stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kebede Balcha

| Mitalit> Maa:   Etiopia.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Etiopia.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Etiopia.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Maa:   Etiopia> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Helsinki 1983 | maraton |  |
Kebede Balcha (7. syyskuuta 1951 – 10. heinäkuuta 2018 Toronto, Kanada) oli etiopialainen kestävyysjuoksija. Hän sijoittui 1981 Stramilano-puolimaratonin toiseksi ajalla 1.04.53 häviten Australian Robert de Castellalle sekunnilla. Helsingin MM-kisoissa 1983 Balcha oli maratonjuoksun toinen häviten jälleen de Castellalle. Balchan aika kilpailussa oli 2.10.27.
Kazimir Barantsevitš

| Kazimir Barantsevitš |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Kazimir Stanislavovitš Barantsevitš
Syntynyt: 3. kesäkuuta 1851
Kuollut: 26. heinäkuuta 1927 (76 vuotta)
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: venäjä
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Kazimir Stanislavovitš Barantsevitš (ven. Казими́р Станисла́вович Баранце́вич; 3. kesäkuuta (j. 22. toukokuuta) 1851 Pietari – 26. heinäkuuta 1927) oli venäläinen novellisti, puolalaista sukujuurta. Hän on novelleissaan esittänyt tarkkanäköisiä havaintoja köyhien ja kärsivien elämästä, jonka tuntee omasta kokemuksestaan.
Barantsevitšin isä oli puolalainen ja äiti ranskalainen. Hänen oli elannon hankkimiseksi otettava työpaikka konttorissa. Hän meni 1873 naimisiin talonpoikaisnaisen kanssa ja otti työpaikan raitiovaunuyhtiöstä.
Barantsevitš sai vuonna 1873 Aleksandrinski-teatteriin esitettäväksi näytelmänsä Opritšina, joka on runomuotoinen versio A. K. Tolstoin historiallisesta romaanista Ruhtinas Serebrjani. Hänen kertomuksiaan ja hahmotelmiaan julkaistiin ensin lehdissä, ja ensimmäinen kokoelma ilmestyi 1883, toinen 1885 ja lisäksi vielä kolme nidettä sekä romaani Raba (1888). Barantsevitšin kirjailijuutta voi lähinnä luonnehtia melankoliseksi romantiikaksi. Mieluiten hän kuvaa ihmisiä, jotka kärsivät kurjissa oloissa: köyhtyneitä aatelismiehiä, köyhiä virkamiehiä ja pikkuporvareita. Novelli Tšužak ('Vieras') käsittelee älykkään sivistysintoilijan kaupunkilaista suhdetta maalaisväestöön, ja Bortsy ('Painijat') ihannoi maalaiselämää verrattuna kaupunkielämään.
Gatling

| Gatling |
| --- | --- |
 Vuoden 1876 mallia oleva Gatling esillä National Park Servicen näyttelyssä Fort Laramiessa,(Wyoming, Yhdysvallat)
Tyyppi:  Konekivääri
Valmistaja:  Useita: Eagle Iron Works Cooper Firearms Manufacturing Company Colt Manufacturing Company American Ordnance Company
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Valmistusvuodet:  1862-1903
Tekniset tiedot
Kaliiperi(t):  Useita
Gatling on menestyksekkäin nykyaikaista konekivääriä edeltänyt sarjatuliase ja sitä pidetään historian ensimmäisena onnistuneena konetuliaseena. Yhdysvaltalainen keksijä Richard J. Gatling patentoi aseen 4. marraskuuta 1862.
Toiminta

