stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pakottaminen
Suojan antaminen

Vapaus on eräs ihmisen perusoikeuksista. Sen suojaamisesta on säädetty muun muassa Suomen perustuslaissa, Euroopan ihmisoikeussopimuksessa ja Yhdistyneiden kansakuntien kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevassa yleissopimuksessa Niiden avulla pyritään antamaan suojaa mielivaltaisia julkisen vallan toimia vastaan ja asetetaan valtiolle velvollisuuksia yksityisten välisiin suhteisiin.
Pakottamisen säätämisellä rangaistavaksi halutaan suojata ihmisen toimintavapautta, johon kuuluu esimerkiksi vapaus määrätä omasta olinpaikastaan. Rangaistavaksi katsottava toiminta liittyy tahdonvastaiseen tekemiseen, sietämiseen ja tekemättä jättämiseen. Käytännön esimerkki tekemään pakottamisesta on se, että mustasukkainen aviomies vaatii vaimoaan näyttämään saamansa kirjeet. Sietämään pakottamista on se, että toinen heitetään veneestä veteen eikä häntä päästetä takaisin veneeseen. Tahdonvastaista tekemättä jättämistä on esimerkiksi se, että estää uhria menemästä kokoukseen tai kieltää häntä huutamasta apua.
Väkivalta

Pakottamiseen liittyy väkivalta tai uhkaus. Väkivallaksi katsotaan muukin kuin pahoinpitelynä rangaistava teko. Väkivallalla pakottamiseen syyllistyy esimerkiksi autoilija, joka kiilaa toista ojaan saadakseen tämän pysähtymään. Yhtä selvä tilanne ei ole silloin, kun perässä tuleva autoilija painostaa edellä ajavaa lisäämään nopeuttaan ajamalla lähellä tämän puskuria. Suomessa joudutaan tällöin pohtimaan, kuinka todellista pakkoa tämä edellä ajavalle merkitsi. Saksassa tällaisesta on tuomittu pakottamisena.
Väkivallaksi katsotaan myös esineitä käyttämällä tapahtuva pakottaminen. Tällöin lainkohdan tunnusmerkistö täyttyy, jos uhri ei voi tehdä muuta kuin totella. Oikeuskäytännössä on pidetty väkivaltana sitä, kun vuokranantaja katkaisee talvella asunnon lämmityksen tarkoituksenaan häätää asukas. Pakottamista on myös se, kun puoliso rikkoo perheen irtaimistoa saadakseen toisen puolison paljastamaan ketä tämä on tapaillut.
Kansalaistottelemattomuuteen liittyy usein pohdinta väkivallalla pakottamisesta. Korkein oikeus tuomitsi syytetyt pakottamisesta Koijärvi-jutussa (KKO 1983 II 159). Syytetyt olivat kahlinneet itsensä kaivuriin estääkseen suon ojituksen. Koneen kuljettaja ei pystynyt työskentelemään, koska pelkäsi aiheuttavansa aktivisteille vammoja. Jos pakottamista olisi jutussa tulkittu yleiskielisessä merkityksessä, syytteet pakottamisesta olisi saatettu hylätä. Tällöin olisi ilmeisesti käynyt niin, että aktivistit olisi tuomittu vain niskoittelusta, koska nämä eivät olleet totelleet poliisin antamia poistumiskäskyjä.
Uhkaus

