stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Metyylidikloorisilaani
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa metyylidikloorisilaani on väritöntä nestettä. Yhdiste hydrolysoituu veden vaikutuksesta silanoleiksi ja polymetyylihydrosiloksaaniksi. Aine liukenee hiilivetyihin ja dietyylieetteriin. Metyylidikloorisilaani on myrkyllistä ja voi aiheuttaa kudoksiin syövytysvammoja.
Metyylidikloorisilaania valmistetaan piin ja kloorimetaanin reaktiolla 250–450 °C:n lämpötilassa. Reaktiossa mudostuu seos, jossa on metyylidikloorisilaanin lisäksi muita kloorimetaanisilaaneja. Metyylidikloorisilaanin saantoa voidaan parantaa johtamalla reaktoriin vetyä.
Metyylidikloorisilaania käytetään polymetyylihydrosiloksaanin ja muiden polysiloksaanien valmistukseen. Sen ja alkeenien hydrosilylaatioreaktiolla valmistetaan niin ikään polymeerien valmistukseen käytettäviä silaaneja. Metyylidikloorisilaanista valmistetaan myös flusilatsolia.
Päivänhatut

| Päivänhatut |
| --- | --- |
 Syyspäivänhattu (Rudbeckia laciniata)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Suku::  Päivänhatut Rudbeckia  L.
Katso myös
   Päivänhatut Wikispeciesissä   Päivänhatut Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Päivänhatut (Rudbeckia) on suku asterikasvien (Asteraceae) heimossa. Lajit ovat yksi- tai monivuotisia kookkaita ruohovartisia kasveja. Lehdet ovat monimuotoisia ja sijaitsevat kierteisesti. Kukinto on tummakeskuksinen pitkäperäinen mykerö. Mykerönpohjus on kekomainen. Mykerön laitakukat ovat suuria, keltaisia ja neuvottomia. Hedelmä on neljäsärmäinen pähkylä. Monia lajeja käytetään koristekasveina.
Carl von Linné nimesi suvun opettajansa, ruotsalaisen luonnontieteilijän Olof Rudbeck nuoremman mukaan.
Lajeja, muunnoksia ja lajikkeita

Rudbeckia fulgida var. speciosa – loistopäivänhattu
Rudbeckia fulgida var. sullivantii – sädepäivänhattu
Rudbeckia hirta – kesäpäivänhattu
Rudbeckia hirta var. pulcherrima
Rudbeckia laciniata – syyspäivänhattu
Rudbeckia laciniata 'Goldball', 'Golden Glow', 'Goldquelle' – kultapallo
Rudbeckia maxima – isopäivänhattu
Rudbeckia nitida – kiiltopäivänhattu
Rudbeckia occidentalis – mustapäivänhattu
Rudbeckia subtomentosa – preeriapäivänhattu
Rudbeckia triloba – silmäpäivänhattu
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Rudbeckia
Suomen Lajitietokeskus: Päivänhatut (Rudbeckia)
Kasviatlas 2016: Päivänhattujen (Rudbeckia) levinneisyys Suomessa
Viherpiha: Loppukesän perennat hehkuvat – valitse perennapenkkiin kauneimmat elokuussa kukkivat perennat A-lehdet 13.6.2016.
Funet: Päivänhatut (Rudbeckia)
ITIS: Rudbeckia (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q320510  Wikispecies: Rudbeckia (Asteraceae)  CoL: 63RK3  EoL: 37719  EPPO: 1RUDG  FNA: 128840  FoC: 128840  GBIF: 3114220  GRIN: 10575  iNaturalist: 62742  IPNI: 329766-2  IRMNG: 1061731  ITIS: 36764  NBN: NHMSYS0000462953  NCBI: 48209  NZOR: 59e4178c-f01a-4e42-9937-94a28442ab8f  Open Tree of Life: 416971  PLANTS: RUDBE  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:329766-2  VASCAN: 1630  WFO: wfo-4000033584  WoRMS: 1076710
Puujoen alue

