stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jenni Mikkonen

| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten ratamelonta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten ratamelonta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten ratamelonta.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Naisten ratamelonta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia |  Szeged 2006 | K-2 200 m |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa |  Milano 2008 | K-2 500 m |  |
|  Pronssia |  Poznań 2005 | K-1 200 m |  |
|  Pronssia | Racice 2006 | K-2 200 m |  |
Jenni Johanna Mikkonen (o.s. Honkanen; s. 24. helmikuuta 1980 Lahti) on Lahden Vesisamoilijoita edustava kilpameloja. Hän kilpailee pääasiassa kajakkiyksiköiden 200 ja 500 metrin matkoilla. Hänet on valittu Suomen Kanoottiliiton Vuoden ratamelojaksi vuonna 2002 yhdessä kaksikkoparinsa Filippa Sjöbergin kanssa. Vuonna 2004 hänet nimitettiin Vuoden ratamelojaksi ja samalla lajin parhaana Vuoden melojaksi. Lahden kaupungin Vuoden urheilijaksi Honkanen on nimitetty vuosina 2004 ja 2005. Jenni Mikkosen aviomies Kalle Mikkonen on myös maajoukkuemeloja.
Saavutuksia > Suomenmestaruuskilpailut

11 Suomen mestaruutta K-1 500 m 1996-2012
12 Suomen mestaruutta K-1 200 m 1997-2012
3 Suomen mestaruutta K-1 1000 m (2000, 2001 ja 2008)
Yhteensä 112 SM-mitalia (1995-2013)
Saavutuksia > Euroopanmestaruuskilpailut

EM-kilpailut (nuoret) 1998 K-1 500 3.sija
EM-kisat 2000 K-1 200m, 4. sija
EM-kisat 2005 K-1 200 m, 3. sija
EM-kisat 2006 K-2 200 m Anne Rikalan parina, 3. sija
EM-kisat 2008 K-2 500 m Anne Rikalan parina, 2. sija
EM-kisat 2009 K-1 200 m, 4. sija; K-1 500 m, 8. sija
EM-kisat 2010 K-1 200 m, 9. sija
EM-kisat 2011 K-1 200 m, 4. sija
EM-kisat 2012 K-1 200 m, 4. sija
Saavutuksia > Maailmanmestaruuskilpailut

MM-kisat 2001 K-1 200m, 8. sija
MM-kisat 2002 K.2 500m Filippa Sjöber parina, 8. sija
MM-kisat 2003 K-2 500m Filippa Sjöberg parina, 9. sija
MM-kisat 2005 K-2 500m Laura Inha parina, 7. sija
MM-kisat 2006 K-2 200 m Anne Rikalan parina, 3. sija; K-1 500 m, 8. sija
MM-kisat 2007 K-2 500 m Laura Inhan parina, 9. sija
MM-kisat 2009 K-1 200 m, 7. sija
MM-kisat 2010 K-1 200 m, 16. sija; K-1 500m, 15. sija
MM-kisat 2011 K-1 200 m, 12. sija
MM Cup kokonaiskilpailu 2012, 2. sija
Saavutuksia > Olympialaiset

Ateenan olympialaiset 2004 K-1 500 m, 8. sija
Pekingin olympialaiset 2008 K-2 500 m Anne Rikalan parina, 7. sija
Lontoon olympialaiset 2012 K-1 200m B-finaalin voittaja, 9. sija
Aiheesta muualla

Jenni Mikkosen blogi
Ylen Elävä arkisto: Kajakkiduo Rikala & Mikkonen
Pääkonsuli (arvonimi)

Pääkonsuli (ruots. generalkonsul) on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 7. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko 8 700 euroa tai 2 200 euroa.
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1921 lähetystösihteeri Hjalmar Göösille. Vuosien 1918–2016 aikana pääkonsulin arvonimi on myönnetty 46 henkilölle.
Pää

