stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Wele-Nzasin provinssi

| Wele-Nzas |
| --- | --- |
 Wele-Nzasin sijainti punaisella
Valtio:   Päiväntasaajan Guinea
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Mongomo
Väkiluku (2001):  157 980
Wele-Nzasin provinssi on yksi Päiväntasaajan Guinean kahdeksasta provinssista. Se sijaitsee maan hallinnoiman mannerosan, Río Munin, kaakkoisosassa Rio Benito-joen eteläpuolella Gabonin rajoja vasten. Provinssin asukasluku oli 157 980 vuonna 2001. Sen pääkaupunki on Mongomo.
Wele-Nzasin provinssi jakautuu kuuteen kuntaan, jotka ovat Mongomo, Msork, Añisoc, Akonibe, Mengomeyén ja Ayene.
Wadelincourt

| Wadelincourt |
| --- | --- |
 Kunnantalo
 vaakuna
 Wadelincourt
 Koordinaatit: 49°41′10″N, 4°56′30″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Grand Est
Departementti:  Ardennes
Arrondissementti:  Sedan
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  4,2 km²
Väkiluku (2019):  459 
 – Väestötiheys:  108 as./km²
Kunnan numero:  08494
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Wadelincourt ​[vadlɛ̃kˈuʁ] on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee Maas-joen varrella, noin kolme kilometriä Sedanin kaupungista etelään.
Notre-Damen kirkko
Historia

Ensimmäisessä maailmansodassa ranskalaiset joukot kärsivät tappioita Chemin des Damesissa saksalaisten hyökkäyksissä. Huhtikuussa 1917 Yhdysvallat liittyivät sotaan Ranskan rinnalle. Syyskuun 3. päivänä 1918 Ranskan marsalkka Ferdinand Foch määräsi yleishyökkäyksen jonka tavoitteena oli Maas-joki. Yhdysvaltalaisen kenraali Pershingin johdolla saksalaiset työnnettiin takaisin Sedaniin, ja lopulta 6. marraskuuta 1918 Maas-joen vastarannalle. Taistelua kutsutaan Meusen–Argonnen taisteluksi. Wadelincourtiin on pystytetty monumentti This Point siihen kohtaan minne yhdysvaltalaiset hyökkäyksessä etenivät.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wadelincourt Wikimedia Commonsissa
Vilhelm II (Alankomaat)

| Vilhelm II |
| --- | --- |
 
Alankomaiden kuningas
Valtakausi:  7. elokuuta 1840 – 17. maaliskuuta 1849
Edeltäjä:  Vilhelm I
Seuraaja:  Vilhelm III
Luxemburgin suurherttua
Valtakausi:  7. elokuuta 1840 – 17. maaliskuuta 1849
Edeltäjä:  Vilhelm I
Seuraaja:  Vilhelm III

Syntynyt:  6. joulukuuta 1792 Haag, Yhdistyneet provinssit
Kuollut:  17. maaliskuuta 1849 (56 vuotta) Tilburg, Alankomaat
Puoliso:  Anna Pavlovna Romanova
Lapset:  Vilhelm III   Alexander   Henry    Ernest Casimir  Sophie
Koko nimi:  Willem Frederik George Lodewijk
Suku:  Orania-Nassau
Isä:  Vilhelm I
Äiti:  Wilhelmina
Uskonto:  protestantti
Vilhelm II (holl. Willem Frederik George Lodewijk; 6. joulukuuta 1792 Haag – 17. maaliskuuta 1849 Tilburg) oli Alankomaiden kuningas ja Luxemburgin suurherttua lokakuusta 1840 kuolemaansa asti.
Elämäkerta > Nuoruus ja koulutus

