stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Partenavia

Partenavia P57
Partenavia (Partenavia Costruzioni Aeronautice SpA) on italialainen lentokonetehdas lähellä Napolia.
Partenavia-yhtiö perustettiin vuonna 1952. Sen perustivat veljekset  Luigi ja Paolo Pascale. Yhtiön tavoite oli kehittää lentokoneita italialaisille ilmailukerhoille.
Yhtiön ensimmäinen lentokone oli  P.48 Astore, joka lensi vuonna 1948. Yhtiön kaikki koneet koodattiin "P piste vuosiluku" -tyyliin. Vuonna 1953 seurasi toinen lentokone, P.52 Trigotto, ja vuonna 1955 P.55 Tornado. Tornado menestyi hyvin Italian lentokilpailuissa. Nelipaikkainen ylätaso P.57 Fachiro valmistui vuonna 1957. Seuraava onnistunut konetyyppi oli P.64 Oscar, jota rakennettiin myös Etelä-Afrikassa lisenssillä. Siellä se tunnettiin nimellä RSA.200. Seuraavat lentokoneet olivat P.66C ja P.68, joka oli yhtiön ensimmäinen kaksimoottorinen lentokone.
Vuonna 1986 veljekset perustivat S.R.L. Costruzioni Aeronautiche Tecnam -yhtiön.
Sami Partanen (jääkiekkotuomari)

Sami Partanen (s. 4. huhtikuuta 1975 Puumala) on suomalainen jääkiekkoerotuomari. Partanen on ammatiltaan autonkuljettaja. Hän pelasi itse jääkiekkoa B-junioreihin asti Savonlinnassa ja Imatralla. Hänen tuomariseuransa on Hyvinkään Jääkiekkotuomarit.
Partanen aloitti tuomaroinnin Jääkiekon SM-liigassa kaudella 2003–2004, ja on tuominnut kauden 2007–2008 jälkeen yhteensä 102 liigaottelua. SM-liigatuomaroinnin lisäksi hän on viheltänyt otteluita Karjala-turnauksissa, MM-kilpailuissa ja nuorten maaotteluissa. Hän oli tuomarina vuoden 2010 alle 18-vuotiaiden MM-kilpailujen loppuottelussa. Hän päätti huippusarjatuomaroinnin vuoden 2011 MM-kisoihin.
Partasella on vaimo ja kaksi lasta. Vapaa-ajalla hän harrastaa hiihtoa ja lenkkeilyä.
Luettelo Suomen sodan joukoista

Luettelo Suomen sodan joukoista listaa Suomen sodassa 1808–1809 taistelleet Ruotsi-Suomen ja Venäjän keisarikunnan maa- ja merivoimien joukot.
Ruotsalaiset joukot

Ruotsalaiset joukot oli jaettu prikaateihinten. Joukkojen organisaatio koki toistuvia muutoksia sodan aikana ja johtajia vaihdettiin monta kertaa. Seuraavat prikaatit toimivat sodan aikana. Kolmen ensimmäisen prikaatin alle lisätty rykmentit ja niiden johtajat sodan alussa:
1. prikaati (komentaja August Fredrik Palmfelt)
Uudenmaan jalkaväkirykmentti (von Döbeln)
Porin jalkaväkirykmentti (Stjernvall)
Uudenmaan jääkäripataljoonasta osa
Uudenmaan rakuunaryhmentistä osa
Suomen tykistöryhmentistä 2 patteria
2. prikaati (komentaja Carl Johan Adlercreutz)
Turun jalkaväkirykmentti (Fleming)
Hämeen jalkaväkirykmentti (von Platen)
Uudenmaan jääkäripataljoonasta osa
Uudenmaan rakuunaryhmentistä osa
Suomen tykistöryhmentistä 2 patteria
3. prikaati (komentaja Hans Henrik Gripenberg)
Savon jääkärirykmentti (Sandels)
Suomen tykistöryhmentistä 2 patteria
Karjalan jääkärit (Aminoff)
Savon tykistökomppania
Karjalan rakuunat
4. prikaati/Savon prikaati (komentajia Johan Adam Cronstedt, Nils Cedergren)
5. prikaati (Johan August Sandels).
Ruotsalaiset joukot > Jalkaväki > Ruotujalkaväki

