stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uskonto Lapissa
Protestantismi > Helluntaiherätys

Lapissa on nykyisin 13 helluntaiseurakuntaa joihin kuuluu yhteensä noin 1 100 jäsentä. Lapin suurimpia helluntaiseurakuntia ovat Rovaniemen lisäksi Kemin helluntaiseurakunta ja Kemijärven helluntaiseurakunta. Muita suurempia seurakuntia ovat Tornion, Ivalon ja Sodankylän helluntaiseurakunnat.
Helluntaiherätyksen vaikuttivat jo varhain Lapissa, sillä Hanna Castrénin koti sijaitsi Torniossa. 1910-luvulla Lapissa vieraili useita puhujia. Kemissä oli jo 1920-luvun alkupuolella helluntaiseurakunta. Nykyinen Kemin helluntaiseurakunta järjestäytyi vuonna 1939 ja oli aluksi koko maakunnan käsittävä.
Tornioon työ juurtui vähitellen ja Tornion helluntaiseurakunta järjestäytyi vuonna 1933. Tornionjokilaaksossa työ eteni erityisesti 1950-luvulla ja 1960-luvulla länsirajalle järjestäytyi neljä seurakuntaa: Pellon helluntaiseurakunta, Kolarin helluntaiseurakunta, Ylitornion helluntaiseurakunta ja Muonion helluntaiseurakunta.
Kemijärvelle helluntaiherätys saapui vuonna 1931 ja Kemijärven helluntaiseurakunta järjestäytyi vuonna 1951. Myös Sallaan helluntaiherätys saapui 1950-luvulla. Sodankylään ja Ivaloon helluntailaisuus levisi 1930-luvulla. Sodankylän helluntaiseurakunta ja Ivalon helluntaiseurakunta syntyivät molemmat vuonna 1951. Kittilässä helluntaipuhujat vierailivat jo 1920-luvulla ja varsinainen Kittilän helluntaiseurakunta syntyi vuonna 1966. Posiolle helluntaityö levisi 1950-luvulla.
Katolinen kirkko

Roomalaiskatolisen kirkon piirissä Lapissa toimii Oulussa keskuspaikkaansa pitävä Nasaretin Pyhän Perheen katolinen seurakunta. Seurakunta järjestää säännöllistä toimintaa Kemissä ja Torniossa.
Ortodoksinen kirkko

Konstantinopolin patriarkaattiin kuuluvan Suomen ortodoksisen kirkon alaisuudessa Lapissa toimii Pohjois-Suomen ortodoksinen seurakunta. Pohjois-Suomen ortodoksinen seurakunta järjestää jumalanpalveluksia Kemissä, Torniossa, Tervolassa ja Pohjois-Lapissa. Seurakunnan pyhäkköjä ovat Pyhän Kolminaisuuden ja pyhän pyhittäjä Trifon Petsamolaisen kirkko Nellimissä, Pyhän esipaimen Nikolaoksen kirkko Ivalossa, Pyhän pyhittäjä Trifon Petsamolaisen kirkko Sevettijärvellä, Pyhien Boriksen ja Glebin tsasouna Keväjärvellä, Pyhittäjä Trifon Petsamolaisen rukoushuone Tervolassa, Pyhien Apostolien Pietarin ja Paavalin kirkko Torniossa sekä Pyhän Johannes Kastajan syntymän kirkko Kemissä.
Koulutus

Lapin alueella toimiva kristillinen kansanopisto on vanhoillislestadiolainen Ranuan kristillinen kansanopisto. Ranuan kristillinen kansanopisto on perustettu vuonna 1987. Aikaisemmin Lapissa toimi elämänsanalaisena kansanopistona tunnettu Ylitornion kristillinen opisto. Ylitornion kristillinen opisto toimi vuosina 1923–2012, minkä jälkeen sen toiminta siirtyi osaksi Suomen Diakoniaopistoa.
Lapin ainoa perusopetusta tarjoava kristillinen koulu on vuodesta 2016 lähtien toiminut Rovaniemen kristillinen koulu.
Kulttuuri > Tapahtumat