Vilhelm syntyi tulevan Vilhelm I:n ja Preussin kuninkaan Fredrik Vilhelm II:n tyttären, (Frederica Louisa) Wilhelminan ensimmäisenä lapsena. Hänen ollessaan kolmevuotias perhe lähti maanpakoon Englantiin, kun Ranskan vallankumousarmeija hyökkäsi Alankomaihin. Vilhelm vietti nuoruutensa Berliinissä Preussin hovissa. Siellä hän osallistui sotilaskoulutukseen ja palveli Preussin armeijassa. Myöhemmin hän opiskeli Oxfordin yliopistossa. Vuonna 1799 Vilhelm yritti paluuta, mutta vasta 1813 Napoleonin hävittyä Leipzigin taistelussa Ranskan joukot perääntyivät ja Vilhelm kutsuttiin takaisin maahan.
Elämäkerta > Sotilasura

Vilhelm liittyi Britannian armeijaan ja osallistui moniin Espanjan itsenäisyyssodan taisteluihin Wellingtonin ensimmäinen herttuan Arthur Wellesleyn adjutanttina. Hän palasi Alankomaihin vuonna 1813, kun hän isästään oli tullut maan prinssihallitsija. 
Vuonna 1815 Vilhelmistä tuli kruununprinssi, ja hän palveli armeijassa, kun keisari Napoleon pakeni Elban saarelta. Hän toimi Hollannin ja Belgian yhtyneiden joukkojen komentajana Quatre Brasin ja Waterloon taisteluissa, jossa hän haavoittui. Häntä pidettiin sankarina, vaikka hänen sotilaallinen epäpätevyytensä aiheutti useita vakavia virheitä.
Elämäkerta > Avioliitto

Vuonna 1816 Vilhelm kihlautui Yhdistyneen kuningaskunnan Yrjö IV:n ja Braunschweigin Carolinen ainoa tyttären, Walesin prinsessan Charlotte Augustan kanssa. Suhde oli Yrjön järjestämä, mutta Charlotte ei halunnut avioitua Vilhelmin kanssa, joten kihlaus purettiin.
Helmikuun 21. päivänä 1816 Vilhelm avioitui venäläisen suuriruhtinatar Anna Pavlovnan kanssa, joka oli keisari Aleksanteri I:n sisar. Aleksanteri järjesti avioliiton lujittaakseen Venäjän ja Alankomaiden suhteita. Vuonna 1817 Annalle ja Vilhelmille syntyi poika, josta tuli Vilhelm III.
Elämäkerta > Toimet Belgian vallankumouksen aikana

Vilhelm II oli suosittu paitsi kotimaassaan myös Belgiassa. Belgian vallankumouksen puhjettua 1830 Vilhelm toimi rauhansovittelijana tarjoten eteläisille maakunnille itsehallintoa Orania-Nassau-suvun alaisuudessa. Hänen isänsä hylkäsi kuitenkin ehdotuksen. Heidän väliset suhteensa pysyivät kireinä.
Huhtikuussa 1831 Vilhelm oli kymmenen päivän sotaretken johtaja Belgiassa. Ranskan sekaantuminen asiaan pakotti Vilhelmin siirtymään pois Belgiasta, jonka valtaistuimelle nostettiin Saksi-Coburg-Gothan Leopold. Lopullisesti Belgia ja Alankomaat sopivat rauhasta vuonna 1839.
Elämäkerta > Toiminta Alankomaiden kuninkaana

