stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lähetystyö (mormonismi)
Kriteerit lähetystyöhön hyväksymiselle

Kaikkien lähetystyöhön lähtevien on täytettävä tietyt vaatimukset. Heidän on käytävä säännöllisesti kirkon jumalanpalveluksissa, rukoiltava säännöllisesti henkilökohtaisesti, tutkittava säännöllisesti Raamattua, Mormonin kirjaa ja muita kirkon pyhiä kirjoituksia, noudatettava siveyden lakia (mikä tarkoittaa pidättäytymistä kaikista avioliiton ulkopuolisista sukupuolisuhteista sekä siveyttä ajatuksissa ja puheessa), pidettävä viisauden sana (eli pidättäydyttävä alkoholijuomista, huumeista, tupakasta, kahvista ja teestä) sekä maksettava säännöllisesti kymmenyksensä.
Lähetystyöhön lähtijöiden on valmistauduttava kutsumukseensa hengellisesti. Heidän on myös oltava fyysisesti, psyykkisesti ja emotionaalisesti sellaisessa tilassa, että he pystyvät kestämään lähetystyön rasitukset sekä poissaolon kotoa. Kirkon johtajat ovat antaneet yleisten mittapuiden lisäksi myös erityisiä sääntöjä tapauksista, jotka estävät palvelemisen lähetystyössä. Lähteminen ei ole mahdollista niille, joiden olisi jätettävä alaikäisiä lapsia toisten hoitoon, ei liioin nuorille aviopareille, jotka ovat iässä, jossa lastensaaminen on mahdollista. Myöskään aviopareille, joiden avioliitossa on vakavia ratkaisemattomia ongelmia, ei ole mahdollista lähteä. Henkilö, joka on veloissa eikä ole pystynyt sopimaan velkajärjestelyistä, ei voi lähteä. Ehdonalainen vankeus estää lähtemisen, samoin syyllistyminen raiskaukseen tai seksuaaliseen hyväksikäyttöön. Myöskään HIV-positiivista ei hyväksytä. Jäseniä, jotka ovat tehneet abortin tai myötävaikuttaneet sen tekemiseen, ei yleensä hyväksytä lähetystyöhön, ei liioin jäseniä, jotka ovat synnyttäneet lapsen avioliiton ulkopuolella tai tulleen avioliiton ulkopuolisen lapsen isäksi. Alle 26-vuotiaat miespuoliset jäsenet ja alle 40-vuotiaat naispuoliset jäsenet, jotka ovat eronneet avioliitostaan, eivät yleensä saa kutsua. Yli 15 vuoden iässä suoritettu "homoseksuaalinen teko" estää ehdottomasti lähtemisen.
Ennen lähetystyöhön lähtemistä hyväksytyn odotetaan käyvän temppelissä ja saavan endaumenttinsa, ellei hän ole saanut sitä jo aikaisemmin. Miespuoliset lähetyssaarnaajat asetetaan yleensä vanhimman arvoon Melkidesekin pappeudessa ennen heidän lähtöään.
Lähetystyöhön lähteminen

