stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1934
Tulokset > Yhdistetty

| Sija | Kilpailija | Seura | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Lauri Valonen | Lahden Hiihtoseura | 438,4 |
| 2 | Aarne Valkama | Ounasvaaran Hiihtoseura | 409,4 |
| 3 | Timo Moberg | Ounasvaaran Hiihtoseura | 393,1 |
| 4 | Tauno Iivanainen | Puijon Hiihtäjät | 386,6 |
| 5 | Pertti Mattila | Lahden Hiihtoseura | 378,1 |
| 6 | Hugo Ilvonen | Lahden Hiihtoseura | 375,5 |
Yhdistetyn SM-kisat pidettiin Nokialla 9.-10. helmikuuta 1934. Hiihto-osuudella selvän johdon otti Ounasvaaran Aarne Valkama, joka hiihdollaan olisi sijoittunut erikoismiesten 17 km:llä 10:ksi. Valkaman ero yhdistetyn hiihdossa toiseksi tulleeseen Lahden Lauri Valoseen oli lähes neljä minuuttia. Valosesta yli minuuttin jäljessä oli kolmanneksi tullut Ounasvaaran Timo Moberg. Mäessä ykkönen oli Puijon Väinö Tiihonen, joka nousi yhdistetyn lopputuloksissa 12. sijalta 7:ksi. Toiseksi yhdistetyn mäessä tuli Valonen, joka näin nousi Suomen mestariksi ohi Valkaman, joka epäonnistui mäessä, erityisesti ensimmäisessä hypyssään. Lahden Hiihtoseuran Paavo Nuotio oli mäessä kolmas, mutta lopputuloksissa Nuotio jäi 9:ksi. Moberg säilytti kolmannen sijansa, vaikka jäi mäessä 9:ksi.
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1935

Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut pidettiin vuonna 8.-10. helmikuuta 1935 Jyväskylässä. Kisoista puuttui joukko ajankohdan suomalaishuippuja, kuten hiihtäjät Mikko Husu, Klaes Karppinen, Väinö Liikkanen, Sulo Nurmela, Veli Saarinen, Aarne Valkama sekä mäkihyppääjät Sauli Pälli ja Lauri Valonen, jotka osallistuivat Tshekkoslovakian Hohe Tatran 13 maan kisoihin.
Tulokset > Miehet 17 kilometriä

| Sija | Kilpailija | Seura | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Matti Lähde | Tainionkosken Urheilijat | 1.02.50 |
| 2 | Martti Lappalainen | Liperin Kivekkäät | 1.03.12 |
| 3 | Valter Forsell | Vehkalahden Veikot | 1.04.12 |
| 4 | Arvo Koskelainen | Karjalan Urheilijat | 1.04.12 |
| 5 | Erkki Hiltunen | Suonenjoen Vasama | 1.04.14 |
| 6 | Pauli Pitkänen | Sänkimäen Haka | 1.04.14 |
Miesten 17 km hiihdettiin Jyväskylässä 8. helmikuuta 1935. Aamulla pakkasta oli kisapaikalla -10 astetta. Ilmoittautuneita oli 128 miestä, mutta lähtijöitä oli 109, joista keskeytti vain muutama mies. 10 km:n kohdalla kisan johdossa oli Tainionkosken Lähde 15 sekunilla ennen Liperin Lappalaista. Kolmantena oli Vehkalahden Forssell 30 sekuntia Lappalaisesta. Maaliin tultaessa Lähde oli lisännyt johtoa Lappalaiseen 22 sekuntiin. Forssell oli puolestaan edelleen kolmas nyt minuutin jäljessä Lappalaista.
Tulokset > Miehet 50 kilometriä

