stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kerala
Politiikka

Kuten muissakin Intian osavaltioissa, Keralan poliittinen järjestelmä on parlamentaarinen, edustuksellinen demokratia, jossa kansalaisilla on yleinen äänioikeus. Hallinnolla on kolme haaraa. Lakiasäätävä elin, Keralan lakiasäätävä kokous (engl. legislative assembly), koostuu vaaleilla valituista jäsenistä sekä erikoisviranhaltijoista (puhemies ja varapuhemies), jotka kokouksen jäsenet valitsevat. Kokouksen istuntoja johtaa puhemies (tai varapuhemies puhemiehen poissa ollessa). Tuomiovaltaa käyttää Keralan korkein oikeus (engl. Kerala High Court) ja alempien tuomioistuimien järjestelmä. Toimeenpanovalta on Keralan kuvernöörillä (Intian presidentin nimittämä de jure -valtionpäämies), Keralan pääministerillä (de facto -valtionpäämies, joksi kuvernööri nimittää lakiasäätävän kokouksen enemmistöpuolueen puheenjohtajan) ja osavaltion ministerineuvosto (jonka kuvernööri nimittää pääministerin avustuksella). Ministerineuvosto (engl. Council of Ministers) vastaa lakiasäätävälle kokoukselle. Nimellä panchayat tunnetut virkamiehet, jotka hallinnoivat paikallisia asioita, valitaan säännöllisesti paikallisvaaleissa.
Keralassa on kaksi tärkeää poliittista liittoutumaa: yhdistynyt demokraattinen rintama (UDF, jota johtaa Intian kongressipuolue) ja demokraattinen vasemmistorintama (LDF, jota johtaa Intian kommunistinen (marxistinen) puolue. Tällä hetkellä LDF muodostaa hallituskoalition ja kommunistien V. S. Achuthanandan on osavaltion pääministeri. Kerala kuuluu Intian harvoihin vasemmiston johtamiin osavaltioihin. Verrattuna suurimpaan osaan Intian muita alueita keralalaiset osallistuvat innokkaasti politiikkaan.
Keralan osavaltion verotulot (lukuun ottamatta osaa liittovaltion veroista) olivat vuonna 2005 yhteensä 111 248 miljoonaa rupiaa, runsaasti enemmän kuin vuoden 2000 63 599 miljoonaa. Keralan muut kuin verotulot (myös osa liittovaltion veroista) olivat vuonna 2005 Intian talouskomission mukaan 10 809 miljoonaa rupiaa, lähes kaksinkertaisesti vuoden 2000 6 847 miljoonaan rupiaan verrattuna. Keralan verotustason korkea suhde osavaltion bruttokansantuotteeseen ei ole auttanut osavaltiota pääsemään eroon kroonisista budjettivajeista ja kestämättömistä velka-asteista, jotka vaikuttavat haitallisesti sosiaalisiin palveluihin.
Liikenne

Keralassa on teitä 145 704 kilometriä (4,2 % Intian koko tiestöstä). Osavaltion päälentoasemat ovat Trivandrumin ja Kochin kansainväliset lentoasemat.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Keralan osavaltion virallinen internetsivu.
Keralan pääministeri V.S. Achuthanandan.
Kerala Travel. (englanniksi)
Keralan poliisi.
Matkaopas aiheesta Kerala Wikivoyagessa (englanniksi)
Intian osavaltiot ja territoriot
Osavaltiot: Andhra Pradesh | Arunachal Pradesh | Assam | Bihar | Chhattisgarh | Goa | Gujarat | Haryana | Himachal Pradesh | Jammu ja Kashmir | Jharkhand | Karnataka | Kerala | Länsi-Bengali | Madhya Pradesh | Maharashtra | Manipur | Meghalaya | Mizoram | Nagaland | Odisha | Punjab | Rajasthan | Sikkim | Tamil Nadu | Telangana | Tripura | Uttarakhand | Uttar Pradesh
Liittovaltion alueet: Andamaanit ja Nikobaarit | Chandigarh | Dadra ja Nagar Haveli ja Daman ja Diu | Lakshadweep | Puducherry
Pääkaupunkialue: Delhi
Uudisasukkaiden ympäröimä Parasurama pyytää merten jumala Varunaa vetämään meren pois, jotta Kerala voisi syntyä.
Muniyara, neoliittiseltä kaudelta oleva dolmeni Marayoorissa.
Kerala, väritetty biomin, ilmaston ja maatyypin mukaan.
Keralan takavesiä.
Nilgiri Tahr (Nilgiritragus hylocrius) esiintyy vain Keralan ja Tamil Nadun alueilla.
Lakot, mielenosoitukset, poliittiset tapahtumat ja marssit ovat Keralassa yleisiä. Kuvassa Intian kommunistisen puolueen tapahtuma Ernakulamissa.
Keralalaisnaiset punovat kookoskuidusta narua.
Mohiniaattam-esiintyjä (malajalamiksi മോഹിനിയാട്ടം).
Elefanttien muodostama kulkue Thrissur Pooramissa. Pooramit ovat hindulaisten temppelien ympärillä tapahtuvia festivaaleja, jotka ovat suosittuja niin keralalaisten kuin turistienkin keskuudessa.
Kerí (järvi)

