stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Javier Perez-Capdevila
Palkinnot ja tunnustukset

Kuuban tiedeakatemian kansallinen palkinto (korkein Kuuban tiedeakatemian kuubalaisille tutkijoille myöntämä palkinto)
Kunniamerkki Carlos Juan Finlay: Se on suurin Kuubassa myönnetty tieteellinen tunnustus. Tämän palkinnon myöntää Kuuban tasavallan valtioneuvosto Kuuban ja ulkomaiden kansalaisille tunnustuksena poikkeuksellisista ansioista arvokkaasta panoksesta luonnontieteiden tai yhteiskuntatieteiden kehittämisessä sekä tieteellisessä tai tutkimustoiminnassa, joka on poikkeuksellisesti edistänyt tieteiden kehitystä. ja ihmiskunnan eduksi.
Muistosinetti ”Antonio Bachiller y Morales”: Kuuban informaatiotieteiden seuran korkein palkinto asiaankuuluvasta panoksesta tiedonhallintaan sekä teorian alalla että käytännössä.
Kunniasinetti "Tulevaisuuden väärentäjät": Kuuban teknisten nuorisoprikaatien kansallisen puheenjohtajiston myöntämä kunniamerkki poikkeuksellisella tavalla erinomaisille tiedepersoonallisuuksille.
Ansio Juan Tomás Roig, yli 30 vuoden palveluksessa tunnustuksena saavutetuista ansioista kuin työntekijä, joka liittyy tieteelliseen työhön maan useilla talouden ja yhteiskunnan aloilla.
Kolumbian COMFENALCO-säätiön professorin kunnianimike (akateeminen).
Aiheesta muualla

ORCID
DIALNET
José Romero y Fernández de Landa

| José Romero y Fernández de Landa |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. toukokuuta 1735 Huelva
Kuollut: 5. elokuuta 1807 (72 vuotta) Madrid
Ammatti:  laivasuunnittelija
Sotilashenkilö
Sotilasarvo:  Amiraali
José Romero y Fernández de Landa (27. toukokuuta 1735 Huelva – 5. elokuuta 1807 Madrid) oli Espanjan meri- ja maavoimien upseeri sekä Espanjan laivaston ensimmäinen virallistettu laivasuunnittelija. Hän suunnitteli lukuisia kaksi- ja kolmekantisia linjalaivoja 1700-luvun lopulla ja 1800-luvun alussa. Hän on lisäksi laatinut teoksen Reglamento de maderas necesarias para la fábrica de los baxeles del Rey.
Romero kirjautui 27. toukokuuta 1752 Villa de Arcosissa Regimiento de Dragones de Edimburgoon, jossa hän oli komppanianpäällikkönä. Hän siirtyi laivastoon vuonna 1754. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi ja merijalkaväen II pataljoonan 5. komppanian päälliköksi Ferrolissa.
Romero aloitti 1. marraskuuta 1765 suunnittelija Francisco Gautierin alaisuudessa työt Guarnizon telakalla. Cuerpo de ingenieros de Marina perustettiin lokakuussa 1770. Hän oli harvoja Cuerpo de Oficiales de Guerrasta sinne siirtyneitä. Hänet ylennettiin capitán de fragataksi, insinöörikomentajaksi ja insinöörikenraaliksi, ja lopulta hän yleni laivaston insinöörikenraaliksi 28. tammikuuta 1786.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:José Romero y Fernández de Landa
Joinville (Haute-Marne)

Joinville
Joinville on kunta Haute-Marnen departementissa Champagne-Ardennen hallintoalueella Ranskassa. Kunnan väkiluku vuonna 2007 oli 3 809. Joinvillen pinta-ala on 19 km².
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joinville (Haute-Marne) Wikimedia Commonsissa
Juhani Sams

