stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Encomendero
Järjestelmän alkuperä

Encomienda oli perua arabeja vastaan käytyjen takaisinvaltaussotien ajoilta. Siinä kruunu antoi valloittajille ja hidalgoille oikeuden hallita valloitettuja maita ja niiden asukkaita järkevällä tavalla, johon kuului verorasite. Uudessa Maailmassa tilanne muuttui nopeasti hallitsemattomaksi. Järkevästä hallinnosta ei voinut puhua, koska jako-osuuksia saivat sellaisetkin, jotka eivät koskaan olleet käyneet Espanjan ulkopuolella. Palkattujen tilanhoitajien, escudoerojen, oli intiaanien kustannuksella yritettävä hankkia sekä encomenderolle, että itselleen nopeasti mittavat tulot Espanjaan paluutaan varten.
Nopeuttaakseen tulojaan saarelaiset lähettivät edustajiaan kuninkaan luo suostutellakseen tätä antamaan heille oikeuden pitää intiaaneja palveluksessaan ilman kuvernöörien väliintuloa. He näkivät epäkohtana sen, että intiaanien jakaminen oli kokonaan kuvernöörien vallassa, koska hänellä  oli mielivaltainen ja riitoja aiheuttava oikeus antaa ja ottaa intiaaneja. Aluksi saarelaisten tarkoituksena oli saada pitää intiaaneja yhden sukupolven ajan, mutta uudet lähetystöt suuntasivat matkansa kuninkaan luo niin, että lopulta vaatimuksena oli saada pitää intiaaneja kolmen sukupolven ajan tai ikuisesti.
Isabellan ja Ferdinandin määräykset

Espanjan katoliset hallitsijat, Isabella ja Ferdinand tiedustelivat kuvernööri Ovandolta, mikä olisi edullisin tapa hyötyä intiaaneista. Olisiko kruunun kannalta tuottoisampaa lähettää intiaaneja kaivoksiin kruunun nimissä, vai olisiko parempi antaa näiden säilyttää vapautensa ja olla töissä yksityisillä, jolloin he maksaisivat veroa palkastaan.
Yksityisten espanjalaisten hallinnassa olevia intiaaneja koski määräys, jonka avulla oli tarkoitus saada mahdollisimman paljon saaren kultaa. Lisäksi saaren asukkaat hyötyisivät intiaanien palveluksista. Hallitsijat määräsivät kuvernöörin ja virkamiehet etsimään asian vaatimat keinot, mutta siten, etteivät intiaanit tule huonosti kohdelluiksi kuten siihen asti oli tapahtunut. Intiaaneille oli maksettava työstään palkka, ja heidän tahtonsa oli otettava huomioon.
Isabella antoi 20. joulukuuta 1503 määräyksen, jolla myöhempien tapahtumien valossa virallistettiin repartimientojärjestelmä. Intiaaneista tuli virallista työvoimaa, jonka palkan tason määritteli kuvernööri. Aikaisemmat intiaaneja koskevat määräykset, jotka olivat antaneet intiaaneille täydellisen vapauden, oli aiheuttanut sen, etteivät nämä suostuneet tekemään palkkatyötä espanjalaisille, eivätkä liioin olleet kiinnostuneita kristinuskosta.
Ferdinand V saneli elokuussa 1509 ordenanzan, säädöksen, jolla intiaanit lopullisesti menettivät vapautensa rippeet. Koska intiaanit eivät olleet halukkaita raskaaseen ja heidän itsensä kannalta hyödyttömään työhön, oli määräyksiä tiukennettava. Kuitenkin oli yritettävä pitää muistissa paavillisen lähetystehtävän luonne ja tarkoitus. Valvonta petti, koska hyödynsaaja itse valvoi omia tekojaan. Tilannetta vaikeutti sekin, että intiaaneja saivat myös Espanjassa asuvat korkeat virkamiehet tai heidän suosikkinsa.
Anping

Anping on kartassa numero 8
Anping (kiinan kieli: 安平; pinyin: Ānpíng) on piirikunta Hengshuin prefektuuritason kaupungissa joka on Hebein maakunnassa Kiinassa.
Anpingin piirikunta hallinnoi kolmea suurkuntaa ja viittä maalaiskuntaa.
Suurkunnat:
Anping (安平镇), Madian (马店镇) ja Nanwangzhuang (南王庄镇)
Maalaiskunnat:
Dahezhuang (大何庄乡), Chengyouzi (程油子乡), Xiliangwa (西两洼乡), Daziwen (大子文乡) ja Donghuangcheng (东黄城乡)
Erast Parmasto

