stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ydinaseohjelmat eri maissa
Irakin edesmennyt ydinaseohjelma

Irak allekirjoitti ydinsulkusopimuksen vuonna 1969, mutta aloitti salaisen ydinaseohjelman vuonna 1971. Vuonna 1981 Israel hyökkäsi yllättäen Irakin Al Tuwaithassa sijaitsevaa Osirak-reaktoria vastaan tuhoten sen. Länsimaissa esitettiin väitteitä, että Irak saattoi olla muutaman kuukauden päässä ydinaseen valmistamisesta Persianlahden sodan aikoihin vuonna 1991.lähde? Liittouma pommitti sodassa maan ydintutkimuslaitoksen hajalle. Loppu maan ydinohjelmasta tuhottiin irakilaisten ja YK:n voimin vuosina 1991–1998. Yhdysvallat ja Iso-Britannia väittivät maan yhä kehittelevän ydinasetta, mikä antoi Yhdysvaltain presidentti George W. Bushille perustelun hyökätä Irakiin vuonna 2003. Todisteita ydinaseohjelmista ei löydetty.
Etelä-Afrikan peruutettu ydinaseohjelma

Etelä-Afrikan apartheid-hallinto kehitti melko alkeellisen tykkityyppisen, maan suuriin uraanivaroihin perustuneen ydinpommin. Pommin tuotanto-ohjelma kesti parikymmentä vuotta.
Aseita tehtiin kuusi, kussakin noin 80 kiloa uraania.
Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelulla (CIA) on todisteet Etelä-Afrikan ja Israelin laajasta yhteistyöstä ohjus- ja rakettiteknologian alalla, mutta Israel ei antanut Etelä-Afrikalle läheskään kaikkea ydinasealan tietämystä. Ne toteuttivat CIA:n mukaan yhteisen ydinkokeen kesäkuussa 1980. Sitä ennen Etelä-Afrikassa vieraili suuri joukko israelilaisia ydinfyysikoita, insinöörejä ja sotilasvirkailijoita. Molemmat valtiot kielsivät väitteet.
Etelä-Afrikka luopui apartheid-hallinnon päätyttyä ydinaseohjelmasta ja liittyi pienen ydinasevarastonsa tuhottuaan ydinsulkusopimukseen vuonna 1991.
Ruotsin ydintutkimusohjelma

Ruotsin ryhtyessä tutkimaan ydinenergian hyödyntämistä 1950-luvulla suunnitelmiin kuului myös mahdollinen ydinaseohjelma. Marvikeniin suunniteltiin rakennettavaksi ydinaseeseen plutoniumia tuottava reaktori. Ruotsin liityttyä ydinsulkusopimukseen se hylkäsi suunnitelmat ydinaseesta.
Millainen maa hankkii ydinaseen?

Ydinaseen leviämistä on pyritty estämään ydinsulkusopimuksella. Tästä huolimatta muun muassa Irak yritti kehittää ydinasetta, ja Pohjois-Korea sanoutui ydinsulkusopimuksesta irti ennen koeräjäytystään. Siitä, että jokin maa aikoo hankkia ydinaseita, voivat kertoa seuraavat seikat: maa hankkii tutkimusreaktoreita, luonnonuraania plutoniumiksi rikastavia CANDU-raskasvesireaktoreita, alkaa rikastaa itse uraania, rakentaa raskasvesilaitoksen ja ydinjätteen jälleenkäsittelylaitoksen. Esimerkiksi Iran rikastaa itse uraania, pienessä määrin tosin, ja on rakentanut raskasvesilaitoksen. Usein ydinaseita hankkiva maa on jonkinasteisessa konfliktissa ainakin yhden naapurinsa kanssa, esimerkiksi Iran ja Israel tai Pakistan ja Intia. Pohjois- ja Etelä-Korean välit ovat erittäin huonot. Ydinaseita hankkivalla maalla on usein yhteyksiä ydintekniikkaa omaaviin maihin ja ydinaseiden tuleva omistaja vakoilee usein länsimailta ydintekniikkaa. Ydinasevaltojen tiedemiehet saattavat myydä ydintekniikkaa liittolaismaihin rahaa hankkiakseen ilman isäntävaltionsa suostumusta niin kuin Pakistanissa kävi. Ydinaseen kehittelyyn voi vihjata myös laaja pitkän matkan kantaman ohjusohjelma, jollainen Iranilla on.
Ensimmäiset ydinkokeet

