stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Harjukarikelude
Aiheesta muualla

Suomen ludeatlas
Suomen ludeatlas: levinneisyyskartta
Luomus: Drymus pilicornis. arkistoitu (Arkistoitu – Internet Archive) 4.3.2016
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q10477183  BioLib: 71749  CoL: 6DN2R  EoL: 3691997  EUNIS: 246511  Fauna Europaea: 453013  Fauna Europaea (new): c7049863-97a6-492a-a087-bab320d91c23  GBIF: 4486553  iNaturalist: 924124  Observation.org: 25277  Open Tree of Life: 3470923  Laji.fi: MX.230315
Pirkko Harmo

Pirkko Liisa Harmo (o.s. Yrjölä,  21. elokuuta 1928 Vilppula – 28. maaliskuuta 2011) oli suomalainen yleisurheilija, joka saavutti SM-mitaleja kuulantyönnössä ja viisiottelussa. Hän edusti Vilppulan Veikkoja vuoteen 1952 ja sen jälkeen Jämsänkosken Ilvestä.
Harmo saavutti kuulantyönnössä SM-kilpailuissa hopeaa vuonna 1949 ja pronssia vuonna 1948. Viisiottelussa hän saavutti SM-pronssia vuonna 1953. Kiekonheitossa hän sijoittui SM-kilpailuissa kuudenneksi vuonna 1948.
Harmon ennätys kuulantyönnössä oli 11,20 m vuodelta 1949 ja kiekonheitossa 31,23 m vuodelta 1953.
Kompleksi (kemia)

Yksinkertainen kompleksiyhdiste diammiinihopea(I)-ioni, jossa keskusatomia eli positiivisesti varautunutta hopeaionia ympäröi kaksi ammoniakkiligandia.
Kompleksiyhdisteillä (myös koordinaatiokompleksi) tarkoitetaan molekyylejä, jotka ovat muodostuneita keskusatomista tai -ionista ja sitä ympäröivistä ioneista, molekyyleistä tai atomeista.
Tyypillisessä kompleksiyhdisteen rakenteessa keskusatomina toimii positiivisesti varautunut siirtymämetalleihin kuuluva metalli-ioni, johon on liittynyt koordinaatiosidoksella ligandeja. Riippuen keskusatomin koosta ja varauksesta ligandeja saattaa olla 1–12.
Kompleksiyhdisteen nimeäminen

Kompleksiyhdisteen nimessä ilmoitetaan ensin ligandit niiden aakkosjärjestyksen mukaisessa järjestyksessä. Ligandin määrä ilmoitetaan etuliitteellä di-, tri-, tetra- ja niin edelleen. Jos ligandina on moniatominen ryhmä, liitteenä käytetään liitteitä bis-, tris-, tetrakis- ja niin edelleen. Tämän jälkeen ilmoitetaan keskusatomi ja suluissa keskusatomin hapetusluku. Jos kompleksi on anioni, saa keskusatomin nimi -aatti-päätteen. Joissain tapauksissa (Fe, Cu, Ag, Au, Hg, Sn, Pb) -aatti-pääte lisätään alkuaineen latinankieliseen nimeen; esimerkiksi kullan tapauksessa yhdiste on auraatti ja hopean tapauksessa argentaatti.
Kompleksiyhdisteen nimeäminen > Ligandien nimiä

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Anioninen ligandi | Nimi | Neutraali ligandi | Nimi   |

