stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Design for All
Lainsäädäntö- ja sääntelytausta

Euroopan tämänhetkinen tietoyhteiskuntaan liittyvä ohjelmakonteksti on Digital Agenda for Europe 2010–2020. Euroopan komissio on julkistanut ”i2010 – kasvua ja työllisyyttä edistävä tietoyhteiskunta- ja viestintäpolitiikka”-aloitteen puitejärjestelynä, jolla vastataan tietoyhteiskunnan ja mediasektoreiden tärkeimpiin haasteisiin ja kehityskulkuihin vuoteen 2010 asti.
Aloitteessa tuetaan avointa ja kilpailevaa sähköistä taloutta ja korostetaan tieto- ja viestintäteknologian merkitystä osallisuuden ja elämänlaadun moottorina. Aloitteeseen sisältyy joukko EU-tasoisia politiikkainstrumentteja, joilla tuetaan sähköisen talouden kehitystä, esimerkiksi sääntelyvälineet, tutkimus ja sidosryhmien kanssa solmittavat kumppanuudet.
Lainsäädäntö- ja sääntelytausta > Tasa-arvoisuus ja syrjimättömyys

Euroopan unionin vammaisstrategian tavoitteena on yhteiskunta, joka on kaikille avoin ja esteetön. Esteet tulee havaita ja poistaa. Euroopan unionin vammaisstrategiassa on kolme painopistettä:
komission ja jäsenvaltioiden yhteistyö,
vammaisten ihmisten täysi osallistuminen ja
vammaisuuden valtavirtaistaminen politiikan laadinnassa.
Syrjimättömyys kuuluu myös Vammaisten henkilöiden oikeuksia koskevan yleissopimuksen yleisperiaatteisiin. Yleissopimuksen hyväksyi Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokous 13.12.2006, ja sen ratifiointi alkoi 30.03.2007.
Lainsäädäntö- ja sääntelytausta > Tieto- ja viestintäteknologia ja tietoyhteiskunta

Eurooppalaisella tieto- ja viestintäteknologialainsäädännöllä on pitkät perinteet. Vuonna 2002 Euroopan unioni hyväksyi uuden sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja sääntelevän järjestelmän, joka koskee kaikkea kiinteään verkkoon tai langattomuuteen perustuvaa tieto- ja viestintäteknologiaa, tiedonsiirtoa sekä televisio- ja radioviestintää.
DfA:n näkökulmasta keskeiset direktiivit ovat yhteistä sääntelyjärjestelmää koskeva direktiivi sekä yleispalveluja ja käyttäjien oikeuksia sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla koskeva direktiivi (yleispalveludirektiivi).
Lainsäädäntö- ja sääntelytausta > Julkiset hankinnat

Julkisilla hankinnoilla on merkittävä taloudellinen merkitys, joten niiden avulla voidaan huomattavasti edistää esteettömyyttä. Euroopan parlamentti ja EU:n ministerineuvosto ovat vuonna 2004 hyväksyneet lainsäädäntöpaketin, jonka sisältämät julkisia hankintoja koskevat direktiivit yksinkertaistavat ja ajanmukaistavat hankintamenettelyjä omalta osaltaan. Uusien direktiivien ansiosta esteettömyystarpeet on mahdollista ottaa huomioon monessa hankintaprosessin vaiheessa.
Teknisiä eritelmiä laadittaessa on luonnollisesti helpointa turvautua standardeihin. Tarkoitukseen soveltuvia CEN-, ETSI- ja ITU-standardeja on jo useita, ja käytännön apua voi saada useista muistakin lähteistä. Apuna on käytetty myös esimerkiksi verkkosisältöjen saavutettavuusohjeiden (WAI) kaltaisia ohjeita tai kansallisia ohjeita.
Tulevaisuudessa sopivien standardien löytäminen helpottuu entisestään. Euroopan komissio on antanut Euroopan standardisointijärjestöille (CEN, CENELEC ja ETSI) toimeksiannon (M/376), jonka perusteella niiden on määriteltävä yhteiset vaatimukset ja vaatimustenmukaisuuden arviointimenettely.
Lainsäädäntö- ja sääntelytausta > Tekijänoikeudet

