stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Boris Godunov
Godunov tsaarina

Ilman miespuolista jälkeläistä jääneen Fjodor I:n kuoltua tammikuussa 1598 Boris näki tilaisuutensa tulleen, ja anasti vallan itselleen. Vaikka Boris ei ennenkuulumattomasti ollutkaan rurikilaista sukujuurta, puolsi ortodoksisen kirkon patriarkka Job silti hänen valintaansa, koska uskoi Boriksen olevan oikea vaihtoehto luotsaamaan maan läpi senhetkisestä epävakaasta kaudesta. Boris ei kuitenkaan suostunut ottamaan tsaarin asemaa vastaan ilman säätykokouksen (zemski sobor) tukea. Säätykokous valitsi kuitenkin Boriksen hallitsijakseen yksimielisesti, ja Godunov kruunattiin syyskuussa 1598 tsaariksi. Tsaarina hän muun muassa perusti Tobolskin kaupungin ja kutsui avukseen asiantuntijoita Länsi-Euroopasta.
Tsaari teki parhaansa uudistaakseen Venäjää ja sen hallintoa länsimaiseen suuntaan, mutta tämä toiminta nosti vanhoilliset voimat vastarintaan. Väitettiin, että Boris oli murhauttanut oikean vallanperijän, Iivana IV:n nuorimman pojan Dmitrin. Vallananastajan tapa ottaa länsimaisia neuvonantajia palvelukseensa ja lähettää pajareita opintomatkoille ulkomaille herätti myös vanhauskoisissa venäläisissä syvää närkästystä.
Vuonna 1600 Boris Godunov yritti kilpailuttaa Ruotsin ja Puolan Moskovaan saapuneita edustajia keskenään tehden lukuisia ehdotuksia, joiden sisältönä oli Venäjän halu saada itselleen jalansijaa Liivinmaalla. Venäjälle saapui vielä kolmaskin diplomaattinen lähetystö Tanskan lähettämänä, mikä mutkisti poliittista tilannetta entisestään. Tanskan lähetystön mukana saapui nuori Hans-prinssi, jonka piti solmia avioliitto Boris Godunovin tyttären Ksenian kanssa. Prinssi kuoli kuitenkin yllättäen, eikä uusi venäläinen dynastia onnistunut solmimaan sellaista sukusidettä ulkomaille, mikä olisi vahvistanut sen asemaa.
Vuonna 1601 Venäjää kohtasi ankara kato, jota kesti kolme vuotta. Nälkäiset talonpojat muodostivat rosvojoukkoja, ja maanteillä oli vaarallista liikkua. Katoa seurasi rutto. Vaikeudet luettiin Boris Godunovin syyksi.
Venäjä sulki Ruotsin vastaisen rajansa vuonna 1604. Marraskuussa samana vuonna tsaari Boris lähetti Ruotsiin avunpyynnön ja kertoi Vale-Dmitristä, joka uhkasi hänen valtaansa. Ruotsin kuningas Kaarle IX lähetti Venäjälle lähetystön vuoden 1605 alussa vahvistaakseen Täyssinässä sovitun rauhan. Kaarle halusi myös tietyin ehdoin tarjota apuaan tsaarille. Keskusteluissa osoittautui, että Boris-tsaari oli valmis suuriin myönnytyksiin pysyäkseen vallassa. Keskustelujen seurauksena pajari Pjotr Nikititš Šeremetevin johtama venäläinen valtuuskunta saapui Rajajoelle, ja uusi valtakuntien välinen ja ystävyys- ja liittosopimus kirjoitettiin ylös. Boris Godunov kuitenkin kuoli yllättäen huhtikuussa 1605, jolloin sopimus Ruotsin kanssa raukesi. Liiton solmimisen asemesta Rajajoen kokous muuttui kaaokseksi, kun Moskovasta tuli tieto tsaari Boris Godunovin kuolemasta ja Vale-Dmitrin voitonkulkueesta Kremliin. Boris Godunovin ainoa poika Fjodor II nousi tsaariksi. Boriksen vanhat viholliset murhasivat Fjodorin muutamaa kuukautta myöhemmin.
Boris Godunov kulttuurin kuvaamana

