stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kesken jäänyt elämä
Juoni

Jean Gilkyson ja hänen 11-vuotias tyttärensä Griff pakenevat Garya, Jeanin väkivaltaista miesystävää. Olosuhteiden pakossa Jean vie tyttärensä Wyomingiin tämän Einar-isoisänsä luokse. Einar aikoo aluksi kieltäytyä ottamasta Jeania luokseen, sillä hän on katkeroitunut poikansa Griffinin kuolemasta ja syyttää siitä Jeania, joka ajoi autoa sinä yönä, kun kohtalokas auto-onnettomuus sattui. Einar asuu maatilalla kahdestaan työtoverinsa Mitchin kanssa. Mitch oli vuosi aikaisemmin yrittänyt pelastaa karhun kynsiin joutunutta vasikkaa ja – osittain siksi, että Einar oli humalassa eikä kyennyt nopeasti apuun – joutunut itse karhun raatelemaksi. Haavoittunut Mitch kykenee kävelemään vain kainalosauvoilla ja vaatii kipuihinsa päivittäisiä morfiiniannoksia. Kun karhu jälleen eksyy maatilalle, Einar aikoo ampua sen, mutta seriffi Crane Curtis apulaisineen vangitsee karhun ja kuljettaa eläintarhaan.
Jean saa töitä paikallisesta kahvilasta ja alkaa lähentyä Cranen kanssa. Griff suhtautuu seriffiin epäluuloisesti, sillä Jeanin kaikki seurustelukumppanit ovat olleet väkivaltaisia. Gary saapuu kaupunkiin etsimään Jeania, mutta Einar uhkailee miestä ja karkottaa tämän kaupungista. Einar vaatii Jeania kertomaan, kuinka Griffin kuoli. Jean paljastaa, että hän ja Griffin heittivät kolikkoa, jonka tuloksena Jean päätyi ajamaan ja lopulta hän nukahti kesken ajon. Auto kierähti ympäri kuusi kertaa, ja vaikka Griffin menehtyi, Jean selvisi ja sairaalassa hän sai tietää olevansa raskaana. Einar käskee Jeania muuttamaan pois. Jean siirtyy tyttärensä kanssa kaupunkiin, mutta Giff, joka kaipaa elämäänsä isähahmoa ja on alkanut rakastaa isoisäänsä, palaa maatilalle. Griff saa isoisänsä sydämen pehmitettyä ja pian Einar ymmärtää, että hänen on parasta jatkaa elämää nauttien siitä, mitä hänellä on jäljellä.
Mitch sanoo, että Einarin on vapautettava karhu eläintarhasta. Einar ja Griff pyrkivät houkuttelemaan karhun Einarin auton lavalle rakennettuun häkkiin, mutta Griff painaa vahingossa kaasua ja vapauttaa karhun Einarin kimppuun. Hermostunut karhu huitaisee Einaria ja pakenee maatilalle, jossa karhu kohtaa Mitchin. Mitch ei aio luovuttaa taistelutta, ja viime hetkellä karhu perääntyy ja palaa metsään.
Einar on sairaalassa, ja sinä iltana tapahtuneen virheen kautta hän ymmärtää, miltä Jeanista tuntuu olla syyllisenä auto-onnettomuuteen. Einar antaa anteeksi Jeanille ja kutsuu tämän takaisin maatilalle. Gary tunkeutuu maatilalle ja väkivaltaisesti vaatii Jeania ja Griffiä tulemaan mukaansa. Einar pahoinpitelee Garyn ja tuhoaa tämän auton, ja mies lähtee kaupungista linja-autolla. Einar kutsuu Cranen luokseen lounaalle.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Robert Redford  | … |  Einar Gilkyson   |
|  Jennifer Lopez  | … |  Jean Gilkyson   |
|  Morgan Freeman  | … |  Mitch Bradley   |
|  Becca Gardner  | … |  Griff Gilkyson   |
|  Josh Lucas  | … |  Crane Curtis   |
|  Damian Lewis  | … |  Gary Winston   |
|  Camryn Manheim   | … |  Nina   |
|  Lynda Boyd   | … |  Kitty   |
Tuotanto