Juhani Sams (s. 4. syyskuuta 1956 Joutsa) on entinen suomalainen keskimatkojen juoksija. Hän edusti Joutsan Pommia.
Sams karsiutui alkuerissä Milanon sisäratojen EM-kilpailujen 1978 800 metrin juoksussa. Hän edusti Suomea aikuisten maaotteluissa vuosina 1975–1978 sijoittuen parhaimmillaan toiseksi ulkoratamaaottelun 800 metrillä Bydgoszczissa 1977. Kalevan kisoissa hän saavutti 1 500 metrillä kultaa Kokkolassa 1978 ajalla 3.47,32 ja hopeaa Tampereella 1977 ajalla 3.42,53. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän voitti 1 500 metrillä kultaa 1975 (käsiajalla 3.48,5), 1976 (käsiajalla 3.51,3) ja 1977 (ajalla 3.50,03).
Ennätykset > Ulkoradat

| Matka | Aika | Paikka | Vuosi |
| --- | --- | --- | --- |
| 400 m | 49,7 | Espoo | 1974 |
| 800 m | 1.47,46 | Bydgoszcz | 1977 |
| 1 000 m | 2.20,7 | Imatra | 1978 |
| 1 500 m | 3.40,6 | Sofia, Bulgaria | 1977 |
| Maili | 4.02,0 | Imatra | 1977 |
| 3 000 m | 8.01,7 | Lappeenranta | 1978 |
| 10 000 m | 29.48,85 | Helsinki | 1978 |
Ennätykset > Sisäradat

| Matka | Aika | Paikka | Vuosi |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 500 m | 3.46,6 | Vierumäki | 1978 |
| 3 000 m | 8.03,4 | Vierumäki | 1975 |
| 5 000 m | 14.11,2 | Vierumäki | 1977 |
Jean-Louis Trintignant

| Jean-Louis Trintignant |
| --- | --- |
 Jean-Louis Trintignant Cannesissa 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. joulukuuta 1930 Piolenc, Ranska
Kuollut: 17. kesäkuuta 2022 (91 vuotta)
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Stéphane Audran (vih. 1954; ero 1956) Nadine Trintignant (vih. 1961; ero 1976) Marianne Hoepfner (vih. 2000–22)
Lapset:  3
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Jean-Louis Trintignant (11. joulukuuta 1930 Piolenc, Ranska – 17. kesäkuuta 2022) oli ranskalainen näyttelijä. Hän näytteli miespääosaa muun muassa elokuvissa ...ja Jumala loi naisen (1956) ja Mies ja nainen (1966).
Ura

Trintignant muutti 20-vuotiaana Pariisiin opiskelemaan näyttelemistä ja esiintyi ensi kerran teatterissa vuonna 1951. Elokuvissa hän esiintyi ensi kerran vuonna 1955 ja tuli tunnetuksi seuraavana vuonna näytellessään Brigitte Bardot’n kanssa elokuvassa ...ja Jumala loi naisen (Et Dieu... créa la femme, 1956). Heidän välilleen syntyi lyhyeksi jäänyt romanssi Trintignant joutui keskeyttämään näyttelijänuransa kolmen vuoden asepalveluksen ajaksi.
Kansainvälinen tähti Trintignantista tuli elokuvan Mies ja nainen (Un homme et une femme, 1966) myötä. Elokuva palkittiin Yhdysvalloissa kahdella Oscarilla, ja sen pääparia (Trintignant ja Anouk Aimée) kutsuttiin The Guardianissa parhaaksi sitten William Powellin ja Myrna Loyn.
Trintignant sai Miehen ja naisen jälkeen rooleja useiden kärkiohjaajien elokuvista. Hän työskenteli Claude Chabrolin kanssa Naarashirvissä (1968), Costa-Gavrasin kanssa Oscar-palkitussa elokuvassa Z – hän elää! (1969) ja Bernardo Bertoluccin kanssa antifasistisessa draamassa Fasisti (1970). Z:sta Trintignant palkittiin Cannesin elokuvajuhlien parhaan näyttelijän palkinnolla.
Trintignant näytteli lähes yksinomaan eurooppalaisessa elokuvassa, mutta hän teki 1983 elokuvan Tulen alla, joka on Nicaraguan sandinistikapinaan sijoittuva poliittinen trilleri. Euroopassa Trintignant puolestaan näytteli sekä François Truffaut’n että Krzysztof Kieślowskin viimeiseksi jääneissä elokuvissa. Truffaut’n ohjaama Pitkä viikonloppu ilmestyi vuonna 1983 ja Kieślowskin Kolme väriä: Punainen (1994).
Trintignant teki 1990-luvun lopun jälkeen enää harvakseltaan elokuvia, mutta hän sai jälleen kansainvälistä huomiota Michael Haneken ohjaamasta draamasta Rakkaus (2012). Trintignant ja Emmanuelle Riva esittävät siinä iäkästä avioparia, joka yrittää selviytyä elämästä jälkimmäisen saatua aivoinfarktin. Trintigant voitti roolista parhaan näyttelijän César-palkinnon ja esiintyi sen jälkeen vielä Haneken seuraavassakin elokuvassa Happy End (2017).
Yksityiselämä