Turun läänin jalkaväkirykmentti
Porin läänin jalkaväkirykmentti
Hämeen läänin jalkaväkirykmentti
Uudenmaan läänin jalkaväkirykmentti
Savon ja Savonlinnan läänin jalkaväkirykmentti
Pohjanmaan jalkaväkirykmentti
Hämeen jääkäripataljoona
Uudenmaan jääkäripataljoona
Kajaanin pataljoona
Ruotsalaiset joukot > Jalkaväki > Värvätty jalkaväki

Savon jääkärirykmentti
Adlercreutzin rykmentti
Jägerhornin rykmentti
Leskikuningattaren henkirykmentti
Karjalan jääkärijoukko (ruots. jägerkåren) (Vahvuudeltaan vastasi jääkäripataljoona, mutta oli jaettuna kahdeksi pataljoonaosastoksi.)
Ruotsalaiset joukot > Jalkaväki > Vapaaehtoisjoukot

Gyllenbögellin vapaapataljoona
Gyllenbögellin tarkkampujapataljoona (Vastaa jääkäripataljoonaa)
Heinziuksen vapaakomppania
Sahlsteinin vapaakomppania
Ruotsalaiset joukot > Ratsuväki

Uudenmaan rakuunarykmentti
Karjalan rakuunat
Ruotsalaiset joukot > Kenttätykistö

Suomen Tykistörykmentti
10 patteria (tykkikomppaniaa)
Hämeenlinnan ja Helsingin varikot
Savon Tykistökomppania
10 tykkiä
Ruotsalaiset joukot > Viaporin varusväki sodan alussa

Leskikuningattaren henkirykmentti (2 pataljoonaa)
Jägerhornin rykmentistä 1 pataljoona
Adlercreuzin rykmentistä 4 pataljoonaa
Varaväkeä 4 pataljoonaa.
Ruotsalaiset joukot > Meriväki > Armeijan Laivasto Suomen merialueella

Sveaborgin Eskaaderi
Turun Eskaaderi
Ruotsalaiset joukot > Meriväki > Armeijan Laivasto Suomen järvialueella > Saimaan Laivasto

Varkauden Laivastoasema "Laivanlinna"
Ristiinan (Christina) Laivastoasema
Ruotsalaiset joukot > Meriväki > Armeijan Laivasto Suomen järvialueella > Päijänteen Laivasto

Joitakin aluksia (mahdollisesti myös muillakin alueen suurista järvistä)
Ruotsalaiset joukot > Meriväki > Laivanrakentajakomppaniat

Pedersöre
Kruunupyy
Venäläiset joukot

Toisin kuin ruotsalaiset joukot venäläiset joukot jakaantuivat divisiooniin. Sodan alussa divisioonia oli kolme:
21. divisioona (komentaja (Pjotr Bagration)
Velikolutsin jalkaväkirykmentti
Nevskin jalkaväkirykmentti
Libaun jalkaväkirykmentti
2. jääkärirykmentti
25. jääkärirykmentti
26. jääkärirykmentti
2 eskadroonaa husaareja
kasakoita
18 kevyttä kanuunaa
17. divisioona (komentaja Nikolai Kamenski
Brestin jalkaväkirykmentti
Lappeenrannan jalkaväkirykmentti
Krementshugin jalkaväkirykmentti
Minskin jalkaväkirykmentti
30. jääkärirykmentti
31. jääkärirykmentti
2 eskadroonaa husaareja
2 eskadroonaa rakuunoita
4 eskadroonaa kasakoita
16 kevyttä ja 12 raskasta kanuunaa
5. divisioona (komentaja Nikolai Tutškov)
Sievskin jalkaväkirykmentti
Kalugan jalkaväkirykmentti
Permin jalkaväkirykmentti
Mohiljevin jalkaväkirykmentti
23. jääkärirykmentti
24. jääkärirykmentti
2 eskadroonaa husaareja
200 kasakkaa
8 kevyttä ja 16-18 raskasta kanuunaa
Elokuussa 1808 lisäksi
Peter Wittgensteinin johtama divisioona
Dmitry Golitsynin johtama divisioona
Venäläiset joukot > Jalkaväki

11 rykmenttiä tavallista jalkaväkeä
7 rykmenttiä jääkäreitä
Venäläiset joukot > Ratsuväki

