Antikytheran kone
Alkuperäinen laite > Etupaneeli > Aurinkokuntamalli

Päivämääräosoitin näytti samalla sekä päivämäärän aurinkokuntamallia kiertäneessä 365-päiväisessä kalenterissa että Auringon sijainnin suhteessa samoin mallia kiertäneen eläinradan tähdistöihin. Osoitin oli akselissa B1 (B:n ulompi) ja pyöri kammen akselista A alkaen hammasrattaiston a1 → b1 liikuttamana. Osoittimen liikkeen toteuttanut suuri ratas b1 oli koneiston pääratas, joka välitti päivämäärätiedon eri puolille muuta koneistoa muiden rattaiden kautta.
Kuu-osoitin näytti Kuun sijainnin suhteessa eläinradan tähdistöihin. Osoitin oli akselissa B2 (B:n sisempi) ja pyöri kammen akselista A alkaen hammasrattaiston a1 → b1 — b2 → c1 — c2 → d1 — d2 → e2 — e5 → k1 — k2 → e6 — e1 → b3 liikuttamana.
Kuu-osoitin otti huomioon Kuun kiertonopeuden näennäisen vaihtelun, jonka syytä ei antiikin aikana tunnettu, mutta joka nykytiedon valossa johtuu siitä, että Kuun rata on ellipsin muotoinen. Koneistossa anomalia oli toteutettu kekseliäästi akseliin E nähden episyklisillä rattailla k1 ja k2, jotka olivat päällekkäin mutta eri keskisissä akseleissa. Ratas k1 oli kytketty rattaaseen k2 pystysuoralla varrella, joka oli kiinni k1:ssä mutta liikkui k2:sta pyörittäessään samalla edestakaisin k2:ssa olleessa pitkänomaisessa kolossa. Tällöin k1:n pyöriessä tasaista nopeutta k2 pyöri välillä nopeammin ja välillä hitaammin. Kuuosoittimeen oli toteutettu myös Kuun kiertoradan perihelikiertymä akselin E rattailla. Ratas e4 oli rengasmainen, ja k1 ja e5 pyörivät sen sisällä samassa tasossa. Kuun kiertoradan mallintaminen perustui Hipparkhoksen teorioihin.
Kuuosoittimeen oli ilmeisesti yhdistetty myös kuun vaiheiden näyttö. Se oli todennäköisesti toteutettu niin, että osoittimen varressa oli Kuuta esittänyt pallo, jonka toinen puoli oli valkoinen ja toinen musta. Erillinen hammasrattaisto pyöritti osoitinta ja samalla palloa Kuun vaiheiden mukaisesti. Wright (2002) ja Freeth ja Jones (2012) ovat tehneet tähän liittyneestä rattaistosta hieman erilaiset rekonstruktiot.
Aurinko-osoitin (myös tosiaurinko-osoitin) on koneeseen oletettu hypoteettinen osoitin. Se mallinsi Auringon maakeskisen kiertoradan niin, että se otti huomioon myös (todellisuudessa Maan kiertoradan elliptisyydestä johtuvan näennäisen) vaihtelun Auringon ”kiertonopeudessa” kuuosoittimen tavoin. Auringon kiertoradan mallintaminen perustui Kuun kiertoradan tavoin Hipparkhoksen teorioihin. Takakannen piirtokirjoituksen perusteella osoittimessa saattoi olla Auringon merkkinä kullanvärinen pallo. James Evansin (et al., 2010) rekonstruktiossa erillistä tosiaurinko-osoitinta ei kuitenkaan tarvita. Sen sijaan yksi Aurinko-osoitin olisi voinut toimia sekä päivämääräosoittimena että hoitaa samalla kiertonopeuden anomalian esittämisen.