| Cl- | Kloro | H2O | Akva   |

| Br- | Bromo | NH3 | Ammiini   |

| OH- | Hydrokso | NO+ | Nitrosyyli   |

| CN- | Syano | CO | Karbonyyli   |

| N3- | Nitrido | H2NCH2CH2NH2 | Etyleenidiamiini   |

| N3- | Atsido |  |  |

| NO2- | Nitro |  |  |

| NO3- | Nitraatto |  |  |

| SO32- | Sulfiitto |  |  |

| SO42- | Sulfaatto |  |  |

| S2O32- | Tiosulfaatto |  |  |

| OCN- | Syanaatto |  |  |

| NCO- | Isosyanaatto |  |  |

| SCN- | Tiosyanaatto |  |  |

| NCS- | Isotiosyanaatto |  |  |

| CH3COO- | Asetaatto |  |  |

| (COO)22- | Oksalaatto |  |  |
Isomeria

Kompleksiyhdisteillä on usein monta erilaista stereo- ja rakenneisomeeriä. Eri isomeerit voivat erota toisistaan esimerkiksi silmin nähtävän värin perusteella.
Esimerkiksi propellimaiset yhdisteet ilmentävät aksiaalista kiraalisuutta (P,M- eli Δ,Λ-stereoisomeriaa).
Isomeria > cis, trans, fac, mer -stereoisomeria

Alla kuvissa esimerkkejä yhdestä stereoisomerian muodosta, cis, trans, fac, mer -stereoisomeriasta, jossa kloori (vihreä) määrää sijaintiensa perusteella oktaedrisen kompleksin etuliitteen. Ryhmiä tässä isomerian muodossa tulee olla kaksi erilaista ja näiden tulee sijoittua kuten kuvissa alla. fac on lyhenne sanasta fasiaalinen (engl. facial) ja mer meridionaalinen (engl. meridional).
cis-[CoCl2(NH3)4]+
trans-[CoCl2(NH3)4]+
fac-[CoCl3(NH3)3]
mer-[CoCl3(NH3)3]
Tasoneliömäisissä yhdisteissä, joissa ryhmiä on kaksi, isomeerit voivat olla cis tai trans kuten alla olevissa kuvissa, joissa on esitetty sisplatiini ja transplatiini.
Metallien akvaionit

Kompleksiyhdistettä, jossa metalli-ioniin on sitoutunut ligandina yksi tai useampi vesimolekyyli, sanotaan metallin akvaioniksi. Sellaisia esiintyy varsinkin suolojen vesiliuoksissa, mutta monissa aineissa silloinkin, kun ne ovat kiteisessä muodossa, jolloin kyseessä on kidevesi.
Metallien akvaionit ovat heikkoja happoja eli niissä oleva vesiligandi voi liuoksessa luovuttaa protonin. Jos metalli-ionille, jonka varaus on +n ja vesiligandien lukumäärä m, käytetään merkintää Me(H2O)mn+, tapahtuu reaktio seuraavasti:
Tämä reaktio tapahtuu sitä herkemmin, mitä lujemmin metalli-ioni voi sitoa veden hapen elektroneja. Esimerkiksi raudan akvaionin Fe(H2O)63+ happovakio on pKa = 3,1, joten se on heikompi happo kuin fosforihappo, mutta vahvempi kuin esimerkiksi etikkahappo. Toisaalta sinkin akvaionin Zn(H2O)62+ happovakio on pKa = 0,7, joten se on varsin vahva happo.
Komipermjakin kieli

| Komipermjakki |
| --- | --- |
Muu nimi:  permjakki
Tiedot
Alue:  Permin Komi
Puhujia:  63 106
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kirjaimisto:  kyrillinen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  uralilaiset kielet
Kieliryhmä:  suomalais-ugrilaiset kielet suomalais-permiläiset kielet permiläiset kielet
Kielikoodit
ISO 639-3:  koi
 Ohje 
Komipermjakki eli Permin komi (komipermjakiksi коми-пермяцкöй кыв, коми кыв) on komipermjakkien puhuma suomalais-ugrilainen kieli Venäjällä.
Levinneisyys ja puhujamäärä

