Lauhanvuoren kansallispuisto
Luonto > Kasvillisuus

Puistossa on sekä laajoja luonnonmetsiä että harvinaisia eteläisiä aapasoita. Hiekkakivisen Lauhanvuoren kasvillisuus on karua, mutta alarinteillä on myös rehevämpää kasvillisuutta paikoissa, joissa pohjavesi on lähellä maanpintaa tai lähteenä maanpinnalla. Kansallispuiston pinta-alasta noin 60 prosenttia on metsiä. Siitä noin 80 prosenttia on kuivia ja karuja kangasmetsiä. Kuivahkojen kankaiden osuus on vajaa 20 prosenttia kivennäismaista. Lehtomaisia kankaita ja lehtoja on kulttuurialueilla, kuten sorakuopilla, ja pohjaveden vaikutusalueilla.
Lauhanvuoren laki, joka ei ole ollut veden alla, on säilyttänyt irtaimet maamassansa ja ravinteensa. Lakialue onkin tämän vuoksi veden huuhtomia rinteitä rehevämpi. Rinteet ovat karuja ja vähäravinteisia. Lauhanvuoren alarinteillä sijaitseviin kivennäismaan painanteisiin on aikojen saatossa muodostunut karuja soita, varsinkin rämeitä ja nevoja. Alueelle tyypillisiä suoyhdistelmätyyppejä ovat hiekkapohjaiset ja pienehköt keidassuot. Huomattavimmat suot ovat Siioninkeidas ja Lohikeidas puiston eteläosassa ja Likolammit, Kärkikeidas ja Majaletto pohjoisosassa.
Likolammit on alueen keidassoista parhaiten säilynyt. Majaletto on Likolammeja suurempi keidasräme, jonka pohjoisosassa on monia pienikokoisia lampia. Tältä suolta alkaa muun muassa Majaluoma-niminen kirkasvetinen taimenpuro. Majaleton alueella sijaitsee pieni rinnesuo, joka on eteläisessä Suomessa harvinaisuus. Rämeiden ja nevojen lisäksi alueella, varsinkin Isojoen alkulähteillä Lauhanvuoren etelään päin viettävällä osalla, on myös korpia. Myös luhtaisia nevoja on paikoin purojen varsilla.  Kansallispuistossa on lisäksi vajaan hehtaarin alue lettoa, jolla kasvavat esimerkiksi purtojuuri, ruskopiirtoheinä, hirssisara, rimpivihvilä, karhunruoho sekä useat harvinaiset sammalet. Lauhanvuori on karhunruohon eteläisin kasvupaikka.
Vuoren alarinteiden puusto muodostuu kitukasvuisesta mäntymetsästä. Alarinteillä sijaitsevat karut kankaat ovat jäkälän ja kanervan peittämät. Kankailla kasvaa lisäksi yli 125–135-vuotiaita mäntyjä. Vuoren laella ja varsinkin lähteiden ympäristössä tihkuvetisillä rinteillä ja alavilla kankailla esiintyy lehtomaisia ja tuoreita kangasmetsiä sekä lehtojuotteja. Laella valtalajeina ovat kuusi ja lehtipuut. Rehevissä paikoissa kasvaa esimerkiksi nuokkuhelmiköitä, sananjalkoja, metsäkurjenpolvia ja metsätähtiä. Lauhanvuoren sijainti Suomenselän vedenjakajaseudulla vaikuttaa alueen kasvillisuuteen: vuorella elää sekä pohjoisia että eteläisiä lajeja. Vuoren rinteillä kasvaa mäntykukka, joka ottaa mäntyjen juurista tarvitsemansa ravinteet. Erään lähdepuron varrelta haavanrungolta löydettiin vuonna 1992 harvinainen harjasorakas-kääpä. 1990-luvun alkuvuosina pilkkumäntypistiäiset ja ytimennävertäjät aiheuttivat kansallispuistoon sadan hehtaarin kuolleen männikön.
Kansallispuistosta on löydetty 20 valtakunnallisesti tai alueellisesti uhanalaista tai silmälläpidettävää putkilokasvi- tai sammallajia. Uhanalaisten lajien kannalta merkittävimmät elinympäristöt ovat lähteiden vaikutusalueet sekä rehevät avosuot, joilla kasvaa 17 lajia 20:stä havaitusta. Kangasmetsissä tavataan kolmea luokiteltua lajia, harjukeltaliekoa, kalliokieloa ja kangasajuruohoa. Suomessa erittäin uhanalaisia lajeja ovat harjukeltalieko, lähdesara ja nummirahkasammal.