stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Beate Meinl-Reisinger

| Beate Meinl-Reisinger |
| --- | --- |

NEOS:n puheenjohtaja
Edeltäjä:  Matthias Strolz
 23.6.2018–  
Kansanedustaja
 29.10.2013–2015, 2018–2025  
Vaalipiiri:  Wien 9
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. huhtikuuta 1978 (ikä 46)  Wien, Itävalta
Puoliso:  Paul Meinl
Lapset:  3
Tiedot
Puolue:  NEOS
Koulutus:  FM (2003)
Tutkinnot:  Donau-Universität Krems
Hallitus:  Christian Stockerin I hallitus 3.3.2025–
Salkku:  Eurooppa- ja kansainvälisten asioiden ministeri
Aiheesta muualla
Kotisivu
Beate Meinl-Reisinger (s. 25. huhtikuuta 1978, Wien) on itävaltalainen poliitikko, NEOS-puolueen puheenjohtaja ja 3. maaliskuuta 2025 lähtien Eurooppa- ja kansainvälisten asioiden ministeri. Hän on yksi puolueensa perustajajäsenistä. Aiemmin hän on kuulunut Itävallan kansanpuolueeseen (ÖVP).
Koulutus ja ammattiura

Meinl-Reisinger on suorittanut oikeustieteen maisterin tutkinnon Wienin yliopistossa sekä täydentävän EU-lain ja Euroopan talouden opintokokonaisuuden Kremsin yliopistossa.
Opintojensa jälkeen Meinl-Reisinger työskenteli vuosina 2005–2006 itävaltalaisen mepin Othmar Karasin avustajana. Tämän jälkeen hän työskenteli jonkin aikaa Itävallan kauppakamarin ”Naiset talouselämässä” -osaston vt. toiminnanjohtajana vuonna 2007 ja palasi vielä 2009–2010 kauppakamarin palvelukseen. Vuosina 2007–2009 hän työskenteli talous- ja työministeriössä, nais-, perhe- ja integraatioasioista vastaavan valtiosihteeri Christine Marekin alaisuudessa, ja vuosiksi 2010–2012 hän siirtyi Marekin myötä Wienin ÖVP:n hallintotehtäviin.
Poliittinen ura

Vuonna 2013 Meinl-Reisinger oli yhdessä samoin ÖVP-taustaisen Matthias Strolzin kanssa perustamassa uutta liberaalia NEOS-puoluetta, joka julisti pyrkivänsä eroon korruptiosta ja jähmettyneistä rakenteista. Saman vuoden vaaleissa Meinl-Reisinger sai mandaatin Itävallan parlamenttiin (kansallisneuvostoon) Wienin vaalipiiristä. Tästä paikasta hän luopui asettuessaan vuonna 2015 ehdolle Wienin osavaltion vaaleihin puolueensa kärkiehdokkaana ja edusti sitten puoluettaan Wienin kaupunginvaltuustossa (Gemeinderat) vuoteen 2018 saakka.
Keväällä 2018 Matthias Strolz luopui NEOS-puolueen johtajuudesta ja ehdotti tilalleen Meinl-Reisingeria, joka valittiin kesäkuussa ylivoimaisella enemmistöllä puolueen johtoon. Samana syksynä Meinl-Reisinger palasi parlamenttiin Strolzilta perimällään mandaatilla, jonka hän uusi vuosien 2019 ja 2024 parlamenttivaaleissa.
Syksyn 2024 vaalien jälkeen NEOS Meinl-Reisingerin johdolla oli neuvottelemassa koalitiohallituksesta ÖVP:n sekä sosiaalidemokraattien (SPÖ) kanssa mutta käytännössä kaatoi neuvottelut lähtemällä niistä tammikuun 2025 alussa: Meinl-Reisingerin mukaan toiset neuvottelijapuolueet eivät olleet osoittaneet riittävää uudistusvalmiutta eikä yhteistä näkemystä löytynyt. Kun tämän jälkeen vaalien voittajapuolueen, oikeistopopulistisen Itävallan vapauspuolueen (FPÖ) ja ÖVP:n neuvottelut olivat nekin kariutuneet, ÖVP, SPÖ ja NEOS palasivat neuvottelupöytään, ja ÖVP:n uuden johtajan Christian Stockerin johtama uusi hallitus nimitettiin 3. maaliskuuta 2025. Siinä Beate Meinl-Reisinger sai ulkoministerin (Eurooppa- ja kansainvälisten asioiden) salkun.
Tausta ja yksityiselämä

Beate Meinl-Reisinger on naimisissa tuomari Paul Meinlin kanssa, ja heillä on kolme tytärtä. Harrastuksikseen Meinl-Reisinger ilmoittaa lukemisen, taiteen ja kulttuurin seuraamisen, pyöräilyn ja vuorilla retkeilyn.
Naka-Meguro

Naka-Meguron kirsikankukkia Megurojoen varrella
Naka-Meguro
Naka-Meguro (jap. 中目黒, ’Keski-Meguro’) on Tokion kaupunginosa Meguron erillisalueella. Se sijaitsee Meguron pohjoisosassa Shibuyan eteläpuolella Megurojoen varrella. Naka-Meguro on läheisen Daikan’yaman ohella vaurasta asuin- ja liikealuetta, joka tunnetaan lukuisista pienistä ravintoloistaan, gallerioistaan ja vaate- ja sisustusliikkeistään. Keväisin maalis–huhtikuun vaihteessa puhkeavat kukkaan Megurojoen molemmin puolin kasvavat kirsikkapuut. Ne houkuttelevat paikalle joukoittain hanamia viettäviä tokiolaisia.
Naka-Meguron kaupunginosan pinta-ala on 0,89 neliökilometriä, ja se jakautuu viiteen osa-alueeseen, jotka on numeroitu Naka-Meguro 1-chōme–Naka-Meguro 5-chōme. Niissä on yhteensä 14 782 asukasta (helmikuussa 2025). Kaupunginosan väestötiheys on siten noin 16 600 asukasta neliökilometrillä.
Historia

Vielä 1900-luvun alkuun saakka Meguron alue oli maaseutua. Se alkoi kaupungistua 1920-luvulla suuren Kantōn maanjäristyksen jälkeen, ja Naka-Meguron rautatieasema, joka nimestään huolimatta sijaitsee Kami-Meguron kaupunginosan puolella, avattiin vuonna 1927. Tämän jälkeen alue kasvoi räjähdysmäisesti, ja sinne rakennettiin asuintaloja ja liikerakennuksia. Paikannimet Kami-Meguro (’Ylä-Meguro’), Naka-Meguro (’Keski-Meguro’) ja Shimo-Meguro (’Ala-Meguro’) ovat säilyneet sellaisinaan Edo-kauden kyläasutuksilta.
Kami-, Naka- ja Shimo-Meguron seutu on kehittynyt yläluokkaiseksi asuinalueeksi. Alue koki merkittäviä muutoksia 2000-luvun alussa, kun Naka-Meguron aseman ympärille rakennettiin korkeita tornitaloja ja vanhaa kaupunkirakennetta purettiin. Nykyisin kauniista kirsikkapuistaan tunnettu Megurojokikin oli aiemmin eri luonteinen ympäristö: joki tulvi rankkasateiden aikaan ja se saattoi ajoittain haista.
Kaupunkikuva ja rakennukset

Naka-Meguro sijaitsee Meguron erillisalueen pohjoisosassa Megurojoen varrella. Joki kulkee Musashinon ylängön ympäröimässä laaksossa. Sen länsipuolella kohoaa Suwayama-niminen kukkula. Alueella onkin jyrkkiä mäkiä. Naka-Meguron naapurikaupunginosia ovat idässä Mita, etelässä Meguro ja Nakachō, lännessä Yūtenji ja Kami-Meguro sekä pohjoisessa Shibuyan erillisalueen Ebisu-minami.
Naka-Meguron kaupunkikuvaa
Megurojoki syksyllä
Yūten-jin temppelin Jizōdō-halli
Chōsen-in-temppelin nykyveistostaiteen museo
Liikenne

