stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Veikko Tähkä
Teokset

Alcoholic Personality: A Clinical Study. Alkoholitutkimussäätiön julkaisuja, 13. (Väitöskirja.) 1966. ISSN 0356-2654
Coping with an exceptional reality situation, How chronic respirator patients have adapted to the regulation of their lives by a mechanical contrivance. Veikko Tähkä, Juhani Hirvas, Reijo Holmström & Matti Tuovinen. 1970.
Medard Boss, psychoanalysis and daseinsanalysis, by Medard Boss, Heimo Salminen and Veikko Tähkä. Reports from Psychiatria Fennica, 34. 1979. ISSN 0355-7693
Mielen rakentuminen ja psykoanalyyttinen hoitaminen.  (Esipuhe: Robert S. Wallerstein)  Helsinki:  WSOY, 1996. 3. p. 2001.  ISBN 951-0-21974-6
Mind and its treatment, a psychoanalytic approach. International universities press, 1993.
Potilas-lääkärisuhde. Suomen lääkäriliitto, 1977. Englanniksi: Patient-doctor relationship. ADIS Health Science Press, 1984.
Psykoanalyysin ja psykoterapian suuntauksia. Toim. Yrjö O. Alanen ja Veikko Tähkä. Weilin + Göös, 1978.
Psykoterapian perusteet. WSOY, 1970. Psykoterapian perusteet psykoanalyyttisen teorian pohjalta. WSOY, 6. p. 1993. (Ilmestynyt myös ruotsiksi ja tanskaksi.)
Silloin: Runoja vuosilta 1945–2005. Recallmed, 2005.
Kirjallisuutta

Kuha, Seppo – Kurru, Helena – Lehtonen, Johannes (toim.): Psykiatrian profiileja: Professori Veikko Tähkän 60-vuotisjuhlakirja.  (Kuopion korkeakoulun julkaisuja. Lääketiede: Tilastot ja selvitykset, 1)  Kuopio:  Kuopion korkeakoulu, 1983.  ISSN 0357-8763  ISBN 951-780-167-X
Laine, Aira (toim.): Power of Understanding: Essays in Honour of Veikko Tähkä.  London:  Karnac, 2004.  ISBN 1-85575-395-2
Aiheesta muualla

Veikko Tähkän muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (19.6.2012) (vaatii sisäänkirjottautumisen) (hs.fi)
Laine, A., Aalberg, V., Lehtonen, J. &  Välimäki, J. (2012) Obituaries: Veikko Tähkä, 1923–2012 (The Scandinavian Psychoanalytic Review, 35 (2): 141-143) (kokoartikkeli vaatii sisäänkirjottautumisen) (englanniksi) (tandfonline.com)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat
Kartanonrannan koulu

| Kartanonrannan koulu |
| --- | --- |
Sijainti:  Kartanonkuja 1, Sundsberg
Tyyppi:  alakoulu
Perustettu:  2009
Rehtori:  Marjo Rantanen
Luokat:  1-6
Oppilaita:  329
Verkkosivut
Kartanonrannan koulu on koulu Sundsbergissa, Kirkkonummella. Lukuvuonna 2024-2025 koulussa on 329 oppilasta. Koulu on perustettu vuonna 2009. Kartanonrannan koulun yhteydessä toimii myös Kartanonrannan päiväkoti.
Koulun pihalla sijaitsee urheilukenttä, keinuja, kiipeilytelineitä, jalkapallokaukalo ja koripallokenttä. Koulun vieressä sijaitsee Bmx-rata ja  nurmikenttä, joita voidaan hyödyntää liikunnan opetuksessa.
Mazda 323 (BH)