Komipermjakkia puhutaan etupäässä Permin aluepiiriin kuuluvassa Permin Komin piirikunnassa. Pieniä puhujaryhmiä on myös muualla Permin aluepiirissä sekä Kirovin alueella. Komipermjakkeja on muuttanut paljon muille Venäjän alueille sekä entisen Neuvostoliiton tasavaltoihin.
Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan komipermjakin puhujia oli Neuvostoliitossa 120 000 henkeä, joista 88 000 Permin Komissa ja 17 000 silloisen Permin alueen muissa osissa. Permin Komissa asui 73,0 % puhujien kokonaismäärästä.
Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan komipermjakkia puhui Venäjällä 94 000 henkeä, joista 70 000 (74,4 % kaikista puhujista) asui Permin Komissa. Lukuihin sisältyvät myös komipermjakkia toisena tai vieraana kielenä puhuvat.
Vuonna 1989 Venäjän komipermjakeista 71,1 % puhui komipermjakkia äidinkielenään ja 7,3 % toisena kielenä. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan kansallisuudeltaan komipermjakeista 98,3 % osaa venäjää (90,8 % vuonna 1989). Permin Komissa asuvista komipermjakeista 83,1 % osaa komipermjakkia. Piirikunnan koko väestöstä 51,6 % osaa komipermjakkia ja 98,4 % venäjää.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 63 100 komipermjakin puhujaa.
Historia ja murteet

Komipermjakki kuuluu suomalais-ugrilaisten kielten permiläiseen haaraan. Sen lähimmät sukukielet ovat komisyrjääni ja udmurtti. Kielitieteilijät varsinkin Venäjän ulkopuolella pitävät komipermjakkia usein yhtenä komin kielen päämurteista. Niiden katsotaan eriytyneen 1300–1400-luvuilla, jolloin Kaman alueen komit kuuluivat itsenäiseen Suur-Perman ruhtinaskuntaan. Nimitys komipermjakki on syntynyt vasta Venäjän vallankumouksen jälkeen. Sitä ennen Permin komeja kutsuttiin permjakeiksi (ven. пермяки́) ja heidän kieltään permjakin kieleksi (ven. пермя́цкий язы́к). Komipermjakkien itsestään ja kielestään käyttämä nimitys on komi. Poliittisista syistä komisyrjäänit ja komipermjakit on pidetty erillään sekä kielellisessä että kulttuurisessa jaossa.
Piirre, joka erottaa komipermjakin kaikista muista suomalais-ugrilaisista kielistä, on sen morfologisoitunut kiinteä sanapaino, esimerkiksi: ви́сян ’sairastat’ – вися́н ’sairaus’, ве́рдас ’ruokkii’ – верда́с ’ruoka’. Venäjän kielen vaikutus on komipermjakissa paljon voimakkaampi kuin komisyrjäänissä. Eräiden arvioiden mukaan venäläisten lainojen osuus tavallisesta puheesta on 30–40 %. Siksi väitetäänkin, että venäjää taitavan syrjäänin on helppo ymmärtää komipermjakkia, kun taas permjakeille komisyrjäänin ymmärtäminen on huomattavasti vaikeampaa.
Komipermjakin kieli jakautuu neljään päämurteeseen. Permin Komissa puhutaan etelä- ja pohjoismurretta. Etelämurre jakautuu Kudymkarin-Invan, Nerdvan, ala-Invan ja Onkovon murteisiin, pohjoismurre Kotšovon, Kosan-Kaman, Mysovon ja ylä-Lupjan murteisiin. Muut päämurteet ovat Kirovin alueen ja Permin aluepiirin koillisosissa puhutut ylä-Kaman murre ja Jazvan komi. Ylä-Kaman eli Zjuzdinin murteessa yhdistyvät syrjäänin ja permjakin piirteet, Jazvan komia pidetään usein erillisenä komin kielen päämurteena. Murteita erottavia piirteitä ovat muun muassa [l]:n ja [v]:n esiintyminen, sanapaino ja sijamuotojen lukumäärä.
Kirjakieli

