stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tanskalaiset

| Tanskalaiset> Dansker |
| --- | --- |
 H. C. Andersen • Niels Bohr • H. C. Ørsted • Knuut Suuri
Väkiluku:  6–7 miljoonaa
Asuinalueet:   Tanska 4 963 806    Yhdysvallat 1 430 897    Kanada 170 780   Brasilia 140 000   Australia 100 000    Saksa 50 000   Ruotsi 42 602    Espanja 8 944    Grönlanti 6 500 	   Uusi-Seelanti 3 507   Islanti – 2 802
Kielet:  tanska
Uskonnot:  luterilaisuus
Tanskalaiset (tansk. dansker) ovat kansa, joka asuttaa Jyllannin niemimaata sekä muun muassa Lollandin, Själlandin ja Fynin saaria. Tanskalaiset puhuvat skandinaavisiin kieliin kuuluvaa tanskan kieltä ja ovat uskonnoltaan pääosin luterilaisia. Tanskassa asuu noin viisi miljoonaa tanskalaista. Tanskalaisia asuu myös Saksan valtion alueella noin 50 000. He muodostavat merkittävän alueellisen vähemmistön Schleswig-Holsteinin osavaltiossa. Lisäksi Yhdysvalloissa asuu lähes puolitoista miljoonaa ihmistä, jotka ovat tanskalaista alkuperää.
Suomessa ja Ruotsissa tanskalaisia on aiemmin kutsuttu myös juuteiksi. Varsinaisesti tämä nimitys tarkoittaa Jyllannin niemimaata asuttanutta heimoa.
Genetiikka

Tanskalaisten yleisimmät isälinjan haploryhmät ovat R1b (37,3 %) ja I1 (32,8 %).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tanskalaiset Wikimedia Commonsissa
Spirou (täsmennyssivu)

Spirou voi viitata seuraaviin:
Spirou, ranskalais-belgialainen sarjakuvalehti
Piko (ransk. Spirou), hahmo ranskalais-belgialaisessa Piko ja Fantasio -sarjakuvassa
Spirou Charleroi, belgialainen koripalloseura
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Spirou”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Suvi Helin

Suvi Helin Jyväskylän Kalevan kisoissa vuonna 2018.
Suvi Marjatta Helin (s. 10. toukokuuta 1985 Kangasala) on suomalainen kuulantyöntäjä ja painonnostaja. Hän on edustanut vuodesta 2013 Tampereen Pyrintöä edustettuaan aikaisemmin Nokian Urheilijoita. Heliniä valmentaa olympiavoittaja Arsi Harju, joka on toiminut hänen valmentajanaan vuodesta 2010 lähtien.
Helin sai hopeaa 22-vuotiaiden Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Århusissa 2006. Saman ikäluokan EM-kilpailuissa Debrecenissä 2007 hän putosi karsinnassa. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän karsiutui tuloksella 15,05 m. Hän on edustanut Suomea aikuisten maaotteluissa vuodesta 2004 lähtien.
Helin on voittanut Kalevan kisoissa kultaa Jyväskylässä 2006, Lappeenrannassa 2007, Tampereella 2008, Kajaanissa 2010, Turussa 2011 ja Lahdessa 2012, hopeaa Vaasassa 2013 ja Oulussa 2016 sekä pronssia Espoossa 2009 ja Jyväskylässä 2018. Ennätyksensä 15,96 m hän työnsi Mänttä-Vilppulassa kesäkuussa 2011.
Helin on voittanut useita suomenmestaruuksia painonnostossa, joista viimeisimmän vuonna 2017.
Sven B. Oksanen

Sven Bernhard Oksanen (1. toukokuuta 1915 – 27. syyskuuta 1960) oli suomalainen 1930- ja 1940-luvuilla vaikuttanut äärioikeistolainen toimittaja ja poliitikko.
Oksanen vaikutti 1930-luvulla Arvi Kalstan johtamassa kansallissosialistisessa Suomen Kansan Järjestössä. Kun puolue hajosi vuonna 1936, Oksanen oli perustamassa Suomen Työrintama -puoluetta yhdessä Yrjö Raikkaan ja Björn Smedsin kanssa. Oksanen oli työrintaman puoluesihteeri. Keväällä 1939 Oksanen lähti puolueesta ja perusti Suomalais-Kansallisen Työn Puolueen, joka julkaisi Kansallinen Työ -lehteä. Oksanen tuomittiin helmikuussa 1939 sakkoihin 19. joulukuuta 1938 ilmestyneessä Helsingin Sanomien numerossa olleen jutun vuoksi. Lehden numero tuomittiin menetetyksi.
Oksanen toimi Hakaristi- ja Herää Suomi! -lehtien palkattomana avustajana 1933–1935. Hän oli päätoimittaja Suomen Työrintaman vuosina 1936–1939 julkaisemassa Työrintama-lehdessä ja toimitti myös 1939–1940 ilmestynyttä Kansallinen Työ -lehteä.
Vuonna 1942 Oksanen toimi kansallissosialistisen Suomen Valtakunnan Liiton johtajana. Jatkosodan päätyttyä syksyllä 1944 suomalaiset kansallissosialistit Teo Snellman, Yrjö Raikas, Vietti Nykänen, Sven B. Oksanen, Olavi Linnove ja Gunnar Lindqvist määrättiin sisäiseen karkotukseen maaseudulle.[lähde? ]
Oksanen työskenteli sotavuosien jälkeen Yksityisyrittäjäin Kustannus Oy:n levikkipäällikkönä ja apulaisjohtajana sekä Vähittäiskauppaliiton ammattikasvatussäätiön asiamiehenä.lähde tarkemmin?
TAFT

| Vantaan TAFT |
| --- | --- |

Seura
Perustettu:  1981
Kotikenttä:  Tikkurilan urheilupuisto
Kaupunki:  Vantaa
Miesten sarjataso:  I-divisioona
Värit:           
Puheenjohtaja:  Satu Pitz
Miesten päävalmentaja:  J-P Kuusisto
Mitalit
Vaahteramalja:  1 (1985)
SM-pronssi:  1 (1989)
Spagettimalja:  4 (1988, 1993, 2010, 2011)
Rautamalja:  1 (2021)
Eurobowl:  1 (1986)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
TAFT:n logo 1981-2015
Vantaan TAFT on nimensä (alun perin Tikkurila American Football Team) mukaisesti vantaalainen amerikkalaisen jalkapallon seura. TAFT perustettiin vuonna 1981. Vuonna 1985 seuran edustusjoukkue saavutti Suomen mestaruuden eli Vaahteramaljan voiton. Seuraavana vuonna TAFT oli Euroopan huipulla voittaessaan Eurobowlin eli seurajoukkueiden Euroopan-mestaruuden.
Kaudella 2022 seuran miesten edustusjoukkue pelaa I-divisioonassa.
Pelatut sarjat ja menestyminen 2010-luvulla

Miesten edustusjoukkue on menestynyt suhteellisen hyvin koko 2010-luvun. Kaudesta 2009 kauteen 2012 miesten edustusjoukkueen päävalmentajana ja seuran valmennuspäällikkönä toimi Rami Lilja. Kaudella 2013 joukkueen päävalmentajana toimi J-P Kuusisto. TAFT:n miesten edustusjoukkue voitti Spagettimaljan kauden 2010 päätteeksi, mutta jätti hakematta liigalisenssiä tulevalle kaudelle. Joukkue pelasi kaudella 2011 I-divisioonassa voittaen mestaruuden toiseen kertaan kahden vuoden sisällä. Taft haki liigapaikkaa kaudelle 2012. Seura pelasi Vaahteraliigassa viisi peräkkäistä vuotta.
Kaudeksi 2017 TAFT pudottautui II-divisioonaan. Joukkue jätti kauden kesken pelaajapulan vuoksi. Kausi 2018 aloitettiin III-divisioonassa ja seura nousi takaisin II-divisioonaan seuraavana vuonna, sillä II- ja III-divisioonat yhdistettiin. Kaudella 2021 TAFT voitti II-divisioonan.
2010 I-divisioonassa, 1. sija
2011 I-divisioonassa, 1. sija
2012 Vaahteraliigassa, 6. sija
2013 Vaahteraliigassa, 4. sija
2014 Vaahteraliigassa, 5. sija
2015 Vaahteraliigassa, 6. sija
2016 Vaahteraliigassa, 7. sija
2017 II-divisioonassa, ei sijoitusta
2018 III-divisioonassa, 7. sija
2019 II-divisioonassa, 8. sija
2020 II-divisioonassa, ei sijoitusta
2021 II-divisioonassa, 1. sija
Muu toiminta

Taft aloitti juniorityönsä uudelleen vuonna 2006. Kaudella 2012 Taftilla on junioreita A-, B-, C-, D-, E- ja F- ikäryhmissä. U19 (A-juniorit) hakevat toimintaansa 19–21-vuotiaita nuoria, kun taas U17 (B-junioreiden ikäsuositus) on 17–19 vuotta. Muut juniorijoukkueet on suunnattu teini-ikäisille U15 (C-juniorit 14–16 vuotta), varhaisteineille U13 (D-juniorit 13–15 vuotta) ja pienemmille lapsille U11 (E-juniorit 11–13 vuotta ja F-juniorit 8–10 vuotta).
Valmennus

Valmennusvastuu jakautui useamman valmentajan kesken eri ikäkausijoukkueissa. Kaudella 2021 edustusjoukkueen päävalmentajana toimi J-P Kuusisto. Edustusjoukkueen muut valmentajat Ville Eskelinen (OC), Oskari Kauranne (DC), Markus Hyytiäinen, Juuso Laherma ja Joonas Mattila.
Juniorijoukkueiden ikäkausijoukkueet ja valmennus:
U11 (nuoret 2007 syntyneet ja nuoremmat, tytöt ja pojat)
U13 (nuoret 2005 syntyneet ja nuoremmat, tytöt ja pojat)
U15 (nuoret 2003 syntyneet ja nuoremmat, tytöt ja pojat)
U17 (nuoret 2001 syntyneet ja nuoremmat)
U19 (nuoret 1999 syntyneet ja nuoremmat)
Uutisointi ja media

Vantaan Taftin uutisointi tapahtuu lähinnä heidän kotisivujensa kautta, mutta myös Vantaalainen media on tehnyt artikkeleja joukkueesta. Vantaan Sanomat on uutisoinut laajasti TAFTin toimista, tästä mainintana 43 uutisointia. Viime aikojen merkittävimpiä uutisia TAFTin kohdalla ovat olleet esim. Spagettimaljan tuplavoitto 2010&2011 sekä maajoukkue QB Miro Kadmiryn paluu yliopisto vuoden jälkeen takaisin joukkueen vahvuuteen
Saavutukset

U15 Suomen Mestarit 2018 (TAFTin ja ECG:n yhteisjoukkue)
Spagettimaljan voitto 2011
Spagettimaljan voitto 2010
2-divisioonan mestaruus 2009
B-junioreiden Suomen mestari 2008
Vuoden jenkkifutisseura 2007
A-junioreiden Suomen mestari 1994
Spagettimaljan voitto 1993
SM-pronssia 1989
EFL:n mestari 1986
Suomen mestari, Vaahteraliigan voitto 1985
Aiheesta muualla

www.vantaantaft.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
Suuri venäläistämisohjelma

”Suuri venäläistämisohjelma” tai ”suuri venäläistyttämisohjelma” oli toisen sortokauden aikana vuosina 1912–1914 laadittu Suomen suuriruhtinaskuntaa koskenut lainsäädäntöohjelma, joka olisi toteutuessaan asettanut Suomen entistä tiukemmin Venäjän hallituksen valvontaan ja merkittävästi kaventanut sen autonomiaa. Salassa valmistellun ohjelman vuotaminen julkisuuteen marraskuussa 1914 herätti Suomessa pelon maan itsehallinnon lopullisesta lakkauttamisesta ja venäläistämisestä.
Tausta ja valmistelu

Venäjän pääministerinä vuosina 1906–1911 toiminut Pjotr Stolypin oli nationalisti ja vahvan keskusvallan kannattaja, joka halusi lakkauttaa pääosan Suomen autonomiasta. Hänen aikanaan säädettiin vuonna 1910 vastoin suomalaisten tahtoa laki yleisvaltakunnallisesta lainsäädännöstä, joka mahdollisti Suomea koskevien lakien säätämisen Venäjän lainsäädäntöelimissä ilman Suomen eduskunnan hyväksyntää. Venäjän hallituksella ei kuitenkaan ollut valmista suunnitelmaa siitä, mihin kaikkeen se halusi tätä mahdollisuutta käyttää. Suomen kenraalikuvernööri F. A. Seyn lähetti Stolypinille lokakuussa 1910 kirjelmän, jossa lueteltiin kuusi uusia lakeja vaativaa asiaa Suomessa: virkamieskunta, valtiorikosten oikeuskäsittely, sanomalehdistö, yhdistyslainsäädäntö, poliisi- ja santarmilaitos sekä venäjän kielen asema. Stolypinin hallitus päätti esittää komitean asettamisesta valmistelemaan yksityiskohtaista ohjelmaa tarvittavista laeista. Keisari Nikolai II nimitti komitean tammikuussa 1912, jolloin Stolypin oli jo kuollut ja pääministeriksi oli tullut maltillisempi Vladimir Kokovtsov.
Salaisen valmistelukomitean puheenjohtajana toimi todellinen valtioneuvos Nikolai Korevo. Hän oli jo entuudestaan johtanut Venäjän valtakunnanneuvoston yhteydessä toiminutta ”Suomen lakien systematisoimiskomiteaa” professori Nikolai Sergejevskin seuraajana. Korevon komiteaan tuli yhteensä 24 jäsentä, joista 23 edusti Venäjän hallinnon eri haaroja. Ainoa Suomen suuriruhtinaskunnan edustaja oli ”amiraalisenaatin” prokuraattori Aleksei Hozjainov, joka hänkin oli etnisyydeltään venäläinen. Komitea kokoontui ensi kerran huhtikuun lopussa 1912. Se päätti laatia ohjelman kaikista Venäjän etujen ja hallitusvallan auktoriteetin turvaamiseen Suomessa tarvittavista laeista riippumatta siitä, olisivatko ne yleisvaltakunnallisia lakeja vai eivät.
Sisältö

Korevon komitean valmistelema ohjelma oli viralliselta nimeltään ”ohjelmaluonnos Suomen suuriruhtinaskunnassa voimaansaatettaviksi lakiehdotuksiksi”. Siihen kuului kolme osa-aluetta: järjestysvallan ja Venäjän hallituksen kontrollin turvaaminen Suomessa, Venäjän maanpuolustuksen etujen turvaaminen sekä Suomen valtiollinen ja taloudellinen lähentäminen keisarikuntaan. Ohjelmassa oli 38 kohtaa. Ehdotettuihin toimenpiteisiin sisältyivät muun muassa Suomen oman tullijärjestelmän ja rahajärjestelmän lakkauttaminen, erillisen Suomen alamaisuuden lakkauttaminen, eräiden Suomen valtiollisten virastojen ja laitosten alistaminen suoraan Venäjän ministeriöille, ortodoksisen kirkon aseman parantaminen, venäläisten rahalaitosten toiminnan helpottaminen ja vuoden 1912 yhdenvertaisuuslain kehittäminen. Monet näistä olivat jo pitkään vireillä olleita hankkeita. Ohjelmaan sisältyi myös sosiaalisia tavoitteita, kuten tilattoman väestön aseman parantaminen edullisella maanhankinnalla ja laajentamalla Venäjän talonpoikaispankin toiminta Suomeen. Suomen autonomian ytimeen kuuluvat eduskunta ja senaatti saisivat jatkaa toimintaansa.
Tulo julkisuuteen

Salaisen komitean olemassaolo paljastui jo kesällä 1912, kun eräs sen kokouspöytäkirja vuodettiin lehdistölle. Komitea sai ohjelmansa valmiiksi maaliskuussa 1913. Sitä käsiteltiin toukokuussa 1914 pääministeri Ivan Goremykinin johtamassa toisessa komiteassa, jolloin sen ensimmäinen versio päätyi julkisuuteen. Sen julkaisi ensimmäisenä venäläinen Novoje Vremja 6. toukokuuta 1914 ja seuraavana päivänä useat Suomen sanomalehdet. Nikolai II allekirjoitti ohjelman lopullisen version syyskuussa 1914. Ensimmäisen maailmansodan puhkeamisen vuoksi sitä ei ryhdytty toteuttamaan, mutta se vuoti myöhemmin kokonaisuudessaan julkisuuteen ja julkaistiin Helsingin ruotsinkielisissä lehdissä 17. marraskuuta 1914. Tässä yhteydessä suomalaiset nimesivät sen ”suureksi venäläistyttämisohjelmaksi”.
Suomessa ohjelman tarkoitukseksi katsottiin Suomen itsehallinnon lopullinen hävittäminen ja Suomen muuttaminen venäläiseksi. Vaikka ohjelmaa ei ryhdytty toteuttamaan, pelkkä tieto siitä nostatti Suomessa voimakkaan kielteisen reaktion. Jääkäriliikkeen perustamishetkenä pidetty ”kassahuoneen kokous” järjestettiin Helsingissä vain kolme päivää ohjelman julkistamisen jälkeen, 20. marraskuuta 1914.
Tanskan 1. divisioona

| Tanskan 1>  divisioona |
| --- | --- |
 Meneillään oleva kausi Tanskan 1. divisioonan kausi 2023–2024 

Laji:  Jalkapallo
Maa(t):   Tanska
Perustettu:  1945
Joukkueita:  12
Hallitseva mestari:  Viborg FF
Ylempi taso:  Tanskan Superliiga
Alempi taso:  Tanskan 2. divisioona
Tanskan 1. divisioona on Tanskan jalkapalloilun toiseksi korkein sarjataso.
Kaudella 2021–2022 sarjassa pelaa kaksitoista joukkuetta. Sarjan voittaja etenee suoraan pääsarjaan Tanskan Superliigaan. Toiseksi ja kolmanneksi sijoittuneet pääsevät liigakarsintoihin. Kaksi viimeistä putoavat kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle Tanskan 2. divisioonaan.
Joukkueet kaudella 2023-2024

Aalborg BK
AC Horsens
B.93
FC Fredericia
FC Helsingør
HB Køge
Hillerød Fodbold
Hobro IK
Kolding IF
Næstved BK
SønderjyskE
Vendsyssel FF
Sarjan voittajat

| --- | --- |
 1945–1946: B93 (1)  1946–1947: AB (1)  1947–1948: KB (1)  1948–1949: KB (2)  1949–1950: KB (3)  1950–1951: AB (2)  1951–1952: AB (3)  1952–1953: KB (4)  1953–1954: Køge BK (1)  1954–1955: AGF (1)  1955–1956: AGF (2)  1956–1957: AGF (3)  1957–1958: Vejle Boldklub (1)  1958–1959: B1909 (1)  1959–1960: AGF (4)  1960–1961: Esbjerg fB (1)  1961–1962: Esbjerg fB (2)  1962–1963: Esbjerg fB (3)  1963–1964: B1909 (2)  1964–1965: Esbjerg fB (4)  1965–1966: Hvidovre IF (1)  1966–1967: AB (4)  1967–1968: KB (5)  1968–1969: B1903 (1)  1969–1970: B1903 (2)  1970–1971: Vejle Boldklub (2)  1971–1972: Vejle Boldklub (3)  1972–1973: Hvidovre IF (2)  1973–1974: KB (6)  1974–1975: Køge BK (2)  1975–1976: B1903 (3)  1976–1977: OB (1)  1977–1978: Vejle Boldklub (3)  1978–1979: Esbjerg fB (5)  1979–1980: KB (7)  1980–1981: Hvidovre IF (3)  1981–1982: OB (2)  1982–1983: Lyngby BK (1)  1983–1984: Vejle Boldklub (4)  1984–1985: Brøndby IF (1) :  1985–1986: AGF (5)  1986–1987: Brøndby IF (2)  1987–1988: Brøndby IF (3)  1988–1989: OB (3)  1989–1990: Brøndby IF (4)  1990–1991: Næstved IF (1)  Syksy 1991: Viborg FF (1)  Kevät 1992: Brønshøj BK (1)  Syksy 1992: Esbjerg fB (6)  Kevät 1993: Horsens fS (1)  Syksy 1993: Vejle Boldklub (5)  Kevät 1994: B93 (2)  Syksy 1994: Viborg FF (2)  Kevät 1995: Esbjerg fB (7)  1995–1996: Hvidovre IF (4)  1996–1997: Ikast FS (1)  1997–1998: Viborg FF (3)  1998–1999: OB (4)  1999–2000: FC Midtjylland (1)  2000–2001: Esbjerg fB (8)  2001–2002: Køge BK (3)  2002–2003: Herfølge BK (1)  2003–2004: Silkeborg IF (1)  2004–2005: SønderjyskE (1)  2005–2006: Vejle Boldklub (6)  2006–2007: Lyngby BK (2)  2007–2008: Vejle Boldklub (7)  2008–2009: Herfølge BK (2)  2009–2010: AC Horsens (2)  2010–2011: AGF (6)  2011–2012: Esbjerg fB (9)  2012–2013: Viborg FF (4)  2013–2014: Silkeborg IF (2)  2014–2015: Viborg FF (5)  2015–2016: Lyngby BK (3)  2016–2017: Hobro IK (1)  2017–2018: Vejle Boldklub (8)  2018–2019: Silkeborg IF (3)  2019–2020: Vejle Boldklub (9)  2020–2021: Viborg FF (6)
Souleuvre-en-Bocage

| Souleuvre-en-Bocage |
| --- | --- |
 Sainte-Marie-Laumont'n kirkko
 Souleuvre-en-Bocage
 Koordinaatit: 48°56′13″N, 0°50′21″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Normandia
Departementti:  Calvados
Arrondissementti:  Vire
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  187,2 km²
Väkiluku (2013):  8 658  - 
 – Väestötiheys:  46,2 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Souleuvre-en-Bocage on kunta Luoteis-Ranskassa Calvadosin departementissa Normandian alueella.
Historia

Kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2016 kun 20 kuntaa yhdistyivät: Beaulieu, Le Bény-Bocage, Bures-les-Monts, Campeaux, Carville, Étouvy, La Ferrière-Harang, La Graverie, Malloué, Montamy, Mont-Bertrand, Montchauvet, Le Reculey, Saint-Denis-Maisoncelles, Sainte-Marie-Laumont, Saint-Martin-des-Besaces, Saint-Martin-Don, Saint-Ouen-des-Besaces, Saint-Pierre-Tarentaine ja Le Tourneur.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Souleuvre-en-Bocage Wikimedia Commonsissa
Soraya Sáenz de Santamaría

| Soraya Sáenz de Santamaría |
| --- | --- |
 Sáenz de Santamaría vuonna 2017
Espanjan varapääministeri
 21.12.2011–7.6.2018  
Pääministeri:  Mariano Rajoy
Edeltäjä:  Elena Salgado
Seuraaja:  Carmen Calvo
Espanjan edustajainhuoneen jäsen
 Madridin vaalipiiri 14.3.2004–10.9.2018  
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. kesäkuuta 1971 (ikä 53) Valladolid, Espanja
Ammatti:  juristi
Tiedot
Puolue:  Kansanpuolue
Tutkinnot:  Valladolidin yliopisto
 Nimikirjoitus
María Soraya Sáenz de Santamaría Antón (s. 10. kesäkuuta 1971 Valladolid) on espanjalainen poliitikko, joka edustaa keskutaoikeistolaista Kansanpuoluetta (PP). Sáenz de Santamaría pidetään hyvänä esiintyjänä, joka tuki pääministeri Mariano Rajoya monissa tehtävissä varsinkin lehdistön edessä. Sáenz de Santamaría aloitti uransa Rajoyn avustaja, parlamenttiin hänet valittiin vuonna 2004 ja vuonna 2008 hänestä tuli kansanpuolueen parlamenttiryhmän johtaja.
Sáenz de Santamaría toimi Rajoyn varapääministerinä. Vuonna 2018 Rajoyn jouduttua eroamaan korruptioskandaalin takia, minkä jälkeen Sáenz de Santamaría kilpaili puolueen puheenjohtajuudesta hyvin tasaväkisesti Pablo Casadon kanssa. Casado voitti ja Sáenz de Santamaría ilmoitti jättävänsä politiikan.
Sáenz de Santamaría on suorittanut oikeustieteen tutkinnon Valladolidin yliopistossa erinomaisin arvosanoin, ja toiminut hallinto-oikeuden professorina Madridin yliopistossa 2002–2003.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Soraya Sáenz de Santamaría Wikimedia Commonsissa
Something for Nobody

| Something for Nobody The Knob |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : AMS-studio
 Julkaistu: 2005
 Tuottaja(t): Kimmo Ahola & The Knob
 Tyylilaji: punk rock
 Levy-yhtiö: T-Sound
The Knobin muut julkaisut
| Transylvania 4 (EP) 2004 | Something for Nobody 2005 | Thir13en Ways to Go 2007 |
Something for Nobody on The Knobin esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 2005.
Kappaleet

Up Against
Fool
Keeping it Real
Rubberduck
Loser Goonie
Backstabber
Banned from the Land of NOD
Poopypants
Attention
Someone for No:1
Born to Lose, Bound to Noose
Nemesis
Irony Scene
Cold Love
Armageddon
The Knob
Kokoonpano

Jami Pohjoismäki – bassokitara
Jonne Haapa-aho – rummut
Tuomo Kankaanpää – kitara, taustalaulu
Tapani Kangas – laulu, kitara
Kokoonpano > Tuotanto

Kimmo "The Soulhunter" Ahola – tuottaja, äänittäjä, miksaaja, masteroija
Risto Dahlman – grafiikka
Anssi Hanhimäki – layout
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi.net:
Soundi:
Aiheesta muualla

Something for Nobody discogs.com -sivustolla
Something for Nobody Mikseri.netissä
Steven Berghuis

Steven Berghuis maajoukkuepaidassa kesäkuussa 2016.
Steven Berghuis (s. 19. joulukuuta 1991 Apeldoorn) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on kotimaassaan edustanut Twenteä, lainasopimuksella VVV-Venloa, AZ Alkmaaria, kausina 2016–2021 Feyenoordia ja kaudesta 2021–2022 alkaen Ajaxia. Kaudella 2015–2016 hän edusti englantilaisseura Watfordia. Hän on pelannut kauden 2021–2022 loppuun mennessä Eredivisiessa pudotuspelit mukaan lukien 287 ottelua ja tehnyt niissä 104 maalia.
Berghuis teki Eredivisiessä 18 maalia kausilla 2017–2018 ja 2020–2021 ja oli molempina kausina sarjan kolmanneksi paras maalintekijä. Kaudella 2019–2020 hänen tekemänsä 15 maalia riittivät maalintekijätilaston jaettuun kärkipaikkaan. Englannin Valioliigassa hän pelasi yhdeksän ottelua. Hän voitti Alankomaiden-mestaruuden vuonna 2017 Feyenoordin ja vuonna 2022 Ajaxin joukkueessa sekä Alankomaiden cupin vuonna 2013 AZ Alkmaarin ja vuonna 2018 Feyenoordin joukkueessa. Berghuis on pelannut Mestarien liigassa 20  ottelua, joissa hän on tehnyt kuusi maalia, ja Eurooppa-liigassa 25 ottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia.
Berghuis pelasi Alankomaiden alle 19-, alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Alankomaiden A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran toukokuussa 2016 ystävyysottelussa Irlantia vastaan. Kesällä 2021 pelatuissa EM-kilpailuissa hän tuli vaihdosta kentälle kahdessa ottelussa. MM-kilpailuissa 2022 Berghuis pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa ensimmäisessä ottelussa ja tuli vaihdosta kentälle kolmessa ottelussa. Puolivälieräottelun Argentiinaa vastaan päättäneessä rangaistuspotkukilpailussa hän oli joukkueensa toinen laukoja, ja Argentiinan maalivahti Emiliano Martínez torjui hänen laukauksensa. Argentiina voitti rangaistuspotkukilpailun ja pudotti Alankomaat jatkosta.
Berghuis on jouluun 2022 mennessä pelannut 43 maaottelua, joissa hän on ollut 23 kertaa avauskokoonpanossa. Hän on tehnyt kaksi maaottelumaalia: maaliskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Latviaa vastaan ja kolme päivää myöhemmin MM-karsintaottelussa Gibraltaria vastaan.
Särkijärvi (Kirkkonummi)

| Särkijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Kirkkonummi
Koordinaatit:  60°14′30″N, 24°25′20″E
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  49 m 
Rantaviiva:  2,1 km 
Pinta-ala:  0,19 km² 
Keskisyvyys:  3,65 m 
Suurin syvyys:  9,65 m 
 fiSärkijärvi 
Särkijärvi on noin 20 hehtaarin laajuinen järvi Kirkkonummella. Järvi on vähähumuksinen. Sen vedet laskevat Tampajan ja Loojärven kautta Espoonlahden pohjukkaan. Särkijärven ympärillä on useita järviä ja lampia. Lounaassa on Tampaja kapean kannaksen erottamana. Lännessä ovat Siuntionjoen vesistöön kuuluvat Hepari ja Petäjärvi, pohjoisessa Kurkisto ja koillisessa Haapajärvi. Särkijärven etäisyys Kirkkonummen keskustasta on noin kolmetoista kilometriä pohjoiseen; etäisyys Helsingin keskustasta on noin 30 kilometriä länsiluoteeseen. Kirkkonummen pohjoisin taajama, Veikkola, sijaitsee kolmisen kilometriä Särkijärveltä pohjoiseen.
Särkijärvi on saareton. Sen ympäristö on metsäistä ja haja-asutusta on runsaasti.