stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Isänmaaliitto
Historia > Puolueliitos

4. huhtikuuta 2006 Isänmaaliitto ja Res Publica ilmoittivat perustavansa yhdessä oikeistolaisen puolueen, jonka työnimenä oli huhti- ja kesäkuun välillä "Erakond Eesti Eest" (suom. Puolue Viron puolesta). Isänmaaliiton 354-jäseninen puoluekokous Pärnussa hyväksyi puolueliitoksen Res Publican kanssa 4. kesäkuuta 2006 äänin JAA 348 – EI 13 – EOS 3. Samalla päätettiin ottaa puolueliiton uudeksi nimeksi Isamaa ja Res Publica Liit (suom. Isänmaan ja Res Publican liitto).
Ideologia

1990-luvun alussa puolue ajoi Lennart Meren ja Mart Laarin johdolla Viron liittymistä Natoon ja Euroopan unioniin. Puolue on ajatusmaailmaltaan konservatiivinen, kansallismielinen ja kristillisdemokraattinen. Puolue on toiminut voimakkaasti niin Virossa kuin Euroopan parlamentissa kommunismin rikosten tuomitsemisen puolesta.
Vaalimenestys

Riigikogun vaalit
| Vuosi  | Edustajia  | Kannatus  | Kannatus  | Lisätiedot | Lisätiedot |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1992 | 29 / 101 | 100 828 | 22,0 % | Isänmaa-vaaliliitto (useita puolueita) |  |
| 1995 | 8 / 101 | 42 493 | 7,9 % | Isänmaa-puolueen ja ERSP:n liitto |  |
| 1999 | 18 / 101 | 77 917 | 16,1 % |  |  |
| 2003 | 7 / 101 | 36 169 | 7,3 % |  |  |
Europarlamenttivaalit
| Vuosi  | Edustajia  | Kannatus  | Kannatus  |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | 1 / 6 | 24 375 | 10,5 % |
Puheenjohtajat

Toivo Jürgenson 1995-1998
Mart Laar 1998-2002
Tunne Kelam 2002-2005
Tõnis Lukas 2005–2006
Tunnettuja Isänmaaliittolaisia

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Lennart Meri (Viron tasavallan presidentti vuosina 1992–2001)  Mart Laar (Viron pääministeri vuosina 1992–1993 ja 1998–2001)  Tõnis Lukas (Isänmaaliiton viimeinen puheenjohtaja ja opetusministeri vuosina 1999–2002, Riigikogun jäsen)  Kaia Iva (puolueen varapuheenjohtaja ja Türin kaupungin vanha pormestari)  Andres Herkel (puolueen toinen varapuheenjohtaja ja Riigikogun jäsen)  Erki Nool (kymmenottelun olympiakultamitalisti vuodelta 2000 ja puoluehallituksen jäsen) | Presidentti Lennart Meri. | Pääministerinä toiminut Mart Laar. | Riigikogun jäsen, entinen huippu-urheilija Erki Nool. |
Janis Befus

| Janis Befus> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Janis Sergejevitš Befus
Syntynyt: 17. tammikuuta 1992 (ikä 32) Nerehta, Kostroman alue
Jääpallon pelaaja
Pituus:  173 cm
Paino:  79 kg
Seura:   Arkangelin Vodnik
Pelipaikka:  keskikenttä
| Urheilijan ura> Junioriseurat |
| --- | --- | --- | --- |
2006-2007: Start, Nerehta
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2008–2010 |   HK Borovitši | - | (-) |
| 2010–2012 |  Moskovan Dynamo | 57 | (12) |
| 2012–2013 |  Sajany-Hakasija, Abakan | - | (-) |
| 2013–2016 |  Moskovan Dynamo | 62 | (33) |
| 2016– |  Arkangelin Vodnik | - | (-) |
Maajoukkue
| 2013- |  Venäjä |  | () |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 7. helmikuuta 2017.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 7. helmikuuta 2017.
Janis Sergejevitš Befus (ven. Янис Сергеевич Бефус, s. 17. tammikuuta 1992, Nerehta, Kostroman alue) on venäläinen keskikenttää pelaava jääpalloilija, joka aloitti uransa Borovitšissa ja on kaudesta 2010 alkaen edustanut Venäjän Superliigajoukkueita – Moskovan Dynamoa kaikkiaan viisi kautta sekä kauden Abakanin Sajany-Hakasijaa ja kauden Arkangelin Vodnikia. Moskovan Dynamon riveissä hän on saavuttanut Venäjän mestaruuden ja hopeasijan.
Syksystä 2013 alkaen Befus on edustanut Venäjän maajoukkuetta ja saavuttanut kaksi MM:tta ja yhden hopean.
Hänen veljensä Artur Befus on myös jääpalloilija, ja on pelannut kaksoiskansalaisuutensa perusteella Latvian maajoukkueessa.
Saavutukset