1860-luvulta lähtien ilmestyi useita komipermjakin kielioppeja, sanastoja ja oppikirjoja. Varsinainen kirjakieli syntyi kuitenkin vasta Venäjän vallankumouksen jälkeen Kudymkarin-Invan murteen pohjalta. 1920-luvun alussa otettiin käyttöön kyrilliseen kirjaimistoon perustuneet Molodtsovin aakkoset ja 1930-luvun alussa siirryttiin latinalaiseen kirjaimistoon. Vuodesta 1938 lähtien komit ovat käyttäneet yhteistä kyrillistä kirjaimistoa, johon on liitetty lisämerkit ӧ ja і. Kirjakielen erikoisuus on komisyrjäänin mukainen äänteen [l] käyttö, joka poikkeaa kaikista komipermjakin murteista.
1920–1930-luvuilla komipermjakkia ryhdyttiin käyttämään koulussa, lehdistössä ja teatterissa. Samaan aikaan syntyi myös komipermjakkien kaunokirjallisuus. 1950–1960-luvuilla kirjakielen käyttöala alkoi kuitenkin supistua. Kouluissa siirryttiin venäjänkieliseen opetukseen, piirikunnan sanomalehti alkoi ilmestyä venäjäksi ja käännetyn kaunokirjallisuuden julkaisemisesta luovuttiin. 1990-luvulle tultaessa komipermjakin kirjakielen asema oli hyvin marginaalinen.
Nykyään komipermjakkia käytetään opetusvälineenä lastentarhoissa ja kouluissa sitä opetetaan aineena. Sillä julkaistaan kauno- ja lastenkirjallisuutta. Lehdistössä, radiossa ja televisiossa kielen käyttö on vähäistä.
Nykytilanne

Komipermjakit ovat etnisesti ja kielellisesti pitkälle venäläistyneitä. Kielen julkinen käyttö on vähäistä, eikä se ole viime aikoina juurikaan laajentunut. Vuonna 1992 komipermjakille yritettiin saada virallinen asema Permin Komissa, mutta aloite ei saanut riittävää kannatusta. Maaseudulla kielen asema on melko vahva, mutta Permin Komin taloudellisesta ahdingosta johtuva väestön poismuutto lisää kielellistä assimilaatiota.
Aiheesta muualla

Ethnologuen raportti komipermjakista
Wikipedia, vapaa tietosanakirja
Permin komin sanakirja vuodelta 1785.
Komipermjakin oppikirja vuodelta 1984.
Kudymkarilaisen kaupan kaksikielinen mainostaulu.
Aristeídis Konstantinídis

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Konstantinídis olympiavuonna 1896. |  Konstantinídis olympiavuonna 1896. |  Konstantinídis olympiavuonna 1896. |  |
Maa:  Kreikka
Miesten pyöräily
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Ateena 1896 | maantieajo |  |
Aristeídis Konstantinídis (kreik. Αριστείδης Κωνσταντινίδης) oli kreikkalainen pyöräilijä ja olympiavoittaja.
Konstantinídis kilpaili vuoden 1896 Ateenan kesäolympialaisissa maantiepyöräilyssä sekä 10 ja 100 kilometrin ratapyöräilyssä. Hän voitti 87 kilometrin matkan Ateenasta Marathónakseen ja takaisin kulkeneen maantiepyöräilykilpailun ajalla 3.22.31, vaikka kaatui ja hajotti pyöränsä pian puolimatkan jälkeen. Ratapyöräilyssä hän oli 10 kilometrillä viides ja keskeytti 100 kilometrin ajon, kuten tekivät seitsemän muutakin kilpailijaa kaikkiaan yhdeksästä osanottajasta.
Konstantinos Fokas