Uhkaileminen sisältyy moneen muuhunkin rikokseen kuin pakottamiseen. Toisen ihmisen turvallisuuteen tai omaisuuteen kohdistuvalla rikoksella uhkaaminen täyttää laittoman uhkauksen tunnusmerkistön. Uhkauksen käyttäminen taloudellisen edun hankkimiseen tuomitaan kiristyksenä. Tahallinen perätön pommiuhkaus on säädetty rangaistavaksi perättömänä vaarailmoituksena ja toisen liikkumisen estäminen aseella uhkaamalla rangaistaan vapaudenriistona. Sen sijaan pakottamisena rangaistavan uhkauksen kohdalla tulevat kyseeseen monenlaiset pakottamis- ja painostuskeinot, koska siinä uhkauksen ei tarvitse välttämättä tarkoittaa rikoksella uhkaamista. Rangaistavaa pakottamista on laillisellakin toimenpiteellä uhkaaminen. Oikeudeton uhkailu taloudellisilla seikoilla tai vaikkapa kunnianloukkauksella (uhkaus häväistä toinen julkisesti) voi tuoda tuomion pakottamisesta. Rangaistavaa ei sen sijaan ole painostaminen palkitsemisella. Palkkio voi olla tärkeä tekijä saada toinen suostumaan tahtoonsa, mutta sitä ei pidetä tekoon pakottamisena.
Vertailu muihin rikoksiin

Pakottamisen säätäminen rangaistavaksi tarkoittaa, että kyseessä on yleissäännös. Jos teosta säädetään muualla lainsäädännössä ankarampi rangaistus, käytetään sitä lainkohtaa tuomion perusteena eikä nojauduta pakottamiseen. Esimerkiksi ryöstöön ja kiristykseen liittyy aina jonkinlaista pakottamista, mutta rangaistusta ei langeteta pakottamisesta vaan mainituista rikoksista. Myös raiskaus, aluksen kaappaus, panttivangin ottaminen, ihmiskauppa ja toisinaan virkamiehen väkivaltainen vastustaminen sisältää olennaista pakottamista.
Esimerkiksi pakottamisen suhdetta ryöstöön voidaan tarkastella oikeuskäytännön avulla (KKO 1978 II 114). Auton ostajaehdokas halusi koeajoa verukkeena käyttäen myyjän kuljettamaan hänet Jakomäestä Maunulaan. Mukaan lähti myyjän tuttava ja matkalla mukaan haettiin vielä ostajaehdokkaan kaveri. Ostajaehdokas laati luovutustodistuksen toisen kaverinsa nimiin ja pakotti väkivallalla uhkailemalla myyjän allekirjoittamaan sen. Mitään maksua myyjälle ei tarjottu. Myyjän tuttava pakotettiin pysymään autossa ja todistamaan myyjän nimikirjoitus oikeaksi. Tämän jälkeen myyjä ja tämän tuttava poistettiin autosta ja ostajaehdokas otti kaverinsa kanssa auton käyttöönsä. Myöhemmin auto saatiin rikkoutuneena takaisin, mutta siinä ollut myyjän omaisuus jäi kadoksiin.
Helsingin raastuvanoikeus otti huomioon ostajaehdokkaan aiemman rikoshistorian ja katsoi tämän olevan ilmeisen piittaamaton lain kielloista ja käskyistä. Lisäksi hänen katsottiin olevan vailla täyttä ymmärrystä. Tuomioksi tuli pakottamisesta ja ryöstöntapaisesta kiristämisestä 10 kuukautta vankeutta ja ostajaehdokkaan kaveri sai ryöstöntapaisesta kiristämisestä samanpituisen vankeusrangaistuksen. Molemmat tuomittiin myös korvauksiin myyjälle. Helsingin hovioikeus muutti tuomiota vain siten, että yhdisti vankeusrangaistukseen ostajaehdokkaan muista rikoksista tuomittuja rangaistuksia. Korkein oikeus muutti hovioikeuden tuomiota siltä osin, että ei tuominnut pakottamisesta, vaan ainoastaan ryöstöntapaisesta kiristämisestä 8 kuukautta vankeutta pidennettynä muista rikoksista saaduilla rangaistuksilla.
Oikeudettomuus

Olennaista on se, että vain oikeudettomasta pakottamisesta voidaan rangaista. Tähän vaatimukseen liittyy kolme näkökohtaa: onko pakotuskeino oikeudeton, onko pakottajalla oikeutta pakottamisen tavoitteeseen sekä onko pakotuskeino ja tavoite toisiinsa verrattuna oikeassa suhteessa? Usein pakottamisen tunnusmerkistö täyttyy yksiselitteisesti tapauksissa, joissa oikeudettomia ovat sekä keino että tavoite. Pakottamisesta on kuitenkin kyse myös silloin, kun uhkaaja käyttää oikeudetonta keinoa saadakseen toisen taipumaan oikeutettuun tahtoonsa. Pakottamisesta tuomitaan siis se, joka perii velalliselta rahaa takaisin aseella uhkaamalla (KKO 1977 II 45). Laittoman keinon käytön vuoksi pakottamisesta tuomittaisiin myös henkilö, joka on omistuksenpidätysehtoa käyttämällä myynyt esineen osamaksulla ja joka maksuerien viipyessä ottaa esineen väkivalloin itselleen takaisin. Koska myyjä ei ota takaisin toisen omaisuutta vaan omaansa, kyse ei tällöin ole ryöstöstä.
Monessa tapauksessa pakottamisen tunnusmerkistö täyttyy, vaikka käytetään täysin laillisia keinoja, jos teon tavoite on laiton. Esimerkiksi rikollisryhmä voi pakottaa irtautumaan haluavan jäsenensä pysymään ryhmässä uhkaamalla häntä ilmiannolla poliisille. Toisaalta vaikka tekoa voitaisiin pitää pakottamisena, teosta saatetaan jättää syyttämättä ja tuomitsematta, jos sen tavoite on hyvää tarkoittava. Tuomiota tuskin tulee, jos alkoholistin puoliso kaataa löytämänsä alkoholin viemäriin ja takavarikoi puolisonsa rahat ja maksukortit. Sen sijaan yleispäteviä ohjeita ei voida antaa siitä, milloin keinon ja tavoitteen suhde on väärä? Jos suhde ei ole puolustettavissa, on tapaus oikeudetonta pakottamista. Keinolla ja tavoitellulla asiantilalla pitäisi olla ainakin jonkinlainen perusteltavissa oleva yhteys.
Sallitut voimakeinot

Rikoksen estämiseksi yksityishenkilö voi joutua käyttämään voimakeinoja. Harvoin on kyse hätävarjeluna sallitusta uhkaavan hyökkäyksen torjumisesta ja jokamiehen kiinniotto-oikeus ei välttämättä tule sovellettavaksi. Tällöin voidaan käyttää periaatteessa laittomia keinoja, mutta vedotaan siihen, että tarkoitus pyhittää keinot. Poliisille ilmoittaminen on tietenkin sallittua, mutta voiko itse käyttää voimakeinoja ettei rangaistaisi pakottamisesta? Rikoksen estämiseen käytettävien keinojen tulee olla lievimpiä mahdollisia ja välttämättömiä. Lisäksi niillä pitää olla puolustettavissa oleva suhde rikoksen vakavuuteen. Sallituksi voidaan siten katsoa, jos yksityishenkilö takavarikoi rattijuopon auton avaimet, tai estää toisen itsemurhan voimakeinoja käyttäen.
Uhkaaminen rikosilmoituksen tekemisellä

Suomessa ei ole yksityiskohtaisia säännöksiä siitä, milloin uhkaaminen rikosilmoituksella tai arkaluontoisten tietojen levittämisellä on katsottava pakottamiseksi. Pahoinpitelyn uhri saa uhata poliisille ilmoittamisella, jos tekijä ei vapaaehtoisesti korvaa vahinkoja. Sen sijaan jos korvauksen suuruudesta on erimielisyyttä ja uhri vaatii ylimääräistä kipurahaa ehtona asian jättämisestä silleen, on kyseessä kiristys. Se on yksi pakottamisen erityissäännös.
Pakottaminen oikeustoimeen

