stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lääninhallitus
Lääninhallitus Suomessa 1930-luvulla > Asioiden käsittely lääninhallituksessa

Lääninhallituksessa esille tulevat asiat ratkaistiin esittelystä. Lääninsihteerin, varalääninsihteerin, lääninkamreerin ja varalääninkamreerin, kunkin omalta alaltaan, tuli esitellä asiat maaherran ratkaistavaksi. Esittelevän virkamiehen tuli esiteltäessä asiaa ilmoittaa oma mielipiteensä maaherralle ja olla mukana päätöstä harkitsemassa, mutta maaherralla oli kuitenkin yksinomainen ratkaisuvalta. Silloin kun esittelijä oli jossain asiassa eri mieltä kuin maaherra, hän oli oikeutettu merkitsemään eriävän mielipiteensä pöytäkirjaan. Mikäli eriävää mielipidettä ei kirjattu pöytäkirjaan, katsottiin esittelijän yhtyneen maaherran päätökseen.
Kirjallisuutta

Lääninhallinto 350 vuotta – Länsförvaltningen 350 år.  Helsinki:  Sisäasiainministeriö, 1986.  ISBN 951-46-8896-1.
Suomen keskushallinnon historia 1809–1996.  Helsinki:  Hallintohistoriakomitea, 1996.  ISBN 951-37-1976-6.
Selovuori, Jorma (toim.): Valta ja byrokratia Suomessa 1809–1998.  Helsinki:  Valtioneuvoston kanslia, 1999.  ISBN 951-37-2783-1.
Savolainen, Raimo (toim.): Oma hallinto: kansakuntaa rakentamassa 1809–2009.  Helsinki:  Valtioneuvoston kanslia, 2009.  ISBN 978-951-37-5635-2.
Lääninlampuri

Lääninlampurit olivat Ruotsissa, ja siis myös nykyisen Suomen alueella, vuosina 1739–1766 toimivia maatalousneuvojia, joiden erityistehtävänä oli lammastalouden ja erityisesti hienovillaisten ulkomaisten lammasrotujen kasvatuksen edistäminen raaka-aineen tuottamiseksi villamanufaktuureille.
Toiminnan alku

Jonas Alström (myöhemmin aateloituna Alströmer) perusti vuonna 1724 Ruotsiin Alingsåsin villamanufaktuurin. Vuonna 1727 hän sai käyttöönsä Alingsåsin läheltä Höjentorpin kuninkaankartanon, johon hän perusti ulkomaisten esikuvien mukaisen lammastarhan. Hän palkkasi kartanoon saksalaisen opettajan opettamaan Skaraborgin läänin nuorukaisille lammastaloutta. Opetus- ja neuvontatoimintaa pyrittiin edelleen laajentamaan valtakunnalliseksi ehdottamalla valtiopäivillä 1734, että kuhunkin lääniin tulisi lammastalouden neuvoja, lääninlampuri. Valtiopäivät hyväksyi ehdotuksen vuonna 1739 talouskomission lisäselvitysten perusteella.
Suomalaiset lääninlampurit

Suomessa toimi lääninlampuri kolmessa läänissä: Pohjanmaan, Turun ja Porin sekä Uudenmaan ja Hämeen läänissä. Pohjanmaan läänissä toimi koko lääninlampurien toiminta-ajan Johan David Cneiff ja Uudenmaan ja Hämeen läänissä Anders Nathanael Wetterstrahl. Turun ja Porin läänissä toimi aluksi Matthias Samstedt, mutta hän joutui eroamaan viran huonon hoidon vuoksi vuonna 1751, minkä jälkeen hänen seuraajakseen tuli Pehr Adrian Gadd. Gaddin siirryttyä talousopin professoriksi vuonna 1761 hänen tilalleen tuli Carl Barck.
Toiminnan lopettaminen

