stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Oikeus- ja yhteiskuntatieteellinen yhdistys

Oikeus- ja yhteiskuntatieteellinen yhdistys (OYY) on suomalainen oikeussosiologian alan tieteellinen yhdistys, joka pyrkii edistämään oikeusnormien ja yhteiskunnallisten ilmiöiden keskinäisen vuorovaikutussuhteen tutkimusta ja sen tulosten hyväksikäyttöä opetuksessa ja päätöksenteossa.
OYY järjestää keskustelutilaisuuksia, luentoja ja seminaareja sekä antaa kannanottoja. Yhdistys on myös julkaissut yhdessä Demlan kanssa vuodesta 1972 alkaen Oikeus-lehteä.
OYY perustettiin vuonna 1970 jatkamaan vuonna 1966 perustetun Pohjoismaisen oikeussosiologisen yhdistyksen Suomen osaston toimintaa. Taustalla oli oikeussosiologiseen tutkimukseen kohdistuvan mielenkiinnon kasvaminen 1960-luvun lopulla.
OYY on Tieteellisten seurain valtuuskunnan jäsen.
Puheenjohtajat

OYY:n puheenjohtajina ovat olleet:
| --- | --- |
 1970–1972 Raimo Lahti  1973 Lars D. Eriksson  1974 Matti Mikkola  1975–1976 Antero Jyränki  1977–1979 Klaus Mäkelä  1980–1981 Paavo Uusitalo  1982–1983 Matti Mikkola  1984–1985 Lars D. Eriksson  1986–1987 Per-Ole Träskman  1988–1989 Thomas Wilhelmsson  1990–1993 Urpo Kangas:  1994 Kevät Nousiainen  1995–1998 Jukka-Pekka Takala  1999 Kimmo Nuotio  2000–2002 Juha Häyhä  2003–2005 Päivi Honkatukia  2006 Kaius Tuori  2007–2008 Antu Sorainen  2009–2014 Timo Korander  2015–2017 Elsa Saarikkomäki  2018–2021 Maija Helminen  2021– Anna Hurmerinta-Haanpää
Nuoli ja väri

| Nuoli ja väri Miljoonasade |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : syksy 1990 Finnvox-studiot
 Julkaistu: 6. maaliskuuta 1991
 Tuottaja(t): Janne Louhivuori
 Tyylilaji: poprock
 Kesto: 48.28
 Levy-yhtiö: Fazer Finnlevy
Miljoonasateen muut julkaisut
| Vain nopeat elävät 1989 | Nuoli ja väri 1991 | Lelukaupan häät 1992 |
Nuoli ja väri (MUSHLP 1 / MUSHCD 1) on suomalaisen Miljoonasade-yhtyeen viides studioalbumi. Se julkaistiin 6. maaliskuuta 1991.
Kappaleet

Kaikki kappaleet sanoittanut Heikki Salo.
Tomujoki – 4.15  (säv. Ari Laaksonen, sov. Miljoonasade & Janne Louhivuori)
Gaia – 4.52  (säv. Matti Nurro & Heikki Salo, sov. Miljoonasade & Louhivuori)
Silmitön talvi – 5.23  (säv. Nurro, sov. Miljoonasade)
Tiuku – 1.35  (säv. Nurro, sov. Miljoonasade)
Klondyke – 4.33  (suuri jasso) (säv. Nurro, sov. Miljoonasade & Jukka Viitasaari)
Hei sisko – 3.57  (säv. Nurro, sov. Miljoonasade)
Perjantai – 4.36  (säv. Nurro, sov. Miljoonasade & Viitasaari)
Trendit – 5.10  (säv. Olli Heikkinen, sov. Miljoonasade)
Rakkauden ABC – 4.40  (säv. Heikkinen, sov. Miljoonasade, Louhivuori & Viitasaari)
Pullopuu – 3.46  (säv. Nurro, sov. Miljoonasade)
Kerjäläisen tarina – 4.00  (säv. Laaksonen & Salo, sov. Miljoonasade & Louhivuori)
Nuoli ja väri – 1.41  (säv. Nurro, sov. Miljoonasade)
Kokoonpano

