stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ripky

| Ripky (Ріпки) Рeпки, Repki |
| --- | --- |
 Tšernihivin alue Ukrainassa, alla taajaman sijainti alueella
 Ripky
 Koordinaatit: 51.80259°N, 31.08356°E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Tšernihivin alue
Piiri:  Ripkyn piiri
Väkiluku (2011):  7 458
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ripky (ukr. Ріпки, ven. Рeпки, Repki) on pieni kaupunkityyppinen taajama Ukrainan pohjoisosissa Tšernihivin alueella, noin 120 kilometriä Kiovasta koilliseen. Ripky on Ripkyn piirin kuntakeskus. Ripkyn taajamassa asui 7 458 ja koko piirissä 30 389 asukasta. Ripkyn ohella piirissä on neljä pienempää kaupunkimaista taajamaa (asukasluvut 575-2 953 henkeä).
Kunnantalo Ripkyn taajamassa
Ripkin taajama ja piiri on tärkeä kauttakulkureitti Valko-Venäjän Homelin suunnalta tulevalle maantieliikenteelle (valtatie M01, osa eurooppatietä E 95). Taajaman vierestä kulkee myös päärata Homelista ja Pietarista Tšernihiviin ja edelleen Kiovaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ripky Wikimedia Commonsissa
Tietoja piiristä Tšernihivin alueen sivulla[vanhentunut linkki]
Perustietoa piiristä (ukrainaksi)
Tilastolukuja piiristä
Maakunnan pohjoisosat kattava 1:200 000 topografiakarttalehti v.2006 (jpg) (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Silkkikerttunen

| Silkkikerttunen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Silkkikerttuset Scotocercidae
Suku::  Silkkikerttuset Cettia
Laji::  cetti
Kaksiosainen nimi
 Cettia cetti  (Temminck, 1820) 
Alalajit
 Cettia cetti cetti  Cettia cetti orientalis  Cettia cetti albiventris 
Katso myös
   Silkkikerttunen Wikispeciesissä   Silkkikerttunen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Silkkikerttunen (Cettia cetti) on silkkikerttusten heimoon kuuluva pieni varpuslintu. Laji on nimetty italialaisen eläintieteilijän Francesco Cettin kunniaksi.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 13,5 cm, siipien kärkiväli 15–19 cm ja paino 10–16 g. Koiras on selkeästi naarasta kookkaampi ja on keskimäärin noin 3 g painavampi. Höyhenpuvultaan ja kooltaan muistuttaa rytikerttusta mutta siivet ovat lyhyemmät ja pyrstö pitempi ja pyöreäkärkinen sekä nokka hieman hennompi. Pyrstö sojottaa usein pystyssä. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuori lintu on maastossa mahdoton erottaa vanhasta. Koiraan laulu on hyvin voimakasta.
Vanhin eurooppalainen rengastettu silkkikerttunen on ollut 7 vuotta 7 kuukautta vanha espanjalainen lintu.
Vanhoilla silkkikerttusilla on täydellinen sulkasato kesällä pesinnän jälkeen.
Esiintyminen

Silkkikerttunen esiintyy Etelä-Euroopassa Ranskasta Välimerenmaihin, Luoteis-Afrikassa, Lähi-idässä ja Keski-Aasiassa Kazakstaniin, Turkmeniaan ja Afganistaniin. Laji on laajentanut elinaluettaan ja pesii jo paikoin Englannissa. Esiintymisalueen länsiosissa se on paikkalintu, itäiset linnut muuttavat talvehtimaan Luoteis-Intiaan ja Pakistaniin. Euroopassa elää 1,2–3,3 miljoonaa yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen. Sitä ei ole tavattu Suomessa.
Elinympäristö

Vesistöön rajautuvat pensaikot, ruovikot ja kaislikot.
Lisääntyminen

Koiraalla saattaa olla 2 naarasta. Ruohonkorsista ja lehdistä rakennettu pesä on matalalla pensaassa tai kasvillisuuden varassa, joskus risukasassa tms. Vain naaras rakentaa pesää. Naaras munii tavallisesti 4 tai 5 munaa, joita se hautoo noin 16 päivää (13–17 päivää). Naaras myös ruokkii poikasia enimmäkseen yksin. Poikaset lähtevät pesästä 14–16 päivän ikäisinä ja molemmat emot huolehtivat niistä vielä pari viikkoa, naaraan hoitaessa ruokinnan. Sukukypsä 1-vuotiaana.
Ravinto

