stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Leo Blech
Elämä > Ura

Blech opiskeli Berliinissä käymänsä Hochschulen jälkeen aluksi kaupallista alaa vuosina 1887–1891, vaikka oli jo nuorena taitava pianisti. Myöhemmin hän aloitti musiikin opinnot Berliinissä, jossa Woldemar Bargiel opetti hänelle säveltämistä ja Ernst Rudorff pianonsoittoa. Vuonna 1893 Blech sävelsi ensimmäisen oopperansa Aglajan ja sai Aachenin kaupunginteatterin apulaiskapellimestarin paikan. Tänä aikana hän sai opetusta myös Engelbert Humperdinckiltä.
Blech muutti Prahaan vuonna 1899, jossa hän työskenteli vuoteen 1906 asti Saksan kansallisteatterissa. Siellä hän johti muun muassa Eugen d'Albertin Tieflandin kantaesityksen vuonna 1903. Blech sai kutsun Berliinin hovioopperaan (nykyinen Staatsoper Unter den Linden) 1906, jonka Generalmusikdirektoriksi hänet nimitettiin vuonna 1913. Vuosina 1923–1926 Blech työskenteli Deutsches Opernhausissa Charlottenburgissa (nykyinen Deutsche Oper Berlin), Berliinin kansanoopperassa (nykyinen Theater des Westens) ja lopulta Wienin kansanoopperassa. Tämän jälkeen Blech palasi Berliiniin Generalmusikdirektoriksi Staatsoper Unter den Lindeniin, jossa hän ohjasi vuoteen 1937 mennessä yhteensä 2 846 esitystä.
Natsien vallan aikana Blech sai aluksi pitää työnsä juutalaisesta syntyperästään huolimatta Hermann Göringin päädramaturgi Heinz Tietjenille antamalla erityisluvalla. Lopulta hän joutui kuitenkin lähtemään maasta. Blech muutti aluksi Liettuaan ja työskenteli siellä Riian kansallisoopperassa. Neuvostoliiton miehittäessä maan vuonna 1940 häntä pyydettiin Moskovan konservatorion johtajaksi. Blech kuitenkin kieltäytyi ja jäi Riikaan, jonka Saksa valloitti vuonna 1941. Heinz Tietjenin avulla hän vältti pakkosiirtämisen ghettoon ja pakeni vaimonsa kanssa salaa Berliinin ja Sassnitzin kautta Ruotsiin. Siellä hän toimi Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa Tukholmassa, jossa hänet oli nimitetty hovikapellimestariksi jo vuonna 1935. Tänä aikana Blech oli mukana perustamassa Freie Deutsche Kulturbundia, ja toimi siinä aktiivisesti.
Vuonna 1949 hän palasi Saksaan Charlottenburgiin, ja toimi siellä Generalmusikdirektorina. Huonontunut kuulo pakotti hänet lopettamaan työt vuonna 1953. Blech kuoli Berliinissä 25. elokuuta 1958, ja hänet haudattiin Heerstraßen hautausmaalle.
Elämä > Yksityiselämä

Blech meni naimisiin sopraano Martha Frankin (1871–1962) kanssa vuonna 1899. Myös heidän tyttärestään Lislistä tuli laulaja. Lisl meni naimisiin kapellimestari Herbert Sandbergin kanssa.
Julkaisut

Leo Blechin sävellykset ovat pääasiassa oopperoita ja operetteja, mutta hän teki myös lauluja ja liedejä. Hän teki paljon yhteistyötä libretisti Richard Batkan kanssa.
| --- | --- |
 Oopperat Aglaja (1893)  Cherubina (1894)  Se olin minä (Das war ich), op. 12 (1902)  Alppikuningas ja ihmisvihaaja (Alpenkönig und Menschenfeind), op. 14 (1903)  Tuhkimo (Aschenbrödel), op. 15 (1905)  Sinetöity (Versiegelt), op. 18 (1908)  Rappelkopf (1916) Orkesteriteokset Die Nonne, op. 6  Trost in der Natur, op. 7  Waldwanderung, op. 8 nro. 1 :  Liedit Wiegenlied, Liebesprobe, Sommerlaube, op. 16  Der galante Abbé, laulusarja, op. 17  8 lastenlaulua (Acht Liedchen großen und kleinen Kindern vorzusingen), op. 21 (vihko 1)  8 lastenlaulua, op. 22 (vihko 2)  8 lastenlaulua, op. 24 (vihko 3)  8 lastenlaulua, op. 25 (vihko 4)  9 lastenlaulua, op. 27 (vihko 5)  9 lastenlaulua, op. 28 (vihko 6) Operetit Die Strohwitwe, op. 26 (1920) 
Rappelkopfia, viimeistä oopperaa, ei koskaan esitetty. Se oli uusi versio Alpenkönig und Menschenfeindista.
Käännös suomeksi
Itä-Timorin portugali

