stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jan Vapaavuori

| Jan Vapaavuori |
| --- | --- |
 Jan Vapaavuori
Helsingin 1. pormestari
 7.6.2017–2.8.2021  
Edeltäjä:  Jussi Pajunen (kaupunginjohtaja)
Seuraaja:  Juhana Vartiainen
Suomen elinkeinoministeri
 Kataisen hallitus 16.11.2012–24.6.2014 Stubbin hallitus 24.6.2014–29.5.2015  
Edeltäjä:  Jyri Häkämies
Seuraaja:  Olli Rehn
Suomen asuntoministeri
 Vanhasen II hallitus 19.4.2007–22.6.2010 Kiviniemen hallitus 22.6.2010–22.6.2011  
Edeltäjä:  Anneli Taina
Seuraaja:  Krista Kiuru
Kansanedustaja
 19.3.2003–22.4.2015  
Ryhmä/puolue:  Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Helsingin vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. huhtikuuta 1965 (ikä 59) Helsinki
Puoliso:  Outi Vapaavuori (2005–)
Tiedot
Puolue:  Kansallinen Kokoomus
Koulutus:  oikeustieteen kandidaatti (1989)
Aiheesta muualla
vapaavuori.net
Jan Pellervo Vapaavuori (s. 3. huhtikuuta 1965 Helsinki) on suomalainen poliitikko, joka toimi Helsingin pormestarina vuosina 2017–2021. Hän oli kokoomuksen kansanedustaja vuosina 2003–2015 ja Kataisen ja Stubbin hallituksen elinkeinoministeri vuosina 2012–2015. Vuosina 2007–2011 Vapaavuori toimi asuntoministerinä Vanhasen ja Kiviniemen hallituksissa sekä ministerinä ulkoasiainministeriössä (virkanimeltään pohjoismainen yhteistyöministeri).
Syyskuusta 2015 kevääseen 2017 Vapaavuori toimi Euroopan investointipankin varapääjohtajana.
Vapaavuori oli Kokoomuksen ehdokas Helsingin pormestariksi vuoden 2017 kuntavaaleissa. Hän sai historian suurimman äänimäärän, 29 745 henkilökohtaista ääntä.
Vapaavuori valittiin vuonna 2020 Timo Ritakallion seuraajaksi Suomen Olympiakomitean puheenjohtajaksi.
Koulutus ja varhainen ura

Vapaavuori valmistui ylioppilaaksi Pohjois-Helsingin lukiosta vuonna 1984. Hänen yleisarvosanansa oli laudatur. Vuonna 1989 Vapaavuori valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta. Hän on opiskellut myös kansantalouden ja laskentatoimen perusopintoja Svenska handelshögskolanissa ja suorittanut oikeustieteen jatko-opintoja Helsingissä, Uppsalassa ja Haagissa.
Vuosina 1987–1991 Vapaavuori oli Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan (HYY) edustajiston jäsen ja vuosina 1990–1995 Suomen ylioppilaskuntien liiton liittokokouksen vastaava puheenjohtaja.
Valmistumisensa jälkeen Vapaavuori toimi vuosina 1990–1991 vertailevan oikeustieteen vs. assistenttina Helsingin yliopistossa ja vuosina 1991–1992 Kansainvälisen talousoikeuden instituutin tutkijana.
Poliittinen ura

Vapaavuori aloitti poliittisen uransa vuonna 1992 Ben Zyskowiczin rekrytoitua hänet kokoomuksen eduskuntaryhmän tiedotussihteeriksi. Hän toimi kolmen eri ministerin erityisavustajana kolmessa hallituksessa. Vuosina 1993–1995 hän avusti ulkomaankauppaministeri Pertti Salolaista, vuonna 1995 oikeusministeri Sauli Niinistöä ja vuosina 1999–2001 ulkomaankauppaministeri Kimmo Sasia. Vapaavuori jätti tehtävät Niinistön avustajana nuoruuden rikostuomioidensa tultua esiin mediassa ja toimi vuodet 1995–1999 kokoomuksen kansainvälisten asioiden sihteerinä. Maaliskuussa 2001 hän siirtyi kesken vaalikauden urheilumarkkinointiyhtiö Track & Field Finland Oy:n toimitusjohtajaksi. Hän toimi tehtävässä vuoteen 2003, jolloin tuli toisella yrittämällä valituksi eduskuntaan.
Poliittinen ura > Kunnallispolitiikka

