stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo valtioista, joilla on vain yksi maarajanaapuri
Itsenäiset valtiot

| Valtio | Maarajanaapuri | Maarajan pituus | Sijainti |
| --- | --- | --- | --- |
|  Etelä-Korea |  Pohjois-Korea | 238 km | Korean niemimaa |
|  Qatar |  Saudi-Arabia | 60 km | Arabian niemimaa |
|  Portugali |  Espanja | 1 214 km | Iberian niemimaa |
|  Gambia |  Senegal | 740 km | Senegalin sisällä oleva enklaavi |
|  Monaco |  Ranska | 4,4 km | Ranskan sisällä oleva enklaavi |
|  Papua-Uusi-Guinea |  Indonesia | 820 km | Uusi-Guinea  |
|  Brunei |  Malesia | 381 km | Borneo |
|  Dominikaaninen tasavalta  |  Haiti | 360 km | Hispaniola |
|  Haiti  |  Dominikaaninen tasavalta | 360 km | Hispaniola |
|  Britannia  |  Irlanti | 360 km | Irlanti |
|  Irlanti |  Britannia | 360 km | Irlanti |
|  Itä-Timor |  Indonesia | 228 km | Timor |
|  Lesotho |  Etelä-Afrikka | 909 km | Etelä-Afrikan sisällä oleva enklaavi |
|  San Marino |  Italia | 39 km | Italian sisällä oleva enklaavi, Apenniinien niemimaa |
|  Vatikaani |  Italia | 3,2 km | Rooman sisällä oleva enklaavi |
Merentakaiset alueet

| Territorio | Suverenivaltio | Naapurimaa | Rajanpituus | Sijainti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Gibraltar |  Britannia |  Espanja | 1,2 km | Iberian niemimaa |
|  Grönlanti |  Tanska |  Kanada | 1,280 m | Pohjoinen jäämeri |
|  Saint Martin |  Ranska |  Sint Maarten ( Alankomaiden kuningaskunta) | 16 km | Saint Martin |
Planetaarinen ruokavalio

Planetaarinen ruokavalio on EAT-Lancet -komission osana The Lancet -aikakauslehdessä tammikuussa 2019 julkaistua raporttia laatima ruokavalio.  Komission raportin tavoitteena on luoda ruokavalio, joka mahdollistaa terveellisen ravinnon tuottamisen 10 miljardille ihmiselle vuonna 2050 ympäristön kantokyvyn puitteissa. Raportin mukaan terveellisen ravinnon tuottaminen 10 miljardille ihmiselle vuonna 2050 on mahdollista. Muutoksen on kuitenkin oltava nopea, ja tavoitteen saavuttaminen edellyttää radikaalin ruokavalion muutoksen lisäksi ruokahävikin puolittamista ja tuotantotapojen kunnianhimoista kehittämistä. Raportissa annetaan suositukset ruokavalion koostumuksesta ja eri ruoka-aineiden vähimmäis- ja enimmäissaannista. Raportissa esitetty planetaarinen ruokavalio on hyvin kasvispainotteinen. Planetaarinen ruokavalio on esimerkiksi WWF:n ilmastoystävällisen ruokasuosituksen taustalla.
Tavoitteet

Planetaarisella ruokavaliolla on seuraavat tavoitteet:
taata riittävä terveellinen ravitsemus maailman 10 miljardille ihmiselle vuonna 2050
vähentää huomattavasti huonon ruokavalion aiheuttamien kuolemantapausten määrää maailmanlaajuisesti
olla ympäristölle kestävä
Siirtyminen planetaariseen ruokavalioon on välttämätöntä Pariisin ilmastosopimuksen ja YK:n kestävän kehityksen tavoitteiden  (Agenda 2030) saavuttamiseksi.
Ruokasuositukset

