stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Turun päärautatieasema
Rakennus > Nykyinen asemarakennus

Nykyisen asemarakennuksen suunnittelivat arkkitehdit Martti Välikangas ja Väinö Vähäkallio, ja se valmistui vuonna 1940. Rakennuksen toteutti rautatiehallituksen sijaan poikkeuksellisesti rakennushallitus.
Aseman alakerrassa oli lipunmyyntitilat, odotushalli, matkatavaratilat, kahvila ja postikonttori. Posti siirtyi pois asemalta vuonna 1987. Yläkerta vuorostaan oli alkujaan asemaravintolan käytössä. Yhdellä puolella kerrosta oli ykkösluokan ravintola, kun taas toisella puolella oli toisen luokan osasto. Toisen luokan ravintola muutettiin 1960-luvulla muuhun käyttöön ja entisen ykkösluokan asemaravintola lopetti vuonna 2004. Lipunmyynti lakkautettiin vuonna 2020 ja kioski sekä kahvila lähtivät asemalta vuonna 2022 rataremontin takia.
Rakennuksen alkuperäinen ulkoverhoilu oli keltaista klinkkeriä. Verhoilu vaihdettiin vuosina 1978–1979, jolloin rautatieasema sai keltatiilisen pinnan.
Rakennus > Nykytila

Turun päärautatieasemaa kunnostettiin vuosina 2005–2006. Suurin uudistus koski lipputoimistoa, joka siirrettiin talon siipiosaan.
Museovirasto on määritellyt Turun päärautatieaseman ympäristöineen yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. Rautatieaseman tuntumassa sijaitsevaan entiseen VR:n konepajarakennukseen avattiin vuoden 2011 tammikuussa kulttuurikeskus Logomo. Vuonna 2023 VR ilmoitti myyvänsä rautatieaseman.
Turun päärautatieasemalta on matkaa linja-autoasemalle noin 700 metriä. Asemien yhdistämistä matkakeskukseksi on suunniteltu, ja asiasta julkaistiin tutkimusraportti vuonna 2006. Toistaiseksi yhdistämishanke on kuitenkin jäänyt suunnittelutasolle.
Kuvia

Asemarakennus pysäköintipaikkoineen.
Asema idästä kuvattuna.
Aseman sisäänkäynti.
Asemarakennus sisältä.
Uusi Logomo rautatieasema.
Turun liikennepaikka

5. kesäkuuta 2005 alkaen on ollut olemassa Turun liikennepaikka (lyh. Tur), johon kuuluvat seuraavat liikennepaikan osat:
Kupittaa (Kut: henkilöliikenneasema)
Turku asema (Tku: henkilöliikenneasema)
Turku tavara (Tkut: tavaraliikenneasema)
Turku satama (Tus: henkilöliikenneasema)
Turku Viheriäinen (Vie: tavaraliikenneasema, lakkautettu 01 helmikuuta 2010)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Turun päärautatieasema Wikimedia Commonsissa
Turun päärautatieaseman infosivu VR:n kotisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Turun päärautatieasema MetroJunaPortaalissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Veturitallit ja muu rautatieympäristö kuvattuna pohjoisesta etelään. Ratapihan ylittää Humalistonsilta.
Vuonna 1876 avattu vanha rautatieasema yhdisti Turun entistä kiinteämmin muuhun Suomeen.
Vanha postikortti vanhasta päärautatieasemasta.
Turun ratapihaa.
Operaatio Sotavaunut

Operaatio Sotavaunut (engl. Operation Chariot) oli brittiläinen kommandohyökkäys Saint-Nazairen satamaan Ranskassa 28. maaliskuuta 1942. Hyökkäyksen tarkoitus oli tuhota kaupungissa oleva forme Joubert -telakka, joka oli käytännössä ainoa Saksan ulkopuolinen telakka, jossa taistelulaiva Tirpitz olisi voitu telakoida operoidessaan Atlantilla.
Iskun merkitys