Planeettaosoittimet. Tutkijat pitävät todennäköisenä, että koneessa olisi ollut Auringon ja Kuun osoittimien lisäksi myös erilliset osoittimet antiikin aikana tunnetuille planeetoille eli Merkuriukselle (Hermēs/Stilbōn), Venukselle (Afroditē/Fōsforos), Marsille (Arēs/Pyroeis), Jupiterille (Zeus/Faethōn) ja Saturnukselle (Kronos/Fainōn). Osoittimet olisivat näyttäneet planeettojen sijainnin maakeskisesti suhteessa eläinrataan. Tällaisten osoittimien olemassaolo voidaan päätellä siitä, että koneen takakannen osista tunnistettujen ohjetekstien perusteella kone on mallintanut myös planeettojen liikkeet jollakin tavalla. Osoittimien varsissa ajatellaan olleen planeettoja esittäneet pallot, joista jokainen on ollut eri värinen (Merkuriukselle turkoosi, Venukselle lasuurinsininen, Marsille onyksinpunainen, Jupiterille kristallinvaalea ja Saturnukselle obsidiaanintumma) mahdollisesti yleisen astrologiaan liittyneen käytännön mukaan. Jokaiselle pallolle oli merkitty oma pyöreä rata, jota pitkin se näytti kulkevan.
Planeettaosoittimiin liittyvästä koneistosta ei ole kuitenkaan säilynyt juurikaan osia, joten se on pääosin hypoteettinen. Koneiston on täytynyt sijaita rattaan b1 päällä sen ja etupaneelin välissä. Osoittimien ajatellaan usein olleen aurinkokuntamallin näyttötaulussa samankeskisiä päivämäärä- sekä Aurinko- ja Kuu-osoittimien kanssa. Niihin liittyvästä rattaistosta on tehty useita erilaisia rekonstruktioita, joissa rattaat sijoitetaan yleensä episyklisiksi eli kiinnitetyiksi rattaaseen b1 pyörimään sen mukana. Tämä selittäisi rattaan suuren koon. Ensimmäinen koko planeettamallin rekonstruktio oli Wrightin (2002) esittämä. Se osoitti, että planeettamalli oli toteutettavissa, mutta oli monimutkainen eikä vastannut täysin koneen tunnettua rakennetta. Tuoreempi rekonstruktio on Freethin ja Jonesin (2012) tekemä. Siinä esitetään toimiva koneisto koko aurinkokuntamallille vain 18 hammasrattaalla, tekijöiden mukaan yhteensopivasti todistusaineiston kanssa ja seuraten koneen tunnettujen ratkaisujen antamaa esimerkkiä.
Freethin ja Jonesin mallissa (kaavakuva 1) aurinkokuntamallin osoittimien akselit ovat samankeskisiä ja kulkevat toistensa sisällä. Sisimmästä uloimpaan laskettuna akselit ovat: Kuu, Aurinko, Merkurius, Venus, päivämääräosoitin, Mars, Jupiter ja Saturnus. Aurinkokuntamallissa osoittimet ovat samassa järjestyksessä uloimmasta sisimpään. Merkurius-osoittimen rattaisto on a1 → b1 — mer1 → mer2. Ratas mer2 pyörittää osoitinta rattaan päällä pyörivään suurempaan pyöreään levyyn kytketyn poikkivarren välityksellä. Levy mahdollistaa sen, että itse ratas on pieni mutta sen pyörittämä säde suurempi. Venus-osoittimen rattaisto on a1 → b1 — sun1 → ven2. Myös tässä ven2:seen kytketty suurempi levy pyörittää osoitinta poikkivarren avulla. Aurinko-osoittimen rattaisto on a1 → b1 — sun1 → sun2 → sun3, joista viimeksi mainittu pyörittää osoitinta suoraan rattaassa olevaan tappiin kytketyn poikkivarren välityksellä. Mars-osoittimen rattaisto on a1 → b1 — mar1 → mar2 — mar3 → mar4. Jupiter-osoittimen rattaisto on a1 → b1 — jup1 → jup2 — jup3 → jup4. Saturnus-osoittimen rattaisto on a1 → b1 → sat1 → sat2 — sat3 → sat4. Näistä mar2/mar3, jup2/jup3 ja sat2/sat3 -parit on kytketty toisiinsa Kuu-osoittimen toteutusta muistuttavalla ratkaisulla, jossa ylempään rattaaseen kytketty varsi pyörittää alempaa ratasta pystysuoran varren välityksellä, mikä toteuttaa nopeusanomalian. Planeettaosoittimien koneisto toteuttaa myös planeettojen näennäisen retrogradisen liikkeen, toisin sanoen osoittimet vaihtavat välillä kiertosuuntaa.