4 eskadroonaa rakuunoita
7 eskadroonaa husaareita
8 sotniaa kasakoita
Venäläiset joukot > Kenttätykistö

6 kevyttä patteria
3 raskasta patteria
1 jaos ratsastavasta patterista
Venäläiset joukot > Muut joukot

1 pioneerikomppania
Huoltokuormastoja
Sanitäärijoukkoja
Paritanssi

Tangoa Argentiinassa.
Paritanssi on tanssia, jota kaksi ihmistä tanssivat yleensä kosketuksissa toisiinsa. Yhteisellä tanssikuviolla, koreografialla, on merkittävä sija tapahtumassa.
Tanssiparin osapuolilla on molemmilla oma roolinsa. Yleensä mies on viejä ja nainen seuraaja. Viejä siirtää yhteistä painopistettä haluamaansa suuntaan ja näin viestii parilleen tulevasta liikkeestä. Samalla seuraaja ottaa askeleen osoitettuun suuntaan. Tarvittavat voimat eivät ole kovin suuria ja molemmat tanssijat kannattavat itsensä suurimman osan aikaa. Askeleilla on viejän ja musiikin osoittama rytmi. Viejä tulkitsee musiikin liikkeeksi ja ohjaa seuraajaa. Seuraaja saa myös tarvittaessa tukea viejästä.
Paritanssilla on sosiaalinen ja emotionaalinen ulottuvuus. Se ilmentää myös ihmisten seksuaalisia tunteita.
Paritansseja

boogie woogie
cha-cha
danzón
foxtrot
fusku
jenkka
habanera
hambo
humppa
jive
paso doble
mambo
marinera
merengue
polkka
quickstep
rumba
salsa
samba
tango
valssi
Kirjallisuutta

Metsäketo, Martti & Rehnström, Seppo: Komppia ikä kaikki. Tanssimusiikin käsikirja : muusikoille, laulajille, tanssijoille.  Helsinki:  Selvät Sävelet, 2011.  ISBN 9789519548036
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://tanssi.net/keskustelu/projektit/seinajoki/niiniluoto.html (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.uta.fi/laitokset/mustut/paritanssi.pdf
Partavero

Venäläinen partaveropoletti vuodelta 1705.
Partavero tarkoittaa parrasta perittävää veroa.
Partoja on verotettu historian aikana eri puolilla maailmaa. Lyykiassa partoja verotettiin jo antiikin aikana. Kiinan keisari Ming-Taizu Hongwu otti partaveron käyttöön 1300-luvulla rahoittaakseen kesäpalatsinsa uudistusta. Englannin kuningas Henrik VIII sääti partaveron vuonna 1535 ja hänen tyttärensä Elisabet I vaati kaksi viikkoa vanhemmista parroista veron. Myös Ranskan kuningas Frans I verotti parrakkaita kirkonmiehiä 1500-luvulla.
Venäjällä säädettiin partavero 1698. Parta oli Venäjällä 1600-luvulla muotia, kun länsimaissa suosittiin jo sileää leukaa. Pietari Suuri halusi länsimaistaa Venäjää ja kielsi alamaisiltaan parran käytön. Kielto aiheutti nurinaa ja se kumottiin pian. Tilalle tuli partavero. Köyhiltä vero oli kopeekan tai pari, rikkailta tukku ruplia. Kirkonmiehet oli vapautettu verosta. Veronmaksusta sai kuitiksi kuparisen, pronssisen tai hopeisen poletin. Tarvittaessa poletti tuli näyttää partaverotarkastajalle. Partaveron käytön syy oli Suuren Pohjan sodan rahoittaminen. Polettien valmistus loppui 1725, mutta partavero oli voimassa vuoteen 1772 asti. Jos joku halusi pitää partansa, mutta ei pystynyt maksamaan siitä veroa, hänet karkotettiin pakkotyöhön.
Venäläinen partaveropoletti on numismaattinen keräilykohde. Monet markkinoilla liikkuvista poleteista ovat uudislyöntejä, joita Venäjän rahapaja valmisti keräilijöitä varten aina 1900-luvun alkuun asti. Uudislyönneistä käytetään nimeä novodel. Aidot partaveropoletit ovat harvinaisia.
Parti progressiste soudanais

