stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ihmemies MacGyver
Sarjan kuvaus

Sarjan päähenkilö Angus MacGyver työskentelee Pete Thorntonin (Dana Elcar) alaisena Phoenix-säätiössä epämääräisissä tehtävissä. Phoenix-säätiö on voittoa tavoittelematon ajatushautomo, joka toimii lähinnä urakoitsijana valtiolle hyvin vaihtelevissa hankkeissa, kuten etsiväoperaatioissa, huumekaupan tainnuttamisessa ja ympäristönsuojelussa. Osin työnsä vuoksi MacGyver ajautuu usein erilaisiin tiukkoihin tilanteisiin, mutta ylivertaisen nokkeluutensa sekä muun muassa ilmastointiteipin ja linkkuveitsen avulla hän selvittää itsensä täpäristä tilanteista. MacGyver ei muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta käytä ampuma-aseita, ja yleensä hän kieltäytyy alkoholista.
MacGyver joutuu lähes joka jaksossa tekemisiin erilaisten rikollisten kanssa. Näistä rikollishahmoista näyttävimpiä esiintymisiä tekee Murdoc, jonka suunnitelmat MacGyver tekee kerta toisensa perään tyhjiksi. Murdocille on tyypillistä häviönsä jälkeen lavastaa oma kuolemansa ja kadota. MacGyverin ystäviin kuuluvat hänen työnantajansa Pete Thornton sekä hämäristä liiketoimistaan tunnettu lentäjä Jack Dalton, jonka palveluksia MacGyver usein tarvitsee päästäkseen maapallon eri kolkkiin. Toisaalta Jack onnistuu usein keplottelemaan Macin auttamaan hänet liemestä. Muita toistuvia hahmoja ovat MacGyverin isoisä Harry Jackson sekä Nikki Carpenter ja Penny Parker.
Yhtenä piirteenä sarjassa on MacGyverin etunimen salailu: useimmissa jaksoissa sitä ei mainita lainkaan, ja jos se paljastuisi esimerkiksi lähikuvassa olevasta henkilötodistuksesta, etunimen kohta on todistuksessa esimerkiksi palanut tai jonkun sormi on sen päällä. MacGyverin etunimi, Angus, paljastui 7. tuotantokauden jaksossa Ritari MacGyver, osa 2 (engl. Good Knight MacGyver, Part 2) ja se mainittiin myös myöhemmin 7. tuotantokauden viimeisessä jaksossa.
Andersonin sijaisnäyttelijänä toimi Steve Blalock ja Elcarin sijaisnäyttelijänä Don S. Davis, joka näytteli kenraali George Hammondia Tähtiportissa. Viidennen tuotantokauden 13. jaksossa on toinen yhtäläisyys Tähtiportin kanssa. Kyseisen jakson alussa MacGyver opettaa Christopher Judgea, joka näytteli Richard Dean Andersonin kanssa myöhemmin Tähtiportissa. Vaikka Dana Elcar tunnetaan sarjassa MacGyverin esimiehenä Pete Thorntonina, hän esiintyi sarjan pilottijaksossa valtion virkamiehenä nimeltä Andy Colson. Sarja esitteli monta myöhemmin kuuluisaksi tullutta näyttelijää, kuten esim. Teri Hatcher, Mayim Bialik ja Cuba Gooding Jr.
Sarjasta tehdyn hupaelman nimi on MacGruber jossa pääosan esittäjä töppäilee yrityksissään pelastaa tilanteita.
Sarjan tuotanto

Sarjan käsikirjoittajat perustivat MacGyverin keksinnöt kuvauspaikkojen esineisiin, aiheisiin joita sarjan tieteelliset neuvonantajat John Koivula ja Jim Green antoivat, ja todellisiin tapahtumiin. Sarja myös tarjosi rahapalkkion henkilöille, jotka lähettivät hyviä ideoita ohjelmaan.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Richard Dean Anderson  | … |  Angus MacGyver   |
|  Dana Elcar  | … |  Peter Thornton   |
|  Bruce McGill  | … |  Jack Dalton   |
|  Michael Des Barres  | … |  Murdoc   |
|  John Anderson  | … |  Harry Jackson, MacGyverin isoisä   |
|  Teri Hatcher  | … |  Penny Parker   |
|  Elyssa Davalos  | … |  Nikki Carpenter   |
|  Richard Lawson  | … |  Jesse Colton   |
|  Cleavon Little  | … |  Frank Colton   |
|  Cuba Gooding, Jr.  | … |  Billy Colton   |
|  Della Reese  | … |  Mama Colton   |
|  Dick Butkus  | … |  Earl Dent   |
|  Steve Blalock  | … |  Richard Dean Andersonin sijaisnäyttelijä   |
|  Don S. Davis  | … |  Dana Elcarin sijaisnäyttelijä sekä muita rooleja   |
|  Kim Zimmer  | … |  Kate Murphy  |
DVD-julkaisut

