stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Olipa kerran (televisiosarja)
Tuotanto > Näyttelijöiden valinnasta

Horowitz vaati, että jokaisen sarjaan haluavan näyttelijän olisi luettava sarjan käsikirjoitus ensin. Ginnifer Goodwin, joka näyttelee Lumikkia, oli mieltynyt rooliin, koska hän sai esittää vahvaa henkilöhahmoa. Goodwin oli juuri lopettanut näyttelemisen Big Love -televisiosarjassa ja oli etsinyt uutta roolia. Lumikin rakastettua, prinssi Uljasta, valittiin näyttelemään Josh Dallas. Jennifer Morrison palkattiin esittämään sarjan päähenkilöä Emma Swania. Kymmenenvuotias Jared Gilmore, joka tunnetaan osastaan Mad Men -sarjassa, valittiin Emma Swanin pojan Henryn rooliin. Reginan eli Pahan kuningattaren rooliin valittiin Lana Parrilla. Tittelintuuren rooliin kaavailtiin alun perinkin Robert Carlylea, mutta käsikirjoittajat eivät uskoneet hänen ikinä suostuvan rooliin. Horowitz kuvaili Carlylen ensimmäistä päivää roolissa mielettömänä. Käsikirjoittajat myös tarjosivat sinisen haltijakummin osaa Lady Gagalle, mutta eivät koskaan saaneet häneltä myöntävää vastausta.
Sarjan toisella tuotantokaudella Punahilkkaa näyttelevä Meghan Ory ja Belleä näyttelevä Emilie de Ravin ylennettiin sarjan vakituisiksi hahmoiksi. Uusina hahmoina sarjassa olivat muun muassa Sarah Bolgerin esittämä prinsessa Aurora, Jamie Chungin näyttelemä Mulan ja Kapteeni Koukku, jota näytteli Colin O’Donoghue.
Kolmannessa tuotantokaudessa Neal Cassidyn roolia näyttelevä Michael Raymond-James ylennettiin sarjan vakituisiin. Meghan Ory ei näytellyt kolmannella tuotantokaudella. Giancarlo Esposito oli sarjassa vain vierailevana hahmona, sillä hän oli sitoutuneempi rooliinsa Revolution-televisiosarjassa. Uusina hahmoina esiteltiin Robbie Kayn näyttelemä Peter Pan, Rebecca Maderin näyttelemä Lännen paha noita Zelena, Sean Maguiren näyttelemä Robin Hood sekä Rose McIverin näyttelemä Helinä-keiju.
Neljännellä tuotantokaudella uusia hahmoja olivat muun muassa Frozen-hahmot Elsa ja Anna (Georgina Haig ja Elizabeth Lail), Lumikuningatar/Ingrid (Elizabeth Mitchell) ja Cruella de Vil (Victoria Smurfit).
Viidennellä kaudella Zelenaa näyttelevä Rebecca Mader ja Robin Hoodia näyttelevä Sean Maguire ylennettiin sarjan vakituisiksi hahmoiksi. Uusina hahmoina nähtiin Meridaa esittävä Amy Manson, Merliniä esittävä Elliot Knight. Toukokuussa 2017 uutisoitiin että sarjasta lähtisivät kaikki muut päähenkilöt paitsi Kapteeni Koukku, Regina Mills sekä Mr Gold.
Jaksot ja tuotantokaudet

