stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pohjoismaiset hiihtolajit talviolympialaisissa 1928
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Chamonix´sta Sankt Moritziin
II talviolympialaisten kilpailulajit
Jääkiekko
|
Maastohiihto
|
Mäkihyppy
|
Pikaluistelu
|
Rattikelkkailu
|
Skeleton
|
Taitoluistelu
|
Yhdistetty
Näytöslajit:
| n k Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut |
| --- | --- |
Olympialaiset:  1924  1928  1932  1936  1948  1952  1956  1960  1964  1968  1972  1976  1980  1984 
Maailmanmestaruuskilpailut:  1925  1926  1927  1929  1930  1931  1933  1934  1935  1937  1938  1939  1941  1950  1954  1958  1962  1966  1970  1974  1978  1980  1982  1984  1985  1987  1989  1991  1993  1995  1997  1999  2001  2003  2005  2007  2009  2011  2013  2015  2017  2019  2021  2023  2025
Kiiltolahnat

| Kiiltolahnat |
| --- | --- |
 Kiiltolahna (Lampris guttatus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Kiiltolahnakalat Lampriformes
Heimo::  Kiiltolahnat  Lampridae  Gill, 1862
Katso myös
   Kiiltolahnat Wikispeciesissä   Kiiltolahnat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kiiltolahnat (Lampridae, joskus myös virheellisesti Lamprididae) on kiiltolahnakaloihin kuuluva kalaheimo.
Lajit ja anatomia

Kiiltolahnojen heimoon kuuluu kaksi lajia kiiltolahna (Lampris guttatus) ja etelänkiiltolahna (Lampris immaculatus). Kooltaan kiiltolahna voi kasvaa 1,8 metriä pitkäksi ja painaa 270 kg. Molempien lajien ruumis on korkea, litteä ja ovaalin muotoinen. Selkäevä on pitkä ja etureunastaan korkea ja sirpinmuotoinen. Rintaevät ovat sirppimäiset ja peräevä pitkä ja matala. Kiiltolahnojen suomut ovat pienet ja pyöreät ja väriltään siniset ja vatsasta punertavat. Pyrstö on lajeilla lyhyt. Nuorilla kiiltolahnalajeilla on muutama pieni hammas, joita ei aikuisilla yksilöillä ole.
Kiiltolahnat ovat harvinainen poikkeus kalojen lahkossa, koska ne ovat tasalämpöisiä. Tämä ominaisuus mahdollistaa nopeammat liikkeet, sekä silmien ja aivojen nopeamman ja tarkemman toiminnan, josta on kilpailuetua saalistuksessa syvissä vesissä, jossa muut lajit ovat yleensä hidasliikkeisiä.
Levinneisyys

Kiiltolahnaa tavataan Atlantin, Välimeri mukaan luettuna, Intian valtameren ja Tyynenmeren alueilta pohjoisimpana Kanadan ja Norjan rannikoilta. Etelänkiiltolahnaa eteläisen pallonpuoliskon viileissä ja lauhkeissa vesissä. Kiiltolahnalajien ravintoa ovat mustekalat ja muut nilviäiset sekä äyriäiset. Kalat pystyvät työntämään yläleukansa eteenpäin ja imaisemaan saaliinsa suuonteloon. Lisääntymisbiologiaa ei tunneta tarkkaan, mutta kalat lisääntyvät mahdollisesti keväisin.
Keuhkokalat

| Keuhkokalat |
| --- | --- |
 Australiankeuhkokala (Neoceratodus forsteri)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Lihaseväiset Sarcopterygii
Alaluokka::  Keuhkokalat Dipneusti  Müller, 1844
Lahko::  Keuhkokalat Ceratodontiformes  Berg, 1940
Heimot
 Australiankeuhkokalat Neoceratodontidae  Amerikankeuhkokalat Lepidosirenidae  Afrikankeuhkokalat Protopteridae 
Katso myös
   Keuhkokalat Wikispeciesissä   Keuhkokalat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Keuhkokalat (Dipneusti tai Dipnoi) on lihaseväisten kalojen (Sarcopterygii) alaluokka. Keuhkokalat pystyvät hengittämään ilmaa uimarakkonsa avulla, jos vesi on vähähappista.
Nykyisiä keuhkokaloja tunnetaan vain kuusi lajia, jotka elävät eteläisen pallonpuoliskon sisävesissä. Australiassa, Afrikassa ja Etelä-Amerikassa on kussakin omat heimonsa, jotka kaikki luetaan yhteen lahkoon Ceratodontiformes. Enemmän keuhkokaloja on ilmeisesti esiintynyt devonikaudella, jolloin kalat kehittyivät voimakkaasti.
Ruumiinrakenne ja elintavat