Sarjan ensimmäinen kausi ilmestyi Yhdysvalloissa DVD:llä 25. tammikuuta 2005 ja toinen kausi 4. kesäkuuta. Ohjelmasta on julkaistu myös koko sarjan kattava DVD-kokoelma, joka sisältää lisäksi molemmat TV-elokuvat. Myös Suomessa on julkaistu kaikki tuotantokaudet, joista viimeinen julkaistiin 11. maaliskuuta 2009. Kaikki kaudet sisältävä kokoelma julkaistiin Suomessa syyskuussa 2009. TV-elokuvat julkaistiin 6. lokakuuta 2010.
Aiheesta muualla

Ihmemies MacGyver Internet Movie Databasessa (englanniksi)
MacGyver-Wiki (englanniksi)
MacGyver Online (englanniksi)
Koko sarjan kattava DVD-kokoelma.
Robert Musil

| Robert Musil |
| --- | --- |
 Musil vuonna 1930.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. marraskuuta 1880 Klagenfurt, Itävalta-Unkari
Kuollut: 15. huhtikuuta 1942 (61 vuotta) Geneve, Sveitsi
Kansalaisuus:   Itävalta
Ammatti:  toimittaja, kirjastonhoitaja
Kirjailija
Tuotannon kieli: saksa
Pääteokset:  Mies vailla ominaisuuksia
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.musilgesellschaft.at
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Robert Edler von Musil ([ˈmuːzɪl], 6. marraskuuta 1880 Klagenfurt, Itävalta-Unkari – 15. huhtikuuta 1942 Geneve, Sveitsi) oli itävaltalainen kirjailija. Hänen pääteoksensa on keskeneräiseksi jäänyt laaja 1 300-sivuinen, alkujaan kolmiosainen romaani Mies vailla ominaisuuksia (Der Mann ohne Eigenschaften, 1930–1943). Teos kuvaa Musilin Kakaniaksi kutsuman Itävalta-Unkarin ennen ensimmäisen maailmansodan syttymistä valmistelemaa ”paralleeliaktiota”, vastavetoa Saksan keisarin 30-vuotisjuhlille. Suunnitelmissa on juhlistaa keisari Frans Joosef I:n 70-vuotista hallitsijakautta. Kirja kuvaa vaikeutta, joka vallitsee suurten ajatusten ja aatteiden sovittamisessa käytännön elämään. Kristiina Kivivuori suomensi teoksen 1980-luvulla.
Musililta on suomennettu myös esikoisromaani, osin omaelämäkerrallinen Oppilas Törlessin harhapolut (Die Verwirrungen des Zöglings Törless) (1906, suom. 1963) sekä novellikokoelma Kolme naista (Drei Frauen) (1924, suom. 1961).
Oppilas Törlessin harhapolut  sijoittuu sisäoppilaitokseen, jossa Basini-niminen poika varastaa kavereiltaan ja joutuu kiusaamisen kohteeksi, ja päähenkilö yrittää pysyä tarkkailjana eikä osallistua kiusaamiseen. Kirja kertoo nuorten itsetarkastelusta ja vallasta, ja siitä tuli heti suosittu. Jotkut ovat tulkinneet sitä kuvaukseksi natsismin juurista Saksassa.
Musil väitteli Berliinin yliopistosta 1908 ja työskenteli toimittajana ja kirjastonhoitajana. Hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan Itävallan joukoissa. Hän aloitti kirjoittamisen opiskelijana, ja sai näytelmillään huomiota 1920-luvulla. Pääteoksen kirjoittamisen hän aloitti 1924, julkaisi ensimmäisen osan 1930 ja osia toisesta osasta 1933. Kolmas osa ilmestyi postuumisti.
Kun Saksa miehitti Itävallan vuonna 1938 katsoi Musil paremmaksi siirtyä maanpakoon Sveitsiin juutalaistaustaisen vaimonsa kanssa.
Suomennetut teokset

