stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Katrineholmin kunta
Seurakunnat > Historialliset seurakunnat

Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri" (ruots. kyrkobokföringsdistrikt), joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Björkvik
Floda
Julita
Katrineholm
Lerbo
Sköldinge
Stora Malm (Malm)
Östra Vingåker
Seurakunnat > Kirkot

Björkvikin kirkko
Flodan kirkko
Julitan kirkko
Katrineholmin kirkko
Lerbon kirkko
Sköldingen kirkko
Stora Malmin kirkko
Vallan kirkko
Östra Vingåkerin kirkko
Ystävyyskaupungit

Vennesla, Norja
Saint-Cyr-sur-Loire, Ranska
Halver, Saksa
Salo, Suomi
Odderin kunta, Tanska
Kehtna, Viro
Rzhev, Venäjä
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Katrineholmin kunnan kotisivut (ruotsiksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Katrineholms kommun – Kuntajaon kehitys ja vaakuna ovat käännöstä.
Södermanlandin läänin kunnat
Kartta Katrineholmin kunnan piireistä.
Käännös suomeksi
Arkása

| Arkása Αρκάσα |
| --- | --- |
 Pyhän Nikolaoksen (Ágios Nikólaos) kappeli Arkásan rannikolla.
 Arkása
 Koordinaatit: 35°28′40″N, 27°7′13″E 
Valtio:  Kreikka
Alue:  Etelä-Egean saaret
Alueyksikkö:  Kárpathos-Kásos
Kunta:  Kárpathos
Kunnallisyksikkö:  Kárpathos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  6201010301
Väkiluku (2011):  531
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Arkása (kreik. Αρκάσα) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kárpathoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Kárpathoksen kuntaan, Kárpathos-Kásoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 531 (vuonna 2011).
Arkásan rannikkoa.
Arkásan kylä sijaitsee Kárpathoksen länsirannikon eteläosassa linnuntietä noin yhdeksän kilometriä länsilounaaseen Kárpathoksen kaupungista eli Pigádiasta. Kylä on perinyt nimensä antiikin ajan Arkesseian kaupungilta, joka sijaitsi sen lähellä. Kylän nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa varhaisbysanttilaisen, 400-luvulla rakennetun Pyhän Anastasian (Agía Anastasía) kirkon rauniot lattiamosaiikkeineen. Antiikin Arkesseian rauniot sijaitsevat nykyisellä Palaiókastron vuorella.
Nykyisin Arkásan kylässä on pienimuotoista turismia. Kylän lähellä on joitakin rantoja. Ágios Nikólaoksen ranta, joka on saanut nimensä siellä olevasta Pyhälle Nikolaokselle omistetusta kappelista, sijaitsee noin kilometrin kylästä etelään.
Arkása muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Αρκάσας, Topikí Koinótita Arkásas), johon kuuluvat varsinaisen Arkásan kylän lisäksi Foiníkin kylä sekä pienet saaret Diakóftis (Diakóptis) ja Charkiás (Chalkiás). Koko yhdyskunnan väkiluku on 564.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arkása Wikimedia Commonsissa
Henri Bosco

| Henri Bosco |
| --- | --- |
 Henri Bosco
Henkilötiedot
Syntynyt: 1888 Avignon, Ranska
Kuollut: 1976 (87–88 vuotta) Nizza, Ranska
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ranska
Tuotannon kieli: ranska
Pääteokset:  Le Mas Théotime
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Henri Bosco (1888 Avignon, Ranska – 1976 Nizza, Ranska) oli ranskalainen kirjailija. Hän opetti italiaa Rabatissa ja Napolissa. Hänen katsotaan kuuluvan katolisen kirjallisuuden traditioon, mutta hän oli myös välimerellisen luonnon kuvaaja. Bosco kirjoitti sekä runoa että proosaa. Hän sai Renaudot-palkinnon romaanista Le Mas Théotime. Hän oli neljä kertaa Nobel-palkintoehdokkaana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Henri Bosco Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Kreikka  Korea  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Apollonin temppeli (Prepesinthos)

