stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Enid (Oklahoma)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Enid (Oklahoma) Wikimedia Commonsissa
Hollister

Hollister voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Hollister, paikkakunta Kaliforniassa, Yhdysvalloissa
Hollister Co., amerikkalainen vaatemerkki
Nancy Hollister, yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hollister”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Evan Longoria

Longoria vuonna 2008
Evan Michael Longoria (s. 7. lokakuuta 1985 Downey, Kalifornia) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja, joka pelaa tällä hetkellä MLB-liigan San Francisco Giantsissa. Vuodet 2008–2017 hän edusti Tampa Bay Raysiä. Hänen ulkopelipaikkansa on kolmosvahti.
Aiemmin Long Beachin osavaltionyliopistossa pelannut Longoria on vuoden 2006 MLB:n varaustilaisuuden kolmas varaus.
MLB-ura

Longoria on edennyt urallaan kerran MLB:n loppuotteluihin World Seriesiin. Tämä tapahtui Longorian tulokaskaudella 2008, jolloin hänet valittiin myös American Leaguen vuoden tulokkaaksi. World Seriesissä vastustaja Philadelphia Phillies kuitenkin osoittautui Tampa Baytä vahvemmaksi joukkueeksi ja vei mestaruuden.
En plats i solen

| En plats i solen Kent |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2010
 Studio : Psykbunkern/Park Studio Älvsjö, Ruotsi
 Julkaistu: 30. kesäkuuta 2010
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Kent, Stefan Boman, Joshua
 Tyylilaji: alternative rock
 Kesto: 56.36
 Levy-yhtiö: RCA, Sony
Listasijoitukset
  1.  1.
Kentin muut julkaisut
| Röd 2009 | En plats i solen 2010 | Jag är inte rädd för mörkret 2012 |
En plats i solen (Paikka auringossa) on ruotsalaisen alternative rock -yhtye Kentin yhdeksäs studioalbumi. Se julkaistiin 30. kesäkuuta 2010, vain kahdeksan kuukautta Röd-albumin jälkeen, mutta se oli ladattavana yhtyeen kotisivuilta jo 23. kesäkuuta.
Levy on tuotettu yhdessä tuottaja Stefan Bomanin kanssa, joka oli mukana tekemässä Du & jag döden -albumia vuonna 2005. Ensimmäinen single "Gamla Ullevi" / "Skisser för sommaren" ilmestyi 14. kesäkuuta 2010, samana päivänä kun yhtye julkaisi albumin yksityiskohdat. En plats i solen kohosi listojen ensimmäisiksi Ruotsissa ja Suomessa. Norjassa toiseksi ja Tanskassa neljänneksi.
Albumin kappaleet on kirjoittettu ja nauhoitettu vuoden 2010 alkukeväästä, ja viimeistelty 8. kesäkuuta 2010. Jotkut kappaleista ovat jäänteitä Röd-levyltä. Laulaja Joakim Berg kertoi Svenska Dagbladetille, että he halusivat nauhoittaa kappaleet "kun ne olivat yhä tuoreita".
Kappaleet

Kaikki sanat Joakim Berg.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sävel | Tuottaja(t) | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | Glasäpplen | Berg, Martin Sköld | Kent, Stefan Boman | 4.48 |  |  |  |  |  |
| 2. | Ismael | Berg, Sköld | Kent, Boman, Joshua | 4.25 |  |  |  |  |  |
| 3. | Skisser för sommaren | Berg | Kent, Boman, Joshua | 4.14 |  |  |  |  |  |
| 4. | Ärlighet Respekt Kärlek | Berg, Sköld | Kent, Boman | 4.28 |  |  |  |  |  |
| 5. | Varje gång du möter min blick | Berg | Kent, Boman, Joshua | 4.27 |  |  |  |  |  |
| 6. | Ensam lång väg hem | Berg | Kent, Boman | 4.11 |  |  |  |  |  |
| 7. | Team building | Berg, Sköld | Kent, Boman | 3.58 |  |  |  |  |  |
| 8. | Gamla Ullevi | Berg, Sköld | Kent, Boman | 3.38 |  |  |  |  |  |
| 9. | Minimalen | Berg, Sköld | Kent, Boman | 4.21 |  |  |  |  |  |
| 10. | Passagerare | Berg | Kent, Boman | 4.18 |  |  |  |  |  |
Listat