| Sija | Kilpailija | Seura | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Arvi Riivari | Hallan Visa | 3.37.41 |
| 2 | Pekka Niemi | Ounasvaaran Hiihtoseura | 3.38.44 |
| 3 | Valmari Toikka | Kotkan Into | 3.38.45 |
| 4 | Arvo Koskelainen | Karjalan Urheilijat | 3.41.03 |
| 5 | Väinö Sipilä | Hallan Visa | 3.46.05 |
| 6 | Erkki Toimela | Anjalan Liitto | 3.46.57 |
Miesten 50 km hiihdettiin Jyväskylässä 10. helmikuuta 1935. Aamulla pakkasta oli kisapaikalla -6 astetta. Yleisöä oli kisaa katsomassa vajaa 2 000. Ilmoittautuneita oli 79 miestä, mutta lähtijöitä oli vain 51, ja maalin hiihti kaikkiaan 39 miestä. Puolessa matkassa kisaa johti Hallan Visan Arvi Riivari ennen Nummen Kisailijoiden Erkki Dahlgrenia, joka johti noin 20 km:iin asti. Kolmantena hiihtivät kaksi minuuttia Riivarista Ounasvaaran Niemi ja Kotkan Toikka, joista Niemeä pidettiin yllättäjänä - tuntemattomana pohjoisen miehenä. Kaksikosta puoli minuuttia jäljessä oli Iisalmen Visan Klaes Karppinen. Toisen puoliskon alkuvaiheessa Dahlgren joutui kolariin yhdessä laskussa katselijan kanssa ja loukkasi polveaan joutuen keskeyttämän. Toisesta matkan puoliskosta parhaiten suoriutui Niemi ja Toikka, jotka tavoittivat Riivaria häviten kuitenkin reilun minuutin. Niemi voitti puolestaan Toikkaa vain sekunnin. Muista nousevista tähdistä Enon suojeluskunnan Urheilijoiden Martti Lauronen oli 8. Hän hiihti nopeimmin viimeisen 10 km.
Tulokset > Miehet, joukkue

| Sija | Joukkue | Kilpailijat | Aika |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Vehkalahden Veikot | V.Forssell   A.Vanninen   P.Rautjärvi | 3.19,35 |  |
| 2 | Ounasvaaran Hiihtoseura | P.Niemi   S.Lempinen   U.Mathlein | 3.21,16 |  |
| 3 | Kainuun Hiihtoseura | O.Heikkinen   A.Heikkinen   Huusko | 3.22,19 |  |
Kilpailu perustui Jyväskylässä 8.2. hiihdetyn 17 kilometrin kisan yhteistuloksiin - kolmen hiihtäjän yhteisaika.
Tulokset > Naiset 5 kilometriä

| Sija | Kilpailija | Seura | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Anni Onnia | Tampereen Hiihtoseura | 22.20 |
| 2 | Vilma Harju | Vehkalahden Veikot | 22.27 |
| 3 | Irja Penttilä | Vehkalahden Veikot | 22.40 |
| 4 | Helga Koskimies | Vehkalahden Veikot | 23.00 |
| 5 | Anna Reinikka | Kurikan Ryhti | 23.31 |
| 6 | Elsa Koppeli | Jyväskylän Kisa-Toverit | 23.32 |
Naisten 5 km hiihdettiin Jyväskylässä 10. helmikuuta 1935. Tampereen Anna Onnia voitti mestaruuden kaatumisestaan huolimatta. Kahden edellisvuoden mestari Vehkalahden Helga Koskimies jäi kisassa 4:ksi.
Tulokset > Mäkihyppy

| Sija | Kilpailija | Pisteet | Seura | Hyppyjen pituudet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Oiva Valonen | Lahden Hiihtoseura | 212,5 | 34 - 36 m |
| 2 | Pentti Soininen | Puijon Hiihtäjät | 206,3 | 32,0 - 33,5 m |
| 3 | Hugo Ilvonen | Lahden Hiihtoseura | 204,5 | 35,0 - 34,0 m |
| 4 | S.Leino | Kouvolan Hiihtoseura | 203,7 | 33,5 - 33,5 m |
| 5 | V.Janhonen | Jyväskylän Kisa-Toverit | 203,3 | 32,5 - 32,0 m |
| 6 | Paavo Nuotio | Lahden Hiihtoseura | 202,7 | 32,0 - 34,0 m |
Kilpailu käytiin Jyväskylässä 10. helmikuuta 1935. Katselijoita oli yli 2 000. Voiton vei kauniita hyppyjä hypännyt Lahden Oiva Valonen voittaen selvästi Puijon Soinisen ja Lahden Ilvosen. Lahden Rolf Durchman hyppäsi pitkälle, mutta kaatui molemmat hyppynsä. Muista nimimiehistä Lahden Tauno Pälli ja Ounasvaaran Timo Moberg kaatuivat toisen hyppynsä.
Tulokset > Yhdistetty

