stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Minkä taakseen jättää (televisiosarja)
Rooleissa > 2. kausi (2017)

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Lorraine Ashbourne  | … |  Rikoskomisario Tessa Nixon   |
|  Douglas Hodge  | … |  Paul Nixon   |
|  Will Brown  | … |  Jason Walker   |
|  Mark Bonnar  | … |  Colin Osborne   |
|  Charlie Condou  | … |  Simon Osborne   |
|  Rosie Cavaliero  | … |  Marion Kelsey   |
|  Nigel Lindsay  | … |  Tony Kelsey   |
|  Holly Aird  | … |  Elise Dunphy   |
|  Wendy Craig  | … |  Joy Dunphy   |
|  Daniel Gosling  | … |  David Walker   |
|  Badria Timimi  | … |  Sara Mahmoud   |
|  Adeel Akhtar  | … |  Hassan Mahmoud   |
|  Josef Altin  | … |  Tyler Da Silva   |
|  Bryony Hannah  | … |  Cath   |
|  Emma Cunniffe  | … |  Janet   |
|  Nathalie Armin  | … |  Poliisipäällikkö Kuldip Gill   |
|  Lewis Reeves  | … |  Rikoskonstaapeli Jake Collier   |
|  Jordan Long  | … |  Rikosylikonstaapeli Murray Boulting   |
|  Carolina Main  | … |  Rikoskonstaapeli Fran Lingley   |
Rooleissa > 3. kausi (2018)

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  James Fleet  | … |  Chris Lowe   |
|  Alex Jennings  | … |  Tim Finch   |
|  Kevin McNally  | … |  James Hollis   |
|  Neil Morrissey  | … |  Peter Carr   |
|  Sasha Behar  | … |  Jamila Faruk   |
|  Emma Fielding  | … |  Amy Hollis   |
|  Indra Ové  | … |  Maria Carr   |
|  Amanda Root  | … |  Carol Finch   |
|  Sara Stewart  | … |  Mel Hollis   |
|  Bronagh Waugh  | … |  Jessica Reid   |
|  Brid Brennan  | … |  Suzanne Reid   |
|  Alastair MacKenzie  | … |  John Bentley   |
|  Tom Rhys Harries  | … |  Eliot Hollis   |
|  Siobhan Redmond  | … |  Derran Finch   |
|  Lucinda Dryzek  | … |  Claire Finch   |
|  Jo Herbert  | … |  Emma Finch   |
|  Ash Rizi  | … |  Tri. Walsh   |
Minkälainen Suomi meidän on luotava?

| Minkälainen Suomi meidän on luotava? |
| --- | --- |

Kirjailija:  Martti Pihkala
Kieli:  suomi
Genre:  yhteiskuntatieteet
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  1918
Sivumäärä:  160
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Minkälainen Suomi meidän on luotava? on vuonna 1918 ilmestynyt kansakoulunopettaja Martti Pihkalan kirja, jossa hän hahmottelee samana vuonna käydyn Suomen sisällissodan jälkeisen Suomen yhteiskuntaa. Se sisälsi Pihkalan luonnostelemat perusperiaatteet, joiden pohjalle uusi itsenäinen Suomi pitää rakentaa. Pihkala on päivännyt kirjan käsikirjoituksen Jyväskylässä sisällissodan loppuvaiheessa 14. huhtikuuta 1918 ja se ehti ilmestymään vielä saman kuun aikana ennen sodan päättymistä. Kustantaja mainosti teosta Helsingin Sanomissa ensimmäisen kerran kolme viikkoa sisällissodan päättymisen jälkeen kesäkuun alussa.
Kirja on tunnettu erityisesti vaatimuksistaan rodunjalostukseen ja sitä pidetäänkin tuolloin eri puolilla Eurooppaa vaikuttaneen rotuhygieenisen liikkeen suomalaisena ääripäänä. Pihkala vaatii muun muassa pakkosterilisaatioita. Martti Pihkalan ohella hänen urheilumiehenä tunnetulla veljellään Lauri Pihkalalla oli samansuuntaisia ajatuksia. Sisällissodan aikana molemmat olivat valkoisen osapuolen pääideologeja. Joidenkin tutkijoiden mukaan Pihkalan rotuhygieenisiä oppeja otettiin käyttöön sisällissodan aikaisilla vankileireillä ja ne johtivat muun muassa naiskaartilaisten teloituksiin. Esimerkiksi valkoisten pahamaineisimpana teloittajana tunnetun Hans Kalmin tiedetään olleen innostunut veljesten ajatuksista. Myöhemmin vuosina 1935–1970 Suomessa tehtiin noin 11 000 pakkosterilisaatiota, joista yli 7 000 oli selkeästi rotuhygieenisin perustein tehtyjä.
Sisältö > Suomen maantieteellinen asema ja suhteet ulkovaltoihin

