stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tornio
Historia > Tornio Suomen itsenäisyyden ajalla

Suomen itsenäistyttyä vuonna 1917 käytiin helmikuussa 1918 sisällissodan ensimmäisiä taisteluja Tornion rautatieaseman alueella. Taistelujen tuloksena Torniossa olleet venäläissotilaat vangittiin.
Tornio menetti varuskuntansa. Kaupungin väkiluku alkoi kuitenkin kasvaa tasaisesti.
Lapin sodassa, toisen maailmansodan loppupuolella, Suomen piti rauhansopimuksen ehtona poistaa Saksan sotilaat maasta. Tornion kaupungin keskustan tuntumassa käytiin Lapin sodan merkittävin taistelu, kun Oulusta meriteitse saapuneet suomalaissotilaat tekivät maihinnousun saksalaisten valtaamaan kaupunkiin. Nopeasti onnistunut takaisinvaltaus ilmeisesti pelasti kaupungin polttamiselta.
Siten esimerkiksi Tornion merkittävimpiin vanhoihin rakennuksiin kuuluva Tornion kirkko vuodelta 1686 säilyi.
Nykyisen alueensa Tornio saavutti vuonna 1973, jolloin naapurikunnat Alatornio ja Karunki liitettiin Tornion kaupunkiin.
Toisen maailmansodan jälkeen kaupungissa on työllistänyt etenkin Hartwallin omistuksessa oleva panimo, joka tunnetaan Lapin Kulta -oluestaan. Outokumpu Oyj rakensi Röytän kaupunginosaan 1960-luvulla ruostumattoman teräksen raaka-ainetta valmistavan ferrokromitehtaan ja vuonna 1976 siellä käynnistyi yhtiön ruostumatonta terästä tuottava tehdas. Menneinä sodanjälkeisinä vuosikymmeninä myös suurtekstiiliteollisuuslaitokset ovat olleet merkittäviä työllistäjiä Torniossa, esimerkiksi Kerilonin nailonlankatehdas ja Norlynin sukkatehdas. Tekstiiliteollisuus on nyttemmin kuihtunut olemattomiin. Tornionjokilaakson matkailu on kasvanut viime vuosina.
Torniossa siirryttiin kaupunginjohtajajärjestelmään vuonna 1929. Sitä ennen kaupunkia johtivat pormestarit, jotka valittiin lakitieteen tutkinnon ja perehtyneisyyden perusteella.
Historia > Tornio Suomen itsenäisyyden ajalla > Tornion pormestarit

| --- | --- |
 Kiönich Pehrsson (1621–1640)  Peer Andersson (1640–1642)  Per Persson (1642–1648)  Jöns Ingvaldsson (1648–1656)  Oluff Svart (1656–1660)  Anders Torfastsson (1660–1664)  Jöns Mickelsson (1664–1666)  Peter Johansson (1666–1680)  Olof Hellbohm (1680–1690)  Johan Chore (1690–1709)  Carl Sadlin (Sadelin) (1709–1714)  Abraham Burman (1714–1717)  Seger Svanberg (1717–1721)  Isaac Grandel (1725–1733) :  Petter Johan Pipping (1733–1764)  Olof Ramèn (1764–1794)  Nils Gabriel Ekholm (1794–1810)  Efraim Cajanus (1810–1839)  Julius Castrèn (1839–1849)  Frans Julius Cederman (1849–1868)  Karl Johan Boström (1869–1883)  Johan Gustaf Paavola (1883–1888)  Yngve Winter (1888–1904)  Jakob Axel Levonius (1904–1905)  Pekka Edvard Turpeinen (1905–1912)  Karl Arne Lund (1912–1919)  Ali Tornberg (1919–1921)  V. R. Lakari (1921–1929)
Historia > Tornio Suomen itsenäisyyden ajalla > Tornion kaupunginjohtajat

| Kaupunginjohtaja | Vuosi |
| --- | --- |
Varma T. Suosalmi: 1929
Erkki O. Mantere: 1930–1938
Petter Koponen: 1938–1963
Aarno Strömmer: 1963–1973
Hannes Manninen: 1973–2010
Raimo Ronkainen: 1995 sij. 2010–2015
Timo Nousiainen: 2015–2021
Jukka Kujala: 2021–
Väestö > Väestönkehitys

