stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fita Bayisa

| Mitalit> Maa:   Etiopia.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Etiopia.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Etiopia.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Etiopia> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Barcelona 1992 | 5 000 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Tokio 1991 | 5 000 m |  |
|  Pronssia | Stuttgart 1993 | 5 000 m |  |
Fita Bayisa (s. 15. joulukuuta 1972 Ambo, Etiopia) on etiopialainen entinen kestävyys- ja maastojuoksija.
Bayisan ensimmäiset saavutukset olivat kaksi pronssia maastojuoksun nuorten MM-kilpailuissa vuosina 1990 ja 1991 sekä niiden välissä kulta nuorten MM-kilpailuissa 1990. Vuonna 1991 hän voitti hopeaa Tokion MM-kilpailujen 5 000 metrin juoksussa. Aika 13.16,64 oli nuorten maailmanennätys. 1991 hän voitti Afrikan mestaruuskilpailuissa 5 000 metrin kilpailun. Seuraavana vuonna hän saavutti pronssia maastojuoksun MM-kilpailuista. Myöhemmin samana vuonna hän juoksi Oslossa Bislett Gamesissa 10 000 metrin juoksussa ajan 27.14,26, joka jäi hänen ennätyksekseen. Aika teki hänestä ennakkosuosikin Barcelonan olympialaisissa, mutta olympiakisoissa hän ei menestynyt 10 000 metrillä. 5 000 metrillä hän sai kuitenkin pronssia. Myöhemmin samana vuonna hän voitti 5 000 metrillä yleisurheilun maailmancupin.
Stuttgartin MM-kisoissa 1993 Bayisa sijoittui kolmanneksi 5 000 metrillä ja voitti Afrikan mestaruuskilpailuissa hopeaa 10 000 metrillä. Stuttgartin aika 13.05,40 jäi hänen ennätyksekseen. Bayisa osallistui tämän jälkeen ahkerasti arvokisoihin, mutta ei kerännyt enää mitaleja. Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 hän oli 5 000 metrillä kahdeksas, Ateenan MM-kilpailuissa 1997 samalla matkalla kymmenes ja Sevillan MM-kilpailuissa 1999 kuudes. Bayisa osallistui vielä Sydneyn olympialaisiin 2000, jossa oli neljäs 5 000 metrin kilpailussa.
Friedrich Maximilian von Klinger

Friedrich Maximilian von Klinger. Karl August Senffin maalaus vuodelta 1807.
Friedrich Maximilian von Klinger (17. helmikuuta 1752 Frankfurt – 25. helmikuuta 1831 Tartto) oli saksalainen kirjailija ja upseeri. Hänen tunnetuin teoksensa on näytelmä Sturm und Drang (1776, alkup. nimi Wirrwarr), joka on antanut nimen saksalaiselle esiromanttiselle liikkeelle.
Klinger liittyi Itävallan armeijaan vuonna 1778 ja osallistui Baijerin kruununperimyssotaan. Vuonna 1780 hän matkusti Pietariin, jossa hänestä tuli Venäjän armeijan upseeri. Suuriruhtinas Paavali aateloi Klingerin, joka  seurasi Paavalia matkoilla Italiaan ja Ranskaan. Vuonna 1785 Klingeristä ttuli kadettijoukkojen päällikkö, ja naituaan keisarinna Katariinan tyttären hän pääsi vuonna 1799 ritariakatemiaan. Keisari Aleksanteri I nimitti hänet Tarton yliopiston kuraattoriksi vuonna 1803, ja hän oli virassa vuoteen 1817. Vuonna 1811 hän sai kenraaliluutnantin arvon.
Teokset

Sturm und Drang (1776)
Die Zwillinge (1776)
Die neue Arria (1776)
Simsone Grisaldo (1776)
Stilpo und seine Kinder (1780)
Medea in Korinth
Medea auf dem Kaukasos (1791)
Fausts Leben, Taten and Hollenfahrt (1791)
Geschichte Giafars des Barmeciden (1792)
Geschichte Raphaels de Aquillas (1793)
Betrachtungen and Gedanken fiber verschiedene Gegenstande der Welt and der Literatur (1803)
Frans Julius Cederman