Konstantinos Fokas kuolee arabien vankina Aleppossa ja hänen isänsä Bardas teloittaa arabivangit. Miniatyyrimaalaus Madrid Skylitzesin kuvitetusta käsikirjoituksesta 1100-luvulta.
Konstantinos Fokas (kreik. Κωνσταντῖνος Φωκᾶς; k. noin 953 tai 954) oli bysanttilainen ylimys ja sotapäällikkö, sekä keisari Nikeforos II Fokasin nuorin veli.
Konstantinos kuului vaikutusvaltaiseen Fokasten maanomistaja- ja sotilassukuun. Hänen isänsä oli Bardas Fokas ja hänen kaksi veljeään Nikeforos ja Leo olivat kumpikin Bysantin merkittävimpiä sotapäälliköitä. Kun keisari Konstantinos VII nousi valtaan vuonna 945, hän alkoi suosimaan Fokasten sukua. Bardas Fokas nimitettiin armeijan ylipäälliköksi (domestikos ton skholon), Nikeforoksesta tuli Anatolikonin sotilas- ja siviilihallintoalueen (thema) käskynhaltija ja sotilaskomentaja (strategos), Leosta tuli Kappadokian teeman strategos, ja Konstantinos nimitettiin Seleukeian strategokseksi.
Konstantinos osallistui isänsä Bardaksen sotaretkiin arabeja vastaan, mutta jäi Aleppon emiirin Saif al-Daulan vangiksi noin vuonna 953 ja kuoli pian sen jälkeen. 1000-luvulla eläneen bysanttilaisen historioitsijan Johannes Skylitzesin mukaan arabit yrittivät pakkokäännyttää Konstantinoksen islaminuskoon ja murhasivat hänet kun se epäonnistui. Nykyhistorioitsijat ovat kuitenkin epäilleet tarinan todenperäisyyttä. Kun Bardas sai kuulla poikansa kuolemasta, hän Skylitzesin mukaan käski vihoissaan teloittaa kaikki emiirille sukua olevat arabivangit.
Paula Harmokivi

Paula Marja Johanna Harmokivi-Saloranta (o.s. Harmokivi, s. 20. toukokuuta 1975 Lahti) on suomalainen vapaauimari. Hän edusti Suomea muun muassa Atlantan kesäolympialaisissa 1996 ja voitti useita Suomen-mestaruuksia. Hän edusti Lahden Uimaseuraa.
Harmokivi sijoittui vuoden 1996 olympialaisten alkuerissä 16:nneksi 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä, 18:nneksi 200 metrin vapaauinnissa ja 33:nneksi 400 metrin vapaauinnissa. EM-kilpailuissa 1995 hän sijoittui yhdeksänneksi 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä, 11:nneksi 200 metrin vapaauinnissa ja 15:nneksi 400 metrin vapaauinnissa.
Paula Harmokiven sisar Päivi Harmokivi (s. 1972) kilpaili myös uinnissa ja voitti lyhyen radan Suomen-mestaruuksia viesteissä.
Paula Harmokivi valmistui liikuntatieteiden maisteriksi vuonna 2005. Hän väitteli tohtoriksi tammikuussa 2020 tuotantotalouden väitöskirjalla ”Käyttäjät liikuntapalvelujen kehittäjinä – käyttäjälähtöisessä palveluinnovaatioprosessissa käyttäjien tuottama tieto tutkimuksen kohteena”.
Kongō-luokka (taisteluristeilijä)

| Kongō-luokka |
| --- | --- |
 Kongō-luokan nimikkoalus Kongō.

Tekniset tiedot
Uppouma:  26 650 t (standardi) 32 715 t (kuormattu)
Pituus:  214,58 m (kokonaispituus) 211,84 m (vesiraja)
Leveys:  28,04 m
Syväys:  8,38 m
Koneteho:  64 000 shp
Nopeus:  27,5 solmua
Miehistöä:  1 221
Aseistus
Meritorjunta:  8 × 14″ tykkiä kaksoistorneissa 16 × 6″ tykkiä 16 × 3″ tykkiä
Kongō-luokka oli keisarillisen Japanin laivaston neljän aluksen muodostama taisteluristeilijäluokka. Alusten suunnittelunimenä oli B-46 eli Sir George Thurstonin tekemä Vickers design 472C.
Taustaa

