stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Butyyliakrylaatti

| Butyyliakrylaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  butyyli-2-propenoaatti
CAS-numero:  141-32-2
PubChem CID:  8846
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C7H12O2
Moolimassa:  128,2 g/mol
Ulkomuoto:  väritön neste
Sulamispiste:  −64 °C (209 K)
Kiehumispiste:  148 °C (421 K)
Tiheys:  0,9 g/cm3
Liukoisuus veteen:  veteen 2 g/l (20 °C)
   
Butyyliakrylaatti on väritön, pistävän hajuinen neste. Sitä käytetään polymeerien valmistuksessa, liimoihin, maaleihin, pinnoitteisiin ja sideaineeksi. Butyyliakrylaatti on syttyvä neste, joka lämpimänä höyrystyessään muodostaa ilman kanssa syttyvän seoksen. Aineen palamistuotteena syntyy hiilimonoksidia ja hiilidioksidia.
Butyyliakrylaatti on akryylihapon butyyliesteri ja sen kemiallinen kaava on C7H12O2 sekä rakennekaava CH2=CHCOO(CH2)3CH3. Butyyliakrylaatista käytetään myös nimiä n-butyyliakrylaatti ja butyyli-2-propenoaatti.
Butyyliakrylaatin moolimassa on 128,2 g/mol, sulamispiste −64 °C, kiehumispiste 148 °C, tiheys (20 °C) 0,9 g/cm3, liukoisuus veteen 20 °C:n lämpötilassa 2 g/l, hajukynnys 0,035 ppm (0,20 mg/m3), leimahduspiste 36 °C c.c., itsesyttymislämpötila 267 °C ja CAS-numero 141-32-2. Butyyliakrylaatti liukenee etanoliin, eetteriin ja asetoniin.
Butyyliakrylaatti polymeroituu helposti valon, kuumuuden tai metallien ja muiden katalyyttien vaikutuksesta. Polymeroitumisen estämiseksi butyyliakrylaattiin lisätään pieniä määriä inhibiittoria kuten esimerkiksi kinonia, hydrokinonia, hydrokinonin monometyylieetteriä eli 4-metoksifenolia tai fenotiatsiinia. Butyyliakrylaattia käytetään akryylisekapolymeerien valmistuksessa.
Aiheesta muualla

OVA-ohje: Butyyliakrylaatti
Butyyliakrylaatin kansainvälinen kemikaalikortti
Inchem: N-Butyl acrylate CAS N°:141-32-2 (pdf) (englanniksi)
Butyyliakrylaatin käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich, viitattu 27.12.2014.
Buhl (Idaho)

| Buhl |
| --- | --- |

 Koordinaatit: 42°36′0″N, 114°45′43″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Idaho
Piirikunta:  Twin Falls
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  4,4 km²
 – Josta vettä:  0 km² (0 %)
Korkeus:  1 149 m
Väkiluku (2007):  3 985
 – Väestötiheys:  918 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-7 (kesäaika UTC-6)
 
