stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Juha Riihijärvi
Pelaajaura

Riihijärvi aloitti uransa Oulun Kärpissä, joiden SM-liigajoukkueessa hän debytoi kaudella 1987–88. Hän pelasi hyvän tulokaskauden 1988–89, jolloin pisteitä kertyi 34. Kärppien kausi päättyi kuitenkin pettymykseen, kun joukkue putosi jääkiekon I-divisioonaan. Riihijärvi pelasi I-divisioonassa kaksi vuotta ollen molempina kausina joukkueen paras pistemies, kunnes hän siirtyi kaudeksi 1991–92 JYP HT:n riveihin. Kesällä 1991 Edmonton Oilers varasi hänet numerolla 254. Riihijärvi teki 62 pistettä, voitti SM-hopeaa ja pääsi pelaamaan myös MM-kilpailuihin, josta hän voitti hopeaa. Seuraavalla kaudella Riihijärvi oli 56 pisteellään JYP HT:n paras pistemies ja valittiin SM-liigan tähdistökentälliseen. Hän pelasi MM-kisoissa myös keväällä 1993.
Riihijärvi siirtyi kaudeksi 1993–94 Edmonton Oilersin organisaatioon, mutta pelasi koko kauden farmijoukkue Cape Breton Oilersissa. Hän palasi kaudeksi 1994–95 SM-liigaan ja siirtyi Rauman Lukon riveihin. Toisella Lukko-kaudella 1995–96 Riihijärvi voitti SM-liigan maali- ja pistepörssin tehoilla 28+44=72. Lisäksi hänet valittiin runkosarjan parhaaksi pelaajaksi (Lasse Oksanen -palkinto) ja valittiin tähdistökentälliseen. Hän pelasi vuonna 1996 myös MM-kilpailuissa ja maailmancupissa.
Riihijärvi siirtyi kaudeksi 1996–97 Elitserien-joukkue Malmö IF:n riveihin. Hän voitti heti ensimmäisellä kaudellaan Elitserienin pistepörssin tehden 51 pistettä. Riihijärvi pelasi Malmössä pitkään, yhteensä kymmenen kautta, joista yksi on sarjatasoa alempana HockeyAllsvenskanissa. Noiden kausien aikana Riihijärvi voitti pistepörssin myös kaudella 1999–2000, jolloin pisteitä kertyi 56. Tuona kyseisenä kautena ja kaudella 2000–01 hän pelasi myös Elitserienin tähdistöottelussa. Pistepörssivoittojen lisäksi Riihijärvi oli myös kausina 2000–01 ja 2001–02 Elitserienin tehokkain ulkomaalainen. Riihijärvi pelasi välillä kauden 2004–05 Sveitsissä. Hän pelasi ensin kaksi ottelua Nationalliga A:n HC Ambrì-Piottassa ja siirtyi sitten sarjatasoa alemmas Nationalliga B:n EHC Baseliin. Riihijärvi palasi kaudeksi 2005–06 Malmöhön, joka pelasi HockeyAllsvenskanissa. Riihijärvi oli nostamassa joukkuetta takaisin Elitserieniin kaudeksi 2006–07.
Kaudeksi 2007–08 Riihijärvi siirtyi pelaamaan Tanskan Oddset Ligaenin Rødovre Mighty Bullsiin. Kauden 2008–09 hän pelasi Itävallan Erste Bank Eishockey Ligan Vienna Capitalsissa ja kaudeksi 2009–10 Riihijärvi siirtyi Italian HC Bolzanoon, johon hän päätti pelaajauransa.
Valmentajaura

Riihijärvi aloitti valmentajauransa toimien Ruotsin kolmannen sarjatason IK Panternin apuvalmentajana kaudella 2010–11. Tämän jälkeen hän siirtyi Tanskan pääsarjan Herlev Eaglesin päävalmentajaksi kolmeksi kaudeksi. Herlev ylsi kaikilla kolmella kaudella pudotuspeleissä neljännesfinaaleihin. Kauden 2014–2015 Riihijärvi aloitti Frederikshavn White Hawksin päävalmentajana, mutta sai potkut joulukuun lopussa. Tämän jälkeen Riihijärvi on toiminut syksystä 2017 alkaen NHL-joukkue New York Islandersin pelaajatarkkailijana.
Muuta

