-patteristoja sijaitsee ympäri maata. Tyypillisesti yhteen patteriin kuuluu kolme tai neljä laukaisinta, joista kukin käsittää 20 ohjusta. Järjestelmää voidaan käyttää kiinteällä tai liikkuvalla alustalla. Järjestelmä havaitsee kohteensa tutkalla, ja määrittelee sen lentoradan. Esimerkiksi kohteita, joiden ei uskota osuvan asutetulle alueelle, ei yleensä torjuta. Laukaistu torjuva ohjus räjähtää kohteen lähellä. Israelin mukaan järjestelmän laukaisuista 90 % tuhosi onnistuneesti kohteensa.
Rautakupolin ainut virallinen käyttäjämaa on Israel, jonka asevoimiin kuuluu 10 patteria, eli noin 40 järjestelmää.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rautakupoli Wikimedia Commonsissa
Israelin uutistoimiston videoleike Iron Domen toiminnasta
Rautakupoli-patteristo Sderotissa, kesäkuussa 2011.
Rasvaton rasva

Rasvaton rasva on rakenteeltaan ja käyttäytymisominaisuuksiltaan rasvaa muistuttavaa valmistetta, jonka tarkoituksena on korvata rasvaa ja siten alentaa elintarvikkeen rasvapitoisuutta. Niitä voidaan valmistaa sekä hiilihydraateista että valkuaisaineista. Tunnetuin rasvaton rasva lienee Olestra, jonka on kehittänyt Procter & Gamble. Täydellistä rasvankorviketta ei toistaiseksi ole keksitty.
Raija Forsström

Raija Sinikka Forsström (o.s. Kaikkonen, s. 28. maaliskuuta 1948 Kajaani) on suomalainen toimittaja. Hän on tehnyt pitkän työuran Helsingin Sanomissa ja ollut sen lisäksi Kuhmon kamarimusiikin tiedotuspäällikkönä.
Opiskelu

Forsström kävi koulunsa Kuhmossa ja Kajaanissa ja siirtyi kesken lukion Tampereen yliopistoon opiskelemaan suomen kieltä, kirjallisuutta ja psykologiaa. Hän oli Sanomain toimittajakoulussa vuosina 1971–1972 (viides vuosikurssi).
Työura

Forsström jäi toimittajakoulusta Helsingin Sanomien palvelukseen ja toimi aluksi uutistoimittajana ja myöhemmin hän siirtyi ajankohtaistoimitukseen uutispäälliköksi. Myöhemmin hän oli erilaisissa tehtävissä. Hän muun muassa opetti toimittajakoulussa ja oli koulun assistenttina vuosina 1986–1987. 1980-luvulla hän oli perustamassa lehden kuluttajasivuja sekä Koti ja tyyli -sivuja vuonna 2003.
Forsström jäi Helsingin Sanomista eläkkeelle vuoden 2009 alussa oltuaan töissä Helsingin Sanomissa lähes 38 vuotta. Hän jatkoi kirjoittamista vapaana toimittaja aina vuoteen 2016. Tuona aikana hänen artikkeleitaan julkaistiin Helsingin Sanomissa ja Glorian Antiikissa (nykyisin Antiikki & Design) sekä muutamissa nettilehdissä. Vuonna 2012 ilmestyi hänen kirjoittamansa teos Arabian 9. kerros, taideosasto ja sen taiteilijat, joka nimensä mukaisesti kertoo helsinkiläisen Arabian keramiikkatehtaan yhdeksännessä kerroksessa sijainneesta taideosastosta, aina sen alkuajoilta 1930-luvulta näihin päiviin.
Sex Pistols -kirjoitus

