stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hannover
Maantiede > Ilmasto

Hannoverissa vuoden lämpimin kuukausi on elokuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on 22,9 °C, mutta heinäkuu on lähes yhtä lämmin. Keskimääräinen alin lämpötila on  hiukan pakkasen puolella tammi- ja helmikuussa. Sadetta saadaan tasaisesti ympäri vuoden 45–60 millimetriä kuukaudessa, paitsi kesäkuussa keskimäärin 71 millimetriä.
Liikenne

Hannover on Saksan junaliikenteen solmukohtia. Hannoverin päärautatieasemalta Würzburgiin johtaa Saksan pisin nimenomaan Intercity-Express-suurnopeusjunille rakennettu rataosuus. Hannoverin paikallisliikenteen runkona toimii S-Bahn-junaverkosto sekä Hannoverin raitiotieliikenne. Hannoverin lentoasema sijaitsee Langenhagenissa.
Talous

Hannoverissa on toiminut oma paikallispörssi vuodesta 1785. Se on  yhdistynyt Hampurin pörssin kanssa vuonna 1999.
Volkswagen on ollut kaupungin suurin työllistäjä. Sen tehtailla on noin 15 000 työpaikkaa. Muita keskeisiä työnantajia ovat Continental, Talanx, VHV, Hannover Re ja Bahlsen.
Koulutus

Kaupungin yliopisto on nimeltään Gottfried Wilhelm Leibniz Universität Hannover eli  LUH.
Urheilu

Jalkapalloseura Hannover 96 pelaa kaudella 2023–2024 Saksan jalkapallo 2. Bundesliigassa. Joukkue on aiemmin pelannut myös korkeimmalla sarjatasolla 1. Bundesliigassa. Hannoverista on myös kotoisin DEL-liigan joukkue Hannover Scorpions.
Ystävyyskaupungit

Blantyre
Bristol
Hiroshima
Leipzig
Perpignan
Poznań
Rouen
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hannover Wikimedia Commonsissa
Kaupungin virallinen kotisivu
Kaupunkinäkymää
Louhi

Louhi tarkoittaa seuraavia asioita:
Louhi, Pohjolan emäntä, hahmo suomalaisessa mytologiassa
3897 Louhi, Pohjolan emännän mukaan nimetty asteroidi
Miinalaiva Louhi, Suomen merivoimien miinalaiva 1918–1945
Louhi, ympäristöministeriön öljyntorjunta-alus
Louhi, purjevenetyyppi
Louhi, suomalainen Saimaan vesistön hinaaja
S/S Louhi, suomalainen sisävesimatkustajalaiva
Louhi, oululainen sanomalehti 1890–1906
Louhi, Suomessa käytetty Cray-supertietokone
Louhi, Timo Parvelan nuortenromaani
Louhi Networks, suomalainen hosting-yritys
Kouran Louhi, seinäjokelainen urheiluseura
Vakuutusyhtiö Louhi
Puhallinorkesteri Louhi, vantaalainen puhallinorkesteri
Vesimaailma Louhi, uimahalli-kylpylä Lempäälän Ideaparkissa
Louhi-talo, Enon Louhiojalla Joensuussa sijaitseva Louhi-kulttuuriyhdistyksen ylläpitämä kulttuuritalo, jossa toimii mm. Louhiteatteri
Paikannimi

Louhi, taajama ja kunta Karjalan tasavallassa
Louhen piiri, hallintoalue Karjalan tasavallassa
Louhi, kylä Kerimäellä Savonlinnassa
Sukunimi

Aino Louhi (s. 1981), kuvataiteilija, kuvittaja ja sarjakuvantekijä
Anna Louhi (1897–1977), kirjailija
Juha Louhi (e. Turunen, s. 1964), oikeustieteen lisensiaatti, Turun sieppauksen toteuttanut rikollinen
Jyrki Louhi (s. 1978), jääkiekkoilija
Kristiina Louhi (s. 1950), kirjailija ja kuvittaja
Matti Louhi (1936–2020), graafinen muotoilija, kuvittaja ja lastenkirjailija
Siiri Louhi (1886–1963), ammattiyhdistysvaikuttaja ja sosiaalidemokraattinen poliitikko
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Louhi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Helmiselkämuura

| Helmiselkämuura |
| --- | --- |
 Koiras
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Puumuurat Thamnophilidae
Suku::  Helmimuurat Hylophylax
Laji::  punctulatus
Kaksiosainen nimi
 Hylophylax punctulatus  (Des Murs, 1856) 
Synonyymit
 Hylophylax punctulata 