| Lista (2010) | Sijoitus |
| --- | --- |
Tanskan virallinen lista: 4
Suomen virallinen lista: 1
Norjan virallinen lista: 2
Ruotsin virallinen lista: 1
Arvostelut

Desibeli.net:
Nyt.fi:
Me Naiset:
PopMatters:
Soundi:
Dream Evil

| Dream Evil |
| --- | --- |
 Dream Evil esiintymässä Tuskassa 2008
Tiedot
Toiminnassa:  1999–
Tyylilaji:  heavy metal, power metal
Kotipaikka:  Göteborg, Ruotsi
Laulukieli:  englanti
Levy-yhtiö:  Century Media
Aiheesta muualla
dreamevil.se
Infobox OKNimi-testi OK: 
Dream Evil on ruotsalainen vuonna 1999 perustettu metallimusiikin yhtye. Yhtyeen perusti tuottaja Fredrik Nordström.
Jäsenet

Dannee Demon (Daniel Varghamne) – soolokitara
Nick Night (Niklas Isfeldt) – laulu
Pete Pain (Peter Stålfors) – basso
Pat Power (Patrik Jerksten) – rummut
Ritchie Rainbow (Fredrik Nordström) – rytmikitara, kosketinsoittimet
Jäsenet > Entiset jäsenet

Jake E. Berg – laulu
Mark Black (Markus Fristedt) – soolokitara
Gus G. (Kostas Karamitroudis) – soolokitara
Tommy Larsson – basso
Snowy Shaw (Tommie Helgesson) – rummut
Julkaisut > Albumit

Dragonslayer (2002)
Evilized (2003)
The Book of Heavy Metal (2004)
United (2006)
In the Night (2010)
Six (2017)
Metal Gods (2024)
Julkaisut > Minialbumit

Children of the Night (2003)
Julkaisut > Singlet

The First Chapter (2004)
Dream Evil (2017)
Antidote (2017)
Creature of the Night (2017)
Metal Gods (2024)
Chosen Force (2024)
Fight in the Night (2024)
Aiheesta muualla

Dream Evilin sivusto (englanniksi)
Dream Evil Discogsissa. (englanniksi)
Dream Evil Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Evan McMullin

