stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Näin meillä
Äänirooleissa > Suomenkieliset ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Saara Lehtonen  | … |  Luukas Leivo, sivuäänet   |
|  Ella Pyhältö  | … |  Laura Maria Leivo, sivuäänet   |
|  Katja Aakkula  | … |  Luna Leivo, Lara Leivo   |
|  Susa Saukko  | … |  Leni Leivo, Lola Leivo, Lilli Leivo, sivuäänet   |
|  Heljä Heikkinen  | … |  Lotta Leivo, Riitta Leivo   |
|  Markus Niemi  | … |  Launo Leivo   |
|  Anni Kajos  | … |  Linda Leivo   |
|  Karolina Blom  | … |  Lusia Leivo, Klaus Meittinen, sivuäänet   |
|  Bruno Lähteenmäki  | … |  herra Kärtty, sivuäänet   |
|  Emma Louhivuori  | … |  sivuäänet   |
|  Joonathan Kettunen  | … |  sivuäänet   |
|  Petri Hanttu  | … |  sivuäänet   |
|  Hanna Mönkäre  | … |  sivuäänet   |
|  Henri Piispanen  | … |  sivuäänet   |
|  Raili Raitala  | … |  Lauran lauluääni (Kova hitti), sivuäänet   |
|  Antti Lang  | … |  sivuäänet   |
|  Nina Palmgren  | … |  sivuäänet   |
|  Peter Nyberg  | … |  tunnuslaulu   |
Käännös: Fiable Oy
Tuotanto: Uptempo Oy
Aiheesta muualla

Näin meillä Yle Areenassa
Lentvaris

| Lentvaris |
| --- | --- |
 Tyszkiewiczin palatsi Lentvarisissa.
 lippu:  vaakuna
 Sijainti kartalla.
Valtio:   Liettua
Lääni:  Vilna
kunnallispiiri:  Trakain kunnallispiiri
Väkiluku (2010):  11 514
 
 www.lentvaris.lt 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lentvaris (puol. Landwarów) on itäisessä Liettuassa, Vilnan läänissä ja Trakain kunnallispiirissä sijaitseva kaupunki. Vuonna 2010 kaupungin väkiluku oli 11 514 asukasta.
Lentvarisiin rakennettiin rautatie jo vuonna 1862, sillä kaupunki sijaitsi Venäjän keisarikunnan 1851 päättämän Pietari-Varsova-ratahankkeen varrella.  Lentvarisin rautatieasema on nykyisin eräs Liettuan vilkkaimmista risteysasemista.
Tunnettuja asukkaita

Teresa Żylis-Gara, puolalainen oopperalaulaja
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaupungin virallinen sivusto (liettuaksi, venäjäksi)
Liettuan kaupungit
Vilna | Kaunas | Klaipėda | Šiauliai | Panevėžys | Alytus | Marijampolė | Mažeikiai | Jonava | Utena | Kėdainiai | Telšiai | Visaginas | Tauragė | Ukmergė | Kretinga | Šilutė | Radviliškis | Palanga | Druskininkai | Gargždai | Rokiškis | Biržai | Elektrėnai | Kuršėnai | Garliava | Jurbarkas | Vilkaviškis | Raseiniai | Anykščiai | Lentvaris | Naujoji Akmenė | Grigiškės | Prienai | Joniškis | Kelmė | Varėna | Kaišiadorys | Pasvalys | Kupiškis | Zarasai | Skuodas | Kazlų Rūda | Širvintos | Molėtai | Šalčininkai | Šakiai | Švenčionėliai | Ignalina | Pabradė | Kybartai | Šilalė | Nemenčinė | Pakruojis | Švenčionys | Trakai | Vievis | Kalvarija | Lazdijai | Rietavas | Žiežmariai | Eišiškės | Ariogala | Neringa | Šeduva | Birštonas | Venta | Akmenė | Tytuvėnai | Rūdiškės | Vilkija | Pagėgiai | Viekšniai | Žagarė | Ežerėlis |Skaudvilė | Gelgaudiškis | Kudirkos Naumiestis | Simnas | Salantai | Linkuva | Veisiejai | Ramygala | Priekulė | Joniškėlis | Jieznas | Daugai | Obeliai | Varniai | Virbalis | Vabalninkas | Seda | Subačius | Baltoji Vokė | Dūkštas | Pandėlys | Dusetos | Užventis | Kavarskas | Smalininkai | Troškūnai | Panemunė
Sydney Carter