Planetaarisessa ruokavaliossa on määritelty aiempiin suosituksiin verrattuna suuria rajoituksia lihan, meijerituotteiden ja tärkkelyspitoisten vihannesten, erityisesti punaisen lihan, kulutukseen. Tavoitteena ei ole vain pienentää liha- ja meijeriteollisuuden aiheuttamia ympäristövaikutuksia, vaan myös edesauttaa lihan ja meijerituotteiden yhteydessä nautittujen tyydyttyneiden rasvojen ja sokerin määrän vähentymistä.  Planetaarisen ruokavalion mukaiset suositukset esimerkiksi punaiselle lihalle ja maitotuotteille ovat merkittävästi alhaisemmat kuin nykyiset suomalaiset ruokasuositukset.
Kokojyväviljat ja riisit = 232g / vrk
Vihannekset 300g / vrk
Hedelmät 200g / vrk
Punainen liha = 14 g / vrk
Kana = 29 g / vrk
Munat = 13 g / vrk
Kala = 28 g / vrk
Palkokasvit = 75 g / vrk
Pähkinät = 50 g / vrk
Meijerituotteet = 250 g / vrk
Tärkkelyspitoiset kasvikset = 50 g / vrk
Tyydyttymättömät rasvat = 40 g / vrk
Tyydyttyneet rasvat = 11,8 g / vrk
Kaikki sokeri = 31 g / vrk
Ruokavaliossa on myös muita rajoituksia hedelmien, vihannesten, palkokasvien, jyvien ja öljyjen käyttöön, mikä johtuu siitä, että ruokavaliossa syödään noin 2500 kaloria päivässä. Ruokavalion pääpaino on kuitenkin lihan, kananmunien, maitotuotteiden ja tärkkelyspitoisten vihannesten vähentämisessä.
Mediahuomio

Brittiläinen sanomalehti The Guardian ja Yhdysvaltain uutistoimisto CNN ovat antaneet ruokavaliolle positiivista huomiota. Puolalainen ostoslista-sovellus Listonicin mukaan ruokavalio on hyvä sekä terveydelle että ympäristölle. Suomessa sekä Yle että isot kauppaketjut ovat nostaneet planetaarista ruokavaliota esiin.
Jatkotutkimukset

International Food Policy Research Institute:n ja Tuftsin yliopiston tutkijat laskivat, että noin 1,6 miljardin ihmisen kaikki käytettävissä olevat tulot eivät riittäisi kustantamaan EAT-Lancet-komission planetaarisen ruokavalion hintaa. Jatkotutkimus julkaistiin Lancet Global Health tiedelehdessä marraskuussa 2019.
Aiheesta muualla

Yle: Tutkijat kehittivät planetaarisen ruokavalion – Se estäisi miljoonia ennenaikaisia kuolemia ja ruokkisi terveellisesti koko maapallon väestön
HS: Ruokavalio, joka voisi pelastaa meidät ja maapallon
IS: Ruokavalio, joka voisi pelastaa miljoonia ennenaikaiselta kuolemalta – ei kiellä täysin mitään
SK: Tässä on ihmiset ja koko planeetan pelastava ruokavalio – yksi hampurilaispihvi viikossa ja kaksi kertaa nykyistä enemmän pähkinöitä ja palkokasveja (Arkistoitu – Internet Archive)
Nyt tuli todella tiukka uusi ruokasuositus: Kuusi kananmunaa kuukaudessa – punaista lihaa korkeintaan kerran viikossa
IL: Pystyisitkö syömään näin: 6 munaa kuukaudessa, maitolasi kerran päivässä, punaista lihaa kerran viikossa...
Kotiliesi: Uusi ruokavaliosuositus: Punaista lihaa vain kerran viikossa, maitoa korkeintaan lasi päivässä
MT: Paljon kasviksia, lihaa korkeintaan kerran viikossa – WWF antoi suosituksen kestävästä ja terveellisestä ruokavaliosta
JYU.Wisdom Letters 2/2019: Reilua ruokaa huomenna ja tänään. Suosituksia kestävän ruokajärjestelmän luomiseksi
WWF: Suositus: Punaista lihaa korkeintaan kerran viikossa
Frans Jeppsson-Wall

