stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Wayne Shorter
Yksityiselämä

Shorter oli kolmesti naimisissa. Hänen ensimmäinen vaimonsa Teruko Nakagamin hän nai vuonna 1961, toisen vaimonsa Ana Maria Patricio 1970 ja kolmannen vaimonsa Carolina Dos Santosin 1999. Hän sai lapsen sekä ensimmäisen että toisen vaimonsa kanssa. Patricion ja Shorterin lapsi kuoli 14-vuotiaana ja Patricio 1996 TWA:n lennon 800 räjähdyksessä. Onnettomuudessa kuoli kaikkiaan 230 ihmistä.
Shorter tutustui toisen vaimonsa kautta buddhalaisuuteen. Hän harjoittikin yli 50 vuoden ajan japanilaista Nichiren-buddhalaisuutta.
Sooloalbumeja

1959 Blues à la Carte
1959 Introducing Wayne Shorter
1960 Second Genesis
1961 Free Form
1962 Wayning Moments
1962 Wayning Moments Plus
1964 Night Dreamer
1964 JuJu
1964 Speak No Evil
1965 The Soothsayer
1965 The Collector
1965 Et Cetera
1965 The All Seeing Eye
1966 Adam’s Apple
1967 Schizophrenia
1969 Super Nova
1970 Moto Grosso Feio
1970 Odyssey of Iska
1974 Native Dancer
1985 Atlantis
1986 Phantom Navigator
1988 Joy Ryder
1995 High Life
2002 Footprints Live
2003 Alegría
2005 Beyond the Sound Barrier
Art Blakeyn ja the Jazz Messengersin kanssa

1959 Africaine
1960 A Night in Tunisia
1960 Like Someone in Love
1960 Meet You at the Jazz Corner of the World
1960 Roots & Herbs
1960 The Big Beat
1961 A Day With Art Blakey
1961 Impulse!!! Art Blakey!!! Jazz Messengers!!!
1961 Buhaina’s Delight
1961 Mosaic
1961 The Freedom Rider
1961 The Witch Doctor
1961 Tokyo 1961
1962 Caravan
1962 Three Blind Mice, Volumes 1 & 2
1963 Ugetsu
1964 Free for All
1964 Indestructible
Muiden Blue Note -artistien kanssa

1961 Free Form (Donald Byrd)
1962 Here to Stay (Freddie Hubbard)
1962 Ready for Freddie (Freddie Hubbard)
1963 The Body and the Soul (Freddie Hubbard)
1964 Search for the New Land (Lee Morgan)
1964 Some Other Stuff (Grachan Moncur III)
1965 The Gigolo (Lee Morgan)
1965 Spring (Tony Williams)
1966 Delightfulee (Lee Morgan)
1967 Standards (Lee Morgan)
1967 Sweet Slumber (Lou Donaldson)
1967 The Procrastinator (Lee Morgan)
1968 Expansions (McCoy Tyner)
1970 Extensions (McCoy Tyner)
Miles Davisin kanssa

1964 Miles In Berlin
1965 E.S.P.
1965 Live at the Plugged Nickel
1966 Miles Smiles
1967 Sorcerer
1967 Nefertiti
1968 Miles in the Sky
1968 Filles de Kilimanjaro
1969 In a Silent Way
1969 1969 Miles: Festiva de Juan Pins [vain Sony Japani]
1969 Bitches Brew
1970 Live at the Fillmore East (7.3.1970): It's About That Time
1974 Big Fun (1969–1972 äänitykset)
1976 Water Babies (1967–1968 äänitykset)
1979 Circle in the Round (1955–1970 äänitykset)
1980 Directions (1960–1970 äänitykset)
Weather Reportissa

1971 Weather Report
1972 I Sing the Body Electric
1972 Live in Tokyo
1973 Sweetnighter
1974 Mysterious Traveller
1975 Black Market
1975 Tale Spinnin'
1977 Heavy Weather
1978 Mr. Gone
1979 8:30
1980 Night Passage
1982 Weather Report 1982
1983 Procession
1983 Domino Theory
1984 Sportin' Life
1985 1985 This is This!
2002 Live and Unreleased
2002 Best Of
2004 Young And Fine Live DVD
2006 Forecast: Tomorrow DVD
Muiden kanssa

