stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Puuvaunu
Yleistä

1930–1950-luvuilla tehdyt puuvaunut olivat neliakselisia ja pääasiassa 1. ja 2. luokan päivävaunuja, 2. luokan lähiliikenteen vaunuja, 1. ja 2. luokan makuuvaunuja ja 2. luokan konduktöörivaunuja. Liikenteessä oli myös postivaunuja. Tämä sama puuvaunun muotoilu, varsinkin katossa, on ollut käytössä 1920-luvulta asti. Pyöreä kattomuoto kerää vähemmän lunta. Aiemmissa puuvaunuissa oli erityyppisiä kattomuotoja.
VR:n kauko- ja paikallisliikenteen kalusto koostui vielä 1950-luvun alussa enimmäkseen puuvaunuista. Ainoastaan kiitojunat olivat alumiiniverhoiltuja ja teräsalustaisia. Paikallisliikenteessä käytettiin 1950-luvun lopulla kiskobusseja yhä enemmän.
1960-luvulle tultaessa puuvaunuja oli käytössä 1 130 kpl, ja ensimmäinen 15 kpl erä uusia teräsrakenteisia vaunuja tuli kaukoliikenteeseen. Junat alkoivat koostua eri vaunutyypeistä. Muun maan paikallisliikenteessä kiskobussit korvasivat puuvaunujunat, pääkaupunkiseudulla käytettiin kiskobusseja ja veturivetoisia puuvaunujunia. Sitä mukaa kuin teräsvaunut korvasivat puuvaunuja, niiden käyttö muuttui lisävaunuiksi ruuhkahuippujen tasaamiseen viikonloppuina ja loma-aikoina.
Puuvaunuja käytettiin paikallis- ja kaukojunissa sekä yöjunien lisävaunuina 1980-luvun loppupuolelle asti. Puisia konduktöörinvaunuja käytettiin yleisesti 1980-luvun kaukojunissa, koska kaikkiin juniin ei riittänyt teräksisiä vaunuja. Kiskobussi eli lättähattukaluston romuttaminen 1980-luvulla aiheutti tietyillä reiteillä sen, että niitä ajettiin muutaman vuoden ajan pelkillä puuvaunuilla, ennen kuin liikenne lopetettiin kokonaan.
Helsingin paikallisliikenteen käyttöön tehdyissä puuvaunuissa oli kahdet vierekkäiset ovet. 1930-luvulla valmistettua kaksiakselista puuvaunusarjaa käytettiin 1960-luvulle asti Porvoon junissa. Viimeiset neliakseliset lähiliikennevaunut olivat käytössä vuoden 1987 kevääseen asti. Ne korvattiin teräksisillä tummanpunaisilla lähiliikennevaunuilla.
Viimeisimmät käytössä olleet puuvaunut olivat pääosin 1950-luvulla rakennettuja. Nykyiset jäljelle jääneet vaunut ovat käytössä museojunaliikenteessä ja radankorjauksen asuntovaunuina.
Vaunujen matkustusluokkien muutos tehtiin vuonna 1956, jolloin 3. luokka poistui kokonaan. Se aiheutti muutoksia matkustajavaunujen luokka- ja sarjamerkintöihin. 1. luokan sarjamerkiksi tuli C ja 2. luokan sarjamerkiksi E, yhdistetyn 1.–2. luokan sarjamerkiksi CE ja päivävaunuihin ja makuuvaunuihin näiden lisäksi joko i- tai m-kirjain.
Lämmitys ja tuuletus