Kuningas Vilhelm I:n luovuttua kruunusta 1840 Vilhelmistä tuli Alankomaiden kuningas Vilhelm II. Isänsä tavoin hän oli vanhoillinen ja haluton tekemään muutoksia. Hän ei osallistunut politiikkaan yhtä ahkerasti kuin isänsä. Vaateet perustuslaillisesta uudistuksesta ja äänioikeuden laajentamisesta lisääntyivät. Vaikka Vilhelm oli konservatiivi eikä kannattanut kansanvaltaa, hän vastasi uudistustarpeisiin järkevästi ja maltillisesti.
Vuonna 1848 vallankumouksia puhkesi kaikkialla Euroopassa. Ranskassa Bourbon-Orléansin dynastia kaatui. Vilhelm pelkäsi vallankumouksen leviävän myös Amsterdamiin, minkä takia hänen oli toimittava aiempaa vapaamielisemmin. Vilhelm antoi Johan Rudolf Thorbeckelle valtuudet luoda uusi perustuslaki, jonka perusteella perustettaisiin provinssien epäsuorasti valitsema senaatti ja edustajainhuone, joka valittaisiin suoraan.  Äänestystavan muutokset aiheuttivat sen, että hallitsijan valtaa kapeni voimakkaasti. Vilhelm otti vastaan ensimmäisen parlamentaarisen hallituksen virkavalan vain muutamaa kuukautta ennen kuolemaansa, joka tapahtui Tilburgissa, Pohjois-Brabantissa 1849.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vilhelm II (Alankomaat) Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Vilhelm I | Alankomaiden kuningas 1840–1849 | Seuraaja: Vilhelm III |
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Vilhelm I | Luxemburgin suurherttua 1840-1849 | Seuraaja: Vilhelm III |
Vilhelm II perheineen vuonna 1832.
Zimbabwen rugby union -maajoukkue

Zimbabwen rugby union -maajoukkue edustaa Zimbabwea rugby unionin maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoiva elin perustettiin vuonna 1895 nimellä Rhodesia Rugby Football Union, vuodesta 1980 Zimbabwe Rugby Union.
Zimbabwe on pelannut MM-lopputurnauksessa 1987 ja 1991. Se hävisi molemmilla kerroilla kaikki ottelunsa jääden alkulohkossaan viimeiseksi. Vuonna 1987 se hävisi Romanialle, Skotlannille ja Ranskalle, 1991 Irlannille, Skotlannille ja Japanille.
Zimbabwe voitti Africa Cupin 2012. Cup of Nations -kilpailussa se sijoittui kolmanneksi 2012 ja 2016.
Zimbabwe oli toukokuussa 2020 kansainvälisen rugbyliitto IRB:n rankingissa 35:lla sijalla.
Zourah Ali

Zourah Mohamed Ali (arab. زهره علي‎; s. 23. marraskuuta 1994 Ali Sabieh) on djiboutilainen pikajuoksija. Hän kilpaili vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa ja jäi naisten 400 metrin juoksussa ensimmäiselle kierrokselle. Hän toimi kisoissa maansa lipunkantajana.
Äitilinja

Äitilinja on antropologian termi, jolla tarkoitetaan jonkin mitokondrion DNA:ssa (mtDNA) esiintyvän geenin jäljittämistä sukupolvelta toiselle. Koska mtDNA periytyy maternaalisesti eli ainoastaan äidin puolelta, kutsutaan tällaista geenilinjaa äitilinjaksi. Jos siis naaras saa pelkästään urospuolisia jälkeläisiä, äitilinja katkeaa.
MtDNA mahdollistaa esimerkiksi ihmispopulaatioiden alkuperän ja eriytymisen selvittämisen paremmin kuin aiemmin käytetyt, muun muassa veriryhmiin perustuneet tutkimukset.
Wienin päärautatieasema

Wienin päärautatieasema.
Pääsisäänkäynti.
Wienin päärautatieasema (saks. Wien Hauptbahnhof, lyh. Wien Hbf) on rautatieasema Wienissä Itävallassa. Asema korvasi entisen Südbahnhofin pääteaseman kauttakulkuasemalla, joka yhdistää neljä Wieniin johtavaa päärautatielinjaa, jotka tulevat pohjoisesta, idästä, lännestä ja etelästä. Rautatieasema avattiin virallisesti 10. lokakuuta 2014, mutta kokonaisuudessaan kompleksin on tarkoitus valmistua vuoden 2015 aikana.
Käännös suomeksi
Zimbabwen vaakuna

