stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Doverin metroasema
Junat

| Pääteasema | Ensimmäinen juna | Ensimmäinen juna | Ensimmäinen juna | Ensimmäinen juna | Viimeinen juna |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | ma – la |  | su & yleinen vapaa |  | joka päivä |  |  |
East West Line
| EW1 Pasir Ris | 5:40 |  | 6:08 |  | 23:51 |  |  |
| EW33 Tuas Link | 6:18 |  | 6:44 |  | 0:17 |  |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Doverin metroasema Wikimedia Commonsissa
Doverin metroasema Singaporen liikennelaitoksen sivuilla (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä asema: Buona Vista | East West Line | Seuraava asema: Clementi |
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Dover MRT Station
Käännös suomeksi
Kultainen salama

Kultainen salama on nimimerkki Taru Mäkisen (jonka takana kirjailijat Taru ja Tarmo Väyrynen) kirjoittama nuortenkirjasarja. Kirjasarja julkaistiin vuosien 1989–1994 aikana, ja siihen kuuluu kymmenen osaa.
Juoni

Kultainen salama on viiden nuoren tutkimusryhmä, joka tutkii erilaisia tapauksia, esimerkiksi kotikaupungin lottovoittajan tyttären sieppausta ja törkeää ylinopeutta ajavan henkilöllisyyttä. Ryhmään kuuluvat vahva ja itsevarma Reko, joka on myös ryhmän johtaja, kaunis ja vaalea Elisa ja hänen koiransa kultainennoutaja Bella, luontoharrastaja ja mestarikokki Visa, tietokoneista kiinnostunut Hakkeri eli Harri, ja joukon fiksuin, ujo ja ruskeasilmäinen Terhi, joka haaveilee aikuisena eläinlääkärin ammatista.
Kultainen salama -kirjat

Kaikki osat ovat Tammen kustantamia.
Kultainen salama ja myrkkykätkö (1989)
Kultainen salama ja miljoonakeikka (1989)
Kultainen salama ja kaahariauto (1989)
Kultainen salama ja murtovarkaat (1990)
Kultainen salama ja polttopullo (1990)
Kultainen salama ja katoavat tavarat (1991)
Kultainen salama ja pankkiryöstö (1993)
Kultainen salama ja vanha kirje (1993)
Kultainen salama ja jälkien arvoitus (1994)
Kultainen salama jälleen yhdessä (1994)
Vuonna 2021 Saga Egmont julkaisi kirjasarjan osat e-kirjamuodossa.
Televisiosarja

Yleisradio teki televisioon vuonna 1994 kuusiosaisen televisiosarjan Kultainen salama, joka perustuu kirjasarjan osiin "Kultainen salama ja miljoonakeikka", "Kultainen salama ja kaahariauto" ja "Kultainen salama ja pankkiryöstö".
A Hard Day’s Night (kappale)

| ”A Hard Day’s Night” The Beatles |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: A Hard Day’s Night
 Äänitetty : 16. huhtikuuta 1964, EMI Studios, Lontoo
 Julkaistu:  10. heinäkuuta 1964    13. heinäkuuta 1964
 Formaatti: 7"-vinyyli
 Tekijä(t): John Lennon, Paul McCartney
 Tuottaja(t): George Martin
 Tyylilaji: pop rock
 Kesto: 02.28
 Levy-yhtiö:  Parlophone    Capitol
Listasijoitukset
  Britannia: 1.    Yhdysvallat: 1.    Ks. lisää listasijoituksia
The Beatlesin muut singlet
| ”Can’t Buy Me Love”   1964 ”Do You Want to Know a Secret” (USA) 1964 | ”A Hard Day’s Night” 1964 | ”I Feel Fine”   1964 ”And I Love Her” (USA) 1964 |
A Hard Day’s Night on brittiläisen The Beatles -yhtyeen kappale vuodelta 1964. Albumin A Hard Day’s Night avausraitana sekä erikseen singlenä  julkaistu kappale merkittiin John Lennonin ja Paul McCartneyn yhdessä kirjoittamaksi. Listaykköseksi sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa nousseella kappaleella Beatles sai ensimmäisen Grammy-palkintonsa.
Laulun synty

