stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Crosby, Stills, Nash (and Young)
Diskografia > Crosby, Stills, Nash and Young

Déjà Vu, 1970
Four Way Street, 1971
So Far, 1974
American Dream, 1988
Looking Forward, 1999
Déjà Vu Live, 2008
CSNY 1974, 2014
Diskografia > David Crosbyn sooloalbumit

If I Could Only Remember My Name, 1971
Oh, Yes I Can, 1989
Thousand Roads, 1993
It's All Coming Back To Me Now, 1995
King Biscuit Flower Hour, 1996
Live, 2000
Deja Vu (live), 2002
Greatest Hits Live, 2003
Croz, 2014
Lighthouse, 2016
Sky Trails, 2017
Diskografia > Stephen Stillsin sooloalbumit

Stephen Stills, 1970
Stephen Stills 2, 1971
Manassas, 1972
Down The Road, 1973
Stills Live, 1975
Stills, 1975
Still Stills: The Best of Stephen Stills, 1976
Illegal Stills, 1976
Thoroughfare Gap, 1978
Right By You, 1984
Stills Alone, 1991
Turning Back The Pages, 2003
Man Alive, 2005
Diskografia > Graham Nashin sooloalbumit

Songs for Beginners, 1971
Wild Tales, 1973
Earth & Sky, 1980
Innocent Eyes, 1986
Songs for Survivors, 2002
This Path Tonight, 2016
Diskografia > Crosby & Nash

Graham Nash/David Crosby, 1972
Wind on the Water, 1975
Whistling Down the Wire, 1977
Live, 1977
Best of Crosby and Nash, 1978
Another Stoney Evening, 1998
Best of Crosby & Nash: The ABC Years, 2002
Crosby & Nash, 2004
Diskografia > David Crosby CPR:n jäsenenä

CPR, 1998
Live At Wiltern, 1999
Just Like Gravity, 2001
Diskografia > Stills-Young Band

Long May You Run, 1976
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
CSN&Y:n virallinen kotisivu
CS&N:n kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Stills, Nash ja Crosby Tollwood-festivaaleilla Münchenissä vuonna 2010
Elektrolyyttien epätasapaino

Munuaisten vajaatoimintaa sairastavan potilaan sydänsähkökäyrä, josta käy ilmi hypokalsemia (1.6 mmol/L) ja hyperkalemia (7.4 mmol/L). T-aaltojen kärjet ovat teräviä ja QT-intervalli on tavallista pidempi.
Elektrolyyttien epätasapaino on lääketieteellinen tila, jossa potilaalla on veressä liian paljon tai vähän yhtä tai useampaa elektrolyyttiä. Ihmiselimistön pääelektrolyyttejä ovat vetykarbonaatti, kloridi, fosfaatti, kalium, kalsium, magnesium ja natrium. Elektrolyytit auttavat elimistöä säilyttämään homeostaasin eli tasapainon.
Epätasapainotila selviää, kun terveydenhuollon ammattilainen teettää potilaalla verikokeita. Niiden tuloksena he saavat tietää, millaisissa pitoisuuksissa potilaan kehossa on eri elektrolyyttejä. Pitoisuuksilla on tietyt viitearvot, joiden ulkopuolelle jäädessään tulokset ovat joko epänormaalin suuria tai pieniä.
Jaottelu

Elektrolyyttien epätasapaino on kattotermi, jonka alle luokitellaan oheiset tilat. Etuliite "hyper-" viittaa elektrolyytin epänormaalin suureen määrään ja "hypo-" epänormaalin pieneen määrään.
| Elektrolyytti | Alisaanti | Liikasaanti |
| --- | --- | --- |
| Fosfaatti | Hypofosfatemia | Hyperfosfatemia |
| Kalium | Hypokalemia | Hyperkalemia |
| Kalsium | Hypokalsemia | Hyperkalsemia |
| Kloori | Hypokloremia | Hyperkloremia |
| Magnesium | Hypomagnesemia | Hypermagnesemia |
| Natrium | Hyponatremia | Hypernatremia |
| Vetykarbonaatti | Asidoosi | Alkaloosi |
Syntysyyt

