stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Joosef (Jaakobin poika)
Orjasta koko Egyptin talouden hallitsijaksi

Myöhemmin faarao näki unen, jota kukaan ei osannut selittää hänelle. Silloin juomanlaskija muisti ja kertoi faaraolle Joosefista, jonka oli tavannut vankilassa ja osasi selittää unia. Joosef tulkitsi unen merkitsevän seitsemää hyvää ja viljavaa vuotta ja seitsemää nälkävuotta. Kiitollisuuden osoituksena faarao valitsi Joosefin Egyptin käskynhaltijaksi.
Seitsemän viljavaa vuotta ja niiden jälkeiset katovuodet tulivat niin kuin Joosef oli ennustanutkin. Nälänhädältä Egyptissä kuitenkin vältyttiin, koska viljavien vuosien aikana oli saatu kootuksi varastoon suuret määrät viljaa. Mutta samaan aikaan kuin Egyptissä, tuli katovuosia myös Kanaanin maassa. Jaakob lähetti poikansa ostamaan viljaa Egyptistä, ja he saapuivat Joosefin luo. Joosef tunnisti veljensä, mutta nämä eivät tunnistaneet häntä.  Joosef syytti veljiään vakoilusta ja pani heidät kolmeksi päiväksi vankeuteen. Sen jälkeen hän päästi heidät vapaiksi sillä ehdolla, että nämä palaisivat Egyptiin ja toisivat mukanaan nuorimman veljensä, Benjaminin, jonka hän tiesi olevan isällensä rakas. Hän valitsi Simeonin panttivangiksi ja antoi muiden veljien palata kotimaahansa. Joosef käski tuoda Benjaminin Egyptiin. Veljekset tulivat myöhemmin toisen kerran Egyptiin Benjamin mukanaan, ja Joosef kyseli heidän asioistaan mutta ei paljastanut henkilöllisyyttään. Heidän lähtiessään takaisin Benjaminin säkistä löydettiin kätketty hopeamalja, ja siksi heitä syytettiin varkaudesta. Vasta tämän jälkeen Joosef ilmaisi henkilöllisyytensä, kysyi Jaakobin voinnista ja kutsui tämän perheineen Egyptiin. Jaakob asettui asumaan Egyptiin, Goosenin maakuntaan.
Joosefilla oli kaksi poikaa, Efraim ja Manasse.
Joosefin hauta

Raamatun mukaan Joosefin ruumis balsamoitiin ja pantiin arkkuun Egyptissä. Kun israelilaiset myöhemmin Mooseksen johdolla vaelsivat Egyptistä Kanaaniin, he kuljettivat Joosefin luut mukanaan ja hautasivat ne Sikemiin, nyk. Nablusiin. Nablusin lähellä on vanha, juutalaisten pyhänä paikkana pitämä hautamuistomerkki, jonka uskotaan olevan Joosefin hauta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Joosef suomenkielisessä Raamatussa (1933/1938)
| n k 1>  Mooseksen kirja (Genesis) |
| --- | --- |
Alkuhistoria (1–11):  Luomiskertomus (1–2)  Syntiinlankeemus (3)  Kain ja Abel (4)  Genesiksen sukuluettelot (5:1–6:8, 11:10–26)  Vedenpaisumus (6:1–9:28)  Haamin kirous (9:20–27)  Kansojen taulu (10:1–11:9)  Baabelin torni (11:1–9) 
Kantaisien historia (12–50):  Abraham (12–23)  Siddimin laakson taistelu (14:1–17)  Abrahamin liitto (15)  Sodoma ja Gomorra (19:1–28)  Iisak (21–35)  Iisakin sitominen (22)  Jaakob ja hänen poikansa (25–50)  Jaakobin tikapuut (28)  Jaakobin paini (32:22–32)  Joosef (37–50)  Jaakobin siunaus (49) 
Lähteet:  Pappiskirja  Jahvisti  Elohisti 
Friedrich Overbeckin fresko Joosef myydään orjaksi (1816-1817)
Portugalilainen ääripiirros, jossa esiintyy nimi José (Joosef).
Kansainvälinen naistenpäivä

