stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Laakso (Helsinki)

| Laakso> Dal |
| --- | --- |
 Asuintaloja Mannerheimintien varrella Laakson ja Meilahden rajalla.
 Kaupungin kartta, jossa Laakso korostettuna.  Helsingin kaupunginosat
Kaupunki:  Helsinki
Suurpiiri:  Läntinen suurpiiri
Kaupunginosa nro:  18
Pinta-ala:  0,69 km² 
Väkiluku:  2 157 (2019)
Väestötiheys:  3 126 as./km²
Postinumero(t):  00250, 00270
Lähialueet:  Länsi-Pasila, Meilahti, Ruskeasuo,  Taka-Töölö
Laakso (ruots. Dal) on  kaupunginosa Helsingin kantakaupungissa. Sitä rajaavat Mannerheimintie, Reijolankatu, Nordenskiöldinkatu ja Keskuspuisto. Naapurialueita ovat Taka-Töölö etelässä, Meilahti lounaassa, Ruskeasuo pohjoisessa ja Länsi-Pasila idässä.
Alueen pinta-ala on 0,69 km² ja asukasluku 1 876 (1.1.2012). Työpaikkoja Laakso tarjoaa 1 583 henkilölle (31.12.2010). Helsingin virallisessa kaupunginosajaossa Laakso on kaupunginosa numero 18; Helsingin piirijaossa Laakso taas on Reijolan peruspiiriin kuuluva osa-alue.
Laakson asutus keskittyy lähinnä Mannerheimintien varressa oleviin kerrostaloihin.  Lisäksi alueella on Laakson sairaala, lasten liikennekaupunki ja esteratsastuskenttä. Suurin osa Laakson pinta-alasta kuuluu kuitenkin Keskuspuistoon, ja pääosa kaupunginosan asuintaloista muodostaa vain kapean talorivin Mannerheimintien ja Keskuspuiston väliin. Ne ovat enimmäkseen vuosina 1949–1952 rakennettuja kahdeksankerroksisia aravataloja. Vuonna 1949 valmistunut Mannerheimintie 81 oli tiettävästi Suomen ensimmäinen aravatalo.
Nimitys

Kaupunginosan nimi johtuu kaakkoisosassa, Laakson sairaalan ja Auroran sairaalan kallioisten tonttien välissä olevasta laaksosta, jossa Laakson ratsastuskenttä sijaitsee. Tämä laakso muodostaa samalla kapeahkon viherkäytävän, joka yhdistää Keskuspuiston Taka-Töölön puolella sijaitsevaan Eläintarhan puistoalueeseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Laakso (Helsinki) Wikimedia Commonsissa
Helsinki alueittain (2005): Reijolan peruspiiri (PDF).
Keskuspuisto blogi – Keskuspuiston eteläosaan ja Laaksoon liittyvä blogi, jossa alueen historiaa.
Laakso satelliitista. Google Maps.
Lauri Lång

Karl Lauri Henrik (Lasse) Lång (2. kesäkuuta 1892 Helsinki – 29. tammikuuta 1980) oli suomalainen yleisurheilija. Hän voitti viestijuoksussa viisi Suomen-mestaruutta: 4 × 100 metrillä vuosina 1911–1913 ja 1915 sekä 1600 metrin viestissä vuonna 1912. Hän edusti vuonna 1911 Helsingin IFK:tä ja sen jälkeen Helsingin Kisa-Veikkoja. Henkilökohtaisilla juoksumatkoilla hän saavutti vuonna 1911 SM-hopeaa 100 metrillä ja 200 metrillä. Hän juoksi 100 metrillä ennätysajakseen 10,9 vuonna 1913.
Lång pelasi jalkapalloa Viipurin Reippaan joukkueessa.
Lauri Långin pojat Karl-Erik, Karl-Bertil ja Karl-Henrik pelasivat jääkiekkoa SM-sarjassa Åbo IFK:n joukkueessa. Heistä kaksi ensin mainittua kuolivat jatkosodassa lentokoneen tähystäjänä toimiessaan, Karl-Erik vuonna 1942 ja Karl-Bertil vuonna 1944.
Laura Hyppönen

