stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Patrick Sensburg

| Patrick Sensburg |
| --- | --- |

Saksan liittopäivien jäsen
 17. lokakuuta 2009 −  
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. kesäkuuta 1971 (ikä 53) Paderborn, Saksan liittotasavalta
Ammatti:  asianajaja
Tiedot
Puolue:  CDU
Aiheesta muualla
www.patrick-sensburg.de
Patrick Sensburg (s. 17. lokakuuta 1971 Paderborn) on saksalainen CDU:n poliitikko.
Sensburg opiskeli lakia Trier, Luxemburg ja Speyer Hän väitteli oikeustiede tohtoriksi vuonna 2003.
CDU:n jäsen Sensburg on ollut vuodesta 1989. Liittopäiville hänet valittiin ensimmäisen kerran vuonna 2009.
Aiheesta muualla

Patrick Sensburg verkkosivut
Pergamiini

Pergamiini eli pergamiinipaperi on alkuaan pergamenttipaperin korvikkeeksi valmistettu paperilaji. Sitä valmistettiin ennen sulfiittiselluloosaa pitkään ja perusteellisesti jauhamalla. Tällaista läpikuultavaa ja rasvanpitävää paperia voidaan käyttää pergamenttipaperin tavoin rasvaisten elintarvikkeiden suojakääreenä sekä piirustus- ja kopiopaperina. Koska pergamiinin pintaan voi piirtää ja sitä voi teipata ja liimata, se soveltuu hyvin askarteluun ja vaatekappaleiden kaavapaperiksi. Sen sijaan siinä ei ole tarttumatonta pintaa, joten sitä ei voi käyttää leivinpaperina. Pergamiini on biohajoavaa ja kompostoituvaa. Pergamiini on pergamenttipaperin ohella merkityksellinen voipaperilaji.
Ovet paukkuu

| ”Ovet paukkuu” Elastinen |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: E.L.A.
 Julkaistu: 3. lokakuuta 2007
 Formaatti: CDS
 Tuottaja(t): Elastinen
 Tyylilaji: rap, pop
 Kesto: 03.06
 Levy-yhtiö: Rähinä Records
Elastisen muut singlet
| ”Päivä kerrallaan” 2007 | ”Ovet paukkuu” 2007 | ”Häivytään” 2008 |
"Ovet paukkuu" on rap-artisti Elastisen ensimmäinen single hänen kolmannelta studioalbumiltaan E.L.A.:lta. Se julkaistiin 3. lokakuuta 2007 ja nousi Suomen virallisella singlelistalla sijalle 9.
Singlestä on julkaistu myös musiikkivideo, jolla Elastinen ajaa paloautolla sammuttaen vihanliekkejä, joita naiset ampuvat liekinheittimillä. Paloauton etuosassa oleva sana Sisu on korvattu sanalla Fisu, joka viittaa Elastisen aiemman albumin Anna soida kappaleeseen "Fisuu".
Kappaleet

Ovet paukkuu – 3.06
Aiheesta muualla

Staran arvostelu
Meteli.net
Patrick Sang

| Mitalit> Maa:   Kenia.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kenia.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kenia.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Kenia> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Barcelona 1992 | 3 000 m esteet |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Tokio 1991 | 3 000 m esteet |  |
|  Hopeaa | Stuttgart 1993 | 3 000 m esteet |  |
| Afrikan kisat  | Afrikan kisat  | Afrikan kisat  |  |
|  Kultaa | Nairobi 1987 | 3 000 m esteet |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Kultaa | Duisburg 1989 | 3 000 m esteet |  |
Patrick Kiprop Sang (s. 11. huhtikuuta 1964 Kapsisywa) on kenialainen yleisurheilija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili estejuoksussa ja edusti seuratasolla sveitsiläistä Leichtathletik Club Zürichiä. Sang voitti arvokisoissa kolme hopeamitalia, olympialaisissa vuonna 1992 ja MM-kisoissa vuosina 1991 ja 1993. Lisäksi hän voitti kultaa Afrikan kisoista 1987.
Urheilu-uransa jälkeen Sang on toiminut valmentajana. Hän on valmentanut muun muassa kestävyysjuoksijoita Brimin Kipruto, Emmanuel Mutai, Eliud Kipchoge, Geoffrey Kamworor, Hyvin Jepkemoi ja Stephen Kiprotich.
Henkilökohtaiset ennätykset

