stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Robert Spencer
Tausta

New York -lehden vuonna 2010 tekemän haastattelun mukaan Spencerin isä työskenteli Voice of Americalle kylmän sodan aikana, ja nuorempana Spencer itse työskenteli Revolution Booksissa, Robert Avakianin perustamassa maolaisessa kirjakaupassa New Yorkissa. Hän on tehnyt yli 20 vuotta kestäneen uran ajatushautomoissa.
Spencer kastettiin Antiokian ortodoksiseen kirkkoon, ja hän liittyi melkiittiläis-kreikkalaiskatoliseen kirkkon vuonna 1984. Vuonna 2016 Spencer palasi "henkilökohtaisen pohdinnan ja historiallisen tutkimuksen" tuloksena kreikkalaisortodoksiseen kirkkoon.
Spencerin mukaan Mustafa Kemal Atatürkin hallituskaudella hänen isovanhempansa pakotettiin muuttamaan alueelta, joka on nyt osa Turkkia, koska he olivat kristittyjä.
Spencer suoritti alemman korkeakoulututkinnon vuonna 1983 ja uskontotieteen maisterin tutkinnon vuonna 1986 Pohjois-Carolinan yliopistossa Chapel Hillissä. Hänen diplomityönsä käsitteli monofysiittiä ja katolisen kirkon historiaa. Spencer on opiskellut islamilaista teologiaa, lakia ja historiaa vuodesta 1980, mutta hänen islamia ja muslimeja käsitteleviä julkaisujaan ei ole arvioitu akateemisesti.
Hänen kirjojansa ovat julkaisseet lähinnä konservatiiviseen poliittiseen kirjallisuuteen keskittyvät kustantamot, kuten Regnery Publishing ja Bombardier Books. Hänen ensimmäinen islamia käsittelevä kirjansa julkaistiin vuonna 2002.
Spencerin teoksia on käytetty muun muassa FBI:n koulutusmateriaaleina. Hänen kirjansa poistettiin myöhemmin liittovaltion koulutusohjelmista.
Spencer on nimennyt konservatiiviaktivistin ja Heritage Foundationin perustajan Paul Weyrichin mentorikseen.
Spencerin näkemykset islamista

Spencer tunnetaan islaminvastaisista näkemyksistään. Hänen pääteesinsä on, että islam on luonnostaan väkivaltainen uskonto ja että terroritekoja tekevät ääriliikkeet seuraavat yksinkertaisesti islamin puhtainta versiota.
Spencer on arvostellut Amerikkalais-islamilaisten suhteiden neuvostoa ja lukuisia muita muslimiryhmiä, joiden hän uskoo olevan läheisissä sidoksissa jihadistisiin järjestöihin kuten Hamasiin.
Poliittinen toiminta

Spencer oli Pamela Gellerin kanssa mukana perustamassa Stop Islamization of America -järjestöä, joka tunnetaan myös nimellä Freedom Defense Initiative. Anti-Defamation League ja Southern Poverty Law Center ovat nimenneet järjestön "viharyhmäksi". Hän kuului Gellerin kanssa syyskuun 11. päivän iskuissa tuhoutuneen World Trade Centerin läheisyyteen suunnitellun islamilaisen kulttuurikeskuksen Park51:n rakentamista vastustaneen liikkeen johtohahmoihin.
Vuonna 2013 Yhdistyneen kuningaskunnan sisäministeriö epäsi Spenceriltä ja Gelleriltä maahanpääsyn kolmesta viiteen vuoteen. Maahantulokieltoa perusteltiin sillä, että Spencer on "antanut lausuntoja, jotka voivat edistää vihaa, joka voi johtaa yhteisöjen väliseen väkivaltaan." Heidän oli määrä puhua English Defence Leaguen mielenosoituksessa Woolwichissa, Etelä-Lontoossa, missä sotilasrumpali Lee Rigby oli tapettu islamistin toimesta.
Spencerin mukaan hänet myrkytettiin vuonna 2017 Reykjavikissa puhetilaisuuden jälkeen. Hän syytti tapahtuneesta "nuorta islantilaista vasemmistolaista." Lääketieteellisen raportin mukaan hänelle oli annettu MDMA:ta ja amfetamiinia.
Spencer nimettiin vuonna 2020 uuskonservatiivisen Center for Security Policyn vanhemmaksi tutkijaksi.
Kannatusta ja kritiikkiä

