stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Raija
Tunnettuja Raijoja

Raija Alestalo-Rahko (s. 1940), pianisti
Raija Asikainen (s. 1960), kirjailija
Raija Bartens (s. 1933), kielitieteilijä
Raija Eerola, korkeushyppääjä
Raija-Liisa Eklöw (s. 1947), Ahvenanmaan maakuntapäivien jäsen
Raija Forsström (s. 1948), toimittaja ja tiedotuspäällikkö
Raija Jokinen (s. 1960), tekstiili- ja kuvataiteilija
Raija Julkunen (s. 1944), yhteiskuntatieteilijä
Raija Jurkko, o.s. Koskinen (s. 1963), voimanostaja
Raija Juutila (1949–1993), lastenhoitaja ja henkirikoksen uhri
Raija Jääskä, Raya (s. 1947), laulaja ja musiikkiteatterin esiintyjä
Raija Kaarikallio (1929–2011), kirjailija
Raija Kauttu (1918–2001), kirjailija
Raija Kerppo (s. 1961), pianisti
Raija Kostia (1922–1980), nuortenkirjailija
Raija Kuusivuori (s. 1949), kilpakävelijä
Raija Lehmussaari (s. 1943), tanssija, koreografi ja tanssinopettaja
Raija Lindbäck, o.s. Karppinen (1939–2024), iskelmäsanoittaja
Raija Lindén (s. 1939), näytelmäkirjailija
Raija Massala (1938–2016), radio- ja televisiotoimittaja
Raija Mattila (s. 1956), assyriologian dosentti
Raija Mustonen, o.s. Talvensaari (s. 1940), keihäänheittäjä
Raija-Liisa Mäkelä (s. 1938), venäläis-suomalainen kääntäjä ja kirjailija
Raija Määttänen (1933–2016), oopperalaulaja
Raija Nevanlinna, o.s. Rymin (1937–2011)), venäjän kielen ja kirjallisuuden tuntija, opettaja ja suomentaja
Raija Nieminen (1937–2004), kirjastonhoitaja ja kulttuurijohtaja
Raija Oranen (s. 1948), kirjailija
Raija Paalanen (1930–2002), näyttelijä
Raija Paananen (s. 1962), kirjailija ja sanataiteen opettaja
Raija Pelli (s. 1957), toimittaja ja juontaja
Raija Pirttimaa, erityispedagogiikan professori
Raija-Leena Punamäki (s. 1952), psykologian professori
Raija-Sinikka Rantala (s. 1947), kirjailija ja teatteriohjaaja
Raija Riikkala (1926–2022), tanssija ja koreografi
Raija Rintamäki, kirjallisuuden suomentaja
Raija Roivainen (s. 1938), laulaja ja laulunopettaja
Raija Rovamo (1926–1995), kirjailija
Raija Siekkinen (1953–2004), kirjailija
Raija Sivander, o.s. Simola (1930–2017)), telinevoimistelija
Raija Sollamo (s. 1942), eksegeetikko
Raija Stark, Miss Suomi 1973
Raija Talvio (s. 1959), televisio- ja elokuvakäsikirjoittaja, leikkaaja ja käsikirjoittamisen opettaja
Raija Toiviainen (s. 1954), varatuomari ja valtakunnansyyttäjä
Raija Tuumi (1923–2016), keraamikko
Raija Uosikkinen (1923–2004), keramiikkataiteilija
Raija Vahasalo (s. 1961), kokoomuslainen poliitikko
Raija Viheroja (1937–2023), kiekonheittäjä
Raija Westergård (s. 1955), kirjailija
Kuvitteellisia Raijoja

Raija Aalto (Korhonen), tv-sarjassa Uutishuone
Raija Metsola, televisiosarjassa Metsolat
Raija Autio, Juulia Aution äiti televisiosarjassa Salatut elämät
Rööperin Raija, laulu.
Muita

