stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Puolijohdeteollisuus
Mikropiirien massatuotanto

Mikropiirien kaikkien, jopa noin sadan pinnoitusvaiheen tekeminen, voi tuottaa tulokseksi niinkin pitkän läpimenoajan kuin 3 kuukautta. Useimmiten koko tuotanto tehdään puhdastiloissa. Kun kaikki pinnoitusvaiheet piikiekolle on tehty, kiekko paloitellaan prosessoreiden kokoisiin paloihin, jotka sitten paketoidaan siten, että ne ovat asennettavissa piirikorteille. Koska pinnoitus kaikkine vaiheineen kestää kauan eikä aika ole riippuvainen pinnoitusalan koosta, myös litteät näytöt tehdään neliömetrin tai suuremmillekin laseille, jotka myös pinnoituksen jälkeen paloitellaan. Mitä suurempi alusta sitä parempi tuottavuus. IC-piirien ja muistisirujen massatuotantoteollisuus alkoi siirtymään 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä halkaisijaltaan 200 mm (8") kiekoista 300 mm (12") kiekkoihin ja täysautomaattisiin "mega"-tehtaisiin aluksi paljolti sellaisten valtioiden tuella, jotka halusivat kasvattaa puolijohdeteollisuuttaan. Valmistus on aloitettu 1970-luvulla 1 tuuman kiekoilla, jota seurasivat 2 ja 3 tuumaa sekä 100 mm, 150 mm ja 200 mm kiekot. Standardointi on valmiina 450 mm kiekkoihin, mutta teknisenä ongelmana 2010-luvulla ollut EUV (Extreme Ultra Violet) litografian käytettävyys tuolle kiekkokoolle. On myös esitetty kannattavuuslaskelmia, jotka eivät tue siirtymistä suurempaan kokoon nykyisillä tehdasinvestointien kustannuksilla.[lähde? ]
Mikropiirien massatuotanto > Vuoden 2021 tuotantovaikeudet

Vuonna 2021 raportoitiin globaaleista tuotantovaikeuksista, jonka johdosta muun muassa autovalmistajat ovat joutuneet rajoittamaan tuotantoaan ja joka vaikuttaa myös kuluttajaelektroniikan saatavuuteen. Syiksi piirien pulalle on sanottu COVID-19 -pandemia ja Taiwanissa oleva kuivuus, mutta myös Kiinan ja Yhdysvaltain välillä olevaa kauppasotaa on esitetty syyksi. Koronapandemian johdosta kuluttajaelektroniikan kysyntä on myös kasvanut huomattavasti kun etäopetus ja etätyö yleistyivät nopeasti. Maaliskuussa 2021 Renesasin tuotantolaitoksella oli tulipalo, jonka arvioidaan vaikeuttavan autoteollisuuden piirien saatavuutta entisestään.
Pulan seurauksena yhdysvaltalaiset valmistajat ovat lähettäneet kirjeen Yhdysvaltain presidentille Joe Bidenille, joka on pyytänyt kongressilta 50 miljardin dollarin rahoitusta puolijohteiden valmistukseen ja tutkimukseen. Taiwanilainen TSMC on kertonut investoivansa seuraavan kolmen vuoden aikana 100 miljardia dollaria vastauksena kasvaneeseen kysyntään.
TSMC:llä on joidenkin arvioiden mukaan 90% markkinaosuus kehittyneimpien prosessorien valmistuksesta. Autovalmistajat ovat syyttäneet TSMC:tä tuotantovaikeuksistaan, mutta nämä ovat TSMC:n mukaan "asiakkaan asiakkaan asiakkaita" eikä TSMC pysty priorisoimaan näitä.
Osa komponenttipulasta liitetään ennakoitua suurempaan kysyntään, johon liitetään myös kiinalaisten valmistajien tilaukset varastoon johtuen huolesta uusista kauppapakotteista. Edistyneimmässä EUV-litografiassa käytettäviä laitteita valmistaa vain ASML.  
Suuri osa toimitusvaikeuksista koskee yksinkertaisempia komponentteja kuten virran ohjaukseen käytettäviä, jotka valmistetaan vanhemmilla tuotantoprosesseilla. Suuri osa kysynnästä koskee yksinkertaisia mutta laajalti levinneitä komponentteja, joiden kysyntä vaihtelee rajusti ja joiden valmistuskapasiteettiin investointi on riskialtista. Vuonna 2019 komponenttien myynti laski, mutta vuodelle 2020 ennakoitiin kysynnän kasvua ja elokuusta 2020 elokuuhun 2021 kysyntä oli moninkertaisesti suurempaa kuin ennakoitu.
Piikiekkoja valmistava GlobalWafers on kertonut ettei pysty toimittamaan kysynnän mukaista määrää ja ennakoi tilanteen jatkuvan vuoteen 2024 saakka.
Sähköautoista tunnettu Tesla on kertonut komponenttipulan johdosta vaihtaneensa vaihtoehtoisiin piireihin ja kirjoittaneensa firmwaren uudestaan "viikoissa".
Puolijohdeteollisuuden käyttämän neon-kaasun toimitus on kärsinyt Venäjän hyökättyä Ukrainaan. Sodan vuoksi kaksi Ukrainalaista yritystä on joutunut lopettamaan tuotantonsa. Kaksi Ukrainalaista yritystä tuottaa maailmassa noin puolet puolijohdeteollisuuden tarpeisiin sopivasta laadusta.
Liikevaihto