Epätasapainotila syntyy silloin, kun elimistössä on liikaa tai liian vähän nestettä. Niin voi käydä silloin, kun henkilö ei ole syönyt ja juonut tarpeeksi tai on oksennellut paljon. Toisaalta liika vedenjuonti voi aiheuttaa liiallisen nesteen kertymisen elimistöön ja siten elektrolyyttien epätasapainoa. Myös jotkin lääkitykset, kuten laksatiivit ja steroidit voivat aiheuttaa elektrolyyttien epätasapainoa. Niin voivat tehdä myös tietyt sairaudet, kuten krooniset hengityselinten sairaudet sekä sydän-, maksa- ja munuaisvaivat.
Oireet

Elektrolyyttien epätasapaino voi oireilla ainakin huimauksena, sekavuutena, kramppeina ja sydämen rytmihäiriöinä.
Hoito

Hoito riippuu siitä, mikä tai mitkä elektrolyytit tarkalleen ottaen ovat epätasapainossa. Yleisesti ottaen jos potilaalla on jotain elektrolyyttiä liian vähän, hän alkaa hoitona syödä ravintolisää tai lääkettä joko suun kautta tai tiputuksena. Jos potilaalla on puolestaan jotain elektrolyyttiä liikaa, sen pitoisuutta elimistössä voidaan vähentää lisäämällä nesteytystä joko suun kautta tai tiputuksena. Vaikeassa tapauksessa potilas voi tarvita dialyysihoitoa, jonka aikana elektrolyyttiä poistetaan elimistöstä.
Esparsetit

| Esparsetit |
| --- | --- |
 Onobrychis arenaria
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit Fabaceae
Suku::  Esparsetit Onobrychis  Mill.
Katso myös
   Esparsetit Wikispeciesissä   Esparsetit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Esparsetit (Onobrychis) on hernekasvisuku. Siihen kuuluu 205 lajia ruohoja ja pensaita, jotka kasvavat alkuperäisenä Euraasiassa ja Pohjois-Afrikassa. Esparsetit ovat läheisintä sukua nätkimille.
Lajeja

kainoesparsetti (Onobrychis alba)
Onobrychis arenaria
Onobrychis caput-galli
Onobrychis conferta
Onobrychis gracilis
Onobrychis radiata
Onobrychis saxatilis
Onobrychis supina
rehuesparsetti eli esparsetti (Onobrychis viciifolia)
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Onobrychis
Antonio Gades

José Villa Soberónin veistos Gadesista Kuuban Havannassa.
Antonio Gades (16. marraskuuta 1936 – 20. heinäkuuta 2004) oli espanjalainen flamencotanssija ja koreografi, jota pidetään maan flamencoteatterikulttuurin tärkeänä perustajahahmona.
Gades oli mukana tuomassa flamencoa paikallisesta erikoisuudesta kansainväliseen julkisuuteen. Hän työskenteli Carlos Sauran kanssa, joka tallensi filmille Gadesin koreografiat Lorcan Veren häät -teoksesta (Veren häät, 1981) ja Prosper Mériméen Carmenista (1983). Gades ja Saura tekivät yhteistyötä vielä vuoden 1985 flamencoelokuvassa Noiduttu rakkaus, joka pohjautuu Manuel de Fallan musiikkiin.
Antonio Ghislanzoni

Antonio Ghislanzoni
Antonio Ghislanzoni (marraskuu 1824 Lecco – 1893 Caprino Bergamasco) oli italialainen kirjailija ja libretisti. Hänen libretoistaan oopperoihin erityisen huomattava on hänen työnsä Giuseppe Verdin Aidassa. Ghislanzoni teki yhteistyötä Verdin kanssa myös oopperoissa Kohtalon voima ja Don Carlos.
Ghislanzoni aloitti isänsä toiveesta opiskelun seminaarissa, jonka ankara kurinpito ei kuitenkaan häntä miellyttänyt. Hänet erotettiin, ja antiklerikalismista tuli pysyvä osa hänen ajatusmaailmaansa. Ghislanzoni muutti Paviaan, jossa pääsi opiskelemaan lääketiedettä, mutta siirtyikin laulun pariin ja työllistyi baritonina teatterissa Lodissa. Pian hän hylkäsi tämänkin urasuunnan ja päätti keskittyä kirjallisiin intohimoihinsa. Hän kirjoitti aluksi lehtiartikkeleita ja sitten romaanin, jossa käsitteli oman elämänsä seikkailuita. Libretistinä Ghislanzonista tuli tuottelias; kaikkiaan hän laati noin 85 librettoa. Verdin lisäksi hän teki yhteistyötä sellaisten säveltäjien kuin Amilcare Ponchiellin, Antônio Carlos Gomesin ja Alfredo Catalanin kanssa. Ghislanzoni kirjoitti samalla arvosteluja, romaaneja, runoja ja novelleja.
Ghislanzoni innoittui Giuseppe Mazzinin vapausajattelusta vuoden 1848 vallankumouksissa. Hän joutui poliittisen aktiivisuutensa takia pakenemaan Sveitsiin ja oli välillä myös ranskalaisten Korsikalle karkottamana, mutta palasi Milanon piireihin Italian toisen itsenäisyyssodan jälkeen. 1870-luvulla hän muutti Leccon seudulle, jossa hänen perhetaustansa oli, ja sittemmin Caprino Bergamascoon.
Dressed for Drowning

| Dressed for Drowning Sailor |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1980
 Studio : Caribou Ranch
 Julkaistu: 1980
 Formaatti: LP/kasetti
 Tuottaja(t): James William Guercio
 Levy-yhtiö: CBS/Caribou
Sailorin muut julkaisut
| Greatest Hits Vol.1 1978 | Dressed for Drowning 1980 | Sailor  1991 |
Dressed For Drowning on brittiläisen Sailor-yhtyeen vuonna 1980 julkaistu seitsemäs studioalbumi.
Vuoden 1978 Hideaway-albumin huonon menestyksen johdosta yhtye hajosi. Marshin ja Pickettin yhteistyönä Sailor sai jatkoaikaa, koska Dick Asher, joka oli myös suuri Sailor-fani, sanoi painavan sanansa asiasta.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Hitto vie, Phil ja Henry ovat siinä bändissä. Sailor sen olla pitää! (alk. engl. "Goddam' it - Phil and Henry are in the band so it's gotta' be SAILOR!") | ” |
– Dick Asher
Yhtyeen uudet jäsenet yhtyeessä olivat sisarukset Virginia ”Ginny” Davin ja Gavin Davin, jotka Pickett tapasi laulamassa folk-klubilla nimeltä Cornwall.
Sheena Easton levytti ensimmäiselle albumilleen kappaleen "Don't Send Flowers" vuonna 1981.
Nauhoitus

Albumi äänitettiin Caribou Ranch -studiolla Yhdysvalloissa. Musiikin ja laulusovitukset Sailor-yhtye on tehnyt itse. Gavin Davin koki pettymyksen, kun ei päässyt soittamaan bassokitaraosuuksia levylle. "Runaway"-kappaleesta on tehty kolme eri versiota, The Runaway 1978, Run Away ja Runaway. Tuottajana oli James William "Jim" Guercio.
Vastaanotto

Levy julkaistiin Alankomaissa. Levy-yhtiö oli Caribou Records, jonka omisti CBS Records -yhtiön johtaja Dick Asher. CBS Records vastasi valmistuksesta ja markkinoinnista. Albumi ei saanut muuta mediajulkisuutta kuin haastattelun Playboy Magazinessa ja uutisen, että levy on yksi Carl Wilsonin (The Beach Boys) suosikkialbumeista. Äänite on julkaistu LP-levynä ja c-kasettina (CRB 84534).
Kokoonpano

Gavin Davin: laulu.
Virginia Davin: vokalisti, taustalaulu.
Henry Marsh: sähkökitara, syntetisaattori, piano, laulu.
Philip Pickett: vokalisti, piano, 12-kielinen akustinen kitara, syntetisaattori.
Kokoonpano > Vierailijat

James Stroud: rummut, lyömäsoittimet.
James William Guercio: bassokitara, akustinen kitara, taustalaulu Pearl Harbor.
Wayne Tarnowski: tenorisaksofoni Don't Look a Gift Horse.
Albumin kappaleet > A-puoli

1. Danger on the Titanic (5:49) P. Pickett
2. Don't Send Flowers (3:45) P. Pickett
3. Private Eye (5:22) P. Pickett
4. Don't Look a Gift Horse (5:13)  P. Pickett
Albumin kappaleet > B-puoli

1. Runaway (4:26) P. Pickett
2. Hat Check Girl (2:56) P. Pickett
3. Pearl Harbor (4:42) H. Marsh/P. Pickett
4. Starlight (3:41) P. Pickett
5. Who Will Stop the Rain (5:09) P. Pickett
7"-singlet

Danger on the Titanic / Pearl Harbor: (Alankomaat).
Don't Send Flowers / Don't Look a Gift Horse: (Länsi-Saksa, Englanti, Alankomaat).
Run Away / Don't Look a Gift Horse: (Länsi-Saksa, Alankomaat, USA).
Danger on the Titanic / Danger on the Titanic: (USA).
Danger on the Titanic / Hat Check Girl: (USA, Australia).
Hat Check Girl / Hat Check Girl: (Länsi-Saksa, USA).
Danger on the Titanic / Starlight: (Englanti).
Hat Check Girl / Danger on the Titanic: (USA).
Run Away / Runaway: (USA, Kanada).
Promo-videot

Danger on the Titanic
Don't Send Flowers
Runaway
Albumin tiedot

Äänittäjä: Wayne Tarnowski
Apulaisäänittäjät: David (Gino) Giorgini, Gregory J. Edward, Jerry Mahler
Masterointi: Bob Ludwig, Masterdisk, New York, N.Y.
Yritysjohto: Ron Altbach
Erikoiskiitokset: Ron Altbach, James William Guercio, Roy Wayn ja Larry Price
Valokuvat: Elliot Gilbert
Albumin suunnittelu: John Berg
Albumin kannet: Andrea Klein
Kappaleiden julkaisuoikeudet: Pendulum Music Ltd, 1980.
España (1757)

| España |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  La Carraca, Cádiz
Kölinlasku:  10. tammikuuta 1756
Laskettu vesille:  1. kesäkuuta 1757
Palveluskäyttöön:  1757
Poistui palveluskäytöstä:  12. lokakuuta 1807
Loppuvaihe:  haaksirikkoutunut 1809
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 360 t (arqueo)
Pituus:  45,72 m (köli)
Leveys:  13,41 m
Syväys:  6,71 m
Aseistus
Aseistus:  Alempi tykkikansi: 26 × 24 naulan tykkiä Ylempi tykkikansi: 26 × 12 naulan tykkiä Puolikansi: 6 × 6 naulan tykkiä Etukansi: 2 × 6 naulan tykkiä
España oli Espanjan laivaston vuonna 1757 vesille laskettu kaksikantinen 58-tykkinen linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin 4. helmikuuta 1755 Cádizista La Carracalta, missä köli laskettiin 10. tammikuuta 1756. Telakalla töistä vastasi Julián Arriaga y Ribera. Alus laskettiin vesille 1. kesäkuuta 1757 ja otettiin palvelukseen 1757 ensimmäisenä päällikkönään Francisco María de Spinola.
Alphonse Laverrière

| Mitalit> Maa:   Sveitsi. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi. Olympialaiset  | Maa:   Sveitsi>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tukholma 1912 | arkkitehtuuri |  |
Alphonse Laverrière (16. toukokuuta 1872 Carouge, Geneven kantoni, Sveitsi – 11. maaliskuuta 1954 Lausanne, Vaud, Sveitsi) oli sveitsiläinen arkkitehti ja olympiavoittaja.
Hän osallistui yhdessä kollegansa Eugène Monodin kanssa vuoden 1912 Tukholman olympialaisiin, joissa he voittivat olympiakultaa arkkitehtuurista. Voittoteos käsitteli nykyaikaisen urheilustadionin rakennussuunnitelmia.
Sveitsissä Laverrière ja Monod suunnittelivat yhdessä muiden arkkitehtien kanssa Lausannen Chauderonin sillan sekä Geneven Reformaattorien muurin. He menestyivät myös vuoden 1911 Pariisin kansainvälisessä arkkitehtuurikilpailussa, jonka ohessa heidän tuotoksiaan esiteltiin Revue Olympique -lehdessä ja he tapasivat nykyaikaisten olympialaisten perustajan Pierre de Coubertinin.
Bel-Air-torni Sveitsin Lausannessa.
Laverrière suunnitteli myös Lausannen Bel-Air-tornin (rakennettu vuonna 1932) sekä vuosina 1922–1951 Bois-de-Vaux’n hautausmaan, jonne hänet haudattiin maaliskuussa 1954.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alphonse Laverrière Wikimedia Commonsissa
Antti Ekholm

Anders (Antti) Kaarle Ekholm (3. lokakuuta 1918 – 29. marraskuuta 1996) oli suomalainen hammaslääkäri ja professori. Ekholm oli Turun yliopiston hammaskirurgian professori 1962–1971 ja Helsingin yliopiston hammas- ja suukirurgian dosentti 1974–1983.
Elitserien (miesten jääpallo)

| Elitserien |
| --- | --- |
 Meneillään oleva kausi Jääpallon Elitserien-kausi 2024–2025 
Laji:  Jääpallo
Maa(t):   Ruotsi
Perustettu:  2007
Joukkueita:  14
Hallitseva mestari:  Villa Lidköping BK
Sivusto:  www.elitserien.se
Elitserien (ruots. Elitserien i bandy) on Ruotsin jääpallon pääsarja. Sarja käynnistyi kaudella 2007/2008, kun se korvasi Allsvenskanin korkeimpana sarjatasona. Ruotsin Jääpalloliitto järjestää Elitserienin.
Historia

Ruotsissa pelattiin jääpallon mestaruudesta ensi kertaa vuonna 1931 nimellä 1. divisioona. Divisioona oli jaettu useisiin alueellisiin lohkoihin. Kaudella 1981/1982 perustettiin Allsvenskan, joka oli sekin aluksi jaettu kahteen maantieteelliseen lohkoon, ja lohkojen parhaat etenivät Elitserien-jatkosarjaan. 2000-luvun alkupuolella alkoivat suunnitelmat uuden sarjan luomisesta, ja ensimmäinen koko kauden mittaisen ja maan kattavan Elitserien-sarjan kausi pelattiin kaudella 2007/2008. Nykyisin nimeä Allsvenskan käytetään toiseksi korkeimmasta sarjatasosta.
Sarjajärjestelmä

Sarjassa 14 joukkuetta pelaa kaksinkertaisen sarjan (26 ottelua). Kauden päätteeksi kuusi parasta etenee suoraan puolivälieriin ja joukkueet sijoilla 7–10 aloittavat pudostuspelit neljännesvälieristä. Sijalle 14 jäänyt joukkue putoaa suoraan Allsvenskaniin ja joukkueet sijoilla 12-13 karsivat sarjapaikastaan.
Neljännesvälierät pelataan paras kolmesta -järjestelmällä. Puolivälierät ja välierät pelataan paras viidestä -järjestelmällä.
Loppuottelu pelataan kerrasta poikki -menetelmällä.
Joukkueet kaudella 2024-2025

Bollnäs GoIF/BF
Broberg/Söderhamn Bandy
Edsbyns IF
Frillesås
Gripen Trollhättan BK
Hammarby IF
IFK Vänersborg
IK Sirius
Ljusdals BK
Sandvikens AIK Bandy
Vetlanda BK
Villa Lidköping BK
Västerås SK
Åby/Tjureda IF
Aiheesta muualla