Seurajoukkueissa
1 Venäjän mestaruus 2012 Moskovan Dynamon riveissä,
1 Venäjän mestaruushopeaa  2011 Moskovan Dynamon riveissä,
Maajoukkueessa
maailmanmestari 2014 ja 2016,
MM-hopeaa 2017.
Juhani Ikonen

Juhani Ikonen on seuraavien henkilöiden nimi:
Juhani Ikonen (1934–2014), taloustoimittaja
Juhani Ikonen (s. 1948), urheilulääkäri
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Juhani Ikonen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jagdgeschwader 72 (1959–1964)

| Jagdgeschwader 72 (JG 72) |
| --- | --- |

Toiminnassa:  11. marraskuuta 1959 - 15. heinäkuuta 1964
Valtio:   Saksa
Puolustushaarat:  ilmavoimat
Aselajit:  ilmavoimat
Rooli:  hävittäjätorjunta
Osa joukkoa:  1959-1963: 4. Luftverteidigungsdivision 1953-1965: 7. Luftwaffendivision
Tukikohta:  Oldenburgin lentotukikohta
Kalusto:  Canadair Sabre Mk.6
Jagdgeschwader 72 (JG 72), oli Saksan ilmavoimien hävittäjälennosto.
Historia

Ilmavoimien määräyksen No. 118 määräsi perustettavaksi hävittäjälennoston Oldenburgin lentotukikohdassa. Se muodostettiin Waffenschule 10 der Luftwaffe:sta 1. huhtikuuta 1959 varustettuna Canadair Sabre Mk.6 -koneilla. Lennoston 1. laivue sai nimen Vikings ja  sen koneiden tunnuksina olivat JB-101 - JB-126. Lennoston 2. laivue sai nimen Foxes ja sen koneiden tunnuksina olivat JB-231 - JB-257. Lennoston komentajaksi määrättiin 1. syyskuuta alkaen majuri Erich Hohagen. Perustamisen päättyessä marraskuun alussa lennostoon kuului 52 Sabre Mk.6, neljä Lockheed T-33 ja viisi Piaggio P.149 -konetta. Lennosto siirrettiin Pohjois-Saksaan Leckin lentotukikohtaan, jossa se virallisesti otettiin palvelukseen 11. marraskuuta.
Everstiluutnantti Hohagen luovutti lennoston komentajan tehtävät majuri Oblesenille 11. marraskuuta 1961. Lennosto asetettiin Naton alaisuuteen kesäkuussa 1962. Naton tiikeriyhteisöä muodostettaessa siihen liitettiin Foxes-laivue, jonka kone JB-363 osallistui ensimmäiseen tapaamiseen 1962 RAF Woodbridgessä.
Leckin lentotukikohtaan sijoitettu lennosto siirrettiin 4. Luftverteidigungsdivisionista 7. Luftwaffendivisioniin. Samassa yhteydessä prikaatikenraali Wehnelt luovutti lennostolle kilven, jossa oli ilmavoimia kuvaavalla vaalean sinisellä (Luftwaffenblau) pohjalla viikinkialuksen keula kuvaamassa pohjoista sidosta ja kaksi tyyliteltyä lentokonetta kuvaamassa lennostoa. Kompassiruusu kuvasi lennoston Natokytköstä.
Ilmavoimat ilmoitti 15. heinäkuuta 1964 lennoston muuttamisesta hävittäjäpommittajalennostoksi nimellä Jagdbombergeschwader 43 (JaboG 43). Samalla lennosto siirretään Leckistä Oldenburgiin, jossa lennostoon liitettiin Aufklärungsgeschwader 54:n kalusto ja henkilöstö. Lennosto piti avoimien ovien päivän Leckissä ja siirtyi Oldenburgiin 19. syyskuuta.
Onnettomuudet

