stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suguru Itō
Jalkapallomaajoukkue

Itō kuului Japanin U-20 joukkueeseen nuorten MM-kilpailuissa 1995.
Severi Immonen

| Severi Immonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. kesäkuuta 2000 (ikä 24) Tuusniemi, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Sevu
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  81 kg
Seura
Seura:  Jukurit
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  34
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2020–
Aik. seurat:  IPK (Mestis) KalPa (SML)
Ville Severi Immonen (s. 21. kesäkuuta 2000 Tuusniemi) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Mikkelin Jukureita. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ura > Seuraura

Immonen on Kalevan Pallon kasvatti. Hän toimi kaudella 2015–2016 seuran C-nuorten kapteenina. Immonen jakoi 20 osumallaan C-nuorten SM-sarjan maalipörssin kahdeksannen sijan neljän muun pelaajan kanssa. Kauden 2016–2017 päätteeksi hän voitti B-nuorten Suomen-mestaruuden ja kauden 2017–2018 päätteeksi A-nuorten Suomen-mestaruuden.
Huhtikuussa 2018 Immonen teki KalPan kanssa kolmivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän pelasi kauden 2018–2019 kuitenkin kokonaan seuran A-nuorissa, joiden varakapteenina Immonen toimi. Huhtikuussa 2019 hän teki KalPan kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Immonen pelasi kauden 2019–2020 suurimmaksi osaksi lainalla Mestis-joukkue Iisalmen Peli-Karhuissa, jossa hänen tulokaskautensa toi 39 runkosarjaottelussa tehot 5+5=10. Immonen pelasi ison osan kaudestaan myös KalPan A-nuorissa.
Kaudella 2020–2021 Immonen debytoi KalPan SM-liigajoukkueessa. Hän teki liigadebyyttinsä runkosarjan kuudennella kierroksella 27. lokakuuta 2020 Turun Palloseuraa vastaan. Immoselle avautui paikka joukkueen kokoonpanosta, kun Miska Humaloja oli sivussa. Hänet merkittiin KalPan nelossentteriksi laidoilleen Leevi Aaltonen ja Tommi Jokinen. Immonen sai ottelussa jääaikaa 8.04 minuuttia. Hän keräsi myös yhden kahden minuutin jäähyn kampituksesta. Joulukuussa 2020 Immonen teki KalPan kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Immonen teki liigauransa avausmaalin 27. tammikuuta 2021 Mikkelin Jukureita vastaan. Hänen osumansa jäi KalPan 5–2-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi. Sami Simonen valitsi Immosen ottelun Alumnien tähtien kakkostähdeksi. Kaikkiaan hän pelasi tulokaskautensa aikana 41 runkosarjaottelua tehopistein 4+3=7 ja neljä playoff-ottelua ilman tehopisteitä.
Immonen pelasi kaudella 2022–2023 SM-liigassa 29 runkosarjaottelua tehopistein 3+2=5. Hän pelasi loppukautensa pääasiassa IPK:n Mestis-joukkueessa, jossa Immonen pelasi 16 runkosarjaottelua. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 30 runkosarjaottelua, kunnes Immonen joutui tammikuussa 2024 kahdeksi ja puoleksi kuukaudeksi sivuun olkapäävamman vuoksi. Hän palasi kaukaloihin kesken puolivälieräsarjan Tampereen Ilvestä vastaan.
Kaudeksi 2024–2025 Immonen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Mikkelin Jukureihin. Joukkuetta valmentaa hänelle KalPasta ja IPK:sta tuttu Marko Tuomainen.
Ura > Maajoukkueura

Immonen oli mukana Suomen alle 18-vuotiaiden MM-leiriryhmässä vuoden 2018 turnaukseen, mutta hän putosi kuitenkin lopullisesta kisajoukkueesta. Yhteensä Immonen on pelannut kuusi nuorten ja 11 poikien maaottelua.
Pelityyli

Immonen on pelannut SM-liigatasolla useimmiten rikkovassa roolissa alemmissa ketjuissa. Hän on kertonut tuovansa joukkueelleen tunnollista kahden suunnan pelaamista, fyysisyyttä sekä suoraviivaisuutta. Immonen on kertonut haluavansa kehittyä monipuolisemmaksi pelaajaksi. Hän on maininnut kehityskohteikseen rohkeuden olla enemmän kiekolla ja pysyä kiekossa sekä tuottamaan enemmän hyökkäyssuuntaan.
Muuta