Keuhkokalat ovat pitkulaisia ja ankeriasmaisia kaloja joilla on pienet suomut. Rinta- ja vatsaevät ovat sulkamaiset.
Uimarakko on kehittynyt kahdeksi keuhkoksi. Poikasilla on ulkoiset kidukset. Kalat ottavat tarvitsemansa hapen keuhkoillaan ilmasta, jota ne käyvät hengittämässä keuhkoillaan veden pinnassa. Kuivan kauden ajan keuhkokalat viettävät horroksessa kuivuneiden järvien ja jokien pohjamudassa. Etiopiankeuhkokalan (Protopterus aethiopicus) on todettu selviävän näin jopa neljän vuoden ajan.
Keuhkokalat ovat petoja ja syövät kaikkea, mitä saavat kiinni jos saalis vain mahtuu niiden suuhun. Ruokavalioon kuuluvat kalat, äyriäiset ja muut vesieläimet.
Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1974

23. alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Sveitsin Sankt Moritzissa 3.–10. helmikuuta 1974.
Miehet > Syöksylasku

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | David Zwilling | 1.56,98 |
| 2 |  | Franz Klammer | 1.58,01 |
| 3 |  | Willi Frommelt | 1.58,16 |
| 4 |  | Karl Cordin | 1.58,25 |
| 5 |  | Giuliano Besson | 1.58,43 |
| 6 |  | Manfred Grabler | 1.58,46 |
Miehet > Suurpujottelu

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Gustav Thöni | 3.07,92 |
| 2 |  | Hansi Hinterseer | 3.08,84 |
| 3 |  | Piero Gros | 3.08,91 |
| 4 |  | Helmuth Schmalzl | 3.10,37 |
| 5 |  | Engelhard Pargätzi | 3.11,58 |
| 6 |  | Erwin Stricker | 3.11,59 |
Miehet > Pujottelu

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Gustav Thöni | 1.49,98 |
| 2 |  | David Zwilling | 1.50,76 |
| 3 |  | Francisco Fernández Ochoa | 1.51,56 |
| 4 |  | Gérard Bonnevie | 1.52,24 |
| 5 |  | Walter Tresch | 1.52,63 |
| 6 |  | Gudmund Söderin | 1.54,88 |
Miehet > Alppiyhdistetty

| Sija | Maa | Kilpailija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Franz Klammer | 67,88 |
| 2 |  | Andrzej Bachleda-Curuś | 78,35 |
| 3 |  | Wolfgang Junginger | 89,01 |
| 4 |  | Miloslav Sochor | 127,07 |
| 5 |  | Seppo Leppäniemi | 151,84 |
| 6 |  | Maciej Gąsienica Ciaptak | 156,38 |
Naiset > Syöksylasku

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Annemarie Pröll | 1.50,84 |
| 2 |  | Betsy Clifford | 1.51,78 |
| 3 |  | Wiltrud Drexel | 1.52,15 |
| 4 |  | Monika Kaserer | 1.52,40 |
| 5 |  | Marie-Thérèse Nadig | 1.52,47 |
| 6 |  | Cristina Tisot | 1.52,52 |
Naiset > Suurpujottelu

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Fabienne Serrat | 1.43,18 |
| 2 |  | Traudl Treichl | 1.43,72 |
| 3 |  | Jacqueline Rouvier | 1.43,81 |
| 4 |  | Annemarie Pröll | 1.44,24 |
| 5 |  | Monika Kaserer | 1.44,35 |
| 6 |  | Barbara Cochran | 1.44,51 |
Naiset > Pujottelu

