stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Cox Enterprises

| Cox Enterprises |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  yksityinen osakeyhtiö
Perustettu:  1898
Perustaja:  James M. Cox
Toimitusjohtaja:  John Dyer
Puheenjohtaja:  James Cox Kennedy
Avainhenkilöt:  Dallas Clement (CFO)
Kotipaikka:  6205 Peachtree Dunwoody Road, Atlanta, GA 30328, Yhdysvallat
Toimiala:  tietoliikennepalvelut, viestintä ja autokauppa-alan palvelut
Liikevaihto:  20,1 mrd. USD (2016)
Henkilöstö:  60 000
Tytäryhtiöt:  Cox Communications, Cox Media Group ja Cox Automotive
Kotisivu:  www.coxinc.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Cox Enterprises on suuri, noin 60 000 ihmistä työllistävä yksityisesti omistettu yhdysvaltalainen yritys, joka toimii tietoliikennepalvelujen, joukkoviestinnän ja autokaupan alalla. Sen keskeisiä tytäryhtiöitä ovat Cox Communications, Cox Media Group ja Cox Automotive. Vuonna 2016 konsernin liikevaihto oli 20,1 miljardia Yhdysvaltain dollaria.  Yrityksen kotipaikka on Atlanta, Georgian osavaltiossa.
Cox Mediaan kuuluu 14 television lähetysasemaa ja yksi paikallinen kaapelitelevisiokanava, yli 60 radioasemaa, kuusi päivittäin julkaistavaa sanomalehteä ja yli 12 harvemmin ilmestyvää julkaisua ja yli 100 erilaista verkkopalvelua. Yhtiö kertoo tavoittavansa 52 miljoonaa amerikkalaista viikoittain. Heistä 31 miljoonaa katsoo televisiota, yli 3,5 miljoonaa lukee Coxin sanomalehtiä, ja yli 14 miljoonaa kuuntelee yhtiön radiolähetyksiä.
Darwininsammakko

| Darwininsammakko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Sammakkoeläimet Amphibia
Lahko::  Sammakot Anura
Heimo::  Rhinodermatidae
Suku::  Rhinoderma
Laji::  darwinii
Kaksiosainen nimi
 Rhinoderma darwinii  Duméril & Bibron, 1841 
Katso myös
   Darwininsammakko Wikispeciesissä   Darwininsammakko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Darwininsammakko (Rhinoderma darwinii) on pienikokoinen Chilessä ja Argentiinassa elävä sammakkolaji.
Darwininsammakon väritys vaihtelee ruskeasta vihreään. Kooltaan se on noin 2,5–3,5 cm pitkä ja painaa muutaman gramman. Ravinnokseen se pyydystää hyönteisiä ja muita niveljalkaisia.
Naarassammakko munii noin 20–30 munaa, joita urossammakko vartioi noin kahden viikon ajan munien kuoriutumiseen saakka, jonka jälkeen se noukkii kielellään kaikki selviytyneet nuijapäät kehittymään leukapussinsa sisään, kunnes ne kasvavat noin yhden senttimetrin pituisiksi ja kykenevät selviytymään luonnossa omillaan.
Darwininsammakko on nimetty luonnontieteilijä Charles Darwinin mukaan, joka löysi lajin kuuluisalla tutkimusmatkallaan.
Aiheesta muualla

Darwin's Frog (englanniksi)
Globalamphibians: Rhinoderma darwinii (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Darwin’s frog (Rhinodema darwinii) (englanniksi)
Cowes

| Cowes |
| --- | --- |
 Rantapromenadia.
 fiCowes 
 50°46′N, 1°18′W 
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Osa:  Englanti
Alue:  Kaakkois-Englanti
Kreivikunta:  Isle of Wight
Hallinnon tyyppi:  Kunta
Maantiede
Kokonaispinta-ala:  5 km²
Väestö
Väkiluku (2021):  14 000
Väestötiheys:  3 035 as./km²
 cowestowncouncil.org.uk 
Cowes on 14 000 asukkaan satamakaupunki ja 10 000 asukkaan kunta Isle of Wightilla.  Se sijaitsee Medinajoen estuaarin länsirannalla ja vastarannalla sijaitsee pienempi kaupunki East Cowes. Kaupunkien välillä on lossi, Cowes Floating Bridge.
Cowesin väkiluku moninkertaistuu aina elokuun alussa järjestettävän viikon mittaisen regatan aikaan: siihen osallistuu noin 7 000 kilpailijaa ja jopa satatuhatta katsojaa.
Cowesin linnan rakennutti Henrik VIII suojaamaan rannikkoa vuonna 1540. Kuningatar Viktoria rakennutti lähistölle Osborne Housen kartanon.
Käännös suomeksi
Clotilde Courau