Sydney Bertram Carter (6. toukokuuta 1915 Camden Town, Lontoo – 13. maaliskuuta 2004 Herne Hill, Lontoo) oli englantilainen runoilija, kansanmuusikko ja virsirunoilija.
Carter opiskeli Christ's Hospital schoolissa Horshamissa, West Sussexissa sekä Oxfordin Balliol Collegessa. Hän opiskeli historiaa ja suoritti tutkintonsa 1936. Toisen maailmansodan aikana hän palveli sairaankuljetustehtävissä Egyptissa, Palestiinassa ja Kreikassa. Hän kiinnostui kreikkalaisesta kansanmusiikista ja alkoi 1950-luvulla tutustua myös englantilaiseen kansanmusiikkiin. Englannissakin oli herännyt innostus tehdä lauluja "kansalle", ja innostusta etsittiin aina brittiläisestä kansanmusiikista amerikkalaiseen musiikkiin. Ensimmäiset laulunsa Carter kirjoitti 1950-luvulla. Aluksi ne kattoivat monia aihepiirejä, mutta 1960-luvun alkupuolla Carterista tuli "the founding father" englantilaiselle hymnityylille "English 'Folk' Hymnody". Hän julkaisi ensimmäiset laulunsa painettuna 1964, vihkona nimeltä 9 Carols or Ballads. 1950-luvulla hän kirjoitti myös musikaali- ja revyytekstejä.
1960-luvulla Carter kirjoitti lauluja ja toimi musiikkikriitikkona. Hän teki konsettikiertueita aina 1980-luvulle saakka.
Hänen kirjoittamiaan lauluja ovat "One More Step", "When I Needed a Neighbour" ja "Lord of The Dance", joka on eräänlainen kunnianosoitus amerikkalaiselle Shaker-liikkeen laulu- ja tanssiperinteelle. Monet Carterin laulut ovat myöhemmin saaneet virren aseman.
Joitakin Sydney Carterin lauluja on käännetty myös suomeksiː
Kirjassa Messulauluja
Maria, nyt mitä teet voiteellesi (Said Judas to Mary, "Now What Will You Do) Suom Anna-Mari Kaskinen
Matkaa tee (Travel on, travel on, there's a spirit that is flowing)  Suom. Anna-Mari Kaskinen,
Ruotsin kirkon virsikirja
Virsi 97 Lähimmäistä kun etsin (When I needed a neighbour)  Suom. Anna-Mari Kaskinen 1995
Postimpressionismi

Georges Seurat, Eräs sunnuntai-iltapäivä La Grande Jatte saarella, 1884.
Postimpressionismi eli jälki-impressionismi on maalaustaiteen suuntaus, joka ajoitetaan suurin piirtein vuosiin 1886–1905. Sille on ominaista tunnetilojen kuvaaminen ja symbolismi sekä impressionistien luonnollisen valon ja värin kuvauksesta luopuminen.
Historia ja tyylipiirteet

Jälki-impressionismin tausta on impressionismissa. Suuntauksen synty ajoitetaan vuoteen 1886, jolloin oli järjestetty viimeinen impressionistien yhteinen ryhmänäyttely Pariisissa. Nimitystä ”jälki-impressionismi” (engl. post-impressionism) alkoi ensimmäisenä käyttää englantilainen taidekriitikko ja taidemaalari Roger Fry vuonna 1910, kun hän oli järjestämässä Manet’n ja jälki-impressionistien näyttelyä Lontoossa. Tuolloin tärkeimmät jälki-impressionistiksi kutsutut taiteilijat olivat jo kuolleet.
Jälki-impressionstit työskentelivät usein toisistaan erillään eivätkä itse katsoneet kuuluneensa mihinkään yhteiseen liikkeeseen. Suuntaukseen yhdistetään ennen kaikkea Paul Cézanne, Paul Gauguin, Vincent van Gogh ja Georges Seurat. Heidän tyyleillään on yhteisiä piirteitä, mutta he kehittivät kukin oman tyylinsä. Jälki-impressionistit kuvasivat omia tunnepitoisia ja psykologisia reaktioitaan maailmaa kohtaan rohkein värein ja kuvin, jotka olivat ekspressiivisiä ja usein symbolisia. Vaikka jälki-impressionistien tausta oli impressionismissa, heille ei enää riittänyt se, että taide kuvasi etupäässä näkyviä ilmiöitä, vaan he pyrkivät kuvaamaan merkityksiä pintaa syvemmältä.
Georges Seurat analysoi optisia- ja väriteorioita ja maalasi pointillistisesti pienillä täplillä. Seurat’n tyyli nimettiin uusimpressionismiksi eli neoimpressionismiksi. Seurat’n piiriin kuuluivat myös muun muassa Paul Signac, Maximilien Luce ja Henri-Edmond Cross.
Paul Gauguin korvasi impressionistien väriopin ja kuvituksen tasaisilla väripinnoilla ja selkeästi rajatuilla muodoilla. Hän kuvasi eksoottisia kohteita ja käytti yksityistä ja uskonnollista symboliikkaa.
Vincent van Gogh etsi taiteessaan henkilökohtaista ilmaisua. Arlesissa maalatessaan hänen nopea, paksuja ja kirkkaita värejä käyttänyt tyylinsä ennakoi ekspressionismia.
Suomessa

Useat suomalaiset taiteilijat, kuten Albert Edelfelt tai Pekka Halonen, kokeilivat jälki-impressionismia tai "ranskalaista palettia", kuten puhtaiden värien käyttöä kutsuttiin. Ainoa Suomessa vaikuttanut taidemaalari, jonka taidemaalarin ura perustui jälki-impressionismiin, on belgialais-englantilainen A. W. Finch.
Tunnettuja postimpressionisteja

Paul Cézanne
Paul Gauguin
Vincent van Gogh
Henri Rousseau
Georges Seurat
Henri de Toulouse-Lautrec
Esimerkkejä