Katso myös
   Helmiselkämuura Wikispeciesissä   Helmiselkämuura Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Helmiselkämuura (Hylophylax punctulatus) on puumuurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Helmiselkämuuraa tavataan Boliviassa, Brasiliassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Ranskan Guianassa ja Perussa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 4 920 000 km2. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Maksim Jekimov

| Maksim Jekimov> Максим Екимов.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1997
Kansalaisuus:   Venäjä
Kyokushin-ottelija
Aktiivisena:  2009–
Pituus:  190 cm
Paino:  90–95 kg
Painoluokka:  Raskassarja
Kätisyys:  oikea
Vyöarvo:  2. dan
| Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten kyokushin.Open Baltic Cup  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten kyokushin.Open Baltic Cup  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten kyokushin.Open Baltic Cup  | Maa:   Venäjä> Miesten kyokushin. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Kaliningrad 2021 | avoin |  |
| Venäjän mestaruuskilpailut  | Venäjän mestaruuskilpailut  | Venäjän mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Vladivostok 2023 | avoin |  |
|  Hopeaa | Moskova 2024 | +90 kg |  |
|  Pronssia | 2017 | -90 kg |  |
| Venäjän Cup  | Venäjän Cup  | Venäjän Cup  |  |
|  Kultaa | 2017 | -90 kg |  |
|  Hopeaa | 2016 | -90 kg |  |
|  Hopeaa | 2020 | -90 kg |  |
|  Hopeaa | Vladivostok 2022 | -90 kg |  |
|  Hopeaa | Jekaterinburg 2022 | avoin |  |
|  Pronssia | 2019 | -90 kg |  |
| Mustanmeren cup  | Mustanmeren cup  | Mustanmeren cup  |  |
|  Kultaa | Krasnodar 2020 | -90 kg |  |
| FEFD mestaruuskilpailut  | FEFD mestaruuskilpailut  | FEFD mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Vladivostok 2021 | +90 kg |  |
| All-Russian  | All-Russian  | All-Russian  |  |
|  Pronssia | 2022 | -95 kg |  |
Maksim Jekimov (ven. Максим Екимов, s. 1997) on venäläinen karateka. Hän saavutti Open Baltic Cup mestaruuden 2021.
Myös hänen veljensä Vladislav on karateka.
Kilpaura

