stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
EM-rallikausi 2024
Kilpailukalenteri

| Nro | Alkupäivä | Päätöspäivä | Osakilpailu | Kilpailukeskus | Tienpinta | EK | Kilpailumatka | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 12. huhtikuuta | 14. huhtikuuta |  V. Rally Hungary | Budapest | sora |  |  |  |
| 2. | 2. toukokuuta | 5. toukokuuta |  Rally Islas Canarias | Gran Canaria | asfaltti |  |  |  |
| 3. | 13. kesäkuuta | 15. kesäkuuta |  Royal Rally of Scandinavia | Karlstad, Värmland | sora |  |  |  |
| 4. | 5. heinäkuuta | 7. heinäkuuta |  Viron ralli | Tartto-Otepää | sora |  |  |  |
| 5. | 26. heinäkuuta | 28. heinäkuuta |  Rally di Roma Capitale | Rooma | asfaltti |  |  |  |
| 6. | 16. elokuuta | 18. elokuuta |  Barum Czech Rally Zlín | Zlín | asfaltti |  |  |  |
| 7. | 30. elokuuta | 1. syyskuuta |  Rali Ceredigion | Aberystwyth | asfaltti |  |  |  |
| 8. | 11. lokakuuta | 13. lokakuuta |  Rally Silesia | Katowice | asfaltti |  |  |  |
Lähteet:
Puolassa ajettava ralli on asfaltilla ajettava kilpailu, joka on eri kuin sarjassa aiempina vuosina nähty soralla ajettava kilpailu. Unkarin ralli muuttui asfaltilla ajettavasta soralla ajettavaksi. Aberystwythissä ajettava Rali Ceredigion on ajettu vuodesta 2019, mutta on kaudella 2024 ensimmäistä kertaa mukana EM-sarjassa.
Tulokset

EM-sarjan mestaruuden voittivat Hayden Paddon ja kartanlukija John Kennard. Paddon voitti mestaruuden 21 pisteen erolla Mathieu Franceschiin. Mestaruus varmistui Puolan kilpailussa, jonka voitti Andrea Mabellini.
Meksikon ralli 2020

|  Meksikon ralli 2020 |
| --- | --- |
 3. osakilpailu 7 osakilpailusta kaudella 2020. 
Ajankohta:  12.–15. maaliskuuta 2020


Meksikon ralli 2020 oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 2020.
Kilpailu keskeytettiin 14. maaliskuuta lauantain erikoiskokeiden jälkeen koronaviruspandemian vuoksi. Power Stage -erikoiskoetta ei ajettu eikä siitä saatavia lisäpisteitä annettu. Kilpailusta ehdittiin ajaa yli 75 prosenttia ja siten siitä myönnettiin täydet pisteet. Esapekka Lapin auto syttyi tuleen erikoiskokeen maalissa ja sitä ei saatu sammutettua.
Tulokset

| Merkintä | Luokka |
| --- | --- |
WRC: Rallin MM-sarjaan osallistuja, oikeutettu valmistajien pisteisiin.
WRC: Osallistuja MM-sarjaan, ei valmistajan pisteille.
WRC2: Rekisteröitynyt osallistuja WRC-2 -mestaruuteen
WRC3: Rekisteröitynyt osallistuja WRC-3 -mestaruuteen