Puujoen alue (vesistöaluetunnus 35.82) on Kanta-Hämeessä Lopella, Riihimäellä, Janakkalassa, Hausjärvellä ja Hämeenlinnassa sijaitseva on Vanajan reitin valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen alue. Sen pinta-ala on 378,24 neliökilometriä ja alueen järvisyys on 2,43 %. Vesistön alueen alarajana on Leppäkoski, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 988,58 neliökilometriä ja sen järvisyys on 3,25 %. Reitin vedet laskevat seuraavaksi Hiidenjoen alueeseen (35.81) Kernaalanjärven lähellä.
Se kuuluu Kokemäenjoen vesistöön (vesistöaluetunnus 35) ja on Vanajan reitin valuma-alueen (35.8) kolmannen jakovaiheen toinen osa-alue, joka jaetaan vielä yhdeksään alueeseen. Nämä valuma-alueet ovat Puujoen alaosan alue (35.821), Varunteen alue (35.822), Ansionjärven alue (35.823), Heinäjoen valuma-alue (35.824), Mallasjoen valuma-alue (35.825), Hausjoen valuma-alue (35.826), Rikiojan valuma-alue (35.827), Helijoen valuma-alue (35.828) ja Punkanjoen valuma-alue (35.829).
Puujoen alueeseen kuuluu 38 järveä tai lampea. Niistä merkittävimmät ovat Mommilanjärvi (342 ha), Mallinkaistenjärvi (214 ha), Valkjärvi (102 ha), Ansionjärvi (74 ha) ja Sammaljärvi (30 ha). Alueella sijaitsee useita taajamia, joita ovat Riihimäki, Ryttylä, Hikiä ja Oitti.
Alla esiteltävässä alueen kuvauksessa on käytetty lähteinä Suomen ympäristökeskuksen viranomaistietoja ja Maanmittauslaitoksen karttapalvelua.
Alueen kuvaus

Hiidenjoki laskee Vanaveteen Miemaalanselällä Hämeenlinnan Miemaalassa. Se saa alkunsa Kernaalanjärvestä, johon laskee idästä Puujoki, josta kuuluu neljä kilometriä mukaan tähän alueeseen. Muu osa Puujokea kuuluu Puujoen alaosaan ja Varunteen alueeseen.
Alueen kuvaus > Puujoen alaosan alue (35.821)

Puujoen alaosa alkaa Puujaan kylästä yhdystien 13827 tulevan tienhaaran sillalta ja jatkuu Puujokea myöten yhdystien 13836 ja rautatien silloille Leppäkoskelle. Alueen ainoat järvet ovat Someronvuoren harjun viereen muodostuneet kolme suppaa ja Isonsuonkorvessa oleva savikuopan lammikot. Suppia kutsutaan Kolmilammiksi, koska kolme lampea sijaitsee harjun eteläpäässä lähellä toisiaan.
Puujoen Rankinmutkiin laskee pohjoisesta Hevonoja, joka tuo harjujakson länsipuolelta metsien kuivatusvesiä ja Helvetinvuoren länsipuolelta Pukurinsuon kuivatusvesiä. Ojaa yhtyy myös Someronlähteiden laskuoja. Etelmämpänä Ryttylän pohjoispuolella Puujokeen yhtyy lännestä Häjylähteiden laskuoja. Ryttylän taajaman läpi laskee Puujokeen etelästä Punkanjoki, pari kilometriä yläjoellepäin Helijoki, Jokimaan kohdalla Heinäjoki ja Puujaan pohjoispuolelle Mallasjoki (katso alla).
Alueen kuvaus > Varunteen alue (35.822)

