stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eriocrania

| Eriocrania |
| --- | --- |
 Loistopäistärkoi (Eriocrania sparrmannella)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Dacnonypha
Yläheimo::  Päistärkoimaiset Eriocranioidea
Heimo::  Päistärkoit Eriocraniidae
Suku::  Eriocrania  Zeller, 1851
Katso myös
   Eriocrania Wikispeciesissä   Eriocrania Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Eriocrania on päistärkoiden heimoon kuuluva perhossuku. Suvun edustajia esiintyy Suomessa lähes koko maassa ja laajemmin lähinnä Pohjois- ja Keski-Euroopassa. Suomessa on tavattu seitsemän suvun lajia. Maailmanlaajuisesti sukuun kuuluu noin 20 lajia.
Suomessa esiintyvät lajit

Pähkinäpäistärkoi (Eriocrania chrysolepidella)
Hakaspäistärkoi (Eriocrania unimaculella)
Loistopäistärkoi (Eriocrania sparrmannella)
Kolmiopäistärkoi (Eriocrania salopiella)
Pikkupäistärkoi (Eriocrania cicatricella)
Purppurapäistärkoi (Eriocrania sangii)
Isopäistärkoi (Eriocrania semipurpurella)
Aiheesta muualla

UniProt: Taxonomy - Eriocrania (englanniksi)
PheroBase: Semiochemicals of Genus Eriocrania (englanniksi)
Calimero & ystävät

| Calimero & ystävät |
| --- | --- |
カリメロ   (Karimero)
Genre: seikkailu, komedia, draama, fantasia, toiminta 
TV-anime
Ohjaaja: Yugo Serikawa
Studio: Toei Animation
Lähetyskanavat: Nelonen
Alkuperäinen lähetyskierros: 15.10.1972 – 30.09.1975
Jaksojen määrä: 47 
TV-anime
Ohjaaja: Yugo Serikawa
Studio: Toei Animation
Lähetyskanavat: Nelonen
Alkuperäinen lähetyskierros: 15.10.1992 – 09.09.1993
Jaksojen määrä: 52 
Calimero & ystävät on italialais-japanilainen animesarja Calimero-nimisestä linnusta ja hänen ystävistään. Calimero pitää päässään puolikasta munankuorta. Hahmon loivat Nino Pagot ja Toni Pagot.
Tarina

Sarja koostuu pääosin Calimeron ja hänen ystäviensä monista seikkailuista ratkaistaessa salaisuuksia ja tekemällä dokumentteja. Seikkailunsa kuitenkin saavat heidät yleensä melko vaikeuksiin.
Hahmot > Päähenkilöt

