stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lakritsihappo

| 18β-Lakritsihappo |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  1405-86-3Ammoniumsuola: 53956-04-0 Happo: 1405-86-3Ammoniumsuola: 53956-04-0
PubChem CID:  14982
SMILES:  C[C@]12CC[C@](C[C@H]1C3=CC(=O)[C@ @H]4[C@]5(CC[C@@H](C([C@@H]5CC[C@ ]4([C@@]3(CC2)C)C)(C)C)O[C@H]6[C@ @H]([C@H]([C@@H]([C@H](O6)C(=O)O) O)O)O[C@H]7[C@@H]([C@H]([C@@H]([C @H](O7)C(=O)O)O)O)O)C)(C)C(=O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C42H62O16
Moolimassa:  822.404 g/mol
Ulkomuoto:  kiteinen
Liukoisuus veteen:  liukoinen etanoliin ja kuumaan veteen, liukenematon dietyylieetteriin.
Lakritsihappo (eli glysyrritsiini, glykyrritsiini tai glykyrritsiinihappo) on lakritsikasvissa ja monien Glycyrrhiza-suvun kasveissa oleva makea aine. Sen suolat antavat lakritsikasvin juuresta osin tehdylle lakritsille lakritsimaisen maun ja osan sen makeudesta. Lakritsihappoa vesiliukoisempaa ammoniumsuolaa, ammoniumglykyrritsaattia, käytetään myös elintarvikelisänä.
Lakritsihapon suoloja käytetään aromina lähinnä makeisissa, tupakkatuotteissa ja vähemmässä määrin lääkkeissä. Suolaseos on hyvin makeaa, mutta varsinaisena makeutusaineena sitä käytetään harvoin.
Liika lakritsihapon, sen suolojen tai lakritsin syönti kohottaa verenpainetta ja aiheuttaa lievää hypokalemiaa. Saannin kasvaessa vaikutukset voimistuvat ja voivat johtaa niihin liittyviin oireisiin. Hyvin runsas saanti voi johtaa vakaviin oireisiin, kuten rytmihäiriöihin.
Vaikka glykyrritsiiniä ja lakritsihappoa käytetään usein synonyymeinä, saatetaan glykyrritsiinillä viitata sen lakritsikasvista saatuun suolaseokseen ja joskus ammoniumglykyrritsaattiin. Glykyrritsiini tulee kreikan kielen sanoista glykeia rhiza eli ”makea juuri”, viitaten lakritsikasvin juuriin. Lakritsi taas tulee latinan sanasta liquere eli ”virrata”, viitaten lakritsin nestemäisten muotojen juoksevuuteen.
Vuonna 1809 ranskalainen apteekkari Pierre-Jean Robiquet (elänyt 1780–1840) eristi lakritsihapon lakritsikasvin juuresta.
Makeus ja käyttö

Lakritsihappo on 50–100-kertaa makeampaa kuin sama massa sakkaroosia. Lakritsihapon makeus alkaa vaikuttaa verrattain hitaasti. Sillä on pitkäkestoinen lakritsimainen jälkimaku.
Lakritsihappoa voidaan käyttää makeutusaineena, mutta sivumaun ja sen epäpuhtaiden suolaseosten ruskean värin takia sitä käytetään lähinnä vain aromina makeisissa ja tupakkatuotteissa. Se myös menettää makuaan happamassa. Se ei siksi sovellu esimerkiksi happamien virvoitusjuomien makeuttamiseen tai maustamiseen. Lakritsiuutteet myös vaahtoavat. Tämä voi olla toivottava ominaisuus esimerkiksi joissain oluissa, joissa lakritsihappo myös peittää kitkeriä makuja. Sitä käytetään myös lääkkeissä makujen peittäjänä ja yskänlääkkeissä liman irrottajana.
Kemia