Frans Julius Cederman (8. huhtikuuta 1815 Uusikaarlepyy – 9. joulukuuta 1868 Tornio) oli suomalainen juristi, pormestari ja valtiopäivämies.
Cedermanin vanhemmat olivat nimismies Hans Cederman ja Maria Katarina Levelius ja puoliso vuodesta 1850 kirjailija Rosalba Maria Elfving (k. 1884). Cederman tuli ylioppilaaksi 1833 ja suoritti tuomarintutkinnon 1839. Varatuomarin arvon hän sai 1842 ja kihlakunnantuomarin arvon 1861. Cederman oli Tornion pormestari vuodesta 1849 ja Tornion edustaja porvarissäädyssä vuoden 1867 valtiopäivillä. Porvarissäädyn käsitellessä esitystä uudeksi valtiopäiväjärjestykseksi Cederman teki tuohon aikaan hyvin radikaalin ehdotuksen, että porvarissäädyssä annettaisiin vaalioikeus jokaiselle kaupungeissa henkikirjoilla olevalle vähintään 21-vuotiaalle miehelle, pois lukien holhouksenalaiset. Esitys ei saanut kannatusta. Yleinen äänioikeus nousi Suomessa laajemman keskustelun aiheeksi vasta 30 vuotta myöhemmin.
Frans Juho Järvinen

Frans Johannes (Juho) Järvinen (18. kesäkuuta 1857 Eura – 3. toukokuuta 1918 Pori) oli suomalainen arkkiveisujen tekijä ja kaupustelija. Järvinen myi arkkiveisujen ohella myös muita painotuotteita, kuten katkismuksia, aapisia ja virsikirjoja.
Järvinen syntyi kymmenlapsisen perheen vanhimpana köyhiin oloihin Turajärvellä. Hänen vanhempansa olivat Mikko Puntari ja Albertiina Puntari. Mikko Puntari oli paikkakunnan kirjoitusmies ja hänen kirjoitustaan matkimalla Järvinen oppi kirjoittamaan. Järvinen oli luonteeltaan puhelias ja hänellä oli hyvä lauluääni. Järvisen puoliso oli lappilainen Loviisa Dahlgren (1856–1919), joka myös oli erinomainen laulaja. He asuivat Turajärvellä ja saivat 10 lasta. Järvisen sepittämien laulujen sävelet ovat Järvisen säveltämiä ja sovittamia ja niissä on useissa mainio sävel. Paitsi paria renkinäolovuotta Järvinen toimi torpparina ja metsänhakkuupäällikkönä puutavarakauppiaalla. Järvisen runot ovat suurimmaksi osaksi kertovaisia, joskin lyyrillinen puoli esiintyy usein. Arkkiveisuja hän sepitti hyvän toista sataa. Järvisellä kerrotaan olleen hyvä laskupää. Hänen kerrotaan laskeneen päässään kertolaskun 137x137 muutamassa hetkessä ilman apukeinoja. Runollisten taipumustensa vuoksi Järvinen tuli laajalti tunnetuksi. Rakkaus-, murha-, vanki- ja sotilaslaulujen tuotanto ja käyttö levisi laajalti Länsi-Suomeen 1800-luvun loppukymmeninä pääasiallisesti Järvisen toimeenpanosta.
Runojen lisäksi Järvinen valmisti Unikirjan monine unen selityksineen sekä Arpakirjan. Tämän kirjan käyttämisessä tarvittiin numeroilla merkittyä erityisen säännöllistä kaksitoistatahokasta täyttiötä, jonka Järvinen kehitti. Järvinen kustansi ja teetti painatustyönsä pääasiallisesti Raumalla. Arkit maksoivat 10–15 penniä kappale, joita hän kävi sitten maakunnassa myymässä. Järvinen kuoli 60-vuotiaana Porin vankileirillä keuhkokuumeeseen.
Caroline Quentin

| Caroline Quentin |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. heinäkuuta 1960 Reigate, Surrey, Englanti
Kansalaisuus:   Englanti
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Paul Merton, Sam Farmer
Lapset:  2
Aiheesta muualla
IMDb
Caroline Quentin (o.s. Jones, s. 11. heinäkuuta 1960 Reigate, Surrey) on englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten televisiosarjoista Huonosti käyttäytyvät miehet (1992–1998), Jonathan Creek – illuusioiden mestari (1997–2000) ja Blue Murder (2003–2009).
Varhaiset vaiheet

