stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tarkkaavaisuus- ja ylivilkkaushäiriö

| Tarkkaavaisuus- ja ylivilkkaushäiriö |
| --- | --- |
 Ihmisten, joilla on ADHD, saattaa olla muita vaikeampi keskittyä esimerkiksi työ- tai koulutehtäviin.
Luokitus
ICD-10:  F90
OMIM:  143465
MedlinePlus:  001551
MeSH:  D001289
Huom!:  Tämä artikkeli tarjoaa vain yleistä tietoa aiheesta. Wikipedia ei anna lääketieteellistä neuvontaa.
ADHD-aivojen aktiivisuustaso on usein normaalia matalampi. Oikealla ADHD-henkilön aivot PET-kuvassa.
Tarkkaavaisuus- ja ylivilkkaushäiriö eli ADHD (engl. attention deficit hyperactivity disorder) on kognitiivista toimintakykyä alentava neurologinen poikkeavuus. Siihen kuuluu hyperaktiivista käytöstä ja impulsiivisuutta.
Ylivilkkauden ohella noin 70 prosentilla ADHD-potilaista esiintyy liitännäisoireina unettomuutta ja päiväaikaista väsymystä. Myös oppimisvaikeudet ovat yleisiä.
ADHD-oireiset suoriutuvat ryhmänä verrokkeja heikommin erityisesti toiminnanohjausta, tarkkaavuuden ylläpitämistä ja työmuistia mittaavissa testeissä. ADHD:hen liittyy usein myös sosiaalisten taitojen tai tunteiden säätelyn vaikeuksia. Tutkijat ovat erimielisiä siitä, kuinka yleisiä toiminnanohjauksen häiriöit ovat  ja kuuluvatko ne sairauden ydinoireisiin. Erimielisyydet johtuvat todennäköisesti siitä, että toiminnanohjauksen häiriöillä voidaan tarkoittaa hyvin erilaisia asioita.
Häiriöstä on olemassa myös inattentiivinen tyyppi, johon liittyy huomattavaa tarkkaamattomuutta, mutta ei merkittävää ylivilkkautta tai impulsiivisuutta. Inattentiivisen ADHD:n keskeisimpiä oireita ovat muun muassa oppimis- ja keskittymisvaikeudet, toiminnanohjauksen häiriöt, uppoutuminen omiin kiinnostuksenkohteisiin sekä usein myös passiivisuus sosiaalisessa vuorovaikutuksessa. ADHD siirrettiin Yhdysvalloissa käytettävässä tautiluokituksessa vuonna 2013 käyttäytymishäiriöiden luokasta aivojen kehityksellisten häiriöiden luokkaan.
ADHD-oireet lisäävät huomattavasti alisuoriutumisen, köyhyyden, vakavien onnettomuuksien, ahdistuksen, masennuksen ja itsetuhoisuuden riskiä. Vuonna 2006 julkaistun tutkimuksen mukaan vain 56 prosenttia 30-vuotiaista ADHD-henkilöistä kävi kokopäivätöissä, kun verrokeilla vastaava prosenttiosuus oli 73. Työttömyyttä esiintyi kymmenen kertaa enemmän kuin verrokeilla, ahdistuksesta kärsivien määrä oli nelinkertainen ja masennuksesta kärsivien määrä kaksinkertainen verrokkeihin nähden. ADHD-oireista ihmistä voidaan tukea esimerkiksi neuvonnalla ja henkilökohtaisella ohjauksella. Lääkkeet tuovat joillekin helpotusta oireisiin, mutta tutkimusten mukaan osalla positiiviset vaikutukset katoavat pitkällä aikavälillä.
Esiintyvyys

Tarkkavaisuushäiriöt ovat yleisimmin diagnosoituja neurologisia häiriöitä, sillä niitä esiintyy jopa 3–6 prosentilla suomalaisista lapsista. Kansainvälisten tutkimusten perusteella voi arvioida, että Suomessa on 50 000–100 000 ADHD-oireista kärsivää aikuista. Häiriö on liitetty tyypillisesti poikiin ja miehiin, mutta viimeisimpien tutkimusten mukaan ADHD on lähes yhtä yleinen tytöillä ja naisilla. Naisilla ADHD esiintyy kuitenkin tyypillisesti sen inattentiivisena muotona, kun taas ylivilkas ja impulsiivinen käyttäytyminen on yleisempää miehillä.
Oireet

