Lana Turner
Ura > Sota-ajan suuri tähti

Turnerin ura lähti nousukiitoon 1941, kun hän esiintyi toisessa musikaalissaan Revyytytössä. Turner piti elokuvaa uransa ensimmäisenä käännekohtana, sillä viinaanmenevän nuoren näyttelijättären osa sai hänet ensi kertaa ”kiinnostumaan näyttelemisestä”. Myös studio vaikuttui Turnerin suorituksesta ja markkinoi sitä ”hänen suurimpana roolinaan alan suurimman yhtiön suurimmassa elokuvassa”. Suuret lipputulot nostivat myös Turnerin asemaa studiolla; hän oli osoittautunut kassamagneetiksi, joten hänen palkkaansa nostettiin 1 500 dollariin viikolta.
Seuraavaksi Turner nähtiin jälleen ingénue-osassa, sivuroolissa film noirissa Tri Jekyll & Mr Hyde (1941). Alun perin oli tarkoitus, että Turner näyttelisi elokuvan pääroolin Ivyn ja Ingrid Bergmanin piti esittää viehättävää neitoa. Bergman oli kuitenkin väsynyt esittämään kilttejä neitokaisia ja miespääosan esittäjä Spencer Tracy niin ikään piti Bergmania sopivampana Ivyn esittäjäksi. Turner nähtiin elokuvassa siis pienehkössä Beatrixin osassa, ja Bergman sai esittää seksuaalisen ja traagisen Ivyn roolin. Vahvasti freudilaisvaikutteinen elokuva oli vuoden yleisöhittejä.
Turner teki vielä kaksi elokuvaa vuonna 1941. Näitä olivat western Uhkapeluri, jossa hän näytteli ensimmäisen kerran Clark Gablen kanssa, sekä rikoselokuva Väärin eletty vapaus, jossa hänellä oli tyypillinen seurapiirineidon rooli. Kaikkiaan Turner ja Gable olivat vastanäyttelijöitä neljässä elokuvassa. Uhkapelurin jälkeen parin menestykselle päätettiin rakentaa heti lisää, ja vuodenvaihteen jälkeen 1942 alettiin kuvata heidän toista yhteiselokuvaansa Sotareportteri. Tuotanto tosin pysähtyi useiksi viikoiksi, kun Gablen puoliso Carole Lombard kuoli lento-onnettomuudessa. Turnerin ja Gablen menestys valkokangasparina synnytti lehtihuhuja heidän suhteensa luonteesta. Turner on kuitenkin kiistänyt heillä olleen romanttista suhdetta ja todennut: ”Ihailin herra Gablea, mutta me olimme vain ystäviä. Kun kello tuli kuusi, hän meni omia teitään ja minä omiani.”
Turnerin maine Hollywoodissa teki hänestä toisen maailmansodan aikana myös sotilaiden keskuudessa suositun pin-up-tytön. Hän poseerasi useissa, erityisesti sääret paljastavissa valokuvissa, ja hänen kasvonsa maalattiin useiden amerikkalaisten taisteluhävittäjien nokkaan. Kesäkuussa 1942 Turner lähti kymmenviikkoiselle kiertueelle Clark Gablen kanssa markkinoimaan Yhdysvaltain sotaobligaatioita. Hän jopa lupasi suudelman jokaiselle suurimpien obligaatioiden ostajalle. Kiertue ulottui hänen lapsuuden kotikaupunkiinsa, Idahon Wallaceen, missä paikalliset tervehtivät häntä bannerilla, jossa luki ”Tervetuloa kotiin, Lana”. Vastaanottoa seurasi suuret juhlat, joissa paikallinen pormestari julisti kaupunkilaisille loman Turnerin kunniaksi. Menestyksekkään kiertueen aikana Turner vieraili myös sotilastukikohdissa ja kenttäsairaaloissa haavoittuneiden luona. Ystävilleen hän kertoi kokeneensa käynnit henkisesti raskaiksi.
Turner pysyi julkisuudessa myös värikkäiden yksityiselämänsä tapahtumien vuoksi, joten MGM korosti hänen seksisymbolin imagoaan komediassa Hiukan vaarallista (1943). Turner näytteli naista, joka esiintyy miljonäärin kauan kateissa olleena tyttärenä. Elokuva tuotti kaupallisesti hyvin, mutta kriitikoiden arviot olivat penseitä. Anita Loos kuitenkin kehui Turnerin modernia viehätystä ja nimitti häntä ”nykypäivän vampiksi”. Vuonna 1945 Turner oli yksi naispääosanäyttelijöistä sotadraamassa Tytöt remmissä sekä naispääosassa draamassa Ihmisiä hotellissa, joka oli löyhä toisinto vuoden 1932 klassikosta Grand Hotel. Elokuvasta tuli kaupallinen hitti.