stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lopé-Okanda

Joki Lopén kansallispuistossa
Lopé-Okanda on metsäalue Gabonissa. Alueesta suurin osa on sankkaa sademetsää, mutta siellä on myös viimeiset jäänteet Keski-Afrikan savanneista sekä jälkiä menneistä kulttuureista, mm. kaiverruksia ja kalliopiirroksia. Siellä on ollut ihmisasutusta 400 000 vuoden ajan.
Puistossa on gorilloja, simpansseja ja afrikannorsuja sekä muita suuria nisäkkäitä. Yhteensä puistossa tavataan 63 nisäkäslajia sekä 399 lintulajia.  Sen läpi virtaava Ogooué-joki on ollut aina tärkeä kauppareitti alueella. Puiston poikki kulkee myös maantie sekä rautatie. Metsästystä ja salametsästystä, varsinkin norsunluun kauppaa, pidetään puiston suurimpina uhkina.
Lopé-Okanda on ollut suojelualue vuodesta 1946. Se otettiin vuonna 2007 UNESCOn maailmanperintöluetteloon.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nesar Ahmad Bahave

| Mitalit> Maa:   Afganistan.Miesten taekwondo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Afganistan.Miesten taekwondo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Afganistan.Miesten taekwondo.MM-kilpailut  | Maa:   Afganistan> Miesten taekwondo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Peking 2007 | 72 kg |  |
| Aasian kisat  | Aasian kisat  | Aasian kisat  |  |
|  Hopeaa | Kanton 2010 | 80 kg |  |
|  Pronssia | Doha 2006 | 72 kg |  |
Nesar Ahmad Bahave tai Nesar Ahmad Bahawi (pers. ‏نثار احمد بهاوي‎, s. 27. maaliskuuta 1984 Kapisa, Kapisan maakunta) on afganistanilainen taekwondoin. Hän on edustanut kabulilaisseuroja M.A Taekwondo Association ja Haidary Taekwondo Association.
Bahave saavutti Pekingin MM-kilpailuissa 2007 hopeaa alle 72 kg:n painoluokassa. Voitettuaan viisi ottelua hän hävisi loppuottelussa taiwanilaiselle Sung Yu-Chille pistein 0–5. Hän sai Aasian kisoissa pronssia 72 kg:n sarjassa Dohassa 2006 ja hopeaa 80-kiloisissa Kantonissa 2010.
Bahave toimi Afganistanin joukkueen lipunkantajana olympialaisten avajaisissa Pekingissä 2008 ja Lontoossa 2012. Pekingissä 2008 hän hävisi molemmat ottelunsa sijoittuen jaetulle seitsemännelle sijalle. Lontoossa 2012 hän eteni keräilyottelun kautta pronssiotteluun, jonka hävisi italialaiselle Mauro Sarmientolle sijoittuen viidenneksi. Hän voitti olympiakarsintaturnauksen 80 kg:n sarjan Bangkokissa 2011.
Leualliset selkärankaiset

| Leualliset selkärankaiset |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Alaluokat
 †Panssarihait Placodermi  Eugnathostomata Rustokalat Chondrichthyes  Luukalat Osteichthyes 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Panssarihai Dunkleosteus, varhainen leuallinen selkärankainen.
Leualliset selkärankaiset (Gnathostomata) on ryhmä, johon kuuluu 60 000 lajia eli 99 prosenttia kaikista elävistä selkärankaisista.
Ensimmäiset leualliset selkärankaiset ilmestyivät keskisellä ordovikikaudella. Niiden leuat olivat kehittyneet kiduskaarista, jotka tukivat niiden kiduksia. Niiden alkuperäinen tarkoitus ei ilmeisesti liittynyt mitenkään syömiseen, vaan hengityksen tehostamiseen. Leukoja käytettiin pumppuamaan vettä kiduksiin. Evoluution myötä niiden tarkoitus muuttui.
Panssarihait siluurikaudella olivat ensimmäiset kalat, joilla oli purevat leuat.
Aiheesta muualla