| Apollonin temppeli |
| --- | --- |
 Apollonin pyhäkköalueen raunioita ja kunnostettuja osia.
Sijainti:  Mándra, Despotikó, Antíparos, Etelä-Egean saaret, Kreikka
Koordinaatit:  36°58′13″N, 25°00′51″E
Rakennustyyppi:  kreikkalainen temppeli ja pyhäkköalue
Perustettu:  800-luku eaa.
Valmistumisvuosi:  500-luku eaa.
Tyylisuunta:  doorilainen
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Apollonin temppeli oli antiikin aikainen Apollon-jumalalle omistettu kreikkalainen temppeli Prepesinthoksen saarella eli nykyisellä Despotikón saarella Kreikassa. Siihen liittyi pyhäkköalue, jossa oli myös lukuisia muita rakennuksia. Sen arkeologinen kohde sijaitsee Mándrassa (myös Mántra) saaren koillisrannikolla.
Historia

Apollonin pyhäkkö on saanut alkunsa jo geometrisella kaudella 800-luvulla eaa., ja kukoisti arkaaisella kaudella 500-luvun lopulla ja 400-luvun eaa. alussa. Pyhäkössä kunnioitettiin Apollonia sekä todennäköisesti myös tämän sisarta Artemista, aivan kuin Kykladien tunnetummalla kyseisten jumalten kulttipaikalla Deloksella. Näiden nimet esiintyvät paikalta löydetyissä keramiikan sirpaleissa. Löydösten perusteella paikka on ollut antiikin aikana sijaintinsa puolesta merkittävä meriteiden risteyskohta ja läpikulkupaikka. On ehdotettu, että paroslaiset olisivat rakentaneet pyhäkön kamppaillessaan Kykladien hallinnasta naksoslaisten kanssa, ja että se olisi toiminut Deloksen kilpailijana. Toisaalta se voi olla jonkinlainen Deloksen ”satelliittipyhäkkö”, joita oli Kykladeilla muitakin, muun muassa Delion eli Deloslaisten jumalten pyhäkkö Paroksella.
Pyhäkkö on tuhoutunut hellenistisellä tai varhaisella roomalaisella kaudella 100-luvulla eaa. Erään ehdotuksen mukaan ateenalaiset olisivat tuhonneet sen, koska se kilpaili Deloksen kanssa. Toiseksi syyksi on ehdotettu merirosvoja.
Temppelistä ei ole säilynyt mainintaa antiikin kirjallisissa lähteissä. Paikan arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1959 Níkos Zafeirópouloksen johdolla. Tuolloin löydettiin ensimmäiset osat temppelistä. Kaivaukset alueella alkoivat uudelleen vuonna 1997 Giánnos Kourágioksen johdolla. Paikka sai suurempaa julkisuutta vuosien 2017–2018 kaivausten myötä. Tuohon mennessä oli kaivettu noin 200 neliömetrin kokoinen alue.
Rakennukset ja löydökset

Pyhäkkö sijaitsi nykyisen Despotikón saaren koilliskärjessä kohdassa, jossa etäisyys viereiselle Antíparoksen saarelle (antiikin Oliaros) on lyhin. Antiikin aikana saaria yhdisti kannas kyseisessä kohdassa. Pyhäkköön liittyneitä rakennuksia on löydetty myös pieneltä Tsimintírin saarelta Despotikón ja Antíparoksen väliltä. Yhteensä on löydetty ainakin 20 eri rakennuksen jäänteitä. Tärkeimmät rakennukset ovat arkaaiselta kaudelta. Rakennuksia on myös klassiselta ja hellenistiseltä kaudelta.
Pyhäkköalueen pohjoislaidalla sijaitsi Apollonin temppeli, joka oli rakennettu noin vuonna 550 eaa. ja edusti doorilaista tyyliä. Se oli tehty paroslaisesta marmorista, ja siinä oli kaksi huonetilaa, joista toinen oli oletettavasti omistettu Apollonille ja toinen Artemiille. Temppelin edustalla sijaitsi puolipyöreä alttari. Temppelin kaakkoispuolella sijaitsi doorilainen stoa eli pylväshalli, joka toimi hestiatorionina eli ruokasalina seremonia-aterioita varten. Sen seinänosaa on säilynyt noin 35 metrin matkalta ja parhaimmillaan noin 1,7 metrin korkeudelta.
Muihin rakennuksiin lukeutuu muun muassa Itäkompleksiksi kutsuttu rakennuskokonaisuus sekä Hestia Isthmian alttari. Nykyisin pyhäkköalueen rakennuksia on kunnostettu, ja useita niiden pylväitä on pystytetty uudelleen. Pyhäkköalueella oli oma satama.
Alueelta tehtyihin esinelöytöihin lukeutuu muun muassa marmoristen kuros-veistosten ja muiden veistosten osia, protokorinttilaisia ja korinttilaisia aryballoksia; amforoita, pithoksia ja muuta keramiikkaa; pienoispatsaita eli figuriineja; lamppuja, pulloja ja sinettisormuksia; kullasta ja hopeasta tehtyjä koruja ja muita esineitä; sekä metalliesineitä, kuten aseita, työkaluja ja kotitalousesineitä. Löytöjä on esillä Pároksen arkeologisessa museossa.
Hestia Isthmian marmorisen alttarin osa. Pároksen arkeologinen museo.
Graffitin (Apollonin nimi?) sisältävä keramiikan sirpale pyhäköstä. Pároksen arkeologinen museo.
Pároksen arkeologinen museo