Jekimov aloitti karaten harrastamisen 7-vuotiaana veljensä innoittamana. Hän sai kuitenkin vesirokon ja oli vuoden pois harjottelusta. Jekimov palasi karaten pariin 9-vuotiaana Ilja Netškasovin ohjaamana ja myöhemmin 12-vuotiaana hän siirtyi Jevgeni Baškirovin valmennettavaksi, jonka avustuksella hän aloitti kilpauran.
Aikuisten tasolla Jekimov saavutti Venäjän Cupissa hopeaa 2016 hävittyään loppuottelussa Andrei Luzinille. Seuraavana vuonna Ekimov eteni toistamiseen Venäjän Cupissa loppuotteluun, jossa hän kohtasi uudelleen Luzinin. Tällä kertaa Ekimov voitti ja saavutti ensimmäisen Venäjän cupin voiton.
Marraskuussa 2017 Jekimov sijoittui kuudenneksi Romanian Euroopan Openissa. Hän voitti muun muassa François-Xavier Marinellin ipponilla.
Jekimov onnistui saavuttamaan ensimmäisen mitalinsa vuoden 2018 Venäjän mestaruuskilpailuissa ottamalla pronssia.
Jekimov otti pronssia 2019 Venäjän cupissa voitettuaan mitaliottelussa Igor Ljašenkon. Sitä vastoin helmikuussa 2020 Venäjän cupissa hän onnistui etenemään loppuotteluun saakka, jossa Jekimov lopulta hävisi Aleksei Fedosejeville.
Marraskuussa 2020 Jekimov voitti Mustanmeren cupin. Hän voitti loppuottelussa Aleksei Fedoseevin.
Helmikuussa 2021 Jekimov eteni jälleen mitaliotteluun Venäjän Cupissa, mutta tällä kertaa hävisi pronssiottelun Ilja Averkinille. Huhtikuussa hän oli mukana Kaukoidän liittovaltiopiirin mestaruuskilpailussa. Jekimov eteni loppuotteluun saakka, jossa hän voitti Anton Klingin. Joulukuussa hän oli mukana Open Baltic Cupissa, jossa Jekimov onnistui etenemään loppuotteluun saakka. Hän kohtasi tuoreen Euroopan mestarin Igor Zagainovin, jonka Jekimov voitti tuomariäänin.
Maaliskuussa 2022 Jekimov eteni Venäjän Cupissa loppuotteluun, mutta hävisi mestaruuden Ilja Averkinille. Toukokuussa hän saavutti All-Russian turnauksessa pronssia. Lokakuussa Jekimov eteni Venäjän mestaruuskilpailuissa pronssiotteluun, mutta hävisi mitalikamppailun Vladislav Glinskikhille. Joulukuussa pidettiin toinen Venäjän cup, joka käytiin avoimessa painoluokassa. Jekimov eteni turnauksen loppuotteluun, jossa hän hävisi mestaruuden Igor Zagainoville.
Kilpaura > Venäjän mestaruus (2023)

Maaliskuussa 2023 Jekimov saavutti Venäjän avoimen sarjan mestaruuden. Hän voitti loppuottelussa Ilja Averkinin.
Lokakuussa 2024 Jekimov saavutti hopeaa Venäjän mestaruuskilpailuissa, Moskovassa. Hän hävisi loppuottelussa Andrei Luzinille.
Huppumuura

| Huppumuura |
| --- | --- |
 Koiras
Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Puumuurat Thamnophilidae
Suku::  Kapustarintamuurat Formicivora
Laji::  erythronotos
Kaksiosainen nimi
 Formicivora erythronotos  Hartlaub, 1852 

Katso myös
   Huppumuura Wikispeciesissä   Huppumuura Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Huppumuura (Formicivora erythronotos) on puumuurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Huppumuuraa tavataan Brasiliassa Ilha Granden saarella, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 790 km2. Laji tunnettiin aiemmin noin 20:stä 1800-luvulla kerätystä näytteestä, minkä jälkeen siitä ei saatu havaintoja yli sataan vuoteen. Laji löydettiin uudestaan vuonna 1987. Sen populaatioksi on vuonna 2016 arvioitu 1 000–2 499 yksilöä, ja sen uskotaan olevan vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi. Se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi.
Naaras
Vilmos Zsigmond

Vilmos Zsigmond vuonna 2008
Vilmos Zsigmond (16. kesäkuuta 1930 Szeged – 1. tammikuuta 2016) oli unkarilaissyntyinen yhdysvaltalainen elokuvaaja. Hän voitti parhaan kuvauksen Oscarin elokuvasta Kolmannen asteen yhteys vuonna 1977 ja oli ehdolla myös elokuvista Kauriinmetsästäjä (1978), Kun joki tulvii (1984) ja Musta Dahlia (2006).
Zsigmond opiskeli elokuvausta Budapestin teatteri- ja elokuvataiteen akatemiassa. Opiskelutoverinsa László Kovácsin kanssa hän kuvasi Unkarin kansannousua vuonna 1956 ja pakeni kuvaamansa materiaalin kanssa ensin Itävaltaan ja sitten Yhdysvaltoihin.
Urallaan Zsigmond työskenteli useiden merkittävien yhdysvaltalaisohjaajien kuten Robert Altmanin, Steven Spielbergin, Brian De Palman, Michael Ciminon ja Woody Allenin kanssa. Hänen läpimurtoelokuvansa oli Altmanin McCabe & Mrs. Miller (1971). Zsigmond kuvasi ensimmäisen Panavisionin Panaflex-kameralla kuvatun elokuvan, Spielbergin Kovat ratsastajat (1974).
Zsigmond on sanonut 1970-luvulla kuvaamistaan elokuvista:
Minulle oli tärkeämpää luoda oikea tunnelma kuin saada kaikki näyttämään nätiltä.
Valikoitu filmografia

