stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sean Kanan

| Sean Kanan |
| --- | --- |
 Sean Kanan vuonna 2019.
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. marraskuuta 1966 (ikä 58) Cleveland, Ohio
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Sean Perelman
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Sean Kanan (s. 2. marraskuuta 1966 Cleveland, Ohio) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Kanan aloitti saippuasarjauransa vuonna 1993 sarjassa General Hospital Alan ”A.J.” Quartermaine Jr:nä. Hän oli roolissa tammikuusta 1993 kesäkuulle 1997. Vuosina 2000–2005 Kanan näytteli Deacon Sharpia saippuasarjassa Kauniit ja rohkeat. Vuosina 2009-2012 hän näytteli Deaconia sarjassa Tunteita ja tuoksuja. Kesällä 2012 Kanan teki vierailuroolin Kauniit ja rohkeat -sarjaan, jonka jälkeen hän palasi 15 vuoden tauon jälkeen A.J. Quartermainen rooliin General Hospital -sarjaan.
Kananin tunnetuin elokuvatyö on "karaten pahan pojan", Mike Barnesin rooli elokuvassa Karate Kid III. Hän palasi samaiseen rooliin Cobra Kai -sarjan viidennellä tuotantokaudella.
Aiheesta muualla

Sean Kanan Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Sean Kanan Biography (1966-) Film Reference. Viitattu 28.8.2023. (englanniksi)
Sean Kanan NNDB. Viitattu 28.8.2023. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Yhdysvallat  Puola 
Henkilöt:  Elonet
USS Cincinnati (C-7)

| USS Cincinnati |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  New Yorkin laivastontelakka, New York
Kölinlasku:  29. tammikuuta 1890
Laskettu vesille:  10. marraskuuta 1892
Palveluskäyttöön:  16. kesäkuuta 1894
Poistui palveluskäytöstä:  20. huhtikuuta 1919
Loppuvaihe:  myyty 5. elokuuta 1921
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 234 t (standardi) 3 393 t (kuormattu)
Pituus:  93,22 m
Leveys:  13 m
Syväys:  5,5 m
Koneteho:  10 000 ihp
Nopeus:  19 solmua
Miehistöä:  302
Aseistus
Aseistus:  1 × 6"/40 tykkiä 10 × 5"/40 tykkiä 8 × 6 naulan tykkiä 2 × 1 naulan tykkiä 4 × 18" torpedoputkea
USS Cincinnati (runkonumero C-7) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1892 vesille laskettu Cincinnati-luokan panssarikansiristeilijä.
Valmistus

Alus tilattiin 7. syyskuuta 1888 New York Navy Yardilta, missä köli laskettiin 29. tammikuuta 1890. Alus laskettiin vesille 10. marraskuuta 1892 kumminaan neiti S. Mosby ja otettiin palvelukseen 16. kesäkuuta 1894 päällikkönään Henry Glass. Aluksen rungon ja höyrykoneen tilauksen mukaiset valmistuskustannukset olivat 1 100 000 dollaria.
Palvelus

Ensimmäiselle purjehdukselleen alus lähti Karibianmerelle pitkin itärannikkoa. Sen tehtävänä oli valvoa syyskuusta 1895 tammikuuhun 1896 Kuuban vallankumouksen aikana Yhdysvaltain puolueettomuutta Tampassa ja Key Westissä. Syyskuusta 1896 heinäkuuhun 1897 alus oli itäisellä Välimerellä, mistä se palasi Etelä-Atlantin asemalle syyskuussa 1897. Huhtikuussa 1898 alus osallistui Havannan saartoon ja ampui Matanzasia Espanjan ja Yhdysvaltain välisessä sodassa. Toukokuussa alus partioi Länsi-Intian alueella etsiessään Espanjan laivastoa, jonka tiedettiin olevan tulossa alueelle.
Toukokuun lopulla 1898 alus palasi pohjoiseen huollettavaksi, mistä se palasi elokuussa Karibialle miehitystehtäviin. Alus kuljetti joukkoja Guantanamo Baystä Puerto Ricoon, partioi San Juanin edustalla, teki tiedustelumatkan Culebra Islandille ja saattoi vallattua Espanjan lippulaivaa Infanta Maria Teresaa, kunnes se upposi matkalla Kuubasta Norfolkiin. Osallistuttuaan alusten pelastamisiin Santiagossa marraskuussa alus lähti pohjoiseen. Se oli palveluksesta poistettuna 14. helmikuuta 1899 - 2. joulukuuta 1901 New Yorkin laivastontelakalla.
Alus suojasi toukokuusta 1902 tammikuuhun 1903 Yhdysvaltain kansalaisia ja heidän omaisuuttaan Karibialla Haitin, Santo Domingon ja Panaman levottomuuksissa sekä toimitti pelastustarvikkeita Martiniquelle, missä Mount Pelee purkautui. Tammikuusta toukokuuhun 1903 alus oli Välimerellä, mistä se siirtyi Suezin kanavan kautta neljäksi vuodeksi Filippiineille Aasian asemalle. Alus osallistui erilaisiin harjoituksiin ja vierailuihin muun muassa Kiinaan, Japaniin ja Tyynenmeren saarille. Lisäksi se partioi ajoittain Korean rannikolla. Alus palasi 10. syyskuuta 1907 Mare Islandin laivastontelakalle, missä se poistettiin palveluksesta 12. lokakuuta 1907.
Alus palautettiin 8. maaliskuuta 1911 reserviin ja palvelukseen 11. lokakuuta 1911. Kaksi kuukautta myöhemmin se palasi Aasian asemalle kuudeksi vuodeksi. Aluksen tehtävät olivat samoja kuin aiemmin. Alus palasi 16. joulukuuta 1917 San Diegoon, mistä se jatkoi itärannikolle. Matkalla se osallistui pelastustehtäviin San Josessa Guatemalassa, missä oli ollut maanjäristys. Alus saapui 16. tammikuuta 1918 Hampton Roadsiin.
Alus oli 1. helmikuuta 1918-28. maaliskuuta 1919 Atlantin laivaston partio-osaston lippulaivana, jolloin se partioi Meksikonlahdelta Key Westiin suojaamassa öljytoimituksia. Alus poistettiin palveluksesta New Orlansissa 20. huhtikuuta 1919 ja myytiin 4. elokuuta 1921.
YouTube (kanava)

| YouTube |
| --- | --- |

Kanavan tiedot
Tilaajamäärä:  yli 35 miljoonaa
Katselukerrat:  yli 2.9 miljardia
Perustamisaika:  2005
Kanavan osoite
Kotisivu
YouTube (aiemmin YouTube Spotlight ) on YouTuben virallinen YouTube-kanava videoiden ja tapahtumien korostamiseen alustalla. Kanavalla näytettäviä tapahtumia ovat YouTube Comedy Week ja YouTube Music Awards. Kanava latasi myös YouTube Rewindin vuosittaisia ​​osia vuosina 2010–2019. Vuoden 2013 lopulla kanava sijoittui hetkeksi alustan tilatuimmaksi. Maaliskuussa 2023 kanava on kerännyt yli 35 miljoonaa tilaajaa ja yli 2.9 miljardia katselukertaa.
Ilkka Heiskanen

| Ilkka Heiskanen |
| --- | --- |
 Ilkka Heiskanen kesäkuussa 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. tammikuuta 1962 (ikä 62) Hamina
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1981–
Merkittävät roolit:  monia rooleja (Mutapainin ystävät) Risto Nurmi (Kotikatu) Markku Hautavainio (Vares-elokuvat)
Palkinnot
 Jussi-palkinto Paras miessivuosa: Hiljaisuus, 2011 Paras sivuosa: Hetki lyö, 2023 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Ilkka Viljo Ilari Heiskanen (s. 11. tammikuuta 1962 Hamina) on suomalainen näyttelijä. Hänellä on ollut useita rooleja televisiosarjoissa ja elokuvissa. Heiskanen tuli julkisuuteen tutuksi ensi kertaa Yleisradion vuosina 1984–1985 valmistuneessa viihdesarjassa Mutapainin ystävät. Hän on juontanut myös lapsille suunnattua sarjakuvatietovisailuohjelmaa Suuri kupla sen ensimmäisellä tuotantokaudella.
Ura

Heiskanen opiskeli Teatterikorkeakoulussa vuosina 1981–1985. Hän näytteli Vaasan kaupunginteatterissa 1985–1987 ja Helsingin kaupunginteatterissa 1987–1990, jonka jälkeen hän on toiminut freelancenäyttelijänä. Heiskanen on vieraillut Ryhmäteatterissa, Teatteri Pienessä Suomessa, Tampereen teatterissa, Tampereen työväenteatterissa, Keski-Uudenmaan Teatterissa, Turun kaupunginteatterissa, Pyynikin kesäteatterissa, Kolin kesäteatterissa ja Outokummun kaivosteatterissa.
Heiskanen palkittiin vuoden 2011 parhaan miessivuosan Jussi-palkinnolla elokuvasta Hiljaisuus ja vuonna 2023 parhaasta sivuosasta elokuvasta Hetki lyö.
Heiskasesta ilmestyi vuoden 2018 syksyllä 200-sivuinen elämäkertateos Ilu – Ilkka Heiskanen esittää, jonka on kirjoittanut Liisa Talvitie.
Hänen veljensä Kari Heiskanen on myös näyttelijä.
Yksityiselämä

Heiskanen asuu Helsingissä. Hän on naimisissa ja hänellä on kuusi lasta ja kahdeksan lastenlasta.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva / TV-elokuva / Lyhytelokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1981 | Kauhea murhamies Lalli |  |
| 1987 | Strutsi |  |
| 1988 | Taivaan lahja | Iivo |
| 1989 | Maa |  |
| 1989 | Valkoinen nainen |  |
| 1989 | Insiders | Petri Kuusiniemi |
| 1990 | Häälaulu |  |
| 1992 | Töpärin kingi | Nino |
| 1992 | Kuka on Joe Louis? | Joni Hurme |
| 1994 | Maaseudun tulevaisuus | renki |
| 1994 | Vääpeli Körmy – taisteluni | alikersantti Sulonen |
| 1996 | Syrjähyppyjä | Make |
| 1996 | Yöjuna | palomies |
| 1997 | Omassa vuoteessa | mies |
| 1997 | Peilikirkas päivä | Jokke |
| 1997 | Palkkasoturi | vaatimaton |
| 1997 | Jäänmurtaja | Jyri Kallio |
| 1997 | Konsertto Mallorcalla | Morten |
| 1997 | Palava rakkaus | Sulo Wuolijoki |
| 1999 | Rukajärven tie | Paasivirta |
| 1999 | Mennyt heinäkuu | Riku |
| 2000 | Hylätyt talot, autiot pihat | Sulamaa |
| 2000 | Kuningas Hidas | Kari |
| 2000 | Pako punaisten päämajasta | Ali Aaltonen |
| 2000 | Sano Oili vaan | Granström |
| 2001 | Kuilu | Holopainen |
| 2001 | Kolme valhetta | Sven Mankila |
| 2002 | Kylmä muuri |  |
| 2003 | Klooni | Ville Kantola |
| 2004 | Etulinjan edessä | Alpo Marttinen |
| 2005 | Milja | isä |
| 2006 | Linnut | Jukka |
| 2008 | Käsky | Frans Rapola |
| 2008 | Late fragments | mies |
| 2009 | Havukka-ahon ajattelija | Mooses Pessi |
| 2009 | Täällä Pohjantähden alla | upseeri |
| 2011 | Vares – Pahan suudelma | Hautavainio |
| 2011 | Elokuu | Akun isä |
| 2011 | Vares – Huhtikuun tytöt | Hautavainio |
| 2011 | Vares – Sukkanauhakäärme | Hautavainio |
| 2011 | Hiljaisuus | Korpikangas |
| 2011 | Lumihiutalemuodostelma | Hassinen |
| 2011 | Punainen nauha | Pekkarinen |
| 2012 | Vares – Uhkapelimerkki | Hautavainio |
| 2012 | Saunavieras | Ylermi |
| 2012 | Vares – Pimeyden tango | Hautavainio |
| 2014 | Kummeli V | Taneli Isotalo |
| 2015 | Vares – Sheriffi | Hautavainio |
| 2016 | Bodom | isä |
| 2017 | Tuntematon sotilas | Korsumäki |
| 2017 | Linnan juhlat | koiran ampuja |
| 2018 | Juice | Juicen isä |
| 2019 | Marian paratiisi | poliisipäällikkö |
| 2019 | Olen suomalainen | Ilkka Vainio |
| 2022 | Hetki lyö | Mikko |
| 2022 | Kummeli esittää: Kontio & Parmas -elokuva | Sumelius |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Televisiosarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1984–1985 | Mutapainin ystävät | monia rooleja |
| 1990 | Kellarikaarti |  |
| 1990 | Lottovoittajien maa | Liikanen |
| 1990 | Ruusun aika | Mara |
| 1993 | Kaikkien valehtelijoiden äiti |  |
| 1995 | Ottaako sydämestä? |  |
| 1995 | Toini ja Heikki Haaman show | laivan maskotti |
| 1997 | Ota ja omista | Risto |
| 1998 | Sydänten akatemia | Kauko ”Kake” Hälvätoja |
| 1998 | Isänmaan toivot | poliisipäällikkö |
| 1998 | Team Ahma | Hannes Mäyräoja |
| 1998 | Lääkärit tulessa | Roger Kaarela |
| 1999 | Loistavat Jerkun pojat | monia rooleja |
| 2000 | Kylmäverisesti sinun | Lauri Halme |
| 2001 | Seitsemän | Arttu Happonen |
| 2001 | Korkeajännitystä – eli sähköä kotiin kuljetettuna | Elmo Kankkunen |
| 2001 | Kultakuume.com | Mantere |
| 2001–2002 | Vaimonsa mies | Pellinen |
| 2002 | Niin paljon parempi mies | isä-Väinö |
| 2002 | Jurismia! | Leif Saunasolmu |
| 2002 | Paristo | monia rooleja |
| 2002 | Joulukalenteri | tonttu |
| 2003–2004 | Hiljaista on | Algot Ahlroos |
| 2004 | Käenpesä | Aapeli |
| 2005 | Tahdon asia | parisuhdekurssin vetäjä |
| 2005 | NDA – Salassapitosopimus | Peter Stockman |
| 2006–2012 | Kotikatu | Risto Nurmi |
| 2006–2007 | Jako kahteen | Pekka-isä |
| 2007–2008 | Sydänjää | Rojo Rantaoja |
| 2008 | Harvoin tarjolla | Jaakko Topelius |
| 2008 | Kymenlaakson laulu | Karinin ex-asiakas |
| 2008 | Piru ja peijooni | Ville Pessi |
| 2009 | Puolustuksen puheenvuoro | Lauri Sihto |
| 2010 | Tauno Tukevan sota | Piitulainen |
| 2007–2014 | Taivaan tulet | Jetsu |
| 2011 | Alamaailma-trilogia: Lakimies  | Petri Janhunen |
| 2012 | Maailma on valmis  | Jaakko Topelius |
| 2013 | Kerran viikossa | Olli |
| 2014 | Kimmo  | Anders Törnqvist |
| 2015 | Koukussa | Joonas ”Jonttu” Ritala |
| 2015, 2016 | Downshiftaajat | Tommin isä |
| 2018– | Kummeli esittää: Kontio & Parmas | Jouko Sumelius |
| 2018 | Keisari Aarnio | Aksu |
| 2018 | Sipoon herttua | Pekka Hilderoth |
| 2020 | Keihäsmatkat | Kalervo Palsa |
| 2021 | Paras vuosi ikinä | Markku |
| 2021 | Häräntappoase | Martti Nyyssölä |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ilkka Heiskanen Wikimedia Commonsissa
Himberg, Petra: Turkan lapset Yle Areena. 15.09.2016. Viitattu 23.5.2019.
Auvinen, Katariina: Näyttelijä Ilkka Heiskanen paljasti, mikä sai hänet lopettamaan juomisen - heijastus oli liikaa Voice.fi. 21.10.2018. Viitattu 23.5.2019.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Ritva  Elonet 
Näyttelijä Ilkka Heiskanen esiintyi Aurinkomäen lavalla Keravapäivänä 2013.
Näyttelijä Ilkka Heiskanen Keravalla 2013.
Ateismi Kiinassa

Ateismi Kiinassa liittyy historiallisesti Kiinan sekulaariin perinteeseen. 1900-luvun puolivälistä alkaen kommunistinen Kiinan kansantasavalta on harjoittanut valtioateismia. Maolaisuuden kauden jälkeen taisteleva uskonnonvastaisuus väistyi maltillisemman marxilaisen uskontopolitiikan tieltä.
1980-luvulla Kiinan perustuslaissa määriteltiin uskonnonvapaus. Kiinan kommunistisen puolueen jäseneltä edellytetään ateismia. Ajoittainen osallistuminen uskonnollisiin rituaaleihin on kuitenkin sallittua. Kiinan kouluissa ja valtiollisissa tiedotusvälineissä propagoidaan marxilaista käsitystä uskonnosta ja ateismista. Kiinan presidentti Xi Jinping sanoi vuonna 2016, että puolueen jäsenten on oltava ”taipumattomia marxilaisia ateisteja”. Xi Jinpingin mukaan uskontojen on mukauduttava Kiinan sosialistiseen yhteiskuntaan.
Kiinan valtio tunnustaa virallisesti viisi uskontoa, joiden piiriin kuuluu noin kymmenen prosenttia väestöstä. Muiden uskontojen harjoittaminen on virallisesti kiellettyä, usein käytännössä sallittua. Uskonnolliset henkilöt voivat joutua painostuksen kohteeksi ja useita tuhansia on vankilassa uskonnollisten mielipiteiden vuoksi. Noin 33 prosenttia väestöstä on buddhalaisia. Kommunistinen puolue suosii buddhalaisuutta ja muita Kiinan perinteisiä uskontoja, koska niiden ei katsota kyseenalaistavan puolueen valtaa. Uskontoon on suhtauduttu ”hyödyllisenä oopiumina”, jossa uskontopolitiikka on osa valtion yhtenäisyyttä. Vähemmistökansojen uskontoja ja yhteiskunnalle vaarallisina kultteina pidettyjä uskontoja on vainottu.
2. joulukuuta

2. joulukuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 336. päivä (337. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 29 päivää.
Nimipäivät

suomalainen kalenteri: Unna, Anelma, Unelma
suomenruotsalainen kalenteri: Beata, Beatrice, Bernice, Bea
ortodoksinen kalenteri: Auvo, Mira, Mirka, Salomo
pohjoissaamenkielinen kalenteri: Álehttá, Álet, Állet
vanhemmissa kalentereissa: Ausonius, Babiana, Beaata, Candida, Candidus, Faustus, Gabina, Lago, Longinus
Kuolleita

1547 – Hernán Cortés, espanjalainen löytöretkeilijä ja konkistadori (s. 1485)
1594 – Gerhardus Mercator, flaamilainen kartografi (s. 1512)
1778 – Mikael Groening, suomalainen kielitieteilijä (s. 1714)
1782 – Anders Henrik Ramsay, suomalainen kenraaliluutnantti, valtiopäiväpoliitikko ja maaherra (s. 1707)
1814 – Markiisi de Sade, ranskalainen aristokraatti ja kirjailija (s. 1740)
1859 – John Brown, yhdysvaltalainen ihmisoikeusaktivisti ja orjuuden vastustaja (s. 1800)
1892 – Jay Gould, yhdysvaltalainen liikemies ja rautatiemagnaatti (s. 1836)
1922 – Fritz Wetterhoff, suomalainen jääkäriliikkeen vaikuttaja (k. 1878)
1924 – Emmy Achté, suomalainen oopperalaulaja ja laulunopettaja (s. 1850)
1931 – Vincent d'Indy, ranskalainen säveltäjä (s. 1851)
1969 – Kliment Vorošilov, venäläinen poliitikko ja Neuvostoliiton presidentti 1953–1960 (s. 1881)
1974 – Sylvi Kekkonen, suomalainen kirjailija, presidentti Urho Kekkosen puoliso (s. 1900)
1974 – Juha Vikatmaa, suomalainen poliitikko (s. 1941)
1982 – Marty Feldman, brittiläinen näyttelijä, koomikko ja ohjaaja (s. 1934)
1987 – Luis Federico Leloir, vuoden 1970 Nobelin kemianpalkinnon saanut argentiinalainen kemisti (s. 1906)
1990 – Aaron Copland, yhdysvaltalainen säveltäjä (s. 1900)
1993 – Pablo Escobar, kolumbialainen huumerikollinen (s. 1949)
2002 – Ivan Illich, kroatialaissyntyinen filosofi ja kehityskriitikko (s. 1926)
2010 – Lauri Tamminen, suomalainen moukarinheittäjä (s. 1919)
2015 – Ernst Larsen, norjalainen estejuoksija (s. 1926)
2016 – Gisela May, saksalainen näyttelijä ja laulaja (s. 1924)
2017 – Leena Kaskela, suomalainen uutisankkuri (s. 1939)
2020 – Valéry Giscard d’Estaing, Ranskan presidentti 1974–1981 (s. 1926)
2020 – Zafarullah Khan Jamali, pakistanilainen poliitikko, diplomaatti, maahockeypelaaja ja Pakistanin pääministeri 2002–2004 (s. 1944)
2020 – Walter E. Williams, yhdysvaltalainen taloustieteilijä ja kommentaattori (s. 1936)
2021 – Richard Lerner, yhdysvaltalainen kemisti (s. 1938)
2021 – Yrjö Pessi, suomalainen professori, Kemiran pääjohtaja ja vuorineuvos (s. 1926)
2022 – Tiit-Rein Viitso, virolainen kielitieteilijä ja professori (s. 1938)
2023 – Roberto Pazzi, italialainen kirjailija (s. 1946)
2024 – Heikki Koski, suomalainen maaherra, ministeri, Alkon pääjohtaja ja Tampereen yliopiston kansleri (s. 1940)
Juhlapäiviä

YK: Kansainvälinen päivä orjuuden poistamiseksi ("International Day for the Abolition of Slavery"). YK:n yleiskokous hyväksyi orjuutta vastustavan sopimuksen 2. joulukuuta 1949.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta 2. joulukuuta Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  |   Lyhyt tiivistelmä päivästä 2. joulukuuta: |  |
:   Alexander Haigin virallinen muotokuva Yhdysvaltain ulkoministerinä. Kansainvälinen päivä orjuuden poistamiseksi 1805 – Napoleonin ranskalaiset joukot kukistivat Venäjän ja Itävallan yhdistetyn armeijan Austerlitzin taistelussa.  1823 – Yhdysvaltain presidentti James Monroe esitti niin sanotun Monroen opin, josta tuli Yhdysvaltain ulkopoliittinen linja vuosiksi.  1856 – Säveltäjä ja kapellimestari Robert Kajanus syntyi.  1923 – Kreikkalainen oopperalaulaja Maria Callas syntyi.  1924 – Yhdysvaltalainen sotilas ja poliitikko sekä Naton komentaja Alexander Haig syntyi.  1942 – Enrico Fermin johtama ryhmä suoritti ensimmäisen kontrolloidun, keinotekoisen ydinketjureaktion.  
Katso myös: kalenteri ~ 1. joulukuuta, 3. joulukuuta
Vuoden kuukaudet ja päivät
| --- | --- |
tammikuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
helmikuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  (30 )
maaliskuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
huhtikuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
toukokuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
kesäkuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
heinäkuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
elokuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
syyskuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
lokakuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
marraskuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
joulukuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31
Chuck Schumer

| Chuck Schumer |
| --- | --- |

Yhdysvaltain senaatin enemmistöjohtaja
 20. tammikuuta 2021 – 3. tammikuuta 2025  
Edeltäjä:  Mitch McConnell
Seuraaja:  John Thune
Senaatin vähemmistöjohtaja
 3. tammikuuta 2025 –  
Edeltäjä:  Mitch McConnell
 3. tammikuuta 2015 – 20. tammikuuta 2021  
Edeltäjä:  Harry Reid
Seuraaja:  Mitch McConnell
Yhdysvaltain senaattori New Yorkista
 3. tammikuuta 1999– Kirsten Gillibrandin kanssa  
Edeltäjä:  Al D’Amato
Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen New Yorkista
 3. tammikuuta 1981 – 3. tammikuuta 1999  
Henkilötiedot
Koko nimi:  Charles Ellis Schumer
Syntynyt: 23. marraskuuta 1950 (ikä 74) New York City, New York, Yhdysvallat
Puoliso:  Iris Weinshall (vih. 1980)
Lapset:  2
Tiedot
Puolue:  Demokraattinen puolue
Koulutus:  Harvardin yliopisto (BA, JD)
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.schumer.senate.gov
Charles Ellis "Chuck" Schumer (s. 23. marraskuuta 1950 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko ja lakimies. Hän toimi Yhdysvaltain senaatin enemmistöjohtajana vuosina 2021–2025. Hän on 3. tammikuuta 1999 lähtien toiminut senaatissa New Yorkin edustajana. Aiemmin hän toimi kongressiedustajana Yhdysvaltain edustajainhuoneessa 1981–1999. Schumer toimi senaatin vähemmistöjohtajana 2017–2021. Häntä pidetään keskusta-vasemmistolaisena poliitikkona.
Elämä ja ura