Vaikka elokuva sijoittuu Wyomingiin, kohtaukset kuvattiin Ashcroftissa, Savonassa ja Kamloopsissa. Elokuva tuli tuntemattomasta syystä ensi-iltaan vasta kaksi vuotta valmistumisensa jälkeen.[lähde? ]
King’s Quest VII: The Princeless Bride

| King’s Quest VII: The Princeless Bride |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Sierra On-Line
Julkaisija:  Sierra On-Line
Pelisarja:  King’s Quest
Julkaistu:  1994
Lajityyppi:  seikkailupeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Lapsista aikuisille  USK 0 
Alusta:  Microsoft Windows, DOS ja Mac OS
Jakelumuoto:  Digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
King’s Quest VII: The Princeless Bride on Sierra On-Linen kehittämä ja julkaisema seikkailupeli, joka julkaistiin vuonna 1994.
Peli on jatkoa King’s Quest sarjalle, joka sijoittuu fantasiamaailmaan.
Juoni

Valenice on kuningatar, joka yrittää naittaa tyttärensä Rosellan prinssille, josta tyttö ei lainkaan ole kiinnostunut. Äidin paasatessa prinssistä Rosella kiinnittää huomionsa taianomaiseen lentävään ”merihevoseen” joka putkahtaa salaperäisestä lammesta. Olento pujahtaa takaisin lampeen ja uteliaana tyttönä Rosella loikkaa perään jättäen rannalle kultaisen hiusharjansa. Kuningatar huomaa tapahtuneen, sieppaa hiusharjan mukaansa ja loikkaa rohkeasti perään. Kuningatar tulee jonkinlaisen pyörteen keskelle, missä Rosella jo leijaileekin otuksensa perässä. Juuri kun kuningatar on saavuttamassa tyttärensä, kovakourainen nyrkki työntyy pyörteen seinämän läpi ja kiskaisee Rosellan mukaansa. Valenice-kuningatar sen sijaan putkahtaa keskelle karua autiomaata mukanaan vain tyttärensä kultainen hiusharja.
Tästä introsta lähtee liikkeelle kuusitasoinen peli. Peli on kuin palapeli, jokainen tapahtuma liittyy toiseen. Pelissä kuljetaan kahden maailman välillä, kun kuningatar Valenice yrittää selvitä pois autiomaasta ja löytää tyttärensä, kun Rosella taas on joutunut outoon maanalaiseen peikkomaailmaan, ja ulospääsy on keksittävä itse.
Aiheesta muualla

Roberta Williams' King's Quest VII: The Princeless Bride MobyGamesissa (englanniksi)
Pelin kansikuva[vanhentunut linkki]
Kolmoisrokote

Kolmoisrokote voi tarkoittaa jompaakumpaa seuraavista:
DTP-rokotetta, eli yhdistettyä kurkkumätä-, jäykkäkouristus- ja hinkuyskärokotetta
MPR-rokotetta, eli yhdistettyä tuhkarokko-, sikotauti- ja vihurirokkorokotetta
Kansallisessa rokotusohjelmassa ei enää 2021 pelkkää DTP-rokotetta sellaisenaan ollut, vaan käytössä olivat neli- ja viisitoimiset DTaP-rokotteet.
Kolmikulmalampi

| Kolmikulmalampi |
| --- | --- |
 Kolmikulmalampi lokakuussa 2021
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Vihti
Koordinaatit:  60°18′12″N, 24°30′13″E
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  80,5 m 
Rantaviiva:  0,74 km 
Pinta-ala:  0,036 km² 
Suurin syvyys:  11,1 m 
 fiKolmikulmalampi 
Kolmikulmalampi on vajaan neljän hehtaarin laajuinen järvi Vihdin kaakkoisosassa lähellä Espoon rajaa. Se kuuluu Nuuksion kansallispuistoon. Kolmikulmalammen naapurijärviä ovat Mustalampi idässä, Haukkalampi pohjoisessa sekä Holma-Saarijärvi ja Ympyrkäinenlampi lännessä. Kolmikulmalammen pinta on noin 20 metriä Haukkalampea ylempänä.
Kolmikulmalammen ympäristö on erämaista kalliometsää. Veikkolan taajama sijaitsee järven lounaispuolella.
King’s Cup

King’s Cup on Thaimaassa vuosittain järjestettävä Thaimaan vanhin jalkapallon maajoukkueturnaus. Sitä on pelattu vuodesta 1968 lähtien, poikkeuksina vuodet 1983, 1985, 2008, 2011 ja 2014, jolloin turnausta ei järjestetty. Joinakin vuosina King’s Cupiin on osallistunut myös seurajoukkueita, ikäkausimaajoukkueita tai jonkin kansallisen liigan pelaajista muodostettuja kokoonpanoja.
Suomen jalkapallomaajoukkue on osallistunut turnaukseen vuosina 1996, 2000 ja 2013.
King’s Cupin voittajat 2000-luvulla

