stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gallia cisalpina
Maantiede ja historia

Gallia cisalpina sijaitsi Alppien ja Rubicon-joen välissä. Roomalaiset valtasivat alueen ensimmäisen kerran vuonna 224–222 eaa. Tämän jälkeen se oli välillä roomalaisten ja välillä taas gallien hallussa. Alueen gallit roomalaistuivat noin vuoteen 150 eaa. mennessä. Sinne myös asutettiin roomalaisia, ja se sai tästä nimensä ”Toogaan pukeutuva Gallia”.
Gallia cisalpinasta tuli Rooman provinssi 80-luvulla eaa., ilmeisesti Sullan myötä vuonna 82 eaa. Vuonna 59 eaa. provinssin maaherraksi nimitettiin Julius Caesar, joka sen jälkeen valloitti myös Alppien toisella puolella sijainneen Gallia transalpinan eli suunnilleen nykyisen Ranskan.
Octavianus liitti Gallia cisalpinan varsinaiseen Italiaan vuonna 42 eaa., jolloin provinssi lakkautettiin. Se jaettiin neljään Italian yhdestätoista alueesta; nämä olivat Aemilia (Regio VIII), Liguria (Regio IX), Venetia et Histria (Regio X) ja Transpadana (Regio XI). Gallia cisalpinasta olivat kotoisin sekä Vergilius, Catullus että Livius.
Tärkeimmät provinsseissa ja muissa hallintoalueissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
| Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Myöhäisroomalaiset provinssit.n. vuosina 293–395 | Länsi-Rooma> Myöhäisroomalaiset provinssit.n. vuodesta 395 | Nykyinen alue tai valtio> Nykyinen alue tai valtio.Nykyinen alue tai valtio |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Alpes Cottiae 64/65– (vallattu 15 eaa.) | Alpes Cottiae 64/65– (vallattu 15 eaa.) | Alpes Cottiae | Alpes Cottiae | (Alpi Cozie) |  |
| Gallia cisalpina 82–42 eaa. (vallattu eri vaiheissa 177 eaa. alkaen) | Liguria (Regio IX) | Alpes Cottiae | Alpes Cottiae | (Liguria) |  |
| Gallia cisalpina 82–42 eaa. (vallattu eri vaiheissa 177 eaa. alkaen) | Venetia et Histria (Regio X) | Venetia et Histria | Venetia et Histria | (Veneto, Friuli ja Istria) |  |
| Gallia cisalpina 82–42 eaa. (vallattu eri vaiheissa 177 eaa. alkaen) | Aemilia (Regio VIII) | Aemilia et Liguria | Aemilia | (Lombardia ja Emilia läntinen) |  |
| Gallia cisalpina 82–42 eaa. (vallattu eri vaiheissa 177 eaa. alkaen) | Transpadana (Regio XI) | Aemilia et Liguria | Liguria | (Piemonte ja Lombardia) |  |
Selitykset: ↑  Provinssit Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen jälkeen.  ↑  Provinssit Theodosius I:n ajan jälkeen vuonna 395, kun imperiumi jaettiin Länsi- ja Itä-Roomaan.  1 2 3 4  Augustuksen aikana perustetut Italian yksitoista aluetta eivät olleet provinsseja eivät kuuluneet mihinkään provinssiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gallia cisalpina Wikimedia Commonsissa
Provinssin sijainti.
Kaarlo Hillilä

| Kaarlo Hillilä |
| --- | --- |

Suomen sisäasiainministeri
 8.8.1944–17.4.1945  
Edeltäjä:  Leo Ehrnrooth
Seuraaja:  Yrjö Leino
Suomen kansanhuoltoministeri
 17.4.1945–26.3.1946  
Edeltäjä:  Kalle Jutila
Seuraaja:  Taavi Vilhula
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. toukokuuta 1902 Oulu
Kuollut: 14. toukokuuta 1965 (62 vuotta) Helsinki
Ammatti:  juristi
Tiedot
Puolue:  Suomen Keskusta
Kaarlo Henrik Hillilä (27. toukokuuta 1902 Oulu – 14. toukokuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi Lapin läänin maaherrana, Rovaniemen kauppalan johtajana sekä sodan jälkeen sisäministerinä ja Kansaneläkelaitoksen pääjohtajana.
Nuoruus vapaustaistelijana