| Pároksen arkeologinen museo Αρχαιολογικό Μουσείο Πάρου |
| --- | --- |
 Pároksen arkeologinen museo.
Tyyppi:  arkeologinen museo
Sijainti:  Paroikiá, Páros, Etelä-Egean saaret, Kreikka
Perustettu:  1950-luku
Koordinaatit:  37°5′4″N, 25°9′10″E
 fiPároksen arkeologinen museo 
   
Pároksen arkeologinen museo (kreik. Αρχαιολογικό Μουσείο Πάρου, Archaiologikó Mouseío Párou) on arkeologinen museo Paroikián kaupungissa Pároksen saarella Kreikassa. Se esittelee saarelta ja sen ympäristöstä löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä.
Museo on perustettu ja rakennettu 1950-luvulla. Museota on laajennettu vuosien varrella, ja sinne on koottu Pároksella sekä muun muassa Antíparoksella ja Despotikólla tehdyissä arkeologisissa kaivauksissa löydettyä esineistöä. Museo sijaitsee Paroikián keskustan itäpuolella lähellä Panagía Ekatontapylianín kirkkoa.
Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu esineitä neoliittiselta kivikaudelta roomalaiselle kaudelle saakka erityisesti antiikin Paroksen kaupungista ja sen vallassa olleelta alueelta. Esineisiin kuuluu veistoksia, jotka on tehty tunnetusta paikallisesta paroslaisesta marmorista, sekä muun muassa keramiikkaa, lasiesineitä, lattiamosaiikkeja, rakennusten koristeosia ja sarkofageja.
Merkittävimpiin esineisiin lukeutuvat muun muassa neoliittisen ajan naisfiguriini; Apollonin temppelin löydöt Despotikón saarelta; marmorinen gorgo 500-luvulta eaa.; Arkhilokheionin eli runoilija Arkhilokhoksen heroonin marmoriset reliefilaatat samoin 500-luvulta eaa.; marmoriset Artemiin patsaat Delionin Apollonin ja Artemiin pyhäköstä 400- ja 300-luvuilta eaa.; marmorinen Niken patsas noin vuodelta 470 eaa.; valtaistuimella istuvaa jumalatarta esittävä patsas; sekä niin kutsutun Paroslaisen kronikan osan sisältävä stele (Marmor Parium) 200-luvulta eaa.
Astia neoliittiselta kaudelta, 3000-luku eaa.
Varhaiskykladista keramiikkaa, n. 3200–2300 eaa.
Kykladinen idoli, n. 3000–2500 eaa.
Keskikykladinen pithos, n. 2300–1600 eaa.
Mykeneläisen ajan keramiikkaa, n. 1300–1150 eaa.
Esinelöytöjä Delionista, n. 800–500 eaa.
Geometrisen kauden astia Delionista, n. 800–700 eaa.
Gorgo, n. 550 eaa.
Arkhilokhos kuolinvuoteellaan, reliefi Arkhilokheionista, n. 500 eaa.
Suurikokoinen Artemiin patsas, n. 490–480 eaa.
Artemiin patsas Delionista, n. 360 eaa.
Paroslaisen kronikan osan sisältävä stele, 200-luku eaa.
Roomalainen lattiamosaiikki, 200-luku jaa.
Keramiikkaa ja lasiesineitä.
Sarkofagi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pároksen arkeologinen museo Wikimedia Commonsissa
Luettelo Suomen sopimuspalokunnista