Kun toinen pakotetaan tekemään oikeustoimi väkivaltaa käyttämällä tai terveyden vaarantamisella uhkaamalla, oikeustoimi ei ole sitova. Muunlaisellakaan pakolla tehty oikeustoimi ei velvoita pakotettua, jos pakottajana on sopijakumppani tai tämä on tiennyt tai hänen on pitänyt tietää jonkun kolmannen henkilön toimineen pakottajana. Eräissä tilanteissa pakotettu voi puolustaa oikeustoimen pätemättömyyttä menestyksekkäästi jopa vilpittömällä mielellä toiminutta siirronsaajaa vastaan. Lisää tietoa aiheesta sisältyy velkakirjalain (622/1947) 17 ja 30 §:ssä sekä maakaaren (540/1995) 13 luvun 5 §:ssä.
Ustaša

| Ustaša |
| --- | --- |
  
Perustettu:  7. tammikuuta 1929 (de jure) 1930 (de facto)
Lakkautettu:  8. toukokuuta 1945
Johto:   Ante Pavelić 
Ideologia:  kansallissosialismi, nationalismi, fasismi
Poliittinen kirjo:  äärioikeisto
Äänenkannattaja:  Hrvatski Domobran
Jäsenmäärä:  100 000 (1941)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ustaša (kroatiaksi Ustaša – Hrvatski Revolucionarni Pokret, monikko Ustaše) oli kansallismielis-kansallissosialistinen kroaattijärjestö, jonka akselivallat nostivat valtaan toisessa maailmansodassa vuonna 1941. Ustašan politiikka sai vaikutteita kansallissosialismista ja fasismista ja sillä oli puolisotilaallinen osasto, joka teki julmia tuhoamisretkiä serbikyliin. Ustašan tunnus oli U ja sen lippu Kroatian puna-valko-sininen trikolori, jossa oli keskellä Kroatian ruudullinen vaakuna ja vasemmassa yläkulmassa tyylitellyn vinoneliön ympäröimä U-kirjain.
Ustaša halusi rakentaa yhtenäisen etnisesti puhtaan Suur-Kroatian kovin ottein. Se vainosi serbejä, juutalaisia, romaneja, antifasisteja sekä bosnialaisia ja kroaatteja jotka olivat Ustašaa vastaan, pyrkien etnisesti puhdistamaan Kroatian käännyttämällä ortodoksiserbejä katolilaisiksi, murhaamalla serbejä ja ajamalla heitä maanpakoon. Ustaša surmasi Jasenovacin keskitysleirillä arviolta 100 000–200 000 ihmistä ja Jugoslavian maaseudulla vielä enemmän. Järjestön toimet kauhistuttivat jopa saksalaisiakin, jotka samaan aikaan toteuttivat kansanmurhaa. Ustaša ei vainonnut bosnialaisia, joita liittyi Ustašaan ja Waffen-SS:ään. Puna-armeija ja kommunistipartisaanit kukistivat Ustašan vuonna 1945.
Äärikansallismielisiä tukenut Jugoslavian presidentti Slobodan Milošević perusteli Jugoslavian hajoamissodissa 1990-luvulla kroaatteihin kohdistuneita hirmutöitä Ustašan puoli vuosisataa aiemmin serbikyliin kohdistamilla puhdistuksilla. Näin koston kierre jatkui Balkanilla.
Ustaša 1920- ja 1930-luvuilla

Ustaša muodostui kiinteäksi järjestöksi vuosina 1928–1929, jolloin oikeistoradikalismin ja kansallismielisyyden aalto levisi Euroopassa. Ustašan nimellä järjestö alkoi kulkea vuonna 1933. Nimi tarkoittaa kapinallista. Kroaatit käyttivät vanhaa nimitystä, jota oli käytetty vuoden 1875 Turkkia vastaan taistelleista serbikapinallisista.
Ustaša oli alussa pelkkä kansalliseen itsenäisyyteen pyrkivä liike. 1930-luvulla Ustaša ajoi kroaattien irrottautumista Jugoslaviasta ja teki terrori-iskuja. Huonon maineensa erityisesti serbien silmissä Ustaša hankki vasta toisen maailmansodan aikana. Silloin Ustašalla oli kymmenien tuhansien miesten vahvuinen armeija. Kun Jugoslavian kuningas Aleksanteri murhattiin vuonna 1934, syytettiin teosta Ustašaa joka joutui ajojahdin kohteeksi. Ustašan jäseniä pakeni muun muassa Italiaan. Pian Italia ja Jugoslavia solmivat sopimuksen, ja Ustašan jäseniä alkoi palata Jugoslaviaan.
Ustaša toisen maailmansodan aikana