Gartnerin mukaan vuonna 2022 puolijohdeteollisuus kasvoi 601,7 miljardiin dollariin, joka oli 1,1 prosenttia kasvua vuoden 2021 595 miljardin dollarin liikevaihdosta. Vuonna 2023 liikevaihto laski 47 miljardilla 526,8 miljardiin dollariin. Laskun arvioidaan johtuvan varastomääristä. Puolijohdetuotteiden myynnistä suurin osuus oli logiikkatuotteilla (CPU, GPU, FPGA), jonka jälkeen tulivat järjestyksessä muistituotteet, autoteollisuuden piirit ja mikrokontrollerit.
Autoteollisuus käyttää puolijohteita lukuisiin järjestelmiin kuten lukkiutumattomiin jarruihin, ilmatyynyihin, moottorin ohjaukseen, navigaatiojärjestelmiin ja niin edelleen.
Puolijohdetuotteet

Puolijohdetuotteet voidaan jakaa muisti-, logiikka-, suoritin- ja tehopuolijohteisiin.
Puolijohdetuotteet > Muistipiirit

Puolijohdeteollisuuden tuotteita ovat myös muistipiirit, joita ovat muun muassa:
EEPROM
Flash-muisti
DRAM
SRAM
Puolijohdetuotteet > Suorittimet

Suorittimet (mikroprosessorit, mikrokontrollerit, järjestelmäpiirit, digitaaliset signaaliprosessorit) ovat yksi merkittävä kohde puolijohteille.
Puolijohdetuotteet > Tehopuolijohteet

Tehopuolijohteita ovat muun muassa tyristorit ja tasasuuntaajat (virtadiodit).
Tehopuolijohteita käytetään muun muassa kytkin- ja tasasuuntaajalaitteissa kuten hakkuriteholähteissä.
Puolijohdetuotteet > Muita luokitteluja

Puolijohdeteollisuuden valmistamat mikropiirit voidaan luokitella muillakin tavoin esimerkiksi digitaalisiin, analogisiin ja yhdistelmiin. Yhdistelmiä ovat muun muassa A/D- ja D/A-muuntimet.
Diskreettejä komponentteja ovat yksittäiset laitteet, joilla on yksittäinen toiminto, kuten transistorit ja diodit.
Optisen elektroniikan laitteisiin kuuluvat näyttölaitteet, lamput (LED), valoherkät kennot ja laser-lähettimet.
Anturilaitteet mittaavat muun muassa lämpötilaa, painetta ja magneettikenttää. Toimilaitteet muuttavat sähköisen signaalin fyysiseksi toimeksi ja voivat sisältää monimutkaista tekniikkaa.
Yritykset

Vuonna 2021 Intel ilmoitti ryhtyvänsä valimoksi ja tarjoavansa valmistusta muiden piireille, jota se on aiemmin välttänyt. Intel on omien vaikeuksiensa johdosta myös suunnitellut ulkoistavansa kehittyneimpien piiriensä valmistuksen TSMC:lle. Suuret yritykset kuten Amazon ja Google ovat siirtymässä pois Intelin piireistä itsesuunnittelemiinsa piireihin.
Aiemmin suuri valmistaja IBM myi valmistuksensa GlobalFoundriesille vuonna 2014. IBM ei ollut panostanut valmistukseen riittävästi tehdäkseen siitä kannattavaa ja myi sen.
Vuonna 1987 perustettu TSMC kilpaili 2010-luvulla Samsungin kanssa kehittyneimmässä teknologiassa ja sai merkittäviä voittoja vähävirtaisessa teknologiassa, jota se oli kehittänyt satojen eri asiakkaiden tarpeisiin. TSMC:llä oli usein uusi asiakas halukkaana maksamaan uudesta teknologiasta. Useat asiakkaat mahdollistivat nopean kehityksen ja yritys pystyi ottamaan useita pienempiä askeleita: suuremmissa harppauksissa on myös suuremmat riskit Chenming Hun mukaan.
Useat yritykset ovat valmistaneet itsesuunniteltuja piirejä TSMC:llä ja sillä on vuonna 2021 arviolta 90% osuus kehittyneimmissä piireissä (5–10 nanometrin tekniikoilla) loppujen ollessa Samsungilla. 
Suurimmat voitot piireissä on niiden suunnittelussa ja myynnissä eikä niiden valmistuksessa: vastoin monien odotuksia TSMC on kuitenkin osoittanut olevansa kannattava.
Eurooppalaiset valmistajat dominoivat autovalmistajien piireissä, mutta ovat pitkään keskittyneet enemmän suunnitteluun kuin valmistukseen. Maailman mikropiirimarkkinoista autovalmistajat ovat pieniä tekijöitä, jotka käyttävät pääasiassa 28–65 nanometrin tekniikoilla tehtyjä piirejä.
Yritykset > Suurimmat yritykset

Suurimmat yritykset myynnin mukaan vuoden 2019 ensimmäisellä neljänneksellä:
Intel
Samsung
TSMC
SK Hynix
Micron Technology
Broadcom
Qualcomm
Texas Instruments
Toshiba
Infineon
Yritykset > Valmistuskapasiteetti maittain

IC Insightsin mukaan puolijohdeteollisuuden valmistuskapasiteetin jakaantuminen vuoden 2019 lopussa:
| Alue | Valmistuskapasiteetin osuus maailmanlaajuisesta |
| --- | --- |
Taiwan: 21,6 %
Etelä-Korea: 20,9 %
Japani: 16,0 %
Kiina: 13,9 %
Pohjois-Amerikka: 12,8 %
Eurooppa: 5,8 %
Muu maailma: 9,0 %
Yritykset > Puolijohdeteollisuus Suomessa

Eräitä Suomalaisia puolijohdeteollisuuden yrityksiä:
Beneq, ALD-koneiden valmistus ohutkalvojen kasvatukseen, elektroluminesenssinäyttöjen tuotanto
CoreHW, mm. ASIC-piirit
Canatu, hiilinanomateriaalit mm. puolijohdevalmistukseen
DCA Instruments, MBE (Molecular-beam epitaxy) koneiden valmistus ohutkalvojen kasvatukseen
Elfys, mm. UV- ja erikoisdiodit
Inkron, materiaalit mm. puolijohdekomponenttien valmistukseen
Micro Analog Systems, anturisignaalien käsittelypiirit, ASIC- ja ASSP-ratkaisut
Minima Processor, vähävirtaiset prosessoriytimet järjestelmäpiireihin
Murata Electronics, kiihtyvyysantureiden valmistus
Okmetic, erikoispii- ja SOI-kiekkojen valmistus
Picosun, ALD-koneiden valmistus ohutkalvojen kasvatukseen
Siru Innovations, mm. grafiikkakiihdyttimet järjestelmäpiireihin
Vaisala, säätieteellisten mittalaitteiden valmistus
VLSI Solution, mm. järjestelmäpiirit audiosignaalien käsittelyyn, ASIC-piirit
Aiheesta muualla