Paul Cézanne, Vuoria Ranskan Provencissa, 1878-1880.
Paul Gauguin, Arearea, 1891.
Vincent van Gogh, Tähtikirkas yö, 1889.
Henri Rousseau, Itsenäisyyspäivän juhla, 1892.
Henri de Toulouse-Lautrec, Divan Japonais, 1892-93, juliste.
Harold Gilman, Rouva Mounter aamiaispöydässä, 1916.
Charles Théophile Angrand, Mies ja nainen kadulla, 1887.
Paul Sérusier, Talismaani, 1888
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Postimpressionismi Wikimedia Commonsissa
| n k Taidesuuntauksia |
| --- | --- |
Esihistoriallinen taide:  Kalliopiirros  Kalliomaalaus 
Klassinen aika:  Mesopotamian taide  Muinaisen Egyptin taide  Antiikin Kreikan taide  Hellenistinen taide  Rooman valtakunnan taide 
Bysantti:  Varhaiskristillinen taide  Karolinginen renessanssi  Bysantin taide 
1000–1300-luvut:  Ottolainen taide  Romaaninen tyyli  Gotiikan taide 
Renessanssi 1400-luku:  Renessanssin taide 
1500-luku:  Manierismi 
1600-luku:  Barokki 
1700-luku:  Rokokoo  Klassismi  Romantiikka 
1800-luku:  Kansallisromantiikka  Düsseldorfin koulukunta  Hudson River -koulukunta  Prerafaeliitit  Estetismi  Arts and crafts  Naturalismi  Realismi  Impressionismi  Postimpressionismi  Akateeminen taide  Piktorialismi  Primitivismi  Symbolismi  Uusbarokki  Uusgotiikka  Uusklassismi  Uusrenessanssi  Jugend 
Modernismi 1900 alkaen:  Jugend  Naivismi  Fauvismi  Ekspressionismi  Kubismi  Dada  Abstrakti taide  Futurismi  Suprematismi  Konstruktivismi  De Stijl 
1920 alkaen:  Uusasiallisuus  Art deco  Surrealismi  Bauhaus  Funktionalismi  Yhteiskunnallinen realismi  Regionalismi  Sosialistinen realismi  Totalitaristinen taide 
1945 alkaen:  Abstrakti ekspressionismi  Cobra  Informalismi  Art brut  Tasismi  Konkretismi 
Nykytaide 1960 alkaen:  Pop-taide  Uusi realismi  Fluxus  Minimalismi  Fotorealismi  Op-taide  Kineettinen taide  Valotaide  Prosessitaide  Käsitetaide  Arte povera  Feministinen taide  Postmodernismi 
1980 alkaen:  Uusekspressionismi  Transavantgarde  Uusminimalismi  Neo-Geo  Tila- ja ympäristötaide  Mediataide  Young British Artists  Outsider-taide  Performanssi  Videotaide  Yhteisötaide  ITE-taide  Graffiti 
2000 alkaen:  Abjektitaide  Appropriaatio  Artivismi  Biotaide  Katoava taide  Paikkasidonnainen taide  Relaatiotaide  Äänitaide 
Vuodesta 1000 alkaen kyseessä ovat länsimaiset taidesuuntaukset
Colt 1851 Navy

| Colt 1851 Navy |
| --- | --- |
 Colt 1851 Navy sarjanumero 2
Tyyppi:  Revolveri
Valmistaja:  Colt's Patent Firearms Manufacturer Company, Colt's London Armoury
Valmistusmaa:  Yhdysvallat, Belgia, Venäjän keisarikunta (Lisensoimattomia kopioita)
Valmistusvuodet:  1851-1873
Palvelusvuodet:  1851–1873
Tekniset tiedot
Kaliiperi(t):  .36
Piipun pituus:  7.5 (190 mm)
Paino (tyhjänä):  1.2 kg
Lipas:  Sylinteri
Kapasiteetti:  6 patruunaa
Ammuksen lähtönopeus:  256 m/s
Tehokas kantama:  68.58 m
Tulinopeus (laukausta/min):  1,400
Colt Revolving Belt Pistol tai Navy Pistol, jota toisinaan kutsutaan virheellisesti "Colt Revolving Belt Pistol of Naval Caliber" tai "of
Navy Caliber" (Naval on raskas ase ja Navy Size Caliber nimi annettiin myöhemmin toiselle Colt-mallille), on .36 kaliiperinen, kuuden patruunan revolveri ja ensimmäinen Samuel Coltin suunnittelema revolveri vuosina 1847-1850. Colt nimitti tätä ensin Ranger Size -malliksi ja sitten Revolving Belt -malliksi, mutta nimitys "Navy" otti pian vallan.
Sisällissodan jälkeen kiinteitä metallipatruunoita käyttävät revolverit otettiin laajalti käyttöön. Colt Navy oli tuotannossa vuoteen 1873 asti, ja se korvattiin Colt-linjassa yhdellä valmistajan tunnetuimmista käsiaseista, Colt Single Action Army (tunnetaan myös nimellä Peacemaker ja Colt 45).
Colt 1851 Navy Revolverin kokonaistuotantomäärät ylittivät vain samanaikaisesti kehitetyt Colt Pocket -mallit, ja niitä oli noin 215 000 kotimaista yksikköä ja noin 42 000 Colt London Armouryssa.
Ominaisuudet