Lääninlampurilaitos oli osa hattupuolueen ajamaa teollisuuspolitiikkaa, jolla tuettiin kotimaista tuotantoa merkantilistisessa hengessä. Kun myssypuolueen kannatus kasvoi niin, että se sai enemmistön kaikissa säädyissä vuoden 1765 valtiopäivillä, puolue alkoi ajaa alas elinkeinoelämän tukia. Tässä yhteydessä lakkautettiin myös lääninlampurilaitos vuonna 1766. Lääninlampurit Cneiff, Wetterstrahl ja Barck elivät loppuikänsä virkojensa lakkauttamispalkalla.
Luettelo Pohjois-Korean diplomaattisista edustustoista

Tämä on luettelo Pohjois-Korean diplomaattisista edustustoista. Korean demokraattinen kansantasavalta on yksi maailman sulkeutuneimmista valtioista ja siksi sillä ei ole paljon diplomaattisia siteitä muihin maihin.
Kylmän sodan aikana Korean demokraattisella kansantasavallalla oli hyvät suhteet Neuvostoliiton ja sen sateliittivaltioihin sekä kehitysmaihin. Korean tasavallan tunnustaminen YK:ssa sekä niemimaan kahden valtion tunnustaminen kansainväliseksi osaksi joutui Pohjois-Korea tekemään monia muutoksia, muun muassa sulkemaan suurlähetystöjä etenkin Itä-Euroopassa. Pohjois-Korean avautuminen Länsi-Euroopassa oli hidasta ja yhdessä vaiheessa Ruotsi oli ainoa valtio, jossa oli Pohjois-Korean diplomaattinen edustusto.
Eurooppa

Itävalta
Wien (Suurlähetystö)
Bulgaria
Sofia (Suurlähetystö)
Tšekki
Praha (Suurlähetystö)
Saksa
Berliini (Suurlähetystö)
Italia
Rooma (Suurlähetystö)
Puola
Varsova (Suurlähetystö)
Romania
Bukarest (Suurlähetystö)
Venäjä
Moskova (Suurlähetystö)
Nahodka (Pääkonsulaatti)
Habarovsk (konsulaatin toimisto)
Ruotsi
Tukholma (Suurlähetystö)
Sveitsi
Bern (Suurlähetystö)
Britannia
Lontoo (Suurlähetystö)
Pohjois-Amerikka

Kuuba
Havanna (Suurlähetystö)
Meksiko
México (Suurlähetystö)
Etelä-Amerikka

Brasilia
Brasília (Suurlähetystö)
Peru
Lima (Suurlähetystö)
Afrikka

Kongon demokraattinen tasavalta
Kinshasa (Suurlähetystö)
Egypti
Kairo (Suurlähetystö)
Päiväntasaajan Guinea
Malabo (Suurlähetystö)
Etiopia
Addis Ababa (Suurlähetystö)
Ghana
Accra (akkreditoitu Nigeriasta)
Guinea
Conakry (Suurlähetystö)
Libya
Tripoli (Suurlähetystö mutta ei diplomaattisia suhteita. Pohjois-Korea ei ole tunnustannut Libyan siirtymäajan kansallista neuvostoa)
Nigeria
Abuja (Suurlähetystö)
Etelä-Afrikka
Pretoria (Suurlähetystö)
Tansania
Dar es Salaam (Suurlähetystö)
Uganda
Kampala (Suurlähetystö)
Aasia

