stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Elias Fälth

| Elias Fälth |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. maaliskuuta 1981 (ikä 43) Nacka, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  176 cm
Paino:  77 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2010–2019
Seurat:  Huddinge IK (Allsv./Ruotsi I) Halmstad Hammers (Allsv.) Nybro Vikings IF (Allsv.) Borås HC (Allsv.) VIK Västerås HK (Allsv.) Almtuna IS (Allsv.) Luleå HF (SEL) HV71 (SEL/SHL) Frölunda HC (SHL) Brynäs IF (SHL) Tappara (SML) Munkedals BK (Ruotsi III)
Elias Anders Graham Fälth (s. 30. maaliskuuta 1981 Nacka, Ruotsi) on ruotsalainen entinen jääkiekkopuolustaja ja maailmanmestari. Hänen pääsarjauransa alkoi vasta 29-vuotiaana 11 alemmissa miesten sarjoissa pelatun kauden jälkeen vuonna 2010. Fälth pelasi urallaan Elitserieniä/SHL:ää Luleå HF:ssä, HV71:ssä, Frölunda HC:ssä ja Brynäs IF:ssä yhteensä 379 runkosarjaottelua tehopistein 39+111=150 ja keräten 200 jäähyminuuttia sekä 65 playoff-ottelua tehopistein 4+12=16 ja keräten 34 jäähyminuuttia. Hän voitti Frölundassa kaudella 2015–2016 sekä Ruotsin-mestaruuden että Mestarien liigan mestaruuden. Fälth pelasi myös SM-liigajoukkue Tapparassa viimeisen kautensa 2018–2019. Hän kuului myös Ruotsin vuoden 2013 maailmanmestaruuden voittaneeseen joukkueeseen. Fälth laukoi oikealta.
Pelityyli

Elite Prospects -sivuston vuonna 2014 tehdyn analyysin mukaan Fälth oli taitava puolustaja, joka edisti runsaasti hyökkäyspään peliä. Hän luisteli ja käsitteli kiekkoa hyvin sekä omasi voimakkaan laukauksen. Fälthillä oli hyvä pelikäsitys ja hän luki peliä hyvin. Fälth oli pelipaikkaansa nähden pienikokoinen, mutta hän pelasi siihen nähden kuitenkin melko aggressiivisesti ja röyhkeästi. Fälth antoi ajoittain myös omaa peliä vahingoittavia harhasyöttöjä.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Ruotsi / Suomi 2013 | jääkiekko |  |
Fälth pelasi MM-kilpailuissa vuonna 2013, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Yhteensä Fälth pelasi 30 A-maaottelua tehopistein 2+3=5. Hän debytoi Ruotsin A-maajoukkueessa Karjala-turnauksessa 13. marraskuuta 2010 Helsingin Hartwall Arenalla Venäjää vastaan. Fälth merkittiin Ruotsin seitsemänneksi puolustajaksi. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa hän teki Euro Hockey Challengessa 7. huhtikuuta 2013 Riiassa Latviaa vastaan. Kaudella 2013–2014 Fälth kuului Ruotsin kapteenistoon.
Douglas Haig

Douglas Haig hallitsi etiketin ja antoi itsestään aristokraattisen kuvan.
Douglas Haig (19. kesäkuuta 1861 Edinburgh – 29. tammikuuta 1928 Lontoo) oli skotlantilainen brittijoukkojen ylipäällikkö  ensimmäisen maailmansodan aikana. Haig oli kokenut ja luotettu sotilas, joka oli palvellut kuningaskuntaa lähes kaikissa Brittiläisen imperiumin kolkissa.
Nuoruus

Haig syntyi Edinburghissa. Hänen isänsä John Haig oli viskin valmistaja esi-isiensä tapaan. Douglas aloitti sotilasopintonsa Sandhurstin kuninkaallisessa sotakorkeakoulussa vuonna 1883. Sotilasura alkoi Intian-komennuksella vuonna 1886. Ylennyksen saanut nuori upseeri jatkoi palveluaan Sudanissa 1898. Buurisodissa 1889–1902 kunnostautunut Haig palveli sotamarsalkka John Frenchin alaisuudessa. Seuraava siirto tuli jo vuonna 1903 Intiaan. Lordi Herbert Kitchenerin alaisena Haig toimi useissa hallinnon tehtävissä, kuten tarkastajana.
Haigin ura kehittyi nopeasti, vuonna 1906 hän yleni jo kenraalimajuriksi. Saavutettuaan tämän arvostetun sotilasarvon nuorimpana brittiarmeijan sotilaana Haig työskenteli läheisesti sotaministeriön ja siirtoarmeijan johdon kanssa seuraavat vuodet.
Ensimmäisessä maailmansodassa

