Paco Rabanne
Muotitalo

Vuonna 1966/1967 Rabaneda y Cuervo perusti oman muotitalon nimellä Paco Rabanne. Se tuli tunnetuksi erikoisten materiaalien, kuten muovin, paperin ja metallin runsaasta käytöstä. Ensimmäinen mallisto, jota kutsuttiin manifestiksi (Manifesto: "12 Unwearable Dresses in Contemporary Materials" - Manifesti: 12 käyttökelvotonta asua moderneista materiaaleista) ja jonka materiaaleina olivat lämpömuokattu muovi ja taottu metalli, esiteltiin Palais de Tokyossa Pariisissa vuonna 1966. Hän käytti ensimmäisenä muotisuunnittelijana näytöksessä musiikkia ja tummaihoisia malleja. Näytöksen jälkeen Rabanne julisti järkyttyneelle ranskalaiselle lehdistölle: "Ketä kiinnostaa, jos kukaan ei voi käyttää asujani. Ne ovat julistuksia."
Hän käytti asuissa myös kudottua turkista, yhteen liitettyjä nappeja, silmukoitua nahkaa ja taotusta alumiinista tehtyä neulosta. Paco Rabannen futuristinen tyyli sai maailmanlaajuista huomiota hänen elokuvaan Barbarella (1968) Jane Fondalle tekemästään puvustuksesta. Hän suunnitteli yhdessä Julie Harrisin kanssa asuja James Bond filmiin Casino Royale vuonna 1966.
Hän suunnitteli myös kertakäyttöisten, nailonilla vahvistetusta paperista valmistettujen hotellipyjamien ja mekkojen malliston, jota oli tarkoitus myydä automaateissa lentokentillä. Metallipaloista tehtyihin asuihin hän sai innoituksensa Ranskan kansallissankarittaren Jeanne d'Arcin haarniskasta. Metallipukujen ylle saamisessa ja poisriisumisessa tarvittiin yleensä työkaluja kuten pihtejä ja muovista valetut tiukat korsettiyläosat jouduttiin leikkaamaan auki, jotta ne saatiin riisuttua.
Hänen muusiaan olivat Françoise Hardy, Brigitte Bardot, Jane Birkin, Jeanne Moreau ja Audrey Hepburn, joka käytti metallipaljettipukua Stanley Donenin menestyselokuvassa Peukalokyydillä vihille vuonna 1967. Kuuluisa taidekerääjä Peggy Gugggenheim oli hänen ensimmäisiä asiakkaitaan.
Paco Rabannen parfyymituotanto sai alkunsa vuonna 1968 yhteistyössä katalonialaisen hajuvesi- ja muotikonserni Puigin kanssa. Ensimmäinen naisten tuoksu oli nimeltään Calendre (1969) ja miesten tuoksu Pour homme (1973). Vuonna 1979 lanseerattiin tuoksu Mētal, La Nuit (1985), XS (1993), Paco (1996), Ultraviolet (1999), Black XS (2005), Black XS pour Elle (2007) ja vuonna 2008 lanseerattu 1 Million, joka palkittiin parhaana miestentuoksuna sekä pakkauksensa ja mainoskampanjansa ansioista vuonna 2009 sekä Lady Million tulivat kuuluisiksi. Vuonna 1976 Paco Rabanne rakensi oman hajuvesitehtaan Ranskan Chartresiin. Hän oli ensimmäisiä, joiden hajuvesiä myytiin verkossa jo 1990-luvun puolivälissä.
Hän oli läheinen ystävä maanmiehensä Salvador Dalín kanssa, jonka edustama dadaismi ja surrealismi vaikuttivat häneen suuresti. Dalí kehuskeli ettei Espanjassa ollut muita neroja kuin hän itse ja Paco Rabanne. Coco Chanel letkautti: "Rabanne ei ole muotisuunnittelija vaan metalliseppä". Hänen metallilenkeistä valmistettuja asujaan on verrattu keskiaikaisiin rengashaarniskoihin. Rabannen suunnittelemia asuja talletettiin vuonna 1968 Museum of Modern Artin eli MOMAn kokoelmiin New Yorkissa.
Hän on sanonut:
"Kiellän ketään suunnittelemasta hattua, takkia tai mekkoa, jota ei ole ennen tehty ... Ainoa uusi alue muodissa on uusien materiaalien löytäminen."
Paco Rabanne on palkittu muotisuunnittelustaan useita kertoja. Vuonna 1967 hän sai André Courrèges palkinnon. Vuonna 1977 hän sai Aiguille d'Or (Kultainen neula) muotialan palkinnon. Vuonna 1990 hän sai muotialan arvostetuimman Dé d'Or (Kultainen sormustin) palkinnon parhaasta vuoden 1990 kevät-kesä Haute couture kokoelmasta, joka jaettiin ensimmäisillä Kansainvälisillä muotifestivaaleilla Pariisissa.
1990-luvulla Rabanne siirtyi käyttämään metallin sijaan pehmeämpiä materiaaleja kuten sofrina ja amaretta tekonahkaa. Hän teki kuten muutkin pariisilaiset muotisuunnittelijat: valmistajille myönnettiin 140 lisenssiä, valmisvaatemallisto miehille lanseerattiin vuonna 1983 ja naisille vuonna 1990.