| Kerí Λίμνη Κερίου |
| --- | --- |
Valtiot:  Kreikka
Paikkakunta:  Límni Keríou, Kerí, Laganás, Zákynthos, Jooniansaaret
Koordinaatit:  37°41′08″N, 20°49′54″E
Mittaustietoja
Pinta-ala:  0,282 km²
 fiKerí 
Kerí (kreik. Κερί eli Λίμνη Κερίου, Límni Keríou) on järvi Zákynthoksen saarella Kreikassa. Se sijaitsee saaren eteläosissa lähellä Laganáksenlahden rantaa, noin 20 kilometriä etelälounaaseen Zákynthoksen kaupungista. Järven pinta-ala on 0,282 neliökilometriä, mutta nykyisin se on soinen ja kesäaikaan käytännössä kokonaan kuiva. Järven rannalla sijaitsee siitä nimensä saanut kylä Límni Keríou, ja kauempana Kerín kylä.
Kerí-järvi tunnetaan siitä tihkuvasta maaöljystä tai piestä, mikä liittyy seudun tuliperäisiin ilmiöihin. Saaren pikilähde mainitaan jo antiikin aikana. Herodotos antaa siitä tarkan kuvauksen, ja myös Plinius vanhempi mainitsee sen.
Järven alue on osa Zákynthoksen merikansallispuistoa sekä Laganáksenlahden Natura 2000 -aluetta.
Luettelo presidentti Stubbin isännöimistä kansainvälisistä vieraista

Luettelo presidentti Alexander Stubbin isännöimistä kansainvälisistä vieraista. Luettelossa on lähinnä sellaisia henkilöitä, joiden vierailusta Tasavallan presidentin kanslia on tiedottanut.
2024

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 Presidentti Alexander Stubbin isännöimät kansainväliset vieraat vuonna 2024
| No. | Vuosi | Päivämäärä | Vieras | Maa/organisaatio | Vierailun aihe | Muuta | Viitteet |  |  |
| 1.  | 2024 | 5.–6. kesäkuuta | Jens Stoltenberg, Naton pääsihteeri |  NATO | Turvallisuus- ja puolustuspoliittiset kysymykset, Ukrainan tilanne sekä Naton huippukokous |  |  |  |  |
| 2.  | 2024 | 13.–14. kesäkuuta | Baiba Braže, Latvian ulkoministeri, Espen Barth Eide, Norjan ulkoministeri, Gabrielius Landsbergis, Liettuan ulkoministeri, Mark Rutte, Alankomaiden pääministeri, Radosław Sikorski, Puolan ulkoministeri |  Latvia,  Norja,  Liettua,  Alankomaat,  Puola | Kultaranta-keskustelut |  |  |  |  |
| 3.  | 2024 | 4.–5. syyskuuta | Tamim bin Hamad Al Thani, Qatarin emiiri |  Qatar | Maiden välisen taloudellisen ja poliittisen yhteistyön syventäminen sekä Ukrainan ja Gazan sodat |  |  |  |  |
| 4.  | 2024 | 19. syyskuuta | Filippo Grandi, YK:n pakolaisasiain päävaltuutettu |  UNHCR |  |  |  |  |  |
2025