Erast Parmasto, 2001
Erast Parmasto (28. lokakuuta 1928 Nõmme, Viro – 24. huhtikuuta 2012) oli virolainen sienitieteilijä, biotieteilijä ja kasvitieteilijä ja oli Viron eläin- ja kasvitieteen tutkimuslaitoksen (Zooloogia ja Botaanika Instituut, ZBI) johtaja.
Parmasto tuli ZBI:n palvelukseen 1950 ja toimi sen johtajana 1985–1990. Hän perusti vuonna 1950 sienikokoelman, johon on vuosien myötä kertynyt 160 000 näytettä, joista 37 000 on hänen itsensä keräämiä.
Parmasto julkaisi akateemisen uransa aikana yli 150 tutkielmaa ja 200 artikkelia, ja hänen julkaisujaan hyödynnetään Virossa tieteen populaarijulkaisuissa samoin kuin akateemisissa aikakauskirjoissa. Mykologian asiantuntemuksensa vuoksi hän sai lempinimen "Seenevana" eli "Sieniukko". Hänet tunnetaan sienitieteen alalla Virossa erityisesti sienilajien tietokannan perustajana ja laajentajana. Hän oli ensimmäisen vironkielisen biosystematiikan oppikirjan tekijä.
Parmasto oli Viron luonnontieteellisen seuran puheenjohtaja 1973–1976 ja vuodesta 1988 sen kunniajäsen. Vuosina 1973–1981 hän oli Viron tiedeakatemian kemian, geologian ja biologian osaston tieteellinen sihteeri. 1987–1995 hän oli Tarton yliopiston kasvitieteen ja ympäristötieteen professori.
Parmasto oli Viron biotieteiden yliopiston maatalous- ja ympäristötieteiden laitoksen mykologian osaston vanhempi tutkija. Parmaston on saanut elämäntyöstään runsaasti julkisia tunnustuksia.
Aiheesta muualla

Muistokirjoitus, Tartu Postimees
Estonian Portal
Biography
Page at the Estonian Academy of Sciences (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Erast Parmasto
Käännös suomeksi
Antti Niemi (professori)

Antti Johannes Niemi (15. syyskuuta 1928 Tampere – 7. huhtikuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen tekniikantutkija ja professori. Hän oli Teknillisen korkeakoulun säätötekniikan professori vuosina 1969–1994, Suomen akatemian tutkijaprofessori 1974–1977 ja Valtion teknillisen tutkimuskeskuksen säätötekniikan laboratorion tutkimusprofessori 1979–1983. Hän tutki muun muassa teollisuusprosessien dynamiikkaa ja säätöä, tietokoneavusteista suunnittelua (CAD) ja teollisuusrobottijärjestelmiä.
Niemi julkaisi yhteensä noin 300 tieteellistä artikkelia, ja hänellä oli useita patentteja konenäön sovellusalueilta. Hän oli myös hyvin omistautunut klassisten kielten ja historiantutkimuksen harrastukseen.
Julkaisuja