Kun saksalaiset tarjosivat Jugoslavian vahvimmalle puolueelle HSS:lle yhteistyötä Jugoslavian hallitsemisessa, HSS kieltäytyi. Sen sijaan Ustaša asettui kansallissosialistien puolelle huhtikuussa 1941 ja satoja Ustašan jäseniä palasi maanpaosta Italiasta.
Ustašalla ei juurikaan ollut kannatusta Kroatiassa.lähde? Hallitsemalleen alueelle Ustaša perusti NDH:n (Nezavisna Država Hrvatska, Itsenäinen Kroatian valtio), johon kuului myös suuri osa Bosnia-Hertsegovinasta ja Serbiastakin. Italia ja Saksa jakoivat Kroatian kahteen vyöhykkeeseen. Pian valtion perustamisen 20. huhtikuuta 1941 jälkeen maahan palasi Ante Pavelić, 1930-luvulla maanpakoon lähtenyt Ustašan johtaja. Hänestä tuli nyt Führeriä vastaava poglavnik, johtaja, joka esiintyi Adolf Hitlerin tapaan univormussa. Kaikki Ustašaa uhkaavat kansanliikkeet kiellettiin, esimerkiksi kesäkuussa maan aikaisempi pääpuolue HSS.
Ustaša aloitti pian alueen muiden väestöryhmien surmaamisen. Serbejä massamurhattiin 27. huhtikuuta 1941 Gudovacissa Bjelovarin lähellä. Kesällä 1941 alettiin rakentaa keskitysleirejä. Vastavaikutuksena alkoivat toimia Ustašaa vastustavat ja sen laittomiksi julistamat järjestöt: heinäkuussa 1941 aloittivat toimintansa serbimielinen četnikit-järjestö ja vasemmistolaiset partisaanit.
Ustaša pyrki käännyttämään serbejä katolilaisiksi, ajamaan heitä pois ja tappamaan heitä. Ustaša nostatti väestössä voimakasta vihaa ylimielisyytensä, korruption, ryöstöjen ja murhien takia. Järjestö tuhosi serbikyliä sellaisella vimmalla, että saksalaisetkin olivat  ihmeissään. Arviot Ustašan uhreista vaihtelevat noin 100 000:sta miljoonaan. Vuonna 1942 Ustašan serbikyliä puhdistavissa puolisotilaallisissa ”paramilitääreissä” oli arviolta 10 000 jäsentä. Kotikaarti eli Domobrani taisteli heikosti partisaaneja vastaan ja toimi partisaanien ”asetäydentäjänä”, sillä partisaanit kukistivat sen joukot helposti.
Italia alkoi tukea Ustašan sijasta četnikkejä, mikä oli vastoin natsi-Saksan pyyntöä.   Četnikit murhasivat myös omiaan ja vihaamiaan muslimeja. Tämä käänsi mielialoja četnikkejä vastaan. Vuonna 1943 partisaanit saivat suuren alueen hallintaansa. Puna-armeija saapui Kroatiaan sodan loppuviikkoina. Ustaša-joukot taistelivat vielä maaliskuussa 1945, mutta heidät kukistettiin verisesti. Kun Ustašan sotilaat pakenivat yhdessä Slovenian valkokaartilaisten kanssa Itävaltaan, brittien joukot palauttivat heidät takaisin. Tällöin Titon partisaanit tappoivat heistä kaikki paitsi naiset ja alaikäiset, yhteensä jopa 20 000 henkeä.
Etninen ja uskollinen vaino