Itsenäisen Suomen pinta-alaksi Pihkala määritteli noin 600 000 neliökilometriä, kun se maan itsenäistyessä oli vain hieman yli puolet siitä. Neuvosto-Venäjän haltuun jääneitä alueita pyrittiinkin myöhemmin liittämään osaksi Suomea vuosina 1918–1922 käydyissä heimosodissa. Pihkalan hahmotelmissa korostuivat erityisesti Petsamon, Kuolan ja Vienan alueiden elikeinojen hyödyntäminen. Uusia rautatietä Pihkala kaavaili muun muassa Rovaniemen ja Kantalahden välille. Rakentamisen tekisivät pakkotyönä sisällissodan jälkeen vangitut punaiset. Viipuria hän haaveili yhdistettäväksi kanavalla Laatokan ja Äänisen kautta Volgaan ja sitä myöten edelleen Kaspianmereen saakka. Näin kaupungista tulisi Koillis-Euroopan uusi keskus keinotekoisesti rakennetun Pietarin tilalle, josta ei jäisi jäljelle raunioitakaan.
Pihkalan mukaan Suomen piti liittoutua voimakkaana ja oikeamielisenä pidetyn Saksan keisarikunnan kanssa, jonka hän vielä tuolloin uskoi voittavan ensimmäisen maailmansodan ja luovan sen myötä aivan uuden maailmanjärjestyksen. Saksan liittolaisena Suomi auttaisi maata lyömään ympärysvallat taistelussa, jonka brittiläisen maailmanvallan murtava loppunäytös käytäisiin Egyptin pyramiden juurella ja Jerusalemin porteilla. Saksan voiton ja bolševikkien kukistumisen myötä Suomen piti myös luoda läheiset suhteet Venäjällä eläviin suomensukuisiin kansoihin. Niitä hän kutsui sivistyksellisesti alhaisiksi, mutta arvosti kuitenkin suomensukuisten rotupuhtautta, joka hänen mukaansa saattaa olla jopa eräs ”jumalallisen eugeniikan vaihe”.
Sisältö > Moraali ja yhteiskunta