Vapaavuori valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon vuoden 1996 kunnallisvaaleissa. Hän oli vuosina 1997–2000 liikuntalautakunnan puheenjohtaja, 2001–2005 kaupunginhallituksen jäsen ja 2005–2007 kaupunginhallituksen puheenjohtaja asuntoministeriksi valintaansa saakka. Vuodet 2003–2005 hän oli myös kokoomuksen valtuustoryhmän puheenjohtaja.
Vapaavuori oli vuoden 2017 kuntavaaleissa koko maan suurin ääniharava
Poliittinen ura > Kansanedustaja

Ensimmäisen kerran Vapaavuori oli ehdolla eduskuntaan vuoden 1995 vaaleissa Helsingin vaalipiiristä, muttei tullut valituksi. Vuoden 2003 vaaleissa hänet valittiin kansanedustajaksi 4 657 äänellä. Helmikuussa 2006 hänestä tuli kokoomuksen eduskuntaryhmän varapuheenjohtaja.
Vapaavuori valittiin uudelleen vuoden 2007 eduskuntavaaleissa. Vuoden 2007 eduskuntavaalitutkimuksen mukaan hän oli vuonna 2007 valituista kansanedustajista mielipiteiltään oikeistolaisin. Hän on  arvoliberaali ja on kertonut kannattavansa esimerkiksi tasa-arvoista avioliittolakia.
Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Vapaavuori sai Helsingin vaalipiirissä neljänneksi eniten ääniä (11 203). Hänet valittiin kesäkuussa 2011 Pekka Ravin seuraajaksi kokoomuksen eduskuntaryhmän puheenjohtajaksi. Vapaavuori toimi myös valtion liikuntaneuvoston puheenjohtajana vuosina 2011–2012.
Poliittinen ura > Asuntoministerinä 2007–2011

Kevään 2007 vaalien jälkeen Vapaavuoresta tuli Vanhasen toisen hallituksen asuntoministeri. Hän jatkoi tehtävässä myös Kiviniemen hallituksessa vuoteen 2011.
Asuntoministerinä Vapaavuori vastusti muun muassa Vihtiin suunniteltua Ideaparkia ja pyrki pitkäaikaisasunnottomuuden poistamiseen. Hänen kaudellaan laadittiin muun muassa asunnottomuuden vähentämisohjelma ja pyrittiin lisäämään asuntojen tuotantoa. Helsingissä Vapaavuori kannatti uusien kerrostaloasuntojen 75 keskiarvoneliömetrin rakennusmääräyksestä luopumista, koska se johtaa asuntojen liian vähäiseen rakentamiseen ja hintojen nousuun, mikä puolestaan koskee erityisesti pienissä asunnoissa asuvia vuokra-asujia.
Rakennusalaa Vapaavuori kannusti sopimaan energiatehokkaille taloille yksiselitteiset ja helposti ymmärrettävät termit, jotka auttaisivat myös tavallista rakentajaa valintojen teossa.
Poliittinen ura > Elinkeinoministerinä 2012–2015

