stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hannele Ruotsalo
Teatteritöitä

Marja-Liisa Vartio: Hänen olivat linnut, dramatisointi ja ohjaus, Jyväskylän kaupunginteatteri.
Minna Canth, Sylvi, sovitus ja ohjaus, Jyväskylän kaupunginteatteri.
Reetta Nieminen: Soi kauniisti elämäni murheen laulu, dramaturgia ja ohjaus, Oulun kaupungin ja Madetojan juhlaviikkojen yhteistuotanto.
Leena Krohn: Ihmisen vaatteissa, dramatisointi ja ohjaus, Jyväskylän kaupunginteatteri.
Hannele Huovi: Ruhtinaan peili, käsikirjoitus yhdessä Huovin ja Maiju Sallaksen kanssa. Esitetty Jyväskylän kaupunginteatterissa.
Kirjallisia teoksia

Teatteri on tässä – Jyväskylän kaupunginteatteri 1961–2001, toimitustyö yhdessä Aila Lavasteen ja Sirkka Helken kanssa, Jyväskylän kaupunginteatteri 2001.
Unto Koistinen

| Unto Koistinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. heinäkuuta 1917 Helsinki, Suomi
Kuollut: 9. toukokuuta 1994 Espoo
Kansalaisuus:  suomalainen
Taiteilija
Ala:  taidemaalari
Ruotsin kuninkaallisessa taideakatemiassa 
 opiskelleita suomalaisia
Johan Jacob Ahrenberg, Anton Wilhelm Arppe, Charles Bassi, Johan Zacharias Blackstadius, Edla Blommér, Erik Cainberg*, Theodor Decker, Robert Wilhelm Ekman*, Erik Enroth, Gustaf Wilhelm Finnberg, Johan Erik Hedberg, Johan Gustav Hedman, Gustaf Erik Hedman, Theodor Höijer, Karl Emanuel Jansson, Johan Knutson, Unto Koistinen, Helmi Kuusi, Aleksander Lauréus*, Johan Erik Lindh, Frans Wilhelm Lüchow, Erik Johan Löfgren, Karl Peter Mazér, Hjalmar Munsterhjelm, Martti Mäki, Victorine Nordenswan, Johan Oldenburg, Antero Olin, Erik Palmstedt, Jacob Rijf, Mathilda Rotkirch, Carl Axel Setterberg, Carl Eneas Sjöstrand, Frans Sjöström, Anita Snellman, Erland Stenberg, Johan Henrik Strömer, Emanuel Thelning, Isak Wacklin, Ferdinand von Wright, Magnus von Wright, Wilhelm von Wright 
 * agré
Unto Koistinen (25. heinäkuuta 1917 Helsinki – 9. toukokuuta 1994 Espoo) oli suomalainen taidemaalari ja taidegraafikko.
Koistinen hankki taiteilijan opintonsa 1930-luvulla Taideteollisesta keskuskoulusta ja 1940-luvulla Suomen Taideakatemian koulusta sekä Ruotsin kuninkaallisesta tiedeakatemiasta. Toisen maailmansodan aikana Koistinen oli hankkinut poliisin ammatin, mutta sodan päätyttyä taiteilijanura kiinnosti miestä huomattavasti enemmän.
Koistisen teokset käsittävät piirroksia, maalauksia ja grafiikkaa. Piirrokset olivat hänen vahvin alansa. Koistisen tuotannossa toistuvat useasti ihmis- ja maisema-aiheet, etenkin naiset. 1960-luvun lopulta alkaen syntyneessä kuuluisassa kamee-sarjassa taiteilija piirsi uurtamalla viivan ohuen öljyvärikerroksen päälle.
Koistinen maalasi huomattavan määrän omakuvia, joissa hän esiintyi eri rooleissa kuten harlekiinina, leijonana ja renessanssiruhtinaana. Roolista huolimatta voimakkaat kasvonpiirteet, suuri nenä ja surumieliset silmät ovat niissä helposti tunnistettavissa.
Unto Koistinen sai urallaan monia palkintoja ja tunnustuksia, mukaan lukien Pro Finlandia -mitali 1963 ja professorin arvonimi 1970. Valtion taiteilijaeläkettä Koistinen sai vuodesta 1979. Hänen tyttärensä Johanna Koistinen (s. 1956) on taidegraafikko.
Kirjallisuutta