Gatlingissa on keskusakselin ympärillä yleensä kuudesta kymmeneen piippu-lukkoyhdistelmää, jotka ulkoisella voimanlähteellä – alkujaan käsikampi, myöhemmin yleensä sähkömoottori – keskusakselin ympäri pyöriessään vuorollaan lataantuvat yhteisestä patruunan syöttölaitteesta, laukeavat laukaisukohtaan tullessaan ja poistavat hylsyn.
Gatlingin pahin heikkous on se, että se vaatii ulkopuolisen voimanlähteen toimiakseen: alkuperäinen Gatling toimi käsikammesta pyörittämällä, nykyään sähkömoottorilla. Sen suurin etu on toimintavarmuus; toimintahäiriön sattuessa ase ei jumiudu, vaan syöttöhäiriön aiheuttanut patruuna yksinkertaisesti poistuu piipusta aseen pyöriessä ja latautuu automaattisesti uudella. Sähkömoottorikäyttöisillä Gatlingeilla päästään valtaviin tulinopeuksiin, 6 000–7 000 ja jopa yli 10 000 laukausta minuutissa. Ase myös jäähdyttää itse itseään piippujen kiertäessä eikä ylikuumene yhtä helposti kuin yksipiippuinen vyösyöttöinen konekivääri.
Historia

Gatlingeja käytettiin vähäisessä määrin Yhdysvaltain sisällissodassa vuosina 1861–1865 koska armeijassa ei vähän testaamatonta asetta haluttu käyttää. Yhdysvaltain armeija otti sen käyttöön sisällissodan jälkeen vuonna 1866, ja niitä käytettiin toistuvasti intiaaneja vastaan käydyissä taisteluissa. Kuitenkin ennen Little Bighornin taistelua päätti Custer jättää kaksi gatlingia pois koska arveli niiden hidastavan etenemistä. Afrikassa britit käyttivät niitä sotiessaan zuluja vastaan vuonna 1879. Gatling-konekivääri oli yksi amerikkalaisten voiton avaimia USA:n ja Espanjan sodassa 1898. Gatling pysyi USA:n armeijan varusteena aina vuoteen 1911, jolloin kevyempi Maxim-konekivääri syrjäytti sen.
Myöhemmät gatling-tyyppiset konekiväärit

Konekiväärinä Gatlingin syrjäytti ensimmäiseen maailmansotaan mennessä vyösyöttöinen Maxim-konekivääri, mutta gatling-periaatetta käytetään edelleen pääasiassa yhdysvaltalaisvalmisteisiin lentokoneisiin asennettavissa konetykeissä.
Vuonna 1946 General Electricin insinöörit päättivät kokeilla museosta lainaamaansa vuoden 1903 mallista Gatling-konekivääriä käyttämällä sitä sähkömoottorilla käsikammen sijaan. Tulokset olivat erinomaiset – he pääsivät 5 000 laukauksen minuuttitulinopeuteen, jonka jälkeen se hajosi. Alkuperäisen käsikäyttöisen Gatlingin tulinopeus oli 200 laukausta minuutissa. Niinpä aseen pohjalta päätettiin suunnitella moottorikäyttöinen 20 mm konetykki, joka sai tyyppinimen M61 Vulcan. Ensimmäiset testit uudella asella aloitettiin vuonna 1949. Monella kiertävällä piipulla varustetussa konetykissä vältetään putkien kuumenemista putkia kierrättämällä Gatlingin periaatteen mukaisesti. Sotalaivoissa käytetään myös gatling-tyyppisiä konetykkejä ohjusten lähitorjuntaan, kuten esimerkiksi Goalkeeper CIWS.
30 mm GAU-8/A Gatling-konetykki tunnetaan nimellä Avenger, 20 mm M61 Gatling-konetykki tunnetaan nimellä Vulcan ja 7,62 mm M134 Gatling-konekivääri puolestaan nimellä Minigun.
Kuvia

Gatlingin latauksen ja hylsyjen poiston periaate.
20 mm:n M61 Vulcan, jota käytetään muiden muassa myös McDonnell Douglas F/A-18 Hornet:ssa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Utin NH90-koptereihin M-134D-H Gatling -oviase Lentoposti.  29.3.2014. Viitattu 5.3.2022.
Buxbaum, Robert E.: Gatling guns and the Spanish American War REB Research Blog.  9.6.2015. Viitattu 5.3.2022. (englanniksi)
Allwood, Greg: The Gatling Gun – The First Machine Gun? Forces.net.  29.7.2021. Viitattu 5.3.2022. (englanniksi)
The Offspring The Gatling Museum. Viitattu 5.3.2022. (englanniksi)
Puolimatkan kansakoulu