Parti progressiste soudanais oli poliittinen puolue Ranskan Sudanissa vuosina 1946–1958.
Fily Dabo Sissokon kannattajien perustama PPS oli ranskalaismielinen konservatiivinen puolue, joka edusti siirtomaaviranomaisten ja perinteisten ryhmien näkökantoja. Vuoden 1956 vaaleissa se menetti asemansa Union soudanaise – Rassemblement démocratique africain -puolueelle. Vuonna 1958 PPS otti nimen Parti du régroupement soudanais. Samana vuonna Sissoko liittyi US–RDA:han ja puolue lopetti toimintansa.
Parsifal

Parsifal ja Kondwiramur. 1400-luvun käsikirjoitus
Parsifal on Wolfram von Eschenbachin keskiaikainen ritarieepos. 24 812 säettä käsittävä Parsifal syntyi 1200-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä. Tarinassa yhdistyvät kaksi suurta traditiota: taru pyhästä Graalista sekä kuningas Arthurin (Artusin) pyöreän pöydän ritareiden tarinat.
Eschenbachin tarinassa Parsifal oli ylhäisen ritari Gahmuretin poika, joka ei ehtinyt koskaan nähdä isäänsä elävänä. Parsifalin äiti, kuningatar Herzeleide, joka halusi poikansa välttävän kuuluisan ritari-isänsä kohtalon, kasvatti poikansa metsämajassa, ettei tämä saisi koskaan kuulla sanaakaan ritariudesta. Pahaksi onneksi murrosikäinen Parsifal kohtasi metsässä Artusin ritareita, joita hän aluksi luuli jumaliksi. Upeista ritarivarusteista viehättynyt Parsifal halusi myös ritariksi, joten äiti, joka halusi poikansa palaavan takaisin luokseen, varusti matkalle lähtevän poikansa surkealla hevosella, hullunkurisilla vaatteilla ja kelvottomilla matkaohjeilla. Herzeleide kuitenkin kuoli Parsifalin tietämättä sydänsuruun välittömästi kun tämä oli kadonnut äitinsä näkyvistä.
Kehnoista ohjeista ja varustuksestaan huolimatta Parsifal onnistui pääsemään Artusin hoviin, jossa hän kuuli Graalista. Täydellisyyttä tavoittelevana, vilpittömänä ja hiukan naiivina mutta kuninkaallisen olemuksen omaavana nuorukaisena hän halusi löytää myös tämän myyttisen esineen, jota pyöreän pöydän ritarit etsivät. Eräänä yönä Parsifal tietämättään yöpyykin Graalin linnassa, mutta koska hän ei osaa osoittaa oikeanlaista myötätuntoa linnassa asuvalle, kärsivälle kuninkaalle, Anfortakselle, heitetään hänet aamulla linnasta ulos. Kun Artusin ritarit myöhemmin saavat kuulla Parsifalin kokemuksesta, saa Parsifal tietää olleensa linnassa, jota kaikki ritarit etsivät. Kiusaantunut Parsifal päättää löytää linnan ja Graalin uudestaan, mutta tällä kertaa sen löytäminen ei olekaan yhtä helppoa. Pitkän tien kuljettuaan Parsifal lopulta löytää etsimänsä.
Eschenbachin teoksessa kuvataan laajasti myös ritari Gawanin seikkailuja, joka oli Artusin sisarenpoika ja Kundrien veli, ja etäistä sukua Parsifalille.
Parsifalia pidetään yhtenä saksankielisen kirjallisuuden varhaiskauden suurimmista klassikoista , sekä  erinomaisena kuvauksena ihmisen kasvusta nuoruuden tietämättömyydestä ja vilpittömyydestä oikeanlaiseen nöyryyteen ja tietoisuuteen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Parzival kokotekstinä ('Bibliotheca Augustana') (saksaksi)
Parti malien du travail

Parti malien du travail eli PMT oli poliittinen puolue Malissa.
Malin työn puolue PMT sai alkunsa välitöntä itsenäisyyttä vuoden 1958 perustuslakiäänestyksessä vaatineesta Afrikan itsenäisyyspuolueesta PAI:stä. Marraskuussa 1959 osa PAI:n Ranskan Sudanin osastosta liittyi Sudanin liittoon ja osa jatkoi itsenäisenä puolueena.
PMT oli linjaltaan marxilainen puolue, joka ei hyväksynyt Sudanin liiton ”afrikkalaista sosialismia”. Sen aktivistit koostuivat lähinnä sivistyneistöstä. Puolueen toiminta oli puolittain salaista 1960-luvun alusta lähtien. Vuoden 1968 vallankaappauksen jälkeen sen johtajat vangittiin lähes kahden vuoden ajaksi.
Presidentti Moussa Traorén yksipuoluejärjestelmää vastustaneet järjestöt perustivat vuonna 1986 Dakarissa Front national démocratique et populaire -yhteenliittymän, jonka pohjalta muodostettiin lokakuussa 1990 Alliance pour la démocratie au Mali. PMT sulautui Adéma-PASJ:iin vuonna 1991.
Abdrahamane Baba Tourén johtaman PMT:n aktivisteihin kuuluivat muun muassa myöhempi presidentti Alpha Oumar Konaré, pääministeri Soumeylou Boubèye Maïga, toimittaja Cheick Mouctary Diarra, ministerit Ousmane Sy ja N’Golo Traoré sekä puuvillayhtiö CMDT:n johtaja Boubacar Sada Sy, jotka olivat kaikki soluttautuneet Moussa Traorén hallinnon rakenteisiin.
Partikulaari

Partikulaari eli yksilöolio tarkoittaa metafysiikassa universaalin eli yleiskäsitteen yksittäistä ilmentymää. Esimerkiksi jokainen yksittäinen omena on omenan universaalin (tyypin,  luonnollisen luokan, idean tms.) ilmentymä, ja Sokrates on ihmisen universaalin ilmentymä.
Muun muassa P. F. Strawson on tehnyt eron partikulaarien ja yksilöiden välille määrittelemällä partikulaarin identiteetin omaavaksi aika-avaruudessa sijaitsevaksi yksilöksi. Seurauksena kaikki partikulaarit ovat yksilöitä, mutta kaikki yksilöt eivät ole partikulaareja. Ei-partikulaarisia yksilöitä ovat hänen mukaansa mm. ominaisuudet, luvut, väittämät ja tosiasiat.
Yksittäinen partikulaari voi olla yhtä aikaa ilmentymä monesta universaalista. Esimerkiksi Sokrates on paitsi ihmisen myös filosofin ja tylppänenäisen ilmentymä. Partikulaarit voivat olla joko konkreettisia, kuten omena, tai abstrakteja, kuten esimerkiksi matemaattinen joukko. Joskus jälkimmäisten tapauksessa puhutaan kuitenkin erikseen abstrakteista partikulaareista.
Onni Paronen

Vääpeli Paronen MT-229:n ohjaamossa 9. kesäkuuta 1943.
Onni Kullervo Paronen (2. tammikuuta 1918 Viipuri – 22. elokuuta 2010 Oulu) oli suomalainen lentomestari ja hävittäjälentäjä, joka saavutti talvi- ja jatkosodan aikana kaikkiaan 12,5 ilmavoittoa Fokker D.XXI, Fiat G.50 ja Messerschmitt Bf 109 -hävittäjäkoneilla.
Paronen oli Suomen ilmavoimien palveluksessa vuoteen 1955 asti, jonka jälkeen toimi Pohjolan Voima Oy:n lentäjänä vuoteen 1965.
Kirjallisuutta

Paronen, Heikki: Onni Paronen - lentomestari Utista.  Apali Oy, 2009.  ISBN 9789525026849
Aiheesta muualla

Onni Paronen (ranskaksi)
Pariisin Notre-Dame

| Pariisin Notre-Dame |
| --- | --- |
 Vuoden 1889 painoksen kuvitusta.
Kirjailija:  Victor Hugo
Julkaistu:  1831
Suomennos
Suomentaja:  Huugo Jalkanen
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1915, tarkistettu laitos 1954
Sivumäärä:  523
ISBN:  951-0-20149-9
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Pariisin Notre-Dame (ransk. Notre-Dame de Paris) on Victor Hugon vuonna 1831 julkaistu romaani. Teos on kuvaus keskiajan Pariisista. Se kertoo Notre-Damen katedraalin kellonsoittajan eli ulkonäöltään epämuodostuneen Quasimodon, romanityttö Esmeraldan sekä arkkidiakoni Claude Frollon tarinan. Keskeisiä henkilöhahmoja ovat myös runoilija Gringoire ja kapteeni Febus, johon Esmeralda rakastuu.
Romaanista on tehty lukuisia elokuvasovituksia, kuten William Dieterlen ohjaama Notre Damen kellonsoittaja (1939) ja Disneyn piirroselokuva Notre Damen kellonsoittaja (1996). Romaaniin perustuen on tehty vuonna 1998 myös musikaali, jonka säveltäjä on Richard Cocciante ja sanoittaja Luc Plamondon.
Juonitiivistelmä

Tarina alkaa narrienjuhlasta Pariisissa, Ranskassa, kun kellonsoittaja Quasimodo tuodaan yleisön eteen kruunattavaksi. Samaan aikaan Esmeralda, kaunis romanityttö, vetää katseita puoleensa. Häneen ihastuu muun muassa arkkidiakoni Claude Frollo. Frollo on ristiriidassa tunteidensa ja kirkon sääntöjen kanssa, mutta pian hän määrää Quasimodon kaappaamaan Esmeraldan luokseen. Febus ja hänen sotilaansa pelastavat kuitenkin Esmeraldan.
Quasimodo tuomitaan teoistaan häpeäpaaluun. Ollessaan häpeäpaalussa hän pyytää vettä. Vain Esmeralda näkee hänen janonsa ja tarjoaa Quasimodolle juotavaa, minkä johdosta Quasimodo rakastuu Esmeraldaan.
Myöhemmin Esmeraldaa syytetään Febuksen murhan yrittämisestä. Syyllinen on todellisuudessa Frollo, joka on mustasukkainen nähdessään Esmeraldan ja Febuksen yhdessä. Esmeraldaa kidutetaan tunnustuksen saamiseksi ja hänet tuomitaan hirtettäväksi. Kun Esmeraldaa viedään vankilaan, Quasimodo syöksyy alas kellonköydellä ja vie Esmeraldan katedraaliin, josta hän saa turvapaikan.
Frollo kuitenkin kertoo myöhemmin runoilija Gringoirelle, että Esmeralda on menettänyt oikeutensa turvapaikkaan eikä tämä voi enää piileksiä katedraalissa. Hän kertoo myös, että Esmeraldaa tullaan viemään pois katedraalista teloitettavaksi. Clopin, katuesiintyjä ja varas, kuulee Gringoirelta tapahtuneesta ja johtaa Pariisin rikolliset hyökkäykseen Esmeraldan pelastamiseksi.
Kun Quasimodo näkee rikolliset, hän olettaa heidän tulleen satuttamaan Esmeraldaa ja ajaa heidät pois. Paradoksaalisesti hän myös olettaa, että kuninkaan miehet ovat tulleet pelastamaan hänet ja yrittää auttaa heitä löytämään Esmeraldan. Esmeraldan pelastavat Frollo ja Gringoire, mutta koska Esmeralda ei vieläkään tunne vastarakkautta Frolloa kohtaan, tämä luovuttaa hänet kuninkaan sotilaille ja katsoo, kun Esmeralda hirtetään. Quasimodo raivostuu Frollon teosta ja tyrkkää tämän katedraalin korkeuksista alas kohti kuolemaa.
Kirjan viimeinen osa on omistettu Quasimodon rakkaudelle.
Juonitiivistelmä > Henkilöitä

Esmeralda – Teoksen päähenkilö. Nuori, kaunis ja ystävällinen romanityttö, jota aluksi ihaillaan esiintymistaitojensa vuoksi, mutta myöhemmin vihataan ja syytetään noituudesta. Narrienjuhlassa Esmeralda osoittaa ainoana henkilönä  Quasimodolle lempeyttä ja tämä saa Quasimodon rakastumaan Esmeraldaan. Esmeraldaa rakastaa myös Claude Frollo mutta Esmeralda itse rakastaa kapteeni Febusta. Esmeralda omistaa myös Djali-vuohen, jolle Esmeralda on opettanut näppäriä temppuja, jotka ikävästi edesauttavat Esmeraldaan kohdistuneiden noituusepäilyjen syntymistä.
Claude Frollo – Teoksen antagonisti, Notre-Damen arkkidiakoni, joka on pakkomielteisen rakastunut Esmeraldaan.
Quasimodo – Notre-Damen kuuroutunut, kyttyräselkäinen kellonsoittaja. Hänet on hylätty lapsena katedraalin portaille.
Febus de Chateaupers – Kapteeni, joka pelastaa Esmeraldan Quasimodon kaappaukselta. Esmeralda rakastuu pelastajaansa.
Pierre Gringoire – Köyhä runoilija, joka joutuu ongelmiin päätyessään vahingossa Pariisin rikollisten asuttamalle laita-alueelle. Säilyttääkseen alueen salaisen sijainnin  Gringoiren on joko kuoltava tai naitava romani. Vaikka Esmeralda ei rakasta Gringoirea, hän säälii runoilijaa ja nai tämän.
Jehan Frollo – Arkkidiakonin nuorempi veli, joka pyrkii parantamaan elämäntilannettaan.
Ludvig XI – Ranskan kuningas.
Clopin Trouillefou – Varkaiden kuningas, joka johtaa hyökkäystä Notre-Dameen pelastaakseen Esmeraldan.
Teemat

Kuten kirjan nimi Pariisin Notre-Dame osoittaa, sekä katedraali että Pariisin kaupunki ovat hyvin tärkeässä asemassa koko teoksen ajan. Katedraali oli 1820-luvulla pahoin rappeutunut ja monet halusivat purkaa sen. Romaanin ansiosta ­siitä tuli yksi Pariisin tunnusmerkeistä. Tärkeänä teemana on myös kohtalo. Kirjan johdannossa Victor Hugo kirjoittaa löytäneensä sanan ANArKH ’kohtalo’ kaiverrettuna katedraalin seinään. Hänen mukaansa tuo sana, etenkin sen kuolettava ja melankolinen merkitys, tekivät häneen syvän vaikutuksen.
Teoksen teemoina ovat myös muun muassa keskiajan mystiikka, uskollisuus, rakkaus, elämä ja kuolema.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pariisin Notre-Dame Wikimedia Commonsissa
Pariisin Notre-Dame suomeksi Gutenberg-projektissa
Pariisin Notre-Dame englanniksi Gutenberg-projektissa (englanniksi)
Paronihaimonni

| Paronihaimonni |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Monnikalat Siluriformes
Heimo::  Haimonnit Pangasiidae
Suku::  Pangasius
Laji::  sanitwongsei
Kaksiosainen nimi
 Pangasius sanitwongsei  Smith, 1931 
Katso myös
   Paronihaimonni Wikispeciesissä   Paronihaimonni Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Paronihaimonni (Pangasius sanitwongsei) on haimonneihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan uhanalaisena Kaakkois-Aasiasta.
Koko ja ulkonäkö

Paronihaimonni kasvaa yleensä noin 50 cm pitkäksi, mutta voi suurimmillaan saavuttaa 2,5–3 metrin pituuden ja 300 kilogramman painon. Väriltään paronihaimonni on tumman harmaa. Lajin pää on kookas ja leveä, kuonossa on neljä viiksisäiettä. Ensimmäinen selkäevä on korkea ja siinä on yksi pitkä ruoto, toinen selkäevä on pienempi. Myös rinta- ja vatsaevissä on pidentynyt ruoto. Kalan peräevä on mustakärkinen ja pyrstöevässä on syvä lovi.
Levinneisyys ja elintavat

Paronihaimonni on makean veden laji, joka elää Mekong- ja Chao Phrayajoissa Kiinasta Thaimaahan ja Kambodžaan. Tosin se voi olla hävinnyt Chao Phrayasta. Laji liikkuu kuivien- ja sadekausien mukaan joissa eri alueille. Paronihaimonnin kutuaika on juuri ennen sadekautta huhti–toukokuussa. Kalan ravintoa ovat pienemmät kalat ja äyriäiset.
Paronihaimonni on levinneisyysalueellaan suosittu ruokakala ja sitä pyydystetään verkoilla ja siimoilla. Perinteinen tapa on käyttää syöttinä kuolleita koiria tai siipikarjaa. Lajin kannan koko on pienentynyt voimakkaasti ja se luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi. Syynä tähän on liikakalastus, patojen rakentaminen, elinympäristön saastuminen ja pyytäminen akvaariokaloiksi.
Paronihaimonnia pidetään joskus myös akvaariokalana ja akvaarioista vapaaksi päästettyjä yksilöitä on tavattu muun muassa Etelä-Afrikasta.