stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mälaren
Yhteiskunta > Asutus

Järven rannoilla ja niiden välittömässä läheisyydessä elää lähes kaksi miljoonaa asukasta. Pääosa heistä asuu rantojen kaupungeissa tai keskustaajamissa, jotka ovat järveä myötäpäivään kiertäen lueteltuna Tukholma, Södertälje, Mariefred, Strängnäs, Torshälla, Köping, Västerås, Bälsta ja Uppsala. Näiden lisäksi sijaitsevat Enköping, Arboga ja Eskilstuna järven lähellä. Mälarenin rannalla sijaitsee edelleen Ruotsin vanhin kaupunki Sigtuna. Taajamien ulkopuolella asuvat asukkaat elävät 65 kunnassa, jotka sisältyvät edellä mainituihin neljään lääniin. Vuosisadan loppuun mennessä arvellaan alueen väkimäärän kasvavan viiteen miljoonaan.
Mälarenin itäisin poukama on Tukholman keskustan kupeessa sijaitseva Riddarfjärden, josta alkavat Mälarenin rinnakkaiset Itämeren Saltsjöniin laskevat uomat Norrström ja Söderström. Tukholman vanhakaupunki, joka sijaitsee Stadsholmenin, Riddarholmenin ja Helgeandsholmenin saarilla, rajoittuu Riddarfjärdeniin, Norrströmiin, Söderströmiin ja Saltsjöniin. Tukholman laaja taajama-alue levittäytyy kaikkialle Mälarenin itäosien rannoille.
Tukholmaa
Tukholman vaikutus on voimakkain Riddarfjärdelillä
Tukholman vanhaakaupunkia
Essingefjärdenillä
Yhteiskunta > Liikenneyhteydet

Järven pohjoisrantoja kiertää eurooppatie E18, joka alkaa Tukholman pohjoispuolella eurooppatiestä E4 ja jatkaa länteen poistuen Köpingin jälkeen järven lähipiiristä. Järven eteläpuollella kiertää eurooppatie E20, joka alkaa idässä Södertäljessä haarautumalla ensin eurooppatiestä E4 ja jatkaen sitten länteen kohti Arbogaa. Järven länsipäässä eurooppateitä yhdistää vielä lyhyt maantie 250. Tukholman puolella järveä pääsee rannoille lukuisia eri teitä myöten. Järven puolivälissä ylittää järven saaristotie numero 55, joka yhdistää etelärannan Strängnäsin pohjoisrannan Enköpingiin. Tie ylittää matkallaan Tosterönin ja Märsönin saaret.
Monet järven suurista saarista ovat ympäri vuoden asuttuja. Osa saarista on tieyhteyden päässä, mutta jäljellä on vielä joitakin yhteysaluksia tai lauttoja, joilla korvataan sillan puuttumista. Esimerkiksi Ekerönin saaren eteläpäähän kulkee lautta Tukholman Huddingesta ja Adelsöniin kulkee Ekeröstä jatkolautta. Myös saaristotieltä 55 on tieyhteys Oknöniin, josta lähtee lautta Arnöhön.
Laivaliikenteelle tärkein kulkuyhteys on Mälarenin etelärannasta alkava ja Itämereen johtava Södertäljen kanava. Sen kautta nousee vuosittain noin 2 000 laivaa järvelle ja laskee takaisin Itämerelle. Mälarenin sisävesiliikenne kuljettaa esimerkiksi Västeråsin ja Köpingin satamiin tuonti- ja vientitavaraa sekä vähäisessä määrin öljyä ja kemikaaleja. Matkustajaliikenne on yleensä vähäistä, mutta kesäisin kuljetetaan paljon matkailijoita.
Järven luonto on pohjoismaista, joskin rehevämpää kuin Suomessa
Kaupunkien asutus ja runsas virkistyskäyttö tekee ihmisestä varsin näkyvän
Useat saaret ovat tieyhteyden päässä, mutta lossiliikennettäkin on jäljellä
Järven teollisuuden tuotteita kuljetetaan järvellä
Merilaivat tulevat järvelle Södertäljen sulun kautta
Vedenkorkeus > Vedenkorkeuden vaihtelut ja kehitys