| valtio | aktiiviset ydinkärjet/yhteensä | ensimmäinen ydinkoevuosi | ensimmäisen kokeen sijainti | Ydinkoekieltosopimus status |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Viisi ydinasevaltiota, jotka ovat allekirjoittaneet ja ratifioineet Ydinsulkusopimuksen  | Viisi ydinasevaltiota, jotka ovat allekirjoittaneet ja ratifioineet Ydinsulkusopimuksen  | Viisi ydinasevaltiota, jotka ovat allekirjoittaneet ja ratifioineet Ydinsulkusopimuksen  | Viisi ydinasevaltiota, jotka ovat allekirjoittaneet ja ratifioineet Ydinsulkusopimuksen  |  |
|  Yhdysvallat | 2 150 / 8 000 | 1945 | Alamogordo New Mexico | allekirjoittanut |
|  Neuvostoliitto /  Venäjä | 1 800 / 10 000 | 1949 | Semey Kazakstan  | ratifioinut |
|  Britannia | 160 / 225 | 1952 | Montebellosaaret Korallimeri Länsi-Australia | ratifioinut |
|  Ranska | 290 / 300 | 1960 | Saharan autiomaa Ranskan Algeria | ratifioinut |
|  Kiina | ei tietoa / 240 | 1964 | Lopjärvi Xinjiang  | allekirjoittanut |
| Ydinsulkusopimuksen ulkopuolella olevat valtiot | Ydinsulkusopimuksen ulkopuolella olevat valtiot | Ydinsulkusopimuksen ulkopuolella olevat valtiot | Ydinsulkusopimuksen ulkopuolella olevat valtiot |  |
|  Intia | ei tietoa / 80–100 | 1974 | Tharin autiomaa Rajasthan | ei-allekirjoittanut |
|  Pakistan | ei tietoa / 90–110 | 1998 | Ras Koh-vuori, Sulaimanin vuoristo Balochistan | ei-allekirjoittanut |
|  Korean demokraattinen kansantasavalta | ei tietoa / <10 | 2006 | Kilju, Pohjois-Hamgyeong | ei-allekirjoittanut |
| Kiistanalaiset ydinasevaltiot | Kiistanalaiset ydinasevaltiot | Kiistanalaiset ydinasevaltiot | Kiistanalaiset ydinasevaltiot |  |
|  Israel | todennäköisesti noin 90 | 1960–1979 | katso Etelä-Atlantin välähdys | allekirjoittanut |
| Tiedot: Independent, RFE/RL/Reuters | Tiedot: Independent, RFE/RL/Reuters | Tiedot: Independent, RFE/RL/Reuters |  |  |
Naton ydinaseiden sijaintivaltiot

| Valtio | Tukikohta | Haltija | Ydinkärkien lukumäärä |
| --- | --- | --- | --- |
|  Turkki | Incirlikin lentotukikohta | Yhdysvaltain ilmavoimat | 50 |
|  Italia | Aviano | Yhdysvaltain ilmavoimat | 40 |
|  Italia | Ghedi  | Yhdysvaltain ilmavoimat | 40 |
|  Saksa | Büchelin lentotukikohta | Yhdysvaltain ilmavoimat | 20 |
|  Alankomaat | Volkelin lentotukikohta | Yhdysvaltain ilmavoimat | 20 |
|  Belgia | Kleine Brogelin lentotukikohta  | Yhdysvaltain ilmavoimat | 20 |
Lähde:
Ydinaseiden laukaisun  auktoriteetti

| Valtio | Auktoriteetti |
| --- | --- |
 Yhdysvallat: Yhdysvaltain presidentti
 Venäjä: Venäjän presidentti
 Yhdistynyt kuningaskunta: Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri
 Ranska: Ranskan presidentti
 Kiina: Kiinan kommunistisen puolueen keskussotilaskomissio
 Intia: Intian pääministeri
 Pakistan: Kansallinen komentoviranomainen
 Korean demokraattinen kansantasavalta: Pohjois-Korean valtionasioiden komission presidentti
 Israel: Israelin pääministeri
Lähde:
Fat Man, toinen taistelutoimissa käytetty ydinase
Kuva Kiinan tekemästä varhaisesta ydinasekokeesta, 1960-luvun puoliväliltä.
Minivideo Kiinan vuoden 1967 lämpöydinpommin (3,3 MT) testistä.
Mirja Hartimo