Alue alkaa Ansionjärven luusuasta ja seuraa Puujokea Puujaan kylään sillalle, mista alkaa Puujoen alaosan alue. Puujaan kylässä sijaitsee Puujoen laajentuma, jossa on läpivirtausjärvi Koiranvuolle. Varunteenkosket ja niitä edeltävä toinen, mutta nimetön laajentuma, pienen kokonaisuuden, jossa ranta-asutus on tiivistä. Alueella sijaitsee viisi nimetöntä lampea, jotka ovat saven- tai soranotossa syntyneitä suuria kuoppia. Aivan Oittin kohdalla laskee Puujokeen Nahkurinoja, joka alkaa Lieslammista ja virtaa Huvilammin läpi. Ojan varrella sijaitsee muutama edellä kuvattu vesitäytteinen kuoppa.
Alueen kuvaus > Ansionjärven alue (35.823)

Puujoki alkaa Ansionjärvestä, joka muodostaa yhdessä Mommilanjärven kanssa yhtenäisen järvialtaan. Järviä yhdistävä Haminanjoki eli Haminan vuolle, kuuluu nykyään tähän järvialtaaseen. Ansionjärveen laskee lännestä Kivenpuulammi ja siihen vuorostaan Valkjärvi. Nämä järvet ovat mökkiasutuksen suosiossa. Valkjärven pohjoispäähän laskee 
Sampsalammin ja Syymälammin yhteistä ojaa myöten. Kaupempana mäen kupeessa oleva Joutsenlammi on laskujoeton.
Alueen kuvaus > Heinäjoen valuma-alue (35.824)

Valuma-alueen pääjoki on Heinäjoki, joka saa alkunsa Metsäkulman länsipuolelta Viialan- ja Loukkusoilta, mutta osa vedestä on peräisin Sammaslähteestä. Pääjokeen yhtyy lähinnä koillispuolelta tulevat Rompsunkorvenoja, Sammaljärvenoja, Hauki- ja Lähdeoja. Sammaljärvenoja lähtee Sammaljärvestä, johon laskevat Kiialan Rajalammin laskuoja, Taka-Venon ja Keski-Venon yhteinen laskuoja sekä Löyttylammi, Vehkalammi ja Pahalammi yhteistä ojaa myöten. Sammaljärvenojaan yhtyy Isosuon kohdalla Saukonlammin ja Mäyränlammin yhteinen laskuoja. Aivan Sammaljärvenojan alajuoksulle yhtyy Kärmelammin laskuoja. Heinäjoen alajuoksulla siihen yhtyy Haukijoki, joka on pieni Haukilammin laskuoja. Haukilammiin laskevat Harjunlammi ja pieni Kakarilammi. Haukijokeen laskevat vetensä myös Oinaslammi, ja kun joki muuttuu Lähdeojaksi, siihen yhtyy erään toisen Haukilammin oja.
Alueen kuvaus > Mallasjoen valuma-alue (35.825)

Mallajoen valuma-alueella sijaitsee 14 järveä tai lampea, joista Mallinkaistenjärvi on suurin. Osa järvistä laskevatkin Mallinkaistenjärveen. Näitä ovat Kylkiäinen, Mustavirta ja Hyvä-Valkee. Lisäksi Paha-Valkee ja Häränsilmä laskevat yhdessä Mustavirtaan. Mallinkaistenjärvi laskee Löyttymäellä sijaitsevaan Mallasjoen patojärveen.
Kahilammi, Etu-Veno, Kalaton, Rajalammi ja Kakarilammi ovat Mallasjoen latvajärviä. Tervalammi ja Löyttylammi yhtyvät Mallajokeen sen itäpuolelta ja Kulmalammin, joka sijaitsee Mallinkaistenjärven eteläpuolella, laskuoja yhtyy Mallasjokeen sen alajuoksulla. Mallasjoki yhtyy Puujokeen Puujaan kylän pohjoispuolella.
Alueen kuvaus > Hausjoen valuma-alue (35.826)

