stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pentti Lahti
Kirjallinen tuotanto > Teokset

Taas lähtöön, novellikokoelma. WSOY 1941
Ihmiselle : lausuttavia runoja. Sos.-dem. työläisnuorisoliitto, Helsinki 1944
Eläköön kessu, kaksiosainen huvinäytelmä. Seuranäytelmiä 453. Karisto 1945
Karhutanssi, runokokoelma. Kansankulttuuri, Helsinki 1945
Joki virtaa halki maiseman : kertomuksia. Kansankulttuuri, Helsinki 1946
Junttalaulut, runokokoelma. Kansankulttuuri, Helsinki 1946
Makke-kääpiö. Valistuskeskus, Helsinki 1946
Hiiri hongan latvassa ja muita satuja ja runoja. 1952
Kirjallinen tuotanto > Käännöksiä

Ivar Lo-Johansson: Kuninkaankatu, romaani.  Tammi 1945
Ivar Lo-Johansson: Hyvää yötä, maa, romaani.  Tammi 1946
Lauri Pakkala

Lauri Pakkala
Lauri Ilmari Pakkala (3. marraskuuta 1924 Jalasjärvi – 12. heinäkuuta 1967 Ilmajoki) oli suomalainen kirjailija joka käytti myös nimimerkkiä Eljas Raesalo.
Pakkalan esikoisromaani Ei miestä väkevämpää (1959) on kriittinen kuvaus miehen alkoholismista ja yhteiskunnan sen parannukseksi tarjoamista keinoista. Toini Havu piti Helsingin Sanomissa teosta vahvana tendenssiromaanina, joka kuitenkin kärsii kankeasta dialogista ja muista aloittelevan kirjailijan taidonpuutteista.
Pakkalan tunnetuin teos Pikitie (1963) kuvaa vanhemman ja nuoremman sukupolven erilaista suhtautumista eteläpohjalaiskylän läpi rakennettavaan, autoistuvan yhteiskunnan vaatimaan uuteen tiehen. Kirjailija sovitti romaanin yhdessä Lauri Markoksen kanssa myös näytelmäksi, joka sai kantaesityksensä Seinäjoen kesäteatterissa 1964 Kaarlo Kydön ohjaamana. Etelä-Pohjanmaan Nuorisoseuran toteuttama näytelmä esitettiin myös televisiossa kesäkuussa 1965, mukana muun muassa Kalevi Haapoja ja Antti Seppä.
Romaanin Pojan maisema (1964) teemoina ovat nuoren miehen avioliitto, liikennevamma ja alkoholismi. Viinan aiheuttama elämän alamäki on aiheena myös Pakkalan viimeiseksi jääneessä romaanissa Miehen leipä (1965), jonka päähenkilönä on hätäaputyömaan rakennusmestari.
Pakkala oli vuonna 1962 yksi Pohjanmaan Kirjailijat ry:n neljästätoista perustajajäsenestä. Hän toimi samoihin aikoihin myös Ilmajoen Koskenkorvaa omaksi kunnaksi ajaneen, vuoden verran ilmestyneen Santavuori-lehden päätoimittajana.
Teoksia

Omalla nimellä:
Ilmajoen sankarivainajat 1939-1944 : muistojulkaisu ; tämän teoksen julkaisutoimikuntaan ovat kuuluneet Lauri Pakkala ym. Vaasa 1956
Ei miestä väkevämpää : romaani. Gummerus 1959
Pikitie. Kirjavirta, Ilmajoki 1963
Pojan maisema. Kirjavirta, Seinäjoki 1964
Miehen leipä. Kirjavirta, Seinäjoki 1965
Nimimerkillä Eljas Raesalo:
Laikka. Kirjavirta, Ilmajoki 1963
Markku Lahtela

