stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mirjam Novero-Laine
Taiteellinen ura

Noveron näyttelijänlahjat pantiin merkille vuonna 1939 pääosasta operetissa Preciosa. Erityistä huomiota saivat hänen miimillinen ja äänellinen lahjakkuutensa. Hän sai syksyllä 1939 pääosan raajarikkona tyttönä näytelmässä Katonrajassa. Valinta oli Kosti Elon ja Edvin Laineen. Keväällä 1938 Laine oli kiinnittänyt huomiota Noveroon, joka esiintyi iltanäyttelijänä Salon ruusussa. Katonrajassa-näytelmässä Noverolla ja Laineella oli ensimmäinen yhteinen kohtaus. Novero näytteli Laineen tytärtä. Välirauhan aikana 1940 Novero kiinnitettiin Tampereen Työväen Teatterin iltanäyttelijäksi.
Novero oli vuosina 1941–1989 naimisissa ohjaaja-näyttelijä Edvin Laineen kanssa. Liitto päättyi Laineen kuolemaan. Novero ja Laine tapasivat toisensa Tampereen Työväen Teatterissa. Laine järjesti puolisolleen useita elokuva- ja teatteritöitä ja Novero sai kiinnityksen Suomen Kansallisteatteriin. Novero sai myös muutamia hieman isompia rooleja.
Yksityiselämä

Noveron ja Laineen esikoinen, Jarmo syntyi vuonna 1942. Jo seuraavana vuonna Jarmo oli avustajana näytelmässä Yrjänän emännän synti. Talvella 1944 poika joutui Helsinkiin hoidettavaksi kurkkukivun ja kuumeen takia. Samaan aikaan sattuivat suurpommitukset, ja pommisuojassa vietetyn yön jälkeen pojan tila heikkeni. Matka takaisin Tampereelle oli uuvuttava ja seuraavana iltana Jarmo Laine kuoli. Tuohon aikaan Novero asui Tampereella, kun taas hänen aviomiehensä oli muuttanut Helsinkiin. Mirjam Novero lopetti teatterityönsä Jarna-lapsen synnyttyä.milloin?
Novero kuoli 14. tammikuuta 1996 pitkäaikaiseen sairauteen. Hänet on haudattu miehensä Edvin Laineen kanssa Helsingin Hietaniemeen: U9-6-16.
Filmografia

Kultainen kynttilänjalka (1946)
Laitakaupungin laulu (1948)
Onnen-Pekka (1948)
Prinsessa Ruusunen (1949)
Isäpappa ja keltanokka (1950)
Niskavuoren Heta (1952)
Kunnioittaen (1954)
Niskavuori taistelee (1957)
Sven Tuuva (1958)
Pinsiön parooni (1962)
Pikku Suorasuu (1962)
Täällä Pohjantähden alla (1968)
Akseli ja Elina (1970)
Pohjantähti (1973)
Kirjallista tuotantoa

Aseisiin aviovaimot. Kirjayhtymä, Helsinki 1972
Noita Röppänä ; kuv. Lea Honka-Rentola. Tammi 1981
Kalle Kankkunen ; kuv. Anneli Qveflander. Tammi 1983
Aiheesta muualla

Mirjam Novero Elonetissä.
Mirjam Novero-Laine Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Transsendenssi

Transsendenssi eli transsendentaalisuus on filosofiassa käsite, jolla tarkoitetaan yleensä havaintokokemuksen ulkopuolelle jääviä ilmiöitä, joista ei voida saada järkitietoa. Tällainen ilmiö on transsendentti eli transsendentaali: käsityskyvyn ylittävä mysteeri.
Immanuel Kantin kehittelemä transsendentaalinen idealismi tekee eron yksilön kokemuksen ja olioiden sinänsä välille. Sen mukaan voimme tietää vain millainen on oma kokemuksemme jostakin asiasta. Tietämyksen ulkopuolelle jää millainen tuo asia todellisuudessa on.
Transendenssi on myös aistien tehostumista, jota kutsutaan yliaistillisuudeksi.
Aiheesta muualla

