stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Imatran helluntaiseurakunta

| Imatran helluntaiseurakunta> Imatran helluntailähetys |
| --- | --- |

Suuntautuminen:  helluntaiherätys
Kirkkokunta:  Suomen Helluntaikirkko
Perustettu:  1942
Pääkirkko:  Imatran helluntaikirkko Kallenkatu 8 55101 Imatra
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Imatran helluntaiseurakunta on Imatralla toimiva helluntaiseurakunta, joka kuuluu Suomen Helluntaikirkko -kirkkokuntaan.  Seurakunta on perustettu vuonna 1942 ja rekisteröity yhdistykseksi 1953. Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten ja rukouskokousten lisäksi lapsi- ja nuorisotyö, lähetystyö ja evankeliointityö. Seurakunnassa on noin 230 jäsentä. Se on julkaissut Seurakuntaviesti-nimistä tiedotetta. Seurakunta kokoontuu Imatran keskustassa, Kallenkadulla.
Historia

Helluntaiherätyksen toiminta Imatralla alkoi 1930-luvun lopulla Viipurin helluntaiseurakunnan rukouspiirinä ja viipurilaiset pitivät usein paikkakunnalla kokouksia. Kun Viipurin Saalem lakkasi toimimasta sodan vuoksi, muodostui Imatralle oma seurakunta keväällä 1942. Seurakunnan ensimmäinen työntekijä oli Yrjö Nurmi. Imatran rukoushuone rakennettiin erityisesti Viipurin rukoushuoneen korvausrahoista.
Seurakunnan johtajat

Seuraavat henkilöt ovat toimineet seurakunnan saarnaajina ja johtajina:
1942–1949: Yrjö Nurmi
1949–1953: Jouko Heinikainen
1953–1959: Veikko Laukkanen
1959–1961: Niilo Yli-Vainio
1961–1965: Paavo Juvonen
1965–1970: Heikki Nurro
1970–1975: Pekka Salenius
1975–1982: Kaarlo Häyhä
1982–1987: Matti Rentola
1987–1990: Kari Pölönen
1990– Olavi Kilpeläinen
Tommi Suonpää
Arto Poutiainen
2014–2022: Petri Melander
Ilkka Heiskanen (täsmennyssivu)

Ilkka Heiskanen on seuraavien henkilöiden nimi:
Ilkka Heiskanen (s. 1962), näyttelijä
Ilkka Heiskanen (1935–2019), valtiotieteilijä, professori
Ilkka Heiskanen (1947–2016), suurlähettiläs
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ilkka Heiskanen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Itägermaaniset kielet

Itägermaaniset kielet on germaanisten kielten alaryhmä länsigermaanisten ja pohjoisgermaanisten kielten ohella. Siihen kuuluvat gootti, vandaali, burgundi ja krimin gootti, jotka ovat jo kauan sitten sammuneet. Ainoa itägermaaninen kieli, josta on jäljellä merkittävästi kirjallisia dokumentteja on gootin kieli. Krimin gootin uskotaan selviytyneen aina 1700-luvulle ennen katoamistaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Itägermaaniset kielet Wikimedia Commonsissa
Hubotit – melkein ihmisiä