Aleksandr Puškin kirjoitti Boris Godunovista kuuluisan näytelmän ja Modest Musorgski sävelsi siihen perustuvan oopperan.
Perhe

Boris Godunovin vaimo noin vuodesta 1570 lähtien oli Maria Grigorjevna Skuratova, joka murhattiin vuonna 1605. Liitosta syntyi kaksi lasta:
Fjodor II (s. 1589)
Ksenia
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Boris Godunov Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Fjodor I | Venäjän tsaari 1598–1605 | Seuraaja: Fjodor II |
Carlos Martínez Díez

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Carlos Martínez Díez
Syntymäaika: 9. huhtikuuta 1986 (ikä 38)
Syntymäpaikka: Lodosa, Espanja
Pelipaikka: laitapuolustaja
Pituus: 188 senttimetriä
Junioriseurat
: Izarra
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2004–2007 | Real Sociedad B | 61 | (1) |
| 2007–2018 | Real Sociedad | 159 | (3) |
| 2018–2019 | Real Oviedo |  |  |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 15. elokuuta 2014.
Carlos Martínez Díez (s. 9. huhtikuuta 1986 Lodosa, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edusti yli kymmenen vuotta Real Sociedadia ja oli pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.
Seurajoukkueura

Martínez on Real Sociedadin kasvatti ja hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 26. elokuuta 2007 ottelussa Castellónia vastaan.
Aiheesta muualla

Carlos Martínezin esittely Real Sociedadin virallisella sivustolla (espanjaksi)
Carlos Martínezin tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Christy Brown

| Christy Brown> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. kesäkuuta 1932 Dublin, Irlanti
Kuollut: 6. syyskuuta 1981 (49 vuotta) Parbrook, Englanti
Kansalaisuus:  Irlanti
Ammatti:  kirjailija, taidemaalari
Christy Brown (5. kesäkuuta 1932 Dublin, Irlanti – 6. syyskuuta 1981 Parbrook, Englanti) oli irlantilainen kirjailija, runoilija ja taidemaalari. CP-vammansa takia hän pystyi liikuttamaan vain vasenta jalkaansa.
Brown oli kymmenes irlantilaisen muurarin 22 lapsesta. Häntä pidettiin kehitysvammaisena, kunnes hän viisivuotiaana nappasi palan liitua siskonsa kädestä vasemmalla jalallaan ja piirsi, osin äitinsä avustuksella, A-kirjaimen osoituksena henkisistä kyvyistään.[lähde? ] Siihen aikaan vammaisilla lapsilla ei ollut oikeutta opetukseen, mutta Christyn äiti opetti kärsivällisesti poikansa lukemaan ja kirjoittamaan. Hän meni hoitajansa Mary Carrin kanssa naimisiin vuonna 1972.
Brownin omaelämäkerta Vasen jalkani (My Left Foot) laajennettiin myöhemmin romaaniksi Jonnekin päivästä pois (Down All the Days), ja siitä tuli kansainvälinen menestyskirja, joka käännettiinkin 14 kielelle. Pentti Saarikoski suomensi sen vuonna 1970 ja Vasen jalkani -teoksen 1973.
Jim Sheridanin ohjaama elokuva Minun elämäni (1989) perustuu Brownin omaelämäkertaan. Elokuvassa Brownia näyttelee Daniel Day-Lewis.
Teokset

Vasen jalkani (My Left Foot, 1954)
Jonnekin päivästä pois (Down All the Days, 1970)
Come Softly to My Wake (Poems of Christy Brown) (1971)
Background Music: Poems (1973)
A Shadow on Summer (1976)
Wild Grow the Lilies (1976)
Of Snails and Skylarks (1978)
Chris Boardman

