stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Campoformido

| Campoformido |
| --- | --- |
 Kirkko Campoformidossa
 Campoformido
 Koordinaatit: 46°1′N, 13°10′E 
Valtio:  Italia
Alue:  Friuli-Venezia Giulia
Maakunta:  Udine
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Erika Furlani
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  21,99 km²
Väkiluku (1.1.2021):  7 863
 – Väestötiheys:  358 as./km²
 
 www.comune.campoformido.ud.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Campoformido on pieni kaupunki ja kunta Koillis-Italiassa Friuli-Venezia Giulian autonomisella alueella Udinen maakunnassa. Kunnassa oli vuoden 2021 alussa 7 863 asukasta.
Kaupungin nimi oli aiemmin Campo Formio. Kylä on kuuluisa siitä, että siellä solmittiin Campo Formion rauha vuonna 1797 Ranskan ja Itävallan välillä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Campoformido Wikimedia Commonsissa
Campoformidon kunnan kotisivut (italiaksi)
Udinen maakunta
Aiello del Friuli | Amaro | Ampezzo | Aquileia | Arta Terme | Artegna | Attimis | Bagnaria Arsa | Basiliano | Bertiolo | Bicinicco | Bordano | Buja | Buttrio | Camino al Tagliamento | Campoformido | Campolongo Tapogliano | Carlino | Cassacco | Castions di Strada | Cavazzo Carnico | Cercivento | Cervignano del Friuli | Chiopris-Viscone | Chiusaforte | Cividale del Friuli | Codroipo | Colloredo di Monte Albano | Comeglians | Corno di Rosazzo | Coseano | Dignano | Dogna | Drenchia | Enemonzo | Faedis | Fagagna | Fiumicello | Flaibano | Forgaria nel Friuli | Forni Avoltri | Forni di Sopra | Forni di Sotto | Gemona del Friuli | Gonars | Grimacco | Latisana | Lauco | Lestizza | Lignano Sabbiadoro | Ligosullo | Lusevera | Magnano in Riviera | Majano | Malborghetto-Valbruna | Manzano | Marano Lagunare | Martignacco | Mereto di Tomba | Moggio Udinese | Moimacco | Montenars | Mortegliano | Moruzzo | Muzzana del Turgnano | Nimis | Osoppo | Ovaro | Pagnacco | Palazzolo dello Stella | Palmanova | Paluzza | Pasian di Prato | Paularo | Pavia di Udine | Pocenia | Pontebba | Porpetto | Povoletto | Pozzuolo del Friuli | Pradamano | Prato Carnico | Precenicco | Premariacco | Preone | Prepotto | Pulfero | Ragogna | Ravascletto | Raveo | Reana del Rojale | Remanzacco | Resia | Resiutta | Rigolato | Rive d’Arcano | Rivignano Teor | Ronchis | Ruda | San Daniele del Friuli | San Giorgio di Nogaro | San Giovanni al Natisone | San Leonardo | San Pietro al Natisone | San Vito al Torre | San Vito di Fagagna | Santa Maria la Longa | Sauris | Savogna | Sedegliano | Socchieve | Stregna | Sutrio | Taipana | Talmassons | Tarcento | Tarvisio | Tavagnacco | Terzo di Aquileia | Tolmezzo | Torreano | Torviscosa | Trasaghis | Treppo Carnico | Treppo Grande | Tricesimo | Trivignano Udinese | Udine | Varmo | Venzone | Verzegnis | Villa Santina | Villa Vicentina | Visco | Zuglio
Arne Andersson (liikenneneuvos)

