stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jacob af Forselles

Kauppaneuvos, Strömforsin ruukin omistaja Jacob af Forselles.
Jacob af Forselles (alk. Forsell, 17. elokuuta 1696 Vehkalahti – 27. elokuuta 1768) oli suomalainen kauppias ja teollisuusyrittäjä. Hänestä tuli tiettävästi ensimmäinen suomalainen kauppaneuvos, joka teki koko työuransa Suomessa. Hänet myös aateloitiin vuonna 1767 ja hän on af Forselles -aatelissuvun kantaisä.
Venäläismiehityksen aikana Forsell oli mukana venäläisten vastaisissa sissijoukoissa, mikä toi hänelle lempinimen Sissi-Jaakko. Myöhemmin af Forselles vaikutti erityisesti Haminassa ja Loviisassa, joissa hän toimi kauppiaana, laivanvarustajana sekä eri teollisuusyritysten omistajana.
Hän omisti Strömforsin ruukin yhdessä ruukinpatruuna Anders Nohrströmin kanssa. Strömforsin ruukki on nimetty af Forsellesin ja Nohrströmin sukunimien mukaan. He laajensivat ruukkia rakentamalla manufaktuuripajan, sahan ja myllyn.
Loviisan pormestarina hän toimi vuosina 1747–1765. Hän oli myös porvarissäädyn edustajana valtiopäivillä 1746–1747, 1751–1752 ja 1755–1756. Hänen omistuksessaan olleita kartanoita olivat Petjärven kartano Ruotsinpyhtäällä, Mariebergin kartano Liljendalissa ja Peippolan kartano Elimäellä.
Af Forsellesin puoliso oli Johanna Ulrika Schultz. Parille syntyi vuosina 1753–1757 neljä lasta, joista tunnetuin lienee vuorineuvos Henrik Johan af Forselles (1754–1790). Toinen poika Jakob af Forselles oli sotilas, joka sai sotaneuvoksen arvon. Kolmas poika Samuel af Forselles toimi Göteborgin ja Bohusin läänin maaherrana 1796 ja Oulun läänin maaherrana 1800–1802.
Kirjallisuutta

Kjellin, G. & Enckell, J. 2011. Sissi-Jaakko: en klassresa i svenskt 1700-tal. Helsingfors: Schildt. ISBN 978-951-50-2150-2
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Joseph M. Forshaw

Joseph Michael Forshaw (s. 13. joulukuuta 1939 Newcastle, Uusi Etelä-Wales Australia) on australialainen, papukaijoihin erikoistunut  lintutieteilijä.
Joseph Forshaw kiinnostui linnuista jo poikasena. 1950-luvulla Forshaw opiskeli lääkeaineoppia. Hänen intohimonsa papukaijoihin syttyi liekkeihin sen jälkeen kun hän pääsi tutkimaan New Yorkissa sijaitsevan American Museum of Natural Historyn Mathews-kokoelman australialaisia papukaijoja vuonna 1964. Tästä seurasi kirja Australian papukaijoista, Australian Parrots (1969). Forshaw ei kyennyt lopettamaan kirjoitustyötä, ja niinpä teosta seurasi vielä täydellisempi Parrots of the World (1973). Näitä kirjoja seurasi sarja tropiikin lintujen kuvauksia: Birds of Paradise and Bowerbirds, Kingfishers and Related Birds, Turacos, Cockatoos...
Forshaw toimi Australian kansallispuistojen ja luontopalvelujen (Australian National Parks and Wildlife Service) johtajana. Nykyisin hän toimii tutkijana Sydneyn Australian Museumin ornitologian osastolla. Hän on American Ornithologists' Unionin (AOU) kirjeenvaihtajajäsen.
Useiden Forshawn kirjojen kuvittajana on toiminut William T. Cooper. Kaikkiaan Forshaw on kirjoittanut 16 teosta.
Teoksia