Lapissa on järjestetty useita kristillisiä suurtapahtumia. Herätysliikkeiden tapahtumista vanhoillislestadiolaisten Suviseuroja on järjestetty Torniossa viisi kertaa vuosina 1909, 1929, 1952, 1994 ja 2016, Kemissä kolme kertaa vuosina 1919, 1939 ja 1955, Ranualla kaksi kertaa vuosina 1973 ja 1989 sekä Keminmaalla vuonna 1980.
Rauhansanalaisten Suvijuhlat on järjestetty Muoniossa neljä kertaa vuosina 1985, 1995, 2005 ja 2015, Ylitorniossa kolme kertaa vuosina 1987, 2000 ja 2014, Alatorniossa kolme kertaa vuosina 1992, 2002 ja 2012 sekä Pellossa kaksi kertaa vuosina 2004 ja 2018.
Tornion helluntaiseurakunta.
Ranuan kristillinen kansanopisto.
Tornion Suviseurat vuonna 2016.
Voulez-Vous

| Voulez-Vous ABBA |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : maaliskuu 1978 – maaliskuu 1979
 Julkaistu: 23. huhtikuuta 1979
 Tuottaja(t): Benny Andersson, Björn Ulvaeus
 Tyylilaji: disko, Pop
 Kesto: 41.33
 Levy-yhtiö: Polar
Muut kannet
 Vuoden 2001 CD-versio
ABBAn muut julkaisut
| The Album 1977 | Voulez-Vous 1979 | Super Trouper 1980 |
Voulez-Vous on ruotsalaisen ABBA-yhtyeen kuudes albumi, joka ilmestyi 23. huhtikuuta 1979. Se äänitettiin maaliskuun 1978 ja maaliskuun 1979 välisenä aikana.
Albumin äänitysten aikaan maailmalla vallitsi diskokuume, mikä heijastuu myös Voulez-Vous -levyllä. Albumin nimikappale ”Voulez-Vous” äänitettiin Criteria Studiosissa Miamissa, jossa Bee Gees -yhtye oli levyttänyt omia diskohittejään. Albumin muita menestyskappaleita ovat ”Chiquitita”, ”Does Your Mother Know”, ”Angeleyes” ja ”I Have a Dream”.
Albumin nimi on ranskaa ja tarkoittaa "haluatteko?". Levy on julkaistu uudelleen remasteroituna kahdesti, 1997 ja 2001.
Saavutukset

Albumi pääsi Ison-Britannian listaykköseksi vuonna 1979. Albumilta julkaistiin myös neljä singleä:
"Chiquitita" pääsi listaykköseksi muun muassa Belgiassa, Zimbabwessa, Sveitsissä, Espanjassa, Irlannissa, Etelä-Afrikassa, Uudessa-Seelannissa sekä Alankomaissa. Ruotsissa sekä Englannissa kappale oli parhaimmillaan listakakkosena. Kappaleen nimi tarkoittaa vapaasti käännettynä "pikku tyttöä" espanjaksi. Kappale julkaistiin Unicefin lasten vuonna, ja yhtye päätti lahjoittaa kaikki kappaleesta saadut tulot Unicefille.
"I Have a Dream" pääsi Englannin listakakkoseksi. Tosin vuonna 1999 se lopulta pääsi Englannin ykköseksi, kuitenkin poikabändi Westlifen cover-versiona.
"Voulez-Vous", albumin nimikappale saavutti ykkössijan ainoastaan Belgiassa.
"Does Your Mother Know", ei myöskään saavuttanut ykköspaikkaa muualla kuin Belgiassa.
Vuonna 2009 Voulez-Vous pääsi mukaan kirjaan Tusen svenska klassiker, johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa.
Kappaleet