Arne Valdemar Andersson (14. maaliskuuta 1906 Helsingin maalaiskunta – 26. lokakuuta 1973 Lohja) oli yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai liikenneneuvoksen arvon.
Andersson syntyi maanviljelijän poikana, mutta aloitti liikennöinnin jo 20-vuotiaana omalla pakettiautolla. Vuonna 1927 hän aloitti linja-autoliikenteen Helsingin ja Seutulan välillä ja 1929 reitillä Helsinki–Kirkkonummi–Siuntio–Lohja, jolloin hänellä oli jo kolme linja-autoa. Andersson perusti vuonna 1935 sittemmin liikenneneuvoksen arvon saaneen Sigurd Wikströmin ja August Hongiston kanssa Lohjan Liikenne -yhtiön, ja Anderssonista tuli sen toimitusjohtaja. Lohjan Liikenne laajensi reittejään Uudellamaalla ja toimintaansa myös ostamalla muita yrityksiä, talvisotaan mennessä sillä oli jo kuusitoista linja-autoa. Sotien aikana Andersson toimi väestönsuojelu- ja ilmatorjuntajoukoissa. Kun liikennöintireittejä jouduttiin sotien jälkeen uusimaan Neuvostoliiton vuokrattua Kirkkonummen kunnan osia, Lohjan Liikenne kasvoi sekä uusien reittien että yrityskauppojen myötä. Vuonna 1966, kun Andersson sai liikenneneuvoksen arvonimen, yhtiöllä oli jo 47 linja-autoa ja se ajoi myös monia kaukoreittejä, esimerkiksi Hankoon ja Tammisaareen. Lohjan paikallisliikenne oli täysin yhtiön hoitamaa. Kun Andersson jäi eläkkeelle 1967, yhtiön toimitusjohtajana jatkoi hänen vävynsä Lauri Leikola, joka sai appensa tavoin liikenneneuvoksen arvonimen, vuonna 1984.
Chrisse Fagerström

Ann-Christie “Chrisse” Fagerström (s. 4. maaliskuuta 1941 Pertunmaa) on suomalainen kirjailija. Hänellä on sekä sosionomin että ratsastuksenopettajan koulutus.  Fagerström perusti vuonna 1974 vantaalaisen ratsastuskoulu Poni-Haan  ja myöhemmin 1990-luvulla korpilahtelaisen maasto- ja vaellustalli Chrissen Tallituotanto Oy:n, joiden tapahtumista Ratsutalli-sarjan kirjat kertovat. Vaellustallin toiminta loppui hänen jäädessään eläkkeelle, ja Poni-Hakaa johtaa nykyisin Fagerströmin tytär Susann Suomela (o.s. Fagerström) . Ratsutalli-kirjojen lisäksi Fagerström on kirjoittanut muun muassa opaskirjoja maastoratsastuksesta sekä lasten hevoskirjoja.
Teokset

Ratsutallin tarinoita (Tammi 1985)
Ratsutallin lemmikkejä (Tammi 1986)
Ratsutallin rasavillit (Tammi 1987)
Ratsutallin tulinen tamma (Tammi 1988)
Ratsutallin villi vuosi (Tammi 1990)
Ystäväni suomenhevonen (Atena 1993, kuvitus: Milja Holländer)
Ratsutallin kohtalo (Chrissen tallituotanto 1995)
Hevonen maastossa ja liikenteessä (Chrissen tallituotanto 1995)
Ratsastajan vaellusopas (Chrissen tallituotanto 1996)
Varsat Poju ja Poku (Tammi 1998)
Poju ja Poku savotassa (Tammi 2000)
Anton Moberg

Anton Moberg
HSS pursiseuran Anton Mobergin aloitteesta rakennettu HSS:n ensimmäinen paviljonki Liuskasaaressa. Kuva vuodelta 1902, taustalla Uunisaari ja Kaivopuisto
Anton Moberg (10. helmikuuta Turku 1840 – 25. marraskuuta 1907 Helsinki) oli aktiivinen suomalaisen purjehdusurheilun varhainen edistäjä.
Moberg oli yksi Helsingfors Segelsällskapetin perustajista vuonna 1892–1893 ja toimi seuran toisena kommodorina 1894–1899 Alvar Vervingin jälkeen. Moberg halusi luoda edellytykset purjehdusurheilulle muillekin kuin hyvävaraisille helsinkiläisille. Keskiluokan pursiseura HSS syntyikin tuolloisen yläluokkaisen NJK:n ja aloitteesta Mobergin avittamana. Moberg toimi ennen HSS:n perustamista NJK:n kommodorina 1884–1885 ja varakommodorina 1885–1887 sekä 1892–1893. 
Moberg kuului turkulaiseen merimiessukuun, mutta valitsi ammattisotilaan uran ja päätyi yliluutnantiksi Venäjän armeijaan. Hän vietti suuren osan urastaan Vilnassa. Palattuaan Suomeen 1870-luvun lopulla hän siirtyi hovineuvokseksi Helsinkiin ja osallistui aktiivisesti NJK:n toimintaan. Hänen oma purtensa oli kilparadoilla tuttu Estrella. Vuonna 1893 perustettu HSS vuokrasi kaupungilta Mobergin itsenäisellä päätöksellä Liuskasaaren. Pursiseura muutti vuonna 1896 Merisatamanrannalta Liuskasaareen, joka siitä lähtien on toiminut seuran kotisatamana.
Élisabeth Guigou

