stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tor (verkko)
Historia

Tor-verkon perusperiaatteen, sipulireitityksen, kehittivät 1990-luvun puolivälissä Yhdysvaltain laivaston tutkimuslaitoksen työntekijät matemaatikko Paul Syverson ja tietojenkäsittelytieteilijät Michael Reed ja David Goldschlag. Teknologian tarkoituksena oli suojata Yhdysvaltain tiedustelupalveluiden yhteydenpitoa verkossa. DARPA jatkoi sipulireitityksen kehittämistä vuonna 1997.lähde tarkemmin?
Syversonin ja tietojenkäsittelytieteilijöiden Roger Dingledinen ja Nick Mathewsonin kehittämän Tor-ohjelmiston alfa-versio julkistettiin 20. syyskuuta 2002. Nimi sai alkunsa lyhenteenä The Onion Routing -hankkeesta (TOR-hanke). He pitivät 13. elokuuta 2004 esitelmän nimeltä ”Tor: Toisen sukupolven sipulireititin” kolmannessatoista Usenixin tietoturvakonferenssissa. Vuonna 2004 Yhdysvaltain laivaston tutkimuslaitos julkaisi Tor-ohjelmiston lähdekoodin vapaalla lisenssillä. Electronic Frontier Foundation (EFF) alkoi tämän jälkeen tukea Dingledinea ja Mathewsonia rahallisesti Tor-verkon kehityksen jatkamiseksi.
Dingledine, Mathewson ja viisi muuta perustivat joulukuussa 2006 Tor Project -järjestön. Järjestö on Massachusettsista käsin toimiva yleishyödyllinen tutkimus- ja koulutusjärjestö, joka on vastuussa Tor-ohjelmiston ylläpidosta. Sen rahoittajana toimi alkuvuosina EFF, ja sen aikaisiin rahoittajiin kuuluivat Yhdysvaltain International Broadcasting Bureau, Internews, Human Rights Watch, Cambridgen yliopisto, Google ja Alankomaissa toimiva Stichting.net.
Suomen tulli takavarikoi keväällä 2019 Europolin ja Ranskan viranomaisten avustamana ”silkkitie”-nimisen päihdekauppapaikkana toimineen verkkosivuston tietokonepalvelimet, jotka sijaitsivat Ranskassa. Silkkitie toimi Tor-verkon pimeässä verkossa vuodesta 2013. Sivustoa käyttäneistä suomalaisista tunnistettiin noin kuusituhatta henkilöä, joista osaa kohtaan on joulukuuhun 2019 mennessä aloitettu esitutkintoja.
Toimintaperiaate > Salausavaimet

Tor-verkon salauksesta kerrotaan tarkemmin täällä: linkki.
Tor käyttää useita symmetrisen ja asymmetrisen salauksen avaimia, jotka kuuluvat kolmeen ryhmään: 1. kuuluvat pitkäaikaiset avaimet, joilla käyttäjä voi tunnistaa verkon solmut ja valita sopivan reitin, jonka kautta hän pääsee Tor-verkon kautta normaaliin internetiin (clearnet) tai ns. pimeään internetiin (darknet); 2. kuuluvat avaimet, joiden avulla käyttäjän kone varmistaa olevansa yhteydessä valitsemiinsa solmuihin, eikä mahdollisesti muihin koneisiin; 3. kuuluvat avaimet, joilla liikenne solmujen välillä salataan kerroksittain ulkopuolisista ja sipulireitityksen tiettyyn vaiheeseen kuulumattomilta Tor-verkon solmuilta.
Kaikki solmujen väliset yhteydet käyttävät TLS-salausprotokollaa.
Tiettyjä pitkäikäisiä Ed25519 ja 1024-bittisiä RSA julkisen salauksen avaimia käytetään tunnistamaan Tor-verkon solmuja: ne ovat solmujen henkilökohtaisia identiteettejä Tor-verkossa. Julkisen salauksen Curve25519 avaimia käytetään luomaan väliaikaisia yhteyksiä solmujen välille, jotka käyttäjän Tor-ohjelmisto on valinnut. Ed25519 ja RSA avaimia käytetään myös muuhunkin kuin solmun identiteetin varmentamiseen.
Toimintaperiaate > Piilopalvelut (hidden service)

