stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Perhe (televisiosarja)

| Perhe> The Family |
| --- | --- |
Alkuperämaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotanto
Tuottaja(t):  Paul Watson
Tuotantoyhtiö(t):  BBC
Aiheesta muualla
IMDb
Perhe (The Family) on brittiläinen dokumentaarinen televisiosarja vuodelta 1974, jonka 12 jaksossa seurataan cinéma vérité -tyylillä todellisen Wilkinsin perheen todellisia tapahtumia. Perheeseen kuuluvat bussinkuljettajana toimiva isä Terry ja äiti Margaret, molemmat 39-vuotiaita, sekä lapset 19-vuotias Marion, 18-vuotias Gary, joka on jo naimisissa ja asuu perheineen vanhempiensa luona, sekä 15-vuotias tytär Heather ja 9-vuotias kuopus Christopher.
Sarjan esikuvana oli Yhdysvalloissa vuonna 1973 toteutettu, suurta huomiota herättänyt Amerikkalainen perhe, jota ei kuitenkaan ollut vielä esitetty Britanniassa. Siksi tämä brittiversio nosti kotimaassaan samankaltaisen kohun kuin esikuvansa vähän aiemmin Yhdysvalloissa. Myöhemmin nämä sarjat on usein mainittu tositelevision varhaisina esimerkkeinä.
Pektoraaliteologia

Pektoraaliteologia (saks. Pektoraltheologie) on teologinen lähestymistapa, jonka keskeisenä muotoilijana oli August Neander (1789 - 1850). Pektoraaliteologian pääperiaate on muotoiltu latinaksi sanoilla pectus est quod facit theologum (sydän tekee teologin). Pektoraaliteologia korosti tunnetta erityisesti vastalauseena niin rationalistiselle supernaturalismille kuin myöskin uusortodoksia.
Perhearvot

Ruotsalainen perhe ruokailemassa vuonna 1902.
Perhearvot ovat perheen kautta opittuja arvoja, joilla viitataan erityisesti korkeisiin moraalistandardeihin ja kuriin. Perhearvojen tavoitteena on ylläpitää perheen rakennetta, tavoitetta, rooleja, uskomuksia, asenteita ja ihanteita.
Phyllonoma

| Phyllonoma |
| --- | --- |
 Phyllonoma ruscifolia epifyllisine kukintoineen.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Kaari::  Versokasvit Streptophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Yläluokka::  Euphyllophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Osaluokka::  Eudikotyledonit
Ylälahko::  Asteranae
Lahko::  Aquifoliales
Heimo::  Phyllonomaceae  Small
Suku::  Phyllonoma  J.A. Schultes in J.J. Roemer & J.A. Schultes
Katso myös
   Phyllonoma Wikispeciesissä   Phyllonoma Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Phyllonoma on neljälajinen kasvisuku ja ainoa suku heimossa Phyllonomaceae (syn. Dulongiaceae). Lajit kasvavat Meksikosta Peruun ulottuvalla alueella.
Tuntomerkit

Phyllonoma-lajit ovat pensaita tai pieniä puita. Ne voi tunnistaa lehdistään, joiden yläpintaan kukinto on kasvanut kiinni, eli lajeilla on niin sanotut epifylliset kukinnot. Lehtien korvakkeet ovat vähäpätöiset. Sikiäin on kehänalainen ja sen päällä on huomiota herättävä mesiäiskehrä (diskus). Marjamainen hedelmä sisältää muutaman siemenen.
Kasveihin kertyy alumiinia. Nuorten varsien johtojänteet ovat erillään toisistaan. Ruodin johtojänteen poikkileikkaus on rengasmainen. Kasvit ovat karvattomia. Kukinto on terttumainen, usein haaroittunut; siinä ei ole kukkien tukilehtiä. Kukat ovat kaksineuvoisia, ja niissä on neljä tai viisi verholehteä, joiden reunoissa on erityskarvoja, ja kolmesta viiteen terälehteä, joiden yläpinnalla on heikko köli. Heteiden palhot ovat ponsia lyhyempiä. Sikiäimessä on kutakin emilehteä kohden kuusi tai seitsemän siemenaihetta laitaistukoissa. Hedelmä on muutamasiemeninen marja, ja siemenkuoren anatomiassa on erotettavissa monikerroksinen ulkokerros eli testa, jonka uloin kerros koostuu kookkaista ja paksuseinäisistä limasoluista. Endospermi eli siemenvalkuainen on hemiselluloosainen.
Luokittelu