1977 Don Juan's Reckless Daughter (Joni Mitchell)
1977 Aja (Steely Dan)
1978 Mingus (Joni Mitchell)
1980 The Swing of Delight (Carlos Santana)
1982 Wild Things Run Fast (Joni Mitchell)
1985 Dog Eat Dog (Joni Mitchell)
1988 Chalk Mark in a Rain Storm (Joni Mitchell 1981)
1989 The End of the Innocence (Don Henley)
1990 Night Ride Home (Joni Mitchell)
1994 Turbulent Indigo (Joni Mitchell)
1997 1+1 (Herbie Hancock)
1998 Taming the Tiger (Joni Mitchell)
2000 Both Sides Now (Joni Mitchell)
2002 Travelogue (Joni Mitchell)
Kirjallisuutta

Michelle Mercer, Footprints: The Life and Work of Wayne Shorter (Tarcher/Penguin, 2005)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wayne Shorter Wikimedia Commonsissa
| n k Weather Report |
| --- | --- |
 Joe Zawinul  Wayne Shorter   Miroslav Vitouš  Airto Moreira  Alphonse Mouzon  Dom Um Romão  Eric Gravatt  Greg Errico  Alphonso Johnson  Ishmael Wilburn  Skip Hadden  Alyrio Lima  Leon 'Ndugu' Chancler  Chester Thompson  Jaco Pastorius  Michael Walden  Alex Acuña  Don Alias  Manolo Badrena  Peter Erskine  Erich Zawinul  Robert Thomas Jr.  Omar Hakim  Victor Bailey  Jose Rossy  Mino Cinelu 
Albumit:  Weather Report  I Sing the Body Electric  Live In Tokyo  Sweetnighter  Mysterious Traveller  Tale Spinnin'  Black Market  Heavy Weather  Mr. Gone  8:30  Night Passage  Weather Report  Procession  Domino Theory  Sportin' Life  This Is This!  Live and  Unreleased  Best Of  Young And Fine Live  Forecast: Tomorrow 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Shorter Amsterdamissa 1959
Danilo Pérez ja Shorter 2010
Bank of North Dakota

Pankkia mainostava mies Occupy Wall Street -mielenosoituksessa.
Bank of North Dakota (BND) on Pohjois-Dakotan osavaltion omistama pankki, joka on perustettu vuonna 1919. Pankin perustamisen promoottorina toimi sosialistipuolueesta erotettu poliitikko A. C. Townley, joka perusti oman puolueen nimeltä Non-Partisan League vuonna 1918. Pohjois-Dakota oli silloin kuten nytkin hyvin maatalousvaltainen alue; silloin siellä viljeltiin pääasiassa vehnää. Vehnän hintataso laski, ja esimerkiksi Minneapolisin ja Chicagon pankit nostivat samaan aikaan maatalouslainojen korkoja jopa 12 prosenttiin. Non-Partisan League sai suuren vaikutusvallan Pohjois-Dakotan edustajainhuoneessa ja senaatissa, ja osavaltion pankin perustaminen kävi mahdolliseksi seuraavana vuonna. Suuren laman aikana esimerkiksi opettajille maksettiin hyödykkeissä, mutta pankki otti tiloja haltuunsa. Laman jälkeen maita pyrittiin myymään takaisin entisille omistajille sikäli kuin olivat edelleen niitä viljelleet.
Pankki myöntää edullisia lainoja paikallisille yrityksille ja opiskelijoille. Erityisesti osavaltion omaa toimintaa on voitu rahoittaa sangen edullisesti, koska pankin ei tarvitse vaatia itseltään eli osavaltiolta korkoja. Ylijäämänsä pankki käyttää infrastruktuuriin ja hyvinvointipalveluihin. Voittoa vaativia osakkeenomistajia pankilla ei ole.
Pankilla on vain yksi konttori, joka sijaitsee Bismarckissa.
Kannustin

