stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fermienergia
Käyttö

Fermi-energia on tärkeä käsite tiiviin aineen fysiikassa, koska fermionisysteemin havaittavat ominaisuudet riippuvat kyseisen systeemin käytöksestä Fermi-energian läheisyydessä. Kiinteissä aineissa Fermi-energia on yleensä useita elektronivoltteja, kun huoneenlämpötila on noin 25 millielektronivolttia. Täten erityisesti metallien ominaisuudet voidaan selittää lähellä Fermi-energiaa sijaitsevia termisiä eksitaatioita tutkimalla.
Energiajakauma eli miehitystodennäköisyys  {\bar {n}} eri lämpötiloissa. Kun T = 0 K on funktio ns. porrasfunktion muotoinen. Lämpötilan noustessa alkavat fermionit virittyä tiloilta E<Ef tiloille E>Ef. Kuvassa Fermienergia Ef sijaitsee kohdassa  E/\mu  = 1.
Energiaa Ef vastaava Fermipallo. Vapaat fermionit miehittävät 
pallon alimpia energiatiloja fermienergiaan asti. Pallon pinta on ns. Fermipinta.
Johan Adam Tingstadius

| Johan Adam Tingstadius |
| --- | --- |

Strängnäsin piispa
 1803–1827 
Edeltäjä:  Stefan Insulin
Seuraaja:  Pehr Thyselius
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. heinäkuuta 1748 Lunda, Ruotsi
Kuollut: 10. joulukuuta 1827 (79 vuotta) Strängnäs, Ruotsi
Ammatti:  piispa
Muut tiedot
Koulutus:  Uppsalan yliopisto
Johan Adam Tingstadius (8. heinäkuuta 1748 Lunda – 10. joulukuuta 1827 Strängnäs) oli ruotsalainen teologi ja orientalisti. Hän aloitti opiskelut Uppsalan yliopistossa 11-vuotiaana, opiskeli Jacob Jonas Björnståhlin johdolla ja väitteli tohtoriksi 15-vuotiaana. Sen jälkeen hän siirtyi opiskelemaan Greifswaldin yliopistoon. Tingstadius toimi itämaisten kielten professorina Uppsalan yliopistossa vuosina 1789–1803 ja Strängnäsin hiippakunnan piispana vuodesta 1803. Vuonna 1794 hänet valittiin Ruotsin akatemian jäseneksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Johan Adam Tingstadius Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Olof Celsius nuorempi | Ruotsin akatemia, tuoli 3 1794–1827 | Seuraaja: Johan Börjesson |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 2  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat 2  Ruotsi 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Will Cuylle

| Will Cuylle |
| --- | --- |
 Cuylle Kanadan maajoukkueessa nuorten MM-kilpailuissa vuonna 2022.
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. helmikuuta 2002 (ikä 22) Toronto, Ontario
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  191 cm
Paino:  96 kg
Seura
Seura:  New York Rangers
Sarja:  NHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2022–
NHL-varaus:  60. varaus, 2020 New York Rangers
Will Cuylle (s. 5. helmikuuta 2002 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Cuylle edustaa NHL-joukkue New York Rangersia.
Ennen NHL-uraansa Cuylle pelasi OHL-juniorisarjassa Windsor Spitfiresin joukkueessa. New York Rangers varasi hänet toisella kierroksella 60. varausvuorolla vuoden 2020 NHL:n varaustilaisuudessa.  Cuylle on pelannut 71 NHL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt 11 maalia ja kahdeksan syöttöä eli 19 tehopistettä. Cuylle kuului Kanadan joukkueeseen vuoden 2022 nuorten MM-kilpailuissa. MM-turnauksen seitsemässä ottelussa hän teki kaksi maalia ja kaksi syöttöä eli neljä tehopistettä.
Beneath a Steel Sky

