stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Liekkikurkkukukastaja
Esiintyminen

Liekkikurkkukukastajat elävät Borneossa sekä vuoristometsissä että alavien maiden kosteissa metsissä ja myös Indonesian ja Malesian puolella. Lajin elinympäristön ala on 20 000–50 000 neliökilometriä.
Larisa Cerić

| Mitalit> Maa:   Bosnia ja Hertsegovina.Naisten judo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Bosnia ja Hertsegovina.Naisten judo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Bosnia ja Hertsegovina.Naisten judo.MM-kilpailut  | Maa:   Bosnia ja Hertsegovina> Naisten judo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Marrakech 2017 | avoin luokka |  |
|  Pronssia | Baku 2018 | yli 78 kg |  |
| Euroopan kisat  | Euroopan kisat  | Euroopan kisat  |  |
|  Hopeaa | Minsk 2019 | yli 78 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Montpellier 2014 | yli 78 kg |  |
|  Hopeaa | Tel Aviv 2018 | yli 78 kg |  |
|  Pronssia | Varsova 2017 | yli 78 kg |  |
Larisa Cerić (s. 26. tammikuuta 1991) on bosniahertsegovinalainen judon MM- ja EM-mitalisti.
Cerić saavutti hopeaa avoimen luokan MM-kilpailuissa Marrakechissa 2017. Loppuottelussa hän hävisi japanilaiselle Sarah Asahinalle. Hän sai yli 78 kg:n painoluokassa MM-pronssia Bakussa 2018. Rio de Janeiron MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui yli 78 kg:n sarjassa viidenneksi ja Budapestissa 2017 sekä Tokiossa 2019 seitsemänneksi. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän karsiutui ensimmäisen ottelun jälkeen.
Cerić saavutti yli 78 kg:n sarjassa EM-hopeaa Montpellier’ssa 2014 hävittyään loppuottelussa ranskalaiselle Émilie Andéolille ja Tel Avivissa 2018, jolloin hävisi finaalissa Ranskan Romane Dickolle. Hän sai hopeaa myös Minskin Euroopan kisoissa 2019 hävittyään loppuottelussa Valko-Venäjän Maryna Slutskajalle. EM-pronssia hän saavutti Varsovassa 2017. Hän oli EM-kilpailuissa samassa painoluokassa viides Prahassa 2020 sekä seitsemäs Wienissä 2010, Budapestissa 2013, Lissabonissa 2021 ja Zagrebissa 2024.
Cerić voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden yli 78 kg:n sarjassa 2009. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän sai kultaa 2012, hopeaa 2010 ja pronssia 2009.
Cerić saavutti Välimeren kilpailuissa yli 78 kg:n sarjassa hopeaa Pescarassa 2009 sekä pronssia Mersinissä 2013 ja Oranissa 2022. Hän on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa kolme turnausvoittoa, neljä kakkossijaa ja yksitoista kolmossijaa. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hänellä on kolme turnausvoittoa ja viisi kolmossijaa. Hän on voittanut aikuisten sarjassa 14 Bosnia ja Hertsegovinan mestaruutta, näistä kahdeksan yli 78-kiloisissa ja kuusi avoimessa luokassa.
Laura Hartman

