stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Laillisuusvalvonta

Laillisuusvalvonta hallinnossa tarkoittaa voimassa olevan oikeusjärjestyksen ja hyvän hallintotavan noudattamisen varmistamista viranomaisten toiminnassa ja päätöksenteossa. Laillisuusvalvonnan piiriin ei kuulu virkatoiminnan tarkoituksenmukaisuuden valvonta eikä siinä puututa hallinnollisen päätösvallan käyttöön yksittäisissä tapauksissa. Valvonnan sisältö ja määrä vaihtelevat eri hallinnonaloilla.
Hierarkkisessa valvonnassa hallintoelimet valvovat omaa toimintaansa. Tavallisin sisäisen valvonnan muoto on se, että esimiehet valvovat ja ohjaavat alaistensa virkatoimia. Koko viraston toiminnan valvonta kuuluu johtoelimelle. Useissa virastoissa johtavalla virkamiehellä on mahdollisuus ottaa päätettäväkseen alaisensa käsiteltävänä oleva asia. Ylempien viranomaisten alaisinaan oleviin toimielimiin kohdistamaa valvontaa nimitetään virka-astevalvonnaksi. Esimerkiksi ministeriö valvoo alaisinaan olevien hallintoelinten toimia ja kunnanhallitus kunnan virkakoneiston toimintaa.
Myös normivalvonta kuuluu viranomaisten tehtäviin. Viranomainen ei saa soveltaa perustuslain tai muun lain kanssa ristiriidassa olevaa asetusta tai hallinnollista määräystä. Normivalvonnalla on merkitystä lähinnä sovellettaessa hallinnollisia määräyksiä.
Laillisuusvalvojat

Suomen ylimmät laillisuusvalvojat ovat valtioneuvoston oikeuskansleri ja eduskunnan oikeusasiamies. Erityisten valvontaviranomaisten valvonnan kohteet ovat rajattuja. He valvovat esimerkiksi henkilötietojen käsittelyä, potilaiden kohtelua tai hallinnon taloudenhoitoa. Tällaisia viranomaisia ovat muun muassa tietosuojavaltuutettu, tasa-arvovaltuutettu, yhdenvertaisuusvaltuutettu ja potilasasiamies.
Julkistaloutta, etenkin valtiontaloutta, valvoo valtiontalouden tarkastusvirasto. Se valvoo myös kuntien valtionapujen käyttöä. Oikeusasiamies, oikeuskansleri ja hallitus antavat eduskunnalle kertomuksensa, jossa on tietoja hallinnon toimista. Eduskunta ei voi puuttua hallinnon yksittäisiin toimiin, mutta se voi esittää mielipiteensä esimerkiksi epäkohtien korjaamiseen.
Lahnanruohot

| Lahnanruohot |
| --- | --- |
 Tummalahnanruoho (Isoëtes lacustris)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Sanikkaiset Pteridophyta
Alakaari::  Liekomaiset Lycopodiophytina
Luokka::  Isoëtopsida
Lahko::  Isoëtales
Heimo::  Lahnanruohokasvit Isoëtaceae
Suku::  Lahnanruohot Isoëtes  L.
Katso myös
   Lahnanruohot Wikispeciesissä   Lahnanruohot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lahnanruohot (Isoëtes) on sanikkaisten suku, johon kuuluu noin 140 lajia. Useimmat lahnanruohot elävät osaksi veden alla lammikoissa ja hitaasti virtaavissa puroissa, mutta jotkin lajit kasvavat kosteissa paikoissa, jotka saattavat kuivua keskikesällä. Lahnanruohojen lehdet ovat onttoja, nelilokeroisia.
Suvun tieteellinen nimi (Isoëtes) juontuu kreikan sanoista, jotka viittaavat samankaltaisuuteen kaikkina vuodenaikoina – useat lajit ovat ainavihantia.
Lajeja

