stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Glitch

Glitch on ohjelmiston tai laitteiston tahaton häiriö tai ongelma. Laitteiston glitchissä ongelma tulee vääriä signaaleja antavasta viallisesta laitteistosta.
Elektroniikassa kyse on lyhytaikaisesta poistuvasta viasta ennen signaalin asettumista halutulle tasolle.
Videopeleissä glitcheiksi kutsutaan usein pelin bugeja, jotka mahdollistavat toimintoja, joita pelintekijät eivät ole tarkoittaneet tapahtuviksi. Tunnettuja glitchejä videopeleissä ovat muun muassa putoaminen maan läpi, pääsy kentän ulkopuolelle, ilmassa uiminen ja kohtausten ohittaminen. Pienempiä ja huomaamattomia usein esiintyviä glitsejä ovat muun muassa ylimääräiset, puuttuvat tai virheelliset ääniefektit, väliaikaiset vähäpätöiset törmäyksenhavaintavirheet (esimerkiksi luodit, jotka eivät vahingoita pelaajaa), grafiikoiden puute tietyistä suunnista katsottuna sekä viiveet. Usein glitchejä ja bugeja voidaan suorittaa tekemällä pelissä tiettyjä liikkeitä. Tällaisia liikkeitä ovat nopeuspeleissä kohtausten ohittaminen, lentäminen hyvin nopeasti, hidastuksen käyttäminen, tippuminen 3D-peleissä maan alle valkoisille ja mustille alueille, joilla pelaajan ei pitäisi olla, NPC-hahmojen (ei pelattavien hahmojen) käyttäymisen muutos, ympäristön muutokset tai näytön palaminen kiinni tietyissä kohdissa, kuten Lego-peleissä ja muissa 3D-peleissä.
John Hawthorne

John Hawthorne on brittiläinen filosofi, joka toimii filosofian professorina Etelä-Kalifornian yliopistossa. Aiemmin hän on toiminut Oxfordin yliopiston Waynflete-oppituolin haltijana (Waynflete Professor of Metaphysical Philosophy, 2006-2016) sekä filosofian professorina Rutgersin yliopistossa (2000-2006). Hän on keskittynyt metafysiikkaan, kielifilosofiaan ja tietoteoriaan.
Hawthorne väitteli tohtoriksi Syracusen yliopistosta, jossa hän opiskeli William Alstonin ja Jonathan F. Bennettin kanssa. Aiemmin hän on opettanut New South Walesin, Arizonan ja Syracusen yliopistoissa.
Tietoteoriassa Hawthorne on puolustanut kontekstualismin muotoa, joka tekee tiedon oikeutuksesta riippuvan tietäjän intresseistä. Hawthorne ei väitä, että sanan ”tietää” merkitys vaihtuisi kontekstin mukaan, vaan että oikeutukseen vaadittu todistusaineisto vaihtuu. Tätä voidaan pitää eräänlaisena pragmatismin muotona.
Teoksia

Narrow Content (Juhani Yli-Vakkurin kanssa, Oxford University Press, 2018)
The Reference Book (David Manleyn kanssa, Oxford University Press, 2012)
Relativism and Monadic Truth (Herman Cappeleinin kanssa, Oxford University Press, 2009)
Metaphysical Essays (Oxford University Press, 2006)
Knowledge and Lotteries (Oxford University Press, 2004)
Substance and Individuation in Leibniz (J. A. Coverin kanssa, Cambridge University Press 1999)
The Grammar of Meaning: Normativity and Semantic Discourse (Mark Norris Lancen kanssa, Cambridge University Press, 1997)
Aiheesta muualla

John Hawthorne, Rutgers University (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:John Hawthorne
Käännös suomeksi
Gennaro Manna

Gennaro Manna
Gennaro Manna (12. joulukuuta 1715 Napoli – 28. joulukuuta 1779 Napoli) oli italialainen säveltäjä. Säveltäjä Francesco Feo oli hänen setänsä tai enonsa.
Manna opiskeli Napolin Sant'Onofrio a Porta Capuana -konservatoriossa. Hän toimi vuodesta 1744 Napolin tuomiokirkon maestro di cappellana ja sävelsi samanaikaisesti näyttämömusiikkia. Vuosina 1756–1761 Manna kuului vakituisesti Napolin Santa Maria di Loreto -konservatorion henkilökuntaan. Hän jatkoi työtään Napolin tuomiokirkossa ja oli vuodesta 1761 myös Santissima Annunziata Maggioren maestro di cappella.
Mannan tuotantoon kuuluu vähintään kolmetoista oopperaa. Lisäksi hän sävelsi muun muassa oratorioita. Hänen poikansa oli säveltäjä Gaetano Manna.
Juhani Meriläinen

Pentti Juhani Meriläinen (s. 19. joulukuuta 1946 Kajaani) oli Joensuun kaupunginjohtaja vuosina 1995–2010. Vuoden 2009 lopulla tasavallan presidentti myönsi Meriläiselle kaupunkineuvoksen arvonimen.
Koulutukseltaan Meriläinen yhteiskuntatieteiden maisteri ja oikeustieteen kandidaatti. Ennen siirtymistään Joensuun kaupunginjohtajaksi Meriläinen toimi Suolahden kaupunginjohtajana (1978–1981), Äänekosken kaupunginjohtajana (1981–1988) ja Jyväskylän maalaiskunnan kunnanjohtajana (1988–1995). Lisäksi hän on työskennellyt Kesko Oy:n työsuhdeasiainhoitajana, Helsingin sähkölaitoksen koulutuspäällikkönä ja Iisalmen kaupungin elinkeinoasiamiehenä. Vuonna 2006 Meriläiselle myönnettiin kuntaliiton kultainen ansiomerkki.
Meriläisellä on ollut useita yhteiskunnallisia luottamustoimia. Hän toimii muun muassa jäsenenä Kunnallisalan kehittämissäätiön hallituksessa, Pohjois-Karjalan kauppakamarin hallintoneuvostossa ja Joensuun yliopiston hallituksessa. Lisäksi hän on JOSEK Oy:n hallituksen puheenjohtaja.
Puoluekannaltaan Meriläinen on sosiaalidemokraatti ja sotilasarvoltaan yliluutnantti. Vuonna 1982 hän toimi Mauno Koiviston valitsijamiehenä.
Yksityiselämä

Meriläinen on naimisissa psykologi Anna Meriläisen kanssa ja heillä on kolme lasta.
Meriläinen harrastaa musiikkia, kirjallisuutta, teatteria, hiihtoa, avantouintia, suunnistusta ja penkkiurheilua. Hän on myös näytellyt Joensuun kaupunginteatterin näytelmässä Romeo ja Julia vuonna 2004.
Glissando

Glissando on musiikissa liukua sävelkorkeudelta toiselle. Se on italialainen musiikkitermi, joka on johdettu ranskan sanasta glisser, "liukua". Joissakin yhteyksissä se eroaa jatkuvasta portamentosta.
Je t’aime... moi non plus

| ”Je t’aime> .. moi non plus” Jane Birkin ja Serge Gainsbourg |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Jane Birkin/Serge Gainsbourg
 B-puoli: ”Jane B.”
 Äänitetty : 1969
 Julkaistu: 1969
 Tekijä(t): Serge Gainsbourg
 Tuottaja(t): Jack Baverstock
 Tyylilaji: chanson, pop, psykedeelinen pop
 Kesto: 04.22
 Levy-yhtiö: Fontana
Je t’aime... moi non plus (suomeksi ”Rakastan sinua... enkä minäkään”) on Serge Gainsbourgin kirjoittama kappale, joka julkaistiin vuonna 1969. Alun perin Gainsbourg levytti kappaleen duettona Brigitte Bardotin kanssa 1967, mutta tämä versio julkaistiin vasta vuonna 1986. Vuonna 1969 Gainsbourg äänitti kappaleen duettona rakastajansa Jane Birkinin kanssa. Kappale saavutti kansainvälistä menestystä ollen listaykkösenä Iso-Britannissa sekä toiseksi myydyin Irlannissa. Kappaleen radioesittäminen kiellettiin kuitenkin muun muassa Italiassa, Ruotsissa ja Espanjassa, sillä kappaleessa kuullaan naisen orgasmin ääniä.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Je t'aime... moi non plus
John Hoang

| John Hoang> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Pokerinpelaaja
WSOP-voitot:  0
WSOP-rahasijat:  6 
WPT-voitot:  0
EPT-voitot:  0
Turnausansiot (USD):  1 863 278
Päivitetty:  10. elokuuta 2007
John Hoang on vietnamilaissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Hoang muutti Yhdysvaltoihin Vietnamista vuonna 1980 ja aloitti pokerinpeluun vuonna 1996. Hän oli aiemmin IT-insinöörinä, kunnes aloitti pokeriammattilaisuuden vuonna 2002. Samana vuonna hän muutti New Jerseystä Kaliforniaan.
Lukuisia turnausvoittoja urallaan ottaneen Hoangin rahakkain voitto on 2 000 dollarin no limit hold'em -turnauksen ykköstila Jack Binion World Poker Open -tapahtumasta tammikuussa 2005. Hoang ansaitsi voitostaan 222 187 dollaria.
World Series of Pokerissa Hoang on parhaimmillaan ollut toinen David Williamsin voittamassa 1 500 dollarin 7 card stud -turnauksessa vuonna 2006.
Elokuussa 2007 Hoangin pokeriuran turnausansiot ylittivät 1,8 miljoonaa dollaria.
Aiheesta muualla

John Hoang The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
Joey Woody

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Pariisi 2003 | 400 m aj |  |
Joey Woody (s. 22. toukokuuta 1973 Iowa City, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen 400 metrin aitajuoksija.
Woody aloitti juoksemisen viidennellä luokalla. Vuonna 1997 hän voitti NCAA-mestaruuden ennätysajallaan 48,59. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui kolmanneksi Yhdysvaltain-mestaruuskisoissa uudella ennätysajallaan 48,18, minkä ansiosta hänet valittiin maansa joukkueeseen Ateenan MM-kisoihin. Ateenassa hän karsiutui välierissä. Seuraavana vuonna hän voitti Yhdysvaltain-mestaruuskisoissa pronssia ja juoksi Hyvän tahdon kisoissa neljänneksi. Kaunden lopussa hän oli GP-finaalissa neljäs. Yleisurheilun maailmancupissa hän oli 400 metrin aidoissa viides sekä mukana voittamassa 4 x 400 metrin viestijuoksua. Vuonna 1999 Woody voitti hopeaa maansa mestaruuskisoissa ajalla 47,97. Sevillan MM-kisoissa hän oli 400 metrin aidoissa kuudes. Hän juoksi myös Yhdysvaltain pitkän viestin joukkueen mukana välierissä. Loppukilpailussa, jossa Woody ei ollut mukana, joukkue voitti MM-kultaa.
Woody oli mukana juoksemassa 4 x 800 metrin sisäratojen maailmanennätystä vuonna 2000, kun Yhdysvaltain joukkue juoksi uuden ME:n 7.13,94. Myöhemmin samana vuonna hän juoksi neljänneksi Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa. Seuraavana vuonna hän oli maansa mestaruuskisoissa kuudes. Vuonna 2002 hän voitti Yhdysvaltain-mestaruuskisoissa hopeaa ja sijoittui neljänneksi GP-finaalissa. Seuraavana vuonna hän oli toinen Yhdysvaltain-mestaruuskisoissa. Pariisin MM-kisoissa hän voitti MM-hopeaa. Kauden lopussa IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli neljäs.
Ennätykset

400 metrin juoksu: 46,08 (1999)
800 metrin juoksu: 1.48,41 (1994)
110 metrin aitajuoksu: 13,98 (1997)
400 metrin aitajuoksu: 47,97 (1998)
Jokioisten Verkatehdas

Jokioisten Verkatehdas oli Turun läänin maaherran E. G. v. Willebrandin 1797 perustama verkatehdas, joka sijaitsi Tammelan pitäjässä Jokioisten kartanon alueella, Loimijoen rannalla.
Willebrandin aikakausi 1797–1809

E. G. v. Willebrand perusti 1797 villaverkatehtaan omistamansa Jokioisten kartanon maille, saamansa privilegion oikeuttamana, vaikka se oli tuon ajan asetuksien vastaista, sillä ne kielisivät manufaktuurien perustamisen maaseudulle. Turun verankutojat syyttivät Willebrandia luvattomasta veranvalmistuksesta, jonka jälkeen Willebrand laillistutti tuotantonsa ja rupesi maksamaan tuotteistaan säädettyjä leimamaksuja.
Willebrand omisti Jokioisten kartanon yhteydessä olevan suuren lampolan, josta saatuja villoja käytettiin tehtaassa raaka-aineina. Verkatehtaassa oli vuonna 1797 käytössä kaksi kutomokonetta.
Willebrandin aikana Jokioisten verkatehdas oli Suomen suurin verkatehdas, molemmat muut tuona aikana toiminnassa olleista kahdesta verkatehtaasta olivat selvästi pienempiä.
Tulipalo tuhosi 1798 verkakutomon ja värjäämön. Uudelleen rakennetussa tehtaassa oli jo vuonna 1800 karstaus- ja kehruukoneita, mikä oli tuohon aikaan Suomessa vielä hyvin ainutlaatuisia.
Tehtaan koneet vuonna 1803:
Wolf kone, jonka tehtävänä oli möyhiä pesty villa.
Plyysikone, joka suoritti esikarstauksen.
Kaksi skrubbel konetta, jotka toimivat hienopiikkisinä karstauskoneina.
Kaksi karstauskonetta, lopulliseen hienompaan karstaukseen.
Viisi kehruukonetta, varustettuina kukin 40 värttinällä ja 2 viipsintällä, jotka kelasivat langat
Koneiden voimanlähteenä oli vesivoima, ja koneita käyttämään tarvittiin 15 aikuista ja 8 lasta. Alkuaikoina tuotanto oli pääasiassa sotilasverkaa. Kehräämöstä valmistui viikossa 500 vyyhtiä lankaa.
Tehtaan työvoima oli vuosina 1799–1806 noin 60–70 henkeä. Tehtaan tuotanto myytiin suureksi osaksi Ruotsiin, jossa verka käytettiin armeijan vaatettamiseen. Tehtaan yhteydessä toimi tehtaankoulu, jonka opettajana oli seurakunnan pappi. Tehtaan yhteydessä oli myös työväestön sairaus- ja hautausapukassa.
Willebrand perusti myös kaksiraamisen sahan ja myllyn sekä vuonna 1804 Jokioisten ruukin, jonka yhteyteen rakennettiin kankipaja, jonka raaka-aineena käytettiin ruotsalaista rautaa.
Willebrandin jälkeen

E. G. v. Willebrandin kuoltua vuonna 1809 Jokioisten kartanon omisti hänen leskensä Venla Gustava von Willebrand vuoteen 1820 asti, jonka jälkeen omistajina olivat heidän lapsensa, jotka ensin vuokrasivat kartanon ja sitten myivät 1826 kapteeni Joseph Brehmerille. Verkatehtaan vuokraajana oli 1810 värjärimestari Fredrik Grek, vuodesta 1823 alkaen J. C. Büttner, vuoden 1827 loppuun tehtailija Carl Nyström.
Joseph Brehmer vuokrasi Jokioisten verkatehtaan saksalaisille C. W. Herrenkohlille ja Carl August Dopellille 1827 alkaen viiden vuoden ajaksi. Heidän aikanaan verkatehtaassa oli kuusi kutomotuolia. Vuokra-ajan päätyttyä 1833 saksalainen Carl August Dopell vuokrasi tehtaan kymmeneksi vuodeksi. Vuokrasopimuksessa oli myöhemmin hyvin haitallisesti tehtaan toimintaan vaikuttanut verkatehtaan vesivoiman käytön rajoitus, joka varasi vesivoiman ensisijaisesti rautatehtaan ja myllyjen käyttöön. Tämän velvoitteen johdosta verkatehtaan koneita piti käyttää käsin silloin, kun vesivoima oli vähissä.
Verkatehdasta ei juurikaan kehitetty vuosina 1809–1839, uusia koneita ei hankittu ja vanhatkin koneet olivat kuluneita. Verkatehtaassa oli vuonna 1838 oli Hämeen läänin maaherran kertomuksen mukaan vain kaksi kutomotuolia ja karstauskone sekä kehruukone, jotka kaikki kävivät vesivoimalla. Tehtaaseen kuului tuolloin myös värjäämö ja kuivaamo.
Gennarbyviken

| Gennarbyviken |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Raasepori, Hanko
Koordinaatit:  59°58′36″N, 23°17′12″E
Järvinumero:  92.111.1.001 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  0 m 
Rantaviiva:  61,4 km 
Pinta-ala:  10,77 km² 
Tilavuus:  0,08 km³
Keskisyvyys:  7,4 m 
Suurin syvyys:  34 – 35 m 
 fiGennarbyviken 
Gennarbyviken on merenlahdesta patoamalla muodostettu järvi Hankoniemen länsipuolella lounaisella Uudellamaalla. Se sijaitsee pääosin Raaseporin eteläosassa ja pieneltä osin myös Hangon alueella. Järven pinta-ala on 10,8 neliökilometriä.
Gennarbyviken padottiin vuonna 1957 Stagsundin kohdalta teollisuuden raakaveden tarvetta varten. Sen vesi on nykyään makeaa (suolapitoisuus alittaa 0,5 promillea).
Gennarbyviken on lounais–koillissuuntaisesti pitkänomainen, etäisyys järven etelärannan sulkuportilta pohjoisrannalle on runsaat viisitoista kilometriä. Gennarbyvikenin vesitilavuus on 79 838 000 kuutiometriä.
Altaan pinta on suunnilleen merenpinnan tasossa ja suurin syvyys on noin 34–35 metriä, joten altaan kryptodepressio on suomalaisittain huomattavan syvä. Syvin kohta sijaitsee järven eteläosan sulkuportin lähellä. Järven keskiosan Krokbyströmmen on matalaa, siitä pohjoiseen allas jälleen syvenee, ja pohjoisosan syvin kohta on 25 metriä.
Gennarbyvikenissä on 28 saarta, joista kuusi on yli hehtaarin laajuisia ja kaksi alle aarin laajuisia. Järven eteläosassa sijaitsee noin viidentoista hehtaarin laajuinen Storholmen, jonka tuntumassa on useiden pienempien saarten rykelmä, suurimpana noin kolmen hehtaarin laajuinen Hopaholmen. Storholmen lähisaarineen on luonnonsuojelualuetta. Järven keskivaiheilla sijaitsee Krokbyholmen ja lounaisosan Tronsbölevikenissä Furuholmen.
Gennarbyvikenissä pesii muun muassa tukkasotka, telkkä, silkkiuikku, sinisorsa, nokikana ja kaulushaikara. Se on myös kaakkurien tärkeä ruokailualue.
Gennarbyvikenin läheisyydessä sijaitsee useita pieniä ja pienehköjä järviä, kuten Gennarbyträsket koillisessa ja Grabbskog Storträsket idässä. Gennarbyvikenin ja Grabbskog Storträsketin välissä sijaitsee luonnonsuojelualue.
Gennarbyviken kuuluu Bengtsårin rannikkoalueeseen (92.111), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Eteläisen saaristomeren päävesistössä (92).
Great Boiling Spring Park

| Great Boiling Spring Park |
| --- | --- |

Tyyppi:  lämpöallaspuisto
Sijainti:   Gerlach, Nevada, Yhdysvallat
Lähin kaupunki:  Gerlach
Koordinaatit:  40°39′42″N, 119°21′56″W
Great Boiling Spring Park on lakkautetun puiston historiallinen nimi. Puisto on yksityisen omistamalla maalla Nevadassa lähellä Gerlachia Black Rock Desertissä. Yleisöllä ei ole ollut 1990-luvulta alkaen alueelle pääsyä. Puisto on yksi Nevadan geotermisesti aktiivisimmista alueista, ja siellä on kymmeniä kuumia lähteitä ja lämpöaltaita. Great Boiling Spring on aidattu pitämään uimarit poissa. 1960- ja 1970-luvuilla puisto oli Nevadan asukkaiden suosittu viikonlopun retkikohde. Puisto on 1 208 metriä meren pinnan yläpuolella.
Great Black Swamp

Suoalue 1800-luvun alussa.
Great Black Swamp on entinen suoalue Yhdysvalloissa Ohion osavaltiossa Eriejärven lounaispuolella. Alue kuivatettiin 1800-luvun loppupuolella ja on nykyisin Yhdysvaltojen viljavimpia peltomaita.
Alkujaan alue oli lähes 200 km pitkä ja 65 km leveä.
John Hoeven

| John Hoeven |
| --- | --- |

Yhdysvaltain senaattori Pohjois-Dakotasta
 2011-1-33. tammikuuta 2011– Yhdessä Kevin Cramerin kanssa  
Edeltäjä:  Byron Dorgan
Pohjois-Dakotan 31. kuvernööri
 15. joulukuuta 2000 - 7. joulukuuta 2010  
Edeltäjä:  Ed Schafer
Seuraaja:  Jack Dalrymple
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. maaliskuuta 1957 (ikä 67) Bismarck, Pohjois-Dakota, Yhdysvallat
Ammatti:  poliitikko, pankkiiri
Puoliso:  Mical ”Mikey” Hoeven
Lapset:  2
Tiedot
Puolue:  republikaanit
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.hoeven.senate.gov
John Hoeven (s. 13. maaliskuuta 1957) on yhdysvaltalainen pankkiiri ja republikaanipoliitikko. Hän on toiminut vuodesta 2011 lähtien toisena Pohjois-Dakotan senaattoreista. Hänen nykyinen kautensa päättyy tammikuussa 2029.
Hoeven valmistui kandidaatiksi Dartmouth Collegesta ja sai MBA-tutkinnon Northwestern-yliopistosta. Ennen politiikkaa hän toimi Bank of North Dakotan toimitusjohtajana ja presidenttinä vuosina 1993–2000.
Hoeven toimi Pohjois-Dakotan kuvernöörinä vuosina 2000–2010. Hän on naimisissa Mical ”Mikey” Hoevenin kanssa, ja heillä on kaksi lasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta John Hoeven Wikimedia Commonsissa
John Hoevenin kotisivut
Great Falls

Great Falls voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Great Falls, kaupunki Montanassa, Yhdysvalloissa
Great Falls, kaupunki Etelä-Carolinassa, Yhdysvalloissa
Great Falls, väestönlaskennallinen asuinpaikka Virginiassa, Yhdysvalloissa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Great Falls”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Joey Votto

| Joey Votto |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Joseph Daniel Votto
Syntynyt: 10. syyskuuta 1983 (ikä 41) Toronto, Ontario
Kansalaisuus:   Kanada
Baseballpelaaja
Pelipaikka:  Ykkösvahti
Pituus:  188 cm
Paino:  100 kg
Nyk. joukkue:  Cincinnati Reds
Sarja:  MLB
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2007–:  Cincinnati Reds
Joseph Daniel ”Joey” Votto (s. 10. syyskuuta 1983 Toronto, Ontario) on kanadalainen baseballpelaaja. Hän on vuodesta 2007 lähtien edustanut MLB-liigassa pelaavaa Cincinnati Redsiä. Pelipaikaltaan Votto on ykkösvahti.
Votto valittiin kaudella 2010 National Leaguen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Samana vuonna hänet palkittiin Lou Marsh Trophyllä Kanadan vuoden urheilijana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joey Votto Wikimedia Commonsissa
Goodbye Pork Pie Hat

| ”Goodbye Pork Pie Hat” Charles Mingus |
| --- | --- | --- |

Kappaleen tiedot
 Albumilta: Mingus Ah Um
 Julkaistu: 1959
 Tyylilaji: Jazz
 Kesto: 05.42
 Levy-yhtiö: Columbia Records
Mingus Ah Umin muut kappaleet
| ””Better Git It in Your Soul”” 1 | ””Goodbye Pork Pie Hat”” 2 | ””Boogie Stop Shuffle”” 3 |
Goodbye Pork Pie Hat (myöhemmin uudelleennimetty Theme for Lester Young) on Charles Mingusin jazzstandardi vuodelta 1959. Se julkaistiin Mingus Ah Um -albumilla. Mingus kirjoitti kappaleen elegiaksi saksofonisti Lester Youngille, joka kuoli kaksi kuukautta ennen kappaleen äänittämistä.
”Goodbye Pork Pie Hat” on Mingusin parhaiten tunnettuja jazzsävellyksiä ja monet eri artistit ovat tehneet siitä oman version.
Kokoonpano

John Handy - tenorisaksofoni
Booker Ervin - tenorisaksofoni
Shafi Hadi - tenorisaksofoni
Horace Parlan - piano
Charles Mingus - kontrabasso
Dannie Richmond - rummut
Joni Vuorinen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 5. marraskuuta 1989 (ikä 34)
Syntymäpaikka: Piikkiö, Suomi
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 187 cm
Paino: 85 kg
Seura
Seura: MaPS
Junioriseurat
2000–2005: PiPS
2006–2008: Inter
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2006–2007 | VG-62 |  27 | (2) |
| 2008–2009 | Sinimustat |  38 | (4) |
| 2010–2011 | PoPa |  30 | (0) |
| 2010 | → MuSa (laina) |  2 | (0) |
| 2011 | → LoPa (laina) |  5 | (0) |
| 2012–2013 | MyPa | 22 | (0) |
| 2013 | → Sudet (laina) | 4 | (0) |
| 2014–2015 | ÅIFK | 43 | (3) |
| 2016 | PiPS | 16 | (1) |
| 2017– | MaPS | 0 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 187 | (10) |
Maajoukkue
| 2007 | Suomi U18 | 15 | (0) |
| 2008 | Suomi U19 | 2 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 26. joulukuuta 2016.
Joni Vuorinen (s. 5. marraskuuta 1989 Piikkiö) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Kolmosessa pelaavaa Maskun Palloseuraa. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja, mutta kykenee myös pelaamaan laitapuolustajana.
Vuorinen siirtyi MYPA:an kaudeksi 2012 Porin Palloilijoista. PoPaan hän siirtyi maaliskuussa 2010 kaksivuotisella sopimuksella Sinimustista. Hän on voittanut Interissä A-junioreiden Suomen-mestaruuden ja edustanut Suomea poikien maaotteluissa.
Vuorinen on pelannut myös futsalia pääsarjatasolla. Hän siirtyi Futsal-liigan Porin Palloilijoihin yksivuotisella sopimuksella lokakuussa 2009 Piikkiön Palloseurasta. Futsal-Ykkösessä hän teki ensiesiintymisensä vain 15-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Joni Vuorinen Veikkausliigan sivustolla
Joni Vuorinen Myllykosken Pallon sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
John Havlicek

| John Havlicek |
| --- | --- |
 Havlicek 1960-luvulla.
Henkilötiedot
Koko nimi:  John Joseph Havlicek
Syntynyt: 8. huhtikuuta 1940 Martins Ferry, Ohio, Yhdysvallat
Kuollut: 25. huhtikuuta 2019 (79 vuotta) Jupiter, Florida, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Lempinimi:  Hondo
Pelipaikka:  Pieni laitahyökkääjä / Heittävä takamies
Pituus:  196 cm
Paino:  92 kg
NBA-varaus:  7. varaus 1962 (Boston Celtics)
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
1959–1962:  Ohion osavaltionyliopisto
Seurajoukkueet
1962–1978:  Boston Celtics
John Joseph ”Hondo” Havlicek (8. huhtikuuta 1940 Martins Ferry, Ohio – 25. huhtikuuta 2019 Jupiter, Florida) oli yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelasi NBA:ssa vuosina 1962–1978 joukkueenaan koko tuon ajan Boston Celtics. Hän oli voittamassa kahdeksan kertaa NBA:n mestaruutta. Vain kolmella muulla pelaajalla on saman verran ja Bill Russellilla ja Sam Jonesilla enemmän mestaruuksia.
Menestyksekkään uransa ansiosta Havlicek sai vuonna 1984 paikan Basketball Hall of Famesta. Hänet valittiin vielä vuonna 2011 koripallolehti Slamin kaikkien aikojen 500 parhaan NBA-pelaajan listalla 17. sijalle.
Martins Ferryssä, Ohiossa syntyneen Havlicekin pituus oli 196 senttimetriä.
Saavutuksia

Henkilökohtaiset saavutukset
NBA:n finaalien arvokkain pelaaja 1974
13 peräkkäistä tähdistöottelua 1966–1978
NBA:n ykköstähdistöviisikossa 1971, 1972, 1973 ja 1974
NBA:n kakkostähdistöviisikossa 1964, 1966, 1968, 1969, 1970, 1975 ja 1976
NBA:n puolustustähdistöviisikossa 1972, 1973, 1974, 1975 ja 1976
NBA:n puolustustähdistön kakkosviisikossa 1969, 1970 ja 1971
NBA:n tulokastähdistöviisikossa 1960
Joukkuesaavutukset
NBA:n mestaruus 1963, 1964, 1965, 1966, 1968, 1969, 1974 ja 1976
NCAA:n mestaruus 1960
Kunnianosoitukset
Celtics on jäädyttänyt Havlicekin pelipaidan tämän pelaajanumerolla 17
Hall of Fame -valinta 1984
NBA:n 50 merkittävintä pelaajaa -valinta 1996
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta John Havlicek Wikimedia Commonsissa
Juhani Mikkola

Juhani Mikkola Paavo Nurmen kisoissa 2009
Juhani Aukusti Mikkola (s. 27. helmikuuta 1984 Hämeenlinna) on suomalainen pikajuoksija, jonka päämatka on 400 metrin juoksu. Hän edustaa Hämeenlinnan Tarmoa ja häntä valmentaa Ilkka Seppänen.
Mikkola on edustanut Suomea aikuisten maaotteluissa vuodesta 2003 lähtien. Hän on sijoittunut 400 metrin maaottelujuoksuissa parhaimmillaan kolmanneksi niin ulkorata- kuin hallimaaottelussakin. Kalevan kisoissa hän on saanut samalla matkalla kultaa Lappeenrannassa 2007, hopeaa Tampereella 2008 ja pronssia Helsingissä 2003.