Puolimatkan kansakoulu voi tarkoittaa seuraavia kansakouluja:
Puolimatkan kansakoulu (Hyvinkää)
Puolimatkan kansakoulu (Urjala)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Puolimatkan kansakoulu”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Puolimatkan koulu

| Puolimatkan koulu |
| --- | --- |
 Kuva koulusta Penttilänkadun ja Uudenmaankadun kulmasta.
Sijainti:  Uudenmaankatu 73, 05830 Hyvinkää
Koordinaatit:  60.6171°N, 24.8412°E
Tyyppi:  suomenkielinen yhtenäiskoulu
Rehtori:  Lasse Luostarinmäki
Luokat:  1–9
Oppilaita:  600
Verkkosivut
Puolimatkan koulu on Hyvinkään Kirjavatolpan kaupunginosassa toimiva noin 600 oppilaan suomenkielinen yhtenäiskoulu (luokka-asteet 1–9). Koulussa on toiminut vuoden 2018 syksystä alkaen kielipainoitteinen luokka.
Koulun pohjoispuolella sijaitsee Puolimatkan hautausmaa siunauskappeleineen.
Plastisuus

Plastisuus (muovautuvuus) fysiikassa on aineen ominaisuus, jossa voiman vaikutuksesta sen muotoon syntyy palautumattomia muodonmuutoksia. Plastiset muodonmuutokset tapahtuvat leikkausvoimaa pienemmillä voimilla. Esimerkkejä plastisesta materiaalista ovat savi ja pehmeä teräs. Tekniikassa siirtymistä elastisesta, palautuvasta muodonmuutoksesta plastiseen palautumattomaan muodonmuutokseen sanotaan myötörajaksi.
Monet joustavat metallit käyttäytyvät taivutettaessa siten, että jännitys kasvaa suhteessa taivutuksen suuruuteen. Toisin sanoen materiaali käyttäytyy elastisesti. Kun taivutusvoima poistetaan, kappale palaa alkuperäiseen asentoonsa. Kun taivutuksen aiheuttavan jännityksen määrä ylittää myötörajan, kappale ei enää käyttäydy elastisesti eikä palaudu alkuperäiseen asentoonsa. Tällöin materiaaliin on syntynyt plastinen muodonmuutos.
Plastisessa materiaalissa voidaan tehdä suuria muodonmuutoksia ilman, että kappale murtuu. Tämä ilmiö on havaittavissa suurimmalla osalla metalleista, ja plastisuus on ominaista suurelle joukolle muitakin materiaaleja, kuten muoveille. Kiderakenteiden kannalta plastisuus on seurausta dislokaatioiden vaeltamisesta.
Kasviekologia

Kasviekologia on tieteenala, joka tutkii kasvien ja niiden elinympäristön suhdetta. Kasviekologiaan kuuluu kolme osa-aluetta: fysiologinen kasviekologia, kasvipopulaatioiden ja -yhteisöjen tutkimus sekä ekosysteemiekologian näkökulmasta kasveja tutkiva kasviekologia. Fysiologinen kasviekologia tutkii kasvien fysiologisia ominaisuuksia ja kasvien selviytymistä erilaisista ympäristötekijöistä, kuten lämpötilan vaihteluista. Kasvipopulaatioita ja -yhteisöjä tutkittaessa tarkastellaan eri kasviyksilöiden suhteita ja lajienvälisiä suhteita. Ekosysteemiekogian tasolla kasviekologiassa tutkitaan muun muassa ravinteiden ja energian kiertoa sekä ihmisen vaikutusta elinympäristöihin. Ihmisen haitallisia vaikutuksia elinympäristöihin vähennetään ennallistamistoimenpiteillä, joihin kuuluvat perinneympäristöjen hoito, kuten vanhojen niittyjen niittäminen.
Kasviekologia on osa yleistä ekologiaa, johon kuuluu myös eläinekologia. Niin kasvi- kuin eläinlajien määrään ja koostumukseen vaikuttavat elinympäristön olosuhteet. Näitä olosuhteita voidaan tarkastella tietyn elinympäristön alueella, kuten yhdellä suoalueella. Toinen tapa tarkastella elinympäristön suhdetta lajeihin on tutkia lajikoostumuksen muuttumista elinympäristön muuttuessa. Elinympäristön vaikutusta lajien monimuotoisuuteen voidaan tarkastella myös laajemman alueen ekologiaa tutkimalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kasviekologia Wikimedia Commonsissa
Puolin ja toisin