Raija, suomalainen peitenimi Freya-tutkalle.
Berit Paatsi

Berit Linnea Paatsi, ent. Björkell, (18. lokakuuta 1909 Ruokolahti - 4. helmikuuta 2000, Kuopio) oli suomalainen maanmittausinsinööri.
Paatsi syntyi Ruokolahdella 1909 ja oli kuollessaan 91 vuoden ikäinen.
Paatsi valmistui ylioppilaaksi 1929 yksityisluokilta Helsingissä 1929 ja suoritti diplomi-insinöörin tutkinnon Teknillisen korkeakoulun maanmittausosastolla vuosina 1931–1936. Valmistuessaan Paatsi oli Suomen toinen naispuolinen maanmittari Sirkka Liakan jälkeen.
Paatsi työskenteli maanmittausharjoittelijana kesäisin ennen opintojensa alkua. Harjoittelun Paatsi suoritti Nurmeksen korpimaastossa, ja auskultanttiaikanaan Paatsi toimi Kaavilla ja Juankoskella. Auskultantin tehtäviin kuuluivat usein ne hankalimmat työtehtävät ja vaikeasti saavutettavat kohteet.
Sotien jälkeen Paatsin työllisti siirtoväen asuttaminen. Hän työskenteli Kuopion ja Uudenmaan läänien maanlunastuslautakunnissa 1946–1950. Elämäntyönsä Paatsi teki toimitusmaanmittarina Leppävirran ja Vehmersalmen kunnissa Kuopion läänissä vuosina 1950–1972. Siirtyessään eläkkeelle vuonna 1972 Paatsi oli ainoa naismaanmittari, joka oli työskennellyt toimitusinsinöörinä kentällä koko virka-aikansa. Paatsi muistetaan tarmokkaana ja voimakastahtoisena virkanaisena, joka pyrki työssään tarkkuuteen, oikeudenmukaisuuteen ja päätösten huolelliseen harkintaan.
Paatsi oli mukana perustamassa Suomen Akateemisen Urheiluliiton naisjaostoa. Lotta-Svärd -järjestöön Paatsi liittyi Kuopiossa vuonna 1936. Talvisodassa hän palveli ilmavalvonnassa Laatokan Karjalassa ja jatkosodassa kirjurin työtehtävissä Itä-Karjalan sotilassairaaloissa. Talvisodassa toimi 15.1.40 alkaen myös Rakennuspataljooan 4:ssä, joka tuolloin linnoitti Jänisjokilinjaa, pataljoonan postikonttorinhoitajaksi määrättynä.
Ranskan jääkiekkoliitto

| Fédération Française de Hockey sur Glace |
| --- | --- |

Liittynyt IIHF:ään:  20. elokuuta, 1908
IIHF Ranking Miehet:  15. (2021)
IIHF Ranking Naiset:  12. (2021)
Presidentti:  Luc Tardif
Aiheesta muualla
www.hockeyfrance.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ranskan jääkiekkoliitto on jääkiekkoa Ranskassa hallinnoiva järjestö ja se liittyi IIHF:ään 20. elokuuta 1908
Maajoukkueet

Ranskan miesten jääkiekkomaajoukkue
Ranskan naisten jääkiekkomaajoukkue
Ranskan alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue
Ranskan alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue
Ahvensaari