Zimbabwen vaakuna
Zimbabwen vaakuna on Zimbabwen valtion tunnus, joka on ollut käytössä 21. syyskuuta 1981 lähtien, vuosi ja viisi kuukautta Zimbabwen lipun käyttöönoton jälkeen. Vaakunan sivuilla on kudut, jotka nojaavat kilpeen. Kudut symboloivat Zimbabwen etnisiä ryhmiä. Kilven alapuolella on vehnää, puuvillaa ja maissintähkiä. Vaakunan alaosassa lukee teksti Unity, Freedom, Work (Yksimielisyys, Vapaus, Työ). Vaakunan yläpuolella oleva kultainen lintu on myös Zimbabwen lipussa.
Afrikan valtioiden vaakunat
Algeria
Angola
Benin
Botswana
Burkina Faso
Burundi
Djibouti
Egypti
Eritrea
Etelä-Afrikka
Etelä-Sudan
Etiopia
Gabon
Gambia
Ghana
Guinea
Guinea-Bissau
Kamerun
Kap Verde
Kenia
Keski-Afrikan tasavalta
Komorit
Kongon demokraattinen tasavalta
Kongon tasavalta
Lesotho
Liberia
Libya
Madagaskar
Malawi
Mali
Marokko
Mauritania
Mauritius
Mosambik
Namibia
Norsunluurannikko
Niger
Nigeria
Päiväntasaajan Guinea
Ruanda
Sambia
São Tomé ja Príncipe
Senegal
Seychellit
Sierra Leone
Somalia
Sudan
Swazimaa
Tansania
Togo
Tšad
Tunisia
Uganda
Zimbabwe
Wade Williams

| Wade Williams |
| --- | --- |
 Wade Williams vuonna 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. joulukuuta 1961 (ikä 62) Georgia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1997–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Wade Williams (s. 24. joulukuuta 1961 Georgia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on tullut tunnetuksi Brad Bellickin roolista televisiosarjassa Pako.
Yksityiselämä

Williams ja hänen kolme sisarustaan syntyivät Georgiassa. Perhe muutti myöhemmin Tulsaan, Oklahomaan. Hän on valmistunut Tulsan yliopistosta. Williams on naimisissa ja hänellä on tytär. Hän asuu perheineen Teksasissa.
Valikoitu filmografia

Ali – Luutnantti Jerome Claridge
Salaiset kansiot – Ray Pearce
Ken Park – Clauden isä
24 – Robert Ellis
CSI: Miami – Jack Hawkins
Pako – Brad Bellick
Flicka – Wade
Williams nähdään myös Anastacian musiikkivideossa ”Welcome To My Truth”.
Walt Disney Motion Pictures Group

Walt Disney Motion Pictures Group (ent. Buena Vista Motion Pictures Group) on joukko The Walt Disney Companyn tytärstudioita.
Siihen kuuluvat:
Walt Disney Pictures
Touchstone Pictures
Hollywood Pictures
Pixar Animation Studios
Yrityksen vanha nimi Buena Vista tulee vanhemmasta yrityksestä Buena Vista Distribution, jonka Walt Disney perusti jaellakseen elokuviaan vuonna 1955. Nimi tuli kadusta South Buena Vista Street, joka sijaitsee Burbankissa Kaliforniassa ja jolla Walt Disneyn studiot edelleen sijaitsevat.
Vuonna 2003 Walt Disney Pictures nousi uutisotsikoihin julkaistuaan ensimmäisen K-13-elokuvansa: Pirates of the Caribbean: Mustan helmen kirous. Vaikka Touchstone ja muut Disneyn omistamat studiot ovat tuottaneet alaikäisiltä kiellettyjä elokuvia, Walt Disney Pictures oli siihen asti pitäytynyt koko perheen elokuvissa.
Zoé Prévost