Kannustin eli insentiivi tarkoittaa taloustieteessä mitä tahansa, mikä motivoi tiettyyn valintaan tai toimintaan.
Taloustiede onkin lähinnä kannustinvaikutusten tutkimista. Tulospalkkio (esimerkiksi johdon optiopalkkio) sekä urakkapalkka ovat tyypillisiä rahallisia kannustimia. Kannustin voi olla myös ei-rahallinen kuten sosiaalinen paine tai arvostus. Kasvumotivaatio on itsensä kehittämiseen liittyvä kannustin.
Sanktio on negatiivinen kannustin. Usein kannustimilla on ikäviä tahattomia vaikutuksia, joten kannustimet pitää kohdentaa mahdollisimman oikein juuri siihen asiaan, mitä halutaan lisätä tai vähentää.
Kierot kannustimet

Kieroksi kannustimeksi (engl. perverse incentive) nimitetään kannustinta, jolla on odottamattomia negatiivisia sivuvaikutuksia.
Kierot kannustimet > Sairauspäiväraha lisää sairauspoissaoloja

Jos sairauspäivärahaa nostetaan 1 prosentilla, sairauspoissaolot lisääntyvät 1,4 prosenttia. 5 %:n korotus aiheuttaisi menetettynä tuotantona arviolta 80 miljoonan euron kansantaloudelliset kustannukset. Palkansaajien tutkimuslaitoksen Kelan tukemassa tutkimuksessa aineistona olivat Suomen sairauspoissaolot 2002-2012. Myös teorian mukaan korkeampi korvaustaso kannustaa enempään poissaoloon.
Galleria Vittorio Emanuele II

Galleria iltavalaistuksessa.
Galleria sisältä vuonna 1880.
Galleria Vittorio Emanuele II on arkadi-rakenteinen ostoskeskus Milanon ydinkeskustassa, Italiassa. Rakennelma koostuu kahdesta lasikatosta, jotka yhdistyvät oktagonin muotoisen lasikupolin kohdalla. Galleria yhdistää Piazza della Scalan ja Piazza del Duomon.
Historia

Galleria on saanut nimensä Viktor Emanuel II:n mukaan, sillä hän oli ensimmäinen kuningas, joka yhdisti Italian. Galleria suunniteltiin vuonna 1861 ja sen rakensi Giuseppe Megnoli vuosien 1865 ja 1877 välillä. Se on saanut vaikutteita muun muassa Brysselissä sijaitsevasta Galeries Royales Saint-Hubertista (valmistui 1847) sekä Pietarissa sijaitsevasta Passazh -galleriasta (valmistui 1848).
Keskellä sijaitseva lasikupoli on suurempi kuin esikuviensa ja sitä pidetään tärkeänä merkkipaaluna kohti lasitettuja ja katettuja kauppakeskuksia.
Lattian marmorissa on keskustan länsipuolella kuvioitu härkä. Uskomuksen mukaan pyörimällä sen sukuelinten kohdalla oikealla kantapäällä, hävittää se pahat henget. Uskomuksesta johtuen lattiaan on muodostunut kuluma ja kyseinen laatta vaihdetaan aika ajoin.
Galleria sijaitsee kahden Milanon tunnetuimman nähtävyyden Milanon Tuomiokirkon sekä Milanon Oopperatalon keskellä.
Kaupat, ravintolat ja hotellit

Galleriaa kutsutaan lempinimellä il salotto di Milano (Milanon olohuone), koska sen keskeinen sijainti on tehnyt siitä suositun kohtaamispaikan. 
Galleria on tunnettu kirja- ja taidekaupoistaan, puhumattakaan sen useista ravintoloista, kahviloista ja baareista. Galleriassa sijaitsee Milanon vanhimpiin lukeutuva kahvila Biffi Caffe, jonka perusti Paolo Biffi vuonna 1867. Tämä oli Milanon ensimmäinen kahvila, joka sai sähkövalot 1882.
Nykyään Galleriassa sijaitsee useiden merkkivalmistajien myymälöitä, kuten Versace, Prada, Giorgio Armani, Gucci ja Louis Vuitton. Kaikkien Gallerian liikkeiden nimikylteissä pitää olla kullanväriset kirjaimet mustalla pohjalla, joten mm. McDonald´s joutui muokkaamaan logonsa ja ulkoasunsa Galleriaan sopiviksi.
Kuvat