Japani aloitti vuonna 1909 dreadnought-tyyppisten taistelulaivojen valmistuksen. Se tilasi kaksi Kawachi-luokan alusta osana vuoden 1907 laivasto-ohjelmaa, vaikka alkuperäinen suunnitelma olikin hylätty Venäjää vastaan käydyn sodan aiheuttamien talousongelmien vuoksi. Taistelulaivat oli aseistettu kahdellatoista 12 tuuman tykillä, jotka oli asennettu kaksiputkisiin torneihin, ja niiden voimanlähteenä olivat turbiinimoottorit. Alukset valmistettiin Japanissa, mutta tykit tilattiin Britanniasta ja koneet valmistettiin lisenssillä Japanissa. Hankittaessa taistelulaivoja suunniteltiin samalla taisteluristeilijöiden hankintaa, mutta Britannian kuninkaallisen laivaston hankkimat 13,5 tuuman tykein aseistetut Lion-luokan alukset kiinnostivat japanilaisia. Japani halusi olla alusten suhteen kärkimaita niin teknologisesti kuin laadullisesti. Japanin ja Britannian lähes liittolaisuuteen verrattavat suhteet tekivät mahdolliseksi saada oppia uudesta teknologiasta ja saman aikaisesti hankkia tehokas uusi alus, mikäli tilaus osoitettaisiin brittiläiselle telakalle.
Lion-luokan taisteluristeilijät olivat aikansa moderneimpia ja vahvimpia tyyppinsä aluksia, joten oli luontevaa osoittaa tilaus Vickerille Barrow-in-Furnessiin. Samoin oli luontevaa, koska kyseessä ei ollut varsinaisesti Britannian amiraliteetin tilaus, muokata Sir George Thurstonin tekemiä Lion-luokan piirustuksia Japanin laivaston vaatimuksien mukaiseksi.
Suunnittelu

Alkuperäisen suunnitelman mukaan alusten tuli olla 12 tuuman tykein aseistettuna uppoumaltaan 19 000 tonnia. Uppouma kuitenkin kasvoi suunnittelun edetessä 27 500 tonniin, pääaseistukseksi tuli 13,5 tuuman tykit ja aluksen mitat vastasivat Lion-luokan alusten mittoja lukuun ottamatta suurempaa leveyttä. Alusten ammusvarastojen ja konehuoneiden suojana oli kahdeksan tuuman panssarivyö, joka oheni kolmituumaiseksi päihin mentäessä. Vyön alapuolella oli kolmituumainen kate, joka pohjautui Venäjän-Japanin sodan kokemuksiin. Vyön yläpuolella oli kuuden tuuman panssarointi ja apuaseiden suojana oli vastaava panssarointi. Asejärjestelmien alue oli eristetty kahdeksan tuuman vesitiiviillä panssaroiduilla laipioilla. Panssarikansi oli kaksituumainen. Tornien jalustat olivat kymmenen ja tornien seinät yhdeksän tuumaa paksut. Ajan tavan mukaisesti hiilivarastot asetettiin aluksen laidoille lisäsuojaksi. Panssarointi painoi kaikkiaan noin 6 500 tonnia eli noin neljänneksen aluksen uppoumasta.
Taisteluristeijöinä alusten nopeuden tuli olla suurempi kuin vastaavasti aseistettujen ja vahvemmin panssaroitujen taistelulaivojen, joten Kongō-luokan propulsiojärjestelmä tuotti suuremman tehon. Höyryn koneille tuottivat 36 hiilikattilaa, joissa oli öljysuihkutus. Ne oli ryhmitelty kahdeksaan huoneeseen. Huoneet oli ryhmitelty pareittain neljään erilliseen osastoon, joiden välissä oli vesitiivis laipio. Hormit oli liitetty kolmeen yhtä suureen savupiippuun. Höyry pyöritti neljään akseliin kytkettyjä Parsonsin suoravetoturbiineja, jotka tuottivat 64 000 hevosvoimaa kuhunkin akseliin. Täten alus saavutti vaaditun 27,5 solmun nopeuden. Koeajoissa alukset saavuttivat 27,54–27,78 solmua, joiden saavuttamiseksi tuotettiin 78 275–82 000 hevosvoimaa.
Thurstonin piirustusten 13,5 tuuman tykit korvattiin lopulta 14 tuuman tykeillä japanilaisten vaatiessa alukselleen suurimmat mahdolliset tykit. Vickers suunnitteli aivan uuden tykin, Vickers Mk J:n, joka kykeni ampumaan 1 485 naulan kranaatin 38 550 jaardin päähän. Tykit asennettiin pareittain neljään torniin, joista kaksi asennettiin etu- ja kaksi takakannelle. Kaikki tornit olivat keskilinjalla, ja alukselle jätettiin asentamatta keskilaivan Q-torni, mikä mahdollisti paremman sisätilojen suunnittelun. Etummainen takakannen torneista asetettiin aivan taaimman savuhormin viereen ja taain torni kauas siitä, mikä mahdollisti hyvän ampuma-alan tykeille. Kaikki apuaseina olleet kuusitoista Vickersin valmistamaa kuuden tuuman 50 pituuskaliiperin Vickers Mk M -tykkiä asennettiin kasematteihin niin kutsuttuina P-asennuksina tasan kummallekin laidalle lukuun ottamatta neljää eteen suunnattua ja neljää taakse suunnattua tykkiä. Apuaseilla oli mahdollista ampua 30 korkeuskulmaan asti 100 naulan kranaatteja. Kongōlle asennettiin lisäksi 16 kolmen tuuman jalalle asennettua tykkiä, joista puolet pääkannelle ja loput tornien katoille, mutta lopuille luokan aluksille ei asennettu kolmituumaisia tornien katoille. Aseistuksen täydensi kahdeksan kiinteää vesirajan alle asennettua 21 tuuman torpedoputkea.
Alukset