Myöhään 1800-luvulle asti Torniossa oli alle 700 asukasta. 1800-luvun lopulla Tornio kasvoi merkittävästi: vuonna 1880 asukasmäärä ylitti tuhannen asukkaan rajan. 1920-luvulla asukasmäärä kaksinkertaistui 2 000:een asukkaaseen. 1970-luvun alussa Torniossa oli 8 000 asukasta. Vuonna 1973 Alatornion (8 900 asukasta) ja Karungin kunta (2 200 asukasta) liitettiin Tornioon, jolloin asukasmäärä kasvoi liki 19 000:een. 1970- ja 1980-luvulla Tornio koki positiivista väestönkasvua. Vuonna 1993 oli Tornion väestöhuippu 23 300 asukkaalla. Muuttoliike Etelä-Suomeen 1990-luvun alun laman jälkeen teki muuttotappiota Torniolle, mutta silti vähemmän kuin muille Lapin kunnille. Vuodesta 2002 lähtien Tornion väkimäärä on hiukan lisääntynyt.
| Väestön kehitys |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  1980  |  1985  |  1990  |  1995  |  1996  |  1997  |  1998  |  1999  |  2000  |  2001  |  2002  |  2003  |  2004  |  2005  |  2006  |  2007  |  2008  |
| Väestö | 21 076 | 22 328 | 22 879 | 23 156 | 23 285 | 23 116 | 22 881 | 22 719 | 22 617 | 22 456 | 22 155 | 22 198 | 22 204 | 22 297 | 22 299 | 22 373 | 22 487 |
| ±% | —     | +5.9% | +2.5% | +1.2% | +0.6% | −0.7% | −1.0% | −0.7% | −0.4% | −0.7% | −1.3% | +0.2% | +0.0% | +0.4% | +0.0% | +0.3% | +0.5% |
Lähteet: 
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kaupungin väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2013 tilanteen mukainen.
| Tornion väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 21 076 | 21 076 |
| 1985 | 1985 |    | 22 328 | 22 328 |
| 1990 | 1990 |    | 22 879 | 22 879 |
| 1995 | 1995 |    | 23 156 | 23 156 |
| 2000 | 2000 |    | 22 617 | 22 617 |
| 2005 | 2005 |    | 22 297 | 22 297 |
| 2010 | 2010 |    | 22 513 | 22 513 |
| 2015 | 2015 |    | 22 199 | 22 199 |
| 2020 | 2020 |    | 21 640 | 21 640 |
Lähde: Tilastokeskus.
Seurakunnat

Vuoden 2018 aluejaon mukaan Torniossa on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Tornion seurakunta
Itsenäisenä helluntaiseurakuntana Torniossa toimii Tornion helluntaiseurakunta.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Tornion alueella toimii Oulun ortodoksinen seurakunta.
Seurakunnat > Entiset seurakunnat

Seuraavassa luettelossa on mainittu historiallisella ajalla lakkautetut seurakunnat Tornion kaupungin nykyisellä alueella.
Alatornion seurakunta (liitetty Tornion seurakuntaan 2007)
Karungin seurakunta (liitetty Tornion seurakuntaan 2007)
Politiikka > Päätöksenteko

Torniossa vahvin poliittinen toimija on Suomen Keskusta. Kaudella 2021–2025 sillä on 20 paikkaa Tornion kaupunginvaltuuston 43 valtuustopaikasta. Perussuomalaisilla on kahdeksan paikkaa, SDP:llä viisi paikkaa, vasemmistoliitolla viisi paikkaa, kokoomuksella neljä paikkaa ja kristillisdemokraateilla yksi paikka.
Tornion kaupunginjohtajana on toiminut Jukka Kujala elokuusta 2021 lähtien. Hänet valittiin kuuden vuoden määräajaksi tammikuussa 2021. Kujalan edeltäjä oli Timo Nousiainen, joka hävisi Kujalalle kaupunginvaltuuston äänestyksessä äänin 20–23.
| Puolue | Äänet | Osuus | Paikat |
| --- | --- | --- | --- |
| Keskusta | 4083 | 44,2 % | 20 |
| Perussuomalaiset | 1678 | 18,2 % | 8 |
| SDP | 1120 | 12,1 % | 5 |
| Vasemmistoliitto | 1112 | 12,0 % | 5 |
| Kokoomus | 912 | 9,9 % | 4 |
| Kristillisdemokraatit | 128 | 1,4 % | 1 |
| Vihreät | 183 | 2,0 % | 0 |
| Suomen Kommunistinen Puolue | 25 | 0,3 % | 0 |
Politiikka > Ystävyyskaupungit