Phyllonoma-suvun ja herukkakasvien (Grossulariaceae) siementen välillä on havaittu samankaltaisuuksia. Cronquistin (1981) järjestelmässä Phyllonoma onkin sijoitettu herukkakasveihin. Takhtajan (1997) liitti suvun omana heimonaan lahkoon Hydrangeales.
Luokittelu > Lajit

Lajeja suvussa on neljä tai viisi:
Phyllonoma cacuminis Standl. & Steyerm.
Phyllonoma laticuspis (Turcz.) Engl.
Phyllonoma ruscifolia Willd. ex Schult.
Phyllonoma tenuidens Pittier
Phyllonoma weberbaueri Engl.
Pioneerilaji

Maitohorsma on yleinen pioneerikasvi.
Pioneerilaji on eliö, joka saapuu ensimmäisten joukossa tuhoutuneelle alueelle. Pioneerilaji aloittaa esimerkiksi metsän sekundaarisukkession metsäpalon tai hakkuiden jälkeen. Pioneerilajille tyypillistä on tehokas lisääntyminen ja levittäytyminen, koska olosuhteet ovat muuttuneet sille edullisiksi tai lajilla on muuten taipumus selvitä hyvin. Pioneerit tarvitsevat runsaasti valoa. Myöhemmin olosuhteet voivat muuttua lajille epäedullisiksi (yleisin syy on riittävän valon puuttuminen) ja laji väistyy esimerkiksi lehtimetsän tieltä.
Tunnettuja pioneerilajeja ovat ilmaplanktonissa leijuvat hämähäkit, jotka ovat usein pioneereja uusien saarien synnyttyä tulivuorenpurkausten tai maanjäristyksen seurauksena. Pioneerilajeina esiintyviä puulajeja sanotaan pioneeripuiksi. Metsissä pioneeripuita ovat koivu ja harmaaleppä. Pioneerilajien tulo tuhon jälkeen alueelle on sukkession toinen vaihe.
Pioneerilajeja

maitohorsma
vadelma
useat koivut
mänty (kulon jälkeen)
hämähäkit
jäkälät
tyrni
Tsukihime

| Tsukihime |
| --- | --- |

月姫   (Tsukihime)
Genre: jännitys, kauhu 
Peli
Pelin tuottaja: TYPE-MOON
Pelin julkaisija: TYPE-MOON
Laitealustat: Windows
Julkaisupäivämäärä: Joulukuu 2000 
TV-anime: Shingetsutan Tsukihime
Ohjaaja: Katsushi Sakurabi
Studio: J.C. Staff
Lähetyskanavat: TBS, BS-i
Alkuperäinen lähetyskierros: 9.10.2003 – 25.12.2003
Jaksojen määrä: 12 
Manga: Shingetsutan Tsukihime
Tekijä: Sasaki Shōnen
Julkaisija: Media Works
Sarjajulkaisulehti: Dengeki Daiō
Ensimmäinen painatus: 10.6.2005 – 2010
Kirjojen lukumäärä: 10 
Läheisesti yhteydessä olevia teoksia
  Kagetsu Tōya  Melty Blood  
Tsukihime (jap. 月姫) on TYPE-MOON-yrityksen visual novel, jonka pohjalta tehtiin myös 12-osainen anime Shingetsutan Tsukihime (jap. 真月譚月姫) ja manga. Tsukihime-peli saavutti Japanissa dōjin-taustaansa nähden paljon huomiota omalaatuisen tarinankerrontansa ja yksityiskohtaisen taustajuonen ansiosta. Alun perin Tsukihime julkaistiin joulukuussa 2000, ja pian tammikuussa 2001 TYPE-MOON julkaisi Tsukihime PLUS+DISKin, joka sisälsi sivujuonia ja sarjaan liittyvää materiaalia. Elokuussa 2001 seurasi Tsukihimen jatko-osa Kagetsu Tōya. Huhtikuussa 2003 kaikki kolme levyä ja kasa lisämateriaalia, kuin myös pelin uudelleenmiksattu ääniraita, julkaistiin Tsuki-Bako-nimisessä kokoelmassa.
Tsukihime-anime esitettiin alun perin 9.10.2003 ja 25.12.2003 välisenä aikana TBS- ja BS-i-kanavilla. Englanninkielinen julkaisu kulkee nimellä Lunar Legend Tsukihime.
Melty Blood-sarjassa esiintyy myös hahmoja Tsukihimestä.
Hahmot