Saint-Nazairen telakka oli alun perin rakennettu aikansa suurinta matkustaja-alusta S/S Normandieta varten ja oli täten Ranskan Atlantin rannikon ainoa tarpeeksi suuri telakka huoltaakseen suuria saksalaisia taistelualuksia kuten Tirpitziä. Telakan tuhoaminen merkitsisi sitä, että Britannian merenkululle merkittävänä vaaratekijänä olevat suuret taistelulaivat jouduttaisiin Atlantilla operoidessaan viemään Saksaan tai Norjaan asti telakoitavaksi. Britannian sodanjohdon oletuksena oli, ettei aluksia täten tultaisi käyttämään Atlantilla laisinkaan paluumatkaan yhdistyvien riskien vuoksi Englannin kanaalin ollessa käytännössä mahdoton meritie vaurioituneelle taistelulaivalle.
Toteutus

Tehtävään valittiin yksi yhdysvaltalaisista Lend-Lease-aluksista, vanha Town-luokan hävittäjä HMS Campbeltown. Alus riisuttiin aseista, sen majoitustiloista ja etuosaan tehtiin kehikko, johon sijoitettiin 40 syvyyspommia sekä niiden ympärille vastaava määrä irtoräjähteitä, joita yhteensä oli viisi tonnia. Alus miehitettiin vapaaehtoisilla. Aluksen ulkoasua muutettiin sen verran, että se näytti vanhentuneelta saksalaiselta Möwe-luokan torpedoveneeltä.
Saattajiksi alus sai neljätoista moottorivenettä sekä neljä moottoritykkivenettä, joiden miehityksenä oli 80 räjäytyseksperttiä sekä 100 kommandosotilasta.
Isku

Monimutkaisen viestijuonittelun ja Saksan sotalipun turvin saattue pääsi aivan sataman suulle asti ennen kuin saksalaiset avasivat tulen kello 1.27, jolloin britit vaihtoivat natsiliput omiin taistelulippuihinsa. Kello 1.34 miinoitettu hävittäjä törmäsi täydellä vauhdilla telakan sulkuportteihin, jotka se murskasi juuttuen paikalleen niin, ettei sitä olisi saatu pois muuten kuin romuttamalla paikalla.
Nyt kommandojoukot ryntäsivät pikkuveneistä maihin ja tuhosivat sekä telakan pohjoispuolisen sillan sekä telakan pumppuaseman sekä miinoittivat kaksi hinaajaa. Tulitukiosasto kävi koko ajan kiivasta taistelua saksalaisen rannikkopuolustuksen kanssa.
Vetäytyminen ja tappiot

Kun kaikki oli varmistettu, alkoi vetäytyminen raskaita tappioista kärsittyään. Kolme moottorivenettä ja toistakymmentä miestä pääsi takaisin Englantiin, viisi miestä onnistui pakenemaan omin neuvoin puolueettomaan Espanjaan. Hyökkääjistä kaatui 169 ja loput vangittiin.
Räjähdys

Noin kello 10.00 aamulla miinoitetun hävittäjän moninkertaiset sytyttimet, joita saksalaiset eivät onnistuneet poistamaan, toimivat ja HMS Campbeltown sekä telakan sulkuportit lensivät ilmaan mukanaan satakunta saksalaista pioneeria, jotka loppuun asti yrittivät tehdä panoksia toimimattomiksi.lähde? Räjäytyksen suunnitellut englantilainen pioneeriupseeri oli kuitenkin tehnyt työnsä taitavasti. Tärkeimmät räjäyttimet olivat paikoissa, joihin ei päässyt käsiksi purkamatta koko räjähderakennetta, ja se taas oli estetty ansoittamalla rakenne. Varmistimet oli poistettu viime hetkessä jokimatkan aikana. Panokset viritettiin sähkökytkennän avulla, ja kellojen käynnistyttyä johdot poistettiin.
Lopputulos

Forme Joubert -telakka pysyi poissa käytöstä sodan loppuun asti. Taistelulaiva Tirpitziä ei lähetetty Atlantille, joskin on epävarmaa oliko telakan tuhoamisella vaikutusta tähän. Joka tapauksessa Tirpitz pysytteli Norjassa suorittaen ainoastaan yhden merkittävän operaation Huippuvuorilla ennen tuhoutumistaan liittoutuneiden ilmapommituksessa marraskuussa 1944. Myös Norjassa liittoutuneet kohdistivat Tirpitziin uhkarohkeita hyökkäyksiä kuten pienoissukellusveneillä suoritetun Operaatio Lähteen syyskuussa 1943.
Kirjallisuutta

Douglas Reeman: Kommodorin kunnia; Jyväskylä, Gummerus, 1988. ISBN 951-20-3071-3 (sid.)
Aiheesta muualla

St Nazaire : Operation Chariot
Saint-Nazairen satama vuonna 1942
HMS Campbeltown vuonna 1936 (tuolloin  USS Buchanan niminen)
Pentti Otsamo

Pentti Otsamo (s. 25. lokakuuta 1967 Oulu) on suomalainen kuvittaja, sarjakuvataiteilija ja graafinen suunnitelija. Hän on tullut tunnetuksi arkielämän kuvaajana.
Elämä ja ura

Otsamo valmistui taiteen maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta 1996. Suomen sarjakuvaseura myönsi hänelle Puupäähatun vuonna 1995. Vuonna 1995 julkaistu varhaistuotannon kokoava Pölykapseli toimi lähtölaukauksena pitkälle ja hallitulle uralle maan kärkipiirtäjienlähde? joukossa. Arkielämän kuvaukset saavat välillä absurdeja käänteitä, mutta tyyli pysyy samana.
Puupään jälkeen Otsamo on tullut tunnetuksi muun muassa Pauli Kallion kanssa tekemästä FC Palloseurasta, joka seuraa kuudennessa divisioonassa pelaavan joukkueen edesottamuksia. Otsamoa on julkaistu myös ulkomailla, ainakin saksaksi, englanniksi, ranskaksi ja ruotsiksi. Esimerkiksi albumi Pieni olento julkaistiin englanniksi nimellä The Fall of Homunculus jo vuonna 1998, siis ennen suomenkielistä versiota. Vuonna 2008 Otsamo ja Kallio toteuttivat elämäkerrallisen sarjakuva-albumin kielentutkija M. A. Castrénin matkoista Venäjälle.
Otsamon tyyli on varsin lämminhenkinen. Ligne claire -koulukunnan edustajana kuvat ovat varsin selkeitä ja helposti hahmotettavissa. Tarinat tukevat hyvin piirrostyyliä tai toisin päin ja kokonaisuudesta tulee hallittu.
Otsamo asuu Maaningalla.
Teoksia

Pölykapseli. Suuri Kurpitsa 1995.
FC Palloseura 1: Nurmikenttien kutsu (käsikirjoitus Pauli Kallio). Otava 1998.
FC Palloseura 2: Kenelle pillit soivat (käsikirjoitus Pauli Kallio). Jalava 1999.
Pieni olento. Otava 1999.
Haukotuksia. Suuri Kurpitsa 1999.
Väliaikatietoja. Otava 2003.
FC Palloseura 3: Veskari ohrapellossa (käsikirjoitus Pauli Kallio). Sammakko 2005.
M. A. Castren ja Siperian kielioppi (käsikirjoitus Pauli Kallio). Otava 2008.
Kahvitauko.  Helsinki:  Like, 2012.  ISBN 978-952-01-0703-1
FC Palloseura 5: Huuhkaja lentää aurinkoon (käsikirjoitus Pauli Kallio). Suuri Kurpitsa 2016.
FC Palloseura 6: Kulmalan isännän kisahuuma (käsikirjoitus Pauli Kallio). Suuri Kurpitsa 2021.
Välittäjä – Kauppa-Lopo kaukana, kaukana Kuopiosta. Suuri Kurpitsa, 2021. ISBN 978-952-7160-48-0
Tapio Tomsten: Työmiehen päiväkirja 2018–2022.  (Sarjakuvat ilmestyneet Tekijä-lehdessä 2018–2022)  Helsinki:  Suuri Kurpitsa, 2023.  ISBN 978-952-7160-63-3
Aiheesta muualla

Pentti Otsamon verrkosivut
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Muut:  IdRef 
Kuudennen divisioonan jalkapalloa albumissa FC Palloseura 3: Veskari ohrapellossa (2005).
Otso Ovaskainen

| Otso Ovaskainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1970 (ikä 54–55)
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  matemaattisen ja tilastollisen ekologian professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Teknillinen korkeakoulu
Väitöstyön ohjaaja:  Juhani Pitkäranta
Instituutti:  Jyväskylän yliopisto
Tutkimusalue:  Matematiikka, ekologia ja populaatiogenetiikka
Palkinnot:  Akatemiapalkinto (2009)   Väisälän palkinto (2018)
Aiheesta muualla
Otso Ovaskainen (Tuhat-tutkimusportaali)
Otso Tapio Ovaskainen (s. 1970) on suomalainen matemaatikko ja tekniikan tohtori. Vuoden 2021 alusta hän on toiminut Jyväskylän yliopiston matemaattisen ja tilastollisen ekologian professorina. Vuosina 2009–2020 hän työskenteli Helsingin yliopiston matemaattisen ekologian professorina. Ovaskaisen tutkimushankkeet ovat kehitelleet uusia kenttätutkimuksen ja tilastollisen analyysin menetelmiä ekologian tutkimukseen ja seurantaan. Menetelmiä on voitu sovaltaa maailmanlaajuisesti, joten hän on matemaatikkona on päässyt osallistumaan tutkimusmatkoille esimerkiksi Madagaskarin sademetsiin ja Grönlantiin.
Ovaskainen valmistui Teknillisestä korkeakoulusta tekniikan tohtoriksi matematiikan alalta vuonna 1998. Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa (1998) oli otsikoitu Asymptotic and Adaptive Approaches to Thin Body Problems in Elasticity. Työn ohjaaja oli Juhani Pitkäranta.
Väitöskirjansa jälkeen hän sattumalta kuuli Ilkka Hanskin tutkimustyöstä. Varsin nopeasti Hanskin metapopulaatiobiologian tutkimusryhmästä löytyi postdoc-tutkijan paikka. Hän vieraili lukuvuoden 2001–2002 Cambridgen yliopistossa ja perusti Helsingin yliopiston Metapopulaatiobiologian tutkimuskeskukseen oman matemaattisen biologian tutkimusryhmän. Vuonna 2008 hän sai ryhmälleen merkittävän tutkimusrahoituksen Euroopan tutkimusneuvostolta (ERC).
Hän on ollut Metapopulaatiobiologian huippututkimusyksikön johtava tutkija vuodesta 2006 ja johtaja vuodesta 2015. Helsingin yliopiston professuurin ohella Ovaskainen on ollut norjalaisen huippuyksikön vieraileva professori vuodesta 2014.
Monia Ovaskaisen yksin tai yhdessä työtoveriensa toteuttamia tutkimuksia on ilmestynyt ekologian ja luonnontieteen arvostetuimmissa tiedejulkaisuissa (mukaan luettuna Nature, Science, PNAS).
Hänen saamiin tunnustuksiin lukeutuu Suomen Akatemian myöntämä Akatemiapalkinto tieteellisestä rohkeudesta (2009) ja Suomalaisen Tiedeakatemian Väisälän palkinto (2018). Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen Ovaskainen on ollut vuodesta 2013.
Aiheesta muualla

Otso Ovaskaisen Google Scholar -profiili (englanniksi) (scholar.google.com)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Tšekki 
Tieteilijät:  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  ORCID  Publons  ResearcherID  zbMATH 
Muut:  IdRef
Ovrutš

| Ovrutš (О́вруч) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Žytomyrin alueen sijainti, alla kaupungin sijainti
 Ovrutš
 Koordinaatit: 51.32005°N, 28.79955°E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Žytomyrin alue
Piiri:  Korostenin piiri
Väkiluku (2011):  16 681
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  11100–11109 (kaupunki)
 
 ovruch-rayvlada.org.ua/ 
 Piirin kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ovrutš (ukr. О́вруч) on kaupunki Ukrainan pohjoisosissa Žytomyrin alueella, lähimmillään noin 11 kilometriä Valko-Venäjän Homelin alueen ja valtakunnanrajan eteläpuolella. Kaupunki sijaitsee linnuntietä 119 kilometriä Žytomyristä pohjoiseen ja 155 kilometriä Kiovasta luoteeseen.
Kirkko Ovrutšissa
Kaupunki on heinäkuusta 2020 lähtien ollut osa Korostenin piiriä. Tätä aiemmin kaupunki toimi Ovrutšin piirin hallintokeskuksena. Vuoden 2011 alussa kaupungin asukasluvun arvioitiin olleen 16 681 ja koko piirin 59 950.
Kaupungin rautatieasema on Valko-Venäjän Mazyristä saapuvan rautatien varrella; rata kuuluu Ukrainan päärataverkkoon ja on etenkin rahtiliikenteen käytössä. Maantieyhteyksistä merkittävimpiä ovat kaupungin kautta Valko-Venäjän rajalle johtava P10-maantie (kansainvälinen rajanylityspaikka Valko-Venäjälle Novaja Rudnja (BY) – Vystupovytši (UK) piirin pohjoisrajalla) ja Kiovaa kohti vievä P02-kantatie.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ovrutš Wikimedia Commonsissa
Piirin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (ukrainaksi)
Kaupunkiin ja piiriin keskittynyt portaali (ovruch.info) (ukrainaksi)
Topografiakarttoja kaupungin ympäristöstä (vlasenko.net)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 
Muut:  Internet Encyclopedia of Ukraine
Paasiarkku

Alankomaiden suurin paasiarkku Borgerin lähellä.
Paasiarkku on kivipaasista tai hiekkakivilaatoista tehtyjä arkkumainen neoliittisen kivikauden hautarakenne. Paasiarkuissa voi olla joko pääty- tai sivupaadet tai molemmat. Hautaushetkellä paasiarkussa on voinut olla myös puinen arkku. Vainaja on myös voinut olla kiedottu esimerkiksi eläimen taljaan. Paasiarkkuja on tasaisen maan alla, maakummussa tai kiviröykkiössä. Niitä on voitu käyttää myös polttohautauksessa ja sijoittaa siihen vainajan luut. Paasiarkkuja on tavattu esihistoriallisista löydöistä. Niiden jäännöksiä on vielä joissakin tutkimattomissa hautaröykkiössä sekä esimerkiksi Raumalla Sammallahdenmäessä yhdessä Volter Högmanin 1800-luvulla tutkimusten jälkeen rekonstruoimassa hautaröykkiössä.
Euran Lähteenmäessä on paasiarkku, joka on 23 metriä laajassa kiviröykkiössä. Arkun ympärillä on yhdeksän metrin pituinen kylmämuuraus. Paasiarkuista pienimmät ovat olleet 1,2 metrisiä. Vainajan mittaisia, parimetrisiä paasiarkkuja on löydetty koko pronssikauden ajalta, ja tapaa on siten käytetty polttohautauksen rinnalla.
Paasiarkku on ollut käytössä yleisesti Euroopassa ja myös Suomessa.
Vladimir Oravsky

| Vladimir Oravsky |
| --- | --- |
 Vladimir Oravsky
Henkilötiedot
Koko nimi:  Vladimir Oravsky
Syntynyt: Rožňava, Slovakia
Ammatti:  elokuvantekijä
Lapset:  2
Ohjaaja
Aktiivisena:  1971–
Aiheesta muualla
IMDb
Vladimir Oravsky (s. 22. tammikuuta 1947 Tšekkoslovakia) on ruotsalainen kirjailija ja elokuvaohjaaja.
Ennen kuin Oravsky päätti ryhtyä kokoaikaiseksi kirjailijaksi, hän tienasi elantonsa Tšekkoslovakiassa koneasentajana ja liukuhihnarakentajana. Ruotsissa, Tanskassa, Sveitsissä, Thaimaassa ja USA:ssa Oravsky selvisi tiskaajana, siivoojana, toimittajana, satamatyöntekijänä, kullan pesijänä, herneenkerääjänä, traktorikuskina, kokkina, näyttelijänä, valokuvaajana, kääntäjänä, tekstittäjänä, kirjallisuuskriitikkona, dramaturgina, luennoitsijana, opettajana ja kulttuuribyrokraattina kuten kulttuurijohtajana Uumajan kunnalle, elokuva- ja näytelmäohjaajana ja tuottajana.
Oravskyn teoksia kustantavat useat kustantamot, kuten Studentlitteratur, h:ström – Text& Kultur, Nya Doxa, Symposion, Raketförlaget, Lundtofte Publishing, De Rode Kamer ja Branner og Koch. Oravsky on julkaissut kirjoja lapsille ja nuorille, tilattuja näytelmiä sekä käsikirjoituksia. Kuten suosikkimallinsa George S Kaufman, Oravsky työskentelee usein yhteistyössä muiden kirjailijoiden kanssa kuten Kurt Peter Larsenin, Daniel Malménin, Michael Segerströmin, Lars von Trierin, Jakob Stegelmanin ja Natasa Durovicovan…
Vladimir Oravsky ja Kurt Peter Larsen voittivat yhdessä vuonna 2006 kansainvälisen palkinnon parhaasta lastennäytelmästä. Sen on organisoinut International Playwrights’ Forum, International Theatre Institute (ITI) ja ASSITEJ (International Association of Theatre for Children and Young People), heidän panoksestaan ”AAAHR!!!”
Oravskyn ja Malmenin ”Zlata Ibrahimivicin päiväkirja” oli yksi voittavista näytelmistä kilpailussa, jonka järjesti Royal Drama Theatre / Elverket in Tukholmassa.
Elokuvakirjoja

1983 - Film 1983: årets bedste, J. Stegelmannin kanssa. ISBN 87-562-2524-5.
1984 - Film 1984: film årbogen 1984, J. Stegelmannin kanssa. ISBN 87-562-2829-5.
1984 - I skuggornas hetta, muut tekijät: Olle Ekstrand, N Durovicova, Kerstin Sandström. ISBN 91-44-21371-9.
1985 - Ånden i biostaden, muut tekijät: O Ekstrand, N Durovicova, Sven-Erik Svensson. ISBN 87-88261-10-7.
Lasten- ja nuortenkirjoja

1988 - Öya, en flicka liten som ett busfrö, muut tekijät: Elsa Thern. ISBN 91-970636-4-9.
1989 - Öya växer till sig, muut tekijät: E Thern. ISBN 91-970636-8-1.
1989 - Herman och Tuss, muut tekijät: K P Larsen. ISBN 91-970636-4-9.
1989 - Herman och stjärnorna, muut tekijät: K P Larsen. ISBN 91-970636-6-5.
1989 - Harry - en bussig buss, muut tekijät: K P Larsen. ISBN 91-7868-171-5.
2004 - Dumma byxa ut och gå när man nappar på en tå, ISBN 91-7694-687-8.
Refugee-trilogia

2004 - Zlata Ibrahimovics, muut tekijät: D Malmén. ISBN 91-89447-23-9.
2007 - Det rena landet : en berättelse om, muut tekijät: D Malmén. ISBN 91-7327-012-1.
2007 - På väg : Berättelser av Zlata, ISBN 91-7327-016-4.
The Sweden -kirjasarja

2000 - Den lyckliga ockupationen, ISBN 91-578-0357-9
2002 - Lathund för ambitiösa katter. Del 1 : Metamorfoser enligt Ovidius, Kafka och Oravsky, ISBN 91-89447-07-7
2002 - Kulturen bakom kulturen, ISBN 91-89447-13-1
2002 - Lathund för ambitiösa katter. Del 2 : Rhapsody in blue and yellow för blågula och rödgröna katters ett till flera in- och utandningsorgan, ISBN 91-89447-08-5
2007 - Friheten i kulturen : Reflexioner kring tystnad och repression inom kulturetablissemanget,  ISBN 978-91-7327-044-1
Novellit

2006 - Van Astrid tot Lindgren, muut tekijät: K.P. Larsen. ISBN 90-781-2401-6
2007 - Axel och Toine, muut tekijät: K.P. Larsen. ISBN 91-976026-3-9
2007 - Från Astrid till Lindgren, muut tekijät: K.P. Larsen & Anonymous. ISBN 9789173270038
Näytelmät (julkaistut)

2006 - Flykten under jorden jämte flera gruvsamma och nöjsamma tragedier och komedier. Tämä osa sisältää seuraavat näytelmät: Flykten under jorden, Zlata Ibrahimovics dagbok, Fioler, fikon och förebud, Spartakus uppäten ja SKUM. Muut tekijät: K.P. Larsen & D. Malmén. ISBN 91-89447-66-2
2006 - ÄÄÄHR!!!, muut tekijät: K.P. Larsen ISBN 91-89447-95-6
Aiheesta muualla

bibliotek.se (Arkistoitu – Internet Archive)
h:ström – Text & Kultur
International Playwrights' Forum
Vladimir Oravsky (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Alankomaat  Puola
Paakkolan seisake

Paakkolan seisake oli liikennepaikka rataosuudella Laurila-Kelloselkä. Se sijaitsi Tervolan kunnassa Yli-Paakkolan kylässä. Etäisyyttä Helsinkiin Haapamäen ja Seinäjoen kautta oli noin 893 km Alkuperäisen asemarakennuksen suunnitteli Thure Hellström, mutta se tuhoutui Lapin sodassa. Paikalle rakennettiin soden jälkeen vaatimattomampi asemarakennus, joka on purettu. Liikennepaikka lakkautettiin 1979, jolloin sivuraiteet purettiin.
Turun palo

Turun tuomiokirkon ympäristö heti palon jälkeen vuonna 1827
Turun palo oli Turun kaupungin lähes kokonaan tuhonnut kaupunkipalo, joka tapahtui tiistaina 4. syyskuuta – keskiviikkona 5. syyskuuta 1827. Suomen ja Pohjoismaiden historian suurin kaupunkipalo tuhosi kolme neljäsosaa kaupungista ja jätti kodittomiksi 11 000 turkulaista. Palo tuhosi yhden Pohjoismaiden suurimmista keskiaikaisperäisistä kivikaupungeista.
Turku oli palon sattuessa Suomen suurin kaupunki, ja tulipalo oli Suomessa suuri kansallinen katastrofi. Palo sai alkunsa porvari Hellmanin talosta Aninkaistenmäellä vähän ennen yhdeksää illalla. Palo eteni nopeasti Pohjoisessa korttelissa, levisi Eteläkortteliin ja ylitti Aurajoen sytyttäen Kirkkokorttelin ennen puoltayötä. Vain yksi neljäsosa kaupungista, lähinnä kaupungin länsi- ja etelälaidoilla säilyi tulipalolta. Palo tuhosi kaupungin historiallisen keskustan mukaan lukien Turun tuomiokirkon ja Turun akatemiatalon, jotka säilyivät vain osittain. Verrattuna suuriin aineellisiin menetyksiin henkilövahingot olivat pienemmät, mutta palossa kuoli ja loukkaantui kuitenkin useita ihmisiä.
Turku on palanut historiansa aikana ainakin 31 kertaa, mutta vuoden 1827 palo on näistä tapahtumista tuhoisin ja vaikutuksiltaan pitkäaikaisin. Kolme pääsyytä Turun palon poikkeukselliselle tuhoisuudelle olivat syksyä edeltänyt kuiva kesä, joka kuivatti kaupungin puutalojen pärekatot, iltaan sattunut myrsky sekä se, että suuri osa kaupungin porvareista oli Tampereella markkinoilla, joten sammuttajia ei ollut tarpeeksi. Hannu Salmi on teoksessaan Tunteiden palo: Turku liekeissä 1827 (2022) esittänyt palon leviämisen syyksi kaupungin byrokratian. Zachris Topelius syyllisti aikanaan Maamme kirjassa palvelustyttöä, mutta se on perätön tieto, muistuttaa Salmi.
Palon jälkeisiä uudelleenrakentamistöitä johti kenraalikuvernööri Arseni Zakrevski. Hänen esityksestään senaatti nimitti arkkitehti Carl Ludvig Engelin laatimaan Turun uuden asemakaavan. Turun keskusta-alueen kaupunkirakenne perustuu edelleen Engelin laatimaan, 15. helmikuuta 1828 vahvistettuun asemakaavaan, joka on säännöllinen ruutukaava. Kaupungin keskustan suurimmat rakennukset Tuomiokirkko ja Akatemiatalo kunnostettiin, ja joitakin muitakin rakennuksia kuten Vanha Raatihuone sekä entinen sokeritehdas kunnostettiin vanhoille muureille. Pääosin kaupunki kuitenkin rakennettiin kokonaan uudestaan. Turun uusi ruutukaava vaikutti merkittävästi muiden Suomen kaupunkien asemakaavoitukseen.