Lakritsihappo on viisirenkainen oleanaanityyppinen triterpeenin diglukuronidi ja saponiini. Sillä on 9 kiraliakeskusta. Niitä on 19 jos mukaan luetaan diglukuronidi.
Ammoniumglykyrritsaatti on valkea tai kellertävä hygroskooppinen jauhe. Sen massa on 839.96 g/mol ja tiheys 0.75 g/cm3. Se hajoaa sulamatta 212–217 °C:ssa. Se on vähäliukoinen veteen, etanoliin ja liukenematon asetoniin. Se liukenee huonosti happamiin ja emäksisiin liuoksiin. Se säilyy useita vuosia ilman merkittävää hajoamista pH-arvon 7–9 vesiliuoksissa 20 °C:ssa. Happamassa ja korkeassa lämpötilassa sen hajoaminen liuoksissa on nopeampaa. Esimerkiksi 90 °C liuoksessa pH:ssa 4.5 noin puolet siitä hajoaa likimain kuukaudessa.
Luonnon lakritsihapon suolat ja niistä saatu ammoniumsuola ovat seos 18α- ja 18β-stereoisomeerejä. Seoksissa noin 82 % on 18β-isomeeriä. 18β:n oleanaanirunko on taipunut (kuva). 18α on tasomaisempi. Lakritsiuutteessa on lakritsihapon lisäksi satoja muitakin aineita, joista eri flavanonit ja kalkonit ovat yleisimpiä. Eri flavonoidit antavat lakritsille sen värin.
Valmistus

Lakritsihappoa ja sen suoloja saadaan lakritsikasvin juuresta, jossa sitä on noin 2–15 massaprosenttia. Sitä on myös muissa Glycyrrhiza-suvun kasveissa, mutta näitä käytetään lakritsihapon lähteenä vähemmän kuin lakritsikasvia. Lakritsikasvien juuret kerätään noin 3–6 vuoden kasvun jälkeen, pestään, kuivataan ja jauhetaan. Jauhe uutetaan kiehuvalla vedellä pois liukenemattomista kasvin osista. Uute kuivataan alipaineessa tummaksi tahnaksi, joka valetaan tiilimäisiksi kappaleiksi tai lyhyiksi tangoiksi. Se voidaan kuivata myös ruskehtavaksi jauheeksi. Tahnassa tai jauheissa on noin 4–25 % lakritsihappoa lähinnä sen kalsium-, magnesium ja kaliumsuoloina. Uutosta saatetaan puhdistaa edelleen suodattamalla ja happojen sekä etanoliuuton avulla.
Ammoniumglykyrritsaattia tuotettaessa kuiva uutos käsitellään hapolla, kuten rikkihappoliuoksella, jolloin muodostuu sakkaa. Sakka eristetään ja neutraloidaan ammoniumsuolaksi laimealla ammoniakkiliuoksella. Suola puhdistetaan liuotinuutolla ja muilla eristystekniikoilla.
Turvallisuus > Hypokalemia ja verenpaine