Kuuden patruunan .36-kaliiperinen Navy-revolveri oli paljon kevyempi kuin nykyiset Colt Dragoon Revolverit, jotka kehitettiin vuoden 1847 .44 Walker Colt -revolvereista, ja joita koon ja painon vuoksi kuljetettiin yleensä satulakoteloissa. Se on suurennettu versio .31-kaliiperisista Colt Pocket Percussion Revolverista, joka kehittyi aikaisemmasta Baby Dragonista, ja on niiden tavoin mekaanisesti paranneltu ja yksinkertaistettu 1836 Paterson-revolverin jälkeläinen. Kuten tehdasmerkintä antoi ymmärtää, Navy revolveri oli sopivan kokoinen vyökotelossa kantamiseen. Siitä tuli erittäin suosittu Pohjois-Amerikassa villin lännen aikaan. Coltin aggressiiviset promootiot levittivät laivaston ja hänen muut revolverinsa ympäri Eurooppaa, Aasiaa ja Afrikkaa.
Tämän revolverin sylinteriin on kaiverrettu kohtaus Texasin toisen laivaston voitosta Campechen taistelussa 16. toukokuuta 1843. Texasin laivasto oli ostanut aikaisemman Colt Paterson -revolverin, mutta tämä oli Coltin ensimmäinen suuri menestys asemarkkinoilla; Colt 1851 Navy -revolverin kaiverretun sylinterin meriteema oli Coltin arvostava ele. Kaiverruksen valmisti Waterman Ormsby. "Navy" -merkinnästä huolimatta revolveria ostivat pääasiassa siviilit ja armeijan maajoukot.
.36-kaliiperi (0,375–0,380 tuumaa [9,5–9,7 mm]) pyöreä lyijypallo painaa 80 jyvää ja on 300 metrin nopeudella verrattavissa nykyaikaiseen 0,380 pistoolin patruunaan. Latingit koostuvat irtonaisesta jauheesta ja pallosta tai luodista, metallikalvopatruunoista (varhaiset) ja palavista paperipatruunoista (sisällissodan aikakausi), ja kaikki yhdistelmät sytytetään kammion takaosassa oleviin nänneihin kiinnitetyllä fulminaattisella iskukorkilla.
Hyvin pieni määrä Navy-revolvereita valmistettiin .34-kaliiperilla. Toinen harvinaisuus vuoden 1851 Navyn tuotannossa on .40-kaliiperinen malli, vain 5 valmistettiin vuonna 1858 Yhdysvaltain laivaston sotilasviraston testaamista varten.
Ensimmäisen Squareback-mallin (sarja 1 - ~1250) tunnistuspiirteitä ovat kiilan alla oleva kiilaruuvi ja sylinterin tapin päällä oleva kiilalovi (kuvan sarjanumero 2).
Tähtäin koostuu kartiomaisesta messinkikartiosta etutähtäimessä, joka on painettu yläpiimun kuonopäähän litteäksi, ja vasaran yläosassa on lovi, kuten useimmissa Coltin revolvereissa. Huolimatta tähtäysjärjestelyn suhteellisesta karkeudesta, nämä revolverit ja niiden nykyaikaiset kopiot ovat yleensä melko tarkkoja.
Muunnoksia

Ensimmäinen Coltin valmistama metallinen patruunarevolveri oli Thuer-Conversion Model Revolver, joka ei vaatinut sylinteriä ja jossa oli sylinterimäiset kammiot, jotta se ei loukkaisi Rollin Whiten patenttia. Pieni määrä (noin 1000–1500) mallin 1851 Navy revolvereita muunnettiin käyttämään edestä ladattavia, hieman kartiomaisia ​​patruunoita, jotka sopivat kartiomaisen sylinterin kammioihin.
Rollin Whiten patentin umpeutumisen jälkeen (3. huhtikuuta 1869), Colt 1851 (ja 1861 Navy) revolverit muunnettiin tai valmistettiin ampumaan .38 rimfire tai centerfire patruunoita, Colt Model 1851 Richards-Mason Conversion Coltin tehtaalla.
Käyttö