| Sija | Kilpailija | Seura | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Pertti Mattila | Lahden Hiihtoseura | 438,3 |
| 2 | Hugo Ilvonen | Lahden Hiihtoseura | 434,0 |
| 3 | Niilo Nikunen | Lahden Hiihtoseura | 426,8 |
| 4 | Oiva Valonen | Lahden Hiihtoseura | 417,7 |
| 5 | H.Suuronen | Jyväskylän Kisa-Toverit | 415,3 |
| 6 | Paavo Nuotio | Lahden Hiihtoseura | 402,1 |
Yhdistetyn SM-kisat pidettiin Jyväskylässä 9. helmikuuta 1935. Hiihto-osuudella johdon otti Tainionkosken Niilo Nikunen ennen Lahden P.Mattilaa, H.Ilvosta, Jyväskylän H.Suurosta, Ounasvaaran Timo Mobergia ja Lahden Erkki Mäkistä Mäessä Oiva Valonen nousi 4:ksi. Voitto meni Lahden Mattilalle hopean mennessä Ilvoselle. Näin hiihto-osuuden jälkeen kärjessä ollut Nikunen joutui tyytymään SM-pronssiin. Lahden Nuotio nosti myös asemiaan mäkiosudella sijoituen lopuksi 6:ksi.
2-heksenaali

| 2-heksenaali |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (E)-heks-2-enaali
CAS-numero:  6728-26-3
SMILES:  CCC/C=C/C=O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H10O
Moolimassa:  98,14 g/mol
Kiehumispiste:  146–147 °C
Tiheys:  0,8491 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
2-heksenaali (C6H10O) on tyydyttymättömiin aldehydeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään ainesosana hajusteissa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa 2-heksenaali on väritöntä nestettä, jolla on voimas lehtiä tai ruohoa muistuttava tuoksu. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin. Luonnossa ainetta esiintyy useiden kasvien lehdissä ja muun muassa kirsikoiden, karhunvatukoiden, mustikoiden ja kiivien hedelmissä. Kasvit muodostavat 2-heksenaalia lähtien linoleenihaposta.
2-heksenaalia voidaan eristää kasveista ja valmistaa bioteknisesti tai synteettisesti. 2-heksenaalin synteesin ensimmäisessä vaiheessa butyyrialdehydi kondensoituu etyylivinyylieetterin kanssa rengasrakenteiseksi asetaaliksi. Reaktiota katalysoi booritrifluoridi. Asetaali hydrolysoidaan esimerkiksi rikkihapolla 2-heksenaaliksi.
2-heksenaalia käytetään hajusteisiin antamaan kukkaismaista, hedelmäistä tai lehtiä tai ruohoa muistuttavia vivahteita. Yhdisteestä tuotetaan myös muita hajusteaineita.
Operaatio Alaska

Operaatio Alaska, Finalaska tai Uusi Suomi oli joidenkin Yhdysvaltain viranomaisten ehdottama suunnitelma ottaa suomalaispakolaisia Alaskaan, jos Neuvostoliitto olisi valloittanut Suomen. Alaskaan suunniteltiin suomalaisten ottamista sekä talvisodan että jatkosodan aikana. Uusi Suomi olisi perustettu Keski-Alaskaan Tananajoen ympärille.
Alaskalaiset vastustivat suunnitelmaa lähinnä siksi, että suomen kieltä on vaikea oppia ja sitä ei puhuttu kyseisellä alueella.
Tausta