| Itä-Timorin portugali |
| --- | --- |
Oma nimi:  Português timorense
Tiedot
Alue:   Itä-Timor
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kirjaimisto:  latinalaiset aakkoset
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  indoeurooppalaiset kielet
Kieliryhmä:  romaaniset kielet portugalin kieli
ISO 639-3:  –
 Ohje 
Itä-Timorin portugali (port. Português timorense) on portugalin kielen murre, jota puhutaan Itä-Timorissa, jossa se on virallinen kieli. Portugalilaiset saapuivat Timorin saarelle 1600-luvulla ja perustivat sinne kauppapaikkoja. Vuonna 1749 saari jaettiin kahtia portugalilaisten ja hollantilaisten kesken. Hollantilaisesta puoliskosta tuli sittemmin osa Indonesiaa.
Itä-Timorin portugali eroaa euroopanportugalista ääntämykseltään jonkin verran:
| Sana portugaliksi | Euroopanportugali | Itä-Timorin portugali | Suomeksi |
| --- | --- | --- | --- |
| livro | [ˈliv.ɾʊ] | [ˈlib.ɾu] | kirja |
| força | [ˈfuɾ.sɐ] | [ˈpuɾ.sa] | voima |
| vinho | [ˈvi.ɲʊ] | [ˈbi.niu] | viini |
| chá | [ˈʃa] | [ˈsa] | tee |
| soletrar | [ˈsʊ.le.trɐɾ] | [ˈsu.le.tra] | tavuttaa |
Yhdistyvä merkki

Yhdistyvä lyhyysmerkki on erillinen merkki, joka asemoituu kanta­merkin päälle, niin että niistä näyttää muodos­tuvan tarkkeel­linen kirjain.
Yhdistyvä eli kombinoituva merkki on digitaalisessa typografiassa erityisenlainen kirjoitusmerkki, tyypillisesti tarke, jota käytetään jonkin toisen merkin lisukkeena. Se on teknisessä mielessä erillinen merkki, jolla on oma Unicode-tunnus, mutta se ei vie tekstirivillä lainkaan tilaa vaan asettuu edeltävän merkin – kantamerkin eli perusmerkin – kohdalle, niin että ne näyttävät muodostavan yhden kokonaisuuden. Yhdistyvä merkki voi pystysuunnassa asemoitua kantamerkin ylä- tai alapuolelle tai keskelle. Käytettävästä fontista ja ohjelmistosta riippuu, miten hyvin yhdistyvä merkki käytännössä osuu paikalleen.
Tietokonemerkistöissä on myös teknisesti yksinkertaisempia koostemerkkejä, joihin lähtökohtaisesti sisältyvät sekä tarke että kantamerkki. Muodollisesti koostemerkki tulkitaan samaksi kuin vastaava kantamerkin ja yhdistyvän merkin muodostama kokonaisuus eli niin sanottu hajotelma. Keskenään yhtäläisiksi on siis ymmärrettävä esimerkiksi koostemerkki š (U+0161 eli latinalainen pienaakkonen s ja hattu) ja hajotelma š (U+0073 U+030C eli latinalainen pienaakkonen s, jota seuraa yhdistyvä hattu).
Yhdistyvät merkit edustavat verrattain uutta fonttitekniikkaa, joka ei aina toimi ongelmitta. Jotkin ohjelmat voivat pyrkiä kiertämään mahdolliset käytännön ongelmat korvaamalla kantamerkistä ja yhdistyvästä merkistä muodostuvan hajotelman vastaavalla koostemerkillä. Kaikki yhdistelmät eivät kuitenkaan ole saatavilla koostemerkkeinä. Unicode-merkistössä ei esimerkiksi ole akuuttiaksentilla varustettuja kyrillisiä vokaalikirjaimia, joten jos venäjänkielisessä tekstissä halutaan merkitä myös sanapainot (mikä tavallisesti tehdään vain sanakirjoissa ja kielen oppikirjoissa), kyrilliseen kirjaimeen pitää liittää yhdistyvä akuutti.
Koostemerkkien ja hajotelmien vertailua