Kirkon jäsenen, joka haluaa lähteä lähetystyöhön, tulee anoa lupaa tehdä niin MAP-kirkon yleisauktoriteeteilta. Samalla hänen on osoitettava kelvollisuutensa seurakuntansa antamalla todistuksella. Mikäli anomus voidaan hyväksyä, hakija saa muutaman viikon kuluttua kirjeen, jossa hänet kutsutaan lähetystyöhön. Kirjeessä myös kerrotaan, missä tuleva lähetyssaarnaaja tulee palvelemaan ja mitä kieltä hänen odotetaan käyttävän. Kirkon kahdentoista apostolin koorumi on virallisesti vastuussa maailmanlaajuisen lähetystyön organisoinnissa, ja yksittäiset apostolit ohjaavat lähetyssaarnaajat eri puolille maailmaan - virallisesti sen mukaan, miten Jumalan Henki heitä kehottaa.kenen mukaan? Muodollisesti kutsu lähetystyöhön tulee kirkon presidentiltä.
Ennen lähetystyöhön lähtemistä tuleva lähetyssaarnaaja viettää jonkin aikaa joissakin 17 Lähetystyön koulutuskeskuksesta (engl. Missionary Training Center, tunnetaan yleensä lyhenteellä MTC). Suurin koulutuskeskus on Provossa, Utahissa, Brigham Youngin yliopiston yhteydessä. Lähetyssaarnaaja, jonka ei tarvitse opetella uutta kieltä, viettää koulutuskeskuksessa yleensä kolme viikkoa. Tuona aikana hänelle opetetaan lähetystyön periaatteita, tapoja tavoittaa evankeliumista kiinnostuneet ja mahdollisuuksia keskustella kiinnostuneiden kanssa, lähetyssaarnaajilta odotettavaa elämäntapaa ja käyttäytymistä sekä teologiaa ja pyhiä kirjoituksia. Lähetyssaarnaajat, jotka joutuvat opettelemaan vieraan kielen, viettävät koulutuskeskuksessa pidempään, yleensä kuudesta kolmeentoista viikkoa. Tuolloin heille opetetaan kieltä ja tulevan sijoitusmaan kulttuuria.
Ennen lähetystyöhön lähtemistä tuleva lähetyssaaraaja siunataan rukouksella ja kättenpäällepanemisella. Siunauksen antaa yleensä lähtijän vaarnan presidentti.
Lähetystyön kustannukset

Lähetyssaarnaajien odotetaan vastaavan itse lähetystyönsä kustannuksista. Käytännössä nuorten lähetyssaarnaajien kulut maksavat yleensä perhe tai sukulaiset, joskus myös ystävät. Vanhemmat avioparit kustantavat lähetystyönsä yleensä joko säästöillään tai eläkkeellään.
Ennen jokainen lähetyssaarnaaja maksoi yksinkertaisesti omat kulunsa. Tämä johti kuitenkin kulujen epätasaiseen jakautumiseen; kalleille alueille lähetetyille kustannukset kohosivat huomattavan paljon korkeammiksi kuin edullisemmille alueille lähetetyille. Tämä kustannusten epätasainen jakautuminen koettiin yleisesti epäkohdaksi. Vuonna 1990 käytäntöä muutettiin niin, että jokainen lähetyssaarnaaja maksaa saman kuukausittaisen summan MAP-kirkon viranhaltijoille, ja nämä jakavat näin kertyneet rahat lähetyssaarnaajille kunkin maan tosiasiallisen hintatason mukaan. Tammikuussa 2006 kuukausittainen lähetyssaarnaajamaksu oli 400 USA:n dollaria. Kukin lähetyssaarnaaja saa kirkolta asunnon, ruoan, kulkuvälineen (esimerkiksi polkupyörän, harvemmin auton) sekä käsirahan omiin henkilökohtaisiin menoihin. Useissa maissa lähetystyörahastoon maksetut rahat voi vähentää verotuksessa, koska kulut tulkitaan hyväntekeväisyydeksi.
Lähetyssaarnaajat, jotka eivät pysty itse huolehtimaan lähetystyönsä kustannuksista, voivat saada apua joko kotiseurakunnaltaan tai kirkon yleisestä lähetystyörahastosta. Tämä mahdollisuus koskee yleensä vain nuoria lähetystyöntekijöitä, vanhempien pariskuntien odotetaan vastaavan itse kustannuksistaan.
Usein paikalliset MAP-kirkon jäsenet tukevat lähetystyöntekijöitä kutsumalla heidät luokseen aterialle.
Pukeutuminen