Sen lisäksi, että Tor pyrkii tarjoamaan käyttäjilleen mahdollisuuden käyttää Internetiä anonyymisti, se tarjoaa myös ”piilopalveluominaisuuden” (hidden service). Tämän avulla käyttäjä voi pitää Tor-verkossa lähes mitä tahansa palvelua kuten WWW-verkkosivua, jollaista ylläpitävän palvelimen fyysinen sijainti on vaikea selvittää. Piilopalvelupalvelin ei tiedä kuka käyttää sen palveluita, eikä käyttäjän fyysistä sijaintia. Piilopalvelun käyttäjä puolestaan ei tiedä piilopalvelupalvelimen fyysistä sijaintia. Nämä palvelut tunnistaa niiden käyttämästä 56-merkkisistä .onion-pseudoverkkotunnuksista, jotka on johdettu palvelun julkisesta avaimesta. Aikaisemmin verkkotunnuksissa oli 16 merkkiä, mutta vanhempi versio 2 poistettiin käytöstä heinäkuussa 2021.  Esimerkki:
https://2gzyxa5ihm7nsggfxnu52rck2vv4rvmdlkiu3zzui5du4xyclen53wid.onion/ (versio 3) ja https://expyuzz4wqqyqhjn.onion/ (versio 2)
Piilopalveluita on noin 110 000 kappaletta kirjoitushetkellä (2018) ja yhdessä ne luovat ns. pimeän internetin (eng. darknet), jota ei pääse käyttämään ilman Tor-ohjelmistoa. Suurin osa näistä sivustoista sisältää täysin Suomen lain mukaista sisältöä, mutta yksittäisiä huumekauppa- ja lapsipornopalveluitakin toimii Tor-verkossa. WWW-palvelimien lisäksi piilopalveluina toimii muun muassa IRC-palvelimia. Palveluita voi hakea erilaisilla erikoistuneilla hakukoneilla.
Heikkouksia

Useimmat exit node -solmut estävät liikenteen SMTP:n käyttämään porttiin 25 estääkseen Tor-verkon käyttämisen roskapostitukseen. Hyvällä ei myöskään katsota, jos käyttäjä käyttää suhteettoman suuria määriä kaistaa, sillä useimmat palvelimet ovat vapaaehtoisten omilla rahoillaan ylläpitämiä.
Koska vapaaehtoisten solmujen määrä on rajallinen verrattuna suuren käyttäjämäärään, yhteys on Tor-verkossa yleensä huomattavasti hitaampi kuin normaalisti.
Tor-ohjelmistolla voidaan kiertää internet-sensuuria sitä harjoittavissa valtioissa. Yhteys saattaa kuitenkin olla hyvin hidas, koska viranomaiset voivat hidastaa salattujen yhteyksien nopeuksia tarkoituksella tavoitteenaan vähentää turvallisen viestinnän määrää.lähde?
Tor-verkkoa käytettäessä liikenteen poistuessa Tor-verkon sisältä exit node -solmut näkevät kaiken liikenteen salaamattomana, ellei sitä ole erikseen salattu esimerkiksi HTTPS-yhteydellä. Esimerkiksi kun sähköpostia luetaan Tor-verkon läpi käyttäen salaamatonta protokollaa, niin exit node -solmun ylläpitäjä näkee käyttäjätunnuksen, salasanan ja sähköpostien sisällön.
Toteutuksia

Pääasiallinen toteutus on kirjoitettu suurimmaksi osaksi C-ohjelmointikielellä ja koostuu noin 340 000 rivistä lähdekoodia.
Toteutuksia > Tor Browser

| Tor Browser |
| --- | --- |
 Tor Browser Linux Mint -alustalla.
Kehittäjä:  Tor Project
Kehityshistoria
Vakaa versio:  14.0.6 (7. helmikuuta 2025) ja 14.5a3 (11. helmikuuta 2025)
Tiedot
Käyttökielet:  14
Alusta:  macOS, Microsoft Windows, Linux
Lisenssi:  GPL
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Tor Browser (ennen Tor Browser Bundle) on Tor Project -järjestön lippulaivatuote. Se koostuu muunnellusta Mozilla Firefox ESR -selaimesta, TorButton-ohjelmasta, TorLauncher-ohjelmasta, NoScript- ja HTTPS Everywhere -lisäosista sekä Tor-välityspalvelimesta. Sitä voi käyttää irrotettavalta tiedontallennusvälineeltä (esim. USB-muistilta) ja se on saatavilla Windows-, macOS- ja Linux-alustoille.
Tor Browser käynnistää Tor-prosesseja automaattisesti ja reitittää tietoliikenteen Tor-verkon läpi. Selain poistaa yksityisyyden kannalta arkaluonteiset tiedot (kuten evästeet ja selaushistorian) session lopetuksen yhteydessä.
The Guardian -lehden Stuart Dredge on suositellut Tor Browser -ohjelman käyttämistä Internetissä tapahtuvan urkinnan välttämiseksi ja oman yksityisyyden säilyttämiseksi.
Torilla pääsee tavallisten verkkosivujen lisäksi sivuille, joille ei ole pääsyä muilla verkkoselaimilla.
Toteutuksia > Tor Browser > Firefox- / JavaScript-hyökkäys