Oppilas Törlessin harhapolut (Die Verwirrungen des Zöglings Törless, 1906) suom. Hilkka Suomi-Orava. Karisto, 1963
Kolme naista (Drei Frauen, 1924), novelleja, suom. Hilkka Suomi, Karisto, 1961)
Mies vailla ominaisuuksia (Der Mann ohne Eigenschaften , 1930–1943)
1. osa suom. Kristiina Kivivuori, WSOY, 1980 ISBN 951-0-08822-6 (Suomennos pohjautuu Adolf Frisén vuonna 1952 toim. laitokseen, jota on vertailtu vuoden 1978 laitokseen.)
2. osa suom. Kristiina Kivivuori, WSOY, 1987 ISBN 951-0-14093-7 (Suomennos pohjautuu Adolf Frisén vuonna 1952 toim. laitoksen tark. painokseen vuodelta 1978.)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Robert Musil Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  zbMATH 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  Dictionnaire historique de la Suisse  SNAC  IdRef
Reijo Ikäheimonen

Reijo Juhani Ikäheimonen (2. lokakuuta 1943 Savonlinna – 6. elokuuta 2015 Espoo) oli suomalainen ulkomainosalan toimija ja toimitusjohtaja.
Vuonna 2011 Ikäheimonen sai yhtenä 12 henkilöstä liikenneturvallisuusalan ansiomitalin pitkäjännitteisestä työstään liikenneturvallisuuden hyväksi.
Julkaisut

Toistava ulkomainonta, Weilin + Göös 1982. ISBN 951-35-2829-4
Perhonen lentää yli pimeän kentän : luovuuden monet kasvot (1987) ISBN 9519988505
Marketposters : aikamme uusi idea (1993) ISBN 9519687203
Luova äly : luovuuden monet kasvot : "pimeä kenttä ja perhonen" (1997) ISBN 9519687211
TunneÄly - tervettä järkeä : tunne äly - älyä tunne (1999) ISBN 951968722X
Strateginen äly : elämän hallinta (2003) ISBN 9529162022
Aiheesta muualla

Reijo Ikäheimosen muistokirjoitus HS Muistot -palvelussa
Musta-antilooppi

| Musta-antilooppi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Nautaeläimet Bovidae
Alaheimo::  Isoantiloopit Hippotraginae
Suku::  Hippotragus
Laji::  niger
Kaksiosainen nimi
 Hippotragus niger  (Harris, 1838) 
 Musta-antiloopin levinneisyysalue
Katso myös
   Musta-antilooppi Wikispeciesissä   Musta-antilooppi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Musta-antilooppi tai mustahevosantilooppi (Hippotragus niger) on isoantilooppien alaheimoon kuuluva nautaeläinlaji.
Musta-antilooppi on väritykseltään tumman ja valkoisen kirjava. Uroksen ruumis on suurimmaksi osaksi musta, mutta alapuoli ja osa naamaa ovat puhtaan valkeat. Naaras on tätä vaaleampi ja ruskeampi. Niskassa on vahva, korkea harja. Sarvet ovat kaarevat ja varsin pitkät, mutta ne ovat naaraalla lyhyemmät. Aikuisten yksilöiden säkäkorkeus on 120–140 cm ja paino 200–270 kg.
Musta-antiloopin levinneisyysalue ulottuu Itä-Afrikasta Etelä-Afrikan Transvaaliin. Antiloopit elävät savannilla 10–20 yksilön laumoissa ja laiduntavat enimmäkseen ruohoa. Kantoaika on yhdeksän kuukautta.
Musta-antiloopin angolalainen alalaji Hippotragus niger variani on äärimmäisen uhanalainen.
Aiheesta muualla

afrikkanet.fi
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q239381  Wikispecies: Hippotragus niger  ADW: Hippotragus_niger  ARKive: hippotragus-niger  BOLD: 463656  CoL: 3M3D3  EoL: 331077  EPPO: HPPTNI  GBIF: 2441031  iNaturalist: 42334  IRMNG: 11068247  ITIS: 625178  IUCN: 10170  MDD: 1006236  MSW: 14200947  NCBI: 37189  Observation.org: 83969  Open Tree of Life: 860770  Paleobiology Database: 149599  Paleobiology Database: 149599  Xeno-canto: Hippotragus-niger
Guillaume Musso

