stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Pohjois-Irlannin historiallisista kreivikunnista

Pohjois-Irlannin kuusi historiallista kreivikuntaa aakkosjärjestyksessä luetteloituna ovat:
Antrim
Armagh
Down
Fermanagh
Derry
Tyrone
Alikalia

| Alikalia |
| --- | --- |
 Alikalia
 Koordinaatit: 9°10′00″N, 11°24′00″W 
Valtio:   Sierra Leone
Maakunta:  Pohjoinen maakunta
Piirikunta:  Koinadugun piirikunta
Väkiluku (2009):  3 245
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Alikalia on pieni kaupunki Koinadugun piirikunnassa Sierra Leonen Pohjoisessa maakunnassa. Vuonna 2009 sen arvioitu asukasluku oli noin 3 245.
Käännös suomeksi
Anatoli Petrytskyi

| Anatoli Petrytskyi |
| --- | --- |
 Anatolи Petrytskyin hauta Baikoven hautausmaalla.
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. tammikuuta 1895 Kiova
Kuollut: 6. maaliskuuta 1964 (69 vuotta) Kiova, Ukrainan SNT
Ammatti:  taidemaalari, lavastaja
Anatoli Halaktionovytš Petrytskyi (ukr. Анатолій Галактіонович Петрицький; 31. tammikuuta 1895 Kiova – 6. maaliskuuta 1964 Kiova, Ukrainan SNT) oli ukrainalainen taidemaalari ja teatterilavastaja. Hän opiskeli Kiovan taidekoulussa 1912–1917 ja Moskovassa teatterityöpajassa 1922–1924 mutta työskenteli lavastajana jo vuodesta 1916. Hän toimi eri teattereissa ja vuodet 1945–1959 (keskeytyksin) Kiovan ooppera- ja balettiteatterissa.
Petrytskyin nuoruudentöihin, etenkin maalauksiin vaikuttivat kubismi ja futurismi. Lavastajana hän noudatti teatterin perinteitä ja hyödynsi perinteisiä ukrainalaisia malleja ja koristeellisuutta. Vuodesta 1930 alkaen hän erikoistui pääasiassa ooppera- ja balettilavastuksiin. Häntä painostettiin noudattamaan sosialistisen realismin normeja, mutta hän säilytti kuitenkin kansallisen värimaailman. Petrytskyi sai mainetta muotokuvamaalarina, ja hän maalasi 1920-1930-luvulla yli 150 muotokuvaa Ukrainan johtavista kulttuurihenkilöistä, mutta neuvostoviranomaiset tuhosivat 1930-luvulla töistä suurimman osan. Lisäksi hän maalasi maisemia ja teki grafiikkaa. Hänen töistään julkaistiin albumeja Kiovassa 1968 ja 1991.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anatoli Petrytskyi Wikimedia Commonsissa
Alien Sex Fiend

| Alien Sex Fiend |
| --- | --- |
 Alien Sex Fiend esiintymässä Pariisissa 2007.
Tiedot
Toiminnassa:  1982–
Tyylilaji:  deathrock,  goottirock, post-punk
Kotipaikka:  Lontoo, Britannia
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Nik Wade (Nik Fiend)   Chrissie Wade (Mrs Fiend)  
Entiset jäsenet:  David James – Yaxi Highrizer   John Freshwater – Johnny Ha-Ha  
Levy-yhtiö:  Anagram Records   13th Moon Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Alien Sex Fiend on vuonna 1982 perustettu brittiläinen deathrock-yhtye. Se kuuluu goottirockin uranuurtajiin.
Historia

Alien Sex Fiend aloitti uransa maineikkaassa Lontoon Batcave-klubissa vuonna 1982, ja yhtye tuli goottipiireissä nopeasti tunnetuksi tyylistään, joka yhdisteli psychobillya, tummasävyistä elektroa, industrialia, runsasta samplejen ja loopien käyttöä sekä kahelia laulua.
Aviopari Nik Fiendin ja Mrs. Fiendin luotsaama yhtye on julkaissut ansiokkaan määrän tuotoksia vuosien varrella. Alien Sex Fiend tunnetaan tavastaan vaihtaa tyyliään raskaasta industrialista ambientiin ja kokeellisiin suuntiin, ja yhtyeen ihailijoilla  riittää aina pohdittavaa siitä, mitä odottaa seuraavalta Alien Sex Fiend -albumilta.
Vaikka yhtye ei ole saavuttanut koskaan valtavirran kaupallista menestystä (tahtomattaan tai ei), Alien Sex Fiend on pysynyt vakiosuosikkina yliopistojen radiokanavilla. Yhtyeestä voi myös mainita, että se on julkaissut maailman ensimmäisen (ja mahdollisesti ainoan) 11-tuumaisen singlen, "E.S.T. (Trip To The Moon)" lokakuussa 1984.
Yhtyeen musiikkivideo kappaleesta "Now I'm Feeling Zombified" näytettiin eräässä jaksossa Music Televisionin animaatiosarjassa Beavis ja Butt-head.
Yhtye asuu nykyisin Cardiffissa, Walesissa.
Konsertit