Introduction to the systems approach at University. Eur. J. of Engineering Education 13, 1988, s. 263–269.
Variable parameter model of the continuous flow vessel. Mathl. Comput. Modelling 11, 1988, s. 32–37.
Niemi, A. J. – Zuniga, R. – Heresi, N.: Tracer-based modelling of grinding systems. (Suppl. No 3) Transactions of Amer. Nuclear Soc. 56, 1988, s. 51.
”Automatic prototype FMC with vision”, Proc. 18th Symposium on Industrial Robots, s. 379–386.  (Niemi, A. J. – Ylinen, R. – Heikkilä, A.)  IFS Publications & Springer, 1988.
”Development of models and control of mineral grinding systems”, Proc. Int. Conf. on Measurement and Control of Granular Materials, s. 260–264.  (Niemi, A. J. – Räsänen, V. – Ylinen, R.)  China:  Shenyang Int. Conf. Center for Sc. & Tech., 1988.
”Phenomenological models of grinding for parameter estimation and control”, Proc. XVI International Mineral Processing Congress, s. 1883–1893.  (Ylinen, R. – Niemi, A. – Räsänen, V.)  Elsevier Science Publishers, 1988.
Optimal Control of Evaporator and Washer Plants. Isotopenpraxis, 25, 1989, s. 171–176.
Steady-State Optimization of Ore-Dressing Plants. Isotopenpraxis, 25, 1989, s. 176–180.
Niemi, A.– Bäckström, C. – Koistinen, R.: Environmental Analysis for Monitoring Hazardous Situations (in Russian). Problemi Masinostroenija i Automaticazii, 26, 1989, s. 14–18.
Niemi, A. – Ylinen R. – Heikkilä, A.: A Study of Industrial Systems on the Basis of the Pilot Automatic Versatile Manufacturing Module (in Russian). Problemi Masinostroenija i Automaticazii, 28, 1989, s. 12–17.
Niemi, A. – Zuniga, R. – Heresi, N.: Tracer-Based Modelling of Grinding Systems. Nuclear Geophysics (IJARI/E), 3, 1989, s. 419–423.
Niemi, Antti: Tekniikkaa ja yhteistyötä Juhlakirja Anniversary publication 1968 – 1988 Lääketieteellisen fysiikan ja tekniikan yhdistys Finnish Society for Medical Physics and Medical Engineering.  Lokakuu 2002. Tampere. Viitattu 3.9.2023.
Aiheesta muualla

Niemi, Antti hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Antes do adeus

|  Antes do adeus> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Célia Lawson
Säveltäjä(t):  Thilo Krassman Rosa Lobato de Faria
Sanoittaja(t):  Rosa Maria de Bettencourt Rodrigues Lobato de Faria
Euroviisutiedot
Vuosi:  1997
Maa:  Portugali
Kieli:  portugali
Sijoitus:  24.
Pisteet:  0
Sanat:  sanoitus
Muuta:  Kapellimestarina Thilo Krassman
Antes do adeus on Célia Lawson esittämä kappale, jolla hän edusti Portugalia vuoden 1997 Eurovision laulukilpailussa Irlannin Dublinissa.
Kappale sijoittui Euroviisuissa jaetulle viimeiselle sijalle yhdessä Norjan kanssa saamatta yhtään pistettä.
Ann Sheridan

| Ann Sheridan |
| --- | --- |
 Cowboy from Brooklyn -elokuvan trailerissa 1938.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Clara Lou Sheridan
Syntynyt: 21. helmikuuta 1915 Denton, Texas, Yhdysvallat
Kuollut: 21. tammikuuta 1967 (51 vuotta) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Edward Norris (1936–1939) George Brent (1942–1943) Scott McKay (1966–1967)
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  He ajavat öisin Hän, joka tuli päivälliselle
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Ann Sheridan (oik. Clara Lou Sheridan 21. helmikuuta 1915 Denton, Texas – 21. tammikuuta 1967 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Hän aloitti elokuvauransa 1930-luvun puolivälissä. Hänen uransa tunnetuimpia elokuvia ovat muun muassa Likakasvoiset enkelit (1938), Lännen valloittajat (1939), Costa Rican sankari (1940), He ajavat öisin (1940), Hän, joka tuli päivälliselle (1942) ja Renkaita vedessä (1942), Elokuun taivaan alla (1944) ja Olin mies-sotamorsian (1949). Hänellä oli kaunis lauluääni ja hän lauloikin joissain elokuvissa. Hänen tunnetuimmat kappaleensa ovat ”Nora Prentiss” ja ”The Unfaithful”, kumpikin vuoden 1947 menestyksiä. Hän on saanut urastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.
Sheridan oli naimisissa kolme kertaa ja hänellä ei ollut lapsia. Hän kuoli syöpään vain 51-vuotiaana.
Filmografia (valikoima)