Mirja Hartimo (s. 1970 Espoo) on suomalainen filosofi, jonka erikoisaloja ovat matematiikan ja logiikan historia ja filosofia sekä fenomenologia.
Hartimo on teoreettisen filosofian yliopistonlehtori Helsingin yliopistossa ja dosentti Helsingin ja Tampereen yliopistossa.
Teoksia

Husserl's Philosophy of Mathematical Practice. Cambridge Elements in Philosophy of Mathematics. Cambridge University Press, 2024.
Critical Views of Logic, toim. Hartimo, Mirja, Kjosavik, Frode, Linnebo Oystein. Routledge 2023.
Husserl and Mathematics, Cambridge University Press, 2021.
Contemporary Phenomenologies of Normativity. Norms, Goals, and Values. toim. Heinämaa, Sara, Hartimo, Mirja ja Hirvonen Ilpo. Routledge 2022.
Phenomenology and the Transcendental. toim. Heinämaa, Sara, Hartimo, Mirja ja Miettinen, Timo. Routledge 2014.
Muisti. toim. Hakkarainen, Jani, Hartimo, Mirja ja Virta, Jaana. Tampere: Tampere University Press 2014.
Phenomenology and Mathematics. toim. Springer. 2010.
Kirjoituksia

“Formal and Transcendental Logic—Husserl’s most mature reflection on mathematics and logic”, in The Husserlian Mind, edited by Hanne Jacobs. The Routledge Philosophical Mind Series. 2021. 50-59.
“Husserl’s Transcendentalization of Mathematical Naturalism.” Journal of Transcendental Philosophy. 1 (3), 2020: 289-306.
“Husserl’s phenomenology and scientific practice”, in Harald Wiltsche, Philipp Berghofer (eds.), Phenomenological Approaches to Physics—Historical and Systematic Issues. Synthese Library Series, Springer. 2020. 63-78. DOI 10.1007%2F978-3-030-46973-3_3.
“Husserl on Kant, and the Critical View of Logic,” Inquiry, 2019. DOI:10.1080/0020174X.2019.1651089
“Husserl on ‘Besinnung’ and formal ontology” in Frode Kjosavik and Camilla Serck-Hanssen (eds). Metametaphysics and the Sciences: Historical and Philosophical Perspectives. Routledge. 2019. 200-215.
“Husserl on completeness, definitely,” Synthese 195, 2018: 1509–1527. DOI: 10.1007/s11229-016-1278-7.
“Husserl and Gödel’s incompleteness theorems.” The Review of Symbolic Logic, 10 (4), 2017: 638-650. DOI:10.1017/S17550203170000893
“On the Origins of Scientific Objectivity”, in Husserl’s Phenomenology of Intersubjectivity: Historical Interpretations and Contemporary Applications. Edited by Frode Kjosavik, Christian Beyer, and Christel Fricke. Routledge. 2018. 302-321.
“Husserl and Hilbert” in Essays on Husserl’s Logic and Philosophy of Mathematics, edited by Stefania Centrone, Synthese Library. Springer. 2017. 245 - 263.
“Syntactic Reduction in Husserl’s Early Phenomenology of Arithmetic” with Mitsuhiro Okada, Synthese. 2016. 193(3), 937-969. DOI 10.1007/s11229-015-0779-0
”Husserl’s Pluralistic Phenomenology of Mathematics”. Philosophia Mathematica 20(1) 2012. 86-110.
“From Geometry to Phenomenology". Synthese. Vol. 162, 2, 2008. 225-233.
“Towards completeness: Husserl on theories of manifolds 1890-1901.” Synthese. Vol. 157,1, 2007. 281-310.
Aiheesta muualla