| Ahvensaari |
| --- | --- |
 Yhteysalus M/S Falkö Ahvensaaressa joulukuussa.
Koordinaatit:  60°17′30.2″N, 21°33′44.0″E
Merialue:  Saaristomeri
Valtio
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Varsinais-Suomi
Kunta:  Parainen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ahvensaari (ruots. Åvensor) on saari Paraisilla Varsinais-Suomen maakunnassa Lounais-Suomessa. Sen pinta-ala on 5,0 neliökilometriä. Saarella on yhteysaluslaituri, josta on päivittäinen yhteys Maskinnamoon, Houtsalaan, Järvsoriin, Innamoon, Seiliin ja Nauvoon Nauvon pohjoisella reitillä, jolla liikennöi M/S Kokkomaa.
Ahvensaaren maasto on hyvin tasaista. Saaren korkein kohta on 34 metriä meren pinnan yläpuolella. Saari on 2,6 kilometriä pitkä pohjois–etelä-suunnassa ja 3,5 kilometriä itä–länsi-suunnassa.
Saarella vallitsee mannerilmasto. Vuoden keskilämpötila alueella on 5°C. Lämpimin kuukausi on elokuu, jolloin keskilämpötila on 16°C, ja kylmin kuukausi on tammikuu, jolloin lämpötila on -4°C.
Ahvensaaren tiluskartta vuodelta 1793. Storsund-salmi erottaa saaren itäosan sen länsiosasta. Kartta georeferoituna Wikimaps Warperissa.
Historia

Ahvensaarella on todennäköisesti ollut asutusta 1300- tai 1400-luvulta lähtien. Ahvensaari mainitaan 1530-luvun maakirjoissa, joiden perusteella kyläasutus näyttää jo vakiintuneen Ahvensaaren kylässä. Kylä oli tiiviisti rakennettu, kun tulipalo tuhosi sen vuonna 1690. Palon seurauksena kylä rakennettiin uudelleen rivikylän muotoon. Varhaisimpien säilyneiden karttojen perusteella kylätontit ovat säilyneet samoilla, jo ennen isojakoa vakiintuneilla paikoillaan nykyaikaan asti.
Historia > Nimihistoria

1500-luvulla Ahvensaaresta on käytetty nimimuotoja Åffuensar, Åffwensar ja Affuensaari. Turunmaan saariston suomalaisesta lainanimistöstä väitelleen Ritva Liisa Pitkäsen mukaan saaren nimi on alkujaan Ahvensaari, jota on jo varhaisessa vaiheessa käytetty saaren korkeasta itäisestä osasta. Niitty nykyisen kylän keskellä on joskus ollut järvi. Siitä on muodostunut nimi Järvensuu, joka puolestaan on muotoutunut muotoon Järvensor. Eteläiset niemet Picknäs ja Kokolax ovat todennäköisesti olleet Pitkäniemi ja Kukonlahti. Machram pohjoisessa on ollut salmi ennen maan kohoamista, ja sen nimi pohjautuu Matalaraumaan. Läntisen osan niemet Kilamo (Kylänmaa), Suvilot (Suviluoto) ja Tammlot (Tammiluoto) ovat olleet erillisiä saaria.
Tilat ja torpat

Ahvensaaren tiloja ovat Jäppas (N:o 1), Lifols (Lillfolls, N:o 2), Junnil (Jonne, N:o 3), Mattfols (N:o 4), Mickfols (N:o 5), Klavor (N:o 6), Knutars (N:o 7), Nedergård (1/4 Mickfols), Övergård (1/4 Mickfols), Västergård ja torppia Skarpäng (1914), Järvensor, Störäng, Machram (Junnil), Heimlot, Hevoslot (Knutars) ja Karhere-Kura (ulkoveromaa). Hevonkackin saari oli jaettu Ahvensaaren talojen paitsi Jäppasin kesken ja siellä sijaitsi kolme torppaa.
Väestö ja elinkeinot