Evan McMullin pitämässä puhetta Provossa Utahissa
Evan McMullin (s. 2. huhtikuuta 1976 Provo, Utah) on yhdysvaltalainen entinen CIA-agentti, joka oli sitoutumattomana ehdokkaana Yhdysvaltain presidentinvaaleissa 2016. McMullin työskenteli CIA:ssa vuosina 1999–2011. Sen jälkeen hän on työskennellyt investointipankki Goldman Sachsissa, uudelleen valtion palveluksessa kansallisen turvallisuuden neuvonantajana vuodesta 2013 sekä vuodesta 2015 edustajainhuoneen republikaanisen ryhmän palveluksessa.
McMullin opiskeli Brigham Youngin yliopistossa ja suoritti myöhemmin MBA-tutkinnon Whartonissa. McMullin on mormoni, ja hän oli kaksi vuotta lähetyssaarnaajana Brasiliassa. CIA:ssa työskennellessään hän oli peitetehtävissä 10 vuotta.
Vuoden 2016 elokuussa McMullin ilmoitti lähtevänsä presidentinvaaliehdokkaaksi. Hän kuului republikaaniseen puolueeseen, mutta lähti vaaleihin sitoutumattomana ehdokkaana. Lokakuussa hän nousi joissakin kannatusmittauksissa suosituimmaksi ehdokkaaksi Utahin osavaltiossa, jonka asukkaista noin 60 prosenttia on mormoneja. Koko maassa mormoneja on 1,6 prosenttia. Republikaanit ovat voittaneet äänienemmistön Utahissa edellisissä 12 presidentinvaaleissa, ja mikäli McMullin olisi voittanut Utahissa, se olisi ollut ensimmäinen kerta lähes 40 vuoteen, kun joku voittaisi minkään osavaltion valitsijamiehet kahden suurimman puolueen ulkopuolelta.
McMullinin strategiana oli yrittää saada sen verran valitsijamiehiä (Utahilla on kuusi), ettei kumpikaan pääehdokkaista, Hillary Clinton tai Donald Trump, saisi voittoon vaadittavia 270 valitsijamiestä, jolloin Yhdysvaltain edustajainhuone valitsee presidentin kolmesta eniten ääniä saaneista. Viimeisin edustajainhuoneen valitsema presidentti oli John Quincy Adams vuonna 1824. McMullin jäi kuitenkin kolmanneksi Utahissa saatuaan äänistä 20,6 prosenttia. Trump sai noin 47 ja Clinton noin 28 prosenttia osavaltion äänistä. Koko maan äänistä McMullin sai 0,54 prosenttia, noin 730 000 ääntä.
McMullinin varapresidenttiehdokas oli republikaanisessa puolueessa työskennellyt digitaalisen median konsultti Mindy Finn.
McMullin on naimaton.
Aiheesta muualla

Evan McMullinin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Hongkongin ilmasto

Hongkongin ilmasto on subtrooppinen. Vuoden keskilämpötila on 23,1 °C. Lämpimintä on toukokuusta lokakuuhun, jolloin kuukausittainen keskilämpötila on 25,3–28,7 °C. Marraskuusta huhtikuuhun se on 16,1–22,5 °C. Vuosittainen sadanta on 2 382,7 mm. Eniten sataa huhtikuusta lokakuuhun, jolloin kuukausittainen sadanta on 151,9–444,6 mm. Marraskuusta maaliskuuhun kuukausittainen sadanta on 24,9–71,4 mm. Toukokuusta marraskuuhun Hongkongissa esiintyy taifuuneja.
Erkki Salo

Erkki Olavi Salo (30. kesäkuuta 1945 – 25. tammikuuta 2014) oli suomalainen kääntäjä ja kirjastonhoitaja.
Salo toimi monen kunnan kirjastovirkailijana, tehden kuitenkin pääosan urastaan Lempäälän kunnan palveluksessa. Hän jäi eläkkeelle Lempäälän kunnan kirjaston osastonjohtajan tehtävästä 31. heinäkuuta 2008. Kirjastonhoitajana Salo oli edelläkävijä tietotekniikassa. 1980-luvun puolivälissä hän ryhtyi vapaa-aikanaan laatimaan Arvostelevasta kirjaluettelosta (1908–1988) tietokantaa ilmaiseksi saatavana olleella 3by5-ohjelmalla. Salo tarjosi lopulta noin 12 000 viitettä sisältäneen ROMA-tietokannan kirjastojen vapaaseen käyttöön .
Kääntäjänä Salo suomensi Edward Gibbonin (1776–1789) Rooman valtakunnan rappio ja tuho (The History and the Decline and Fall of Roman Empire) -teoksen kolme ensimmäistä osaa, mikä oli valtava, noin kymmenen vuotta kestänyt työ. Huolimatta siitä, että Gibbonin teosta pidetään länsimaisen kirjallisuuden merkkiteoksena, suomalaiset kustantamot eivät olleet kiinnostuneita ottamaan sitä kustannettavakseen. Siksi Salo julkaisi teoksen oman kustantamonsa Albionin kautta. Eräille tieteellisille kirjastoille luovutettujen painettujen kappaleiden lisäksi teos on luettavissa sähköisenä.
Salon ensimmäinen julkaistu käännös oli Francois Rabelais’n Pantagruel. Dipsodien kuningas (1989, alkup. 1532 ), teos, jota professori Jukka Kemppinen piti mahdottomana kääntää. Muita Salon käännöksiä ovat muun muassa Jean-Jacques Rousseaun Yksinäisen kulkijan mietteitä (2010) sekä Voltairen Filosofinen sanakirja eli Järki aakkosissa (2013, alkup. 1764). Voltaire-käännös palkittiin postuumisti Maurice de Coppet -käännöspalkinnolla 2014 ja oli ehdokkaana J. A. Hollon palkinnon saajaksi.
Salon käännöstyölle on tyypillistä tarkkuus ja huolellisuus. Hän hallitsi erinomaisesti sekä ranskan että englannin kielen, mutta harrasti myös latinaa ja kreikkaa ja pyrki Gibbonia kääntäessään tarkistamaan alkuperäislähteistä, oliko Gibbon kääntänyt viitteensä oikein. Salo osasi myös romaniaa ja vastasi pitkään romaniankielisen kirjallisuuden kokoelmasta, jota säilytettiin Toijalan kaupunginkirjastossa .
Suomennoksia

