stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Palaestina salutaris
Historia

Palaestina salutariksen alue oli aiemmin osa Arabian provinssia. Se liitettiin Syria Palaestinan provinssiin 200-luvun lopulla tai 300-luvulla. Jossakin vaiheessa alue saattoi myös muodostaa oman Arabia secundan provinssinsa. Alue erotettiin Syria Palaestinan provinssista Palaestina salutariksen provinssiksi mahdollisesti noin vuonna 358. Viimeistään jako on ollut voimassa vuonna 409, sillä se esiintyy Codex Theodosianuksessa kyseisenä vuonna. Provinssi oli osa Itä-Roomaa ja kuului Oriensin prefektuuriin ja Oriensin diokeesiin.
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
| Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Myöhäisroomalaiset provinssit.n. vuosina 293–395 | Itä-Rooma> Myöhäisroomalaiset provinssit.vuodesta 395 | Nykyinen alue tai valtio> Nykyinen alue tai valtio.Nykyinen alue tai valtio |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Judaea 44–135 | Syria Palaestina | Syria Palaestina | Palaestina prima | (Palestiina) |  |
| Judaea 44–135 | Syria Palaestina | Syria Palaestina | Palaestina secunda | (Palestiina) |  |
| Arabia Petraea 106– | Arabia Petraea 106– | Syria Palaestina | Palaestina salutaris (Palaestina tertia) | (Siinai) |  |
| Arabia Petraea 106– | Arabia Petraea 106– | Arabia | Arabia | (Jordania) |  |
Selitykset: ↑  Provinssit Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen jälkeen.  ↑  Provinssit Theodosius I:n ajan jälkeen vuonna 395, kun imperiumi jaettiin Länsi- ja Itä-Roomaan.  
Oriensin diokeesi noin vuonna 400, mukaan lukien provinssit Palaestina I, Palaestina II ja Palaestina III Salutaris.
Palaiskiathos

| Palaiskiathos> Παλαισκίαθος.Sijainti |
| --- | --- |
 Palaiskiathos
Koordinaatit:  39°11′13″N, 23°30′38″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Kefálan kukkula, Skiáthos, Sporadit, Thessalia
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Pohjoiset Sporadit
Infobox OKNimi-testi OK: 
Palaiskiathos (m.kreik. Παλαισκίαθος, lat. Palaesciathus) oli antiikin aikainen kaupunki ja oletettavasti myös kaupunkivaltio (polis) Skiathoksen saarella (nyk. Skiáthos) Kreikassa. Sen kaupunkikeskus sijaitsi saaren koillisrannikolla.
Maantiede

Palaiskiathoksen, suomeksi ”Vanha Skiathos”, poliksen kaupunkikeskus sijaitsi Skiathoksen saaren koillisrannikolla pienellä niemikukkulalla, joka tunnetaan nykyisin nimellä Kefála. Se sijaitsee Xánemoksen ja Psaróchoman rantojen välissä heti Skiáthoksen lentoaseman kiitotien pohjoispään koillispuolella. Kukkulan korkeus on noin 57 metriä merenpinnasta laskettuna, ja sen pituus koillis-lounaissuunnassa on noin 140 metriä ja leveys noin 37 metriä. Kaupungin ”akropoliina” toimi kukkulan korkein osa eli koillispää.
Skiathoksen saari sijaitsi Thessaliaan kuuluvan Magnesian rannikon edustalla. Saari luettiin antiikin aikana joskus Kykladeihin, mutta Strabon luki sen Magnesian edustan saariin. Nykyisin se luetaan Sporadeihin ja tarkemmin Pohjoisiin Sporadeihin.
Saari oli Pseudo-Skylaksin mukaan dipolis eli siellä oli kaksi kaupunkia. Toinen polis oli nimeltään Skiathos, ja se sijaitsi saaren kaakkoisrannikolla nykyisen Skiáthoksen kaupungin paikalla. Aiemmin ajateltiin, että kaupungit eivät olisi olleet olemassa samanaikaisesti, jolloin Pseudo-Skylaks olisi tehnyt tässä virheen. Palaiskiathoksen löytymisen jälkeen kuitenkin selvisi, että kaupungit ovat sittenkin olleet olemassa yhtäaikaisesti klassisen kauden lopulla ja hellenistisen kauden alussa.
Aiemmin Skiathoksen ja Palaiskiathoksen kaupungit sijoitettiin joskus myös toisin päin, eli Palaiskiathos olisi sijainnut saaren kaakkoisrannikolla nykyisen kaupungin paikalla, ja Skiathos koillisrannikolla.
Historia

