stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mansour Abbas

| Mansour Abbas |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. huhtikuuta 1974 (ikä 50) Maghar, Israel
Kansalaisuus:  Israel
Poliitikko
Puolue:  Yhdistynyt arabilista
Asema:  kansanedustaja (2019–)
Mansour Abbas (arab. منصور عباس‎, Manṣūr ‘Abbās, hepr. ‏מנסור עבאס‎, Mansur Abas; s. 22. huhtikuuta 1974) on israelilainen poliitikko, kansallisuudeltaan arabi, joka on istunut kansanedustajana Israelin parlamentissä Knessetissä vuodesta 2019 lähtien yhdistyneen arabilistan edustajana.
Abbas syntyi Magharissa pohjois-Israelissa. Hän valmistui hammaslääkäriksi Jerusalemin heprealaisesta yliopistosta; ammattinsa lisäksi hän toimii imaamina tiberiaslaisessa moskeijassa. Vuonna 2018 hänet valittiin Ra’am-puolueen eli yhdistyneen arabilistan johtajaksi, ja vuonna 2019 hänet valittiin Knessetiin.
Vuonna 2021 Abbasin Ra’am-puolue liittyi Naftali Bennettin ja Yair Lapidin johtamaan hallituskoalitioon. Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun arabipuolue on mukana Israelin hallituskoalitiossa.
Abbasia on laajalti luonnehdittu islamistiksi ja konservatiiviksi. Hän pitää itseään ensisijaisesti israelilaisena. Juutalaispuolueista hän sanoo olevansa lähempänä ortodoksijuutalaisia puolueita kuin vasemmisto- ja liberaalipuolueita. Hän on vastustanut seksuaalivähemmistöjen oikeuksia parantavaa lainsäädäntöä ja kannattaa eheytyshoitoja. Hän kannattaa kahden valtion ratkaisua, arabien ja juutalaisten välistä yhteistyötä sekä arabien parempaa integrointia Israelin yhteiskuntaan. Hän ei vastusta Israelin luonnetta juutalaisvaltiona, eikä Israel hänen mukaansa harjoita apartheid-politiikkaa.
Margit von Bonsdorff-Edgren

Margit von Bonsdorff-Edgren (10. kesäkuuta 1891 Tampere – 1. helmikuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen filosofian maisteri, opettaja ja Suomen ruotsalaisen naisliiton Svenska Kvinnoförbundetin puheenjohtaja.
Margit von Bonsdorff-Edgrenin isä oli professori Carl von Bonsdorff. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingissä 1909 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1913.
Margit von Bonsdorff oli opettajana eri kouluissa Turussa ja sitten Helsingissä. Hänestä tuli vuonna 1919 uuden ruotsalaisen tyttökoulun johtaja mutta hän luopui tästä toimesta mennessään 1923 naimisiin Anders Egrenin kanssa.
Margit von Bonsdorff-Edgren oli pohjoismaisten naisyhdistysten yhteisjärjestön suomalaisen komitean sihteerinä 1916–1937 ja vuodesta 1937 alkaen hän toimi komitean puheenjohtajana. Hän oli Suomen ruotsalaisen naisliiton keskushallituksen jäsen vuodesta 1929 ja liiton puheenjohtaja 1937–1939.
Margit von Bonsdorff-Edgren kuoli pitkällisen sairauden jälkeen 47-vuotiaana helmikuun alussa 1939.
Margaret Cho

| Margaret Cho |
| --- | --- |
 Margaret Cho vuonna 2009.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Margaret Moran Cho
Syntynyt: 5. joulukuuta 1968 (ikä 55)  San Francisco, Kalifornia
Aiheesta muualla
margaretcho.com
IMDb 
Margaret Moran Cho (s. 5. joulukuuta 1968 San Francisco, Kalifornia) on yhdysvaltalainen stand up -koomikko ja näyttelijä.
Cho on korealaisten maahanmuuttajien jälkeläinen. Hän on parhaiten tunnettu sosiaalisesti ja poliittisesti kriittisestä sekä rotu- ja seksuaalivähemmistöjä käsittelevästä stand upistaan. Lisäksi hän on tehnyt uraa näyttelijänä, sanoittajana ja säveltäjänä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Margaret Chon virallinen sivusto
Margaret Chan