Galleria Vittorio Emanuele II:n perustuskivi.
Galleria Vittorio Emanuele II.
Galleria Vittorio Emanuele II:n riemukaaren muotoinen sisäänkäynti Piazza del Duomon suuntaan.
Kahviloita ja kauppoja.
Yksityiskohtia Galleriasta.
Lasikupoli.
Gallerian riemukaari.
Gallerian ulkopuolelta, joulukoristeltu kupoli.
Gallerian sisäpuolelta.
Galleria Vittorio Emanuele II Kaupungintalon puolelta.
Kuuluisa härkä.
Kirjat

Johann F. Geist: Arcades: The History of a Building Type.  MIT Press, 1982.  ISBN 0262070820
Insight Guides: Northern Italy.  APA Publications, 2004.  ISBN 9812349030
Käännös suomeksi
Turun sinappi

| Turun Sinappi |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Kahta en vaihda.
Tuotetyyppi:  Sinappi
Omistaja:  Unilever
Valmistaja:  Maustaja Oy
Alkuperämaa:  Suomi
Perustettu:  1948
Edelliset omistajat:  Jalostaja Oy
Kotisivu:  turunsinappia.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Turun Sinappi (markkinoidaan muodossa Turun Sinappia, ruots. Åbo senap) on monikansallisen Unileverin omistama elintarvikemerkki. Sinappia oli neljä perusmakua: mieto, väkevä, tulinen ja Linnan sinapiksi kutsuttu makea ja väkevä. Tulisen Turun Sinapin myynti Suomessa lopetettiin keväällä 2023. Nimestään huolimatta sinappi valmistetaan nykyisin Pyhännällä, Maustajan tehtailla.
Historia

Säilyketehdas Jalostaja Oy ryhtyi valmistamaan Turussa Linna-sinappia vuonna 1948. Ruotsalainen Slotts-sinapin valmistaja vaati kuitenkin Jalostajaa vaihtamaan nimen oikeustoimien uhalla (ruotsin slott tarkoittaa linnaa). Niin sinappi nimettiin Turun Sinapiksi. Linnan kuva jäi tuotteen tunnukseksi.
Sinappia valmisti 1990-luvun alkuun asti Huhtamäki-konserniin kuulunut Jalostaja. Unilever osti Jalostajan liiketoiminnan vuonna 1992 ja myi sen loppuvuodesta 1997 Nestlélle, joka alkoi valmistaa Turun Sinappia alihankintana Unileverille Turussa. Nestlé myi puolet Jalostajan kiinteistöistä Oy Lunden & Co Ab:lle vuonna 1998, minkä yhteydessä Turun Sinapin alihankintasopimus siirtyi Lundenille. Lunden valmisti sinappia vuoteen 2003 asti, jolloin valmistus siirrettiin Ruotsin Uppsalaan. Tieto sinapin valmistuksen loppumisesta Suomessa nostatti Pro Sinappi kansanliikkeen vaatimaan valmistuksen jatkumista Suomen Turussa.
Historia > Auran Sinappi

Ennen Ruotsiin siirtämistä Turun Sinappi oli Suomen suosituin sinappimerkki noin 60 prosentin markkinaosuudella. Pro Sinappi kansanliikkeen nostattaman kohun myötä Lunden jatkoi sinapin valmistusta alkuperäisellä tietotaidolla Suomessa nimellä Auran Sinappi, joka saavutti alle kolmessa vuodessa lähes 20 prosentin markkinaosuuden.  Turun Sinapin markkinaosuus laski 47 prosenttiin.
Vuonna 2008 Slottsin sinappitehdas suljettiin, ja Turun Sinapin valmistus siirrettiin muun tuotannon mukana Puolaan.
Toukokuussa 2014 Unilever ilmoitti Turun Sinapin valmistuksen siirtyvän takaisin Suomeen. Tuotetta alkoi valmistaa pyhäntäläinen Maustaja Oy. Siirron yhteydessä myös resepti muuttui. Sinapin ainesosaluettelon mukaan glukoosi-fruktoosisiirappi korvautui oikealla sokerilla.
Slogan

Turun Sinapin slogan eli mainoslause on ”kahta en vaihda”. Tämä lause on esiintynyt monissa tuotteen mainoksissa ja ihmiset ovat myös vääntäneet siitä omia versioitaan.
Aiheesta muualla