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Hanni Wenzel | 1.34,63 |
| 2 |  | Michèle Jacot | 1.35,15 |
| 3 |  | Lise-Marie Morerod | 1.35,29 |
| 4 |  | Fabienne Serrat | 1.35,61 |
| 5 |  | Claudia Giordani | 1.36,19 |
| 6 |  | Rosi Mittermaier | 1.36,39 |
Naiset > Alppiyhdistetty

| Sija | Maa | Kilpailija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Fabienne Serrat | 20,14 |
| 2 |  | Hanni Wenzel | 25,31 |
| 3 |  | Monika Kaserer | 27,44 |
| 4 |  | Judy Crawford | 45,83 |
| 5 |  | Toril Førland | 54,52 |
| 6 |  | Anette Schaumburg | 102,26 |
Mitalitaulukko

Isäntämaa
| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Itävalta | 3 | 3 | 2 | 8 |
| 2 |  Ranska | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 3 |  Italia | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 4 |  Liechtenstein | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 5 |  Länsi-Saksa | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 6 |  Kanada | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6 |  Puola | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 8 |  Espanja | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 8 |  Sveitsi | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Yhteensä | Yhteensä | 8 | 8 | 8 | 24 |
Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1985

28. alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Italian Bormiossa 31. tammikuuta – 10. helmikuuta 1985.
Miehet > Syöksylasku

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Pirmin Zurbriggen | 2.06,68 |
| 2 |  | Peter Müller | 2.06,79 |
| 3 |  | Doug Lewis | 2.06,82 |
| 4 |  | Franz Heinzer | 2.07,45 |
| 5 |  | Franz Klammer | 2.07,64 |
| 6 |  | Peter Wirnsberger | 2.07,70 |
Miehet > Suurpujottelu

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Markus Wasmeier | 2.28,90 |
| 2 |  | Pirmin Zurbriggen | 2.28,95 |
| 3 |  | Marc Girardelli | 2.29,22 |
| 4 |  | Egon Hirt | 2.30,35 |
| 5 |  | Hans Enn | 2.30,36 |
| 6 |  | Roberto Erlacher | 2.30,53 |
Suomen Sami Tikkanen oli kilpailun 23:s ajalla 2.37,92.
Miehet > Pujottelu

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Jonas Nilsson | 1.38,82 |
| 2 |  | Marc Girardelli | 1.38,88 |
| 3 |  | Robert Zoller | 1.39,35 |
| 4 |  | Ingemar Stenmark | 1.39,74 |
| 5 |  | Bojan Križaj | 1.40,07 |
| 6 |  | Paolo De Chiesa | 1.40,27 |
Suomen Jari Keskipoikela keskeytti.
Miehet > Alppiyhdistetty

| Sija | Maa | Kilpailija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Pirmin Zurbriggen | 7,67 |
| 2 |  | Ernst Riedlsperger | 37,84 |
| 3 |  | Thomas Bürgler | 39,41 |
| 4 |  | Andreas Wenzel | 48,41 |
| 5 |  | Michel Vion | 50,38 |
| 6 |  | Franck Piccard | 55,14 |
Naiset > Syöksylasku

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Michela Figini | 1.26,96 |
| 2 |  | Ariane Ehrat | 1.28,57 |
|  |  | Katharina Gutensohn | 1.28,57 |
| 4 |  | Sigrid Wolf | 1.28,58 |
| 5 |  | Regine Mösenlechner | 1.28,64 |
| 6 |  | Maria Walliser | 1.28,76 |
Naiset > Suurpujottelu

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Diann Roffe | 2.18,53 |
| 2 |  | Elisabeth Kirchler | 2.19,13 |
| 3 |  | Eva Twardokens | 2.19,21 |
| 4 |  | Debbie Armstrong | 2.19,26 |
| 5 |  | Marina Kiehl | 2.19,60 |
| 6 |  | Traudl Hächer | 2.20,14 |
Suomen Minna Pelkonen laski kilpailun 38:nneksi ajalla 2.29,81.
Naiset > Pujottelu