Margaret Chan
Margaret Chan Fung Fu-chun (kiin.: 陳馮富珍; Jyutping: Can4 Fung4 Fu3-zan1; s. 1947 Brittiläinen Hongkong) on hongkongilainen lääkäri, joka oli Maailman terveysjärjestö WHO:n pääjohtaja 2007–2017. Hänet nimitettiin tehtävään 9. marraskuuta 2006 edellisen johtaja Lee Jong-wookin kuoltua keväällä 2006.
Aiemmin Chan on työskennellyt Hongkongin terveysministeriön johtajana (1994–2003) ja WHO:n hallinnossa yleisvaarallisen influenssan osaston johtajana ja sen jälkeen apulaispääjohtajana (2003–2006).
Chan opiskeli Kanadassa Länsi-Ontarion yliopistossa, jossa hän suoritti kandidaatin tutkinnon (B.A.) 1973 ja lääketieteen tutkinnon (M.D.) 1977. Vuonna 1985 Chan suoritti lisäksi maisterin tutkinnon (master of science) kansanterveystieteestä Singaporen kansallisessa yliopistossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Margaret Chan Wikimedia Commonsissa
Verh’ovna Radan puhemies

| Verh’ovna Radan puhemies |
| --- | --- |
 Голова Верховної Ради
 
 
 Nykyinen Ruslan Stefantšuk 8. lokakuuta 2021 lähtien
Nimittäjä:  Verh’ovna Rada
Perustettu:  1991
Ensimmäinen:  Leonid Kravtšuk
Verh’ovna Radan puhemies (ukr. Голова Верховної Ради, Holova Verh’ovnoji Rady) on Ukrainan parlamentin eli Verh’ovna Radan puheenjohtaja. Puhemies valitaan kansanedustajien joukosta.
Puhemiehenä on 8. lokakuuta 2021 lähtien toiminut Ruslan Stefantšuk.
Tehtävät

Puhemiehen virasta säädetään Ukrainan perustuslain 88. artiklassa, jonka nojalla Verh’ovna Radan edustajat valitsevat keskuudestaan puhemiehen ja kaksi varapuhemiestä. Puhemies
johtaa Verh’ovna Radan kokouksia;
organisoi Verh’ovna Radan työtä ja koordinoi sen elinten toimintaa;
allekirjoittaa Verh’ovna Radan hyväksymät lait;
edustaa Verh’ovna Radaa suhteissa muiden valtiollisten elinten ja muiden maiden valtiollisten elinten kanssa;
organisoi Verh’ovna Radan henkilökunnan työtä.
Puhemies toimii väliaikaisena valtionpäämiehenä rajoitetuin valtaoikeuksin ennen presidentinvaaleja, jos istuva presidentti on poistettu virastaan.
Luettelo puhemiehistä ja varapuhemiehistä