Seuraavassa esimerkissä on sukunimi Åström kirjoitettuna ensin tavanomaisesti käyttäen koostemerkkejä Å (U+00C5) ja ö (U+00F6) ja sitten hajotelmia, joissa tarkkeetonta A-kirjainta (U+0041) seuraa yhdistyvä yläpuolinen ympyrä (U+030A) ja o-kirjainta (U+006F) yhdistyvä treema (U+0308). Eron havainnollistamiseksi kumpikin vaihtoehto on tässä lisäksi esitetty kirjain kerrallaan siten, että koostemerkit näkyvät vihreinä ja kantamerkit mustina; yhdistyvät tarkkeet voivat selaimesta ja fontista riippuen näkyä oransseina tai mustina (tai joissain selaimissa eivät ehkä lainkaan):
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Åström | Å | s | t | r | ö | m |
| U+ | 00C5 | 0073 | 0074 | 0072 | 00F6 | 006D |
| Åström | Å | s | t | r | ö | m |
| U+ | 0041 030A | 0073 | 0074 | 0072 | 006F 0308 | 006D |
Värityksen eroja lukuun ottamatta nämä vaihtoehdot ovat siis periaatteessa yhtäläisiä, ja niiden pitäisi näyttää samanlaisilta. Yhdistyvät tarkkeet eivät kuitenkaan aina näy oikein, ja pahimmassa tapauksessa ne voivat jäädä piiloon tai kantamerkin kohdalla tai perässä voi näkyä neliskulmainen korvikekuvio osoittamassa, että tarke ei sisälly käytössä olevaan fonttiin.
Toisaalta koostemerkitkään eivät aina ole ongelmattomia, sillä kovin eksoottiset merkit eivät sisälly kaikkiin fontteihin. Seuraavassa esimerkissä on rekonstruoituna indoeurooppalaisen kantakielen sana ’koira’:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ḱṷṓn | ḱ | ṷ | ṓ | n |
| U+ | 1E31 | 1E77 | 1E53 | 006E |
| ḱṷṓn | ḱ | ṷ | ṓ | n |
| U+ | 006B 0301 | 0075 032D | 006F 0304 0301 | 006E |
Joissain tilanteissa ensimmäisen vaihtoehdon harvinaisilla tarkkeilla varustetut k ja u sekä o (jonka yläpuolella on kaksi tarketta) voivat typografisesti näyttää silmiinpistävän erilaisilta kuin tarkkeeton n, ja pahimmassa tapauksessa niiden paikalla näkyy pelkkä neliskulmainen korvikekuvio. Yhdistyviä tarkkeita käytettäessä ainakin kantamerkkien pitäisi olla tunnistettavissa, vaikka selain ei yhdistyviä tarkkeita osaisikaan esittää oikein.
Käyttö