JB-250 putosi Balkjärveen, jolloin lentäjä sotilasmestari Hermann sai surmansa.
JB-105 ja JB-121 törmäsivät 9. toukokuuta 1961 ilmassa Eckernförden yllä. Kumpikin lentäjä hyppäsi onnistuneesti, mutta koneet tuhoutuivat.
JB-235 ja JB-362 törmäsivät 9. elokuuta 1961 lähestyttäessä Leckin lentotukikohtaa. Toinen koneista laskeutui onnistuneesti jälkimmäisen tuhoutuessa lentäjän lennettyä ulos koneesta ja pelastautuessa laskuvarjolla.
JB-110 tuhoutui 5. joulukuuta 1963 nousussa, jolloin lentäjä sai surmansa.
Komentajat

Lennostonkomentajina olivat:
everstiluutnantti Erich Hohagen marraskuu 1959 - lokakuu 1961
everstiluutnantti Friedrich Obleser marraskuu 1961 - joulukuu 1963
everstiluutnantti Benno Schmieder joulukuu 1963 - lokakuu 1964
Aiheesta muualla

Jagdgeschwader 72 (1959 bis 1964)[vanhentunut linkki]
John Riseley-Prichard

John Henry Augustin Prichard, myöhemmin Riseley-Prichard (17. tammikuuta 1924 Hereford – 8. heinäkuuta 1993 Thaimaa) oli brittiläinen F1-kuljettaja. Hän osallistui yhteen F1-osakilpailuun kaudella 1954, Britannian GP:hen. Hän keskeytti kilpailussa, eikä saavuttanut pisteitä. Hän kilpaili myös Formula Libre -sarjassa voittaen vuoden 1954 Cornwallin MRC F1 -kilpailun, joka ei kuulunut MM-sarjaan.
Riseley kilpaili myös Le Mansin 24 tunnin ajossa vuonna 1995 yhdessä Tony Brooksin kanssa. Kilpailussa tapahtuneessa onnettomuudessa kuoli yli 80 ihmistä. Riseley lopetti kilpailemisen tämän jälkeen.
Riseleytä epäiltiin myöhemmin Britanniassa lapsipornosta, ja hän muutti Thaimaahan, missä hän kuoli vuonna 1993.
Juhani Syrjämäki

Juhani Tapio Matti Syrjämäki (18. kesäkuuta 1937 Teuva – 12. maaliskuuta 2010 Riihimäki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Syrjämäen vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Arvi Jaakko Syrjämäki ja Laina Perämäki ja puoliso vuodesta 1963 lastentarhanopettaja Sirkka Tuulikki Sorjonen. Vaasassa koulunsa käynyt Syrjämäki tuli ylioppilaaksi Vaasan lyseosta 1957 ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1965. Hän toimi 1965–1972 Kemin Seudun Osuuskassan apulaisjohtajana, Kemin kaupungin kaupunginsihteerinä ja Veitsiluoto-yhtiön laki- ja tiedotusosaston päällikkönä.
Vuonna 1972 Syrjämäki siirtyi Turkuun Farmos-yhtymän hallintojohtajaksi. Hänestä tuli 1978 Tervakoski-yhtiön hallintojohtaja ja toimitusjohtajan varamies Matti Sundbergin jälkeen. Suomen Ongelmajäte -yhtiön, vuodesta 1985 Ekokem, toimitusjohtajaksi Riihimäelle Syrjämäki kutsuttiin 1984. Yritys kehitti ja myös kansainvälisti merkittävästi toimintaansa Syrjämäen johdossa. Vuonna 1994 teollisuusneuvoksen arvonimen saanut Syrjämäki jäi eläkkeelle Ekokemin toimitusjohtajan tehtävästä 1997.
Judaberg