Pihkalan yhteiskuntakäsitys perustui korkealle moraalille ja etiikalle, joka estää ongelmakäyttäytymisen. Hän painotti myös siveellistä kuria ja piti kansakunnan pahimpina uhkina tapainturmelusta ja nautinnonhalua. Rodullista puhtautta vaalittiin lisääntymisoikeutta rajoittamalla, lisäksi Pihkala halusi pakkolaitoksia prostituoiduille, joita hän piti sosialistien ohella moraalisesti kaikkein alhaisimpina kansalaisina. Pihkalan mukaan kansakunnalla oli tehtävä, jota varten sen piti jalostaa jäseniään. Tämän seurauksena kehittyisi ”uusi väkevä ihminen” ja ”uusi ylimystö”, jonka alhaisemmista ihmisistä erottaisi terävä äly, korkea ja puhdas sivistys, voimakas tahto sekä terve ruumis ja sielu. Hän pohti myös, tulisiko suomalaisista kansa, joka ”puhdistuneena, jalona ja väkevänä saa nähdä Jumalan”.
Pihkala laajensi ajatuksensa koskemaan Suomen lisäksi myös koko muuta maailmaa. Hän uskoi käynnissä olevan maailmansodan päättyvän Saksan voittoon, jonka maailmanherruus sitten muokkaisi väkivalloin oikeutta loukkaavista ja niskoittelevista kansoista lainkuuliaisia, ahkeria ja rauhallisia ihmisiä. Eurooppalaisen kulttuurin Pihkala näki ylivertaisena kaikkeen muuhun nähden ja koki sillä olevan erityisen tehtävän ensimmäisenä globaalina kulttuurina. Hänen mukaansa myös tulevaisuudessa tulee olemaan ylhäisempiä ja alhaisempia kansoja, kuten myös niiden sisällä ylä- ja alaluokka, joista toinen on heikommassa taloudellisessa asemassa. Pihkala myönsi yhteiskunnallisen epätasa-arvon olemassaolon, mutta oli valmis korjaamaan sitä vain niin paljon, kuin sosialismin pysäyttämiseksi ja ”kansanruumiin tervehdyttämiseksi” on pakko. Oikeuksiaan vaativia maattomia hän piti ainoastaan yksinkertaisina propagandan uhreina ja heidän ongelmansa ratkaistaan sijoittamalla tilaton väestö Vienan Karjalaan. Rikkaiden tulonjakoa Pihkala kuvaili ryöstämiseksi ja riistämiseksi.
Pihkalan ajatusmallin mukaan valtion piti armeijan ja ammattikoulutuksen kautta ryhtyä järjestelmällisesti kasvattamaan ”oikeaa suomalaista isänmaallista työmiestä”. Seksiä ei hänen tavoittelemassaan yhteiskunnassa harrastettu kuin lisääntymistarkoituksessa, vaan ainoaksi nautinnoksi sai riittää työnteko. Myös alkoholin käyttö olisi rajoitettua. Ehkäisy oli Pihkalan mukaan luonnonvastaista ja hän kutsuikin vain kaksi lasta synnyttäneitä naisia itsekkäiksi. Naisten tarkoitus on synnyttää mahdollisimman paljon lapsia miehille, jotka kelvottoman aineksen sijaan ansaitsevat lisääntyä. Myös tytöt pitää kasvattaa äitiyteen, joka on Pihkalan mielestä naisen suurin oikeus ja velvollisuus. Riippumaton ja valistunut nainen on hänen mukaansa ”sukupuoleton” kauhistus. Naisten äänioikeus ja mahdollinen tasa-arvo olivat Pihkalalle vain välikappale, jota he eivät tarvinneet omaksi, vaan ainoastaan jälkeläistensä ja tulevien sukupolvien eduiksi.
Sisältö > Eugeniikka

Kirjansa luvussa Puhdistusta ja jalostusta hänen arvostelunsa kohteeksi joutuvat erityisesti kaupunkien ja teollisuusyhteisöjen työväenluokkaiset naiset. Hän varoitti lyhyttukkaisista, miestä jäljittelevistä naisista ja vaati prostituoituja pakkosteriloitavaksi. Eri asteella olevia naisia varten piti perustaa erilaatuisia laitoksia, joissa he sitten olisivat pakkotyössä ja mahdollisesti osa voisi saavuttaa yhteiskuntakelpoisuuden. Saastan ja turmeluksen levittäjät piti hänen mukaansa ”upottaa myllynkivi kaulassa meren syvyyteen”. Myös suvunjatkamiseen epäkelvot miehet piti sterilisoida. Pihkalan mielestä sellainen ihmistyyppi oli ”törkeäsanainen ja pitkätukkainen jätkä”, joita hän piti eläimiä alemmaksi vajonneena ihmislajina ja joka oli poistettava säälimättömästi. Lisäksi Pihkala arvosteli runsaasti alkoholia käyttäviä ja yleisten naisten parissa viihtyviä ”keikareita”. Rotujen sekoittamista Pihkala piti vastenmielisenä ajatuksena, ja hänen mukaansa ”kiinalais-ryssäläiset”, joilla suomalaiset ovat tulleet saastutetuiksi, on toimitettava pois maasta.
Aiheesta muualla