| Beneath a Steel Sky |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Revolution Software
Julkaisija:  Virgin Interactive
Jakelija:  GOG.com, Steam ja App Store
Suunnittelija:  Charles Cecil, Dave Cummins, Daniel Marchant, Dave Gibbons
Käsikirjoittaja:  Dave Cummins
Säveltäjä:  Dave Cummins
Ohjelmoija:  David Sykes, Tony Warriner, James Long
Pelisarja:  Steel Sky
Pelimoottori:  Virtual Theatre
Julkaistu:  1994
Lajityyppi:  seikkailupeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Teini-ikäisille  USK 12 
Alusta:  Amiga, Amiga CD32, MS-DOS
Lisenssi:  Ilmaisohjelma
Jakelumuoto:  levyke, CD-ROM
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK     : 
Beneath a Steel Sky on Revolution Softwaren kehittämä ja Virgin Interactiven julkaisema seikkailupeli. Peli on julkaistu vuonna 1994 MS-DOS:lle ja Amigalle. Peli sijoittuu tulevaisuuteen, jossa ympäristötuhot ovat saastuttaneet Maata niin pahoin, että ihmiset elävät nykyään ilmastolta suojatuissa kaupungeissa. Pelin teemat liikkuvat paljolti kyberpunk-tyylisissä aiheissa, joita on höystetty huumorilla. Beneath a Steel Skyn työnimenä oli Underworld.
Beneath a Steel Sky oli toinen Revolution Softwaren Virtual Theatre -pelimoottoria käyttänyt peli; ensimmäinen oli samaisen yhtiön vuonna 1992 julkaistu Lure of the Temptress.
Pelin taustat ja alkunäytökset olivat Vartijat-sarjakuvaromaanin piirtäjänä tunnetun Dave Gibbonsin kynänjälkeä. Alkunäytöksestä toimitettiin tiettyjen julkaisujen mukana myös erillinen sarjakuvalehtinen.
Pelille julkaistiin vuonna 2020 seuraaja Beyond a Steel Sky.
Tarina

Beneath a Steel Skyn pääosissa ovat Robert Foster ja robotti Joey. Foster selvisi lapsena ainoana lentokoneonnettomuudesta, ja aboriginaalien heimo adoptoi hänet ja opetti selviytymään ulkomaailmassa. Hän sai nimensä onnettomuuspaikan läheisyydestä löytyneen Fosters-oluttölkin mukaan.
Kehitys

Pelin kehitys alkoi kun Revolution Softwaren peli Lure of the Temptress oli vielä viimeistelyvaiheessa. Studiossa oli vain yksi työryhmä tuolloin ja kaikki olivat kiinni yhdessä projektissa kerrallaan, josta johtuen Tony Warriner ja Cummins lähetettiin Walesiin mökille, jossa nämä tekivät 12 sivun luonnoksen seuraavaa peliä varten. Keskeinen vaikutus oli Terry Gilliamin vuoden 1985 elokuvalla Brazil – tämän hetken tuolla puolen. Peliä kehitettiin alussa nimellä Underworld ja se käytti parannettua versiota Lure of the Temptressissä käytetystä pelimoottorista, mutta pelin ohjausta yksinkertaistetiin verbeistä ja komennoista muutamiin mahdollisiin valintoihin joita pelaajalla oli käytettävissään. Tämä päätös vaikutti myös studion myöhempiin Broken Sword -sarjan peleihin.
Vastaanotto

Amiga Format -lehti antoi pelille arvosanan 94% arvostelussaan.
Pelit -lehti antoi pelille arvosanan 82/100 arvostelussaan.
Aiheesta muualla

Beneath a Steel Sky MobyGamesissa (englanniksi)
Beneath A Steel Sky Hall of Light -sivustolla (englanniksi)
Wiikon wanha: Beneath a Steel Sky Muropaketti-sivustolla
Revolution Softwaren viralliset kotisivut
ScummVM - itse pelin ja sen pelaamiseksi uudemmilla Linux-, Mac OS-, Windows-, yms. käyttöjärjestelmillä tarvittavan ScummVM -tulkin voi ladata täältä
Kuparisonni