Naka-Meguron kaupunginosan alueella ei ole rautatie- tai metrolinjoja, mutta kaupunginosan mukaan nimetty Naka-Meguron asema sijaitsee aivan sen pohjoispuolella Kami-Meguron kaupunginosassa. Asemaa palvelevat Tōkyū-rautatieyhtiön Tōyoko-linja ja Tōkyō metron Hibiya-linja.
Naka-Meguron läpi kulkee Megurojoen suuntaisesti kehätie Yamate-dōri eli Tokion prefektuurintie 317. Sen alla tunnelissa kulkee Tokion pääkaupunkimoottoritien kehälinja C2. Naka-Meguron pohjoisosassa Yamate-dōri risteää koilliseen Ebisun suuntaan johtavan Komazawa-dōrin eli prefektuurintien 416 kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Naka-Meguro Wikimedia Commonsissa
| n k Meguron erillisalue |
| --- | --- | --- |
| Meguron alue |  Aobadai  Gohongi  Higashiyama  Kami-Meguro  Komaba  Meguro  Mita  Nakachō  Naka-Meguro  Ōhashi  Shimo-Meguro  Yūtenji  |  |
| Hibusuman alue |  Chūōchō  Haramachi  Higashigaoka  Himon’ya  Jiyūgaoka  Kakinokizaka  Meguro-honchō  Midorigaoka  Minami  Nakane  Ōokayama  Senzoku  Tairamachi  Takaban  Yakumo  |  |
Fjodor Duz-Hotimirski

Fjodor Duz-Hotimirski
Fjodor Ivanovitš Duz–Hotimirski (ven. Фёдор Иванович Дуз-Хотимирский, ukr. Федір Іванович Дуз-Хотимирський, Fedir Ivanovytš Duz-H’otymyrskyi; 26. syyskuuta 1879 Tšernihiv, Ukraina – 6. marraskuuta 1965 Moskova) oli ukrainalainen ja neuvostoliittolainen shakinpelaaja.
Nuoruudessaan Duz-Hotimirski voitti neljästi Kiovan mestaruuden (1900, 1902, 1903, 1906). Pietarin mestaruuden hän voitti 1910 ja 1911 (jaettu). Vuonna 1931 hän voitti shakin uzbekistaninmestaruuden. Vuonna 1950 hän sai kansainvälisen mestarin arvonimen.
Luettelo televisiosarjan Emmerdale jaksoista

Tämä on luettelo Emmerdale -televisiosarjan Suomessa esitetyistä jaksoista.
Esitysvuosi 2005

| Nimi | Ensiesitys |
| --- | --- |
Ilta Gabbyn seurassa: 11. huhtikuuta 2005
Housut kintuissa: 12. huhtikuuta 2005
Mies ilman yösijaa: 13. huhtikuuta 2005
Debbien tärkeä päivä: 14. huhtikuuta 2004
Kuin samasta puusta: 15. huhtikuuta 2005
Totuus paljastuu, osa 1/2: 18. huhtikuuta 2005
Totuus paljastuu, osa 2/2: 19. huhtikuuta 2005
Järistysten tauottua: 20. huhtikuuta 2005
Tyttöjen vapaailta: 21. huhtikuuta 2005
Saneluratkaisu: 25. huhtikuuta 2005
Harkinta-aika: 26. huhtikuuta 2005
Pitkin hampain: 27. huhtikuuta 2005
Erottamattomat: 28. huhtikuuta 2005
Viimeinen ilta: 29. huhtikuuta 2005
Lähtöpäivän tapahtumat: 2. toukokuuta 2005
Päivä isän kanssa: 3. toukokuuta 2005
Johtuu ehkä geeneistä: 4. toukokuuta 2005
Jotain on tapahduttava: 5. toukokuuta 2005
Salaliittolaiset: 6. toukokuuta 2005
Tartu hetkeen!: 9. toukokuuta 2005
Kylmä suihku: 10. toukokuuta 2005
Kynttilöiden valossa: 11. toukokuuta 2005
Paluu arkeen: 12. toukokuuta 2005
Lähestymiskielto?: 13. toukokuuta 2005
Esitysvuosi 2014