| Markku Lahtela |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. elokuuta 1936 Kemijärvi
Kuollut: 31. heinäkuuta 1980 (43 vuotta) Nummi
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  kirjailija, kääntäjä
Vanhemmat:  Olavi Lahtela Kyllikki Kallas
Kirjailija
Esikoisteos:  Jumala pullossa (1964)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Markku Juhani Lahtela (1. elokuuta 1936 Kemijärvi – 31. heinäkuuta 1980 Nummi) oli suomalainen kirjailija. Hänet tunnettiin radikaaleista yhteiskunnallisista kannanotoista. Koulutukseltaan hän oli humanististen tieteiden kandidaatti (Helsingin yliopisto 1963).
Lahtela suomensi teoksia, joista keskusteltiin 1960-luvulla paljon, muun muassa A. S. Neillin teoksen Summerhill, joka oli niin sanotun vapaan kasvatuksen perusteos, sekä yhden beat-kirjallisuuden tunnetuimmista teoksista, Jack Kerouacin Matkalla.
Keväällä 1967 Lahtela herätti huomiota polttaessaan julkisesti sotilaspassinsa Helsingissä Esplanadin puistossa Kalevi Seilosen, Ilpo Saunion ja Tauno Tuomivaaran kanssa. Miehet johtivat rauhanjärjestö Sadankomitean mielenosoitusmarssia, jolla haluttiin kiinnittää huomio aseistakieltäytyjien asemaan Suomessa, mutta marssin taustalla oli osittain myös Vietnamin sodan vastustus. Lahtela, Seilonen, Saunio ja Tuomivaara tuomittiin laajaa paheksuntaa herättäneestä teostaan sakkoihin.
Lahtelan isä oli maalaisliiton (myöhemmin keskustapuolue) kansanedustaja ja ministeri Olavi Lahtela, äiti kirjailija Kyllikki Kallas ja isänisä maalaisliiton kansanedustaja Matti Lahtela. Hänen poikiaan ovat kirjailija Silvo Lahtela ja näyttelijä Johannes Lahtela. SDP:n poliitikko Mikael Jungner on hänen sisarenpoikansa.
Lahtela kärsi alkoholismista. Hän teki itsemurhan vuonna 1980.
Teoksia > Kirjoittanut

Moraliteetti kuolemasta kasalle näyttelijöitä 1963
Kreivi äänikulisseissa (yhdessä Jaakko Pakkasvirran kanssa) 1963
Skorpioni 1963–1964
Jumala pullossa 1964
Kevätsadetta (näytelmä) 1964–1965
Naurukierukka (lastennäytelmä)
Se 1966
Prosessi 1966
Vihaa nyt – rakasta myöhemmin 1968
Sinapinsiemen 1968
Uuteen ihmiskuvaan 1971
Katso ihmistä: Johdatus tieteelliseen ihmiskäsitykseen ja politiikkaan.  Jyväskylä:  Gummerus, 1972.  ISBN 951-20-0097-0
Matias Tallgrenin yksityiselämä 1973
Yksinäinen mies 1976
Sirkus 1978/1999
Muistiinpanoja 1975–1980
Hallitsija 1980 (Näytelmä Hallitsija pohjautuu Lahtelan teksteihin)
Teoksia > Suomentanut

Svetlana Allilujeva: Kaksikymmentä kirjettä ystävälle. Weilin&Göös 1967.
Joseph Heller: Me sotasankarit. (Catch-22, 1961.) Gummerus, 1961.
Kirjallisuutta

Vuosisatamme kronikka. Gummerus 1987.
Aiheesta muualla

Komulainen, Kauko: / Lahtela, Markku (1936–1980). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  9.10.2015. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Markku Lahtela Kirjasampo.fi:ssä
Auli Mantila

| Auli Mantila |
| --- | --- |
 Auli Mantila huhtikuussa 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. toukokuuta 1964 (ikä 60)  Jyväskylä
Ammatti:  ohjaaja  kirjailija
Ohjaaja
Aktiivisena:  1997–
Tunnetuimmat ohjaukset:  Neitoperho (1997) Pelon maantiede (2000) Ystäväni Henry (2004)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Auli Mantila (s. 27. toukokuuta 1964 Jyväskylä) on suomalainen elokuvaohjaaja ja kirjailija. Vuosina 2012–2016 hän toimii taiteilijaprofessorina.
Mantilan tunnetuimpia elokuvia ovat Neitoperho (1997), Pelon maantiede (2000) ja Ystäväni Henry (2004). Mantilan esikoisromaani Varpunen ilmestyi vuonna 2005. Hän on tehnyt käsikirjoituksia ja ohjauksia myös radioon.
Mantilan Yle TV1:lle ohjaama sarja Hopeanuolet palkittiin kahdella Venla-palkinnolla vuonna 2007. Jaana Saarinen sai Ritvan roolistaan parhaan naisnäyttelijän Venlan ja käsikirjoittajat Leea Klemola ja Kaarina Hazard parhaan draamakäsikirjoituksen Venlan.
Mantila sai Oma tie -tunnustuspalkinnon Red Carpet -festivaalilla 2023.
Ura