| Kansainvälinen naistenpäivä> International Women's day |
| --- | --- |
 Hopea-akaasian oksa on monissa maissa naistenpäivän tunnus.
Tyyppi:  Kansainvälinen vuosipäivä
Vietetään:  8. maaliskuuta
Järjestämistiheys:  vuosittain
Ensimmäisen kerran:  1900-luvun alussa
Juhlapäivän tapahtumia:  Naisten vuosi 1975
Liittyy:  Naisiin
Kotisivu
Kansainvälinen naistenpäivä on kansainvälinen vuosipäivä, jota on vietetty 8. maaliskuuta 1900-luvun alkupuolelta lähtien. Vuonna 1975, jota vietettiin kansainvälisenä naisten vuotena, Yhdistyneet kansakunnat vahvisti päivän vieton, ja se sai samalla nimen ”Yhdistyneiden kansakuntien naisten oikeuksien ja kansainvälisen rauhan päivä”.
Juhlinta

Kansainvälinen naistenpäivä on virallinen juhlapäivä useissa maissa. Perinteen mukaan miehet kunnioittavat äitejään, vaimojaan, tyttöystäviään, työtovereitaan ja muita läheisiä naisia kukilla tai muilla pienillä lahjoilla. Jossain maissa päivällä on yhtä vankka asema kuin äitienpäivällä. Sosialistisissa maissa kansainvälinen naistenpäivä oli kansallinen vapaapäivä, aukiolleilla työpaikoilla ja yleisesti miehet muistivat naisia ruusuilla ja järjestämällä erilaista ohjelmaa. Vastaava ”miestenpäivän” juhla järjestettiin puna-armeijan päivänä 23. helmikuuta. Nykyään jälkimmäinen päivä on isänmaan puolustajien päivä, ja sen määräytymisen alkuperäinen syy ei ole tarkka historialliseen tapahtumaan liittyen.
Joka vuosi 8. maaliskuuta järjestetään maailmanlaajuisesti tuhansia tapahtumia, joiden tarkoitus on osoittaa kunnioitusta naisia kohtaan ja juhlia heidän saavutuksiaan. Vuodesta 1996 Yhdistyneet kansakunnat on omistanut naistenpäivän tietyn teeman ympärille. Monet muutkin järjestöt ja tahot ovat seuranneet esimerkkiä.
Historia