Kuuluisia "Navyn" käyttäjiä olivat Wild Bill Hickok, William Buffalo Bill Cody, John Henry "Doc" Holliday, Richard Francis Burton, Ned Kelly, Bully Hayes, Ben Pease, Blackbirders, Metis, Seth Kinman, Emir Abdelkader, Boer Kommandot, Bushrangert, Cowboyt, Le Richard, Goodnight, Robert, E. Charlie Richard H. Barter, E. John O'Neill, John O'Mahony, Frank Gardiner, Ulysses S. Grant, Quantrill's Raiders, Tom Bell, Kootenay Brown, Ivan Turchin, John Coffee "Jack" Hays, "Bigfoot" Wallace, Frederick Townsend Ward, Ben McCulloch, Addison Townsend Ward, Ben McCulloch, Addison s. Sota. Käyttö jatkui kauan sen jälkeen, kun nykyaikaisemmat patruunarevolverit esiteltiin.
Ottomaanien valtakunta käytti revolveria vielä Venäjän ja Turkin sodassa 1877–1878, vaikka se olikin melko vanhanaikainen verrattuna venäläisten Smith & Wesson Model 3:een.
Kuvitteellinen elokuvahahmo Mies Ilman Nimeä käyttää myös erästä Navyn muunnosta elokuvassa Hyvät, Pahat ja Rumat.
Paloittain määritelty funktio

Itseisarvofunktio on eräs esimerkki paloittain määritellystä funktiosta.
Paloittain määritelty funktio tarkoittaa matematiikassa funktiota, joka on määritelty eri tavoin määrittelyjoukkonsa osajoukoissa. Funktion määritteleminen paloittain on tarpeen silloin, kun yksi tietty funktio ei riitä kuvaamaan tarkasteltavaa tilannetta tai kun halutaan laajentaa funktion määrittelyjoukkoa sellaisiin joukkoihin, joissa se ei muutoin olisi mahdollista.
Funktion määrittely paloittain

Olkoon 



A


{\textstyle A}

 ja 



B


{\textstyle B}

 joukkoja ja joukolla 



A


{\textstyle A}

 



n


{\textstyle n}

 kappaletta erillisiä osajoukkoja, 




A

1


,

A

2


,
…
,

A

n




{\textstyle A_{1},A_{2},\dotsc ,A_{n}}

, jotka osittavat joukon 



A


{\textstyle A}

. Ts. 




A

i


⊂
A


{\textstyle A_{i}\subset A}

 kaikilla 



i
=
1
,
2
,
…
,
n


{\textstyle i=1,2,\dotsc ,n}

, 




A

i


∩

A

j


=
∅


{\textstyle A_{i}\cap A_{j}=\varnothing }

 kaikilla 



i
≠
j


{\textstyle i\neq j}

 ja 




⋃

i
=
1


n



A

i


=
A


{\textstyle \bigcup _{i=1}^{n}A_{i}=A}

. Olkoon lisäksi joukoilta 




A

1


,

A

2


,
…
,

A

n




{\textstyle A_{1},A_{2},\dotsc ,A_{n}}

 joukolle 



B


{\textstyle B}

 funktiot
f_{1}:A_{1}\to B,f_{2}:A_{2}\to B,\dotsc ,f_{n}:A_{n}\to B.
Tällöin funktio 



f
:
A
→
B


{\textstyle f:A\to B}

,
f(x)={\begin{cases}f_{1}(x),&{\text{ jos }}x\in A_{1}\\f_{2}(x),&{\text{ jos }}x\in A_{2}\\&\vdots \\f_{n}(x),&{\text{ jos }}x\in A_{n}\end{cases}}
on paloittain määritelty funktio. Yksittäisiä funktiolausekkeita kutsutaan usein alifunktioiksi. Funktion määrittelemisessä paloittain on ehtoja, joiden tulee toteutua:
Osajoukkojen 