Trintignant oli kolmasti naimisissa. Hänen vuonna 1954 solmima avioliitto Stéphane Audranin päättyi nopeasti eroon. Hän meni naimisiin käsikirjoittaja-ohjaaja Nadine Marquandin kanssa vuonna 1960, mutta avioliitto päättyi eroon vuonna 1976. Avioliitosta syntyi kuitenkin kolme lasta. Heidän tyttärensä Marie Trintignant oli suosittu näyttelijätär kotimaassaan. Hän kuoli henkirikoksen uhrina Liettuassa vuonna 2003. Murhaaja oli puoliso, muusikko Bertrand Cantat. Jean-Louis Trintignantin toinen tytär Pauline kuoli jo vauvaiässä vuonna 1969.  Hänellä ja Nadinella on myös poika nimeltä Vincent.  Kolmannen kerran Trintignant avioitui vuonna 2000 entisen ralliautoilijan Marianne Hoepfnerin kanssa.
Valikoitu filmografia

Kadun laki (La loi des rues, 1956)
Ja Jumala loi... naisen (Et Dieu... créa la femme, 1956)
Vaarallisia suhteita (Les liaisons dangereuses, 1959)
Kohtalokas kesä (Estate violenta, 1959)
Austerlitz - keisarikruunun ihanuus ja kurjuus (Austerlitz, 1960)
Valokeila murhaajaan (Pleins feux sur l'assassin, 1961)
Kolme totuutta (Le puits aux trois vérités, 1961)
Intohimojen leikkiä (Le coeur battant, 1961)
7 kuolemansyntiä (Les sept péchés capitaux, 1962)
Taistelu saarella (Le combat dans l'île, 1962)
Linna Ruotsissa (Château en Suède, 1963)
Viheltäjät (Les siffleurs, 1964)
Angelika - enkelten markiisitar (Merveilleuse Angélique, 1965)
Murha makuuvaunussa (Compartiment tueurs, 1965)
Mies ja nainen (Un homme et une femme, 1966)
Palaako Pariisi? (Paris brûle-t-il?, 1966)
Rakkaani, rakkaani (Mon amour, mon amour, 1967)
Kuoleman ansa (La morte ha fatto l'uovo, 1968)
Naarashirvet (Les biches, 1968)
Suuri hiljaisuus (Il grande silenzio, 1968)
Nuoren lesken eroottiset seikkailut (La matriarca, 1968)
Z – hän elää! (Z, 1969)
Yöni Maudin luona (Ma nuit chez Maud, 1969)
Petturimurhaaja (Le voleur de crimes, 1969)
Fasisti (Il conformista, 1970)
Hulttio (Le voyou, 1970)
Kymmenen plus yksi (Sans mobile apparent, 1971)
Musta perjantai (La course du lièvre à travers les champs, 1972)
Attentaatti (L'attentat, 1972)
Yksinäinen tappaja (Un homme est mort, 1972)
Kohtaus junassa (Le train, 1973)
Katkerat vuodet (Les violons du bal, 1974)
Menestyksen maku (Le mouton enragé, 1974)
Kutsumaton vieras (Le secret, 1974)
Leikkiä tulella (Le jeu avec le feu, 1975)
Raivo (L'agression, 1975)
Passi ruumishuoneelle (Flic Story, 1975)
Santiagoon sataa (Il pleut sur Santiago, 1975)
Varjostetut (Les passagers, 1977)
Nainen peilikuvassa (Repérages, 1977)
Terassi (La terrazza, 1980)
Rakkauden huumaa (Passione d'amore, 1981)
Vain kuolema armahtaa (Le grand pardon, 1982)
Hyvää yötä, majesteetti (La nuit de Varennes, 1982)
Tulen alla (Under Fire, 1983)
Valta ja rakkaus (Le bon plaisir, 1984)
David, Tomas ja muut (Sortüz egy fekete bivalyért, 1985)
Teräskatseinen mies (L'homme aux yeux d'argent, 1985)
Mies ja nainen 20 vuotta myöhemmin (Un homme et une femme, 20 ans déjà, 1986)
Elämäni nainen (La femme de ma vie, 1986)
Kiitos elämä ('Merci la vie', 1991)
Kolme väriä: Punainen (Trois couleurs: Rouge, 1994)
Minä, sotasankari (Un héros très discret, 1996)
Rakkaus (Amour,  2012)
Happy End (2017)
Aiheesta muualla