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Chris Boardman |  Chris Boardman |  Chris Boardman |  |
Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Miesten pyöräily
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Barcelona 1992 | 4000 m henkilökohtainen takaa-ajo |  |
|  Pronssia | Atlanta 1996 | henkilökohtainen aika-ajo |  |
Chris Boardman (s. 26. elokuuta 1968 Hovlake) on entinen englantilainen maantiepyöräilijä. Boardman voitti kultaa ratapyöräilyn takaa-ajossa vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa. Olympiapronssia Boardman voitti vuoden 1996 kesäolympialaisissa Atlantassa maantiepyöräilyn henkilökohtaisessa aika-ajossa. Hän myös rikkoi kolmesti pyöräilyn tunnin aika-ajon maailmanennätyksen. Hänet tunnetaankin parhaiten aika-ajoon erikoistuneena ajajana.
Boardmanin lempinimi on professori. Nimi johtuu hänen pikkutarkasta valmistautumisestaan ja harjoittelusta sekä teknisestä osaamisesta. Boardman hyödynsi asuntoonsa rakennettua happitelttaa parantaessaan tunnin aika-ajon maailmanennätystä. Viimeaikaisessa haastattelussa hän on kuitenkin sanonut, että teltasta ei ollut hyötyä fyysisen suorituskyvyn parantamisessa, vaan se ainoastaan auttoi häntä keskittymään paremmin.
Boardman kuului GAN-talliin, jonka harjoittelua pidettiin konservatiivisena, mutta tästä huolimatta hän keskittyi intervalliharjoitteluun, johon ei välttämättä runsaasti sisälly pitkiä ja vaativia harjoituksia. Boardman käytti mielellään myös tehonmittaamiseen tarkoitettuja laitteita.
Useista voitoistaan aika-ajoetapeilla ja etappikilpailujen avausosuuksilla, prologeilla, Boardmanille annettiin lempinimi herra Prologi. Häntä on kritisoitu siitä, että hän oli aika-ajaja joka ei osaa ajaa vuoristossa, josta esimerkkinä pidetään hänen huonoa menestymistään Ranskan ympäriajon vuoristoetapeilla. Boarman on kuitenkin itse kiistänyt väitteen käyttäen esimerkkinä vuoden 1995 Dauphiné Libéré -etappikilpailua, jonka vuoristoetapeilla hän menestyi erittäin hyvin. Ranskan ympäriajon epäonnistumiset hän selittää riittämättömällä palautumiskyvyllään, joka uuvutti hänet muutaman kilpailupäivän jälkeen.
Boardman käytti Mike Burrowsin suunnittelemaa ja urheiluautovalmistaja Lotuksen tekemää erikoisvalmisteista hiilikuituista aika-ajopyörää.
Ammattilaisura ja Ranskan ympäriajo

Boardman aloitti ammattilaisuransa aika-ajospesialistina GAN-tallissa (nyk. Crédit Agricole). Hänen ensimmäinen kilpailunsa oli vuoden 1993 Grand Prix Eddy Merkcx, 66 km:n mittainen aika-ajo, jonka hän voitti. Hän voitti myös useita etappeja Midi Lib're ja Dauphiné Libéré -kilpailuissa.
Kuuluisuuteen Boardman nousi voitettuaan vuoden 1994 Ranskan ympäriajon prologin, mutta hän menetti kokonaiskilpailun johtajan keltaisen paidan joukkueaika-ajoetapilla. Häntä pidettiin Englannin suurena toivona Ranskan ympäriajon voittajana, vaikka hän itse piti voittoa epätodennäköisenä. Uransa lopettamisen jälkeen hän on kertonut, että hän ei kyennyt palautumaan riittävästi päivittäisestä rasituksesta pitkien etappikilpailujen aikana. Vuonna 1994 Boardman voitti myös pyöräilyn aika-ajon maailmanmestaruuden.
Vuoden 1995 Ranskan ympäriajossa Boardman kaatui rajusti prologilla ja hän joutui keskeyttämään kilpailun. Seuraavana vuonna hän teki paluun sateisissa olosuhteissa ja sijoittui prologilla niukasti toiseksi. Vuoden 1997 kilpailussa hän jälleen voitti prologin, mutta joutui kolarin seurauksena jättämään kilpailun kesken 13. etapilla.
Vuoden 1998 Ranskan ympäriajo alkoi Dublinista Irlannista ja Boardman vei jälleen prologin voiton, mutta kaatui 2. etapilla. Boardman lopetti uransa vuonna 1999.
Tunnin ajon ennätys