Tämä on luettelo Suomen sopimuspalokunnista eli vapaaehtoisista palokunnista (VPK), tehdaspalokunnista (TPK), puolivakinaisista palokunnista (PVPK) ja sotilaspalokunnista.
Entiset sopimuspalokunnat

| Palokunta | Kunta | Alue (pelastuslaitos) | Lisätieto | Viite |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tuomarilan VPK | Espoo | Länsi-Uudenmaan pelastuslaitos | Palokuntasopimus pelastuslaitoksen kanssa päättyi 31.12.2012 |  |
| Haagan VPK | Helsinki | Helsinki | Yhdistyi Vanhan Käpylän VPK:n kanssa Länsi-Helsingin Sopimuspalokunnaksi 2023 |  |
| Vanhan Käpylän VPK | Helsinki | Helsinki | Yhdistyi Haagan VPK:n kanssa Länsi-Helsingin Sopimuspalokunnaksi 2023 |  |
Tomas Sinisalo

| Tomas Sinisalo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. tammikuuta 1986 (ikä 38) Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Suomi  Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  86 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2005–2016
Aik. seurat:  SaiPa (SML) Blues (SML) Salamat (Mestis) KalPa (SML) Malmö IF (SEL) TPS (SML) Kiekko-Vantaa (Mestis) Hvidovre (AL-Bank Ligaen)   Herlev Hornets (AL-Bank Ligaen) Stjernen Hockey (GET-ligaen) Pirati Chomutov (CZE-2) Herning Blue Fox (Metal Ligaen)
Tomas Sinisalo (s. 15. tammikuuta 1986 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat) on suomalainen jääkiekkohyökkääjä.
Sinisalo on edesmenneen NHL-pelaajan Ilkka Sinisalon poika ja tämän vuoksi Tomas on pelannut kolmen eri maan juniori-sarjoja. SM-liigassa Sinisalo pelasi melko pientä roolia eikä lyönyt missään vaiheessa itseään kunnolla läpi.
Sinisalo pelasi juniorina Jokereissa ja Bluesissa. Kaudella 2003–2004 hän pelasi USHL -junioriliigaa ja kauden 2004–2005 Leksands IF:n junioreissa Ruotsissa. Sinisalon SM-liigaura alkoi SaiPasta, jonne siirtyi kaudeksi 2005–2006. Vähälle peliajalle SaiPassa jäänyt Sinisalo siirtyi 2005 marraskuussa  Espoo Bluesiin kevääseen 2008 ulottuvalla sopimuksella (sopimuksen viimeistä kautta ei koskaan käytetty). Sinisalo pelasi 2005–07 välisenä aikana enimmäkseen Mestis-joukkue HC Salamoissa ja kävi kauden 2006–2007 aikana lainalla Kiekko-Vantaassa, KalPassa sekä Elitserien -joukkue Malmö Redhawksissa.
Kaudet 2007–2008 ja 2008–2009 Sinisalo pelasi TPS:ssä. Hän sai kuitenkin lähtöpassit joukkueesta huhtikuussa 2009. Sinisalo oli mukana 7. syyskuuta alkaneella Philadelphia Flyersin tulokasleirillä. Sinisalo oli organisaatiossa try-outilla. Syyskuussa Philadelphia lähetti hänet farmijoukkue Adirondack Phantomsiin. Adirondack vapautti Sinisalon koeaikasopimuksestaan 1. lokakuuta. Marraskuun alussa Sinisalo solmi sopimuksen Kiekko-Vantaan kanssa. Tammikuussa 2011 hän siirtyi loppukaudeksi Tanskan pääsarjan Hvidovreen. Seuraavaksi kaudeksi Sinisalo siirtyi saman sarjan Herlev Hornetsiin. Sinisalo teki Herlevissä 38 ottelussa 43 pistettä. Keväällä 2012 hän solmi kaksivuotisen sopimuksen Norjan pääsarjan Stjernen Hockeyn kanssa. Kaudeksi 2014–2015 Sinisalo siirtyi pelaamaan Tšekin 2. liigaan Pirati Chomutovin joukkueeseen ja sieltä seuraavaksi kaudeksi Tanskaan Herning Blue Foxin riveihin.
Kaudet 2016–2017 ja 2017–2018 Sinisalo oli kokonaan pelaamatta mutta teki paluun II divisioonaan Oulunkylän Kiekko-Kerhon joukkueessa kaudella 2018–2019
Sfaktiría