| Nro | Puhemies | Puhemies | Virassa | Puolue | 1>  varapuhemies | 2>  varapuhemies |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Leonid Kravtšuk | 24. elokuuta 1991– 5. joulukuuta 1991 | sitoutumaton | Ivan Pljuštš | Volodymyr Hrynov |
| 2 |  | Ivan Pljuštš | 5. joulukuuta 1991– 11. toukokuuta 1994 | sitoutumaton | Vasyl Durdynets | Volodymyr Hrynov |
| 3 |  | Oleksandr Moroz | 18. toukokuuta 1994– 7. heinäkuuta 1998 | sosialistinen puolue | Oleksandr Tkatšenko | Oleh Domin |
| 3 |  | Oleksandr Moroz | 18. toukokuuta 1994– 7. heinäkuuta 1998 | sosialistinen puolue | Oleksandr Tkatšenko | Viktor Musijaka |
| 4 |  | Oleksandr Tkatšenko | 7. heinäkuuta 1998– 21. tammikuuta 2000 | KPU | Adam Martynjuk | Viktor Medvedtšuk |
| 5 |  | Ivan Pljuštš | 1. helmikuuta 2000– 14. toukokuuta 2002 | Kansandemokraattinen puolue | Viktor Medvedtšuk | Stepan Havryš |
| 6 |  | Volodymyr Lytvyn | 28. toukokuuta 2002– 6. heinäkuuta 2006 | Yhtenäisen Ukrainan puolesta | Hennadi Vasyljev | Oleksandr Zintšenko |
| 6 |  | Volodymyr Lytvyn | 28. toukokuuta 2002– 6. heinäkuuta 2006 | Yhtenäisen Ukrainan puolesta | Adam Martynjuk | Oleksandr Zintšenko |
| 7 |  | Oleksandr Moroz | 6. heinäkuuta 2006– 4. joulukuuta 2007 | sosialistinen puolue | Adam Martynjuk | Mykola Tomenko |
| 8 |  | Arseni Jatsenjuk | 4. joulukuuta 2007– 12. marraskuuta 2008 | Meidän Ukrainamme | Adam Martynjuk | Mykola Tomenko |
| 8 |  | Arseni Jatsenjuk | 4. joulukuuta 2007– 12. marraskuuta 2008 | Meidän Ukrainamme | Oleksandr Lavrynovytš | Mykola Tomenko |
| 9 |  | Volodymyr Lytvyn | 9. joulukuuta 2008– 12. joulukuuta 2012 | kansallispuolue (Lytvynin blokki) | Oleksandr Lavrynovytš | Mykola Tomenko |
| 9 |  | Volodymyr Lytvyn | 9. joulukuuta 2008– 12. joulukuuta 2012 | kansallispuolue (Lytvynin blokki) | Adam Martynjuk | Mykola Tomenko |
| 10 |  | Volodymyr Rybak | 13. joulukuuta 2012– 22. helmikuuta 2014 | alueiden puolue | Ihor Kaljetnik | Ruslan Košulynskyi |
| 11 |  | Oleksandr Turtšynov | 22. helmikuuta 2014– 27. marraskuuta 2014 | Batkivštšyna | – | Ruslan Košulynskyi |
| 12 |  | Volodymyr Hroisman | 27. marraskuuta 2014– 14. huhtikuuta 2016 | Petro Porošenkon blokki | Andri Parubi | Oksana Syrojid |
| 13 |  | Andri Parubi | 14. huhtikuuta 2016– 29. elokuuta 2019 | kansanrintama | Iryna Heraštšenko | Oksana Syrojid |
| 14 |  | Dmytro Razumkov | 29. elokuuta 2019– 7. lokakuuta 2021 | Kansan palvelija | Ruslan Stefantšuk | Olena Kondratjuk |
| 15 |  | Ruslan Stefantšuk | 8. lokakuuta 2021– | Kansan palvelija | Oleksandr Kornijenko | Olena Kondratjuk |
Mansour bin Zayed al-Nahyan

Mansour bin Zayed al-Nahyan
Mansur bin Zayed bin Sultan bin Zayed bin Khalifa Al Nahyan (s. 20. marraskuuta 1970) on arabiemiirikuntalainen liikemies ja poliitikko. 
Hän on Yhdistyneiden Arabiemiraattien perustajan ja presidentin Zayid ibn Sultan Al Nahyanin poika. Mansur on ollut maan varapääministeri vuodesta 2009 lähtien, mutta hänen poliittinen toimintansa ei ole juuri näkynyt julkisuudessa.
Mansur tunnetaan ulkomailla etenkin Manchester City FC:n omistajana. Mansurin varallisuuden perustana on International Petroleum Investment Company -niminen öljy-yhtiö, mutta hän on sijoittanut varojaan taitavasti myös ulkomailla.
Osakesijoitusten lisäksi Mansur on ostanut loistojahteja, kalliita autoja, kuten Lamborghini Reventonin ja Ferrari Enzon, sekä ylenpalttisen luksushotellin  Emirates Palace.
Mansour Ojjeh