Olli Heikkinen
Jarmo Hovi
Ari Laaksonen
Matti Nurro
Heikki Salo
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Harri Koivisto – trumpetti
Timo Pitkänen – tenorisaksofoni
Mikko Saikkonen – baritoni-, altto- ja sopraanosaksofoni
Pekka Välimaa – trumpetti, flyygelitorvi
Olli Högström – trumpetti (kappale Pullopuu)
Jukka Viitasaari – puhallinsovitukset
Kokoonpano > Tuotanto

Janne Louhivuori – tuottaja
Juha Laakso – äänittäjä, masteroija
Priit Pärn – kansikuva
Margareta Nygård – layout
Aiheesta muualla

Nuoli ja väri Discogsissa (englanniksi)
Olacaceae

| Olacaceae |
| --- | --- |
 Olax imbricata
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Yläluokka::  Euphyllophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Santalales
Heimo::  Olacaceae  R.Br., nom. cons.
Suvut
 Dulacia  Olax (sisältää vonkapuut Liriosma)  Ptychopetalum 
Katso myös
   Olacaceae Wikispeciesissä   Olacaceae Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Olacaceae on pieni trooppinen kasviheimo koppisiemenisten Santalales-lahkossa.
Tuntomerkit

Kasvien lehtiasento on kaksirivinen. Kukat ovat 4–6-lukuisia, joskus erilaisvartaloisia, joskus verhiöttömiä. Heteitä on sama määrä kuin terälehtiä tai kaksi kertaa enemmän; suvussa Dulacia on kolme toimivaa hedettä ja 3–6 joutohedettä. Sikiäimessä on kalvottomia tai joskus yksikalvoisia siemenaiheita. Hedelmä on toisinaan hyvin kookkaan verhiön suojaama.
Levinneisyys

Heimo on pienuudestaan huolimatta levinnyt kaikkialle tropiikkiin.
Luokittelu

Olacaceae sisältää kolme sukua ja 57 lajia, joista 40 kuuluu sukuun Olax. Muut suvut ovat Dulacia ja Ptychopetalum.
Heimo on aikaisemmin käsitetty paljon laajemmaksi, mutta on nyttemmin hajonnut useaksi pikkuheimoksi sukulaisuustutkimusten ja fylogenian selvittämisen edistyessä. Noita pikkuheimoja ovat Olacaceae-heimon lisäksi Aptandraceae, Coulaceae, Erythropalaceae, Octoknemaceae, Strombosiaceae ja Ximeniaceae.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Olacaceae
Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Olacaceae
ITIS: Olacaceae (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Olacaceae (englanniksi)
Levinneisyyskartta: http://www.mobot.org/mobot/research/apweb/maps/olacaceae-s.str.gif
Nyrkkeilyn historia

Nyrkkeilyn historia ulottuu aina antiikin Kreikkaan, mutta nykyaikainen nyrkkeily syntyi 1700-luvun Englannissa.
Varhainen historia

