stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
LibreOffice
Kehitystyö ja julkaisutahti

Syntyessään LibreOffice peri 15 vuotta vanhan laajan ja monimutkaisen koodikannan, jonka kehitys oli käynyt jähmeäksi osin siksi, että liian isojen muutosten pelättiin tuovan esiin piileviä ongelmia. LibreOfficen kehittäjäyhteisö päätti ruveta uudistamaan koodikantaa rivakasti silläkin uhalla, että varhaisten julkaisuversioiden vakaus tästä kärsisi. Kehitystyössä on omaksuttu periaate, että ongelmiin törmääminen voi loppujen lopuksi olla hyväkin asia, koska silloin ne voidaan korjata. Käytännössä ohjelmistoa pyritään kehittämään pienin askelin mutta aiempaa ketterämmin ja yhteisölähtöisesti.
LibreOfficen kehitystä tahdittaa tiivis julkaisuaikataulu, jolla pyritään varmistamaan, että ohjelmiston uudet ominaisuudet tulevat nopeasti yleisesti saataville. Suunnilleen puolen vuoden välein julkaistaan uusi versio (x.y.0), joka saa aikataulutettuja korjauspäivityksiä (x.y.1, x.y.2 ja niin edelleen) aluksi kuukauden ja myöhemmin parin kuukauden välein. Jokaista versio- ja korjausjulkaisua edeltää pari kolme julkaisuehdokasta (release candidate,  esimerkiksi x.y.z-rc1 tai lyhyemmin x.y.z.1), joista viimeinen julistetaan vakaaksi, mikäli siinä ei ilmene merkittäviä ongelmia.
Vuodelle 2024 uusien julkaisujen versionumerointi muuttuu kalenteriajan mukaiseksi. Version 7.6 jälkeen julkaistava versio on 24.2.
Koko ajan saatavilla on kaksi vakaata versiota – niistä vanhempi erityisesti varovaisille käyttäjille, sillä ensimmäisiä julkaisuversioita suositellaan ensisijaisesti kokeilunhaluisille käyttäjille. Kunkin version virallinen tuki umpeutuu noin yhdeksän kuukauden kuluttua alkuperäisestä julkaisusta, kun uudemman version arvioidaan kypsyneen riittävän vakaaksi kaikkein varovaisimmillekin käyttäjille, mutta esimerkiksi Linux-jakelut tai riippumattomat kehittäjät voivat tarjota tietoturvapäivityksiä vanhempiinkin versioihin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Verkkosivusto
The Document Foundation -säätiö (englanniksi)
Aikajanassa ovat kuvattuina StarOffice- ja OpenOffice.org-ohjelmistojen tärkeimmät seuraajat. Sininen: Apache OpenOffice. Vihreä: LibreOffice.
Laura Betti

Laura Bettin lyhyehkö vierailu elokuvassa La dolce vita eli suomeksi Ihana elämä(1960)
Laura Betti, alkuperäiseltä nimeltään Laura Trombetti (1. toukokuuta 1927 Casaleccio di Reno Italia – 31. heinäkuuta 2004 Rooma Italia) oli italialainen näyttelijä, ohjaaja ja laulaja. Hän esiintyi niin elokuvissa, teatterissa kuin televisiossakin.
Elokuvaura

Laura Bettin isä oli tunnettu Partito d’Azionen kannattaja Ettore Trobetti (1895–1965) ja hänen setänsä kielitieteilijä Alfredo Trobetti (1855–1929). Ensin Laura Bett tuli tunnetuksi jazz-laulajana ja myös lyhyeksi jääneestä urastaan kabareelaulajana. Vuonna 1954 hän esiintyi Walter Chiarin kanssa kabareessa I saltimbanchi. Vuonna 1955 hän debytoi teatterissa Arthur Millerin näytelmässä The Crucible, jonka oli ohjannut Luchino Visconti. Laura Bettin nuoruuden aikaan kuuluivat myös Pierre Corneillen El Cid vastanäyttelijänään Enico Maria Salerno sekä Bertolt Brechtin ja Kurt Weillin Seitsemän kuolemansyntiä.
Bettin varsinainen debyytti ja suurempi tunnettavuus tapahtui elokuvassa La Dolce vita eli Ihana elämä, jonka ohjasi Federico Fellini. Hänestä tuli läheinen ystävä ja todellinen luottonäyttelijä runoilija ja elokuvaohjaaja Pier Paolo Pasolinille, jonka useissa elokuvissa hänellä oli todella merkittävä rooli, niitä olivat muun muassa La ricotta (1963), Teorema (1968), Canterburyn tarinoita (1972) ja eritoten Sodoman 120 päivää, joka perustui vapaasti markiisi de Saden teokseen.
Pasolini