Koraanin kriitikko ja sekulaarikirjailija Ibn Warraq on todennut, että Spencer "kertoo totuuden, jonka harvat Yhdysvalloissa tai Euroopassa haluavat kohdata". Konservatiivikommentaattori Michelle Malkinin mukaan Spencer "kertoo totuuksia jihadista, joita kukaan muu ei kerro." Konservatiivinen radiojuontaja Dennis Prager on kutsunut Jihad Watchia "yhdeksi kunniallisimmista verkkosivuista, jonka tiedän valvovan jihadia maailmassa tänä päivänä."
Englantilainen tietokirjailija Karen Armstrong puolestaan on kritisoinut Spencerin kirjoituksia, todeten muun muassa, että "Spencer ei koskaan lainaa kohtia Koraanista, joissa tuomitaan kaikenlainen sodankäynti 'suurena pahuutena'..." Benazir Bhutto syytti Spenceriä "valheellisen kuilun rakentamisesta islamin ja lännen välille". Hoover-instituutin Dinesh D'Souza on kritisoinut Spenceriä siitä, että tämä vähättelee Koraanin kohtia, jotka kehottavat rauhaan.
Vuoden 2011 Norjan iskujen tekijä, Anders Behring Breivik, lainasi Spenceriä 64 kertaa manifestissaan ja kirjoitti hänestä: "Islamista suosittelen käytännössä kaikkea Robert Spencerin kirjoittamaa." Spencer tuomitsi iskut ja sanoi, että media syytti häntä epäoikeudenmukaisesti Breivikin teoista.
Teokset

Empire of God: How the Byzantines Saved Civilization. Bombardier, 2023. ISBN 978-1637587423.
The Sumter Gambit: How the Left Is Trying to Foment a Civil War. Bombardier, 2023. ISBN 978-1637585320.
The Critical Qur'an: Explained from Key Islamic Commentaries and Contemporary Historical Research. Bombardier, 2022. ISBN 978-1642939491.
Who Lost Afghanistan?. Center for Security Policy, 2022. ISBN 979-8849452913.
The Church and the Pope: The Case for Orthodoxy. Uncut Mountain, 2022. ISBN 978-1639410057.
Islamophobia and the Threat to Free Speech. Center for Security Policy, 2021. ISBN 979-8528301945.
Rating America's Presidents: An America-First Look at Who Is Best, Who Is Overrated, and Who Was An Absolute Disaster. Bombardier, 2020. ISBN 978-1642935356.
The Palestinian Delusion: The Catastrophic History of the Middle East Peace Process. Bombardier, 2019. ISBN 978-1642932546.
The History of Jihad: From Muhammad to ISIS. Bombardier, 2018. ISBN 9781682616598.
Confessions of an Islamophobe. Bombardier, 2017. ISBN 978-1682614914.
The Complete Infidel's Guide to Free Speech (and Its Enemies). Regnery, 2017. ISBN 978-1621576273.
The Complete Infidels' Guide to Iran. Regnery. 2016. ISBN 978-1621575160.
The Complete Infidel's Guide to ISIS. Regnery, 2015. ISBN 978-1-62157-453-8.
The Arab Winter Comes to America: The Truth about the War We're In. Regnery, 2014. ISBN 978-1-62157-204-6.
Not Peace But a Sword: The Great Chasm Between Christianity and Islam. Catholic Answers, 2013. ISBN 978-1938983283.
Did Muhammad Exist?: An Inquiry Into Islam's Obscure Origins. ISI Books, 2012. ISBN 978-1-61017-061-1.
The Post-American Presidency: The Obama Administration's War on America (kirjoitettu Pamela Gellerin kanssa). Threshold Editions, 2010. ISBN 978-1-4391-8930-6.
The Complete Infidels' Guide to the Koran. Regnery, 2009. ISBN 978-1-59698-104-1.
Stealth Jihad: How Radical Islam is Subverting America without Guns or Bombs. Regnery, 2008. ISBN 978-1-59698-556-8.
Religion of Peace?: Why Christianity Is and Islam Isn't. Regnery, 2007. ISBN 978-1-59698-515-5.
The Politically Incorrect Guide to Islam (And the Crusades). Regnery, 2005. ISBN 0-89526-013-1.
The Myth of Islamic Tolerance: How Islamic Law Treats Non-Muslims. Prometheus, 2005. ISBN 1-59102-249-5.
Onward Muslim Soldiers: How Jihad Still Threatens America and the West. Regnery, 2003. ISBN 0-89526-100-6.
Inside Islam: A Guide for Catholics: 100 questions and answers (kirjoitettu Daniel Alin kanssa). Ascension, 2003. ISBN 978-0-9659228-5-2.
Islam Unveiled: Disturbing Questions About the World's Fastest Growing Faith. Encounter, 2002. ISBN 978-1-893554-58-0.
Teokset > Suomennetut teokset