| Judaberg |
| --- | --- |
 Judaberg
 Koordinaatit: 59°11′00″N, 5°51′00″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Rogaland
Kunta:  Stavanger
Pinta-ala:  
 – Maa:  0,8 km²
Väkiluku (2023):  891
 – Väestötiheys:  1 113,8 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Judaberg on taajama Stavangerin kunnassa Rogalandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,8 neliökilometriä ja asukasluku 891 vuonna 2023. Taajaman nimi viittaa paikalla 1250-luvulla toimineeseen jyllantilaiseen kauppiaaseen Sefrinn Iudeen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Judaberg Wikimedia Commonsissa
John Robert Godley

| John Robert Godley |
| --- | --- |
 Valokuva John Robert Godleysta
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. toukokuuta 1814 Dublin, Irlanti
Kuollut: 17. marraskuuta 1861 Lontoo, Englanti
Kansalaisuus:  Irlanti
Ammatti:  poliitikko
Puoliso:  Charlotte Godley
John Robert Godley (29. toukokuuta 1814 − 17. marraskuuta 1861) oli irlantilainen siirtomaapoliitikko. Godley perusti yhdessä Gibbon Wakefieldin kanssa Uuteen-Seelantiin Canterburyn alueen, joskin Godley asui itse alueella vain kahden vuoden ajan.
Johannes Harvio

Johannes Harvio, sukunimi aik. Hagan (19. kesäkuuta 1864 Sortavala – 24. marraskuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen maanmittaushallituksen yli-insinööri.
Harvion vanhemmat olivat kauppias Lauri Hagan ja Amalia Katarina Saukko. Hän pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan normaalilyseosta 1883 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1886 ja filosofian maisteriksi 1890. Maanmittausinsinööriksi Harvio valmistui 1887 Polyteknillisestä opistosta. Harvio teki 1908 opintomatkan Ruotsiin ja Itävaltaan.
Harvio toimi aluksi vuodesta 1892 varamaanmittarina Vaasan läänissä. Hän hoiti vuodesta 1898 insinöörin virkaa maanmittaushallituksessa ja viran vakinaiseksi haltijaksi hänet nimitettiin 1905. Harvio oli osastonpäällikkönä 1916–1918 ja yli-insinööriksi 1918–1931.
Harvio oli Maanmittariyhdistyksen aikakauskirjan toimittajana 1904–1913 ja uudelleen vuodesta 1931 alkaen. Häarvio julkaisuihin kuuluivat Havaintoja maanmittaus- ja jako-oloista Ruotsissa ja Itävallassa ja Maatilain osittamiset v:n 1809 jälkeen. Hän otti osaa Suomen maanmittarikunnan 300-vuotispäivänä ilmestyneen Suomen maanmittauksen historian toimitustyöhön ja hän oli Maanmittariyhdistyksen kunniajäsen. Hän oli yhdistyksen hallituksen jäsen 1902–1914 ja yhdistyksen puheenjohtaja 1908–1914.
Johannes Harvio oli naimisissa vuodesta 1906 Charlotta Wilhelmina Ranckenin kanssa.
Julkaisuja

Havaintoja maanmittaus- ja jako-oloista Ruotsissa ja Itävallassa: kertomus valtioavulla v. 1908 tehdystä matkasta. Maanmittaushallitus, Helsinki 1909
Maatilain osittamiset Ruotsinvallan aikana. Porvoo 1933
Maatilain osittamiset vuoden 1809 jälkeen. Porvoo 1933
John Ritchie

