stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yrjö Kares
Opinnot

Kares kävi viisi luokkaa Porin klassillisesta lyseota, mutta siirtyi sen jälkeen Helsingin maanviljelyslyseoon, josta hän erosi toiselta luokalta, koska hän lähti jääkärioppia hakemaan Saksasta.
Jääkärikausi

Kares liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 3. maaliskuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Rintamakomennuksensa jälkeen hänet siirrettiin 14. toukokuuta 1917 sairauden takia pataljoonan täydennysjoukkoon, mistä hänet laskettiin siviilitöihin.
Suomen sisällissota

Kares saapui takaisin Suomeen 1. maaliskuuta 1918 Ruotsin kautta ja hänet sijoitettiin aluksi sisällissotaa käyvän Suomen Valkoisen armeijan Vaasan pataljoonan tiedusteluosastolle. Vaasan pataljoonan mukana hän osallistui taisteluihin Laviassa ja Suodenniemellä. Hänet siirrettiin 13. huhtikuuta 1918 alkaen Porin rykmentin 2. pataljoonaan, missä hän toimi polkupyöräosaston ja komppanian päällikkönä.
Sisällissodan jälkeinen aika

Kares erosi armeijasta sisällissodan jälkeen 11. heinäkuuta 1918 ja siirtyi komppanianpäälliköksi Suomenlinnan pakkotyölaitoksen vartiostoon, jossa hän toimi myös opetusupseerina 15. lokakuuta 1918 – 10. tammikuuta 1919 välisen ajan. Hänen taisteluhalujaan ei oltu vielä tyydytetty ja hän astui 11. tammikuuta 1919 luutnanttina Pohjan Poikain rykmenttiin, jonka tarkoitus oli osallistua Viron vapaussotaan. Virossa hänet sijoitettiin Pohjan Poikain hiihtokomppanian päälliköksi. Viron vapaussodassa hän osallistui taisteluihin Jaunsemissa, Kalnastolditissa ja Tulbessa. Viron armeijasta hän erosi 10. helmikuuta 1919 ja palasi takaisin Suomeen ja liittyi Suojeluskuntajärjestöön ja hänet sijoitettiin harjoituskoulun johtajaksi Satakunnan suojeluskuntaan, missä tehtävässä hän palveli 1. toukokuuta 1919 saakka. Suojeluskunnasta hän siirtyi 30. kesäkuuta 1919 palvelukseen Aunuksen väliaikaisen hoitokunnan sota-asiain osastolle ja palveli osastolla 15. syyskuuta 1919 asti.
Puolustusvoimat saivat hänen osaltaan jäädä ja hän astui 16. lokakuuta 1919 Etsivän keskuspoliisin palvelukseen ja toimi aluksi kanslia-apulaisena, mistä tehtävästä hänet komennettiin Viroon 29. marraskuuta 1919 etsivän keskuspoliisin edustajaksi. Virosta hän palasi 31. joulukuuta 1921 ja toimi sen jälkeen kanslistina 31. tammikuuta 1922 saakka, jolloin hänet nimitettiin Joensuun alaosaston päälliköksi ja palveli päällikkönä 15. syyskuuta 1926 saakka, jolloin hänet siirrettiin Sortavalan osaston päälliköksi ja siinä tehtävässä hän palveli 1. marraskuuta 1937 asti, jolloin hänet nimitettiin Valtiollisen poliisin toimistopäälliköksi Helsinkiin. Hänellä oli aktiivinen rooli Neuvostoliittoon suuntautuneen tiedustelun organisoinnissa ja luottohenkilön asema suhteessa Esko Riekkiin.
Talvi- ja jatkosota

