stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaneyoshi Mutō

Kaneyoshi Mutō
Kaneyoshi Mutō (jap. 武藤 金義, Mutō Kaneyoshi, s. kesäkuussa 1916 – 24. heinäkuuta 1945) oli keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimien hävittäjälentäjä ja hävittäjä-ässä toisessa maailmansodassa. Mutō syntyi Aichin prefektuurissa köyhään maanviljelijä perheeseen.
Vuonna 1935 Kaneyoshi värväytyi laivastoon ja oli hetken hävittäjä Urakamilla. Pian hän oivalsi, että parhaat etenemisen mahdollisuudet olivat lentäjänä. Hänet hyväksyttiin lentäjäkoulutukseen, mistä hän valmistui heinäkuussa 1936. Neljä ensimmäistä ilmavoittoaan Mutō saavutti Kiinan–Japanin sodassa. Hän pudotti Nankingissa ja Hankoussa Polikarpov I-16 -hävittäjiä. Virallinen palkkio myönnettiin 30. huhtikuuta 1938.
Mutō sai kutsumanimen Kin-Chin, joka tarkoittaa pientä kultaista. 160 cm:n pituinen Kinsuke oli hyvän huumorinsa vuoksi pidetty lentäjätoveri. 12. lentorykmentin (kokutai) jälkeen hän oli 3. lentorykmentissä ja Hollannin Itä-Intian operaatiossa. Malaijin sotaretki päättyi huhtikuussa 1942. Marraskuussa 1942 Mutō taisteli 252. lentorykmentissä Salomonsaarilla ja Uudessa-Guineassa. Niihin liittyvästä taistelutoimiin osallistumisesta hän sai huhtikuussa 1943 sotilasansiomerkin.
Mutō oli yksi lentäjistä, joille ensimmäisinä annettiin tietoisesti määräys syöksyä päin Yhdysvaltain laivaston aluksia. Varsinaisena tehtävänä oli saattaa torpedopommittajat kohteeseen. Vahvat hävittäjäpartiot torjuivat hyökkäyksen. Samaan tehtävään määrätyn Saburō Sakain kertoman mukaan Mutō teki itsenäisesti päätöksen palata, koska tehtävän suorittamiseen ei ollut mahdollisuutta.
Viime ajat ennen kaatumistaan Mutō lensi Japanin kotisaarten ilmapuolustuksessa. Hän lensi 343. kokutaissa Kawanishi N1K:lla. Hänet ylennettiin kuoleman jälkeen aliluutnantiksi. Hänen saamistaan ilmavoitoista tulee tuskin koskaan lopullista varmuutta. Henry Sakaida esittää, että jotkin sotahistorioitsijat pitävät lukuna 28:aa ja jotkut taas 35:ttä.
Mustadelfiini

| Mustadelfiini |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Valaat Cetacea
Alalahko::  Hammasvalaat Odontoceti
Heimo::  Delfiinit Delphinidae
Suku::  Valkokuvedelfiinit Lagenorhynchus
Laji::  obscurus
Kaksiosainen nimi
 Lagenorhynchus obscurus  (Gray, 1828) 
 Mustadelfiinin levinneisyys
Katso myös
   Mustadelfiini Wikispeciesissä   Mustadelfiini Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mustadelfiini eli harmaakuvedelfiini (Lagenorhynchus obscurus) on delfiinilaji, jota tavataan eteläisen pallonpuoliskon rannikkovesillä. Aiemmin sitä pidettiin geneettisesti samana kuin juovadelfiiniä, mutta nykyisen tieteellisen konsensuksen mukaan ne ovat eri lajeja. Sen pääasiallista ravintoa ovat kalmarit ja eri kalat. Mustadelfiinin uhanalaisuudesta ei ole saatu tietoa mutta niitä on usein joutunut nuottiin.
Rakenne