Lakritsihapon, sen suolojen ja lakritsin syönti nostavat verenpainetta veren natriumpitoisuuksia kohottamalla. Ne myös laskevat veren kaliumpitoisuuksia, joka voi aiheuttaa lihasheikkoutta. Herkkiä vaikutukselle ovat muun muassa vanhukset, naiset ja korkeaa verenpainetta tai hypokalemiaa potevat. EU:ssa lakritsihapon ja sen ammoniumsuolan turvallisena pidetty enimmäissaanti eli ADI-arvo on 100 mg per vuorokausi. Tämä vastaa noin 60–70 g lakritsia, mutta isommatkaan vuorokausiannokset eivät välttämättä aiheuta pitkälläkään aikavälillä havaittavia oireita. Hyvin runsaan liikasaannin oireina voi olla hypokalemia, myoklonia, hypertensiivinen enkefalopatia, rabdomyolyysi, alkaloosi, natriumista johtuva veden kertymisen aiheuttama turvotus ja jopa keuhkoödeema. Kuolintapaukset ovat yleensä johtuneet hypokalemian aiheuttamasta rytmihäiriöstä. Lakritsihapon saanti laskee veren reniinipitoisuuksia ja lihasvaurioiden ilmetessä nostaa veren CRP-pitoisuutta.
Edeltävät terveysvaikutukset johtuvat seuraavanlaisesta mekanismista. Lakritsihapon glukuronidit poistuvat suolistossa ja se imeytyy vereen. Kehossa siitä muodostuu 3-monoglukuronidia, joka on pääasiallinen oireita aiheuttava aineenvaihduntatuote. 18α-Lakritsihapon aineenvaihduntatuotteet ovat tiettävästi myrkyllisempiä kuin 18β:n. Tuotteet estävät tyypin 2 11β-hydroksisteroididehydrogenaasia (11β-HSD2, EC-numero 1.1.1.146). Tämä estää 11β-HSD2:n suorittamaa kehon aktiivisen kortisolin muunnosta inaktiiviseksi kortisoniksi. Tuotteet estävät myös maksan 5β-reduktaasia (EC 1.3.1.3), joka hajottaa aldosteronia. Kortisolia ja aldosteronia siis kertyy kehoon. Ne sitoutuvat aktivoivasti mineralokortikoidireseptoreihin, joka johtaa muun muassa munuaisissa lisääntyneeseen veren natriumin takaisinottoon ja kaliumin poiseritykseen.
Turvallisuus > Käyttö raskauden aikana

Suomessa lakritsi ja salmiakki kuuluvat raskauden aikana "ei suositella" -luokkaan kansallisissa lapsiperheiden ravitsemussuosituksissa. Suosituksissa todetaan kuitenkin, että pienet annokset, esimerkiksi annos lakritsijäätelöä tai muutama makeinen satunnaisesti, eivät ole haitallisia raskaana oleville.
Suositusten taustalla ovat uudet tutkimustulokset. Lakritsin ja salmiakin sisältämän lakritsihapon on eläinkokeissa todettu olevan suurina määrinä haitallista sikiön kehitykselle. Ihmistutkimuksissa lakritsia tai salmiakkia käyttäneiden äitien raskauden kesto on keskimäärin hieman lyhyempi. Heidän lapsensa saavat keskimäärin älykkyystesteissä hieman matalampia pisteitä, ja heillä on vähän enemmän keskittymis- ja tarkkaavaisuushäiriötä kuin lapsilla, joiden äidit eivät ole käyttäneet lakritsia tai salmiakkia. Suositusten laadinnassa noudatetaan varovaisuusperiaatetta: jos jonkin ruoka-aineen haitallista vaikutusta on syytä epäillä, sen käyttöä ei suositella.
Metabolia

Nieltynä lakritsihapon diglukuronidi hydrolysoituu pois suolistobakteerien vaikutuksesta. Hydrolysoitu aine imeytyy suolistosta maksaan. Sen 3β-hiili glukuronoituu 3β-monoglukuronidiksi (3βMG). 3βMG päätyy verenkiertoon ja poistuu lähinnä sappinesteessä. 600 mg niellyin annoksin vain 0.31–0.67 % annoksesta päätyy virtsaan ja 3βMG on havaittavissa virtsasta 1.5–14 tunnin jälkeen. Virtsan maksimipitoisuus, 0.49–2.69 mg/l, ilmenee 1.5–39 tunnin jälkeen. Aineenvaihduntatuotteita on havaittavissa virtsasta vielä 2–4 päivän kuluttua. Sapessa ohutsuoleen poistunut glukuronidikonjugaatti voi hydrolysoitua ja imeytyä jälleen. Myös sulfaattikonjugaatteja muodostuu, mutta vähemmän.
Aiheesta muualla

PubChem: Glycyrrhizic acid
KEGG: Glycyrrhizin
DrugBank: Glycyrrhizic acid
HMD: Glycyrrhizin
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Glycyrrhizin
Dekaliini. 1 on verrattavissa 18α:aan, 2 18β:an.
Glukuroniditon lakritsihappo.
Lapsikuolleisuus