Lähetyssaarnaajien odotetaan noudattavan tarkkaan määriteltyä pukukoodia: Miespuoliset lähetyssaarnaajat käyttävät pukua tai suoria housuja ja pikkutakkia, valkoisia kauluspaitoja ja hillityn värisiä solmioita. Pukeutumiseen liittyviä määräyksiä on jonkin verran lievennetty vuonna 2013 ja 2020. Naisten pukeutuminen ei ole aivan näin tarkkaan säädeltyä, mutta heidänkin odotetaan käyttävän hillittyä ja konservatiivista asua. Yleensä naispuoliset lähetyssaarnaajat ovat pukeutuneet mekkoihin tai polven alle ulottuvaan hameeseen ja puseroon.
Joillain alueilla pukukoodia voidaan hieman lieventää. Esimerkiksi tropiikin kuumilla ja kosteilla alueilla lähetyssarnaajat voivat kulkea ilman puvuntakkia ja lyhythihaisissa paidoissa.
Lähetyssaarnaajat saavat käyttää arkivaatetusta vain tehdessään ruumiillista työtä, harrastaessaan urheilua tai viikoittaisen vapaapäivänsä, "valmistautumispäivän", aikana. Tällöinkin heidän on muistettava, että lähetyssaarnaajalle sopii vain hillitty ja siveä pukeutuminen.
Kaikki lähetyssaarnaajat käyttävät rinnassaan standardin mukaista nimilappua, jossa on heidän sukunimensä ja tittelinsä (miehillä "vanhin", naisilla "sisar"). Nimilapuissa on myös kirkon koko nimi, Suomessa siis Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko. Joillain alueille paikallinen lähetysjohtaja voi tosin päättää, että lähetyssaarnaajat käyttävät nimilappua, jossa ei ole kirkon nimeä. Tällöin kyse voi olla esimerkiksi kireästä poliittisesta tilanteesta tai kirkolle vihamielisestä ilmapiiristä. Jossain maissa edes nimikyltin kantaminen ei ole mahdollista.
Ajankäyttö > Lähetyssaarnaajan päiväohjelma

Lähetyssaarnaajat noudattavat hyvin tarkkaan määriteltyä päiväohjelmaa, joka tosin hieman vaihtelee alueellisesti paikallisten perinteiden ja tapojen mukaan. Lähetyssaarnaajien nukkumaanmeno- ja heräämisajat on tarkkaan määritelty. Tyypillinen lähetyssaarnaajan päiväohjelma on seuraavanlainen:
6:30–10:00: Aamurutiinit. Lähetyssaarnaajan aamu koostuu 30 minuutin aamuvoimistelusta, 30 minuutin pyhien kirjoitusten tutkimisesta, 30 minuutin lähetystyön menetelmien opiskelusta kirjasta Saarnaa minun ilosanomaani (engl. Preach My Gospel) ja tunnin yhteisestä keskustelusta ja valmistautumisesta lähetyssaarnaajatoverin kanssa. Muille aamurutiineille (peseytyminen, aamiainen, rukous) on varattu tunti. Lähetyssaarnaajat, jotka käyttävät lähetystyössään vierasta kieltä, varaavat lisäksi aikaa kielen opiskeluun ja harjoitukseen.
10:00–21:00: Lähetystyötä. Lähetystyöntekijä suorittaa tehtäväänsä yhdessä hänelle määrätyn toverin kanssa. Käytännössä lähetystyö voi merkitä esimerkiksi ovelta ovelle kulkemista, kotikäyntejä kiinnostuneiden luona tai ihmisten tapaamista kaduilla ja ostoskeskuksissa. Kiinnostuneiden lisäksi lähetystyöntekijät tekevät myös kotikäyntejä kirkon jäsenten luo antaakseen heille kotiopetusta tai auttaakseen heitä käytännön asioissa. Lähetystyöntekijät voivat suorittaa lähetystyötään myös palvelemalla seurakuntaa tai tekemällä humanitäärisiä tehtäviä esimerkiksi vanhainkodeissa. Päivään on varattu tunnin lounastauko ja tunnin päivällistauko. Nykyään lähetystyötä tehdään enenevässä määrin myös internetin sosiaalisessa mediassa.
21:00–22:30: Iltarutiinit. Lähetyssaarnaaja kirjoittaa päiväkirjaansa, rukoilee ja valmistautuu muuten yöhön ja seuraavaan päivään.
Ajankäyttö > Lähetyssaarnaajan viikko-ohjelma

