stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Howard Webb
Tuomariura

Howard Webb aloitti tuomarina Rotherhamin paikallisissa sarjoissa vuonna 1989. 15. marraskuuta 2005 hän tuomitsi ensimmäistä kertaa kansainvälisen ottelun kun Pohjois-Irlanti ja Portugali kohtasivat Belfastissa ystävyysottelussa. Webb tuomitsi kaksi ottelua EM-kisoissa 2008. Hän tuomitsi vuoden 2010 Jalkapallon maailmanmestaruuskisojen loppuottelun ja vuoden 2010 Mestarien liigan loppuottelun. Hän oli tuomarina myös vuoden 2012 EM-kisoissa. Brasilian MM-kisoissa 2014 hän tuomitsi Kolumbian ja Norsunluurannikon välisen alkulohko-ottelun sekä neljännesvälieräottelun Brasilia–Chile. Suomalaisittain kiinnostavasti Webb oli tuomitsemassa ratkaisevaa Metz–HJK -ottelua, josta HJK eteni historiallisesti mestarien liigan lohkovaiheeseen vuonna 1998.
Webb esiintyi yhdessä päärooleista vuonna 2009 valmistuneessa dokumenttielokuvassa Tapa tuomari!, jossa seurattiin vuoden 2008 EM-kilpailujen erotuomarien toimintaa kentällä ja sen ulkopuolella.
Elokuussa 2014 Webb ilmoitti lopettavansa 25 vuotta kestäneen tuomariuransa.
Yksityiselämä

Siviilissä Howard Webb toimi aiemmin poliisikersanttina (ylikonstaapeli) Sheffieldissä. Hänelle myönnettiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsenen (MBE) arvonimi 2010.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Howard Webb Wikimedia Commonsissa
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen 2010 tuomarit
| --- | --- |
AFC:  Khalil Al Ghamdi •  Ravshan Ermatov •  Subkhiddin Mohd Salleh •  Yūichi Nishimura
CAF:  Koman Coulibaly •  Jerome Damon •  Eddy Maillet
CONCACAF:  Joel Aguilar •  Benito Archundia •  Carlos Batres •  Marco Rodríguez
CONMEBOL:  Héctor Baldassi •  Jorge Larrionda •  Pablo Pozo •   Óscar Ruiz •  Carlos Simon •  Martín Vázquez
OFC:  Michael Hester •  Peter O'Leary
UEFA:  Olegário Benquerença •  Massimo Busacca •  Frank De Bleeckere •   Martin Hansson •  Viktor Kassai
UEFA:  Stéphane Lannoy •  Alberto Undiano Mallenco •  Roberto Rosetti •  Wolfgang Stark •  Howard Webb
Hietalemmikki

| Hietalemmikki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Magnoliophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Boraginales
Heimo::  Lemmikkikasvit Boraginaceae
Suku::  Lemmikit Myosotis
Laji::  stricta
Kaksiosainen nimi
 Myosotis stricta  Link ex Roem. & Schult. 
Katso myös
   Hietalemmikki Wikispeciesissä   Hietalemmikki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hietalemmikki (Myosotis stricta) on pienikokoinen, yksivuotinen lemmikkikasvilaji. Se muistuttaa paljolti sukulaislajejaan mäkilemmikkiä (Myosotis ramosissima) sekä kirjolemmikkiä (Myosotis discolor).
Hietalemmikki kasvaa noin 10 cm korkeaksi, ja sen lehdet ovat pienet sekä keskisuonen alapinnalta koukkukarvaiset. Muilla pienikukkaisilla lemmikeillä ei ole vastaavanlaisia, koukkukärkisiä karvoja keskisuonen kohdalla. Hietalemmikin kukinto koostuu monista pienistä ja sinisistä kukista, jotka sijaitsevat varren päässä melko tiiviinä rykelmänä. Yksittäinen kukka on vain noin yhden millimetrin levyinen. Hietalemmikki kukkii keväällä, huhti–toukokuussa. Hietalemmikin hedelmä on noin yhden millimetrin pituinen lohkohedelmä.
Hietalemmikki kasvaa kuivilla ja hiekkaisilla paikoilla, kuten pelloilla, mäenrinteillä ja kallioilla. Suomessa hietalemmikki on melko yleinen Ahvenanmaalla. Sen lisäksi sitä esiintyy jonkin verran myös lounaisrannikolla sekä hieman myös aivan itärajan tuntumassa Etelä-Karjalassa.
Hietama