Lapsen ruumissaatto. Albert Edelfeltin maalaus vuodelta 1879.
Lapsikuolleisuus kertoo lasten todennäköisyyden kuolla alle viiden vuoden iässä. Vertailtaessa eri alueita tai valtioita keskenään, lapsikuolleisuus ilmaistaan yleenä lukuarvona 1 000 elävänä syntynyttä lasta kohden. Imeväiskuolleisuus on osa lapsikuolleisuutta, ja tarkoittaa lasten todennäköisyyttä menehtyä alle vuoden iässä.
Vuosina 1990–2015 maailmanlaajuinen alle 5-vuotiaiden lasten kuolleisuus putosi tasolta 91 kuolemaa tasolle 43 kuolemaa tuhatta elävänä syntynyttä lasta kohden (2016: 40,8). Silti yhteensä 5,9 miljoonaa alle viisivuotista lasta kuoli yhä vuonna 2015. Keskeisimpiä alle 5-vuotiaiden lasten kuolinsyitä ovat maailmanlaajuisesti ennenaikaiseen syntymään liittyvät komplikaatiot, keuhkokuume, synnytykseen liittyvä hapenpuute (asfyksia), ripuli ja malaria. Noin 45 prosenttia kaikista lapsikuolemista liittyy aliravitsemukseen. Yli puolet lapsikuolemista johtui olosuhteista, jotka voitaisiin korjata yksinkertaisilla, verraten edullisilla ratkaisuilla. Esimerkiksi noin 70 prosenttia malariaan kuolleista ihmisestä (yhteensä noin 429 000 vuonna 2015) arvioitiin olevan Saharan eteläpuolisessa Afrikassa alle 5-vuotiaita lapsia. Vaikka tehokkaiksi suojiksi havaittujen, pitkäkestoisilla hyönteismyrkyllä käsiteltyjen hyttysverkkojen kattavuus oli lisääntynyt merkittävästi 2010-luvulla, vasta 53 prosentilla riskialueiden väestöstä Saharan eteläpuolisessa Afrikassa oli hyttysverkot käytössään uniensa turvana (2015).
Lapsikuolleisuus on keskeinen osatekijä maailman valtioiden kehitystasoa vertailevassa inhimillisen kehityksen indeksissä (HDI). Osana kestävän kehityksen tavoitteita lapsikuolleisuutta pyritään vähentämään merkittävästi panostamalla esimerkiksi aliravitsemuksen vähentämiseen ja rokotusten, puhtaan veden ja sanitaation saatavuuden lisäämiseen vuoteen 2030 mennessä.
Lapsikuolleisuus maittain

Pienin todennäköisyys lapsikuolleisuuteen (0,2 %) oli vuonna 2015 Luxemburgissa, Islannissa ja Suomessa. Erittäin alhainen lapsikuolleisuus (0,3 %) oli myös useissa muissa Euroopan maissa ja aasialaisista maista Japanissa, Singaporessa ja Etelä-Koreassa.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

| Maa | Lapsikuolleisuus  (per 1 000 elävänä  syntynyttä lasta) 2015 | Lapsikuolleisuus  (per 1 000 elävänä  syntynyttä lasta) 2016 |
| Islanti | 2 | 2 (2,1) |
| Luxemburg | 2 | 2 (2,4) |
| Suomi | 2 | 2 (2,4) |
| Slovenia | 3 | 2 (2,3) |
| Norja | 3 | 3 (2,6) |
| Kypros | 3 | 3 (2,6) |
| Japani | 3 | 3 (2,7) |
| Andorra | 3 | 3 (2,7) |
| Singapore | 3 | 3 (2,8) |
| San Marino | 3 | 3 (2,8) |
| Ruotsi | 3 | 3 (2,9) |
| Viro | 3 | 3 (2,9) |
| Tšekki | 3 | 3 (3,2) |
| Italia | 3 | 3 (3,3) |
| Espanja | 3 | 3 (3,3) |
| Etelä-Korea | 3 | 3 (3,4) |
| Monaco | 4 | 3 (3,4) |
Maailman korkeimmat lapsikuolleisuudet arvot löytyivät vuonna 2015 Saharan eteläpuoleisen Afrikan maista. Angolassa jopa 15,7 prosenttia lapsista menehtyi ennen 5-vuotispäiväänsä.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

