stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Patrick Swayze
Filmografia

| Vuosi | Nimi | Rooli | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- |
| 1979 | Skatetown, U.S.A. | Ace Johnson |  |
| 1983 | Uncommon Valor | Kevin Scott |  |
| 1983 | Outsiders – kolmen jengi | Darrel "Darry" Curtis |  |
| 1984 | Red Dawn | Jed Eckert |  |
| 1984 | Grandview, U.S.A. | Ernie "Slam" Webster |  |
| 1985 | North and South | Orry Main | TV-minisarja |
| 1986 | Youngblood | Derek Sutton |  |
| 1986 | North and South, Book II | Orry Main | TV-minisarja |
| 1987 | Dirty Dancing – kuuma tanssi | Johnny Castle | Parhaan miesnäyttelijän Golden Globe -ehdokkuus |
| 1987 | Steel Dawn | Nomadi |  |
| 1988 | Tiger Warsaw | Chuck "Tiger" Warsaw |  |
| 1989 | Next of Kin | Truman Gates | Huonoimman näyttelijän Razzie-ehdokkuus |
| 1989 | Road House – kuuma kapakka | Dalton | Huonoimman näyttelijän Razzie-ehdokkuus |
| 1990 | Ghost – näkymätön rakkaus | Sam Wheat | Parhaan miesnäyttelijän Golden Globe -ehdokkuus  Parhaan miesnäyttelijän Saturn Award -ehdokkuus |
| 1990 | Saturday Night Live | Vieraileva juontaja, 27. lokakuuta 1990 | Muistiinpainuva sketsistä Chris Farleyn kanssa, jossa he ”koe-esiintyivät” Chippendales-tanssijoiksi |
| 1991 | Myrskyn ratsastajat | Bodhi | Halutuimman miehen MTV Movie Award -ehdokkuus |
| 1992 | City of Joy | Max Lowe |  |
| 1993 | Father Hood | Jack Charles |  |
| 1994 | Heaven & Hell: North and South, Book III | Orry Main | TV-minisarja |
| 1995 | Tall Tale: The Unbelievable Adventures of Pecos Bill | Pecos Bill |  |
| 1995 | Three Wishes | Jack McCloud |  |
| 1995 | To Wong Foo, Thanks for Everything! Julie Newmar | Vida Boheme | Parhaan miesnäyttelijän Golden Globe -ehdokkuus |
| 1998 | Letters from a Killer | Race Darnell |  |
| 1998 | Black Dog | Jack Crews |  |
| 2000 | Forever Lulu | Ben Clifton |  |
| 2001 | Donnie Darko | Jim Cunningham |  |
| 2001 | Green Dragon | Kenraali-luutnantti Jim Lance |  |
| 2002 | Hirveetä herätä Renossa | Roy Kirkendall |  |
| 2003 | One Last Dance | Travis MacPhearson | Swayzen vaimo Lisan ohjaama |
| 2003 | 11:14 | Frank |  |
| 2004 | Dirty Dancing: Havana Nights | Tanssin opettaja | Jatko-osa elokuvalle Dirty Dancing – kuuma tanssi |
| 2004 | George and the Dragon | Garth |  |
| 2004 | King Solomon's Mines | Allan Quatermain |  |
| 2005 | Mami hoitaa | Lance |  |
| 2005 | Icon | Jason Monk |  |
| 2006 | Topi ja Tessu 2 | Cash (ääni) | Animaatio |
| 2007 | Jump! | Richard Pressburger |  |
| 2007 | Christmas in Wonderland | Wayne Saunders |  |
| 2009 | Powder Blue | Velvet Larry |  |
| 2009 | The Beast | Charles Barker | TV-sarja |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Patrick Swayze Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Patrick Swayzen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef 
Swayze vuonna 2006.
Suomen Ammattinyrkkeilyliitto

Suomen Ammattinyrkkeilyliitto (SAN) on vuonna 1935 perustettu ammattinyrkkeilyn järjestö. Se toimii ammattilaisnyrkkeilyn edistämiseksi ja valvoo ammattinyrkkeilykilpailujen ja -tilaisuuksien järjestelyjä. Se kuuluu jäsenenä erilaisiin kansainvälisiin ammattinyrkkeilyorganisaatioihin. Liiton pääsihteeri on Jussi Niemonen.SAN toimi promoottorina ensimmäisessä Suomessa järjestetyssä ammattilaisnyrkkeilyottelussa 16.5.1935.
SAN:in lisenssin edellytyksenä on osallistuminen amatöörinä SM-kilpailuihin tai vähintään viisi ottelua, hyväksytty lääkärintarkastus, johon liittyy pakollinen pään magneettikuvaus. Lisenssi voidaan myöntää Suomen kansalaiselle tai Suomessa tai Norjassa pysyvästi asuvalle henkilölle.
SAN ei kuulu Kansainvälisen antidopingtoimiston WADA:n eikä Suomen antidopingtoimikunnan piiriin. SAN ei testaa nyrkkeilijöitä harjoituskaudella, ja sen antamat kilpailukiellot ovat normaalia lyhyempiä, koska se ei kuulu antidopingtoiminnan piiriin.
Marraskuussa 2019 julkisuuteen nousi SAN:in muista kansallisista ammattinyrkkeilyliitoista poikkeava toiminta, joka estää urheilijan kilpailemisen muissa kamppailulajeissa.
Aiheesta muualla

www.ammattinyrkkeily.net
Jouxtens-Mézery

| Jouxtens-Mézery |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Jouxtens-Mézery
 Koordinaatit: 46°33′01″N, 6°35′59″E 
Valtio:  Sveitsi
Kantoni:  Vaud
Alue:  Lausanne
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1,93 km²
Väkiluku (5.6.2024):  1 493
Jouxtens-Mézery on Sveitsin kunta, joka sijaitsee Lausannen alueella Vaud’n kantonissa Lounais-Sveitsissä. Vuoden 2024 kesäkuussa kunnassa asui 1 493 asukasta.
Suomen Urheilulehden kultamitali

Suomen Urheilulehden kultamitalin jakoi Suomen Urheilulehti vuosittain vuodesta 1929 lähtien. Mitalia jaettiin neljää sotavuotta lukuun ottamatta säännöllisesti vuoteen 1960 saakka sekä myöhemmin 1960-luvun lopulla satunnaisesti. Urheilija saattoi saavuttaa mitalin kerran urallaan.
Suomen Urheilulehden kultamitalin saajat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  1929 Claes Thunberg, pikaluistelu  1930 Einari Oksa, ammunta  1931 Paavo Nurmi, yleisurheilu  1932 Veli Saarinen, hiihto  1933 Matti Järvinen, yleisurheilu  1934 Kustaa Pihlajamäki, paini  1935 Viktor Miinalainen, ammunta  1936 Volmari Iso-Hollo, yleisurheilu  1937 Pekka Niemi, hiihto  1938 Martti Uosikkinen, voimistelu  1939 Taisto Mäki, yleisurheilu  1940–1942 ei valittu  1943 Viljo Heino, yleisurheilu  1944 ei valittu  |  1945 Bertel Storskrubb, yleisurheilu  1946 Mikko Hietanen, yleisurheilu  1947 Jarl Gripenberg, suunnistus  1948 Veikko Huhtanen, voimistelu  1949 Pauli Janhonen, ampuminen  1950 Heikki Hasu, hiihto ja yhdistetty  1951 Tauno Luiro, mäkihyppy  1952 Veikko Hakulinen, hiihto  1953 Denis Johansson ja Olavi Rinteenpää, yleisurheilu  1954 Matti Pietikäinen, mäkihyppy  1955 Veikko Karvonen, yleisurheilu  1956 Antti Hyvärinen, mäkihyppy  1957 Eero Kolehmainen, hiihto  1958 Vilho Ylönen, ampuminen  |  1959 Juhani Järvinen, pikaluistelu  1960 Kalevi Hämäläinen, hiihto  1961 ei valittu  1962 Valto Olenius, yleisurheilu (valmennus)  1963 Pauli Nevala, yleisurheilu  1964 ei valittu  1965 Jorma Kinnunen, yleisurheilu – kesäkauden urheiluteko  1965 Jouko Launonen, pikaluistelu – talvikauden urheiluteko  1966 Kalevi Laurila, hiihto – talvikauden urheiluteko  |
Corseaux

| Corseaux |
| --- | --- |
 vaakuna
 Corseaux
 Koordinaatit: 46°28′14″N, 6°49′30″E 
Valtio:  Sveitsi
Kantoni:  Vaud
Alue:  Riviera-Pays-d’Enhaut
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1,06 km²
Väkiluku (5.6.2024):  2 336
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Corseaux on Sveitsin kunta, joka sijaitsee Riviera-Pays-d’Enhaut'n alueella Vaud’n kantonissa Lounais-Sveitsissä. Vuoden 2024 kesäkuussa kunnassa asui 2 336 asukasta.
Filip III (Ranska)

Hugo Capet
Robert II Hurskas
Lapset:
Robert II Hurskas
Henrik I
Robert I
Lapset:
Henrik I
Filip I
Hugo Magnus
Lapset:
Filip I
Ludvig VI
Lapset:
Ludvig VI Paksu
Ludvig VII
Robert I
Lapset:
Ludvig VII Nuori
Marie
Alix de France
Marguerite de France
Adèle
Filip II
Agnes de France
Lapset:
Filip II Augustus
Ludvig VIII
Lapset:
Ludvig VIII Leijona
Ludvig IX Pyhä
Robert I
Alphonse
Pyhä Ranskan Isabel
Anjoun ja Sisilian Kaarle I
Lapset:
Ludvig IX Pyhä
Filip III Rohkea
Robert
Ranskan Agnes
Lapset:
Filip III Rohkea
Filip IV Kaunis
Kaarle
Louis
Margareeta Ranskalainen
Lapset:
Filip IV Kaunis
Ludvig X Itsepäinen
Filip V Pitkä
Isabella de France
Kaarle IV Kaunis
Lapset:
Ludvig X Itsepäinen
Johanna II
Juhana I Postuumi
Lapset:
Juhana I Postuumi
Filip Pitkä V
Kaarle IV Kaunis
Filip III Rohkea (ransk.  Philippe III le Hardi); (3. huhtikuuta 1245 Poissy Ranskan kuningaskunta – 5. lokakuuta 1285 Perpignan Ranska) oli Ranskan kuningas vuosina 1270–1285. Hän on kymmenes suoraan Kapeting-dynastiaan kuulunut kuningas.
Suku

Filip III Rohkea syntyi Ludvig IX Pyhän ja Marguerite de Provencen toiseksi vanhimpana poikana. Hänen vanhempi veljensä Louis (1243–1260), josta oli kasvatettu kruununperillistä, kuoli 7-vuotiaana.
Hänellä oli kymmenen sisarusta, joista Isabelle (1242–1271) avioitui Navarran kuningas Thibaud II de Champagnen kanssa; Jean-Tristan (1250–1270) Valois'n ja Neversin kreivi avioitui vuonna 1266 Burgundin Yolande de Bourgognen kanssa; Blanche (1252–1320) avioitui  Kastilian kruununperillisen Ferdinand de La Cerdamin kanssa; Pierre (1251–1284) Alençon ja Perchemin kreivi avioitui Jeanne de Châtillonin (1254–1291) kanssa; Marguerite (1254–1271) avioitui Brabantin herttua Jean I:n kanssa; Robert (1256–1317) Clermont'n kreivi avioitui Béatrice de Bougognen Bourbonin herttuattaren kanssa ja Agnès (1260–1327) avioitui vuonna 1279 Burgundin herttua Robert II:n kanssa.
Kuningas

Filip III:n suuri hetki koitti, kun 25. elokuuta 1270 häntä tervehdittiin uutena kuninkaana kesken kahdeksatta ristiretkeä. Tapahtuma sattui keskellä erämaata ruton vaivaamassa leirissä Tunisiassa lähellä Karthagoa. Useat ristiretkeen osallistuneet merkittävät ritarit olivat menehtyneet tauteihin ja taisteluihin, kuten edesmennyt kuningas Ludvig IX Pyhä. 26-vuotias Filip oli vakavasti sairastunut leirissä raivoaviin tauteihin vastaanottaessaan vasalliensa uskollisuudenvalat. Ennen kuolemaansa isä Ludvig Pyhä oli jo nimennyt Saint-Denis'n apotin Matthieu de Vendômen ja Simon de Clermont de Neslen valtionhoitajiksi. Filip vahvisti kirjeillään heidän tehtävänsä. Koska hän oli sairas ja olosuhteet vaikeat, hän vahvisti tulevan kruununperijän täysi-ikäisyyden rajaksi 14 vuotta.
Filip III voideltiin kuninkaaksi Reimsin katedraalissa 30. elokuuta 1271. Jo vallan virallistamisen jälkeisenä päivänä hän lähti tutustumaan pohjoiseen raja-alueeseen ja Flanderin kreivi vastaanotti hänet Arrasissa. Välittömästi tämän jälkeen oli selvitettävä tilanne Poitoussa ja Toulousessa, jotka Alphonse de Poitiers'n ja tämän puolison kuoleman jälkeen vuonna 1271 palautuivat kruunun omistukseen.
Tästä huolimatta hänen täytyi vuonna 1279 luovuttaa Agenaisin kreivikunta Englannin Edvard I:lle. Filipin pojan, tulevan Filip IV:n, avioliitto vuonna 1284 Navarran, Champagnen ja Brien kreivikuntien perillisen Joanin kanssa toi nämä tärkeät alueet myös Kapetingi-suvun hallintaan. Lisäksi Filip teki vuosien varrella lukuisia pieniä aluehankintoja.
Kuningas > Foix’n kreivi

Matkatessaan Poitoussa Filip sai tiedon, että Foix’in kreivi Robert-Bernard III oli valloittanut yhden kuninkaallista linnoituksista. Vanhan tavan mukaan kreivi määrättiin tulemaan kuninkaan kuultavaksi, mistä hän kieltäytyi, koska luotti moniin linnoituksiinsa ja suureen vasallijoukkoonsa. Hän oli päättänyt puolustaa kapinaansa asein.
Filip kokosi vasalliensa armeijan, jossa olivat mukana Burgundin herttua sekä Bretagnen, Blois'n, Flanderin ja Boulognen kreivit ja muut keskeiset vasallit. He olivat kutsuneet kuninkaalliseen palvelukseen omat vasallinsa. Suuri kuninkaallinen armeija lähti liikkeelle kohti Pyreneitä.
Toulousessa Filip tapasi appensa Aragonian kuningas Jaakko I:n, mutta jatkoi välittömästi matkaansa kohdatakseen kapinoivan kreivin, joka oli linnoittautunut Foix’n linnoitukseen. Tätä korkealle vuoren harjanteelle rakennettua linnoitusta pidettiin yleisesti valloittamattomana. Linnan edustalle saapuneen Filipin kerrotaan vannoneen, että hän ei poistu paikalta ennen kuin linnake on valloitettu. Kuninkaan joukot ryhtyivät kaivamaan kalliota linnan perustuksista, jotta tie linnoitukseen voitaisiin avata. Kauhistunut kreivi Roger näki kohtalonsa sinetöidyksi ja anoi antautumista, mutta Filip vaati huomaamatonta antautumista ja kreivin kaikkien linnoitustensa luovuttamista kuninkaalle. Kreivi kuljetettiin kahleissa Carcassonnen linnaan ja teljettiin vankeuteen sen torniin. Siellä hän oli kunnes Aragonian kuningas anoi hänelle armoa.
Filipin tapa reagoida ja hänen ankaruutensa kapinallisia kohtaan toimivat pelottavana esimerkkinä ja muita vastaavanlaisia, muutoin tuohon aikaan jopa hyvinkin yleisiä kapinoita, ei hänen hallitusaikanaan tapahtunut. Jopa Englannin kuningas Edvard I kiirehti Pariisiin vannomaan vasallinvalansa alueista, jotka on hän omisti Ranskassa, ja joiden suvereniteetti kuului Filip III:lle.
Kuningas > Suhde paaviin

Vuonna 1230 Filip osallistui Lyonin yleiseen kirkolliskokoukseen, jossa kreikkalaiskatoliset luopuivat kokouksessa juhlallisesti kirkkoa repivästä skismasta. Kirkon patriarkat ja keisari Mikael IX Palaiologosin suurlähettiläät tunnustivat paavin oikeuden kirkon päänä olemiseen. Mutta tämä kahden eri kirkon yhteistyö ei muodostunut kestäväksi, sillä heti kun Sisilian ja Anjoun kuningas Kaarle I:n uhka väistyi, puheet rauhasta unohtuivat. Näin Konstantinopoli lakkasi tunnustamasta Rooman paavin asemaa.selvennä
Kirkolliskokous päättyi, kun Filip avioitui toistamiseen. Juhlat olivat mahtavat, kaikki ruhtinaat panivat parastaan ja loisto oli ennennäkemätön.
Avioliitot ja lapset

Filip III avioitui kaksi kertaa.
Ensin hän avioitui Clermont-Ferrandissa 28. maaliskuuta 1262 Isabel de Aragonin (1247–1271) kanssa, joka oli Aragonian kuningas Jaakko I:n ja tämän toisen puolison Yolanda Unkarilaisen (1215–1251) tytär. Hän seurasi kuningasta kahdeksannelle ristiretkelle ja kuoli paluumatkalla tapaturmaisesti pudottuaan hevosen selästä Calabriassa. Kuningatar odotti tuolloin viidennettä lastaan.
Heille syntyivät lapset:
Louis de France (1265–1276), kuoli 11-vuotiaana
Filip IV Kaunis (1268–1314), Ranskan kuningas
Robert de France (1269– ennen 1276), kuoli n. 5-vuotiaana
Charles de Valois (1270–1325) Valois'n kreivi, avioitui Anjoun ja Mainen kreivitär Margueriten kanssa. Heidän poikansa oli kuningas Filip VI, ensimmäinen Valois-sukuinen hallitsija.
Filip III avioitui uudelleen Vincennesin linnassa 21. elokuuta 1274 Marie de Brabantin (1254–1321) kanssa, joka oli Brabantin herttua Henri III:n ja Adélaïde de Bourgognen tytär.
Toisesta avioliitosta syntyivät lapset:
Marguerite de France (1282–1318) Englannin kuningas Edvard I:n puoliso
Louis (1276–1319) Évreux’n kreivi, avioitui vuonna 1301 Marguerite d'Artoisin (n. 1285–1311) kanssa
Blanche de France (1278–1306) Itävallan herttua Rudolf III:n puoliso
Sotaretket ja kuolema

Vuonna 1285 Filip kokosi ennen näkemättömän suuren armeijan Etelä-Ranskan Narbonneen. Historiatietojen mukaan siinä olisi ollut 100 000 miestä jalkaväkeä ja 20 000 hevosta. Sotaretkeen osallistuivat kaikki valtakunnan merkittävimmät kreivit ja herttuat. Myös laivaston suuruus, yli 150 alusta, oli hätkähdyttävä. Tarkoituksena armeijalla on ratkaista alueen ongelmia, palauttaa valtaistuimelle hallitsijoita ja turvata mm. hänen edesmenneen ensimmäisen puolisonsa Isabel de Aragonin isän Aragonian kuningas Jaakko I:n ongelmia.
Filip menestyi vähemmän sotilaallisesti. Vuonna 1276 hän julisti sodan tukeakseen veljenpoikiensa vaatimuksia perillisinä Kastiliassa, mutta luopui pian yrityksestä. Vuonna 1284 Filip käynnisti paavi Martinus IV:n aloitteesta sotaretken Aragonian kuningas Pietari III:tta vastaan ​​osana Sisilian nk. vesper-sotaa, jossa aragonialaiset vastustivat Sisilian Angevin-hallitsijoita. Filip ylitti Pyreneet armeijansa kanssa toukokuussa 1285, mutta hänen joukkojensa tekemät julmuudet aiheuttivat sissikapinan. Gironassa saadun voiton ja laivaston tuhon jälkeen Las Hormigasissa Filip joutui vetäytymään. Hän kuoli kuumeeseen matkalla kotiin.
Filip joutui sotilaitaan vaivanneen epidemian uhriksi. Hänen sairasvuoteensa siirrettiin Perpignaniin, jossa hän kuoli 5. lokakuuta 1285. Kuollessaan hän oli 41-vuotias, ja hän oli hallinnut kovalla otteellaan 16 vuoden ajan. Appi Aragonian ja Mallorcan kuningas Jaakko I, joka kuului hänen seurueeseensa, järjesti hänelle mahtavat hautajaiset. Kuninkaaksi Filip III jälkeen tuli hänen toinen poikansa Filip IV Kaunis, koska kruununperijä ja hänen vanhempi veljensä Louis oli kuollut jo 12-vuotiaana.
Kirjallisuus

Leblanc-Ginet, Henri; Histoire des Rois de France. Éditions Moréna et Actualités de l'Histoire, 1997.
Les Rois de France. Judocus. Pariisi 1989.
Kirchhoff, Elisabeth; Rois et Reines de France. Sisältää myös Mémoires de Commines. 1996.
Wenzler, Claude; Généalogie des Rois de France. Èditions Ouest-France. 1994.
Filip III Rohkean voitelu kuninkaaksi 1271, Grandes Chroniques de France, Pariisi, 1300-1400-luku
Filip III:n kruunaus, Grandes Chroniques de France 1350-luku
Filip III (vas. kruunupäinen mies ratsailla) tuo isänsä Ludvig IX:n jäännökset Pariisiin, Livre des faiz monseigneur saint Loys, Maître de Cardinal de Bourbon 1480
Kreivi Roger-Bernard III de Foix'n linnoituksen valtaaminen 1272 , Jean Fouquet 1400-luku
Filip III:n ja toisen puolison Marie de Brabantin avioliittoon vihkiminen vuonna 1274, miniatyyri 1300-luvun käsikirjoituksessa Chroniques de France ou de St. Denis
Filip III:n hauta Saint-Denis'n basilikassa
Ranskan 3. kevyt ratsuväkidivisioona

| 3>  kevyt ratsuväkidivisioona |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1940
Valtio:   Ranska
Puolustushaarat:  Maavoimat
Aselajit:  Ratsuväki
Sodat ja taistelut:  Toinen maailmansota
3. kevyt ratsuväkidivisioona (ransk. 3e division légère de cavalerie) oli Ranskan maavoimien ratsuväkiyhtymä toisessa maailmansodassa.
Perustaminen

Helmikuussa 1940 Ranskan sodanjohto toteutti marraskuussa 1939 tehdyn päätöksen muodostaa kolmesta ratsuväkidivisioonasta viisi kevyttä ratsuväkidivisioonaa. 3. kevyt ratsuväkidivisioona muodostettiin 10. helmikuuta 1940 Longwyssä 3. ratsuväkidivisioonasta komentajanaan kenraali Petiet.
Kokoonpano

Divisioonaan kuuluivat:
5. ratsuväkiprikaati
4. husaarirykmentti
6. rakuunarykmentti
13. kevyt motorisoitu prikaati
3. panssariautorykmentti
2. motorisoitu rakuunarykmentti
3. panssarintorjuntaeskadroona
3. huoltoeskadroona
72. tykistörykmentti
713/409. ilmatorjuntarykmentti
pioneerikomppania
kuljetuskomppania
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: fr:3e division légère de cavalerie
Käännös suomeksi
Ranskan 2. kevyt ratsuväkidivisioona

| 2>  kevyt ratsuväkidivisioona |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1940
Valtio:   Ranska
Puolustushaarat:  Maavoimat
Aselajit:  Ratsuväki
Sodat ja taistelut:  Toinen maailmansota
2. kevyt ratsuväkidivisioona (ransk. 2e division légère de cavalerie) oli Ranskan maavoimien ratsuväkiyhtymä toisessa maailmansodassa.
Perustaminen

Helmikuussa 1940 Ranskan sodanjohto toteutti marraskuussa 1939 tehdyn päätöksen muodostaa kolmesta ratsuväkidivisioonasta viisi kevyttä ratsuväkidivisioonaa. 2. kevyt ratsuväkidivisioona muodostettiin 10. helmikuuta 1940 2. ratsuväkidivisioonasta komentajanaan kenraali Berniquet. Se liitettiin perustettaessa Ranskan 2. armeijaan.
Kokoonpano

Divisioonaan kuuluivat:
3. ratsuväkiprikaati
18. ratsuväkirykmentti
5. kyrassieerirykmentti
12. kevyt motorisoitu prikaati
2. panssariautorykmentti
3. motorisoitu rakuunarykmentti
2. panssarintorjuntaeskadroona
2. huoltoeskadroona
73. tykistörykmentti
712/409. ilmatorjuntarykmentti
pioneerikomppania
kuljetuskomppania
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: fr:2e division légère de cavalerie
Käännös suomeksi
Endymionin nousu

| Endymionin nousu> The Rise of Endymion |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Dan Simmons
Kieli:  englanti
Genre:  science fiction
Julkaistu:  1997
Suomennos
Suomentaja:  Juha Ahokas
Kustantaja:  Like
Julkaistu:  2000
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  789
ISBN:  951-578-787-4
Sarja: Hyperion
Edeltävä:  Endymion
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Endymionin nousu on Dan Simmonsin vuonna 1997 julkaistu science fiction -romaani. Teos on Hyperion-sarjan neljäs osa.
Teos on voittanut Locus-palkinnon ja ollut ehdolla Hugo-palkinnolle.
Suomenkielisen käännöksen on tehnyt Juha Ahokas ja julkaissut Like.
Ranskan 4. kevyt ratsuväkidivisioona

| 4>  kevyt ratsuväkidivisioona |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1940
Valtio:   Ranska
Puolustushaarat:  Maavoimat
Aselajit:  Ratsuväki
Sodat ja taistelut:  Toinen maailmansota
4. kevyt ratsuväkidivisioona (ransk. 4e division légère de cavalerie) oli Ranskan maavoimien ratsuväkiyhtymä toisessa maailmansodassa.
Perustaminen

Helmikuussa 1940 Ranskan sodanjohto toteutti marraskuussa 1939 tehdyn päätöksen muodostaa kolmesta ratsuväkidivisioonasta viisi kevyttä ratsuväkidivisioonaa. 4. kevyt divisioona muodostettiin 10. helmikuuta 1940 2. ratsuväkidivisioonasta komentajanaan kenraali Barbe, joka sai surmansa 15. toukokuuta. Divisioonasta muodostettiin 4. kevyt ratsuväkidivisioona 3. maaliskuuta.
Palvelus

Komentajaksi tuli Barben saatua surmansa eversti Marteau. Divisioonasta muodostettiin 7. kevyt mekanisoitu divisioona 5. kesäkuuta 1940.
Kokoonpano

Divisioonaan kuuluivat:
4. ratsuväkiprikaati
8. rakuunarykmentti
31. rakuunarykmentti
14. kevyt motorisoitu prikaati
4. panssariautorykmentti
14. motorisoitu rakuunarykmentti
4. panssarintorjuntaeskadroona
4. huoltoeskadroona
77. tykistörykmentti
714/409. ilmatorjuntarykmentti
pioneerikomppania
kuljetuskomppania
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: fr:4e division légère de cavalerie
Käännös suomeksi
Aubonne

| Aubonne |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Aubonne
 Koordinaatit: 46°29′41″N, 6°23′32″E 
Valtio:  Sveitsi
Kantoni:  Vaud
Alue:  Morges
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  9,39 km²
Väkiluku (5.6.2024):  3 840
Aubonne on Sveitsin kunta, joka sijaitsee Morgesin alueella Vaud’n kantonissa Lounais-Sveitsissä. Vuoden 2024 kesäkuussa kunnassa asui 3 840 asukasta.
Bougy-Villars

| Bougy-Villars |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Bougy-Villars
 Koordinaatit: 46°28′42″N, 6°21′12″E 
Valtio:  Sveitsi
Kantoni:  Vaud
Alue:  Morges
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1,78 km²
Väkiluku (5.6.2024):  514
Bougy-Villars on Sveitsin kunta, joka sijaitsee Morgesin alueella Vaud’n kantonissa Lounais-Sveitsissä. Vuoden 2024 kesäkuussa kunnassa asui 514 asukasta.
Chevilly

| Chevilly |
| --- | --- |
 vaakuna
 Chevilly
 Koordinaatit: 46°38′32″N, 6°28′33″E 
Valtio:  Sveitsi
Kantoni:  Vaud
Alue:  Morges
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  3,89 km²
Väkiluku (5.6.2024):  337
Chevilly on Sveitsin kunta, joka sijaitsee Morgesin alueella Vaud’n kantonissa Lounais-Sveitsissä. Vuoden 2024 kesäkuussa kunnassa asui 337 asukasta.
Ranskan 5. kevyt ratsuväkidivisioona

| 5>  kevyt ratsuväkidivisioona |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1940
Valtio:   Ranska
Puolustushaarat:  Maavoimat
Aselajit:  Ratsuväki
Sodat ja taistelut:  Toinen maailmansota
5. kevyt ratsuväkidivisioona (ransk. 5e division légère de cavalerie) oli Ranskan maavoimien ratsuväkiyhtymä toisessa maailmansodassa.
Perustaminen

Helmikuussa 1940 Ranskan sotilasjohto antoi määräyksen marraskuussa 1939 tehdyn päätöksen mukaisesti muuttaa kolme ratsuväkidivisioonaa viideksi kevyeksi ratsuväkidivisioonaksi.
Divisioona muodostettiin 10. helmikuuta 1940 komentajanaan kenraali Chanoine.
Palvelus

Divisioona liitettiin perustettaessa osaksi Ranskan 2. armeijaa.
Kokoonpano

Divisioonaan kuuluivat:
6. ratsuväkiprikaati (aiemmin 3. ratsuväkidivisioonassa)
11. kyrassieerirykmentti
12. ratsuväkirykmentti
15. kevyt motorisoitu prikaati
5. panssariautorykmentti
15. motorisoitu rakuunarykmentti
5. panssarintorjuntaeskadroona
5. huoltoeskadroona
78. tykistörykmentti
715/409. ilmatorjuntarykmentti
pioneerikomppania
kuljetuskomppania
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: fr:5e division légère de cavalerie
Käännös suomeksi
Ranskan 3. panssaridivisioona (1940)

| 3>  panssaridivisioona |
| --- | --- |
 Vadenayn muistomerkki
Toiminnassa:  1940
Valtio:   Ranska
Puolustushaarat:  Maavoimat
Aselajit:  Ratsuväki
Sodat ja taistelut:  Toinen maailmansota
3. panssaridivisioona (ransk. 3e Division cuirassée) oli Ranskan maavoimien panssariyhtymä toisessa maailmansodassa vuonna 1940.