Turunsinappia.fi
Unileverin sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Jalostajan ja Lundenin historia (Arkistoitu – Internet Archive)
Juhani Kostet: Kahta en vaihda, teoksessa Kupila, Sanna (toim.): Sisua, siloa ja sinappia: merkkituotteita Turusta, s. 170–181.  Turku:  Turun maakuntamuseo, 2004.  ISBN 951-595-090-2
Kulttuurimonumentti (Tšekki)

Kulttuurimonumentista ilmoittava plakaatti Vraném nad Vltavoun Pyhän Yrjön kirkossa.
Kulttuurimonumentti (tšek. Kulturní památka) on yksi Tšekin tasavallan suojelutasoista. Kulttuurimonumentti voi olla joko yksittäinen kiinteistö, irtain tai usean sellaisen muodostama kokoelma, joka on historiallisesti merkittävä tai liittyy historiallisesti merkittävään henkilöön. Kulttuurimonumentiksi julistamisen on tarkoitus on suojella Tšekin kulttuuriperintöä.
Kohteet

Tšekin kulttuuriministeriö voi julistaa yksittäisen kiinteistön, irtaimen tai usean sellaisen muodostaman kokoelman kulttuurimonumentiksi. Valinnan kohteen täytyy olla historiallisesti merkittävä todistus esimerkiksi yhteiskunnallisesta kehityksestä ja elämäntavasta, tai sillä pitää olla suora yhteys historiallisesti merkittävään henkilöön.
Monumentti voi olla esimerkiksi maalaus, linna, merkittävän henkilön irtaimisto tai maisemaperintöalue. Tšekissä on yhteensä yli 80 000 numeroitua kulttuurimonumenttia, mutta koska yksi kohde voi sisältää useita yksittäisä esineitä, on kohteiden todellinen lukumäärä huomattavasti korkeampi. Esimerkiksi Prahan linnan kalusteet muodostavat yli 13 000 esineen kultturimonumentin.
Luetteloa kulttuurimonumenteista ylläpitää Tšekin kansallismonumenttivirasto.
Kohteet > Statuksen poisto

Kulttuurimonumentin status voidaan poistaa kohteelta vain painavan syyn johdosta. Esimerkiksi jos monumentin tila on niin heikko, että sitä ei voi korjauttaa ilman, että sen kulttuurillisesti arvokas osa säilyisi. Monumentin ylläpidon laiminlyöminen ei ole hyväksyttävä syy.
Monumentin omistaminen

Kulttuurimonumentin omistaminen tuo rajoitteita sille, mitä omistaja saa omaisuudelleen tehdä. Monumentin ylläpidosta, korjaamisesta sekä suojelusta vastaa sen omistaja yksin omalla kustannuksellaan. Monumenttia voi käyttää vain tavalla, joka vastaa sen kulttuurista ja poliittista merkitystä. Jos monumentin omista aikoo myydä kohteensa, on hänellä velvollisuus tarjota sitä ensin Tšekin kulttuuriministeriölle ostettavaksi. Poikkeuksena tästä on myynti omistajan lähisukulaisille, tai monumentin toisille omistajille.
Huolto-, remontointi- tai restaurointitapauksissa monumentin omistajan täytyy hakea sitovaa lausuntoa asiasta vastaavalta virkamieheltä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kulttuurimonumentti (Tšekki) Wikimedia Commonsissa
Kulttuurimonumenttiluettelo Tšekin kansallismonumenttiviraston sivuilla
Reserviläisliitto

Reserviläisliitto – Reservistförbundet ry:n tunnus
Reserviläisliitto – Reservistförbundet ry (RES, vuosina 1955–1996 Reservin Aliupseerien Liitto – Reservunderofficersförbundet ry, RAUL, vuosina 1996–2017 Reserviläisliitto – Reservin Aliupseerien Liitto – Reservistförbundet – Reservunderofficersförbundet ry) on 48 000 jäsenellään Suomen suurin maanpuolustusjärjestö.Liittoon kuuluu 18 maakunnallista piiriä, joiden alaisuudessa on 321 jäsenyhdistystä.
Henkilöjäsenet kuuluvat liittoon jäsenyhdistyksensä kautta. Liittoon voi periaatteessa kuulua kuka tahansa täysi-ikäinen Suomen kansalainen, mutta jäsenyysehdot vaihtelevat yhdistyksittäin.
Reserviläisliiton toiminnan tarkoitus on ylläpitää maanpuolustustaitoa, -kykyä ja -tahtoa. Liiton yleisimpiä toimintamuotoja ovat ammunta, urheilu, sotilaskoulutus, maastotoiminta ja maanpuolustustahdon ylläpitämiseen tähtäävä työ. Veteraanien tukitoiminta ja muu perinnetyö on myös yleistä. Liiton äänenkannattajana toimii Reserviläinen-lehti.
Liiton puheenjohtaja on Kari Salminen. Varapuheenjohtajina toimivat Lotta Nissi, Pasi Parkkila ja Mats Fagerström.
Historia