Boardman on kuuluisisa myös tunnin ajon maailmannätyksistään. 1990-luvulla hän kilpaili Graeme Obreen kanssa kummankin rikkoessa vuorotellen toisen tekemän ennätyksen. Boardman käytti radikaalisti muotoiltuja erikoisvalmisteisia pyöriä, joiden käytön kansainvälinen pyöräilyliitto kielsi. Boardman rikkoi ennätyksen kuitenkin myös tavanomaisella kilpapyörällä vuonna 2000.
Lopettaminen

Boardman myöntää, että kaksi lopettamisen jälkeistä vuotta olivat erittäin vaikeita johtuen osin hänen kärsimästään osteoporoosista ja avioliittoon liittyvistä ongelmista. Boardmania kritisoitiin siitä, ettei hän hyödyntänyt koko potentiaaliaan. Tähän kritiikkiin hän on vastannut, ettei hän itse kokenut olevansa poikkeuksellisen lahjakas, mutta että hän pystyi mukautumaan ja löytämään itselleen sopivan paikan.
Uransa lopettamisen jälkeen Boardman on ollut brittiläisen ITV-kanavan pyöräilykommentaattorina.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Chris Boardman
Käännös suomeksi
Andrew Linzey

Andrew Linzey
Andrew Linzey (s. 1952) on anglikaanipastori, kirjailija ja eläinten oikeuksien kristitty puolestapuhuja. Hän on erityisen tunnettu eläinteologiaa koskevasta kirjallisuudestaan. Linzeyllä oli ensimmäisenä maailmassa etiikan, teologian ja eläinten hyvinvoinnin professuuri. Hän on Oxfordin eläineettisen keskuksen perustaja ja johtaja.
Koulutus ja ura

Linzey on opiskellut teologiaa Lontoon King's Collegessa ja Cardiffin University Collegessa. Hän kirjoitti jo opiskeluaikanaan teoksen eläinteologiasta, joskaan eläinteologia-termi ei ollut vielä tuolloin käytössä. Kirja oli nimeltään Animal Rights: A Christian Assessment, ja se ilmestyi vuonna 1976. Linzey väitteli teologian tohtoriksi vuonna 1986 Karl Barthin käsityksestä ihmisten ja muiden luotujen suhteesta. Vuonna 1992 perustettiin teologian, etiikan ja eläinten hyvinvointitutkimuksen professuuri Oxfordin yliopistoon eläinsuojelujärjestöjen rahoituksella, ja Linzey piti virkaa hallussaan vuosina 1992 - 2006. Virka oli ensimmäinen laatuaan maailmassa. Linzey on lisäksi  Oxfordin yliopiston teologisen tiedekunnan jäsen, Winchesterin yliopiston kunniatohtori, Chicagon Saint Xavierin yliopiston erityisprofessori sekä Indianan Graduate Theological Foundation -yhdistyksen ensimmäinen eläinetiikan professori.
Linzey on Oxfordin eläineettisen keskuksen perustaja ja johtaja. Hän perusti keskuksen, jotta huoli eläinten hyvinvoinnista tuotaisiin akateemiseen keskusteluun.
Tuotannosta

Linzey on kirjoittanut tai toimittanut yli kaksikymmentä kirjaa ja yli sata artikkelia, jotka liittyvät eläinten hyvinvointiin ja oikeuksiin. Hän on kirjoittanut myös muista aiheista, kuten sodasta, väkivallasta, lasten oikeuksista ja homoseksuaalien asemasta. Linzey kuitenkin kokee, ettei eläinten oikeuksia puolustavia ihmisiä ole vielä tarpeeksi, minkä takia hänet on ikään kuin pakotettu keskittymään eläinteologiaan.
Linzeyn kirjoitustyylin on kuvattu olevan ”jotakin akateemisen tutkimuksen ja lukijoita puhuttelevan saarnan väliltä", ja hänen on huomioitu käyttävän paljon tunneperäisiä ilmauksia kirjoituksissaan.
Eläinteologiasta