Ihmisen pään aistinelimet, lihakset ja verisuonet etupuolelta.
Hyönteisten päässä ei ole kalloa, mutta siinä voi törröttää tuntosarvet.
Pää (lat. caput) on useimmilla eläimillä oleva ruumiinosa, jossa tavallisesti sijaitsevat aivot sekä tärkeimmät aistinelimet. Pää sijaitsee yleensä ruumiin ylä- tai etuosassa, ja se liittyy vartaloon kaulan välityksellä.
Ihmisen pää

Aikuisen ihmisen pää painaa noin 4,5–5 kilogrammaa.  Päälle antaa muodon luinen kallo, joka suojaa sen sisällä olevia aivoja. Kallo on muuten enimmäkseen yhtenäistä luuta, mutta alaleuka on kiinnittynyt siihen leukanivelillä. Ylä- ja alaleukaan on kiinnittynyt yhteensä 32 pysyvää hammasta.
Pään etuosassa eli kasvoissa sijaitsevat silmät, nenä ja suu. Korvat ovat pään sivuilla. Kasvojen lihakset sijaitsevat lihaksille epätyypillisesti pinnallisesti ja vaikuttavat ihoon. Kielen ja nielun lihaksistot sijaitsevat pään sisällä. Päätä yhdistävät ruumiseen kaulan lihakset, joiden yläpäät kiinnittyvät kalloon.
Ihmiset syntyvät yleensä pää edellä. Vauvan pää on muun ruumiin kokoon nähden paljon kookkaampi kuin aikuisella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta pää Wikimedia Commonsissa
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Qarshin aro

Qarshin aro (uzb. Qarshi choʻli) on Qashqadaryon vesistöalueeseen kuuluva tasanko Uzbekistanin Qashqadaryon alueella ja Turkmenistanin itäosassa. Sen pinta-ala on 13 000 neliökilometriä.
Qarshin aro rajoittuu pohjoisessa Qarnobin aroon, idässä Hisor- ja Zarafshonvuorten reuna-alueisiin, etelässä Amudarjan vesistöalueen erottaviin kukkuloihin ja lännessä Devxonan ylänköön. Alue on pääosin kumpuilevaa tasankoa, jonka korkeus merenpinnasta on 200–260 metriä lännessä ja 400–500 metriä idässä. Sitä peittää etupäässä jokien tuoma hiekka ja savi. Länsiosassa on hiekkadyynejä.
Alueella vallitsee mannerilmasto. Keskilämpötila on tammikuussa 1,5 ja heinäkuussa 28,2–31,6 astetta. Vuosittainen sademäärä on 146 millimetriä lännessä ja 230 idässä. Luonnollisia vesilähteitä on Qashqadaryojokea lukuun ottamatta vähän.
Suuri osa tasangosta on otettu keinokastelun avulla viljelyskäyttöön. Sitä varten on rakennettu kanavia ja tekojärviä. Keinokastelun aiheuttama ongelma on maaperän suolapitoisuuden lisääntyminen. Muborakin ja Pamuqin lähellä hyödynnetään öljy- ja maakaasukenttiä. Alueen tärkein teollisuuskeskus on Qarshi.
Päätepysäkki New Mexico

| Päätepysäkki New Mexico> Gas Food Lodging |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Allison Anders
Käsikirjoittaja:  Allison Anders
Perustuu:  Richard Peckin romaaniin Don’t Look and It Won’t Hurt
Tuottaja:   Daniel Hassid  Seth M. Willenson  William Ewart 
Säveltäjä:  J. Mascis
Kuvaaja:  Dean Lent
Leikkaaja:  Tracy S. Granger
Lavastaja:  Mary Meeks
Pääosat:   Brooke Adams  Ione Skye  Fairuza Balk 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Cineville
Ensi-ilta:  1992
Kesto:  101 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Päätepysäkki New Mexico (Gas Food Lodging) on Allison Andersin käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen independent-elokuva vuodelta 1992. Se perustuu Richard Peckin romaaniin Don’t Look and It Won’t Hurt, ja sen pääosissa näyttelevät Brooke Adams, Ione Skye ja Fairuza Balk.
Elokuvassa valkoiseen köyhälistöön kuuluva, New Mexicon osavaltion asuntovaunuleirissä kahden teinityttärensä kanssa asuva tarjoilija (Adams) yrittää selviytyä yksinhuoltajuudestaan perheen isän häivyttyä. Kapinoivat tyttäret haaveilevat paremmasta elämästä jossain muualla.
Vastaanotto ja jälkimaine

