stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vitšuga
Aiheesta muualla

Vitšugan kaupungin sivusto (venäjäksi)
Ivanovon alueen kaupungit
Hallinnollinen keskus: Ivanovo

Furmanov | Gavrilov Posad | Jurjevets | Juža | Kinešma | Kohma | Komsomolsk | Navoloki | Pljos | Privolžsk | Putšež | Rodniki | Šuja | Teikovo | Vitšuga | Zavolžsk
Trolls

| Trolls |
| --- | --- |
 Alkuperäinen mainosjuliste.
Ohjaaja:  Mike Mitchell Walt Dohrn
Käsikirjoittaja:  Jonathan Aibel Glenn Berger Erica Rivinoja
Tuottaja:  Gina Shay
Säveltäjä:  Christophe Beck
Kuvaaja:  Yong Duk Jhun (käännä suomeksi)
Leikkaaja:  Julie Rogers
Pääosat:   Anna Kendrick  Justin Timberlake  Zooey Deschanel  Russell Brand  James Corden  Gwen Stefani 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   DreamWorks Animation  20th Century Fox 
Levittäjä:  20th Century Studios InterCom
Ensi-ilta:   2016-11-044. marraskuuta 2016 (Yhdysvallat)  2016-10-2828. lokakuuta 2016 (Suomi)  
Kesto:  93 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  $120 miljoonaa
Seuraaja:  Trolls: Maailmankiertue
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Trolls on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen animaatioelokuva, jonka ovat ohjanneet Mike Mitchell ja Walt Dohrn. Se ilmestyi elokuvateattereihin Yhdysvalloissa 4. marraskuuta 2016. Elokuvan tunnuskappaleena on Justin Timberlaken ”Can't Stop the Feeling!”. Trolls perustuu suosittuihin lastenleluihin.
Elokuvassa kaksi täysin erilaista trollia lyöttäytyy yhteen pelastaakseen kansansa trolleja syöviltä olennoilta.
Äänirooleissa

| Alkuperäinen ääninäyttelijä | Suomenkielinen ääninäyttelijä | Rooli |
| --- | --- | --- |
| Anna Kendrick | Eveliina | Poppy |
| Justin Timberlake | Petrus Kähkönen | Risu |
| Zooey Deschanel | Raili Raitala | Bridget |
| Christine Baranski | Katja Aakkula | Kokki |
| Russel Brand | Markus Blom | Creek |
| James Corden | Ilari Hämäläinen | Biggie |
| Christopher Mintz-Plasse | Henri Piispanen | Prinssi Runko |
| John Cleese | Markku Huhtamo | Kuningas Runko |
| Jeffrey Tambor | Markku Huhtamo | Kuningas Pepe |
| Gwen Stefani | Heljä Heikkinen | DJ Suski |
| Ron Funches | Kasmir | Cooper |
| Aino Jawo | Olivia Ainali | Satin |
| Caroline Hjelt | Taru Tikkanen | Chenille |
| Kunal Nayyar | Markus Niemi | Kai Timantti |
| Quvenzhané Wallis | Olivia Ainali | Harper |
| Walt Dohrn | Pasi Ruohonen | Hitunen |
| Rhys Darby | Joonathan Kettunen | Bibbly |
| Ricky Dillon | ? | Aspen Haapa |
| GloZell | Maija-Liisa Peuhu | Risun mummi |
| Meg DeAngelis | Jenni Sivonen | Maxie Kastehelmi |
| ? | Jenni Sivonen | Sussi Sokeritoppa |
| Kandee Johnson | Jenni Sivonen | Mandy Taikapöly |
| Curtis Stone | ? | Bergen vartija-Todd |
| ? | Petri Hanttu | Darius |
| ? | Markku Huhtamo | Kapteeni Starfunkle |
| Walt Dohrn | Petri Hanttu | Herra Hattara |
| Iris Dohrn | Evelina | Beibi Poppy |
| Liam Henry | Luca Elshout | Pikku-Risu |
| Matti Holi, Sunja Hyde, Markus Degerman, Maria Yliparkas, Markus Bäckman, Luca Vieri, Magnus Axberg, Jussi Saari, Susa Saukko, Ella Pyhältö, Telma Tuomisto ja Hanna Mönkäre | Matti Holi, Sunja Hyde, Markus Degerman, Maria Yliparkas, Markus Bäckman, Luca Vieri, Magnus Axberg, Jussi Saari, Susa Saukko, Ella Pyhältö, Telma Tuomisto ja Hanna Mönkäre | Muissa rooleissa |
Äänirooleissa > Suomenkielinen versio

| --- | --- |
Dubbausstudio:: Tuotantotalo Werne
Muokkaus, äänitys ja ohjaus:: Magnus Axberg
Käännös:: Annamari Metsävainio
Tuottaja:: Jaana Hovinen
Miksausstudio:: Deluxe Media
Arvioita

Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä ilmeisesti oheistuotemyyntiä edistämään tehty elokuva on täysin yhdentekevä rutiinianimaatio, jonka iso budjetti näkyy pikkutarkassa animoinnissa mutta ei enää umpikaavamaisen tarinan tasolla. Teatterien sijaan Trolls oli hänestä voinut aivan hyvin ilmestyä dvd:llä tai lastenohjelmien kaapelikanavalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Trolls Wikimedia Commonsissa
Trolls Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Göteborgs-Posten

| Göteborgs-Posten |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  sanomalehti
Julkaisija:  Stampen Media
ISSN:  ISSN 1103-9345
Levikki:  130 500 (2021)
Perustettu:  1813
Päätoimittaja:  Christofer Ahlqvist
Kotikunta:  Göteborg
Kotimaa:  Ruotsi
Sivukoko:  tabloid
Ilmestymistiheys:  ma-su
Kieli:  ruotsi
Aiheesta muualla
OCLC
Kotisivu
Göteborgs-Posten on yksi suurimmista ruotsalaisista sanomalehdistä. Göteborgin kaupungissa pääkonttoriaan pitävän lehden levikki oli vuonna 2021 noin 130 500 kappaletta, tärkeimmän levikkialueen ollessa Länsi-Götanmaa. Lehti on poliittiselta suuntaumukseltaan liberaali.
Göteborgs-Posten kuuluu Stampen Media -konserniin, jonka enemmistöomistaja on norjalainen Polaris Media.
Historia

Göteborgs-Posten perustettiin ensimmäisen kerran vuonna 1813, mutta se lakkautettiin 1832. Seuraavan kerran lehti ilmestyi vuosina 1850–1851. Uudenvuodenaattona 1858 ilmestyi koenumero, ja tammikuusta 1859 lähtien lehti on ilmestynyt ilman keskeytyksiä.
Göteborgs-Posten oli aluksi liberaali, mutta vuonna 1872 omistajavaihdoksen myötä siitä tuli konservatiivisempi. Vuonna 1896 lehti sai taas uuden omistajan, ja palasi liberaaliksi. Lehden levikki kasvoi voimakkaasti 1920-luvun jälkipuoliskolta lähtien ja oli 1970-luvulla suurimmillaan noin 310 000. Göteborgs-Postenista tulikin alueensa selvästi suurin sanomalehti.
Vuodesta 1939 lähtien Göteborgs-Posten on ilmestynyt seitsemänä päivänä viikossa. Lehden verkkosivut avattiin vuonna 1996. Vuonna 2004 paperilehti muuttui tabloid-kokoon.
Tunnettuja toimittajia

Anders Herman Chydenius
Zeth Höglund
Aron Jonason
Kuvia

Göteborgs-Postenin ensimmäisen numeron etusivu 4. toukokuuta 1813.
Göteborgs-Posten 5. tammikuuta 1859, jolloin lehti alkoi ilmestyä keskeytyksettä.
Lehden toimitustalo Göteborgissa.
Aiheesta muualla

Göteborgs-Postenin kotisivut. (ruotsiksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Göteborgs-Posten Wikimedia Commonsissa
Stampen Media
| --- | --- |
Sanoma- ja verkkolehdet:   Alingsås Tidning  Bohusläningen  Göteborgs-Posten  Hallands Nyheter  Hallandsposten  Härryda-Posten  Kungsbacka-Posten  Kungälvs-Posten  Mark-Posten  Mölndals-Posten  Partille Tidning  Strömstads Tidning  TTELA 
Ilmaisjakelulehdet:   Alingsåskuriren  Lerums Tidning  Melleruds Nyheter  Nya Varbergsposten
Viulukonsertto (Beethoven)