Gibbon, Edward (1999) Rooman valtakunnan rappio ja tuho. Osa 1. (luvut I-XVI) Suomentanut Erkki Salo. Helsinki: Albion.
Gibbon, Edward (2004) Rooman valtakunnan rappio ja tuho. Osa 2.  (luvut XVII-XXVI) Suomentanut Erkki Salo. Helsinki: Albion.
Gibbon, Edward (2007) Rooman valtakunnan rappio ja tuho. Osa 3. (luvut XXVII-XXXVIII)  Suomentanut Erkki Salo. Helsinki: Albion.
Rabelais, Francois  (1989, alkup. 1532 ) Pantagruel. Dipsodien kuningas. Suomentanut Erkki Salo. Kuopio: Kustannuskiila Oy.
Rousseau, Jean-Jacques  (2010) Yksinäisen kulkijan mietteitä.  Suomentanut Erkki Salo. Esipuhe Lauri Mehtonen. Tampere: Vastapaino.
Voltaire  (2013) Filosofinen sanakirja eli Järki aakkosissa. Suomentanut Erkki Salo. Esipuhe Lauri Mehtonen. Tampere: Vastapaino.
Aiheesta muualla

Itkonen, Teemu: Kritiikin valo välähtelee. niin & näin 2/2014. ss. 136-137.  https://netn.fi/sites/www.netn.fi/files/netn142-32.pdf
Rooman valtakunnan rappio ja tuho / Edward Gibbon ; suomentanut Erkki Salo eKirjasto.
Emma-hoo

| Emma-hoo> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2003–
Tyylilaji:  pop
Kotipaikka:  Suomi
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Tiia Tamminen   Janne Teuronen   Kristian Ketola   Opa Ojala
Levy-yhtiö:  Blue Magnum
Infobox OKNimi-testi OK: 
Emma-hoo on nelihenkinen suomalainen popyhtye, jonka nimi juontaa juurensa japanilaisesta jumaltarustosta. Laulaja Tiia Tamminen ja kosketinsoittaja Janne Teuronen perustivat vuosituhannen vaihteessa Inezz-nimisen bändin, jonka perustoille Emma-hoo syntyi vuonna 2003. Ensimmäiset singlet, Auringonkukka ja Tyttö matkalla tähtiin, saivat hyvin radiosoittoa, ja keväällä 2006 julkaistiin yhtyeen debyyttialbumi Kaikki on hyvin.
Jäsenet

Tiia Tamminen laulu
Janne Teuronen koskettimet
Kristian Ketola rummut
Opa Ojala kitara
Diskografia > Albumit