Fairuza Balk palkittiin vuoden 1993 Film Independent Spirit Awards -gaalassa parhaasta naispääosasta. Elokuva sai myös neljä muuta palkintoehdokkuutta. New York Film Critics Circle palkitsi Allison Andersin vuoden parhaana ohjaajatulokkaana.
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa arkisen koskettavaksi kasvatus- ja kasvukuvaukseksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Käännös suomeksi
Seija Pöntinen

Seija Tuulikki Inkinen (o.s. Pöntinen, 30. maaliskuuta 1934 Mäntsälä – 2. kesäkuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa olivat korkeushyppy, 80 metrin aitajuoksu ja viisiottelu.
Seija Pöntinen sijoittui Helsingin 1952 olympialaisissa korkeushypyssä 15:nneksi ja karsiutui 80 metrin aitajuoksun alkuerissä. Hän edusti Suomea viidessä maaottelussa vuosina 1953–1956 ja saavutti kaksi lajivoittoa.
Seuratasolla Pöntinen edusti Mäntsälän Urheilijoita ja Helsingin Yliopiston Urheiluseuraa. Hän voitti Suomen mestaruuden 80 metrin aitajuoksussa vuosina 1952, 1953, 1954 ja 1955, viisiottelussa vuosina 1952 ja 1954 sekä korkeushypyssä vuonna 1952. Hän paransi Suomen ennätystä 80 metrin aitajuoksussa kolmasti, korkeushypyssä kolmasti sekä viisiottelussa kerran. Vuonna 1951 hän paransi korkeushypyn Suomen-ennätystä lukemiin 151.
Pöntinen esiintyi voimistelijana Hilma Jalkasen ryhmässä Pohjois-Amerikan kiertueella 1956 ja Brysselin maailmannäyttelyssä 1958. Hän toimi myöhemmin muun muassa Suomen Naisvoimistelun Tuki ry:n puheenjohtajana. Hänen tyttärensä Tiina Inkinen (s. 1966) saavutti juoksulajeissa juniorien SM-mitaleja 1980-luvulla.
Aiheesta muualla

Seija Pöntinen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Mesikot

| Mesikot |
| --- | --- |
 Naskalivyömesikko (Acanthorhynchus tenuirostris)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Mesikot Meliphagidae  Vigors, 1825
Katso myös
   Mesikot Wikispeciesissä   Mesikot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mesikot (Meliphagidae) ovat mettä syövien lintujen heimo, joka kuuluu varpuslintuihin. Heimon nimesi ja kuvaili Nicholas Aylward Vigors vuonna 1825. Mesikot elävät Australiassa, Uudessa-Seelannissa, Tyynenmeren saarilla, Papua-Uudessa-Guineassa ja yksi laji Balilla. Heimoon kuuluu 50 sukua ja 178 lajia.
Havaijinviirumesikko ja kiharapyrstöt (suku) luettiin aikaisemmin mesikoihin, mutta nykyään erilliseen kiharapyrstöjen Mohoidae-heimoon ja uudenseelanninmesikko omaan Notiomystidae-heimoonsa.
Mesikot ovat pääasiassa pieniä tai keskikokoisia varpuslintuja, suurimmat niistä ovat lähes harakan kokoisia. Sukupuolet ovat tavallisesti samannäköisiä, mutta usein koiras on värikkäämpi ja suurempi kuin naaras. Ne elävät puissa ja rakentavat maljamaisen pesänsäkin yleensä puuhun tai pensaaseen. Vaaleapohjaisia, ruskeapilkkuisia munia on 2–4 ja haudonta kestää noin kaksi viikkoa: poikaset lähtevät pesästä 10–16 päivän ikäisinä. Mesikot syövät kukkien mettä, pieniä selkärangattomia ja hedelmiä sekä marjoja. Niiden kieli on rakenteeltaan sopeutunut hyvin meden lipomiseen.
Suvut ja lajit > Apotit (Philemon)