Bangladesh
Dhaka (Suurlähetystö)
Kambodža
Phnom Penh (Suurlähetystö)
Kiina
Peking (Suurlähetystö)
Hongkong (Pääkonsulaatti)
Shenyang (Pääkonsulaatti)
Intia
New Delhi (Suurlähetystö)
Indonesia
Jakarta (Suurlähetystö)
Laos
Vientiane (Suurlähetystö)
Malesia
Kuala Lumpur (Suurlähetystö)
Mongolia
Ulan Bator (Suurlähetystö)
Nepal
Kathmandu (Suurlähetystö)
Pakistan
Islamabad (Suurlähetystö)
Karachi (Pääkonsulaatti)
Singapore
Singapore (Suurlähetystö)
Thaimaa
Bangkok (Suurlähetystö)
Uzbekistan
Taškent (Suurlähetystö)
Vietnam
Hanoi (Suurlähetystö)
Iran
Teheran (Suurlähetystö)
Kuwait
Kuwaitin kaupunki (Suurlähetystö)
Libanon
Beirut (Suurlähetystö)
Syyria
Damaskos (Suurlähetystö)
Jemen
Sanaa (Suurlähetystö)
Pohjois-Korean pääkonsulaatti Habarovskissa
Pohjois-Korean suurlähetystö Lontoossa
Pohjois-Korean suurlähetystö  Moskovassa
Pohjois-Korean suurlähetystö Prahassa
Pohjois-Korean suurlähetystö Tukholmassa
Pohjois-Korean suurlähetystö  Varsovassa
Pohjois-Korean suurlähetystö, Peking
Pohjois-Korean suurlähetystö, Hanoi
Pohjois-Korean suurlähetystö, Kathmandu
Pohjois-Korean suurlähetystö, Phnom Penh
Pohjois-Korean suurlähetystö, Vientiane
Luka Peruzović

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 26. helmikuuta 1952 (ikä 72)
Syntymäpaikka: Split, Jugoslavian sosialistinen liittotasavalta
Pelipaikka: Puolustaja
Seura
Seura: –
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1969–1980 1980–1986 1986–1988 |  Hajduk Split  Anderlecht  Hajduk Split |  |
Maajoukkue
| 1974–1983 |  Jugoslavia | 17 (0) |
Valmennusura
1990 1992–1993 1993–1994 1995 1997 1998 1999 2003–2004 2005–2006 2009–2010 2011:  Hajduk Split  Anderlecht  Genk  Marseille  Gençlerbirliği  Standard Liège  Charleroi  Al-Sadd  Bahrainin maajoukkue  CS Sfaxien  R. Charleroi SC
Luka Peruzović (s. 26. helmikuuta 1952 Split) on kroatialainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Huhtikuusta 2011 lähtien hän on toiminut belgialaisseura R. Charleroin päävalmentajana.
Pelaajaura

Peruzović aloitti ammattilaisuransa Hajduk Splitissa vuonna 1969, jossa hän pelasi aina vuoteen 1980 asti yli 400 ottelun verran, saavuttaen neljä Jugoslavian mestaruutta. 1980 Peruzović siirtyi belgialaiseen Anderlechtiin, jossa hän voitti muun muassa Belgian mestaruuden lisäksi UEFA Cupin vuonna 1983. Peruzović palasi kuuden vuoden jälkeen takaisin kotimaahansa ja entiseen seuraansa Hajduk Splitiin, jossa hän lopetti pelaajauransa kauteen 1987–1988.
Pelaajaura > Saavutukset

Jugoslavian mestaruus (4): 1971, 1974, 1975, 1979
Jugoslavian cup (6): 1972, 1973, 1974, 1976, 1977, 1987
Belgian mestaruus (3): 1981, 1985, 1986
Belgian Super Cup: 1985
UEFA Cup: 1983
Valmentajaura