 http://www.buhl.govoffice2.com/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Buhl on kaupunki Yhdysvalloissa Idahon osavaltion eteläosassa Twin Fallsin piirikunnassa. Se sijaitsee siirtolaisten käyttämän historiallisen Oregon Trail -reitin varrella. Osavaltion pääkaupunki Boise sijaitsee 195 kilometriä luoteeseen Buhlista ja piirikunnan pääkaupunki Twin Falls puolestaan 26 kilometriä itään (maanteitse). Snake River -joki virtaa seitsemisen kilometriä Buhlin pohjoispuolitse.
Buhlin halki kulkee mantereen poikki länsi–itäsuunnassa johtava maantie U.S. Route 30 (Astoria (Oregon) – Atlantic City (New Jersey)). Buhlia on kutsuttu "maailman kirjolohipääkaupungiksi" ("Trout Capital of the World"), sillä suurin osa Yhdysvalloissa kulutetusta kirjolohesta tuotetaan kaupungin ympäristössä olevissa kasvatusaltaissa.
Buhl perustettiin 17. huhtikuuta 1906. Se sai nimensä Frank H. Buhlin mukaan, joka oli pääsijoittajana paikallisessa keinokasteluhankkeessa (Twin Falls South Side project) 1900-luvun alussa.
Vuoden 2000 väestölaskennassa Buhlin asukasluku oli 3 985. Kotitalouksia oli 1 561. Joka kolmannessa taloudessa oli alle 18-vuotiaita lapsia. Buhlilaisista 86,8 % määritteli itsensä valkoihoisiksi. Alle 18-vuotiaita oli 28,5 % kaupunkilaisista, väestön mediaani-ikä oli 36 vuotta. Jokaista yli 18-vuotiasta naispuolista buhlilaista kohti oli 88,1 miespuolista henkilöä. Valtakunnallinen elinkustannusindeksi Buhlissa oli 82,9 (alhainen) vuonna 2008.
Kaupungin huomattavia asukkaita ovat olleet muun muassa pastori Eugene Scott (1929–2005) ja näyttelijä Marjorie Reynolds (1917–1997).
Aiheesta muualla

Buhlidaho.net (Arkistoitu – Internet Archive)
City-data.com
Bohdan H’melnytskyi

Bohdan H’melnytskyi, aikalaismuotokuva.
Bohdan Zynovi Myh’ailovytš H’melnytskyi (ukr. Богда́н Зино́вій Миха́йлович Хмельни́цький, ven. Богда́н Зино́вий Миха́йлович Хмельни́цкий, Bogdan Zinovi Mihailovitš Hmelnitski, puol. Bohdan Zenobi Chmielnicki, n. 1595 – 6. elokuuta 1657 Tšyhyryn) oli ukrainalainen kasakkapäällikkö eli hetmani, jonka johtama vuonna 1648 käynnistynyt suuri kansannousu johti Ukrainan irtautumiseen Puola-Liettuan vallasta ja kasakkahetmanaattina tunnetun autonomisen valtion perustamiseen alueelle. Hän solmi vuonna 1654 pysyväksi muodostuneen liiton Venäjän kanssa.
Varhaisemmat elämänvaiheet

H’melnytskyi kuului Ukrainan alempaan aateliin, ja hänen isänsä palveli upseerina Puolan armeijassa. Hänen äitinsä saattoi olla kasakkasukua. H’melnytskyi oli sivistynyt mies, joka oli käynyt puolalaista jesuiittakoulua. Puolan ja Turkin sodan aikana hän jäi turkkilaisten vangiksi vuoden 1620 Cecoran taistelussa, jossa hänen isänsä kaatui. H’melnytskyi oli kaksi vuotta sotavankina Konstantinopolissa kunnes hänen äitinsä osti hänet vapaaksi. Jossain vaiheessa sen jälkeen hän liittyi niin sanottuihin rekisteröityihin kasakkajoukkoihin, jotka olivat uskollisia Puolalle. Hän osallistui vuonna 1638 Varsovaan lähetettyyn Zaporožjen kasakoiden eli zaporogien lähetystöön, joka anoi Puolan kuningas Vladislav IV Vaasalta kasakka-alueiden itsehallinnon palauttamista. Vuonna 1645 H’melnytskyi komensi kasakkaosastoa, joka osallistui palkkasotureina sotaan Ranskassa.
Kuoleman jälkeen

H’melnytskyin kuolema ajoi kasakkahetmanaatin sisäiseen valtataisteluun ja hajaannukseen, joka tunnetaan Ukrainan historiassa raunioitumisen aikana. H’melnytskyin seuraajaksi valittiin aluksi hänen alaikäinen poikansa Juri H’melnytskyi, mutta valta siirtyi pian sijaishallitsijana toimineelle Ivan Vyhovskyille. Sekä Juri että Vyhovskyi liittoutuivat eri yhteyksissä Puolan kanssa ja joutuivat kasakoiden syrjäyttämiksi, mikä takasi Venäjän kanssa solmitun liiton säilymisen. Vuoden 1667 Andrusovon rauhassa Venäjä ja Puola jakoivat lopulta Ukrainan keskenään, jolloin kasakkahetmanaatti supistui käsittämään vain Dneprin itäpuoliset alueet sekä Kiovan seudun.
Myöhempi maine