Auli Mantila opiskeli aluksi Jyväskylässä luokanopettajaksi, mutta vaihtoi pian taidekasvatukseen. Vuonna 1990 hän aloitti Taideteollisen korkeakoulun elokuvalinjalla, josta valmistui 1995. Siellä hän solmi läheisen ammatillisen yhteyden opettajansa Matti Ijäksen kanssa, jota Mantila pitää tärkeimpänä mentorinaan. Ijäksen ohella Mantilan töissä usein toistuvia nimiä ovat näyttelijä Leea Klemola ja elokuvaaja Heikki Färm.
Vuonna 1994 Mantila toimi apulaisohjaajana Kanerva Cederströmin Työttömän päiväkirjassa ja Pertti Sveholmin Pohjalla-tuotannossa. Samana vuonna valmistui myös Mantilan kuunnelma Marja, josta Matti Ijäs pyysi tekemään televisiokäsikirjoituksen. Mantila päätyi myös ohjaamaan tämän tuotannon, televisioelokuvan Marja (1994). Mantila on toiminut käsikirjoittajana myös Ijäksen elokuvissa Lahja (1997) ja Pala valkoista marmoria (1998), jälkimmäisessä yhdessä Juha Lehtolan kanssa Martti Joenpolven novellin pohjalta.
Mantilan ensimmäinen pitkä teatterielokuva oli vuonna 1997 valmistunut Neitoperho. Elokuva sai Humanismin käsi -palkinnon. Vuonna 1999 sai ensi-iltansa Anja Kaurasen samannimiseen romaaniin perustuva Pelon maantiede ja vuonna 2004 Ystäväni Henry. Sittemmin Mantila on toiminut ohjaustyön ohella tuottajana useissa lyhytfiktioissa ja dokumenteissa.
Kirjallisuutta

”Elokuvia tästä maailmasta”, Auli Mantilan haastattelu, Filmihullu 2/2000.
Aihonen, Rita: ”Hetki ennen Henryä”, Auli Mantilan haastattelu, Filmihullu 2/2004.
Aiheesta muualla

Auli Mantila Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Auli Mantila Elonetissä.
Auli Mantila radio-ohjelmassa Kuusi kuvaa, 22.4.2017 Yle
Katri Manninen

Katri Johanna Manninen (s. 9. tammikuuta 1975 Mäntsälä) on suomalainen kirjailija, tv- ja elokuvakäsikirjoittaja ja henkinen valmentaja.
Elämä

Manninen valmistui ylioppilaaksi Mäntsälän lukiosta vuonna 1994. Hän aloitti kirjailijanuransa 18-vuotiaana kirjoittamalla vaihto-oppilasvuodestaan nuortendekkarin Vaihto vaaraan (1994) yhdessä äitinsä, kirjailija Kirsti Mannisen kanssa. Vuonna 1995 ilmestyi nuortendekkari Kohtalokkaat kotibileet yhdessä sisaren Mari Mannisen kanssa. Sitä seurasivat nuorille suunnatut rakkausromaanit Sikabileet (1996), Megakesä (1997), Bittitiikeri (1998) ja Supersivari (1999).
Vuonna 1998 Manninen aloitti käsikirjoittajaopinnot Taideteollisen korkeakoulun elokuva- ja lavastustaiteen osastolla. Hän valmistui taiteen maisteriksi vuonna 2005. Vuosina 1998–1999 hän oli Salatut elämät -televisiosarjan dialogikirjoittaja. Manninen käsikirjoitti televisiosarjan Benner & Benner (2001–2002) yhdessä Kirsti Mannisen kanssa.
Manninen jatkoi yhteistyötä äitinsä kanssa vuonna 2002 Kotikatu-televisiosarjan parissa Johanna Sinisalon sijaisina yhdeksän jakson ajan. Samana kesänä hän konsultoi Kuutamolla-elokuvan käsikirjoittamista, minkä jälkeen elokuvan tuottaja Jarkko Hentula pyysi häntä kirjoittamaan FC Venus -elokuvaa yhdessä Outi Keskevaarin kanssa. Hän on käsikirjoittanut myös Laura- ja Laura kesäleirillä -nuortensarjat Tuija Lehtisen kirjojen pohjalta vuosina 2003 ja 2004 ja sarjan Rajametsän tarinoita (2004) yhdessä Antti Pesosen kanssa.
Vuonna 2003 Manninen alkoi pitää laihdutusblogia. Projektin pohjalta syntyivät tietokirjat Sinä onnistut – Pysyvän painonpudotuksen salaisuudet ja Sinä onnistut – Tehokiinteytys, jotka Manninen kirjoitti yhdessä Eija Holmalan ja Patrik Borgin kanssa. Vuonna 2005 Manninen sairastui loppuunpalamiseen ja sitä seuranneeseen masennukseen. Hän kertoo toipumisprosessin aikana oppimistaan asioista kirjassaan Minä onnistun. Vuonna 2012 Manninen opiskeli Los Angelesissa Michael Neillin Supercoach Academyssa elämänmuutosvalmentajaksi.
Mannisella on neljä sisarusta, joihin lukeutuvat musiikkivideo-ohjaaja Kusti Manninen ja muusikko Jaakko Manninen. Manninen asuu kahden poikansa ja heidän isänsä kanssa eteläisessä Mäntsälässä.
Tuotanto