Kuten monilla saariston saarilla, ympärivuotinen asutus myös Ahvensaarella on vähentynyt.
Vuodesta 1845 Ahvensaarella toimi kalkkikaivos, joka oli vuodesta 1935 Paraisten Kalkkivuori Osakeyhtiön (nykyinen Nordkalk) alaisuudessa. Kalastuselinkeinon, erityisesti sillin kalastuksen lisäksi, kaivosteollisuus oli merkittävä elinkeino, jossa työskenteli noin 60 työntekijää. Parhaimpina aikoina Ahvensaarella asui noin 160 ihmistä ja enimmillään 200 äänioikeutettua, ja saari oli silloin alueen keskus. Koulu toimi työntekijöiden kasarmissa, kunnes kyläkoulu rakennettiin vuonna 1952.
Kaivos suljettiin vuonna 1956 ja sitä seurasi dramaattinen taantuma. Kyläkoulu suljettiin vuonna 1967 ja kauppa oli myös suljettu siihen mennessä. Kaupallinen kalastus ei ole enää kannattavaa, ja kalastus jäi pääasiassa kotitalouksien tarpeiksi. Karjanhoito on lopetettu. Asukkaiden määrä on laskenut noin kymmeneen vakituiseen ja noin kymmeneen loma-asukkaaseen, lähinnä vanhuksiin ja kesävieraisiin. Pitkästä aikaa ensimmäinen lapsi syntyi vuonna 1989, jolloin nuori perhe muutti pois.
Rakennettu ympäristö

Kaivostoiminta keskittyi saaren pohjoisrannassa sijaitseville Kirmon ja Ronuddenin niemille. Nykyisellään Ronuddenin avolouhos on täyttynyt vedellä. Kaivostoiminnasta on jäänteinä myös useita raunioituneita rakennuksia. Kirmon niemen vanha kaivosalue on Nordkalkin omistuksessa. Ronuddenin alue on yhteisomistuksessa.
Åvensorin kylän asutus on keskittynyt Träsket-kyläpellon ja saaren läpi kulkevan Ahvensaarentien varrelle. Tie alkaa saaren itärannalla sijaitsevasta satamasta, kiertää saaren keskellä sijaitsevan Storsundin lahdelman ja päättyy Ronuddenin niemeen.
Kalkkikaivoksen ruutivarasto.
Fédération française du sport automobile

Logo.
Fédération Française du Sport Automobile (FFSA) on Ranskan autourheiluliitto. Liitto järjestää muun muassa FFSA GT Championship -sarjaa ja Ranskan Formula 4 -sarjaa, sekä nuorten kuljettajien kehitysohjelmaa nimellä FFSA Academy.
FFSA perustettiin vuonna 1952 hallinnoimaan autourheilua, jota aiemmin teki vuonna 1895 perustettu Automobile Club de France.
Aiheesta muualla

Viralliset verkkosivut (ranskaksi)
FFSA Academy (englanniksi)
Ranskan jalkapalloliitto

| Ranskan jalkapalloliitto> Fédération Française de Football |
| --- | --- |


Laji:  jalkapallo
Perustettu:  7. huhtikuuta 1919
Alueellinen:  Ranska
Presidentti:  Philippe Diallo
Johtaja:  Jean-François Vilotte
Jäsenyydet:   FIFA  UEFA 
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ranskan jalkapalloliitto (ransk. Fédération Française de Football, lyh. FFF) on Ranskan jalkapallon lajiliitto. Sitä edelsi ensin CFI (Comité Français Interfédéral), joka muodostui nykyiseksi Ranskan jalkapalloliitoksi 7. huhtikuuta 1919. Liitto on yksi UEFA:n sekä FIFA:n perustajaliitoista. Sen tehtävänä on valvoa sekä rahoittaa seuroja niin ammattilaisseuroja kuin amatööriseuroja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ranskan jalkapalloliitto Wikimedia Commonsissa
Kotisivut (englanniksi) tai (ranskaksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:French Football Federation
| n k UEFA:n kansalliset jäsenliitot |
| --- | --- |
 Albania  Alankomaat  Andorra  Armenia  Azerbaidžan  Belgia  Bosnia ja Hertsegovina  Bulgaria  Englanti  Espanja  Färsaaret  Georgia  Gibraltar  Irlanti  Italia  Itävalta  Islanti  Israel  Kazakstan  Kosovo  Kreikka  Kroatia  Kypros  Latvia  Liechtenstein  Liettua  Luxemburg  Malta  Moldova  Montenegro  Norja  Pohjois-Irlanti  Pohjois-Makedonia  Puola  Portugali  Ranska  Romania  Ruotsi  Saksa  San Marino  Serbia  Skotlanti  Slovakia  Slovenia  Sveitsi  Suomi  Tanska  Turkki  Tšekki  Ukraina  Unkari  Valko-Venäjä  Venäjä  Viro  Wales 
Käännös suomeksi
Euroopan judoliitto