2000  Thaimaa
2001  Ruotsi
2002  Pohjois-Korea
2003  Ruotsi
2004  Slovakia
2005  Latvia
2006  Thaimaa
2007  Thaimaa
2009  Tanskan liigamaajoukkue
2010  Tanska
2012  Etelä-Korean alle 23-vuotiaat
2013  Ruotsi
2015  Etelä-Korean alle 23-vuotiaat
King’s Cup 2013

Vuoden 2013 King’s Cup pelattiin 23.–26. tammikuuta Chiang Main kaupungissa Pohjois-Thaimaassa. Mukana ovat Thaimaa, Pohjois-Korea, Ruotsi ja Suomi.
Ruotsi voitti vuoden 2013 King's Cupin kaatamalla Suomen loppuottelussa lukemin 3-0 (1-0) ja pronssiottelussa Thaimaa ja Pohjois-Korea pelasivat tasan 2-2.
Pronssiottelu
Loppuottelu
Kiviniemi (Särkisalo)

Kiviniemi (ruots. Stensnäs) on kylä Salon kaupungin Särkisalossa. Kylä sijaitsee Laukanlahden länsirannalla.
Kiviniemen kyläaluetta rajaa joka suunnalta naapurikylä Taamarla. Lisäksi kylään kuuluu Hästön niemen lounaiskulma. Kylä on pitkälti kesäasutuskäytössä. Laukanlahti on hyvin rehevöitynyt.
Kiviniemi mainitaan ensimmäisen kerran vuoden 1540 maakirjassa. Kylä oli yhden säterin muodostama yksinäistalo. Säteri on muutettu sotilasvirkataloksi 1600-luvulla, jolloin kylä lienee saaneen ruotsinkielisen nimensä suorana käännöksenä. Kylä on pysynyt yksitaloisena vuoteen 1925 asti, jolloin kantatilasta lohkottiin viisi taloa. Uudempi rakennuskanta kylässä on kesäasutusta. Etenkin Näsin torpan alue Hästössä on tiiviisti rakennettu.
Kate Greenaway -mitali

Kate Greenaway -mitali (engl. Kate Greenaway Medal) on lasten- ja nuortenkirjojen kuvittajille suunnattu brittiläinen kirjallisuuspalkinto. Palkinnon myöntää vuosittain CILIP, Chartered Institute of Library and Information Professionals, ansioituneesta yksittäisen englanninkielisen kirjan kuvituksesta. Kate Greenaway -palkinto perustettiin vuonna 1955 ja ensimmäinen mitali jaettiin vuonna 1957. Palkinto on nimetty 1800-luvulla eläneen kuvittaja Kate Greenawayn mukaan.
Kate Greenaway -mitali on kirjailijoille suunnatun Carnegie-mitalin sisarpalkinto. Molempien ensisijaisena palkintona on kultainen mitali ja 500 punnan arvosta kirjoja lahjoitettavaksi voittajan valitsemaan kirjastoon. Vuodesta 2000 lähtien Kate Greenaway -mitaliin on kuitenkin liittynyt myös itse kuvittajalle suunnattu Colin Mears Award, viiden tuhannen punnan rahapalkinto.
Mitalin ovat saaneet vuosien saatossa muun muassa Raymond Briggs (1966, 1973), Pauline Baynes (1968), Quentin Blake (1980), Alan Lee (1993), Lauren Child (2000) ja Chris Riddell (2001, 2004 ja 2016).
Valintaprosessi