| Mazda 323 BH |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Etelä-Afrikka  Filippiinit  Japani  Kolumbia  Thaimaa  Uusi-Seelanti  Zimbabwe
Valmistaja:  Mazda
Valmistusvuodet:  1994–1998
Muut nimet:  Mazda Allegro Mazda Artis Mazda Étude Mazda Familia Mazda Protegé
Korimalli:  3-ovinen hatchback 4-ovinen sedan
Luokka:  C-segmentti
Edeltäjä:  Mazda 323 (BG)
Seuraaja:  Mazda 323 (BJ)
Teknisesti samankaltaisia:  Ford Laser (KJ/KL/KM)
Pohjalevy:  Mazda BH
Iskutilavuus:  1,3–1,8 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 3-vaihteinen automaatti 4-vaihteinen automaatti
Mazda 323 BH on Mazda 323:n viidennen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1994–1998. Se korvasi edeltäneen BG-mallin ja seuraajaksi tuli Mazda 323 BJ. Japanissa mallin nimenä oli Mazda Familia, ja Yhdysvalloissa sedania myytiin nimellä Mazda Protegé. Lisäksi muun muassa Australaasiassa myytiin 323-malliin perustuvaa Ford Laseria.
Mazda 323C (Suomessa Mazda Neo).
Korimalleina olivat kolmiovinen hatchback (323C, Suomessa Mazda Neo) ja neliovinen sedan (323S, Suomessa Mazda Familia), joiden muotoilu erosi toisistaan huomattavasti. Lisäksi mallistoon kuului myös urheilullisempi 323F (Suomessa Mazda Forte), joka perustui eri pohjalevylle kuin muut korimallit. Japanissa sitä myytiin nimellä Mazda Lantis. Farmarikorisella Familialla ei ollut mitään yhteistä muun malliston kanssa, vaan se oli uudelleennimetty Nissan AD.
Mazda 323P, Suomessa Mazda Mio.
Vuonna 1996 malli sai muun muassa uuden etupuskurin. Huonosti kaupaksi käyvä 323C korvattiin perinteisemmin muotoillulla mallilla, joka sai nimen 323P (Suomessa Mazda Mio). Sen keulan ilme oli yhteneväinen sedanin kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mazda 323 (BH) Wikimedia Commonsissa
Holden Gemini

Holden Gemini on Holdenin vuosina 1975–1986 Australaasian markkinoille valmistama keskiluokan automalli, joka oli uudelleennimetty Isuzu Gemini.
Holden Gemini I (1975–1984)

| Holden Gemini I |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Australia
Valmistaja:  Holden
Konserni:  General Motors
Valmistusvuodet:  1975–1984
Muut nimet:  Buick Opel Daewoo Maepsy Isuzu Gemini Isuzu I-Mark Opel Gemini
Korimalli:  2-ovinen coupé 3-ovinen farmari 4-ovinen sedan
Luokka:  C-segmentti
Seuraaja:  Holden Gemini II
Teknisesti samankaltaisia:  Chevrolet Chevette Isuzu Piazza I Opel Kadett C Vauxhall Chevette
Iskutilavuus:  1,6–1,8 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  takaveto
Vaihteisto:  4-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen manuaali 3-vaihteinen automaatti
Ensimmäisen sukupolven Gemini esiteltiin helmikuussa 1975 neliovisena sedanina ja kaksiovisena coupéna. Malli perustuu samalle pohjalevylle kuin esimerkiksi Opel Kadett C, ja myös autojen korimuotoilu on lähes identtinen. Alkuperäinen koritunnus oli TX. Yhdysvalloissa auton nimenä oli Buick Opel, Malesiassa ja Thaimaassa Opel Gemini ja Etelä-Koreassa Daewoo Maepsy.
Geminin voimanlähteenä oli nelisylinterinen 1,6-litrainen bensiinimoottori, jonka yhteydessä oli nelivaihteinen manuaalivaihteisto. Lisävarusteena oli valittavana kolmiportainen Trimatic-automaattivaihteisto.
Keväällä 1977 Gemini sai muun muassa uuden etusäleikön. Koritunnukseksi vaihtui TC.
Toinen uudistus tuli seuraavana keväänä, jolloin ajovalot muuttuivat perusmalleja lukuun ottamatta pyöreistä suorakaiteen muotoisiksi. Uutena korimallina oli kolmiovinen farmari, jonka sai myös pakettiautoversiona. Uudeksi koritunnukseksi tuli TD.
Syksyllä 1979 suoritettiin perusteellisempi kasvojenkohotus, jolloin Gemini sai täysin uuden keulan ja perän ilmeen. Samaan aikaan coupé poistui mallivalikoimasta. Koritunnukseksi vaihtui kasvojenkohotuksen yhteydessä TE.
Seuraava pieni kasvojenkohotus tuli keväällä 1982, jossa merkittävimpiä uudistuksia olivat uusi kojelauta ja etusäleikkö. Osaan malleista tuli uudet ajovalojen peitinlasit. Uudeksi koritunnukseksi tuli TF.
Viimeiset uudistuksensa Gemini sai keväällä 1983. Näiden mallien koritunnuksena on TG.
Holden Gemini II (1985–1986)