Kreikkalaisen perinteen mukaan Skiathoksen saaren ensimmäiset asukkaat olivat Traakiasta tulleita pelasgeja. Palaiskiathoksen kaupungin perustivat Euboian Khalkiista tulleet siirtokuntalaiset. Se oli saaren kahdesta kaupungista vanhempi. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Palaiskiathios (Παλαισκιάθιος).
Arkeologisten kaivausten perusteella kaupunki vaikuttaa asutetun 900-luvun eaa. alkupuolella. Löydösten perusteella sillä on ollut yhteydet ennen kaikkea Thessalian ja Euboian suuntaan. Kaupunki säilyi asuttuna klassiselle kaudelle saakka ja alkoi taantua 400-luvulta eaa. alkaen Skiathoksen kaupungin perustamisen jälkeen. Palaiskiathosta ei kuitenkaan hylätty heti kokonaan, niin kuin aiemmin on usein oletettu, vaan paikalla säilyi pienimuotoisempaa asutusta aina hellenistiselle kaudelle 200–100-luvulle eaa. saakka.
Olisi luontevaa, että kaupungin alkuperäinen nimi olisi ollut Skiathos, ja sitä olisi alettu kutsua Palaiskiathokseksi vasta uudemman kaupungin perustamisen jälkeen. Vuodelta 408/407 eaa. tunnetaan ateenalainen piirtokirjoitus, joka mainitsee nimen ”Oiniades Palaiskiathoslainen”. Etnonyymin alkuosa ”Palai-”, ”Vanha”, on kuitenkin lisätty korjauksella jälkikäteen. Ilmeisesti ateenalaisille kaupunkien ero ei ole ollut selvä, mutta korjaus on tehty, koska se on ollut tärkeä paikallisten mielestä.
Kaupungin arkeologiset tutkimukset alkoivat vuonna 2009. Järjestelmälliset kaivaukset alkoivat vuonna 2012. Kartoituksessa ja kaivauksissa Kefálan kukkula varmistui kadoksissa olleen Palaiskiathoksen paikaksi. Myöhäisen löytymisen vuoksi kaupunkia ei ole merkitty esimerkiksi Barrington Atlas of the Greek and Roman World -teoksen karttoihin, eikä se ole mukana polisten inventaariossa (Hansen 2004) Skiathoksesta erillisenä poliksena. Ei ole tietoa siitä, oliko Palaiskiathos itsenäinen polis enää Skiathoksen perustamisen jälkeen, vai enemmän Skiathoksen poliksen alaisuudessa.
Rakennukset ja löydökset

Kaupungin paikalta on löydetty tuki- ja linnoitusmuurien jäänteitä. Muurit muistuttavat varhaisen rautakauden kaupunkien muureja Kykladeilla. Parhaiten säilyneitä muurien osia on löydetty etelä-, lounais- ja kaakkoissivulta. Säilyneiden osien korkeus on suurimmillaan noin kolme metriä.
Lisäksi on löydetty useiden rakennusten jäänteitä sekä keramiikan osia. Hautoja on löydetty kaupungin lounais- ja länsipuolelta Xánemoksen lahdelta.
Luettelo Ruotsin merivoimien torpedoveneistä