| Maa | Lapsikuolleisuus  (per 1 000 elävänä  syntynyttä lasta) 2015 | Lapsikuolleisuus  (per 1 000 elävänä  syntynyttä lasta) 2016 | Lapsikuolleisuus  (per 1 000 elävänä  syntynyttä lasta) 2021 |
| Angola | 157 | 82,5 | 69 |
| Tšad | 139 | 127,3 | 107 |
| Somalia | 137 | 132,5 | 112 |
| Keski-Afrikan tasavalta | 130 | 123,6 | 100 |
| Sierra Leone | 120 | 113,5 | 105 |
| Mali | 115 | 110,6 | 97 |
| Nigeria | 109 | 104,3 | 111 |
| Benin | 100 | 97,6 | 84 |
| Kongon demokraattinen tasavalta | 98 | 94,3 | 79 |
| Lesotho | 98 | 93,5 | 73 |
| Niger | 96 | 91,3 | 115 |
| Norsunluurannikko | 95 | 91,8 | 75 |
| Päiväntasaajan Guinea | 94 | 90,9 | 77 |
| Etelä-Sudan | 94 | 90,7 | 99 |
| Guinea | 94 | 89 | 99 |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Every Newborn: an action plan to end preventable deaths (englanniksi) (who.int)
Levels and trends in child mortality 2015 (englanniksi) (who.int)
Malaria control improves for vulnerable in Africa, but global progress off-track (2016) (englanniksi) (who.int)
Lapsikuolleisuus maittain (2012). Vuoteen 2015 tultaessa tilanne oli hieman parantunut, eikä mikään maa enää kuulunut tämän karttakuvan synkimmän lapsikuolleisuuden luokkaan.
Lapsikuolleisuus maittain (2019).
Lancia Flavia

| Lancia Flavia |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Italia
Valmistaja:  Lancia
Valmistusvuodet:  1961–1971
Tuotantomäärä:  105 848
Korimalli:  4-ovinen sedan 2-ovinen coupé 2-ovinen avoauto
Luokka:  alempi keskiluokka
Seuraaja:  Lancia 2000
Teho:  78-126 hv
Vetotapa:  etuveto
Lancia Flavia on Lancian vuosina 1961–1971 valmistama ja Antonio Fessian kehittämä automalli. Sen ensimmäinen malli esiteltiin Torinon autonäyttelyssä 1960. Siitä tehtiin markkinoille myös Pininfarinan suunnittelema kaksiovinen coupé lyhyemmällä akselivälillä sekä Zagaton suunnittelema kaksiovinen Sport-malli tuplakaasuttimilla.
Korimallit > Berlina/Sedan

Fessia kehitti ensimmäisen mallin 1950-luvun lopulla, joka tuli lopulta myyntiin Italian ulkopuolella muun muassa Isossa-Britanniassa 1961. Neliovinen berlina oli 1.5 litran alumiini boxer moottorilla ja dunlopin jarrulevyillä varustettu etuveto.
Korimallit > Coupé ja Sport

