stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Greg Laurie
Yksityiselämä

Laurie asuu Newport Beachissa Kaliforniassa. Hän on naimisissa Catherine Laurien kanssa ja heillä on kaksi poikaa. Laurien elämästä ja Harvest-seurakunnan perustamisesta on julkaistu vuonna 2023 elokuva Jesus Revolution.
Teokset

Lennon, Dylan, Alice and Jesus
Billy Graham: The Man I Knew
Johnny Cash: The Redemption of an American Icon
Jesus Revolution
Steve McQueen: The Salvation of an American Icon
Konstruktivismi (taide)

Neville Brodyn suunnittelema Industria Solid -kirjaimisto.
Venäjän ja Neuvostoliiton avantgarde
Kazimir Malevitš  1913 tai 1920–1930.
Artikkelit
Abstrakti taide | Agitaatioposliini | Kulkukoiran kellari | Mir iskusstva | Venäläinen formalismi | Voitto auringosta
Suuntaukset
Akmeismi | Futurismi | Konstruktivismi | Suprematismi | Venäläinen symbolismi | Zaum
Tekijät
Anna Ahmatova | Aleksanteri Ahola-Valo | Natan Altman | Mihail Bahtin | Léon Bakst | Andrei Belyi | Nikolai Berdjajev | Ivan Bilibin | Aleksandr Blok | Joseph Brodsky | Marc Chagall | Sonia Delaunay | Sergei Djagilev | Sergei Eisenstein | Pavel Filonov | Mihail Fokin | Naum Gabo | Nikolai Gumiljov | G. I. Gurdjieff | Daniil Harms | Thomas de Hartmann | Velimir Hlebnikov | Wassily Kandinsky | El Lisitski | Anatoli Lunatšarski | Vladimir Majakovski | Kazimir Malevitš | Osip Mandelštam | Vsevolod Meyerhold | Kuzma Petrov-Vodkin | Vsevolod Pudovkin | Aleksandr Rodtšenko | Nicholas Roerich | Olga Rozanova | Konstantin Somov | Dmitri Šostakovitš | Vladimir Tatlin | Marina Tsvetajeva | Pjotr Demjanovitš Uspenski | Dziga Vertov
Konstruktivismi on Vladimir Tatlinin ja Aleksandr Rodtšenkon Venäjällä noin vuonna 1915 perustama ankara abstraktin taiteen suunta. Konstruktivistit uskoivat, että taiteen pitäisi kuvastaa suoraan modernia teollista maailmaa. Tatliniin vaikuttivat hänen Pablo Picasson ateljeessa Pariisissa vuonna 1913 näkemät kubistiset rakennelmat. Nämä olivat kolmiulotteisia asetelmia, jotka oli tehty romumateriaaleista. Tatlin ryhtyi tekemään niiden mukaan omia töitään teollisista materiaaleista, mutta niistä tuli täysin abstrakteja. Vuoteen 1921 mennessä Tatlinin ajatuksia seuraavat venäläiset taiteilijat kutsuivat itseään konstruktivisteiksi. He julkaisivat Lef-nimisessa lehdessään manifestin, jossa todettiin:
Esineen materiaalinen olomuoto korvataan sen esteettisillä yhdistelmillä. Esinettä pidetään kokonaisuutena, eikä se ole näin mitään erotettavaa tyyliä, vaan yksinkertaisesti teollisen järjestelmän tuote, kuten auto, lentokone ja vastaavat. Konstruktivismi on puhdasta teknistä hallintaa ja materiaalien organisointia.
Historia

Konstruktivismi tukahdutettiin Venäjällä 1920-luvulla ja sen syrjäytti Neuvostoliitossa sosialistinen realismi 1930-luvulla. Naum Gabo ja hänen veljensä Antoine Pevsner veivät konstruktivismin länteen. Venäjältä konstruktivismin ajatukset levisivät Eurooppaan, kun useat konstruktivistit opettivat tai luennoitsivat Bauhausissa, Saksassa. Siellä omaksuttiin joitakin Neuvostoliitossa käyttöön otettuja konstruktivistien opetusmenetelmiä. Naum Gabo perusti oman konstruktivistisen suuntauksensa Englannissa 1930-luvulla.
Toisen maailmansodan jälkeen konstruktivismia harjoittivat lukuisat arkkitehdit, muotoilijat ja taiteilijat. Joaquin Torres sekä Garcia ja Manuel Rendón levittivät konstruktivistista liikettä Eurooppaan ja Latinalaiseen Amerikkaan. Liikkeellä oli suuri vaikutus Etelä-Amerikan modernismiin, jossa sitä edustivat muun muassa Oscar Niemeyer, Jesús-Rafael Soto, Carlos Merida, Enrique Tábara, Theo Constanté, Oswaldo Viteri, Anibal Villacis, Estuardo Maldonado ja Carlos Catasse.
Suomessa konstruktivistinen taide tuli suosioon informalismin jälkeen 1960-luvulla, samanaikaisesti minimalismin ja muiden geometristen suuntausten alkaessa vaikuttaa, ja se kukoisti varsinkin 1970-luvulla.
Graafinen tyyli