ADHD voi ilmetä muun muassa seuraavanlaisina oireina:
keskittymisvaikeudet, ajatusten harhailu, huolimattomuusvirheiden runsas esiintyminen
työmuistin häiriöt ja unohtelu
uusien tehtävien aloittamisen vaikeus
vaikeus toimia järjestelmällisesti ja pitkäjännitteisesti
harkitsemattomuus eli impulsiivisuus
mielialojen ailahtelu
toistuva stimulaation etsiminen, taipumus pitkästyä, kärsimättömyys
vaikeus toimia yleisesti odotettujen mallien mukaan
mahdollisesti tavallista suurempi luovuus ja intuitiivisuus
alisuoriutumisen tunne ja tunne siitä, että asiat eivät ole hallinnassa.
Oireet > Ylivilkkaus ja impulsiivisuus

Eräs tarkkaavaisuus- ja ylivilkkaushäiriö ADHD:n keskeisimmistä oireista ovat levottomuus tai hermostuneen oloinen energisyys, joka purkautuu esimerkiksi vaelteluna, sormilla naputteluna, istuma-asennon vaihteluna, toistuvana pöydästä tai huoneesta poistumisena, paikallaan olon aiheuttamana ärtyisyytenä tai ylettömänä puhumisena ja jatkuvana ”menossa olemisena”.
Ylivilkkauden ja elämyshakuisuuden ajatellaan johtuvan siitä, että ihminen yrittää nostaa aivojensa vireystilaa aktiivisen toiminnan ja voimakkaiden aistiärsykkeiden avulla. Esimerkiksi liikehtiminen auttaa usein ADHD:tä sairastavia suorittamaan keskittymistä vaativia tehtäviä.
Ihmisellä, jolla on ADHD, saattaa ilmetä taipumusta sanoa mitä mieleen juolahtaa harkitsematta huomautuksen ajoitusta tai tilanteeseen sopivuutta. Impulsiivisuus saattaa ilmetä myös toiminnassa esimerkiksi impulsiivisena rahankäyttönä, suunnitelmien äkillisenä muuttamisena tai taipumuksena ottaa suuria riskejä.
On ajateltu, että häiriön inattentiiviseen tyyppiin ei liity huomattavaa ylivilkkautta tai impulsiivisuutta, vaan siinä ovat keskiössä keskittymisen ja toiminnanohjauksen vaikeudet. Tulkinta voi muuttua ottaessa huomioon impulssikontrollin roolin keskittymisessä ja toiminnanohjauksessa.
Oireet > Oppimis- ja keskittymisvaikeudet

Oppimis- ja keskittymisvaikeudet kuuluvat sekä ADHD:n keskeisimpiin oireisiin. Keskittymisvaikeudet haittaavat usein opiskelua. Inattentiivisessa tarkkaavuushäiriössä opiskelijan tarkkaavaisuus saattaa kohdistua oppimisen sijaan siihen, mitä luokassa tai omissa mielikuvissa tapahtuu. Tietojen ja taitojen oppiminen saattaa vaatia moninkertaisesti aikaa neurologisesti tyypillisiin verrattuna. Useimmat alisuoriutuvat opinnoissaan suhteessa älykkyyteensä, vaikka osa pystyykin kompensoimaan lahjakkuudellaan tarkkaavuuden ongelmia. Opintojen keskeyttäminen tai venyminen on hyvin tyypillistä, ja univaje, stressi ja masennus lisäävät oireita. Vuonna 2006 julkaistun tutkimuksen mukaan vain 20 prosenttia kolmikymmenvuotiaista ADHD-henkilöistä oli suorittanut ylioppilastutkinnon verrokkiryhmän prosenttiosuuden ollessa lähes 70.
Keskittymisvaikeudet, työmuistin häiriöt, ylikeskittyminen sekä arjen hallintaa heikentävät organisointi- ja oman toiminnan ohjaamisen vaikeudet aiheuttavat usein huomattavaa haittaa ADHD-henkilöillä. ADHD onkin yhteydessä heikompaan suoriutumiseen työelämässä ja WHO:n laatima kartoitus on osoittanut, että ilman hoitoa jäävillä ADHD-oireisilla on valtaväestöä merkittävästi suurempi riski joutua työttömäksi.
Oireet > Sosiaaliset suhteet