Yhdysvalloissa talvisodan aikana pelättiin suomalaisten kansanmurhaa, joten sitä ehdotettiin että Amerikka pelastaisi suomalaiset evakuoimalla heidät Alaskaan. Alaska valittiin, koska sen katsottiin soveltuvan suomalaisille ja koska sen väkiluku oli erittäin pieni. Jatkosodan aikana suunniteltiin myös suomalaispakolaisten ottamista, tosin laajemmassa mittakaavassa, koska Amerikka oli valmis evakuoimaan koko Suomen väestön ja asutettu Alaska olisi ollut paremmin turvattu tulevassa kylmässä sodassa Neuvostoliiton hyökkäystä vastaan.
Kirjallisuutta

Henry Oinas-Kukkonen: Finalaska - unelma suomalaisesta osavaltiosta.  Vastapaino, 2017.  ISBN 978-951-768-583-2
Aiheesta muualla

Operaatio Alaska: Yleisradion vaihtehtoiseen historiaan perustuva kuvitteellinen dokumentti tilanteesta jossa Operaatio Alaska on toteutettu
Friikkisirkus

Friikkinäytös Vermontissa Yhdysvalloissa vuonna 1941.
Friikkisirkus (tai friikkishow, friikkinäytös, kummajaisnäytös) on näytös, jossa esitellään kummajaisia eli epätavallisen näköisiä ihmisiä. Esiintyjiin kuului esimerkiksi jättiläisiä, kääpiöitä, ylipainoisia, siamilaisia kaksosia, parrakkaita naisia, pienipäisiä ihmisiä, raajattomia ihmisiä sekä eksoottisten kansojen edustajia.
Friikkisirkukset kehittyivät kuriositeettimuseoista, joissa kummajaisia oli näytteillä muiden epätavallisten kohteiden ohella. Friikkisirkukset olivat itsenäisiä näytöksiä, toisin kuin sirkusten sideshow't, joissa myös saatettiin esitellä kummajaisia.
Friikkisirkukset nousivat suureen suosioon 1800-luvulla Yhdysvalloissa, ja pienimuotoisia näytöksiä nähtiin myös muualla, kuten Suomessa. Näytökset koettiin normaalina viihteenä, ja niitä mainostettiin tavallisissa lehdissä.
Friikkinäytösten suosion huippu kesti 1840-luvulta 1900-luvun taitteeseen ja pienimuotoisempana aina 1940-luvulle asti. Kummajaisten esittelyn arvostelu ja kyseenalaistaminen sekä elokuvan tulo 1920-luvulla vaikuttivat friikkinäytösten suosion hiipumiseen. Toiminnan lakkaamisen johdosta siihen yhdistetty hyväksikäyttö lakkasi, mutta toisaalta alalta vapaaehtoisesti toimeentulonsa hankkineet ihmiset menettivät elantonsa.
Tod Browningin sideshow-elokuva Freaks – kummajaiset (1932) kertoo friikkisirkuksessakin esiintyneistä ihmisistä.
Kummajainen

Eräs yleinen "kummajainen" tai "luonnonoikku" on kaksipäisenä syntynyt vasikka.
Kummajainen on nimitys, jota käytetään jostain ulkomuodoltaan tai -näöltään selvästi totutusta ja tavanomaisesta poikkeavasta. Synnynnäisesti epämuodostuneita tai muutoin poikkeavia ihmisiä ja eläimiä on kutsuttu myös hiukan neutraalimmalla nimityksellä "luonnonoikku". Puhekielessä käytetään usein samassa merkityksessä englanninkielisestä freak-sanasta johdettua nimitystä friikki.
Entisaikaan kummajaisia käytettiin yleisesti friikkisirkusten sekä sirkusten sideshow'iden vetonauloina. Tunnetuimpia esimerkkejä ovat siamilaiset kaksoset.
"Kummajaiseksi" voi ryhtyä myös tietoisesti kehonmuokkauksella – tosin se mitä pidetään kummajaismaisena riippuu ympäröivän yhteisön normeista ja arvostuksista.
Varainhankinta