Totuus Muhammadista: maailman suvaitsemattomimman uskonnon perustajasta.  (The Truth About Muhammad: Founder of the World's Most Intolerant Religion, 2006)  Cranite, 2007.  ISBN 9789529225606
Aiheesta muualla

Tietoa Robert Spenceristä Jihadwatch-sivustolla
Robert Spencerin artikkeleja FrontPage Magazinessa
Robert Spencerin esiintymiset C-SPAN -kanavalla (Arkistoitu – Internet Archive)
Robert Spenceriä kritisoivien sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Muut:  IdRef
Arvi Hämäläinen

Arvi Hämäläinen (16. tammikuuta 1917 Metsäpirtti – 17. tammikuuta 2025 Valkeakoski) oli kuollessaan 108-vuotias ja Suomen sen hetken vanhin sotaveteraani, sekä yksi Suomen vanhimmista ihmisistä. Hämäläinen oli myös yksi viimeisistä vielä elossa olleista talvisodan veteraaneista.
Hämäläinen syntyi Karjalankannaksella, Metsäpirtin kylässä. Nuoruudessaan Hämäläinen kuului suojeluskuntaan. Hän lähti 21-vuotiaana varusmiespalvelukseen, josta joutui suoraan talvisotaan. Talvisodassa Hämäläinen toimi tykistön tulenjohtueen etäisyysmittaajana Taipaleenjoella. Talvisodan seurauksena perhe joutui jättämään kodin venäläisille ja lähtemään evakkoon. Välirauhan jälkeen Hämäläinen jäi armeijan palvelukseen kersanttina. Tykistön tulenjohtajakoulutus jäi kesken, kun jatkosota syttyi kesällä 1941. Hän palveli koko jatkosodan tykistössä, ja selvisi sodasta haavoittumatta. Sodan jälkeen Hämäläinen jäi vielä vuodeksi armeijan palvelukseen. Tällöin hänen tehtävänä oli raivata miinoja Suomenlahdelta. Hämäläinen erosi armeijan palveluksesta syksyllä 1945.
Hämäläinen asui sodan jälkeen hetken aikaa Heinolassa, josta hän muutti vaimonsa ja tyttärensä kanssa Valkeakoskelle. Ammatiltaan Hämäläinen oli pukusuunnittelija. Hän oli tunnettu Valkeakosken Hakan kannattaja. Viimeiset vuotensa Hämäläinen asui hoivakoti Kanteleessa.
The Islanders