Ustaša tuli erityisesti tunnetuksi sen kammottavasta väkivallasta ja vainosta serbeja, juutalaisia ja romaneja, sekä joskus myös bosnian muslimeja ja Ustašaa vastustaneita kroaatteja kohtaan, mikä järkytti jopa saksalaisiakin. Ustašalainen ministeri Mile Budak piti 6. kesäkuuta 1941 puheen jossa hän julisti, että ”kolmasosa serbeistä surmataan, kolmasosa karkotetaan maasta ja kolmasosa käännytetään pakolla katolisuuteen”. Romaneille ja juutalaisille tarjotaan hänen mukaansa ”kolme miljoonaa luotia”. Puhe uutisoitiin kaikissa NDH:n sanomalehdissä.
Hermann Naubacher, joka oli Hitlerin henkilökohtainen avustaja Balkanilla, nimitti Ustašan joukkotuhontaa ”ristiretkeksi, joka on kaikkein julmin massamurha koko maailman historiassa.”
Ustašan jälkimaine

Ustašalla ja vuonna 1991 syntyneellä Kroatialla ei ole virallista yhteyttä. Toisen maailmansodan aikainen Itsenäinen Kroatian valtio oli vain saksalaisten nukkevaltio. Kroatiassa virisi 1960-luvulla kansallisen sovinnon liike, joka ajoi sopua entisten Ustašan ja partisaanien jäsenten välillä.
Kroatian 1990-luvun presidentti Franjo Tuđmanin mielestä Ustašan Kroatia oli kiinteä, hyväksyttävä osa Kroatian itsenäisyystaistelun historiaa. Jotkut kroaatit halusivat palauttaa Ustašan ideologian itsenäisyyssodassa. Muutamat kroaattijoukot lauloivat vanhoja Ustaša-lauluja heinäkuussa 1991 Kroatian sodan kynnyksellä. Kroaattien enemmistö ei kuitenkaan nykyään tue Ustašaa. Isänmaallisuudella ja kansallismielisyydellä on luonnollisesti kannatusta, mutta Kroatiassa se ei ole enää ilmennyt laajana Ustašan kaltaisten väkivaltaisten ääriliikkeiden toimintana.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ustaša Wikimedia Commonsissa
Hitler ja Pavelić Berchtesgadenissa vuonna 1941.
Ustašan puolisotilaalliset joukot teloittamassa vankeja noin vuonna 1942 tai 1943.
Nuori poika Ustaša-paita päällä äärioikeistolaisen Thompson-yhtyeen konsertissa 17. kesäkuuta 2007.
Pallerokaktukset

| Pallerokaktukset |
| --- | --- |
 Gymnocalycium saglionis
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kaktuskasvit Cactaceae
Alaheimo::  Cactoideae
Tribus::  Trichocereeae
Suku::  Pallerokaktukset Gymnocalycium  Pfeiff. ex Mittler
Katso myös
   Pallerokaktukset Wikispeciesissä   Pallerokaktukset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pallerokaktukset (Gymnocalycium) on noin 70 eteläamerikkalaisesta kaktuslajista muodostuva suku. Niiden esiintymisalue ulottuu Argentiinan, Paraguayn, Uruguayn, Bolivian ja Brasilian alueille, missä ne kasvavat merenpinnan tasolta aina 1000m korkeuteen saakka. Suvun lajit ovat verraten pieniä, pallomaisia ja läpimitaltaan 5–15 cm. Monet suvun lajit kukkivat helposti ja kukkien läpimitta vaihtelee 2,5–7,5 cm välillä. Kukat ovat vihertäviä, valkoisia, keltaisia tai punaisia ja onnistunutta kukintaa seuraavat kypsinä vihreät tai punaiset hedelmät.
Tuntomerkit