Nyrkkitaistelu mainitaan jo Homeroksen runoissa, mutta nykyaikainen nyrkkeily sai alkunsa 1700-luvun Englannissa. Nyrkkeily oli mukana antiikin ajan Olympian kisojen ohjelmassa ensi kertaa vuonna 688 eaa., mutta nyrkkitappelujen alkujuuret ovat ihmisen esihistoriassa. Varhaisin säilynyt todiste "nyrkkeilystä" ovat sumerilaiset kaiverrukset 3000-luvulta ennen ajanlaskumme alkua. Egyptin Thebasta noin 1500-luvulta eaa. peräisin olevassa kohokuvassa on kuvattu kypäräpäisiä nyrkkeilijöitä sekä ottelua katsovia ihmisiä.
Ensimmäiset säilyneet nyrkkeilyn säännöt ovat antiikin Kreikasta. Tuolloisen antiikin kreikkalaisnyrkkeilyn otteluissa ei ollut eriä, vaan ottelu jatkui niin kauan kunnes vastustaja luovutti tai oli kykenemätön jatkamaan. Vastustajan sitominen oli kiellettyä. Ottelut käytiin ulkosalla helteessä ja auringonpaisteessa. Ottelijoita tuli kaikista yhteiskuntaluokista. Antiikin ajan suurissa urheilukilpailuissa valtaosa ottelijoista oli rikkaista ja arvostetuista suvuista. Nyrkkeilyä on kuvattu laajalti kreikkalaisessa kirjallisuudessa, muun muassa Homeroksen Iliaassa.
300-luvulla eaa. kreikkalaiset siirtyivät käyttämään nyrkkiensä suojana kovaa nahkaa, mikä sai helposti vastustajan vuotamaan verta. Harjoittelussa käytettiin tuohon aikaan topattuja käsineitä, jotka jossakin määrin muistuttavat nykyajan nyrkkeilykintaita. Roomalaiset kehittivät caestus-nimellä tunnetun suojakäsineen, jota on kuvattu tarkoin ajan kuvataiteessa ja kirjallisuudessa. Käsine koostui nahkaan kiinnitetyistä piikeistä ja metallista. Roomassa nyrkkeilyä harrastettiin laajalti, muun muassa gladiaattorien taisteluareenoilla. Sotilaat käyttivät sitä lähikamppailutaitojen harjoitteluun. Gladiaattorien nyrkkeilyottelut käytiin usein kuolemaan saakka. Kristinuskon tulon ja myöhemmin Rooman valtakunnan heikkenemisen myötä nyrkkeily vaipui kuitenkin unholaan vuosisatojen ajaksi.
Queensberry-säännöt

Vaikka nyrkkeily olikin kehittynyt ja kasvanut lajina suuresti vuoden 1838 Lontoon sääntöjen myötä, oli nyrkkeilyllä kuitenkin huono maine Englannin paremman väestön keskuudessa ja laji tarvitsi suurempia muutoksia. Vuonna 1876 Amateur Athetic Clubin John Graham Chambers kehitti lajille Queensberryn 9. markiisin John Sholto Douglasin tuella uudet säännöt, jotka antoivat enemmän painoarvoa tekniikalle ja taidolle. Queensberryn nimellä tunnetut säännöt poikkesivat Lontoon säännöistä merkittävästi neljältä osin: erän pituudeksi määriteltiin kolme minuuttia ja erätauon pituudeksi yksi minuutti, painiotteet kiellettiin, maahaanlyödyn ottelijan tuli kyetä nousemaan omin voimin ylös kymmenen sekunnin kuluessa tai hänet tuomittiin hävinneeksi tyrmäyksellä. Samoihin aikoihin kehitettiin lisäksi ensimmäiset painoluokat.
Ammattilaisottelijat vierastivat kuitenkin uusia sääntöjä ja otteluita jatkettiin vanhojen sääntöjen mukaisesti. Uudet säännöt saivat kuitenkin suosiota nuorten uusien ottelijoiden keskuudessa. Merkittävä Queensberry-ajan ottelija oli James Mace, joka voitti vanhoilla säännöillä Englannin mestaruuden vuonna 1861. Mace puolusti kuitenkin tiukasti muutoksia ja hänen myötään ne alkoivat saavuttaa suurempaa suosiota.
Samoihin aikoihin valta kehässä alkoi siirtyä yhdysvaltalaisille nyrkkeilijöille, jotka vuosisadan alussa ryhtyivät ottelemaan Britteinsaarilla. Merkittävimpiä tuon ajan amerikkalaisnyrkkeilijöitä olivat Bill Richmond ja Tom Molineux, jotka molemmat olivat entisiä orjia. Molineux otteli englantilaista Tom Cribbia vastaan kahdesti vuosina 1810 ja 1811. Vastavuoroisesti brittiläiset mestarinyrkkeilijät ryhtyivät käymään otteluita Yhdysvalloissa paikallisia nyrkkeilijöitä vastaan. Vaikka nyrkkeilyn sääntöjä muutettiin sivistyneempään makuun, alkoi nyrkkeily menettää suosiotaan entisestään. Keskiluokalla oli elämässään muita arvoja ja uudet uskonsuuntaukset korostivat pidättäytymistä synnillisistä vapaa-ajan houkutuksista. Nyrkkeily yhdistettiin usein muihin lieveilmiöihin kuten juopotteluun ja uhkapeleihin. Varsinaisen nyrkkeilyottelun lisäksi nyrkit heiluivat usein myös katsomossa.
Sen sijaan Yhdysvalloissa laji lähti laajojen siirtolaisaaltojen myötä kasvuun. Suosittua oli järjestää otteluita muun muassa eri kansallisuuksien kesken. Brittien valtakausi päättyi lopullisesti irlantilaislähtöisen amerikkalaisen John L. Sullivanin myötä, josta tuli vuonna 1899 ensimmäinen yhdysvaltalainen maailmanmestari. Noista ajoista lähtien Yhdysvallat on ollut johtava maa ammattilaisnyrkkeilyssä. Sullivanin myötä ammattilaisotteluitakin ryhdyttiin käymään Queensberry-säännöillä. Viimeiseksi paljain käsin käydyksi mestaruusotteluksi jäikin Sullivanin vuoden 1889 tittelinpuolustus Jake Kilrainia vastaan. Noihin aikoihin paljain nyrkein käytävät ottelut oli julistettu laittomaksi lähes kaikissa Yhdysvaltain osavaltioissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nyrkkeilyn historia Wikimedia Commonsissa
Nyrkkeilyä esittävä kuva minolaisessa freskossa.
Jack Dempsey ja Georges Carpentier kehässä ennen ottelun alkua vuonna 1921.
Oma Koti

| Oma Koti |
| --- | --- |
 Oma Koti -lehden kansi tammikuussa 1932.
Lehtityyppi:  aikakauslehti
Aihealue:  kotitalous, perhe, muoti, kirjallisuus, kulttuuri
Kustantaja:  Otava
Perustettu:  1931 (näytenumero) 
Lakkautettu:  1934
Päätoimittaja:  Ida Pekari
Kotikunta:  Helsinki
Kotimaa:  Suomi
Ilmestymistiheys:  kaksi kertaa kuussa
Kieli:  suomi
Oma Koti oli Otavan julkaisema aikakauslehti, joka ilmestyi vuosina 1932–1934. Se lanseerattiin suositun Kotiliesi-lehden kilpailijaksi. Kodinhoidon lisäksi Oma Koti käsitteli muun muassa muotia ja kirjallisuutta. Lehdellä oli myös oma sarjakuva Kieku ja Kaiku.
Lehdestä julkaistiin yhteensä 62 numeroa. Talouslaman aikaan Otava ja WSOY järjestelivät lehtiliiketoimintaansa uudelleen, ja tällöin Oma Koti sulautettiin Kotilieteen.
Oman Kodin kaikki kansikuvat maalasi taiteilija Martta Wendelin.
Pakkausohjelma

Pakkausohjelma on tietokoneohjelma, joka pakkaa tietoa pienempään tilaan. Pienemmästä tiedostokoosta on etua etenkin Internetissä, sillä tiedostojen siirto käy nopeammin ja vie vähemmän siirtokaistaa.
Pakkausohjelman teho riippuu pääasiassa pakkaukseen käytettävästä algoritmista.
Pakkausohjelmia

