stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen ulkopolitiikka
Suomen jäsenyys kansainvälisissä organisaatioissa

Suomi on jäsenenä Euroopan unionissa, Yhdistyneissä kansakunnissa ja seuraavissa organisaatioissa: Aasian ja Afrikan kehityspankki, Arktinen neuvosto, Australia Group, Kansainvälinen järjestelypankki, Itämeren valtioiden neuvosto, CD (Community of Democracies), Euroopan neuvosto, CERN, EAPC (Naton Euroatlanttinen kumppanuusneuvosto), Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankki, Euroopan keskuspankki, Euroopan investointipankki, EITI (Extractive Industries Transparency Initiative), Euroopan talous- ja rahaliitto, Euroopan avaruusjärjestö, Yhdistyneiden kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestö, Financial Action Task Force on Money Laundering (FATF), G-9, IADB, Kansainvälinen atomienergiajärjestö, Kansainvälinen jälleenrakennus- ja kehittämispankki, Kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö, Kansainvälinen rikostuomioistuin, Punainen risti, Kansainvälinen kehitysjärjestö, Kansainvälinen energiajärjestö, Kansainvälinen maatalousrahasto, Kansainvälinen rahoitusyhtiö, International Hydrographic Organization, Kansainvälinen työjärjestö, Kansainvälinen valuuttarahasto, Kansainvälinen merenkulkujärjestö, IMSO (International Mobile Satellite Organization), Interpol, Kansainvälinen olympiakomitea, Kansainvälinen siirtolaisuusjärjestö, Parlamenttienvälinen liitto, ISO, ITSO (International Telecommunications Satellite Organization), Kansainvälinen televiestintäliitto, Ammattiyhdistysliikkeen maailmanjärjestö, MIGA (Multilateral Investment Guarantee Agency), MINUSMA, NCselvennä, NEA, Pohjoismaiden investointipankki, National Support Group, Amerikan valtioiden järjestö (tarkkailija), OECD, Kemiallisten aseiden kieltojärjestö, Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestö, Pacific Alliance (tarkkailija), Pariisin klubi, Pysyvä välitystuomioistuin, PFP (Partnership for Peace), Schengenin sopimus, Yhdistyneiden kansakuntien kauppa- ja kehitysjärjestö, UNESCO, UNHCR, Yhdistyneiden kansakuntien teollistamisjärjestö, UNIFIL, UNMIL, UNMOGIP, UNRWA, UNTSO, Maailman postiliitto, WCO (Maailman tullijärjestö), Maailman ammattiyhdistysten liitto, Maailman terveysjärjestö, Maailman henkisen omaisuuden järjestö, Maailman ilmatieteen järjestö, Maailman kauppajärjestö ja  ZC (Zangger Committee).
Diplomaattisuhteet

Suomi on solminut diplomaattisuhteet lähes kaikkien maailman valtioiden kanssa ja esimerkiksi kaikkien YK:n jäsenvaltioiden kanssa. Ainoastaan muutamien kiistanalaisten valtioiden, kuten Kiinan tasavallan ja Länsi-Saharan, kanssa suhteita ei ole ulkopoliittisista syistä solmittu.
Diplomaattisuhteet > Aikajana Suomen diplomaattisista suhteista ulkovaltoihin

Pehr Evind Svinhufvud
J. K. Paasikivi ja P. E. Svinhufvud kesällä 1918.
C. G. E. Mannerheim vuonna 1919.
K. J. Ståhlberg vuonna 1919.
Lauri Kristian Relander vuonna 1928.
Ulkoministeri Tanner lukee radiossa   Moskovan rauhan ehdot 13.3.1940.
Risto Ryti vuonna 1939.
YYA-sopimuksen allekirjoitustilaisuus Moskovassa 6.4.1948.
Juho Kusti Paasikivi vuonna 1950.
Urho Kekkonen vuonna 1961.
Pääministeri Kosygin ja presidentti Kekkonen 9.10.1968 jäänmurtaja Tarmon kannella.
Mauno Koivisto ja Ronald Reagan 27.9.1983.
Kartta valtioista, joiden kanssa Suomella on diplomaatiset suhteet.
Stellan Arvidson