Ruotsin sotalaivat
A -
B -
C -
D -
E -
F -
G

H -
I -
J -
K -
L -
M - 
N

O -
P -
Q -
R -
S -
T -
U 

V -
W -
X -
Y -
Z -
Å -
Ä -
Ö
Vartioveneet
Fregatit
Hävittäjät
Tykkiveneet
Korvetit
Risteilijät
Linjalaivat
Miinalaivat
Miinantorjunta-alukset
Miinanraivaajat
Monitorit
Moottoritorpedoveneet
Rannikkopanssarilaivat
Partioalukset
Purjealukset
Ohjusveneet
Koululaivat
Kuunarit
Torpedoveneet
Tukilaivat
Sukellusveneet
Yhteysalukset
Luettelo Ruotsin merivoimien torpedoveneistä listaa Ruotsin merivoimissa palvelleet torpedoveneet. Ensimmäiseen maailmansotaan mennessä laivastoon oli liitetty 58 torpedoveneeksi luokiteltua alusta. Hävittäjien käyttöönoton jälkeen alustyyppi siirtyi yhteysveneiksi ja toisarvoisiin tehtäviin.
Ennen vuotta 1895 palvelukseen otetut alukset

HMS Minbåt N:o 3 (1879-1923)
HMS Minbåt N:o 4 (1880-1921)
HMS Minbåt N:o 5 (1880-1926)
HMS Minbåt N:o 6 (1880-1930)
HMS Minbåt N:o 7 (1879-1923)
Vuoden 1895 torpedoveneiden luokittelu

Torpedoveneet jaettiin 1895 uppouman mukaan kolmeen osaan 1. luokan yli 60 tonnin (numero alle 60), 2. luokan 20-60 tonnin (numero 60-100) ja 3. luokan alle 20 tonnin torpedoveneisiin (numero yli 100).
Vuoden 1895 torpedoveneiden luokittelu > 1. luokan torpedoveneet

HMS Munin (1886)
HMS Freke (1886)
HMS Gere (1887)
HMS Gondul (1894)
HMS Gudur (1894)
HMS Komet (1896-1916), V20 (1916-1926))
HMS Blixt (1898-1921), V27 (1921-1947)
HMS Meteor (1899-1921), V28 (1921-1947)
HMS Stjerna (1899-1921), V29 (1921-1937)
HMS Orkan (1900-1921), V30 (1921-1947)
HMS Bris (1900-1921), V31 (1921-1937)
HMS Vind (1900-1921), V32 (1921-1937)
HMS Virgo (1902-1921), V33 (1921-1941)
HMS Mira (1902)-1921), V34 (1921-1943)
HMS Orion (1903-1921), V35 (1921-1947)
HMS Sirius (1903-1921), V36 (1921-1942)
HMS Kapella (1904-1921), V37 (1921-1937)
HMS Plejad (1905-1926), V38 (1926-1930)
HMS Iris (1909-1928), V39 (1928-1947)
HMS Thetis (1909-1928), V40 (1928-1947)
HMS Spica (1908-1928), V41 (1928-1947)
HMS Astrea (1909-1928), V42 (1928-1947)
HMS Antares (1909-1928), V43 (1928-1947)
HMS Arcturus (1909-1928), V44 (1928-1940)
HMS Altair (1909-1928), V45 (1928-1947)
HMS Argo (1909-1928), V46 (1928-1940)
HMS Polaris (1910-1928), V47 (1928-1947)
HMS Perseus (1910-1928), V48 (1928-1947)
HMS Regulus (1910-1928), V49 (1928-1944)
HMS Rigel (1910-1928), V50 (1928-1944)
HMS Castor (1909-1928), V51 (1928-1940)
HMS Pollux (1909-1928), V52 (1928-1940)
HMS Vega (1911-1928), V53 (1928-1941)
HMS Vesta (1911-1928), V54 (1928-1941)
Vuoden 1895 torpedoveneiden luokittelu > 2. luokan torpedoveneet

