stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alcides Ghiggia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 Alcides Ghiggia vuonna 2006.
Henkilötiedot
Koko nimi: Alcides Edgardo Ghiggia
Syntymäaika: 22. joulukuuta 1926
Syntymäpaikka: Montevideo, Uruguay
Kuolinaika: 16. heinäkuuta 2015 (88 vuotta)
Pelipaikka: Laitahyökkääjä
Pituus: 169 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1948–1953   1953–1961   1961–1962   1962–1968 | Peñarol   AS Roma   AC Milan   Danubio FC |  ? (?)   201 (19)   4 (0)   ? (?) |
Maajoukkue
| 1950–1952   1957–1959 |  Uruguay    Italia | 12 (4)   5 (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Alcides Edgardo Ghiggia (22. joulukuuta 1926 Montevideo, Uruguay – 16. heinäkuuta 2015 Uruguay) oli uruguaylais-italialainen jalkapalloilija. Hän edusti Uruguayta Brasilian MM-kisoissa 1950 ja teki ratkaisevan 2–1-maalin loppusarjan ottelussa, joka varmisti Uruguayn voiton Brasiliasta. Koko turnauksessa Ghiggia pelasi neljä ottelua ja teki niissä neljä maalia.
Ghiggia kuoli 16. heinäkuuta 2015. Hän oli Uruguayn legendaarisen mestarijoukkueen viimeinen elossa ollut pelaaja. Kuolinpäivä on sama kuin loppuottelun voitto vuonna 1950, siis tasan 65 vuotta myöhemmin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alcides Ghiggia Wikimedia Commonsissa
Uruguayn joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1950
Britos |
Burgueño |
Gambetta |
Ghiggia |
J. González |
M. González |
Martínez |
Máspoli |
Míguez |
Morán |
Ortuño |
Paz |
Pérez |
Pini |
Rijo |
Rodriguez Andrade |
Romero |
Schiaffino |
Tejera |
Varela |
Vidal |
Vilches |
Valmentaja López
Alazani

| ალაზანი Qanıx |
| --- | --- |

Alkulähde:  Suuri Kaukasus
Laskupaikka:  Mingəçevirin tekojärvi
Maat:  Georgia ja Azerbaidžan
Pituus:  391 km
Alazani (georg. ალაზანი, azer. Qanıx) on Georgian itäosassa ja Azerbaidžanissa virtaava joki. Se on yksi Mtkvarin eli Kuran tärkeimmistä sivujoista Georgian itäosassa, 391 kilometriä pitkä ja muodostaa osan Georgian ja Azerbaidžanin välisestä rajasta. Alazani virtaa Suurelta Kaukasukelta Mingəçevirin tekojärveen, Kuraan ja lopulta Kaspianmereen.
Alazanin laakso on Kakhetin viinialueen keskus. Useita vuosisatoja se oli portti Georgiaan persialaisille valloittajille. Loppukeväällä joki tulvii säännöllisesti, ja liikavettä käytetään peltojen kasteluun sekä juomavedeksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alazani Wikimedia Commonsissa
Aleksandr Antonov