Ludwig van Beethovenin viulukonsertto D-duuri op. 61 on säveltäjänsä ainoa viulukonsertto. Konserton tilasi viulutaituri Franz-Joseph Clement (1780–1842), ja konsertto sai kantaesityksensä Wienissä 23. joulukuuta 1806. Kantaesitystä arvioitiin varauksellisesti, koska muusikot saivat nuotit vasta esityspäivän aamuna. Aikalaiset valittivat, että konsertosta puuttui jatkuvuutta ja se oli pitkäveteinen.
Muzio Clementin ehdotuksesta Beethoven sovitti konserton myöhemmin pianolle ja orkesterille (op. 61a). Konsertto julkaistiin painettuna vuonna 1808, ja painettu laitos on omistettu säveltäjän nuoruudenystävälle Stephan von Breuningille.
Viulukonserton voittokulku alkoi vuonna 1844, kun Joseph Joachim ja Felix Mendelssohn järjestivät Lontoossa historiallisen esityksen. Konsertosta tuli viulukonserttokirjallisuuden perusteoksia, ja se vaikutti voimakkaasti lajityypin kehitykseen.
Konserton tunnetuimmat kadenssit lienevät Fritz Kreislerin laatimat.
Beethovenin viulukonserton osat:
Allegro ma non troppo
Larghetto – attaca
Rondo (Allegro)
Kirjallisuutta

Matthews, Denis: Beethoven.  (Suomentanut Riitta Kauko)  Helsinki:  Otava, 1991.  ISBN 951-1-10797-6
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat 
Muut:  MusicBrainz work
Jaakko Ilkka Virtanen

| Jaakko Ilkka Virtanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. toukokuuta 1961 (ikä 63)
Ohjaaja
Taiteilijanimet:  Jaakko Virtanen Jake Virtanen
Aktiivisena:  1986–
Palkinnot
 Risto Jarva -palkinto Kuusi tapaa lähestyä naista (1991) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Jaakko Ilkka Virtanen (s. 6. toukokuuta 1961) on suomalainen dokumenttielokuvien tekijä ja lääkäri. Hänen tunnetuimpia elokuviaan ovat Viisi tilannekuvaa (1990), Kuusi tapaa lähestyä naista (1990), Kahdeksan kohtaloa (1992) ja Miehen mitta (1999). Kuusi tapaa lähestyä naista palkittiin Tampereen elokuvajuhlilla.
Ura

Virtanen opiskeli lääketiedettä Turun yliopiston lääketieteellisessä tiedekunnassa vuosina 1980–1982, mutta keskittyi pian elokuvien maailmaan. Vuonna 1995 hän valmistui taiteen maisteriksi Taideteollisen korkeakoulun elokuvataiteen osastolta. Vuonna 2008 Virtanen aloitti uudelleen lääketieteen opiskelun Turussa ja on valmistunut lääketieteen lisensiaatiksi.
Virtanen toimi Mikkelin läänin läänintaiteilijana 1994–1997 sekä tämän jälkeen Tampereen ammattikorkeakoulun elokuvataiteen lehtorina.
Virtanen on toiminut tuotantoyhtiö Jaakko Ilkka productionsin omistajana vuodesta 1991. Hänen perheeseensä kuuluu kolme poikaa.
Elokuvat

Raivo (1986) on Andy Warhol -mainen minimalismikokeilu kuvista, joissa lyödään lekalla. Liitto (1988) kuvaa oululaisen homoparin elämää, Viisi tilannekuvaa (1990) katkaisuhoitoaseman alkoholistiasiakkaita ja työntekijöitä. Elokuvassa Kuusi tapaa lähestyä naista (1990) haastatellaan kreetalaisia miehiä, jotka tarjoavat seuraa länsimaista lomamatkalle tuleville naisille. Kahdeksan kohtaloa (1992) jatkoi Viiden tilannekuvan teemoja nyt sosiaaliviranomaisten työtä lama-aikana kuvaamalla. Samana vuonna Yle TV2 -kanavan Dokumenttiprojektiin Virtanen toteutti somalipakolaisia ja heidän vastaanottoaan Suomessa kuvaavan dokumentin En ole rasisti, mutta kuitenkin….
Suomen EU-jäsenyyden varmistuttua Virtanen teki dokumentin Suomi-karjan antibioottikuuri (1993), joka kertoi elämästä sotkamolaisilla karjatiloilla samaan aikaan, kun Brysselissä tehtiin isoja päätöksiä. Rakastaa, rakastaa, ei rakasta (1995) pohtii kehitysvammaisten ihmissuhdeasioita, Kaksi tietä Atlantaan (1997) seuraa vammaisurheilijoiden valmistautumista paralympialaisiin. Miehen mitta tarttui rohkeiden miesesiintyjien myötä ajankohtaiseen Viagra- ja potenssikeskusteluun.
Filmografia