Torniolla on kuusi ystävyyskaupunkia:
Devizes, Iso-Britannia
Hammerfest, Norja
Ikast, Tanska
Kirovsk, Venäjä
Szekszárd, Unkari
Vetlandan kunta, Ruotsi
Politiikka > Yhteistyö Haaparannan kanssa

Tornio ylläpitää tiivistä yhteistyötä Ruotsissa sijaitsevan kaksoiskaupunki Haaparannan kanssa. Haaparanta sai kaupungin oikeudet vuonna 1842, kun Tornio menetettiin Venäjälle korvauksena. Kun Suomi ja Ruotsi liittyivät vuonna 1955 Pohjoismaiden neuvostoon ja vuonna 1995 Euroopan unioniin, tuli rajasta paikallisten mukaan ”maailman rauhallisin raja”.
Lisäyksenä kaupungit aloittivat yhteistyön myös koulutuksessa, ja opiskelijat voivat vapaasti valita kummalla puolella rajaa opiskelevat. Vuodesta 1989 lähtien Haaparannalla toimi Kielikoulu (ruots. Språkskolan), jossa opiskeli suomalaisia ja ruotsalaisia opiskelijoita. Yhteistyö kielikoulun osalta tuli päätökseen vuonna 2023, jolloin uusia torniolaisia koululaisia ei voinut enää hakeutua Haaparannan kielikouluun.
Tornion ja Haaparannan suurin yhteinen hanke, Rajalla – På Gränsen, on aloitettu vuonna 2003. Rajalla-hanke sisältää yhdistetyn keskustan Tornion ja Haaparannan keskustojen välille. Vuonna 2006 rajan läheisyyteen rakennettiin Ikean tavaratalo. Vuonna 2008 rajalle rakennettiin muun muassa kauppakeskus.
Tornionlaakson museo - Tornedalens museum on Tornion ja Haaparannan yhteinen museo.
Talous ja infrastruktuuri

Tornio on teollisuuskaupunki. Tornion merkittävin työnantaja on Outokumpu, jonka ruostumatonta terästä valmistava Tornion terästehdas työllistää yli 2 000 henkeä. Outokummun ansiosta Torpin teollisuusalueelle on noussut vahva metalli- ja konepajakeskittymä. Outokumpu on viime aikoina suunnitellut laajentavansa ferrokromitehdasta Torniossa jolloin syntyisi 100 uutta työpaikkaa.
Tornion Suensaarella toimi elokuuhun 2010 asti Hartwallin (aiemmin Lapin Kulta) kansainvälisestikin tunnettua Lapin Kulta -olutta valmistanut yli 130-vuotias olut- ja virvoitusjuomatehdas. Panimossa työskenteli parhaimmillaan 200–300 työntekijää ja viime vaiheessa noin 100. 
Vuonna 2016 tehdaskiinteistöön perustettiin Elämystehdas Lappari, jossa toimii useita eri toimijoita kuten Club Teatria ja Tornion Panimo.
Talous ja infrastruktuuri > Liikenne