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 Presidentti Alexander Stubbin isännöimät kansainväliset vieraat vuonna 2025
| No. | Vuosi | Päivämäärä | Vieras | Maa/organisaatio | Vierailun aihe | Muuta | Viitteet |  |  |
| 5.  | 2025 | 23. helmikuuta | Tim Kaine, yhdysvaltalainen demokraattisenaattori |  Yhdysvallat |  |  |  |  |  |
| 6.  | 2025 | 26.–27. helmikuuta | Alar Karis, Viron presidentti |  Viro | Työvierailu |  |  |  |  |
| 7.  | 2025 | 4.–5. maaliskuuta | Frederik X, Tanskan kuningas, ja Mary, kuningatar |  Tanska | Valtiovierailu | Stubbin puhe kuningasparin kunniaksi järjestetyillä illallisilla |  |  |  |
| 8.  | 2025 | 12. maaliskuuta | Pedro Sánchez, Espanjan pääministeri |  Espanja | Työvierailu |  |  |  |  |
Mercedes-Benz 600
600-mallin variantteja > Tehdastekoiset mallivaihtoehdot, kappalemäärät > Valmistenumeron seloste

600-mallin alustanumerot ovat muotoa 100.123-45-006789, jossa 100 = W100, 123 = Ausführung, 4 = ohjauslaitteen puoli (1=LHD, 2=RHD), 5 = vaihteisto (0=manuaali, 2=automaatti; tunnus 1 oli varattu kuusisylinterisille Ponton-malleille, joissa oli hydraulinen kytkin), ja 6789 = valmistenumero. Prototyypiksi jäänyt C100 "Nallinger-coupé" sai Mercedes-Benz Classic`in ilmoituksen mukaan oman, erillisen valmistenumeronsa mikä ei noudata sarjamallinumeroinnin logiikkaa, eikä sitä lasketa mukaan W100-valmistuksen kappalemäärään.
600-mallin variantteja > Tehdastekoiset mallivaihtoehdot, kappalemäärät > Ausführung-seloste

Ausführung 012 oli 3 200 mm akselivälin (SWB) limusiini (4 ovea, 2 istuinriviä) pääsääntönä ilman väliseinää. Kokonaistuotanto 2 190 kpl, joista yksi vuoden 1970 lyhyt MB600 ”Landaulet”-katolla kreivi Philipp Constantin von Berckheim nuoremmalle (1924-1984).
Ausführung 014 oli 3 900 mm akselivälin (LWB) limusiini (4 ovea, 3 istuinriviä) staattisista syistä väliseinällä. Kokonaistuotanto 304 kpl.
Ausführung 015 oli 3 900 mm akselivälin (LWB) ”Landaulet” (4 tai 6 ovea, 2 istuiniriviä ja apuistuinrivi, kangaskatto takana), takakori vahvistettu, väliseinällä. Kokonaistuotanto 59 kpl.
Ausführung 016 oli 3 900 mm akselivälin (LWB) ”Pullman”-limusiini (6 ovea, keskiovet tilauksesta myös ilman ulkokahvoja) väliseinällä. Kokonaistuotanto 124 kpl.
Yhteensä: 2 677
joista 2 335 kpl oli vasemmanpuoleisella ohjauksella (tunnus 12, LHD)
ja 342 kpl oikeanpuoleisella ohjauksella (tunnus 22, RHD)
Vain kolme 3 900 mm akselivälin yksilöä toimitettiin ilman väliseinää, kun useat 012-versiot saivat sellaisen asiakastilauksena
Landaulet (015) ja erityisesti Staatslandaulet (pitkä avokatto) tarvitsivat väliseinän lisäksi jäykisteitä takaovien alueelle.
600-mallin variantteja > Tehdastekoiset mallivaihtoehdot, kappalemäärät > Viennin jakauma maanosittain, Euroopassa maittain

Vientiin meni 2 088 kpl, joista (mm.):
Yhdysvaltoihin 743 kpl
vienti loppui vuonna 1973 päästö- (erityisesti Kalifornia) ja turvallisuusmääräysten (joustopuskurit) kiristyttyä
Kanadaan meni 37 kpl
muualle Amerikkaan meni 20 kpl
Eurooppaan meni 536 kpl, joista
Ranskaan 151 kpl
Britanniaan 126 kpl (vienti loppui 1978)
Sveitsiin 65 kpl
Italiaan 53 kpl
Ruotsiin 14 kpl
Irlantiin 11 kpl
Neuvostoliittoon, Romaniaan à 3 kpl
Luxemburgiin 2 kpl
Albaniaan, Andorraan, Bulgariaan ja Norjaan à 1 kpl
Yksilöimättä (Eurooppa) 105 kpl
Aasiaan meni 473 kpl
Australiaan ja Oseaniaan meni 91 kpl
Afrikkaan meni 182 kpl
Yksilöimättä (maailma) 6 kpl
Saksan liittotasavaltaan jäi 589 kpl
Lähde:
600-mallin variantteja > Tehdastekoiset mallivaihtoehdot, kappalemäärät > Valmistusmäärät vuosikohtaisesti