Calimero - Sarjan nimikko- ja päähenkilö. Tipu, joka on väriltään musta ja käyttää päässään puolikasta munankuorta. Calimero on optimistinen, antelias ja päättäväinen, ja hänellä on hyvä oikeudenmukaisuus, ja hän yrittää aina auttaa kaikkia vaikeuksissa tai epäreilussa tilanteessa olevia.
Priscilla - Calimeron tyttöystävä. Ujo ja kiltti keltainen tiputyttö, joka on hyvin järkevä. Hän voi olla myös vähemmän äkkipikainen, mutta kuitenkin hän on luonteeltaan ystävällinen, tunteellinen, huolehtivainen ja varovainen, mutta myös ovela. Hänellä on myös erityisen tulenarka viharakkaussuhde Pieron kanssa.
Piero - Ankka, joka on väriltään vihreä. Rikas ankka sillä hänen vanhempansa ovat miljonäärejä, ja siksi Piero on laiska, omahyväinen, kyyninen, ilkikurinen ja sarkastinen muille, (erityisesti lähinä  Priscillalle). Mutta hän ei epäröi auttaa ystäviänsä tapahtuupa mitä tahansa. Piero voi toimia sekä tarinan sankarina että konnana. Hänellä on myös erityisen tulenarka viharakkaussuhde Priscillan kanssa.
Valeriano - Calimeron paras ystävä, vaaleanvihreä varpunen. Intohimoinen elokuva(us)harrastaja joka viihtyy porukasta eniten kameran takana. Hän on erittäin rohkea, mutta myös erittäin impulsiivinen ja hölmö, eikä yleensä ajattele asioita kahdesti, mikä saa hänet harvoin jopa suureen vaaraan.
Susy - Pieron tyttöystävä. Silmälasipäinen tyttöankka, vähän tyhmänpuoleinen ja turhamainen tyttö, myös omahyväinen, pelkurimainen, usein valittava ja myöskin aika äkkipikainen. Kuten poikaystävänsä Piero, hän on myös rikas ankka sillä hänen äitinsä on televisio-ohjaaja. Susy siis voi olla poikaystävänsä Pieron tavoin yhtä hyvin tarinan sankari tai konna, toisin kuin esimerkiksi aina hyveellinen Calimero. Osoittaa jatkuvasti rakastuneensa Pieroon, mutta ilman vastarakkautta.
Rosella - Valerianon tyttöystävä. Melko ujo silmälasipäinen tyttövarpunen, ryhmän rauhallisin ja lempein. Hän tulee toimeen kaikkien ystäviensä kanssa ja hoitaisi konfliktit mieluummin puhumalla, mutta voi olla myös vakava ja äkkipikainen, jos tilanne sitä vaatii. Hän ei säännöllisesti osallistu ryhmän seikkailuihin, mutta on ryhmän mukana aika ajoin.
Sarja Suomessa

Suomessa sarjaa esitti Nelonen arkiaamuisin vuosina 2001-2002. Sarja esitettiin ensimmäisen kerran 2. huhtikuuta 2001 ja nähtiin viimeisen kerran 23. syyskuuta 2002.
Sarjan ensimmäisten 26 jakson osalta suomenkielisestä jälkiäänityksestä vastasi Agapio Racing Team. Ääninäyttelijät olivat samat kuin Digimonissa.
Aiheesta muualla

Sarjan kotisivut (englanniksi) (ranskaksi) (italiaksi)
Elena Sofia Ricci

| Elena Sofia Ricci |
| --- | --- |
 Elena Sofia Ricci vuonna 2009.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Elena Sofia Barucchieri
Syntynyt: 29. maaliskuuta 1962 (ikä 62) Firenze, Italia
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
www.elenasofiaricci.com
IMDb 
AllMovie
Elena Sofia Ricci (s. 29. maaliskuuta 1962 Firenze, Italia) on italialainen näyttelijä. Hän on kotimaassaan suosittu komedienne, joka on tehnyt urallaan myös draamallisia roolisuorituksia.
Ricci on noussut suuren yleisön suosioon muun muassa Anna Obrofarin roolissa Rai 1:n televisiosarjassa Kunnian hinta. Lisäksi hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa I Cesaroni (Serranon perheen italialainen versio) ja Caro maestro.
Riccillä on kaksi tytärtä, yksi näyttelijä-ohjaaja Pino Quartullon kanssa ja yksi säveltäjä-kapellimestari Stefano Mainettin kanssa.
Aiheesta muualla

Elena Sofia Ricci Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Eläintaudin leviämisvaaran aiheuttaminen