ADHD:n liitännäisoireisiin saattaa kuulua vaikeuksia sosiaalisissa taidoissa ja epäonnistuminen ihmissuhteiden luomisessa. Varsinkaan lapsuusiällä ADHD-henkilöt eivät välttämättä ymmärrä sosiaalisia vihjeitä eivätkä tunnista muiden tunnetiloja tai ilmeitä. Lisäksi he saattavat tulla harkitsematta sanoneeksi mieleen juolahtavia asioita. Nämä johtavat helposti ristiriitoihin ja muihin ongelmiin ystävyyssuhteissa, ja lapsi saattaa epäoikeutetusti saada laiskan, ilkeän tai tyhmän leiman.
Tarkkaavaisuus- ja ylivilkkaushäiriö- eli ADHD-oireisilla impulsiivisuus ja ylivilkkaus saavat heidät usein reagoimaan voimakkaasti toisten
tekemisiin ja sanomisiin. Tästä seuraa helposti riitatilanteita ja ryhmän ulkopuolelle jäämistä. Hyperaktiivisuuteen ja impulsiivisuuteen taipuvaisilla ADHD-henkilöillä on korkeampi riski aggressiiviseen käyttäytymiseen ja muiden ihmisten lähestymiseen sopimattoman tunkeutuvalla tavalla.
Häiriön inattentiivisen tyypin osalta vaikeudet ikätovereiden kanssa korostuvat etenkin esikoulu- ja kouluiässä, kun lapsi ei ymmärrä ohjeita eikä seuraa tapahtumia samalla tavalla kuin muut, eikä huomaa koska on hänen vuoronsa, tai reagoi liian myöhään tai väärällä tavalla. Tällöin hän joutuu ryhmässään helposti naurunalaiseksi. Varsinkin inattentiivisessa ADHD:ssä saattaa esiintyä myös sosiaalista passiivisuutta ja vetäytymistä ystävyyssuhteista. Tämä voi johtaa hitauteen ystävyyssuhteiden luomisessa, mikä saattaa vastata autistiseen triadiin kuuluvia sosiaalisen vuorovaikutuksen poikkeavuuksia.
Oireet > Positiivisia piirteitä

ADHD-henkilöt ovat usein keskimääräistä luovempia, rohkeampia tai innostuvampia. Myös sinnikkyys on saattanut kehittyä keskimääräistä paremmin, koska moni on joutunut ponnistelemaan tavallista enemmän esimerkiksi koulutöissä.
Oireet > Oirekuvan muuttuminen aikuisiällä

Aktiivisuuden ja tarkkaavuuden häiriöön liitettyjä oireita on kuvattu diagnostisissa arviointimenetelmissä usein oireina, jotka ovat tyypillisiä lapsuus- ja nuoruusiässä. Osa oireista vähenee tai lievittyy tyypillisesti iän myötä, mutta niitä jää eri arvioiden mukaan 50–70 prosentille aikuisista. Oman toiminnan suunnitteluun, aloittamiseen ja organisointiin liittyvät vaikeudet usein jopa korostuvat aikuisena vaikeuttaen muun muassa työssä selviytymistä. Lisäksi ikääntyminen ja naisilla vaihdevuodet lisäävät jälleen oirehtimista.
Aikuisena oirekuva myös yleensä muuttuu jonkin verran. ADHD:hen liittyvä levoton olo purkautuu lapsilla usein yliaktiivisuutena, mutta aikuiset ovat usein oppineet kätkemään levottomuutensa ja vilkkautensa. Aikuiset käyttävät myös tyypillisesti lapsuudesta ja nuoruudesta poikkeavia keinoja levottomuutensa hallinnassa. Aikuisuuteen liittyvä velvollisuuksien tiedostaminen ja opitut selviytymiskeinot saattavat johtaa myös siihen, että oirekuva ei näy selvästi ulospäin, vaikka se aiheuttaakin yksilölle suurta toiminnallista haittaa. Myös korkea älykkyys voi toimia kompensoivana tekijänä, jolloin ADHD:tä on vaikea huomata ulkoa päin.
Oireet > Riskikäyttäytyminen

ADHD lisää riskiä riippuvuutta aiheuttavaan käyttäytymiseen, kuten liialliseen työntekoon, shoppailuun, uhkapelien pelaamiseen, syömiseen tai päihteiden käyttöön. Monella päihteiden väärinkäyttäjällä on diagnosoimaton ADHD.
ADHD:hen liittyvä impulsiivisuus ja hyperaktiivisuus lisäävät joillakin henkilöillä taipumusta väkivaltaiseen ja muuhun rikolliseen toimintaan. ADHD onkin erittäin yleinen vankien keskuudessa; lähes puolella Suomen vangeista on arvioitu olevan ADHD.
Oireet > Yksilölliset erot, liitännäisoireet ja rinnakkaissairaudet

ADHD:n oireiden ilmenemismuoto vaihtelee yksilöiden välillä. Ihminen, jolla on ADHD, voi olla esimerkiksi tapaturma-altis ylivilkas ”sählääjä”, impulsiivinen ”koheltaja”, flegmaattinen ”unelmoija” tai näiden yhdistelmä. Unettomuutta ja päiväaikaista väsymyksen tunnetta esiintyy liitännäisoireina 70 prosentilla potilaista, ja nämä liitännäiset pahentavat ADHD-oireita. Unirytmi on tyypillisesti sekaisin siten, että nukkumaanmeno viivästyy ja herääminen on tuskallista ja varsinkin aamulla toimintakyky on heikompi kuin illalla.
ADHD-oireisilla on muuta väestöä useammin muitakin neurologisia oireita, kuten levottomat jalat -oireyhtymää ja Aspergerin oireyhtymää. Lukihäiriöt ja muut oppimisvaikeudet ovat myös yleisempiä. Myös mielenterveydelliset ongelmat kuten masennus ovat yleisiä. Masennus johtuu usein oireiden aiheuttamista epäonnistumisista opiskelussa tai työelämässä, joten se saattaa parantua samalla kun ADHD:tä ryhdytään hoitamaan.
Oireet > ADHD:n ilmeneminen eri sukupuolilla

Pojilla ADHD:tä diagnosoidaan kolme kertaa enemmän kuin tytöillä. Sukupuolesta riippumatta aikuisilla tyypillisin ADHD:n muoto on ADHD-C, johon kuuluu niin tarkkaavaisuusoireita kuin myös impulsiivisuus- ja yliaktiivisuusoireita. 2010-luvulla alkoi yleistyä osittain virheellinen käsitys, että tytöillä ja naisilla esiintyisi pääosin ADHD:n inattentiivista muotoa. Tytöillä vaikuttavat myös usein rooliodotukset, joiden seurauksena tytön yliaktiivisuutta ei useinkaan ensimmäisenä oleteta ADHD:ksi. Tytöillä tyypillinen yliaktiivisuuden oire on yltiömääräinen puheliaisuus.
Historiaa