‪Mirja Hartimo‬ - ‪Google Scholar‬
ORCID
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat 
Tieteilijät:  Google Scholar  ORCID 
Muut:  IdRef
Jääkiekko talviolympialaisissa 2018

| Jääkiekko olympialaisissa 2018   |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Turnaus |  | miehet |  |  |  | naiset |  |
| Karsinnat |  | miehet |  |  |  | naiset |  |
| Kokoonpanot |  | miehet |  |  |  | naiset |  |
| n k  | n k  | n k  | n k  | n k  | n k  | n k  |  |
Jääkiekossa kilpailtiin Pyeongchangin 2018 talviolympialaisissa helmikuussa Gangneung Coastal Cluster jäähalleissa, miehet pelasivat isommalla areenalla ja naiset pienemmällä areenalla. Jääkiekkoturnaus alkoi 9. helmikuuta ja päättyi 25. helmikuuta 2018.
Etelä-Korean miesten joukkue sekä Korean yhteinen naisten joukkue saivat suoraan paikat turnaukseen. Venäläisurheilijat esiintyivät puolueettomina olympialipun alla.
Mitaliyhteenveto > Mitalitaulukko

|  Jääkiekko talviolympialaisissa 2018 – Mitalitaulukko > Sijoitus |  Jääkiekko talviolympialaisissa 2018 – Mitalitaulukko > Maa |  Jääkiekko talviolympialaisissa 2018 – Mitalitaulukko > Kulta |  Jääkiekko talviolympialaisissa 2018 – Mitalitaulukko > Hopea |  Jääkiekko talviolympialaisissa 2018 – Mitalitaulukko > Pronssi |  Jääkiekko talviolympialaisissa 2018 – Mitalitaulukko > Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Yhdysvallat | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 1. |  Venäläiset olympiaurheilijat | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3. |  Kanada | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 4. |  Saksa | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5. |  Suomi | 0 | 0 | 1 | 1 |
Mitaliyhteenveto > Lajit

| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Miehet tiedot |  Venäläiset olympiaurheilijat (OAR) |  Saksa (GER) |  Kanada (CAN) |
| Naiset tiedot |  Yhdysvallat (USA) |  Kanada (CAN) |  Suomi (FIN) |
Miehet > Turnaus

Miesten turnauksessa on kolme alkulohkoa, joista suoraan puolivälieriin etenivät lohkojen voittajat ja paras lohkokakkonen. Loput joukkueet etenivät karsintakierrokselle.
Lohko A
Kanada
Tšekki
Sveitsi
Etelä-Korea
Lohko B
Venäläiset olympiaurheilijat
Yhdysvallat
Slovakia
Slovenia
Lohko C
Ruotsi
Suomi
Saksa
Norja
Naiset > Turnaus

Lohko A
Yhdysvallat
Kanada
Suomi
Venäläiset olympiaurheilijat
Lohko B
Ruotsi
Sveitsi
Japani
Korea
Otteluareenat

| Gangneung Hockey Centre Kapasiteetti: 10 000 | Kwandong Hockey Centre Kapasiteetti: 6 000 |
| --- | --- |

Gangneung
Joupin koulu

| Joupin koulu |
| --- | --- |
 Joupin koulu heinäkuussa 2017.
Sijainti:  Joupinkatu 6, 60320 Seinäjoki
Perustettu:  1920
Rehtori:  Tero Rantala
Luokat:  1–6
Oppilaita:  150
Verkkosivut
Joupin koulu on Seinäjoella sijaitseva alakoulu, joka sijaitsee Joupin kaupunginosassa.
Koulussa on luokka-asteet 1–6, ja oppilasmäärä on noin 150. Koulussa työskentelee kahdeksan luokanopettajaa, laaja-alainen erityisopettaja ja kolme koulunkäynninohjaajaa.
Joupin koulu aloitti toimintansa August Hakolan talossa 23. elokuuta 1920, jossa Seinäjoen ensimmäinen koulu oli aloittanut toimintansa vuonna 1871. Joupin kantatilalle rakennettiin uusi koulutalo 1920-luvulla. Koulun vanhin rakennus perustuu kouluhallituksen mallipiirustukseen nro 9 a. Pihalle rakennettiin myös ulkorakennuksia, joissa sijaitsi varastoja ja saunatiloja, mutta viimeiset näistä purettiin vuonna 1974. Joupin koulu koostuu eri aikakausina valmistuneista osista, joista ensimmäinen rakennus on peräisin 1920-luvulta, toinen 1950-luvulta ja kolmas 1980-luvulta. 1950-luvulla koulun laajennukseksi valmistunut rakennus edustaa aikakaudelleen tyypillistä, korkealaatuista koulutyyppiä, joka noudattaa valtion normaalihintapäätöksen mukaisia tai niitä mukailevia suunnitteluperiaatteita. Nykyisessä kouluverkossa tällaiset rakennukset ovat yhä harvinaisempia. Vuonna 1989 valmistuneessa kolmannessa osassa sijaitsevat liikuntasali oheistiloineen sekä muun muassa väestönsuoja.
Vuosina 2011–2012 peruskorjattu koulurakennus sijaitsee laajalla piha-alueella tarjoten monipuoliset liikunta- ja vapaa-ajan mahdollisuudet. Pihapiiristä löytyy leikkitelineitä, peliareena, nurmialue sekä suuri tekonurmikenttä.
Harald Lindberg (taidemaalari)