| Mansour Ojjeh> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. syyskuuta 1952
Kuollut: 6. kesäkuuta 2021 (68 vuotta)
Kansalaisuus:   Saudi-Arabia
Mansour Akram Ojjeh (arab. مَنْصُور أَكْرَم عُجَّة‎, Manṣūr ʾAkram ʿUjja; 25. syyskuuta 1952 – 6. kesäkuuta 2021) oli saudiarabialaissyntyinen ranskalainen liikemies, yrittäjä ja luxemburgilaisen TAG:n yhtiön omistaja. Hän omisti myös 15 % McLaren Groupista sekä 10 % Asprey ja Garrard jalokivialan yrityksistä.
Käännös suomeksi
Viha ja viikate

| Viha ja viikate Horna |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : kesä 2003, Boneyard Studios
 Julkaistu: 15. heinäkuuta 2003
 Tuottaja(t): Woodcut Records
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 15.39
 Levy-yhtiö: Woodcut Records
Hornan muut julkaisut
| Risti ja ruoska 2002 | Viha ja viikate 2003 | Black Metal Warfare 2004 |
Viha ja viikate on suomalaisen black metal -yhtyeen Hornan EP-levy. Se on julkaistu vuonna 2003 levymerkillä Woodcut Records.
Kappaleet

Viha ja viikate – 3.15
Ars Laternarum – 4.31
Mustasiipinen – 4.18
Kun 1000 kuuta on kiertänyt – 3.33
Kokoonpano

Corvus – laulu
Shatraug – kitara
Saturnus – kitara
Infection – kitara, basso
Gorthaur – rummut
Aiheesta muualla

Albumi Viha ja viikate Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Viha ja viikate discogs.com -sivustolla
Margit von Schoultz-Frankenhaeuser

Margit Florence Maria Frankenhaeuser (o.s. von Schoultz; 23. joulukuuta 1898 Kamenskoje, Venäjä – 21. heinäkuuta 1990 Turku) oli suomalainen toimittaja, kirjastonhoitaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija.
Frankenhaeuser tuli ylioppilaaksi Nya svenska samskolan i Helsingfors koulusta 1917. Hänellä oli opintoja historiallis-kielitieteellisellä osastolla Helsingin yliopistossa. Pankkivirkailijana hän oli 1919–1927 ja kirjastonhoitajana Hangossa 1951–1965. Hangonlehden toimituksessa Frankenhaeuser oli vuosina 1951–1971. Vuonna 1971 hän muutti Turkuun, jonka jälkeen hän toimi monta vuotta Åbo Akademin käsikirjoitusosastolla. Hän kirjoitti myös teatteriarvosteluja Turusta Hangonlehdelle.
Frankenhaeuser oli usean vuoden ajan myös radiopakinoitsijana. Hän osallistui innokkaasti yhdistystoimintaan. Hän aloitti ruotsinkielisten partiolaisten tukitoiminnan Hangossa ja oli monta vuotta rannikkopatteriston sotilaskotiyhdistyksen puheenjohtajana. Frankenhaeuser oli myös kaupunginvaltuuston ja kirkkovaltuuston jäsen. Taide kirjallisuus ja musiikki kiinnostivat häntä. Hän ehti julkaista kaksi runokokoelmaa. Viimeiset vuotensa Margit Frankenhaeuser vietti Hemmet-kodissa Turussa.
Frankenhaeuserin vanhemmat olivat insinööri Rune Georg Konstantin von Schoultz ja Ingrid Elisabet (o.s. Idestam). Frankenhaeuserin puoliso oli Constantin Frankenhaeuser vuosina 1927–1950. Margit Frankenhaeuser on haudattu Helsinkiin Hietaniemen hautausmaalle.
Teoksia

Allenast detta : dikter. Bro, Åbo 1943
Lysande skugga. Schildt, Helsingfors 1945
Marjo (laulaja)