Pallerokaktukset ovat matalakasvuisia, tavallisesti yksivartisia. Varsi on pallomainen, toisinaan päältä painunut, tai lyhyt ja lieriömäinen. Varressa on 4-15 uurretta, joskus enemmänkin, ja usein ne ovat spiraalimaisia, toisinaan nystyisiä. Areolit eli kääpiöversot, joihin piikit kiinnittyvät, ovat kookkaita. Varteen ei muodostu erilaistunutta vyöhykettä kukkia varten. Kukat sijaitsevat lähellä varren kärkeä, ja kasvi kukkii päivällä keväällä ja kesällä. Muodoltaan ne ovat suppilomaisia tai kellomaisia, väriltään valkoisia tai vaaleanpunaisia, joskus keltaisia tai punaisia. Kukan tyviosassa on muutama kookas, leveä, tylppä ja kalvoreunainen suomu. Heteet sijaitsevat kahtena kiehkurana, joista toinen ympäröi mesiäiskammiota ja toinen kiinnittyy kukan suulle. Hedelmä on pitkänomainen tai pallomainen, kuiva tai mehevä ja avautuu eri tavoin. Hedelmässä kukan jäänteet ovat jäljellä. Siemenet ovat äärimmäisen vaihtelevia eri pallerokaktuslajeilla.
Lajit

Lajeja pallerokaktusten suvussa on seuraavat 71:
Gymnocalycium albiareolatum
Gymnocalycium ambatoense
Gymnocalycium amerhauseri
Gymnocalycium andreae
Gymnocalycium angelae
Gymnocalycium anisitsii
Gymnocalycium baldianum
Gymnocalycium bayrianum
Gymnocalycium berchtii
Gymnocalycium bodenbenderianum
Gymnocalycium borthii
Gymnocalycium bruchii
Gymnocalycium buenekeri
Gymnocalycium calochlorum
Gymnocalycium capillaense
Gymnocalycium carmianthum
Gymnocalycium castellanosii
Gymnocalycium catamarcense
Gymnocalycium chiquitanum
Gymnocalycium deeszianum
Gymnocalycium delaetii
Gymnocalycium denudatum – lukkipallerokaktus
Gymnocalycium erinaceum
Gymnocalycium eurypleurum
Gymnocalycium eytianum
Gymnocalycium gibbosum
Gymnocalycium horstii
Gymnocalycium hossei
Gymnocalycium hybopleurum
Gymnocalycium hyptiacanthum
Gymnocalycium kieslingii
Gymnocalycium leeanum
Gymnocalycium leptanthum
Gymnocalycium mackieanum
Gymnocalycium marsoneri
Gymnocalycium megalothelon
Gymnocalycium mesopotamicum
Gymnocalycium mihanovichii – mansikkapallerokaktus
Gymnocalycium monvillei
Gymnocalycium mostii
Gymnocalycium mucidum
Gymnocalycium netrelianum
Gymnocalycium neuhuberi
Gymnocalycium obductum
Gymnocalycium ochoterenae
Gymnocalycium oenanthemum
Gymnocalycium paediophilum
Gymnocalycium paraguayense
Gymnocalycium parvulum
Gymnocalycium pflanzii
Gymnocalycium platense
Gymnocalycium pugionacanthum
Gymnocalycium quehlianum – rusopallerokaktus
Gymnocalycium ragonesei
Gymnocalycium rauschii
Gymnocalycium riojense
Gymnocalycium ritterianum
Gymnocalycium rosae
Gymnocalycium saglionis
Gymnocalycium schickendantzii
Gymnocalycium schroederianum
Gymnocalycium spegazzinii
Gymnocalycium stellatum
Gymnocalycium stenopleurum
Gymnocalycium striglianum
Gymnocalycium stuckertii
Gymnocalycium taningaense
Gymnocalycium terweemeanum
Gymnocalycium tillianum
Gymnocalycium uebelmannianum
Gymnocalycium uruguayense
Käyttö

Kaupallisesti suvun tärkein laji on mansikkakaktuksen (mansikkapallerokaktus) (Gymnocalycium mihanovichii) kokonaan kirkkaanpunainen mutaatio, jonka löysi japanilainen kaktuspuutarhuri kylvöksestään 1940-luvulla. Koska mansikkakaktuksella ei ole lainkaan lehtivihreää, se olisi elinkelvoton ellei sitä olisi ympätty kiinni vihreään, yhteyttämiskykyisen kaktukseen, joka tuottaa tarvittavat ravintoaineet. Mansikkakaktuksesta on olemassa monia erilaisia värimuotoja.
Gymnocalycium stellatum
Eräs mansikkakaktuksen värimuoto.
Utva Lasta