Caroline Quentin syntyi 11. heinäkuuta 1960 Reigatessa Kathleen ja Fred Jonesille. Hänen isänsä Fred kuului Britannian kuninkaallisiin ilmavoimiin. Carolinella oli kolme isosiskoa. Quentin kävi koulutuksensa Tring Park School for the Performing Arts-koulussa.
Henkilökohtaista

Quentin oli naimisissa juontaja Paul Mertonin kanssa vuodesta 1990 vuoteen 1998. Vuonna 1998 hän meni uudelleen naimisiin Sam Farmerin kanssa, ja heillä on kaksi lasta Emily Rose ja William. Quentin toimii myös kansallispuistojen hyväntekeväisyyskampanjan presidenttinä.
Filmografia

| Vuosi | Nimi | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1980 | The Squad | Vicky Banks |
| 1983 | Party Party | Shirley |
| 1983 | Video Stars | Fritzie Lang |
| 1984 | Dream Stuffing | Brenda |
| 1984 | Play for Today | Virkailija |
| 1987 | Billy the Kid and the Green Baize Vampire |  |
| 1987 | Up Line | Patti Technology |
| 1988 | This is David Lander | Tricia Worthington |
| 1989 | Casualty | Jane Locke |
| 1989 | Shadow of the Noose | Mary Bennett |
| 1990 | Hale & Pace |  |
| 1990 | Harry Enfield's Television Programme | Monet henkilöt |
| 1991 | Josie |  |
| 1991 | The Bill | Ruth Otley |
| 1991–1993 | Paul Merton: The Series | Dr. Gillespie |
| 1992 | Mr. Bean | Pysäköinninvalvoja |
| 1992 | Don't Tell Father | Kate Bancroft |
| 1992–1998 | Huonosti käyttäytyvät miehet | Dorothy |
| 1993 | All or Nothing at All | Rebecca |
| 1993–1994 | Have I Got News for You |  |
| 1994 | An Evening with Gary Lineker | Monica Despacos |
| 1994 | Entertainment Cops | Miss Pennyfarthing |
| 1995 | The Good Sex Guide |  |
| 1996 | Paul Merton in Galton and Simpson's... | Caroline |
| 1996 | The Chart Show |  |
| 1997–2000 | Jonathan Creek – illuusioiden mestari | Maddy Magellan |
| 1998–2001 | Kiss Me Kate | Kate Salinger |
| 1999 | Hooves of Fire | Vixen |
| 1999 | The Nearly Complete and Utter History of Everything | Marcia Bournemouth |
| 2001 | The Innocent | Beth Pastorov |
| 2001 | Goodbye Mr. Steadman | Gina Ravelli |
| 2001 | Hot Money | Bridget Watmore |
| 2002 | Blood Strangers | Lin Beresford |
| 2002–2003 | Living Famously | Kertoja |
| 2003–2009 | Blue Murder | Janine Lewis |
| 2004 | Von Trapped | Maria Moogan |
| 2004–2006 | Life Begins | Maggie Mee |
| 2005 | Footprints in the Snow | Julie Hill |
| 2009–2011 | Life of Riley | Maddy Riley |
| 2010 | Neiti Marple | Heather Badcock |
| 2010 | Just William | Rouva Bott |
| 2012–2013 | Cornwall with Caroline Quentin | Juontaja |
| 2012 | In Love with Wilde | Berwickin herttuatar |
| 2012 | Dead Boss |  |
| 2012 | Switch |  |
| 2013 | Murtuva maailma | Deirdre |
| 2013 | Caroline Quentin's National Parks | Juontaja |
| 2013 | Big Bad World | Jan |
| 2015, 2017 | Doc Martin | Angela Sim |
| 2015–2016 | Dickensian | Rouva Bumble |
| 2016 | Wild Animal Reunions | Kertoja |
| 2016 | The One Show | Juontaja |
| 2017– | The World's Most Extraordinary Homes | Juontaja |
| 2018 | Walks with My Dog | Juontaja |
| 2018 | The World's Ugliest Pets | Juontaja |
Frans Justus Forsén