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Perrine Pelen | 1.29,58 |
| 2 |  | Christelle Guignard | 1.29,93 |
| 3 |  | Paoletta Magoni-Sforza | 1.29,98 |
| 4 |  | Anni Kronbichler | 1.30,18 |
| 5 |  | Brigitte Oertli | 1.30,21 |
| 6 |  | Dorota Tlałka | 1.30,43 |
Minna Pelkonen keskeytti.
Naiset > Alppiyhdistetty

| Sija | Maa | Kilpailija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Erika Hess | 18,72 |
| 2 |  | Sylvia Eder | 34,42 |
| 3 |  | Tamara McKinney | 44,45 |
| 4 |  | Brigitte Oertli | 50,36 |
| 5 |  | Hélène Barbier | 52,16 |
| 6 |  | Traudl Hächer | 57,25 |
Mitalitaulukko

Isäntämaa
| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Sveitsi | 4 | 3 | 1 | 8 |
| 2 |  Ranska | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 3 |  Yhdysvallat | 1 | 0 | 3 | 4 |
| 4 |  Länsi-Saksa | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 |  Ruotsi | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 6 |  Itävalta | 0 | 4 | 1 | 5 |
| 7 |  Luxemburg | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 8 |  Italia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Yhteensä | Yhteensä | 8 | 9 | 7 | 24 |
Kalliokilpikonna

| Kalliokilpikonna |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Kilpikonnat Testudines
Heimo::  Maakilpikonnat Testudinidae
Suku::  Malacochersus
Laji::  tornieri
Kaksiosainen nimi
 Malacochersus tornieri  (Siebenrock, 1903) 
Synonyymit
 Pannukakkukilpikonna 
Katso myös
   Kalliokilpikonna Wikispeciesissä   Kalliokilpikonna Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kalliokilpikonna (Malacochersus tornieri), myös pannukakkukilpikonna, on maakilpikonniin kuuluva matelijalaji. Lajia tavataan uhanalaisena Itä-Afrikasta. Toisinaan sitä pidetään myös lemmikkinä.
Koko ja ulkonäkö

Kalliokilpikonna voi kasvaa suurimmillaan noin 18 cm pitkäksi ja laji voi painaa 500 grammaa. Naaraat ovat koiraita kookkaampia. Kalliokilpikonnan kilpi on poikkeuksellisesti litteä ja vain osittain luutunut, minkä vuoksi se on joustava. Kilpi on väriltään vaihteleva. Useimmiten se on pohjaväriltään ruskea ja kilven levyissä on säteittöisesti keltaisia juovia. Lajin pää ja raajat ovat kellertävän ruskeat ja vatsa on keltainen.
Levinneisyys ja elintavat

Kalliokilpikonnaa tavataan laikuttaisesti Sambian eteläisimmästä osasta Tansaniaan ulottuvalta alueelta ja populaatiot elävät eristyksissä toisistaan. Lajin elinympäristöä ovat kuivat kallioiset savannit ja pensaikkomaat. Suurimman osan ajastaan ne viettävät kallionkoloissa ja ovat taitavia kiipeilijöitä. Litteän ruumiinmuotonsa vuoksi ne kykenevät liikkumaan ahtaissakin väleissä. Kalliokilpikonnan ravintoa ovat ruohot, kukat ja mehikasvit. Satunnaisesti se voi syödä myös eläinten raatoja. Laji parittelee tammi–helmikuussa ja naaras munii kerrallaan yhden munan hiekkaan kaivamaansa kuoppaan heinä–elokuussa. Sama naaras munii useimmiten muutaman kerran munimisaikaan. Munien kuoriutumiseen kuluu 4–6 kuukautta. Kalliokilpikonna voi elää noin 30-vuotiaaksi.
Kalliokilpikonnan kannan kokonaissuuruutta ei ole arvioitu, mutta se on laskeva ja laji luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi. Suurin uhka kannalle on pyydystäminen luonnosta lemmikkieläinkauppaan, vaikka laji on suojeltu CITES-sopimuksen liitteessä I. Toinen merkittävä uhka on kallioisten elinympäristöjen häviäminen maastopalojen ja kallioiden louhimisen vuoksi.
Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1970

21. alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Italian Val Gardenassa 8.–15. helmikuuta 1970.
Miehet > Syöksylasku

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Bernhard Russi | 2.24,57 |
| 2 |  | Karl Cordin | 2.24,79 |
| 3 |  | Malcolm Milne | 2.25,09 |
| 4 |  | Karl Schranz | 2.25,46 |
| 5 |  | Billy Kidd | 2.25,52 |
|  |  | Marcello Varallo | 2.25,52 |
Miehet > Suurpujottelu

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Karl Schranz | 4.19,19 |
| 2 |  | Werner Bleiner | 4.19,58 |
| 3 |  | Dumeng Giovanoli | 4.21,15 |
| 4 |  | Heinrich Messner | 4.22,11 |
|  |  | Max Rieger | 4.22,11 |
| 6 |  | Andrzej Bachleda-Curuś | 4.22,76 |
Miehet > Pujottelu

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Jean-Noël Augert | 1.39,47 |
| 2 |  | Patrick Russel | 1.39,51 |
| 3 |  | Billy Kidd | 1.39,53 |
| 4 |  | Gustav Thöni | 1.40,23 |
| 5 |  | Alain Penz | 1.40,54 |
| 6 |  | Dumeng Giovanoli | 1.42,38 |
Miehet > Alppiyhdistetty

| Sija | Maa | Kilpailija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Billy Kidd | 21,25 |
| 2 |  | Patrick Russel | 50,15 |
| 3 |  | Andrzej Bachleda-Curuś | 60,90 |
| 4 |  | Max Rieger | 66,31 |
| 5 |  | Edmund Bruggmann | 69,29 |
| 6 |  | Hansjörg Schlager | 70,08 |
Naiset > Syöksylasku

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Annerösli Zryd | 1.58,34 |
| 2 |  | Isabelle Mir | 1.58,84 |
| 3 |  | Annemarie Pröll | 2.00,43 |
| 4 |  | Judy Crawford | 2.00,65 |
| 5 |  | Ingrid Gfölner | 2.01,00 |
| 6 |  | Florence Steurer | 2.01,25 |
Naiset > Suurpujottelu

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Betsy Clifford | 1.20,46 |
| 2 |  | Ingrid Lafforgue | 1.20,53 |
| 3 |  | Françoise Macchi | 1.20,60 |
| 4 |  | Michèle Jacot | 1.20,62 |
| 5 |  | Gertrud Gabl | 1.20,85 |
| 6 |  | Marilyn Cochran | 1.21,17 |
Naiset > Pujottelu

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Ingrid Lafforgue | 1.40,44 |
| 2 |  | Barbara Cochran | 1.42,15 |
| 3 |  | Michèle Jacot | 1.42,20 |
| 4 |  | Gertrud Gabl | 1.42,26 |
| 5 |  | Judy Nagel | 1.42,93 |
| 6 |  | Marilyn Cochran | 1.43,34 |
Naiset > Alppiyhdistetty

| Sija | Maa | Kilpailija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Michèle Jacot | 30,31 |
| 2 |  | Florence Steurer | 37,69 |
| 3 |  | Marilyn Cochran | 41,84 |
| 4 |  | Barbara Cochran | 51,70 |
| 5 |  | Rosi Mittermaier | 77,98 |
| 6 |  | Annemarie Pröll | 78,36 |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Ranska | 3 | 5 | 2 | 10 |
| 2 |  Sveitsi | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 3 |  Itävalta | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 4 |  Yhdysvallat | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 5 |  Kanada | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 6 |  Australia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 6 |  Puola | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Yhteensä | Yhteensä | 8 | 8 | 8 | 24 |
Suokrokotiili

| Suokrokotiili |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Krokotiilieläimet Crocodylia
Heimo::  Krokotiilit Crocodylidae
Suku::  Aitokrokotiilit Crocodylus
Laji::  palustris
Kaksiosainen nimi
 Crocodylus palustris  Lesson, 1831 
 Suokrokotiilin levinneisyys
Katso myös
   Suokrokotiili Wikispeciesissä   Suokrokotiili Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Suokrokotiili (Crocodylus palustris) eli intiansuokrokotiili on aasialainen krokotiililaji. Sillä on erittäin tylppä kuono ja se elää hyvin tiheään asutuilla alueilla ja on nykyään melko harvinainen.
Koko ja ulkonäkö