Clotilde Courau vuonna 2014
Clotilde Courau (s. 3. maaliskuuta 1969 Levallois-Perret, Ranska) on ranskalainen elokuva- ja televisionäyttelijä.
Clotilde Couraun ensimmäinen elokuvarooli oli vuonna 1988 TV-sarjassa Civilisations. Hänen tunnetuimmat roolityönsä ovat elokuvissa Pariisin varpunen – Edith Piaf (2007), Syötti (L’Appât, 1995), 
ja Élisa (1995).  Hän on saanut César-palkinnon parhaana tulokkaana vuonna 1991.
Vuonna 2003 Clotilde Courau avioitui Savoijin prinssin Emanuele Filiberton kanssa. Aatelisasemastaan huolimatta Savoijin prinsessa Clotilde käyttää elokuvamaailmassa entistä porvarisnimeään.
Aiheesta muualla

Clotilde Courau Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Daxinzhai

Daxinzhai (kiin.: 大新寨镇; pinyin: Dàxīnzhài Zhèn) on suurkunta Funingin kaupunkipiirissä joka on Qinhuangdaon prefektuuritason kaupungissa joka on Hebein maakunnassa Kiinassa.
Pinta-ala on 213,57 neliökilometriä. Väkiluku vuonna 2017 oli 35 546.
Deep Blue
Aiheesta muualla

ChessHere.com: Deep Bluen pelejä chesshere.comissa
Deep Bluen pelejä chesshere.comissa
IMDB.com: Game Over: Kasparov and the Machine, dokumenttielokuva Kasparovin ja Deep Bluen keskinäisistä otteluista.
IBM:n tutkimusyksikön Deep Blueta käsittelevät sivut
Feng-hsiung Hsun avoin kirje Kasparovin kieltäytymisestä uusintaotteluun
Research.ibm.com: Deep Computing
Feng-hsiung Hsun, Murray Campbellin ja A.Joseph Hoane Jr:n kuvaus Deep Bluesta
Deep Bluen pelejä chessmaniac.comissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Supertietokone voitti shakkimestari Kasparovin bugin ansiosta (Arkistoitu – Internet Archive)
De Brouckèren asema

| De Brouckère |
| --- | --- |

 Brysselin metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  1, 5
Sijainti:  50°51′03″N, 004°21′08″E
Paikkakunta:  Bryssel
Avattu:  1969
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Liukuportaita:  kyllä
Hissejä:  kyllä
De Brouckère on Brysselin metron asema, jota käyttävät myös raitiovaunut (ransk. prémétro), Brysselin kaupungin alueella. Sitä käyttävät linjojen 1 ja 5 junat sekä raitiovaunulinjat 3 ja 4.
Asema avattiin vuonna 1969, jolloin sitä käyttivät pelkät raitiovaunut. Ensimmäiset metrojunat otettiin käyttöön vuonna 1976.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta De Brouckèren asema Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä asema: Sainte-Catherine/Sint-Katelijne | Linja 1 | Seuraava asema: Gare Central/Centraal Station |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä asema: Sainte-Catherine/Sint-Katelijne | Linja 5 | Seuraava asema: Gare Central/Centraal Station |
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:De Brouckère metro station
Käännös suomeksi
Cristóbal de Olid