Teoksen digitoitu versio Työväenliikkeen kirjaston Digitaalinen arkisto.
Martti Pihkala suojeluskuntapuvussaan vuonna 1918.
Mattias Remstam

| Mattias Remstam> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. tammikuuta 1975 (ikä 49) Grimsås, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  187 cm
Paino:  97 kg
Seura
Seura:  Borås HC
Sarja:  Allsvenskan
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1999–
Aik. seurat:  Nittorps IK (Division 2)   HV71 (SEL),   KalPa (SML),   Nordsjælland Cobras (DEN)
Mattias Remstam (s. 25. tammikuuta 1975) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka siirtyi kaudeksi 2008–2009 Allsvenskanin Borås HC:hen.
Remstam aloitti uransa Ruotsiksi kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Nittorps IK:ssa, jossa pelasi kaudet 1991–1999. Hän siirtyi Elitserieniin HV71:een kaudeksi 1999–2000. Remstam teki heti ensimmäisellä kaudellaan Elitserienissä tehot 13+11 ja toisella kaudellaan 11+14. Seuraavat kaksi kautta menivät tehollisesti hieman vaisummin. Kaudella 2003–2004 Remstam teki uuden piste-ennätyksensä, kun hän sai tehot 9+17. HV71 voitti kauden päätteeksi myös Elitserienin mestaruuden.
Remstam pelasi HV71:ssä lopulta yhteensä kahdeksan täyttä kautta. Yhdeksännellä HV71-kaudellaan Remstam jätti joukkueen lokakuussa motivaation puutteen takia. Hän ehti pelata HV71:ssä 377 runkosarjaottelua, joissa teki 69 maalia. Pian tämän jälkeen Remstam siirtyi SM-liigaseura KalPaan hakemaan uralleen uutta alkua. KalPassa hän pelasi vajaat kaksi kuukautta, jonka jälkeen osapuolet purkivat sopimuksen yhteisymmärryksessä. Remstam siirtyi KalPasta Tanskan pääsarjan Nordsjælland Cobrasiin.
Nordsjællandista Remstam palasi takaisin Ruotsiin, kun hän siirtyi kaudeksi 2008–2009 Allsvenskanin Borås HC:hen. Kauden päätteeksi Remstam teki jatkosopimuksen Boråsin kanssa.
Myrskylinnut