Kaikki tuotteet eivät ole vammaisten ihmisten kannalta esteettömiä. Äänikirjoja tai tiettyjä muita esteettömiä tuotteita valmistettaessa teoksesta tuotetaan uusi kappale, jolloin voi syntyä tekijänoikeusongelmia. Samalla tekijänoikeudet ovat olennainen osa luovan yhteiskunnan kestävää kehitystä. Tämä eturistiriita on kyettävä ratkaisemaan, jotta tietoyhteiskunta olisi avoin kaikille. Alalla on olemassa niin eurooppalaista kuin kansainvälistäkin lainsäädäntöä.
Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamista tietoyhteiskunnassa koskevan direktiivin tavoitteet ovat muokata tekijänoikeuksia ja lähioikeuksia koskevaa lainsäädäntöä niin, että teknologian kehitys otetaan huomioon, sekä saattaa osaksi Yhteisön lainsäädäntöä tärkeimmät kansainväliset velvoitteet, jotka perustuvat Maailman henkisen omaisuuden järjestön (WIPO) joulukuussa 1996 hyväksymään kahteen tekijänoikeuksia ja lähioikeuksia koskevaan sopimukseen.
Lainsäädäntö- ja sääntelytausta > Yksityisyyden suoja

Suunnittelun ja yksityisyyden välinen suhde ei välttämättä ole ilmeinen. Suunnittelun tuloksena syntyvällä nykyteknologialla on mahdollista kerätä huomattavia määriä henkilökohtaista tietoa. Käyttäjän edun nimissä tällaisen tiedon täytyy olla oikeaa ja sitä tulee käyttää asianmukaisesti. Henkilö haluaa mahdollisesti salata tietyt tiedot sekä kyetä tarkistamaan hänestä kerätyn tiedon. Toisin sanoen kaivataan yksityisyyttä.
Euroopan unioni on vuonna 1995 hyväksynyt henkilötietojen käsittelyä koskevan direktiivin. Direktiivissä on määritelty perusperiaatteet, joiden mukaan henkilötietoja voidaan kerätä, säilyttää ja käyttää. Julkishallinnon, liikeyritysten ja kaikkien muiden henkilötietoja käsittelevien organisaatioiden ja yksilöiden tulee noudattaa näitä periaatteita.
Alan ohjeet ja standardit

Yhdysvalloissa, Australiassa, Japanissa ja Euroopan unionissa säädetään jatkuvasti uusia lakeja, joiden nojalla viranomaisten ja yritysten on varmistettava, että niiden tuotteet ja palvelut ovat esteettömiä ja että niitä voivat käyttää “tavallisten” käyttäjien lisäksi myös muut, kuten ikäihmiset tai vammaiset ihmiset. Koska ei ole järkevää kirjata lakiin teknisiä vaatimuksia, jotka väistämättä vanhenevat, lakiteksteissä viitataan mieluummin (kansainvälisiin) standardeihin.
Alan ohjeet ja standardit > Standardisointi: yleiskatsaus

Standardisointi eli hyvin yleisesti määriteltynä "standardin" (ransk. norme, standard; saks. Norm; esp. norma) tuottaminen on vapaaehtoista toimintaa. Sen alkuunpanijoina ovat lähes poikkeuksetta olleet kaupan alan toimijat, joiden näkemyksen mukaan standardisointi helpottaa tuotteiden ja tavaroiden vaihtoa. Hyvin usein tämä on merkinnyt, että myös standardien noudattaminen on ollut vapaaehtoista ja perustunut siihen, että toiminnan on odotettu tuottavan taloudellista hyötyä.
Kuluttajien edustajat ovat osallistuneet standardisointiin vain hyvin rajallisesti. Toisaalta nykyään monien maiden lainsäädännössä edellytetään yhä useammin erilaisten (esim. turvallisuuteen ja ympäristönsuojeluun liittyvien) standardien noudattamista. Standardien tarpeesta on se seuraus, että nykyään monia standardisointihankkeita ajavat (= tukevat) viranomaiset ja Euroopassa suoraan tai välillisesti Euroopan unioni. Myös eri sidosryhmät ovat usein laatineet erilaisia ohjeistoja.
Alan ohjeet ja standardit > Viimeaikaista DfA:han liittyvää standardisointia (viralliset standardit)