Hillilä osallistui 15-vuotiaana lukiolaisena yhdessä luokkatoverinsa Aaro Pakaslahden kanssa sisällissodan Oulun taisteluihin helmikuussa 1918. Oulun valtauksen jälkeen Hillilä liittyi Oulun I vapaaehtoisen rintamakomennuskuntaan, jonka mukana hän siirtyi Satakunnan alueelle ja osallistui taisteluihin muun muassa Ahlaisissa, Mannanmäellä, Suodenniemellä, Mouhijärvellä ja Vammalassa.
Sisällissodan päätyttyä Hillilä lähti talvella 1919 yhdessä nuoremman veljensä Erkin (Erik) kanssa vapaaehtoisena Viron vapaussotaan. Veljekset palvelivat Hans Kalmin komentamassa Pohjan Pojiksi ristityssä toisessa vapaaehtoisjoukossa ja osallistuivat 1. helmikuuta 1919 Etelä-Virossa sijaitsevan Valgan kaupungin valtaukseen. Tämän jälkeen joukko-osasto määrättiin hyökkäämään Latvian puolella sijaitsevaan Marienburgiin (Alūksne). Tiedusteluretkellä puna-armeijan yllättäminä Kaarlo Hillilä sai luodin jalkansa läpi ja 15-vuotias Erkki menetti henkensä.
Viron vapaussodan jälkeen Hillilä osallistui vielä Aunuksen retkeen toukokuusta heinäkuuhun 1919. Hillilä suoritti yloppilastutkinnon Oulun suomalaisessa yhteiskoulussa keväällä 1919.
Opiskelija-aktiivina

Hillilä aloitti syksyllä 1921 opinnot Helsingin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa. Hän ystävystyi huonetoverinsa, saman tiedekunnan opiskelijan ja Pohjois-Pohjalaisen Osakunnan jäsenen, kajaanilaisen Urho Kekkosen kanssa. Osakunta-aktiivisuuden lisäksi monien sen ajan opiskelevien nuorten poliittinen aktiivisuus kanavoitui juuri perustetun Akateemisen Karjala-seuran rientoihin. Opiskeluaikana molemmat, niin Hillilä kuin Kekkonen, hankkivat lisäansioita Etsivän Keskuspoliisin tehtävissä. Opiskeluaikoina muodostui Hillilän, Kekkosen ja Aaro Pakaslahden välille tiivis yhteistyösuhde, jonka poliittinen merkitys oli vahvimmillaan 1930-luvun lopulta aina 1940-luvun loppuvuosiin.
Poliittisesti Hillilä oli maalaisliittolainen. Hillilä valittiin presidentin valitsijamieheksi 1937, ja hän oli valitsemassa maalaisliittolaista Kyösti Kalliota presidentiksi. Vuonna 1937 saamallaan valitsijamiesmandaatilla hän oli valitsemassa Risto Rytiä kaksi kertaa Suomen presidentiksi vuosina 1940 ja 1943.
Viranhoitoa Lapissa

Hillilä suoritti ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1926 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1929, jolloin hän siirtyi Rovaniemen kauppalan johtajaksi toimien virassa kahteen otteeseen ennen Lapin läänin maaherraksi nimittämiseen asti. Ennen maaherran töitään Hillilä teki silloiselle sisäministerille Urho Kekkoselle taustaselvityksiä suunniteltaessa IKL:n lakkauttamista, vaikakaan lakkautus ei tuolloin onnistunut.
Hillilä valittiin Lapin läänin ensimmäiseksi maaherraksi vuonna 1938, jolloin Lapin lääni erotettiin koko Pohjois-Suomen kattaneesta Oulun läänistä omaksi hallintoalueekseen. Hillilän maaherrakaudelle olivat leimaa-antavina sotavuodet, ennen kaikkea jatkosodan vuodet, jolloin Pohjois-Suomeen oli tullut yli 200 000 saksalaissotilasta. Saksalaisten edustajana suomalaiseen paikalliseen siviilihallintoon oli heidän joukkojensa komentaja kenraaliluutnantti Eduard Dietl. Näissä oloissa Hillilä pyrki kuitenkin valvomaan Suomen ja suomalaisen siviilihallinnon etuja. Pikakäynnillään Lapissa alkuvuonna 1942 Saksan salaisen poliisin Gestapon päällikkö Heinrich Himmler kertoi Hillilälle varsin avoimesti juutalaisiin ja romaneihin kohdistetuista etnisistä puhdistuksista Saksassa ja sen miehittämillä alueilla.
Kekkosen tukimiehenä