Marraskuussa 2012 Vapaavuoresta tuli Kataisen hallituksen elinkeinoministeri Jyri Häkämiehen siirryttyä Elinkeinoelämän keskusliiton toimitusjohtajaksi. Elinkeinoministerinä Vapaavuori vastusti yritystukien poistamista ja tukenut teollisuusyrityksiä energia-asioissa.
Huhtikuussa 2014 Vapaavuori ilmoitti tavoittelevansa kokoomuksen puheenjohtajan ja samalla käytännössä pääministerin paikkaa kesän puoluekokouksessa Jyrki Kataisen luopuessa tehtävästä. MTV Uutisten kokoomuksen piirihallituksen jäsenille teettämän kyselyn mukaan Vapaavuoren kannatus seuraavaksi puheenjohtajaksi oli korkeinta 25 prosentin osuudella. Kokoomuksen eduskuntaryhmästä Vapaavuoren puheenjohtajuutta kannatti ainakin kymmenen kansanedustajaa, muiden muassa Ben Zyskowicz, Sari Sarkomaa ja Sampsa Kataja. Vapaavuori kuitenkin putosi kisasta puheenjohtajavaalin ensimmäisellä kierroksella häviten Paula Risikolle ja Alexander Stubbille.
Vapaavuoren ollessa elinkeinoministeri käsiteltävinä ovat olleet muun muassa STX:n Turun telakka, Fennovoiman ja TVO:n ydinvoimaloiden periaatepäätökset sekä Talvivaaran kaivoksen ongelmat ja konkurssi.
Poliittinen ura > Ministerin toimien jälkeen Helsingin pormestariksi

Helmikuussa 2015 Vapaavuori nimitettiin Suomen ehdokkaaksi Euroopan investointipankin hallitukseen. Vapaavuori on työskennellyt syyskuusta 2015 kesäkuuhun 2017 Euroopan investointipankin varapääjohtajana Luxemburgissa.
17. maaliskuuta 2016 julkaistiin Vapaavuoren kirjoittama kirja Puoliholtiton Suomi (Otava). Kyseessä ei ole varsinainen muistelmateos, vaan se tarjoaa "näkemyksen Suomen luisumisesta talouden kärkikaartista keskikastiin".
Kesäkuusta 2017 lähtien Vapaavuori on toiminut Helsingin ensimmäisenä pormestarina. Vapaavuori marssi Helsinki Pride -kulkueessa kesäkuussa 2018 ja halusi esimerkillään viestittää ihmisille yhdenvertaisuusasioiden tärkeydestä.
Marraskuussa 2020 Vapaavuori kertoi, ettei asetu ehdolle kevään 2021 kuntavaaleissa, eikä näin ollen hakenut jatkokautta Helsingin pormestarina.
Poliittinen ura > Olympiakomitean puheenjohtajana ja yksityisellä sektorilla

Vapaavuori valittiin marraskuussa 2020 seuraavaksi neljäksi vuodeksi Suomen Olympiakomitean uudeksi puheenjohtajaksi. Hän voitti johtamisen konsultti Susanna Rahkamon toisella kierroksella äänestyksessä Olympiakomitean syyskokouksessa Vantaalla äänin 79–54. Muut ehdokkaat olivat kansanedustajat Ilkka Kanerva ja Sari Multala. Ensimmäisellä kierroksella Vapaavuori sai 47 ääntä, Rahkamo 46, Kanerva 30, ja Multala 10. Vapaavuori seuraa tehtävässä Timo Ritakalliota, joka hoiti pestiä neljän vuoden ajan. Vapaavuori ei jatka pestiään 2024.
Vuosina 2021–2023 Vapaavuori toimi tanskalaisen kiinteistösijoittaja Nrepin osa-aikaisena kaupunkikehityksen neuvonantajana. Marraskuussa 2023 Vapaavuori aloitti Garden Helsinki -kiinteistöhankkeen taustayhtiön Projekti GH:n hallituksen jäsenenä. Hän on toiminut neuvonantajana myös muissa kiinteistökehityshankkeissa.
Yksityiselämä

Vapaavuori syntyi keskiluokkaiseen kaksikieliseen perheeseen. Hänen isänsä on varatuomari Panu Vapaavuori ja äiti ruotsalainen kotitalousopettaja Gun Vapaavuori (o.s. Carlson). Hänellä on nuorempi veli, joka on myös juristi. Perhe asui ensin Helsingin Tehtaankadulla, myöhemmin Konalassa ja lopulta Puistolassa. Vapaavuoren isänisä oli päätoimittaja Niilo Vapaavuori.
Vapaavuori on ollut vuodesta 2005 naimisissa eläinlääketieteen tohtori Outi Vapaavuoren kanssa.
Varusmiespalveluksen Vapaavuori suoritti Rannikkojääkärikoulussa 1984–1985. Sotilasarvoltaan hän on kapteeni (2008).
Vapaavuori harrastaa monenlaista liikuntaa; hän on juossut useita maratoneja.  Nuorempana Vapaavuori harrasti karatea.
Rikostuomiot