McCabe & Mrs. Miller (1971)
The Hired hand - mies ja ase (The hired hand, 1971)
Sairaat mielikuvat (Images,1972)
Syvä joki (Deliverance, 1972)
Pitkät jäähyväiset (The Long Goodbye, 1973)
Variksenpelätin (Scarecrow, 1973)
Iltaloma (Cinderella Liberty, 1973)
Kovat ratsastajat (The Sugarland Express, 1974)
Naisen kahdet kasvot (Obsession, 1976)
Kolmannen asteen yhteys (Close Encounters of the Third Kind, 1977)
Kauriinmetsästäjä (The Deer Hunter, 1978)
Portti ikuisuuteen (Heaven's Gate, 1980)
Blow Out - Viimeinen todistaja (Blow Out, 1981)
Kun joki tulvii (The River, 1984)
Noidat (The Witches of Eastwick, 1987)
Salaisuuksien varjossa (Fat Man and Little Boy, 1989)
Chinatown II (The Two Jakes, 1990)
Maverick (1994)
Emily on poissa (The Crossing Guard, 1995)
Yön metsästäjät (The Ghost and the Darkness, 1996)
Rakkauden 6 oppituntia (Playing by Heart, 1998)
Melinda & Melinda (Melinda and Melinda, 2004)
Musta Dahlia (The Black Dahlia, 2006)
Cassandra's Dream (2007)
You Will Meet a Tall Dark Stranger (2010)
Louis (2010)
Aiheesta muualla

Vilmos Zsigmond Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Vilmos Zsigmondin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Kirjallisuutta

Tammi, Eero: ”Valaisevan elokuvan puolustus”, Vilmos Zsigmondin haastattelu, Filmihullu 5/2011.
Hiiripuumuura

| Hiiripuumuura |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Puumuurat Thamnophilidae
Suku::  Puumuurat Thamnophilus
Laji::  murinus
Kaksiosainen nimi
 Thamnophilus murinus  P.L.Sclater & Salvin, 1867 

Katso myös
   Hiiripuumuura Wikispeciesissä   Hiiripuumuura Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hiiripuumuura (Thamnophilus murinus) on puumuurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Hiiripuumuuraa tavataan Boliviassa, Brasiliassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Ranskan Guianassa, Guyanassa, Perussa, Surinamessa ja Venezuelassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 4 740 00 km2. Laji on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen takia, mutta se on kuitenkin luokiteltu elinvoimaiseksi lajin yleisyyden ja suuren levinneisyysalueen turvin.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Hiiripuumuura (Thamnophilus murinus)
iNaturalist: Hiiripuumuura (Thamnophilus murinus)
ITIS: Thamnophilus murinus (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Thamnophilus murinus, mouse-colored antshrike (Also: mouse-coloured antshrike) (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Thamnophilus murinus (englanniksi)
Teatteri-Traktori

Teatteri-Traktori on loppuvuonna 1996 perustettu teatteri, joka aloitti toimintansa vuonna 1997 kiertämällä traktorilla ja polkupyörillä ympäri maaseutua Pohjois-Karjalassa. Teatteri on tehnyt paljon myös soveltavaa teatteria ja yhteisöteatteria sekä osallistunut moniin yhteiskunnallisiin kehittämisprojekteihin. Perustajajäsenet ovat Tommi P. Pesonen, Anu Kervinen ja Tomi Kervinen. joista Kervinen jatkaa teatterin ohjaajana edelleen.
Sinkkolan kesänäyttämön lisäksi teatteri vie esityksiä kiertueille. Sinkkolan kotieläinpihalla Joensuun Noljakassa, esitetään kesäisin kaiken ikäisille soveltuvaa koko perheen teatteria.
Esityksiä

2024 Robin Hood
2023 Rölli ja Metsänhenki, Guru
2022  Kalevalax
2021 Viidakkokirja, Muumilaakson marraskuu
2017 Peppi Pitkätossu seitsemällä merellä
2016 Kolme iloista rosvoa
2015 Kapteeni Kustoon Ihmeellinen maailma, Artpark
2014 Fedja-setä, kissa ja koira. Ohjaus Hannu Rantala
2013 Suuri Vesikiertue , Shakespeare: Myrsky
2013 Navettajengi ja Super-Ankka
2012 Karsinan Kapina, käsikirjoitus E-P Tiitinen, ohjaus Tomi Kervinen
2011 Ronja Ryövärintytär
2010 Tohtori Sykerö, yhdessä Joensuun kaupunginteatterin kanssa
2009 Heinähattu, Vilttitossu ja Littoisten Riiviö
2008 Peppi Pitkätossu
2007 Viiru ja Pesonen: Kuumatka
2006 Viiru ja Pesonen: Kettujahti
2005 Vaahteramäen Eemeli metkuilee taas
2004 Vaahteramäen Eemeli
-- teatteri aloittaa Sinkkolassa ----
2004 Hyvästi Mansikki
2003 Runonlaulajan sydän
2002 Mustanaamion napanuora
2001 MTV-Maaseudun tulevaisuuden visiot, Leader-kiertue
2000 Maitolaiturimusikaali
1999  Maaseutusirkus - kiertue
1999  Aavan lapset
1998  Lemminkäisen tarina, kansainvälinen katuteatterikiertue
1997   Juhannusyön uni, käsik.William Shakespeare, ohjaus Tommi P.Pesonen ja Tomi Kervinen (traktorilla ja polkupyörillä toteutettu kiertue, joka työllisti 14 nuorta teatterilaista
Aiheesta muualla

www.traktori.net
Bum bum bum

| ”Bum bum bum” Jari Sillanpää |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Auringonnousu
 Julkaistu: 1997
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 04.31
 Levy-yhtiö: MTV-musiikki
Jari Sillanpään muut singlet
| ”Bella notte” 1996 | ”Bum bum bum” 1997 | ”Auringonnousu” 1997 |
”Bum bum bum” on Jari Sillanpään kappale hänen vuonna 1997 julkaistulta Auringonnousu-albumilta. ”Bum bum bum” julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä. Kappale menestyi hyvin, se nousi singlelistan 11:nneksi ja radiolistan sekä radiosoiton ja levymyynnin yhdeksi hittilistaksi yhdistäneellä Rumba Top 50 -listalla toiseksi. Single myi lopulta myös kultaa ja sitä on sittemmin myyty lähes 10 000 kappaletta.
Kappaleen on säveltänyt Mika Toivanen ja Sillanpää on itse sanoittanut sen Veikko Siltsu salanimellä.
CD-singlen CD-levy on muodoltaan harvinaisesti sydämen muotoinen.
Kappaleet

Bum bum bum (Sweet Hunaja Mix) – 4.31
Bum bum bum (Regular Dance Mix) – 4.31
Listasijoitukset

| Lista | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Suomen virallinen singlelista: 11 
Radiolista: 2 
Rumba Top 50: 2
Irinan versio

| ”Bum bum bum” Irina mukana Aki Tykki |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Mikä mahtaa olla in
 Julkaistu: 5. syyskuuta 2014
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 03.09
 Levy-yhtiö: Ratas Music
Irinan muut singlet
| ”Jotain suurempaa” 2013 | ”Bum bum bum” 2014 |   |
Irinan levytti kappaleen lokakuussa 2014 julkaistavalle albumilleen Mikä mahtaa olla in, jolla hän versioi suomalaisten artistien aiemmin levyttämiä kappaleita. ”Bum bum bum” julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä 5. syyskuuta 2014. Versiolla laulaa myös Happoradio-yhtyeen solistina tunnettu Aki Tykki. Singlellä on mukana myös alun perin Pelle Miljoonan levyttämä ”Vapaus on suuri vankila” -kappale.
Kappaleen toistaiseksi ainoa listasaavutus on radiolistan 92. sija.
Irinan versio > Kappaleet