Amerikan sosialistipuolueen julistuksen mukainen ensimmäinen Yhdysvaltain kansallinen naistenpäivä julistettiin olevan 28. helmikuuta 1909, vuoden 1908 vaatetyöläisten lakon kunniaksi.
Ranskan kommunistisissa piireissä levinneen tarinan mukaan kansainvälinen naistenpäivä olisi perustunut vuonna 1857 New Yorkissa tapahtuneeseen naisten tekstiilitehtaassa toteuttamaan lakkoon. Liliana Kandelin ja Françoise Picqin mukaan lakon liittyminen naistenpäivään olisi kuitenkin keksitty 1955, jotta päivän yhteys maailman kommunistiseen liikkeeseen ja Neuvostoliittoon voitiin irrottaa ja näin parantaa naisten tasa-arvoa Länsi-Euroopassa ilman siihen siellä liittyviä aatteellisia ennakkoluuloja.
Sosialistisen internationaalin naisten toisessa, Kööpenhaminassa 26.–27. elokuuta 1910 Nørrebron työväentalossa pidetyssä konferenssissa saksalaisen sosialistin Clara Zetkinin ehdotuksesta yli sata naista 17 maasta yksimielisesti hyväksyi kansainvälisen naistenpäivän. Konferenssi ei määritellyt tarkkaa päivämäärää. Kokouksessa olivat keskeisellä sijalla saksalainen Clara Zetkin, venäläinen Aleksandra Kollontai ja italianukrainalainen Anželika Balabanova. Kokoukseen osallistuneesta tanskalaisesta Nina Bangista tuli maailman ensimmäinen naisministeri Tanskan ensimmäiseen sosiaalidemokraattiseen hallitukseen 1924. Kokouksessa oli läsnä viisi suomalaisnaista, jotka olivat Suomen suuriruhtinaskunnan ensimmäisen eduskunnan jäseniä. Virallinen suomalaisedustaja oli Ida Aalle-Teljo. Neljä muuta olivat Hilda Herrala, Aura Kiiskinen, Hilja Pärssinen ja Miina Sillanpää.
Kansainvälistä naistenpäivää vietettiin ensimmäisen kerran 19. maaliskuuta 1911, jolloin Itävallassa, Tanskassa, Saksassa ja Sveitsissä järjestettyihin kokoontumisiin osallistui yli miljoona naista ja miestä. He vaativat naisille äänioikeutta, työoikeutta, oikeutta ammattikoulutukseen ja työsyrjinnän lopettamista. Ensimmäisen maailmansodan aikaan naistenpäivä liittyi rauhanliikkeeseen. Sen seurauksena päivän vietto levisi vuonna 1913 myös Venäjän keisarikuntaan. Muualla Euroopassa naiset protestoivat myös sotaa vastaan.
8. maaliskuuta 1917 alkoivat tekstiiliteollisuuden naiset Pietarissa lakkoilla elintarviketilanteen vuoksi ja lakkoilun laajetessa joutui Venäjän keisari Nikolai II luovuttamaan kruununsa veljelleen, joka kieltäytyi siitä ja Venäjä siirtyi väliaikaisen hallituksen aikakauteen.
Kansainvälisestä naistenpäivästä on kasvanut 1900-luvun aikana sosialistisen liikkeen mukana todella maailmanlaajuinen juhlapäivä. Yhdistyneet kansakunnat järjestää vuosittain naistenpäivän konferenssin, jonka tarkoituksena on edistää naisten oikeuksia ja naisten mahdollisuuksia osallistua sosiaalisiin, poliittisiin ja taloudellisiin prosesseihin. YK julisti vuoden 1975 Kansainväliseksi naistenvuodeksi. Naistenvuoden maailmankonferenssissa hyväksyttiin suunnitelma naisten aseman edistämiseksi, ja YK:n yleiskokous julisti sen toteuttamiseksi naisten vuosikymmenen (1976–1985).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hentilä, Marjaliisa & Lähteenmäki, Maria: Kansainvälinen naistenpäivä 1910–1990.  Helsinki:  Työväen Arkisto, julkaisu no: 2, 1990.  ISBN 952-90-1755-3  Teoksen verkkoversio Viitattu 4.3.2020.
An equal world is an enabled world International Women's Day. Viitattu 4.3.2020. (englanniksi)
Lindfors, Jukka: Naistenpäivän juuret ovat ruusujen sijaan tasa-arvotaistelussa Yle Eävä arkisto. 8.3.2011. Viitattu 4.3.2020.
Yli-Ojanperä, Elina: Venäjällä naisten nimikkopäivä on kukkia ja kuplajuomaa Yle Eävä arkisto. 7.3.2013. Viitattu 4.3.2020.
Jeskanen, Jenni: Suomessa naistenpäivän merkitys hälvenee venäläisillä Yle Uutiset Pohjois-Karjala. 8.3.2010. Viitattu 4.3.2020.
Virallinen pyhäpäivä
  Pyhäpäivä naisille
  Epävirallinen juhlapäivä
Kööpenhaminan nuorisotalo 2 eli Nørrebron nuorisotalo.
Vuonna 1960 Neuvostoliitossa julkaistiin naistenpäivän kunniaksi oma postimerkki.
Syöttötariffi