Jean-Louis Trintignant Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jean-Louis Trintignant NNDB:ssä
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jim Caviezel

| Jim Caviezel |
| --- | --- |
 Jim Caviezel vuonna 2012.
Henkilötiedot
Koko nimi:  James Patrick Caviezel Jr.
Syntynyt: 26. syyskuuta 1968 (ikä 56) Mount Vernon, Washington, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Kerri Browitt (1996–)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1991–
Merkittävät roolit:  Witt (Veteen piirretty viiva) Edmond Dantes (The Count of Monte Cristo) Jeesus (The Passion of the Christ) John Reese (Kohde)
Palkinnot
 Grace Award (2005) 
Aiheesta muualla
www.jimcaviezel.us
IMDb 
Elonet
James Patrick ”Jim” Caviezel Jr. (s. 26. syyskuuta 1968 Mount Vernon, Washington) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Caviezel teki ensimmäisen elokuvaroolinsa vuonna 1991 elokuvassa Matkalla Idahoon, jossa hän esitti lentokenttävirkailijaa pienessä sivuosaroolissa. Vuonna 1998 hän teki ensimmäisen pääosaroolinsa esitettyään sotamies Wittiä Terrence Malickin ohjauksessa Veteen piirretty viiva. Caviezelin uran tunnetuin roolityö on Jeesuksen rooli Mel Gibsonin ohjaamassa, kohua herättäneessä elokuvassa The Passion of the Christ, joka ilmestyi vuonna 2004. Elokuva oli tuon vuoden menestyneimpiä ja on tuottanut maailmanlaajuisesti yli 600 miljoonaa dollaria.
Caviezel on näytellyt elokuvien lisäksi myös televisiossa. Vuonna 2009 hän esitti pääroolia AMC:n minisarjassa Prisoner ja vuodesta 2011 hän on esittänyt niin ikään pääroolia, entistä CIA-agenttia John Reeseä, CBS:n rikosdraamassa Kohde.
Caviezel on uskonnoltaan katolilainen. Hän on ollut vuodesta 1996 naimisissa Kerri Browittin kanssa ja he ovat adoptoineet kaksi Kiinassa syntynyttä lasta.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Suomenkielinen nimi | Elokuvat> Alkuperäinen nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 1991 | Matkalla Idahoon | My Own Private Idaho | lentokenttävirkailija |
| 1992 | Keskiyön puhallus | Diggstown | Billy Hargrove |
| 1994 | Wyatt Earp | Wyatt Earp | Warren Earp |
| 1995 | Children of the Dust | Children of the Dust | Dexter |
| 1996 | Ed | Ed | Dizzy Anderson |
| 1996 | The Rock – paluu helvettiin | The Rock | F/A-18-lentäjä |
| 1997 | Sotilas Jane | G.I. Jane | Slovnik |
| 1998 | Veteen piirretty viiva | The Thin Red Line | Witt |
| 1999 | Paholaisen satulassa | Ride with the Devil | Black John |
| 2000 | Frequency | Frequency | John Sullivan |
| 2000 | Anna hyvän kiertää | Pay It Forward | Jerry |
| 2001 | Angel Eyes | Angel Eyes | Steven ”Catch” Lambert |
| 2002 | The Count of Monte Cristo | The Count of Monte Cristo | Edmond Dantès |
| 2002 | Salattu rikos | High Crimes | Tom Kubik |
| 2002 | I Am David | I Am David | Johannes |
| 2004 | The Final Cut | The Final Cut | Fletcher |
| 2004 | Highwaymen | Highwaymen | James ”Rennie” Cray |
| 2004 | The Passion of the Christ | The Passion of the Christ | Jeesus |
| 2004 | Bobby Jones – syntynyt mestariksi | Bobby Jones: Stroke of Genius | Bobby Jones |
| 2005 | Madison | Madison | Jim McCormick |
| 2006 | Unknown | Unknown | Jean Jacket |
| 2006 | Déjà Vu | Déjà Vu | Carroll Oerstadt |
| 2008 | Outlander | Outlander | Kainan |
| 2008 | Naisen kivitys | The Stoning of Soraya M. | Freidoune Sahebjam |
| 2008 | Long Weekend | Long Weekend | Peter |
| 2012 | Transit | Transit | Nate |
| 2013 | Escape Plan | Escape Plan | Hobbes |
| 2013 | Savannah | Savannah | Ward Allen |
| 2014 | When the Game Stands Tall | When the Game Stands Tall | Bob Ladouceur |
| 2017 | The Ballad of Lefty Brown | The Ballad of Lefty Brown | Jimmy Bierce |
| 2018 | Paul, Apostle of Christ | Paul, Apostle of Christ | Luukas |
| 2018 | Running for Grace | Running for Grace | tohtori Reyes |
| 2020 | Infidel | Infidel | Doug Rawlings |
| 2023 | Sound of Freedom | Sound of Freedom | Tim Ballard |