| Stellan Arvidson |
| --- | --- |
 Stellan Arvidson takarivissä toinen oikealta. Kuva on opettajakoulutusmietinnön luovutustilaisuudesta 1952.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1902 Vänersborg, Ruotsi
Kuollut: 1997 (94–95 vuotta)
Kansalaisuus:  Ruotsi
Ammatti:  kirjailija, poliitikko
Kirjailija
Äidinkieli: ruotsi
Tuotannon kieli: ruotsi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Stellan Arvidson (1902 Vänersborg, Ruotsi – 1997) oli ruotsalainen poliitikko, kirjailija ja kirjallisuudentutkija. Hän väitteli filosofian tohtoriksi ja oli 1980-luvulla vierailevana professorina Greifswaldin yliopistossa (silloin DDR). Arvidsonin kaunokirjallista tuotantoa sävyttää sosialismi, jossa on piirteitä uskonnollisuudesta. Hänen puolisonsa oli Britta Stenholm (1916–2002).
Arvidson oli valtiopäivillä ja 1957–1968 toisen kamarin sosialidemokraattien johtajana. Hän oli Ruotsin peruskoulu-uudistuksen vaikuttajia ja Ruotsi–Neuvostoliitto-seuran ja Svenska Fredskommitténin jäsen ja Ruotsi–DDR-seuran puheenjohtaja. Ruotsalainen professori Birgitta Almgren on kirjoissaan Inte bara Stasi ja Inte bara spioner käsitellyt DDR:n vakoilutoimia Ruotsissa ja herättänyt kysymyksiä Arvisonin osuudesta niissä. Almgren on kirjoittanut hänestä myös elämäkerran.
Kirjallisuutta

Birgitta Almgren: Dröm och verklighet: Stellan Arvidson – kärleken, dikten och politiken.  Stockholm:  Carlsson, 2016.  ISBN 978-91-7331-787-0  (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Alankomaat 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Viktor Svaetichin

Viktor Svaetichin: Talvinen satama, 1902.
Viktor Svaetichin ([sve'tiːhin], ven. Виктор Фёдорович Светихин, Viktor Fjodorovitš Svetihin, myös muodossa Светишин, Svetišin; 10. joulukuuta 1877 Salmi – 27. marraskuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari ja valokuvaaja. Hänet tunnetaan erityisesti Karjalan kannaksen rakennuskannan ja Viipurin kaupungin kuvaajana. Svaetichin maalasi valokuvamaisia teoksia, joita pidetäänkin enemmän historiallisina dokumentteina kuin minkään tietyn taidesuuntauksen edustajina.
Laatokan rannalla sijainneen Salmin pitäjän Tuleman kylässä syntynyt Svaetichin opiskeli 1890-luvulla Viipurin taiteenystäväin piirustuskoulussa ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa Helsingissä. Viipurissa elämäntyönsä tehneen Svaetichinin teoksia oli Viipurin historiallisen museon kokoelmissa talvisodan syttyessä vuonna 1939 noin 900 kappaletta. Niistä onnistuttiin sodan tuhoilta pelastamaan yli 500. Teokset ovat nykyään Viipuri-säätiön omistuksessa ja niitä säilytetään Lahden historiallisessa museossa sekä Etelä-Karjalan taidemuseossa Lappeenrannassa.
Kirjallisuutta

Pöyhiä, Tuula (toim.): Viktor Svaetichin - Karjalan kuvaaja,  Etelä-Karjalan taidemuseo ja Lahden historiallinen museo, 2009. ISBN 978-951-785-117-6.
Svardonit

Svardonit olivat yksi Nerthus-jumalatarta ensimmäisellä vuosisadalla palvoneista germaaniheimoista. Tacitus mainitsee heidät teoksessaan Germania ja kertoo, että heidän maitaan ympäröivät joet ja metsät varustusten kaltaisina.  Schwerin on saattanut saada nimensä heidän mukaan.
Surgut

| Surgut (Сургут) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Hanti-Mansian sijainti, alla kaupungin sijainti piirikunnassa
 Surgut
 Koordinaatit: 61.24180°N, 73.39302°E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Ural
Piirikunta:  Hanti-Mansia
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  211 km²
Korkeus:  40 m
Väkiluku (2010)  ():  306 675
Aikavyöhyke:  UTC+5 (MSK+2)
Postinumero:  628400–628433
Suuntanumero(t):  +7 3462 
 
 www.admsurgut.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Surgut (ven. Сургу́т) on  Hanti-Mansian autonomisen piirikunnan suurin kaupunki ja Venäjän tärkeimpiä öljyntuotannon keskuksia. Se sijaitsee Länsi-Siperian alangolla Objoen varrella. Vuonna 2010 kaupungin asukasluku oli 306 675.
Historia