Vielä viikinkiaikana ja sen jälkeen 1200-luvulle asti oli Mälaren Itämeren lahti. Viime jääkauden loppuvaiheessa on seudun maankohoaminen ollut nopeampaa kuin meriveden pinnan nousu. 1200-luvulta lähtien on järvialtaan laskukynnys Tukholmassa noussut noin 0,7 metriä ja samalla se kohottanut Mälarenin vedenpintaa Itämerestä yhtä paljon. Mälarenin vedenpinnan korkeutta on mitattu vuodesta 1774 alkaen. Järven vedenkorkeus ilmoitetaan nykyään RH2000-järjestelmällä, jonka arvoista vähentämällä 0,17 metriä saadaan pinnankorkeus Itämeren vedenpinnasta. Järven alin vedenpinta mitattiin 5. marraskuuta 1939, jolloin vedenpinta oli 3 senttimetriä Itämeren keskikorkeutta alempana, ja ylin vedenpinta mitattiin 15. tammikuuta 1853, jolloin vedenpinta oli 2,09 metriä Itämeren keskikorkeutta ylempänä. Mälarenin keskivedenkorkeus (MW) on vuosina 1968–2008 ollut 0,69 metriä, keskialivedenkorkeus (MLW) 0,53 metriä ja keskiylivedenkorkeus (MHW) 0,96 metriä mpy.
Vedenkorkeus > Säännöstely

Vuonna 1941 antoi vesioikeus luvan säännöstellä Mälarenia, mutta säännöstelyä toteutettiin vasta vuodesta 1943 alkaen. Säännöstelyn päätarkoitus on ollut vähentää tulvia rantojen pelloille. Samalla on ollut tarkoitus nostaa matalan veden aikaiset alivedenkorkeuksia laivaliikenteen turvallisuuden parantamiseksi ja vähentää Itämereltä tulevien suolapulssien vaikutuksia järveen. Säännöstelyn alkuvuosina onnistuttiin vähentämään tulvia, mutta alivedenkorkeudet laskivat aiemmasta vieläkin alemmaksi. Siksi annettiin vuonna 1966 uusi säännöstelylupa, jota toteutettiin vuodesta 1968 alkaen. Siihenkin on haettu parannuksia vuonna 2015. Uuden luvan tarkoituksena on aiempien tavoitteiden lisäksi vähentää järvessä tapahtuvia virtauksia, jotta virtaveden aiheuttama eroosio ei kuluttaisi järvenpohjaa ja jotta veneliikenne sujuisi Slussenilla ylä- ja alavirtaan paremmin. Säännöstelylupaa toteuttaa Stockholm Hamn AB, joka on Tukholman kaupungin omistuksessa, ja luvan ehtojen toteutumista valvoo SMHI. Säännöstelyä toteutetaan Slussenilla, jonka porttien läpi voidaan päästää jopa 800 kuutiometriä vettä sekunnissa. Portin virtaamakapasiteettia pidetään kuitenkin liian pienenä ja sitä ollaan 2020-luvulla uudistamassa.
Vedenkorkeus > Meriveden suolapulssit