Lähetyssaarnaajat toistavat edellä kerrotun päiväohjelman kaikkina päivinä, lukuun ottamatta yhtä "vapaata" viikonpäivää. Tämä tunnetaan nimellä "valmistautumispäivä" (engl. preparation day), koska lähetyssaarnaajat valmistautuvat silloin edessä olevaan viikkoon. Valmistautumisen lisäksi lähetyssaarnaajat voivat käyttää päivän lepäämiseen, urheilun harrastamiseen, kotitöiden tekemiseen (kuten siivoamiseen, pyykinpesuun ja ostosten tekemiseen), kirjeiden kirjoittamiseen tai nähtävyyksien katselemiseen. Lähetyssaarnaajat, jotka asuvat lähellä temppeliä, voivat käydä valmistautumispäivänään temppelissä ja osallistua endaumenttiin. Mikäli lähetyssaarnaaja saa siirron toiselle paikkakunnalle, hän matkustaa valmistautumispäivänä uudelle paikkakunnalle.
Valmistautumispäivä loppuu illalla klo 18:00, minkä jälkeen lähetyssaarnajat palaavat takaisin normaaliin päivärytmiin. Lähetyssaarnaajia kehotetaan pitämään kiinni aamurutiineistaan valmistautumispäivänäkin, mukaan lukien varhainen herääminen ja pyhien kirjoitusten tutkiminen.
Myös sunnuntai katkaisee lähetyssaarnaajan normaalin rytmin, ainakin jumalanpalveluksen ja pyhäkoulujen ajaksi.
Elämä lähetyssaarnaajana

Ajankäytön lisäksi myös muut asiat lähetyssaarnaajien arjessa on tarkkaan säädelty. Lähetyssaarnaajan kutsumuksena ajatellaan olevan Jumalan ja kirkon palveleminen, evankeliumin julistaminen ja lähimmäisenrakkauden työt. Tämän takia lähetyssaarnaajan päivän tulisi koostua rukouksista, pyhien kirjoitusten tutkimisesta, evankelioimisesta ja humanitäärisistä töistä. Kaikki, mikä ei palvele tätä tarkoitusta, tulisi periaatteessa jättää. Myös materiaalisesti lähetyssaarnaajan tulisi viettää vaatimatonta elämää.
Lähetyssaarnaajien ei tule esimerkiksi katsoa televisiota, kuunnella muuta kuin hengellistä musiikkia tai lukea muuta kuin pyhiä kirjoituksia ja hengellistä aineistoa. He eivät saa ottaa osaa huvituksiin, kuten käydä elokuvissa tai tanssimassa. Sen sijaan nähtävyyksien katseleminen on sallittu. Toisten kirkkojen ja uskontojen tilaisuuksissa saa käydä.
Näiden sääntöjen lisäksi lähetyssaarnaajien elämää säätelevät lukuisat kiellot, joiden tarkoituksena on suojella lähetystyössä olevia nuoria. Useat loukkaantumisvaaran sisältävät urheilulajit, kuten jääkiekko, on kielletty lähetyssaarnaajilta. Myöskään uimista ei sallita. Saunominen oli kielletty lähetyssaarnaajilta vuosina 2000-2020. Nykyään lähetyssaarnaajat saavat saunoa jäsenten seurassa jäsenten saunoissa, mutta eivät esim. yleisissä saunoissa.
Elämä lähetyssaarnaajana > Lähetystyötoverit