John Ritchie (29. syyskuuta 1921 Wellington – 29. syyskuuta 2014) oli uusiseelantilainen säveltäjä. Hän valmistui opiskeltuaan musiikkia Otagon yliopistossa ja kouluttautui myös opettajaksi Dunedin Teachers' Collegessa. Hän palveli laivastossa toisessa maailmansodassa ja täydensi vielä opintojaan Walter Pistonin johdolla Harvardin yliopistossa vuosina 1956–1957.
Ritchie aloitti toimimisen Canterburyn yliopistossa vuonna 1946 ja oli siellä professorina vuodesta 1962. Hän johti monia kuoroja, perusti vuonna 1959 oman jousiorkesterinsa ja perusti myöhemmin Christchurch Civic Orchestran. Hän toimi Uuden-Seelannin sinfoniaorkesterin ja Uuden-Seelannin baletin vierailevana kapellimestarina. Hän oli myös 10. Kansainyhteisön kisojen (1974) ja vuoden 1986 paavillisen vierailun musiikillinen johtaja. Vuosina 1976–1984 Ritchie toimi International Society for Music Educationin pääsihteerinä ja vuosina 1990–1992 puheenjohtajana. Vuonna 1979 hänet valittiin International Music Councilin henkilöjäseneksi.
Säveltäjänä Ritchie tuli tunnetuksi kuoro- ja vaskimusiikistaan, konserttotyylisistä teoksistaan, joululauluista ja kirkkomusiikista. Teosten joukossa ovat Concertino klarinetille ja jousille, Konsertto saksofonille ja pienelle orkesterille, Threnody vaskiyhtyeelle, The Snow Goose huilulle ja orkesterille sekä Papanui Road Overture' täydelle orkesterille. Vuonna 1992 Ritchie sai palveluksistaan Uuden-Seelannin musiikin parissa maan säveltäjäliiton kunniamaininnan. Hänellä oli kolme tytärtä ja kaksi poikaa. Hänen vaimonsa oli sopraano, joka kuoli vuonna 2001.
Jordi Codina

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Jordi Codina Rodríguez
Syntymäaika: 27. huhtikuuta 1982 (ikä 42)
Syntymäpaikka: Barcelona, Barcelona, Espanja
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 188 senttimetriä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2002–2007 2007–2009 2009– | Real Madrid Castilla Real Madrid Getafe | 78 (0) 1 (0) 45 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 9. heinäkuuta 2011.
Jordi Codina Rodríguez (s. 27. huhtikuuta 1982 Barcelona, Barcelonan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapallomaalivahti.
Ura

Codina aloitti jalkapalloilun yhdeksänvuotiaana FC Barcelonan kannattajayhdistyksen Cinco Copasin juniorikoulussa, jossa hänen tiensä ristesi sittemmin Barcelonan ykkösmaalivahdiksi nousseen Víctor Valdésin kanssa. Myöhemmin hän pelasi myös Espanyolin ja Dammin juniorijoukkueissa.
Real Madridiin Codina siirtyi vuonna 2000. Real Madridissa hän aloitti Juvenil-juniorijoukkueessa, josta hän nousi yhden kauden jälkeen seuran C-joukkueeseen ja vuonna 2002 edelleen B-joukkue Castillaan. Kaudeksi 2005–2006 Castilla palasi Espanjan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Segunda Divisióniin, jossa Codina teki ensiesiintymisensä 25. syyskuuta 2005 Gijónia vastaan. Kaudella 2006–2007 Codina toimi Castillan ykkösmaalivahtina ja kapteenina, ja pelasi 35 ottelua 42 mahdollisesta.
Kesällä 2007 Codina teki vuoteen 2010 ulottuvan jatkosopimuksen Real Madridin kanssa, ja hän muodosti kaudet 2007–2009 edustusjoukkueen maalivahtikolmikon maanmiehensä Iker Casillasin ja puolalaisen Jerzy Dudekin kanssa. Ensi- ja ainoan esiintymisensä Real Madridin edustusjoukkueessa hän teki Primera Divisiónin kauden 2007–2008 päätöskierroksella Levantea vastaan. Muutamaa viikkoa aikaisemmin joukkue varmisti Codinan uran ensimmäisen pääsarjamestaruuden.
Kesällä 2009 Codina siirtyi Getafeen, jonka kanssa hän teki neljävuotisen sopimuksen.
Saavutukset