Surgutin seudut ovat olleet asuttuja jo kivikaudella. Obin rannalta, noin 20 kilometriä Surgutista länteen, sijaitsee 60 entistä kylää tai asuinpaikkaa sisältävä arkeologinen alue, josta on löydetty jälkiä esimerkiksi 3 000 asuinrakennuksesta, haudoista ja pyhäköistä. Löydöistä vanhimmat ovat kivikaudelta.
Vuonna 1594 tsaari Fjodor I:n määräyksestä perustettu Surgut on Siperian vanhimpia kaupunkeja. Aluksi se oli vain aiemman ostjakkilinnoituksen paikalle rakennettu pieni linnoitus. Surgut oli Venäjän Aasian laajentumisen tärkeimpiä keskuksia 1600- ja 1700-luvuilla. Vuodesta 1782 lähtien se toimi Tobolskin kuvernementin tärkeänä kauppapaikkana ja kaupunkina. Siellä sijaitsi kuvernementin laajan Surgutin piirikunnan keskus. Kaupunki oli esimerkiksi useiden dekabristien poliittinen karkotuspaikka.
Vuodesta 1868 alkaen kaupunki kuului Tobolskin provinssiin. 1890-luvulla paikkakunta paloi suurelta osin. 1800-luvun lopulla kaupungissa toimi neljä kauppaa ja neljä seppää. Asukkaiden pääelinkeinoja olivat kalastus, marjastus, kauppankäynti, karjanhoito ja polttopuiden keruu.  Surgurtista vietiin kalaa, turkiksia, marjoja ja sembramännyn siemeniä markkinoille esimerkiksi Tobolskiin, ja kaupunkiin tuotiin erityisesti leipää ja kangasta. 1926 paikkakunnan status muutettiin pienen asukasluvun (1 300 asukasta) vuoksi kyläksi. Vuodesta 1930 se oli osa Ostjakkien ja vogulien kansallista piirikuntaa.
1950-luvun lopulla ja 1960-luvulla alueelta löydettiin suuria maaöljy- ja maakaasuesiintymiä, ja kaupunki alkoi kehittyä ja kasvaa muuttovirran ansiosta nopeasti. Se sai kaupunkioikeudet uudestaan 1965.
Historia > Väkiluvun kehitys

| Vuosi | Surgutin  asukasluku |
| --- | --- |
1887: 1 100
1926: 1 300
1959: n. 6 000 Surgut (oli osa 18 686 as. Surgutin piiriä)
1970: 34 011
1979: 107 343
1989: 247 823
2002: 285 027
2010: 306 675
Talous

Nykyään Surgut on  koko Venäjän tärkeimpiä öljyntuotantokeskuksia ja Länsi-Siperian öljy- ja kaasuputkiverkoston solmukohta. Täällä yhtyvät Nižnevartovskista, Novyi Urengoista, Novosibirskistä, Permistä ja Tšeljabinskistä tulevat öljy- ja kaasulinjat. Paikkakunnan merkittävimpiä yrityksiä ovat Surgutneftegaz sekä Gazpromiin kuuluva Surgutgazprom. Sähköntuotannosta vastaavat voimalat GRES-1 ja GRES-2 kuuluvat maailman suurimpiin ja tuottavat yli 8000 megawatin teholla edullista sähköä alueelle. Näistä jälkimmäinen kuuluu E.ON Rossija-pörssiyhtiön voimaloihin. Paikkakunnalla on metsänjalostus- ja elin­tarvike­teollisuutta.
Talous > Liikenne

Surgutin kansainväliseltä lentoasemalta lennetään muun muassa Moskovaan, Dubaihin, Pietariin ja Irkutskin. Kaupunki on  Tjumenin–Novyi Urengoin radan varrella.
Surgutissa on Obin jokisatama. Surgutin silta on maailman pisin yhden pylvään varaan rakennettu vinoköysisilta.
Koulutus

Kaupungissa toimii Surgutin valtionyliopisto,  pedagoginen valtionyliopisto, maailmantalouden instituutti sekä useiden muiden yliopistojen haaraosastoja. Myös museotoimintaa.
Ystävyyskaupungit