HMS Galdr (1885-1928) 65
HMS Narf (18861928) 67
HMS Nörve (1886-1928) 69
HMS Bygve (1889-1923) 71
HMS Bylgia (1889-1923) 73
HMS Agda (1891-1923) 77
HMS Agne (1892-1923) 75
HMS N:o 81 (1903-1929) 81
HMS N:o 83 (1903-1929) 83
HMS N:o 85 (1903-1929) 85
HMS N:o 5 (1908-1953) 87
HMS N:o 6 (1908-1944) 89
HMS N:o 7 (1907-1946) 91
HMS N:o 8 (1907-1947) 93
HMS N:o 9 (1907-1946) 95
HMS N:o 10 (1909-1944)
HMS N:o 11 (1910-1954)
HMS N:o 12 (1908-1947)
HMS N:o 14 (1908-1954)
HMS N:o 15 (1908-1947)
Vuoden 1895 torpedoveneiden luokittelu > 3. luokan torpedoveneet

HMS Minbåt N:o 3 (1879-1923)
HMS Minbåt N:o 4 (1880-1921)
HMS Minbåt N:o 5 (1880-1926)
HMS Minbåt N:o 6 (1880-1930)
HMS Minbåt N:o 7 (1879-1923)
Nykyaikaiset torpedoveneet (saattuehävittäjät)

HMS Plejad (T102)
HMS Polaris (T103)
HMS Pollux (T104)
HMS Regulus (T105)
HMS Rigel (T106)
HMS Alderbaran (T107)
HMS Altair (T108)
HMS Antares (T109)
HMS Arcturus (T110)
HMS Argo (T111)
HMS Astrea (T112)
HMS Spica (T121)
HMS Sirius (T122)
HMS Capella (T123)
HMS Castor (T124)
HMS Vega (T125)
HMS Virgo (T126)
Vuosina 1973-1983 palvelleet torpedoveneet luokiteltiin myöhemmin ohjusveneiksi, jolloin niiden tunnuskirjain vaihtui T:stä (ruots. Torpedbåt) R:ksi (ruots. Robotbåt). Tunnusnumero kuitenkin säilyi ennallaan.
HMS Norrköping T131
HMS Nynäshamn T132
HMS Norrtälje T133
HMS Varberg T134
HMS Västerås T135
HMS Västervik T136
HMS Umeå T137
HMS Piteå T138
HMS Luleå T139
HMS Halmstad T140
HMS Strömstad T141
HMS Ystad T142
Luettelo Suomen kovakuoriaislajeista

Tämä on luettelo Suomessa tavatuista kovakuoriaisista.
Lahko Coleoptera Kovakuoriaiset > Alalahko Adephaga Petokuoriaiset

Heimo Carabidae Maakiitäjäiset
Suku Agonum
Laji sexpunctatum välkekurekiitäjäinen
Suku Amara
Laji aenea vaskisiemenkiitäjäinen
Suku Badister
Laji unipustulatus isoloimukiitäjäinen
Suku Brachinus
Laji crepitans pommikiitäjäinen
Suku Broscus
Laji cephalotes jymykiitäjäinen
Suku Carabus
Laji nemoralis puistokiitäjäinen
Laji violaceus sinikiitäjäinen
Suku Cicindela
Alasuku Cicindela
Laji campestris (Linnaeus, 1758) kenttäkiitäjäinen
Laji hybrida (Linnaeus, 1758) hietikkokiitäjäinen
Laji maritima (Latreille & Dejean, 1822)
Laji sylvatica (Linnaeus, 1758) nummikiitäjäinen
Suku Cychrus
Laji caraboides etanakiitäjäinen
Suku Dromius
Laji quadrimaculatus tammenrunkokiitäjäinen
Suku Dyschirius
Laji globosus vähämyyräkiitäjäinen
Suku Elaphrus
Laji riparius pikkusilmäkiitäjäinen
Suku Harpalus
Laji affinis viherharvekiitäjäinen
Suku Lebia
Laji cruxminor ristityppykiitäjäinen
Suku Leistus
Laji ferrugineus ruosteponsikiitäjäinen
Suku Notiophilus
Laji biguttatus laikkupeilikiitäjäinen
Suku Odacantha
Laji melanura rytikiitäjäinen
Suku Panagaeus
Laji bipustulatus hentoristikiitäjäinen
Laji cruxmajor aitoristikiitäjäinen
Suku Pterostichus
Laji cupreus vaskisysikiitäjäinen
Laji madidus tarhasysikiitäjäinen
Laji nigrita kosteikkosysikiitäjäinen
Aiheesta muualla