Tornio on kahden valtatien alkupää. Vain 16 kilometrin pituinen valtatie 29 Keminmaahan tarjoaa nopeat kulkuyhteydet Kemiin. Valtatie on pohjoisin moottoritie maailmassa ja suurin osa siitä on nimellä Perämerentie. Valtatie 21 myötäilee Ruotsin rajaa Kilpisjärvelle asti. Eurooppatie 8 myötäilee valtateitä 21 ja 29. Eurooppatie 4 alkaa Torniosta; tie on vain muutamia satoja metrejä Suomen puolella ja se jatkuu koko Ruotsin läpi Helsingborgiin etelässä. Tornion ja Haaparannan rajan yli kulkee 18 000 ajoneuvoa päivittäin, mikä tekee rajasta pohjoismaiden vilkkaimman. Tornio saa keväällä 2019 ensimmäinen kadun naisen mukaan, kun syntyy Irma Stormbomin nimikkokatu.
Haaparannalla ja Torniolla on yhteinen linja-autoasema, Haaparanta–Tornio-matkakeskus. Se sijaitsee Haaparannan puolella, sadan metrin päästä rajasta.
Rautatiet Torniosta johtavat kolmeen eri suuntaan: Oulu–Tornio-rata kulkee perämeren rantaa myötäillen Ouluun, Kolarin rata Tornionjokea myötäillen Kolariin ja Tornio–Haaparanta-rata rajan yli Haaparannalle. Lisäksi Röytän satamarata yhdistää Tornion ratapihan Röytän sataman ratapihaan. Tornion ja Haaparannan rautatieasemat yhdistävä neljä kilometriä pitkä neliraiderata mahdollistaa asemien välisen liikennöinnin sekä ruotsalaisella että suomalaisella kalustolla (Suomessa on käytössä suurempi raideleveys kuin Ruotsissa). Henkilöliikenne Torniossa keskeytyi Tornio-Pohjoisen seisakkeen huonon kunnon ja sijainnin vuoksi vuonna 2004. Turvallisemmalle paikalle rakennettiin Tornio-Itäisen seisake vuonna 2008. Nykyään osataan valmistaa junakalustoa, joka pystyy ilman telinvaihtoa vaihtamaan nopeasti raideleveyttään, kun kalusto ajetaan säältä suojatun raideleveysmuuntohallin läpi raideleveydeltä toiselle. Tällaista tekniikkaa Suomen, Ruotsin ja Norjan välisessä junaliikenteessä ei toistaiseksi (2015) ole vielä kokeiltu.
Tornion satama sijaitsee Röytän saarella, kaupungin eteläosassa. Talvisin jäänmurtaja mahdollistaa vapaat meriyhteydet ja satamaa voidaan käyttää ympärivuotisesti. Sataman liikenne koostuu pääosin Outokumpu Oyj:n ruostumattoman teräksen viennistä. Satamassa ei ole matkustajaliikennettä. Vuonna 2007 satamassa vieraili 345 laivaa ja sataman tavaraliikenne oli 1,6 miljoonaa tonnia.
Kemi–Tornion lentoasema sijaitsee Keminmaassa, noin 18 kilometriä Torniosta. Lentoyhtiö Finncomm Airlines tarjoaa suorat lennot Helsinki-Vantaan lentoasemalle. Lentoaseman läpi kulki 95 887 matkustajaa vuonna 2008.
Talous ja infrastruktuuri > Turvallisuus ja pelastustoimi

Torniossa toimii neljä palokuntaa, Lapin pelastuslaitoksen Tornion ammattipalokunta, Outokummun terästehtaan tehdaspalokunta, Tornion VPK, sekä Karungin VPK. Lisäksi kunnassa sijaitsee Lapin poliisilaitoksen poliisiasema.
Kulttuuri > Tapahtumat

Torniossa on järjestetty useita suuria kristillisiä kesätapahtumia. Vanhoillislestadiolaisten suviseurat on järjestetty Torniossa viisi kertaa, vuosina 1909, 1929, 1952, 1994 sekä 2016.
Kulttuuri > Nähtävyydet

Tornionlaakson museo
Aineen taidemuseo - Aktiivinen kuvataiteen kohtauspaikka. Tarjolla mm. kokoelmanäyttelyitä, vaihtuvia näyttelyitä, työpajoja ja luentoja.
Lapin Kulta -panimo - Panimo perustettiin 1873 ja se oli Pohjois-Suomen vanhin teollisuuslaitos. Panimon toiminta lopetettiin 2010.
Lasten liikennepuisto - Toiminta on tarkoitettu pääasiassa alle 10-vuotiaille lapsille ja heidän vanhemmilleen.
Tornion kirkko -  Kirkko vihittiin käyttöön 1686.
Alatornion kirkko
Karungin kirkko
Tornion ortodoksinen kirkko
Kauppakeskus Rajalla - På Gränsen
Tornion vesitorni
Duudsonit Activity Park TornioHaparanda
Kulttuuri > Kieli

Torniossa puhuttu murre ei juuri poikkea muiden länsirajan kuntien asukkaiden murteesta. Sen sijaan Ruotsin puolella asuvat tornionlaaksolaiset puhuvat ruotsin kielen ohella yleisesti meänkieltä eli tornionlaaksonsuomea, joka poikkeaa selvästi Suomen puolen peräpohjalaismurteista etenkin ruotsin kielen huomattavan sanastovaikutuksen vuoksi.
Kulttuuri > Urheilu