| Cristóbal de Olid |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1487
Kuollut: 1524
Ammatti:  konkistadori
Cristóbal de Olid (1487 – 1524) oli espanjalainen seikkailija, konkistadori ja kapinallinen, joka oli mukana valloittamassa Meksikoa ja Hondurasia.
Olid syntyi Zaragozassa ja kasvoi Kuuban kuvernöörin Diego Velázquez de Cuéllarin taloudessa. Velázquez lähetti 1518 Olidin vapauttamaan Juan de Grijalvan, mutta hurrikaani tuhosi Olidin laivan ja hän joutui palaamaan Kuubaan. Olid lähti tammikuussa 1519 Hernán Cortésin laivueessa valtaamaan Meksikoa. Hän osallistui Otumban taisteluun ja taraskeja vastaan suunnattuun kampanjaan. Olid johti espanjalaisia ja joukkoa tlaxcalteekkiliittolaisia Jaliscon ja Coliman valtauksessa.
Cortés asetti 1523 Olidin Hondurasin valtauksen johtajaksi. Havannassa Olid julistautui itsenäiseksi Espanjasta ja lähti valloittamaan Hondurasia itsenäisesti. Hän perusti Hondurasiin Triunfo de la Cruzin siirtokunnan. Cortésin kuultua Olidin kapinasta hän lähetti Francisco de las Casasin hoitamaan tilanteen. Vaikka Las Casas menetti monia aluksia myrskyssä, hän onnistui kukistamaan Olidin, jonka kuolemasta on kuitenkin kaksi tarinaa. Bernal Díaz del Castillon mukaan Las Casas mestasi hänet, ja Antonio de Herrera y Tordesillas kirjoittaa Olidin omien sotilaiden kapinoineen ja lopulta tappaneen hänet.
Käännös suomeksi
Cyril Ramaphosa

| Cyril Ramaphosa |
| --- | --- |

Etelä-Afrikan 5. presidentti
 15.2.2018–  
Edeltäjä:  Jacob Zuma
Etelä-Afrikan varapresidentti
 26.5.2014–15.2.2018  
Presidentti:  Jacob Zuma
Edeltäjä:  Kgalema Motlanthe
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. marraskuuta 1952 (ikä 71) Soweto, Transvaalin provinssi, Etelä-Afrikan unioni
Kansalaisuus:  eteläafrikkalainen
Puoliso:  Hope Ramaphosa (1978–1989) Nomazizi Mtshotshisa (1991–1993) Tshepo Motsepe (1996–)
Lapset:  5
Tiedot
Puolue:  ANC
Matemela Cyril Ramaphosa (s. 17. marraskuuta 1952 Johannesburg) on eteläafrikkalainen poliitikko, ammattiyhdistysjohtaja ja apartheidin vastainen aktivisti. Hän oli Etelä-Afrikan varapresidentti vuodesta 2014 ja ANC-puolueen johtaja vuodesta 2017. Jacob Zuman erottua helmikuussa 2018 hän astui Etelä-Afrikan presidentin virkaan.
Tausta ja yksityiselämä

Ramaphosa syntyi vuonna 1952. Perhe asui aluksi Western Native Townshipissa, Transvaalissa. Vuonna 1962 perhe pakotettiin muuttamaan Sowetoon. Etniseltä taustaltaan Ramaphosa on venda.
Ramaphosa on ollut naimissa kolme kertaa. Ensimmäisestä liitosta Hope Ramaphosan (vuosina 1978–1989 päättyen avioeroon) kanssa hänellä on yksi poika. Vuonna 1991 Ramaphosa meni uusiin naimisiin liikenaisen Nomazizi Mtshotshisan kanssa, mutta erosi jo kaksi vuotta myöhemmin. Myös tästä liitosta on yksi lapsi. Vuodesta 1996 lähtien Ramaphosa on ollut naimisissa nykyisen vaimonsa Tshepo Motsepen kanssa, joka on miljardööri Patrice Motsepen sisko. Kolmannesta liitosta Ramaphosalla on kolme lasta. Vuonna 2017 Ramaphosa tunnusti, että hänellä oli ollut avioliiton ulkoinen suhde limpopolaisen lääkärin kanssa.
Vuonna 2015 Ramaphosan omaisuuden suuruudeksi arvioitiin 450 miljoonaa dollaria.
Varhainen poliittinen ura

