stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Komondor

| Komondor |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Unkari
Määrä:  Suomessa rekisteröity 230
Alkuperäinen käyttö:  laumanvartija, talojen ja omaisuuden vartiointi
Nykyinen käyttö:  laumanvartija, talojen ja omaisuuden vartiointi
Elinikä:  10–12 vuotta
Muita nimityksiä:  Kom
FCI-luokitus:  ryhmä 1 Lammas- ja karjakoirat alaryhmä 1 Lammaskoirat #53
Ulkonäkö
Paino:  uros 50–60 kg narttu 40–50 kg
Säkäkorkeus:  uros vähintään 70 cm narttu vähintään 65 cm
Väritys:  norsunluunvärinen
Komondor on alkuperältään unkarilainen laumanvartijarotu ja yksi monista Unkarin kansallisaarteista.
Ulkonäkö

Ulkonäöltään komondor on kookas ja sen norsunluunvärinen (käytännössä valkoinen) nyöriturkki antaa vaikutelman vieläkin suuremmasta koirasta. Sen runko on suorakaiteen mallinen ja voimakas, korkeuttaan pidempi. Rungon ja raajojen luusto on vahva. Pää on leveä ja voimakas, kuono on voimakas ja tylppä, ja kirsu musta. Silmät ovat tummat ja soikeat, ja korvat riippuvat. Suuri nyöriturkki peittää koiraa kauttaaltaan. Pääkin on kauttaaltaan nyöriturkin peittämä, ja silmät peittyvät usein karvan alle. Komondor liikkuu kevyesti ja äänettömästi kokoonsa nähden. Urosten säkäkorkeus on vähintään 70 cm ja narttujen vähintään 65 cm. Ensiksi mainitut painavat noin 50–60 kg ja jälkimmäiset noin 40–50 kg.
Ulkonäkö > Karvapeite

Komondorin turkki muodostuu jatkuvasti kasvavasta pohjavillasta ja peitinkarvasta, jonka määrä on vähäisempi. Pohjavilla muodostaa peitinkarvan kanssa tiukasti huopaantuvan panssarin, josta sormin avataan yksittäisiä nyörejä. Koiran turkinhoitoon on paneuduttava, ja nyörien aukominen on tehtävä säännöllisesti, jotta koiran iho ei jää hautumaan tiiviin panssarikerroksen alle. Komondorin peseminen on hidas ja työläs prosessi. Koiran turkki on tiivis ja huopunut karva hylkii vettä. Pesu suoritetaan käsin pesemällä karvaa kourallinen kerrallaan kuin nyrkkipyykkiä. Huuhtelu on syytä suorittaa huolellisesti, jotteivat saippuajäämät ala ärsyttämään koiran ihoa.
Luonne ja käyttäytyminen

Komondor on erittäin älykäs, itsevarma, itsenäinen ja omanarvontuntoinen koira, joka reagoi nopeasti uhkaan ja jolla on voimakas vartiointivietti. Vieraita kohtaan se on pidättyväinen ja erittäin epäluuloinen. Sen koko ja luonne tekevät siitä vaativan koiran. Komondor ei siedä vartioimallaan alueella vieraita ihmisiä tai eläimiä, vaan hyökkää näiden kimppuun rohkeasti ja äänettömästi. Komondor ei epäröi hyökätä itseään isompienkaan vastustajien kimppuum mikäli nämä eivät peräänny sen reviiriltä.
Alkuperä

Komondorin esi-isien oletetaan olevan alun perin kotoisin Aasiasta ja polveutuvan mahdollisesti tiibetiläisistä koirista. Sen kantarotuna pidetään Etelä-Venäjän aromaiden "aftscharkaa", joka todennäköisesti viittaa sitä paljon muistuttavaan etelävenäjänkoiraan. Komondoria muistuttaneet koirat ilmestyivät nykyiselle Unkarin alueelle paimentolaisheimojen mukana. Turkinkieltä puhuneet kumaanit toivat mukanaan paitsi karjaa, myös karjaa paimentaneita koiria, mm. komondoreja ja puli-tyyppisiä koiria. Niiden esi-isät saapuivat alun perin Transilvaniaan Karpaattien keskustasangolle.
Joissain lähteissä mainitaan ns. komondorin pitkäkarvainen muunnos, lompos, joka muistuttaisi rakenteeltaan hieman pyreneittenpaimenkoiraa ja maremmano-abruzzesea.
Alkuperä > Etymologia

