stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fort Collins
Historia

Ennen siirtolaisten saapumista nykyisen Fort Collinsin lähialueella vaikuttivat utien, lakotojen, apassien, comanchien, cheyennien ja arapahojen intiaaniheimot. Siirtolaisten saapumisen jälkeen intiaanit siirrettiin eri reservaatteihin vuoteen 1878 mennessä. Camp Collins-niminen linnoitus perustettiin Cache la Poudre-joen varrelle vuonna 1862. Paikka oli länteen kulkevien siirtolaisten matkustusreittien varrella. Nimensä linnoitus sai eversti William O. Collinsin mukaan. Linnoitus suojeli paikallista kauppa-asemaa intiaanien hyökkäyksiltä. Linnoituksen tuntumaan alkoi kasvaa asutusta vuonna 1864. Fort Collinsin ympäristöön muutti maanviljelijöitä samalla, kun sen asutuskeskukseen asettui kauppiaita ja muita yrittäjiä. Itse linnoitus hylättiin vuonna 1867, mutta asutuskeskus paikalla säilyi ennallaan. Fort Collinsin kaupunki perustettiin hallinnollisesti 3. helmikuuta 1873. 1870-luvulla Fort Collinsiin perustettiin myös osavaltion maatalousopisto, eli nykyinen Colorado State University. Samalla vuosikymmenellä kaupunki kärsi kuitenkin huomattavasti kulkusirkoista ja paikallisen pankin vararikosta. Kaupunki toipui Colorado Central Railroad-rautatien saavuttua saman vuosikymmenen lopulla. Rautatien saapumisen jälkeen maatalouden kehitys jatkui kanavien rakennuksella keinokastelua varten. 1900-luvun alussa Fort Collinsiin viitattiin lampaanrehun pääkaupunkina ja vuonna 1903 kaupunkiin perustettiin sokerinjalostamo. 1930-luvun lama oli kova isku kaupungille, joka kuiotenkin toipui myöhemmin samalla vuosisadalla. Fort Collins tunnettiin pitkään varsin konservatiivisena paikkakuntana. Esimerkiksi alkoholin myyminen oli kiellettyä aina 1890-luvulta vuoteen 1969 saakka.
Talous

Fort Collinsin taloudella on nykyisin monipuolinen pohja. Kaupungissa on niin palveluita, kuin teollista tuotantoakin. Osavaltionyliopisto on houkutellut kaupunkiin korkean teknologian alan yrityksiä. Merkitystä on myös edelleen lampaanrehun tuotannolla, muulla maataloudella, sekä esimerkiksi matkailulla.
Kotitalouksien keskimääräiset vuotuiset ansiot Fort Collinsissa vuosien 2013 ja 2017 välillä 60 110 dollaria ja henkilöä kohden 31 686 dollaria. Kaupungin asukkaista 17 % eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö

Fort Collinsin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 143 986 ja vuoden 2018 arvion mukaan 167 830. Kaupungin suuremman metropolialueen asukasluku oli vuonna 2010 299 630.  Fort Collinsin asukkaista 89 % oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 80,6 %), 1,6 % mustia, 0,8 % intiaaneja, 3,1 % aasialaisia ja latinoja mistä tahansa rodusta 11,8 %. Kaupungin asukkaista 6,4 % oli syntynyt ulkomailla ja 10,6 % puhui kotonaan jotakin muuta kieltä, kuin englantia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fort Collins Wikimedia Commonsissa
Näkymä kaupunkiin vuonna 1875.
Kaupungin keskustaa.
Rootes Group

Rootes Groupin logo.
Rootes Group tai Rootes Motors Limited oli englantilainen William ja Reginald Rootesin perustama autojen ja moottoreiden valmistaja. Yhtiön tunnetuimmat automerkit olivat Sunbeam ja Hillman. Vuosien varrella myös Humber, Commer ja Singer liitettiin yhtiön mallistoon.
Chrysler Corporation osti Rootesin vuonna 1967 ja sen malleja ryhdyttiin myymään Chryslerin brändillä. Vuoteen 1978 mennessä Chrysler UK:n liiketoiminta myytiin edelleen ranskalaiselle PSA-yhtymälle, jolloin Chryslerit muuttuivat valtaosin Talboteiksi.
Kuvia