Suomen eliölajit, Suomen lajitietokeskus 2019
Pakohuonepeli

Pakohuone Utrechtissa
Pakohuonepeli (myös huonepakopeli, pakopeli tai tosielämän pakopeli) on fyysinen seikkailupeli, jossa huoneeseen suljettujen ihmisten pitää päättelykyvyn ja yhteistyön avulla päästä määräajassa ulos huoneesta.
Historia

Pakohuonepelien historialliset juuret ovat 1980-luvun lopun tekstiseikkailupeleissä, joissa pelaajan piti usein paeta lukituista huoneista, sekä 1990-luvulta alkaen tehdyissä television kisailusarjoissa kuten Fort Boyard ja Crystal Maze.
Tiettävästi ensimmäinen pakohuonepeli luotiin vuonna 2007 Japanissa, josta se levisi muihin Aasian maihin. Vuonna 2012 peli tuotiin Yhdysvaltoihin. Suomessa ensimmäiset pakohuonepelit perustettiin vuonna 2014 Helsinkiin, Turkuun ja Tampereelle. Helmikuussa 2018 Suomessa oli ainakin 68 pakohuoneyritystä.
2010-luvun loppupuolella on tehty useita pakohuoneaiheisia lautapelejä. Videopeleissä esiintyvää vastaavaa lajityyppiä kutsutaan pakopeliksi.
Pakohuone

Pakopelissä on aina jokin miljöö, kuten hylätty mielisairaala, maahan syöksyvä lentokone tai keskiaikainen luostari. Jos peli tapahtuu yhdessä pakohuoneessa, siinä voi olla useita osastoja, joihin pääsee esimerkiksi salaoven kautta. Peli voi tapahtua suljetun huoneen sijaan myös esimerkiksi autossa tai ulkoilmassa, jolloin pelin nimessä ei tarvitse käyttää sanaa 'huone'.
Pakohuoneita voi luokitella monella tavalla, kuten tarkoituksen mukaan, kilpailullisuuden mukaan tai tilojen mukaan. Eri tarkoituksen mukaan suunniteltuja pakohuoneita ovat esimerkiksi kauhuhuoneet, koulutushuoneet ja klassiset älypelit. Jotkin pakohuoneet on tarkoitettu kilpailuhenkisille ihmisille ja toiset elämyksiä hakeville ihmisille. Joihinkin pakohuonepeleihin voi sisältyä esimerkiksi teatteria.
Pakohuoneet luokitellaan usein vaikeustason mukaan asteikolla 1–5, jossa 5 on kaikkein vaikein taso ja tarkoitettu kokeneille pelaajille. Huoneen suunnittelija voi säätää huoneen vaikeustasoa esimerkiksi tehtävien määrällä, pulmien vaikeustasolla tai hämäysten määrällä. Asiantuntijat eivät yleensä suosittele hämäysten käyttöä, sillä sellaiset voivat turhauttaa pelaajia.
Pakohuoneessa voi olla teknisiä laitteita, jotka on laadittu nimenomaan kyseistä pakohuonetta varten. Jotkin sisustuksen tavarat voivat toimia työkaluna tai vihjeenä eteenpäin pääsylle. Jotkin houkuttelevat tavarat voivat olla pelkkää hämäystä. Erityisesti kauhuaiheisissa pakohuoneissa voidaan käyttää pakenemisen rajoituksia, kuten käsirautoja tai nippusiteitä.
Pelaaminen