Kares osallistui talvisotaan Valtiollisen poliisin leivissä ollen yhdysupseerina Valtiollisen Poliisin ja Päämajan valvontaosaston välillä. Välirauhan astuttua voimaan hän palasi entiseen toimeensa Valtiolliseen poliisiin, mutta jatkosodan puhjettua hänet komennettiin Sortavalaan, missä hän toimi Päämajan Sotilashallinto-osaston valvontaelimen päällikkönä. Tehtävässä hän oli sodan loppuun saakka, jolloin palasi rauhanaikaiseen tehtäväänsä Valtiolliseen poliisiin, mistä kumminkin erosi jo vuonna 1945 siirryttyään eläkkeelle. Hänet haudattiin Joensuuhun.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Vääpeli maaliskuussa 1918  Vänrikki 17. heinäkuuta 1925  Luutnantti 6. joulukuuta 1933  Kapteeni 1940 |     |  Vapaudenristi 3. lk.  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Vapaudenmitali 1. lk.  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Talvisodan muistomitali  Jääkärimerkki |
Jääkäripataljoona 27:n 4. komppania.
Taraneh Alidoosti

| Taraneh Alidoosti |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. tammikuuta 1984 (ikä 40)
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Taraneh Alidoosti (pers. ‏ترانه على‌دوستى‎, Tarāne Alidusti, s. 12. tammikuuta 1984) on iranilainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa pääosastaan elokuvassa The Salesman, joka voitti parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon vuonna 2016.
Joulukuussa 2022 Alidoosti pidätettiin kotimaassaan, kun hän oli arvostellut kuolemantuomioiden käyttöä maan laajojen mielenosoitusten tukahduttamisessa. Hänet vapautettiin tammikuussa 2023, kun hänen perheensä oli maksanut noin miljardin rialin eli suunnilleen 24 000 euron takuut. Alidoostin vapauttamista vaatineen aressin oli allekirjoittanut noin kuusisataa näyttelijää ja elokuvantekijää ympäri maailmaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Taraneh Alidoosti Wikimedia Commonsissa
IMDb (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Australia  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  IdRef
Herbert von Karajan

Herbert von Karajan

Herbert von Karajan (5. huhtikuuta 1908 Salzburg, Itävalta-Unkari – 16. heinäkuuta 1989 Anif, Itävalta) oli itävaltalainen kapellimestari. Hän toimi pitkään Berliinin filharmonikkojen ylikapellimestarina.
Elämä

Karajan syntyi aromanialais-kreikkalaistaustaiselle isälle ja itävaltalaiselle äidille lähellä Salzburgia, jossa hän opiskeli vuosina 1916–1926 Mozarteum-konservatoriossa. Debyyttinsä kapellimestarina hän teki Salzburg-festivaaleilla vuonna 1933. Karajan johti Wienin filharmonikkoja ensi kerran 1934 ja Berliinin filharmonikkoja 1937. Hän solmi levytyssopimuksen Deutsche Grammophon -yhtiön kanssa. Vuosina 1946–1960 Karajan oli läheisessä yhteistyössä lontoolaisen Philharmonia-orkesterin kanssa. Karajan nimitettiin vuonna 1955 elinikäiseksi Berliinin filharmonikkojen ylikapellimestariksi. Hän vieraili orkesterinsa kanssa Suomessa Sibelius-viikolla vuonna 1965.
Musiikki

Karajan levytti laajalti erityisesti romantiikan ajan teoksia, joissa hänen kaunis ja siloteltu orkesterisointinsa on saanut ylistäviä arvioita. Karajan oli suuri Sibeliuksen musiikin puolestapuhuja saksankielisellä alueella.
Levytyksiä