Sunbeam Tiger
Hillman Imp/Sunbeam 900
Singer Chamois sedan Mk.2
Sunbeam Stiletto
Hillman/Sunbeam Avenger
Commer PB 2500
Chrysler Sunbeam
Frédérique Ries

| Frédérique Ries |
| --- | --- |

Euroopan parlamentin jäsen
 20.7.1999–11.2.2004 20.7.2004–  
Ryhmä:  Uudistuva Eurooppa -ryhmä
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. toukokuuta 1959 (ikä 65) Balen-Wezel, Belgia
Kansalaisuus:  belgialainen
Tiedot
Puolue:  Reformiliike
Muut puolueet:  Parti réformateur libéral (1999–2004)
Aiheesta muualla
www.frederiqueries.be
Frédérique Ries (s. 14. toukokuuta 1959 Balen-Wezel, Belgia) on belgialainen poliitikko. Ries edustaa Reformiliikettä. Ries on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 1999 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa Uudistuva Eurooppa -ryhmää.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Frédérique Ries Wikimedia Commonsissa
Frédérique Ries Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
George Gershwin

| George Gershwin |
| --- | --- |
 George Gershwin maaliskuussa 1937.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jacob Bruskin Gershowitz
Syntynyt: 26. syyskuuta 1898 Brooklyn, Yhdysvallat
Kuollut: 11. heinäkuuta 1937 (38 vuotta) Beverly Hills, Yhdysvallat
Muusikko
Taiteilijanimi:  Gershwin 
Tyylilajit:  ooppera, jazz ja länsimainen taidemusiikki 
Soittimet:  piano 
Levy-yhtiöt:  Victor Talking Machine Company 
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
gershwin.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jacob Bruskin Gershowitz eli George Gershwin (26. syyskuuta 1898 Brooklyn, Yhdysvallat – 11. heinäkuuta 1937 Beverly Hills, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hänen teoksensa olivat pääasiassa jazz-vaikutteista klassista musiikkia. Gershwin oli kiinnostunut myös oman aikansa ranskalaisten säveltäjien, kuten Maurice Ravelin musiikista.
Gershwinin tunnetuin teos lienee Sininen rapsodia (Rhapsody in Blue, 1924), pianolle ja orkesterille sävelletty kappale. Gershwin sävelsi myös paljon musikaaleja (muun muassa Shall We Dance, Funny Face, Strike Up the Band ja Lady, Be Good!), joihin tekstit laati usein hänen veljensä Ira Gershwin. Musikaaleista tunnettuja lauluja ovat muun muassa ”The Man I Love”, ”Somebody Loves Me”, ”Strike Up the band”, ”Oh, Lady Be Good!”, ”Nice Work if You Can Get It”, ”Things Are Looking Up” ja ”But Not for Me”. Lisäksi hän sävelsi muun muassa oopperan Porgy ja Bess (1935), joka sisältää tunnetun laulun ”Summertime”. Muuta Gershwinin tuotantoa ovat muun muassa ”Concerto in F”, ”Amerikkalainen Pariisissa” sekä ”Kuubalainen alkusoitto”.  Gershwin kuoli aivokasvaimeen 38-vuotiaana.
Gershwin 1910-luvulla: Ensimmäinen läpimurto