H’melnytskyi on nykyään arvostettu hahmo sekä Ukrainassa että Venäjällä. Ukrainalaiset pitävät häntä Ukrainan valtion perustajana, venäläiset taas katsovat hänen palauttaneen Kiovan Venäjän aikaisen Venäjän ja Ukrainan yhteyden.
H’melnytskyin kuva on ollut viiden Ukrainan hryvnian setelissä vuodesta 1992. H’melnytskyin patsaita ja muistomerkkejä on useissa Ukrainan kaupungeissa. Niistä tunnetuin on Kiovan Sofian aukiolle vuonna 1888 pystytetty Mihail Mikešinin veistämä näyttävä ratsastajapatsas.
Hmelnytskyin kaupunki ja Hmelnytskyin alue Ukrainassa nimettiin H’melnytskyin mukaan vuonna 1954, Perejaslavin sopimuksen 300-vuotisjuhlan kunniaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bohdan H’melnytskyi Wikimedia Commonsissa
Jan Matejko: Bohdan H’melnytskyi ja Toğay bey lähellä Lviviä (1885).
H’melnytskyin ratsastajapatsas Kiovassa.
Ukrainan viiden hryvnian seteli.
Camille Le Tellier de Louvois

Abbé Camille Le Tellier de Louvois
Camille Le Tellier de Louvois (11. huhtikuuta 1675 Pariisi – 5. marraskuuta 1706 Pariisi) oli ranskalainen kirkonmies. Hän oli useiden eri akatemioiden jäsen ja myös Ranskan akatemian jäsen kuningas Ludvig XV hallitusaikana.
Tausta

Camille Le Tellier de Louvois kuului merkittävään Ranskan kuninkaita palvelleeseen virkamiesaateliseen sukuun. Hänen isänsä oli François Michel Louvois, jonka neljäs poika kaikkiaan kuudesta lapsesta hän oli. Isoisä puolestaan oli Michel Le Tellier, mutta myös suuren perheen muut jäsenet ja heidän aviomiehensä olivat lähes kaikki kuningasta palvelleita virkamiehiä.
Le Tellier de Louvois väitteli Sorbonnen yliopistossa tohtoriksi 25-vuotiaana. Tämän jälkeen hän palveli intendenttinä kuninkaallisessa Cabinet des médaillessa, jonka tehtävänä oli säilyttää käsikirjoituksia, koruja ja rahoja. Täältä hän siirtyi konservaattorin virkaan Kuninkaalliseen kirjastoon.
Hän toimi myös Reimsin arkkipiispa-herttuan sijaispappina. Hän oli vuodesta 1699 lähtien Académie royale des sciences'n ja vuodesta 1705 Académie royale des inscriptions et médailles'n jäsen. Vuonna 1706 hänet valittiin Ranskan Akatemian jäseneksi.
Aiheesta muualla

Ranskan akatemian elämäkertatiedot (Arkistoitu – Internet Archive)
Bernard Le Bouyer de Fontenelle: Éloge de M. l'abbé de Louvois (1718) (Arkistoitu – Internet Archive)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Jean Testu de Mauroy | Ranskan akatemian jäsen  Tuoli 4 1706–1718 | Seuraaja: Jean-Baptiste Massillon |
Bill Clements

