stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kuin raivo härkä

| Kuin raivo härkä> Raging Bull |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Martin Scorsese
Käsikirjoittaja:  Paul Schrader,   Mardik Martin
Tuottaja:  Robert Chartoff,   Irwin Winkler
Säveltäjä:  Pietro Mascagni
Kuvaaja:  Michael Chapman
Leikkaaja:  Thelma Schoonmaker
Pääosat:  Robert De Niro,   Cathy Moriarty,   Joe Pesci
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  United Artists
Levittäjä:  United Artists Netflix
Ensi-ilta:   14. marraskuuta 1980   6. maaliskuuta 1981
Kesto:  129 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  18 000 000 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kuin raivo härkä (Raging Bull) on yhdysvaltalainen elämäkerrallinen draamaelokuva. Vuonna 1980 valmistunut elokuva käy läpi nyrkkeilijä Jake LaMottan elämää. Elokuvan on ohjannut Martin Scorsese ja käsikirjoittanut Paul Schrader ja Mardik Martin LaMottan muistelmien Raging Bull: My Story pohjalta.
Robert De Niro näyttelee temperamentikasta, sairaalloisen mustasukkaista ja vainoharhaista, mutta sitkeää nyrkkeilijää Jake LaMottaa, joka vieraantuu ystävistään ja perheestään. Elokuvassa esiintyy lisäksi Joe Pesci LaMottan veljenä ja managerina, Cathy Moriarty pahoinpideltynä vaimona ja sivurooleissa Nicholas Colasanto, Theresa Saldana sekä Frank Vincent.
Elokuva oli ehdolla kahdeksaan Oscariin (mm. paras elokuva), joista se voitti kaksi, kun De Niro palkittiin parhaasta miespääosasta ja Thelma Schoonmaker parhaasta leikkauksesta. De Niro voitti lisäksi Golden Globen ja Schoonmaker BAFTAn, jolla palkittiin myös Pesci parhaana uutena tulokkaana.
Vuonna 1990 Kuin raivo härkä valittiin Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. Se on myös Yhdysvaltain elokuvainstituutin kautta aikojen 100 parhaan yhdysvaltalaisen elokuvan listalla sijalla 24. Elokuva on saanut kärkisijoituksia Yhdysvaltain elokuvainstituutin, Internet Movie Databasen, Sports Illustrated -lehden ja monien muiden tahojen koostamien parhaiden urheiluelokuvien listoilla.
Rooliluettelo

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Robert De Niro  | … |  Jake La Motta   |
|  Cathy Moriarty  | … |  Vickie Thailer   |
|  Joe Pesci  | … |  Joey La Motta   |
|  Frank Vincent  | … |  Salvy Batts   |
|  Nicholas Colasanto  | … |  Tommy Como   |
|  Theresa Saldana  | … |  Lenore   |
Palkintoja > Oscarit

Paras miespääosa: Robert De Niro
Paras leikkaus: Thelma Schoonmaker
Ehdokkaana:
Paras elokuva
Paras miessivuosa: Joe Pesci
Paras naissivuosa: Cathy Moriarty
Paras ohjaus: Martin Scorsese
Paras kuvaus: Michael Chapman
Paras äänitys: Donald O. Mitchell, Bill Nicholson, David J. Kimball, Les Lazarowitz
Palkintoja > BAFTAt

Paras leikkaus: Thelma Schoonmaker
Paras tulokas johtavassa roolissa: Joe Pesci
Ehdokkaana:
Paras miespääosa: Robert De Niro
Paras tulokas johtavassa roolissa: Cathy Moriarty
Palkintoja > Golden Globet

Paras miespääosa draamaelokuvassa: Robert De Niro
Ehdokkaana:
Paras draamaelokuva
Paras miessivuosa: Joe Pesci
Paras naissivuosa: Cathy Moriarty
Paras ohjaaja: Martin Scorsese
Paras käsikirjoitus: Paul Schrader, Mardik Martin
Paras uusi naistähti: Cathy Moriarty
Aiheesta muualla

Elokuvan viralliset sivut
Kuin raivo härkä Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Edward Albee