| Kausi | Jaksojen määrä | Esitysaika Suomessa | Esitysaika Yhdysvalloissa | DVD-julkaisu |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 22  | 14. lokakuuta 2012 – 17. maaliskuuta 2013 | 23. lokakuuta 2011 – 13. toukokuuta 2012 | 31. lokakuuta 2012 |
| 2 | 22  | 19. maaliskuuta – 21. marraskuuta 2013 | 29. syyskuuta 2012 – 12. toukokuuta 2013 | 23. lokakuuta 2013 |
| 3 | 22  | 30. elokuuta 2014 – 31. tammikuuta 2015 | 30. syyskuuta 2013 – 11. toukokuuta 2014 | 22. lokakuuta 2014 |
| 4 | 23  | 16. elokuuta – 1. marraskuuta 2015 | 28. syyskuuta 2014 – 10. toukokuuta 2015 | 23. lokakuuta 2015 |
| 5 | 24  | 3. tammikuuta – 5. kesäkuuta 2016 | 27. syyskuuta 2015 – 15. toukokuuta 2016 | 18. marraskuuta 2016 |
| 6 | 22 | 27. lokakuuta – 2. joulukuuta 2017 | 25. syyskuuta 2016 – 14. toukokuuta 2017 |  |
| 7 | 22 |  | 6. lokakuuta 2017 – 18. toukokuuta 2018 |  |
Linkittymiä

Sarjassa on lukuisia suoria viittauksia Disneyn muuhun tuotantoon. Esimerkiksi lähes kaikki sarjan päähenkilöt ovat eri satujen päähenkilöitä. Sarjassa on myös epäsuoria viittauksia muun muassa elokuviin 101 dalmatialaista, Aladdin ja Kaunotar ja hirviö. Sarjassa on myös paljon linkittymiä muihin fiktiivisiin teoksiin. Esimerkiksi ensimmäisen tuotantokauden alussa Lumikki ja Prinssi Uljas käyttävät maagista vaatekaappia pelastaakseen lapsensa kiroukselta. Tämä nähdään usein viittauksena C. S. Lewisin teokseen Velho ja leijona. Sarjan päähenkilöllä Millsillä on myös Tron-eväslaukku. Sarjassa nähdään myös viittauksia esimerkiksi teoksiin Liisa Ihmemaassa, Ihmemaa Oz ja Frankensteinin hirviö.
Joidenkin mukaan sarjassa on myös viittauksia Lost-televisiosarjaan. Linkittymiä nähdään muun muassa erilaisissa numeroissa ja numerosarjassa sekä joissakin tuotteissa kuten Oceanic Airlines, Ajira Airways ja MacCutcheon Whisky, jotka esiintyvät kummassakin sarjassa.
Näyttelijät ja hahmot > Päähahmot

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jennifer Morrison  | … |   Emma Swan (kaudet 1-6, vieraileva 7)   |
|  Ginnifer Goodwin  | … |   Lumikki/Mary Margaret Blanchard (kaudet 1-6)   |
|  Josh Dallas  | … |   Prinssi Uljas/David Nolan (kaudet 1-6)   |
|  Lana Parrilla  | … |   Paha Kuningatar/Regina Mills/Roni   |
|  Jared S. Gilmore (nuorena) Andrew J. West (aikuisena)  | … |   Henry Mills    |
|  Robert Carlyle  | … |   Tittelintuure/Mr. Gold   |
|  Emilie de Ravin  | … |   Belle/Lacey (kaudet 2-6)   |
|  Meghan Ory  | … |   Punahilkka/Ruby   |
|  Colin O’Donoghue  | … |   Killian Jones (Kapteeni Koukku)   |
|  Rebecca Mader  | … |   Zelena (Lännen ilkeä noita) (kaudet 3-7)   |
|  Sean Maguire  | … |   Robin Hood (kaudet 2-5)   |
Näyttelijät ja hahmot > Sivuhahmot

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jamie Dornan  | … |   Metsästäjä/Sheriffi Graham Humbert   |
|  Eion Bailey  | … |   Pinokkio/August Booth   |
|  Raphael Sbarge  | … |   Samu Sirkka/Archie Hopper   |
|  David Anders  | … |   Tri. Victor Frankenstein/Tri. Whale   |
|  Lee Arenberg  | … |   Jörö/Leroy   |
|  Beverley Elliott  | … |   Leski Lucas/Isoäiti   |
|  Giancarlo Esposito  | … |   Lampun henki/Taikapeili/Sidney Glass   |
|  Anastasia Griffith  | … |   Prinsessa Abigail/Kathryn Nolan   |
|  Barbara Hershey  | … |   Cora/Herttakuningatar   |
|  Sebastian Stan  | … |   Jefferson/Hullu Hatuntekijä   |
|  Sarah Bolger  | … |   Prinsessa Ruusunen   |
|  Jamie Chung  | … |   Mulan   |
|  Keegan Connor Tracy  | … |   Sininen haltijakummi   |
|  Kristin Bauer van Starten  | … |   Pahatar   |
|  Jorge Garcia  | … |   Anton   |
|  Robbie Kay  | … |   Peter Pan   |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Olipa kerran (televisiosarja) Wikimedia Commonsissa
PaRappa The Rapper (anime)

PaRappa the Rapper (jap. パラッパラッパー, PaRappa Rappā) on vuoden 2001 japanilainen anime-televisiosarja, joka perustuu Masaya Matsuuran ja Rodney Greenblatin luomaan NanaOn-Shan PaRappa the Rapper -videopelisarjaan. Sarjan on tuottanut J.C.Staff, ja sitä esitettiin Japanissa Fuji TV:ssä huhtikuun 2001 ja tammikuun 2002 välisenä aikana, ja se kesti 30 jaksoa. Jaksot 29 ja 30 esitettiin yhdessä tunnin mittaisena erikoisuutena.[lähde? ]
PaRappa The Rapper 2

PaRappa the Rapper 2 (jap. パラッパラッパー2, Parappa Rappā Tsū) on NanaOn-Shan kehittämä ja Sony Computer Entertainmentin PlayStation 2:lle julkaisema vuoden 2001 rytmivideopeli. Peli on PaRappa the Rapper -sarjan kolmas peli Lammy Uppam Jammerin jälkeen. Peli julkaistiin PlayStation 4:lle PlayStation Networkin kautta joulukuussa 2015.
Abakaliki

| Abakaliki |
| --- | --- |
 .
 Abakaliki
 Koordinaatit: 6.3188°N, 8.1117°E 
Valtio:   Nigeria
Osavaltio:  Ebonyi
Paikallishallintoalue:  Abakaliki
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunki ja paikallishallintoalue (LGA)
Pinta-ala  ():  
 – Kokonaispinta-ala:  439,6 km²
Väkiluku (2006)  ():  151 723
Aikavyöhyke:  UTC+1
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Abakaliki on Nigerian kaakkoisosan Ebonyin osavaltion pääkaupunki. Se sijaitsee linnuntietä noin 310 kilometriä Nigerian pääkaupunki Abujasta eteläkaakkoon. Kaupungin väkiluku oli vuonna 151 723 (VL 2006).
Abakaliki sijaitsee Enuguun, Afikpoon ja Ogojaan johtavien maanteiden risteyksessä. Se on maatalouskaupan keskus seudulla asuville igboille. Kaupungissa on louhittu lyijyä jo ennen siirtomaa-aikaa, ja seudun kalkkikiveä käytetään läheisen sementtitehtaan raaka-aineena.
Abakalikissa on yliopisto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Abakaliki Wikimedia Commonsissa
Patruunavyö