Valmentamisen Peruzović aloitti vuonna 1990 toimittuaan hetken aikaa pitkään pelaaja urallaan edustamaansa Hajduk Splitia. Sittemmin hän matkasi Belgiaan, jossa Peruzović niin ikään valmensi pelaaja urallaan edustamaansa Anderlechtin Belgian mestariksi kaudella 1992–1993. Kauden päätyttyä hän valmensi vielä Genkiä ennen siirtymistään Marseillen valmentajaksi. Pesti jäi kuitenkin lyhyeksi saatuaan potkut kesken kauden. Sittemmin Peruzović valmensi joukkueita hetken aikaa muun muassa Turkissa, uudelleen Belgiassa kunnes sai valmentaa qatarilaista Al-Saddia kokonaisen kauden verran. Tuloksena oli myös Qatarin mestaruus.
Kesällä 2005 hänet nimitettiin Bahrainin maajoukkueen päävalmentajaksi vuoden 2006 MM-kisoja varten. Se oli myös lähellä MM-kisapaikkaa, mutta hävisi jatkokarsintaottelunsa Trinidad ja Tobagon maajoukkueelle maalein 2–1.
Lokakuussa 2009 Peruzović nimitettiin tunisialaisen CS Sfaxienin päävalmentajaksi. Toukokuussa 2010 hän erosi tehtävästään.
Huhtikuussa 2011 Peruzovićista tuli belgialaisseura R. Charleroin päävalmentaja, kun Belgian liigakautta oli jäljellä vain yksi kierros.  Pesti kesti vain yhden ottelun ja kauden jälkeen hän teki tilaa Jos Daerdenille.
Valmentajaura > Saavutukset

Tunisian cup
Hopeaa: 2010
Qatarin mestaruus: 2004
Belgian mestaruus: 1993
Belgian Super Cup: 1993
Luusua (täsmennyssivu)

Luusua tarkoittaa seuraavia asioita tai henkilöitä:
Yleisnimi

Luusua tarkoittaa järvestä alkavan joen vuonomaista alkunielua eli joenniskaa. Sanaa esiintyy sekä tieteellisenä käsitteenä että murteissa ja paikannimissä. Alkujaan se on tullut suomen kirjakieleen lappilaisena murresanana.
Erisnimi

Luusua, kylä Kemijärvellä
Luusua, kylä Rovaniemellä
Ari Luusua (s. 1988), suomalainen maastohiihtäjä
Tapio Luusua (s. 1981), suomalainen freestyle-hiihtäjä
Antti Luusuaniemi (s. 1979), suomalainen näyttelijä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Luusua”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lumihiutale

Tähtimäisiä ja laattamaisia lumikiteitä
Lumihiutale on jääkiteistä muodostunut lumikide tai yhteen tarttuneiden lumikiteiden rypäs. Lumihiutaleita syntyy vesihöyrystä härmistymällä sadepilvissä, mistä ne leijailevat hahtuvina maahan. Lumihiutale voi olla muodoltaan levy, neulanen tai haaroittuva tähti. Lumihiutaleet ovat yleensä melko symmetrisiä. Kulmia tai sakaroita yhdestä jääkiteestä muodostuneessa hiutaleessa on aina kuusi. Monimutkaisimmat lumihiutaleet ovat aina erinäköisiä.
Synty

Sadepilven yläosassa, missä lämpötila on 12–40 pakkasastetta, on pieniä jääkiteitä ja alijäähtyneitä vesipisaroita. Lumihiutale muodostuu, kun vesihöyry tiivistyy ilmassa suoraan kiinteäksi jääksi. Kun lisää vesihöyryä härmistyy, kide kasvaa ja kehittyy monimutkaisemmaksi. Lumihiutaleeseen voi muodostua myös huurretta eli pieniä jäätyneitä vesipisaroita.
Kun hiutaleet kasvavat niin isoiksi, ettei pilven muodostanut nousuliike enää kannattele niitä, ne putoavat alempiin ilmakerroksiin, missä on tyypillisesti lämpimämpää ja kosteampaa. Samalla ne kasvavat. Luonnossa on tavattu yhdeksän millimetrin levyinen lumihiutale, ja tuulettomissa laboratorio-oloissa on kasvatettu 25 millimetrin levyisiä lumihiutaleita. Jos hiutaleet putoavat tarpeeksi kauan ilmassa, jonka lämpötila on nollan yläpuolella, ne sulavat osittain rännäksi tai kokonaan vesisateeksi.
Lumihiutaleiden putoamisnopeus riippuu niiden muodosta ja huurtumisasteesta ja on tyypillisesti 1–2 m/s.
Muoto