Rodun nimen oletetaan juontavan nimestä Koman-dor, "kumaanien koira".
Alkuperä > Käyttötarkoitus

Alkuperämaassaan Unkarissa komondor on laumanvartijakoira, jonka koko, voima, luonne ja paksu turkki ovat tehneet siitä ylivoimaisen petoeläinkarkottajan. Nykyään komondoreja käytetään myös talojen ja pihojen vartiointiin.
Alkuperä > Komondor maailmalla

Suomessa komondorin kasvatus on satunnaista, ja se on maassa vielä suhteellisen harvinainen. Euroopasta Saksassa on erityisen paljon rodun edustajia. Unkarin ja Saksan lisäksi rotu on suosittu Yhdysvalloissa, jossa sitä käytetään edelleen laumanvartijakoirana. Suomalaiset yksilöt ovat nykyään lähinnä seurakoiria tai pienten lammas- tai vuohilaumojen vartijoita. Komondoreja näkee jonkinverran koiranäyttelyissä.
Terveys

Komondor on suuri rotu, joka on altis erilaisille luuston kasvuhäiriöille, kuten lonkkaniveldysplasialle. Syvä rintakehä ja suuri koko altistavat vatsalaukunkiertymälle. Huonostihoidettu turkki saattaa aiheuttaa koiralle iho-oireita, kuten hot-spot ihottumaa. Riippuvat korvat ovat herkät tulehtumaan, ellei niitä puhdisteta ja tuuleteta säännöllisesti. Rodun eliniän odote on n. 8 vuotta. Komondorilla ei ole jalostuksen tavoiteohjelmaa eikä tutkittuja, periytyviä sairauksia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen Kennelliitto: Komondor (pdf)
Unkarinpaimenkoirat Ry Komondorin rotujärjestö Suomessa
Komondor-France
| n k Unkarilaiset koirarodut |
| --- | --- |
 Komondor  Kuvasz  Mudi  Puli  Pumi  Unkarinajokoira (Transilvania Unkarin vallan aikaan)  Unkarinvinttikoira  Unkarinvizsla
Kanmu

Kanmu
Keisari Kanmu (myös muoto Kammu) (jap. 桓武天皇, Kanmu-tennō, 737−806) oli Japanin 50. keisari. Hän nousi valtaistuimelle vuonna 781 poliittisesti kokeneena miehenä.
Vuonna 784 hän siirsi pääkaupungin pois Narasta ja rakennutti uuden pääkaupungin Nagaokaan, noin 30 km Narasta pohjoiseen. Vuonna 794 hän siirrätti pääkaupungin uudestaan muutaman kilometrin päähän nykyisen Kioton alueelle.
Pääkaupungin siirtäminen kahdesti osoittaa Kanmun poliittisen voiman hallitsijana. Häntä on monesti kutsuttu vahvimmaksi japanilaisista itsevaltiaista. Kanmun luonteeseen sopi itsenäinen johtaminen, ja hän aloittikin vuodesta 781 vuoteen 850 kestäneen vahvistumisen kauden, jonka aikana keisarit siirsivät vallan munkeilta ja muulta ylimystöltä itselleen. Muut vahvistumisen kauden hallitsijat olivat hänen poikansa Heizei (806–809), Saga (809–823) ja Junna (823–833).
Jussi Lassila

| Jussi Lassila> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Jussi Pekka Lassila
Syntynyt: 1974 (ikä 50–51)
Kansalaisuus:  Suomi
Arvonimi: dosentti, Jyväskylän yliopisto
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Jyväskylän yliopisto: filosofian maisteri (2002), filosofian tohtori (2011)
Instituutti:  Ulkopoliittinen instituutti
Tutkimusalue:  politiikan tutkimus, Venäjän sisäpolitiikka, identiteettipolitiikka, poliittinen viestintä
Jussi Lassila (s. 1974) on Ulkopoliittisen instituutin vanhempi tutkija ja Jyväskylän yliopiston dosentti, jonka tutkimuskohteina ovat Venäjän politiikka ja yhteiskunta, erityisesti Venäjän sisäpolitiikka, identiteettipolitiikka (nationalismi ja populismi) ja poliittinen viestintä.
Ura > Varhainen ura