Frans Justus Forsén (23. huhtikuuta 1849 Kokkola – 5. tammikuuta 1899 Pietarsaari) oli suomalainen juristi ja Pietarsaaren pormestari.
Forsénin vanhemmat olivat raatimies ja kauppias Johan Gustaf Forsén ja Johanna Maria Staudinger. Hän pääsi ylioppilaaksi 1866 Oulun alkeisoppilaitoksesta ja suoritti Helsingin yliopistossa tuomarintutkinnon 1876. Forsén sai varatuomarin arvon 1879.
Forsén oli Pietarsaaren pormestarina vuodesta 1885 alkaen. Hän kuoli tammikuussa 1899 sydänkohtaukseen 49-vuotiaana.
Frans Justus Forsén oli naimisissa vuodesta 1883 Hilma Charlotta Wirkbergin kanssa. Heidän poikansa oli diplomi-insinööri ja Tukholman teknillisen korkeakoulun professori Lennart Forsén (1889–1943).
Ewald von Kleist

| Ewald von Kleist |
| --- | --- |
 Ewald von Kleist vuonna 1940.
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. elokuuta 1881 Braunfels, Saksan keisarikunta
Kuollut: 13. marraskuuta 1954 (73 vuotta) Vladimir, Neuvostoliitto, Neuvostoliitto
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):  Saksan keisarikunta   Weimarin tasavalta   Natsi-Saksa
Palvelusvuodet:  1900–1938, 1939–1944
Taistelut ja sodat:  Ensimmäinen maailmansota  Toinen maailmansota
Sotilasarvo:  Kenraalisotamarsalkka
Kunniamerkit:  Rautaristin ritariristi tammenlehvin ja miekoin
Paul Ludwig Ewald von Kleist (8. elokuuta 1881 Braunfels, Saksa – 13. marraskuuta 1954 Vladimir, Venäjä) oli saksalainen sotamarsalkka, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa ratsu-upseerina. Toisessa maailmansodassa hän johti Saksan 1. panssariarmeijaa. Sodan jälkeen hänet tuomittiin sotarikoksista Jugoslaviassa ja Neuvostoliitossa, missä hän kuoli vankilassa.
Elämä > Upseerikokelaasta ensimmäiseen maailmansotaan

Kleist aloitti vuonna 1900 sotilasuransa upseerikokelaana 3. kuninkaallisessa kenttätykistörykmentissä, ja hänet ylennettiin seuraavana vuonna luutnantiksi.
Kleist liittyi vuonna 1910 Hannoverin ratsuväenkouluun ja meni samana vuonna naimisiin Gisela Wachtelin kanssa. Kleist jatkoi opintojaan sittemmin Preussin sotakorkeakoulussa Berliinissä.
Kleist siirrettiin maaliskuussa 1914 ratsumestariksi 1. husaarirykmenttiin. Ensimmäisen maailmansodan alussa hän oli mukana itärintamalla Tannenbergin taistelussa. Kleist palveli 1915–1918 upseerina länsirintamalla.
Elämä > Ylennyksiä sotien välisenä aikana

Saksan asevoimat nimettiin vuonna 1920 Reichswehriksi. Kleistasti tuli 1923 Hannoverissa sijainneen ratsuväenkoulun opettaja. Hänet siirrettiin 1928 Breslauun 2. ratsuväkidivisioonaan. Kleist ylennettiin 1931 everstiksi, ja hänet nimettiin 9. jalkaväkirykmentin komentajaksi. Hänet ylennettiin 1932 edelleen kenraalimajuriksi ja 1936 ratsuväenkenraaliksi, jolloin hän sai komennettavakseen VIII armeijakunnan.
Hänet painostettiin eläkkeelle vuonna 1938 natsivastaisten mielipiteidensä vuoksi. Hänet kuitenkin kutsuttiin takaisin palvelukseen toisen maailmansodan syttymisen takia.
Elämä > Toinen maailmansota