Lumikiteiden muoto riippuu lämpötilasta ja kosteudesta sekä niiden syntypaikassa että matkalla maan pinnalle. Jääkiteiden rakenteen takia niistä voi tulla levyjä, neulasia tai haaroittuvia tähtiä. Levymäisissä lumikiteissä on aina kuusi kulmaa, ja tähtimäisissä lumikiteissä on aina kuusi sakaraa. Lumihiutaleet ovat usein melko symmetrisiä. Kun kaksi tähtimäistä lumikidettä tarttuu toisiinsa oikeassa kulmassa, syntyy 12-sakarainen lumihiutale. Samalla tavalla voi syntyä 18- ja 24-sakaraisiakin lumihiutaleita.
Tähtimäisen lumihiutaleen sakaroiden väliset kulmat ovat aina jaollisia 60 asteella. Jokaista kuutta pääoksaa koristaa joukko epätasaisin välimatkoin sijoittuneita sivuhaaroja. Pääoksat ovat syntyneet kuusikulmaisen jääkiteen kulmista. Tällainen suuri jääkide voi olla sata kertaa leveämpi paksuuteensa nähden.
Japanilainen Ukichiro Nakaya selvitti lumihiutaleiden synnyn 1930-luvulla. Hän kasvatti lumihiutaleita kaniininkarvojen päässä laboratoriossa ja tutki systemaattisesti kosteuden ja lämpötilan vaikutusta. Lähellä nollaa syntyi levyjä, 3–12 pakkasasteessa pilareita, sitten taas levyjä, ja kylmemmässä kuin −22 asteessa jälleen pilareita. Mitä vähemmän kosteutta oli, sitä yksinkertaisempia kiteistä tuli. Monihaaraiset, tähtimäiset kuviot vaativat syntyäkseen suuren kosteuden.
Yksilöllisyys

Runollisen sanonnan mukaan koskaan ei synny kahta samanlaista lumihiutaletta. Yhdysvalloissa sanonta yhdistetään Wilson Bentleyyn, joka kuvasi samalla kalustolla 46 vuoden aikana yli 5 000 lumihiutaletta, joista jokainen oli erilainen. Se, onko lause totta, riippuu lumihiutaleen määritelmästä. Samanlaisissa oloissa syntyneet yksittäiset kiteet, esimerkiksi pienet jääneulaset, ovat varsin samannäköisiä. Mutta silloin kun useat lumikiteet muodostavat yhden lumihiutaleen, rakenteessa on niin monta vaihtoehtoa, että pidetään erittäin epätodennäköisenä, että niitä syntyisi kaksi aivan samanlaista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lumihiutale Wikimedia Commonsissa
Erilaisia lumikiteitä Wilson Bentleyn teoksesta vuodelta 1902.
Maatiainen (lintulaji)

| Maatiainen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tiaiset Paridae
Suku::  Pseudopodoces
Laji::  humilis
Kaksiosainen nimi
 Pseudopodoces humilis  (Hume, 1871) 

Katso myös
   Maatiainen (lintulaji) Wikispeciesissä   Maatiainen (lintulaji) Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Maatiainen (Pseudopodoces humilis) on tiaisten heimoon kuuluva varpuslintu. Se on sukunsa ainoa laji. Maatiainen luokiteltiin aiemmin varisten heimoon, mutta nykyään se luokitellaan kuuluvaksi tiaisiin. Lajin aiempi suomenkielinen nimi oli pikkuaavikkonärhi.
Levinneisyys

Maatiaista tavataan Kiinassa, Intiassa ja Nepalissa. Lajin kantaa ei ole arvioitu, mutta sen on raportoitu olevan melko yleinen.
Maatiaispari John Gouldin ja Henry Constantine Richterin kuvittamassa teoksessa Birds of Asia.
Albert Zirkel