Jacob Bruskin Gershowitz syntyi Brooklynissä 26. syyskuuta vuonna 1898 juutalaiseen perheeseen. Georgen isä Moishe Gershowitz muutti perheen nimen Gershwiniksi juuri kun oli muuttanut Pietarista Yhdysvaltoihin 1890-luvun alussa. Georgen äiti Rosa oli toisen polven venäjänjuutalainen siirtolainen. Ajalle tyypilliseen tapaan Gershwininkin perheeseen hankittiin piano, mutta vanhin veli Ira Gershwin ei kuitenkaan ollut se, jota piano kiinnosti vanhempien odottamalla tavalla, vaan George, joka oli kiinnostunut klassisesta musiikista 10-vuotiaana kuultuaan Antonín Dvořákin Humoreskin ystävänsä soittamana. Näin ollen George alkoi opiskella pianonsoittoa Charles Hambizerin johdolla. Vasta 16-vuotiaasta Georgesta tuli ammattipianisti Tin Pan Alleyllä, New Yorkin tunnetulla musiikkikadulla, jolla sijaitsivat johtavien kustantajien toimistot. Hän toimi niin sanottuna pianontakojana, eli esitteli uusimpia kappaleita, mutta alkoi myös säveltää omia lauluja. Vuonna 1917 hän lopetti työnsä Remick-kustantamossa.
Gershwin sävelsi ennen vuotta 1919 muutamia lauluja musikaaleihin, mutta omia musikaaleja hän ei vielä tehnyt. Vuonna 1919 Gershwin löi itsensä ensimmäisen kerran läpi laulullaan ”Swanee”, joka tuli tunnetuksi erityisesti Al Jolsonin esittämänä. Gershwinin ensimmäinen Broadway-musikaali oli La-la-Lucille! vuodelta 1919. Samana vuonna hän sävelsi myös vähemmän tunnetun kehtolaulunsa.
Gershwin 1920-luvulla: Toinen, tärkeä läpimurto

1920-luvun alussa Gershwin jatkoi pianonsoittotaitojensa itsenäistä hiomista. Hän sävelsi 1922 poliittisen satiirin Scandals of 1922, joka sisältää yksinäytöksisen jazz-oopperan Blue Monday. Hän vieraili ensimmäistä kertaa Euroopassa 1923 ja 1924 sävelsi tunnetun musikaalin Lady, Be Good!.
Vuonna 1924 Gershwin otti osaa musiikkikilpailuun ”Mikä on amerikkalaista musiikkia?” teoksellaan ”Rhapsody in Blue”. Se oli syntynyt junassa New Yorkin ja Bostonin välillä, ja oli pitkän ja hajanaisen konserttiohjelman päätösnumero. Kilpailun yleisö piti Gershwinin teoksesta valtavasti, ja alkoi osoittaa suosiotaan seisten ennen viimeisen soinnun loppumista. Gershwin voitti kilpailun, ja tämän seurauksena orkesterinjohtaja, viulisti ja kilpailun järjestäjä Paul Whiteman lähti Gershwinin kanssa kiertueelle, jolla esitettiin ”Rhapsody in Blueta”. Teosta kutsutaan merkittäväksi koko amerikkalaisen musiikin kannalta ja sen on mainittu olevan ensimmäinen varsinainen sinfonisen jazzin edustaja.
Vuonna 1925 kantaesitettiin Gershwinin ”Concerto in F” pianolle ja orkesterille. Gershwin itse soitti soolon. Tätä seurasi vielä yksi klassinen mestariteos ”American in Paris” vuodelta 1928, josta tehtiin myöhemmin samanniminen elokuva.
1920-luvun lopulla Gershwin sävelsi useita tunnettuja musikaalejaan. Yksi näistä oli jo edellä mainittu Lady, Be Good, joka sisältää muun muassa tunnetun laulun ”The Man I Love”. 1927 vuodelta ovat musikaalit Funny Face ja Strike Up the Band. Vuodelta 1926 ovat Gershwinin kolme preludia, joiden arvellaan liittyvän suunnitelmaan säveltää Frédéric Chopinin tavoin 24 preludia. Ainoastaan kolme on kuitenkin julkaistu. Lisäksi 1920-luvun lopulla hän sävelsi musikaalit Oh, Kay (1926) ja Treasure Girl (1928).
Gershwin 1930-luvulla: Lisää musikaaleja ja elokuvia