Bum bum bum (mukana Aki Tykki) – 3.09
Vapaus on suuri vankila – 2.58
Irinan versio > Listasijoitukset

| Listat | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Suomen virallinen singlelista: –
Suomen virallinen latauslista: –
Radiolista: 92
Muut versiot

Neumann levytti kappaleen vuonna 2012 Vain elämää -televisiosarjaa varten. Kappale on julkaistu sarjan ensimmäisellä kokoelmalevyllä.
Ksenija Zasorina

| Ksenija Zasorina> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1989
Kansalaisuus:   Venäjä
Kyokushin-ottelija
Aktiivisena:  2007–
Pituus:  177 cm
Paino:  64–66 kg
Painoluokka:  raskassarja (2014–2017) keskisarja (2007–2015, 2018–)
Kätisyys:  oikea
Seura(t):  Mad Max Dojo
Vyöarvo:  3. dan
| Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten kyokushin.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten kyokushin.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten kyokushin.MM-kilpailut  | Maa:   Venäjä> Naisten kyokushin. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tokio 2018 | -65 kg |  |
|  Pronssia | Tokio 2015 | +65 kg |  |
|  Pronssia | Tokio 2016 | +65 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Wrolcaw 2019 | -65 kg |  |
|  Kultaa | Katowice 2021 | -65 kg |  |
|  Hopeaa | Berliini 2015 | -65 kg |  |
|  Hopeaa | Varna 2016 | +65 kg |  |
|  Pronssia | Varna 2014 | -65 kg |  |
|  Pronssia | Lyon 2017 | +65 kg |  |
| European Open  | European Open  | European Open  |  |
|  Kultaa | Ciorescu 2018 | avoin |  |
|  Hopeaa | Sosnowiec 2014 | avoin |  |
|  Hopeaa | Lublin 2016 | avoin |  |
|  Pronssia | Bukarest 2017 | avoin |  |
| Venäjän mestaruuskilpailut  | Venäjän mestaruuskilpailut  | Venäjän mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Perm 2018 | -65 kg |  |
|  Kultaa | Moskova 2024 | -65 kg |  |
|  Hopeaa | Moskova 2022 | -65 kg |  |
|  Pronssia | Moskova 2021 | -65 kg |  |
| Venäjän Cup  | Venäjän Cup  | Venäjän Cup  |  |
|  Kultaa | Vladivostok 2022 | -65 kg |  |
|  Kultaa | Jekaterinburg 2022 | avoin |  |
|  Kultaa | Novosibirsk 2024 | -65 kg |  |
| All American Open  | All American Open  | All American Open  |  |
|  Hopeaa | New York 2013 | kata |  |
| USA mestaruuskilpailut  | USA mestaruuskilpailut  | USA mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Los Angeles 2013 | -65 kg |  |
Ksenija Zasorina (ven. Ксения Засорина, s. 1989) on venäläinen karateka. Hän voitti Kyokushinin keskisarjan maailmanmestaruuden 2018 ja on kolminkertainen Euroopan-mestari. Hän on kilpaillut myös kehonrakennuksessa.
Varhaisvuodet

Zasorina suoritti 1. danin mustan vyön karatessa 2010 ja pian kaksi vuotta myöhemmin hän suoritti 2. danin.
Kilpaura