M60-konekivääri, jossa on patruunavyö.
Meksikolainen vallankumousjohtaja Pancho Villa yllään kaksi patruunavyötä
Patruunavyö on konekivääreissä, kranaattikonekivääreissä ja konetykeissä patruunoiden syöttämiseen käytetty metallisista vyölenkeistä koostuva vyö, jonka jokaisessa vyölenkissä on yksi patruuna. Aseen syöttökoneisto vetää vyötä ammuttaessa automaattisesti aseen sisälle, jolloin aseen sulkukoneisto irrottaa patruunan vyöstä, ja patruuna siirtyy konekivääreissä patruunapesään ja konetykeissä patruunapesää vastaavaan panoskammioon. Patruunavyö voi olla joko katkeava- tai kiinteälenkkinen. Aiemmin konekivääreissä on käytetty myös kankaisia patruunavöitä.
Katkevalenkkinen patruunavyö ei pysy koossa ilman patruunoita ja on yleensä jo tehtaalla ladattu. Kiinteälenkkinen patruunavyö tulee tyhjentyessään ulos ehjänä, mutta katkevalenkkinen vyö katkeaa patruunan poistuttua siitä. Joitakin kiinteälenkkisiä patruunavöitä voidaan pidentää liittämällä vöitä toisiinsa. Liitos voi toimia samalla periaatteella kuin katkeava vyölenkki. Tällöin toisiinsa liitetyt vyöt irtoavat toisistaan patruunan poistuttua liitoskohdassa olevasta vyölenkistä.
Patruunoiden määrä patruunavöissä vaihtelee huomattavasti asetyypistä ja vyöstä riippuen. Kevyiden konekiväärien patruunavöissä on tavallisesti 100–200 patruunaa. Kranaattikonekivääreiden patruunavöissä ei yleensä ole yli 50:tä laukausta, kun taas ajoneuvoasenteisissa konekivääreissä ja konetykeissä saattaa olla usean sadan tai jopa yli tuhannen patruunan vöitä.
Patruunavyö on myös metsästäjän vyötäröllään pitämä, kankainen, nahkainen tai keinomateriaalista tehty vyö, jossa pidetään lisäpatruunoita. Patruunavyöstä patruunat siirretään käsin aseeseen. Patruunavyö mahdollistaa erilaisten patruunoiden kantamisen metsästystilanteessa siten että ne ovat helposti saatavilla.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Paholaisen tytär (elokuva)

| Paholaisen tytär> To the Devil a Daughter |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Peter Sykes
Käsikirjoittaja:  Christopher Wicking John Peacock Gerald Vaughan-Hughes
Perustuu:  Dennis Wheatleyn romaaniin
Tuottaja:  Roy Skeggs
Säveltäjä:  Paul Glass
Kuvaaja:  David Watkin
Pääosat:  Richard Widmark Christopher Lee Honor Blackman Nastassja Kinski Denholm Elliott
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdistynyt kuningaskunta  Länsi-Saksa
Tuotantoyhtiö:  Hammer Film Productions Terra-Filmkunst
Levittäjä:  EMI Microsoft Store
Ensi-ilta:   4. maaliskuuta 1976  20. toukokuuta 1976
Kesto:  91 minuuttia (Saksa) 95 minuuttia (USA) 87 minuuttia (Suomi)
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  360 000 puntaa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Paholaisen tytär (engl. To the Devil a Daughter; saks. Die Braut des Satans) on Peter Sykesin ohjaama brittiläis-saksalainen kauhuelokuva vuodelta 1976. Elokuvan pääosissa ovat Richard Widmark, Christopher Lee, Honor Blackman, Nastassja Kinski ja Denholm Elliott. Elokuva on Hammer Film Productionsin ja Terra-Filmkunstin tuottama. Paholaisen tytär perustuu samannimiseen romaaniin, jonka on kirjoittanut Dennis Wheatley. Romaani oli ilmestynyt vuonna 1953.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Richard Widmark  | … |  John Verney   |
|  Christopher Lee  | … |  Isä Michael Rayner   |
|  Honor Blackman  | … |  Anna Fountain   |
|  Nastassja Kinski  | … |  Catherine Beddows   |
|  Denholm Elliott  | … |  Henry Beddows   |
|  Michael Goodliffe  | … |  George de Grass   |
|  Eva Maria Meineke  | … |  Eveline de Grass   |
|  Anthony Valentine  | … |  David   |
|  Constantine Gregory  | … |  Kollde   |
Tuotanto