Aleksandr Antonov nuoruudenkuvassa.
Aleksandr Stepanovitš Antonov (ven. Алекса́ндр Степа́нович Анто́нов; 26. heinäkuuta (J: 8. elokuuta) 1889 Moskova, Venäjän keisarikunta – 24. kesäkuuta 1922 Nižni Šibrjai, Tambovin kuvernementti, Neuvosto-Venäjä) oli venäläinen sosialistivallankumouksellisen puolueen jäsen, joka johti vuonna 1920 bolševikkien valtaa vastustanutta Tambovin talonpoikaiskapinaa.
Antonov syntyi räätälin poikana Moskovassa, mutta varttui Tambovin alueella. Hänet erotettiin Tambovin reaalikoulusta vallankumouksellisen toimintansa vuoksi. Hän liittyi 16-vuotiaana sosialistivallankumoukselliseen puolueeseen ja osallistui vuosina 1905–1908 puolueen maanalaisen organisaation toteuttamiin ryöstöihin. Jäätyään kiinni Jevno Azefin ilmiantamana vuonna 1909 Saratovissa Antonov tuomittiin kuolemaan, mikä muutettiin armahduksella 20 vuoden pakkotyöksi. Vietettyään kahdeksan vuotta vankiloissa eri puolilla Venäjää hän vapautui helmikuun vallankumouksen jälkeen vuonna 1917.
Antonov nimitettiin vuonna 1917 Tambovin kaupungin ja sittemmin Kirsanovin kihlakunnan miliisipäälliköksi, missä asemassa hän pysyi jonkin aikaa myös lokakuun vallankumouksen jälkeen. Bolševikkien terrorin kiihdyttyä Antonov anoi siirtoa vähäisempään tehtävään Kirsanovissa ja jätti kesällä 1918 kokonaan virkansa liittyäkseen Komutšin kansanarmeijaan, joka kuitenkin pian hajosi. Hän liittyi myös vasemmistososialistivallankumouksellisiin.
Kun Tambovin alueella puhkesi talonpoikien spontaaneja kapinoita, Antonov ryhtyi vuoden 1918 lopulla luomaan talonpojista maanalaista antibolševistista sissiarmeijaa. Vuoteen 1920 mennessä hänen joukoissaan oli 50 000 miestä jaettuina kahteenkymmeneen rykmenttiin ja kahteen armeijaan. Antonov oli marraskuusta 1920 heinäkuuhun 1921 Tambovin kapinallisten operatiivisen pääesikunnan päällikkö ja käytännössä koko talonpoikaiskapinan sotilaallinen johtaja. Mihail Tuhatševskin ja Vladimir Antonov-Ovsejenkon komentamat puna-armeijan joukot kukistivat Tambovin kapinan vuoden 1921 aikana. Piileskelyä jatkanut Antonov kuoli yhdessä veljensä Dmitrin kanssa tulitaistelussa Tšekan miehiä vastaan vuonna 1922.
Ajuricaba (1945)

| Ajuricaba |
| --- | --- |
 CT Ajuricaba

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Ilha das Cobras, Rio de Janeiro
Kölinlasku:  28. joulukuuta 1940
Laskettu vesille:  30. toukokuuta 1945
Palveluskäyttöön:  joulukuu 1951
Poistui palveluskäytöstä:  1964
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 361 t (standardi) 1 829 t (kuormattu)
Pituus:  98,45 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,67 m
Syväys:  2,59 m
Koneteho:  34 000 shp
Nopeus:  35,5 solmua
Miehistöä:  150
Aseistus
Aseistus:  4 × DP 5″ -tykkiä 2 × 40 mm ilmatorjuntatykkiä 4 × 20 mm ilmatorjuntatykkiä 6 × 21″ torpedoputkea
CT Ajuricaba (viirinumero A3) oli Brasilian laivaston Acre-luokan hävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin Rio de Janeirosta Ilha das Cobrasin telakalta, missä köli laskettiin 28. joulukuuta 1940. Alus laskettiin vesille 30. toukokuuta 1945 ja otettiin palvelukseen joulukuussa 1951.
Palvelus

Alusta ei todennäköisesti modernisoitu sisaraluksistaan poiketen, vaan se poistettiin palveluksesta 1964 palveluksesta.
Albert Bogen

| Mitalit> Maa:   Itävalta.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itävalta.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itävalta.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Maa:   Itävalta> Miesten miekkailu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Tukholma 1912 | Säilän joukkuekilpailu |  |
Albert Bogen (8. huhtikuuta 1882 – 14. heinäkuuta 1961) oli itävaltalainen miekkailija ja olympiamitalisti. Hän oli mukana Itävallan hopeaa voittaneessa joukkueessa Tukholman olympialaisten säilän joukkuekilpailussa vuonna 1912. Bogen myös selviytyi puolivälieriin henkilökohtaisessa kilpailussa samoissa kisoissa.
Albert Bogenin tytär Erna Bogen oli miekkailun olympiamitalisti ja avioitui miekkailun olympiavoittaja Aladár Gerevichin kanssa. Gerevichien pojasta Pál Gerevichista tuli sukunsa kolmannen polven olympiamitalisti vuonna 1972.
Ali Krieger