Mozartin käyrätorvikonsertot, 1950-luku
Nikolai Rimski-Korsakovin Šeherazade, 1960-luku
Modest Musorgskin Näyttelykuvia (orkesterisovitus Maurice Ravel), 1960-luku
Maurice Ravelin Boléro, 1960-luku
Pjotr Tšaikovskin neljäs, viides ja kuudes sinfonia, 1960-luku
Sibeliuksen Tapiola, 1965
Sibeliuksen neljäs, viides, kuudes ja seitsemäs sinfonia, 1965–1968
Pjotr Tšaikovskin Italialainen kapriisi ja Romeo ja Julia, 1967
Haydnin Die Schöpfung Oratorio, 1969
Prokofjevin viides sinfonia, 1969
Richard Straussin neljä viimeistä laulua, 1973 (solistina Gundula Janowitz)
Beethovenin yhdeksäs sinfonia, 1978
Gustav Holstin Planeetat, 1981
Mahlerin yhdeksäs sinfonia, 1982
Aiheesta muualla

www.karajan.co.uk (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  BMLO  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC  IdRef 
Karajan vieraili vuonna 1965 Ainolassa Jean Sibeliuksen haudalla.
Turun yliopistollinen keskussairaala

| Turun yliopistollinen keskussairaala |
| --- | --- |
 Tyks U-sairaala (1965–1969). Arkkitehdit Ragnar Ypyä ja Martta Martikainen-Ypyä.
Sijainti
Osoite:  Kiinamyllynkatu 4–8 20520 Turku
Organisaatio
Alue:  Varsinais-Suomen hyvinvointialue
Tyyppi:  yliopistollinen sairaala
Yhteistyöyliopisto:  Turun yliopisto
Historia
Perustettu:  1756
Linkki
Kotisivut:  www.tyks.fi
Tyks A-sairaala (1934–1937). Arkkitehdit Jussi Paatela ja Uno Ullberg.
Tyks Kirurginen sairaala Mäntymäessä.
Turun yliopistollinen keskussairaala (lyhenne Tyks, ruots. Åbo universitetscentralsjukhus, lyh. Åucs) on yksi Suomen viidestä yliopistollisesta sairaalasta. Sairaalan toiminnasta valtaosa on keskittynyt Turussa sijaitsevaan kantasairaalaan, jonka sairaaloita ovat Majakkasairaala, A-sairaala, U-sairaala ja T-sairaala sekä Tyks kirurginen sairaala.
Hallinnollisesti Turun yliopistolliseen keskussairaalaan on lisäksi yhdistetty Varsinais-Suomen hyvinvointialueen aluesairaalat Raision sairaala, Vakka-Suomen aluesairaala, Salon aluesairaala, Loimaan aluesairaala ja Turunmaan sairaala, jotka nykyisin toimivat lähisairaaloina, samoin psykiatriset hoitolaitokset Halikon sairaala, Uudenkaupungin sairaala ja hyvinvointialueen psykiatrian yksiköt.
Sairaanhoitopiirissä on eriytetty Tyksin ulkopuolelle Tyks Akuutti eli ensihoidon ja päivystyksen liikelaitos, sairaala-apteekki, tekniikan ja huollon palvelut sekä hallintokeskus.
Historia

Turun yliopistollisen keskussairaalan perustamispäivänä pidetään 17. joulukuuta 1756, jolloin kuningas Aadolf Fredrik allekirjoitti Turun Lasaretin perustamiskirjan. Yhdeksänpaikkainen sairaala aloitti toimintansa Linnankadun ja Ågatanin (nyk. Läntisen Rantakadun) välisen kujan varrella, nykyisen Eskelinkadun eteläisessä kulmassa vuonna 1759. Tyks on täten Suomen vanhin ja Pohjoismaiden toiseksi vanhin edelleen toimiva sairaala.
Sairaala muutti Eskelinkadulta Linnankadun ja nykyisen Sairashuoneenkadun kulmaan vuonna 1784, josta se muutti vuonna 1856 Linnankadun ja Puistokadun kulmaan. Vuonna 1881 sairaala siirtyi uusiin tiloihin Kiinamyllynmäelle. Nämä nykyisin suojellut rakennukset ovat edelleen Tyksin käytössä.
Vuonna 1938 vihittiin käyttöön 350-paikkainen Turun uusi Lääninsairaala, eli nykyinen Tyksin A-sairaala.
Lääninsairaala muuttui vuonna 1946 Yliopistolliseksi opetussairaalaksi, ja vuonna 1958 siitä tuli Turun yliopistollinen keskussairaala. Vuonna 1968 valmistui U-sairaala, jonka nimi viittasi "uuteen sairaalaan". Paimion sairaala liitettiin Tyksiin vuonna 1987.
Vuonna 2022 Varsinais-Suomen sairaanhoitopiiri on lakkautettu 31.12.2022 ja sen toiminnot on sulautettu osaksi Varsinais-Suomen hyvinvointialuetta.
Tyksin organisaatio ja toiminta

