stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jorge Llames

| Mitalit> Maa:   Espanja.Poikien ammunta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Espanja.Poikien ammunta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Espanja.Poikien ammunta.MM-kilpailut  | Maa:   Espanja> Poikien ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Barcelona 1998 | 25 m olympiapistooli |  |
|  Pronssia | Barcelona 1998 | 25 m olympiapistooli, joukkue |  |
Jorge Llames (s. 17. lokakuuta 1978 Asturia) on espanjalainen pistooliampuja ja maailmanmestari.
Jorge Llames voitti MM-kilpailuissa Barcelonassa 1998 henkilökohtaisen maailmanmestaruuden ja joukkuepronssin 25 m olympiapistoolissa.
Jorge Luis Lona

Jorge Luis Lona (23. marraskuuta 1935 Buenos Aires – 19. elokuuta 2022) oli argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi San Juan de Cuyon arkkihiippakuntaan 20. joulukuuta 1979 ja nimitettiin San Luisin hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 20. marraskuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Santos Abril y Castelló, jota avustivat Juan Rodolfo Laise, Alfonso Delgado Evers ja Ítalo Severino Di Stéfano.
6. kesäkuuta 2001 Lonasta tuli San Luisin piispa, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 22. helmikuuta 2011.
Juri Pantjuhov

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Cortina d’Ampezzo 1956 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Neuvostoliitto 1957 |  |  |
|  Hopeaa | Norja 1958 |  |  |
|  Hopeaa | Tšekkoslovakia 1959 |  |  |
Juri Borisovitš Pantjuhov (ven. Юрий Борисович Пантюхов, 15. maaliskuuta 1931 Kolomna – 22. lokakuuta 1982 Moskova) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija. Hänet valittiin Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekon kunniagalleriaan vuonna 1956.[lähde? ] Pantjuhov voitti jääkiekon olympiakultaa 1956.
Juri Paramoškin

Juri Paramoškin (s. 3. marraskuuta 1937 Elektrostal) on entinen neuvostoliittolainen jääkiekkoilija. Hänet valittiin Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekkoilun kunniagalleriaan vuonna 1991.
Juri Patrikejev

| Mitalit> Miesten kreikkalais-roomalainen paini.Maa:   Armenia. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten kreikkalais-roomalainen paini.Maa:   Armenia. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten kreikkalais-roomalainen paini.Maa:   Armenia. Olympialaiset  | Miesten kreikkalais-roomalainen paini> Maa:   Armenia. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Peking 2008 | 120 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Moskova 2010 | 120 kg |  |
|  Pronssia | Baku 2007 | 120 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tampere 2008 | 120 kg |  |
|  Kultaa | Vilna 2009 | 120 kg |  |
|  Pronssia | Dortmund 2011 | 120 kg |  |
Maa:   Venäjä
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Moskova 2002 | 120 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Seinäjoki 2002 | 120 kg |  |
|  Kultaa | Haaparanta 2004 | 120 kg |  |
Juri Nikolajevitš Patrikejev (ven. Юрий Николаевич Патрикеев, s. 28. syyskuuta 1979 Kírovo-Tšepétsk, Venäjä) on raskaansarjan (120 kg) kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympiamitalisti ja Euroopan mestari, joka nykyisin edustaa Armeniaa.
Alun perin Venäjää edustanut Patrikejev pääsi Venäjän maajoukkueeseen vuonna 1997. Hän siirtyi edustamaan Armeniaa vuonna 2007. Pekingissä 2008 Patrikejev paini olympiapronssia. Patrikejev on voittanut Euroopan mestaruuden neljästi: 2002 Seinäjoella, 2004 Haaparannalla, 2008 Tampereella ja 2009 Vilnassa, minkä lisäksi hänellä on EM-pronssi. MM-tasolta hän on voittanut hopeaa Moskovasta 2010 sekä pronssia 2002 Moskovasta ja 2007 Bakusta.
Patrikejevilla on lisäksi pronssi opiskelijoiden MM-kisoista vuodelta 2000. Hänellä on myös lukuisia mitaleita alempien ikäluokkien arvokilpailuista. Hän on 187 senttimetriä pitkä ja painaa 122 kilogrammaa.
Kaksi miekkaa (Game of Thrones)