Elokuussa 2013 paljastui, että monessa päivittämättömässä Tor Browser Bundle -ohjelmassa olevat Firefox -selaimet olivat haavoittuvaisia JavaScript-hyökkäykselle koska NoScript-lisäosa ei ollut oletuksena päällä. Tätä hyökkäystä käytettiin hyödyksi lähettämään käyttäjien MAC- ja IP-osoitteet sekä Windows-tietokoneiden nimet hyökkääjille. Uutisraportit yhdistivät tämän Yhdysvaltain keskusrikospoliisin (FBI) operaatioon, joka kohdistui Freedom Hosting -webhotellin omistajaan Eric Eoin Marquesiin, joka pidätettiin Irlannissa 29. heinäkuuta. FBI pyrkii lähettämään Marquesin Marylandiin neljän syytteen perusteella: Lapsipornon jakamisesta, sen jakamisen juonimisesta, sen markkinoinnista sekä sen markkinoinnin avustamisesta ja yllytyksestä. Pidätysmääräys väittää, että Marques on ”suurin lapsipornon edistäjä koko planeetalla”. FBI myönsi hyökkäyksen 12. syyskuuta 2013 Dublinissa olevalle tuomioistuimelle luovutetussa asiakirjassa. Hyökkäyksen koodinimi oli Edward Snowdenin vuotaman asiakirjan perusteella EgotisticalGiraffe.
FBI:n Operation Torpedo -niminen operaatio on kohdistunut Tor-verkossa piileviin palvelimiin vuodesta 2012 lähtien.
Toteutuksia > Kolmannen osapuolen

Vuze, Bitmessage, ja TorChat -ohjelmat sisältävät tuen Tor-verkon käytölle.
The Guardian Project -ryhmä kehittää vapaata ja avointa sovelluskokoelmaa ja laiteohjelmistoa Android -käyttöjärjestelmälle, tavoitteenaan tehdä mobiiliyhteydenpidosta turvallisempaa. Kokoelma sisältää ChatSecure -pikaviestisovelluksen, Orbot-toteutuksen, Orweb-mobiiliselaimen, ProxyMob-lisäosan ja ObscuraCam-sovelluksen.
Toteutuksia > Tietoturvaan keskittyvät käyttöjärjestelmät

Useat tietoturvaan keskittyvät käyttöjärjestelmät (kuten Hardened Linux From Scratch, Incognito, Liberté Linux, Qubes OS, Tails, Tor-ramdisk ja Whonix) hyödyntävät Tor-verkkoa.
Kirjallisuutta

Alastalo, Jarno: Pimeä netti. Vantaa: Avain, 2017. ISBN 978-952-304-133-2.
Anonymity Bibliography (englanniksi)
Schneier, Bruce: Applied Cryptography.  New York:  Wiley, 1996.  ISBN 0-471-11709-9  (englanniksi)
Schneier, Bruce: Email Security.  New York:  Wiley, 1995.  ISBN 0-471-05318-X  (englanniksi)
Bacard, Andre: Computer Privacy Handbook.  Berkeley, CA:  Peachpit Press, 1995.  ISBN 1-56609-171-3  (englanniksi)
Nurmi, Juha: Understanding the Usage of Anonymous Onion Services: Empirical Experiments to Study Criminal Activities in the Tor Network.  Tampere:  University of Tampere, 2019.  ISBN 978-952-03-1091-2  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tor (verkko) Wikimedia Commonsissa
Tor Project. Järjestön kotisivu. (englanniksi)
Projects Overview. Kokoelma Tor Project -järjestön projekteja. (englanniksi)
Pekka Vahvanen: Internetin pimeä puoli on salainen Tor-verkko, jossa myydään piriä ja kysytään vinkkejä itsemurhaan (Archive.org) 7.11.2015. Helsingin Sanomat. Arkistoitu 13.11.2015. Viitattu 15.6.2016.
Juulia Järvenpää: Nettihuumekaupan markkinointitempaus: Sadoille lähetettiin ilmaiseksi LSD:tä ess.fi. 16.5.2014. Etelä-Suomen Sanomat.
Pelkoa ja vihaa Sipuliverkossa. Opas Tor-verkon käyttöön. (Archive.org)
Mikko Kuivaniemi: Tor-verkon piilopalvelut ([vanhentunut linkki]) 7.12.2012. Tampereen teknillinen yliopisto. Arkistoitu 13.9.2014. Viitattu 13.9.2014.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Tor (anonymity network)
Tor-verkkoon yhdistävä ohjelma valitsee sattumanvaraisen reitin kohdepalvelimelle. Reitti kulkee kolmen solmun (tietokoneen) kautta, joiden välillä yhteys on salattu. Yhteys palvelimeen on tai ei ole salattu riippuen sen tarjoamasta verkkosivusta. Siltaa (bridge) käytettäessä solmuja on 4.
Sipulireitityksessä käytetty kolmikerroksinen salaus. A: guard, B: middle, C: exit.
Käännös suomeksi
Valérie Trierweiler

Valérie Trierweiler (2012)
Valérie Trierweiler (o.s. Massonneau; s. 16. helmikuuta 1965 Angers, Maine-et-Loire, Ranska) on ranskalainen politiikasta kirjoittava journalisti ja televisiojuontaja sekä presidentti François Hollanden entinen avopuoliso. Trierweiler on Paris Match -lehden toimituksen jäsen, ja vuosina 2005–2007 hän juonsi politiikan ohjelmia ranskalaisella Direct 8 -televisiokanavalla.
Vuosina 2005–2014 Trierweiler eli suhteessa poliitikko François Hollanden kanssa. Hollande valittiin Ranskan presidentiksi vuonna 2012.
Elämäkerta

Valérie Massonneau syntyi vaatimattomiin oloihin, hänen isänsä Jean-Noêl Massonneau oli sotainvalidi, joka oli sodan aikana vuonna 1944 eli 12-vuotiaana haavoittunut vakavasti miinan räjähdyksessä. Isä kuolikin jo vuonna 1986, kun Valérie oli 21 vuoden ikäinen.
Ylioppilaaksi päästyään Massonneau opiskeli Pariisissa, ensiksi Nanterren yliopistossa ja sen jälkeen Sorbonnen yliopistossa historiaa ja valtiotiedettä. Siellä hän suoritti yliopistollisen alemman tutkinnon vuonna 1988 poliittisessa kommunikaatiossaselvennä.
Elämäkerta > Avioitumiset

Vuonna 1989 Valérie avioitui lapsuudenystävänä Frank Thurieaun kanssa. Avioliitto päättyi pikaiseen eroon, ja vuonna 1995 Trierweiler avioitui Paris-Match-lehden toimitussihteerin Denis Trierweilerin kanssa. Heillä on kolme lasta. Vuonna he aloittivat avioeroprosessin, ja vuonna 2010 tuli voimaan lopullinen avioero. Trierweiler käyttää edelleen toisen aviomiehensä nimeä.
Trierweiler tutustui François Hollandeen parlamenttivaalien aikana vuonna 1988, kun tämä vielä asui yhdessä Ségolène Royalen kanssa. Heidän suhteensä alkoi vuonna 2007, vaikka Trierweiler oli aiemmassa avioliitossaan vielä vuosia. He julkistivat suhteensä heti Trierweilerin avioeron jälkeen vuonna 2010.
Syyskuussa 2014 Trierweiler julkaisi teoksen Merci pour ce moment, jossa hän syvällisesti käsittelee suhdettaan presidentti François Hollanden kanssa sekä presidentin uutta suhdetta.
Teokset