Suomessa luonnonvaraisena esiintyvät lahnanruoholajit:
Tummalahnanruoho (Isoëtes lacustris)
Vaalealahnanruoho (Isoëtes echinospora)
Muita lajeja:
Espanjanlahnanruoho (Isoëtes velata)
Italianlahnanruoho (Isoëtes malinverniana)
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Isoetes
Suomen Lajitietokeskus: Lahnanruohot – Isoëtes
Savela, M: Funet: Lahnanruohot (Isoetes)
United States Department of Agriculture (USDA): Isoetes (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q877973  Wikispecies: Isoetes  APDB: 191691  APNI: 64341  eFloraSA: Isoetes  EPPO: 1ISTG  Euro+Med PlantBase: e9bacf3c-de60-45f6-b92e-248467efa27e  FloraBase: 20877  FNA: 116581  FoAO2: Isoetes  FoC: 116581  GBIF: 2688248  GRIN: 13090  iNaturalist: 60115  IPNI: 328186-2  IRMNG: 1298931  ITIS: 17120  NBN: NHMSYS0000459914  NCBI: 13838  NZOR: fd838540-0038-4038-b10e-f5c05376ee95  Open Tree of Life: 113210  Paleobiology Database: 317976  PPE: genus-isoetes  PLANTS: ISOET  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:328186-2  VASCAN: 1291  VicFlora: f294bbe8-916c-493e-9db6-5e9829746288  WFO: wfo-4000019273
Toni Lahtinen

Toni Lahtinen (s. 1976lähde? Lahti) on suomalainen kirjallisuudentutkija ja runoilija. Lahtinen työskentelee Helsingin yliopistossa kirjallisuustieteiden yliopistonlehtorina. Hän on sekä Helsingin yliopiston että Turun yliopiston dosentti.
Lahtinen väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 2013 Timo K. Mukan tuotantoa käsittelevällä tutkimuksellaan Maan höyryävässä sylissä. Luonto, ihminen ja yhteiskunta Timo K. Mukan tuotannossa. Lisäksi Lahtinen on julkaissut kaksi kokoelmaa Mukan julkaisemattomista käsikirjoituksista sekä kirjeistä, Näin hetki sitten ketun (2010) ja Annan sinun lukea tämänkin (2012). Tutkijana hän on erikoistunut luonnon ja ympäristöongelmien kuvauksiin.
Lahtinen on julkaissut useita monitaiteisia runoteoksia vaihtuvalla taiteilijanimellä (esimerkiksi Pelle Romantika, Pelle Romantique, Pelle Mnemonics). Hän esiintyy runoyhtyeessä Pelle & Romantiks.
Runoyhdistys Nihil Interit palkitsi vuonna 2019 ilmestyneen äänilevyn Luontorunoja vuoden runoustekona. Se on ensimmäinen kotimainen palkittu runolevy. Vuonna 2021 ilmestynyt runokirja Konerunoja oli Ylen Tanssiva karhu -runopalkintoehdokkaana. Vuonna 2024 ilmestyneelle kokoelmalle Puut ovat täynnä lapsia Nihil Interit myönsi kunniamaininnan.
Tiede- ja tietokirjallisuutta

