stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vainion Liikenne
Historiaa

Yhtiö perustettiin vuonna 1930, kun Jooseppi Vainio aloitti liikennöinnin omalla autollaan linjalla Kuusjoki–Salo–Turku. Yhtiön päätoimipaikka oli aluksi Kuusjoen Raatalassa, josta se siirrettiin Saloon vuonna 1962 valmistuneisiin uusiin tiloihin. Yhtiön viralliseksi kotipaikaksi tuli Salo vuonna 1966.
Jooseppi Vainio kuoli sairauteen vuonna 1953 vain 53-vuotiaana. Vuoden 1954 alussa yritys muutettiin osakeyhtiöksi, ja tällöin linja-autoja oli 12.  Vuonna 1957 toimitusjohtajaksi tuli Jooseppi Vainion poika Juhani Vainio, joka toimi tehtävässä yli 40 vuotta. Vuonna 1970 yhtiöllä oli 24 autoa.
Myöhemmin yhtiö on laajentanut toiminta-alueensa laajalle alueelle Lounais- ja Etelä-Suomessa. Yhtiön tilausliikenne toimii koko muun Suomen ja myös Euroopan alueella.  Laajentuminen on tapahtunut pitkälti yritysostojen kautta. Ensimmäinen suuri yrityskauppa oli Särkisalon Linja Oy:n osto marraskuussa 1974. Kauppaan kuului 21 autoa, ja samalla 45 työntekijää siirtyi uuden työnantajan palvelukseen. Ostettu yritys sulautettiin ostajayhtiöön seuraavana vuonna.
Vainion Liikenne aloitti ensimmäisen pikavuoronsa välillä Salo–Helsinki vuonna 1962, ja vuonna 1966 pikavuoro pidennettiin ulottuvaksi Turkuun. Vuonna 1991 Vainion Liikenne lähti mukaan Linja-autoliiton käynnistämään ExpressBus-järjestelmään. Vuonna 1995 Vainion Liikenteellä oli 64 linja-autoa ja siinä työskenteli 124 henkilöä.
Vuonna 1997 Vainion Liikenne perusti oman matkatoimiston, Matka-Vainio Oy:n. Se myytiin kuitenkin jo vuonna 2001 Matkapojat Oy:lle, joka oli aloittanut toimintansa Vammalassa 1970-luvun lopulla ja pyrki saamaan jalansijaa myös Salon seudulla. Toimitusjohtaja Juhani Vainio sai liikenneneuvoksen arvonimen vuonna 1998.
1990-luvun lopulla Vainion Liikenne osti Matka-Autot Oy:n linjaliikenteen; sitä ennen yhtiö oli ostanut jo monia Salon seudulla liikennöineitä yhtiöitä. Matka-Autot Oy:n osto merkitsi Vainion Liikenteelle toiminta-alueen tuntuvaa laajentumista aina Uuteenkaupunkiin, Raumalle ja Brändöhön saakka, ja yhtiö perusti uuden tukikohdan Kaarinaan. Vainion Liikenne sai kaupassa myös paikallislinjoja Turun ja Kaarinan välillä, minkä vuoksi yhtiö liittyi Turun Linja-autoilijain Osakeyhtiön (TLO) osakkaaksi.
Vainion Liikenteen tytäryhtiöihin kuuluvat Salon Liikenne sekä Saaristotie Oy.
Yritys nykyisin

Nykyään yhtiön kalustoon kuuluu noin 130 linja-autoa ja yritys työllistää noin 250 henkilöä. Yhtiö on vuoden 2005 tietojen mukaan Salon yhdeksänneksi suurin työllistäjä. Vuodesta 1998 yhtiön toimitusjohtajana on toiminut Matti Vainio, ja hallituksen puheenjohtajana toimii liikenneneuvos Juhani Vainio.
Vainion Liikenteeseen sulautettuja yrityksiä

Särkisalon Linja Oy, Särkisalo 1975
Laineen Liikenne Oy, Salo 1978
Salon Liikenne Oy, Salo 1982
Haapasalon Linja Oy, Kisko 1988
Kb Berglunds Trafik – Berglundin Liikenne Ky, Karjaa (osittain) 1991
Ab Skärgårdsvägen – Saaristotie Oy, Parainen 1998
Matka-Autot Oy, Turku 1999
Vanhoja Vainion liikenteen autoja