Sodan aikana opiskeluaikana syntynyt yhteistyö Urho Kekkosen ja Aaro Pakaslahden kesken jatkui hyvin tiiviinä. Muina keskeisinä yhteistyökumppaneina toimi muun muassa Kustaa Vilkuna. Hillilän ja Pakaslahden rooli oli toimia ennen kaikkea keskustelukumppanina ja tietolähteenä Kekkosen kirjoittaessa Suomen Kuvalehteen sotilaspoliittisia tilannekatsauksia nimimerkillä "Pekka Peitsi". Hillilä kuului siihen joukkoon, joka yhdessä Urho Kekkosen kanssa tuli marraskuussa 1942 siihen johtopäätökseen, että Saksa ja Suomi sen mukana häviää sodan.
Marsalkka Mannerheimin tultua presidentiksi elokuussa 1944 Hillilä oli rauhanopposition ehdokas pääministeriksi. Hänestä tuli kuitenkin Antti Hackzellin hallituksen sisäministeri. Tällöin alkoi Hillilän virkavapaus maaherran toimesta, joka kesti vuoteen 1946 hänen hoitaessaan ministeritehtäviä sodanjälkeisissä hallituksissa. Sisäministerin rooli oli tärkeä siirryttäessä rauhatilaan syyskuussa 1944. Tällöin maahan tuli Neuvostoliiton johtama valvontakomissio, joka sisäministeriön kautta pani täytäntöön useita poliisiasioita. Lisäksi armeijan demobilisaatio, siirtoväki ja käynnistynyt Lapin sota saattoivat aiheuttaa ongelmia nimenomaan sisäministerille. Neuvostoliittoa lepyttääkseen Hillilä oli loppuvuonna 1944 valmis luovuttamaan nimekkäitäkin suomalaisia Neuvostoliittoon.
Merkittävänä uuden suunnan poliittisena avauksena Hillilän osalta oli kielletyn äärivasemmiston, muun muassa Suomen kommunistisen puolueen laillistaminen. Oikeusministeri Urho Kekkonen ja Hillilä olivat tällöin valmiita yhteistyöhön äärivasemmiston kanssa. Hillilä toimi sisäministerin tehtävissä Castrenin ja Paasikiven II hallituksissa maaliskuuhun 1945. Maaliskuun 1945 eduskuntavaalien jälkeen muodostetussa Paasikiven III hallituksessa Hillilä toimi kansanhuoltoministerinä ja oli aktiivisessa roolissa yhdessä oikeusministeri Kekkosen kanssa presidentin vaihtamiseksi Mannerheimista Paasikiveen.
Kansaneläkelaitoksen johtajana

Vaikka Hillilällä olisi ollut muuttuneissa sodanjälkeisissä oloissa poliittista käyttöarvoa, rankka elämä oli tehnyt tehtävänsä. Hänellä ei enää ollut kykyä ottaa aktiivista vastuuta. Hillilä toimi Lapin maaherrana vuosina 1946–1947 ja siirtyi sen jälkeen Helsinkiin Kansaneläkelaitoksen pääjohtajaksi (1946–1954).
Hillilä erotettiinselvennä Kansaneläkelaitoksen johtajan paikalta 14. lokakuuta 1954, mutta Kekkonen nimitti hänet pian Kansaneläkelaitoksen hallituksen jäseneksi. Nimittäessään Hillilän Kekkonen pakotti tämän allekirjoittamaan päiväämättömän eroanomuksen, jonka Kekkonen talletti kassakaappiinsa. Lopullinen päätös uralle tuli Kansaneläkelaitoksen työsuhdeasuntosotkuissa, vaikkakin kesällä 1961 Hillilälle annettu virkarikostuomio lieveni Korkeimmassa oikeudessa virkavirheeksi.
Aiheesta muualla