Lassila kirjoitti ylioppilaaksi Laurin lukiosta Salossa 1993, suoritti varusmiespalveluksen Turun rannikkorykmentissä 1994 ja opiskeli vuosina 1995–1997 Tarton yliopistossa viron kieltä ja kulttuuria. Lukuvuonna 1997-98 hän jatkoi venäjän kielen opiskelulla Forssan aikuiskoulutuskeskuksessa ja Herzenin yliopistossa Pietarissa. Vuonna 1998 hän aloitti opinnot Jyväskylän yliopistossa pääaineena venäjän kieli ja kirjallisuus ja sivuaineena valtio-oppi. Hän oli kesän 2000 harjoittelijana Suomen Pietarin instituutissa ja seuraavana vuonna hän oli Aleksanteri-instituutin työharjoitteluhankkeessa Etelä-Karjalan maaseutukeskuksen Venäjä- ja Viro-suhteiden projektisihteerinä.
Lassila valmistui filosofian maisteriksi syyskuussa 2002 Jyväskylän yliopistosta. Ennen valmistumistaan hän oli kesän 2002 töissä Pietarissa Matkailun edistämiskeskuksessa harjoittelijana, ja syksyllä hän pääsi Suomen Pietarin konsulaattiin viisumivirkailijaksi kahden vuoden sopimuksella. Hän suoritti opettajan pedagogiset opinnot lukuvuonna 2004-2005 Helsingin yliopistossa.
Ura > Tutkijana

Vuonna 2005 hän sai Joensuun yliopistosta humanistisen tiedekunnan apurahan ja aloitti päätoimisesti tekemään väitöskirjaansa. Hän haki samana vuonna myös nelivuotista tutkijakoulupaikkaa valtakunnallisesta Venäjän ja Itä-Euroopan tutkimuksen tutkijakoulusta Aleksanteri-instituutissa, jonne hänet valittiin. Hän väitteli filosofian tohtoriksi Jyväskylän yliopistossa vuonna 2011 väitöskirjalla Anticipating Ideal Youth in Putin’s Russia: The Web-Texts, Communicative Demands, and Symbolic Capital of the Youth Movements “Nashi” and “Idushchie Vmeste“, joka käsitteli Kremliä tukevien nuorisojärjestöjen poliittista viestintää. Ennen siirtymistään Ulkopoliittiseen instituuttiin huhtikuussa 2017 Lassila työskenteli tutkijatohtorina Aleksanteri-instituutissa.
Lassila on Venäjän kulttuurin ja kielen dosentti Jyväskylän yliopistossa.
Julkaisuja

