stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hämeen ammattikorkeakoulun opiskelijakunta
Aiheesta muualla

Opiskelijakunnan kotisivu
Suomen ammattikorkeakoulujen opiskelijakunnat
ASK (Arcada)
Copsa (Centria)
O'Diako (Diak)
Helga (Haaga-Helia)
HAMKO (HAMK)
HUMAKO (HUMAK)
JAMKO (JAMK)
Kaakko (XAMK)
Kamo (Kajaanin AMK)
POKA (Karelia)
KOE (LAB)
ROTKO (Lapin AMK)
Laureamko (Laurea)
METKA (Metropolia)
Novium (Novia)
OSAKO (OAMK)
Polamk opk (Polamk)
SAMMAKKO (SAMK)
Savotta (Savonia)
SAMO (SeAMK)
TAMKO (TAMK)
TUO (Turun AMK)
VAMOK (VAMK)
Skåhla (Ahvenanmaan AMK)
Kaki

| Kaki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Ericales
Heimo::  Eebenpuukasvit Ebenaceae
Suku::  Eebenpuut Diospyros
Laji::  kaki
Kaksiosainen nimi
 Diospyros kaki  L.f. 
Katso myös
   Kaki Wikispeciesissä   Kaki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kaki (Diospyros kaki) on eebenpuiden eli persimonien (Diospyros) sukuun kuuluva kasvi, jonka makeat hedelmät ovat syötäviä. Sitä kutsutaan myös nimillä kakiluumu, persimon, persimoni ja sharon.
Puu

Kaki on lehtipuu, joka voi kasvaa 27 metrin korkuiseksi. Sen soikeat lehdet ovat 6–9 cm pitkiä. Pienet, karvaiset hedekukat kasvavat 3–5 kukan ryhmissä, kellertävänvalkeat emikukat yksitellen.
Kaki on kotoisin Japanista ja Kiinasta, mutta sitä viljellään nykyisin muuallakin.
Hedelmä

Kakin hedelmä muistuttaa kellertävää tomaattia, jonka pinta punertuu hedelmän kypsyessä. Erittäin pehmeä kypsä malto on makea ja hapoton ja maultaan luumua muistuttava.
Raa’at kakit ovat kovia ja syötäväksi kelpaamattomia, koska ne sisältävät paljon parkkihappoa, joka häviää kypsymisen aikana. Hedelmät muuttuvat kypsyessään pehmeiksi. Jos hedelmä kuivattaa suuta ja maistuu kitkerältä, se on vielä raaka. Israelissa viljeltävä sharon on kakin jalostettu muoto, jossa ei ole parkkihappoa eikä siemeniä. Se on raakanakin makea. Espanjassa viljeltävää lajiketta kutsutaan persimoniksi ja Uudessa-Seelannissa viljeltävää lajiketta kakiksi.
Kakihedelmä säilyy parhaiten kylmässä. Se on arka etyleenille, joten sitä ei suositella säilytettävän runsaasti etyleeniä tuottavien kasvisten vieressä.
Kakissa on hiilihydraattia noin 20 g / 100 g ja C-vitamiinia 11 mg / 100 g. Siinä on muihin hedelmiin verrattuna suhteellisen paljon A-vitamiinia.
Aiheesta muualla

ITIS: Diospyros kaki (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Diospyros kaki (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Diospyros kaki (persimmon) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q158482  Wikispecies: Diospyros kaki  APNI: 215539  CoL: 6CWZ5  Ecocrop: 945  EoL: 483960  EPPO: DOSKA  EUNIS: 169456  FNA: 200017585  FoC: 200017585  GBIF: 3032984  GRIN: 14293  iNaturalist: 83468  IPNI: 322553-1  IRMNG: 10205417  ITIS: 505970  IUCN: 173538  MoBotPF: 279920  NCBI: 35925  NZOR: 8e427b4a-1dc6-45f9-8ae5-a5c118331d33  Observation.org: 129949  Open Tree of Life: 352883  PfaF: Diospyros kaki  PFI: 9669  Plant List: kew-2769959  PLANTS: DIKA2  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:322553-1  Tropicos: 11500521  WFO: wfo-0000649136 
Kakin hedelmiä.
Taiteen valtionpalkinto

Taiteen valtionpalkinto on vuosittain myönnettävä palkinto, jonka myöntää opetus- ja kulttuuriministeriön alainen Taiteen edistämiskeskus (aiemmin Taiteen keskustoimikunta).
Palkitut

Luettelosta puuttuu vuosia.
| Vuosi | Palkinnonsaajat | Taiteenala/palkintoperuste |
| --- | --- | --- |
| 2001 | Timo Mäkelä | sarjakuvataide |
| 2001 | Mariko Härkönen, Ismo Virtanen, Liisa Helminen ja Hanna Hemilä | Turilas ja Jäärä -elokuvan työryhmä |
| 2001 | Jukka Virtanen | monipuolinen taide |
| 2003 | Marjatta Kurenniemi | kirjallisuus |
| 2003 | Panu Kaila | arkkitehtuuri |
| 2003 | Jan Olof Mallander | taidekritiikki |
| 2005 | Petri Kuljuntausta | säveltaide |
| 2005 | Jani Nuutinen | sirkustaide |
| 2005 | Outi Nyytäjä | näyttämötaide |
| 2006 | Kaj Chydenius | säveltaide |
| 2006 | Katariina Lillqvist | elokuva, kirjallisuus |
| 2006 | Erkki Soininen ja Johanna Tuukkanen | taidetapahtumat |
| 2007 | Malla Hukkanen | valokuva |
| 2007 | Kimmo Takala | näyttämötaide |
| 2007 | Hannu Väisänen | kirjallisuus, kuvataide |
| 2008 | Jörn Donner | elokuva, kirjallisuus |
| 2008 | Juha Hurme | näyttämötaide |
| 2008 | Kokkolan Oopperayhdistys ry. | ooppera |
| 2009 | Kimmo Karjunen | näyttämötaide |
| 2009 | Ukumbi ry | arkkitehtuuri |
| 2009 | Jukka-Pekka Välimaa, (taiteilijanimi Kauko Röyhkä) | säveltaide, kirjallisuus |
| 2010 | Anneli Sauli | näyttämötaide |
| 2010 | Pekka Tarkka | kirjallisuus |
| 2010 | Aasia Helsingissä -yhdistys | näyttämötaide |
| 2011 | T.E.H.D.A.S ry | performanssi- ja muut taiteet |
| 2011 | Vesa-Matti Loiri | musiikki |
| 2011 | Simo Alitalo | äänitaide |
| 2012 | Heikki Salo | musiikki |
| 2012 | Piknik Frequency ry | Pikseliähky-tapahtuma |
| 2012 | Saamelaistaiteen tukiyhdistys ry | Skábmagovat-elokuvajuhla |
| 2013 | Irma Optimisti (oik. Irma Luhta) | performanssitaide |
| 2014 | Kulttuuriyhdistys Mustekala | Mustekala-verkkolehti |
| 2015 | Association WHS ry | Teatteri Unionin perustamisesta Helsinkiin |
| 2016 | Kimmo Pohjonen | musiikki |
Helmi-elinympäristöohjelma

Helmi-elinympäristöohjelma on maa- ja metsätalousministeriön sekä ympäristöministeriön käynnistämä luonnonsuojeluohjelma, jonka toimeenpanijoina ovat ELY-keskukset, Suomen ympäristökeskus (Syke), Metsähallitus, Metsäkeskus, Riistakeskus, kunnat ja useita eri järjestöjä. Ohjelma toteutetaan vuosina 2021–2030. Maanomistajat ovat antaneet alueensa mukaan ohjelmaan vapaaehtoisesti. Ohjelman toimien piiriin kuuluu ohjelmassa mukana olevien luonnonsuojelualueiden lisäksi niiden lähialueet. Ohjelman tarkoituksena on hoitaa ja ennallistaa alueita, jotta eliölajien elinympäristöjen tila paranee ja näin edistetään luonnon monimuotoisuutta. Helmi-elinympäristöohjelman suojelu-, hoito- ja ennallistamisalueisiin kuuluu soita, lintuvesiä, kosteikkoja, metsiä, ranta-alueita ja perinnebiotooppeja.
Aiheesta muualla

https://www.ymparisto.fi/fi/luonto-vesistot-ja-meri/luonnon-monimuotoisuus/suojelu-ja-tutkimusohjelmat/helmi-ohjelma
https://www.metsakeskus.fi/fi/metsan-kaytto-ja-omistus/metsien-suojelu-ja-elinymparistojen-hoito/helmi-elinymparistoohjelma
SKP:n Oulun läänin piirijärjestö

| Suomen kommunistisen puolueen  Oulun läänin piirijärjestö ry |
| --- | --- |


Alue:  Oulun vaalipiiri 
Toimisto:  Kajaaninkatu 25 B 90100 Oulu
Johto:  Marianne Maksniemi (piirisihteeri)  Veikko Nousiainen (pj.)
Kansanedustajia:  – / - (2007)
Kunnanvaltuutettuja:  – / - (2004)
Aiheesta muualla
Sivusto
SKP:n Oulun läänin piirijärjestö (aikaisemmin SKPy:n Oulun piirijärjestö) on Suomen Kommunistisen Puolueen toimintaa Oulun vaalipiirissä ohjaava järjestö. Piirin puheenjohtaja on Jyrki Hyvölä ja piirisihteerinä toimii Matti Aalto.
Osastot

SKP:n Kajaanin Seudun osasto
SKP:n Oulun Seudun osasto
Piirisihteerit

Matti Soini
Matti Aalto
Aiheesta muualla

www.skp.fi
Suomen Kommunistisen Puolueen (1996) piirijärjestöt
Etelä-Karjala |
Helsinki |
Häme |
Joensuu |
Jyväskylä |
Kuopio |
Kymenlaakso |
Oulun lääni |
Pohjanmaa |
Satakunnan seutu |
Lapin lääni |
Tampere |
Turku |
Uusimaa
Kajaanin lentoasema

Kajaanin lentoasema (IATA: KAJ, ICAO: EFKI) sijaitsee Kajaanin Paltaniemellä noin seitsemän kilometriä Kajaanin keskustasta pohjoiseen. Lentoasemaa alettiin rakentaa vuonna 1939, ja sen ensimmäinen asemarakennus valmistui vuonna 1957. Nykyinen asemarakennus on valmistunut vuonna 1993. Vuoden 1977 kuntaliitokseen saakka lentoasema sijaitsi Kajaanin maalaiskunnan alueella.
Kajaanin lentoasema on matkustajamäärältään Suomen kolmanneksitoista suurin lentoasema. Vuonna 2002 lentoaseman kautta kulki 106 000 matkustajaa, mutta matkustajamäärä on sen jälkeen laskenut, ja vuonna 2010 se oli enää noin 66 000. Matkustajamäärä on kuitenkin noussut vuoden 2010 pohjalukemista.
Kajaanista on reittilentoja ainoastaan Helsinkiin. Finnair lentää reitillä 1–2 kertaa päivässä, kuluvan sopimuskauden puitteissa vuoteen 2026 saakka. Aiemmin Helsingin-reitillä on operoinut muun muassa Danish Air Transport vuosina 2021–2022. Virolainen lentoyhtiö Estonian Air liikennöi Kajaanin ja Tallinnan välillä vuonna 2012 noin puolen vuoden ajan, kunnes lopetti kannattamattomana.
Kenttää käyttävät satunnaisesti ympäri vuoden myös liikelentoyhtiöt sekä yleisilmailukoneet. Lentoaseman ainoa kiitotie 07/25 on 2 499 metriä pitkä. Aiemmin lentoasemalla oli myös toinen, poikittainen kiitotie, mutta se on poistettu käytöstä.
Kajaanin lentoasemalla tarjottiin lennonjohtopalvelua vuoteen 1990 asti, nykyään vain lennontiedotuspalvelua (Aerodrome Flight Information Service eli AFIS). Nykyään Kajaanissa ei myöskään ole ILSin lisäksi muita radiosuunnistuslaitteita, joten mittarilähestymisen suorittaminen edellyttää GPS-varustusta. Kaksi NDB-majakkaa oli tarjolla vuosina 1957–2003 sekä VOR/DME "KNI" 1995–2015. ILS tarjotaan vain kiitotielle 07 (kiitotien länsipää).lähde?
Lentoasemalla toimii kahvila Air Cafe, jonka yhteydessä on myös lahjatavarapuoti. Finavia on valinnut Kajaanin lentoaseman vuoden lentoasemaksi kolme kertaa – 1994, 1999 ja 2007.
Lentoyhtiöt ja kohteet

| Lentoyhtiöt | Kohteet |
| --- | --- |
Finnair: Helsinki
Matkustajatilastot

| Vuosi | Kotimaa | Ulkomaat | Yhteensä | Muutos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005 | 93 470 | 5 985 | 99 455 | −4,4 %  |
| 2006 | 87 273 | 5 464 | 92 737 | −6,8 %  |
| 2007 | 87 061 | 3 741 | 90 802 | −2,1 %  |
| 2008 | 81 243 | 3 366 | 84 609 | −6,8 %  |
| 2009 | 70 848 | 2 552 | 73 400 | −13,3 %  |
| 2010 | 63 980 | 2 033 | 66 013 | −10,1 %  |
| 2011 | 74 985 | 3 099 | 78 095 | +18,3 %  |
| 2012 | 70 369 | 7 483 | 77 825 | −0,3 %  |
| 2013 | 69 817 | 4 741 | 74 558 | −4,2 %  |
| 2014 | 67 981 | 2 933 | 84 029 | −3,6 %  |
| 2015 | 81 096 | 4 741 | 74 558 | +16,9 %  |
| 2016 | 84 160 | 1 693 | 85 853 | +2,2 %  |
| 2017 | 84 724 | 2 731 | 87 455 | +1,9 %  |
| 2018 | 85 286 | 3 529 | 88 815 | +1,6 %  |
| 2019 | 84 316 | 2 991 | 87 307 | −1,7 %  |
| 2020 | 16 924 | 455 | 17 379 | −80,1 %  |
| 2021 | 17 853 | 17 | 17 600 | +1,3 %  |
| 2022 | 24 537 | 863 | 25 400 | +44,3 %  |
| 2023 | 39 377 | 1 143 | 40 520 | +59,5 %  |
| 2024 | 38 282 | 1 479 | 39 761 | −1,9 %  |
Vaaratilanteet

3. marraskuuta 1994 tunisialaisen Air Liberté Tunisien MD-83 (F-GHED) suistui laskeutuessaan ulos kiitotieltä. Kolme matkustajaa loukkaantui ja kone vaurioitui pahoin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kajaanin lentoasemaa Wikimedia Commonsissa
Finavia – Kajaanin lentoasema
Suomen ilmailukäsikirja – Kajaanin lentoasema (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Suomen lentoasemat |
| --- | --- |
Suuret kansainväliset:  Helsinki-Vantaa 
Pienet kansainväliset:  Ivalo  Joensuu  Kittilä  Kokkola-Pietarsaari  Kuusamo  Kuopio  Lappeenranta  Maarianhamina  Oulu  Rovaniemi  Tampere-Pirkkala  Turku  Vaasa 
Kotimaiset:  Jyväskylä  Kajaani  Kemi-Tornio  Pori  Savonlinna 
Ei säännöllistä liikennettä:  Enontekiö  Halli  Mikkeli  Seinäjoki  Utti 
Entiset lentoasemat:  Helsinki-Malmi  Kauhava  Sodankylä  Tampere-Härmälä  Varkaus  Ylivieska 
Suomen raja-asemat
| --- | --- |
Maaraja-asemat: Haapovaara | Imatran Pelkola | Inari | Karesuvanto | Karikangas | Karigasniemi | Karttimo | Kilpisjärvi | Kivilompolo | Kivipuro | Kokkojärvi | Kolmikanta (Imatra) | Kurvinen | Kuusamo | Leminaho | Muonio | Niirala (Tohmajärvi) | Nuijamaa-Brusnitšnoje (Lappeenranta) | Nuorgam | Näätämö | Onkamo | Parikkala | Pello | Puitsi | Rajakangas | Raja-Jooseppi-Lotta (Sodankylä) | Ruhovaara | Salla | Santio (Virolahti) | Tornio-Haaparanta | Uukuniemi | Vaalimaa-Torfjanovka (Virolahti) | Vainikkala-Lužaika (Lappeenranta) | Valkeavaara | Vartius-Lyttä (Kuhmo) | Virtaniemi
Lentoasemat: Enontekiö | Helsinki-Vantaa | Ivalo | Joensuu | Jyväskylä | Kajaani | Kemi-Tornio | Kittilä | Kokkola-Pietarsaari | Kuopio | Kuusamo | Lappeenranta | Maarianhamina | Mikkeli | Oulu | Pori | Rovaniemi | Savonlinna | Tampere-Pirkkala | Turku | Vaasa
Satamat: Eckerö | Färjsundet | Hamina | Hanko | Haukipudas | Helsinki | Inkoo | Kalajoki | Kaskinen | Kemi | Kemiö | Kirkkonummi | Kokkola | Kotka | Kristiinankaupunki | Lappeenranta | Loviisa | Långnäs | Maarianhamina | Merikarvia | Naantali | Nuijamaa | Olkiluoto | Oulu | Parainen | Pernaja | Pietarsaari | Pohja | Pori | Porvoo | Raahe | Rauma | Salo | Sipoo | Taalintehdas | Tammisaari | Tornio | Turku | Uusikaupunki
Rautatieasemat: Helsingin rautatieasema | Kouvolan rautatieasema | Vainikkalan rautatieasema
| n k Perustiedot Wikidatassa: Kajaanin lentoasema (Q739238)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: lentoasema, kaupallinen liikennelentoasema
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Kajaani
sijainti: Paltaniemi
katuosoite: Lentokentäntie 7
koordinaatit: 64°17′03″N 27°41′15″E﻿ / ﻿64.2842°N 27.6875°E﻿ / 64.2842; 27.6875
Magnus Schjerfbeck

Helsingin kaupungin museolautakunnan kokous 1900-luvun alussa. Kuvassa vasemmalta Nils Wasastjerna, Reinhold Hausen, Bertel Jung ja Magnus Schjerfbeck.
Svante Magnus Schjerfbeck [šärvbek]  (24. heinäkuuta 1860 Pietarsaari – 8. toukokuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hän valmistui Suomen Polyteknillisestä opistosta 1881. Schjerfbeck toimi arkkitehtina Yleisten rakennusten ylihallituksessa, jossa hän aloitti työt heti valmistuttuaan. Yliarkkitehtina hän oli siellä vuoteen 1926. Hän johti vuonna 1890 Raaseporin linnan raunioiden korjausta. Taidemaalari Helene Schjerfbeck oli hänen sisarensa ja taidemaalari Johanna Appelberg hänen tyttärensä.
Suunnittelutyö

1800-luvun loppupuolella Schjerfbeckin suunnitelmien tyyli oli uusrenessanssia. 1900-luvun alkupuolen suunnitelmissa on puolestaan piirteitä jugendista, ja myöhemmät taas alkavat jo olla klassismia.
Monet Schjerfbeckin suunnittelemista rakennuksista ovat sairaaloita tai kouluja. Hänen suunnittelemiaan rakennuksia ovat muun muassa
Enonkosken kirkko (1886)
Diakonissalaitoksen sairaala Helsingissä
Langinkosken keisarillinen kalastusmaja (1889)
Kampin paloasema Helsingissä (1893)
Oulun Tuiranpuiston yleissuunnitelma ja sairaalarakennuksia puistossa (1896–1901)
Hyvinkään parantolan puuhuvilat (1896, toinen jäljellä)
Tieteellisten seurain talo eli nykyinen Suomen arkkitehtuurimuseo Helsingissä (1899)
Tampereen normaalilyseo
Sortavalan yleinen sairaala, Vakkosalmentie (1901)
Nummelan parantola (1903)
Kajaanin yleinen sairaala (1908)
Tampereen sairaala (1909)
Tampereen tyttölyseo (1924)
Kallaveden lukio, entinen tyttölyseo, Kuopio (1924)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Magnus Schjerfbeck Wikimedia Commonsissa
http://www.mfa.fi/museorakennus
Yhteinen rakennusperintöhanke. (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen arkkitehtuurimuseo. (Arkistoitu – Internet Archive)
Schjerfbeck, Magnus hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Enonkosken kirkko, valmistunut 1886.
Suomen arkkitehtuurimuseo, valmistunut 1899.
Risti Korsholman valleilla, 1894, Vaasa.
Veijo Puhjo

| Veijo Puhjo |
| --- | --- |
 Veijo Puhjo tammikuussa 2012.
Kansanedustaja
 24.3.1995–19.4.2011  
Ryhmä/puolue:  vasemmistoliitto, eduskuntaryhmä Puhjo, vasemmistoryhmä
Vaalipiiri:  Turun pohjoinen, Satakunta
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. kesäkuuta 1948 Loimaa
Kuollut: 9. joulukuuta 2019 (71 vuotta) Pori
Ammatti:  erikoislääkäri
Puoliso:  Airi Aulikki Mattila (1983–2017)
Veijo Olavi Puhjo (26. kesäkuuta 1948 Loimaa – 9. joulukuuta 2019 Pori) oli suomalainen lääkäri ja poliitikko, joka toimi vasemmistoliiton kansanedustajana vuosina 1995–2011. Poliittisen uransa SKDL:ssä aloittanut Puhjo kuului puolueesta erotettuun taistolaissiipeen, joka 1986 perusti Demokraattisen Vaihtoehdon. Vuonna 1990 hän siirtyi muiden Devan toiminnassa olleiden tavoin vastaperustetuun vasemmistoliittoon. Eduskuntaan valintansa jälkeen Puhjo erotettiin vasemmistoliiton eduskuntaryhmästä marraskuussa 1995. Hän toimi aluksi omassa eduskuntaryhmässään ja oli maaliskuusta 1996 lähtien vasemmistoryhmän jäsen, kunnes palasi vasemmistoliiton eduskuntaryhmään maaliskuussa 1999. Porin kaupunginvaltuuston jäsen Puhjo oli vuodesta 1985 lähtien.
Elämä > Koulutus

Loimaalla syntynyt Puhjo kasvoi Punkalaitumella, jossa hänen isänsä toimi kunnansihteerinä. Ylioppilaaksi kirjoitettuaan Puhjo opiskeli lääketiedettä Helsingin yliopistossa ja oli mukana taistolaisessa opiskelijaliikkeessä. Vuosina 1972–1977 hän oli vaihto-opiskelijana Greifswaldin yliopistossa DDR:ssä. Kertomansa mukaan Puhjo lähti uteliaisuudesta, koska Suomessa haukuttiin sosialistisia maita. Hänen opiskelutovereitaan oli muun muassa Pentti Tiusanen. Puhjo suoritti Greifswaldissa lääkärin tutkinnon 1977, jonka jälkeen hän joutui vielä täydentämään opintojaan Helsingin yliopistossa. Vuosina 1977–1979 Puhjo työskenteli terveyskeskuslääkärinä Porissa, 1979–1983 Helsingin yliopistollisen keskussairaalan korvaklinikan apulaislääkärinä ja vuodesta 1983 lähtien Porissa Satakunnan keskussairaalan korvaosaston osastonlääkärinä. Vuonna 1984 hän sai korva-, nenä- ja kurkkutautien erikoislääkärin oikeudet.
Elämä > Ura politiikassa

Vuonna 1985 Puhjo valittiin Porin kaupunginvaltuustoon SKDL:n edustajana. Puolueesta erottamisen jälkeen hän oli Devan ehdokkaana eduskuntavaaleissa 1987 ja kunnallisvaaleissa 1988. Vuoden 1988 presidentinvaaleissa Puhjo oli Jouko Kajanojan valitsijamiesehdokkaana. Vuonna 1990 Puhjo liittyi vasemmistoliittoon muiden erotettujen vähemmistökommunistien tavoin, ja oli puolueen ehdokkaana eduskuntavaaleissa 1991, joissa hän jäi ensimmäiselle varasijalle.
Puhjo oli vetäjänä Porin maakaasuliikkeessä, joka vastusti esimerkiksi Tahkoluodon hiilivoimalaa. 1990-luvun alussa Puhjo oli Porin Vaihtoehto EY:lle -ryhmän puheenjohtaja. Puhjon mielestä Suomi menetti itsenäisyytensä unioniin liittymällä. Puhjo vastusti integraatiota myös ympäristösyistä.
Puhjo valittiin eduskuntaan vuonna 1995 vasemmistoliiton edustajana. Kevään hallitusneuvottelujen aikana hän vastusti puolueensa hyväksymää hallitusohjelmaa sen sisältämien leikkausten vuoksi. Marraskuussa Puhjo erotettiin vasemmistoliiton eduskuntaryhmästä hänen äänestettyään toistuvasti ryhmäsääntöjen vastaisesti Lipposen hallituksen esityksiä vastaan. Puhjo muodosti aluksi oman eduskuntaryhmänsä, kunnes maaliskuussa 1996 liittyi jo aikaisemmin erotettujen Esko-Juhani Tennilän ja Mikko Kuopan muodostamaan vasemmistoryhmään. Vasemmistoryhmän jäsenet palasivat vasemmistoliiton eduskuntaryhmään maaliskuun 1999 eduskuntavaalien jälkeen.
Eduskunnan taksitilastojen mukaan Puhjo oli useimpina vuosina vähiten taksia käyttänyt kansanedustaja. Helsingissä hän kulki kävellen tai raitiovaunulla ja kotikaupungissaan Porissa bussilla tai polkupyörällä. Puhjo putosi eduskunnasta vuoden 2011 vaaleissa, jolloin hän menetti paikkansa vasemmistoliiton Jari Myllykoskelle. Eduskunnasta pudottuaan Puhjo jatkoi erikoislääkärinä Satakunnan keskussairaalan korvatautien osastolla, ja jäi virastaan eläkkeelle elokuussa 2013. Puhjo kuoli sairauskohtaukseen 9. joulukuuta 2019. Hän oli pitänyt yksityisvastaanottoa vielä aikaisemmin samana päivänä.
Elämä > Muuta

Puhjo oli innokas suunnistaja, joka osallistui useita kertoja Jukolan viestiin Helsingin Jyryn joukkueessa. Nuorempana hän edusti myös Punkalaitumen Kuntoa. Lisäksi hänet tunnettiin jalkapalloseura Musan Salaman kannattajana ja pitkäaikaisena seuran jäsenenä.
Siemenneste

Ihmisen siemennestettä petrimaljassa.
Siemenneste eli sperma on siittiöitä sisältävää uroksen tuottamaa eritettä. Sen tarkoituksena on kuljettaa ja ravita siittiöitä, joiden tehtävänä on munasolun hedelmöittäminen ja/tai naaraan tekeminen raskaaksi. Nisäkkäillä siemennestettä erittyy siittimestä siemensyöksyssä. Kalojen siemennestettä kutsutaan maidiksi.
Tuotanto ja ominaisuudet

Murrosikäisen pojan kivekset suurenevat ja alkavat tuottaa siittiöitä yleensä 12–14 vuoden iässä. Kiveksissä (L. Testis) on satoja lohkoja, joissa siittiöt (L. Spermiot) kehittyvät pienissä tiehyissä. Siittiöt varastoituvat kivesten pinnalla sijaitseviin lisäkiveksiin. Siemensyöksyssä siittiöt purkautuvat lisäkiveksistä ja matkaavat siemenjohtimia pitkin kohti virtsaputkea. Matkalla niihin sekoittuu rakkularauhasen ja eturauhasen erittämiä nesteitä. Siittiöiden osuus siemennesteen tilavuudesta on muutama prosentti, loppu on veriplasmaa. Suurin osa tilavuudesta on rakkularauhasesta (L. Glandula vesiculosa) erittynyttä nestettä. Siittiöitä on normaalisti satoja miljoonia.
Siemenneste on vaaleaa nestettä, jonka ominaisuudet ja määrä vaihtelevat yksilöittäin ja siemensyöksyjen tiheyden mukaan. Siemenneste voi olla paksua, paakkuista ja valkoista tai se voi olla hyvin ohutta ja kirkasta, varsinkin jos edellisestä siemensyöksystä ei ole pitkää aikaa. Usein valkea, paksu siemenneste hetken ajan seisoessaan paikallaan muuttuu kirkkaaksi ja juoksevaiseksi. Siemennestettä vapautuu yleensä 3–5 millilitraa kerralla – joillakin miehillä mahdollisesti 11–15 millilitraa eli korkeintaan ruokalusikallisen verran. Yksilöllisiä eroja siemennesteen määrän kehityksessä tosin on.
Siemenneste sisältää runsaasti muun muassa suolaa,  metalleja (muun muassa sinkkiä ja seleeniä), sokereita, lipidejä, steroideja, entsyymejä ja aminohappoja. Ravinteiden tarkoituksena on olla siittiöiden ravintona ja suojana naisen elimistössä. Siemennesteellä on ominainen tuoksu ja maku.
Siemennesteen tuotanto jatkuu murrosiästä kuolemaan saakka. Siemennesteen laatu heikkenee iän myötä, mutta mies voi olla hedelmällinen vielä hyvinkin vanhana.
Siemensyöksy

Siemenneste purkautuu siittimestä, terskan päähän avautuvasta virtsaputkesta. Siemenneste voi purkautua tahattomasti yöllisenä siemensyöksynä tai tarkoituksellisen stimulaation seurauksena. Siemensyöksy tapahtuu useimmiten samaan aikaan orgasmin kanssa, mutta ne eivät ole sama asia. Mies voikin saada orgasmin ilman siemensyöksyä tai siemensyöksyn ilman orgasmia. Siemenneste voi purkautua suurella voimalla tai hitaasti valua siittimen päästä. Orgasmi on seksuaalisen kiihottumisen huipentuma, jonka voi saada aikaan muun muassa itsetyydytyksessä tai seksuaalisessa kanssakäymisessä.