Islanders keväällä 1964, vas Stig Selin, Pepe Willberg, Danny, Kaj Wallin, Kurt Mattson
Tunnetumpi kokoonpano vuonna 1964; vasemmalta Kurt Mattson, Stig Selin, Danny, Pepe Willberg, Kaj Wallin.
The Islanders on suomalainen popyhtye, joka perustettiin 1960-luvun alussa Helsingissä. Yhtyeen nimi (suom. Saarelaiset) viittaa yhtyeen alkuperäisten jäsenten asuinpaikkaan, Lauttasaareen. Alkuvaiheissa siihen liittyi laulusolistiksi Danny, jonka taustayhtyeenä se toimi myöhemmin (nimellä D'Islanders). Alkuperäiseen ryhmään kuului myös Pepe Willberg. Vuosina 1967–1976 yhtyeen laulusolistina oli Kirka Babitzin, jonka kanssa levytettiin muun muassa Pertsa Reposen sanoittama hitti "Hetki lyö" (alun perin "Beat the Clock"). Yhtyeen rumpalina toimi 1960-luvulla Kurt Mattson.
Aiheesta muualla

Pomus - Pomus.net - Islanders
http://danny.kolumbus.fi/1960.htm
http://www.iltalehti.fi/popstars/200803257430578_ps.shtml
Ylen Elävä arkisto: Kirka & Islanders:  Sweet Soul Music/I Can’t Turn You Loose (live 1975)
Jock Stein

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: John Stein
Syntymäaika: 5. lokakuuta 1922
Syntymäpaikka: Burnbank, Skotlanti
Kuolinaika: 10. syyskuuta 1985 (62 vuotta)
Kuolinpaikka: Cardiff, Wales
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1942–1950 1950–1951 1951–1956 |  Albion Rovers FC  Llanelli Town FC  Celtic FC | 200 (0) 0 (0) 148 (2) |
Valmennusura
1960–1964 1964–1965 1965–1978 1978 1978–1985:  Dunfermline FC  Hibernian FC  Celtic FC  Leeds United AFC  Skotlannin maajoukkue
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jock Stein CBE (5. lokakuuta 1922 – 10. syyskuuta 1985) oli skotlantilainen jalkapallovalmentaja ja keskikenttäpelaaja. Hän on jäänyt historiaan luotsaamalla Celticin ensimmäisenä brittijoukkueena Euroopan cupin mestariksi kaudella 1966–1967. Lisäksi hän voitti Celticissä yhdeksän perättäistä Skotlannin mestaruutta. Vuonna 2003 hänet valittiin Sunday Heraldin äänestyksessä kaikkien aikojen parhaaksi skotlantilaisvalmentajaksi.
Ura pelaajana

Stein varttui Lanarkshiren kaivosteollisuusalueella ja näki jalkapallon mahdollisuutena päästä pois kaivoskuiluista. Hän aloitti varsinaisen uransa Albion Roversissa 1942 työskennellen samalla kaivoksessa. Kaikkiaan hän edusti Albionia 200 ottelussa kahdeksan vuoden aikana. Vuonna 1943 hän pelasi myös lyhyen aikaa Dundee Unitedissa.
Vuonna 1950 hän siirtyi ammattilaiseksi walesilaiseen Llanelliin, mutta palasi jo seuraavana vuonna takaisin perheensä luo Skotlantiin. Hän pelasi uransa lopun Celticissä nousten muiden loukkaantumisten myötä seuran kapteeniksi 1952. Hän kantoi kapteeninnauhaa uransa loppuun saakka. Stein joutui jättämään pelikentät 33-vuotiaana nilkkavamman vuoksi.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Skotlannin mestaruus: 1954
Skotlannin cup: 1954
Ura valmentajana