| Guillaume Musso |
| --- | --- |
 Guillaume Musso maaliskuussa 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. kesäkuuta 1974 (ikä 50) Antibes, Ranska
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ranska
Esikoisteos:  Skidamarink
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Guillaume Musso (s. 6. kesäkuuta 1974 Antibes, Ranska) on ranskalainen kirjailija.
Musson äiti työskenteli kirjastossa, ja Musso vietti paljon aikaa kirjastossa, missä hän jo varhain viehättyi kirjallisuudesta. Hän osallistui kouluaikaiseen kirjoituskilpailuun, jossa hän keksi kirjoittamisen ilon. Hän opiskeli sosiaalitaloustiedettä ja valmistuttuaan työskenteli opettajana. Esikoisromaani Skidamarink ilmestyi 2001, ja jo seuraavasta, yliluonnollisia sävyjä sisältävästä rakkauskertomuksesta Et Après…, tuli menestys.
Musson teoksia on käännetty kymmenille kielille, ja niitä on sovitettu elokuviksi. Gilles Bourdos on ohjannut romaanin Et Après… pohjalta elokuvan Myöhemmin.
Guillaume Musso 2018 kirjamessuilla Nancyssa.
Suomennetut teokset

Tyttö ja yö.  (Alkuteos: La Jeune Fille et la Nuit)  Suomentanut Anna Nurminen. Siltala, 2023.  ISBN 978-952-388-229-4
Kirjailijoiden salattu elämä.  (Alkuteos: La vie secrète des ècrivains)  Suomentanut Anna Nurminen. Helsinki:  Siltala, 2024.  ISBN 978-952-388-238-6
Elämä on romaani (La vie est un roman). Suomentanut Anna Nurminen. Siltala 2024 ISBN 978-952-388-302-4 (ilmestyy syyskuussa 2024)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Guillaume Musso Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Musta rakkaus

| Musta rakkaus |
| --- | --- |
Kirjailija:  Väinö Linna
Kieli:  suomi
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1948
Sivumäärä:  267
Aiheesta muualla
Fennica
Finna
Kirjasampo
OCLC
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Musta rakkaus on Väinö Linnan vuonna 1948 ilmestynyt toinen romaani.
Linnan kustantaja piti Mustaa rakkautta menestyksenä ja vakuuttui sen myötä Linnan kirjoittajankyvyistä. Teos menestyi myös taloudellisesti Linnan esikoisromaania Päämäärää paremmin. Arvosteluissa kiitettiin ihmisten ja ympäristön kuvausta, mutta kiinnitettiin huomiota siihen, ettei romaani yltänyt yhteiskunnallisesti sille tasolle, jolle kirjoittaja vaikutti kykenevän. Murteen käyttöä dialogissa kritisoitiin, mutta tästä huolimatta teos oli V. A. Koskenniemen mukaan ”enemmän kuin lupaus” siitä, mihin kirjoittaja olisi yltävä.
Samoin kuin Päämäärän, myös Mustan rakkauden tapahtumaympäristö on Tampereen Amurissa sijaitseva Puuvillatehtaankatu, jonka varrella Linna tuolloin asui. Vuonna 1947 Linna oli liittynyt Tampereen kaupunginkirjaston johtajan Mikko Mäkelän ympärille muodostuneeseen niin kutsuttuun Mäkelän piiriin. Ennen romaanin käsikirjoituksen lähettämistä kustantajalle Linna ei kuitenkaan antanut sitä kenenkään muun luettavaksi. Mustan rakkauden ilmestyttyä joulumarkkinoille 1948 Lauri Viita haukkui sen Linnalle ”aivan pataluhaksi”. Professori Pertti Virtarannan haastattelussa 25 vuotta myöhemmin Linna piti Mustaa rakkautta epäaitona, koska hänen mielestään sen henkilöille oli annettu inhimillistä sävyä, mutta ”mitään todellista, konkreettista ihmistä ei ole”.
Edvin Laine on ohjannut romaanista elokuvasovituksen Musta rakkaus, joka sai ensi-iltansa vuonna 1957.
Juoni