Neville Brodyn 1980-luvun graafinen suunnittelu- ja typografinen tyyli perustui konstruktivistisiin julisteisiin.
Dekonstruktivismi

Dekonstruktivistista arkkitehtuuria ovat harjoittaneet muun muassa arkkitehdit Zaha Hadid ja Rem Koolhaas. Lähtökohtana on konstruktivismin soveltaminen nykyarkkitehtuuriin.
Kuvaesimerkkejä konstruktivismista

Vladimir Šuhov, Hyperboloidiin perustuva vesitorni, Nižni Novgorod 1896.
Naum Gabo, nimetön.
Oscar Niemeyer, Oscar Niemeyer -museo Brasiliassa, 2002.
Zaha Hadid, Bergiselschanze, Innsbruck, Itävalta.
Rem Koolhaas, The McCormick Tribune Campus Center 2003, Chicago, Yhdysvallat.
Raimo Utriainen, Ystävyyttä yli rajojen, 1987, Seinäjoki.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Konstruktivismi Wikimedia Commonsissa
Venäjän taideliikkeet
Abramtsevo
Agitaatioposliini
Akmeismi
Futurismi
Konstruktivismi
Mir Iskusstva
Parsuna
Sosialistinen realismi
Suprematismi
Vaeltajat
Venäjän ja Neuvostoliiton avantgarde
Venäläinen formalismi
Venäläinen symbolismi
Zaum
Abstraktin taiteen suuntauksia
Voimakkaasti pelkistäviä →     Ekspressionismi ● Kubismi ● Futurismi ● Suprematismi ● Konstruktivismi ● Neoplastisismi ● Konkretismi ● Abstrakti ekspressionismi ● Informalismi ● Minimalismi ● Op-taide ● Kineettinen taide    ← Täysin abstrakteja
HMS Azalea (1915)

| HMS Azalea |
| --- | --- |
 HMS Azalea

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Barclay Curle and Company, Glasgow
Laskettu vesille:  16. syyskuuta 1915
Palveluskäyttöön:  lokakuu 1915
Loppuvaihe:  romutettu 1923
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 250 t
Pituus:  81,61 m
Leveys:  10,21 m
Syväys:  3,58 m
Koneteho:  1 800 ihp
Nopeus:  16,5 solmua
Miehistöä:  79
Aseistus
Aseistus:  2 x 4,7" (120 mm) tykkiä 2 x 3 naulan (47 mm) ilmatorjuntatykkiä
HMS Azalea (viirinumerot T32 ja T07) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Azalea-luokan miinanraivaussluuppi ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Barclay Curle and Companyltä Glasgow'sta, missä köli laskettiin West Yardilla telakkanumerolla 531. Alus laskettiin vesille 16. lokakuuta 1915 ja otettiin palvelukseen lokakuussa.
Palvelus

Alus osui 4. heinäkuuta 1917 Maltan rannikolla miinaan, jolloin se vaurioitui pahoin. Alus poistettiin palveluksesta. Alus myytiin romutettavaksi 1. helmikuuta 1923 J. Hornby & Sonsille Holywelliin North Walesiin.
Guyanan ylänkö