| Myrskylinnut> Thunderbirds |
| --- | --- |

Tyyli:   supermarionaatio  science fiction  seikkailu 
Kestoaika:  noin 50 minuuttia
Luoja(t):  Gerry Anderson
Pääosissa:   Peter Dyneley  Shane Rimmer  Sylvia Anderson 
Alkuperämaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:    ITV   Yle TV2, Kolmoskanava, MTV3, MTV3 Scifi 
Esitetty:  30. lokakuuta 1965 –  25. joulukuuta 1966
Jaksoja:  32
Aiheesta muualla
IMDb 
Myrskylinnut (engl. Thunderbirds) oli Gerry Andersonin ja Sylvia Andersonin luoma 1960-luvun televisiosarja, joka käytti supermarionaatioksi kutsuttua nukkeanimaatiotyyliä. Sarjaa tehtiin vuosina 1965–1966 yhteensä 32 jaksoa. Tulevaisuuteen sijoittuva sarja kertoo kansainvälisestä pelastuspartiosta, jolla on käytössään erilaisia lentäviä kulkuneuvoja. Hahmot esiintyivät myös kahdessa pitkässä elokuvassa: Myrskylinnut lähtövalmiina (Thunderbirds Are Go!, 1966) ja Thunderbird 6 (1968). Sarjan tunnusmusiikin on säveltänyt Barry Gray.
Suomessa Myrskylintuja on esitetty Yle TV2 -kanavalla keväällä 1966 ja syksyllä 1973, myöhemmin Kolmoskanavalla, MTV3:lla ja SubTV:llä. Vuonna 2008 Myrskylintuja esitettiin maksullisella MTV3 Scifi -kanavalla.
Vuonna 2004 Jonathan Frakes ohjasi sarjaan perustuvan Myrskylinnut-elokuvan oikeilla näyttelijöillä. Elokuva ei menestynyt taloudellisesti tai kriitikkojen parissa.
Vuosina 2015–2020 animaatiosarjasta tehtiin uusi versio, Thunderbirds.
Ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sylvia Anderson  | … |  Lady Penelope Creighton-Ward / muita hahmoja   |
|  Ray Barrett  | … |  John Tracy / The Hood / muita hahmoja   |
|  Peter Dyneley  | … |  Jeff Tracy / muita hahmoja   |
|  Christine Finn  | … |  Tin-Tin / Isoäiti / muita hahmoja    |
|  David Graham  | … |  Gordon Tracy / Välkky / Parker / Kyrano / muita hahmoja   |
|  David Holliday  | … |  Virgil Tracy / muita hahmoja    |
|  Shane Rimmer  | … |  Scott Tracy / muita hahmoja   |
|  Jeremy Wilkin  | … |  Virgil Tracy (1966) / muita hahmoja   |
|  Matt Zimmerman  | … |  Alan Tracy / muita hahmoja   |
Aiheesta muualla

Thunderbirds (1965-66) BFI Screenonline. Viitattu 20.1.2023. (englanniksi)
Thunderbirds 1965 Downthetubes.net. Viitattu 20.1.2023. (englanniksi)
Thunderbirds (TV Series) Filmaffinity. Viitattu 20.1.2023. (englanniksi)
Myrotvorets

Myrotvorets (ukr. Миротворець, kirj. "rauhantekijä") on ukrainalainen verkkosivusto, joka pitää yllä julkista listaa ”Ukrainan vihollisista”. Sivustolla katsotaan oleva läheiset yhteydet Ukrainan turvallisuuspalveluun.
Projektin perusti 2014 poliitikko Heorhi Tuka ja ”Narodyi tyl” -järjestö keräämään listaa terroristeista ja pettureista.
Tuka toimi myöhemmin miehitettyjen alueiden varaministerinä Volodymyr Hroismanin hallituksessa ja Luhanskin alueen kuvernöörinä.
Ukrainan rajaviranomaiset voivat tarkastaa tietoja sivustolta ja estää maahanpääsyn. Sivuston tietoja on lisäksi käytetty yli sadassa oikeudenkäynnissä. Sivustolla listattuja on tapettu. Huhtikuussa 2015 kaksi sivustolle listattua, toimittaja Oles Buzina ja kansanedustaja Oleh Kalašnikov ammuttiin päiviä sen jälkeen kun heidän yhteystietonsa julkaistiin sivustolla.
Sivustolle listattuja