Vaunuja lämmitettiin puukattila-, höyry- tai vesikeskuslämmityksellä. Höyrylämmityksen etuna oli sen helppohoitoisuus. Höyryä tuli veturista tai seisontaraiteen höyryletkusta silloin, kun vaunuja tarvittiin lämmittää. Vaunu voitiin jättää helposti kylmäksi, kun höyry ei jäänyt putkistoon jäätymään. Paikallisliikennevaunuissa oli usein pelkästään höyrylämmitys.
Osassa varhaisempia vaunuja oli pelkkä kamiinalämmitys, joka työllisti henkilökuntaa, koska tulta piti vahtia koko ajan. Konduktöörin vaunuissa oli yhdistetty kamiina- ja höyrylämmitys, jolloin niitä voitiin käyttää erityyppisissä junissa. Vesikeskuslämmityksessä lämmön tuotti puuta ja koksia polttava valurautakamiina tai höyry, joka lämmönvaihtimen avulla luovutti lämmön veteen.
Vaunujen tuuletus tapahtui vaunujen sivuikkunoiden avattavilla luukku- tai nostoikkunoilla. Katon ylärajassa sijaitsi säädettävät torpedotuulettimet, jotka vaihtoivat ilmaa myös silloin, kun ikkunat eivät olleet auki.
Rakenne

Matkustajavaunujen puukori rakennettiin kantavan teräsaluskehyksen päälle. Puukehikkoa tuki lisäksi päätyjen teräsjäykisteet. Puun käyttö vaununrakentamisessa oli Suomen oloissa aikoinaan käyttökelpoinen ratkaisu. Se oli lämmin, ja materiaalia oli kotimaasta saatavilla. Tämä oli luonteva ratkaisu vielä 1950-luvulla sotakorvausten aikaan, ja silloin tehtiinkin Pasilan konepajalla erä puuvaunuja muun muassa vuoden 1952 kesäolympialaisten kuljetuksiin (neliakseliset Ei-vaunut, ns. "Olympia-vaunut", numerointi 22751-22800). Viimeiset puuvaunut valmistettiin 1957.
1950-luvulla puurunko verhoiltiin päältäpäin puupaneeleilla, jonka alle tuli tervapaperi. Paneelit naulattiin uppokantaisilla nauloilla ja niiden päät kitattiin lakkakitillä. Ennen kiinnitystä mäntypaneelit oli käsitelty maaliöljyllä, ja ne maalattiin lopuksi öljymaalilla. Myös haapapaneeleita käytettiin. 1900-luvun alun vaunuissa käytettiin peltiverhousta, mutta siitä luovuttiin kosteuden tiivistymisongelmien vuoksi.
Sisäpuolella käytettiin vaneri-, kova- ja kimpilevyjä. Lämmöneristeenä käytettiin turvetta, pitkää lastua tai puukuitumassaa.
Vesikatto näytti päällepäin ruskealta hiekkakatolta. Se oli tehty säkkikankaan päälle vedetystä pellavaöljyvernissan, hartsin, liidun, väriaineiden ja hopeakiteiden seoksesta, jonka päälle laitettiin kattohiekka. Puuvaunujen väritys oli ruskea. Konduktöörin vaunut olivat tummanvihreitä ja postivaunut oranssinkeltaisia.
Istuimet olivat pehmustettuja plyysipenkkejä, paitsi silloin kun paikallisliikenteessä oli käytössä vielä 3. luokka, jossa oli puupenkkejä.
Vaunujen valaistus hoidettiin 24 voltin hehkulampuilla, joihin virtaa syötti vaunun akseliin liitetty generaattori. Osassa vaunuista oli kaasuvalaistus, joka vaati oman jakelujärjestelmän aina kaasun tekoon (kivihiilestä) asti. Kauempana jakelukeskuksista olevissa vaunuissa käytettiin asetyleenikaasua. Sähkövalaistuissa vaunuissa niiden ulkoportaissa oli valaistus, joka helpotti matkustajien junaan nousemista pimeällä.
Neliakselisia lähiliikennevaunuja saneerattiin 1970-luvulla sähköveturin vetämiin juniin sopiviksi, jolloin niihin lisättiin sähkölämmitys ja loisteputkivalaistus. Puiset lämmöneristeet vaihtuivat mineraalivillaan.
Neliakseliset vaunut voitiin liittää junaan, jonka suurin nopeus oli 110 km/h. Joidenkin vanhempien neliakselisten nopeus oli pienempi. Kaksiakselisten vaunujen suurin nopeus oli 95 km/h. Nykyisin museojunaliikenteessä puuvaunujen suurin nopeus on 80 km/h.
Vaunusarjat eri vuosina