Lähde: IAAF
3 000 m esteet: 8.03,41 (1997)
Puolimaraton: 1.01.02 (1999)
Maraton: 2.14.03 (1999)
Omagh’n pommi-isku

| Omagh’n pommi-isku |
| --- | --- |
 Muistomerkki tapahtumapaikalla
Paikka:  Omagh, Pohjois-Irlanti
Kohde:  Oikeustalo Omagh'ssa
Ajankohta:  15. elokuuta 1998  15.10
Iskutyyppi:  autopommi
Kuolleita:  29
Haavoittuneita:  aluksi 220, myöhemmin ilmoitettiin yli 300:sta
Epäilty/epäillyt:  Real Irish Republican Army
Omagh’n pommi-isku oli Real Irish Republican Armyn autopommi-isku, jossa kuoli 29 ja yli 200 haavoittui, 15. elokuuta 1998 Omagh’ssa, Pohjois-Irlannissa. Isku tehtiin vain muutama kuukausi Pitkänperjantain sopimuksen allekirjoittamisen jälkeen.
Tapahtumien kulku

13. elokuuta vuosimallin 1998 Vauxhall Cavalier varastettiin Carrickmacrossista, Monaghanin kreivikunnasta Irlannin tasavallan puolelta. Autossa oli kiinni Irlannin rekisterikilvet Donegalin kreivikunnasta, mutta niiden tilalle vaihdettiin väärennetyt pohjoisirlantilaiset kilvet. Autoon lastattiin noin 230 kilogrammaa lannoitteista valmistettua räjähdettä.
15. elokuuta auto ajettiin rajan yli Omagh’han tiesulkujen varalta edellä ajaneen toisen auton perässä, ja kello 14.19 se pysäköitiin Omagh’n Market Streetille; alkuperäiseksi kohteeksin suunnitellun Omagh’n oikeustalon edestä ei ollut löytynyt pysäköintitilaa. Tekijät asettivat ajastimen räjäyttämään räjähteen 40 minuutin kuluttua.
Noin 14.30 tekijät soittivat kolme puhelua varoittaakseen pommista käyttäen koodisanoja ”Martha Pope”;  samoja sanoja oli käytetty Real IRA:n tekemässä pommi-iskussa Banbridgessä kaksi viikkoa aikaisemmin. Puhelut soitettiin puhelinkopeista viereisestä Armagh’n kreivikunnasta. Ensimmäinen puhelu soitettiin Ulster Television -televisiokanavan toimitukseen, ja siinä sanottiin: ”There's a bomb, courthouse, Omagh, main street, 500lb, explosion thirty minutes” (”On pommi, oikeustalo, Omagh, pääkatu, 500 paunaa, räjähdys 30 minuuttia”). Minuuttia myöhemmin kanavalle soitettiin toinen varoitus sanoin: ”Bomb, Omagh town, fifteen minutes” (”Pommi, Omagh’n kaupunki, 15 minuuttia”). Seuraava puhelu soitettiin Samaritans-hyväntekeväisyysjärjestön Colerainen toimistoon, ja siinä varoitettiin, että pommi räjähtäisi Omagh’n ”pääkadulla” (”main street”) ”noin 200 jaardin” (180 metrin) päässä oikeustalolta. Puheluiten vastaanottajat välittivät tietonsa poliisille.
Poliisi oli alkanut evakuoida oikeustalon ympäristöä kun pommi räjähti. Varoitukset olivat kuitenkin epäselviä; pommi ei sijainnut oikeustalolla, eikä Omagh’ssa ole ”Main Street” -nimistä tietä. Tämän vuoksi poliisit olivat siirtäneet väkeä oikeustalolta lähemmäksi pommia.
Pommi räjähti kello 15.04. Räjähdyksen autosta repimät sirpaleet sekä itse räjähdyksen luoma tulipallo ja paineaalto tappoivat 21 ihmistä välittömästi. Kahdeksan kuoli sairaalassa tai matkalla sinne. Räjähdys tuhosi liikkeiden julkisivuja ja loi paksun savu- ja pölypilven. Räjähdyksen hajottamista vesiputkista virtasi kadulle vettä, joka värjäytyi uhrien verestä punaiseksi.
Räjähdyksessä loukkaantuneita vietiin ensiksi kahteen lähialueen sairaalaan, mutta niiden täyttyessä ihmisiä alettiin kuljettaa myös Belfastin ja Derryn sairaaloihin. Paikallinen vapaa-ajankeskus toimi tukikohtana uhrien omaisille ja sukulaisille, ja läheinen armeijan tukikohta toimi väliaikaisena ruumishuoneena.
29 kuolonuhrista 18 oli katolisia (mukaanlukien kaksi espanjalaista), kymmenen protestantteja ja yksi englantilainen mormoni. Nuorimmat uhrit olivat 1-vuotiaat Brenda Devine ja Maura Monaghan, vanhin 65-vuotias Mary Grath. Kahdeksan uhreista oli alle 18-vuotiaita. Uhreista viimeisenä kuoli 61-vuotias Seán McGrath vietettyään sairaalassa kolme viikkoa kriittisessä tilassa.
Reaktiot