Kleist oli salamasotataktiikan asiantuntija ja osallistui vuonna 1939 Puolan offensiiviin. Hän komensi moottoroitua XXII armeijakuntaa. Kleistin alaisuudessa panssariryhmään kuului vuonna 1940 kaikki Saksan panssaroidut divisioonat, kun Saksa hyökkäsi länteen. Samana vuonna hänet ylennettiin kenraalieverstiksi.
Kleist johti 1941 panssaroitua joukkoa, joka otti haltuunsa Belgradin. Operaatio Barbarossan alkuvaiheessa hän johti saksalaisten hyökkäystä Kiovaan ja edelleen läpi Ukrainan. Kleistin joukot valtasivat marraskuussa 1941 Rostov-na-Donun, mutta viikkoa myöhemmin Semjon Timošenko onnistui saamaan takaisin kaupungin hallinnan vastahyökkäyksensä ansiosta.
Kleist sai 1942 johtavakseen vastaperustetun 1. panssariarmeijan. Kleist vei joukkonsa Kaukasuksen esivuoriston halki, mutta joutui perääntymään selvittyään täpärästi motituksesta.
Kleist ylennettiin sotamarsalkaksi vuonna 1943. Hänet vapautettiin tehtävistään maaliskuussa 1944 määrättyään Adolf Hitlerin käskyjen vastaisesti 8. armeijan perääntymään tilanteessa, jossa oli ollut vaara, että se joutuisi venäläisten tuhoamaksi.
Yhdysvaltalaiset joukot vangitsivat Kleistin vuonna 1945 ja lähettivät hänet Jugoslaviaan. Siellä hänet tuomittiin seuraavana vuonna sotarikoksista 15 vuoden vankeusrangaistukseen. Vuonna 1948 hänet luovutettiin Neuvostoliittoon, jossa hänet tuomittiin elinkautiseen. Hän kuoli Vladimirovkan vankilassa vuonna 1954.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ewald von Kleist Wikimedia Commonsissa
Fukuroi

| Fukuroi (袋井市) |
| --- | --- |
 Shizuokan Ecopa-stadion Fukuroissa
 lippu:  symboli
 Fukuroin sijainti Shizuokan prefektuurissa
 Fukuroi
 Koordinaatit: 34°45′01″N, 137°55′29″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Chūbu, Tōkai
Prefektuuri:  Shizuokan prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  108,33 km²
Väkiluku (04/2020):  88 316
 – Väestötiheys:  815,2 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Osmanthus fragrans
 – Kukka:  Kosmoskukka
 – Lintu:  Viirupöllö
 
 https://www.city.fukuroi.shizuoka.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Fukuroi (jap. 袋井市, Fukuroi-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Shizuokan prefektuurissa. Se sijaitsee Tyynenmeren Enshūnmeren rannikolla prefektuurin länsiosassa. Kaupunki on rakentunut Ōta- ja Haranoyajokien tasangolle. Fukuroissa on 88 316 asukasta (huhtikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 108,33 neliökilometriä.
Fukuroi kehittyi Edo-kaudella markkinapaikkana ja yhtenä vilkkaan Tōkaidō-tiereitin postiasemista (shukuba). Se säilytti hyvän liikenteellisen asemansa rautatien valmistuttua, ja sinne on sijoittunut esimerkiksi lääke-, kemian- ja koneteollisuutta. Fukuroi on viljavaa seutua, jossa tuotetaan riisiä, kasviksia ja hedelmiä, kuten meloneita ja mikan-mandariineja, teetä ja koristekukkia. Kaupunkioikeudet Fukuroi sai vuonna 1958. Kaupunki laajeni huomattavasti vuonna 2005, kun siihen liitettiin Asaban maaseutukaupunki. Fukuroissa toimii Shizuokan tiede- ja teknologiayliopisto.
Fukuroin rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat Kasui-sain, Son’ei-jin ja Yusan-jin buddhalaiset temppelit, jotka tunnetaan ”Enshūn kolmena temppelinä” (Enshū sanzan). Kaupungin itäosassa kohoavan Ogasavuoren juurelle on rakennettu urheilupuisto, jossa sijaitsee myös 50 000 hengen Ecopa-stadion. Fukuroita palvelee JR Tōkain Tōkaidō-päälinja.
Kuvia