| Tunnus | Lukumäärä 1912 | Lukumäärä 1935 | Lukumäärä 1962 | Lukumäärä 1985 | Selite |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| A | 8 | 14 | 10 | 8 | Virkavaunuja; 2-, 3- ja 4-aks. |
| B | 27 |  |  |  | 1. luokan päivävaunuja; 2-, 3- ja 4-aks. |
| Cm | 37 | 48 |  |  | 1. ja 2. luokan makuuvaunuja; 4-aks. |
| C | 29 |  |  |  | 1. ja 2. luokan päivävaunuja; 2- ja 3-aks. |
| Ci | 25 | 20 |  |  | 1. ja 2. luokan päivävaunuja; 4-aks. |
| D | 171 |  |  |  | 2. luokan päivävaunuja; 2- ja 3-aks. |
| Di | 116 | 4 |  |  | 2. luokan päivävaunuja; 4-aks. |
| CEm | 12 | 38 |  |  | 1., 2. ja 3. luokan makuuvaunuja; 4-aks. |
| DE | 49 | 40 |  |  | 2. ja 3. luokan päivävaunuja; 2- ja 3-aks. |
| DEi | 6 | 89 |  |  | 2. ja 3. luokan päivävaunuja; 4-aks. |
| E | 419 | 329 |  |  | 3. luokan päivävaunuja; 2- ja 3-aks. |
| Em | 9 | 26 |  |  | 3. luokan makuuvaunuja; 4-aks. |
| Ei | 43 | 155 |  |  | 3. luokan päivävaunuja; 4-aks. |
| EF | 14 | 6 |  |  | 3. luokan päivä- ja konduktöörivaunuja; 2- ja 3-aks. |
| DP |  | 1 |  |  | 2. luokan päivä- ja postivaunu; 2- ja 3-aks. |
| EP | 13 | 4 |  |  | 3. luokan päivä- ja postivaunuja; 2- ja 3-aks. |
| Es |  | 1 |  |  | Sairasvaunu; 2- ja 3-aks. |
| T |  | 29 |  |  | Työläisvaunuja; 2-, 3- ja 4-aks. |
| F | 244 | 389 |  |  | konduktööri ja matkatavaravaunuja; 2- ja 3-aks. |
| Fo |  | 30 |  |  | konduktöörivaunuja; 4-aks. |
| N | 24 | 26 |  |  | Vankivaunuja; 2- ja 3-aks. |
| No |  | 3 |  |  | Vankivaunuja; 4-aks. |
| C |  |  | 5 |  | 1. luokan päivävaunuja. |
| Ci |  |  | 21 |  | 1. luokan päivävaunuja. |
| CEi |  |  | 93 |  | 1. luokan päivävaunuja. |
| Ek |  |  | 175 |  | 2. luokan paikallisjunavaunuja, 2-aks. |
| Ei |  |  | 260 | 15 | 2. luokan päivävaunuja, 4-aks. |
| Ei |  |  | 39 |  | 2. luokan paikallisjunavaunuja, 4-aks. |
| Ei |  |  |  | 53 | 2. luokan lähiliikennevaunuja, 4-aks., saneerattu v.72 2.luokan päivävaunuista. |
| Rk |  |  | 6 |  | Ravintola- kahvilavaunuja |
| Cik |  |  | 4 |  | 1. luokan päivävaunuja, kahvilaosastolla |
| Eik |  |  | 14 |  | 2. luokan päivävaunuja, kahvilaosastolla |
| Cm |  |  | 27 |  | 1. luokan makuuvaunuja. |
| CEm |  |  | 55 |  | 1. ja 2. luokan makuuvaunuja. |
| Em |  |  | 34 | 4 | 2. luokan makuuvaunujaja. |
| Eim |  |  | 19 |  | 2. luokan retkeilyvaunuja. |
| F |  |  | 236 |  | konduktööri ja matkatavaravaunuja, 2-aks. |
| Fo |  |  | 56 | 5 | konduktööri ja matkatavaravaunuja, postiosastolla, 4-aks. |
| EFi |  |  | 30 | 3 | 2. luokan päivävaunuja, konduktööri ja matkatavaraosastolla. |
| EFi |  |  |  | 8 | 2. luokan lähiliikennevaunuja, konduktööri ja matkatavaraosastolla, saneerattu v.77 EFi 2. luokan päivävaunuista. |
| Eis |  |  | 25 |  | 2. luokan päivävaunuja, sairasosastolla |
| Eikd |  |  |  | 1 | Diskovaunu |
| Eims |  |  |  | 1 | Sotilasvaunu. |
| P, Pe ja Po |  |  | 5, 11 ja 56 | 0, 0 ja 6 | Postivaunu, 2-aks., 2-aks. ja 4-aks. |