Pommi-isku johti yleiseen paheksuntaan tasavaltalaisterroristeja kohtaan ja Pohjois-Irlannin rauhanprosessin tukemiseen niin Irlannissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa kuin kansainvälisestikin. Yhdistyneen kuningaskunnan silloinen pääministeri Tony Blair tuomitsi iskun ja kutsui sitä ”kauhistuttavan julmaksi ja pahaksi teoksi”.  Kuningatar Elisabet II esitti surunvalittelunsa uhrien omaisille, kun taas Walesin prinssi Charles kävi tapahtumapaikalla ja puhui omaisten kanssa. Surunvalitteluja esittivät myös paavi Johannes Paavali II sekä Yhdysvaltain presidentti Bill Clinton.
Pohjois-Irlannissa toimivien nationalistipuolueiden johtajat, Social Democratic and Labour Partyn John Hume sekä Sinn Féinin Martin McGuinness ja Gerry Adams, tuomitsivat iskun.
Oikeusprosessi

22. syyskuuta 1998 Irlannin ja Pohjois-Irlannin poliisit pidättivät 12 miestä, jotka kuitenkin vapautettiin ilman syytteitä. Helmikuussa 1999 poliisi kuulusteli ainakin seitsemää ihmistä. Louthin kreivikunnasta kotoisin olevaa rakennusmies ja pubinomistaja Colm Murphyä vastaan nostettiin syytteet, joita käsiteltiin Irlannin erityisrikostuomioistuimessa vuonna 2002. Hänet tuomittiin 14 vuoden vankeuteen. Vuonna 2005 Irlannin rikosvalitustuomioistuin kuitenkin kumosi tuomion sillä perusteella, että poliisit olivat väärentäneet kuulustelupöytäkirjoja, ja alemmassa oikeusasteessa Murphyn aikaisemmat tuomiot oli otettu väärin huomioon.
Vuonna 2006 Armagh’n kreivikunnasta kotoisin olevaa sähkömies Sean Hoeyta vastaan nostettiin Belfastin kruununoikeudessa syytteet 29 murhasta sekä terrorismiin ja räjähteisiin liittyvistä rikoksista. Hänet todettiin syyttömäksi vuonna 2007.
Vuonna 2001 Pohjois-Irlannin poliisioikeusasiamies Nuala O’Loan julkaisi raportin, joka kritisoi poliisin toimintaa iskun tutkinnassa. Sen mukaan poliisi oli jättänyt huomiotta aiemmat varoitukset pommi-iskusta, ja että oikeusasiamiehen tutkinnassa poliisit olivat toimineet vastahakoisesti ja defensiivisesti. Pohjois-Irlannin poliisiyhdistys yritti oikeusteitse estää raportin julkaisemisen.
Partasuvanto

| Partasuvanto |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Kannonkoski
Koordinaatit:  63°05′19″N, 25°19′14″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kivijärven–Vuosjärven alue (14.44)
Laskupuro:  puro Koivukoskensuvantoon 
Järvinumero:  14.441.1.012
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  120,4 m  
Pituus:  940 m  
Leveys:  60 m  
Rantaviiva:  1,762 km  
Pinta-ala:  3,348 ha  
Tilavuus:  0.000072 km³ 
Keskisyvyys:  2,16 m  
Suurin syvyys:  3,7 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiPartasuvanto 
Partasuvanto  on Keski-Suomessa Kannonkoskella  Kämärin lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 940 metriä pitkä, 60 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 3,3 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 72 200 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,2 metriä ja suurin syvyys on 3,7 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Kivijärven–Vuosjärven alueella (14.44), jonka Vuosjärven alueeseen (14.441) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 120,4 metriä mpy.
Pau Donés