| Jakso | Nimi | Ensiesitys | Ikäraja- ja   sisältömerkinnät |
| --- | --- | --- | --- |
| 6454. | Periksiantamaton ja pitkävihainen | 17. marraskuuta 2014 |  |
| 6455. | Kavala kikka | 17. marraskuuta 2014 |  |
| 6456. | Äiti karkuteillä | 18. marraskuuta 2014 |  |
| 6457. | Kättä päälle | 18. marraskuuta 2014 |  |
| 6458. | Irtioton tarpeessa, osa 1/2 | 19. marraskuuta 2014 |   |
| 6459. | Irtioton tarpeessa, osa 2/2 | 19. marraskuuta 2014 |  |
| 6460. | Syyllisyyden painama | 20. marraskuuta 2014 |  |
| 6461. | Kahden morsion mies | 20. marraskuuta 2014 |  |
| 6462. | Vaakamambo voi odottaa! | 21. marraskuuta 2014 |   |
| 6463. | Saamaton sulhanen | 24. marraskuuta 2014 |  |
| 6464. | Loppuun ajettu, osa 1/2 | 24. marraskuuta 2014 |  |
| 6465. | Loppuun ajettu, osa 2/2 | 25. marraskuuta 2014 |  |
| 6466. | Uskomattomia uutisia | 25. marraskuuta 2014 |   |
| 6480. | Pallo hukassa, Paddy? | 5. joulukuuta 2014 |  |
| 6481. | Rakastan, mutten sitä tunnusta | 8. joulukuuta 2014 |  |
| 6482. | Nainen, jolle ei sanota ei | 8. joulukuuta 2014 |  |
| 6483. | Viiniä ja vaiettuja tunteita | 9. joulukuuta 2014 |    |
| 6484. | Viimeinen tilaisuus onneen? | 9. joulukuuta 2014 |  |
| 6485. | Hätää kärsimässä | 10. joulukuuta 2014 |   |
| 6486. | Älkää viekö kunniaani! | 10. joulukuuta 2014 |   |
| 6487. | Omin avuin | 11. joulukuuta 2014 |  |
| 6488. | Brendan kriisi, osa 1/2 | 11. joulukuuta 2014 |   |
| 6489. | Brendan kriisi, osa 2/2 | 12. joulukuuta 2014 |   |
| 6490. | Huonoja uutisia | 15. joulukuuta 2014 |   |
| 6491. | Vapaiden miesten kerhohuone | 15. joulukuuta 2014 |   |
| 6492. | Vanhus karkuteillä | 16. joulukuuta 2014 |   |
| 6493. | Paddy, parjattu miespolo | 16. joulukuuta 2014 |   |
| 6494. | Brendan tuomio, osa 1/2 | 17. joulukuuta 2014 |  |
| 6495. | Brendan tuomio, osa 2/2 | 17. joulukuuta 2014 |   |
| 6496. | Herran haltuun? | 18. joulukuuta 2014 |   |
| 6497. | Eläinlääkäri epäilyksen alla | 18. joulukuuta 2014 |   |
| 6498. | Syytöksiä ja selontekoa | 19. joulukuuta 2014 |   |
| 6499. | Möyhennystä vartova marionetti | 19. joulukuuta 2014 |   |
| 6500. | Avioliitto vaakalaudalla, osa 1/2 | 22. joulukuuta 2014 |  |
| 6501. | Avioliitto vaakalaudalla, osa 2/2 | 22. joulukuuta 2014 |  |
| 6502. | Mustasukkainen räjähdys | 23. joulukuuta 2014 |   |
| 6503. | Hiljaiset seinät | 23. joulukuuta 2014 |  |
| 6504. | Oikea mies hommaan | 24. joulukuuta 2014 |  |
| 6505. | Salaisuus väärissä käsissä | 24. joulukuuta 2014 |  |
| 6506. | Taakka sydämellä, osa 1/2 | 25. joulukuuta 2014 |  |
| 6507. | Taakka sydämellä, osa 2/2 | 25. joulukuuta 2014 |  |
| 6508. | Rehellisyys on suhteellista | 29. joulukuuta 2014 |  |
| 6509. | Vanhoja ja uusia kaunoja | 29. joulukuuta 2014 |   |
| 6510. | Itsesäälissä vellova tyranni | 30. joulukuuta 2014 |  |
| 6511. | Piikki lihassa | 30. joulukuuta 2014 |  |
| 6512. | Piruilijan otteessa, osa 1/2 | 31. joulukuuta 2014 |  |
| 6513. | Piruilijan otteessa, osa 2/2 | 31. joulukuuta 2014 |   |
Esitysvuosi 2021

| Jakso | Nimi | Ensiesitys | Ikäraja- ja   sisältömerkinnät |
| --- | --- | --- | --- |
| 8614. | Lohduttava syleily | 1.1.2021 |  |
| 8615. | Illallinen uusiksi | 1.1.2021 |  |
| 8616. | Kootut selitykset, osa 1/2 | 4.1.2021 |  |
| 8617. | Kootut selitykset, osa 2/2 | 4.1.2021 |  |
| 8618. | Suuren päätöksen edessä, osa 1/2 | 5.1.2021 |  |
| 8619. | Suuren päätöksen edessä, osa 2/2 | 5.1.2021 |  |
| 8620. | Täystyrmäys | 6.1.2021 |  |
Juha Roiha