Shiki Tōno  (遠野志貴), Ääninäyttelijä: Kenichi Suzumura (鈴村健一)
Arcueid Brunestud (アルクェイド・ブリュンスタッド), Ääninäyttelijä: Hitomi Nabatame (生天目仁美)
Ciel (シエル), Ääninäyttelijä: Fumiko Orikasa (折笠富美子)
Akiha Tōno  (遠野秋葉), Ääninäyttelijä: Shizuka Itō (伊藤静)
Hisui (翡翠), Ääninäyttelijä: Yumi Kakazu (かかずゆみ)
Kohaku (琥珀), Ääninäyttelijä: Kana Ueda (植田佳奈)
Arihiko Inui  (乾 有彦), Ääninäyttelijä: Takahiro Sakurai (櫻井孝宏)
Satsuki Yumizuka  (弓塚 さつき), Ääninäyttelijä: Kahori Tanaki (田中かほり)
Nrvnqsr Chaos (ネロ), Ääninäyttelijä: Kenta Miyake (三宅健太)
Roa (ロア), Ääninäyttelijä: Hiroyuki Yoshino (吉野裕行)
Aoko Aozaki  (蒼崎青子) Akiko Kimura (木村亜希子)
Anime > Alku- ja loppumusiikit

Alkumusiikki: "The Sacred Moon"
Sävellys ja sovitus: Toshiyuki Omori (大森俊之)
Loppumusiikki: "Rinne no Hate ni" (輪廻の果てに)
Esittäjä: Fumiko Orikasa (折笠富実子)
Sanoitus: Makoto Iriyama (入山誠)
Sovitus ja sävellys: Yōko Ueno (上野洋子)
Anime > Jaksot

| Jakso | Suomenkielinen nimi | Japaninkielinen nimi | Alkuperäinen näytöspäivä  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Käänteinen mielijohde | 反転衝動 | 9.10.2003 |
| 2 | Musta peto | 黒い獣 | 16.10.2003 |
| 3 | Välittömästi kuolettava demonisilmä | 直死の魔眼 | 23.10.2003 |
| 4 | Kehtopiha | 揺籠の庭 | 30.10.2003 |
| 5 | Taivaan nuoli | 空の弓 | 6.11.2003 |
| 6 | Valkoinen unelma | 白い夢 | 12.11.2003 |
| 7 | Sininen synninmerkki | 蒼い咎跡 | 20.11.2003 |
| 8 | Tyrmä ja hiukset | 檻髪 | 27.11.2003 |
| 9 | Kuolema | 死 | 4.12.2003 |
| 10 | Verinen punakuu | 朱の紅月 | 11.12.2003 |
| 11 | Onnettomuuden yö | 凶の夜 | 18.12.2003 |
| 12 | Kuumaailma | 月世界 | 25.12.2003 |
Aiheesta muualla > Viralliset sivut

Sarjan viralliset nettisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (japaniksi)
TYPE-MOONin viralliset nettisivut (japaniksi)
J.C. Staffin nettisivut Tsukihime-animelle (Arkistoitu – Internet Archive) (japaniksi)
Aiheesta muualla > Fanisivustoja

Blue Glass Moon (englanniksi)
Tsukihime-tietoa ja juonisynopsis (englanniksi)
Suuri fanisivusto (japaniksi)
Aiheesta muualla > Muita sivustoja

Tsukihime (anime)   Anime News Networkissa (englanniksi)
Tsukihime (manga)   Anime News Networkissa (englanniksi)
Animenfon sivu Tsukihimelle (englanniksi)
Mirror Moonin käännösprojekti (englanniksi)
Pia Tikka

| Pia Tikka |
| --- | --- |
 Pia Tikka (kesk.) opiskeluaikanaan 1980-luvulla Taideteollisessa korkeakoulussa. Vasemmalla Petri Rossi, oikealla Saara Cantell.
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. toukokuuta 1961 (ikä 63) Kankaanpää, Suomi
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  elokuvaohjaaja ja elokuvakäsikirjoittaja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Pia Tikka (s. 10. toukokuuta 1961 Kankaanpää) on suomalainen elokuvaohjaaja ja elokuvakäsikirjoittaja. Tikka on ohjannut elokuvat Yemanján tyttäret (1995) ja Hiekkamorsian (1998). Käsikirjoitukset on toteutettu yhdessä Eeva Tikan kanssa. Tämän lisäksi hän oli yksi Mika Kaurismäen elokuvan The Last Border (1993) käsikirjoittajista.
Tikka on koulutukseltaan taiteen tohtori. Vuodesta 2017 hän on toiminut Baltian elokuva- ja mediakoulun tutkimusprofessorina.
Työt > Ohjaus

Carl-Gustaf Lilius – vimma ja väsymys (1992)
Yemanján tyttäret (1995)
Hiekkamorsian (1998)
Obsessio (2005)
Työt > Käsikirjoitus

The last border – viimeisellä rajalla (1993)
Yemanján tyttäret (1995)
Hiekkamorsian (1998)
Obsessio (2005)
Aiheesta muualla

Tikka, Pia: CV: Pia Tikka Eesti Teadusinfosüsteem.  25.1.2019. Viitattu 22.4.2019 (englanniksi).
Tikka, Pia: Elokuva, tarinankertoja ja mieli Lehtiset.  23.5.2018. Viitattu 22.4.2019.
Plasmodium falciparum

| Plasmodium falciparum |
| --- | --- |
 Plasmodium falciparum veren sivelyvalmisteessa
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Chromalveolata
Kaari::  Alveolata
Alakaari::  Itiöeläimet Apicomplexa
Luokka::  Aconoidasida
Lahko::  Haemosporida
Heimo::  Plasmodiidae
Suku::  Plasmodium
Laji::  falciparum
Kaksiosainen nimi
 Plasmodium falciparum  Welch, 1897 
Katso myös
   Plasmodium falciparum Wikispeciesissä   Plasmodium falciparum Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Plasmodium falciparum on itiöeläimiin kuuluva yksisoluinen loiseliö, joka aiheuttaa malariaa. Sen vektorina toimivat Anopheles-suvun hyttyset, joiden pistosta malarialoinen siirtyy ihmisen elimistöön. P. falciparum on patogeenisin neljästä ihmisiä infektoivasta Plasmodium-lajista (muut ovat P. vivax, P. ovale ja P. malariae). Se aiheuttaa noin 80 prosenttia maailman malariatapauksista ja 90 prosenttia malariakuolemista.
P. falciparumia esiintyy maailmalaajuisesti trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla, erityisesti Afrikassa. P. falciparum voi aiheuttaa vaikean malarian, koska se monistuu tehokkaasti ihmisen verenkierrossa ja voi siten aiheuttaa vakavaa veren hemoglobiinin laskua, eli anemiaa. Pienien verisuonien tukkeutumista voi myös esiintyä, ja mikäli tätä tapahtuu aivoissa, voivat seuraukset olla kuolettavia.
P. falciparumin genomia ryhdyttiin selvittämään vuonna 1996 Malaria Genome Project -nimisessä projektissa, ja koko genomi oli sekvensoitu vuoteen 2002 mennessä. Genomi on noin 23 miljoonan emäsparin kokoinen ja jakaantuu 14 kromosomiin, jotka sisältävät hieman yli 5 300 geeniä.
Elinkierto