Kaikki laulut kirjoittaneet Benny Andersson ja Björn Ulvaeus.
"As Good as New" - 3:24
"Voulez-Vous" - 5:09
"I Have a Dream" - 4:45
"Angeleyes" - 4:20
"The King Has Lost His Crown" - 3:32
"Does Your Mother Know" - 3:13
"If It Wasn't for the Nights" - 5:09
"Chiquitita" - 5:26
"Lovers (Live a Little Longer)" - 3:30
"Kisses of Fire" - 3:16
Vuoden 2001 CD-version bonuskappaleet
"Summer Night City" - 3:34
"Lovelight" - 3:46
"Gimme! Gimme! Gimme! (A Man After Midnight)" - 4:52
Muusikot > ABBA

Benny Andersson – syntetisaattori, koskettimet, laulu
Agnetha Fältskog – laulu
Anni-Frid Lyngstad – laulu
Björn Ulvaeus – banjo, sähkökitara, laulu
Muusikot > Muut

Rolf Alex – rummut
Ola Brunkert – rummut
Lars Carlsson – käyrätorvi
Anders Eljas – käyrätorvi
Joe Galdo – rummut
Malando Gassama – lyömäsoittimet
Rutger Gunnarsson – basso
Paul Harris – piano
Nils Landgren – pasuuna
Ish Ledesma – kitara
Roger Palm – rummut
Halldor Palsson – saksofoni
Arnold Paseiro – basso
Jan Risberg – oboe
Janne Schaffer – kitara
Johan Stengard – saksofoni
Ake Sundqvist – lyömäsoittimet
George Terry – kitara
Mike Watson – basso
Lasse Wellander – kitara
Kajtek Wojciechowski – saksofoni
Antti Vorho

Antti Vorho maaliskuussa 1943. Kuva: SA-kuva
Antti Vorho, myöhemmin Vallebro (19. lokakuuta 1912 Valkeasaari – 3. maaliskuuta 1991 Lycksele, Ruotsi), oli Inkerin suomalainen Mannerheim-ristin ritari numero 99. Mannerheim-ristin ritarin arvon hän sai 6. marraskuuta 1942. Sotilasarvoltaan hän oli vääpeli. Ristin saadessaan hän oli vielä Neuvostoliiton kansalainen, mutta oli loikannut Suomeen jo 1930-luvulla.
Sotien aikana > Talvisota

Talvisodassa Vorho oli mukana 19 partioretkellä, joissa tehtävinä olivat vihollisen etulinjan tiedustelu ja iskut Neuvostoliiton joukkoja vastaan.
Sotien aikana > Välirauha ja jatkosota