Ilkka Kylävaara ja Juha Roiha
Juha Tapani Roiha (s. 1955) on suomalainen radio- ja televisiotoimittaja, joka on vuodesta 2009 työskennellyt Yle TV1:n Puoli seitsemän -makasiiniohjelman toimittajana. Sitä ennen Roiha työskenteli Yle Radio Suomessa, jossa hän toimitti muun muassa kirjallisuusohjelmaa Roihan kirja.
Yleisradion Radiomafia-kanavan juontajana ja toimittajana Roiha toimi koko kanavan olemassaolon ajan. Hän ja Tero Liete juonsivat 1. kesäkuuta 1990 kanavan ensimmäistä lähetystä, aamuohjelmaa Herätysjuhla, jonka aluksi Roiha lausui kanavan aloitussanat "Hyvää huomenta, tämä on Radiomafian taajuus". Ennen kanavan lakkauttamista 12. tammikuuta 2003 Roiha oli mukana muun muassa ohjelmissa Pressiklubi sekä Ulmanen & Roiha, jonka toisena juontajana oli Kai Ulmanen. Loimaalla syntynyt Roiha aloitti toimittajan uransa työskentelemällä Turun ylioppilaslehden päätoimittajana. Radiouransa hän aloitti 1980-luvulla Yleisradion maakuntaradio Turun Radiossa juontaen myös Rockradiota ja Yöradiota.
Roiha toimi kaunokirjallisuuden Finlandia-palkinnon valitsijalautakunnan puheenjohtajana vuonna 2016. Hän on Heinäveden Valamon luostarin tukiyhdistyksen Valamon Ystävät ry:n puheenjohtaja vuodesta 2020 alkaen.
Teokset

Yksi aina valvoo.  Helsinki:  Tammi, 2022.  ISBN 978-952-04-3944-6
Kang Chol-Hwan

Kang Chol-Hwan ja George W. Bush vuonna 2005
Kang Chol-Hwan (s. 1967/1968) on tunnetuimpia Pohjois-Koreasta loikanneita. Hän joutui perheensä kera 9-vuotiaana lapsena Yodokin keskitysleirille, jolta hän vapautui 10 vuoden kuluttua, 19-vuotiaana. Syynä oli aiemmin Japanissa asuneeseen ja siellä yritystoiminnalla vaurastuneeseen isoisään kohdistettu poliittinen vaino. Kang Chol-Hwanin työhön keskitysleirillä kuului muun muassa kuolleiden hautaaminen. Kidutus, kuolema ja nälkä olivat arkipäivää. Kang pakeni vuonna 1992 Kiinaan ja sieltä Etelä-Koreaan.
Kang Chol-Hwan on julkaissut kokemuksistaan kirjan Pjongjangin akvaariot (The Aquariums of Pyongyang, 2000), jota hän työsti yhteistyössä ranskalaisen Pierre Rigoulot'n kanssa.
Ensimmäinen matka

| Ensimmäinen matka Matka Tokioon Tokyo Story> Tōkyō Monogatari |
| --- | --- |
 Japanilainen elokuvajuliste
Ohjaaja:  Yasujirō Ozu
Käsikirjoittaja:  Kōgo Noda Yasujirō Ozu
Tuottaja:  Takeshi Yamamoto
Säveltäjä:  Kojun Saitō
Kuvaaja:  Yuuharu Atsuta
Leikkaaja:  Yoshiyasu Hamamura
Pääosat:  Chishu Ryu Chieko Higashiyama Setsuko Hara
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Japani
Tuotantoyhtiö:  Shochiku
Levittäjä:  Netflix
Kesto:  136 min.
Alkuperäiskieli:  japani
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ensimmäinen matka, esitetty myös nimellä Matka Tokioon (東京物語 Tōkyō Monogatari) on japanilaisen Yasujirō Ozun ohjaama elokuva vuodelta 1953.  Se kertoo vanhasta pariskunnasta, joka matkustaa Tokioon aikuisten lastensa luokse mutta joutuu huomaamaan, että lapsilla on niin paljon puuhaa omissa asioissaan, ettei heillä ole aikaa vanhemmilleen.
Elokuvaa on usein pidetty Ozun mestariteoksena, ja yhtenä kaikkien aikojen parhaista elokuvista.
Tarina