Kaarlo Hillilä Suomen ministerit. Valtioneuvosto.
Historiaa. Lapin lääninhallitus. Web Archive. Viitattu 5.7.2015.
Hillilä, Kaarlo hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Leo Ehrnrooth | Suomen sisäasiainministeri 1944−1945 | Seuraaja: Yrjö Leino |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Kalle Jutila | Suomen kansanhuoltoministeri 1945–1946 | Seuraaja: Taavi Vilhula |
| n k Lapin läänin maaherrat (1938–2009) |
| --- | --- | --- |
| Maaherrat |  Hillilä (1938–1947)  Hannula (1947–1958)  Miettunen (1958–1973)  Oinas (1974–1994)  Pokka (1994–2008)  Korva (2008–2009)  |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Paasikiven kolmas hallitus: kansanhuoltoministeri Kaarlo Hillilä takarivissä viides vasemmalta.
Lido (ravintola)

Lido Riian vanhassa kaupungissa.
Lido on latvialainen ravintolaketju, joka on perustettu vuonna 1987. Sen omistaa Gunārs Ķirsons. Ketjuun kuuluu yhdeksän ravintolaa, joissa työskentelee yli 1 000 henkilöä. Yrityksen päämarkkina-alue on Latvian pääkaupunki, Riika. Ketju on tunnettu siitä, että asiakkaat saavat itse kasata annokset buffet-tyyppisesti ja maksavat annoksen painon mukaan kassalle. Lidolla on myös oma panimo, jossa se tuottaa muutamaa erityyppistä olutta.
Vuonna 2009 yritys avasi ensimmäisen ravintolansa Viroon. Lido suunnitteli ravintolan ja huvipuiston avaamista myös Suomeen vuodeksi 2013. Vuoden 2015 alussa Lido sai jatkettua sille Lappeenrannassa varatun tontin varausta vuodella, mutta toimitusjohtajan myönsi, että viivytykset ovat mahdollisia.
Aiheesta muualla

LIDO:n kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Antti Airio

Antti Airio.
Johan Antti Airio (alk. Bonett, 4. heinäkuuta 1877 Pori – 2. lokakuuta 1950) oli suomalainen liikemies ja toimittaja.
Elämä

Lapsena huutolaisena ja äitinsä kuoleman johdosta kaupungin holhokkina ollut Airio toimi nuoruudessaan muun muassa torikauppiaan ja suutarin apulaisena, sekatavaraliikkeiden palveluksessa sekä myöhemmin ulosottomiehenä ja vuodesta 1908 lähtien toimittajana Satakunnan Kansan edeltäjässä Satakunta-lehdessä. Vuosina 1914–1915 Airio oli myös lehden päätoimittaja.
Vuonna 1917 hän perusti oman kauppaliikkeen Porin Antinkadulle ja osti kaksi vuotta myöhemmin toimintansa lopettaneen lasitavaraliikkeen varaston. Airio avasi 1919 Porin lasi- ja porsliinikauppa -nimisen liikkeen Yrjönkadulle, joka vuonna 1933 muutti nykyiselle paikalleen saman kadun varrelle kauppatorin kulmaukseen. Vuonna 1939 yrityksen nimi vaihtui Antti Airio Oy:ksi ja vuosina 1961-2024 se toimi Airionkulma-nimisessä liike- ja asuintalossa. Liikkeen valikoimaan kuuluvat keittiö- ja taloustavaroiden lisäksi muun muassa sisustus- ja lahjatavarat. Antti Airio Oy ajautui konkurssiin kesällä 2024, mutta avasi uuden myymälän kauppakeskittymä Itäkeskukseen Mikkolan kaupunginosaan saman vuoden joulukuussa.
Vuonna 1946 Airiolle myönnettiin kauppaneuvoksen arvonimi. Hänen muistelmansa Elämäni kertomus, Antti Airio ilmestyivät 1949. Porin Raatihuoneenpuistossa sijaitseva suihkulähde on Antti Airion lahjoittama.
Aiheesta muualla

Antti Airio Oy:n kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Talousvaikuttajat  Yle  Biografiasampo
HV71

| HV71 |
| --- | --- |

Perustettu:  1971
Entiset nimet:  Husqvarna/Vätterstads IF   1971   HV 71   1971–
Kaupunki:   Jönköping
Kotiareena:  Husqvarna Garden
– kapasiteetti:  7 038
Sarjataso:  SHL
Värit:                
Toimitusjohtaja:   Chris Abbott
Puheenjohtaja:   Richard Nylin
Päävalmentaja:   Anton Blomqvist
Kapteeni:   Olle Alsing
Mitalit
Kultaa:  5 (1995, 2004, 2008, 2010, 2017)
Hopeaa:  1 (2009)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
HV71 on jönköpingiläinen jääkiekkoseura Ruotsista. Se on perustettu vuonna 1971, ja se pelaa kaudella 2022-2023 Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla SHL:ssa.
Historia

