stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gojō

| Gojō (五條市) |
| --- | --- |
 Gojō-shinmachin kaupunkikuvaa
 lippu:  Symboli
 Gojōn sijainti Naran prefektuurissa
 Gojō
 Koordinaatit: 34°21′07″N, 135°41′38″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kansai
Prefektuuri:  Naran prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  292,02 km²
Väkiluku (12/2019):  30 107
 – Väestötiheys:  103,1 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Kamferipuu
 – Kukka:  Jalokello
 
 https://www.city.gojo.lg.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gojō (jap. 五條市, Gojō-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Naran prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin lounaisosassa ja rajautuu Osakan ja Wakayaman prefektuureihin. Kaupungin keskusta on rakeuntunut sen pohjoisosassa virtaavan Yoshinojoen oikealle rannalle. Pohjoisessa kaupungin alue nousee Kongōvuorelle, etelässä siihen kuuluu laajoja alueita Kiivuorilta. Gojōssa on 30 107 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 292,02 neliökilometriä.
Gojō kehittyi vanhastaan liikenteen solmukohtana ja Yoshinojoen varren jokisatamana. Edo-kaudella ja Meiji-kauden alussa se toimi paikallisena hallinnollisena keskuksena. Perinteinen elinkeino on läheisten vuoristoalueiden puutavaraa hyödyntävä puutuote- ja puusepänteollisuus, joka tuottaa esimerkiksi geta-jalkineita ja syömäpuikkoja. Maaseutualueilla viljellään riisiä ja hedelmiä, kuten persikoita, kakeja ja omenapäärynöitä. Kaupunkiin on sijoittunut myös pienteollisuutta. Kaupunkioikeudet Gojōlle myönnettiin laajan kuntaliitoksen yhteydessä vuonna 1957. Kaupunki laajeni huomattavasti etelän vuoristoseuduille vuonna 2005, kun siihen liitettiin Nishi-Yoshinon ja Ōtōn kyläkunnat.
Gojōlla on rikas rakennettu kulttuuriperintö. Vuonna 719 perustetun Eisan-jin buddhalaisen temppelin kahdeksankulmainen halli ja pronssikello ovat Japanin kansallisaarteita. Muun muassa Goryō-jinjan pyhäkkö, Kuriyama-suvun asuintalo ja Hori-suvun asuintalo on sen sijaan nimitetty tärkeäksi kulttuuriomaisuudeksi. Kaupungin eteläosassa kulkeva pyhiinvaellusreitti Ōmine okukagemichi on sisällytetty Unescon maailmanperintöluettelon kohteeseen ”Kii-vuoriston pyhät paikat ja pyhiinvaellusreitit”. Eräs luonnonnähtävyys on vuorostaan Anōn japaninaprikoosilehto. Kaupungin alueita kuuluu myös Yoshinon–Kumanon kansallispuistoon ja Kongōn–Ikoman–Kisenin puolikansallispuistoon. Gojōta palvelee JR Nishi-Nihonin Wakayama-linja.
Kuvia

Goryō-jinja
Hori-suvun talo Anōssa
Anōn japaninaprikoosilehto
Katu Gojō-shinmachissa festivaalin aikaan
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gojō Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Gustaf Zakris Sandman

Gustaf Zakris (t. Zachris) Sandman (1837–1922) oli suomalainen merikapteeni ja kollegiasessori. Hän oli Viipurin merikoulun vt.-johtaja vuodesta 1869 ja johtaja vuodesta 1872.
Julkaisut