Kuparisonni
Kuparisonni on muinainen kreikkalainen kidutus- ja teloituslaite. Kyseessä oli ontto kuparisonnipatsas, jonka sisään uhri työnnettiin. Kuparisonnin alapuolelle sytytettiin tuli, joka kuumensi sen aiheuttaen uhrin kivuliaan kärventymisen kuparisonnin sisällä.
Diodoros Sisilialaisen mukaan ateenalainen Perillos kehitti kuparisonnin ja esitteli sen Falariille, Akragaan tyrannille, uutena mahdollisuutena teloittaa rikollisia. Falaris kiinnostui ajatuksesta ja halusi, että kuparisonni suunnitellaan siten, että siitä lähtevä savu nousisi patsaan sieraimista vihaisten puuskahdusten tavoin, ja uhrin tuskanhuudot muuntautuisivat erilaisten putkien ansiosta vihaisen sonnin mylvinnäksi. Legendan mukaan uhrin poltetut luut ”loistivat kuin jalokivet ja niistä tehtiin rannekoruja”. Halutessaan testata kuparisonnin äänen toimivuutta Falaris työnsi Perilloksen oman keksintönsä sisälle ja kuparisonnin alle sytytettiin tuli. Perillos ei kuitenkaan menehtynyt kuparisonnin sisälle, vaan hänet vapautettiin, ja Perilloksen yhä haaveillessa saavansa palkkion keksinnöstään, työnsi Falaris hänet vain kuitenkin kuolemaansa alas mäen huipulta. Falariksen itsensä kerrotaan kuitenkin saaneen surmansa kuparisonnissa, kun hänet syrjäytti Telemakhos. Tämän jälkeen vihattu kuparisonni heitettiin tarinan mukaan kielekkeeltä mereen.
Hanna Reitsch

| Hanna Reitsch |
| --- | --- |
 Rautaristiä kantava Hanna Reitsch kotikaupungissaan huhtikuussa 1941 juhlinnan kohteena.
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. maaliskuuta 1912 Hirschberg, Preussi nyk. Jelenia Góra, Puola
Kuollut: 24. elokuuta 1979 Frankfurt am Main, Länsi-Saksa
Ammatti:  kilpalentäjä ja koelentäjä
Muut tiedot
Tunnustukset:  Ensimmäisen luokan Rautaristi
Hanna Reitsch (29. maaliskuuta 1912 – 24. elokuuta 1979) oli saksalainen lentäjä. Häntä on kuvailtu 1900-luvun johtavaksi naispuoliseksi saksalaislentäjäksi. Reitsch tuli kuuluisaksi ennen toista maailmansotaa rikkoessaan useita naisten ilmailuennätyksiä. Maailmansodan aikana hän toimi Luftwaffen koelentäjänä ja haavoittui vuonna 1942 vakavasti Me 163 -rakettikoneen ohjaimissa. Hän teki kuitenkin vielä ehkä kuuluisimmaksi tulleen lentonsa vuonna 1945 piiritettyyn Berliiniin, jossa hän tapasi Adolf Hitlerin yhtenä viimeisenä hänet elossa nähneistä. Reitsch lensi piirityksestä ulos ja jäi Yhdysvaltalaisjoukkojen sotavangiksi Itävallassa.
Reitsch vapautui kuukausien sotavankeuden jälkeen. Hän ei koskaan pyydellyt anteeksi uraansa natsi-Saksassa tai tunnustanut esimerkiksi holokaustin kaltaisia julmuuksia. Joka tapauksessa hän jatkoi lentäjänuraansa sodan jälkeen viimeisiin päiviinsä saakka voittaen mestaruuksia, tehden uusia ennätyksiä ja tavaten useita valtionpäämiehiä esimerkiksi Yhdysvalloissa, Intiassa ja Ghanassa.
Elämäkerta > Nuoruus