Tanttu, Juha: Unto täällä: Unto Koistinen lähikuvassa.  Helsinki:  WSOY, 1977.  ISBN 951-0-07973-1.
Tanttu, Juha – Valkonen, Olli: Unto Koistinen.  Helsinki:  Suomen taideyhdistys, 1997.  ISBN 951-96429-6-X.
Aiheesta muualla

Unto Koistinen Valtion taidemuseon kokoelmissa. (Arkistoitu – Internet Archive)
Unto Koistisen Omakuva (1959) Turun Taidemuseon sivuilla. (Arkistoitu – Internet Archive)
Tyrrell 024

| Tyrrell 024 |
| --- | --- |

Talli:  Tyrrell
Suunnittelija(t):  Harvey Postlethwaite
Kuljettajat:   Ukyo Katayama  Mika Salo
Teknisiä tietoja
Renkaat:  G Goodyear
Polttoaine:  Elf
Runko:  hiilikuitu monokokki
Moottori:  Yamaha OX11A 72º V10
Voimansiirto:  Tyrrell 6-vaihteinen puoliautomaattinen pituussuuntainen vaihdelaatikko
Kilpailuhistoria
Debyytti:  Australian GP 1996
Kilpailuja:  16
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
Palkintosijoja:  0
MM-pisteitä:  5
Tyrrell 024 oli Harvey Postlethwaiten suunnittelema Formula 1 -auto, jota Tyrrell-talli käytti kaudella 1996. Autoa ajoivat japanilainen Ukyo Katayama ja suomalainen Mika Salo.
024 oli paranneltu versio edellisen kauden autosta. Yamahan moottorit olivat kuitenkin epäluotettavia, mikä johti siihen, että Tyrrell siirtyi Fordin valmistamiin V8-moottoreihin seuraavalla kaudella. Yamahan moottoreiden epäluotettavuudesta kertoo 15 keskeytystä. Molemmat autot selvisivät maalin samassa kilpailussa neljä kertaa.
Salo oli koko kauden ajan selvästi Katayamaa nopeampi ja ylsi pistesijoille kolme kertaa. Katayama jäi Salon varjoon eikä saavuttanut ainuttakaan pistettä.
Tyrell sijoittui valmistajien mestaruussarjassa kahdeksanneksi viidellä pisteellä.
Formula 1 -tulokset

(lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa)
| Vuosi | Talli | Moottori | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1996 | Tyrrell | Yamaha V10 | G |  | AUS | BRA | ARG | EUR | SMR | MON | ESP | CAN | FRA | GBR | GER | HUN | BEL | ITA | POR | JPN | 5 | 8. |
| 1996 | Tyrrell | Yamaha V10 | G | Ukyo Katayama | 11 | 9 | Kesk. | DSQ | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 7 | 8 | 10 | 12 | Kesk. | 5 | 8. |
| 1996 | Tyrrell | Yamaha V10 | G | Mika Salo | 6 | 5 | Kesk. | DSQ | Kesk. | 5 | DSQ | Kesk. | 10 | 7 | 9 | Kesk. | 7 | Kesk. | 11 | Kesk. | 5 | 8. |
| --- | --- |
 Tyrrell Racing:  
 Formula 1 -autot: 001 | 002 | 003 | 004 | 005 | 006 | 007 | P34 | 008 | 009 | 010 | 011 | 012 | 013 | 014 | 015 | DG016 | 017 | 017B | 018 | 019 | 020 | 020B | 020C | 021 | 022 | 023 | 024 | 025 | 026:  
Autot, jotka kilpailivat Formula 1 -kaudella 1996
Williams FW18
Ferrari F310
Benetton B196
McLaren MP4/11
McLaren MP4/11B
Jordan 196
Ligier JS43
Sauber C15
Tyrrell 024
Footwork FA17
Minardi M195B
Forti FG01B
Forti FG03
Uttarakhandin piirikunnat