| Sija> Yleiskilpailu | Kuljettaja> Yleiskilpailu | Kartanlukija> Yleiskilpailu | Auto> Yleiskilpailu | Aika> Yleiskilpailu | Ero> Yleiskilpailu | Luokka> Yleiskilpailu | Yleiskilpailu | Yleiskilpailu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Sébastien Ogier |  Julien Ingrassia | Toyota Yaris WRC | 2:47:47.6 | 0.0 | WRC |  |  |
| 2 |  Ott Tänak |  Martin Järveoja | Hyundai i20 Coupé WRC | 2:48:15.4 | +27.8 | WRC |  |  |
| 3 |  Teemu Suninen |  Jarmo Lehtinen | Ford Fiesta WRC | 2:48:25.5 | +37.9 | WRC |  |  |
| 4 |  Elfyn Evans |  Scott Martin | Toyota Yaris WRC | 2:49:01.0 | +1:13.4 | WRC |  |  |
| 5 |  Kalle Rovanperä |  Jonne Halttunen | Toyota Yaris WRC | 2:50:08.1 | +2:20.5 | WRC |  |  |
| 6 |  Pontus Tidemand |  Patrik Barth | Škoda Fabia Rally2 evo | 2:58:16.9 | +10:29.3 | WRC2 |  |  |
| 7 |  Nikolay Gryazin |  Yaroslav Federov | Hyundai i20 R5 | 3:00:14.6 | +12:27.0 | WRC2 |  |  |
| 8 |  Marco Bulacia |  Giovanni Bernacchini | Citroën C3 R5 | 3:01:25.1 | +13:37.5 | WRC3 |  |  |
| 9 |  Gus Greensmith |  Elliott Edmondson | Ford Fiesta WRC | 3:01:44.1 | +13:56.5 | WRC |  |  |
| 10 |  Ole Christian Veiby |  Jonas Andersson | Hyundai i20 R5 | 3:02:19.8 | +15:32.2 | WRC2 |  |  |
| Lähde:  | Lähde:  | Lähde:  | Lähde:  | Lähde:  | Lähde:  | Lähde:  |  |  |
Aiheesta muualla

Rally-Maps.com, erikoiskokeet kartalla (englanniksi)
Osakilpailut MM-rallikaudella 2020
Monte Carlo
Ruotsi
Meksiko
Viro
Turkki
Sardinia
Monza
Rallin maailmanmestaruussarjan Meksikon rallit
| --- | --- |
2000-luku:  2004  2005  2006  2007  2008 
2010-luku:  2010  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019 
2020-luku:  2020  2023
Citroën C5 Aircross

| Citroën C5 Aircross |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Kiina  Ranska
Valmistaja:  Citroën
Konserni:  Groupe PSA
Valmistusvuodet:  2017–
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Edeltäjä:  Citroën C4 Aircross
Teknisesti samankaltaisia:   EMP2-pohjalevyn mallit * Citroën Berlingo III Citroën C4 Picasso II  Citroën C5 X  Citroën C6 (2016)  Citroën Jumpy III  Dongfeng Fengshen A9  DS 7 Crossback  DS 9  Fiat Doblò III  Fiat Scudo III  Opel Astra L  Opel Combo D  Opel Grandland  Opel Vivaro C  Peugeot 308 II  Peugeot 308 III  Peugeot 3008 II  Peugeot 408 II  Peugeot 508 II  Peugeot 5008 II  Peugeot Expert III  Peugeot Partner III  Toyota Proace II  Toyota Proace City  
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  PSA EMP2
Moottori:  R3 R4
Iskutilavuus:  1,2–2,0 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 8-vaihteinen automaatti
Citroën C5 Aircross on Citroënin vuodesta 2017 lähtien valmistama crossover-tyyppinen automalli, joka korvasi Euroopan markkinoilla Citroën C4 Aircrossin. Se perustuu samalle pohjalevylle kuin muun muassa DS 7 Crossback ja Opel Grandland.
Vuoden 2019 Euro NCAP -kolaritestistä C5 Aircross sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
C5 Aircross esiteltiin ensimmäistä kertaa Shanghain autonäyttelyssä keväällä 2017, Euroopassa mallin ensiesittely oli seuraavana keväänä.
Bensiinimoottorit ovat kolmesylinterinen 1,2-litrainen PureTech (131 hv) ja nelisylinterinen 1,6-litrainen THP (181 hv). Dieselmoottorit ovat 1,5- (131 hv) ja 2,0-litraiset (178 hv).
Vuoden 2022 alussa kaksiosaiset ajovalot ja etusäleikkö muotoiltiin uudelleen yhdeksi kokonaisuudeksi. Sisällä keskikonsolia uudistettiin ja tietoviihdejärjestelmän näyttö kasvoi 10-tuumaiseksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Citroën C5 Aircross Wikimedia Commonsissa
Citroën C4 Cactus