T2-sairaalan valmistuttua Tyksissä otettiin vuoden 2013 alusta käyttöön uusi hoitolinjoihin perustuva organisaatio entisen erikoisaloihin perustuneen organisaation sijasta. Tyksin organisaation hoitolinjat eli toimialueet ovat seuraavat:
Tules
Sydänkeskus
Vatsaelinkirurgian ja urologian klinikka
Neurokeskus
Medisiininen
Operatiivinen toiminta ja syöpätaudit
Naistenklinikka
Lasten ja nuorten klinikka
Psykiatrian toimialue
Asiantuntijapalvelut
Totek
Kuvantamisen toimialue
Laboratoriotoimialue
Yhteiset palvelut
Eri toimialueiden toimintaa on esitelty sairaanhoitopiirin internet-sivuilla. Toimialueiden ja samalla Tyksin toimintaan voi tutustua klikkaamalla yllä toimialueiden aktiivisia linkkejä. Tyksillä on sairaalajohtaja ja sairaalaylihoitaja. Hallinnon tukipalveluista huolehtii piirin hallintokeskus. Toimialueiden toimintaa johtavat toimialuejohtaja ja ylihoitaja.
Henkilökunta

Henkilökuntaa Tyksissä on 5 608, josta 957 on lääkäreitä, 277 akateemista tutkimus- ja hoitohenkilöä, 4 248 hoitajaa sekä 141 hallinto- ja huoltohenkilöä (vuoden 2018 lopun tilanne).
Talouslukuja

Tyksin toimintakulut olivat 736,4 milj. euroa vuonna 2020 ja kokonaiskulut sisältäen poistot ja rahoituskulut 749,5 milj. euroa. Toimintatuotot olivat 751,1 milj. euroa. Toimintatuotoista 529,6 milj. euroa (70,5 %) oli myyntituottoja jäsenkunnilta ja 67,1 milj. euroa ulkokunnilta sairaanhoitopalvelujen myynnistä. Muita myyntituottoja kertyi 87,1 milj. euroa ja muita tuottoja 43,1 milj. euroa. Potilasmaksutulot olivat 24,2 milj. euroa (3,2 %).
Suoritteet

Vuonna 2020 Turun yliopistollisen keskussairaalaan toimintaan kuuluvia avohoitokäyntejä kirjattiin 1 072 340, hoitopäiviä 271 450 ja hoitojaksoja 59 721. Keskimääräinen hoitoaika oli somaattisessa hoidossa 3,4 vuorokautta ja psykiatrisessa hoidossa 23,3 vuorokautta. Sairaalan palveluita käytti 186 072 eri henkilöä vuonna 2020. (Tiedot sairaanhoitopiirin vuoden 2020 tilinpäätöksestä.)
Kulttuuriympäristö

Turun yliopistollisen keskussairaalan Kiinamyllynmäen ympäristössä sijaitseva kantasairaalan vaiheittain rakennettu kokonaisuus on määritelty yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Turun yliopistollinen keskussairaala Wikimedia Commonsissa
Turun yliopistollisen keskussairaalan kotisivut
Zacharias