Kaksi miekkaa (engl. Two Swords) on HBO:n fantasiatelevisiosarjan Game of Thronesin neljännen tuotantokauden ensimmäinen jakso. Se on järjestyksessä sarjan 31. jakso. Sen on käsikirjoittanut sarjan luojat David Benioff ja D. B. Weiss, joista jälkimmäinen on myös ohjannut jakson. Se esitettiin Yhdysvalloissa 6. huhtikuuta 2014 ja Suomessa päivää myöhemmin C More -kanavalla ja HBO Nordic -palvelussa.
Juoni > Kuninkaansatamassa

Tywin Lannister (Charles Dance) sulattaa Starkin esi-isien ”Jää”-miekan ja takoo siitä kaksi uutta miekkaa. Toisen niistä saa poikansa Jaime (Nikolaj Coster-Waldau), joka kuninkaankaartilaisena on toiveikas oppimaan käyttämään vasenta kättään miekkakätenään. Tywin kertoo Jaimelle, ettei tämä palvele enää kuninkaankaartissa ja että hänet lähetetään hallitsemaan Casterlynkalliota Tywinin sijaan, mutta Jaime kieltäytyy. Kaupungin ovilla Tyrion Lannister (Peter Dinklage), hänen aseenkantajansa Podrick (Daniel Portman) ja ser Bronn (Jerome Flynn) odottavat prinssi Doran Martellia ja hänen seuruettaan, mutta heille kerrotaan, että prinssin nuorempi veli Oberyn (Pedro Pascal) saapuukin veljensä sijaan. Prinssi Oberyn onkin jo saapunut Kuninkaansatamaan ja silpponut yhden Lannistereiden sotilaista lordi Baelishin ilotalossa ennen kuin Tyrion saapuu paikalle. Oberyn kertoo Tyrionille vierailunsa todellisen syyn. Hän on tullut kostamaan siskonsa Elian ja tämän kahden lapsen kuoleman. Elia oli naimisissa prinssi Rhaegar Targaryenin kanssa, joka oli valtaistuimen perimysjärjestyksessä seuraava, kunnes Robert Baratheon tappoi hänet. Oberyn haluaa tappaa ser Gregor Cleganen, jonka huhutaan raiskanneen Elian ja tappaneen hänet miekallaan. Ulkona Shae (Sibel Kekilli) yrittää saada Sansan (Sophie Turner) syömään. Sansa kertoo Tyrionille, ettei pysty syömään tai nukkumaan kuultuaan, että veljensä Robbin suden pää oli kiinnitetty Robbin ruumiin pääksi ja että hänen äitinsä Catelynin kaula oli katkaistu ja ruumis heitetty jokeen. Tyrion myöntää tapahtuneen (”Castameren sateet”) ja että se oli ”hirvittävä rikos”. Sansan lähdettyä jumalmetsään Tyrion palaa huoneeseensa, jossa Shae yrittää vietellä Tyrionin ja Sansan kamarineito kuulee salaa heidän riitelevän suhteestaan.
Linnassa Jaime kokeilee Qyburnin (Anton Lesser) tekemää kullattua teräksistä tekokättä. Qyburnin lähdettyä Jaime ja hänen kaksoissiskonsa Cersei (Lena Headey) keskustelevat suhteestaan, mutta heidät keskeyttää Sansan kamarineito, joka on tuomassa uutisia kuulemastaan kuningattarelle. Puutarhassa lady Olenna Tyrell (Diana Rigg) ja hänen pojantyttärensä Margaery (Natalie Dormer) keskustelevat tulevista kuninkaallisista häistä, kunnes Brienne Tarth (Gwendoline Christie) keskeyttää heidät pyytääkseen Margaerya keskustelemaan siitä miten lordi Renly kuoli. Toisaalla kuningas Joffrey (Jack Gleeson) nuhtelee Jaimea tämän poissaolosta Mustavirran taistelussa ja pilkkaa hänen ikäänsä, käden menetystä ja urotekojen vähyyttä kuninkaankaartin jäsenenä. Myöhemmin Brinne yrittää saada Jaimen toteuttamaan valansa Starkin tyttärien turvaan saattamisesta, mutta Jaime sanoo valan mutkistuneen Catelyn Starkin kuoleman ja Sansan ja Tyrionin avioliiton jälkeen. Kun Sansa lähtee jumalmetästä hänet pysäyttää Dontos Hollard (Tony Way), hovinarri ja entinen ritari. Dontos kiittää Sansaa, joka pelasti hänen henkensä Joffreyn syntymäpäivänä ja antaa hänelle äitinsä kaulakorun kiitokseksi.
Juoni > Pohjoisessa