Syöttötariffi (engl. feed-in tariff, FiT) on valtion sähkömarkkinoiden ohjauskeinoksi tarkoitettu takuuhinta sähkölle. Syöttötariffissa sähkön tuottajalle taataan määrätty hinta; jos markkinahinta on tätä takuuhintaa alhaisempi, maksavat sähkön kuluttajat erotuksen.
Syöttötariffien suosio on ollut kasvussa etenkin 2000-luvulla.
Yleisimmin syöttötariffit ovat käytössä uusiutuvalla energialla tuotetulle sähkölle uusiutuvien energiantuotantomuotojen kilpailukyvyn ja käyttöönoton edistämiseksi, mutta tariffeja sovelletaan myös muihin sähköntuotantotapoihin. Vuonna 2007 syöttötariffeja käytettiin 17 EU-maassa. Euroopan tuulivoimasta 90 % oli vuonna 2005 niissä maissa, joissa oli syöttötariffi käytössä (12 maassa 40 GW).
Valtiolle syöttötariffi on kustannusneutraali, sillä sen kulut kerätään kaikilta sähkön käyttäjiltä sähkölaskussa. Syöttötariffit vaihtelevat muun muassa käyttöiän, inflaation, sijainnin ja huipputuntien mukaan.  Syöttötariffi sisältää ostovelvoitteen verkonpitäjälle ja se sovitaan tietyksi ajanjaksoksi, esimerkiksi kahdeksikymmeneksi vuodeksi.
Syöttötariffi voi olla kiinteä hinta tai prosenttiosuus hinnasta. Kiinteä syöttötariffi takaa sähköntuottajalle kiinteän sähkönhinnan sovituksi ajaksi. Bonussyöttötariffi tarjoaa sovitun lisäpalkkion markkinahinnan lisäksi.
Syöttötariffilla pyritään edistämään uuden tekniikan tuotantoa ja kehitystä. Päämäärä on, että uusiutuvan energian kustannukset laskevat volyymin kasvaessa kilpailukykyisiksi ilman syöttötariffia.
EU-maista vain Suomen ja Maltan energiapolitiikka perustuu pääosin vero- ja investointikannustimiin. EU:n tariffien harmonisointi on tällä hetkellä yhteistyötä maiden välillä kansallisia tariffeja optimoiden.
Uusiutuvan energian tuki

Maat, jotka käyttävät tariffeja, johtavat maailman tuulivoima-, aurinkokenno- (PV) ja biokaasumarkkinoita. Saksalaisessa järjestelmässä tuki kattaa kaikki uusiutuvat energiamuodot ja kuka tahansa voi investoida sen lisäämiseen. Esimerkiksi maanviljelijät asensivat Saksassa 300 MW aurinkokennoja 2006.
Teknillisen korkeakoulun professori Peter Lundin mukaan Saksassa syöttötariffi on nostanut sähkön hintaa 0,1 % ja uusien tutkimusten mukaan sähkönhinta laskee jatkossa. Saksan kokemusten mukaan jo 8 % tuulivoimamäärä laskee sähkölaskua. Tariffien ansiosta Saksassa on satoja uusia energiayrittäjiä. Lund tuskin tarkoittaa ainakaan pienkuluttajan sähkön hintaa, johin on Saksassa tullut noin 6 c/kWh lisähinta syöttötariffin vuoksi, kuten sähkömarkkinoita paremmin tunteva professori Jarmo Partanen Lappeenrannan teknillisestä yliopistosta toteaa.  Aivan aiheellisesti Helsingin Sanomat otsikoikin seuraavasti: "Uusiutuvien energiamuotojen tuki nosti sähkön hinnan pilviin Saksassa".
Tariffien käyttö lisääntyy ja laajenee. Monet maat, mukaan lukien Saksa, Ranska, Espanja ja Italia, ovat päättäneet, että uusiutuvan energian määrää on lisättävä. Tariffit takaavat kannattavan kehityksen nopeasti, lisäävät kiinnostuneita yrityksiä, lisäävät kilpailua ja tuotekehitystä. Yleensä eri energiamuodoille on eri tariffit. Tavoitteena on lisätä uusiutuvaa energiaa tuella, kunnes ne ovat ilman tukeakin kilpailukykyisiä. Alan pioneerit saavat kilpailuedun tulevaisuuden energiamarkkinoilla. Ison-Britannian tutkimuksen mukaan jo vuonna 2020 ydinvoiman tuotantohinta on 3–4p/kWh, kun merituulivoimalla tuotettu sähkö maksaa 2–3p/kWh.
Valtion taloudellisen tutkimuskeskuksen tutkijoiden mukaan uusiutuvan energian tuet eivät lainkaan vähennä päästökauppasektorin päästöjä, koska ne eivät vähennä päästöoikeuksien kokonaismäärää vaan tekevät muille halvemmaksi ostaa päästöoikeuksia. Näin on päällekkäisillä tukijärjestelmillä saatu kulutettua aivan tarpeettoman paljon rahaa samaan päästövähennykseen. Päästöjen vähentämistä voidaan edistää mahdollisimman edullisesti toimivalla päästökaupalla: se ohjaa vähentämään päästöt kaikkein edullisimmin keinoin. Jos taas tuen tarkoitus on edistää siirtymistä puhtaampaan teknologiaan, tätä tarkoitusta olisi parempaa ja tehokkaampaa edistää innovaatiotuilla eikä esimerkiksi tukemalla (tuuli)sähköntuotantoa.
Uusiutuva energia EU:ssa