Katerini, Kreikka
Sioux Falls, Etelä-Dakota, Yhdysvallat
Zalaegerszeg, Unkari
Ivano-Frankivsk, Ukraina
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Surgut Wikimedia Commonsissa
Surgutin portaali (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Kaupunginhallinnon sivu (venäjäksi)
Goroda Rossii, 1994: Surgut (venäjäksi)
Surgut mojgorod.ru (venäjäksi)
Surgutin valtionyliopisto (venäjäksi)
Belojarsk • Berjozovo • Hanti-Mansijsk • Hanty-Mansijsk • Jugorsk • Kogalym • Konda • Langepas • Megion • Neftejugansk • Neftejugansk • Nižnevartovsk • Nižnevartovsk • Njagan • Oktjabrskoje • Pokatši • Pyt-Jah • Radužnyi • Sovetski • Surgut • Surgut • Urai
Surgut vuoden 1701 kartalla.
Leninin valtakatu, kaupunkiarkkitehtuuria.
Surutskaja GRES-2, Venäjän suurimpiin kuuluva maakaasua polttava voimalaitos
Obin silta vuoden 2008 postimerkissä
Surgutin valtionyliopiston päärakennus
Haitin vaakuna

Haitin vaakuna
Duvalierin kauden vaakuna
Haitin vaakuna on Haitin symboli lipun ja hymnin ohella. Se hyväksyttiin maan vaakunaksi ensimmäistä kertaa vuonna 1807, mutta nykyinen versio on vuodelta 1986.
Vaakunassa on ruohokentällä palmu yläpuolellaan Haitin lipun värein väritetty fryygialaismyssy. Palmun molemmin puolin on kolme kivääriä, joissa on pistimet samoin kuin sama määrä Haitin lippuja. Palmun alapuolella on muuta aseistusta, näkyvimpänä kaksi kanuunaa, mutta myös pasuunoita, kiväärejä, laivan ankkureita ja rumpu palmun juurella. Vaakunassa on myös katkenneet kahleet symboloiden orjuuden loppumista. Vaakunan alapuolella valkoisessa nauhassa on Haitin motto L'Union fait la force eli Yhtenäisyydessä on voimaa ranskaksi.
François ja Jean-Claude Duvalierin aikana 1964–1986 käytössä oli valtionvaakuna, joka erosi hieman nykyisestä. Siinä vaakunassa kuvattiin tuolloin käytössä ollut puna–musta lippu ja palmun ylle sijoitettu fryygialaismyssy oli poistettu.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Pohjois-Amerikan vaakunat
| --- | --- |
Vaakunat:  Antigua ja Barbuda  Bahama  Barbados  Belize  Costa Rica  Dominica  Dominikaaninen tasavalta  El Salvador  Grenada  Guatemala  Haiti  Honduras  Jamaika  Kanada  Kuuba  Meksiko  Nicaragua  Panama  Saint Kitts ja Nevis  Saint Lucia  Saint Vincent ja Grenadiinit  Trinidad ja Tobago  Yhdysvallat 
Epäitsenäiset alueet:  Anguilla  Aruba  Bermuda  Brittiläiset Neitsytsaaret  Caymansaaret  Curaçao  Grönlanti  Martinique  Montserrat  Puerto Rico  Sint Maarten  Turks- ja Caicossaaret  Yhdysvaltain Neitsytsaaret
Svend Asmussen

Svend Asmussen. Se 1945
Svend Asmussen (28. helmikuuta 1916 Kööpenhamina – 7. helmikuuta 2017) oli tanskalainen jazzviulisti, kapellimestari ja säveltäjä sekä näyttelijä. Hän esiintyi suositussa jazztriossa ruotsalaisten Alice Babsin ja Ulrik Neumannin kanssa. Hän sävelsi myös paljon elokuvamusiikkia. Näyttelijänä hän esitti yleensä muusikkoa, mutta Peppi Pitkätossu -elokuvassa (1949) hän oli postiljooni.
Aiheesta muualla

Svend Asmussen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB  Elonet 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Sata-Häme Soi