Lähde:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 | 1980 | 1981 | Yhteensä |
| W100 | 2 | 99 | 345 | 293 | 138 | 184 | 279 | 198 | 186 | 172 | 64 | 24 | 25 | 33 | 36 | 28 | 36 | 33 | 15 | 2 190 |
| V100 | 1 | 8 | 63 | 30 | 21 | 39 | 57 | 38 | 51 | 38 | 18 | 28 | 17 | 14 | 19 | 12 | 17 | 11 | 5 | 487 |
| Σ | 3 | 107 | 408 | 323 | 159 | 223 | 336 | 236 | 237 | 210 | 82 | 52 | 42 | 47 | 54 | 40 | 53 | 44 | 20 | 2 677 |
600-mallin variantteja > Malliuudistus 1968/1969

W100 ei kokenut valmistuksensa aikana merkittäviä malliuudistuksia, sillä elegantti ja vähäeleinen alkuperäinen muotoilu kesti aikaa hyvin, asiakaskuntakin arvosti jatkuvuutta, ja 600:n mallikestoksi oli alun perin suunniteltu 10–12 vuotta Mercedes-Benzille sittemmin tunnusomaisen seitsemän vuoden vaihtointervallin sijaan. Vuosien 1968 ja 1969 vaihtuessa 600 koki kuitenkin joitain pieniä muutoksia ulkoisissa tunnusmerkeissä osittain teknisistä syistä. Näkyvimpiä muutoksia olivat pyörien pölykapselit, jotka muuttuivat kaksiosaisista (kromikehä ja erillinen pienehkö keskiökuppi) yksiosaisiksi näkyvästi kasvaneella keskiöllä, jonka ulkonema pieneni. Euroopan malleissa etuvalon lasi muuttui kuperasta litteäksi halogeenivaloihin siirryttäessä (USA-malleissa oli erilliset ”sealed beam” -päävalonheittimet, sumuvalojen sijaan punaiset isokokoiset vilkut, ja lain vuodesta 1968 lähtien vaatimat oranssit/punaiset ”side marker” -valot), ja samoin takavalojen vilkkuruudut muuttuivat lainsäädännön muuttumisen (1969) takia oransseiksi punaisen sijaan (USA-malleissa kokopunaiset takavilkut säilyivät). Ulkoiset taustapeilit (molemmin puolin) vaihtuivat sisältä säädettäviksi ja muodoltaan säätömekaniikan vuoksi hieman kolhommiksi. Sisätiloissa jalopuuosien määrä supistui: mittaristokotelo muuttui oletusarvona jalopuusta kaiverretun sijaan pehmustetuiksi ja nahkapäällysteiseksi, ja ovien kyynärnojien alla olevat listat poistuivat. Rullamaiset Schlummerrrolle-niskatuet muuttuivat myöhempien henkilöautojen perhosmuotoisiksi niskatuiksi. Ohjauspyörän keskiön koko kasvoi kolariturvallisuuden kohentamiseksi, ja äänitorven kranssi keskiön ympärillä suureni. Tekniikassa ovien hydrauliavusteinen sulku jäi pois vakiovarustelusta vuonna 1969 ja kokonaan 1971.
600-mallin variantteja > Uudistussuunnitelmat 1972 ja 1977