Meren ja järven vedenpintojen korkeusero on pieni. Mälarenin vuodenaikojen mukaan vaihteleva vedenpinta voi olla samaan aikaan matalalla, kun äkillinen sääilmiö nostaa toisaalla Itämeren pintaa esimerkiksi metrillä. Silloin kääntyy Slussenilla veden virtaussuunta päinvastaiseksi ja merivettä alkaa virtaamaan sisälle järveen. Nämä lyhyet virtaukset aiheuttavat suolaisen veden kerääntymisen järven itäpäähän. Suolavesi on makeaa vettä raskaampana se painuu Mälarenin syvänteisiin. Makea ja suolainen vesi sekoittuvat hitaasti järviveteen, jolloin esimerkiksi vedenottamoiden raakaveden suolapitoisuus alkaa kasvamaan. Suolapulssien tunkeutumista järveen ovat estämässä vain Slussenin portit, mutta porteista huolimatta sitä joutuu järviveteen aina pieniä määriä.
Nykyisestä ilmaston lämpenemisestä on ollut seurauksena meriveden hidas mutta havaittava kohoaminen. Vuonna 1980 merivesi kohosi keskimäärin 3 millimetriä vuodessa ja vuosina 1993–2005 2,5 millimetriä vuodessa. Kun Tukholmassa maankohoaminen on keskimäärin 5,2 millimetriä vuodessa, tapahtuu Tukholmassa todellisuudessa Itämeren vedenpinnan laskua. Koska tulevaisuuden arviot meriveden kohoamisen kiihtymisestä ovat suurempia kuin viisi millimetriä vuodessa, kääntyy tilanne ennen pitkää Mälarenille epäedulliseksi. Erään arvion mukaan Itämeren vedenkorkeus olisi palanut nykyiselleen jo vuonna 2050 ja seuraavien 50 vuoden aikana Itämeri olisi noussut vielä 40 senttimetriä suhteessa Mälareniin. Tämä tilanne Itämerellä vastaa valtamerissä tilannetta, jossa niiden vedenpinta olisi noussut metrin nykyisestä korkeudestaan. Slussenin patojärjestelmää ollaan tämän vuoksi modernisoimassa seuraavaksi sadaksi vuodeksi korottamalla patokorkeutta metrillä ja lisäämällä Norrströmenin virtaamiskapasiteettia.
Historiaa

Järven saarissa olevat historialliset viikinkiasutukset Birka ja Hovgården otettiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1993.
Björkö oli viikinkien kauppapaikka keskellä Mälarenia
Saaren viikinkikylää
Björkön tutkimukset ovat vielä kesken
Gripsholmin linna vuodelta 1537 sijaitsee Mariefredissä
Svartsjön linna Färingsössä
Vesistösuhteita

Mälaren on Norrströmin vesistön (päävesistötunnus 61) läpivirtausjärvi, jossa Norrström, Mälaren ja siihen laskeva Eskilstunaån muodostavat vesistön pääuoman alajuoksun. Pääuoman yläjuoksulla sijaitsevat Hjälmaren ja siihen laskeva Svartånin ja Laxånin muodostama vesireitti. Mälarenin vesi laskee sen itäpäästä Itämeren Saltsjönin lahteen kolmesta eri kohdasta:  Tukholman Norrström ja Söderström eli Slussen sekä Södertäljen Hammarbyslussen. Norrströmin kautta virtaa näistä kuitenkin eniten vettä.
Vesistösuhteita > Järveen laskevia jokia ja puroja

Koko vesistön valuma-alueen pinta-ala on 22 650 km², mutta vesireitin seuraavaan osuuteen kuuluvalla Eskilstunaånilla on valuma-alueen pinta-alaa vain 4 180 km², joka on 18 % koko vesistön pinta-alasta. Tämä vaikuttaa osaltaan myös vesireitistön virtaamien jakaumaan, koska Norrströmin keskivirtaama (MQ) on 165 kuutiometriä sekunnissa (m³/s) ja Eskistunaånilla se on vain 29 m³/s. Mälareniin tulevasta vedestä yksi viidesosa on peräisin Eskilstunaånin kautta tulevilta alueilta ja neljä viidesosaa suoraan Mälareniin laskevista joista.
| Laskujoen nimi   | Etäisyys merestä (km suusta) | Järvenosan kohta   | Pituus (km)   | Virtaama (MQ m³/s)   | Valuma-alue (km²)   | Lähteet     |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
laskee Norrströmistä Itämereen Tukholman saaristossa
| Bällstaån | 4 | Tukholman salmet | noin 11 | 0,3 | 39 | 1,1,1,4,3,3 |
| Oxundaån | 51 | Skarven | 0,7 | 1,6 | 271 | 1,1,1,4,2,1 |
| Lejondalsbäcken | 45 | Skarven | 6 | 0,2 | 35 | 1,1,1,2,2,1 |
| Märstaån | 45 | Skarven | 13 | 0,5 | 79 | 1,1,1,2,2,1 |
| Lövstaån | 50 | Skarven | noin 5 | 0,7 | 121 | 1,1,1,2,2,1 |
| Fyrisån | 75 | Skarven | 54 | 13,8 | 2 003 | 1,1,1,2,2,1 |
| Hågaån | 75 | Skarven | 34 | 0,8 | 123 | 1,1,1,2,2,1 |
| Sävaån | 88 | Skarven | 25 | 0,3 | 200 | 1,1,1,1,2,1 |
| Örsundaån | 89 | Skarven | 59 | 4,9 | 735 | 1,1,1,2,2,1 |
| Fiskvikin kanava | 54 | Norra Björkfjärden | 16 | 0,4 | 89 | 1,1,1,2,2,1 |
| Hjälstaån | 60 | Norra Björkfjärden | noin 12 | 0,3 | 59 | 1,1,1,4,2,1 |
| Turingeån | 49 | Gripsholmsviken | 6 | 0,6 | 106 | 1,1,1,2,2,1 |
| Taxingeån | 48 | Gripsholmsviken | 13 | 0,3 | 53 | 1,1,1,2,2,1 |
| Råckstaån | 55 | Gripsholmsviken | 8 | 1,8 | 262 | 1,1,1,1,2,1 |
| Blackfjärdskanalen | 58 | Arnofjärden | yli 10 | 0,2 | 42 | 1,1,1,2,2,1 |
| Ekaån | 58 | Arnofjärden | 17 | 0,2 | 38 | 1,1,1,2,2,1 |
| Enköpingsån | 69 | Arnofjärden | 9 | 0,9 | 164 | 1,1,1,2,2,1 |
| Sagån | 82 | Oxfjärden | 66 | 5,6 | 856 | 1,1,1,2,2,1 |
| Eksågsån | 108 | Granfjärden | 16 | 0,6 | 101 | 1,1,1,2,2,1 |
| Kafjärdsgraven | 96 | Blacken | 15 | 0,4 | 61 | 1,1,1,2,2,1 |
| Eskilstunaån | 103 | Blacken | 20 | 28,7 | 4 180 | 1,1,1,1,2,1 |
| Asköbäcken | 105 | Blacken | 22 | 0,4 | 59 | 1,1,1,2,2,1 |
| Limstabäcken | 99 | Västeråsfjärden | 16 | 0,4 | 73 | 1,1,1,2,2,1 |
| Svartån | 104 | Västeråsfjärden | 73 | 6,4 | 775 | 1,1,1,2,2,1 |
| Brobybäcken | 115 | Galten | 17 | 0,4 | 76 | 1,1,1,2,2,1 |
| Kolbäcksån | 122 | Galten | 103 | 30,5 | 3 115 | 1,1,1,1,2,1 |
| Bodabäcken | 125 | Galten | 7 | 0,7 | 111 | 1,1,1,2,2,1 |
| Arbogaån | 125 | Galten | 46 | 42,8 | 3 308 | 1,1,1,1,3,3 |
| Hedströmmen | 125 | Galten | 97 | 11,5 | 1 048 | 1,1,1,1,2,1 |
| Stäholmsbäcken | 126 | Galten | 17 | 0,5 | 69 | 1,1,1,2,2,1 |
| Norsabäcken | 128 | Galten | 9 | 0,1 | 18 | 1,1,1,2,3,3 |
| Köpingsån | 129 | Galten | 2 | 2,2 | 285 | 1,1,1,1,2,1 |