Zoé Prévost
Zoé Prévost (1802–1861) oli ranskalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.
Prévost opiskeli Antoine Ponchard'n johdolla Pariisin konservatoriossa ja sai toisen palkinnon oopperassa vuonna 1820. Hän debytoi Opéra-Comiquessa vuonna 1821 André Ernest Modeste Grétryn oopperan La Fausse magie esityksessä. Prévost loikin uransa enimmäkseen Opéra-Comiquessa, jossa työskenteli (vaikkakaan ei yhtäjaksoisesti) vuosina 1821–1850. Prévostin luomien roolien joukossa olivat Zerline (Fra Diavolo, 1830), Madeleine (Lonjumeaun posteljooni, 1836), Suzanne (La double échelle, 1837), Joséphine (Les travestissements) ja Mathéa (La sirène, 1844). Suuren osan 1840-luvusta Prévost keskittyi tulkitsemaan vakiintunutta ohjelmistoaan uusien roolien luomisen sijaan.
Prévost työskenteli Opéra-Comiquessa luomansa uran lisäksi kaksivuotisella sopimuksella Théâtre de la Monnaiessa (1832–1834). Prévostin tytär oli sopraano Caroline Prévost, jonka kanssa hän lauloi tämän debytoidessa vuonna 1849. Prévostin veli oli koomisten oopperoiden säveltäjä Eugène Prévost.
Ylikulku

Venuksen ylikulku vuonna 2004.
Ylikulku on tapahtuma, jossa taivaankappale kulkee toisen taivaankappaleen editse tietyn havainnoitsijan näkösäteeltä katsottuna.
Ylikulku Auringon suhteen

Yleensä ylikululla viitataan jonkin planeetan kulkemiseen Auringon editse Maasta katsottuna. Aurinkokunnan planeetoista tämä on mahdollista vain Merkuriukselle ja Venukselle, jotka kiertävät Aurinkoa Maan radan sisäpuolella.
Aiemmin Venuksen ylikuluilla oli tähtitieteellistä merkitystä, sillä niiden avulla pystyttiin määräämään Maan ja Venuksen keskinäinen etäisyys suurella tarkkuudella. Kun yksi planeettojen välinen etäisyys tunnetaan, planeettojen etäisyydet Auringosta voidaan johtaa siitä. Nykyään näitä mittauksia tehdään tutkalla, jolloin ei tarvitse odottaa harvinaisia ylikulkuja.
Viimeisin Venuksen ylikulku tapahtui 6. kesäkuuta 2012, seuraava tapahtuu 10. joulukuuta 2117 ja siitä seuraava 8. joulukuuta 2125. Edellinen Merkuriuksen ylikulku nähtiin Suomessa 11. marraskuuta 2019 ja seuraava on 13. marraskuuta 2032.
Kuun ylikulkua kutsutaan auringonpimennykseksi.
Ylikulut muiden tähtien suhteen

Liikkuessaan taivaalla aurinkokunnan kappaleet (Kuu, planeetat, pikkuplaneetat ja planeettojen kuut) saattavat peittää taustataivaan tähtiä. Tällaisia tapahtumia kutsutaan tähdenpeitoksi.
Eksoplaneettojen ylikulut

Ylikuluilla on merkitystä eksoplaneettojen etsinnässä ja tutkimuksessa, sillä kulkiessaan keskustähden ja havaitsijan välisen näkösäteen poikki riittävän suuri eksoplaneetta aiheuttaa muutoksen tähden kirkkaudessa, jolloin planeetan olemassaolo ja kiertoaika voidaan havaita tähden valokäyrästä. Ylikulku voi myös aiheuttaa muutoksia tähden spektriin, mikä mahdollistaa eksoplaneetan ilmakehän koostumuksen määrittämisen. Ylikulkumenetelmällä eksoplaneettoja etsivät esimerkiksi CoRoT- ja Kepler-avaruusteleskoopit.
Kulkiessaan jonkin taustataivaan tähden editse eksoplaneetta voi myös toimia gravitaatiolinssinä, jolloin sen olemassaolo havaitaan taustataivaan tähden kirkastumisesta.
Venuksen ylikulku aurinkokunnassa himmentää saman verran Auringon valoa kuin Maan kokoisen eksoplaneetan ylikulku vieraan tähden valoa.
Ylä-Pieksä