| Zacharias |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  14. tammikuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Sakarias, Sakari, Sakke, Saku, Sasu
Vastineita eri kielissä:  Zechariah, Zachris, Zack
Nimen alkuperä:  heprealainen, Jahve lahjoittaa, Jahve muistaa
Infobox OKNimi-testi OK: 
Zacharias Suomessa myös Sakarias, on alkujaan heprealainen miehen etunimi, joka tarkoittaa: "Jahve lahjoittaa" tai "Jahve muistaa".. Nimi on tullut tunnetuksi Raamatusta, jonka mukaan Johannes Kastajan isä oli nimeltään Sakarias.. Nimi muistuttaa myös Vanhan testamentin profeetan nimeä Sakarja, joka kuitenkin on eri alkuperää ja merkitsee "maksaa palkka."
Suomessa nimi Zacharias on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä noin 600 henkilölle, joista suurin osa on syntynyt vuoden 1980 jälkeen. Yleisempiä ovat nimen suomen­kieliset lyhentymät Sakari, Saku ja Sasu. Suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Zachariaan nimipäivä on vuodesta 1929 lähtien ollut 14. tammikuuta, Zacharias (Sakari) Topeliuksen syntymäpäivänä. Sama päivä on myös suomen­kielisen kalenterin mukaan Sakarin, Sakun ja Sasun nimipäivä. Aikaisemmin Zachariaan nimipäivä oli ollut 6. syyskuuta.
Tunnettuja Zacharias-nimisiä

Zacharias Cajander (1818–1895), suomalainen agronomi ja kirjailija
Zacharias Cleve (1820–1900), suomalainen kasvatustieteilijä
Zacharias Cygnaeus vanhin (1700–1774), suomalainen pappi
Zacharias Cygnaeus (1733–1809), Porvoon piispa 1792–1809, edellisen poika
Zacharias Cygnaeus nuorempi  (1763–1830), Porvoon piispa 1819–1820, edellisen poika
Zacharias Frankel, Zecharias Frankel (1801–1875), saksanjuutalainen rabbi, teologi ja historioitsija
Zacharias Lietzén (1629–1684), suomalainen kirjakauppias ja kirjansitoja
Zacharias Lithovius (1672–1743), suomalainen pappi ja runoilija
Zacharias Schalin (1854–1939), suomenruotsalainen pappi, seminaarinjohtaja ja kirjailija
Zacharias Sundström (s. 1936), suomalainen oikeustieteilijä, asianajaja ja professori
Zacharias Topelius vanhempi (1781–1831), suomalainen piirilääkäri ja kansanrunouden kerääjä
Zacharias Topelius, Sakari Topelius (1818–1898), suomalainen kirjailija, toimittaja, historioitsija ja Helsingin yliopiston rehtori
Zacharias Ursinus, Zacharias Baer (1534–1583), saksalainen reformoitu teologi ja yksi Heidelbergin katekismuksen laatijoista
Zacharias Werner (1768–1823), saksalainen näytelmäkirjailija
Kuvitteellisia Zacharias-nimisiä

Zacharias Smith, Harry Potter -kirjasarjan henkilö, Albuksen kaartin jäsen
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zacharias Wikimedia Commonsissa
Ala-Honkola

Ala-Honkola on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Erkki Ala-Honkola (1934–2024), ampumahiihtäjä
Osmo Ala-Honkola (1939–2020), urheiluampuja
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Rietavas

| Rietavas |
| --- | --- |
 Rietavas kuvattuna ilmasta vuonna 2009.
 lippu:  vaakuna
 Sijainti kartalla
Valtio:   Liettua
Lääni:  Telšiai
Kunta:  Rietavasin kunta
Väkiluku (2010):  3 826
 