Paholaisen tytär kuvattiin Technicolor-menetelmällä Englannin Buckinghamshiren West Wycombessa, Lontoossa ja Hertfordshiren Borehamwoodissa sijaitsevilla EMI Elstree Studiosilla sekä Saksassa 360 000 punnan budjetilla.
Elokuvan käsikirjoituksen laati Christopher Wicking ja John Peacock Dennis Wheatleyn samannimisen romaanin (1953) pohjalta. Paholaisen tytär on toinen Hammerin filmatisointi Wheatleyn "musta magia" -romaaneista; ensimmäinen oli Paholaisen morsian, joka ilmestyi vuonna 1968. Wheatley ei pitänyt elokuvasta, koska Paholaisen tytär ei seurannut romaanin kulkua ja Hammer oli tehnyt siitä hävyttömän. Wheatley sanoi Hammerille, että he eivät tulisi enää koskaan tekemään elokuvaversioita hänen romaaneistaan.
Paholaisen tytär jäi Michael Goodliffen viimeiseksi elokuvaksi. Goodliffe teki itsemurhan kärsittyään masennuksesta pian elokuvan ensi-illan jälkeen.
Julkaisu

Paholaisen tytär sai ensi-iltansa kotimaassaan Isossa-Britanniassa 4. maaliskuuta vuonna 1976. Toisessa valmistusmaassaan Länsi-Saksassa elokuva julkaistiin 20. toukokuuta 1976. Yhdysvalloissa elokuva pääsi teatterilevitykseen heinäkuussa 1976. Elokuva pääsi teatterilevitykseen myös Itävallassa toukokuussa 1976, Ruotsissa 4. syyskuuta 1976, Ranskassa maaliskuussa 1977, Tanskassa 14. lokakuuta 1977 ja Kolumbiassa 2. maaliskuuta 1978.
Suomessa elokuva ei päässyt teatterilevitykseen (Valtion elokuvatarkastamo asetti elokuvan kokonaan kielletyksi 2.6.1976, joten sitä ei saanut laillisesti Suomessa esittää eikä levittää), mutta se esitettiin Helsingin Night Visions Film Festivalilla 14. huhtikuuta vuonna 2002.
Paholaisen tytärtä on myös levitetty Yhdysvalloissa videonimikkeellä Child of Satan.
Elokuva on julkaistu DVD:lle vuosina 2002, 2004 ja 2007.
Vastaanotto

Paholaisen tytär sai ilmestyessään negatiivista palautetta. Elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 17 prosentin "mätä"-arvosana, joka perustuu kuuteen arvosteluun.
Aiheesta muualla

Paholaisen tytär Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Paholaisen tytär Elonet.
Paholaisen tytär AllMoviessa. (englanniksi)
330-luku

| --- | --- |
Vuosisadat: 100-luku · 200-luku · 300-luku · 400-luku · 500-luku
Vuosikymmenet: 290-luku · 300-luku · 310-luku · 320-luku · 330-luku · 340-luku 350-luku · 360-luku · 370-luku · 380-luku · 390-luku · 400-luku
Vuodet: 290 · 291 · 292 · 293 · 294 · 295 · 296 · 297 · 298 · 299 300 · 301 · 302 · 303 · 304 · 305 · 306 · 307 · 308 · 309 310 · 311 · 312 · 313 · 314 · 315 · 316 · 317 · 318 · 319 320 · 321 · 322 · 323 · 324 · 325 · 326 · 327 · 328 · 329 330 · 331 · 332 · 333 · 334 · 335 · 336 · 337 · 338 · 339 340 · 341 · 342 · 343 · 344 · 345 · 346 · 347 · 348 · 349 350 · 351 · 352 · 353 · 354 · 355 · 356 · 357 · 358 · 359 360 · 361 · 362 · 363 · 364 · 365 · 366 · 367 · 368 · 369 370 · 371 · 372 · 373 · 374 · 375 · 376 · 377 · 378 · 379 380 · 381 · 382 · 383 · 384 · 385 · 386 · 387 · 388 · 389 390 · 391 · 392 · 393 · 394 · 395 · 396 · 397 · 398 · 399 400 · 401 · 402 · 403 · 404 · 405 · 406 · 407 · 408 · 409
24 tunnin kello