Uttarakhandin piirikuntien rajat kartalla.
Uttarakhandin osavaltio Intiassa on jaettu 13 piirikuntaan.
| --- | --- |
 Almoran piirikunta  Bageshwarin piirikunta  Chamolin piirikunta  Champawatin piirikunta  Dehradunin piirikunta  Haridwarin piirikunta  Nainitalin piirikunta:  Pauri Garhwalin piirikunta  Pithoragarhin piirikunta  Rudraprayagin piirikunta  Tehri Garhwalin piirikunta  Udham Singh Nagarin piirikunta  Uttarkashin piirikunta
Utsjokisuun koulu

| Utsjokisuun koulu Ohcejohnjálmmi skuvla |
| --- | --- |
Sijainti:  Utsjoentie 48 A, 99980 Utsjoki
Koordinaatit:  69.8939°N, 27.0131°E
Tyyppi:  kaksikielinen (suomi ja pohjoissaame) yhtenäiskoulu
Rehtori:  Laura Arola
Luokat:  0–9
Oppilaita:  70 (2016, lisäksi esikoululaisia)
Utsjokisuun koulu (pohjoissaameksi Ohcejohnjálmmi skuvla) on Utsjoen kirkonkylässä toimiva kaksikielinen yhtenäiskoulu (luokka-asteet 0–9). Koulussa on sekä suomenkielisiä että pohjoissaamenkielisiä koululuokkia. Luokka-asteilla 0–6 opetus tapahtuu pääsääntöisesti lapsen äidinkielellä.
Koulu on toiminut Utsjoen koulukeskuksessa, jonka sisäilmaongelmien takia kunta päätti tammikuussa 2019 rakentaa uudisrakennuksen. Utsjoen pääkirjasto eli Pedar Jalvi -kirjasto sijaitsi vanhan koulun kanssa samassa kiinteistössä.
Tilastokeskuksen mukaan koulua kävi vuonna 2016 yhteensä 70 peruskoululaista.
Uskonto Virossa

Viro on yksi maailman vähiten uskonnollisista valtioista. Vain 14 % väestöstä pitää uskontoa merkittävänä osana päivittäistä elämäänsä. Suurin osa uskonnollisesta väestönosasta on kristittyjä, ja he jakautuvat vielä 90 eri liikkeeseen. Suurin osa Viron kristityistä on kuitenkin ortodoksikristittyjä tai luterilaisia. Ringo Ringveen mukaan uskonnolla ei koskaan ole ollut tärkeää roolia niin Viron "poliittisella kuin ideologisellakaan sotatantereella" ja että "1930-luvun lopulla vallinneet ajatukset valtion ja kirkon läheisemmistä suhteista päättyivät vuoden 1940 neuvostomiehitykseen". Sen lisäksi hän toteaa "uskonnollisten traditioiden kadonneen useimmista perheistä" Neuvostoliiton valtioateismin seurauksena. Ennen toista maailmansotaa virolaisista noin 80 % oli protestantteja ja suurin osa heistä luterilaisia.
Vuosien 2001 ja 2011 väestönlaskentojen välillä Virossa elävien ortodoksikristittyjen määrä ylitti luterilaisten määrän ja ortodoksisesta kirkosta tuli maan suurin kristillinen kirkkokunta. Kantavirolaisten keskuudessa luterilaisella kirkkokunnalla on kuitenkin yhä eniten kannattajia ja ortodoksisuutta harjoittaa lähinnä vironvenäläinen vähemmistö.
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Viron asukkaista 54 % ei koe yhteyttä mihinkään uskontoon, 16 % on ortodoksikristittyjä ja 10 % luterilaisia.
Käännös suomeksi
Urho Kittilä

Urho Kittilä.
Urho Nikolai Kittilä (9. kesäkuuta 1897 Koski Tl – 25. heinäkuuta 1977) oli suomalainen opetusneuvos, Maalaisliiton lehtien toimittaja, pakinoitsija ja Maalaisliiton sanomakeskuksen johtaja. Kittilä käytti pakinoissaan nimimerkkejä Tompan Tuomo, Urmakka ja Hannan Heikki.
Kittilän vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Henrik Kittilä ja tämän toinen puoliso Eva Katariina Wilde. Hän kävi 1916 maamieskoulun.
Kittilä oli toimittajana Turunmaa-lehdessä 1924–1930 ja Suomenmaa-lehdessä 1931–1933. Hän oli lyhyen aikaa myös Suomenmaan päätoimittajana 1933. Tämän jälkeen Kittilä toimi sanomalehti Ilkan Helsingin-edustajana ja pakinoitsijana 1933–1937. Vuodesta 1938 alkaen hän oli Maalaisliiton sanomakeskuksen johtajana aina eläkkeelle jäämiseensä saakka 1962. Kittilä sai opetusneuvoksen arvon 1961.
Kittilä oli Maalaisliiton sanomalehtimiesyhdistyksen puheenjohtajana 1933–1937, sihteerinä 1938–1947 ja varapuheenjohtajana vuodesta 1948. Hän oli valtion elokuvatarkastamon varapuheenjohtaja vuodesta 1946 ja Seuranäyttämötoiminnan keskusliiton puheenjohtaja 1948.
Urho Kittilä oli naimisissa vuodesta 1922 Helmi Nopolan kanssa. Heidän vanhin tyttärensä oli kansanedustaja ja ministeri Marjatta Väänänen.
Usko Moilanen