Välirauhan ajaksi Antti Vorho komennettiin Kuhmoon, Kuusijärven vartioon, jonka päällikkönä oli kapteeni Jussi Kekkonen, presidentti Urho Kekkosen veli. Vorhon joukkueenjohtaja oli vänrikki Eino Penttilä. Kesällä 1940 Vorho oli mukana kolmella partioretkellä itärajan taakse. Yhteensä hän oli Neuvostoliiton puolen rajaa 27 vuorokautta.
Jatkosodan syttyessä Vorho oli Osasto Marttinassa ja rajan takana seuraamassa Uhtuan tien liikennettä 17 vuorokautta kestäneellä retkellä.
Kesällä 1942 Antti Vorho komennettiin Osasto Hartikaiseen, ja hän johti partiota, jonka retki kesti pitempään kuin minkään muun suomalaisen kaukopartion retki vihollisen selustaan. Vorho oli partioineen matkalla peräti 56 vuorokautta ja lähes kuukauden ilman mitään täydennystä. Retki suuntautui Stalinin kanavan itäpuolelle Vienanmeren rannalle saakka. Kun partio palasi suomalaisten puolelle, Vorholle esitettiin Mannerheim-ristiä.
»Ylipäällikkö on pvm:llä 6.11.42 nimittänyt Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi ylikersantti Antti Vorhon. Ylikersantti Vorho on lähi- ja kaukopartiomiehenä sekä kaukopartion johtajana osoittanut harvinaista rohkeutta, harkintakykyä ja kestävyyttä. Syvälle vihollisen selustaan ulottuneilta retkiltään hän on tuonut sodan johdolle erittäin arvokkaita tietoja sekä aiheuttanut häikäilemättömällä toiminnallaan vihollisen huoltoreiteillä suurta hämminkiä. Vuodesta 1939 lähtien on ylikersantti Vorho osallistunut kaikkiaan 31 vihollisen selustaan suunnattuun partioretkeen, jotka ovat yhteensä kestäneet yli 6 kuukautta. Tarkempia yksityiskohtia hänen seikkailuistaan ja toiminnastaan ei sodan tässä vaiheessa luonnollisestikaan voida selostaa. Mainittakoon kuitenkin, että elo–syyskuun aikana hän partioineen rohkeasti toimi tiedustelutehtävissä annetussa kohteessa, joutuen tällöin olemaan 25 vuorokautta ilman muonatäydennystä. Kolme kertaa tulitaistelussa ollen johti ylikersantti Vorho kuitenkin partionsa takaisin omalle puolelle. Tämä retki vaati kaikilta partiomiehiltä tavatonta sitkeyttä, mielenmalttia ja hermojensa hillintää, mutta kaikkein suurimman rasituksen ja vastuun joutui luonnollisestikin kantamaan partion johtaja, ylikersantti Vorho, jolle niin muodoin myös suurin kunnia kuuluu.» 
(Ote ylipäällikkö Mannerheimin virallisista nimitysperusteluista 6. marraskuuta 1942.)
Sotien jälkeen

Sotien jälkeen Vorho pakeni Ruotsiin ja muutti nimensä Vallebroksi. Hän toimi Lyckselessä puuseppänä. Sodan jälkeen Punainen Valpo vainosi Inkerin suomalaisia, jotka olivat taistelleet Suomen armeijassa.
Morten Arnfred

Morten Arnfred (s. 1945) on tanskalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.
Arnfred aloitti uransa elokuvaajana vuonna 1969. Ohjaajauransa alussa hän teki monia nuortenelokuvia. Hän ohjasi yhdessä Lars von Trierin kanssa television minisarjaa Valtakunta (Riget). Hänen elokuvansa Der er et yndigt land (1983) ja
Den russiske sangerinde (1993) olivat mukana Berliinin elokuvajuhlien kilpailusarjassa.
Filmografia

1976: Miksemme mekin! (Måske ku' vi, ohj. yhdessä Morten Bruusin ja Lasse Nielsenin kanssa)
1977: Pojat on poikia (Drenge)
1978: Mig og Charly
1979: Johnny, 18-vuotias (Johnny Larsen)
1983: Der er et yndigt land
1993: Den russiske sangerinde
1997: Beck ja pimeyden jäljet (Beck 8 – Spår i mörker)
2003: Onnentie (Lykkevej)
2005: Suuri päivä (Den Store dag)
Johnny, 18-vuotias

| Johnny, 18-vuotias |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Morten Arnfred
Käsikirjoittaja:  Morten Arnfred Jørgen Melgaard (käännä suomeksi)
Tuottaja:  Just Betzer
Säveltäjä:   Toots Thielemans  Ole Arnfred  Kasper Winding 
Kuvaaja:  Dirk Brüel
Leikkaaja:  Anders Refn
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Tanska
Tuotantoyhtiö:  Panorama Film
Kesto:  105 minuuttia
Alkuperäiskieli:  tanska
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Johnny, 18-vuotias (Johnny Larsen) on Morten Arnfredin ohjaama tanskalainen draamaelokuva vuodelta 1979. Se on 1950-luvun alkuun perustuva teinipojan varttumistarina ja perustuu John Nehmin omaelämäkerrallisiin romaaneihin Ståsted søges ja Man går ind ad en port, joista ohjaaja yhdessä Jørgen Melgaardin kanssa sovitti elokuvan käsikirjoituksen. Nimiroolia näyttelee Allan Olsen ja muita pääosia Frits Helmuth (isä), Hanne Ribens (äiti), Karl Stegger (isoisä) ja Berthe Qvistgaard  (isoäiti).
Vastaanotto