Harald Lindberg.
Carl Harald Lindberg (26. tammikuuta 1901 Rumshamn, Skeppsmyra, Björkö-Arholma – 4. elokuuta 1976 Tukholma) oli ruotsalainen taidemaalari.
Lindberg oli merillä 1916–1922. Hän opiskeli 1925–1929 Tukholmassa Taideakatemiassa, jossa hänen opettajanaan oli maalauksessa Carl Wilhelmson ja piirtämisessä Albert Engström.
Hän avioitui opiskeluaikana Märta o.s. Raapin kanssa. He asettuivat asumaan Tukholman Kornhamnstorgille ja 1934 Urvädersgrändille lähelle Mosebacke Torgia, jossa hän asui kuolemaansa saakka.
Suuren osan vuotta Lindberg asui ja työskenteli Ahvenanmerellä Rumshamnissa Björkö-Arholmassa. Hänellä oli taiteessaan erityinen suhde saariston luontoon ja ihmisiin.
Hän oli arvostettu muotokuvamaalari, ja Roslagsmuseetissa Norrtäljessä on satoja piirustuksia saaristolaisista. Muutamalla kynänvedolla hän sai esiin luonteenpiirteet. Valtion muotokuvakokoelmassa Gripsholmissa on hänen maalaamiaan muotokuvia ruotsalaisista merkkihenkilöistä.
Hän maalasi myös kirkkomaalauksia. 1928 hän teki alttaritaulun ja muun koristelun Arholman kirkkoon, ja 1956–1957 hän maalasi koko kuorinmaalauksen Himlalotsen Björkö-Arholman kirkkoon. Hänen lasimaalauksiaan on yhdeksässä kirkossa, muun muassa Valbossa ja viimeisin Österundassa vuodelta 1973.
Muita hänen monumentaalitöitä ovat Spångan lukion fresko (1946), seinämaalaus Juniskäret Brantingskolanissa Uppsalassa (1960) sekä 22-metrinen maalaus Tukholman sataman ja tullin historia John Mattsonsin kiinteistössä Gärdetissä 1966–1967. Viimeisinä vuosinaan hän kuvasi Tukholman Strömiä ja kaupunkia veden äärellä.
Harald Lindberg oli myös kirjailija ja runoilija.
Kirjalliset teokset

Juniskäret, 1963
Aiheesta muualla

Martin Strömberg: C Harald Lindberg (ruotsiksi) Svenskt biografiskt lexikon (1980–1981)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Ruotsi 
Taiteenala:  KulturNav  RKD Artists  ULAN 
Muut:  IdRef
Eetu Paasovaara

| Eetu Paasovaara> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 18. maaliskuuta 1998 (ikä 26) Kiiminki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  187 cm
Paino:  82 kg
Seura
Seura:  Ketterä
Sarja:  Mestis
Pelinumero:  27
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2021–
Aik. seurat:  Hermes (Mestis) KooKoo (SML) Aigles de Nice (Ranska) Rapaces de Gap (Ranska) Kiekko-Espoo (Mestis)
Eetu Ilmari Paasovaara (s. 18. maaliskuuta 1998 Kiiminki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Imatran Ketterässä. Hän toimii joukkueen kapteenina. Paasovaara on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Muuta

Paasovaara valmistui ylioppilaaksi Kuopion klassillisesta lukiosta keväällä 2018.
Merimaskun koulu

| Merimaskun koulu |
| --- | --- |

Tyyppi:  alakoulu
Perustettu:  1949
Rehtori:  Jarmo Rasi
Luokat:  7
Oppilaita:  134
Verkkosivut
Merimaskun koulu on Naantalissa, entisessä Merimaskun kunnassa sijaitseva vuonna 1949 valmistunut alakoulu. Koulun koulunjohtajana toimii Jarmo Rasi. Koulussa on 134 oppilasta, seitsemässä perusopetusryhmässä. Näin ollen yhdellä luokalla on keskimäärin 19 oppilasta.
Suopellon koulu