| Frans Jeppsson-Wall |
| --- | --- |
 Frans Jeppsson-Wall Tukholmassa vuonna 2016
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. joulukuuta 1998 (ikä 25) Ystad, Ruotsi
Ammatti:  Laulaja, lauluntekijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Frans
Aktiivisena:  2006–
Tyylilajit:  Pop, reggae, folktronica
Aiheesta muualla
www.fransjeppssonwall.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Frans vuonna 2008.
Frans (oik. Frans Jeppsson-Wall, s. 19. joulukuuta 1998 Ystad) on ruotsalainen laulaja.
Frans tuli alun perin tunnetuksi yhdessä Elias-yhtyeen kanssa vuonna 2006 esittämästään, Zlatan Ibrahimovićista kertovasta kappaleestaan ”Who’s da Man”, joka pysyi Ruotsin singlelistan kärjessä 10 viikkoa. Vuonna 2008 hän esitti Ruotsin jalkapallomaajoukkueen virallisen EM-kisalaulun ”Fotbollsfest”.
Vuonna 2016 Frans voitti Melodifestivaleniin kappaleella ”If I Were Sorry” ja edusti Ruotsia Euroviisuissa Tukholmassa.  Hän sai Euroviisujen finaalissa 261 pistettä sijoittuen viidenneksi.
Yksityiselämä

Fransin äiti Maria on ruotsalainen ja isä Mark nigerialais-englantilainen. Frans on kaksikielinen ja puhuu toisena äidinkielenään englantia. Monikulttuuriseen perheeseen kuuluu myös Fransin kaksoissisko ja pikkuveli. Perhe on asunut aiemmin Lontoossa Englannissa. Frans valitsi lukiossa opiskellessaan luonnontieteiden ohjelman.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Frans Jeppsson-Wall Wikimedia Commonsissa
Fred E. Ahlert

Fred E. Ahlert (19. syyskuuta 1892 – 20. lokakuuta 1953) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä. Hänen tuotantoaan ovat levyttäneet muiden muassa Louis Armstrong, Nat King Cole, Ella Fitzgerald, Frank Sinatra ja Fats Waller. Ahlert teki usein yhteistyötä sanoittaja Roy Turkin kanssa, ja muiden sanoittajien joukkoon lukeutuivat Joe Young ja Edgar Leslie.
Ahlert syntyi 19. syyskuuta 1892 New Yorkissa. Hän opiskeli Fordham Law Schoolissa. Musiikkiuransa hän aloitti sovittamalla kappaleita Irving Aaronsonin ja Fred Waringin orkesterille ja säveltämällä musiikkia vaudeville-esityksiin. Hänen ensimmäiset menestyneet sävellyksensä olivat vuoden 1920 ”I’d Love to Fall Asleep and Wake Up in My Mammy’s Arms” ja vuoden 1922 ”I Gave You Up Before You Threw Me Down”.
Vuonna 1928 Ahlertin säveltämästä ja Roy Turkin sanoittamasta kappaleesta ”I’ll Get By (As Long As I Have You)” tuli hitti Ruth Ettingille. Ettingin versio nousi listoilla kolmannelle sijalle, ja vuonna 1944 Harry James nauhoitti listaykköseksi nousseen version. Ahlert ja Turk kirjoittivat yhdessä useita kappaleita. Etting nauhoitti vuonna 1929 heidän  kappaleensa ”Mean to Me”, josta on sittemmin tullut lukuisien artistien levyttämä pop- ja jazzstandardi. Muita Ahlertin ja Turkin menestyskappaleita olivat muun muassa ”Walkin’ My Baby Back Home” (1930), ”I Don’t Know Why (I Just Do)” (1931), ”Love, You Funny Thing!” (1931) ja ”Where the Blue of the Night (Meets the Gold of the Day)” (1932).
Musiikin säveltämisen lisäksi Ahlert perusti vuonna 1929 oman julkaisuyhtiön nimeltä Fred Ahlert Music Corporation. Yhtiö on edelleen toiminnassa. Ahlertin poika Fred E. Ahlert Jr. oli myös musiikkijulkaisija ja huolehti muun muassa isänsä musiikin julkaisemisesta.
Ahlert toimi muusikkojärjestö ASCAP:n johdossa vuodesta 1933 kuolemaansa saakka. Hän kuoli New Yorkissa 20. lokakuuta 1953. Ahlert otettiin Songwriters Hall of Fameen postuumisti vuonna 1970.
Lauluja