| Vuosi | Alkuperäinen nimi | Suomenkielinen nimi |
| --- | --- | --- |
| 1934 | Search for Beauty |  |
| 1937 | The Footloose Heiress | Kulkurin morsian |
| 1938 | Cowboy from Brooklyn |  |
| 1938 | Angels with Dirty Faces | Likakasvoiset enkelit |
| 1939 | Naughty But Nice | Iskusävelmiä etsimässä |
| 1939 | Dodge City | Lännen valloittajat |
| 1939 | They Made Me a Criminal | Minusta tuli rikollinen |
| 1939 | Indianapolis Speedway | Vauhdin paholaiset |
| 1940 | They Drive by Night | He ajavat öisin |
| 1940 | Torrid Zone | Costa Rican sankari |
| 1940 | Castle on the Hudson | Rikollisen kunniasana |
| 1940 | City for Conquest | Suurkaupungin varjot |
| 1940 | It All Came True | Yökerhon kuningatar |
| 1941 | Honeymoon for Three | Kuherruskuukausi kolmelle |
| 1941 | Navy Blues | Tyttö joka satamassa |
| 1942 | The Man Who Came to Dinner | Hän, joka tuli päivälliselle |
| 1942 | Kings Row | Renkaita vedessä |
| 1942 | Wings for the Eagle | Kotkan siivet |
| 1943 | Edge of Darkness | He tarttuivat aseisiin |
| 1944 | Shine On, Harvest Moon | Elokuun taivaan alla |
1947: Nora Prentiss
| 1948 | Silver River | Hopeavirta |
| 1949 | I Was a Male War Bride | Olin mies-sotamorsian |
1950: Stella
| 1956 | Come Next Spring | Tuhlattuja päiviä |
| 1967 | The Far Out West |  |
Aiheesta muualla

Ann Sheridan Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ann Shedidan NNDB:ssä.
’Punatukkainen tornado’. Texasilainen villiyrtti Hollywoodin filmiherrojen käsissä. Kuva 22.11.1939, nro 24, s. 28, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot.
Ella ja lopettaja

| Ella ja lopettaja |
| --- | --- |

Kirjailija:  Timo Parvela
Kuvittaja:  Markus Majaluoma
Kieli:  suomi
Genre:  lapset ja nuoret
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  1998
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  65
ISBN:  951-31-1316-7
Sarja: Ella ja kaverit
Edeltävä:  Ella luokkaretkellä
Seuraava:  Ella ja Pate
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ella ja lopettaja on Timo Parvelan kirjoittama Ella-sarjaan kuuluva lastenkirja. Kirja ilmestyi Kirjava kukko -sarjassa vuonna 1998.
Juoni

Ellan vanhemmat kyllästyvät lapsensa kesälomajankutukseen ja kiikuttavat tämän kesäleirille. Samalla leirillä ovat myös koko muu luokka ja opettaja. Pate tosin luulee, että hän on Jari Kurrin jääkiekkokoulussa. Huhun seurauksena oppilaat alkavat yksi kerrallaan luulla, että leirin keittäjätäti on vaarallinen lopettaja. He tekevät lopettajalle kaksi ansaa. ja toisella ansalla he saavat monta järkevää asiaa selville.
Esikeraaminen kulttuuri

Esikeraaminen kulttuuri on kulttuuri, jossa ei osata valmistaa poltettuja saviastoita eli keramiikkaa, vaan käytetään esimerkiksi koreja. Esikeraaminen neoliittinen kulttuuri merkitsee yleensä kulttuuria, jossa ei osata tehdä saviastioita, mutta osataan viljellä maata. Englanniksi esikeraaminen on pre-pottery, PP. Lähi-idän esikeraaminen neoliittinen kausi vaikutti Anatolian alueella. Siellä Göbekli Tepessä on tehty arkeologisia kaivauksia, joista on löydetty merkkejä siitä, että esikeraamisena aikana siellä harjoitettiin uskontoon liittyviä toimia. Myös Jerikon seudulla oli esikeraamisella aikana asuinpaikkoja, joissa oli kulttuurin suhteen tapahtunut joitakin edistysaskeleita. Samalla seudulla sijaitsee Tel es Sultan, missä on myös tehty merkittäviä arkeologisia löytöjä kivikauden ajalta. Etelä-Amerikassa Perussa oli esikeraaminen kulttuuri, jonka alueella on säilynyt Perun esikeraamisen kauden loppuvaiheessa noin 3200-3500 ekr. rakennettuja pyramideja. Noina aikoina perustettiin Caralin kaupunki, joka oli tiedettävästi ensimmäinen kaupunki Uudessa Maailmassa. Suomessa oli mesoliittisella kaudella, jolloin maassa oli vielä vain väliaikaisia asuinpaikkoja, joitakin esikeraamisia paikkoja. Esikeraaminen kulttuuri oli Suomujärven kulttuuri, joka vaikutti mesoliittisen kauden keskivaiheessa noin 8000-6800 ekr. Tuona aikana alueella tehtiin kivi- ja puuesineitä, joita käytettiin vaihtokaupassa. Tuolloin kaupankäyntiverkostot alkoivat kehittyä, mutta tuolloin kaupankäynti oli enimmäkseen vaihtokauppaa.
Ella teatterissa