Marjo
Marjoléne Morin, taiteilijanimeltään Marjo (s. 2. elokuuta 1953 Montreal) on kanadalainen rocklaulaja ja -lauluntekijä. Hän toimi alun perin lyhyesti sihteerinä, valokuvamallina ja näyttelijänä, mutta löysi kutsumuksensa laulamisesta. Vuosina 1979–1984 hän oli keulahahmona Corbeau-rockyhtyeessä, jonka suurin hitti oli "Illégal". Ensimmäisen sooloalbuminsa (Celle qui va) Marjo julkaisi vuonna 1988. Uusia albumeita on sittemmin seurannut.
Manssila

| Manssila Мансила, Mansila |
| --- | --- |

 Manssila
 Koordinaatit: 61°16′14″N, 32°10′30″E 
Valtio:  Venäjän federaatio
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Pitkärannan piiri
Kunta:  Salmi
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku (2011):  145
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Manssila (ven. Мансила, Mansila) on kylä Karjalan tasavallan Pitkärannan piirin Salmin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Aunuksen ja Värtsilän välisen A130-maantien varrella 23 kilometriä Salmin taajamasta kaakkoon. Kylässä on 145 asukasta (vuonna 2011).
Ennen talvi- ja jatkosotaa Manssila oli osa Salmin kuntaa Suomessa.
Kylässä toimii maitotila. Palveluja ovat kulttuuri- ja vapaa-ajankeskus kirjastoineen sekä kauppa.
Vepsäläinen (huonekaluliike)

| Vepsäläinen Oy |
| --- | --- |

Perustettu:  1956
Perustaja:  Kauko Vepsäläinen
Kotipaikka:  Espoo
Toimiala:  vähittäiskauppa
Tuotteet:  huonekalut ja sisustus
Liikevaihto:  53 milj. € (2013)
Henkilöstö:  172
Kotisivu:  www.vepsalainen.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vepsäläinen on suomalainen huonekalu- ja sisustusmyymäläketju, joka on keskittynyt valikoimassaan laadukkaaseen designiin. Yrityksen valikoimaan kuuluu niin kotimaista muotoilua kuin tunnettuja ulkomaisia merkkejä. Vepsäläisen myymiä nimekkäimpiä kotimaisia valmistajia ovat muun muassa Adea, Artek, Iittala, Interface, Muurame ja Woodnotes. Ulkomaisia huippubrändejä taas edustavat muun muassa Calligaris, Flos, Gubi, Fritz Hansen, Hästens, Jensen, Kartell, Knoll, Louis Poulsen, Natuzzi, Tempur ja Vitra. Tanskalaisen BoConceptin ja ranskalaisen Habitatin tuotteita Vepsäläinen myy franchising-periaatteella Suomessa.
Vepsäläinen on Suomen suurin design-kalusteita myyvä yritys. Ketjuun kuuluu parikymmentä myymälää eri puolella Suomea ja lisäksi yksi myymälä Tallinnassa sekä erilliset liikkeet Fritz Hansen Store, BoConcept Store, Hästens Store, Tempur Sleep Store sekä syksyllä 2019 Kampin kauppakeskukseen avattu Habitat Kamppi.
Vepsäläinen työllistää noin 185 työntekijää. Ketjun liikevaihto on kehittynyt viime vuosina positiivisesti. Vuonna 2020 se oli 57,3 milj. €. Nopeimmin ketju on kasvanut digitaalisissa kanavissa, joissa kasvuvauhti on ollut yli 100 prosentin vuositasoa.
Vepsäläinen toimii kivijalkaliikkeiden lisäksi myös verkkokauppana (www.vepsalainen.com). Lisäksi Tori.fi-palvelussa on Vepsäläinen Design Marketplace -osasto, jossa on myynnissä mallikappaleita, valikoimasta poistuvia kalusteita ja yksittäisiä alennettuja tuotteita.  Pari vuotta sitten avatun Vepsäläisen Design Market Placen kautta liikkuukin vuosittain jo miljoonien arvosta elämänkumppaneita, eli huonekaluja, jotka kestävät aikaa ja käyttöä.
Huonekalujen ja sisustustuotteiden myynnin lisäksi Vepsäläisen palveluihin kuuluvat sisustussuunnittelupalvelut sekä yritysasiakkaille tarjottavat projektimyynnin palvelut.
Historia