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat. Olympialaiset .Miesten paini | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat. Olympialaiset .Miesten paini | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat. Olympialaiset .Miesten paini | Maa:   Yhdysvallat> .Miesten paini |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | St. Louis 1904 | 65.8 kg |  |
Albert Conrad (”Al”) Zirkel (23. lokakuuta 1884 Newark – helmikuu 1945 Newark) oli yhdysvaltalainen painija. Hän kilpaili vuoden 1904 kesäolympialaisissa Saint Louisissa ja sai siellä pronssia 65,8 kg -luokassa.
Albert Wolff

Albert Wolff
Albert Wolff (19. tammikuuta 1884 – 20. helmikuuta 1970) oli ranskalainen kapellimestari. Hän johti muun muassa Opéra-Comiqueta vuosina 1921–1924 ja Lamoureux-orkesteria vuosina 1928–1934. Hän työskenteli lisäksi muun muassa Yhdysvalloissa. Hänen levytyksiinsä lukeutuu levytys Bizet’n oopperasta Carmen.
Wolff myös sävelsi itse. Hänen teostensa joukossa on ooppera L’oiseau bleu (1919).
Albert van Ouwater

Albert Ouwater, Rogier van der Weide, Albert Dürer, Dirk van Haarlem, Jan l'Admiralin kaiverrus.
Albert van Ouwater oli alankomaalainen taidemaalari, joka työskenteli noin vuosina 1430–1460. Hän oli Jan van Eyckin seuraaja ja mahdollisesti hänen oppipoikansa. Tiettävästi van Ouwater maalasi maisemia, mutta ne ovat kaikki kadonneet. Van Ouwaterin ainoa tunnettu työ on esillä ollut Lasaruksen kuolleista herättäminen. Se on valo-, väri- ja perspektiivivaikutukseltaan erityisen huomattava ja ilmehikäs.
Albert Wickman

Albert Gustaf Adolf Wickman (2. maaliskuuta 1868 Tammisaari – 27. kesäkuuta 1929 Oulunkylä) oli suomalainen Oulunkylässä asunut asemapäällikkö, Helsingin Osake-Pankin pankinjohtaja ja laivanvarustaja.
Wickman meni koulusta päästyään harjoittelijaksi valtion rautateille. Hänestä tuli 1892 Lohjan rautatieaseman varasähköttäjä, 1894 Malmin rautatieaseman toinen kirjanpitäjä ja vuonna 1902 Oulunkylän vastaperustetun seisakkeen ensimmäinen kirjanpitäjä. Hänestä tuli Oulunkylän asemapäällikkö 1906 ja hän jäi tästä virasta eläkkeelle 1927.
Wickman oli Oulunkylän kunnanjohtaja ja suurin yksityinen maanomistaja 32 hehtaarin maa-alueellaan. Hän oli vuonna 1919 perustetun Rederiaktiebolaget Start-varustamon suuromistaja ja toimitusjohtaja. Varustamon toimisto oli ensin Viipurissa, sitten Oulunkylässä 1927–1931 ja viimeksi Helsingissä. Varustamon laivoja olivat:
S/S Albert Kasimir, rakennettu 1892, omistuksessa 1919–1931, vei puutavaraa Välimeren maihin ja toi sieltä hedelmiä Suomeen. Laiva oli ensimmäiseen maailmansotaan saakka venäläisomistuksessa ja liikennöi Kaspianmerellä. Se jäi vuonna 1918 sotasaaliina Suomeen. Laiva myytiin 1931 Italiaan, se upotettiin kaksi kertaa toisen maailmansodan aikana 1942 ja 1945. Laiva romutettiin 1946.
Väinölä, rakennettu 1918, omistuksessa 1919–1923, alun perin pieni puurunkoinen purjelaiva, joka muutettiin 1922 moottorikaljaasiksi.
S/S Frano, entinen Senegal, myöhemmin 1934-1944 S/S Ergo, rakennettu 1893, ostettu Tanskasta, omistuksessa 1932-1933. Myytiin Sveitsiin 1944, haaksirikkoutui Tarifan luona 1946.
Start-varustamo teki konkurssin vuonna 1933.
Wickman osti vaimonsa perintörahoilla Juhannusmäen huviloissa toimineen Oulunkylän kylpylän, pensionaatin ja ravintolan sen jälkeen kun niiden perustaja rouva J. C. Maexmontan oli kuollut sokeritautiin keväällä 1903. Hän ryhtyi itse hoitamaan pensionaattia ja kylpylää ja vuokrasi vuodesta 1905 Oulunkylän Seurahuoneen nimellä tunnetun ravintolan pidon vuosittain eri ravintoloitsijoille. Vuosina 1905-1909 hän rakennutti omistamalleen alueelle vielä kaksi uutta huvilaa ja myi alueelta palstoja rakentajille. Yksi pensionaatin huviloista paloi 1910 ja sen tilalle rakennettiin uusi Wickmanin villan nimen saanut talo. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen pensionaatin huvilat muuttuivat vuokrataloiksi ja kylpylä toimi yleisenä saunana siihen saakka kunnes se paloi vuoden 1923 alussa. Seurahuoneella järjestettiin tansseja ja iltamia, siellä toimi 1919 elokuvateatteri ja viimeksi se oli raittiuskahvilana.
Albert Wickman oli naimisissa Amalia Josefinan (Joce) Christiansenin kanssa.
Alexandra Burke