Silkkikerttunen syö hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia, joita se etsii enimmäkseen maasta ja kasvillisuudesta.
Aiheesta muualla

Silkkikerttunen Lintukuva-verkkopalvelussa
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Cettia cetti:  Wikidata: Q650114  Wikispecies: Cettia cetti  ADW: Cettia_cetti  Avibase: F3E9CE954FAF5EF5  BioLib: 26439  BirdLife: 22714445  BOLD: 117354  BOW: cetwar1  BTO: bob12200  eBird: cetwar1  EoL: 45513665  EUNIS: 957  EURING: 12200  Fauna Europaea: 97303  Fauna Europaea (new): 754975a4-9921-4f0c-aebb-c3bd69e87a8d  GBIF: 2493012  iNaturalist: 116858  IRMNG: 10210417  ITIS: 559157  IUCN: 22714445  NBN: NHMSYS0000530270  NCBI: 68486  Observation.org: 237  OBIS: 1508558  TSA: 3810  Xeno-canto: Cettia-cetti 
Sylvia cetti:  Wikidata: Q109563506  GBIF: 8107686 
Cettia cetti
Muravlenko

| Muravlenko (Муравле́нко) |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Jamalin Nenetsian sijainti Venäjällä, alla kaupungin sijainti alueella
 Muravlenko
 Koordinaatit: 63.7922°N, 74.5365°E 
Valtio:  Venäjä
Piirikunta:  Jamalin Nenetsia
Kaupunkipiiri:  Muravlenkon kaupunkipiiri
Perustettu:  1982
Piirikunnan alaiseksi kaupungiksi:  1990
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  91 km²
Väkiluku (2010):  33 391
Aikavyöhyke:  UTC+5 (MSK+2)
Postinumero:  629601- 629604
Suuntanumero(t):  +7 34938
 
 http://www.muravlenko.com/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Muravlenko (ven. Муравле́нко) on Jamalin Nenetsian autonomisen piirikunnan eteläosissa Luoteis-Siperiassa sijaitseva öljyntuotannon synnyttämä teollisuuskaupunki ja piirikunnan alainen kaupunkipiiri. Muravlenko sijaitsee linnuntietä 80 kilometriä Jamalin Nenetsian suurimpiin kaupunkeihin kuuluvasta Nojabrskista luoteeseen ja 480 kilometriä pääkaupunki Salehardista kaakkoon.  Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Muravlenkon asukasluku oli 33 391.
Historiaa ja palveluja

Taajama perustettiin Neuvostoliiton öljyministeriön päätöksellä soiselle, mutta öljyrikkaalle Länsi-Siperian alueelle 10. huhtikuuta 1982. Tavoitteena oli pumpata esiin Sutorminskojen ja Muravlenkon hiilivetyesiintymiä. Vuoden 1984 alussa alueella asui jo 1 600 henkeä. Tässä vaiheessa taajamassa oli asuntojen ohella työmaaruokala, kauppa, terveysasema, puhelinkeskus ja tv-kameraryhmä. Taajamalle valittiin oma neuvosto, mikä paikallisesti tulkitaan myös kaupungin perustamiseksi. Varsinaisen aluehallinnon alaisen kaupungin aseman se sai 1990. Sittemmin kaupungin palvelutarjonta on täydentynyt muun muassa ekologisella museolla, lasten taidekoululla, alkuperäisväestölle tarkoitetulla koululla (sisäoppilaitos), ammattikoululla, koreografiakoululla, kolmen ylemmän oppilaitoksen sivutoimipisteellä, ortodoksisella kirkolla ja moskeijalla.
Liikenneyhteydet