Stein aloitti valmennusuransa jo 1956 Celticissä juniori- ja reservivalmentajana. Varsinaisen päävalmentajadebyttinsä hän teki maaliskuussa 1960 siirryttyään Dunfermlinen päävalmentajaksi. Steinin johdolla Dunfermline nosti itsensä pois putoamiskamppailusta ja väkevä hyökkäyspeli tuotti tulosta seuraavalla kaudella joukkueen juhliessa historiansa ensimmäistä Skotlannin cupin mestaruutta.
Neljän Dunfermline-kauden jälkeen Stein siirtyi 1964 Hibernianin peräsimeen. Pesti jäi lyhyeksi, sillä jo maaliskuussa 1965 Celtic FC palkkasi Steinin päävalmentajakseen. 41-vuotiaasta skotlantilaisesta tuli katolilaisen Celticin historian ensimmäinen protestanttipäävalmentaja. Uskonnolliset asiat jäivät kuitenkin pian taka-alalle Steinin johdattaessa Celticin kauden päätteeksi Skotlannin mestariksi ja päättäen samalla kahdeksan vuoden kuivan kauden. Kaudella 1966–1967 hän saavutti uransa merkittävimmän voiton johdattamalla Celticin Euroopan cupin mestariksi ensimmäisenä brittijoukkueena. Loppuottelussa seura kaatoi mestaruutta puolustaneen FC Internazionale Milanon 2–1.
Kaikkiaan Stein valmensi Celticiä 12 vuoden ajan ja voitti uskomattomat 10 liigamestaruutta sekä kahdeksan cupin ja kuusi liigacupin mestaruutta. Kaudella 1969–1970 hän johdatti Celticin toistamiseen Euroopan cupin finaaliin, mutta tällä kertaa tuli tappio Feyenoordille. Samana vuonna hänet nimitettiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentajaksi (CBE). Hänet olisi lyöty ritariksi, mikäli Celtic ei olisi pelannut katastrofaalisesti Intercontinental Cupin finaalissa Racing Club de Avellanedaa vastaan. Tuossa ottelussa neljä Celtic-pelaajaa ajettiin ulos kentältä.
Vuonna 1975 Stein loukkaantui vakavasti auto-onnettomuudessa. Hän toipui vakavista vammoistaan ja palasi vielä seuran valmentajaksi luotsaten sen mestariksi kaudella 1976–1977. Tämä mestaruus jäi Steinin viimeiseksi Celticissä, sillä 1978 seura päätti pitkän yhteistyön Steinin kanssa ja palkkasi päävalmentajakseen Billy McNeill. Pitkästä pestistä huolimatta Steinille ei tarjottu paikkaa seuran johtotehtävissä ja hän hylkäsi tarjouksen poolojoukkueen valmentamisesta. Hän siirtyikin Leeds Unitedin peräsimeen, mutta jätti tehtävänsä vain 45 päivän jälkeen ja jatkoi uraansa Skotlannin maajoukkueen päävalmentajana. Hän oli hoitanut tehtävää osa-aikaisesti jo vuosina 1965–1966.
Steinin johdolla Skotlanti eteni MM-kisoihin 1982, joissa se taisteli jatkopaikastaan Uuden-Seelannin, Brasilian ja Neuvostoliiton kanssa. Tie katkesi kuitenkin alkulohkoon päätösottelun Neuvostoliittoa vastaan päätyttyä tasan 2–2.
Syyskuussa 1985 Stein johdatti Skotlannin 1–1-tasapeliin Walesia vastaan ja varmisti näin paikkansa jatkokarsinnassa MM-kisoihin 1986. Ottelu jäi kuitenkin Steinin uran viimeiseksi, sillä hän sai ottelun lopulla sydänkohtauksen ja kuoli pukuhuoneessa vain kuukausi ennen 63-vuotissyntymäpäiväänsä.
Ura valmentajana > Meriitit pelaajana

Skotlannin mestaruus (10): 1966, 1967, 1968, 1969, 1970, 1971, 1972, 1973, 1974, 1977
Skotlannin cup (9): 1961, 1965, 1967, 1969, 1971, 1972, 1974, 1975, 1977
Skotlannin liigacup (6): 1966, 1967, 1968, 1969, 1970, 1975
Euroopan cup: 1967
Hopeaa: 1970
MM-1.kierros: 1982
Walther Stennes