Australian Parrots. Lansdowne Press. 1969.
Parrots of the World. Lansdowne Press. 1973. ISBN 0-87666-959-3
The Birds of Paradise and Bowerbirds. 1977.
Kingfishers and related birds. Lansdowne Press. 1983.
Turacos. A Natural History of the Musophagidae. Nokomis Publications. 1997.
Cockatoos. A Portfolio of all Species. Nokomis Publications. 2001.
Parrots of the World: An Identification Guide, yhdessä Frank Knightin kanssa. Princeton University Press. 2006.
Filip II (Espanja)

| Filip II |
| --- | --- |
 Espanjan ja Portugalin kuningas
 Filip II, Sofonisba Anguissola 1570 jälkeen
Espanjan kuningas
Valtakausi:  16. tammikuuta 1556 – 13. syyskuuta 1598
Edeltäjä:  Kaarle I
Seuraaja:  Filip III
Portugalin kuningas
Valtakausi:  12. syyskuuta 1580 – 13. syyskuuta 1598
Edeltäjä:  Antonio
Seuraaja:  Filip III

Syntynyt:  21. toukokuuta 1527 Valladolid, Espanja
Kuollut:  13. syyskuuta 1598 (71 vuotta) El Escorial, Espanja
Hautapaikka:  El Escorialin kuninkaallisen San Lorenzon luostarin kirkon Kuninkaallinen krypta, Kuninkaiden pantheon
Puoliso:  Maria Manuela  Maria I  Isabel de Valois Anna Itävaltalainen
Lapset:  Don Carlos  Isabella Clara Eugenia  Katariina Mikaela  Ferdinand  Kaarle Lauri   Diego   Filip III  Maria
Suku:  Habsburg
Isä:  Kaarle I
Äiti:  Isabella
Uskonto:  roomalaiskatolilaisuus
Nimikirjoitus:  
Filip II (esp. Felipe II), (21. toukokuuta 1527 Valladolid – 13. syyskuuta 1598 El Escorial) oli ensimmäinen virallinen Espanjan kuningas 1556–1598, Napolin ja Sisilian kuningas 1544–1559 ja Portugalin kuningas (hallitsijanimellä Filip I) 1580–1598 sekä Englannin kuningas 1554–1558 vaimonsa Maria I:n puolisona.
Suku ja koulutus

Filip oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan hallitsijan Kaarle V:n ja prinsessa Isabellan, Portugalin kuninkaan Manuel I:n tyttären, ainoa eloonjäänyt laillinen miespuolinen perillinen. Hänen sisariaan olivat Maria, Pyhä Rooman keisarinna (1528–1603), joka avioitui serkkunsa, keisari Maksimilian II:n kanssa ja Johanna Itävaltalainen (1535–1573), joka avioitui serkkunsa, Portugalin prinssi João Manuelin kanssa.
Filip II:n isällä Kaarle V:llä oli sivusuhteita monien naisten kanssa ja niistä syntyi myös lapsia. Filip II otti heistä eräitä palvelukseensa ja myönsi heille korkeita hallinnollisia tehtäviä. Sisarpuoli Margareta Parmalainen oli Alankomaiden käskynhaltija ja velipuoli Juan de Austria komensi kristittyjen liittouman laivat voittoon Lepanton meritaistelussa.
Jo ennen 1556 alkanutta hallituskauttaan hän hoiti itse Länsi-Intiaan liittyviä asioita.
Kuningas

Vuonna 1556 Kaarle V luopui vallasta ja Filip sai Espanjan ja Alankomaat. Vuonna 1580 hän peri myös Portugalin kruunun äitinsä kautta.
Filip II:n aikana valloitukset Amerikassa vakiintuivat, ja hallintoa järjestettiin systemaattisesti ja modernisoitiin; säädettiin uusia lakeja ja nimitettiin lisää virkamiehiä sekä luotiin uusia neuvostoja ja tuomioistuimia. Filip oli uskonasioissa fanaattinen. Hän lisäsi inkvisition valtaa myös Amerikassa. Hän halusi säilyttää imperiuminsa eikä niinkään laajentaa sitä, vaikkakin Florida ja Filippiinit valloitettiin hänen aikanaan. Filip II:n hallituskauden loppupuolella alkoi Espanjan rappeutuminen: jalometallien virta Amerikasta alkoi ehtyä, ja Englanti sekä Hollanti olivat nousemassa johtaviksi merivalloiksi. Englanti voitti ”voittamattoman armadan” 1588.
Filip oli neljästi naimisissa. Vuosina 1554–1558 hän oli naimisissa Englannin katolisen kuningattaren Maria I:n kanssa.
Protestanttisissa maissa Filip II:lla on maine synkkänä itsevaltiaana, joka käytti häikäilemättä väkivaltaa ja turvautui myös inkvisitioon halutessaan turvata valtansa ja pyrkiessään pakottamaan Euroopan katolisen kirkon tahtoon. Osasyynä maineeseen on Friedrich von Schillerin vuonna 1787 kirjoittama näytelmä Don Carlos. On kuitenkin syytä muistaa, että näytelmä on kirjailijan mielikuvituksen tuotetta, vaikka perustuukin oikeasti eläneiden ihmisten vaiheisiin.
Hallintokauden voitot