| Ella teatterissa |
| --- | --- |

Kirjailija:  Timo Parvela
Kuvittaja:  Markus Majaluoma
Kieli:  suomi
Genre:  lapset ja nuoret
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  1996
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  55
ISBN:  951-31-0875-9
Sarja: Ella ja kaverit
Edeltävä:  Ella ja kiristäjä
Seuraava:  Ella luokkaretkellä
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ella teatterissa on Timo Parvelan Ella-sarjan toinen kirja. Kirja ilmestyi Kirjava kukko -sarjassa 1996.
Juoni

Luokka saa sijaisen, koska heidän oma opettajansa on häämatkalla. Sijainen kokee kuitenkin tämän luokan opettamisen mahdottomaksi, ja opettaja tulee jo seuraavana päivänä takaisin. Tämä ilmoittaa rehtorin vaativan heiltä joulunäytelmää koulun joulujuhlaan. He käyvät oikeassa teatterissa katsomassa Punahilkkaa, mutta Pate muuttaa näytelmän kulkua. Opettaja saa loistoajatuksen: he esittävät joulukuvaelman. Näytelmävaatteet luokka saa huutokaupasta monien erehdyksien jälkeen. Kun näytelmä esitetään, se ei kuitenkaan mene ihan niin kuin pitäisi.
Emilia-Romagnan Grand Prix 2024

|  Emilia-Romagnan Grand Prix 2024  |
| --- | --- |
 7. osakilpailu 24 osakilpailusta kaudella 2024. 

Päivämäärä:  19. toukokuuta 2024
Rata:  Autodromo Enzo e Dino Ferrari
Sijainti:  Imola, Emilia-Romagna, Italia
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  4,909 km
Kilpailun pituus:  63 kierrosta, 309,049 km
Sää:   Puolipilvinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Max Verstappen   (Red Bull Racing-Honda RBPT)
Paaluaika:  1.14,746
Palkintokoroke
Voittaja:   Max Verstappen   (Red Bull Racing-Honda RBPT)
Toinen:   Lando Norris   (McLaren-Mercedes)
Kolmas:   Charles Leclerc   (Ferrari)
Nopein kierros
Kuljettaja:   George Russell   (Mercedes)
Kierrosaika:  1.18,589 (kierroksella 54)
Emilia-Romagnan Grand Prix 2024 (virallisesti Formula 1 MSC Cruises Gran Premio del Made in Italy e dell’Emilia-Romagna 2024) oli Formula 1 -kauden 2024 seitsemäs osakilpailu, joka ajettiin 19. toukokuuta Autodromo Enzo e Dino Ferrarin moottoriradalla Imolassa Italiassa.
Vapaat harjoitukset

Ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa Haas ajatti testikuljettajaansa Oliver Bearmania. Harjoitusten aikana radalla heilutettiin punaisia lippuja, kun Williamsin Alexander Albon keskeytti ajonsa tekniseen vikaan ja hänen autonsa jäi radanvarteen. Ensimmäisten vapaiden harjoitusten nopein oli Ferrarin Charles Leclerc ennen Mercedeksen George Russellia ja Ferrarin Carlos Sainzia.
Leclerc oli myös toisten vapaiden harjoitusten nopein, McLarenin Oscar Piastri oli toinen ja Racing Bullsin Yūki Tsunoda kolmas.
Kolmansissa vapaissa harjoituksissa Aston Martinin Fernando Alonso menetti autonsa hallinnan Rivazza-mutkassa ja hän kolaroi ratavalliin aiheuttaen punaiset liput radalle. Myös Red Bullin Sergio Pérez kolaroi ja aiheutti punaiset liput radalle harjoitusten aikana, kun hän ajoi liian nopeasti Variante Alta -mutkaan. Piastri oli kolmansien vapaiden harjoitusten nopein ennen tallikaveriaan Lando Norrisia ja Sainz oli kolmas.
Aika-ajot

Red Bullin Max Verstappen ajoi paalupaikalle, Piastri oli toinen ja Norris kolmas. Aika-ajojen jälkeen tuomaristo antoi Piastrille kolmen lähtöruudun rangaistuksen, koska hän oli estellyt Haasin Kevin Magnussenia aika-ajoissa, minkä seurauksena Norris nousi toiseen lähtöruutuun ja Leclerc kolmanteen.
Kilpailu