Ali Krieger
Alexandra "Ali" Blaire Krieger (s. 28. heinäkuuta 1984) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Yhdysvaltain naisten maajoukkueessa hän on pelannut 103 maaottelua tammikuusta 2008 alkaen ja tehnyt niissä yhden maalin.
Krieger voitti MM-kultaa 2015 sekä 2019 ja saavutti MM-hopeaa 2011. Hän pelasi vuoden 2011 ja 2015 MM-kisoissa alusta loppuun kaikki Yhdysvaltain ottelut lukuun ottamatta vuoden 2015 neljännesvälierän viimeisiä minuutteja.
Kotimaassaan Krieger edustaa Orlando Pridea, jonne hän siirtyi kaudeksi 2018 Washington Spiritistä. Saksassa hän on pelannut 1. FFC Frankfurtin joukkueessa.
Krieger on kihloissa Yhdysvaltain naisten jalkapallomaajoukkueessa pelaavan Ashlyn Harrisin kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ali Krieger Wikimedia Commonsissa
Yhdysvaltain joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2015
1 Solo |
2 Leroux |
3 Rampone |
4 Sauerbrunn |
5 O’Hara |
6 Engen |
7 Boxx |
8 Rodriguez |
9 O'Reilly |
10 Lloyd |
11 Krieger |
12 Holiday |
13 Morgan |
14 Brian |
15 Rapinoe |
16 Chalupny |
17 Heath |
18 Harris |
19 Johnston |
20 Wambach |
21 Naeher |
22 Klingenberg |
23 Press |
Valmentaja Ellis
Yhdysvaltain joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2019
1 Naeher |
2 Pugh |
3 Mewis |
4 Sauerbrunn |
5 O’Hara |
6 Brian |
7 Dahlkemper |
8 Ertz |
9 Horan |
10 Lloyd |
11 Krieger |
12 Davidson |
13 Morgan |
14 Sonnett |
15 Rapinoe |
16 Lavelle |
17 Heath |
18 Harris |
19 Dunn |
20 Long |
21 Franch |
22 McDonald |
23 Press |
Valmentaja Ellis
Alavuden varalaskupaikka

Alavuden varalaskupaikka
Alavuden varalaskupaikka sijaitsee Alavuden ja Kuortaneen rajalla kantatie 66:lla. Varalaskupaikan pituus on noin kolme kilometriä. Se toimii osana Suomen varalentotukikohtien järjestelmää.
Aiheesta muualla

Matti Grönroosin sivu kantatie 66:sta
Suomen lentopaikat
| --- | --- |
Lentokentät:   Aavahelukan lentokenttä  Ahmosuon lentokenttä  Alavuden lentokenttä  Alavuden varalaskupaikka  Euran lentokenttä  Forssan lentokenttä  Genbölen lentokenttä  Granbodan lentoasema  Haapajärven lentokenttä  Haapamäen lentokenttä  Haapaveden lentokenttä  Hailuodon lentokenttä  Hangon lentokenttä  Hollolan lentokenttä  Hyvinkään lentokenttä  Hämeenkyrön lentokenttä  Iisalmen lentokenttä  Ilvesjoen lentokenttä  Immolan lentokenttä  Jyrkän lentokenttä  Jämijärven lentokenttä  Kalajoen lentokenttä  Kauhajoen lentokenttä  Kauhavan lentokenttä  Kemijärven lentokenttä  Kiikalan lentokenttä  Kiteen lentokenttä  Kiuruveden lentokenttä  Kivijärven lentokenttä  Kuhmon lentokenttä  Kumlingen lentokenttä  Kymin lentokenttä  Kärsämäen lentokenttä  Lahti-Vesivehmaan lentokenttä  Lieksa-Nurmeksen lentokenttä  Martiniiskonpalon lentokenttä  Menkijärven lentokenttä  Mäntsälän yksityinen lentokenttä  Mäntän lentokenttä  Naarajärven lentokenttä  Nummelan lentokenttä  Oripään lentokenttä  Piikajärven lentokenttä  Pokan lentokenttä  Pudasjärven lentokenttä  Punkaharjun lentokenttä  Pyhtään lentokenttä  Pyhäsalmen lentokenttä  Raahe-Pattijoen lentokenttä  Rantasalmen lentokenttä  Ranuan lentokenttä  Räyskälän lentokenttä  Savikon lentokenttä  Selänpään lentokenttä  Sodankylän lentokenttä  Sulkaharjun lentokenttä  Suomussalmen lentokenttä  Teiskon lentokenttä  Torbackan lentokenttä  Tuulikki-Vampulan lentokenttä  Ummeljoen lentokenttä  Vaalan lentokenttä  Varkauden lentokenttä  Viitasaaren lentokenttä  Vuotson lentokenttä  Wredebyn lentokenttä  Ylivieskan lentokenttä  Ähtärin lentokenttä 
Sairaalat ja muut:   Hernesaaren helikopterikenttä  Iin kevytlentopaikka  Jorvin sairaala  Jäkäläpää  Keski-Suomen Sairaala Nova  Kuopion yliopistollinen sairaala  Laajalahti  Lusin varalaskupaikka  Meilahden tornisairaala  Nivalan varalaskupaikka  Oulun yliopistollinen sairaala  Pohjois-Karjalan keskussairaala  Rautavaaran lentokeskus  Seinäjoen keskussairaala  Tervon varalaskupaikka
Aerolithe