Edward Albee 1997.
Edward Franklin Albee (12. maaliskuuta 1928 Virginia – 16. syyskuuta 2016 Montauk, New York) oli yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija.
Albeen tunnettuja teoksia on näytelmä Kuka pelkää Virginia Woolfia? (1961), josta hän sai Pulitzer-palkinnon.. Teoksissaan hän tarkastelee nykyajan ilmiöitä rehellisesti ja joskus vailla myötätuntoa. Hänen varhaiset teoksensa olivat amerikkalaista absurdismia, joka rakentui eurooppalaisten Samuel Beckettin, Jean Genet’n ja Eugene Ionescon pohjalle.[lähde? ]
Albee adoptoitiin teatteriperheeseen. Hänen opiskelunsa jäi kesken. Beckett-vaikutteinen yksinäytöksinen Eläintarhatarina (The Zoo Story, 1959) oli off-Broadway-näytelmä, samoin seuraavat Bessie Smithin kuolema (1960) ja Hiekkalaatikko (1960). Hän kohdistaa niissä ja Amerikkalaisessa unelmassa (1961) satiirin keskiluokan arvomaailmaan.
Albee jatkoi uraansa liki viisikymmentä vuotta. Hänen teoksensa Vuohi, eli kuka on Sylvia sai Tony-palkinnon vuonna 2000. Me Myself and I avasi vuonna 2010 New Yorkin Playwrights Horizon -tapahtuman.
Albee kuoli 88-vuotiaana kotonaan Long Islandin Montaukin kylässä 16. syyskuuta 2016.
Näytelmän Kuka pelkää Virginia Woolfia pohjalta on Mike Nichols ohjannut elokuvaversion, jonka pääosissa näyttelevät Richard Burton ja Elizabeth Taylor.
Näytelmiä

Eläintarhatarina (The Zoo Story, 1958)
Bessie Smithin kuolema (The Death of Bessie Smith,1959)
Hiekkalaatikko / Hinta / Laatikko (The Sandbox, 1959)
Amerikkalainen unelma (The American Dream, 1961)
Kuka pelkää Virginia Woolfia? (Who’s Afraid of Virginia Woolf?, 1961)
Miss Alice (Tiny Alice, 1964)
Tasapainoilua (A Delicate Balance, 1966)
Kaikki puutarhassa (Everything in the Garden, 1967)
Box ja Quotations of Chairman Mao Tse-Tung, 1968
Seascape, 1974
Listening, 1976
Counting the Ways, 1976
Kolme komeaa naista (Three Tall Women, 1990)
The Lorca Play (1992)
Fragments (1993)
The Play About the Baby (1996)
The Goat, or Who is Sylvia? (2000, Tony Award)
Occupant (2001)
Peter & Jerry (Act One: Homelife. Act Two: The Zoo Story) (2004)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Edward Albee Wikimedia Commonsissa
Donk

Donk voi tarkoittaa seuraavia:
Donk, hahmo elokuvassa Crocodile Dundee - Krokotiilimies
Donk, rap-kappale levyllä Souljaboytellem.com
Donk, oik. Danil Kryškovets (s. 2007), venäläinen Counter-Strike 2 -pelaaja
Donk, sukunimenä:
Daniëlle van de Donk (s. 1991), alankomaalainen jalkapalloilija
Marinus Anton Donk (1908-1972), alankomaalainen mykologi
Ryan Donk (s. 1986), alankomaalainen jalkapalloilija
Donkki, eräs koripallon heitto.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Donk”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Laponia

Rapadelta Sarekin kansallispuistossa.
Laponian sijainti Norrbottenin läänissä.
Laponia on Ruotsin Lapissa sijaitseva Euroopan suurin yhtenäinen luonnonmaisema. Sen luonto on säilynyt lähes koskemattomana. Nimi tulee Lapin latinankielisestä nimestä.
Laponia on kooltaan 9 400 neliökilometriä ja siihen kuuluu neljä kansallispuistoa (Sarek, Muddus, Padjelanta ja Stora Sjöfallet) ja kaksi luonnonsuojelualuetta (Sjaunja ja Stubba). Hallinnollisesti Laponia sijaitsee Norrbottenin lääniin kuuluvissa Arjeplogin, Jällivaaran ja Jokimukan kunnissa. Laponiaan kuuluu myös Sulitelman jäätikköalue, Rapadalenin suistoalue ja Tjuoltadalen. Maisemaa leimaavat tunturit, jäätiköt, suot ja aarniometsät. Alueella on rikas kasvillisuus ja eläimistö sekä monia uhanalaisia lajeja.
Vuonna 1996 Laponiasta tuli UNESCOn maailmanperintökohde. Laponia on sekä kulttuuri- että luontokohde, koska saamelaiset käyttävät Laponiaa edelleen porojensa laidunmaana niin kuin ovat tehneet jo satoja vuosia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
UNESCO World Heritage Centre - Laponian Area (englanniksi)
Riksantikvarieämbetet - Laponia (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
Unescon maailmanperintökohteet Ruotsissa
Birka ja Hovgården
Drottningholmin linna-alue
Engelsbergin ruukki
Etelä-Öölannin viljelyseutu
Falunin ja Stora Kopparbergetin teollisuusalue
Gammelstadin kirkkokylä
Grimetonin radioasema
Hälsinglandin koristellut maatalot
Höga kusten
Karlskronan sotilaskaupunki
Laponia
Skogskyrkogården
Struven ketju
Tanumin kalliopiirrokset
Visbyn hansakaupunki
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Laponia
Käännös suomeksi
Eino Toivola

Eino Toivola toimi Isonkyrön kunnanjohtajana 1989–2017. Hän aloitti tehtävässä 1. toukokuuta 1989.
Lampilanlampi (Äänekoski)

| Lampilanlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Äänekoski
Koordinaatit:  62°34′00″N, 25°44′11″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Niiniveden valuma-alue (14.34)
Laskuoja:  oja Niiniveteen 
Järvinumero:  14.341.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  97 m  
Pituus:  280 m  
Leveys:  160 m  
Rantaviiva:  0,684 km  
Pinta-ala:  2,613 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiLampilanlampi 
Lampilanlampi  on Keski-Suomessa Äänekoskella Myllyperän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,6 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Niiniveden valuma-alueella (14.34), jonka Niiniveden lähialueeseen (14.341) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 97 metriä mpy.
Lauri Ruuttu

Lauri Ruuttu (1911–1981) oli suomalainen jääpalloilija. Hän edusti urallaan Viipurin Susia ja Helsingin Jalkapalloklubia. Ruuttu edusti Suomea yhdessä A- ja yhdessä B-maaottelussa.
Lauri Ruutun pojat Olavi, Kalevi, ja Teuvo edustivat Suomea maahockeymaajoukkueessa. Pojista Kalevi pelasi myös jääpalloa, ja hän loi jääpalloerotuomarina pitkän uran veljensä Teuvon kanssa.
Kalevin poika Christian, teki menestyksekkään jääkiekkouran 1980–1990-luvulla. Isoisä Lauri ei ehtinyt nähdä pojanpoikansa menestystä. Lauri Ruuttu kuoli vuonna 1981.
Dzaoudzi

| Dzaoudzi |
| --- | --- |
 Näkymä Dzaoudzi satamaan
 Sijainti Mayottella.
Valtio:  Ranska
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  6,66 km²
Väkiluku (2017):  17 831
 – Väestötiheys:  1 088 as./km²
 
 villedemamoudzou.fr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dzaoudzi on kunta (commune) Ranskan merentakaisella paikallishallintoalueella Mayottella. Se sijaitsee Petite Terren saarella ja koostuu kahdesta kylästä (village), Dzaoudzista ja Labattoirista. Kunta on pinta-alaltaan 6,66 neliökilometrin suuruinen, ja sen asukasluku on vajaat 18 000.
Dzaoudzi toimi Mayotten pääkaupunkina vuoteen 1977 asti, jolloin pääkaupungiksi tuli pääsaari Grande Terren Mamoudzou.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dzaoudzi Wikimedia Commonsissa
Eduard Rozovski