Koska Euroopan unionin eEurooppa 2002- ja i2010-toimintasuunnitelmissa on nimenomaisesti mainittu DfA-standardisointi, niiden hyväksymisen jälkeen on aloitettu useita uusia toimia. Toimet voidaan jakaa neljään päästrategiaan:
koordinaatiotyöryhmien ja -organisaatioiden perustaminen,
varsinaisten standardisointimenettelyjen demokratisointi,
epävirallisten standardisointielinten vaikutuksen kasvu ja
maallikoille tarkoitettujen standardisointikeskustelualueiden perustaminen.
DfA tieto- ja viestintäteknologian standardeissa
ETSI EG 202 116 V1.2.2 (2009-03)
ETSI Guide Human Factors (HF); Guidelines for ICT products and services; "Design for All".
Web Content Accessibility Guidelines (WCAG) 2.0
Web Content Accessibility Guidelines (WCAG) 2.0 sisältää runsaasti suosituksia siitä, miten tietoverkkosisältöjen esteettömyyttä lisätään. Näiden ohjeiden avulla voidaan parantaa sisältöjen esteettömyyttä niin, että monet vammaiset ihmiset, esimerkiksi sokeat tai heikkonäköiset, kuurot tai huonokuuloiset, oppimisvaikeuksista tai kognitiivisista rajoituksista kärsivät, liikkumisrajoitteiset, puhevammaiset, valoherkät tai monivammaiset ihmiset voivat käyttää niitä. Ohjeiden avulla tietoverkkojen sisällöistä saadaan usein myös helppokäyttöisempiä kaikille käyttäjille.
Sovellusalat

DfA:ta voi soveltaa käytännössä kaikilla tieto- ja viestintäteknologian osa-alueilla. Sovellusalojen tärkeys heijastaa niiden merkitystä johdonmukaisen ja yhteiskunnallisesti hyväksyttävän tietoyhteiskunnan luomisessa, mutta myös sitä, miten monenlaisiin toimintoihin ne kytkeytyvät.
DfA:n keskeiset sovellusalat ovat lyhyesti seuraavat:
elinikäinen oppiminen
julkiset tietojärjestelmät, päätelaitteet ja tietotuotteet (esim. kioskit, älykkäät kotiympäristöt)
rahansiirtopalvelut (esim. pankkitoiminta)
sähköisen kaupankäynnin sovellukset ja palvelut
kansalaisten sosiaalipalvelut (esim. hallinto, ikäihmiset, liikenne, terveydenhoito, tietoisuus)
välineet, joilla saadaan tietopalveluihin lisäarvoa (esim. käyttäjäkokemusten, -hakujen (tracing) ja -arviointien luonti, säilytys, haku ja vaihto)
turvallisuus
Näiden sovellusalueiden merkitystä on tarkasteltu valkoisessa kirjassa "Toward an Information Society for All: An International R&D Agenda" (1998), jonka on julkaissut kansainvälinen tiedefoorumi "Towards an Information Society for All" (ISF-IS4ALL):
”Elinikäinen oppiminen on kriittinen alue, jossa on erityisesti painotettava tulevaisuuden osaamisyhteiskuntaa. Siihen sisältyy jatkuva sellaisen tiedon ja taidon hankinta, jolla helpotetaan ja pidetään yllä tasavertaista osallistumista tietoyhteiskuntaan. Uudet teknologiat voivat toimia katalysaattoreina sikäli, että ne mahdollistavat uudet koulutusmekanismit ja -rakenteet, joiden ansiosta oppimisesta tulee erottamaton osa elinikäisiä toimintoja tietointensiivisissä oppimisyhteisöissä, ja eri ryhmien välisen sosiaalisen vuorovaikutuksen.
Toinen tärkeä sovellusalue ja kriittinen lyhyen aikavälin tavoite on yleiskäyttöisten julkisten tietojärjestelmien, päätelaitteiden ja tietotuotteiden kehittäminen (esim. tietokioskit, joista voi käyttää yhteisön laajuisia tietopalveluja). Näitä odotetaan jatkossa käytettävän yhä uusissa ympäristöissä, kuten julkisissa tiloissa, kodeissa, luokkahuoneissa jne., ja niiden ansiosta käyttäjä pääsee tietoon käsiksi kaikkialla myös liikkeellä ollessaan.
Myös ympäristön hallinnan merkitys kasvaa entisestään. Älykkäät ympäristöt tulevat mukaan jatkuvasti uusiin toimintoihin esimerkiksi sairaaloissa, hotelleissa tai hallintorakennuksissa. Myös näiden ympäristöjen etäkäyttö tulee entistä tärkeämmäksi, sillä sen avulla voidaan reagoida odottamattomiin tilanteisiin ja parantaa liikkuvuutta ja turvallisuutta.
Lopuksi monenlaiset rahansiirtopalvelut (esim. pankkipalvelut, mainonta, viihde), kansalaisten sosiaalipalvelut (esim. hallinto, terveydenhoito, koulutus, liikenne) ja sähköisen kaupankäynnin sovellukset muokkaavat yhä merkittävämmin asumiseen ja työntekoon liittyviä toimia (…) turvallisuus, yksityisyys ja hallinta ovat keskeisiä teemoja kehitettäessä sosiaalisesti hyväksyttävää tietoyhteiskuntaa, ja niihin tulisi paneutua välittömästi. Samalla niiden toteuttaminen tulee jatkuvasti monimutkaisemmaksi, koska mukana on samanaikaisesti useita viestintäjärjestelmien tasoja, verkostopalveluista sovelluspalveluihin (kuten liiketoimet ja viihde), päätelaitteet ja tietotuotteet.”
Koulutus