Mormonilähetyssaarnaajat eivät nykyään koskaan palvele yksinään, vaan aina yhdessä toisen, samaa sukupuolta olevan lähetyssaarnaajan kanssa. Tästä poikkeuksena ovat vain eläkkeellä olevat lähetyssaarnaajapariskunnat, jotka palvelevat yhdessä koko lähetystyöaikansa. Myös kolmen lähetyssaarnaajan muodostamia ryhmiä on olemassa, vaikka nämä ovatkin harvinaisia. Tätä kahden (tai poikkeustapauksissa kolmen) lähetyssaarnaajan ryhmää kutsutaan lähetyssaarnaajatoverien ryhmäksi (engl. missionary companionship), ja sen katsotaan olevan pienin lähetystyöyksikkö.
Lähetyssaarnaajatoverien odotetaan, paitsi tekevän lähetystyötä yhdessä, myös viettävän muun aikansa keskenään. Heidän tulee opiskella yhdessä paikallista kieltä, pyhiä kirjoituksia ja lähetystyön tekemistä. Samoin "valmistautumispäivän" vapaa-ajan aktiviteetit tulisi tehdä yhdessä. Lähetyssaarnaajat jakavat keskenään saman asunnon, ja heidän tulisi nukkua samassa makuuhuoneessa, joskaan ei samassa sängyssä (vain lähetystyössä olevat avioparit ovat poikkeus tähän). He jakavat keskenään myös tarvittavat kotityöt. Lähetyssaarnaaja saa olla erossa toveristaan vain peseytymisen ja WC:ssä käymisen aikana.
Vain poikkeustapauksissa lähetyssaarnaaja on tavannut toverinsa jo ennen lähetystyötä. Lähetyssaarnaaja viipyy yhdessä kaupungissa yleensä kolmesta kuuteen kuukautta, minkä jälkeen lähetysjohtaja siirtää hänet toiseen kaupunkiin. Tämä merkitsee, että lähetyssaarnaaja tutustuu lähetystyönsä aikana useisiin tovereihin. Poikkeuksena tähän ovat tietysti avioparit, jotka palvelevat yhdessä koko lähetystyön ajan.
Mikäli lähetystyöntekijöillä on vaikeuksia sopeutua toisiinsa tai suhteet kiristyvät, heitä kehotetaan ensi sijassa selvittämään asia keskenään, rukouksen ja paaston avulla. Jos tämä ei onnistu, he voivat kääntyä lähetysjohtajan puoleen, joka yleensä yrittää sovitella. Joissain tapauksissa ainoa ratkaisu voi olla parin erottaminen toisistaan.
Suhteet perheeseen ja ystäviin > Perhesuhteet

Lähetyssaarnaajat eivät yleensä tapaa perhettään lähetystyön aikana. Heitä kehotetaan pitämään perheeseensä yhteyttä kirjeitse, mutta kireä päivärytmi saa aikaan sen, että yleensä kirjeitä kirjoitetaan vain kerran viikossa, valmistautumispäivänä. Helmikuuhun 2019 asti lähetyssaarnaajat saivat soittaa kotiinsa vain kahdesti vuodessa, jouluna ja äitienpäivänä (joidenkin alueiden lähetysjohtajat tosin sallivat puhelut myös isänpäivänä). Lähetyssaarnaajille on nykyään luvallista pitää yhteyttä läheisiinsä myös sähköpostitse, mutta postien lukeminen ja niihin vastaaminen on luvallista vain valmistautumispäivänä, jolloin lähetyssaarnaajat saavat käyttää julkisissa tiloissa olevia tietokoneita, esimerkiksi kirjastossa tai internet-kahvilassa. Helmikuussa 2019 sallittiin lähetyssaarnaajien pitää yhteyttä kotiinsa puhelimitse tai Skypen kautta viikoittain.
Suhteet perheeseen ja ystäviin > Suhteet vastakkaiseen sukupuoleen