Vepsäläisen juuret ulottuvat aina vuoteen 1956 saakka, jolloin Kauko Vepsäläinen perusti huonekaluverhoomoon Helsinkiin Annankadulle.  Muutamaa vuotta myöhemmin, vuonna 1959, verhoomo laajeni, ja Fredrikinkadulle avattiin ensimmäinen Vepsäläisen huonekalumyymälä. Toinen liike aukesi vuonna 1966 Lappeenrantaan. Vuonna 1972 yrityksen Kalustekartanoksi kutsuttu päämyymälä avattiin Espoon Vanhakartanoon, Kehä III:n varrelle. Espoon liike on 10 000 neliön kokonaispinta-alallaan edelleen Suomen suurin ja pisimpään yhtäjaksoisesti samalla paikalla toiminut hallimyymälä. Myymäläpinta-alaa Espoon liikkeessä on noin 6 400 neliötä.
Kauko Vepsäläisen jälkeen yrityksen vetovastuu siirtyi 1990-luvun alussa hänen kolmelle pojalleen: Timo Vepsäläisestä tuli toimitusjohtaja, Matti Vepsäläisestä markkinointijohtaja ja Juha Vepsäläisestä talousjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja.
Veljekset luotsasivat yritystä vuoteen 2006, jolloin sen pääomistajaksi ja toimitusjohtajaksi tuli kalustealan pitkänlinjan yrittäjä Mauri Ikola. Vuonna 2010 yritys vietiin konkurssiin nimellä Päijät-Hämeen Laskenta Oy. Tuolloin konserniin kuuluivat myös Koti-Idea ja Toivematto.  Ketjun tarina jatkui Vepsäläisen brändin ja konseptin alla, ja ketjussa ja sen johdossa tehtyjen muutosten ansiosta ketjun taloudellinen tilanne on nykyään erittäin positiivisella tasolla.
Vepsäläinen nykyisin