Vuonna 1980 Laura Betti perusti Pier Paolo Pasolini -säätiön, jonka johdossa hän oli lopun elämäänsä. Bettin kuoleman jälkeen hänen veljensä Sergio lahjoitti kaikki Lauran uraa koskevat dokumentit Contro Studi Archivio Pier Paolo Pasolinille, säilytettäväksi omana kokonaisuutenaan.
Ennen kuolemaansa vuonna 2001 Betti ehti ohjata Pasolinista kertovan dokumentin Pier Paolo Pasolini e la ragione di un sogno.
Filmografia (rajattu)

Ihana elämä (1959)
Kuningas Oidipus (1967)
Teorema (1968)
Sikolätti (1969)
Canterburyn tarinoita (1972)
1900 (1976)
Bertoluccin kuu (1979)
Il mondo nuovo (1982)
Aiheesta muualla

Laura Betti Elonetissä.
Laura Betti Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Herman Saxberg

Herman Saxberg eli Pilli-Hermanni (1830–1909) oli suomalainen Keuruulla asunut kansansoittaja ja arkkiveisujen tekijä.
Saxberg soitti itse valmistamaansa klarinettia. Hän kiersi soittamassa häissä Keski-Suomessa ja aina Etelä-Pohjanmaalla saakka. Saxberg sanoitti myös lauluja. Tunnetuin niistä on arkkiveisu, joka käsitteli vuoden 1866 viinan kotipolton kieltänyttä asetusta:
Vuonna kuusikymmentä kuus’

tuli Suomeen laki uus’,

Viinaa kiellettiin keittämäst’

juomapäiviä viettämäst’.



Se tarkoitus oli keisarill’

jos viinaa ei ois juomarill’,

niin leipää piisais Suomessa,

jok’ainoassa huoneessa.
Saxbergin arkkiveisut käsittelivät yleensä kulloinkin ajankohtaisia aiheita kuten postiryöstäjä Hallin Jannea, erilaisia onnettomuuksia, katovuosia ja Venäjän–Japanin sotaa.
Pilli-Hermannin klarinetti on nykyisin Kansallismuseon kokoelmissa.
Kirjallisuutta

Emilia Lajunen : 1800-luvun viisunikkari, pelimanni ja rosvo Pilli-Hermanni: isoisäni isoisän Herman Saxbergin arkkiveisut konserteiksi.   Lopputyö, Sibelius-Akatemia, Kansanmusiikin osasto 2007
Aiheesta muualla

Herman Saxbergin elämäkerta Kansallisbiografiassa
MySpace : Emilia Lajunen & Co esittää keuruulaisen Pilli-Hermannin eli Herman Saxbergin arkkiveisuja ja muita tekstejä.
Lontoon talouskonferenssi

Lontoon talouskonferenssi oli kesäkuussa 1933 Lontoon Geologisessa museossa järjestetty kokous, jonka tarkoituksena oli pohtia, miten 1930-luvun lamaa kyettäisiin parhaiten torjumaan elvyttämällä kansainvälistä kauppaa ja vakauttamalla valuuttakursseja. Kokoukseen osallistui 66 maata. Yhdysvaltojen presidentti Franklin D. Roosevelt kuitenkin välitti huvijahdiltaan Lontooseen radioviestin, jossa hän tuomitsi konferenssin ja epäsuorasti ilmaisi, että Yhdysvallat ei tulisi osallistumaan keskusteluihin.
Tausta

Maailmantalouden romahdettua ensimmäisen maailmansodan jälkeen oletettiin, että Yhdysvallat toimisi maailmantalouden hegemoniana. Konferenssin asialista luonnosteltiin kuuden maan kesken vuonna 1932 Genevessä. Siinä otettiin voimakkaasti kantaa siihen, että hallitusten väliset velat tulisi antaa anteeksi, sillä niitä pidettiin merkittävänä esteellä toipumiselle 1930-luvun lamasta.
Eurooppalaiset uskoivat, että sopimus vapauttaisi maailman, mutta yhdysvaltalaiset asiantuntijat, kuten senaattori William Borah, katsoivat, että maailman ongelmat johtuivat ainoastaan sodasta, eurooppalaisten valtioiden halusta säilyttää suuret armeijat ja hopeavarojen väärinkäytöstä. Näin ollen he eivät olleet halukkaita antamaan anteeksi velkoja.
Vastatoimenpiteet