Lähetyssaarnaajilla on lupa ylläpitää heteroseksuaalista seurustelusuhdetta myös lähetystyönsä aikana, mutta heillä ei ole oikeutta tavata seurustelukumppaniaan tänä aikana. Näin ollen yhteydenpito rajoittuu viikoittaisiin kirjeisiin tai sähköposteihin. Kahden vuoden erossaoloaika voi olla nuorille ihmisille kohtuuton rasitus, ja osa lähetystyöhön lähtevistä voikin katsoa parhaaksi seurustelusuhteen lopettamisen ennen lähetystyöhön lähtemistä. Toisaalta monet suhteet kestävät erossa olemisen ja saattavat jopa lujittua.
Lähetyssaarnaajien suhde vastakkaiseen sukupuoleen on hyvin tarkkaan säädeltyä. He eivät saa missään olosuhteissa olla kahden vastakkaista sukupuolta olevan henkilön kanssa, ja fyysiset läheisyydenosoitukset (esimerkiksi halaaminen tai suudelma) johtavat lähetystyön päättymiseen. Lähetyssaarnaajien ei liioin ole luvallista tutkia uskontoa yksinäisen vastakkaista sukupuolta olevan henkilön kanssa, ensimmäistä tutustumiskäyntiä lukuun ottamatta. Tällaisessa tapauksessa kiinnostuneen luo pyritään lähettämään hänen omaa sukupuoltaan olevia lähetyssaarnaajia tai aviopari. Jos tämä ei ole mahdollista, lähetyssaarnaajien tulee pyytää mukaansa paikallinen kirkon jäsen.
Suhteet perheeseen ja ystäviin > Avioliitto

MAP-kirkon historian alkuvaiheissa oli tavallista, että naimisissa olevia ja perheellisiä miehiä kutsuttiin lähetystyöhön jopa useiden vuosien ajaksi. Nykyään avioliitossa elävien nuorien ei odoteta suorittavan lähetystyötä, vaan heidän kutsumuksensa katsotaan olevan perheen hoitaminen. Sen sijaan eläkkeellä olevia aviopareja voidaan hyväksyä lähetystyöhön. Työikäisiä aviopareja kutsutaan lähinnä lähetystyön johtamisesta vastaaviin lähetysjohtajan virkoihin. Tällöin he muuttavat asemamaahansa yleensä perheineen.
Lähetyssaarnaajien ja kääntyneiden lukumäärä

31. joulukuuta 2010 maailmassa oli kaiken kaikkiaan 52 225 mormonilähetyssaarnaajaa, jotka palvelivat 344 lähetyskentällä. Heidän ja paikallisseurakuntien työn tuloksena kirkkoon liittyi vuoden 2010 aikana 271 814 uutta jäsentä. Vuonna 2006 yhtä lähetyssaarnaajaa kohden kääntyneitä oli 4,67, kun heitä vuonna 1989 oli 8,03. Kehityssuunta on herättänyt huolta eräissä kirkon johtajissa. 2020-luvulle tultaessa vuosittain lähetyssaarnaajiksi lähtee noin 60 000 henkilöä vuosittain.
Suomessa on vuonna 2022 noin 50 lähetyssaarnaajaa, joista suurin osa tulee ulkomailta.
Lähetystyön muodot