| Ylä-Pieksä |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Kuopio
Koordinaatit:  63°05′43″N, 28°04′25″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Vuoksen vesistö (04)
Järveen tulevat joet:  Rajapuro Honkasenjoki
Laskujoki:  Pieksänjoki
Järvinumero:  04.617.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  94,2 m 
Rantaviiva:  23,79 km 
Pinta-ala:  3,49 km² 
Tilavuus:  0,0112 km³ 
Keskisyvyys:  3,3 m 
Suurin syvyys:  9,8 m 
Veden viipymä:  168 vrk
 fiYlä-Pieksä 
Ylä-Pieksä on kaksialtainen humusjärvi Kuopion koillisosassa Pohjois-Savon maakunnassa. Sen pinta-ala on 3,5 neliökilometriä. Etäisyys Kuopion keskustasta on 29 kilometriä koilliseen.
Maantiede

Ylä-Pieksän pituus kaakosta luoteeseen on 6,8 kilometriä. Järvi muodostuu kaakkoisesta ja luoteisesta altaasta, joita yhdistää noin 2,5 kilometriä pitkä Rakkineensalmi. Kaakkoisen altaan nimi on Pieksänpää, ja se on luoteista allasta pienempi. Luoteinen allas jakautuu Myllyselkään, Levälahteen ja niiden pohjoispuolella sijaitsevaan järvenosaan, joka ulottuu Rakkineensalmen suuntaisena kohti luodetta. Vain runsas kymmenesosa Ylä-Pieksästä on vähintään kuusi metriä syvä ja niin ikään runsas kymmenesosa on enintään metrin syvä. Syvin kohta sijaitsee järven luoteisosassa.
Ylä-Pieksän laajimmat saaret ovat Ahosaari ja Verosaari. Kummankin pinta-ala on noin viisi hehtaaria ja ne sijaitsevat vierekkäin Myllyselän ja Levälahden välissä. Muita nimettyjä saaria ovat Simonsaari Verosaaren pohjoispuolella ja Koirasaari Pieksänpään luoteisosassa. Suuri osa Ylä-Pieksän ranta-alueesta on kulttuurimaisemaa peltoineen. Metsämaata on etenkin Rakkineensalmen ja Pieksänpään etelärannalla.
Ylä-Pieksään laskee Rajapuro kaakosta ja Honkasenjoki etelästä Honkanen-järveltä (94,8 metriä mpy). Honkasta ja Ylä-Pieksää erottaa noin 300 metriä leveä kannas ja Honkasenniemi. Ylä-Pieksään laskee myös Halunanjoki luoteesta Haluna-järveltä (136,6 metriä mpy). Ylä-Pieksän luusua sijaitsee Myllyselän lounaisrannalla, josta alkaa etelään Suuri-Pieksään (85,8 metriä mpy) virtaava Pieksänjoki. Ylä-Pieksän ja Suuri-Pieksän välinen etäisyys on noin puolitoista kilometriä.
Ylä-Pieksän vesitilavuus on 11 247 000 kuutiometriä. Järven tila luokiteltiin vuonna 2013 tyydyttäväksi.
Ylä-Pieksä (04.617.1.001) kuuluu Ylä-Pieksän valuma-alueeseen (04.617), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Juurusveden alue (04.61) ja ensimmäinen on Nilsiän reitin valuma-alue (04.6). Ylä-Pieksän valuma-alueeseen kuuluu 15 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista laajimmat ovat Ylä-Pieksä, Haluna ja Honkanen. Alueen järvistä kuusi on yli kymmenen hehtaarin laajuisia.
Wienin roomalaiskatolinen arkkihiippakunta

