stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Furanoosi
Rakenne

Furanoosi on rakenteeltaan syklinen hemiasetaali. Furanoosirakenne on stabiili erityisesti viisi hiiliatomia sisältävissä pentooseissa, kuten riboosissa ja deoksiriboosissa, jotka esiintyvät tässä muodossa nukleiinihapoissa. Heksoosit ovat yleensä pyranoosimuodossa, koska kuuden atomin muodostama rengas on viisiatomista stabiilimpi. Ketoheksoosit muodostavat furanoosirenkaan aldoheksooseja herkemmin ja liuoksissa furanoosina merkittävästi esiintyviä aldoheksooseja ovat galaktoosi, taloosi, altroosi ja idoosi.Ketoheksooseihin kuuluva Fruktoosi on polysakkarideissaan pääosin furanoosina.
Haworth-projektiossa furanoosirengas piirretään tasomaisena viisikulmaisena renkaana niin, että renkaan happiatomi on poispäin katsojasta. Hiiliatomien sidosviivat on vahvennettu niin, että ne näyttävät olevan lähempänä katsojaa. Anomeerinen hiiliatomi piirretään renkaan oikeimmanpuoliseen kulmaan.
Todellisuudessa furanoosirengas ei ole tasomainen. Furanoosit esiintyvät kahdessa eri konformaatiossa, kirjekuori- ja vääntyneessä konformaatiossa. Kirjekuorikonformaatiossa neljä atomia muodostavat tason ja yksi hiiliatomeista on tasosta erillään. Vääntyneessä konformaatiossa kolme renkaan atomeista muodostavat tason ja kaksi hiiliatomia ei kuulu tasoon. Näistä atomeista toinen on tason yläpuolella ja toinen alapuolella.
Haworth-projektio β-D-fruktofuranoosista
Katakana

Katakana-kirjoitusta.
Katakana (jap. 片仮名) on toinen japanin kirjoitusjärjestelmässä käytetyistä kana-tavumerkistöistä. Tavumerkistöä käytetään myös ainun kielen, okinawan kielen ja Taiwanilla puhutun minnanin kirjoittamiseen.
Historia

Katakana-merkit kehitettiin man’yōgana-merkeistä.
Käyttö

Katakanaa käytetään kirjoittamaan esimerkiksi länsimaisia erisnimiä ja lainasanoja, onomatopoeettisia ilmaisuja sekä sanoja, joita halutaan korostaa tekstissä. Katakanaa käytetään toisinaan myös kasvi- ja eläinlajien nimien kirjoittamiseen. Japanilaisessa sarjakuvassa katakanaa käytetään myös kuvaamaan normaalista poikkeavalla äänellä lausuttua ilmaisua, esimerkiksi etäisenä kaikuna kuultua puhetta tai poikkeavaa painotusta. Varhaiset tietokoneet kykenivät näyttämään vain katakana-merkkejä, ja vaikka nykyisissä tietokoneissa ei moista rajoitusta olekaan, on koneiden viestit ja robottien puhe sarjakuvissa usein kirjoitettu katakanalla. Tällä tyylikeinolla saadaan aikaan konemainen tuntu.
Merkit