Tornion urheiluelämä on viimeisen sadan vuoden aikana ollut vilkasta. Tornionseudun ensimmäiset urheilukilpailut olivat hiihtokilpailut Tornionjoen jäällä 1894.
Vuosisadan alussa urheilutoiminta käynnistettiin Tornion Pyryn puitteissa, joka perustettiin marraskuussa 1905 suurlakon jälkitunnelmissa jatkamaan kansalliskaartin toimintaa. Palloilulajeille perustettiin vuonna 1935 oma seura, Tornion Palloveikot (ToPV), jonka lajeina olivat kesäisin jalkapallo ja talvisin jääpallo ja futsal. Itsenäisyyden kahtena ensimmäisenä vuosikymmenenä suojelukuntajärjestö oli keskeinen urheilutoiminnan järjestäjä. Erityisesti ammunta ja pesäpallo kesäisin sekä hiihto ja ampumahiihto talvisin olivat suojeluskuntaurheilun päälajeja. Ammunnan, hiihdon ja ampumahiihdon kilpailupaikoiksi muodostui Kokkokankaan maasto. Torikenttä toimi jalka- ja pesäpalloilun pelipaikkana ja Tornionjoen jäällä jääpalloiltiin.
Toisen maailmansodan jälkeen kaupunkiin perustettiin lisää seuroja, TUL:ään kuuluva Tornion Tarmo sekä palloilupuolelle uusi erikoisseura Tornion Pallo –47 (TP-47), jonka perustivat Tornion VR:läiset. TP-47 tuli tunnetuksi myöhemmin erityisesti jalkapalloseurana.
1970-luvulta lähtien urheilupuolella erikoistuminen tiettyyn lajiin on ollut tyypillistä myös Torniossa. Tornion Palloveikot on erityisesti jääpalloseura ja Tornion Pallo –47 jalkapalloseura. Muita palloilupuolen erikoisseuroja ovat jääkiekossa Tornion IHC, lentopallossa Tornion Lentis-88 ja kaukalopallossa Tornion Palloketut. Tornion Palloveikot on myös kaupungin salibandyn ykkösseura. Hiihdon ja yleisurheilun ykkösseura on Alatornion Pirkat.
Palloilulajeja on 1950-luvulta lähtien pelattu Pohjan Stadionilla, joka 1980-luvulta lähtien on ollut yksinomaan yleisurheilijoiden ja jalkapalloilijoiden käytössä. Jääpalloilijoiden pelipaikkana toimi 1980- ja 90-luvuilla Näränperän luonnonjääkenttä ja 1990-luvulta lähtien peliareenana on ollut Haaparannan Gränsvallenin tekojää. Jääkiekkoa, kaukalopalloa ja lentopalloa harrastetaan Putaan urheilukeskuksessa. Hiihtourheilun pääpaikaksi on muodostunut Puuluodon hiihtokeskus.
Muiden urheilulajien suorituspaikkoja ovat Putaan uimahalli uimareille, Laivakangas raviurheilulle ja haulikkoampujille, Näränperä jousiampujille ja golfaajille sekä Röyttä purjehtijoille.
Tunnettuja Torniossa kasvaneita urheilijoita vuosikymmenien varrelta ovat olleet muun muassa yleisurheilija, olympiavoittaja Ville Pörhölä, yleisurheilijat Erik Åström ja Tauno Kontio, hiihtäjä Jari Isometsä, ammattijalkapalloilija Teemu Tainio, pujottelun maailmanmestari Kalle Palander sekä jääkiekkoilijat Ville Pokka ja Jesse Puljujärvi.
Kirjallisuutta