Odottaessaan käskyä Mance Rayderilta, Ygritte (Rose Leslie) ja Tormund Jättiläisenturma (Kristofer Hivju) riitelevät siitä mihin heidän pitäisi seuraavaksi suunnata. Mustalinnassa ser Alliser Thorne (Owen Teale), Janos Slynt (Dominic Carter) ja mestari Aemon Targaryen (Peter Vaughan) kuulustelevat Jon Nietosta (Kit Harington). Hän myöntää tappaneensa Qhorin Puolikäden ja maanneensa Ygritten kanssa, mutta kertoo myös villien suunnitelmista. Slynt käskee Jonin teloitettavaksi petturina ja Thorne, joka toimii Yövartion väliaikaisena ylikomentajana, on asiasta samaa mieltä, mutta mestari Aemon armahtaa hänet.
Juoni > Kapean meren toisella puolella

Daenerys Targaryen (Emilia Clarke) keskeyttää Daario Naharisin (Michiel Huisman) ja Harmaan Madon (Jacob Anderson) tunteja jatkuneen uhkapelin ja johdattaa armeijansa marssimaan kohti Meereeniä, yhtä kolmesta viimeisestä suuresta orjakaupungista. Matkalla Daario flirttailee Daenerysin kanssa ja varoittaa, että tämän olisi hyvä tuntea orjien tavat ja kulttuuri, jos aikoo vapauttaa heidät ja hallita maata. Matkalla he huomaavat, että jokaiseen 163 mailimerkkiin on kiinnitetty tapettu lapsiorja. Daenerys päättää katsoa jokaista kuollutta lasta kasvoihin matkalla kunnioittaakseen heitä.
Juoni > Jokimailla

Sandor ”Hurtta” Clegane (Rory McCann), kertoo Arya Starkille (Maisie Williams) vievänsä tämän tädilleen Lysalle Laaksoon. Matkalla he huomaavat majatalon ulkopuolella Vuoren sotilaita (Lannisterin sotilaita). Arya huomaa yhden miehistä olevan Polliver (Andy Kellegher), mies, joka varasti hänen Neula-miekkansa. Arya astelee sisään majataloon, ennen kuin Hurtta ehtii pysäyttää hänet ja yksi sotilaista tunnistaa Hurtan. Vaikka monet sotilaat pelkäävätkin Hurttaa niin Polliver aloittaa keskustelun Hurtan kanssa. Loukattuaan toisiaan sanallisesti he aloittavat tappelun, jossa Hurtta tappaa monta sotilasta. Arya ottaa Neulan takaisin Polliverilta ja tappaa tämän samalla tavalla kuin tämä tappoi Aryan ystävän Lommyn. Hurtta ja Arya lähtevät majatalosta molemmat ratsain Aryan varastettua itselleen ponin.
Vastaanotto

Yhdysvalloissa ”Two Swords” rikkoi Game of Thronesin katsojaennätyksen, jota piti hallussaan 3. tuotantokauden kuudes jakso. ”Two Swords” keräsi 6,64 miljoonaa katsojaa ja parin uusinnan jälkeen luku nousi 8,2 miljoonaan katsojaan. Tämä on HBO:n kaikkien aikojen katsotuin jakso, sitten Sopranosin viimeisen jakson vuonna 2007.
Näyttelijät

| Vierailevat näyttelijät |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   Diana Rigg   | … |   Olenna Tyrell   |  |  |  |  |  |  |  |
|   Pedro Pascal   | … |   Oberyn Martell   |  |  |  |  |  |  |  |
|   Indira Varma   | … |   Ellaria Hieta   |  |  |  |  |  |  |  |
|   Michiel Huisman   | … |   Daario Naharis   |  |  |  |  |  |  |  |
|   Ian McElhinney   | … |   Barristan Selmy   |  |  |  |  |  |  |  |
|   Peter Vaughan   | … |   mestari Aemon   |  |  |  |  |  |  |  |
|   Owen Teale   | … |   Alliser Thorne   |  |  |  |  |  |  |  |
|   Anton Lesser   | … |   Qyburn   |  |  |  |  |  |  |  |
|   Yuri Kolokolnikov   | … |   Styr   |  |  |  |  |  |  |  |
|   Jacob Anderson   | … |   Harmaa Mato   |  |  |  |  |  |  |  |
|   Nathalie Emmanuel   | … |   Missandei   |  |  |  |  |  |  |  |
|   Dominic Carter   | … |   Janos Slynt   |  |  |  |  |  |  |  |
|   Daniel Portman   | … |   Podrick Payne   |  |  |  |  |  |  |  |
|   Ian Beattie   | … |   Meryn Trant   |  |  |  |  |  |  |  |
|   Tony Way   | … |   Dontos Hollard   |  |  |  |  |  |  |  |
|   Will Tudor   | … |   Olyvar   |  |  |  |  |  |  |  |
|   Andy Kellegher   | … |   Polliver   |  |  |  |  |  |  |  |
|   Joseph Gatt   | … |   Thenn   |  |  |  |  |  |  |  |
|   Brian Fortune   | … |   Bowen Marsh    |  |  |  |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

”Two Swords” HBO-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
”Two Swords” Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Karstinpaimenkoira

| Karstinpaimenkoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Slovenia
Määrä:  Suomessa rekisteröity 4
Rodun syntyaika:  ikivanha
Alkuperäinen käyttö:  laumanvartija-, vahti- ja suojeluskoira
Nykyinen käyttö:  suojelus- ja vahtikoira
Muita nimityksiä:  kraški ovčar, kraševec, Karst Shepherd Dog, berger du Karst, Karst-Schäferhund, pastor de Karst, karsti lambakoer, illyrianpaimenkoira
FCI-luokitus:  ryhmä 2 Pinserin ja snautserin tyyppiset, molossikoirat ja sveitsinpaimenkoirat alaryhmä 2.2 Vuoristotyyppiset molossikoirat #278
Ulkonäkö
Paino:  25–42 kg
Säkäkorkeus:  54–63 cm
Väritys:  raudanharmaa mustalla maskilla - mahdollisimman tumma sävy toivottu
Karstinpaimenkoira (sloveeniksi kraški ovčar) eli kraševec on slovenialainen koirarotu. Vaikka se tunnettiin aiemmin nimellä "illyrianpaimenkoira", sitä ei tule sekoittaa kosovolaiseen rotuun nimeltä illyrianpaimenkoira.
Ulkonäkö

Karstinpaimenkoira on keskikokoinen, pitkäkarvainen ja tiivisrakenteinen molossityyppinen paimenkoira. Uros on 57–63 cm korkea (ihanne 60 cm) ja painaa 30–42 kg. Narttu on 54–60 cm korkea (ihanne 57 cm) ja painaa 25–37 kg.
Karvapeite on kaksikerroksinen ja väri vaihtelee raudanharmaan eri sävyihin, joista tumma on toivotuin.
Luonne

Karstinpaimenkoira on rohkea, luotettava, itsenäinen ja viisas. Se tarvitsee paljon tilaa ympärilleen ja sillä olisikin hyvä olla suuri piha vahdittavanaan. Se on hyvä vahti- ja suojeluskoira, mutta myös sopiva seurakoira itsenäistä luonnetta arvostaville ja aktiivisille ulkoilmaihmisille. Karstinpaimenkoiraa ei saa painostaa liikaa, vaan sen luottamus tulee ansaita johdonmukaisella ja määrätietoisella kouluttamisella.
Alkuperä

Karstinpaimenkoira on hyvin vanha vuoristokoira, mutta on epäselvää miten se alun perin saapui Karstin alueelle. Se on kaukaista sukua Eurooppaan tuodulle tiibetinmastiffille ja todennäköisesti Slovenian halki vaeltaneiden heimojen paimenkoirien jälkeläinen. Jo 1600-luvulta löytyy maininta koirista, jotka ovat luultavasti sen esi-isiä. Vuonna 1939 FCI hyväksyi rodun nimellä illyrianpaimenkoira, mutta koska myös sarplaninac rekisteröitiin samalle nimelle syntyi paljon sekaannuksia. Väärinkäsitykset vaaransivat karstinpaimenkoirien kannan ja myös toinen maailmansota vaikutti siihen negatiivisesti. Sen jälkeen ei ollut jäljellä kuin enää joitain yksilöitä ja rotu oli vaarassa kadota kokonaan. Vuonna 1968 FCI lopulta tunnusti sen omaksi rodukseen.
Aiheesta muualla