1940-luvun luvun lopun uusi yhteiskunnallinen tilanne käynnisti maanpuolustustyön uudelleen. Koko maassa alettiin perustaa uusia reservin aliupseeriyhdistyksiä sekä jatkaa ennen sotia perustettujen yhdistysten toimintaa. Reservinaliupseeriyhdistysten lukumäärän lisääntyessä vuosi vuodelta tehtiin pääkaupunkiseudulla aloite valtakunnallisen keskusjärjestön perustamisesta. Aloitteen perusteella kokoontuivat Helsingin, Tampereen, Valkeakosken ja Hämeenlinnan yhdistysten edustajat valmistelemaan asiaa Hämeenlinnan Alipäällystökerholle Poltinahon kasarmille keväällä 1954. Kokouksessa valittiin toimikunta kehittämään edelleen valtakunnallisen liiton perustamista. Reservin Aliupseerien Liiton perustamiskokous pidettiin ravintola Motissa Helsingin suojeluskuntatalolla 17. huhtikuuta 1955. Kokoukseen oli kutsuttu edustaja 28 yhdistyksestä, joista vain yksi jätti lähettämättä edustajansa paikalle. Valtakunnallinen järjestö sai nimekseen Reservin Aliupseerien Liitto ry.
Liitto merkittiin virallisesti yhdistysrekisteriin syyskuussa 1955, kun ennen sotia toiminut Suomen Reservin Aliupseeriliitto ry oli ensin lakkautettu. Paikallisten aliupseeriyhdistysten toimintaa johdettiin aluksi suoraan Reservin Aliupseerien Liitosta Helsingistä. Yhdistysten lukumäärän kasvaessa voimakkaasti toiminnan hallinnointi alkoi tuottaa vaikeuksia. Vuonna 1957 alettiin perustaa aliupseeripiirejä. Piirien määrä kasvoi nopeasti: kun vuoden 1957 lopussa oli toiminnassa vasta viisi piiriä, kolmen vuoden kuluessa oli perustettu koko maan kattava 18 piirin verkosto. Vuonna 1995 tehdyllä sääntömuutoksella liitto muuttui kaikille avoimeksi maanpuolustusjärjestöksi. Samassa yhteydessä liiton uudeksi nimeksi otettiin Reserviläisliitto – Reservin Aliupseerien Liitto ry. Valtaosa liiton jäsenyhdistyksistä on muuttanut sääntöjään vastaavasti.lähde?
Venäjän hyökättyä Ukrainaan Suomeen perustettiin uusia reserviläisyhdistyksiä ja vanhoihin ja uusiin yhdistyksiin liittyi paljon uusia jäseniä. Myös Ahvenanmaalle perustettiin tässä yhteydessä uusi järjestö Ålands Reservister rf. Ahvenanmaan reserviläisyhdistys on merkittävä asia, sillä alue on demilitarisoitu, eikä siellä esimerkiksi voi järjestää mitään aseellista Maanpuolustuskoulutuksen (MPK) toimintaa. Yhdistysvapauden ansiosta sinne voitiin kuitenkin perustaa reserviläisyhdistys.
Piirit