Johnny Larsen voitti kotimaassaan neljä Bodil-palkintoa: se nimettiin vuoden parhaaksi tanskalaiselokuvaksi ja lisäksi palkittiin Allan Olsen, Berthe Qvistgaard ja Frits Helmuth roolitöistään
.
Elokuva sai Suomen-ensi-iltansa Helsingissä uuden Nordia-teatterin avajaisohjelmistossa syksyllä 1980. Iltalehden ja Uuden Suomen elokuvakriitikko Heikki Eteläpää piti uutuuselokuvaa sympaattisena ja rakastettavana kuvauksena 1950-luvun alun Kööpenhaminasta ja ihan tavallisesta nuoresta kaverista, joka ei vielä oikein tiedä mitä elämältä haluaa – paitsi että sen pitäisi olla jotain parempaa kuin hänen siihen asti koluamansa työväenkorttelit ihmiskohtaloineen. Eteläpään mielestä yllätyksettömän tarinan valtteja ovat luonteva ja pinnistämätön kerronnan linja ja rehellinen ihmiskuvaus, jotka tekevät elokuvan hengestä lämpimän, läheisen ja tunnistettavan. Helsingin Sanomissa Helena Ylänen piti elokuvaa  siististi ja osaavasti tehtynä, mutta valitteli että siitä puuttuu jännite, perimmäinen kertomiskyky. ”Johnny jää etäiseksi, tuskin tyyppiä elävämmäksi. Romaanimuoto vilkkuu elokuvan pohjalta. Tapahtumat etenevät tasaisena virtana. Johnnyn muuttuminen ja kasvu paljastuu vain hänen sanoistaan.”
Volynian alue

| Volynian alue Волинська область |
| --- | --- |
 Lippu:  Vaakuna
 Volynian alueen sijainti Ukrainan kartalla
 Koordinaatit: 50.7469°N, 25.3250°E 
Valtio:   Ukraina
Perustettu:  1939
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Lutsk
 – suurin kaupunki:  Lutsk (217 197 as.)
Pinta-ala  ():  20 144 km²
Väkiluku (2021)  ():  1 027 397
Kielet:  ukraina (virallinen)
Aikavyöhyke:  UTC+2
– kesäaika:  UTC+3
Symbolit:  
 – lippu:  Volynian alueen lippu
 – vaakuna:  Volynian alueen vaakuna
Lyhenteet:  
 – postitunnus:  43xxx-45xxx
 – ISO 3166:  UA-07
 
Verkkosivu
Volynian alue  eli Volynin alue (ukr. Волинська область, Volynska oblast) on hallinnollinen alue Ukrainan luoteisosissa. Alue rajoittuu lännessä Puolaan ja pohjoisessa Valko-Venäjän Brestin alueeseen; naapurina idässä on Ukrainan Rivnen alue ja etelässä Lvivin alue. Volynian alueen hallinto toimii Lutskin kaupungissa.
Luonnonoloista

Alueen pinta-ala on 20 144 neliökilometriä.
Ilmasto on lauhan mantereinen. Keskimääräinen vuosisademäärä on 560-620 mm. Heinäkuun keskilämpötila on +19 ja tammikuun -5 celsiusastetta.
Luonnonmaantieteellisesti alue jakautuu kolmeen osaan: Pohjois-Polessiaan, Etelä-Polessiaan ja metsä-ruohikkovyöhykkeeseen. Pohjois-Polessia käsittää ¾ maakunnan pinta-alasta, ja sille on tyypillistä alava, metsien ja soiden peittämä maasto. Etelä-Polessia ja metsä-ruohikkovyöhyke sijaitsevat ylängöllä. Täällä maasto korkeuserot kasvavat, ja maisemaan ilmestyy erikorkuisia mäkiä. Alueen korkein kohta on 292 metriä ja alavin alue 139 metriä merenpinnan yläpuolella.
Väestö