Yhdistyvien merkkien kirjoittaminen vaatii usein erityistoimia. Suomalaiseen vakionäppäimistöön kuuluvat tarkenäppäimet on vanhastaan tarkoitettu koostemerkkien kirjoittamiseen, joten niillä ei suoraan voi tuottaa yhdistyviä tarkkeita. Laajennetusta suomalaisesta näppäimistöasettelusta on tosin laadittu myös muunnelmia, joita käytettäessä tarkenäppäin tuottaakin yhdistyvän tarkkeen. Joissain Linux-järjestelmissä (esimerkiksi Debianissa) yhdistyvän tarkkeen voi puolestaan kirjoittaa näpäyttämällä ensin erityistä yhdistelmänäppäintä (compose-näppäin, jollaiseksi usein on määritelty oikeanpuoleinen Windows-näppäin) ja sen jälkeen asianmukaista tarkenäppäintä kaksi kertaa peräkkäin.
HTML-koodissa voi yhdistyvän merkin tuottaa Unicode-tunnukseen perustuvalla numeerisella merkkiviittauksella. Kun esimerkiksi yhdistyvän hatun tunnus on U+030C, voidaan käyttää vastaavaa merkkiviittausta &#x30C; (viittaus alkaa &-merkillä ja päättyy puolipisteeseen; tunnuksen alkunollaa ei HTML-viittaukseen tarvitse sisällyttää, mutta ristikkomerkin ja x-kirjaimen yhdistelmä #x osoittaa, että kyse on heksadesimaalisesta viittauksesta). Merkkiviittaus tulee kirjoittaa välittömästi kantamerkin perään, jotta se asettuisi edeltävän merkin kohdalle:
Eräät yhdistyvät tarkkeet ovat kahden kirjaimen levyisiä, niin että ne ylettyvät myös seuraavan kirjaimen päälle. Tällöin yhdistyvä merkki kirjoitetaan siis tavallaan kahden kantamerkin väliin (tosin varsinainen kantamerkki on aina nimenomaan edeltävä merkki):
Kantamerkkiin voi sekä sen ylä- että alapuolella liittyä useitakin yhdistyviä merkkejä, jolloin ne pinoutuvat (tai niiden pitäisi pinoutua) päällekkäin. Tällöin voi olla tarpeen kiinnittää huomiota siihen, missä järjestyksessä yhdistyvät merkit lisätään. Esimerkiksi suomalais-ugrilaisen tarkekirjoituksen ohjeistuksessa on linjattu, että ensin kuuluu kirjoittaa kirjaimen alapuoliset tarkkeet ja vasta niiden jälkeen yläpuoliset tarkkeet. Kummassakin tapauksessa ensin kirjoitetaan kantamerkkiä lähinnä oleva tarke ja sen jälkeen muut asteittain kantamerkistä loitontuen:
Gianluigi Donnarumma

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Gianluigi Donnarumma
Syntymäaika: 25. helmikuuta 1999 (ikä 25)
Syntymäpaikka: Castellammare di Stabia, Italia
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 196 cm
Seura
Seura: Paris Saint-Germain
Junioriseurat
2003–2013: Club Napoli
2013–2015: Milan
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2015–2021 | Milan | 215 | (0) |
| 2021– | Paris Saint-Germain | 80 | (0) |
Maajoukkue
| 2014 | Italia U15 | 4 | (0) |
| 2014 | Italia U16 | 3 | (0) |
| 2014–2015 | Italia U17 | 10 | (0) |
| 2016–2017 | Italia U21 | 7 | (0) |
| 2016– | Italia | 70 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 6. kesäkuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 25. joulukuuta 2024.
| Mitalit> Maa:   Italia.Jalkapallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Italia.Jalkapallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Italia.Jalkapallo.EM-kilpailut  | Maa:   Italia> Jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Eurooppa 2020 | jalkapallo |  |
Gianluigi Donnarumma (s. 25. helmikuuta 1999 Castellammare di Stabia) on italialainen jalkapalloilija, joka on pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Ligue 1:ssä pelaavaa PSG:tä.
Donnarumma on Milanin kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueen paidassa lokakuussa 2015 Serie A:n ottelussa US Sassuoloa vastaan. Hän pelasi Milanissa kuuden kauden aikana 215 Serie A -ottelua, joista 75:ssä hän piti vastustajan maaleitta. Kaikkiaan hän päästi 227 maalia. Eurooppa-liigan 16  ottelussa hän pelasi kolme nollapeliä ja päästi 21 maalia. Hän siirtyi ilmaissiirrolla Paris Saint-Germainiin kesällä 2021. Hän on pelannut PSG:ssä kauden 2023–2024 loppuun mennessä 80 Ligue 1:n ottelua, joista 29:ssä hän on jättänyt vastustajan maaleitta ja joissa hän on päästänyt kaikkiaan 77 maalia. Mestarien liigan 25 ottelussa hän on pelannut viisi nollapeliä ja päästänyt 31 maalia. Hän on voittanut Ranskan-mestaruuden vuosina 2022, 2023 ja 2024 sekä Ranskan cupin vuonna 2024.
Donnarumma on pelannut Italian alle 15-, 16-, 17- ja 21-vuotiaiden maajoukkueissa yhteensä yli 20 ottelua. Hän pelasi alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015 Italian kaikki ottelut. Italian miesten maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran vuonna 2016 ja on pelannut joukkueessa vuoden 2024 loppuun mennessä 70 maaottelua. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän oli Italian ykkösmaalivahti ja voitti Euroopan-mestaruuden. Loppuottelu Englantia vastaan ratkesi rangaistuspotkukilpailussa, jossa Donnarumma torjui kaksi laukausta ja yksi englantilainen epäonnistui osuessaan tolppaan.  Donnarumma valittiin EM-turnauksen parhaaksi pelaajaksi. EM-kilpailuissa 2024 hän pelasi Italian kapteenina kaikki neljä ottelua.
Donnarumman veli Antonio Donnarumma on myös jalkapallomaalivahti ja kuului aiemmin Milanin miehistöön. Kaudella 2023–2024 hän edusti Calcio Padovaa.
Katajanokanluoto