Sivuston listaukset liittyvät pääasiassa Ukrainan ja Venäjän konfliktiin. Sivustolla on listattu Ukrainassa taistelleita Ukrainan kapinallisia, venäläisiä sotilaita ja palkkasotureita. Sivusto laskee Ukrainan miehitetyillä alueilla tai Krimillä käynnin laittomaksi rajanylitykseksi ja listaa kaikki tunnetut kävijät. Elokuussa 2019 listalla oli noin 130 000 nimeä.
Toukokuussa 2015 sivusto listasi 4000 journalistia, joilla on akkreditointi ja pääsy Ukrainan kapinallisalueille, ja nimitti heidät terroristien rikoskumppaneiksi. Yhdysvaltalainen Committee to Protect Journalists vaati toimittajien nimien poistamista sivustolta.
Ulkomaailaisista valtiojohtajista sivustolle on listattu ainakin Gerhard Schröder, Silvio Berlusconi ja ranskalaisia poliitikkoja kuten
Ségolène Royal, Eric Zemmour ja Jean-Luc Mélenchon ja Unkarin pääministeri Viktor Orbán.
Valkovenäläinen Nobelin kirjallisuuspalkinnon voittaja Svetlana Aleksijevitš listattiin vihanlietsonnasta, kun hän mainitsi ukrainalaisten auttaneen saksalaisia juutalaisten tappamisessa toisen maailmansodan aikana.
Yhdysvalloista listalle on lisätty ainakin entinen CIA:n asiamies ja myöhemmin sodanvastainen aktivisti Ray McGovern, entinen YK:n asetarkastaja Scott Ritter ja kongressinainen Tulsi Gabbard sekä entinen Yhdysvaltain ulkoministeri ja Nobel-palkittu Henry Kissinger, syynä ”osallistuminen informaatio-operaation Ukrainaa vastaan”.
Viihdyttäjistä sivustolle on listattu Roger Waters Pink Floydista, Roy Jones Jr. ja lukuisia venäläisiä pop-tähtiä ja viihdyttäjiä, jotka ovat matkustaneet Krimille.
Sivustolla on myös Darja Dugina, jonka kohdalla on merkintä "likvidoitu”.
Suomalaisia sivustolla on listattu kymmeniä, kuten Johan Bäckman, Hannu Haukka, Janus Putkonen, Jon Hellevig ja Rufi-järjestön puheenjohtaja Daria Skippari.
Sivusto on listannut pettureiksi ja separatisteiksi myös noin 500 etnisesti unkarilaista Ukrainan kansalaista, jotka ovat saaneet Unkarin kaksoiskansalaisuuden. Listalla oli myös varasyyttäjä Oleksi Symonenko, joka ajoi syytteitä entistä presidenttiä Petro Porošenkoa vastaan.
McCartney

McCartney on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Eliza McCartney (s. 1996), uusiseelantilainen seiväshyppääjä
Heather McCartney (s. 1962), yhdysvaltalainen taiteilija
Jason McCartney (s. 1973), yhdysvaltalainen maantiepyöräilijä
Jesse McCartney (s. 1987), yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä
Linda McCartney (1941-1998), yhdysvaltalainen valokuvaaja ja muusikko, Paul McCartneyn vaimo
Mary McCartney (s. 1969), englantilainen valokuvaaja, Paul ja Linda McCartneyn tytär
Paul McCartney (s. 1942), brittiläinen muusikko, The Beatles -yhtyeen jäsen
Stella McCartney (s. 1971), brittiläinen muotisuunnittelija, Paul ja Linda McCartneyn tytär
McCartney on myös Paul McCartneyn ensimmäinen sooloalbumi.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”McCartney”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Martin Jørgensen

Martin Jørgensen vuonna 2007.
Lars Martin Jørgensen (s. 6. lokakuuta 1975, Århus, Tanska) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Jørgensen edusti urallaan kotimaassaan AGF:ää sekä Italiassa Udinesea ja Fiorentinaa.
Jørgensen lukeutuu Tanskan maajoukkueen vakionimiin. Hän on edustanut Tanskaa muun muassa MM-kisoissa vuosina 1998 ja 2002 sekä EM-kisoissa vuosina 2000 ja 2004. Kaikkiaan hän pelasi 102 maaottelua ja teki niissä 12 maalia vuosina 1997–2011.
Myrsky yli Aasian