| Puolin ja toisin |
| --- | --- |
 Elokuvan dvd-julkaisun kansi
Ohjaaja:  Matti Ijäs
Käsikirjoittaja:  Heikki Reivilä Matti Ijäs
Tuottaja:  Pekka Ruohoranta Gerda Kordemets
Säveltäjä:  Timo Hietala
Kuvaaja:  Hannu Kettunen
Leikkaaja:  Jorma Höri
Pääosat:  Jussi Vatanen Seppo Halttunen Martti Suosalo
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  Yleisradio
Ensi-ilta:  17. marraskuuta 2013 Yle TV1
Kesto:  75 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Puolin ja toisin on Matti Ijäksen ohjaama televisioelokuva vuodelta 2013.
Elokuva on musta komedia, jossa Häkämies on urakoitsijana itärajan lähistöllä olevalla tietyömaalla. Häkämiehen yritys on ajautunut vaikeuksiin ja hän on siirtänyt omaisuutensa vaimonsa Sirpan nimiin, jonka aikomuksena on puolestaan ottaa avioero ja myydä perheen talo sekä Häkämiehen yritys. Häkämies keksii suunnitelman rahapulasta selviämiseen ja hän pyytää venäläistä liikemiestä Sashaa kidnappaamaan itsensä, josta saatavien lunnasrahojen avulla hän aikoo pelastaa yrityksensä.
Pullonpalautusautomaatti

Pullonpalautusautomaatti Lidl-myymälässä Saksassa
Kuitti palautetuista pulloista
Pullonpalautusautomaatti on automaatti, joka edesauttaa pullonpalautusta. Se vastaanottaa pulloja ja tölkkejä pakkausmateriaalin kierrättämiseksi. Pulloista ja tölkeistä voidaan veloittaa ostohetkellä pantti, jonka asiakas saa takaisin palauttaessaan tölkit ja pullot pullonpalautusautomaattiin.
Kuitin lunastuksen voi tehdä vain siinä toimipisteessä, johon tyhjät pullot on jätetty.
Palpa eli Suomen Palautuspakkaus Oy on suomalainen yritys, joka hoitaa pullonpalautusta.
Niitä on usein ruokakaupoissa, mutta voi esiintyä muissa kaupoissa.
Pullot ja tölkit menevät kierrätykseen pullonpalalautusautomaatin jälkeen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pullonpalautusautomaatti Wikimedia Commonsissa
Kauhea Tarzan

| Kauhea Tarzan> Tarzan the Terrible |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Edgar Rice Burroughs
Kuvittaja:  J. Allen St. John
Kieli:  englanti
Genre:  seikkailu
Kustantaja:  A. C. McClurg
Julkaistu:  1921
Sivumäärä:  408
ISBN:  NA
Suomennos
Suomentaja:  Seppo Ilmari
Kustantaja:  Kirjayhtymä
Sivumäärä:  279
ISBN:  9512635836

Edeltävä:  Talttumaton Tarzan
Seuraava:  Tarzan ja kultaleijona
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kauhea Tarzan (engl. Tarzan the Terrible) on Edgar Rice Burroughsin kahdeksas Tarzan-romaani. Se julkaistiin ensimmäisen kerran sarjamuodossa Argosy All-Story Weekly viikoittaisen viihdelukemiston helmi-maaliskuun 1921 numeroissa. A. C. McClurg julkaisi kertomuksen ensimmäisen kerran kirjamuodossa kesäkuussa 1921.
Aiheesta muualla