Lassila, Jussi: Supporting the War in Ukraine Compared to the Annexation of Crimea in Russia’s Bureaucratic Texts. Communist and Post-Communist Studies 2024 (December).
Lassila, Jussi & Nizhnikau, Ryhor: Casting off Soviet chains? Conditions for the Ideological Renewal of Communist Successor Parties in Russia, Ukraine and Moldova since the 2010s. Journal of Eurasian Studies 2022, 14(1), 53-66.
Lassila, Jussi: Venäjän demokratiakehitys (Diktaattorin käsikirja. Eli miten liberaalia demokratiaa puolustetaan).  Libera, 2022.  ISBN 978-952-280-085-5  Teoksen verkkoversio.
Aitamurto, Kaarina & Kahla, Elina & Lassila, Jussi (toim.): Sandarmohista Skolkovoon : historiapolitiikan pitkä varjo.  Helsinki:  Into, 2020.  ISBN 978-952-351-358-7
Lassila, Jussi: After the election of no alternatives : the Kremlin’s domestic political challenges from 2018 onwards.  Helsinki:  FIIA Finnish Institute of International Affairs, 2017.  ISBN 978-951-769-551-0  Teoksen verkkoversio Viitattu 13.12.2022. (englanniksi)
Lassila, Jussi:  Aleksei Naval’nyi and Populist Re-ordering of Putin’s Stability. Europe - Asia Studies, Vol. 68, No. 1, January 2016, 118–137.
Lassila, Jussi: 2010-luvun Suuri Isänmaallinen Sota.  Idäntutkimus Vol 19 Nro 2 (2012): Putin II, 2012.  ISSN 1237-6051  Teoksen verkkoversio.
Lassila, Jussi: The quest for an ideal youth in Putin's Russia II : the search for distinctive conformism in the political communication of Nashi, 2005-2009.  Stuttgart:  Ibidem, 2012, uusittu ja täydennetty painos 2014.  ISBN 9783838204154  (englanniksi)
Aitamurto, Kaarina & Lassila, Jussi & Salmi, Anna-Maria & Viljanen, Elina: Suuri ja mahtava metodologia? : lähestymistapoja Venäjän ja Itä-Euroopan tutkimukseen.  Helsinki:  Edita, 2010.  ISBN 978-951-37-5696-3
Lassila, Jussi: Perelom ètničeskoj simvoliki : primenenie semiotičeskogo metoda Û. M. Lotmana pri russkoâzyčnom oficial'nom gazetnom diskurse v Èstonii v 1989-90 gg.  (Pro gradu)  Jyväskylä:  Jyväskylän yliopisto, 2002.  Teoksen verkkoversio Viitattu 13.12.2022. (venäjäksi)
Lassila, Jussi Pekka: Anticipating Ideal Youth in Putin’s Russia: The Web-Texts, Communicative Demands, and Symbolic Capital of the Youth Movements “Nashi” and “Idushchie Vmeste“.  (Väitöskirja)  Helsinki /Jyväskylä:  Helsingin yliopisto / Jyväskylän yliopisto, 2011.  Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
Jopi

| Jopi |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  6. maaliskuuta 6. toukokuuta
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  mm. Job, Joel, Joonas, Joosef, Jorma, Jouko, Jouni
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jopi on Suomessa käytetty miehen etunimi. Se on muunnelma raamatullisesta nimestä Job, joka on yhdistetty muun muassa merkityksiin ’hurskaudestaan tunnettu’, ’vihattu’ ja ’vainottu’. Jopi on myös kutsumamuoto useista muista Jo-alkuisista miehennimistä. Se voi pohjautua esimerkiksi Joeliin, Joonakseen, Joosefiin, Jormaan, Joukoon tai Jouniin.
Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on vuoteen 2025 mennessä kirjattu noin 50–80 Jopi-nimistä miestä.
Nimipäivät

Ortodoksisessa kalenterissa Jopin nimipäiviä ovat 6. maaliskuuta ja 6. toukokuuta.
Tunnettuja Jopeja

Jopi Nyman (s. 1966), suomalainen kielitieteilijä ja professori
Toivo Joel ”Jopi” Rinne (1897–1981), suomalainen näyttelijä ja akateemikko
Kuvitteellisia Jopeja

Jopi Herneinen, päähenkilö Pentti Haanpään romaanissa Isännät ja isäntien varjot (1935)
Jopi Jalkapuoli (engl. Peg-Leg Pete), Disneyn sarjakuvahahmo, nykyään Musta Pekka (engl. Black Pete)
Jopi Sorsaposki, Aku Ankka -lehdessä mainittu nimiväännös (vrt. Topi Sorsakoski)
Avoin verkkokurssi
Tarjonta Suomessa ja ulkomailla

Avointen verkkokurssien tarjonta kasvaa jatkuvasti. Maailmanlaajuisesti suuria avointen verkkokurssien tarjoajia ovat Coursera, edX ja Udacity, joiden lisäksi kursseja tarjoavat useat pienemmän toimijat. Esimerkiksi Helsingin yliopiston tietojenkäsittelytieteen laitos tarjosi ensimmäisen ohjelmoinnin avoimen verkkokurssin tammikuussa 2012..
Tarjonta Suomessa ja ulkomailla > Coursera