Liikenteessä olevia puuvaunuja on museojunaliikennöitsijöillä: Höyryraide Oy, Haapamäen Museoveturiyhdistys ry; Höyryveturimatkat 1009 Oy, Keitele-Museo Oy, Suomen Rautatiemuseo.
Aiheesta muualla

Liikkuva makuuhuone, Suomen Kuvalehti, 05.04.1930, nro 14, s. 29, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Notre Damen kellonsoittaja II

| Notre Damen kellonsoittaja II> The Hunchback of Notre Dame II |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Bradley Raymond
Käsikirjoittaja:   Jule Selbo  Flib Kobler  Cindy Marcus 
Tuottaja:  Chris Henderson
Pääosat:   Tom Hulce  Jennifer Love Hewitt  Demi Moore  Kevin Kline  Michael McKeanl 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Walt Disney Pictures
Levittäjä:  InterCom Netflix Disney+
Ensi-ilta:  2002
Kesto:  66 min
Alkuperäiskieli:  Englanti
Edeltäjä:  Notre Damen kellonsoittaja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Notre Damen kellonsoittaja II (engl. The Hunchback of Notre Dame II) on vuonna 2002 vain VHS:nä ja DVD:nä julkaistu animaatioelokuva, joka on jatkoa vuonna 1996 julkaistulle Notre Damen kellonsoittajalle. Hahmot perustuvat Victor Hugon romaaniin Pariisin Notre-Dame.
Juoni

Quasimodo rakastuu ilkeän taikuri Sarouschin apulaiseen, Madellaineen. Madellaine on kuitenkin Sarouschin vallan alla, ja hän joutuu käyttämään Quasimodoa hyväkseen jotta rosvosirkuslaiset voivat varastaa arvokkaan kellon, La Fidelen. Tätä kelloa soitetaan Rakkauden juhlassa, jota vietetään elokuvan lopussa. Madellaine oppii rakastamaan Quasimodoa ja vapautuu Sarouschin vaikutusvallasta.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Englanniksi | Suomeksi | Rooli |
| Tom Hulce | Velimatti Ranta | Quasimodo, Notre Damen rampa kellonsoittaja |
| Jennifer Love Hewitt | Kiti Kokkonen | Madellaine, taikurin apulainen |
| Michael McKean | Jukka-Pekka Palo | Sarousch, ilkeä taikuri |
| Jason Alexander | Ilkka Heiskanen | Hugo, gargoili |
| Charles Kimbrough | Tuomas Mattila | Victor, gargoili |
| Jane Withers | Kristiina Elstelä | Laverne, gargoili |
| Demi Moore | Tiina Lymi | Esmeralda, romanineito |
| Kevin Kline | Carl-Kristian Rundman | Phoebus, kaartin kapteeni |
| Haley Joel Osment | Jan Lindroos | Zephyr, Esmeraldan ja Phoebuksen lapsi |
| Paul Kandel | Antti Pääkkönen | Clopin |
Suomenkielisen version ohjasi Markus Bäckman ja käänsi Jarkko Cairenius.
Oviedo (Florida)