Ainoastaan nimikkoalus Kongō tilattiin Britteinsaarilta ja loput kolme Japanista. Toisena tilatun Hiein materiaaleista 30 prosenttia tuotettiin ulkomailla, mutta loppujen materiaalihankinnat kohdennettiin Japaniin.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kongō | Vickers-Armstrong, Barrow-in-Furness | 17. tammikuuta 1911 | 18. toukokuuta 1912 | 16. elokuuta 1913 | uponnut 21. marraskuuta 1944 |
| Hiei | Yokosukan laivastoarsenaali | 4. marraskuuta 1911 | 21. marraskuuta 1912 | 4. elokuuta 1914 | uponnut 13. marraskuuta 1942 |
| Kirshima | Mitsubishi, Nagasaki | 17. maaliskuuta 1912 | 1. joulukuuta 1913 | 19. huhtikuuta 1915 | uponnut 15. marraskuuta 1942 |
| Haruna | Kawasaki, Kōbe | 16. maaliskuuta 1912 | 14. joulukuuta 1913 | 19. huhtikuuta 1915 | uponnut 28. heinäkuuta 1945 romutettu 1946 |
Harmaakurkkutanssija

| Harmaakurkkutanssija |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tanssijat Pipridae
Suku::  Tyrannitanssijat Neopelma
Laji::  aurifrons
Kaksiosainen nimi
 Neopelma aurifrons  (Wied-Neuwied, 1831) 
Katso myös
   Harmaakurkkutanssija Wikispeciesissä   Harmaakurkkutanssija Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Harmaakurkkutanssija (Neopelma aurifrons) on tanssijoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö

Harmaakurkkutanssija on pienikokoinen lintu ja voi kasvaa noin 13 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat pääosin toisistaan ulkonäöltään. Harmaakurkkutanssija on päästään ja selästään oliivinvihreä ja siivet ovat harmaanvihreät. Varsinkin koiraalla voi olla päälaellä pieni vaaleankeltainen laikku. Lajin kurkku on valkoinen ja rinta harmahtava. Harmaakurkkutanssijan vatsa on vaalenakeltainen. Linnun pyrstö on lyhyt.
Levinneisyys ja elinympäristö