Logo
Euroopan judoliitto (European Judo Union, EJU) on eurooppalainen kansallisten judojärjestöjen yhteinen järjestö, joka kuuluu kansainväliseen judoliittoon. Euroopan judoliitto järjestää esimerkiksi Judon Euroopan-mestaruuskilpailut.
Kansallisia järjestöjä

British Judo Association
Suomen judoliitto
Aiheesta muualla

European Judo Union (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Tankovirroitin
Laitteen kuvaus

Tankavirroittimen varsinainen tanko ei koske ajojohtimeen. Tankovirroitin on kiinnitetty kulkuneuvon katolla olevaan kiinnikkeeseen, jossa on jousi, joka pitää rullan tai virroitinkengän kytkeytyneenä ajolankaan. Jos tankovirroitin on valmistettu puusta, sähkövirta tulee kulkuneuvoon erillistä johdinta pitkin. Metallisessakin tankovirroittimessa voidaan käyttää tällaista johdinta tai se voi johtaa sähkövirran suoraan, mikä edellyttää tankovirroittimen eristämistä kulkuneuvon korista.
Järjestelmässä, jossa käytetään kaksisuuntavaunuja eli raitiovaunuilla on mahdollista ajaa molempiin suuntiin, tankovirroittimen tulee kuitenkin olla aina vaunun vedettävänä, sillä sen työntäminen voi vahingoittaa ajojohtimia. Tällöin rahastajan (tai kuljettajan) täytyy kääntää tankovirroitin oikeaan suuntaan vetämällä se pois ajolangalta köydellä tai erillisellä tangolla ja kävelemällä vaunun toiseen päähän. Joskus voidaan käyttää myös kahta tankovirroitinta, yhtä ajosuuntaa kohden, jolloin riittää laskea toinen virroitin alas ja nostaa toinen ylös. Kun kuljettaja nosti toisen pään tankovirroittimen ylös ja rahastaja laski toisen pään virroittimen alas, tämä säästi aikaa ja oli rahastajalle paljon helpompaa. Tuli pitää huolta, että alhaalla oleva tankovirroitin nostettiin ensin ylös, jotta virroittimen ja ajojohtimen välinen valokaari ei aiheuttaisi vahinkoa. Yhdysvalloissa kaksitankojärjestelmä oli yleisin virroitinratkaisu kaksisuuntavaunuissa. Tankovirroittimen työntäminen oli kuitenkin yleistä pienillä nopeuksilla ajettaessa kuten kolmioraiteella toteutetuilla päätepysäkeillä ja halliin peruutettaessa.
Tankovirroittimet nostetaan ja lasketaan yleensä käsin kulkuneuvon perässä olevien köysien avulla. Köysi on yhdistetty jousikelakoneistoon. Siinä on samanlainen mekanismi kuin turvavyössä, ja se ottaa kiinni köydestä, jotta tankovirroitin ei lennä ylös suistuessaan. Samannäköisessä palauttimessa on jousikoneisto, joka vetää tangot alas tarvittaessa siten, että ne eivät osu mihinkään ajojohtimen osiin. Ensiksi mainittua koneistoa käytetään usein hitaasti liikennöivissä raitiovaunuissa ja jälkimmäistä kaupunki- ja kaukoliikenneradoilla, jotta ratajohdon vauriot vähenevät suurilla nopeuksilla liikennöitäessä.
Monissa vanhoissa järjestelmissä tankovirroittimet nostettiin ja laskettiin pitkällä tangolla, jonka päässä oli metallikoukku. Tangot voitiin tehdä bambusta saatavuuden mukaan, koska tällaiset tangot olivat pitkiä, suoria, vahvoja, kevyitä ja toimivat sähköneristeinä. Johdinautoissa tangot olivat yleensä mukana mahdollista tankovirroitinten uudelleenasettamista varten, mutta raitioteillä niitä oli reitin varrella paikoissa, jossa tankovirroitin oli tarpeen kääntää.
Johdinautoissa käytettävät tankovirroittimet ovat tavallisesti pidempiä kuin raitiovaunuissa, jotta johdinauto voi liikkua hieman sivuttain eikä ainoastaan kiinteää kaistaa kuten kiskoilla kulkeva vaunu. Tämä tuo jonkin verran sivuttaista ohjattavuutta, jolloin johdinauto pääsee pysähtymään pysäkkilevikkeille.
Yhden ja kahden tankovirroittimen käyttö