ADHD tunnettiin aiemmin nimellä MBD (nimitys tulee sanoista minimal brain dysfunction, joka tarkoittaa lievää aivotoiminnan häiriötä). Yhdysvalloissa on kuitenkin käytetty termiä tarkkaavaisuus- ja ylivilkkaushäiriö jo vuodesta 1968. ADD erotettiin omaksi oireistokseen vuonna 1987. Vuonna 1994 ADHD jaettiin alatyyppeihin ja ADD-termi muuttui muotoon ADHD-I.
ADHD on tunnettu jo pitkään. Ensimmäinen luotettava oireenkuvaus on vuodelta 1775. Alexander Crichton esitteli ”rauhattoman mielen” kirjassaan vuonna 1798. Lääketieteellisenä diagnoosina tarkkaavuushäiriö on ollut tunnettu noin sata vuotta, vaikka luotettavat oireiden kuvaukset ovatkin vanhempaa perua. Monet vaihtuvat yhteiskunnalliset suuntaukset ovat vaikuttaneet diagnoosin ymmärtämiseen ja sen kehittymiseen.
Tarkkaavuushäiriöstä käytävä kansainvälinen keskustelu kärjistyi 2000-luvun alkuvuosina. Diagnoosin vastustajien mukaan tarkkaavaisuushäiriö oli ylidiagnostisoitu häiriö. Lisäksi he epäilivät, ettei lääkitys olisi turvallinen hoitomuoto. Vastustajien mukaan luokkakokojen kasvattaminen ja se, ettei vanhemmilla ollut enää tarpeeksi aikaa kasvattaa lapsiaan johtaa ADHD-oireiden lisääntymiseen. Diagnoosin puolustajien mukaan ADHD-oireiden lisääntyminen oli näköharhaa, joka johtui siitä, että häiriötä oli opittu diagnosoimaan aiempaa paremmin, ja he pitivät lääkkeiden käyttämistä turvallisena.
Pemoliinia (kauppanimi Cylert) käytettiin Yhdysvalloissa vuodesta 1975 vuoteen 2005. Lääke vedettiin markkinoilta mahdollisen yhteyden maksamyrkytykseen takia. Ampakiinien tehokkuutta tutkitaan parhaillaan tarkkaavaisuushäiriön hoidossa.
Tunnettuja ADHD-oireisia

Bill Gates, Microsoftin perustaja
Richard Branson, Virgin Groupin perustaja
Aste, rap-artisti
Jenny Lehtinen, radiotoimittaja
Julianna Jokela, radiojuontaja
Hopsin, rap-artisti
Adam Levine, muusikko
Jarmo Luttinen, taikuri
Matti Nykänen, mäkihyppääjä ja laulaja
Ty Pennington, malli ja televisiojuontaja
Michael Phelps, olympiauimari
Pilvi Hämäläinen, näyttelijä
Sampo Kaulanen, yrittäjä
will.i.am, rap-artisti, laulaja, musiikkituottaja, näyttelijä ja yksi The Black Eyed Peasin perustajajäsenistä.
ADHD:n alatyypit

DSM-V jaottelee ADHD:n kolmeen eri alatyyppiin:
sekä tarkkaavaisuusoireet että ylivilkkautta ja impulsiivisuutta (ADHD-C)
pääasiassa tarkkaavaisuusoireita (ADHD-I)
pääasiassa ylivilkkaus- ja impulsiivisuusoireita (ADHD-H tai ADHD-HI)
ADHD-tutkimuksen edelläkävijä Russell Barkley on ehdottanut, että alatyypit esittävät saman häiriön (ADHD-C) eri vaikeusasteita täysin erilaisten alatyyppien sijaan. Lisäksi 30–50 prosentilla henkilöistä, joilla vaikuttaisi olevan ADHD-I, ei ole ADHD:tä lainkaan vaan kokonaan toisenlainen tarkkaavaisuushäiriö, joka toistaiseksi tunnetaan nimellä Sluggish cognitive tempo (SCT). ADHD-H-alatyyppiä esiintyy pääasiassa alle kouluikäisillä lapsilla, joista 90 prosentilla ilmenee riittävästi tarkkaavaisuusvaikeuksia täyttämään ADHD-C-tyypin diagnostiset kriteerit 5. ikävuoteen mennessä. Jäljelle jäävät 10 prosenttia ovat lievempi muoto ADHD-C-tyypistä. Samoin ADHD-I on lievempi muoto ADHD-C-tyypistä, ja 30–50 prosentilla tapauksista on todellisuudessa SCT. ADHD-I ja SCT esiintyvät samanaikaisesti noin puolella henkilöistä kummassakin häiriössä.
Kognitiivisen neurotieteen tutkija Adele Diamond on esittänyt, että ADHD-C, ADHD-I ja SCT ovat erillisiä häiriöitä ja että ADHD-I:n ydinongelma on työmuistissa ja ADHD-C:n itsesäätelyssä. Diamondin mukaan alatyypeillä on erilaiset neurologiset aiheuttajat. SCT-luokittelu taas on sovellettavissa ainoastaan tiettyyn alaryhmään ADHD-I-potilaista, joten SCT ja ADHD-I ovat eri häiriöitä.
Kirjallisuutta