Vuonna 2006 Suomi, Malta ja Slovenia olivat EU-maista ainoita, jotka käyttävät ainoastaan verokannustimia uusiutuvan energian edistämiseen. Käytettyjen edistystoimien tehokkuus arvioidaan saavutetuista tuloksista. Suomen kansallisessa uusiutuvan energian toimintasuunnitelmassa (vuodelta 2010), että tuulivoiman osalta tavoitteena on 6 TWh:n tuotanto vuonna 2020. Asennetun kapasiteetin osalta tämä merkitsee noin 2 500 MW:n tuotantoa, josta on asennettu 11,5 % (288 MW, 2012).  Aurinkolämmityksen pinta-alan tavoite on n. 163 000 m² (1995–2010), josta on asennettu 11 vuodessa 10 %: (16 493 m², 2006).
Euroopan unionin tavoite on lisätä uusiutuvan energian osuus 21 % sähköstä (2010)  ja 20 % energiasta (2020).
2005 EU tuotti 437 TWh sähköä uusiutuvalla energialla. Vesivoiman määrä on säilynyt vakiona.  Tuulivoimaa on lisätty syöttötariffin avulla 10 vuodessa: 74 TWh (2006) ja 53 TWh (2005). Biomassasta saadun sähkön määrä on 10 vuodessa noin kaksinkertaistunut 40 TWh:iin (2005). Biokaasusta kerätyn sähkön määrä on myös kasvanut, mutta on yhä alle 20 TWh. Saksa ja Espanja todennäköisesti ovat 1–2 vuoden päästä kaksinkertaistaneet käyttämänsä uusiutuvan sähkön tuulivoiman lisäyksellä. Tuulivoimalle, aurinkovoimalle, geotermiselle voimalle ja aaltovoimalle ei ole maailmanlaajuisten energiavarojen rajoituksia.
Käyttö