”I Don’t Know Why (I Just Do)”
”I’ll Get By (as Long as I Have You)”
”I’m Gonna Sit Right Down and Write Myself a Letter”
”Love, You Funny Thing!”
”Mean to Me”
”Walkin’ My Baby Back Home”
”Where the Blue of the Night (Meets the Gold of the Day)”
Frontera

Frontera voi tarkoittaa seuraavaa:
Argentiina:
Frontera, kaupunki Santa Fessä.
Meksiko
Frontera, maakunta
Ciudad Frontera, kaupunki
Frontera, kaupunki.
Espanja
La Frontera, Granadan raja, alue etelä-Espanjassa
Arcos de la Frontera, kaupunki Cádizin maakunnassa
Jerez de la Frontera, kaupunki Cádizin maakunnassa
Vejer de la Frontera, kaupunki Cádizin maakunnassa
La Frontera, kunta Santa Cruz de Tenerifen maakunnassa El Hierron saarella.
Muut
Opel Frontera, automalli
Frontera, sanomalehti
Frontera, Lewis Shinerin romaani
Frontera, elokuva vuodelta 1980
Frontera, elokuva vuodelta 2014.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Frontera”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Luettelo Filippiinien presidenteistä

Tämä on luettelo Filippiinien presidenteistä
Luettelo Filippiinien presidenteistä

| Järjestys | Presidentti (syntynyt-kuollut) | Presidentti (syntynyt-kuollut) | Virassa | Puolue |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  | Emilio Aguinaldo (1869–1964) | 1897–1901 |  |
| 2. |  | Manuel L. Quezon (1878–1944) | 1935–1944 (Kuoli virassa) |  |
| 3. |  | Jose P. Laurel (1891–1959) | 1943–1945 |  |
| 4. |  | Sergio Osmeña (1878–1961) | 1944–1946 |  |
| 5. |  | Manuel Roxas (1892–1948) | 1946–1948 (Kuoli virassa) |  |
| 6. |  | Elpidio Quirino (1890–1956) | 1948–1953 |  |
| 7. |  | Ramon Magsaysay (1907–1957) | 1953–1957 (Kuoli virassa) |  |
| 8. |  | Carlos P. Garcia (1896–1971) | 1957–1961 |  |
| 9. |  | Diosdado Macapagal (1910–1997) | 1961–1965 |  |
| 10. |  | Ferdinand Marcos  (1917–1989) | 1965–1986 |  |
| 11. |  | Corazon Aquino  (1933–2009) | 1986–1992 |  |
| 12. |  | Fidel V. Ramos (1928–2022) | 1992–1998 |  |
| 13. |  | Joseph Estrada (1937–) | 1998–2001 |  |
| 14. |  | Gloria Macapagal-Arroyo (1947–) | 2001–2010 | Lakas-CMD |
| 15. |  | Benigno Aquino III (1960–2021) | 2010–2016 | Filippiinien liberaalipuolue |
| 16. |  | Rodrigo Duterte (1945–) | 2016–2022 | PDP–Laban |
| 17. |  | Bongbong Marcos (1957–) | 2022– | PFP |
Planetaarinen sumu