| Oviedo |
| --- | --- |
 Wheeler-Evansin talo Oviedossa.
 vaakuna

Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Florida
Piirikunta:  Seminole
Hallinto:  
 – Pormestari:  Dominic Persampiere
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  40,57 km²
 – Josta vettä:  0,71 km² 
Korkeus:  14,6 m
Väkiluku (2010):  33 342
 – Väestötiheys:  986,93 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-5 (kesäaika UTC-4)
 
 http://www.cityofoviedo.net/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Oviedo on kaupunki Seminolen piirikunnassa, Floridan osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kaupungin väkiluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 33 342. Kaupungin pormestarina toimii nykyisin Dominic Persampiere.
St. Alban's Cathedral
Norberto Téllez

| Mitalit> Maa:   Kuuba.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kuuba.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kuuba.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Kuuba> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Barcelona 1992 | 4 × 400 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Ateena 1997 | 800 m |  |
| Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  |  |
|  Kultaa | Mar del Plata 1995 | 400 m |  |
|  Hopeaa | Winnipeg 1999 | 800 m |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Kultaa | Catania 1997 | 800 m |  |
|  Kultaa | Palma de Mallorca 1999 | 800 m |  |
Norberto Téllez Santana (s. 22. tammikuuta 1972 Rodas) on kuubalainen entinen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili pika- ja keskimatkojen juoksussa. Hän oli mukana maansa hopeaa voittaneessa 4 × 400 metrin viestijoukkueessa Barcelonan olympialaisissa 1992. Téllez voitti hopeaa myös 800 metriltä vuoden 1997 MM-kisoissa. Hän sijoittui 800 metrillä neljänneksi Atlantan olympialaisissa 1996 ja Sevillan MM-kisoissa 1999.
Téllez voitti yhteensä kymmenen maansa mestaruutta vuosina 1994–2001. Mestaruuksista kuusi tuli 400 metriltä ja neljä 800 metriltä.  Hän pitää hallussaan 800 metrin juoksun Kuuban-ennätystä ajallaan 1.42,85.
Ennätykset

Lähde: IAAF
400 m: 45,27 s (1994)
800 m: 1.42,85 (1996)
200 m: 21,10 (1994)
Nokia 8000 4G

| Nokia 8000 4G |
| --- | --- |
Valmistaja:  HMD Global
Julkaistu:  tammikuu 2021
Käyttöverkot:  2G, 3G, 4G
Mitat:  132,2 × 56,5 × 12,3 mm
Paino:  110,2 g
Näyttö:  2,8", TFT
Näytön kuvatarkkuus:  240 × 320 px
Suoritin:  Qualcomm Snapdragon 210
Grafiikkapiiri:  Adreno 304
Muisti:  4 Gt
Keskusmuisti:  512 Mt
Takakamera:  2 Mpx
Radio:  FM-radio
Valmiusaika:  25–28 vuorokautta
Puheaika:  3–9 tuntia
Käyttöjärjestelmä:  KaiOS
Akku:  1 500 mAh
Liitännät:  microUSB, kuulokeliitäntä
Muistikorttipaikka:  tukee enintään 32 Gt:n microSD-kortteja
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nokia 8000 4G on HMD Globalin marraskuussa 2020 julkistama ja tammikuussa 2021 julkaisema matkapuhelin. Puhelimessa on 2,8 tuuman näyttö, kahden megapikselin kamera, neljä gigatavua tallennustilaa ja 512 megatavua keskusmuistia. Käyttöjärjestelmänä on KaiOS. Akun kapasiteetti on 1 500 milliampeerituntia. Puhelimen valmiusaika on verkosta riippuen 25–28 vuorokautta ja puheaika verkosta riippuen 3–9 tuntia.
Aiheesta muualla