| Myrsky yli Aasian> Потомок Чингисхана |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Vsevolod Pudovkin
Käsikirjoittaja:   Osip Brik  Ivan Novokšonov 
Säveltäjä:  Nikolai Krjukov (1949)
Kuvaaja:  Anatoli Golovnja
Leikkaaja:  Sergei Kozlovski
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Neuvostoliitto
Tuotantoyhtiö:  Mežrabpomfilm
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  10. marraskuuta 1928
Kesto:  127 min
Alkuperäiskieli:  mykkä, venäläiset välitekstit
Edeltäjä:  Pietarin viimeiset päivät
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Myrsky yli Aasian (Потомок Чингисхана,  Potomok Chingiskhana eli ”Tsingis-kaanin perillinen”) on vuonna 1928 valmistunut neuvostoliittolainen mykkäelokuva, jonka ohjasi Vsevolod Pudovkin ja käsikirjoitti Osip Brik Ivan Novokšonovin romaanin pohjalta. Elokuva päättää Pudovkinin "vallankumoustrilogian", jonka aikaisemmat elokuvat ovat Äiti (1926) ja Pietarin viimeiset päivät (1927). Se sai ensiesityksensä Suomessa 16. marraskuuta 1951.
Juoni

Vuonna 1918 eurooppalainen turkiskauppias huiputtaa arvokkaita ketunnahkoja yksinkertaiselta nuorelta mongolipaimenelta Bahirilta. Bahir joutuu tappeluun häntä huijanneen kauppiaan kanssa, ja hänet ajetaan pois kauppa-asemalta vuorille. Vuonna 1920 Bairista tulee neuvostopartisaani, ja auttaa toisia partisaaneja taistelemaan brittimiehittäjiä vastaan. Hän jää sotilaiden vangiksi kun nämä pakko-ottavat karjaa paimenilta. Samaan aikaan brittiläinen komendantti tapaa uudelleen syntyneen suurlaman. Bahiria ammutaan, mutta britit löytävät amuletin, jonka perusteella hän olisi Tsingis-kaanin jälkeläinen suoraan alenevassa polvessa. Miehittäjät ottavat haavoittuneen Bahirin kiinni ja hoitavat häntä kuntoon, aikomuksenaan käyttää häntä nukkehallituksen päämiehenä. Lopulta Bahir kuitenkin kääntyy miehittäjiä vastaan.
Historiallista taustaa

Tarina on historiallisesti paikkansapitämätön; brittijoukkoja ei missään vaiheessa ollut Mongoliassa, ja itse asiassa venäläiset toimivat alueella hyvin samaan tapaan kuin elokuvan brittimiehittäjät.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Valeri Inkižinov  | … |  Bahir, mongolipaimen   |
|  I. Dedintsev  | … |  Brittiläinen komendantti   |
|  Aleksandr Tšistjakov  | … |  Venäläinen kapinallispäällikkö   |
|  Viktor Tsoppi  | … |  Turkiskauppias   |
|  Fjodor Ivanov  | … |  Suurlama   |
|  V. Pro  | … |  Brittiläinen lähetyssaarnaaja   |
|  Boris Barnet  | … |  Piippua polttava brittisotilas   |
|  Karl Gurniak  | … |  Brittisotilas   |
|  Ivan Inkižinov  | … |  Bahirin isä   |
|  L. Belinskaja  | … |  Komendantin vaimo   |
|  Anel Sudakevitš  | … |  Komendantin tytär   |
Mustan jumalan suudelma