Filip II:n isä, keisari Kaarle V (Espanjan kuninkaana Kaarle I), asetti poikansa Espanjan varakuninkaaksi vuonna 1543. Hän oli alusta alkaen aina kuolemaansa saakka, espanjalaisten alamaisten suosiossa. Vuodet 1548–1551 Filip II oleskeli isänsä hovissa Brysselissä ja vieraili myös Saksassa, mutta ei tuntenut oloaan kotoisaksi näissä Habsburgien valtakunnan pohjoisissa osissa. Hän tunsi lopulta valtakuntansa pohjoisosia kohtaan niin suurta inhoa, että ei poistunut Pyreneiden pohjoispuolelle enää kertaakaan vuoden 1559 jälkeen.
Hallintokauden voitot > Sota Ranskaa vastaan

Vuonna 1553 Filip II sai isältään kirjeen, jossa isä määräsi hänet kosimaan Englannin kuningatar Maria I Tudoria. Kaarle V:n avioliittohankkeiden takana oli merkittäviä suurvalta- ja talouspoliittisia aikeita. Keisarin suurlähettiläs oli arvioinut, että yli puolet Englannin asukkaista saa joko suoraan tai välillisesti elantonsa Alankomaiden villamarkkinoista. Lisäksi valtakunta olisi laajentunut pohjoisessa merkittävästi ja vastauskonpuhdistus olisi voitu ulottaa myös Englantiin. Filip II teki, kuten isä oli määrännyt ja kosi Mariaa.
Avioliitto saatiin solmittua, mutta asiat eivät menneet Habsburgien toiveiden mukaan. Filip II:sta ei tullut Englannin kuningasta, vaan prinssipuoliso ja lisäksi määrättiin, että jos liitto jää lapsettomaksi, Filip II:lla ei ole mitään oikeuksia Englantiin. Marian ja Filip II:n liitto jäi molempien suureksi suruksi lapsettomaksi. Hän sai kuitenkin käynnistettyä Englannissa eräitä vastauskonpuhdistukseen liittyviä toimia ja liittolaisen vuonna 1557 Ranskaa vastaan käydyssä sodassa.
Sota oli seurausta Kaarle V:n ja Ranskan kuninkaan Frans I:n vihamielisyyksistä. Lisäksi paavi Paavali IV yllytti Ranskan kuningasta Henrik II:ta käymään sotaan Espanjaa vastaan. Ensiksi Filip pakotti paavin luovuttamaan vihollisuuksista uhkaamalla tätä Rooman ryöstämisellä. Ranskalaisille aiheutettiin tappio Somme-joella. Rauha solmittiin vuonna 1559. Sodan merkittävin tulos oli se, että Ranska sai itselleen Calais’n joka oli Englannin viimeinen tukikohta mantereella. Rauhansopimuksessa Ranska luopui kaikista Italiaan kohdistuvista vaatimuksistaan ja siitä tuli Espanjan etupiiriä.
Hallintokauden voitot > Sota maureja vastaan

Vähemmän kunniakas ja suorastaan rikollinen oli sota moriskoja vastaan. Maurilaisvallan jälkeen Etelä-Espanjaan oli jäänyt asumaan maureja, jotka olivat kääntyneet kristinuskoon. Heitä kutsuttiin moriskoiksi. Inkvisitio oli alkanut syyttää moriskoja kerettiläisyydestä ja epäili heidän uskoaan. Inkvisitio oli käynnistänyt moriskoja vastaan suoranaisen vainon. Moriskot nousivat kapinaan ja Filip II lähetti heitä vastaan armeijansa vuonna 1569.
Armeija kukisti kapinan helposti. Nyt Filip julkaisi asetuksen, jonka mukaan moriskojen piti lähteä asuinpaikoiltaan ja heidät hajautettiin ympäri Espanjaa. Mukaan sai ottaa ainoastaan sen verran omaisuutta kuin jaksoi kantaa. Loput omaisuudesta tuli myydä alle sen käyvän arvon ja moriskojen piti alistua heitä valvovan viraston alaiseksi. Moni moriskoperhe joutuikin kärsimään suoranaisesta mielivallasta.
Hallintokauden voitot > Sota Turkkia vastaan