Eduard Aleksandrovitš Rozovski (ven. Эдуард Александрович Розовский, 14. joulukuuta 1926 Leningrad, Neuvostoliitto – 26. heinäkuuta 2011 Pietari, Venäjä) oli venäläinen elokuvaaja, joka kuvasi muun muassa eastern-klassikoksi sanotun Aavikon lain. Hän työskenteli kuvaajana yli 80 elokuvassa. Rozovski kuoli saamansa sairauskohtauksen aiheuttamassa auto-onnettomuudessa.
Aiheesta muualla

Harri Römpötti: Aavikon laki -elokuva sammutti neuvostokansan viihteen janoa, Hs.fi 8.6.2016
Eduard Rozovski Elonetissä.
Eduard Rozovski Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Lauri Ruuskanen

Lauri Pietari Ruuskanen (9. tammikuuta 1893 Tampere – 24. maaliskuuta 1974 Tampere) oli suomalainen kauppaneuvos ja vaatetusalan tukkukauppaa ja pukujen valmistusta harjoittaneen tamperelaisen K. P. Ruuskanen Oy:n toimitusjohtaja.
Ruuskasen vanhemmat olivat tukkukauppias Kaarle Petter (Pietari) Ruuskanen (1848–1909) ja kansakoulunopettaja Tekla Johanna Bange (1858–1897). Ruuskanen pääsi ylioppilaaksi vuonna 1911 ja opiskeli kauppakorkeakoulussa 1911–1912.
Lauri Ruuskasen isä Kaarle Petter Ruuskanen oli syntynyt Rantasalmella ja hän muutti Tampereelle vuonna 1873. Hän perusti vuonna 1880 Tampereelle oman kauppaliikkeen ja hankki sille vuonna 1890 tontin uudesta Kyttälän kaupunginosasta. Hän rakennutti tontille vuosina 1892–1901 Ruuskasen talon nimellä tunnetun liike- ja asuinrakennuksen. Vähittäiskauppana ja lyhyttavaraliikkeenä toimintansa aloittanut Ruuskasen liike K. P. Ruuskanen Oy kehittyi ajan oloon yhdeksi Suomen merkittävimmäksi vaatetusalan tukkuliikkeeksi. Lauri Ruuskanen perusti vuonna 1940 yrityksen yhteyteen miesten pukuja valmistaneen pukutehtaan.
Lauri Ruuskanen oli K. P. Ruuskanen Oy:n toimitusjohtajana vuodesta 1916, yhtiön johtokunnan jäsenenä vuodesta 1914 ja johtokunnan puheenjohtajana vuodesta 1916. Ruuskanen oli Suomen tukkukauppiaiden liiton kangas- ja lyhyttavara-jaoston johtokunnan, Vaatetusteollisuuden 1iiton johtokunnan ja Tukkukauppojen oy:n hallintoneuvoston jäsenenä. Hän oli Tampereen kauppaseuran johtokunnan jäsen 1932–1951 ja puheenjohtaja 1949–1951. Lauri Ruuskanen sai kauppaneuvoksen arvon 1948.
Lauri Ruuskanen oli naimisissa laulajatar Vappu Saliba Rosvallin (1897–1988) kanssa. Heidän poikansa Lauri-Juhani Ruuskanen (1932–1970) toimi ohjaajana Kansallisoopperassa ja esiintyi sivuosissa elokuvissa.
Eduard Sievers

