stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sotatoimialue
Sotatoimialueet Suomessa

Suomen talvisodan aikana puolustusministeriön esittelystä joulukuun 1939 alussa määrättiin 13. elokuuta 1939 annetun asetuksen läänin- ja poliisinhallinnosta 6. pykälän perusteella Viipurin läänissä kaikki muut kunnat, kauppalat ja kaupungit lukuun ottamatta Suomenniemen kuntaa, Valkealan kuntaa, Sippolan kuntaa, Miehikkälän kuntaa, Vehkalahden kuntaa, Kymin kuntaa, Pyhtään kuntaa, Virolahden kuntaa, Kouvolan kauppalaa, Kotkan kaupunkia ja Haminan kaupunkia sotatoimialueeksi. Kuopion läänissä sotatoimialueeksi julistettiin Valtimon kunta, Nurmeksen kunta, Rautavaaran kunta, Pielisjärven kunta, Juuan kunta, Enon kunta, Ilomantsin kunta, Tuupovaaran kunta, Värtsilän kunta, Pälkjärven kunta, Nurmeksen kauppala ja Lieksan kauppala. Oulun läänissä sotatoimialueeksi julistettiin Kuusamon kunta, Taivalkosken kunta, Suomussalmen kunta, Puolangan kunta, Hyrynsalmen kunta, Ristijärven kunta, Paltamon kunta, Säräisniemen kunta, Vuolijoen kunta, Kajaanin maalaiskunta, Sotkamon kunta, Kuhmon kunta ja Kajaanin kaupunki. Lapin läänissä sotatoimialueeksi julistettiin Utsjoen kunta, Inarin kunta, Sodankylän kunta, Savukosken kunta, Pelkosenniemen kunta, Sallan kunta, Kemijärven kunta ja Posion kunta.
Jatkosodan aikana Suomen takaisin valtaamien alueiden lisäksi Suomen haltuun tuli Neuvostoliittoon kuuluneita alueita, joiden hallinto sotatoimialueella järjestettiin Itä-Karjalan sotilashallinnoksi.
Emilia Pérez

| Emilia Pérez |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jacques Audiard
Käsikirjoittaja:   Jacques Audiard 
Perustuu:  Boris Razonin romaaniin Écoute
Tuottaja:   Jacques Audiard  Pascal Caucheteux  Valérie Schermann  Nicolás Celis  Anthony Vaccarello 
Säveltäjä:  Clément Ducol Camille
Kuvaaja:  Paul Guilhaume
Leikkaaja:  Juliette Welfling
Tuotantosuunnittelija:  Emmanuelle Duplay
Pääosat:   Zoë Saldaña  Karla Sofía Gascón  Selena Gomez  Adriana Paz  Mark Ivanir  Édgar Ramírez 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska  Belgia 
Levittäjä:  Mozinet
Kesto:  132 minuuttia
Alkuperäiskieli:  espanja englanti
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Emilia Pérez on vuonna 2024 ensi-iltansa saanut Jacques Audiardin ohjaama musikaali- ja rikoselokuva. Se perustuu Boris Razonin romaaniin Écoute vuodelta 2018. Elokuva kertoo meksikolaisesta huumekartellipomosta (Karla Sofía Gascón), joka vaihtaa sukupuoltaan ja lavastaa sen jälkeen oman kuolemansa perustaakseen asianajaja Rita Mora Castron (Zoë Saldaña) kanssa hyväntekeväisyysjärjestön auttamaan huumerikollisuuden ja väkivallan uhreja.
Emilia Pérez sai eniten Oscar-ehdokkuuksia 13 ehdokkuudella vuoden 2025 gaalassa, joista se palkittiin parhaan naissivuosan Oscarilla (Saldaña).
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Zoë Saldaña  | … |  Rita Mora Castro   |
|  Karla Sofía Gascón  | … |  Emilia Pérez / Juan ”Manitas” Del Monte   |
|  Selena Gomez  | … |  Jessi Del Monte   |
|  Adriana Paz  | … |  Epifanía Flores   |
|  Édgar Ramírez  | … |  Gustavo Brun   |
|  Mark Ivanir  | … |  tri Wasserman   |
Aiheesta muualla