Nuortenkirjat (kustantaja WSOY)
Vaihto vaaraan (1994, yhdessä Kirsti Mannisen kanssa)
Kohtalokkaat kotibileet (1995, yhdessä Mari Mannisen kanssa)
Sikabileet (1996)
Megakesä (1997)
Bittitiikeri (1998)
Supersivari.  WSOY, 1999.  ISBN 951-0-23379-X
Bestikset leirikoulussa (2000)
Parivaljakko-sarja, yhdessä Nanne Korpivaaran kanssa
Tuontihevosen arvoitus (1999)
Valkoinen suomenhevonen (2000)
Jännittävä Joulu (2000)
Kuutamoratsastajat (2001)
Seikkailu Alpeilla (2002)
Salatut elämät -kirjat
Miia & Saku (2000)
Siljan jenkkivuosi (2001)
Kallen inttivuosi (2001)
Aamun uudet kuviot (2001)
Saku ja suuri suru (2002)
Romaanit
Benner & Benner: Siljan tarina (2002)
FC Venus: Anna ja Pete (2005)
Loma Losissa (2008)
Kesä Kaliforniassa (2009)
Painonhallinta- ja elämäntapaoppaat
Sinä onnistut: Pysyvän painonpudotuksen salaisuudet (2003)
Sinä onnistut: Tehokiinteytys (2004)
Luksusmuija saa mitä haluaa (2006), yhdessä Sanna Stellanin kanssa
Luksusmuija ja seuraelämän salat (2006), yhdessä Sanna Stellanin kanssa
Luksusmuija matkustaa (2007), yhdessä Sanna Stellanin kanssa
Minä onnistun: Kuuntele kehoasi, tunne itsesi.  Gummerus, 2009.  ISBN 978-951-20-7905-6
Televisiosarjat
Salatut elämät (1998–1999)
Benner & Benner (2001–2002)
Kotikatu (2002)
Laura (2003)
Laura kesäleirillä (2004)
Rajametsän tarinoita (2004)
Lukio (2008)
Villa Helena (2012)
Nyt tai ei koskaan (2015, myös ohjaus)
Elokuvat
FC Venus (2005), käsikirjoitus yhdessä Outi Keskevaarin kanssa
Veijarit (2010), käsikirjoitus
Ella ja Aleksi – Yllätyssynttärit (2011), käsikirjoitus
Hulluna Saraan (2012), käsikirjoitus yhdessä Samuli Valkaman kanssa
Aiheesta muualla

Katri Mannisen verkkosivut
Kutri.net
Pekka Kejonen

| Pekka Kejonen |
| --- | --- |
 Pekka Kejonen Turun Kirjamessuilla 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. heinäkuuta 1941 Kuopio
Kuollut: 10. syyskuuta 2020 (79 vuotta)
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  runoilija, kirjailija, kriitikko, muusikko
Kirjailija
Tyylilajit:  runous, aforismit
Kirjallinen suuntaus: beat
Esikoisteos:  Jamit (1963)
Pääteokset:  Napoleonin epätoivo, Kädettömän taputukset, Talvipäivänseisaus, Kevätpäivänseisaus 
Palkinnot
 Savonia-palkinto, Valtion kirjallisuuspalkinto 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Pekka Antti Aunus Kejonen (18. heinäkuuta 1941 Kuopio – 10. syyskuuta 2020 Vilppula) oli suomalainen runoilija, kirjailija ja jazz-muusikko. Häntä pidetään suomalaisen beat-kirjallisuuden isänä. Kejosen taiteilijanura alkoi Kuopiossa 1960-luvulla, millä vuosikymmenellä hän saavutti myös suurimman suosionsa. Hän kertoi lopettaneensa esikoisteoksensa Jamien (1963) ilmestyttyä jazzmuusikon hommat ja keskittyneensä kirjoittamiseen.
Elämä ja teokset