Ikääntyneet vanhemmat Shukichi (Chishu Ryu) ja Tomi Hirayama (Chieko Higashiyama), jotka ovat kotoisin pienestä eteläjapanilaisesta Onomichin rannikkokaupungista, lähtevät käymään kiireisten lastensa luokse Tokioon ja Osakaan. Heidän luonaan asuu enää nuorimmainen, naimaton tytär, opettaja Kyoko (Kyoko Kagawa).
Päästyään perille Tokioon pariskunta huomaa, ettei lapsilla ole aikaa heille. Vanhempi pojista Koichi (So Yamamura) on paikallinen lastenlääkäri, ja hänen perheessään on kaksi poikaa. Tytär Shige (Haruko Sugimura) on kampaaja. Lapset haluaisivat olla vanhempiensa kanssa ja ovatkin jossain määrin, mutta heillä on oma elämä, työ ja perhe, joiden välillä heidän on vaikea tasapainotella. Vain pariskunnan leskeksi jäänyt miniä Noriko (Setsuko Hara) näkee heidän viihdyttämisekseen paljon vaivaa.  Hän vie heidät kiertoajelulle ympäri Tokiota.
Koichi ja Shige maksavat vanhemmilleen halvan loman kylpylässä Atamissa, mutta vanhemmat palaavat, koska hotellin vilkas yöelämä häiritsee heidän untaan. Isä Shukichi jää Shigen luoksen ja tapaa vanhoja tuttavia, kun taas äiti Tomi menee Norikon luokse. Tomi neuvoo Norikoa menemään uudestaan naimisiin, sillä tämän mies, heidän sodassa kaatunut poikansa on ollut kuolleena jo kahdeksan vuotta.
Kun pariskunta huomaa, että lapset ovat kiireisiä, he lähtevät kotiin. Matkalla he poikkeavat nuoremman poikansa Keizon (Shiro Osaka) luokse Osakaan, mutta sieltä lähdettäessä Tomi sairastuu junassa. Kun he pääsevät Onomichiin, Tomin sairaus kääntyy vakavaksi. Saatuaan sähkeen Koichi, Shige ja Noriko rientävät Onomichiin  katsomaan Tomia, joka pian kuolee. Keizo tulee myöhässä, sillä hän on ollut työmatkalla eikä ole siksi päässyt heti lähtemään.
Hautajaisten jälkeen Koichi, Shige ja Keizo päättävät palata heti kotiin, sillä työt odottavat Osakassa ja Tokiossa. Vain Noriko jää isän seuraksi. Heidän lähdettyään Kyoko valittaa Norikolle, että he ovat itsekkäitä ja ajattelemattomia, mutta Noriko selittää, että jokaisella on oma elämänsä elettävänään ja että lapset väistämättä etääntyvät vanhemmistaan.
Kun Kyoko on lähtenyt kouluun, Noriko sanoo apelleen, että hänen on lähdettävä iltapäivällä Tokioon. Shukichi huomauttaa hiukan vinosti, että miniä, joka ei ole sukulainen, kohteli heitä parhaiten heidän Tokion-vierailullaan. Hän antaa Norikolle muistoksi Tomin kellon ja neuvoo häntä menemään uudestaan naimisiin. Lopussa Norikon juna kiitää Onomichista takaisin Tokioon, ja Kyoko ja Shukichi jäävät kahdestaan.
Elokuvallinen tyyli

Kuten muutkin Ozun äänielokuvat, myös Ensimmäinen matka on rytmiltään hidas – tai kuten David Bordwell mieluummin sitä kuvailee, ”rauhallinen”. Tärkeitä tapahtumia ei aina esitetä, vaan ne paljastuvat myöhemmin vuoropuhelussa. Tätä tekniikkaa sanotaan elliptiseksi kerronnaksi. Ozu ei esimerkiksi kuvaa äidin ja isän matkaa Tokioon. Ozu käyttää omaperäistä kuvaustyyliä, josta usein käytetään nimitystä ”tatami-matto”-otto, jossa kamera on alhaalla eikä juuri liiku. Elokuvakriitikko Roger Ebert toteaa kuivasti, että elokuvassa kamera kääntyy kerran pois pysyvästä kuvakulmasta, mikä on Ozulle ”enemmän kuin tavallista”.
Vastaanotto