CILIP on Ison-Britannian suurin kirjasto- ja informaatioalan järjestö, jolla on noin 24 000 jäsentä. Jokaisella jäsenellä on oikeus nimetä ehdolle Kate Greenaway -mitalin saajaksi vuosittain kaksi erityislaatuisen hyväksi kokemaansa lastenkirjakuvitusta. Kuvakirjan on oltava englanninkielinen, suunnattu lapsi tai nuorille ja julkaistu kuluneena vuonna. Mikäli kirja on julkaistu ensin jossakin muualla, on se täytynyt julkaista Isossa-Britanniassa kolmen kuukauden sisällä ensijulkaisusta. Alkuperäisistä poiketen nykyiset säännöt sallivat palkinnon jo aiemmin voittaneiden kirjailijoiden uudet teokset ehdokkaiksi. Kirjoja voivat asettaa ehdolle myös järjestön paikallisryhmät ja alajaostot. Tavallisesti kirjoja asetetaan ehdolle 40–50.
Valintaraadin muodostaa kaksitoista CILIP:n lastenkirjallisuuteen keskittyneen jaoksen YLG:n (Youth Libraries Group) jäsentä, jotka siis ovat ammatiltaan lastenkirjastonhoitajia. He lukevat ja arvioivat kaikki kirjaehdokkaat, ja valitsevat sitten niistä noin kuusi finalistia. Lista finaaliin selvinneistä teoksista julkistetaan vuosittain huhtikuussa ja Kate Greenaway -mitalin voittaja paljastetaan heinäkuisessa palkintoseremoniassa. Samassa juhlassa jaetaan myös lastenkirjailijoiden Carnegie-mitali, jonka valitsee sama raati.
Aiheesta muualla

Kate Greenaway -mitalin virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Kiviniemen skandiumesiintymä

Kiviniemen skandiumesiintymä on Pohjois-Savon Rautalammilla sijaitseva intruusio, jossa on epätavallisen korkea skandiumpitoisuus. Alueelle on vuonna 2018 myönnetty malminetsintälupa SCY Exploration Finland Oy:lle, joka on Scandium International Mining Corporation -yhtiön tytäryhtiö.
Geologian tutkimuskeskus (GTK) löysi esiintymän vuonna 2008. Alun perin tarkoituksena oli etsiä nikkeliä ja kuparia ja tutkia Kiviniemen magneettisessa matalalentoaineistossa havaittua voimakasta anomaliaa. Syväkairaus paljasti kohteen korkean skandium-, zirkonium- ja yttriumpitoisuuden. GTK luopui valtauksestaan vuonna 2015.
Alue sijaitsee Keski-Suomen granitoidikompleksin itäosassa lähellä Savon vyöhykettä. Pienialaisen intruusion kivilajina on granaattipitoinen fayaliittiferrodioriitti, jota luonnehtivat isot, ultraviolettivalossa kullankeltaisina hohtavat zirkonirakeet. Kohteesta on tehty ikämääritys, jonka tulos on 1857±2 miljoonaa vuotta. Sen ympäristössä on suunnilleen samanikäisiä porfyyrisiä graniitteja.
Esiintymä ei sisällä varsinaisia skandiummineraaleja, vaan skandiumin kantajina toimivat ferroamfibolit ja ferropyrokseenit. GTK:n arvion mukaan kohteen etsintäpotentiaali on 13,4 Mt keskipitoisuuksilla 163 ppm skandiumia, 1726 ppm zirkoniumia ja 81 ppm yttriumia.
Itä-Suomen yliopisto tutkii mahdollisuutta skandiumin talteenottoon tavalla, joka olisi kaupallisesti kannattava. Esiintymän kaupallinen arvo nykyhinnoin (2017) on noin 34 miljardia euroa
Kelly Marie Tran

| Kelly Marie Tran |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Trần Loan
Syntynyt: 17. tammikuuta 1989 (ikä 35) San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Rose Tico (Tähtien sota) Raya (Raya ja viimeinen lohikäärme)
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Trần Loan, paremmin tunnettu nimellä Kelly Marie Tran (s. 17. tammikuuta 1989 San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä on ollut rooleja lyhytelokuvissa, mutta suurempaan julkisuuteen hän tuli Rose Ticon roolissa elokuvassa Star Wars: The Last Jedi.
Varhainen elämä ja koulutus

Tran syntyi 17. tammikuuta 1989 San Diegossa. Hänen vanhempansa olivat Vietnamin sodan pakolaisia. Lapsena hänen isänsä oli koditon ja asui katulapsena Vietnamissa. Yhdysvaltoihin muuton jälkeen hän meni töihin Burger Kingiin tukeakseen perhettään, ja hänen vaimonsa oli töissä hautaustoimistossa. Tran kävi Westviewin lukiota San Diegossa ja työskenteli jogurttikaupassa nimeltä Golden Spoon saadakseen rahaa. Tran valmistui viestinnän kandidaatiksi Kalifornian yliopistosta.
Käännös suomeksi
Kelly Olynyk