Kejosta voidaan pitää itseoppineena, sillä hän oli käynyt vain kolme luokkaa oppikoulua. Kirjailijan polulla hänellä oli pätevät opettajat; Jorma Korpela, Olavi Siippainen ja Tuomas Anhava. Kejonen on kuitenkin todennut, että kirjoittamaan oppii vain kirjoittamalla.
Kejonen harrasti jazzia, perhokalastusta ja elokuvia (Buñuel, Peckinpah), mikä näkyy myös hänen tuotannossaan. Hänen lyriikkansa on useimmiten lyhyttä, aforismimaista ja kiteyttävää. Muista runoilijoista Kejonen nostaa esille muun muassa Anna Ahmatovan ja Sylvia Plathin, joiden tuotantoja hän pitää loistavina. Kejonen kertoo ymmärtävänsä jälkimmäisen ahdistuksen ja itsemurhan. Hänestä Plath ei kyennyt avautumaan edes runoudessaan.
Kirjailijanuransa alkaessa Kejonen otettiin vastaan kapinoivan nuorison tulkkina, ja hänen romaaneissaan esiintyy omapäistä ironiaa.
Kejosen perheeseen kuului vaimo Kirsti (o.s. Edelmann), ja hänellä on ensimmäisestä avioliitostaan 1960-luvulla syntynyt poika, Petri Kejonen. Pekka Kejonen asui tamperelaislähtöisen vaimonsa kanssa Utsjoella 1980- ja 1990-luvulla, ja sieltä he muuttivat vuonna 2000 Vilppulaan.
»Runous ei voi olla pienen porukan lippusten vaihtoa keskenään. Lukijoita tarvitaan.» 
(Pekka Kejonen 4.3.2006.)
Tuotanto > Runot

Hotelli Huminan lauluja.  Helsinki:  Otava, 1972.
Kotomaani koko kuva.  Helsinki:  WSOY, 1981.  ISBN 951-0-10461-2
Runoja, tavallaan.  Helsinki:  WSOY, 1983.  ISBN 951-0-11759-5
Äänetön läsnäolo.  Helsinki:  WSOY, 1991.  ISBN 951-0-17159-X
Talvipäivänseisaus.  Helsinki:  WSOY, 1998.  ISBN 951-0-22682-3
Kevätpäiväntasaus.  Helsinki:  WSOY, 2000.  ISBN 951-0-24387-6
Eletyt. Runot 1965–2000.  Helsinki:  WSOY, 2001.  ISBN 951-0-25730-3
Walkman, minä se olen.  Helsinki:  WSOY, 2004.  ISBN 951-0-28875-6
Suruttoman saattohoito.  Helsinki:  WSOY, 2005.  ISBN 951-0-30352-6
Mansardikattoinen mieli.  Helsinki:  WSOY, 2006.  ISBN 951-0-31589-3
Mastodontin muistijäljet.  Helsinki:  WSOY, 2008.  ISBN 978-951-0-34005-9
Pohjoinen on kunniallinen juttu.  Helsinki:  WSOY, 2009.  ISBN 978-951-0-35108-6
Kädettömän taputukset.  Helsinki:  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-0-36757-5
Tuotanto > Proosa

Jamit.  Helsinki:  Tammi, 1963.
Napoleonin epätoivo.  Helsinki:  Tammi, 1964.
Uskomattomat.  Helsinki:  Weilin+Göös, 1966.
Rullaluistelijan kuolema.  Helsinki:  WSOY, 1985.  ISBN 951-0-12975-5
Jamit. Se tappava tarina.  Helsinki:  WSOY, 1987.  ISBN 951-0-14257-3
Tuotanto > Muut teokset

Käyttögrafiikkaa.  Helsinki:  Tammi, 1965.
Ihmisen ääni.  Helsinki:  WSOY, 1980.  ISBN 951-0-10182-6
Jatsia ja Jalokalaa. Muistumia.  Helsinki:  WSOY, 1994.  ISBN 951-0-19397-6
60-luvun kuvat ja muita otoksia.  Helsinki:  WSOY, 1997.  ISBN 951-0-21681-X
Nuoruuden topografia. 60-luvun proosa.  Helsinki:  WSOY, 1999.  ISBN 951-0-23488-5
Muotokuvia mustissa.  Helsinki:  WSOY, 2002.  ISBN 951-0-24474-0
Kejonen kirjoitti lisäksi kirjallisuusarvosteluja Kansan sanaan, Kansan uutisiin ja Parnassoon sekä musiikkiarvioita Jazzrytmit-lehteen ja kolumneja Urheilukalastaja-lehteen. Aktiivisin lehtikirjoittamisen aika oli kuitenkin 1960-luvulla ja 1990-luvun lopulla Kejonen kirjoitti vain kahteen viimeksi mainittuun lehteen.
Palkintoja

Valtion kirjallisuuspalkinto 1967
Valtion taiteilijaeläke 1979
Lapin läänin taidepalkinto 1992
Minna-palkinto 1967 ja 1985
Runeberg-palkintoehdokas 1991
Savonia-palkintoehdokas 1991, 1998 ja 2000
Savonia-palkinto 2001
Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinto 2005 ja 2008
Vuoden aforismikirja 2010
Eeva-Liisa Manner -runopalkinto 2011
Ykkösen kausi 2024

| Ykkösen kausi 2024 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  12
Ajankohta:  2024
Mestari:  Klubi 04
Toinen sija:  KPV
Kolmas sija:  OLS
Nousseet joukkueet:  Klubi 04
Pudonneet joukkueet:  VIFK FCV
Ylempi sarjataso:  Ykkösliiga 2024
Alempi sarjataso:  Kakkonen 2024
  ← 2023 :  2025 → 
Ykkösen kausi 2024 on Ykkönen-sarjan ensimmmäinen kausi Suomen jalkapallon kolmanneksi korkeimpana sarjatasona. Tällä kaudella voimaan tulleessa sarjauudistuksessa toiseksi korkeimman sarjatason Ykkösen ja kolmanneksi korkeimman sarjatason Kakkosen väliin luotiin uusi valtakunnallinen sarjataso. Tämä nimettiin Ykköseksi ja vanha Ykkönen vaihtoi nimensä Ykkösliigaksi. Sarjauudistuksen jälkeen Ykkösessä on mukana 12 joukkuetta.
Sarjassa pelataan kaksinkertainen runkosarja, jonka jälkeen sarja jakautuu kuuden joukkueen ylempään jatkosarjaan ja kuuden joukkueen alempaan jatkosarjaan, jotka pelataan yksinkertaisina sarjoina. Runkosarjan pisteet tulevat mukaan jatkosarjoihin.
Ylemmän jatkosarjan voittajajoukkue nousee suoraan Ykkösliigaan ja toiseksi sijoittunut joukkue etenee kaksiosaiseen liigakarsintaan Ykkösliigaan toiseksi huonoiten sijoittunutta joukkuetta vastaan. Alemman jatkosarjan kaksi viimeisintä joukkuetta putoavat suoraan sarjatasoa alemmaksi Kakkoseen.
Joukkueet

Sarjauudistuksen jälkeen Ykkösen joukkueet muodostettiin edellisen kauden Ykkösen kolmesta viimeisestä joukkueesta ja Kakkosesta nousseista joukkueista.
Ylempien sarjatasojen joukkuemuutosten myötä myös Ykkösen joukkueet tulevat vielä muuttumaan ennen kauden 2024 alkua. Ykkösliigan Gnistanille myönnettiin FC Hongan konsurssissa vapautunut liigapaikka Veikkausliigassa, jolloin Ykkösliigasta vapautui yksi sarjapaikka. Ykkösliigan täydennysmenettelyssä ensimmäisellä sijalla on JIPPO, joka jätti sarjapaikkahakemuksen marraskuussa 2023. HIFK:n jätettyä konkurssihakemuksen tammikuussa 2024, avautui Ykkösliigaan myös toinen sarjapaikka. Täydennysmenettelyssä toisella sijalla on helsinkiläinen KäPa, joka on myös jättänyt sarjapaikkahakemuksen Ykkösliigaan.
| Joukkue | Kunta | Kotikenttä | Sijoitus edellisellä kaudella |
| --- | --- | --- | --- |
| Atlantis FC | Helsinki | Pukinmäen liikuntapuisto | 14 Kakkonen B:n 4. |
| EPS | Espoo | Espoonlahden urheilupuisto | 11 Kakkonen B:n 1. |
| FC Jazz | Pori | Porin stadion | 12 Kakkonen B:n 2. |
| FC Vaajakoski | Jyväskylä | Panda Areena | 12 Kakkonen C:n 2. |
| HJK Klubi 04 | Helsinki | Bolt Areena | 13 Kakkonen A:n 3. |
| JJK Jyväskylä | Jyväskylä | Harjun stadion | 02 Ykkösen 12. |
| KPV | Kokkola | Kokkolan keskuskenttä | 01 Ykkösen 11. |
| KuPS Akatemia | Kuopio | Väre Areena | 14 Kakkonen C:n 4. |
| OLS | Oulu | Castrenin kenttä | 11 Kakkonen C:n 1. |
| PKKU | Kerava | Kalevan urheilupuisto | 15 Kakkonen A:n 5. |
| RoPS | Rovaniemi | Rovaniemen keskuskenttä | 13 Kakkonen C:n 3. |
| VIFK | Vaasa | Lemonsoft Stadion | 15 Kakkonen C:n 5. |
Sarjataulukko