| Hubotit – melkein ihmisiä> Äkta människor |
| --- | --- |
 DVD-julkaisun kansikuva
Tyyli:  tieteisfiktio
Kestoaika:  60 minuuttia
Luoja(t):  Harald Hamrell Levan Akin Lars Lundström
Pääosissa:  Andreas Wilson Lisette Pagler Eva Röse Sten Elfström Pia Halvorsen Anki Larson
Alkuperämaa:   Ruotsi
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Verkko:   SVT1  Yle TV2, Yle HD
Esitetty:   22. tammikuuta 2012  16. elokuuta 2012 –
Jaksoja:  20
Tuotanto
Vastaava(t) tuottaja(t):  Stefan Baron Henrik Widman
Ohjaaja(t):  Harald Hamrell Levan Akin Kristina Humle Christian Eklöw Christopher Panov
Säveltäjä(t):  Rikard Borggård
Tuotantoyhtiö(t):  SVT Matador Film AB
Palkinnot
Voitetut:  Prix Italia
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Hubotit – melkein ihmisiä (ruots. Äkta människor) on ruotsalainen tieteissarja, joka alkoi vuonna 2012. Sarjan on tuottanut Ruotsin yleisradioyhtiö SVT. Sarjan tapahtumat sijoittuvat vaihtoehtoiseen nykyaikaan, jossa robotteja (androideja) käytetään työ- ja palvelutehtävissä ja ne ovat kehittyneet niin pitkälle, että niitä on vaikea enää erottaa oikeista ihmisistä. Käsikirjoittaja Lars Lundströmin mukaan hubottien yhteiskunnallisen aseman kautta sarjassa käsitellään muun muassa laitonta siirtolaisuutta ja työvoimapolitiikkaa. Sarjassa hubotit tuovat osassa ihmisissä esiin esimerkiksi ksenofobiaa ja kehityskritiikkiä.
Roboteista käytetty nimitys hubotti on sanataskusana, johon on yhdistetty englannin sanat human ja robot.
Sarjaa on tehty kaksi kautta. Ensimmäinen kausi esitettiin Ruotsissa ja Suomessa vuonna 2012, ja toisen kauden jaksot alkoivat Ruotsissa 1. joulukuuta 2013 ja Suomessa 27. helmikuuta 2014.
Sarja on saavuttanut huomattavaa menestystä. Vuonna 2013 sarjan ensimmäinen kausi voitti Prix Italia -palkinnon parhaana televisiosarjana ja käsikirjoittaja Lars Lundström sai Seoul Drama Awards -palkinnon.
Sarjan esitysoikeudet on myyty noin 50 maahan, ja englanninkielisen uusintaversion oikeudet on myyty brittiläiselle Kudos Film and Television -tuotantoyhtiölle. Humans esitettiin ensimmäisen kerran kesäkuussa 2015 Channel 4 -kanavalla, ja siinä näyttelevät muun muassa Colin Morgan, Gemma Chan ja William Hurt.
Näyttelijät ja hahmot > Engmanin perhe

Pia Halvorsen – Inger Engman, työskentelee lakifirmassa
Johan Paulsen – Hans Engman, Ingerin mies
Natalie Minnevik – Matilda Engman, perheen vanhin lapsi
Kåre Hedebrant – Tobias Engman (”Tobbe”)
Aline Palmstierna – Sofia Engman, perheen nuorin lapsi
Sten Elfström – Lennart Sollberg, Ingerin isä
Alexander Stocks – Odi, Lennartin hubotti
Anki Larsson – Vera, Lennartin hubotti
Lisette Pagler – Anita, perheen hubotti
Näyttelijät ja hahmot > David Eischerin lapset

Andreas Wilson – Leo Eischer, Davidin poika
Romeo Altera – 10-vuotias Leo
Eva Röse – Niska, David Eischerin pääassistenttihubotti, vapautettujen hubottien johtaja
Lisette Pagler – Mimi, vapautettu hubotti
David Lenneman – Fred, vapautettu hubotti
André Sjöberg – Gordon, vapautettu hubotti
Josephine Alhanko – Flash (Florentine), vapautettu hubotti
Saunet Sparell – Marylyn, vapautettu hubotti
Christopher Wagelin – Max, hubotti
Näyttelijät ja hahmot > Engmanien naapurit

Camilla Larsson – Therese, Engmanien naapuri ja Ingerin ystävätär
Leif Andrée – Roger, Theresen mies
Fredrik Silbersky – Kevin, Theresen poika
Johannes Bah Kuhnke – Rick, Theresen hubotti
Näyttelijät ja hahmot > Muita henkilöitä