| Kelly Olynyk |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Kelly Olynyk
Syntynyt: 19. huhtikuuta 1991 (ikä 33) Toronto, Ontario
Kansalaisuus:   Kanada
Koripalloilija
Pelipaikka:  Sentteri
Pituus:  213 cm
Paino:  106 kg
Nyk. joukkue:  Toronto Raptors
Sarja:  NBA
NBA-varaus:  13. varaus 2013 (Dallas Mavericks)
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
2009–2013:   Gonzagan yliopisto
Seurajoukkueet
2013–2017 2017–2021 2021 2021–2022 2022–2024 2024–:  Boston Celtics Miami Heat Houston Rockets Detroit Pistons Utah Jazz Toronto Raptors
Maajoukkueet
2010–:   Kanada
Aiheesta muualla
www.klynyk.com
FIBA
Kelly Olynyk (s. 19. huhtikuuta 1991 Toronto, Ontario) on kanadalainen koripalloilija, pelipaikaltaan sentteri. Hän pelaa NBA:n Toronto Raptorsissa.
Maajoukkueura

Olynyk edustaa maajoukkuetasolla Kanadaa. Hän kuului maajoukkueen miehistöön muun muassa vuoden 2010 koripallon MM-kilpailuissa, vasta 19-vuotiaana.
King’s Quest (videopeli)

| King’s Quest |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Sierra On-Line
Julkaisija:  IBM
Suunnittelija:  Roberta Williams
Pelisarja:  King’s Quest
Pelimoottori:  Adventure Game Interpreter
Julkaistu:  1984
Lajityyppi:  seikkailupeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  USK 0 
Alusta:  DOS, Amiga, Atari ST, Apple IIGS, Mac OS ja Sega Master System
Lisenssi:  Ilmaisohjelma
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
King’s Quest on Sierra On-Linen seikkailupeli, joka julkaistiin vuonna 1984 IBM PCjr -tietokoneelle. Peli uudelleenjulkaistiin vuonna 1987 nimellä King’s Quest: Quest for the Crown. Peli on ensimmäinen King’s Quest -sarjassa.
Tarina ja pelin kulku on Roberta Williamsin käsialaa Sierra On-Line -peliyhtiössä. Williams oli pääsuunnittelija pelisarjassa yhdeksänteen osaan asti, King’s Quest: Mask of Eternity (1998). Vuonna 1990 pelistä julkaistiin uudistettu versio nimellä Roberta Williams’ King’s Quest I: Quest for the Crown.
Tarina

Kuningaskunta Daventry on kärsinyt harmeista, kun heidän taikakalujaan on varastettu: taikapeili, taikakilpi ja taikakirstu. Kuningas Edward lähettää rohkeimman ritarinsa, Sir Grahamin, etsimään näitä esineitä. Jos hän onnistuu etsinnöissään, hänestä tulee kuningaskunnan uusi kuningas.
Uudelleenjulkaisut

Vuonna 1987 King’s Questista tehtiin DOS-yhteensopiva EGA-versio. Vuonna 1990 pelistä tehtiin uusi versio, niin sanottu ”Enhanced version”. Tässä käytettiin Sierra Creative Interpreter -pelimoottoria (SCI), samaa pelimoottoria, jota käytettiin pelissä King’s Quest IV. Vaikka tässä pelissä oli vielä vain 16 väriä, oli siinä tuki äänikortille.
Aiheesta muualla

King’s Quest MobyGamesissa (englanniksi)
The History of KQ1
AGDI Remake
Original Soundtrack (Arkistoitu – Internet Archive)
King of Rome

King of Rome täytettynä Derbyn kaupunginmuseossa.
Sudbury, in 2012
King of Rome oli englantilainen kirjekyyhky, joka voitti vuonna 1913 kilpalennon Roomasta kotiinsa Englantiin.
Kilpailussa päästettiin Roomasta liikkeelle 1200 kirjekyyhkyä, jotka alkoivat etsiä reittiä koteihinsa eri puolilla Pohjois-Eurooppaa. Noin seitsemän prosenttia linnuista palasi, ja nopein sai nimen The King of Rome. Kilpailun aikana oli myrsky, jossa monet linnuista saivat surmansa.
Linnun kasvattaja Charles Hudson kuului sukuun, jossa harrastettiin kyyhkysten kasvattamista kilpailuihin. Hän oli kasvattanut monia voittajakyyhkysiä takapihallaan Derbyn Friars Gatessa. Kun King of Rome oli voittanut kuuluisan yli tuhannen mailin kilpailun, siitä tuli ostotarjouksia Amerikkaa myöten.
Kun lintu kuoli, Hudson antoi sen täytettäväksi, ja vuonna 1946 hän lahjoitti täytetyn linnun Derbyn kaupunginmuseoon. Linnusta on tehty laulu ja kuvakirja.
Kertomus sokeudesta