Saksan johtoasema tuulivoiman ja aurinkokennojen määrässä maailmassa perustuu sen syöttötariffeihin. Maissa, joissa syöttötariffeja ei ole käytössä, uusiutuvan energiaa käytetään vähemmän. Vuonna 2005 syöttötariffi oli voimassa 41 maassa tai osavaltiossa. Ensimmäisenä se otettiin käyttöön Yhdysvalloissa (1978), Saksassa (1990) ja Sveitsissä (1991) ja Suomen naapurimaissa seuraavasti: Tanska (1993), Ruotsi (1998), Norja (1999), Latvia (2001), Liettua (2002) ja Viro (2003). Uusiutuvaa energiaa tuettiin politiikalla myös yli 16 kehitysmaassa, kuten Brasilia, Kiina, Egypti, Intia, Meksiko, Thaimaa ja Uganda (2005). Saksalaisen syöttötariffeja vertailevan raportin kuvassa 2.6 on eri maiden uusiutuvan energian tukijärjestelmät. Kuvan mukaan vain Suomella ja pienellä Maltan saarella on verokannustimet 2007.
| EU:n syöttötariffit 2006> Maa | EU:n syöttötariffit 2006> Tuuli | EU:n syöttötariffit 2006> PV | EU:n syöttötariffit 2006> Vesi | EU:n syöttötariffit 2006> Biomassa | EU:n syöttötariffit 2006> Biokaasu | EU:n syöttötariffit 2006> Geo | EU:n syöttötariffit 2006> Huom. |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Espanja | 0,086–0,103 | 0,476 | 0,083 | 0,083 |  | 0,097 | 15–25 v. |
| Alankomaat | 0,127d | 0,147 | 0,1 | 0,12–0,147 | 0,071–0,147 |  | 10 v. |
| Irlanti | 0,058 |  | 0,072 | 0,072 | 0,072 | 0,07 | 15 v. |
| Italia |  | 0,49 |  |  |  |  | 20 v. |
| Itävalta | 0,078 | 0,47–0,6 | 0,038 | 0,24 | 0,10–0,16 | 0,073 | 13 v. |
| Kreikka | 0,073–0,085a | 0,4–0,5 | 0,073–0,085 | 0,073–0,085 | 0,073–0,085 | 0,073–0,085 | 12 v. |
| Kypros | 0,095 | 0,21–0,40 | 0,065 | 0,065 | 0,065 |  | 15 v. |
| Liettua | 0,064 |  | 0,058 | 0,058 | 0,058 |  | 10 v. |
| Luxemburg | 0,079–0,103 | 0,28–0,56 | 0,079–0,103 | 0,104–0,128 | 0,104–0,128 |  | 10 v. |
| Portugali | 0,074 | 0,31–0,45 | 0,075 | 0,11 | 0,102 |  | 15 v. |
| Ranska | 0,082c | 0,3–0,55 | 0,055–0,076 | 0,049–0,061 | 0,09 | 0,12 | 15–20 v. |
| Saksa | 0,084b | 0,41–0,57 | 0,067 | 0,038 | 0,06–0,21 | 0,072–0,15 | 20 v. |
| Slovenia | 0,06 | 0,375 | 0,061 | 0,068–0,07 | 0,05–0,121 | 0,059 | 10 v. |
| Slovakia | 0,074 | 0,212 | 0,061 | 0,072 | 0,066 | 0,093 |  |
| Tanska | 0,072 | 0,08 |  | 0,08 | 0,08 | 0,069 | 20 v. |
| Tšekki | 0,085 | 0,455 | 0,081 | 0,079–0,1 | 0,077–0,1 | 0,155 | 15 v. |
| Unkari | 0,094 | 0,094 | 0,094 | 0,094 | 0,094 | 0,094 |  |
| Viro | 0,052 | 0,052 | 0,052 | 0,052 | 0,052 | 0,052 | 7–15 v. |
Syöttötariffit Suomessa