The Semiconductor Ecosystem (englanniksi)
Riitta Sarahete

Riitta Maija Lehtoranta (o.s. Sarahete, s. 8. elokuuta 1935) on suomalainen yleisurheilija, joka menestyi pikajuoksuissa ja pituushypyssä.
Sarahete voitti pituushypyn Suomen-mestaruuden vuonna 1958 ja saavutti vuotta aikaisemmin pronssia. Hän saavutti SM-hopeaa 100 metrin juoksussa vuonna 1953.
Sarahete teki Suomen ennätyksen 4 × 100 metrin viestijuoksussa Oslossa 1956; ennätysajan 49,3 s juosseeseen joukkueeseen kuuluivat myös Aulikki Lehmijoki ja Tuija Valkama kahdella ensimmäisellä osuudella sekä Tuovi Vahtera ankkurina. Sarahete edusti Viipurin Urheilijoita. Hänen ennätyksensä 100 metrillä on 13,3 s ja pituushypyssä myötätuulitulos 544 cm. Hänellä on muutamia maaotteluedustuksia.
Alsdorf

| Alsdorf |
| --- | --- |
 Burg Alsdorf
 vaakuna
 Alsdorf
 Koordinaatit: 50°53′N, 6°10′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Nordrhein-Westfalen
Piirikunta:  Aachen
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  31,7 km²
Korkeus:  163 m
Väkiluku (2019):  47 018
 – Väestötiheys:  1 484 as./km²
Postinumero:  52477
Suuntanumero(t):  02404
 
 www.alsdorf.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Alsdorfin sijainti Aachenin kaupunkialueella. Pienemmässä kuvassa alueen sijainti Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa.
Alsdorf on kaupunki Aachenin alueella Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa läntisimmässä Saksassa. Se oli merkittävä kaivoskaupunki 1800- ja 1900-luvuilla. Kaivostoiminnan hiivuttua Alsdorf on kehittänyt kulttuurielämäänsä, kaupungissa on muun muassa elämysmuseo Energeticon.
Maantiede

Alsdorf sijaitsee osavaltionsa lounaisosassa kymmenisen kilometriä Aachenin keskustasta koilliseen ja noin 60 kilometriä Kölnistä länteen. Pohjois-Saksan alanko alkaa vaihtua Keski-Saksan vuorimaaksi Alsdorfin seudulla. Kaupungin lounaispuolella on Alankomaiden, Belgian ja Saksan yhteinen rajapyykki.
Alsdorf koostuu seitsemästätoista kaupunginosasta, joista Bettendorf ja Hoengen olivat itsenäisiä kuntia ennen vuoden 1972 kuntaliitoksia.
Historia