Fukuroin kaupungintalo
Yusan-jin temppelin pagodi
Leijoja fukuroissa, Hiroshige II:n puupiirros, 1859
Fukuroi vuoden 1988 ilmakuvassa
Fukuroin rautatieasema
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fukuroi Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Francesco di Silvestri-Falconieri

| Francesco di Silvestri-Falconieri> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. elokuuta 1871 Palermo, Sisilia, Italia
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: italia
Tuotannon kieli: italia
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Francesco di Silvestri-Falconieri (26. elokuuta 1871 Palermo, Sisilia, Italia–?), 12:s Lebonan ja Meridinan herttua, oli italialainen kirjailija ja juristi. Hän julkaisi 1912 täydellisen suorasanaisen italiankielisen käännöksen Kalevalasta. Käännökseen liittyy laajahko johdanto, ja käännös on tehty kääntäjä Silvestri-Falconierin mukaan alkukielestä käyttämällä apuna etenkin Louis Léouzon Le Ducin ranskankielistä käännöstä. O. J. Tallgren suhtautuu käännökseen vuonna 1913 Valvojassa kuitenkin varsin kriittisesti ja vertaa sitä aiempaan Paolo Emilio Pavolinin käännökseen.
Kalevala-käännös

Kalevala, epopea nazionale finlandese. Traduzione italiana, con prefazione e note, di Francesco di Silvestri-Falconieri. Lanciano, R. Carabba, editore. 1912
Francesco Verri

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Francesco Verri |  Francesco Verri |  Francesco Verri |  |
Maa:   Italia
Miesten ratapyöräily
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Ateena 1906 | sprintti |  |
|  Kultaa | Ateena 1906 | aika-ajo |  |
|  Kultaa | Ateena 1906 | 5000 m |  |
Francesco Verri (11. kesäkuuta 1885 – 6. kesäkuuta 1945) oli italialainen ratapyöräilijä. Hän voitti Ateenan välikisoissa 1906 kolme kultamitalia; 5000 metriltä, aika-ajosta sekä sprintistä.
Verri voitti vuonna 1906 Geneven ratapyöräilyn MM-kisoissa amatöörien maailmanmestaruuden eräajossa.
Aiheesta muualla

Databaseolympics.com
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Francesco Verri
Käännös suomeksi
Elämäsi parhain aika

| Elämäsi parhain aika> The Time of Your Life |
| --- | --- |

Kirjoittaja:  William Saroyan
Alkuperäiskieli:  englanti
Tyylilaji:  draama
Tapahtumapaikka ja -aika:  satamakapakka San Franciscossa, lokakuu 1939
Kantaesitys:  25.10.1939
Kantaesityspaikka:  Booth Theatre, New York
Elämäsi parhain aika (The Time of Your Life, suomeksi myös nimillä Tämä elämäsi aika, Elämä on leikki ja Elämän liekki) on yhdysvaltalaisen William Saroyanin kirjoittama viisinäytöksinen näytelmä vuodelta 1939. Se on ensimmäinen näytelmä, joka voitti sekä Pulitzer-palkinnon että New York Drama Critics’ Circlen palkinnon. Näytelmä kantaesitettiin 25. lokakuuta 1939 New Yorkin Booth-teatterissa. Näytelmän on ensimmäisenä suomentanut Toini Aaltonen vuonna 1942.
Pääroolit