| --- | --- |
 Bismarckinapotti (P. cockerelli)  Burunapotti (P. moluccensis)  Hopeaniska-apotti (P. argenticeps)  Keltakurkkuapotti (P. citreogularis)  Kypäräapotti (P. buceroides)  Manusinapotti (P. albitorques)  Meluapotti (P. corniculatus)  Molukkienapotti (P. fuscicapillus):  Ranta-apotti (P. brassi)  Seraminapotti (P. subcorniculatus)  Tanimbarinapotti (P. plumigenis)  Timorinapotti (P. inornatus)  Tumma-apotti (P. meyeri)  Uudenirlanninapotti (P. eichhorni)  Uudenkaledonianapotti (P. diemenensis)
Suvut ja lajit > Celebesinmesikot (Myza)

Ruskocelebesinmesikko (M. celebensis)
Täpläcelebesinmesikko (M. sarasinorum)
Suvut ja lajit > Harmaakaljumesikot (Melipotes)

Arfakinkaljumesikko (M. gymnops)
Fojankaljumesikko (M. carolae)
Harmaakaljumesikko (M. fumigatus)
Huoninkaljumesikko (M. ater)
Suvut ja lajit > Helttamesikot (Anthochaera)

Keltahelttamesikko (A. paradoxa)
Kirjomesikko (A. phrygia)
Lännenhelttamesikko (A. lunulata)
Pikkuhelttamesikko (A. chrysoptera)
Punahelttamesikko (A. carunculata)
Suvut ja lajit > Kellomesikot (Manorina)

Kellomesikko (M. melanophrys)
Keltanokkamesikko (M. flavigula)
Sotilasmesikko (M. melanocephala)
Suvut ja lajit > Kirjolaulumesikot (Xanthotis)

Harmaakurkkumesikko (X. flaviventer)
Kadavunmesikko (X. provocator)
Kirjolaulumesikko (X. macleayanus)
Täplälaulumesikko (X. polygrammus)
Suvut ja lajit > Klovnimesikot (Bolemoreus)

Klovnimesikko (B. frenatus)
Mistelimesikko (B. hindwoodi)
Suvut ja lajit > Kultasiipimesikot (Phylidonyris)

Liivimesikko (P. pyrrhopterus)
Valkokulmamesikko (P. niger)
Valkosilmämesikko (P. novaehollandiae)
Suvut ja lajit > Laulumesikot (Gavicalis)

Laulumesikko (G. virescens)
Mangrovelaulumesikko (G. versicolor)
Rannikkolaulumesikko (G. fasciogularis)
Suvut ja lajit > Loistolaulumesikot (Lichenostomus)

Kultakruunumesikko (L. melanops)
Punaviiksimesikko (L. cratitius)
Suvut ja lajit > Lymymesikot (Caligavis)

Lymylaulumesikko (C. obscura)
Viiksilaulumesikko (C. chrysops)
Vuorilaulumesikko (C. subfrenata)
Suvut ja lajit > Makomakot (Anthornis)

Komako (A.  melanocephala)
Makomako (A. melanura)
Suvut ja lajit > Mangrovemesikot (Ramsayornis)