Elitserien Ruotsin jääpalloliiton sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
Elitserien 2024–2025
Bollnäs GoIF/BF
Broberg/Söderhamn Bandy
Edsbyns IF
Frillesås BK
Gripen Trollhättan
Hammarby IF, Tukholma
Ljusdals BK
Sandvikens AIK
IK Sirius, Uppsala
Vetlanda BK
IFK Vänersborg
Villa Lidköping BK
Västerås SK
Åby/Tjureda IF
Ruotsin jääpallon pääsarjakaudet
| Cup-kilpailu |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1900-luku |  |  |  |  |  |  | 1907 | 1908 | 1909 | 1910 |
| 1910-luku | 1911 | 1912 | 1913 | 1914 | 1915 | 1916 | 1917 | 1918 | 1919 | 1920 |
| 1920-luku | 1921 | 1922 | 1923 | 1924 | 1925 | 1926 | 1927 | 1928 | 1929 | 1930 |
I Division: 
| 1930-luku | 1931 | 1932 | 1933 | 1934 | 1935 | 1936 | 1937 | 1938 | 1939 | 1940 |
| 1940-luku | 1941 | 1942 | 1943 | 1944 | 1945 | 1946 | 1947 | 1948 | 1949 | 1950 |
| 1950-luku | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 | 1960 |
| 1960-luku | 1961 | 1962 | 1963 | 1963–64 | 1964–65 | 1965–66 | 1966–67 | 1967–68 | 1968–69 | 1969–70 |
| 1970-luku | 1970–71 | 1971–72 | 1972–73 | 1973–74 | 1974–75 | 1975–76 | 1976–77 | 1977–78 | 1978–79 | 1979–80 |
| 1980-luku | 1980–81 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
Allsvenskan: 
| 1980-luku |  | 1981–82 | 1982–83 | 1983–84 | 1984–85 | 1985–86 | 1986–87 | 1987–88 | 1988–89 | 1989–90 |
| 1990-luku | 1990–91 | 1991–92 | 1992–93 | 1993–94 | 1994–95 | 1995–96 | 1996–97 | 1997–98 | 1998–99 | 1999–00 |
| 2000-luku | 2000–01 | 2001–02 | 2002–03 | 2003–04 | 2004–05 | 2005–06 | 2006–07 |  |  |  |
Elitserien: 
| 2000-luku |  |  |  |  |  |  |  | 2007–08 | 2008–09 | 2009–10 |
| 2010–luku | 2010–11 | 2011–12 | 2012–13 | 2013–14 | 2014–15 | 2015–16 | 2016–17 | 2017–18 | 2018–19 | 2019–20 |
| 2020–luku | 2020–21 | 2021–22 | 2022–23 | 2023–24 |  |  |  |  |  |  |
Antti Chydeniuksen katu

Antti Chydeniksen katu (ruots. Anders Chydenius gata) sijaitsee Kokkolassa. Se on saanut nimensä Anders Chydeniuksen mukaan. Katu alkaa Tehtaankadusta ja kulkee koilliseen. Se päättyy Pohjoisväylän kohdalla. Antti Chydeniuksen kadulla sijaitsee muun muassa Kokkolan keskuskenttä ja vuonna 1930 rakennettu Mäntykankaan koulu. Katu kulkee Kiviniittyssä, Mäntykankaassa, Neristanissa ja Hakalahdessa.
Apodoúlou

| Apodoúlou Αποδούλου |
| --- | --- |
 Apodoúlou
 Koordinaatit: 35°9′23″N, 24°44′7″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Kreeta
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Réthymno
Kunta:  Amári
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  7303020401
Korkeus:  430 m
Väkiluku (2011):  256
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Apodoúlou (kreik. Αποδούλου; myös Apodúlu) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Amárin kuntaan, Réthymnon alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Aiemmin kylä kuului Kouríteen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Amárin kunnan Kouríteen kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 256 (vuonna 2011).
Apodoúlou sijaitsee Kreetan eteläosissa linnuntietä noin 34 kilometriä Réthymnosta kaakkoon ja noin 10 kilometriä Tympákista pohjoisluoteeseen. Apodoúlou muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Αποδούλου, Topikí Koinótita Apodoúlou), johon kuuluvat varsinaisen Apodoúloun kylän lisäksi kylät Mándres, Rízikas ja Sáta. Koko yhdyskunnan väkiluku on 307.
Apodoúlou on myös minolaisaikaisen asutuksen arkeologinen kohde, joka sijaitsee kylän lähellä ja on saanut siitä nimensä. Asutuksen keskus on  MM III -kaudelta peräisin oleva ”huvila” noin vuodelta 1600 eaa. Se muistuttaa arkkitehtuuriltaan monin tavoin pientä minolaista palatsia. Sen pinta-ala on noin 220 neliömetriä. Yhteensä alueelta on tähän mennessä kaivettu kuusi rakennusta noin 600 neliömetrin alueelta. Arkeologiset kaivaukset alueella suoritettiin vuodesta 1934 Spyrídon Marinátoksen johdolla. Saksalaiset suorittivat alueella luvattomia kaivauksia toisen maailmansodan aikana. Tutkimuksia on jatkettu 1985–2005. Arkeologinen kohde sijaitsee linnuntietä noin 1,3 kilometriä kylästä länsiluoteeseen.
Apoclea inarticulata

| Apoclea inarticulata> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Alaluokka::  Siipikantaiset Pterygota
Ylälahko::  Neoptera
Lahko::  Kaksisiipiset Diptera
Alalahko::  Kärpäset Brachycera
Osalahko::  Muscomorpha
Heimo::  Petokärpäset Asilidae
Suku::  Apoclea
Laji::  inarticulata
Kaksiosainen nimi
 Apoclea inarticulata  (Theodor, 1980) 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Apoclea inarticulata on kaksisiipisten (Diptera) lahkoon ja petokärpästen (Asilidae) heimoon kuuluva hyönteislaji. Lajin kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Theodor vuonna 1980. Apoclea inarticulataa tavataan Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa.
Antonio Galli da Bibiena

