Sotilaskomitea
Toiminnan aktivoituminen helmikuun vallankumouksen jälkeen

Sotilaskomitea sai helmikuussa 1917 uuden arvovaltaisen jäsenen, kun eversti Nikolai Mexmontan liittyi komiteaan. Huhtikuun lopulla vuonna 1917 Sotilaskomitea lähetti Tukholmaan valtuuskunnan neuvottelemaan saksalaisten kanssa. Valtuuskuntaan kuuluivat Ignatius, Mexmontan, ratsumestari G. Ahrenberg ja kapteeni G. Theslöf. Neuvotteluihin otti osaa lisäksi tuomari Jonas Castrén. Neuvotteluissa yleisesikuntaupseeri v. Reiche edusti Saksan armeijan päämajaa. Hän ei voinut luvata mitään suomalaisten tiedusteleman maihinnousun suhteen, mutta aseiden ja sotatarvikkeiden asettaminen suomalaisten käyttöön sen sijaan todennäköisesti oli Saksan avulla mahdollista. v. Reiche vei mukanaan Saksaan Sotilaskomitean mietinnön, jossa ehdotettiin kahden armeijakunnan vahvuisen saksalaisen maihinnousujoukon lähettämistä Suomeen ja luvattiin tukea saksalaisten toimintaa muodostettavalla suomalaisella armeijalla. Mexmontan jäi Tukholmaan saavutetun neuvotteluyhteyden säilyttämiseksi muiden valtuuskunnan jäsenten palatessa Suomeen.
Saatuaan Saksan päämajasta kenraali Erich Ludendorffin hyväksynnän yhteistyöstä ruotsalaisten mukanaololle suunnittelutyössä, eversti Mexmontan aloitti Tukholmassa yhteistyön ruotsalaisten yleisesikuntaupseerien, kapteeni Carl Bennedichin ja kapteeni Axel Rappen kanssa. Tavoitteena oli laatia suunnitelma Suomen tulevan armeijan perustamiseksi sekä suunnitelma Venäjän vastaisen kansannousun käynnistämiseksi. Ilman Saksan armeijan maihinnousua Venäjän vastaisen vapaussodan ei katsottu onnistuvan. Mexmontanin johtaman esikunnan suunnitelmat lähetettiin Saksan ylimmälle armeijanjohdolle arvioitavaksi. Suunnitelmista kiinnostuneena kenraali Erich Ludendorff lähetti kesä-heinäkuun vaihteessa 1917 yhdysupseerinsa majuri Werner Crantzin Tukholmaan. Näissä keskusteluissa eversti Mexmontanin ja kapteeni Theslöfin kanssa majuri Crantz totesi, ettei Saksan maihinnousu Suomen etelärannikolle tulisi kyseeseen miinoitusten ja sukellusveneiden takia. Mitään varmaa hän ei kuitenkaan voinut sanoa operaatiosta.
Majuri Crantz esitti tapaamisessa toiveen, että Suomen vapausliikkeen johtoon määrättäisiin yksi henkilö. Eversti Mexmontan ymmärsi asian niin, että koska sotilaallisia kysymyksiä haluttiin käsitellä vain hänen kanssaan, hän olisi tuo Suomen vapausliikkeen johtoon astuva henkilö. Tapaamiseen liittyi myös toinen merkittävä ehdotus; kapteeni Theslöf ehdotti valtioliiton solmimista Suomen ja Saksan välille samantyyppisin ehdoin kuin oli solmittu Saksan ja Bulgarian välillä. Majuri Crantz ei ottanut asiaan kantaa, mutta lupasi viedä asiaa Saksan suuntaan ehdottaen suomalaisten puolelta valmistautumista delegaation lähettämiseen Saksaan.
Eversti Mexmontan jatkoi Tukholmassa suunnittelutyötään. Suomessa olevien Sotilaskomitean jäsenien yllätykseksi hän ilmoitti elokuun alussa 1917 toiminnan ajan koittaneen ja julistautui perustettavan armeijan ylipäälliköksi. Sotilaskomitean edustajat Suomessa eivät ryhtyneet Mexmontanin vaatimiin toimiin. Pian tämän jälkeen Mexmontanin asema Suomen vapausliikkeessä alkoi heikentyä "Liettuan komennuskunnan" -salanimellä tunnettuun operaatioon liittyvien sekaannusten vuoksi. Loppusyksystä loka-marraskuussa 1917 eversti Mexmontan syrjäytyi lopullisesti Suomen vapaussodan valmisteluista, ja Tukholman suunnitelmat jäivät toteutumattomaksi harjoitustyöksi. Mexmontanin paikan Sotilaskomitean ulkomaanedustajana otti Berliiniin sijoitettu everstiluutnantti Wilhelm Thesleff.