Nimeäminen · Luokittelu
Kehitys · HR-kaavio · Nukleosynteesi

Tähtijärjestelmä · Eksoplaneetta

Luettelot tähdistä
Synty ja kehitys
Synty · Prototähti · Esipääsarja · Pääsarja
Horisontaalihaara · Asymptoottihaara
Esiplanetaarinen sumu · Planetaarinen sumu
Wolfin–Rayetin tähti · Valesupernova
Supernova · Hypernova
Luminositeettiluokitus
Alikääpiö · Kääpiö (Punainen · Keltainen · Sininen)
Alijättiläinen · Jättiläinen (Punainen · Sininen)
Kirkas jättiläinen · Ylijättiläinen (Punainen · Sininen)
Hyperjättiläinen
Spektriluokitus
O · B · A · F · G · K · M
Bariumtähti · Hiilitähti · Teknetiumtähti
Jäänteet
Valkoinen kääpiö · Musta kääpiö · Heliumplaneetta
Neutronitähti (Pulsari · Magnetar) · Musta aukko
Nukleosynteesi
Alfareaktio · Kolmialfareaktio · Heliumleimahdus
Hiilisykli · Hiilen fuusio · Neutronisieppaus · Nova
Yleiset ominaisuudet
Ikä · Magnitudi · Metallisuus · Luminositeetti
Aiheeseen liittyvää
Ruskea kääpiö · Ruskea alikääpiö · Planeetta
Tähtijoukko (Avoin · Pallomainen) · Tähdistö
Auringon ominaisuudet
Planetaarinen sumu NGC 6543 (Kissansilmäsumu) Lohikäärmeen tähdistössä
Lyyran rengassumu M57 on planetaarinen sumu Lyyrassa.
Planetaarinen sumu on tähtitieteessä hehkuva kaasukuori, joka on syntynyt normaalikokoisen tai pienen tähden elinkaaren lopussa tähden puhallettua ulkokuorensa avaruuteen. Planetaariset sumut ovat kaasusumuista pienimpiä – niiden koko on korkeintaan muutamia valovuosia ja elinikä joitakin tuhansia vuosia. Planetaaristen sumujen sukulaisia ovat supernovajäänteet, jotka ovat kuitenkin syntyneet varsin erilaisissa olosuhteissa ja poikkeavat yleensä myös ulkonäöltään planetaarisista sumuista.
Rakenne

Planetaariset sumut ovat yleensä vain 1–3 valovuoden kokoisia – huomattavasti pienempiä kuin useimmat muut kaasusumut. Ne koostuvat erittäin harvasta kaasusta, jonka tiheys on noin 1024 kertaa pienempi kuin maan ilmakehän. Tyypillisesti yhdessä kuutiosenttimetrissä on vain 1 000 hiukkasta – vähemmän kuin missään ihmisen keinotekoisesti luomassa ”tyhjiössä”.
Keskustähden säteily kuumentaa sumun noin 10 000 kelviniin. Lämpötila nousee, kun sumu on laajentunut jonkin verran, sillä sumu absorboi ensin kaikkein vähiten energiset fotonit, jotka absorboituvat kaasuatomeihin kaikkein todennäköisemmin. Vasta myöhemmin korkeaenergiaiset fotonit absorboituvat, mikä johtaa sumun lämpötilan kasvuun.