A

1


,

A

2


,
…
,

A

n




{\textstyle A_{1},A_{2},\dotsc ,A_{n}}

 tulee olla erillisiä. Näin varmistetaan, että paloittain määritelty funktio on funktio, eli se ei saa kahta tai useampaa eri arvoa samassa pisteessä.
Osajoukkojen 




A

1


,

A

2


,
…
,

A

n




{\textstyle A_{1},A_{2},\dotsc ,A_{n}}

 tulee täyttää määrittelyjoukko 



A


{\textstyle A}

. Näin varmistetaan, että funktio on hyvin määritelty (määrittelyjoukkoon ei jää ''aukkoja'').
Funktion 




f

i




{\textstyle f_{i}}

 pitää olla määritelty koko osajoukossa 




A

i




{\textstyle A_{i}}

. Tämä liittyy edelliseen kohtaan.
Esimerkiksi, jos määrittelyjoukosta 



A
=
[
0
,
5
]


{\textstyle A=[0,5]}

 otetaan osajoukot 




A

1


=
[
0
,
1
[


{\textstyle A_{1}=[0,1[}

, 




A

2


=
[
1
,
3
]


{\textstyle A_{2}=[1,3]}

 ja 




A

3


=
[
3
,
5
[


{\textstyle A_{3}=[3,5[}

, niin funktiota 



f
:
A
→
B


{\textstyle f:A\to B}

 ei voi määritellä paloittain joukkojen 




A

1




{\textstyle A_{1}}

, 




A

2




{\textstyle A_{2}}

 ja 




A

3




{\textstyle A_{3}}

 avulla, sillä ehdot 1. ja 2. eivät toteudu (




A

2




{\textstyle A_{2}}

 ja 




A

3




{\textstyle A_{3}}

 eivät ole erillisiä joukkoja ja luku 5 ei kuulu yhteenkään osajoukoista). Osajoukkoja voi olla myös äärettömän monta.
Esimerkkejä > Erikoisfunktioita

Heavisiden funktioYksinkertaisimpia paloittain määriteltyjä funktioita edustaa Heavisiden funktio  H:\mathbb {R} \to \left\{0,{\frac {1}{2}},1\right\},
Signum-funktioSignum-funktio  \mathrm {sgn} :\mathbb {R} \to \{-1,0,1\},
Yleisesti ottaen kaikki porrasfunktiot ovat paloittain määriteltyjä funktioita.
Indikaattorifunktio on paloittain määritelty funktio.
Reaaliluvun 



x


{\textstyle x}

 itseisarvo on paloittain määritelty funktio:
Esimerkkejä > Muita esimerkkejä

Funktio 



f
:

R

→

R



{\textstyle f:\mathbb {R} \to \mathbb {R} }

,
f(x)={\begin{cases}(x+1)^{2},&{\text{ jos }}x<-1\\-x,&{\text{ jos }}-1\leq x<1\\{\sqrt {x-1}},&{\text{ jos }}x\geq 1\end{cases}}
on paloittain määritelty koko reaaliakselilla ja se koostuu kolmesta eri funktiosta, jotka on määritelty omilla osaväleillään 



]
−
∞
,
−
1
[


{\textstyle ]-\infty ,-1[}

, 



[
−
1
,
1
[


{\textstyle [-1,1[}

 ja 



[
1
,
∞
[


{\textstyle [1,\infty [}

. Osa funktion graafista on esitetty viereisessä kuvassa.
Paloittain määriteltyjen funktioiden ominaisuuksia > Yhden reaalimuuttujan reaaliarvoiset funktiot

Jos funktion määrittelevät osafunktiot ovat jatkuvia, niin paloittain määritelty funktio on paloittain jatkuva.
Paloittain määritelty funktio on jatkuva, jos se on paloittain jatkuva ja lisäksi jokaisessa määrittelyvälin reunapisteessä 



a


{\textstyle a}

 pätee jatkuvuusehto
Paloittain määritellyn funktion kuvaajassa avoin ympyrä tarkoittaa määrittelyjoukon osavälin avointa päätepistettä ja suljettu vastaavasti suljettua päätepistettä.
Phillips Brooks