Eduard Sievers
Eduard Sievers, ääntämys: [zifers], (25. marraskuuta 1850 – 30. maaliskuuta 1932) oli saksalainen kielentutkija. Hänet nimitettiin 20-vuotiaana 1871 Jenan yliopistoon saksalaisen kielitieteen ylimääräiseksi ja 1876 vakinaiseksi professoriksi. Hän oli vuodesta 1892 Leipzigin yliopiston professorina. Sievers julkaisi merkittäviä muinaissaksan lähteitä (Tatian, Murbachin hymnit, Heliand ja yhdessä Elias von Steinmeyerin kanssa muinaissaksan glossat) sekä näiden tekstijulkaisujen ohella tutkimuksia germaanisen kielihistorian alalta, jotka suurimmaksi osaksi ilmestyivät hänen toimittamassaan aikakauskirjassa Beiträge zur Geschichte der deutschen Sprache und Litteratur. Saksan kielen lisäksi Sievers käsitteli kielihistoriallisissa kirjoituksissaan myös skandinaavisia kieliä ja englantia. Hän sai erityistä mainetta englannin kielen tutkijana, ja hänen kielioppinsa Angelsächsische Grammatik (1882) aloitti uuden jakson muinaisenglannin tutkimuksessa.
Sievers oli myös foneetikko (Grundzüge der Phonetik, 1874) ja metriikan tutkija (Altgermanische Metrik, 1892). Heprealaista runomittaa koskevien tutkimusten tuloksena ilmestyi vuodesta 1901 alkaen Metrische Studien, jossa Sievers muotoilee uudestaan useat Vanhan testamentin tekstit ja esittää uuden heprean metriikan perusteet. Sievers esitti kielimelodiaa koskevan teorian (Über Sprachmelodisches in der deutschen Dichtung, 1901; Über ein neues Hilfsmittel der philologischen Kritik). Puheessa on Sieversin mukaan aina tietty melodia, sillä kullakin tavulla ja sanalla on oma sävelellinen asemansa. Toisin kuin runoudessa, proosassa melodia ei yleensä ole sääntöjen mukaista eikä yhtenäistä. Sieversin mukaan runoilija valitsee vain sellaisia sanoja, joiden rytmi miellyttää hänen kuuloaistiaan. Mitallisessa runoudessa rytmi määrittyy tarkasti, ja säännölliseen rytmiin liittyy melodiavaihtelun säännöllisyys. Tämä runoudessa tavattava erityinen rytmi ja melodia siirtyy myös lukijaan niin että tietyt runotekstit voidaan Sieversin mukaan lukea vain tietyllä tavalla. Jos melodinen periaate esiintyy häiriintyneenä, on teksti heikentynyt. Tästä johtuu Sieversin teorian tekstikriittinen merkitys. Sievers kehitti teoriaansa edelleen Ottmar Rutzin keksintöjen perusteella, ja niiden mukaan äänen sävel on riippuvainen ruumiin asennosta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eduard Sievers Wikimedia Commonsissa
Dimitri from Paris

| Dimitris Yerasimos |
| --- | --- |
 Dimitri from Paris toukokuussa 2005.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. lokakuuta 1963 (ikä 61)
Ammatti:  DJ musiikkituottaja säveltäjä
Muusikko
Aktiivisena:  1993-
Tyylilajit:  lounge electronica downtempo house
Levy-yhtiöt:  Yellow Productions ITH Records
Aiheesta muualla
www.dimitrifromparis.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Dimitri from Paris (oik. Dimitris Yerasimos, s. 1. lokakuuta 1963) on turkkilaissyntyinen Ranskan-kreikkalainen DJ ja musiikkituottaja.
Biografia

Vastoin taiteilijanimeään, Dimitri syntyi Istanbulissa, Turkissa 1. lokakuuta 1963. Hänen molemmat vanhempansa olivat kreikkalaisia. Perhe muutti myöhemmin Pariisiin, jossa Dimitri alkoi käyttää DJ-laitteita.
Ura

Dimitri aloitti DJ:nä ranskalaisella Radio 7:lla, mutta päätyi lopulta Radio NRJ:lle, vuonna 1986. Dimitri julkaisi myös kaksi EP:tä. Toisen vuonna 1993 ja toisen 1994. Dimitri oli myös mukana Yellow Productionsin kokoelma-albumilla. Hän on myös julkaissut kaksi studioalbumia.
Diskografia > Albumit

Sacrebleu, 1996
Cruising Attitude, 2003
Diskografia > Kokoelmilla

Monsieur Dimitri's De-Luxe House of Funk, 1997
A Night at the Playboy Mansion, 2000
Disco Forever, 2000
My Salsoul, 2001
After the Playboy Mansion, 2002
In the House, 2004
The Kings of Disco, 2004 compiled by Dimitri from Paris and Joey Negro
Kikitakunacchatta…", 2005
Super Disco Friends, 2005 compiled by Dimitri from Paris and DJ Muro
Southport Weekender, 2005 compiled by Dimitri from Paris, Jazzie B, and Quentin Harris
In the House of Love, 2006
Cocktail Disco, 2007
Return to the Playboy Mansion, 2008
Night Dubbin', 2009 compiled by Dimitri from Paris & The Idjut Boys
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Eino Tirronen