Bundesarchiv Bild 119-2608, Walther Stennes 1920–1930-lukujen vaiheessa.
Walther Stennes (12. huhtikuuta 1895 Fürstenberg, Nordrhein-Westfalen – 19. toukokuuta 1983 Lüdenscheid, Nordrhein-Westfalen) oli saksalainen poliitikko ja SA-johtaja.
Stennes oli ammattisotilas ja toimi luutnanttina ensimmäisessä maailmansodassa koko sodan ajan. Sodan jälkeen hän perusti kotiseudulleen salaisen Freiwilligen Kompanie Stennes -nimisen joukko-osaston, jonka nimi muutettiin pian muotoon Freikorps Hacketau. 1920-luvun puolivälissä hän johti monien eri nationalististen järjestöjen nuorten miesten laitonta sotilaskoulutusta. Ryhmä ei jäänyt kiinni mahdollisesti  poliittisia vastustajia kohtaan tekemistään veritöistä.
Stennes oli SA-järjestössä Berliinin osaston päällikkö ja järjesti vuonna 1931 Stennesin kapinan oman puolueensa NSDAP:n johtajia Hitleriä ja Goebbelsia vastaan. Stennes vaati, että puolue ottaisi väkivalloin vallan Saksassa. Asiaa vauhdittaakseen hänen SA-joukkonsa miehitti 1. huhtikuuta 1931 väkivaltaisesti NSDAP:n Berliinin toimitilan (Gauleitungin) Hedemannstrassella. Kapinalliset pitivät rakennusta hallussaan muutamia päiviä. Hän ei kuitenkaan onnistunut houkuttelemaan mukaan suurempaa kapinallisryhmää. Berliinin poliisi lopetti miehityksen. Hitler käski Goebbelsia karkottamaan kaikki Stennesin kannattajat puolueesta. Sen jälkeen Stennes toimi NSDAP:tä vastaan puolueen ulkopuolella “renegeettinatsien” johtajana.
Natsien valtaannousun 1933 jälkeen Stennes vangittiin. Hänet vapautettiin puolisen vuotta myöhemmin. Pian sen jälkeen hän muutti vaimonsa ja tyttärensä kanssa Alankomaiden ja Englannin kautta Kiinaan. Siellä hän toimi Tšiang Kai-šekin Kuomintang-liikkeen sotilaallisena neuvonantajana vuoteen 1949 asti. On väitetty, että Stennesillä oli kontakti Tokion Saksan-suurlähetystössä toimineeseen Neuvostoliiton vakoojaan Richard Sorgeen ja olisi ilmoittanut hänelle vuonna 1941 Saksan uhkaavasta hyökkäyksestä Neuvostoliittoa vastaan. Hän palasi Saksaan vuonna 1949.
Arviointia

Joidenkin todisteiden mukaan Stennes sai palkkion vuoden 1931 kapinastaan keskustapoliitikko, kansleri Heinrich Brüningilta. Maksajan tavoitteena oli kylvää hajaannusta natsipuolueeseen.
Steinunn Sigurðardóttir

| Steinunn Sigurðardóttir |
| --- | --- |
 Steinunn Sigurðardóttir
Henkilötiedot
Syntynyt: 1950 (ikä 74–75)
Ammatti:  kirjailija, kääntäjä, toimittaja
Arvonimi: Reykjavík, Islanti
Kirjailija
Tuotannon kieli: islanti
Esikoisteos:  Sífellur
Aiheesta muualla
www.steinunn.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Steinunn Sigurðardóttir (s. 1950 Reykjavík, Islanti) on islantilainen kirjailija.
Steinunnin esikoisteos on 1969 ilmestynyt runokokoelma Sífellur. Runojen lisäksi hän on julkaissut novelleja ja romaaneja sekä työskennellyt kääntäjänä ja toimittajana.
Suomennetut teokset

Sydämen seutuvilla (Hjartastadur), suom. Tuula Tuuva, Helsinki: Otava 1999 ISBN
Suomennetut teokset > Suomennettuja novelleja

Nainen ja lammas, suom. Seija Holopainen, teoksessa: Meren neitoja ja meren miehiä, BTJ ja Islannin suurlähetystö,  2001 ISBN 951-692-486-7
Ystävyksistä viimeinen, suom. Juha Peura, teoksessa: Joulutarinoita, Helmi 2003 ISBN 951-556-009-8
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Steinunn Sigurðardóttir Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Ceuta

| Ceuta |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Sijainti
Valtio:   Espanja
Perustettu:  14. maaliskuuta 1995
Hallinto:  
 – Presidentti:  Juan Jesús Vivas (PP)
Pinta-ala:  18,5 km²
Väkiluku (2017):  84 959
 – väestötiheys:  4 592 as./km²
Lyhenteet:  
 – postitunnus:  ES-CE
 
Verkkosivu
Ceuta [ˈθeuta] on Espanjalle kuuluva itsehallinnollinen kaupunki Pohjois-Afrikassa Gibraltarinsalmen etelärannalla. Ennen vuonna 1995 myönnettyä itsehallintoa Ceuta kuului Cádizin maakuntaan. Se on yksi viidestä Espanjan erillisalueesta Pohjois-Afrikassa. Sen etelänaapuri Marokko vaatii sitä itselleen. Ceutan pinta-ala on 18,5 neliökilometriä ja asukasluku 84 959 (2017).
Ceutan maisemaa hallitsee kukkula nimeltä Monte Hacho (204 metriä), jossa sijaitsee Espanjan asevoimien tukikohta.
Ceutasta, yhdessä muiden Espanjan Afrikassa sijaitsevien enklaavien kanssa, on tullut eräs Eurooppaan pyrkivien pakolaisten ja siirtolaisten kauttakulkupaikoista, ja Marokon rajalle on pystytetty kuusi metriä korkea aita estämään laittomia rajanylityksiä.
Historia

Ceuta on ollut historiansa aikana karthagolaisten, roomalaisten, visigoottien ja arabien hallussa. Portugalilaiset valtasivat kaupungin kuningas Juhana I:n johdolla vuonna 1415.
Lissabonin sopimuksessa 1. tammikuuta 1668 Portugalin Alfonso VI luovutti Ceutan Espanjan Kaarle II:lle ja kaupungista tuli osa Espanjaa. Kaupungin lippu ja vaakuna pysyivät kuitenkin muuttumattomina ja vaakunan kilpi muistuttaa tänäkin päivänä läheisesti Portugalin vaakunaa.
Espanjan tunnustaessa Marokon itsenäisyyden vuonna 1956, se ei kuitenkaan luopunut Ceutasta ja muista rannikon alueistaan.
Väestö

Kulttuuriltaan Ceuta katsotaan osaksi Espanjan Andalusiaa. Enemmistö asukkaista on espanjalaisia, mutta kaupungissa on myös kasvavat berberi- ja juutalaisvähemmistöt.
Hallinto ja politiikka

Ceutalla on itsehallinnollisen kaupungin asema, jollaisena se sijoittuu tavallisen kaupungin ja itsehallintoalueen väliin. Ennen 14. maaliskuuta 1995 vahvistettua itsehallintoa Ceuta kuului Cádizin maakuntaan. Vuodesta 2001 lähtien Ceutan presidenttinä on toiminut Juan Jesús Vivas.
Espanjan edustajainhuoneessa Ceutalla on yksi paikka. Vuoden 2023 vaaleissa se meni kansanpuolueelle.
Talous

Ceuta kuuluu Euroopan unioniin ja sen valuutta on euro. Ennen Espanjan liittymistä EU:hun vuonna 1986 Ceuta oli vapaasatama.
Ceutasta käsin valvotaan myös viisi kilometriä länteen sijaitsevaa, ei-kenenkään maaksi luokiteltua Isla Perejiliä.
Kuvia

Ceuta kuvattuna Tarifasta Iberian niemimaalta.
Playa de la Ribera
Club Náutico
Ceutan puolustusmuureja
Linnake Monte Hachon huipulla.
Catedral de Ceuta
Baños árabes
Mezquita Muley El Mehdi
Iglesia de Nuestra Señora de África
Plaza de España
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ceuta Wikimedia Commonsissa
Ceutan virallinen sivusto (espanjaksi)
Adventures of Morocco: Ceuta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Ceuta Google Maps -palvelussa (englanniksi)
Espanjan alueet Pohjois-Afrikassa
Ceuta
Islas Chafarinas
Melilla
Peñón de Alhucemas
Peñón de Vélez de la Gomera
Ceuta kartalla.