Selim II nousi Turkin sulttaaniksi vuonna 1566. Hän halusi saada liittää Kyproksen osaksi valtakuntaansa. Saari oli tuolloin Venetsian hallussa, ja sulttaani lähetti Venetsialle uhkavaatimuksen, jossa vaati saaren luovuttamista. Venetsia ei suostunut Turkin vaatimukseen. Paavi perusti kristityistä liittouman, ja hänen onnistui saada Filip II siihen mukaan. Päätettiin perustaa laivasto, joka hyökkäisi Turkin laivaston kimppuun sen omilla purjehdusvesillä. Kristittyjen laivastoa johti espanjalainen Juan de Austria, joka oli kuninkaan velipuoli.
Juan de Austrian hyökkäyssuunnitelma oli erittäin uhkarohkea. Laivastot kohtasivat toisensa Lepantossa, aivan Peloponnesoksen tuntumassa. Taistelu kesti neljä tuntia ja turkkilaiset lyötiin täydellisesti. Myös kristityt kärsivät raskaita tappioita. Kuultuaan voitosta Filip II reagoi eleettömästi: hän käski veisata jumalanpalveluksen päätteeksi Te Deumin. Tavallinen kansa juhli voittoa riehakkaasti, sillä turkkilaisvaaran katsottiin väistyneen.
Hallintokauden voitot > Portugalin liittäminen Espanjaan

Vuonna 1579 Filip II nimitti pääministerikseen kardinaali Granvellan, joka oli luonut jo uraa Napolin varakuninkaana ja kuninkaan Alankomaissa olevan sijaisen, kuninkaan sisarpuolen Margareta Parmalaisen neuvonantajana. Granvella oli Habsburgien suvun vankkumaton kannattaja. Hänen mukaan Habsburgien valta takasi Euroopan sivistyksen. Hän oli myös yhtä työteliäs kuin kuningas ja erittäin lujatahtoinen. Granvella piti kuningasta kylmänä ja anteeksiantamattomana ihmisenä. Kuningas oli uskoutunut Granvellalle, että tämän tehtävänä olisi Portugalin liittäminen Espanjaan. Jos Espanjan onnistuisi liittää naapurimaa itseensä siirtomaineen, olisi lopputuloksena suurvalta, jota toteltaisiin ja kuunneltaisiin kaikkialla Euroopassa.
Portugalissa oli vuonna 1578 kuninkaana nuori kuningas Sebastian I, jonka suurena haaveena oli tehdä ristiretki Pohjois-Afrikkaan maureja vastaan. Sebastian johti Portugalin armeijan Pohjois-Afrikkaan, missä se kärsi täydellisen tappion. Kuninkaan ruumista ei löydetty koskaan. Portugalin kuninkaaksi nousi hallitsijasuvun vanhin miespuolinen jäsen, kardinaali Henrik. Uusi kuningas Henrik I oli vanha ja lapseton mies ja anoi paavilta lupaa mennä naimisiin. Espanjan asiamiehet saivat taivuteltua paavin kieltäytymään vihkiluvasta. Vuonna 1580 kuningas Henrik kuoli. Filip johdatti nyt armeijansa Portugalin rajan yli.
Portugalilaiset nimittivät itselleen kuninkaan, Antonion ja kokosivat armeijan. Espanjan joukot, joita johti Alban herttua, nujersivat portugalilaisten vastarinnan nopeasti. Antonio pakeni lopulta Ranskaan ja käytti elämänsä espanjalaisvastaiseen propagandaan, millä oli ajan myötä tulosta. Moni eurooppalainen hallitsija alkoi suhtautua Espanjaan kielteisesti. Joulukuussa 1580 Filip saapui Lissaboniin, missä hänet julistettiin Portugalin kuninkaaksi. Hän vannoi kunnioittavansa maan lakeja ja oikeuksia. Sen jälkeen hän ryhtyi järjestämään sen hallintoa. Filip II piti tätä työtä niin tärkeänä, että pysyi maassa yhtäjaksoisesti kaksi vuotta. Portugalin yhdistäminen Espanjaan oli hänen hallituskautensa huippukohta.
Erakko ja El Escorial