1930-luku alkoi menestysmusikaalilla Girl Crazy, joka sisältää muun muassa laulut ”I Got Rhythm”, ”Could You Use Me”, ”Sam and Delilah” sekä ”But Not for Me”. Tätä seurasi vielä suurempi menestys Of Thee I Sing, joka esitettiin New Yorkissa, pörssiromahduksen ja laman aikaan, ennätykselliset 441 kertaa. ”Kuubalainen alkusoitto”, alkuperäisnimeltään Rhumba, oli taas värikäs sekoitus latinalais-amerikkalaisia rytmejä tehostettuina bongorummuilla, claveseilla, marakasseilla ja Gershwinin tavaramerkillä jazzilla. Vuonna 1933 olivat vuorossa musikaalit Pardon My English ja Let 'Em Eat Cake.
Vuonna 1934 Paul Whiteman pyysi Gershwiniä säveltämään teoksen juhlistamaan ”Rhapsody in Bluen” kymmenvuotista menestystä. Tuloksena syntyi ”Variations on I Got Rhythm”, joka on vauhdikas muunnelmateos musikaalisävelmä ”I Got Rhythmin” pohjalta.
Vuonna 1935 koitti ehkä Gershwinin uran tärkein hetki vuoden 1924 ”Rhapsody in Blue” -menestyksen lisäksi: kolminäytöksinen ”kansanooppera” Porgy and Bess. Se perustuu DuBose Heywardin romaaniin Porgy. Porgy and Bessin musiikista voidaan kuulla afroamerikkalaisia vivahteita. Gershwin oli viettänyt kesän 1934 Folly Islandilla, sillä afroamerikkalainen musiikki kiehtoi häntä. Teos on saanut kritiikkiä osakseen muun muassa siitä, että se antaa yhdysvaltojen mustista liian ”stereotyyppisen ja rahvaanomaisen” kuvan. Vaikka yleisö piti sen yksittäisistä hiteiksi muodostuneista numeroista, kuten ”Oh, a Woman Is a Sometime Thing”, ”Summertime” ja "I Got Plenty of Nuttin’”, se kuitenkin poistui melko pian ohjelmistosta. Sen lopullisen menestyksen kuitenkin takasi 1940-luvun Euroopan-kiertue ja 1959 valmistunut elokuva oopperasta.
Nykyään Porgy and Bess on koko ajan jossain päin maailmaa mukana ohjelmistossa. John Mauceri kirjoitti Porgy and Bess -levytyksessään 2006: ”Porgy and Bess oli Sam Goldwynin viimeinen elokuva. Sen lauluja ja duettoja on kuultu televisiossa, nauhoituksilla, Metropolitanin oopperan esityksenä ja Las Vegasin kasinoiden lavoilla. Sitä on esitetty jazz-albumina, Broadway-musikaalina ja erittäin suurena (ja pitkänä) oopperana. Ja siinä se ongelma onkin: Mikä on Porgy and Bess? Ja, jos meillä kaikilla on omat mielipiteemme, niin mitä George Gershwin sen halusi olevan?”
Vuonna 1937 Gershwin teki sopimuksen RKO-elokuvastudion kanssa, jonne hän sävelsi kolme musiikkielokuvaa, joiden rooleissa nähtiin muun muassa Fred Astaire ja Ginger Rogers: Saanko luvan?, Neito ahdingossa ja Goldwynin hullutukset, joka kuitenkin jäi kesken, koska kesken kaiken häntä alkoi huimata ja hän pyörtyi. Häneltä löydettiin aivokasvain. Hän kuoli vain vähän ennen 39-vuotissyntymäpäiväänsä. Hänen ja Ira Gershwinin viimeiseksi lauluksi jäi ”Our Love Is Here to Stay”.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vapaasti käytettävissä olevia Gershwinin partituureja Mutopia Project
George Gershwin.
George Mason

| George Mason |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1725 Fairfaxin piirikunta, Virginia, Brittiläinen Amerikka
Kuollut: 7. lokakuuta 1792 Fairfaxin piirikunta, Virginia, Yhdysvallat
Koulutus ja ura
   