Suokrokotiili kasvaa yleensä noin 3–3,5-metriseksi, mutta voi kasvaa jopa yli nelimetriseksi ja painaa ainakin 110 kilogrammaa. Suokrokotiililla on hyvin lyhyt ja jykevä kuono, ja aikuisen ruumiinrakenne on raskastekoinen. Leuat ovat kaksi kertaa kallon leveyden mittaiset. Hampaita on 66–68. Päässä on neljä isoa kilpeä, joista alkaa 4–6 yhdensuuntaista perättäisten selkäkilpien muodostamaa pitkittäisriviä. Srilankalaiset suokrokotiilit eroavat muista lajin yksilöistä selän kilpien rakenteessa ja lukumäärässä, sekä kaulan kilpien sijainnin perusteella. Srilankalaisilla krokotiileilla kaulan kilvet sijaitsevat samankeskisesti muodostaen peräkkäisiä kaulusrenkaita. Suokrokotiilin väritys on nuorena vaaleanvihertävä, ja sivuilla on tummia täpliä ja juovia. Suokrokotiili jaksaa kannatella ruumistaan maalla hyvin vaikka onkin vankkarakenteinen. Takaraajat ovat paljon eturaajoja voimakkaammat. Sen vuoksi lantion seutu on sivulta katsottuna korkeammalla kuin hartiat. Päätään tämä eläin pitää hyvin alhaalla. Vaaraa se pakenee veteen ja rantahietikolta sillä on tapana usein liukua alas. Alalajeja tunnetaan varmuudella vain yksi, mutta Sri Lankassa saattaa elää oma alalaji.
Levinneisyys ja elinympäristö

Suokrokotiili elää Intian niemimaalla ja sen lähiympäristössä. Suokrokotiileja on eniten Intiassa ja Sri Lankassa, mutta lajia tavataan myös Pakistanissa, Iranissa, Nepalissa, Bangladeshissa ja Myanmarissa. Laji viihtyy makeanveden järvissä, lammissa ja soilla. Sitä tapaa myös suolaisen veden laguuneissa. Suokrokotiili pitää hitaasti virtaavista tai seisovista vesistä. Se välttää nopeasti virtaavia jokia ja syviä vesistöjä. Sen elinalueilla vesistöt kuivuvat usein ja se saattaa silloin kaivautua mutaan tai onkaloihin.
Elintavat

Suokrokotiilin sosiaaliset elintavat ovat samantapaiset kuin muillakin krokotiileilla. Niihin kuuluu aseman varmistaminen lisääntymiskautta varten, kaikenlainen kommunikointi ja ajoittain tappelutkin. Kuivana kautena suokrokotiilien täytyy usein lähteä kuivuutta pakoon uuteen vesistöön tai horrostamaan johonkin maakoloon tai mutakuoppaan. Suokrokotiili syö kalaa, äyriäisiä, matelijoita, lintuja ja sammakkoeläimiä. Suuret yksilöt voivat saalistaa jopa hirvieläimiä ja vesipuhveleita tilaisuuden tullen. 
Suokrokotiilien paritteluaika on helmi–huhtikuussa. Naaras kantaa munia 55–75 päivää, minkä jälkeen se etsii sopivan paikan ja kaivaa eturaajoillaan pesäkolon rantahiekkaan. Naaras munii 10–35 munaa, jotka ovat 6,5 senttiä pitkiä ja noin 3,8 senttiä leveitä. Vanhat naaraat munivat enemmän munia kuin nuoret. Naaras puolustaa pesää tunkeilijoilta ja käy epäröimättä häiritsijän kimppuun, yrittäen osua tähän voimakkailla pyrstöniskuilla. Poikaset kuoriutuvat 60–70 päivän päästä muninnasta. Kuullessaan poikasten ääntelyn emo avaa pesän ja auttaa ne veteen. Naaraat tulevat sukukypsiksi 6–7-vuotiaina ollen silloin 1,7–2-metrisiä, urokset tulevat sukukypsiksi vasta 10-vuotiaina ja noin 2,5-metrisinä. Suokrokotiilit voivat elää luonnossa yli 40-vuotiaiksi.
Uhat ja suojelu