Lähteet: 1 = , 2 = tieto saatu SMHI:n verkkopalvelusta etsimällä sieltä joen tiedot (lähde 1), 3 = tieto saatu SMHI:n karttatietopalvelusta (lähde Modeldata ), 4 = mitattu kartasta (ei tarkka arvo)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mälaren Wikimedia Commonsissa
HOME Vatten i Mälaren, SMHI (ruotsiksi)
New water regulation plan for Lake Mälaren (Arkistoitu – Internet Archive), Naturvation (englanniksi)
Bergström, Sten & al.: Nivåer och flöden i Vänerns och Mälarens vattensystem (PDF) (raportti nro 20/2006)  http://www.smhi.se/polopoly_fs/1.6759!RH20_slutversion%5B1%5D.pdf.+Norrköping:++SMHI. Viitattu 29.3.2021. (ruotsiksi)
Uppsalaleden, Upplands runskrifter
Maunu Härme

Maunu Härme vuonna 1983.
Maunu Härme, vuoteen 1935 Åberg (22. syyskuuta 1914 Tuusula – 21. joulukuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen geologi. Härme toimi valtiongeologina ja Helsingin yliopiston apulaisprofessorina ja hänelle myönnettiin professorin arvonimi.
Henkilöhistoria

Härmeen vanhemmat olivat maanviljelijä Adolf Theodor Åberg ja Lydia Vilhelmina Rosenberg ja puoliso vuodesta 1943 terveyssisar Maija Helena Jokisalo. Härme tuli ylioppilaaksi 1935 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1945 ja lisensiaatiksi 1950, jolloin hän myös väitteli filosofian tohtoriksi. Hän toimi Geologisen tutkimuslaitoksen geologina 1945–1946, kallioperägeologina 1946–1959 ja valtiongeologina 1960–1966 sekä 1968–1977. Helsingin yliopiston geologian ja mineralogian dosentti Härme oli 1956–1966, apulaisprofessori 1966–1968 ja vt. professori 1967. Härmeellä oli myös useita alaansa liittyviä asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Sota-aikana Härme palveli kenttätykistössä rintamaupseerina. Hän oli vuodesta 1974 Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen. Professorin arvonimen hän sai 1974.
Palkinnot ja tunnustukset

Eskola-mitali 1994
Julkaisuja

On the Stratigraphical and Structural Geology of the Kemi Area, Northern Finland, 1949 (väitöskirja)
Suomen geologinen kartta: lehti 2042 Karkkila: kallioperäkartan selitys, 1954
Kulonsuonmäen titaanirautamalmialueen geologiasta, 1955
Suomen geologinen yleiskartta: kivilajikartta. (Lehti B1) = (Sheet B1), Turku, 1958
Suomen geologinen yleiskartta: kivilajikartan selitys = The general geological map of Finland. D 5, Suomussalmi, 1958
Precambrian geology, Finland: Guide to excursion no. C 29, 1960
On the potassium migmatites of southern Finland: with 31 figures and 7 tables in text and one map, 1965
Kanta-Hämeen kallioperä sekä malmi- ja mineraalivarat, 1967
Magnesia metasomatism at Hirvas, northern Finland, 1971, Maunu Härme, Vesa Perttunen
Suomen geologinen kartta 1:100000: kallioperäkartan selitykset. [Lehdet] 2043, 2044, Kerava, Riihimäki: Keravan ja Riihimäen kartta-alueitten kallioperä = Precambrian rocks of the Kerava and Riihimäki mapsheet areas, 1978
Suomen geologinen yleiskartta: kivilajikartan selitys = The general geological map of Finland. Lehti = Sheet C1-D1, Helsinki, 1980
The history of the petrologic study in Finland, 1986
Mowinckelin II hallitus

Pääministeri Johan Ludwig Mowinckel
Mowinckelin II hallitus oli Norjan hallitus 15. helmikuuta 1928 – 12. toukokuuta 1931. Se oli Venstrestä koostunut vähemmistöhallitus.
Ministerit