Sfaktirían saari (oikealla keskellä) ilmasta, etualalla Giálovan laguunia ja Zógkloksen niemi.
| --- | --- |
Sijainti:  36°55′49″N, 21°39′57″E, Pýlos-Néstoras Messenia, Peloponnesos Kreikka
Saariryhmä:  Jooniansaaret
Korkein kohta:  137  m 
Pinta-ala:  3,2 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Sfaktiría (kreik. Σφακτηρία), antiikin Sfakteria (m.kreik. Σφακτηρία, Sfaktēria, lat. Sphacteria) ja Sfagia/Sfagiai (m.kreik. Σφαγία/Σφαγίαι, lat. Sphagia, Tres Sphagiae), on Kreikan saari, joka kuuluu Jooniansaarten saariryhmään ja sijaitsee Joonianmeressä Peloponnesoksen niemimaan länsirannikolla Pýloksen kaupungin edustalla. Saaren pinta-ala on 3,2 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Sfaktiría kuuluu Pýlos-Néstoraksen kuntaan, Messenian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen.
Maantiede

Sfaktirían saari rajaa sen itäpuolisen Navarínonlahden eli Pýloksenlahden muusta Joonianmerestä. Saaren eteläpuolella sijaitsevat pienemmät Koutsounésin saaret ja Pýloksen saari eli Tsichlí Bampá, ja pohjoispuolella Zógkloksen niemi eli antiikin Koryfasion. Sfaktiría on suojeltu lintudirektiivin mukaisena Natura-alueena yhdessä Navarínonlahden pohjoispuolella sijaitsevan Giálovan laguunin kanssa.
Historia

Historiassa Sfakteria muistetaan paikkana, johon ateenalaiset motittivat spartalaiset peloponnesolaissodan aikana torjuttuaan näiden hyökkäyksen Pylokseen Pyloksen taistelussa. Tämä johti pitkään piiritykseen ja Sfakterian taisteluun, joka käytiin vuonna 425 eaa. Thukydides esittää seudun maantieteestä yksityiskohtaisia kuvauksia, ja saaren maantieteessä on helposti tunnistettavissa paikat, jotka hän kuvaa: Saaren keskiosassa on matalampi tasaisempi alue, jossa oli vesilähde ja spartalaisten leiri. Pohjoisosassa on korkeampi kohta, johon spartalaiset lopulta vetäytyivät, ja länsipuolella on rantautumiseen sopivia paikkoja, joihin helootit toivat lisätarpeita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sfaktiría Wikimedia Commonsissa
Jooniansaaret
| --- | --- |
Pääsaaret:   Ithaka  Kefaloniá  Korfu  Kythera  Lefkas  Paxós  Zákynthos 
Alisaariryhmät:   Paxoí Ágios Nikólaos  Antípaxos  Daskália (Pláka)  Kaltsonísi  Mongonísi  Panagía  Paxós  Diapontiset saaret Diákopo  Diáplo  Ereikoússa  Karávi  Mathráki  Othonoí  Plateiá  Tracheiá  Ekhinadit Ápasa  Drakonéra  Fílippos  Giróvaris  Kalógiros  Karlonísi  Kounéli  Lamprinós  Mákri  Módi  Oxeía  Petalás  Pístros  Pontikós  Práso  Prováti  Sofía  Sorós  Tsakalonísi  Vromónas  Oinoússes Avgó  Bómpa  Dýo Adélfia  Sapiéntza  Schíza  Venétiko  Strofadit Árpyia  Stamfáni  Tilevoḯdes Alafonísi  Arkoúdi  Átokos  Chelóni  Formíkoula  Kálamos  Kastós  Kýthros  Madourí  Meganísi  Petaloú  Prasonísi  Prováti  Skorpídi  Skorpiós  Spárti  Thiliá  Tsokári 
Muut pienemmät saaret:   Agía Marína  Ágios Andréas  Ágios Ioánnis  Ágios Nikólaos, Áktio-Vónitsa  Ágios Nikólaos, Sývota  Ágios Nikólaos, Zákynthos  Ágios Sóstis  Antidragonéra  Antikythera  Avgó  Dionísi  Dragonéra  Fortí  Kalonísi  Korakonísi  Lagoúdia  Lazaréto, Ithaka  Lazaréto, Korfu  Lygía  Marathonísi  Megálo Mourteméno  Merópi  Mikró Nisí  Moúrtos  Myzíthres  Panagía  Peristerés  Pontikonísi  Poréti  Porí  Próti  Pýlos  Sésoula  Sfaktiría  Skartsoumponísi  Vagiá  Vardiánoi  Vído 
Sfaktirían saari (taustalla) Pýloksesta nähtynä.
Nootti