7-Zip
ARJ
IZArc
Stuffit
PowerArchiver
TUGZip
Ultimatezip
WinZip
WinRAR
WinAce
On the Midnight Wire

| On the Midnight Wire The Capital Beat |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 6. huhtikuuta 2009
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: ska, reggae
 Kesto: 43.50
 Levy-yhtiö: Stupido Records
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 17.
The Capital Beatin muut julkaisut
| A Greater Fire 2009 | On the Midnight Wire 2011 |   |
On the Midnight Wire on suomalaisen ska/reggae-yhtyeen The Capital Beatin järjestyksessä toinen studioalbumi. Albumin julkaisi Stupido Records 6. huhtikuuta 2011.  Levy nousi Suomen viralliselle albumilistalle viikolla 17/2011 sijoittuen sijalle 17 ja viihtyen tulevien viikkojen aikana listalla yhteensä seitsemän viikon ajan.  Levy myös sijoittui sijalle 19. Rumban vuoden 2011 albumilistalla.
Singlekappaleella Sweet, Sweet on mukana maailmankuulu kuoro Soweto Gospel Choir, joka on aiemmin tehnyt yhteistyötä mm. Red Hot Chili Peppersin, Aretha Franklinin, Celine Dionin ja Diana Rossin kanssa.
Kappaleet

Hold Out Your Hand – 3.58
The Trophy – 4.12
Criminal – 3.47
Where Is the Law? – 3.47
Good Love – 4.08
Fistful of Fire – 3.42
Sweet Sweet – 3.57
For the Birds – 3.49
Drift Away – 4.43
Is It You? – 3.56
Cry for Me – 3.52
Arvostelut

Desibeli.net:
Keskisuomalainen: ristiriitainen
Soundi:
Ostarilla

| ”Ostarilla” Shava |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Tyylilaji: suomibhangra
 Kesto: 03.08
muut singlet
|   | ”Ostarilla”  |   |
Ostarilla on vuonna 2004 perustetun Shava-yhtyeen kappale, jolla se osallistuu Uuden Musiikin Kilpailuun vuonna 2015. Tyylilajiltaan kappale on suomibhangraa. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Shavan laulaja Kiureli Sammallahti.
Kappaleen kesto on kolme minuuttia ja kahdeksan sekuntia. Se sai Ylen nelihenkiseltä arvostelijaraadilta kaikista kappaleista parhaat pisteet tammikuun 2014 esikuuntelussa. Kappale kertoo miehestä, joka näkee kauniin naisen ostarilla eikä saa tätä mielestään.
Okalepinkäinen

| Okalepinkäinen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Lepinkäiset Laniidae
Suku::  Lepinkäiset Lanius
Laji::  dorsalis
Kaksiosainen nimi
 Lanius dorsalis  Cabanis, 1878 
Katso myös
   Okalepinkäinen Wikispeciesissä   Okalepinkäinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Okalepinkäinen (Lanius dorsalis) on lepinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Okalepinkäistä esiintyy Itä-Afrikassa. Lajin on kuvattu olevan yleinen, joskin harvinaisempi levinneisyysalueensa eteläisimmissä osissa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Olavi Oksman

Olavi Otto Simeon Oksman (s. 4. toukokuuta 1934 Tampere) on suomalainen diplomi-insinööri ja eläköitynyt energia-alan yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.
Perhe ja opinnot

Oksmanin vanhemmat olivat maalari Otto Oksman ja Helmi Elisabeth Mikkonen. Professori Juhani Oksman on hänen veljensä. Olavi Oksman avioitui 1958 farmaseutti Mirja Sisko Orvokki Granrothin kanssa. Oksman tuli ylioppilaaksi Rovaniemen yhteislyseosta 1953 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun sähköosastolta 1959. Hän oli opintojensa aikana Kemijoki Oy:n asentajan apulainen 1955, tie- ja vesirakennushallinnon harjoittelija 1956, Rovakairan Sähkö Oy:n harjoittelija 1957, Helsingin kaupungin sähkölaitoksen asemapäivystäjä 1958 ja Teknillisen korkeakoulun sähkötekniikan osaston sähkökoneitten assistentti 1958–1959.
Ura