Kaarle Haapasalo nojailee uuden Reon puskuriin Turun Puutorilla vuonna 1928.
Vieno Salminen istuu uuden Reo-linja-auton puskurilla vuonna 1934 Turun Shellin pihalla.
Niilo Alhomaa istuu uuden Chervolet T-3486:n lokasuojalla.
Jooseppi Vainio täyttää häkäpönttöä 1940-luvulla.
Sisu-linja-autoja vuonna 1948.
Niilo Alhomaa Bulldog-mallisen Volvon kanssa vuonna 1950.
Bedford- ja Volvo-linja-autot vuonna 1948, joihin oli kiinnitetty SF-kilvet ulkomaan tilausajojen takia.
Vuoden 1951 Sisu ja vuoden 1948 Volvo vuonna 1957 uuden Raatalan tallin korjaamon edessä.
Aiheesta muualla

Vainion Liikenteen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vladimir Krylov

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Soul 1988 | 4×100 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Rooma 1987 | 4×100 m |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Stuttgart 1986 | 200 m |  |
|  Pronssia | Stuttgart 1986 | 4×400 m |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Liévin 1987 | 200 m |  |
Vladimir Valentinovitš Krylov (ven. Владимир Валентинович Крылов, s. 26. helmikuuta 1964 Sengilei, Uljanovsk, Venäjän SFNT) on Neuvostoliittoa edustanut pikajuoksija. Hän on 4 × 100 metrin viestijuoksun olympiavoittaja ja 200 metrin Euroopan-mestari. Hän edusti Dynamo Uljanovskia.
Krylov sijoittui Canberran maailmancupissa 1985 viidenneksi 400 metrin juoksussa. Hän karsiutui saman matkan alkuerissä Madridin EM-hallikilpailuissa 1986. Hän voitti 200 metrin Euroopan-mestaruuden Stuttgartissa 1986 ajalla 20,52. Hän juoksi samoissa kisoissa toisen osuuden pronssia saaneessa Neuvostoliiton 4 × 400 metrin viestijoukkueessa.
Krylov saavutti Liévinin sisäratojen EM-kilpailuissa 1987 hopeaa 200 metrillä Neuvostoliiton ennätysajalla 20,53. Saman vuoden Indianapolisin MM-hallikilpailuissa hän selviytyi 200 metrin välierään, muttei osallistunut siihen. Rooman MM-kilpailuissa hän oli 200 metrillä viides maansa ennätysajalla 20,23 ja juoksi ankkuriosuuden hopeaa saaneessa Neuvostoliiton 4 × 100 metrin viestijoukkueessa.
Krylov juoksi Soulin olympialaisissa 1988 toisen osuuden Neuvostoliiton joukkueessa, joka voitti kultaa 4 × 100 metrin viestissä ajalla 38,19. 200 metrillä hän ei startannut välieräjuoksuun. Splitin EM-kilpailuissa 1990 hän oli 100 metrillä seitsemäs ja pikaviestissä neljäs.
Krylov voitti Neuvostoliiton-mestaruuden 100 metrillä 1990, 200 metrillä 1986 ja 1988 sekä 400 metrillä 1984, 1985 ja 1986.
Varsakunkku

Varsakunkku on vuonna 2018 käynnistetty ennakkomaksullinen suurkilpailusarja 3-, 4- ja 5-vuotiaille suomenhevosille.
Varsakunkku-kilpailusarjaa hallinnoi huhtikuussa 2018 perustettu yhdistys Varsakunkku ry. Yhdistyksen ovat perustaneet Kuopion, Mikkelin ja Seinäjoen raviradat.
Kangasniemeläinen ravivalmentaja Terho Rautiainen tunnetaan kilpailusarjan ideoijana ja toimeenpanijana.
Kunniataulukko

Finaalin 1. palkinto suluissa.
Tammat saavat palkintoon 10 % korotuksen.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | 3-v | 4-v | 5-v |
| 2018 | 1. Parvelan Retu (5 000 €) 2. Suven Sametti 3. Landen Reino | 1. Puhti-Veikko (10 000 €) 2. Tupla-Siro 3. Eskolan Jyräys | 1. Huima Lento (10 000 €) 2. Turelius 3. Rupeltaja |
| 2019 | 1. Kinderi (5000 €) 2. Ville Kalle 3. Viktorino | 1. Stallone (12 000 €) 2. Taftin Tähti 3. Sirpsakka | 1. Vixeli (12 000 €) 2. Sippimies 3. Ypäjä Luotsi |
| 2020 | 1. Matteus Kevätön (15 000 €) 2. Larvan Justiina 3. Vieskoff | 1. Säfööri (15 000 €) 2. Ville Kalle 3. Viksun Lilja | 1. Parvelan Retu (15 000 €) 2. Säihkeen Sähinä 3. Taftin Tähti |
| 2021 | 1. Hentun Liisa (22 000 €) 2. Landen Iita 3. Farak | 1. Siirin Valtsu (20 000 €) 2. Sarikan 3. Vieskoff | 1. Ville Kalle (20 000 €) 2. Elan 3. Suvelan Unelma |
| 2022 |  |  | 1. V.G. Voitto (20 000 €) 2. Fransson 3. Pro |
Lähdeluettelo

↑  Varsakunkun kunniagalleria Varsakunkku ry. Viitattu 9.8.2022.
Último Dragón

Último Dragón vuonna 2018.
Yoshihiro Asai (jap. 浅井 嘉浩; s. 12. joulukuuta 1966 Nagoya, Aichi) eli Último Dragón (ウルティモ ドラゴン) on japanilainen showpainija ja näyttelijä. Hänen pituutensa on 1,68 m ja painonsa 83 kg.
Viktor Bryzhin

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Soul 1988 | 4×100 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Rooma 1987 | 4×100 m |  |
|  Pronssia | Helsinki 1983 | 4v100 m |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Stuttgart 1986 | 4×100 m |  |
Viktor Arkadijovytŝ Bryzhin (ukr. Віктор Аркадійович Бризгін, ven. Виктор Аркадьевич Брызгин, Viktor Arkadjevitŝ Bryzgin, s. 22. elokuuta 1962 Luhansk, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen pikajuoksija, joka aktiiviurallaan edusti Neuvostoliittoa. Hän on 4 × 100 metrin viestijuoksun olympiavoittaja, Euroopan-mestari ja kaksinkertainen MM-mitalisti. Hän edusti Dynamo Luhanskia ja on pituudeltaan 181 cm.
Bryzhin sijoittui 1983 Budapestin sisäratojen EM-kilpailuissa 60 metrin juoksussa viidenneksi. 200 metrillä hänet hylättiin välieräjuoksussa. Saman vuoden Helsingin MM-kilpailuissa hän karsiutui 100 metrin toisissa alkuerissä ja juoksi ankkuriosuuden Neuvostoliiton joukkueessa, joka saavutti pronssia 4 × 100 metrin viestissä. Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 hän oli 100 metrillä yhdeksäs ja juoksi viimeisen osuuden Neuvostoliiton voittaessa pikaviestin Euroopan-mestaruuden.
Bryzhin karsiutui 60 metrin alkuerissä Liévinin sisäratojen EM-kilpailuissa 1987. Saman vuoden Rooman MM-kilpailuissa 1987 hän sijoittui 100 metrillä viidenneksi ja juoksi toisen osuuden Neuvostoliiton hopeajoukkueessa 4 × 100 metrin viestissä. Soulin olympialaisissa 1988 hän juoksi avausosuuden Neuvostoliiton voittaessa pikaviestin olympiakultaa ajalla 38,19. Viimeisissä arvokisoissaan Tokion MM-kilpailuissa 1991 hän oli pikaviestissä seitsemäs.
Viktor Byzhinin puoliso on Olha Bryzhina ja tytär Jelizaveta Bryzhina.
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m | 10,11 | Tallinna | 21. kesäkuuta 1986 |
Henkilökohtaiset ennätykset > Sisäradat

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 60 m | 6,60 | Penza | 6. helmikuuta 1987 |
| 200 m | 21,31 | Budapest | 6. maaliskuuta 1983 |
Younès Chetali