Laura Erikka Hartman, ent. Larsson (s. 28. syyskuuta 1973) on suomalais-ruotsalainen kansantaloustieteilijä, joka työskentelee Ruotsissa.
Hartman suoritti 1997 valtiotieteiden maisterintutkinnon Helsingin yliopistossa ja 2002 tohtorintutkinnon kansantaloustieteessä Uppsalan yliopistossa. Hän on sittemmin työskennellyt Uppsalassa dosenttina ja on ollut 2007–2011 Ruotsin talouspoliittisen neuvoston jäsen.
Hartman toimi heinäkuusta 2010 syyskuuhun 2011 tutkimusjohtana Studieförbundet Näringsliv och Samhälle (SNS). Syyskuussa 2011 hän esitteli toimittamansa raportin Konkurrensens konsekvenser Ruotsin yksityistämisistä. Raportin yleisluontoinen johtopäätös oli, että "kilpailun vaikutuksista hyvinvointialalla puuttuu tieteellisesti perusteltu tietoa" sekä että ei voi tehdä sellaista johtopäätöstä, että kilpailuttaminen lisäisi tehokkuutta.
Raportti herätti runsaasti keskustelua. Kirjoittajat ja Hartman katsoivat lähinnä muistuttaneensa tiedon puuttumisesta eivätkä niinkään arvostelleet yksityistämistä. Monet keskustelijat arvelivat kuitenkin, että etenkin Hartmanin laatima raportin yhteenveto kärsi niin sanotusta Nirvana-syndroomasta. Nirvana-argumentti tai -oletus, kuten muun muassa Bo Rothstein on sitä nimittänyt, tarkoittaa lyhyesti, että tosiasiallista tilannetta verrataan ihannetilanteeseen, mikä tässä tapauksessa implisiittisesti sai kilpailuedellytyksen liittymään todellisiin (väistämättömiin) puutteisiin.
SNS:ää arvostelivat muun muassa hyvinvointialan yritysten edustajat, ja tähän arvosteluun vastasivat vuorostaan raportin laatijat sekä kilpailuttamisen arvostelijat.
Hartman luopui pian tutkimusjohtajan tehtävästä ja palasi Uppsalan yliopistoon. Toinen syy oli se, että SNS:n toimitusjohtaja Anders Vredin oli estänyt häntä osallistumasta keskusteluun raportista, ja samasta syystä myös Olof Petersson jätti SNS:n vastalauseeksi.
Lee Haney

Lee Haney
Lee Haney kn: (Total-Lee Awesome) (s. 11. marraskuuta 1959 Spartanburg, Etelä-Carolina) on yhdysvaltalainen kehonrakentaja, joka voitti ensimmäisenä miehenä kahdeksan kertaa Mr. Olympia -tittelin vuosina 1984–1991.
Tilastoja

pituus: 5' 11" / 180 cm.
massapaino: 260 lbs / 118 kg.
kilpailupaino: 245 lbs / 111 kg.
Yksityiselämä

Lee Haney on valmistunut Southern Methodist Universitystä, jossa hän suoritti lapsipsykologian tutkinnon. Hän oli myös jäsenenä koulunsa jalkapallojoukkueessa.
Hän omistaa myös kaksi kuntosalia Atlantassa (Lee Haney World Class Fitness Center) Yhdysvalloissa.
Yhdysvaltain silloinen presidentti Bill Clinton nimitti Haneyn puheenjohtajaksi presidentin neuvostoon edustamaan fyysistä kuntoa ja urheilua.
Haney on tunnettu myös hengellisenä ihmisenä, hän on kristitty.
Kehonrakennusuran jälkeen, vuonna 1994, Lee Haney ja hänen vaimonsa ostivat neljänkymmenen eekkerin maatilan läheltä kotiaan. Haney rakensi Haney Harvest House -nimisen talon, joka on voittoa tavoittelematon laitos lapsille jonne kaikki ovat tervetulleita riippumatta rodusta, uskonnosta ja kansalaisuudesta. 
Leen omin sanoin: "Halusin voida antaa jotakin takaisin. Olen ollut niin onnekas että on paljon hyviä asioita joita haluan tehdä, ja se kaikki tulee arvoista joista opimme kasvamaan."
Tuotantoja

Kirjat
Lee Haney's Ultimate Bodybuilding Book
Total-Lee Awesome (suom: Mahtava lee, näin bodaat voittoon,1988)
VHS
Mr Olympia Workout (1998)
Massive Chest Workout (1991)
Lee Haney's Power Arm Workout: Armed and Dangerous
Explosive Leg Workout (1991)
DVD
Superstars of muscle: Lee Haney (2004)
Kehonrakennusuran saavutuksia

1979 Teen Mr. America
1979 Teen Mr. America Tall, 1.
1982 Junior Nationals Heavyweight & Overall, 1.
1982 Nationals Heavyweight & Overall, 1.
1982 World Amateur Championships Heavyweight, 1.
1983 Grand Prix England, 2.
1983 Grand Prix Las Vegas, 1.
1983 Grand Prix Sweden, 2.
1983 Grand Prix Switzerland, 3.
1983 Night of Champions, 1.
1983 Mr. Olympia, 3.
1983 World Pro Championships, 3.
1984 Mr. Olympia, 1.
1985 Mr. Olympia, 1.
1986 Mr. Olympia, 1.
1987 Mr. Olympia, 1.
1987 Grand Prix Germany (II), 1.
1988 Mr. Olympia, 1.
1989 Mr. Olympia, 1.
1990 Mr. Olympia, 1.
1991 Mr. Olympia, 1.
Leon Huff (koripalloilija)

| Leon Huff> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Leon Huff
Syntynyt: 7. huhtikuuta 1950 (ikä 74)
Kansalaisuus:   Yhdysvallat  Suomi
Koripalloilija
Lempinimi:  Leksa, Huhvi
Pituus:  199 cm
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
1970–1972:   Draken yliopisto
Seurajoukkueet
 1975–1978 1978–1979 1979–1980 1980–1985 1987–1991:    Joensuun Kataja   Joensuun Kataja  Torpan Pojat  Pantterit
Valmennusura
:   Porvoon Tarmo  Karhun Pojat  Espoo Basket Team
Leon Huff (s. 7. huhtikuuta 1950) on yhdysvaltalais-suomalainen koripallovalmentaja ja aktiiviuransa lopettanut koripalloilija. Hän on Suomen pääsarjahistorian merkittävimpiä pelaajia.
Pelaajaura > Nuoruus

Huff vietti lapsuutensa seitsenlapsisessa perheessä Mississippin rannalla, Illinois'n osavaltion Altonin kaupungissa, missä hän myös vietti ensimmäiset vuotensa koululaisena. Osavaltion parhaimpien joukkoon kuuluneessa Alton Senior High Schoolissa hän pelasi hyvin, mikä herätti kiinnostusta useissa yliopistoissa. Vuonna 1968 Huff valitsi teksasilaisen Jackson Junior Collegen, jonka joukkue voitti Huffin aikana 93 pelaamastaan ottelusta 88. Teksasissa urheilijat olivat yliopiston ainoat mustaihoiset, ja rasismi oli jokapäiväistä.
Pelaajaura > Yliopisto

Teksasin jälkeen Huff siirtyi Draken yliopistoon, jonka joukkueessa hän pelasi vuosina 1970–1972. Ensimmäisellä Huffin-kaudellaan Drake oli lähellä selviytyä neljän parhaan yliopiston joukkoon mutta koki ratkaisevassa ottelussa tappion kotiedusta hyötyneelle Kansasille. Kaudella 1971–1972 hän oli joukkueensa paras pisteissä ja levypalloissa. Drake nimesi Huffin vuonna 2006 1970-luvun tähdistömiehistöönsä.
Pelaajaura > Ammattilaisura

Valmistuttuaan yliopistosta Huff kyllästyi koripalloon. Hän alkoi tehdä ansiotyötä ja harrasti tennistä. Huffin työkaverit saivat tämän palaamaan koripalloilijaksi yrityksensä melko tasokkaaseen joukkueeseen. Denver Rockets varasi hänet ABA:han vuonna 1972, ja NBA-joukkueet lähettivät hänelle leirikutsuja. Huff ei pelannut koskaan kummassakaan sarjassa. Suomessa Huff vieraili ensimmäisen kerran vuonna 1974 hänen edustamansa Yhdysvaltain maajoukkueen pelattua kaksi maaottelua maassa ennen jatkamistaan Neuvostoliittoon. Kuten Huff, maajoukkuepalaajista myös Bernard Harris saapui myöhemmin pelaamaan Suomeen ja asettui lopulta asumaan maahan pysyvästi. Eurooppaan Huff saapui pelaamaan israelilaisjoukkueessa silloista maanosanlaajuista ammattilaissarjaa.
Vuonna 1975 Huff siirtyi pelaamaan Suomen itärajalle Joensuun Katajaan. Helsingin Kisa-Toverit ja Pantterit olivat myös kiinnostuneita hänestä. Huff oli Katajan historian ensimmäinen amerikkalaiskoripalloilija. Kataja nousi miesten SM-sarjaan, ja Huff pelasi seurassa viisi kautta käväisten välillä yhden kauden Turkin Ankarassa. Turkin-vierailu loppui kuitenkin palkkahankaluuksiin. Huff tuli tunnetuksi näyttävistä torjunnoistaan ja donkeistaan.
Syksyllä 1980 Huff siirtyi Torpan Poikiin. Siirtoon liittyivät karanteenimaksu ja sopimus Huffin pelaamisesta harjoitusturnauksessa Joensuussa ennen kauden alkua. ToPossa Huff otti usein joukkueen levypallot ja syötti nopeasti juoksukorin Anssi Rauramolle. ToPossa Huff voitti Suomen mestaruuden vuosina 1981 ja 1983. Vuoden 1980 Suomen cupin voitokkaista loppuotteluista Huff oli sivussa peukalovamman vuoksi. ToPossa Huff pelasi myös Euroopan Cupia. ToPon jälkeen Huff edusti Panttereita, missä saavutti SM-pronssia kaudella 1988–1989. Hän pelasi vielä Joensuussa ennen ammattilais-/puoliammattilaisuransa loppua vuonna 1995.
Valmentajaura

Huff on valmentanut muun muassa mestaruussarjassa pelanneita Porvoon Tarmoa ja Karhun Poikia sekä II-divisioonassa pelannutta Espoo Basket Teamia. Lisäksi hän on valmentanut nuoria, kuten MaSu:n vuonna 1990 syntyneitä, jotka muun muassa Sasu Salinin panoksella ylsivät SM-loppuotteluihin.
Yksityiselämä

ToPo-vuosinaan Huffin ura vaihtui täysammattilaisuudesta puoliammattilaisuuteen. Hän työskenteli vuoropäällikkönä Suomeen saapuneessa Burger King -ravintolaketjussa ja myöhemmin pitkään tietokoneiden parissa.
Huff solmi ensimmäisen avioliittonsa jo yliopistoaikanaan, ja vuonna 1972 syntyi Huffin esikoinen, Dawn-tytär. Dawn kilpaili yleisurheilun juoksulajeissa yliopistotasolla. Dawn avioitui amerikkalaisen jalkapallon pelaaja Stacy Elliottin kanssa, ja heidän poikansa Ezekiel Elliott pelaa amerikkalaista jalkapalloa NFL:n Dallas Cowboysissa. Huffin poika toisesta avioliitosta Kristina Huffin kanssa, Shawn Huff (s. 1984), on maajoukkuetason koripalloilija, ja lisäksi pariskunnalla on toinen poika, vuonna 1987 syntynyt Michael.
Ljubov Jegorova

Ljubov Jegorova
Ljubov Ivanovna Jegorova (ven. Любовь Ивановна Егорова, s. 5. toukokuuta 1966 Seversk) on venäläinen entinen maastohiihtäjä, jonka uran parhaat vuodet ajoittuivat 1990-luvun alkupuoliskolle.
1991 MM-hiihdoissa Val di Fiemmessä Jegorova voitti kaksi kultamitalia, 30 kilometrillä ja viestissä. Hän jatkoi hyviä otteitaan 1992 Albertvillen olympiakisoissa, joissa voitti kolme kultamitalia (15 km, takaa-ajo ja viesti) sekä kaksi hopeaa (5 km ja 30 km). 1993 MM-hiihdoista oli tuomisina yksi viestikulta, hopea ja kaksi pronssia. Samaisena vuonna hän voitti myös hiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun.
1994 Lillehammerin olympiakisoissa Jegorova voitti kultaa 5 kilometrillä, takaa-ajossa ja viestissä sekä yhden hopean. Urheilusaavutustensa ansiosta Boris Jeltsin myönsi Jegorovalle korkeimman mahdollisen Venäjän kansalaiselleen myöntämän arvonimen, Venäjän federaation sankarin tähden.
1997 MM-hiihdoissa Norjan Trondheimissa Jegorova hiihti voittoon 5 kilometrillä, mutta jäi kiinni kielletyn Bromantan-piristeen käytöstä ja menetti kultamitalinsa. Hänelle langetettiin kahden vuoden kilpailukielto.
Kärsittyään kilpailukieltonsa Jegorova palasi takaisin kilpaladuille, mutta ei enää kyennyt nousemaan entisaikojen tasolleen. Arvokisoissa hän hiihti vielä 2002 Salt Lake Cityn olympialaisissa ja oli parhaimmillaan 10 kilometrillä viides. Hän lopetti uransa ennen 2003 Val di Fiemmen MM-hiihtoja jouduttuaan erotetuksi maajoukkueesta, koska ei ollut osallistunut Venäjän joukkueen karsintakilpailuna pidettyyn Venäjän mestaruuskilpailujen 30 kilometrin hiihtoon.
Lelly Englind

| Lelly Englind> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Elena Ivanovna Wasiljewa
Syntynyt: 9. heinäkuuta 1885 Helsinki
Kuollut: 1958 (72 vuotta)
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Stasi (Mustalaisruhtinatar) Perdita (Talvinen tarina) Anna (Värmlantilaiset) Briita (Värmlantilaiset)
Lelly Englind (syntyjään Elena Ivanovna Wasiljewa; 9. heinäkuuta 1885 Helsinki – 1958 Tukholma) oli suomalainen näyttelijä ja operettilaulaja. Hän teki pääosan taiteellisesta urastaan Ruotsissa.
Ura

Lelly Englindin vanhemmat olivat valtioneuvos I. F. Wasiljev ja Jelisaveta Wasiljewa. Englind aloitti taiteellisen uransa Turun Ruotsalaisessa Teatterissa 1905–1907. Sen jälkeen hänellä oli kiinnityksiä Ruotsissa: Axel Hultmanin kiertue 1907–1909, Skådebanan-turnee 1911–1912, useita kiertueita vuosina 1912–1914, Skansenin teatteri 1914 ja Göteborgin Suuri Teatteri 1916–1920.
Englindin näyttämötehtäviä olivat muun muassa Perdita William Shakespearen Talvisessa tarinassa sekä Anna ja Brita Fredrik August Dahlgrenin näytelmässä Värmlantilaiset. Teuvo Pakkalan näytelmässä Tukkijoella Englind tulkitsi Annin ja Kaisan roolit. Emmerich Kálmánin operetissa Mustalaisruhtinatar hän teki puolestaan Stasin roolin ja Leo Fallin operetissa Stambulin ruusu subrettiroolin Midili Hanumina.
Perhe

Lelly Englindin puoliso oli vuodesta 1908 näyttelijä ja käsikirjoittaja Torsten Arvid Englind (1882–1972). Pariskunnalla oli kaksi poikaa, Sten-Sture (1909–1940) ja Lars-Olof (1926–1954).
Lähteet ja viitteet

Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin, Kustannusliike Opas, Viipuri 1930
Helsinki.fi, Keskusarkiston matrikkelit
Ljubov Galkina

| Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten ammunta. Olympialaiset  | Maa:   Venäjä> Naisten ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Ateena 2004 | 50 m pienopiskivääri,3 asentoinen |  |
|  Hopeaa | Ateena 2004 | 10 m ilmakivääri |  |
|  Hopeaa | Peking 2008 | 10 m ilmakivääri |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Zagreb 2006 | 50 m pienoiskivääri, 3 asentoinen |  |
|  Kultaa | Zagreb 2006 | 50 m pienoiskivääri, 3 asentoinen, joukkue |  |
|  Pronssia | Lahti 2002 | 50 m pienoiskivääri, 3 asentoinen, joukkue |  |
|  Pronssia | Zagreb 2006 | 10 m ilmakivääri, joukkue |  |
Ljubov Vladimirovna Galkina (ven. Любовь Владимировна Галкина, s. 15. maaliskuuta 1973 Alapajevsk) on venäläinen kivääriampuja, maailmanmestari ja olympiavoittaja.
Galkina on saavuttanut olympialaisissa Ateenassa 2004 kullan 50 m pienoiskiväärin asentokilpailusta ja hopeaa 10 m ilmakivääristä sekä Ateenassa että Pekingissä 2008. Lisäksi hän on saavuttanut MM-kilpailuissa kaksi kultaa ja kaksi pronssia.
Liekkikutoja

| Liekkikutoja> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kutojat Ploceidae
Suku::  Punakutojat Malimbus
Laji::  racheliae
Kaksiosainen nimi
 Malimbus racheliae  (Cassin, 1857) 
Katso myös
   Liekkikutoja Wikispeciesissä   Liekkikutoja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Liekkikutoja (Malimbus racheliae) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Liekkikutojaa tavataan Kamerunissa, Päiväntasaajan Guineassa, Gabonissa ja Nigeriassa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
L-10 (1936)

| L-10 |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Dalzavodin telakka, Vladivostok
Kölinlasku:  10. kesäkuuta 1934
Laskettu vesille:  18. joulukuuta 1936
Palveluskäyttöön:  17. joulukuuta 1937
Poistui palveluskäytöstä:  1950-luvulla
Tekniset tiedot
Uppouma:  989 t (pinnalla) 1 276 t (sukellus)
Pituus:  78,0 m
Leveys:  7,2 m
Syväys:  3,96 m
Koneteho:  2 × 42BM6-dieselmoottoria, 2 200 bhp (pinnalla) 2 × PG-84/50-sähkömoottoria 1 300 hv
Nopeus:  16,5 solmua (pinnalla) 9,0 solmua (sukellus)
Toimintamatka:  1 000 nm@15,5 solmua (pinnalla) 150 nm@3 solmua (sukellus)
Miehistöä:  55
Aseistus
Aseistus:  6 × torpedoputkea 1 × B-2-tykkiä 1 × 37 mm 11-K -ilmatorjuntatykki
L-10 oli Neuvostoliiton laivaston Leninets-luokan sukellusvene.
Valmistus

Sukellusvene tilattiin Vladivostokista Dalzavodin telakalta, missä köli laskettiin 10. kesäkuuta 1934. Vene laskettiin vesille 18. joulukuuta 1936 ja otettiin palvelukseen 17. joulukuuta 1937.
Palvelus

Vene poistettiin 1950-luvulla alusluettelosta.
Leo Goeke

Leo Goeke (6. marraskuuta 1937 Kirksville, Missouri – 18. syyskuuta 2012 Pittsfield, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen oopperalaulaja, äänialaltaan tenori. Hänen opettajiinsa kuului Margaret Harshaw. Hän teki ensimmäisen esiintymisensä New Yorkin kaupunginoopperassa vuonna 1968 Beppen roolissa Ruggero Leoncavallon oopperassa Pajatso. Saman kauden aikana hän tulkitsi Philin roolin Hugo Weisgallin Nine Rivers from Jordan -oopperan kantaesityksessä.
Vuonna 1970 Goeke siirtyi Metropolitan-oopperaan, jossa hänen ensimmäinen roolinsa oli La traviatan Gastone. Kaikkiaan hän esiintyi Metropolitan-oopperan tenorina 211 kertaa. Hänellä oli rooleja myös muun muassa Wolfgang Amadeus Mozartin ja Richard Wagnerin oopperoissa sekä bel canto -teoksissa. Euroopassa Goeke debytoi vuonna 1973 Glyndebournessa. Erityistä kuuluisuutta hän sai Igor Stravinskyn Hulttion tien Tom Rakewellina.
Uransa aikana Goeke pääsi esiintymään myös muun muassa Santa Fen oopperaan, La Scalaan ja Covent Gardeniin. Vuodesta 1994 hän toimi oopperaohjaajana ja opetti laulua DePauwin yliopistossa (Indiana), kunnes jäi eläkkeelle vuonna 2004. Goeke oli kahdesti naimisissa. Hän kuoli kärsittyään useita aivoinfarkteja.
Aiheesta muualla

Leo Goeke Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Leo Gudas

| Mitalit> Maa:  Tšekkoslovakia.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Tšekkoslovakia.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Tšekkoslovakia.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:  Tšekkoslovakia> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Albertville 1992 | jääkiekko |  |
Leo Gudas (s. 20. toukokuuta 1965 Bruntal, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen entinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja.
Gudas aloitti uransa Sparta Prahassa, jossa hän pelasi kaudet 1987–1990. Tämän jälkeen hän siirtyi SM-liigan JYPiin, jossa pelasi kaudet 1990–1992. Ensimmäisen kautensa päätteeksi hänet valittiin SM-liigan tähdistökentälliseen. Lisäksi hän voitti runkosarjan tehotilaston. Seuraavalla kaudella hän pelasi Saksassa Hedos Münchenissä, kunnes siirtyi loppukaudesta takaisin Sparta Prahaan. Hän aloitti Prahassa myös kauden 1993–1994, mutta siirtyi kesken kauden Sveitsiin EHC Bieliin. Kauden 1994–1995 Gudas pelasi Norjassa ja kauden 1995–1996 Tšekissä Kometa HC Brno -joukkueessa. Seuraavat kaksi kautta hän pelasi Ruotsin 1. divisioonassa IF Troja Ljungby -joukkueessa. Seuraavaksi hän pelasi kaudet 1998–2000 Saksan DEL-liigassa Augsburger Pantherissa ja kaudet 2000–2002 Saksan 2. Bundesliigassa Heilbronner EC -joukkueessa. Uransa viimeisen kauden 2002–2003 hän pelasi Tšekissä HC Berounsti Medvedi -joukkueessa.
Calgary Flames varasi Gudaksen NHL:ään 1990 varaustilaisuuden 12. kierroksella numerolla 251, mutta hän ei ikinä pelannut NHL:ssä. Maajoukkueurallaan Gudas edusti Tšekkoslovakiaa vuoden 1991 Kanada Cupissa ja 1992 talviolympialaisissa, jossa joukkue saavutti olympiapronssia. Hän oli mukana myös vuosien 1989, 1990, 1991 ja 1992 MM-kisoissa sekä Tšekin joukkueessa vuoden 1993 MM-kilpailuissa. Saldona MM-turnauksista oli neljä pronssia.
Leon poika Radko Gudas on jääkiekkoilija, joka pelaa NHL:ssä.
Aiheesta muualla

Leo Gudas Eurohockey.com. (englanniksi)
Leo Gudas The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Jukka Virtanen | Matti Keinonen -palkinnon voittaja 1991 | Seuraaja: Waltteri Immonen |
Leppäkaarre

| Leppäkaarre |
| --- | --- |
Suuralue:  Kirkonkylä
Väkiluku:  1 456
Leppäkaarre on asuinalue ja samanniminen lahti Siilinjärvellä. Leppäkaarteen asuinalue sijaitsee noin kahden kilometrin päässä Siilinjärven keskustasta itään.
Lännessä Leppäkaarre rajoittuu Joentaukseen ja Siilinjokeen, etelässä Siilinlahteen, idässä alkavaan maaseutualueeseen ja pohjoisessa Honkamäkeen ja Päivärinteeseen.
Leppäkaarre on ollut jo pitkään yksi Siilinjärven suurimmista asuinalueista ja se laajeni huomattavasti vuosikymmeniä sitten, kun alueelle rakennettiin useita kerrostaloryhmittymiä. Viime vuosinakin alue on laajentunut edelleen lähinnä omakotitalo- sekä rivitalorakentamisen kautta.
Varsinaisen Leppäkaarteen lisäksi yleisesti Leppäkaarteeseen katsotaan kuuluvaksi siihen kiinni kasvaneet Mäkelän ja Mikonmäen asuinalueet. Myös lähellä sijaitsevat Honkamäen, Päivärinteen ja Joentauksen asuinalueet ovat kasvaneet kiinni Leppäkaarteeseen.
Leppäkaarteen pääkadut ovat Leppäkaarteentie ja Laitilantie. Alueella sijaitsee päiväkoti, urheilualue, leikkipuistoja, luomutila, uimaranta ja pub.
Le Pecq

| Le Pecq |
| --- | --- |
 Le Pecq nähtynä Château de Saint-Germain-en-Layen linnasta. Taustalla La Défense
 vaakuna
 Le Pecq
 Koordinaatit: 48°53′39″N, 2°06′56″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Île-de-France
Departementti:  Yvelines
Arrondissementti:  Saint-Germain-en-Laye
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  2,8 km²
Väkiluku (2014):  16 328 
 – Väestötiheys:  5 749 as./km²
Kunnan numero:  78481
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Le Pecq on kunta Ranskassa Yvelinesin departementissa Île-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 20 km Pariisista länteen Seinen rannalla.
Vuonna 1837 avattiin Ranskan ensimmäinen rautatie Pariisin Saint Lazaren rautatieaseman ja Le Pecqin välille. Matka kesti vain 25 minuuttia, ja se teki kunnasta pariisilaisten suosiman lomakohteen.
Ystävyyskaupungit

Aranjuez, Espanja, vuodesta 1978 alkaen
Hennef, Saksa, vuodesta 1997 alkaen
Barnes, Yhdistynyt kuningaskunta, vuodesta 2004 alkaen
Tunnettuja kuntalaisia

Jehan Alain (1911-1940), säveltäjä
Louis Delâge (1874-1947), insinööri ja autonvalmistaja
Félicien David (1810-1876), säveltäjä, haudattu Le Pecqin hautausmaalle
Ludovic Halévy (1834-1908), näytelmäkirjailija
Jacques Tati (1907-1982), elokuvaohjaaja ja komedianäyttelijä, syntynyt Le Pecqissä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Le Pecq Wikimedia Commonsissa
Laura Harring

Laura Harring vuonna 2011.
Laura Elena Harring (s. 3. maaliskuuta 1964) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan varsinkin roolista David Lynchin elokuvassa Mulholland Drive (2001). Lisäksi hän on esiintynyt muun muassa saippuaoopperassa Sunset Beach.
Harring syntyi ja asui varhaiset vuotensa Meksikossa, josta hänen äitinsä oli kotoisin. Hän voitti vuonna 1985 Miss USA:n tittelin ja pääsi siten edustamaan kotimaataan Miss Universe -kilpailuun.
Harring oli vuosina 1987–1989 naimisissa poliitikko kreivi Carl-Eduard von Bismarckin kanssa.
Aiheesta muualla

Laura Harring Internet Movie Databasessa. (englanniksi)