Bardon, Adrian: Transcendental Arguments The Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Stern, Robert: Transcendental Arguments The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Syrjämäki, Sami: Filosofian traditionaalisuudesta ja transsendentaalisuudesta. niin & näin 1/2001, 42–52.
Sinikka Nopola

| Sinikka Nopola |
| --- | --- |
 Sinikka Nopola Kirjan ja ruusun päivänä Akateemisessa kirjakaupassa Helsingissä 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. marraskuuta 1953 Helsinki
Kuollut: 13. tammikuuta 2021 (67 vuotta) Helsinki
Ammatti:  kirjailija, kolumnisti, pakinoitsija
Lapset:  1
Kirjailija
Tuotannon kieli: suomi
Pääteokset:  Heinähattu ja Vilttitossu   Risto Räppääjä
Aiheesta muualla
Sinikka Nopola
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Sinikka Marianna Nopola (26. marraskuuta 1953 Helsinki – 13. tammikuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, pakinoitsija ja kolumnisti.
Elämä

Nopola syntyi Helsingissä, mutta vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Tampereella. Perheen koti sijaitsi Pyynikinrinteen kaupunginosassa vastapäätä Pyynikin urheilukenttää. Perheen isä työskenteli itsenäisenä yrittäjänä mainosalalla. Nopolan myöhempien Tampere-aiheisten kirjojen tapahtumaympäristönä oli Tampereen keskustan länsiosa. Nopola kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen yhteiskoulun lukiosta.
Nopola opiskeli Tampereen yliopistossa humanististen tieteiden kandidaatiksi ja työskenteli Helsingin Sanomien toimittajana 1979–1985. Hän oli vapaa kirjailija ja journalisti vuodesta 1985 alkaen. Nopola asui Helsingin Lauttasaaressa.
Nopola kirjoitti pakinoita ja kolumneja Helsingin Sanomien Kuukausiliitteeseen, draamallisia romaaneja, novelleja, kuunnelmia, näytelmiä, laulutekstejä sekä TV-draamaa.
Pakinoitsijana Nopola tuli esille Helsingin Sanomien Kuukausiliitteessä. Pakinoista on julkaistu kolme kokoelmaa vuodesta 1997 alkaen. Teksteissään Nopola osaa tarttua yksityiskohtiin, joista hän kehittelee kummallisia yleisiä lainalaisuuksia, esimerkiksi sanoista Elikkä ja Toki, jotka seikkailevat ja heille syntyy keskinäinen romanssi. Nopolan pakinoitsijaminä pyrkii kokemaan asioita, joita pitää tärkeinä ja arvostettuna mutta epäonnistuu pyrkimyksessään. Hän kokee jääneensä rannalle, kun muut kokevat asioita.
Yhdessä sisarensa Tiina Nopolan kanssa Nopola kirjoitti muun muassa lastenkirjasarjoja Heinähattu ja Vilttitossu ja Risto Räppääjä sekä useita lastennäytelmiä ja -musikaaleja sekä elokuvakäsikirjoituksia. Nopolat sanovat kirjoittavansa kirjat yhdessä istuen ja keskustellen, siksi kirjoissa on niin paljon elävää dialogia.lähde?
Sinikka Nopola kuoli 13. tammikuuta 2021 vaikeaan sairauteen.
Yksityiselämä

Sinikka Nopolalla on yksi lapsi. Nopola seurusteli muun muassa toimittaja Jake Nymanin kanssa.
Tuotanto > Kirjat

Teepussit, novelleja, Weilin+Göös (1987)
Topatut alamaiset, lyhytproosaa (1991)
Äiti tuu ikkunaan (toim.) (1991)
Taivaallinen kassi ja muita esineitä (1997)
Tervehdin teitä kevätsukkahousuilla (2001)
Ei tehrä tästä ny numeroo (2003) (Äänikirja 2004)
Se on myähästä ny (2004) (Kasettikirja 2004, äänikirja 2007)
Kyä tässä jotain häikkää o (2006) (Äänikirja 2006)
Miksi emme totu pystyasentoon (2007) (Äänikirja 2007)
Anna Talven outo viivytys (2008) kuvitus Linda Bondestam
Eila, Rampe ja elämän tarkoitus (2009) (Äänikirja 2009)
Matkustan melko harvoin ja muita kirjoituksia (2012)
Likka, äite ja rouva Obama (2013)
Onko teillä tämmöistä? (2017)
Siskossyndrooma (Tiina Nopolan kanssa, 2018)
Tuotanto > Lastenkirjat yhdessä Tiina Nopolan kanssa