Freethin ja Jonesin rekonstruktio ei käytä tunnistamatonta ratasta r1. Lisäksi koneen tunnetuissa osissa on muita piirteitä, joiden tarkoitusta ei vielä ymmärretä. Näin aurinkokuntamallin todellinen toteutus on saattanut erota jonkin verran, tai koneessa on saattanut olla vielä tuntemattomia lisätoimintoja. Erääksi tällaiseksi toiminnoksi tutkijat ehdottavat kuun solmujen näyttöä.
Evansin (2010) rekonstruktiossa planeettoja varten on kokonaan erilliset näyttötaulut, jotka on sijoitettu eläinradan kehään keskellä olevan päivämäärä-/aurinko- ja kuuosoittimien akselin ympärille. Planeettaosoittimien täsmällinen toteutus saattaa jäädä arvoitukseksi, mikäli koneesta ei vielä löydy aiemmin tuntemattomia osia.
Eläinrata
Aurinkokuntamallia kiersi sisemmässä kehässä eläinrata eli ne 12 ekliptikan varrella olevaa tähdistöä, joiden kautta Aurinko näyttää taivaalla kulkevan. Koneen rakentamisen aikoihin eläinradan merkki ja Auringon kohdalle osunut tähdistö vastasivat toisiaan, toisin kuin nykyisin. Kullekin merkille on kehässä yhtä suuri 30 asteen osuus, vaikka todellisuudessa tähdistöjen leveys taivaalla vaihtelee. Tähdistöjen nimet oli kirjoitettu kehään kreikaksi. Tähdistöt ovat:lähde?
ΚΡIOΣ (Krios, Oinas)
ΤΑΥΡΟΣ (Tauros, Härkä)
ΔIΔΥΜΟΙ (Didymoi, Kaksoset)
ΚΑΡΚIΝΟΣ (Karkinos, Krapu)
ΛEΩΝ (Leōn, Leijona)
ΠΑΡΘEΝΟΣ (Parthenos, Neitsyt)
ΧΗΛΑΙ (Khēlai, Vaaka)
ΣΚΟΡΠΙΟΣ (Skorpios, Skorpioni)
ΤΟΞΟΤΗΣ (Toksotēs, Jousimies)
ΑIΓOΚΕΡΩΣ (Aigokeros, Kauris)
YΔΡΟΧΟΟΣ (Hydrokhoos, Vesimies)
IΧΘΥΕΣ (Ikhthyes, Kalat)
Eläinradan kehässä oli eri tähdistöjen kohdalla yksittäisiä kirjaimia, joiden selitys oli parapegma-osioissa etupaneelin ylä- ja alalaidassa.
Egyptiläinen kalenteri
Aurinkokuntamallin uloimmassa kehässä oli 365-päiväinen egyptiläinen kalenteri, jota käytettiin yleisesti tähtitieteessä hellenistisellä ajalla. Se koostui kahdestatoista 30-päiväisestä kuukaudesta sekä viidestä ylimääräisestä päivästä (epagomenē), jotka muodostivat eräänlaisen jäännöskuukauden vuoden loppuun. Kuukausien egyptiläiset nimet oli kirjoitettu kehään kreikkalaisin kirjaimin. Kuukaudet ovat:lähde?
ΘΟΘ (Thoth)
ΦΑΩΦΙ (Faōfi)
ΑΟΤΡ (Athyr/Hathor)
ΧΟΙΑΚ (Khoiak)
ΤΥΒΙ (Tybi)
ΜΕΧΕΙΡ (Mekheir)
ΦΑΜΕΝΩΘ (Famenōth)
ΦΑΡΜΟΥΘΙ (Farmūthi)
ΠΑΧΩΝ (Pakhōn)
ΠΑΥΝΙ (Payni)
ΕΠΙΦΙ (Epifi)
ΜΕΣΟΡΗ (Mesorē)
ΕΠ (Ep[agomenē])
Kalenterissa ei ollut karkauspäiviä, mutta kalenterikehä oli siirrettävä, joten sitä voitiin siirtää yhden päivän verran joka neljäs vuosi. Tämä oli toteutettu niin, että kehän alapuolella oli tappi, joka voitiin sijoittaa mihin tahansa kehän alla olleesta 365 kolosta.