Pakohuonepeliä pelaa tyypillisesti joukkue, jossa on kahdesta kuuteen jäsentä. Joukkue yrittää paeta lukitusta huoneesta ratkomalla pulmia, etsimällä avaimia ja päättelemällä oikeita ratkaisuja. Joukkueen pitää selvitä ulos määräajassa, joka on yleensä 60 minuuttia. Pelaajien pitää käyttää loogista päättelyä, luovuutta ja tiimityöskentelyä pulmien ratkomisessa.
Vihje on huoneessa valmiiksi oleva etenemiskeino, kuten seinälle maalattu koodi tai kasetilta soitettu äänivihje. Vinkki on lisäapu, jonka pelinohjaaja antaa joukkueelle sen sitä pyytäessä. Jotkut kokeneet pelaajat kertovat toisilleen niksejä, joita tietyissä huonetyypeissä voi usein käyttää.
Pelaajille kerrotaan pelin säännöt ennen peliä. Pakopeleissä on joitain kaikille yhteisiä perussääntöjä. Vihjeitä ei ole sijoitettu katonrajaan, josta niitä pitäisi hakea kiipeämällä. Voimaa ei tarvitse käyttää mihinkään, kuten tavaroiden irrottamiseen. Ne asiat, joihin ei kuulu koskea, on yleensä merkitty punaisin teipein tai varoitustekstein. Mahdollisiin näyttelijöihin ei saa koskea. Juopuneena ei pakohuoneeseen pääse, eikä huoneissa saa kuvata. Useimmat tavarat kuten kännykät täytyy jättää pakohuoneen ulkopuolelle. Joissain pakohuoneissa on ikäraja.
Pelin teemana saattaa olla esimerkiksi murhaajan paljastaminen, aarteen löytäminen tai uhkaavaa onnettomuutta pakeneminen. Pelissä voi olla juoni, joka voi pysyä samana koko pelin ajan tai edetä jokaisen pulman myötä. Joissain peleissä ei ole lainkaan juonta.
Pelissä on ulkopuolinen ohjaaja, joka seuraa kameroiden avulla joukkueen etenemistä. Ohjaaja voi pyydettäessä antaa joukkueelle vinkkejä esimerkiksi kaiuttimien, näyttöruutujen tai paperilappujen avulla.
Useimmat pakohuoneet pelataan läpi vain yhden kerran, sillä pelaaja oppii niiden ratkaisut pelin aikana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pakohuonepeli Wikimedia Commonsissa
Pakopelit.fi: Pakopelejä tarjoavat yritykset ja pelit Suomessa (Arkistoitu – Internet Archive)
Pelaaja ratkaisemassa pulmaa pakohuoneessa
Pallene (demos)