Hanna Reitsch syntyi 29. maaliskuuta 1912 tuolloin Preussin osavaltioon Saksan keisarikunnassa kuuluneessa Hirschbergin kaupungissa. Hirschberg on nykyinen Jelenia Góra Puolassa. Reitschin isä Willy oli silmälääkäri ja äiti Emy lähtöisin Innsbruckin seudulta Itävallasta. Perhe oli porvarillinen ja vietti vaurasta elämää, johon ensimmäisen maailmansodan ja sen jälkeinen lamakausi eivät juurikaan vaikuttaneet. Perhe koki preussilaisen nationalistisen hengen mukaisesti Versailles'n rauhansopimuksen kuitenkin suurena vääryytenä. Reitschiä kuvailtiin hiljaiseksi lapseksi. Hän alkoi jo nuoruudessaan haaveilla lentämisestä. Haaveiluun kyllästyneenä perhe lupasi kustantaa Reitschille purjelentokurssin palkintona ylioppilastutkinnosta.
Elämäkerta > Lentäjän uran alku

Reitsch kirjautui kurssille 20-vuotiaana vuonna 1932. Joidenkin alkuvaikeuksien jälkeen hän tajusi suoriutuvansa usein miehiä paremmin. Reitsch suoritti nopeasti purjelentäjän lupakirjan, minkä jälkeen hän siirtyi opiskelemaan lääketiedettä Berliiniin. Reitschin haave tuolloin oli tulla lentäväksi lääkäriksi Afrikassa. Opintojensa aikana hän suoritti moottorilentotutkinnon Saksan urheiluilmayhdistyksen Staakenin ilmailukoululla Berliinissä. Staakenissa Reitschiä oli opettanut Wolf Wirth, joka sai siirron Gmündiin Baden-Württembergissä. Mukaansa hän kutsui myös tähtioppilaanaan pitämänsä Reitschin. Reitschistä tuli yksi maailman taitavimmista purjelentäjistä, ja hän rikkoi useita naisten lentoennätyksiä. Walter Georgin kutsusta hän kävi myös lentonäytöksillä ja tutkimusmatkoilla Brasiliassa ja Argentiinassa. Vuoden 1934 kesäkuussa Reitsch jätti lääketieteen opintonsa kesken ja aloitti työt koelentäjänä Walter Georgin purjelennon tutkimuslaitoksella (Deutsche Forschungsanstalt für Segelflug, DFS). DFS ja sen katto-organisaatio Saksan urheiluilmaliitto (Deutscher Luftsportverband, DLV) oli harmittomista nimistään huolimatta perustettu todellisuudessa Versailles'n rauhanehtojen kiertämiseksi ja Saksan ilma-aseen kehittämiseksi.
Reitsch oli 1930-luvun puoliväliin mennessä maailmankuulu, ja hänet tunnettiin erityisesti ilmailuennätyksiä rikkoneena naislentäjänä myös ilmailupiirien ulkopuolella. Reitsch vieraili esimerkiksi Suomessa vuosina 1934 ja 1935 ja tapasi presidentti P. E. Svinhufvudin. Reitschin mainetta alettiin hyödyntää myös Saksassa valtaan nousseiden kansallissosialistien propagandassa. Reitsch itse ei alun perin juuri piitannut politiikasta, mutta kannatti kuitenkin monen muun saksalaisen tapaan Adolf Hitleriä tämän noustessa valtakunnankansleriksi. Reitsch oli huomannut Hitlerin puhuvan ilmailualan kehittämisen tarpeesta. Lisäksi Hitlerin lähipiiriin kuului ensimmäisessä maailmansodassa mainetta kerännyt hävittäjä-ässä Hermann Göring, josta tuli ilmailuministeri vuonna 1933.
Elämäkerta > Luftwaffen koelentäjänä