Coupé malli on Pininfarinan suunnittelema, josta valmistettiin myös avoautomalleja. Zagato puolestaan suunnitteli Coupé malleista sport versioita. Zagaton malleja valmistettiin vain 626 kappaletta. Suurinosa malleista käytti 1.8 litran moottoria, kun pieni osa sai 1.5 litraisen moottorin.
Flavia II (2012–2013)

| Lancia Flavia II |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Lancia
Valmistusvuodet:  2012–2013
Korimalli:  2-ovinen cabriolet
Tekniset tiedot
Teho:  170 hv
Vetotapa:  takaveto
Mitat
Massa:  1781 kg
Pituus:  4950 mm
Lancia Flavia on Chryslerin ja Lancian vuosina 2012–2013 yhteisvalmistama avoautomalli. Se esiteltiin Geneven autonäyttelyssä 2012.
Flavia oli uudelleennimetty Chrysler 200 Euroopan markkinoille. FCA konsernin toimitusjohtaja Sergio Marchionne halusi saada Lancialle lisää näkyvyyttä maailmalla tätä kautta. Se oli ensimmäinen avoautomalli sitten vuoden 1967 Flavian. Uuden sukupolven Flavian myyntimenestys oli kuitenkin heikko ja sitä ehdittiin valmistaa puolitoista vuotta, kunnes tuotanto loppui lokakuussa 2013. Kesällä 2012 auton hintaa oli pudotettu alkuperäisestä 37 900 eurosta 24 900 euroon ja vielä sen jälkeen 13 000 euroon. Flavia mallin sisävarustelu oli otettu Chrysler 200 Limited mallista. Lancian merkkien lisäksi ainoastaan nahkasisusta oli italialaisten tekemä.
Flavia II (2012–2013) > Kritiikki

Suurimmat kritiikit kohdistuivat kilpaileviin malleihin, johon Flavia ei kyennyt vastaamaan. Lisäksi autoa ei pidettyä aitona Lanciana vaan uudelleennimettynä, joka ei kunnioittanut merkin historiaa. Lisäksi sitä ei saanut dieselmoottorilla. Sitä vastoin 2.4 litran bensamoottoria pidettiin kehityksestä jäljessä, kun aiemmin markkinoille tuotu Deltan 1.4 litran turbomoottori oli tehokkaampi ja kulutusystävällisempi.
Louis le Brocquy

| Louis le Brocquy> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 10. marraskuuta 1916 Dublin, Irlanti
Kuollut: 25. huhtikuuta 2012 (95 vuotta) Dublin, Irlanti
Kansalaisuus:   Irlanti
Taiteilija
Taidesuuntaus:  ekspressionismi
Louis le Brocquy (10. marraskuuta 1916 – 25. huhtikuuta 2012) oli irlantilainen taidemaalari. Brocquy loi pitkän ja monipuolisen uran, johon mahtui useita vaiheita. Hänen työnsä eri ajoilta saattavat näin ollen poiketa tyylillisesti huomattavastikin toisistaan. Kuuluisa on esimerkiksi hänen "päiden sarjansa". Taiteilija oli Kunnialegioonan Chevalier (1975–) ja Ordre des Arts et des Lettresin Officier (1996–).
Brocquy syntyi Dublinissa, ja hänen työtään oli vuonna 1956 edustettuna Venetsian biennaalilla. Samoin hän sai näkyvyyttä vuoden 1958 maailmannäyttelyssä Brysselissä, ja samoihin aikoihin hän meni naimisiin kuvataiteilijakollegansa Anne Maddenin kanssa.
90-vuotispäiväänsä marraskuussa 2006 viettänyt Brocquy jatkoi uraansa aivan viimeisiin vuosiinsa saakka. Hänen töitään on ollut julkisesti näytillä useissa kansainvälisestikin merkittävissä museoissa, kuten – luonnollisesti – Irlannin kansallisgalleriassa. Brocquy kuoli kotonaan Dublinissa huhtikuussa 2012.
Lanyu

| Lanyu |
| --- | --- |
 Lanyu
Koordinaatit:  22°03′N, 121°32′E
Pinta-ala:  n. 48 km²
Valtio
Valtio:   Taiwan
Piirikunta:  Taitung
Väestö
Väkiluku:  4 870 (v. 2012)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lanyu (kiin. 蘭嶼, Lányǔ) on Taiwaniin eli Kiinan tasavaltaan kuuluva saari Taiwanin saaren kaakkoisrannikolla. Saari on tuliperäinen ja sen pinta-ala on noin 48 km² ja asukasluku vuonna 2012 4 870. Saaren alkuperäisasukkaita ovat taot eli yamit.
Maantiede