Televisiosarjat
| Vuosi | Nimi | Rooli | Jaksot |
| 1992 | Kesä 68 | Bobby Riddle | ”Hero” |
| 1995 | Murhasta tuli totta | Darryl Harding | ”Film Flam” |
| 2009 | Prisoner | 6 / Michael | 6 jaksoa |
| 2011–2016 | Kohde | John Reese | 103 jaksoa |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jim Caviezel Wikimedia Commonsissa
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1948

| Mestaruussarjan kausi 1948 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  16
Ajankohta:  18. heinäkuuta− 7. marraskuuta
Mestari:  VPS 1. Mestaruussarjan mestaruus 2. Suomen mestaruus
Toinen sija:  TPS
Kolmas sija:  HPS
Pudonneet joukkueet:  RTU Sudet Kullervo TuKV Kiri Ponnistus
Ottelut:  121
Maalit:  427 (3,5 per ottelu)
Paras maalintekijä:  Stig-Göran Myntti (15)
Suurin kotivoitto:  VIFK−HIFK 7−0
Suurin vierasvoitto:  Kiri−HIFK 1−8
Eniten maaleja ottelussa:  Kiri−HIFK 1−8 VPS−RTU 7−2
Kokonainen yleisömäärä:  118 311
Yleisökeskiarvo:  978
Alempi sarjataso:  Suomensarja
  ← 1947–48 :  1949 → 
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1948 oli vuonna 1930 perustetun Mestaruussarjan 17. kausi. Kaudella 1948 Mestaruussarja pelattiin 16 joukkueen yksinkertaisena sarjana. Palloliiton edustajakokous päätti 11. huhtikuuta 1948 aloittaa siirtymisen vaiheittain kymmenen joukkueen yhteiseen kevät-syyssarjaan Työväen Urheiluliiton (TUL:n) joukkueiden kanssa, ja ensimmäisessä vaiheessa Mestaruussarjaan otettiin kaikki ne 16 joukkuetta, jotka olisivat osallistuneet oman liittonsa Mestaruussarjaan syksyllä 1948.
Mestaruussarjan voiton jakoivat tasapistein VPS ja TPS, joten Suomen mestaruus ratkaistiin joukkueiden välisellä uusintaottelulla. Olympiastadionilla 7. marraskuuta 1948 pelatun uusintaottelun ja toisen Suomen mestaruutensa voitti VPS maalein 3–0. Viimeiseksi jääneet RTU, Sudet, Kullervo, TuKV, Kiri ja Ponnistus putosivat Suomensarjaan.
Mestaruussarjan maalikuninkuuden kaudella 1948 voitti VIFK:n Stig-Göran Myntti 15 maalilla. Mestaruussarjan yleisömäärä kaudella 1948 oli yhteensä 118 311 henkeä eli keskimäärin 978 katsojaa ottelua kohti.
Joukkueet