Vapaavuori tuomittiin 17-vuotiaana pahoinpitelystä kuukaudeksi ja 15 päiväksi ehdolliseen vankeuteen vuonna 1982. Vuonna 1984 Vapaavuori tuomittiin sakkoihin osallisuudesta varkauteen. Vuonna 2001 hänet tuomittiin rattijuopumuksesta 11 430 markan sakkoihin ja ajokieltoon.
Kunnianosoituksia

Valkoisen ruusun ritarikunta (Suomi, 2021)
Julkaisut

Puoliholtiton Suomi.  Helsinki:  Otava, 2016.  ISBN 978-951-1-29609-6
Ensimmäinen pormestari.  Helsinki:  Otava, 2022.  ISBN 978-951-1-43488-7
Fairytale of New York

| ”Fairytale of New York” The Pogues & Kirsty MacColl |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: If I Should Fall from Grace with God
 Julkaistu: joulukuu 1987
 Tekijä(t): Shane MacGowan, Jem Finer
 Tyylilaji: kelttirock, kelttipunk, joulumusiikki
 Kesto: 04.33
 Levy-yhtiö: Pogue Mahone
The Poguesin muut singlet
| ”Irish Rover” 1987 | ”Fairytale of New York” 1987 | ”If I Should Fall from Grace with God” 1988 |
”Fairytale of New York” on The Pogues -yhtyeen ja Kirsty MacCollin vuonna 1987 singlenä julkaistu musiikkikappale, joka sisältyy myös vuoden 1988 albumille If I Should Fall from Grace with God. Shane MacGowanin ja Jem Finerin kirjoittama kappale on joulunaikaan sijoittuva duetto aiheenaan Irlannista New Yorkiin paremman elämän toivossa muuttanut pariskunta, jonka unelmat ovat hukkuneet alkoholiin ja huumeisiin. Kolkosta tarinastaan huolimatta ”Fairytale of New York” on suosittu joululaulu.
Kappaleen työstäminen ja sanoitus

”Fairytale of New Yorkia” työstettiin kaksi vuotta. Ensimmäinen versio oli Finerin kirjoittama sävyltään perinteinen joululaulu, jossa merimies kaipaa jouluna vaimoaan. Finerin vaimo kuitenkin tuomitsi sen latteaksi ja ehdotti aiheeksi elämän kaltoin kohtelemaa pariskuntaa, joka saavuttaa lopulta jonkinlaisen vapahduksen. Kappaleen kannalta merkittävä oli The Poguesin ensimmäinen Yhdysvaltain-kiertue vuonna 1985, jolloin MacGowan vieraili ensimmäistä kertaa elämässään New Yorkissa. Yksi ”Fairytale of New Yorkiin” merkittävästi vaikuttanut teos on Sergio Leonen elokuva Suuri gangsterisota Ennio Morriconen säveltämine musiikkeineen. Elokuvan tunnusmusiikki kuultaa läpi kappaleen alkumelodiasta.
MacGowan esittää kappaleessa jouluaattona newyorkilaiseen juoppoputkaan joutunutta amerikanirlantilaista miestä. Sellitoverin laulaessa irlantilaista kansanlaulua ”The Rare Old Mountain Dew” MacGowanin henkilöhahmo muistelee vanhaa rakastettuaan. Kappaleen loppuosa muodostuu hänen ja MacCollin esittämän rakastetun riitaisasta sanailusta, jossa he käyvät läpi nuoruudenhaaveitaan Amerikasta Broadway-teattereineen – ja sitä, kuinka yhteinen elämä johti lopulta pettymyksiin, alkoholismiin ja huumeriippuvuuteen. Jää epäselväksi, onko vuoropuhelu miehen mielikuvitusta vai tapahtuuko se hänen putkasta vapautumisensa jälkeen. Muun muassa maininta New Yorkin poliisin kuorosta, joka laulaa Bing Crosbyn vuoden 1948 hittikappaletta ”Galway Bay”, sijoittaa kappaleen tapahtumat 1940-luvulle.
Alun perin kappaleen naislaulajana piti olla basisti Cait O’Riordan, mutta hänen lähdettyään yhtyeestä lokakuussa 1986 laulajaksi valittiin Kirsty MacColl, tuottaja Steve Lillywhiten vaimo. Kappaleen nimi lainattiin J. P. Donleavyn vuoden 1973 romaanista A Fairy Tale of New York, joka sekin kertoo amerikanirlantilaisista siirtolaisista, mutta ei sen kummemmin liity tarinaltaan laulun sanoitukseen – nimi valittiin, kun kappale oli jo kirjoitettu.
Musiikkivideo