Immonen valmistui ylioppilaaksi Kuopion klassillisesta lukiosta keväällä 2020.
Sosias

Sosias (m.kreik. Σωσίας, Sōsias) voi viitata seuraaviin:
Sosias (toimi n. 500 eaa.), attikalainen savenvalaja
Sosias-maalari (toimi n. 510–490 eaa.), attikalainen punakuviomaalari, joka maalasi Sosiaan vaaseja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sosias”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Stan Mikita

| Stan Mikita |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. toukokuuta 1940 Sokolče, Slovakia
Kuollut: 7. elokuuta 2018 (78 vuotta) Chicago, Illinois, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Stosh
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Sarja:  NHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1958–1980
Seurat:  Chicago Black Hawks
Hockey Hall of Fame
 1983 
Stanislav ”Stan” Mikita (s. Stanislav Guoth, 20. toukokuuta 1940 Sokolče, Slovakia – 7. elokuuta 2018 Chicago, Yhdysvallat) oli slovakialainen Kanadaa edustanut jääkiekkoilija, joka luetaan NHL:n historian parhaiden keskushyökkääjien joukkoon.
Elämä

Stanislav Guoth muutti vuonna 1948 Tšekkoslovakiasta sukulaistensa mukana Ontarioon, Kanadaan. Sukulaiset adoptoivat hänet, ja antoivat hänelle sukunimensä Mikita.
Hän aloitti NHL-uransa 1959 ja pelasi aina vuoteen 1980 asti eli yhteensä 21 kautta. Ainoa joukkue, jossa hän pelasi, oli Chicago Black Hawks. Mikita asettui Chicagoon pysyvästi ja sai Yhdysvaltain kansalaisuuden. Alkuvuosinaan hänet tunnettiin paljon jäähyjä ottaneena pelaajana, mutta 1960-luvun puoliväliä lähestyessä hän paransi käytöstään pelissä ja voittikin lopulta NHL:n herrasmiespelaajalle kuuluvan Lady Byng Memorial Trophyn. Tämän lisäksi Mikita voitti kahdesti Hart Trophyn (NHL:n vuoden arvokkain pelaaja), neljästi Art Ross Trophyn (runkosarjassa eniten pisteitä tehnyt pelaaja) sekä kerran Stanley Cupin. Lopettaessaan NHL-uransa, Mikitalla oli kaikkien aikojen toiseksi eniten pisteitä Gordie Howen jälkeen.
Mikita perusti kuulovammaisten jääkiekkoharrastusta tukevan yhdistyksen American Hearing Impaired Hockey Associationin vuonna 1973 yhdessä ystävänsä, liikemies Irvin Tiahnybikin kanssa tämän Chicagon juniorijoukkueessa pelanneen pojan jouduttua kiusatuksi vammansa takia. Yhdistys järjestää vuosittain maksuttoman Stan Mikita Hockey Camp -jääkiekkoleirin kuulovammaisille nuorille. Yhdistyksen tukemat Yhdysvaltain joukkueet ovat voittaneet myös useita mestaruuksia kuulovammaisten kansainvälisessä Deaflympics-urheilutapahtumassa.
Mikita esiintyi vuoden 1992 elokuvassa Wayne's World nimeään kantavan chicagolaisen Stan Mikita's Donuts -pikaruokalan omistajana.
Mikitalla diagnosoitiin Lewyn kappale -tauti tammikuussa 2015. Hän menehtyi Chicagossa 7. elokuuta 2018. Ruumiinavauksen yhteydessä Mikitalla diagnosoitiin myös krooninen traumaperäinen enkefalopatia joka on tyypillisesti seurausta toistuvista päähän kohdistuvista iskuista kuten taklauksista jääkiekossa.[lähde? ]
Saavutuksia