AD/HD nuorilla ja aikuisilla. PS-kustannus 2003.
Aro, Tuija: Tarkkaavaisuushäiriöinen oppilas koululuokassa. Niilo Mäki instituutti 2003.
Cleve, Elisabeth: Kaaoksesta kohti eheyttä: ADHD-lapsen tarina. WSOY 2003.
Dufva, Virpi – Koivunen, Mirjami (toim.): ADHD: Diagnosointi, hoito ja hyvä arki.  Jyväskylä:  PS-kustannus, 2012.  ISBN 978-952-451-566-5
Jokinen, Kristiina: ADHD-opas koulunkäyntiavustajille. PS-kustannus 2004.
Lehtokoski, Anne: Aikuisen ADHD ja aivojen arvoitus. Tammi 2004.
MBD ja ADHD: diagnosointi, kuntoutus ja sopeutuminen. PS-kustannus 2004.
Sandberg, Erja: ADHD perheessä: Opetus-, sosiaali- ja terveystoimen tukimuodot ja niiden koettu vaikutus.  (Diss. Opettajankoulutuslaitos: Tutkimuksia, 393)  Helsinki:  Helsingin yliopisto.  ISSN 1799-2508  ISBN 978-951-51-2114-1  Teoksen verkkoversio.
Tikkanen, Märta: Sofian oma kirja: MBD-lapsen tarina. Tammi 1998.
Tikkanen, Märta: Sofia aikuisena: elämää MBD:n kanssa. Tammi 1998.
Virta, Maarit – Salakari, Anita: ADHD-aikuisen selviytymisopas. Tammi 2012.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
ADHD:n diagnostinen haastattelu aikuisilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Terveyskirjasto: ADHD (Aktiivisuuden ja tarkkaavaisuuden häiriö)
ADHD-liitto ry
Aikuisten ADD/ADHD-testi (englanniksi)
Suomen ADHD-Aikuiset ry
The History of ADHD: The first medical history ADHD - ADD Koncentrerat Digest
Luentovideoita aiheesta aikuisten ADHD (Arkistoitu – Internet Archive) Teens and Adults. CADDAC.
Ylen Elävä arkisto: ADHD – Duracell-pupuja ja takapulpetin haaveilijoita
Richard Bransonin neuvoja ADHD:n hallintaan Inc.com.
Pohdintaa ADHD-lääkkeiden vaikutuksista Albert Einsteinin uraan Wall Street Journal.
Autismin kirjon häiriöt ja muut neurologiset häiriöt
Autismi
HFA
LFA
Aspergerin oireyhtymä
Keskittymishäiriö
Touretten oireyhtymä
Dysfasia
Metyylifenidaattia sisältävä lääkevalmiste.
Nuohous

Nuohooja.
Nuohooja 1850-luvulta.
Nuohous on palonehkäisytoimintaa, joka sisältää erilaisia ilmanvaihdon ja lämmityslaitteiden puhdistustoimenpiteitä, joissa niistä poistetaan käytössä kertynyt noki ja muu roska. Säännöllinen tulisijojen nuohous lisää paloturvallisuutta ehkäisemällä nokipaloja. Nuohoustyön yhteydessä tarkkaillaan henkilö- ja paloturvallisuuteen vaikuttavia asioita. Puhtaassa tulisijassa hyötysuhde on hyvä ja palaminen puhtaampaa.
Suomessa

