stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lesja Dytško

| Lesja Dytško |
| --- | --- |
 Lesja Dytško ja säveltäjä Kyrylo Fandjejev 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. toukokuuta 1939 (ikä 85) Kiova, Ukrainan SNT
Ammatti:  säveltäjä
Säveltäjä
Palkinnot
 Ševtšenkon palkinto 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Lesja (Ljudmyla) Vasylivna Dytško (ukr. Леся (Людмила) Василівна Дичко; s. 24. lokakuuta 1939 Kiova, Ukrainan SNT) on ukrainalainen säveltäjä.
Dytško opiskeli Kiovan konservatoriossa Kostjantyn Dankevytšin ja Borys Ljatošynskyin oppilaana. Hän valmistui 1964. Hän on johtavia ukrainalaisia kuorosäveltäjiä ja sai Ševtšenkon palkinnon 1989. Hän on opettanut nykyisin Ukrainan kansallisena musiikkiakatemiana tunnetussa Kiovan konservatoriossa vuodesta 1994 ja ollut professori vuodesta 2009.
Dytško yhdistetään ”uusfolkloristinen aalto” -säveltäjäryhmään. Hän on säveltänyt kuoroteosten lisäksi muun muassa orkesterille ja kuorolle laajan kirjon sävellyksiä, joista erityisen merkittäviä ovat sinfonia Pryvitannja žyttja ('Tervetuloa elämä') , joka perustuu imagistirunoilija Bohdan Ihor Antonytšin runoon, ja Viter revoljutsiji ('Vallankumouksen tuuli'), joka perustuu Maksym Rylskyin ja Pavlo Tytšynan runoihin. Hän on säveltänyt Taras Ševtšenkon, Mykola Vinhranovskyin ja muiden runoilijoiden teksteihin perustuvia kantaatteja sekä kuorokonserttoja ja kaksi kuororunoelmaa, joista Holod – 33 ('Nälänhätä 1933') perustuu S. Kolomijetsin tekstiin, ja Lebedi materynstva ('Äitiyden joutsenet') perustuu Vasyl Symonenkon runoihin. Hän on säveltänyt pianolle ja elokuvamusiikkia. Dytško oli 1980-luvun Neuvosto-Ukrainassa ensimmäisiä ukrainalaisia säveltäjiä, jotka alkoivat säveltää kirkkomusiikkia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lesja Dytško Wikimedia Commonsissa
Vaz/Obervaz

| Vaz/Obervaz |
| --- | --- |
 Lenzerheiden laakso sijaitsee noin 1 500 metrin korkeudessa.
 vaakuna

 Vaz/Obervaz
 Koordinaatit: 46°44′N, 9°33′E 
Valtio:   Sveitsi
Kantoni:  Graubünden
Hallintoalue:  Albulan alue
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  42,50 km²
Korkeus:  720–2 860 m
Väkiluku (31.12.2017)  (vakinaiset asukkaat):  2 721
 – Väestötiheys:  64 as./km²
 
 www.vazobervaz.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vaz/Obervaz on kunta Sveitsissä Graubündenin kantonissa. Siellä on vajaat 3 000 vakinaista asukasta. Vaz/Obervaz on yksi Albulan hallinnollisen alueen (saks. Region Albula, retoromaaniksi Regiun Alvra) kuudesta kunnasta.
Sijainti

Vaz/Obervaz sijaitsee Albulajokeen laskevan Rain digl Lai -joen laaksossa parikymmentä kilometriä Churista etelään.
Matkailu