John Lennon kirjoitti ”A Hard Day’s Nightin” 13. huhtikuuta 1964, samana päivänä, jolloin oli päätetty, että elokuvan nimeksi tulee A Hard Day’s Night (suom. ”Kovan päivän ilta”). Kyseinen fraasi oli rumpali Ringo Starrin tokaisema lausahdus kiireisen päivän jälkeen. Se päätyi sekä kappaleen että elokuvan nimeksi. Lennon kirjoitti kappaleen vanhan syntymäpäiväkortin kääntöpuolelle. Paul McCartney ei kuitenkaan pidä mahdottomana, että hän olisi ollut pienimuotoisesti mukana kappaleen teossa:
»John (Lennon) sanoi: ”Minä kirjoitan sen.” Ja kirjoittikin, tullen seuraavana päivänä takaisin sen kanssa. Luulen, että hänellä ei välttämättä ollut kaikkia sanoja. Olen saattanut olla mukana siinä väliosassa.» 
(Paul McCartney.)
14. huhtikuuta Lennon ja McCartney esittivät kappaleen akustisesti elokuvan tuottajalle Walter Shensonille, joka piti erityisesti rytmiä ja sovitusta erinomaisena.
Äänitys

Musiikkinäyte
Alle 10%:n näyte kappaleesta.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Kappale nauhoitettiin 16. huhtikuuta 1964 kolmessa tunnissa Abbey Roadin studioilla. Siitä otettiin kaikkiaan yhdeksän ottoa, joista viimeinen valittiin lopulliseksi versioksi. Kappaleen lauloi säveltäjä Lennon itse – lukuun ottamatta väliosaa, jonka lauloi McCartney, koska Lennon ei kyennyt pääsemään riittävän korkealle.
Kappaleen kuuluisa avaussointu on herättänyt paljon keskustelua ja analyysiä. Vaikka se kuulostaakin vain yhdellä kitaralla tehdyltä, on siinä mukana useampi soitin. John Lennon ja George Harrison soittavat kitaroillaan Fadd9-soinnun ja Paul McCartney bassolla D-nuotin. Tarkasti kuunneltuna voi kuulla myös Ringo Starrin lyövän iskun virvelirumpuun ja lautaseen. George Martin soitti pianolla D2, G2, D3, G3 ja C4. Lopputulosta on lähimpänä sointu Dm7sus4. Yhtye tiesi, että kappaletta käytettäisiin niin elokuvan kuin albuminkin aloituksena, joten kappaleen alusta haluttiin erityisen vahva ja tehokas.
Äänitys > Kokoonpano

John Lennon – laulu, rytmikitarat (Rickenbacker 325 ja Gibson J160E)
Paul McCartney – laulu väliosassa, taustalaulu, bassokitara (Höfner 500/1)
George Harrison – soolokitara (Rickenbacker 360-12)
Ringo Starr – rummut (Ludwig)
George Martin – piano
Julkaisu ja vastaanotto