Élisabeth Guigou (2013)
Élisabeth Guigou, o.s. Vallier, (6. elokuuta 1946 Marrakech, Ranskan Marokko) on ranskalainen poliitikko, korkea-arvoinen valtion virkamies ja Ranskan Sosialistisen puolueen jäsen.
Sosialistipuolueen jäsenenä ja kansanedustajana Guigou on ollut useita kertoa ministerinä. Hän oli ensimmäinen nainen oikeusministerinä, jolle niin sanottuna sinetin vartijana kuuluvat sekä ulkoinen että sisäinen turvallisuus. Tässä tehtävässä hän oli vuosina 1997–2000. Hän on ollut Pariisin pohjoisen esikaupungin Saint-Denisin edustajana parlamentissa ja sen ulkoasiain valiokunnan puheenjohtaja vuosina 2012–2017.
Guigou oli Euroopan parlamentin jäsen Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmässä vuosina 1994–1997.
Elämäkerta > Lapsuus ja opinnot

Élisabeth Guigou on syntynyt provancelaiseen perheeseen ja hän vietti lapsuutensa ja varhaisnuoruutensa Marrakechissä, jossa hän syntyi. Hänen isänsä Georges Vallier, syntynyt 1920, oli siellä maanviljelijänä ja maataloustuotteita valmistavan tehtaan omistajana. Élisabethin äiti oli Jeannine Flecchia (1920–2010) ja vanhemmat olivat vihitty Marrakechissä vuonna 1943, Marokon itsenäistyttyä 1956 perhe muutti takaisin Ranskaan.
Guigou on suorittanut perusopintojensa jälkeen useita yliopistotutkintoja:
Englantilaisen filologian kandidaatin tutkinnon Université Paul-Valéry Montperlier 3:ssa
Amerikkalaisen kirjallisuuden maisteri tutkinnon Université Paul-Valéry Montperlier 3:ssa , jossa hänen gradunsa käsitteli Jack Kerouacia ja Beat-sukupolvea
Valtio-opin maisteri tutkinnon Institut d’études politiques d’Aix-en-Provencessa
Talous- ja yhteiskuntatieteen perustutkinnon (DEUG) Université d’Aix-Marseillessa.
Guigou on suorittanut myös Ranskan hallinnollista eliittiä kouluttavan Kansallinen hallintokoulun 1972–1974. Tähän koulutukseen hän valmistautui suorittamalla valmistavaa hallinnollista koulutusta Aix-en-Provences politiikan instituutissa.
Elämäkerta > Perhe

Guigou avioituu 1966 Jean-Luis Guigoun kanssa, joka toimii Michel Rocardin teknisenä neuvonantajana. Aviomies on surettanut taloustieteen aggregaatiton ja toimii yliopiston professorina. Hän on myös ollut korkeana virkamiehenä, esimerkiksi hän toimi vuosina 1997–2002 Datar’in eli Délégation interministérielle à l'aménagement du territoire et à l'attractivité régionalen johtajana.
Heillä on 1980 syntynyt poika.
Tärkeimmät luottamustoimet

Kansanedustaja 1997–1997 ja 2002–2017
Kansalliskokouksen ulkoasian valiokunnan puheenjohtaja 2012–2017
Europarlamentaarikko 1994–1997
Eurooppaministeri 1990–1993
Oikeusministeri 1997–2000
Työ- ja solidaarisuusministeri 2000–2002
Teokset

Pour les Européens, Flammarion, 1994.
Être femme en politique, Plon, 1999.
Une femme au cœur de l’État, Fayard, 2000, keskustelu Pierre Faviern (journalisti) ja Michel Martin-Rolandin kanssa
Exclusion sociale et Pauvreté en Europe, La Documentation française, 2001.
Le sacre du temps libre, L'Aube, 2002.
Exclusion et liens financiers : Rapport du Centre Walras 2002, Economica, 2002.
Je vous parle d'Europe, Le Seuil, 2004.
Rallumer les étoiles, Calmann-Lévy, 2006.
Pour une Europe juste, Le Cherche Midi, 2011
L'Europe. Les défis à venir de la première puissance économique mondiale, Le Cherche Midi, 2014
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Élisabeth Guigou Wikimedia Commonsissa
Élisabeth Guigou Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Chrisann Gordon

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Chrisann Gordon Rion olympialaisissa 2016. |  Chrisann Gordon Rion olympialaisissa 2016. |  Chrisann Gordon Rion olympialaisissa 2016. |  |
Maa:   Jamaika
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Rio 2016 | 4 × 400 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Peking 2015 | 4 × 400 m |  |
| Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  |  |
|  Hopeaa | Toronto 2015 | 4 × 400 m |  |
Chrisann Gordon (s. 18. syyskuuta 1994) on jamaikalainen pikajuoksija, joka kilpailee pääasiassa 400 metrin juoksussa. Hän on 168 cm pitkä.
Hän voitti maailmanmestaruuden Pekingin maailmanmestaruuskilpailuista 2015 4 × 400 metrin viestijuoksussa. Hän juoksi kultaa voittaneessa Jamaikan joukkueessa alkuerässä, mutta loppukilpailuun hänen tilalleen vaihdettiin toinen urheilija. Rion olympialaisissa 2016 hän juoksi myös vain alkuerässä, kun Jamaika sijoittui toiseksi 4 × 400 metrin viestijuoksussa. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui 400 metrillä välierissä. Pan-Amerikan kisoissa Torontossa 2015 hän sijoittui 400 metrillä neljänneksi ja sai hopeaa 4 × 400 metrin viestissä. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän karsiutui 800 metrin alkuerissä.
Alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuihin Gordon on osallistunut kaksi kertaa. Vuonna 2010 Monctonissa hän sai pronssia 4 × 400 metrin viestijuoksussa. Vuonna 2012 Barcelonassa hän oli 400 metrin juoksussa seitsemäs. Alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2011 Lillessä hän voitti ruotsalaisviestin ja oli 400 metrillä seitsemäs.
Henkilökohtaiset ennätykset

Lähteet: IAAFTilastopaja
100 metrin juoksu: 11,87 (Kingston 2011)
200 metrin juoksu: 23,28 (El Paso 2015)
400 metrin juoksu: 50,13 (Kingston 2017)
800 metrin juoksu: 1.59,52 (Nashville 2022)
Charlie McCreevy

Charlie McCreevy (2004)
Charlie McCreevy (s. 30. syyskuuta 1949) on irlantilainen Fianna Fáil -puolueeseen kuuluva poliitikko. Hän on Euroopan komission jäsen eli komissaari Barroson komissiossa. Hänen vastuulleen kuuluvat sisämarkkinoita ja palveluita koskevat asiat.
Hän on aiemmin urallaan toiminut Irlannin sosiaaliministerinä (1992–1993), turismi- ja kauppaministerinä (1993–1994) ja valtiovarainministerinä (1997–2004). Koulutukseltaan hän on tilintarkastaja.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (englanniksi)
Chavannes-sur-Reyssouze

Chavannes-sur-Reyssouze on kunta Ainin departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 580 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Chavannes-sur-Reyssouzen pinta-ala on 17 neliökilometriä.
Anna Banti

| Anna Banti> Lucia Longhi Lopresti |
| --- | --- |
 Anna Banti
Henkilötiedot
Syntynyt: 1895 Firenze, Italia
Kuollut: 1985 (89–90 vuotta) Firenze, Italia
Kansalaisuus:  Italia
Ammatti:  kirjailija, taidehistorioitsija
Kirjailija
Salanimi: Anna Banti
Äidinkieli: italia
Tuotannon kieli: italia
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Anna Banti, oik. Lucia Longhi Lopresti (1895 Firenze, Italia – 1985 Firenze, Italia) oli italialainen kirjailija ja taidehistorioitsija.
Proosatuotannossaan Banti käsittelee naisen ongelmallista tilannetta, kun tämä pyrkii toteuttamaan ammatillista kutsumustaan. Parhaimpiin kuuluu 1600-luvun taidemaalarin Artemisia Gentileschin osin fiktiivinen elämäkertaromaani Artemisia (1947).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anna Banti Wikimedia Commonsissa
Campobasson maakunta