| Pau Donés |
| --- | --- |
 Pau Donés vuonna 2017.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Pau Donés Cirera
Syntynyt: 11. lokakuuta 1966 Barcelona
Kuollut: 9. kesäkuuta 2020 (53 vuotta) Bagergue
Kansalaisuus:  Espanja
Ammatti:  laulaja, kitaristi ja säveltäjä
Muusikko
Soittimet:  kitara
Yhtyeet:  Jarabe de Palo
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Pau Donés Cirera (11. lokakuuta 1966 Barcelona – 9. kesäkuuta 2020 Bagergue) oli espanjalainen laulaja, kitaristi ja säveltäjä. Donés oli parhaiten tunnettu yhtyeestään Jarabe de Palo, jossa hän toimi vokalistina kuolemaansa asti.
Donés kamppaili syövän kanssa viisi vuotta ennen menehtymistään. Jarabe de Palon viimeiseksi levytykseksi jäi albumi Tragas o Escupestarvitaan parempi lähde, jonka hittibiisi ”Eso que tú me das” nousi Espanjan hittilistoille useiksi viikoiksi.
Aiheesta muualla

Pau Donés Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Pedro Rosales Dean

Pedro Rosales Dean (s. 21. helmikuuta 1930) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 30. marraskuuta 1956 ja nimitettiin Davaon arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Thuccaboran titulaaripiispaksi 12. joulukuuta 1977. Piispaksi konsekroinnin suoritti 25. tammikuuta 1978 Julio Rosales y Ras, jota avustivat Antonio Lloren Mabutas ja Teotimo C. Pacis.
Dean sai 23. heinäkuuta 1980 nimityksen Tagumin prelaatiksi ja 11. lokakuuta 1980 piispaksi.
Dean nimitettiin 12. lokakuuta 1985 nimityksen Palon arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 18. maaliskuuta 2006.
Pertti Muukkonen

Pertti Juhani Muukkonen (6. elokuuta 1927 – 25. maaliskuuta 2001) oli suomalainen oikeustieteilijä. Hän oli Turun yliopiston siviilioikeuden professori vuosina 1961–1964 ja Helsingin kauppakorkeakoulun kauppaoikeuden professori vuosina 1964–1987. Hän julkaisi asiakirjaoppaita.
Muukkonen väitteli oikeustieteen tohtoriksi vuonna 1958 väitöskirjallaan Muotosäännökset: Varallisuusoikeudellisia sopimuksia koskeva tutkimus. Ennen professoriksi nimittämistä Muukkonen toimi assistenttina Helsingin yliopistossa vuosina 1953–1958 ja Yhteiskunnallisen korkeakoulun yksityisoikeuden ja talouden virkaa tekevänä lehtorina vuosina 1964–1960.
Muukkonen edusti analyyttista oikeustiedettä siviilioikeudessa. Hän tarkasteli sopimusvapautta erilaisten vapausoikeuksien yhteisnimityksenä ja jakoi sen päätäntä-, valinnan-, tyyppi-, sisältö-, muoto- ja purkuvapauteen.
Pekka Siira

Pekka Siira (19. joulukuuta 1853 Tyrnävä – 7. kesäkuuta 1922 Tyrnävä) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Pekka Siiran vanhemmat olivat Iisak ja Margareta Alasiira ja puoliso Anna Elisabet Matinolli. Siira oli talonpoikaissäädyssä Oulun tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906. Siira oli molemmilla valtiopäivillä lakivaliokunnan varajäsen ja jälkimmäisillä myös valitsijamiesten varamies. Hän kannatti eduskuntauudistusta sekä ajoi yleistä ja yhtäläistä valtiollista äänioikeutta kaikille suomalaisille. Hän allekirjoitti yhdessä muiden valtiopäivämiesten kanssa myös anomukset muun muassa kansanopistojen valtionavun korottamisesta sekä maamiestalvikoulujen avustamisesta valtiollisilla varoilla. Omana anomuksena hän esitti tutkimuksen toimittamisesta koskien rautatien rakentamista Oulujärveltä Ouluun tai Kempeleeseen. Siira kuului vuoden 1899 suureen lähetystöön Tyrnävän edustajana.
Philip Lasap Za Hawng