Kun malarialoista kantava Anopheles-hyttynen imee ihmisestä verta, siirtyy ihmisen verenkiertoon loisen sporotsoiiteiksi kutsuttuja muotoja, jotka hakeutuvat maksaan ja aloittavat monistumisen maksasoluissa. Maksasolut rikkoontuvat ja päästävät monistuneet loiset (merotsoiitit) verenkiertoon, jossa ne tunkeutuvat punasolujen sisään monistumaan. Muutaman vuorokauden kuluttua merotsoiittien täyttämät punasolut hajoavat, mikä aiheuttaa malarialle tyypilliset kuume- ja horkkaoireet. Osasta merotsoiitteja kehittyy sukusoluja eli gametosyyttejä, jotka päätyvät uuden hyttysen suolistoon lisääntymään, kun hyttynen imee infektoituneesta ihmisestä verta.
Patriarkka (mormonismi)

Patriarkka on Myöhempien aikojen pyhien liikkeessä eräs pappeuden viroista. Patriarkan tehtävänä on antaa kirkon jäsenille patriarkaalinen siunaus. Patriarkkaa voidaan kutsua myös evankelistaksi. Patriarkkaa pidetään yleensä yhtenä Melkisedekin pappeuden viroista, mutta toisinaan sitä pidetään omana pappeutenaan, patriarkaalisena pappeutena. Joissain myöhempien aikojen pyhien yhteisöissä on vain yksi patriarkka, jota kutsutaan johtavaksi patriarkaksi (engl. Presiding Patriach). Hän saattaa olla korkein kirkon viranhaltijoista. MAP-kirkossa patriarkkoja on useita, eikä erillistä johtavan patriarkan virkaa enää ole.
Ensimmäinen myöhempien aikojen pyhien liikkeen patriarkka oli profeetta Joseph Smithin isä Joseph Smith Sr. Hän toimi koko kirkon ainoana patriarkkana. Kuolinvuoteellaan hän siunasi seuraajakseen Joseph Smithin veljen Hyrum Smithin, joka kärsi marttyyrikuoleman yhdessä veljensä kanssa. Häntä seurasi hänen poikansa William Smith. Myöhempien aikojen pyhien liikkeen kirkot ja uskonyhteisöt, joilla on patriarkan virka, johtavat sen taaksepäin aina Joseph Smith Sr:iin saakka.
Patriarkat Kristuksen yhteisössä

Kristuksen yhteisö eli entiseltä nimeltään Reorganisoitu myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko on säilyttänyt johtavan patriarkan viran. Johtava patriarkka oli profeetta Joseph Smithin sukua suoraan alenevassa polvessa aina vuoteen 1958, jolloin johtavaksi patriarkaksi valittiin Roy Cheville. Kristuksen yhteisön otettua käyttöön naispappeuden patriarkka-termiä lakattiin käyttämästä. Nykyään kirkko viittaa patriarkkoihin vain evankelistoina, ja johtavasta patriarkasta on tullut johtava evankelista.
Kristuksen yhteisössä evankelistan virkaan kutsuu kahdentoista apostolin neuvosto johtavan evankelistan neuvosta. Kahdentoisa apostolin neuvosto ja kirkon ensimmäinen presidenttikunta nimittävät virkaan, ja kirkon jäsenet hyväksyvät nimityksen joko maailmakonferenssissa tai lähetyskonferenssissa. Kristuksen yhteisön evankelistat jakavat evankelisia siunauksia, joita kirkko pitää sakramentteina eli pyhinä toimituksina. Evankelisen siunauksen voivat saada yksittäisten kirkon jäsenten lisäksi myös kokonaiset perheet tai seurakunnat.
Patriarkka Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkossa

MAP-kirkossa oli johtavan patriarkan virka aina vuoteen 1979, jolloin johtava patriarkka Eldred G. Smith vetäytyi aktiivisesta velvollisuuksiensa hoitamisesta nimeämättä itselleen seuraajaa. Johtavan patriarkan tehtäviin kuului ennen muuta patriarkaalisten siunausten antaminen sellaisilla kirkon alueilla, joilla ei ollut omaa patriarkkaa. Nykyään kirkossa on riittävä määrä patriarkkoja, jotta kirkon jäsenet voivat saada heille kuuluvat patriarkaaliset siunaukset, ja on epäselvää, tullaanko Smithille nimeämään seuraaja hänen kuolemansa jälkeen.
Järjestettäessä kirkon vaarnaa vaarnalle kutsutaan myös patriarkka jakamaan vaarnan jäsenille patriarkaalisia siunauksia. Patriarkat kutsuu kahdentoista apostolin neuvosto. Yksi kahdestatoista apostolista vihkii patriarkan, mutta myös vaarnan presidentti voidaan valtuuttaa se tekemään. Patriarkan virka on elinikäinen. Patriarkka voi tosin vetäytyä velvollisuuksiensa hoitamisesta iän tai sairauden perusteella, mutta hän pysyy silti patriarkkana ja hän saa kutsuttuna edelleenkin toimittaa patriarkaalisia toimituksia. Näin voi tapahtua esimerkiksi, jos vaarnan patriarkka kuolee eikä hänelle voida heti kutsua seuraajaa. Jos virkatehtävistään vetäytynyt patriarkka palaa hoitamaan virkatehtäviään, häntä ei ole tarpeen vihkiä uudelleen virkaansa, hänet vain erotetaan siihen. piispan virka on ainoa toinen virka kirkossa, jossa voidaan menetellä näin.
Patriarkan pääasiallinen virkatehtävä on siunata vaarnansa jäseniä patriarkaalisella siunauksella. Hän saa siunata samalla siunauksella myös omia jälkeläisiään, riippumatta siitä, missä päin maailmaa nämä asuvat.
"Luonnolliset" patriarkat

Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon käsityksen mukaan jokainen perheenisä, jolla on Melkisedekin pappeus, on kutsuttu siunaamaan perhettään eräänlaisella patriarkaalisella siunauksella. Tämä ei kuitenkaan korvaa patriarkan lausumaa siunausta. Patriarkan ominaisuus tarkoittaa myös sitä, että perheenisä on kutsuttu ottamaan perheessään hengellinen johtoasema ja suorittamaan siinä pappeuden toimituksia, rukoilemaan perheensä puolesta ja siunaamaan perheenjäseniään.
Sanan merkitys muissa kirkoissa

Katolisessa kirkossa ja Idän ortodoksisissa kirkoissa patriarkka on vanhojen kirkkojen eli patriarkaattien johtaja. Kyseessä voi olla myös korkea-arvoisen piispan kunnianimi.
Pembrolitsumabi

Tilantäyttömalli pembrolitsumabin rakenteesta
Pembrolitsumabi, kauppanimeltään Keytruda, on monoklonaalinen vasta-aine, jota käytetään lukuisten syöpätautien hoidossa. Sitä käytetään suoneen annettavana infuusiona. Se on väritön tai kellertävä liuos, jonka pH-arvo on 5,2–5,8.
Pembrolitsumabin kemiallinen kaava on C6504H10004N1716O2036S46, moolimassa 146286,2902 g/mol ja CAS-numero 1374853-91-4.
Käyttöaiheet