Lapsi myy keksejä osana partion varainhankintaa yhdysvalloissa.
Varainhankinta on rahoituksen hankkimiseen tähtäävää toimintaa, jota harjoittavat erilaiset yhdistykset, yritykset, ryhmät ja muut organisaatiot. Varainhankinnalla pyritään turvaamaan toiminnan jatkuvuus ja mahdollistamaan organisaation tavoitteiden toteuttaminen.
Varainhankinta on monille organisaatioille välttämätöntä toiminnan jatkuvuuden kannalta. Erityisesti yleishyödyllisille yhteisöille onnistunut varainhankinta mahdollistaa riippumattomuuden ulkopuolisesta rahoituksesta. Ulkopuolista rahoitusta haettaessa vaaditaan usein myös omarahoitusosuutta, mikä korostaa oman varainhankinnan merkitystä.
Käytännössä varainhankinta toteutuu usein tuotteiden tai palveluiden myynnin, tapahtumien järjestämisen sekä lahjoitusten keräämisen kautta.
Yhdistysten varainhankinta perustuu useisiin eri lähteisiin. Keskeisimpänä rahoitusmuotona toimivat jäsenmaksut, joiden suuruudesta päätetään yhdistyksen säännöissä. Yhdistykset voivat myös vastaanottaa lahjoituksia sekä järjestää rahankeräyksiä, joihin tarvitaan yleensä viranomaisen lupa. Monet yhdistykset harjoittavat myös pienimuotoista tuote- ja palvelumyyntiä sekä tekevät yritysyhteistyötä.
Sääntely

Suomessa varainhankintaa säädellään useilla eri laeilla. Rahankeräyslaki määrittelee rahankeräysten järjestämisen ehdot, ja yhdistyslaki asettaa puitteet yhdistysten taloudenhoidolle. Varainhankinnassa tulee huomioida myös kuluttajansuojalaki ja henkilötietolaki. Vuodesta 2020 alkaen on ollut mahdollista järjestää myös ilmoituksenvaraisia pienkeräyksiä, mikä on helpottanut erityisesti pienten yhdistysten varainhankintaa.
Yleishyödylliset yhteisöt nauttivat erityisasemaa varainhankinnan verotuksessa. Ne on vapautettu varainhankintatuottojen verotuksesta, kun toiminta täyttää yleishyödyllisyyden kriteerit. Elinkeinotoiminnan muodossa harjoitettava varainhankinta on kuitenkin veronalaista myös yleishyödyllisille yhteisöille.
Armand Călinescu
Teoksia

Discursuri parlamentare 1926–1933 (1938)
Insemnări politice 1926–1939 (1990)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Armand Călinescu Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  IdRef
Emma (taidemuseo)

| Emma Espoon modernin taiteen museo |
| --- | --- |
 WeeGee-talon ja Emman sisäänkäynti elokuussa 2015.
Tyyppi:  Nykytaiteen museo 
Sijainti:  Ahertajantie 5, 02100 Espoo
Perustettu:  2002
Johtaja:  Pilvi Kalhama (1.8.2012 alkaen)
Kotisivut:  museon kotisivut
Koordinaatit:  60°10′44″N, 24°47′38″E
 fiEmma Espoon modernin taiteen museo 
   
Espoon modernin taiteen museo Emma on Espoon Tapiolassa sijaitseva kotimaiseen ja kansainväliseen modernismiin, nykytaiteeseen sekä designiin keskittyvä taidemuseo. Sitä ylläpitää Emma-taidemuseosäätiö sr. Emma on pinta-alaltaan Suomen suurin taidemuseo. Museo toimii professori Aarno Ruusuvuoren suunnittelemassa betonibrutalismia edustavassa WeeGee-talossa, joka on alun perin valmistunut Weilin+Göösin kirjapainotaloksi 1960-luvulla. Kokoelmiin kuuluvat muun muassa Emma-kokoelma, Collection Kakkonen, Saastamoisen säätiön taidekokoelma ja Tapio Wirkkala Rut Bryk Säätiön kokoelma. Emman museonjohtajana toimii Pilvi Kalhama, kehitysjohtajana Saara Suojoki ja Espoon taidemuseosäätiön hallituksen puheenjohtajana Saija Äikäs.
Samalla sisäänpääsylipulla pääsee Emman lisäksi Futuro-taloon, Mauri Kunnas -näyttelyyn sekä Espoon kaupunginmuseoon, jotka toimivat kaikki Näyttelykeskus WeeGeellä. Samasta pihapiiristä löytyy myös Museo Leikki sekä Suomen kello- ja korumuseo Kruunu.
WeeGee-talon edessä sijaitseva veistospuisto esittelee taidetta Emman kokoelmista. Esillä on Matti Peltokankaan teos Kulku vuodelta 1990, Eero Hiirosen Pro Aqua vuosilta 2005–2006. Raimo Utriaisen taidesäätiö teetti veistoksen Virta I (1981/2006) sijoitettavaksi Weegeen edustalle. Sen mallina oli Utriaisen 1980-luvun Virta-sarjan veistos Virta I vuodelta 1981. Veistos paljastettiin lokakuussa 2006.
Historia

Espoo perusti Espoon taidemuseosäätiön vuonna 2002. Emma avattiin yleisölle 13. lokakuuta 2006 WeeGee-talon kunnostuksen valmistuttua.
Emma sijaitsee arkkitehtuuriltaan merkittävässä professori Aarno Ruusuvuoren suunnittelemassa WeeGee-talossa. Emman noin 6000 m² näyttelytilat sijaitsevat rakennuksen 1. ja 2. kerroksissa. Näyttelytiloissa esitetään Collection Kakkosen sekä Saastamoisen säätiön ja Tapio Wirkkala Rut Bryk säätiön kokoelmien lisäksi vaihtuvia suomalaisia ja kansainvälisiä modernin ja nykytaiteen näyttelyitä sekä muotoilua.
Museossa on pysyvästi esillä Saastamoisen säätiön kokoelmanäyttely. Saastamoisen säätiön taidekokoelma[3] liitettiin Emman kokoelmiin talletuksena taidemuseon perustamisen yhteydessä. Kokoelmassa on yli 2 800 teosta, joista kerralla on esillä noin 150. Näyttelytilassa on myös 4K-tekniikalla varustettu mediataiteen tila taidekokoelman mediataideteosten esittelyä varten.
Emman oma taidekokoelma, entinen Espoon kaupungin taidekokoelma, sisältää yli 2 900 teosta. Taidekokoelmaan kuuluvat julkiset teokset kaupungin virastoissa, laitoksissa sekä ulkotiloissa. Osa on esillä Emmassa.
Vuonna 2003 perustettu Tapio Wirkkala Rut Bryk säätiö vaalii Rut Brykin ja Tapio Wirkkalan taiteellista perintöä. Säätiön ja Emman kesken solmittiin talletussopimus, jonka perusteella museon hallintaan siirtyi yli 3 000 säätiön omistamaa esinettä. Mukana on taideteoksia, taideteollista esineistöä, prototyyppejä sekä arkistoaineistoa. Marraskuussa 2015 Espoon kaupunki, Emma-museo ja Tapio Wirkkala Rut Bryk säätiö solmivat sopimuksen säätiön kokoelman sijoittamisesta pysyvästi näyttelykeskus WeeGeen tiloihin. Säätiön kokoelma on esillä Bryk & Wirkkala -katseluvarastossa, joka on säilytystilan, näyttelyn ja työskentelytilan yhdistelmä.
Vuonna 2020 Kyösti Kakkonen, Emma ja Espoon kaupunki solmivat yhteistyösopimuksen, jonka seurauksena Collection Kakkonen ja sen pitkäaikaista esittämistä varten rakennettu uusi näyttelytila avautuivat Näyttelykeskus WeeGeellä marraskuussa 2022.
Kesällä 2013 Espoon Taide- ja Tietotekniikkakeskus Cartes sulautui Emman toimintoihin. Cartesin olivat perustaneet vuonna 1990 Sibelius-Akatemia, Teknillisen korkeakoulu ja Espoon kaupunki, ja sitä ylläpiti voittoa tavoittelematon Espoon Taide- ja Tietotekniikkasäätiö. Cartes järjesti ja tuotti uutta teknologiaa soveltavia taidetapahtumia ja taideteoksia sekä edisti alan tutkimustoimintaa. Cartesin päätapahtuma viime vuosina oli vuosittain järjestettävä Cartes Flux -uusmediataidefestivaali, joka esitteli kotimaista ja kansainvälistä kokeellista mediataidetta. Cartes oli yksi keväällä 2010 perustetun Suomen Mediataideverkosto ry:n perustajajäsenistä.
Emmalle myönnettiin Vuoden museo -palkinto keväällä 2018.
Näyttelyt