Kauhea Tarzan Gutenberg-projektissa (englanniksi)
Pullokurpitsa

| Pullokurpitsa |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Cucurbitales
Heimo::  Kurkkukasvit Cucurbitaceae
Suku::  Pullokurpitsat Lagenaria
Laji::  siceraria
Kaksiosainen nimi
 Lagenaria siceraria  (Molina) Standl. 
Katso myös
   Pullokurpitsa Wikispeciesissä   Pullokurpitsa Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kenialaisia kalebasseja
Pullokurpitsa eli kalebassi (Lagenaria siceraria) on kurkkukasveihin kuuluva köynnöskasvi. Pullokurpitsa on rentovartinen, suurilehtinen, ja sillä on pienet, valkoiset kukat. Sen hedelmää käytetään ravintona, ja sen pullonmuotoisesta kuoresta on valmistettu piippuja, soittimia, talousastioita ja muita tarve-esineitä.
Aiheesta muualla

Afrikkanet: Pullokurpitsa (Lagenaria siceraria)
ITIS: Lagenaria siceraria (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Lagenaria siceraria (englanniksi)
Flora of China: Lagenaria siceraria (englanniksi)
Frakki

Frakki (engl. white tie) akateemisin nauhoin
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Frakki eli hännystakki (saksan sanasta Frack, joka tulee muinaissaksan sanasta frok, lieve) on länsimaisessa kulttuurissa juhlallisin ja muodollisin käytössä oleva miesten juhlapuku. Frakki oli alkujaan 1700-luvun lopulla miesten arkipuku ja muusikot käyttivät frakkia työasunaan. Nykyään frakkia käytetään akateemisissa tilaisuuksissa ja toimituksissa (esimerkiksi karonkka), muodollisissa valtiollisissa tilaisuuksissa, arvokkaiden vierailujen yhteydessä ja häissä. Iltaan painottuvissa tanssiaisissa frakki voi olla väriltään yönsininen.
Frakkiin kuuluvat musta, edestä avoin hännystakki ja mustat housut, valkea liivi ja valkea frakkipaita sekä valkea rusetti. Mustaa rusettia frakin kanssa käyttävät perinteisesti vain tarjoilijat ja muu henkilökunta. Frakkipaitaan kuuluvat yleensä valkeat helmiäisnapit sekä kultaiset kalvosinnapit. Takin rintataskussa tulee olla valkoinen, taiteltu liina, paitsi käytettäessä suuria kunniamerkkejä. Kengät ovat mustat ja mielellään lakeriset. Päällysvaatteina käytetään pitkää mustaa takkia tai viittaa, valkoista kaulaliinaa ja valkeita käsineitä sekä silinterihattua. Etiketin mukaan frakin kanssa ei käytetä rannekelloa, vaan taskukelloa, jonka ketjun pää on liivin taskussa.
Juhlapukeutuminen

Frakkia käytetään pääasiassa arvokkaissa iltajuhlissa ja tanssiaisissa sekä virallisilla vastaanotoilla. Myös kouluratsastuskilpailuissa ratsastaja voi käyttää Vaativa A -tasolta lähtien frakkia, kuten myös kilpatanssin vakiotanssiosuuksilla D- ja sitä ylemmissä taitoluokissa. Suomessa tunnetuin frakkijuhla on epäilemättä Itsenäisyyspäivän vastaanotto. Frakkia käytetään pukuna akateemisissa seremonioissa, kuten promootioissa ja väitöstilaisuuksissa, joissa päivällä käytetään poikkeuksellisesti valkeiden sijasta mustia liivejä. Juhlallisissa häissä sulhanen ja virallisen asemansa vuoksi morsiamen isä (appi) ja bestman voivat käyttää frakkia. Frakkia käyttävät esiintymisasunaan klassisen musiikin soittajat, mieskuorojen laulajat ja kapellimestarit. Frakki on myös yleinen miesten puku lukion vanhojen tansseissa.
Kun kutsussa lukee juhlapuku, se tarkoittaa tummaa pukua tai frakkia, ei esimerkiksi smokkia. Juhlapuvun voi korvata tumman puvun lisäksi myös kansallispuvulla tai juhlaunivormulla. Tämä tarkoittaa klo 18.00 jälkeisiä tilaisuuksia, esim. juhlatanssiaiset, suuret päivälliset, häät, juhlakonsertit, juhlanäytännöt ja Suomessa tasavallan presidentin itsenäisyyspäivän vastaanotot. Kun pukukoodina on frakki, nainen pukeutuu täysipitkään juhlapukuun; vain kengän kärjet saavat näkyä puvun alta.
Aiheesta muualla