Eläintaudin leviämisvaaran aiheuttaminen on Suomen rikoslain 44 luvun 4a §:ssä määritelty rikos. Siinä tekijä aiheuttaa toiminnallaan vaaraa terveydelle ja turvallisuudelle esimerkiksi siten, että eläintauti, esimerkiksi salmonella, pääsee leviämään. Teon on oltava eläintautilain tai muun määräyksen vastainen, esimerkiksi eläinten alkioiden tai sukusolujen maahantuonti tai maastavienti.
Eringsboda

| Eringsboda |
| --- | --- |
 Eringsbodan kirkon kellotapuli.
 Eringsboda
 Koordinaatit: 56°26′N, 15°20′E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Blekingen lääni
Maakunta:  Blekinge
Kunta:  Ronnebyn kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  0,65 km²
Väkiluku:  299
 – Väestötiheys:  460,0 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Eringsboda on taajama ja entinen kunta Ronnebyn kunnassa, Blekingen läänissä Ruotsissa. Asukkaita Eringsbodan taajamassa on 340 (2005).
Eringsboda sijaitsee Smålandin rajalla, ja siellä harjoitetaan puuteollisuutta ja maataloutta. Siellä on muun muassa strutsitiloja. Monet asukkaat käyvät töissä Ronnebyssä ja Karlskronassa.
Eringsbodan kunta lakkautettiin vuoden 1952 kuntauudistuksessa.
Väestönkehitys

| Eringsbodan taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 | 1960 |    | 371 | 371 |
| 1965 | 1965 |    | 374 | 374 |
| 1970 | 1970 |    | 338 | 338 |
| 1975 | 1975 |    | 335 | 335 |
| 1980 | 1980 |    | 344 | 344 |
| 1990 | 1990 |    | 345 | 345 |
| 1995 | 1995 |    | 370 | 370 |
| 2000 | 2000 |    | 371 | 371 |
| 2005 | 2005 |    | 340 | 340 |
| 2010 | 2010 |    | 299 | 299 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Aiheesta muualla

Eringsboda Bibliotek (Arkistoitu – Internet Archive)
Erik Granvik

Erik Alexander Granvik (15. huhtikuuta 1917 Teerijärvi – 24. toukokuuta 2013 Pietarsaari) oli suomalainen opettaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Granvik toimi koulunjohtajana Teerijärvellä 1945–1963 ja yleisten aineiden opettajana Pietarsaaren ammattikoulussa 1963–1980.
Teoksia

Karlebynejdens sång- och musikföbunds tonfest i Terijärv 22.-23.VI.46 : festdikt. Karlebynejdens sång- och musikförbund, Gamlakarleby 1946
Till det unga : festdikt vid Karlebynejdens gymnastikfest i Terjärv 18-19. 6. 1949. Gamlakarleby 1949
Hästbacka folkskola 1901-1951 : historisk översikt. Hästbacka folkskola, Gamlakarleby 1951
Skolväsendet i Terjärv intill 1960 : historik. Tervjärv kommun, Gamlakarleby 1961
Emas. Söderström & Co, Helsingfors 1970
Två göukar. Söderström, Helsingfors 1972, 1999
Vara hemma. Söderström, Helsingfors 1974
Vilka äro dessa. Söderström, Helsingfors 1976
Stadsresan. Söderström, Helsingfors 1977
Rimmat och ristat : skillingtryck. Söderström, Helsingfors 1979
Kärlekens lov. Församlingsförbundet, Helsingfors 1981
Jätkäns sång. 1985
Vilket är vilket ; ill. Leif Strengell. Författarnas andelslag, Jeppo 1985
Ja roor i ein ring. Scriptum, Vasa 1987
Detta om detta. Författarnas andelslag, Jeppo 1989
Emaserik. Scriptum, Vasa 1990
Över mörkret stjärnorna. Söderström, Helsingfors 1992
Tecknat : dagboksblad. Erik Granvik, Jakobstad 1997
Dagboksblad. Erik Granvik, Jakobstad 2007
Förrivärlden. Scriptum, Vasa 2010
Palkinnot