Riihijärven 1993 syntynyt poika Aleksis pelasi malmöläisen IK Panternin junioreissa sekä muutamissa Divisioona 2:n ja Divisioona 3:n joukkueissa kevääseen 2014 asti.
Riihijärvellä on myös Ruotsin kansalaisuus ja hän asuu perheineen Malmön lähellä Höllvikenissä.
Aiheesta muualla

Riihijärvi Malmö Redhawksien sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Juha Riihijärvi The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Juha Riihijärvi Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Kai Nurminen | Aarne Honkavaara -palkinnon voittaja 1996 | Seuraaja: Petri Varis |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Saku Koivu | Lasse Oksanen -palkinnon voittaja 1996 | Seuraaja: Jani Hurme |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Saku Koivu | Veli-Pekka Ketola -palkinnon voittaja 1996 | Seuraaja: Petri Varis |
Suomen joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 1992
1 Siekkinen |
4 Hämäläinen |
5 Jutila (A) |
6 Ruotanen |
7 Immonen |
9 Rautio |
11 Viitakoski |
12 Laukkanen |
14 Lehtinen |
15 Järvenpää |
16 Säilynoja |
18 Tuomisto (C) |
21 Ruuttu |
22 Saarikoski |
24 Riihijärvi |
25 Raitanen |
27 Timo Peltomaa |
28 Varvio |
30 Ketterer |
35 Lindfors |
40 Nieminen |
42 Mäkelä (A) |
44 Laurila |
Valmentaja Pentti Matikainen
Suomen joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 1993
2 Haapakoski |
4 Hämäläinen |
5 Jutila (C) |
7 Immonen |
8 Harila |
10 Tikkanen |
11 Viitakoski |
12 Laukkanen |
13 Koivu |
14 Korpisalo |
15 Alatalo |
16 Säilynoja |
20 Palo |
22 Saarikoski (A) |
24 Riihijärvi |
26 Ylönen |
27 Timo Peltomaa |
28 Varvio |
30 Ketterer |
31 Sulander |
35 Lindfors |
40 Nieminen (A) |
88 Sirén |
Valmentaja Pentti Matikainen
Suomen joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 1996
3 Nummelin |
4 Lumme |
5 Jutila (C) |
6 Niinimaa |
7 Numminen |
8 Ojanen |
9 Keskinen |
10 Tikkanen |
14 Helminen |
16 Peltonen (A) |
21 Ylönen |
22 Ruuttu |
23 Virta |
24 Kapanen |
26 Strömberg |
27 Nurminen |
29 Riihijärvi |
30 Ketterer |
31 Sulander |
32 Timonen |
35 Myllys |
40 Nieminen (A) |
88 Selänne |
Valmentaja Curt Lindström
K. J. Juuti

Kustaa Jonatan (K. J.) Juuti (23. maaliskuuta 1855 Tohmajärvi – 23. tammikuuta 1911 Joensuu) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija. Hän käytti nimimerkkiä Koito.
K. J. Juuti kävi Siitoisten kansakoulua Sortavalassa ja oli sitten pari vuotta kauppa-apulaisena Puhoksessa. Hän aloitti opinnot Jyväskylän seminaarissa 1873. Juuti toimi opettajana Hammaslahden koulussa 1877-1905. Erottuaan opettajan toimestaan Juuti asui Joensuussa. K. J. Juuti oli naimisissa Sanna Koljosen kanssa. Heidän poikiansa olivat Kauppalehden päätoimittaja Yrjö Juuti ja toimittaja, opettaja, kirjailija ja kääntäjä Toimi Juuti.
Teoksia