Tärkeimpiä keinoja DfA:ta koskevan tietoisuuden ja sen käytäntöjen parantamiseksi on koulutus. Tarvitaan ammattilaisia, jotka ovat hankkineet DfA:sta kattavat erityistiedot ja -taidot, ja lisäksi tieto- ja viestintäteknologian alalla jo toimivien ammattilaisten on täydennettävä osaamistaan DfA:ta koskevilla tiedoilla ja taidoilla.
Tällä hetkellä ei juuri ole olemassa DfA:han (tai Universal Designiin) erikoistuneita yliopistotasoisia koulutusohjelmia tai ohjelmia, joissa selvästi olisi mukana sitä koskevia kokonaisuuksia. Puutetta on pyritty poistamaan DfA@Inclusion-hankkeella, jossa on kehitetty opinto-ohjelmia:
kandidaattitason peruskurssi, jonka jälkeen opiskelijat ovat perillä DfA:han liittyvistä eettisistä ja yhteiskunnallisista näkökulmista sekä siitä, miten DfA edistää esteettömyyttä ja osallistumista tietoyhteiskuntaan
maisteritason ohjelma, jonka suorittaneilla on tarpeellinen tieto sekä henkilökohtaiset ja ammatilliset taidot ja pätevyydet suunnitella, kehittää, toteuttaa, arvioida ja hallita monenlaisia tieto- ja viestintäjärjestelmiä, -tuotteita ja -palveluja, jotka noudattavat DfA:n periaatteita ja käytäntöjä.
Tällaisia ohjelmia toteutetaan jo esimerkiksi Isossa-Britanniassa Middlesexin yliopistossa ja Itävallassa Linzin yliopistossa. Keskeisiä sisältöjä ovat ihmisoikeusperiaatteiden ymmärtämys, standardien luominen, sääntely ja lainsäädäntö, avustavan tekniikan suunnittelu ja kehittäminen sekä massatuotteiden ja -palvelujen esteettömyyden parantaminen.
Tietoverkkojen esteettömyys on tietoyhteiskunnan esteettömyyden kannalta tärkeä tekijä, ja tietoa ja neuvontaa saa World Wide Web Consortiumin -hankkeen kautta sekä verkko-opastuksen avulla (esim. Operan Web Standards Curriculum).
DfA@eInclusion-hankkeessa on myös otettu huomioon nykyisten ICT-ammattilaisten täydennyskoulutus. Sitä varten on laadittu kattava opinto-ohjelmaehdotus, joka on parhaillaan arvioitavana CEN-työpajassa. CENin työpaja "Curriculum for training professionals in Universal Design (UD-Prof)" järjestettiin toukokuussa 2009. CENin työpajojen yleisten sääntöjen mukaan tässäkin kaikilla asiasta kiinnostuneilla sidosryhmillä on mahdollisuus keskustella ICT-ammattilaisille suunnatusta DfA-opinto-ohjelmasta ja esittää siihen parannuksia.
Esimerkkejä hyvistä käytännöistä