Musta rakkaus rakentuu mustasukkaisuuden teeman ympärille. Romaanin päähenkilö on varaton opiskelija Pauli Haantie, joka rakastuu Marjatta Salmelan kanssa ja päättää lopuksi kihlata tämän.
Linna käyttää yhtenä romaanin hahmoista jo esikoisessaan Päämäärässä esittelemäänsä Unto Eskolaa. Eskola synnyttää romaanissa keskeisen jännitteen vietettyään tanssiaisten jälkeen yön Marjatan kanssa. Vaikka tämä tapahtui ennen Paulin ja Marjatan tapaamista, tieto tapauksesta syöksee Paulin mustasukkaisuuden kierteeseen.
Vainoharhaiselle Paulille tieto rakastetun ”petoksesta” on liian vaikea kestettäväksi, joten hän purkaa kihlauksen ja poistuu tämän luota raivoissaan. Pauli ei tapaa Marjattaa enää koskaan, sillä pian tämän jälkeen Marjatta sairastuu keuhkokuumeeseen josta ei parane, koska on menettänyt elämänhalunsa; Marjatta kuolee sairauden riuduttamana. Samaan aikaan Pauli uppoaa yhä syvemmälle mustasukkaisuuteensa. Hän selvittää Unton osoitteen ja astelee kutsumatta sisään selvittääkseen välinsä tämän kanssa. Riita muuttuu nopeasti käsirysyksi, jonka päätteeksi Pauli lyö Unton hengiltä. Teostaan kauhistunut Pauli palaa Marjatan luokse, mutta tämä on kuollut vain tuntia aikaisemmin. Pauli ei kestä tekojensa seurauksia, ja tekee itsemurhan.
Aiheesta muualla

OCLC 560761207
Teoksen tiedot helmet-palvelussa
Katariina Mustakallio

Sinikka Eeva Katariina Mustakallio (s. 18. syyskuuta 1958 Helsinki) on Tampereen yliopiston kansainvälisten asioiden vararehtori (2016–2018). Hän toimi aiemmin Kieli-, käännös- ja kirjallisuustieteiden yksikön johtajana vuosina 2014–2015. Koulutukseltaan hän on historioitsija ja antiikintutkija. Hänellä on dosentin arvo sekä Tampereen yliopistossa että Turun yliopistossa, sekä virka yliopiston lehtorina historian oppiaineessa. Mustakallio toimi Suomen Rooman-instituutin johtajana 2009–2013.
Mustakallio väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1994 antiikin Roomaa käsitelleellä väitöskirjalla. Hän on sosiaali- ja kulttuurihistorioitsija, joka on tutkinut erityisesti uskontoja ja uskonnollisuutta antiikin maailmassa, sekä naisten ja lasten asemaa erityisesti antiikin Roomassa että keskiajalla.
Historiantutkija Tauno-Olavi Huotari oli Mustakallion puoliso.
Julkaisuja

Mustakallio, Katariina (toim.): Hyveestä, tiedosta ja vallasta: Aatehistoriallisia tutkielmia.  (Historiallisen yhdistyksen julkaisuja 3)  Helsinki:  Historiallinen yhdistys, 1987.  ISBN 951-99806-9-5
Tammisto, Antero & Mustakallio, Katariina & Saarinen, Hannes (toim.): Miscellanea.  (Studia historica 33)  Helsinki:  Suomen historiallinen seura, 1989.  ISBN 951-8915-23-7
Mustakallio, Katariina: Death and disgrace: Capital penalties with post mortem sanctions in early Roman historiography.  (Väitöskirja)  Helsinki:  Suomalainen tiedeakatemia, 1994.  951-41-0739-X
Mustakallio, Katariina & Hanska, Jussi & Sainio, Hanna-Leena & Vuolanto, Ville (toim.): Hoping for continuity : childhood, education and death in antiquity and the Middle Ages.  (Acta Instituti Romani Finlandiae 33)  Rome:  Institutum Romanum Finlandiae, 2005.  ISBN 952-5323-09-9
Mustakallio, Katariina: Uskonto ja yhteisö antiikin Roomassa.  Helsinki:  Gaudeamus, 2008.  ISBN 978-952-495-061-9
Mustakallio, Katariina & Krötzl, Christian (toim.): De amicitia: Friendship and social networks in antiquity and the middle ages.  (Acta Instituti Romani Finlandiae 36)  Roma:  Institutum Romanum Finlandiae, 2010.  ISBN 978-88-7140-442-4
Mustakallio, Katariina & Laes, Christian (toim.): The dark side of childhood in late antiquity and the Middle Ages : unwanted, disabled and lost.  (Childhood in the past monograph series; v. 2)  Oxford; Oakville:  Oxbow Books, 2011.  ISBN 9781842174173
Mustakallio, Katariina: Sive deus sive dea: la presenza della religione nello sviluppo dekka società romana (edizione italiana a cura di Donatella Puliga). Pisa: Edizioni ETS, 2013. ISBN 978-88-4673-661-1.
Tapani Ilkka