Toivo Yhdysvaltojen pitäytymisessä kultakannassa haihtui nopeasti presidentti Rooseveltin ilmoitettua heti virkaanastumisensa jälkeen allekirjoittavansa lain, joka käytännössä poisti kultakannan.
Yhdysvaltojen delegaatiota konferenssissa johti Yhdysvaltain ulkoministeri Cordell Hull. Presidentti Roosevelt oli määrännyt Hullin olemaan osallistumatta keskusteluihin, jotka koskivat valuuttavarantojen vakauttamista. Konferenssin alkuun mennessä Roosevelt oli kuitenkin muuttanut mieltään ja lähetti Oliver Spraguen ja James Paul Warburgin osallistumaan keskusteluihin yhdessä Ranskan ja Britannian edustajien kanssa.
Rooseveltin hylkäys

Konferenssin avajaispäivänä 12. kesäkuuta 1933 kaikki huomio keskittyi konferenssin ulkopuolella tapahtuneisiin kolmen maan välisiin keskusteluihin. 15. kesäkuuta mennessä Yhdysvaltain edustaja yhdessä Bank of Englandin Montagu Normanin ja Banque de Francen Clement Moret'n kanssa olivat laatineet alustavan suunnitelman valuuttakurssien tilapäiseksi vakauttamiseksi.
Salausyrityksistä huolimatta tieto suunnitelmasta tuli julki ennen virallista julkaisua, ja osakekurssit Yhdysvalloissa laskivat dramaattisesti ja Yhdysvaltain dollarin vaihtokurssi nousi. 17. kesäkuuta Roosevelt hylkäsi sopimuksen, koska hän pelkäsi Britannian ja Ranskan pyrkivän kontrolloimaan omia valuuttakurssejaan. Hylkäys herätti huomattavasti vastustusta.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:London Economic Conference
Käännös suomeksi
Lahden Kesänäyttämö

Lahden Kesänäyttämö on Lahden kulttuuripalveluiden järjestämä jokavuotinen kesätyöllistämisprojekti, jonka tarkoituksena on tarjota nuorille mahdollisuuksia kesätyöhön kulttuurin parissa. Projektin tarkoituksena on luoda teatteriesitys, jonka tekemisessä nuoret ovat aktiivisesti mukana alusta loppuun.
Projekti on Lahden kulttuuripalveluiden ja Lahden kaupungin rahoittama. Se eroaa muista kaupungin järjestämistä kesätyömahdollisuuksista siten, että se on aina vaatinut hakijoilta erikoisosaamista ja pääsykokeisiin osallistumista.
Kesätyöllistämisprojekti on ollut käynnissä jo vuodesta 1995.
Historia

Kesätyöllistämisprojekti käynnistyi vuonna 1995 ajatuksena työllistää lama-ajan nuoria kesänäytelmän pariin. Projektin kautta haluttiin antaa nuorille mahdollisuus oppia musiikkiteatteria ammattitaiteilijoiden opastuksella, sekä kokeilla kuntien välistä yhteistyötä. Kesätyöllistämisprojektin kautta on syntynyt revyitä, musiikkinäytelmiä, kabareita, musikaaleja, kiertueita, ulkotapahtumia ja lastenoopperoita eri-ikäisille yleisöille. Joinain vuosina on panostettu enemmän kuntien väliseen ja kansainväliseen yhteistyöhön.
Hakijoina on vuosittain 100-600 nuorta, joista pääsykokeisiin kutsutaan 30-90 ja heistä valitaan 15-25 nuorta kesäprojektin toteuttamiseen. Hakijoita tulee etenkin paikallisista kouluista ja harrastetoiminnasta, mutta myös maakunnan ulkopuolelta ja heiltä edellytetään kokemusta teatterin, sirkuksen, tanssin, musiikin, äänen- ja valotekniikan, tarpeiston, lavastuksen, puvustuksen, tuottamisen, markkinoinnin tai tapahtumajärjestämisen aloilta opintojen tai harrastusten kautta.  Pääsykokeiden valintaraati koostuu eri taiteenalojen ammattilaisista ja kulttuuripalveluiden henkilökunnasta. Vuosina 1998-2004 kesätyöproduktiossa oli mukana Kulttuurilla työhön - projekti (Kuty).
Historia > 1995-2001

Alkuvuosina esityksiä suunnattiin nuorille ja aikuiselle yleisölle. Kesätyöllistämisprojektin ensimmäinen esitys oli nimeltään Falskisti vaan! - kesäkabaree Lahti 90, jonka ensi-ilta oli Kansantalon Vaahterasalissa 21.6.1995. Esityksiä nähtiin kesän aikana yhteensä 15. Kabareen ohjasi kulttuurisihteeri Riittakatriina Manninen-Louhensalo käsikirjoittaja-juontaja Jakke Naulapään käsikirjoituksen pohjalta. Näytelmässä oli paljon viittauksia 90-luvun Lahteen ja sen tarina keskittyi keskisuuren eteläsuomalaisen "kirpputorikaupungin" eri vaiheisiin.
Seuraavina vuosina nähtiin klassikkomusikaali Annie mestariampuja (1996), kabaree Meidän vuosisatamme (1998-1999), musiikkinäytelmä Ultima Thule (1999) ja kabaree Täydellinen maailma 2001? (2001), josta esitettiin myös lyhennetty englanninkielinen versio Perfect World 2001? NOVU-ystävyyskaupunkiviikolla. Esityspaikkoina olivat Vaahterasali, Karirannan kesäteatteri ja Pikkuteatteri. Näytelmien ohjauksesta ja käsikirjoituksesta vastasivat Riittakatriina Manninen-Louhensalo ja Oskari Katajisto. Annie mestariampuja on tähän mennessä kesänäyttämön suurin ja pitkäkestoisin produktio ja sen yhteyteen perustettiin tanssin koreografian työpaja, jota ohjasi tanssitaiteilija Ritva Ståhlberg-Bondarew. Vuosina 1997 ja 2000 kesäproduktiota ei järjestetty rahallisista ja muista syistä.
Historia > 2002-2005

Kesäproduktio siirtyi lähes kokonaan ulkotapahtumaksi. Kesällä 2002 perustettiin Lahden Runomaraton ry:n avustuksella Mukkulan vanhalle golfkentälle satuinen runotapahtuma Lasten 1. Runopuisto, jossa haluttiin yhdistellä kirjallisuutta, draamaa, kädentaitoa ja ympäristökasvastusta. Tapahtuma koostui toimipisteistä ja pienoisnäytelmistä. Seuraavana vuonna yhteistyö Lahden Matkailun kanssa synnytti Enonsaareen Viikinkien jalanjäljillä -seikkailutapahtuman (2003), joka muodostui näytelmistä ja työpajoista. Kesällä 2004 järjestettiin intiaanitapahtuma Ochawira - Solisevan lähteen laakso Mukkulan kartanon puistossa, jonka keskiössä oli Kari Kyllösen ja Riittakatriina Manninen-Louhensalon käsikirjoittama ja Mikko Peltoniemen ohjaama näytelmä kahdesta intiaaniheimosta.
Kesän 2005 produktio oli revyy Miekat kivessä, josta esitettiin lyhennetty englanninkielinen versio Swords in Stone NOVU-ystävyyskaupunkiviikolla. Näytelmiä esitettiin yhteensä 10 kertaa Vaahterasalissa.
Historia > 2006-2009

Kolmivuotinen Efekti-hanke osallistui kesäproduktioiden järjestämiseen ja tapahtuma alkoi kiertämään Päijät-Hämeen seutukunnissa. Työpajoista ja näytelmästä koostuva satutapahtuma Prinsessa Ruusunen (2006) kävi kiertueella Nastolassa, Hollolassa ja Asikkalassa, lopulta asettuen Lahden kaupungintalon sisäpihalle. Klassikkonäytelmän pienillä juonimuunnoksilla ohjasi Kari Kyllönen. Näyttelijä Jane Kääriäiselle tämä oli neljäs ja viimeinen kesäproduktio.
Kesän 2007 tapahtuma koostui Robin Hood -musiikkinäytelmästä, työpajoista ja seutukuntia kiertävästä kulkurit-kiertueesta. Näytelmästä esitettiin kahden tunnin mittainen koko versio aikuisille Vaahterasalissa ja tunnin mittainen lastenversio Lahden kaupungintalon sisäpihalla, sekä vielä lyhyempi kiertueversio Kärkölän, Nastolan, Asikkalan ja Hollolan kunnissa.
Kesänäyttämön viimeinen kiertuetapahtuma oli Väinö Weckströmin ohjaama musiikkinäytelmä Lännen keisari (2008), joka esitettiin Lahden Karirannan kesäteatterin lisäksi Orimattilassa, Sysmässä, Hollolassa, Nastolassa, Asikkalassa ja Hämeenkoskella.
Kesällä 2009 kesäproduktio palasi hetkellisesti aikuisemmalle katsojakunnalle suunnattuun materiaaliin Kalevala -musiikkinäytelmän myötä. Näytelmän ensi-ilta esitettiin Vaahterasalissa 24.6.2009. Se ei saavuttanut samanlaista suosioita, kuin edellisvuosien produktiot.
Historia > 2010-2021