Lanyu sijaitsee noin 74 kilometrin päässä merellä Taiwanin saaresta. Saaresta etelään sijaitsevat Batanessaaret Filippiineillä. Saari on tuliperäinen ja sillä on rantaviivaa 38,54 kilometriä. Saarella on yhdeksän vuorta, joista korkein Hongtou kohoaa 548 metrin korkeuteen merenpinnasta. Pinnanmuodoiltaan suurin osa saaresta on kukkuloita ja tasaisia alueita on vain vähän. Kukkuloiden välien laaksojen kautta kulkee jokia. Saaren käsittävän Lanyun hallinnollisen alueen pinta-ala on noin 48,4 km². Hallinnollisesti Lanyu kuuluu Taitungin piirikuntaan.
Historia

Lanyun alkuperäisasukkaita ovat taot eli yamit. Taot ovat austronesialainen kansa, joiden esi-isät saapuivat Lanyulle Batanessaarilta nykyisiltä Filippiineiltä noin 800 vuotta sitten. Taiwanin alkuperäiskansoista taot ovat ainoita, jotka harjoittivat perinteisesti merenkäyntiä. Taojen nimi Lanyuelle on Pongso no tao eli ihmisten saari. Saaren nykyinen nimi Lanyu eli orkkideasaari on peräisin Kiinan Qing-dynastian aikaisista asiakirjoista.
Taot kävivät ajoittain kauppaa amien ja alankomaalaisten kanssa, mutta muuten heidän yhteytensä ulkomaailmaan olivat pitkään rajalliset. Japanin valloitettua Taiwanin saaren sen asukkaat jätettiin suurimmaksi osaksi omiin oloihinsa. Kuomintangin vetäydyttyä Taiwanille Kiinan sisällissodan seurauksena keskushallinto alkoi puuttua asioihin tarkemmin. Paikallisväestöä yritettiin sulauttaa kiinalaiseen valtaväestöön ja saarelle lähetettiin kiinalaisia siirtolaisia. Myös perinteiset maanalaiset asumukset tuhottiin ja korvattiin nykyaikaisilla rakennuksilla. 1980-luvulla Taiwanin ydinvoimaloiden ydinjätettä alettiin varastoida saarelle. Ydinjätteen käsittely saarella päättyi vuonna 1996 ja paikalliset asukkaat ovat sittemmin vaatineet ydinjätteen sijoittamista muualle.
Väestö

Lanyun käsittävän hallinnollisen alueen asukasluku oli vuoden 2012 lopussa 4 870. Saaren alkuperäisasukkaita eli taoja on eri arvioiden mukaan kaikkiaan 4 000–5 000. Suurin osa saaren asukkaista on kristittyjä.
Saaren rannikkoa.
Taoja valokuvassa vuoden 1931 paikkeilta.
Taojen perinteisiä veneitä.
Lezginka

Venäläistaiteilija Vasili Vereštšaginin maalaus Lezginka (1867).
Lezginit tanssimassa lezginkaa Ahtyn kylässä Dagestanin alueella (1900),
Lezginka (lezgiksi лезги кьуьл, ven. лезгинка, tatiksi ləzgihəngi, azer. ləzginka tai azer. ləzgihəngi) on venäläinen yhteisnimitys alun perin kaikille kaukasialaisille tansseille, joiden tahtilaji on kuusi kahdeksasosaa. Lezginka voi olla yksin- tai paritanssia. Soolotanssin esittäjänä toimii useimmiten mies, jolla saattaa olla kädessään perinteinen miekka. Melodia on dynaaminen ja tempo nopea. Yleensä virheellisesti luullaan tanssin liittyvän ainoastaan lezgeihin, mutta 1800-luvun loppuun asti venäläiset käyttivät nimitystä "lezgi" kaikista Dagestanin ylängön asukkaista. Lezginka on perinteinen tanssilaji myös Tšetšeniassa, Ingušiassa ja Pohjois-Azerbaidžanissa.[lähde? ]
Les Rousses