| Laura Hyppönen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Ammatti:  elokuvaohjaaja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Allmovie
Laura Hyppönen on suomalainen elokuvaohjaaja. Hän syntyi Neuvostoliitossa, vietti lapsuutensa Suomessa, opiskeli elokuvaohjaajaksi Tanskassa ja on asunut Isossa-Britanniassa 2000-luvun alusta lähtien. Hänen ensimmäinen pitkä elokuvansa on Live East Die Young (2012), joka oli ehdolla parhaaksi elokuvaksi Raindance-elokuvajuhlilla ja Dinardin elokuvajuhlilla. Ranskalainen jakeluyhtiö Reel Suspects on julkaissut elokuvan iTunesissa. Kymmenosainen lyhyiden monologielokuvien sarja Ten Faces of Anna (2014) esitettiin Stanley Picker Galleryssä Lontoossa. Sarjan toisessa episodissa esiintyvä Annarose Cattanach palkittiin parhaana näyttelijänä pariisilaisella ASVOFF-festivaalilla (A Shaded View on Fashion Film).
Aiheesta muualla

‘Oblivion’ – 3D Fashion Film Stereoscape. Arkistoitu 20.4.2019. Viitattu 20.4.2019 (englanniksi).
Lampuodinlammi

| Lampuodinlammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Multia
Koordinaatit:  62°30′17″N, 25°06′03″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pengerjoen valuma-alue (14.54)
Laskujoki:  oja Lauttajärveen 
Järvinumero:  14.543.1.012
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  231,2 m  
Pituus:  370 m  
Leveys:  230 m  
Rantaviiva:  1,026 km  
Pinta-ala:  3,549 ha  
Tilavuus:  0.000077 km³ 
Keskisyvyys:  2,17 m  
Suurin syvyys:  3,2 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiLampuodinlammi 
Lampuodinlammi  on Keski-Suomessa Multialla Sahrajärven lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 370 metriä pitkä, 230 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 3,5 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lammen tilavuudeksi on saatu 76 900 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,2 metriä ja suurin syvyys on 3,2 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Jämsän reitin valuma-alueen (14.5) Pengerjoen valuma-alueella (14.54), jonka Pengerjoen yläosan alueeseen (14.543) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 231,2 metriä mpy.
Lapinvuokkorousku

| Lapinvuokkorousku> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 
Suomessa::  Silmälläpidettävä
 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Russulales
Heimo::  Haperot ja rouskut Russulaceae
Suku::  Rouskut Lactarius
Laji::  dryadophilus
Kaksiosainen nimi
 Lactarius dryadophilus  Kühner 
 Vihreällä Euroopan maat, joissa lajia tavataan.
Katso myös
   Lapinvuokkorousku Wikispeciesissä   Lapinvuokkorousku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lapinvuokkorousku (Lactarius dryadophilus) on tunturipaljakoilla kasvava, violetiksi värjääntyvä rouskulaji. Sen lakin halkaisija on 4–8,5 senttimetriä leveä. Lakki on kupera ja paksumaltoinen, ja se on kermankellertävä, vanhemmiten valkeanruskea. Lakissa on niukkaa karvoitusta. Heltat ovat kellanvalkoiset. Lapinvuokkorouskun kermanvärinen jalka on paksu ja 2–4 senttimetriä pitkä. Maitiaisneste on valkoista, mutta se värjää vahingoittuneet kohdat violetiksi. Lapinvuokkorousku on erittäin harvinainen laji, ja sitä on tavattu Suomessa vain muutamasta paikasta Enontekiöltä ja Utsjoelta. Sieni kasvaa kalkkipitoisessa maassa ja on luultavasti lapinvuokon juurisieni. Kasvuaika on heinäkuusta elokuuhun.
Lapinvuokkorousku kelpaa syötäväksi ryöppäyksen jälkeen.
Lapinvuokkorousku on Suomessa silmälläpidettävä laji.
Aiheesta muualla

Russulales News: Valokuva (Arkistoitu versio)
Laji.fi: Lapinvuokkorousku
Kamakura-kausi

Paleoliittinen kausi
Jōmon-kausi
Yayoi-kausi
Yamato-kausi
Kofun-kausi
Asuka-kausi
Nara-kausi
Heian-kausi
Kamakura-kausi
Kenmu-restauraatio
Muromachi-kausi
Nanboku-chō-kausi
Sengoku-kausi
Azuchi-Momoyama-kausi
Nanban-kaupan kausi
Edo-kausi
Bakumatsu
Meiji-kausi
Taishō-kausi
Japani I maailmansodassa
Shōwa-kausi
Miehitetty Japani
Heisei-kausi
Reiwa-kausi
Kamakura-kausi (jap. 鎌倉時代, Kamakura-jidai; 1185–1333) on Japanin historiassa ajanjakso, jolloin luotiin perusta Japanin feodalistiselle järjestelmälle. Ajanjakso on saanut nimensä Kamakuran kaupungin mukaan, jonne sotilasjohtaja eli shōgun Minamoto no Yoritomo perusti vuonna 1192 Kamakura-shōgunaatin päämajan. Kamakura-kausi päättyi 1333 kun valta siirtyi tilapäisesti shōgunilta takaisin itse keisarille.
Yoritomo perusti oman sotilashallintonsa (bakufu) keisarillisen hovin rinnalle saavutettuaan ratkaisevan voiton Taira-klaanista Dannouran taistelussa vuonna 1185. Vuonna 1192 Yoritomo sai virallisen arvonimen shōgun. Yoritomon kuoleman jälkeen seuraavien shōgunien asema kuitenkin heikkeni, ja todellista valtaa piti bakufussa Hōjō-klaani. Kamakura-kauden aikana sotilasluokka kohosi tärkeimmäksi yhteiskuntaluokaksi. Sen tärkeimpiä arvoja olivat taistelutaito, velvollisuus, uskollisuus ja rohkeus. Sekä rituaali-itsemurha seppuku että miekan kultti nousivat tärkeiksi.
Kamakura-kautta pidetään Japanin keskiajan alkuna – myös Muromachi-kausi lasketaan keskiaikaan. Kamakura-kauden sanotaan myös aloittaneen Japanin feodaalisen kauden. Silloin keisarilla ja hovilla oli käytännössä vain seremoniallinen asema. Aatelisto piti käsissään todellista valtaa niin sotilaallisissa kuin siviiliasioissakin.
Buddhalaisuuden nousu

Kamakura-kaudella buddhalaisuus tuli suosituksi Japanissa. Kurinalaisuutta, keskittymistä ja suoraa toimintaa korostavan zen-buddhalaisuuden vaikutusvalta kasvoi, sillä se vastasi hallitsevan soturiluokan arvoja. Samaan aikaan Toden puhtaan maan ja Nichiren-buddhalaisuuden uudet uskonlahkot saivat runsaasti seuraajia tavallisen kansan parissa.. Voi olla että epävarmat ajat, väkivalta ja pessimismi saivat ihmiset etsimään lohdutusta lupauksista kuolemansa jälkeisestä elämästä. Uudet lahkot, zen ja jodo-shu, keräsivät kannattajia.
Suhteet ulkomaihin

Japanin suhteet Kiinaan olivat katkenneet 900-luvun puolivälissä, kun Heian-hallitus sulkeutui ja keskittyi sisäisiin asioihin, ja Kiinaa vallinnut Tang-dynastia heikkeni. Vähäistä kaupankäyntiä häiritsivät japanilaiset merirosvot. 1268 tuli tieto vallan vaihdoksesta Pekingissä: Kublai-kaani joukkoineen hallitsi nyt Kiinaa, ja halusi myös Japanin alistuvan valtaansa.
Mongolit hyökkäsivät Japaniin useita kertoja vuosina 1274–1281. Heillä oli parempi aseteknologia ja paremmat laivat, mutta Japani kykeni vaivoin torjumaan mongolihyökkäykset. Hyökkäysten torjunnassa auttoi ”jumalan tuuli” (kamikaze)  eli taifuuni, joka upotti vihollisen laivaston. Mittavat puolustustoimet mongolien hyökkäyksiä vastaan aiheuttivat kuitenkin huomattavan taloudellisen taakan, joka heikensi jo ennestään vaikeuksissa ollutta hallintoa. Torjuntavoitto johti sisäisiin levottomuuksiin, kun uhrauksia isänmaan eteen tehneet tavalliset kansalaiset vaativat palkkiota, eikä shōgunaatilla ollut varoja sellaiseen.
Sisällissota ja Kamakura-kauden loppuminen

Shōgunaatin valtakausi päättyi, kun keisari Go-Daigo nousi kapinaan shōgunaattia vastaan vuonna 1331. Sitä seuranneet sisäiset valtataistelut johtivat bakufun romahtamiseen vuonna 1333.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kamakura-kausi Wikimedia Commonsissa
Lapsilukko (digitaalinen tekniikka)

DansGuardian software - STOP pornograpny
Lapsilukko on elektroninen rajoitin, joka estää lapsia pääsemästä käsiksi heille haitalliseksi koettuun sisältöön tai aineistoon. Elektronista lapsilukkoa voidaan käyttää muun muassa digitaalisten televisioiden sisältöpalveluissa (erityisesti ns. aikuisviihde), tietokone- ja videopeleissä tai internet-yhteyttä käyttävissä tietokoneohjelmissa. Digitaalista sisältöä koskevan lapsilukon avulla kolmannet osapuolet (mm. vanhemmat) voivat estää tai rajoittaa valitsemansa henkilön (mm. holhoojat lapsensa) tekemisiä estämällä muun muassa tiettyä televisiokanavaa tai verkkosivustoa toimimasta, sensuroimalla kiroilun tai poistamalla tietokone- ja videopeleistä väkivaltaisen sisällön. Lapsilukko saattaa myös sisältää henkilön käyttäytymistä rekisteröivän ominaisuuden, jonka avulla verkkovalvontaa suorittavan henkilön on mahdollista jälkikäteen selvittää esimerkiksi, mitä verkkosivuja valvonnan kohde (esim. lapsi tai nuori) on selannut. Käyttöjärjestelmistä Windows 7 sisältää lapsilukko-ominaisuuden. Lisäksi käytönhallintaominaisuuksia sisältyy nykyään moniin tietoturvasovelluksiin.
Tietokoneen lapsilukko-ohjelman esimerkkiominaisuuksia

Ei-toivottujen www-sivujen esto
Internet-yhteyden ja tietokoneen käytön aikarajoitukset
Käyttäjäkohtaiset profiilit
Lokityökalu
Vain erikseen hyväksyttyjen sivustojen näyttö
Lapsilukkoa käyttävät pelikonsolit

Aikajärjestyksessä
PlayStation 2
Xbox
PlayStation Portable
Xbox 360
Wii
PlayStation 3
Lepänkärpässieni

| Lepänkärpässieni |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Amanitaceae
Suku::  Kärpässienet Amanita
Laji::  friabilis
Kaksiosainen nimi
 Amanita friabilis  (P. Karst.) Bas 
Katso myös
   Lepänkärpässieni Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lepänkärpässieni (Amanita friabilis) on kärpässieniin kuuluva sienilaji. Sen lakki on 3–6 senttimetriä leveä ja kupera. Lakin väri vaihtelee tummanruskeasta harmaaseen. Lakin pinnalla on myös suojusjätettä. Heltat ovat valkoiset ja melko tiheät. Jalka on 4–12 senttimetriä pitkä, hieman suomuinen ja harmaa. Jalassa ei ole rengasta. Tuppi on pieni tai se puuttuu kokonaan. Malto on valkoista. Lepänkärpässieni kasvaa Suomessa lepikoissa, rehevillä puronvarsilla ja metsityteillä pelloilla leppien seurassa. Kasvuaika on elokuusta syyskuuhun. Lepänkärpässieni on mahdollisesti myrkyllinen, eikä se ole syötävä. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.
Lepänkärpässieni muustuttaa harmaakärpässientä. Harmaakärpässienen tuppi on kuitenkin suurempi.
Liechtensteinin lippu

Liechtensteinin lippu 24. kesäkuuta 1937–
Liechtensteinin lippu 1719–1852
Liechtensteinin lippu 1852–1921
Liechtensteinin lippu 1921–23. kesäkuuta 1937
Liechtensteinin lippu on Liechtensteinin kansallistunnus vaakunan ja kansallislaulun ohella. Siinä on ruhtinaskunnan kansalliset värit punainen ja sininen samankokoisina vaakasuuntaisina raitoina, sininen ylhäällä. Sinisen raidan vasemmassa reunassa on kultainen ruhtinaan kruunu. Sininen väri kuvaa kirkasta taivasta ja punainen kotilieden hiillosta. Kultainen kruunu kuvaa ruhtinassuvun ja kansan yhteyttä.
Lipun mittasuhteet ovat 3:5. Kruunu lisättiin vuonna 1937 sen jälkeen, kun Liechtensteinin lippu oli vuonna 1936 Berliinin olympialaisissa sekoittunut identtiseen Haitin lippuun. Kruunun ulkomuotoa muutettiin hiukan vuonna 1982.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Liechtensteinin lippu Wikimedia Commonsissa
Euroopan liput
| --- | --- |
Valtiot:   Alankomaat  Albania  Andorra  Azerbaidžan  Armenia  Belgia  Bosnia ja Hertsegovina  Bulgaria  Espanja  Georgia  Islanti  Irlanti  Italia  Itävalta  Kroatia  Kreikka  Kypros  Latvia  Liechtenstein  Liettua  Luxemburg  Malta  Moldova  Monaco  Montenegro  Norja  Pohjois-Makedonia  Portugali  Puola  Ranska  Romania  Ruotsi  Saksa  San Marino  Serbia  Slovakia  Slovenia  Suomi  Sveitsi  Tanska  Tšekki  Turkki  Ukraina  Unkari  Yhdistynyt kuningaskunta Englanti  Skotlanti  Wales  Valko-Venäjä  Vatikaanivaltio  Venäjä  Viro 
Itsehallintoalueet:   Ahvenanmaa  Färsaaret  Gibraltar  Guernsey  Jersey  Mansaari 
Tunnustamattomat valtiot:   Abhasia  Artsakh  Kosovo  Transnistria  Pohjois-Kypros
Lehliu-Gară

| Lehliu-Gară |
| --- | --- |
 Seitsemännen päivän adventistien kirkko Lehliu-Garăssa.
 Lehliu-Garăn sijainti Călărașin piirikunnassa.
 Koordinaatit: 44° 26′ 18″ N, 26° 51′ 12″ E 
Piirikunta:  Călărași
Korkeus:  55 m
Väkiluku (2011):  6 502
 – Väestötiheys:  76 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 https://www.primarialehliugara.ro/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lehliu-Gară on kaupunki Călărașin piirikunnassa Romaniassa. Siitä tuli virallisesti kaupunki vuonna 1989, osana Romanian maaseudun systematisointiohjelmaa. Vuonna 2011 Lehliu-Garăssa asui noin 6 500 ihmistä.
Lehliu-Garăn kautta kulkee A2-moottoritie. Tämän lisäksi kaupungissa on rautatieasema, josta kulkevat rautatieyhteydet Bukarestin ja Constanțan suuntiin. Lehliu-Gară sijaitsee noin 60 kilometriä Bukarestista itään ja noin 140 kilometriä Constanțasta länteen.
Lehliu-Garăssa on kolme kylää: Buzoeni, Răzvani ja Valea Seacă.
Liechtensteinin kansalliskirjasto

| Liechtensteinin kansalliskirjasto> Liechtensteinische Landesbibliothek National Library of Liechtenstein |
| --- | --- |
 Liechtensteinin kansalliskirjaston rakennus ...
Osoite:  Gerberweg 5, Postfach 385, 9490 Vaduz, Liechtenstein 
Sijainti:  Vaduz, Liechtenstein
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Liechtensteinin kansalliskirjasto (saks. Liechtensteinische Landesbibliothek, engl. National Library of Liechtenstein) on Liechtensteinin ruhtinaskunnan pääkaupungissa Vaduzissa toimiva maansa kansalliskirjasto.
Säätiömuotoinen kansalliskirjasto perustettiin vuonna 1961.
Aiheesta muualla

Bibliothèque nationale du Liechtenstein (ranskaksi) (infoclio.ch)
Zahlen und Fakten (2016) (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi) (landesbibliothek.li)
Jahresbericht und Jahresrechnung 2016 (pdf, 2017) (saksaksi) (landesbibliothek.li)
eLiechtensteinensia (saksaksi) (eliechtensteinensia.li)
Katalog der Liechtensteinischen Bibliotheken – Gesamtkatalog[vanhentunut linkki] (saksaksi) (lbfl.li)
Laurasiatheria

| Laurasiatheria |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Alaluokka::  Synnyttävät nisäkkäät Theria
Osaluokka::  Istukkanisäkkäät Eutheria
Ylälahko::  Laurasiatheria  Waddell, Okada & Hasegawa, 1999
Infobox OKNimi-testi OK: 
Laurasiatheria on yleisimpiä istukkanisäkkäiden osalahkoon kuuluvia ylälahkoja. Siihen kuuluvia lahkoja ovat kavioeläimet (Perissodactyla), sorkkaeläimet (Artiodactyla), valaat (Cetacea), petoeläimet (Carnivora), muurahaiskävyt (Pholidota), lepakot (Chiroptera), siilit (Erinaceomorpha) sekä muun muassa päästäiset sisältävä Soricomorpha.
Aiheesta muualla

http://www.bioline.org.br/request?zr12087 (englanniksi)
http://palaeos.com/vertebrates/laurasiatheria/laurasiatheria.html (englanniksi)
Lauramaija Luoto

Lauramaija Luoto on suomalainen lapsinäyttelijä, joka näyttelee Risto Räppääjän kaveria Nelli Perhosta elokuvassa Risto Räppääjä ja polkupyörävaras.
Luoto on kotoisin Porvoosta. Hänet valittiin elokuvaan satojen ehdokkaiden joukosta.
Aiheesta muualla

Lauramaija Luoto Elonetissä.
Uudet Risto Räppääjä ja Nelli Nuudelipää julkistettiin Yle.fi Uutiset 14.5.2009
Laura Huttunen

Laura Huttunen (s. 1965) on suomalainen antropologi, joka on toiminut sosiaaliantropologian professorina Tampereen yliopistossa tammikuusta 2013 lähtien. Hän väitteli tohtoriksi Tampereen yliopistossa vuonna 2002.
Huttunen tutkii muun muassa globaalia muuttoliikettä, transnationaalisuutta, diasporia ja ihmisten katoamista. Hän on tehnyt etnografista tutkimusta bosnialaisen diasporan parissa Suomessa ja Bosnia-Hertsegovinassa.
Julkaisut

Laura Huttunen (toim.): Sama taivas, eri maa: maahanmuuttajan tarina. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1999.
Laura Huttunen: Kotona, maanpaossa, matkalla: Kodin merkitykset maahanmuuttajien omaelämäkerroissa (väitöskirja). Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2002.
Arja Jokinen, Laura Huttunen ja Anna Kulmala (toim.): Puhua vastaan ja vaieta: Neuvottelu kulttuurisista marginaaleista. Gaudeamus, 2004.
Anna Rastas, Laura Huttunen ja Olli Löytty (toim.): Suomalainen vieraskirja – kuinka käsitellä monikulttuurisuutta. Vastapaino, 2005.
Aiheesta muualla

Tampereen yliopiston tutkimusportaali
ResearchGate
Google Scholar
Lilou Wadoux

Lilou Wadoux vuonna 2023.
Lilou Wadoux (s. 10. huhtikuuta 2001 Amiens) ranskalainen moottoriurheilija. Hän ajaa kaudella 2023 FIA World Endurance Championship (FIA WEC) -sarjassa.
Wadoux on ensimmäinen nainen, joka on voittanut FIA WEC -sarjan kilpailun. Autokunta Alessio Rovera, Lilou Wadoux ja Luis Perez Companc voittivat LMGTE Am -luokassa AF Corse -tallin Ferrari 488 GTE Evo -autolla Spa-Francorchampsin kilpailussa 29. huhtikuuta 2023.
Wadoux on ajanut aiemmin muun muassa TCR Europe ja Alpine Elf Europa Cup -sarjoissa.
Laure Boulleau

Laure Boulleau
Laure Boulleau (s. 22. lokakuuta 1986 Clermont-Ferrand) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Boulleau pelasi Ranskan naisten maajoukkueessa 65 maaottelua, ensimmäisen huhtikuussa 2005 ja viimeisen tammikuussa 2016. Hän edusti maajoukkuetta MM-kilpailuissa 2011, olympialaisissa 2012, EM-kilpailuissa 2013 sekä MM-kilpailuissa 2015.
Seuratasolla Boulleau edusti pisimpään Paris Saint-Germainia vuosina 2005–2018.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Laure Boulleau Wikimedia Commonsissa
Ranskan joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2011
1 Deville |
2 Renard |
3 Boulleau |
4 Georges |
5 Meilleroux |
6 Soubeyrand |
7 Franco |
8 Bompastor |
9 Le Sommer |
10 Abily |
11 Lepailleur |
12 Thomis |
13 Pizzala |
14 Nécib |
15 Bussaglia |
16 Sapowicz |
17 Thiney |
18 Delie |
19 Brétigny |
20 Viguieri |
21 Philippe |
Valmentaja Bini
Ranskan joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2013
1 Deville |
2 Renard |
3 Boulleau |
4 Georges |
5 Meilleroux |
6 Soubeyrand |
7 Franco |
8 Bussaglia |
9 Le Sommer |
10 Henry |
11 Soyer |
12 Thomis |
13 Catala |
14 Nécib |
15 Houara |
16 Bouhaddi |
17 Thiney |
18 Delie |
19 Brétigny |
20 Asseyi |
21 Benameur |
22 Delannoy |
23 Abily |
Valmentaja Bini
Ranskan joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2015
1 Deville |
2 Renard |
3 Boulleau |
4 Georges |
5 Delannoy |
6 Henry |
7 Dali |
8 Houara |
9 Le Sommer |
10 Abily |
11 Lavogez |
12 Thomis |
13 Diani |
14 Nécib |
15 Bussaglia |
16 Bouhaddi |
17 Thiney |
18 Delie |
19 Mbock Bathy |
20 Butel |
21 Gérard |
22 Majri |
23 Hamraoui |
Valmentaja Bergeroo
Levanto (Mäntsälä)

Levannon VPK:n talo
Levannon kylää Mäntsälässä
Levanto on kylä Mäntsälässä, Uudellamaalla. Levanto sijaitsee Mäntsälän pohjoisosassa, lähellä Orimattilan kuntarajaa. Levannolta on matkaa Mäntsälän keskustaan 15 km, Helsinkiin 75 km, ja Lahteen 25 km. Asukkaita kylällä on n. 290 (2009). 
Kylän palveluihin kuuluu alakoulu, joka lakkautetaan kesällä 2013, sopimuspalokunta Levannon vapaapalokunta, uimaranta, sekä urheiluseura Ilves.
Lauri Malmi

| Lauri Malmi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. marraskuuta 1959 (ikä 64) Helsinki
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  tietojenkäsittelytekniikan professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Teknillinen korkeakoulu (DI 1985, TkL 1989, TkT 1997)
Instituutti:  Aalto-yliopisto
Tutkimusalue:  algoritmien visualisointi, ohjelmointitehtävien automaattinen tarkastaminen, ohjelmoinnin opetus ja oppiminen
Palkinnot:  
Aiheesta muualla
Lauri Malmi (aalto.fi)
Lauri Tuomas Ensio Malmi (s. 11. marraskuuta 1959 Helsinki) on suomalainen tekniikan tohtori, joka työskentelee tietojenkäsittelytekniikan professorina Aalto-yliopistossa.
Hän opiskeli Teknillisessä korkeakoulussa ja valmistui diplomi-insinööriksi 1985, tekniikan lisensiaatiksi 1987 ja tekniikan tohtoriksi 1997. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1997) oli otsikoitu On updating and balancing relaxed balanced search trees in main memory.
Aiheesta muualla

Lauri Malmi Google Scholarissa (englanniksi) (scholar.google.com)
Lapinvuokot

| Lapinvuokot |
| --- | --- |
 Tunturilapinvuokko (Dryas octopetala)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Suku::  Lapinvuokot Dryas  L.
Katso myös
   Lapinvuokot Wikispeciesissä   Lapinvuokot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lapinvuokot (Dryas) on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Lapinvuokot ovat monivuotisia, matalakasvuisia ruohovartisia kasveja, jotka kasvavat arktisilla alueilla tai vuoristoissa. Lapinvuokkojen kukat ovat suuria ja kasvavat yksitellen noin kymmensenttisen kukkavarren päässä.
Lapinvuokkoja tunnetaan 11 lajia, joita esiintyy pohjoisen subarktisella alueella.
Suomenkielisestä nimestään huolimatta lapinvuokot eivät ole kovin läheistä sukua vuokoille (Anemone), sillä ne kuuluvat eri heimoon.
Lajeja ja risteymiä

Dryas drummondii – keltalapinvuokko (Pohjois-Amerikassa)
Dryas grandis
Dryas incisa
Dryas integrifolia – silolapinvuokko (syn. Dryas octopetala var. integrifolia)
Dryas octopetala – tunturilapinvuokko eli lapinvuokko
Dryas oxyodonta
Dryas sumneviczii
Dryas viscosa
Dryas × suendermannii – tarhalapinvuokko (tunturilapinvuokon ja keltalapinvuokon risteymä, koristekasvi)
Dryas × wyssiana
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Dryas
Suomen Lajitietokeskus: Lapinvuokot – Dryas