Kaikki on hyvin 2006
Diskografia > Singlet

Auringonkukka 2004 (promo)
Painajainen 2004 (promo)
Huono onni (sori vaan) 2005 (promo)
Tyttö matkalla tähtiin 2005 (promo)
Väärinpäin 2008
Sormeni likaan 2009
Diskografia > Musiikkivideot

Sormeni likaan 2009 (ohj. Sami Haartemo)
Aiheesta muualla

Emma-hoo Myspacessa (englanniksi)
David Cañada

| David Cañada |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  David Cañada García
Syntynyt: 11. maaliskuuta 1975
Kuollut: 28. toukokuuta 2016 (41 vuotta)
Kansalaisuus:   Espanja
Pyöräilijä
Pituus:  170 cm
Paino:  62 kg
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
1996–2000 2001–2002 2003 2004–2009:  ONCE Mapei-Quick·Step Quick·Step-Davitamon Saunier Duval - Prodir / Saunier Duval - Scott
Suurimmat voitot
 Katalonian ympäriajo 2006 
 Tiedot päivitetty: 28. toukokuuta 2016 
David Cañada García (11. maaliskuuta 1975 Zaragoza – 28. toukokuuta 2016 Castejón de Sos) oli espanjalainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena 1996–2009.
Cañadan uran suurin menestys oli vuonna 2006 saavutettu Katalonian ympäriajon voitto.
Cañada kuoli 41-vuotiaana kaaduttuaan pyöräilytapahtumassa 28. toukokuuta 2016.
Saavutuksia

Katalonian ympäriajo: 2006 kokonaiskilpailun voitto
Murcian ympäriajo: 2000 kokonaiskilpailun sekä etappien 4 ja 5 (aika-ajo) voitto
Circuit de la Sarthe: 2000 kokonaiskilpailun ja etapin 4 (aika-ajo) voitto
Luxemburgin ympäriajo: 2003 kokonaiskilpailussa kolmas
Georgian ympäriajo: 2007 kokonaiskilpailussa kolmas
Clásica de San Sebastián: 2000 kuudes
Italian ympäriajo: 2004 kokonaiskilpailussa 18.
Aiheesta muualla

Profiili Saunier Duval - Prodir -tallin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Erkki Salonen (assyriologi)

Erkki Kalevi Salonen (27. elokuuta 1930 Helsinki – 9. kesäkuuta 2015 Espoo) oli suomalainen assyriologi, joka toimi opettajana Helsingin yliopistossa. Hän oli Suomen itämaisen seuran puheenjohtaja 1968–1980.
Salonen tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1949. Hän valmistui Helsingin yliopistossa filosofian maisteriksi 1956, lisensiaatiksi 1958 ja filosofian tohtoriksi 1963. Vuosina 1955–1956 hän oli Helsingin yliopiston historiallis-kielitieteellisen laitoksen palveluksessa. Kiuruveden yhteiskoulun latinan ja suomen kielen opettajana hän toimi 1956–1958, Lappeenrannan lyseon nuorempana lehtorina 1958 ja Saimaan yhteislyseon latinan opettajana 1958–1959. Salonen toimi myös Turun klassillisen lyseon ylimääräisenä lehtorina vuonna 1960 ja Helsingin kaksoisyhteislyseon nuorempana lehtorina 1962 sekä Käpylän iltaoppikoulun suomen opettajana 1962–1965.
Salonen nimitettiin Valtion humanistisen toimikunnan nuoremmaksi tutkijaksi vuonna 1965 ja assyriologian dosentiksi samana vuonna. Opintomatkoja Salonen teki Lähi-Itään 1968. Suomi–Iran yhdistyksen hallituksen jäsen hän oli vuodesta 1968. Assyriologian dosenttina hän toimi Helsingin yliopistossa vuoteen 1993 saakka. Helsingin yliopiston dosenttiyhdistyksen sihteerinä Salonen toimi vuodesta 1967.
Salosen vanhemmat olivat vaihdemies Kaarlo Erik Salonen ja Elli Irene (o.s. Nikula). Puoliso oli Vappu Kaarina (o.s. Oksjärvi) vuodesta 1956.
Nimestään huolimatta Salonen ei ole sukua toiselle assyriologille Armas Saloselle.
Julkaisuja