Alsdorfista on varhaisin kirjallinen maininta vuodelta 1191 muodossa "alstorp". Alsdorf kuului Limburgin herttuakuntaan vuoteen 1789. Hoengen, Schaufenberg ja Warden kuuluivat Jülichiin ja Ofden Wilhemsteinin hallintoalueeseen. 1800-luvun alun ranskalaisvallan jälkeen Alsdorfin nykyiset kaupunginosat liitettiin ensimmäisen kerran samaan hallinnolliseen kokonaisuuteen, eli Aachenin hallintopiiriin. Alsdorf teollistui voimakkaasti 1800-luvun puolenvälin jälkeen kaivostoiminnan myötä. 1900-luvun taitteessa se oli kasvanut neljän tuhannen asukkaan teollisuusyhteisöksi. Kaivoskauden vakavin onnettomuus sattui lokakuussa 1930: tuolloin tapahtui räjähdys, jossa kuoli 271 ihmistä. Kaupunkioikeudet Alsdorf sai 1950. Kaivostoiminnan tyrehtyminen 1900-luvun loppua kohden johti suurtyöttömyyteen ja rakennemuutokseen. Sittemmin Alsdorf on pyrkinyt nostamaan profiiliaan etenkin kulttuurikaupunkina.
Alsdorfin historiallista arkkitehtuuria edustavat muun muassa keskiaikainen Burg Alsdorf keskikaupungilla ja katolinen kirkko St. Castor, joka valmistui toukokuussa 1964. Kaivosteollisuuden aikakauden merkittävin laitos oli Grube Anna, jonka omisti Eschweiler Bergwerks-Verein. Sen alueella on nykyisin Annapark eli Annanpuisto. Historiallisesta teollisuusmiljööstä on säilytetty muun muassa vesitorni.
Talous ja liikenne

Alsdorfiin on asettunut yrityksiä, jotka saavat lisäarvoa läheisestä Aachenin teknillisestä korkeakoulusta sekä kaupungin sijainnista Alankomaiden ja Belgian rajan tuntumassa. Aachenin alueella operoivan Euregio-radan paikallisjunat pysähtyvät Alsdorfin liikennepaikoilla. Moottoritie BAB 44 kulkee Alsdorfin itäosan halki. Se risteää BAB 4:n kanssa Alsdorfin eteläpuolella. Alsdorfin kautta kulkee 470-kilometrinen pyöräilyväylä Wasserburgen-Route, jonka varrella sijaitsee lukuisia historiallisia vesilinnoja.
Aiheesta muualla

Alsdorf, Nordrhein-Westfalen, Saksa — Sunrise, Sunset, and Daylength
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Alsdorf
Käännös suomeksi
Alsace

Alsace (ransk., [alzas]  kuuntele (ohje)) tai Elsass (saks.) on historiallinen ja kulttuurihistoriallinen alue Ranskassa. Se sijaitsee Saksan ja Sveitsin vastaisella rajalla. Alsacen suurin kaupunki on Strasbourg. Alsacessa asuu 1 859 900 ihmistä (2012). Se oli myös yksi Ranskan hallinnollisista alueista. Vuoden 2016 alusta se on ollut osa Grand Estin hallintoaluetta. Vuodesta 2021 lähtien se muodostaa Collectivité européenne d'Alsace -nimisen alueellisen yhteisön.
Maantiede

Alsacen hallinnollisen alueen pinta-ala oli 8 280 km², eli se oli Ranskan Euroopassa sijaitsevista alueista pienin. Alsace oli pohjois-eteläsuunnassa pitkänmallinen alue Reinin ja Vogeesien välissä. Se rajoittui Saksaan idässä ja pohjoisessa, Sveitsiin ja Franche-Comtéhen etelässä sekä Lorraineen lännessä. Alue oli jaettu kahteen departementtiin: Haut-Rhin ja Bas-Rhin (Ylä-Rein ja Ala-Rein). Ne ovat vuoden 2016 alusta alkaen olleet Grand Estiin kuuluvia departementteja.
Metsiä Alsacessa on erityisesti Vogeeseilla ja Bas-Rhinin alueella (Haguenaun metsät). Korkein kohta on Grand Ballon -vuori, joka on 1 424 metriä korkea. Alsacessa tärkein joki – aluetta rajaavan Reinin ohella – on Ill.
Alsacen ilmasto on puolimannermainen kylmine ja kuivine talvineen ja kuumine kesineen. Vogeesien takia alueella sataa vähän.
Historia