Thomas W. Gabrielsson – David Eischer, Leon isä ja koodin luoja
Marie Robertson – Beatrice ”Bea” Novak, poliisi
Ola Wahlström – Ove Holm, poliisi
Jimmy Lindström – Malte Koljonen, antihubottiaktivisti
Anna Sise – Pilar, Theresen paras ystävä
Rennie Mirro – Bo, Pilarin hubot
Måns Nathanaelson – Jonas Boberg, Hubottimarketin omistaja
Dan Ekdahl – Arnold, Jonasin hubotti
Peter Viitanen – Silas, varas, salakuljettaja ja hubottien laiton muokkaaja
Sofia Bach – Åsa, pastori
Ellen Jelinek – Eva, pastorin vaimo
Shebly Niavarani – Henning, Inger Engmanin johtaja lakifirmassa
Niklas Jarneheim – Magnus, Inger Engmanin työkaveri
Agneta Ahlin – Solveig, Lennartin ystävä
Inga Landgré – Greta Eischer, Davidin äiti
Louise Peterhoff – Cloette, Gretan hubotti
Happy Jankell – Betty, Matildan ystävä
Simon Norrthon – Conny Boresjö
Molly Sehlin – Rebecca Boresjö
Alexander Karim – Douglas Jarméus
Aiheesta muualla

Världssuccén återuppstår (SVT)
Hubotit – melkein ihmisiä: 2. kausi ja uusinnat (Arkistoitu – Internet Archive) (YLE)
Itägootit

Itägootit eli ostrogootit olivat gootteihin kuulunut kansa, joka vaikutti Euroopassa kansainvaellusten aikaan ja hallitsi Italiaa vuosina 493–553. Toinen samaan aikaan vaikuttanut merkittävä goottikansa olivat länsigootit eli visigootit.
Itägootit samastetaan usein greuthungeihin eli gootteihin, jotka elivät 300-luvulla nykyisen Ukrainan alueella. Länsigootit on vastaavasti tapana samastaa lännempänä eläneisiin tervingeihin. Tämä on kuitenkin harhaanjohtavaa, sillä itägootit eivät varsinaisesti esiintyneet omana ryhmänään ennen 400-lukua. Greuthungien kuningaskunta ulottui Dnestriltä lännessä Donille idässä sekä Mustaltamereltä etelässä aina Pripetin soille pohjoisessa. Idästä tulleet hunnit hyökkäsivät 370-luvulla greuthungien asuinalueelle, jolloin sekä greuthungeja että tervingejä alkoi paeta länteen Rooman valtakunnan alueelle. Vaelluksen syinä saattoivat olla myös väestönkasvu, heikentyneet elinolot ja goottien keskinäiset valtataistelut. Greuthungien kuningas Ermanarik teki tiettävästi itsemurhan, minkä jälkeen hunnit alistivat aloilleen jääneet gootit vasalleikseen ja liittolaisikseen.
Itägootit ilmaantuivat 400-luvun puolivälissä Rooman liittolaisiksi Pannoniaan. Hunnivaltakunnan romahdettua 450-luvun puolivälissä itägootit ja eräät muut heimot täyttivät Illyricumin alueelle syntyneen valtatyhjiön. Itägoottien johtoon nousi Amal-suku ja siihen kuuluneet veljekset Theodemir, Valamir ja Vidimir. Heidän jälkeensä itägoottien kuninkaaksi tullut Theodemirin poika Teoderik Suuri johdatti kansansa ensin vuosiksi 475–488 Moesiaan ja sen jälkeen Italiaan, jossa Länsi-Rooman valtakunta oli lakannut olemasta. Teoderik julistautui vuonna 493 Italian kuninkaaksi ja perusti Itägoottien valtakunnan. Itägootit muodostivat tämän jälkeen Italiassa hallitsevan sotilasluokan, jonka valta nojasi vanhan roomalaisen yläluokan tukeen. Teoderik omaksui myös roomalaisen oikeuden ja monia roomalaisten tapoja. Itägootit olivat areiolaisia kristittyjä, kun taas pääosa heidän alamaisistaan Italiassa oli nikealaisia.
Teoderikin kuoltua vuonna 526 hänen kuningaskuntansa muuttui epävakaammaksi. Itä-Rooman valtakunta kukisti lopulta Itägoottien valtakunnan vuosina 535–554 käydyssä goottisodassa. Sodan päätyttyä tappioon goottien sallittiin vapaasti poistua Italiasta. Itägootit katosivat tämän jälkeen kansakuntana, eikä Italiasta tunneta gootinkielisiä tekstejä vuoden 554 jälkeen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Itägootit Wikimedia Commonsissa
Häikäilemättömät ajajat

