Abrahamin historiallisuus
Kerrostumat

John Van Seters pitää Abraham-kertomusten vanhimpina kerrostumina 1) vierailua Egyptin kuninkaan hovissa, 2) Ismaelin syntymää ja Hagarin ensimmäistä karkotusta sekä 3) lupausta Iisakin syntymästä ja Saaran naurusta. Nämä tarinat edustavat pakkosiirtolaisuutta vanhempaa kansanperinnettä, jonka päähenkilönä on myyttinen esi-isä Abraham. Myöhäisempi mutta silti Jahvistia vanhempi kerrostuma on tarina Abimelekista ja Saarasta, joka Van Setersin mukaan on tarkoitushakuinen muunnelma vanhemmasta tarinasta. Kun Abraham ensimmäisen kerran salaa avioliittonsa (1. Moos. 12:10–20), kyseessä on ”viihdyttävä kansantaru, jossa Abraham voittaa nokkeluudessa egyptiläiset ja poistuu maasta mukanaan sekä vaurautta että vaimonsa”. Toinen versio (1. Moos. 20) sen sijaan pyrkii osoittamaan, ettei patriarkka syyllistynyt vääryyksiin. Abraham ei suoranaisesti valehtele, sillä Saara tosiaan on hänen sisarpuolensa. Myöskään kuningas Abimelekiä ei rangaista, vaan Jumala tunnustaa tämän syyttömyyden, ja tilanne ratkeaa kaikkia tyydyttävällä tavalla. Niinpä Jumalakaan ei ollut epäoikeudenmukainen. Myöhempi kirjoittaja yrittää näin takautuvasti vaikuttaa tapaan, jolla lukija tulkitsee kertomuksen vanhempia osia. Uudessa kertomuksessa jopa viitataan aiempaan Egypti-episodiin.
Jahvisti kokosi sekalaiset perimätiedot ja yhdisti ne teemalla Jumalan lupaamista jälkeläisistä ja Kanaanin perintömaasta. Myös sukuluettelot ovat Jahvistin lisäystä, samoin erilaiset kehyskertomukset, joiden avulla yksittäiset tarinanpätkät yhdistyvät jatkuvajuoniseksi kokonaisuudeksi. Jahvistin omat kertomukset jakautuvat kahteen ryhmään: vanhemman perimätiedon toisintoihin sekä muunnelmiin itäisen Välimeren alueen kansanperinteen laajalle levinneistä tarina-aihelmista.
Jälkimmäiseen ryhmään kuuluu esimerkiksi naamioituneiden jumalten tutkimusretki ihmisten pariin (luku 19). Perimätieto Sodoman ja Gomorran tuhosta oli vanhempi ja laajalle levinnyt (esim. Jesaja 1:9–10), mutta Herran vierailu Abrahamin luona (luku 18) sitoo kertomuksen osaksi laajempaa kokonaisuutta ja antaa Abrahamille sovittelijan roolin, kun jumalallista tuomiota jaetaan. Lootin ja hänen tyttäriensä välinen seksi on Van Setersin mukaan muunnelma vanhemmasta versiosta, jossa jumala saapui tyttärien luokse ja siitti ammonilaisten ja mooabilaisten kantavanhemmat. Jahvistin käsittelyssä muinaiselle mytologialle tyypillinen alkuperämyytti saa huomattavasti pilkallisemman sävyn. Kertomus sidotaan Abrahamin vaiheisiin myös siten, että Jahvisti tekee Lootista Abrahamin sukulaisen. Sodoman ja Gomorran tuhon jälkeen Jahvisti liittää mukaan tarinan Saarasta ja Abimelekistä. Van Setersin mukaan se ei kuitenkaan sovi kokonaisuuteen erityisen hyvin, sillä Saara on tässä vaiheessa jo hyvin vanha ja raskaana.
Seuraavaksi Jahvisti kertoo uuden tarinan Hagarin karkotuksesta, joka tapahtuu Iisakin syntymäjuhlan yhteydessä. Ensimmäinen versio on ismaelilaisten alkuperämyytti, kun taas Jahvistin versio korostaa Jumalan antamia lupauksia. Iisak perii Abrahamin omaisuuden ja Jumalan antamat lupaukset, mutta koska Ismaelkin on Abrahamin poika, hänelle tehdään erillinen lupaus: myös Ismaelin jälkeläisistä tulee suuri kansa eli arabit. Sen jälkeen Abimelek ja Abraham solmivat uuden liiton. Sekin on toisinto vanhemmasta kansanperinteestä. Kun Abimelekin ja Abrahamin ensimmäinen kohtaaminen oli suunniteltu selittämään pois Abrahamin epäoikeudenmukaisuus, käsittelee uusi kohtaaminen Jumalan siunauksia ja niiden merkitystä muille kuin Abrahamista polveutuville kansoille.
Iisakin uhraamisesta kertova tarina hyödyntää jälleen suosittua aihelmaa: jumala vaatii rakkaan lapsen uhraamista, mutta viime hetkellä paikalle ilmaantuu korvaava uhrieläin (vrt. Ifigeneia). Jahvisti kuvailee tapahtumaa koetukseksi ja korostaa, että koska Abraham selviytyi koettelemuksestaan, Iisak perii hänen siunauksensa. Iisakin vaimon etsintä on Jahvistin toisinto Jaakobin avioliitosta (29:1–14), josta kertova perimätieto on Jahvistia vanhempaa. Kummassakin kertomuksessa mies kohtaa kaivolla naisen, ja tämä johtaa sukulaisten väliseen avioliittoon. Jahvisti painottaa lisäksi, että rukouksiin vastataan Jumalan johdatuksella.
Jahvistin tulkinnassa liiton takeeksi riittää pelkkä kuuliaisuus, ja liitto ulottuu myös Abrahamin jälkeläisiin. Pappiskirjan lisäys on ympärileikkaus liiton merkkinä, mikä heijastaa diasporassa elävän yhteisön tarvetta erottua muista. Pappiskirja käyttää Jumalasta nimeä El Šaddai, sillä Jahven nimi ilmoitettiin Pappiskirjan mukaan vasta Moosekselle. Myös liittoa korostava nimenvaihdos on Van Setersin mukaan Pappiskirjan lisäys, ja alkutekstissä päähenkilöiden nimet olivat alusta pitäen Abraham ja Saara. Saaran hautaaminen kuvaillaan tarkasti ja se tapahtuu ilman uskonnollisia seremonioita, mitä Van Seters pitää Pappiskirjan kannanottona vainajien palvontaa vastaan. Oletetusta hautapaikasta tuli joka tapauksessa pyhiinvaelluskohde sekä juutalaisille, kristityille että muslimeille. Maininnat idän kuninkaista lienevät kaikkein myöhäisin kerrostuma, joka syntyi vasta hellenistisellä kaudella.
Vanhan testamentin lähdehypoteesi perinteisessä muodossaan. Mooseksen kirjojen lähteenä oli neljä erillistä kirjaa. Ensimmäisinä syntyivät Jahvisti (J) ja Elohisti (E), jotka myöhemmin yhdistyivät JE-lähteeksi. Deuteronomium (D) ja Pappiskirja (P) syntyivät vieläkin myöhemmin, ja lopulta redaktori muokkasi lähteiden pohjalta nykyisen Tooran. Vaikka alkuperäiset kirjat eivät ole säilyneet, eri lähteistä peräisin olevat tekstikatkelmat erottuvat poikkeavien tyyliensä ja teemojensa vuoksi, sillä redaktori ei poistanut kaikkia tekstien välisiä ristiriitaisuuksia.