stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Futurice
Tytäryhtiöt

Marraskuussa 2016 perustettiin Futurice & startups -yksikkö, jonka tavoite on perustaa uutta liiketoimintaa kehittäviä startup-yrityksiä yhdessä eri alojen johtavien yritysten kanssa sekä etsiä yhteistyötapoja jo olemassa olevien startupien kanssa. Ensimmäisenä tehtiin tehtiin Fortumin kanssa uusi ohjelmistopalvelu, joka helpottaa aurinkoenergian saantia kehitysmaissa sähköverkon ulkopuolella olevilla alueilla. Myöhemmin toiminta nimettiin Futurice Familyksi ja toiminta on keskittynyt yhtiön tarjonnan laajentamiseen tytäryhtiöiden kautta. Futuricen perustamiin ja enemmistöomisteisiin tytäryhtiöihin kuuluvat digitaaliseen markkinointiin ja verkkokauppaan keskittynyt Columbia Road; työvoiman vuokraukseen keskittynyt Thriv (aiemmin Tentimes Agency); Microsoftin ekosysteemiä liiketoiminnassaan käyttäville yrityksiä konsultointia tarjoava Meltlake; ja Recordly, joka auttaa asiakkaitaan hyödyntämään dataa toiminnassaan. Vähemmistöosuuden Futurice omistaa seuraavista yrityksistä: Aito, jossa kehitetään tekoälyä; IT-konsultointia tarjoava Vuono Group; ja tietoturvayhtiö Cult Security.
Tytäryhtiöt > Columbia Road

Columbia Road Oy on Futuricen 2016 perustettu tytäryhtiö, joka on keskittynyt verkkokauppaan ja tulosvetoiseen digimarkkinointiin. Ensimmäisenä toimintavuotenaan (2016) Columbia Roadin liikevaihto oli 1,1 miljoonaa euroa. Vuonna 2017 yhtiö työllisti 25 henkeä. Vuonna 2018 liikevaihto tuplaantui edelliseen vuoteen verrattuna ollen 6,1 miljoonaa euroa, samoin kuin työntekijämäärä, joka nousi 35:stä 70:een. Yritys toimii myös Ruotsissa.
Tuotteet

Futurice oli ensimmäisiä eurooppalaisia yrityksiä, jotka hyväksyttiin Applen iPhone-kehittäjäohjelman jäseneksi. Ohjelmistokehityksessä Futurice hyödyntää ketteriä ohjelmistokehitysmenetelmiä.
Digitaalisen yrityskulttuurin rakentaminen asiakasorganisaatioissa on yksi yrityksen vientiartikkeleista: se auttaa asiakkaita luomaan ohjelmistojen tekemiseen liittyviä toimintamalleja ja kulttuuria. Yrityskulttuuria on rakennettu muun muassa suurissa saksalaisissa yrityksissä, jotka ovat halunneet muun nopeuttaa päätöksentekoa ja lisätä kokeilukulttuuria.
Asiakkaat

Vuonna 2016 Futuricen kansainvälisiin asiakkaisiin kuuluivat muun muassa Volkswagen, BMW, Nespresso, Eurowings, Axel Springer, Bayer, GM, Le Monde, Vodafone, ja Samsung.
Yrityskulttuuri

Panu Luukka on kirjassaan "Yrityskulttuuri on kuningas" määritellyt Futuricen kulttuurin olevan niin sanottu Voittava kulttuuri, joka tarkoittaa muun muassa sitä, että yrityksessä ollaan tietoisia siitä, millainen kulttuuri omien tavoitteiden saavuttamiseen tarvitaan, ja kulttuuri on tietoisesti johdettu tyydyttämään nämä vaatimukset.
Yritys on rakentanut avointa yrityskulttuuria vuodesta 2008 lähtien, jolloin yritys kasvoi voimakkaasti. Käytännössä avoimuus tarkoittaa muun muassa sitä, että työntekijöiden palkat ovat yleensä julkisia ja että yrityksen avainlukuja ja uutisia käydään läpi viikoittaisissa palavereissa, joita voi kommentoida esimerkiksi yrityksen keskustelukanavissa. Perjantaisin järjestetään "osaamisenjakotilaisuuksia", joissa jaetaan osaamista ja parhaita käytäntöjä. Yritys kannustaa myös ns. "futuhaikkauksiin", joissa työntekijät voivat mennä viikoksi jollekin toiselle Futuricen konttorille töihin. Käytäntö auttaa yhtenäisen yrityskulttuurin rakentamisessa. Uusia työntekijöitä perehdytetään muun muassa ”on­boarding campeilla”, joissa verkostoidutaan ja käydään läpi yhtiön historiaa, rakentumista ja toimintamalleja. Campeja on järjestetty esimerkiksi Nuuksion metsässä. Kaikille työntekijöille annetaan yrityksen luottokortti, jota he voivat käyttää esimerkiksi tarvitsemansa kirjan, työkalun tai koulutuksen ostamiseen, hankintoihin ei tarvita esimiehen erillistä hyväksyntää. Työntekijät voivat myös itse päättää lomiensa ajankohdat ja lyhennetyn työviikon tekemisestä.
Futurice kehitti lautapelin opettaaksen tiimejä puhumaan ja tunnistamaan projektiensa kipupisteet mahdollisimman aikaisessa vaiheessa. Pelistä julkaistiin kolmas versio tammikuussa 2019. Pelissä on 248 kysymyskorttia, joista pelaajat valitsevat mielestään tärkeimmät. Korteissa kysytään esimerkiksi sitä, miten viikonlopputöihin suhtaudutaan, tuntevatko tiimiläiset käytettävän teknologian tai voiko projekti päätyä uutisaiheeksi. Peli löytyy GitHubista nimellä Project Navigation Game.
Tunnustuksia

Futurice on sijoittunut kahdeksan kertaa peräkkäin Deloitten Technology Fast 50 -listalle, joista ensimmäiseksi vuonna 2008.
Futurice valittiin vuosina 2012 ja 2013 sekä Suomen parhaaksi työpaikaksi että Euroopan parhaaksi työpaikaksi. Voittojen jälkeen yritys päätti lopettaa kilpailuun osallistumisen, sillä se alkoi ohjata liikaa yrityksen toimintaa.
Futuricen toimitusjohtaja Tuomas Syrjänen valittiin joulukuussa 2013 Faktan Vuoden johtajaksi. Valintaraadin mukaan Syrjänen osoittautui ylivoimaiseksi. Hän on soveltanut johtamistyössään paljon esimerkiksi lean-menetelmiä. Syrjäsen mukaan työntekijöillä on pääsy kaikkeen päätöksenteossa tarvittavaan tietoon, esimerkiksi kaikkiin yrityksen talouslukuihin. Yritys on julkaissut Great Place to Work -instituutin tekemän kulttuuriauditoinnin vuodelta 2013.
Futuricen kulttuurijohtaja Hanno Nevanlinna palkittiin vuonna 2014 Vuoden isä -palkinnolla perusteluna yrityksen perhemyönteisyys.
Aiheesta muualla

Futuricen verkkosivut
Columbia Roadin verkkosivut
Aiton verkkosivut
Helsingin Sanomat: Raha ei korvaa vapaa-aikaa 18.8.2013
Futuricen vanha logo
Columbia Roadin logo
Hriňová

| Hriňová Hrinau Herencsvölgy |
| --- | --- |
 Hriňován maisemaa
 vaakuna
 Hriňová
 Koordinaatit: 48°34′24″N, 19°31′22″E 
Valtio:  Slovakia
Alue:  Banská Bystrica
Piiri:  Detva
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  126,48 km²
Korkeus:  669 m
Väkiluku (2016):  7 568
 – Väestötiheys:  59,8 as./km²
Postinumero:  96205
 
 www.hrinova.sk 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hriňová (saks. Hrinau, unk. Herencsvölgy) on Slovakian kaupunki Banská Bystrican alueella. Se sijaitsee alueen keskiosassa Zvolenin itäpuolella Detvan piirissä. Kaupungissa on arviolta 7 568 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 126,48 neliökilometriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hriňová Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut
I-52 (1922)

| I-52 |
| --- | --- |
 I-52

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Kuren laivastoarsenaali
Kölinlasku:  14. helmikuuta 1922
Laskettu vesille:  12. kesäkuuta 1922
Palveluskäyttöön:  20. toukokuuta 1925
Poistui palveluskäytöstä:  1. elokuuta 1942
Loppuvaihe:  romutettu 1948
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 500 t (pinnalla) 2 500 t (sukellus)
Pituus:  100,9 m (kokonaispituus)
Leveys:  7,64 m
Syväys:  5,14 m
Koneteho:  6 800 bhp (pinnalla) 2 000 shp (sukellus)
Nopeus:  22 solmua (pinnalla) 10 solmua (sukellus)
Miehistöä:  60
Aseistus
Aseistus:  1 × 12 cm/45 ilmatorjuntatykki 8 × 53 cm torpedoputkea 1 × 8 cm/40 ilmatorjuntatykki
I-52 (aiemmin sukellusvene No. 51) oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1925 valmistunut kokeellinen sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1918 hankinnoissa Kuren laivastontelakalta, missä köli laskettiin 14. helmikuuta 1922. Alus laskettiin vesille 12. kesäkuuta ja otettiin palvelukseen 20. toukokuuta 1925 nimellä sukellusvene No. 51.
Palvelus

Alus nimettiin 20. toukokuuta 1942 I-152:ksi. Se poistettiin alusluettelosta 1. elokuuta ja romutettiin vuonna 1948.
Hype

| Hype |
| --- | --- |
Kesto:  ∼55 s
Pituus:  260 m
Nopeus:  100 km/h
Korkeus:  46 m
Sijainti:  Särkänniemi, Tampere  Suomi
Rakenne:  teräs
Valmistaja:  Premier Rides
Käytössä:  2017–
Pituusrajoitus:  140 cm
Hype on yhdysvaltalaisen Premier Ridesin vuonna 2017 valmistama 12-paikkainen teräksinen kolmesti laukaistava vuoristorata Särkänniemen elämyspuistossa Tampereella, joka kantaa mallinimeä Sky Rocket II. Hype kiepahtaa kerran väärinpäin. Laite kiihtyy kolmesti ja nousee 45 metrin korkeuteen parhaimmillaan 100 km/h tuntivauhdilla. Rata on Suomen toiseksi korkein laukaistava, ja kolmanneksi korkein vuoristorata, sekä Pohjoismaiden ainoa kolmesti laukaistava vuoristorata. Hypen avajaisia vietettiin Särkänniemessä 18. toukokuuta 2017. Hype on X nimisen laitteen vieressä
I-54 (1926)

| I-54 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Sasebon laivastoarsenaali
Kölinlasku:  15. marraskuuta 1924
Laskettu vesille:  15. maaliskuuta 1926
Palveluskäyttöön:  15. joulukuuta 1927
Poistui palveluskäytöstä:  20. marraskuuta 1945
Loppuvaihe:  romutettu 1946
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 800 t (pinnalla) 2 300 t (sukellus)
Pituus:  100,6 m (kokonaispituus)
Leveys:  8,0 m
Syväys:  4,83 m
Koneteho:  6 800 bhp (pinnalla) 1 800 shp (sukellus)
Nopeus:  20 solmua (pinnalla) 8 solmua (sukellus)
Miehistöä:  64
Aseistus
Aseistus:  1 × 12 cm/45 ilmatorjuntatykki 8 × 53 cm torpedoputkea
I-54 oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1927 valmistunut I-53-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1923 hankinnoissa Sasebon laivastontelakalta, missä köli laskettiin 15. marraskuuta 1924. Alus laskettiin vesille 15. maaliskuuta 1926 ja otettiin palvelukseen 15. joulukuuta 1927.
Palvelus

Alus nimettiin 20. toukokuuta 1942 uudelleen I-154:ksi. Alus poistettiin alusluettelosta 20. marraskuuta 1945 ja romutettiin vuonna 1946.
Hollolan kirkonkylä

Hollolan kirkonkylä etelästä päin nähtynä.
Hollolan kirkonkylä lännestä päin nähtynä.
Hollolan kunnantupa lännestä päin nähtynä.
Hollolan keskiaikainen kivikirkko.
Hollolan kirkonkylä on taajama ja Hollolan entinen kuntakeskus. Taajamassa oli vuoden 2011 lopussa 563 asukasta. Hollolan nykyinen kuntakeskus, joka perustettiin Lahden seudulle suuntautuneen suuren muuttoliikkeen aikana 1960-luvun lopulla, sijaitsee Salpakankaalla.
Hollolan kirkonkylä sijaitsee kunnan länsiosassa Vesijärven rannalla. Kirkonkylän alueen länsi- ja eteläpuoli kuuluu Uskilan kylään. Kirkonkylässä on Kapatuosian linnavuori, jonka huipulla on kesäisin auki oleva puinen näkötorni, jota käytetään lintuhavaintojen tekemiseen.
Kirkonkylässä sijaitsevia rakennuksia ovat muun muassa Hollolan keskiaikainen kivikirkko, vanha pappila, kunnan entinen hallintorakennus, kunnantupa ja kauppa. Hollolan kivikirkon itäpuolella Vesijärven niin sanotussa Pappilanrannassa on venelaitureita. Museoita on kolme: kotiseutumuseo, Hollolan kotiseutumuseo ja Hentilän talomuseo. Kirkonkylältä löytyy lisäksi Kunnantupa-niminen lounasravintola, Katinhäntä-niminen baari ja taideateljee, joka toimii entisen osuuskaupan rakennuksessa.
Parinpellontien varrella ennen Hollolan seurakunnan leirikeskusta tien pohjoispuolella on vakaumuksensa puolesta kaatuneiden pyramidia muistuttava hautamuistomerkki myös niidenselvennä muistoksi, jotka teloitettiin antautumisen jälkeen metsässä ja joita ei haudattu esivaltaa vastaan nousseina kapinallisina silloin Hollolan hautausmaalle.
Hollolan kirkonkylällä järjestetään Hollolan keskiaikatapahtuma kesäisin parillisina vuosina.
2016 avattiin Hollolan kirkonkylällä viidentoista metrin pienoishöyryjunarata.
Kirkonkylälle liikennöidään Lahden bussiliikenteen linjoja 11A, joka kiertää Kirkonkylän myötäpäivään, ja 11B, joka kiertää Kirkonkylän vastapäivään. Lisäksi myös joitakin Hollolan kouluvuoroja liikennöidään Kirkonkylälle.
Aiheesta muualla

Hollolan keskiaikaseura Medium aevum Hollolense
Hollola
| --- | --- |
Kyliä ja paikkoja:  Hakosilta • Hankaa • Hedelmätarha • Heinlammi • Herrala • Hälvälä • Kalliola • Kirkonkylä • Kukkila • Kukonkoivu • Laitiala • Länsi-Hollola • Messilä • Miekkiö • Noitala • Okeroinen • Paimela • Pyhäniemi • Sairakkala • Salpakangas • Sarva • Tennilä • Tiirismaa • Uskila • |Vaania • Vanhatalo • Vesala • Vesikansa
Luonto:  Hahmajärvi • Hammonjoki • Iso-Tiilijärvi • Keski-Tiilijärvi • Kiikunlähde • Kintterönsuon aarnimetsä • Kivijärvi • Kotajärvi • Kutajärvi • Kutajärven alue • Laasonpohja • Pirunpesä • Pähkinäkukkula • Riihikallio-Pilkanmäki • Sairakkalanjärvi • Tiirismaan luonnonsuojelualue • Työtjärvi • Vesijärvi • Vähä-Tiilijärvi
Nähtävyyksiä ja tapahtumia:  Herralan kylämuseo • Hiljaisuuden huone • Hollo ja Martta • Hollolan Hirvi • Hollolan keskiaikainen kivikirkko • Hollolan keskiaikatapahtuma • Hollolan kotiseutumuseo • Hollolan kunnantupa • Hälvälän ampumarata • Kapatuosia • Laitialan kartano • Linnamäki • Messilän kartano • Pyhäniemen kartano
Liikenne:  Herralan rautatieasema • Hollolan lentokenttä • valtatie 12 • kantatie 54 • seututie 296 • yhdystie 2955 • yhdystie 2956 • yhdystie 3173 • Launeen tie
Muuta:  Camping Messilä • Hollolan kunnanvaltuusto • Hollolan lukio • Hollolan seurakunta • Hollolan Sanomat • Hollolan Seutu • Hollolan vaakuna
Hyon Song-wol

Hyon Song-wol
Hyon Song-wol (kor. 현송월, Hyeong Song-wol; s. 1977 Pjongjang) on pohjoiskorealainen poplaulaja ja poliitikko.
Hyon on toiminut keulahahmona Pochonbon elektronisessa orkesterissa ja Moranbong-yhtyeessä. Hän johti myös Samjiyon-orkesteria, joka esiintyi vuoden 2018 talviolympialaisissa Etelä-Koreassa. Hyon on toiminut Korean työväenpuolueen keskuskomiteassa vuodesta 2017. Lisäksi hän on toiminut valtiollisen propaganda- ja agitaatiojaoksen varajohtajana Kim Yo-jongin alaisuudessa.
Hyon on esiintynyt julkisuudessa usein Kim Jong-unin seurassa, ja hänen on huhuttu olevan suhteessa tämän kanssa. Etelä-Korean tiedustelutietojen mukaan kaksikko olisi tuntenut toisensa jo nuorelta iältä. Väitetysti Kim Jong-il ei aikoinaan hyväksynyt suhdetta, jolloin Hyon meni naimisiin upseerin kanssa ja sai avioliitosta lapsen. Chosun Ilbo väitti Hyonin joutuneen teloitetuksi yhdentoista muun esiintyvän taiteilijan kanssa vuonna 2013, mutta Hyonin palattua julkisuuteen toukokuussa 2014 lehti pahoitteli väärää tietoaan.
Hyonin syntymävuodesta on esitetty eri lähteissä keskenään ristiriitaisia tietoja. Etelä-Korean tiedustelun mukaan Hyon kuitenkin olisi syntynyt vuonna 1977 Pjongjangissa.
Henkilöstöhallinnon ja turvallisuustoiminnan pääosasto

| --- | --- |
 
Rooli:  Komission pääosasto
Virkakunta
Komissaari:  Johannes Hahn
Pääjohtaja:  Christian Roques
Hallinto
Sijainti:  Euroopan komissio 1049 Bryssel Belgia
Verkkosivusto
 Pääosaston sivut
n k 
Henkilöstöhallinnon ja turvallisuustoiminnan pääosasto (DG-HR) on Euroopan komission pääosasto, joka vastaa Euroopan komission henkilöstön rekrytoinnista, koulutuksesta, urakehityksestä, sosiaalisista asioista ja työoloista. Pääosasto vastaa lisäksi rakennusten ja työntekijöiden turvallisuudesta, toiminnan jatkumisesta kriisitilanteissa sekä verkkoturvallisuudesta.
Pääosaston poliittisena johtajana toimii Von der Leyenin komission budjetista ja hallinnosta vastaava komissaari Johannes Hahn. Pääosaston vt. pääjohtajana toimii ranskalainen Christian Roques.
Pääosaston johtajat > Komissaarit

2019–2024: Johannes Hahn
Pääosaston johtajat > Pääjohtajat

2024– vt. Christian Roques
2020–2024: Gertrud Ingestad
2020: vt. Bernard Magenhann
2009–2020: Irene Souka
Pääosaston johtajat > Varapääjohtajat

2023– Christian Roques
2016–2020: Bernard Magenhann
Ilan Mitchell-Smith

| Ilan Mitchell-Smith |
| --- | --- |
 Ilan Mitchell-Smith vuonna 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. kesäkuuta 1969 (ikä 55) New York, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1983–1991, 2011
Aiheesta muualla
IMDb
Ilan Mitchell-Smith (s. 29. kesäkuuta 1969 New York Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Mitchell-Smith tunnetaan parhaiten roolistaan elokuvassa Lisa – unelmien nainen.
Ibrahim Jaaber

| Ibrahim Jaaber |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Ibrahim Ibin Mohamad Jaaber
Syntynyt: 3. helmikuuta 1984 (ikä 40) Elizabeth, New Jersey, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat  Bulgaria
Koripalloilija
Pituus:  188 cm
Paino:  79 kg
Nyk. joukkue:  Lottomatica Roma
Sarja:   Serie A Euroliiga
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2003–2007 2007–2008 2008–:  Penn Quakers (NCAA) Egaleo ΒC (A1 Ethniki) Lottomatica Roma (Serie A)
Maajoukkueet
2008–:   Bulgaria
Aiheesta muualla
FIBA
Ibrahim Jaaber (s. 3. helmikuuta 1984 Elizabeth, New Jersey, Yhdysvallat) on bulgarialainen yhdysvaltalaissyntyinen koripalloilija, joka pelaa Euroliigaa ja Italian Serie A:ta Lottomatica Roman joukkueessa. Jaaber on pituudeltaan 188 cm ja hän on pelipaikaltaan takamies. Jaaber pelaa koripalloa myös Bulgarian maajoukkueessa.
Pelaajaura

Ibrahim Jaaber pelasi ennen ammattilaisuraansa neljä kautta Pennsylvanian yliopiston koripallojoukkueessa. Jaaber valittiin konferenssinsa parhaaksi pelaajaksi kausina 2005–06 ja 2006–07. Hänen pistekeskiarvonsa koko yliopistoajalta oli 13,3 ja yksittäisen kauden paras pistekeskiarvo syntyi kaudella 2005–2006, jolloin hän pussitti 18,2 pisterttä ottelua kohden. Jaaberin syöttökeskiarvo yliopistouralla oli 2,8. Seniorikaudellaan hän antoi ottelua kohden 5,2 koriin johtanutta syöttöä. Pallonriistoja Jaaberille kertyi yliopistopeleissä keskimäärin 2,7 ottelua kohden. Eniten pallonriistoja hän keräsi kaudella 2005–06, jolloin riistokeskiarvo oli 3,3.
Ammattilaisuransa Jaaber aloitti kaudella 2007–08 Kreikan liigassa Egaleo ΒC:n joukkueessa. Hän ehti tehdä keskiarvoikseen 22,4 pistettä, 4,2 koriin johtanutta syöttöä ja 2,8 pallonriistoa pelaamissaan 15 ottelussa ennen kuin hän siirtyi samalla kaudella Euroliigaa ja Italian pääsarjaa pelaavan Lottomatica Roman riveihin. Kaudella 2007–08 hän teki keskimäärin 7,5 pistettä ja 2,5 pallonriistoa pelaamissaan kuudessa Euroliigan ottelussa. Hän johdatti joukkueensa myös Italian liigan finaaleihin asti. Kauden päätteeksi Jaaber teki seuran kanssa kahden vuoden jatkosopimuksen.
Aiheesta muualla

Pelaajaprofiili Euroliigan sivuilla
Pelaajaprofiili DraftExpressin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Hopedale (Newfoundland ja Labrador)

| Hopedale |
| --- | --- |
 Näkymä Hopedaleen
 Hopedale
 Koordinaatit: 55°28′03″N, 60°12′11″W 
Valtio:   Kanada
Provinssi:  Newfoundland ja Labrador
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  3,36 km²
Väkiluku (2016):  574
 – Väestötiheys:  171 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hopedale on asutuskeskus Kanadan Newfoundlandiin ja Labradoriin kuuluvan Labradorin rannikolla. Sen asukasluku oli vuonna 2016 yhteensä 574 ja asukkaiden valtaosa on inuiteja. Hopedale on myös Newfoundlandin ja Labradorin alaisen inuitien itsehallinnollisen Nunatsiavutin alueen lainsäädännöllinen pääkaupunki.
Historia

Inuitit tunsivat nykyisen asutuskeskuksen alueen nimellä Agvituk, joka viittaa paikkaan, jolla esiintyy valaita. Hopedalen asutuskeskus sai alkunsa herrnhutilaisesta lähetysasemasta. Herrnhutilaiset yrittivät perustaa lähetysaseman paikalle vuonna 1752, mutta tuolloin kuusi lähetystyöntekijää sai surmansa paikallisten inuitien käsissä. Lähetysasema perustettiin uudelleen vuonna 1782. Asema tarjosi esimerkiksi koulutusta ja kirkkotiloja inuiteille, minkä lisäksi asemalle saapui eurooppalaisia siirtolaisia. Lähetysasemien määrää alettiin vähentää 1950-luvulta lähtien ja viimeiset lähetysasemat sulkeutuivat vuoteen 1990 mennessä. Hopedalessa Hudsoninlahden kauppakomppania otti vastuulleen aseman vuonna 1926 ja 1940-luvulla se siirtyi Newfoundlandin viranomaisille. Seuraavalla vuosikymmenellä paikalla toimi 1990-luvulle saakka ennakkovaroitustutka-asema.
Hopedale on nykyisin vuonna 2005 perustetun Newfoundlandin ja Labradorin alaisen Nunatsiavutin itsehallinnollisen alueen lainsäädännöllinen pääkaupunki. Alueen hallinnollinen pääkaupunki on Nainissa.
Talous

Paikallisten asukkaiden pääelinkeino on kalastus. Paikalla sijaitsee kalanjalostuslaitos, minkä lisäksi taloudellista merkitystä on myös ekoturismilla.
Väestö

Hopedalen asukasluku oli vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan 574. Vuoden 2011 laskennassa sama luku oli 556. Paikallisten valtaosa puhui äidinkielenään englantia. Eri inuittikieliä puhui äidinkielenään yhteensä 45 henkilöä. Etniseltä taustaltaan asukkaiden valtaosa ilmoittautui inuiteiksi.
Hopedalen herrnhutrilainen kirkko.
Ilmari Tiainen

Ilmari Tiainen (11. joulukuuta 1912 Parikkala – 7. toukokuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen maanviljelijä ja kapteeni evp, joka toimi Maalaisliiton kansanedustajana Kymen läänin vaalipiiristä vuosina 1948–1951.
Tiainen suoritti maamieskoulun vuonna 1939, maasotakoulun vuonna 1943 ja ylioppilastutkinnon 1944. Hän työskenteli maanviljelijänä sekä rajavartiolaitoksen palveluksessa.
Tiaisen vanhemmat olivat maanviljelijä ja kauppias Oskar Tiainen ja Olga Maria Terävä. Tiainen oli naimisissa Fanny Aleksandra Norivaaran kanssa vuodesta 1942 lähtien.
Ihmissuden vuosi

| Ihmissuden vuosi> Cycle of the Werewolf |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Stephen King
Kansitaiteilija:  Berni Wrightson
Kieli:  englanti
Genre:  kauhu
Julkaistu:  1983
Suomennos
Suomentaja:  Annika Eräpuro
Kustantaja:  Book Studio
Julkaistu:  1990
Ulkoasu:  kovakantinen
Sivumäärä:  127
ISBN:  951-61-1332-X
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ihmissuden vuosi (Cycle of the Werewolf) on Stephen Kingin vuonna 1983 kirjoittama pienoisromaani, jonka on kuvittanut Berni Wrightson. Sen on suomentanut Annika Eräpuro, ja suomennos julkaistiin vuonna 1990. Tarina eroaa Kingin muusta tuotannosta yksinkertaisella juonenkulullaan ja ohkaisuudellaan. Alun perin tarkoituksena oli suunnitella kalenteri, mutta se muuttuikin kirjaksi Kingin paisuteltua tarinan lukuja.
Romaani koostuu 12 luvusta, jotka viittaavat vuoden 12 kuukauteen. Tuon vuoden aikana tapahtuu pienessä Tarker Mill'sin kylässä julmia veritekoja. Moni uskoo murhaajan olevan tavallinen ihminen epäinhimillisistä piirteistään huolimatta: syyllinen jättää tassun jälkiä ja hyökkää aina täyden kuun aikaan. Kesällä yksi uhreista selviytyy hyökkäyksestä ja tietää, kuka tämä hirviömäinen psykopaatti on.
Daniel Attias ohjasi tarinasta elokuvaversion Hopealuoti (1985) Kingin oman käsikirjoituksen pohjalta.
I-4 (1928)

| I-4 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Kawasaki, Kōbe
Kölinlasku:  17. huhtikuuta 1926
Laskettu vesille:  22. toukokuuta 1928
Palveluskäyttöön:  24. joulukuuta 1929
Poistui palveluskäytöstä:  1. maaliskuuta 1943
Loppuvaihe:  upotettu 20. joulukuuta 1942
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 135 t (pinnalla) 2 791 t (sukellus)
Pituus:  93,9 m (vesiraja) 97,5 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,2 m
Syväys:  5,0 m
Koneteho:  6 000 bhp (pinnalla) 2 600 shp (sukellus)
Nopeus:  18 solmua (pinnalla) 8 solmua (sukellus)
Miehistöä:  92
Aseistus
Aseistus:  2 × 14 cm/40 ilmatorjuntatykkiä 6 × 53 cm torpedoputkea
I-4 oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1929 valmistunut I-1-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1923 hankinnoissa Kawasakin Kōben telakalta, missä köli laskettiin 17. huhtikuuta 1926. Alus laskettiin vesille 22. toukokuuta 1928 ja otettiin palvelukseen 24. joulukuuta 1929.
Palvelus

Alus upposi 20. joulukuuta 1942 torpedoituna Salomoninsaarten alueella ja poistettiin alusluettelosta 1. maaliskuuta 1943.
Huftarøy

Huftarøy merkitty karttaan punaisella.
Huftarøy on Norjassa Austevollin kuntaan kuuluva saari, jolla sijaitsee kunnan hallinnollinen keskus Storebø. Saaren pinta-ala on 49,2 neliökilometriä ja asukasluku 2 933 vuonna 2017. Saaresta on kaksi lauttayhteyttä mantereelle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Huftarøy Wikimedia Commonsissa
Hyökkäyssota

Hyökkäyssota on sota, jota käydään ilman laillista syytä. Kansainvälisen oikeuden mukaan sotaa saa käydä vain puolustukseksi tai YK:n turvallisuusneuvoston päätöksellä.
Hyökkäyssodan suunnittelu on yksi Lontoon sopimuksessa määritellyistä sotarikoksista. Se mainitaan artiklassa kuusi ”rikoksena rauhaa vastaan”. Liittoutuneet valtiot – Yhdysvallat, Yhdistynyt kuningaskunta, Ranska ja Neuvostoliitto – allekirjoittivat sopimuksen  8. elokuuta 1945. Se oli pohjana Euroopan akselivaltojen sotarikollisiksi katsottujen henkilöiden tuomitsemiskäytännöille.
Rikoksia rauhaa vastaan käytettiin myös eräänä johtavana käsitteenä Suomen sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä. Suomessa asia on jälkikäteen herättänyt kritiikkiä, koska lakia sovellettiin yleisen suomalaisen oikeuskäytännön vastaisesti taannehtivasti.