| Holden Gemini II |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Australia
Valmistaja:  Holden
Konserni:  General Motors
Valmistusvuodet:  1985–1986
Muut nimet:  Chevrolet Gemini Chevrolet Spectrum Geo Spectrum Isuzu Gemini Isuzu I-Mark Pontiac Sunburst
Korimalli:  4-ovinen sedan
Luokka:  C-segmentti
Teknisesti samankaltaisia:  Geo Storm Isuzu Piazza II
Pohjalevy:  GM R
Iskutilavuus:  1,5 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 3-vaihteinen automaatti
Etuvetoinen toisen sukupolven Gemini (koritunnus RB) esiteltiin keväällä 1985. Holden-merkkisenä sitä valmistettiin ainoastaan neliovisena sedanina 1,5-litraisella bensiinimoottorilla. Yhdysvalloissa autoa myytiin Chevrolet- ja Geo-merkkisenä, Kanadassa nimellä Pontiac Sunburst. Australiassa Gemini ei myynyt hyvin, joten Holden päätti lopettaa mallin valmistuksen jo vuonna 1986.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Holden Gemini Wikimedia Commonsissa
Coupé-korinen Holden Gemini TX.
Holden Gemini TD
Farmarikorinen Holden Gemini TD.
Holden Gemini TE
Holden Gemini TF
Holden Gemini TG
Sportmagasinet

Sportmagasinet on Ylen ruotsinkielinen makasiinityyppinen urheiluohjelma.
Sportmagasinet alkoi 1985, ja se päättyy vuoden 2018 lopussa. Sillä oli parhaimmillaan 200 000–300 000 katsojaa, myös suomenkielisiä. Ohjelmapaikan muutokset ja mahdollisesti myös ohjelmatyypin vanheneminen pudottivat katsojamäärät heikoimmillaan 10 000 katsojaan.
Ohjelman toimittajia ovat olleet muun muassa Kaj Kunnas ja Leif Lampenius.
Aiheesta muualla

Sportmagasinet, Areena, Yle
Portugalin europarlamenttivaalit 2024

Portugalin europarlamenttivaalit 2024 järjestettiin kesäkuussa 2024, ja ne olivat osa vuoden 2024 europarlamenttivaaleja koko unionin alueella. Vaaleissa valittiin 21 europarlamentaarikkoa kaudeksi 2024–2029.
Äänestysprosentti oli 36,47%.
Otto Stenberg

| Otto Stenberg |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. toukokuuta 2005 (ikä 19) Stenungsund, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  182 cm
Paino:  85 kg
Seura
Seura:  Malmö Redhawks
Sarja:  SHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2022–
Aik. seurat:  Frölunda HC
NHL-varaus:  25. varaus, 2023 St. Louis Blues
Otto Stenberg (s. 29. toukokuuta 2005 Stenungsund, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa on keskushyökkääjä tai vasen laitahyökkääjä. Stenberg pelaa kaudella 2024–2025 lainasopimuksella SHL-joukkue Malmö Redhawksissa.
Stenbergin kasvattajaseuransa on Stenungsunds HF. NHL-joukkue St. Louis Blues varasi Stenbergin ensimmäisellä kierroksella 25. varausvuorolla vuoden 2023 NHL:n varaustilaisuudessa. Hänellä on tulokassopimus Bluesin kanssa kauden 2026–2027 loppuun saakka. Hän on edustanut SHL:ssä myös Frölunda HC:ta. Stenberg on pelannut 56 SHL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt neljä maalia ja kuusi syöttöä eli yhteensä kymmenen tehopistettä. Stenberg on pelannut kolme SHL:n pudotuspelien ottelua ilman tehopisteitä. Uran tilastot päivitetty 27. syyskuuta 2024.
Holden Apollo