Lenzerheide ja Valbella ovat Vaz/Obervazin asukasluvultaan suurimmat kylät. Niistä on kehittynyt matkailukeskuksia 1900-luvun alusta alkaen. Aluksi matkailu oli kesämatkailua, mutta 1930-luvulta alkaen rakennettujen ensimmäisten köysiratojen myötä seudusta on kehittynyt erityisesti talvimatkailukeskus. Vuonna 1990 paikkakunnalla oli 15 000 vuodepaikkaa ja yöpymisten määrä oli 1,2 miljoonaa vuodessa.
Lainin kylä.
Lenzerheiden kylä.
Rothornbahn-köysirata nousee laaksosta itään lähes kolmen kilometrin korkeuteen.
Urdenbahn yhdistää Lenzerheidenin ja Churwaldenin rinteet Arosan rinteisiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vaz/Obervaz Wikimedia Commonsissa
Cantieni, Toni: Vaz/Obervaz (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan artikkeli) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  21.2.2013. Bern:  Stiftung HLS. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
Lesehärö

| Lesehärö |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Yläheimo::  Härömäiset Cucujoidea
Heimo::  Pikkuhäröt Laemophloeidae
Suku::  Cryptolestes
Laji::  ferrugineus
Kaksiosainen nimi
 Cryptolestes ferrugineus  (Stephens, 1831) 
Katso myös
   Lesehärö Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lesehärö (Cryptolestes ferrugineus) on kovakuoriaisten (Coleoptera) lahkoon kuuluva viljoissa elävä pikkuhäröheimon (Laemophloeidae) laji. Aikuinen lesehärö on kooltaan noin 2 mm pitkä ja väriltään ruosteenruskea. Tuntosarvet ovat pitkät ja helmimäiset. Lesehärön pää ja etuselän reunat ovat sileät. Toukat ovat täysikasvuisina noin 3 mm pitkiä, valkoisia, hieman litistyneitä ja kehon takaosa on hieman suurempi kuin etupuoli. Lesehärö alkaa lisääntymään vasta 23 °C asteen lämpötilassa, joten se ei menesty hyvin asuintiloissa. Parhaissa olosuhteissa noin 33 °C asteen lämpötilassa se voi lisääntyy erittäin nopeasti jopa 60-kertaisesti kuukauden aikana. Lesehäröä voidaan torjua tarkastamalla vastaanotettavan viljan puhtaus, siivoamalla ja desinfioimalla varastot sekä huolehtimalla siitä, että säilytystilojen lämpötilat eivät pääse kohoamaan liian korkeiksi.
Lesehärö on levinnyt laajasti maailmalle viljakaupan mukana esiintyen myös Suomessa vieraslajina. Lesehärö on eräs viljavarastojen yleisimmistä tuholaisista maailmalla.
Lesehärö.
Lesehärö muistuttaa viljahäröä (Cryptolestes pusillus), turkinhäröä (Cryptolestes turcicus) ja ahverihäröä (Ahasverus advena).
Aiheesta muualla

Laji.fi: Lesehärö (Cryptolestes ferrugineus)
Hyönteismaailma: Lesehärö
Vieraslajit: Lesehärö (Cryptolestes ferrugineus)
ITIS: Cryptolestes ferrugineus (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Cryptolestes ferrugineus, rusty grain beetle (englanniksi)
Iowa State University, Bug Guide: Species Cryptolestes ferrugineus - Rusty Grain Beetle (englanniksi)
Plantwise: Rusty grain beetle (Cryptolestes ferrugineus) (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Cryptolestes ferrugineus, the Rusty grain beetle (englanniksi)
Live at the Roundhouse/Previously Unreleased/Do It ’77

| Live at the Roundhouse/Previously Unreleased/Do It '77 Pink Fairies |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1975-1982
 Julkaistu: 25. kesäkuuta 1999
 Tyylilaji: psykedeelinen rock underground
 Levy-yhtiö: Big Beat
Pink Fairiesin muut julkaisut
| Live at Weeley 1971 1999 | Live at the Roundhouse/Previously Unreleased/Do It '77 1999 | Up the Pinks – An Introduction to Pink Fairies 2002 |
Live at the Roundhouse/Previously Unreleased/Do It '77 on Pink Fairiesin kokoelma, joka sisältää albumit Live at the Roundhouse 1975 ja Previously Unreleased sekä bonuksena Twink and The Fairies-nimikkeellä julkaistun singlen "Do It '77" (kpl. 12-14).
Kappaleet