Hausjoki yhtyy Puujokeen etelästä Puujaan kylässä. Sen alkuperäinen lähde on ollut Hausjärvi, joka on nykyään kuivatettu pelloksi ja suoksi. Joki saa osan vedestään Salpausselän pohjavedestä ja osan peltojen kuivatusojista. Valuma-alueen ainoa järvi on Majolammi, joka sijaitsee metsäisen mäen rinteessä.
Alueen kuvaus > Rikiojan valuma-alue (35.827)

Rikioja virtaa Saaristonkulman peltoalueen läpi ja se laskee siellä Puujokeen Hausjoesta alajuoksulle päin. Alueella ei sijaitse järviä.
Alueen kuvaus > Helijoen valuma-alue (35.828)

Helijoki yhtyy Puujokeen heti Ryttylän yläpuolella. Valuma-alueen koillisrajana toimii syöttöharjun harjujakso, jonka reunaa joki seuraa. Helijoen alajuoksulla on sijainnut Turkkaanjärvi, joka on kuivatettu kosteikoksi. Ylempänä Piirivuoren juurella sijaitsee Piirilammi. Valuma-alueen ojien latvat tavoittavat Riihimäen kaupungin taajama-alueen.
Alueen kuvaus > Punkanjoen valuma-alue (35.829)

Punkanjoki laskee Ryttylän läpi ja yhtyy Puujokeen sen pohjoispuolella. Joen pääuoman lähde sijaitsee Kormussa Koukkulanharjun juurella Makkarahuhdansuolla. Siihen laskevat pelto-ojat Riihimäen länsi- ja pohjoispuolelta. Valuma-alueella ei sijaitse järviä.
Metyylikloori-isotiatsolinoni

| Metyylikloori-isotiatsolinoni |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  5-kloori-2-metyyli-1,2-tiatsol-3-oni
CAS-numero:  26172-55-4
PubChem CID:  33344
SMILES:  CN1C(=O)C=C(S1)Cl
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C4H4SNClO
Moolimassa:  149,602 g/mol
Sulamispiste:  52-55 °C
Liukoisuus veteen:  Liukenee veteen
Metyylikloori-isotiatsolinoni (C4H4SNClO)  eli kloorimetyyli-isotiatsolinoni on isotiatsolinonijohdannaisiin kuuluva heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää säilöntäaineena ja biosidina.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa metyylikloori-isotiatsolinoni on kiteistä ainetta. Se liukenee veteen ja alkoholeihin sekä muihin poolisiin liuottimiin. Metyylikloori-isotiatsolinonilla on bakteerien ja sienien kasvua estäviä ominaisuuksia. Yhdiste reagoi proteiinien kysteiiniaminohappojen kanssa, mikä johtaa toimimattomiin entsyymeihin. Lisäksi se reagoi myös eräiden muiden biologisesti tärkeiden sulfidien kuten glutationin kanssa. Metyylikloori-isotiatsolinoni voi aiheuttaa kosketusihottumaa.
Metyylikloori-isotiatsolinonia valmistetaan lähtien 3,3'-ditiopropaanihaposta. Ensimmäisessä vaiheessa se reagoi sulfuryylikloridin ja metyyliamiinin kanssa amidiksi, joka muodostaa rengasrakenteen sulfuryylikloridin vaikutuksesta. Reaktiossa muodostuu myös metyyli-isotiatsolinonia.
Metyylikloori-isotiatsolinonia käytetään usein seoksena metyyli-isotiatsolinonin kanssa. Käyttökohteita ovat esimerkiksi poishuuhdottava kosmetiikka, puhdistusaineet ja teollisuudessa sitä käytetään estämään prosessivesien limoittuminen.
Thierry Michaud

Thierry Michaud on ranskalainen trial-kuljettaja. Hän voitti trialin maailmanmestaruuden vuosina 1985, 1986 ja 1988.
Puutarhanhoito