Holden Apollo on Holdenin vuosina 1989–1997 valmistama ylemmän keskiluokan automalli, joka korvasi Holden Camiran. Se oli uudelleennimetty Toyota Camry, mikä oli seurausta Holdenin ja Toyotan välisestä yhteistyösopimuksesta. Apollon seuraajaksi tuli Holden Vectra.
Holden Apollo JK, JL (1989–1993)

| Holden Apollo JK, JL |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Australia
Valmistaja:  Holden
Konserni:  General Motors
Valmistusvuodet:  1989–1993
Korimalli:  4-ovinen sedan 5-ovinen farmari
Luokka:  D-segmentti
Edeltäjä:  Holden Camira (JE)
Seuraaja:  Holden Apollo (JM/JP)
Teknisesti samankaltaisia:  Lexus ES (V20) Toyota Camry (V20)
Tekniset tiedot
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  2,0 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 4-vaihteinen automaatti
Ensimmäisen sukupolven Apollo esiteltiin vuonna 1989. Korimalleina olivat neliovinen sedan ja viisiovinen farmari.
Vuonna 1991 Apollo sai pienen kasvojenkohotuksen, jonka yhteydessä koritunnukseksi vaihtui JL.
Holden Apollo JM, JP (1993–1997)

| Holden Apollo JM, JP |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Australia
Valmistaja:  Holden
Konserni:  General Motors
Valmistusvuodet:  1993–1997
Korimalli:  4-ovinen sedan 5-ovinen farmari
Luokka:  D-segmentti
Edeltäjä:  Holden Apollo (JK/JL)
Seuraaja:  Holden Vectra (JR)
Teknisesti samankaltaisia:  Lexus ES (XV10) Toyota Camry (XV10)
Tekniset tiedot
Moottori:  R4 V6
Iskutilavuus:  2,2–3,0 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 4-vaihteinen automaatti
Toisen sukupolven Apollo esiteltiin keväällä 1993.
Syksyllä 1995 malli sai pienen kasvojenkohotuksen, jonka yhteydessä koritunnukseksi vaihtui JP.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Holden Apollo Wikimedia Commonsissa
Farmarikorinen Holden Apollo.
Toisen sukupolven facelift-malli.
Molly Hatchet

| Molly Hatchet |
| --- | --- |
 Molly Hatchet Hellfesteillä vuonna 2012
Tiedot
Toiminnassa:  1971––
Tyylilaji:  Southern rock, hard rock
Kotipaikka:   Jacksonville, Florida, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Parker Lee,  laulu   Bobby Ingram,  kitara   Tim Lindsey,  basso   John Galvin,  koskettimet   Shawn Beamer,  rummut  
Entiset jäsenet:  Danny Joe Brown,  laulu   Dave Hlubek,  kitara   Steve Holland,  kitara   Duane Roland,  kitara   Banner Thomas,  basso   Bruce Crump,  rummut   Jimmy Farrar,  laulu   Riff West,  basso   B.B. Borden,  rummut   Andy McKinney,  basso   Mac Crawford,  rummut   Andy Orth,  koskettimet   Bryan Bassett,  kitara   Phil McCormack,  laulu   Mike Owings,  kitara   Russ Maxwell,  kitara   Scott Craig,  rummut   Jimmy Elkins,  laulu  
Levy-yhtiö:  Epic Records, Capitol Records, SPV GmbH  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Molly Hatchet on yhdysvaltalainen rockyhtye, jota pidetään yhtenä southern rockin suurimmista vaikuttajista yhdessä Lynyrd Skynyrdin kanssa. Molly Hatchetin suurin kaupallinen menestys sijoittui vuosien 1978 ja 1984 välille, jolloin yhtye levytti platinamyyntiin yltäneet albumit Molly Hatchet (1978), Flirtin' with Disaster (1979), and Beatin' the Odds (1980). Molly Hatchet on levyttänyt ja esiintynyt aina 2020-luvulle asti, mutta myöhemmät albumit eivät ole menestyneet kaupallisesti.
Yhtyeen perustivat Dave Hlubek ja Steve Holland vuonna 1971.  Molly Hatchet on erityisen tunnettu hittikappaleestaan ”Fall of the Peacemakers”. Huolimatta suuresta menestyksestään Yhdysvalloissa Molly Hatchet ei ole saanut kovinkaan suurta huomiota muualla maailmassa.
Molly Hatchetin musiikkityyli muodostuu pitkälti raskaiden kitarariffien säestämistä kappaleista, joihin kuuluu yleensä yksi tai useampi kitarasoolo. Varsinkin nopeat ja erittäin tekniset kitarasoolot (kuten kappaleessa ”Flirtin’ With Disaster”) ovat muodostuneet yhtyeen tavaramerkiksi. Toinen tavaramerkki ovat studioalbumien kansikuvat, jotka ovat yleensä fantasia-aiheisia maalauksia. Yhtyeessä ei ole nykyään jäljellä ainuttakaan alkuperäisjäsentä, ja jokainen alkuperäisjäsen on kuollut. Molly Hatchetin tavaramerkin omistaa nykyisin pitkäaikainen kitaristi Bobby Ingram.
Historia > Viimeaikaiset tapahtumat (2022–)