DFS jatkoi jo ennen Hitleriä aloitettua hanketta lentoaseen kehittämiseksi. Natsien valtaannousun jälkeen sen henkilöstöstä rekrytoitiin ja koulutettiin jatkuvasti uusia sotalentäjiä ja muuta henkilöstöä. Syksyllä 1937 Luftwaffen tutkimus- ja kehitystyöstä vastannut Ernst Udet kutsui Reitschin testaamaan sotilaskoneita Rechlinissä. Hän oli myös nimittänyt muutamaa kuukautta aikaisemmin Reitschin ensimmäisenä naisena lentokapteeniksi. Rechlinissä purjekoneet vaihtuivat suureen kirjoon hävittäjä- ja pommikoneita. Testilentäjän työ oli vaarallista, ja Reitsch joutuikin useamman kerran vaaratilanteisiin. Hän teki useita pakkolaskuja. Elokuussa 1942 Reitsch oli koelentämässä rakettimoottorilla varusteltua Me 163 -hävittäjää. Lento lähti Messerschmitt-yhtiön Obertraublingin testikentältä. Rakettimoottorinen kone hinattiin ilmaan Me 110 -hävittäjällä. Ilmaan noustessa Reitsch yritti vetää laskutelineen irrotusvivusta, mutta laskuteline ei suostunut putoamaan. Reitsch uskoi kuitenkin pystyvänsä hallitsemaan konetta tästä huolimatta ja hän irroitti hinausköyden kolmen kilometrin korkeudessa. Ohjaus lakkasi Reitschin lähestyessä takaisin kentän reunaa sivuluisussa. Kone sakkasi ja iskeytyi peltoon kierien useamman kerran ympäri. Reitsch menetti tajuntansa, ja sairaalassa hänellä todettiin kallon murtuma neljässä ja kasvojen murtuma kahdessa kohdassa. Hänen nenänsä oli haljennut kahtia, ja aivoissa oli ruhje.
Joitakin päiviä onnettomuuden jälkeen Reitschille myönnettiin ensimmäisenä naisena ensimmäisen luokan rautaristi. Viikkoja sairaalassa sekavassa tilassa ollut Reitsch sai tietää palkinnosta vasta myöhemmin. Hän joutui käyttämään kävelytukia vielä viisi kuukautta onnettomuuden jälkeen. Lääkärit povailivat uran loppua, mutta Reitsch oli päättänyt jatkaa edelleen. Hän vetäytyi toipumaan kotikaupunkiinsa Hirschbergiin, josta hän jo parin kuukauden jälkeen palasi jälleen lentokoneen ohjaimiin kokeillen vammautuneen päänsä kestokykyä. Saksa oli tällä välin hävinnyt Stalingradin taistelun, ja nyt tappio koko sodassa alkoi näyttää todelliselta uhalta. Reitsch itse kuvaili murehtineensa tilannetta päivin ja öin. Hän halusi palata mahdollisimman pian sotilastehtäviin. Syksyllä 1944 hän pääsikin koelentämään jälleen uudentyyppistä ilma-asetta. Fieseler Fi 103R Reichenberg oli pulssimoottorilla varusteltu V1-ohjuksen miehitetty versio. Tavallisen ohjuksen heikkous oli huono osumatarkkuus. Miehitetyn version tarkoituksena oli, että koneen ohjaaja lentäisi sen maaliinsa ja irtautuisi siitä ilmassa. Koelennolla oli jälleen käydä onnettomuus, kun kohti maata syöksynyt kone ei alkanut oieta. Lopulta Reitsch käänsi koneen ylösalaisin onnistuen juuri ja juuri oikaisemaan syöksyn. Laskeutuminen oli silti raju, mutta lentäjä selvisi vammoitta. Reitsch pääsi ensimmäisenä naisena myös suihkumoottorilla lentävän koneen ohjaajaksi Me 262 -hävittäjää lentäessään.
Elämäkerta > Lento piiritettyyn Berliiniin