Alonso joutui lähtemään kilpailuun varikkosuoralta, koska hänen autonsa jousitusta muutettiin aika-ajojen jälkeen. Kilpailun lähdössä Verstappen säilytti kärkipaikkansa taistelussaan Norrisia vastaan. Verstappen voitti kilpailun, Norris oli toinen ja Leclerc kolmas. Kilpailun ainoa keskeyttäjä oli Albon, jonka kilpailu meni pieleen epäonnistuneen renkaanvaihdon vuoksi ja sen myötä talli määräsi hänet keskeyttämään kilpailun loppuvaiheessa.
Muuta

Osakilpailuviikonlopun aikana muisteltiin kauden 1994 San Marinon GP:ssä kuolleita Roland Ratzenbergeriä ja Ayrton Sennaa.
Alwin Berger

| Alwin Berger |
| --- | --- |
 Alwin Berger vuonna 1906.
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. elokuuta 1871 Möschlitz, Thüringen, Saksan keisarikunta
Kuollut: 20. huhtikuuta 1931 (59 vuotta)
Kansalaisuus:  saksalainen
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  kasvitiede
Alwin Berger (28. elokuuta 1871 – 20. huhtikuuta 1931) oli saksalainen maisemapuutarhuri, kasvitieteilijä ja mehikasvien tutkija. Hän oli ensimmäisiä mehikasveihin perehtyneitä kasvitieteilijöitä. Hän löysi, nimesi ja kuvasi yhteensä 444 kasvilajia ja sukua elämänsä aikana. Pääasiassa nämä kasvit olivat agaaveja ja kaktuksia sekä muita mehikasveja. Hän ei kuitenkaan koskaan elämänsä aikana tehnyt kenttätutkimuksia mehikasvien elinympäristöissä. Hänestä käytetään tieteellisen nimen perään liitettävää auktorilyhennettä A.Berger. Hänen mukaansa on vuonna 1909 nimetty kaktussuku Bergerocactus.
Nuoruus ja opiskelut

Alwin Berger syntyi pienessä Möschlitzissä Thüringen osavaltiossa silloisessa Saksan keisarikunnassa. Hän kävi oli Thüringenssä sijaitsevassa Schleizissä ja Reutlingenissä, Baden-Württembergin osavaltiossa hän aloitti vuonna 1887 koulussa opetettiin hedelmien kasvatusta (Pomologisches institut). Vuoden kuluttua hän kuitenkin lopetti koulun ja teki oppisopimuksen puutarhalle Ebersdorfiin. Siellä hän tutustui trooppisiin kasveihin ja niiden kasvatukseen kasvihuoneissa. Hän oli vuosien 1887–1897 välillä useissa kasvitieteellisissä puutarhoissa Saksassa muun muassa Dresdenin kasvitieteellisessä puutarhassa assistenttina vuonna 1890, Giessenin kasvitieteellisessä puutarhassa hän oli vuonna 1897. Samana vuonna hän oli myös Frankfurt am Mainissa sijaitsevassa Palmengartenissa, joka on yksi suurimmista kasvitieteellisistä puutarhoista Saksassa.
Hanburyn kasvitieteellinen puutarha

Hänestä tuli Mortolassa, Italiassa sijaitsevan Hanburyn kasvitieteellisen puutarhan kuraattori vuonna 1897. Puutarhan kuraattorina hän oli vuoteen 1915 asti, yhteensä 18 vuotta aina Ensimmäisen maailmansodan alkupuolelle asti. Puutarhan oli perustanut englantilainen liikemies Thomas Hanbury veljensä Danielin kanssa vuonna 1867. Puutarhaan oli kerätty kasveja ympäri maailman trooppisilta ja subtrooppisilta alueilta. Hän perehtyi siellä kaktuksiin ja mehikasveihin kun saksalainen kasvitieteilijä ja Napolilaisen siemenkaupan Dammann & Co osakas Carl Ludwig Sprenger (1846–1917) ehdotti hänelle, että hän alkaisi tutkia niitä perinpohjaisemmin. Sprenger sanoi hänelle, ettei kukaan ollut Salm-Dyckin aikojen jälkeen tutkinut niitä. Berger kävi Hanburyssa ollessaan laajaa kirjeenvaihtoa, joka on edelleenkin puutarhan hallussa.
Vuonna 1902 Else Keller tuli tutustumaan La Mortolaan Thomas Hanburyn vieraana. Alwin Berger esitteli hänelle puutarhaa. He menivät naimisiin 6. huhtikuuta 1903. He saivat yhdessä kaksi lasta, Friz lokakuun 10. 1904 ja Iris Verna 13. toukokuuta 1906.
Takaisin Saksaan