Emilia Pérez Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Oulujoki (yritys)

Oulujoki Oy:n  käytössä ollutta Uutelan aluetta Jylhämässä Vaalassa.
Oulujoki Oy (vuoteen 1981 Oulujoki Osakeyhtiö) oli vuosina 1941–1991 toiminut energiayhtiö, jonka neljä yritystä perusti Oulujoen valjastamiseksi sähkön tuotantoon ja joka sulautui Imatran Voimaan ja sen myötä edelleen Neste Oy:n kanssa Fortum Oyj:ksi.
Historia

Oulujoki Osakeyhtiö perustettiin 27. toukokuuta 1941 edellisen vuoden marraskuussa tehdyn sopimuksen perusteella, jossa Imatran Voima, A. Ahlström Oy, Yhtyneet Paperitehtaat Oy ja Tampereen Pellava- ja Rauta-Teollisuus Oy (Tampella) olivat sopineet Oulujoen koskien rakentamisesta Oulun kaupungin omistamaa Merikoskea lukuun ottamatta. Suomen valtio oli yhtiön omistaja Imatran Voiman kautta, jonka osuus Oulujoki Osakeyhtiössä oli 65,6 %. Tampellan osuus oli 16,75 %, A. Ahlströmin osuus 10,65 % ja Yhtyneiden Paperitehtaiden osuus 7,00 %. Kaupparekisteriin Oulujoki Osakeyhtiö merkittiin 13. kesäkuuta 1941. Kansaneläkelaitos osti vuonna 1948 A. Alhströmin osakkeet, mutta myi ne Imatran Voimalle vuonna 1969. Imatran Voima luovutti puolestaan jo vuonna 1964 yhteensä 10 000 osaketta eli 0,28 % omistuksesta suoraan valtiolle, vastikkeena saamistaan Kemijoki Oy:n osakkeista. Valtion vuoden 1968 tulo- ja menoarviossa esille otettu Oulujoki Osakeyhtiön sulautuminen Imatran Voimaan saattoi toteutua, kun Imatran Voima oli 31. joulukuuta 1981 hankkinut kaikki muut osakkeet itselleen eli omisti 99,72 % yhtiöstä. Fuusiota olivat vastustaneet voimalaitosalueiden kunnat kunnallisverotulojen pienenemisen takia. Sulautuminen tapahtui kuitenkin vasta 31. joulukuuta 1991.
Voimalaitokset

Vuosina 1941–1957 Oulujoki Osakeyhtiö rakensi ja otti tuotantoon Oulujoella seitsemän voimalaitosta, Oulujärvestä alkaen alavirtaan: Jylhämän voimalaitos, Nuojuan vesivoimalaitos, Utasen voimalaitos, Ala-Utoksen voimalaitos, Pällin voimalaitos, Pyhäkosken vesivoimalaitos ja Montan voimalaitos. Viimeksi mainitun yhteyteen rakennettiin Montan kalanviljelylaitos vuonna 1955. Lisäksi yhtiö rakensi vuosina 1957–1963 ja otti tuotantoon Oulujoen vesistön Hyrynsalmen reitin Emäjokeen kolme voimalaa ja osti yhden Kiehimänjokeen rakennetun valmiin voimalan. Ne ovat Ämmänsaaresta alkaen  alavirtaan: Ämmän voimalaitos, Aittokosken voimalaitos, Seitenoikean voimalaitos ja Leppikosken voimalaitos, joka ostettiin Kajaani Oy:ltä vuonna 1962. Yhtiön toteuttama vesivoiman rakentaminen päättyi Aittokosken voimalaitoksen vihkiäisjuhlaan  6. kesäkuuta 1963, johon osallistui myös presidentti Urho Kekkonen. Voimalaitosten rakentamisessa työskenteli enimmillään noin 4 000 henkilöitä ja niiden yhteyteen perustettiin kokonaisia yhdyskuntia, kuten Jylhämä.
Johto

Yhtiön johtokunnan ensimmäiset jäsenet olivat Väinö Tanner (puheenjohtaja), Hugo Malmi, joka valittiin yhtiön ensimmäiseksi toimitusjohtajaksi, Alfons Alftan, Arno Solin ja Rudolf Walden. Pisimpään johtokunnassa toimi Niilo Saravirta, ensin perustamisen yhteydessä varajäsenenä ja sitten jäsenenä aina vuoteen 1977 asti eli yhteensä 37 vuotta. Johtokunnan puheenjohtajina toimivat Aleksi Aaltonen, Aarre Simonen, Heikki Lehtonen, Pentti Alajoki ja Kalevi Numminen.
Yhtiön toimitusjohtajina työskentelivät:
Hugo Malmi, 1941–1948
Niilo Saravirta, 1948–1968
Heikki Lehtonen, 1968–1977
Pentti Alajoki, 1977–1980
Osmo Korvenkontio, 1980–1983
Klaus Ahlstedt, 1983–1991.
Aiheesta muualla

porssitieto.fi: Oulujoki Osakeyhtiö
Simo Heinonen

| Simo Heinonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 31. elokuuta 2003 (ikä 21) Kotka, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Häyhä
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  186 cm
Paino:  90 kg
Seura
Seura:  KooKoo
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  19
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2023–
Aik. seurat:  Ketterä (Mestis)
Simo Heinonen (s. 31. elokuuta 2003 Kotka) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue KooKoossa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Ura

Heinonen on Kotkan Titaanien kasvatti. Hän siirtyi C-juniori-ikäisenä KooKoohon kaudeksi 2018–2019, jolloin Heinonen toimi seuran C-nuorten varakapteenina. Hän oli C-nuorten SM-karsinnoissa 16 osumallaan KooKoon paras maalintekijä Balázs Vargan ja Mikko Piikin kanssa. C-nuorten SM-sarjassa Heinonen oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 10+10=20. Kaudella 2019–2020 hän oli KooKoon B-nuorten paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä tehoilla 20+23=43. Kaudella 2020–2021 Heinonen nousi joukkueen varakapteeniksi. Kaudella 2021–2022 hän nousi KooKoon U20-joukkueen kapteenistoon. Kaudella 2022–2023 Heinonen oli joukkueen paras maalintekijä 23 osumallaan, joilla hän sijoittui koko U20 SM-sarjan maalipörssissä kolmanneksi edellään vain Ässien Leevi Viitala ja Tapparan Oskari Luoto.
Kaudella 2023–2024 Heinonen valittiin U20 SM-sarjan tammikuun kuukauden pelaajaksi. Hän voitti tehoilla 35+27=62 lopulta koko sarjan maalipörssin, jonka myötä Heinonen palkittiin Arto Javanainen -palkinnolla. Hän jakoi myös sarjan pistepörssin kolmannen sijan Tapparan Benjamin Rautiaisen ja Kärppien Arttu Alasiuruan kanssa edellään vain JYPin Santeri Huovila ja joukkuetoveri Verneri Ahonen. Heinonen palkittiin myös koko U20 SM-sarjan parhaana pelaajana Teemu Selänne -palkinnolla ja hänet valittiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Heinosen kausi päättyi kuitenkin loukkaantumisen vuoksi runkosarjan lopulla. Hän debytoi samalla kaudella myös KooKoon SM-liigajoukkueessa, jossa Heinonen pelasi 11 runkosarjaottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Hän teki liigadebyyttinsä runkosarjan neljännellä kierroksella 20. syyskuuta 2023 vieraissa Helsingin IFK:ta vastaan. Heinonen merkittiin KooKoon nelosketjun vasempaan laitaan Samuel Valkeejärven ja Matic Törökin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 8.52 minuuttia.
Huhtikuussa 2024 Heinonen teki KooKoon kanssa 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Syyskuussa seura lainasi hänet toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Mestis-joukkue Imatran Ketterään.
Pelityyli

Heinonen tykkää omien sanojensa mukaan pelata paljon kiekolla ja pyrkii tekemään sillä oikeita ratkaisuja. Hän on kertonut yrittävänsä käyttää maalipaikat hyväksi ja haluavansa U20-joukkueen varakapteenin roolissa näyttää esimerkkiä pelin eri osa-alueilla. Heinosen mukaan hyökkäyspelaaminen on hänen vahvuutensa, mutta hän on kertonut kehityskohteikseen kokonaisvaltaisen pelaamisen ja puolustuspelaamisen. Heinonen on omiensa sanojensa mukaan pohtinut olevansa pukukopissa vähän hiljaisempi, mutta pelin aikana äänekkäämpi. Heinonen on kertonut vahvuuksikseen myös kiekon suojauksen ja kiekossa pysymisen.
Dorotea Brandenburgilainen

| Dorotea Brandenburgilainen |
| --- | --- |
 Dorotea Brandenburgilaisen aikalaismuotokuva
Tanskan kuningatar
Virkakausi:  26. syyskuuta 1445 – 5. tammikuuta 1448 28. lokakuuta 1449 – 21. toukokuuta 1481
Kruunajaiset:  28. lokakuuta 1449 Vor Frue Kirke, Kööpenhamina
Norjan kuningatar
Virkakausi:  26. syyskuuta 1445 – 5. tammikuuta 1448 13. toukokuuta 1450 – 21. toukokuuta 1481
Kruunajaiset:  2. elokuuta 1450 Nidarosin tuomiokirkko, Trondheim
Ruotsin kuningatar
Virkakausi:  26. syyskuuta 1445 – 5. tammikuuta 1448 23. kesäkuuta 1457 – 23. kesäkuuta 1464
Kruunajaiset:  29. kesäkuuta 1457 Uppsalan tuomiokirkko, Uppsala
Edeltäjä:  Katariina Kaarlentytär
Seuraaja:  Kristiina Saksilainen, Ingeborg Tott

Syntynyt:  n. 1430/1431 Brandenburg
Kuollut:  10. marraskuuta 1495 Kalundborg, Tanska
Hautapaikka:  Roskilden tuomiokirkko
Puoliso:  Kristoffer Baijerilainen  Kristian I
Lapset:  Olof, Knut, Hans, Margaret Tanskalainen, Fredrik I
Suku:  Hohenzollern
Isä:  Johann von Brandenburg-Kulmbach, 'Alkemisti'
Äiti:  Barbara von Sachsen-Wittenberg
Uskonto:  roomalaiskatolisuus
Dorothea, Ruotsin kuningatar Dorotea Brandenburgilainen (n. 1430 – 10. marraskuuta 1495) oli kahteen otteeseen Pohjolan unionivaltion kuningatar. Hän oli Tanskan kuningatar vuosina 1445–1448 ja 1449–1481, Norjan kuningatar vuosina 1445–1448 ja 1450–1481 sekä Ruotsin kuningatar vuosina 1445–1448 ja 1457–1464.
Elämäkerta

Dorotea Brandenburgilainen oli Hohenzollern-Nürnbergin rajakreivi Johann Brandenburgilaisen (1406–1464) ja Barbara Saksilaisen (n. 1405–1465) tytär. Hänen syntymänsä aikaan Hohenzollern-suku oli juuri aloittanut valtakautensa Brandenburgissa. Dorotean isä oli suvun ensimmäisen vaaliruhtinaan Fredrik I:n vanhin poika, mutta vaaliruhtinaaksi nousivat kuitenkin vuorollaan hänen kaksi nuorempaa veljeään. Tätä taustaa vasten voi selittyä Dorotean maine. Kuningatar Dorotea Brandenburgilaiseen on suhtauduttu hyvin kielteisesti, koska hänen on katsottu ajaneen ensisijaisesti omia etujaan valtakausiensa aikana.
Elämäkerta > Unionikuningatar – Tanskan, Norjan ja Ruotsin kuningatar 1445–1448

15-vuotias Dorotea avioitui unionikuningas Kristoffer Baijerilaisen (1416–1448) kanssa 10. syyskuuta 1445. Yli viikon kestäneet juhlallisuudet olivat suurimpia keskiaikaisia tapahtumia Pohjolassa ja ne huipentuivat 14. syyskuuta Dorotean kruunaamiseen unionin kuningattareksi Kööpenhaminan Vor Frue Kirke -kirkossa.lähde?
Vastavihitty kuningatar sai huomenlahjaksi laajoja alueita kaikista Pohjolan valtioista. Tanskasta hän sai Roskilden, Ringstedin sekä Haraldsborgin ja Skioldenæsin linnat. Norjasta hän sai Jämtlandin ja Ruotsista Örebron linnan sekä Närken ja Värmlannin maakunnat. Seuraavana vuonna hän sai vielä Noraskogin vuorikunnan. Kristoffer varmisti Dorotealle suuren leskeneläkkeen. Mikäli Dorotea haluaisi muuttaa Pohjolasta Kristofferin kuoltua, hän voisi lunastaa 45 000 Reinin guldenia, joista kukin Pohjoismaa maksaisi kolmanneksen.
Kristoffer Baijerilainen kuoli pian, vain kolmen vuoden avioliiton jälkeen. Dorotea oli 18-vuotias ja lapseton. Pohjoismaisilla valtaneuvostoilla oli käsissään kahtalainen ongelma: Miten kustantaa kallis leskeneläke, ja mistä löytää seuraava hallitsija? Kristoffer Baijerilaisella ei ollut myöskään yhtään lähisukulaista Kalmarin unionin kuninkuuden perijäksi. Valtatyhjiössä Dorotea onnistui säilyttämään omaisuutensa ja kuningattaren asemansa Tanskassa, mutta Ruotsissa ja pian myös Norjassa valtaan noussut Kaarle Knuutinpoika Bonde alkoi vallata hänen alueitaan.
Elämäkerta > Tanskan kuningatar 1449–1481 ja Norjan kuningatar 1450–1481

Tanskassa etsittiin naimatonta kruununperijää, sillä jos Dorotea vihittäisiin, hänen leskeneläkettään ei tarvitsisi maksaa. Sillä aikaa Dorotea toimi väliaikaisena hallitsijana. Uudeksi kuninkaaksi ja Dorotean puolisoksi valittiin Oldenburgin kreivi Kristian I (1426–1481). Heidät vihittiin 26. lokakuuta 1449 ja kruunattiin kaksi päivää myöhemmin. Dorotea toimi aktiivisesti miehensä rinnalla hänen pyrkiessään voittamaan takaisin Ruotsin ja Norjan kuninkuuden. Norjassa päästiin juhlimaan heidän kruunajaisiaan jo 1450, mutta Ruotsi piti vielä kiinni omasta hallitsijastaan.
Elämäkerta > Ruotsin kuningatar 1457-1464

Riita unionin kuninkuudesta johti vuonna 1451 Tanskan ja Ruotsin väliseen sotaan. Tuhoisa sota nosti myös ruotsalaiset vastustamaan Kaarle-kuningasta, joka joutui lopulta pakenemaan Danzigiin, ja Kristian kutsuttiin Ruotsin kuninkaaksi. Kuninkaanvaali pidettiin vuonna 1457 ensin Turussa ja myöhemmin Tukholmassa. Kristian valittiin Ruotsin kuninkaaksi 28. kesäkuuta 1457 Uppsalan lähellä Moran kivillä. Kuningasparin poika Hannu tunnustettiin vuonna 1458 kruununperijäksi Ruotsissakin, kuten oli tunnustettu jo 1455 Tanskassa ja Norjassa.
Vuonna 1463 Kristian riitaantui hänet valtaan nostaneen arkkipiispa Jöns Pentinpoika Oxenstiernan kanssa veroista ja joutui pakenemaan Ruotsista. Dorotea menetti hallinnan läänityksiinsä Ruotsissa, ja suuren osan elämästään hän tavoitteli niitä takaisin. Hän yritti useita kertoja vaatia niitä takaisin myös Ruotsin ja Tanskan välisissä rauhanneuvotteluissa kesäkuussa 1464.
Ruotsi pyrki eroon Kalmarin unionista Sten Sturen johdolla. Kristian hävisi Sten Sturelle Brunkebergin taistelussa vuonna 1471 ja menetti pysyvästi mahdollisuutensa Ruotsin kruunuun. Dorotea oli jo vuonna 1455 hakenut paavin tukea Ruotsin läänitystensä palauttamiseksi. Hän matkusti Roomaan pyhiinvaellusmatkalle 1474–1475 ja onnistui saamaan paavi Sixtus IV antamaan bullan Sten Sture vanhemmalle. Samalla matkalla hän myös sai paavin lupauksen Kööpenhaminan yliopiston perustamiseksi.
Elämäkerta > Schleswig-Holsteinin valtionhoitaja 1481-1494

Dorotea jäi toisen kerran leskeksi 21. toukokuuta 1481. Hänestä oli tullut panttausten kautta Schleswig-Holsteinin valtionhoitaja, ja hän teki nuoremmasta pojastaan Fredrikistä Schleswig-Holsteinin herttuan. Hänen vanhempi poikansa Hannu nousi 1483 Tanskan ja Norjan kuninkaaksi, ja hänet kruunattiin myös Ruotsin kuninkaaksi vuonna 1497.
Vuonna 1488 Dorotea matkusti jälleen Roomaan paavi Innocentius VIII:n luokse. Vatikaanissa asioimisen lisäksi hän vieraili siskonsa Mantovan rajakreivittären Barbaran luona. Yhteydenotosta paaviin oli vähällä seurata, että Dorotea olisi onnistunt saamaan Sten Sturen ja hänen mukanaan koko Ruotsin julistetuksi pannaan ja interdiktiin. Hän ei kuitenkaan saanut omistuksiaan takaisin, vaikka hän vaati niitä kaksikymmentä vuotta paavin oikeusistuimessa.
Dorotea eli viimeiset vuotensa Kalundborgin linnassa ja kuoli 25. marraskuuta 1495. Hänet on haudattu toisen miehensä viereen Roskilden katedraaliin.lähde?
Perhesuhteet

Hänen vanhempansa olivat Hohenzollern-Nürnbergin rajakreivi Johann Brandenburgilainen (1406–1464) ja Barbara Saksilainen (n. 1405–1465), Saksin vaaliruhtinaan Rudolf III:n ja Barbara Legnica Piastin tytär. Hänen sisaruksensa olivat Mantovan markiisitar Barbara Brandenburgilainen (1422–1481) ja Pommerin herttuatar Elisabet Brandenburgilainen (1425–1465).
Hänen ensimmäinen puolisonsa vuosina 1445–1448 oli Tanskan, Norjan ja Ruotsin kuningas Kristoffer Baijerilainen (1416–1448), jonka vanhemmat olivat Pfalz-Neumarktin herttua Johann ja Pommern-Stolpin herttuan Vartislav VII:n tytär Katariina Pommerilainen.
Toinen puoliso vuosina 1449–1481 oli Tanskan, Norjan ja Ruotsin kuningas Kristian I Oldenburgilainen (1426–1481), jonka vanhemmat olivat Oldenburgin ja Delmenhorstin kreivi Dietrich sekä Holsteinin kreivin ja Schleswigin herttuan Gerhard VI:n tytär Heilwig.
Heille syntyivät lapset:
Olof (1450–1453/1455), kuoli alle 5-vuoden ikäisenä
Knut (1451–1455), kuoli alle 4-vuotiaana
Hans (1455–1513), Tanskan, Norjan ja Ruotsin kuningas Hannu I
Margrete (1456–1487), Tanskan prinsessa, Skotlannin kuningatar Margaret Tanskalainen, puoliso 1469 Skotlannin kuningas Jaakko III; heille syntyi kolme poikaa joista vanhin oli kuningas Jaakko IV
Frederik (1471–1533), Tanskan ja Norjan kuningas Fredrik I
Kirjallisuutta

Artikkeli: Dorothea Dansk biografisk Lexikon, IV. Bind. Clemens - Eynden). Viitattu 26.2.2017. (tanskaksi) (runeberg.org)
Ellen Jorgensen, Johanne Skovgaard: Danske dronniger; fortaellinger og karakteristikker af Ellen Jorgensen og Johanne Skovgaard.  Kobenhavn:  H. Hagerup, 1910.  Teoksen verkkoversio Viitattu 26.2.2017.
Åke Ohlmarks: Alla Sveriges drottningar.  AWE/Gebers, 1973.  ISBN 9120040105  (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Ruotsi  Puola 
Taiteenala:  KulturNav 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Kansallisbiografia
Brahim Díaz

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Brahim Abdelkader Díaz
Syntymäaika: 3. elokuuta 1999 (ikä 25)
Syntymäpaikka: Málaga, Espanja
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 171 cm
Seura
Seura: Real Madrid
Pelinumero: 21
Junioriseurat
2010–2013: Málaga
2013–2016: Manchester City
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2016–2019 | Manchester City | 5 | (0) |
| 2019– | Real Madrid | 67 | (13) |
| 2020–2023 | → Milan (laina) | 91 | (13) |
Maajoukkue
| 2016 | Espanja U17 | 9 | (3) |
| 2016–2018 | Espanja U19 | 8 | (0) |
| 2017–2021 | Espanja U21 | 8 | (2) |
| 2021 | Espanja | 1 | (1) |
| 2024– | Marokko | 8 | (7) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 3. maaliskuuta 2025.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 12. helmikuuta 2025.
Brahim Abdelkader Díaz (s. 3. elokuuta 1999 Málaga, Espanja) on espanjalais-marokkolainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Real Madridia. Brahim on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura

Brahimin mahdollinen siirto pois Manchester Citystä nousi puheenaiheeksi, kun hänen silloinen sopimuksensa oli päättymässä kesällä 2019 eikä uutta sopimusta seuran kanssa ollut onnistuttu solmimaan. 6. tammikuuta 2019 Brahim palasi takaisin kotimaahansa ja teki 6,5-vuotisen sopimuksen Real Madridin kanssa. Hänestä maksettiin noin 17 miljoonan euron siirtokorvaus, joka voi myöhemmin nousta 24 miljoonaan euroon, mikäli menestysehdot täyttyvät.
Hän teki ensiesiintymisensä uudessa seurassaan 9. tammikuuta 2019 Copa del Reyn ottelussa Leganésia vastaan. Kevätkaudella 2019 Brahim pelasi yhdeksän La Ligan ottelua, joissa hän teki yhden maalin ja antoi kaksi maalisyöttöä. Kaudella 2019–2020 Brahim pelasi Real Madridissa kaikki kilpailut mukaan lukien yhteensä kymmenen ottelua joukkueen voittaessa Espanjan mestaruuden.
Syyskuussa 2020 Brahim siirtyi yhden vuoden mittaisella lainasopimuksella italialaisseura AC Milaniin. Kaudella 2020–2021 Brahim pelasi Serie A:ssa 27 ottelua, joissa hän teki neljä maalia ja antoi neljä maalisyöttöä. Kahdeksassa Eurooppa-liigan ottelussa hän viimeisteli kolme maalia.
Heinäkuussa 2021 Brahimin lainasopimusta AC Milanin kanssa pidennettiin kahdella vuodella. Kaudella 2021–2022 Brahim voitti Milanin riveissä Italian mestaruuden. Hän pelasi kaudella 31 pääsarjaottelua, joissa hän teki kolme maalia ja syötti kolme. Seuraavalla kaudella hän pelasi 33 pääsarjaottelua, joissa hän teki kuusi maalia ja antoi seitsemän maalisyöttöä. Mestarien liigassa hän pelasi 10 ottelua ja teki yhden maalin Milanin edetessä välieriin asti.
Brahim palasi Real Madridiin kesällä 2023 kolmen AC Milanissa pelatun lainakauden jälkeen. Kaudella 2023–2024 Brahim pelasi La Ligassa 31 ottelua, joissa hän teki kahdeksan maalia ja syötti seitsemän. Mestarien liigassa hän teki yhdeksässä ottelussa kaksi maalia ja antoi yhden maalisyötön. Brahim voitti paluukaudellaan Real Madridissa Espanjan mestaruuden, Espanjan supercupin sekä Mestarien liigan.
Maajoukkueura

Brahim edusti juniorimaaotteluissa synnyinmaataan Espanjaa. Hän pelasi vuonna 2016 alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa kaikki kuusi ottelua Espanjan saavuttaessa EM-hopeaa.
Brahim pelasi Espanjan A-maajoukkueessa ensimmäisen ja ainoaksi jääneen maaottelunsa 8. kesäkuuta 2021 Liettuaa vastaan. Hän teki ottelussa yhden maalin. Brahim oli Espanjan joukkueen mukana myös marraskuussa 2021 kahdessa MM-karsintaottelussa Kreikkaa ja Ruotsia vastaan, mutta ei saanut otteluissa peliaikaa.
Maaliskuussa 2024 Brahim ilmoitti halustaan edustaa maajoukkuetasolla Espanjan sijaan isänsä kotimaata Marokkoa. Brahim debytoi Marokon maajoukkueessa 22. maaliskuuta 2024 ystävyysottelussa Angolaa vastaan.
Aiheesta muualla

Brahim Díazin tilastot Soccerway-sivustolla (englanniksi)
Real Madrid – Primera División
1 Courtois |
2 Carvajal |
3 Militão |
4 Alaba |
5 Bellingham |
6 Camavinga |
7 Vinícius Júnior |
8 Valverde |
9 Mbappé |
10 Modrić |
11 Rodrygo |
13 Lunin |
14 Tchouaméni |
15 Güler |
16 Endrick |
17 Vázquez |
18 Vallejo |
19 Ceballos |
20 García |
21 Brahim |
22 Rüdiger |
23 Mendy |
Valmentaja Ancelotti
Suorakulmainen koordinaatisto

Kolmiulotteinen karteesinen koordinaatisto
Yleisimmin koordinaatistolla tarkoitetaan etenkin matematiikassa suorakulmaista eli karteesista koordinaatistoa. Suorakulmaisessa koordinaatistossa on ulottuvuuksien mukainen määrä akseleita, jotka on nimetty kuvaamansa ulottuvuuden mukaan. Akselit ovat toisiaan vastaan kohtisuorassa yleensä oikeakätisesti, ja ne kulkevat koordinaatiston nollapisteen eli origon kautta sekä leikkaavat toisensa siinä.
Koordinaatistolle on annettu myös mittayksikkö, ja niinpä kunkin pisteen koordinaatit ilmoittavat matkan, joka kutakin akselia tulee kulkea, jotta päästäisiin merkittyyn pisteeseen. Kun koordinaatistolla kuvataan tasoa, käytetään kahta akselia: vaakasuunnan kuvaamiseen x-akselia  ja pystysuunnalle y-akselia. Kolmiulotteisessa avaruudessa tarvitaan puolestaan kolme akselia: x-, y- ja z-akselit.
Koordinaatit ilmoitetaan merkitsemällä ne sulkeisiin järjestyksessä (x, y, z) ja erottamalla kunkin ulottuvuuden koordinaattiluku pilkulla. Esimerkiksi (2, −3) tarkoittaa, että piste sijaitsee kaksiulotteisen koordinaatiston pisteessä x = 2 ja y = −3 (tässä 2 on ns. abskissa ja −3 ns. ordinaatta). Jos koordinaatit sisältävät desimaalipilkkuja, ne erotetaan toisistaan puolipisteellä, esimerkiksi (4,5; 2,25; −6,8).