Neuvostoliiton puna-armeija eteni syksyllä 1944, ja Reitsch tajusi pääkaupunki Berliinin piirityksen olevan enää ajan kysymys. Reitsch alkoi valmistautua tilanteeseen, jossa tavallisia kulkuyhteyksiä pääkaupunkiin ei enää olisi. Hän alkoi tehdä lentoja Brandenburgin portin ja Tiergartenin yläpuolella painaen mieleensä laskeutumiskelpoisia katuja maamerkkien avulla.
Harjoittelua vastaava tilanne koitti 26. huhtikuuta 1945. Lennosta tuli Reitschin kuuluisin. Luftflotte 6:n komentaja Robert von Greim sai käskyn Hitleriltä saapua Valtakunnankansliaan. Berliinin taistelu oli jo täydessä käynnissä, ja saksalaiset hallitsivat enää keskustan hallintokortteleja. Greim tiesi Reitschin harjoitelleen tilanteen varalta. Greimin on myös joskus esitetty olleen Reitschin rakastaja. Joka tapauksessa von Greim ja Reitsch lähtivät Rechlinistä Fw 190 -hävittäjillä kohti Berliiniä. He suuntasivat ensin saksalaisten vielä hallussaan pitämälle Gatowin kentälle, jonne onnistuneesti laskeuduttuaan he siirtyivät edelleen kaksipaikkaiseen, mutta kevyeen Fieseler Fi 156 Storch -pienkoneeseen. Kone tunnettiin kyvystään laskeutua hyvin lyhyille alustoille. Lennolla Grunewaldin metsän yli kone sai useita osumia vihollistulessa. Von Greim haavoittui jalkaansa ja menetti tajuntansa. Reitsch kiipesi hänen ylitseen ja ohjasi polttoainetta vuotavan koneen Hindenburgplatzille Tiergartenin puiston ja Brandenburgin portin välissä.
Sittemmin hoitoa saanut von Greim ja Reitsch tapasivat Hitlerin bunkkerissaan. Hitler onnitteli Reitschia suurin sanoin mutta Reitschin mukaan epätavallisen hiljaisella äänellä. Hitler kertoi Göringin pettäneen hänet ja nimitti von Greimin Luftwaffen ylipäälliköksi. Reitsch sanoi pystyvänsä lentämään Hitlerin ulos piiritetystä kaupungista ja aneli tätä lähtemään sanoen: "Johtajan on elettävä, jotta Saksa voisi elää". Hitler ei kuitenkaan taipunut. Reitsch sai sen sijaan syanidikapselin kiinnijäämisen uhan varalta. Yöllä 28.–29. huhtikuuta Hitler kuitenkin päätyi käskemään kaksikon poistumaan. Heinrich Himmler oli tarjonnut länsiliittoutuneille Saksan antautumista. Reitsch ja von Greim saivat tehtäväksi pidättää petturin.
Reitsch ja von Greim lähtivät yöllä 29. huhtikuuta Luftwaffen pilotin ohjaamassa Arado 96 -koulutuskoneessa nousten keskellä Tiergartenia sijaitsevalta paraatikadulta kohti itää. Vihollisen ankarasta tulituksesta huolimatta kone pääsi vain 700 metrin korkeudella roikkuneiden pilvien suojaan. Kone oli viimeinen Berliinistä noussut kone ennen sen kukistumista. 1. toukokuuta radiossa tiedotettiin Hitlerin kuolleen ja Karl Dönitzin perustaneen uuden hallituksen.
Conor Geekie