Käytännöllinen oppikirja laivanrakennustaidossa, purjeitten piirustamisessa y. m., C. W. Wikander; suom. Gust. Z. Sandman ja Nikolai Tanttu. 1901.
Lisäys oppikirjaan merikuluntieteessä: Keisarillisen Suomen senaatin käskystä toimitettu. 1904.
Lyhykäinen käytännöllinen oppikirja alkeis-geometriassa ja kolmiomitannossa: merikoulujen tarpeeksi. 1884.
Lyhykäinen käytännöllinen oppikirja alkeisgeometriassa ja kolmiomitannossa: merikoulujen tarpeeksi. 2. p. 1908.
Meritaulut käytettäväksi merikuluntieteellisiä laskuja suoritettaessa: Keisarillisen Suomen senaatin käskystä toimitetut.1900.
Oppikirja merikulun tieteessä, Bror Michael Ekelund ja Bror Hjalmar Ljunggren; suom. A. Cannelin; 2. painoksen tarkasteli ja korjaili Gust. Z. Sandman. 2. pain. 1892.
Ruotsalais-suomalainen ja suomalais-ruotsalainen merisanakirja = Svensk-finsk och finsk-svensk nautisk ordbok. 1899.
Suomenkieliset merisanat. 1901.
Gina Gershon

| Gina Gershon |
| --- | --- |
 Gina Gershon vuonna 2011.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Gina L. Gershon
Syntynyt: 10. kesäkuuta 1962 (ikä 62) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Näyttelijä
Aktiivisena:  1981–
Merkittävät roolit:  Corky (Bound) Kissanainen (The Batman)
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Gina L. Gershon (s. 10. kesäkuuta 1962 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten rooleistaan Corkyna elokuvassa Bound ja Cristal Connorsina elokuvassa Showgirls. Hän on taustaltaan juutalainen.
Ura

Gershonin ensimmäisiä elokuvaesiintymisiä oli vuoden 1981 Beatlemania, jossa hän oli lähinnä pienessä roolissa. Ensimmäinen merkittävä rooli, jossa hän pääsi näyttelemään yhtä kolmesta pääroolista, oli vuonna 1990 elokuvassa Voodoo Dawn. Gershon on myös näytellyt elokuvissa Punainen vaara, Katujen laki ja Face/Off – kahdet kasvot sekä muutamassa Melrose Place -televisiosarjan jaksoissa vuonna 1993. Gershon on myös tehnyt äänirooleja animaatioihin, kuten Family Guy, American Dad! ja The Batman.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gina Gershon Wikimedia Commonsissa
Gina Gershon Myspacessa (englanniksi)
Voice Chasers (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Gundula Janowitz

Gundula Janowitz (s. 2. elokuuta 1937 Berliini) on itävaltalainen ooppera-, oratorio- ja konserttilaulaja, jonka ääniala on lyyrinen sopraano. Hän opiskeli Grazissa ja suoritti debyyttinsä Wienin valtionoopperassa Mozartin oopperan Figaron häät Barbarinan roolissa vuonna 1960. Ihastuneena Mozartin oopperoiden rooleihin, eritoten Taikahuilun Paminan rooliin, hän sai Herbert von Karajanilta vuonna 1968 kutsun Salzburgin musiikkijuhlille, joilla hän lauloi useina peräkkäisinä vuosina eritoten Donna Annan, kreivittären sekä Fiordiligin rooleja, jotka tekivät hänet kuuluisaksi.
Mozartin roolien lisäksi Janowitzin uralle on mahtunut myös useita Richard Straussin oopperoiden osasuorituksia, näin ovat hänen ohjelmistoonsa kuuluneet Ariadne oopperasta Ariadne auf Naxos, sekä Kreivitär oopperasta Capriccio, jonka ääni ja luonne sopivat hänen äänelleen. Hän on luonut myös rooleja, jotka vaikuttavat vähemmän sopivilta hänen äänelleen, kuten Leonore Fideliossa ja Valkyyrioiden Sieglinde, johon rooliin Herbert von Karajan häntä erityisesti pyysi ja hän äänitti tetralogian von Karajanin johdolla.
Janowitz toimi vuosina 1990–1991 Grazin kaupunginoopperan johtajana.
Diskografia

Johann Sebastian Bach - Matteus-passio - Herbert von Karajan (Deutsche Grammophon)
Ludwig van Beethoven - Fidelio - Leonard Bernstein
Ludwig van Beethoven - 9. sinfonia - Herbert von Karajan (Deutsche Grammophon)
Joseph Haydn - Luominen - Herbert von Karajan (Deutsche Grammophon)
Joseph Haydn - Vuodenajat - Herbert von Karajan (Deutsche Grammophon)
Wolfgang Amadeus Mozart - Figaron häät – Karl Böhm (Deutsche Grammophon)
Wolfgang Amadeus Mozart - Cosi Fan Tutte - Karl Böhm (Deutsche Grammophon)
Wolfgang Amadeus Mozart - Taikahuilu - Otto Klemperer
Wolfgang Amadeus Mozart - Konserttiaarioita - Wilfried Boettcher (Deutsche Grammophon)
Carl Orff - Carmina Burana - Eugen Jochum (Deutsche Grammophon)
Richard Strauss - Ariadne auf Naxos  – Rudolf Kempe (EMI)
Richard Strauss - Capriccio - Karl Böhm (Deutsche Grammophon)
Richard Strauss - Vier letzte Lieder - Herbert von Karajan (Deutsche Grammophon)
Richard Wagner - Valkyyria - Herbert von Karajan (Deutsche Grammophon)
Richard Wagner - Jumalten tuho - Herbert von Karajan (Deutsche Grammophon)
Richard Wagner - Nürnbergin mestarilaulajat - Rafael Kubelík
Carl Maria von Weber - Taika-ampuja - Carlos Kleiber (Deutsche Grammophon)
Aiheesta muualla

Täydellinen diskografia
H-55

| H-55 |
| --- | --- |
 Valokuvassa H-55 Ukrainan ilmavoimien museossa.
Tyyppi:  risteilyohjus
Ohjus
Massa:  1 210 kg
Kantomatka:  2 500 km
H-55 (ven. Х-55; Nato-raportointinimi AS-15 Kent) on neuvostoliittolainen ilmasta laukaistava pitkän kantaman risteilyohjus, joka voidaan varustaa ydinkärjellä. Ohjuksen kehitys alkoi vuonna 1971 ja valmistus 1981.
Ulkoisesti ohjus muistuttaa RK-55:tä, johon länsimaiset tiedustelulähteet olettivat sen aluksi virheellisesti suoraan perustuvan.
Venäläisistä koneista, jotka ovat sen kanssa yhteensopivia Tu-160 voi kuljettaa 12 ohjusta, Tu-95 6 tai 16 ohjusta riippuen versiosta ja Su-34 yhden.
Versiot

Ohjuksesta on useita versioita:
H-55
H-55OK, optisella ohjausjärjestelmällä
H-55SM (AS-15 Kent-B)
H-65SE, vientiversio H-55SM:stä tavallisella taistelukärjellä ja 600 kilometrin kantamalla
H-101, vaikeasti havaittava versio, tavanomainen taistelukärki
H-102, H-101:n versio ydinkärjellä
H-SD, vientiversio tavallisella taistelukärjellä ja 300 kilometrin kantamalla
H-555 (AS-15 Kent-C), tavallisella taistelukärjellä varustettu versio H-55SM:stä parannetulla ohjausjärjestelmällä ja suuremmalla kantomatkalla
H-BD, suunniteltu tuleva versio
Lisäksi Iranilla on käytössään Soumar ja Meshkat -versiot ohjuksesta. Kiinalaisen CJ-10:n on arvioitu perustuvan H-55:n tekniikkaan.
Iran ja Kiina saivat 2000-luvun alussa 12 kappaletta H-55-ohjuksia Ukrainasta ilman ydinkärkiä. Niiden viennistä syytettiin kansainvälistä rikollisjärjestöä. Ukraina palautti neuvostoliittolaiset ydinaseet vuonna 1996 ja romutti H-55-ohjusta käyttämään kykenevät koneensa.
Strateginen pommittaja Tupolev Tu-95MSM kuormanaan H-101-risteilyohjuksia.
Suhoi Su-30SM -hävittäjän saattama Tupolev Tu-160 -pommittaja ja sen laukaisema H-101-risteilyohjus Syyriassa marraskuussa 2015.
HMS Haydon

| HMS Haydon |
| --- | --- |
 HMS Haydon

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Vickers Armstrong, Barrow
Kölinlasku:  1. toukokuuta 1941
Laskettu vesille:  2. huhtikuuta 1942
Palveluskäyttöön:  24. lokakuuta 1942
Loppuvaihe:  romutettu 1958
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 070 t (standardi) 1 458 t (max)
Pituus:  85,3 m
Leveys:  10,16 m
Syväys:  3,51 m
Koneteho:  19 000 hv
Nopeus:  27 solmua (50 km/h)
Miehistöä:  168
Aseistus
Aseistus:  4 × QF 4" Mk XVI -tykkiä kaksiputkisina Mk XIX -asennuksina 4 × QF 2 naulan Mk VIII -tykkiä neliputkisena Mk VII -asennuksena 2 × Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykkiä yksiputkisina P Mk III -asennuksina 2 × 21" (533 mm) torpedoputkea 4 × syvyyspomminheitintä ja 3 kiskoa, joihin 110 syvyyspommia
HMS Haydon (viirinumero L75) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Hunt-luokan tyypin III saattuehävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 23. elokuuta 1940 työnumerolla J4299 osana vuoden 1940 hätäohjelmaa (engl. 1940 War Emergency Programme) Vickers Armstrongilta Wallsendistä Newcastle on Tynestä, missä köli laskettiin 1. toukokuuta 1941. Alus laskettiin vesille 2. huhtikuuta 1942, jolloin se nimettiin Northumberlandissa pidetyn ketunmetsästyksen mukaan. Alus valmistui 24. lokakuuta.
Goodbye to All That

| Goodbye to All That ShamRain |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Villvox, Livsfara & Blue Room Studios
 Julkaistu: 2007
 Tuottaja(t): ShamRain
 Tyylilaji: alternative rock goottirock
 Levy-yhtiö: Spikefarm Records
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 39.
ShamRainin muut julkaisut
| Deeper into the Night 2006 | Goodbye to All That 2007 | Isolation 2011 |
Goodbye to All That on suomalaisen rockyhtyeen ShamRainin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2007 levymerkillä Spikefarm Records.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 39.
Kappaleet

Kaikki kappaleet sovittanut ShamRain.
Holding the Earth
Raindrops
Ghosts I See
Passing Shadows
Shallow Delusion
Stars Will Fall
Silent Lullaby
Evangeline
No One Remembers Your Name
Goodbyes Painted Black
Kokoonpano

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Yhtye Mika Tauriainen – laulu  Kalle Pyyhtinen – kitara  Mikko Kolari – kitara  Matti Reinola – basso, kosketinsoitin, musiikkiohjelmointi, äänittäjä  Janne Jukarainen – rummut  |  Vierailevat muusikot Teho Majamäki – vibrafoni (kappaleet 8 & 10)  Minna Sihvonen – laulu (kappaleet 3 & 8)  Frank the Inhaler – lyömäsoittimet (kappaleet 2 & 6)  Tude Usvaala – kontrabasso (kappale 10)  |  Tuotanto Ari Laurila – äänittäjä, miksaaja  Micko Suuronen – äänittäjä  Svante Forsbäck – masteroija  |
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi.net:
Rumba: suopea
Soundi:
Aiheesta muualla

Goodbye to All That discogs.com-sivustolla
Gyeoul yeonga

| Gyeoul yeonga> 겨울연가 |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  60 min
Pääosissa:   Bae Yong-joon  Choi Ji-woo 
Alkuperämaa:   Korean tasavalta
Alkuperäiskieli:  korea
Verkko:   KBS2
Esitetty:  14. tammikuuta 2002 – 19. maaliskuuta 2002
Jaksoja:  20
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Gyeoul yeonga (kor. 겨울연가, engl. Winter Sonata) on televisioyhtiö KBS2:n esittämä eteläkorealainen televisiosarja. Sen päärooleissa ovat Bae Yong-joon ja Choi Ji-woo.
Japanilaisten raporttien mukaan ohjelma aloitti ensimmäisen eteläkorealaisen populaarikulttuurin hallyu-aallon.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Gustaf af Wetterstedt

Gustaf af Wetterstedt
Gustaf af Wetterstedt (1776–1837) oli ruotsalainen kreivi, virkamies ja diplomaatti. Hänen isänsä oli Suomen maanmittauskonttorin johtaja Erik af Wetterstedt.
Upseeriksi 1794 tultuaan Wetterstedt siirtyi pian virkamiesuralle ulkoasiainvirastoon. Hän oli 1805–1809 Kustaa IV Aadolfin kabinettisihteerinä, 1809–1824 hovikanslerina. Vuosina 1813–1814 hän suoritti diplomaattisia tehtäviä kruununprinssi Kaarle Juhanan kansliapäällikkönä ja Ruotsin valtuutettuna Napoleonia vastaan liittoutuneiden valtojen päämajassa ja ensimmäistä Pariisin rauhaa neuvoteltaessa sekä sittemmin Norjan kanssa käydyissä neuvotteluissa. Hovikanslerina hän toimi välittäjänä hallituksen ja valtiopäivien virallisissa suhteissa. Hän herätti tyytymättömyyttä lakkauttamalla hallitukselle vastenmielisiä sanomalehtiä.
Wetterstedt oli vuodesta 1824 ulkoasiainministeri. Häneltä puuttui johtavan valtiomiehen ominaisuudet, mutta hän oli taitava ja notkea diplomaatti, joka osasi sovittaa toimintansa tilanteen mukaan. Hän oli vuodesta 1811 Ruotsin akatemian jäsen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gustaf af Wetterstedt Wikimedia Commonsissa
Goddard Institute for Space Studies

| Goddard Institute for Space Studies |
| --- | --- |
 Columbian yliopiston Armstrong Hall, jossa GISS toimii.
Tutkimuslaitoksen tiedot
Perustettu:  1961
Sijainti:  New York, Yhdysvallat
Virasto:  NASA
Yliopisto:  Columbian yliopisto
Tutkimusala:  ilmastonmuutos
Johtaja:  James Hansen (1981-2013)
Goddard Institute for Space Studies on Yhdysvalloissa toimiva tutkimuskeskus, joka keskittyy ilmastonmuutoksen monipuoliseen tutkimukseen. Se toimii NASAn ja Columbian yliopiston alaisuudessa, ja sillä on toimitilat Columbian yliopiston yhteydessä New Yorkissa.
Laitos perustettiin vuonna 1961 tekemään avaruustieteiden perustutkimusta, joka tukisi Goddard Space Flight Centerin (GSFC) toimintaa. Alkuvuosina se keskittyi etenkin planeettojen ilmakehien tutkimukseen, mikä johti sen kehittymiseen ilmakehämallinnuksen osaajaksi. Professori James Hansenin toimiessa GISSin johtajana 1981–2013 se keskittyi monipuoliseen ilmaston muutosten ja vaihteluiden tutkimukseen, tulivuorenpurkauksista El Nino ilmiöön. Hansen ilmoitti jäävänsä eläkkeelle huhtikuussa 2013. Hän teki lähes koko työuransa GISSissä.
Ilmastonmuutosta arvioivissa IPCC:n raporteissa GISS on yksi maa-alueilla havaitun muutoksen neljästä tietolähteestä Hadley Centren, NOAAn National Climatic Data Centerin ja Luginan analyysin ohella.
Good Girls Don’t...

| Good Girls Don’t> .. Peer Günt |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1987
 Julkaistu: 1987
 Tuottaja(t): T. T. Oksala
 Tyylilaji: hard rock
 Kesto: 61.20
 Levy-yhtiö: Euros Records
Peer Güntin muut julkaisut
| Bad Boys Are Here (EP) 1986 | Good Girls Don’t... 1987 | Bartender (EP) 1987 |
Good Girls Don’t... on suomalaisen hard rock -yhtye Peer Güntin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1987. Se nousi Suomen listaykköseksi myyden kultaa edellisen levyn Backseatin tavoin ja voitti julkaisuvuonnaan myös Soundi-lehden vuoden albumi -palkinnon. Levyn tunnetuin kappale on singlenäkin julkaistu ”Bartender”. Albumi on julkaistu vinyyliformaatin lisäksi C-kasettina sekä deluxe-painoksena, jossa on mukana bonuskappale ”Boogie Man Keeps Coming”, ”Bartender”-singlen pidennetty ja uudelleenmiksattu versio sekä neljä Tavastia-klubilla äänitettyä livekappaletta.
Kappaleet

”Midnight Train” – 3:23
”Bartender” – 3:08
”Having A Party” – 3:10
”Big Brother” – 3:14
”Girls Are Gonna Play The Game” – 3:06
”Let The Boys Run The Business” – 1:31
”Years On The Road” – 4:13
”Trouble In Deep South” – 3:34
”Good Girls Don’t Drink Whiskey” – 3:07
”I’m Gonna Leave It...” – 3:12
”Boys Get The Rhythm” – 2:33
Kokoonpano

Peer Günt
Timo Nikki – kitara, laulu
Teijo ”Twist Twist” Erkinharju – rummut
Teijo ”Tsöötz” Kettula – basso, taustalaulu
Muut
Timo Kipahti (krediiteissä nimellä Hooli) – taustalaulu
T. T. Oksala – urut
Girolamo Bernerio

Girolamo Bernerio
Girolamo Bernerio (1540 – 5. elokuuta 1611) oli katolisen kirkon italialainen pappi. Hänestä tehtiin Ascoli Picenon piispa 7. syyskuuta 1586; hän toimi virassa, kunnes erosi tehtävistään vuonna 1605. 16. marraskuuta 1586 hän pääsi kardinaaliksi.
Aiheesta muualla

Catholic-hierarchy.org: Girolamo Cardinal Bernerio (englanniksi)
Gyges (Lyydia)

Kandaules esittelee vaimonsa piilossa olevalle Gygeelle tämän mennessä sänkyyn. William Ettyn maalaus 1800-luvulta.
Gyges (m.kreik. Γύγης) oli historiallinen kuningas, josta kerrottiin kuitenkin myös myyttisiä tarinoita. Hän hallitsi Vähän-Aasian Lyydiassa noin 680–644 eaa. ja oli mermnadien hallitsijasuvun perustaja, johon kuului viisi sukupolvea myöhemmin myös rikkauksistaan kuuluisa kuningas Kroisos.[lähde? ]
Gygeen valtaannoususta on olemassa antiikin lähteissä useita hyvinkin erilaisia tarunomaisia kertomuksia. Erityisesti Platonin versiota, jossa Gyges nousee paimenesta Lyydian kuninkaaksi näkymättömäksi tekevän sormuksen avulla, on antiikista nykyaikaan tultaessa käsitelty moneen otteeseen kirjallisuudessa.[lähde? ]
Historiallinen tausta

Tyranniksi kutsuttu Gyges oli kantaisä lyydiaa puhuneille mermnadeille, mutta hänen alkuperänsä on jäänyt epäselväksi. Hän sai Lyydian kuninkuuden avioliiton kautta murhaamalla edeltäjänsä Kandauleen ja naimalla tämän leskeksi jääneen puolison. Hänen hallituskaudellaan käytiin sota joonialaisia Miletoksen ja Smyrnan kaupunkeja vastaan ja Kolofon valloitettiin, mutta muuten Herodotoksen mukaan suurempia ihmeitä ei tapahtunut. Lisäksi hän salli monien joonialaisten ja kaarialaisten alamaistensa liittyä palkkasotureiksi Egyptin faaraon Psammetikin armeijaan, ja sen ansiota hän vaurastui ja tuli tunnetuksi rikkauksistaan, joita hän sitten antoi runsaskätisesti Delfoin oraakkelille pyhityslahjoina.[lähde? ]
Kimmerialaiset, indoeurooppalainen paimentolaiskansa, joita vastaan Gyges kävi sotavaunujen ja falangien kanssa, uhkasivat hänen valtaansa. Gyges haki turvaa Assyrian kuningas Assurbanipalilta, jolle hän alistui vasalliksi ja maksoi veroa. Kimmerialaisten paine hellitti hetkesi alkaakseen uudelleen, kun Gygeen liitto assyrialaisten kanssa purkautui. Nämä valloittivat Lyydian pääkaupungin Sardiin sen jälkeen, kun Gyges oli yrittänyt kohdata heidät armeijansa kanssa ilman menestystä ja saanut surmansa taistelussa. Hänen perustamansa mermnadien hallitsijasuku pysyi kuitenkin vallassa, joskin hänen poikansa Ardys hallitsi valtakuntaa Assyrian vasallina.[lähde? ]
HMS Prince Albert

HMS Prince Albert voi tarkoittaa seuraavia Britannian kuninkaallisen laivaston aluksia:
HMS Prince Albert(1853), nimetty HMS Princess Royaliksi ennen vesillelaskua
HMS Prince Albert (1864), rannikkopanssarilaiva
HMS Prince Albert (1941), maihinnousualus 1941-1946.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”HMS Prince Albert”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Gyeongju

| Gyeongju (경주시) |
| --- | --- |

 Gyeongju
 Koordinaatit: 35°51′0″N, 129°13′0″E 
Valtio:  Korean tasavalta
Maakunta:  Pohjois-Gyeongsang
Väkiluku (2010):  256 150
Aikavyöhyke:  UTC+9
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gyeongju on kaupunki Etelä-Koreassa Pohjois-Gyeongsangin maakunnassa. Vuonna 2010 siellä oli noin 256 000 asukasta. Se sijaitsee noin 30 km päässä Japaninmeren rannikosta.
Gyeongju oli Silla-valtion pääkaupunki. Siellä on paljon arkeologisia kohteita. Viisi aluetta kaupungin keskustassa ja lähiöissä ovat Unescon maailmanperintöluettelossa vuodesta 2000.
Gyeongju  on Korean tärkeimpiä matkailukohteita. Sinne on rautatie- ja maantieyhteys Soulista ja Busanista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gyeongju Wikimedia Commonsissa
Gunnar Tolnæs

Gunnar Tolnæs vuonna 1927.
Gunnar Tolnæs (7. joulukuuta 1879 Oslo – 9. marraskuuta 1940 Oslo) oli norjalainen näyttelijä.
Opettajan perheeseen syntynyt Tolnæs aloitti teatteriuransa Fahlstrømin teatterissa vuonna 1906 ja näytteli sen jälkeen muun muassa Oslon Kansallisteatterissa vuosina 1908–1916. Hän aloitti elokuvauransa Ruotsissa vuonna 1914 ja työskenteli vuodesta 1915 lähtien Nordisk Filmillä Tanskassa, jossa hänestä tuli yksi maan suurimmista elokuvatähdistä. Tolnæsin suurin yleisömenestys oli maharadžan osa Robert Dinesenin Maharadjahens yndlingshustrussa (1917) ja sen useissa jatko-osissa. Hän esitti pääosaa myös Holger-Madsenin Avaruuslaivassa (Himmelskibet, 1918). 1920-luvulla Tolnæs työskenteli Saksassa ja vuosina 1929–1939 Oslon Uudessa teatterissa.
Elokuvia

Sielunvaras, 1916
Aiheesta muualla

Internet Movie Database: Gunnar Tolnæs (englanniksi)
Goddardin avaruuskeskus

| Goddardin avaruuskeskus |
| --- | --- |

Tutkimuslaitoksen tiedot
Perustettu:  1. toukokuuta 1959
Sijainti:  Maryland
Kotisivu
Goddardin avaruuskeskus (Goddard Space Flight Center) on Yhdysvaltain avaruushallinnon tutkimuskeskus, joka on perustettu 1. toukokuuta 1959. Marylandissa sijaitseva keskus on nimetty Robert Goddardin mukaan. Keskus kuuluu Marylandin suurimpiin työnantajiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Goddardin avaruuskeskus Wikimedia Commonsissa
Hadeland

Maisemaa Granin kunnassa.
Hadeland on Norjan piiri, joka sijaitsee Randsfjordenin eteläpuolella Innlandetin ja Akershusin lääneissä. Hadelandiin kuuluvia kuntia ovat Gran, Jevnaker ja Lunner. Piirin pinta-ala on 1 275 neliökilometriä (josta 147 km² vettä) ja asukasluku 29 612 vuonna 2018.
HMS Havock (H43)

ç
| HMS Havock |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  William Denny, Brothers and Company Ltd., Dumbarton
Kölinlasku:  15. toukokuuta 1935
Laskettu vesille:  7. heinäkuuta 1936
Palveluskäyttöön:  18. tammikuuta 1936
Poistui palveluskäytöstä:  ajoi karille 6. huhtikuuta 1942
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 340 t (standardi) 1 980 t (max)
Pituus:  98,45 m (kokonaispituus) 97,5 m (vesiraja)
Leveys:  10,05 m
Syväys:  3,78 m
Koneteho:  34 000 hv
Nopeus:  36 solmua (67 km/h)
Miehistöä:  145
Aseistus
Aseistus:  4 × QF 4,7" Mk XII CP Mk XVIII -asennuksina 2 × nelipiippuista Vickers .50" Mk I -ilmatorjuntakonekivääriä 8 × 21" (533 mm) torpedoputkea 45 × syvyyspommia
HMS Havock (viirinumero H43) oli Britannian kuninkaallisen laivaston H-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Dumbartonista William Denny, Brothers and Companyltä, missä köli laskettiin 15. toukokuuta 1935. Alus laskettiin vesille 7. heinäkuuta 1936 ja otettiin palvelukseen 18. tammikuuta.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin H-luokasta muodostettuun Välimeren laivaston 2. hävittäjälaivueeseen, jossa se oli edelleen toisen maailmansodan alkaessa.
Sodan alussa laivue määrättiin Etelä-Atlantille, mistä ne palasivat vuoden 1940 alussa takaisin Norjan operaatioihin. Kesällä 1940 alus palasi laivueen mukana Välimeren laivastoon, jonka mukana se osallistui Spadan taisteluun 19. heinäkuuta ja operaatio MB6:n saattueiden suojaamiseen 8. lokakuuta.
Alus liitettiin osaksi Force K:ta, jonka mukana se lähti 19. joulukuuta 1941 tuhoamaan Italian laivaston saattuetta Pohjois-Afrikkaan. Osasto joutui miinakenttään, jossa risteilijät vaurioituivat osuttuaan miinoihin. Havock ajoi karille 6. huhtikuuta 1942 Kelibian edustalla Tunisiassa matkalla Maltalta Gibraltarille. Miehistö upotti tuhoutuneen aluksen. Myöhemmin alukseen osui vielä Italian laivaston sukellusveneen R. Smg. Aradamin laukaisema torpedo.