Salonen, Erkki: Untersuchungen zur Schrift und Sprache des Altbabylonischen von Susa: mit Berücksichtigung der Mâlamir-Texte (Diss.).  (Studia Orientalia 27:1)  Helsinki:  Societas Orientalis Fennica, 1962.  ISBN 951-45-0613-8.
Salonen, Erkki: Die Gruss- und Höflichkeitsformeln in babylonisch-assyrischen Briefen.  (Studia Orientalia 38)  Helsinki:  Societas Orientalis Fennica, 1967.
Salonen, Erkki: Über den Zehnten im alten Mesopotamien: ein Beitrag zur Geschichte der Besteuerung.  (Studia Orientalia 43:4)  Helsinki:  Societas Orientalis Fennica, 1972.
Salonen, Erkki: Babylonialais-assyrialaisia tekstejä.  Helsinki:  Helsingin yliopisto, 1975.  ISBN 951-45-0613-8.
Salonen, Erkki: Arabia-suomi-suursanakirja.  Helsinki:  Finn Lectura, 2008.  ISBN 978-951-792-390-3.
Kirjallisuutta

Karttunen, Klaus: Vuosisata Aasiaa ja Afrikkaa: Suomen Itämainen Seura 1917–2017.  (Toimittaneet Lotta Aunio ja Sari Nieminen. Suomen Itämaisen Seuran suomenkielisiä julkaisuja, 45)  Helsinki:  Suomen Itämainen Seura, 2017.  ISSN 0359-7938.  ISBN 978-951-9380-92-6.
Electrosonic

| Electrosonic Group Oy Ab |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1964 Lontoossa
Perustaja:  Denis Naisbitt, Michael Ray ja Robert Simpson
Toimitusjohtaja:  Jim Bowie
Puheenjohtaja:  Philip Aminoff
Kotipaikka:  Helsinki (kotipaikka) Burbank, Kalifornia (pääkonttori)
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Toimiala:  tekninen palvelu
Tuotteet:  audiovisuaaliset esitysjärjestelmät
Liikevaihto:  82 milj. € (2014)
Henkilöstö:  423 (2014)
Emoyhtiö:  Helectron Oy Ab
Tytäryhtiöt:  Electrosonic, Inc. (USA) Electrosonic Limited (Britannia) Electrosonic AB (Ruotsi) Electrosonic LLC (Arabiemiraatit) Electrosonic Audio-Visual Technology Pty Ltd (Kiina)
Omistaja:  Aminoffin perhe
Kotisivu:  electrosonic.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Electrosonic on suomalaisomisteinen mutta nykyisin vain Suomen ulkopuolella toimiva yritys, joka suunnittelee, toteuttaa ja ylläpitää vaativia video- ja äänijärjestelmiä yritys-, opetus-, valvonta- ja tapahtumakäyttöön. Maailmanlaajuisesti Electrosonic Group työllistää yli 400 henkilöä toimipaikoissaan Yhdysvalloissa, Britanniassa, Ruotsissa, Kiinassa ja Arabiemiraateissa. Electrosonicin hallituksen puheenjohtaja on suomalainen Philip Aminoff ja sen emoyhtiö on Helectron Oy Ab.
Electrosonicin audiovisuaalisia esitysjärjestelmiä kuten videoseiniä on käytössä museoissa, planetaarioissa, teemapuistoissa, kokoushuoneissa, valvomoissa, tv-studioissa ja -tarkkaamoissa, hotelleissa ja kasinoissa, yleisötapahtumissa kuten maailmannäyttelyissä sekä digitaalisina opasteina.
Historiaa

