stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kopplorna
Maantiede ja luonto

Saariryhmän kolme itäisintä saarta eli Malmkopplan, Träskkopplan ja Hamnkopplan ovat kasvaneet lähes kiinni toisiinsa maankohoamisen seurauksena. Saarista eteläisintä eli Högkopplania erottaa Träskkopplanista muutaman kymmenen metrin levyinen salmi. Pohjoisessa Malmkopplanin koillispuolella sijaitsee pieni Kopplokobben. Saariryhmän eteläpuolella on muutamien aarien laajuisia kallioluotoja, joista suurin on Pipan.
Kopplorna-saarten luonto koostuu pääosin mustikkatyypin kangasmetsistä, kalliometsistä ja avokallioista. Paljasta, avointa kalliorantaa on etenkin Högkopplanin länsi- ja lounaisrannalla. Rantalehtoja ja rantaniittyjä Kopplorna-saarilla on jonkin verran. Puuston yleiskuvaa hallitsee mänty, rantalehdoissa kasvaa tervaleppää. Saarten huvila-asutus on melko tiheää, joten pihapiirien osuus pinta-alasta on suuri. Malmkopplanin puolivälissä on entinen merenlahti, joka halkaisee lähes koko saaren.
Noin kilometri Kopplarnasta lounaaseen sijaitsee Vargenin luonnonsuojelualue.
Nimen etymologia

Kopplorna-nimen alkuperä on hämärän peitossa. Varhaisin maininta saarista on 1600-luvun kartassa muodossa Kåpenro Skiär. Nimi saattaa palautua ruotsalaismurteisiin tai keski-alasaksaan. Myös suomenkielinen alkuperä on mahdollinen. Radiotoimittaja ja kirjailija Reino Hirviseppä antoi saarille 1930-luvulla suomenkielisen nimen Koppelosaaret, mutta sitä ei virallistettu, eikä se liity millään tavoin alkuperäisen nimen sisältöön.
Aiheesta muualla

Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
Malmkopplan, Uusimaa, Finland — Sunrise, Sunset and Daylength
Venäjän sodanvastainen komitea

Venäjän sodanvastaisen komitean logo
Venäjän sodanvastainen komitea (ven. Антивоенный комитет России) on maanpaossa olevien venäläisten oppositiovaikuttajien helmikuussa 2022 perustama järjestö.
Venäjän sodanvastaisen komitean perustamisesta ilmoitti Mihail Hodorkovski. Järjestö pyrkii kokoamaan yhteen erilaisia vaikuttajia, joita yhdistävät Vladimir Putinin ja Ukrainan sodan vastustaminen. Järjestö on tukenut Venäjältä paenneita ja toimittanut humanitaarista apua Ukrainaan. Se on tarjonnut myös oikeudellista apua venäläisille, jotka ovat näkyvästi tuoenet esiin sodanvastaisen kannan. Venäjän sodanvastaisella komitealla on Yhdysvalloissa ja monissa Euroopan maissa toimivia konsuleita, joihin kuuluvat päätoimittaja Kirill Martynov, oikeustieteilijä Jelena Lukjanova ja diplomaatti Boris Bondarev.
Venäjä määritteli tammikuussa 2024 Venäjän sodanvastaisen komitean ”ei-toivotuksi järjestöksi”, mikä tekee sen kanssa yhteistyön tekemisestä Venäjällä laitonta. Helmikuussa 2024 Venäjän sodanvastainen komitea piti Aleksei Navalnyin kuolemaa poliittisena murhana, josta vastuussa oli Putinin hallinto.
Jäseniä

Sergei Aleksašenko, entinen poliitikko
Dmitri Gudkov, oppositiojohtaja
Sergei Gurijev, taloustieteilijä
Mihail Hodorkovski
Vladimir Kara-Murza, oppositioaktivisti
Garri Kasparov, shakin suurmestari
Julija Latynina, toimittaja-kirjailija
Ljubov Sobol, Navalnyin yhteistyökumppani
Viktor Šenderovitš, satiirikko
Jevgeni Tšitšvarkin, yrittäjä
Boris Zimin, liikemies
Vilho Ylönen (kirjailija)