Vuoden 1500 eaa. tienoilla keltit alkoivat asuttaa Elsassia ja aloittivat maanviljelyn. Vuoteen 58 eaa. mennessä roomalaiset olivat vallanneet alueen ja tehneet siitä merkittävän viininviljelyalueen. Suojellakseen tärkeitä viljelyksiä roomalaiset rakensivat linnoituksia ja sotilasleirejä, joista monet ovat olleet perustana nykyisille asutuskeskuksille.
Rooman valtakunnan luhistuessa Elsassista tuli alemannien aluetta. Germaaniset alemannit olivat maanviljelijöitä, ja heidän kielestään on kehittynyt nykyinen elsassin murre. Toinen germaanikansa, frankit, valloitti Elsassin 400-luvulla, ja siitä tuli myöhemmin osa Austrasian kuningaskuntaa.
Myöhemmin Elsassista tuli osa Pyhää saksalais-roomalaista keisarikuntaa, ja sen eteläosa oli Habsburgien suvun hallussa 30-vuotisen sodan loppuun vuoteen 1648, jolloin tuo omistus siirrettiin Westfalenin rauhassa Ranskalle. 1100- ja 1200-luvuilla Elsass oli vaurasta seutua, mutta kovat talvet, huonot sadot ja musta surma lopettivat onnen 1300-luvulla. Vaikeuksista syytettiin juutalaisia, mikä johti julmiin vainoihin vuosina 1336 ja 1339. Renessanssin aikana Elsass vaurastui uudestaan Habsburgien alaisuudessa.
Elsass ja Lothringen ovat pitkään olleet kiisteltyjä alueita Ranskan ja Saksan välillä. Ne liitettiin tiukasti Ranskan yhteyteen Ludvig XIV:n aikana. 500-luvulta lähtien alueella oli asunut saksalaisia, jotka vastustivat ranskalaistamispyrkimyksiä. Vuosien 1870–1871 Saksan–Ranskan sodan jälkeen alueet liitettiin uuteen Saksan keisarikuntaan, mikä johti noin 50 000 pakolaisen lähtemiseen Ranskaan. Elsass-Lothringenin provinssi säilyi Saksan osana ensimmäisen maailmansodan loppuun asti, jolloin se taas siirtyi Ranskalle.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen saksalaistaminen vaihtui taas ranskalaistamiseksi. Saksan kielen käyttö kiellettiin, ja ranskan kielestä tuli pakollinen.
Saksa liitti alueen jälleen itseensä vuonna 1940 toisen maailmansodan aikana. Elsass (Alsace) yhdistettiin Badeniin ja Lothringen liitettiin hallinnollisesti Saarlandiin. Valloitus päätti saksalaisten syrjimisen mutta toi tilalle kansan vihaaman natsihallinnon. Sodan runtelema alue palautui Ranskalle vuoden 1944 lopulla. Vuosina 1945–1984 saksan kielen käyttö sanomalehdissä oli rajoitettu 25 prosenttiin. Viime vuosina kulttuurisia vapauksia on hiljalleen palautettu.
Väestö

Alsacen väkiluku oli vuonna 2012 1 859 900 asukasta. Väestötiheys alueella on 224 as/km², mikä teki siitä Ranskan eurooppalaisista alueista kolmanneksi tiheimmin asutun. Alsace on Ranskan kasvualueita, ja sen väkiluvun arvellaan nousevan noin kahteen miljoonaan vuoteen 2030 mennessä.
Alsacen puhutuin kieli on ranska. Siellä puhutaan myös elsassin murretta, joka kuuluu yläsaksalaiseen kieliryhmään ja muistuttaa lähimmin Sveitsin saksaa. Alsacen pohjoisimmissa osissa puhutaan myös frankkilaisia murteita.
Alsace on nopeasti kehittymässä täysin ranskankieliseksi alueeksi. Vanhemmat ihmiset puhuvat elsassia kotonaan, mutta nuoremmat sukupolvet käyttävät ranskaa. Suurin osa alle 30-vuotiaista ei enää ymmärrä elsassia.
Suurin osa Alsacen asukkaista on katolilaisia, mutta alueella on myös merkittävä protestanttinen vähemmistö.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alsace Wikimedia Commonsissa
Alsacen perinteinen lippu.
Richard Axel