Philip Lasap Za Hawng (s. 12. helmikuuta 1945) on myanmarilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 1. maaliskuuta 1973 ja nimitettiin Myitkyinan hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Avioccalan titulaaripiispaksi 20. joulukuuta 1993. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. huhtikuuta 1994. Pääkonsekraattorina toimi Luigi Bressan, jota avustivat Alphonse U Than Aung ja Paul Zingtung Grawng.
Za Hawng sai 3. huhtikuuta 1998 nimityksen Lashion piispaksi.
Ovi (kappale)

| ”Ovi” Seremonia |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Ihminen
 Julkaistu: 19. huhtikuuta 2013
 Formaatti: 7" vinyyli
 Tyylilaji: psykedeelinen rock hard rock
 Kesto: 02.50
 Levy-yhtiö: Svart
Seremonian muut singlet
| ”Rock’n’rollin maailma” 2012 | ”Ovi” 2013 | ”Hasiskultti” 2015 |
Ovi on rockyhtye Seremonian single, joka julkaistiin 19. huhtikuuta 2013. Siitä julkaistiin rajoitettu 500:n kappaleen 7" vinyylipainos.
Kappaleet > A-puoli

Ovi
Kappaleet > B-puoli

Vastaus rukouksiisi
Aiheesta muualla

Albumi Ovi (kappale) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Ovetškinin perheen lentokonekaappaus

Irkutskilainen Ovetškinin suurperhe kaappasi 8. maaliskuuta 1988 Neuvostoliitossa Irkutskista Leningradiin matkalla olleen Tupolev Tu-154 -matkustajakoneen tarkoituksenaan paeta ulkomaille. Kaappausyritys epäonnistui, ja kone tuhoutui hätälaskun jälkeen välikohtauksessa Heinjoen eli Veštševon sotilaslentokentällä lähellä Viipuria.
Perheen tausta

Perheeseen kuuluivat äiti Ninel Sergejevna Ovetškina (51 v.) sekä lapset Ljudmila (32), Olga (28), Vasili (26), Dmitri (24), Oleg (21), Aleksandr (19), Igor (17), Tatjana (14), Mihail (13), Uljana (10) ja Sergei (9). Isä Dmitri Ovetškin oli kuollut 1984 poikiensa pahoinpitelyn johdosta.
Ninel Sergejevnan elämä oli rankkaa: lapsuus orpokodissa, raskas työ ja köyhyys. Hänellä oli kova luonne ja hän johti perhettään yksin. Aviomies Dmitri joi paljon ja uhkaili juovuspäissään tappaa lapsensa. Miehen kuoleman jälkeen Ninel kasvatti lapsensa yksin. Kun Ninel huomasi poikiensa kiinnostuksen musiikkiin, hän antoi kaiken tukensa heille toivoen parempaa tulevaisuutta perheelleen. Perheen tyttäret joutuivat hoitamaan yhdessä äitinsä kanssa arjen rutiinit. Vuonna 1983 veljekset perustivat jazz-yhtyeen "Seitsemän perheellistä" yhdessä musiikinopettajansa Vladimir Romanenkon kanssa. Yhtye voitti useita palkintoja ja saavutti suosiota ympäri Neuvostoliittoa. Pojat pääsivät musiikkiopistoon Moskovaan, mutta heillä ei ollut riittävästi rahaa elää Moskovassa, ja he lopettivat koulun. Japanin-kiertueen jälkeen veljekset huomasivat vieraassa maassa elämisen mahdollisuudet. Äiti vaati, että koko perheen oli lähdettävä Neuvostoliitosta: yhdessä poikien kanssa he voisivat kaapata lentokoneen ja paeta maasta.[lähde? ]
Kaappaus