| Bill Clements |
| --- | --- |

Texasin 42. ja 44. kuvernööri
 20. tammikuuta 1987 - 15. tammikuuta 1991  
Varakuvernööri:  William P. Hobby Jr.
Edeltäjä:  Mark White
Seuraaja:  Ann Richards
 16. tammikuuta 1979 - 18. tammikuuta 1983  
Varakuvernööri:  William P. Hobby Jr.
Edeltäjä:  Dolph Briscoe
Seuraaja:  Mark White
Yhdysvaltain varapuolustusministeri
 30. tammikuuta 1973 - 20. tammikuuta 1977  
Presidentti:  Richard Nixon Gerald Ford
Edeltäjä:  Kenneth Rush
Seuraaja:  Charles Duncan Jr.
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. huhtikuuta 1917 Dallas, Texas, Yhdysvallat
Kuollut: 29. toukokuuta 2011 (94 vuotta) Dallas, Texas, Yhdysvallat
Tiedot
Puolue:  republikaanit
William Perry ”Bill” Clements, Jr. (17. huhtikuuta 1917 – 29. toukokuuta 2011) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko. Hän toimi Teksasin kuvernöörinä 1979–1983 ja 1987–1991.
Clements syntyi Dallasissa. Perhe menetti lamassa maatilansa, ja Clements työskenteli nuorena öljykentällä.
Clements oli vuodesta 1975 naimisissa pitkäaikaisen republikaani Rita Clementsin kanssa.
Bibi Andersson

| Bibi Andersson |
| --- | --- |
 Bibi Andersson vuonna 1961.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Berit Elisabeth Andersson
Syntynyt: 11. marraskuuta 1935 Tukholma, Ruotsi
Kuollut: 14. huhtikuuta 2019 (83 vuotta) Tukholma, Ruotsi
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:   Kjell Grede (1960–1973)  Per Ahlmark (1978–1981)  Gabriel Mora Baeza (2004–2019) 
Näyttelijä
Aktiivisena:  1951–2009
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Berit Elisabeth ”Bibi” Andersson (11. marraskuuta 1935 Tukholma, Ruotsi – 14. huhtikuuta 2019 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä. Hän teki useita rooleja Ingmar Bergmanin elokuvissa, joihin hänen maineensa paljolti perustuu.
Varhainen elämä

Anderssonin vanhemmat olivat Josef ja Karin Andersson. Balettitanssija Gerd Andersson (s. 1932) on hänen siskonsa.
Ura

Hän opiskeli Dramatenin näyttelijäkoulussa 1954–1956 ja työskenteli vuodesta 1959 Dramatenissa näyttelijänä 30 vuotta. Hänen näyttämöroolejaan ovat muun muassa Tennessee Williamsin Viettelyksen vaunu ja Edward Albeen Kuka pelkää Virginia Woolfia?. Verotukseen liittyvien epäselvyyksien vuoksi Andersson oli 1970-luvulla maanpaossa Yhdysvalloissa, ja hän näytteli tuolloin Broadwaylla.
Andersson aloitti elokuvauransa vuonna 1951 pienessä sivuroolissa Alf Sjöbergin Neiti Juliessa ja on näytellyt sen jälkeen noin sadassa elokuvassa. Samana vuonna hän tutustui Ingmar Bergmaniin heidän filmatessaan yhdessä Bris-pesuainemainosta. Sittemmin Andersson näytteli Bergmanin ohjauksessa useissa teatterituotannoissa ja 11 laajakangaselokuvassa, joista ensimmäinen on Kesäyön hymyilyä (1955). Elokuvatöistä kiitetyimmäksi kohosi tulkinta sairaanhoitaja Almasta Persoona – Naisen naamio -elokuvassa. Englanniksi toteutetussa Kosketuksessa (1971) hän näytteli Max von Sydowin ja Elliott Gouldin rinnalla. Teatterissa Bergman ohjasi Anderssonia vielä 1990-luvulla.
Anderssonin kansainvälisen uran avasi rooli Ralph Nelsonin lännenelokuvassa Taistelu paholaiskanjonissa (1966). Hän esitti Yhdistyneen kuningaskunnan kuningatar Alexandraa Stephen Poliakoffin televisiosarjassa Kadonnut prinssi (2003).
Yksityiselämä