Alueen väkiluku oli vuoden 2012 alussa 1 038 600. Kaupunkilaisia heistä oli 539 100 eli 51,9 prosenttia alueen väestöstä.
Hallinnollinen jako ja kaupungit

Volynian alueen kartta: piirien hallintokeskusten sijainti.
Ukrainassa aluehallinnon toista tasoa edustavat piirit (raion).
Ukrainan korkein neuvosto päätti heinäkuussa 2020 supistaa Volynian alueen piirien lukumäärän neljään. Paikallistasolla asutus keskittyy 11 kaupunkiin, 22 kaupunkimaiseen taajamaan ja 1 054 kylään.
Volynian alueen piirien perustiedot löytyvät oheisesta taulukosta. Nämä neljä piiriä olivat olemassa myös ennen heinäkuuta 2020, mutta tuolloin niiden pinta-alat ja väkiluvut olivat huomattavasti pienempiä kuin uudessa piirijaossa.
| Nimi | Ukrainalainen nimi, kyrillinen | Asukkaita (2021) | Kaupunki- laiset (%, 2021) | Pinta-ala (km²) | Hallintopaikka (as> luku 2021) | Piirin kartta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kamin-Kašyrskyin piiri | Камінь-Каширський район | &&&&&&&&&0131123.&&&&00131 123 | &&&&&&&&&&&&&022.010000022,1 | 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.4 679,7 | Kamin-Kašyrskyi (12 519 as.) |  |
| Kovelin piiri | Ковельський район | &&&&&&&&&0268082.&&&&00268 082 | &&&&&&&&&&&&&045.090000045,9 | 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.7 658,7 | Kovel (67 991 as.) |  |
| Lutskin piiri | Луцький район | &&&&&&&&&0456928.&&&&00456 928 | &&&&&&&&&&&&&061.020000061,2 | 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.5 249,1 | Lutsk (217 197 as.) |  |
| Volodymyrin piiri | Володимир-Волинський район | &&&&&&&&&0171264.&&&&00171 264 | &&&&&&&&&&&&&061.050000061,5 | 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.2 556,5 | Volodymyr (Volodymyr-Volynskyi; 38 070 as.) |  |
Hallinnollinen jako ja kaupungit > Hallinnollinen jako ennen vuotta 2020

Alueella on yhteensä 11 kaupunkia, joista neljä on hallinnollisesti alueen osia eli kuntatason subjekteja. Lisäksi kuntatasoa edustaa 16 piiriä. Paikallisen piirihallinnon ohjauksessa oli vuoden 2012 alkaessa seitsemän pienempää kaupunkia, 22 kaupunkityyppistä taajamaa ja 1 054 kylää.
Volynian keskeisimmät, yli 30 000 asukkaan kaupungit ovat:
Lutsk (Луцьк), alueen pääkaupunki
Kovel (Ковель)
Novovolynsk (Нововолинськ)
Volodymyr (Volodymyr-Volynskyi; Володимир-Волинський)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Piirit Horoh'ivin piiri  Ivanytšin piiri  Kamin-Kašyrskyin piiri  Kivertsin piiri  Kovelin piiri  Ljubešivin piiri  |    Ljubolmlin piiri  Lokatšin piiri  Lutskin piiri  Manevytškin piiri  Ratnen piiri  |    Rožyštšen piiri  Šatskin piiri  Stara Vyživkan piiri  Turijskin piiri  Volodymyrin piiri  |  Kaupunkipiirit Kovel  Lutsk  Novovolynsk  Volodymyr (Volodymyr-Volynskyi)  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Volynian alue Wikimedia Commonsissa
Alueen lyhyt kuvaus talouselämän kannalta (englanniksi)
Ukrainan alueellinen jako
| --- | --- |
Alueet:  Dnipropetrovsk  Donetsk  Ivano-Frankivsk  Harkova  Herson  Hmelnytskyi  Kirovohrad  Kiova  Luhansk  Lviv  Mykolajiv  Odessa  Pultava  Rivne  Sumy  Ternopil  Tšerkasy  Tšernihiv  Tšernivtsi  Vinnytsja  Volynia  Taka-Karpatia  Zaporižžja  Žytomyr 
Autonominen tasavalta: Krim
Kaupungit:  Kiova  Sevastopol 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Tšekki 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Muut:  Encyclopedia of Modern Ukraine 
Volynian alueen piirijako heinäkuusta 2020 lähtien.
Vuoden 1929 levottomuudet Palestiinassa

Juutalaisia pakolaisia Jerusalemin vanhastakaupungista levottomuuksien aikana.
Vuoden 1929 levottomuudet Palestiinassa olivat väkivaltaisia yhteenottoja tuolloin brittien hallitsemalla Palestiinan mandaattialueella vuonna 1929. Tilanne oli kiristynyt edellisenä vuonna puhjenneiden Temppelivuoren tilannetta koskeneiden riitojen takia. Laajemmin kyseessä oli palestiinalaisen nationalistisen liikkeen kasvava vaikutus etenkin sionismin vastustuksen takia. Arabien ja juutalaisten vastakohtaisuus sai ensimmäisen kerran uskonnollisen konfliktin muodon Jerusalemin pyhistä paikoista käytynä kiistana.
Väkivaltaisuuksissa kuoli satoja, mutta lopulta britit palauttivat järjestyksen. Kiistat arabien ja juutalaisten välillä yltyivät uudelleen vuonna 1936 arabikapinaksi, joka kohdistui myös brittihallintoa vastaan.
Tausta

Palestiinasta oli tullut Palestiinan brittiläinen mandaatti 29. syyskuuta 1923. Palestiinalainen arabinationalismi oli vahvistunut etenkin 1920-luvulta lähtien. Liikkeen kasvuun oli useita eri syitä, joihin kuului taloudellinen ja sosiaalinen tilanne, sekä sen muutokset. Yksi pääsyistä oli kuitenkin sionismin ja juutalaisen siirtolaisuuden ja maan hankinnan vastustus. Tärkein palestiinalaisen liikkeen johtohahmoista oli Jerusalemin mufti Hajj Amin al-Husaini, jonka britit olivat nimittäneet Palestiinan muslimien johtajaksi vuonna 1921.
Kasvavat jännitteet Palestiinassa juutalaisten ja arabien välillä olivat kärjistyneet jo vuonna 1928,jolloin syttyi riitoja Jerusalemin Temppelivuoren hallinnasta.
Levottomuudet 1929

Kahden eri ryhmän jännitteet jatkoivat kiristymistään vuoden 1929 aikana. Niiden aiheuttajaksi kohosivat ensi kertaa uskonnolliset vastakohtaisuudet Jerusalemin temppelivuorella. Lopulta 16. elokuuta 1929 arabit hyökkäsivät eri kohteisiin ympäri maata. Toistasataa juutalaista ja kymmeniä arabeja sai surmansa.  Shaw:n komission selvityksen mukaan kyseessä olivat pääosin arabien hyökkäykset, vaikka joissakin tapauksissa juutalaiset tekivät myös kostohyökkäyksiä arabien kimppuun.
Levottomuuksien suurin yksittäinen veriteko, nk. Hebronin verilöyly, tapahtui Hebronin kaupungissa, missä surmattiin 67 juutalaista. Kaupungin vanha juutalainen yhteisö katosi miltei kokonaan. Hebroniin juutalaiset palasivat vasta kuuden päivän sodan jälkeen vuonna 1967, jolloin Israel miehitti sen.
Seuraukset