Joukkue on pelannut yhtäjaksoisesti Elitserienissä/SHL:ssä vuodesta 1985 lähtien ja lisäksi kauden 1979–1980. Kausia pääsarjatasolla on siis kertynyt yhteensä 30. Joukkue on lisäksi pelannut yhdeksän kautta 1. divisioonassa ja neljä kautta 2. divisioonassa. Seuran nimenä on välillä ollut myös HV71 Blue Bulls. Suomalaisista seurassa ovat pelanneet muun muassa Pekka Marjamäki, Hannu Lassila, Reijo Ruotsalainen, Kai Nurminen, Arto Ruotanen, Esa Keskinen, Kari Takko, Kari Eloranta, Jarkko Varvio, Pasi Määttänen, Jere Karalahti ja Jesse Joensuu. Kaudella 2009–2010 HV:ssa pelasi neljä suomalaista: Pasi Puistola, Janne Niinimaa, Jukka Voutilainen ja Teemu Laine. HV71 on voittanut Ruotsin mestaruuden viidesti. Joukkue on SHL:n maratontaulukossa kuudes. Kauden 2020–2021 päätteeksi joukkue hävisi karsintasarjan Brynäs IF:ää vastaan ja putosi pois Ruotsin pääsarjasta ensimmäistä kertaa yli 30 vuoteen.
Saavutukset

Ruotsin mestari 5 kertaa: 1995, 2004, 2008, 2010, 2017
EM-pronssia 1996
HV71 Euroopan kentillä

Vuonna 1996 HV71 voitti pronssimitalin Euroopan Cupista. Vuonna 2005 se pelasi European Champions Cupissa, mutta ei päässyt alkulohkostaan jatkoon. Kaudella 2008-09 joukkue osallistui Ruotsin mestarina uuteen Champions Hockey Leagueen, jossa se kuitenkin jäi Espoo Bluesin jalkoihin.
Joukkue kaudella 2024–2025

| Maalivahdit> Numero | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Hanskakäsi | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka | Maalivahdit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 60 |  | Hugo Alnefelt | L | 2027 | Danderyd, Ruotsi |  |
| 80 |  | Frederik Dichow | R | 2026 | Vojens, Tanska |  |
| Puolustajat> Numero | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka | Puolustajat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 5 |  | Victor Sjöholm | R | 2025 | Jönköping, Ruotsi |  |
| 18 |  | Joey LaLeggia | L | 2025 | Burnaby, Brittiläinen Kolumbia, Kanada |  |
| 29 |  | Wilhelm Hallquisth | R | 2026 | Tukholma, Ruotsi |  |
| 32 |  | Oscar Engsund (A) | L | 2028 | Göteborg, Ruotsi |  |
| 38 |  | Olle Alsing (C) | L | 2027 | Uppsala, Ruotsi |  |
| 44 |  | Hugo Fransson | L | 2027 | Tranås, Ruotsi |  |
| 55 |  | Mikael Seppälä | L | 2025 | Ylivieska, Suomi |  |
| 67 |  | Oliwer Kaski | R | 2025 | Pori, Suomi |  |
| 74 |  | Sean Day | L | 2026 | Leuven, Belgia |  |
| Hyökkääjät> Numero | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Pelipaikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 9 |  | Hugo Pettersson | R | VLH | 2026 | Tranås, Ruotsi |
| 16 |  | Tanner Kero | L | KH / OLH | 2025 | Hancock, Michigan, Yhdysvallat |
| 17 |  | Isac Brännström | L | LH | 2026 | Tukholma, Ruotsi |
| 19 |  | Henrik Borgström | L | KH | 2025 | Helsinki, Suomi |
| 20 |  | André Petersson | R | LH | 2025 | Olofström, Ruotsi |
| 21 |  | Mattias Tedenby | L | VLH | 2026 | Vetlanda, Ruotsi |
| 23 |  | Åke Stakkestad | L | KH | 2025 | Göteborg, Ruotsi |
| 24 |  | Oscar Fisker Mølgaard | L | KH | Laina |  |
| 26 |  | Tommi Tikka | L | KH / VLH | 2026 | Helsinki, Suomi |
| 27 |  | Jonathan Ang | R | OLH / KH | 2028 | Markham, Ontario, Kanada |
| 33 |  | Måns Lindbäck | R | OLH | 2025 | Kalmar, Ruotsi |
| 39 |  | Jamiro Reber | L | KH / VLH | 2026 | Münsingen, Sveitsi |
| 40 |  | Oskar Stål Lyrenäs | R | OLH | 2026 | Uumaja, Ruotsi |
| 46 |  | Joona Luoto (A) | L | LH | 2026 | Lempäälä, Suomi |
| 71 |  | William Nilsson Ignberg | R | OLH | 2026 |  |
| 75 |  | Radan Lenc | L | OLH | 2026 | Mladá Boleslav, Tšekki, Tšekkoslovakia |
| 88 |  | Herman Träff | R | LH | 2026 | Växjö, Ruotsi |
Joukkue kaudella 2024–2025 > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Anton Blomqvist
Apuvalmentaja: Johan Davidsson
Apuvalmentaja: Fredrik Stillman
Maalivahtivalmentaja: Joel Gistedt
Fysiikkavalmentaja: Björn Melin
Kehitysvalmentaja: Kris Beech
Huoltopäällikkö: Philip Törmänen
Puheenjohtaja: Richard Nylin
Toimitusjohtaja: Chris Abbott
Lähde: EliteProspects
Joukkuekohtaiset ennätykset

Lähde:
Eniten maaleja/kausi:  Kai Nurminen, 31 (1995–96)
Eniten syöttöjä/kausi:  Esa Keskinen, 41 (1995–96)
Eniten pisteitä/kausi:  Esa Keskinen, 59 (1995–96)
Eniten rangaistusminuutteja/kausi:  Lance Ward, 273 (2006–07) (Elitserienin ennätys)
Eniten pisteitä/kausi, Puolustaja:  Johan Åkerman, 48 (2006–07)
Eniten pisteitä/kausi, Tulokas:  Kai Nurminen, 55 (1995–96) (Elitserienin ennätys)
Eniten rangaistuslaukauksia/kausi:  Stefan Liv, 6 (2003–04)
Jäädytetyt numerot

1 Stefan Liv
7 Per Gustafsson
14 Fredrik Stillman
15 Stefan Örnskog
22 David Petrasek
76 Johan Davidsson
Kapteenit

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   Anders Wallin 1972–1978   Bo Berggren 1978–1980   Hasse Wallin 1980–1984   Thomas Lindster 1984–1986   Hasse Wallin 1986–1988   Hasse Sjöö 1988–1989  |   Klas Heed 1989–1991   Fredrik Stillman 1991–1992   Thomas Ljungbergh 1992–1993   Fredrik Stillman 1993–1995   Stefan Örnskog 1996–1997   Fredrik Stillman 1997–1999  |   Per Gustafsson 1999–2002   Johan Davidsson 2002–2013   David Petrasek 2013–2014   Ted Brithén 2014–2016   Chris Abbott 2016–2017   Martin Thörnberg 2017– | Simon Önerud 2019- |
Päävalmentajat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Folke Jörneke 1971–1972   Göte Viklund 1972–1978   Dan Hobér 1978–1980   Timo Lahtinen 1980–1983   Thommie Bergman 1983–1984   Bror Hansson 1984–1985   Curt Lundmark 1985–1989  |   Lars-Erik Lundström 1989–1993   Håkan Nygren 1993–1994   Sune Bergman 1994–1998   Randy Edmonds 1998   Lars-Erik Lundström 1998–2000   Harald Lückner 2000–2003   Pär Mårts 2003–2007  |   Kent Johansson 2007–2009   Janne Karlsson 2009–2011   Ulf Dahlén 2011–2013   Torgny Bendelin 2013–2014   Andreas Johansson 2014–2015   Johan Lindbom 2015–  |
Seurassa pelanneet suomalaiset