Mustadelfiini on keskikokoinen tai pieni muihin delfiineihin verrattuna. Eri alueiden yksilöillä on kuitenkin havaittu merkittäviä kokoeroja. Suurimmt yksilöt löytyvät Perun rannikolta, missä ne ovat jopa 210 cm pituisia ja 100 kg painoisia. Uudessa-Seelannissa asustavat pienimmät yksilöt; siellä niillä on mittaa 165–178 cm ja painoa 69–85 kg. Urokset ovat naaraita hivenen kookkaampia. Muita sukupuolten välisiä eroja ei juurikaan ole, vaikkakin urosten selkäevä on kaarevampi ja niiden rakenne on laajempi.
Väritys on selkäpuolella tummanharmaa tai musta ja selkäevä kaksivärinen; etureuna on saman värinen kuin selkä mutta takareuna on selvästi vaaleampi. Pään sivusta, silmien edestä johtaa pitkä vaaleanharmaa laikku mustaan tai tummanharmaaseen kuonoon. Kurkku ja vatsa ovat valkoiset, ja nokka ja alaleuka tummanharmaat tai mustat. Mustadelfiini on sivusta harmahtavan valkoinen. Selkäevän alapuolella on valkoisen keskellä musta piikkimäinen kuvio. Kuono on delfiineille epäominaisen lyhyt.
Levinneisyys

Mustadelfiiniä esiintyy Etelä-Amerikan keski- ja eteläosissa, Afrikan lounaisrannikolla, Uuden-Seelannin ympäristössä sekä muun muassa Tristan da Cunhan, Prinssi Edwardin saarten ja Amsterdamsaaren vesillä. Australian etelärannikolla se on todennäköisesti kausittainen.
Käyttäytyminen

Parhaiten mustadelfiinit viihtyvät viileillä vesillä ja kylmillä virtauksilla. Ne voivat liikkua pitkiä matkoja (noin 780 km) mutta niillä ei ole määritelty kausiluonteisia vaelluksia. Uudessa-Seelannissa niiden on havaittu kommunikoivan tavallisten delfiinien (Delphinus) kanssa.
Ravinto

Mustadelfiinit saalistavat monenlaisia kaloja ja kalmareita. Tavallisimpia lajeja ovat sardellit, lyhtykalat, härkäsimppu, kummeliturska, hoki, sardiinit, piikkimakrilli ja punaturska. Ne hyökkäävät koordinoidusti laumoissa ja ne voivat muuttaa strategioitaan ympäristön mukaan. Yleensä ne saalistavat pinnan läheisyydessä
Aiheesta muualla

Laji.fi: Harmaakuvedelfiini (Lagenorhynchus obscurus)
ITIS: Lagenorhynchus obscurus (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Lagenorhynchus obscurus, dusky dolphin (englanniksi)
Food and Agriculture Organization of the United Nations (FAO): Lagenorhynchus obscurus (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Lagenorhynchus obscurus:  Wikidata: Q300994  Wikispecies: Lagenorhynchus obscurus  ADW: Lagenorhynchus_obscurus  AFD: Lagenorhynchus_obscurus  ARKive: lagenorhynchus-obscurus  CoL: 3RWSJ  CMS: lagenorhynchus-obscurus  GBIF: 5220077  iNaturalist: 41506  IRMNG: 10583821  ITIS: 180445  IUCN: 11146  MSW: 14300065  NBN: NHMSYS0000376820  NCBI: 27611  NZOR: 7f8cf38a-bbd8-48af-a865-d24c91af22c4  Observation.org: 80592  OBIS: 231434  Open Tree of Life: 548145  Paleobiology Database: 82067  SeaLifeBase: 69386  Species+: 10842  WoRMS: 231434 
Delphinus obscurus:  Wikidata: Q125572495  GBIF: 2440630  Paleobiology Database: 440647 
Mustadelfiinin erottaa juovadelfiinistä sen selkäevän alapuolella olevan piikkimäisen kuvion ansiosta.
Imagination

| Imagination |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1981–1994
Tyylilaji:  disko, funk, soul
Kotipaikka:  Lontoo, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Leee John   Ashley Ingram   Errol Kennedy  
Levy-yhtiö:  R&B Records   RCA Records  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Imagination oli brittiläinen kolmihenkinen soulia ja dancemusiikkia tehnyt yhtye. Yhtye tunnetaan erityisesti kappaleestaan ”Just an Illusion” vuodelta 1982.
Diskografia > Albumit

(Listasijoitukset Britannian albumilistalta)
Body Talk (1981) #20
In the Heat of the Night (1982) #7
Night Dubbing (1983) #9
Scandalous (1983, uudelleennimetty muotoon New Dimension Yhdysvalloissa) #25
Trilogy (1986)
Closer (1987)
Imagination – All the Hits (1989) #4
Fascination of the Physical (1992)
Ilkka (yritys)

| Ilkka Oyj |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Markkinoinnin, tiedon ja teknologian taitaja
Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Osake:  OMXH: ILKKA1  OMXH: ILKKA2
Markkina-arvo:   97,3 milj. € (31.12.2021)
Perustettu:  1906
Toimitusjohtaja:  Olli Pirhonen
Puheenjohtaja:  Timo Aukia
Kotipaikka:  Seinäjoki, Suomi
Tuotteet:  sanomalehdet, markkinointipalvelut, informaatiopalvelut
Liikevaihto:   49,7 milj. € (2021)
Liikevoitto:   2,7 milj. € (2021)
Tilikauden tulos:   6,6 milj. € (2021)
Henkilöstö:   490 (keskim. 2021)
Kotisivu:  www.ilkka.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ilkan toimitalo Seinäjoen keskustorin tuntumassa.
Ilkka Oyj (entiseltä nimeltään Ilkka-Yhtymä Oyj) on eteläpohjalainen mediakonserni, jonka toimipaikat sijaitsevat Seinäjoella ja Vaasassa. Ilkka-konsernin liiketoiminnan alueelle kuuluvat monikanavainen kustannustoiminta, mainosmateriaalien painaminen sekä arvopaperikauppa ja sijoitustoiminta.
Ilkka-konsernin media- ja markkinointipalvelujen liiketoiminta-alueella konserniyhtiöistä toimivat I-Mediat Oy sekä sen tytäryhtiöt Myynninmaailma Oy, Digimoguli Oy, somessa.com Oy Ab ja MySome Oy. Sanomalehti Ilkka-Pohjalaisen lisäksi I-Mediat Oy julkaisee kahta kaupunkilehteä ja viittä paikallislehteä. Konsernin painopalveluyhtiö I-print Oy:n liiketoiminta koostuu arkki- ja erikoispainamisen palveluista. Liana Technologies Oy tuottaa ohjelmistoja markkinoinnin ja viestinnän ammattilaisille. Liana Technologiesin tytäryhtiöt ovat Evermade Oy sekä Ungapped AB.
Konserniin kuuluu lisäksi kiinteistöyhtiö sekä osakkuusyhtiöt Arena Partners Oy (41,17 %) ja Yrittävä Suupohja Oy (38,5 %). Ilkka Oyj:llä on 10,9 %:n osuus Alma Median osakkeista, joten se on Alma Median kolmanneksi suurin omistaja. Konserni vähensi omistustaan Alma Mediasta marraskuussa 2018 myymällä 16,4 % sen osakkeista.
Helsingin pörssissä Ilkka Oyj:n osake on ollut listattuna vuodesta 1981 (I-sarja); II-sarjan osake on ollut listattuna vuodesta 1988 alkaen. Osakkeen noteeraus siirtyi pörssin päälistalle 10. kesäkuuta 2002.
Keskisuomalainen osti toukokuussa 2021 Ilkka-Yhtymän osakkeita KPK Yhtiöt Oyj:ltä yhteensä 4,45 miljoonalla eurolla.
Päätuotteet

Maakuntalehdet
Ilkka-Pohjalainen
Ilkka (lakkautettu 2020)
Pohjalainen (lakkautettu 2020)
Paikallislehdet
Järviseutu
Jurvan Sanomat
Komiat
Suupohjan Sanomat
Viiskunta
Kaupunkilehdet
Epari
Vaasa
Omistus

Viisi suurinta osakkeenomistajaa osakemäärän mukaan, tilanne 31. heinäkuuta 2022.
Keskisuomalainen Oyj: 11,82 %
PunaMusta Media Oyj: 10,27 %
ML Stable Oy: 3,38 %
Keskinäinen Eläkevakuutusyhtiö Ilmarinen: 2,38 %
Mandatum Henkivakuutusosakeyhtiö: 2,10 %
Kirjallisuutta

Alanen, Aulis J. & Pirilä, Veikko: Taisteleva sanomalehti. I (1906–1930), II (1931–1981). Seinäjoki 1981.
Hokkanen, Kari: Ilkan vuosisata. Etelä-Pohjanmaan Lehtiseura 2006. ISBN 9789529212101.
Aiheesta muualla

Ilkka Oyj
| n k Ilkka Oyj |
| --- | --- |
Tytäryhtiöt:  I-Mediat Somessa.com  Myynninmaailma Digimoguli  Differo  MySome  I-print  Liana Technologies Ungapped  Evermade 
Sanomalehdet:  Ilkka-Pohjalainen  Jurvan Sanomat  Järviseutu  Komiat  Suupohjan Sanomat  Viiskunta 
Kaupunkilehdet:  Epari  Vaasa 
Lakkautetut lehdet:  Ilkka  Pohjalainen  Seinäjoen Sanomat 
Ilkka-Yhtymän vanha logo.
Muukalaispassi

Muukalaispassi on sisäministeriön myöntämä passi Suomessa oleskelevalle ulkomaalaiselle, joka ei voi saada kotimaansa viranomaiselta passia tai jos on jokin muu erityinen syy. Muukalaispassia koskeva säännökset sisältyvät ulkomaalaislakiin.
Ilmeitä isänmaan kasvoilla

| Ilmeitä isänmaan kasvoilla |
| --- | --- |

Kirjailija:  Pentti Haanpää
Kansitaiteilija:  Nina Kairisalo
Kieli:  suomi
Genre:  novellikokoelma
Kustantaja:  Into
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  200
ISBN:  978-952-264-239-4
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ilmeitä isänmaan kasvoilla on Pentti Haanpään novellikokoelma, joka ilmestyi vuonna 2013 Into Kustannuksen julkaisemana. Alkujaan kokoelma valmistui 1933 mutta jäi silloin julkaisematta. Haanpää kuvaa novelleissa 1930-luvun laman vaikutuksia. Kokoelman 23 novellia ovat yhtä lukuun ottamatta ovat ilmestyneet eri julkaisuissa ja Haanpään kuoleman jälkeen muissa kokoelmissa. Haanpään alkuperäisen suunnitelman mukaisten 23 novellin lisäksi teokseen sisältyy sen toimittajan Matti Salmisen esipuhe.
Tausta

”Herra tohtori, kirkko ja Porvarin jäniskoira”, jota ei ole aiemmin julkaistu, löytyi SKS:n arkistosta, kun toimittaja Matti Salminen kokosi aineistoa kirjaansa Pentti Haanpään tarina. Haanpää oli laatinut kokoelmaan tarkoittamistaan novelleista luettelon, jonka hän oli allekirjoittanut.
Heti Haanpään kuoleman jälkeen ilmestyneen Koottujen teosten (1956) ensimmäiseen versioon sisältyy Ilmeitä isänmaan kasvoilla -niminen kokoelma, mutta sen sisältö on kuitenkin erilainen, Haanpään kustannustoimittajan Eino Kauppisen valitsema. Toiseen Koottujen teosten laitokseen novellit oli hajotettu eivätkä muodostaneet enää kokonaisuutta.
Ilmeitä isänmaan kasvoilla -kokoelman valmistuessa 1933 Haanpää oli suurten kustantajien julkaisuboikotissa Kenttä ja kasarmi -teoksensa herättämien reaktioiden vuoksi. Sen ja Karavaani-nimisen kokoelman julkaissut vasemmistolainen Kansanvalta oli tehnyt päätöksen tämänkin kokoelman julkaisemisesta. Matti Salminen kertoo Haanpää-elämäkertakirjassa, että syynä sen julkaisematta jäämiseen olisi mahdollisesti ollut Kansanvallan kustannustoimittaja Heikki Välisalmen sairastuminen, eikä kokoelma siksi koskaan päässyt painoon asti. Toisaalta myös Kansanvallan rahat olivat lopussa, ja kustantamon julkaisutoiminta päättyi 1934. Haanpäällä oli tapana myydä osia teoksista ja myös novelleja lehdille, niinpä myös lähes kaikki tämän kokoelman novellit ilmestyivät vuosien varrella eri lehdissä ja kausijulkaisuissa.
Novellin ”Herra tohtori, kirkko ja Porvarin jäniskoira” pois jättämisen Haanpään Koottujen ensimmäisestä laitoksesta Salminen on tulkinnut johtuneen Haanpään ja Eino Kauppisen arvojen ristiriidasta. Kauppinen ei hyväksynyt kirkon ja pappien pilkkaamista. Toisaalta Salminen mainitsee toisessa yhteydessä, että Kauppisella olisi ollut taustavaikuttajia. Haanpää kirjoitti novellin marraskuussa 1930, ja Salminen kirjoittaa siitä: ”On selvää, ettei sitä olisi julkaissut yksikään kustantaja 1930-luvun alun Suomessa, jossa oli juuri julistettu voimaan kommunistilait.” Novelli ilmestyi kuitenkin seuraavan vuoden toukokuussa Suomen Sosialidemokraatissa, kuten sattumalta paljastui, ja samaa aihetta Haanpää käytti novellissa ”Koira”, joka ilmestyi 1947 kokoelmassa Heta Rahko, mutta vesitettynä, kuten Salminen sanoo. Vesa Karonen tosin huomauttaa novellikokoelman arviossaan, että vesittäjä oli Haanpää itse.
Haanpää kirjoitti novellit 1930-luvun ensimmäisten vuosien aikana. Salmisen mukaan kertomukset antavat kuvan Suomen 1930-luvun lamasta, jolloin lukemattomat ihmiset, erityisesti pienviljelijät, velkaannuttuaan 1920-luvulla joutuivat pois kodeistaan, kun velanmaksu ei onnistunut maan painuessa syvään lamaan.
Haanpään Koottujen teosten ensimmäiseen laitokseen vuodelta 1956 sisällyttämästään Ilmeitä isänmaan kasvoilla -nimisestä kokoelman versiosta Kauppinen jätti pois novellit ”Herra tohtori, kirkko ja Porvarin jäniskoira”, ”Höröläinen, entinen maanviljelijä tukinvedossa”, ”Vierailu”, ”Ääriviivoja” (= ”U. T. Qvist”), ”Kultaa”, ”Henkien taistelua”, ”Huutokauppa lukkarista” ja ”Kenttä”. Tilalle oli liitetty neljä muuta.
Arviot

Vesa Karonen kirjoittaa Helsingin Sanomissa, että novellikokoelma on jälleen 2000-luvulla ajankohtainen. Hänkin pitää Kauppisen tekemää karsintaa huonona. Kauppisen tekemiä lisäyksiä hän pitää onnistuneina, ja ne olisivat hänen mielestään kruunanneet tämänkin kokoelman.
Kaisa Kurikka toteaa Turun Sanomissa, että Haanpää tulkitsee lamavuosia ja niiden vaikutusta osuvasti, ja hänkin viittaa novellien ajankohtaisuuteen.
Novellit

”Historiallinen kertomus muutamasta Puu-nimisestä miehestä ja eräästä kapinasta”
”Oiva Peltomaa, pula ja pieni rautatieasema lakealla maalla”
”Höröläinen, entinen maanviljelijä tukinvedossa” (jätetty pois ensimmäisestä Koottujen teosten versiosta)
”Lukko Teeriahon ovella Antti Teeren isännyyden loppuessa”
”Tie”
”Kohtaukset”
”Eräs jatkuva paraati”
”Rikas mies vierailee Eemeli Märeen luona”
”Taistelu eräästä talosta”
”Kylän räätälin sosialistisesti katsasteleva iltakävely”
”Vierailu” (jätetty pois ensimmäisestä Koottujen teosten versiosta)
”Herra tohtori, kirkko ja Porvarin jäniskoira” (jätetty pois ensimmäisestä Koottujen teosten versiosta)
”Isänmaallisuuden ilmenemismuodot”
”Ääriviivoja” (jätetty pois ensimmäisestä Koottujen teosten versiosta)
”Kertomus miesten hengistä”
”Muuan maininki”
”Setäni ja minä”
”Puristetut kehät”
”Kultaa” (puuttuu ensimmäisestä Koottujen teosten versiosta)
”Työvoimatuotannon rationalisoiminen”
”Henkien taistelua” (jätetty pois ensimmäisestä Koottujen teosten versiosta)
”Huutokauppa lukkarista” (jätetty pois ensimmäisestä Koottujen teosten versiosta)
”Kenttä” (jätetty pois ensimmäisestä Koottujen teosten versiosta)
Imbolc

| Imbolc |
| --- | --- |
 Brigidin risti
Merkitys:  uudelleensyntymisen ja puhdistautumisen juhla
Vietetään:  1.–2. helmikuuta
Järjestämistiheys:  vuosittain
Imbolc oli yksi kelttien neljästä tärkeimmästä juhlasta. Sitä vietettiin 1. helmikuuta ja uskotaan, että juhla liittyi uuhien imetykseen. Juhla yhdistettiin myös Irlannin Brigit-jumalattareen, joka oli äitijumalatar ja synnyttävien naisten suojelija. Imbolcin kaikki juhlallisuudet näyttävät liittyneen hedelmällisyyteen ja vuodenajan riitteihin.
Rituaalit

Imbolcilla suoritetaan rituaaleja, jotka liittyvät luovan inspiraation, puhdistautumisen, aloituksen, kynttilätöiden tai kodin ja temppelin siunausten teemoihin. Joitakin Imbolciin liittyviä tapoja ovat kynttilöiden sytyttäminen, kevään ennusmerkkien etsiminen, kodin siivoaminen ja Brigidin tervetulleeksi toivottaminen. Imbolciin yhdistetään myös värit valkoinen ja punainen, kynttilät, siemenet, Brigidin pyörä, maito ja alkamisen, aloituksen ja inspiraation energiat.
Álvaro Mutis

| Álvaro Mutis |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. elokuuta 1923 Bogotá, Kolumbia
Kuollut: 22. syyskuuta 2013 (90 vuotta) México, Meksiko
Kansalaisuus:  kolumbialainen
Ammatti:  kirjailija, runoilija, toimittaja
Kirjailija
Äidinkieli: espanja
Tuotannon kieli: espanja
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Álvaro Mutis (25. elokuuta 1923 – 22. syyskuuta 2013) oli kolumbialainen kirjailija. Hän asui vuodesta 1956 Meksikossa.
Mutis syntyi Bogotássa ja eli lapsuutensa varhaiset vuodet Brysselissä, jossa hänen isänsä työskenteli diplomaattina. Isän kuoltua vuonna 1932 poika palasi kotimaahansa. Hänen ensimmäiset julkaisunsa olivat runoutta vuodelta 1948. Hän julkaisi myös novelleja ja sai mainetta varsinkin romaaneillaan ja pienoisromaaneillaan, joiden joukkoon lukeutuvat Diario de Lecumberri (1960) ja La Nieve del Almirante (1986). Mutisin tunnetuin henkilöhahmo oli seikkailija Maqroll el Gaviero.
Mutis sai työnsä johdosta lukuisia palkintoja, joista tärkeimpiä olivat Médicis-palkinto (1989), Asturian ruhtinaan palkinto (1997), Cervantes-palkinto (2001) ja Neustadt-palkinto (2002).
Suomennetut teokset

Araucaiman kartano, Lecumberrin päiväkirja, (yhteisnidos) suom. Satu Ekman, Kookos-kustannus, 2000. ISBN 951-98462-0-4
Imiinit

Imiinin yleinen rakenne
Imiinin muodostumisen mekanismi
Imiini on funktionaalinen ryhmä tai kemiallinen yhdiste, joka sisältää hiili-typpi-kaksoissidoksen . Imiinin muodostumisen mekanismi alkaa primaarisen nukleofilisen amiinin additiolla aldehydin tai ketonin elektrofiiliseen karbonyylihiileen. Syntynyttä tetraedristä välituotetta kutsutaan hemiaminaaliksi. Hemiaminaalin hapen protonointi johtaa veden lohkeamiseen ja typen stabiloiman karbokationin ja iminiumionin muodostumiseen. Kun typpi deprotonoituu, saadaan neutraali imiini. Amiinin additio on nopein lievästi happamissa olosuhteissa (pH 5).
Jos imiinin typpiatomiin on liittynyt happiatomi (R3=OH tai OR),on kyseessä oksiimi. Jos imiinin typeen on liitynyt toinen typpiatomi (R3=NR ), on yhdiste puolestaan nimeltään hydratsoni.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Amiinin nukleofiilinen additio
IUPAC Gold Book: Imines (englanniksi)
Mustakottarainen

| Mustakottarainen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kottaraiset Sturnidae
Suku::  Kottaraiset Sturnus
Laji::  unicolor
Kaksiosainen nimi
 Sturnus unicolor  (Temminck, 1820) 
Katso myös
   Mustakottarainen Wikispeciesissä   Mustakottarainen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mustakottarainen (Sturnus unicolor) on Välimeren rantavaltioissa esiintyvä yksivärinen varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 21–23 senttimetriä, siipien kärkiväli 38–42 senttimetriä ja paino 80–100 grammaa. Koiras on hieman suurempi. Juhlapukuisen mustakottaraisen höyhenpuku on täysin musta, naaraan selvästi himmeämpi kuin koiraan. Naaralla ja nuorella linnulla on lisäksi alaperässä vähäistä vaaleaa kirjailua ja talvipuvussa enemmänkin vaaleaa pilkutusta. Ääni on samanlainen kuin kottaraisella mutta laulu on huomattavasti äänekkäämpää.
Esiintyminen

Mustakottarainen esiintyy Välimeren länsiosassa Sisiliassa, Sardiniassa, Korsikalla, Iberian niemimaalla sekä paikoin Marokossa, Algeriassa ja Tunisiassa. Se korvaa täällä kottaraisen, joka ei pesi samalla alueella. Espanjassa se on varpusen jälkeen maan runsaslukuisin lintulaji (pesimäkanta 23–30 miljoonaa paria). Portugalin pesimäkanta on 0,5–1,0 miljoonaa, Italian 30 000–50 000 ja Ranskan 5 000–15 000 paria. Mustakottaraista ei ole tavattu Suomessa. Laji on paikkalintu, vaikka vähäistä vaeltelua voidaan havaita.
Elinympäristö

Elää samanlaisessa ympäristössä kuin kottarainen, eli maaseudulla varsinkin karjalaidunten tuntumassa sekä taajamissa ja kaupungeissa.
Lisääntyminen

Pesintä on huhti-kesäkuussa. Pesä on kolossa, esimerkiksi rakennuksessa, puunkolossa, pöntössä tai kallionkolossa. Käyttää usein myös muiden lintujen vanhoja pesiä. Naaras munii tavallisesti 4 tai 5 munaa. Muna painaa noin 7,7 grammaa. Haudonnan kesto vaihtelee 10–15 päivän rajoissa, keskimäärin se on 11–12 päivää. Naaras hautoo enimmän ajan, koiraan osuus vaihtelee. Poikasia hoitavat molemmat emot, naaras aktiivisemmin. Poikaset lähtevät pesästä lentokykyisinä 21–22 päivän ikäisinä ja emot ruokkivat niitä vielä muutaman päivän ajan.
Ravinto

Keväästä kesään mustakottaraiset syövät maasta löytämiään selkärangattomia, muun osan vuotta pääasiassa marjoja, hedelmiä ja siemeniä.
Sturnus unicolor
Eero Ilván

Eero Julius Ilván
Eero Julius Ilván (10. elokuuta 1894 Salo – 24. huhtikuuta 1918 Tampere) oli suomalainen jääkärivaravahtimestari. Hänen vanhempansa olivat kelloseppämestari Ernst Mikael Ilván ja Hilma Augusta Mattsson.
Opinnot

Ilván kävi kansakoulun ja Billnäsin puutarhakoulun vuosina 1911–1912.
Jääkäriaika

Ilván toimi konttoristina, kun liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 25. elokuuta 1915, josta hänet siirrettiin myöhemmin pataljoonan ratsuosastoon. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Suomen sisällissota

Ilván saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) varavahtimestariksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin joukkueenjohtajaksi Uudenmaan rakuunarykmentin 3. eskadroonaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Länkipohjassa, Kuhmalahdella, Eräjärvellä, Orivedellä ja Vesilahdella, missä haavoittui 23. huhtikuuta 1918 saatuaan kiväärin luodin rintaansa ja kuoli haavoihinsa seuraavana päivänä. Hänet haudattiin Turun valkoisten sankarihautaan. Kuollessaan hän oli naimaton ja kirjoilla Turussa.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Hilfsgruppenführer 11. tammikuuta 1916  Varavahtimestari 11. helmikuuta 1918 |    |  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Vapaudenmitali 2. lk.  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Jääkärimerkki |
Jääkäripataljoona 27:n ratsuosasto, kuvan keskellä osaston päällikkö Saksalainen luutnantti Sievert.
Mustakulma-albatrossi

| Mustakulma-albatrossi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Ulappalinnut Procellariiformes
Heimo::  Albatrossit Diomedeidae
Suku::  Etelänalbatrossit Thalassarche
Laji::  melanophris
Kaksiosainen nimi
 Thalassarche melanophris  (Temminck, 1828) 
Katso myös
   Mustakulma-albatrossi Wikispeciesissä   Mustakulma-albatrossi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mustakulma-albatrossi (Thalassarche melanophris) on keskikokoinen eteläisen pallonpuoliskon 
albatrossi. Lajin nimesi Coenraad Jacob Temminck 1828.