Mestaruussarjaan osallistui 16 joukkuetta, joista kahdeksan Palloliiton sarjoista ja kahdeksan TUL:n sarjoista. Sarjaan otettiin ne joukkueet, jotka olisivat osallistuneet oman liittonsa Mestaruussarjaan syksyllä 1948 eli kuusi joukkuetta kauden 1947–48 Mestaruussarjasta ja kaksi nousijaa kauden 1947–48 Suomensarjasta sekä kuusi joukkuetta kauden 1947–48 TUL:n Mestaruussarjasta ja kaksi nousijaa kauden 1947–48 TUL:n Suomensarjasta.
Joukkueet > Palloliitto

| Joukkue | Kaupunki |
| --- | --- |
Helsingfors IFK (HIFK): Helsinki
Helsingin Jalkapalloklubi (HJK): Helsinki
Helsingin Palloseura (HPS): Helsinki
Kronohagens IF (KIF): Helsinki
Sudet: Helsinki
Turun Palloseura (TPS): Turku
Vaasan Palloseura (VPS): Vaasa
Vasa IFK (VIFK): Vaasa
Joukkueet > TUL

| Joukkue | Kaupunki |
| --- | --- |
Helsingin Kullervo (Kullervo): Helsinki
Helsingin Ponnistus (Ponnistus): Helsinki
Kotkan Kiri (Kiri): Kotka
Kotkan Työväen Palloilijat (KTP): Kotka
Rauman Työväen Urheilijat (RTU): Rauma
Turun Kisa-Veikot (TuKV): Turku
Turun Toverit (TuTo): Turku
Turun Veikot (TuVe): Turku
Sarjataulukko

| S | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | Pist  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | VPS (M) | 15 | 11 | 2 | 2 | 41 | 12 | +29 | 24  |
| 2 | TPS | 15 | 11 | 2 | 2 | 37 | 18 | +19 | 24  |
| 3 | HPS | 15 | 9 | 3 | 3 | 21 | 13 | +8 | 21  |
| 4 | HJK | 15 | 6 | 6 | 3 | 32 | 20 | +12 | 18  |
| 5 | VIFK | 15 | 7 | 4 | 4 | 30 | 19 | +11 | 18  |
| 6 | KIF | 15 | 8 | 2 | 5 | 38 | 30 | +8 | 18  |
| 7 | TuVe | 15 | 6 | 5 | 4 | 20 | 25 | −5 | 17  |
| 8 | TuTo | 15 | 6 | 4 | 5 | 23 | 22 | +1 | 16  |
| 9 | KTP | 15 | 6 | 4 | 5 | 24 | 26 | −2 | 16  |
| 10 | HIFK | 15 | 6 | 3 | 6 | 38 | 29 | +9 | 15  |
| 11 | RTU (P) | 15 | 4 | 5 | 6 | 32 | 38 | −6 | 13  |
| 12 | Sudet (P) | 15 | 4 | 3 | 8 | 29 | 38 | −9 | 11  |
| 13 | Kullervo (P) | 15 | 4 | 1 | 10 | 19 | 30 | −11 | 9  |
| 14 | TuKV (P) | 15 | 2 | 5 | 8 | 14 | 27 | −13 | 9  |
| 15 | Kiri (P) | 15 | 2 | 2 | 11 | 14 | 41 | −27 | 6  |
| 16 | Ponnistus (P) | 15 | 1 | 3 | 11 | 12 | 36 | −24 | 5  |
Lähde: Jalkapallokirja 1949
(M) = Suomen mestari; (P) = Putoaja
Tulokset