| Alexandra Burke |
| --- | --- |
 Alexandra Burke tammikuussa 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. elokuuta 1988 (ikä 36) Islington, Lontoo, Englanti
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Alexandra Burke
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2008–
Tyylilajit:  R&B, pop, soul
Levy-yhtiöt:  Syco (2008–)   Epic Records (2009–)
Aiheesta muualla
www.alexandraburkeofficial.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Alexandra Imelda Cecelia Ewan Burke (s. 25. elokuuta 1988 Islington, Lontoo) on englantilainen laulaja ja Britannian X Factorin viidennen tuotantokauden voittaja. Hän pyrki mukaan myös vuoden 2005 koelauluissa, päästen kategoriansa seitsemän parhaan joukkoon, mutta karsiutui ennen live-konsertteja.
Kilpailun voittajana Burke solmi miljoonan punnan arvoisen levytyssopimuksen Simon Cowellin Syco-levy-yhtiön kanssa. Kyseisestä summasta 150 000 on ennakkorahaa ja loput äänitys- ja markkinointirahaa.
15. joulukuuta 2008 Burke teki Euroopan singlemyynnin ennätyksen, kun hänen "Hallelujah"-singleään myytiin vuorokaudessa peräti 105 000 kappaletta. Luku rikkoi Burken edeltäjän, X Factor -voittaja Leona Lewisin ennätyksen, joka oli noin 85 000 kappaletta. "Hallelujah"-kappaleesta tuli myös vuoden 2008 joulun myydyin single ja 28. joulukuuta 2008 BBC Radio 1 ilmoitti sen olevan myös vuoden myydyin single, voittaen X Factor -finalistien yhteislaulun "Hero". Tämä oli ensimmäinen kerta, kun X Factor -voittaja on ollut Ison-Britannian loppuvuoden singlelistan kärjessä. 9. tammikuuta 2009 "Hero"-kappaleen myyntiluvut ohittivat miljoonan rajan, tehden Burkesta maansa ensimmäisen naissooloartistin, jonka singleä on myyty yli miljoona kappaletta Isossa-Britanniassa.
Burken esikoisalbumi Overcome julkaistiin 19. lokakuuta 2009 ja se nousi albumilistan kärkeen. Albumin ensimmäinen single "Bad Boys" julkaistiin 11. lokakuuta 2009, ollen ensimmäisellä listaviikollaan sijalla yksi ja ollen siten myös Burken toinen singlelistan kärjessä ollut kappale. "Bad Boys" julkaistiin Euroopassa alkuvuodesta 2010 ja oli monessa maassa kymmenen ja kahdenkymmenen parhaan joukossa. Isossa-Britanniassa "Bad Boys" vietti singlelistan kärjessä kokonaisuudessaan seitsemän viikkoa.
Nuoruus