Hietama on noin 500 asukkaan kylä Äänekoskella. Kylässä on yksi Äänekosken kirkoista, Hietaman kirkko.
Kylän läpi virtaavan, Kiimasjärven ja Naarajärven välisen Suojoen Hietamankoskessa on vesivoimalaitos, jonka rakennutti G. A. Serlachius Oy vuonna 1965. Voimala on otettu käyttöön elokuussa 1966. Teholtaan laitos on 7 MW.  Putous on 13,5 metriä, vesistön keskivirtaama 64 m³/s. Turbiinina on rakentamisaikansa tavallisin tyyppi eli pystysuuntainen Kaplan-turbiini.
Hietamalla sijaitsee myös Kartanon Kievari, joka on paikallinen tanssipaikka. Kesällä Teatteri Eurooppa Neljä esittää siellä näytelmiä.
Hietamalla olevalla Suojoen sillalla tapahtui vuonna 1973 laulaja Sammy Babitzinin kuolemaan johtanut auto-onnettomuus.
Heinäkuussa 2021 veljekset Antti ja Arto Suanto löysivät viistokaikuluotainta hyödyntäneen omatekoisen radio-ohjattavan veneen avulla Hietaman venerannasta auton, jonka sisällä ollut ruumis osoittautui tutkimuksissa vuonna 2012 kadonneen Jussi Peltolan ruumiiksi.
Howard Zieff

Howard Zieff (21. lokakuuta 1927 – 22. helmikuuta 2009) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, joka aloitti uransa mainosvalokuvaajana ja mainoselokuvaohjaajana. Hänen ohjaamiinsa kymmenkuntaan Hollywood-komediaan kuuluvat Cowboy Hollywoodissa (1975),  Tyttö joka kävi intin (1980) sekä Tyttöni mun (1991).
Elämä ja ura

Zieff syntyi Chicagossa juutalaisperheeseen, joka muutti sitten Los Angelesiin. Hän opiskeli vuoden verran taideaineita Los Angeles City Collegessa, kunnes vuonna 1946 liittyi laivastoon. Hän jatkoi opintoja laivaston valokuvauskoulussa Floridan Pensacolassa ja sitten Kalifornian Pasadenassa Art Center College of Design -oppilaitoksessa. Hän aloitti mainosvalokuvaajana New Yorkissa 1950-luvulla ja pääsi 1960-luvun vaihteessa mukaan tekemään monia aikakauden luovimman mainostoimiston Doyle Dane Bernbachin kampanjoita. Hän laajensi osaamistaan valokuvauksesta tv-mainosten ohjaajaksi ja tuli kuuluisaksi humorististen mutta myös kalliita tuotantoja vaativien mainosspottien tekijänä.
Vuonna 1969 Zieff myi yrityksensä ja päätti keskittyä pitkien elokuvien tekoon. Maineensa vuoksi hän sai tehtäväkseen komedioita, joista monet nousivat varsin suosituiksi. Hänen viimeiseksi ohjauksekseen jäi vuoden 1994 Tyttöni mun 2, minkä jälkeen Parkinson-oireet saivat hänet vetäytymään eläkkeelle. Hän kuoli vuonna 2009.
Filmografia

1973: Slither
1975: Cowboy Hollywoodissa
1978: Kotikäynti
1979: Hakkaustarina
1980: Tyttö joka kävi intin
1984: Mies joka tiesi liian vähän
1989: Turha joukko
1991: Tyttöni mun
1994: Tyttöni mun 2
Aiheesta muualla