Valmistuttuaan Oksman oli Kemijoki Oy:n palveluksessa, sähköinsinööri ja käyttöinsinööri 1959–1962, laitostoimiston sähköinsinööri 1962–1980, laitostoimiston päällikkö 1980–1985, sähköosaston johtaja 1985–1987 teollisuusneuvos Karl Lehtisen jälkeen ja tuotantoyksikön johtaja 1987–1999. Hänellä on ollut useita oman alansa asiantuntija- ja luottamustehtäviä, mutta hän oli myös muun muassa Rovaniemen Palloseuran puheenjohtaja 1966–1969. Teollisuusneuvoksen arvonimen Oksman sai 1999.
Octopus (Gentle Giantin albumi)

| Octopus Gentle Giant |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 24. heinäkuuta − 5. elokuuta 1972
 Julkaistu: 16. marraskuuta 1972
 Formaatti: LP
 Tyylilaji: progressiivinen rock
 Kesto: 34.05
 Levy-yhtiö: Mercury / Universal / EMI
Gentle Giantin muut julkaisut
| Three Friends 1972 | Octopus 1972 | In a Glass House 1973 |
Octopus on englantilaisen progressiivisen rockin yhtyeen Gentle Giantin vuonna 1972 julkaistu neljäs studioalbumi. Albumi on viimeinen, jolla yhtyeen perustajajäsen Phil Shulman oli mukana.
Kappaleet

Sanoitukset kirjoittaneet Derek ja Phil Shulman.
A-puoli
The Advent of Panurge – 4.41 (säv. Kerry Minnear)
Raconteur Troubadour – 4.01 (säv. Minnear)
A Cry for Everyone – 4.04 (säv. Ray Shulman)
Knots – 4.11 (säv. Minnear)
B-puoli
The Boys in the Band – 4.34 (säv. R. Shulman)
Dog's Life – 3.11 (säv. R. Shulman)
Think of Me with Kindness – 3.34 (säv. Minnear)
River – 5.53 (säv. R. Shulman)
Kokoonpano

Kerry Minnear − piano, Hammond-urut, minimoog, sähköpiano, mellotroni, klavinetti, regal, vibrafoni, sello, taustalaulu, laulu kappaleissa "The Avent of Panurge", "Knots" ja "Think of Me with Kindness"
Derek Shulman − alttosaksofoni, laulu kappaleissa "The Avent of Panurge", "Raconteur Troubadour", "A Cry for Everyone", "Knots" ja "River"
Phil Shulman – trumpetti, tenorisaksofoni, baritonisaksofoni, mellofoni, taustalaulu, laulu kappaleissa "The Advent of Panurge", "Knots", "Dog's Life" ja "River"
Ray Shulman – bassokitara, viulu, alttoviulu, sähköviulu, akustinen kitara, lyömäsoittimet, taustalaulu, laulu kappaleessa "Knots"
Gary Green – sähkökitara, lyömäsoittimet
John Weathers – rummut, bongorummut, ksylofoni
Oldenburgin herttuakunta