Opera: suunnittelun lähtökohtana oli, että sitä voisivat käyttää mahdollisimman monet, joten se toteuttaa DfA-periaatteita.
Äänikirjat ovat hyvä esimerkki DfA:sta, koska niiden ansiosta useammat voivat lukea kirjoja. Lähes kaikki normaalikuuloiset ihmiset voivat kuunnella äänikirjoja huviksi, hyödyksi tai opiskelutarkoituksessa. Listening Books on Isossa-Britanniassa toimiva kansalaisjärjestö, joka tarjoaa suoratoistoa internetissä (streaming) ja äänikirjoja postitse kaikille, jotka vamman tai sairauden vuoksi eivät kykene pitelemään kirjaa, kääntämään sivuja tai lukemaan tavalliseen tapaan.
Sähköinen hallinto perustuu tieto- ja viestintäteknologian käyttöön. Se tarjoaa ja kehittää hallituksen palveluja, rahansiirtopalveluja ja vuorovaikutusta kansalaisten, yritysten ja julkishallinnon toimijoiden kesken.
Hissit ovat vaihtoehtoinen tapa siirtyä rakennuksissa kerroksesta toiseen. Tieto- ja viestintäteknologian ansiosta nykyaikaiset esteettömät hissit sopivat kaikille mahdollisille käyttäjille. Ovien sulkeutumisnopeutta voidaan säädellä, jolloin hissiin ja hissistä pääsee niin nopeasti tai hitaasti kuin on tarpeen. Hissin käyttöjärjestelmä antaa käyttäjälle näkyvää ja kuuluvaa palautetta, joten myös näkö- ja kuulovammaiset ihmiset voivat käyttää hissiä ilman avustajaa. Sokeat ihmiset on otettu huomioon painikkeiden suunnittelussa. Pistekirjoitustekstit on sijoitettu painikkeiden viereen, jolloin teksti voidaan lukea ilman, että painiketta samalla vahingossa painetaan. Hätäpuhelin toimii sekä visuaalisesti että auditiivisesti. Langaton tunnistus (esim. RFID eli radiotaajuinen etätunnistus), kasvojentunnistus tai kaukosäätimet parantavat entisestään hissien käyttöominaisuuksia niin, että niitä voivat käyttää lähes kaikki.
Inclusive Design Toolkit sisältää esimerkkejä DfA-periaatteiden soveltamisesta.
Muita esimerkkejä DfA:n soveltamisesta tieto- ja viestintäteknologiassa on esitelty EDeANin Education and Training Resource-sivuilla.
Verkostoja ja hankkeita > EDeAN - European Design for all eAccessibility Network

European Design for All e-Accessibility Network - EDeAN  on verkosto, johon kuuluu 160 Euroopan unionin jäsenvaltioissa toimivaa organisaatiota. Verkoston tarkoitus on tukea kaikkien kansalaisten esteetöntä pääsyä tietoyhteiskuntaan.
EdeANin toimintaan sisältyy seuraavaa:
eurooppalainen foorumi DfA-kysymysten käsittelyyn; näin tuetaan EU:n tavoitetta kaikkien osallisuudesta tietoyhteiskuntaan
tietoisuuden lisääminen julkisella ja yksityisellä sektorilla
DfA:han liittyvät verkkoresurssit
Verkostoa koordinoi vuosittain vaihtuva EdeANin sihteeristö, ja kussakin jäsenvaltiossa on EdeANin kansallinen yhteyskeskus.
Verkostoja ja hankkeita > EIDD - Design for All Europe

EIDD - Design for All Europe on täysin omarahoitteinen eurooppalainen järjestö, jonka toiminta kattaa DfA:n teorian ja käytännön koko alueen rakennetusta ympäristöstä ja esineistä viestinnän, palveluiden ja järjestelmien suunnitteluun. Järjestö perustettiin 1993 nimellä European Institute for Design and Disability (EIDD). Sen tavoitteena oli parantaa elämänlaatua DfA:n avulla.
Nimi vaihdettiin vuonna 2006, jotta se heijastaisi paremmin järjestön varsinaista tehtävää. EIDD – Design for All Europe tiedottaa DfA:n sovelluksista liike-elämän ja hallinnon sektoreille, jotka eivät vielä ole sen hyödyistä tietoisia. Vuonna 2009 sillä oli aktiivisia jäsenjärjestöjä 22 Euroopan maassa. EIDD:n tarkoitus on edistää aktiivista vuorovaikutusta ja viestintää DfA:n teoriasta ja käytännöstä kiinnostuneiden ammattilaisten kesken sekä rakentaa yhteyksiä toisaalta heidän ja muiden suunnitteluyhteisön jäsenten välille, toisaalta kaikkien niiden muiden yhteisöjen välille, joille DfA voi olla ratkaisevan tärkeää elämänlaadun parantamisessa.
Verkostoja ja hankkeita > Esimerkkejä EU-rahoitteisista tieto- ja viestintäteknologiaan ja osallisuuteen liittyvistä tutkimushankkeista

Design for all for e-Inclusion
Hanke tukee EDeANin toimintaa. Sen tavoitteena on kehittää mallina toimiva DfA-opinto-ohjelma, joka on suunnattu alan kaupallisille toimijoille, ohjelmarunko ja kurssisisällöt perus- ja jatkotasoisille DfA-opinnoille sekä kattava DfA:ta koskeva verkkoaineisto.
DIADEM: Delivering Inclusive Access for Disabled or Elderly Members of the Community
Hankkeen tavoitteena on kehittää koti- ja ammattikäyttöön soveltuva, mukautettava hakukonekäyttöliittymä henkilöille, joiden kognitiiviset taidot ovat heikentyneet.
I2Home: Intuitive interaction for everyone with home appliances based on industry standards
Hankkeen tarkoitus on kehittää yleiskäyttöinen etäkonsoli, jonka avulla kodin tavallisia laitteita voidaan käyttää verkon välityksellä.
SHARE-IT: Supported Human Autonomy for Recovery and Enhancement of cognitive and motor abilities using Information Technologies
Hankkeessa kehitetään skaalautuvia ja mukautettavia lisälaitteita, joilla voidaan integroida avustavaa tekniikkaa älykkääseen tieto- ja viestintäteknologiaan kotiympäristössä.
HaH: Hearing at Home
Hankkeessa kehitetään seuraavan sukupolven apuvälineitä, joiden avulla kuulovammaiset ihmiset pystyvät osallistumaan täysin tietoyhteiskuntaan.
CogKnow: Helping people with mild dementia navigate their day
Hankkeen tarkoitus on kehittää ja saattaa prototyyppitasolle kognitiivinen proteesiväline, joka auttaa dementiasta kärsiviä suoriutumaan päivittäisistä toimista.
MonAmi: Mainstreaming Ambient Intelligence
Hankkeella pyritään tekemään saavutettavuudesta kulutustavaroiden ja kuluttajapalveluiden yleinen ominaisuus. Tarkoitus on kehittää alustoja, joiden avulla ikäihmiset ja vammaiset ihmiset voivat asua pidempään kotona ja lähiyhteisössään.
USEM: User Empowerment in Standardisation
Hankkeen tavoitteena on kouluttaa loppukäyttäjiä standardisointiin liittyvissä kysymyksissä niin, että he kykenevät osallistumaan tieto- ja viestintäteknologiaan liittyvään standardisointitoimintaan.
VAALID: Accessibility and Usability Validation Framework for AAL Interaction Design Process
Hankkeen tarkoitus on luoda mallinnus- ja simulointivälineitä, joilla voidaan optimoida käyttäjien vuorovaikutus suunnittelun, esteettömyyden ja käytettävyyden validoinnissa Ambient Assisted Living (AAL) -ratkaisujen yhteydessä.
PERSONA: Perceptive Spaces promoting Independent Aging
Hankkeen tarkoituksena on kehittää edelleen Ambient Assisted Living (AAL) -tuotteita ja -palveluja, jotka ovat edullisia, helppokäyttöisiä ja kaupallisesti kannattavia. Hankkeessa kehitettävän integroidun teknologia-alustan avulla voidaan liittää saumattomasti yhteen tuotteet ja palvelut, joiden tavoitteena on parantaa sosiaalista osallisuutta, päivittäisten toimintojen tukemista, varhaista riskien tunnistamista, suojautumista terveys- ja ympäristöriskeiltä sekä liikkuvuuden ja lähiympäristössä liikkumisen tukea, jotka kaikki tekevät elämästä elämisen arvoisen perhepiirissä ja yhteiskunnassa.
Kirjallisuutta > Tutkimuksia ja opinnäytetöitä