Zasorina saavutti tammikuussa Yhdysvaltain keskisarjan mestaruuden, kun hän voitti loppuottelussa Iulia Pineginan. Elokuussa 2013 hän voitti hopeaa katassa All American Openissa.
Zasorina saavutti ensimmäisen kerran menestystä 2014 EM-kilpailuissa Bulgariassa, jossa hän voitti pronssia Maria Rasia vastaan käydyn ottelun päätteeksi. Hän saavutti myöhemmin marraskuussa EM-hopeaa avoimessasarjassa hävittyään loppuottelussa Maryja Bilalle.
Zasorina saavutti 2011 EM-hopeaa Saksassa, jossa hän hävisi loppuottelussa Julija Grigorjevalle.
Zasorina siirtyi 2016 ottelemaan raskassarjaan ja saavutti EM-hopeaa hävittyään loppuottelussa kolminkertaiselle Euroopan-mestarille Uljana Grebenštšikovalle.
Zasorina saavutti 2018 keskisarjan maailmanmestaruuden Tokiossa, voitettuaan loppuottelussa Irina Kriazhevan. Syyskuussa Zasorina saavutti Venäjän mestaruuten keskisarjassa voitettuaan loppuottelussa Julija Grigorjeva.
Zasorina saavutti 2019 ensimmäisen painoluokallisen Euroopan-mestaruuden voitettuaan keskisarjan loppuottelussa Julija Grigorjevan.
Zasorina saavutti pronssia maaliskuussa 2021 Venäjän mestaruuskisoissa. Loppuvuodesta marraskuussa koronapandemian vuoksi järjestetyssä EM-kilpailuissa hän onnistui voittamaan uransa toisen keskisarjan mestaruuden. Hän voitti loppuottelussa moninkertaisen naisten raskaansarjan mestarin Uljana Grebenštšikovan.
Maaliskuussa 2022 Zasorina saavutti Venäjän Cupin mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Jelizaveta Zabelinan. Lokakuussa hän saavutti hopeaa Venäjän mestaruuskilpailuissa hävittyään loppuottelussa Elizaveta Zabelinalle. Joulukuussa pidettiin toinen Venäjän cup, joka käytiin avoimessa painoluokassa. Zasorina voitti turnauksen loppuottelussa Jelizaveta Zabelinan. Lisäksi hänet palkittiin parhaasta ottelutekniikasta.
Maaliskuussa 2024 Zasorina saavutti Venäjän cupin mestaruuden. Hän voitti alle 65-kiloisten loppuottelussa Svetlana Goldaevan. Lokakuussa Zasorina onnistui tekemään samoin myös Venäjän mestaruuskilpailuissa Moskovassa. Hän voitti loppuottelussa Daria Belovan.
Yksityiselämä

Zasorina on ollut naimisissa Alejandro Navarron kanssa. Pari meni naimisiin Habarovskissa, Venäjällä 14. huhtikuuta 2018.
Hentokääpä

| Hentokääpä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
Suomessa::  Silmälläpidettävä
 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Polyporales
Heimo::  Incertae sedis
Suku::  Fuscopostia
Laji::  lateritia
Kaksiosainen nimi
 Fuscopostia lateritia  (Renvall) B.K. Cui, L.L. Shen & Y.C. Dai 
Synonyymit
 Oligoporus lateritius  Postia lateritia 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hentokääpä (Fuscopostia lateritia, syn. Postia lateritia) eli hentohaprakääpä on harvinainen kääpälaji. Sen pienikokoinen lakki on aluksi valkoinen, myöhemmin tyvestä alkaen yläpinnaltaan ruskehtava. Nuorilla käävillä myös pillipinta vaihtaa koskettaessa väriään hitaasti ruosteiseksi, täysikasvuisilla käävillä pillipinta pysyy valkoisena.
Pienet pillit (2–5 millimetrillä) ovat kulmikkaita tai sokkeloisia, niiden suut ovat hieman hampaiset. Käävän kokonaispaksuus tyvestä on alle 1 mm, mallon ja pillien välillä ei ole värieroa. Itiöemä on yksivuotinen ja puoliresupinaattinen.
Hentokääpä kasvaa tyypillisesti keloutuneiden mäntyjen rungoilla vanhoissa metsissä aiheuttaen ruskolahoa. Levinneisyys on pohjoispainotteinen. Hentokääpä muistuttaa paljon tahrakääpää, mutta on pienempi. Samannäköinen ruskokääpä muuttuu kuivaessaan murenevan kovaksi, kun taas hentokääpä on sekä tuoreena että kuivana pehmeä. Hentokääpä luokitellaan silmälläpidettäväksi.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Hentokääpä (Postia lateritia)