Espanjan pääsarjamestaruus: 2008
Espanjan supercup: 2008
Aiheesta muualla

Jordi Codinan esittely Getafen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
Johannes Heggland

| Johannes Heggland> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 29. kesäkuuta 1919 Tysnes, Norja
Kuollut: 24. tammikuuta 2008 (88 vuotta) Tysnes, Norja
Kansalaisuus:  Norja
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: norja
Tuotannon kieli: norja
Esikoisteos:  Folk under fjell
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Johannes Heggland (29. kesäkuuta 1919 Tysnes, Norja – 24. tammikuuta 2008 Tysnes, Norja) oli norjalainen kirjailija. Hänen esikoisromaaninsa Folk under fjell ilmestyi 1941. Hän kirjoitti myös novelleja sekä lasten- ja nuortenkirjoja.
Heggland on saanut Norjan kulttuuriministeriön lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinnon
teoksesta Folket i dei kvite båtane.1962
teoksesta Bronsesverdet 1963
teoksesta Skutelsveinen 1964
teoksesta Syskenlaget 1966
teoksesta Den forfølgde 1970
teoksesta Selja frå Salmeli 1972
Aiheesta muualla

Johannes Heggland, Den store norske (norjaksi)
Jacques Tati

| Jacques Tati |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Jacques Tatischeff
Syntynyt: 9. lokakuuta 1907 Le Pecq, Yvelines, Ranska
Kuollut: 5. marraskuuta 1982 (75 vuotta) Pariisi, Ranska
Ammatti:  käsikirjoittaja, näyttelijä, ohjaaja
Puoliso:  Micheline Winter (1944–1982)
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Allmovie
Svensk Filmdatabas
Jacques Tati 1961.
Jacques Tati (oik. Jacques Tatischeff, 9. lokakuuta 1907 – 5. marraskuuta 1982) oli ranskalainen elokuvaohjaaja ja komedianäyttelijä. Häntä pidetään yhtenä eurooppalaisen elokuvan suurimmista koomikoista.
Ura > Alkuvuodet

Tati aloitti show-esiintyjän uransa lavakoomikkona, esiintyen aluksi ristimänimensä Jacques Tatischeff alla. Hänen isänsä oli venäläinen  ja äiti hollantilainen. Maanisena tarkkailijana ja taitavana miimikkona tunnettu Tati kehitti itselleen ohjelmanumeron, jossa hän parodioi tarkasti muun muassa tenniksen pelaajan ja kalastajan eleitä. Tati sai valtavan suosion lavaesiintyjänä, mutta alkoi kiinnostua enemmän elokuvista. Tati pääsi ohjaamaan ensimmäistä lyhytelokuvaansa piipahdettuaan muutamassa näyttelemässä. Tatin toinen lyhytelokuva Kirjeenkantajan koulu (L'école des facteurs, 1947) laajeni sittemmin kokoillan elokuvaksi Lystikäs kirjeenkantaja (Jour de fête, 1949), joka sai valtavan suosion Ranskassa.
Jo Lystikkäässä kirjeenkantajassa nähtiin Tatin elokuvien tunnuspiirteet: vaikka kyseessä onkin äänielokuva, dialogin äänentaso on olemattoman alhaalla eikä sillä ole juurikaan merkitystä juonen kannalta. Ääniefektit puolestaan kuuluvat selvästi.[lähde? ] Puhumisen puutetta kompensoi Tatin kyky luoda puhtaasti fyysistä komediaa. Jacques Tatia onkin tämän johdosta pidetty Charlie Chaplinin komiikan perillisenä, ja koska Tatin elokuvien yhdistävä teema on modernien vitsauksien kritisoiminen, niistä vedetään usein linkkejä Chaplinin elokuvaan Nykyaika (Modern Times, 1936).
Ura > Viimeiset elokuvat