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Koti \ Vieras1 | VPS | TPS | HPS | HJK | VIFK | KIF | TuVe | TuTo | KTP | HIFK | RTU | SUD | KUL | TuKV | KIR | PON |
| VPS  |   | 2–0  | 0–0  |   |   | 2–0  |   | 2–0  |   |   | 7–2  |   | 6–1  |   | 3–0  | 4–2 |
| TPS  |   |   |   | 3–1  |   |   | 2–0  | 1–2  | 1–0  | 3–2  | 3–1  | 3–2  | 2–0  |   |   |  |
| HPS  |   | 1–3  |   |   |   | 0–1  |   |   |   | 1–2  |   |   |   | 3–2  | 2–1  | 2–0 |
| HJK  | 1–0  |   | 0–1  |   |   |   | 2–2  |   |   |   |   | 2–2  | 2–1  | 1–2  | 3–0  |  |
| VIFK  | 1–2  | 1–1  | 0–1  | 1–1  |   |   | 6–0  |   | 2–1  | 7–0  |   | 0–0  | 2–1  |   |   |  |
| KIF  |   | 2–5  |   | 1–4  | 5–1  |   |   |   | 5–0  | 1–5  |   | 4–1  |   |   |   | 5–0 |
| TuVe  | 1–0  |   | 1–2  |   |   | 0–4  |   | 1–1  | 2–2  |   |   |   | 4–2  |   | 0–0  | 1–0 |
| TuTo  |   |   | 0–2  | 2–6  | 2–1  | 5–0  |   |   |   | 3–2  |   | 1–1  |   | 0–0  |   | 3–0 |
| KTP  | 2–4  |   | 0–2  | 2–2  |   |   |   | 1–1  |   |   | 5–2  | 3–2  | 2–1  | 1–0  | 2–0  |  |
| HIFK  | 2–3  |   |   | 1–1  |   |   | 0–1  |   | 1–1  |   | 3–3  | 2–3  |   |   |   |  |
| RTU  |   |   | 1–1  | 0–4  | 3–3  | 3–3  | 1–3  | 4–1  |   |   |   |   | 0–1  |   | 5–0  | 2–0 |
| Sudet  | 0–6  |   | 1–2  |   |   |   | 2–3  |   |   |   | 2–3  |   |   | 6–2  |   | 3–2 |
| Kullervo  |   |   | 1–1  |   |   | 3–4  |   | 1–0  |   | 1–2  |   | 1–2  |   | 0–1  | 3–1  |  |
| TuKV  | 0–0  | 1–2  |   |   | 2–3  | 0–2  | 1–1  |   |   | 0–2  | 2–2  |   |   |   |   | 0–0 |
| Kiri  |   | 1–6  |   |   | 0–1  | 1–1  |   | 0–2  |   | 1–8  |   | 4–2  |   | 4–1  |   | 1–2 |
| Ponnistus  |   | 2–2  |   | 2–2  | 0–1  |   |   |   | 1–2  | 0–6  |   |   | 1–2  |   |   |   |
Lähde: Jalkapallokirja 1948; Jalkapallokirja 1949
1 Kotijoukkue vasemmanpuoleisessa sarakkeessa.
Värit: Sininen = kotivoitto; Keltainen = tasapeli; Punainen = vierasvoitto.
Uusintaottelu