Sata-Häme Soi oli Ikaalisissa vuosittain järjestettävä harmonikkamusiikin ympärille rakentuva festivaali, joka pidettiin ensimmäisen kerran vuonna 1972. Tapahtuman alkuunpanija oli silloinen Ikaalisten kansalaisopiston rehtori, innokas musiikkimies Heikki Eränen. Sata-Häme Soi muodostui nopeasti Suomen suurimmaksi alan tapahtumaksi varsinkin sen ensimmäiseksi taiteelliseksi johtajaksi kutsutun Lasse Pihlajamaan ansiosta.  Vuonna 2007 tapahtumassa kävi yli 30 000 festivaalivierasta, joista konserttilipun lunastaneita oli 13 500.
Festivaaliin kuuluivat Kultaisen ja Hopeisen Harmonikan kilpailut. Kansainvälinen Primus Ikaalinen -kilpailu oli suunnattu nuorille varietee- ja viihdemusiikin taitajille.
Juhlien viimeinen taiteellinen johtaja 2022–2023 oli Sami Pirttilahti. 2010-luvun keskivaiheilla taiteellisena johtajana toimi kuuden vuoden ajan Niko Kumpuvaara.
Sata-Häme Soi järjestettiin viimeisen kerran kesäkuussa 2023. Sata-Häme Soi ry jätti konkurssihakemuksen Pirkanmaan käräjäoikeudelle 13. syyskuuta 2023.
Talousvaikeuksia

Vuonna 2018 kerrottiin Sata-Häme Soi -tapahtuman olevan vakavissa talousvaikeuksissa ja koko festivaalin olevan vaarassa loppua kokonaan. Taustalla olivat Ikaalisista johdetun Suomen Harmonikkaliiton ja Sata-Häme Soi ry:n hallituksen välille syntyneet erimielisyydet vuosittain järjestettävän Suuren Harmonikkaristeilyn tuottojen jaosta. Riidan vuoksi Suomen Harmonikkaliitto järjesti tammikuussa 2018 oman harmonikkaristeilynsä, joka vei noin puolet Sata-Häme Soin maaliskuisen risteilyn osallistujista. Tämän seurauksena Sata-Häme Soi -festivaalin liikevaihto laski vuoden 2017 noin 560 000 eurosta vuoden 2018 noin 410 000 euroon. Samalla festivaali putosi pois valtion avustamien suurten festivaalien joukosta. Vuonna 2018 Sata-Häme Soi -tapahtumalla oli tappiota ja ostovelkoja noin 166 000 euroa ja lisäksi velkaa Ikaalisten kaupungille noin 64 000 euroa. Syyskuussa 2018 Ikaalisten kaupunginhallitus päätti ostaa Kultaisen ja Hopeisen harmonikan tavaramerkit Sata-Häme Soi -yhdistykseltä 64 000 eurolla.
Syyskuussa 2023 Sata-Häme Soi ry hakeutui konkurssiin muun muassa 2020-luvun vaihteen koronaviruspandemian estettyä festivaalin järjestämisen kahtena vuonna.
Aiheesta muualla

Sata-Häme Soi -festivaalin sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Svante

| Svante |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  10. kesäkuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  Svjatopolk
Nimen alkuperä:  muinaisslaavilainen sotaväki
Infobox OKNimi-testi OK: 
Svante on ruotsalainen miehen etunimi. Nimi on vendiläistä alkuperää ja on lyhentymä sotaväkeä tarkoittavasta muinaisslaavilaisesta nimestä Sventiopulku. Nimen venäläinen vastine on Svjatopolk.
Suomessa nimi Svante on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 1 610 henkilölle. Nimeä ei ole suomenkielisessä kalenterissa, mutta suomenruotsalaisen kalenterin mukaan Svanten nimipäivä on 10. kesäkuuta.
Tunnettuja Svanteja

Svante Alin (1852–1930), ruotsalainen pappi ja virsirunoilija
Svante Arrhenius (1859–1927), ruotsalainen fyysikko ja kemisti, elektrolyysin tutkija ja Nobelin kemianpalkinnon saaja
Svante Dahlström (1883–1965), suomalainen historiantutkija
Svante Dalström (1826–1879), suomalainen virkamies ja pikakirjoittaja
Svante Forsbäck (s. 1971), suomalainen masteroija
Svante Grände (1947–1975), ruotsalainen kehitysaputyöntekijä ja Chilen vastarintaliikkeen jäsen
Svante Korkiakoski (s. 1939), suomalainen näyttelijä
Svante Kosunen (1925–1988), suomalainen iskelmälaulaja
Svante Kurikka (1894–1984), suomalainen yritysjohtaja ja Alavuden Puunjalostustehdas Oy:n perustaja
Svante Lehtonen (1878–1956), suomalainen ammattiyhdistysmies ja toimittaja
Svante Lundgren (s. 1960), suomalainen teologi ja yhteiskunnallinen vaikuttaja
Svante Lundkvist (1919–1991), ruotsalainen poliitikko
Svante Martin (s. 1948), suomenruotsalainen näyttelijä
Svante Nordin (s. 1946), ruotsalainen aate- ja oppihistorian professori
Svante Olsson (1856–1941), ruotsalaissyntyinen puutarhuri ja Helsingin kaupunginpuutarhuri 1889–1924
Svante Pääbo (s. 1955), ruotsalainen biologi, Nobelin lääketieteen palkinnon saaja
Svante Niilonpoika, Svante Sture (1460–1512), Ruotsin valtionhoitaja 1504–1512
Svante Steninpoika Sture (1517–1567), ruotsalainen valtaneuvos ja valtakunnanmarski
Svante Stockselius (s. 1955), ruotsalainen toimittaja
Svante Sundman (1895–1969), suomalainen amiraali ja Merenkulkuhallituksen ent. pääjohtaja
Svante Thuresson (1937–2021), ruotsalainen laulaja
Luettelo Yhdysvaltain tieliikennemerkeistä