Pohjois-Vietnamin pääministeri Phạm Văn Đồngin lähettämä nootti Kiinan pääministeri Zhou Enlaille vuonna 1958 koskien Kiinan aluevesien 12 merimailin leveyttä
Yhdysvaltain ulkoministeriön vahvistusnootti diplomaattikuriirille vuonna 1942
Nootti on valtion kirjallinen tiedonanto tai kysymys toiselle valtiolle. Sen lähettää yleensä ulkovaltion suurlähettiläs kohdemaan ulkoministeriölle tai päinvastoin. Yleensä nootilla ilmaistaan tyytymättömyyttä toisen valtion tilanteeseen tai toimintaan, ehdotetaan ratkaisua ongelmaan tai pyydetään selvitystä asiasta. Nootti voi olla allekirjoitettu, mutta usein se on allekirjoittamaton, muodoltaan verbaalinootti tai muodoltaan persoonaton muistio.
Noottienvaihto on yleinen tapa tiedustella tai tuoda esille asioita toisen valtion edustajalle. Noottien avulla voidaan myös käydä neuvotteluja ja sopia esimerkiksi jostain käytännöstä maiden välillä.
Kirje ja nootti eroavat toisistaan, kirjeen laatija on sen itse allekirjoittanut, mutta nootti on hallituksen tai vastaavan elimen lähettämä ilmoitus toisen maan viranomaiselle, yleensä ulkoministeriölle. Venäjä kuitenkin pyrkii diplomaattisessa kanssakäymisessään  sumentamaan kirjeen ja nootin välistä eroavuutta. Suomi on saanut Venäjältä suurta julkisuutta saaneen nootin vuonna 1961 ja ulkoministeri Sergei Lavrovin allekirjoittaman kirjeen muiden ETYJ-maiden joukossa helmikuussa 2022.
Aiheesta muualla

Vesa Häkkinen (31.8.2015) Nootti, apua! (suomeksi) (ulkoministerio.fi)
Diplomatiskt ABC - N: Note (ruotsiksi) (regeringen.se)
5 FAH-1 H-600. Diplomatic Notes (englanniksi) (state.gov)
Lachaniá

| Lachaniá Λαχανιά |
| --- | --- |
 Lachanián kylä ilmasta nähtynä.
 Lachaniá
 Koordinaatit: 35°58′1″N, 27°51′44″E 
Valtio:  Kreikka
Alue:  Etelä-Egean saaret
Alueyksikkö:  Ródos
Kunta:  Ródos
Kunnallisyksikkö:  Nótia Ródos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  6901090801
Väkiluku (2011):  153
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lachaniá (kreik. Λαχανιά; transl. myös Lahaniá) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Ródoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ródoksen kuntaan, Ródoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 153 (vuonna 2011).
Lachanián keskusaukio ja Pyhän Georgioksen (Ágios Geórgios) kirkko.
Lachanián kylä sijaitsee Ródoksen eteläosassa noin 65 kilometriä etelälounaaseen Ródoksen kaupungista ja noin 2,8 kilometriä sisämaahan saaren kaakkoisrannikosta. Kylän pääkirkko on vuodelta 1848 ja omistettu Pyhälle Georgiokselle (Ágios Geórgios).
Lachaniá muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Λαχανιάς, Topikí Koinótita Lachaniás), johon kuuluvat varsinaisen Lachanián kylän lisäksi rannikolla sijaitseva Plimmýrin kylä sekä pieni Chínan saari. Koko yhdyskunnan väkiluku on 153. Aiemmin kylä kuului Nótia Ródoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Ródoksen kunnan Nótia Ródoksen kunnallisyksikköön.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lachaniá Wikimedia Commonsissa
Lupus Hellinck