8. maaliskuuta 1988 Ninel Sergejevna ja hänen 10 lastaan nousivat Irkutskista lentokoneeseen virallisena tarkoituksena lentää Leningradiin perheen veljesten yhtyeen keikalle. Aeroflotin Tupolev Tu-154 -koneen reitti oli Irkutsk–Kurgan–Leningrad.
Perhe oli piilottanut aseet ja räjähteet soittimiensa sisälle. He uhkasivat räjäyttää koneen, ellei miehistö muuttaisi suuntaa ja lentäisi Lontooseen. Lentäjät onnistuivat vakuuttamaan kaappaajat, että näin pitkän lennon toteuttamiseen tarvitaan tankkaus, ja uskottelivat, että sopiva tankkauspaikka olisi Suomessa. Miehistö onnistui kuitenkin tekemään pakkolaskun Viipurin lähelle Veštševon sotilaslentokentälle, jossa vastassa olivat Neuvostoliiton turvallisuusjoukot. Kun kaapparit huomasivat, että heidät oli petetty, he olivat raivoissaan ja avasivat tulen. Veljet päättivät tehdä itsemurhan räjäyttämällä pommin, joka osoittautui tehottomaksi, mutta sytytti tulipalon. Vanhemmat veljet ampuivat äitinsä tämän pyynnöstä ja sen jälkeen itsensä. Näiden viiden kaappaajan lisäksi kuoli seuranneessa turvallisuusjoukkojen rynnäkössä neljä sivullista – lentoemäntä ja kolme panttivankia – ja 36 ihmistä haavoittui, osa vakavasti. Kone tuhoutui palossa. Ovetškinin perheestä hengissä säilyivät 28-vuotias Olga, itsemurhasta kieltäytynyt 17-vuotias Igor sekä heidän neljä alaikäistä sisarustaan.
Kaappauksen jälkeen

6. syyskuuta 1988 oikeudessa annettiin tuomiot täysi-ikäisille ja rikosoikeudellisessa vastuussa olleille Olgalle ja Igorille. Olga sai kuusi ja Igor kahdeksan vuotta vankeutta. Olga oli tuomion saadessaan raskaana ja hän synnytti tyttären vankilassa.
Vuonna 1999 Ovetškinin perheestä kuvattiin elokuva Mama, joka ei tosin läheskään täysin vastaa tositapahtumia.
Paul Stewart (kirjailija)

| Paul Stewart |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1955 Lontoo
Kansalaisuus:  brittiläinen
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Paul Stewart (s. 1955 Lontoo) on brittiläinen lasten- ja nuortenkirjailija. Hänen tunnetuimpia teoksiaan on Tarinoita Maan reunalta -sarja. Monet Stewartin kirjat on kuvittanut Chris Riddell. Paul Stewart asuu Brightonissa vaimonsa ja lastensa kanssa.
Aiheesta muualla

Random House: Edge Chronicles. (englanniksi)
Vesa Sisättö: Eksyksissä kammotusten metsässä. Helsingin Sanomat 2.1.2006.
Papuauusiguinealainen viittomakieli

| Papuauusiguinealainen viittomakieli |
| --- | --- |
Muu nimi:  Papua New Guinean Sign Language
Tiedot
Alue:   Papua-Uusi-Guinea
Virallinen kieli:   Papua-Uusi-Guinea
Puhujia:  n. 30 000
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  viittomakielet
ISO 639-3:  pgz
 Ohje 
Papuauusiguinealainen viittomakieli (engl. Papua New Guinean Sign Language, lyh. PNGSL) on Papua-Uudella-Guinealla käytetty viittomakieli. Kieltä käyttää arviolta 30 000 henkilöä.
Kielen katsotaan olevan elinvoimainen. Sen lähimpiä sukulaiskieliä ovat fidžiläinen ja salomonsaarelainen viittomakielet.
Vuodesta 2015 lähtien PNGSL on ollut yksi Papua-Uuden-Guinean virallisista kielistä englannin, tok-pisinin ja hiri-motun rinnalla. Maan uskonto-, nuoriso- ja yhteisökehitysministeri lupasi tuolloin järjestää työpajoja viittomakielenkäyttöön ja opetteluun.
Papua-Uudella-Guinealla tavataan myös muita viittomakieliä kuten esim. mehekiläinen viittomakieli ja sinasinalainen viittomakieli.
Pipéri (Sporadit)

Pipérin saari.
| --- | --- |
Sijainti:  39°21′04″N, 24°19′23″E, Alónnisos Sporadit, Thessalia Kreikka
Saariryhmä:  Pohjoiset Sporadit
Korkein kohta:  324  m 
Pinta-ala:  4,228 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  6
Kieli:  kreikka
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Pipéri (kreik. Πιπέρι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisten Sporadien saariryhmään ja sijaitsee Egeanmeressä Alónnisoksen koillispuolella ja Kyrá Panagián ja Gioúran saarten itäpuolella. Saaren pinta-ala on 4,228 neliökilometriä ja asukasluku 6 (2011). Hallinnollisesti Pipéri kuuluu Alónnisoksen kuntaan, Sporadien alueyksikköön ja Thessalian alueeseen.
Pedro Rocha