City Kids
Waiting For The Man
Lucille
Uncle Harry's Last Freakout
Going Down
As Long As The Price Is Right
Waiting For The Lightning To Strike
Can't Find The Lady
No Second Chance
Talk Of The Devil
I Think It's Coming Back Again
Do It '77
Psychedelic Punkeroo
Enter The Diamonds
Lahja (albumi)

| Lahja Sakset! |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 11. marraskuuta 2016
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Tomi Leppänen
 Tyylilaji: elektroninen musiikki avantgardemusiikki elektroninen rock
 Kesto: 31.00
 Levymerkki: Full Contact Records
Lahja on Läjä Äijälän, Jussi Lehtisalon ja Tomi Leppäsen muodostaman elektronisen musiikin yhtyeen Saksien esikoisalbumi, joka julkaistiin 11. marraskuuta 2016 Ektro Recordsin alamerkillä Full Contact Records. Siitä julkaistiin rajoitettu 500:n kappaleen vinyylipainos, joista 150 keltaisella vinyylillä. Yhtye on kuvaillut albuminsa yhdistelevän Kraftwerkiä ja Rancidia, ja Ektron tiedossa mainostettiin albumin ”vastaavan seksiä”.
Vastaanotto

Albumi sai erinomaisen vastaanoton. Soundin Sami Nissinen antoi albumille täydet viisi tähteä. Hän sanoi musiikin olevan tajunnanräjäyttävä ja vertasi albumia melodiseen elektronimyrskyyn, sekä otti kantaa Ektron tiedotteeseen toteamalla ”Tiedotteen mukaan ”tämä musiikki vastaa seksiä”. Totta sikäli, ettei Lahjan jälkeen tee mieli yhtään mitään.” Helsingin Sanomien Mervi Vuorela antoi albumille neljä tähteä viidestä, ja sanoi albumin olevan hyvinkin tavallisuudesta poikkeava, muttei suinkaan vaikeaselkoinen teos. Nissisen tavoin hän sanoi albumin ”leikkaavan” suoraan tajuntaan sekä menevän tunteisiin.
Kappaleet > A-puoli

Hiljaisesti – 4.23
Lahja – 3.38
Tyytyväinen – 3.52
Vuosi Helvetissä – 4.13
Kappaleet > B-puoli

Vaeltaja – 1.59
Onnela – 3.57
Muurahaiset – 4.05
Kirjaimiksi poltettuna – 4.53
Kokoonpano

Läjä Äijälä – laulu, syntetisaattori
Jussi Lehtisalo – basso, rumpukone, syntetisaattori, masteroija
Tomi Leppänen – rummut, rumpukone, syntetisaattori, tuottaja, miksaaja
Antti Uusimäki – miksaaja
Sakset – valokuvat
Arvostelut

Helsingin Sanomat:
Sea of Tranquility:
Soundi:
Leluliike Casagrande

Casagrande on toiminut samassa osoitteessa (Linnankatu 9–11) vuodesta 1929.
Leluliike Casagrande Oy on juuriltaan italialainen, yli satavuotias leluliike Turussa Linnankadulla. Leluliike Casagrande on sijainnut samassa osoitteessa vuodesta 1929.
26-vuotias italialainen Antonio Casagrande muutti perheensä kanssa Suomeen ja Turkuun 1911. Hän avasi Humalistonkadulle tukku- ja vähittäisliikkeen nimeltä ”Amerikkalainen Pasaari”. Liikkeessä myytiin lelujen lisäksi sisustustavaroita ja koristeita, naisten ja miesten asusteita, soittimia ynnä muuta. Nykyiselle paikalleen Linnankadun Reginan taloon liike muutti vuonna 1930 ja keskittyi Antonion esikoispojan Wilhelm Casagranden johdossa leluihin. Kolmatta polvea edustava Renato Casagrande johtaa liikettä edelleen.
Liiketiloja on kolmessa kerroksessa noin 1 500 neliömetriä. Sivuliikkeitä Casagrandella on vuosien varrella ollut muun muassa Aurakadulla, Yliopistonkadulla ja Turun Länsikeskuksessa.
Aiheesta muualla

Pörssitieto: W. Casagrande Oy.
La Celestina

| La Celestina |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Gerardo Vera
Käsikirjoittaja:   Rafael Azcona (myös sovitus)  Gerardo Vera (sovitus)  Francisco Rico (muu dialogi) 
Perustuu:  Fernando de Rojasin romaaniin Celestina (1499)
Tuottaja:  Andrés Vicente Gómez
Säveltäjä:  Alejandro Massó (käännä suomeksi)
Kuvaaja:  José Luis López-Linares
Leikkaaja:  Pedro del Rey
Tuotantosuunnittelija:  Ana Alvargonzalez
Pukusuunnittelija:  Sonia Grande
Lavastaja:  Ana Alvargonzález
Pääosat:   Penélope Cruz  Juan Diego Botto  Maribel Verdú  Terele Pávez 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Espanja
Tuotantoyhtiö:   Lolafilms  Sociedad General de Televisión (Sogetel) 
Ensi-ilta:   1996-11-88. marraskuuta 1996 (Espanja)  
Kesto:   92 minuuttia  109 minuuttia (Espanja) 
Alkuperäiskieli:  espanja
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
La Celestina on vuonna 1996 ensi-iltansa saanut Gerardo Veran ohjaama espanjalainen eroottinen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Penélope Cruz, Juan Diego Botto, Maribel Verdú ja Terele Pávez.
La Celestina perustuu Fernando de Rojasin romaaniin, Espanjan kirjallisuuden merkkiteokseen Celestina (Tragicomedia de Calisto y Melibea tai La Celestina) vuodelta 1499. Romaanin pohjalta Gerardo Vera ja Rafael Azcona tekivät sovituksen, josta Azcona laati elokuvan käsikirjoituksen. Francisco Rico oli tekemässä käsikirjoituksen dialogia. Andrés Vicente Gómez oli elokuvan tuottajana. Elokuva sai seitsemän Goya-ehdokkuutta.
Juoni

Nuori aatelismies Calisto (Juan Diego Botto) rakastuu rikkaan kauppiaan tyttäreen Melibeaan (Penélope Cruz), joka ei vastaa hänen tunteisiinsa. Caliston palvelija Sempronio (Nancho Novo) ehdottaa avuksi velhotar Celestinaa (Terele Pávez), joka voisi auttaa Calistoa voittamaan Melibean rakkauden. Caliston toinen palvelija, Pármeno (Jordi Mollà), on kuitenkin epäluuloinen Celestinaa kohtaan, sillä hän tietää velhottaren temput. Celestina auttaa Calistoa, joka kiitollisena antaa velhottarelle vaivannäöstä arvokkaan palkkion. Kun Sempronio ja Pármeno kuulevat tästä, he tulevat kateellisiksi ja yrittävät saada Celestinalta heidän ”osuutensa” palkkiosta, sillä heidän mielestään hekin auttoivat Calistoa siinä missä Celestinakin. Kun Celestina kieltäytyy antamasta Caliston palvelijoille minkäänlaisia osuuksia, Sempronio ja Pármeno murhaavat hänet. Celestinan ystävät vannovat kostaa hänen murhansa, mutta he syyttävät murhaajaksi Calistoa eikä hänen viheliäitä palvelijoitaan.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Penélope Cruz  | … |  Melibea   |
|  Juan Diego Botto  | … |  Calisto   |
|  Maribel Verdú  | … |  Areusa   |
|  Terele Pávez  | … |  Celestina   |
|  Jordi Mollà  | … |  Pármeno   |
|  Nancho Novo  | … |  Sempronio   |
|  Nathalie Seseña  | … |  Lucrecia   |
|  Carlos Fuentes  | … |  Sosia   |
|  Candela Peña  | … |  Elicia   |
|  Anna Lizaran  | … |  Alisa   |
|  Sergio Villanueva  | … |  Tristán   |
|  Ángel de Andrés López  | … |  Centurio   |
|  Lluís Homar  | … |  Pleberio   |
|  Ana Risueño  | … |  Poncia   |
|  Rodrigo García  | … |  Crito   |
|  Amparo Gómez Ramos  | … |  Ana   |
|  José Coromina  | … |  Traso   |
Tuotanto

La Celestinan kuvaukset alkoivat 2. lokakuuta 1995 ja päättyivät 1. joulukuuta 1995. Elokuva kuvattiin Espanjassa Madridin, Kastilia- La Manchan ja Extremaduran itsehallintoalueilla. Madridissa elokuvaa kuvattiin Nuevo Baztánin kunnassa, Kastilia- La Manchassa Escalonan ja Lupianan kunnissa ja Extremadurassa Cáceresin kaupungissa sekä Trujillon kunnassa. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Lolafilms ja Sociedad General de Televisión (Sogetel). Elokuvan tuottamiseen osallistuivat myös Canal+ España ja Sogepaq. La Celestinan budjettina oli noin 250 miljoonaa pesetaa.
Julkaisu ja vastaanotto

La Celestina sai ensi-iltansa Espanjassa 8. marraskuuta 1996 ja oli Sogepaq Distribuciónin teatterilevittämä. Elokuva tuotti Espanjassa 1 393 595 euron lipputulot.
Palkinnot ja ehdokkuudet

| Palkinnot ja ehdokkuudet> Palkinto | Palkinnot ja ehdokkuudet> Kategoria | Palkinnot ja ehdokkuudet> Ehdokas / ehdokkaat | Palkinnot ja ehdokkuudet> Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| Goya-palkinto | Paras naissivuosa | Maribel Verdú | Ehdokkuus |
| Goya-palkinto | Paras miessivuosa | Jordi Mollà | Ehdokkuus |
| Goya-palkinto | Paras miessivuosa | Nancho Novo | Ehdokkuus |
| Goya-palkinto | Paras kuvaus | José Luis López-Linares | Ehdokkuus |
| Goya-palkinto | Paras puvustus | Sonia Grande Gerardo Vera | Ehdokkuus |
| Goya-palkinto | Paras lavastus | Ana Alvargonzález | Ehdokkuus |
| Goya-palkinto | Paras maskeeraus ja kampaus | Paca Almenara Alicia López | Ehdokkuus |
| Unión de Actores y Actrices -palkinto | Paras pääosa elokuvassa | Terele Pávez | Voitto |
| Unión de Actores y Actrices -palkinto | Paras sivuosa elokuvassa | Nancho Novo | Voitto |
| Unión de Actores y Actrices -palkinto | Paras pieni sivuosa elokuvassa | Nathalie Seseña | Voitto |
| Fotogramas de Plata -palkinto | Paras naisnäyttelijä elokuvassa | Terele Pávez | Ehdokkuus |
| Sant Jordi -palkinto | Paras espanjalainen naisnäyttelijä | Terele Pávez | Voitto |
| Yoga-palkinto | Huonoin espanjalainen miesnäyttelijä | Juan Diego Botto | Voitto |
Aiheesta muualla

La Celestina Internet Movie Databasessa (englanniksi)
La Celestina AllMoviessa. (englanniksi)
La Celestina SensaCinessä (espanjaksi)
Longjoki (Fujian)

Longjoen estuaari Fuqingin kaupungissa vuonna 2012.
Longjoki (yksink.: 龙江; perint.: 龍江; pinyin: Lóng Jiāng) on joki Fujianin maakunnassa Kiinassa.
Joen kiinankielisen nimen kirjaimellinen merkitys on "lohikäärmejoki".
Letraset

Letrasetin siirtokirjainarkkeja.
Letraset oli vuonna 1959 perustettu brittiläinen yritys, joka valmisti siirtokirjaimia ja siirtokuvia sekä harrastelijoiden että ammattilaisten käyttöön. Yhtiö kehitti siirtokirjainten valmistusmenetelmän vuonna 1961. Letrasetin kirjaimia käytettiin muun muassa saksitaitossa. Colin Brignallin johdolla Letraset kehitti laajan valikoiman otsikko- ja mainostarkoituksiin sopivia kirjaintyyppejä. Tietokoneiden yleistyttyä Letraset digitoi merkittävimmän osan kirjaintyypeistään.
Esselte osti Letrasetin vuonna 1981. Esselte puolestaan myi Letrasetin vuonna 2001 Martin Gibbsille ja Mike Traversille. Uusi yritys nimeltään Letraset Limited kehitti ja myi fontteja tuotemerkillä  Fontek. Letraset alkoi myös myydä sarjakuvien piirtämiseen tarkoitettuja Promarker-tusseja. Vuonna 2012 ColArt Group osti Letrasetin.
Lavastajat

| Lavastajat |
| --- | --- |
 Satiinilavastaja (Ptilonorhynchus violaceus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Lavastajat  Ptilonorhynchidae  Gray, 1841
Katso myös
   Lavastajat Wikispeciesissä   Lavastajat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lavastajat (Ptilonorhynchidae) on varsin pieni heimo pienenkokoisissa varpuslinnuissa. Niitä löytyy luonnonvaraisina pääosin Australiasta ja Uudesta-Guineasta, usein trooppiselta alueelta. Lavastajat ovat pieniä tai keskikokoisia lintuja. Lavastajat tunnetaan ehkä parhaiten niiden erikoisesta tavasta muodostaa pari. Lajin koiras rakentaa risuista lehtimajoja, jotka se koristelee värikkäillä luonnosta löytyvillä esineillä, joita naaras sitten arvostelee. Naaraan mielestä parhaan majan tehnyt koiras saa paritella naaraan kanssa. Tämä johtaa siihen, että useat koiraat jäävät ilman parittelumahdollisuutta, ja jotkut parittelevat monen naaraan kanssa.
Lavastajiin kuuluu 8 sukua ja 19 lajia.
Suvut ja lajit > Helmilavastajat Chlamydera

Isohelmilavastaja Chlamydera nuchalis
Kultahelmilavastaja Chlamydera maculata
Kultavatsalavastaja Chlamydera cerviniventris
Lännenhelmilavastaja Chlamydera guttata
Rusovatsalavastaja Chlamydera lauterbachi
Suvut ja lajit > Huntulavastajat Sericulus

Australianhuntulavastaja Sericulus chrysocephalus
Liekkihuntulavastaja Sericulus bakeri
Naamiohuntulavastaja Sericulus aureus
Tulihuntulavastaja Sericulus ardens
Suvut ja lajit > Kekolavastajat Amblyornis

Foyanlavastaja Amblyornis flavifrons
Kekolavastaja Amblyornis macgregoriae
Majalavastaja Amblyornis inornata
Pikkulavastaja Amblyornis subalaris
Suvut ja lajit > Naukujat Ailuroedus

Papuannaukuja Ailuroedus buccoides
Smaragdinaukuja Ailuroedus crassirostris
Suvut ja lajit > Lajeja, jotka ovat sukunsa ainoita

Kultahuntulavastaja Archboldia papuensis
Kultalavastaja Prionodura newtoniana
Matkijanaukuja Scenopoeetes dentirostris
Satiinilavastaja Ptilonorhynchus violaceus
Vartiolaiva Tavi

| HMC Protector |
| --- | --- |
 Vartiolaiva Tavi Katajanokalla
Tyyppi:  Vartiolaiva
Lippuvaltio:   Yhdistynyt kuningaskunta
Kotipaikka:  Portsmouth
MMSI-numero:  230982460
Tunnuskirjaimet:  OJEK
Omistaja:  UK Border Force
Rakennustelakka:  Uudenkaupungin Työvene
Luovutettu:  2002
Tekniset tiedot
Pituus:  49,7 m
Leveys:  7,5 m
Syväys:  3,5 m
Uppouma:  450 t
Koneteho:  3 300 kW
Nopeus:  25,8-37,0 km/h
Nopeus:  14-20 kn
Miehistö:  13
HMC Protector on Yhdistyneen kuningaskunnan rajavartiolaitoksen vartiolaiva. Alun perin VL Tavina operoinut alus kuului Suomenlahden merivartiostolle, jolloin sen kotisatamana oli Helsinki. Alus oli pääasiassa Suomenlahdella. Henkilöstöä aluksella oli 13. Se oli avovesikaudella käytössä ollut monitoimialus, joten sitä voitiin käyttää rajavartio- ja meripelastustehtävien lisäksi ympäristönsuojelu- ja maanpuolustustehtäviin.
Telkkä-luokan aluksista luovuttiin vuodesta 2014 alkaen, koska niitä ei voi käyttää talviolosuhteissa, eikä niiden käytölle ole saatu määrärahoja. Ne korvattiin yhdellä suuremmalla aluksella, joka rakennettiin STX Finlandin Rauman telakalla. Uusi VL Turva aloitti operatiivisen toiminnan 24. kesäkuuta 2014.
Tavi laitettiin myyntiin tammikuussa 2013, jolloin Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan rajavartiolaitos osti sen. Aluksen uudeksi nimeksi tuli HMC Protector.
Tehtävät

Merirajan vartiointi ja valvonta
Alueellisen koskemattomuuden valvonta ja turvaaminen
Meritilannekuvan ylläpito ja täydentäminen
Meripelastusvalmiuden ylläpito ja meripelastukseen osallistuminen
Vesiliikenteen ja yleisen järjestyksen ja turvallisuuden valvonta
Kalastuksen ja metsästyksen valvonta aluemerellä ja kalastusvyöhykkeellä
Toimii tarvittaessa onnettomuuspaikan johtajana (on scene co-ordinator)
Ympäristönvalvonta ja öljyntorjuntatehtävät
Kalusto

Integroitu navigointi- ja valvontajärjestelmä
Siirrettävää palo- ja vauriontorjuntakalustoa
Meripelastuskalustoa
600 metriä öljypuomia
Kyky toimia kemikaalionnettomuudessa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vartiolaiva Tavi Wikimedia Commonsissa
Artikkeli Tavin myyntiin laittamisesta
Rajavartiolaitoksen käytöstä poistettu vartiolaiva Tavi myydään[vanhentunut linkki]
Vittorio Lupi

Vittorio Lupi
Vittorio Lupi (s. 4. huhtikuuta 1941) on italialainen roomalaiskatoskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Agostino Rousset 30. toukokuuta 1964. Hänet nimitettiin Savona-Nolin hiippakunnan piispaksi 30. marraskuuta 2007. Hänet vihki piispaksi 27. tammikuuta 2008 Angelo Bagnasco, jota avustivat Alberto Mario Careggio ja Giacomo Barabino. Lupi asetettiin virkaansa 1. helmikuuta.
Vittorio Lucchetti

| Mitalit> Maa:   Italia. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Mitalit> Maa:   Italia. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Mitalit> Maa:   Italia. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Maa:   Italia> .Miesten voimistelu |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Antwerpen 1920 | joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Pariisi 1924 | joukkuekilpailu |  |
Vittorio Lucchetti (21. joulukuuta 1894 Livorno – 3. helmikuuta 1965 Genova) oli italialainen voimistelija. Hän oli mukana voittamassa kultaa joukkuekilpailussa vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja jälleen vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa.
Vartiolaiva Merikarhu