Muravlenkosta on maantieyhteys muun muassa etelään Hanti-Mansian Surgutiin, kaakkoon Nojabrskiin ja pohjoiseen Novyi Urengoihin. Kaupunkiin ei johda rautatietä.
Semenivka

| Semenivka (Семе́нівка) Семе́новка, Semenovkа |
| --- | --- |
 vaakuna
 Tšernihivin alue Ukrainassa, alla kaupungin sijainti alueella
 Semenivka
 Koordinaatit: 52.17672°N, 32.58222°E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Tšernihivin alue
Piiri:  Novhorod-Siverskyin piiri (7/2020-); (aiemmin Semenivkan piiri)
Perustettu:  1680
Väkiluku (2011):  8 450
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 semenivka-rada.com/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Semenivka (ukr. Семе́нівка, ven. Семе́новка, Semenovkа) on pieni kaupunki Ukrainan pohjoisosissa Tšernihivin alueen pohjoisosissa aivan Venäjän Brjanskin alueen tuntumassa. Kaupunki sijaitsee linnuntietä 117 kilometriä Tšernihivistä ja 240 kilometriä Kiovasta koilliseen.
Semenivkan kaupunki oli aiemman, heinäkuuhun 2020 saakka olemassa olleen Semenivkan piirin hallintokeskus. Kaupungissa arvioitiin vuoden 2011 alussa asuvan 8 450 ja koko maaseutuvaltaisessa piirissä 19 104 asukasta. Sittemmin kaupunki ympäristöineen on liitetty osaksi Novhorod-Siverskyin piiriä.
Taajama on perustettu 1680 alun perin kasakkajoukkojen asutuspaikaksi. Vuonna 1919 seutu liitettiin Neuvostoliittoon, mutta 1926 siirrettiin osaksi Ukrainaa. Vuodesta 1932 lähtien piiri on ollut osa Tšernihivin maakuntaa.
Paikkakunnalla on viime vuosina toiminut kenkiä, tärkkelystä ja tiiltä valmistavat tehtaat. Taajaman kautta kulkee sivuraide Brjanskin alueen Klimovosta.
Aiheesta muualla

Tietoja piiristä Tšernihivin alueen sivulla (ukrainaksi) (cult.gov.ua)
Klintsy

| Klintsy (Клинцы) |
| --- | --- |
 Muistomerkki kaupungin perustajille
 lippu:  vaakuna
 Brjanskin alue Venäjällä
 Klintsy
 Koordinaatit: 52°45′11.7″N, 32°14′01.2″E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Brjanskin alue
Väkiluku (2010)  ():  62 510
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  243140–243146
Suuntanumero(t):  +7 48336
 
 www.klinci.ru/  
 Kaupungin kotisivut (venäjäksi) 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Klintsy (ven. Клинцы) on Venäjän länsirajalla sijaitsevan Brjanskin alueen toiseksi suurin kaupunki. Se sijaitsee linnuntietä 152 kilometriä alueen pääkaupungista Brjanskista länsilounaaseen ja 43 kilometriä Valko-Venäjän Homelin alueelta itään.
Kaupunki on alueellisesti merkittävän Klintsyn kaupunkipiirin keskus, jossa asui vuonna 2010 kaikkiaan 70 350 henkeä. Heistä 7 840 oli maaseutuasukkaita ja itse kaupungissa asui 62 510 henkeä. Klintsy toimii myös ympäröivän Klintsyn piirin (20 503 as.) keskuksena.
Vyjunkin talo
Kaupungin perustamisvuotena pidetään vuotta 1707. Kaupungin nähtävyyksiin kuuluu kotiseutumuseo.
Klintsy sijaitsee Brjanskista länsilounaaseen kohti Homelia vievän Venäjän rautateiden päärataverkkoon kuuluvan radan varrella (Klintsyn asema). Maanteistä keskeisimpiin kuuluu 8 kilometriä kaupungin eteläpuolitse kulkeva valtatie M13 (Brjansk–Valko-Venäjän Homel).
Klintsy sijaitsee alueella, jonka länsipuolelle kulkeutui vuoden 1986 Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden seurauksena merkittäviä määriä cesium-137 -laskeumaa. Klintsyn kaupunki säästyi pahemmimmilta saasteilta, mutta jo ympäröivän Klintsyn piirin länsiosissa on alueita, joissa maankäyttöä on rajoitettu laskeuman takia.
Asukasluvun kehitys

