André Weil
Elämäkerta

André Weil syntyi Pariisissa. Hänen vanhempansa olivat syntyperältään juutalaisia, joista isä Bernhard Weil oli kotoisin Strasbourgista, äiti Selma o.s. Reinherz Venäjältä. Bernhard Weil oli kuitenkin luopunut juutalaisesta uskonnosta eikä mielellään puhunut juutalaisesta syntyperästään. Vuosien 1870–1871 Ranskan ja Preussin sodan jälkeen hän oli paennut tuolloin Saksaan liitetystä Elsass-Lothringenista Ranskaan.
André Weilin ainoa sisarus oli kuuluisa filosofi Simone Weil. André opiskeli Pariisissa, Roomassa ja Göttingenissä ja väitteli tohtoriksi vuonna 1928. Oleskellessaan Saksassa hän ystävystyi Carl Ludwig Siegelin kanssa. Vuodesta 1930 lähtien hän vietti kaksi lukuvuotta Aligarh Muslim Universityssä Intiassa. Paitsi matematiikasta, Weil oli koko ikänsä kiinnostunut myös klassisesta kreikkalaisesta ja latinalaisesta kirjallisuudesta, hindulaisuudesta ja sanskritinkielisestä kirjallisuudesta, ja vuonna 1920 hän opiskeli sanskritia. Opetettuaan vuoden Aix-Marseillen yliopistossa hän opetti seuraavat kuusi vuotta Strasbourgissa. Hän meni naimisiin Évelinen kanssa vuonna 1937.lähde?
Toisen maailmansodan alkaessa Weil oli Suomessa Lars Ahlforsin kutsumana ja tapasi tällöin myös Rolf Nevanlinnan. Hänen puolisonsa Éveline palasi Ranskaan ilman häntä. Weil pidätettiin Suomessa talvisodan alettua, koska häntä virheellisesti epäiltiin vakoilusta. Hänen vaimonsa Éveline oli jo sitä ennen palannut Ranskaan. Usein on väitetty, että hänet olisi uhattu teloittaa, mikä kuitenkaan ei pidä paikkaansa. Tapausta tutkineen Osmo Pekosen mukaan hänet oli sen sijaan päätetty karkottaa, jottei tapaus aiheuttaisi ristiriitoja Suomen ja Ranskan välille. Weil joutuikin poistumaan maasta Tornion kautta, jossa hänet luovutettiin rajalla Ruotsin viranomaisille. Kun hän oli palannut Ranskaan, hänet pidätettiin Le Havressa tammikuussa 1940. Häntä syytettiin sotilaskarkuruudesta, ja häntä pidettiin vankina ensin Le Havressa, sitten Rouenissa. Helmikuusta toukokuuhun hän oli Rouenin Bonne-Nouvellen sotilasvankilassa, ja siellä hän laati teoksensa, joka teki hänet tunnetuksi. Hän joutui oikeuteen 3. toukokuuta 1940. Hänet tuomittiin viideksi vuodeksi vankeuteen, mutta hän pyysi oikeutta liittyä sen sijaan sotaväkeen, ja hänelle tarjottiin mahdollisuus liittyä Cherbourg-Octevillen rykmenttiin. Ranskan kukistuttua saman vuoden kesäkuussa hän matkusti perheensä luo Marseilleen, joka tuolloin kuului miehittämättömään Vichyn Ranskaan. Sieltä hän siirtyi Clermont-Ferrandiin, jossa hän tapasi vaimonsa Évelinen, joka oli asunut Saksan miehittämässä Pohjois-Ranskassa.lähde?
Tammikuussa 1941 Weil perheineen matkusti meritse Marseillesta New Yorkiin. Loput sota-ajasta hän asui Yhdysvalloissa, jossa häntä tukivat Rockefeller-säätiö ja John Simon Guggenheimin muistosäätiö. Hän opetti kaksi vuotta matematiikkaa Lehigh’n yliopistossa, jossa hän ei saanut osakseen asianmukaista arvostusta, hänen työkuormansa oli ylisuuri ja palkkansa pieni, mutta toisin kuin opiskelijoita, häntä ei olisi voitu kesken kaiken määrätä sotapalvelukseen. Hän vihastui Lehighille liian suuren opetusvelvollisuutensa vuoksi ja vannoi, ettei enää koskaan puhuisikaan Lehighistä. Lopulta hän jättikin työnsä Lehighissä, muutti Brasiliaan ja opetti 1945–1947 São Paulon yliopistossa työtoverinaan Oscar Zariski. Sen jälkeen hän palasi Yhdysvaltoihin ja opetti Chicagon yliopistossa vuosina 1947–1958 ennen siirtymistään Institute for Advanded Studyyn, jossa hän toimi uransa loppuajan. Hän piti esitelmiä Kansain­välisessä matemaatikko­konferenssissa (ICM) Massa­chusettsin Cambridgessä vuonna 1950 ja Amsterdamissa vuonna 1954 sekä Helsingissä vuonna 1978, jolloin hän oli pääesitelmöitsijänä. Vuonna 1979 Weil jakoi Jean Lerayn kanssa matematiikan toisen Wolfin palkinnon.lähde?