| Richard Axel |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. heinäkuuta 1946
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  Neurobiologia, neurologia ja fysiologia
Palkinnot:   Nobelin lääketieteen palkinto (2004)
Richard Axel (s. 2. heinäkuuta 1946, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen hermotutkija. Hän sai lääketieteen Nobel-palkinnon vuonna 2004 yhdessä Linda B. Buckin kanssa. He saivat sen uraauurtavista hajuaistia koskevista tutkimuksistaan.
Axel syntyi puolanjuutalaisille siirtolaisille ja varttui Brooklynissa. Hän valmistui Columbian yliopistosta 1967 ja Johns Hopkinsin yliopistosta 1971.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Richard Axel Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
1901–1925:  1901: Behring  1902: Ross  1903: Finsen  1904: Pavlov  1905: Koch  1906: Golgi, Ramón y Cajal  1907: Laveran  1908: Metšnikov, Ehrlich  1909: Kocher  1910: Kossel  1911: Gullstrand  1912: Carrel  1913: Richet 1914: Bárány  1919: Bordet  1920: Krogh  1922: Hill, Meyerhof  1923: Banting, Macleod 1924: Einthoven
1926–1950:  1926: Fibiger  1927: Wagner-Jauregg  1928: Nicolle  1929: Eijkman, Hopkins  1930: Landsteiner  1931: Warburg  1932: Sherrington, Adrian  1933: Morgan  1934: Whipple, Minot, Murphy  1935: Spemann  1936: Dale, Loewi  1937: Szent-Györgyi  1938: Heymans  1939: Domagk  1943: Dam, Doisy  1944: Erlanger, Gasser  1945: Fleming, Chain, Florey  1946: Muller  1947: C. Cori, G. Cori, Houssay  1948: Müller  1949: Hess, Moniz 1950: Kendall, Reichstein, Hench
1951–1975:  1951: Theiler  1952: Waksman  1953: Krebs, Lipmann  1954: Enders, Weller, Robbins  1955: Theorell  1956: Cournand, Forssmann, Richards  1957: Bovet  1958: Beadle, Tatum, Lederberg  1959: Ochoa, Kornberg  1960: Burnet, Medawar  1961: Békésy  1962: Crick, Watson, Wilkins  1963: Eccles, Hodgkin, Huxley  1964: Bloch, Lynen  1965: Jacob, Lwoff, Monod  1966: Rous, Huggins  1967: Granit, Hartline, Wald  1968: Holley, Khorana, Nirenberg  1969: Delbrück, Hershey, Luria  1970: Katz, Euler, Axelrod  1971: Sutherland  1972: Edelman, Porter  1973: Frisch, Lorenz, Tinbergen  1974: Claude, Duve, Palade  1975: Baltimore, Dulbecco, Temin
1976–2000:  1976: Blumberg, Gajdusek 1977: Guillemin, Schally, Yalow  1978: Arber, Nathans, Smith  1979: Cormack, Hounsfield  1980: Benacerraf, Dausset, Snell  1981: Sperry, Hubel, Wiesel  1982: Bergström, Samuelsson, Vane  1983: McClintock  1984: Jerne, Köhler, Milstein  1985: Brown, Goldstein  1986: Cohen, Levi-Montalcini  1987: Tonegawa  1988: Black, Elion, Hitchings  1989: Bishop, Varmus  1990: Murray, Thomas  1991: Neher, Sakmann  1992: Fischer, Krebs  1993: Roberts, Sharp  1994: Gilman, Rodbell  1995: Lewis, Nüsslein-Volhard, Wieschaus  1996: Doherty, Zinkernagel  1997: Prusiner  1998: Furchgott, Ignarro, Murad  1999: Blobel  2000: Carlsson, Greengard, Kandel
2001–:  2001: Hartwell, Hunt, Nurse  2002: Brenner, Horvitz, Sulston  2003: Lauterbur, Mansfield  2004: Axel, Buck  2005: Marshall, Warren 2006: Fire, Mello 2007: Capecchi, Evans, Smithies 2008: zur Hausen, Barré-Sinoussi, Montagnier 2009: Blackburn, Greider, Szostak 2010: Edwards 2011: Beutler, Hoffmann, Steinman 2012: Gurdon, Yamanaka 2013: Rothman, Schekman, Südhof 2014: O’Keefe, M.-B. Moser, E. Moser 2015: Campbell, Ōmura, Tu 2016: Ōsumi 2017: Hall, Rosbash, Young 2018: Allison, Honjo 2019: Kaelin, Ratcliffe, Semenza 2020: Alter, Houghton, Rice 2021: Julius, Patapoutian 2022: Pääbo 2023: Karikó, Weissman 2024: Ambros, Ruvkun
Riitta Snellman