Brittien palautettua lopulta järjestyksen väkivaltaisuuksissa oli kuollut toista sataa juutalaista ja kymmeniä arabeja. Yhteensä kuolleita oli 250 ja haavoittuneita 570.
Jännitteet Palestiinassa eivät päättyneet vuoden 1929 tapahtumiin, vaan vuonna 1936 syttyi edelleen laajempi arabikapina. Entistä verisempi kapina tukahdutettiin kuitenkin jälleen brittien taholta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vuoden 1929 levottomuudet Palestiinassa Wikimedia Commonsissa
Arabien–Israelin konflikti
Jerusalemin mufti valokuvassa vuodelta 1929.
Hebronin verilöylyn surija.
Heliand

Heliandin katkelma, jota säilytetään Saksan historiallisessa museossa.
Heliand, myös Heiland, on noin vuonna 830 muinaissaksin kielellä kirjoitettu runoelma, joka kertoo Jeesuksen elämästä. Se koostuu 6 000 säkeestä, jotka käyttävät alkusointuja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Heliand Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta Heliand on Wikiaineistossa
Petrovski Jamin huoltokeskuksen tuhoaminen

Suomalaisten tuhoamiskussa surmaamia Petrovski Jamin sotasairaalan työntekijöitä. Neuvostoliittolainen propagandakuva.
Petrovski Jamin huoltokeskuksen tuhoaminen oli suomalaisten kaukopartiomiesten 8. helmikuuta – 16. helmikuuta 1942 suorittama hyökkäys Neuvostoliiton puolella Uikujärven rannalla sijainneeseen Petrovski Jamin kylään, jossa oli merkittävä koko Äänislahden aluetta palvellut Puna-armeijan huoltokeskus. Suomalaiset tuhosivat huoltokeskuksen ja sen yhteydessä olleen sotasairaalan käytännössä kokonaan. Operaatiota pidetään Suomen kaukopartiotoiminnan suurimpana yksittäisenä tehtävänä.lähde?
Venäläinen tutkimus

Vuonna 2012 pietarilainen kustannusyhtiö julkaisi kirjan Petrovski Jamin tapahtumista. Sen on kirjoittanut entinen venäläissotilas Pjotr Repnikov (s. 1964), jonka setä oli ollut hoidettavana Petrovski Jamin sairaalassa hieman ennen kuin se tuhottiin. Repnikovin mukaan sairaalan tuhoaminen muutti venäläisten suhtautumista suomalaisiin. Myöhemmät Neuvostoliiton partisaani-iskut Suomeen eivät hänen mukaansa olleet kostoiskuja, mutta niiden tekijät tiesivät, mitä Petrovski Jamissa oli tapahtunut. Suomalaisten arviota 500 kaatuneesta ja haavoittuneesta Repnikov pitää kuitenkin vahvasti liioiteltuna.
Vuonna 2013 julkaistiin suomeksi Repnikovin ja toisen tutkijan, Bair Irintšejevin, tutkimuksiin perustuva kirja Kaukopartio-operaatio Petrovski Jam : legendaarinen sissi-isku vai sotarikos? (Minerva 2013).
Muistomerkit

Alueella on puinen risti, jossa lukee: ILMARI HONKASEN KAUKOPARTIOMIEHET HISSI KOSOLA, MATTI ÖSTMAN, VILJO HALMELA, LAURI HINTSANEN, KAARLO KOSKINEN KAATUIVAT PETROVSKI JAMISSA 12.2.1942
Sodan jälkeen Neuvostoliitossa Petrovski Jamin tuhoa ei muisteltu virallisesti, ja nyky-Venäjälläkin se on jäänyt suurelta osin unohduksiin. Vuonna 2011 alueelle pystytettiin muistolaatta, jossa on 54 uhrin nimet, joukossa ainakin 11 naisten nimeä.
Kaatuneiden suomalaisten kaukopartiomiesten muistoristi.