Harmaakurkkutanssijaa tavataan ainoastaan Brasiliaasta. Lajin elinympäristöä ovat kosteiden metsien tiheiköt. Linnun ravintoa ovat hedelmät ja toisinaan se syö myös hyönteisiä. Harmaakurkkutanssijan kanta ei ole arvioitu ja se luokitellaan silmälläpidettäväksi. Kantaa uhkaa elinympäristön häviäminen.
Konstantinopolin rauha (1736)

Konstantinopolin rauha oli 17. lokakuuta 1736 Istanbulissa Osmanien valtakunnan ja Safavidien Persian välillä solmittu rauha, joka päätti Turkin–Persian sodan 1730–1736. Rauha merkitsi myös Persian ja Venäjän keisarikunnan välillä vallinneen liittolaisuuden loppumista ja Persian eroamista vuonna 1735 alkaneesta Venäjän–Turkin sodasta.
Osmanien valtakunta ja Persia olivat sopineet vihollisuuksien lopettamisesta jo kahdesti. 10. tammikuuta 1732 suurvisiiri Topal Osman pašša oli solminut rauhan šaahi Tahmasp II:n kanssa, mutta sopimus ei tyydyttänyt kumpaakaan osapuolta. Kenraali Nadir Šah syrjäytti Tahmaspin ja asetti hänen tilalleen nimelliseksi hallitsijaksi Abbas III:n, joka oli virkaan astuessaan kahdeksan kuukautta vanha. Samaan aikaan sulttaani Mahmud I erotti suurvisiirin ja asetti hänen tilalleen Hekimoğlu Ali paššan, jonka tuli valmistella sodan jatkamista. Sotamenestys oli tasaista ja vihamielisyydet päättyivät Bagdadin paššan välittämään rauhaan 1734. Seuraavana vuonna Venäjä kuitenkin solmi liittolaissopimuksen Persian kanssa palauttaen tälle aiemmin valtaamansa maat ja sota jatkui jälleen. Uudet rauhantunnustelut aloitettiin joulukuussa 1735.
Lokakuussa 1736 ”Persian Napoleoniksi” kutsuttu Nadir Šah solmi pysyvämmän rauhan Osmanien valtakunnan kanssa Istanbulissa. Sodan viimeisenä vuonna Persia oli menestynyt taisteluissa ja sopimus oli sille siksi edullinen. Valtakuntien väliset rajat sovittiin samoiksi, kuin ne olivat olleet osmanisulttaani Murat IV:n aikana noin 100 vuotta aiemmin. Osmanit eivät kuitenkaan olleet pahoillaan, sillä he saattoivat nyt keskittää joukkojaan pohjoiseen Venäjää vastaan. Voittojensa ansiosta Nadir Šah valitutti itsensä uudeksi Persian šaahiksi ja hän jatkoi vuonna 1726 alkanutta sotaa Afganistania vastaan. Nadir lakkautti edeltävän kuningashuoneen, Safavidin dynastian ja perusti oman Afšaridin dynastian.
Harmaakaljumesikko

| Harmaakaljumesikko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Mesikot Meliphagidae
Suku::  Harmaakaljumesikot Melipotes
Laji::  fumigatus
Kaksiosainen nimi
 Melipotes fumigatus  A.B. Meyer, 1886 
Alalajit 
 M. f. fumigatus  M. f. goliathi  M. f. kumawa 
Katso myös
   Harmaakaljumesikko Wikispeciesissä   Harmaakaljumesikko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Harmaakaljumesikko (Melipotes fumigatus) eli aiemmalta nimeltään kaljunaamamesikko on Papua-Uudessa-Guineassa ja Indonesiassa esiintyvä mesikkoihin kuuluva varpuslintulaji.