George Mason (1725 Fairfaxin piirikunta, Virginia, Brittiläinen Amerikka – 7. lokakuuta 1792 Fairfaxin piirikunta, Virginia, Yhdysvallat) oli amerikkalainen plantaasinomistaja ja valtiomies. Hän oli yksi Yhdysvaltain perustajaisistä ja ajoi voimakkaasti yksilönvapautta sekä vastusti vahvaa keskushallintoa.
Elämä ja ura

Mason oli kuningasmielistä sukua, joka muutti Amerikkaan kuningas Kaarle I:n teloituksen jälkeen. Hänen siirtomaa-aikaiset esi-isänsä olivat virkatehtävissä Virginiassa siviili- ja sotilaspalveluksessa. Mason oli George Washingtonin lähinaapuri ja elinikäinen ystävä, vaikka myöhempinä vuosina he olivatkin poliittisesti eri mieltä. Hänen suuret maanomistuksensa ja henkilökohtaiset kykynsä antoivat Masonille huomattavan vaikutusvallan Virginiassa, ja hän osallistui moniin hankkeisiin, kuten Ohio Companyn perustamiseen ja Alexandrian kaupungin perustamiseen vuonna 1749. Hän oli Virginian House of Burgessesin jäsen vuosina 1759–1760. Vuonna 1769 hän laati Washingtonille joukon tuontikieltopäätöksiä, jotka Virginian lainsäädäntöelin hyväksyi. Heinäkuussa 1774 hän laati Fairfaxin piirikunnassa pidetylle kongressille sarjan päätöslauselmia, jotka tunnetaan nimellä Fairfax Resolves ja joissa hän kannatti Amerikan siirtokuntien yhteistä kongressia ja ehdotti, että Ison-Britannian kanssa ei oltaisi enää missään tekemisissä. Tämä politiikka hyväksyttiin sittemmin Virginiassa ja myöhemmin mannermaakongressissa.
Virginian patrioottien johtajana Amerikan vallankumouksen aattona Mason toimi turvallisuuskomiteassa ja laati vuonna 1776 osavaltion perustuslain ja siihen liittyvän asiakirjan, joka muodosti myöhemmin kuuluisan Bill of Rights -asiakirjan perustan. Masonin asiakirja oli radikaalisti demokraattinen ja sillä oli suuri vaikutus Yhdysvaltain poliittisiin instituutioihin. Se oli ensimmäinen arvovaltainen muotoilu "luovuttamattomien oikeuksien" opista. Mason oli Virginian edustajainhuoneen jäsen vuosina 1776–1780 ja uudelleen vuosina 1787–1788, ja vuonna 1787 hän oli jäsenenä Yhdysvaltain perustuslain laatineessa valmistelukunnassa. Erityisen huomattavaa oli hänen vastustuksensa orjuutta ja orjakauppaa koskevia kompromisseja vastaan. Useimpien tuon ajan merkittävien virginialaisten tavoin Mason kannatti orjuuden asteittaista lakkauttamista, vaikka itse omistikin orjia tilallaan. Hän vastusti valmistuneen perustuslain kongressille antamia laajoja ja epämääräisiä valtuuksia, joten hän vastusti yhdessä Patrick Henryn kanssa perustuslain ratifiointia Virginiassa kokoontuneessa kongressissa vuonna 1788. Perustuslaki kuitenkin hyväksyttiin ja hän ehdotti muutoksia, joista usea sisällytettiin myöhemmin nykyiseen Bill of Rights -lakiin. Kieltäydyttyään nimityksestä Virginian senaattoriksi hän vetäytyi kotitilalleen. James Madisonin ja Thomas Jeffersonin kanssa Mason ajoi Virginiassa läpi toimenpiteet, joilla episkopaalikirkon valtiokirkon asema lakkautettiin ja kaikki uskonnonharjoitusmuodot turvattiin. Politiikassa hän oli radikaali jeffersonilainen republikaani, ja uskoi, että paikallishallinto olisi pidettävä vahvana ja keskushallinto heikkona. Hänen poliittisilla teorioillaan oli paljon vaikutusta Virginiassa ja muissa eteläisissä ja läntisissä osavaltioissa.
Masonin mukaan on nimetty muun muassa George Masonin yliopisto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta George Mason Wikimedia Commonsissa
Giromagnyn kantoni