https://vuodenmies.com/frakki/
Kalobittacus forficatus

| Kalobittacus forficatus |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Alaluokka::  Siipikantaiset Pterygota
Osaluokka::  Uussiipiset Neoptera
Lahko::  Kärsäkorennot Mecoptera
Heimo::  Bittacidae
Suku::  Kalobittacus
Laji::  forficatus
Kaksiosainen nimi
 Kalobittacus forficatus  Rodríguez, 2016 
Katso myös
   Kalobittacus forficatus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kalobittacus forficatus on kärsäkorentolaji, joka kuuluu Bittacidae-heimoon. Lajin tieteellisen nimen julkaisi ensimmäisen kerran pätevästi tutkija Emmanuel Rodríguez vuonna 2016.
Laji esiintyy Costa Ricassa.
Kalogriá (saari)

| --- | --- |
Sijainti:  40°14′02″N, 23°45′11″E, Sithonía Chalkidikí, Keski-Makedonia Kreikka
Vesialue:  Singitikóslahti
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,04 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kalogriá (kreik. Καλογριά, myös Kalógria, Καλόγρια) on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Singitikóslahdessa Sithonían niemen itärannikolla Lagonísin kylän edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,04 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Kalogriá kuuluu Sithonían kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Se on osa Ágios Nikólaoksen kyläyhdyskuntaa.
Kalochóri-Panteíchi

| Kalochóri-Panteíchi Καλοχώρι-Παντείχι |
| --- | --- |
 Kalochóri-Panteíchi
 Koordinaatit: 38°23′17″N, 23°35′45″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Thessalia jaKeski-Kreikka
Alue:  Keski-Kreikka
Alueyksikkö:  Euboia
Kunta:  Chalkída
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  2901030201
Korkeus:  36 m
Väkiluku (2021):  764
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  34100
Suuntanumero(t):  2221
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kalochóri-Panteíchi (kreik. Καλοχώρι-Παντείχι) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Chalkídan kuntaan, Euboian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen. Kylän väkiluku on 764 (2021).
Kalochóri-Panteíchin kylä sijaitsee Euboian saarta vastapäisellä Kreikan mannermaalla noin 11 kilometriä etelään Chalkídan kaupungista. Se on rakennettu noin 36 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kalochóri-Panteíchi muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Καλοχωρίου-Παντειχίου, Dimotikí Koinótita Kalochoríou-Panteichíou), johon ei kuulu muita asutuksia.
Kalogriá

Kalogriá (kreik. Καλογριά) tai Kalógria (Καλόγρια) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Kalogriá, saari Singitikóslahdessa Keski-Makedonian alueella
Kalogriá, saari Pohjoisten Sporadien saariryhmässä lähellä Skýrosta
Kalógria, kylä Dytikí Achaḯan kunnassa Akhaian alueyksikössä Länsi-Kreikan alueella
Áraxos eli Kalogriá, niemi Peloponnesoksen niemimaan luoteisrannikolla
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kalogria”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Katatoninen skitsofrenia

Katatoninen skitsofrenia on skitsofrenian muoto, jossa potilas on ajoittain katatonisessa tilassa.
Katatoninen skitsofrenia on nykyään harvinainen teollistuneissa maissa, vaikka se on säilynyt yleisenä muualla. On mahdollista, että uudet hoitomuodot (neuroleptit, yhteisöhoito ym.) ovat vaikuttaneet asiaan.[lähde? ]
Pulsar (videopeli)

| Pulsar |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Sega
Julkaisija:  Sega
Julkaistu:  1981
Lajityyppi:  ammuntapeli ja sokkelopeli (d)
Pelimuoto:  moninpeli ja yksinpeli
Alusta:  Kolikkopeli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Pulsar on Segan vuonna 1981 julkaisema videopeli, joka alun perin julkaistiin kolikkopelinä. Siinä pelaaja ohjaa panssarivaunua ja kerää avaimia päästäkseen seuraavalle kentälle. Peli pyörii Z80-mikroprosessorilla. Pelin suunnittelivat ja ohjelmoivat Larry Clague ja Mike Hendricks.
Lufirankutoja