Raitiovaunuissa ja muissa raidekulkuneuvoissa tankovirroitin ottaa virran ajojohtimesta ja paluuvirta johdetaan kiskoihin. Maanalaisten sähkönjohteiden ja metallirakenteiden galvaanisen korroosion välttämiseksi useimmilla raitoteillä ajojohdin toimii plusnapana ja raiteet miinusnapana. Sen sijaan johdinautot käyttävät kahta tankovirroitinta ja kahta ajojohdinta, joista toinen toimii virtaa syöttävänä ajolankana ja toinen paluujohtimena. Kuuban Havannan ja Ohion Cincinnatin raitioteillä käytettiin myös kahden ajojohtimen ratajohtoa.
Käytön väheneminen rauta- ja raitioteillä

Kaikissa johdinautoissa käytetään tankovirroittimia, joten tankovirroittimet pysyvät maailmanlaajuisessa käytössä siellä, missä johdinautoja liikennöi (315 kaupungissa vuonna 2011), ja useat valmistajat, kuten Vossloh-Kiepe, Škoda ja Lekov, valmistavat niitä edelleen.
Kuitenkin useimmissa ajojohtimilla virroitettavista rauta- ja raitioteiden kulkuneuvoissa siirryttiin tankovirroittimista käyttämään lyyra- eli kaarivirroittimia ja myöhemmin saksivirroittimia, joissa käytetään taittuvaa metallista saksisankaa, joka painaa virroittimen hiilen ajolankaa vasten. Saksivirroitin on tankovirroitinta monimutkaisempi, mutta sillä on monia etuja. Saksivirroitin ei putoa ajojohtimelta, se on vakaampi suurissa nopeuksissa, ja se voidaan nostaa ja laskea itsestään helpommin. Kaksisuuntavaunuissa ei myöskään tällöin jouduta kääntämään tankovirroittimia käsin suunnan vaihtuessa. (Tämä voidaan tosin välttää joissakin tapauksessa käyttämällä tankovirroittimen kääntölaitteita.) Saksi- tai lyyravirroittimia käytettäessä ei myöskään tarvita ajolankavaihteita, jotka ohjaavat tankovirroittimen kulkemaan oikeaan suuntaan vaihteista ajettaessa.
Museoraitioteiden lisäksi tankovirroittimia käytetään todella harvoilla raitioteillä säännöllisessä liikenteessä. Merkittävimpinä poikkeuksina tankovirroittimia käytetään yhä Kanadan Torontossa, Yhdysvaltain Philadelphiassa (”pintametrolinjoilla” ja linjalla 15), Latvian Riiassa (uusissa Škodan raitiovaunuissa on kuitenkin saksivirroittimet), Intian Kalkutassa ja Egyptin Aleksandriassa.  Myös joillakin pienillä raitioteillä käytetään edelleen tankovirroittimia säännöllisessä liikenteessä: mm. Kiinan Hongkongissa, Latvian Väinänlinnassa ja Brasilian Rio de Janeirossa (Santa Teresan raitioteillä). Yhdysvaltain Bostonin Massachusetts Bay Transit Authorityn raitiotiellä käytetään yhä tankovirroittimia PCC-raitiovaunuissa, jotka kulkevat Ashmontin ja Mattapanin välisellä pikaraitiolinjalla.
Käytön väheneminen rauta- ja raitioteillä > Yhteensopivuus saksivirroitinten kanssa