Nokia 8000 4G Nokian sivuilla
Norboletoni

| --- | --- |

Norboletoni
Systemaattinen (IUPAC) nimi
 ?
Tunnisteet
CAS-numero: 1235-15-0
ATC-koodi:  ?
PubChem CID: 66255
Kemialliset tiedot
Kaava: C21H32O2 
Moolimassa: 316,47758 g/mol
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa:  ?
Norboletoni on anabolinen steroidi, joka kehitettiin 1966. Sitä ei ole kuitenkaan ikinä käytetty lääkkeenä, mutta sen tunnistettiin 2002 naisurheilijan dopingnäytteestä.
Norboletonia testasi ja kehitti 1960-luvulla yhdysvaltalainen lääkeyhtiö Wyeth. Lääkkeen käyttöä testasi kiistanalainen Leonard LeVann, joka käytti sitä kehitysvammaisilla lapsilla. Hänen raporttinsa mukaan norboletoni oli lievästi anabolinen aine, mutta pian selvisi, että LeVann ei ollut kertonut sivuvaikutuksista eikä hänen työnsä ollut täysin täsmällistä. Wyeth ei lopulta laittanut norboletonia markkinoille.
Kemisti ja lisäainevalmistaja Patrick Arnold löysi 1990-luvulla norboletonista 1960-luvulla tehdyt tutkimukset. Hän innostui aineesta, sillä havaitsi tutkimusten mukaan sen olevan voimakkaasti anabolinen ja vain lievästi androgeeninen. Hän päätti tuoda sen markkinoille designsteroidina. Dopingvalvojat eivät tunteneet ainetta, eikä sitä ollut siten myöskään mainittu kiellettyjen aineiden listalta. Sen käyttö paljastui 2002, kun pyöräilijä Tammy Thomasin dopingnäytteestä löytyi jälkiä siitä. Los Angelesissa toimivan dopinglaboratorion testaajat huomioivat Thomasin näytteen, josta löytyi poikkeuksellisen vähän ihmisen luonnollisia steroideja. Laboratorio kehitti pian tämän jälkeen uuden testin, jonka avulla norboletonin käyttö pystyttiin havaitsemaan.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database: Norbolethone (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Norbolethone (englanniksi)
No Age

| No Age |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  2005–
Tyylilaji:  noise rock, punk rock
Kotipaikka:   Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Laulukieli:  englannin kieli
Jäsenet:  Randy Randall   Dean Allen Spunt  
Levy-yhtiö:  Fat Cat Records   Sub Pop   Post Present Medium  
Infobox OKNimi-testi OK: 
No Age on yhdysvaltalainen punkduo, joka perustettiin Los Angelesissa vuonna 2005. Duon jäsenet ovat kitaristi Randy Randall ja rumpali/laulaja Dean Allen Spunt.
Diskografia > Studioalbumit

Weirdo Rippers CD/12" (2007)
Nouns CD/12" (2008)
Everything in Between CD/12" (2010)
An Object CD/12" (Sub Pop, 2013)
Snares Like a Haircut (Drag City, 2018)
Goons Be Gone (Drag City, 2020)
People Helping People (Drag City, 2022)
Diskografia > EP;t

DVD-R No. 1 (2006)
Get Hurt 12" (2007)
Dead Plane 12" (2007)
Sick People Are Safe 12" (2007)
Flannel Graduate CD-r (Zach Hillin kanssa) (2008)
Goat Hurt 10" (2008)
Losing Feeling 12" (2009)
Collage Culture 12" (2012)
Barely Mixed, No Master CD-r (2015)
Diskografia > Singlet

"Neck Escaper 7" (2007)
PPM 7" (2007)
Liars / No Age split 7" (2008)
"Eraser 7" (2008)
"Teen Creeps" (2008)
"Glitter" 7"/12" (2010)
"Fever Dreaming" (2010)
Bored Fortress split 7"  (Infinite Bodyin kanssa) (2010)
"C'mon, Stimmung" (2013)
"Separation b/w Serf To Serf" 7-inch (2016)
"Turned to String" (2020)
"Feeler" (2020)
"War Dance" (2020)
"Head Sport Full Face" (2020)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Oriveden Haaviston työväentalo

| Haaviston työväentalo |
| --- | --- |
Sijainti:  Haavisto, Orivesi
Valmistumisvuosi:  1917 (remontti työväentaloksi)
Tuhoutui:  1920
Rakennuttaja:  Haaviston Työväenyhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Haaviston työväentalo oli Oriveden kaupungin Haaviston kylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa

Haaviston työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Talon yhdistys hankki vuonna 1917 ostamalla torpan ja kunnostamalla siitä työväentalon. Vuonna 1920 talo tuhoutui tulipalossa. Siinä asui tällöin eräs perhe. Työväenyhdistyksen toiminta oli loppunut sisällissotaan, mutta vuonna 1926 se perustettiin uudestaan. Vuonna 1945 yhdistys liittyi SKDL:oon. Ei ole tiedossa, hankkiko uudelleen perustettu yhdistys uutta taloa palaneen tilalle.
Oriveden Sanomat

Oriveden Sanomat on kerran viikossa ilmestyvä paikallislehti. Ilmestymispäivä on keskiviikko. 
Lehti käsittelee Oriveden seudun uutisia ja tapahtumia. Lehden ensimmäinen näytenumero ilmestyi 30. kesäkuuta 1926. Sen levikkialue on Eräjärvi, Juupajoki, Längelmäki ja Orivesi. Lehdellä on sen oman ilmoituksen mukaan 12 900 viikoittaista lukijaa. Oriveden Sanomat kuuluu Pirmedioihin ja se on Uutismedian liiton jäsen.
Oriveden Sanomia kustansi aikaisemmin Oriveden Sanomalehti Oy, johon kuuluu myös Oriveden Kirjapaino. Pirkanmaan Lehtitalo osti paikallislehtitoiminnan Oriveden Sanomalehti Oy:lta syksyllä 2019.
Aiheesta muualla

Oriveden Sanomat
Northwind (yhtye)

Northwind on suomalainen yhtye joka on tehnyt yhden pitkäsoiton nimeltä Destination Polarvox-levy-yhtiölle.
Helsingin Sanomien Markku Fagerlund moitti albumia ”kasvottomaksi” ja sen sävellyksiä kehnoiksi: ”Tällaista perusjytkettä on tehty ja tehdään maailman sivu.” Siberia-yhtyeessä ja Juice Leskisen kokoonpanoissa aiemmin soittanutta kitaristia Jari Yliahoa hän kehui, mutta totesi ettei yksi mies koko bändiä pelasta.
Vuonna 1991 Northwind levytti vielä singlen ”Love Lost Heart” / ”Six Days On The Road” (Bluelight BLR 4514-SP).
Jäsenet

Joe Vestich ‎– laulu, kitara
Jari Yliaho ‎– kitara, laulu
Pasi ‎Tuovinen – kitara
Örtsi ‎– bassokitara
Frogley ‎– rummut, laulu
Diskografia

Destination (1989,  Amulet)
Aiheesta muualla

Northwind (yhtye)n esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Nykyhetki

Nykyhetki tarkoittaa meille juuri parhaillaan ilmenevää, "käsillä olevaa" ajanhetkeä. Ainoastaan nykyhetki on havaittuna olemassa kun taas menneisyys ja tulevaisuus ovat muistoa tai spekulaatiota. Fysiikassa nykyhetki voidaan käsittää myös pisteenä aika-avaruudessa. Toisaalta ihmiset kokevat usein nykyhetken ikään kuin sillä olisi jokin (lyhyt) kesto.
Fysikaalinen nykyhetki

Nykyhetken määrittely riippuu suhteellisuusteorian mukaan paikasta.
Nykyhetki tietoisuudessa ja aivoissa