Coursera on amerikkalainen, vuonna 2012 perustettu kaupallinen avointen verkkokurssien tarjoaja, jonka perustajia ovat Stanfordin yliopiston tietotekniikan professorit Daphne Koller ja Andrew Ng. Kolme ensimmäistä Courseran tarjoamaa kurssia keräsivät kukin yli 100 000 osallistujaa, ja Courseralla onkin tällä hetkellä maailmanlaajuisesti noin 6,5 miljoonaa käyttäjää. Kursseja tarjotaan 12 kielellä Web-, iOS- ja Android-pohjaisina. Vuonna 2012 Coursera tarjosi kursseja Stanfordin, Princetonin, Michiganin sekä Pennsylvanian yliopistoista, mutta on tällä hetkellä laajentanut valikoimaansa, ja partneriyliopistoja onkin jo 108. Kurssit vastaavat sisällöiltään yliopistojen omia kursseja, mutta muun muassa niiden esitysmuotoja on muokattu digitaaliseen ympäristöön soveltuviksi.
Kurssien opetus tapahtuu opettajien etukäteen kokoamien videopätkien kautta. Pätkiin on yhdistetty lyhyitä kysymyksiä, joihin vastaamalla opiskelija pääsee siirtymään videolla eteenpäin. Kurssin arvostelu toteutetaan kaksijakoisesti: monivalintatehtävät tarkastaa tietokone ja muut kurssin opiskelijat arvostelevat pidemmät tehtävät. Jokainen opiskelija saa arvosanan viideltä muulta kurssilaiselta ja arvostelee viiden muun opiskelijan tuotokset. Kurssin suorittamisesta opiskelija saa diplomin. Jotkin yliopistot (esimerkiksi Tampereen yliopisto) saattavat hyväksyttää tietyn määrän Courseran kursseja opinto-ohjelmiinsa. Coursera perustettiin Piilaakson riskipääomasijoittajien turvin. Nykyään palvelulla on 8 sijoittajaa, muun muassa Maailmanpankki. Sijoitusten lisäksi Coursera mahdollistaa toimintansa rahallisesti kahdella tavalla. Osa kurssisuorituksista oikeuttaa opiskelijan maksulliseen verifioituun diplomiin, joka vahvistaa, että opiskelija on suorittanut muilta osin ilmaisen Coursera-kurssin. Tämän lisäksi Coursera pyrkii luomaan yhteyksiä yritysten ja huippuopiskelijoidensa välille. Tästä yritykset maksavat Courseralle kiinteitä palkkioita.
Tarjonta Suomessa ja ulkomailla > edX

Vuonna 2012 MIT-yliopisto aloitti oman avointen verkkokurssien projektinsa. Harvardin yliopiston liittyessä siihen syntyi edX. Fyysisesti edX sijaitsee Cambridgessa, Massachusettsin osavaltiossa. edX ei ole kaupallinen konsortio, vaan listaa periaatteikseen ei-kaupallisuuden, avoimen lähdekoodin alustan, yhteistyön ja taloudellisen kestävyyden. Kursseja on tarjolla useista yliopistoista, perustajajäsenten lisäksi yhteensä yli kolmestakymmenestä yliopistosta (3.3.2014), ja aiheita on runsaasti erilaisia, myös ei-teknisiltä aloilta. Ensimmäinen järjestetty kurssi oli ”Circuits and Electronics” (6.002x) maaliskuussa 2012, ja sille rekisteröityi yli 155 000 opiskelijaa 162 maasta. edXin erikoisuus on siinä, että se ei vain tarjoa tunnettujen yliopistojen kursseja verkossa, vaan tarjoaa OpenEdX-alustansa lähdekoodin vapaasti saataville, jolloin kuka tahansa voi luoda omia avoimia verkkokurssejaan käyttäen alustaa. OpenEdXin mooc.org-alusta on luotu yhteistyössä Googlen kanssa ja se on avattu syyskuussa 2013. OpenEdX ei pyydä yliopiston sitoutumista, vaan kursseja voivat tarjota vaikka vain laitokset ja oppiaineet.
Kurssit edX:ssä muistuttavat muiden järjestäjien kursseja videoluentoineen, keskustelupalstoineen, wikipohjaisine yhteistyösivuineen ja muun verkkomateriaalin osalta. Esitietovaatimukset tulee selvittää ennen kurssille osallistumista. Muuten kursseille voi rekisteröityä kuka tahansa. Ensin etsitään kurssi hakemistosta ja varmistetaan, että esitietovaatimukset täyttyvät. Sitten rekisteröidytään luomalla edX-tili, jonka jälkeen kurssille voi osallistua. Kursseilta voi saada kolmenlaisia todistuksia: Honor Code Certificates of Achievement, Verified Certificates of Achievement ja XSeries Certificates of Achievement. Honor code certificates on saatavissa kaikille kursseille, eikä se vahvista käyttäjän identiteettiä. Verified certificate on mahdollista saada vain joillakin kursseilla ja siinä tarkastetaan henkilöllisyys valokuvan ja edX:n oman ID-tunnuksen avulla. XSeries-todistuksen voi saada tietyistä opintokokonaisuuksista.
Tarjonta Suomessa ja ulkomailla > Udacity