Suurelle yleisölle tunnetuin lähetystyön muoto ovat kaksittain liikkuvat nuoret miehet ja naiset, jotka kulkevat ovelta ovelle tai pyrkivät keskustelemaan tapaamiensa ihmisten kanssa kaduilla ja toreilla. Tämä on näkyvin, muttei ainoa lähetystyön muoto. Eräät lähetyssaarnaajat toimivat "palvelulähetyssaarnaajina", jolloin he osallistuvat täysipäiväisesti humanitäärisiin tai kehitysapuprojekteihin, yleensä kehittyvissä maissa. Tämä on mahdollistanut kirkon toiminnan maissa, joissa uskonnon julistaminen ei ole laillista tai sitä rajoitetaan (esim. Kiinassa ei kirkon humanitaaria työntekijöitä voida kutsua edes palvelulähetyssaarnaajan nimellä). Tällaisia ovat ennen muuta islamilaiset maat ja eräät valtiot Afrikassa. Jotkut palvelulähetyssaarnaajat, erityisesti sellaiset, joilla on alaan liittyvää erikoisosaamista, palvelevat kirkon virastoissa, temppeleissä (yleensä vanhempia pareja) tai sukututkimuskeskuksissa sukututkimuslähetyssaarnaajina. Osa lähetyssaarnaajista kutsutaan oppaiksi kirkon vierailijakeskuksiin, joita on Salt Lake Cityn temppeliaukiolla, eräissä muissa mormonismin historiaan liittyvissä paikoissa ja joidenkin temppeleiden yhteydessä. Heidän tehtävänään on ottaa vierailijat vastaan, järjestää heille opastettuja kiertokäyntejä ja vastata heidän kysymyksiinsä sekä jakaa tietoa kirkosta.
Vuonna 2019 alkanut koronapandemia on aiheuttanut huomattavan suuria muutoksia lähetystyön käytäntöihin. Lähetystyössä panostetaan nyt ennen muuta sosiaalisessa mediassa tapahtuvaan työhön. Lisäksi lähetystyössä olevat mormonit suorittivat pieniä askareita rajoitusten rajoissa. Tällaisia olivat mm. lumien kolaaminen ja ikäihmisten puolesta kaupassa asiointi.
Vuonna 2007 80 % lähetyssaarnaajista oli nuoria miehiä, 13 % nuoria naisia ja 7 % vanhempia aviopareja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lähetystyö (mormonismi) Wikimedia Commonsissa
Luettelo ukrainan kielen murteista

Pohjoismurteet  Kaakkoismurteet  Lounaismurteet
Tämä on luettelo ukrainan kielen murteista ja niiden luokittelusta. Glottalogin mukaan kieli jakautuu kolmeen päämurteeseen: pohjoisiin, kaakkoisiin ja lounaisiin.
Ukrainan ja venäjän kielten läheisestä sukulaissuhteesta johtuen näitä kahta kieltä sekoitetaan toisinaan keskenään. Tätä sekakieltä kutsutaan nimellä suržyk ja sitä puhutaan lähinnä maan keski- ja itäosissa.
Ukrainan murteet Ukrainassa ja lähialueilla > Lounaismurteet

Podolia-Volynia
Podolianukraina
Volynianukraina
Galitsia-Bukovina
Ylädnestrinukraina
Pokuttia–Bukovinan ukraina
Hutsulienukraina
Yläsaninukraina
Karpatia
Boikojenukraina
Lemkojenukraina
Transkarpatianukraina
Transnistria
Transnistrianukraina
Lähde:
Ukrainan murteet Ukrainassa ja lähialueilla > Kaakkoismurteet

Keskidneprinukraina
Slobožaninukraina
Aroukraina
Lähde:
Ukrainan murteet Ukrainassa ja lähialueilla > Pohjoismurteet

itäinenpohjoisukraina
keskinenpohjoisukraina
läntinenpohjoisukraina
Lähde:
Diasporat