| Kertomus sokeudesta> Ensaio sobre a cegueira |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  José Saramago
Kieli:  portugali
Genre:  dystopia
Julkaistu:  1995
Suomennos
Suomentaja:  Erkki Kirjalainen
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  1997
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  371
ISBN:  951-31-0902-X
Sarja: Keltainen kirjasto
Seuraava:  Kertomus näkevistä
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kertomus sokeudesta (alkuteos: Ensaio sobre a cegueira) on Nobel-palkitun portugalilaisen kirjailija José Saramagon (1922–2010) kuuluisimpia romaaneja.
Kertomus sokeudesta ilmestyi portugaliksi nimellä Ensaio sobre a cegueira ("Essee sokeudesta") vuonna 1995. Suomeksi teos ilmestyi Erkki Kirjalaisen kääntämänä vuonna 1997. Teoksessa esiintyvä sokeus nähdään yleensä allegoriana, minkä myös kirjailija itse on myöntänyt. Fernando Meirelles on ohjannut kirjan pohjalta elokuvan Blindness vuonna 2008.
Juoni

Romaani käsittelee nimeämätöntä aluetta, jonka asukkaiden keskuuteen leviää sokeus. Sokeutuneilla ei ole silmissään mitään näkyviä vaurioita, mutta he näkevät vain pelkkää valkoista. Hallitus alkaa nimittää syyltään tuntematonta sairautta ”valkotaudiksi” tai ”valkosokeudeksi”. Omituinen ilmiö saa näkevät paniikkiin, ja he ryhtyvät taistelemaan epidemiaa vastaan. Sokeat ja tartunnankantajiksi epäillyt eristetään epäinhimillisiin oloihin vanhan mielisairaalan tiloihin.
Kirjassa jätetään epäselväksi, koskettaako epidemia vain tiettyä kaupunkia tai valtiota vai onko se koko maailmaan leviävä pandemia.
Kirjan henkilöt ovat nimettömiä. Heihin viitataan lähinnä kuvailevilla ilmaisuilla, kuten ”tummalasinen tyttö”, ”lääkärin vaimo”, ”ensimmäinen sokea”,  ”kierosilmäinen pikkupoika”, ”mustalappuinen vanha mies” ja ”autovaras”. Sokeus ei tuntemattomaksi jätetystä syystä tartu silmälääkärin vaimoon alun alkaenkaan. Hän on ainoa, joka joutuu näkemään maailmassa epidemian seurauksena kehittyneet epämiellyttävät muutokset. Kirjan tapahtumat kuitenkin päättyvät parhain päin: näkökykynsä palaamisen huomaa ensimmäiseksi ensimmäinen sokea, myöhemmin yöllä tummalasinen tyttö, aamun valjetessa silmälääkäri ja lopulta myös muut kansalaiset.
Aiheesta muualla

Vaismaa, Riitta: Tyhjän kulissit: Vallan synkkä anatomia Maailmankirjat.
Kerkenna-saaret

| Kerkenna-saaret |
| --- | --- |
 Kerkenna avaruudesta katsottuna
Maantiede
Sijainti:  34°42′N, 11°11′E
Merialue:  Välimeri
Vesialue:  Gabesinlahti
Saaria yht.:  -
Suurin saari:  Chergui
Muita saaria:  Gharbi
Pinta-ala:  - km²
Valtio
Valtio:  Tunisia
Alue:  Sfax
Kunta:  Kerkenna
Väestö
Väkiluku:  15 501
Asutuskeskukset:  Remla
Kerkenna-saaret ovat saariryhmä Tunisian itärannikolla, Gabesinlahdella. Saaret ovat vain 13 metriä merenpinnan yläpuolella. Pääsaaret ovat Chergui ja Gharbi. Saaret kuuluvat Kerkennan kuntaan, jonka asukasluku oli vuonna 2014 15 501.
Maantiede