Forsström aiheutti kohun kirjoittaessaan 3. tammikuuta 1978 Sex Pistols -kirjoituksen Helsingin Sanomien silloisille viihdesivuille Helsingin horisonttiin. Kirjoituksessaan ”Parasta lapsille” Forsström vaati yhtyeen maahantulon estämistä. Seuraavana päivänä Forsström syytti ”Kuusi pistoolia” -kirjoituksessaan yhtyeen levyjä maahantuonutta Love Recordsia siitä, että se on antanut rahan mennä edistyksellisen aatteen edelle. Kirjoitusten perusteella silloinen sisäministeri Eino Uusitalo esti Sex Pistols -yhtyeen pääsyn Suomeen. Aiheesta kirjoitettiin laajasti nuorisolehdissä ja toimittaja Waldemar Wallenius teki aiheesta pamflettikirjan. Sex Pistols ei ilmeisesti olisi tullut Suomeen, vaikka kohua ei olisi syntynytkään – yhtye nimittäin hajosi tammikuussa 1978 ennen suunniteltua Suomen konserttia.
Kuhmon kamarimusiikki

Työnsä ohessa Raija Forsström oli Kuhmon kamarimusiikin ensimmäinen tiedotuspäällikkö. Hän teki tiedotuspäällikön töitä palkattomana vapaaehtoisena kesälomillaan vuosina 1979–1984. Helsingin Sanomien Kuukausiliite julkaisi hänen kirjoituksensa Kuhmon kamarimusiikista heinäkuussa 1987. Juhlien omaan Iltasoitto-julkaisuun hän kirjoitti Kuhmon kamarimusiikin 20-vuotishistoriikin 1989. Vapaaehtoistyötä Kuhmon ja kamarimusiikkitapahtuman hyväksi hän jatkoi Kuhmon kamarimusiikin kannatusyhdistyksen hallituksessa, jonka jäsen hän oli vuodesta 2002.
Raija Forsström oli naimisissa teatteriohjaaja-lavastaja Ralf Forsströmin kanssa 1972–1976. Heillä on yksi yhteinen lapsi, vuonna 1973 syntynyt tytär.
Ray Hogan

Ray Hogan (15. joulukuuta 1908 – 14. heinäkuuta 1998) oli yhdysvaltalainen kirjailija, joka kirjoitti pääasiassa lännenromaaneja. Hän kirjoitti kaikkiaan 147 kirjaa, joista 36 on suomennettu. Hogan aloitti kirjailijan uransa 1950-luvulla. Hänen esikoisteoksensa oli Ex-Marshal (Ace Books 1956, ei suomennettu).
Ray Hoganin isoisoisä tapettiin intiaanisotien aikaan, ja hänen isänsä oli sheriffi. Hogan syntyi Montanassa, mutta asui miltei koko ikänsä New Mexicossa. Lännenkertomusten lisäksi hän kirjoitti myös urheilu- ja eräjuttuja eri lehtiin.
Suomalaisen lännenkirjallisuuden tutkijan Juri Nummelinin mukaan Hoganin teokset ovat ”yksinkertaisia toimintalänkkäreitä, joissa on kuitenkin suuri määrä tarkkoja yksityiskohtia”, ja Hogan on ”viitseliäästi selvittänyt historiallisia taustoja”.
Lännenkirjallisuuden historiikin kirjoittanut Robert F. Gish pitää Hoganin teoksista parhaina Shawn Starbuck -nimisestä vaeltavasta sankarista kertovaa 24-osaista sarjaa, josta vajaa kolmannes on suomennettu. Sarjan ensimmäinen osa on The Rimrocker (1970, suom. Paljastava arpi, 1976).
Osa Hoganin kirjoista sijoittuu Yhdysvaltain sisällissotaan. ”Nämä kirjat ovat hyvin toiminnallisia ja niissä korostuu yksinäisen sankarin rohkeus mahdottomalta tuntuvan tehtävän edessä”, toteaa Juri Nummelin.
Ray Hoganin romaanista Outlaw Marshal (1959) on valmistettu lännenelokuva Armoton sheriffi (engl. Hell Bent for Leather, 1969), jonka ohjasi George Sherman ja jossa pääosaa esitti Audie Murphy.