Suomen maantiede: kansakouluja varten.   Weilin & Göös 1881
Lukukirja yleisessä historiassa, koulutoimen ylihallituksen vahvistamain mallikurssien johdolla kansakouluja varten. Weilin & Göös 1884
Karjalan kankahilta: Viiden veljen tyttäret, Pajarin tytär, Siirnitsa, Pyhäsaari, Kolinvuorelta.  Gummerus 1884
Karjalan kankahilta, kertoelmia: Oppipojan kertomus, Mannisten kaupunki, Kaksi hirttoyritystä.   Hagelberg, Tampere 1889 (nimimerkillä Koito)
Pappiparka.   Matti Kurikka, Viipuri 1889 (nimimerkillä Koito)
Nimimerkillä Koito useita kirjoituksia Matti Kurikan toimittamassa Elämä -lehdessä 1907.
Aiheesta muualla

Vapaasti ladattavia Koiton (Kustaa Juutin) e-kirjoja Project Gutenbergiltä ja Projekti Lönnrotilta
Jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2007

Jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2007 pelattiin Kanadassa, ottelupaikkakuntina toimivat Winnipeg ja Selkirk. Maailmanmestaruuden voitti isäntämaa Kanada kaatamalla loppuottelussa Yhdysvallat lukemin 5–1. Pronssimitalit vei Ruotsi.
Loppusijoitukset

| Sija | Joukkue |
| --- | --- |
:  Kanada
:  Yhdysvallat
:  Ruotsi
4.:  Suomi
5.:  Sveitsi
6.:  Kiina
7.:  Venäjä
8.:  Saksa
9.:  Kazakstan
K. J. Högman

| Karl Johan Högman |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. huhtikuuta 1850 Kajaani, Suomi
Kuollut: 14. maaliskuuta 1893 (42 vuotta) Helsinki, Suomi
Ammatti:  lehtori, valtiopäivämies, päätoimittaja
Vanhemmat:  Gustaf Fredrik Högman (1811-1866) ja Alexandra Maria Sofia Ricksten
Siviilisääty:  naimisissa
Puoliso:  Eva Maria Mollin (k. 1883)
Karl Johan Högman (19. huhtikuuta 1850 Kajaani – 14. maaliskuuta 1893 Helsinki) oli suomalainen opettajaseminaarin lehtori, valtiopäivämies ja päätoimittaja.
Henkilöhistoria

Högmanin vanhemmat olivat Rovaniemen kirkkoherra Gustaf Fredrik Högman (1811-1866) ja Alexandra Maria Sofia Ricksten. Hän oli naimisissa 1877–1883 Eva Maria Mollinin (k. 1883) kanssa.  Högman pääsi ylioppilaaksi 1869 Oulun ruotsinkielisestä alkeisoppilaitoksesta ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1874 Helsingin yliopistosta. Hän suoritti vielä lakitieteen kandidaatin tutkinnon 1887. Högman oli Jyväskylän seminaarin matematiikan lehtori vuodesta 1879 ja Keski-Suomi-lehden päätoimittaja 1878–1879.
Högman oli porvarissäädyssä Jyväskylän edustaja valtiopäivillä 1885, 1888 ja 1891. Hän oli muun muassa edistämässä rautatien rakentamista Jyväskylään, joka toteutuikin 1896. Högman oli myös Jyväskylän kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1881.
Teoksia

Valosta ; kirj. K.J.H. Kansanvalistus-seuran toimituksia 5. Weilin & Göös, Jyväskylä 1876
Lu'unlasku kansakoulussa : opetusopillinen osviitta ynnä liite: osoituksia mittausopin opetuksesta kansakoulussa. Weilin & Göös, Jyväskylä 1880, 2. muutettu painos 1885
Taululaskuharjoituksia. 1 vihko, Kokonaisten lukujen opettamista varten. Weilin & Göös, Jyväskylä 1880, 13. painos 1912
Taululaskuharjoituksia. 3 vihko, Tavalliset murtolu'ut. Weilin & Göös, Jyväskylä 1880, 7. painos 1906
Lu'unlaskun oppikirja. Weilin & Göös, Helsinki 1883
Aurinko : kansantajuinen esitys, kuwilla warustettu ;  kirjoittanut K. J. Högman. Kyläkirjasto 1884, 1. K. J. Gummerus, Jyväskylä 1884
Ekvatiooni-laskun alkeet. Tekijä, Jyväskylä 1884
Taululaskuharjoituksia. 2 vihko, Kymmenmurtolu'ut. Weilin & Göös, Helsinki 1884, 8. painos 1912
Taululaskuharjoituksia. 4 vihko, Verranto-lasku, moniehtoinen päätös-lasku, prosentti-lasku ja vaihto-lasku, osinko-lasku. Weilin & Göös, Helsinki 1884
Kuu : kansantajuinen esitys, kuwilla warustettu. Kyläkirjasto 1885, 4. K. J. Gummerus, Jyväskylä 1885
Eduskunta-laitoksen muutoksesta (ote Kyläkirjastosta). Gummerus 1888
Neljän laskutavan alkeisharjoituksia lu'uilla 1-1000 : kirjallista laskemista varten. Gummerus 1889
Neljän laskutavan alkeisharjoituksia lu'uilla 1-1000 : kirjallista laskemista varten : esimerkkien tulokset. Gummerus 1890
Lasku-opin perustoimitukset : kansakouluja varten. Gummerus 1893
JTG

JTG vuonna 2009
JTG (Just That Gangsta) (oik. Jayson Paul, s. 10. joulukuuta 1984, Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen showpainija, joka muistetaan parhaiten ajastaan World Wrestling Entertainmentissä.
JTG kuului Cryme Tyme -nimiseen tag teamiin.
K-33

| K-33 |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Tehdas numero 902, Severodvinsk, Neuvostoliitto
Laskettu vesille:  6. kesäkuuta 1961
Palveluskäyttöön:  5. heinäkuuta 1961
Poistui palveluskäytöstä:  1990
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 000 t (pinnalla) 6 000 t (sukellus)
Pituus:  115,0 m
Leveys:  9,0 m
Syväys:  7,0 m
Koneteho:  2 &times höyryturbiinia á 17 500 hv
Nopeus:  20 solmua (pinnalla) 25 solmua (sukellus)
Toimintamatka:  50 vuorokautta
Miehistöä:  80
Aseistus
Aseistus:  6 x 533 mm torpedoputkea keulassa 4 x 406 mm torpedoputkea peräosassa D-2-laukaisujärjestelmä kolmella SS-N-4-ohjuksella
K-33 (tunnusnumero 921) oli Neuvostoliiton laivaston Hotel-luokan (Projekti 658) ydinsukellusvene. Alus kuului Neuvostoliiton pohjoiseen laivastoon. Se oli palveluksessa vuoteen 1990, minä aikana alus oli osallisena kahdessa haverissa.
Valmistus

Alus tilattiin Severodvinskistä. Se laskettiin vesille 6. kesäkuuta 1961 ja otettiin palvelukseen 5. heinäkuuta 1961.
Palvelus

K-33 törmäsi 12. huhtikuuta 1963 Kattegatin salmessa suomalaiseen Enso Gutzeitin omistamaan rahtilaiva M/S Finnclipperiin noustessaan syvyyksistä pintaan. Rahtilaiva oli kuljettamassa 6 000 tonnin paperilastia Yhdysvaltoihin ja sukellusvene matkalla Pohjois-Atlantille. Törmäyshetkellä sää oli sumuinen. Rahtialus pysäytettiin välittömästi törmäyksen tapahduttua, ja se kääntyi takaisin tutkimaan, olisiko tuntematon sukellusvene avun tarpeessa. Kaksi neuvostoliittolaista upseeria tuli laivaan kertomaan sukellusveneen vaurioituneen, muun muassa saaneen törmäyksessä taipuman kylkeen. Neuvostoupseerit eivät paljastaneet kansalaisuuttaan laivan miehistölle vaan selittivät kuuluvansa vain Varsovan liittoon. Suomalaiset kuitenkin näkivät selvästi sukellusveneen kyljessä olleen tunnusnumeron 921.
Suomalaisalus onnistui vuotavana purjehtimaan yli Atlantin Yhdysvaltoihin, ja K-33 selvisi pahoin vaurioituneena Murmanskin laivastotukikohtaan Neuvostoliittoon. Finnclipper purki paperilastinsa Bostonissa ja jatkoi sieltä New Yorkiin, jossa tapahtuneesta annettiin poikkeuksellisesti meriselitys. Selvitys salattiin 44 vuodeksi, eikä siitä kerrottu julkisuudessa mitään.
Norjalaisen ympäristöjärjestön mukaan alus oli pitkään telakoituna vuosina 1963–1964. Korjaustöiden aikana veneen polttoainekapseli varustettiin uusilla uraanisauvoilla ja sen ohjusjärjestelmä uudistettiin mahdollistamaan vedenalainen laukaisu. Sillä sattui vuonna 1965 säteilyonnettomuus sen ollessa Arktisella alueella.
Muuta

Jaakko Varimaa, laivan miehistön jäsen, julkaisi Kattegatissa tapahtuneesta onnettomuudesta kirjan Sukellusvene sumussa 4. huhtikuuta 2007, jolloin tapaus tuli suuren yleisön tietoon.
Rahtilaiva M/S Finnclipper
Onnettomuuspaikka kartalla
Juho-Erik Laitamäki

| Juho-Erik Laitamäki> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. toukokuuta 1996 (ikä 28) Seinäjoki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Juho
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  Vasen
Pituus:  184 cm
Paino:  90 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2016–2018
Seurat:  Hermes (Mestis) Sport (SML) TarU (III-div.) S-Kiekko (S-S)
Juho-Erik Laitamäki (s. 9. toukokuuta 1996 Seinäjoki) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän sai kausina 2016–2017 ja 2017–2018 Vaasan Sportissa tililleen yhteensä yhdeksän SM-liigan runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Laitamäki pelasi myös kolmena kautensa Mestis-joukkue Kokkolan Hermeksessä. Pelaajauransa viimeiseksi jääneellä kaudellaan 2018–2019 hän pelasi Suomi-sarjaa kasvattajaseuraassaan S-Kiekossa, mutta lonkkavaivat päättivät Laitamäen uran vain 22-vuotiaana.
Ura

Laitamäki on S-Kiekon kasvatti. Hän toimi kaudella 2011–2012 seuran C-nuorten kapteenina. Laitamäki oli sekä C-nuorten I-divisioonan runkosarjassa että nousukarsinnoissa joukkueensa tehokkain puolustaja. Hän voitti koko I-divisioonan karsintojen puolustajien maalipörssin ja sijoittui puolustajien pistepörssissä toiseksi edellään vain TuTon Atte Virtaniemi. Kaudella 2012–2013 Laitamäki kuului S-Kiekon B-nuorten kapteenistoon ja hän oli joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja 12 osumallaan. Kauden päätteeksi seinäjokelaiset pääsivät juhlimaan B-nuorten Mestiksen pronssimitaleja, mikä on harvinaista Seinäjoella.
Kaudeksi 2013–2014 Laitamäki siirtyi Vaasan Sportin B-nuoriin. Hän voitti tehoilla 16+22=38 koko B-nuorten Mestiksen puolustajien maalipörssin ja jakoi puolustajien pistepörssin voiton KOOVEE:n Mikael Soinnun kanssa. Laitamäki oli Sportin tehokkain puolustaja myös B-nuorten SM-sarjassa tehoilla 5+11=16. Kaudella 2015–2016 hän nousi seuran A-nuorten kapteeniksi. Laitamäki debytoi kauden aikana myös miesten peleissä lainalla Sportin yhteistyöjoukkueen, Mestiksessä pelaavan Kokkolan Hermeksen paidassa. Siirtotakarajalla, helmikuussa 2016 Sport lainasi hänet Hermekseen toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella. Koska Sport oli nimennyt Laitamäen nuorten pelaajien listalle, hänellä oli myös oikeus siirtyä siirtotakarajan jälkeenkin seuran SM-liigajoukkueen tai A-nuorten vahvuuteen. Laitamäki pelasi Hermeksessä kauden loppuun. Hän teki Mestiksessä kauden aikana kaikkiaan kahdeksassa runkosarja- ja kolmessa playoff-ottelussa tehot 1+1=2.
Huhtikuussa 2016 Laitamäki teki Sportin kanssa 1+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Hän teki liigadebyyttinsä 27. lokakuuta 2016 Porin Ässiä vastaan. Hänet merkittiin Sportin seitsemänneksi puolustajaksi, mutta Laitamäki jäi kuitenkin ilman peliaikaa. Hän sai kauden 2016–2017 aikana SM-liigassa tililleen neljä runkosarjaottelua, mutta Laitamäki jäi niissä jokaisessa ilman jääaikaa. Hän pelasi alkukauden pääasiassa Sportin A-nuorissa, mutta tammikuussa 2017 seura lainasi Laitamäen toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Hermekseen, jossa hän pelasi lopulta kauden loppuun.
Alkukauden 2017–2018 Laitamäki vietti lähinnä Sportin A-nuorissa. Hän pelasi yhden ottelun lainalla Hermeksen Mestis-joukkueessa helmikuussa 2018. Laitamäki sai ensimmäiset peliaikansa SM-liigassa kauden neljännessä ja uransa kahdeksannessa ottelussaan 17. helmikuuta 2018 vieraissa Kalevan Palloa vastaan. Hänet merkittiin jälleen Sportin seitsemänneksi puolustajaksi. Laitamäki sai jääaikaa lopulta 3.53 minuuttia. Hän esiintyi kauden aikana kaikkiaan viidessä SM-liigaottelussa.
Laitamäki kärsi loukkaantumisista alkukaudella 2018–2019. Lokakuussa 2018 hän pelasi yhden ottelun III-divisioonajoukkue Tarvasjoen Urheilijoissa. Tammikuussa 2019 Laitamäki palasi loppukauden kattavalla sopimuksella kasvattajaseuraansa S-Kiekkoon pelaamaan Suomi-sarjaa. Hänen pikkuveljensä Eliaksen mukaan hän kärsi lonkkavaivoista, joiden myötä Juho-Erik Laitamäki lopetti pelaajauransa vain 22-vuotiaana kevääseen 2019.
Muuta

Laitamäki valmistui ylioppilaaksi Vaasan lyseon lukiosta syksyllä 2015. Hänen pikkuveljensä Elias pelaa puolustajana Turun Palloseuran SM-liigajoukkueessa.
Judon maailmanmestaruuskilpailut 2014

Judon maailmanmestaruuskilpailut 2014 olivat järjestyksessään 30. judon maailmanmestaruuskilpailut. Ne käytiin Tšeljabinskin Traktor Arenalla, Venäjällä 25.–31. elokuuta 2014.
Mitalistit

Lähde: ippon.org
Mitalistit > Miehet

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| 60 kg |  Ganbatyn Boldbaatar |  Beslan Mudranov |  Amiran Papinašvili  Naohisa Takatō |
| 66 kg |  Masashi Ebinuma |  Mihail Puljajev |  Heorhi Zantaraja  Kamal Han-Magomedov |
| 73 kg |  Riki Nakaya |  Hong Kuk-hyon |  Victor Scvortov  Musa Moguškov |
| 81 kg |  Avtandil Tšrikišvili |  Antoine Valois-Fortier |  Loïc Pietri  Ivan Nifontov |
| 90 kg |  Ilias Iliadis |  Krisztián Tóth |  Varlam Liparteliani  Kirill Voprosov |
| 100 kg |  Lukáš Krpálek |  José Armenteros |  Ivan Remarenco  Karl-Richard Frey |
| yli 100 kg |  Teddy Riner |  Ryu Shichinohe |  Renat Saidov  Rafael Silva |
| Joukkuekilpailu |  Japani |  Venäjä |  Saksa  Georgia |
Mitalistit > Naiset

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| 48 kg |  Ami Kondō |  Paula Pareto |  Amandine Buchard  Maria Celia Laborde |
| 52 kg |  Majlinda Kelmendi |  Andreea Chițu |  Erika Miranda  Natalija Kuzjutina |
| 57 kg |  Nae Udaka |  Telma Monteiro |  Sanne Verhagen  Automne Pavia |
| 63 kg |  Clarisse Agbegnenou |  Yarden Gerbi |  Miku Tashiro  Tina Trstenjak |
| 70 kg |  Yuri Alvear |  Karen Nun-Ira |  Onix Cortés  Katarzyna Kłys |
| 78 kg |  Mayra Aguiar |  Audrey Tcheuméo |  Kayla Harrison  Anamari Velenšek |
| yli 78 kg |  Idalys Ortiz |  Maria Suelen Altheman |  Megumi Tachimoto  Émilie Andéol |
| Joukkuekilpailu |  Ranska |  Mongolia |  Saksa  Japani |
Lähteet ja huomautukset

↑  Let The Worlds Begin! usjf.com.  24.8.2014. Arkistoitu 20.6.2015. Viitattu 20.6.2015. (englanniksi)
↑  Championships 2014 worldjudo2014.ru. Arkistoitu 20.6.2015. Viitattu 20.6.2015. (englanniksi)
↑  World Championships 2014 ippon.org. Viitattu 20.6.2015. (englanniksi)
↑  World Championship Teams 2014 ippon.org. Viitattu 20.6.2015. (englanniksi)
↑  Kosovolainen Kelmendi kilpaili Kansainvälisen judoliiton lipun alla.
Ivan A. Lavrivskyi

Ivan A. Lavrivskyi, ukr. Іван Лаврівський, (10. syyskuuta 1823 Lopinka, Lemkon piiri – 24. toukokuuta 1873 Holm) oli ukrainalainen säveltäjä ja pappi. Hän opiskeli musiikkia Peremyšlissä, ja sen jälkeen hänestä tuli Peremyšlin katedraalin katedraalikuoron johtaja.
Lavrivskyin alkuperäiset sävellykset ovat tyylillisesti verrattavissa Myhailo Verbytskyin sävellyksiin ja edustavat Peremyšlin koulukuntaa, joka oli 1800-luvun puolivälin tienoilla ukrainalaisen musiikin kehityksen ytimessä. Myöhemmin Lavrivskyi asui Krakovassa (1854–1863) ja Lvivissä (1863–1866) ennen nimitystään professoriksi ja vararehtoriksi Holmin teologiseen seminaariin. Lavrivskyin koraaliteoksiin kuuluu sekä uskonnollisia että maallisia sävellyksiä ja myös operetteja.
K. J. Kalliala

Kaarlo Julius Kalliala (sukunimi vuoteen 1906 Bergroth; 20. syyskuuta 1891 Veteli – 26. kesäkuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen Säästöpankkien Keskus-Osake-Pankin (SKOP) pääjohtaja ja itsenäisyysaktivisti.
Kallialan vanhemmat olivat Ähtärin kirkkoherra, rovasti Julius Bergroth (1849–1914) ja Julia Nanny Sofia Bähr (1851–1931). Hän pääsi ylioppilaaksi 1909 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1914 ja maisteriksi 1919.
Kalliala oli SOK:n tilasto-osaston esimiehenä 1916–1918, Suomen Pankin tilasto-osaston esimiehenä 1919–1925 ja Säästöpankkien Keskus-Osake-Pankin johtokunnan jäsenenä vuodesta 1925 alkaen sekä pääjohtajana 1950–1956. Hän oli eduskunnan pankkivaliokunnan sihteerinä 1930–1940.
Kalliala oli mukana jääkäriliikkeessä. Hän osallistui liikkeen perustamiskokoukseen Ostrobotnian kassahuoneessa 20. marraskuuta 1914 ja hän kuului jääkäriliikkeen keskuskomiteaan.
Kalliala oli Eteläpohjalaisen osakunnan kuraattorina 1916–1918 ja Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan puheenjohtajana 1918. Hän oli muun muassa Yleisradion hallintoneuvoston jäsenenä 1927–1933, Kansantaloudellisen yhdistyksen esimiehenä 1939–1940, Suomen Säästöpankkiliiton johtokunnan puheenjohtajana 1939–1946, Kansainvälisen säästöpankkijärjestön johtokunnan jäsenenä vuodesta 1950 ja kokoomuspuolueen valtuuskunnan jäsenenä 1935–1938.
Kalliala oli naimisissa vuodesta 1916 arkkitehti Hanna-Liisa Nohrströmin kanssa. Kaarlo Julius Kalliala on Turun arkkihiippakunnan piispan Kaarlo Kallialan isoisä.
Teoksia

Asunto-osuuskunnat. Julkaisuja / Yhdistys yleishyödyllisen rakennustoiminnan edistämiseksi n:o 14. Helsinki 1917
Markvärdets stabilisering : synpunkter angående frågans tekniska sida. Statsrådet, Helsingfors 1924
Säästöpankkien Keskus-Osake-Pankki 1909 - 1934 ; hallintoneuvoston toimeksiannosta kirjoittanut K. J. Kalliala. Säästöpankkien Keskus-Osake-Pankki, Helsinki 1933
Kokoomuspuolue ja IKL. Kansallinen kokoomuspuolue, Helsinki 1936
Valtio ja elinkeinojen kannattavaisuus. Kansantaloudellinen aikakauskirja 2/1937
Verorasitus ja taloudellinen edistys : kansallisen kokoomuspuolueen puoluekokouksessa 25.5.1937 pidetty esitelmä. Kansallinen kokoomuspuolue, Helsinki 1937
Ansiontavoittelu ja moraali. Kansantaloudellinen aikakauskirja 1/1941
Tag tillfället i akt! : Skolsparverksamheten och sparbankernas framtid. Stockholm 1945
Tal vid Finlands sparbanksväsendes 125-årsjubileum i Kansallisteatteri 12.9.1947. Vammala 1947
Säästöpankkien keskus-osake-pankki 1908-1958. Säästöpankkien keskus-osake-pankki, Helsinki 1958
Pohjalaisten osakuntatalon vaiheita : esitelmä, jonka talon 50-vuotisjuhlassa 9. 11. 1962 piti K. J. Kalliala. Pohjalaisten talosäätiö Ostrobotnia, Helsinki 1962
Aiheesta muualla

K. J. Kalliala : Bergroth-suvun alkuperä, Genos 35(1964), s. 7-11 (Arkistoitu – Internet Archive)
Kalliala, kohtuus ja kansantalous, Turun arkkihiippakunnan piispa Kaarlo Kallialan kolumni Turun Sanomat 10.6.2015 (Arkistoitu – Internet Archive)
Ylen Elävä arkisto : Uutta valoa jääkärihistoriaan — näin he itse sen kertoivat - Walter Horn, K. J. Kalliala ja Rainer Sopanen kertovat Ostrobotnian perustamiskokouksesta 1914, äänitetty 31.1.1970
Jukka Behm

Jukka Behm
Jukka Behm (s. 13. marraskuuta 1973 Riihimäki) on suomalainen kirjailija ja toimittaja. Hänen esikoisromaaninsa Dr. Mumbai voitti Tammen ja Bonnierin pohjoismaisen romaanikilpailun vuonna 2007. Kirja on käännetty ruotsiksi ja norjaksi. Muita Behmin romaaneja ovat Matkoilla (2009), Intiaan sijoittuvat dekkarit Lahjoja norsujumalalle (2013) ja Viallinen valkaisuvoide (2016) sekä viidesläisestä uskonyhteisöstä kertova Eikä yksikään joka häneen uskoo (2018), joka oli Nuori Aleksis -palkintoehdokkaana 2019.
Behmin nuortenromaani Pehmolelutyttö (2017) voitti Werner Söderström Osakeyhtiön ja WSOY:n kirjallisuussäätiön Tuhat ja yksi tarinaa nuoruudesta -kirjoituskilpailun ja oli lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-palkintoehdokas. Myös Behmin nuortenromaani Ihmepoika Leon (2023) oli Finlandia-ehdokkaana ja sai Topelius-palkinnon 2024.
Behm on julkaissut myös novelleja eri kokoelmissa sekä tietokirjoja kuten Taskuvaippa ja vauvaradio (2007), Kouvola - Tunnelmia (2014) ja Meijerimies (2018).
Behm asuu Kouvolassa.
Tuotantoa

Dr. Mumbai (2007)
Matkoilla (2009)
Lahjoja norsujumalalle (2013)
Viallinen valkaisuvoide (2016)
Pehmolelutyttö (2017)
Eikä yksikään joka häneen uskoo (2018)
Ja Jumala kulki yli maan (2022)
Ihmepoika Leon (2023)
Enkelin nyrkki (2024)