Maria Laakso, Toni Lahtinen & Päivi Heikkilä-Halttunen (toim.): Tapion tarhoista turkistarhoille: luonto suomalaisessa lasten- ja nuortenkirjallisuudessa. Helsinki: SKS, 2011. ISBN 978-952-222-270-1
Maria Laakso, Toni Lahtinen & Merja Sagulin (toim.): Lintukodon rannoilta. Saarikertomukset suomalaisessa kirjallisuudessa. Helsinki: SKS, 2017. ISBN 9789522228888
Maria Laakso, Toni Lahtinen, Jyrki Nummi & Pertti Haapala (toim.): Väinö Linna – Tunnettu ja tuntematon. Helsinki: WSOY, 2020. ISBN 9789510452004
Lahtinen, Toni (toim.): Timo K. Mukka Näin hetki sitten ketun. Runoja proosaa ja muita kirjoituksia 1960–1971. Helsinki: WSOY 2010. ISBN 9789510367223
Lahtinen, Toni (toim.): Timo K. Mukka Annan sinun lukea tämänkin. Kirjeitä 1958–1973. Helsinki: WSOY, 2012. ISBN 9789510391389
Toni Lahtinen: Maan höyryävässä sylissä. Luonto, ihminen ja yhteiskunta Timo K. Mukan tuotannossa. Helsinki: WSOY, 2013. ISBN 978-951-0-40492-8
Toni Lahtinen & Markku Lehtimäki (toim.): Ääniä äänien takaa. Tulkintoja rock-lyriikasta. Tampere: Tampere University Press, 2006. ISBN 951-44-6660-8
Toni Lahtinen & Markku Lehtimäki (toim.): Äänekäs kevät. Ekokriittinen kirjallisuudentutkimus. Helsinki: SKS, 2008.ISBN 978-951-746-981-4
Toni Lahtinen & Olli Löytty (toim.): Empiirinen ekokritiikki. Kotimaisen kirjallisuudentutkimuksen vuosikirja Joutsen / Svanen 2022. Helsinki: Helsingin yliopisto. eISSN 2342-2459
Kaunokirjallisuutta

Pelle Romantica & Pecka Peckersson: Lempirunoja (2017, Jumi Records) JUMI-LP-02
Pelle Romantika & Anne Ketola (kuvitus): Luontorunoja (2018, Sanasato) ISBN 9789527176542
Pelle Romantika & Kuolema-duo: Luontorunoja (2019, Sanasato) RO1001
Pelle &  Romantiks: Äiti, kuva alkaa juosta (2020, Sanasato & Tampereen levyt ry) RO1002
Pelle & Romantiks: Sydän tarjolla (2020, Äänetön) RO1003
Pelle Romantique & Lotta Nevanperä (kuvitus): Konerunoja (2021, Enostone) ISBN 9789527389461
Pelle & Romantiks: Konerunoja (2022, Helmi Levyt) Helmi152
Pelle & Romantiks: Pieni loppusoitto (2024, Äänetön) AA22D
Toni Lahtinen & Lotta Nevanperä: Puut ovat täynnä lapsia (2024, Bokeh) ISBN 978-952-7501-18-4
Muumimamma

| Muumimamma |
| --- | --- |
 Muumimamma Naantalin Muumimaailmassa.
Luoja(t):  Tove Jansson
Näyttelijä(t):  Suomenkieliset ääninäyttelijät: Aino Lehtimäki (1983) Ulla Tapaninen (1991–2006) Aila Svedberg (1993) Erja Manto (1999) Johanna Viksten (2007–2010) Maria Sid (2014, 2017) Katja Aakkula (2017) Heljä Heikkinen (2017) Satu Silvo (2019–2025) Kristiina Halttu (2020) Alma Pöysti (2021) Nina Hukkinen (2021) Elina Knihtilä (2022) Näyttelijät: Birgitta Ulfsson (1969) Helena Fransson (1973)
Ensi- esiintyminen:  Muumit ja suuri tuhotulva (1945)
Henkilötiedot
Sukupuoli:  nainen
Asuinpaikka:  Muumilaakso
Luonteenpiirteet:  kiltti, kohtelias, huolellinen, rakastava, hyväntahtoinen, ystävällinen, ymmärtäväinen, rauhallinen, hellä
Suhteet
Puoliso(t):  Muumipappa
Lapset:  Muumipeikko, Nipsu (kasvattipoika), Pikku Myy (kasvattitytär)
Tutut:  Niiskuneiti, Nuuskamuikkunen, Niisku, Hemuli ja muut Muumilaakson asukkaat
Infobox OKNimi-testi OK: 
Muumimamma (ruots. Muminmamman) on Tove Janssonin Muumi-tarinoiden äitihahmo. Hän on Muumipeikon äiti ja Muumipapan vaimo. Muumimammalla on lähes aina musta käsilaukku sekä hieman myöhemmin mukaan tullut punavalkoraitainen esiliina.
Muumimamma on luonteeltaan lempeä ja kärsivällinen. Hän suuttuu harvoin mistään eikä anna suurimpienkaan katastrofien haitata itseään. Hän on hahmona hyvin perinteinen naisen roolissaan ja äidillinen muillekin kuin omalle lapselleen. Muumimamman esikuva on Tove Janssonin oma äiti, pilapiirtäjä ja kuvittaja Signe Hammarsten-Jansson (1882–1970).
Muumimamma ja Muumipappa tapasivat, kun Muumimamma oli vaarassa hukkua myrskyisenä yönä mereen, mutta Muumipappa pelasti hänet. Muumimamma on tyyni ja itsevarma, mutta menee kuitenkin aina mukaan perheensä hullutuksiin. Muumimamma toimii vastakohtana ja rauhallisena hahmona Muumipapan mahtipontisuudelle.
Muumimamma Muumilaakson tarinoissa