Oldenburgin herttuakunta (saks. Herzogtum Oldenburg) oli valtio nykyisen Saksan luoteisosassa vuosina 1774–1810. Ranskan ensimmäinen keisarikunta valloitti sen vuonna 1810 ja se perustettiin uudelleen Oldenburgin suurherttuakuntana vuonna 1815. Herttuakunnan pääkaupunki oli Oldenburg nykyisessä Ala-Saksin osavaltiossa.
Kun Oldenburg-suvun päälinja sammui vuonna 1667 Oldenburgin kreivin Anton Güntherin kuollessa, kreivin arvo siirtyi Tanskan kuningas Fredrik III:lle ja Oldenburgin kreivikunta päätyi Tanskan valtaan. Vuonna 1773 Tanskan kuningas Kristian VII luovutti Oldenburgin kaukaiselle sukulaiselleen Paavalille, tulevalle Venäjän keisarille, joka antoi vaihtokaupassa Tanskalle perimänsä Holstein-Gottorpin herttuakunnan. Keisari Paavali antoi Oldenburgin eteenpäin sukulaiselleen Frierich August I:lle (1711–1785).
Vuonna 1777 Oldenburg korotettiin herttuakunnaksi. Herttuan poika Peter Friedrich Wilhelm (1754–1823) kärsi aikuisiällä puhjenneesta mielisairaudesta ja häntä pidettiin aikanaan vajaaälyisenä. Hänen serkkunsa Peter I, Peter Friedrich Ludvig von Holstein-Gottorp toimi sijaishallitsijana vuodesta 1785 ja nousi lopulta vuonna 1823 Oldenburgin suurherttuaksi. Vuonna 1803 Oldenburgin herttua osti Oldenburger Münsterlandin ja Lyypekin ruhtinaspiispakunnan (Hochstift Lübeck). Napoleonin Ranska valloitti Oldenburgin vuonna 1810 ja se perustettiin uudelleen Oldenburgin suurherttuakuntana vuonna 1815 Wienin kongressin jälkeen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oldenburgin herttuakunta Wikimedia Commonsissa
Käännös suomeksi
Oldenburgin suurherttuakunta

Oldenburgin suurherttuakunta (saks. Großherzogtum Oldenburg, tunnettu myös nimellä  Holstein-Oldenburg) oli Saksan liittoon, Pohjois-Saksan liittoon ja Saksan keisarikuntaan kuulunut herttuakunta. Se luotiin Wienin kongressissa 1815  ja lakkautettiin vuonna 1918 tasavaltalaisen hallintomuodon astuttua voimaan.
Herttuakunta muodostui kolmesta toisestaan erillään olevasta maa-alueesta; Oldenburg, Eutin ja Birkenfeld.  Herttuakunnan pääkaupunki oli Oldenburg ja sitä hallitsi Holstein-Gottorpin suku.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oldenburgin suurherttuakunta Wikimedia Commonsissa
Käännös suomeksi
Ostariophysi

| Ostariophysi |
| --- | --- |
 Karppi (Cyprinus carpio)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Ylälahko::  Ostariophysi  Lord, 1922
Katso myös
   Ostariophysi Wikispeciesissä   Ostariophysi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ostariophysi on viuhkaeväisiin (Actinopterygii) kuuluva kalojen ylälahko, joka jaetaan seuraavaan kuuteen lahkoon:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Maitokalat (Gonorynchiformes)  Karppikalat (Cypriniformes)  |  Tetrakalat (Characiformes)  Monnikalat (Siluriformes)  |  Veitsikalat (Gymnotiformes)  Lepidogalaxiiformes  |
Pakko saada sut

| ”Pakko saada sut” Kapasiteettiyksikkö |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Itsenäisyyspäivä
 Julkaistu: 12. lokakuuta 2003
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Jukka Immonen
 Tyylilaji: rap, R&B
 Kesto: 03.30
 Levy-yhtiö: Rähinä Records
Kapasiteettiyksikön muut singlet
| ”Tää on mun stadi” 2003 | ”Pakko saada sut” 2003 | ”Ota ne pois 2” 2004 |
"Pakko saada sut" on rap-yhtye Kapasiteettiyksikön Itsenäisyyspäivä -albumilta 12. lokakuuta 2003 julkaistu single. Kappaleesta kuvattiin myös musiikkivideo. Single pysyi singlelistan kymmenen kärjessä kahdeksan viikkoa.
"Pakko saada sut" on Rähinä Records -levy-yhtiön ensimmäinen julkaisu.
Kappaleet