Vuosikymmenen aikana kesätyöproduktio koki useita muutoksia, kuten nimen virallisen muutoksen Lahden Kesänäyttämöksi vuonna 2016. Sen lisäksi ohjelmisto suunnattiin lapsille ja perheille, seutukunta yhteistyö jätettiin pois ja rahoitusta ei enää saatu kaupungin ulkopuolelta, joten ammattilaisten palkkaaminen nuorten ohelle lopetettiin. Lisäksi Kesänäyttämö aloitti musiikkivierailut kaupungin palvelutaloihin ja laajensi markkinoinnin ja viestinnän sosiaaliseen mediaan. Sisäesitysten teatteri vaihtui vuoden 2013 jälkeen Vaahterasalista Pikkuteatteriin, mutta poikkeuksellisesti kesän 2021 näytelmä esitettiin Finlandia-klubilla.
Vuosina 2010-2012 Kesänäyttämö esitti Sinikka Nopolan ja Tiina Nopolan teoksiin perustuvia musiikkinäytelmiä Heinähattu, Vilttitossu ja Rubensin veljekset (2010), Risto Räppääjä ja pakastaja Elvi (2011) ja Risto Räppääjä ja villi kone (2012). Ohjaajina toimivat Jarna Mandelin ja Susanna Tiitinen.
Kesällä 2013 esitettiin dramatisoitu konsertti Matkustan ympäri maailmaa, jossa orimattilalainen Oravan perhe on lähtenyt kesälomamatkalle. Produktio oli seikkailuaiheisista lauluista koostuva musiikkimatka, jonka ideoinnista vastasi Taiteen edistämiskeskuksen säveltaiteen ja kirjallisuuden läänitaiteilijoiden Jarmo Julkusen ja Päivi Haanpään johdolla joukko musiikin ja kirjallisuuden ammattilaisia: Mila Teräs, Kalle Veirto, Sana Mustonen ja Nelli Hietala. Viimeisenä esityspäivänä produktio vieraili Hauhon musiikkijuhlilla.
Vuosina 2014-2016 Kesänäyttämöllä nähtiin Marjatta Pokelan suosittuja Mörön tarinoita. Mörköooppera (2014), musiikkinäytelmä Mörri-Möykyn suvi (2015) ja lastenooppera Mörkö se lähti laivaan (2016). Ohjaajina toimivat Nuorisoteatterin ohjaajat Markus Karekallas ja Sanna Heiskanen.
Seuraavien vuosien produktioina nähtiin Elina Karjalaisen Uppo-Nalle -teoksien pohjalta dramatisoituja musiikkinäytelmiä. Ensin Uppo-Nalle (2017), jonka ohjauksesta vastasi Sanna Heiskanen ja näyttelemässä oli nykyinen näyttelijä-muusikko Siiri Partanen ja sitten Uppo-Nalle laulujen laineilla (2018), jonka ohjasi Väinö Weckström.
Kesällä 2019 Kesänäyttämö palasi Marjatta Pokelan teoksiin ja esitti 1994 vuoden lastenoopperan Karamelliooppera. Seuraavana vuonna tarkoituksena oli esittää Jukka Linkolan vuonna 1985 säveltämä ja Jukka Virtasen sanoittama klassikkomusikaali Peter Pan (2020) Kesänäyttämön 25-vuotisjuhlavuoden kunniaksi kaupungin Eero-näyttämöllä, mutta koronapandemian vuoksi esitys peruttiin. Kesän 2021 dramatisoitu konsertti englantilaisesta kansansadusta Jaakko ja Pavunvarsi pysyttiin esittämään poikkeuksellisesti Sibeliustalon Finlandia-klubilla. Esitys myös livestreamattiin ja oli katsottavissa kahden viikon ajan Kesänäyttämön Facebook-sivuilla ja YouTube-kanavalla.
Historia > Viimeisimmät esitykset

Lahden Kesänäyttämön 25. kesäproduktio sai ensi-iltansa 30.6.2022 Pikkuteatterilla. Kyseessä oli Wilhelm Buschin teokseen perustuva musikaalin Max ja Moritz, jonka käsikirjoitti Pertti Reponen ja ohjasi Sanna Heiskanen. Musiikin sävelsi Jukka Linkola ja sovitti Erno Tiittanen.
Kesällä 2023 Lahden Kesänäyttämö esitti Oiva Paloheimon lastenkirjaan perustuvan Tirlittan -musiikkinäytelmän, jonka on sovittanut näytelmäksi Leena Havukainen. Sävellykset näytelmään on teki Toni Edelmann ja sanoitukset Pertti Reponen. Sanna Heiskasen ohjaama Tirlittan nähtiin Pikkuteatterilla (Lahti) ensi-illassa torstaina 29.6.2023. Tirlittan oli Lahden Kesänäyttämön 26. kesäproduktio.
Vuonna 2024 Lahden Kesänäyttämö esittää Laura Ruohosen kokoperheen musiikkinäytelmän Yökyöpelit. Musiikin teokseen on säveltänyt Anna-Mari Kähärä. Yökyöpelit on Lahden Kesänäyttämön 27. kesäproduktio ja esitystä tekemään on palkattu Kesänäyttämön historiassa tähän mennessä suurin määrä kesätyöntekijöitä, yhteensä 30 nuorta. Sanna Heiskasen ohjaama Yökyöpelit saa ensi-iltansa Pikkuteatterilla (Lahti) 27.6.2024.
IMO

IMO voi tarkoittaa:
in my opinion (minun mielestäni) – Internet-slangia
Intermediate Mathematical Olympiad, kilpailu 11–16-vuotiaille oppilaille, jonka järjestää United Kingdom Mathematics Trust
International Maritime Organization, Kansainvälinen merenkulkujärjestö, myös järjestön jakama IMO-tunnus.
Innovation Management Officer - innovaatiojohtaja
International Mathematical Olympiad - Kansainväliset matematiikkaolympialaiset keskiasteen opiskelijoille
International Meteor Organization
International Meteorological Organization
International money order
Irish Medical Organisation (ammattiliitto)
Instituto de la Mujer Oaxaqueña
Irongate Mail Order ja teollinen elektroniikkayhtiö, jonka perusti brittiläinen Maurice Hatter
Ilmajoen maatalousoppilaitos, Seinäjoen ammattikorkeakoulun yksikkö
Imo on myös osavaltio Nigeriassa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”IMO”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
International Professional Hockey League

Calumet-Laurium Miners IPHL-kaudella 1904–1905.
International Professional Hockey League (IPHL, käytetään myös nimeä International Hockey League) oli ensimmäinen jääkiekon ammattilaisliiga. IPHL:n perusti yhdysvaltalainen hammaslääkäri J. L. Gibson, ja se oli toiminnassa kolmen kauden ajan vuosina 1904–1907. IPHL:ään kuului viisi joukkuetta, joiden kotipaikat sijaitsivat Kanadan rajan tuntumassa Yhdysvalloissa sekä Ontariossa.
Liigan syntymiseen johtanut kehityskulku sai alkunsa, kun Gibson hankki michiganilaiseen Portage Laken joukkueeseensa huipputason pelaajat, jolloin myös muiden seurojen täytyi ryhtyä pelaajahankintoihin pystyäkseen haastamaan Gibsonin joukkueen. Kaudella 1903–1904 Portage Lake nimittäin voitti 24 ottelua ja hävisi ainoastaan kaksi kertaa. Lisäksi se teki kauden aikana peräti 273 maalia ja päästi 48. Yksi joukkueelle hävinneistä seuroista oli Montreal Wanderers, jonka Portage Lake voitti Houghtonissa maalein 8–4 ja 9–2.
IPHL-seuroista yksi oli kotoisin Sault Ste. Mariesta, yksi Pittsburghista ja kolme Michiganin osavaltiosta. Vuosina 1905 ja 1906 Portage Laken IPHL-joukkue esitti haasteet Ottawa Silver Sevenille ja Montreal Wanderersille päästääkseen pelaamaan Stanley Cupista, mutta tuohon aikaan vain amatöörijoukkueille annettiin mahdollisuus Stanley Cupin tavoitteluun. Kauden 1906–1907 jälkeen IPHL ajautui ongelmiin, kun osa liigan joukkueista ei enää halunnut pelata siinä. Esimerkiksi Pittsburgh halusi siirtyä pelaamaan toiseen liigaan. Ongelmat johtivat lopulta siihen, että IPHL päätti pitää välivuoden, vaikka sillä oli ollut suunnitelmissa laajentaa toimintaansa Torontoon, Clevelandiin ja Duluthiin. Liiga ei kuitenkaan koskaan tehnyt paluuta, ja kausi 1906–1907 jäi sen viimeiseksi.
Lyhyeksi jääneestä historiastaan huolimatta IPHL antoi esimerkin, joka myötävaikutti ammattilaisjääkiekon yleistymiseen Kanadassa.
Legions of Perkele

| Legions of Perkele Barathrum |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1.–8. maaliskuuta 1998
 Julkaistu: 7. syyskuuta 1998
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Demonos Sova
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 42.23
 Levy-yhtiö: Spinefarm Records
Barathrumin muut julkaisut
| Infernal 1997 | Legions of Perkele 1998 | Saatana 1999 |
Legions of Perkele on suomalaisen black metal -yhtye Barathrumin vuonna 1998 julkaistu neljäs albumi. Albumin julkaisi Spinefarm Records. Albumin raidat 10 ja 11 ovat ”tyhjiä” kahdentoista sekunnin mittaisia pätkiä, jotka eivät sisällä ollenkaan musiikkia. Myöskään albumin aloittavaa ”Introa” ei ole mainittu albumin kappalelistauksessa. Kappaleet ”Deep from the Depths” ja ”Warmetal” ovat bonusraitoja, jotka on mainittu levyn etukannen vihkossa, mutta ei takakannessa. Albumi uudelleenjulkaistiin yhdessä Saatana -albumin kanssa vuonna 2004.
Jyväskyläläinen Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus -yhtye levytti kappaleesta ”Last Day in Heaven” suomenkielisen version nimeltään ”Viimeinen päivä taivaan?” vuonna 2000. Kappaleen suomenkielisen käännöstekstin ovat tehneet Timo Rautiainen ja Tomi Tuomaala.
Kappaleet

Kaikki sävellykset, sanoitukset ja sovitukset Demonos Sova.
Intro: Barathrum – 1.29 (Instrumentaali)
Revenge by Magick – 3.00
Angelburner – 4.00
Dark Sorceress (Autumn Siege) – 6.08
Last Day in Heaven – 4.52
The Force of Evil – 3.16
Necromantical Ritual – 5.31
SaLuBeLe – 2.36
Legions of Perkele – 5.08
Pause – 0.12 (Instrumentaali)
Pause – 0.12 (Instrumentaali)
Deep from the Depths – 3.16
Warmetal – 2.54
Kokoonpano

Demonos Sova – basso, laulu
Anthemalignant – kitara
G'Thaur – basso, taustalaulu
Nattasett – rummut
Ms. Whitchel – laulu
Ms. Minnantichristess – laulu
Ahti Kortelainen – äänitys, miksaus
Kylmä Linja – taide, kansikuva
Michael Peippo – taide, kansikuva
Mikko Mäntyniemi – valokuvat
Aiheesta muualla

Legions of Perkele Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Legions of Perkele Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Ivica Horvat

| Mitalit> Maa:   Jugoslavia.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Jugoslavia.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Jugoslavia.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Jugoslavia> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 |  |  |
Ivan ”Ivica” Horvat (16. heinäkuuta 1926 Sisak, Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta – 27. elokuuta 2012 Njivike, Krk, Kroatia) oli Jugoslaviaa edustanut jalkapalloilija, jalkapallovalmentaja ja olympiamitalisti.
Horvat saavutti Jugoslavian jalkapallomaajoukkueessa olympiahopeaa Helsingissä 1952. Hän toimi pelaajauransa jälkeen valmentajana muun muassa saksalaisseuroissa.
Horvat kuoli 86-vuotiaana kesämökillään Krk-saarella 27. elokuuta 2012.