Katajanokanluoto
Katajanokanluoto vuonna 2021
| --- | --- |
Muut nimet:  Skatakobben Katajanokankari
Sijainti:  Helsinki Uusimaa Suomi
Vesialue:  Kruunuvuorenselkä
Merialue:  Itämeri
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Katajanokanluoto (myös Katajanokankari, ruots. Skatakobben) on pieni saari Helsingin edustalla Katajanokan ja Suomenlinnan välissä. Luoto on noin 95 metriä pitkä kaakko–luode-suunnassa ja leveimmillään 65 metriä leveä. Lähimmät muut saaret ovat Ryssänsaari noin 540 metriä länsilounaaseen sekä Lonna noin 800 metriä eteläkaakkoon.
Rakennukset ja historia

Saarella on Konstantin Kiseleffin piirtämä, vuonna 1876 rakennettu kaksikerroksinen päärakennus. Se on rakennushistoriallisesti suojeltu vuonna 2007. Rakennuksen alkuperäinen tarkoitus oli toimia luotsivartiotupana. Luotsipäivystys saarella loppui noin vuonna 1910.
Saarella sijaitsi aiemmin myös hiilivarasto vuodelta 1883 sekä suurempi 250 neliön varasto 1900-luvulta. Saarta ja sen varastoja käytettiin luotsitoimen teknisen kaluston varastona 1980-luvulle saakka. Vanhempi varasto purettiin 1990-luvun puolessa välissä ja uudempi varasto tuhoutui tulipalossa vuonna 2002.
Saarella sijaitsee nykyisin vuonna 2011 peruskorjatun päärakennuksen lisäksi rysävarasto ja puucee. Saarelle ei kulje juoksevaa vettä eikä sähköä, ja se on kaavoitettu virkistysalueeksi.
Saaren pitkäaikainen omistaja, yrittäjä Mika Norringin yritys Suomen Lohitukku Oy (vuodesta 2013 eteenpäin nimellä FC Renska Oy) osti saaren valtionyhtiö Kapiteelilta 1,4 miljoonalla markalla vuonna 2001. Vuonna 2017 saari asetettiin myyntiin, ja sen lähtöhinnaksi arvioitiin noin miljoona euroa. Myöhemmin hinta aleni noin 500 000 euroon tarjouskauppamenettelyn seurauksena, sillä saaren omistanut FC Renska Oy oli ulosotossa.
Syyskuussa 2019 Helsingin ulosottovirasto myi saaren kiinteistöyritys P.W. Brandt Oy:lle 375 000 eurolla. Norringin mielestä hinta oli liian alhainen, ja hän yritti valittaa kaupasta Helsingin käräjäoikeuteen. Käräjäoikeus ei kuitenkaan käsitellyt valitusta, sillä se saapui myöhässä.
Katajanokanluoto avattiin yleisölle 3. heinäkuuta 2020. Saarelle liikennöidään yhteysaluksella Kauppatorin Kolera-altaalta. Saarella sijaitsevassa kahvila-ravintolassa tarjoillaan gourmet-pizzaa, pientä suolaista ja makeaa, sekä kuumia ja kylmiä juomia. Koko saari on anniskelualuetta.
Tulipalo vuonna 2002

Kesällä 2002 saarella sattui tulipalo. Museovirasto arvioi palon jälkeen, että rakennuksen sisätilat olivat osin palautettavissa, mutta julkisivut ja katto jouduttiin rakentamaan uudelleen. Rakennus peruskorjattiin myöhemmin Museoviraston tukemana.
Saaren omistaja Mika Norring tuomittiin tulipaloon liittyen lokakuussa 2007 törkeästä petoksen yrityksestä ja yllytyksestä törkeään vahingontekoon. Hän oli Helsingin hovioikeuden mukaan tilannut saaren tuhopolton kahdelta muulta henkilöltä.. Ennen Helsingin hovioikeuden päätöstä oli Helsingin käräjäoikeus vapauttanut Norringin kaikista syytteistä. lähde? Norring haki hovioikeuden täysin päinvastaiseen päätökseen valituslupaa korkeimmasta oikeudesta, mutta valituslupaa ei myönnetty. lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Katajanokanluoto Wikimedia Commonsissa
Katajanokanluodon internetsivut
Gröhn, Cristoffer: Omtalad ö utanför Helsingfors såldes av utsökningsverket Svenska Yle. 2.9.2019. (ruotsiksi)
Wikimapia: Katajanokanluoto
Vieraittemme "silmänruokaa", Helsingin Sanomat, 26.08.1939, nro 228, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Katajanokanluoto vuonna 2011
Maretarium

| Maretarium |
| --- | --- |

Sijainti:  Kotka 
Perustettu:  2002
Eläinlajeja:  60
Eläimiä:  1700
Pinta-ala:  1600 m²
Organisaatio
Organisaatiomuoto:  Osakeyhtiö
Virallinen nimi:  Kotka Maretarium Oy
Johtaja:  Sari Saukkonen
Jäsenyydet:  Suomen eläintarhayhdistys
Aiheesta muualla
Verkkosivut
Maretariumin Itämeriallas. Kuva vuodelta 2007.
Maretarium ulkopuolelta vuonna 2008.
Maretarium on Kotkassa vuonna 2002 avattu yleisöakvaario, joka sijaitsee Kotkansaarella, Sapokanlahden rannalla. Se on keskittynyt suomalaisten kalalajien ja vesistöjen esittelyyn. Siellä on nähtävillä noin 60 alkuperäistä ja vakinaista kalalajia Suomesta. Maretarium syntyi Kotkan kaupungin, Helsingin yliopiston ja Riista- ja kalatalouden tutkimuslaitoksen yhteistyönä. Akvaarioiden lisäksi on tiloja myös tutkijoille ja luontokoululle. Talossa on myös Meriteatteri, kahvila Meri Café Kristina sekä matkamuistomyymälä.
Rakennus

Maretariumin rakennustyöt alkoivat kesäkuussa 2001, ja sen suunnittelivat arkkitehdit David Newman ja Mirja Tommila. Avajaiset pidettiin vappupäivänä 2002. Rakennustyöt maksoivat 4,2 miljoonaa euroa. Newman on suunnitellut kaiken, mikä liittyy akvaarioon, koska hänellä on kokemusta useiden yleisöakvaarioiden suunnittelusta, ja Mirja Tommila suunnitteli rakennuksen, koska Newmanilla ei ollut tuntemusta suomalaisista rakennusnormeista.
Maretariumin rakennus on bumerangin muotoinen, ja sen keskellä on pyöreä Itämeriallas. Altaiden painon vuoksi perustukset jouduttiin tekemään paalutuksille. Paalut ovat 8–10 metriä pitkiä teräspaaluja, ja Itämerialtaan alle jouduttiin valamaan 60 senttiä paksu laatta altaan painon vuoksi. Laatan päällä on lasikuitukerros vesitiiviyden varmistamiseksi.
Altaat

Maretariumissa on yhteensä 22 teema-akvaariota, joista suurin on Itämeriallas. Siinä on neljä ikkunaa, joista yksi on meriteatterin korkea lasiseinä. Sylinterimäiseen altaaseen mahtuu vettä noin 500 000 litraa. Sen syvyys on seitsemän metriä, joka vastaa keskisyvyyttä Suomen järvissä. Sitä ei ole katettu, joten auringon valo pääsee vapaasti paistamaan sinne, ja sen vuoksi siinä kasvaa monenlaisia rihmamaisia leviä. Niiden annetaan kasvaa siinä, sillä ne ovat ravintoa pienimmille vesieliöille, jotka puolestaan ovat ravintoa altaassa oleville pienemmille kaloille. Altaaseen tehtiin remontti, jonka jälkeen se alkoi vuotaa. Maretariumin avautuminen lykkääntyy vuodon takia.
Maretariumissa on pienempiäkin altaita, Saimaa, Kymijoki, Suomenlahti, Keski-Suomen järvet, Lapin vesistöt, Joki/lampi, Ulkoallas. Altaissa teemana ovat siis suomalaisten vesien biotoopit.
Altaat > Tekniikka