Raitiovaunut, jotka käyttävät saksivirroitinta, eivät voi tavallisesti liikennöidä radoilla, joiden ratajohdot on suunniteltu tankovirroitinten käyttöä varten. Tämän vuoksi tällaisilla raitioteillä tai muutamilla muilla käytetään edelleen tankovirroittimia jopa uusissa raitiovaunuissa, koska pitkien olemassa olevien ajojohdinten muuntaminen tankovirroittimille sopiviksi on vaikeaa ja kallista.
Toronto Transit Commission on korvaamassa CLRV- ja ALRV-raitiovaunut uusilla Flexity Outlook -raitiovaunuilla. Samalla se uudistaa ajojohtimet siten, että ne sopivat sekä tanko- että saksivirroittimille, sillä CLRV- ja ALRV-raitiovaunuissa on ainoastaan tankovirroittimet, mutta Flexity-kalustossa käytetään sekä tanko- että saksivirroittimia. Linjalla 509 siirryttiin saksivirroitinten käyttöön 12. syyskuuta 2017, mutta linja 510 käytettiin yhä tankovirroittimia, vaikka molemmat linjat kulkivat yhteistä rataa Queens Quay West -kadulla. 510:lla siirryttiin käyttämään saksivirroittimia 14. toukokuuta 2018.
Kulttuurissa

Ratajohtojen alkuaikoina tankovirroittimet ja uusi sähköistystekniikka kiehtoivat kirjailijoita, koska niissä oli salamoiden kaltaisia valokaaria sekä tehoa.
Ensimmäiset sähköraitiovaunut tulivat Bostonin liikenteeseen tammikuussa 1889, mikä oli niin suosittu ja merkittävä asia, että runoilija Oliver Wendell Holmes kirjoitti säkeistön uusista tankovirroittimista ja kipinöivistä virroitinkengistä.
Since then on many a car you'll see

A broomstick as plain as plain can be;

On every stick there's a witch astride –

The string you see to her leg is tied.
Vuonna 1947 säveltäjä Samuel Barber kirjoitti uusklassisen kappaleen Knoxville: Summer of 1915, joka perustui James Ageen lapsuusmuistoihin. Laulaja viittaa osin sävellyksellä meluisaan ohi kulkevaan raitiovaunuun, jonka tankovirroitin kipinöi ajolangalla:
A streetcar raising into iron moan;

stopping;

belling and starting, stertorous;

rousing and raising again

its iron increasing moan

and swimming its gold windows and straw seats

on past and past and past,

the bleak spark crackling and cursing above it

like a small malignant spirit

set to dog its tracks;
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tankovirroitin Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Trolley pole
Vancouverin matalalattiaisiin johdinautoon asennetut nykyaikaiset tankovirroittimet.
Tankovirroitinten palauttimet vuoden 1949 johdinauton takana.
Saksivirroitin (vasemmalla) ja tankovirroitin käytössä Queens Quay Westissä, Torontossa.
Ajojohdinten risteys Torontossa. Siinä on saksivirroittimia varten kaksi lyhyttä virtakiskoa, joiden välistä tankovirroittimet kulkevat.
Bostonissa käytetään yhä klassisia PCC-raitiovaunuja tankovirroittimineen.
Käännös suomeksi
Kaikkien pyhien kirkko (Thornton Hough)