| Les Rousses |
| --- | --- |

 vaakuna
 Les Rousses
 Koordinaatit: 46°29′11″N, 6°0′45″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Burgundi-Franche-Comté
Departementti:  Jura
Arrondissementti:  Saint-Claude
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  38,0 km²
Väkiluku (2014):  3 276 
 – Väestötiheys:  86 as./km²
Kunnan numero:  39470
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Les Rousses on kunta itäisessä Ranskassa Juran departementissa Burgundi-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Sveitsin rajalla.
Les Rousses on yksi neljästä kunnasta jonka alueella on hiihtokeskus Station des Rousses. Muut kolme kuntaa ovat Bois-d'Amont, Lamoura ja Prémanon.
Nähtävyyksiä

Kunnan nähtävyyksiä on vuosien 1848 ja 1862 välillä rakennettu linnoitus Fort des Rousses. Se rakennettiin suojaamaan Ranskaa Sveitsin hyökkäystä vastaan. Linnoitus on toiseksi suurin linnoitus Ranskassa. Linnoitusta ei käytetty koskaan sotilastarkoituksiin, ja se hylättiin vuonna 1919. Tämän jälkeen linnoitusta on käytetty lomaleirinä ja kommandojoukkojen koulutuskeskuksena. Nykyään linnoitus on Comté-juustojen jalostamo.
Fort des Rousses
Juustoja kypsymässä linnoituksen luolissa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Les Rousses Wikimedia Commonsissa
Leytonstone High Roadin rautatieasema

| Leytonstone High Road |
| --- | --- |

Perustiedot
Lyhenne:  LER
Aiemmat nimet:  Leytonstone (1894–1949)
Rataosa:  Gospel Oak to Barking Line
Sijainti:  51°33′48.2″N, 0°0′31.3″W
Osoite:  High Road, Leytonstone, Suur-Lontoo, E11 4RE
Kunta:  Waltham Forest, Lontoo
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Avattu:  9. heinäkuuta 1894
Liikenne
Käyttäjiä (v.):  570 554 (2017–2018)
Liikennöitsijä(t):  London Overground
Vaihtoyhteydet:  linja-autot 257, W14 ja N8, Leytonstonen metroasemalle n. 9 min kävelymatka
Asemarakennus
Tyyppi:  silta-asema
Lipunmyynti:  automaatti
Ratapiha
Raiteisto:  2 laituriraidetta
Aiheesta muualla
 Wikimedia Commons 
Leytonstone High Roadin rautatieasema on London Overgroundin asema Waltham Forestin kaupunkipiirissä Lontoossa. Se sijaitsee Gospel Oak to Barking Linen varrella Leyton Midland Roadin ja Wanstead Parkin asemien välissä. Asema on Oyster-matkakortin vyöhykkeellä 3. Sieltä ei ole suoria vaihtoyhteyksiä muihin juniin, mutta Lontoon metron Leytonstonen asemalle on kävelymatkaa noin yhdeksän minuuttia.
Asema avattiin 9. heinäkuuta 1894 nimellä Leytonstone. Nykyinen nimi otettiin käyttöön 1. toukokuuta 1949. Asemaa käytti noin 570 000 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Aseman sisäänkäynti
Aseman nimikyltti
Leevi Laakso

| Leevi Laakso> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 12. kesäkuuta 1998 (ikä 26) Kuopio, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  76 kg
Seura
Seura:  EC Salzburg II
Sarja:  AlpsHL
Pelinumero:  31
Pelaajaura
Pääsarjaura:  (–)
Aik. seurat:  Hermes (Mestis)
Leevi Eemeli Laakso (s. 12. kesäkuuta 1998 Kuopio) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa monikansallista Alps Hockey Leaguea itävaltalaisen EC Salzburgin kakkosjoukkueessa.