Veretje I
Esinelöydöt > Metsästysvälineet

Metsästysvälineiksi tulkitaan kaikki perinteiset aseet, joilla voidaan kaataa tai satuttaa riistaa vakavasti. Joukossa voi olla myös aseita ihmisiä vastaan, mutta tarkkaa ero näiden välillä ei voi tehdä. Useimmat metsästysvälineet valmistettiin luusta tai puusta. Piikivestä valmistetut nuolenkärjet olivat melko erilaisia muodoltaan.
Useimmat nuolenkärjet oli tehty luusta. Nuolen varsi veistettiin männyn oksasta tai nuoresta rungosta ja ne olivat 58–65,5 cm pitkiä. Sulkien kiinnittämiseen käytettiin liimana pihkaa, jonka jäänteitä löydettiin, ja jänteen lankamaisia säikeitä tarvittiin sulan sitomiseen paikalleen. Niitä löydettiin yhteensä 68 kappaletta, mutta ne voidaan jaotella 10 erilaiseen luokkaan ulkonäön perusteella.
Monessa nuolissa on ohut neulamainen luukärki, mutta sitten on lisäksi jokin erityinen tuntomerkki. Lisätuntomerkki voi olla rengasmainen vahvike nuolen varressa tai kärjen tyvessä. Joissakin nuolissa oli suuri lisäpaino varressa ja viivamaisia koristeita. Massiiviset painot mahdollistivat suurten eläinten tai ihmisten vahingoittamisen. Ukrainassa on löydetty piinuorenkärkiä hautojen vainajista.
Sigir-tyyppisen (tai Shigir) nuolen kärki on paksu ja muodoltaan kuin kaksi kartiota pohjat vastakkain (engl. biconical). Toisissa nuolissa on lisäksi samanlainen laajennus varressakin. Jos varsi oli lisäksi paksu, saattoi sillä ampua vesilintuja, jolloin nuoli jäi kellumaan veteen. Kärki saattoi olla myös tylppä. Tällaisen nuolen osuma ei riko eläimen nahkaa, mutta painavana se vahingoittaa sisäelimiä ja saalis voidaan poimia maasta.
Luukärkien kiinnitys oli helpompi kuin kivikärkien. Siksi osassa nuolia oli valmistettu reilumpi sija kivikärjen kiinnitystä varten. Nuolen varsi saattoi muuten olla pyöreä ja paksu, mutta sen pää tehtiin ohueksi kivikärjen kiinnitystä varten. Tukevaan varteen saatettiin myös hioa pitkittäinen ura, johon terävä piiliuska voitiin asentaa. Eräissä nuolissa oli varren päähän jätetty airon lavan muotoinen paksu laajennus, jonka reunat oli teroitettu ja reunoihin oli uurrettu koloja.
Harppuunoissa oli puuvarret ja harppuunan kärki oli luuta. Se oli helposti irtoava, jolloin kärki jäi saaliiseen. Kärkiä on viittä eri tyyppiä. Luukärki oli muotoiltu kuin sahan teräksi, jossa linnun nokan muotoiset koukkumaiset piikit. Joissakin harppuunan kärjissä oli vain muutama iso koukku tai nokka, mutta toisissa on monta pientä nokkaa vierekkäin. Oma tyyppinsä on kärki, johon on hiottu urat molemmin puolille piikiven paloja varten.
Jouset valmistettiin puusta, joka on useimmin mäntyä. Niiden pituus on 120–150 cm, poikkileikkaus pyöreä tai soikea, kaaren päissä jänteen kiinnityskohdissa hiotut uurteet ja kättä varten varressa vahvennus. Toisessa päässä on jännettä varten usein kartionmuotoinen laajennus. Käyttämättömän jousen jänne ilmeisesti irrotettiin, jotta vastavoima säilyisi kaaressa, mutta jänne palautettiin pikakiinnitykseensä käyttöönoton yhteydessä. Jouset olivat viimeistelyjä ja hyvin hiottuja. Useat löydetyt jouset olivat rikki, joten ne oli heitetty hyödyttöminä järveen. Kaivauksilla todettiin myös tapa, jolla jousia suojattiin kosteudelta käärimällä ne esimerkiksi tuoheen. Kostuessaan jousen jännitysvoima heikkenee eikä nuolet lennä entiseen tapaansa.
Keihäät, joita on löydetty seitsemän kappaletta, valmistettiin männystä tai lehtikuusesta ja olivat noin 1,5 metriä pitkät. Varsi oli kapea ja poikkileikkaukseltaan pyöreä tai soikea, mutta se leveni keihään kärkeä kohden. Levennykseen kiinnitettiin keihään terä ja joissakin keihäissä oli löydettäessä piiterät. Keihään perä on katkaistu suoraksi.