Udacity on yhdysvaltalainen, Stanfordin yliopistosta lähtöisin oleva, kaupallinen avointen verkkokurssien tarjoaja. Udacityn perustivat kolmikko Sebastian Thrun, David Stavens ja Mike Sokolsky tammikuussa 2012. Valmistellessaan kurssia tekoälystä Thrun koki, että hänen täytyy viedä kurssi nettiin, jotta suurempi yleisö pääsee osallistumaan sille. Tälle ensimmäiselle verkkokurssille rekisteröityi 160 000 ihmistä 195 eri maasta. Tällä hetkellä (9.3.2014) Udacity tarjoaa 12 täyttä kurssia ja 24 ilmaista kurssimateriaalia.
Thrun alkoi kehittää verkkokursseja kollegoidensa ja opetuksen ammattilaisten kanssa tavoitteenaan saada pedagogiikka mahdollisimman tehokkaaksi. Kurssit Udacityssa suunnitellaan ja toteutetaan joko yrityksen sisäisesti tai yhteistyössä muiden yritysten kuten Googlen tai Microsoftin kanssa. He etsivät kursseilleen taitavia opettajia, joita opiskelijat jaksavat seurata. Akateeminen pätevyys ei takaa sitä, että henkilö osaisi opettaa asiastaan hyvin. Udacityn kursseilla korostuu opetuksen ja käytännön ongelmien yhteys ja opetus on muodostettu projektimaiseksi ongelmanratkaisuksi. Kursseihin kuuluu videoluentojen lisäksi kenttätöitä, arjen ongelmia ja käytännöntilanteissa oppimista.
Udacity tarjoaa ilmaisia kurssimateriaaleja sekä maksullisia täysiä kursseja. Opiskelija voi suorittaa kurssinsa Udacityssä oman aikataulunsa mukaan, koska kursseilla ei ole suorituksille määräaikoja. Ilmaisiin kurssimateriaaleihin sisältyy videoluentoja, informaatioita sekä automaattisesti tarkastettuja tehtäviä. Täysillä kursseilla opiskelijat saavat näiden lisäksi neuvoja projektisuunnitelmiin sekä palautetta suorituksistaan. Opiskelijat saavat henkilökohtaisen valmentajan, joka vastailee kysymyksiin ja antaa tukea kurssin aikana. Kaikkien täysin kurssien lopussa on loppuprojekti tai loppukoe. Lopuksi on päättöhaastattelu, jonka avulla Udacity varmistaa opiskelijan henkilöllisyyden ja myöntää Verified certificaten. Täysistä kursseistaan Udacity veloittaa kuukausimaksulla.
Tarjonta Suomessa ja ulkomailla > Tietojenkäsittelytieteen opintoihin avointen verkkokurssien avulla