| Wienin roomalaiskatolinen arkkihiippakunta |
| --- | --- |
 Vaakuna
 Arkkihiippakunnan alue Itävallan kartalla tummanpunaisella.
Kirkkokunta:  Katolinen kirkko
Osa kirkkoa:  Ecclesiastical province of Vienne
Seurakuntia:  647
Jäseniä:  1 210 828 eli 43,2% alueen väkiluvusta (2017)
Perustettu:  Omana hiippakuntanaan 18. tammikuuta 1469, arkkihiippakunnaksi 1. kesäkuuta 1722
Erotettiin:  Passaun hiippakunnasta
Arkkipiispa:  Christoph Schönborn
Tuomiokirkko:  Stephansdom
Virallinen sivusto
Wienin roomalaiskatolinen arkkihiippakunta on katolinen hiippakunta Itävallassa. Sen keskuspaikka on Wien. Se erotettiin omaksi hiippakunnakseen Passaun hiippakunnasta vuonna 1469 ja arkkihiippakunnaksi se kohosi vuonna 1722.
Wienin offensiivi

Wienin offensiivi oli toisessa maailmansodassa Saksan ja Neuvostoliiton joukkojen käymä taistelu Wienin kaupungin hallinnasta. Taistelu alkoi 2. huhtikuuta ja päättyi 14. huhtikuuta 1945 neuvostojoukkojen vallattua kaupungin. Taistelussa lyötiin Saksan II SS-panssariarmeijakunta ja 6. SS-panssariarmeija sekä lukuisia muita pienempiä yhtymiä. Puolustautuneista saksalaisista joutui sotavankeuteen 47 000.
Merkinnän syy: joukot ja sotatoimet kuvaamatta
Yhdystie 3071

Yhdystie 3071 on Valkeakoskella vanhan Sääksmäen kunnan alueella sijaitseva paikallinen yhdystie. Tie kulkee maantieteellisesti länsi-itä-suunnassa voimakkaasti mutkitellen.
Tie alkaa seututieltä 130 Huittulantienä hieman ennen Sääksmäen kirkonkylää. Tie on kylän pääkatu, jonka varrelle kylä rakentuu. Huittulan kylän jälkeen tien nimi vaihtuu Ritvalanraitiksi, Ritvalan kylän mukaisesti. Suolahden jälkeen nimi vaihtuu harhaanjohtavasti Koivukujaksi ja kulkee Haukilan kylän läpi. Tie päätyy Uskilan asutusalueella yhdystielle 3073, Uskilantielle.
Tie on osa Vanhaa Hämeenlinnantietä, joka kulki Vanajaveden itäpuolitse maantieteellisen esteen takia. Sääksmäen sillan valmistuttua 1960-luvun alkupuolella, vanha reitti jäi yhdystieksi. Yhdystie on oiva esimerkki vanhasta maalaistiestä, jolta avautuvat mahtavat maisemat harjun alapuolelle Vanajavedelle.
Wienin piiritys

Wienin piiritys vuonna 1529 oli Osmanien valtakunnan sulttaanin Suleiman Suuren epäonnistunut yritys vallata Itävallan pääkaupunki Wien. Taistelu katkaisi ottomaanien menestyskulun ja lopetti heidän laajentumisensa Keski-Eurooppaan, tosin piiritystä seurasi yli 150 vuotta vihollisuuksia ja uusi Wienin taistelu 1683.
Osmanit kaivoivat kaupungin ympärille taisteluhautoja, joissa he asuivat. Osmanien tarkoituksena oli kaivaa kaupungin muurin alle kolme tunnelia, täyttää ne ruudilla ja räjäyttää, mutta vain yksi onnistuttiin räjäyttämään. Itävaltalaiset löivät muuriin syntyneestä aukosta sisään virranneet osmanisotilaat.
Luettelo NHL-joukkueiden kapteeneista

Tällä sivulla on luettelo NHL:ssä pelanneiden joukkueiden kapteeneista. Joukkueet on jaoteltu konferenssien ja divisioonien mukaan.
Nykyiset joukkueet > Itäinen konferenssi > Atlantin divisioona > Boston Bruins