Elokuussa 1914 syttyi ensimmäinen maailmansota. Haig sai komennettavakseen Belgiaan ja Ranskaan siirretyn Brittiläisen siirtoarmeijan 1. armeijakunnan. Marraskuussa 1915 hän siirtyi koko siirtoarmeijan komentajaksi.
Haig oli suoraviivainen hyökkäyssodan kannattaja. Brittien yleinen käytäntö oli hyökätä vain suoran miesylivoiman turvin, ilman tarkkaa tiedustelua. Upseerit koostuivat pääasiassa rikkaiden ja arvostettujen sukujen miehistä, jotka eivät osanneet asettua alempien luokkien inhimillisten kärsimysten tasalle. Vähitellen vuoden 1916 aikana Sommessa Haig kuitenkin ymmärsi, että brittien käyttämä hyökkäystapa oli liian verinen. Hän kuitenkin suostui jatkamaan entiseen tapaan, koska Ranskan sodanjohto painosti häntä siihen, esimerkiksi Arrasin taistelussa 1917. Hän suhtautui penseästi konekiväärien käyttöön, koska uskoi sen johtavan puolustukselliseen ajatteluun. Ratsuväen sotilaana Haig arvosti hevosten käyttöä ja vastusti moottoroitujen panssariyksiköiden kehittelyä sekä ummisti korvansa ajatuksille sodan motorisoimisesta.
Haig toimi ylipäällikkönä läheisessä yhteistyössä Britannian kuningas Yrjö V:n ja koko länsirintaman joukkojen ylipäälliköinä toimineiden ranskalaisten kenraalien Joseph Joffren, Robert Nivellen, Philippe Pétainin ja Ferdinand Fochin kanssa.
Kritiikki Haigia kohtaan

Britit maksoivat sodasta kalliin hinnan. Vapaaehtoisista miehistä vuosina 1914–1915 koottu ja poikkeuksellisen hyvin koulutettu armeija tuhlattiin lähes olemattomiin rynnäköimällä. Sodan loppuvaiheessa Haigin käytössä oli uusi, nuori, innokas mutta lähes kouluttamaton armeija.
Tulevina vuosina Sommen kokemukset muuttivat totaalisesti brittien sotilaskoulutusta. Viisauden hinta oli 700 000 kaatunutta sotilasta, joista yli puolet oli kadonnut taistelualueelle. Ensimmäinen maailmansota oli ensimmäinen nykyaikainen sota, jollaiseen ei osattu varautua.
Yleinen mielipide tuomitsi ankarasti kenraalit, jotka tuhlasivat taisteluissa huolettomasti miehiään. Kuolonuhrien määrää oli vaikea uskoa. Esimerkiksi sotaleskistä kuoli ensimmäisen leskeysvuotensa aikana 12 prosenttia. Vielä voimakkaammaksi kritiikki kasvoi, kun sodanjohtajia palkittiin sen päätyttyä avokätisesti. Haig sai jaarlin arvon ja valtavan rahapalkkion. Myös hänen kolme alaistaan aateloitiin ja palkittiin suurella rahasummalla. Tyytymättömyyden takia Haig ei enää sodan jälkeen saanut mitään virallisia tehtäviä, vaikka oli vielä hyvävoimainen. Hän toimi aktiivisesti hyväntekeväisyystyössä sotaveteraanien hyväksi. Aateloitu sotasankari Sir Douglas Haig sai valtiolliset hautajaiset 1928.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Douglas Haig Wikimedia Commonsissa
Edenred

Edenred Finland Oy on työsuhde-etujen, kuten lounasedun, liikunta- ja kulttuuriedun sekä työmatkaedun, maksuratkaisuja tarjoava yritys.
Edut toimivat Edenredin Mastercard-pohjaisella maksukortilla (aiemmin Ticket-kortti). Muita yrityksen tarjoamia ratkaisuja ovat perinteiset etusetelit sekä mobiilimaksuvälineet Apple Pay, Google Pay ja yrityksen oma Edenred Pay. Suomessa Edenredin maksuvälineiden piiriin kuuluu noin 15 000 lounasedun ja 9 000 liikunta- ja kulttuuriedun käyttöpaikkaa. Edenred Finland tarjoaa myös Delicard-lahjakortteja. Lahjakortin vastaanottaja valitsee haluamansa lahjan etukäteen määritellystä valikoimasta itse.
Yritys