Viimeiseksi lyhytelokuvaksi jäi jalkapallodokumentti Forza Bastia (1978–2002), jonka hänen tyttärensä Sophie leikkasi Korsikan elokuva-arkistosta löytyneiden materiaalien perusteella.
1980-luvun alussa Tati suunnitteli vielä elokuvaa nimeltä ”Confusion”, jonka pääosiin hän kaavaili Sparks-rockyhtyeestä tunnettuja veljeksiä Ron ja Russell Mael. Hanke kuitenkin kaatui Tatin terveys- ja rahaongelmiin.lähde tarkemmin?
Filmografia (ohjaajana, käsikirjoittajana ja näyttelijänä)

Gai dimanche (1935) lyhytelokuva
Harjoittele vasenta koukkuasi (Soigne ton gauche (1936)  lyhytelokuva, käsikirjoitus Jacques Tati, ohjaus René Clément)
Kirjeenkantajan koulu (L'école des facteurs, 1947) lyhytelokuva
Lystikäs kirjeenkantaja (Jour de fête, 1949)
Riemuloma Rivieralla (1953)
Enoni on toista maata (1958)
Playtime (1967)
Iltakurssi (Cours du soir, 1967) lyhytelokuva
Trafic – liikenne (Trafic, 1971)
Parade (1974) televisiolle
(Forza bastia (1978–2002) lyhytelokuva, leikkaus: Sophie Tati)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jacques Tati Wikimedia Commonsissa
Jacques Tatin kotisivut
Jacques Tati Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Juan Soldevilla y Romero

Juan Soldevilla y Romero.
Juan Soldevilla y Romero (20. lokakuuta 1843 Fuentelapeña – 4. kesäkuuta 1923 Zaragoza) oli katolisen kirkon espanjalainen kardinaali. Hän sai pappisvihkimyksensä joulukuussa 1867 ja valmistui teologian tohtoriksi vuonna 1868.
Piispaksi hänet vihittiin 28. huhtikuuta 1889 Valladolidin tuomiokirkossa Benito Sanz y Forésin toimiessa pääkonsekraattorina. Soldevilla y Romero toimi vuosina 1889–1901 Tarazonan piispana ja Tudelan apostolisena hallitsijana. Vuonna 1901 hän siirtyi Zaragozan arkkipiispaksi. Soldevilla y Romerosta tehtiin kardinaalipappi 15. joulukuuta 1919. Hän sai Santa Maria del Popolon kardinaalipapin arvon 22. huhtikuuta 1920, ja hän osallistui vuoden 1922 konklaaviin, joka valitsi paavi Pius XI:n.
Anarkistiryhmä Los Solidarios murhasi kardinaalin pommi-iskulla vuonna 1923. Romeron surmaaminen oli kosto muun muassa ammattiyhdistysaktiivi Salvador Seguin murhasta, johon hän oli sekaantunut. Kardinaali Romeron tiedetään rahoittaneen ja tukeneen paikallisten työnantajien perustamia ryhmittymiä, jotka olivat suorittaneet useita väkivallantekoja ammattiliittojen jäseniä kohtaan.
Aiheesta muualla

Catholic-Hierarchy.org: Juan Cardinal Soldevilla y Romero (englanniksi)
Jokelan koulu (Valkeala)