1990-luvulla Linzey kehitti eläinten oikeuksiin liittyvälle teologialle oman termin, eläinteologian. Linzey ei kuitenkaan pidä eläinteologiana kaikkea eläimiin liittyvää teologista tutkimusta, vaan hänestä sillä on aina eettinen sisältö. Linzey sanoo, että nykyaikana tarvitaan kipeästi uutta teologiaa, joka antaa äänen eläinten asialle.
Eläinteologiasta > Kristillinen kasvissyönti

Linzey ajattelee, että Jumala loi eläimet itsenäisiä päämääriään varten, ei ihmisten ruoaksi tai käyttötavaraksi. Tätä hän perustelee ennen kaikkea Raamatun luomiskertomuksella, jossa kaikki luodut kuvataan kasvissyöjiksi ja elämään sopusoinnussa keskenään (1. Moos. 1:29). Vasta syntiinlankeemuksen jälkeen Jumala antoi ihmisille luvan syödä eläimiä, mutta tuon luvan antamista Linzey pitää välttämättömyytenä ihmisten syntisyyden edessä tai heidän ravitsemuksellisten tarpeidensa kannalta. Eläinten syöminen on siis Linzeyn mielestä ikään kuin luvallinen paha. Nykyään länsimaissa elävillä ihmisillä ei kuitenkaan hänen mukaansa ole syytä syödä eläimiä.
Syntiinlankeemuksen kautta eläimet menettivät kykynsä erottaa oikean ja väärän toisistaan, mutta ihmisillä tuo kyky säilyi. Niinpä eläimet kuuluvat yhä ihmisten moraalisen vastuun piiriin.
Linzey on tutkinut monipuolisesti Jeesus Nasaretilaisen ruokavaliota. Hän kirjoittaa, että Jeesus tuskin oli vegetaristi saati vegaani, mutta hän uskoo sen johtuvan Palestiinan maantieteellisestä haastavuudesta proteiinin saannin suhteen.
Eläinteologiasta > Ihminen Jumalan kuvana

Jumalan kuvana toimimisen Linzey ottaa erityisen vakavasti. Hän ajattelee, että ihmisten toimiminen Jumalan kuvana ja maailman hallitsijana tarkoittaa ennen kaikkea suojelevaa hallitsemista ja välittävää suhdetta kanssaluotuihin. Yksi Jumalan keskeisimmistä ominaisuuksista on rakkaus kaikkia tämän luomia olentoja kohtaan, ja siksi Jumalan kuvaksi luodun lajin osoitettava samaa rakastavaa huolenpitoa kaikkia luotuja kohtaan. Eläinten oikeuksien edistäminen on Linzeylle palaamista Jumalan alkuperäiseen suunnitelmaan.
Eläinteologiasta > Eläimet ja pelastus

Vuonna 1999 Linzeyn koira kuoli. Tuolloin hän alkoi kirjoittaa myös eläinten pelastumisesta. Linzeyn mielestä olisi täysin logiikan vastaista, jos vain ihmiset voisivat päästä taivaaseen. Linzey huomauttaa, että Raamatussa koko luomakunnan kerrotaan odottavan poispääsyä katoavaisuuden orjuudesta ja muusta kärsimyksestä (Room. 8:18–24). Hän korostaa, että myös eläimet voivat kärsiä ja niitä voidaan vahingoittaa, eli toisin sanoen myös ne kuuluvat siihen kärsivään luomakuntaan, joka odottaa poispääsyä ja voi täten pelastua. Linzey pohtii myös, miksi Jumala olisi ylipäätään luonut kaikki lajit, jos hänen aikomuksenaan olisi pelastaa pelkät ihmiset.
Kritiikki eläinoikeusjärjestöjä kohtaan