Giromagnyn kantonin sijainti Territoire de Belfortin departementissa.
Giromagny on Ranskassa yksi Territoire de Belfortin departementin kantoneista. Se käsittää 22 kuntaa ja sen alueella asui vuoden 2018 alussa 15 257 ihmistä. Giromagnyn kantonin keskustoimisto on Giromagnyn kunnassa.
Kunnat

Giromagnyn kantonin kunnat:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Anjoutey  Auxelles-Bas  Auxelles-Haut  Bourg-sous-Châtelet  Chaux  Etueffont  Felon  Giromagny  |  Grosmagny  Lachapelle-sous-Chaux  Lachapelle-sous-Rougemont  Lamadeleine-Val-des-Anges  Lepuix  Leval  Petitefontaine  |  Petitmagny  Riervescemont  Romagny-sous-Rougemont  Rougegoutte  Rougemont-le-Château  Saint-Germain-le-Châtelet  Vescemont  |
Saab 98

Saab 98 Saab-museossa Trollhättanissa.
Saab 98 on Saabin henkilöautomalli, joka piti julkistaa vuonna 1974. Se oli kooste Saab 95- ja 96 -malleista, jotka sen oli tarkoitus korvata markkinoilla. Projekti kuitenkin hylättiin kannattamattomana.
Historia

Saab 98 -projekti kulki aluksi nimellä X14 ja se alkoi vain kaksi vuotta Saab 99 -mallin ilmestymisen jälkeen. Vuoden 1974 Saab 99:ssä Saab julkisti combi coupé -korimallin ja sitä oli tarkoitus soveltaa nyt uusiksi. Saab 98:n muotoilu perustui Saab 95:een ja siitä vastasi Björn Envall. Mukana oli myös italialainen Sergio Coggiola, joka oli aiemmin työskennellyt Saab Sonett III:n muotoilun parissa.
Muutamia prototyyppejä valmistettiin vuosina 1975 ja 1976, mutta lopulta yhtiön suunnitelmat muuttuivat. Saab 95:ää pidettiin jo valmiiksi käytännöllisenä perheautona, joka ajoi pitkälti samaa asiaa kuin Saab 98. Markkinoilla ei katsottu olevan tilaa uudelle mallille 95:n ja 99:n rinnalla. Niinpä koko projektista päätettiin luopua.
Yhtä Saab 98 -autoa säilytetään Saab-museossa Ruotsin Trollhättanissa.
Golden Spirit Angels

Golden spirit Angels on naisten edustustason cheerleadingjoukkue Helsingistä. Se on voittanut Suomenmestaruuden sekä  Euroopanmestaruuden useita kertoja. [lähde? ]
Ruokolampi

Ruokolampi tai Ruokolammi voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Lampi