| Häikäilemättömät ajajat> Hell Drivers |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Cy Endfield
Käsikirjoittaja:   John Kruse  Cy Endfield 
Tuottaja:  Earl St. John
Säveltäjä:  Hubert Clifford
Kuvaaja:  Geoffrey Unsworth
Leikkaaja:  John D. Guthridge
Lavastaja:  Ernest Archer
Pääosat:   Stanley Baker  Herbert Lom  Peggy Cummins  Patrick McGoohan  William Hartnell 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Iso-Britannia
Tuotantoyhtiö:   J. Arthur Rank Organisation  Aqua Film 
Levittäjä:  Rank Organisation
Ensi-ilta:  1957
Kesto:  110 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Häikäilemättömät ajajat (engl. Hell Drivers) on vuonna 1957 julkaistu draamaelokuva. Elokuvan pääosia esittävät muun muassa Stanley Baker, Herbert Lom, Peggy Cummins, Patrick McGoohan, William Hartnell, Wilfrid Lawson, Sid James, Jill Ireland, Alfie Bass, Gordon Jackson, David McCallum, Sean Connery ja Wensley Pithey. Elokuvan on ohjannut Cy Endfield.
Aiheesta muualla

Häikäilemättömät ajajat Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Häikäilemättömät ajajat Elonet.
ISO 3166-2:VE

Venezuelan osavaltiot.
ISO 3166-2:VE on ISO-standardointijärjestön standardi, joka määrittää geokoodit Venezuelalle. ISO 3166-2:VE on ISO 3166-2 -standardin osajoukko, joka määrittää 23 osavaltion, yhden liittovaltiollisen alueen sekä pääkaupunkialueen koodit.
Koodit

Koodin ensimmäinen osa on ISO 3166-1 -standardin mukainen Venezuelan maakoodi ”VE”. Toinen osa on aluekohtainen kirjaintunnus.
| Koodi | Alue | Tyyppi |
| --- | --- | --- |
| VE-A | Distrito Federal | pääkaupunkialue |
| VE-B | Anzoátegui | osavaltio |
| VE-C | Apure | osavaltio |
| VE-D | Aragua | osavaltio |
| VE-E | Barinas | osavaltio |
| VE-F | Bolívar | osavaltio |
| VE-G | Carabobo | osavaltio |
| VE-H | Cojedes | osavaltio |
| VE-I | Falcón | osavaltio |
| VE-J | Guárico | osavaltio |
| VE-K | Lara | osavaltio |
| VE-L | Mérida | osavaltio |
| VE-M | Miranda | osavaltio |
| VE-N | Monagas | osavaltio |
| VE-O | Nueva Esparta | osavaltio |
| VE-P | Portuguesa | osavaltio |
| VE-R | Sucre | osavaltio |
| VE-S | Táchira | osavaltio |
| VE-T | Trujillo | osavaltio |
| VE-U | Yaracuy | osavaltio |
| VE-V | Zulia | osavaltio |
| VE-W | Dependencias Federales | liittovaltiollinen alue |
| VE-X | Vargas | osavaltio |
| VE-Y | Delta Amacura | osavaltio |
| VE-Z | Amazonas | osavaltio |
Ioánninan yliopisto