Howard Zieff Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Howard Zieff Elonetissä.
Zieffin muistokirjoitus The New York Timesissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Howard Zieff
Käännös suomeksi
Ida Elise Broch

Ida Elise Broch
Ida Elise Broch (s. 25. kesäkuuta 1987 Oslo) on norjalainen näyttelijä. Hän on näytellyt vuodesta 2007 asti.
Brochin ensimmäinen merkittävä rooli oli Ninan rooli vuoden 2007 elokuvassa Switch. Seuraavana vuonna hän näytteli Katrineä elokuvassa Mies joka rakasti Yngveä (Mannen som elsket Yngve). Vuonna 2014 Broch oli Birgitten roolissa norjalais-amerikkalaisessa draamakomediasarjassa Lilyhammer. Samana vuonna hän esitti myös tutkija Mari Friisiä draamasarjassa Kuudes aisti.
Brochin velipuoli Nicolai Cleve Broch on myös näyttelijä.
Käännös suomeksi
Ida Flodin

| Ida Flodin |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Ida Aavatsmark
Syntynyt: 29. huhtikuuta 1870 Oulu
Kuollut: 27. kesäkuuta 1957 (87 vuotta) Oslo, Norja
Ammatti:  laulajatar
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Ida Emilia Basilier Flodin Aavatsmark (29. huhtikuuta 1870 Oulu – 27. kesäkuuta 1957 Oslo, Norja) oli suomalaissyntyinen norjalainen laulaja.
Flodinin isä oli suomalainen virkamies Frithiof Flodin (1828–1921) ja äiti Fanny Virginia Basilier (1842–1897).Flodin oli sopraano ja lauloi muun muassa Tivoli Opera Eldorado Theaterissa Kristianiassa (Oslo), sillä hän oli liittynyt ruotsalaiseen seurueeseen 1890-luvun puolivälissä.
Flodin vihittiin 1898 norjalaisen upseerin ja kansanedustaja Ivar Aavatsmarkin (1864–1947) kanssa Helsingin Saksalaisessa kirkossa. Ivar ja Ida Aavatsmark saivat kuusi lasta, joista viisi eli aikuisikään. Tytär Fanny Aavatsmark (myöhemmin  MacTaggart) oli toimittaja ja asui lähes koko aikuisikänsä  Skotlannissa.
Flodin lauloi neidon roolin Jean Sibeliuksen yksinäytöksisen oopperan Jungfrun i tornet (Neito tornissa) kantaesityksessä Helsingissä 7. marraskuuta 1896.
Aavatsmarkit on haudattu perhehautaan Oslon Läntiselle hautausmaalle.
Herajoen työväentalo

| Herajoen työväentalo |
| --- | --- |
 Herajoen työväentalo 2018.
Osoite:  Vanha Kormuntie 32, 11710 Riihimäki
Sijainti:  Riihimäki
Koordinaatit:  60°42′36″N, 24°43′49″E
Rakennustyyppi:  työväentalo
Valmistumisvuosi:  1909, 1927
Käyttäjä:  Riihimäen Sosialidemokraatit ry
Huoneistoala:  359 m²
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Herajoen työväentalo on Riihimäellä sijaitseva työväentalo. Se sijaitsee Herajoen kylässä, Vanhan Kormuntien ja Kalliolantien risteyksessä, noin neljän kilometrin päässä Riihimäen keskustasta.
Herajoen työväenyhdistys perustettiin 1908, ja paikalle siirrettiin seuraavana vuonna Lopelta vanha hirsirakenteinen käräjätalo työväentaloksi. Työväentalolle tyypillisesti rakennus sisälsi myös vahtimestarin asunnon ja juhlasalin. Arkkitehti Heikki Siikosen suunnittelema kivirakenteinen lisärakennus valmistui vuonna 1927. Rakennusta korjattiin vuosina 1981–1984 rakennusmestari Jorma Leponokan suunnitelmin. Rakennusta korjattiin myös vuosina 1991–1993 rakennusmestari Matti Lehtosen suunnitelmin.
Herajoen työväentalon huoneistoala on 359 neliömetriä. Juhlasalissa on kiinteä näyttämö sekä kahviotila, tarjoilukeittiö sekä erillinen vaatteiden säilytystila. Istumapaikkoja salissa on pöytien ääressä 120–160. Lisäksi kahviossa on pöytien ääressä paikkoja n. 40. Piha-alueella on pysäköintitilaa noin 70 autolle.
Herajoen työväentalo on arvotettu maakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Herajoen työväentalo on myös näyttelijäprofessori Veikko Sinisalon synnyinkoti. Lisäksi kansanedustaja Väinö Sinisalo oli talon pitkäaikainen vahtimestari.
Toimintaa työväentalolla

Talolla on järjestetty muun muassa kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, elokuvanäytöksiä, urheiluharjoituksia, teatteria ja juhlia. Sisällissodan aikaan talo oli aluksi punakaartin hallussa, kunnes saksalaiset valtasivat sen huhtikuussa 1918. Sen jälkeen talo oli takavarikossa, ja sen irtaimisto katosi.
ISDN

Integrated Services Digital Network eli ISDN on piirikytkentäinen puhelinverkkojärjestelmä. Se on suunniteltu digitaaliseen puheen ja datan siirtoon tavallisissa puhelinlinjoissa. Tavoitteena on parempi laatu ja suurempi nopeus analogisiin järjestelmiin verrattuna. ISDN yleistyi kotitalouksissa 2000-luvun taitteessa tavallista modeemia nopeampana vaihtoehtona internetin käyttöön. Pian sen jälkeen yleistyneet ADSL-liittymät kuitenkin korvasivat ISDN:n kotitalouksien internetyhteytenä.
Standardista on olemassa monta varianttia, mutta tavallisinta niistä kutsutaan ISDN-perusliittymäksi (Basic Rate Interface) tai ISDN-BRI:ksi. Tekniikasta käytetään myös nimitystä 2B+D sen kanavoinnin vuoksi. Perusliittymä koostuu kahdesta B-kanavasta, joissa on nopeutta 64 kbit/s varsinaista käyttöä varten, ja signalointiin tarkoitetusta D-kanavasta jonka nopeus on 16 kbit/s.
B-kanavia voidaan käyttää puheluita, tietoliikennettä, telefaksia tai kuvapuhelinta varten. Kanavat on myös mahdollista niputtaa yhteen, jolloin saavutetaan 128 kbit/s siirtonopeus. Useampia perusliittymiä voidaan myös käyttää rinnakkain, esimerkiksi videoneuvottelussa käytetään yleisesti 2–3 kanavaparia (eli 4–6 B-kanavaa, toisin sanottuna 256–384 kbit/s).
ISDN-liittymässä on käyttäjällä ISDN-verkkopääte, jossa voi olla myös analogisen puhelimen liitäntä, ISDN-väyläliitännän eli S-väylän lisäksi. S-väylään voidaan liittää ISDN-puhelin, tietokoneen sisällä oleva tai ulkoinen ISDN-verkkosovitin. Väylään voi liittää korkeintaan 8 laitetta.
ISDN:stä on myös yrityskäyttöön tarkoitettu standardi, ISDN-PRI (Primary Rate Interface). Tässä standardissa B-kanavia on 30 kappaletta ja sen lisäksi yksi D-kanava. Kuten perusliittymässä, myös PRI-liittymästä käytetään kanavien määrästä muodostuvaa nimitysta 30B+D. PRI-liittymän D-kanava on 64 kbit/s, toisin kuin perusliittymässä. PRI liittymän kokonaisnopeus on siis 30 * 64 kbit/s + 64 kbit/s = 1 984 kbit/s. Tämä nopeus täyttää melkein E1-luokan runkoyhteyden (2 048 kbit/s). Viimeinen 64 kbit/s kanava on jätetty operaattorin liikennettä varten.
Basic Rate ISDN, ITU-T I.430
Primary Rate ISDN, ITU-T I.431
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta ISDN Wikimedia Commonsissa
Ida Falk Winland

Ida Falk Winland
Ida Falk Winland (s. 1982) on ruotsalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan sopraano.
Falk Winland syntyi muusikkoperheeseen ja aloitti sellon- sekä pianonsoiton opiskelun 10-vuotiaana. Muodolliset laulutunnit hän aloitti 16-vuotiaana. Vuonna 2002 Falk Winland pääsi Lontoon Royal College of Musiciin, jossa hänen opettajinaan toimivat Margaret Cable, Marie McLaughlin ja Lillian Watson. Watsonin johdolla hän jatkoi opintoja myös saatuaan stipendin Benjamin Britten International Opera Schooliin. Lisäksi Falk Winland suoritti opintoja National Opera Studiossa, jossa hänelle myönnettiin Tagore-kultamitali. Falk Winland osallistui mestarikursseille, joiden pitäjien joukossa olivat Malcolm Martineau, Michael Chance, Jane Manning, Roger Vignoles, Dame Malvina Major, Sarah Walker, David Owen Norris, Robin Bowman ja Laura Sarti.
Falk Winland aloitti kaudella 2013–2014 esiintymisen kiinnitettynä Göteborgin oopperaan. Hän on esiintynyt myös muun muassa Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa, Covent Gardenissa, La Scalassa, Ranskan oopperataloissa, Bergenin Den Nye Operassa, Helsingin juhlaviikoilla ja Göttingenin Kansainvälisellä Händel-festivaalilla.
Falk Winlandilla on ollut rooleja muiden muassa Georg Friedrich Händelin, Wolfgang Amadeus Mozartin, Gioacchino Rossinin, Vincenzo Bellinin, Emmanuel Chabrierin, Ruggero Leoncavallon, Leonard Bernsteinin, Benjamin Brittenin ja Gerald Barryn teoksissa. Vuonna 2019 Falk Winland teki roolidebyyttinsä Violettana Giuseppe Verdin oopperassa La traviata Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa. Mimìn roolin Giacomo Puccinin oopperassa La bohème hän tulkitsi ensimmäisen kerran teoksen konserttiversion esityksessä vuonna 2020. Debyyttinsä Glyndebourne Festival Operassa Falk Winland teki Engelbert Humperdinckin Hannun ja Kertun esityksessä.
Falk Winland on tulkinnut konserttiohjelmistoa muiden muassa Tukholman kuninkaallisen filharmonisen orkesterin, Ruotsin radion sinfoniaorkesterin ja Göteborgin sinfoniaorkesterin kanssa. Kapellimestareita, joiden johdolla hän on esiintynyt, ovat olleet muiden muassa Okko Kamu, Sakari Oramo, Marc Minkowski, Gustavo Dudamel, Daniel Harding, Valeri Gergijev, Laurence Cummings, Robin Ticciati, Peter Schreier, Charles Mackerras, Sofi Jeannin ja Philippe Jordan. Falk Winland on ollut mukana levyttämässä muun muassa Johann Sebastian Bachin H-mollimessua Jonathan Cohenin johdolla Hyperion Recordsille ja Joseph Haydnin Luominen-oratoriota Philipp von Steinaeckerin johdolla Fra Bernardolle. Ensimmäisen soololevynsä hän julkaisi Aaron Coplandin, Gösta Nystroemin ja Richard Straussin lauluista.
Falk Winland voitti vuonna 2005 ensipalkinnon Lies Askonas -laulukilpailussa ja sai vuonna 2008 Kathleen Ferrier Awardsin laulupalkinnon. Vuonna 2011 hän sai Régine Crespin -kilpailussa yleisöpalkinnon ja Ville de Nîmes -palkinnon. Falk Winlandilla oli vuosina 2007–2009 taiteilijaresidenssi Ruotsin klassisessa radiossa, ja hän on kilpaillut BBC:n Cardiff Singer of the World -kilpailussa. Vuonna 2018 Falk Winland sai Tidskriften Operan lukijapalkinnon Adalgisan roolin tulkinnastaan Bellinin oopperassa Norma Göteborgin oopperassa.
Hokes Bluff

| Hokes Bluff |
| --- | --- |

 Koordinaatit: 33°59′36″N, 85°51′54″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Alabama
Piirikunta:  Etowah
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  30,6 km²
 – Josta vettä:  0,5 km² 
Korkeus:  179 m
Väkiluku (2000):  4 149
 – Väestötiheys:  135,6 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC–6 (kesäaika UTC–5)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hokes Bluff on kaupunki Etowahin piirikunnassa, Alabamassa, Yhdysvalloissa. Sen asukasluku oli vuonna 2000 4 149.
Hokes Bluffin pinta-ala on United States Census Bureaun mukaan 30,6 km². Siitä 0,5 km² eli 1,78 % on vettä. Vuoden 2000 väestönlaskennan aikaan kaupungissa oli 4 149 asukasta, 1 638 taloutta ja 1 273 perhettä. Väestötiheys on 137,9 ihmistä neliökilometriä kohden.
Heroes of Might and Magic V

| Heroes of Might and Magic V |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Nival Interactive Freeverse Software Mac OS X
Julkaisija:  Ubisoft
Jakelija:  Steam, Humble Store ja Ubisoft Store
Suunnittelija:  Alexander Mishulin
Taiteilija:  Alexander Panov, Victor Surkov
Säveltäjä:  Rob King ja Paul Romero
Ohjelmoija:  Andrew Goulin, Yuri Blazhevich
Pelisarja:  Heroes of Might and Magic
Pelimoottori:  Silent Storm engine
Julkaistu:  MacintoshNA 1.maaliskuuta 2007WindowsEU 19.toukokuuta 2006
Lajityyppi:  Strategiapeli
Pelimuoto:  yksinpeli moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: T  Virheellinen ESRB-arvo
Alusta:  Microsoft Windows, Mac OS X
Jakelumuoto:  DVD
Vaatimukset:  Microsoft Windows 1,5 GHz suoritin,  512 MB keskusmuistia,  32x nopeuksinen CD/DVD asema,  DirectX 9.0,  Windows 2000/XP/Vista Mac OS X Intel suoritin,  Mac OS X 10.4.9 tai uudempi,  32 MB VRAM,  512 MB keskusmuistia,  2 GB vapaata kovalevytilaa,  DVD asema
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK      : 
Heroes of Might and Magic V (lyhyesti Heroes V tai HoMM5) on Nival Interactiven kehittämä ja Ubisoftin alun perin 2006 Windowsille julkaisema Heroes of Might and Magic -strategiapelisarjan videopeli.
Sarjan aiemmista osista poiketen pelin on kehittänyt Nival Interactive ja julkaissut Ubisoft. Se julkaistiin Yhdysvalloissa ja Kanadassa 24. toukokuuta 2006. Venäjän versio julkaistiin Venäjällä 19. toukokuuta. Pelille on julkaistu myös kaksi lisäosaa: Hammers of Fate sekä Tribes of the East. Alkuperäisestä Heroes of Might and Magic V:sta ja sen lisäosista on myös yhtenäinen paketti Heroes of Might and Magic V: Gold Edition, joka julkaistiin vuonna 2007.
Maastossa liikkuminen

Maastossa liikkuminen tapahtuu samoin kuin aikaisemmissa osissa paitsi että visuaalisuus on kolmiulotteista. Peliä voi seurata lähes kaikista kuvakulmista läheltä ja kaukaa. Maasto ei ole enää tasaista vaan sen pinnanmuodot vaihtelevat. Maastossa sijaitsevat rakennukset ynnä muut ovat pitkälti kopioituja Heroes III:sta vaikkakin ne on muutettu kolmiulotteisiksi.
Taistelu

Taistelut käydään edelleen samalla periaatteella kuin aiemmissa osissa, eli vuoropohjaisesti. Joukko-osastoja voi olla korkeintaan seitsemän ja sankarit toimivat kuin kenraalit ohjaten joukkojaan taistelukentällä. Sankareiden taidot vaikuttavat heidän joukko-osastojensa taitoihin. Myös onni ja moraali ovat vahvasti kytkeytyneet taisteluun. Sotakoneet ovat kolmannesta osasta tutut "ammusvaunu", "ensiaputeltta" ja "ballista". Taistelun voittaa se kumpi on ensin tuhonnut kaikki vastustajan joukot tai mikäli toinen lähtee karkuun tai luovuttaa. Taistelukentän maasto on pitkälti riippuvainen maaston kohdasta, jossa sankari sijaitsee ja se on jaettu neljännestä osasta tuttuihin neliöihin muista osista tuttujen kuusikulmioiden sijaan.
Uutta taisteluissa on: Taistelut käydään nyt kokonaan kolmiulotteisesti ja niitä voi seurata lähes kaikista kuvakulmista läheltä ja kaukaa. Nyt useimpia iskuja tehtäessä ne kuvataan lyhyinä lähianimaatioina. Taisteluareena on suurempi ja joukot voivat viedä jopa neljän neliön tilan. Taistelun alareunassa on nyt lista, josta näkee aina seuraavien joukko-osastojen vuoron. Tämä on kätevä tapa suunnitella kuinka siirtää omia joukko-osastojaan ja mihin vastustajan joukko-osastoihin kannattaa pikimmiten iskeä. Nyt myös sankareilla on omat vuoronsa, jolloin ne voivat vaihtoehtoisesti iskeä vastustajaan tai tehdä taian. Sankareihin ei kuitenkaan voi tehdä vahinkoa, ei edes toinen sankari. Sankarin iskun teho määräytyy tämän hyökkäystaidon perusteella ja taian teho "spell power" -taidon perusteella. Sankarit eivät kuitenkaan liiku taistelukentällä, vaan he tekevät iskunsa ja palaavat takaisin paikalleen. Myös useat eri yksiköt voivat tehdä loitsuja.
Taiat

Taisteluissa käytettävät loitsut on jaettu neljään uuteen kategoriaan: Light magic, summoning magic, destructive magic ja dark magic. Maastossa käytettävät loitsut ovat myös oma kategoriansa "Adventure magic". Taioilla on edelleen viisi eri tasoa ja jokaisella tasolla on kaksi eri opittavaa loitsua eli yhteensä yhden kategorian loitsuja voi opetella 10 erilaista poikkeuksena adventure magic, jonka loitsuja on ainoastaan neljä. Loitsuja voi oppia Heroes III:n tapaan kaupungin taikatalosta tai eri paikoista maastosta mikäli taitotaso on riittävä. Eri kategorioiden taikoja voi oppia kolmannelta tasolta ylöspäin, mikäli sankari on opetellut kyseisen taian toissijaisen taidon esimerkiksi jos sankarilla on destructive magic -taito advance tasolla, hän voi opetella destructive magicin loitsuja neljännelle tasolle asti. Eri rodut ovat useasti erikoistuneet aina tietyn tyypin loitsuille esimerkiksi necromancerit pitävät Dark Magicista, Sylvanialaiset Light magicista ja Dungeonilaiset Destructive magicista. Seuraavassa on luettelo, jossa eri taikojen ominaisuuksista on kerrottu hieman tarkemmin:
Light magic käsittää pääasiassa omia joukkoja vahvistavia loitsuja. Loitsut ovat järjestyksessä: 1-taso: Divine Strength ja Haste. 2-taso: Endurance ja Cleansing. 3-taso: Deflect Missile ja Righteous Magic. 4-taso: Teleportation ja Magical Immunity. 5-taso: Resurrection ja World of Light.
Summoning magic käsittää "kutsuttavia" loitsuja, jotka useimmiten tuovat pelaajalle joitakin apujoukkoja tai muita apuja taisteluun. Loitsut ovat jäjestyksessä: 1-taso: Fist of Wrath ja Fire Trap. 2-taso: Raise Dead ja Wasp Swarm. 3-taso: Phantom Forces ja Earthquake. 4-taso: Firewall ja Summon Elementals. 5-taso: Conjure Phoenixes ja Arcane Armor.
Destructive magic käsittää vastustajaa vahingoittavia loitsuja. Loitsut ovat: 1-taso: Eldritch Arrow ja Stone Spikes. 2-taso: Lightning Bolt ja Ice Bolt. 3-taso: Circle of Winter ja Fireball. 4-taso: Chain Linghtning ja Meteor Shower. 5-taso: Implosion ja Armageddon.
Dark magic käsittää vastustajaa heikentäviä loitsuja. Loitsut ovat järjestyksessä: 1-taso: Weakness ja Slow. 2-taso: Decay ja Vulnerability. 3-taso: Confusion ja Suffering. 4-taso: Frenzy ja Blindness. 5-taso: Curse of the Netherworld ja Puppet Master.
Adventure Magic käsittää maastossa liikkumisen kannalta hyödyllisiä loitsuja. Loitsut ovat järjestyksessä: 2-taso: Vessel of Shalassa. 3-taso: Summon Creatures. 4-taso: Instant Travel. 5-taso: Town Portal.
Taidot

Pelissä on myös uudistunut taitojärjestelmä. 
Ensisijaisia taitoja ovat hyökkäys-, puolustus-, spell power- ja tietämystaito. Lisäksi moraali, onni ja mana ovat ensisijaisia taitoja.
Toissijaiset taidot kehittävät vielä tarkemmin pelaajan hyökkäystä, puolustusta, taikoja ynnä muita. Toissijaisilla taidoilla on kolme tasoa "basic", "advance" ja "expert". Lisäksi kaikilla toissijaisilla taidoilla on lisäominaisuuksia. Eri roduille voi opettaa eri toissijaisia taitoja ja jokaisella rodulla on vieläpä omat erikoistaitonsa, joita muut rodut eivät voi oppia esimerkiksi havenin "training" ja infernon "gating".
Aina kun sankari saa uuden "levelin", hänen hyökkäys-, puolustus-, spell power- tai tietämystaito paranee yhdellä ja hänellä on samalla mahdollisuus oppia jokin uusi toissijainen taito tai kehittää jo oppinutta taitoa. Toissijaisia taitoja on kaksi vaihtoehtoa, joista toinen pitää valita. Vaihtoehtoisesti sankari voi päättää haluavansa oppia toissijaisen taidon lisäominaisuuden. Kaiken kaikkiaan sankarin on valittava yksi neljästä eri vaihtoehdosta. Kaksi niistä on toissijaisten taitojen kehittämistä tai uuden oppimista, mutta vaihtoehtoisesti sankari voi päättää haluavansa oppia jommankumman toissijaisen taidon lisäominaisuuden. Sankarilla voi olla korkeintaan viisi eri opittua toissijaista taitoa ja kolme lisäominaisuutta jokaisella niistä.
Kaupungit

Pelissä on kuusi kaupunkityyppiä: Haven, Inferno, Necropolis, Dungeon, Sylvan ja Academy. Kaupungit toimivat idealtaan samoin kuin heroes III:ssa ja monet kaupungeista ovat lähes täysiä kopioita kolmannesta osasta sisällöllisesti mutteivat ulkonäöllisesti.