stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailut 1907
Mitalistit

| Laji | Kultaa | Aika /  tulos | Hopeaa | Aika /  tulos | Pronssia | Aika /  tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m | Uuno Railo | 11,0 | Ragnar Stenberg | 11,2 | Oiva Jääskeläinen | 11,5 |
| 400 m | Ragnar Stenberg | 54,7 | Uuno Railo | 55,1 | Eino Pekkala | 55,9 |
| 1 500 m | Fredrik Svanström | 4.29,0 | Heikki Korpimaa | 4.39,5 | Eino Pekkala | 4.42,6 |
| 110 m aidat | Ragnar Stenberg | 16,8 | Uuno Railo | 17,2 | Eino Pekkala | 17,4 |
| Juoksumestaruus | Ragnar Stenberg | 339,35 | Uuno Railo | 338,63 | Eino Pekkala | 324,90 |
| Viesti | Tampereen Pyrintö | 48,4 |  |  |  |  |
| Mailin kävely | Christian Nyberg | 7.32,8 | B. Rosenström | 7,34,5 |  |  |
| 5000 m kävely | Christian Nyberg | 26.11,2 | E. Lindberg | 26.22,6 | B. Rosenström | 26.28,0 |
| Kävelymestaruus | Christian Nyberg | 166,43 | B. Rosenström | 165,09 | E. Lindberg | 162,95 |
| Korkeushyppy yhteistulos | Iivar Launis | 310 (160+150) | Kalle Tuulos | 305 (150+155) | Pauli Pohjola | 305 (155+150) |
| Seiväshyppy yhteistulos | Urho Aaltonen | 580 | Iivar Launis | 575 | Eino Pekkala | 525 |
| Pituushyppy yhteistulos | Uuno Railo | 12,33 (584+649) | Ragnar Stenberg | 12,13 (573+640) | Oiva Jääskeläinen | 12,07 (607+600) |
| Kolmiloikka | Juho Halme | 12,96 | Eino Pekkala | 12,89 | Ragnar Stenberg | 12,85 |
| Hyppymestaruus | Iivar Launis | 352,86 | Eino Pekkala | 346,18 | Oiva Jääskeläinen | 337,16 |
| Kuulantyöntö yhteistulos | Toimi Arranmaa | 23,20 (10,92+12,28) | Eino Pekkala | 21,96 (10,59+11,37) | Nikolai Gavrilik | 21,76 (10,28+11,48) |
| Kiekonheitto yhteistulos | Toimi Arranmaa | 68,25 (31,53+36,73) | Nikolai Gavrilik | 67,82 (32,92+34,90) | Eino Pekkala | 64,18 (31,37+32,81) |
| Keihäänheitto yhteistulos | Oiva Jääskeläinen | 83,12 | Kalle Aaltonen | 82,80 | Urho Aaltonen | 82,71 |
| Heittomestaruus | Eino Pekkala | 251,88 | Nikolai Gavrilik | 250,81 | Toimi Arranmaa | 250,65 |
| Kymmenottelu | Eino Pekkala | 922,96 | Oiva Jääskeläinen | 891,74 | Iivar Launis | 881,75 |
Jalkapallo-ottelut

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Välierät | Välierät |  |  | Loppuottelu | Loppuottelu |  |
|   |   |   |   |   |   |   |  |

|  |  Helsingin Jalkapalloklubi | 2 |   |  |  |  |  |
|  |  Tampereen Pyrintö | 0 |   |  |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |  |

|  |   |   |   |   |  Polyteknikkojen Urheiluseura | 2 |  |
|  |   |   |   |   |  Helsingin Jalkapalloklubi | 1 |  |

|  |  |  |   |  |  |  |  |

|  |  |  |   |  |  |  |  |
|  |  Polyteknikkojen Urheiluseura | 3 |   |  |  |  |  |
|  |  Sportklubben Unitas | 0 |   |  |  |  |  |
Voittajajoukkue
Y. Starck, N. Puhakka, A. Eerikäinen, K. Kehvola, J. Arnkil, A. Hamara, G. Andersson, A. Pietinen, J. Ollus, V. Boije, A. Carelius.
Ramayana

| Ramayana |
| --- | --- |
 Arabiankielinen Ramayana.
Kirjailija:  Valmiki
Kieli:  alkuperäinen sanskritiksi paikallisia versioita eri kielillä
Genre:  eepos
Julkaistu:  ennen ajanlaskun alkua

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Historia
Jumalat
Suuntaukset
Mytologia
Uskomukset ja tavat
Dharma
Artha
Kaama
Mokša
Karma
Samsara
Jooga
Bhakti
Mayasura
Puja
Mandir
Suuntaukset
Shaivismi
Vaishnavismi
Veerashaivismi
Smartismi
Reformihindulaisuus
muut suuntaukset
Tekstit
Veda-kirjat
Upanishad
Ramayana
Mahabharata
Bhagavad Gita
Purana
muut tekstit
Katso myös
Krishna-liike
Kastilaitos
Kalenteri
Hindulaisuuden kritiikki
näytä
keskustele
Osa artikkelisarjaa
Ramayana on eepos ja yksi muinaisen Intian tärkeimmistä teoksista. Teos on saanut nimensä yhdeltä päähenkilöistä, jumala Ramalta ja sen legendaarinen kirjoittaja on runoilija Valmiki. Ramayana lienee saanut alkunsa ennen ajanlaskun alkua. Teos koostuu 24 000 kaksirivisestä säkeestä. Päähenkilöt ovat Rama, Sita, Lakshmana, Bharata, Hanuman ja Ravana, jotka kaikki ovat merkittäviä hahmoja Intian kulttuurissa. Teos on levinnyt Intiasta myös laajalle alueelle muualla Aasiassa. Ramayanalla on ollut merkittävä vaikutus myös alueen taiteeseen.
Historia

Ramayana on peräisin Intian alueelta ja se alkoi muotoutua ennen ajanlaskun alkua todennäköisesti 300-luvun eaa. jälkeen. Ramayanan varhainen versio kirjoitettiin sanskritiksi ja sen kirjoittajana pidetään yleensä runoilija Valmikia. Todellisuudessa teoksella lienee olleen useita eri tekijöitä, joiden tarinoita on koottu yhteen. Kun teos levisi sittemmin Intiassa, siitä kehittyi myös useita eri paikallisia versioita. Yksi tunnetuimmista muunnelmista on 1500-luvulta peräisin oleva Tulsidasin Ramayana Pohjois-Intiasta. Ramayana levisi myös Intian ulkopuolelle, kuten Kaakkois-Aasiaan, Nepaliin, Assamiin, Sri Lankalle ja myös islamilaisen maailman alueelle Kashmiriin, Pakistaniin ja silkkitietä pitkin myös Keski-Aasiaan. Teoksen levitessä sen tarina käännettiin monille paikallisille kielille, kuten tamiliksi ja bengaliksi. Monissa tapauksissa käännökset ovat kieliensä oman kirjallisuuden merkkiteoksia. Teos oli suosittu Suurmogulien valtakunnan kaudelta 1500-luvulta eteenpäin ja monet ajan intialaiset taiteilijat esittivät sen kohtauksia maalauksissaan.
Ensimmäiset viittaukset teokseen Kaakkois-Aasiasta ovat 600-luvulta ja peräisin Champan kulttuurista. Viittauksia teokseen löytyy myöls alueen temppeleistä esimerkiksi Angkorista ja Jaavalta 800-luvulta. Jaavalla sai alkunsa lyhennelmä Kakawin Ramayana, joka levisi edelleen Balille. Thaimaassa thait omaksuivat perinteen khmereiltä Ayutthayan vallattua Angkorin 1400-luvulla. 1700–1800-luvuilla sai alkunsa Thaimaan Ramakien ja khmerit loivat samaan tapaan omankielisen teoksensa Ramker. Malakan niemimaalla teos sai vaikutteita islamista ja alueen Hikayat Seri Rama on alkuperäistä maallisempi. Ramayana tunnetaan myös Filippiinien muslimivähemmistön keskuudessa ja Burmassa paikallinen Pra Lak Pra Ram omaksuttiin Ayutthasta.
Tarina

Ramayana kertoo kruununprinssistä nimeltä Rama, joka on myös Vishnu-jumalan inkarnaatio. Rama menee naimisiin prinsessa Sitan kanssa ja Raman isä kaavailee aluksi antavansa valtakuntansa Ramalle. Erään sivuvaimon juonittelujen takia valtaistuin päätyy kuitenkin toiselle pojalle ja Rama karkotetaan kahdeksitoista vuodeksi metsään. Metsässä Raman mukana ovat Sita ja Raman velipuoli Lakshmana. Karkotetut viettävät metsässä rauhallista elämää kesyttäen paikallisia villieläimiä. Lopulta kuitenkin Lankan saaren demonikuningas Ravana yrittää ryöstää kauneudestaan kuuluisan Sitan itselleen. Kultaiseksi peuraksi naamioitunut Ravanan demonikätyri saapuu Raman leiriin, jossa Sita pyytää Ramaa pyydystämään peuran. Rama lähtee peuran perään jättäen Lakshmanan vartioimaan Sitaa. Peura johdattelee Raman kauas leiristä, kunnes Rama päättää haavoittaa sitä nuolella. Osuma on kuitenkin tappava ja kuolemaisillaan oleva demoni huutaa Raman ääntä matkien apua. Huudon leiriin kuullut Sita vaatii Lakshmanaa lähtemään Raman avuksi ja tämän poistuessa paikalle saapuu viisaaksi erakoksi naamioitunut Ravana. Ravana kaappaa Sitan ja lentää Lankan saarelle.
Rama ja Lakshmana saavat tietää Ravanan siepanneen Sitan. Heidän autettuaan viidakon apinoiden valtakunnan hallitsijaa vastustajaansa vastaan apinakuningas lupaa auttaa heitä Sitan pelastamisessa. Kuninkaan neuvokas valkoinen apina Hanuman lähetetään tiedusteluretkelle Lankan saarelle. Hanuman tapaa saarella Sitan ja kertoo tälle Raman valmistelevan pelastusretkeä. Hanuman jää sitten saaren demonien vangiksi, jotka päättävät polttaa tämän roviolla. Hanuman käyttää taikavoimia päästäkseen pakoon roviolta ja käyttää palavaa häntäänsä sytyttäen Ravanan puutarhan tuleen. Myöhemmin Rama, Lakshmana ja Hanuman hyökkäävät Lankaan tukenaan apinoiden armeija. Seuraa pitkä taistelu, jonka lopuksi Rama viimein voittaa Ravanan. Taistelun jälkeen Rama ja Sita palaavat kotimaahansa sen hallitsijaparina.
Ramayanan tarinalla on eri paikallisten versioiden mukaan erilaisia painotuksia. Esimerkiksi Kambodžassa ja Thaimaassa Rama on Buddhan inkarnaatio ja Malesiassa puolestaan islamilaisten sulttaanien esi-isä. Paikallisissa versioissa tarina itse sijoitetaan myös usein paikalliseen ympäristöön. Myös jotkin tarinan henkilöhahmojen piirteet muuttuvat eri versioissa. Hanuman esitetään joskus Raman poikana tai esimerkiksi Thaimaassa lemmekkäänä naistensankarina.
Kirjallisuutta

Lal, Vinay; Hämeen-Anttila, Virpi (käänt.): Hindulaisuus vasta-alkaville ja edistyville.  Helsinki:  Jalava, 2006.
Kirjallisuutta > Suomennokset

Savio, Juho: Ramajana / Shudha Mazumdarin kertomana.  Porvoo:  WSOY, 1962.
Kassila, Taavi: Ramayana - Raman tarina.  Helsinki:  Basam Books, 2013.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ramayana
Ramayan of Valmiki
Ravana kuvattuna kohokuvassa Banteay Srein temppelissä Kambodžassa.
Taistelu Lankan saarella, Sahib Dinin maalaus Udaipurista vuosien 1649 ja 1653 väliltä.
Hanumania esittävä intialainen tanssija.
Puhetoimitus

Puhetoimitus eli puheakti eli puheteko (engl. speech act) on kielitieteen ja kielifilosofian käsite. Puhetoimitus tarkoittaa lausumaa, joka ei totea asiantiloja vaan muuttaa niitä. Puhetoimituksia tutkii kielitieteellinen pragmatiikka.lähde?
Historiaa

Jo kirkkoisät ja skolastiset filosofit olivat pohtineet sitä, kuinka sanomisella voidaan saada asioita aikaan. Saksalaisista kielifilosofeista Adolf Reinach (1883–1917) käsitteli sosiaalisia tekoja 1910-luvulla, ja Karl Bühler (1879–1963) käytti ensimmäisenä sanoja puhetoimitus ja puheakti tai puheteko (saks. Sprechhandlung, Sprechakt) vuonna 1933.
Puhetoimituksen käsite nykymuodossaan on peräisin John L. Austinin teoksesta Näin tehdään sanoilla (How to Do Things with Words). Teos perustuu luentosarjaan, joka pidettiin viimeisen kerran vuonna 1955 ja julkaistiin postuumisti vuonna 1962. Käsitteen taustana on mahdollisesti Ludwig Wittgensteinin myöhäisfilosofian kielipeli-käsite: lausumat voidaan selittää vain niistä toiminnoista käsin, joissa niitä käytetään. On tosin epävarmaa, tunsiko Austin Wittgensteinin ajatuksia, sillä he työskentelivät eri yliopistoissa — Austin Oxfordissa, Wittgenstein Cambridgessa — eikä Wittgensteininkaan ajatuksia julkaistu kuin postuumisti.
Austinin jälkeen puhetoimituksen käsitettä on kehittänyt mm. John R. Searle.
Austin: Lauseilla tehdään asioita

Austin lähti kumoamaan käsitystä, että totuusarvot olisivat keskeisimpiä kielen ymmärtämisen kannalta. Arkikielessä käytetään lauseita, jotka eivät pyri esittämään tosia eivätkä epätosia väitteitä. Tällaisia lauseita ovat esimerkiksi seuraavat:
”Kastan tämän aluksen Isä Aurinkoiseksi.”
”Tuomitsen Teidät 100 vuodeksi kuritushuoneeseen.”
”Julistan Teidät mieheksi ja vaimoksi.”
”Lyön kanssasi viidestä pennistä vetoa, että aurinko nousee huomenna.”
”Vastustan.”
Austinin mielestä näillä lauseilla eivät ainoastaan sanota asioita vaan niillä tehdään asioita: niiden lausumisen jälkeen maailma on näköjään muuttunut olennaisilta osin. Niitä ei voi myöskään analysoida tosiksi tai epätosiksi, kuten ns. konstatiiveja (toteamuslauseita).
Kun on tutkittu lapsen kielenoppimista, on havaittu, että kieliopillisten rakenteiden asemesta lapsi oppii käyttämään kieltä tiettyjen toimintojen suorittamiseksi. Oikeastaan ”puhetoimitusten omaksuminen edeltää puheen oppimista”.
Performatiivit ja konstatiivit

Austin nimittää näitä erityislauseita performatiiveiksi eli toimituslauseiksi, ja ne voidaan analysoida kelvoiksi tai epäkelvoiksi sen mukaan, miten niiden lausuminen täyttää luontumis- eli onnistuneisuusehdot. Ehtojen mukaan on oltava sovittu (konventionaalinen) menettely, sovittu tulos ja olosuhteiden ja toimijoiden on oltava asianmukaisia. Menettely on suoritettava moitteettomasti ja kokonaan. Osallistujilla on oltava tiettyjä aikeita ja heidän on mahdollisesti toimittava tulevaisuudessa tietyllä tavoin. Esimerkiksi lupaus on epäkelpo, jos lupaaja ei aio pitää lupaustaan. Vihkiminen on pätemätön, jos vihkijänä on omatekoinen pappi. Onnistuneisuusehdot voivat vaihdella kulttuureittain. Jos suomalainen mies sanoo vaimolleen: ”Täten eroan sinusta”, ei avioero ole pätevä. Islamilainen mies sen sijaan saa eron vaimostaan esittämällä tuon lauseen kolme kertaa.
Konstatiivit eli toteamuslauseet esittävät tosia ja epätosia väittämiä siitä, miten hahmotamme tosimaailmaamme (esimerkiksi ”Matti ja Maija ovat aviopari”). Performatiivilauseet taas muuttavat tätä hahmotusta (esimerkiksi ”Julistan Matin ja Maijan avioeron päteväksi”) mutta eivät muuta aineellisia olioita joihin viittaavat. Lauseet vaikuttavat Karl Popperin maailmaan 3, eivät muualle. Stephen C. Levinsonin mukaan ne muuttavat tilanneyhteyttä eli kontekstia lisäämällä tai poistamalla propositioita tai presuppositioita eli väittämiä ja olettamuksia. On silti huomattava, että konstatiivilauseillakin voidaan suorittaa tiedottamisen ja todistelun akteja.
Austin laajensi erotteluaan siten, että edellä kuvattujen läpinäkyvien toimituslauseitten ohelle tulevat niin sanotut perusperformatiivit; näihin "läpinäkymättömiin" performatiivilauseisiin voidaan ajatella liitettäväksi läpinäkyvä, minä-muotoinen performatiivilause. Esimerkiksi ”Mene!” on ­perusperformatiivi ja ”Täten määrään sinut menemään” on läpinäkyvä preformatiivi.
Lausumisen jaottelu

Austinin mukaan puhetoimitusta lausuttaessa tehdään tarkasti ottaen neljänlaisia asioita. Hän nimittää lokuutioksi itse lausumista: siinä esitetään tietty lause, jolla on merkitys ja viittaussuhteet. Illokuutio tarkoittaa puhujan aietta eli intentiota: hän esittää väittämän, tarjouksen, lupauksen jne. Perlokuutio tarkoittaa, että kuulijassa koetetaan saada aikaan tiettyjä vaikutuksia yksityisessä puhetilanteessa; nuo vaikutukset saatavat olla toisenlaisiakin kuin puhuja tarkoitti. Neljäntenä on esittäminen, siis fyysinen tapahtuma.
Kirjallisuutta

Austin, John L.: Näin tehdään sanoilla: Harvardissa 1955 pidetyt William James -luennot.  ((How to Do Things with Words, 1962/1975.) Toimittaneet J. O. Urmson & Mari[n]a Sbisà. Suomentanut Risto Koskensilta)  Tampere:  Niin & näin, 2016.  ISBN 978-952-7189-05-4
Eagleton, Terry: Kirjallisuusteoria: Johdatus.  ((Literary theory, 1983.) Suomentaneet Yrjö Hosiaisluoma ym)  Tampere:  Vastapaino, 1991.  ISBN 951-9066-45-4
Hindelang, Götz: Einführung in die Sprechakttheorie.  Tübingen:  De Gruyter, 2000.  ISBN 3-484-25127-1
Levinson, Stephen C.: Pragmatics.  Cambridge:  Cambridge University Press, 1983.  ISBN 0-521-22235-4
Malmivuori, Outi: Zu Stand und Entwicklung der Sprechakttheorie: Zu Grundsätzen der Theorie des spachlichen Handelns.  AkademikerVerlag, 2012.  ISBN 978-3-639-44043-0
Searle, John: Speech Acts.  Cambridge:  Cambridge University Press, 1969.  ISBN 0-521-09626-X
Staffeldt, Sven: Einführung in die Sprechakttheorie: Ein Leitfaden für den akademischen Unterricht.  Tübingen:  Stauffenburg, 2008.  ISBN 978-3-86057-292-4
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia
Kalevan kisat 1917

Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1917 Tampereella 18.–19. elokuuta. Kilpailupaikka oli Pyynikin kenttä. Kalevan maljan voitti Helsingin Kisa-Veikot.
Mitalistit

| Laji | Kultaa | Aika /  tulos | Hopeaa | Aika /  tulos | Pronssia | Aika /  tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m | Axel Kuffschinoff | 11,3 | Niilo Nurminen | 11,5 | Waldemar Wickholm | 11,7 |
| 200 m | Waldemar Wickholm | 23,3 | Erkki Kättö | 23,5 | Axel Kuffschinoff | 23,5 |
| 400 m | Waldemar Wickholm | 51,4 | Axel Kuffschinoff | 51,5 | Erkki Kättö | 52,7 |
| 800 m | Pauli Männistö | 2.02,2 | Nestori Järvelä | 2.02,8 | Matti Torro | 2.03,9 |
| 1 500 m | Nestori Järvelä | 4.13,5 | Gösta Malmqvist | 4.15,2 | Erik Schönberg | 4.17,0 |
| 5 000 m | Sameli Tala | 15.24,8 | Eino Rastas | 15.40,6 | Albin Stenroos | 15.53,9 |
| 10 000 m | Eino Rastas | 33.08,1 | Albin Stenroos | 33.15,0 | Jaakko Loukasmäki | 33.32,4 |
| 25 000 m | Lauri Halonen | 1.27.33,6 | Urho Tallgren | 1.31.07,8 | Gabriel Ruotsalainen | 1.35.48,7 |
| 110 m aidat | Waldemar Wickholm | 16,5 | Erkki Kättö | 17,1 | Atte Vuori | 17,7 |
| 400 m aidat | Waldemar Wickholm | 59,1 | Erkki Kättö | 60,9 | Erik Wilén | 61,0 |
| Korkeushyppy | Oiva Linturi | 176 | Arvo Järvinen | 171 | Onni Kovero | 171 |
| Seiväshyppy | Jussi Ruoho | 340 | Jalo Kilpinen | 340 | Arvi Vanonen | 320 |
| Pituushyppy | Hugo Lahtinen | 668 | Börje Lindström | 655 | Juho Halme | 654 |
| Kolmiloikka | Ossian Nylund | 13,77 | Arttur Varjonen | 13,67 | Vilho Tuulos | 13,61 |
| Kuulantyöntö | Elmer Niklander | 14,02 | Juho Laiho | 13,81 | Kalle Hongisto | 12,71 |
| Kuulantyöntö yhteistulos | Elmer Niklander | 25,28 | Juho Laiho | 24,38 | Anders Eriksson | 23,74 |
| Kiekonheitto | Elmer Niklander | 41,34 | Juho Laiho | 39,70 | Harry Alftan | 39,33 |
| Kiekonheitto yhteistulos | Elmer Niklander | 82,60 | Harry Alftan | 72,94 | Juho Laiho | 69,34 |
| Moukarinheitto | Elmer Niklander | 41,75 | Juho Laiho | 40,73 | Johan Pettersson | 39,96 |
| Keihäänheitto | Jonni Myyrä | 59,48 | Lauri Kesäjärvi | 58,87 | Juho Halme | 57,84 |
| Keihäänheitto yhteistulos | Yrjö Ekqvist | 102,92 | Hugo Lehtonen | 101,86 | Lauri Kesäjärvi | 95,64 |
| Painonheitto | Johan Pettersson | 9,10 | Elmer Niklander | 8,94 | Erik Eriksson | 8,35 |
| Viisiottelu | Hugo Lahtinen | 11 | Eero Lehtonen | 17 | Paavo Saarijärvi | 19 |
| Kymmenottelu | Juho Laiho | 6851,215 | Anders Eriksson | 6761,400 | Einari Alho | 6537,775 |
Kalevan malja

| # | Seura | Pist |
| --- | --- | --- |
| 1 | Helsingin Kisa-Veikot | 66 |

| 2 | Helsingin IFK | 59,5 |
| 3 | Turun Urheiluliitto | 20,5 |
Peltomyyrä

| Peltomyyrä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Jyrsijät Rodentia
Alalahko::  Hiirimäiset jyrsijät Myomorpha
Yläheimo::  Muroidea
Heimo::  Myyrät Cricetidae
Alaheimo::  Varsinaiset myyrät Arvicolinae
Suku::  Peltomyyrät Microtus
Laji::  agrestis
Kaksiosainen nimi
 Microtus agrestis  (Linnaeus, 1761) 
Synonyymit
 Microtus (Microtus) agrestis 
 Peltomyyrän levinneisyys.
Katso myös
   Peltomyyrä Wikispeciesissä   Peltomyyrä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Peltomyyrä (Microtus agrestis) on jyrsijöihin kuuluva eläinlaji, joka esiintyy yleisenä myös Suomessa.
Levinneisyys

Peltomyyrä on yleinen koko Euroopassa ja Suomessa. Se on metsämyyrän ohella Suomen yleisimpiä myyrälajeja. Sen katsotaan elävän koko Fennoskandiassa, joskin se mahdollisesti puuttuu Gotlannista, Saarenmaalta, Hiidenmaalta sekä Ahvenanmaalta. Peltomyyriin lasketaan Suomessa joidenkin tutkijoiden mukaan kaksi erillistä kantaa tai alalajia, etelänpeltomyyrä (Microtus agrestis gregarius) ja pohjanpeltomyyrä (Microtus agrestis agrestis). Näistä jälkimmäisen arvellaan saapuneen jääkauden jälkeen Norjan rannikolta, edellisen idästä ja etelästä. Sekakantoja tunnetaan paljon. Nämä myyrämuodot tunnistetaan lähinnä yläleuan poskihampaista. Poskihampaiden purupintoja käytetään muutenkin toisilleen läheisten myyrälajien tunnistamiseen.
Ulkonäkö

Hyvin samannäköisiä lajeja ovat kenttämyyrä ja idänkenttämyyrä. Peltomyyrän tuntomerkkejä ovat harmaanruskea turkin väritys, pienet silmät sekä lyhyet jalat ja häntä. Peltomyyrän korvat ovat kokonaan karvan peitossa. Vatsan puolelta väritys on harmahtava. Peltomyyrällä on jyrsijöille tyypilliset kallon muoto ja hampaat. Myyrät erottuvat helposti hiiristä lyhyemmästä, tylpästä kuonostaan. Häntä on lyhyt, ohut ja karvainen.
Elintavat

Peltomyyrä viihtyy aukeilla alueilla saaristossa, rantaniityillä, maatalousalueilla, pelloilla, metsän reunoilla ja hakkuualueilla – kaikkialla, missä on tiheää heinä- ja ruohokasvillisuutta.
Peltomyyrä on sekä yö- että päiväaktiivinen eläin. Se liikkuu pääasiassa kaivamissaan käytävissä ja maan pinnalla muutaman sadan metrin alueella. Se kaivaa käytäviä kuitenkin huomattavasti vähemmän kuin kenttämyyrä. Pidempiä vaelluksia se tekee vain kausittaisesti. Peltomyyrä on puille ja pensaille suurta tuhoa aiheuttava eläin. Talvisaikaan se käyttää lumen alla olevien puiden kuorta ravinnokseen. Peltomyyrä elää yhdestä vuodesta kahteen vuoteen.
Lisääntyminen

Peltomyyrän lisääntymiskausi ajoittuu toukokuusta syyskuuhun; peltomyyränaaras voi synnyttää 4–6 poikuetta yhden kauden aikana. Poikueen koko vaihtelee yhdestä kymmeneen. Tyypillistä peltomyyrälle on muiden myyrien tapaan runsas lisääntyminen, sillä myyräpopulaatio voi kasvaa yhdessä vuodessa 30–40-kertaiseksi. Kannan lähes eksponentiaalista kasvua seuraa raju kannan väheneminen 3–4 vuoden välein, kun ympäristön kantokyky on saavutettu.
Aiheesta muualla

ARKive (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Luonnonvarakeskus (Luke): Metinfo – Metsien terveys, myyrät (Arkistoitu – Internet Archive)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Microtus agrestis:  Wikidata: Q264793  Wikispecies: Microtus agrestis  ADW: Microtus_agrestis  BioLib: 20634  BOLD: 53185  EoL: 1179633  EPPO: MICRAG  Fauna Europaea: 305640  Fauna Europaea (new): 9304ffba-d225-4de1-a53b-d94d9eae77dc  GBIF: 2438616  iNaturalist: 44282  IRMNG: 11272590  ITIS: 632855  IUCN: 13426  MDD: 1002053  MSW: 13000246  NBN: NHMSYS0000080207  NCBI: 29092  Observation.org: 372  Open Tree of Life: 754333  Paleobiology Database: 130650  Paleobiology Database: 130650  Laji.fi: MX.48356 
Mus agrestis:  Wikidata: Q109646678  EUNIS: 11982  GBIF: 4409228
Humen giljotiini

David Hume
Humen giljotiinin eli Humen lain mukaan tosiasioista ei voi johtaa moraalisia sääntöjä. Näin Humen giljotiini siis leikkaa moraalin irti luonnollisista totuuksista. Periaatteen loi filosofi David Hume teoksessaan A Treatise of Human Nature (1739). Sääntö kuuluu lyhyesti  ”there is no ought from is”. Hume selittää teoksessaan periaatteen seuraavasti:
En voi pidättäytyä lisäämästä näihin päätelmiin havaintoa, jolla voidaan, ehkäpä, nähdä jonkinlaista merkitystä. Jokaisessa kohtaamassani moraalijärjestelmässä olen aina huomannut, että kirjoittaja etenee jonkin aikaa tavalliseen päättelytapaan, ja osoittaa Jumalan olemassaolon tai tekee huomioita ihmiselämästä; sitten täysin yhtäkkiä huomaan hämmästyksekseni, että tavallisten väitteiden 'on' ja 'ei ole' sijaan en kohtaa yhtäkään väittämää, johon ei liity 'pitäisi' tai 'ei pitäisi'. Muutos on huomaamaton, mutta kuitenkin merkittävä. Sillä tämä 'pitäisi' tai 'ei pitäisi' ilmaisee jonkin uuden suhteen tai väitteen, ja olisi välttämätöntä, että se tulisi havaita ja selittää, ja samaan aikaan tulisi perustella, mikä näyttää täysin käsittämättömältä, kuinka tämä uusi suhde voidaan johtaa muista, jotka ovat täysin erilaisia sen kanssa.  Mutta koska kirjoittajat eivät yleensä hyödynnä tätä varausta, aion suositella sitä lukijoille, ja uskon, että tämä pieni huomiointi muuttaisi kaikkia sivistymättömiä moraalijärjestelmiä ja näyttäisi meille, että paheen ja hyveen ero ei löydy ainoastaan asioiden suhteista, eivätkä ne ole järjellä pääteltävissä.
Aiheesta muualla

Tammisalo, Osmo: Humen giljotiini. Vapaa ajattelija 6/2001.
Vainio, Janne: Seksi ja Humen giljotiini. Vapaa ajattelija 6/2003.
Henrik Niskanen

Henrik (Heikki) Niskanen (13. heinäkuuta 1873 Pielavesi – 4. tammikuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen maanviljelijä, kiinteistönvälittäjä ja Maalaisliiton kansanedustaja.
Niskasen vanhemmat olivat talollinen Henrik Niskanen ja Ebba Sofia Tissari. Hän kävi kansakoulun ja sen jälkeen kansanopiston 1897 ja maamieskoulun 1902. Niskanen oli maanviljelijänä Kuopion maalaiskunnassa, Lapinlahdella, Ristiinassa ja Leppävirralla vuosina 1905–1940. Vuodesta 1940 lähtien hän oli kiinteistönvälittäjänä Helsingissä. Niskanen toimi myös lautamiehenä ja osuuskassan kirjanpitäjänä.
Niskanen oli kansanedustajana 1919–1924 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä. Hän oli myös Lapinlahden kunnallislautakunnan jäsenenä ja kuului Kuopion läänin maanviljelysseuran ja Suomen metsänhoitoyhdistys Tapion johtokuntiin.
Henrík Niskanen oli naimisissa vuodesta 1905 Inkeri Jauhiaisen kanssa.