| Ioánninan yliopisto> Πανεπιστήμιο Ιωαννίνων |
| --- | --- |
  

Perustettu:  1964
Tyyppi:  Julkinen
Henkilökunta:  1 272
Opiskelijoita:  17 040
Sijainti:  Ioánnina ja Agrínio, Epeiros ja Länsi-Kreikka  Kreikka
Sivusto:  www.uoi.gr
Ioánninan yliopisto (kreik. Πανεπιστήμιο Ιωαννίνων, Panepistímio Ioannínon) on yliopisto, joka toimii Ioánninassa Kreikassa. Se on perustettu vuonna 1964 ja se erotettiin itsenäiseksi yliopistoksi Thessalonikin Aristoteles-yliopistosta vuonna 1970.
Yliopiston pääpaikka on Ioánninassa. Lisäksi sillä on yksiköitä Agríniossa. Yliopistossa on seitsemän tiedekuntaa ja yhteensä 17 laitosta. Niissä on yhteensä 17 040 opiskelijaa, joista 1 300 on maisterivaiheen ja 2 217 jatko-opiskelijoita (vuonna 2014). Henkilökunnan määrä on 1 272, joista 720 on opetushenkilökuntaa.
Tiedekunnat

Yliopiston tiedekunnat ja niiden laitokset ovat:
| Tiedekunta | Laitokset | Kampus |
| --- | --- | --- |
| Filosofinen tiedekunta | Filologian laitos Filosofian, kasvatustieteen ja psykologian laitos Historian ja arkeologian laitos | Ioánnina |
| Kasvatustieteellinen tiedekunta | Luokanopettajakoulutuksen laitos Varhaiskasvatuksen laitos | Ioánnina |
| Luonnontieteellinen tiedekunta | Fysiikan laitos Kemian laitos Matematiikan laitos Tietojenkäsittelytieteen ja tietotekniikan laitos | Ioánnina |
| Luonnonresurssien ja ympäristönhoidon tiedekunta | Ruoantuotannon ja maatalouden liikkeenjohdon laitos Ympäristön ja luonnonresurssien hoidon laitos | Agrínio |
| Taiteiden tiedekunta | Taiteiden ja taidetieteiden laitos | Ioánnina |
| Teknillistieteellinen tiedekunta | Bioteknologian laitos (osa kahta tiedekuntaa) Materiaalitieteiden laitos | Ioánnina |
| Terveystieteellinen tiedekunta | Bioteknologian laitos (osa kahta tiedekuntaa) Lääketieteen laitos | Ioánnina |
| Itsenäiset laitokset | Taloustieteen laitos | Ioánnina |
| Itsenäiset laitokset | Kulttuuriperinnön hallinnoinnin ja uusien teknologioiden laitos | Agrínio |
Aiheesta muualla

Πανεπιστήμιο Ιωαννίνων - University of Ioannina. Yliopiston verkkosivut. (kreikaksi) (englanniksi)
Kreikan yliopistot
| --- | --- |
Attika:   Ateenan kansallinen teknillinen korkeakoulu  Ateenan kauppakorkeakoulu  Ateenan maatalousyliopisto  Ateenan taidekorkeakoulu  Ateenan yliopisto  Charokópeio-yliopisto  Länsi-Attikan yliopisto  Panteion-yliopisto  Pireuksen yliopisto 
Epeiros:  Ioánninan yliopisto
Itä-Makedonia ja Traakia:  Traakian Demokritos-yliopisto
Jooniansaaret:  Joonian yliopisto
Keski-Makedonia:   Kreikan kansainvälinen yliopisto  Makedonian yliopisto  Thessalonikin Aristoteles-yliopisto 
Kreeta:   Kreetan yliopisto  Kreetan teknillinen yliopisto  Kreikan Välimeren yliopisto 
Länsi-Kreikka:   Kreikan avoin yliopisto  Patraksen yliopisto 
Länsi-Makedonia:  Länsi-Makedonian yliopisto
Peloponnesos:  Peloponnesoksen yliopisto
Pohjois-Egean ja Etelä-Egean saaret:  Egean yliopisto
Thessalia:  Thessalian yliopisto
ISO 3166-2:ZW

Zimbabwen provinssit ja suurimmat kaupungit.
ISO 3166-2:ZW on ISO-standardointijärjestön standardi, joka määrittää geokoodit Zimbabwelle. ISO 3166-2:ZW on ISO 3166-2 -standardin osajoukko, joka määrittää kymmenen provinssin koodit.
Koodit