Društvu ljubiteljev in vzrediteljev kraških ovčarjev Slovenije
Suomen Kennelliitto: Karstinpaimenkoira
Karstinpaimenkoiran pää.
Karstinpaimenkoira, jolla on toivottu tumma väritys ja musta maski.
Juri Pojarkov

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pojarkov vuonna 2012. |  Pojarkov vuonna 2012. |  Pojarkov vuonna 2012. |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Miesten lentopallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tokio 1964 |  |  |
|  Kultaa | México 1968 |  |  |
|  Pronssia | München 1972 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Brasilia 1960 |  |  |
|  Kultaa | Neuvostoliitto 1962 |  |  |
|  Pronssia | Tšekkoslovakia 1966 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Turkki 1967 |  |  |
|  Kultaa | Italia 1971 |  |  |
|  Pronssia | Romania 1963 |  |  |
Juri Myh’ailovytš Pojarkov (ukr. Юрій Михайлович Поярков, ven. Юрий Михайлович Поярков, Juri Mihailovitš Pojorakov, 10. helmikuuta 1937 Harkova, Ukrainan SNT – 10. helmikuuta 2017 Harkova, Ukraina) oli urheilu-urallaan Neuvostoliittoa edustanut lentopallon olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari.
Pojarkov kuului Neuvostoliiton olympiakultaa voittaneisiin joukkueisiin Tokiossa 1964 ja Méxicossa 1968 sekä olympiapronssijoukkueeseen Münchenissä 1972. Hän voitti maajoukkueessa myös kaksi maailmanmestaruutta, MM-pronssin, kaksi Euroopan mestaruutta ja EM-pronssin. Pojarkov kuoli Harkovassa 80-vuotissyntymäpäivänään 10. helmikuuta 2017.
Julian Ursyn Niemcewicz

| Julian Ursyn Niemcewicz |
| --- | --- |
 Julian Ursyn Niemcewicz
Henkilötiedot
Syntynyt: 1757
Kuollut: 1841 (83–84 vuotta)
Kansalaisuus:  Puola
Ammatti:  kirjailija, poliitikko
Kirjailija
Äidinkieli: puola
Tuotannon kieli: puola
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Julian Ursyn Niemcewicz (1757–1841) oli puolalainen kirjailija ja poliitikko. Hän sai sotilaskoulutuksen Varsovan kadettikoulussa, teki laajoja matkoja Länsi-Eurooppaan ja osallistui nelivuotisiin valtiopäiviin (1788–1792). Hän oli aatelisanarkian vastustaja ja laajennetun kuningasvallan puolustaja. Toukokuun 3. päivän perustuslaki vuodelta 1791 on osaksi hänen kirjoittamansa.
Niemcewicz ruoski vallattoman vapauden kannattajia näytelmässään Valtiopäivämiehen paluu, joka menestyksekkäästi esitettiin 1791 ja herätti vanhan järjestyksen ystävissä sellaisen vihan, että Niemcewicz joutui lähtemään maanpakoon. Tadeusz Kościuszkon nostaessa Puolan kansan venäläisiä vastaan Niemcewicz tuli hänen adjutantikseen ja seurasi häntä vankeuteen Pietariin. Vapauduttuaan hän lähti Pohjois-Amerikkaan. Varsovan herttuakunnassa ja sitten Wienin kongressin jälkeen syntyneessä Puolan kuningaskunnassa Niemcewicz oli valtiosihteeri.
Niemcewicz on kirjoittanut runsaasti kaunokirjallisia teoksia, joiden joukossa huomattavimmat ovat Historialliset iaulut (1816), ja julkaissut historiallisia tutkimuksia ja asiakirjoja. Niemcewiczin elämäkerran on julkaissut Adam Czartoryski (1860).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Julian Ursyn Niemcewicz Wikimedia Commonsissa
Kirkkoneuvosto

Kirkkoneuvosto on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnan toimielin. Kirkkoneuvosto koostuu luottamushenkilöistä, jotka kirkkovaltuusto valitsee. Kirkkoneuvoston toimikausi on kaksi vuotta eli vaaleilla valittu kirkkovaltuusto valitsee nelivuotisen toimintakautensa aikana kirkkoneuvoston kahdesti, ensimmäisen ja kolmannen toimintavuoden tammikuussa. Kirkkoneuvoston puheenjohtajana toimii seurakunnan kirkkoherra. Kirkkovaltuusto valitsee kirkkoneuvostolle varapuheenjohtajan ja jäsenille henkilökohtaiset varajäsenet.
Kirkkoneuvoston tehtävistä säädetään kirkkolaissa.
Itsenäiset seurakunnat