 www.rietavas.lt 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rietavas on Liettuan länsiosassa, Telšiain läänissä sijaitseva kaupunki. Se toimii Rietavasin kunnan hallinnollisena keskuksena. Vuonna 2010 kaupungin väkiluku oli 3 826 asukasta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaupungin virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (liettuaksi)
Liettuan kaupungit
Vilna | Kaunas | Klaipėda | Šiauliai | Panevėžys | Alytus | Marijampolė | Mažeikiai | Jonava | Utena | Kėdainiai | Telšiai | Visaginas | Tauragė | Ukmergė | Kretinga | Šilutė | Radviliškis | Palanga | Druskininkai | Gargždai | Rokiškis | Biržai | Elektrėnai | Kuršėnai | Garliava | Jurbarkas | Vilkaviškis | Raseiniai | Anykščiai | Lentvaris | Naujoji Akmenė | Grigiškės | Prienai | Joniškis | Kelmė | Varėna | Kaišiadorys | Pasvalys | Kupiškis | Zarasai | Skuodas | Kazlų Rūda | Širvintos | Molėtai | Šalčininkai | Šakiai | Švenčionėliai | Ignalina | Pabradė | Kybartai | Šilalė | Nemenčinė | Pakruojis | Švenčionys | Trakai | Vievis | Kalvarija | Lazdijai | Rietavas | Žiežmariai | Eišiškės | Ariogala | Neringa | Šeduva | Birštonas | Venta | Akmenė | Tytuvėnai | Rūdiškės | Vilkija | Pagėgiai | Viekšniai | Žagarė | Ežerėlis |Skaudvilė | Gelgaudiškis | Kudirkos Naumiestis | Simnas | Salantai | Linkuva | Veisiejai | Ramygala | Priekulė | Joniškėlis | Jieznas | Daugai | Obeliai | Varniai | Virbalis | Vabalninkas | Seda | Subačius | Baltoji Vokė | Dūkštas | Pandėlys | Dusetos | Užventis | Kavarskas | Smalininkai | Troškūnai | Panemunė
Katolinen kirkko Rietavasissa
Heidi Viljanen

| Heidi Viljanen> Kansanedustaja |
| --- | --- |
 17.4.2019–4.4.2023  
Ryhmä/puolue:  Sosialidemokraattinen eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Satakunnan vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. elokuuta 1980 (ikä 44) Kankaanpää
Asuinpaikka:  Kankaanpää
Ammatti:  sosionomi, yhteiskuntatieteiden maisteri
Tiedot
Puolue:  SDP
Aiheesta muualla
heidiviljanen.fi
Heidi Viljanen (s. 18. elokuuta 1980 Kankaanpää) on suomalainen poliitikko, joka valittiin kansanedustajaksi vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Suomen Sosialidemokraattinen Puolueen edustajana Satakunnan vaalipiiristä. Hän putosi eduskunnasta 2023 vaaleissa ja toimii nykyään SDP:n Satakunnan piirin johtajana.
Ura

Viljanen on valmistunut sosionomiksi vuonna 2002 ja yhteiskuntatieteiden maisteriksi vuonna 2011. Hän on työskennellyt Kankaanpään A-kodin johtajana vuodesta 2015 lähtien. Viljanen valittiin Kankaanpään kaupunginvaltuustoon vuoden 2012 kunnallisvaaleissa. Vuosina 2017–2019 hän toimi Kankaanpään kaupunginhallituksen puheenjohtajana. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Viljanen sai 2 167 ääntä. Vuoden 2021 kuntavaaleissa hän oli Kankaanpään ääniharava 340 äänellä ja toimii Kankaanpään kaupunginvaltuuston 2. varapuheenjohtajana. Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa Viljanen sai 4 146 ääntä ja jäi varaedustajaksi.
Viljanen toimi edustajakaudellaan ympäristövaliokunnan varsinaisena jäsenenä.
Operaatio Compass

Operaatio Compass oli liittoutuneiden ensimmäinen suuroperaatio Pohjois-Afrikan taisteluiden kuluessa toisessa maailmansodassa. Operaation tuloksena Britannian armeija yhdessä Kansainliiton joukkojen kanssa työnsi Italian asevoimat Egyptin rajalta kauas Libyaan ja valtasi lähes koko Kyrenaikan niemimaan.
Taustaa