Mangrovemesikko (R. modestus)
Rämeikkömesikko (R. fasciatus)
Suvut ja lajit > Mesikot (Meliphaga)

| --- | --- |
 Erakkomesikko (M. montana)  Isonokkamesikko (M. aruensis)  Kaunolaulumesikko (M. cinereifrons)  Kimberleynlaulumesikko (M. fordiana)  Latvuslaulumesikko (M. flavirictus)  Matkijamesikko (M. analoga)  Nokilaulumesikko (M. notata)  Pensasmesikko (M. albonotata):  Rotkolaulumesikko (M. albilineata)  Tagulanlaulumesikko (M. vigina)  Tammimesikko (M. orientalis)  Tarhalaulumesikko (M. gracilis)  Timorinlaulumesikko (M. reticulata)  Tummalaulumesikko (M. lewinii)  Viheltäjämesikko (M. mimikae)
Suvut ja lajit > Mustakurkkumesikot (Nesoptilotis)

Keltakurkkumesikko (N. flavicollis)
Mustakurkkumesikko (N. leucotis)
Suvut ja lajit > Nokimesikot (Melidectes)

| --- | --- |
 Bismarckinnokimesikko (M. whitemanensis)  Isonokimesikko (M. foersteri)  Kirjonokimesikko (M. torquatus)  Lyhytpartamesikko (M. nouhuysi)  Nokimesikko (M. fuscus):  Pitkäpartamesikko (M. princeps)  Sininokimesikko (M. belfordi)  Tervamesikko (M. ochromelas)  Valkonaamamesikko (M. leucostephes)  Valko-otsamesikko (M. rufocrissalis)
Suvut ja lajit > Oliivimesikot (Timeliopsis)

Iso-oliivimesikko (T. griseigula)
Oliivimesikko (T. fulvigula)
Suvut ja lajit > Punamesikot (Myzomela)

| --- | --- |
 Bismarckinpunamesikko (M. cineracea)  Bougainvillenpunamesikko (M. lafargei)  Celebsinpunamesikko (M.  chloroptera)  Fidžinpunamesikko (M. jugularis)  Guadalcanalinpunamesikko (M. melanocephala)  Kardinaalimesikko (M. cardinalis)  Kellopunamesikko (M. sanguinolenta)  Louisiadenpunamesikko (M. albigula)  Makiranpunamesikko (M. tristrami)  Malaitanpunamesikko (M. malaitae)  Mikronesianpunamesikko (M. rubratra)  Molukkienpunamesikko (M. boiei)  Mustamesikko (M. pammelaena)  Pikkupunamesikko (M. adolphinae)  Punahuppumesikko (M. erythrocephala):  Punakurkkumesikko (M. eques)  Punamesikko (M. cruentata)  Punarintamesikko (M. sclateri)  Punaviittamesikko (M. rosenbergii)  Rotumanpunamesikko (M. chermesina)  Rubiinimesikko (M. nigrita)  Salomoninmesikko (M. eichhorni)  Seraminpunamesikko (M. blasii)  Sumbanpunamesikko (M. dammermani)  Timorinpunamesikko (M. vulnerata)  Tuhkamesikko (M. obscura)  Uudenbritannianpunamesikko (M. erythromelas)  Uudenirlanninpunamesikko (M. pulchella)  Verimesikko (M. wakoloensis)  Wetarinpunamesikko (M. kuehni)
Suvut ja lajit > Raitamesikot (Glycifohia)

Raitamesikko (G. undulata)
Vanuatunmesikko (G. notabilis)
Suvut ja lajit > Ruskomesikot (Pycnopygius)

Marmorimesikko (P. cinereus)
Ruskomesikko (P. ixoides)
Viirupäämesikko (P. stictocephalus)
Suvut ja lajit > Sammalmesikot (Gymnomyza)

Sammalmesikko (G. viridis)
Samoansammalmesikko (G. samoensis)
Uudenkaledoniansammalmesikko (G. aubryana)
Suvut ja lajit > Savannimesikot (Ptilotula)

| --- | --- |
 Harmaapäämesikko (P. keartlandi)  Keltapäämesikko (P. flavescens)  Pihamesikko (P. fusca):  Savannimesikko (P. plumula)  Valkosepelmesikko (P. penicillata)  Viirulaulumesikko (P. ornata)
Suvut ja lajit > Sieppomesikot (Conopophila)