Younès Chetali vuonna 2012.
Younès Chetali (1949 Tunis – 21. huhtikuuta 2022) oli tunisialainen urheilujohtaja ja jalkapalloilija.
Chetali toimi Tunisian olympiakomitean puheenjohtajana vuosina 2011–2013. Tunisian jalkapalloliiton puheenjohtajana hän toimi vuosina 1996–1997. Lisäksi Chetali toimi Tunisian virallisen delegaation johtajana Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa 1978. Jalkapalloilijana Chetali edusti Étoile Sportive du Sahelia.
Újbuda-központin metroasema

Újbuda-központ on Budapestin metron linjan 4 asema Budan puolella Unkarin pääkaupungissa Budapestissa. Asema on 15,6 metrin syvyydessä maan alla ja se on avattu 28. maaliskuuta 2014.
Újpest

| Újpest |
| --- | --- |
 Újpestin kaupungintalo.
 Kaupungin kartta, jossa Újpest korostettuna.
Kaupunki:  Budapest
Suuralue:  IV
Väkiluku:  94 824  (2024)
Postinumero(t):  1041 Budapest
Újpest (suom. Uusi Pest) on entinen kaupunki ja nykyinen Budapestin kaupunginosa Unkarissa. Újpestin kaupunginosa muodostaa suurimman osan Budapestin IV osa-alueesta, joka tunnetaan myös Újpestin nimellä. Újpestin kaupunginosassa oli 74 000 ja koko IV osa-alueella 103 400 asukasta vuonna 2009. Alueen rajoina ovat lännessä Tonava ja idässä Váciin kulkeva rautatie.
Kreivi István Károlyi perusti Újpestin kylän vuonna 1840 silloisen kaupunginrajan pohjoispuolelle. Vuonna 1870 siellä asui jo 10 000 ihmistä, ja se oli merkittävä teollisuuskeskus ja Unkarin suurin kylä. Újpestistä tuli kaupunki vuonna 1907, ja se liitettiin Budapestiin 1950. Újpest oli aikaisemmin tunnettu nahka-, puu-, tekstiili- ja kemianteollisuudesta, ja nykyäänkin siellä toimii useita merkittäviä yrityksiä, kuten Tungsram ja Chinoin.
Újpestille on tyypillistä vastakohtaisuus vanhojen, kapeiden katujen varrelle rakennettujen yksikerroksisten talojen ja korkeiden kerrostaloalueiden välillä. Siellä on paljon 10-kerroksisia tai sitä korkeampia betonielementtitaloja, jotka rakennettiin työläisten asuntopulan helpottamiseksi. Kerrostalokortteleihin perustettiin tavallisesti kaikki tarvittavat palvelut, kuten peruskoulu, terveyskeskus, apteekki ja kauppoja. Niissä on noin 16 000 asuntoa ja niissä asuu puolet Újpestin asukkaista, enimmäkseen ala- ja keskiluokkaa. Újpestin arkkitehtonisia nähtävyyksiä ovat muun muassa kaupungintalo ja vesitorni.
Újpestin asukkaiden kotiseutuhenki on vahva ja heitä pidetään jopa nurkkapatriootteina. Kaupunginosassa on tunnettu urheiluseura UTE (Újpesti Torna Egylet), jolla on oma jalkapallostadion, uimahalli ja jäähalli. UTE on perustettu vuonna 1865 ja jalkapallojoukkue Újpest FC vuonna 1899. Újpest FC on voittanut useita Unkarin liiga- ja cup-mestaruuksia.
Vesa Sisättö

| Vesa Sisättö |
| --- | --- |
 Vesa Sisättö Åconissa 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. maaliskuuta 1969 (ikä 55) Parkano
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  toimittaja, kirjailija
Kirjailija
Tyylilajit:  tietokirjallisuus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Vesa Sisättö (s. 25. maaliskuuta 1969 Parkano) on suomalainen toimittaja, kriitikko ja tietokirjailija. Sisättö on erityisesti tieteis- ja fantasiakirjallisuuden asiantuntija. Sisättö on julkaissut ja toimittanut useita teoksia kirjallisuudesta.
Elämä

Sisättö kasvoi Tampereella ja Nurmijärven Klaukkalassa. Hän valmistui filosofian maisteriksi yleisestä kirjallisuustieteestä Helsingin yliopistosta vuonna 1997. Sisättö on työskennellyt toimittajana Vihreä Lanka -lehdessä ja kirjoittanut kirjallisuusarvosteluja muun muassa Helsingin Sanomiin.
Suomalaisen science fiction -fanikunnan piirissä Sisättö on ollut Helsingin Science Fiction Seuran puheenjohtaja 2003 sekä mukana Espoon science fiction- ja fantasiaseura Esc ry:ssä ja Finncon ry:ssä. Sisättö asuu Espoossa. Hän on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Vestnesin kirkko

| Vestnesin kirkko Vestnes kyrkje |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2008.
Sijainti:  Vestnes, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Møren hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1872
Suunnittelija:  Jacob Wilhelm Nordan
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  480
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vestnesin kirkko (norj. Vestnes kyrkje) on Vestnesin kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1872.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vestnesin kirkko Wikimedia Commonsissa
Victoria Welby-Gregory

Victoria Welby
Victoria Welby-Gregory (1837–1912) oli englantilainen itseoppinut filosofi, semiootikko, muusikko sekä vesiväritaiteilija. Parhaiten nimellä Lady Welby tunnettu Victoria kehitti significs-nimellä kutsumansa merkkiteorian, jota hän hahmotteli kahdessa julkaisemassaan teoksessa. Amerikkalainen filosofi ja tiedemies Charles Sanders Peirce julkaisi näistä ensimmäisestä positiivisen arvostelun, mikä johti filosofien väliseen kirjeenvaihtoon, joka on julkaistu osittain jälkimmäisen Collected Papers kokoelmassa ja kokonaisuudessaan itsenäisenä niteenä. Welby vaikutti myös hollantilaisen significs-ryhmän syntymiseen ja tätä kautta L. E. J. Brouwerin matematiikanfilosofiaan.
Teokset

What Is Meaning? Studies in the Development of Significance, 1903.
Significs and Language: The Articulate Form of Our Expressive and Interpretive Resources, 1911.
Victoria terrasse

| Victoria terrasse |
| --- | --- |
 Victoria terrasse. Oikeassa reunassa Norjan ulkoministeriön päärakennus.
Osoite:  Victoria terrasse 1–13 Kronprinsens gate 2–12
Sijainti:  Oslo, Norja
Valmistumisvuosi:  1890
Suunnittelija:  Henrik Thrap-Meyer Wilhelm von Hanno Paul Due Bernhard Steckmest
Tyylisuunta:  uusrenessanssi
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Victoria terrasse on Oslon keskustassa sijaitseva uusrenessanssityylinen rakennuskompleksi. Se rakennettiin vuosina 1884–1890, ja siinä oli alun perin kalliita asuntoja. Henrik Ibsen asui rakennuksessa vuosina 1891–1895. Vuonna 1913 Victoria terrasse myytiin valtiolle hallintorakennukseksi.
Toisen maailmansodan aikana Victoria terrassessa toimi Saksan salainen poliisi Gestapo, jossa harjoitettiin muun muassa kidutusta. Liittoutuneet yrittivät kahdesti ilmapommittaa rakennusta, mutta molemmilla kerroilla pommit menivät ohi. Uudenvuodenaaton 1944 pommituksessa tuhoutui viereinen rakennus osoitteessa Drammensveien 2, johon rakennettiin myöhemmin ulkoministeriön päämaja. Toinen pommi räjähti täyden raitiovaunun vieressä, ja myös kuninkaallisen linnan puistoon syntyi kraatereita. Virallisten lukujen mukaan 77 norjalaista siviiliä sai surmansa pommituksissa.
Sodan jälkeen rakennuksessa rakennus on ollut poliisilaitoksen ja ulkoministeriön käytössä. Poliisilaitos muutti rakennuksesta vuonna 2000 ja ulkoministeriö on siirtymässä hallintokortteliin vuonna 2025. Tämän johdosta Victoria terrasse aiotaan myydä.
Victoria terrasse on nimetty tuolloisen Ruotsi-Norjan kruununprinssin Kustaa V:n puolison Viktorian mukaan.
Victoria terrasse oslolaisessa maisemapostikortissa 1900-luvun alussa.
Uudenvuodenaatto 1944. Liittoutuneiden ilmapommitus on osunut harhaan ja tuhonnut raitiovaunun.
Muistolaatta talon seinässä kertoo Gestapon toiminnasta toisessa maailmansodassa.
Victoria terrassen portaikkoa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Victoria terrasse Wikimedia Commonsissa
Verenpainelääke

Propranololi, yksi varhaisimpia beetasalpaajia.
Verenpainelääkkeet ovat lääkkeitä, joita käytetään verenpainetaudin eli koholla olevan verenpaineen hoitoon.
Tällä hetkellä verenpainetaudin hoidon tavoite on alentaa verenpaine tasolle alle 140/85 mmHg. On osoitettu, että lääkkeitä käyttämällä systolisen eli yläpaineen laskeminen 10 mmHg:lla ja diastolisen eli alapaineen 5 mmHg:lla vähentää aivohalvauksia 30–40 % ja vakavia sepelvaltimotautitapahtumia 16 %, iäkkäillä ja keski-ikäisillä suhteellisesti yhtä paljon. Verenpainetaudin ensisijaishoitona ovat kuitenkin elämäntapamuutokset, kuten ruokavalion muuttaminen terveellisemmäksi, painon pudottaminen, liikunnan lisääminen ja tupakoinnin lopettaminen.
Ryhmät

Verenpainelääkkeet jaotellaan muun muassa seuraaviin ryhmiin (alla on myös luetteloitu joitain esimerkkejä kustakin ryhmästä):
Adrenoreseptorien toimintaan vaikuttavat lääkkeet
Beetasalpaajat
Asebutololi
Atenololi
Beetaksololi
Bisoprololi
Metoprololi
Nebivololi
Pindololi
Propranololi
Seliprololi
Sotaloli
Alfasalpaajat
Fentolamiini
Pratsosiini
Yhdistetty beeta- ja alfasalpaus
Labetaloli
Karvediloli
Muut
Klonidiini
Moksodiniini
Diureetit
Hydroklooritiatsidi
Indapamidi
Furosemidi
Spironolaktoni
Kalsiumkanavan salpaajat
Amlodipiini
Felodipiini
Isradipiini
Nisoldipiini
Nilvadipiini
Lerkanidipiini
ACE-estäjät
Enalapriili
Lisinopriili
Perindopriili
Kinapriili
Ramipriili
Angiotensiinireseptorin salpaajat eli ATR-salpaajat
Eprosartaani
Irbesartaani
Kandesartaani
Losartaani
Olmesartaani
Telmisartaani
Valsartaani
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Verenpainelääkkeet - Terveyskirjasto.fi
Silja Majahalme: Verenpainelääkkeet, 16.6.2014 (Arkistoitu – Internet Archive)
40 mg Propral -tabletteja.
Lasix  on eräs furosemidin myyntinimistä.
Vesikehärousku

| Vesikehärousku |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Russulales
Heimo::  Haperot ja rouskut Russulaceae
Suku::  Rouskut Lactarius
Laji::  aquizonatus
Kaksiosainen nimi
 Lactarius aquizonatus  Kytöv. 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vesikehärousku (Lactarius aquizonatus) on Suomessa esiintyvä rouskulaji. Se on syötävä keittämisen jälkeen. Laji kasvaa pääasiassa kuivilla ja soistuneilla kankailla sekä lehdoissa havupuiden sekä lehtipuiden seurassa. Se suosii kalkkimaita. Laji on Suomessa elinvoimainen (LC).
Tuntomerkit

Vesikehärouskun lakki on suuri, noin 10-20 cm leveä, suppilonmuotoinen, vyöhykkeinen sekä limainen, jopa hyytelöpintainen. Lakin reunassa on karvoja ja se on nuorena kellanvalkoinen, vanhana selkeästi keltainen. Jalka on lyhyt, noin 2-6 cm leveä sekä hyvin paksu. Jalka on valkea ja siinä on kuoppatäpliä. Johteiset heltat ovat tiheät ja nuorena kellanvalkoiset, vanhana vaalean- tai lohenpunertavat. Maitiaisneste on valkoista, mutta muuttuu nopeasti rikinkeltaiseksi. Haju on makeahko.
Näköislajit