Suokrokotiili on vähentynyt kovasti ihmistoiminnan takia. Suurin syy vähenemiseen on elinympäristön muutokset, kun niiden elinalueet ovat saaneet väistyä riisipeltojen ja asutuksen tieltä. Krokotiileja metsästettiin Intiassa paljon vuoteen 1975 asti, kun laji rauhoitettiin. Sitä ennen niitä metsästettiin vapaasti ja niiden arvokkaasta nahasta saatettiin tehdä esimerkiksi käsilaukkuja ja kenkiä. Intiassa elää nykyään 3 000–5 000 yksilöä jakautuneena yli 50 erilliseen populaatioon. Sri Lankassa elää 2 000 yksilöä ja laji voi hyvin esimerkiksi Yalan kansallispuistossa, eikä kanta ole niin hajanainen kuin Intiassa. Nepalissa, Iranissa ja Pakistanissa on yhä pieniä kantoja, mutta Bangladeshista ja Myanmarista se on mahdollisesti hävinnyt. Rauhoituksesta huolimatta krokotiileja metsästetään yhä usein, ja kalastajat saattavat pyytää niitä verkoilla ja tappaa sitten terävillä bambukeihäillä. Koko luonnon kannaksi arvioidaan 5 000–10 000 eläintä, ja laji luokitellaan vaarantuneeksi. Ahdinkoa on helpottanut hyvin onnistunut tarhakasvatus Intiassa, ja kiinnostusta siihen on myös muissa maissa.
Suokrokotiilin kallo
Lankapyrstö

| Lankapyrstö |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Kiiltolahnakalat Lampriformes (katso myös teksti)
Heimo::  Lankapyrstöt  Stylephoridae  Regan, 1924
Suku::  Stylephorus  Shaw, 1791
Laji::  chordatus
Kaksiosainen nimi
 Stylephorus chordatus  Shaw, 1791 
Katso myös
   Lankapyrstö Wikispeciesissä   Lankapyrstö Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Lankapyrstö eli siimapyrstö (Stylephorus chordatus) on valtamerissä elävä kalalaji, joka usein sijoitetaan kuuluvaksi kiiltolahnakalojen lahkoon. Se on ainoa laji lankapyrstöjen (Stylephoridae) heimossa.
Taksonomia

Lankapyrstön erikoinen ulkonäkö on tuottanut ongelmia luokittelussa. George Shaw luokitteli sen alun perin vuonna 1791 sammakkoeläimeksi eikä kalaksi. Vuonna 1924 Charles Tate Regan sijoitti lajin omaan lankapyrstöjen heimoonsa alalahkoon Allotriognathi ja osaksi kiiltolahnakalojen lahkoa. Mitokondrio-DNA-sekvenssien perusteella lankapyrstö muistuttaa kuitenkin lähemmin turskakaloja kuten turskaa, madetta ja alaskanseitiä kuin kiiltolahnakaloja. Tämän perusteella Miya ym. vuonna 2007 ehdottivat lankapyrstön sijoittamista omaan lahkoonsa Stylephoriformes, joka olisi melko läheistä sukua turskakaloille.
Anatomia

Lankapyrstö voi kasvaa pisimmillään 31 cm pitkäksi. Ruumis on pitkulainen ja litteä sekä hopeanvärinen. Selkäevä on kaksiosainen ja etummaisessa osassa on kaksi hyvin korkeaa kapeaa evää. Takimmainen selkäevä on pitkä ja matalahko. Pyrstöevän alaosa on pidentynyt ohueksi rihmaksi. Silmät ovat lankapyrstöllä kookkaat ja sijaitsevat teleskooppimaisissa varsissa. Kuono on putkimainen ja laji pystyy kiiltolahnakalojen tapaan työntämään yläleukaansa eteenpäin. Lajilta puuttuu uimarakko.