Schumer valmistui Brooklynin James Madison High Schoolista vuonna 1967. Samassa koulussa opiskelivat myös muun muassa tuleva Vermontin senaattori Bernie Sanders ja myöhemmin Yhdysvaltain korkeimman oikeuden tuomarina toiminut Ruth Bader Ginsburg.lähde? Schumer opiskeli oikeustieteitä Harvardin yliopistossa ja valmistui oikeustieteiden tohtoriksi vuonna 1974. Schumer toimi New Yorkin osavaltion edustajainhuoneessa vuosina 1975–1980.
Vuonna 1980 Schumer valittiin edustamaan New Yorkin 16. vaalipiiriä Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen. Vuonna 1982 Schumer valittiin edustamaan New Yorkin 10. vaalipiiriä, jonka edustajana hän toimi vuosina 1983–1993. Vuonna 1992 Schumer valittiin edustamaan New Yorkin 9. vaalipiiriä, jota hän edusti vuosina 1993–1999. Schumer valittiin senaattiin vuonna 1998, ja hän on edustanut New Yorkia vuodesta 1999 asti.
Schumerista tuli Yhdysvaltain senaatin enemmistöjohtaja 20. tammikuuta 2021, kun varapresidentti Kamala Harris astui virkaansa. Schumerista tuli ensimmäinen demokraattipuolueen senaatin enemmistöjohtaja sitten Harry Reidin, joka toimi tehtävässä vuoteen 2015 asti. Schumer on senaatin ensimmäinen juutalainen enemmistöjohtaja. Hän toimi enemmistöjohtaja tammikuuhun 2025 asti, kun vuoden 2024 senaatin vaalien senaatin kokoonpano alotti toimikautensa.
Yksityiselämä

Schumer on juutalainen ja hänen sukunsa ovat lähtöisin Venäjältä, Puolasta ja Itävallasta. Schumer ja hänen vaimonsa Iris Weinshall vihittiin 21. syyskuuta 1980. Heillä on kaksi tytärtä.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chuck Schumer Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat 
Henkilöt:  US Congress 
Muut:  NARA  SNAC  IdRef
Tatreez

Tatreez (arab. تطريز‎, taṭrīz) on perinteistä palestiinalaista kirjontaa, jota käytetään vaatteiden ja muiden tekstiilien koristeluun. Yleisimmin tatreez-kirjailuja tehdään mekkoihin.
Sypressiä esittävä tatreez-kuvio.
Tatreez on lisätty Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon.
Historiaa

Tatreez on useita vuosisatoja vanhaa, ja se kehittyi alun perin maaseudun kylissä. Palestiinan brittiläisen mandaatin aikana 1900-luvun alusta alkaen Euroopasta tuodut tekstiilit vähensivät paikallista tuotantoa ja se aiheutti myös joidenkin materiaalien korvautumisen eurooppalaisilla vastineilla. Nykypäivänä tatreez-kirjonta on yleistynyt paljon myös palestiinalaisen diasporan keskuudessa.
Vuoden 1948 nakba vaikeutti tatreez-perinteen ylläpitoa. Pakolaisuus ja siitä seuranneet taloudelliset vaikeudet ja materiaalien heikko saatavuus hankaloittivat palestiinalaisten käsityöperinteen jatkamista. 1960-luvulla tatreez-perinne alkoi jälleen vahvistua: erityisesti sen jälkeen, kun Israel miehitti Gazan, Golanin kukkulat ja Länsirannan, palestiinalaisten tarve ilmaista omaa identiteettiään voimistui. Perinteen elpymistä edesauttoi myös YK:n avustusjärjestö UNRWA.