Harmaasieppomesikko (C. whitei)
Rusorintamesikko (C. albogularis)
Rusokurkkumesikko (C. rufogularis)
Suvut ja lajit > Taskumalurit (Epthianura)

Harmaataskumaluri (E. albifrons)
Keltataskumaluri (E. crocea)
Oranssitaskumaluri (E. aurifrons)
Punataskumaluri (E. tricolor)
Suvut ja lajit > Tiaismesikot (Melithreptus)

| --- | --- |
 Lakkimesikko (M. albogularis)  Lumikulmamesikko (M. chloropsis)  Punakulmamesikko (M. lunatus)  Ruskolakkimesikko (M. brevirostris):  Sinikulmamesikko (M. gularis)  Tasmanianisomesikko (M. validirostris)  Tasmanianpikkumesikko (M. affinis)
Suvut ja lajit > Tuhkalaulumesikot (Stomioptera)

Keltalaulumesikko (S. flava)
Tuhkalaulumesikko (S. unicolor)
Suvut ja lajit > Vihermesikot (Lichmera)

| --- | --- |
 Bandanvihermesikko (L. squamata)  Burunvihermesikko (L. deningeri)  Harmaavihermesikko (L. indistincta)  Lombokinvihermesikko (L. lombocia)  Seraminvihermesikko (L. monticola):  Timorinvihermesikko (L. flavicans)  Uudenkaledonianvihermesikko (L. incana)  Vaaleavihermesikko (L. argentauris)  Viirurintamesikko (L. alboauricularis)  Wetarinvihermesikko (L. notabilis)
Suvut ja lajit > Viirumesikot (Ptiloprora)

| --- | --- |
 Fayanviirumesikko (P. mayri)  Harmaaviirumesikko (P. plumbea)  Oliiviviirumesikko (P. meekiana):  Punakylkimesikko (P. erythropleura)  Punaviirumesikko (P. guisei)  Vuoriviirumesikko (P. perstriata)
Suvut ja lajit > Vyömesikot (Acanthorhynchus)

Naskalivyömesikko (A. tenuirostris)
Vyömesikko (A. superciliosus)
Suvut ja lajit > Lajit, joilla on oma sukunsa

| --- | --- |
 Australianvihermesikko (Trichodere cockerelli)  Bougainvillenmesikko (Stresemannia bougainvillei)  Guadalcanalinmesikko (Guadalcanaria inexpectata)  Harakkamesikko (Certhionyx variegatus)  Isovuorimesikko (Oreornis chrysogenys)  Kirvismaluri (Ashbyia lovensis)  Kultasiipimesikko (Purnella albifrons)  Makiranmesikko (Meliarchus sclateri)  Mistelisieppomesikko (Grantiella picta)  Mustapyrstömesikko (Acanthagenys rufogularis)  Nummimesikko (Gliciphila melanops):  Paratiisimesikko (Macgregoria pulchra)  Pitkänokkamesikko (Melilestes megarhynchus)  Polynesianmesikko (Foulehaio carunculatus)  Rillimesikko (Glycichaera fallax)  Sininaamamesikko (Entomyzon cyanotis)  Surumesikko (Sugomel nigrum)  Tui (Prosthemadera novaeseelandiae)  Vaeltajamesikko (Cissomela pectoralis)  Viiruapotti (Melitograis gilolensis)  Viiruniskamesikko (Plectorhyncha lanceolata)
Pötsisienet