Suomessa syöttötariffit ovat käytössä uusiutuville energianlähteille kuten tuulivoimalle ja biokaasulle, mutta ei aurinkovoimalle.
Tuulivoimalle  maksetaan 83,5 euroa megawattitunnilta tavoitehintaa ja korotettua 105,30 €/MWh tavoitehintaa maksetaan tuulivoimalalle enintään 3 vuoden ajan (voimassa 31.12.2015 asti).
Hinta on noin kaksin-kolminkertainen vuoden 2013 keskimääräiseen markkinahintaan 41,15 €/MWh verrattuna.
Turpeen bonustariffijärjestelmä otettiin käyttöön toukokuussa 2007 ja se on voimassa vuoteen 2010 asti. Tariffijärjestelmässä Fingrid maksaa bonuksen sähköntuottajalle mutkikkaan kaavan mukaan, jossa huomioidaan hiilen ja turpeen hinta ja päästömaksujen hinta. Korvaus kasvaa, jos hiilidioksidin päästömaksu nousee. Turpeen syöttötariffin aiheuttama lisäkustannus sähkönkäyttäjille on vuoden 2005 tilanteen mukaan laskettuna noin 0,009 senttiä kilowattitunnilta. Turpeen syöttötariffin on laskettu alentavan sähkön markkinahintaa joissain tilanteissa hieman, mutta kokonaisvaikutus on vuositasolla jonkin verran pienempi kuin järjestelmän kustannukset sähkönkäyttäjille. Suomen turpeen bonustariffi poikkeaa tavanomaisesta syöttötariffista siten, että sähköntuottajan saama tuki vaihtelee markkinahinnan mukaan. Tavanomainen syöttötariffissa tuottaja saa kiinteän markkinahinnasta riippumattoman korvauksen. Turpeen bonustariffia saavat Suomessa Kanteleen Voima Oy (Haapaveden voimalaitos), Alholmens Kraft (Pietarsaaren voimalaitos), Vaskiluodon Voima (Seinäjoen voimalaitos) ja Oulun Energia
(Toppilan voimalaitos). Sähkön bonustariffin lisäksi lämmitysturpeen vero poistettiin Suomessa heinäkuussa 2005.
IEA:n mukaan Suomen turpeen bonustariffi tekee tehottomaksi EU:n päästökaupan markkinapaineen, jonka tavoitteena on vähentää hiilidioksidi-intensiivisiä polttoaineita. IEA:n mukaan tariffi on suunniteltu nimenomaan tähän tarkoitukseen ympäristötavoitteiden saavuttamiselle haitallisin vaikutuksin. Järjestö suositteleekin, että Suomi luopuu turpeen syöttötariffeista 2010.
Aurinkokennot

European Photovoltaic Industry Association:in (EPIA) mielestä syöttötariffin käyttöönotto aurinkokennoille on välttämätöntä aurinkokennoteknologian edistämiseksi Euroopassa. Syöttötariffi on yleinen tuulivoimalle, mutta toistaiseksi vasta Saksa on käyttänyt menestyksekkäästi syöttötariffia aurinkovoiman kanssa. Sen kalleus kuluttajalle on herättänyt kritiikkiä.
Tutkimuksen mukaan 0,71 % Euroopan maa-alasta riittää koko Euroopan sähkön tuottamiseen aurinkokennoilla. Suomessa ongelmana on sähkön kulutuksen ja aurinkosähkön tuotannon eriaikaisuus: kesällä aurinkoenergiaa olisi saatavilla mutta energian tarve on tuolloin vähäisintä.
Maat

| Syöttötariffia käyttävät maat ja alueet> Nro | Syöttötariffia käyttävät maat ja alueet> Vuosi | Syöttötariffia käyttävät maat ja alueet> Alue | Syöttötariffia käyttävät maat ja alueet>  | Syöttötariffia käyttävät maat ja alueet>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1978 | USA |  |  |
| 2 | 1990 | Saksa |  |  |
| 3 | 1991 | Sveitsi |  |  |
| 4 | 1992 | Italia |  |  |
| 6 | 1993 | Tanska, Intia |  |  |
| 8 | 1994 | Espanja, Kreikka |  |  |
| 9 | 1997 | Sri Lanka |  |  |
| 10 | 1998 | Ruotsi |  |  |
| 13 | 1999 | Portugali, Norja, Slovenia |  |  |
| 13 | 2000 | -- |  |  |
| 15 | 2001 | Ranska, Latvia |  |  |
| 21 | 2002 | Itävalta, Tšekki, Liettua,    Brasilia, Indonesia, Algeria |  |  |
| 28 | 2003 | Kypros, Viro, Unkari,  Slovakia, Etelä-Korea, Maharashtra (Intia) |  |  |
| 33 | 2004 | Italia, Israel, Nicaragua,  Prinssi Edwardin saaret (Kanada),  Andhra Pradesh ja Madhya Pradesh (Intia) |  |  |
| 40 | 2005 | Turkki, Irlanti, Kiina,  Ecuador, Intia (Karnataka,  Uttaranchal, Uttar Pradesh) |  |  |
| 43 | 2006 | Ontario (Kanada), Argentiina,  Thaimaa |  |  |
| 49 | 2007 | Etelä-Australia (Australia), Kroatia, Albania,  Bulgaria, Pohjois-Makedonia, Uganda |  |  |
| 61 | 2008 |  |  |  |
| 63 | 2009* |  |  |  |
2009* alkuvuosi