Rauhallinen Erkki (kuvakirja, 2001), kuvitus Markus Majaluoma
Simo ja Sonja eli kadonnut Kerala (2009), kuvitus Linda Bondestam
Gekko ja Puupponen (2010), kuvitus Linda Bondestam
Rauhallinen Erkki harrastaa (2010), kuvitus Markus Majaluoma
Simo, Sonia ja ujo mummo.  Helsinki:  WSOY, 2014.  ISBN 978-951-0-40081-4
Tuotanto > Lastenkirjat yhdessä Tiina Nopolan kanssa > Heinähattu ja Vilttitossu (1989–2006, 2012–)

Heinähattu ja Vilttitossu.  (Kuvitus: Markus Majaluoma)  Helsinki:  Tammi, 1989.  ISBN 951-30-9048-5
Heinähattu, Vilttitossu ja vauva.  (Kuvitus: Markus Majaluoma)  Helsinki:  Tammi, 1990.  ISBN 951-30-9487-1
Heinähattu, Vilttitossu ja vaari.  (Kuvitus: Markus Majaluoma)  Helsinki:  Tammi, 1991.  ISBN 951-30-9758-7
Heinähattu ja Vilttitossu loman tarpeessa.  (Kuvitus: Markus Majaluoma)  Helsinki:  Tammi, 1992.  ISBN 951-31-0047-2
Heinähattu ja Vilttitossu joulun jäljillä.  (Kuvitus: Markus Majaluoma)  Helsinki:  Tammi, 1993.  ISBN 951-31-0248-3
Heinähattu ja Vilttitossu rosvojahdissa.  (Kuvitus: Markus Majaluoma)  Helsinki:  Tammi, 1995.  ISBN 951-31-0606-3
Heinähattu, Vilttitossu ja iso Elsa.  (Kuvitus: Markus Majaluoma; uud. p. Salla Savolainen)  Helsinki:  Tammi, 1997.  ISBN 951-31-0926-7  – uud. p. 2014 ISBN 978-951-31-7999-1
Heinähattu, Vilttitossu ja Littoisten riiviö.  (Kuvitus: Markus Majaluoma; uud. p.: Salla Savolainen)  Helsinki:  Tammi, 1999.  ISBN 951-31-1378-7  – uud. p. 2014 ISBN 978-951-31-7774-4
Heinähattu, Vilttitossu ja Rubensin veljekset.  (Kuvitus: Markus Majaluoma)  Helsinki:  Tammi, 2001.  ISBN 951-31-2188-7
Heinähattu, Vilttitossu ja tanssiva konstaapeli.  (Kuvitus: Markus Majaluoma)  Helsinki:  Tammi, 2003.  ISBN 951-31-2818-0
Heinähattu, Vilttitossu ja kielletty kampela.  (Kuvitus: Markus Majaluoma)  Helsinki:  Tammi, 2005.  ISBN 951-31-3412-1
Heinähatun ja Vilttitossun kaksitoista kuuta.  (Kuvitus: Markus Majaluoma)  Helsinki:  Tammi, 2006.  ISBN 951-31-3754-6
Heinähattu, Vilttitossu ja Kalju-Koponen.  (Kuvitus: Salla Savolainen)  Helsinki:  Tammi, 2012.  ISBN 978-951-31-5943-6
Heinähattu, Vilttitossu ja ärhäkkä koululainen.  (Kuvitus: Salla Savolainen)  Helsinki:  Tammi, 2013.  ISBN 978-951-31-7359-3
Tuotanto > Lastenkirjat yhdessä Tiina Nopolan kanssa > Risto Räppääjä (1997–)