Längmanska kulturfondens pris 1975
SLS:n palkinto 1977
Aiheesta muualla

Granvikin runo Jätkäns sång vuodelta 1985
Beirutin räjähdykset 2020

| Beirutin räjähdykset 2020 |
| --- | --- |
 Beirutin satama räjähdysten jälkeen.
Päivämäärä:  4. elokuuta 2020
Kellonaika:  n. 18.00–19.00
Tapahtumapaikka:  Beirut, Libanon
Syy:  ei tiedossa
Kuolleita:  ainakin 190
Kadonneita:  3
Loukkaantuneita:  ainakin 6 000
Omaisuusvahinko:  Yli 15 miljardia Yhdysvaltain dollaria
Beirutin räjähdykset tapahtuivat Libanonin pääkaupungissa Beirutissa 4. elokuuta 2020. Räjähdyksiä oli kaksi ja ne tapahtuivat Beirutin satama-alueella. Suuremman räjähdyksen aiheutti satamaan varastoitu ammoniumnitraattilasti. Sen luultavasti aiheutti pienempi räjähdys.  Pienemmän räjähdyksen laukaisijasta ei ole varmaa tietoa.
Laajoja alueita Beirutin kaupungista raunioittanut räjähdys oli voimakkuudeltaan suurimpia, jonka ihminen on saanut aikaan ilman ydinlatausta. Sen aiheuttama paineaalto ja ääni tuntuivat liki 200 kilometrin päässä Kyproksella saakka.
Räjähdykset

Räjähdyksiä tapahtui kaksi. Ensimmäinen niistä nostatti savua ja aiheutti valoilmiöitä, jotka muistuttivat ilotulitteita. Toinen räjähdys tapahtui hetkeä myöhemmin ja aiheutti suurimman osan tuhoista. Se tuhosi koko satama-alueen ja suurimman osan lähialueen rakennuksista. Räjähdys aiheutti vaurioita puolen Beirutin alueella. Myös Suomen suurlähetystö, joka sijaitsi kahden kilometrin päässä räjähdyspaikasta, vaurioitui käyttökelvottomaksi. Sen työntekijät selvisivät kuitenkin ilman vammoja. Toisen räjähdyksen seurauksena syntyi lisäksi paineaalto, joka ulottui jopa 240 kilometrin päähän räjähdyspaikasta. Isomman räjähdyksen voima vastasi 240–400 TNT-tonnia. Sheffieldin yliopiston mukaan räjähdyksen energia oli 500 TNT-tonnia, järkevänä ylärajana 1,1 kilotonnia.
Syyt

Satamaan oli varastoitu 2 750 tonnia ammoniumnitraattia kuuden vuoden ajan ilman turvatoimia. Ammoniumnitraatti oli peräisin venäläisestä MV Rhosus -nimisestä laivasta. Laivan omisti venäläinen liikemies Igor Gretšuškin. Moldovan lipun alla purjehtinut alus saapui Beirutiin syksyllä 2013. Erään tiedon mukaan laiva olisi saapunut Beirutiin teknisten ongelmien takia, ja sataman tarkastajat olisivat todenneet aluksen merikelvottomaksi. Toisen tiedon mukaan satama takavarikoi aluksen, koska se ei maksanut satamamaksuja.
Satama ei antanut aluksen lähteä ja alus viipyi satamassa melkein vuoden. Miehistö valitti kohtelustaan, koska omistaja ei maksanut palkkoja edes ruokaa varten. Laivan omistajayhtiö teki konkurssin ja unohti laivan lasteineen. Miehistö myi polttoaineen ja jätti laivan. Ammoniumnitraattilastin pois hakeminen ei kiinnostanut ketään sataman ulkopuolista.
Ammoniumnitraatti purettiin laivasta ja siirrettiin sataman varastoalueelle vuonna 2014 oikeuden päätöksellä. Laiva upposi lähelle satamaa. Sataman viranomaiset tiesivät lastin aiheuttamasta vaarasta. Tulliviranomaiset yrittivät kuusi vuotta tuloksetta saada siirrätettyä lastia pois satamasta. Libanonin presidentti Michel Aoun sai tiedon lastista 20. heinäkuuta 2020, mutta hänellä ei ollut valtuuksia käskeä virkamiehiä poistamaan ammoniumnitraattia satamasta.
Muutama päivä ennen räjähdystä kolme työntekijää korjasi tuomari Ghassan Oueidatin määräyksellä varastorakennuksen rikkinäistä ovea, seinässä olevaa reikää ja varmisti, että ovet olivat lukitut. Tarkoitus oli suojella varaston sisältöä varkailta. Muutama tunti työntekijöiden lähdön jälkeen varastossa syttyi tulipalo. Palomiehet eivät kyenneet sammuttamaan varaston sisällä olevaa paloa, koska varaston ovet olivat ohjeiden mukaan huolellisesti lukitut. Ne joilla avaimet olivat, olivat lähteneet kotiinsa ennen paloa. Varastossa oli ammoniumnitraatin lisäksi myös ilotulitteita, polttoöljyä ja sytytyslankaa. On mahdollista, että varaston korjaamiseen liittynyt hitsaaminen olisi aiheuttanut kipinöitä, jotka saivat aikaan palon.
Donald Trump on sanonut räjähdystä pommi-iskuksi, mutta Yhdysvaltain puolustushallinto ja Libanonin viranomaiset ovat kiistäneet tämän.
Turvallisuus- ja kemikaalivirasto Tukesin mukaan ammoniumnitraatti ei ole palava aine, mutta se kiihdyttää muiden aineiden palamista. Puhdas ammoniumnitraatti voi tietyissä oloissa kuitenkin räjähtää. Räjähdyksen mahdollisuutta voi lisätä voimakas kuumentuminen esimerkiksi tulipalon vuoksi.
Aineelliset tuhot