Alla olevassa taulukossa näkyvät tavalliset katakanat sekä joitain harvinaisempia yhdistelmiä. Punaiset merkit on poistettu käytöstä.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ア a | イ i | ウ u | エ e | オ o | (ya) | (yu) | (yo) |
| カ ka | キ ki | ク ku | ケ ke | コ ko | キャ kya | キュ kyu | キョ kyo |
| サ sa | シ shi | ス su | セ se | ソ so | シャ sha | シュ shu | ショ sho |
| タ ta | チ chi | ツ tsu | テ te | ト to | チャ cha | チュ chu | チョ cho |
| ナ na | ニ ni | ヌ nu | ネ ne | ノ no | ニャ nya | ニュ nyu | ニョ nyo |
| ハ ha | ヒ hi | フ fu | ヘ he | ホ ho | ヒャ hya | ヒュ hyu | ヒョ hyo |
| マ ma | ミ mi | ム mu | メ me | モ mo | ミャ mya | ミュ myu | ミョ myo |
| ヤ ya |  | ユ yu |  | ヨ yo |  |  |  |
| ラ ra | リ ri | ル ru | レ re | ロ ro | リャ rya | リュ ryu | リョ ryo |
| ワ wa | ヰ wi |  | ヱ we | ヲ wo |  |  |  |
|  |  |  |  | ン n |  |  |  |
| ガ ga | ギ gi | グ gu | ゲ ge | ゴ go | ギャ gya | ギュ gyu | ギョ gyo |
| ザ za | ジ ji | ズ zu | ゼ ze | ゾ zo | ジャ ja | ジュ ju | ジョ jo |
| ダ da | ヂ (ji) | ヅ (zu) | デ de | ド do | ヂャ (ja) | ヂュ (ju) | ヂョ (jo) |
| バ ba | ビ bi | ブ bu | ベ be | ボ bo | ビャ bya | ビュ byu | ビョ byo |
| パ pa | ピ pi | プ pu | ペ pe | ポ po | ピャ pya | ピュ pyu | ピョ pyo |
 
|  |  |  | イェ ye |  |  |  |  |
|  | ウィ wi |  | ウェ we | ウォ wo |  |  |  |
| ヷ va | ヸ vi |  | ヹ ve | ヺ vo |  |  |  |
| ヴァ va | ヴィ vi | ヴ vu | ヴェ ve | ヴォ vo |  |  |  |
|  |  |  | シェ she |  |  |  |  |
|  |  |  | ジェ je |  |  |  |  |
|  |  |  | チェ che |  |  |  |  |
|  | ティ ti | トゥ tu |  |  |  |  |  |
|  |  | テュ tyu |  |  |  |  |  |
|  | ディ di | ドゥ du |  |  |  |  |  |
|  |  | デュ dyu |  |  |  |  |  |
| ツァ tsa | ツィ tsi |  | ツェ tse | ツォ tso |  |  |  |
| ファ fa | フィ fi |  | フェ fe | フォ fo |  |  |  |
|  |  | フュ fyu |  |  |  |  |  |
Katakana-merkistö ei yleensä kata sillä kirjoitettujen lainasanojen tai nimien alkukielten äännevalikoimaa. Silloin tavuista voidaan valita äänteellisesti lähin, tai tavu muodostetaan kahdesta yksittäisestä kirjainmerkistä. Tavunloppuinen konsonantti korvataan usein katakana-tavulla, joka päättyy useimmiten u-vokaaliin, joskus i:hin tai o:hon.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kanjikaverin sivut katakanamerkkien opetteluun
Katakana-merkit (taulukon soluissa vasemmalla) on laadittu man’yōgana-merkkien (oik.) pohjalta. Yhteinen osa korostettuna punaisella.
Fuksiini

| Fuksiini |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  4-[(4-aminofenyyli)-(4-imino-3-metyylisykloheksa-2,5-dien-1-ylideeni)metyyli]aniliinihydrokloridi
CAS-numero:  632-99-5
PubChem CID:  12447
SMILES:  CC1=CC(=C(C2=CC=C(C=C2)N)C3=CC=C(C=C3)N)C=CC1=N.Cl
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C20H20N3Cl
Moolimassa:  337,84 g/mol
Sulamispiste:  200 °C (hajoaa)
Liukoisuus veteen:  Veteen 2,65 g/l (25 °C)
Fuksiini eli rosaniliinihydrokloridi eli Basic Violet 14 (C20H20N3Cl) on triaryylimetaaniväreihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään värjäämään muun muassa paperia ja muovia ja biologisissa tutkimuksissa soluja.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa fuksiini on vihreää kiteistä ainetta, jolla on metallimainen kilto. Yhdiste liukenee veteen ja etanoliin muodostaen voimakkaan punaisen liuoksen. Liuoksen absorptio on voimakkainta aallonpituudella 543 nm. Kuumennettaessa yhdiste hajoaa ennen sulamispistettään. Fuksiini ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä. Yhdiste on karsinogeenista.
Valmistus ja käyttö