Opiskellessaan lakia Etelä-Afrikan Turfloopin yliopistossa Ramaphosa osallistui opiskelijapolitiikkaan ja nousi paikallisen musta tietoisuus -järjestön puheenjohtajaksi. Vuonna 1982 Ramaphosa nousi vaikutusvaltaisen Kaivostyöläisten ammattiliiton (engl. National Union of Mineworkers (NUM)) pääsihteeriksi ja oli merkittävä hahmo COSATU:ssa koko 1980-luvun ajan. Vuonna 1991 hänet valittiin ANC:n pääsihteeriksi.
ANC:n pääsihteerinä Ramaphosan rooli oli keskeinen apartheidin päättämiseksi käydyissä neuvotteluissa. Vuonna 1994 Ramaphosa valittiin uudelleen ANC:n pääsihteeriksi Nelson Mandelan tuella. Vuonna 1996 Ramaphosa siirtyi liike-elämän palvelukseen.
Ramaphosa oli osakkaana ja johtajana Lonmin-yhtiössä, joka operoi platinakaivosta. Poliisi ampui 34 lakkoilevaa työläistä yhtiön kaivoksella Marikanassa 16. elokuuta 2012. Lisäksi 78 haavoittui. Ramaphosa oli kehottanut poliisia kovempiin otteisiin kaivosmiehiä vastaan. Marikanan tapauksesta järjestetty tutkimus vapautti Ramaphosan syyllisyydestä, mutta maan oppositio syyttää häntä edelleen. Pian tutkimuksen julkaisun jälkeen Ramaphosa nimitettiin maan varapresidentiksi.
Etelä-Afrikan presidenttinä

Joulukuussa 2017 ANC valitsi Ramaphosan johtajakseen viisivuotiskaudeksi. Hänen vastaehdokkaanaan oli presidentti Jacob Zuman entinen vaimo Nkosazana Dlamini-Zuma. Ramaphosa valittiin Zuman seuraajaksi myös maan presidenttinä helmikuussa 2018 ja uudelleen seuraavaksi viisivuotiskaudeksi toukokuussa 2019.
Helmikuussa 2020 Ramaphosa joutui murtovarkauden uhriksi. Murtomiehet olivat murtautuneet hänen Phala Phalan tilalleen Limpopon maakunnassa ja varastaneet väitteiden mukaan jopa neljä miljoonaa dollaria. Murtovarkaat saatiin kiinni tilalla ja heidän kuulusteltiin ja maksettiin pysymään hiljaisina tapahtuneesta. Koska rosvojen saaminen kiinni tapahtui varsin epämääräisissä oloissa, Etelä-Afrikan valtiollisen turvallisuuden päällikkö Arthur Fraser syytti kesäkuussa 2022 Ramaphosaa kidnappauksesta ja rosvojen lahjonnasta. Ei ole myöskään selvää miksi Ramaphosalla oli miljoonia Yhdysvaltain dollareita tilallaan piilotettuna sohvan sisään, ja nämä voivat olla peräisin korruptiosta ja rikkoa valuuttasäännöstelymääräyksiä. Ramaphosan mukaan käteistä oli vain 580 000 dollaria ja se oli peräisin puhvelin myymisestä. Etelä-Afrikan korruption vastainen oikeusasiamies Kholeka Gcaleka vapautti Ramaphosan epäilyksistä kesäkuun lopussa 2023.
Ramaphosa valittiin uudestaan presidentiksi 14. kesäkuuta 2024. Tämä oli kuitenkin ensimmäinen kerta, kun ANC tarvitsi opposition tukea hallituksen muodostamiseen sekä presidentin valintaan.
Kunnianosoituksia

Kuningas Abdulazizin ritarikunta (Saudi-Arabia, 2018)
Leijonan kansallinen ritarikunta (Senegal, 2021)
Bathin ritarikunta (Yhdistynyt kuningaskunta, 2022)
David Ginola

David Ginola vuonna 2014.
David Ginola (s. 25. tammikuuta 1967) on entinen ranskalainen jalkapalloilija, joka tuli tunnetuksi Newcastlessa ja Tottenhamissa ja pelasi niiden jälkeen vielä myös Aston Villassa ja Evertonissa. Hän pelasi Englannin Valioliigassa vuosina 1995–2002 yhteensä 190 ottelua ja pelasi myös Ranskan maajoukkueessa 17 ottelua, mutta joutui erimielisyyksiin sekä ihailijoidensa että valmentajiensa kanssa ja putosi maajoukkueesta 1990-luvulla. Hänet on valittu vuoden pelaajaksi sekä Ranskassa vuonna 1993 että Englannissa kaudella 1998–1999. Hän on toistaiseksi ainoa ranskalainen pelaaja, joka on saanut kyseisen tittelin kummassakin maassa.
Ginolan sydän pysähtyi hyväntekeväisyysottelussa 19. toukokuuta 2016. Hän oli kliinisesti kuolleena kahdeksan minuuttia ja oli erittäin lähellä lopullista kuolemaa. Sydänkohtauksen jälkeen hänelle tehtiin nelinkertainen sydämen ohitusleikkaus.
Hän on ollut naimisissa Coraline-vaimonsa kanssa vuodesta 1991, ja heillä on kaksi aikuista lasta. Ginola on esiintynyt mainoksissa ja tehnyt työtä myös mallina.
Seurat