Lionel Jospin et Jean Glavany, yhteistyössä Valérie Trierweilerin kanssa, Les 60 jours de Jospin, La Martinière, 2002, (ISBN 2-7324-2915-5)
Valérie Trierweiler ; François Hollande président : 400 jours dans les coulisses d'une victoire, Le Cherche midi, 2012, (ISBN 978-2-7491-2566-4)
Valérie Trierweiler, Merci pour ce moment, Les Arènes, 4 septembre 2014, (ISBN 978-2352043850)
Valérie Trierweiler, Le secret d'Adèle, éd. Les Arènes, 2017.  (ISBN 9782352046158)
Danielle Trussoni

| Danielle Trussoni |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. marraskuuta 1973 La Crosse, Wisconsin, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Esikoisteos:  Falling Through the Earth: A Memoir
Aiheesta muualla
danielletrussoni.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Danielle Anne Trussoni (s. 9. marraskuuta 1973 La Crosse, Wisconsin, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut paitsi kirjoja myös artikkeleita useisiin lehtiin, kuten New York Times Magazineen, Telegraph Magazineen ja kirjallisuuslehteen New York Times Book Review.
Trussoni asui vanhempiensa avioeron jälkeen isänsä kanssa, vaikka hänet ja hänen nuorempi veljensä ja sisarensa oli määrätty äidille. Esikoiskirjassaan Falling Through the Earth: A Memoir hän yrittää ymmärtää Vietnamin sodassa tunnelirottana palvelutta isäänsä. Hän pyrkii selvittämään mitä tapahtui sille miehelle, joka isä oli ollut ennen sotaa. Hän käy Vietnamissa niillä paikoilla, joissa hänen isänsä oli, ymmärtääkseen miksi tästä tuli alkoholisti, miksi perhe hajosi. New York Times on valinnut kirjan yhdeksi vuoden 2006 kymmenestä parhaasta kirjasta.
Trussonin toinen kirja, esikoisromaani Enkelioppi (2010, suomeksi 2011) nousi ilmestyttyään myyntilistojen kärkeen, ja siitä on tekeillä elokuva, jonka ohjaa Marc Forester.
Teokset

Falling Through The Earth, Henry Holt and Company, 2006, ISBN 0-8050-7732-4.
Enkelioppi, alkuteos: Angelology, suom. Sirkka Aulanko, Tammi, 2011 ISBN 978-951-31-5188-1
Enkelikaupunki, alkuteos: Angelopolis, suom. Turun yliopiston suomentajaseminaari, Tammi, 2014 ISBN 978-951-31-5109-6
Hélène Dorion

| Hélène Dorion |
| --- | --- |
 Hélène Dorion vuonna 2019.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1958 (ikä 66–67) Quebec
Kansalaisuus:  Kanada
Ammatti:  kirjailija, runoilija
Kirjailija
Palkinnot
  Kenraalikuvernöörin kirjallisuuspalkinto (2006)  Mallarmé-palkinto (2005)  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Hélène Dorion (s. 1958 Quebec) on kanadalainen kirjailija, joka on julkaissut lukuisia runoteoksia. Hän on työllään voittanut monia palkintoja, joihin lukeutuvat Kenraalikuvernöörin kirjallisuuspalkinto (2006) sekä Mallarmé-palkinto (2005), jonka Dorion sai ensimmäisenä quebeciläisenä naiskirjailijana. Vuonna 2010 Dorionista tehtiin Kanadan ritarikunnan upseeri. Hän oli jo tätä ennen ollut Ordre national du Québecin ritari. Dorionin julkaisuja on käännetty yli 15 kielelle. Hän on paitsi runoilija, myös romaanikirjailija ja esseisti.
Tropikamidi

| --- | --- |

Tropikamidi
Systemaattinen (IUPAC) nimi
N-etyyli-3-hydroksi-2-fenyyli-N- (pyridiini-4-yylimetyyli) propanamidi
Tunnisteet
CAS-numero: 1508-75-4
ATC-koodi: S01FA06
PubChem CID: 5593
DrugBank: APRD00287
Kemialliset tiedot
Kaava: C17H20N2O2 
Moolimassa: 284,353 g/mol
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Proteiinisitoutuminen: 45 %
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Silmätippa
Tropikamidi on synteettinen antikolinergi, joka muistuttaa vaikutuksiltaan atropiinia. Sitä käytetään lääketieteessä mydriaattina eli silmäterän laajentajana, sekä sykloplegisenä lääkeaineena eli sädelihaksen lamauttajana (Suomessa kauppanimellä Oftan Tropicamid). Sen vaikutusaika on vain 1−4 tuntia, siinä missä atropiinisulfaatin vaikutusaika voi olla viikkoja. Ainetta käytetään myös suonensisäisesti päihteenä Venäjällä ja Italiassa.
Tropikamidin aiheuttama silmäterän laajentuminen
Stereokemia