| Kaikkien pyhien kirkko |
| --- | --- |

Koordinaatit:  53°19′13.08″N, 3°2′40.2″W
Kirkkokunta:  Englannin kirkko
Hiippakunta:  Chester
Rakentamisvuosi:  1868
Suunnittelija:  John Kirk and Sons
Materiaali:  punainen hiekkakivi
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kaikkien pyhien kirkko (engl. All Saints Church, Thornton Hough) on vuonna 1867 valmistunut kirkkorakennus, jonka on suunnitellut John Kirk and Sons. Se sijaitsee Englannissa Thornton Houghin kylässä. Kirkko on ollut Grade II -luokan suojelukohde vuodesta 1986.
GD Library

| GD |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Thomas Boutell
Kehityshistoria
Ensijulkaisu:  1994
Vakaa versio:  2.3.3 / 12. syyskuuta 2021
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  grafiikkakirjasto
Alusta:  monialustainen
Ohjelmointikielet:  C
Lisenssi:  BSD-lisenssi
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Versiohallinta
GD Library (jäljempänä GD) on avoimeen lähdekoodiin perustuva C-kielellä kirjoitettu ohjelma, jolla voi luoda ja muokata yleisimpiä kuvaformaatteja (esimerkiksi JPEG). GD on useimmiten Linux-palvelimissa ajettava ohjelma, jonka päätarkoituksena on toimia esimerkiksi kuvagalleria-ohjelmien yhtenä "pääkomponenttina". Tämän tarkoituksena on siis muuntaa kuvat peukalonkynsi-kuviksi, eli pieniksi esikatselukuviksi.
Pitkään ImageMagickia pidettiin suuremmassa arvossa kuin GD:tä, sillä tämä tuki enemmän formaatteja. Vuoden 2004 lopussa GD:stä kuitenkin ilmestyi uusi versio, johon lisättiin muun muassa toimiva GIF-kuvien tuki.
UET

| Union Européenne du Trot - UET |
| --- | --- |

Perustettu:  1973
Tyyppi:  Euroopan raviurheilun   kattojärjestö
Toimiala:  raviurheilu
Päämaja:  Pariisi, Ranska
Toiminta-alue:  Eurooppa
Jäsenet:  19 raviurheilun   kansallista keskusjärjestöä
Puheenjohtaja:   Jean-Pierre Kratzer
Aiheesta muualla
www.uet-trot.eu
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
UET (ransk. Union Européenne du Trot) on Pariisissa päämajaansa pitävä Euroopan raviurheilun keskusjärjestö. Järjestö perustettiin vuonna 1973 kahden eurooppalaisen raviurheilujärjestön yhdistyttyä. UET:n presidenttinä toimii sveitsiläinen Jean-Pierre Kratzer, joka valittiin tehtävään tammikuussa 2011. Järjestössä on yhteensä 19 jäsenmaata, Suomi on ollut jäsenenä vuodesta 1974 lähtien. UET:n hallitukseen kuuluu Suomen edustajana kansanedustaja Mika Lintilä.
UET järjestää vuosittain European Grand Circuit-nimellä tunnetun kilpailusarjan, joka koostuu Euroopan merkittävimmistä ravikilpailuista. Toinen suuri UET:n järjestämä vuosittainen kilpailu on nelivuotiaille lämminverisille tarkoitettu UET Grand Prix. Näiden lisäksi UET järjestää omat kilpailut 3- ja 5-vuotialle lämminverisille, sekä ohjastajien EM-kisat, jotka pidetään erikseen ammatti- ja amatööriohjastajille.
Jäsenmaat

| --- | --- |
  Alankomaat   Belgia   Espanja   Irlannin tasavalta   Italia   Itävalta   Liettua   Malta   Norja   Ranska - Société du Cheval Français   Ruotsi - Svensk Travsport   Saksa :   Serbia   Slovenia   Suomi - Suomen Hippos ry   Sveitsi   Tanska   Tšekki   Unkari   Yhdistynyt kuningaskunta   Venäjä   Viro
Aiheesta muualla

UET:n kotisivut (englanniksi) / (ranskaksi)