Guyanan ylänkö rajattuna punaisella, alueen valtioiden rajat mustalla.
Angelin putoukset, jotka laskevat Ayan Tepuylta Guyanan ylängöllä.
Guyanan ylänkö on Etelä-Amerikan pohjoisosissa sijaitseva ylänkö. Brasilian, Guyanan ja Venezuelan rajalla olevan ylängön kallioperä koostuu prekambrisista, Guyanan massiiviin kuuluvista graniiteista sekä niiden päälle kerrostuneista, yli 1 700 miljoonaa vuotta vanhoista hiekkakivistä.
Orinocojoen sivuhaarat virtaavat ylängön läpi ja muodostavat syviä, jyrkkäseinäisiä laaksoja, joiden väliin jää noin 120 tasalakista, hiekkakivestä eroosion kautta muodostunutta jäännösvuorta, tepuita. Näistä korkein on Guyanan ja Venezuelan rajalla oleva Roraima (2 810 m), kun taas suurin on 700 neliökilometrin laajuinen Ayan Tepuy (2 560 m), jonka laelta Angelin putoukset saavat vetensä.
Vaikka Guyanan ylänkö on pääasiassa trooppisten sademetsien peittämää, kallioperän ravinneköyhyyden vuoksi alue on edelleen hyvin harvaan asuttua ja osin vielä tutkimatonta. Sen sijaan tepuiden eristäytyneet lakitasanteet saavat runsaasti sadetta, ja niillä kasvaa monia endeemisiä kasvilajeja.
Guyanan ylängöltä tunnetaan yli 13 000 putkilokasvilajia, joista noin 40% on endeemisiä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Guyanan ylänkö Wikimedia Commonsissa
The Guiana Shield, the ‘greenhouse of the world’ Mongabay 2016 (englanniksi)
HMS Axford

| HMS Axford |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  William Simons and Company, Renfrew
Laskettu vesille:  30. syyskuuta 1954
Poistui palveluskäytöstä:  Nigerian laivastolle 9. syyskuuta 1966
Tekniset tiedot
Uppouma:  120 t (standardi) 160 t (kuormattu)
Pituus:  35,74 m
Leveys:  6,1 m
Syväys:  1,98 m
Koneteho:  keskiakseli: Foden-dieselmoottori reuna-akselit: 2 x Paxman 12YHAX -dieselmoottoria 550 hv
Nopeus:  20 solmua
Miehistöä:  19
Aseistus
Aseistus:  1 x 40 mm ilmatorjuntatykki Squid-sukellusveneentorjuntaheitin
HMS Axford (viirinumero P3103) oli Britannian kuninkaallisen laivaston 1950-luvulla valmistettu Ford-luokan partioalus.
Valmistus

Alus tilattiin William Simons and Companyltä Renfrewistä, missä köli laskettiin telakkanumerolla 796. Se laskettiin vesille 30. syyskuuta 1954 ja valmistui vielä samana vuonna. Alus nimettiin West Yorkshiressä olevan Axfordin kylän mukaan.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Sussexin laivastoreserville, missä se oli torpedo- ja sukellusveneidentorjuntayksikkönä. Se teki kolmesti vuodessa kahden viikon koulutuspurjehduksen sukellusveneidentorjuntakyvyn ylläpitämiseksi. Sukellusveneidentorjuntakoulutuksen lisäksi aluksella tehtiin runsaasti laivastovierailuita kuten Ostendeen, Dunkerqueen, Calais'hen, Dieppeen, Fécampiin ja Kanaalisaarille. Alus oli 1950-luvun puolivälissä kuninkaallisen jahdin saattajana.
Alus poistettiin 1957 palveluksesta ja siirrettiin 1963 reserviin, mistä se myytiin  9. syyskuuta 1966 Nigerian laivastolle nimettynä Kadunaksi. Se romutettiin 1975.
Gyasi Zardes

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 2. syyskuuta 1991 (ikä 33)
Syntymäpaikka: Hawthorne, Yhdysvallat
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 188 cm
Paino: 79 kg
Seura
Seura: Los Angeles Galaxy
Pelinumero: 11
Junioriseurat
2009–2012: Cal State Bakersfield Roadrunners
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011–2012 | Ventura County Fusion | 12 | (10) |
| 2013– | Los Angeles Galaxy | 80 | (24) |
| 2013–2014 | → Los Angeles Galaxy II | 4 | (2) |
| Yhteensä | Yhteensä | 96 | (36) |
Maajoukkue
| 2015– | Yhdysvallat | 38 | (6) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 7. kesäkuuta 2015.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 5. lokakuuta 2015.
Gyasi Zardes (s. 2. syyskuuta 1991 Hawthorne) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä. Zardes edustaa Major League Soccerissa pelaavaa Los Angeles Galaxyä.
Zardes teki ensiesiintymisensä Major League Soccerissa 28. huhtikuuta 2013, kun Los Angeles Galaxy voitti vieraissa Real Salt Laken maalein 2–0.
Yhdysvaltain maajoukkueeseen Zardes nousi vuonna 2015. Hän on pelannut 38 maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia.
Ketohanhikki

| Ketohanhikki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Suku::  Parihanhikit Argentina
Laji::  anserina
Kaksiosainen nimi
 Argentina anserina  (L.) Rydb. 
Synonyymit
 Potentilla anserina L. 
Katso myös
   Ketohanhikki Wikispeciesissä   Ketohanhikki Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Ketohanhikki (Argentina anserina, syn. Potentilla anserina) on ruusukasvien heimoon ja parihanhikkien sukuun kuuluva kasvilaji, joka aiemmin luokiteltiin hanhikkeihin (Potentilla).
Ulkonäkö ja koko

Ketohanhikki on 50–80 cm pitkä hyönteispölytteinen rönsyilevä kasvi, jonka lehdykät ja kukkavarret kohoavat 10–20 senttimetrin korkuisiksi. Parilehdykkäisten lehtien lehdykät ovat yleensä vain alta himmeän tai hopeanhohtoisen silkkikarvaisia. Lehtien molempia pintoja verhoaa lähes valkoinen karvasilkki.
Ketohanhikki kestää tallaamista ja kukkii kesä-elokuussa. Ketohanhikki saattaa olla puutarhassa ongelmallinen rikkakasvi, sillä se leviää usein punertavien rönsyjensä avulla nopeasti.
Levinneisyys ja elinympäristö

Suomessa lajia tavataan kedoilla, niityillä, rannoilla sekä tienvierillä Etelä-Suomessa ja Pohjanlahden rannalla. Ketohanhikin kukat saattavat alku- ja keskikesällä loistaa valtateiden varsilla satojen metrien pituisena vyönä.
Luokittelu

Ketohanhikki kuuluu ruusukasvien  (Rosaceae) heimoon ja parihanhikkien (Argentina) sukuun; aiemmin sen on katsottu kuuluvan läheisiin hanhikkeihin (Potentilla).
Ketohanhikki voidaan jakaa kahteen alalajiin, jotka ovat puolikulttuurikasvupaikoilla viihtyvä pihaketohanhikki (Argentina anserina subsp. anserina) ja merenrantaniityillä kasvava meriketohanhikki eli merihanhikki (A. anserina subsp. groenlandica, syn. subsp. egedei).
Käyttö

Ketohanhikin juurista keitetään joskus teetä. Kasvia on myös viljelty ruoaksi; sen juuret ovat syötäviä, mutta villien yksilöiden juuret eivät sovellu tähän pienuutensa vuoksi. Niitä on myös hankala puhdistaa. Sahalaitaisista, alta karvaisista lehdistä on valmistettu salaattia ja rohdoksia. Ketohanhikkia on käytetty lievittämään kuukautiskipua ja laukaisemaan lihaskouristuksia.
Kuvia

Kukka
Kasvutapa
Lehti
Aiheesta muualla

Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Ketohanhikki (Argentina anserina)
LuontoPortti: Ketohanhikki (Argentina anserina)
Ketohanhikki, Eliaksen yrittitarha (Internet Archive)
Yrttitarha: Ketohanhikki (Potentilla anserina)
ITIS: Argentina anserina (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Argentina anserina (englanniksi)
Flora of China: Potentilla anserina (englanniksi)
HMS B.10

| HMS B> 10 |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Vickers, Sons & Maxim, Barrow-in-Furness
Laskettu vesille:  28. maaliskuuta 1906
Palveluskäyttöön:  31. toukokuuta 1906
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 9. elokuuta 1916
Tekniset tiedot
Uppouma:  287 t (pinnalla) 316 t (sukelluksissa)
Pituus:  41 m
Leveys:  4,11 m
Nopeus:  pinnalla: 12 solmua (22 km/h) sukelluksissa: 7 solmua (13 km/h)
Miehistöä:  15
Aseistus
Aseistus:  2 18" torpedoputkea, joihin 4 torpedoa
HMS B.10 oli Britannian kuninkaallisen laivaston B-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin osana vuosien 1904-1905 laivasto-ohjelmaa Vickers, Sons & Maximilta Barrow-in-Furnessista. Alus laskettiin vesille 28. maaliskuuta 1906 ja valmistui 31. toukokuuta.
Palvelus

Vuoteen 1912 B.10 viipyi Britteinsaarilla lähinnä rannikonvalvontatehtävissä, minkä jälkeen se siirrettiin HMS B.9 ja HMS B.11 kanssa Maltalle. Sen tehtävänä oli partioida 1914-1915 Dardanellien ja Italian liityttyä sotaan 1915-1916 Venetsian edustalla. Alus upposi 9. elokuuta 1916 Venetsiassa jouduttuaan ilmahyökkäykseen. Hylky nostettiin ja romutettiin.
Halkopiippu

Halkopiippu on  halkopolttoisissa höyryvetureissa käytetty torvenmuotoinen savupiippu, jonka sisällä olevien kaltevien levyjen avulla pyritään sammuttamaan polttoaineesta aiheutuva tulipaloja sytyttämään pystyvä kipinöinti. Kipinöintiä estetään myös savutorven yläpäähän sijoitetulla metallisella kipinäverkolla. Torviosan alaosassa on erilliset luukuilla suljetut putket tai aukot piippuun kertyvän lentotuhkan poistoa varten.[lähde? ]
ÄSR1 -höyryveturin halkopiippu.
Piippumallia käytettiin myös joissakin siirrettävissä paikallishöyrykoneissa.
Hans Sachs

Hans Sachs 51-vuotiaana.
Hans Sachs (5. syyskuuta 1494 Nürnberg – 19. tammikuuta 1567 Nürnberg) oli saksalainen laulaja, runoilija ja näytelmäkirjailija. Hän on niin sanotun mestarilaulun kuuluisin nimi.
Sämtliche Fabeln und Schwänke, 1 (1893).
Hans Sachsin muistomerkki Nürnbergissä.
Ennen mestarilaulajaksi ryhtymistä Sachs kävi lapsena kotikaupunkinsa latinakoulua ja oli sen jälkeen 15-vuotiaana suutarinopissa. Eri ammattikuntien piirissä hän tapasi runoilumestareita eli mestarilaulajia, joita oli erityisesti Mainzissa, Augsburgissa ja Nürnbergissä. Vuonna 1511 Sachs lähti opintomatkalle eri puolille Saksaa ja sai tuolloin mestarilaulun opetusta. Vuonna 1516 hän esiintyi ensi kerran yleisölle. Kotikaupungissaan hän toimi sittemmin suutarimestarina. Samalla hän oli tuottelias näytelmien, opetusrunojen ja lauselmarunojen kirjoittaja. Aiheet olivat antiikista ja maailmankirjallisuudesta, mutta tyyli oli karkeaa ja tuotosten rakenne usein heikko.
Renessanssin ja barokin aikana Sachsin tuotanto painui unohduksiin, mutta romantiikan aikana hänet löydettiin uudelleen. Goethe yliarvioi hänen teostensa laadun.
Tuotantoa

yli 4 200 tunnettua mestarilaulua
yli sata näytelmää
1 800 lauselmarunoa (Spruchgedichte)
Suomennettuja runoja

Munkki ja varastettu kananpaisti, suom. Yrjö Jylhä, teoksessa Saksan kirjallisuuden kultainen kirja, toim. Rafael Koskimies, Porvoo: WSOY, 1930
Totuus, suom. Alpo Noponen, teoksessa Lausunto-ohjelmaa kaunoluvun opetusta ja esitystä varten, toim. Onni Savola, Porvoo: WSOY 1920
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hans Sachs Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta Hans Sachs on Wikiaineistossa
Esittely Gutenberg-projektin sivuilla (saksaksi)
Sachs, Hans, Tietosanakirja. Osa 8, palsta 482–483. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1916
H418ov21.C

| H418ov21> C Beherit |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : helmi–maaliskuu 1994, Helsinki
 Julkaistu: 19. helmikuuta 1994
 Tuottaja(t): Beherit
 Tyylilaji: ambient
 Kesto: 39.39
 Levy-yhtiö: Spinefarm Records
Beheritin muut julkaisut
| Messe des Morts (EP) 1993 | H418ov21.C 1994 | Electric Doom Synthesis 1995 |
H418ov21.C (lyhennys sanoista House 418 of 21st century) on vuonna 1994 julkaistu suomalaisen black metal -yhtyeen Beheritin kolmas täyspitkä albumi. Se on samalla yhtyeen ensimmäinen ambient-levy.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Beherit.
The Gate of Inanna – 4.25
Tribal Death – 6.59
Emotional Ecstasy – 3.48
Fish – 3.22
21st Century – 4.00
Paradise (Part II) – 3.38
Mystik Force – 6.55
Spirit of the God of Fire – 3.22
E-scape – 3.10
Kokoonpano

Holocaust Gamma-g – laulu, kaikki instrumentit, äänittäjä, miksaaja
Kokoonpano > Muut tekijät

J. Reset – äänittäjä, miksaaja
Lawrence Manning – valokuvat, kansikuva, grafiikka
G. Goddess – valokuvat
Aiheesta muualla

H418ov21.C Discogsissa. (englanniksi)
Albumi H418ov21.C Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Gundel Henrikson

Gundel Anita Henriksson-Fors (31. toukokuuta 1916 Porvoo – 7. marraskuuta 1989) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli elokuvissa ja näytteli sekä ohjasi ruotsinkielisessä radioteatterissa.
Henrikson sai Pro Finlandia -mitalin 1964.
Filmografia

Viikon tyttö 1946
Synd (Synnin jäljet) 1946
Pimeänpirtin hävitys 1947
Huhtikuu tulee 1953
Harjunpää ja kylmä kuolema, osa 4 1983
Sista leken (Viimeinen kesä) 1984
-30°C aurinkoa etsimässä 1985
Aiheesta muualla

Gundel Henrikson Elonetissä.
Gundel Henrikson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Halkosaari (Lappajärvi)

Halkosaaren tanssilava vuonna 1962.
Halkosaari on saari Lappajärvessä, saari sijaitsee järven pohjoisosassa Ähtävänjoen niskassa. Saareen on rakennettu vuonna  valmistunut 1961 tanssilava, jonka on suunnitellut Nestori Viinamäki.  Kesäteatteri on ollut toiminnassa vuodesta 1993 lähtien. Saaressa järjestettiin aikoinaan myös Tulivuorirock-festivaalit. Halkosaaren ja mantereen väliseen kannakseen kaivettiin vuonna 1993 kanava erottamaan niemi taas saareksi.
Halkolampi

| Halkolampi |
| --- | --- |
 Halkolampi ja sen läntistä rantaa pitkin kulkeva ulkoilutie
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Espoo
Koordinaatit:  60°19′50″N, 24°40′03″E
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  67,6 m 
Rantaviiva:  1,2 km 
Pinta-ala:  0,04 km² 
 fiHalkolampi 
Halkolampi on runsaan neljän hehtaarin laajuinen järvi pohjoisessa Espoossa. Sen pohjoisosa sijaitsee Lakiston kaupunginosassa; eteläiset ja itäiset osat sijaitsevat Lahnuksen kaupunginosassa. Velskolan Pitkäjärvi sijaitsee Halkolammen lounaispuolella ja Tuhkuri länsipuolella. Edellisiä lähempänä, lähes suoraan etelässä, sijaitsee Kaitalampi. Kaitalammen ja Halkolammen välistä kulkee Vihdintie.
Halkolampi on osa Luukin ulkoilualuetta.
Hawaiʻi Ponoʻī

| Hawaiʻi Ponoʻī |
| --- | --- |
 Kalākaua, joka sanoitti kansallislaulun
Valtio:   Havaiji
Säveltäjä:  Henri Berger
Sanoittaja:  Kalākaua
Suomenkielinen nimi:  Havaijin omat pojat
Hawai‘i Pono‘ī (suom. "Havaijin omat pojat") on Havaijin osavaltion kansallislaulu. Se oli käytössä jo Havaijin kuningaskunnan aikana, jolloin se toimi maan kansallislauluna.
Havaijin kuningas Kalākaua kirjoitti sanat lauluun ja pyysi Henri Bergeria säveltämään siihen melodian, jotta laulua voitaisiin käyttää kuningaskunnan kansallislauluna. Laulu ylistää Havaijin kuningaskunnan perustajaa Kamehameha Suurta. Berger haki sävelmäänsä inspiraatiota toisesta kansallislaulusta, Heil Dir Im Siegerkranz.
Laulu kiellettiin vuoden 1893 tehdyn vallankaappauksen jälkeen, mutta sen katsottiin olevan tarpeeksi neutraali osavaltion kansallislauluksi vuonna 1959. Virallisesti Hawaiʻi Ponoʻī säädettiin osavaltion kansallislauluksi vuonna 1967. Sitä lauletaan Havaijilla muun muassa urheilutapahtumissa Yhdysvaltain kansallislaulun jälkeen.
Vaikka laulusta on erilaisia engalnninkielisiä käännöksiä, laulu lauletaan aina havaijksi.
| Havaijinkieliset sanat | Englanninkielinen käännös |
| --- | --- |
1. Hawai‘i pono‘ī Nānā i kou mō‘ī Ka lani ali‘i, Ke ali‘i: 1. Hawaii`s own true sons Be loyal to your chief Your country's liege and lord The chief
Kerto: Makua lani ē, Kamehameha ē, Na kaua e pale, Me ka ihe: Kerto: Royal father Kamehameha Shall defend in war With spears
Lähde:
Hartolan kunnankirjasto

| Hartolan kunnankirjasto |
| --- | --- |
 Hartolan kunnankirjasto.
Sijainti:  Kuninkaantie 18, 19600 Hartola
Koordinaatit:  61.57906°N, 26.01433°E
Tyyppi:  kunnankirjasto
Kotisivut
Hartolan kunnankirjasto on Hartolassa toimiva yleinen kirjasto. Se palvelee erityisesti kirjastorakennuksensa ja verkkokirjaston välityksellä. Hartolan kirjasto kuuluu osana Päijät-Hämeen kirjastojen seudulliseen kirjastokimppaan eli Lastu-kirjastoihin.
Hartolan kunnankirjasto ja veistos Kirjailijapatsas Viisahampi vieressäsi (Taru Mäntynen, 1993).
Kirjaston etupihalla on kuvanveistäjä Taru Mäntysen suunnittelema veistos Kirjailijapatsas Viisahampi vieressäsi vuodelta 1993.
Pääkirjaston naapurina on Hartolan kunnantalo.
HMS Princess Amelia (1757)

| HMS Princess Amelia |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Woolwichin telakka
Laskettu vesille:  7. maaliskuuta 1757
Poistui palveluskäytöstä:  myyty 1818
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 579 39/94 bm
Pituus:  50,29 m (tykkikansi) 40,54 m (köli)
Leveys:  14,33 m
Syväys:  6,1 m
Koneteho:  purjeet
Miehistöä:  650
Aseistus
Aseistus:  80 tykkiä
HMS Princess Amelia oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1757 vesillelaskettu 80-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin 25. huhtikuuta 1751 Woolwichin telakalta nimellä HMS Norfolk. Se nimettiin 1. marraskuuta 1755 HMS Princess Ameliaksi ja laskettiin vesille 7. maaliskuuta 1757.
Palvelus

Alus osallistui 1781 Doggermatalikon taisteluun päällikkönään Macartney. Alus lainattiin marraskuussa 1788 tullilaitokselle, jolloin se poistettiin alusluettelosta. Alus saapui 24. maaliskuuta 1818 Stangate Creekistä Sheernessiin. Amiraliteetti myi aluksen 11. kesäkuuta Mr. Snooksille 2 160 punnalla.
Hampus Lindholm

| Hampus Lindholm |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. tammikuuta 1994 (ikä 30) Helsingborg, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  189 cm
Paino:  94 kg
Seura
Seura:  Boston Bruins
Sarja:  NHL
Pelinumero:  47
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2011–
Aik. seurat:  Rögle BK (Allsvenskan) Norfolk Admirals (AHL) Anaheim Ducks (NHL)
NHL-varaus:  6. varaus, 2012 Anaheim Ducks
KHL-varaus:  30. varaus, 2012 Donbass Donetsk
Hampus Lindholm (s. 20. tammikuuta 1994 Helsingborg, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa NHL-joukkue Boston Bruinsia. Melko isokokoisen kahden suunnan puolustajan vahvuudet ovat liikkuvuudessa, ymmärryksessä ja kiekollisissa taidoissa. Lindholm varattiin NHL:ään vuonna 2012 kuudennella varausvuorolla. Hän pelasi ennen Pohjois-Amerikkaan siirtymistään Allsvenskan-joukkue Rögle BK:ssa.