Puutarhuri työssään.
Puutarhanhoito on puutarhakasvien kasvattamista ja hoitamista. Näitä kasveja ovat vihannekset, juurekset, marjat, yrtit ja koristekasvit. Puutarhanhoitoon liittyy usein esimerkiksi kasvien kastelemista, siistimistä ja lannoittamista. Puutarhanhoidon ammattilaisia ja harrastajia kutsutaan puutarhureiksi.
Puutarhanhoito voi olla pienimuotoista ja yhteen kasviin keskittyvää, kuten ruohon kasvattamista. Toisaalta se ilmenee myös pikkutarkkana taidemuotona, joka on ollut arvostetussa asemassa monissa kulttuureissa. 1900-luvulla puutarhanhoidosta ja puistosuunnittelusta on myös tullut osa yleistä kaupunkien kunnossapitoa ja suunnittelua.
Ulkomuotonsa lisäksi kasveja kasvatetaan usein ruoaksi, esimerkiksi niiden hedelmien tai marjojen takia. Ruoantuotannon suhteen puutarhanhoito eroaa maataloudesta etenkin mittakaavassaan. Siinä missä maatalous on laajaa, puutarhanhoito on yleensä pienimuotoista.
Nykyään monet maat rajoittavat kasvien maahantuontia haitallisten vieraslajikkeiden pelossa.
Historia

Ruoaksi kasveja on kasvatettu esihistorialliselta ajalta asti. Ensimmäiset viittaukset koristepuutarhoihin ovat egyptiläisistä hautamaalauksista 1500-luvulta eaa.
Puutarhan hoidon kehitykseen vaikuttavia asioita oli myös Antiikin ajalla, Rooman valtakunnan ajan jälkeisessä Bysantissa ja islamilaisissa maissa, Renessanssin ja Barokin ajassa ja 1700-luvun Englannissa. Myös Kauko-Idässä tunnettiin puutarhataide jo varhain.
Työmenetelmät

Puutarhanhoidossa olennaisia asioita ovat maanparannus, kalkitus, maan muokkaus, lannoitus, kasvinsuojelu, kylvö, istutus ja kastelu.
Työmenetelmät > Maanparannus ja kompostointi

Kun tehdään maanparannus, maaperään sekoitetaan jotain muuta maalajia ja näin saadaan maaperää muutettua paremmin viljelyyn sopivaksi. Esimerkiksi savimaahan, joka on rakenteeltaan tiivistä, voidaan lisätään karkeampaa maa-ainesta, esimerkiksi hiekkaa ja näin saadaan maahan lisää ilmavuutta. Myös eloperäisiä maalajeja ja kompostia käytetään maanparannusaineena. Kompostoinnissa on tärkeää ilmavuus, joka varmistetaan laittamalla kompostiin aluksi risuja ja lisäämällä kompostiin silloin tällöin jotain kuivaa ainetta.
Työmenetelmät > Kalkitus

Jos maa on liian hapan, maata pitää kalkita eli maahan pitää lisätä kalkitusainetta. Tällaisia ovat kaupasta saatavat kalkkijauheet, esimerkiksi dolomiittikalkki ja myös tuhka.
Työmenetelmät > Maan muokkaus

Maata muokataan sekä syksyllä että keväällä. Tarkoituksena on maan ilmavuuden parantaminen. Tämän lisäksi syysmuokkauksella on merkitystä siten, että edellisen kasvukauden kasvijätteet sekoitetaan maahan. Kevätmuokkaus pitää tehdä varhain, heti maan kuivuttua lumen sulamisen jälkeen. Muokkauksessa työvälineinä käytetään jyrsintä, lapiota tai puutarhaharaa.
Työmenetelmät > Lannoitus