Koodin ensimmäinen osa on ISO 3166-1 -standardin mukainen Zimbabwen maakoodi ”ZW”. Toinen osa on aluekohtainen kaksikirjaiminen tunnus.
| Koodi | Alue |
| --- | --- |
ZW-BU: Bulawayo
ZW-HA: Harare
ZW-MA: Manicaland
ZW-MC: Mashonaland Central
ZW-ME: Mashonaland East
ZW-MI: Midlands
ZW-MN: Matabeleland North
ZW-MS: Matabeleland South
ZW-MV: Masvingo
ZW-MW: Mashonaland West
Homogenic

| Homogenic Björk |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : El Cortijo Studios (Espanja)   1996 - 1997
 Julkaistu: 23. heinäkuuta 1997
 Tuottaja(t): Björk, Hovie B, Guy Sigworth, Mark Bell, Markus Dravs
 Tyylilaji: elektro, trip hop
 Kesto: 43.59
 Levy-yhtiö: One Little Indian
Björkin muut julkaisut
| Telegram 1996 | Homogenic 1997 | SelmaSongs 2000 |
Homogenic on syyskuussa 1997 julkaistu islantilaisen sooloartisti Björkin kolmas kansainvälinen albumi. Sen tuottivat Björk, Howie B, Guy Sigsworth, Mark Bell ja Markus Dravs.
Kappaleet

Hunter – 4.15
Jóga (Björk/Sjón) – 5.05
Unravel (Björk/Guy Sigsworth) – 3.17
Bachelorette (Björk/Sjón) – 5.16
All Neon Like – 5.53
5 Years – 4.29
Immature – 3.06
Alarm Call – 4.19
Pluto (Björk/Mark Bell) – 3.19
All Is Full of Love – 4.32
Kappaleet > Bonuskappaleet japanilaisessa versiossa

Jóga (Howie B. Main Mix) – 5:00
Sod Off – 2:54
Immature (Björk's version) – 2:48
So Broken – 5:59
Nature Is Ancient – 3:39
Jóga (Alec Empire Remix) – 8:44
Singlet

Jóga (1997)
Bachelorette (1997)
Hunter (1998)
Alarm Call (1998)
All Is Full of Love (1999)
Palkinnot ja muut saavutukset

"Bacheloretten" musiikkivideo sai vuoden 1998 Grammy-ehdokkuuden parhaasta musiikkivideosta.
Aiheesta muualla

Albumista Björkin kotisivuilla
ISO 3166-2:TW

Taiwanin hallintoalueet.
  Piirikunnat  Piirikuntatason kaupungit  Itsehallinnolliset kunnat
ISO 3166-2:TW on ISO-standardointijärjestön standardi, joka määrittää geokoodit Kiinan tasavallalle eli Taiwanille. ISO 3166-2:TW on ISO 3166-2 -standardin osajoukko, joka määrittää 13 piirikunnan, kolmen piirikuntatason kaupungin ja kuuden itsehallinnollisen kunnan koodit.
Koska Kiinan kansantasavalta katsoo Taiwanin olevan yksi maakunnistaan, sillä on myös ISO 3166-2:CN -standardin mukainen koodi CN-TW.
Koodit

Koodin ensimmäinen osa on ISO 3166-1 -standardin mukainen Taiwanin maakoodi ”TW”. Toinen osa on aluekohtainen kolmikirjaiminen tunnus.
| Koodi | Alue | Tyyppi |
| --- | --- | --- |
| TW-CHA | Changhua | piirikunta |
| TW-CYI | Chiayi | piirikuntatason kaupunki |
| TW-CYQ | Chiayi | piirikunta |
| TW-HSQ | Hsinchu | piirikunta |
| TW-HSZ | Hsinchu | piirikuntatason kaupunki |
| TW-HUA | Hualien | piirikunta |
| TW-ILA | Yilan | piirikunta |
| TW-KEE | Keelung | piirikuntatason kaupunki |
| TW-KHH | Kaohsiung | itsehallinnollinen kunta |
| TW-KIN | Kinmen | piirikunta |
| TW-LIE | Lienchiang | piirikunta |
| TW-MIA | Miaoli | piirikunta |
| TW-NAN | Nantou | piirikunta |
| TW-NWT | Uusi-Taipei | itsehallinnollinen kunta |
| TW-PEN | Penghu | piirikunta |
| TW-PIF | Pingtung | piirikunta |
| TW-TAO | Taoyuan | itsehallinnollinen kunta |
| TW-TNN | Tainan | itsehallinnollinen kunta |
| TW-TPE | Taipei | itsehallinnollinen kunta |
| TW-TTT | Taitung | piirikunta |
| TW-TXG | Taichung | itsehallinnollinen kunta |
| TW-YUN | Yunlin | piirikunta |
Ilkka Hyvärinen