Toulouse FC (1985–1988)
Racing Club de Paris (1988–1990)
Stade Brestois (1990–1992)
Paris Saint-Germain FC (1992–1995)
Newcastle United FC (1995–1997)
Tottenham Hotspur FC (1997–2000)
Aston Villa FC (2001–2002)
Everton FC (2002)
Claude Lévi-Strauss

| Claude Lévi-Strauss |
| --- | --- |
 Claude Lévi-Strauss 2005
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. marraskuuta 1908 Bryssel, Belgia
Kuollut: 30. lokakuuta 2009 (100 vuotta) Pariisi, Ranska
Muut tiedot
 Nimikirjoitus
Claude Lévi-Strauss (28. marraskuuta 1908 Bryssel, Belgia − 30. lokakuuta 2009 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen antropologi ja filosofi. Hän kuuluu strukturalistisen paradigman perustajiin.
Elämä > Lapsuus ja nuoruus

Claude Lévi-Strauss syntyi juutalaiseen perheeseen. Hän suoritti ylioppilastutkinnon Pariisissa sijaitsevassa Lycée Condorcet’ssa. Tämän jälkeen hän suoritti korkeakouluopintonsa, ensin Pariisin yliopistossa oikeustieteellisen tutkinnon ja sitten Sorbonnessa filosofian maisterin tutkinnon vuonna 1931. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1948.
Elämä > Uran alkuvaiheet

Kahden vuoden filosofian opetustyön jälkeen, ensin Mont-de-Marsanissa ja sitten Laonissa, Lévi-Strauss nimettiin jäseneksi yliopistovaltuuskuntaan, jonka matka suuntautui Brasiliaan. Hän toimi São Paulon yliopiston opettajana vuosina 1935–1938. Hän järjesti ja johti vuosina 1935–1939 useita etnografisia tutkimusretkiä Mato Grossoon ja Amazonin alueelle.
Kun Lévi-Strauss palasi Ranskaan toisen maailmansodan aattona, hänet kutsuttiin sotapalvelukseen vuosiksi 1939–1940. Hän lähti Ranskasta heti maan antautumisen ja aselevon jälkeen Yhdysvaltoihin. Siellä hän opetti New Yorkin New School for Social Researchin alaisuuteen perustetussa École Libre des Hautes Étudesissä, jota hän oli luomassa yhdessä muun muassa Henri Focillonin, Jacques Maritainin, Jean Perrinin ja muiden tieteilijöiden kanssa. Lévi-Strauss toimi myös koulun pääsihteerinä. Hän liittyi vapaaehtoisena myös de Gaullen Vapaan Ranskan armeijaan. New Yorkissa Lévi-Strauss tutustui vielä venäjänjuutalaiseen kielitieteilijään Roman Jakobsoniin, joka tutustutti hänet Ferdinand de Saussuren ajatuksiin.
Elämä > Tieteellinen toiminta

Ranskan ulkoministeriö pyysi vuonna 1944 häntä palaamaan Ranskaan. Vuonna 1945 hän kuitenkin palasi uudelleen Yhdysvaltoihin, koska hänet oli nimitetty kulttuurineuvokseksi siellä sijaitsevaan Ranskan suurlähetystöön. Tästä tehtävästä hän erosi vuonna 1948 omistautuakseen tieteelliselle työskentelylleen. Vuonna 1949 hänet nimitettiin Pariisissa sijaitsevan entografisen Musée de l’Hommen apulaisjohtajaksi. Tämän tehtävänsä jälkeen hän sai nimityksen tutkimusjohtajaksi École pratique des hautes études -korkeakouluun ja -tutkimuslaitokseen. Hänen oppituolinsa käsitti Kirjoitustaidottomien kansojen vertailevan uskontotieteen. Vuonna 1959 hänet nimitettiin Collège de Francen professoriksi, ja yksi hänen opetusalansa tässä instituutissa oli sosiaaliantropologia. Tätä tehtävää hän hoiti, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1982.
Lévi-Straussin tunnetuin suomalainen oppilas lienee musiikkitieteen professori Eero Tarasti.
Elämä > Tieteellinen toiminta > Ajatuksia