Kuningas Vilhelm II halusi että Berger rakentaa Stuttgartin kuninkaallisesta puutarhasta kasvitieteellisen puutarhan ja vuodesta 1915 Berger oli Kuninkaallisen puisto ja puutarha toimiston palveluksessa Stuttgartissa. Toimiston alaisuudessa oli myös Wilhelma Park josta hän kehitti julkisen puutarhan missä oli kasvihuone kaktuksille ja mehikasveille. Vuonna 1923 Berger muutti New Yorkin, Genevaan jossa hän työskenteli kolme vuotta New Yorkin osavaltion maataloustutkimusasemalla (New York State Agricultural Experiment Station). Tutkimusasemalla on tehty soveltavaa tutkimusta, muun muassa kehitetty tuholaisten torjuntaa, hedelmä- ja vihanneslajikkeita. Se on ollut vuodesta 1923 lähtien Cornellin yliopiston alaisuudessa.
Vuonna 1926 helmikuussa Berger sai työnsä Genevassa päätökseen ja muutti takaisin Stuttgartiin. Hänen loppuelämänsä ajan Stuttgartin luonnonhistoriallisen museon kasvitieteellinen osasto oli hänelle tärkeä. Hän kävi edelleen laajaa kirjeenvaihtoa lukuisien mehikasvitutkijoiden kanssa sekä vieraili useissa herbaarioissa ja kasvitieteellisissä puutarhoissa. Ennen kuolemaansa hän kävi vielä Hanburyn kasvitieteellisessä puutarhassa ja totesi että se oli rapistunut hänen lähtönsä jälkeen.
Hän ei kuitenkaan koskaan tehnyt kenttätutkimuksia mehikasvien elinympäristöissä. Berger kuoli 20. huhtikuuta 1931 Stuttgart 59-vuotiaana. Hänen vaimonsa Else, joka oli juutalainen, kuoli Theresienstadtin keskitysleirillä 11. helmikuuta 1944.
Julkaisut

Berger julkaisi elämänsä aikana lukuisia lehtisiä, kirjoja ja artikkeleita puutarhaviljelyyn, kasvitieteeseen ja mehikasveihin erikoistuneissa lehdissä. Hänen mehikasveja käsittelevistä kirjoista merkittävimpiä ovat:
Die Sukkulente Euphorbien (1907)
Liliaceae-Asphodeloideae-Aloineae (1908)
Mesembrianthemen und Portulacaceen (1908)
Stapelieen and Kleinien (1910)
Hortus Mortolensis (1912)
Die Agaven, Beitrage zu Einer Monographie (1915)
Kakteen (1929)
Crassulaceae (1930)
Lähde:
Aiheesta muualla

Dammann & Co - Siemen luettelon etusivu (kuva) Biodiversity Heritage Library. Viitattu 22.8.2019 (englanniksi).
History Botanical Garden – TU Dresden. Viitattu 22.8.2019 (englanniksi).
»Alwin Berger« Gartenkünstler, Botaniker, Genie der Freundschaft. Stadtmuseum Bad Cannstatt. Arkistoitu 21.8.2019. Viitattu 22.8.2019 (saksaksi).
Hedrick, U. P. & Howe, G. H. & Taylor, O. M. & Berger, Alwin & Slate, G. L. & Einset, Olav: The Small Fruits of New York State of New York Department of Farms and Markets, Thirty-third Annual Report Part II.  1925. Viitattu 22.8.2019 (englanniksi).
Hanburyn kasvitieteellinen puutarhan kaktuksia vuonna 2006, Mortola, Italia.
Wilhelma Park, eläintarha ja kasvitieteellinen puutarha Stuttgartissa.
Maurilainen huvila Wilhelma Parkissa. Vuonna 1846 rakennettua rakennusta käytettiin aiemmin kuningas Wilhelm I:n kesäasuntoina. Nykyään se on kasvihuoneena.