Ruokolampi, järvi Hankasalmella Niemisjärvellä
Ruokolampi, järvi Hankasalmella Ruokoselällä
Ruokolampi, järvi Hartolassa
Ruokolampi, järvi Hirvensalmella
Ruokolampi, järvi Hämeenlinnassa
Ruokolampi, järvi Iisalmessa Soinlahdella
Ruokolampi, järvi Iisalmessa Suomäellä
Ruokolampi, järvi Imatrassa
Ruokolampi, järvi Joensuussa
Ruokolampi, järvi Juuassa
Ruokolampi, järvi Juupajoella
Ruokolampi, järvi Jyväskylässä
Ruokolampi, järvi Kemijärvellä
Ruokolampi, järvi Kouvolassa
Ruokolampi, järvi Kuhmossa
Ruokolampi, järvi Kuusamossa Koskenkylässä
Ruokolampi, järvi Kuusamossa Koppelonperällä
Ruokolampi, järvi Lapinlahdella
Ruokolampi, järvi Lemillä
Ruokolampi, järvi Lieksassa Korisevalla
Ruokolampi, järvi Lieksassa Ikolanvaaralla
Ruokolampi, järvi Mikkelissä
Ruokolampi, järvi Mäntyharjulla Pahkajärvellä
Ruokolampi, järvi Mäntyharjulla Mouhussa
Ruokolampi, järvi Mäntyharjulla Tyllilällä
Ruokolampi, järvi Mäntyharjulla Partsimaantauksella
Ruokolampi, järvi Oulaisissa
Ruokolampi, järvi Oulussa
Ruokolampi, järvi Rautalammella
Ruokolampi, järvi Rautjärvellä
Ruokolampi, järvi Rovaniemellä
Ruokolampi, järvi Ruokolahdella
Ruokolampi, järvi Saarijärvellä
Ruokolampi, järvi Sallassa
Ruokolampi, järvi Savonlinnassa
Ruokolampi, järvi Toivakassa
Ruokolampi, järvi Varkaudessa
Ruokolampi, järvi Vieremällä
Ruokolampi, järvi Virolahdella
Lammi

Ruokolammi, järvi Hämeenlinnassa
Ruokolammi, järvi Juupajoella
Ruokolammi, järvi Lempäälässä
Ruokolammi, järvi Padasjoella (myös Ruokojärvi)
Grise Fiord

| Grise Fiord (ᐊᐅᔪᐃᑦᑐᖅ) Aujuittuq |
| --- | --- |
 Grise Fiordin keskustaa

 Grise Fiord
 Koordinaatit: 76°25′03″N, 82°53′38″W 
Valtio:   Kanada
Territorio:  Nunavut
Hallinnollinen alue:  Qikiqtaalukin alue
Asutettu:  1953
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Pikkukylä
 – Pormestari:  Meeka Kigutak
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  332,7 km²
Väkiluku (2006):  141
 – Väestötiheys:  0,4 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-5
 – Kesäaika:  UTC-4
Postinumero:  X0A 0J0
Suuntanumero(t):  867
 
 Grise Fiordin kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Grise Fiord, (inuktitutiksi Aujuittuq, tavumerkeillä: ᐊᐅᔪᐃᑦᑐᖅ, suom. Paikka jossa on aina pakkanen) on pieni inuittikylä, Qikiqtaalukin alueella Nunavutin territoriossa Kanadassa. Kylä perustettiin vuonna 1953, mutta paikalla on ollut asutusta viimeiset 4 500 vuotta. Kylän asukasluku on 144 (väestönlaskenta 2021). Kylä sijaitsee tiettömällä alueella, ja ainoat liikenneyhteydet ovat vuosittaisen yhteysaluksen lisäksi lentokoneet. Kylän läheisyydessä sijaitsee Grise Fiordin lentoasema.
Maantiede

Grise Fiord sijaitsee Ellesmerensaaren eteläkärjessä ja on Pohjois-Amerikan pohjoisin siviiliasutuskeskus. Maailman pohjoisin asuttu paikka on Alert, joka sijaitsee Ellesmerensaaren pohjoiskärjessä. Asutuskeskus sijaitsee 1160 km pohjoiseen pohjoisesta napapiiristä.
Grise Fiord on Arctic Cordillera -vuoristossa, joka on ainoa merkittävä vuoristo Kanadan kalliovuorten itäpuolella.
Aiheesta muualla

Grise Fiordin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi), (ranskaksi)
Current weather conditions (Weatheroffice.ec.gc.ca) (Arkistoitu – Internet Archive) (Tämänhetkinen sää Grise Fiordissa, (englanniksi))
Saab GlobalEye