| Pötsisienet> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Pötsisienet Neocallimastigomycota  M.J. Powell
Katso myös
   Pötsisienet Wikispeciesissä   Pötsisienet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pötsisienet (Neocallimastigomycota) on lajimäärältään nykytiedon (2013) mukaan toistaiseksi pieni sienten fylogeneettinen kaari, joka sijoittuu DNA-tutkimusten perusteella suhteellisen lähelle piiskasiimasieniä (Chytridiomycota). Kaareen kuuluu vain biologinen luokka Neocallistomyces. Pötsisieniä on tavattu lähinnä nisäkkäiden ruoansulatuselimistössä, ja niillä on merkitystä ravintokuitujen käytössä isäntäeläinten aineenvaihdunnassa. Pötsisienet ovat monien bakteerien, esimerkiksi Clostridium-bakteerien tapaan obligatorisia anaerobeja, mikä tarkoittaa, että ne eivät voi elää vapaata happea sisältävässä ympäristössä. Aineenvaihdunnaltaan pötsisienten erityislaatuisuutena on energiantuotanto fermentaation avulla. Niiltä puuttuvat kokonaan mitokondriot, jotka ovat ominaisia happea käyttävien eliöiden energiatehtaina. Pötsisienillä on muiden sienten tapaan sekovarsi ja ne lisääntyvät parveiluitiöiden avulla.
Pötsisienet on löytänyt tieteelle Colin Orpin 1970-luvulla.
Aiheesta muualla

Tieteen termipankki: Pötsisienet (Neocallimastigomycota)
Encyclopedia of Life (EOL): Neocallimastigomycota (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q941929  Wikispecies: Neocallimastigomycota  BOLD: 392674  EoL: 8595320  EPPO: 1NEOCP  Fungorum: 501279  GBIF: 17  iNaturalist: 151870  IRMNG: 179  MycoBank: 501279  NZOR: 9df838a9-8e0c-4774-9716-44508f3fba8c  Open Tree of Life: 319908
Mikronesia

Oseanian kartta: Mikronesia yläosassa tummennettuna.
Mikronesia on yksi Oseanian kolmesta osa-alueesta sitä kulttuurisesti lähellä olevien Melanesian ja Polynesian pohjoispuolella. Nimi Mikronesia tulee kreikan ”pieniä saaria” tarkoittavista sanoista. Mikronesia koostuu sadoista pienistä saarista hyvin laajalla alueella läntistä Tyyntä valtamerta. Osa alueen saarista voidaan jakaa neljään saariryhmään, joiden ulkopuolelle loput saaret sijoittuvat. Alueen rajaus on eurooppalaisten tutkimusmatkailijoiden tekemä, eikä perustu asukkaiden omiin liittoutumiin.
Mikronesiassa vallitsee trooppinen meri-ilmasto.
Alue on jakautunut poliittisesti viiden itsenäisen valtion ja kolmen Yhdysvalloille kuuluvan alueen kesken.
Mikronesian ensimmäisten asukkaiden alkuperästä on eri teorioita, mutta uskotaan, että he saapuivat alueelle tuhansia vuosia sitten. Alkuperäisasukkaat ja eurooppalaiset kohtasivat tiettävästi ensimmäisen kerran vuonna 1521, kun portugalilainen löytöretkeilijä Fernão de Magalhães saapui Mariaaneille.
Aluejako

Seuraavia saaria ja saariryhmiä on perinteisesti pidetty osana Mikronesiaa:
Aluejako > Itsenäiset valtiot

| Valtio | Pääkaupunki | Pinta-ala (km²) | Talousvyöhyke (EEZ) (km²) | Asukasluku | ISO 3166-1 | Valtiomuoto |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Marshallinsaaret | Majuro | 181 | 2,1 milj. | 54 000 (2003) | MH | tasavalta |
|  Mikronesia | Palikir | 702 | 2,9 milj. | 112 000 (2003) | FM | liittovaltio |
|  Kiribati | South Tarawa | 726 | 3,6 milj. | 92 566 (2006) | KI | tasavalta |
|  Nauru | Yaren | 21 | 320 000 | 9 233 (2006) | NR | tasavalta |
|  Palau | Ngerulmud | 487 | 600 900 | 19 908 (2005) | PW | tasavalta |
Aluejako > Itsehallintoalueet