Vaikeiden 2010-luvun alkuvuosien jälkeen yrityksen johtoon haluttiin tuoretta näkemystä, ja toimitusjohtajaksi valittiin vuonna 2017 mainostoimistotaustainen Jussi Lindholm. Ennen Vepsäläiselle siirtymistään Lindholm työskenteli Hasan & Patrnersin operatiivisena johtajana ja osakkaana ja oli useiden vuosien ajan ollut mukana tekemässä Vepsäläiselle markkinointia ja strategista suunnittelua.  Lindholm on sekä kotimaassa että maailmalla palkittu markkinoinnin osaaja, joka on tehnyt pitkän uran tunnettujen kotimaisten ja kansainvälisten brändien parissa.
Lindholmin lisäksi Vepsäläisen johtoryhmässä ovat nykyisin talousjohtaja Mona Leivo, ostojohtaja Marko Ikola, markkinointijohtaja Outi Lahtinen, järjestelmistä vastaava Mika Rusila ja projektimyynnistä vastaava Jari-Pekka Jokio, jolla on vuosien kokemus projektimyynnistä muun muassa Isku Interior Oy:ssa.  Johtoryhmään kuuluu lisäksi ketjun kivijalkaliiketoiminnasta ja asiakaskokemuksesta vastaava kaupallinen johtaja Jessica Nyholm-Silvennoinen, joka ennen Vepsäläiselle siirtymistään teki pitkän uran Stockmannilla, missä hän vastasi muun muassa Helsingin keskustan tavaratalon liiketoiminnasta.
Vepsäläisen slogan on jo vuodesta 2004 ollut ”Elämänkumppaneita tositarkoituksella”, millä kannustetaan ihmisiä tekemään sisustuksessa aikaa, käyttöä ja kulutusta kestäviä ratkaisuja. Kestokäyttökulttuurin puolesta, kertakäyttöisyyttä vastaan.  Tätä tukee myös vuonna 2013 lanseerattu Vepsäläisen kuluttajille tarjoama Nousukausirahoitus, jolla yhtiö pyrkii tuomaan laatudesignin kaikkien ulottuville. Nousukausirahoituksen markkinointikampanja keräsi kaksi arvostettua mainonnan Effie-palkintoa ja oli kaupallisesti menestys.
Tunnustusta on saanut myös Vepsäläisen Stadion-tuolin lanseeraus: sille myönnettiin alkuvuonna 2017 markkinointikilpailu Kultajyvän nimikkopalkinto.  Muotoilija Tapio Anttilan suunnitteleman Stadion-tuolin taustalla on ajatus antaa uusi elämä Olympiastadionin remontin yhteydessä ylijääneille katsomoistuimille. Rajatussa erikoiserässä vanhan stadion puupenkit saivat alleen metalliset jalat.
Vuonna 2019 Vepsäläinen ja Iittala lanseerasivat Stadin Leimu -valaisimen, joka kertoo Helsingin historiaa sen puisen jalkaosan kautta. Jalat on nimittäin tehty Helsingin Mechelininkadun varressa kasvaneiden lehmuksien rungoista. Jokaiseen jalkaan on kaiverrettu tarkat koordinaatit kohtaan, josta puu on peräisin. 50 valaisimen erikoiserä myytiin loppuun alle puolessa tunnissa. Seuraavana vuonna Vepsäläinen ja Iittala lanseerasivat Mansen Leimu -valaisimet, joiden jalkaosissa on käytetty Tampereen ratikkatyömaan alta kaadettuja Hämeenkadun lehmuksia.
Aiheesta muualla

Miss Suomi -ehdokkaat vierailulla Vepsäläisen Kalustekartanossa 1974. Yle Elävä arkisto.
Mansur Isajev

| Mitalit> Maa:  Venäjä.Miesten judo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Venäjä.Miesten judo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Venäjä.Miesten judo. Olympialaiset  | Maa:  Venäjä> Miesten judo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lontoo 2012 | -73 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Rotterdam 2009 | -73 kg |  |
Mansur Mustafajevitš Isajev (ven. Мансу́р Мустафа́евич Иса́ев, s. 23. syyskuuta 1986 Kiziljurt, Dagestan) on venäläinen judon olympiavoittaja. 172 senttimetriä pitkä ja 73 kilogrammaa painava pietarilaista Javara Nevaa edustava Isajev kilpailee alle 73-kiloisten sarjassa.
Isajev saavutti olympiakultaa vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta. Hän voitti finaalissa Japanin Riki Nakayan. MM-kilpailuista Isajevilla on pronssia vuoden 2009 kilpailuista Rotterdamista.
Isajevin valmentajana toimii Alexander Miller.
Vekaransalmen lossi

| Vekaransalmen lossi |
| --- | --- |
 Lossi rakenteilla olevan Vekaransalmen sillan vieressä
Tyyppi:  lossi
Lippuvaltio:   Suomi
Kotipaikka:  Sulkava
Omistaja:  FinFerries
Rakennustelakka:  Uudenkaupungin Työvene Oy
Vesillelasku:  1995
Tekniset tiedot
Pituus:  38,1 m
Leveys:  9,6 m
Syväys:  2,6 m
Autokapasiteetti:  n. 21
Lähteet:  
Vekaransalmen lossi oli Saimaan Vekaransalmessa Sulkavan kunnassa Virmutjoki–Sulkava seututietä 438 liikennöinyt lossi, joka yhdisti Ruokolahden ja Sulkavan. Vekaransalmella maantie ylitti Saimaan syväväylän, jonka syväys on vähintään 4,2 metriä.
Vekaransalmen lossin oli rakentanut Uudenkaupungin Työvene Oy vuonna 1995. Ennen Vekaransalmea lossi palveli Turun saaristossa. Lautan kantavuus oli 70 tonnia ja se otti kerrallaan enintään 21 henkilöautoa. Vekaransalmen virran leveys lauttapaikan kohdalla on 252 metriä.
Lossi lopetti liikennöinnin 16. lokakuuta 2019, kun Vekaransalmen silta avattiin liikenteelle.
Liikenne