| Conor Geekie |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. toukokuuta 2004 (ikä 20) Strathclair, Manitoba
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  193 cm
Paino:  94 kg
Seura
Seura:  Tampa Bay Lightning
Sarja:  NHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2024–
NHL-varaus:  11. varaus, 2022 Arizona Coyotes
Conor Geekie (s. 5. toukokuuta 2004 Strathclair, Manitoba) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Geekie edustaa NHL-joukkue Tampa Bay Lightningia.
Ennen NHL-uraansa Geekie pelasi WHL-juniorisarjassa Winnipeg Icen ja Swift Current Broncosin joukkueissa. Arizona Coyotes varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 11. varausvuorolla vuoden 2022 NHL:n varaustilaisuudessa. Kesäkuussa 2024 Utah Hockey Club kauppasi Geekien, Janis Moserin, seitsemännen kierroksen varausvuoron vuoden 2024 varaustilaisuudessa ja toisen kierroksen varausvuoron vuoden 2025 varaustilaisuudessa Lightningiin vaihdossa  Mihail Sergatšoviin. Geekie on pelannut yhden NHL:n runkosarjan ottelun ilman tehopisteitä.  Tilastot päivitetty 12. lokakuuta 2024.
Jett Luchanko

| Jett Luchanko> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. elokuuta 2006 (ikä 18) London, Ontario
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  180 cm
Paino:  82 kg
Seura
Seura:  Philadelphia Flyers
Sarja:  NHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2024–
NHL-varaus:  13. varaus, 2024 Philadelphia Flyers
Jett Luchanko (s. 21. elokuuta 2006 London, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Luchanko edustaa NHL-joukkue Philadelphia Flyersia.
Ennen NHL-uraansa Luchanko pelasi OHL-juniorisarjassa Guelph Stormin joukkueessa. Philadelphia Flyers varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 13. varausvuorolla vuoden 2024 NHL:n varaustilaisuudessa. Luchanko on pelannut yhden NHL:n runkosarjan ottelun ilman tehopisteitä. Uran tilastot päivitetty 12. lokakuuta 2024.
Sunnansjö

| Sunnansjö |
| --- | --- |
 Sunnansjön kartano
 Sunnansjö
 Koordinaatit: 60°12′59″N, 14°57′50″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Taalainmaan lääni
Maakunta:  Taalainmaa
Kunta:  Ludvika
Väkiluku (31.12.2023):  565
Sunnansjö on taajama Ludvikan kunnassa Taalainmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 565 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sunnansjö Wikimedia Commonsissa
Oluen verotus

Olutta lasissa
Oluen verotus tarkoittaa oluen valmistuksesta ja myymisestä maksettavaa veroa. Verotuksen muoto ja suuruus ovat vaihdelleet huomattavasti eri maissa ja eri aikoina.
Verotus Suomessa > Vuodet 1865–1916

Mallasjuomien valmistus ja tislaus oli jo 1600- ja 1700-luvuilla veronalaista toimintaa. Välillä ne tosin jätettiin verottamatta. Suomen oluttehtaiden isännät ja portterin tekijät maksoivat 1865–1882 valtion kantaman yleisen suostuntaveron lisäksi lisäsuostuntaverona viisi penniä kultakin tehtaasta myydyltä olut- tai portterikannulta (yksi kannu on 2,617 litraa).
Vuonna 1882 annettiin asetus suostuntaverosta mallasjuomain valmistuksesta. Sen mukaan oluen, portterin tai muun mallasjuoman valmistaja maksoi 80 penniä jokaiselta mallasleiviskältä (yksi leiviskä on 8,5 kiloa), joka sellaisten juomain valmistukseen käytettiin. Jos tehdas ei käyttänyt niin paljon maltaita, että suostuntavero olisi noussut 800 markkaan, oli maksettava veroa 800 markkaa. Suostuntaveroa ei tarvinnut maksaa kotitekoisesta mallasjuomasta. Maahantuoduista mallasjuomista kannettiin tullia.
Metrijärjestelmään siirryttäessä suostunnan määräksi tuli 1889 yksi markka jokaiselta kymmeneltä kilolta maltaita, jotka mallasjuomien valmistamiseen käytettiin. Suostuntavero oli voimassa vuoden 1891 loppuun. Mallasjuomien valmistuksesta kannettava suostuntavero otettiin uudelleen käyttöön 1910, jolloin suostunta oli 8 markkaa kultakin 10 kilolta maltaita. Tämä suostuntavero oli voimassa vuosina 1910–1915.
Sotatilan vuoksi säädettiin 1915 väliaikainen maksu alkoholijuomien kaupasta tavallisen suostunnan lisäksi. Maksu koski yli 2,5 tilavuusprosenttia alkoholia sisältävien juomien tukkukauppaa. Maksu oli aluksi 30 prosenttia myyntihinnasta ja kesäkuusta 1915 lähtien 50 % myyntihinnasta. Helmikuussa 1916 maksun suuruudeksi määrättiin väkevien mallasjuomien osalta 30 penniä litralta. Myös ravintoloiden tuli maksaa veroa mallasjuomista aluksi 20 %, sitten 40 % ja viimein 50 % myyntihinnasta.
Verotus Suomessa > Mallasjuomavero