Utva Lasta
Utva Lasta on kaksipaikkainen jugoslavialaisen Utva-lentokonetehtaan sotilaskoulutuslentokone, jonka ensilento tehtiin 2. syyskuuta 1985.
Koneen oli tarkoitus korvata Utva 72-koulukone Jugoslavian ilmavoimissa. Koneen suunnittelu tehtiin pääosin Ilmailutekniikan instituutissa. Koneen valmistuksesa SOKO-tehdas oli Utvan alihankkija. Koneen prototyyppy valmistui toukokuussa 1985. Sitä modifioitiin suhteellisen paljon ennen koelentoja. Toinen prototyyppi valmistui tammikuussa 1989, se sai nimen Lasta 2.
1990-luvun alussa Utva valmisti osat kymmeneen koneeseen, joista kuusi meni Jugoslavian ilmavoimille. Kaikki koneet jäivät Jugoslavian sisällissodan ajaksi Utvan tehtaalle Pančevoon. Naton pommitus vaurioitti vuonna 1999 pahoin tehdasta, jolloin tuhoutui viisi konetta. Yksi vaurioituneista koneista siirrettiin Jugoslavian ilmailumuseoon.
Vuonna 2006 Utva Lasta projekti käynnistettiin uudestaan.
Vuonna 2009 Irak tilasi 30 Utva Lasta 95-konetta ja Serbia 16 konetta. Ensimmäinen kuuden koneen toimitus Irakiin tapahtui 5. elokuuta 2010.
| Mitat | Lasta prototyyppi | Lasta 75 | Lasta 95 |
| --- | --- | --- | --- |
| Pituus (m) | 8,04 | 7,54 | 7,97 |
| Kärkiväli (m) | 8,34 | 8,92 | 9,71 |
| Korkeus (m) | 2,965 | 2,80 | 3,16 |
| Siipipinta-ala (m²) | 11 | 11.4 | 12.9 |
Spesifikaatio (Utva Lasta prototyyppi)

miehistö : kaksi
tyhjäpaino 1060 kg
MTOW 1630 kg
voimalaite Lycoming O-540-Z1B5D, 224 W, 3-lapainen Hoffman HO-V-123-K-V potkuri
suurin nopeus345 km/h
nousunopeus 9 m/s
Aiheesta muualla

Taylor, John W R. (ed.). Jane's All the World's Aircraft 1988-89. Coulsdon, Surrey, UK: Jane's Information Group, 1988. ISBN 0-7106-0867-5.
http://www.janes.com/extracts/extract/jawa/jawaa664.html
http://en.wikipedia.org/wiki/Image:Glasnik_86-3Lasta.jpg
http://en.wikipedia.org/wiki/Image:Glasnik_86-3Lasta1.jpg
http://en.wikipedia.org/wiki/Image:Glasnik_86-3Lasta2.jpg
http://www.airwar.ru/enc/attack/lasta.html
http://www.avijacijabezgranica.com/forum/viewtopic.php?f=23&t=7426&st=0&sk=t&sd=a&hilit=lasta%5Bvanhentunut+linkki%5D
http://www.avijacijabezgranica.com/forum/viewtopic.php?f=45&t=10080&start=0&st=0&sk=t&sd=a&hilit=lasta%5Bvanhentunut+linkki%5D
http://www.flightglobal.com/articles/2008/01/07/220624/serbias-utva-to-supply-lasta-3-trainers-to-iraq.html
http://www.naslovi.net/2008-01-13/politika/lasta-leti-za-bagdad/543255 (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.avioni.net/showphotos.php?d=8&e=Lasta%20S1 (Arkistoitu – Internet Archive)
http://forum.airserbia.com/viewtopic.php?f=2&t=1150&st=0&sk=t&sd=a (Arkistoitu – Internet Archive)