25 juhlavuottaan varten yhtye esitti viisi livekonserttia. Ensimmäisen Koko Clubissa, Camden Townissa, Lontoossa 13. tammikuuta 2007. Toiset perättäin Gaverkessa, Waregemissa, Belgiassa ja La Locomotivessa, Pariisissa, Ranskassa 20. tammikuuta ja 21. tammikuuta.
Diskografia > Studioalbumit

Who's Been Sleeping in My Brain? (1983)
Acid Bath (1984)
Maximum Security (1985) – UK #100
It – The Album (1986)
The First Alien Sex Fiend Compact Disc (1986)
Here Cum Germs (1987)
The Impossible Mission Mini-LP (US release) (1987)
Another Planet	(1988)
Curse (1990)
Open Head Surgery (1992)
The Legendary Batcave Tapes (1993)
Inferno (1994)
Nocturnal Emissions (1997)
Nocturnal Emissions (Special Edition) (2000)
Information Overload (2004)
Death Trip (2010)
Possessed (2018)
Diskografia > Livet

Turn the Monitors Up (1984)
Liquid Head in Tokyo (1985)
Too Much Acid? (1989)
The Altered States of America (1993)
Flashbacks! (Live 1995-1998) (2001)
Zombified (2002)
Diskografia > Kokoelmat

All Our Yesterdays (1988)
Drive My Rocket (USA) (1994)
I'm Her Frankenstein (USA) (1995)
The Singles 1983-1995 (1995)
War Dance of the Alien Sex Fiend (1997) – 2CD-set
The Batcave Masters (USA) (1998)
Fiend at the Controls Vols 1 & 2 (1999)
The Best of Alien Sex Fiend (2001)
Friend Club (2005)
The Very Best of Alien Sex Fiend (2005)
Para-Abnormal (2006)
R.I.P. A 12" Collection (2008)
Bat Cave Anthems (2008)
Between Good and Evil (The Collection) (2013)
Abducted! The Best of Alien Sex Fiend (2013)
Classic Albums and BBC Sessions Collection (2015)
Classic Albums Volume 2 (2016)
Fiendology: A 35 Year Trip Through Fiendish History 1982-2017 A.D. and Beyond (2017)
Diskografia > Singlet

"Ignore the Machine" (1983)
"Lips Can't Go" (1983)
"Dead and Buried" (1984) – UK #91
"E.S.T. (Trip to the Moon)" (1984)
"R.I.P. (Blue Crumb Truck)" (1984)
"I'm Doing Time in a Maximum Security Twilight Home" (1985)
"Ignore the Machine" (re-issue) (1985) – UK #99
"Ignore the Machine Electrode Mix" (1985)
"I Walk the Line" (1986)
"Smells Like..." (1986)
"Here Cum Germs" (1987)
"Hurricane Fighter Plane" (1987)
"Stuff the Turkey" (1987)
"The Impossible Mission" (1987)
"Batman Theme" (released as Dynamic Duo) (1988)
"Bun Ho!" (1988)
"Haunted House" (1989)
Box Set of 5 Singles (1990)
"Now I'm Feeling Zombified" (1990)
"Magic" (1992)
"Inferno - The Youth Mixes" (1994)
"Inferno - The Mixes" (1995)
"Evolution" 12" (1996)
"Evolution" CD (1996)
"Evolution Remixes" 12" (1996)
"On a Mission Remixes" 12" (1997)
"Tarot Mixes" 12" (1998)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alien Sex Fiend Wikimedia Commonsissa
Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Alien Sex Fiend Myspacessa (englanniksi)
Interview @ Legends (Arkistoitu – Internet Archive)
BluntGraffix.com - Alien Sex Fiend
Alien Sex Fiend interview (january 1996) in QRD
Alien Sex Fiend Pariisissa vuonna 2007.
Mrs Fiend samaisessa konsertissa.
Andrej Šporn