Burke syntyi vuonna 1988 Islingtonissa, Lontoossa jamaikalaissyntyiselle David Burkelle ja englantilaissyntyiselle Melissa Bellille, jotka erosivat tämän ollessa kuusivuotias. Burke on saanut nimensä isoisoäidiltään (Imelda) ja isoisältään (Cecil), sekä äitinsä tyttönimen (Ewan).
Burke vietti Islingtonissa koko lapsuutensa neljän veljensä ja siskonsa kanssa. Hän aloitti laulamisen ollessaan viisi, muttei ole koskaan käynyt laulutunneilla. Yhdeksänvuotiaana Burke lauloi Bahrainissa yhdessä äitinsä kanssa ja kaksitoistavuotiaana hän osallistui tv-ohjelmaan Star for a Night, missä hän oli kilpailun nuorin osallistuja. Lopulta hän sijoittui kilpailussa toiseksi. Äitinsä pyynnöstä Burke lauloi Jean Carnelle, joka pyysi tätä esiintymään show’ssaan seuraavana iltana.
Burke kävi Elizabeth Garrett Anderson -kielikoulun, minkä jälkeen hän jätti opiskelun tavoitellakseen musiikkiuraa. Ennen X Factoria Burke oli esiintynyt viikonloppuisin clubeilla. Hän oli myös hyväntekeväisyyskiertueella "Young Voices".
Ura

Vuonna 2005 Burke osallistui X Factorin koelauluihin. Hän pääsi Louis Walshin johtaman 16-24-vuotiaiden kategorian seitsemän parhaan joukkoon, mutta karsiutui juuri ennen live-konsertteja. Kolme vuotta myöhemmin, vuonna 2008, Burke osallistui X Factorin viidennen tuotantokauden koelauluihin ja pääsi Cheryl Colen johtamaan "Tytöt"-kategoriaan. Cole valitsi Burken finaaliin ja ensimmäisessä live-konsertissa hän esitti Whitney Houstonin kappaleen "I Wanna Dance with Somebody". Mariah Carey -viikolla Burke ja muut finalistit tapasivat Mariah Careyn yksittäisillä tunneilla, jolloin Carey onnitteli Burkeuta tämän äänestä. Samalla viikolla Burke esitti kappaleen "Without You" ja keräsi positiiviset arvostelut kaikilta tuomareilta. Cowell sanoi esityksen olleen erinomainen. Carey myös totesi Burken tulkinnan olevan todella upeaa.
Viikolla 9 Burke esitti Rihannan "Don't Stop the Music" ja keräsi jälleen positiivista palautetta tuomaristolta, Louis kutsuen häntä "Britannian Beyoncéksi". Burken järkytykseksi ja hämmästykseksi Diana Vickers putosi samaisella viikolla. Viimeisessä finaalissa Burke esitti Beyoncén kappaleen "Listen" duettona Beyoncén kanssa. Esiintymisen jälkeen Burke totesi saavuttaneensa unelmansa.
Lopullisessa finaalissa Burke esitti myös kappaleen "Hallelujah" ensimmäisen kerran. Hän keräsi äänestyksen yli kahdeksasta miljoonasta äänestä 58% ja hänet julistettiin kilpailun voittajaksi.
1. finaali - Whitney Houstonin "I Wanna Dance with Somebody"
2. finaali - The Jackson 5:n "I'll Be There"
3. finaali - Christina Aguileran "Candyman"
4. finaali - Donna Summerin "On the Radio"
5. finaali - Mariah Careyn "Without You"
6. finaali - Joe Cockerin "You Are So Beautiful"
7. finaali - Dan Hartmanin "Relight My Fire"
8. finaali - Britney Spearsin "Toxic", Beyoncén "Listen"
9. finaali - Rihannan "Don't Stop the Music"