Suopellon koulun pääsisäänkäynti
Suopellon koulu on Naantalissa Lietsalan ja Taimon rajalla sijaitseva, vuonna 1997 valmistunut yläaste. Koulun rehtorina toimii Mikko Nikkola. Koulussa on oppilaita noin 270.
Koulun rakentamiskustannukset, jotka Naantalin kaupunki maksoi itse, olivat noin 28 milj. markkaa eli noin 4,5 milj. euroa. Koulussa on muun muassa 108-paikkainen auditorio ja 400 m² liikuntasali.
Koulussa on pakollisten kielien lisäksi mahdollista opiskella espanjaa, ranskaa, saksaa ja venäjää.
Irina Milan

Irina Milan (o.s. Englund, s. 3. syyskuuta 1947 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, laulaja, laulukouluttaja ja sanoittaja. Hän on eniten levyttänyt suomalainen naislaulaja: Gramexin tilastojen mukaan Milan oli vuoteen 2015 mennessä esiintynyt 2 283 yksittäisellä levytetyllä kappaleella.
Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke 2025.
Ura

Uransa alussa Irina Milan esitti pääasiassa pop- ja viihdemusiikkia. Hänen läpimurtohittinsä oli vuoden 1967 "Vaikka paljain jaloin", joka oli käännös Sonny Bonon menestyssävellyksestä "The Beat Goes On". 1970-luvun puolivälissä alkoi Milanin yhteistyö Jorma Panulan kanssa ja tyylilaji siirtyi iskelmästä lähemmäksi taidemusiikkia sekä laulelmaa.
Milan on ollut Euroviisuissa Suomen edustuskappaleen taustalaulajana ja on osallistunut myös solistina karsintoihin kappaleilla "Pois kuihtuu ruusu kaunein" (1968), "Song for a Dove" (1973), "Päättymätön laulu" (1980) ja "Applause" (1986, yhdessä Eija Ahvon kanssa).
Milan on osallistunut Syksyn Sävel -kilpailuihin kappaleilla "Miesparka" (1975), "Vanhan riekon laulut" (1976), "Piru mieheks" (1977) ja "Surun lempilapsi" (1980).
Irina Milan on sanoittanut kappaleita niin itselleen kuten "Piru mieheks" (1975) kuin myös muille artisteille kuten:
Lojaxille "Suuri star" (1976, käännös ruotsalaisen Harpon vuoden 1975 hitistä "Moviestar")
Cumulukselle "Marseillen poika" (1977, käännös italialaisen Marseillen poika eli Il marsigliese TV-sarjan tunnusmusiikista)
Maaritille "Ei vaadi paljon vain kaiken" (1978, käännös James Taylorin kappaleesta "Benjamin")
Annika Salmiselle "Enkelit heittää arpaa" (1978, käännös James Taylorin kappaleesta "Nobody Does it Better")
Einille "Yes sir alkaa polttaa" (1978, käännös espanjalaisen tyttö-duo Baccaran vuoden 1977 hitistä "Yes Sir, I Can Boogie")
Levytyksien ohella Irina Milan on työskennellyt teatterissa. Ensimmäinen suuri rooli oli Edith Piaf Intimiteatterin näytelmässä Bravo!. Sitä seurasivat vuodesta 1984 alkaen Helsingin Kaupunginteatterin musikaalit Chicago, Cats ja Mambo Kings. Milan on toiminut Helsingin Kaupunginteatterissa myös laulun valmentajana. Hän on tehnyt vierailuja Svenska teaternissa, Lilla teaternissa ja Uudessa Iloisessa Teatterissa. Syksyllä 2017 Irina Milan palasi teatterilavalle Tampereen Teatterin Cats-musikaalissa Grizabellan roolissa.
Milanin merkittävin elokuvarooli oli Jaakko Pakkasvirran elokuvassa Pedon merkki (1981). Hän on näytellyt myös televisiosarjoissa (muun muassa Samppanjaa ja vaahtokarkkeja).
Yksityiselämä