Euroopan unionin alueella pembrolitsumabia käytetään seuraavien sairauksien hoidossa:
edennyt melanooma (monoterapiana)
ei-pienisoluinen keuhkosyöpä (monoterapia tai osana lääkeyhdistelmää)
Hodgkinin tauti (monoterapiana muiden hoitokeinojen tehon ollessa riittämätön)
uroteelikarsinooma (monoterapiana)
pään ja kaulan alueen levyepiteelikarsinooma (monoterapiana)
munuaissolukarsinooma (monoterapiana tai osana lääkeyhdistelmää)
suolistosyöpä (monoterapiana levinneissä MSI-H- tai dMMR-tyypin taudeissa)
endometriaalikarsinooma (monoterapiana MSI-H- tai dMMR-tyypin levinneissä, uusiutuneissa tai leikkaushoitoon soveltumattomissa taudeissa)
mahasyöpä (monoterapiana MSI-H- tai dMMR-tyypin taudeissa)
ohutsuolen syöpä (monoterapiana MSI-H- tai dMMR-tyypin taudeissa)
sappitiesyöpä (monoterapiana MSI-H- tai dMMR-tyypin taudeissa)
ruokatorven syöpä (osana lääkeyhdistelmää)
triplanegatiivinen rintasyöpä (kemoterapiaan yhdistettynä)
endometriaalikarsinooma (osana lääkeyhdistelmää)
mahan tai mahan ja ruokatorven yhtymäkohdan adenokarsinooma (osana lääkeyhdistelmää)
Sivuvaikutukset

Yleisimmät pembrolitsumabin haittavaikutukset ovat:
ruokahalun aleneminen
päänsärky
hengenahdistus
yskä
vatsavaivat
ihottuma
kutina
nivel-, lihas- ja luukivut
anemia
kilpirauhasen vajaatoiminta
voimattomuuden tunne ja väsymys
turvotus
kuume
Mahdollisia ovat lukuisat muutkin sivuvaikutukset, kuten huimaus, makuaistin häiriöt, keuhkokuume, unettomuus, limakalvojen kuivuminen, rytmihäiriöt, verenpaineen nousu, hepatiitti, vilunväristykset, nivel- ja lihastulehdukset, munuaistulehdus sekä kilpirauhasen liikatoiminta.
Aiheesta muualla

DrugBank: Pembrolizumab (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Pembrolizumab (englanniksi)
Cancer Research UK: Pembrolizumab (Keytruda) (englanniksi)
Mayo Clinic: Pembrolizumab (Intravenous Route) (englanniksi)
Perkwunos

Perkwunos on Indoeurooppalaisen kantakielen ukkosen ja tammen jumala.
Johdokset

Liettuan Perkūnas, latvian Pērkons, preussin kielen Perkūns, ukkosenjumala
Vanhan venäjän kielen Perunъ, valkovenäjän Pyarun, puolan Perkun tai Perun, ukkosenjumala
Albanian Perëndi, ukkosenjumala
Traakian Περκων/Περκος (Perkon/Perkos)
Suomen kielen Perkele ja mordvan Pur'gine-paza, ovat mahdollisia varhaisia lainoja indoeurooppalaisesta kantakielestä
sanskritin Parjanya, myrskyn ja ukkosen jumala, on mahdollinen sanajohdos.
Perkūnasin vaimon nimi oli  Perkūnija tai Perkūnė (Przeginia, Perperuna). Skandinaavien mytologiassa esiintyy Thorin  äiti Fjörgyn, jonka nimessä on äänteenmuutos p>f germaanisesta kielestä islannin kieleen.
Toinen ukkosenjumalaa tarkoittava sana sisältää onomatopoeettisen  juuren *tar-, josta johtuvat gallialainen Taranis ja heettiläinen Tarhunt. Germaaninen Þunraz > Þórr > Thor tulee juuresta *(s)tene- "ukkonen".
Etymologia > Jumaluus

Indoeurooppalaisen kantakielen sana *Perk(w)unos on rekonstruoitu liettuan Perkūnasista . Labiovelaarinen välikirjain (w) on rekonstruoitu sanasta, joka tarkoittaa "tammea", "havupuuta" tai "vuorta"; *perkwus.
Välikirjain -kwu- on otettu mukaan, koska  latinan quercus (tammi), sisältää kyseisen äänteen. Itaalisten ja kelttiläisten kielten välillä on assimilaatioita p-kw > kw-kw; esim. *penkwe > quinque; "viisi").
*perk(w)unos, on siten *perk(w)usin jumala, samoin kuin germaaninen *Wodanaz on *wōþuzin jumala, sisältäen saman suffiksin -no-.
Etymologia > Tammi, havupuu, vuori