Ensimmäinen matka on elokuvalehti Sight & Soundin ohjaajille ja kriitikoille kymmenen vuoden välein tekemissä kyselyissä ollut kaksi kertaa elokuvahistorian merkittävimpien elokuvien joukossa. Se oli kriitikkojen listalla kolmantena vuonna 1992 ja viides 2002. Halliwell’s Film Guidesin entinen toimittaja John Walker sijoittaa elokuvan julkaisemalleen tuhannen parhaan elokuvan listalle. Elokuva kuuluu myös elokuvakriitikko Derek Malcolmin listalle The Century of Films, jossa hän arvioi taiteellisesti tai kulttuurisesti merkittävät elokuvat, ja Time listaa sen omassa sadan elokuvan luettelossaan. Roger Ebertillä se on hänen sarjassaan merkittävät elokuvat, ja Paul Schraderin elokuvakaanonissa sen osuudessa ”Gold”, johon kuuluu 20 hienointa elokuvaa. Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa teki kukin luettelon kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Ensimmäinen matka oli mukana heistä kahdeksantoista listalla. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen kolmanneksi parhaaksi ei-englanninkieliseksi elokuvaksi, edellään vain Seitsemän samuraita ja Polkupyörävaras. Vuonna 2023 elokuva esitettiin uudelleen elokuvateatteri Orionissa Yasujirô Ozun 120-vuotispäivän kunniaksi. Episodin Jussi Huhtala antoi tuolloin elokuvalle täydet viisi tähteä, kehuen etenkin sen minimalismia.
Elokuvan ovat entistäneet ja julkaisseet kahden dvd:n pakettina The Criterion Collection (DVD aluekoodi 1) ja Tartan Video (DVD aluekoodi 2).
Aiheesta muualla

Ensimmäinen matka Elonet.
Ensimmäinen matka Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Ensimmäinen matka AllMoviessa. (englanniksi)
東京物語 (Tokyo Monogatari) Japanese Movie Database. (japaniksi)
Criterion Collection, David Bordwellin essee (englanniksi)
FilmGoer (Arkistoitu – Internet Archive)
Valta, Juho: Ajan kulut – käsittelyssä ”Tokyo Story” (1953). Monokkeli.com. 11.2.2012. Arkistoitu 27.4.2013.
Japanilainen elokuvajuliste.
Kahden pyhän moskeijan suojelija

Kahden pyhän moskeijan suojelija (arab. خَادِمُ ٱلْحَرَمَيْنِ ٱلشَّرِيفَيْنِ Khādim al-Ḥaramayn aš-Šarīfayn ) on islamilaisissa monarkioissa käytössä oleva korkea-arvoinen titteli. Kahdella pyhällä moskeijalla viitataan muslimien kahteen pyhimpään moskeijaan: Masjid al-Haram (Mekka) ja Masjid al-Nabawi (Medina).
Saladinin uskotaan olleen ensimmäinen titteliä käyttänyt henkilö. Aikaisemmin sitä ovat käyttäneet myös Osmanivaltakunnan sulttaanit, joista ensimmäisenä sulttaanina sitä käytti Selim I. Nykyään titteliä käyttävät Saudi-Arabian kuninkaat.
Luettelo kahden pyhän moskeijan suojelijoista > Aijubidin hallitsijat

Saladin  (Ṣalāḥ ad-Dīn Yūsuf ibn Ayyūb, 1137–1193)
Luettelo kahden pyhän moskeijan suojelijoista > Mameluk-sulttaanit (1250–1517)