| Sij>  | Joukkuen k  | O | V | T | H | TM | PM | ME | P | Karsinta tai putoaminen |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Klubi 04 | 27 | 18 | 5 | 4 | 68 | 25 | +43 | 59 | Nousee Ykkösliigaan. |
| 2 | KPV | 27 | 18 | 5 | 4 | 52 | 32 | +20 | 59 | Pääsee Ykkösliigan karsintapeleihin. |
| 3 | OLS | 27 | 14 | 6 | 7 | 54 | 41 | +13 | 48 |  |
| 4 | Atlantis | 27 | 13 | 8 | 6 | 50 | 34 | +16 | 47 |  |
| 5 | RoPS | 27 | 10 | 4 | 13 | 41 | 43 | −2 | 34 |  |
| 6 | Jazz | 27 | 10 | 4 | 13 | 52 | 59 | −7 | 34 |  |

| 7 | JJK | 27 | 11 | 7 | 9 | 42 | 48 | −6 | 40 |  |
| 8 | PKKU | 27 | 11 | 5 | 11 | 58 | 56 | +2 | 38 |  |
| 9 | EPS | 27 | 9 | 7 | 11 | 40 | 40 | 0 | 34 |  |
| 10 | KuPS Akatemia | 27 | 8 | 3 | 16 | 41 | 56 | −15 | 27 |  |
| 11 | VIFK | 27 | 5 | 7 | 15 | 38 | 63 | −25 | 22 | Putoaminen Kakkoseen |
| 12 | FC Vaajakoski | 27 | 2 | 5 | 20 | 33 | 72 | −39 | 11 | Putoaminen Kakkoseen |
↑  Joukkueet pelaavat kahdesti toisiaan vastaan (22 ottelua), jonka jälkeen sarja jakautuu kahteen osaan (6 parasta ja 6 huonointa).
Runkosarja

| Koti \ Vieras | ATL | EPS | JAZ | FCV | K04 | JJK | KPV | KPS | OLS | PKU | RPS | VFK |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Atlantis | — | 1–1 | 1–4 | 2–0 | 2–2 | 4–1 | 0–0 | 3–1 | 0–0 | 2–2 | 0–0 | 3–0 |
| EPS | 0–1 | — | 2–0 | 5–1 | 2–0 | 1–3 | 1–1 | 3–0 | 0–1 | 2–2 | 0–5 | 2–0 |
| Jazz | 1–3 | 0–0 | — | 3–2 | 0–1 | 1–1 | 3–3 | 6–1 | 3–1 | 2–3 | 1–4 | 2–1 |
| FCV | 1–4 | 0–1 | 2–4 | — | 2–2 | 1–2 | 0–2 | 2–2 | 1–3 | 4–3 | 2–1 | 1–1 |
| Klubi 04 | 1–1 | 0–0 | 4–1 | 2–0 | — | 3–0 | 5–2 | 4–0 | 0–0 | 4–0 | 3–0 | 9–3 |
| JJK | 0–1 | 3–1 | 2–4 | 3–1 | 0–4 | — | 0–3 | 1–2 | 3–3 | 2–2 | 0–0 | 0–0 |
| KPV | 2–0 | 1–0 | 3–3 | 3–1 | 1–0 | 0–2 | — | 1–0 | 1–0 | 3–2 | 2–1 | 2–1 |
| KuPS Akatemia | 2–5 | 2–1 | 2–0 | 5–1 | 0–2 | 1–1 | 1–2 | — | 1–3 | 1–2 | 1–2 | 2–1 |
| OLS | 1–2 | 2–1 | 4–0 | 2–1 | 1–2 | 4–1 | 2–1 | 3–2 | — | 1–0 | 4–0 | 2–2 |
| PKKU | 1–0 | 1–1 | 0–3 | 2–1 | 1–2 | 0–3 | 4–5 | 1–2 | 3–0 | — | 3–0 | 2–2 |
| RoPS | 2–1 | 2–1 | 3–1 | 4–2 | 0–1 | 2–3 | 1–2 | 1–1 | 0–1 | 2–3 | — | 3–2 |
| VIFK | 2–0 | 0–1 | 2–3 | 2–1 | 0–5 | 2–2 | 1–1 | 0–4 | 2–3 | 1–4 | 0–3 | — |
Lähde: Palloliitto
Värit: sininen = kotivoitto; keltainen = tasapeli; punainen = vierasvoitto.
Runkosarja > Ylempi jatkosarja

| Koti \ Vieras | ATL | JAZ | K04 | KPV | OLS | RPS |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Atlantis | — | — | — | 1–2 | — | 3–1 |
| Jazz | 2–4 | — | — | — | — | 1–0 |
| Klubi 04 | 1–2 | 3–1 | — | — | 5–3 | — |
| KPV | — | 2–0 | 1–1 | — | — | 3–1 |
| OLS | 4–4 | 5–3 | — | 0–3 | — | — |
| RoPS | — | — | 2–1 | — | 1–1 | — |
Lähde: Ykkönen
Värit: sininen = kotivoitto; keltainen = tasapeli; punainen = vierasvoitto.
Runkosarja > Alempi jatkosarja

| Koti \ Vieras | EPS | FCV | JJK | KPS | PKU | VFK |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| EPS | — | — | — | 3–2 | 4–5 | 3–2 |
| FCV | 2–2 | — | 1–3 | — | — | — |
| JJK | 3–2 | — | — | 1–0 | — | 0–4 |
| KuPS Akatemia | — | 3–2 | — | — | 2–3 | — |
| PKKU | — | 5–1 | 1–2 | — | — | 3–4 |
| VIFK | — | 1–1 | — | 2–1 | — | — |
Lähde: Ykkönen
Värit: sininen = kotivoitto; keltainen = tasapeli; punainen = vierasvoitto.
Kuukauden pelaajat

| Kuukausi | Kuukauden pelaaja> Pelaaja | Kuukauden pelaaja> Seura | Lähde |
| --- | --- | --- | --- |
| Huhtikuu |  Shirman Osso | JJK |  |
| Toukokuu |  Art Berisha | Klubi 04 |  |
| Kesäkuu |  Simo Roiha | RoPS |  |
| Heinäkuu |  Ricardo Cardoso | KPV |  |
| Elokuu |  Lyon Firmino | Jazz |  |
| Syyskuu |  Aaron Lindholm | PKKU |  |
Tilastot > Maalipörssi

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  18 maalia  Aaron Lindholm (PKKU) 15 maalia / Ricardo Cardoso (KPV) 14 maalia  Lyon Firmino (FC Jazz) 13 maalia  Sten Viidas (KPV) 11 maalia / Laith Azhar (EPS) 10 maalia  Simo Roiha (RoPS)   Kariim Al-Wehliye (KuPS Akatemia)   Jean (Atlantis FC) 9 maalia  Kaius Hardén (Klubi 04)   Tomas Varhi (RoPS)   Eemil Merikanto (OLS)   Aleksi Pahkasalo (VIFK)   Eemeli Raittinen (OLS)  |  8 maalia  Paul Ejeh (Atlantis FC)   Elmeri Lappalainen (PKKU)   Toivo Mero (Klubi 04)   Takaya Sasaki (FC Jazz)   Oscar Dahlfors (EPS) 7 maalia  Onni Suutari (OLS)  / Arjan Goljahanpoor (JJK Jyväskylä)   Ville Vuorinen (Klubi 04)   Justus Lehto (FC Jazz) 6 maalia / Art Berisha (Klubi 04)   Torfiq Ali-Abubakar (KPV)   Tatu Lakela (RoPS)   Mohamad Ahmad Al-Sheikh (KuPS Akatemia)  / Charles Katashira (Atlantis FC)  |   Rasmus Sipi (EPS)   Matias Ritari (Klubi 04])   Arsene Baseme (VIFK)   Shkelqim Xhosa (VIFK) Viisi maalia  Daniel Heikkinen (OLS)  / Genc Kovaqi (FCV)  / Lennart Voikar (FCV)   Emil Ingman (Klubi 04)  / Hussein Mohamed (Atlantis FC)  / Rafael García (JJK Jyväskylä)   Iiro Kärsämä (PKKU)   Steven Morrissey (VIFK)   Shirman Osso (JJK Jyväskylä)   Benjamin Simsek (FCV)  |