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kari Eloranta (1985–1987)  Jani Hassinen (2002–2004)  Juuso Hietanen (2010–2011)  Topi Jaakola (2017–2018)  Jesse Joensuu (2011–2012)  Kimmo Kapanen (2007)  Jere Karalahti (2014–2016)  Jari Kauppila (2006–2008)  Esa Keskinen (1994–1999)  Jukka Koskilahti (1979–1980)  Risto Kurkinen (1990–1992) |  Teemu Laine (2008–2011, 2014–2017)  Veli-Pekka Laitinen (2008)  Hannu Lassila (1979–1980)  Mikko Lehtonen (2017, 2018–)  Jouni Loponen (1996–1998, 2001–2005)  Mikko Luoma (2007–2009, 2010–2013)  Mika Manninen (1996–1997)  Pekka Marjamäki (1979–1981)  Jarmo Myllys (2004)  Pasi Määttänen (2002–2006)  Janne Niinimaa (2009–2010) |  Jani Nikko (1999–2000)  Mika Niskanen (2002–2006, 2007)  Kai Nurminen (1995–1996)  Marko Palo (1994–1995)  Kimmo Peltonen (2004–2005)  Pasi Puistola (2006–2011)  Toni Rajala (2013–2014)  Harri Rindell (1980–1983)  Arto Ruotanen (1986–1992)  Reijo Ruotsalainen (1987–1988)  Olli Saarinen (1981–1983) |  Kalle Sahlstedt (2001–2005)  Anssi Salmela (2013–2014)  Vesa Salo (1995–1996)  Kari Takko (1997–2000)  Antti Törmänen (1998–2000)  Jarkko Varvio (1998–1999)  Timo Vertala (2006–2007)  Vesa Viitakoski (1996–1997)  Jukka Voutilainen (2006–2012)  Max Wärn (2017–2018) |
Aiheesta muualla

HV71:n kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| n k SHL |
| --- | --- |
Joukkueet (2023–24):  Frölunda HC  Färjestad BK  HV71  IK Oskarshamn  Leksands IF  Linköping HC  Luleå HF  Malmö Redhawks  Modo Hockey  Rögle BK  Skellefteå AIK  Timrå IK  Växjö Lakers  Örebro HK 
| n k Jääkiekon Mestarien liigan kaudet |
| --- | --- |
 2008–2009  2014–2015  2015–2016  2016–2017  2017–2018  2018–2019  2019–2020  2020–2021  2021–2022  2022–2023  2023–2024 
HV71:n jäädytetyt numerot hallin katossa vuonna 2006.
Lauri Pietikäinen

Lauri (Lassi) Uljas Pietikäinen (25. toukokuuta 1919 Kuopio – 16. elokuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen mäkihyppääjä.
Pietikäisen mäkihyppyuran paras vuosi oli 1941. Hän voitti tuolloin Suomen-mestaruuden, Puijon kilpailun ja Ruotsissa Bodenin kilpailun. Ounasvaaralla hän hyppäsi pisimmän siihen mennessä Suomessa tehdyn hypyn, 74 metriä, mutta heikommilla tyylipisteillä hän jäi kilpailussa Niilo Toppilan jälkeen toiseksi.
Pietikäinen haavoittui jatkosodassa kesällä 1942 mutta toipui seuraavaksi talveksi hyppykuntoon. Hän kilpaili myöhemmin moottoriveneillä.
"Lassi" Pietikäisen veljet Matti Pietikäinen ja Aatto Pietikäinen olivat mäkihypyn olympiaedustajia ja Matti myös maailmanmestari.
Osroene (provinssi)

| Osroene Provincia Osroene> Rooman provinssi |
| --- | --- |

 Osroenen provinssin alue vuonna 210.
Valtio:  Rooman valtakunta Itä-Rooman valtakunta
Prefektuuri:  Oriens (300-luku–)
Diokeesi:  Oriens (n. 293–)
Nykyinen valtio/alue:  Syyria, Turkki
Perustettu:  n. 195–199
Lakkautettu:  639 (arabivalloitus)
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Edessa
Osroene tai Osrhoene (lat. Provincia Osroene, myös Osroaena) oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Mesopotamiassa nykyisten Syyrian ja Turkin alueilla. Se käsitti aiemman Osroenen kuningaskunnan alueen.
Maantiede

Osroenen provinssi käsitti Mesopotamian luoteisosan eli suunnilleen nykyisen Syyrian valtion koillisosan Eufrat-joen itäpuolella. Sen länsipuolella sijaitsi Euphratensiksen provinssi ja koillispuolella Mesopotamian provinssi. Provinssin hallinnollinen keskus oli Edessa.
Maantiede > Kaupunkeja

Osroenen roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):
Apameia (Apamea)
Batnai (Batnae)
Edessa
Kallinikon (Callinicum)
Karrhai (Carrhae)