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sprague Cleghorn 1925–1927  Lionel Hitchman 1927–1931  George Owen 1931–1932  Dit Clapper 1932–1938  Cooney Weiland 1938–1939  Dit Clapper 1939–1946  Jack Crawford 1946–1950  Milt Schmidt 1950–1954  |  Ed Sandford 1954–1955  Fernie Flaman 1955–1961  Don McKenney 1961–1963  Leo Boivin 1963–1966  Johnny Bucyk 1966–1967  Ei kapteenia 1967–1973  Johnny Bucyk 1973–1977  Wayne Cashman 1977–1983  |  Terry O'Reilly 1983–1985  Ray Bourque & Rick Middleton 1985–1988  Ray Bourque 1988–2000  Jason Allison 2000–2001  Ei kapteenia 2001–2002  Joe Thornton 2002–2006  Zdeno Chára 2006–  |
Nykyiset joukkueet > Itäinen konferenssi > Atlantin divisioona > Buffalo Sabres

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Floyd Smith 1970–1971  Gerry Meehan 1971–1974  Jim Schoenfeld 1974–1977  Danny Gare 1977–1982  Gilbert Perreault 1982–1987  Lindy Ruff 1987–1989  Mike Foligno 1989–1991  Mike Ramsey 1991–1992  |  Pat LaFontaine 1992–1997  Aleksandr Mogilnyi 1993–1994 (väliaikainen)  Stu Barnes 2001–2003  Miroslav Šatan 2003 (väliaikainen)  Chris Drury 2003 (väliaikainen), 2004 (väliaikainen), 2005–2007  James Patrick 2003 (väliaikainen)  Jean-Pierre Dumont 2004 (väliaikainen)  Daniel Briere 2004 (väliaikainen), 2005–2007  |  Jochen Hecht 2007 (väliaikainen), 2008 (väliaikainen)  Toni Lydman 2007 (väliaikainen)  Brian Campbell 2007 (väliaikainen)  Craig Rivet 2008–2011  Jaroslav Špaček 2008 (väliaikainen)  Jason Pominville 2008 (väliaikainen), 2011–2013  Steve Ott ja Thomas Vanek 2013–2014 (yhdessä)  Brian Gionta 2014–  |
Nykyiset joukkueet > Itäinen konferenssi > Atlantin divisioona > Detroit Red Wings

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Arthur Duncan 1926–1927  Reg Noble 1927–1930  George Hay 1930–1931  Carson Cooper 1931–1932  Larry Aurie 1932–1933  Herbie Lewis 1933–1934  Ebbie Goodfellow 1934–1935  Doug Young 1935–1938  Ebbie Goodfellow 1938–1941  Ebbie Goodfellow ja Syd Howe 1941–1942  Sid Abel 1942–1943  |  Flash Hollett ja Mud Bruneteau 1943–1944  Flash Hollett 1944–1945  Flash Hollett ja Sid Abel 1945–1946  Sid Abel 1946–1952  Ted Lindsay 1952–1956  Red Kelly 1956–1958  Gordie Howe 1958–1962  Alex Delvecchio 1962–1973  Mickey Redmond, Red Berenson ja Gary Bergman 1973–1974  Marcel Dionne 1974–1975  Terry Harper ja Danny Grant 1975–1976  |  Dennis Polonich ja Danny Grant 1976–1977  Dan Maloney 1977–1978  Dennis Hextall 1978–1979  Dale McCourt 1979–1980  Errol Thompson & Reed Larson 1980–1981  Reed Larson 1981–1982  Danny Gare 1982–1986  Steve Yzerman 1986–2006  Nicklas Lidström 2006–2013  Henrik Zetterberg 2013–  |
Nykyiset joukkueet > Itäinen konferenssi > Atlantin divisioona > Florida Panthers

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Brian Skrudland 1993–1997  Scott Mellanby 1997–2001  Pavel Bure ja Paul Laus 2001–2002  Ei kapteenia 2002–2003  |  Olli Jokinen 2003–2008  Ei kapteenia 2008–2009  Bryan McCabe 2009–2010  Ei kapteenia 2010–2012  |  Ed Jovanovski 2012–2014  Willie Mitchell 2014–  |