Vuonna 2022 laulaja Jimmy Elkins loukkaantui moottoripyöräonnettomuudessa, jolloin Tony Mikus toimi aluksi tämän sijaisena. Alkuvuodesta 2023 uusi laulaja Parker Lee korvasi virallisesti Elkinsin. Ingram raportoi medialle uuden Molly Hatchet -albumin olevan valmisteilla ja suunniteltu ilmestyvän 2024. Marraskuussa 2023 yhtye julkaisi ensimmäisen levytyksen Leen kanssa, singlen "Firing Line".
Jäsenet > Nykyiset jäsenet

Parker Lee – laulu (2023–)
Bobby Ingram – kitara (1987–)
Tim Lindsey – basso (2004–)
John Galvin – koskettimet (1984–1990, 1995–)
Shawn Beamer – rummut (2001–2011, 2012–)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Dave Hlubek – kitara (1971–1987, 2005–2017; kuoli 2. syyskuuta 2017)
Steve Holland – kitara (1971–1984; kuoli 2. elokuuta 2020)
Banner Thomas – basso (1975–1981, 1993–1995; kuoli 10. huhtikuuta 2017)
Duane Roland – kitara (1975–1990; kuoli 19. kesäkuuta 2006)
Bruce Crump – rummut (1975–1982, 1984–1990; kuoli 16. maaliskuuta 2015)
Danny Joe Brown – laulu (1976–1980, 1982–1996; kuoli 10. maaliskuuta 2005)
Jimmy Farrar – laulu (1980–1982; kuoli 29. lokakuuta 2018)
Riff West – basso (1982–1990; kuoli 19. marraskuuta 2014)
B.B. Borden – rummut (1982–1984)
Rik Blanz – kitara (1990–1993)
Eddie Rio – basso (1990–1991)
Rob Scavetto – koskettimet (1990–1993)
David Feagle – rummut (1990–1991)
Rob Sweat – basso (1991)
Kevin Rian – basso (1991–1993)
Kenny Holton – rummut (1991–1993)
Erik Lundgren – kitara (1993–1994)
Mike Kach – koskettimet (1993–1994)
Mac Crawford – rummut (1993–1999)
Bryan Bassett – kitara (1994–2000)
Andy Orth – koskettimet (1994–1995)
Buzzy Meekins – basso (1995; kuoli 15. toukokuuta 2015)
Andy McKinney – basso (1995–2002)
Phil McCormack – laulu (1995–2019; kuoli 25. huhtikuuta 2019)
Mike Owings – kitara (1999–2000)
Sean Shannon – rummut (1999–2001)
Russ Maxwell – kitara (2000–2004)
Dale Rock – rummut (2001)
Jerry Scott – basso (2002–2003)
J.J. Strickland – basso (2003–2004)
Jake Rutter – kitara (2004)
Scott Craig – rummut (2011–2013)
Jimmy Elkins – laulu (2019–2022)
Diskografia > Studioalbumit

Molly Hatchet (1978)
Flirtin' with Disaster 1979)
Beatin' the Odds (1980)
Take No Prisoners (1981)
No Guts...No Glory (1983)
The Deed Is Done (1984)
Lightning Strikes Twice (1989)
Devil's Canyon (1996)
Silent Reign of Heroes (1998)
Kingdom of XII (2000)
Warriors of the Rainbow Bridge (2005)
Justice (2010)
Diskografia > Livealbumit

Molly Hatchet Live (1981)
Double Trouble Live (1985)
Live At The Agora Ballroom Atlanta Georgia (2000)
Locked and Loaded (2003)
Greatest Hits Live (2003)
Live!: Extended Versions (2004)
Flirtin' With Disaster Live (2007)
Diskografia > Kokoelma-albumit

Beatin the Odds (1980)
Greatest Hits (1985)
Cut to the Bone (1995)
Revisited (1996)
Super Hits (1998)
25th Anniversary: Best of Re-Recorded (2004)
Southern Rock Masters (2008)
Greatest Hits II (2011)
Diskografia > Bootlegit