Andrej Šporn
Andrej Šporn (s. 1. joulukuuta 1981 Kranj, Slovenian ST) on slovenialainen alppihiihtäjä.
Šporn on kilpaillut maailmancupissa joulukuusta 2001 lähtien. Ensimmäiset maailmancup-pisteensä hän sai oltuaan 20:s Flachaun pujottelussa tammikuussa 2004. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran viikkoa myöhemmin oltuaan kuudes Chamonix'n alppiyhdistetyn kilpailussa. Ensimmäisen palkintokorokepaikkansa hän saavutti oltuaan toinen Kitzbühelin syöksylaskussa 23. tammikuuta 2010. Ennen tätä hän oli ollut syöksylaskun maailmancup-kilpailussa parhaimmillaan kolmastoista. Alppiyhdistetyssä hän on ollut parhaimmillaan viides ja pujottelussa kahdeksas.
Šporn sijoittui Torinon olympialaisissa 2006 supersuurpujottelussa 15:nneksi. Åren MM-kilpailuissa 2007 hän oli syöksylaskussa 19:s. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän oli supersuurpujottelussa 20:s ja syöksylaskussa kuudes. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui syöksylaskussa 11:nneksi.
Universiadeissa Šporn on saanut kultaa pujottelussa Zakopanessa 2001, hopeaa syöksylaskussa Tarvisiossa 2003 ja pronssia pujottelussa Innsbruckissa 2005. Pujottelun Euroopan cupin kokonaispisteissä hän sijoittui kolmanneksi kaudella 2002–2003.
Lännenvihermamba

| Lännenvihermamba |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Alalahko::  Käärmeet Serpentes
Heimo::  Myrkkytarhakäärmeet Elapidae
Suku::  Dendroaspis
Laji::  viridis
Kaksiosainen nimi
 Dendroaspis viridis  (Hallowell, 1844) 
Katso myös
   Lännenvihermamba Wikispeciesissä   Lännenvihermamba Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Lännenvihermamba (Dendroaspis viridis) on Afrikasta kotoisin oleva käärme. Lännenvihermamba on erittäin nopealiikkeinen ja tappavan myrkyllinen. Se kuuluu maailman kymmenen myrkyllisimmän käärmelajin joukkoon, mutta ei ole yhtä myrkyllinen kuin mustamamba. Lännenvihermamba syö ravinnokseen lintuja, nisäkkäitä ja liskoja. Se asuu yleensä puissa. Lännenvihermamba on kotoisin Länsi-Afrikasta mukaan lukien Liberian ja Norsunluurannikon. Se kasvaa noin kaksi metriä pitkäksi. Sillä on suuret vihreät suomut, joissa on musta reuna. Suomut sen pitkässä hännässä ovat keltaisia ja niissäkin on musta reuna. Se on pääasiassa päiväeläin, mutta voi saalistaa myös öisin. Lännenvihermamballe hyvin läheistä sukua ovat vihermamba, jamesoninmamba ja mustamamba.
Lännenvihermamba
Dendroaspis viridis
Aiheesta muualla

ITIS: Dendroaspis viridis (englanniksi)
The University of Adelaide, Australia, Clinical Toxinology Resources: Dendroaspis viridis (englanniksi)
Lännetär (Astoria)

Lännetär-nimellä on Oregonin Astoriassa ilmestynyt kaksi amerikansuomalaista sanomalehteä.
Astorian ensimmäisen Lännettären perustivat Adolf Riippa, Alex Ketonen ja Jacob E. Saari vuonna 1891. Kerran viikossa ilmestynyt lehti osoittautui kannattamattomaksi, ja vuonna 1893 se siirrettiin Wisconsinin Superioriin, jossa sen nimeksi muutettiin Siirtolainen.
Toisen Lännettären perustivat vuonna 1897 J. A. Atrain ja J. A. Harpet. Sen julkaisijana toimi Lannetar Publishing Company ja toimittajana Harpet. Myöhemmin Lännetär siirtyi Chas C. C. Rosenbergin omistukseen. Vuonna 1900 sen toimittajana oli V. E. Bergman ja kahta vuotta myöhemmin Rosenberg yksin. Kerran viikossa ilmestyneen lehden levikki oli vajaat 1 600 kappaletta vuonna 1899. Lännetär lienee lakannut vuonna 1904, mutta sen seuraajaksi perustettiin vuonna 1905 Lännen Uutiset. Lännettären kilpailijana ilmestyi vuosina 1901–1902 E. Bergmanin ja E. Hukkasen perustama Tyynenmeren Sanomat.
Aiheesta muualla

Lännetär (1891–1893) digitoituna kansalliskirjastossa
Lännetär (1897–1904) digitoituna kansalliskirjastossa
Alijättiläinen

Nimeäminen · Luokittelu
Kehitys · HR-kaavio · Nukleosynteesi

Tähtijärjestelmä · Eksoplaneetta

Luettelot tähdistä
Synty ja kehitys
Synty · Prototähti · Esipääsarja · Pääsarja
Horisontaalihaara · Asymptoottihaara
Esiplanetaarinen sumu · Planetaarinen sumu
Wolfin–Rayetin tähti · Valesupernova
Supernova · Hypernova
Luminositeettiluokitus
Alikääpiö · Kääpiö (Punainen · Keltainen · Sininen)
Alijättiläinen · Jättiläinen (Punainen · Sininen)
Kirkas jättiläinen · Ylijättiläinen (Punainen · Sininen)
Hyperjättiläinen
Spektriluokitus
O · B · A · F · G · K · M
Bariumtähti · Hiilitähti · Teknetiumtähti
Jäänteet
Valkoinen kääpiö · Musta kääpiö · Heliumplaneetta
Neutronitähti (Pulsari · Magnetar) · Musta aukko
Nukleosynteesi
Alfareaktio · Kolmialfareaktio · Heliumleimahdus
Hiilisykli · Hiilen fuusio · Neutronisieppaus · Nova
Yleiset ominaisuudet
Ikä · Magnitudi · Metallisuus · Luminositeetti
Aiheeseen liittyvää
Ruskea kääpiö · Ruskea alikääpiö · Planeetta
Tähtijoukko (Avoin · Pallomainen) · Tähdistö
Auringon ominaisuudet
Alijättiläinen on vastaavan väristä pääsarjan tähteä kirkkaampi tähti. Siniset alijättiläiset ovat valkoisia ja keltaisia tähtiä huomattavasti kirkkaampia. Alijättiläiset luetaan spektriluokituksessa kirkkausluokkaan IV. Pääsarjan tähtien ja alijättiläisten välissä on väliluokitus IV-V. Tyypillinen alijättiläinen on Achernar ja hieman himmeä alijättiläinen Procyon A ja Spica, Shaula, Alnair, Alioth, Menkalinan,
Alhena, Zeta Lyrae. Auringosta tulee keltainen alijättiläinen noin 2 miljardin vuoden päästä.[lähde? ]
Anatoli Rheinbott

Anatoli Rheinbott.
Anatoli Anatoljevitš Rheinbott (ven. Анатóлий Анатóльевич Рéйнбот, Reinbot, vuodesta 1914 Rezvoi (Резвóй); 4. helmikuuta 1868 – ?) oli venäläinen kenraalimajuri, joka toimi Suomessa Uudenmaan läänin virkaatekevänä kuvernöörinä vuonna 1905 ja Moskovan kaupunginpäällikkönä (gradonatšalnik) vuosina 1906–1907. Rheinbott siirrettiin pois Suomesta hänen järjestettyään laivasto-operaation Helsingissä olemattoman kapinan torjumiseksi, ja myöhemmin hänet erotettiin Moskovan kaupunginpäällikön tehtävästä korruption ja kavallusten vuoksi. Hän toimi komentajana ensimmäisessä maailmansodassa.
Andreja Koblar