Lévi-Strauss tutki muun muassa kulttuurien rakenteita ja vertaili niitä. Tämän perusteella hän muun muassa totesi, että ihmisyhteisöissä vastakkaisuuksiin perustuva erottelujärjestelmä on keskeinen tapa hahmottaa asioita ja olioita.
Elämä > Elämän ehtoo

Lähestyessään sadan vuoden ikää Claude Lévi-Strauss otti entistä enemmän etäisyyttä aikalaisiinsa. Kun hän vuoden 2005 alkupuolella esiintyi julkisesti, kyse oli hyvin harvinaisesta ilmestymisestä Ranskan televisioon:
»Havaitsen nykyajan tuhot. Kyse on hirvittävästä elävän luonnon tuhosta ja myös sen laajuudesta – ihmislaji elää eräänlaisen sisäisen myrkytystilan vallassa. Jos sallitaan sanoa, kun ajattelen nykyhetkeä ja maailmaa, jossa olen päättämässä omaa taivaltani, niin se ei totisesti ole maailma, josta minä pidän.»
Huomionosoitukset

1966 Viking Fundin kultaisen mitalin ja palkinnon
1967 CNRSn kultainen mitali
1973 Erasmus -palkinnon
1986 Nonino säätiön palkinnon
1996 Aby M. Warburg -palkinnon
2002 Meister Eckhart -palkinnon
Lévi-Strauss oli seuraavien ulkomaisten akatemioiden jäsen:
Yhdysvaltain tiedeakatemia
Amerikan kirjallisuus- ja taideakatemia ja instituutti
Ison-Britannian akatemia
Alankomaiden akatemia
Norjan kirjallisuus- ja tiedeakatemia.
Hän oli muun muassa seuraavien yliopistojen kunniatohtori:
Brysselin yliopisto
Oxfordin yliopisto
Chicagon yliopisto
Stirlingin yliopisto
Upsalan yliopisto
Montrealin yliopisto
Meksikon autonominen ja kansallinen yliopisto
Lavalin yliopisto Québecissä
Zairen kansallinen yliopisto
Visva Bharati yliopisto Intiassa
Yalen yliopisto
Harvardin yliopisto
Johns Hopkins -yliopisto
Columbian yliopisto.
Claude Lévi-Strauss valittiin 24. toukokuuta 1973 Ranskan akatemian jäseneksi. Häntä ennen paikka numero 29 kuului kirjailija Henry de Montherlantille.
Teoria sukulaisuudesta

Strukturalistisen metodin avulla Claude Lévi-Strauss on tuonut uuden ja tuoreen tuulahduksen sukulaisuuden suhteiden tutkimiseen. Hän on ensimmäisenä korostanut voimakkaasti liiton merkitystä sukulaisuuden osana. Hän on herättänyt huomiota korostamalla vaihdannan välttämättömyyttä ja vastavuoroisuutta seurauksena insestin kieltämisestä. Tästä näkökulmasta hän  kannattaa ajatusta, että kaikki inhimilliset yhteiskunnat perustuvat vähintäänkin sukulaisuuteen: kyse on siis eräänlaisesta atomin ytimestä, joka on siis sukulaisuus. Tämä globaali teoria on paremmin tunnettu terminä liittoteoria.
Teokset

La vie familiale et sociale des indiens Nambikwara, 1948.
Les structures élémentaires de la parenté, 1949.
Race et Histoire, 1952. (Suom.  Jussi Träskilä, Rotu, historia ja kulttuuri, 2004),
Tristes tropiques, 1955. (Suom. Ville Keynäs, Tropiikin kasvot, 1997 ja 2003)
Anthropologie structurale, 1958.
Le totémisme aujourd'hui, 1962.
La pensée sauvage, 1962.
Les mythologiques: Le cru et le cuit, 1964.
Les mythologiques: Du miel aux cendres, 1967.
Les mythologiques: L'origine des manières de table, 1968.
Les mythologiques: L'homme nu, 1971.
Anthropologie structurale deux, 1973.
La voie des masques, 1975.
Le regard éloigné, 1983.
La potière jalouse, 1985.
De près et de loin, 1988.
Histoire de lynx, 1991.
Regarder, écouter, lire, 1993.
Saudades du Brasil, 1994.
Aiheesta muualla