| VL Merikarhu |
| --- | --- |
 VL Merikarhu Helsingin Eteläsatamassa
Tyyppi:  Vartiolaiva
Lippuvaltio:  Suomi
Kotipaikka:  Helsinki
MMSI-numero:  230302000
Tunnuskirjaimet:  OJEG
Omistaja:  Suomenlahden merivartiosto
Rakennustelakka:  Finnyards Oy, Rauma
Luovutettu:  1994
Tekniset tiedot
Pituus:  57,8 m
Leveys:  11,0 m
Syväys:  4,7 m
Uppouma:  1400 t
Koneisto:  2 x Wärtsilä 8R22MD
Koneteho:  2 x 1 400 kW
Nopeus:  12–15 kn
Miehistö:  14+14
VL Merikarhu oli Suomenlahden merivartioston vartiolaiva. Merirajan valvonnan ja Suomenlahdella partioinnin lisäksi alusta käytettiin ympäristön valvonta- ja suojelutehtävissä. Aluksessa oli kiinteä öljyntorjuntajärjestelmä ja se pystyi toimimaan myös kemikaalionnettomuuksissa. VL Merikarhu pystyy kulkemaan 50 senttimetrin kiintojäässä 5 solmun nopeudella.
Rajavartiolaitos luopui Merikarhun käytöstä vuonna 2019 ja alusta yritettiin myydä. Keväällä 2020 Etelä-Kymenlaakson ammattiopisto anoi Rajavartiolaitoksen esikunnalta, että alus luovutettaisiin vastikkeetta koulutus- ja harjoituskäyttöön. Valtioneuvosto päätti marraskuussa 2020 aluksen luovutuksesta oppilaitokselle.
Tehtävät

Merirajan vartiointi sekä Suomenlahden aluemeren, yleisen järjestyksen ja turvallisuuden valvonta
Rajaliikenteen valvonta
Alueellisen koskemattomuuden valvonta ja turvaaminen, tarvittaessa voimakeinoin
Meritilannekuvan ylläpito ja täydennys
Meripelastusvalmius ja siihen osallistuminen
Valmius toimia onnettomuuspaikan pelastustöiden johtoaluksena/johtajana (OSC = On-Scene-Coordinator)
Vedenalainen etsintä, tutkinta ja paikantaminen sekä vedenalaiset nosto- ja korjaustyöt
Ympäristön valvonta yhdessä Suomen ympäristökeskuksen kanssa
Kalusto

Merirajan valvontajärjestelmä
ELOP-valvontakamera(video- ja lämpökamera)
Integroitu navigointijärjestelmä ja DP-paikallaanpitojärjestelmä
AES-90 valvontalaite kohteiden seurantaan merialueella
Syvyyspommit sekä 12,7 mm konekivääri
Valmiusvene (RIB) partiointiin ja meripelastukseen, nopeus noin 50 solmua
Klein-Viistokaikuluotain ja ROV-laitteisto vedenalaisiin tehtäviin
Aluksella on 2–4 sukeltajaa, jotka operoivat 0–60 metrin syvyydessä
Pintailmajärjestelmä
Suurtehovesi/vaahtotykki
Siirrettävä palo- ja vauriontorjuntakalusto
Lääkintähytti, varustettu mm. hapenanto- ja lääkitysvälinein, sekä paarit helikopteriin vinssausta varten
Mobimar-kiinteä öljynkeräysjärjestelmä kapasiteetiltaan 60m³/h ja siirrettävää öljyntorjuntapuomia 400 metriä
Kyky toimia räjähdysvaarallisilla tai myrkyllisiä kaasuja sisältävällä alueella sisätilojen hermeettisyyden, kaasusuojapukujen ja -antureiden avulla
Kannettavat happi- ja säteilymittarit
Näytteenotovarustus (ympäristövahingoissa)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vartiolaiva Merikarhu Wikimedia Commonsissa