Taavi Vilho Ylönen (31. joulukuuta 1881 Kuopio – 19xx) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija. Hän käytti nimimerkkiä Taavetti Sylvesteri.
Ylösen vanhemmat olivat pika-ajuri Aatu Ylönen ja Agaata Sofia Karttunen. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Kajaanin seminaarista 1908.
Vilho Ylönen oli naimisissa vuodesta 1915 opettaja Matilda Penttisen kanssa.
Teoksia

Naimahulluja, kolminäytöksinen huvinäytelmä, Otavan näytelmäkirjasto 6.   Otava 1915,  2. painos 1922 (nimimerkillä Taavetti Sylvesteri)
Äidin muisto, 3-kuvaelmainen näytelmä, Raittiuden ystävien näytelmiä 3.   Raittiuden ystävät, Helsinki 1916 (nimimerkillä Taavetti Sylvesteri)
Kohti etelää

| Kohti etelää> Vers le sud |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Laurent Cantet
Käsikirjoittaja:   Robin Campillo  Laurent Cantet 
Perustuu:  Dany Laferrièren novelleihin
Tuottaja:   Simon Arnal  Caroline Benjo 
Kuvaaja:  Pierre Milon
Leikkaaja:  Robin Campillo
Pukusuunnittelija:  Denis Sperdouklis
Pääosat:   Charlotte Rampling  Karen Young  Louise Portal  Ménothy Cesar 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Kanada  Ranska 
Tuotantoyhtiö:   Haut et Court  Studio Canal 
Levittäjä:  Studio Canal Netflix
Ensi-ilta:  2005
Kesto:  109 min
Alkuperäiskieli:  ranska englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kohti etelää (Vers le sud) on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut Laurent Cantet’n ohjaama kanadalais-ranskalainen elokuva 1970-luvun seksiturismista.
Juoni

Keski-ikäiset kirjallisuusprofessori Ellen (Charlotte Rampling), kotirouva Brenda (Karen Young) ja tehdastyöläinen Sue (Louise Portal) tuntevat itsensä yksinäisiksi parisuhteissaan 1970-luvun alussa. He matkustavat Haitin saarelle juhlimaan ja harrastamaan seksiä paikallisten teinipoikien kanssa.
Arvioita

Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä Kohti etelää puhuttelee hieman ontuvasta toteutuksestaan ja junnaavasta kerronnastaan huolimatta. ”Asetelma on tavallista kiinnostavampi jo siksi, että seksipalveluiden ostajina ovat tällä kertaa naiset, mutta ennen muuta kuitenkin siitä syystä, että tarinan henkilöihin on saatu mukaan uskottavaa monitahoisuutta olivatpa he sitten rahalla rakkautta ostavia länsirouvia tai näille unelmia kauppaavia haitilaisia gigoloita.”
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Charlotte Rampling  | … |  Ellen   |
|  Karen Young  | … |  Brenda   |
|  Louise Portal  | … |  Sue   |
|  Ménothy César  | … |  Legba   |
|  Lys Ambroise  | … |  Albert   |
|  Pierre Olmo Diaz  | … |  Eddy Jackenson   |
|  Wilfried Paul  | … |  Neptune   |
|  Anotte Saint Ford  | … |  tyttö limusiinissa   |
|  Marie-Laurence Hérard  | … |  lentokentän nainen   |
|  Michelet Cassis  | … |  Charlie   |
|  Jean-Robert Pierre  | … |  Chico   |
|  Jean Delinze Salomon  | … |  Jeremy   |
|  Kettline Amy  | … |  Denise   |
|  Daphné Destin  | … |  Lossita   |
|  Guiteau Nestant  | … |  Frank   |
|  Violette Vincent  | … |  Legban äiti   |
|  Ti Koka et Wanga Negès  | … |  orkesteri   |
|  Anathole Bonhomme  | … |  poliisimies   |
|  Michelet Ulysse  | … |  Bob   |
|  Samuel Pierre Jean  | … |  Legban ystävä   |
|  Juckel Remilus  | … |  Legban ystävä   |
|  Gabrielle Lee  | … |  irlantilainen turisti   |
|  Annette Snyder  | … |  amerikkalainen turisti   |
|  Geneviève Curt  | … |  picnic turisti   |
|  Manolo Jerome  | … |  drinkkien myyjä   |
|  Keniolt Alparad  | … |  baarimies   |
|  Jean-Pierre Francesco  | … |  tanssija   |
|  Natacha Petit  | … |  Tina   |
|  Dieunie Dorvilien  | … |  Tinan ystävä   |
|  Joël Medelus  | … |  Macoute   |
|  Jimmy Antoine  | … |  Macoute   |
|  Lorette Blanca  | … |  kokki    |
|  Ariana Joseph  | … |  kokki    |
|  Vanessa Michel  | … |  tyttö keltaisissa   |
Lähde:
Aiheesta muualla