Tropikamidissa on kiraliakeskus ja sillä on 2 enantiomeeriä. Lääkkeet ovat rasemaatteja.
| Enantiomeerit |
| --- | --- |
 CAS: 92934-63-9:  CAS: 92934-64-0
Aiheesta muualla

Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Tropicamide (englanniksi)
ChemBlink: Tropicamide (englanniksi)
Tornion rautatieasema

Tornion rautatieasema (lyh. Tor, ruots. Torneå järnvägsstation, pohjoissaameksi Durdnosa ruovdegeaidnostašuvdna) on Suomen rataverkon liikennepaikka Tornion kaupungin keskustassa Lapin maakunnassa. Liikennepaikan etäisyys Helsingin päärautatieasemalta on 884,7 ratakilometriä mitattuna Haapamäen rautatieaseman kautta.
Tornio on risteysasema, jossa kohtaavat Oulusta, Haaparannalta ja Kolarista tulevat rataosat. Lisäksi Tornion ratapihalta erkanee sivurata Röyttän satamaan.
Liikennevirasto muutti 12. joulukuuta 2010 Tornion osiin jaetuksi liikennepaikaksi. Tornion (lyh. Trn) osiin jaettu liikennepaikka käsittää Tornio aseman (lyh. Tor) sekä Tornio-rajan (lyh. Trr) liikennepaikat. Tämä mahdollistaa matkustajien kuljettamisen vaihtotyönä Tornion ja valtakunnanrajan välillä. Koska Liikenteen turvallisuusvirasto Trafin määräykset kieltävät matkustajien kuljettamisen vaihtotyönä liikennepaikkojen välillä, ei kesän 2010 höyryjuna-ajoa Haaparannan ja Tornion välillä voitu toteuttaa sillä Tornion ja Haaparannan välillä oli erillinen Tornio-rajan liikennepaikka.
Tornion rautatieasemalla ei ole henkilöliikennettä, ja lipunmyynti lopetettiin marraskuussa 2010. Ratapihan pohjoispuolella kolmioraiteella sijainnut Tornio-Pohjoisen seisake oli toiminnassa vuosina 1986–2004, mutta se lakkautettiin hankalan geometrian vuoksi.selvennä Nykyisin Kolarin ja Helsingin välillä kulkevat yöjunat pysähtyvät lokakuussa 2008 avatulla Tornio-Itäisen seisakkeella.
Tornion rautatieasema on luokiteltu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Ratapiha

Kansainvälisen yhdysliikenteen vuoksi osa Tornion ratapihasta on rakennettu kahdella eri raideleveydellä: käytössä ovat Suomalainen leveäraiteinen 1 524 mm:n raideleveys, sekä Ruotsissa ja muualla Euroopassa käytetty standardilevyinen 1 435 mm:n raideleveys. Tornionjoen ylittävällä rautatiesillalla on nelikiskoraide, jossa ovat lomittain molempien raideleveyksien raiteet. Täten leveäraiteinen suomalainen kalusto voi liikennöidä Torniosta Haaparannan rautatieaseman leveäraiteiselle ratapihalle, ja normaaliraideleveyksinen ruotsalainen kalusto voi liikennöidä Tornion ratapihalle.
Kuvia

Asema marraskuussa 2024 Laurila–Tornio-rataosuuden sähköistyksen jälkeen
Asemarakennus heinäkuussa 2008
Asemarakennus, ratapihaa ja Dr16-vetureita syyskuussa 2008
Vanhoja varastorakennuksia asemarakennuksen lähellä heinäkuussa 2008
Tavararatapihaa Miukissa syyskuussa 2008
Vaunujen telinvaihdoissa käytetty pukkinosturi tavararatapihalla heinäkuussa 2008
Ruotsalaisen Green Cargon T44-vetureita työssä tavararatapihalla syyskuussa 2008
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tornion rautatieasema Wikimedia Commonsissa
Minna Heljala, Torpinmäki ja 100 vuotta Tornion rautatiehistoriaa, Tornionlaakson vuosikirja 2003, ss. 62–73.
Ilkka Teerijoki, Tornion historia 2 – 1809–1918, ISBN 978-952-99540-2-5.
Tornion alkuperäinen asemarakennus kesällä 2007
Venäjän leskikeisarinnan Maria Feodorovnan käytössä ollutta junaa siirretään Tornionjoen jäälle vedettyjä väliaikaisia kiskoja pitkin Haaparannalta Tornion asemalle maaliskuussa 1917. Kuva otettu Torniojoen itärannalta ja taustalla Haaparannan kaupunki. Kuva: Mia Green.
Muistolaatta Tornion asemarakennuksen pohjoispäädyssä Leninin matkasta Tornion kautta Pietariin huhtikuussa 1917, paljastettu 8.11.1967
Trichocereeae