Peter Doughertyn ohjaama mustavalkoinen musiikkivideo kuvattiin New Yorkissa kiitospäiväviikolla 1987. Näyttelijä Matt Dillon esiintyy videolla juopuneen MacGowanin putkaan taluttavana poliisina. The Poguesin ihailijaksi tunnustautunut Dillon on kutsunut roolia uransa kohokohdaksi. Koska New Yorkin poliisilla ei tosiasiassa ole kuoroa, Dougherty rekrytoi videolle poliisilaitoksen rumpu- ja puhallinsoittokunnan. He eivät osanneet ”Galway Baytä”, joten he lauloivat kuvauksissa Mickey Mouse Clubin tunnussävelmää.
Yhtyettä kuvaavat osuudet jäljittelivät tyyliltään BBC:n Billie Holidaystä kertonutta dokumenttia. MacGowan istuu videolla pianon ääressä, mutta lähikuvissa pianoa soittaa oikeasti yhtyeen hanuristi James Fearnley MacGowanille tunnusomainen sormus sormessaan.
Menestys

Ilmestyessään ”Fairytale of New York” sijoittui Britannian singlelistalla toiseksi Pet Shop Boysin coverkappaleen ”Always on My Mind” jälkeen. Irlannin listalla se nousi ykköseksi. Vuonna 2012 se ylitti Britanniassa miljoonan myydyn kappaleen rajan, 25 vuotta ilmestymisensä jälkeen. Tuolloin ”Fairytale of New York” oli sijoittunut, digitaalisen myynnin mahdollistamana, jo kahdeksana perättäisenä vuonna kahdenkymmenen parhaan joukkoon joulun singlelistalla.
Jossain on kai vielä joulu

| ”Jossain on kai vielä joulu” Leevi and the Leavings |
| --- | --- | --- |

Kappaleen tiedot
 Albumilta: Varasteleva joulupukki
 Julkaistu: 1990
 Tyylilaji: suomirock, joulumusiikki
 Levy-yhtiö: Pyramid
Jossain on kai vielä joulu on Leevi and the Leavings -yhtyeen vuonna 1990 levytetty jouluaiheinen kappale. Kappale julkaistiin yhtyeen kahdeksannella studioalbumilla Varasteleva joulupukki sekä erillisenä singlenä kappaleen ”Elämä ikkunan takana” kanssa.
Sävellyksen ja sanoituksen on tehnyt Gösta Sundqvist. Kappaleen on väitetty muistuttavan yhdysvaltalaisen Darlene Loven vuonna 1963 levyttämää kappaletta ”Christmas (Baby Please Come Home)”.
Kappaleen on levyttänyt myöhemmin muun muassa Katri Helena.
”Jossain on kai vielä joulu” on ollut useampana vuonna kaupallisten radiokanavien soitetuimpien joululaulujen joukossa. Esimerkiksi vuonna 2021 Gramexin tilastojen mukaan kappale oli 10. sijalla, ja soitettiin kaiken kaikkiaan 316 kertaa.
Kolme yötä jouluun

Kolme yötä jouluun on Petter Ohlsin vuonna 1974 säveltämä ja sanoittama joululaulu.
Laulu ilmestyi ensi kerran levyllä Anni tannin joululaulut 8-vuotiaan Eevamaija Kankaan esittämänä vuonna 1990. Arja Korisevan joululevyllä Saa joulu aikaan sen se ilmestyi vuonna 1991 Korisevan tulkitsemana ja Markku Johanssonin sovittamana. Laulun ovat levyttäneet myös muun muassa Espoonlahden Kamarikuoro (1993) ja Lauluyhtye A-Men (2016).
Laulun sanat kertovat minä-muodossa joulun odotuksesta ja jouluvalmisteluista lapsen kertomana. Laulu alkaa sanoilla: "Kolme yötä jouluun on, laskin aivan itse eilen, kun näin silmät tonttusen." Laulu päättyy sanoihin: ”Leivotaan ja siivotaan, kuusikin jo sulaa saa, kun kolme yötä enää on!".
Sävellys on melodialtaan kaunis ja herkkä, siinä on käännöksiä ja tarkka bassonkulku. Laulu on ollut mukana koulujen laulukirjoissa syntymästään alkaen. Suosituksi joululauluksi se muodostui Arja Korisevan esityksen myötä.
Bahrainin Grand Prix 2019

|  Bahrainin Grand Prix 2019  |
| --- | --- |
 2. osakilpailu 21 osakilpailusta kaudella 2019. 

Päivämäärä:  31. maaliskuuta 2019
Rata:  Bahrain International Circuit
Sijainti:  Sakhir, Bahrain
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  5,412 km
Kilpailun pituus:  57 kierrosta, 308,238 km
Sää:   Selkeä
Paalupaikka
Kuljettaja:   Charles Leclerc   (Ferrari)
Paaluaika:  1.27,866
Palkintokoroke
Voittaja:   Lewis Hamilton   (Mercedes)
Toinen:   Valtteri Bottas   (Mercedes)
Kolmas:   Charles Leclerc   (Ferrari)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Charles Leclerc   (Ferrari)
Kierrosaika:  1.33,411 (kierroksella 38)
Bahrainin Grand Prix 2019 (virallisesti Formula 1 Gulf Air Bahrain Grand Prix 2019) oli Formula 1 -kauden 2019 toinen osakilpailu, joka ajettiin 31. maaliskuuta Bahrainin moottoriradalla Sakhirissa Bahrainissa.
Mercedeksen Lewis Hamilton ajoi kilpailun voittoon ennen tallikaveriaan Valtteri Bottasta. Paalupaikalta lähtenyt Ferrarin Charles Leclerc oli teknisten ongelmien hidastamana kolmas.
Viikonlopun aikataulu ja sää

| Päivä | Aikataulu> Paik. | Aikataulu>  | Sessio | Sää | Ilma | Rata | Kosteus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 29. maaliskuuta | 14:00–15:30 | 13:00–14:30 | 1. vapaat harjoitukset |  Aurinkoinen | 28–29 °C | 44–50 °C | 15–21 % |
| 29. maaliskuuta | 18:00–19:30 | 17:00–18:30 | 2. vapaat harjoitukset |  Selkeä | 23–24 °C | 27–30 °C | 35–43 % |
| 30. maaliskuuta | 15:00–16:00 | 14:00–15:00 | 3. vapaat harjoitukset |  Aurinkoinen | 26 °C | 37–39 °C | 52 % |
| 30. maaliskuuta | 18:00–19:00 | 17:00–18:00 | Aika-ajot |  Selkeä | 25 °C | 28–30 °C | 54–57 % |
| 31. maaliskuuta | 18:10–20:10 | 18:10–20:10 | Kilpailu |  Selkeä | 26 °C | 29 °C | 55 % |
Lähde:
Vapaat harjoitukset

Ennen kilpailuviikonloppua kisajärjestäjät lisäsivät radalle kolmannen DRS-alueen. Samalla FIA:n taholta vahvistettiin Michael Masin jatko Formula 1 -sarjan kilpailunjohtajana. Renault’n ja McLarenin osalta osakilpailu alkoi Daniel Ricciardon rungon sekä Carlos Sainzin moottoriosien vaihdolla. Williamsilla sen sijaan oli puutetta autojensa varaosiosta.
Ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa monella kuljettajalla esiintyi ajovirheitä. Racing Pointin Lance Stroll rikkoi etusiipensä, kun hän menetti pidon neljännessä mutkassa ja osui ratavalliin. Myös Haasin Romain Grosjean rikkoi etusiipensä. Williamsin George Russell pyörähti toisessa mutkassa. Alfa Romeo Racingin Antonio Giovinazzi kolaroi Renault’n Nico Hülkenbergin kanssa yrittäessään ohitusta Hülkenbergistä, jolloin molemmat kuljettajat saivat osuman renkaisiinsa ja heidät kutsuttiin tuomariston kuultaviksi, mutta heille ei annettu rangaistuksia. Harjoitusten nopein oli Ferrarin Charles Leclerc ennen tallikaveriaan Sebastian Vetteliä.
Toisissa vapaissa harjoituksissa McLarenin Lando Norrisin autoon iski moottoriongelma viisitoista minuuttia ennen osion päättymistä. Alfa Romeo Racingilla toiset harjoitukset kärsivät mekaanisista vioista, kun Giovinazzin autossa oli mekaaninen ongelma, Kimi Räikkönen pyörähti kylmien renkaiden vuoksi radalla ja molempien kuljettajien autoissa esiintyi jäähdytysvesivuotoja. Keskijoukon tallien kuljettajista Hülkenberg onnistui ajamaan parhaimmillaan harjoitusten viidenneksi. Vettel oli harjoitusten nopein ennen Leclerciä.
Kolmansissa vapaissa harjoituksissa Räikkösen vaikeudet jatkuivat ohjauspyörän vian vuoksi, mutta hän pystyi ajamaan yhdenneksitoista. Keskijoukon kuljettajista Grosjean, Hülkenberg ja Norris kykenivät ajamaan Red Bullin kuljettajia nopeammin, joista Red Bullin Max Verstappen keskittyi harjoitustestin ajamiseen. Harjoitusten nopein oli jälleen Leclerc ennen Vetteliä.
Aika-ajot

Red Bullilla oli vaikeuksia saada autonsa tasapainotetuiksi ja oikeisiin asetuksiin aika-ajoissa, minkä seurauksena Haasin kuljettajat Grosjean ja Kevin Magnussen kykenivät haastamaan Verstappenia, sekä voittamaan tämän tallikaverin Pierre Gaslyn. Gasly koki autonsa ennalta arvaamattomaksi, eikä hän kyennyt ottamaan siitä kaikkea suorituskykyä esille. Renault’n kuljettajien suorituskyky ei riittänyt aika-ajojen viimeiseen osioon, kun Ricciardo oli yhdestoista ja Hülkenberg seitsemästoista. Leclerc ajoi Formula 1 -uransa ensimmäisen paalupaikan ja Vettel oli toinen. Aika-ajojen jälkeen tuomaristo tutki Grosjeanin ja Vettelin toimintaa radalla, minkä seurauksena Grosjean sai Norrisin estelystä kolmen lähtöruudun rangaistuksen kilpailuun, mutta Vettel sai ainoastaan huomautuksen liian hitaasta ajamisesta aika-ajojen ensimmäisessä osiossa.
Kilpailu