| Lufirankutoja> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kutojat Ploceidae
Suku::  Kutojat Ploceus
Laji::  ruweti
Kaksiosainen nimi
 Ploceus ruweti  Louette & Benson, 1982 
Katso myös
   Lufirankutoja Wikispeciesissä   Lufirankutoja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Lufirankutoja (Ploceus ruweti) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Lufirankutojaa tavataan Lufira-järven ympäristössä Kongon demokraattisessa tasavallassa. Laji on huonosti tunnettu eikä siitä ole tehty kannanarvioita. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Elinympäristö

Lufirankutoja elää soilla ja kuivalla maalla puissa maissipeltojen reunoilla. Sitä ei yleensä tavata yli 100 metrin päässä vedenrajasta.
Lisääntyminen

Lufirankutojan pesimäkausi alkaa tammikuussa ja päättyy ennen huhtikuuta. Laji pesii yhdyskunnissa, joissa on kolmesta kahteenkymmeneen pesää. Pesä sijaitsee usein akaasiassa, ja laji pesii yleensä kahdesti pesimäkausen aikana.
Plasto

Plaston Volvo-kuorma-auto talvisissa olosuhteissa
Plasto on suomalainen lelutehdas, joka sijaitsee Ahvenanmaalla ja valmistaa muovista kestäviä leluja sekä Plastopak-nimisiä pakkauksia.
Tehtaan perusti vuonna 1954 Olof Geelnard. Työntekijöitä Plastolla on noin 50 henkilöä, liikevaihto 4–5 miljoonaa euroa. Kaikki tuotteet on valmistettu Ahvenanmaalla ja merkitty Avainlippu-tunnuksella. Leluista on ehkä suosituin ja tutuin iso kuorma-auto, muita ovat kolmipyöräinen polkutraktori ja perävaunu, potkumopo, lasten lumilapio, kola, ja lehtiharava, leikkiastiat, kylpyankka sekä Delfiini-uima-apu.
Vanhemmat lelut on suunnitellut pääasiassa Ingmar Gustafsson, hänen jälkeensä suunnitelusta on vastannut Timo Heino. Lelujen raaka-aineen valinnalla ja rakenteella ne on saatu kestäviksi sukupolvelta toiselle ja kestävät rikkoutumatta myös päiväkotikäytössä.
Plaston omisti aikoinaan perunalastuista ja muista elintarvikkeista tunnettu Chips, joka myi yrityksen vuonna 1997 Briolle. Vuonna 2004 ahvenanmaalainen sijoittajaryhmä osti Plaston takaisin suomalaisomistukseen.
Vuonna 2024 porilainen peliyhtiö Tactic Games osti Plaston.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Plasto Wikimedia Commonsissa
Plaston sivut
Yle Areena: Arjen designia - Plaston muovilelut
Luettelo vuonna 1911 kuolleista henkilöistä

Tämä on luettelo vuonna 1911 kuolleista tunnetuista henkilöistä. Henkilöt on lueteltu kuolinpäivän mukaisesti, samana päivänä kuolleet sukunimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Jos henkilöstä ei ole kirjoitettu artikkelia, luettelossa mainitaan lähde.
Tammikuu

4. tammikuuta – Oscar Egede Nissen, norjalainen poliitikko (s. 1843)
12. tammikuuta – Gustaf Viktor Eklund, suomalainen tuomari, maanviljelijä, valtiopäivämies ja varatuomari (s. 1841)
19. tammikuuta – Aurora Aspegren, suomalainen näyttelijä (s. 1844)
21. tammikuuta – Anton Andelin, suomalainen agronomi ja meijerialan ja voinvalmistuksen kehittäjä (s. 1849)
25. tammikuuta – Heikki Toijala, suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies (s. 1845)
29. tammikuuta – Frans August Törnroth, suomalainen tuomari, asianajaja, valtiopäivämies, Rauman pormestari 1869–1887 ja varatuomari (s. 1842)
Helmikuu

10. helmikuuta – Morten Müller, norjalainen taidemaalari (s. 1828)