Stanley Cup vuonna 1961
NHL:n ykköstähdistössä: 1962, 1963, 1964, 1966, 1967 ja 1968
Pelasi NHL All Star -ottelussa: 1964, 1967, 1968, 1969, 1971, 1972, 1973, 1974 ja 1975
Art Ross Trophy:  1964, 1965, 1967 ja 1968
NHL:n kakkostähdistössä: 1965 ja 1970
Lady Byng Memorial Trophy:  1967 ja 1968
Hart Memorial Trophy: 1967 ja 1968 (paras pelaaja)
Ainoana pelaajana NHL:n historiassa voittanut Hart, Art Ross ja Lady Byng -palkinnot samalla kaudella, kahtena kautena peräkkäin 1966–67 ja 1967–68
Pelasi ainoastaan kaksi ottelua Kanadan paidassa 1972 Summit Series -sarjassa vammojen takia
Lester Patrick Trophy 1976
Kolmanneksi pisin ura saman NHL-seuran palveluksessa Alex Delvecchion ja Steve Yzermanin jälkeen
Hockey Hall of Fameen 1983
1998 sijalla 17 The Hockey News' -lehden NHL-painotteisella 100 suurimman kiekkoilijan listalla parhaana Kanadan ulkopuolella syntyneenä pelaajana
Slovakian Hockey Hall of Fameen 2002
Sininenpicardienspanieli

| Sininenpicardienspanieli |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Ranska
Määrä:  Suomessa rekisteröity 19
Nykyinen käyttö:  seisova lintukoira
Muita nimityksiä:  épagneul bleu de Picardie, Blue Picardy Spaniel, Blauer Picardie-Spaniel, spaniel azul de Picardia, pikardie sinine spanjel
FCI-luokitus:  ryhmä 7 Seisovat lintukoirat alaryhmä 1.2 Mannermaiset spanielityyppiset #106
Ulkonäkö
Säkäkorkeus:  uros 57–60 cm, nartut pienempiä
Väritys:  harmaapäistärikkö, jossa mustia läiskiä
Sininenpicardienspanieli (ransk. épagneul bleu de Picardie) on Ranskasta, Picardien alueelta kotoisin oleva seisova spanielityyppinen lintukoira. Nimestään huolimatta kyseessä ei ole spanieli, vaan FCI -luokituksessa rotu kuuluu mannermaisten seisovien lintukoirien alaryhmään.
Ulkonäkö

Rotumääritelmän mukaan siniselläpicardienspanielilla on "melko matala työskentelyasento, johon koiran rakenne hyvin soveltuu". Mustapilkkuinen väritys luo nimensä mukaisen sinertävän vaikutelman, mikä onkin suurin ero rodun ja sitä yleisvaikutelmaltaan suuresti muistuttavan, mutta ruskeavoittoisen picardienspanielin välillä. Silmien tulee olla suuret ja tummat ja katseen rauhallinen. Päätä "kehystävät", silkkiset ja laineikaskarvaiset korvat ovat riippuvat ja melko paksut. Raajat ja pyöreät käpälät ovat runsaskarvaiset. Runsashapsuinen häntä yltää juuri ja juuri kintereiden alapuolelle. Sileä tai hivenen laineikas karvapeite on väriltään harmaapäistärikkö, jossa on mustia laikkuja. Urosten säkäkorkeus on 57–60 cm. Nartut ovat hieman pienempiä.
Luonne ja käyttäytyminen

Tyypillinen rodun edustaja on pehmeäluonteinen, oppivainen ja rauhallinen, mutta maastossa intohimoinen ja kontaktihakuinen metsästyskoira. Kotimaansa rotuyhdistyksen mukaan sininenpicardienspanieli on monipuolinen metsästyskoira erityisesti pienriistan metsästykseen vaihtelevissa ja haastavissa maastoissa.
Alkuperä