| Aerolithe Fall of the Leafe |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 20. elokuuta 2007
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 41.18
 Levy-yhtiö: Firebox
Fall of the Leafen muut julkaisut
| Vantage 2005 | Aerolithe 2007 |   |
Aerolithe on suomalaisen rock- ja metalliyhtyeen Fall of the Leafen kuudes ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2007 levymerkillä Firebox Records.
Kappaleet

Opening – 2.06 (instrumentaali)
All the Good Faith – 4.38
Drawing Worry – 4.11
Lithe – 3.59
At a Breath's Pace – 3.54
Graceful Retreat – 4.30
Sink Teeth Here – 4.13
Minor Nuisance – 3.50
Especially by Stealth – 4.50
Look into Me – 4.13
Closure – 0.54
Kokoonpano

Tuomas Tuominen – laulu
Kaj Gustafsson – kitara
Jussi Hänninen – kitara
Miska Lehtivuori – basso
Petri Hannuniemi – kosketinsoitin
Matias Aaltonen – rummut
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi.net:
Metal Storm: 7.0/10
Aiheesta muualla

Albumi Aerolithe Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Aerolithe discogs.com -sivustolla (englanniksi)
Alba Iulia

| Alba Iulia |
| --- | --- |
 Alba Iulian ortodoksinen katedraali
 lippu:  vaakuna
 Alba Iulia
 Koordinaatit: 46°04′01″N, 23°24′12″E 
Valtio:  Romania
Piirikunta:  Alba
Ensimmäinen asiakirjamaininta:  1097
Hallinto:  
 – Pormestari:  Mircea Hava
Väkiluku (2011):  63 536
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  510118
 
 www.apulum.ro 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Alba Iulia (saks. Karlsburg (aiemmin Weißenburg), unk. Gyulafehérvár) on kaupunki Transilvaniassa Romaniassa. Mureșjoen varrella sijaitseva kaupunki on Alban piirikunnan pääkaupunki. Kaupungissa asuu noin 63 500 ihmistä.
Historia

Valloitettuaan Daakian roomalaiset perustivat nykyisen Alba Iulian paikalle Apulum-nimisen linnoituksen, josta muodostui provinssin merkittävä hallintokeskus. Unkarilaisten maahantulon jälkeen Alba Iuliasta tuli koko Transilvanian kirkollinen keskus, kun sinne perustettiin vuonna 1009 katolinen piispanistuin. 1100-luvulla paikkakunta sai Unkarin kuninkaalta kaupunkioikeudet.
Kaupungilla on poikkeuksellinen historiallinen merkitys romanialaisille, sillä Transilvanian irtautuminen Itävalta-Unkarista ja liittyminen Romaniaan ensimmäisen maailmansodan jälkeen julistettiin juuri Alba Iuliassa 1. joulukuuta 1918. Romanian kuningas Ferdinand I kruunattiin vuonna 1922 symbolisesti uudelleen Alba Iulian ortodoksisessa katedraalissa kaikkien romanialaisten kuninkaaksi.
Alex Rider & Stormbreaker