Britanniassa ”A Hard Day’s Night” julkaistiin singlenä B-puolenaan ”Things We Said Today” 10. heinäkuuta ja samana päivänä se ilmestyi myös A Hard Day’s Night -albumin Britannian-painoksella. Kappale nousi listaykköseksi niin Record Retailerin, New Musical Expressin, Melody Makerin, Disc Weeklyn kuin BBC:nkin listoilla. Näistä arvostetuimmalle Record Retailerin listalle kappale nousi 18. heinäkuuta, oli listaykkösenä kolme viikkoa ja säilyi listalla kaikkiaan kolmentoista viikon ajan.
Yhdysvalloissa kappale ilmestyi ensimmäisen kerran A Hard Day’s Night -albumin Amerikan-painoksella 26. kesäkuuta 1964. Singlenä se julkaistiin 13. heinäkuuta ja viiden viikon jälkeen sitä oli myyty yli miljoona kappaletta, minkä johdosta singlestä myönnettiin kultalevy. Kappale nousi listaykköseksi niin Billboardin, Cashboxin kuin Record Worldin listoilla. Billboardin listalla se pysyi kaikkiaan kolmetoista viikkoa 18. heinäkuuta lähtien, niistä ykkösenä kaksi viikkoa. Myös B-puoli ”I Should Have Known Better” saavutti pientä menestystä ja nousi Cashbox-listalla 43:nneksi ja Billboard-listalla 53:nneksi.
”A Hard Day’s Night” nousi Britannian ja Yhdysvaltojen lisäksi listaykkösksi myös ainakin Alankomaissa (5 viikkoa), Norjassa (1 viikko), Irlannissa,  Suomessa, Ruotsissa, Tanskassa, Hongkongissa, Espanjassa ja Argentiinassa. Valtaosassa singlen muissa kuin Britannian- ja Yhdysvaltain-painoksissa B-puolena oli Britannian-painoksen tapaan ”Things We Said Today”. Joissain valtioissa singlen julkaisi poikkeuksellisesti Odeon Records.
Yhtyeelle myönnettiin kappaleesta Grammy-palkinto, mikä oli yhtyeen saralla ensimmäinen laatuaan. Laulusta on tehty paljon cover-versioita. Esittäjiin lukeutuvat muun muassa Chet Atkins, Ella Fitzgerald, Screamin' Jay Hawkins, Goldie Hawn, The Bar-Kays, Billy Joel, Quincy Jones, The Knack, Peggy Lee, George Martin, Otis Redding ja The Supremes.
The Esquires on tehnyt suomenkielisen version kappaleesta nimellä ”Kovan päivän ilta”.
Julkaisu ja vastaanotto > Listasijoitukset

| Valtio | Korkein sijoitus | Listaviikot | Nousu listalle | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Alankomaat | 1. | 13 | 18.7.1964 |  |
|  Argentiina | 1. |  |  |  |
|  Espanja | 1. |  |  |  |
|  Hongkong | 1. |  |  |  |
|  Irlanti | 1. | 9 | 20.7.1964 |  |
|  Britannia | 1. | 13 | 18.7.1964 |  |
|  Norja | 1. | 14 | viikko 31/1964 |  |
|  Ruotsi | 1. |  |  |  |
|  Tanska | 1. |  |  |  |
|  Yhdysvallat | 1. | 13 | 18.7.1964 |  |
|  Länsi-Saksa | 2. |  | 1964 |  |
Singlen kappaleet

A-puoli
A Hard Day’s Night – 2.28 (säv. Lennon/McCartney)
B-puoli
Things We Said Today – 2.34 (säv. Lennon/McCartney)
I Should Have Known Better – 2.42 (säv. Lennon/McCartney)
Kristillinen eksistentialismi

Kristillinen eksistentialismi tarkoittaa eksistentialistisen filosofian suuntauksen kristillisiä muotoiluja ja tulkintoja. Eksistentialismi tarkoittaa lähinnä 1800-luvulla pohjustettua ja toisen maailmansodan jälkeen yleistynyttä mannermaisen filosofista ajattelusuuntaa, jonka mukaan olennon olemassaolo eli eksistenssi edeltää sen olemusta. Eksistentialismin mukaan olennolla ei siis ole ennalta annettua tarkoitusta tai luontoa. Ihmisellä on näin ollen vapaus tai vastuu luoda ja tulkita omaa elämäänsä määrittäviä merkityksiä.
Ajatussuunta on osittaisessa ristiriidassa kristillisen näkemyksen kanssa, jonka mukaan luomakunnalla on sille ennalta asetettu olemus ja tarkoitus. Tästä huolimatta kristinusko ja eksistentialismi eivät ole toisensa poissulkevia, vaan niiden välillä on mahdollista luoda synteesiä. Tunnetuin kristillinen eksistentialisti lienee Søren Kierkegaard. Kristillistä eksistentialismia edustavista nykyaikaisista ajattelijoista merkittävimpiä taas on Paul Tillich.
Kierkegaardin kristillinen eksistentialismi