Klintsyn kaupunkipiirin (gorsovet tai gorodskoi okrug) asukasluku on kehittynyt vuosien 1959-2010 väestönlaskentojen mukaan seuraavasti:
| Vuosi | Klintsyn asukasluku |
| --- | --- |
1959: 42 033
1970: 58 062
1979: 71 414
1989: 78 414
2002: 75 198
2010: 70 350
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Klintsy Wikimedia Commonsissa
Lyhyt historia kaupungin kotisivuilla (venäjäksi)
Klintsyn kaupunkiin ja piiriin keskittynyt portaali (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (klintsy-portal.ru)
Klintsyn piirin sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (bryanskrai.ru)
Petroskoin rautatieasema

Petroskoin rautatieasema (karjalaksi Petroskoin raudatieazema, ven. вокзал Петрозаводск, вокзал Петрозаводск-Пасс) on Venäjän Karjalan tasavallan pääkaupungissa Petroskoissa sijaitseva Venäjän rautateiden rautatieasema. Asema sijaitsee kaupungin keskustassa Lenininkadun päässä.
Murmanskin juna Petroskoin asemalla
Asema on Murmanskin radan tärkeimpiä henkilöliikenteen asemia. Petroskoin asemalle on säännöllinen junayhteys Pietarin Laatokan rautatieasemalta ja Moskovan Leningradin asemalta, osaksi näiltä asemilta Murmanskiin liikennöivien junien myötä. Murmanskin junat tuovat myös Petroskoihin kattavia suoria junayhteyksiä Venäjän ja muun itäisen Euroopan moniin osiin.
Hallinnollisesti Petroskoin rautatieasema kuuluu Venäjän rautateiden luoteisen osan, Lokakuun rautateiden vastuualueeseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Petroskoin rautatieasema Wikimedia Commonsissa
Venäjän rautateiden matkustajaliikenteen sivut, sis. aikatauluhaku (venäjäksi) (rzd.ru)
Расписание поездов по станции Петрозаводск-Пасс.. Отправление. - Petroskoin aseman kaukojunien aikatauluja (venäjäksi) (rasp.yandex.ru)
Расписание электричек по станции Петрозаводск-Пасс. - Petroskoin aseman lähijunien aikatauluja (venäjäksi) (rasp.yandex.ru)
Aikatauluhaku Petroskoin asemalle (kaukojunat) (englanniksi) (poezda.net)
Lokakuun rautateiden rataverkon jpg-kartta väliasemineen (venäjäksi)
Rautatiekarttaa Pietarista pohjoiseen (Murmanskin radan eteläosa ympäristöineen) parovoz.com. Arkistoitu 27.4.2013. Viitattu 1.9.2011. (englanniksi), (venäjäksi) (parovoz.com)
Anthony Perkins

| Anthony Perkins |
| --- | --- |
 Anthony Perkins vuonna 1975.
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. huhtikuuta 1932 New York, New York
Kuollut: 12. syyskuuta 1992 (60 vuotta) Hollywood, Kalifornia
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1953–1992
Merkittävät roolit:   Psyko  Oikeusjuttu  Musta aukko  Psyko II 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Anthony Perkins (4. huhtikuuta 1932 New York, New York – 12. syyskuuta 1992 Hollywood, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Norman Batesina Alfred Hitchcockin ohjaamassa Psykossa ja sen jatko-osissa. Perkins näytteli monessa muussakin kuuluisassa elokuvassa, kuten lännenfilmissä Hopeatähti (1957) sekä tieteiselokuvassa Musta aukko (1979).
Perkinsin isä Osgood Perkins oli näyttelijä, jonka tekninen osaaminen teki vaikutuksen ohjaaja Elia Kazaniin.
Saavutettuaan mainetta näyttelijänä Anthony Perkins kiinnitti useiden kuuluisien naisten, kuten Brigitte Bardot'n huomion, mutta ajatus läheisemmästä kanssakäymisestä naisten kanssa aiheutti hänessä pakokauhua. Hän kävi läpi eheytyshoidon, ja 39-vuotiaana hän koki ensimmäisen läheisen suhteensa naisen kanssa. 41-vuotiaana hän avioitui Berry Berenson Perkinsin kanssa ja liitto osoittautui kestäväksi.
Perkins kuoli vuonna 1992 AIDSin aiheuttamiin komplikaatioihin.
Hänen leskensä Berry Berenson kuoli syyskuun 11. päivän iskuissa. Berenson oli mukana American Airlinesin lennolla 11, joka törmäsi World Trade Centerin pohjoistorniin.
Perkinsillä oli kaksi poikaa. Heistä toinen, nimeltään Osgood Perkins kuten isoisänsäkin, on näyttelijä ja elokuvaohjaaja.
Filmografiaa

Onnellisen laakson kansa (Friendly Persuasion, 1956)
Hopeatähti (The Tin Star, 1958)
Viimeisellä rannalla (On the Beach, 1959)
Psyko (Psycho, 1960)
Oikeusjuttu (Le Procès, 1962)
Pimeä kuilu (La Décade prodigieuse, 1971)
Roy Bean – piru mieheksi (The Life and Times of Judge Roy Bean, 1972)
Kuolema astuu laivaan (The Last of Sheila, 1973, käsikirjoitus yhdessä Stephen Sondheimin kanssa)
Les Miserables – Kurjat (Les Miserables, 1978)
Kaappaus Pohjanmerellä (North Sea Hijack, 1979)
Musta aukko (The Black Hole, 1979)
Kauhun kierre (Double Negative / Deadly Companion, 1980)
Psyko II (Psycho II, 1983)
Psyko III (Psycho III, 1986, myös ohjaus)
Herra Joulukinkku (Lucky Stiff, 1988, ohjaus)
Psyko IV (Psycho IV – The Beginning, 1990)
Kirjallisuutta

Bergan, Ronald: Anthony Perkins: A Haunted Life.  London:  Little, Brown and Company, 1995.  ISBN 0-316-90697-2
Hilton, Johan: Monster i garderoben: En bok om Anthony Perkins och tiden som skapade Norm Bates.  Stockholm:  Natur & kultur, 2015.  ISBN 978-91-271-3430-0
Winecoff, Charles: Split Image: The Life of Anthony Perkins.  New York:  Dutton, 1996.  ISBN 0-525-94064-2
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anthony Perkins Wikimedia Commonsissa
Anthony Perkins Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Trove  Elonet  Yle 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Nižyn

| Nižyn (Ніжин) Нежин, Nežin |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Tšernihivin alue Ukrainassa, alla kaupungin sijainti alueella
 Nižyn
 Koordinaatit: 51.046557°N, 31.879705°E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Tšernihivin alue
Piiri:  Nižynin piiri
Väkiluku (2021)  ():  66 983
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 nizhynrada.org/ 
 Nižynin duman viralliset sivut (ukrainaksi) 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nižyn (ukr. Ніжин, ven. Нежин, Nežin) on keskikokoinen kaupunki Ukrainan pohjoisosissa Tšernihivin alueella, noin 120 kilometriä Kiovasta koilliseen. Nižyn on Nižynin piirin osa ja hallintokeskus. Vuoden 2021 väkilukuarvio oli 66 983 asukasta (76 625, VL 2001).
Paikkakunta mainitaan historiallisissa dokumenteissa vuodesta 1147. Kaupunkioikeudet se sai vuonna 1625. Ennen kesän 2020 alueuudistusta Nižyn oli Tšernihivin alueen ohjauksessa oleva kaupunkialue.
Nižynin rautatieasema on merkittävä solmukohta Valko-Venäjältä ja Venäjän läntisimmistä osista tulevalle rautatieliikenteelle. Kaupungissa Kiovasta Pietariin ja Moskovaan kulkevat pääradat haarautuvat. Aseman kautta kulkevat myös Kiovan ja maakuntakeskus Tšernihivin väliset junat. Satelliittikuvissa näkyy 5 kilometriä kaupungin pohjoispuolella sijaitseva (sotilas)lentoasema.
Nižynin rautatieasema.
Ortodoksinen kirkko Nižynissä.
Kaupungissa toimii 1800-luvun alussa perustettu yliopisto, jossa on muun muassa 2020-luvulla perustettu fennougristiikan keskus.
Kulttuuri

Kaupungissa toimii paikallishistoriaa esittelevä museo. Kaupungin nähtävyyksiin kuuluu myös patsas ukrainalaissyntyiselle Nikolai Gogolille ja paikallisen säilyketehtaan suolakurkkuja juhlistava patsas. Vuonna 2024 kaupunki tavoitteli muun muassa Sukukansojen ystävien ja Juminkeon järjestämässä kilpailussa suomalais-ugrilaisen kulttuuripääkaupungin arvonimeä vuodelle 2025 vastakilpailijanaan Narva Virosta.
Historiallinen museo.
Gogolin patsas Nižynissä.
Suolakurkkutehtaan suolakurkkua juhlistava patsas.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nižyn Wikimedia Commonsissa
Kaupungin kirkkohistoriaa (Arkistoitu – Internet Archive) (ukrainaksi)
Kurkkupatsas vuodesta 1927 toimneen säilyketehtaan edustalla (ukrainaksi)
Toronton yliopiston Ukraina-tutkimuksen Encyclopedia of Ukrainen artikkeli kaupungista (englanniksi)(encyclopediaofukraine.com)
Primus Leppänen

Johan Primus Leppänen (12. toukokuuta 1872 Joensuu – 7. tammikuuta 1934 Ruokolahti) oli suomalainen kuoronjohtaja, musiikinopettaja, sotilaskapellimestari, kanttori ja säveltäjä. Hän toimi kanttorina muun muassa Pitkässärannassa, Säkkijärvellä, Uudessakaupungissa, Ilmajoella ja Ruokolahdella. Vuonna 1928 hän sai director cantus -arvonimen.
Primus Leppänen valmistui Viipurin kanttori- ja urkurikoulusta vuonna 1897. Hän toimi muun muassa valkoisen armeijan yhtenä sotilaskapellimestarina sisällissodan aikana sekä Ilmajoella toimiessaan Ilmajoen Kansalliskuoron johtajana. Uudessakaupungissa hän julkaisi Uusi Säveletär -lehteä.
Leppänen tunnetaan muun muassa Säkkijärven polkan nuotintajana ja sovittajana. Leppäsen tunnetuin sävellys on hengellinen laulu Kerran kaunehin. Nykyisessä Siionin Kanteleessa laulu 491 alkaa Kerran kauneimmin. Alkuperätekstin on Bertha Steinmetz runoillut vuonna 1848. Suomentajina ovat olleet Johan Hymander ja Antti Räty. Nykymuotoon laulun on uudistanut Seppo Suokunnas.
Skvyra

| Skvyra (Скви́ра) |
| --- | --- |
 vaakuna
 Kiovan alue Ukrainassa, alla kaupungin sijainti alueella
 Skvyra
 Koordinaatit: 49.73109°N, 29.66348°E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Kiovan alue
Piiri:  Skvyran piiri
Historiallinen maininta:  1615
Kaupungiksi:  1938
Väkiluku (2011):  16 979
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  09000-09003
Suuntanumero(t):  +380 4568
 
 www.skvira.com// 
 Skvyran portaali (ukrainaksi) tai (venäjäksi) 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Skvyra (ukr. Скви́ра; ven. Сквира, Skvira) on kaupunki ja Skvyran piirin hallintokeskus Ukrainan Kiovan alueen lounaisosissa, 100 kilometriä maan pääkaupungista Kiovasta lounaaseen.
Skyrvan gymnasiumin rakennus.
Vuoden 2011 alussa kaupungissa arvioitiin asuvan 16 979 ja koko piirissä 39 243 henkeä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Skvyran piirin virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (ukrainaksi)
Kaupungin perustiedot Ukrainan parlamentin eli Verh'ovna Radan sivustolta (ukrainaksi) (rada.gov.ua)
Tietoa piiristä Kiovan alueen sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (ukrainaksi) (kyiv-obl.gov.ua)
Neuvostoliiton aikaisia topografiakarttoja alueesta (venäjäksi) (vlasenko.net)
Johan Kristoffersson

Johan Kristoffersson vuonna 2021.
Johan David Kristoffersson (s. 6. joulukuuta 1988 Arvika) on ruotsalainen autourheilija. Hän on voittanut rallicrossin MM-sarjassa seitsemän maailmanmestaruutta.
Kristoffersson on voittanut rallicrossin maailmanmestaruuden vuosina 2017, 2018, 2020, 2021, 2022, 2023 ja 2024. Vuonna 2018 hän voitti 12 MM-osakilpailusta yksitoista. Vuonna 2019 hän ei kilpaillut rallicrossissa.
Kristoffersson on kilpaillut myös muun muassa rallissa. Hän on yltänyt WRC2-luokassa palkintosijoille Ruotsin ja Suomen MM-rallissa.
Kristofferssonin isä Tommy Kristoffersson kilpaili rallicrossissa ja vakioautoluokissa. Hän omistaa Kristoffersson Motorsport -tallin.
Dokumentti

Vanha sumerilainen dokumentti: sopimus talon myynnistä noin vuodelta 2600 eaa.
Dokumentti on asiakirja, asiapaperi, kirjallinen todistuskappale tai todiste. Dokumentti voi olla esimerkiksi paperinen tai sähköinen.
Dokumenteilla on yleensä seuraavia ominaisuuksia:
Perinteisesti dokumentilla voidaan viitata kirjoitettuun tai tulostettuun paperiin tai muuhun artefaktiin, joka tuo esiin todistusvoimaista informaatiota, kuten passi, lasku, kuitti, ajokortti, sopimus ja niin edelleen.
Laajemmin käsitettynä dokumentti-sanalla voidaan viitata mihin tahansa kirjalliseen tuotokseen, kuten kirjaan, artikkeliin, kirjeeseen tai muuhun artefaktiin, jolla on informatiivista arvoa.
Yleensä dokumentti on tarkoitettu ihmisen aistittavaksi jossain asiayhteydessä, se on tallennettu jollakin tallennusvälineellä, sitä voidaan havainnoida yhä uudelleen ja sitä voidaan käsitellä yhtenä kokonaisuutena.
Dokumentti sisältää aina informaatiota, joka voidaan esittää yhdellä tai useammalla tavalla. Informaatiosisältö koostuu osista, jotka koostuvat edelleen symboleista.
Suomalainen passi 1900-luvulta.
Dokumentti-käsite elektronisen dokumenttien hallinnan näkökulmasta

Dokumentti-käsitteen merkitys on hämärtynyt digitaalisen median aikakaudella sähköisten viestimien ja tallennusmenetelmien yleistyessä, jolloin fyysinen tallennusväline ei sinänsä rajaa dokumentin olemusta. Tämän johdosta etenkin elektronisen dokumenttien hallinnan näkökulmasta dokumentti-käsitteen määrittelemiseksi on tehty lisätyötä eritoten 1990-luvun loppupuolella.
Elektronisten dokumenttien käyttäminen ja muokkaaminen vaatii aina jonkinlaisen tietokoneohjelman, jotta digitaalinen data saadaan ihmisen ymmärtämäksi informaatioksi. Tämän lisäksi elektronisiin dokumentteihin itseensä voi olla upotettuna tietokoneohjelmoitua toiminnallisuutta, jolla voi olla tärkeä tai jopa välttämätön merkitys dokumentin käytettävyyden ja ymmärrettävyyden kannalta. Elektronisten dokumenttien arkistointi onkin osoittautunut vaikeaksi.
Dokumentti-käsite ohjelmoinnissa ja systeemityössä

Systeemityössä aikaansaatavat tietokoneohjelmat ja tietojärjestelmät kuvataan usein erityyppisten dokumenttien avulla, jotka koostettuina muodostavat järjestelmän tai ohjelmiston dokumentaation.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dokumentti Wikimedia Commonsissa
Elektroninen dokumentti: näkymä suomalaisen Wikipedian etusivulle Mozilla Firefox -selaimen välityksellä 3. toukokuuta 2007.