| Alex Rider & Stormbreaker> Stormbreaker.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Anthony Horowitz
Kieli:  englanti
Genre:  vakoilu, seikkailu
Kustantaja:  Walker Books
Julkaistu:  2000
ISBN:  978-0698119130
Suomennos
Suomentaja:  Osmo Ryytty
Kustantaja:  Karisto
Julkaistu:  2001
Sivumäärä:  226
ISBN:  951-23-4152-2
Sarja: Alex Rider
Seuraava:  Kovisten koulu
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Alex Rider & Stormbreaker on  (engl. Stormbreaker) on Anthony Horowitzin kirjoittama nuortenkirja, joka on ensimmäinen osa Alex Rider -kirjasarjassa. Siitä on tehty vuonna 2006 myös samanniminen elokuva, jossa näyttelivät muun muassa Ewan McGregor ja Mickey Rourke. Pääroolissa oli 16-vuotias Alex Pettyfer.
Juoni

Neljätoistavuotiaan Alex Riderin elämä muuttuu täydellisesti, kun hänen setänsä Ian Rider menehtyy auto-onnettomuudessa. MI6:n värvätessä Alexin vastoin tahtoaan hänelle selviää miksi hän on opetellut kamppailutaitoja, japania ja vuorikiipeilyä lapsesta lähtien. MI6 lähettää hänet SAS:n kovaan koulutukseen, minkä jälkeen Alexin tehtävänä on naamioitua kilpailun voittaneeksi oppilaaksi selvitääkseen miksi multimiljonääri Herold Sayle on luvannut lahjoittaa jokaiselle Britannian koululle huipputeknisen Stormbreaker-tietokoneen.
Juoni > Henkilöitä

Alex Rider: Neljätoistavuotias poika, jonka MI6 värvää palvelukseensa
Ian Rider: Alexin setä, joka kuolee auto-onnettomuudessa.
Jack Starbright: Alexin lastenvahti, josta tulee myöhemmin hänen huoltajansa. (Jack ei ole poika, vaan Jack on lyhennys nimestä  Jacqueline.)
Alan Blunt: M16:n johtaja.
Rouva Jones: M16:n päättäjä.
Harold Sayle: Multimiljonääri.
Susi: Alexin ystävä SAS-leirillä, oikealta nimeltään Ben Daniels (paljastuu kirjassa Alex Rider & käärmeenpää).
Vastaanotto

Stormbreaker oli ehdokkaana Children's Book Awards -palkinnon saajaksi vuonna 2000, ja monet kriitikot ovat ylistäneet teosta. The Daily Telegraphin mukaan kirjalla oli täydellinen sankari, ja The Daily Mail kuvasi kirjaa seuraavasti: "Lieneekö ketään, joka ei nauttisi tämän uskomattoman, nuoren James Bondin seikkailuista?".
Albert Bierstadt

| Albert Bierstadt |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. tammikuuta 1830 Solingen, Nordrhein-Westfalen
Kuollut: 18. helmikuuta 1902 (72 vuotta) New York City
Taiteilija
Taidesuuntaus:  Hudson River -koulukunta
Romantiikka
Caspar David Friedrich, , 1818.
Pääsuunnat
Romantiikka | Kansallisromantiikka
Muut virtaukset
Düsseldorfin koulukunta | Hudson River -koulukunta |  Goottikulttuuri | Karelianismi
Aiheet
Vastavalistus | Romantiikan musiikki | Pittoreski | Subliimi | Yhtenäistaideteos | Boheemi | Ossianin laulut | Maailmantuska
Teokset
Medusan lautta | Vapaus johtaa kansaa
Tekijät
Ivan Aivazovski | Albert Bierstadt | William Blake | John Constable | Eugène Delacroix | Robert Wilhelm Ekman | Caspar David Friedrich | Henry Fuseli | Théodore Géricault | Francisco de Goya | Aleksander Lauréus | Friedrich Overbeck | Vasili Tropinin | William Turner
Albert Bierstadt (7. tammikuuta 1830 Solingen – 18. helmikuuta 1902 New York) oli saksalaissyntyinen yhdysvaltalainen taidemaalari, joka tuli tunnetuksi varsinkin lännenaiheisilla maisemamaalauksillaan.
Hän syntyi Solingenissa, Nordrhein-Westfalenissa, mutta muutti Yhdysvaltoihin ensimmäistä kertaa jo vuonna 1833. Hän aloitti itseoppineena, mutta opiskeli maalaustaidetta Düsseldorfissa, Saksassa 1853-1857. Bierstadt välitti Düsseldorfin koulukunnan maisemamaalauksen menetelmiä Yhdysvaltoihin.
Bierstadt edustaa yhdysvaltalaista Hudson River -koulukuntaa. Hän oli erityisen ihastunut vuoristomaisemiin, ja Mount Bierstadt (4 286 m) Coloradossa onkin nimetty hänen mukaansa. Taiteilija kuoli Yhdysvalloissa 72 vuoden ikäisenä.
Lake Tahoe, 1868.
Näkymä Bahamalta
Vesiputous Lauterbrunnenin lähellä Sveitsissä
Niagaran putoukset alhaalta päin
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Albert Bouchard