Vuoden 1916 alussa tuli voimaan uudet periaatteet mallasjuomien verottamiseksi. Sana mallasjuomavero esiintyi ensi kerran senaatin päätöksessä 1/1916. Mallasjuomavero oli valtion kantama välillinen vero mallasjuomien valmistamisesta ja myynnistä. Samassa yhteydessä mallasjuomia alettiin verottaa veroluokkien mukaan. Mallasjuomista, joissa oli 2,5–4,5 tilavuusprosenttia alkoholia, oli suoritettava veroa 70 penniä litralta. Alkoholipitoisuudeltaan 4,5–7 prosenttisista mallasjuomista oli maksettava 1,20 markkaa litralta. Yli 7 % alkoholia sisältävistä mallasjuomista vero oli 24 penniä jokaista alkoholiprosenttia kohti, joka sisältyi litraan juomaa. Uutta oli myös se, että asetus oli voimassa toistaiseksi vuosittaisen suostunnan sijaan.
Verotus Suomessa > 1931–1968

Vuosina 1919–1932 oli voimassa kieltolaki, joka koski yli kaksi tilavuusprosenttisia alkoholijuomia. Vuonna 1931 alettiin verottaa 1–2,5 prosenttisia mallasjuomia. Veron suuruus oli yksi markka litralta ja se koski sekä kotimaassa valmistettuja että maahantuotuja mallasjuomia. Vuonna 1932 maksettiin saman suuruista veroa 1,4–2,5 prosenttisista mallasjuomista ja veron nimenä oli mallasjuomavero.
Maaliskuun alussa 1932 tuli voimaan uusi laki mallasjuomaverosta, joka koski tehdasmaisesti valmistettuja mallasjuomia. Nyt otettiin käyttöön nimitykset ensimmäinen, toinen ja kolmas veroluokka. Ensimmäiseen veroluokkaan kuuluivat mallasjuomat, joissa oli 1,4–2,25 painoprosenttia alkoholia. Toiseen veroluokkaan kuuluivat mallasjuomat, joissa oli alkoholia yli 2,25 % ja enintään 3,2 %. Kolmanteen veroluokkaan kuuluivat ne mallasjuomat, joissa oli yli 3,2 painoprosenttia alkoholia. Veron suoritti mallasjuoman valmistaja. Samaan aikaan säädetyn väkijuomalain mukaan yli 2,25 % alkoholia sisältäviä juomia sai myydä vain valtion omistaman alkoholiyhtiön myymälöissä; I veroluokan olutta tämä rajoitus ei sen alhaisen alkoholipitoisuuden vuoksi koskenut.
Kesäkuussa 1945 ensimmäisen veroluokan alaraja määriteltiin niin, että veroa oli maksettava, jos kantavierteen väkevyys oli suurempi kuin 2,8 prosenttia. Vuoden 1965 alussa ensimmäisen veroluokan alarajaksi tuli alkoholipitoisuus, joka oli yli 1,4 painoprosenttia.