Kasvien tarvitsemia pääravinneaineita ovat hiili, vety, happi, typpi, rikki, fosfori, kalium, kalsium ja magnesium. Näistä kolmea ensiksi mainittua lukuun ottamatta kasvi saa maasta. Lisäksi kasvi ottaa maasta hivenaineita. Näitä kasvi tarvitsee vähemmän, mutta kuitenkin hyvän kasvun takaamiseksi nekin ovat tarpeellisia. Näitä ovat rauta, mangaani, boori, kupari, sinkki, molybdeeni ja kloori. Jotta näitä kaikkia ravinteita olisi riittävässä määrin, maata lannoitetaan tarpeenmukaisilla lannoitusaineilla. Yleensä käytetään seoslannoitteita, jotka sisältävät useita ravinteita. Kuitenkin maahan voidaan lisätä yksittäistä ravinnetta, mitä varten on olemassa yksiravinteisia lannoitteita.
Kasvi pystyy ottamaan ravinteita paitsi juuriston, myös lehtien kautta. Täten lannoitus voidaan tehdä lehtilannoituksena, jolloin ravinneliuosta ruiskutetaan lehdille.
Jotta maan ravinnepitoisuus saadaan selville, voidaan tehdä viljavuustutkimus. Tällöin maasta otetaan näytteitä eri puolilta viljelyaluetta. Määräksi riittää kymmenen näytettä ja syvyydeksi noin 20 cm. Näytteet lähetetään viljavuuspalveluun.
Työmenetelmät > Kasvinsuojelu

Kasvinsuojelulla tarkoitetaan yleensä tuholaiseläinten ja kasvitautien torjuntaa, mutta myös rikkakasveja torjutaan joskus torjunta-aineilla.
Tuholaiseläinten torjunnassa voidaan käyttää paitsi torjunta-aineita, myös biologista torjuntaa, jolloin viljelyalueelle levitetään tuholaiseläinten viholliseläimiä. Muita ennaltaehkäseviä toimenpiteitä tuholaisia ja kasvitauteja vastaan ovat kasvivuorottelu, maanmuokkaus, tasapainoinen lannoitus, oikea kylvöaika ja kateharson levitys. Monesta kasvilajista on kehitetty entistä paremmin tuholaisia ja tauteja kestäviä lajikkeita, mikä osaltaan vähentää kasvinsuojelun tarvetta. Rikkakasveja voidaan poistaa kitkemällä.
Jos edellä mainitut menetelmät eivät riitä, käytetään viimeisenä keinona kemiallista torjuntaa. Kemiallisia kasvinsuojeluaineita ovat ruiskutteet, pölytteet, sirotteet, peittaus- ja kuorrutusaineet sekä houkutusaineet. Torjunta-aineita levitettäessä on aina suojauduttava vähintään suojaavalla pukeutumisella. Myrkyllisten torjunta-aineiden levityksessä tarvitaan myös kasvo-, silmä- ja hengityssuojaimia. Käsittelyn jälkeen on torjunta-aineesta riippuen varoaika, jolloin sadonkorjuu on kielletty.
Työmenetelmät > Puiden ja pensaiden leikkaaminen

Kun puita ja pensaita leikataan nuorina, ne haarautuvat myöhemmin paremmin. Aluksi leikkaustarve on kuitenkin vähäinen. Liika leikkaus aihettaa vesiversojen kasvua. Vanhojen puiden ja pensaiden leikkaus parantaa niiden elinvoimaisuutta. Hedelmäpuiden leikkaus myös parantaa satoisuuden säilymistä pitkään.
Kirjallisuutta