Andreja Koblar (o.s. Grašič, s. 2. syyskuuta 1971 Kranj) on slovenialainen ampumahiihtäjä. Hän edusti aktiiviurallaan SC Tržič -seuraa. Hänen puolisonsa on alppihiihtäjä Jernej Koblar.
Koblar osallistui olympialaisiin 1994–2002 ja MM-kilpailuihin 1995–2005. Naganon olympialaisissa 1998 hän sijoittui normaalimatkalla (15 km) viidenneksi ja pikakilpailussa (7,5 km) 12:nneksi. Salt Lake Cityssä 2002 hän oli pikakilpailussa kymmenes, takaa-ajokilpailussa (10 km) kahdeksas ja 4 × 7,5 kilometrin viestissä kuudes.
Koblar sijoittui MM-kilpailuissa Antholzissa 1995 pikakilpailussa kuudenneksi, Ruhpoldingissa 1996 normaalimatkalla 11:nneksi ja Brezno-Osrbliessa 1997 takaa-ajossa 15:nneksi. Vuoden  1999 MM-kilpailuissa hän oli Kontiolahdella pikakilpailussa ja takaa-ajossa yhdeksäs sekä Oslossa yhteislähtökilpailussa neljäs ja normaalimatkalla yhdestoista. Oslon MM-kilpailuissa 2000 hän sijoittui pikakilpailussa 11:nneksi, Pokljukassa 2001 normaalimatkalla seitsemänneksi ja pikakilpailussa 12:nneksi.
Koblar sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa neljänneksi kaudella 1995–1996, kuudenneksi 1997–1998 ja kahdeksanneksi 1994–1995. Hän voitti maailmancupin osakilpailun normaalimatkalla Brezno-Osrbliessa kaudella 1995–1996, Naganossa 1996–1997 ja Östersundissa 1997–1998. Hän sijoittui maailmancupin osakilpailuissa lisäksi neljä kertaa toiseksi ja kaksi kertaa kolmanneksi.
Alppimurmeli

| Alppimurmeli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Jyrsijät Rodentia
Alalahko::  Oravamaiset Sciuromorpha
Heimo::  Oravat Sciuridae
Alaheimo::  Varsinaiset oravat Sciurinae
Suku::  Murmelit Marmota
Laji::  marmota
Kaksiosainen nimi
 Marmota marmota  (Linnaeus, 1758) 
 Levinneisyyskartta
Katso myös
   Alppimurmeli Wikispeciesissä   Alppimurmeli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Alppimurmeli (Marmota marmota) on Euroopassa osissa Alppeja ja Tatraa tavattava murmeli. Siirtoistutuksina sitä esiintyy myös sen luonnollisen levinneisyysalueen ulkopuolella. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt alppimurmelin elinvoimaiseksi lajiksi.
Taksonomia

Alppimurmeli voidaan jakaa kahteen alalajiin. M. m. marmota on kahdesta alalajista yleisempi ja sitä tavataan Alppien länsiosissa. M. m. latirostris esiintyy toisesta alalajista erillään Slovakian ja Puolan Tatravuorilla. Ulkonäöltään alalajit eivät juuri poikkea toisistaan. Matala-Tatralla ja Apenniineilla on istutusten takia myös kahden alalajin risteymiä.
Ulkonäkö ja koko

Alppimurmelien ruumiin pituus on 500–600 mm ja hännän pituus 150 mm. Painoa niillä on 2 500–5 000 g. Murmelien väritys voi vaihdella huomattavasti. Selkäpuoli vaihtelee harmaanruskeasta ruskeaan ja punaisenruskeaan. Vatsapuoli on vaaleampi ja vaihtelee väritykseltään valkosiesta keltaiseen ja oranssiin. Joskus vatsapuolen väritys yltää selkäpuolelle saakka satulakuviona. Pää on ruskea tai tummanruskea. Kuonon ja leuan seudulla on kermanvalkoinen laikku. Häntä on yleensä vaalea juurestaan ja tummenee kohti tummanharmaata hännänpäätä. Jotkin yksilöt saattavat olla albiinoja.
Levinneisyys ja elinympäristö

Alppimurmelin levinneisyysalue käsittää osia Italiasta, Itävallasta, Puolasta, Ranskasta, Saksasta, Slovakiasta, Sloveniasta ja Sveitsistä. Levinneisyysalueen ytimen muodostavat Alppien länsiosat. Korkea-Tatralla ja Alpeilla lajia on tavattu ainakin viimeisen jääkauden lopusta saakka. Istutuksien takia alppimurmelia tavataan nykyisin myös Romaniassa, Espanjassa ja Andorrassa. Istutuksia on tehty Karpaateilla, Pyreneillä, Ranskan keskiylängöllä, Juralla, Vogeeseilla, Apenniineilla ja Schwarzwaldissa.
Lajin elinympäristö käsittää vuoristoniittyjä tavallisesti 1 200 – 3 000 metrin korkeuksilla merenpinnasta. Usein niitä tavataan erityisesti vuorten etelärinteillä.
Elintavat

Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Alppimurmeli on päiväeläin. Sitä esiintyy yhdyskuntina syvine pesäkoloineen. Pesäkololla voi olla pituutta 3–10 metriä ja sen pääkammio sijaitsee 1–2 metrin syvyydessä. Pesän käytäväverkkoon kuuluu monia sisäänkäyntejä. Kesäisin eri sisäänkäynneille muodostuu polkuja runsaan käytön takia. Pesäkolojen lisäksi murmeleilla on myös erityisiä pakokoloja, joihin on yleensä vain yksi sisäänkäynti. Murmeliryhmän ytimen muodostaa lisääntyvä uros ja naaras, sekä niiden alle 3-vuotiaat jälkikasvut. Ryhmän jäseniin suhtaudutaan ystävällisesti esimerkiksi muita tervehtien ja sukien. Sen sijaan ryhmän ulkopuoliset yksilöt ajetaan pois aggressiivisesti. Ryhmästä toiseen liikkuvat urokset saattavat syrjäyttää perheryhmän uroksen, jolloin ne tappavat aikaisemman uroksen jälkikasvun. Murmelit horrostavat 6–7 kuukautta yhdessä oman perheryhmänsä kanssa. Horrostaminen alkaa syyskuussa.
Parittelu tapahtuu yleensä nopeasti horroksen päättymisen jälkeen huhtikuun lopulla tai toukokuun alussa. Suurin osa poikasista syntyy perheryhmän täysikasvuiselle parille, mutta noin 30–33 % on vieraiden urosten siittämiä. Vuosittain täysikasvuisista naaraista lisääntyy noin 50 %. Lisääntymisen onnistumisen todennäköisyys riippuu positiivisesti terveydestä ja aikaisemmasta kokemuksesta. Tiineys kestää 33–34 päivää. Poikasia on kerrallaan 2–4.  Poikaset elävät perheryhmässään kolmivuotiaiksi saakka, jolloin ne muuttavat pois. Keskenkasvuisten murmelien vuosittainen selviytymisprosentti on 50–65 %. Aikuisilla vastaava lukema on 50–90 %. Kuolemat ovat yleisimpiä horrostamisen aikana.
Alppimurmelin ravinto koostuu esimerkiksi heinistä, sipuleista, kukista ja muista kasveista. Tutkimusten perusteella alppimurmelit hyödyntävät erityisesti ravintokasveja jotka sisältävät runsaasti tyydyttämättömiä rasvahappoja, joita nisäkkäiden elimistö ei pysy luontaisesti tuottamaan. Alppimurmelin pääasiallisia saalistajia ovat koiraeläimet ja suuret petolinnut. Alppimurmelit tarkkailevat ympäristöään usein kahdella jalalla seisoen. Vaaran uhatessa ne antavat hälytysäänenä vihellyksen. Vihellysten tiheys kiihtyy havaitun vaaran kasvaessa.
Uhat ja suojelu

Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt alppimurmelin elinvoimaiseksi lajiksi. Etenkin alalaji M. m. marmota on omalla esiintymisalueellaan yleinen, ja sillä ei ole huomattavampia uhkia. Alalajin M. m. latirostris kannat ovat kuitenkin pienempiä ja esiintymisalueet rajallisempia.
Alppimurmeleita on historiallisesti metsästetty niiden lihan, turkkien ja rasvan takia. Rasvaa on käytetty lääkkeisiin ja kosmetiikkaan. Metsästys on edelleen sallittua, mutta se on nykyisin muodoltaan enimmäkseen vapaa-ajanmetsästystä. Kantojen uskotaan sietävän metsästystä sen nykyisellä tahdilla. Itävallassa kantojen elinympäristöjä saattaa uhata karjan laidunnus. Tulevaisuudessa alalajia M. m. latirostris Korkea-Tatralla saattaa uhata risteytyminen toisen alalajin kanssa.
Kallo.
Murmeli ihmettelee ympäristöään pesäkolonsa suulla. Vieressä vaaleajouluruusu.
Murmelipari.
Pullotettua murmelinrasvaa.
Anissa Jones

Anissa Jones
Mary Anissa Jones (11. maaliskuuta 1958 – 28. elokuuta 1976) oli yhdysvaltalainen lapsinäyttelijä. Hänet muistetaan varsinkin CBS:llä vuosina 1966–1971 pyörineestä televisiosarjasta Family Affair, jossa hän esiintyi Buffy Davisin roolissa.
Jones syntyi West Lafayettessa, Indianassa, ja kuoli 18-vuotiaana Kalifornian Oceansidessa eri huumausaineiden yliannostukseen.
Aiheesta muualla