Usko Armas Lemmitty Moilanen (7. marraskuuta 1912 Sortavalan maalaiskunta – 3. syyskuuta 1972 Kuortti, Pertunmaa) oli suomalainen Savonlinnassa asunut seikkailukirjailija.
Teoksia

Kalliotunturin kotkanpesä.  Karisto 1954
Luttojoen helmiä, Seikkailukirjasto 40.  Satakunnan kirjateollisuus, Pori 1959
Selkämeren hai.  Karisto 1959, 1972
Unohdettu kylä.  WSOY 1961
Varokaa kalliosaarta, pojat!  Karisto 1961
Erämaa kutsuu.  Karisto 1962
Nuoret uudisasukkaat: kertomus reippaille tytöille ja pojille Laatokan rannoilta, Seikkailukirjasto 41.  Satakunnan kirjateollisuus, Pori 1963
Ongensiimasta se alkoi: erä- ja kalajuttuja vuosien varrelta.  Karisto 1963
Linnanherran käsky : seikkailukertomus Olavinlinnan vaiheilta vv. 1499-1500, Seikkailukirjasto 45.  Satakunnan kirjateollisuus, Pori 1964
Uudisasukkaan pojat: jatkoa seikkailukirjaan: "Nuoret uudisasukkaat" : kertomuksen aihe liikkuu pohjois Laatokan saaristoissa, nykyisen Sortavalan kaupungin ympäristössä, Seikkailukirjasto 46.  Satakunnan kirjateollisuus, Pori 1964
Vanha käsikirjoitus : seikkailukertomus Laatokan rannoilta : (Sortanlahti - Konevitsa - Valamo), Seikkailukirjasto 44.  Satakunnan kirjateollisuus, Pori 1964
Erämaan lapset.  Karisto 1965
Mustan päällikön aarre, Seikkailukirjasto 48.  Satakunnan kirjateollisuus, Pori 1965
Nuori kullanhuuhtoja: seikkailukertomus lännen kullanhuuhtojien ja intiaanien parista viime vuosisadalta, Seikkailukirjasto 48.  Satakunnan kirjateollisuus, Pori 1965
Porkkanakesä.  Karisto 1968
Neljän tuulen kerho.  Karisto 1975
Uriminzokkiri

Uriminzokkiri (kor. 우리 민족끼리, Uri minzo-kkiri) on pohjoiskorealainen propagandasivusto. Se on oman uutissivunsa ylläpitämisen lisäksi tehnyt julkaisuja lukuisiin sosiaalisen median palveluihin.
Uriminzokkiri on julkaissut uutisia Pohjois-Korean virallisista tiedotusvälineistä ja videoita muun muassa Kim Jong-unin tarkastuskäynneistä sekä Pohjois-Korean ohjuslaukaisuista. Uriminzokkiri herätti huomiota vuonna 2010 perustamansa Youtube-kanavan myötä. Lisäksi se perusti tilit ainakin Twitteriin, Facebookiin ja Flickriin. Facebook-tili suljettiin pian. Vuonna 2013 Uriminzokkiri julkaisi kanavallaan Youtubessa videon, jossa esitettiin kuviteltua ohjushyökkäystä Yhdysvaltain hallintorakennuksiin Washingtoniin (DC). Samana vuonna Anonymous-hakkeriryhmä murtautui Uriminzokkirin tileille Twitteriin ja Flickriin reaktiona valtion esittämiin uhkailuihin. Anonymous muun muassa vaati tekemissään avauksissa kansannousua Pohjois-Korean hallintoa vastaan ja valtion ylläpitämästä nettisensuurista luopumista. Samalla Uriminzokkirin ja lentoyhtiö Air Koryon verkkosivustot poistuivat saatavilta oletetun palvelunestohyökkäyksen seurauksena. Anonymousin edustajat väittivät saaneensa haltuunsa Uriminzokkirin verkkosivustolta 15 000 salasanaa ja poistaneensa saatavilta kaikkiaan viisi pohjoiskorealaista verkkosivustoa. Uriminzokkiri on ollut muulloinkin hakkeroinnin kohteena.
Vuonna 2017 Youtube poisti Uriminzokkirin yhteisösääntöjen vastaisesta sisällöstä pian syyskuun 3. päivänä tehdyn ydinkokeen jälkeen. Youtube vetosi myös lakiongelmaan. Päätös herätti kritiikkiä, koska julkaisujen katsojien joukossa oli ollut tutkijoita, jotka olivat käyttäneet kanavaa avukseen tiedon saamisessa Pohjois-Koreasta. Jotkut tutkijat vetosivatkin Youtubeen kanavan palauttamiseksi. Uriminzokkirin Youtube-kanava on sittemmin luotu ja suljettu uudelleen useampaan otteeseen.
Tunnelivisio