Suomen pelastuslaissa velvoitetaan kiinteistön omistajia nuohouttamaan tulisijat ja hormit säännöllisesti. Säännöllinen tulisijojen tarkkailu on tärkeää palo- ja henkilöturvallisuuden kannalta. Yleisimmin nuohous suoritetaan kerran vuodessa. Siihen kuuluu muun muassa tulisijojen ja hormien savukanavien harjaus sekä noen poisto kanavista ja piipusta. Tuhkalle ja noelle tulee kiinteistössä olla kannellinen metallista valmistettu tuhka-astia.
Suomessa nuohoustyön suorittajalta vaaditaan pelastuslaissa nuohoojan ammattitutkinto. Nuohooja huolehtii työllään kiinteistöjen paloturvallisuudesta, sisäilman puhtaudesta, energian säästöstä sekä ympäristön puhtaudesta.
Kiinteistön tai rakennuksen omistajan/haltijan on huolehdittava turvallisesta pääsystä nuohottaviin kohteisiin, kuten savupiipulle. Nuohooja on velvollinen ilmoittamaan havaitsemistaan tulipalon riskeistä ja mahdollisista nuohoukseen liittyvistä turvallisuuspuutteista pelastuslaitokselle. Tällaisia turvallisuuspuutteita, jotka estävät nuohouksen turvallisen suorittamisen ovat mm. irtonaiset talotikkaat tai katolta puuttuvat lapetikkaat/kattosillat (jos kaltevuus yli 1:8).
Nuohous jakaantuu kahteen päätoimialaan:
Tulisijojen ja savuhormien nuohous
Ilmanvaihtojärjestelmien puhdistus.
Noenpoltto

Eräs nuohouksen toimenpiteistä on noenpoltto tai pikeentymienpoltto, jonka tarkoituksena on puhdistaa savupiippu tai -hormi seinämiin kertyneistä pikeentymistä, joita ei voida mekaanisesti poistaa. Kyseessä on vaativa ja riskialtis työ, jonka tekee nuohousalan ammattilainen nähdessään sen olevan tarpeellista. Noenpoltossa on huomioitava kiinteistön paloturvallisuus. Ammattitaitoinen nuohooja varmistaa että hormi pysyy auki koko palotapahtuman ajan. Jos hormi tukkeutuu, on mahdollista että se halkeaa paineen ja kuumuuden vaikutuksesta. Noki laajenee palaessaan moninkertaiseksi, joten hormin tukkeutuminen on mahdollista.lähde?
Noenpoltossa savuhormi lämmitetään ensin reilulla lämmityksellä mahdollisimman lämpimäksi (parhaiten se onnistuu talviajan runsaan lämmityksen jälkeen). Sen jälkeen nuohooja sytyttää hormiin tulen yleensä piipun yläosasta. Ennen noenpolton aloittamista nuohooja tarkistaa savuhormin kunnon, varaa alkusammutusvälineitä ja ilmoittaa poltosta aluehälytyskeskukseen. Kun pikeytymä on saatu syttymään, annetaan sen palaa itsekseen loppuun asti tarkkaillen tapahtumaa. Noenpoltto kuumentaa voimakkaasti savupiippua ja soveltuu vain ehjälle piipulle.
Itsekseen syttyvä nokipalo on merkki pitkälle pikeentyneestä savupiipusta, joka olisi pitänyt hallitusti polttaa jo aiemmin. Piipun pikeytyminen on seurausta kosteiden tai pihkaisten puiden polttamisesta (mänty, tervaspuu). Myös liian vähäinen palamisilma lisää pikeentymistä.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nuohous Wikimedia Commonsissa
Vaahteraliiga