Campobasson maakunta (ital. Provincia di Campobasso) on maakunta Molisen alueella Italiassa.
Campobasson maakunnan pinta-ala on 2 925 km2 ja väliluku on noin 225 000. Maakuntaan kuuluu 84 kuntaa, ja sen pääkaupunki on Campobasso.
Campobasson maakunta sijaitsee Adrianmeren rannalla.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (italiaksi)
Italy World Club (Arkistoitu – Internet Archive)
Campobasson maakunta
Acquaviva Collecroce | Baranello | Bojano | Bonefro | Busso | Campobasso | Campochiaro | Campodipietra | Campolieto | Campomarino | Casacalenda | Casalciprano | Castelbottaccio | Castellino del Biferno | Castelmauro | Castropignano | Cercemaggiore | Cercepiccola | Civitacampomarano | Colle d’Anchise | Colletorto | Duronia | Ferrazzano | Fossalto | Gambatesa | Gildone | Guardialfiera | Guardiaregia | Guglionesi | Jelsi | Larino | Limosano | Lucito | Lupara | Macchia Valfortore | Mafalda | Matrice | Mirabello Sannitico | Molise | Monacilioni | Montagano | Montecilfone | Montefalcone nel Sannio | Montelongo | Montemitro | Montenero di Bisaccia | Montorio nei Frentani | Morrone del Sannio | Oratino | Palata | Petacciato | Petrella Tifernina | Pietracatella | Pietracupa | Portocannone | Provvidenti | Riccia | Ripabottoni | Ripalimosani | Roccavivara | Rotello | Salcito | San Biase | San Felice del Molise | San Giacomo degli Schiavoni | San Giovanni in Galdo | San Giuliano del Sannio | San Giuliano di Puglia | San Martino in Pensilis | San Massimo | San Polo Matese | Sant’Angelo Limosano | Sant’Elia a Pianisi | Santa Croce di Magliano | Sepino | Spinete | Tavenna | Termoli | Torella del Sannio | Toro | Trivento | Tufara | Ururi | Vinchiaturo
Bruno Henrique

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Bruno Henrique Pinto
Syntymäaika: 30. joulukuuta 1990
Syntymäpaikka: Belo Horizonte, Brasilia
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 184 senttimetriä
Paino: 78 kilogrammaa
Seura
Seura: VfL Wolfsburg
Pelinumero: 16
Junioriseurat
2006–2010: Cruzeiro
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011–2013 | Cruzeiro | 0 | (0) |
| 2012–2013 | → Uberlândia (laina) | 3 | (0) |
| 2013–2014 | Uberlândia | 2 | (0) |
| 2014 | → Itumbiara (laina) | – | (9) |
| 2015 | Goiás | 33 | (7) |
| 2016– | VfL Wolfsburg | 6 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 12. huhtikuuta 2016.
Bruno Henrique Pinto (s. 30. joulukuuta 1990 Belo Horizonte) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa VfL Wolfsburgia. Oikeajalkainen Bruno Henrique on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Bruno Henriquen kasvattajaseura on Cruzeiro, jonka edustusjoukkueen paidassa hän ei kuitenkaan pelannut yhtään ottelua. Vuosina 2012–2013 hän oli lainalla Uberlândiassa, joka osti hänet omakseen vuonna 2013. Hän pelasi seuran paidassa vuosina 2013–2014 vain kaksi ottelua käyden välillä lainalla Itumbiarassa. Tammikuussa 2015 Bruno Henrique siirtyi Goiás Esporte Clubeen, jossa hän pelasi kaudella 2015 33 Série A:n ottelua tehden niissä seitsemän maalia. Tammikuussa 2016 Bruno Henrique siirtyi Saksan Bundesliigan VfL Wolfsburgiin. Debyytti tapahtui seuraavassa kuussa Schalke 04:iä vastaan. Mestarien liigassa Bruno Henrique debytoi huhtikuussa 2016 Real Madridia vastaan.
Antikoagulantit