| Mustan jumalan suudelma |
| --- | --- |

Kirjailija:  Markku Sadelehto (toim.)
Kansitaiteilija:  Jukka Murtosaari
Kieli:  suomi
Genre:  miekka ja magia
Kustantaja:  Jalava
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  262
ISBN:  951-0-18765-8
Sarja: Sadelehdon fantasia-antologiat
Edeltävä:  Shoredanin kellot
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Mustan jumalan suudelma on Markku Sadelehdon toimittama miekka ja magia -novellien antologia. Se julkaistiin WSOY:n Fan-sarjassa vuonna 1993.
Mustan jumalan suudelma oli Sadelehdon kolmas ja viimeinen fantasia-antologia. Se keskittyi pelkästään 1930-luvun miekkaan ja magiaan. Kokoelmaan piti aluksi tulla Fritz Leiberin novelli ”Two Sought Adventure” (1939), mutta Leiber kuoli toimitusprosessin aikana. Oikeuksia novelliin ei siksi saatu, ja korvaavaksi tekstiksi otettiin Manly Wade Wellmanin novelli. Vuonna 1995 Sadelehto kertoi, että ”ilman Leiberin kuolemaa en olisi koskaan julkaissut ’Atlantiksen valloittajaa’.” Miekka ja magia -antologioitaan Sadelehto kuvaili ”vasemman käden töiksi”.
Sisältö

Robert E. Howard: ”Musta muukalainen” (The Black Stranger, 1935)
Clark Ashton Smith: ”Satampra Zeiroksen tarina” (The Tale of Satampra Zeiros, 1931)
Manly Wade Wellman: ”Atlantiksen valloittaja” (Hok Goes to Atlantis, 1939)
C. L. Moore: ”Mustan jumalan suudelma” (Black God’s Kiss, 1934)
Henry Kuttner: ”Ukkosta aamunkoitossa” (Thunder in the Dawn, 1938)
Vastaanotto

Anssi Makkonen kirjoitti Tähtivaeltajan arvostelussa, että viimeinen suomennettu Conan-novelli ”Musta muukalainen” ei ole parasta Robert E. Howardia. Vielä huonompia ovat kuitenkin kokoelmaan valitut Henry Kuttnerin ja Manly Wade Wellmanin kliseiset tuotokset. Clark Ashton Smithin humoristinen tarina on hieman parempi. C. L. Moore saa kiitosta selkeästi erilaisesta novellistaan, jossa Joiryn Jirel kulkee abstraktin ja kiintoisan helvetin läpi.
Vesa Lehtinen sanoo Aikakoneen verkkosivuilla julkaistussa arvostelussa, että ”näitä sepustuksia en ainakaan minä olisi kaivannut”. Sadelehdon aiemmat antologiat tarjoilivat laadukkaita novelleja, mutta nyt ne vaikuttavat loppuneen ja Sadelehto kaapii jo tynnyrin pohjia. Erityisesti tämä näkyy Howardin ”Mustassa muukalaisessa”. Kuttnerin ”Ukkosta aamunkoitossa” on kokoelman ainoa tarina, jossa ylipäätään on juoni, mutta toisaalta henkilöhahmot ovat jopa ohuempia kuin muissa novelleissa. Lehtinen arvioi miekka ja magia -kirjallisuuden ystävien pitävän kokoelmasta, mutta muiden ei kannata vaivautua lukemaan sitä.
Myrrha

| Myrrha |
| --- | --- |
 Närepirkko (Myrrha octodecimguttata)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Osalahko::  Cucujiformia
Yläheimo::  Härömäiset Cucujoidea
Heimo::  Leppäkertut Coccinellidae
Alaheimo::  Coccinellinae
Tribus::  Coccinellini
Suku::  Myrrha  Mulsant, 1846
Katso myös
   Myrrha Wikispeciesissä   Myrrha Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Myrrha on leppäkerttujen heimoon kuuluva kovakuoriaissuku. Suvun lajimäärä vaihtelee eri lähteissä. Maailmanlaajuisesti sukuun kuuluu kaksi lajia. Suomessa suvun edustajista elää vakiintuneena, yleisenä ja elinvoimaisena lajina närepirkko.
Sukuun kuuluvia lajeja

Närepirkko (Myrrha octodecimguttata)
Myrrha thuriferae
Aiheesta muualla

iNaturalist: Suku Myrrha
National Center for Biotechnology Information (NCBI): Myrrha, taxonomy (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Genus Myrrha (englanniksi)