VPS:n ja TPS:n päädyttyä tasapisteisiin Suomen mestaruus ratkaistiin uusintaottelulla.
VPS voitti Suomen mestaruuden.
Maalintekijät

|  | Pelaaja | Joukkue | M |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Stig-Göran Myntti | VIFK | 15 |
| 2 |  Eugen Johansen | TPS | 13 |
| 2 |  Jorma Saarinen | VPS | 13 |
| 4 |  Börje Herrman | HIFK | 12 |
| 4 |  Kaimo Lintamo | VPS | 12 |
| 6 |  Åke Forsberg | KIF | 10 |
| 6 |  Åke Forsman | HIFK | 10 |
| 6 |  Per-Erik Hägg | KIF | 10 |
| 6 |  Karl Kallio | VPS | 10 |
| 10 |  Benno Nenonen | HJK | 9 |
| 10 |  Harry Reunanen | RTU | 9 |
Lähde: Jalkapallokirja 1949
Suomen mestarit

| Pelaaja | O | M |
| --- | --- | --- |
|  Mauno Rintanen (mv) | 16 | 0 |
|  Karl Kallio | 16 | 10 |
|  Tauno Koistinen | 16 | 0 |
|  Väinö Kultti | 16 | 2 |
|  Kauno Laaksoharju | 16 | 7 |
|  Kaimo Lintamo | 16 | 12 |
|  Jorma Saarinen | 16 | 13 |
|  Aarno Salonen | 13 | 0 |
|  Kauko Sillanpää | 16 | 0 |
|  Yrjö Tuomisto | 16 | 0 |
|  Sven Wentjärv | 16 | 0 |
Lähteet: Jalkapallokirja 1982; Pelimiehet. Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006
Kauden aikana joukkueessa pelasi myös Martti Häyhä (3/0).
Jōkichi Takamine

| Jōkichi Takamine |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. marraskuuta 1854 Takaoka, Toyama, Japani
Kuollut: 22. kesäkuuta 1922 (68 vuotta) New York, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Japanilainen
Ammatti:  Kemisti
Muut tiedot
Merkittävät teokset: Adrenaliinin eristäminen, puhdistaminen
Jōkichi Takamine (jap. 高峰 譲吉, Takamine Jōkichi, 3. marraskuuta 1854 – 22. heinäkuuta 1922) oli japanilainen kemisti. Hänet tunnetaan adrenaliiniin liittyneistä tutkimuksistaan.
Josie Loren

Josie Loren Lopez (s. 19. maaliskuuta 1987 Miami, Florida) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Kaylie Cruzina televisiosarjassa Näytön paikka, jota esitettiin vuosina 2009–2012. Hän on esiintynyt myös muun muassa Veronica Marsissa, Castlessa ja Näkijässä.
Lorenin sukujuuret ovat Kuubasta. Hän kävi lukion New World School of the Artsissa, jossa opiskeli draamaa ja näyttämötaidetta. Sen jälkeen hän siirtyi opiskelemaan Kalifornian yliopistoon. Lukioaikana Loren oli cheerleader miamilaisessa cheerleading-joukkueessa. Lorenilla on yksi vanhempi sisko ja kaksi veljeä. Vuonna 2010 OK!-lehti listasi hänet 50 seksikkäimmän sinkun joukkoon.
Loren aloitti uransa Disney Channelilla esiintyen sarjoissa Hannah Montana, Drake & Josh ja Coryn koukerot. Hän ponnahti kuuluisuuteen näyteltyään menestyselokuvassa 17 Again, jonka pääosissa olivat Zac Efron ja Matthew Perry. Vuonna 2009 Loren näytteli elokuvassa Pete lainahöyhenissä. Vuodesta 2014 lähtien hän on ollut vakituisessa roolissa televisiosarjassa Mentalist.
Aiheesta muualla

Josie Loren Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Josie Loren
Käännös suomeksi
Julius Harttunen

| Julius Harttunen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. marraskuuta 1995 (ikä 28) Pori, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Julle, Harti
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  170 cm
Paino:  75 kg
Seura
Seura:  Karhu HT
Sarja:  Suomi-sarja
Pelinumero:  86
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2016–
Aik. seurat:  Ässät (SML) KK-V (II-div.) Jokipojat (Mestis)
Julius Harttunen (s. 15. marraskuuta 1995 Pori) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Suomi-sarja joukkue Karhu HT:ssa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.