Saaret sijaitsevat noin 20 kilometriä mantereelta. Mantereen rannikolla saaria vastapäätä sijaitsee Sfaxin kaupunki. Kahdesta pääsaaresta suuremmalla on pituutta koillisesta lounaaseen 27 kilometriä ja leveyttä noin 7 kilometriä. Pienemmän kolmionmuotoisen saaren leveys on 14 kilometriä ja pituus 7–8 kilometriä. Saaria erottaa kapea noin 800 metriä leveä al-Karkanan salmi, jonka ylittää nykyisin maantie. Aikanaan saaria yhdisti roomalaisten rakennuttama pengertie, joka on sittemmin jäänäyt merenpinnan alapuolelle. Sen poikki on kaivettu kapea väylä laivaliikennettä varten. Saaret sijaitsevat laajalla merenalaisella kielekkeellä ja ympäröivä merialue on hyvin matala. Saarien vieressä merenpohja on vain 0–5 metrin syvyydellä. Saarille johtaa kuitenkin merenalaisia wadeja, joiden kautta saarille pääsee laivoilla. Saaret itsessään ovat hyvin matalia ja vain paikoitelleen yli 13 metrin korkeudella merenpinnasta. Saarten ympärillä on useita pienempiä särkkiä.
Historia

Muutamat antiikin kreikkalaiset lähteet, kuten Herodotos ja Agathemeros, mainitsevat saaren nimellä Kerkina (lat. Cercina). Enemmän saaresta kirjoittivat sittemmät roomalaiset. Polybios mainitsee, että toisen puunilaissodan aikana vuonna 217 eaa. saarelle rantautui hieman aiemmin Djerban saarta hävittänyt roomalainen konsuli Germanus, joka säästi Kerkennan saamiaan lunnaita vastaan. Livius mainitsee puolestaan, että Karthagolainen päällikkö Hannibal pakeni roomalaisia saarille vuonna 195 jatkaen vielä pakoretkeään kohti Antiokiaa. Marius pakeni saarelle vuonna 88 eaa. liittolaissodan aikaan ja Julius Caesarin kansalaissodan aikaan Sallustius sai käsky7n vallata tasavaltalaisten tukikohdaksi kuvaillut saaret. Diocletianuksen valtakaudella saaret kuuluivat Itä-Roomaan. Saarilla oli tuolloin kaksi kaupunkia, Cercina saarista suurimmalla ja Cercinitis pienemmällä pääsaarella. Saarilta on löydetty joitakin varhaisia kristittyjen pyhättöjen jäänteitä.
Saaria ei sittemmin juurikaan mainittu historiallisissa lähteissä ennen 1000-lukua. Vuonna 1098 saarista suurimman mainittiin kuuluvan zirideille. Paikalliset asukkaat kärsivät sittemmin useista ryöstöretkistä saarille. Sisilian kuningas Roger II valtasi saaret vuonna 1153, mutta ne menetettiin almohadeille vuonna 1158. Aragonian hallitsija Pietari III johti sotaretkeä saarille vuonna 1287 ja saaret läännitettiin Roger Laurialaiselle. Saarelaiset kapinoivat ja kukistivat kristityt hallitsijansa vuonna 1335, mutta aragonialaiset palasivat vuonna 1423. Monet saarien asukkaista päätyivät sotavangeiksi. Vuodesta 1510 saarista kamppailivat puolestaan Osmanien valtakunta ja Espanja. Osmanit valtasivat saaret vuonna 1560, mutta valtausta seurasi useita espanjalaisten ryöstöretkiä vuosina 1576, 1596 ja 1611.
Jatkuvat taistelut ja sotaretket johtivat saarten asukasluvun vähenemiseen, mutta lopulta niitä alettiin asuttaa uudelleen. 1800-luvulla saarilla kuvaillaan olleen kymmenen kylää ja Mellitan pikkukaupunki. Uudet asukkaat saapuivat muualta Tunisiasta ja Marokosta. Saarten asukkaat ovat sittemmin harjoittaneet elinkeinonaan etenkin kalastusta. Monet ovat myös siirtyneet töihin mantereelle. Saaret ovat nykyisin myös matkailukohde. Etenkin Libyan levottomuuksien alettua saarista tuli myös tärkeä salakuljettajien käyttämä reitti siirtolaisille Eurooppaan. Kerkennan kunnan asukasluku oli vuonna 2014 15 501.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kerkenna-saaret Wikimedia Commonsissa
Maisemaa rannikolla.
Bordj El Hassarin linnoitus.