| Vaahteraliiga |
| --- | --- |
 Meneillään oleva kausi Vaahteraliigan kausi 2025 
 Vaahteraliigan tunnus
Laji:  Amerikkalainen jalkapallo
Maa(t):   Suomi
Perustettu:  1980
Sarjapäällikkö:  Roope Noronen
Joukkueita:  8
Hallitseva mestari:  Roosters
Eniten mestaruuksia:  Roosters (23)
Alempi taso:   I-divisioona  II-divisioona  III-divisioona 
TV:  Ruutu+
Aiheesta muualla
vaahteraliiga.fi jenkkifutis.fi
Vaahteraliiga on vuodesta 1980 lähtien pelattu Suomen amerikkalaisen jalkapallon pääsarja. Vaahteraliigassa pelaa kahdeksan joukkuetta. Vaahteraliigan sarjakausi pelataan kesäkuun ja syyskuun välisenä aikana. Sarjassa pelataan kaksinkertainen runkosarja, jonka jälkeen neljä parasta joukkuetta jatkaa pudotuspeleihin. Välieräottelunsa voittavat joukkueet kohtaavat Vaahteramaljassa, jossa ratkaistaan Suomen mestaruus.
Vaahteraliiga kuuluu Suomen amerikkalaisen jalkapallon liiton (SAJL) alaisuuteen. Liiton toiminnanjohtajana toimii Mika Heinonen ja Vaahteraliigan sarjapäällikkönä Roope Noronen.
Vaahteraliigan suosio on kasvanut yleisölajina 2020-luvun vaihteessa. Vuosina 2018–2021 lajista kiinnostuneiden määrä kasvoi yli 60 prosentilla ja lajista kiinnostuneita oli täysi-ikäisen väestön keskuudessa noin 600 000. Vaahteraliigan televisiointi-oikeudet ovat Nelonen Medialla ainakin syksyyn 2025 saakka, joka lähettää kaikki ottelut Ruutu-palvelussa. Lisäksi jokaisen kierroksen avausottelu lähetetään vapaasti Sanoman ISTV:ssä.
Vaahteraliigassa on pelannut sarjan perustamisen jälkeen 37 eri seuraa. Vaahteraliigan mestaruuden ratkaiseva Vaahteramalja on pelattu 45 kertaa. Vaahteramaljan on voittanut useimmiten Helsinki Roosters (23 kertaa). Roostersin lisäksi mestaruuden on voittanut Porvoon Butchers (7), East City Giants (5) Kuopio Steelers (3), Munkka Colts (2), Helsinki Wolverines (1), Seinäjoki Crocodiles (1), TAFT (1) Turku Trojans (1) ja Poli (1).
Historia

Vaahteraliigan ensimmäinen kausi pelattiin vuonna 1980. Sarjaan osallistui ensimmäisellä kaudella seitsemän joukkuetta pääkaupunkiseudulta, joiden joukossa olivat muiden muassa Helsinki Roosters ja East City Giants. Ensimmäisen mestaruuden voitti espoolainen Poli. Laji saapui Suomeen vauhdilla ja ottelutapahtumien kehittämisessä otettiin mallia Yhdysvalloista. Vuoden 1985 Vaahteramaljassa oli mukana cheerleadereita ja tanssivia norsuja.
Vaahteramalja

Sarjan loppuottelun nimeksi vakiintui 1980-luvulla Vaahteramalja kun Kanadan suurlähetystö ja Mel Swanson lahjoittivat samannimisen kiertopalkinnon Suomen mestarille. Erityisesti alkuaikoina sarjaa hallitsi pääkaupunkiseudun joukkueet. Ensimmäisen kerran Vaahteramaljassa pelasi pääkaupunkiseudun ulkopuolinen joukkue, Turku Trojans, vuonna 1984. Ensimmäinen mestaruus pääkaupunkiseudun ulkopuolelle meni kuitenkin vasta 2001 Seinäjoki Crocodilesin voittaessa Vaahteramaljan. Muita pääkaupunkiseudun ulkopuolisia voittajia ovat Turku Trojans (2003), Porvoon Butchers (2005–2010, 2023) sekä Kuopio Steelers (2020–2022).  Kaudella 2025 Vaahteramalja pelataan Töölön jalkapallostadionilla.