Kirjoja ovat kuvittaneet Aino Havukainen ja Sami Toivonen (1997–2011) ja vuodesta 2012 Christel Rönns.
Risto Räppääjä ja pakastaja-Elvi, musikaali + CD-levy (2002), musiikki Iiro Rantala
Risto Räppääjä, elokuva, käsikirjoitus (2008) ja CD-levy, musiikki Iiro Rantala
Risto Räppääjä ja polkupyörävaras, elokuva, käsikirjoitus (2010) ja CD-levy, musiikki Iiro Rantala
Risto Räppääjä ja Sevillan saituri.  (Kuvitus: Christel Rönns)  Helsinki:  Tammi, 2014.  ISBN 978-951-31-7997-7
Tuotanto > Näytelmät

Heinähattu ja Vilttitossu, yhdessä Tiina Nopolan kanssa (1994)
Risto Räppääjä ja Nuudelipää, yhdessä Tiina Nopolan kanssa (2002)
Heinähattu, Vilttitossu ja suuri pamaus, lastenooppera + CD-levy (2002), sävellys Markus Fagerudd
Heinähattu, Vilttitossu ja Rubensin veljekset, yhdessä Tiina Nopolan kanssa (2003), musiikki Iiro Rantala
Heinähattu, Vilttitossu ja Littoisten riiviö, yhdessä Tiina Nopolan kanssa (2004), musiikki Iiro Rantala
Ei tehrä tästä ny numeroo, kantaesitys Lappeenrannan kaupunginteatteri 2004
Arabian jänis, lastenoopperan libretto, sävellys Seppo Pohjola, kantaesitys Helsingin Juhlaviikot 2004
Eila, Rampe ja Likka, kantaesitys Tampereen Työväen Teatteri 2005
Likka – elämä ja teot, kantaesitys Aleksanterin teatteri 2007
Nainen ja anjovis, kantaesitys Helsingin Kaupunginteatteri 2007
Risto Räppääjä ja villi kone, yhdessä Tiina Nopolan kanssa (2009), musiikki Iiro Rantala
Heinähattu, Vilttitossu ja Pamela-täti, musikaali (2009) (kolmas käsikirjoittaja Katja Krohn), musiikki Iiro Rantala
Eila, Rampe ja palvattu onni, kantaesitys 2010 Helsingin Kaupunginteatteri
Eila, Rampe ja huonot keenit, kantaesitys 2010 Tampereen Työväen Teatteri
Tuotanto > Televisiosarjat

TV1:n joulukalenteri, yhdessä Tiina Nopolan kanssa
Risto Räppääjä, animaatiosarja, TV2, yhdessä Tiina Nopolan kanssa
Hellapoliisit, komediasarja, TV1, yhdessä Pirjo Toikan ja Heidi Könkään kanssa (1989)
Heikompi astia, komediasarja, TV1, yhdessä Pirjo Toikan ja Heidi Könkään kanssa (1994)
Rakkauden jano, komediasarja, TV1, yhdessä Pirjo Toikan ja Heidi Könkään kanssa (1995)
Tuotanto > Kuunnelmat

Kieslowskin niska, yhdessä Päivi Toikan kanssa (1995)
Päivi ja Irmeli Mukkulassa, yhdessä Päivi Toikan kanssa (2002)
Päivi ja Irmeli kohtaavat Jorma Ollilan, yhdessä Päivi Toikan kanssa (2004)
Palkinnot

Venla-kunniakirja (1990, yhdessä Pirjo Toikan ja Heidi Könkään kanssa Hellapoliisien käsikirjoituksesta)
Vuoden freelancer 1998
Suomen Kirjastoseuran Jyvä-palkinto 1998
Nuoren Voiman kirjallisuuspalkinto 1999
Tampereen kaupungin luovan kirjallisen työn palkinto 2004
Arvid Lydecken -lastenkirjapalkinto (1991)
Topelius-palkintoehdokas (1992)
Suomen Kirjailijaliiton Tirlittan-palkinto (1994)
Telvis-kunniakirja (1994, TV 1:n Joulukalenterille vuoden 1993 parhaasta lastenohjelmasta)
Finlandia Junior -ehdokas (2001)
Lasten LukuVarkaus -ehdokas (2001, 2002, 2003)
IBBY-kunniataulu (2002, kirjasta Risto Räppääjä ja Nuudelipää)
Suomen Nuorisokirjallisuuden instituutin Onnimanni -palkinto (2002, musikaalista Risto Räppääjä ja pakastaja-Elvi)
Pirkanmaan Plättä -palkinto (2002, kirjasta Risto Räppääja ja pakastaja-Elvi)
Vuoden Valopilkku (2002)
Anni Swan -mitali (2003, kirjasta Heinähattu, Vilttitossu ja Rubensin veljekset)
Pirkanmaan Plättä -palkinto (2004, kirjasta Risto Räppääjä ja sitkeä finni)
Pirkanmaan Plättä -palkinto (2006, kirjasta Heinähattu, Vilttitossu ja kielletty kampela)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sinikka Nopola Wikimedia Commonsissa
Sinikka Nopolan kotisivu. (Arkistoitu – Internet Archive)
Sinikka ja Tiina Nopola Suomen Nuorisokirjailijoiden nettimatrikkelissa. (Arkistoitu – Internet Archive)
Kirjasampo: Sinikka Nopola
Sinikka Nopola haastattelussa. Kirjastokaista-video.
Sinikka Nopola Prosak-proosaklubilla. Kirjastokaista-video.
Risto Räppääjä -kirjasarja
| --- | --- |
Hahmoja:  Risto Räppääjä  Rauha Räppääjä  Herra Lindberg  Nelli Perhonen  Elvi Räppääjä  Sivuhahmoja 
Tekijät:  Tiina Nopola  Sinikka Nopola  Christel Rönns  Aino Havukainen  Sami Toivonen 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Yle 
Muut:  IdRef  Hufvudstadsbladet 
Sinikka Nopola Kirjan ja ruusun päivänä Akateemisessa kirjakaupassa Helsingissä 2012.
Torstai

Viikko
maanantai
tiistai
keskiviikko
torstai
perjantai
lauantai
sunnuntai
Torstai (lyhenne to tai torst.) on SFS-EN 28601 -standardin mukaan viikon neljäs päivä. Torstaita ennen on keskiviikko ja sen jälkeen tulee perjantai.
Torstai muissa kielissä

Torstai-sana on tullut suomen kieleen todennäköisimmin ruotsin kielen torstaita tarkoittavasta sanasta, torsdag (Tor-jumalan päivä).  Myös saksassa 'torstai' on ukkosen jumalan päivä: Donnerstag (Donner tarkoittaa sekä ukkosta että on myös ukkosen jumalan nimi).
Myös englannin Thursday-sanan etymologia on sama kuin ruotsin ja saksan torstaita merkitsevillä sanoilla.
Useissa muissa kielissä se on Rooman Juppiterin päivä. Juppiter-nimen latinalaisesta genetiivistä Iovis (Jovis) johtuvat muun muassa espanjan Jueves ja ranskan jeudi. Myös japaniksi torstai on planeetta Jupiterin (木星, mokusei) päivä 木曜日 (mokuyōbi).
Venäjässä torstai on четверг (tšetverg) (neljäs päivä), samaa perua lienee unkarin kielen csütörtök. Portugalissa torstai on taas Quinta-feira (viides päivä).
Kreikaksi torstai on Πέμπτη (Viides).
Sanontoja

"Torstai on toivoa täynnä." (Myös John Steinbeckin romaanin Sweet Thursday suomennoksen nimi, suom. Jouko Linturi.)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Torstai Wikimedia Commonsissa
Harri Nordell

Harri Nordell vuonna 2002.
Harri Nordell (s. 7. huhtikuuta 1956 Salo) on Paraisilla asuva runoilija.
Suku

Harri Nordellin vanhemmat ovat opetusneuvos, KTM Reijo Nordell (1930–2021) ja lastentarhanopettaja Leena-Maija Nordell o.s. Korhonen (1931-) . Harri Nordell on ollut vuodesta 1987 naimisissa toimittaja, FM Irmeli Haapasen (1961-) kanssa. Harri Nordellin nuorempi veli on Yleisradion musiikkitoimittaja, MK Risto Nordell (1959-). Heidän isoäitinsä, LL Ann´Marie Korhosen s. Soisalon-Soininen (-1904 Johnsson) (1897-1981) isä oli Helsingissä 6.2. 1905 murhattu valtioneuvos, prokuraattori Eliel Soisalon-Soininen (1856-1905). Harri Nordellin isänisä oli sähköasentaja Oskar Wilhelm Nordell (1901-1970), jonka veli vuorineuvos Fjalar Nordell (1902-1976) perusti Saloran.
Tuotantoa

Kirjailija, FT Vesa Haapala luonnehti kaksiosaisessa pienoisesseessä "Helmet-kirjaston" sarjassa ”Runo puhuu meille” "Hajoa" kauniina ja omaehtoisena miniatyyrilyriikkana ja tutkivana kirjoittamisena.
”Harri Nordellin" kuudes kokoelma "Hajo" on runoilijan omien sanojen mukaan viimeinen runokirja, jonka hän kirjoittaa. Viimeinen tai ei, "Hajo" on niin hieno ja viimeistelty teos, etten usko, että Nordellilla olisi valitsemiinsa ilmaisukeinoihin juuri lisättävää. Hiottu, tiivis runo on nyt valmis. Kokoelman voi perustellusti nähdä yhden kirjoitustavan päätepisteenä.”
”"Hajoa" voi lukea kauniina ja omaehtoisena miniatyyrilyriikkana, mutta ennen kaikkea se on tutkivaa kirjoittamista. Kokoelma antaa paljon, jos lukija antautuu jäljittämään kirjoittamisen matkoja ja mielleyhtymiä. Oikeastaan Hajon runot eivät ole esteettisiä objekteja, vaan tapahtumia, joihin lukija kutsutaan mukaan. Vaikka kokoelma korostaa ”ei mitään” ja ”tyhjää”, nousee isoksi teemaksi myös kipu. Kannattaa seurata sen reittejä runosta runoon.”
Palkinnot ja ehdokkuudet

WSOY:n Kirjallisuussäätiön tunnustuspalkinto 1981
Kritiikin punnus 1991
Tanssiva karhu 2001
Tanssiva karhu -palkintoehdokas 2017
HelMet-palkintoehdokas 2017
Kajaanin runoviikon Suven runoilija 2018
Teokset

Syvällä päivät. WSOY 1980 ISBN 951-0-10111-7
Kerjäläisten jalkapuu 1985 – näytelmä; käsikirjoitus yhdessä Markku Hoikkalan kanssa.
Veden kuvat. WSOY 1990 ISBN 951-0-16653-7
Huuto ja syntyvä puu. WSOY 1994 ISBN 951-0-19674-6
Tomunhäikäisyvalo WSOY 2000. ISBN 951-0-24669-7
Valkoinen kirja. WSOY 2006 ISBN 951-0-32036-6
Sanaliekki äänettömyydessä. Valitut runot 1980–2006. WSOY 2011 ISBN 978-951-0-37924-0 Jälkisanat: Tarja Roinila
Hajo. WSOY 2016 ISBN 978-951-0-39872-2
Runoja antologioissa ja muualla

Kuin sanakonsertto : runoja musiikista , toim. Bo Carpelan, Matti Suurpää. Tammi, 1989 ISBN 951-30-7185-5
Chopinia
Bach
Siivet enkelin : valikoima runoja , toim. Tuula Korolainen ja Riitta Tulusto. Otava, 1995 ISBN 951-1-13840-5
Dixit angelos
Vain unen varjo : kaipuun ja surun runoja , toim. Hannele Koivunen ja Laura Virkki. Otava, 1997 ISBN 951-1-15017-0
Muisti hiljenee
Valo viheriöi
Täällä, tuolla puolen sinua. Muistoruno suomentaja Tarja Roinilalle (27.1.1964-19.5.2020). Julkaisussa: Nuori Voima 5/2020
Heliotropismeja. Julkaisussa: Niin & näin nro 110 syksy 3/2021
Käännöksiä

Nordellin runoja on käännetty ruotsiksi, englanniksi, espanjaksi, ranskaksi ja italiaksi. Laajoja käännöksiä on teoksissa Ett svart får i motljus (Söderströms, 2000), Charbon du jour (Riveneuve, 2000), Vingt poètes finlandais au regard du Surréalisme (Rivages du Nord, 2003) ja Habla la luz con voz de corneja (Conaculta, 2003). Nordell on mukana runoilijana (dvd) myös ruotsalaisessa Swinging with Neighbours 2001–2006 -antologiassa (toim. Aase Berg & Carl Dieker. Ohjaus/elokuva Carl Dieker & Paula von Seth. Ersatz 2006).
Tutkimuksia tuotannosta

Jaakko Mikkola; "Kivet, orfeussoittimet. Kielen väkivalta ja eettisen puheen mahdollisuus Harri Nordellin teoksissa Tomunhäikäisyvalo  sekä Valkoinen kirja.". Pro gradu-tutkielma. Kotimainen kirjallisuus. Turun yliopisto 2012.
Kirjoituksia tuotannosta

Nordellin tuotantoa on käsitelty ja analysoitu teoksissa Suomalaisia nykyrunoilijoita (toim. Siru Kainulainen ja Johanna Krappe; BTJ Kustannus, 2008), Lentävä hevonen – välineitä runoanalyysiin (toim. Siru Kainulainen, Kaisu Kesonen ja Karoliina Lummaa; Vastapaino, 2007), Jonimatti Joutsijärvi; Ei mikään itsessään (Sanasato, 2010) sekä Runouden ilmiöitä (Tommi Parkko; Avain 2012.) Nordellin runojen kääntämisestä on kirjoittanut Tarja Roinila  teoksessa Liittolaiset esseessään "Ääni vai merkitys, merkitys vai ääni" (toim. Eino Santanen ja Aki Salmela; WSOY, 2011).
Sävellyksiä runoihin

Harri Suilamo, 2012: Unilouhikko
Harri Suilamo, 2022: "Limbus-madrigaalit"
Harri Wessman: Ikävä kautta aikojen
Sampo Haapamäki: Synny
Sampo Haapamäki:Haljennut (kokoelmasta Veden kuvat)
Kimmo Hakola: laulusarja kokoelmasta Syvällä päivät
Tapio Nevanlinna: Keltaisena hehkuu auringon multa
Tapani Länsiö: Kehtolaulu
Tapio Nevanlinna:Punaiset poijut
Tapio Nevanlinna:Yli kirkkaan
Muuta

Nordell on kirjoittanut runokritiikkejä Helsingin Sanomiin.
Nordellin käsikirjoituksia, muuta kirjallista aineistoa ja luonnoksia on taltioitu tutkimuskäyttöön SKS:n arkistoon,
Seppo Nummi

Nuori Seppo Nummi.
Seppo Antero Yrjönpoika Nummi (30. toukokuuta 1932 Oulu – 1. elokuuta 1981 Tampere) oli suomalainen kriitikko, säveltäjä ja kulttuurivaikuttaja. Hänet muistetaan etenkin Jyväskylän Kesän liikkeellepanijana ja toiminnanjohtajana, Helsingin juhlaviikkojen johtajana sekä musiikkikirjastoaatteen puolestapuhujana.
Elämäkerta

Musiikkia Nummi opiskeli Sibelius-Akatemiassa, jossa hänen opettajiinsa kuuluivat Aarre Merikanto, Arvo Laitinen ja Ernst Linko. Nummi oli Yrjö Kilpisen yksityisoppilas, ja hän on säveltänyt lauluja muun muassa veljensä Lassi Nummen sekä kiinalaisten runoilijoiden teksteihin. Hänen tuotantoonsa kuuluu noin 230 liediä sekä kamarimusiikkia. Nummi työskenteli kirjastonhoitajana Sibelius-Akatemiassa (1956–1961). Hän suoritti Helsingin yliopistossa humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnon vuonna 1960.
Sävellystuotantoa paremmin Nummi muistetaan musiikkikriitikkona ja musiikkitoimittajana. Teksteissään hän käsitteli erityisesti liedejä, oopperaa ja Yrjö Kilpisen tuotantoa. Myös kulttuuripolitiikkaan hän otti usein kantaa. Vakituisesti hän toimi Uuden Suomen musiikkitoimittajana (1956–1959). Hän kirjoitti moniin muihinkin lehtiin, kuten Kauppalehteen (1959–1970), Kuvaan, Rondoon ja Itä-Savoon.
Nummi toimi Helsingin juhlaviikkojen toiminnanjohtajana vuodet 1969–1977. Saatuaan toisen sydäninfarktin vuonna 1977 hän jäi sairauseläkkeelle ja muutti Roomaan. Hän suunnitteli oopperaa aiheesta Pikku prinssi, ja häneltä odotettiin Yrjö Kilpisen elämäkertaa, mutta kolmas sydäninfarkti vuonna 1981 katkaisi hänen uransa.
Muotoilija Yki Nummi ja runoilija Lassi Nummi olivat Seppo Nummen veljiä. Nummi avioitui vuonna 1958 Auli Kerttuli Uuraston kanssa, ja avioliitosta syntyi kaksi lasta. Nummi oli avoimesti biseksuaali.
Kirjallisuutta

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Nummi, Seppo: Arktinen sinfoniaviha: Valittuja kulttuuripoliittisia esseitä ja polemiikkeja. Toimittanut Kalevi Aho. Helsinki: Gaudeamus, 1994. ISBN 951-662-593-2
Seppo Nummi. Helsinki: Finnish Music Information Centre, 1981. (Suomalaisen musiikin tiedotuskeskuksen säveltäjäesite. Valitut sävellykset ja levytykset.)
Nummi, Lassi & Nummi, Petri: Laulujen keskeltä: Valikoima kirjoituksia. Otava, 1982.
Lauluja

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Aamulaulu  Alla omenapuiden (Laulusarja) [ET 593]  Det kom ett brev  Harmaan päivän lauluja (Laulusarja) [ET 586]  Hautajaiset  Hibiscus-kukat  Hovinainen  Huoneessa  Hyräily  Hämärässä  Ikuinen runo  Ilta  Itkevä neito  Joen lauluja (Laulusarja) orig. [Kiinalainen laulukirja IV] [ET 584]  Joulukirje [ET 529]  Joutsen  Juhannus [ET 596]  Kaksi laulua Pär Lagerqvistin runoihin [ET 594]  Kesä  Kevätyö  Kukkien aikaan (Laulusarja) [ET 585]  Kuun paisteessa illoin  Lammasidylli  |  Laulu ulapasta  Lauluja Lea Jalavan sanoihin (Laulusarja) [ET 595]  Leikkipuro [ET 597]  Lemmenhurma  Leppälintu  Livsbåten  Lokit  Luumunkukka I  Luumunkukka II  Lähtö  Länsilinnan lauluja (Laulusarja) orig. [Kiinalainen laulukirja III] [ET 521]  Metsässä  Metsätähti  Nocturno  Nurmella  Oi, aika ihanin...  Onnellinen laulu  Paimen ja kutojaneito  Paratiisi  Pilvet ja tuuli  Puisto  Rannalla  |  Rannalta  Rohkaisu  Ruusunnuppuin aikaan  Sunnuntai  Suomalainen Madonna  Sydänmaa (Laulusarja) [ET 520]  Sydänmaa  Syksyn juhla  Syyspäiviä (Laulusarja) [ET 533]  Syyspäivä  Taival  Toukokuulta  Tumma kulkija  Tuomi kukkii  Vaaralaulu  Viesti [ET 604]  Virralta I  Virralta II  Voikukan hattarat  Vuoden alkaessa  Yön hämyssä viileässä (Laulusarja) [ET 599]  Yön hämyssä viileässä  |
Levytyksiä

Nummi, Seppo: Five Song Cycles. BIS-CD-279.
Aiheesta muualla

Seppo Nummen yksinlauluja Edition Tilli Oy (Arkistoitu – Internet Archive)
Sitaatteja aiheesta Seppo Nummi Wikisitaateissa
Kansallisbiografian artikkeli (maksullinen).
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Australia  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  BMLO  Deutsche Biographie  Trove  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef