Suomen ilmavoimien hävittäjähankinnat
Hävittäjähankinnat 1940–1944 > Talvisota

Talvisodan syttyminen 30. marraskuuta 1939 pakotti Suomen yrittämään koneiden hankintaa mistä hyvänsä. Katseet suunnattiin erityisesti Britanniaan, Ranskaan ja Yhdysvaltoihin, joissa oli herännyt voimakas sympatia Suomea kohtaan. Joulukuussa 1939 hävittäjälaivueiden tavoitemäärä nostettiin neljään.
Talvisodan sytyttyä Suomi pyysi aseita ja lentokoneita Britannian hallitukselta. Sotakabinetti antoi luvan vanhentuneiden Gloster Gladiator -hävittäjien myynnille 5. joulukuuta 1939 ja viikkoa myöhemmin allekirjoitettiin  sopimus kahdestakymmenestä Gladiatorista. Suomen pyydettyä lisää lentokoneita Iso-Britannia lahjoitti kymmenen Gladiatoria. Koneet kuljetettiin Bergenin kautta Malmöhön, missä koneet koottiin ja lennettiin Barkarbyhyn, josta suomalaiset lentäjät noutivat koneet Suomeen 18. tammikuuta – 16. helmikuuta 1940. Koneet annettiin aluksi Utissa toimineelle lentolaivue 26:lle. Myös toinen 30 Gladiatorin erä neuvoteltiin, mutta koneita ei saatu Suomeen.
Suomen 9. tammikuuta 1940 Britannialle esittämällä tarvelistalla oli 30 tai mieluummin 60 Supermarine Spitfire- tai Hawker Hurricane -hävittäjää. Britannian ilmavoimien johto samoin kuin ilmailuministeriö olivat koneiden myyntiä vastaan, mutta laivastoministeri Winston Churchillin tuella Suomi sai kuitenkin ostaa 12 Hurricane-konetta. Koneet olivat käytettyjä ja kunnostettuja RAF:n koneita. Ne koelennettiin 21.–27. helmikuuta 1940 ja siirtolennettiin 25.–28. helmikuuta Västeråsiin Edinburghin, Wickin, Stavangerin ja Oslon kautta. Yksi koneista vaurioitui laskussa Wickiin (ja lunastettiin Britannian ilmavoimille) ja yksi tuhoutui 28. helmikuuta Norjan rannikolla. Loput kymmenen konetta saapuivat Suomeen vasta 7.–10. maaliskuuta, joten ne eivät ehtineet osallistua talvisodan taisteluihin.
Britannia vapautti myös 30 Blackburn B-25 Roc -hävittäjää Suomeen myytäviksi. Koneista neljä ehdittiin lentää Dyceen Skotlantiin Suomeen lennettäviksi ja varustaa Suomen ilmavoimien tunnuksilla (RO-141…144), mutta 13. maaliskuuta päättynyt talvisota pysäytti koneet sinne.
Ennen talvisotaa Ranska oli ollut haluton myymään aseitaan Suomeen mutta 28. joulukuuta 1939 Ranska sähkötti Suomeen, että Ranska lahjoittaa Suomelle 50 Morane-Saulnier M.S. 406 -hävittäjää. Koneita saatiin lopulta vain 30 ja ne laivattiin Ruotsiin koottaviksi. Koneet lennettiin Suomeen  helmikuun 1940 aikana. Koneet sai lentolaivue 28, joka ehti talvisodan aikana tehdä Moraneilla 288 sotalentoa saavuttaen 14 ilmavoittoa.
Myöhemmin lahjoitettiin 80 Caudron C.714 ja 46 Koolhoven F.K.58 -hävittäjää. Näistä vain kuusi Caudronia saapui Suomeen. Koneet luovutettiin lentokonetehtaalle toukokuussa 1940 ja ne oli tarkoitus antaa Porissa toimivalle lentolaivue 30:lle. Ne asetettiin kuitenkin pysyvään lentokieltoon syyskuussa 1940.
Suomen sotilasasiamies Yhdysvalloissa, eversti Per Zilliacus, sekä suurlähettiläs Hjalmar Procopé aloittivat elokuussa 1939 korkean tason neuvottelut asehankinnoista Yhdysvaltain apulaisulkoministeri Wellesin kanssa. Procopén priorisoimaton ostolista oli pitkä sisältäen muun muassa 230 hävittäjäkonetta. Ilmavoimien komentaja, kenraalimajuri Lundqvist sähkötti 17. lokakuuta 1939 Washingtonin suurlähetystöön, että tarvittiin hävittäjäkoneita merkistä välittämättä. Marraskuun alussa tutkittiin kolmea vaihtoehtoa, jotka olivat Grumman F4F Wildcat, Seversky EP-1 ja Brewster F2A "Buffalo". Grummanin tuotantoa oltiin vasta käynnistämässä ja Severskyn tuotantokapasiteetti oli käytössä Ruotsin tilaamien 135 koneen vuoksi. Brewster ei ollut aluksi lainkaan potentiaalinen toimittajaehdokas, sillä se oli pieni ja tuntematon ja sen ensimmäinen hävittäjätoimitus Yhdysvaltain laivastolle oli myöhässä. Koneen prototyyppiin XF2A-1 oli kuitenkin tehty muutoksia, muun muassa moottori oli vaihdettu tehokkaampaan, ja se oli lentänyt muutettuna ensilentonsa kesällä 1939 tunnuksella XF2A-2. Koska tilatuista 54 koneesta vain 11 oli toimitettu, Yhdysvallat katsoi voivansa myydä loput 43 Suomelle ja tilata niiden tilalle saman määrän suorituskykyisempää F2A-2:ta. Kaupat tehtiin 16. joulukuuta 1939 44 koneesta, joiden lisäksi Suomi neuvotteli myös 60 lisäkoneesta, jotka olisi valmistettu heti aikaisemmin tilattujen jälkeen; tämä olisi edellyttänyt Belgian toimitusten siirtämistä, mikä ei onnistunut. Tilatut 44 Brewster Model 239:ää lähetettiin New Yorkista Bergenin kautta Ruotsiin koottaviksi; vain kolme konetta koottiin ja koelennettiin Yhdysvalloissa. Koneet koottiin SAAB:n tehtailla Trollhättanissa. Ensimmäiset koneet saatiin Suomeen 1. maaliskuuta 1940 ja ennen talvisodan päättymistä ehdittiin saada kuusi konetta, jotka eivät kuitenkaan ehtineet mukaan taisteluihin. Viimeinen kone saapui Suomeen 1. toukokuuta. Koneet sai lentolaivue 22, joka kuitenkin joutui jo huhtikuussa 1940 luovuttamaan koneensa Fokkereilla taistelleelle lentolaivue 24:lle.
Fokker-tehtaan omalla riskillä kehittämästä G.1-koneesta käytiin kauppaa vuosina 1937–1939. Talvisodan sytyttyä Fokker G.1 olisi kelvannut Suomelle. Tammikuussa 1940 yritettiin ostaa 18 G.1A-konetta, jotka Fokker olisi pystynyt toimittamaan koneet 4–6 kuukauden toimitusajalla, mutta helmikuussa 1940 asia raukesi potkureiden ja Bristol Mercury -moottorien saantivaikeuksien vuoksi.
Iso-Britannia painosti Etelä-Afrikan lahjoittamaan Suomelle 29 Gloster Gauntlet -konetta. Koneet laivattiin Britteinsaarilta Ruotsiin 10. maaliskuuta 1940, jossa yhdeksän koottiin ja lennettiin Suomeen 12. huhtikuuta mennessä. Loput laivattiin Suomeen 17. toukokuuta. Gauntlet oli kuitenkin vanhentunut hävittäjänä ja saapunutta 24 konetta käytettiin harjoituskoneina. Ruotsi lahjoitti Suomelle 8. joulukuuta 1939 kahdeksan konetta. Kaksi Bristol Bulldog- ja kolme J6B Jaktfalken -konetta saapui 15. joulukuuta. Bulldogit olivat Suomen vastaavia vanhempaa IIA-mallia ja niitä käytettiin Jaktfalkenien tapaan harjoituskoneina. 23. joulukuuta Suomeen saapui kolme Fokker C.V.D -konetta, joita käytettiin yhteyskoneina.
Valtion lentokonetehtaalle tehtiin 9. syyskuuta 1939 tehtiin ennakkotilaus 50 Fokker D.XXI -hävittäjästä. Lopullinen tilaus tuli vasta 22. tammikuuta 1940. Koska Bristol Mercury -moottoreiden saanti oli tyrehtynyt, koneisiin päätettiin hankkia Pratt & Whitney R-1535 Twin Wasp Junior -moottorit. Talvisodan sytyttyä Fokker D.XXI -sarja priorisoitiin vasta kolmannelle tilalle ja VL Myrskyn työt keskeytettiin.
Suomi sai talvisodassa sotasaaliiksi useita Polikarpov I-15bis- ja Polikarpov I-153 -hävittäjiä sekä muutamia Polikarpov I-16 -hävittäjiä. Muutama kone saatiin lentokuntoon talvisodan aikana ja lisää välirauhan aikana.