Alanko, Pentti ym.: Suomalainen piha ja puutarha: Puutarhan suunnittelu ja rakentaminen, koristekasvit, hyötypuutarha.  (Toimittanut Soile Tapola)  Helsinki Jyväskylä:  Gummerus, 1999 (8. painos 2006).  ISBN 951-20-5164-8
Alanko, Pentti & Kahila, Pirkko: Luonnonmukainen puutarha.  Helsinki:  Tammi, 2001.  ISBN 951-31-2079-1
Bengtson, Per & Lewander, Maria: Luonto pihallesi: Näin saat eläimet ja kasvit viihtymään.  ((Vilda grannar: Hur vi får ett rikare djur- och växtliv omkring oss, 2006.) Suomentanut Tuula Syvänperä)  Helsinki:  Nemo, 2007.  ISBN 978-952-5613-36-0
Pollan, Michael: Toinen luonto. Puutarhurin oppivuodet (Second Nature. A Gardener's Education, 1991). Suom. Tapani Kilpeläinen. Tampere: niin & näin, 2018.
Räty, Ella (toim.): Viljelykasvien nimistö.  (8. laajennettu painos)  Helsinki:  Puutarhaliitto, 2012.  ISBN 978-951-8942-92-7
Vireaho, Johanna: Onnellisen puutarhurin vuosi.  Helsinki:  WSOY, 2013.  ISBN 978-951-0-39442-7
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Puutarha.net
www.kotipuutarha.fi
www.puutarha-sanomat.net
Altaan ympärille istutettuja lootuspuita. Maalaus on egyptiläisen ylhäisen Nebamunin 18. dynastian aikaisesta haudasta.
Metyylibentsyyliamiini

| Metyylibentsyyliamiini |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1-fenyylietyyliamiini
CAS-numero:  618-36-0
PubChem CID:  7408
SMILES:  CC(C1=CC=CC=C1)N
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C8H11N
Moolimassa:  121,178 g/mol
Sulamispiste:  32 °C
Kiehumispiste:  184–186 °C
Tiheys:  0,94 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 4,2 g/l (20 °C)
Metyylibentsyyliamiini eli 1-fenyylietyyliamiini (C8H11N) on amiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä erityisesti asymmetrisissä synteeseissä.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa metyylibentsyyliamiini voi esiintyä värittömänä kiteisenä aineena tai nesteenä. Yhdiste liukenee veteen ja aine on kohtalaisen vahva emäs. Metyylibentsyyliamiini liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja dietyylieetteriin. Yhdiste on optisesti aktiivinen ja sen R(+)-enantiomeerin ominaiskiertokyky on +40,3° ja S(-)-enantiomeerin ominaiskiertokyky on –40,3°.
Valmistus ja käyttö

Metyylibentsyyliamiinia voidaan valmistaa ammoniakin ja asetofenonin välisellä pelkistävällä aminoinnilla. Toinen tapa on asetofenonin ja ammoniumformiaatin välinen Leuckart-reaktio. Reaktiossa muodostuu raseeminen seos, josta eri enantiomeerit voidaan erottaa resoluutiolla viinihapon tai karbamamaitohapon avulla.
Metyylibentsyyliamiinia käytetään orgaanisen kemian synteeseissä resoluutioreagenssina erottamaan kiraalisten karboksyylihappojen eri enantiomeerit toisistaan. Sitä voidaan käyttää esimerkiksi maitohapon tai sen johdannaisten resoluutioon. Sitä käytetään myös stereoselektiivisissä karbonyyliyhdisteiden aminointireaktioissa ja kiraalisten amiinien valmistamiseen. Siitä valmistetaan myös eräitä lääkeaineita kuten etomidaattia.
PZL.37 Łoś

PZL.37 Łoś
PZL.37 Łoś (suomeksi hirvi) oli puolalainen kaksimoottorinen keskiraskas pommikone. Koneen ensimmäinen prototyyppi lensi ensilentonsa 13. joulukuuta vuonna 1936. Konetta pidettiin yhtenä toista maailmansotaa edeltäneen ajan moderneimmista pommikoneista. Puolan lisäksi Romania käytti konetyyppiä sodan aikana ja sekä Saksa että Neuvostoliitto saivat Puolan valtauksen yhteydessä haltuunsa muutaman koneen.
Tekniset tiedot (PZL.37 B)