Räjähdys tapahtui sataman varastossa viljasiilon vieressä. Varastorakennus hajosi täysin ja lensi ilmaan.
Lisäksi räjähdys kaivoi laituriin noin 140 metrin läpimittaisen kuopan, jonka meri osin täytti. Viereinen varastorakennus tuhoutui maan tasalle. Viljasiilo säilyi pystyssä, mutta sen räjähdyksen puoleinen seinä vaurioitui ja valutti viljan maahan.
Lähes täydellinen tuho ulottui noin 300–1000 metrin päähän. 500 metrin päässä olevat satamahallit romahtivat. 1,6 kilometrin päässä romahti rakennuksia, ja ihmisiä vammautui. Pahimmat tuhot ulottuivat kauemmas rannan suuntaisesti kuin sisämaahan. 3,2 kilometrin päässä asunnot vaurioituivat, rappausta rapisi katosta ja ikkunat särkyivät sirpaleiksi. Pahoja vaurioita aiheutui viiden-kuuden kilometrin päässäkin, ikkunoita rikkoutui, seiniä sortui, autoja kaatui ja ovia lensi pois paikoiltaan. Etelä-Korean lähetystöstä särkyivät ikkunat 7,3 km päässä räjähdyspaikasta. 9–10 km päässä olleen Beirutin lentoaseman ikkunoita särkyi. Lieviä rakennusvaurioita oli jopa 10–15 km päässä. Ikkunoita särkyi tai halkeili vielä 24 km päässä. Räjähdys kuului 26 km päähän. Räjähdys aiheutti maanjäristyksen, jonka voima oli ainakin 3,3, jopa 4,5 Richterin asteikolla.
Osa räjähdyksissä vaurioituneista viljasiiloista sortui lähes päivälleen kaksi vuotta katastrofin jälkeen 31. heinäkuuta 2022. Sortuma aiheutti suuren savu- ja pölypilven Beirutin alueelle, mutta siitä ei viranomaisten mukaan aiheutunut henkilövahinkoja. Osassa siiloista oli noin kolmen viikon ajan ollut tulipalo, joka oli syttynyt, kun niissä jäljellä ollut vilja oli alkanut käydä. Tulipalon sammutustyöt oli jouduttu keskeyttämään sortumavaaran vuoksi.
Henkilövahingot