Andersson asui Tukholman Djurgårdenissa ja Provencessa Ranskassa, kunnes sai aivohalvauksen. Hän palasi Ruotsiin toipumaan ja asui sen jälkeen Tukholmassa sairaskodissa. Hän oli naimisissa kolmesti: ohjaaja Kjell Greden kanssa vuosina 1960–1973, kirjailija-poliitikko Per Ahlmarkin kanssa 1978–1981 ja Gabriel Mora Baezan kanssa vuodesta 2004. Avioliitosta Greden kanssa näyttelijällä on yksi tytär. Hänen omaelämäkertansa Ett ögonblick ilmestyi 1996. Andersson on osallistunut myös kansainväliseen humanitaristiseen työhön.
Valikoitu filmografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ingmar Bergmanin elokuvat 1955 – Kesäyön hymyilyä  1957 – Seitsemäs sinetti  1957 – Mansikkapaikka  1958 – Elämän kynnyksellä  1958 – Kasvot  1960 – Paholaisen silmä  1964 – Puhumattakaan naisista  1966 – Persoona – Naisen naamio  1969 – Intohimo  1971 – Kosketus  1973 – Kohtauksia eräästä avioliitosta   (televisiosarjan yksi jakso)  |  Muut ruotsalaiset elokuvat 1954 – Arne-herran rahat (ohjaus Gustaf Molander)  1962 – Rakastajattaren tarina (Vilgot Sjöman)  1966 – Ön (Alf Sjöberg)  1966 – Siskonpeti 1782 (Vilgot Sjöman)  1968 – Näyttelijättäret (Mai Zetterling)  1983 – Vuori kuun takana (Lennart Hjulström)  1994 – Drömspel (Unni Straume)  1999 – Elämä yllättää (Måns Herngren ja Hans Holm)  |  Muut elokuvat 1966 – Taistelu paholaiskanjonissa (ohjaus Ralph Nelson)  1970 – Kremlin kirje (John Huston)  1977 – En luvannut sinulle ruusutarhaa (Anthony Page)  1979 – Kvintetti (Robert Altman)  1987 – Ranskalainen illallinen (Gabriel Axel)  1996 – Huomenna (Juha Rosma)  2002 – Näkymätön Elina (Klaus Härö)  2007 – Arn – Temppeliritari (Peter Flinth)  |
Palkinnot

1958 – Cannesin elokuvajuhlat, paras naispääosa (Elämän kynnyksellä)
1967 – Guldbagge, paras naispääosa (Persoona – Naisen naamio)
1968 – National Society of Film Critics Awards, paras naispääosa (Persoona – Naisen naamio)
1975 – National Society of Film Critics Awards, paras naissivuosa (Kohtauksia eräästä avioliitosta)
Aiheesta muualla

Bibi Andersson Elonetissä.
Bibi Andersson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Bibi Andersson TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Bibi Andersson Svensk Filmdatabasissa (englanniksi, ruotsiksi)
Bibi Anderssonin kuvagalleria Bergmanoramassa (Arkistoitu – Internet Archive)
Römpötti, Harri: Bibi Andersson 1935–2019 (muistokirjoitus) Helsingin Sanomat.  16.4.2019.
Buddhalaisuus Indonesiassa

Vesakin juhlintaa Borobudurin alueella vuonna 2011
Buddhalaisuus on vähemmistöuskonto Indonesiassa, mutta se on siitä huolimatta yksi maan uskonnollisista asioista vastaavan ministeriön tunnustamista uskonnoista.
Maan tunnetuin buddhalainen temppeli lienee Borobudur, joka on edelleen uskonnollisessa käytössä. Se on samalla myös maailman suurin buddhalainen temppeli, jossa käy vuosittain 40 000 – 60 000 pyhiinvaeltajaa. Indonesian valtio on pyrkinyt kehittämään temppelialuetta buddhalaisten pyhiinvaeltajien turismin tarpeisiin.
Historia