Jaakko Tapani Ilkka (8. elokuuta 1941 Jämsänkoski – 20. marraskuuta 2021) oli suomalainen urheilija ja urheilujohtaja. Hän toimi sekä SUL:n että Suomen olympiakomitean puheenjohtaja. Joulukuussa 2006 hän sai professorin arvonimen saavutuksistaan urheilu- ja liikunta-alalla.
Urheilijana Tapani Ilkka oli 400 metrin aitajuoksija 1960-luvun puolivälissä. Ennätyksensä 52,5 hän saavutti Ruotsi-maaottelussa Tukholmassa. Ilkka edusti aktiiviaikanaan Kaipolan Virettä ja saavutti SM-mitaleja 400 metrin aidoissa sekä seuran viestijoukkueen edustajana.
Tapani Ilkka oli liikuntakasvatuksen kandidaatti. Hän toimi Suomen Urheiluopiston opettajana 1967–1971, Suomen Urheiluliiton koulutuspäällikkönä 1971–1974, Los Pacosin lomakylän toimintojen johtajana Espanjassa 1974–1976 ja sen jälkeen pitkäaikaisena Suomen Urheiluopiston rehtorina 1976–2006.
Urheilun järjestötoiminnan Ilkka aloitti toimimalla Suomen Urheiluliiton puheenjohtajana 1983–1990, vuoden 1994 yleisurheilun EM-kisojen järjestelytoimikunnan puheenjohtajana, Suomen olympiakomitean hallituksen jäsenenä 1985–2004 sekä puheenjohtajana 1989–2004, SVUL:n hallituksen jäsen 1983–1994.
Tapani Ilkka sai vuonna 2001 Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun suuren ansioristin, 2005 Kansainvälisen Olympiakomitean (KOK) kunniamerkin ja 2006 professorin arvon.
Aiheesta muualla

Seppo Martiskainen, Antti O. Arponen, Ingmar Björkman, Matti Hannus, Urho, Salo, Pentti Vuorio: Suomi voittoon – kansa liikkumaan, SUL:n 100-vuotisjuhlajulkaisu, Yleisurheilun Tukisäätiö, Helsinki, 2006, ISBN 9519895221, s. 62–63.
| n k Suomen Olympiakomitean puheenjohtajat |
| --- | --- | --- |
| Puheenjohtajat |  Reinhold Felix von Willebrand (1907–1919)  Ernst Krogius (1919–1929)  Kustaa Levälahti (1929–1937)  Urho Kekkonen (1937–1946)  William Lehtinen (1946–1951)  Väinö Karikoski (1951–1956)  Yrjö Valkama (1956–1961)  Jukka Rangell (1961-1963)  Akseli Kaskela (1963–1969)  Jukka Uunila (1969-1984)  Carl-Olaf Homén (1984–1988)  Tapani Ilkka (1988–2004)  Roger Talermo (2004–2012)  Risto Nieminen (2012–2016)  Timo Ritakallio (2016–2020)  Jan Vapaavuori (2020–2024)  Petteri Kilpinen (2024-)  |  |
| n k Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun suuren ansioristin saajat |
| --- | --- |
Nykyiset haltijat:  1994 Carl-Olaf Homén  2003 Pirjo-Liisa Vilenius  2010 Marja-Liisa Kirvesniemi  2010 Lasse Virén  2015 Pertti Karppinen  2016 Kalervo Kummola  2022 Marie Lundmark 
Aikaisemmat saajat:  1947 Elli Björkstén  1947 Hannes Kolehmainen  1947 Paavo Nurmi  1948 Anni Collan  1948 Erik von Frenckell  1948 Lauri Pihkala  1948 Viktor Smeds  1948 Arvo Vartia  1949 Kustaa Levälahti  1949 Eino Pekkala  1950 Urho Kekkonen  1951 Jukka Rangell  1954 Kaarina Kari  1957 Toivo Aro  1958 Akseli Kaskela  1963 Hilma Jalkanen  1963 Bruno Nyberg  1964 Kauno Kleemola  1964 Väinö Lahtinen  1965 Liisa Orko  1966 Heikki Savolainen  1966 Yrjö Valkama  1967 Clas Thunberg  1974 J. O. Söderhjelm  1976 Veikko Hakulinen  1978 Väinö Soininen  1979 Lennart Kivi  1980 Kalle Kaihari  1982 Erkki Kivelä  1983 Sulo Kolkka  1983 Jukka Uunila  1987 Hannu Koskivuori  1987 Unto Siivonen  1988 Impi Jokinen  1988 Martti Karvonen  1989 Sulo Hostila  1989 Nils-Erik Nyman  1989 Paavo Pekkanen  1990 Osmo Niemelä  1995 Matti Ahde  1997 Peter Tallberg  1998 Pentti Linnosvuo  2001 Tapani Ilkka  2003 Kalevi Tuominen  2009 Veikko Puputti  2009 Siiri Rantanen  2022 Ilkka Kanerva 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Suomi (KANTO)
Musta Ritari ja muita Don Rosan parhaita

Kirjan kansi
Musta Ritari ja muita Don Rosan parhaita (ISBN 951-32-1874-0) on Jukka Heiskasen, Riku Perälän ja Elina Topparin toimittama kuudes Suomessa julkaistu kovakantinen Don Rosa -kokoelmakirja. Sen julkaisi Sanoma Magazines Finland 25. lokakuuta 2005.
Kirja on 176-sivuinen ja sisältää seitsemän sarjakuvan lisäksi Don Rosan kommentit kustakin tarinasta, sekä Hyvää vuosipäivää! -esipuheen. Kokoelman erityisenä teemana ovat juhlavuositarinat, sillä se sisältää Roope Ankan ja Hannu Hanhen ensiesiintymisten 50-vuotisjuhlatarinat sekä Tupun, Hupun ja Lupun ensiesiintymisen 60-vuotisjuhlatarinan. Rosa piirsi kokoelmalle kannen erityisesti tätä julkaisua varten.
Kokoelmaa on moitittu siitä, ettei se sisällä yhtään Suomessa aikaisemmin julkaisematonta tarinaa. Kirjasta ei myöskään julkaistu nahkakantista erikoispainosta, kuten neljästä ensimmäisestä kokoelmasta.
Tarinat

| Tarinakoodi | Suomenkielinen nimi | Alkukielinen nimi | Suomentaja | Sivuja |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| D 97346 | Musta Ritari | The Black Knight | Jukka Lindfors | 24 |
| D 96325 | Kaikkein mieluisin lahja | A Little Something Special | Jukka Heiskanen | 29 |
| D 96203 | Kaksisilmäisten avaruushirviöiden hyökkäys | Attack of the Hideous Space Varmints! | Jukka Lindfors | 24 |
| D 92083 | K.A.S.V.A.T.U.S.O.P.P.I.A. | W.H.A.D.A.L.O.T.T.A.J.A.R.G.O.N. | Jukka Lindfors | 16 |
| D 96066 | Eldoradon viimeinen valtias | The Last Lord of Eldorado | Jukka Lindfors | 30 |
| D 97437 | Kolmoistikliaisen merkki | The Sign of the Triple Distelfink | Jukka Lindfors | 14 |
| D 98202 | Hollantilaisen salaisuus | The Dutchman's Secret | Jukka Lindfors | 24 |
Aiheesta muualla

Inducksin listaus kokoelmasta
Don Rosa
| --- | --- |
Suomessa julkaistut kokoelmat:  Kadonneen kirjaston vartijat (1995)  Roope Ankan elämä ja teot (1997)  Sammon salaisuus (1999)  Temppeliherrojen kätketty kruunu (2001)  Kymmenen avataran aarre (2003)  Musta Ritari (2005)  Roope Ankan elämä ja teot 2 (2007)  Kolmen caballeron paluu (2009)  Pako Kielletystä laaksosta (2010) 
Tarinoita:  Hänen Majesteettinsa Roope Ankka  Kirje kotoa  Sammon salaisuus  Temppeliherrojen kätketty kruunu  Musta Ritari  Musta Ritari slurppaa jälleen  Kymmenen avataran aarre  Matka Maan keskipisteeseen 
Muut:  Aku Ankan sukupuu  Pertwillaby Papers  Captain Kentucky 
Muuta:  Luettelo Don Rosan Disney-sarjakuvista  Luettelo Don Rosan Suomessa julkaistusta Disney-tuotannosta