Miehistö: 4
Pituus: 12,92 m
Kärkiväli: 17,95 m
Korkeus: 5,09 m
Siipipinta-ala: 53,5 m²
Tyhjäpaino: 4 280 kg
Lentopaino: 8 880 kg
Maksimilentopaino: 8 900 kg
Moottori: Bristol Pegasus XX- tähtimoottori, 925 hv / 690 kW.
Tekniset tiedot (PZL.37 B) > Suoritusarvot

Maksiminopeus: 445 km/h
Lentomatka: 1 500 km (2 200 kg:n pommikuormalla)
Lakikorkeus: 9 145 m (ilman pommikuormaa)
Tekniset tiedot (PZL.37 B) > Aseistus

2 x 7,92 mm Wz. 37 Szczeniak-konekivääri
1 x 7,7 mm Vickers-konekivääri
2 580 kg pommeja
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta PZL.37 Łoś Wikimedia Commonsissa
PZL.37 "Łoś" (Arkistoitu – Internet Archive) (puolaksi)
http://www.clubhyper.com/reference/pzl37lk_1.htm
http://www.aviastar.org/air/poland/pzl_p-37.php
http://avstop.com/history/aroundtheworld/poland/p37.html
http://www.airwar.ru/enc/bww2/pzl37.html (venäjäksi)
http://www.hyperscale.com/features/2001/losag_1.htm (pienoismallia käsittelevä sivu)
Metyylitrioktyyliammoniumkloridi

| Metyylitrioktyyliammoniumkloridi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  5137-55-3
PubChem CID:  21218
SMILES:  CCCCCCCC[N+](C)(CCCCCCCC)CCCCCCCC.[Cl-]
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C25H54NCl
Moolimassa:  404,142 g/mol
Sulamispiste:  −20 °C
Kiehumispiste:  225 °C
Tiheys:  0,884 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Liukenee veteen
Metyylitrioktyyliammoniumkloridi eli Aliquat 336 (C25H54NCl) on kvaternäärisiin ammoniumuoloihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää faasinsiirtokatalyyttinä ja eräiden metallien uutossa.
Ominaisuudet ja käyttö

Huoneenlämpötilassa metyylitrioktyyliammoniumkloridi on väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee veteen ja moniin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin sekä useisiin hiilivetyihin muun muassa halogenoituihin, aromaattisiin ja alifaattisiin hiilivetyihin.
Metyylitrioktyyliammoniumkloridia käytetään orgaanisen kemian synteeseissä faasinsiirtokatalyyttinä, esimerkiksi halogenoitaessa alkeeneja vetyhalogenidien vesiliuosten avulla. Metyylitrioktyyliammoniumkloridi on hyvin aktiivinen faasinsiirtokatalyytti, mutta sen käytön huonona puolena on se, että se täytyy usein poistaa tuotteen joukosta tislaamalla. Laboratoriomittakaavassa voidaan käyttää myös adsorptiota. Metyylitrioktyyliammoniumkloridia voidaan käyttää uuttamaan metalli-ioneja vesiliuoksesta orgaaniseen faasiin. Uuttuvia ioneja ovat muun muassa sinkki-, kadmium-, rauta-, renium-, koboltti- ja nikkeli-ionit.
Metyylimalonyylikoentsyymi-A

| Metyylimalonyylikoentsyymi-A |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  1264-45-5
PubChem CID:  123909
SMILES:  CC(C(=O)O)C(=O)SCCNC(=O)CCNC(=O)C(C(C)(C)COP(=O)(O)OP(=O)(O)OCC1C(C(C(O1)N2C=NC3=C2N=CN=C3N)O)OP(=O)(O)O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C25H40N7O19P3S
Moolimassa:  867,62 g/mol
Metyylimalonyylikoentsyymi-A (C25H40N7O19P3S) on koentsyymi-A:n ja metyylimalonihapon johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä esiintyy välituotteena useissa aineenvaihduntareiteissä esimerkiksi eräiden aminohappojen ja rasvahappojen aineenvaihdunnassa.