Hindulaisuus saapui Indonesian saaristoon Intiasta 200-luvulla. Buddhalaisuus seurasi tätä 400-luvulla ja tämän jälkeen molemmat uskonnot elivät keskenään sovussa ja muodostuivat omaksi synkroniseksi uskonnokseen, jota harjoitettiin Indonesian hindulais-buddhalaisissa kuningaskunnissa. Hindulais-buddhalainen uskonto saavutti huippunsa 700-luvulta lähtien Srivijayan nousun myötä aina 1400-luvulle saakka. Sekä theravada- että mahayanabuddhalaisuus ovat levinneet Indonesian alueille heti alusta alkaen.
Islamin saapuminen Indonesiaan johti buddhalaisuuden taantumiseen ja 1400-luvulle tultaessa islamista oli tullut merkittävä uskonto alueella.
Perinteisesti buddhalaisuuden elpymisen Indonesiassa katsotaan alkaneen 1900-luvun puolessa välissä, kun Borobudurissa juhlittiin vesakia vuonna 1953. Maassa nosti päästään aivan uudenlainen buddhayana-suuntaus, jossa theravada, mahayana ja vajrayana toimivat yhdessä. Buddhalaisuuden elvytystyössä avainasemassa oli munkki Ashin Jinarakkhita, joka kiersi pitkin Indonesiaa ja torjui yhteen yksittäiseen koulukuntaan nojautumisen. Tätä ilmensi se, että hän pukeutui theravadabuddhalaisten käyttämään sahraminkeltaiseen kaapuun, mutta ei ajanut partaansa kuten kiinalaiset mahayanabuddhalaiset.
Nykyään

Indonesian nykyisen perustuslain mukaan, mikään uskonto ei saa olla ristiriidassa perustuslain tai maan virallisen filosofian, pancasilan, kanssa. Pancasila vaatii, että indonesialaiset uskovat yhteen jumalaan, jota ei kuitenkaan nimetä. Buddhalaisten kohdalla tämä tarkoittaa, että Siddhartha Gautamaa kohdellaan kuin jumalaa, josta käytetään nimityksiä kuten Kaikkivoipa ja alkuperäinen Buddha (indonesiaksi Sang Hyang Adi-Buddha), Ensimmäinen ja verraton Buddha (indonesiaksi Paramadi Buddha), Alkuperäinen Buddha (indonesiaksi Adau Buddha) tai Buddhien Buddha (indonesiaksi Uru Buddha). Tämä teistinen buddhalaisuus varmistaa sen, että buddhalaisuus on yhteensopiva pancasilan kanssa.
Nyky-Indonesiassa buddhalaisuuden katsotaan olevan etupäässä maan kiinalaisväestön, ja näiden jälkeläisten, uskonto. Lombokin saarella on kuitenkin katkeamattomasti säilynyt Indonesian alkuperäiskansojen buddhalaisuuden perinne, joka on jäljitettävissä aina Srivijayan aikoihin saakka. Näitä Lombokin buddhalaisia arvioidaan olevan enintään 20 000 ja he sijoittuvat pääsääntöisesti saaren vuoristoiselle syrjäseuduille ja puhuvat äidinkielenään sasakia.
Vuoden 2018 väestönlaskennassa Indonesiassa laskettiin olevan hieman yli kaksi miljoonaa buddhalaista.
Buddhalaisuuden leviäminen Aasiassa 500-luvulta lähtien
Brentwood (Tennessee)

| Brentwood |
| --- | --- |
 Brentwoodin kaupungintalo

 Brentwood
 Koordinaatit: 35°59′53″N, 86°47′33″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Tennessee
Piirikunta:  Williamsonin piirikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  107,53 km²
 – Maa:  107,41 km²
 – Josta vettä:  0,11 km² (0,1 %)
Korkeus:  227 m
Väkiluku (2022):  45 136
 – Väestötiheys:  420 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-6
 – Kesäaika:  UTC-5
Postinumero:  37024, 37027
Suuntanumero(t):  615, 629
 
 www.brentwoodtn.gov 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Brentwood on kaupunki Tennesseessa Yhdysvalloissa. Se sijaitsee Williamsonin piirikunnan pohjoisosassa ja kuuluu Nashvillen metropolialueeseen.
Maantiede