| Trichocereeae |
| --- | --- |
 Echinopsis candicans -pallokaktus.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset eli eudikotyledonit
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kaktuskasvit Cactaceae
Alaheimo::  Cactoideae
Tribus::  Trichocereeae  Buxb.
Infobox OKNimi-testi OK: 
Trichocereeae on kaktuskasvien heimon Cactoideae-alaheimoon kuuluva tribus.
Tuntomerkit

Kasvit ovat puu- tai pensasmaisia. Varret ovat tavallisesti nivelettömiä, pallomaisia tai pylväsmäisiä, tavallisesti uurteisia; uurteiden välissä voi olla kyhmyisiä harjuja tai varsi on pelkästään kyhmyinen. Varren osa, johon kukat kehittyvät, voi olla erilaistunut kefalio, joka sijaitsee varren päässä tai sivulla. Kukat sijaitsevat varren sivulla tai lähes kärjessä ja ovat pieniä tai melko kookkaita, yö- tai päiväaikaisia, säteittäisiä tai vastakohtaisia. Kukkapohjuksessa on suomuja tai karvoja. Hedelmä on mehevä, marjamainen, toisinaan pitkittäin avautuva. Siemenet ovat pieniä tai keskikokoisia, muodoltaan vaihtelevia, kannattimen arpi (hilum) ja itureikä (mikropyle) ovat yhteydessä toisiinsa tai kasvaneet täysin yhteen. Siemenessä ei ole tavallisesti lisäkkeitä.
Levinneisyys

Tribuksen lajit kasvavat Etelä-Amerikassa päiväntasaajan eteläpuolella sekä Galápagossaarilla.
Suvut

Tribukseen kuuluu seuraavat 27 sukua:
Acanthocalycium
Arthrocereus
Brachycereus
Cephalocleistocactus
Cleistocactus – hopeapylväät
Denmoza
Discocactus – napakaktukset
Echinopsis – pallokaktukset
Espostoa – villakaktukset
Espostoopsis – ukinkaktukset
Facheiroa
Gymnocalycium – pallerokaktukset
Haageocereus – ruostekaktukset
× Haagespostoa (Haageocereus × Espostoa)
Harrisia – patukaktukset
Lasiocereus
Leocereus
Matucana – toppakaktukset
Mila
Oreocereus – seittikaktukset
Oroya
Pygmaeocereus
Rauhocereus
Rebutia – pyörökaktukset
Samaipaticereus – samaipatankaktukset
Weberbauerocereus
Yungasocereus
Vasili Tropinin

Vasili Tropinin, Omakuva, 1844.
Romantiikka
Caspar David Friedrich, , 1818.
Pääsuunnat
Romantiikka | Kansallisromantiikka
Muut virtaukset
Düsseldorfin koulukunta | Hudson River -koulukunta |  Goottikulttuuri | Karelianismi
Aiheet
Vastavalistus | Romantiikan musiikki | Pittoreski | Subliimi | Yhtenäistaideteos | Boheemi | Ossianin laulut | Maailmantuska
Teokset
Medusan lautta | Vapaus johtaa kansaa
Tekijät
Ivan Aivazovski | Albert Bierstadt | William Blake | John Constable | Eugène Delacroix | Robert Wilhelm Ekman | Caspar David Friedrich | Henry Fuseli | Théodore Géricault | Francisco de Goya | Aleksander Lauréus | Friedrich Overbeck | Vasili Tropinin | William Turner
Vasili Andrejevitš Tropinin (ven. Василий Андреевич Тропинин; 30. maaliskuuta (J: 19. maaliskuuta) 1776 Korpovo, Novgorodin kuvernementti – 15. toukokuuta (J: 3. maaliskuuta) 1857 Moskova) oli venäläinen taidemaalari.