Liikennemäärät vuonna 2011 Vekaransalmen kohdalla olivat noin 650 ajoneuvoa vuorokaudessa, josta raskaan liikenteen osuus oli noin 5 %. Kesäisin liikennemäärät olivat merkittävästi suuremmat, noin 900 ajoneuvoa vuorokaudessa, johtuen kesäasukkaista ja turisteista. Lossi liikennöi tarvittaessa ja kuljettaja piti työehtosopimuksen mukaiset tauot määräajoin. Vekaransalmen lossin käytöstä aiheutuvat kustannukset tienpitäjälle olivat vuonna 2011 yhteensä 960 000 euroa. Syväväyläliikenteen määrä Vekaransalmen kohdalla on noin 800–1000 alusta vuodessa. Vekaransalmen kautta uitetaan noin 0,7–1,0 miljoonaa kuutiometriä puuta vuodessa.
Siltahanke

Pohjois-Savon ely-keskus käynnisti keväällä 2012 tiesuunnitelman Vekarasalmen lossin korvaamiseksi sillalla. Lossin korvasi noin 620 metriä pitkä kiinteä silta, joka sijoittuu lossin pohjoispuolelle noin 80 metrin päähän lossista. Siltaa varten suunniteltiin uutta maantietä noin 1,9 kilometriä. Vekaransalmen sillan tiesuunnitelma valmistui keväällä 2013. Tiesuunnitelman laatimiseen saatiin EU-rahoitusta EAKR-ohjelmasta.
Lossin korvaavan sillan rakentaminen aloitettiin vuoden 2018 alussa ja se avattiin liikenteelle 16. lokakuuta 2019.
Aiheesta muualla

Vekaransalmen lossin aikataulu ja tekniset tiedot (Arkistoitu – Internet Archive)
Lautta nro: 200
Valkiaissaarenrahka

Valkiaissaarenrahka on Kurjenrahkan kansallispuistossa, Varsinais-Suomessa sijaitseva suoalue. Se sijaitsee Pöytyän kunnassa, Savojärven ja seututie 204n itäpuolella, noin 12 kilometrin etäisyydellä Pöytyän Riihikoskelta.
Yleiskuva

Valkiaissaarenrahka on avo-osaansa lukuun ottamatta kokonaan ojitettu. Itäinen avo-osa on kuitenkin säilynyt suhteellisen luonnontilaisena. Suolla on myös tehty 2000-vuosikymmenellä ennallistamistoimia, kun alueen metsäojia on tukittu ja puita on joko raivattu tai kaulattu lahopuun lisäämiseksi.  Yhteensä ennallistamistoimia on tehty 75 hehtaarilla. Suon etelälaitaa pitkin kulkee Kuhankuonon retkeilyreitistön Haukkavuoren reitti -niminen polku ja suon kaakkoislaidalla Korppisaaressa on polun ohessa tulentekopaikka sekä pysäköintialue. Suon kaakkoiskulmalla on myös muutamia allikoita. Suolle johtaa lisäksi kaksi tietä: pohjoisesta tuleva Kaitoonmäen metsäautotie ja eteläkaakosta tuleva Kärrinpaltan metsäautotie. Länsilaidaltaan suo on yhteydessä kansallispuistoon kuuluvaan Lammenrahkaan ja itäpuoleltaan puistoon kuulumattomaan, kokonaan ojitettuun Kärmerahkaan. Muilta suunnilta suo rajoittuu kallioihin ja moreeniharjanteisiin sekä pieneltä osin myös peltoihin. Suo viettää lounaaseen ja on kokonaispinta-alaltaan noin 270 hehtaarin laajuinen.