Linzey on hätkähdyttänyt monia kristisoimalla sekä eläinoikeusjärjestöjä että kirkkoa. Hänen eläinoikeusjärjestöihin kohdistuva kritiikkinsä koskee lähinnä niihin kuuluvien ihmisten asenteita. Linzey kirjoittaa monien eläinoikeusihmisten olevan ylimielisiä, mustavalkoisia ja vailla rationaalisuutta. Hän ajattelee, ettei kukaan voi kuvitella olevansa muita ylempänä.
Linzey tuomitsee myös eläinoikeuksien nimissä tehdyt laittomuudet. Linzeyn mielestä ajatus "eläinoikeusväkivallasta" on täysin ristiriitainen: eläinaktivistit puhuvat itsensä pussiin, mikäli he haluavat edistää eläimet huomioivaa lainsäädäntöä rikkomalla lakia. Eläinten oikeuksien edistäminen on Linzeyn mielestä moraalisen ajattelun jatke, joka ulottuu kaikkiin eläviin olentoihin – myös ihmisiin. Eläinoikeuksia ei siis voida edistää, mikäli samalla tullaan talloneeksi ihmisoikeuksia.
Kritiikki kirkon perinteitä kohtaan

Linzeyn mielestä kirkko ei täytä eläimiin kohdistuvia velvollisuuksiaan, vaan se jättää eläimet täysin liturgian ulkopuolelle. Kirkko voisi hänen mielestään näyttää esimerkkiä eläinten oikeuksien edistämiseen muun muassa huomioimalla eläimet paremmin yhteisessä rukouksessa, ja siunaamalla niitä. Linzeyn mukaan eläimet suljettiin alun perin pois kristillisestä traditiosta tarkoituksella. Tämä johtui kristinuskon syntyä ympäröineestä kulttuurista, jossa eläinten palvominen oli yleistä. Kristityt pelkäsivät, että pienikin eläimiin kohdistuva liturginen huomio olisi aiheuttanut helposti vaihtoehtoisen ja eläinten palvonnan sallivan kristinuskon synnyn. Eläimet eivät kuitenkaan puuttuneet varhaiskristittyjen ajatuksista. Linzey pystyy nimeämään useita varhaisia kristittyjä, jotka huomioivat eläimet positiivisessa valossa. Linzeyn mukaan nykyinen eläimiä esineellistävä kristinusko johtuu lähinnä Tuomas Akvinolaisesta, joka korosti kirjoituksissaan eläinten mitätöntä asemaa Luojan silmissä.
Aiheesta muualla

Brittiprofessori Andrew Linzey: Eläimetkin pääsevät taivaaseen (Arkistoitu – Internet Archive). Kirkko ja kaupunki 13.06.2006. Viitattu 2.7.2015.
Budapest Honvéd FC

Budapest Honvéd FC on vuonna 1909 perustettu unkarilainen urheiluseura, joka tunnetaan parhaiten jalkapallosta. Seuran kotikaupunki on Budapest. Alun perin seura oli nimeltään Kispest AC ja vuosina 1926-1944 Kispest FC. Vuonna 1949 siitä tuli Unkarin armeijan seura ja se sai nimekseen Budapest Honvéd SE. Unkarin jalkapallomaajoukkueen pelaajia värvättiin seuraan ja se voitti Unkarin liigan viidesti 1950-luvulla. Seurassa pelasi tuolloin useita suuria tähtiä kuten Ferenc Puskás, Sándor Kocsis, József Bozsik ja Zoltán Czibor. Seuran nimi vaihtui jälleen vuonna 1991, jolloin siitä tuli Kispest Honvéd FC, ja nykyinen nimi otettiin käyttöön 2003.
Perustettaessa seuralla oli organisoitua toimintaa miekkailussa, pyöräilyssä, voimistelussa, painissa, yleisurheilussa, nyrkkeilyssä ja tenniksessä. Myöhemmin mukaan tuli vesipallo ja käsipallo, jossa Honvéd voitti Euroopan seurajoukkuemestaruuden 1982.
Historia