Fossiilien salat paljastuivat näin selkärankaiset saivat naaman yli 400 miljoonaa vuotta sitten
Leuanalussylkirauhanen

Kuvassa ihmisen sylkirauhaset. Numerolla 2 on merkitty leuanalussylkirauhanen.
Leuanalussylkirauhaset (lat. glandula submandibularis) ovat ihmisen suuontelon suuriin sylkirauhasiin kuuluvia eksokriinisiä erityisrauhasia. Normaalitilassa ne erittävät noin 69–70 % kaikesta syljestä. Ruokailun aikana leuanalussylkirauhasten osuus vähenee, koska valtaosan sylkinesteestä erittää korvasylkirauhanen (lat. glandula parotis). Leuanalussylkirauhasia on kaksi kappaletta ja ne sijaitsevat symmetrisesti molemmin puolin suuonteloa leukaluun (lat. mandibula) kulman (lat. angulus mandibulae) takana. Leuanalussylkirauhasen rauhaskudos on yhteydessä suuonteloon leuanalussylkirauhasen tiehyen (lat. ductus submandibularis) välityksellä. Leuanalussylkirauhasen tiehyt kulkee leveän suupohjalihaksen (lat. musculus mylohyoideus) päällä anteriorisesti ja päättyy suunpohjan pinnalla olevaan kielenaluslihakkeeseen (lat. caruncula sublingualis).
Aiheesta muualla

Solunetti: Sylkirauhaset
Finto, suomalainen sanasto- ja ontologiapalvelu: Leuanalussylkirauhanen
Lambert Valdemar Müller

Lambert Valdemar Müller (19. marraskuuta 1868 Lohtaja – 7. toukokuuta 1934 Tammisaari) oli suomalainen näytelmäkirjailija joka käytti nimimerkkiä Set Volmari.
Teoksia

Piirteitä keskiajan yhteiskunta-oloista.    Reino Drockila, Kotka 1904 (nimimerkillä Set Volmari)
Pönnelin kävelee paljain jaloin : seuranäytelmä 1:ssä näytöksessä. Näytelmäkirjallisuutta 64.   U. W. Telén & C:o, Kuopio 1904, 2. painos 1909, 3. painos 1920  (nimimerkillä Set Volmari)
Alkukoulun havainto-opetus : ensi opetuksen antajain avuksi.   Valistus, Helsinki 1918
Leuc

| Leuc |
| --- | --- |
 Kylän raittia
 vaakuna
 Leuc
 Koordinaatit: 43°08′50″N, 2°19′27″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Oksitania
Departementti:  Aude
Arrondissementti:  Carcassonne
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  11,3 km²
Väkiluku (2019):  865 
 – Väestötiheys:  76 as./km²
Kunnan numero:  11201
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Leuc (oksitaaniksi: Leuc) on kunta Ranskan eteläosassa Auden departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee noin 10 kilometriä Carcassonnen kaupungista etelään.
Château de Leuc
Kunnan keskiaikainen linna Château de Leuc on rakennettu 1200-luvulla. Tämän jälkeen se on kokenut muutostöitä 1300-, 1400- ja 1600-luvuilla. Ensimmäinen maininta linnasta on vuodelta 1215. Katolinen liiga valtasi linnan vuonna 1589. Seuraava suuri vastoinkäyminen tapahtui vuonna 1791, jolloin tulipalo tuhosi linnan. Alkujaan linnassa oli viisi tornia, joista on jäljellä enää kolme. Linna on yksityisomistuksessa, ja se on ollut historiallinen muistomerkki vuodesta 1948 lähtien.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Leuc Wikimedia Commonsissa
Lambert van Haven

| Lambert van Haven |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. huhtikuuta 1630 Bergen, Tanska (Norja)
Kuollut: 9. toukokuuta 1695 (65 vuotta) Kööpenhamina, Tanska
Ammatti:  arkkitehti
Arkkitehti
Merkittävät työt:  Vapahtajamme kirkko
Lambert van Haven (16. huhtikuuta 1630 Bergen – 9. toukokuuta 1695 Kööpenhamina) oli tanskalainen barokin ajan arkkitehti ja taidemaalari. Hänen päätyönsä on Vapahtajamme kirkko Kööpenhaminassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lambert van Haven Wikimedia Commonsissa
Liebkind

Liebkind on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Dave Liebkind (1936–2004), liikemies, toimittaja sekä Liberaalit- ja Remonttiryhmä-puolueiden vaikuttaja
Johnny Liebkind (s. 1945), artisti, säveltäjä ja sovittaja ja muusikko
Karmela Liebkind (s. 1949), sosiaalipsykologi ja professori
Sam Liebkind (s. 1983), jääkiekkovalmentaja
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Leithan taistelu

Leithan taistelu (saks. Schlacht an der Leitha, unk. Lajta menti csata) käytiin Babenberg-sukuun kuuluneen Itävallan herttuan Fredrik II:n johtamien itävaltalaisten ja Unkarin kuninkaan Béla IV:n johtamien unkarilaisten välillä 15. kesäkuuta 1246.
Tausta

Béla IV:n johtamat unkarilaiset kärsivät suuren tappion Batu-kaanin mongolijoukkoja vastaan Muhin taistelussa vuonna 1241. Alkoi mongolien hävitysretken (unk. tatárjárás) aika, jota Unkarissa kesti noin vuoden. Béla joutui vetäytymään Pozsonyin (nyk. Bratislava) kautta Hainburgiin. Siellä Itävallan herttua Fredrik II takavarikoi Unkarin kuninkaan kassan ja pakotti hänet luovuttamaan alueita Itävallalle vastineeksi avusta mongoleita vastaan. Hainburgista Béla jatkoi matkaansa Zagrebiin, missä turhaan anoi Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan apua. Myös herttua Fredrik petti lupauksensa.
Vuoden 1242 keväällä mongolit vetäytyivät perimyskiistojen vuoksi Unkarista. Béla aloitti mittavat jälleenrakennustyöt, joitten johdosta myöhempi historiankirjoitus tuntee hänet nimellä a második honalapító, ’isänmaan toinen perustaja’. Hän pyrki kehittämään maansa puolustusta rakennuttamalla linnakkeita Mongolivaltakunnan vastaiselle rajalle. Seuraavaksi Béla hyökkäsi Itävaltaan ja pakotti Fredrikin palauttamaan Unkarin menettämät alueet.
Taistelu

Lisänimen Streitbäre (’Sotaisa’) politiikkansa vuoksi ansainnut Fredrik II ei luopunut vaateistaan alueisiin, jotka Béla IV oli hänelle kerran luovuttanut. Loppukeväällä 1246 Fredrik kokosi armeijan ja hyökkäsi vuorostaan Unkariin. Joukot kohtasivat taistelussa Leitha-joen (unk. Lajta, vanhoissa lähteissä Sár) varrella 15. kesäkuuta. Tarkkaa taistelupaikkaa ei nykyään tiedetä; unkarilaisten asiakirjoissa mainitaan vain sub Nova Civitate iuxta fluvium Saar ’Sár-jokivarren (eli Leitha-jokivarren) Uuden Kaupungin alapuolella’.
Yhteenotto päättyi selvään itävaltalaisten voittoon näitten alivoimasta huolimatta. Herttua Fredrik kuitenkin kaatui taistelussa, mikä ajoi hänen maansa sekasortoon. Koska hänellä ei ollut miespuolisia perillisiä, sammui Itävaltaa kolmen vuosisadan ajan hallinnut Babenbergin dynastia.
Seuraukset

Béla IV osallistui Fredrikin kuolemasta seuranneeseen Babenbergien perimyssotaan ja liitti Steiermarkin väliaikaisesti valtakuntaansa. Lopulta Béla kuitenkin hävisi Itävallan ja Steiermarkin perimyssodan Böömin kuninkaalle Ottokar II:lle Kressenbrunnin taistelussa 1260.
Fredrik II:n kohta Babenbergin sukupuutaulussa Klosterneuburgin luostarissa. Maalaus vuosilta 1489 - 1492.
Liebherr R 9250

Liebherr R 9250 Litronic
Liebherr R 9250 on Liebherrin valmistama avolouhoskaivinkone. Sitä valmistetaan kahdenlaisilla moottoreilla, ja siitä on pisto- ja kuokkakaivinkoneversiot. Sen kauhakapasiteetti on noin 15 kuutiometriä.
Liikoilampi

| Liikoilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Karjala
Kunnat:  Lemi
Koordinaatit:  61°05′36″N, 27°43′34″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kivijärven reitin valuma-alue (14.19)
Laskuoja:  Törösenoja Paskolampeen 
Järvinumero:  14.196.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  86 m  
Pituus:  400 m  
Leveys:  110 m  
Rantaviiva:  0,89 km  
Pinta-ala:  3,044 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiLiikoilampi 
Liikoilampi  on Etelä-Karjalassa Lemillä Urolan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,0 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Taudinjoen valuma-alueeseen (14.196) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 86 metriä mpy.
Loputon sota

| Loputon sota> The Forever War.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Joe Haldeman
Genre:  science fiction
Kustantaja:  St. Martin's Press
Julkaistu:  1974
Suomennos
Suomentaja:  Veikko Rekunen
Kustantaja:  Book Studio
Julkaistu:  1990
Sivumäärä:  254
ISBN:  951-611-366-4
Sarja: Forever War
Seuraava:  Forever Peace
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Loputon sota (engl. The Forever War) on Joe Haldemanin science fiction -romaani vuodelta 1974, joka kertoo ihmisten ja tauruslaisten sodasta.
Kirja on voittanut Nebula-, Hugo-, ja Locus-palkinnot.
Kuten Robert Heinleinin Starship Troopers kirja kertoo sodasta, sotilaista ja syistä miksi ihmiset katsovat ne tarpeelliseksi. Haldeman on kertonut saaneensa vaikutteita Starship Troopersista, mutta kirjoittaneensa kirjan vastineeksi kokemuksistaan Vietnamin sodassa. Yhtäläisyyksistä huolimatta Haldeman ja Heinlein olivat eri mieltä joistakin asioista.
Aiheesta muualla

Loputon sota Internet Speculative Fiction Database -sivustolla (englanniksi)
Lamberto Dini

| Lamberto Dini |
| --- | --- |

Italian pääministeri
 17. tammikuuta 1995-17. toukokuuta 1996  
Presidentti:  Oscar Luigi Scalfaro
Edeltäjä:  Silvio Berlusconi
Seuraaja:  Romano Prodi
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. maaliskuuta 1931 Firenze
Puoliso:  Donatella Pasquali Zingone
Tiedot
Puolue:  Vapauden kansa 2010-
Uskonto:  roomalaiskatolisuus
 Nimikirjoitus
Lamberto Dini (s. 1. maaliskuuta 1931) on italialainen poliitikko ja taloustieteilijä, valtiovarainministeri 1994, pääministeri 1995–1996, oikeusministeri ja ulkoministeri 1996–2002.
Poliittinen ura

Dini opiskeli taloustiedettä synnyinkaupungissaan Firenzessä, ja meni Kansainvälisen valuuttarahaston palvelukseen vuonna 1959. Dini toimi Banca d'Italian (Italian kansallispankki) johtajana vuodesta 1979 toukokuuhun 1994 asti. 
Dini valittiin valtiovarainministeriksi kun Silvio Berlusconi muodosti hallituksen toukokuussa 1994. Berlusconin ja hänen koalitiokumppaninsa, Pohjoisen liiton Umberto Bossin välirikon vuoksi hallitus kaatui joulukuussa 1994 ja presidentti Oscar Luigi Scalfaro nimitti Dinin pääministeriksi.
Vaikka Dini ei ollutkaan vasemmistolainen, hän sai vasemmiston puolueiden (lukuun ottamatta kommunistipuolueen) ja pohjoisen liiton luottamuksen, kun taas hänen kumppaninsa oikeistohallituksessa jättivät tukematta häntä.
Huhtikuun 1996 vaaleissa Dini päätti liittyä Oliivipuukoalitioon puolueensa Rinnovamento Italianon kanssa. Hänet valittiin parlamenttiin ja hän toimi ulkoministerinä neljässä seuraavassa hallituksessa Prodin, Massimo D'Aleman ja Giuliano Amaton alaisuudessa 1996–2001. Dini valittiin tämän jälkeen senaattiin.
Nicaraguan luterilainen kirkkosynodi

| Iglesia Luterana Sínodo de Nicaragua (ILSN)  Nicaraguan luterilainen kirkkosynodi |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  Luterilaisuus
Johtaja:  presidentti Marvin Donaire
Yhteistyötahoja:  Kansainvälinen luterilainen neuvosto
Toiminta-alue:  Nicaragua
Perustettu:  2008
Seurakuntia:  23
Jäseniä:  1 800
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nicaraguan luterilainen kirkkosynodi (esp. Iglesia Luterana Sínodo de Nicaragua (ILSN)) on luterilainen kirkko, joka toimii Nicaraguassa. Kirkon jäsenmäärä on 1 800.
Historia

Kirkko on saanut alkunsa Luterilainen kirkko – Kanadan vuonna 1997 aloittamasta lähetystyöstä Nicaraguassa. Vuonna 1998 iskeneen hurrikaani Mitchin ja sitä seuranneiden avustustoimien seurauksena vastaanottavuus Luterilainen kirkko – Kanadan tekemää työtä kohtaan kasvoi dramaattisesti. Vuonna 2008 perustettiin Nicaraguaan oma itsenäinen kirkkonsa, Nicaraguan luterilainen kirkkosynodi.
Nykytilanne

Kirkolla on 23 seurakuntaa, joissa on noin 1 800 jäsentä. Kirkko kuuluu Kansainväliseen luterilaiseen neuvostoon.
LP:n Poliisiyhdistys ry

LP:n Poliisiyhdistys ry (myöhemmin LPY) on Suomen Poliisijärjestöjen Liiton (myöhemmin liitto) jäsenyhdistys, joka on erikoistunut erityisesti liikennevalvontaa suorittavien poliisien edunvalvojaksi.
LPY on neuvotellut sekä jäsenten asioista työnantaja vastapuolena, että työnantajan rinnalla aina hyvää keskusteluyhteyttä vaalien. Neuvotteluja on käyty mm. yksittäisten jäsenten ja jäsenryhmien aseman parantamiseksi sekä useiden Liikkuvan poliisin lakkauttamisyritysten estämiseksi. Yrityksistä noin kymmenes, vuonna 2013, lopulta päätti silloin 83-vuotiaan Liikkuvan poliisin matkan. Yhdistys osallistui myös Suomen historian ainoaan poliisilakkoon 1976. LPY:n edustajista on valittu kaksi kertaa liiton puheenjohtaja; komisario Matti Krats 1993 ja ylikonstaapeli Pekka Salomaa 2001. Lisäksi LPY:llä on ollut useita muita edustuksia Suomen Poliisijärjestöjen liitossa.
Historia

LPY perustettiin vuonna 1955 ja merkittiin yhdistysrekisteriin 7.6.1955.
Vuoden 1955 alkupuolella suunniteltiin Liikkuvan poliisin henkilöstölle omaa ammattiyhdistystä, sillä henkilöstö oli tuntenut, ettei heidän äänensä kuulu riittävästi olemassa olevien yhdistysten kautta. Huhtikuun 28. päivänä 1955 kokoontui Helsingissä 81 liikenteen ammattilaista päättämään alustavasti yhdistyksen perustamisesta. Kokouksessa valittiin viiden miehen toimikunta, joka sai tehtäväkseen valmistella perustavan kokouksen ja laatia yhdistykselle säännöt. Tehtävään nimettiin komisario Selim Vainio, ylikonstaapeli Veikko Suojanen, tarkastuskonstaapelit Arvi Rintala ja Helge Hovi sekä vanhempi konstaapeli Risto Jokivartio. Toimikunnan puheenjohtajaksi nimettiin Selim Vainio.
Perustava kokous pidettiin Helsingissä 12.5.1955. Kokouksen valitsema LPY:n ensimmäinen puheenjohtaja oli komisario Osmo Rautavuori. LPY:n ensimmäiseen hallitukseen valittiin puheenjohtajan lisäksi 10 jäsentä; komisario Selim Vainio Helsinki, ylikonstaapeli Veikko Suojanen varikot, tarkastuskonstaapeli Helge Hovi Helsinki, tarkastuskonstaapeli Arvi Rintala Helsinki, ylikonstaapeli Yrjö Granlund Helsinki, ylikonstaapeli Matti Rautiala Kymen lääni, ylikonstaapeli Aarne Kuivasaari Hämeen lääni, vanhempi konstaapeli Anssi Kuiri Turun- ja Porin lääni, vanhempi konstaapeli Aaro Jantunen Mikkelin lääni ja ylikonstaapeli Esko Tervonen Kuopion lääni.
Toiminta lähti sujuvasti liikkeelle ja LPY osallistui kesäkuussa 1955 silloisen Suomen Poliisien Liiton kokoukseen. Tässä kokouksessa liiton sääntöjä muutettiin Keski-Hämeen Poliisien yhdistyksen esityksestä siten, että LPY sai sääntömääräisen paikan sekä liiton hallitukseen (edusti Aarne Kuivasaari), että liiton valtuustoon (edusti Selim Vainio).
Vuonna 2021 liiton hallitus (puheenjohtajana Jonne Rinne) esitti liittokokoukselle, että seuraava hallitus muodostettaisiin ilman LPY:n edustajaa. LPY.n vastaehdotus hävisi äänestyksen ja näin LPY menetti liiton hallituspaikan 2021 alkaen. Edustus liiton valtuustossa kuitenkin pysyi.
Hirvaspirtti

LPY omistaa jäsenistön käytössä olevan tunturimajan, Hirvaspirtin, Inarin Saariselällä. Omassa rauhassa, mutta lähellä Saariselän palveluita oleva Hirvaspirtti on ollut jäsenten käytössä 15.9.1961 alkaen. Hirvaspirtin paikan löysi Ville Räikkönen, joka esitteli kohteen silloiselle LPY:n puheenjohtaja Pentti Mehtoselle ja taloudenhoitaja Yrjö Granlundille. Paikka oli juuri oikeanlainen tunturimajan rakentamiseen. Metsäntutkimuslaitos vuokrasi hehtaarin tontin ja myi rakennuspuut rakennusta varten. Arkkitehti Eero A. Kajava teki piirustukset ja kirvesmies Väinö Ainosen rakennusryhmän kanssa tehtiin rakennusurakkasopimus 15.5.1961. Innostuneen talkooporukan avulla urakka toteutettiin neljässä kuukaudessa. Alun perin Hirvaspirtti lämmitettiin yhdellä öljykamiinalla ja valoa antoivat öljylamput sekä mukana tuodut kynttilät. Vuodesta 2016 alkaen lämmitys on perustunut liiketunnistinpohjaiseen sähkölämmitykseen ja valoa ovat antaneet ledit.
Vuonna 1991 Hirvaspirttiä laajennettiin siten, että Hirvaspirtillä on 19 vuodepaikkaa. Laajennuksen piirsi arkkitehtitoimisto J Teppo Oulusta. Laajennustyöhön palkattiin kaksi kirvesmiestä Urho Mäenpää ja Kyösti Olin Rovaniemeltä. Lisäksi talkootöitä tehtiin jäsenten toimesta noin 350 työpäivää. Työ aloitettiin toukokuun alussa ja laajennus oli valmis jo elokuun lopulla, noin kuukauden arvioitua etuajassa. Uusittu Hirvaspirtti otettiin käyttöön 1.9.1991.
Hirvaspirtin tontti on oma. Alun perin tontti vuokrattiin 25 vuoden sopimuksella vuonna 1960. Sopimus uusittiin pitkällisten neuvottelujen jälkeen 4.12.1981 uudelleen 25 vuodeksi siten, että vuokrasopimus päättyisi vuonna 2006. LPY:n hallitus teki 7.8.1999 päätöksen ostaa Hirvaspirtin tontti omaksi. Jälleen käytiin pitkät neuvottelut, joiden päätteeksi LPY osti noin 0,8 ha kokoisen Hirvaspirtin tontin.
LP:n Poliisiyhdistys ry toimihenkilöt > Puheenjohtajat

komisario Osmo Rautavuori		1955–1957
komisario Pentti Mehtonen		1957–1964
ylikonstaapeli Aarne Kuivasaari	1964–1972
ylikonstaapeli Osmo Marttila		1972–1975
ylikonstaapeli Paavo Valonen		1975–1987
komisario Matti Krats			1987–1993
ylikonstaapeli Veikko Matikainen 	1993 (varapj, vt pj)
ylikonstaapeli Pekka Salomaa	1993–2001
ylikonstaapeli Teuvo Löfman		2001–2005
ylikonstaapeli Matti Oja		2006–2013
ylikonstaapeli Timo Harjaluoma	2013–2021
ylikonstaapeli Jarkko Rytilahti	2021–
LP:n Poliisiyhdistys ry toimihenkilöt > Sihteerit

ylikonstaapeli Arvi Rintala		1955–1957
ylikonstaapeli Eelis Keurulainen	1957–1959
vanhempi konstaapeli Eino Valo	1959–1963
vanhempi konstaapeli Aaro Ahonen	1963–1964
ylikonstaapeli Ilmari Korpi		1964–1968
vanhempi konstaapeli Rauno Suominen	1968–1969
ylikonstaapeli Seppo Yrjönen	1969–1981
ylikonstaapeli Pekka Salomaa	1981–1993
ylikonstaapeli Jaakko Porvari	1993–1999
vanhempi konstaapeli Eero Savolainen	2000–2001
vanhempi konstaapeli Riikka Lautala	2002–2007
vanhempi konstaapeli Tuomas Särkikoski	2008–
LP:n Poliisiyhdistys ry toimihenkilöt > Taloudenhoitajat

ylikonstaapeli Yrjö Granlund		1955–1973
vanhempi konstaapeli Väinö Kuisma 1973–1974
ylikonstaapeli Olavi Karivainio	1974–1978
ylikonstaapeli Matti Grundström	1978–1987
ylikonstaapeli Jukka Salmi		1987–1998
ylikonstaapeli Timo Harjaluoma	1998–2013
ylikonstaapeli Timo Vihervaara	2013–
LP:n Poliisiyhdistys ry toimihenkilöt > Pääluottamusmiehet

ylikonstaapeli Aarne Kuivasaari	1972–1979
ylikonstaapeli Osmo Marttila		1979–1998
ylikonstaapeli Veikko Matikainen	1999–2005
ylikonstaapeli Tapani Herttua		2006–2010
ylikonstaapeli Kai Samelin		2010–2012
ylikonstaapeli Hannu Laaksonen	2012–2013
ylikonstaapeli Tapio Rajaniemi	2013–2014
Liitto lakkautti LPY:n pääluottamusmiehen tehtävän 2014
Leisure Suit Larry Goes Looking for Love (in Several Wrong Places)

| Leisure Suit Larry Goes Looking for Love (in Several Wrong Places) |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Sierra Entertainment
Julkaisija:  Sierra On-Line
Jakelija:  Activision ja Steam
Suunnittelija:  Al Lowe
Pelisarja:  Leisure Suit Larry
Julkaistu:  1988
Lajityyppi:  seikkailupeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  MS-DOS, Amiga, Atari ST
Jakelumuoto:  Digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Leisure Suit Larry Goes Looking for Love (in Several Wrong Places) on toinen peli Leisure Suit Larry -pelisarjassa. Sierra On-Line julkaisi sen vuonna 1988. Kuten edeltäjänsäkin, peli julkaistiin useammille alustoille, kuten MS-DOS, Atari ST ja Amiga. Pelimoottorina on Sierra's Creative Interpreter (SCI0), joka mahdollistaa 16-värisen EGA-grafiikan ja osittain hiiriohjatun käyttöliittymän. Pelimoottori tukee myös FM- ja General MIDI -musiikkia.
Pelissä Larry Laffer ajautuu trooppiselle saarelle epäonnisen laivamatkan jälkeen. Edellisen pelin (Leisure Suit Larry in the Land of the Lounge Lizards) kritisoinnin takia Sierra jätti tietoisesti pois seksuaalissävytteisiä kohtauksia.
Pelaaminen

Ensimmäiseen Leisure Suit Larry -peliin verrattuna tämä peli etenee lineaarisesti samalla lailla kuin Sierran muut seikkailupelit, erityisesti myöhäisemmät pelit King’s Quest -pelisarjassa. Pelihahmon liikkeitä ohjataan näppäimistön nuolinäppäimillä, hiirellä ja peliohjaimella, vaikka tekstiparseria käytetään kaikkeen muuhun toimintaan. Pelaajan on selvitettävä pelissä erilaisia arvoituksia ja sokkeloita. Erilaisia esineitä pelaajan on myöskin löydettävä päästäkseen eteenpäin pelissä, muussa tapauksessa peli saattaa päättyä Larryn kuolemaan. Vaikka pelissä ei ole mitään näkyviä aikarajoituksia, täytyy tietyt asiat tehdä ripeästi, jotta päästään seuraavaan pelikohtaukseen.
Juoni

Pelin alussa Larry on leikkaamassa ruohoa omakotitalon nurmikolla. Talon omistaja Eve, jonka kanssa Larry oli seksuaalisessa kanssakäymisessä ensimmäisessä pelissä, ajaa talon pihaan avoautollaan. Eve hädin tuskin muistaa kuka Larry on, ihmettelee miksi tämä leikkaa ruohoa ja käskee tämän raivoisasti painua matkoihinsa ja tehostaa käskyä antamalla koiransa virtsata Larryn päälle. Larryn tajutessa, että Eve oli vain yhden illan juttu, hän lähtee lätkimään. Vähän myöhemmin Larry osallistuu television viihdeohjelmaan, missä voittaa ilmaisen lomamatkan. Valmistautuessaan laivaristeilylle, yksi mikrofilmi joutuu vahingossa Larryn haltuun; tämä saa KGB:n kuten myös hullun tiedemiehen Dr. Nonookeen Larryn jäljille.
Pelin aikana Larry käy useassa parturissa. Parturit ovat koomisesti kaikki samannäköisiä missä Larry sitten parturipalveluita käyttääkin.