Kristiina Nurmela (2012): Julkisen hallinnon verkkosivujen saavutettavuuden tila 2000-luvulla.
Salomaa, A. (2006): Verkko-opetuksen saavutettavuus. Diplomityö. Tampereen teknillinen yliopisto. Tiedonhallinnan koulutusohjelma
Ilkka Kaikuvuo (2006): Saavutettavuus mukautuvan verkkopalvelun toteutuksessa ja suunnittelussa, Tampereen teknillinen yliopisto.
Jaakko Vilen (2006): Accessibility in Internet Services - Case Electronic Banking. Teknillinen korkeakoulu.
Jukka Mäntylä (2006): WWW-sivun saavutettavuuden automaattinen arviointi DOM-rajapintaa käyttäen, Jyväskylän yliopisto.
Leena Helin (2005): Esteettömyysohjeistot verkkosivustojen toteutuksen ja arvioinnin näkökulmasta, Tampereen yliopisto.
Laura Turkki(2005): Verkkosivujen esteettömyyden asiantuntija-arviointi, Teknillinen korkeakoulu.
Marjo Kuusela (2004): Selkokielisten Internet-sivujen käytettävyys kehitysvammaisilla käyttäjillä, Teknillinen korkeakoulu.
Aiheesta muualla

Website of the EU-funded Project "DfA@eInclusion"
Website of the European Design for All e-Accessibility Network (EDeAN)
(Arkistoitu – Internet Archive) Website of EIDD - Design for All Europe
European Commission - Information Society Portal, Design for All
Aiheesta muualla > Ohjelmia ja suosituksia

Verkkopalvelujen laatukriteeristö. Kriteeristö on tarkoitettu erityisesti julkisten verkkopalvelujen kehittämisen ja arvioinnin työkaluksi.
Euroopan parlamentin päätöslauselma komission tiedonannosta eEurope 2002: Julkisen sektorin verkkosivujen ja niiden sisällön saavutettavuus
Aiheesta muualla > Ohjeita, raportteja ja oppaita

Työkaluja viestinnän saavutettavuuden lisäämiseen. Museovirasto
Näsänen, Risto 2007: Visuaalisen käytettävyyden opas (PDF)
(Arkistoitu – Internet Archive) Saavutettavuus verkkopalveluissa. Tampereen teknillisen yliopiston Hypermedialaboratoriossa kehittämä sivusto, jonka tarkoituksena on auttaa verkkopalveluiden kanssa tekemisissä olevia parantamaan sivustonsa saavutettavuutta.
[http://www.tieke.fi/pages/viewpage.action?pageId=15112643/%5Bvanhentunut+linkki%5D Esteettömyysopas: Näin teet Web-sivujesi sisällön kaikkien saavutettavaksi]. TIEKEn laajahko, osittain melko pitkällekin tekniikkoihin menevä ohjeisto, johon liittyy erillinen tarkistuslista.
Verkkosisällön saavutettavuusohjeet. WAI-suosituksen (WCAG 2.0) suomennos
[http://urn.fi/URN:ISBN:978-952-243-139-4/%5Bvanhentunut+linkki%5D Kohti esteetöntä viestintää. Toimenpideohjelman seurantaraportti]. LVM
Vinkkejä esteettömään viestintään ESOK-hankkeen sivuilta. Ohjeet kattavat mm. esitysgrafiikan ja PDF-tiedostot.
(Arkistoitu – Internet Archive) Esteettömyyssanakirja. Sisältää kaikkiaan noin 500 esteettömyystermiä sekä katu- ja viheralueisiin liittyviä yleissanoja suomeksi, ruotsiksi ja englanniksi.
Epupan putoukset

| Epupan putoukset |
| --- | --- |
 Epupan putoukset
Sijainti:  Namibian ja Angolan raja
Joki:  Kunene
Vesistö:  Kunenejoen valuma-alue (d) 
Koordinaatit:  17°00′S, 13°15′E
Korkeus merenpinnasta:  620 m
Korkeus:  20 m
Korkein yksittäinen putous:  12 m
Leveys:  500 m
Keskivirtaama:  750–5,200 m³/s
Epupan putoukset, jotka tunnetaan Angolassa myös nimellä Monte Negron putoukset, on sarja vesiputouksia Angolan ja Namibian rajalla Kunenejoessa. Jälkimmäisen osalta ne ovat Kunenen alueen Kaokoveldissä. Joki on näiden putousten kohdalla n. puoli kilometriä leveä, ja putoukset ovat n. 1,5 km pitkällä alueella korkeimpien yksittäisten putousten ollessa 12 m korkeat. Putousten äärellä on Epupa-niminen asuttu paikka.
Paikannimi "Epupa" on hereron kieltä ja tarkoittaa ‘vaahtoa’, jota joessa esiintyy putousten kohdalla. Epupan vaalipiiri saa nimensä näistä putouksista.
Ekologia

Kunenejoen ekologia on erityinen, ja siinä esiintyy joukko endeemisiä kaloja ja muita vesieläimiä.