Italia julisti 10. kesäkuuta 1940 sodan Ranskalle ja Yhdistyneelle kuningaskunnalle, jolloin Pohjois-Afrikassa vastakkain olleet italialaiset ja brittiläiset joukot aloittivat rajakahakat. Merkittävimpiä tuloksia kahakoinnista olivat:
12. kesäkuuta 63 italialaisen sotilaan joutuminen sotavangeiksi
14. kesäkuuta Brittiarmeijan 7. husaarirykmentin suorittama Fort Capuzzon valtaus ja 11. husaarirykmentin suorittama Fort Maddalenan valtaus.
Benito Mussolinin käskystä Rodolfo Graziani aloitti 13. syyskuuta hyökkäyksen Egyptiin (operaatio E). Hyökkäävinä joukkoina oli Italian 10. armeija. Hyökkäävien joukkojen edetessä liittoutuneet vetäytyivät viivyttäen kohti Egyptiä. Samanaikaisesti rakennettiin puolustusasemaa Mersa Matruhin itäpuolelle. Italialaisten hyökkäys pysähtyi 16. syyskuuta linjalle Maktila-Tummar-Nibeiwa-Bir Rabia-Sofafi.
Joukot

Egyptissä olevan armeijan vahvistukseksi lähetettiin Britteinsaarilta kolme panssaripataljoonaa (154 panssariajoneuvoa), 48 panssarintorjuntatykkiä ja saman verran 88 millimetrin kenttätykkejä sekä muita varusteita. Varusteet siirrettiin Hyväntoivonniemenreittiä operaatio Hatsissa. Saattue saapui 19. syyskuuta Punaiselle merelle.
Suunnitelma

Italialaisten pysähdyttyä Archibald Wavell määräsi Egyptissä olevien joukkojen komentajan kenraaliluutnantti Sir Henry Maitland Wilsonin suunnittelemaan rajoitetun operaation italialaisten työntämiseksi takaisin lähtöasemiin. Wavell havaitsi italialaisten vankkojen tukikohtien suuret etäisyydet toisistaan, jolloin ne eivät kyenneet tukemaan toisiaan. Operaatio Compassin kestoksi oli alun perin suunniteltu viisi vuorokautta huollon takaamiseksi, mutta operaation menestyttyä sitä jatkettiin.
Suunnitelman mukaan Brittiläinen 7. panssaridivisioonan ja Intian 4. divisioonan tuli hyökätä Sofafin ja Nibeiwan välistä tukikohtien taakse. Prikaati intialaisesta divisioonasta vahvennettuna 7. Panssarirykmentillä hyökkäisi sitten Nibeiwaan selustasta (lännestä) ja panssaridivisioonan pääosa suojaisi pohjoiseen. Valtauksen jälkeen toinen prikaati intialaisesta divisioonasta edelleen vahvennettuna 7. Panssarirykmentillä hyökkäisi Tummarin tukikohtaan.
Hyökkäysvalmistelut

Hyökkäyksen tueksi siirrettiin Egyptiin 33. ja 274. laivueen Hawker Hurricanet, 112. laivueen Gloster Gladiatorit, Adenista ja Sudanista 45., 55. ja 113. laivueiden sekä osa 11. ja 39. laivueiden Blenheimeistä, 37., 38. ja 70. laivueiden Wellingtonit sekä 216. laivueen Bombayt. Lentokoneita oli operaation käytössä kaikkiaan 48 hävittäjää ja 116 pommikonetta.
Hyökkäys valmistelut oli suoritettu salassa ja ainoastaan muutama upseeri tiesi, että joukkojen harjoitukset 25.–26. marraskuuta kuvasivat todellisuudessa Nibeiwan ja Tummarin italialaisleirejä. Harjoitus oli siten todellisuudessa valmistautumista tulevaan hyökkäykseen lisäksi harjoituksen aikana joukoille kerrotaan tulevasta lisäharjoituksesta. Monet yksiköt saivat tiedon harjoituksen todellisesta luonteesta vasta 7. joulukuuta, kun ne olivat lähtöasemissa.