Tämä on luettelo Yhdysvaltain tieliikennemerkeistä. Yhdysvaltojen liikennemerkit eroavat monella tapaa eurooppalaisista liikennemerkeistä. Ne on standardisoitu liittovaltion asetuksilla, lähinnä MUTCD-ohjeella (Uniform Traffic Control Devices). Osa liikennemerkeistä vaihtelee osavaltion mukaan. Kanadassa, Meksikossa ja Australiassa käytetään samankaltaisia ​​liikennemerkkejä.
Pysähtymis- ja väistämismerkit

Pysähdy
Väistä muita ajoneuvoja
Lisäkilpi "kaikilta suunnilta" (stop-merkin ja kärkikolmion yhteydessä)
Väistä jalankulkijoita
(New York City)
Väistä jalankulkijoita suojatien edessä
Pysähdy suojatien edessä
Nopeusrajoitusmerkit

Nopeusrajoitus (mailia tunnissa)
Nopeusrajoitus (kilometriä tunnissa)
Nopeusrajoitus kuorma-autoille
Nopeusrajoitus yöaikaan
Vähimmäisnopeus
Enimmäis- ja vähimmäisnopeus
Kaista- ja käännösmerkit

Oikealle kääntyminen kielletty
Vasemmalle kääntyminen kielletty
Kääntyminen kielletty
U-käännös kielletty
Pakko kääntyä vasemmalle
Pakko kääntyä oikealle
Pakko ajaa suoraan
Bussikaista
Aja suoraan tai käänny vasemmalle
Aja suoraan tai käänny oikealle
Pakollinen ajosuunta eri kaistoilla
Pyöräkaista
Vasemmalle kääntyminen ja U-käännös kielletty
Suoraan ajaminen kielletty
Tietulli
Ohituskielto
Ohituskielto päättyy
Kuorma-autot oikeanpuoleiselle kaistalle
Pysy oikealla
Pysy oikealla
Pysy oikealla
Pysy vasemmalla
Pysy vasemmalla
Pysy vasemmalla
Pysy tällä kaistalla
Vain tieltä poistuville ajoneuvoille
Pyöräilijät voivat käyttää ajokaistaa
Yksisuuntainen tie
Yksisuuntainen tie
Kaksiajorataisen tien risteys
Poissulkevat merkit

Kielletty ajosuunta
Väärä suunta
Väärä suunta pyöräilijöille
Pyörätie (autolla ajo kielletty)
Raskaalla kuorma-autolla ajo kielletty
Moottoriajoneuvolla ajo kielletty
Ajoneuvoyhdistelmällä ajo kielletty
Polkupyörällä ajo kielletty
Moottorittomalla ajoneuvolla ajo kielletty
Moottoripyörällä ajo kielletty
Jalankulku ja polkupyörällä ajo kielletty
Jalankulku kielletty
Ajo ilman lupaa kielletty
Pysäköintimerkit

Permissive Parking
Aikarajoitettu pysäköinti
Aikarajoitettu pysäköinti
Aikarajoitettu pysäköinti, Kalifornia
Aikarajoitettu pysäköinti, New York City
Aikarajoitettu pysäköinti, Maryland
Pysäköintimaksuautomaatti
Invalideille varattu pysäköintipaikka
Pysäköinti kielletty
Pysäköinti kielletty
Pysäköinti kielletty jalkakäytävälle
Pysäköinti kielletty, kuormausalue
Pysäköinti sallittu vain sunnuntaisin
Pysäköinti kielletty, Kalifornia
Pysäköinti kielletty, New York
Pysäköinti kielletty, Pennsylvania, Texas
Pysäköinti kielletty tiettynä kellonaikana
Pysäköinti kielletty tiettynä kellonaikana
Pysähtyminen kielletty
Pysähtyminen kielletty, New York
Lyhytaikainen pysäyttäminen kielletty, New York
Lyhytaikainen pysäyttäminen kielletty, Kalifornia
Varoitusmerkit

Mutka
Mutka
Mutkia
Mutkia
Mutkia
180 asteen mutka
270 asteen mutka
Tienristeys
Tienristeys
Tienristeys
Tienristeys
Tienristeys
Tienristeys
Tienristeys
Liikenneympyrä
Liikenneympyrä
Tielle liittyviä ajoneuvoja
Pakollisen pysäyttämisen ennakkovaroitus
Väistämisvelvoitetun risteyksen ennakkovaroitus
Liikennevalojen ennakkovaroitus
Valmistaudu pysähtymään
Avattava silta edessä
Rautatien tasoristeys edessä
Rautatien tasoristeys risteävällä tiellä
Rautatien tasoristeyksen risteämiskulma
Rautatien tasoristeys
Raiteiden määrä tasoristeyksessä
Kapeneva tie
Kapeneva tie (New York)
Jyrkkä mäki
Kaksisuuntainen liikenne
Tunneli
Huonokuntoinen tie
Kuoppainen tie
Liukas tie
Putoavia kiviä
Putoavia kiviä, Kalifornia ja Vermont
Koulu
Koulubussin pysäkki
Pyöräilijöitä
Pyöräilijöitä, Maryland
Karjaeläimiä
Villieläimiä
Ratsastajia
Umpikuja
Tietyö
Opastusmerkit

Suunnistustaulu
Suunnistustaulu
Erkanemisviitta
Erkanemisviitta
Ulosajoliittymä
Ulosajoliittymä ja nopeusrajoitus
Etäisyystaulu (etäisyydet maileina)
Tietulli
Tietulli
Palvelukohteen viitta
Levähdysalue
Sairaala
Tienumero
Tienumero
Tienumero
Tienumero
Tienumero
Tienumero
Suvikakkarat

| Suvikakkarat |
| --- | --- |
 Kruunusuvikakkara (Glebionis coronaria)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Suku::  Suvikakkarat Glebionis  Cass.
Katso myös
   Suvikakkarat Wikispeciesissä   Suvikakkarat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suvikakkarat (Glebionis) on asterikasvien heimoon kuuluva kasvisuku. Suvikakkaroita ja niiden risteymiä viljellään yksivuotisina koristekasveina. Krysanteemit ja päivänkakkarat ovat läheistä sukua suvikakkaroille.
Lajeja

Glebionis coronaria, syn. Chrysanthemum coronarium – kruunusuvikakkara eli vihanneskrysanteemi (kruunupäivänkakkara)
Glebionis multicolor, syn. Chrysanthemum multicolor – kaunosuvikakkara
Glebionis segetum, syn. Chrysanthemum segetum – keltasuvikakkara (keltapäivänkakkara)
Suvikakkaroihin on aiemmin luettu kirjokakkara eli kirjosuvikakkara eli kirjopäivänkakkara (Ismelia carinata, syn. Chrysanthemum carinatum ja Glebionis carinata).
Kruunusuvikakkaran kukka.
Keltasuvikakkaran kukka.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Suvikakkarat – Glebionis
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1284225  Wikispecies: Glebionis  APDB: 190986  APNI: 215699  CoL: 4NVG  EoL: 2880818  EPPO: 1GBNG  FloraBase: 46133  FNA: 113620  FoAO2: Glebionis  FoC: 113620  GBIF: 3141100  GRIN: 18814  iNaturalist: 59906  IPNI: 9057-1  IRMNG: 1111529  ITIS: 780093  NBN: NHMSYS0020110690  NCBI: 1478145  NZOR: 5f51d94e-382e-49f4-a644-8537f836317c  Open Tree of Life: 4727972  PLANTS: GLEBI  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:9057-1  Tropicos: 40014798  VASCAN: 1894  VicFlora: 764346a6-5f32-47e4-ba54-4c2931bb48cd  WFO: wfo-4000015728  WoRMS: 1075379