Eino Osvald Tirronen (21. toukokuuta 1921 Pielisjärvi – 10. helmikuuta 2017 Turku) oli suomalainen upseeri, joka toimi huolto- ja sotataloustehtävissä sekä laati ja toimitti useita alansa julkaisuja.
Tirrosen vanhemmat olivat puuseppä Antti Tirronen ja Katri Saarelainen. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1946 oli Veera Tolonen (k. 1988) ja toinen vuodesta 1991 Marja Auramaa. Myös Tirrosen poika kapteeniluutnantti Matti Tirronen (s. 1946) toimi puolustusvoimien palveluksessa, vuoteen 1977 saakka.
Tirronen tuli ylioppilaaksi Helsingin V yhteiskoulusta 1945, Kadettikoulusta hän valmistui samana vuonna ja suoritti Sotakorkeakoulun 1958. Talvisodassa Tirronen toimi väestönsuojelutehtävissä Lieksassa ja Helsingissä, jatkosodassa hän oli konekivääriryhmän ja joukkueenjohtaja Jalkaväkirykmentti 44:ssä ja Itä-Suomen rannikkoprikaatissa. Hän haavoittui 1944 Suursaaressa ja oli 30% sotainvalidi.
Toimittuaan sotien jälkeen ensin adjutantin ja patteriupseerin ja -päällikön tehtävissä Tirronen työskenteli 1940-luvun lopulta lähtien asiantuntija-, päällikkö- ja koulutustehtävissä muun muassa Merivoimien esikunnassa, Pääesikunnassa, Merisotakoulussa, Huoltokoulussa, Länsi-Suomen sotilasläänin esikunnassa ja Sotakorkeakoulun sotahistorian laitoksella. Hän erosi vakinaisesta palveluksesta 1975.
Tirronen ylennettiin vänrikiksi 1942, luutnantiksi 1944, kapteeniksi 1951, majuriksi 1961,  everstiluutnantiksi 1966 ja everstiksi 1972.
Tirronen toimitti ja kirjoitti tekstejä ja teoksia sekä esitelmöi ahkerasti alaltaan. Hän laati ja toimitti Suomen sota 1941–1945 -teossarjan XI osan, samoin kuin talvi- ja jatkosodan historiateosten sotatalous- ja huoltolukuja, julkaisi Valtion viljavaraston historiikin 1928–1978 ja oli Naantali eilen tänään -kirjan (1983) päätoimittaja. Tirronen oli myös 1986 ilmestyneen 1000-sivuisen huollon historian päätoimittaja ja Huoltoupseeri -lehden toimituskunnan jäsen.
Kultapäivännouto

| Kultapäivännouto |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Malvales
Heimo::  Päivännoutokasvit Cistaceae
Suku::  Päivännoudot Helianthemum
Laji::  nummularium
Kaksiosainen nimi
 Helianthemum nummularium  Mill. 
Katso myös
   Kultapäivännouto Wikispeciesissä   Kultapäivännouto Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hedelmiä ja siemeniä.
Kultapäivännouto eli päivännouto (Helianthemum nummularium) on keltakukkainen, suuressa osassa Eurooppaa yleinen päivännoutokasvi. Suomessa laji on harvinainen ja luonnonsuojelulailla rauhoitettu.
Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen kultapäivännouto kasvaa 10–20 cm korkeaksi. Kasvin varsi on tyvestä puutunut. Lehdet ovat pitkulaiset tai puikeat, ehytlaitaiset ja sijaitsevat vastakkain. Lehdet ovat päältä vihertäviä ja harvakarvaisia, alta harmaita ja tiheäkarvaisia. Lehtien korvakkeet ovat lehtiruotia pidempiä. Kukinto on 1–10 kukkainen viuhko. Keltaiset kukat ovat kaksineuvoisia, säteittäisiä ja moniheteisiä. Verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä. Kultapäivännouto kukkii kesä-heinäkuussa.
Levinneisyys