S-sarjan W116-korimallin esittelyn aikoihin Mercedes-Benz kehitteli W100 F -nimen saanutta, päivitettyä 600:aa uuden mallin kaltaisesti muotoilluilla keula- ja peräosilla: koemallin kulmikas keula sai W116-valoheitinyksiköt sellaisenaan kulmikkaammaksi muotoiltuihin lokasuojiin niiden yläreunan kulkiessa konepellin reunan mukaisesti, mutta siihen istutettiin myös tyylillisesti uutta W123-korimallia muistuttavia nelivaloratkaisuja ajovaloja pienemmillä kaukovalonheittimillä. Yhdysvaltoihin uudelleen aloitettavaa vientiä varten puskureiksi oli valittu V116:n kaltaiset joustopuskurit. F-version oli tarkoitus tulla markkinoille vuonna 1975 samalla Yhdysvaltain saastemääräykset täyttävällä, päivitetyllä 210kW/286 hv M100-moottorilla kuin 450 SEL 6,9: koeajoja varten ainakin yksi 600 varustettiin uudella moottoriversiolla. Vaikea mukavuushydrauliikka oli ajateltu korvattavan uusilla ja paljon 1960-luvun alkua pienemmillä/kevyemmillä sähkömoottoreilla. F-versio jäi kuitenkin viimein kustannuslaskennan punakynän uhriksi, sillä odotettuun myyntimäärään nähden kehityskustannukset olisivat olleet liian suuret. Vuonna 1977 suunnitelmaa kehitettiin koeautoksi (W100 FL) asti jossa oli W123:n kaltainen valolaitteisto, mutta puskureissa palattu vähemmän esiin työntyviin vanhanmallisiin metallipuskureihin. W100 FL oli myös jo saanut S-sarjan W126:ta ja turvallisuuskoeautoja muistuttavan sisustuksen sekä pehmustetut ikkunankarmit ilman jalopuulistoitusta. Sekä johdon että asiakaskunnan mielipiteet olivat kuitenkin konservatiivisia: he suosivat klassisten muotojen säilyttämistä. Toisin kuin erillisrunkoisen vanhemman 300-mallin b/c/d-korivariantit, oli 600:n itsekantavan korin muuttaminen aivan liian kallis toimenpide elinkaarensa ehtoopuolella olevaan malliin, jonka menekkinäkymät olivat vaatimattomat.
600-mallin variantteja > Landaulet ja paavin ”Rom-Wagen” -erikoislandaulet

Landaulet-käsitettä alettiin käyttää autosta, jossa kuljettajan ja matkustajien tilat oli erotettu väliseinällä, ja jossa vain yksi matkustamon kooltaan pienentynyt nahka- tai kangaskatto oli avattavissa. Tätä pitkän perinteen omaavaa korimuotoa käytettiin enimmäkseen kaupunkiajoon tarkoitetuissa edustusautoissa. Nahkaisen tai kankaisen Landau-katon pingoitusraudat sijoitettiin usein näkyville, ja ne muotoiltiin koristeelliseksi. Typ 600:n ”Landaulet”-versio oli varattu 3 900 millimetrin akselivälin autoihin, ja sitä sai paitsi lyhyellä (takimmaiset istuimet) myös pitkällä (myös keski-istuimet, valmistettu 8 kpl valtiollisiin edustusajoihin, Staatslandaulet) avattavalla kangaskatolla. Vain yksi 3 200 millimetrin akselivälin auto – moottoriurheiluonnettomuudessa vaikeasti vammautuneen pankkiiri, kreivi von Berckheimin tilaama yksilö – valmistui tehdastekoisena ”Landauletina”.
Daimler-Benz AG on toimittanut paavin käyttöön tarkoitettuja mallejaan Vatikaanille vuodesta 1930 lähtien, jolloin paavi Pius XI sai tehtaalta erikoisvarustellun Mercedes-Benz Nürburg 460:n. Maailmansodan jälkeen vuonna 1960 yhtiö jatkoi perinnettä lahjoittamalla paavi Johannes XXIII:n käyttöön pidennetyn ja Landaulet-korilliseksi muutetun 300d W189:n. Paavi Paavali VI vastaanotti 3 900 millimetrin akselivälin pitkällä kangaskatolla varustetun Typ 600 ”Landaulet”-erikoismallin (kuva) vuonna 1965 kesäresidenssi Castel Gandolfossa. Erikoisauton takaovia oli pidennetty 256 millimetrillä, kattoa kokonaisuudessaan korotettu 70 millimetrillä, ja takalattiaa nostettu kardaanitunnelin tasalle. Taaimmaisen 2–3 matkustajan penkin sijaan auto varustettiin yhdellä hydraulisesti nostettavalla valtaistuimella: se jatkoi vuosisataista perinnettä paavillisesta, 12 "palafrenieri"-kantajan Sedia Gestatoria -kantotuolista, jonka eräs tarkoitus oli suurten kirkollismenojen aikana nostaa paavi kantotuolissaan laajemman väkimäärän nähtäväksi. Paaville valmistuvasta 600-yksilöstä käytettiin tehtaalla sisäisesti häveliästä nimitystä ”Rom-Wagen”, kun yleisempi käsite aihetta koskevissa kirjoituksissa on "papamobile".
600-mallin variantteja > Repräsentationswagen (engl. ”Presidential”)

”Rom-Wagenin” korotettua kattoa käytettiin myös valtionpäämiehille tai Mercedes-Benzin valtiollisten edustusautojen laivastoa varten valmistetussa erikoisversiossa, joita kuuluu valmistuneen 15 kappaletta. Paraatiautoissa oli lukuisia teknisiä eroja tavallisiin 600-versioihin nähden: muun muassa alennusvaihteisto mikä salli auton edetä kävelynopeutta, sähköjärjestelmän muutos riittävän latausvirran takaamiseksi moottorin pienillä käyntinopeuksilla, tai apukäynnistysjärjestelmä yli 35 asteen lämpötiloihin ruiskutuslaitteiston höyrylukon varalta. Ainakin yksi alun perin Afrikkaan toimitettu paraatiauto on varustettu laajalti auton koria kiertävillä astinlaudoilla turvamiehiä varten, ja mm. Egyptin presidentti Gamal Abdel Nasserin 600-edustusauton takalokasuojissa oli suurikokoiset tartuntakahvat turvamiehiä varten. Saksan valtio ei ole omistanut ainuttakaan 600-mallia, vaan vuokrasi ne tarvittaessa tehtaalta. Panssaroituja (B4/”N” tai B7/”A”) 600-malleja valmistui 44 kappaletta: 26 lyhyellä akselivälillä, 17 pitkän akselivälin neliovista limusiinia, ja yksi kuusiovinen ”Pullman”. Panssaroinnin raskauden vuoksi vain muutama LWB varustettiin vahvemmalla ”A”-panssaroinnilla, koska auton omapaino nousi tällöin vajaaseen 4,5 tonniin, ja sen sallittu ajonopeus oli enää 140 km/h auton turvallisen ajokäytöksen takaamiseksi: moottoritehoa ei kuitenkaan rajoitettu, eli auto kykeni tarvittaessa suurempiin nopeuksiin. Panssaroitujen versioiden tunnusmerkki oli tuuletusikkunan puuttuminen etusivuikkunoista niin tehtaan kuin ulkopuolisten kumppaneiden (mm. TRESCO) rakentamissa yksilöissä, ja erityisesti ”A”-panssaroinnissa lasien paksuus johti lukuisiin muihinkin muutostarpeisiin – yksistään panssarilasisarja nosti auton painoa jopa 420 kilolla. Pidennetyn akselivälin 600:n keski-istuimet olivat useimmiten kasvotusten takapenkillä matkustaviin nähden (vis à vis), jolloin matkustamo toimi konferenssitilana. Kuusiovisen version keskirivissä oli taittoistuimet turvahenkilöille, tai harvemmin jopa täysikokoinen penkkirivi: näissä tapauksissa kasvot menosuuntaan. Väliovet sai tilattua ilman ulkokahvoja.
Arkikielessä ”Pullman”-nimi liitetään kaikkiin 600:n korimalleihin, kun se oli Mercedes-Benzillä virallisesti käytössä vain pitkän akselivälin 600-mallin tyypin V100 Pullman-limusiinissa (V = Verlängert, pidennetty).
600-mallin variantteja > 600 (W100) V12-moottorilla