Raivo (1986)
Liitto (1988)
Viisi tilannekuvaa (1990)
Kuusi tapaa lähestyä naista (1990)
Kahdeksan kohtaloa (1992)
En ole rasisti, mutta kuitenkin… (1992)
Suomi-karjan antibioottikuuri (1993)
Kuoleman poika (1994)
Rakastaa, rakastaa, ei rakasta (1995)
Kaksi tietä Atlantaan (1997)
Miehen mitta (1999), ohjaus, käsikirjoitus, tuottaja
Kirjoitan teille täältä maan päältä, 2002, ohjaus, tuottaja, leikkaus, käsikirjoitus
Onko ruoho vihreämpää?, 2003, tuottaja
Mielen tila, 2007, tuottaja
Makula - tarkan näkemisen alue, 2012, ohjaus, tuotanto, käsikirjoitus, kuvaus
Suomen epävirallinen Linja, 2013, tuotanto
Reima Virtanen

| Reima Virtanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Reima Valdemar Virtanen
Syntynyt: 5. marraskuuta 1947 (ikä 77) Kemi
Kansalaisuus:  Suomi
Nyrkkeilijä
Pituus:  183 cm
Painoluokka:  keskisarja (sarja alle 71 kg)
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten nyrkkeily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | München 1972 | 75 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Bukarest 1969 | 75 kg |  |
|  Pronssia | Madrid 1971 | 75 kg |  |
Reima Valdemar Virtanen (s. 5. marraskuuta 1947 Kemi) on suomalainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.
Ura

Vuonna 1969 Virtanen debytoi EM-kisoissa Bukarestissa ja saavutti pronssia keskisarjassa. Hän voitti ensimmäisessä ottelussa Hollannin van der Brockin ja puolivälierissä Ison-Britannian mestarin Dave Wallingtonin. Semifinaaleissa hän hävisi Jugoslavian mestarille Mate Parloville. Vuonna 1971 järjestettiin EM-kisat Madridissa, jossa hän jälleen saavutti pronssia keskisarjassa. Virtanen kukisti puolivälierissä tulevan ammattilaisten Euroopan-mestarin, alankomaalaisen Rudi Koopmansin. Semifinaaleissa hän hävisi tällä kertaa romanialaiselle Alec Năstacille. Virtanen nyrkkeili uransa aikana 200 ottelua, joista 30 kansainvälisissä turnauksissa.
Olympialaiset 1972

1. kierroksella voitto Tansanian Titus Simbanista.
2. kierroksella teknisellä tyrmäyksellä voitto Puolan Witold Stachurskinista.
3. kierroksella voitto Ghanan Prince Amarteysta.
Loppuottelussa tyrmäystappio ensimmäisessä erässä Neuvostoliiton Vjatšeslav Lemeševille.
Saavutuksia

olympiahopeaa München 1972 (nyrkkeily, keskisarja, 75 kg)
EM-pronssia Bukarest 1969 ja Madrid 1971 (75 kg)
valittu Suomen parhaaksi nyrkkeilijäksi vuosina 1969, 1971 ja 1972 sekä TUL:n vuoden urheilijaksi 1971 ja 1972.
Pro Urheilu -tunnustuspalkinto 2006.
Vuonna 1990 Kemin kaupunginteatterissa esitettiin Reima Virtasen elämään pohjautuvaa näytelmää Hopeanyrkki. Sen oli käsikirjoittanut Juha-Pekka Hotinen ja ohjannut Olli Saariaho.
Vismuttipentafluoridi

| Vismuttipentafluoridi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  7787-62-4
PubChem CID:  123260
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  BiF5
Moolimassa:  303,98 g/mol
Ulkomuoto:  Valkoinen kiteinen aine
Sulamispiste:  151 °C
Kiehumispiste:  230 °C
Tiheys:  5,4 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Reagoi veden kanssa
Vismuttipentafluoridi (BiF5) on vismutin ja fluorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää voimakkaana fluoraavana reagenssina.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa vismuttipentafluoridi on valkoisia neulasmaisia kiteitä. Yhdisteen alkeiskoppi on tetragonaalinen hilakeskeinen rakenne ja rakenne koostuu pitkistä polymeeriketjuista, jotka ovat järjestäytyneet kerroksittain. Vismuttipentafluoridi liukenee moniin orgaanisiin ja epäorgaanisiin liuottimiin, mutta veden kanssa se reagoi erittäin voimakkaasti. Reaktiossa muodostuu otsonia, happidifluoridia ja ruskeaa vismutti(V)oksifluoridia. Vismuttipentafluoridi on erittäin voimakas hapetin ja fluoraava reagenssi. Se esimerkiksi muodostaa hiilivedyistä fluorihiilivetyjä, uraanitetrafluoridista uraaniheksafluoridia, bromista bromitrifluoridia ja -pentafluoridia ja kloorista kloorimonofluoridia. Aine on vahva Lewis-happo ja reagoi monien fluoridien kanssa muodostaen yhdisteitä, joissa on heksafluorivismutaatti-ioni BiF6-. Kuumennettaessa yli 120 °C:n yhdiste alkaa hajota fluoriksi ja vismuttitrifluoridiksi.
Valmistus ja käyttö

Vismuttipentafluoridia voidaan valmistaa kuumentamalla vismuttia tai vismuttitrifluoridia noin 500–600 °C:n lämpötilaan fluorin tai klooritrifluoridin toimiessa fluoraavana reagenssina. Tuote puhdistetaan sublimoimalla alipaineessa.
Orgaanisissa synteeseissä vismuttipentafluoridia voidaan käyttää fluoraavana reagenssina. Siitä valmistetaan muun muassa jodifluorialkaaneja, fluorattuja polttoaineseoksia ja fluorialkyylifosforaaneja. Aine toimii myös katalyyttinä muodostettaessa karbokationeja.
Vivo cantando

| Vivo cantando> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Salomé
Säveltäjä(t):  Maria José de Cerato
Sanoittaja(t):  Aniano Alcalde
Euroviisutiedot
Vuosi:  1969
Maa:  Espanja
Kieli:  espanja
Sijoitus:  1.
Pisteet:  18
Vivo cantando (suom. elän laulaen) oli yksi vuoden 1969 eurovision laulukilpailun neljästä voittajakappaleesta. Sen esitti Salomé espanjaksi ja se toi Espanjalle sen toisen ja tähän asti viimeisimmän voiton. Kappale sai 18 pistettä, jakaen saman pistemäärän Alankomaiden, Ison-Britannian ja Ranskan kanssa. Kappaleen esiintymisnumero oli 3.
Kappale nousi voiton jälkeen listoille Espanjassa, muttei menestynyt muuten.
Aiheesta muualla

Kappaleen sanat
Eurovision laulukilpailun voittaneet kappaleet
| --- | --- |
1950-luku:   1956: ”Refrain”  1957: ”Net als toen”  1958: ”Dors, mon amour”  1959: ”Een beetje” 
1960-luku:   1960: ”Tom Pillibi”  1961: ”Nous les amoureux”  1962: ”Un premier amour”  1963: ”Dansevise”  1964: ”Non ho l’età”  1965: ”Poupée de cire, poupée de son”  1966: ”Merci, Chérie”  1967: ”Puppet on a String”  1968: ”La, la, la”  1969: ”Boom Bang-a-Bang”  ”De troubadour”  ”Un jour, un enfant”  ”Vivo cantando” 
1970-luku:   1970: ”All Kinds of Everything”  1971: ”Un banc, un arbre, une rue”  1972: ”Après toi”  1973: ”Tu te reconnaîtras”  1974: ”Waterloo”  1975: ”Ding-a-dong”  1976: ”Save Your Kisses for Me”  1977: ”L'oiseau et l'enfant”  1978: ”A-Ba-Ni-Bi”  1979: ”Hallelujah” 
1980-luku:   1980: ”What’s Another Year?”  1981: ”Making Your Mind Up”  1982: ”Ein bißchen Frieden”  1983: ”Si la vie est cadeau”  1984: ”Diggi-loo diggi-ley”  1985: ”La det swinge”  1986: ”J’aime la vie”  1987: ”Hold Me Now”  1988: ”Ne partez pas sans moi”  1989: ”Rock Me” 
1990-luku:   1990: ”Insieme: 1992”  1991: ”Fångad av en stormvind”  1992: ”Why Me?”  1993: ”In Your Eyes”  1994: ”Rock ’n’ Roll Kids”  1995: ”Nocturne”  1996: ”The Voice”  1997: ”Love Shine a Light”  1998: ”Diva”  1999: ”Take Me to Your Heaven” 
2000-luku:   2000: ”Fly on the Wings of Love”  2001: ”Everybody”  2002: ”I Wanna”  2003: ”Everyway That I Can”  2004: ”Wild Dances”  2005: ”My Number One”  2006: ”Hard Rock Hallelujah”  2007: ”Molitva”  2008: ”Believe”  2009: ”Fairytale” 
2010-luku:   2010: ”Satellite”  2011: ”Running Scared”  2012: ”Euphoria”  2013: ”Only Teardrops”  2014: ”Rise Like a Phoenix”  2015: ”Heroes”  2016: ”1944”  2017: ”Amar pelos dois”  2018: ”Toy”  2019: ”Arcade” 
2020-luku:   2020: Ei järjestetty  2021: ”Zitti e buoni”  2022: ”Stefania”  2023: "Tattoo"  2024: "The Code"
Vismuttitrifluoridi