Kierkegaardin (1813-1855) filosofia toimi paitsi edeltäjänä, myös monella tapaa alkusysäyksenä myöhemmälle eksistentialistiselle ajattelulle. Hänen filosofiassaan on lukuisia yhtymäkohtia myöhemmin syntyneeseen eksistentialistiseen filosofiaan, ja monet eksistentialistit ovat saaneet vaikutteita hänen ajattelustaan. Kierkegaardin filosofiassa on myös selkeä kristillinen pohjavire, vaikka hän oli myös ankaran kriittinen oman aikansa kristinuskon valtavirralle.
Kierkegaardin kristillinen eksistentialismi > Totuuden subjektiivisuus

Kierkegaard kritisoi G.W.F Hegelin ajatusta siitä, että todellisuutta olisi mahdollista kuvata jonkinlaisen "objektiivisen hengen" perspektiivistä. Kierkegaardin mukaan Hegelin filosofiassa yksilön kokemus olemassaolosta typistyy pelkäksi aksidentaaliseksi ja lopulta merkityksettömäksi asiaksi. Kierkegaard kritisoi tätä lähestymistapaa, ja toteaa, että olemassaoloa koskevasta tiedosta puhuttaessa ihmisen oma kokemus olemassaolosta on itse asiassa perustavin mahdollinen tieto, mitä asiasta on mahdollista saada. Näin ollen subjektiivinen kokemus on episteemisesti perustavampaa kuin objektiivinen totuus. Subjektiivinen totuus taas ei Kierkegaardin mukaan ole  luonteeltaan loogisesti selitettävää ja koko maailmaa koskevaa, vaan usein irrationaalista ja ennemmin eettistä kuin kognitiivista.
Kierkegaardin kristillinen eksistentialismi > Eksistentiaalinen ahdistus

Subjektiivisen totuuden kohtaaminen aiheuttaa Kierkegaardin mukaan ihmiselle hämmennystä ja ahdistusta. Ihminen ei voi esittää itselleen objektiivisia perusteita, jotka oikeuttaisivat hänen kokemansa subjektiivisen todellisuuden. Koska hänen oma subjektiivinen totuutensa on hänelle sisäinen ja enemmän koettu kuin sanallisesti ajateltu, ei hän myöskään voi jakaa sitä muille.
Kierkegaardin mukaan suuri osa ihmisistä vastaa tähän ahdistukseen siten, että he pyrkivät eroon itsestään. He eivät halua sitoutua omaan subjektiiviseen todellisuuteensa, vaan pikemmin antavat muiden ihmisten ja yhteiskunnan määrittää itseään. Tässä suhteessa Kierkegaard yhtyy eksistentialistien valtavirtaan, sillä yhtenäiskulttuurin ja epäautenttisen olemassaolon vastustus on eksistentialistisia ajatussuuntia laajasti yhdistävä tekijä.
Kierkegaardin kristillinen eksistentialismi > Uskon hyppy ja uskon ritari

Kuten myös monilla muilla eksistentialisteilla, myös Kierkegaardin filosofian ihanteena on epäautenttisesta olemassaolosta ulos murtautuva sankari. Kierkegaard kutsuu tätä autenttisen olemassaolon saavuttanutta yksilöä "uskon ritariksi". Autenttisen olemassaolon saavuttaminen vaatii "persoonallisuutta määrittävää" (personligheds definerende) päätöstä, jossa ihminen sitoo elämäänsä ohjaavat periaatteet, sitoumukset ja asenteet yhtenäiseksi kokonaisuudeksi. Päätöksen myötä ihminen voi alkaa elää moraalisesti merkityksellistä elämää, jota ei enää ohjaa ympäröivän massakulttuurin paine, muttei myöskään velvollisuuseettiset käskylauseet taikka yksilöllinen nautinnon tavoittelu.
Käytännössä muutos uuteen tilaan tapahtuu "loikan" (springer) kautta. Loikassa ihminen sitoutuu henkilökohtaiseen todellisuuteen, jonka hän asettaa nyt normatiivisesti korkeammalle kuin objektiivisen todellisuuden. Esimerkkinä loikasta Kierkegaard antaa Raamatun kertomuksen Abrahamista uhraamassa poikaansa Iisakia Jumalalle - sitoutuessaan Jumalalta saamaansa käskyyn Abraham sitoutuu täydellisesti subjektiiviseen todellisuuteensa ja asettaa sen äärimmäisellä tavalla universaalien moraaliperiaatteiden edelle.
Kierkegaardin mukaan aito kristillisyys edellyttää uskon loikkaa. Tällöin ihminen hyväksyy sen, että uskonto on osittain irrationaalista, eikä sitä voida täysin ymmärtää. Koska uskon loikan jälkeen ihmisen käsitys todellisuudesta on subjektiivinen ja sisäisesti koettu, eivät muut voi ymmärtää tätä uskoa, eikä sitä voida heille tyydyttävästi perustella. Tämän vuoksi uskon ritari näyttäytyy Kierkegaardin mukaan ulkopuolisten silmissä tavallaan hulluna. Aito kristillisyys ei myöskään Kierkegaardin mukaan toteudu institutionalisoidun kirkon piirissä, vaan on perustavalla tavalla henkilökohtaista. Kierkegaard usein kritisoikin aikansa kirkkoa.
Paul Tillich

Paul Tillich (1886-1965) oli luterilainen teologi ja eksistentialistinen filosofi. Hänen teologinen ja filosofinen pääteoksensa Systematische Teologie on myös monella tapaa kristinuskon puolustus sekulaarien eksistentialistien sille asettamaa kritiikkiä vastaan.
Paul Tillich > Protestanttinen periaate

Tillichin varhaisessa ajattelussa keskeinen käsite on ajatus protestanttisesta periaatteesta. Protestanttisella periaatteella Tillich tarkoittaa apostoli Paavalin ja Martin Lutherin ajatteluista johdettua periaatetta, joka tunnetaan yleensä parhaiten luterilaisesta vanhurskauttamisopista. Periaate koskee alun perin sitä, miten syntinen ja epäkelpo ihminen voi tulla Jumalalle kelpaavaksi ja vanhurskaaksi. Periaatteen mukaan syntiä tekevä muuttuu Jumalalle kelpaaviksi uskon kautta. Tillichin omintakeinen ajatus on laajentaa periaatetta sen eettisestä kontekstista myös intellektuaaliseen kontekstiin. Tällöin Tillichin mukaan epäily ja epäusko voivat protestanttisen periaatteen mukaisella tavalla tulla tavallaan totuudellisiksi, vaikka niiden epäilevä luonne säilyy. Protestanttisen periaatteen mukaan näin ollen erilaisia tosiasiaväitteitä, uskomuksia ja kulttuurisia tapoja voidaan samaan aikaan sekä epäillä ja kyseenalaistaa, mutta myös noudattaa ja pitää arvossa ilman, että ajaudutaan ristiriitaan.
Myöhemmin elämässään Tillich tutustui laajemmin eksistentialistiseen filosofiaan. Tillichin mukaan ihminen ajautuu uskossaan lopulta konfliktiin todellisuuden kanssa. Tämä konflikti lopulta johtaa siihen, että ihminen joutuu ylittämään oman rajallisen olemassaolonsa rajat, ja määrittelemään omaa kokemustaan ja uskoaan uudella paradoksaalisella tavalla.
Paul Tillich > Jumalan käsite

Tillich esittää tavanomaisesta valtavirtakristillisyydestä eroavan käsityksen Jumalasta. Tästä syystä Tillichiä on satunnaisesti pidetty myös ateistina tai agnostikkona. Vaikkakin kyseisiä väitteitä voidaan pitää Tillichin käyttämästä haastavasta käsitteistötä nousevina virhetulkintoina, ei Tillich vaikuta uskoneen Jumalaan persoonallisena olentona. Tillich pyrki sen sijaan filosofiassaan määrittelemään Jumalan jossain suhteessa perustavammalla tavalla. Tillichin ajattelun eräänä päämääränä onkin tarjota sellainen Jumalan käsite, jonka kautta ihmiset pystyisivät luomaan uudenlaista omalle elämälleen relevanttia ja dynaamista uskoa.
Sonic Mirror

| Sonic Mirror |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Mika Kaurismäki
Käsikirjoittaja:  Mika Kaurismäki Uwe Dresch Marco Forster
Tuottaja:  Mika Kaurismäki Uwe Dresch Marco Forster Rose-Marie Schneider
Säveltäjä:  Billy Cobham
Kuvaaja:  Jacques Cheuiche
Leikkaaja:  Christian Krämer  Oli Weiss
Pääosat:  Billy Cobham   Randy Brecker   Brito Rasta  Peu Meurray   Big Band Espoo Debalê Malê  Percussion Okuta
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi  Sveitsi  Brasilia
Tuotantoyhtiö:  Marianna Films Oy, Marco Forster Productions, Uwe Dresch Film, Doc Productions
Ensi-ilta:  25. huhtikuuta 2008
Kesto:  1 h 19 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sonic Mirror on Mika Kaurismäen vuonna 2008 valmistunut dokumenttielokuva rytmin ja autismin yhteisestä kielestä. Elokuva tutkii rytmin, musiikin ja viestinnän yhteyttä eri puolilla maailmaa. Rumpali Billy Cobham toimii elokuvan keskeisenä oppaana, kolmessa hyvin erilaisessa konserttitilanteessa eri puolilla maailmaa.
Jazzrumpali Billy Cobhamin opastamana kuljetaan muusikon lapsuusmaisemista New Yorkista Brasiliaan, jossa Kaurismäki etsii latinalaisen rytmin alkuperää Salvadorin kaupungissa Malê Debale -muusikkoryhmän opastuksella. Sveitsissä nähdään musiikin terapeuttinen vaikutus autististen ihmisten soittaessa yhdessä nigerialaisen Okuta-perkussioryhmän kanssa.
Sonic Mirror on Kaurismäen kolmas brasilialaismusiikkia käsittelevä pitkä dokumenttielokuva. Aikaisempien Brasileirinhon ja Moro no Brasilin lisäksi 1990-luvun alusta Brasiliassa asunut Kaurismäki on käsitellyt aihetta myös lyhyttuotannoissaan.
Uuden Suomen Mikko Pielan mielestä Sonic Mirror on humanistisen elokuvantekijän työ, joka uskaltaa käsitellä myös näennäisen epäkaupallisia aihealueita. Hänestä Billy Cobham on hauska matkakumppani Espoo Jazzista ja kotikaupungistaan New Yorkista Brasilian Salvadoriin ja lopulta Sveitsiin. ”Joskus dokumenttielokuvia katsellessa tulee mieleen, että pitikö nyt välttämättä tuonnekin mennä kuvaamaan. Ei tullut tässä.”
James R. Flynn

James R. Flynn kesäkuussa 2007.
James Robert Flynn (28. huhtikuuta 1934 Washington, Yhdysvallat – 11. joulukuuta 2020) oli yhdysvaltalaissyntyinen uusiseelantilainen filosofi ja älykkyystutkija, joka toimi professorina Otagon yliopistossa Uudessa-Seelannissa. Hänet tunnetaan tutkimuksistaan, jotka osoittivat älykkyysosamäärätestien tulosten keskiarvon nousseen väestötasolla kaikkialla läntisessä maailmassa 1900-luvun mittaan (Flynnin ilmiö). Flynn tunnettiin myös vasemmistolaisena aktivistina.
Flynn syntyi Washingtonissa ja opiskeli Chicagon yliopistossa, mistä hän valmistui filosofian tohtoriksi vuonna 1958. Hän toimi vuoteen 1963 asti luennoitsijana Yhdysvalloissa ja muutti sitten Uuten-Seelantiin saatuaan paikan Canterburyn yliopistosta. Flynn lähti Yhdysvalloista mccarthyismin ajan vainojen takia, ja hänet oli ehditty jo kahdesti erottaa vasemmistolaisten poliittisten ajatustensa takia.
Flynn sai vuonna 1967 paikan Otagon yliopiston professorina. Hän toimi yliopiston politiikan tutkimuksen laitoksen johtajana vuoteen 1996.
Viimeiseksi jääneessä kirjassaan A Book Too Risky To Publish. Free Speech and Universities (2019) Flynn totesi, että USA:n yliopistossa ja kampuksilla tutkimuksen ja sanan vapautta on rajoitettu ensin konservatiivien taholta 60-luvulle asti ja sitten kasvavassa määrin vasemmiston taholta. Tilanne eri USA:n huippuyliopistoissa käydään kirjassa huolellisesti läpi. Pieni osa yliopistoista – erityisesti Chicagon yliopisto – kunnioittaa kirjan mukaan tutkimuksen vapautta varsin hyvin, mutta yleiskuva on synkkä.
Flynnin tutkimusaiheisiin kuuluivat ihanteiden ja ideologiat, poliittisen filosofian klassikot, ihmisrodut, yhteiskuntaluokat ja älykkyysosamäärä. Flynn kirjoitti useita kirjoja älykkyyden teoriasta, ja hänestä tuli erityisen tunnettu niin sanotusta Flynn ilmiöstä. Löydön mukaan älykkyysosamäärä on noussut tasaisesti koko 1900-luvun ajan.
Nea (kirjasarja)

Nea on Merja Jalon kirjoittama suosittu hevosaiheinen nuortenkirjasarja. Sarjan ensimmäinen kirja Kamppailu hevosesta julkaistiin vuonna 1989.
Sarjan päähenkilö Nea kärsii lihavuudestaan, hänellä on silmälasit, joten hänen yleinen kutsumanimensä hevosenhoitajatyttöjen keskuudessa on "Läskilinssi", eikä hänellä juuri ole ystäviä. Täyttäessään 12 vuotta Nea saa isältään lahjaksi alkeiskurssin läheiseltä ratsastuskoululta. Tästä alkaa Nean kommelluksien täyttämä taival Fagerin ratsutilalla, jossa ilkeät hevosenhoitajat eivät tee Nean elämää helpoksi. Nea pääsee kuitenkin näyttämään epäilijöilleen.
Nea-kirjat

Kamppailu hevosesta (1989)
Hubertusratsastus (1990)
Nea, hevosenhoitaja (1991)
Hoitoponi (1992)
Ponityttö rakastuu (1992)
Unohtumaton ratsastus (1993)
Ponityttö kilpailuissa (1994)
Ponityttö uskaltaa (1995)
Nea ja musta hevonen (1995)
Ponitytön unelma (1996)
Ponityttö ja menestyksen hinta (1996)
Ponitytön onnenpäivät (1997)
Nea ja tulinen tamma (1997)
Ponityttö onnistuu (1998)
Ponitytön painajainen (1998)
Ponityttö ja onnettomuus (1999)
Ponityttö ja kohtalokas päätös (1999)
Ponityttö ja kommellusten kurssi (2000)
Juhannusyön ratsastus (2002)
Ongelmahevonen (2002)
Ponityttö ja salaratsastaja (2012)
Ponityttö ja yllätysvoittaja (2013)
Hurjapää Oliver ( 2014)
Älä luovuta, Nea (2015)
Henkilöt

Nea Kivi tarinan päähenkilö
Kai Kivi Nean isä
Maire Kivi Nean äiti
Kari Ahomaa Nean "poikaystävä" joka muutti kuitenkin oli ennen seurustellut Anun kanssa
Joni Fager Tallin omistaja
Leif Andersson omistaa Turussa tallin ja on hyvissä väleissä Jonin kanssa
Jere Harjanne Goofyn omistaja
Minna Saksa Rockyn ilkeä hoitaja
Anu Auer Elegantin ilkeä hoitaja ja Minna paras kaveri
Mari Laurila oli varas mutta ystävystyy taas Nean kanssa
Katja Puro Dukatin hoitaja
Mika Anttila Nean yksi ihastuksista
Mikaela Rissanen Nean kaveri
Asta Bäckmann Nean kaveri
Katri Ranta Oliverin hoitaja
Irina Rantaniitty ilkeä tallityttö joka on Cesarin hoitaja
Tuire Brackenin hoitaja
Heli Mäki
Sari Mäkelä Naggerin hoitaja
Kai Aho Moottoripyörö jengiläinen
Moottoripyöräjengi
Virve
Henkilöt > Hevoset

Isabella Nean kaunis ratsu joka lopuksi kuoli puhkuriin.
Jasmin kaunis pitkäharjainen kimo tuntiratsu
Fantacy Nean iso kaunis musta ruuna joka kuoli törmätessään salaratsastajan kanssa tukkiautoon.
Oliver ilkeä hevonen, joka ei ole tallityttöjen suosiossa. Nean ensimmäinen hoitoponi, jonka Nea myöhemmin ostaa omakseen.
Goofy Jere Harjanteen suuri musta puoliverihevonen.
Saphire McKay kuvankaunis lääkäri/sairaanhoitaja Petri Virenin ratsu.
Rocky Minnan hoitoponi iso musta ruuna.
Elegant Anun hoitoponi Jonin kilparatsu.
Cesar kenkku hevonen joka myytiin joka tuli lopuksi Jonille takaisin.
Bracken Kaunis palomino, Tuiren hoitoponi.
Carmencita Lellen tulinen ratsu joka on yhdessä vaiheessa myös Mikaelalla.
Ramon Anun hoitohevonen alussa
Wells Fargo eli Vellu
Nagger ilkeä ruuna.
Dukat Katja Puron hoitohevonen joka kuoli kaatuessaan tielle.
Sunrise kaunis tummankimo arabiruuna.
Amitest, Kenneth:n kilpahevonen, jolla myös Mika ratsastaa.
Rosalee, vanha shetlanninponi
Simpsonit (30. tuotantokausi)

Simpsoneiden 30. tuotantokausi esitettiin Yhdysvalloissa 30. syyskuuta 2018 – 12. toukokuuta 2019 ja Suomessa 21. tammikuuta 2019 – 24. kesäkuuta 2019.
Jaksoluettelo > Bart elää (Bart's Not Dead)

Oltuaan onnettomuuden seurauksena koomassa Bart valehtelee tavanneensa taivaassa Jeesuksen. Homer ja Ned Flanders ryhtyvät tuottamaan tarinasta uskonnollista elokuvaa.
Jaksoluettelo > Sydänsurujen saari (Heartbreak Hotel)

Marge ja Homer valitaan kilpailijoiksi pariskunnille suunnattuun reality-kilpailuohjelmaan.
Jaksoluettelo > Autio taivas (My Way or the Highway to Heaven)

Jumala ja Pyhä Pietari pohtivat, ketkä ovat oikeutettuja pääsemään kuoltuaan taivaaseen. Samalla Ned Flanders, Marge ja Lisa kertovat pyhäkoululaisille kolme tarinaa hyvistä teoista.