Kirkkoneuvosto vastaa seurakunnan toiminnan yleisestä johtamisesta ja sen tarkoituksen totetumisesta. Kirkkoneuvosto toimii kirkkovaltuuston valmistelu- ja täytäntöönpanoelimenä. Kirkkoneuvosto vastaa seurakunnan yleisestä hallinnosta, taloudenhoidosta ja seurakunnan omaisuuden hoidosta. Kirkkoneuvosto edustaa seurakuntaa suhteessa valtioon ja muihin viranomaisiin, solmii seurakunnan sopimukset ja edustaa oikeudellisissa toimissa. Kirkkoneuvosto valitsee suurimman osan seurakunnan viranhaltijoista.
Kirkkoneuvosto valmistelee kirkkovaltuuston käsiteltäväksi tulevat asiat ja huolehtii kirkkovaltuuston päätösten toteuttamisesta.
Seurakuntayhtymään kuuluvat seurakunnat

Seurakuntayhtymään kuuluvissa seurakunnissa kirkkoneuvoston sijaan seurakunnalle valitaan seurakuntaneuvosto, jonka jäsenet valitaan seurakuntavaaleissa.
Aiheesta muualla

Kirkkolaki
Kon Ichikawa

Kon Ichikawa
Kon Ichikawa (jap. 市川崑, 20. marraskuuta 1915 – 13. helmikuuta 2008) oli japanilainen elokuvaohjaaja. Ichikawan elokuvat ovat usein synkkiä, mutta niissä näkyy ihmisistä välittäminen ja yhteiskuntakriittisyys. Ichikawa työskenteli vuosina 1950–1965 usein käsikirjoittajavaimonsa Natto Wadan kanssa. Heidän yhteisistä teoksistaan sodanvastainen klassikko Tulia tasangolla (1959) esitettiin Suomen elokuva-arkistossa 2002, ja muitakin elokuvia on esitetty toistakymmentä.
Ichikawan dokumentti Tokion olympialaisista on lajityyppinsä kuuluisimpia. Muun muassa Bob Hayesin voittoon päättyneen 100 metrin juoksun kuvaus on usein esitetty esimerkki dokumentaarisesta urheiludraamasta.
Tyylitaiturina pidetty Ichikawa aloitti taidemaalarina, ja hän sanoi ajattelevansa elokuvaa tehdessään taidemaalarin tavoin.
Ichikawa sai elämäntyöpalkinnon Montrealin elokuvajuhlilla 2001. Myös monet hänen elokuvansa ovat saaneet palkintoja.
Ichikawa kuoli 92-vuotiaana keuhkokuumeeseen.
Valikoitu filmografia

Pu-san (1953)
Kokoro (1955)
Burmalainen harppu (1956)
Kärsimyksen liekki (1958)
Tulia tasangolla (1959)
Kagi – outo ahdistus (1959)
Otōto (1960)
Bonchi (1960)
Näyttelijän kosto (1963)
Taiheiyō hitoribotchi (1963)
Zeni no odori (1964)
Tokion olympialaiset (1965)
Rakastaa jälleen (1971)
München 1972: kahdeksan näkökulmaa (1973)
Hi no tori (1978)
Syksyn tuulet (1983)
Taketori monogatari (1987)
Dora-heita (2000)
Aiheesta muualla

Kon Ichikawa Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Juho Heikki Filppula

Juho Heikki (Johan Henrik) Filppula (14. lokakuuta 1843 Tyrvää – 30. maaliskuuta 1919 Alastaro) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Filppulan vanhemmat olivat Heikki Heikinpoika Vanhakylä ja Valpuri Juhontytär Rosila ja puoliso Eva Stina Filppula. Filppula muutti jo nuorena Tyrväältä Alastarolle, missä hänestä tuli Filppulan talon isäntä. Hän oli kirkonisäntä ja osallistui Alastaron kunnalliselämään. Filppula oli talonpoikaissäädyssä Loimaan tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1891. Hän oli pankkivaliokunnan varajäsen ja osallistui muun muassa mallasjuomien valmistusta ja myyntiä koskevaan esitykseen.
Juho Heikki Luoma