Mäntylä, Ilkka: Tornion kaupungin historia: 1. osa. 1971.
Sadinmaa, Arja: Tilastotietoja Tornio 2007.  (Tilastotietopaketti Torniosta)  Tornion kaupunki, 2007.  ISSN 0782-548X  Teoksen verkkoversio.
Nordberg, Henri: Tornionlaakson vuosikirja 2005. ISSN 0787-197X
Mäkitalo, Juhani: Tornion asukkaita 1621–1714 ja heidän jälkeläisiään 1-2. 2005.
Ylimaunu, Timo: Aittakylästä kaupungiksi: Arkeologinen tutkimus Tornion kaupungistumisesta 18. vuosisadan loppuun mennessä. 2007. ISBN 978-952-9888-32-0
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tornio Wikimedia Commonsissa
Tornion kaupungin kotisivut.
Tilastokeskus – Tornion avainluvut.
Visit Meri-Lappi – Meri-Lapin matkailu. (Arkistoitu – Internet Archive)
Tornio
Kylät ja kaupunginosat
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kaupunginosat | Kaupunginosat | Kylät | Kylät | Kylät | Kylät |  |
|  Suensaari  Kiviranta  Särkinärä  Pudas  Palosaari |  Luotomäki  Torppi Pikku-Berliini  Miukki  Kokkokangas |  Arpela  Pirkkiö  Puuluoto  Näätsaari  Kantojärvi |  Karunki  Martimo  Vojakkala  Liakka  Lautamaa |  Korpijärvi  Laivaniemi  Sattajärvi  Varajärvi  Raumo |  Ruottala  Laivajärvi  Kourilehto  Könölä  Kaakamo  Kukkola |  |
Urheilu
| --- | --- |
Liikuntapaikat: Pohjan stadion
Urheiluseurat: Tornion Pyry – Tornion Palloveikot – Tornion Pallo -47 – Tornion IHC - Alatornion Pirkat
Liikenne ja logistiikka
| --- | --- |
Rautatieliikenne: Aapajoen seisake – Alavojakkalan seisake –  Kalkkimaan rata – Karungin rautatieasema – Kolarin rata – Korpikylän rautatieasema – Kukkolan seisake – Oulu–Tornio-rata – Röyttän satamarata – Niemenpään rautatieasema – Tornio–Haaparanta-rata – Tornion rautatieasema – Tornio-Pohjoinen – Ylivojakkalan seisake
Sillat: Raumonjoen rautatiesilta – Tornionjoen rautatiesilta
Tieliikenne: Seututie 921 – Seututie 922 – Seututie 927 – Valtatie 21
| n k Lapin maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Enontekiö  Inari  Kemi  Kemijärvi  Keminmaa  Kittilä  Kolari  Muonio  Pelkosenniemi  Pello  Posio  Ranua  Rovaniemi  Salla  Savukoski  Simo  Sodankylä  Tervola  Tornio  Utsjoki  Ylitornio 
Entiset kunnat:  Alatornio  Karunki  Kemijärven maalaiskunta  Rovaniemen maalaiskunta  (Kemin maalaiskunta) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Muut:  IdRef 
Tornionjoen ylittävä Hannulan silta.
Hallituskatu Suensaaressa, Tornion keskustassa.
Vanhoja puurakennuksia Kukkolankoskella.
Näkymä Suensaaren vesitornista.
Ruotsin vallan ajan kuva Torniosta.
Tornio teoksessa Finland framställdt i teckningar (1845-1852)
Venäjän vallan ajan kuva Torniosta vuodelta 1908. Kuva Raatihuoneen tornista Kauppakadun suuntaan. Edessä silloinen Westerlundin, myöhemmin Avelan kirjakauppa.
Vuoden 1944 Tornion maihinnousun joukkoja nousemassa maihin Röytän satamassa.
Kartta Tornion alue- ja kuntaliitoksista. Kaupunkiin liitettiin alueita Alatorniosta vuosina 1925 ja 1957. Alatornio ja Karunki yhdistettiin Tornioon vuonna 1973.
Suomen ja Ruotsin raja Torniossa 1950-luvulla. Tuolloin Ruotsissa oli vielä vasemmanpuoleinen liikenne.
Kuvaaja Tornion väestön kehityksestä
Tornion keskustaa vuonna 2014.
Tornion kaupungintalo.
Vuonna 1904 valmistunut Niilontalo, yksi Peräpohjolan Opiston rakennuksista Tornion Kivirannalla.
Tornion ja Haaparannan yhteinen logo.
Lapin Kullan tehdas
VR:n tavararatapiha Miukin kaupunginosassa.
Tornion kirkko rakennettiin 1684–1686.
Kauppakeskus Rajalla - På Gränsen sijaitsee Ruotsin rajan välittömässä läheisyydessä.
Pohjan stadion.
Oikeistopoikkeama

Oikeistopoikkeama (ven. Пра́вый укло́н, Pravyi uklon) oli nimitys Neuvostoliiton kommunistisessa puolueessa 1920-luvun lopulla niille henkilöille, jotka eivät kannattaneet viisivuotissuunnitelmiin liittynyttä nopeaa valtiojohtoista teollistamista ja maatalouden kollektivisointia, vaan vaativat jatkamaan NEP-kauden markkinavetoista talouspolitiikkaa. Nikolai Buharinin johtamaa ryhmää on kutsuttu myös oikeisto-oppositioksi (Пра́вая оппози́ция, Pravaja oppozitsija).
Tausta