Televisiosarjassa Muumilaakson tarinoita Muumimamma on väriltään vaaleankeltainen ja hänellä on vihreät silmät. Sarjassa hän käyttää aina esiliinaa, paitsi nukkuessaan. Hän ei koskaan kiellä Muumipeikolta tai tämän ystäviltä mitään, paitsi aseiden käytön jaksossa “Feeniks-lintu” ja kerran Pikku Myytä pyydystämästä lintuja jaksossa “Tuoli”. Lisäksi hän vihastui, kun lapset ottivat maksua vastaan Muumipeikon kultaisen hännän näyttämisestä jaksossa “Muumipeikko ja kultainen häntä”.
Televisiosarjassa Muumimamma ei vuole kaarnalaivoja niin kuin Janssonin kirjoissa, vaan omistautuu kokonaan kotitöille. Tosin jaksossa “Taikurin taika” mainitaan Muumimamman käsilaukussa olevan myös taskuveitsi kaarnalaivojen vuolemista varten.
Muumimamma esiintyy lähes kaikissa sarjan jaksoissa. Ne jaksot, joissa hän ei esiinny, ovat “Keskitalven kokko” ja “Aikakoneella renessanssiin”. Muumimamma ei puhu lainkaan jaksossa “Muumipeikko ja linnut”. Jaksossa “Talven vieraita” hänet nähdään vain muutaman sekunnin ajan Muumipapan kanssa nukkumassa talviunta ja heistä nähdään vain päät. Jaksossa “Muumipeikon ja Pikku Myyn talvinen seikkailu” Muumimamma vain mumisee sanattomasti Muumipeikon yrittäessä herättää häntä talviunesta.
Muumimamman suomenkieliset ääninäyttelijät

| Vuosi | Elokuva / Sarja / Peli | Näyttelijä |
| --- | --- | --- |
| 1983 | Mumindalen | Aino Lehtimäki |
| 1991–1998 | Muumilaakson tarinoita | Ulla Tapaninen, Aila Svedberg (nuori Muumimamma) |
| 1993 | Muumipeikko ja pyrstötähti | Ulla Tapaninen |
| 1996 | Suuri Muumijuhla | Ulla Tapaninen |
| 1997 | Muumit ja Taikurin hattu | Ulla Tapaninen |
| 1999 | Muumit meren aalloilla  | Erja Manto |
| 1999 | Muumit ja näkymätön lapsi | Ulla Tapaninen |
| 2005–2006 | Muumien malliin | Ulla Tapaninen |
| 2007–2008 | Muumien maailma | Johanna Viksten |
| 2008 | Muumi ja vaarallinen juhannus | Johanna Viksten |
| 2010 | Muumi ja punainen pyrstötähti | Johanna Viksten |
| 2014 | Muumit Rivieralla | Maria Sid |
| 2017 | Muumilaakson tarinoita | Katja Aakkula, Heljä Heikkinen (nuori Muumimamma) |
| 2017 | Muumien taikatalvi | Maria Sid |
| 2019–2025 | Muumilaakso | Satu Silvo |
| 2020 | Muumipeikko ja pyrstötähti | Kristiina Halttu |
| 2021 | Muumipapan urotyöt – Erään nuoren Muumin seikkailut | Alma Pöysti (nuori Muumimamma), Nina Hukkinen |
| 2022 | Joulu saapuu Muumilaaksoon | Elina Knihtilä |
Muumimamman näyttelijät

| Vuosi | Sarja | Näyttelijä |
| --- | --- | --- |
| 1969 | Muumipeikko | Birgitta Ulfsson |
| 1973 | Mumindalen | Helena Fransson |
Petri Lahti

Petri Lahti (s. 1965 Helsinki) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija.
Lahti on työskennellyt vuodesta 1999 lähtien toimittajana Ilta-Sanomissa ja Urheilulehdessä. Sitä ennen hän työskenteli Veikkaajassa ja Yleisradion teksti-TV:ssä.
Lahti kirjoitti vuonna 2019 pikaluistelija Mika Poutalan elämäkerran Muutaman sadasosan tähden ja 2018 yhdessä Leonard Jägerskiöld Nilssonin kanssa tietokirjan Jalkapallon seuravaakunat.
Hän toimi esimiehenä ja toimittajana Ilta-Sanomien vuonna 2019 julkaisemassa Bensaa suonissa -bookzinessä ja vuonna 2005 rock-yhtye Hurriganesia käsittelevässä erikoislehdessä. Hän kirjoitti vuonna 2023 myös Hurriganesia käsittelevän tietokirjan Houlama! Hurriganes päivä päivältä 1971–1984.
Lahti osallistui lisäksi kirjoittajana Cover Art – Eläköön vinyyli! -tietokirjan tekemiseen vuonna 2016 ja vastasi muusikko Jimi Hendrixin vuonna 2020 ilmestyneen elämäkertakirjan Suomi-osuudesta.
Lahti on valittu vuoden jalkapallotoimittajaksi 2002.
Teokset

Jalkapallon seuravaakunat. Helsinki: 2018. ISBN 9789523126916.
Mika Poutala – Muutaman sadasosan tähden. Helsinki: 2019. ISBN 9789523128910.
Veljeni Jimi Hendrix (kirjan Suomen vierailuosuus). Helsinki: 2020. ISBN 9789523751033.
Litmanen – Kympin matkassa (Juha Kanervan kanssa). Helsinki: 2021. ISBN 9789523732483.
Kirka – Hetki lyö. Helsinki: 2022. ISBN 9789523734357.
Kansa taisteli – Rajuimmat taistelut (koonnut). Helsinki: 2023. ISBN 9789523736702.
Houlama! Hurriganes päivä päivältä 1971-1984. Helsinki: 2023. ISBN 9789523736221.
Rolling Stones – 60 vuotta Rollareita. Helsinki: 2024. ISBN 9789523737860.
Hanoi Rocks päivä päivältä. Helsinki: 2024. ISBN 9789523738508.
Aiheesta muualla

Petri Lahti Minerva kustannuksen sivulla
Petri Lahti Twitterissä
Olof Lagus

| Olof Lagus |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Muut nimet:  Lars Olof Wilhelm Lagus
Syntynyt: 11. maaliskuuta 1893 Padasjoki
Kuollut: 20. huhtikuuta 1918 (25 vuotta) Heinjoki
Jääkäri
Korkein sotilasarvo:  jääkärimajuri
Lars Olof Wilhelm Lagus (11. maaliskuuta 1893 Padasjoki – 20. huhtikuuta 1918 Heinjoki) oli suomalainen jääkärimajuri. Hän kuoli epäselvissä oloissa, mahdollisesti henkirikoksen uhrina, Suomen sisällissodan aikana.
Perhetausta

Laguksen vanhemmat olivat metsänhoitaja ja filosofian maisteri Alexander Gabriel Lagus ja Emma Matilda Bellman. Hänen veljensä oli myöhemmin tunnetuksi tullut panssarikenraali Ruben Lagus.
Opinnot

Lagus kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta vuonna 1911 ja liittyi Nylands Nationiin. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan historiallis-kielitieteellisellä osastolla vuosina 1911 - 1913 ja lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1913 - 1914.
Jääkärikausi

Lagus lähti 26. helmikuuta 1915 niin sanotulle opintomatkalle Ruotsiin. Missä hän liittyi yhtenä niiden ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 2. maaliskuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 1. komppaniaan. Myöhemmin hänet sijoitettiin Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 10. heinäkuuta 1915 alkaen pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan, missä hän palveli joukkueenjohtajana. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Pataljoonan rintamalta paluun jälkeen Lagus suoritti Libaussa vuonna 1917 järjestetyn sotakoulun A-kurssin.
Suomen sisällissota

Lagus saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana kapteeniksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan aluksi komppanianpäälliköksi 1. jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan, josta hänet nimitettiin myöhemmin 22. maaliskuuta 1918 alkaen edellä mainitun pataljoonan komentajaksi. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Lempäälässä. Lempäälästä hän lähti kohtalokkaalle matkalle, kun koko 1. jääkärirykmentti siirrettiin Antreaan 17. huhtikuuta 1918.
Viimeiset vaiheet

Lagus sai surmansa päähän ammutusta luodista 20. huhtikuuta 1918 Karjalankannaksella, Heinjoen Ristseppälässä. Ruben Laguksen elämäkerran kirjoittaja Erkki Käkelä kirjoittaa: oli juotu kahvia ja konjakkia, jonka jälkeen Olof lähti majapaikkaan majuri Nils Ero Gadolinin ja 27-vuotiaan everstinrouva Harriet Thesleffin (1891-1965) kanssa. Harriet Thesleff jonka isä oli viipurilainen arkkitehti Eduard Dippell oli naimisissa eversti Wilhelm Thesleffin kanssa josta tuli samana vuonna kenraalimajuri ja Suomen ensimmäinen sotaministeri.  Matkalla majapaikkaan Olof ammuttiin. "Tapaus Lagusta" ei koskaan tutkittu Ruben Laguksen sinnikkäästä painostuksesta huolimatta. Epäselväksi jäi, kuka Olof Laguksen ampui, ehkä Gadolin tai Thesleff, vai tekikö hän itsemurhan. Everstiluutnantti Erkki Käkelä arvelee, että jutun taustalla on ollut vaikutusvaltaisia voimia. Thesleff otti myöhemmin avioeron vaimostaan.
Lagus oli kuollessaan naimaton ja kirjoilla Helsingin eteläisessä ruotsalaisessa seurakunnassa, hänet on haudattu Laguksien sukuhautaan.
Toimittaja Martti Backman on kirjoittanut Laguksen surmasta dokumenttiaineistoon pohjautuvan romaanin Harriet ja Olof. Rakkaus ja kuolema Viipurissa 1918 (Gummerus 2016), jossa näkökulma on Laguksen perheen.
Hariet Thessleffin jälkeläinen, teatteriohjaaja Milja Sarkola, on kirjoittanut aiheesta näytelmän Harriet, jonka ensi-ilta on Ryhmäteatterissa 13. helmikuuta 2019. Näytelmässä tarkastellaan tapausta useasta näkökulmasta.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Hilfsgruppenführer 2. syyskuuta 1915  Gruppenführer 6. marraskuuta 1915  Zugführer 14. toukokuuta 1916  Kapteeni 11. helmikuuta 1918  Majuri 18. huhtikuuta 1918 |    |  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Jääkärimerkki  Preussin 2. lk. Rautaristi |
Havainnekuva M.G.K:n miehistä (Jääkäripataljoona 27:n konekiväärikomppania) Riianlahdelta vuoden 1916 rintamaoloista.
Lahden suojeluskuntapiiri

Lahden suojeluskuntapiiri oli Suomen suojeluskuntien yksi piiri, joka toimi nykyisessä Päijät-Hämeessä. Lahden suojeluskuntapiiri ja Suur-Saimaan suojeluskuntapiiri muodostivat yhdessä Päijänteen sotilasläänin.
Lahden suojeluskuntapiiriin kuuluivat Lahden ja Heinolan kaupungit sekä Asikkalan, Hartolan, Heinolan, Joutsan, Luhangan, Nastolan ja Sysmän kunnat.
Jatkosota

| Yksikkö | paikka | perustaja | kaaderikantajoukko |
| --- | --- | --- | --- |
| JR 22 | Lahden kaupunki Asikkalan kunta Heinolan kaupunki Sysmän kunta  | Lahden suojeluskuntapiiri | - |
| Kev.Os.12 | Hollolan kunta | Lahden suojeluskuntapiiri | - |
| KTR 9 | Mikkelin kaupunki Lahden kaupunki | Lahden suojeluskuntapiiri Suur-Saimaan suojeluskuntapiiri | I Psto / 1.Pr. |
| Rask.Psto 25 | Nastolan kunta | Lahden suojeluskuntapiiri | - |
Lähde: Jatkosodan historia 1, sivu 101, sotatieteen laitoksen sotahistorian toimisto, WSOY, ISBN 951-0-15327-3, ISSN 0355-8002
Jatkosodan loppu ja Moskovan välirauha

Monien muiden suojeluskuntapiirien tapaan alettiin Lahden suojeluskuntapiirissä valmistella aseiden hajasijoitusta jatkosodan lopulla. Asekätkennästä pidätettiin useita henkilöitä.
Jatkosodan loppu ja Moskovan välirauha > Lahden suojeluskuntapiiri

Lahden suojeluskuntapiiristä löydettiin 23 kätköä, joista pääosa vasta kesällä 1946. Tämä vastasi kolmasosaa kätketyistä aseista, joilla olisi voitu aseistaa 300 sotilasta. Antero Aakkula oli kesällä 1945 valtiollisen poliisin kuulusteluissa, jonne hänet ja muut toiset yleisesikuntaupseerit oli käsketty 5. heinäkuuta 1945. Riihimäellä Aakkula ei vaihtanut Helsinkiin menevään junaan, vaan lähti länteen.
Aakkulan apulaiseksi epäilty majuri Urho Purhonen oli kuulusteluissa kahdeksan kuukautta, mutta kiisti tietävänsä Aakkulan toimista mitään.
Jatkosodan loppu ja Moskovan välirauha > Erillinen pataljoona 4

Erillinen pataljoona 4 oli päämajan kaukopartiointiin liittyvä yksikkö, jonka jäsenistä osa oli päijäthämäläisiä.
Jatkosodan loppu ja Moskovan välirauha > Pohjois-Uudenmaan ja Pohjois-Kymenlaakson suojeluskuntapiirit

Nykyinen Päijät-Häme ulottui myös Uudellemaalle, jossa Artjärvi kuului Pohjois-Kymenlaakson suojeluskuntapiiriin ja Orimattila Pohjois-Uudenmaan suojeluskuntapiiriin.
Lainselitys

Lainselitys on epäselvän tai vaikeaselkoisen lakisäännöksen tarkoituksen selvittävä lainsäädäntötoimi. Lainselityksessä selitettävä säännös muotoillaan uudelleen alkuperäistä tarkoitusta muuttamatta. Säädäntötoimen tuloksena syntyy lainkäyttäjiä ja muita oikeusalamaisia velvoittava oikeussäännös. Lainselitystä on käytännössä hankala erottaa lainmuutoksesta, sillä kumpikin säädetään samalla tavoin. Suomessa lainsäädäntö tapahtuu eduskunnan myötävaikutuksella. Ruotsin vallan aikana lainselitysvalta kuului kuninkaalle.
Lainselitysteos

Lainselitysteos eli lakikommentaari on kirja, joka sisältää tiedot yhden tai useamman säädöksen synty- ja muutoshistoriasta, tarkoituksesta, sisällöstä ja suosituksia sisällön tulkintaan.
Mikki Hiiren myöhemmät vaiheet

| Mikki Hiiren myöhemmät vaiheet Kauko Röyhkä & Narttu |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : lokakuu 1981 Soundmix, Oulu
 Julkaistu: 1982
 Tuottaja(t): Heikki Tikka & Riku Mattila
 Tyylilaji: poprock
 Kesto: 47.34
 Levy-yhtiö: Kerberos
Kauko Röyhkän muut julkaisut
| Uusia tansseja 1981 | Mikki Hiiren myöhemmät vaiheet 1982 | Onnenpäivä 1983 |
Mikki Hiiren myöhemmät vaiheet on Kauko Röyhkän & Nartun kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1982. Levystä julkaistiin remasteroitu ja bonuskappaleilla täydennetty CD-versio vuonna 2003. Bonuskappaleet ovat peräisin vuoden 1982 Herra presidentti -EPltä.
Albumin julkaisun jälkeen oululainen Kauko Röyhkä & Narttu hajosi. Riku Mattila muutti Helsinkiin ja liittyi hetkeksi Tumppi Varosen Problems?-yhtyeeseen. Kauko Röyhkä muutti myöhemmin itse perässä. Mattila ja Röyhkä tutustuivat Helsingissä Wigwam-yhtyeen alkuperäiseen basistiin, Mats Huldéniin, joka Röyhkän sanojen mukaan oli "liian hippi vuoden -82 tiukasti tyylitietoisille uusromanttiikkabändeille, eikä aivan istunut yhteen meidänkään rockabilly-tyyppisen imagomme kanssa, mutta siitä huolimatta minusta tuntui, että meidän pitäisi saada basistiksi juuri Mats." Myös Heikki Tikka houkuteltiin muuttamaan Helsinkiin. Johanna-yhtiön pomo Atte Blom tarjosi helsinkiläistyneelle Kauko Röyhkä & Nartulle levytyssopimuksen ja yhtye teki EP-levyn Herra presidentti.
Kappaleet

Kaikki sävellykset ja sanoitukset Kauko Röyhkä, paitsi A5-säv. ja B3-säv. Riku Mattila. Sovitukset Mattila ja Heikki Tikka.
Kappaleet > A-puoli

Preerian kuu – 3.00
Miljoonapulu – 2.51
Missä viipyy armaani? – 3.15
Mikki Hiiren myöhemmät vaiheet – 4.03
Sanovat, että olen homo – 4.56
Kappaleet > B-puoli

Andien lentäjä – 4.33
Häijy mies – 2.51
Pelkäänkö? – 2.45
Poika ja pingispallo – 4.27
Mimio – 3.27
Kappaleet > CD-bonukset

Herra presidentti – 4.15
Viiltäjä – 3.13
Kun olin kuollut – 3.53
Kokoonpano

Esko Lassila – kitara
Riku Mattila – kitara, tuotanto
Jari Paulamäki – bassokitara
Kauko Röyhkä – laulu
Heikki Tikka – rummut, tuotanto
Mats Huldén – bassokitara (Herra presidentti -EP:llä)
Kokoonpano > Tuotanto

Petri Peltokallio – äänittäjä Soundmix (Oulu)
Niccolo Machiavelli – miksaaja
Markus Heikkerö – kansikuva
Arvostelut

Soundi:
Laikkuvehkat

| Laikkuvehkat |
| --- | --- |
 Kiiltolaikkuvehka (Aglaonema nitidum)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Magnoliophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Alismatales
Heimo::  Vehkakasvit Araceae
Suku::  Laikkuvehkat Aglaonema  Schott
Katso myös
   Laikkuvehkat Wikispeciesissä   Laikkuvehkat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Laikkuvehkat (Aglaonema) on vehkakasvisuku (heimo Araceae) ja sen joitakin lajeja viljellään huonekasveina.