Yleensä nykyhetki käsitetään äärimmäisen lyhyeksi pisteeksi. Ihmisen tietoisuuden kokemalla nykyhetkellä on kuitenkin jonkinlainen kesto tai "harmaa alue", jonka aikana nykyhetkeen liittyviä eri aistimuksia tiedostetaan eri aikoina eri aivoalueilla. Ihmisen kokema tietoisuus fysikaalisesta nykyhetkestä tulee jonkinlaisella viiveellä siten, että kun nykyhetki tiedostetaan, se on jo fysikaalisessa maailmassa ohi. Tapahtuman ja koetun tapahtuman väliin jää joskus jopa yli sekunnin kestävä aika,intermediaarinen nykyhetki, jolloin tieto kulkee hermoja pitkin, ja aivot muodostavat tietoista kokemusta ja jo joskus käynnistävät refleksinomaisia reaktioita. Itse asiassa jotkut olettavat, että tietoisuuden osaksi tulee vain havaita monet jo tehdyt teot silloin, kun ne ovat jo siirtymässä lähimuistiin. Tietoisuus tosin voi vaikuttaa tuleviin tekoihin ohjaamalla niitä etukäteen varautumalla, eli luomalla tietynlaisia reaktiotaipumuksia tietynlaisiin tilanteisiin, ja teoriassa myös muuttaa aistihavaintoa tapahtumasta vääristyneeksi, ja tästä esimerkiksi H.F Saltmarsh on päätellyt, että paranormaali ennalta-aistiminen eli ennustaminen liittyy tähän tapahtumaan.
Lisäksi aivot voivat kokea samanaikaiset aistiärsykkeet eriaikaisina, tai eriaikaiset ärsykkeet samanaikaisina, ja jopa ärsykkeiden ajallinen järjestys voi vaihtua todellisesta päinvastaiseksi. Esimerkiksi kuuloaistimus käsitellään hermoissa ja aivoissa nopeammin kuin samanaikainen tai jopa hieman aikaisemmin tullut näköaistimus, joten se tulee ihmisen tietoon joitakin sekunnin osia aikaisemmin. Tuntoaistimus varpaasta koetaan myöhemmin, kuin samanaikainen tuntoaistimus otsasta. Tietoisuus ei edes yritä oikea-aikaistaa aistikokemuksia, sillä ihminen pärjää hyvin ilmankin. Ihminen ei yleensä ole lainkaan tietoinen vääräaikaisuuksista. Kokemusten aikojen vääristymät suhteessa toisiinsa ovat alle sekunnin luokkaa.
Normofosfateeminen familiaalinen tumoraalinen kalsinoosi

Normofosfateeminen familiaalinen tumoraalinen kalsinoosi (NFTC) on autosomaalinen resessiivinen sairaus, jolle on ominaista kalsiumin kertyminen ihoon ja limakalvoihin, ja johon liittyy jatkuvaa kipua ja hengenvaarallisia ihoinfektioita.
Sairauden aiheuttajaksi on todettu kromosomissa 7q21 sijaitsevan SAMD9-geenin homotsygoottinen tai heterotsygoottinen mutaatio.
Sairaudessa seerumin fosfaattipitoisuus on normaali. Kliinisiä piirteitä ovat kivuliaat kalkkipitoiset haavaumat ja massiiviset kalsiumkerrostumat keski- ja alapuolisessa dermiksessä, vakavat iho- ja luustoinfektiot, punoittava papulaarinen ihottuma imeväisiässä, sidekalvontulehdus ja ientulehdus. Sairaus muistuttaa silmiinpistävästi hankittua dystrofista kalsinoosia, jossa kudoksen kalkkiutuminen on seurausta kudosvauriosta/tulehduksesta.
Lääkehoidon tehokkuutta sairauden suhteen ei ole osoitettu. Ainoa kirjallisuudessa oleva raportti NFTC:n lääkehoidosta on vuoden 2006 julkaisussa, jossa kuvattiin kivun ja radiologisen ihonalaisen kalkkeutumisen häviämistä alendronaatilla. Tämä tapaus on ensimmäinen, jossa raportoidaan fosfaattia alentavan hoidon hyödyllisestä vaikutuksesta NFTC:ssa.