Jos sumussa on tarpeeksi materiaa, absorboi se kaikki tähden lähettämät UV-fotonit, ja näkyvän osan ulkopuolelle jää kerros ionisoitumatonta sumua. Tällöin sumun sanotaan olevan säteilyllisesti rajoittunut. Materiaalisesti rajoittuneessa sumussa UV-säteily riittää ionisoimaan koko sumun, ja säteilyä voi jäädä ylikin.
Planetaariset sumut ovat yleensä muodoltaan melko symmetrisiä ja enemmän tai vähemmän pallomaisia. Noin 10 prosentilla sumuista on bipolaarinen (kaksiosainen) rakenne. Sumun muoto riippuu myös siitä, missä kulmassa näemme sen: suoraan sivulta päin katsottuna tietynlaiset sumut ovat tynnyrimäisiä (esimerkiksi Nostopainosumu M27), kun taas navan suunnalta katsottuna ne vaikuttavat rengasmaisilta (esimerkiksi Lyyran rengassumu M57 ja Helix-sumu). Planetaariset sumut ovat kuin lumihiutaleita: vaikka niissä toistuvat samat niille luonteenomaiset piirteet, ovat ne silti ällistyttävän monimuotoisia, eikä kahta samanlaista ole mahdollista löytää. Suurten teleskooppien kuvat ovat paljastaneet sumujen rakenteessa monimutkaisia kuvioita, joiden syntymekanismi on toistaiseksi epäselvä. Ne saattavat olla seurausta häiriötekijöistä, kuten kaksoistähden jäljelle jääneestä komponentista tai planeetoista. Uuden teorian (tammikuu 2005) mukaan sumujen rakenne on magneettikenttien synnyttämä.
Vorontsovin–Veljaminovin jaottelun mukaan planetaariset sumut jaetaan seuraaviin tyyppeihin:
1 – tähtimäinen
2 – tasainen levy
2a – kirkkaampi keskustaa kohden
2b – tasaisen kirkas
2c – jälkiä rengasrakenteesta
3 – epäsäännöllinen levy
3a – hyvin epäsäännöllinen kirkkauden jakautuminen
3b – jälkiä rengasrakenteesta
4 – rengasmainen
5 – epäsäänöllinen diffuusi sumu
6 – poikkeuksellinen muoto
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sun Kwok: Planetary nebulae. Scholarpedia, 2007, 2. vsk, nro 9, s. 4338.  doi:10.4249/scholarpedia.4338.  Artikkelin verkkoversio. Viitattu 18.5.2020. (englanniksi)
Redd, Nola Taylor: Planetary Nebula: Gas and Dust, and No Planets Involved Space.com.  9.5.2016. Viitattu 18.5.2020. (englanniksi)
A Planetary Nebula Gallery Nasa.  10.10.2012. Arkistoitu 5.5.2020. Viitattu 18.5.2020. (englanniksi)
A Planetary Nebula Sampler National Optical Astronomy Observatory – NOAO. Arkistoitu 5.5.2020. Viitattu 18.5.2020. (englanniksi)
R. Jay GaBany: The Not-so-Ordinary Life of a Typical Star – Star Bubbles Cosmotography Receives. Viitattu 18.5.2020. (englanniksi)
Planetaaristen sumujen monimuotoisuutta Hubble-avaruusteleskoopin kuvaamana. Vasemmalta oikealle: ”Kananmunasumu” (keinotekoiset värit), Eskimosumu, Tiimalasisumu, Helix-sumu, Kissansilmäsumu ja ”Punainen suorakaide” HD 44179.
Frans I (keisari)