Kultapäivännoutoa tavataan lähes koko Euroopasta Espanjasta Länsi-Venäjälle ja Välimeren rannikolta Itämeren piiriin. Lisäksi lajia tavataan Lähi-idässä ja Kaukasuksella. Suomen lähialueilla sitä tavataan Virossa sekä Etelä-Ruotsissa. Suomessa kultapäivännouto kasvaa lähinnä Ahvenanmaalla. Manner-Suomessa lajia tavataan hyvin harvinaisena lähinnä Varsinais-Suomesta sekä Etelä-Hämeestä. Monin paikoin muualta Etelä-Suomesta laji on hävinnyt, samoin kuin muutamilta esiintymispaikoiltaan Pohjanlahden rannikolta.
Suomessa alkuperäisenä tavattavat kultapäivännoudot kuuluvat alalajiin ketopäivännouto (Helianthemum nummularium subsp. nummularium). Lisäksi toista alalajia tanskanpäivännoutoa (subsp. obscurum) on esiintynyt satunnaistulokkaana.
Elinympäristö

Kultapäivännouto on kalkinsuosija. Se kasvaa kuivilla rinteillä ja kedoilla sekä soraikoissa.
Käyttö

Päivännoudosta on jalostettu useita kivikkopuutarhojen koristekasvilajeja.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2020: Kultapäivännoudon (Helianthemum nummularium) levinneisyys Suomessa.
Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Kultapäivännouto (Helianthemum nummularium)
Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kultapäivännouto (Helianthemum nummularium)
Luontoportti: Päivännouto (Helianthemum nummularium)
ITIS: Helianthemum nummularium (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Helianthemum nummularium (englanniksi)
Eino Tenhunen

Eino Edvard Tenhunen (s. 2. heinäkuuta 1941 Viitasaari) on suomalainen eläköitynyt yritysjohtaja ja osuustoimintaliikkeen vaikuttaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.
Eino Tenhunen syntyi Kalle Edvard Tenhusen ja Ida Maria Huikarin perheeseen ja avioitui 1995 Pirjo Paavilaisen kanssa. Hän valmistui merkonomiksi Jyväskylän kauppaoppilaitoksesta 1961 ja kävi SOK:n liikkeenjohdollisen kenttäkoulutuksen 1965–1967 ja jatkokoulutuksen 1978 Suomen Osuuskauppaopistossa. SOK:n maatalousosaston tukkumyyjä Tenhunen oli 1962–1964 ja tarkastusosaston tarkastaja 1964–1965. Hän oli Osuuskauppa Yhtymän konttoripäällikkö Lappeenrannassa 1967–1968 ja markkinointijohtaja 1968–1972, Keski-Pohjanmaan Osuuskaupan markkinointijohtaja ja johtokunnan jäsen Kokkolassa 1972–1977, SOK:n markkinointiosaston apulaisosastonjohtaja 1977–1980, Pieksämäen Osuuskaupan toimitusjohtaja 1980–1984, Osuuskauppa Suur-Savon kaupallinen johtaja Mikkelissä 1984 ja Pohjois-Karjalan Osuuskaupan toimitusjohtaja 1984–2001. Tässä tehtävässä häntä seurasi Matti Pulkki. Tenhusella on ollut myös useita osuustoiminnallisia ja muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1994.
Lauri Räike

Lauri Räike (s. 1953) on suomalainen teologi ja hengellisen taiteen tekijä.
Räike on opiskellut Helsingin yliopistossa maisterin tutkinnon teologiassa ja toiminut pappina ja kirkkoherrana. Hän on opiskellut Kankaanpään taidekoulussa ja Helsingin yliopiston piirustussalissa.
Räike on tehnyt julkisia teoksia. Hän tuntee omimmaksi alueekseen raamattuaiheiset työt.
Räikkeen isä oli kuvanveistäjä, taiteilijaprofessori Kauko Räike, ja äiti taidemaalari Sinikka Räike. Lauri Räikkeen vaimo on TV-toimittaja Riittasisko Räike.