Pääministeri
Johan Ludwig Mowinckel
Ulkoministeri
Johan Ludwig Mowinckel
Valtiovarainministeri
Per Berg Lund
Oikeusministeri
Haakon Martin Evjenth 15.2.1928–21.11.1930
Arne Sunde 21.11.1930–12.5.1931
Maatalousministeri
Hans Jørgensen Aarstad
Kirkko- ja opetusministeri
Sigvald Mathias Hasund
Puolustusministeri
Torgeir Anderssen-Rysst
Sosiaaliministeri
Torjus Værland
Kauppaministeri
Lars Oftedal
Työministeri
Ole Monsen Mjelde
Mowinckelin I hallitus

Pääministeri Johan Ludwig Mowinckel.
Mowinckelin I hallitus oli Norjan hallitus 25. heinäkuuta 1924 – 5. maaliskuuta 1926. Se oli Venstrestä koostunut vähemmistöhallitus.
Ministerit

Pääministeri
Johan Ludwig Mowinckel
Ulkoministeri
Johan Ludwig Mowinckel
Oikeusministeri
Paal Berg
Maatalousministeri
Håkon Five
Kirkko- ja opetusministeri
Ivar P. Tveiten
Puolustusministeri
Rolf Jacobsen
Sosiaaliministeri
Lars Oftedal
Kauppaministeri
Lars O. Meling
Työministeri
Ole Monsen Mjelde
Valtiovarainministeri
Arnold Holmboe
Mary Anning

| Mary Anning |
| --- | --- |
 Muotokuva Mary Anningista ja tämän koirasta Traystä.
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. toukokuuta 1799 Lyme Regis, Ison-Britannian kuningaskunta
Kuollut: 9. maaliskuuta 1847 (47 vuotta) Lyme Regis, Ison-Britannian ja Irlannin yhdistynyt kuningaskunta
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  paleontologia
Tunnetut työt:  mm. Ichthyosaurus- ja Plesiosaurus-fossiilien löytäminen
Mary Anning (21. toukokuuta 1799 Lyme Regis, Ison-Britannian kuningaskunta – 9. maaliskuuta 1847 Lyme Regis, Ison-Britannian ja Irlannin yhdistynyt kuningaskunta) oli englantilainen paleontologi. Hänellä ei ollut tieteellistä koulutusta, mutta hänen löytämänsä fossiilit vaikuttivat merkittävästi varhaisen paleontologian kehittymiseen. Monet tunnetut tieteilijät ja keräilijät ostivat Anningin fossiileja, ja hänet teki tunnetuksi vuonna 1824 löytämänsä erittäin hyvin säilynyt Plesiosauruksen luuranko.
Elämä > Perhe ja nuoruus

Mary Anning oli toinen Richard Anningin ja Mary Mooren aikuisiälle selvinneistä lapsista. Richard Anning oli huonekalupuuseppä ja fossiilien kerääjä. Mary alkoi avustaa isäänsä viisi- tai kuusivuotiaana, mikä oli varsin poikkeuksellista aikansa tytöille. Richard-isä opetti Marylle muun muassa fosiilien puhdistamista. Perheen toimeentulo perustui pitkälti heidän kotinsa läheltä Englannin kanaalin rannikolta kerättyjen fossiilien myymiseen. Richardin kuoltua vuonna 1810 perhe eli pääosin köyhäinavulla.
Mary, hänen veljensä Joseph ja heidän äitinsä ansaitsivat lisätuloja myymällä edelleen fossiileja perheen isän kuoleman jälkeenkin. He myivät muun muassa ammoniitteja ja belemniittejä. Näitä fossiileja löytyi runsaasti Lyme Regisin seudulta, ja fossiilien keräämisestä tuli jopa muodikas harrastus, jonka avulla monet hankkivat esineistöä kuriositeettikabinetteihinsa. Keräilijä Thomas Birch huomasi vuonna 1817 Anningien fossiilit ja auttoi perhettä taloudellisesti hankkimalla useita heidän näytteistään. Hän lahjoitti myöhemmin perheelle sen erityisen vaikeassa hetkessä tuotot, jotka hän sai kokoelmansa myynnistä.
Elämä > Tunnettu fossiilien löytäjä