Ukrainalaisten diasporien, etenkin Pohjois-Amerikkaan 1900-luvun puolessa välissä saapuneiden, puhumalle ukrainalle on tyypillistä yhtäältä venäläistämisen puute ja toisaalta paikallisten kielten vaikutus. Näissä yhteisössä puhuttu ukraina on toisinaan myös sanastoltaan vanhakantaista.
Deutschlandsberg

| Deutschlandsberg |
| --- | --- |

 vaakuna
 Deutschlandsberg
 Koordinaatit: 46°48′58″N, 15°12′54″E 
Valtio:  Itävalta
Osavaltio:  Steiermark
Piiri:  Deutschlandsberg
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  24,5 km²
Korkeus:  386 m
Väkiluku (2006):  8 171
 – Väestötiheys:  333,5 as./km²
 
 www.deutschlandsberg.at 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Deutschlandsbergin tori
Deutschlandsberg on kaupunki Steiermarkin osavaltiossa Itävallassa. Siellä oli vuonna 2006 8 171 asukasta.
Deutschlandsberg on samannimisen piirin pääkaupunki ja sijaitsee noin 35 kilometriä Grazista lounaaseen. Kaupungin pinta-ala on 24,5 neliökilometriä ja sen korkeus merenpinnasta on 368 metriä.
Väestötiheys Deutschlandsbergissä oli vuonna 2001 326 asukasta/neliökilometri. Ulkomaalaisten osuus väestöstä oli 2,9 %, josta suurin osa oli Saksan kansalaisia.
Väestönkehitys

1869: 3 008
1900: 4 833
1923: 5 078
1939: 5 493
1961: 6 693
1981: 7 620
1991: 7 760
2001: 7 983
Lähde: Statistik Austria
Kaupungin vieressä on Deutschlandsbergin linna.
Deutschlandsbergistä on hyvät liikenneyhteydet Graziin. Kaupungissa on rautatieasema, josta Graz-Köflacher Eisenbahn-yhtiön taajamajunat liikennöivät osavaltion pääkaupunkiin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Offizielle Homepage der Gemeinde Deutschlandsberg
Lyle Lovett

Lyle Lovett
Lyle Pearce Lovett (s. 1. marraskuuta 1957) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja näyttelijä. Hän on julkaissut vuodesta 1986 alkaen toistakymmentä albumia. US Country -listalla parhaiten sijoittunut single oli "Cowboy Man" (1986).
Lovett syntyi Kleinissä, Teksasissa, sai luterilaisen kasvatuksen ja opiskeli Texas A&M Universityssa. Hän on voittanut neljä Grammy-palkintoa.
Näyttelijänä Lovett on esiintynyt muiden muassa elokuvissa Pasmat sekaisin (1998), Pelkoa ja inhoa Las Vegasissa (1998) ja The New Guy (2002). Hän oli 1990-luvulla lyhyen aikaa naimisissa Julia Robertsin kanssa.
Aiheesta muualla

Lyle Lovett Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Margunn Haugenes

| Mitalit> Maa:  Norja.Naisten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Norja.Naisten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Norja.Naisten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:  Norja> Naisten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Sydney 2000 | jalkapallo |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Kiina 1991 | jalkapallo |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tanska 1991 | jalkapallo |  |
Margunn Haugenes (o.s. Humlestøl; s. 25. tammikuuta 1970 Florø, Flora, Sognin ja Fjordane) on norjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelaa nykyisin Medkila IL-seurassa Norjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Haugenes kuului maajoukkueeseen, joka voitti kultaa vuoden 2000 kesäolympialaisista Sydneystä. Hän on myös saanut hopeaa jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailuista vuonna 1991 Norjan joukkueessa.
Lummelampikorento

| Lummelampikorento |
| --- | --- |
 Koiras
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Sudenkorennot Odonata
Alalahko::  Aitosudenkorennot Anisoptera
Heimo::  Varsinaiset sudenkorennot Libellulidae
Suku::  Leucorrhinia
Laji::  caudalis
Kaksiosainen nimi
 Leucorrhinia caudalis  Charpentier, 1840 
Katso myös
   Lummelampikorento Wikispeciesissä   Lummelampikorento Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Lummelampikorento (Leucorrhinia caudalis) on Suomessa rauhoitettu sudenkorentolaji. Sen lentokausi ajoittuu pääosin kesäkuun puolivälistä heinäkuun loppupuolelle.