Ranskalaisista spanielityyppisistä metsästyskoirista löytyy mainintoja jo satojen vuosien ajalta. Alueellisista eroista huolimatta tämäntyyppisiä koiria kutsuttiin vielä 1800-luvun lopulle saakka yksinkertaisesti ranskalaisiksi spanieleiksi. Ensimmäinen kuvaus selvästi sinistäpicardienspanielia muistuttavasta mustasta "pohjoisen spanielista" löytyy Henri de Bylandtin teoksesta vuodelta 1897. Pohjois-Ranskan spanieleiden lisäksi rodun taustalta löytyy myös englantilaisia settereitä: 1900-luvun alkuvuosikymmeninä Picardien alueen rikas linnusto houkutteli kanaalin yli vieraaksi runsaasti englantilaisia metsästäjiä koirineen. Alueen spanielikannan ja englantilaisten settereiden sekoittuminen muokkasi sinisenpicardienspanielin piirteitä siinä määrin muista ranskalaisista tämän tyypin koirista poikkeaviksi, että se määriteltiin itsenäiseksi roduksi Ranskassa vuonna 1938.
Sininenpicardienspanieli kirjattiin FCI:n rotumääritelmiin ensi kerran vuonna 1954 ja virallinen rotumääritelmä julkaistiin 1987. Suomen Kennelliitto hyväksyi sinisenpicardienspanielin rotumääritelmän 1998.
Ranskassa 1921 alkunsa saanut Picardienspanieleiden rotuyhdistys sulautui 1980 Pont-audemerinspanielin rotuyhdistykseen. Tällöin muodostui näitä kolmea rotua kotimaassaan nykyään edustava Club des Epagneuls de Picardie et de Pont Audemer.
Rotu Suomessa

Suomessa näiden rotujen jalostustyö on järjestäytynyt mannermaisten kanakoirien rotujärjestön, Saksanseisojakerhon piiriin. Rotu on Suomessa erittäin harvalukuinen. Sinisenpicardienspanielin rekisteröintejä Suomen Kennelliittoon on 2000-luvulla tehty yhteensä 19.
Sojuz TMA-10

Sojuz TMA-10 on Venäjän avaruusjärjestön suunnittelema miehitetty avaruuslento ISS-avaruusasemalle. Laukaisun tapahtui 7. huhtikuuta 2007 klo 17:31 UTC Baikonurin kosmodromilta ja paluu maahan tapahtui 21. lokakuusta 2007.
Miehistö

Laukaistava miehistö
Fjodor Jurtšihin, päällikkö
Oleg Kotov, lentoinsinööri
Charles Simonyi, unkarilais-amerikkalainen avaruusturisti. Lennon alussa lähetettiin mediaan viesti, että hän olisi kertonut Bill Gatesin haaveilevan avaruusturisti-lennosta. Simonyin lennon kerrotaan maksaneen 20 miljoonaa dollaria kuten aiempienkien avaruusturistien. Tämä hinta ei kata kuin murto-osan viikon lennon laskennallista kustannuksista. Pelkkä Sojuz-kantoraketti maksaa noin 60 miljoonaa dollaria, sen lisäksi tulee Sojuz-avaruuskapselin kustannus ja itse ISS-avaruusaseman viikkokustannus (30-100 miljardia dollaria 30 vuoden aikana).
Laskeutuvat
Fjodor Jurtšihin
Oleg Kotov
Sheikh Muszaphar Shukor, tutkijakosmonautti - Malesian avaruusjärjestö
Sosiatiivi

Sosiatiivi on harvinainen kielen sijamuoto, joka tarkoittaa sitä, kenen kanssa jokin toiminto tapahtuu. Unkarin kielessä tällainen on käytössä, samoin ilmeisesti kašmirin kielessä. Suomalaisessa puhekielessä kuulee toisinaan käytettävän samantapaista ilmaisua (iskänkaa)[lähde? ].
Sosiatiivi on runsaan sijamuotojen käytön ohella tyypillinen piirre agglutinatiivisille kielille.
Cook, Welton and Gemmell

| Cook, Welton and Gammell |
| --- | --- |
Perustettu:  1883
Lakkautettu:  1963
Kotipaikka:  Hull ja Beverley, East Yorkshire
Toimiala:  laivanrakennus
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Cook, Welton and Gemmell oli brittiläinen telakkayhtiö, joka sijaitsi East Yorkshiressä Hullissa ja Beverleyssä.
William James Cook, Charles Keen Welton ja William Gemmell perustivat yhtiön vuonna 1883 Humberjoen rannalle Hulliin South Bridge Roadille. Vuosina 1901-1902 yhtiö siirtyi uudelle telakalle Beverleyyn Grovehilliin.
C. D. Holmes valtasi yrityksen maaliskuussa 1953 ja heinäkuussa 1973 se liitettiin Drypool Groupiin, jolloinsen nimi vaihtui Beverley Shipbuilding and Engineering Companyksi. Whitby Shipyard otti yhtiön haltuunsa 1. heinäkuuta 1976.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Cook, Welton & Gemmell
Siionin neitsyt Marian kirkko