Frans I. Tuntemattoman taiteilijan maalaama muotokuva.
Frans I (saks. Franz Stefan); (8. joulukuuta 1708 Nancy, Lothringen – 18. elokuuta 1765 Innsbruck, Itävalta) oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari vuosina 1745–1765. Hän oli sitä ennen Lothringenin herttua vuosina 1729–1737 (nimellä Frans III Stefan) ja Toscanan suurherttua vuosina 1737–1765 (nimellä Frans II).
Frans meni 12. helmikuuta 1736 naimisiin Habsburg-sukuisen keisari Kaarle VI:n tyttären Maria Teresian kanssa. Kun Kaarle VI kuoli vuonna 1740 ilman miesjälkeläisiä, syttyi kahdeksan vuotta kestänyt Itävallan perimyssota. Vuonna 1745 Fransista tuli keisari vaimonsa asettamana – Maria Teresia pysyi kuitenkin miehensä rinnalla tosiasiallisena Itävallan hallitsijana.
Yhdessä pariskunta sai 16 lasta, jotka jatkoivat Habsburgien dynastiaa uutena Habsburg-Lothringen-sukuna, joka polveutui Fransin edustamasta Lothringenin suvusta.
Lapset

arkkiherttuatar Maria Elisabet Amalia Antonia Josefina Gabriela Johanna Agata (5. helmikuuta 1737 - 7. kesäkuuta 1740), kuoli kolmivuotiaana
arkkiherttuatar Maria Anna (6. lokakuuta 1738 - 19. marraskuuta 1789), kuoli naimattomana ilman jälkeläisiä
arkkiherttuatar Maria Karolina Ernestina Antonia Johanna Josefina (12. tammikuuta 1740 - 25. tammikuuta 1741), kuoli 1-vuotiaana todennäköisesti isorokkoon
keisari Joosef II (13. maaliskuuta 1741 - 20. helmikuuta 1790), puoliso 1) Parman prinsessa Isabella Maria Bourbon-Parma (1741–1763), puoliso 2) Baijerin prinsessa, pikkuserkku Marie Josefina (1739–1767), ensimmäisestä avioliitosta kaksi tytärtä, jotka kuolivat lapsina
arkkiherttuatar Maria Kristina (13. toukokuuta 1742 - 24. kesäkuuta 1798), avioitui pikkuserkkunsa Saksin prinssi, Teschenin herttua Albertin kanssa (1738–1822) kanssa, heillä oli yksi kuolleena syntynyt tytär, Kristina Saksi-Tecshenin prinsessa, Itävallan Alankomaitten hallitsija
arkkiherttuatar Maria Elisabet nuorempi (13. elokuuta 1743 - 22. syyskuuta 1808), kuoli naimattomana ilman jälkeläisiä
arkkiherttua Kaarle Joosef Emanuel Johann Nepomuk Anton Prokop (1. helmikuuta 1745 - 18. tammikuuta 1761), kuoli isorokkoon 14-vuotiaana, ei jälkeläisiä
arkkiherttuatar Maria Amalia (26. helmikuuta 1746 - 18. kesäkuuta 1806), avioitui Parman herttua Ferdinandin (1751–1802) kanssa.
keisari Leopold II (5. toukokuuta 1747 - 1. maaliskuuta 1792), avioitui Espanjan infanta Maria Luisan (1745–1792) kanssa. Toscanan suurherttua vuodesta 1765, luopui kruunusta 1790; Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari vuodesta 1790, Itävallan arkkiherttua, Unkarin kuningas ja Böömin kuningas vuodesta 1790.
arkkiherttuatar Maria Karolina (17. syyskuuta 1748 - 17. syyskuuta 1748), kuoli syntyessään
arkkiherttuatar Maria Johanna Gabriela Josefina Antonia (4. helmikuuta 1750 - 23. joulukuuta 1762), kuoli isorokkoon 12-vuotiaana
arkkiherttuatar Maria Josefina Gabriela Johanna Antonia Anna (19. maaliskuuta 1751 - 15. lokakuuta 1767), kuoli isorokkoon 16-vuotiaana, häitään edeltävänä päivänä, hän oli ollut tulevan avioliittonsa suhteen erittäin onneton
arkkiherttuatar Maria Karoliina nuorempi (13. elokuuta 1752 - 7. syyskuuta 1814), avioitui Napolin ja Sisilian kuninkaan Ferdinand IV:n (1751–1825) kanssa, heillä oli jälkeläisiä
arkkiherttua Ferdinand (1. kesäkuuta 1754 - 24. joulukuuta 1806), avioitui Maria Beatrice d'Esten, Massan herttuattaren, Breisgaun ja Modenan perillisen kanssa (Itävalta-Este). Breisgaun herttua vuodesta 1803.
arkkiherttuatar Maria Antonia (2. marraskuuta 1755 - 16. lokakuuta 1793), avioitui Ranskan ja Navarran kuninkaan Ludvig XVI:n (1754–1793) kanssa ja hänestä tuli Marie Antoinette, Ranskan ja Navarran kuningatar. Heillä oli lapsia, mutta ei lastenlapsia. Teloitettiin giljotiinissa.
arkkiherttua Maksimilian Frans (8. joulukuuta 1756 - 27. heinäkuuta 1801), Kölnin ruhtinas-arkkipiispa 1784.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Frans I Wikimedia Commonsissa
Itävallan Encyclopedia: Franz I
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Kaarle VI | Pyhän saksalais-roomalaisen valtakunnan hallitsija  1745–1765 | Seuraaja: Joosef II |
Federico Burdisso