Emman toisella puolella vierailevat vaihtuvat näyttelyt, jotka esittelevät kansainvälistä ja kotimaista taidetta ja designia. Näyttelyt esittelevät modernin taiteen klassikoita sekä muistuttavat jo unohtuneista suomalaisista merkittävistä modernin taiteen edustajista. 2020-luvulla Emman rooli myös muotoilua esittelevänä taidemuseona on vahvistunut.
Kokoelmat > Espoon modernin taiteen museon kokoelma

Emman taidekokoelma on espoolaisten oma taidekokoelma. Emman kokoelmaa on kerätty 1950-luvulta lähtien, teoksia kokoelmassa on yli 2 900. Se on taidemuseon kokoelmista suurin ja vanhin. Alun perin Espoon kaupungin taidekokoelmasta tuli Emman kokoelma vuonna 2002, kun kaupungin kuvataidetoiminnasta ja kokoelmien kartutuksesta huolehtimaan perustettiin Espoon Taidemuseosäätiö, joka hallinnoi vuonna 2006 yleisölle ovensa avannutta taidemuseota. Merkittävä osa Emman kokoelman teoksista on jatkuvasti esillä Espoon kaupunkikuvassa, ulkotiloissa julkisina monumentteina tai koulujen, sairaaloiden, päiväkotien, palvelutalojen, uimahallien aulatiloissa ja käytävillä, kaikkien kaupunkilaisten saavutettavissa.
Vuonna 2017 Nokia lahjoitti nykytaiteen kokoelman Emmalle Suomen 100-vuotisjuhlavuonna. Museon omistukseen siirtyi kaikkiaan 27 teosta, joiden arvo on yhteensä noin 700 000 euroa. Taidelahjoitus sisältää teoksia sekä kotimaisilta että ulkomaisilta taiteilijoita. Kokoelman teokset ovat nykytaidetta ja edustavat monimuotoisesti eri tekniikoita. Se sisältää merkittävien kansainvälisten taiteilijoiden, kuten Eija-Liisa Ahtilan, Anselm Kieferin, Esko Männikön, Jussi Nivan, Tony Ourslerin ja Bill Violan teoksia. Pääosa teoksista oli esillä Emmassa Nokian kokoelmanäyttelyssä 6.6.–10.9.2017.
Kokoelmat > Saastamoisen säätiön taidekokoelma