| Siionin neitsyt Marian kirkko> ርዕሰ አድባራት ቅድስተ ቅዱሳን ድንግል ማሪያም ጽዮን |
| --- | --- |
 Tabletin kappeli, jossa on väitetty säilytettävän Liitonarkkia
Perustiedot
Sijainti:   Aksum, Etiopia
Uskonnollinen käyttö:  Etiopian ortodoksinen kirkko
Arkkitehtuuri
Valmistumisvuosi:  1600-luvulla (nykyversio)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Siionin neitsyt Marian kirkko (ge’eziksi ርዕሰ አድባራት ቅድስተ ቅዱሳን ድንግል ማሪያም ጽዮን, Re-ese Adbarat Kidiste Kidusan Dingel Maryam Ts'iyon) on Aksumissa, Etiopiassa sijaitseva ortodoksinen kirkko. Kirkko on erityisen kuuluisa, koska on väitetty, että siellä säilytetään Liitonarkkia.
Historia

Aksum on ollut jo pitkään pyhä kaupunki Etiopian ortodoksiselle kirkolle. Paikalla sijaitseva kirkko on tuhoutunut ja rakennettu uudelleen useampaan otteeseen vuosisatojen aikana. Nykyinen versio on peräisin 1600-luvulta. Haile Selassie rakennutti kokonaan uuden kirkon vanhan viereen vuonna 1965.
Kirkko on perinteisesti ollut Etiopian kuninkaiden ja sittemmin keisareiden kruunajaispaikka.
Liitonarkki

Varmaa tietoa siitä, miten Liitonarkki olisi päätynyt Etiopiaan, ei ole, mutta Etiopian kuningashuoneen kronikoiden mukaan Saban kuningattaren ja Salomon poika Menelik matkusti Jerusalemiin. Paluumatkallaan Menelikin ja israelilaisten aatelisten pojat olisivat salakuljettaneet arkin Etiopiaan. Menelik päätteli, että arkin uusi sijoituspaikka oli Jumalan tahto, koska arkki olisi muuten tuhonnut Menelikin pojat.
On väitetty, että arkkia vartioivat munkit ovat neitsyitä eivätkä he saa ikinä poistua kappelin tontilta.
Soutaja (sammakko)

| Soutaja |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Sammakkoeläimet Amphibia
Lahko::  Sammakot ja konnat Anura
Heimo::  Lehtisammakot Hylidae
Alaheimo::  Hylinae
Suku::  Boana
Laji::  crepitans
Kaksiosainen nimi
 Boana crepitans  (Wied-Neuwied, 1824) 
Synonyymit
 Hyla crepitans Wied-Neuwied, 1824  Hypsiboas crepitans (Wied-Neuwied, 1824) 
 Soutajan levinneisyys
Katso myös
   Soutaja (sammakko) Wikispeciesissä   Soutaja (sammakko) Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Soutaja (Boana crepitans) on lehtisammakkolaji, jota tavataan Brasiliassa. Pohjoisempana elävät sammakot, joita aiemmin pidettiin samana lajina, on erotettu lajeiksi Boana xerophylla ja Boana platanera.
Ulkonäkö ja koko

Soutaja on keskikokoinen laji. Koiraiden pituus kuonosta peräaukkoon voi olla 63 millimetriä ja naaraiden 75 millimetriä. Selkäpuolen väritys vaihtelee harmaan ja kermanvärisen sävyistä tummanruskeaan. Joskus selässä on tummanruskea X:n muotoinen kuvio.
Levinneisyys ja elinympäristö