Mercedes-Benz on pyynnöstä entisöinyt useita 600-yksilöitä Brunein sulttaanille, joihin on vaihdettu 12-sylinterisiä moottoreita sekä V12-malliston (W140) uudenaikaisempaa tekniikkaa. Wiedmaierin yhtiön edustajilta saaman tiedon mukaan tilaukseen sisältyi kymmenen lyhyen akselivälin 600-mallia, jotka saivat M120 E 60 -moottorin (S 600 -mallista), sekä kolme pitkän akselivälin 600-mallia jotka saivat huomattavasti tehokkaamman M120 E 73 -moottorin (AMG-mallit). Itse asiassa V12-moottorisuunnitelma oli kuitenkin ollut jo joulukuussa 1956 professori Nallingerin aloitteesta 600-mallin suunnitteluryhmän pohdittavana: sen oltiin ajateltu tulevan V8-moottorisen W100-perusmallin rinnalle peräti 7,5-litraisena M101-moottoriversiona (johdettu M100:sta) huippumalliissa ”750”. Esillä oli tuolloin myös M100-pohjainen V6-moottori, joskin massatasapainon kannalta suboptimaalisella 90 asteen V-kulmalla, joka olisi korvannut 300-mallin moottorit M186/M189. Insinööri Adolf Wente laati V12-moottorista alustavat asennuspiirrokset, ja suunnitelma pysyi käynnissä vähintään heinäkuuhun 1957 asti kunnes Daimler-Benz AG:n johtokunta linjasi 600-mallissa pidättäydyttävän yksinomaan V8-moottorissa.
600-mallin variantteja > Korimuunnokset muualla

Yhdysvaltain Wisconsinin Wausaussa pajaansa pitävä MB600-asiantuntija Karl H. Middelhauve (yhtiö Karl Middelhauve & Associates) on valmistanut useita koriltaan tai tekniikaltaan muutettuja 600-yksilöitä. Näihin kuuluu hieman ”Nallinger-coupétakin” lyhyempi kaksiovinen (tässä tapauksessa todellinen coupé = leikattu, kun C100 on pikemminkin kaksiovinen sedan), sekä kaksi avolavakorista 600-mallia (taiteilija, korisuunnittelija Paul Bracqn Chevrolet El Camino -esikuvan mukaisesti piirtämä ja 2005 toteutettu ”Benzomino”, sekä myöhempi vuoden 2007 edelleen kehitelty ”El Benzo”). Middelhauve on valmistanut myös useita M100-moottorin viritettyjä versioita ahtimella, detonaatiota estävällä metanoli-vesiruiskutuksella, ja näihin sovelletulla erikoisella ruiskulaitteistolla. Jay Leno omistaa erään Middelhauven virittämistä 600-limusiineista, ja myös Karl Middelhauvella oli tällainen omassaan tallissaan. Bremeniläinen Pollmann-koritehdas valmisti myös yhden MB600-pohjaisen hautausauton, joka kävi 2000-luvulla Middelhauven täysentisöinnissä, mutta on palannut Saksaan. Liikemies Calouste_Gulbenkianin poika Nubar Gulbenkian vaihdatti 600 W100-autoonsa ranskalaisen Henri Chapron -koripajan ylellisemmän sisustuksen vailla ainuttakaan jalopuuosaa, jonka väliseinä oli varustettu lisänopeusmittarilla, kompassilla ja korkeusmittarilla – auton katon keskiosa oli pleksilasia . Ainakin yksi lyhyen akselivälin 600 on myöhemmin muutettu avoautoksi ”Landaulet”-mallin kangaskatolla.
Mercedes-Benz 600 Suomessa

Tyyppi 600 ei valmistusaikanaan 1963-1981 kuulunut Mercedes-Benzin Suomen edustaja Oy Veho Ab:n tuontimallistoon, eli maahantuoja tarjoaa mallille vain rajoitettuja "after sales" -palveluja. Ensimmäinen Suomessa rekisteröity W100 on oopperalaulaja, oopperajohtaja Timo Mustakallion Stuttgartin Württembergische Staatsoper -valtionoopperassa työskennellessään tilaama, toukokuussa 1971 valmistunut 012-versio, joka tuli muuttoautona maahan vuonna 1974 ja on vuonna 2015 Vehon Suutarilan koripajassa suoritetun peruskorjauksen jälkeen rekisteröity museoautoksi (sen esittely oli MOBILISTI-lehdessä 8/2015). Tyyppi 600:n eri versioita on sittemmin tuotu Suomeen lukuisia kappaleita: TRAFI:n tietokantaan perustuvan Ajoneuvotilastot-sivun 8/2017 mukaan 600-mallia on rekisterissä 13 kpl. Tilaston 31.12.2022 mukaan liikennekäytössä on 2 kpl, yksi W100 ja yksi V100, sekä 4 kpl yksilöimättä olevia 600-autoja. Lyhyen akselivälin W100-yksilö on nähtävillä esimerkiksi Palmberg-suvun Woikosken hienossa, noin 50 korkeatasoista ja mielenkiintoista ajoneuvoa esittelevässä WHD Gård -automuseossa.