Phillips Brooks
Phillips Brooks (13. joulukuuta 1835 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat – 23. tammikuuta 1893 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen episkopaalisen kirkon pappi ja piispa sekä virsirunoilija.
Brooks valmistui Harvard Collegesta 1855, ja hänet vihittiin papiksi 1859. Hän toimi Bostonin Trinity Churchin pappina ja vuosina 1891–1892 Massachusettsin piispana.
O Little Town of Betlehem

Hänet tunnetaan erityisesti joululaulun "O Little Town of Betlehem" kirjoittajana. Hän kirjoitti laulun pyhäkoulua varten. Innoituksen virteen hän sai käynnistään Betlehemissä jouluna 1865. Virressä oli alkuaan viisi säkeistöä, ja siitä on olemassa säkeistömäärältään erimittaisia versioita.  Amerikassa tekstiin oli liitetty Brooksin seurakunnan urkuri Lewis H. Rednerin tekemä sävelmä. Kun se liitettiin 1906 The English Hymnal-kokoelmaan, sen toimittaja, säveltäjä Ralph Waughan Williams halusi siihen toisen sävelmän, joka pohjautuu englantilaiseen balladiperinteeseen. Sävelmä on vanha englantilainen kansanlaulu, joka tunnetaan nimellä "Forest Green".
Brooksin virrestä on eri kirjoissa useita erilaisia suomennoksia, ja niissä esiintyvät molemmat yllä mainitut sävelmät. Eri yhteyksissä se on julkaistu seuraavina suomennoksina:
Ruotsin kirkon virsikirja
115 Oi herää, pikku Betlehem, et nukkua nyt saa (Suom. tuntem. Uud. suom. Anna-Maija Raittila 1995)
Seurakunta laulaa:
136 Oi herää, pikku Betlehem, et nukkua nyt saa (Suom. Anna-Maija Raittila 1995)
Cantemus:
68 Oi herää, pikku Betlehem, et nukkua nyt saa (Suom. Anna-Maija Raittila 1995
Hengellinen laulukirja:
41 Nyt Beetlehemin seimehen On Jeesus syntynyt.
Suuri joululaulukirja :
Oi Beetlehem, sä pienoinen, min peittää tyyni yö (Suom. V. Arti)
Laula, kaikki maa :
9 Beetlehem, pieni kaupunki, nyt yössä levähdä .(Uud. Irja Hiironniemi)
Siionin Kannel:
28 Beetlehem, pieni kaupunki, nyt yössä levähdät.
Amerikkalaisvastaisuus

Amerikkalaisvastainen graffiti Venezuelan Caracasissa.
Amerikkalaisvastaisuus on vihamielisyyttä, varauksellisuutta, penseyttä tai kriittisyyttä Yhdysvaltain kulttuuria tai ihmisiä kohtaan. Vastustajille Yhdysvallat on symboloinut rahvaan valtaa, rahvaanomaisen kulttuurin leviämistä kansallisten tilalle, liberalismia, vapaakauppaa, juurettomuutta, rotujen sekoittumista, sivistymättömyyttä, rahan palvontaa tai Yhdysvaltojen suoraa puuttumista muiden maiden asioihin.
Antiamerikkalaisuus on yleinen käsite, mutta yleensä sen suosio on kytköksissä Yhdysvaltain hallituksen toimiin maailmassa. Antiamerikkalaisuuden suosio on ollut korkeimmillaan muun muassa Vietnamin sodan, Irakin sodan ja Abu Ghraibin vankilan kidutusskandaalin aikoihin. On kuitenkin kiisteltyä, onko termi aito ideologia vai pelkästään yhdistelmä stereotypioista, ennakkoluuloista ja kritiikistä amerikkalaisia tai Yhdysvaltoja kohtaan. Termin kriitikot kyseenalaistavat antiamerikkalaisuuden erottamisen yksittäisenä ilmiönä ja väittävät termin käyttöön sisältyvän propagandistisia tai poliittisia merkityksiä.