Rosenqvist, Juha: Kohti etelää Film-O-Holic.com.  9.2.2007. Viitattu 16.5.2021.
Suorsa, Pekka: Kohti etelää – Heading South DVD-Opas.  3.5.2014. Viitattu 16.5.2021.
Vers le sud Filmaffinity. Viitattu 16.5.2021. (englanniksi)
Travers, John: Vers le sud (2005) [Heading South] – Laurent Cantet – film review FrenchFilms.org. Viitattu 16.5.2021. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Heading South (film)
Käännös suomeksi
Venäjän sosiaalidemokraattinen työväenpuolue

VSDTP:n tunnus
Venäjän sosiaalidemokraattinen työväenpuolue, lyh. VSDTP (ven. Российская социал-демократическая рабочая партия, Rossijskaja sotsial-demokratitšeskaja rabotšaja partija, lyh. РСДРП, RSDRP) oli venäläinen puolue. Se perustettiin 1898 Minskissä yhdistämään Venäjän keisarikunnassa toimineet vasemmistoryhmät. Sen merkittävimpiä johtajia olivat Juli Martov, Georgi Plehanov, Lev Trotski ja Vladimir Lenin. Puolueen toiminta kiellettiin vuonna 1921.
Sosiaalidemokraattien toisessa edustaja­kokouksessa 1903 puolue oli jakautunut kahteen kilpailevaan ryhmään. Martovin ryhmä vastusti Leninin päämäärää kehittää puolueesta pienen vallankumouksellisen ryhmän puolue ja kannatti eurooppalaisten sosialististen puolueiden suuren jäsenmäärän mallia. Leninin johtama ryhmä hävisi kiistan, mutta sen jäseniä nimitettiin bolševikeiksi (enemmistöläiset), koska he olivat voittaneet äänestyksen Iskra-lehden toimittajakunnan kokoonpanosta. Martovin johtamia maltillisia sosiaali­demokraatteja kutsuttiin menševikeiksi (vähemmistöläiset).
Sosiaalidemokraatit olivat mukana vallankumouksessa 1905 ja toimivat aktiivisesti neuvostoissa ja ammattiliitoissa.
Menševikit uskoivat, että proletariaatti ei pystyisi vallankumoukseen, vaan siitä tulisi luonteeltaan porvarillinen. Tämän vuoksi he olivat valmiit yhteistoimimaan porvarillisten puolueiden kanssa ja perustamaan liberaalin hallituksen, jota he pitivät siirtymävaiheena sosialistiseen yhteiskuntaan.
Vuonna 1912 bolševikit julistivat oman ryhmänsä puolueeksi. He järjestivät Prahassa VSDTP:n puoluekonferenssin, jonne ei kutsuttu suurinta osaa menševikeistä. Kokoukseen saapui lopulta 18 edustajaa, joista 16 oli bolševikkeja. Menševikit kokoontuivat kokoukseen Wienissä Trotskin johdolla. Prahan konferenssi totesi itsensä oikeutetuksi päättämään koko puolueen asioista, ja se valitsi mm. uuden keskuskomitean. Huhtikuussa alkoi ilmestyä puolueen uusi lehti, Pravda. Tästä lähtien ryhmittymä tunnettiin nimellä Venäjän sosiaalidemokraattinen työväenpuolue (bolševikit). VSDTP:n ryhmä duumassa hajosi vasta marraskuussa 1913.
Sosiaalidemokraattien mielipiteet jakaantuivat 1914 suhtautumisessa Venäjän valtiovaltaan sen taistellessa ensimmäisessä maailmansodassa ja monet merkittävistä menševikeistä, kuten Trotski ja Aleksandra Kollontai liittyivät bolševikkeihin.
Menševikit saivat virallisesti koko VSDTP:n haltuunsa, kun bolševikkien ryhmä muuttui puolueeksi helmikuun vallankumouksen jälkeen toukokuussa 1917. Bolševikkien johtaman lokakuun vallankumouksen jälkeen sosiaalidemokraattien asema vaikeutui ja puolueen toiminta kiellettiin Kronstadtin kapinan jälkeen 1921.
Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen piirissä vaikuttaneita suuntauksia ja ryhmiä