Riitta Snellman on suomalainen televisiotoimittaja, joka teki uransa Mainostelevision ajankohtaistoimituksessa.
Snellman siirtyi vuonna 1981 MTV:hen Suomen Tietotoimistosta ja toimi aluksi MTV:n uutisten ulkomaantoimittajana, sitten uutispäällikkönä ja uutisankkurina, kunnes ryhtyi toimittamaan ja tuottamaan katsottua ja kehuttua Sunnuntairaportti-ajankohtaisohjelmaa (aluksi nimellä Sunnuntaitelevisio). Vuosina 1997–2001 hän oli MTV:n kirjeenvaihtajana Washingtonissa ja toimitti sittemmin muun muassa 45 minuuttia -ajankohtaisohjelmaa. Koulutukseltaan hän on yhteiskuntatieteiden kandidaatti.
Ringer

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Ringer tai The Ringer voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Ringer, yhdysvaltalainen televisiosarja vuosilta 2011–2012
Näkymätön silmukka (The Ringer), Guy Hamiltonin ohjaama elokuva vuodelta 1952
Älyvapaa veto (The Ringer), yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 2005
Ringer, Four Tetin EP-levy vuodelta 2008
Rengastaja (engl. Ringer), Marvelin sarjakuvissa esiintyvä kuvitteellinen superrikollinen
sukunimenä:
Bertha Benz (o.s. Ringer, 1849–1944), Karl Benzin vaimo ja liikekumppani, joka suoritti ensimmäisen pitkän maantieajon bensiinikäyttöisellä autolla
Catherine Ringer (s. 1957), ranskalainen muusikko ja näyttelijä
Derek Ringer (s. 1956), brittiläinen kartanlukija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ringer”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Revheimin lurit

Revheimin lurit (lue venyttämällä: lūr) ovat Rogalandin Hafrsfjordin läheltä Norjasta löydetyt lurit, jotka on ajoitettu noin 800 eaa. eli ne ovat Skandinavian pronssikauden Monteliuksen periodilta V.
Historiaa

Heinäkuussa vuonna 1894 olivat Revheimin maatilan työntekijät kaivamassa kuivatusojaa laajalla Revheimsmyran suolla. Ojan pohjalta paljastuivat muutamat pronssiputket, jotka makasivat suon hiekkaista pohjaa vasten. Lähistöllä työskennellyt maatalousinsinööri A. Grimnes saapui paikalle ja dokumentoi ojan ja löydökset muistivihkoonsa. Tämän jälkeen toimitettiin sekä piirrokset että lurien kappaleet Stavangerin arkeologiseen museoon.
Läheiseltä kalliolta, joka sijaitsee 200–300 metrin päässä, on vuonna 1870 löydetty kalliopiirroksia. Tutkijat uskovat, että kalliopiirrokset ja lurit ovat samanikäisiä.
Lurit olivat löydettäessä hyvässä kunnossa. Vuonna 1958 soittivat kaksi stavangerilaista Franz Dørr ja Georg Dørr (isä ja hänen poikansa) lureja, ja vielä vuonna 1961 Gunnar Rugstad soitti luria. Pronssiseppä Andy Taylor on valmistanut lureista replikat.