Claude Lévi-Strauss yhdisti tieteen ja seikkailunhalun Yle - Radion kulttuuriuutiset.  5.11.2009. Viitattu 27.11.2018.
Claude Lévi-Strauss - Muistot Helsingin Sanomat.  30.10.2009. Viitattu 27.11.2018.
Schmitt, Sarah & Gardner, David: Claude Levi-Strauss Minnesota State University Mankato.  1999. Arkistoitu 5.10.2007. Viitattu 27.11.2018 (englanniksi).
Claude Lévi-Strauss Encyclopædia Britannica.  24.11.2018. Viitattu 27.11.2018 (englanniksi).
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Henry de Montherlant | Ranskan akatemian jäsen  Tuoli 29 1973–2009 | Seuraaja: Amin Maalouf |
Nykyaikaiset filosofit
| --- | --- |
Analyyttiset filosofit:   William Alston  Simon Blackburn  Ned Block  J. Budziszewski  David Chalmers  Patricia Churchland  Paul Churchland  Donald Davidson  Daniel Dennett  Jerry Fodor  Susan Haack  Jaakko Hintikka  Jaegwon Kim  Saul Kripke  Thomas Kuhn  Bryan Magee  Ruth Barcan Marcus  Colin McGinn  Bradley Monton  Thomas Nagel  Robert Nozick  Martha Nussbaum  Alvin Plantinga  Karl Popper  Hilary Putnam  W. V. Quine  John Rawls  Richard Rorty  Roger Scruton  John Searle  Peter Singer  David Stove  Eleonore Stump  Charles Taylor  Nicholas Wolterstorff  Georg Henrik von Wright 
Mannermaiset filosofit:   Louis Althusser  Giorgio Agamben  Roland Barthes  Jean Baudrillard  Isaiah Berlin  Maurice Blanchot  Pierre Bourdieu  Hélène Cixous  Guy Debord  Gilles Deleuze  Jacques Derrida  Herman Dooyeweerd  Michel Foucault  Hans-Georg Gadamer  Jürgen Habermas  Werner Hamacher  Luce Irigaray  Julia Kristeva  Henri Lefebvre  Claude Lévi-Strauss  Emmanuel Lévinas  Jean-François Lyotard  Paul de Man  Jean-Luc Nancy  Antonio Negri  Paul Ricoeur  Michel Serres  Paul Virilio  Slavoj Žižek
Deauville

Vuonna 1912 valmistunut Normandy-hotelli Deauvillessä.
Deauville on kaupunki ja kunta Calvadosin departementissa Ala-Normandian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 4 364 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Deauvillen pinta-ala on neljä neliökilometriä.
Nykyisen Deauvillen historian voidaan katsoa alkavan vuodesta 1860, jolloin Napoleon III:n velipuoli Charles de Morny mieltyi vierailullaan pieneen kalastajakylään Kanaalin rannikolla ja osti suuren osan rantamaista. Seuraavien neljän vuoden aikana kylä muutti muotoaan lomakohteeksi, kun sinne valmistui muun muassa rautatieasema, laukkarata ja kasino sekä useita huviloita.
Deauville tunnetaan muun muassa 1970-luvulta lähtien järjestetyistä yhdysvaltalaisen elokuvan festivaaleista, mutta nykyään kaupungissa järjestetään vuosittain myös aasialaisen elokuvan festivaalit ja monia muita tapahtumia. Vuonna 2011 Deauvillessä pidettiin G8-maiden huippukokous.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Deauville Wikimedia Commonsissa
Deauvillen yhdysvaltalaisen elokuvan festivaalit

Näyttelijä Sharon Stone toimittajien kuvattavana vuoden 1991 festivaaleilla.
Deauvillen yhdysvaltalaisen elokuvan festivaalit (ransk. Festival du cinéma américain de Deauville, engl. Deauville American Film Festival) on yhdysvaltalaiselle elokuvalle omistettu ranskalainen elokuvafestivaali, joka järjestetään vuosittain syyskuussa Deauvillen pikkukaupungissa Normandian rannikolla. Ensimmäisen kerran festivaali järjestettiin vuonna 1975 ja sen jälkeen joka vuosi. Kilpailusarja on järjestetty vuodesta 1995 alkaen.
Maaliskuussa Deauvillessä järjestetään myös aasialaisen elokuvan festivaalit.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Deauvillen yhdysvaltalaisen elokuvan festivaalit Wikimedia Commonsissa
Elokuvajuhlien verkkosivut (ranskaksi, englanniksi)