Bund, sosiaalidemokraattisen puolueen sisällä itsenäisenä puolueena toiminut juutalaisten sosialistinen järjestö. Yksi VSDTP:n perustamiseen vuonna 1898 osallistuneista organisaatioista.
Bolševikit, vuodesta 1903 alkaen vaikuttanut ja vuonna 1912 kokonaan itsenäisen puolueen muodostanut radikaalisiipi, johtaja Vladimir Lenin. Lokakuun vallankumouksen jälkeen ryhmä otti nimekseen Venäjän sosiaalidemokraattinen työväenpuolue (bolševikit), sittemmin Neuvostoliiton kommunistinen puolue.
Menševikit, vuodesta 1903 puolueen toinen, maltillisempi pääsuuntaus. Saivat puolueen pääosin haltuunsa bolševikkien irtauduttua.
Defensistit, ensimmäinen maailmansodan aikana sotaa tukenut menševikkien oikea siipi.
Vallankumoukselliset defensistit, helmikuun vallankumouksen jälkeen sotaa vallankumouksen nimissä tukenut menševikkien keskisiipi.
Internationalistit, maailmansotaa vastustanut menševikkien vasen siipi, johtaja Julius Martov.
Likvidaattorit, Leninin käyttämä pilkkanimi niistä sosiaalidemokraateista, joiden mukaan maanalainen organisaatio tuli lakkauttaa kun laillinen toiminta tuli 1905 mahdolliseksi.
Otzovistit, bolševikkien ryhmä, jotka vaativat vuoden 1907 jälkeen irtautumista parlamentaarisesta toiminnasta ja siirtymistä kokonaan maanalaiseen toimintaan.
Ultimatistit, bolševikkien ryhmä, joiden mukaan puolueen edustajilta duumassa oli vaadittava ehdotonta uskollisuutta keskuskomitean vallankumoukselliselle linjalle tai muuten olisi vetäydyttävä parlamentaarisesta toiminnasta.
Vpered, vuonna 1909 muodostunut bolševikkien menettelytapoja kritisoinut ryhmä, jota kiinnosti erityisesti vaikuttaminen kulttuurin alueella, johtaja Aleksandr Bogdanov.
Mežraiontsy (myös internationalistit), vuosina 1913–1917 bolševikkien ja menševikkien välissä vaikuttanut, puolueen yhtenäisyyden tärkeyttä korostanut ryhmä. Liittyivät lokakuun vallankumouksen alla bolševikkeihin.
Jedinstvo, vuonna 1914 menševikkien oikealta laidalta erkaantunut ryhmä, johtaja Georgi Plehanov; samoja henkilöitä kuin defensisteissä.
Verhneketjen piiri

Verhneketjen piiri (ven. Верхнеке́тский райо́н, Verhneketski raion) on paikallinen itsehallintoalue Tomskin alueen koillisosassa Venäjällä. Vuonna 1939 perustetun piirin pinta-ala on 43 300 neliökilometriä ja asukkaita on 18 200 henkeä (vuonna 2009).
Piiri käsittää Ketjoen yläjuoksun sivujokineen. Pinta-alasta 57,7 % on metsää ja 39,2 % suota. Suuret turvevarannot ovat toistaiseksi kokonaan hyödyntämättä ja öljyvaroja vasta tutkitaan.
Hallinnollinen keskus on Belyi Jarin kaupunkimainen taajama. Sen lisäksi piiriin kuuluu 8 maalaiskuntaa: Jagodnoje, Kaitaga, Kljukvinka, Makzyrskoje (keskuspaikka Lisitsa), Orlovskoje (keskuspaikka Tsentralnyi), Palotška, Saiga ja Stepanovka.
Belyi Jarista on rautatieyhteys Tomskiin. Matkaa piirikeskuksesta alueen pääkaupunkiin on 295 kilometriä.
Alueen kantaväestöä ovat selkupit ja evenkit. Ketjoen kautta on kulkenut vanha Euroopan ja Aasian välinen kauppareitti. Vuoden 1597 tienoilla venäläiset rakensivat Ketin linnakkeen, ja myöhemmin seudulle alkoi muuttaa vanhauskoisia. Perinteisiä elinkeinoja olivat metsästys ja kalastus. 1800-luvun lopussa Ob yhdistettiin Jeniseihin Ketjoen kautta kulkeneella kanavalla, jonka käytöstä luovuttiin 1900-luvun alussa. Alueen metsävaroja alettiin hyödyntää vuonna 1927. Vuonna 1971 valmistui Belyi Jarin ja Asinon metsäteollisuuskeskuksen välinen rautatie.
Seudun talous perustuu metsänhankintaan ja sahateollisuuteen.
Aiheesta muualla