| Albert Bouchard |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. toukokuuta 1947 (ikä 77)
Ammatti:  muusikko, lauluntekijä
Muusikko
Tyylilajit:  Heavy metal, hard rock, psykedeelinen rock
Soittimet:  rummut, kitara, laulu
Yhtyeet:  Blue Öyster Cult
Levy-yhtiöt:  Cellsum Records
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Albert Bouchard (s. 24. toukokuuta 1947 Watertown, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko. Hän on Blue Öyster Cultin perustajajäsen ja soitti rumpuja yhtyeessä aina vuoteen 1981 asti. Hänen veljensä Joe Bouchard oli yhtyeen basisti.
Erottuaan yhtyeestä Bouchard työskenteli Imaginos-projektin parissa joka lopulta julkaistiin Blue Öyster Cult -albumina vuonna 1988. Hän on työskennellyt myös muiden artistien kanssa kuten The Mamas & The Papas, Herman's Hermits, Spencer Davis Group, Mike Watt, Richie Stotts, Gumball, Heads Up! ja David Roter. Bouchardin veljeksillä on myös ollut oma yhtye, The Cult Brothers (myöh. The X Brothers).
Viime aikoinamilloin? Albert Bouchard on musisoinut oman The Brain Surgeons-yhtyeen kanssa ja hänellä on oma levy-yhtiö Cellsum Records.
Alaskanlammas

| Alaskanlammas |
| --- | --- |
 Denalin kansallispuistossa Kanadassa.
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Nautaeläimet Bovidae
Alaheimo::  Vuohet Caprinae
Suku::  Lampaat Ovis
Laji::  dalli
Kaksiosainen nimi
 Ovis dalli  Nelson, 1884 
 Alaskanlampaan levinneisyys
Katso myös
   Alaskanlammas Wikispeciesissä   Alaskanlammas Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Alaskanlammas eli ohutsarvilammas (Ovis dalli) on Pohjois-Amerikan arktisissa ja subarktisissa osissa tavattava villi lammaslaji. Siitä on käytetty myös nimeä dallinlammas.
Taksonomia

Alaskanlampaalla on kaksi alalajia: O. d. dalli ja O. d. stonei. Joskus on ehdotettu myös alalajia O. d. kenaiensis.
Koko ja ulkonäkö

Alaskanlampaiden naaraat ovat uroksia pienempiä. Urokset painavat 73-114 kg ja naaraat 45-50 kg. Urosten säkäkorkeus on 91-109 cm ja ruumiin pituus 130-180 cm. Naaraiden vastaavat lukemat ovat 78-89 cm ja 130-160 cm. O. d. stonei on hieman alalajia O. d. dalli suurempi. Turkki on yleensä pääosin valkoinen, joskin väritys saattaa vaihdella jonkin verran. Hännässä saattaa olla mustaa karvoitusta. Naarailla ja uroksilla kasvaa sarvet, jotka naarailla ovat tosin pienemmät. Urosten suuret sarvet kiertyvät. Vanhemmilla uroksilla ne kasvavat koko kierroksen verran kaartuen lopulta kärjestä ulospäin.
Levinneisyys ja elinympäristö

Alaskanlammasta tavataan Yhdysvaltojen Alaskassa ja Kanadan Brittiläisen Kolumbian, Yukonin ja Luoteisterritorioiden alueella. Alalaji O. d. dalli esiintyy Alaskasta Mackenziejoen länsipuolelle ja etelässä Brittiläisen Kolumbian luoteiskärkeen saakka. Alalaji O. d. stonei esiintyy vain Kanadassa.
Alaskanlampaan elinympäristö käsittää pääasiassa vuoristoseutuja arktisella ja subarktisella alueella. Tyypillisesti niitä on kuivilla vuoristoseuduilla ruohikkoa kasvavilla vuoristoniityillä tai pensaikkoalueilla. Pedoilta suojautuakseen ne tarvitsevat jyrkkiä kallionrinteitä. Talvisin ne viihtyvät parhaiten alueilla, joilla lumisateet jäävät vähäiseksi ja tuuli paljastaa ravintoa lumen alta.
Elintavat

Naaraat esiintyvät yleensä muita naaraita ja niiden jälkikasvua käsittävissä laumoissa. Täysikasvuiset uroslampaat muodostavat omia poikamieslaumojaan. Urokset ja naaraat ovat tekemisissä toistensa kanssa vain lisääntymiskaudella. Uroslaumoissa yksilöt kamppailevat kesäisin keskenään asemastaan lauman hierarkiassa. Hallitsevaksi urokseksi kohoaa yleensä kookkain yksilö. Yhteenotot koostuvat aggressiivisista eleistä, potkuista, hypyistä ja sarvilla toista iskemisestä. Urokset saattavat esimerkiksi pudota kallioilta yhteenottojen aikana.
Alaskanlampaat käytävät ravinnokseen pääasiassa ruohoja ja sarakasveja. Ne voivat syödä myös jäkäliä ja sammalia. Alaskanlampaita saalistavat etupäässä susi, kojootti, maakotka, karhu ja ahma.
Lisääntymiskaudella hallitseva uros lisääntyy useiden eri naaraiden kanssa. Tiineys kestää 173 päivää ja karitsoita on kerrallaan yleensä yksi tai harvoin kaksi. Naaras synnyttää hankalapääsyisellä paikalla erossa laumastaan ja se pysyttelee lauman ulkopuolella kunnes poikanen pystyy kävelemään. Poikanen alkaa seurata emoaan yleensä 24 tunnin sisällä. Naaras imettää poikasta 4-5 kuukautta ja se kasvaa sukukypsäksi noin 30 kuukauden ikäisenä. Alaskanlampaat voivat elää 19-vuotiaiksi.
Uhat ja suojelu

Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut alaskanlampaan elinvoimaiseksi lajiksi. Lajia tavataan laajalla alueella, eikä sen kantojen uskota olevan laskussa. Yhdysvaltojen kannan kooksi on arvioitu 70 000–75 000 yksilöä ja Kanadan 41 500 yksilöä. Lajia metsästetään, mutta metsästystä säännöstellään ja valvotaan tarkasti. Lajia esiintyy useilla eri suojelluilla alueilla. Kanadassa joillakin intiaaneilla on oikeus metsästää niitä suojelluillakin alueilla, mutta metsästyksellä ei uskota olevan huomattavaa vaikutusta kantaan.
Pää lähikuvassa.
Alalaji O. d. stonei.
Gates of the Arcticin kansallispuistossa Alaskassa.
Ali Lutfi

| Ali Lutfi |
| --- | --- |

Egyptin pääministeri
 4.9.1985 – 10.11.1986  
Edeltäjä:  Kamal Hasan Ali
Seuraaja:  Atif Sidqi
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. lokakuuta 1935
Kuollut: 27. toukokuuta 2018
Tiedot
Puolue:  NDP
Ali Lutfi (6. lokakuuta 1935 – 27. toukokuuta 2018)  oli egyptiläinen taloustieteilijä ja poliitikko. Hän toimi Egyptin pääministerinä 1985–1986.
Ennen pääministeriksi valintaansa hän oli Anwar Sadatin hallinnossa valtiovarainministerinä kahden vuoden ajan. Pääministerikauden jälkeen hän oli parlamentin alahuoneen puhemies vuoteen 1989.