Kreikan ilmavoimien lentokone Saabin Erieye-tutkalla
Saab GlobalEye on ruotsalaisen puolustus- ja turvallisuusyhtiö Saabin kehittämä  ennakkovaroitus- ja valvontaratkaisu (AEW&C). Se koostuu sarjasta antureita, jotka käyttävät Saabin Erieye-tutka- ja lähetysjärjestelmää, jotka on asennettu Bombardierin Global 6000 -pitkän kantaman liikelentokoneeseen.
Saab tarjosi kahta GlobalEye-lentokonetta Suomen puolustusvoimille, mikäli se valitsisi Saabin JAS 39 Gripenit uusiksi hävittäjikseen HX-hävittäjähankkeessa.
Ominaisuudet

GlobalEye pystyy havaitsemaan ja seuraamaan kohteita sekä maalla että merellä. Global 6000 -lentokoneella on mahdollista suorittaa korkeimmillaan yksitoista tuntia kestäviä operaatioita. Saabin mukaan sen AWACS-tutkalaitteilla on toimintakorkeudessa parhaimmillaan 450 kilometrin (216 nm) kantama.
Käännös suomeksi
GSM-taajuusalueet

GSM-taajuusalueet tai -taajuuskaistat ovat GSM-matkapuhelinjärjestelmän käyttämiä Kansainvälisen televiestintäliiton ITU:n matkapuhelinlaitteille varaamia radiotaajuuksia.
GSM-taajuuskaistat

GSM-järjestelmässä tuettavat taajuuskaistat ja kanavanumeroinnit on määritelty 3GPP:n teknisessä spesifikaatiossa 45.005 (3GPP TS 45.005)., joka korvasi ne aiemmin esittäneen 3GPP TS 05.05 -spesifikaation. Tällä hetkellä määritelmä tunnistaa neljätoista eri taajuuskaistaa:
| Järjestelmä | Kaista | Ylälinkki (kiinteään verkkoon) | Alalinkki (kiinteästä verkosta) | Kanavanumerot |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| T-GSM 380 | 380 MHz | 380,2–389,8 MHz | 390,2–399,8 MHz | dynaaminen |
| T-GSM 410 | 410 MHz | 410,2–419,8 MHz | 420,2–429,8 MHz | dynaaminen |
| GSM 450 | 450 MHz | 450,4–457,6 MHz | 460,4–467,6 MHz | 259–293 |
| GSM 480 | 480 MHz | 478,8–486,0 MHz | 488,8–496,0 MHz | 306–340 |
| GSM 710 | 710 MHz | 698,0–716,0 MHz | 728,0–746,0 MHz | dynaaminen |
| GSM 750 | 750 MHz | 747,0–762,0 MHz | 777,0–792,0 MHz | 438–511 |
| T-GSM 810 | 810 MHz | 806,0–821,0 MHz | 851,0–866,0 MHz | dynaaminen |
| GSM 850 | 850 MHz | 824,0–849,0 MHz | 869,0–894,0 MHz | 128–251 |
| P-GSM 900 | 900 MHz | 890,0–915,0 MHz | 935,0–960,0 MHz | 1–124 |
| E-GSM 900 | 900 MHz | 880,0–915,0 MHz | 925,0–960,0 MHz | 975–1023, 0–124 |
| R-GSM 900 | 900 MHz | 876,0–915,0 MHz | 921,0–960,0 MHz | 955–1023, 0–124 |
| T-GSM 900 | 900 MHz | 870,4–876,0 MHz | 915,4–921,0 MHz | dynaaminen |
| DCS 1800 | 1 800 MHz | 1 710,0–1 785,0 MHz | 1 805,0–1 880,0 MHz | 512–885 |
| PCS 1900 | 1 900 MHz | 1 850,0–1 910,0 MHz | 1 930,0–1 990,0 MHz | 512–810 |