Verhneketjen piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Krumping

Krumping on Los Angelesissa kehittynyt katutanssin alalaji. Krumping on tyyliltään hyvin ilmeikästä, ja sen peruselementteihin kuuluu voimakkaat, jopa raivokkaat käden ja keskivartalon liikkeet ja tömistykset, jotka kuitenkin tehdään hallitusti.
Historia

Krumping lähti kehittymään 2000-luvun alkupuolella, kun Los Angelesin getoissa asuville nuorille haluttiin keksiä vaihtoehto purkaa vihaa ja turhautumista ilman rikollisuutta tai väkivaltaa.
Suositeltavat linkit

Krumping
Krumping
Krumping
Aiheesta muualla

NY Times: Krumping (englanniksi)
Krumping (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Vuoden 2009 Atlantin hurrikaanikausi

Yhteenvetokartta hurrikaanien ja myrskyjen radoista, väritettynä Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikon mukaan: punainen 5, tummanoranssi 4, oranssi 3, keltainen 2, vaaleankeltainen 1. Sinisten pallukoiden avulla esitetään trooppinen myrsky.
Vuoden 2009 Atlantin hurrikaanikausi alkoi 1. kesäkuuta 2009 ja päättyi 30. marraskuuta, jona aikana muodostuvat useimmat trooppiset hirmumyrskyt Atlantin valtameressä. 
Kausi ei ollut kovin aktiivinen, mikä on yhdistetty kohtalaiseen El Niñoon.
Kauden aikana Atlantilla kehittyi 11 trooppista matalapainetta, joista yhdeksän voimistui trooppisiksi myrskyiksi, näistä kolme hurrikaaneiksi ja näistä kaksi vähintään 3. luokkaan viisiportaisella Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikolla. Keskimääräisenä vuonna nimettyjä matalapaineita on 11 ja hurrikaaneja kuusi.
Hurrikaanit

Hurrikaani Bill 15.-25.elokuuta 4. luokka
Hurrikaani Fred 7.-12. syyskuuta 3. luokka
Hurrikaani Ida 4.-10. marraskuuta 2. luokka
Viron sosialistisen neuvostotasavallan vaakuna

Viron SNT:n vaakuna (vir. Eesti NSV vapp) oli miehitetyn Viron alueelle perustetun Viron sosialistisen neuvostotasavallan tunnus. 
Vaakuna otettiin virallisesti käyttöön 1. lokakuuta 1940.
Vaakunan symboleina on sirppi ja vasara nousevan auringon säteissä sekä kehyksenä havupuunoksasta ja rukiintähkästä muodostettu seppele, johon on kiedottu punainen nauha teksteillä "Eesti NSV" (suom. Viron SNT) sekä Neuvostoliiton tunnuslause: ”Kaikkien maiden proletaarit, liittykää yhteen!” viroksi ja venäjäksi. Vaakunan yläosassa on kultareunuksinen punainen tähti.
Viron SNT:n vaakuna oli käytössä 7. elokuuta 1990 asti, jolloin käyttöön otettiin aiempi Viron vaakuna. Maa palautti itsenäisyytensä Neuvostoliitosta 20. elokuuta 1991 ja vaakuna virallistettiin 6. huhtikuuta 1993.
Koronaviruspandemian ennusteet ja mallit

Koronaviruspandemian ennusteet ja mallit ovat eri tavoin laadittuja koronavirustautiepidemian tulevaisuutta kuvaavia  kehitysarvioita. Mallinnuksia tarvitaan tautia vastaan vastatoimien suunnittelussa: sairaanhoidon mitoitus, rajoitukset. 
Mallintajia yleensä kiinnostaa taudin saaneiden määrä, kuolleiden määrä, sairaalapaikkojen ja tehohoidon tarve. Mutta yhtä hyvin epidemian mallintajat voivat pyrkiä selvittämään epidemian tai sen uhan aiheuttamia taloudellisia, yhteiskunnallisia, poliittisia ja/tai sosiaalisia vaikutuksia.
Koronavirusepidemian ennuste voi olla yksinkertainen laskema. Mutta se on useammin tietokonemalli. Tietokonemalli itse saattaa olla suljettu tai olla kaikkien saatavilla internetissä. Mallin luotettavuus riippuu useista tekijöistä. Mallintajien työtä vaikeuttaa se, että monia koronaviruksen epideemisiä ominaisuuksia ei tunneta tarkoin.
Suomessa ennustemallien tuloksia on julkaissut THL. Nämä ovat herättäneet kiistelyä.
Suomessa

THL julkaisi maaliskuussa kaksi normaalijakaumaan pohjautuvaa mallinnusta. Malleissa oletettiin koronaviruksen leviämisen käyttäytyvän influenssaepidemian tavoin. Mallien pohjaoletuksena oli alussa hyvin pieni, influenssaa lähellä oleva kuolleisuus.
Mallit ennustivat Suomeen noin 500 – 4 000 kuollutta ja tuhansia sairaalakäyntejä koronan takia. Aalto-yliopisto
julkaisi oman ennusteensa, jonka alaraja oli lähellä THL:n ennusteen alarajaa. Onneksi kävi niin, että huhtikuussa tehohoitopotilaiden määrä alitti Aalto-yliopiston ennusteen.
Osin THL:ään kytköksissä oleva riippumaton tutkijaryhmä julkaisi REINA-mallin, joka 
rajoituksista ja muista vastatoimista riippuen ennusti satoja-kymmeniätuhansia koronavirukseen kuolleita. Mallin mukaan rajoitusten höllääminen aiheuttaisi taudin riistäytymisen käsistä.
Ainakin toukokuussa nämäkin mallit arvioivat koronavirustilanteen yläkanttiin.
Hetemäen raportin mukana julkaistiin mallinnuksia koronaepidemian uusista aalloista. 
Ne näyttivät, että ilman rajoituksia tehohoitopaikat loppusivat. Toisaalta tehohoito saattasi juuri ja juuri riittää, jos
epidemia saataisiin painettua niin, että yksi tartuttaa 1.6–1.8 muuta.
Näidenkin mallien oletukset sairaalaan joutuvien ja kuolleiden määristä ovat kriitikoiden mielestä hyvin kyseenalaisia.
Ulkomailla

Usein siteerataan Imperial Collegen laskelmaa, jonka mukaan koronaan kuolisi 0.6 %. 
Kuolleisuus lienee 1,5–2 kertaa tätä suurempi.
Tunnetuin maailman kaikki maat kattava ulkomainen koronaepidemiaa ennustava malli lienee amerikkalainen IHME-malli.
Sen ennusteita pidetään yleisesti liian positiivisena.
Aiheesta muualla

IHME Finland Amerikkalainen malli, englanniksi Suomen alue
https://gabgoh.github.io/COVID/index.html Epidemic Calculator ] koronavirusapidemian laskentatyökalu, englanniksi
Koronasimulaatio (Arkistoitu – Internet Archive) Suomea kuvaava yksinkertainen malli
REINA-malli (Arkistoitu – Internet Archive) COVID-19-epidemian kehittyminen: Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiri
Covid-19 Simulator Tautitapaisten määrä vs. malli, englanniksi
CovidSim EU Eri Euroopan maiden epidemioiden laskemiseen soveltuva säädettäcvä koronavirusmalli, englanniksi
Virus simulator (Covid 19) Laajan koronavirusepidemian ennustamisen sopiva simulaattori, englanniksi
Ontario Covid-19 model Koronaviruspandemia Ontariossa, englanniksi
Viron sosiaalidemokraattinen työväenpuolue

Viron sosiaalidemokraattinen työväenpuolue voi tarkoittaa seuraavia virolaisia puolueita:
Viron sosiaalidemokraattinen työväenpuolue (Eesti Sotsiaaldemokraatlik Tööliste Partei), vuosina 1917–1925 toiminut puolue, jonka seuraaja oli Viron sosialistinen työväenpuolue
Viron sosiaalidemokraattinen työväenpuolue (Eesti Sotsiaaldemokraatlik Tööpartei), myöhemmän Viron vasemmistopuolueen nimi vuosina 1997–2004
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Viron sosiaalidemokraattinen työväenpuolue”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Koke

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Jorge Resurrección Merodio
Syntymäaika: 8. tammikuuta 1992 (ikä 32)
Syntymäpaikka: Madrid, Espanja
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 178 cm
Seura
Seura: Atlético Madrid
Pelinumero: 6
Junioriseurat
2000–2008: Atlético Madrid
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2008–2011 | Atlético Madrid B | 66 | (7) |
| 2009– | Atlético Madrid | 461 | (38) |
Maajoukkue
| 2008 | Espanja U16 | 3 | (0) |
| 2008–2009 | Espanja U17 | 21 | (6) |
| 2010–2011 | Espanja U19 | 9 | (0) |
| 2011 | Espanja U20 | 5 | (1) |
| 2011–2013 | Espanja U21 | 12 | (1) |
| 2012 | Espanja U23 | 9 | (1) |
| 2013–2022 | Espanja | 70 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 6. lokakuuta 2024 .  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 6. lokakuuta 2024 .
Jorge Resurreción Merodio eli Koke (s. 8. tammikuuta 1992 Madrid, Madridin maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan pääsarjassa pelaavaa Atlético Madridia. Koke on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura

Koke pelasi Atléticon nuorisojoukkueissa 12-vuotiaasta asti. Hän nousi seuran B-joukkueeseen vuonna 2008 ja debytoi edustusjoukkueessa vain vuotta myöhemmin. Koke tuli mukaan vaihtopelaajana Atléticon Ahvenanmaalla pelaamassa ystävyysottelussa Maarianhaminan IFK:ta vastaan kesäkuussa 2009. Ensimmäisen virallisen liigaottelun Koke sai nimiinsä saman vuoden syyskuussa, kun hän tuli niin ikään vaihdosta peliin toisella puoliajalla ottelussa Barcelonaa vastaan. Kaudella 2009–2010 hän pelasi pääasiassa B-joukkueessa. Helmikuussa 2011 Koke solmi seuran kanssa kesäkuuhun 2016 ulottuvan jatkosopimuksen ja on kuulunut vuoden alusta lähtien edustusjoukkueen kokoonpanoon. Koke teki ensimmäisen pääsarjamaalinsa helmikuun 26. päivänä 2012 numeroihin 2–2 päättyneessä kotiottelussa Sevillaa vastaan. Kaudella 2011–2012 hän pelasi Atléticon voittamassa Eurooppa-liigassa 13 ottelua mutta pääsi loppuottelussa vaihdosta kentälle vain aivan viime hetkiksi. Hän voitti Copa del Reyn 2013.
Kaudella 2013–2014 Koken edustama Atlético sijoittui toiseksi Mestarien liigassa häviten loppuottelussa Real Madridille. Hän auttoi seuransa voittamaan kuitenkin Espanjan mestaruuden ja antoi sarjassa toiseksi eniten maaliinjohtaneita syöttöjä (13). Kauden jälkeen Koke teki sopimuksen Atléticon kanssa vuoteen 2019 asti. Kaudella 2017–2018 Atlético putosi Mestarien liigasta lohkovaiheessa mutta jatkoi kansainvälistä kauttaan voittamalla Eurooppa-liigan, ja tällä kertaa Koke pelasi kaikki yhdeksän Eurooppa-liigan ottelua avauskokoonpanossa ja kahta ensimmäistä ottelua lukuun ottamatta täydet minuutit. Kaudella 2020–2021 Koke voitti toisen Espanjan-mestaruutensa, nyt joukkueen kapteenina.
Koke on jouluun 2022 mennessä pelannut Espanjan pääsarjassa 395 ottelua, joissa hän on tehnyt 37 ja syöttänyt 86 maalia. Mestarien liigassa hän on viimeistellyt 86 ottelussa viisi ja syöttänyt 11 maalia. Eurooppa-liigan 29 ottelussa hän on tehnyt kaksi maalia ja antanut viisi maalisyöttöä.