Helsingin yliopiston tietojenkäsittelytieteen laitos tarjoaa avoimia verkkokursseja menestyksekkäästi suorittaneille mahdollisuuden hakeutua opiskelemaan Helsingin yliopistoon tietojenkäsittelytiede pääaineena. Opiskelijat, jotka osallistuvat aktiivisesti MOOC-kursseille ja suorittavat ne menestyksekkäästi, saavat kutsun haastatteluun ja näyttökokeeseen. Sen perusteella on mahdollista saada opinto-oikeus erilliskiintiön kautta tietojenkäsittelytieteen luonnontieteen kandidaatin (LuK) sekä filosofian maisterin (FM) tutkintoihin.
Toki tietojenkäsittelytieteen opintoihin voi erilliskiintiöiden ohella hakea myös yhteisvalinnan kautta. Vuonna 2013 tietojenkäsittelytieteeseen oli päävalinnassa hakijoita 793, joista kokeeseen osallistui 402 ja hyväksyttyjä oli 222.
Historia

Avoimet verkkokurssit ovat nykyajan toteutustapa avoimelle opetukselle. Avoimella opetuksella on pitkä historia, joka ulottuu 1900-luvun alkupuolelle saakka. Monet amerikkalaiset yliopistot ovat tarjonneet opetustaan radion välityksellä ja ennen tätä myös kirjekursseina. Nykyaikaisemmassa muodossa avointen joukkokurssien historian nähdään ulottuvan 2000-luvun alkuun, jolloin MIT järjesti ensimmäisen kaikille avoimen verkkokurssin. Alkuaikoina opetus painottui teknisiin aloihin. Sama painotus näkyy avoimissa verkkokurseissa edelleen.
Avoimien verkkokurssien ideologinen tausta on peräisin 1990-luvun avoimuusliikehdinnästä. Tutkijat ryhtyivät vaatimaan tutkimusjulkaisuja avoimiksi – tästä käytetään nykyisin nimitystä avoin saatavuus, jonka tarkoituksena on erityisesti tutkimusjulkaisujen avoin saatavuus. Myöhemmin avoimen saatavuuden liikehdintä on vaatinut myös kaikille avoimia tietovarantoja, esimerkiksi tutkimusaineistoja. Tätä periaatetta kannatetaan laajalti, mutta se ei edelleenkään ulotu kaikkialle. Avoimuusliikehdintää on perusteltu muun muassa eettisillä syillä: on eettisesti kestämätöntä, jos tietovarannot rajataan vain tietyille yhteisöille ja tutkimuslaitoksille. Tieto nähdään jokaisen ihmisen oikeutena, eikä pelkästään etuoikeutena.
Massive Open Online Course -termiä käytettiin ensimmäisen kerran Kanadassa vuonna 2008. Avointen verkkokurssien kehitys on ollut nopeaa, sillä useat yliopistot ovat tehneet sekä yhteistyössä että erikseen omia sovellutuksia laajoista ja avoimista verkkokursseista. Yhdysvalloista avoimet verkkokurssit ovat levinneet lähes kaikille mantereille, ja näin ollen niiden kielivalikoima on todella kattava. Ensimmäinen todellinen harppaus avointen verkkokurssien kehityksessä on ollut vuonna 2013, kun Virginia Tech mahdollisti kokonaisen tutkinnon suorittamisen täysin avoimiin verkkokursseihin perustuvalla opiskelulla. Näin ollen avointen verkkokurssien kehityksessä on havaittavissa kaupallistumista, sillä ko. tutkinnon hinta oli 7 000 dollaria. Esimerkiksi erilaiset kurssien suoritustodistukset ovat usein maksullisia.
Useimmat avoimet verkkokussit ovatkin olleet niin sanotusti ”non-credit-kursseja”, eli niitä ei ole voinut hyväksilukea suorituksina opintokokonaisuuksiin. Kuitenkin joissain amerikkalaisissa yliopistoissa avoimista verkkokursseista on myös ollut mahdollista saada erillisiä todistuksia tai mainintoja kurssien suorituksista. Suomessakin ainakin Helsingin- ja Tampereen yliopistoihin on mahdollista päästä avoimia verkkokursseja hyödyntämällä.