Electrosonicin perustivat Lontoossa 1964 Denis Naisbitt, Michael Ray ja Robert Simpson. Yritys oli ensimmäisiä multivisiotekniikan kuten diaprojektorien häivelaitteiden ja nauhamuistin avulla tapahtuvan diaesitysten ohjelmoinnin kehittäjiä. Electrosonicin kansainvälinen toiminta sai alkunsa Expo ’67 -maailmannäyttelystä Montrealissa vuonna 1967. Vuoden 1992 Sevillan maailmannäyttelyyn Electrosonic rakensi maailman siihen asti suurimman videoseinän, joka koostui 850 monitorista.
Vuonna 1986 suomalainen Helvar osti aluksi vähemmistöosuuden Electrosonicista. Philip Aminoff toimi yhtiön toimitusjohtajana 1993–1998 ja on vuodesta 2002 alkaen ollut sen hallituksen puheenjohtaja. 1990-luvun puolivälissä Helvar ja Electrosonic julkaisivat yhteistä tuoteluetteloa nimellä Helvar Electrosonic Group, vaikka valaistus- ja esitystekniikkaliiketoiminnot toimivat täysin erillisinä. Vuonna 2010 Electrosonic luopui laitteistomyynnistä ja keskittyi av-järjestelmien suunnittelu- ja palvelutoimintaan.
Electrosonic on laajentunut ostamalla yrityksiä Los Angelesista, Lontoosta ja New Yorkista. Yritys etsii uutta kasvua etenkin Lähi-idän ja Kaukoidän markkinoilta.
Suomessa toimiva Electrosonic Lightinen Oy Ab kuului vuoteen 2010 asti Electrosonic-ryhmään, mutta on nyt turkulaisen Audico Systemsin omistuksessa. Ranskassa ja Etelä-Afrikassa toimivat Electrosonic-nimiset yritykset eivät kuulu Electrosonic Groupiin.
Aiheesta muualla

Electrosonicin 50-vuotishistoriikki verkossa (Arkistoitu – Internet Archive)
Aiheesta muualla > Kirjallisuutta

Simpson, Robert: Electrosonic – 50 Years on the Audio-Visual Frontline.
Enzo Scifo

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Vincenzo Scifo
Syntymäaika: 19. helmikuuta 1966 (ikä 58)
Syntymäpaikka: La Louvière, Belgia
Pituus: 178cm
Seura
Seura:  Belgia U21
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1983–1987 1987–1988 1988–1989 1989–1991 1991–1993 1993–1997 1997–2000 2000–2002 |  RSC Anderlecht  Internazionale Milano  Girondins Bordeaux  AJ Auxerre  Torino Calcio  AS Monaco  RSC Anderlecht  Royal Charleroi | 119(32) 28(4) 24(7) 67(25) 62(16) 91(20) 75(14) 12(3) |
Maajoukkue
| 1984–1998 |  Belgian maajoukkue | 84 (18) |
Valmennusura
2000–2002 2004–2006 2007–2009 2012–2013 2015–:  Royal Charleroi  AFC Tubize  Excelsior Mouscron  RAEC Mons  Belgia U21
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Vincenzo ”Enzo” Scifo (s. 19. helmikuuta 1966 La Louvière, Belgia) on belgialainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Elokuusta 2015 lähtien hän on toiminut Belgian alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana.
Ura pelaajana