Neuvostoliiton kommunistisen puolueen johdossa käytiin koko 1920-luvun ajan kiistelyä siitä, miten pitkälle talonpoikien yksityistä kaupankäyntiä suosinutta NEP-politiikkaa tulisi jatkaa. Lev Trotskin johtama vasemmisto-oppositio vaati äänekkäästi NEP:stä luopumista ja valtiojohtoista teollistamispolitiikkaa, kun taas Grigori Zinovjevin, Lev Kamenevin ja Josif Stalinin muodostama puolueen johtotroikka halusi toistaiseksi jatkaa NEP-linjaa. Aiemmin vasemmistokommunistina tunnettu puoluejohdon jäsen Nikolai Buharin kääntyi 1920-luvun puolivälissä intohimoiseksi NEP-politiikan kannattajaksi ja julisti yksityisen liiketoiminnan suosimisen olevan oikea tie sosialismia kohti. Hänen mukaansa talonpojille tuli toistaa iskulausetta ”Rikastukaa!”. Buharin tukijoineen auttoi Stalinia syrjäyttämään ja lopulta tuhoamaan vasemmisto-opposition vuosina 1927–1928. Pian tämän jälkeen Buharinin ja Stalinin liitto kuitenkin hajosi, sillä johtoaseman saavuttanut Stalin päätti luopua NEP-politiikasta, jonka hän katsoi olevan syynä neuvostotalouden ja -yhteiskunnan kohtaamiin ongelmiin.
Oikeisto-oppositio

Stalin käynnisti vuonna 1928 maatalouden kollektivisoinnin ja viisivuotissuunnittelun, jotka käytännössä lakkauttivat kaiken yksityisomistukseen perustuneen liiketoiminnan. Stalinin uusi linja muistutti juuri tuhotun vasemmisto-opposition vaatimuksia. Uutta linjausta vastustamaan nousivat puoluejohdosta Buharinin ohella muun muassa kansankomissaarien neuvoston puheenjohtaja Aleksei Rykov, ammattiliittojen keskusneuvoston puheenjohtaja Mihail Tomski ja Moskovan puoluejohtaja Nikolai Uglanov. Buharin, Rykov ja Tomski olivat politbyroon jäseniä ja Buharin myös Pravdan päätoimittaja, joten uutta oppositioryhmää ei voitu suoralta kädeltä vaientaa. Politbyroon kokous huhtikuussa 1928 hyväksyi Buharinin kantaa myötäilleen päätöslauselman, jossa moitittiin maatalouden kollektivisoinnissa tapahtuneita väkivaltaisia ylilyöntejä, ja keskuskomitea päätti heinäkuussa 1928 hänen aloitteestaan nostaa valtion talonpojille viljasta maksamaa hintaa. Marraskuussa 1928 Stalin kuitenkin ajoi läpi päätökset, jotka palauttivat hänen linjansa. Hän myös mustamaalasi Buharinia viitaten siihen, että Buharinilla oli taipumus tukeutua ei-kommunistisiin asiantuntijoihin ja näiden mielipiteisiin.
Tammikuussa 1929 Buharinin, Rykovin ja Tomskin julistettiin muodostaneen vahingollisen puolueen sisäisen ryhmäkunnan ja oikeistopoikkeaman. Sanavalinnalla ”poikkeama” tarkoitettiin luultavasti sitä, ettei Buharinin ryhmää voinut vielä kutsua järjestyneeksi oppositioksi. Kevään 1929 aikana ”oikeistolaiset” syrjäytettiin korkeista asemista. Oikeisto-opposition kukistumisen sinetöi Buharinin erottaminen politbyroosta marraskuussa 1929. Hän vältti puolueesta erottamisen ilmoittamalla hyväksyvänsä jatkossa puolueen virallisen linjan. Stalinin puhdistusten aikana Buharin, Rykov ja Tomski julistettiin kesäkuussa 1937 vakoojiksi ja valtion vihollisiksi. Buharin ja Rykov tuomittiin kuolemaan näytösoikeudenkäynnissä vuonna 1938 ja teloitettiin, Tomski oli tehnyt itsemurhan jo vuonna 1936.
Nikolai Buharin.
Mihail Tomski (vas.) ja Aleksei Rykov vuonna 1930.