Soutajaa tavataan vain Brasiliassa. Sitä elää useilla kasvillisuusalueilla: rannikkosademetsissä (Mata Atlântica), cerrado-savannialueella ja caatinga-alueella. Sitä tavataan myös laidunmailla ja ihmisen muokkaamilla alueilla. Soutaja elää alle 1 700 metrin korkeuksissa. Lähisukuinen Boana lundii on soutajan kanssa sympatrinen laji, mutta soutaja suosii avoimempia alueita ja Boana lundii metsäisempiä alueita.
Aiemmin katsottiin, että soutajaa tavataan myös Brasilian pohjoisosissa, Kolumbiassa, Ranskan Guayanassa, Guyanassa, Panamassa, Surinamessa, Trinidad-Tobagossa ja Venezuelassa. Nykyään nämä pohjoisessa elävät sammakot luokitellaan kuitenkin lajeihin Boana xerophylla ja Boana platanera.
Elintavat

Soutaja on yöeläin, jota tavataan pensaissa ja muussa kasvillisuudessa lätäköiden, lampien ja soiden reunoilla. Se lisääntyy sekä sadekauden että kuivakauden aikana. Koiraat kutsuvat naaraita huutamalla rytmillisesti. Huuto muistuttaa soutamisesta syntyvää ääntä. Koiras on huutaessaan yleensä joko korkealla kasvillisuudessa tai osittain veden alla.
Soutaja munii pieniin lampiin, joissa munat kuoriutuvat ja alkavat kehittyä nuijapäinä. Kun sateet nostavat veden pintaa, nuijapäät kulkeutuvat viereisiin vesimuodostumiin, joissa ne kehittyvät valmiiksi. Nuijapäät ovat vaaleanruskeita pohjaeläimiä.
Luokittelu

Soutaja kuvattiin alun perin nimellä Hyla crepitans. 2000-luvulla se on siirretty Hypsiboas-sukuun, jonka nimi on nykyään Boana. Aiemmin soutajan kanssa samaan lajiin luokitellut Boana xerophylla ja Boana platanera on erotettu omiksi lajeikseen 2010-luvulla.
Someron Ollilan työväentalo

| Ollilan työväentalo |
| --- | --- |
 Someron Ollilan työväenyhdistyksen työväentalo.
Sijainti:  Ollila, Somero
Valmistumisvuosi:  1910
Rakennuttaja:  Ollilan Työväenyhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
Kerrosluku:  1
Kerrosala:  98 m²
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ollilan työväentalo oli Someron kaupungin Ollilan kylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa

Ollilan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1907. Talo valmistui talkootyönä vuonna 1910 vuokratontille, joka myöhemmin lunastettiin omaksi. Ilmeisesti hieman myöhemmin rakennettiin vielä lisäosa, johon tuli juhlasali. Työväenyhdistyksen toiminta jakaantui torppariosaston (vuodesta 1919 eteenpäin pienviljelijäosasto), nuoriso-osaston ja puolueosaston kesken. Ilmeisesti pienviljelijäosaston perustamisen jälkeen yhdistyksessä alkoi olla sisäisiä ristiriitoja. Sisällissodan jälkeen toiminta oli seitsemän kuukautta pysähdyksissä, ja se aloitettiin uudestaan vuoden 1919 alkupuolella. 24 yhdistyksen jäsenistä oli kuollut sodassa.
Lapuanliikkeen aikaan 1930-luvun alussa talon ikkunat rikottiin ja tervattiin. Lisäksi salin lamput ja kamiina sekä ravintolahuoneen kalustoa oli rikottu.
Sotien jälkeen 1940-luvun lopulla puolue-erimielisyydet repivät yhdistystä kahtia, ja toiminta hiipui. Suunnitelmissa kuitenkin oli myös uuden työväentalon rakentaminen, ja materiaaleja sitä varten oli säilössä noin 10 vuoden ajan. Vuonna 1953 huonokuntoinen talo päätettiin siirtää Someron kirkonkylän työväenyhdistykselle käytettäväksi "sosialidemokraattisen puoluetoiminnan tekemiseen". Vuonna 1999 talosta oli jäljellä enää ”maatunut kivijalka”.
Toimintaa työväentalolla

Talolla harrastettiin näytelmätoimintaa, pidettiin kursseja, iltamia ja kesäjuhlia sekä urheiltiin.
Rakennus

