Kiinan riittikiista
Paavi Klemens XI:n päätös

Klemens XI tuomitsi 20. marraskuuta 1704 antamassaan säädöksessä Cum Deus optimus kiinalaiset riitit ja kungfutse­laiset rituaalit ja kielsi väittelemästä asiasta enempää. Säädöksessä kiellettiin myös käyttämästä Jumalasta nimiä Tiān ja Shàngdì ja edellytettiin käytettävän nimitystä Tiānzhǔ ('Taivaan Herra').
Vuonna 1705 paavi lähetti keisari Kangxin luo paavillisen lähetystön tekemään asian hänelle selväksi. Charles-Thomas Maillard De Tournonin johtama lähetystö ilmoitti kiinalaisten riittien kiellosta tammikuussa 1707, mutta sen vuoksi heidät karkotettiin Macaoon.
Paavi antoi 19. maaliskuuta 1715 vielä bullan Ex illa die, joka virallisesti tuomitsi kiinalaiset riitit:
»Paavi Klemens XI toivoo saattavansa seuraavat tosi­asiat maailman kaikkien kansojen tietoon ...
I. Lännessä käytetään Taivaan, Maan ja koko maailman­kaikkeuden luojasta nimeä Deus (Jumala). Koska sana Deus ei sovellu kiinan kieleen, Kiinassa asuvat länsi­maalaiset ja katolisuuteen kääntyneet kiinalaiset ovat monien vuosien ajan käyttäneet nimitystä "Taivaallinen Herra" (Tiānzhǔ). Tästedes nimityksiä kuten "Taivas"  [Tiān] ja "Shàngdì" ei pidä käyttää: Deusta tulee nimittää Taivaan, Maan ja koko maailman­kaikkeuden Herraksi. Tauluja, joissa on kiinalaiset sanat "Kunnioitus taivasta kohtaan", ei saa ripustaa katoliseen kirkkoon, ja mikäli sellainen jossakin kirkossa jo on, se on välittömästi poistettava.
II. Keväinen ja syksyinen Kungfutsen palvonta ja esi-isien palvonta eivät ole sallittuja katolisuuteen kääntyneille. He eivät saa olla rituaaleissa läsnä edes sivusta­katsojina, sillä läsnäolo sivusta­katsojana tässä rituaalissa on yhtä pakanallista kuin aktiivinen osallistuminen siihen.
III. Kiinalaiset virkamiehet ja valta­kunnallisissa, maa­kunnallisissa tai piiri­kunnallisissa tutkinnoissa menestyneet ehdokkaat, jos he ovat kääntyneet roomalais­katolisuuteen, eivät saa osallistua kungfutse­laisissa temppeleissä jokaisen kuu­kauden ensimmäisenä ja viidentenä­toista päivänä pidettäviin palvontamenoihin. Sama kielto koskee kaikkia kiinalaisia katolilaisia, jotka virka­miehinä on vastikään nimitetty virkoihinsa tai jotka opiskelijoina ovat vastikään läpäisseet valta­kunnalliset, maa­kunnalliset tai piiri­kunnalliset tutkinnot.
IV. Kukaan kiinalainen katolilainen ei saa palvoa esi-isiään suvun temppeleissä.
V. Kiinalainen katolilainen ei saa kotona, hautausmaalla eikä hautajaisten aikana suorittaa esi-isien palvonta­menoja. Hän ei saa tehdä niin edes ollessaan ei-kristittyjen seurassa. Sellainen rituaali on luonteeltaan pakanallinen olo­suhteista riippumatta.
Edellä olevista päätöksistä huolimatta olen tehnyt selväksi, että kiinalaiset käännynnäiset saavat jatkaa muita kiinalaisia tapoja ja perinteitä, joita ei voida mitenkään tulkita luonteeltaan pakanallisiksi. Tamän päätöksen tarkoitus ei ole vaikuttaa siihen, miten kiinalaiset hoitavat koti­talouksiaan tai hallitsevat maataan. Kiinassa toimiva paavillinen lähetystö määrittää tarkemmin, minkä tapojen noudattaminen edelleen sallitaan ja minkä ei. Paavillisen lähetystön poissa­ollessa vastuu sellaisten päätösten tekemisestä kuuluu Kiinassa harjoitettavan lähetystyön johdolle ja Kiinan piispalle. Lyhyesti sanottuna tavat ja perinteet, jotka eivät ole risti­riidassa roomalais­katolisuuden kanssa, on sallittava, kun taas sellaisia, jotka selvästi ovat sen vastaiset, ei ole suvaittava missään olo­suhteissa.»
Vuonna 1742 Benediktus XIV toisti bullassaan Ex quo singulari Klemens XI:n säännökset. Benediktus vaati, että Kiinassa toimivien lähetys­saarnaajien oli valalla vannottava, etteivät he enää kiistele asiasta.