Pakko saada sut
Pakko saada sut (instrumental)
Oskar Essén

| Oskar Essén> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 12. helmikuuta 1985 (ikä 39) Parainen
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  88 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2004–2014
Aik. seurat:  Asplöven HC (I Div) Rosenborg (NOR) KooKoo (Mestis) Titaanit (Mestis) FPS (Mestis) TuTo (Mestis)   SaPKo (mestis)
Oskar Essén (s. 12. helmikuuta 1985 Parainen, Suomi) on suomalainen jääkiekkoilija. Essén on Turun Tovereiden kasvatti.  Essén on pelannut urallaan 186 Mestis-ottelua.
Ura

Essén pelasi TuTossa kauden 2006–2007 alkuun asti jolloin hän siirtyi 8 ottelun jälkeen ensin kahden ottelun pituisella try-out sopimuksella FPS:ään. Pesti Forssassa jatkui loppukauden kestävällä sopimuksella. Seuraavalla kaudella 2007–2008 hän ehti pelata 24 ottelua Titaanien paidassa, minkä jälkeen siirtyi loppukaudeksi KooKoohon.
Essén pelasi Norjassa koko kauden 2008–2009. Joukkueena oli Rosenborg IHK, joka pelasi tuolloin 1. divisionassa, hän pelasi kauden aikana 29 ottelua, joissa tehoja kertyi 30 maalia ja 31 syöttöpistettä.
Essén palasi Suomeen ja Mestikseen. Joukkueena oli SaPKo. Kauden aikana hän pelasi 24 ottelua ja sai 31 pistettä(17+14). Seuraavalla kaudella hänellä oli ennen kauden alkua try-out-sopimus KalPan kanssa. Hän ei kuitenkaan saanut paikkaa liigassa joten pelasi kauden SaPKossa.
Essén siirtyi jälleen 1. divisionaan, mutta tällä kertaa Ruotsiin. Hän pelasi siellä 16 ottelua kauden aikana ja sai 9(6+3) pistettä. Essén siirtyi kesken kauden Norjassa pelaavan Manglerud Starin joukkueeseen. Hän ehti pelata joukkueessa kahdeksan ottelua, joissa teki yhden maalin ja syötti neljä. Manglerud joutui kauden päätteeksi karsintaan. Essén pelasi kolme karsintaottelua ja syötti niissä yhden maalin.
Essén palasi kaudeksi 2012–2013 takaisin Suomeen ja Mestikseen yhden vuoden mittaisella sopimuksella. Essén pelasi kaudella 40. Pisteitä kertyi niissä yhteensä 27, joista 14 oli maaleja ja 13 syöttöjä. Hän oli SaPKon toiseksi paras maalintekijä. Jäähyaitiossa hän istui 32 minuuttia. Essénin jatkosopimuksesta SaPKon kanssa ilmoitettiin samassa yhteydessä Teemu Hutun ja Joni Pakkasen sopimusten kanssa. Essén iski kauden 40 ottelussa 14 maalia ja yhteensä 27 pistettä. Hän istui jäähyllä 32 minuuttia. Marraskuussa 2013 SaPKo näytti Essénille ovea. Myöhemmin kauden aikana hän teki sopimuksen Norjan jääkiekon I-divisioonassa pelaavan Viking Hockeyn kanssa.
Kaudella 2014–2015 Essén pelasi Suomi-sarjassa 14 ottelua, joissa teki seitsemän maalia ja kymmenen syöttöpistettä eli yhteensä 17 tehopistettä.
On the Mission

| On the Mission Clandestine Blaze |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: 1999
 Formaatti: 7" vinyyli, MCD
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 12.54
 Levy-yhtiö: Northern Heritage
Clandestine Blazen muut julkaisut
| Fire Burns in Our Hearts 1999 | On the Mission 1999 | Night of the Unholy Flames 2000 |
On the Mission on suomalaisen black metal -yhtye Clandestine Blazen EP-levy. Se julkaistiin vuonna 1999 levymerkillä Northern Heritage.
Äänitteestä julkaistiin rajoitettu 200:n kappaleen painos.