Ensimmäisen kerran fuksiinia valmisti ranskalainen kemisti François-Emanuel Verguin vuonna 1858 hapettamalla epäpuhdasta aniliinia tina(IV)kloridilla. Tämä aniliini sisälsi epäpuhtauksinaan o- ja p-toluidiinia, jotka yhdessä aniliinin kanssa reagoivat fuksiiniksi.  M. Renard Freres osti Verguinilta oikeudet keksintöön ja patentoi väriaineen vuonna 1859. Nykyään fuksiinia valmistetaan hapettamalla aniliinin sekä o- ja p-toluidiienien seosta nitrobentseenillä, nitrotolueenilla tai ilman hapen avulla sinkkikloridin tai rauta(II)kloridin toimiessa hapettimena.
Fuksiinia käytetään värjäämään paperia, silkkiä, villaa, nahkaa ja keinokuituja punaisiksi. Lisäksi sitä käytetään musteiden valmistukseen. Biologisissa tutkimuksissa sillä värjätään muun muassa soluja, proteiineja, lipidejä ja nukleiinihappoja ennen mikroskooppitutkimuksia.
Fuksiinin vesiliuosta
Fullereeni

Fullereeni C60
Fullereeni C60 elektronimikroskoopilla suurennettuna
Fullereenimolekyyli, jonka sisälle on sijoitettu toista alkuainetta oleva atomi. Sisällä oleva atomi voi olla esimerkiksi jalokaasu, ja näin voidaan muodostaa jalokaasuyhdiste.
Fullereeni eli pallohiili on yksi hiilen allotroopeista, jossa atomit ovat asettuneet suljetun pallopinnan muotoon. Tavallisin fullereeni koostuu yleensä 60 hiiliatomista, jotka muodostavat 20 kuusikulmaista ja 12 viisikulmaista tahkoa siten, että ne yhdessä muodostavat typistetyn ikosaedrin muotoisen rakenteen. Fullereenin löytö 1985 toi sen löytäjille Robert Curlille, Richard Smalleylle ja Harold Krotolle vuonna 1996 Nobelin kemian palkinnon. Myös 20:stä, 32:sta, 44:stä, 70:stä ja jopa 540:stä ja 960:stä hiiliatomista muodostuneita fulleriinirakenteita on löydetty. Pienin fullereenirakenne C20 on muodoltaan dodekaedri, mutta hyvin epävakaa.
Fullereenejä esiintyy muun muassa noessa, josta niitä voi liuottaa tolueenilla tai bentseenillä. Niistä on löydetty jälkiä myös punaisten jättiläistähtien spektristä. Fullereenia esiintyy myös Venäjän Karjalan Sungusta löydetystä shungiitti-nimisestä metamorfisesta kivilajista.lähde?
Fullereeneilla on mielenkiintoisia ominaisuuksia, jotka avaavat valtavia mahdollisuuksia muun muassa nanoteknologian alalla. Fullereeniin voi liittää muita kemiallisia ryhmiä, tai sen sisään voi sijoittaa vieraan atomin. Fullereenista voi myös muotoilla sähköä johtavia nanoputkia, joista voi ehkä rakentaa nanokoneen, tai sitä voi hyödyntää kvanttitietokoneessa. Molekyyli on magneettinenlähde? ja mahdollisesti suprajohtava.
Fullereenit on nimetty arkkitehti Buckminster Fullerin mukaan, jonka suunnittelemia geodeettisia kupoleja pallofullereenimolekyyli muistuttaa. Fullereenia C60 nimitetään buckminsterfullereeniksi ja sen CAS-numero on 99685-96-8. Pallofullereenilla on myös lempinimet soccerene (amerikanenglannin jalkapalloa tarkoittavan sanan soccer mukaan) sekä buckyball. National Geographicin mukaan puhdas pallofullereeni on hyvin myrkyllinen aine ja tappaa erityisesti nuoria soluja.lähde? GHS-järjestelmän kriteereillä fulleriinia ei voi luokitella myrkylliseksi hiirillä, sillä niiden sietämä fulleriiniannos oli 5 000 mg/kg ruumiinpainoa kohden.
Kirjallisuutta