| Renewable Portfolio Standard   RPS Politiikkaa käyttävät maat ja alueet> Nro | Renewable Portfolio Standard   RPS Politiikkaa käyttävät maat ja alueet> Vuosi | Renewable Portfolio Standard   RPS Politiikkaa käyttävät maat ja alueet> Alueet | Renewable Portfolio Standard   RPS Politiikkaa käyttävät maat ja alueet>  | Renewable Portfolio Standard   RPS Politiikkaa käyttävät maat ja alueet>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1983 | Iowa (USA) |  |  |
| 2 | 1994 | Minnesota (USA) |  |  |
| 3 | 1996 | Arizona (USA) |  |  |
| 6 | 1997 | Maine, Massachusetts, Nevada (USA) |  |  |
| 9 | 1998 | Connecticut, Pennsylvania, Wisconsin (USA) |  |  |
| 12 | 1999 | New Jersey, Texas (USA), Italia |  |  |
| 13 | 2000 | New Mexico (USA) |  |  |
| 15 | 2001 | Flanderi (Belgia), Australia |  |  |
| 18 | 2002 | Kalifornia, Wallonia (Belgia), Iso-Britannia |  |  |
| 21 | 2003 | Japani, Ruotsi, Maharashtra (Intia) |  |  |
| 34 | 2004 | Colorado, Havaiji, Maryland, New York, Rhode Island (USA),   Nova Scotia, Ontario, Prinssi Edwardin saaret (Kanada),   Madhya Pradesh, Karnataka, Andhra Pradesh, Orissa (Intia), Puola |  |  |
| 38 | 2005 | Columbia, Montana, Delaware (USA), Gujarat (Intia) |  |  |
| 39 | 2006 | Washington State (USA) |  |  |
| 44 | 2007 | Illinois, New Hampshire, Pohjois-Carolina,   Oregon (USA); Kiina |  |  |
Aiheesta muualla

Support Schemes for Renewable Energy, A Comparative Analysis of Payment Mechanisms in the EU The European Wind Energy Association EWEA 5/2005
ilmasto.org syöttötariffeista (Arkistoitu – Internet Archive)
Photovoltaic power systems programme, Annual report 2006
Global Wind 2006 Report (Arkistoitu – Internet Archive) Global Wind Energy Council GWEG
Evaluation of different feed-intariff design options, Best practice paper for the International Feed-in Cooperation (Arkistoitu – Internet Archive) Fraunhofer Institute, Saksa BMU (2007) 80 s.
Tables of Renewable Tariffs or Feed-In Tariffs Worldwide (Arkistoitu – Internet Archive) Paul Gipe
Syöttötariffien uskotaan lisäävän uusiutuvan energian tuotantoa YLE 26.5.2008
Energiantuotanto
Salakuljetus

Salakuljetettua tupakkaa brittiläisessä satamassa.
Harvinaisten lintujen salakuljettaja on piilottanut tavaran vaatteidensa alle.
Huumeita salakuljetetaan ruumiin sisällä. Kuvassa röntgenkuva mahalaukussa olevista kokaiinia sisältävistä kapseleista.
Salakuljetus on tavaran tai ihmisten laitonta kuljetusta maasta toiseen. Salakuljetuksen tarkoituksena voi olla välttää verojen ja tullien maksu, kuljettaa laitonta tavaraa, tai viedä ihmisiä paikkoihin, joihin he eivät saisi mennä.