Saastamoisen säätiön taidekokoelma sai alkunsa, kun itäsuomalaisen teollisuussuvun kotiin hankittiin 1910-luvun taideteoksia muun muassa Ilmari Aallolta ja Tyko Salliselta. Liisa Saastamoinen ja Osmo P. Karttunen perustivat Saastamoisen säätiön vuonna 1968 taidekokoelman säilyttämiseksi. Nykyisin säätiön tehtäviin kuuluu taidekokoelman kehittäminen ja esittäminen. Kokoelma on vaikuttanut sekä Kuopion taidemuseon perustamiseen 1980-luvulla että Espoon modernin taiteen museon perustamiseen vuosituhannen taitteessa. Vuonna 1999 kokoelma talletettiin Espoon kaupungille. Taideteokset ovat säätiön omistuksessa ja kokoelman sijoituspaikka on Emma-museo.
Taidekokoelmaan kuuluu runsaat 2 800 teosta, jotka edustavat suomalaista ja kansainvälistä taidetta. Suomalaisen kokoelman perusta on 1910-luvun Marraskuun ryhmän taide, ja nykyisin kokoelmaan kuuluu teoksia alkaen 1910-luvun modernismin maalauksista aina 2010-luvun valokuva- ja videotaiteeseen. Kansainvälisen nykytaiteen kokoelman keskeinen linja nousee eurooppalaisen 1960-luvun, italialaisen arte poveran ja uuden esittävän maalauksen perinteestä.
Saastamoisen säätiön taidekokoelmaan hankitaan pääosin kotimaista ja kansainvälistä nykytaidetta. Historiallista kokoelmaa täydennetään erittäin valikoivasti. Kansainvälisen kokoelman kerääminen aloitettiin 1990-luvulla. Englantilaisen kuvanveistäjän Antony Gormleyn veistos Two Times oli kokoelman ensimmäinen kansainvälinen teos. Säätiön taidekokoelman keskiössä on maalaustaide. Kokoelmaan hankitaan maalausten lisäksi muita taiteenlajeja. Valokuva- sekä mediataidetta on hankittu 1990-luvulta saakka. Mediataiteen kokoelmaan kuuluu muun muassa Eija-Liisa Ahtilan, William Kentridgen, Shirin Neshatin ja Pilvi Takalan teoksia.
Saastamoisen säätiö ja Emma tuottavat yhdessä InCollection-näyttelysarjaa, jossa tilataan vuosittain uraauurtavalta taiteilijalta uusi teos säätiön kokoelmaan. Kukin taiteilija luo paikkaan sidotun teoksen, joka ottaa huomioon museon arkkitehtuurin ja ympäristön. Tilatun teoksen julkistamisen yhteydessä järjestetään näyttely, jossa esitellään laajemmin taiteilijan tuoretta tuotantoa.
Kokoelmat > Tapio Wirkkala Rut Bryk säätiön kokoelma

Tapio Wirkkalan ja Rut Brykin taiteellinen perintö on uskottu vuonna 2003 perustetun Tapio Wirkkala Rut Bryk säätiön tehtäväksi ja talletettu Emmaan.
Vuonna 2017 Emma avasi 1 000 m2:n laajennuksen Tapio Wirkkala Rut Bryk säätiön kokoelmalle ja arkistolle sekä nykymuotoiluun keskittyville näyttelyille. Katseluvaraston ja vaihtuvien näyttelyiden kesken jakautuvan tilan suunnittelijoina toimivat Johanna Brummer ja Heini-Emilia Saari (Studio Wanderlust). Tapio Wirkkala Rut Bryk säätiön kokoelma on pysyvästi esillä Emmassa katseluvarastona. Alun perin taiteilija-muotoilijapariskunnan omistuksessa ollut kokoelma ja arkisto on laaja, se käsittää yli 5 000 esinettä, mallia, piirustusta, luonnosta, prototyyppiä sekä valokuvaa. Mukana on Brykin ja Wirkkalan työskentelyyn ja uraan liittyvän materiaalin lisäksi paljon henkilökohtaista esineistöä, ja kuvia pariskunnan matkoilta ja elämän varrelta.
Kokoelmat > Collection Kakkonen

Kauppaneuvos Kyösti Kakkosen vuosikymmenten aikana keräämällä, yli 10 000 muotoilu- ja taide-esineen kokoelma sisältää merkittäviä kotimaisia ja kansainvälisiä teoksia 1800-luvun lopulta tähän päivään. Vuonna 2020 Kyösti Kakkonen, Emma ja Espoon kaupunki solmivat yhteistyösopimuksen, jonka seurauksena Collection Kakkonen ja sen pitkäaikaista esittämistä varten rakennettu uusi näyttelytila avautuivat Näyttelykeskus WeeGeellä marraskuussa 2022. Emmaan talletetut noin 1300 teosta keskittyvät kokoelman ytimeen: suomalaiseen keramiikkaan ja lasiin.