Seuratasolla
Scifo pelasi juniorina RAA Louviéroisessa, mutta siirtyi pian RSC Anderlechtin organisaatioon tehden debyyttinsä ykkösjoukkueessa 17-vuotiaana 1983. Scifo edusti RSC:tä neljä kautta ja nousi jo nuorena Belgian jalkapalloeliittiin. 18-vuotiaana nuorukaisena Scifo pelasi täydet minuutit myös UEFA Cupin molemmissa finaaliotteluissa 1984 Tottenhamia vastaan. Scifo teki myös maalin rangaistuspotkukilpailussa, jonka Tottenham lopulta voitti.
1987 Scifo jätti RSC:n pelattuaan seurassa kaikkiaan 119 liigaottelua, joissa hän iski 32 maalia. Belgialaistähti haki uusia haasteita FC Internazionale Milanosta. Scifo ei kuitenkaan onnistunut Interissä toivotulla tavalla ja hän jätti seuran jo yhden kauden jälkeen siirtyen FC Girondins de Bordeaux’hon.
Myöskään Bordeaux’ssa asiat eivät sujuneet toivotulla tavalla ja hän siirtyi yhden kauden jälkeen AJ Auxerreen. Guy Roux’n alaisuudessa Scifo sai peliaikaa ja uutta nostetta uralleen ja 1991 hän Italiaan Torino Calcion joukkueeseen. Torinon paidassa Scifo eteni toistamiseen urallaan UEFA Cupin finaaliin, mutta jättipotti jäi taas saavuttamatta, kun AFC Ajax voitti vierasmaalisäännön perusteella maalein 2–2.
1993 Scifo juhli Torinossa Coppa Italian voittoa. Menestyskauden jälkeen hän jätti Italian kentät siirtyen AS Monacoon. Scifo edusti Monacoa neljä kautta juhlien Ranskan mestaruutta viimeisellä kaudellaan 1996–97.
Hän palasi Monacosta RSC Anderlechtiin 1997, jossa voitti Belgian mestaruuden 2000. Hän yritti vielä jatkaa uraansa Royal Charleroissa, mutta vuonna 2000 diagnosoitu krooninen niveltulehdus esti uran jatkon ja Scifo jätti pelikentät lopullisesti vuonna 2002.
Maajoukkuetasolla
Belgian maajoukkueessa Ranskan Euroopan mestaruuskilpailuissa 1984 Jugoslaviaa vastaan debyytinsä tehneestä Scifosta tuli kautta aikain nuorin pelaaja, joka on esiintynyt jalkapallon Euroopan mestaruuskilpailuissa 18 vuoden ja 115 päivän iällään. Hän pelasi yhteensä 84 maaottelua ja teki niissä 18 maalia. Hän edusti Belgiaa neljissä MM-kisoissa vuosina 1986, 1990, 1994 ja 1998. Scifo on yksi kolmesta belgialaispelaajasta, jotka ovat pelanneet neljissä MM-kilpailuissa.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Belgian mestaruus: 1985, 1986, 1987, 2000
Belgian supercup: 1985, 1987
Coppa Italia: 1993
Ranskan mestaruus: 1997
UEFA Cup
Hopeaa 1984, 1992
Ura valmentajana

Pelaajauransa jälkeen Scifo on kokeillut kykyjään valmentajana vaatimattomalla menestyksellä. Vuonna 2001 hänestä tuli Royal Charleroin päävalmentaja, mutta vaatimattomien tulosten vuoksi hän erosi kesäkuussa 2002.
Kausina 2004–2006 Scifo luotsasi Belgian 2. divisioonassa pelannutta AFC Tubizea, mutta menestystä ei tullut toivotulla tavalla.
Joulukuussa 2007 Scifo palasi valmennustehtäviin Excelsior Mouscronin päävalmentajaksi.  Scifo jätti taloudellisiin vaikeuksiin ajautuneen seuran kesäkuussa 2009.
Scifo palasi valmennustehtäviin helmikuun lopussa 2012, kun Belgian liigassa pelaava RAEC Mons palkkasi hänet päävalmentajakseen.  Hän sai potkut syyskuussa 2013, kun RAEC oli Belgian liigan viimeisenä.
Elokuussa 2015 Scifo palasi valmennustehtäviin, kun hänestä tuli Belgian alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja.