Kleitor
Maantiede

Kleitorin kaupunki sijaitsi Arkadian Azaniassa Aroanios-joen eteläisemmässä laaksossa Peloponnesoksen niemimaan pohjoisissa sisäosissa. Se oli rakennettu laakson keskelle kahden pienen joen väliin lähelle niiden yhtymäkohtaa. Kaupungin eteläpuolelta virranneen joen nimi oli Kleitor (nyk. Kleítoras). Kaupungin koillispuolelta virranut joki, joka sai alkunsa Lusoin alueelta ja laski Kleitoriin heti kaupungin itäpuolella, tunnetaan nykyisin nimellä Karnési. Kleitor-joki laski Aroaniokseen noin 2,5 kilometriä idempänä; Pausanias antaa virheellisesti etäisyydeksi seitsemän stadionia eli puolet vähemmän.
Kaupungin arkeologinen kohde sijaitsee noin kaksi kilometriä länteen nykyisestä Kleitorían kylästä. Kleitorilla ei ollut varsinaista korkeampaa, linnoitettua akropolista eli yläkaupunkia, mutta sen kaupunkialueen etelälaidalla oli suhteellisen matala kukkula, jota usein kutsutaan kaupungin akropoliiksi. Kaupunki kattoi jokien välissä noin 58 hehtaarin kokoisen alueen.
Kleitorin kaupunkivaltion hallussa ollut alue tunnettiin nimellä Kleitoria (Κλειτορία). Se oli suhteellisen suurikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu laajimmillaan noin 625 neliökilometriä. Alueella sijaitsivat Pausaniaan aikana roomalaisella kaudella muun muassa Kleitorin alaisuudessa mahdollisesti olleet polikset Halus, Paion eli Paos ja Thaliades sekä muut kaupungit tai kylät Argeathai, Leukasion, Lykuntes, Mesoboa, Nasoi, Seirai, Skotane ja Soron. Kleitoria rajautui pohjoisessa Kynaithan alueeseen ja Akhaiaan, idässä Feneoksen alueeseen, etelässä Kafyain ja Thelpusan alueisiin, ja lännessä Psofiin alueeseen.
Aroanian vuoret muodostivat Kleitorian koillisrajan erottaen sen Feneoksen alueesta. Aroanios-joki sai alkunsa kyseisiltä vuorilta ja virtasi Kleitorian halki pohjois-eteläsuunnassa laskien Ladon (nyk. Ládonas) -jokeen lähellä sen alkulähteitä. Joen laakso jakautui kahteen osaan, joista Kleitorin kaupunki sijaitsi, kuten jo todettua, eteläisemmässä. Pohjoisemmassa osassa sijaitsi Lusoin kaupunki, joka oli alun perin itsenäinen mutta myöhemmin Kleitorin alainen. Kleitorin alueeseen kuului Aroanios-joen laakson lisäksi myös Ladon-joen yläjuoksun laakso, josta kyseinen joki sai alkunsa.
Kleitorian kautta kulki tie Kafyaista Psofiihin, jota pitkin Pausanias kulki. Seitsemän stadionin päässä Kafyaista sijaitsi Nasoi. 50 stadionia myöhemmin tie ylitti Ladon-joen, mutta Pausanias ei sano, missä Kleitoria alkoi. Tämän jälkeen tie kulki Soron-nimiseen tammimetsään ja kulki Argeathain, Lykunteen ja Skotanen kautta, kunnes saapui Paionin raunioille metsän laidalla. Paion oli lähellä Seiraita, joka sijaitsi 30 stadionin päässä Psofiista ja toimi Kleitorian ja Psofiin alueen rajana. Pausaniaan aikana metsässä eli karhuja ja villisikoja.
Kleitorissa kerrottiin olleen lähde, jonka vettä maistaneet menettivät ikuisiksi ajoiksi halun maistaa viiniä. Ovidius kirjoittaa siitä: ”Jos [...] Kleitorin lähde on sammuttanut janon, juojaa tympii viini ja hän niin tyytyy vain vesilitkuun” (”Clitorio quicunque sitim de fonte levarit, Vina fugit: gaudetque meris abstemius undis”). Joskus se on liitetty kaupungin akropoliilla olevaan lähteeseen, mutta Ernst Curtius sijoitti sen Lusoin alueelle, sillä sen sanottiin olleen Kleitorian rajamailla.
Toinen luonnonihme Kleitorin alueella olivat Aroanios-joen laulavat kalat. Niitä kutsuttiin nimityksellä poikiliai (ποικιλίαι), ja niiden sanottiin laulavan kuin rastaat. Pausanias kertoo, kuinka näki kaloja pyydystettävän, mutta hän ei ollut kuullut niiden laulavan, vaikka oli odottanut joen rannalla auringonlaskuun saakka, jolloin niiden kerrottiin olevan äänekkäimmillään. Myös Athenaios ja Plinius vanhempi mainitsevat kalat. Athenaios lainaa todistukseksi kalojen olemassaolosta kolmea lähdettä, joista Filostefanos sijoitti kalat Ladon-joelle, Mnaseas Kleitor-joelle ja Klearkhos Aroanios-joelle Feneoksen alueelle. Plinius sekoitti kalat liitokaloihin, jotka ovat merikaloja. Kalan arvellaan olleen taimen, ja saaneen nimen poikilia värikkäistä ja pilkullisista suomuistaan.
Kleitorin lyömä trioboli.