Astral Game (1980)
Gods and Knights (1984)
Double Live (1985)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Molly Hatchet Wikimedia Commonsissa
Molly Hatchetin kotisivut
Molly Hatchet vuonna 2003.
Jordan Harris

| Jordan Harris |
| --- | --- |
 Harris Canadiensin pelipaidassa 2022.
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. heinäkuuta 2000 (ikä 24) Haverhill, Massachusetts
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  85 kg
Seura
Seura:  Columbus Blue Jackets
Sarja:  NHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2021–
Aik. seurat:  Montreal Canadiens
NHL-varaus:  71. varaus, 2018 Montreal Canadiens
Jordan Harris (s. 7. heinäkuuta 2000 Haverhill, Massachusetts), Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Harris edustaa NHL-joukkue Columbus Blue Jacketsia.
Montreal Canadiens varasi hänet kolmannella kierroksella 71. varausvuorolla vuoden 2018 varaustilaisuudessa. Elokuussa 2024 Canadiens kauppasi Harrisin Columbus Blue Jacketsiin vaihdossa Patrik Laineeseen ja toisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2026 varaustilaisuudessa. Harris on pelannut 131 NHL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt kahdeksan maalia ja 24 syöttöä eli yhteensä 32 tehopistettä. Harris kuului Yhdysvaltain joukkueeseen vuoden 2020 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Turnauksen viidessä ottelussa hän teki yhden maalin. Kaikki uran tilastot päivitetty ennen kauden 2024–2025 alkua.
Uskonto Hämeenlinnassa

Uskontokuntiin kuuluminen Hämeenlinnassa, Tilastokeskus (2023)
Luterilaisuus (67.8%)
Muut uskonnot (2.5%)
Uskontokuntiin kuulumattomat (29.7%)
Hämeenlinnan kirkko on seurakunnan pääkirkko.
Tämä artikkeli käsittelee Hämeenlinnan uskontoa ja uskonnollisia yhteisöjä. Hämeenlinnan kaupungissa 67,8 prosenttia asukkaista kuuluu Suomen evankelis-luterilaiseen kirkkoon, kun koko maassa vastaava luku on 63,6 prosenttia (2023). Muihin uskontokuntiin kuuluu 2,5 prosenttia väestöstä ja uskontokuntiin kuulumattomia on 29,7 prosenttia väestöstä.
Historia > Katolinen aika

Vanajaan kuulunut Hämeenlinnan maaseurakunta muodostui aikanaan Croneborgh-linnan ympärille, joka oli perustettu vuonna 1250. Katolisella ajalla nykyinen Hämeenlinnan alue oli kirkonrakentamisen painopistealuetta erityisesti nuoremman kirkkosukupolven aikana vuosina 1480–1550. Alueelle rakentui kivikirkot Vanajaan, Renkoon, Hauholle, Tuulokselle, Lammille sekä Kalvolan sakaristo.
Historia > Luterilainen aika

Linnan muurien suojassa muodostunut kauppala sai kaupunkioikeudet vuonna 1639, jolloin nimitettiin ensimmäinen kirkkoherra yhdistetylle kaupunki- ja maaseurakunnalle. Linnan kirkko paloi vuonna 1659 ja kaupunki rakensi itselleen kirkon. Vuonna 1778 kaupunki muutettiin Saarisen sotilastilan maalle. Tällöin alettiin suunnitella uutta kirkkoa, mikä valmistui vuonna 1798. Vanaja liitettiin vuonna 1803 Hämeenlinnaan ja Rengon kappeli vuonna 1812. Seurakuntaa kutsuttiin Hämeenlinnan ja Vanajan seurakunnaksi vuosina 1812–1904.
Historia > Uskonnollisen vapauden aika

Uskonnollinen vapaus lisääntyi vuonna 1869, kun vapaan seuratoiminnan kieltänyt konventikkeliplakaatti kumottiin. Vuonna 1889 sallittiin myös siirtyminen pois luterilaisesta kirkosta. Vapaakirkollinen liike aloitti toimintansa Hämeenlinnassa 1880-luvulla CE-yhdistyksen kautta. Vapaakirkollinen työ sai suuren sysäyksen vuonna 1888 Fredrik Nyreenin ja Hjalmar Braxénin vaikutuksesta, jonka vuoksi heidät kutsuttiin Turun tuomiokapitulin kuultavaksi. Hämeenlinnan vapaaseurakunta aloitti toimintansa vuonna 1890. Virallisesti seurakunta perustettiin kuitenkin vasta vuonna 1923.
Renko erosi emäseurakunnaksi vuoden 1879 määräyksellä toteutuen vuonna 1900 ja Vanaja vuoden 1904 päätöksellä toteutuen vuonna 1926.
Historia > Toisen maailmansodan jälkeen