Ainakin 154 ihmistä kuoli ja ainakin 5 000 loukkaantui. Monet kuolleista olivat sataman ja tullin työntekijöitä, jotka sinkoutuivat räjähdysten voimasta mereen. Suurin osa loukkaantumisista on johtunut paineaallon rikkomien ikkunoiden lasinsiruista. Loukkaantuneiden suuren määrän vuoksi monet Beirutin sairaalat täyttyivät, eivätkä kaikki apua tarvitsevat saaneet hoitoa. Etsinnät raunioissa lopetettiin 6. syyskuuta 2020.
Suomen ulkoministeriön mukaan Libanoniin oli elokuun alussa tehnyt matkustusilmoituksen 40 suomalaista, ja näistä 12 oli ilmoittanut oleskelevansa Beirutissa. Lievästi loukkaantuneiden joukossa oli yksi suomalainen.
Yhdistyneiden kansakuntien rauhanturvaoperaatio UNIFIL tiedotti, että sen rauhanturvaajia loukkaantui räjähdyksessä, osa heistä vakavasti. Loukkaantuneiden rauhanturvaajien tarkkaa määrää ei kerrottu. Libanonissa olleista suomalaisista rauhanturvaajista kukaan ei loukkaantunut. Beirutin satamassa ankkuroituna ollut, UNIFIL-joukkojen käytössä ollut laiva vaurioitui.
Taloudelliset tappiot

Noin 300 000 ihmistä jäi kodittomiksi. Räjähdys aiheutti arvion mukaan noin 2,5–4,2 miljardin euron vahingot.
Reaktiot

Libanonin pääministeri Hassan Diab ilmoitti, että räjähdysten jälkeinen päivä tulee olemaan kansallinen surupäivä. Beirutin pormestari Marwan Abboud murtui kyyneliin suorassa televisiolähetyksessä ja kuvaili tapahtumia kansalliseksi katastrofiksi ja vertasi niitä Hiroshiman ja Nagasakin pommituksiin. Suomen pääministeri Sanna Marin ja presidentti Sauli Niinistö esittivät surunvalittelunsa Twitterissä. Ulkoministeri Pekka Haavisto vakuutti, että Suomi tulee tavalla tai toisella auttamaan Libanonia avustus- ja jälleenrakennustöissä. Tähän voidaan Haaviston mukaan käyttää Libanonissa olevia noin 200 suomalaista rauhanturvaajaa, joita on ollut maassa jo vuosikymmenien ajan.
Jälkiseuraukset