Toisesta lähtöruudusta lähtenyt Vettel ohitti paalupaikalta lähteneen Leclercin ja samalla myös Mercedeksen Valtteri Bottas onnistui nousemaan toiseksi, kunnes Leclerc ohitti myöhemmin Bottaksen DRS-siiven avulla kuudennella kierroksella. Verstappen ja Sainz taistelivat keskenään, mikä päättyi yhteentörmäykseen, Sainzin auton rengasrikkoon ja myöhemmin tämän keskeytykseen vaihdelaatikkovikaan.
Lewis Hamiltonin pehmeän seoksen rengasvalinta ei toiminut ja hän menetti sijansa Vettelille, kunnes sai kovemman rengasseoksen ja ohitti tämän 38. kierroksella. Vettel menetti lisäksi autonsa hallinnan, pyörähti ja hajotti renkaansa sekä etusiipensä, minkä seurauksena hän teki aikaistetun varikkopysähdyksen ja oli lopputuloksissa viides.
Keskijoukoista lähteneet Haasin autot kärsivät kilpailussa pidon ja suoranopeuden puutteesta, minkä seurauksena Grosjean keskeytti kilpailunsa osuttuaan Strollin kanssa ja Magnussen ei kyennyt ajamaan kolmattatoista sijaa korkeammalle.
Kilpailun lopussa kärkipaikalla ajaneen Leclercin auton moottoriin iski mekaaninen ongelma, minkä seurauksena hän menetti tehoja ja menetti mahdollisuutensa kilpailun voittoon, mutta pystyi ajamaan kolmantena maaliin. Verstappen yritti saavuttaa Leclercin viimeisten kierrosten aikana, mutta Renault’n molempien kuljettajien keskeyttäessä samanaikaisesti moottorivikaan radalle otettiin turva-auto, jonka johdolla ajettiin maaliin.
Hamilton ajoi kilpailun voittoon ennen tallikaveriaan Bottasta.
Tulokset > Aika-ajot

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Osioiden ajat> 1. osio | Osioiden ajat> 2. osio | Osioiden ajat> 3. osio | Lähtöruutu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 16 |  Charles Leclerc | Ferrari | 1.28,495 | 1.28,046 | 1.27,866 | 1 |
| 2 | 5 |  Sebastian Vettel | Ferrari | 1.28,733 | 1.28,356 | 1.28,160 | 2 |
| 3 | 44 |  Lewis Hamilton | Mercedes | 1.29,262 | 1.28,578 | 1.28,190 | 3 |
| 4 | 77 |  Valtteri Bottas | Mercedes | 1.29,498 | 1.28,830 | 1.28,256 | 4 |
| 5 | 33 |  Max Verstappen | Red Bull Racing-Honda | 1.29,579 | 1.29,109 | 1.28,752 | 5 |
| 6 | 20 |  Kevin Magnussen | Haas-Ferrari | 1.29,532 | 1.29,017 | 1.28,757 | 6 |
| 7 | 55 |  Carlos Sainz | McLaren-Renault | 1.29,528 | 1.29,055 | 1.28,813 | 7 |
| 8 | 8 |  Romain Grosjean | Haas-Ferrari | 1.29,688 | 1.29,249 | 1.29,015 | 11 |
| 9 | 7 |  Kimi Räikkönen | Alfa Romeo Racing-Ferrari | 1.29,959 | 1.29,471 | 1.29,022 | 8 |
| 10 | 4 |  Lando Norris | McLaren-Renault | 1.29,381 | 1.29,258 | 1.29,043 | 9 |
| 11 | 3 |  Daniel Ricciardo | Renault | 1.29,859 | 1.29,488 |  | 10 |
| 12 | 23 |  Alexander Albon | Scuderia Toro Rosso-Honda | 1.29,514 | 1.29,513 |  | 12 |
| 13 | 10 |  Pierre Gasly | Red Bull Racing-Honda | 1.29,900 | 1.29,526 |  | 13 |
| 14 | 11 |  Sergio Pérez | Racing Point-BWT Mercedes | 1.29,893 | 1.29,756 |  | 14 |
| 15 | 26 |  Daniil Kvjat | Scuderia Toro Rosso-Honda | 1.29,876 | 1.29,854 |  | 15 |
| 16 | 99 |  Antonio Giovinazzi | Alfa Romeo Racing-Ferrari | 1.30,026 |  |  | 16 |
| 17 | 27 |  Nico Hülkenberg | Renault | 1.30,034 |  |  | 17 |
| 18 | 18 |  Lance Stroll | Racing Point-BWT Mercedes | 1.30,217 |  |  | 18 |
| 19 | 63 |  George Russell | Williams-Mercedes | 1.31,759 |  |  | 19 |
| 20 | 88 |  Robert Kubica | Williams-Mercedes | 1.31,799 |  |  | 20 |
107 % aika: 1.34,689
Lähde:
Romain Grosjean sai 3 lähtöruudun rangaistuksen Lando Norrisin estelystä aika-ajoissa.