| Tunnelivisio Mira Luoti |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 16. syyskuuta 2016
 Tuottaja(t): Arto Tuunela
 Tyylilaji: pop rock
 Kesto: 41.01
 Levy-yhtiö: RCA
 Levymerkki: Sony Music
Listasijoitukset
  Suomen virallinen albumilista: 6. 
Mira Luodin muut julkaisut
|   | Tunnelivisio 2016 | Haureuden valtatiel 2019 |
Singlet albumilta Tunnelivisio
 ”Pinnan alla” Julkaistu: 8. tammikuuta 2016   ”Puhu mulle hulluudesta” Julkaistu: 18. maaliskuuta 2016   ”Lähiölaulu” Julkaistu: 27. toukokuuta 2016   ”Sitä tipahtaa pimeyteen” Julkaistu: 19. elokuuta 2016 
Tunnelivisio on Mira Luodin ensimmäinen albumi sooloartistina. Se julkaistiin 16. syyskuuta 2016. Albumin kaikki kappaleet on säveltänyt, sanoittanut ja tuottanut Arto Tuunela. Albumi oli Suomen virallisella albumilistalla kaksi viikkoa, sijoittuen parhaimmillaan kuudenneksi.
Albumilta on julkaistu neljä singleä (”Pinnan alla”, ”Puhu mulle hulluudesta”, ”Lähiölaulu”, ”Sitä tipahtaa pimeyteen), jotka kaikki julkaistiin ennen albumin julkaisua. Ennen albumijulkaisua julkaistiin myös kappaleet ”Musta laatikko” ja ”Tunnelivisio”.
Kappaleet

Kaikki albumin kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Arto Tuunela.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Musta laatikko | 3.46 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Pinnan alla | 3.56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Lähiölaulu | 3.31 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Mä annan sulle luvan | 3.52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Puhu mulle hulluudesta | 4.03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Tunnelivisio | 4.04 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Sitä tipahtaa pimeyteen | 4.07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Vuoret | 5.11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Aamusta iltaan | 3.49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Päästä irti | 5.02 |  |  |  |  |  |  |  |
Vastaanotto

| --- | --- |
Keskisuomalainen: 
Mesta.net: 
Soundi:
Tunturipaju

| Tunturipaju |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Malpighiales
Heimo::  Pajukasvit Salicaceae
Suku::  Pajut Salix
Laji::  glauca
Kaksiosainen nimi
 Salix glauca  L. 
Katso myös
   Tunturipaju Wikispeciesissä   Tunturipaju Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tunturipaju (Salix glauca) on puolesta metristä kahden metrin korkeuteen kasvava harmaanvihreä pajupensas. Tunturipajun alalajeja ovat norotunturipaju (Salix glauca subsp. glauca) ja korvakepaju (Salix glauca subsp. stipulifera).
Tunturipajua kasvaa Suomessa niinkin etelässä kuin Kainuussa. Se on yleisin paljakan suuri paju. Tämä pajulaji kukkii kesäkuussa lehtien puhkamisen jälkeen. Se kasvaa tuntureilla jopa keskipaljakalla kosteilla paikoilla, muun muassa tulvarannoilla, soilla ja tunturipaljakan kankailla. Suomen Käsivarren Lapissa tunturipajua tavataan vielä 1 100 metrin korkeudesta.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2022: Tunturipajun (Salix glauca) levinneisyys Suomessa
Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Tunturipaju (Salix glauca)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Salix glauca (englanniksi)
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Salix glauca (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Salix glauca (englanniksi)
Flora of China: Salix glauca (englanniksi)
Uplanselkä

| Uplanselkä |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Keuruu
Koordinaatit:  62°20′01″N, 24°44′29″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tarhianjoen alue (35.63)
Laskujoki:  Tarhianjoki 
Järvinumero:  35.631.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  113,2 m  
Rantaviiva:  3,432 km  
Pinta-ala:  23,004 ha  
Saaria:  1 
 fiUplanselkä 
Uplanselkä  on Keski-Suomessa Keuruulla Lihjamon kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 23 hehtaaria ja se on 1,2 kilometriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 3,4 kilometriä..
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Tarhianjoen alueella (35.63), jonka Tarhianjoen alaosan alueeseen (35.631) se kuuluu.
Ha (kana)

は hiraganalla tai ハ katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne lausutaan /ha/, ja ne ovat kana-aakkostojen 26. sijalla no- ja hi-tavujen välissä.
Alkuperä

Hiragana は johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 波 ja katakana ハ kanjista 八.
Tarkkeet

Merkkeihin voidaan lisätä dakuten, jolloin muodostuvat tavut ば ja バ, jotka lausutaan /ba/, tai handakuten, jolloin muodostuvat tavut ぱ ja パ, jotka lausutaan /pa/.
Latinisaatio

Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki että Nihon-shiki-järjestelmissä: は ja ハ latinisoidaan « ha », ば ja バ latinisoidaan « ba » ja ぱ sekä パ latinisoidaan « pa ».
Kirjoitus

Hiragana は kirjoitetaan kolmella vedolla:
Pystyveto ylhäältä alas, päätös koukkuun.
Lyhyt vaakaveto vasemmalta oikealle edellisen vedon oikealle puolelle.
Pystyveto, joka leikkaa edellisen vedon keskikohdan ja päättyy alhaalla lenkkiin.
Katakana ハ kirjoitetaan kahdella vedolla:
Diagonaalinen veto oikealta ylhäältä vasemmalle alas.
Diagonaalinen veto edellisen oikealle puolelle vasemmalta ylhäältä oikealle alas.
Tietotekniikassa

Unicode-merkinnät:
は: U+306F
ば: U+3070
ぱ: U+3071
ハ: U+30CF
バ: U+30D0
パ: U+30D1
Vetojen järjestys merkille は.
Vetojen järjestys merkille ハ.
Tími

| Tími Τίμη |
| --- | --- |
 Tími
 Koordinaatit: 34°43′30″N, 32°30′30″E 
Valtio:   Kypros
Alue:  Páfos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä ja kyläyhdyskunta
Väkiluku (2011):  1 220
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tími (kreik. Τίμη) on kylä ja kyläyhdyskunta (koinótita) Páfoksen alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on 1 220 (2011).
Tímin kylä sijaitsee Kyproksen lounaisrannikolla noin yhdeksän kilometriä kaakkoon Páfoksesta. Kylä on ollut olemassa viimeistään keskiajalta lähtien. Sen nimeä on kuitenkin selitetty muun muassa niin, että se palautuisi antiikin ajalle ja viittaisi Akhaian Dymen kaupunkiin, josta seudulle olisi tullut asuttajia. Rannikolla kylän lähellä sijaitsee Páfoksen kansainvälinen lentoasema.
Tykkitorni

Kuivasaaren 305 mm kaksoistorni
Tykkitorni on panssarilevyillä suojattu erillinen rakennelma, johon voidaan sijoittaa erilaisia ja -kokoisia tykkejä.
Tavallisimmin tykkitorni on valettu tai valmistettu panssariteräksestä tehdyistä levyistä, jotka on usein asennettu kaltevuuskulmaan, jotta osuvat ammukset kimpoaisivat sivuun. Tykkejä voi olla useita, tavallisin määrä on yhdestä kahteen.
Tärkeä ominaisuus on se, että tykkitornia voidaan kääntää erityisen kääntölaitteen avulla vaakasuunnassa. Tämä lisää sen käyttökelpoisuutta olennaisesti kasemattiin verrattuna. Laivoissa siirryttiin jo 1800-luvulla kasemateista tykkitorneihin: kannelle asennettuihin tykkitorneihin voitiin asentaa suurempia tykkejä vaarantamatta aluksen vakautta kuin kyljissä oleviin kasematteihin. 
Tässä kohdin käsitykset vaihtelivat oikeastaan valtioittain, mutta tykkitornin ylivertaisuus tuli tositilanteissa ilmi niin selkeästi, että sen läpimurto oli lopulta muotoseikka.
Myös panssarivaunuissa tykkitorni syrjäytti jo ensimmäisen maailmansodan aikana alkuperäisen kylkeen asennetun kasematin; vaunun liikkuvuus ja tasapaino paranivat olennaisesti ja painopistekohdalle sijoitettu tykki saattoi olla suurempi kuin alkuperäinen.
Suomalaiset ovat yhdistäneet panssarivaunut ja rannikkotykistön: eräs nykyisen rannikkopuolustuksen merkittävimpiä aseita on 100 mm tornikanuuna, joka on oikeastaan Venäjältä ostettu T-55-panssarivaunun tykkitorni; tornit ostettiin suoraan tehtaalta ilman vaunuosaa ja asennettiin kallioon louhitun bunkkerin päälle. Järjestelmä on osoittautunut käyttökelpoiseksi.
Suomessa on lisäksi säilynyt eräs maailman harvoista 305 mm kaksoistykkitorneista; se on sijoitettu Kuivasaareen Helsingin edustalle ja tasavuosi-itsenäisyyspäivinä sillä ammutaan kunnialaukauksia.
Maalle, tavallisimmin rannikkotykistöön, sijoitetuissa tykkitorneissa on yleensä oma itsenäinen varastotilansa ja tarvittaessa myös varavoimanlähde, jotta yksikkö toimii myös päävirran katketessa.
Animaatio englantilaisen 381 mm laivatykkitornin toiminnasta
Urho Tuurala

Urho Anshelm Tuurala (7. marraskuuta 1882 Virrat − 1943/1944 Sorokka) oli suomalainen opettaja ja kirjailija. 1920-luvulla Neuvostoliittoon muuttanut Tuurala kirjoitti Neuvosto-Karjalassa useita suomenkielisiä oppikirjoja eri kouluasteille.
Elämä

Virroissa syntyneen Tuuralan vanhemmat olivat talollinen Johannes Kustaa Tuurala ja Heta Kaarlentytär Kekola. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen Reaalilyseosta ja suoritti hallintotieteiden kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1908. 1900-luvun alkuvuosina Tuurala oli kiinnostunut teosofiasta ja perehtynyt itämaisiin uskontoihin. Hän kirjoitti muun muassa uskonnonvastaiseen Vapaa Ajatus -lehteen. Yhdessä Teosofisen Seuran sosialistisiipeen kuuluneiden Yrjö Kallisen ja Väinö Valvanteen kanssa hän peräänkuulutti materialistisen puoluepolitiikan tilalle ihmisläheisempää teosofian inspiroimaa ”parempaa sosialismia” ja kritisoi sosialismia puisevasta tieteellisyydestä. Tuurala ei kuitenkaan ollut Teosofisen Seuran jäsen.
Opiskeluaikoinaan Tuurala asui Oulunkylässä kirjailija Hilda Tihlän ja tämän puolison postiekspeditööri Karl Nicklenin luona. Vuonna 1913 Tuurala, Tihlä ja hänen adoptiotyttärensä muuttivat Vihdin Otalammelle, jossa myös Niclen edelleen vieraili. Sisällissodan aikana Tihlä toimi Vihdin punakaartin naispataljoonan päällikkönä ja Tuurala pataljoonan kirjurina. Sodan päätyttyä Tuurala ja Tihlä piileskelivät viranomaisia kuuden vuoden ajan Miina Sillanpään avustuksella, kunnes vuonna 1924 siirtyivät Neuvostoliittoon Martta-tyttären kanssa. Vuonna 1925 Tuurala ja Tihlä solmivat Petroskoissa avioliiton Nicklenin kuoltua. Jatkosodan sytyttyä pariskunta evakuoitiin Vienenmeren rannalle Sorokkaan, jossa Tuurala kuoli vuonna 1943 tai 1944.