Vuoden 1557 sodassa Ranskaa vastaan Filip II:n tykistö pommitti hajalle Pohjois-Ranskassa sijainneen Pyhän Laurentiuksen luostarin. Filip vannoi rakennuttavansa korvaukseksi uuden luostarin Espanjaan. Filip ryhtyi rakennuttamaan El Escorialin luostaria vuonna 1563, ja rakennustyöt kestivät 21 vuotta. El Escorial on valtava rakennus, joka on yhtä aikaa kirkko, luostari ja kuninkaallinen palatsi.
El Escorial oli Filip II:n kärkihankkeita ja kuningas vieraili usein tarkastamassa rakennustöiden etenemistä. Hän halusi vaikuttaa rakennuksen pienimpiinkin yksityiskohtiin. Kuninkaan omat asuintilat ovat askeettiset, – "Rakennan temppelin Jumalalle ja itselleni kammion."–  vaikkakin hyvin valoisat. Erikoisuutena on suora näkymä makuuhuoneen ikkunan kautta palatsikirkon pääalttarille. Lisäksi vuodekoroke on verhoiltu ylellisellä, painokoristellulla ns. córdobalaisella nahalla. Koska Filip oli harras katolilainen, hän keräsi valtavan yli 7 400 esinettä käsittävän kokoelman pyhäinjäännöksiä. Rakennuskompleksiin kuuluvat myös kirjasto ja taidegalleria, jotka on sisustettu loisteliaasti. Filip II asetti toiveensa, että linnassa piti olla parasta, mitä hänen valtakuntansa eri osat pystyivät tuottamaan. El Escorialissa on milanolaisia kulta- ja hopeatöitä, harvinaista puuta Etelä-Amerikasta ja alankomaalaisia gobeliineja. Hallitsijan asiamiehet ostivat kirjastoon harvinaisia kirjoja ja käsikirjoituksia ympäri Eurooppaa. Kuningas oli kiinnostunut kirjallisuudesta, ja El Escorialissa on säilynyt Erasmus Rotterdamilaisen teos, johon kuningas on kirjoittanut monia reunahuomautuksia.
Filip II oli haaveillut, että voisi keskittää hallintonsa yhteen huoneeseen. El Escorialin valmistuttua hänellä oli siihen mahdollisuus. Hän vietti työhuoneessaan päiväkausia ja siellä hän tapasi ministerinsä ja vakoojansa. Hän luki tarkasti kaikki saamansa selonteot ja laski kustannusarvioita. Mitään asiaa hän ei antanut ministereidensä hoidettavaksi, ennen kuin oli mielestään pohtinut asian tarpeeksi huolellisesti. Tämä teki hänen hallinnostaan hitaan ja raskassoutuisen ja tuotti hänelle nimityksen "lyijyjalkainen mies". Tähän nimitykseen saattoi vaikuttaa myös se, että hän oli käytännössä liikuntakyvytön sairastamansa kihdin vuoksi. Myös hänen isänsä Kaarle V oli kärsinyt vuosikymmeniä kihdistä. Hänen tyttärensä Isabel Clara Eugenia oli ainoa henkilö, jonka sallittiin järjestellä hänen papereitaan ja joka kielitaitoisena käänsi isälleen italiankielistä kirjeenvaihtoa.lähde?
Vastaanotoillaan Filip II ei koskaan sanonut paljoakaan. Muun hovin juhliessa Filip II pysyi omissa oloissaan. Hän piti ihmiset loitolla itsestään, sillä epäili heitä salahankkeista. Hänen vanhempansa olivat teroittaneet hänet mieleensä jo varhain ajatuksen hänen erityisyydestään ja mahtavuudestaan. El Escorialissa hän osallistui usein munkkiveljien kanssa polvirukouksiin tai vietti tuntikausia rukoilemassa Tizianin Jeesusta esittävän maalauksen äärellä. Filip pukeutui vaatimattomasti, koristeellisuutta vältellen, useimmiten mustaan.
Hallintokauden tappiot

Vaikka Filip II hoiti hallitustoimiaan ahkerasti ja hänen virkamiehistönsä oli kyvykästä, hänen hallituskaudellaan alkoi Espanjan mahdin hiipuminen. Merkittävä isku oli Alankomaiden kapina, itsenäistyminen ja nousu merivallaksi.
Viimeiset vuodet

Filipin eroa hallitsijan tehtävistä isänsä tavoin vahvisti hänen fyysisen kuntonsa huononeminen. Kuningas kärsi kihdistä ja malarian aiheuttamista kuumekohtauksista, kuten myös isänsä Kaarle V. Hän oli elämänsä kolme viimeistä vuotta kiinnitettynä erikoistuoliin, joka piti hänet lähes liikkumattomana. Hänen vanhin tyttärensä Isabel Clara Eugenia oli hänen hoitajansa näinä vuosina.
Filip II kuoli syöpään 71-vuotiaana El Escorialissa lähellä Madridia 13. syyskuuta 1598, jolloin Espanja oli edelleen voimansa huipulla. Kesti lähes 50 vuotta, ennen kuin oli selvää, että vastauskonpuhdistus ei enää tekisi suuria valloituksia. Hänet on haudattu rakennuttamansa El Escorialin kuninkaallisen San Lorenzon luostarin kirkon Kuninkaalliseen kryptan, Kuninkaiden pantheoniin.
Avioliitot ja lapset

Filip II oli naimisissa neljä kertaa. Ensimmäinen vaimo vuonna 1543 oli serkku, Portugalin prinsessa Maria Manuela (1527–1545), joka oli kuningas Juhana III:n ja Katariina Itävaltalaisen vanhin tytär. Hän synnytti prinssi Carlosin ja kuoli neljä päivää lapsen syntymän jälkeen synnytyksen jälkeiseen verenvuotoon. Poika Don Carlos, joka oli fyysisesti kehitysvammainen ja henkisesti epävakaa, aiheutti isälle ongelmia ja Filip II määräsi hänet vuonna 1568 vangittavaksi ja syrjäytettäväksi kruununperimyksestä.
Isän ja pojan väliset suhteet olivat jo varhain ajautuneet umpikujaan. Don Carlos oli tietäen isänsä oleskelevan lähestulkoon pelkästään El Escorialissa, kirjoittanut pilkallisen teoksen Filip kuninkaan pitkät ja ihmeelliset matkat. Teos käsittää lähes pelkästään tyhjiä sivuja. Don Carlosin on kuvattu olleen epävakainen ja käyttäytyneen hillittömästi. Venetsian suurlähettiläs raportoi Don Carlosin kiusanneen erästä suutaria pakottamalla tämän syömään tekemänsä kengät.
Kuningas otti poikansa vangitsemisessa johdon käsiinsä. Hän johti paljastettu miekka kädessään joukon uskottuja miehiä poikansa makuuhuoneeseen ja takavarikoi tämän pistoolit. Pojan kysymyksiin hän ei vastannut, vaan määräsi, että ovet ja ikkunat on teljettävä ja kukaan ei saa puhua hänen kanssaan. Tämän jälkeen Filip II ei enää koskaan nähnyt poikaansa. Don Carloksen kuoltua 23-vuotiaana levisi sitkeä huhu, jonka mukaan isä murhasi poikansa. Totuus ei ole selvinnyt koskaan.
Filip II:n toinen avioliitto Englannin Maria I:n kanssa oli solmittu puhtaasti poliittisia tarkoitusperiä silmällä pitäen. Puolisot tapasivat harvoin ja oleskelivat kumpikin enimmäkseen omassa maassaan. Liittoon ei syntynyt lapsia ja se purkautui Marian kuoltua vuonna 1558.
Kolmannen avioliittonsa Filip II solmi Elisabet Valois'n (1546–1568) kanssa. Liitto kesti vuodet 1559–1568, ja pari sai viisi tytärtä. Lapsista kolme kuoli synnytyksessä ja Elisabet kuoli viimeisen lapsen syntymän yhteydessä komplikaatioihin. Toinen aikuisiksi eläneistä tyttäristä oli Espanjan Alankomaiden kanssahallitsija Isabella Clara Eugenia ja toinen Savoijin herttuatar Catalina Micaela (1567–1597), joka avioitui Savoijin herttua Kaarle Emanuel I:n kanssa.
Fillipin neljäs ja viimeinen puoliso oli hänen sisarensa Marian vanhin tytär Anna Itävaltalainen (1549–1580). Heidän liittonsa kesti vuodet 1570–1580. Aikalaislähteiden mukaan avioliitto oli hyvin onnellinen lähes 20 vuoden ikäerosta huolimatta. He saivat viisi lasta, joista aikuiseksi eli vain poika Filip III, joka hallitsi isänsä jälkeen.
Yksityiselämä ja aviottomat lapset