Libanonin hallituksen välinpitämättömyys räjähdysten ehkäisemiseksi synnytti suuret mielenosoitukset räjähdysten jälkeen. Mielenosoittajat ovat vaatineet koko hallituksen eroamista ja he ovat vallanneet maan ulkoministeriön rakennuksen ja nimittäneet sen ”vallankumouksen päämajaksi”. Lisäksi mielenosoittajat valtasivat valtiovarainministeriön, energiaministeriön sekä libanonilaisten pankkien yhdistyksen keskustoimiston. Poliisi on vastannut mielenosoittajille kyynelkaasulla ja kumiluodeilla, mikä johti ainakin 110 mielenosoittajan loukkaantumiseen. Mielenosoittajat tappoivat yhden poliisin, joka oli ollut auttamassa Le Gray -hotelliin loukkuun jääneitä ihmisiä.
Mielenosoitusten ja yleisen tyytymättömyyden vuoksi Libanonin pääministeri Hassan Diab ehdotti parlamenttivaalien järjestämisen aikaistamista. Ehdotus ei kuitenkaan käynyt mielenosoittajille, jotka halusivat edelleen koko hallituksen eroamista. Libanonin hallitus taipui myöhemmin mielenosoittajien vaatimuksiin, ja pääministeri Hassan Diab ilmoitti 10. elokuuta 2020 hallituksen eroavan. Seuraava pääministeriehdokas Mustafa Adib luopui yrityksistään synnyttää uusi hallitus, koska valtaryhmittymät eivät pääseet sopuun ministerin salkuista.
Tuomari nosti 10. joulukuuta vt. pääministeri Hassan Diabia, ex-valtionvarainministeriä Ali Hassan Khalilia ja kahta muuta entistä ministeriä vastaan syytteet huolimattomuudesta.
Libanoniin ei ollut saatu muodostetuksi uutta hallitusta heinäkuuhun 2021 mennessä. Räjähdyksiä seuranneen vuoden aikana Libanon oli Maailmanpankin mukaan ajautumassa – ellei jo ajautunut – romahtaneeksi valtioksi. Maan valuutta oli menettänyt arvonsa käytännössä kokonaan, talous oli supistunut yli 40 prosenttia ja todennäköisesti jo yli puolet väestöstä oli pudonnut köyhyysrajan alapuolelle. Maailmanpankki kuvasi Libanonin talousromahdusta pahimmaksi maailmassa sitten 1800-luvun puolivälin.
Räjähdyksien tuhoa.
Vaurioitunut kerrostalo.
Räjähdystuhojen kartta.
Tel Avivin kaupungintalo valaistuna Libanonin lipuksi.
Butch Cassidy

Robert LeRoy Parker alias Butch Cassidy vuonna 1894.
Butch Cassidy (13. huhtikuuta 1866 Beaver, Utah − 1908 San Vincente, Bolivia), oikealta nimeltään Robert LeRoy Parker, oli pahamaineinen yhdysvaltalainen lainsuojaton.
Varhainen elämä

Robert LeRoy Parker syntyi Beaverissa Utahissa vuonna 1866. Hänen vanhempansa olivat englantilaista syntyperää olleet mormonit Maximillian Parker ja Ann Gillis. Hän kasvoi perheensä maatilalla Circlevillessä, joka sijaitsi noin 300 mailia Salt Lake Citystä etelään. Teini-ikäisenä Parker kohtasi paikallisen lainsuojattoman Mike Cassidyn, joka toimi hevosvarkaana. Cassidylla oli lähtemätön vaikutus nuoreen Parkeriin, joka lähti jo nuorena kotoaan ryhtyäkseen lainsuojattomaksi.
Varhainen rikollisura

Parker toimi lehmipaimenena ja teurastajana, ja saikin lempinimen "Butch" ("butcher" merkitsee englanniksi "teurastajaa"). Hän otti myös pian esikuvansa mukaan sukunimen "Cassidy", ja tästä lähin Robert LeRoy Parker tunnettiin Butch Cassidyna. Vuonna 1884 Cassidy muutti Coloradossa sijaitsevaan Tellurideen ja alkoi toimia karjavarkaana. Hän harjoitti rikollista uraansa myös Montanassa ja Wyomingissa. Vuonna 1887 hän palasi takaisin Tellurideen ja tapasi kilpahevosen omistajan Matthew Warnerin että rikollisveljekset William ja Thomas McCartyn.
24. kesäkuuta 1889 Cassidy teki ensimmäisen merkittävän rikoksensa ryöstämällä Warnerin ja McCartyjen kanssa San Miguel Valleyn pankin. He ryöväsivät pankista noin 21 000 Yhdysvaltain dollaria. Vuonna 1890 Cassidy osti ryöstösaalillaan Wyomingin Duboisissa sijaitsevan ranchin, josta hän teki lainsuojattomien piilo- ja suojapaikan. Vuonna 1894 hänet pidätettiin hevosvarkaudesta Landerissa ja tuomittiin Laramiessa sijaitsevaan vankilaan. Hänet vapautettiin tammikuussa 1896 luvattuaan kuvernööri William Alford Richardsille, ettei hän enää ikinä palaisi osavaltioon.
Hurja joukko