| Valtio | Pääkaupunki | Pinta-ala (km²) | Asukasluku | Asukastiheys (per km²) | ISO 3166-1 | Emämaa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Guam | Hagåtña | 549 | 160 796 | 292,9 | GU |  Yhdysvallat |
|  Pohjois-Mariaanit | Saipan | 477 | 77 311 | 162 1 | MP |  Yhdysvallat |
| Wake | Wake Island | 2 | 12 |  | UM |  Yhdysvallat |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mikronesia Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Micronesia – 14.12.2018 versio
| n k Maapallon alueet |
| --- | --- |
 Afrikka:  Eteläinen Afrikka  Itä-Afrikka  Keski-Afrikka  Länsi-Afrikka  Pohjois-Afrikka 
 Amerikka:  Etelä-Amerikka  Keski-Amerikka  Latinalainen Amerikka  Pohjois-Amerikka  Väli-Amerikka 
 Aasia:  Etelä-Aasia  Etu-Aasia  Itä-Aasia  Kaakkois-Aasia  Keski-Aasia  Pohjois-Aasia 
 Eurooppa:  Etelä-Eurooppa  Itä-Eurooppa  Keski-Eurooppa  Länsi-Eurooppa  Pohjois-Eurooppa 
 Oseania:  Australaasia  Melanesia  Mikronesia  Polynesia 
 Napa-alueet:  Antarktis  Arktis 
 Valtameret:  Atlantin valtameri  Eteläinen jäämeri  Intian valtameri  Pohjoinen jäämeri  Tyynimeri 
Käännös suomeksi
Toini Pöysti

| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten hiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten hiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten hiihto. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Naisten hiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Squaw Valley 1960 | 3×5 km viesti |  |
|  Pronssia | Innsbruck 1964 | 3×5 km viesti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Lahti 1958 | 3×5 km viesti |  |
Toini Pöysti (o.s. Mikkola,  1. heinäkuuta 1933 Ahlainen – 9. toukokuuta 2024) oli suomalainen maastohiihtäjä ja olympiamitalisti.
Toini Pöysti edusti Suomea kaksissa olympialaisissa ja kolmissa MM-kilpailuissa. Lahden MM-kisoissa 1958 hän sijoittui 10 kilometrillä seitsemänneksi ja sai viestissä hopeaa Suomen joukkueen avausosuuden hiihtäjänä. Squaw Valleyn 1960 olympialaisissa hän sijoittui 10 kilometrillä kuudenneksi ja sai viestin ankkuriosuuden hiihtäjänä pronssia. Zakopanen MM-kisoissa 1962 hän oli 10 kilometrillä yhdeksäs eikä päässyt viestijoukkueeseen. Innsbruckin 1964 olympialaisissa hän sijoittui viidenneksi sekä 5:llä että 10 kilometrillä ja sai pronssia viestin keskimmäisen osuuden hiihtäjänä. Oslon MM-kisoissa 1966 Pöysti oli 10 kilometrillä yhdeksäs ja viesti päättyi viidenteen sijaan.
Vuonna 1954 Toini Pöysti, silloiselta nimeltään Mikkola, voitti Holmenkollenin kisoissa ensimmäisen kerran ohjelmassa olleen naisten hiihdon. Saman 10 kilometrin matkan hän voitti Ruotsin hiihtokisoissa vuonna 1959, Salpausselän Kisoissa vuonna 1960 sekä Puijon kisoissa neljästi.
Seuratasolla Pöysti edusti Noormarkun Nopsaa ja Ahlaisten Urheilijoita. Hän voitti ainoan Suomen mestaruutensa 10 kilometrin matkalla vuonna 1960. SM-hopeaa hän saavutti 10 kilometrillä vuonna 1958 ja 5 kilometrillä vuonna 1960 sekä SM-pronssia 10 kilometrillä vuonna 1957 ja 5 kilometrillä vuonna 1961.
Toini Pöystin pojan Timo Pöystin lapset ovat Miss Suomi 2009 Essi Pöysti ja jääkiekkoilija Eetu Pöysti.