Edenred Finland Oy (ent. Delicard Oy) on toiminut Suomessa vuodesta 2005, jolloin sen päätuote oli yrityslahjana toimiva Delicard. Nykyään Edenred tunnetaan työsuhde-eturatkaisuistaan, joiden parissa yritys on toiminut vuodesta 2011. Edenred Finland nousi Suomen suurimmaksi työsuhde-etuihin keskittyvien maksuvälineiden tarjoajaksi vuonna 2014, kun Edenred osti lounas- sekä liikunta- ja kulttuurietujen maksuvälineet Lounassetelin ja Virikesetelin sekä näiden korttivastineet Nets Oy:ltä.
Suomen Edenred toimii Helsingin Vallilassa. Se on osa Pariisin Euronext-pörssiin listattua Edenred-konsernia, jolla on noin 10 000 työntekijää 46:ssa maassa. Konsernin toimialaan kuuluvat työsuhde-etuihin, kulujen hallinnointiin sekä motivointi- ja palkitsemisohjelmiin tarkoitetut ratkaisut. Sillä on maailmanlaajuisesti lähes 850 000 asiakasta yksityiseltä ja julkiselta sektorilta, 2 miljoonaa palveluntarjoajaa ja 50 miljoonaa edunsaajaa.
Edenred Finlandin liikevaihto vuonna 2020 oli noin 21 miljoonaa euroa ja tilikauden tulos 3,9 miljoonaa euroa. Yrityksellä oli 55 työntekijää.
Aiheesta muualla

Edenred Finland Oy
Emmanuele Zurlo

| Mitalit> Maa:  Italia.Miesten beachfutis.Euroopan kisat  | Mitalit> Maa:  Italia.Miesten beachfutis.Euroopan kisat  | Mitalit> Maa:  Italia.Miesten beachfutis.Euroopan kisat  | Maa:  Italia> Miesten beachfutis. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Baku 2015 |  |  |
Emmanuele Zurlo (s. 27. helmikuuta 1988) on italialainen beachfutispelaaja. Hän edustaa Catania Beach Socceria ja Italian beachfutismaajoukkuetta. 172 senttimetriä pitkä ja 65 kilogrammaa painava Zurlo on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Zurlo kuuluu Italian joukkueeseen vuoden 2015 MM-kilpailuissa Portugalissa. Kesäkuussa 2015 Zurlo voitti Italian kanssa hopeaa vuoden 2015 Euroopan kisoista Bakusta. Zurlo teki turnauksessa neljä maalia, mukaan lukien koko turnauksen avausmaalin. Seuratasolla hän on edustanut aiemmin Panarea-seuraa.
Elkan Baggott

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 23. lokakuuta 2002 (ikä 21)
Syntymäpaikka: Bangkok, Thaimaa
Seura
Seura: Ipswich Town FC
Maajoukkue
| 2021– | Indonesia | 6 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 30.12.2021.
Elkan Baggott (s. 23. lokakuuta 2002 Bangkok, Thaimaa) on indonesialainen jalkapalloilija. Hän pelaa tällä hetkellämilloin? Englannin ykkösliigassa Ipswichin joukkueessa. Hän pelasi Indonesian maajoukkueessa ensimmäisen kerran vuonna 2021.
Baggott on syntynyt Thaimaassa. Hänen isänsä on brittiläinen ja äitinsä indonesialainen.
Eljas Suoknuuti

| Eljas Suoknuuti> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. marraskuuta 1899 Luumäki
Kuollut: 28. syyskuuta 1970 (70 vuotta) Miehikkälä
Kansalaisuus:  Suomi
Uran tiedot
Pituus:  166 cm
Laji:  yleisurheilija, kestävyys- ja maastojuoksu
Seura:  Miehikkälän Vilkas
Kilpauran kesto:  1925–1940
Saavutukset
Ennätykset:  3 000 m 9.02,5 (1929)   5 000 m 15.26,7 (1929)   10 000 m 32.04,5 (1929)  25 000 m 1.26,16 (1936)   Maraton 2.38,39 (1932)
Eljas Suoknuuti (6. marraskuuta 1899 Luumäki – 28. syyskuuta 1970 Miehikkälä) oli suomalainen kestävyysjuoksija. Ammatiltaan hän oli maanviljelijä.
Suoknuuti saavutti Suomen-mestaruuden maastojuoksussa vuonna 1927 ja 25 000 metrin juoksussa vuonna 1933. Lisäksi hän saavutti neljä SM-hopeaa eli vuosina 1937, 1938 ja 1939 maratonjuoksussa sekä 1930 25 000 metrin juoksussa. Maastossa hän saavutti vuonna 1929 SM-hopeaa ja vuonna 1938 Miehikkälän Vilkkaan joukkueessa pronssia. Parhaat ratajuoksusijoitukset olivat SM-kisojen 10 000 metrin 4. sija vuonna 1929 ja 5. sija vuonna 1932.
Vuonna 1932 Suoknuuti oli Paavo Nurmen jälkeen toinen olympiakarsinnassa, mutta häntä ei valittu itse kisoihin. Vuonna 1934 hän voitti Suomen Urheilulehden maratonin. Ulkomaisista kisoista hän saavutti kolmannen sijan Berliinin halkijuoksussa. Vuoden 1936 maratonin olympiakarsinnoissa Suoknuuti oli 4. Ilmajoella juostulla 35 km:n matkalla kolmen parhaan päästessä Berliinin olympialaisiin.
Elias Gillgren

| Elias Gillgren> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. marraskuuta 1997 (ikä 26)
Jääpallon pelaaja
Seura:  Vetlanda BK
Pelinumero:  41
Pelipaikka:  puolustus
| Urheilijan ura> Junioriseurat |
| --- | --- | --- | --- |
–2015: Villa Lidköping
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2015–2016 | Lidköpings AIK | 26 | (3) |
| 2016–2017 | Villa Lidköping | 9 | (0) |
| 2017–2024 | IFK Motala | – | (–) |
| 2024– | Vetlanda BK | – | (–) |
| Yhteensä | Yhteensä | – | (–) |
Maajoukkue
| 2018– | Suomi | 22 | (0) |
| 2018– | Suomi Nuoret | 5 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 23. toukokuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 23. toukokuuta 2024.
Elias Gillgren (s. 21. marraskuuta 1997) on ruotsinsuomalainen jääpalloilija. Hän edustaa Ruotsin Elitserienin Vetlandaa ja on pelipaikaltaan puolustuspelaaja.
Gillgren on kasvanut vahvalla Ruotsin jääpallokulttuurin ydinalueella Lidköpingissä ja aloittanut jääpalloilun paikallisen Villan junioreissa.
Seurajoukkueura

Miesten sarjassa Gillgren aloitti 17-vuotiaana Lidköpings AIK:ssa Allsvenskanissa kaudella 2015–2016. Seuraavalla kaudella hän oli Elitserienin suurseuran Villan riveissä, mutta ei vakiinnuttanut paikkaansa. Niinpä Gillgren siirtyi Elitserieniin nousseen IFK Motalan puolustukseen, jossa hän sai vahvan aseman joukkueen puolustuksessa ja teki keväällä 2017 kahden vuoden jatkosopimuksen.
Keväällä 2022 Gillgren solmi kolmen vuoden jatkosopimuksen IFK Motalan kanssa.
Keväällä 2024 IFK Motala ilmoitti ettei se aio osallistua Elitserieniin seuraavalla kaudella. Ilmoituksen jälkeen Gillgren valitsi uudeksi seurakseen Vetlanda BK:n.
Maajoukkueura

Gillgren on edustanut Suomen nuorten maajoukkuetta ja teki ensi esiintymisen Suomen maajoukkueessa 8. syyskuuta 2018. Keväällä 2019 käydyissä MM-kisoissa hän oli Suomen joukkueessa, joka voitti pronssimitalin.
Saavutukset

Maajoukkueessa:
MM-hopea: 2023

MM-pronssi: 2019
Aiheesta muualla

Elias Gillgren Bandysidan-sivustolla (ruotsiksi)
Suomen joukkue – Jääpallon MM-kilpailut 2019
Jussi Aaltonen |
Kimmo Kyllönen ||
Elias Gillgren |
Kasperi Hirvonen |
Ilari Moisala |
Tommi Määttä |
Tomi Hauska |
Teemu Määttä |
Tuomas Määttä |
Eetu Peuhkuri |
Markus Kumpuoja |
Juho Liukkonen |
Samuli Helavuori |
Ville Aaltonen |
Emil Fedorov |
Jimi Heinonen |
Mikko Lukkarila ||
Päävalmentaja: Antti Parviainen
Eesti Ekspress

| Eesti Ekspress |
| --- | --- |

Kustantaja:  AS Ekspress Meedia
ISSN:  ISSN 1406-1104
Perustettu:  1989
Sitoutuneisuus:  sitoutumaton
Kotikunta:  Tallinna
Kotimaa:  Viro
Ilmestymistiheys:  kerran viikossa
Kieli:  viro
Aiheesta muualla
Eesti Express
Eesti Ekspress oli ensimmäinen poliittisesti riippumaton sanomalehti Neuvosto-Virossa. Lehti alkoi ilmestyä maaliskuussa 2010 aikakauslehtenä.
Historia ja linja

Lehti perustettiin 1989. Ensimmäinen numero ilmestyi 22. syyskuuta 1989. Lehti hyödynsi Gorbatšovin perestroika- ja glasnostpolitiikkaa. Sen perusti viikoittain ilmestyväksi sanomalehdeksi Hans H. Luik yhdessä muiden kanssa. Lehden toimitus on Tallinnassa. Lehteä julkaisee AS Ekspress Meedia, jonka julkaisuja ovat myös Eesti Päevaleht, Delfi, Maaleht ja LP. Se ilmestyy edelleen kerran viikossa samassa formaatissa, mutta sillä on erilaisia liitteitä. Ilmestymispäivä on muuttunut torstaista keskiviikkoon 30. huhtikuuta 2014 alkaen.
Eesti Ekspressin ansiosta Hans H. Luikista on tullut mediamoguli.
Eesti Ekspress on näkemyksiltään liberaali ja edustaa Virossa tutkivaa journalismia. Se on julkaissut useita merkittäviä ajankohtaisjuttuja ja on tunnettu innovatiivisuudestaan. Neuvostoaikana se oli huomattavasti paksumpi kuin muut lehdet ja ensimmäinen, joka ilmestyi verkkojulkaisuna, ja se käytti ensimmäisenä valoladontaa. Sen vuoksi se on käyttänyt virheellisesti kirjainyhdistelmiä 'sh' ja 'zh' kirjainten 'š' ja 'ž' sijasta, joiden käyttö 1980-luvun jälkipuoliskolla oli tietotekniikassa hankalaa mutta jotka sisältyvät moniin viron kielen lainasanoihin, esimerkiksi garaaž, joka on lainasana englannista garage, ja tšau, lainasana italiasta ciao), ja slaavilaisista kielistä translitteroituihin nimiin, erityisesti venäläisiin.
Eesti Ekspress on nykyisin Viron suosituimpia sanomalehtiä, ja vuonna 2015 sen levikki oli 28 000.
Päätoimittajat

1989–1990 Hans H. Luik
1990–1991 Ivo Karlep
1991 Hans H. Luik
1991–1992 Madis Jürgen
1992–1996 Priit Hõbemägi
1996–1997 Tiina Soone
1997–2002 Aavo Kokk
2002–2006 Tiina Kaalep
2006–2011 Priit Hõbemägi
2011–2013 Janek Luts
2013–2016 Allar Tankler
2016– Erik Moora
Aiheesta muualla

Eesti Expressin kotisivu (viroksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Eesti Ekspress
Käännös suomeksi
Emil Kristensen

| Emil Kristensen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. syyskuuta 1992 (ikä 32) Esbjerg, Tanska
Kansalaisuus:   Tanska
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  184 cm
Paino:  81 kg
Seura
Seura:  Herning Blue Fox
Sarja:  Metal Ligaen
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2009–
Aik. seurat:  EfB Ishockey (Tanska) IK Oskarshamn (Allsv.) Rögle BK (SHL) Linköping HC (SHL) KooKoo (SML) EVZ Academy (SL) Schwenninger Wild Wings (DEL) HC Pustertal-Val Pusteria (ICEHL) Dragons de Rouen (Ranska)
Emil Løjborg Kristensen (s. 20. syyskuuta 1992 Esbjerg, Tanska) on tanskalainen jääkiekkopuolustaja. Hän laukoo oikealta.
Ura > Seuraura

Kristensen on Esbjerg IK:n kasvatti. Hän debytoi EfB Ishockeyn miesten joukkueessa vain 15-vuotiaana Tanskan I-divisioonassa kaudella 2007–2008. AL-Bank Ligaenissa Kristensen debytoi kaudella 2009–2010, jolloin hän pelasi siellä 11 runkosarja-, yhden playoff- ja yhden Tanskan Cupin ottelun ilman tehopisteitä. Varsinaisella tulokaskaudellaan 2010–2011 Kristensen teki 39 runkosarjaottelussa tehot 4+3=7. Hänet palkittiin AL-Bank Ligaenin helmikuun 2011 kuukauden pelaajana. Kaudella 2012–2013 Kristensen oli tehoilla 5+17=22 Esbjergin tehokkain puolustaja ja neljänneksi paras pistemies. Hän jakoi AL-Bank Ligaenin puolustajien pistepörssin kuudennen sijan Frederikshavn White Hawksin Mads Bech Christensenin kanssa.
Kaudeksi 2013–2014 Kristensen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue IK Oskarshamnin riveihin. Kaudella 2014–2015 hän oli kahdeksalla osumallaan joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja. Kaudeksi 2015–2016 Kristensen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella SHL:n nousijajoukkue Rögle BK:hon. Hän pelasi joukkueessa kauden aikana 13 runkosarjaottelua tehopistein 2+1=3 sekä viisi ottelua Röglen A-nuorissa. Lokakuussa 2015 seura kuitenkin lainasi Kristensenin aluksi kahden viikon ajaksi aiempaan seuraansa IK Oskarshamniin, jossa hän pelasi lopulta kauden loppuun.
Kristensen siirtyi kaudeksi 2016–2017 kaksivuotisella sopimuksella Linköping HC:hen. Hän teki joukkueessa 23 runkosarjaottelussa tehot 3+3=6 ja kolmessa playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Tammi-helmikuun 2017 vaihteessa Kristensen pelasi jälleen kaksi Allsvenskan-ottelua lainalla IK Oskarshamnissa. Hän ei pelannut Linköpingissä enää toista sopimuskauttaan, vaan siirtyi kaudeksi 2017–2018 vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue KooKoohon. Kristensen oli tehoilla 7+10=17 joukkueen tehokkain puolustaja kesken kauden JYPiin siirtyneen Jake Newtonin jälkeen. Helmikuussa 2018 hän teki KooKoon kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Kaudella 2018–2019 Kristensen ehti pelata vain kuusi ottelua, kunnes hänen kautensa päättyi jo syyskuussa 2018, kun HIFK:n Kyle Quincey taklasi Kristenseniä pään seudulle. Quinceylle tuomittiin tilanteesta 2+10-minuutin rangaistus pään tai niskan alueelle kohdistuneesta taklauksesta. Kaudeksi 2019–2020 Kristensen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Sveitsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Swiss Leaguen EVZ Academyyn.
Ura > Maajoukkueura

Kristensen edusti Tanskaa MM-kilpailuissa vuosina 2014, 2015, 2016, 2017 ja 2018, joista ensimmäisessä turnauksessa hänet palkittiin joukkueensa yhtenä kolmesta parhaasta pelaajasta. Kristensen pelasi myös Pyeongchangin olympiakisojen 2018 karsinnoissa. Yhteensä Kristensen on pelannut 108 A-maaottelua tehopistein 7+16=23.
Kristensen pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2012, jolloin valmennus valitsi hänet Tanskan turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta.
Muuta

Kristensenin isovelipuoli Esben Nielsen pelasi omalla urallaan hyökkääjänä pudotuspelit mukaan lukien yli 500 ottelua Tanskan pääsarjatasolla.
Ernst Gustav Bäckström

Ernst Gustav Bäckström (2. lokakuuta 1882 Taalintehdas Dragsfjärd – 30. huhtikuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen laivansuunnittelija. Hän oli koulutukseltaan insinööri ja hänelle myönnettiin 1954 professorin arvonimi. Hän toimi suunnitteluinsinöörinä 1909–1913 Pietarissa, sitten 1913–1917 Tallinnassa ja vuodesta 1917 Hietalahden telakalla Helsingissä. Hän toimi telakan pääinsinöörinä vuoteen 1959 erikoisalanaan jäänmurtajat. Hänen suunnittelemiaan ovat muun muassa jäänmurtajat Voima, Otso, Sisu, Tarmo, ja hän suunnitteli myös useita Neuvostoliittoon tilattuja murtajia.
Bäckströmin vanhemmat olivat tehtaan isännöitsijä Carl Hjalmar Bäckström ja Johanna Ottilia Fernqvist. Hän pääsi ylioppilaaksi 1901 Turun ruotsalaisesta reaalilyseosta ja suoritti insinööritutkinnon Karlsruhen yliopistossa Saksassa 1906.
Ernst Bäckström oli naimisissa vuodesta 1911 Dagmar Henricksénin kanssa.
Elmer Green

Tor Elmer Green (20. huhtikuuta 1925 Porvoo – 23. maaliskuuta 2018) oli suomenruotsalainen näyttelijä.
Greenin näyttelijänura alkoi rintamateatterissa, ja hänen naapurinsa Pehr-Olof Sirén innosti häntä teatterialalle. Green valmistui Svenska Teaternin oppilaskoulusta vuonna 1946, ja hänet kiinnitettiin seuraavana vuonna teatterin näyttelijäkuntaan. Hänen varhaisiin suuriin rooleihinsa kuului Marcus Antonius draamassa Julius Caesar. Vuosina 1952–1953 hän johti Vaasan teatteria ja palasi Svenska Teaterniin vuosiksi 1953–1956.
Green siirtyi vuonna 1956 pariksikymmeneksi vuodeksi liike-elämään mutta palasi sittemmin teatteri- ja elokuvarooleihin vapaana näyttelijänä. Merkittäviin myöhäisiin näyttämörooleihin kuului Gustaf Frödingin hahmo Gottfried Grafströmin näytelmässä Sjung vackert om kärlek. Green nähtiin myös Åke Lindmanin televisiosarjoissa Harjunpää ja kylmä kuolema, Harjunpää ja ahdistelija ja Vihan päivät sekä teatterielokuvassa Valkoisia valheita. Hän sai valtion ylimääräisen taiteilijaeläkkeen toukokuusta 1987 alkaen.
Elmer Green avioitui vuonna 1951 opettaja Ulrica Elisabeth Rosenbröijerin kanssa, ja heillä on kaksi lasta.
Aiheesta muualla

Elmer Green Elonetissä.
Elmer Green Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ernst Gutting

Ernst Gutting (30. tammikuuta 1919 Ludwigshafen – 27. syyskuuta 2013 Kaiserslautern) oli saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Speyerin hiippakunnassa 3. heinäkuuta 1949. Hän sai 31. toukokuuta 1971 nimityksen Speyerin vihkipiispaksi ja Sufarin titulaaripiispaksi. Guttingin konsekroi piispaksi Isidor Markus Emanuelin ja Hermann Volkin avustama Friedrich Wetter 12. syyskuuta.
Gutting jäi eläkkeelle 25. helmikuuta 1994.
Elmer Bäck

Elmer Bäck vuonna 2015.
Elmer Bäck (s. 18. lokakuuta 1981) on suomalainen näyttelijä.
Bäck työskentelee Berliinissä Nya Rampen -teatteriryhmässä. Hän on näytellyt pääosan, elokuvaohjaaja Sergei Eisensteinin roolin Peter Greenawayn vuonna 2015 valmistuneessa elokuvassa Eisenstein in Guanajuato, Enok Kajanderin roolin elokuvassa Missä kuljimme kerran (2011) ja kansainvälisessä tv-yhteistuotannossa The Spiral. Vuonna 2008 Bäck näytteli suomalaisessa tv-sarjassa Lemmenleikit.
Vuosina 2003–2009 Bäck teki rooleja Suomen ruotsinkielisissä teattereissa Klockriketeatern, Viirus ja Wasa Teater. Syksyllä 2015 hän näytteli Turun ruotsalaisessa teatterissa Myrskyluodon Maijan toisen pääroolin.
Bäck näyttelee pääosaa elokuvassa Eisenstein in Guanajuato (2015), joka on brittiohjaaja Peter Greenawayn kunnianosoitus neuvostoliittolaiselle elokuvaohjaaja Sergei Eisensteinille. Elokuva sai Suomen ensi-iltansa elokuvateattereissa 4. syyskuuta 2015.
Bäck on ollut vuodesta 2017 saakka naimisissa meksikolaisen pukusuunnittelijan kanssa, jonka hän tapasi vuonna 2014. Bäck puhuu viittä kieltä, mutta oppi suomen vasta 13-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Elmer Bäck Elonetissä.
Elmer Bäck Internet Movie Databasessa. (englanniksi)