Antonio Galli da Bibienan suunnittelema Wienin St. Peterskirchen pääalttari.
Antonio Galli da Bibiena, myös Antonio Galli da Bibbiena (1697 tai 1698 – 1774) oli Galli Bibiena -arkkitehtisukuun kuulunut barokkikauden italialainen arkkitehti, kuvataiteilija ja sisustussuunnittelija. Hän työskenteli vuodesta 1721 alkaen Wienissä veljensä Giuseppen kanssa keisarillisen hovin sisustustaiteilijana. Vuonna 1751 hän muutti Bolognaan. Hänen italialaisia töitään ovat muun muassa Bolognan Teatro Communale ja Mantovan Teatro Bibiena eli Teatro Scientifico.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Antonio Galli da Bibiena Wikimedia Commonsissa
Alphonse Milne-Edwards

Alphonse Milne-Edwards
Alphonse Milne-Edwards (13. lokakuuta 1835 Pariisi – 21. huhtikuuta 1900 Pariisi) oli ranskalainen ornitologi ja äyriäistutkija ja Pariisin luonnontieteellisen museon  Muséum National d'Histoire Naturellen johtaja. Hän oli englantilaista sukujuurta ja samassa museossa vaikuttaneen kuulun eläintieteilijän Henri Milne-Edwardsin poika.
Milne-Edwards suoritti lääketieteellisen tutkinnon 1859. Vuonna 1876 hän sai lintu- ja nisäkästieteen professuurin Muséum National d'Histoire Naturellessa ja omistautui erityisesti fossiilisten lintujen ja syvänmeren eliöiden tutkimukseen. Milne-Edwards tutki myös Madagaskarin ja Keski-Aasian nisäkkäitä.  Hän johti Biskajanlahden luontoa kartoittanutta retkikuntaa 1881 ja osallistui myöhemmn Kanariansaarten, Kap Verden ja Azorien vesille suuntautuneisiin tutkimuspurjehduksiin. Hänestä tuli museonsa johtaja 1891. Ranskan tiedeakatemian jäseneksi hänet valittiin 1879.
Teoksia

Rapport sur la production et l'emploi du sel en Angleterre. Pariisi 1850.
Monographie des crustacés de la famille cancériens. Annales des sciences naturelles, zoologie, 4 osaa, 1862-1865
Recherches anatomiques, zoologiques et paléontologiques sur la famille des Chevrotains. Martinet, Pariisi 1864.
Recherches sur la faune ornithologique éteinte des iles Mascareignes et de Madagascar. Masson, Pariisi 1873.
Recherches anatomiques et paléontologiques pour servir à l'histoire des oiseaux fossiles de la France. Masson, Pariisi 1867-1871.
Recherches pour servir à l'histoire naturelle des mammifères. Masson, Pariisi 1868-1874.
Notice sur les travaux scientifiques. Martinet, Pariisi 1879.
Histoire physique, naturelle et politique de Madagascar. Pariisi  1879 (yhdessä Alfred Grandidierin kanssa).
Reports on the results of dredging, under the supervision of Alexander Agassiz, in the Gulf of Mexico and in the Caribbean Sea, 1877, ‘78, ‘79, by the United States Coast Survey Steamer "Blake"... VIII. Études préliminaires sur les Crustacés. Bulletin of the Museum of Comparative Zoology at Harvard College, 8 (1): 1-68. 1880.
Eléments de l'Histoire naturelle des Animaux. Masson, Pariisi, 1882.
Expéditions scientifiques du Travailleur et du Talisman pendant les années 1880, 1881, 1882, 1883. Masson, Pariisi, 1888-1906.
Crustacés. Gauthier-Villars, Pariisi 1891.
Notice sur quelques espèces d'oiseaux actuellement éteintes qui se trouvent représentées dans les collections du Muséum d'Histoire naturelle. Pariisi 1893.
Histoire naturelle des animaux. Masson, Pariisi 1897.