| 24 tunnin kello | 12 tunnin kello |
| --- | --- |
Vuorokauden alku, "keskiyö"
0.00: 12:00 a.m.
1.00: 1:00 a.m.
2.00: 2:00 a.m.
3.00: 3:00 a.m.
4.00: 4:00 a.m.
5.00: 5:00 a.m.
6.00: 6:00 a.m.
7.00: 7:00 a.m.
8.00: 8:00 a.m.
9.00: 9:00 a.m.
10.00: 10:00 a.m.
11.00: 11:00 a.m.
12.00: 12:00 p.m. 12 noon
13.00: 1:00 p.m.
14.00: 2:00 p.m.
15.00: 3:00 p.m.
16.00: 4:00 p.m.
17.00: 5:00 p.m.
18.00: 6:00 p.m.
19.00: 7:00 p.m.
20.00: 8:00 p.m.
21.00: 9:00 p.m.
22.00: 10:00 p.m.
23.00: 11:00 p.m.
24.00 ks 0.00: undefined
Vuorokauden loppu
24 tunnin kello on tapa ajan esittämiseen, jossa vuorokauden tunnit on numeroitu arvoilla 0–23 keskiyöstä alkaen. 24 tunnin kello on maailman yleisimmin käytetty ajan esitysmuoto.
12 tunnin kello eli järjestelmä, jossa samoilla numeroilla 1–12 merkitään sekä aamu- että iltapäivän tunteja, jotka tarvittaessa erotetaan toisistaan esimerkiksi merkinnöillä AM ja PM, ovat käytössä muun muassa Australiassa, Kanadassa (pois lukien Quebec), Intiassa, Filippiineillä sekä Yhdysvalloissa. Monissa maissa käytetään sekä 12 että 24 tunnin muotoja. 12 tunnin muotoa käytetään yleensä puhekielessä. 24 tunnin muodosta käytetään Yhdysvalloissa myös nimitystä sotilasaika ja astronominen aika. 24 tunnin esitysmuoto on standardin ISO 8601 mukainen esitysmuoto. Ilmailussa ja merenkulussa 24 tunnin esitysmuoto on kansainvälinen standardi.
Kellonajan esitys Suomessa

Ennen itsenäisyyttä Suomessa käytettiin 12-tuntista kellonajan merkintää lisukkeilla ap. (aamupäivä) ja ip. (iltapäivä), joskus e.p.p. ja j.p.p. (ennen ja jälkeen puolen päivän). Ruotsiksi nimitykset olivat f.m. ja e.m.. Siirtymä 24-tuntiseen kelloon tapahtui 1920-30-luvuilla. Euroopan rautateiden vuoden 1926 aikataulukonferenssissa sovittiin yhteisestä siirtymisestä 24 tunnin esitystapaan. Skandinavian ja Saksan rautatiet siirtyivät tähän keväällä 1927 ja Valtionrautatiet 15. toukokuuta 1928.
Tietokoneiden tuki

Useimmissa maissa tietokoneet käyttävät 24 tunnin aikaa. Yleensä käyttäjä voi helposti vaihtaa 24 tunnin muotoon kieliasetuksista (alueasetuksia muuttamatta).
Rannekello 24-tunnin kellotaululla.
Käännös suomeksi
PaLM

PaLM (Pathways Language Model) on Google AI:n kehittämä 540 miljardin parametrin kielimalli. PaLM:ista on tehty myös pienemmät 8 ja 62 miljardin parametrin versiot. PaLMista on myös useita eri tyyppisiä versioita, kuten esimerkiksi terveyden alaan keskittynyt Med-PaLM 2 ja kyberturvallisuuteen keskittynyt Sec-PaLM 2.
PaLM on Googlen kilpailija  OpenAI:n GPT-4:lle. Google käyttää PaLMia 25:ssä tuotteessaan, kuten Bard-chatbotissa, Docs, Slides, ja Sheets.
Kielimalli julkistettiin huhtikuussa 2022 ja ensimmäinen rajapinta julkaistiin maaliskuussa 2023. PaLM 2 julkaistiin toukokuussa 2023.
Google ei kerro, mitä tietoja se on käyttänyt mallinsa kehittämiseen. Usein tällaiset tiedot on imuroitu Internetistä ja ne sisältävät tekijänoikeuksilla suojattua tekstiä ja piratoituja e-kirjoja.
ANFO

Forcitin valmistamaa ANFOa
ANFO (ammonium nitrate-fuel oil explosive) on räjähdysaine, joka valmistetaan rakeistetun ammoniumnitraatin ja polttoöljyn seoksesta. Polttoöljyä seoksessa on 5,5 - 6%. ANFO luetaan niin kutsuttuihin varmuusräjähdysaineisiin. Se on alhaisen hintansa takia suurien massalouhintojen perusräjähdysaine. Yhdysvalloissa 98 % teollisuuden käyttämistä räjähdysaineista oli ANFOa.
OY Forcit AB valmisti Suomessa ANFOa aiemmin kauppanimellä ammoniitti. Siitä on sittemmin  kehitetty useita eri käyttötarkoituksiin soveltuvia anfoja: Pito-Anfo (1980), Anfo 800 (1986), Ahti-Anfo (1991), Anfo 600 (1992) sekä Anfo 400 (1992). Helmikuussa 2012 Turvallisuus- ja kemikaalivirasto (Tukes) myönsi luvan anfon valmistukseen myös Kiuruvedellä sijaitsevalle Pyylahti Oy:lle. Pyylahti valmistaa sekä säkkianfoa, että patruunoitua anfoa tuotenimillä Pyy-anfo, Lahti-anfo ja Patruuna-anfo.
Valmistus

ANFOa saa joko valmiiksi sekoitettuna tai esimerkiksi kaivoskäytössä anfoa voidaan sekoittaa itse paikalla. Tällöin tarvitaan kuitenkin ammoniumnitraatin ja polttoöljyn lisäksi erillinen väriaine (punainen) polttoöljyn tasaisen sekoittumisen toteamiseksi. Anfon työmaalla tapahtuvaan valmistamiseen vaaditaan Suomessa ylipanostajan pätevyyskirja.[lähde? ]
Ominaisuudet

Koska ANFO ei ole täysin nalliherkkää, käytetään pohjapanoksena ja samalla räjähdyksen varmistamiseksi yleensä dynamiittia, Kemix A:ta tai Pendexiä, nykyiseltä tuotenimeltä Redex.
ANFO pilaantuu kosteissa olosuhteissa, minkä takia sitä voidaan käyttää ainoastaan kuiviin tai kuiviksi puhallettuihin reikiin.
Tästä syystä emulsioräjähdysaineet, kuten pumpattava emulsioräjähdysaine Kemiitti, ovat saavuttaneet suosiota.
Asutulla alueella saa käyttää vain Patruuna-Anfoa.
Laiton käyttö

ANFOn valmistuksen helppouden vuoksi sitä on käytetty runsaasti terroritekojen yhteydessä; muun muassa tamilitiikerit (Associaded Pressin mukaan) suosivat sitä.[lähde? ] Sitä käytettiin myös Oklahoma Cityn pommi-iskussa vuonna 1995, sekä Oslon pommi-iskussa 2011.
Palmyra (kunta New Yorkissa)

| Palmyra |
| --- | --- |


 fiPalmyra 
 43°03′50″N, 77°13′59″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  New York
Piirikunta:  Waynen piirikunta
Perustettu:  1789
Maantiede
Kokonaispinta-ala:  86,6 km² 
Aikavyöhyke:  UTC-5
Kesäaika:  UTC-4
Väestö
Väkiluku (2020):  7 403
Väestötiheys:  85,5 as./km²
 www.palmyrany.com 
Palmyra on kunta New Yorkin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se sijaitsee Waynen piirikunnan lounaisosassa noin 30 kilometriä Rochesterista kaakkoon. Kunnan väliluku vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan on 7 403.
Palmyra perustettiin 1789, ja nykyisen nimensä se sai 1796. Kunta nimettiin Syyriassa sijaitsevan, historiallisen Palmyran kaupungin mukaan. New Yorkin Palmyraan kuului alkujaan myöhemmin siitä erotettu Macedon. Palmyran kylä sai omat kunnallisoikeudet 1828, mutta se kuuluu myös laajempaan kuntaan.
Palmyra liittyy keskeisesti mormonismin historiaan, sillä Joseph Smith sai siellä lapsuudenkodissansa vuonna 1820 ensimmäisen näkynsä. Läheiseltä Kumoran kukkulalta Smith kertoi esiinkaivaneensa vuonna 1827 kultalevyt, jotka hän käänsi Mormonin kirjaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Palmyra Wikimedia Commonsissa
Palmyran kunnan kotisivut (englanniksi)
Oopperan kummitus (vuoden 2004 elokuva)

| Oopperan kummitus> The Phantom of the Opera |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Joel Schumacher
Käsikirjoittaja:  Andrew Lloyd Webber Charles Hart Richard Stilgoe Joel Schumacher
Tuottaja:  Andrew Lloyd Webber
Säveltäjä:  Andrew Lloyd Webber
Kuvaaja:  John Mathieson
Leikkaaja:  Terry Rawlings
Pääosat:  Gerard Butler Emmy Rossum Patrick Wilson Miranda Richardson Minnie Driver
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat Iso-Britannia
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix Entertainment One
Ensi-ilta:  22. joulukuuta 2004
Kesto:  143 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oopperan kummitus on Joel Schumacherin ohjaama elokuvaversio Andrew Lloyd Webberin ja Charles Hartin kansainvälisesti menestyneestä vuoden 1986 musikaalista, joka taas perustuu Gaston Leroux’n samannimiseen romaaniin. Schumacherin elokuva sai ensi-iltansa vuonna 2004.
Oopperan kummitus on kolmiodraama, jossa oopperatalon kellareissa piilotteleva mystinen mies rakastuu pakkomielteenomaisesti nuoreen sopraanoon, Christineen. Tapahtumat alkavat saada nopeita käänteitä, kun paikalle ilmaantuu Christinen lapsuudenihastus, varakreivi Raoul. Elokuvan pääosissa ovat Gerard Butler oopperan kummituksena, vasta 18-vuotias Emmy Rossum Christine Daaéna, Patrick Wilson Raoulina, Miranda Richardson Madame Giryna, Jennifer Ellison Meg Giryna ja Minnie Driver (jonka osuuden lauloi Margaret Preece, oopperan ammattilainen) Carlotta Giudicellina. Ramin Karimloo, joka esitti Raoulia Lontoon musikaalissa elokuvan kuvausten aikaan, esiintyi pienessä roolissa Christinen isänä.
Juoni > Lavaversio vs elokuvaversio

Elokuva oli suurimmalta osalta uskollinen lavamusikaalille, mutta joitakin muutoksia tehtiin. Eräitä kohtauksia lisättiin ja toisia poistettiin. Lisäksi muutamat musikaalissa lauletut osuudet puhuttiin elokuvassa. Myös kertomukseen tehtiin useita muutoksia. Ensimmäisen näytöksen loppuun ajoitettu kattokruunun putoaminen siirrettiin elokuvan loppuhuipennukseen, heti "The Point of No Return" -kappaleen jälkeen.
Myös joitakin henkilöitä ja heidän taustojaan muutettiin. Elokuvassa Madame Giry tapaa kummituksen, kun he molemmat ovat vielä lapsia ja auttaa häntä pakenemaan sirkusvankeudesta, mikä antaa ymmärtää kummituksen viettäneen koko elämänsä oopperatalossa. Lavamusikaalissa ja alkuperäisessä kirjassa kummitus päätyy sirkukseen aikuisena kierrettyään maailmaa ja vietettyään aikaa Persiassa. Kummituksen meikkiä muutettiin musikaalista tekemällä siitä huomaamattomampi ja luonnollisempi. Myös kummituksen tekemät temput selitettiin elokuvassa täysin.
Christinen hahmoa muutettiin myös hieman: elokuvassa Madame Giry adoptoi hänet nuorella iällä ja tuo oopperataloon.