Joe, varakas ja hyväsydäminen tyhjäntoimittaja
Tom, Joen ihailija, oppipoika, juoksupoika ja ystävä
Kitty Duval, nuori prostituoitu joka haaveilee paremmasta
Nick, kapakan omistaja
Arab, itämainen filosofi ja huuliharpunsoittaja
Kit Carson, vanha intiaanitaistelija
McCarthy, sivistynyt satamajätkä
Krupp, McCarthyn nuoruudenystävä, satamapoliisi joka vihaa työtään muttei keksi muutakaan
Harry, joka yrittää saada ihmiset nauramaan muttei onnistu
Wesley, musta poika joka soittaa hienosti boogie-woogieta pianolla
Willie, marmorikuulapeliriippuvainen
Dudley, nuori rakastunut mies
Elsie, sairaanhoitaja, Dudleyn rakas
Lorene, epäviehättävä nainen
Mary L., onneton nainen
Juoni

Mukava ja varakas Joe istuu Nickin kapakassa, kannustaa muitakin asiakkaita olemaan juuri niin erikoisia kuin ovat ja auttaa heitä pyrkimyksissään.
Saroyan käytti Nickin kapakan esikuvana Izzy Gomezin ravintolaa San Franciscossa, jossa hänellä oli tapana käydä.
Esityshistoriaa

The Time of Your Life on alkuperäistuotannon jälkeen tuotu Broadwaylle kolmasti: vuonna 1940, vuonna 1969 John Hirschin ohjaamana ja 1975 Jack O’Brienin ohjaamana.
Maaliskuussa 1972 näytelmä sai ensi-iltansa Huntington Hartford Theaterissa Los Angelesissa, ohjaajana Edwin Sherin ja näyttelijöinä muiden muassa Henry Fonda, Richard Dreyfuss, Ron Thompson, Gloria Grahame, Strother Martin, Jane Alexander, Richard X. Slattery ja Pepper Martin.
Elokuva- ja tv-sovituksia

Vuonna 1948 H. C. Potter ohjasi näytelmän elokuvaksi Vain yksi vuorokausi, rooleissa muun muassa James Cagney (Joe) ja hänen sisarensa Jeanne Cagney (Kitty Duval). Vuonna 1958 näytelmä esitettiin Tom Donovanin ohjaamana suorana televisioesityksenä, mukana muun muassa Jackie Gleason.
Suomessa Jotaarkka Pennanen ohjasi teoksen televisionäytelmäksi Elämäsi parhain aika vuonna 1978. Se ensiesitettiin Yle TV1-kanavalla 28. syyskuuta 1978. Rooleissa nähdään Eeva-Maija Haukinen (Kitty), Kari Franck (Joe), Svante Martin (Tom), Martti Tschokkinen ja Eero Ahre (merimies). Pennanen ohjasi näytelmän myös Tampereen Teatteriin 1994.
Palkintoja

1939 New York Drama Critics' Circle Best Play
1940 Pulitzer Prize for Drama
Käännös suomeksi
Chris Brown

Chris Brown -nimisiä henkilöitä:
Chris Brown, englantilainen jalkapalloilija
Chris Brown, yhdysvaltalainen laulaja
Chris Brown, bahamalainen pikajuoksija
Chris Brown, yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
Muita:
Chris Brown, laulaja Chris Brownin omaa nimeä kantava albumi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Chris Brown”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Fernández
Kuvitteellisia henkilöitä

Nikki Fernandez, televisiosarjassa LostLost
Claudio Biaggio

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 2. heinäkuuta 1967 (ikä 57)
Syntymäpaikka: Santa Rosa, Argentiina
Kansalaisuus:  Argentiina
Pelipaikka: Hyökkääjä
Pituus: 177 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1986-1988 1989-1990 1990-1992 1993-1996 1996 1997-1999 1999-2001 2001 2002 2002 2003 | Belgrano Peñarol Danubio San Lorenzo Almagro Girondins Bordeaux San Lorenzo Almagro Colón Avispa Fukuoka Deportivo Cuenca Danubio Bolívar |  |
Maajoukkue
| 1995 | Argentiina | 1 (0) |
Claudio Biaggio (s. 2. heinäkuuta 1967 Santa Rosa) on argentiinalainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Biaggio debytoi Argentiinan maajoukkueessa 1995.