Ilkka Antero Hyvärinen (s. 6. toukokuuta 1948 Helsinki) on suomalainen entinen yritysjohtaja ja virkamies, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.
Hyvärinen syntyi pankinjohtaja, varatuomari Lasse Hyvärisen ja käsityönopettaja Lulu Sandbergin perheeseen. Hän avioitui 1975 Sirpa Ritva Hannele Laation kanssa. Hyvärinen tuli ylioppilaaksi Helsingin uudesta yhteiskoulusta 1967 ja valmistui Helsingin kauppakorkeakoulusta ekonomiksi 1972 ja kauppatieteiden kandidaatiksi ja maisteriksi 1973. Hän oli Omakoti Säätiön toimistoapulainen 1967, Oy Stockmann Ab:n organisaatio-osaston konttoristi 1970, Omakoti Säätiön palkanlaskija, kirjanpitäjä ja tilinpäätöksen tekijä 1970–1972 ja Pohjoismaiden Yhdyspankin pääkonttorin markkinaosaston tutkija 1972–1973.
Teollistamisrahaston yritystutkija Hyvärinen oli 1973–1975, Tukkukauppojen Oy:n yrityssuunnittelija 1975–1977, Metsovaara Oy:n talouspäällikkö 1977–1980 ja varatoimitusjohtaja ja hallituksen jäsen 1979–1980 ja Machineryn laskentapäällikkö 1980–1984, talousjohtaja ja johtoryhmän jäsen 1984–1986, rakennusryhmän johtaja 1986–1993, kehitysjohtaja 1994 ja urakointiryhmän tulosvastuullinen johtaja 1994–1996. Hyvärinen oli Oy Scan-Marine Ab:n hallituksen jäsen vuodesta 1986 ja toimitusjohtaja 1993–1994, ennen siirtymistään Helsingin yliopiston kvestoriksi 1997. Hyvärisellä on ollut myös useita liike-elämän ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 2007.
Henry Biaudet

| Henry Biaudet> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. huhtikuuta 1869 Heidelberg, Badenin suurherttuakunta
Kuollut: 17. syyskuuta 1915 (46 vuotta) Rooma, Italia
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Keisarillinen Aleksanterin-Yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  E. G. Palmén
Tutkimusalue:  historia
Tunnetut työt:  Tutkimus Juhana III:n uskontopolitiikasta; Vatikaanin arkiston Suomea koskevien asiakirjojen julkaiseminen
Louis Alfred Henry Biaudet (5. huhtikuuta 1869 Heidelberg – 17. syyskuuta 1915 Rooma) oli suomalainen katolisen kirkon historiaan erikoistunut historiantutkija ja sortovuosien aktivisti. Hänen johdollaan käynnistyi 1900-luvun alussa Vatikaanin arkiston Suomea koskevien asiakirjojen julkaiseminen.
Biaudet’n kansainvälisen taustan vuoksi hänen identiteettinsä vaihteli kosmopolitismin ja suomalaisen nationalismin välillä. Myös tutkijana hänen työssään yhdistyi Suomen kansallinen historiankirjoitus ja laajempi eurooppalaisen historiankirjoituksen konteksti. Kielikiistassa Biaudet oli kiivas suomenmielinen, vaikka puhuikin itse suomea hieman kankeasti.
Elämä > Nuoruus ja sotilasura