Anissa Jones Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Länsimäen kirjasto

| Länsimäen kirjasto |
| --- | --- |
 Länsimäen kirjasto Tarinatorin suunnalta (10/2018). Vasemmalla näkyy osa Juha-Pekka Köykän (J.-P. Köykkä) naapurirakennukseen maalaamaa muraalia vuodelta 2018.
Sijainti:  Suunnistajankuja 2, 01280 Vantaa (Länsimäki)
Koordinaatit:  60.24635°N, 25.11502°E
Tyyppi:  Vantaan kaupunginkirjaston toimipiste
Perustettu:  1978 (kirjastorakennus)
Kotisivut
Länsimäen kirjasto on Vantaan Länsimäessä sijaitseva yleinen kirjasto. Se on osa Vantaan kaupunginkirjastoa ja Helmet-kirjastoa. Kirjasto toimii vuonna 1978 rakennetussa talossa. Kirjaston tiloja on remontoitu esimerkiksi vuonna 2017.
Länsimäen kirjaston lisäksi samasta rakennuksesta löytyvät Länsimäen nuorisotalo ja postipalveluja tarjoava K-kauppa.
Aiheesta muualla

Länsimäen kirjasto (valokuvia) (flickr.com)
Alphonsus

Alphonsus kraatteri kuussa, kuvattu Lunar Reconnaissance Orbiterista. Kuvan kattama alue on noin 170×170 kilometriä.
Alphonsus on Maasta katsoen melko keskellä Kuuta sijaitseva leveä kraatteri. Se on suureksi osaksi jähmettyneen laavan täyttämä. Kraatterin leveys 110,54 km, syvyys 2,7 km. kraatterilla on anortosiittikivestä koostuva keskushuippu, jota kutsutaan nimellä Alfa Alphonsus. Kraatterin sisällä on tuliperäistä alkuperää olevia halkeamia, "rillejä", ja joitakin tumman kehän ympäröimiä kraattereita, joita arvellaan sammuneiksi tulivuoriksi. Kraatterin sisällä on myös muutaman kilometrin läpimittaisia meteoriittikraattereita.
Kraatterin koordinaatit ovat noin 13,4°S, 2,8°W. Miehittämätön Yhdysvaltojen Ranger 9-luotain syöksyi kraatteriin 1960-luvulla. Se lähetti kuvaa sisällä olevista pienistä kraattereista ennen iskeytymistään Kuun pintaan. Tuolloin pehmeä laskeutuminen ei vielä ollut mahdollinen.
Alphonsus-kraatterissa on väitetty monesti näkyneen niin sanottuja TLP-ilmiöitä, jotka ovat esim. Kuussa esiintyviä tunnistamattomia valoja, värinmuutoksia tai utuisuuksia. Niistä tunnetuin on venäläisen Nikolai A. Kozyrevin vuonna 1958 kraatterissa näkemä utuinen pilvi. Pilvessä oli spektrimittausten mukaan hiiltä. Kozyrevin mielestä se oli merkki kraatterin alueella vieläkin jatkuvasta tulivuoritoiminnasta. Myöhemmät tutkimukset eivät ole väitettä tukeneet. Hieman aiemmin, 26. lokakuuta 1956, Dinsmore Alter oli havainnut Alphonsuksen halkeamissa utua.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alphonsus Wikimedia Commonsissa
Länsimäen kirkko

| Länsimäen kirkko |
| --- | --- |
 Länsimäen kirkko vuonna 2011.
Sijainti:  Kerokuja 9, Länsimäki, Vantaa)
Koordinaatit:  60.2430°N, 25.1127°E
Seurakunta:  Hakunilan seurakunta
Rakentamisvuosi:  1986
Materiaali:  punatiili
Istumapaikkoja:  150, urkuparvella lisäksi 80
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Länsimäen kirkko on Vantaan Länsimäen kaupunginosassa sijaitseva, vuonna 1986 valmistunut kirkkorakennus. Se toimii Hakunilan seurakunnan pyhäkkönä. Punatiilinen rakennus valmistui alkujaan seurakuntataloksi. Sitä on kuitenkin kutsuttu kirkoksi alusta asti. Kirkon permannolla on 150 istumapaikkaa ja lisäksi urkuparvella on tilaa 80 hengelle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Länsimäen kirkko Wikimedia Commonsissa