Akvaarioiden vesi otetaan viiden metrin syvyydestä Sapokanlahden ulkopuolelta, jossa on brittivalmisteinen välppä eli suodatin. Siellä on kolmen tiuhasti rei’itetyn 90-millisen putkenpätkän päälle levitetty kvartsihiekkakerros, ja välpän päällä hiekkaa sitomassa on suodatinkangas. Välpältä lähtee 140 millimetriä halkaisijaltaan oleva 350 metrin yhdysputki, joka kulkee aallonmurtajan läpi laiturin alla Kotkan Kertun kohdalle, johon on rakennettu merivesipumppaamo. Pumppaamoon vesi tulee painovoimalla, ja sieltä se siirretään pumpuilla Maretariumin 190 kuution tasausaltaisiin, joista se siirretään ensin kvartsihiekkasuotimien ja sen jälkeen vielä uv-säteilytyksen läpi. Merivettä vaihtuu 10 kuutiota vuorokaudessa eli 70 kuutiota viikossa, mikä on kymmenen prosenttia altaiden vedestä.
Koska kotimaiset kalat elävät suhteellisen viileässä vedessä, veden lämpötilaa säädetään jäähdyttämällä tai lämmittämällä sitä, jotta veden lämpötila olisi maksimissaan +15 astetta.
Eliölajit

Maretariumissa on noin 60 lajia kaloja sekä äyriäisiä kaikkiaan noin 1 700 yksilöä. Maretariumin kalat on saatu eri puolilta Suomea. Valtaosa lohikaloista on Riista- ja kalatalouden tutkimuslaitoksen kalanviljelylaitoksilta, muun muassa Laukaasta ja Taivalkoskelta. Uudenmaan ja Kaakkois-Suomen ympäristökeskusten hoito- ja koekalastuksista on osa särkikaloista. Myös Kotkan seudun kalastajilta ja sukeltajilta on saatu kaloja ja villasaksirapuja, henkilökunta on täydentänyt myös lajistoa.
Kesällä on myös vesien pieneläimiä, kuten vesiliskoja, käärmeitä ja sammakoita, terraarioissa ja altaissa. Talvella ne ovat horrostamassa kellaritiloissa.
Eliölajit > Ankeriaat

Kesällä 2019 Maretariumin ankeriaat intoutuivat omatoimisesti kutemaan, ja tapahtuma herätti kansainvälistä huomiota. Niiden mätiä ei ole koskaan aikaisemmin saatu Euroopassa ilman laboratorioissa annettavaa hormonihoitoa. Epäilynä oli, että samassa altaassa asuvien lahnojen veteen erittämät hormonit laukaisivat ankerioiden kutemisen. Merkkejä sukukypsyydestä huomattiin kymmenessä ankeriasnaaraassa. Tutkijoita saapui katsomaan ankeriaita sekä Suomesta että Hollannista.
Aiheesta muualla

Maretariumin kotisivut
| n k Suomen eläintarhat ja pysyvät eläinnäyttelyt |
| --- | --- |
EAZA:n jäseneläintarhat:  Ähtärin eläinpuisto  Korkeasaaren eläintarha  Ranua Resort 
Yleisöakvaariot:  Maretarium  Sea Life Helsinki  Särkänniemen akvaario 
Muut eläintarhat, -puistot  ja pysyvät eläinnäyttelyt:  Haltialan kotieläintila  Heinolan lintuhoitola  Kiteen eläinpuisto  Koiramäki (Särkänniemi)  Kuopion eläinpuisto  Kukka- ja eläinpuisto Escurial  Kuusamon Suurpetokeskus  Orimattilan kotieläinpuisto  PikkuKili  Sinkkolan kotieläinpiha  Tropicario  Zoolandia 
Lopettaneet:  Oulun yliopiston eläintarha  Suvenniemen Eläintieteellinen asema  Särkänniemen delfinaario  Tampereen eläintarha