| Federico Burdisso |
| --- | --- |
 Federico Burdisso nuorten olympialaisissa 2018.
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. syyskuuta 2001 (ikä 23)
Kansalaisuus:   Italia
Uimari
Lajit:  perhosuinti
| Mitalit>  Olympialaiset  |
| --- | --- | --- |
|  Pronssia | Tokio 2020 | 200 m perhosuinti |
|  Pronssia | Tokio 2020 | 4×100 m sekauinti |
MM-kilpailut (pitkä rata) 
|  Kultaa | Budapest 2022 | 4×100 m sekauinti |
|  Pronssia | Doha 2024 | 4×100 m sekauinti |
EM-kilpailut (pitkä rata) 
|  Kultaa | Rooma 2022 | 4×100 m sekauinti |
|  Hopeaa | Budapest 2020 | 200 m perhosuinti |
|  Pronssia | Glasgow 2018 | 200 m perhosuinti |
|  Pronssia | Budapest 2020 | 4×100 m sekauinti |
Federico Burdisso (s. 20. syyskuuta 2001) on italialainen uimari. Hän saavutti EM-kilpailuissa 2018 pronssia 200 metrin perhosuinnissa sekä toukokuussa 2021 uiduissa EM-kilpailuissa hopeaa 200 metrin perhosuinnissa ja pronssia 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Heinäkuussa 2021 hän saavutti Tokion olympialaisissa pronssia 200 metrin perhosuinnissa jättäen unkarilaisen Tamás Kenderesin neljänneksi 0,07 sekunnin erolla. Lisäksi hän oli mukana Italian 4 × 100 metrin sekauintiviestijoukkueessa, joka sai olympiapronssia. Hän voitti saman lajin maailmanmestaruuden Budapestissa 2022. Samana kesänä käydyissä Rooman EM-kilpailuissa hän voitti kultaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Dohan MM-kilpailuissa 2024 hän ui alkuerissä Italian 4 × 100 metrin sekauintiviestijoukkueessa, joka loppukilpailussa saavutti toisella kokoonpanolla pronssia.
M-7 (1933)

| M-7 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Uralmaš, Sverdlovsk
Kölinlasku:  19. huhtikuuta 1933
Laskettu vesille:  5. elokuuta 1933
Palveluskäyttöön:  6. heinäkuuta 1934
Tekniset tiedot
Uppouma:  160 t (pinnalla) 202 t (sukellus)
Pituus:  37,81 m
Leveys:  3,15 m
Syväys:  2,57 m
Koneteho:  1 × 38-V-8-dieselmoottori 685 bhp 1 × PG-60(35)-sähkömoottori 235 shp
Nopeus:  13,25 solmua (pinnalla) 7,5 solmua (sukellus)
Toimintamatka:  pinnalla: 575 merimailia@13,2 solmua tai 1 600 merimailia@8,2 solmua sukellus:6 merimailia@7,9 solmua tai 55 merimailia@2,5 solmua
Miehistöä:  17
Aseistus
Aseistus:  2 × 533 mm M-27 torpedoputkea 1 × 45 mm K-21 -ilmatorjuntatykkiä
M-7 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin Sverdlovskista Uralmašilta, missä köli laskettiin 19. huhtikuuta 1933. Alus laskettiin vesille 5. elokuuta ja otettiin palvelukseen 6. heinäkuuta 1934.
Palvelus

Alus siirrettiin 1934 Tyynenmeren laivastoon.
M-80 (1935)

| M-80 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  A. A. Zdanovin telakka, Leningrad
Kölinlasku:  25. elokuuta 1934
Laskettu vesille:  15. syyskuuta 1935
Palveluskäyttöön:  16. heinäkuuta 1936
Poistui palveluskäytöstä:  tuhottu 24. kesäkuuta 1941
Tekniset tiedot
Uppouma:  161 t (pinnalla) 202 t (sukellus)
Pituus:  37,81 m
Leveys:  3,13 m
Syväys:  2,58 m
Koneteho:  1 × 38-V-8-dieselmoottori 685 bhp 1 × PG-60(35)-sähkömoottori 235 shp
Nopeus:  13,25 solmua (pinnalla) 7,5 solmua (sukellus)
Toimintamatka:  pinnalla: 575 merimailia@13,2 solmua tai 1 600 merimailia@8,2 solmua sukellus:6 merimailia@7,9 solmua tai 55 merimailia@2,5 solmua
Miehistöä:  18
Aseistus
Aseistus:  2 × 533 mm M-27 torpedoputkea 1 × 45 mm K-21 -ilmatorjuntatykkiä
M-80 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.