Jokelan koulu on peruskoulun ala-aste Kouvolan Jokelassa, entisen Valkealan kunnan alueella. Koulussa on noin 200 oppilasta luokilla 1-6. Koulurakennus on valmistunut 1970-luvulla. Koulu sijaitsee Valkealan suuralueella Jokelan kaupunginosassa Heparontien varrella Lukutiellä. Luokkatasot on jaettu kahteen ryhmään (A, B). Vuonna 2016 koulussa oli 198 oppilasta. Jokelan koulun oppilasmäärä on kasvussa, mikä johtuu suuresta lapsiperheiden määrästä muuttovoittoisessa Valkealan taajamassa.
Kouvolan uuden kouluverkkosuunnitelman mukaan Jokelan ja Niinistön alakoulut lakkautettaisiin ja Valkealan taajaman läntiselle alueelle, Niinistö-Jokelan alueelle tulisi uusi lähes 400 oppilaan alakoulu.
Joulustöö

| Joulustöö Eevil Stöö |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: 14. joulukuuta 2006
 Tuottaja(t): DJ Kridlokk, DJ Paul, Juicy J
 Tyylilaji: rap
 Kesto: 15.37
 Levy-yhtiö: Monsp
Listasijoitukset
  12.
Eevil Stöön muut julkaisut
| Proud to Be a Stöö 2006 | Joulustöö 2006 | Stöö of Destruction 2011 |
Joulustöö on rap-artisti Eevil Stöön EP-levy, joka julkaistiin 14. joulukuuta 2006. Albumi sijoittui viikolla 51/2006 Suomen virallisen singlelistan sijalle 12.
Kappaleet

Joulustöö – 4.13
Lunta tupaan – 5.43 (feat. Lokki Voorhees)
Eevil Stöö matkaan jo käy – 5.41
Biitit

DJ Kridlokk: 1, 2
DJ Paul & Juicy J: 3
Juan Sebastián Elcano

Juan Sebastián Elcano
Juan Sebastián Elcano (sukunimi kirjoitetaan joskus del Cano, n. 1476 Getaria, Gipuzkoa, Kastilia – 4. elokuuta 1526 merellä) oli baskilaissyntyinen merenkulkija ja ensimmäinen maailmanympäripurjehdukselta koskaan palannut. Elcano lähti vuonna 1519 Fernão de Magalhãesin retkikunnan Concepción-laivalla purjehdukselle Indonesian Maustesaaria kohti Amerikan eteläpuolitse. Kun Magalhães kuoli Filippiineillä vuonna 1521, Elcano sai johtaakseen Victorian, toisen jäljelle jääneistä laivoista. Hän johdatti 18-miehiseksi supistuneen retkikunnan takaisin Espanjaan syyskuussa 1522, kiertäen näin koko maapallon ensimmäisenä ihmisenä. Elcano nimitettiin vuonna 1525 García Jofre de Loaisan Maustesaarien-retkikunnan johtavaksi luotsiksi, mutta hän ja de Loaisa kuolivat epäonnistuneella matkalla seuraavana vuonna.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Juan Sebastián Elcano Wikimedia Commonsissa
Juhani Suutarinen (pesäpalloilija)

Veli Juhani Suutarinen (s. 24. kesäkuuta 1945 Sotkamo) on entinen suomalainen pesäpalloilija.
Juhani (Jussi) Suutarinen pelasi 1963-64 ja 1966 Sotkamon Jymyn mestaruussarjajoukkueessa saavuttaen Suomen mestaruuden 1963. Samana vuonna tuli myös Pesäpallon Maakunta Cupin voitto Kainuun joukkueessa. Oulun Lipon kakkosvahtina hän on pelannut vuodesta 1969 lähtien ja saavuttanut SM-kultaa 1971 ja 1972 sekä Pesäpallon Suomen Cupin voiton 1971. Itä-Länsi -ottelussa Suutarinen on pelannut kahdeksan kertaa ja Liitto-Lehdistö -ottelussa kolmesti.
Saavutukset > Pelaajana

3 SM-kultaa: 1963, 1971, 1972
1 SM-pronssi: 1974