| Citroën C4 Cactus |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Brasilia  Espanja
Valmistaja:  Citroën
Konserni:  Groupe PSA
Valmistusvuodet:  2014–
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Edeltäjä:  Citroën C4
Teknisesti samankaltaisia:   PF1-pohjalevyn mallit * Citroën C2 Citroën C3  Citroën C3-XR  Citroën C3 Aircross  Citroën C3 Picasso  Citroën C3 Pluriel  Citroën C-Elysée  DS 3  Opel Crossland  Peugeot 1007  Peugeot 207  Peugeot 208 I  Peugeot 2008 I  Peugeot 301  
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  PSA PF1
Moottori:  R3 R4
Iskutilavuus:  1,2–1,6 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen robotti 6-vaihteinen robotti 6-vaihteinen automaatti
Citroën C4 Cactus on Citroënin vuodesta 2014 lähtien valmistama pieni crossover-tyyppinen automalli. Nimestään huolimatta se ei perustu Citroën C4 -malliin, vaan samalle PF1-pohjalevylle kuin esimerkiksi Citroën C3 ja Peugeot 2008.
Vuoden 2014 Euro NCAP -kolaritestistä C4 Cactus sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Citroën Cactus -konseptiauto esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2013. Tuotantomallin ensiesittely oli seuraavana keväänä Geneven autonäyttelyssä. C4 Cactuksessa on monia epätavallisia ominaisuuksia, kuten elastisesta TPU-muovista valmistetut kolhuilta suojaavat Airbump-ilmatyynyt ja väljyyden vuoksi kattoon sijoitettu etumatkustajan turvatyyny. Osana auton räätälöintiä ostaja voi valita Airbump-elementtien värin mielensä mukaan useasta vaihtoehdosta. Moottoreina olivat aluksi kolmesylinterinen 1,2-litrainen (74/81/108 hv) bensiinimoottori sekä 1,6-litrainen (99 hv) dieselmoottori.
Facelift-mallin Citroën C4 Cactus.
Vuonna 2018 auton keulailmettä uudistettiin ja se sai uudet leveämmät takavalot. Airbump-kylkisuojat ovat aiempaa pienemmät ja vähemmän huomiota herättävät. Jousitukseen tehtiin muutoksia, jotta se antaisi aiempaa pehmeämmän ja mukavuuspainotteisemman ajokokemuksen. Perinteinen kuusivaihteinen automaattivaihteisto korvasi aiemman robottivaihteiston. Uudistettu C4 Cactus korvasi mallistossa Citroën C4:n, jonka valmistus lopetettiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Citroën C4 Cactus Wikimedia Commonsissa
Rover Group

| Rover Group plc |
| --- | --- |

Perustettu:  1986
Lakkautettu:  2000
Kotipaikka:  Longbridge, Birmingham, Englanti
Toimiala:  Autoteollisuus
Emoyhtiö:  Valtionyhtiö 1986–87 British Aerospace 1987–94 BMW 1994–2000
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rover Group plc oli vuonna 1986 muodostettu, Ison-Britannian valtion omistama, ajoneuvoteollisuutta harjoittanut yhtiö, joka aiemmin oli tunnettu nimillä British Leyland Ltd, BL Ltd ja BL plc. Yhtiön omisti vuosina 1988–1994 British Aerospace, jonka jälkeen omistajaksi tuli BMW. Rover Group -yhtiö tuli tiensä päähän vuonna 2000, jolloin BMW myi sen ja Rover- sekä MG-autojen valmistus siirtyi MG Rover Group -yhtiölle.
Yhtiön historia

Rover Group muodostettiin 1986 uudelleennimeämällä BL-yhtiö. Se tapahtui pian sen jälkeen, kun Britannian pääministeri Margaret Thatcher oli nimennyt yhtiön johtoon kanadalaisen ammattijohtajan ja lakimiehen Graham Dayn. Yhtiö hankkiutui eroon hyötyajoneuvoja ja linja-autoja valmistaneista yksiköistä, ja se koostui tämän jälkeen henkilöautoja valmistavista Austin Rover Groupista ja Land Rover Groupista. Tämän jälkeen yhtiö yksityistettiin ja myytiin  vuonna 1988 British Aerospacelle (BAe) 150 miljoonan punnalla. Vuonna 1989 Rover Group vaihtoi jälleen nimeä, nyt Rover Group Holdingsiksi.
Tammikuussa 1994 BAe myi 800 miljoonalla punnalla yhtiön saksalaiselle ajoneuvovalmistaja BMW:lle. Tämä aiheutti huutomyrskyn parlamentin alahuoneessa. Jälleen oli vuorossa yhtiön nimenvaihdos, vuonna 1995 sen nimeksi tuli BMW (UK) Holdings.
BMW ei onnistunut saamaan yhtiötä taloudellisesti kannattavaksi, vaikka investoi siihen miljoonia puntia. On esitetty arvioita, että Roverin vaikeudet maksoivat BMW:lle 15 miljardia Saksan markkaa. Maaliskuussa 2000 BMW ilmoitti myyvänsä yhtiön, ja jo kahden kuukauden kuluttua sillä oli uusi omistaja. Liikemieskonsortio Phoenix Consortium osti Rover-ja MG-merkkien valmistusoikeudet ja jatkoi autojen valmistusta Longbridgen tehtailla. Valmistettaviin malleihin sisältyi vielä alkuperäinen Mini, jonka viimeiset elinkuukaudet sen 41-vuotisessa historiassa olivat käsillä. Liiketoimintaa harjoitettiin MG Rover Group -nimellä, konsortion omistaessa MG-merkin. Rover-merkki oli BMW:n omistuksessa, ja se lisensoi merkin käyttöoikeudet MG Rover Groupille. BMW oli myynyt Land Roverin Ford Motor Companylle ja pitänyt itsellään oikeudet uuden Minin rakentamiseen. BMW piti itsellään myös oikeudet Riley- ja Triumph-merkkeihin.
Sittemmin Ford myi Land Roverin intialaiselle Tata Motorsille, joka omistaa nykyisin oikeudet myös Rover-merkkiin. Lisäksi se omistaa Land Roverin ja Jaguarin – kuin myös Daimler- ja Lanchester-merkit.
Suurissa taloudellisissa vaikeuksissa ollut MG-Rover Group neuvotteli fuusiosta Shanghai Automotive Industry Corporationin (SAIC) kanssa. Neuvottelut kuitenkin kariutuivat, ja alkuvuodesta 2005 MG Rover Group joutui selvitystilaan. Konkurssipesän selvityksen valmistuttua SAIC:llä oli oikeudet Rover 75 -mallin tekniikkaan muttei merkkiin. SAIC sai omistukseensa myös oikeudet Austin-, Morris- ja Wolseley-merkkeihin. Kiinalainen Nanjing Automobile Corporation (NAC) osti oikeudet MG-nimen käyttöön. Joulukuussa 2007 NAC ja SAIC ilmoittivat fuusiostaan, mikä tarkoittaa että aiemmat BL:n Austin-Rover Groupin merkit ovat taas yhdessä.
Yhtiön historia > Tärkeimmät tapahtumat vuosiluvuittain

1986: BL plc nimetty uudelleen, Rover Group plc:ksi
1986: Rover SD1:n valmistus päättyy, kymmenen valmistusvuoden jälkeen. Sen tilalle tulee uusi, yhteistyössä Hondan kanssa kehitetty malli, Rover 800.
1987: Leyland Trucks-yksikkö fuusioituu hollantilaisen DAFin kanssa.
1987: Leyland Bus-yksikkö myydään, ostajana Volvo Buses, vuonna 1988
1987: Varaosayksikkö Unipart myydään, ostajana yksikön toimiva johto
1988: Rover Group yksityistetään ja myydään British Aerospace-yhtiölle
1989: Uusi Rover 200 tulee myyntiin, korimallina nyt hatchback aiemman saloonin sijaan. Maestro ja Montego -mallien tuotantoa vähennetään.
1990: Rover 400, 200-mallin saloon versio tulee myyntiin. Metron päivitetty versio esitellään.
1991: Rover 800-mallille kasvojenkohotus
1992: 200-mallin Convertible ja Coupe versiot esitellään.
1993: Honda Accord-perustainen malli, Rover 600 esitellään.
1994:  Tammikuu 31. päivä: British Aerospace ilmoittaa myyvänsä omistuksessaan olleet 80% osuuden Rover Groupista BMW:lle. Honda ilmoittaa luopuvansa 20% osuudestaan Rover Groupissa.
1994: Rover 400 farmarimalli esitellään. Metro saa uuden korin ja nimeksi muutetaan Rover 100. Maestro ja Montego -mallien valmistus lopetetaan.
1995: Uudet versiot Rover 200 ja Rover 400 -malleista esitellään, nyt ne ovat erilliset korimallit. Vaikka Honda-yhteistyö oli päättynyt vuotta aiemmin, Rover 400 on varusteiltaan parannettu versio viidennen sukupolven Honda Civicistä. Uusi MG F esitellään, MG-merkki herää henkiin massatuotanto urheiluatossa ensi kertaa sitten vuoden 1980.
1998: Rover 75 esiteltiin korvaamaan sekä Rover 600 että Rover 800 -mallit.
1999: Rover 200 ja Rover 400 -malleille kasvojenkohotus, sekä uudet mallinimet Rover 25 ja Rover 45.
2000: BMW myy Land Roverin Fordille
2000: BMW esittelee uuden MINIn, jota valmistetaan Cowleyn tehtaalla.
2000: Jäljelle jäänyt yhtiö myydään Phoenix Consortiumille, nimelliseen 10 punnan hintaan ja sen nimeksi tulee MG Rover Group
Tuotantomallit > Rover 800-sarja

Vaikka Rover 800 tuli markkinoille valmistajanimen Rover Group alla, se oli kuitenkin suunniteltu BL:n Austin-Rover yksikössä. Itse asiassa se oli BL:n viimeinen uusi auto, suunnittelu oli tehty yhteistyössä Hondan kanssa. Varustelunsa ja kokonsa puolesta malli oli sunnattu ylempään keskiluokkaan (executive car), jossa sen myynti veti hyvin. Vuonna 1991 annettu kasvojenkohotus piti auton tuoreen näköisenä.
Tuotantomallit > Rover 200-sarja

Rover Groupille merkittävän automallin esittely tapahtui lokakuussa 1989, uuden Rover 200 R8-korimallin myötä. 200 Mk II oli ensimmäinen Rover Groupin nimen alla suunniteltu malli. Toisin kuin edeltävä korimalli SD3, joka oli ollut neliovinen porrasperä, uusi malli oli viisiovinen luukkuperä. Mallistolle tehtiin sen elinkaaren aikana kolme kasvojenkohotusta, lisäksi mallistoon kuuluivat coupe- ja avomalli. Rover 200 Mk II:n myynti oli menestyksekästä ja myöhempien versioiden tultua markkinoille suunta pysyi hyvänä.
Tuotantomallit > Rover 400-sarja

Vuoden 1990 alussa Rover esitteli uuden 400-sarjan.  Periaatteessa 400 oli neliovinen porrasperäversio 200-luukkuperämallista, mutta kori oli saloon-mallissa pidempi, ja tarjosi näin ollen hivenen enemmän tavaratilaa. Vuonna 1994 esiteltiin farmarimalli, 400 Tourer. Sitä valmistettiin rinnan uuden mallisen, vuonna 1995 markkinoille tulleen saloon-mallin kanssa.  Uusi, vuoden 1995 Rover 400 oli perheautojen luokassa edeltäjäänsä suositumpi, tarjoten hyvän varustetason. Sisätiloiltaan auto oli lähempänä pykälää alemman kokoluokan autoja. Toisen sukupolven Rover 400 sai kasvojenkohotuksen mallivuodelle 1999 ja sen nimeksi muutettiin Rover 45. Samalla estate-versio, jota oli valmistettu ensimmäisen sukupolven korilla, pudotettiin pois mallistosta.
Tuotantomallit > Rover Metro/Rover 100

Toukokuussa 1990 Rover esitteli täysin uudistetun version kymmenen vuotta vanhasta Austin Metrosta. Kori ja sisustus oli uudistettu täysin, voimanlähteinä olivat uudet K-sarjan 1,1 ja 1,4 litraiset bensiinimoottorit. Uudistettu Metro myi hyvin ja vuodelta 1980 peräisin oleva malli sai osakseen vielä yhden korimuutoksen, vuonna 1994, jolloin sen nimeksi muutettiin Rover 100. Rover 100 pysyi tuotannossa kolmen vuoden ajan, myynnin ollessa koko ajan tyydyttävää. Malli poistettiin valikoimasta törmäystesteissä saatujen huonojen tulosten vuoksi, nämä pudottivat myyntilukemat todella alas.
Tuotantomallit > Rover 600-sarja

Rover esitteli uuden, ylempään keskiluokkaan (compact executive car) sijoittuvan 600-sarjan maaliskuussa 1993. Neliovinen saloon-malli perustui Honda Accordiin, mutta sisustus ja varustelu oli Roverissa parempi. Moottoreina käytettiin Hondan bensiini- ja Roverin diesel-moottoreita. Malli myi luokassaan koko elinkaarensa ajan, etenkin Britanniassa, kohtuullisesti.
Tuotantomallit > Maestro/Montego

Pääartikkelit: Austin Maestro & Austin Montego
Toisin kuin Metro, joka oli saanut osakseen täysin uuden ilmiasun ja Rover-nimen, kaksi viimeistä linnaketta menneiltä ajoilta seisoivat muuttumattomina paikoillaan. Vanha Austin-mallisto pidettiin valikoimissa, koska se muodosti valmistajan "hinnat-alkaen-malliston", joita myytiin taksi- ja vuokra-autofirmoille, samalla kun Roverin brändiä kohdistettiin markkinoilla korkeammalle. MG ja erikoismallit oli pudotettu pois Maestro/Montego -mallistosta, jotteivat ne aiheuttaisi päällekkäisyyksiä kalliimpien Rovereiden kanssa. Molemmat mallit olivat myös menettäneet Austin-merkkinsä, mallivuonna 1988, ja ne tunnettiin nyt vain mallinimillään. Montego sai vielä mallivuodelle 1989 osakseen uudistuksia, mutta Maestro pysyi täysin muuttumattomana. Molempien mallien tuotanto lopetettiin vuonna 1994.
Tuotantomallit > Land Rover

Rover Groupin Land Rover-haara koki huomattavaa kasvua 1980-luvun loppupuolella. Land Rover 90 / 110 / Defender -mallit saivat osakseen varusteisiin ja voimalinjoihin päivityksiä, ja mallien myynti lähti kasvuun, vuosikymmenen alun vaikeiden vuosien ja lähes pysähdyksissä olleen myynnin jälkeen. Range Rover Classicin myynti kasvoi varustetason parantumisen, kuten automaattivaihteiston, myötä. Samoin mallistoon ensi kertaa esitelty diesel-moottori vaihtoehto nousi suosituksi varusteeksi. Menestyksekäs Land Rover Discovery -sarja esiteltiin vuonna 1989, ja se nousi Euroopan myydyimpien nelivetomallien joukkoon 18:ssa kuukaudessa. Discoveryssa esitelty uusi diesel-tekniikka löysi pian tiensä myös muiden mallien voimanlähteeksi. Tänä kasvun aikakautena Land Rover rationalisoi toimintojaan, sulki satelliittitehtaitaan ja tehosti samojen osien ja tekniikan jakamista eri mallien kesken. Akselistot, voimansiirto ja moottorit olivat samoja eri malleissa ja esim. Discoveryssa käytettiin samaa alustaa ja korin osia kuin Range Roverissa. 90 / 110 -mallisto sai vuonna 1990 uudet diesel-moottorit ja malliston nimeksi tuli Defender. Täysin uudistettu Range Rover esiteltiin vuonna 1994, yhdessä Discoveryn uuden version kanssa, näiden myyntti jatkui hyvänä. Nejäs malli, cross-over / SUV -luokkaan, eli meikäläisittäin citymaasturi-luokkaan kuuluva Land Rover Freelander esiteltiin vuonna 1998 ja se vei Discoveryn paikan Euroopan myydyimpänä nelivetoisena.
Tuotantomallit > MG

MG:n valmistaminen merkki-mallauksella (badge-engineering) alkoi tulla tiensä päähän. Merkin alasajon oli aloittanut Austin-Rover vuonna 1982. Varsinaisten urheiluautojen valmistus oli loppunut 1980 ja Metron korimalliuudistuksessa vuonna 1990 MG Metro pudotettiin pois mallistosta. Lopullinen päätepiste merkille oli, kun Maestron ja Montegon MG-versioiden valmistus lopetettiin vuonna 1991. MG-merkin urheiluautoperinteet herätettiin kuitenkin henkiin jo vuonna 1992, uuden RV8-mallin myötä. Kyseessä oli päivitetty versio MGB-mallista, moottorina oli 3,9 litrainen versio Roverin alumiini V8-moottorista. Koska alusta ja jousitus oli vanhaa perua, se ei täysin vastannut aikakauden käsitystä urheiluauton ajettavuudesta ja varusteista, ja tämä söi myyntiä. Mallin myynti oli kuitenkin kohtuullista, sitä valmistettiin vuoteen 1995 ja sen pohjalta kehitettiin uusi MG F.
Täydellinen MG:n urheiluautojen uudelleensyntyminen tapahtui vuonna 1995, kun uusi MG F esiteltiin. Voimanlähteenä autossa oli 1,8 litrainen, 16-venttiilinen keskimoottori. Malli oli välitön myyntimenestys, ostajat olivat vaikuttuneita sen ajettavuudesta ja ulkonäöstä. Tosin kokoonpanon laatu ja auton luotettavuus saivat osakseen arvostelua.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Rover 800
Rover 214 (R8) 1990
Rover 400 (1989–1994)
Rover 111 (1990-94)
Rover 600
Austin Montego 1984
Käännös suomeksi
Nuoren tytön päiväkirja

| Nuoren tytön päiväkirja> Het Achterhuis |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Anne Frank
Kansitaiteilija:  Helmut Salden
Kieli:  hollanti
Genre:  omaelämäkerta
Kustantaja:  Contact Publishing
Julkaistu:  1947
Suomennos
Suomentaja:  Eila Pennanen
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  1955
Sivumäärä:  235 +2
ISBN:  951-31-1829-0
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Nuoren tytön päiväkirja (holl. Het Achterhuis), nykyään nimellä Päiväkirja, on Amsterdamissa natseja piileskelleen juutalaistytön Anne Frankin toisen maailmansodan aikana kirjoittama päiväkirja. Sen ensimmäinen painos ilmestyi vuonna 1947.
Päiväkirjan lisäksi on julkaistu hänen kirjoittamansa Salaisen siiven tarinoita (suom. Marja Tyrkkö. Tammi, 1983), johon Anne valitsi päiväkirjastaan kertomuksia.
Päiväkirjan vaiheet

Anne Frank kirjoitti päiväkirjaansa ensin kotonaan, sitten perheensä piilopaikassa. Hän oli saanut kirjan 13-vuotislahjakseen. Ensimmäinen merkintä on tehty 12. kesäkuuta 1942 ja viimeinen 1. elokuuta 1944. Ensimmäisen parin kuukauden aikana Anne ei vielä kirjoittanut päiväkirjaansa säännöllisesti. Hän kirjoitti ”kirjeitä” monelle erinimiselle kuvitteelliselle ystävälle. Nimet hän keksi Joop ter Heul -kirjasarjan henkilöiden mukaan ja ilmeisesti kuvitteli itsensä päähenkilö Jopieksi. Myöhemmin Anne käytti päiväkirjassaan pelkästään nimeä Kitty.
Vuoden 1942 lopussa ja 1943 puolivälissä Anne alkoi kirjoittaa omaelämäkerrallisia kertomuksia pihasiivestä ja kouluajoilta, vuoden 1943 lopussa alakuloisia satuja ja vertauskuvallisia kertomuksia.
Kun Frankin perhe ja muut heidän piilopaikassaan olleet oli pidätetty, samassa talossa työskennelleet Otto Frankin yrityksen työntekijät Miep Gies ja Bep Voskuijl ottivat Annen päiväkirjan ja muut hänen kirjoituksensa talteen. Heidän tarkoituksenaan oli säästää ne, kunnes tyttö tulee itse takaisin. Hän ei kuitenkaan enää palannut keskitysleiriltä. Miep Gies ei silti lukenut papereita eikä antanut muidenkaan lukea. Otto Frank käänsi päiväkirjasta osia saksaksi äidilleen. Samoja tekstejä näytettiin myöhemmin eräälle historioitsijalle, joka halusi julkaista päiväkirjan. Aluksi Otto Frank ei pitänyt ajatuksesta, mutta lopulta hän suostui.
Hollantilaismuseot julkistivat 15. toukokuuta 2018 päiväkirjoista kaksi sivua lisää. Sivut olivat olleet piilossa ruskean liimapaperin alla. Frank oli kirjoittanut sivuille tuhmia vitsejä sekä mietteitään seksuaalikasvatuksesta ja siksi hän oli halunnut ne aikoinaan salata.
Kriittinen laitos

Saksalaiset tutkijat julkaisevat päiväkirjasta kriittisen laitoksen, johon sisältyy aiemmin pois jätettyjä kohtia. Suomalainen tutkija Anna-Leena Perämäki valmistelee väitöskirjaa, jossa hän käsittelee viittä 1940-luvun päiväkirjaa pitänyttä juutalaisnaista. Hänen tiedossaan on, että Anne piti rinnakkain kahta päiväkirjaa. Kriittisen laitoksen on tarkoitus ilmestyä 2017.
Suosio

Nuoren tytön päiväkirja on käännetty 55 kielelle, ja sitä on painettu 25 miljoonaa kappaletta. Se onkin maailman myydyin päiväkirja. Se on myös maailman luetuin natsien rikoksista kertova kirjallinen dokumentti. Päiväkirja on liitetty osaksi Unescon ylläpitämää maailmanmuistoluetteloa. Unescon mukaan päiväkirja on yksi maailman kymmenestä luetuimmasta kirjasta. Etelä-Afrikan entinen presidentti Nelson Mandela luki päiväkirjaa muiden vankien kanssa ollessaan vankilassa Robben Islandilla, ja he saivat siitä rohkaisua.
Suomessa päiväkirja ilmestyi Eila Pennasen suomentamana nimellä Nuoren tytön päiväkirja vuonna 1955, jonka jälkeen siitä on otettu useita painoksia. Anita Odén suomennos Mirjam Presslerin toimittaman version pohjalta ilmestyi 2002. Uusi suomennos on tehty päiväkirjan täydennetystä versiosta, joka julkaistiin Hollannissa vuonna 1991. Siinä on mukana edellisestä versiosta pois jätettyjä kohtia, mutta siitä puuttuu edelleen juutalaisuuteen liittyviä merkintöjä, jotka tulevat vuoden 2017 kriittiseen laitokseen.