Joseph Anning löysi vuonna 1810 ensimmäisen tunnetun Ichthyosauruksen jäänteet. Mary kaivoi sen esiin, ja jossain lähteissä itse löytökin on sanottu olleen hänen. Brittiläinen lääkäri Everard Home kuvaili Anningien löytöä pian tämän jälkeen.
Mary Anningin tunnetuin löytö oli vuonna 1823 löydetty täydellinen Plesiosauruksen luuranko. Se oli niin suuri ja niin hyvin säilynyt, että ranskalainen eläintieteilijä Georges Cuvier jopa epäili löydön aitoutta. Hän kuitenkin vakuuttui luurangon aitoudesta nähtyään sen englantilaisen geologin ja paleontologin William Conybearen tutkimuksessa, minkä jälkeen tieteellinen yhteisökin alkoi tunnustaa Anningien kaivamien fossiilien paleontologisen arvon.
Mary Anningista tuli tunnettu ja monet paleontologit, keräilijät ja turistivat matkustivat Lyme Regisiin ostaman häneltä fossiileja. Anningi löysi uusia näytteitä ja kaivoi esiin uusia Ichthyosaurus-luurankoja, vuonna 1828 ensimmäisen Saksan ulkopuolelta löydetyn lentoliskon, Dimorphodon macronyxin, ja vuonna 1829 Squaloraja-nimen saaneen kalan.
Plesiosaurusten ja ichthyosaurusten luiden ohella Anning löysi erikoisia fossiileja, joiden sisältä hän löysi vastaavia fossiileja ensimmäisenä tutkineena jäänteitä kalojen luista ja suomuista. Anningin löytöjä sittemmin edelleen tutkinut geologi William Buckland totesi niiden olevan koproliitteja, eli fossilisoitunutta ulostetta.
Vaikka Anningilla ei ollut tieteellistä koulutusta, hänen maineensa levisi pääosin yläluokkaan kuuluneiden miespaleontologien keskuudessa. Hänen etsintäretkilleen osallistuivat muun muassa paleontologit William Buckland ja Richard Owen. Kuitenkin Anningilta luurankoja ostaneet ja niitä eri laitoksille lahjoittaneet keräilijät saivat usein kunnian niiden löytämisestä, ja toisaalta monissa tieteellisissä julkaisuissa ei mainittu löytöjen kuvailun yhteydessä Anningin nimeä. Jotkin kuuluisat tieteilijät, kuten Henry De la Beche ja Gideon Mantell antoivat julkisesti Anningille kunnian tämän löydöistään. De la Beche jopa maalasi vuonna 1830 Anningin fossiilien pohjalta teoksen Duria Antiquior – A More Ancient Dorset, jonka painatuksia hän myi tukeakseen Anningia taloudellisesti.
Anning vietti elämänsä ja teki löytönsä Lyme Regisin ympäristössä eikä poistunut sieltä kuin yhden lyhyen Lontoon-matkan ajaksi. Hän kuoli rintasyöpään 9. maaliskuuta 1847.
Merkitys ja tunnustukset

Anningin tekemät fossiililöydöt olivat ajalleen poikkeuksellisia, ja ne toivat esille paljon lisää todisteita Maan historiasta. Löydöt auttoivat paleontologian kehittymistä ja antoivat monille brittitieteilijöille mahdollisuuden tutkia Maan geologiaa.
Anningin kuoltua Geological Society of Londonin presidentti kirjoitti hänestä kiitostekstin järjestön vuotuisessa kirjelmässä, vaikka järjestö hyväksyi naisjäsenet vasta vuonna 1904, melkein 60 vuotta Anningin kuoleman jälkeen. Royal Society valitsi vuonna 2010 Anningin Britannian historian kymmenen tärkeimmän naistieteilijän joukkoon.
Lyme Regisin museo on rakennettu Mary Anningin synnyinkodin ja fossiilikaupan paikalle. Talon kyljessä onkin niin sanottu sininen muistolaatta. Anning on haudattu Lyme Regisin Pyhän Mikaelin kirkon hautausmaalle, ja kirkon lasimaalauksissa kunniotetaan Anningin elämää. Geological Society maksoi maalaukset vuonna 1850.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mary Anning Wikimedia Commonsissa
Anningin kirje, jossa hän ilmoittaa Plesiosaurus-löydöstänsä.
Henry De la Bechen taideteos Duria Antiquior – A More Ancient Dorset, joka perustui Anningin fossiililöytöihin.
Mary Anningin ikkunat Pyhän Mikaelin kirkossa.
Mowinckelin III hallitus