Vankilasta vapauduttuaan Cassidy keräsi ympärilleen joukon pahamaineisia rikollisia, kuten Ben Kilpatrickin, Elza Layn, Harvey Loganin ja Harry Tracyn. Yhdessä he muodostivat "Hurjan joukon", josta sittemmin tuli yksi 1800-luvun loppupuolen ja 1900-luvun alun pelätyimpiä rikollisjoukkioita.
13. elokuuta 1896 Cassidy, Lay ja kolmas tuntematon mies ryöstivät pankin Montpelierissa Idahossa. He saivat ryöstösaaliina noin 7 000 Yhdysvaltain dollaria. Hieman tämän jälkeen Cassidy värväsi Hurjaan joukkoon Sundance Kidin eli Harry Longabaughin, josta sittemmin tuli hänen hyvä ystävänsä. 21. huhtikuuta 1897 Cassidy ja Lay ryöväsivät kultalastin Castle Gaten kaivoskaupungin lähistöllä Utahissa. 11. heinäkuuta 1899 Hurja joukko ryöväsi junan Folsomissa New Mexicossa. 19. syyskuuta 1900 Cassidy miehineen ryösti pankin Winnemuccassa Nevadassa. Hyvin suunnitellut pankki- ja junaryöstöt tekivät Hurjasta joukosta hyvin pahamaineisen, ja Cassidysta tuli Yhdysvaltain etsityimpiä rikollisia.
Cassidy pakeni 20. helmikuuta 1901 New Yorkista Buenos Airesiin höyrylaiva Herminuksella välttääkseen kannoillaan olevat Pinkertonin etsivätoimiston etsivät. Cassidyn mukana pakenivat Longabaugh ja tämän tyttöystävä Etta Place. Pakomatkansa aikana Cassidy esiintyi Placen veljenä.
Cassidy ystävineen jatkoi rikollista uraansa vielä Etelä-Amerikassa: 19. joulukuuta 1905 hän teki Longabaughin ja Placen kanssa uransa suurimman pankkiryöstön Villa Mercedesissa Argentiinassa. He ryöstivät 12 000 pesoa, ja pakenivat lainvalvojilta rajan yli turvaan Chileen.
Kuolema

Butch Cassidyn lopullisesta kohtalosta ei ole varmaa tietoa. Tarinan mukaan 3. marraskuuta 1908 Cassidy ja Longabaugh saivat surmansa jouduttuaan tulitaisteluun sotilaiden kanssa San Vincentessa Boliviassa. Heidän viimeiseksi leposijakseen väitetty hauta löydettiin 1990-luvulla, ja tutkijat löysivät sieltä kahden miehen maalliset jäännökset. Vainajien henkilöllisyyttä ei kuitenkaan ole pystytty selvittämään, joten ei ole täyttä varmuutta, kuuluivatko ruumiit todellakin Cassidylle ja Longabaughille. On myös olemassa väitteitä, joiden mukaan Cassidy palasi takaisin Yhdysvaltoihin ja kuoli luonnollisesti 1930-luvulla.
Elokuva

George Roy Hill ohjasi vuonna 1969 elokuvan nimeltä Butch Cassidy and the Sundance Kid (suom. Butch ja Kid - Auringonlaskun ratsastajat), joka kertoo melko totuudenmukaisesti päähenkilöiden vaiheista. Cassidya näytteli Paul Newman ja Kidia Robert Redford. Elokuva oli yleisö- ja arvostelumenestys ja voitti mm. neljä Oscar-palkintoa.
Aiheesta muualla

(englanniksi) History of Butch Cassidy, LeRoy Parker (Arkistoitu – Internet Archive)
Pelätty "Hurja joukko" vuonna 1901. Vasemmalta oikealle:Harry "Sundance Kid" Longabaugh, Will Carver, Ben Kilpatrick, Harvey Logan, ja Butch Cassidy.