Juho Heikki Luoma (4. helmikuuta 1840 Kuusamo – 30. marraskuuta 1887 Kuusamo) oli suomalainen lukkari, maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Luoman vanhemmat olivat  Jooseppi Mursu ja Greta Maria Säkkinen ja puoliso Kaisa Greta Korvela. Luoma muutti Ouluun 18-vuotiaana ja astui sotapalvelukseen. Kuusamoon hän palasi aliupseerina kymmenen vuoden päästä ja hänet valittiin siellä vuonna 1868 lukkariksi. Luoma tuli samana vuonna perustetun Kuusamon kunnan kunnallislautakunnan varaesimieheksi. Myöhemmin hän toimi muun muassa kunnallislautakunnan esimiehenä ja kunnan- ja köyhäinkassanhoitajana, usean vuoden ajan Oulun ja Kuusamon välillä postinkantajana ja kirkkoneuvoston jäsenenä aina kuolemaansa saakka. Luoma oli talonpoikaissäädyssä Kemin tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1882 ja 1885. Hän oli molemmilla kerroilla yleisen valitusvaliokunnan jäsen. Luoman valtiopäiväaloitteet koskivat muun muassa koulujen perustamista, opettajien palkkaa, suomen kielen asemaa, lääkäripalveluja, tieyhteyksiä, isonjaon toteuttamista Kuusamossa sekä Iijoen perkaamista uittoa varten. Viinan valmistusta ja myyntiä hän halusi rajoitettavan.
Juho Heikki Seppälä

Juho Heikki Seppälä (28. helmikuuta 1889 Asikkala – 27. huhtikuuta 1950 Helsinki) oli suomalainen lihakauppa-alan kehittäjä, kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Seppälän vanhemmat olivat maanviljelijä Kalle Henrik Seppälä ja Saara Maria Eskola ja puolisot 1912–1918 Fanny Edit Manninen ja vuodesta 1930 Saara Vappu Viitanen. Seppälä suoritti ylemmän kansakoulukurssin Asikkalassa ja liikeapulaiskoulun iltakurssit sekä harjoitti kirjanpidon, ruotsin ja venäjän opintoja. Opintomatkoja hän teki useisiin eri maihin. Seppälä oli asiapoika ja myyjä A. Virtasen lihakaupassa Helsingissä 1907–1908, myyjä lihakauppias Jaakko Kainulaisen liikkeessä 1908, myyjä Kaarlo E. Nurmisen liikkeessä 1909 sekä sivuliikkeen ja liikkeen hoitaja, oman liha-alan tukku- ja vähittäisliikkeen pitäjä vuodesta 1911, liha-, karja- ja maataloustuotealan viejä ja tuoja 1920-luvulla Suomen, Ruotsin, Viron ja useiden muiden Euroopan maiden välillä, vuodesta 1930 A. Lönnbergin Makkaratehtaan omistaja ja johtaja sekä J. H. Seppälä Oy:n toimitusjohtaja 1944–1946 ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1944. Hän omisti Stenbackan kartanon Tuusulassa ja oli Lihakauppias-lehden perustajia ja lehden päätoimittaja. Seppälällä oli myös useita oman alansa ja muita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1945.
Juho Heikki Pakkala

Juho Heikki (J. H.) Pakkala (16. maaliskuuta 1877 Veteli – 24. lokakuuta 1952 Veteli) oli suomalainen maanviljelijä ja Suomalaisen puolueen kansanedustaja.
Pakkalan vanhemmat olivat talollinen Matti Polso ja Kaisa Gustava Klemola. Hän kävi kansakoulua ja toimi maanviljelijänä Vetelissä vuodesta 1896 alkaen. Pakkala työskenteli myös räätälinä 30 vuoden ajan.
Pakkala oli kansanedustajana 1909–1910 edustaen Vaasan läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän oli Vetelin kunnanvaltuuston jäsenenä ja kunnallislautakunnan esimiehenä. Pakkala oli Keski-Pohjanmaan osuuskaupan hallintoneuvoston varapuheenjohtajana ja kuului Keski-Pohjanmaan maanviljelysseuran johtokuntaan.
Juho Heikki Pakkala oli naimisissa vuodesta 1896 Leena Kaisa Pakkalan kanssa.