| Pallene> Παλλήνη.Sijainti |
| --- | --- |
 Pallene
Koordinaatit:  38°00′51″N, 23°50′40″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Stavrós, Agía Paraskeví ja Gérakas, Pallíni, Itä-Attika, Attika
Historia
Tyyppi:  demos
Perustettu:  508 eaa.
Kulttuuri:  antiikin Kreikka
Alue:  Attika
Kaupunki:  Ateena
Fyle:  Antiokhis
Trittys:  mesogeios
Demonyymi:  Pallēneus (Παλληνεύς)
Bulen jäseniä:  6 tai 7
 :  9 (vsta 307 eaa.)
 :  ei tiedossa (vsta 201 eaa.)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pallene (m.kreik. Παλλήνη, Pallēnē) oli antiikin aikainen Antiokhis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen mesogeios-trittykseen eli Attikan sisämaa-alueen demoksiin.
Pallene sijaitsi lähellä Gargettoksen ja Hagnuksen demoksia, Ateenasta Marathoniin johtaneen tien varrella. Näin se on sijainnut Ateenan koillispuolella Hymettos-vuoren (nyk. Ymittós) pohjoispään ja Pentelikon-vuoren (nyk. Pentéli) välisellä alueella lähempänä ensin mainittua, suunnilleen nykyisten Agía Paraskevín Stavróksen sekä Gérakaksen alueella. Hieman idempänä sijaitsee demoksesta nimensä ottanut nykyinen Pallínin kaupunki.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli alun perin kuusi tai seitsemän edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Fyleissä ja demoksissa tapahtuneiden muutosten seurauksena demoksella oli hellenistisellä kaudella yhdeksän bule-edustajaa. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Pallēneus (Παλληνεύς).
Pallene esiintyy usein antiikin lähteissä ja piirtokirjoituksissa. Strategisen sijaintinsa vuoksi demoksen alue oli usein taistelupaikkana. Tämä esiintyy jo myyteissä, jossa Eurystheus taisteli paikalla herakleideja ja Theseus pallantideja vastaan. Historiallisesti Peisistratos voitti paikalla alkmaionidit. Pallene oli riidoissa Hagnuksen kanssa, minkä seurauksena nämä kaksi demosta olivat kieltäneet avioliitot toistensa välillä.
Pallenessa oli Athene Pallenikselle omistettu temppeli. Sen perustukset on löydetty. Nykyisin oletetaan, että kyseessä on sama temppeli, joka siirrettiin noin vuonna 2 jaa. Areen temppeliksi Ateenan Agoralle.
Palestro-luokka (uiva patteri)

| Palestro-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  1 508-1 539 t
Pituus:  46,41-47,50 m
Leveys:  14,04 m
Syväys:  2,65 m
Koneteho:  150 nhp
Nopeus:  7 solmua
Miehistöä:  200
Aseistus
Meritorjunta:  12 × 6,4" Mle 1860 -tykkiä
Palestro-luokka oli Ranskan laivaston neljän Krimin sotaan valmistetun aluksen muodostama uiva patteriluokka.
Taustaa

Vuonna 1858 tehtiin päätös tilata toinen sarja uivia pattereita korvaamaan Krimille lähetetyt patterit, joita pidettiin menetettyinä. Alukset suunnitteli Stanislas-Charles-Henri Dupuy de Lôme.
Alukset

Aluksissa suunniteltiin käytettävän Dévastation-luokan panssarointeja, mutta työstä vastannut neuvosto päätti toisin 29. maaliskuuta 1859. Syynä tähän oli muun muassa Gloirelle asennetun 12 senttimetrin panssaroinnin tarve myös uiville pattereille.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmistui | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Palestro | Arman | 24. toukokuuta 1859 | 9. syyskuuta 1862 | syyskuu 1862 | 21. kesäkuuta 1871 |
| Paixhans | Arman, Bordeaux | 24. toukokuuta 1859 | 9. syyskuuta 1862 | 5. toukokuuta 1863 | 21. elokuuta 1871 |
| Pei Ho | Arman | 20. heinäkuuta 1859 | 25. toukokuuta 1861 | heinäkuu 1862 | 15. marraskuuta 1869 |
| Saïgon | Arman | 20. heinäkuuta 1859 | 25. toukokuuta 1861 | elokuu 1862 | 1871 |
Palladiumasetaatti