Filip II:lla oli kaksi virallista rakastajatarta.
Isabel de Osorio (n. 1522–1589) oli Filipin äidin, kuningatar Isabellan hovinainen vuosina 1503–1539 ja sen jälkeen hänen sisariensa, infanta Marian ja infanta Johanna Itävaltalaisen hovinainen. Heille syntyi kaksi poikaa. Isabel oli teini-ikäisen Filipin rakastajatar noin 1540–1543 sekä vuosina 1551–1552, Filipin toisen puolison Maria I Tudorin kuoleman jälkeen.
Eufrasia de Guzmán (k. 1592) oli Filipin sisaren, infanta Johanna Itävaltalaisen hovinainen vuodesta 1550. Hän oli Filipin pitkäaikainen rakastajatar vuosina 1559–1564, kun kuningas odotti vaimonsa Elisabet Valois'n olevan riittävän vanha avioliiton täytäntöönpanoon. Eufrasia sai pojan Filipin kanssa vuonna 1564, jonka jälkeen Filip järjesti hänelle avioliiton ja lopetti suhteen.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Filip II Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Kaarle I | Espanjan kuningas 1556–1598 | Seuraaja: Filip III |
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Antonio | Portugalin kuningas 1580–1598 | Seuraaja: Filip II |
| n k Englannin hallitsijat ja valtionpäämiehet (927–1707) |
| --- | --- |
 Alfred Suuri  Edvard Vanhempi  Ethelweard  Athelstan  Edmund I  Edred  Edwy  Edgar Rauhaisa  Edvard Marttyyri  Ethelred Neuvoton  Sven Haaraparta  Ethelred Neuvoton  Edmund Rautakylki  Knuut Suuri  Harald Jäniksenkäpälä  Knuut III Hardeknut  Edvard Tunnustaja  Edgar Atheling  Harald Godwininpoika  Vilhelm Valloittaja  Vilhelm Punainen  Henrik I  Tapani  Matilde  Eustace IV  Henrik II  Rikhard Leijonamieli  Juhana Maaton  Ludvig VIII  Henrik III  Edvard I  Edvard II  Edvard III  Rikhard II  Henrik IV  Henrik V  Henrik VI  Edvard IV  Henrik VI  Edvard IV  Edvard V  Rikhard III  Henrik VII  Henrik VIII  Edvard VI  Lady Jane Grey  Maria I  Filip II  Elisabet I  Jaakko I  Kaarle I  Oliver Cromwell  Richard Cromwell  Kaarle II  Jaakko II  Maria II  Vilhelm III Oranialainen  Anna 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia 2  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Alankomaat  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  RISM  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand) 
Prinssi Filip haarniskassa 24-vuotiaana Tizian 1551
Lepanton voiton jälkeen Filip II tarjoaa kruununprinssi Fernandon taivaaseen, Tizian 1572–1575
Prinssi Filip II yllään Sukkanauharitarikunnan tunnukset, Jooris van der Straeten, n. 1554
Kuningas Filip II parhaina vuosinaan, Antonio Moro
Filip II:n 1/5 Philipsdaalder, lyöty 1566, Gueldersissa, Alankomaissa
Filip II:n dominiot vuonna 1580
Filip II:n kuningaskunnan alueet vuonna 1598
Filip II:n hauta (toinen ylhäältä), El Escorialin kuninkaallisen San Lorenzon luostarin kirkon Kuninkaallinen krypta, Kuninkaiden pantheon
Ensimmäinen puoliso Portugalin prinsessa María Manuela (1527–1545)
Filip II ja toinen puoliso Maria I Tudor, Hans Eworth 1558
Neljäs puoliso Anna Itävaltalainen (1549–1580), Sofonisba Anguissola 1573
Kolmas puoliso Isabel de Valois (1546–1568)
Käännös suomeksi