Lupus Hellinck (n. 1494 Axel – 1541) oli flaamilainen säveltäjä. Hän vietti suurimman osan elämästään Bruggessa. Hellinck toimi myös laulajana, kuoronjohtajana ja katolisen kirkon vihittynä pappina.
Hellinck oli utrechtilaisen Johannes Hellinckin poika. Hän sai varhaisimman musiikkikasvatuksensa 12-vuotiaana kuoropoikana St. Donatian -katedraalissa Bruggessa. Hellinck lähti vuonna 1514 pappiskoulutukseen Roomaan. Hän pysyi Roomassa ja Ferrarassa vuoteen 1519 saakka. Vuonna 1519 hän jatkoi työskentelyä Bruggessa. Hellinck tunsi sympatioita uskonpuhdistajia kohtaan. Hän osallistui vuonna 1539 näytelmään, jonka katolinen kirkko kielsi. Hellinck omaksui myös vaikutteita Girolamo Savonarolalta.
Hellinckin tuotantoon kuuluu 13 messua, 14 motettia, 11 saksalaista koraalia ja kuusi chansonia. Tutkija Richard Sherrin mukaan Johannes Lupille attribuoitu messu Mæ Some kuuluu selkeästi Hellinckin teoksiin. Hellinck on usein sekoitettu muihin 1500-luvun muusikoihin. Hänen virallinen etunimensä oli tiettävästi Wulfaert. Hänellä oli poika nimeltään Wulfuekin.
Aleksanteri II:n patsas (Moskova)

Aleksanteri II:n patsas on Aleksanteri II:n kunniaksi pystytetty monumentti Kristus Vapahtajan katedraalin lähellä Moskovassa. Muistomerkki paljastettiin vuonna 2005. Aikaisempi monumentti paljastettiin vuonna 1898 ja tuhottiin vuoteen 1931 mennessä. Monumentti tunnetaan myös nimellä Keisari Aleksanteri II:n muistomerkki.
Alkuperäinen muistomerkki

Alkuperäistä muistomerkkiä alettiin rakentaa vuonna 1893, ja se valmistui vuonna 1898. Sen suunnittelivat Aleksandr Opekušin, Pjotr Žukovski ja Nikolai V. Sultanov. Alkuperäisen veistoksen jalusta oli valmistettu Suomen Karjalasta tuodusta punaisesta graniitista. Muistomerkin patsas tuhottiin vuonna 1918 mutta vasta vuonna 1931 tuhottiin koko muistomerkki Stalinin määräyksestä.
Alkuperäinen muistomerkki > Kuvia

Aleksandr Opekušin, Pjotr Žukovski, Nikolai V. Sultanov (arkkitehti), Aleksanteri II:n monumentti, 1889–1918.
Alkuperäisen monumentin asema Moskovan Kremlissä.
Muistomerkki kaupungin panoraamassa.
Uusi muistomerkki

Nykyisen muistomerkin rakentaminen aloitettiin vuonna 2004, ja se valmistui seuraavana vuonna. Nykyinen Aleksanteri II:n patsas on pienempi kuin alkuperäinen. Aleksanteri II:n patsas on viisi metriä korkea pronssiveistos, joka on viisimetrisen jalustan päällä. Veistoksen jalustassa olevassa laatassa lukee Aleksanteri II:n saavutuksia, muun muassa se, että hän vapautti miljoonia talonpoikia orjuudesta.
Uusi muistomerkki > Kuvia

Alexander Rukavishnikov, Aleksanteri II:n monumentti, 2005.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aleksanteri II:n patsas (Moskova) Wikimedia Commonsissa
kuvia alkuperäisestä monumentista
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aleksanteri II:n patsas (Moskova) Wikimedia Commonsissa
kuvia nykyisestä monumentista
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Monument to Alexander II (Moscow)
Käännös suomeksi