Talo oli kooltaan noin 14 x 7 metriä. Siinä oli ainakin sali näyttämöineen, puffetti ja vahtimestarin asunto.
DFA

DFA tarkoittaa seuraavia asioita:
Design for All (DfA), tuotteiden ja palveluiden suunnittelu siten, että ne ovat mahdollisimman monen käyttäjän saavutettavissa, erityisesti tieto- ja viestintätekniikassa
deterministinen äärellinen automaatti, DFA (englannin sanoista deterministic finite-state automaton), tietojenkäsittelytieteen automaattiteorian ja kieliteknologian käsite.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”DFA”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Sumatrandillenia

| Sumatrandillenia> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset Eudicots
Lahko::  Dilleniales
Heimo::  Dilleniaceae
Suku::  Dilleniat Dillenia
Laji::  ovata
Kaksiosainen nimi
 Dillenia ovata  Wall. ex Hook.f. & Thomson 
Katso myös
   Sumatrandillenia Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sumatrandillenia (Dillenia ovata) on dillenioiden (Dillenia) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on ainavihanta puulaji, joka voi kasvaa korkeimmillaan noin 40 metriä korkeaksi. Lehtiasento on vuorottainen ja lehdet ovat ruodillisia, hammaslaitaisia ja muodoltaan soikeasta vastapuikeaan. Kukat ovat keltaisia ja ne sijaitsevat tertuissa. Hedelmät ovat meheviä, noin 1,8 cm pitkiä ja kypsinä auki halkeavia. Linnut syövät kasvin vaipallisia siemeniä.
Sumatrandillenia kasvaa alankoalueiden soistuneissa ja tavallisissa metsissä alle 200 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajia kasvaa luontaisena Malakan niemimaalla, Sumatralla ja Borneolla.
Sumatrandilleniaa voidaan kasvattaa koristekasvina näyttävien kukkiensa myötä. Toisaalta puun rungosta saadaan myös puutavaraa.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Sumatrandillenia (Dillenia ovata)
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Dillenia ovata (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Dillenia ovata (englanniksi)
↑  de Kok, R.: Dillenia ovata IUCN Red List of Threatened Species. Version 2023-1.  2023. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 14.2.2024. (englanniksi)
Sumatran viidakoissa

| Sumatran viidakoissa> East of Sumatra |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Budd Boetticher
Säveltäjä:  Henry Mancini
Kuvaaja:  Clifford Stine
Leikkaaja:  Virgil W. Vogel
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Levittäjä:  Universal Studios
Kesto:  82 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sumatran viidakoissa (East of Sumatra) on Budd Boetticherin ohjaama yhdysvaltalainen seikkailuelokuva vuodelta 1953. Länsimaisten miesten johtamien, Malakan niemimaan rannikon saarella sijaitsevien tinakaivosten ympärillä liikkuvan tarinan pääosissa näyttelevät Jeff Chandler, Marilyn Maxwell ja Anthony Quinn.
Vastaanotto

Helsingin Sanomien Paula Talaskivi kirjoitti, että ajoittain huvittavia käänteitä tarjoava tarina kärsii länsimaisten näyttelijöiden käyttämisestä myös paikallisten henkilöiden roolissa, epäuskottavimpana mustan kuontalon saanut platinablondi Marilyn Maxwell. Talaskiven mielestä myös elokuvan eräät sivujuonet unohdetaan viedä loppuunsa.
Sonny

| Sonny |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Nicolas Cage
Käsikirjoittaja:  John Carlen
Tuottaja:   Paul Brooks  Nicolas Cage  Norman Golightly 
Säveltäjä:  Clint Mansell
Kuvaaja:  Barry Markowitz
Leikkaaja:  Howard E. Smith
Pääosat:   James Franco  Brenda Blethyn  Harry Dean Stanton 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Saturn Films  Gold Circle Films 
Levittäjä:  Samuel Goldwyn Films Netflix
Ensi-ilta:  2002
Kesto:  110 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sonny on yhdysvaltalainen draamaelokuva joka on Nicolas Cagen esikoisohjaus ja sai ensi-iltansa vuonna 2002. Se kertoo armeijasta kotiin New Orleansiin palaavasta Sonnysta ja sijoittuu 1980-luvun alkuun.