Etelä-Hämeen Reserviläispiiri ry
Etelä-Karjalan Reserviläispiiri ry
Etelä-Pohjanmaan Reserviläispiiri ry
Helsingin Seudun Reserviläispiiri ry
Kainuun Reserviläispiiri ry
Keski-Pohjanmaan Reserviläispiiri ry
Keski-Suomen Reserviläispiiri ry
Kymenlaakson Reserviläispiiri ry
Lapin Reserviläispiiri ry
Pirkanmaan Reserviläispiiri ry
Pohjois-Karjalan Reserviläispiiri ry
Pohjois-Pohjanmaan Reserviläispiiri ry
Pohjois-Savon Reserviläispiiri ry
Päijät-Hämeen Reservipiiri ry
Satakunnan Reserviläispiiri ry
Suur-Savon Reserviläispiiri ry
Uudenmaan Reserviläispiiri ry
Varsinais-Suomen Reserviläispiiri ry
Aiheesta muualla

Reserviläisliitto
Reservin Aliupseerien Liiton perustamisen muistolaatta Helsingin suojeluskuntatalon seinässä.
Krista Kiuru

| Krista Kiuru |
| --- | --- |
 Kiuru vuonna 2019
Suomen perhe- ja peruspalveluministeri
 Marinin hallitus 6.10.2022–20.6.2023  
Edeltäjä:  Aki Lindén
Seuraaja:  Sanni Grahn-Laasonen
 Rinteen hallitus 6.6.2019–10.12.2019 Marinin hallitus 10.12.2019–4.2.2022  
Edeltäjä:  Annika Saarikko
Seuraaja:  Aki Lindén
Suomen opetus- ja viestintäministeri
 Kataisen hallitus 4.4.2014–24.6.2014 Stubbin hallitus 24.6.2014–29.5.2015  
Edeltäjä:  Krista Kiuru (opetusministeri)   Pia Viitanen (viestintäministeri)
Seuraaja:  Sanni Grahn-Laasonen (opetusministeri)   Anne Berner (viestintäministeri)
Suomen opetusministeri
 Kataisen hallitus 24.5.2013–4.4.2014  
Edeltäjä:  Jukka Gustafsson
Seuraaja:  Krista Kiuru
Suomen asunto- ja viestintäministeri
 Kataisen hallitus 22.6.2011–24.5.2013  
Edeltäjä:  Jan Vapaavuori (asuntoministeri) Suvi Lindén (viestintäministeri)
Seuraaja:  Pia Viitanen
Kansanedustaja
 21.3.2007–  
Ryhmä/puolue:  Sosialidemokraattinen eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Satakunnan vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. elokuuta 1974 (ikä 50) Pori
Tiedot
Puolue:  SDP
Koulutus:  valtiotieteiden maisteri (2001)
Tutkinnot:  Turun yliopisto
Uskonto:  evankelis-luterilainen 
Aiheesta muualla
kristakiuru.fi
Krista Katriina Kiuru (s. 5. elokuuta 1974 Pori) on suomalainen SDP:tä edustava poliitikko. Hän on ollut kansanedustaja Satakunnan vaalipiiristä vuodesta 2007. Kiuru toimi Kataisen hallituksen asunto- ja viestintäministerinä vuosina 2011–2013 ja opetusministerinä 2013–2014 sekä Kataisen ja Stubbin hallituksen opetus- ja viestintäministerinä 2014–2015. Toimenkuva vaihtui ensin SDP:n ministerikierrätyksen ja myöhemmin vasemmistoliiton hallituksesta eroamisen vuoksi. Kiuru nimitettiin 6. kesäkuuta 2019 Rinteen hallitukseen perhe- ja peruspalveluministeriksi, ja sitä seuranneeseen Marinin hallitukseen 10. joulukuuta 2019. Kiurun sijaiseksi valittiin tammikuussa 2022 tämän äitiysloman ajaksi Aki Lindén. Kiuru tuli tunnetuksi myös tiukan koronalinjan valvonnasta.
Koulutus ja työura

Kiuru valmistui ylioppilaaksi Ulvilan lukiosta vuonna 1993 ja valtiotieteiden maisteriksi Turun yliopistosta vuonna 2001. Vuosina 1996–2007 hän työskenteli filosofian, uskonnon ja ilmaisutaidon tuntiopettajana ja vuosina 2004–2005 Tampereen yliopiston Porin yliopistokeskuksen toiminnan suunnittelijana.
Vuonna 2017 hän sai Turun yliopiston vuoden alumnin tunnustuksen myötävaikuttamisesta koulutuksen ja tutkimuksen kehitykseen.