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Pedro Virgilio Rocha Franchetti
Syntymäaika: 3. joulukuuta 1942
Syntymäpaikka: Salto, Uruguay
Kuolinaika: 2. joulukuuta 2013 (70 vuotta)
Kansalaisuus:  Uruguay
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1959-1970 1970-1977 1978 1979 1979 1979-1980 1980 | Peñarol São Paulo Palmeiras Coritiba Bangu Deportivo Neza Monterrey |  |
Maajoukkue
| 1961–1974 | Uruguay | 54 (17) |
Pedro Rocha (3. joulukuuta 1942 Salto – 2. joulukuuta 2013) oli uruguaylainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Rocha debytoi Uruguayn maajoukkueessa 1961. Hän kuului Uruguayn joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1962, 1966, 1974 ja 1974. Hän on pelannut 54 maaottelua ja tehnyt niissä 17 maalia.
Pau FC

Pau FC on ranskalainen jalkapalloseura, joka on perustettu vuonna 1904 Lounais-Ranskan Paussa.
Entisiä pelaajia

Édouard Cissé
Aiheesta muualla

Joukkueen viralliset sivut (ranskaksi)
Patrick Galbraith

| Patrick Galbraith |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. maaliskuuta 1986 (ikä 38) Haderslev, Tanska
Kansalaisuus:   Tanska
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  81 kg
Seura
Seura:  Frölunda HC
Sarja:  Elitserien
Pelinumero:  31
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2003–
Aik. seurat:  SønderjyskE Ishockey (ODL) IF Björklöven (Allsv.) Leksands IF (Allsv.) Adler Mannheim (ET) HC Slovan Bratislava (Extraliga)   Blues (SM-liiga)
Patrick Galbraith (s. 11. maaliskuuta 1986 Haderslev, Tanska) on tanskalainen jääkiekkomaalivahti, joka siirtyi kaudeksi 2012–2013 Elitserienin Frölundaan.
Ura

Galbraithin kasvattajaseura on Vojens IK. Hän siirtyi jo juniorina pelaamaan Pohjois-Amerikkaan, jossa Galbraith edusti mm. Port Carling Thunderia kaudella 2002–2003. Seuraavaksi kaudeksi 2003–2004 hän palasi kotimaahansa ja siirtyi IK Sønderjyllandin joukkueeseen. Galbraith pelasi kauden aikana yhden AL-Bank Ligaenin ottelun. Vuodet 2004–2006 hän edusti SønderjyskE Ishockeyta. Galbraith valittiin kauden 2005–2006 päätteeksi AL-Bank Ligaenin vuoden tulokkaaksi.
Kauden 2006–2007 Galbraith pelasi EJHL-liigaa New Hampshire Junior Monarchsissa, jonka jälkeen hän palasi kaudeksi 2007–2008 SønderjyskEn riveihin. Galbraith voitti keväällä 2008 AL-Bank Ligaenin pronssia. Keväällä 2009 hän torjui joukkueelle Tanskanmestaruuden.
Toukokuussa 2009 Galbraith teki sopimuksen Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa pelanneen IF Björklövenin kanssa. Joukkue kuitenkin putosi keväällä 2010 I-divisioonaan, mutta Galbraith jatkoi HockeyAllsvenskan-pelejään kaudella 2010–2011 Leksands IF:ssä, jonka kanssa hän teki kaksivuotisen sopimuksen kesäkuussa 2010. Hän siirtyi kuitenkin elokuussa 2011 Adler Mannheimiin, jossa pelasi kaksi European Trophy -ottelua, kunnes siirtyi syyskuussa 2011 HC Slovan Bratislavaan. Bratislavasta Galbraith jatkoi jo joulukuussa SM-liigan Bluesiin, jossa pelasi 20 runkosarja- ja 7 pudotuspeliottelua. Hän siirtyi kauden jälkeen Elitserienin Frölundaan.
Maajoukkue

Galbraith toimi Tanskan ykkösmaalivahtina MM-kilpailuissa vuosina 2008, 2009 ja 2010. Vuoden 2010 turnaus oli Tanskan maajoukkueen historian paras joukkueen sijoittuessa kahdeksanneksi. Tanska selvisi puolivälieriin asti, joissa Ruotsi kuitenkin pudotti joukkueen 4–2-voitolla. Galbraith kuului Tanskan maalivahtiosastoon myös vuonna 2006, jolloin hän jäi kuitenkin ilman torjuntavastuuta.
Galbraith pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2006.