Seuran perusti Balint Varga 10. elokuuta 1908 nimellä Kispest Athletic Club. Perustajajäsenet eivät kuitenkaan heti päässeet yhteisymmärrykseen säännöistä ja virallisesti seura syntyi vasta vuotta myöhemmin, 3. elokuuta 1909. Perustamishetkellä Kispest oli vielä pieni kylä Budapestin ulkopuolella. Ensimmäisinä vuosikymmeninään pieni kyläseura ei saavuttanut juurikaan menestystä. Poikkeuksena oli vuonna 1926 voitettu Unkarin cup. 1930-luvulla seurassa pelasi jo muutamia maajoukkuettakin edustaneita pelaajia.
Vuonna 1943 tulevat tähdet József Bozsik ja isänsä jalanjälkiä seurannut Ferenc Puskás tekivät ensiesiintymisensä Kispestissä. Liigamenestystä seura sai kuitenkin vielä odottaa kunnes Unkarin puolustusministeriö otti sen haltuunsa 1949 ja teki siitä armeijan joukkueen. Seuran nimeksi tuli Honvéd (suom. Isänmaan puolustajat) ja Kispest vaihtui Budapestiksi kylän sulauduttua siihen. Seurassa oli valmiiksi jo Puskás ja Bozsik, mutta asevelvollisuuden nojalla Honvédiin hankittiin lisää maajoukkuepelaajia kuten Sándor Kocsis, Zoltán Czibor, Gyula Lóránt ja Gyula Grosics.
Menestystä tuli heti ja seura voitti Unkarin mestaruuden kausilla 1949–1950, 1950, 1952, 1954 ja 1955. Sen pelaajat muodostivat selkärangan Unkarin maajoukkueelle, joka voitti Helsingin olympialaiset 1952 ja hävisi vuoden 1954 MM-kisojen finaalin. Vuonna 1956 Honvéd pääsi Euroopan cupiin ja sen ensimmäinen vastustaja oli Atlético Bilbao. Honvéd hävisi ensimmäisen osaottelun vieraissa 2-3, mutta ennen kotiottelua Neuvostoliitto tukahdutti Unkarin kansannousun ja pelaajat päättivät olla palaamatta Unkariin. Toinen osaottelu pelattiin Brysselissä ja tasatuloksen myötä Honvéd tippui.
Pelaajat eivät tappion jälkeenkään hallunneet enää palata ja heidän perheensä seurasivat perässä. Joukkue lähti FIFA:n ja Neuvostoliiton kontrolloiman Unkarin jalkapalloliiton vastustuksesta huolimatta rahankeräyskiertueelle Italiaan, Portugaliin, Espanjaan ja lopulta Brasiliaan. FIFA julisti joukkueen laittomaksi ja kielsi sitä käyttämästä Honvédia nimenä. Eurooppaan palattuaan osa pelaajista palasi Unkariin ja osa siirtyi muihin eurooppalaisiin seuroihin kärsittyään ensin FIFA langettaman pelikiellon. Heikentynyt Honvéd ei enää pystynyt kamppailemaan mestaruuksista ja sen ainoiksi saavutuksiksi pitkään aikaan jäi Mitropa Cupin voitto 1959 ja Unkarin cupin voitto 1964.
Honvéd palasi mestaruuskantaan, kun Lajos Tichy johdatti sen liigan voittoon 1980. Sen jälkeen 1980-luvulla ja 1990-luvun alussa Honvéd voitti kaikkiaan seitsemän mestaruutta lisää. Vuonna 1991 seura palautti nimeensä Kispestin, jona se voitti viimeisimmän mestaruuden Martti Kuuselan alaisuudessa vuonna 1993. Sen jälkeen menestys taas heikkeni ja seura putosi liigasta 2003. Se nousi heti takaisin, mutta veroepäselvyydet johtivat lopulta siihen että Kispest Honvéd FC:n paikalle liigaan muodostettiin uusi seura, Budapest Honvéd FC, sillä ehdolla verovelat maksettiin pois.
Saavutukset > Jalkapallo

Unkarin mestaruus
1949–50, 1950, 1952, 1954, 1955, 1980, 1984, 1985, 1986, 1988, 1989, 1991, 1993, 2017
Unkarin cup
1926, 1964, 1985, 1989, 1996, 2007, 2009
Mitropa Cup
1959
Saavutukset > Käsipallo

EHF Champions League
1982
Saavutukset > Vesipallo

Vesipallon Euroliiga
2004
Unkarin cup
1953, 1954, 1958, 1959, 1979, 1999
Aiheesta muualla

Budapest Honvéd FC:n virallinen sivusto
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Budapest Honvéd FC
Käännös suomeksi