Baḥrī (turkkilaiset) mamelukit (1250–1382)
Shajar al-Durr (hallituskausi:1250)
Izz ad-Din Aybak (v. 1250–1257)
Nur ad-Din Ali (hallituskausi:1257–1259)
Saif ad-Din Qutuz (v. 1259–1260)
Baibars (hallituskausi:1260–1277)
Al-Said Barakah (hallituskausi:1277–1279)
Solamish (hallituskausi:1279)
Qalawun (hallituskausi:1279–1290)
Al-Ashraf Khalil (hallituskausi:1290–1293)
An-Nasir Muhammad (1. hallituskausi: 1293–1294)
Kitbugha (hallituskausi:1294–1296)
Lajin (hallituskausi:1296–1299)
An-Nasir Muhammad (2. hallituskausi: 1299–1309)
Baybars al-Jashnakir (hallituskausi:1309–1310)
An-Nasir Muhammad (3. hallituskausi: 1310–1341)
Sayf ad-Din Abu Bakr (hallituskausi:1341)
Ala'a ad-Din Kujuk (hallituskausi:1341–1342)
Al-Nāṣir Aḥmad (hallituskausi:1342)
Imad ad-Din Abu'l Fida Isma'il (hallituskausi:1342–1345)
Sayf ad-Din Sha'ban (hallituskausi:1345–1346)
Sayf ad-Din Hajji (hallituskausi:1346–1347)
An-Nasir Hasan (1. hallituskausi: 1347–1351)
Salah ad-Din Salih (hallituskausi:1351–1354)
An-Nasir Hasan (2. hallituskausi: 1354–1361)
Salah ad-Din Muhammad (hallituskausi:1361–1363)
Zayn ad-Din Sha'ban (hallituskausi:1363–1377)
Ala'a ad-Din Ali (hallituskausi:1377–1381)
Salah ad-Din Hajji (1. hallituskausi: 1381–1382)
Burjī (tšerkessit) mamelukit (1382–1517)
Barquq (1. hallituskausi: 1382–1389; 2. hallituskausi: 1390–1399)
Nasir ad-Din Faraj (hallituskausi:1399–1412)
Izz ad-Din Abd al-Aziz (hallituskausi:1405)
Barsbay (hallituskausi:1422–1438)
Jaqmaq (hallituskausi:1438–1453)
Sayf ad-Din Inal (v. 1453–1461)
Khushqadam (n. 1461–1467)
Sayf ad-Din Bilbay (v. 1467)
Timurbugha (hallituskausi:1467–1468)
Qaitbay (v. 1468–1496)
Muhammad (n. 1496–1498; jälleen 1498–1500)
Qansuh al-Ghawri (hallituskausi:1501–1516)
Tuman Bay II (hallituskausi:1516–1517)
Luettelo kahden pyhän moskeijan suojelijoista > Ottomaanien sulttaanit (1517–1924)

Kaikki ottomaanien sulttaanit mamelukien valloituksesta vuonna 1517 kalifaatin lakkauttamiseen vuonna 1924 kantoivat arvonimeä "Kahden pyhän moskeijan suojelija". Merkittäviä hallitsijoita vuoden 1517 jälkeen ovat:
Selim I (hallituskausi:1512–1520) – valloitti Mameluk-sulttaanikunnan vuonna 1517
Suleiman I (n. 1520–1566)
Selim II (hallituskausi:1566–1574)
Murad III (hallituskausi:1574–1595)
Mehmed III (hallituskausi:1595–1603)
Ahmed I (hallituskausi:1603–1617)
Mustafa I (1. hallituskausi: 1617–1618; 2. hallituskausi: 1622–1623)
Osman II (hallituskausi:1618–1622)
Murad IV (hallituskausi:1623–1640)
Ibrahim I (n. 1640–1648)
Mehmed IV (hallituskausi:1648–1687)
Suleiman II (n. 1687–1691)
Ahmed II (n. 1691–1695)
Mustafa II (hallituskausi:1695–1703)
Ahmed III (hallituskausi:1703–1730)
Mahmud I (n. 1730–1754)
Osman III (hallituskausi:1754–1757)
Mustafa III (hallituskausi:1757–1774)
Abd-ul-Hamid I (n. 1774–1789)
Selim III (hallituskausi:1789–1807)
Mustafa IV (hallituskausi:1807–1808)
Mahmud II (n. 1808–1839)
Abd-ul-Mejid (n. 1839–1861)
Abdulaziz (n. 1861–1876)
Murad V (hallituskausi:1876)
Abdul Hamid II (n. 1876–1909)
Mehmed V (n. 1909–1918)
Mehmed VI (n. 1918–1922)
Abdulmejid II (kalifi: 1922–1924) – viimeinen ottomaanien kalifi, varsinainen suojelija kalifaatin lakkautukseen asti