Antikoagulantit eli "verenohentajat" ovat lääkeaineita, jotka hidastavat veren hyytymiseen johtavia kemiallisia reaktioita. Ne eivät vaikuta mitenkään veren viskositeettiin. Nämä lääkkeet eivät hajota jo muodostuneita hyytymiä, mutta ehkäisevät niiden kasvua ja uusien muodostumista. Antikoagulantit ovat antitromboottien alaluokka.
Antikoagulanttilääkitys saatetaan aloittaa tilanteissa, joissa potilaalla on kasvanut taipumus verihyytymien muodostumiseen, valtimonkovettumatauti tai juuri läpikäyty leikkaus. Usein syy pysyvään antikoagulanttilääkitykseen on pitkäaikainen eteisvärinä. Myös sydämen mekaaninen keinoläppä vaatii pysyvää antikoagulanttilääkitystä. Sydämen bioläppä taas vaatii lyhytaikaisemman lääkekuurin.
K-vitamiinien toiminnan estoon perustuvia antikoagulantteja käytetään myös joissain rotanmyrkyissä, ja muissa vastaavissa käyttötarkoituksissa, joissa myrkytys perustuu eläimen sisäiseen verenvuotoon.
Joitakin esimerkkejä antikoagulanteista ja niiden toimintamekanismeista:
hirudiini-, bivalirudiini-, lepirudiini- ja desirudiinipeptidit sekä argatrobaani ja dabigatraani ovat suoria trombiinin estäjiä. Niitä käytettäessä trombiinien kyky tuottaa verihyytymiä muodostavaa fibriiniä alenee.
apiksabaani, edoksabaani ja rivaroksabaani ovat suoria hyytymistekijä Xa:n estäjiä. Xa on osa hyytymisreaktion alkamista, mutta sitä ei vaadita fibriinin tuottoon.
hepariini aktivoi antitrombiinia, joka estää muun muassa veren hyytymistä edistävää hyytymistekijä Xa:ta ja trombiinia. Lähinnä vain hyytymistekijää Xa antitrombiinivälitteisesti estäviä hepariineja ovat fondaparinuuksi ja pienimolekyyliset hepariinit (LMW-hepariinit). Esimerkkejä jälkimmäisistä ovat enoksapariini ja daltepariini.
varfariini on K-vitamiini "antagonisti" (inhibiittori). Se estää K-vitamiinivälitteistä hyytymistekijöiden glutamaattien entsymaattista γ-karboksylaatiota γ-karboksiglutamaateiksi. Tätä vaaditaan tiettyjen hyytymistekijöiden kiinnittymiseen solukalvoihin, jolloin niiden hyytymistä edistävä toiminta tehostuu.
Suorat antikoagulantit

Suoraan vaikuttavia antikoagulantteja ovat
| Suorat trombiinin estäjät | Suorat hyytymistekijät Xa:n estäjät |
| --- | --- |
 Dabigatraani  Idarusitsumabi dabigatraanin vastalääkkeenä  Argatrobaani  Bivalirudiini  Lepirudiini  Desirudiini:  Rivaroksabaani  Apiksabaani  Edoksabaani
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Elina Armstrong, Riitta Lassila: Antikoagulaatiohoidon edistysaskelia ja huolenaiheita (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf)
Campobasso

| Campobasso |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Campobasso
 Koordinaatit: 41°34′N, 14°40′E 
Valtio:  Italia
Alue:  Molise
Maakunta:  Campobasson maakunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  56,11 km²
Korkeus:  422–907 m
Väkiluku (31.12.2015):  49 431
 – Väestötiheys:  881 as./km²
 
 www.comune.campobasso.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Campobasso on Molisen hallintoalueen ja Campobasson maakunnan pääkaupunki Italiassa. Vuonna 2015 siellä asui lähes 50 000 asukasta. Siellä on Molisen yliopisto (Università degli Studi del Molise, UNIMOL) ja oma hiippakunnan istuin.
Historia