Pääministeri Johan Ludwig Mowinckel
Mowinckelin III hallitus oli Norjan hallitus 3. maaliskuuta 1933 – 20. maaliskuuta 1935. Se oli Venstren muodostama vähemmistöhallitus.
Ministerit

Pääministeri
Johan Ludwig Mowinckel
Ulkoministeri
Johan Ludwig Mowinckel
Kirkko- ja opetusministeri
Knut Liestøl
Oikeusministeri
Arne Toralf Sunde
Puolustusministeri
Jens Isak Kobro
Valtiovarainministeri
Per Berg Lund 3.3.1933–3.11.1934
Gunnar Jahn 3.11.1934–20.3.1935
Kauppaministeri
Lars O. Meling
Työministeri
Ole Monsen Mjelde
Maatalousministeri
Håkon Five
Sosiaaliministeri
Ole N. Strømme 3.3.1933–28.10.1933
Trygve Utheim 28.10.1933–20.3.1935
Mämmijärvi (Ylitornio)

| Mämmijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Ylitornio
Koordinaatit:  66°29′29″N, 24°08′01″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Mämmioja 
Järvinumero:  67.921.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  113,7 m  
Rantaviiva:  1,469 km  
Pinta-ala:  8,42 ha  
Saaria:  1 
 fiMämmijärvi 
Mämmijärvi  on Lapissa Ylitorniolla Kantomaanpään kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 8,4 hehtaaria, se on 650 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Lohijärven alueella (67.92), jonka Majamalompolon alueeseen (67.921) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 113,7 metriä mpy.
Nexit Ventures

| Nexit Ventures |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Yksityinen osakeyhtiö
Perustettu:  1999
Avainhenkilöt:  Michell Wendell, Artturi Tarjanne, Pekka Salonoja, Sami Karppinen, Risto Yli-Tainio
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi ja San Francisco, Kalifornia
Toiminta-alue:  Yhdysvallat Pohjoismaat
Tuotteet:  Venture capital -rahoitus
Kotisivu:  www.nexitventures.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nexit Ventures on suomalainen pääomasijoitusyhtiö, joka toimii yrityksen alku- ja kasvuvaiheen rahoittajana. Yhtiöllä on toimipisteet San Franciscossa ja Helsingissä. Nexit Ventures sijoittaa digitalisaation luomiin uusiin kasvuyrityksiin pääasiassa Suomeen  ja lähialueille. Yrityksen toimintastrategiaa on kuvattu sivulla http://www.nexitventures.com/blog/activist-vc-manifesto/
Nexit Venturesin rahastoihin ovat  sijoittaneet muun muassa Kasvurahastojen Rahasto, Suomen Teollisuussijoitus, Elo, Lähi-Tapiola ja Argentum ja yksityishenkilöistä Risto Siilasmaa.
Sijoituksia

Aava Mobile
Bitfone Corporation; myyty Hewlett-Packard'lle
Conformiq
Ecrio; myyty DoCoMolle
Ekahau
Funambol
Futuremark; myyty Underwriters Laboratory'lle
Fuugo
Hantro; fuusioitu On2:n kanssa ja myyty sitten Google'lle
HD Messaging; myyty IDT Messaging'lle
Hybrid Graphics; myyty Nvidialle
Mobile365; myyty Sybase'lle
Octoshape; myyty Akamaille
Rightware; myyty Thundersoft'lle
SkyPilot; myyty Trilliant'lle
Theta Microelectronics
Aiheesta muualla

Nexit Ventures (englanniksi)