Vesikehärouskun voi sekoittaa helpoiten koivurouskuun, josta sen erottaa vähempikarvaisuudensa sekä heikomman tuoksunsa avulla. Sekoittamisesta ei ole haittaa, sillä myös koivurousku on syötävä.
Vesa Salo

| Vesa Salo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. huhtikuuta 1965 Rauma, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Vekku
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  194 cm
Paino:  92 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1982–2001
Seurat:  Lukko (SML) Ilves (SML) Tappara (SML) KalPa (SML) HV71 (SEL) EV Landshut (DEL) Ässät (SML) Tingsryds AIF (Allsv.)
NHL-varaus:  49. varaus, 1983 New York Rangers
Vesa Salo (s. 17. huhtikuuta 1965 Rauma) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja, joka pelasi SM-liigassa yhteensä 686 runkosarjaottelua tehoin 95+267=362. Jäähyminuutteja hän keräsi 703. Urallaan isokokoinen Salo pelasi myös Ruotsissa ja Saksassa. Hän on SM-liigan kaikkien aikojen kuudenneksi tehokkain puolustaja.
Ura

Salo oli Rauman Lukon kasvatti. Hän debytoi SM-liigassa kaudella 1982–1983, jolloin Salo teki 36 ottelussa tehot 2+9=11. Lukko kuitenkin putosi seuraavaksi kaudeksi I-divisioonaan. New York Rangers varasi hänet 49. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 1983, muttei Salo ikinä pelannut Pohjois-Amerikassa. Lukon aika I-divisioonassa kesti vain yhden kauden ja Salo oli nostamassa joukkuetta takaisin SM-liigaan keväällä 1984. Kaudella 1984–1985 hän teki läpimurtonsa SM-liigassa tehoilla 13+8=21, jolloin Salo oli joukkueensa tehokkain puolustaja. Hän oli sitä myös kaudella 1985–1986 Salon tehdessä tehot 4+22=26.
Kaudeksi 1987–1988 Salo siirtyi Tampereen Ilvekseen. Kauden jälkeen hän jatkoi myös seuraavat neljä kautta Tampereella Tapparan riveissä. Salo voitti keväällä 1990 SM-pronssia, joka jäi hänen uransa ainoaksi SM-mitalikseen pitkästä 16 kauden urastaan huolimatta. Vuodet 1992–1994 Salo pelasi Kalevan Pallon riveissä. Hän oli molempina kausina joukkueen tehokkain puolustaja. Kaudella 1993–1994 Salo teki tehoilla 11+27=38 yhden kauden piste-ennätyksensä. Hän oli KalPan sisäisen pistepörssin kolmas Sami Kapasen ja Pekka Tirkkosen jälkeen. SM-liigan puolustajien pistepörssissä Salo oli toinen TPS:n Petteri Nummelinin kanssa. Kaudeksi 1994–1995 hän palasi Lukkoon.
Salo siirtyi kaudeksi 1995–1996 Ruotsiin ja Elitserien-joukkue HV71:een. Hän oli tehoilla 7+17=24 joukkueen tehokkain puolustaja. Kauden 1996–1997 Salo pelasi saksalaisessa EV Landshutissa, DEL:ssä. Hän palasi kaudeksi 1997–1998 SM-liigaan ja siirtyi Porin Ässiin. Salo teki siellä ensimmäisellä kaudellaan tehot 9+27=36, joilla hän sijoittui puolustajien pistepörssissä toiseksi Ilveksen Allan Measuresin jälkeen. Salo edusti Ässiä kevääseen 2001 saakka. Hän pelasi sen jälkeen kauden 2001–2002 Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa Tingsryds AIF:n joukkueessa ja lopetti uransa kevääseen 2002.
Ura > Maajoukkue

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Ruotsi 1984 | jääkiekko |  |
Salo kuului nuorena ikäkausimaajoukkueiden vakionimiin. Hän pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 1984 ja 1985. Salo voitti vuonna 1984 hopeaa ja vuoden 1985 turnauksessa hänet valittiin parhaaksi puolustajaksi.
Vuonna 1983 Salo pelasi alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa voittaen hopeaa.
Ura > Pelaajauran jälkeen

Salo on toiminut kaudesta 2009–2010 II-divisioonajoukkue HC Nokian päävalmentajana.