| Vismuttitrifluoridi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  7787-61-3
PubChem CID:  82233
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  BiF3
Moolimassa:  265,98
Ulkomuoto:  Värittömiä kiteitä
Sulamispiste:  727 °C
Kiehumispiste:  900 °C
Tiheys:  8,3 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Vismuttitrifluoridi (BiF3) on vismutin ja fluorin muodostama epäorgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lähtöaineena valmistettaessa muita vismuttiyhdisteitä.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa vismuttitrifluoridi on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdisteen kiderakenne muistuttaa yttriumfluoridin rakennetta. Kiinteänä ja nestemäisenä se koostuu vismutti- ja fluoridi-ioneista, mutta kaasufaasissa se koostuu BiF3-molekyyleistä. Vismuttitrifuoridi on veteen liukenematonta ja hydrolysoi kiehuvassa vedessä vismuttioksifluorideiksi. Yhdiste liukenee eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten asetoniin. Vismuttitrifluoridi voi reagoida fluoridisuolojen kanssa muodostaen kompleksisen tetrafuorovismutaatti(III)ionin ([BiF4]-).
Valmistus ja käyttö

Vismuttitrifluoridia voidaan valmistaa kuumentamalla vismuttia ja fluoria. Muita valmistustapoja ovat vismuttitrioksidin ja vetyfluoridin välinen reaktio tai saostaminen vismuttinitraatin vesiliuoksesta fluoridisuolojen avulla.Vismuttitrifluoridista voidaan valmistaa muita vismuttiyhdisteitä kuten vismuttipentafluoridia.
Vjatskije Poljany

Vjatskije Poljanyn vaakuna.
Vjatskije Poljany (ven. Вя́тские Поля́ны, mariksi Виче Алан) on kaupunki Kirovin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Vjatkajoen rannalla 350 kilometriä Kirovista kaakkoon. Kaupungin kautta kulkee Kazanin ja Agryzin välinen rautatie (Vjatskije Poljanyn asema). Asukkaita on 38 800 henkeä (vuonna 2008).
1500-luvulle saakka paikalla sijaitsi pieni udmurttikylä. Vuonna 1596 perustettiin Kristuksen syntymän luostari, jonka ympärille syntyi vilkas kauppataajama. Vuonna 1915 rakennettiin sen kautta kulkeva Moskovan ja Jekaterinburgin välinen rautatie. Vuonna 1938 Vjatskije Poljany sai kaupunkimaisen taajaman statuksen ja vuonna 1942 siitä tuli kaupunki.
Nykyään Vjatskije Poljanyssa on konepaja, puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta.
Aiheesta muualla

Vjatskije Poljanyn sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Petra Vogt

| Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Itä-Saksa> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Ateena 1969 | 100 metriä |  |
|  Kultaa | Ateena 1969 | 200 metriä |  |
|  Kultaa | Ateena 1969 | 4×100 metriä |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1971 | 4×100 metriä |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Rotterdam 1973 | 60 metriä |  |
Petra Kandarr (o.s. Vogt, 20. elokuuta 1950 – 12. maaliskuuta 2017 Karlsruhe) oli itäsaksalainen pikajuoksija. Hän voitti kolme kultamitalia Ateenan EM-kilpailuissa 1969.
Petra Vogt oli 19-vuotiaana vuoden 1969 EM-kilpailujen menestyksekkäin yleisurheilija. Hän voitti kultaa 100 metrillä ajalla 11,6 s, 200 metrillä ajalla 23,2 s sekä 4 × 100 metrin viestissä viimeisen osuuden juoksijana ajalla 43,6 s. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän sijoittui 100 metrillä seitsemänneksi ajalla 11,7 s ja juoksi kolmannen osuuden viestissä, jossa Itä-Saksa saavutti hopeaa ajalla 43,6 s.
Avioitumisensa jälkeen Petra Kandarr saavutti vielä hopeaa 60 metrillä Rotterdamissa sisäratojen EM-kilpailuissa 1973 ajalla 7,29 s ja sijoittui 200 metrillä Roomassa ulkoratojen EM-kilpailuissa 1974 kahdeksanneksi ajalla 23,99 s.
Vismuttitrikloridi

| Vismuttitrikloridi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  7787-60-2
PubChem CID:  24591 ja 9839877
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  BiCl3
Moolimassa:  315,29
Ulkomuoto:  Valkoinen tai kellertävä kiteinen aine
Sulamispiste:  233,5 °C
Kiehumispiste:  447 °C
Tiheys:  4,76 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Reagoi veden kanssa
Vismuttitrikloridi (BiCl3) on vismutin ja kloorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä ja muiden vismuttiyhdisteiden valmistukseen.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa vismuttitrikloridi on valkoista tai kellertävää hygroskooppista kiteistä ainetta. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan kidevedellinen dihydraatti (BiCl3·2H2O). Yhdiste reagoi veden kanssa muodostaen vismuttioksikloridia. Vismuttitrikloridi liukenee etanoliin ja asetoniin. Aine on Lewis-happo ja reagoi Lewis-emästen kanssa, esimerkiksi kloridien kanssa se muodostaa kompleksisen tetraklorovismutaatti-ionin ([BiCl4]-) ja muita klorokomplekseja.
Valmistus ja käyttö

Vismuttitrikloridia voidaan valmistaa kuumentamalla vismutin ja kloorin seosta, liuottamalla vismuttia kuningasveteen tai vismuttitrioksidin ja vetykloridin välisellä reaktiolla.
Vismuttitrikloridista valmistetaan useita muita vismuttiyhdisteitä. Sitä käytetään myös kosmetiikassa ja orgaanisen kemian synteeseissä katalyyttinä.
Subway

| Subway |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  yksityinen
Perustettu:  28. elokuuta 1965 Bridgeport, Connecticut
Perustaja:  Fred DeLuca ja Peter Buck
Avainhenkilöt:  Fred DeLuca (Presidentti) Millie Shinn (EVP) David Worroll (tarkastaja) Don Fertman (CDO)
Kotipaikka:  Milford, Connecticut, Yhdysvallat
Toiminta-alue:  44 335 ravintolaa 111 maassa
Toimiala:  pikaruoka
Tuotteet:  subit, salaatit, pizzat (joissain ravintoloissa)
Omistaja:  Roark Capital (2023–) aik. Doctor's Associates, Inc.
Kotisivu:  www.subway.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Subwayn ravintola.
Subway Helsingin yliopiston metroasemalla.
Subway on maailman suurin pikaruokaravintolaketju, jonka päätuote on subit eli täytetyt leivät asiakkaan valitsemilla täytteillä. Ketju on lähtöisin Yhdysvalloista, mutta toimii nykyisin laajasti eri puolilla maailmaa.
Maat, joissa on Subway-ravintoloita.
Tuotteet

Täytettyjen leipien lisäksi Subwayn tuotevalikoimaan kuuluvat salaatit, wrapit, naposteltavat sekä juomat. Aterian yhteydessä asiakas saa päättää ottaako hän lisukkeeksi keksin, donitsipallot vai perunalastuja.
Vuonna 2020 Irlannin korkein oikeus päätti, että Subwayn "leivät" eivät ole leipää lainkaan, koska ne sisältävät sokeria yli 10 % jauhojen määrästä. Irlannissa peruselintarvikkeet, kuten leipä ovat verovapaita.
Tuotteet > Klassikkosubit

Italian B.M.T.
Tonnikala
Subway Melt
Spicy Italian
Tuotteet > Muut subit

American Steakhouse Melt
Beef Supreme
Steak & Cheese
Kalkkuna
Kinkku
Kananrinta
Kana Teriyaki
Kana Fajita
Vegan Delite
Veggie Delite