Hämeenlinnan kaupunki- ja maaseurakunnan jako toteutettiin seurakunnallisesti vuonna 1953. Tällöin seurakunnan nimi muuttui Hämeenlinnan seurakunnaksi ja monet kylät liitettiin kaupunkiin. Myös Renkoon liitettiin osia maaseurakunnasta. Vanaja liitettiin kunnallisesti Hämeenlinnaan vuonna 1967 ja määrättiin samalla yhteistalouteen Hämeenlinnan seurakunnan kanssa. Vuonna 2003 Vanajan ja Hämeenlinnan seurakunnat lakkautettiin ja perustettiin Hämeenlinna-Vanajan seurakunta.
Protestantismi > Luterilaisuus > Evankelis-luterilainen kirkko

Hämeenlinnassa toimii kolme evankelis-luterilaista seurakuntaa, jotka kuuluvat Tampereen hiippakunnan alaiseen Hämeenlinnan rovastikuntaan. Hämeenlinnassa toimivia seurakuntia ovat Hämeenlinna-Vanajan seurakunta, Hauhon seurakunta sekä Lammin seurakunta. Nämä seurakunnat muodostavat yhdessä Hämeenlinnan seurakuntayhtymän.
Protestantismi > Luterilaisuus > Herätysliikkeet

Herätysliikkeistä Hämeenlinnassa vaikuttavat erityisesti evankelinen herätysliike sekä viides herätysliike. Evankelisen herätysliikkeen piirissä toimiva Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen messuyhteisö kokoontuu Hämeenlinnassa Luther-talolla. Viidennen herätysliikkeen piirissä Hämeenlinnassa toimii Hämeen Kansanlähetys, jonka toimitila Keidas sijaitsee Hämeenlinnan keskustassa.
Lestadiolaisista liikkeistä Hämeenlinnassa toimivat vanhoillislestadiolainen ja esikoislestadiolainen liike. Vanhoillislestadiolaisten Hämeenlinnan rauhanyhdistys sijaitsee Siirin kaupunginosassa. Esikoislestadiolaisilla on myös rukoushuone Hämeenlinnassa ja Lammilla. Esikoiset järjestävät säännöllisesti toimintaa seurakuntien tiloissa. Herännäisyyden piirissä toimii Herättäjä-Yhdistyksen Hämeenlinnan paikallisosasto.
Protestantismi > Muut luterilaiset kirkot

Suomen evankelisluterilaisella lähetyshiippakunnalla on Hämeenlinnassa Pyhän Matteuksen luterilainen seurakunta.
Protestantismi > Helluntailaisuus

Helluntailaisuuden piirissä Hämeenlinnassa toimivat Hämeenlinnan helluntaiseurakunta ja Lammin helluntaiseurakunta. Hämeenlinna muodostui Lahden ohella helluntailikkeen Etelä-Hämeen keskukseksi 1920-luvulla. Hämeenlinnan helluntaiseurakunta järjestäytyi vuonna 1929. Seurakunta kasvoi 1980-luvulle tultaessa noin 750 jäsenen keskisuureksi seurakunnaksi. Seurakunnan pitkäaikaisena saarnaajana on tullut tunnetuksi Arvo Linnamäki. Seurakunnan rukoushuone valmistui vuonna 1963 ja lisäksi seurakunnalla on ollut rukoushuoneet myös Parolassa ja Turengissa.
Katolinen kirkko

Roomalaiskatolisen kirkon piirissä Hämeenlinna kuuluu Tampereella keskuspaikkaansa pitävän Pyhän Ristin seurakunnan toiminta-alueeseen. Katolinen seurakunta järjestää Hämeenlinnassa säännöllistä toimintaa ortodoksisessa kirkossa.
Ortodoksinen kirkko

Konstantinopolin patriarkaattiin kuuluvan Suomen ortodoksisen kirkon alaisuudessa Hämeenlinna kuuluu Helsingin ortodoksisen seurakunnan toiminta-alueeseen. Ortodoksisella seurakunnalla on Hämeenlinnassa Jumalanäidin Tihvinäläisen ikonin kirkko sekä Pyhän Johannes Kastajan mestauksen kirkko.