Sana *perkwu- esiintyy puhuttaessa tammesta, havupuumetsästä, vuoristo-metsästä tai metsäisestä vuoresta.
"tammi": latinan quercus, germaanien fereheih, kelttien Hercynia.
"tammi": Venetsian ja keltiberin kielien muunnokset "Quarquēni" ja "Querquerni" sekä ligurian kielen "Nymphis Percernibus". Sukulaissanoja ovat mm.:
Sanskritin parkatī = "viikunapuu"
Muinaisnorjan fjörr "puu", muinaisenglannin furh (nykyenglannin fir), muinaisnorjan fura, vanhan ylägermaanin forha (nykysaksan Föhre) "mänty"
Muinaisnorjan fyri, ylägermaanin forh-ist (nykysaksan Forst) "mäntymetsä", ylägermaanin  Fergunna (Erzgebirgen vuoristo), muinaisenglannin firgen "puinen ylänkö", gootin kielen fairguni "vuori".
Mahdollinen sukulaissana *peru-r/n- "kallio" tai "vuori" on rekonstruoitu sanoista heetin peruna "kallio", sanskritin parvata "vuori" (Parvati, Shivan vaimo ), traakian per(u) "kallio".
Perynia (Perunъ), jossa palvottiin Perunia, on Ilmajärven pohjoisrannalla Olhavajoen alkukohdalla Novgorodin lähellä. Nykyisin paikalla on kirkko ja luostari . Bulgariassa taas on Pirin-vuoristo.
Pekka Lehtimäki

Pekka Lehtimäki vuonna 2012.
Pekka Raimo Olavi Lehtimäki (26. syyskuuta 1934 Terijoki – 1. maaliskuuta 2013 Pirkkala) oli suomalainen murretutkija ja akateeminen opettaja. Vuoteen 1999 asti hän toimi fennistiikan professorina Greifswaldin yliopistossa Saksassa.
Elämä

Pekka Lehtimäki syntyi Terijoella, jossa hänen vanhempansa toimivat kansakoulunopettajina, ja kasvoi Hämeenkyrössä. Hän pääsi ylioppilaaksi Ikaalisten lukiosta vuonna 1954 ja muutti Turkuun opiskelemaan suomen kieltä ja Suomen historiaa. Vuonna 1956 hän kuitenkin siirtyi jatkamaan opintojaan Helsingin yliopistoon ja valmistui sieltä filosofian kandidaatiksi vuonna 1961. Suoritettuaan humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnon vuonna 1959 Lehtimäki aloitti työt vasta perustetun suomen kielen nauhoitearkiston assistenttina. Vuosien kuluessa hän nauhoitti yli 1 200 tuntia murteita 140 eri pitäjässä.
Pekka Lehtimäki aloitti akateemisen uransa vuonna 1963 Saksan Münsterin yliopistossa, jossa hän toimi suomen kielen lehtorina kahdeksan vuotta. Vuonna 1971 hän palasi Suomeen ja tällä kertaa Tampereen yliopistoon, jossa hän toimi aluksi suomen kielen assistenttina, mutta jo vuonna 1973 hänet nimitettiin suomen kielen apulaisprofessoriksi. Vuosiksi 1981–1983 hän palasi takaisin Saksaan, tällä kertaa Göttingenin yliopistoon suomen kielen ja Suomen kulttuurin vierailevaksi professoriksi. Vuonna 1994 Lehtimäki astui Greifswaldin Ernst-Moritz-Arndt -yliopiston fennistiikan professorin virkaan. Greifswaldissa Lehtimäki ponnisteli laajentaakseen Suomi-tietoutta käsittelevää kirjastoa, jonne sodan jälkeen ja sosialistisena aikana oli päässyt syntymään suuria aukkoja. Hän pyrki täyttämään niitä muun muassa akateemisten kollegojensa jäämistöjen sekä suomalaisten ja saksalaisten ystäviensä avulla.