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ball, Philip: Kemian eturintamassa: Matka molekyylien maailmaan.  ((Designing the molecular world: Chemistry at the Frontier, 1994). Suomentanut Kimmo Pietiläinen)  Helsinki:  Terra Cognita, 1997.  ISBN 952-5202-07-0
Aiheesta muualla

Etälukio: Hiilen allotropia (Arkistoitu – Internet Archive)
Professor John R. Bleeke & Dr. Regina F. Frey, Washington University, Department of Chemistry: Fullerene Science Module (englanniksi)
SES Research: Physical Properties of Fullerenes (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
International Union of Pure and Applied Chemistry (IUPAC): Numbering of fullerenes (IUPAC Recommendations 2005) (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf) (englanniksi)
Fei Lin & Erik S. Sørensen & Catherine Kallin & A. John Berlinsky: C20, the Smallest Fullerene (pdf) (englanniksi)
ChemBlink: [60Fullerene] (englanniksi)
Mindat: Shungite (englanniksi)
Friedrich Fromm

| Friedrich Fromm |
| --- | --- |
 Friedrich Fromm
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. lokakuuta 1888  Berliini, Saksa
Kuollut: 12. maaliskuuta 1945 (56 vuotta)  Brandenburg an der Havel, Saksa
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Saksan keisarikunta  Weimarin tasavalta  Natsi-Saksa
Taistelut ja sodat:  Ensimmäinen maailmansota  Toinen maailmansota
Sotilasarvo:  Kenraalieversti
Kunniamerkit:  Rautaristin ritariristi
Friedrich Fromm (8. lokakuuta 1888 Charlottenburg, Berliini – 12. maaliskuuta 1945 Berliini) oli saksalainen kenraalieversti toisen maailmansodan aikana. Fromm ei toiminut rintamakomentajana sodan aikana ja hänet muistetaan parhaiten Adolf Hitlerin salamurhaa yrittäneiden upseerien pettämisestä.
Sotilasura

Fromm värväytyi kadetiksi armeijaan 30. joulukuuta 1906 ja palveli aluksi 55. kenttätykistörykmentissä. Ensimmäisen maailmansodan alkupuolen hän toimi adjutanttina eri esikunnissa ja loppupuolen esikuntaupseerina. Sodan jälkeen hän jäi Weimarin tasavallan typistettyihin puolustusvoimiin, toimien lähinnä esikuntatehtävissä eri yksiköissä ja myös tykistön komppanianpäällikkönä 1920–1922. Adolf Hitlerin johtaman Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen valtaannousun vuonna 1933 jälkeen Fromm siirrettiin sotaministeriöön. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi marraskuussa 1935.
Toisen maailmansodan alun aikoihin tykistön kenraaliksi ylennetystä Frommista tehtiin täydennysarmeijan komentaja ja armeijan aseistuksesta vastaava päällikkö. Tässä tehtävässä hän pysyi aina erottamiseensa saakka.
Heinäkuun 20. päivän salaliitto

Monien ammattiupseerien lailla myös Fromm oli alkuun kannattanut Hitleriä, sillä tämä oli luvanut poistaa Versailles’n rauhansopimuksen Saksan armeijan koolle ja muodolle asettamattamat rajoitukset. Lisäksi Hitler oli luvannut nostaa asevoimat entiseen kunniaansa. Kuitenkin vuoteen 1942 mennessä Fromm monien kollegoidensa lailla oli alkanut pitää sotaa mahdottomana voittaa ja kannatti rauhanneuvottelujen aloittamista Neuvostoliiton kanssa.
Upseerien keskuudessa levisi vastarintahenki ja erilaisia vallankaappausyrityksiä suunniteltiin. Näistä merkittävin oli Hitlerin murhaamiseen ja vallankaappaukseen tähtäävä hanke, joka tunnetaan nimellä heinäkuun 20. päivän salaliitto. Frommin alaisuuteen kuului useita salaliiton jäseniä, kuten kenraali Friedrich Olbricht ja eversti Claus von Stauffenberg, joka sijoitti pommin Hitlerin viereen tämän Itä-Preussin päämajassa pidetyn kokouksen aikana. Fromm oli puolestaan salaliittolaisten johtohahmon Ludwig Beckin entinen alainen. Fromm, Olbricht ja Stauffenberg työskentelivät kaikki Bendlerblockissa, joka oli maavoimien toimistokompleksi Berliinissä.
Fromm tiesi salaliitosta ja hänet värvättiin mukaan, mutta hän oli epävarma ja päätti osallistua vallankaappaukseen vain mikäli se näyttäisi varmasti onnistuvan. Pommi-iskun jälkeen Stauffenbergin matkustaessa Hitlerin päämajasta takaisin Berliiniin Olbricht pidätti Frommin, joka olikin vetäytynyt hankkeesta heti kuultuaan salamurhan toimeenpanosta. Salaliittolaiset eivät olleet alun perinkään luottaneet Frommin tukeen ja häneen tilalleen astui Olbricht, joka sulki Frommin Bendlerblockin kellariin. Rakennus toimi salaliittolaisten päämajana.
Hitler selvisi räjähdyksestä vähin vammoin ja vallankaappaushanke kaatui. Natsihallinnolle uskolliset joukot ryntäsivät Bendlerblockiin ja vapauttivat Frommin. Fromm tiesi, että myös häntä epäiltäisiin. Hän yritti päästä tilanteesta kuin koira veräjästä ja peittääkseen jälkensä hän määräsi heti teloitettavaksi kaikki salaliiton jäsenet, jotka hän tiesi. Hän myös pakotti Ludwig Beckin tekemään itsemurhan.
Fromm ei toimistaan huolimatta päässyt turvaan. Hänen kiireelliset teloituksensa vain lisäsivät epäilyksiä. Vielä samana yönä paikalle ehtinyt propagandaministeri Joseph Goebbels totesi Frommille: ”Teillä on kyllä ollut pirunmoinen kiire haudata kaikki todistajanne.”
Fromm pidätettiin syyskuussa 1944. Hänet tuomittiin kansantuomioistuimessa kuolemaan hirttämällä, mutta Hitler muutti tuomion. Palkkioksi petoksestaan Fromm teloitettiin ”sotilaallisesti” ampumalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Friedrich Fromm Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Alankomaat 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Fysis

Fysis (m.kreik. φύσις) on antiikin kreikkalainen filosofinen, teologinen ja luonnontieteellinen termi, joka käännetään yleensä luonnoksi. Termi on sanojen 'fysikaalinen' ja 'fysiikka' alkuperä.
Sanan varhaisin tunnettu esiintymä on Homeroksen Odysseiassa, jossa sitä käytetään kerran. Siinä sillä viitataan tietyn yrtin sisäsyntyiseen luonteeseen tai koostumukseen, joka sillä on kasvun tuloksena. Myös muussa varhaisessa käytössä sana liittyi kasvien, eläinten ja muiden maailman piirteiden luonnolliseen kasvamiseen, kun ne vaikuttavat kehittyvän ilman ulkoista vaikutusta.
Esisokraattisilla filosofeilla termi sai lukuisia uusia merkityksiä. Nämä merkitykset vastaavat melko hyvin niitä, joita sanaan 'luonto' nykyään liitetään. Esisokraatikoille fysis oli sama kuin filosofian tutkimusalue. Tämä ilmenee muun muassa Platonilla sekä siinä, että Aristoteles kutsuu varhaisia filosofeja termillä fysikoi, ne jotka käsittelevät fysistä.
Aristoteleesta lähtien fysikaalinen eli fysiikan (oikeammin τὰ φυσικά, ta fysika, ”luonnolliset asiat”) tutkimusalue on asetettu metafyysistä eli metafysiikan tutkimusaluetta vastaan. Tämä näkyy myös Aristoteleen teosten Fysiikka ja Metafysiikka nimeämisessä.
Henry Thoreau ymmärsi fysiksen siirtymiseksi pimeydestä valoon sekä biologisesti, kosmisesti että kognitiivisesti. Leo Strauss piti kreikkalaista termiä merkkinä jostakin uudesta, jonka kreikkalaiset löysivät — jostakin, joka poikkeaa muiden kulttuurien ajatustavasta, jota kuvaavat sellaiset termit kuin dharma ja tao.
Lääketieteessä sananloppu -fysis esiintyy sellaisissa sanoissa kuin symfysis ja epifysis merkityksessä ”kasvaminen”.
Käännös suomeksi
Fyromakhos (415 eaa.)

| Fyromakhos> Φυρόμαχος.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 400-luku eaa. Ateena
Kuollut: 400/300-luku eaa.
Taiteilija
Aktiivisena:  n. 415 eaa.
Ala:  kuvanveistäjä
Taidesuuntaus:  klassinen kuvanveisto
Fyromakhos (m.kreik. Φυρόμαχος, lat. Phyromachus), joskus virheellisesti Pyromakhos (m.kreik. Πυρόμαχος, lat. Pyromachus), oli antiikin kreikkalainen kuvanveistäjä, joka edusti klassisen kauden kuvanveistoa. Hän oli kotoisin Ateenasta ja toimi noin vuoden 415 eaa. tienoilla.
Fyromakhos oli kotoisin Kefisian demoksesta. Hän teki sekä marmori- että pronssiveistoksia. Fyromakhoksen nimi esiintyy Ateenasta vuonna 1835 löydetyssä piirtokirjoituksessa, jonka mukaan hän teki useita veistoksia Erekhtheionin eli uuden Athene Poliaan temppelin reliefifriiseihin. Plinius vanhemman mukaan hän teki myös veistosryhmän, joka esitti Alkibiadesta ajamassa nelivaljakolla. Plinius käyttää Fyromakhoksesta nimimuotoa Pyromakhos.
Fyromakhosta ei tule (Pliniuksen tavoin) sekoittaa myöhempään, hellenistisen kauden kuvanveistäjä Pyromakhokseen.
Kasvuhormoni

Kasvuhormoni (GH) eli somatotropiini on aivolisäkkeen etulohkosta erittyvä hormoni. Se säätelee muun muassa kasvua. Kasvuhormoni vaikuttaa pääasiassa maksassa muodostuvien kasvutekijöiden (IGF-1) kautta. 21–26-vuotiailla naisilla kasvuhormonia on 80 kertaa enemmän kuin samanikäisillä miehillä.
Rakenne ja geeni

Ihmisen kasvuhormoni (hGH tai hGH-N ”normaali ihmisen kasvuhormoni”) on 191 aminohaposta koostuva proteiini. Se on yhden ketjun polypeptidi. Sen molekyylimassa on 22 kDa. Vaihtoehtoisella silmukoinnilla syntyvää 20 kDa:n varianttia on ihmisellä myös jonkin verran.
Useimmilla eläimillä on yksi kasvuhormonigeeni. Ihmisen kromosomin 17 lokuksessa q22–24 on viisi rakenteeltaan samankaltaista geeniä, joista yksi koodaa aivolisäkkeen kasvuhormonia. Muut neljä ilmentyvät istukassa, jossa niistä syntyy istukan somatomammotropiini -hormoneja (hCS-A ja hCS-B), somatomammotropiinin kaltaista proteiinia (hCS-L) ja kasvuhormonin istukkavarianttia (hGH-V).
Somatotropiinin vaikutukset

Kasvuhormonin nopeita, suoria vaikutuksia ovat muiden muassa proteiinisynteesin kiihtyminen useissa kudoksissa, rasvojen pilkkoutumisen (lipolyysi) lisääntyminen rasvakudoksessa sekä glukoosin soluunoton vähentäminen. Lisäämällä glukoneogeneesiä sekä vähentämällä glukoosin siirtymistä soluihin kasvuhormoni suurentaa veren glukoosipitoisuutta. Mainitut vaikutukset ovat vastakkaisia insuliini-hormonin vaikutuksille, ja niitä kutsutaan diabetogeenisiksi vaikutuksiksi. Kasvuhormoni siis heikentää insuliinin vaikutusta, joten henkilöillä, joilla kasvuhormonitasot ovat jatkuvasti koholla, havaitaan insuliiniresistenssiä.
Somatotropiinin välilliset, pitkäaikaiset vaikutukset johtuvat siitä, että se aikaansaa somatomediineiksi kutsuttujen hormonien tuotantoa maksasta ja muista kudoksista. Somatomediinit ovat insuliinin kaltainen kasvutekijä 1 (IGF-I) ja insuliinin kaltainen kasvutekijä 2 (IGF-II). Kasvuhormoni vaikuttaa vahvasti IGF-I-tasoihin ja heikommin IGF-II-tasoihin.  IGF-I:n voidaan ajatella vaikuttavan hormonin tavoin, kun se erittyy maksasta verenkiertoon, ja kudoshormonin tavoin, kun sitä vapautuu muista kudoksista paikallisesti.
Muiden kasvutekijöiden ohella kasvuhormoni ja somatomediinit vaikuttavat luuston kehitykseen ja kasvuiässä (kasvulevyjen luutumiseen saakka) luiden pituuskasvuun ja tätä kautta ruumiin pituuteen. Muita pituuskasvuun vaikuttavia hormoneja ovat kilpirauhashormonit, sukupuolihormonit ja insuliini. Kasvuhormoni vaikuttaa pituuskasvuun epäsuorasti stimuloimalla kasvulevyjen rustosolujen hyperplasiaa (määrän lisääntymistä). Nämä rustosolut erittävät kypsyessään insuliininkaltaista kasvutekijää, joka edelleen kiihdyttää rustosolujen jakautumista kasvulevyissä.
Somatotropiinin erityksen säätely

Kasvuhormonia syntyy aivolisäkkeen etulohkon somatotroopeiksi kutsutuissa soluissa. Somatotropiinin eritystä lisää hypotalamuksesta erittyvä somatoliberiini. Hypotalamuksen erittämä somatostatiini puolestaan estää kasvuhormonin eritystä.
Kasvuhormonin kohdalla tapahtuu negatiivista takaisinkytkentäsäätelyä. Insuliininkaltainen kasvutekijä vähentää aivolisäkkeen etulohkon somatotropiinin eritystä sekä suoraan että lisäämällä somatostatiinin ja vähentämällä somatoliberiinin eritystä. Somatotropiini itse jarruttaa somatotropiinin eritystä.
Ruumiillinen rasitus, stressi, paasto ja alhainen verensokeriarvo vaikuttavat somatotropiinin erityksen lisääntymiseen.
Valmisteet

Somatropiini on biosynteettisesti valmistettu ihmisen kasvuhormoni, jonka vaikutus on samanlainen kuin somatotropiinilla. Somatropiinia käytetään muun muassa lasten lyhytkasvuisuuden hoidossa. Eri eläinlajien kasvuhormonit eroavat toisistaan, joten ihmiselle valmistettava kasvuhormoni valmistetaan geeniteknologian menetelmin.
Dopingaineena käytetty somatotropiini on usein eristetty ihmisen aivolisäkkeestä ja saattaa sisältää terveydelle haitallisia prioneja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kasvuhormoni Wikimedia Commonsissa
Kasvuhormonin rakenne
Fytaioi

| Fytaioi> Φύταιοi |
| --- | --- |
Valtio:  ?
Paikkakunta:  ?
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  ?
Infobox OKNimi-testi OK: 
Fytaioi (m.kreik. Φύταιοi, myös Phytaioi) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis), jonka sijaintipaikkaa ei tunneta.
Fytaioin historiasta ei tiedetä mitään. Kaupungin tiedetään lyöneen omaa rahaa, ja kyseinen raha on ainoa säilynyt todistus poliksen olemassaolosta. Fytaioin on ehdotettu sijainneen Traakiassa Maroneian lähellä, mutta tästä ei ole varmuutta. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Fytaios (Φύταιος).
Ftalosyaniini

| Ftalosyaniini |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  574-93-6
PubChem CID:  5282330
SMILES:  C1=CC=C2C(=C1)C3=NC4=C5C=CC=CC5=C(N4)N=C6C7=CC=CC=C7C (=N6)N=C8C9=CC=CC=C9C(=N8)N=C2N3
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C32H18N8
Moolimassa:  514,544 g/mol
Kiehumispiste:  550 °C (sublimoituu)
Tiheys:  1,43 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Ftalosyaniini (C32H18N8) on heterosyklinen ja aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdisteellä on muutamia erikoiskäyttöaiheita, mutta sen metallikomplekseja käytetään runsaasti väriaineina.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa ftalosyaniini on sinivihreää tai siniharmaata kiteistä ainetta. Yhdiste on veteen liukenematonta, eikä se liukene myöskään moneen orgaaniseen liuottimeen kuten etanoliin tai dietyylieetteriin. Aromaattiset liuottimet kuten bentseeni, bentsofenoni tai aniliini liuottavat ftalosyaniinia kohtalaisesti. Useat metallit ja puolimetallit muodostavat komplekseja ftalosyaniinin kanssa ja nämä ovat väriltään useimmiten sinisiä tai vihreitä.
Valmistus ja käyttö

Ensimmäisen kerran ftalosyaniinia havaittiin muodostuvan vähäisiä määriä kuumennettaessa o-syanobentsamidia. Yhdistettä valmistetaan ftalonitriilistä kuumentamalla sitä natriumalkoksidien esimerkiksi natriumamylaatin tai amiinien kanssa. Näin muodostuu ftalosyaniinin natriumkompleksi, josta natrium voidaan syrjäyttää alkoholyysillä. Toinen yleisesti käytetty tapa on ftaalianhydridin ja urean välinen reaktio ja tätä katalysoi natriummolybdaatti. Ftalosyaniinin metallikomplekseja valmistetaan samalla tavoin metalli-ionien läsnä ollessa.
Kompleksoitumattomalla ftalosyaniinilla on muutamia erityiskäyttökohteita. Sen johdannaisilla ja metallikomplekseilla on sen sijaan useita käyttökohteita. Esimerkiksi kupariftalosyaniini on hyvin yleisesti käytetty sininen väriaine. Rautaftalosyaniini on hapettumisreaktioissa yleisesti käytetty katalyytti, ja monia ftalosyaniinikomplekseja tutkitaan orgaanisina puolijohteina.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ftalosyaniini Wikimedia Commonsissa
Fruktoosi-1,6-bisfosfaatti

| Fruktoosi-1,6-bisfosfaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  [(2R,3S,4S,5R)-2,3,4-trihydroksi-5-(fosfono-oksimetyyli)oksolan-2-yyli]metyylidivetyfosfaatti
CAS-numero:  488-69-7
PubChem CID:  10267
SMILES:  C(C1C(C(C(O1)(COP(=O)(O)O)O)O)O)OP(=O)(O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H14O12P2
Moolimassa:  340,112 g/mol
Fruktoosi-1,6-bisfosfaatti (C6H14O12P2) on 1- ja 6-asemasta fosforyloitu fruktoosin johdannainen. Sillä on tärkeä rooli monissa biokemiallisissa tapahtumissa muun muassa glykolyysissä, glukoneogeneesissä ja fotosynteesissä.