Biaudet oli sveitsiläis-ranskalaista sukua ja syntyi Saksassa. Hänen vanhempansa olivat yliopistonlehtori Léon Gabriel Biaudet ja Marie Louise Gerber. Perhe muutti Sveitsistä Suomeen vuonna 1873. Ranskalaissyntyinen isä perusti tuolloin Helsinkiin ranskankielisen tyttökoulun ja sai 1880 viran Keisarillisesta Aleksanterin-Yliopistosta ranskan kielen lehtorina, jona toimi kuolemaansa 1898 saakka. Henry Biaudet kävi koulunsa osin Suomessa ja osin Ranskassa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Genevessä vuonna 1887 ja aloitti samana vuonna sotilasuran Suomessa vapaaehtoisena aliupseerina Uudenmaan tarkk’ampujapataljoonassa. Biaudet kävi Moskovan junkkarikoulua 1890–1892 ja valmistui 1892 upseeriksi Haminan kadettikoulusta. Hän palveli aliluutnanttina aluksi 50. Belostokin jalkaväkirykmentissä Sevastopolissa ja vuodesta 1894 Suomessa Hämeen tarkk’ampujapataljoonassa. Hän yleni luutnantiksi 1895. Biaudet kuitenkin erotettiin Suomen sotaväestä vuonna 1899, koska hän oli osallistunut helmikuun manifestia vastustaneeseen poliittisen toimintaan. Hän menetti myös sotilaseläkkeensä, mutta sai eron yhteydessä ylennyksen alikapteeniksi.
Elämä > Suomalaisen ”tutkimusretkikunnan” johtajana Roomassa

Samoihin aikoihin väitöskirjan kanssa ilmestyi ensimmäinen osa Biaudet’n kokoamasta merkittävästä lähdejulkaisusarjasta. Hän sai myös yliopiston suurimman stipendin Herman Rosenbergin rahastosta ja palasi jatkamaan työtään Roomaan. Vuodesta 1909 Biaudet johti Suomalaisen Tiedeakatemian rahoittamaa Expédition historique finlandaise de Rome -nimistä suomalaista tutkijaryhmää, jonka tehtävänä oli etsiä ja julkaista Suomea koskevia historiallisia asiakirjoja Vatikaanin arkistosta. Ryhmän keskeisiä tutkijoita olivat sisarukset Kaarlo ja Liisi Karttunen. Biaudet’n ohjauksessa ehti valmistua kolme väitöskirjaa sekä neljä osaa Études romaines -nimistä julkaisua. Kaarlo ja Liisi Karttunen sekä August Pärnänen väittelivät kaikki vuonna 1910 ranskaksi. Biaudet’n kansainvälisesti merkittävin tieteellinen saavutus oli yhdessä Liisi Karttusen kanssa tehty kaksiosainen biografinen luettelo nuntiuksista eli paavin lähettiläistä vuoteen 1800 saakka. Biaudet’n nimissä julkaistu ensimmäinen osa ulottui vuoteen 1648 ja ilmestyi vuonna 1910. E. G. Palménin kuoltua vuonna 1911 Biaudet haki häneltä vapautunutta Suomen ja Skandinavian historian professorin virkaa, mutta hävisi riitaisassa haussa Carl von Bonsdorffille. Suomalaisen Tiedeakatemian rahoitus Biaudet’n tutkijaryhmälle päättyi 1914 ja seuraavana vuonna hän kuoli lavantautiin. Tämä johti ryhmän hajoamiseen.
Biaudet tutustui Italiassa vierailleeseen kirjailija Joel Lehtoseen ja auttoi häntä Boccaccion Decameronen suomentamisessa. Lehtonen puolestaan oli Biaudet’n yhdyshenkilönä suomalaisiin lehtiin.
Elämä > Perhe

Henry Biaudet oli naimisissa vuodesta 1892 Maria Kristina Sjöblomin (1870–1954) kanssa. Heidän poikansa oli pankkivirkailija, urheilutoimittaja ja tenniksen pelaaja Ali Biaudet. Henry Biaudet on kansanedustaja Eva Biaudet’n isosetä.