Longobardit perustivat Campobasson kaupungin noin 900-luvulla. Ennen sitä alue oli tunnettu mäkilinnana, jonka avulla samnilaiset hallitsivat kauppareittejään.
Asukkaat hylkäsivät mäellä sijaitsevan vanhankaupungin ja siirsivät kaupungin keskustan alas hedelmälliselle tasangolle vuonna 1732. Linnoitus vuodelta 1459 ja keskiaikaisen kaupungin muurin kuusi tornia ovat edelleen kukkulalla, samoin kuin kaksi romaaniseen tyyliin rakennettua kirkkoa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Campobasso Wikimedia Commonsissa
Campobasson maakunta
Acquaviva Collecroce | Baranello | Bojano | Bonefro | Busso | Campobasso | Campochiaro | Campodipietra | Campolieto | Campomarino | Casacalenda | Casalciprano | Castelbottaccio | Castellino del Biferno | Castelmauro | Castropignano | Cercemaggiore | Cercepiccola | Civitacampomarano | Colle d’Anchise | Colletorto | Duronia | Ferrazzano | Fossalto | Gambatesa | Gildone | Guardialfiera | Guardiaregia | Guglionesi | Jelsi | Larino | Limosano | Lucito | Lupara | Macchia Valfortore | Mafalda | Matrice | Mirabello Sannitico | Molise | Monacilioni | Montagano | Montecilfone | Montefalcone nel Sannio | Montelongo | Montemitro | Montenero di Bisaccia | Montorio nei Frentani | Morrone del Sannio | Oratino | Palata | Petacciato | Petrella Tifernina | Pietracatella | Pietracupa | Portocannone | Provvidenti | Riccia | Ripabottoni | Ripalimosani | Roccavivara | Rotello | Salcito | San Biase | San Felice del Molise | San Giacomo degli Schiavoni | San Giovanni in Galdo | San Giuliano del Sannio | San Giuliano di Puglia | San Martino in Pensilis | San Massimo | San Polo Matese | Sant’Angelo Limosano | Sant’Elia a Pianisi | Santa Croce di Magliano | Sepino | Spinete | Tavenna | Termoli | Torella del Sannio | Toro | Trivento | Tufara | Ururi | Vinchiaturo
Arndt Johan Winter

Arndt Johan Winter (29. elokuuta 1744 Helsingin pitäjä – 13. marraskuuta 1819 Ispoisten kartano Kaarina) oli suomalainen kamarineuvos, kartanonomistaja ja maanviljelijä.
Winterin vanhemmat olivat pitäjänapulainen Johan Winter ja Helena Elgman ja puoliso vuodesta 1778 Margareta Loviisa Werner (k. 1788). Senaattori, keräilijä Johan Petter Winter oli heidän poikansa. Arndt Johan Winter tuli ylioppilaaksi 1766 ja työskenteli sitten lääninkonttoristina Helsingissä ja vuodesta 1773 lääninkamreerina Turussa, ensimmäiset neljä vuotta virkaatekevänä.  Lääninkamreerin tehtävää hän hoiti yhteensä 34 vuotta. Kamarineuvoksen arvon Winter sai 1796. Hän laati useita asiantuntijalausuntoja ja mietintöjä, muun muassa Porvoon valtiopäivien käyttöön. Vuonna 1812 hänet nimitettiin kamari- ja tilintekotoimituskunnan päälliköksi, mutta hän ei ottanut virkaa vastaan. Winter oli Suomen Talousseuran ensimmäinen rahastonhoitaja ja edisti sekä seuran toiminnan että omistamiensa Ispoisten kartanon ja maatilojen kautta maatalouden kehittämistä. Hän harjoitti myös mehiläishoitoa.
Aiheesta muualla

Teerijoki, Ilkka: Winter, Arndt Johan Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 24.11.2019.
Kotivuori, Yrjö: Arndt Johan Winter. Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.
Charlie Munger

Charlie Munger vuonna 2010.
Charles Thomas ”Charlie” Munger (1. tammikuuta 1924 Omaha, Nebraska – 28. marraskuuta 2023) oli yhdysvaltalainen miljardööri sijoittaja, joka tunnettiin Berkshire Hathawayn varapuheenjohtajana. Hän oli myös Kalifornian Pasadenassa pääpaikkaansa pitävän Wesco Financial Corporationin puheenjohtaja vuosina 1984–2011, sekä Daily Journal Corporationin hallituksen puheenjohtaja ja Costcon hallituksen pitkäaikainen jäsen.
Munger oli työssään Berkshire Hathaway -yhtiössä Warren Buffettin läheinen kumppani.
Alun alkaen juristiksi kouluttautunut Munger saavutti huomattavan aseman Munger, Tolles & Olson -lakifirmassa, jossa hän työskenteli vuoteen 1965.