| Palladiumasetaatti |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  3375-31-3
PubChem CID:  167845
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  (CH3COO)2Pd
Moolimassa:  224,508
Ulkomuoto:  Oranssinruskea kiteinen aine
Sulamispiste:  205 °C (hajoaa)
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Palladiumasetaatti ((CH3COO)2Pd) on palladium- ja asetaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään hyvin yleisesti katalyyttinä useissa reaktioissa orgaanisen kemian synteeseissä ja muiden palladiumyhdisteiden valmistamiseen.
Ominaisuudet valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa palladiumasetaatti on oranssinruskeaa kiteistä ainetta. Kiinteässä olomuodossa sen rakenne on trimeeri ja vastaa kaavaa (CH3COO)6Pd3. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta se liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi kloroformiin, asetonitriiliin, asetoniin ja dietyylieetteriin. Liuoksessa yhdiste esiintyy useissa eri muodoissa, todennäköisimmin polymeereinä. Palladiumasetaatti voidaan pelkistää kuumentamalla tai valokemiallisesti, jolloin muodostuu palladiumnanopartikkeleita.
Palladiumasetaattia valmistetaan teollisuudessa tyypillisimmin Geoffrey Wilkinsonin ryhmineen kehittämällä menetelmällä. Siinä hienojakoinen palladiummetalli eli niin kutsuttu palladiumsieni liuotetaan typpihapon ja etikkahapon seokseen. Kuuma typpihappo hapettaa palladiummetallin ja etikkahappo muodostaa asetaatti-ioneja. Palladiumia käytetään yleensä ylimäärin. Tuote puhdistetaan kiteyttämällä, mutta joukossa voi silti olla hieman palladiumnitriittoasetaattia, jolla ei useimpiin reaktioihin olle kuitenkaan katalyyttistä tehoa heikentävää vaikutusta. Hyvin puhdasta palladiumasetaattia voidaan valmistaa palladiumpivalaatista ja etikkahaposta.
Palladiumasetaatti on yksi runsaimmin käytetyistä palladiumyhdisteistä. Sitä käytetään katalyyttinä esimerkiksi lääkeaineiden ja maatalouskemikaalien valmistuksessa useita tonneja vuosittain. Palladiumasetaatti katalysoi useita orgaanisia reaktioita kuten alkeenien hapetuksia karbonyyliyhdisteiksi, kytkentäreaktioita kuten Heck-reaktioita, vinylointeja, aminointeja, toisiintumisia ja hiilen ja vedyn välisen sidoksen aktivointeja. Siitä valmistetaan myös muita palladiumkatalyyttejä.
Palladiumasetaattitrimeerin rakenne
Palladiumbromidi

| Palladiumbromidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  13444-94-5
PubChem CID:  83469 ja 9838203
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  PdBr2
Moolimassa:  266,22
Ulkomuoto:  Ruskea kiteinen aine
Sulamispiste:  717 °C.
Tiheys:  5,38 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene
Palladiumbromidi (PdBr2) on palladium- ja bromidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa palladiumbromidi on tummanruskeaa kiteistä ainetta. Sen alkeiskoppi on monokliininen ja rakenteessa palladium- ja bromidi-ionit muodostavat aaltoilevia ketjuja. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee muun muassa vetybromidin vesiliuokseen, jolloin muodostuu kompleksinen tetrabromopalladaatti-ioni ([PdBr4]2-).
Palladiumbromidia voidaan valmistaa kuumentamalla palladiumin ja bromin seosta 500 °C:n lämpötilaan, palladiumin ja vetybromidi ja typpihapon seoksen reaktiolla tai palladiumin ja alumiinibromidin reaktiolla.
Palladiumbromidia käytetään orgaanisen kemian synteeseissä katalyyttinä hapetusreaktioissa, kytkentäreaktioissa kuten Stille-kytkennässä, substituutioissa ja isomeroinneissa.
Luettelo pikkuplaneetoista: 95001–96000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
95001:stä ja päättyen 96000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Palladiumoksidi

| Palladiumoksidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  1314-08-5
PubChem CID:  73974
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  PdO
Moolimassa:  122,42
Ulkomuoto:  Musta kiteinen aine
Sulamispiste:  750 °C (hajoaa)
Tiheys:  8,3 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukenee veteen
Palladiumoksidi (PdO) on palladium- ja oksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä katalyyttinä.