Brentwood sijaitsee keskisessä Tennesseessa Nashvillen metropolialueen eteläosassa noin 15 kilometriä Nashvillen keskustasta etelään.
Historia

Brentwoodin nimen taustalla on englantilainen tilus. Ensimmäiset siirtolaiset saapuivat alueelle 1700-luvun lopulla. Paikkakunnan kukoistuskausi päättyi Yhdysvaltain sisällissotaan ja alkoi uudelleen vasta 1920-luvulla. Seuraavalla vuosikymmenellä Franklinin ja Nashvillen välisen rautatien varrella sijaitseva Brentwood tunnettiin pysähdyspaikkana, jonne piipahdettiin paikallisen yöelämän houkuttelemana. Brentwood kohotettiin kaupungiksi 1969.
Brentwoodin historia asuttuna paikkana ulottuu noin vuoteen 1250, jolloin Amerikan alkuperäisväestöön kuuluneet maanviljelijät ja metsästäjät rakensivat alueelle kylän.
Talous

Brentwoodin työllistävimmät elinkeinot liittyvät terveydenhuoltoon, informaatioteknologiaan ja vähittäiskauppaan.
Aiheesta muualla

City of Brentwood, Tennessee, USA — Sunrise, Sunset, and Daylength
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Brentwood Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Brentwood, Tennessee
Käännös suomeksi
Cape Breton Oilers

| Cape Brenton Oilers |
| --- | --- |
Perustettu:  1988
Kaupunki:  Sydney, Nova Scotia, Kanada
Kotiareena:  Centre 200
Sarja:  AHL
Yhteistyöseurat:  Edmonton Oilers (NHL) Wheeling Thunderbirds (ECHL)
Calder Cupit:  1 (1993)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Cape Brenton Oilers oli vuosina 1988–1996 pelannut AHL-seura. Joukkue pelasi kotiottelunsa Nova Scotian provinssin Sydneyssa. Vuosina 1984–1988 seura tunnettiin nimellä Nova Scotia Oilers ja sitä ennen vuosina 1982–1984 Moncton Alpines. Seura oli koko olemassaolonsa ajan Edmonton Oilersin farmijoukkue. Vuoden 1996 kesällä Edmonton Oilers siirsi farmiseuransa Sydneystä Ontarion Hamiltoniin ja se sai nimekseen Hamilton Bulldogs.
Cape Brenton voitti kahdeksanvuotisen historiansa aikana AHL-mestaruuden eli Calder Cupin kerran, keväällä 1993. Keväällä 1991 seura oli yltänyt pudotuspeleissä toiselle kierrokselle, mutta muutoin se oli joko jäänyt tyystin pudotuspelien ulkopuolelle (kolmesti) tai pudonnut heti ensimmäisellä kierroksella (kolmesti).
Cape Annin maanjäristys

| Cape Annin maanjäristys |
| --- | --- |
Päivämäärä:  18. marraskuuta 1755
Magnitudi:  5,9 (Mw)
Episentrumin sijainti:  42°42′0″N, 70°12′0″W
Maat, joihin vaikutukset ulottuivat:  Massachusetts Bayn provinssi
Cape Annin maanjäristys tapahtui 18. marraskuuta 1755 Uuden Englannin alueella. Järistyksen arvioidaan olleen voimakkuudeltaan 6,0–6,3 Richterin asteikolla ja episentrumi on paikannettu 25 mailia Cape Annista itään. Aikalaiskertomusten mukaan 1500 savupiippua tuhoutui ja putoavat tiilet rikkoivat kattoja.
Vuonna 1997 tehdyssä tutkimuksessa arvioitiin vastaavanlaisen maanjäristyksen tapahtuessa nykyään, Bostonin kaupunki kärsisi miljardien dollarien vahingot ja useita tuhansia kuolisi tai vammautuisi. Boston on erityisen haavoittuvainen maanjäristyksille, koska iso osa siitä on rakennettu täyttömaalle. Seabrookin ydinvoimalaitosta vastustettiin maanjäristysriskin perusteella, mutta se rakennettiin siitä huolimatta.
Caiano Shipping

| Caiano Shipping AS |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  4. kesäkuuta 1998
Toimitusjohtaja:  Kristian Eidesvik
Kotipaikka:  Haugesund, Norja
Toimiala:  vesiliikenne
Emoyhtiö:  Caiano
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Caiano Shipping AS on norjalainen laivayhtiö. Yhtiön kotipaikka sijaitsee Haugesundissa. Caiano Shipping perustettiin 4. kesäkuuta 1998 ja 28. elokuuta 1998 se rekisteröitiin. Yhtiö on sataprosenttisesti osa norjalaista Caiano AS -yhtiötä. Caiano Shipping on yritysmuodoltaan osakeyhtiö. Yhtiön toimitusjohtaja on Kristian Eidesvik.
Caiano Shipping omistaa 9 % BKR Carriers -nimisestä yrityksestä ja 6,5 % BKR Tankersista.
Caiano Shippingin omistuksessa on nykyisin kolme alusta: konttialus M/S Green Italia, ro-ro-alus M/S Antares ja autonkuljetusalus M/S Tai Shan.
Aiheesta muualla

Caianon kotisivut (norjaksi) (englanniksi)
Carole Bissig

Carole Bissig (s. 15. heinäkuuta 1996) on sveitsiläinen alppihiihtäjä.
Alppihiihdon maailmancupissa Bissig kilpaili ensimmäisen kerran Levillä marraskuussa 2017. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Kranjska Goran pujottelussa tammikuussa 2018 oltuaan 17:s.
Carl Christian Rosenbröijer

Carl Christian Rosenbröijer (vuoteen 1819 asti Bröijer, 1762–1832) oli suomalainen majuri ja tilanomistaja.
Rosenbröijer palveli Ruotsin armeijassa, osallistui vänrikkinä Kustaa III:n sotaan 1788–1790 ja Suomen sotaan 1808 Adlercreutzin rykmentissä Viaporin puolustajana. Sen jälkeen hän erosi palveluksesta ja asettui Laukaan Uddegårdin tilalle maanviljelijäksi (nyk. Jääskelän tila Jyväskylän Oravisaaressa). Vuonna 1819 Rosenbröijer perusti sahan Haapakoskelle (nyk. Vaajakoski).
Rosenbröijerin katsotaan olleen aloitteentekijä Jyväskylän kaupungin perustamisessa, kun hän käytti asiasta puheenvuoron Laukaan pitäjänkokouksessa 1823. Kaupunki perustettiin vuonna 1837. Jo paljon ennen Rosenbröijeriä vuoden 1765 valtiopäivillä Jyväskylän kaupungin perustamista ehdotti saarijärveläinen talollinen Taavetti Taavetinpoika Ruokonen, mutta aloite jäi tuolloin toteutumatta.
Cai Zelin

| Mitalit> Maa:  Kiina.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Kiina.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Kiina.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:  Kiina> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Rio 2016 | 20 km kävely |  |
Cai Zelin (kiin. 蔡泽林, s. 11. huhtikuuta 1991 Dali) on kiinalainen kilpakävelyn olympiamitalisti. 175 senttimetriä pitkä ja 55 kilogrammaa painava Cai edustaa Yunnan Province Athletics Teamia.
Cai saavutti olympiahopeaa 20 kilometrin kävelystä vuoden 2016 kesäolympialaisista Rio de Janeirosta. Vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa hän sijoittui samalla matkalla neljänneksi ja vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa 26:nneksi. Vuoden 2015 MM-kilpailuissa Cai sijoittui viidenneksi ja vuoden 2013 MM-kilpailuissa 26:nneksi.
Vuoden 2010 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuista Monctonista Cai saavutti hopeaa 10 000 metrin kävelystä.