Milan on säveltäjä Einar Englundin tytär. Hän on ollut kolmesti naimisissa: ensin Matti Milanin, sitten muusikko-levytuottaja Timo Lindströmin ja nykyään teatterialalla toimivan Ismo Salosen kanssa. Ensimmäisestä avioliitostaan hänellä on tytär, toisesta poika ja kolmannesta tytär. Hänellä on myös kuusi lastenlasta ja kolme lastenlastenlasta (2017).
Milan on kertonut olevansa näkörajoitteinen. Hän menetti toisesta silmästään näön 3-vuotiaana, kun hänen serkkunsa esitteli ja heilutteli syntymäpäivälahjaksi saamaansa puukkoa, jolloin se lensi Milania silmään.
Diskografia

Irina Milan (1973)
Milankolia (1974)
Milodia (1975)
Musta perhonen (1976)
Mitä tapahtuu! (1979)
Pahan kukkia (1989)
20 suosikkia: Vaikka paljain jaloin (1996,  kokoelma)
Milania (2007,  kokoelma)
Ohimennen: 15 Suosikkia (2011,  kokoelma)
Näyttelijänä

Tuhkimo (1950) -  Haltiatar, Druzella ja Anastasia (ääni) (vuoden -67 dubbaus)
Pedon merkki (1981) - Karin Weger, myöh. Karin von Stein
Oliver ja kumppanit (1988) - Rusetti (ääni)
101 dalmatialaista (1996) - Cruella de Vil (ääni)
Nasiran kosto (2000) - Nasira (ääni)
102 dalmatialaista (2000) - Cruella de Vil (ääni)
Risto Räppääjä (2008) - kuorolainen
Aiheesta muualla

Irina Milanin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Irina Milanin sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Ylen Elävä arkisto: Song For A Dove
Irina Milan Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Irina Milan lauluntekijänä - Fono.fi
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet
Maijamäen koulu

| Maijamäen koulu |
| --- | --- |
Sijainti:  Kristofferinkatu 1, Naantali, Suomi
Tyyppi:  yläkoulu
Rehtori:  Vesa Malin
Luokat:  22
Oppilaita:  noin 440
Verkkosivut
Maijamäen koulu (vas.) ja liikuntahalli.
Maijamäen koulu on Naantalissa sijaitseva yläkoulu. Koulun rehtori on Vesa Malin ja apulaisrehtorina toimii Petri Kuitunen. Noin 440 oppilaan opetus tapahtuu Maijamäen koulutalon lisäksi Kalevanniemen koulutalossa.
Tavallisten luokkien ohella, jokaisella luokkatasolla on yksi LUMA-luokka. Näiden luokkien opetuksessa on 2+2 viikkotuntia enemmän luonnontieteitä ja matematiikkaa.
Lisäksi jokaisella luokkatasolla on englannin kielirikasteinen luokka, jonka osassa opetuksesta käytetään englantia. Joustavan Perusopetuksen luokka eli JoPo opetus tapahtuu Kalevanniemen koulutalossa.
Maijamäen liikuntahalli on kiinteässä yhteydessä Maijamäen kouluun.
Finnkino

| Finnkino Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  28. lokakuuta 1967
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Toimiala:  elokuvateatterit
Liikevaihto:   91 051 000 € (2023)
Liikevoitto:   11 565 000 € (2023)
Henkilöstö:  342 (2023)
Emoyhtiö:  AMC Entertainment Holdings, Inc.
Omistaja:  AMC Theatres
Kotisivu:  finnkino.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Finnkino Oy on Suomessa toimiva elokuvateatteriketju.
Finnkinolla on Suomessa yhdellätoista paikkakunnalla 17 elokuvateatteria, joissa on yhteensä 119 salia. Finnkinon markkinaosuus Suomen elokuvateattereista on noin 70 prosenttia.
Elokuvateatteritoimintansa lisäksi yhtiö maahantuo ja levittää elokuvia elokuvateattereihin. Finnkinon elokuvalevitys edustaa Universalin ja Paramountin elokuvia.
Finnkino kuuluu Odeon Cinemas Groupiin. Odeon Cinemas Group oli vuonna 2022 salimäärällä mitattuna Euroopan suurin elokuvateatteriyhtiö. Odeon Cinemas Groupin Pohjois-Euroopan-yksikköön kuuluvat Finnkino, Norjan Odeon, Ruotsin Filmstaden ja baltialainen Forum Cinemas. Odeonin Pohjois- ja Etelä-Euroopan yksiköillä on yhteinen toimitusjohtaja, Ramon Biarnés. Odeonin puolestaan omistaa amerikkalainen elokuvateatteriketju AMC.