stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Anders Bastiansen

| Anders Bastiansen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 31. lokakuuta 1980 (ikä 44) Oslo, Norja
Kansalaisuus:   Norja
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Basse
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  190 cm
Paino:  93 kg
Pelinumero:  20
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1996–
Aik. seurat:  IFK Arboga IK (Allsv.) Almtuna IS (Allsv.) Mora IK (SEL) Färjestad BK (SHL) Graz 99ers (EBEL) Frisk Asker (Norja)
Anders Harald Christoffer Bastiansen (s. 31. lokakuuta 1980 Oslo, Norja) on norjalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Bastiansen oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Pelityyli

Elite Prospects -sivuston Ulf Anderssonin mukaan Bastiansen on iso ja vahva sentteri, joka pelaa monipuolista ja yksinkertaista, mutta myös suhteellisen tehokasta peliä. Hän on myös hyvä puolustamaan ja on käyttökelpoinen alivoimapelaaja. Hyökkäyspäässä Bastiansen on vastustajille vaikea haastettava fyysisissä väännöissä. Anderssonin mukaan hän ei ole kuitenkaan kovin sulava luistelemaan.
Ura > Seuraura

Bastiansen on Frisk Askerin kasvatti. Hän pelasi seurassa ensimmäiset miesten pelinsä jo 16-vuotiaana kaudella 1996–1997, jolloin Bastiansen sai tililleen kaksi ottelua. Hän viihtyi kasvattajaseurassaan vielä seitsemän seuraavaa kautta kevääseen 2004 saakka. Bastiansen voitti vuonna 2002 Norjan-mestaruuden.
Kaudeksi 2004–2005 Bastiansen siirtyi Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskaniin ja IFK Arboga IK:n riveihin. Hän teki kauden aikana hyvät tehot 20+29=49, joilla Bastiansen jakoi sarjan pistepörssin voiton Skellefteå AIK:n Andreas Paulssonin kanssa. Hän jatkoi pelaamistaan Allsvenskanissa myös kaudella 2005–2006 aloittaessaan kauden Almtuna IS:ssä, mutta Bastiansen siirtyi 13 pelaamansa ottelun jälkeen sarjatasoa ylemmäs Elitserieniin ja Mora IK:hon. Hän oli kaudella 2006–2007 tehoilla 7+24=31 joukkueen kolmanneksi paras pistemies Håkan Boggin kanssa ja edusti Moraa kauden aikana myös Spengler Cupissa. Kaudella 2007–2008 Bastiansen teki tehot 7+23=30, joilla hän voitti joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssin. Mora putosi keväällä 2008 Allsvenskaniin, mutta Bastiansen siirtyi kaudeksi 2008–2009 jatkamaan Elitserien-uraansa Färjestad BK:hon.
Bastiansen teki kaudella 2008–2009 yhden kauden piste-ennätyksensä Elitserienissä tehoilla 10+22=32. Hän voitti keväällä 2009 Ruotsin-mestaruuden. Marraskuussa 2009 Bastiansen teki seuraavat neljä kautta (kevääseen 2014 asti) kattavan jatkosopimuksen. Kaudella 2009–2010 hän nousi Färjestadin varakapteeniksi. Bastiansen jakoi Elitserienin alivoimamaalipörssin voiton neljän muun pelaajan kanssa tehtyään kaksi osumaa. Kevään 2010 pudotuspeleissä hän oli kahdeksalla syöttöpisteellään Färjestadin paras syöttäjä Per Åslundin kanssa. Kaudella 2010–2011, kevään 2011 pudotuspeleissä Bastiansen oli joukkueen paras maalintekijä kuudella osumallaan. Hän voitti kauden päätteeksi Ruotsin-mestaruuden ja palkittiin pudotuspelien parhaana pelaajana. Bastiansen palkittiin myös Norjan vuoden jääkiekkoilijana. Kauden 2013–2014 päätteeksi hän voitti SHL-hopeaa.
Kaudeksi 2014–2015 Bastiansen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Itävallan Erste Bank Eishockey Ligan Graz 99ersiin. Hän nousi joukkueen kapteeniksi ja oli 15 osumallaan 99ersin kolmanneksi paras maalintekijä. Kaudeksi 2015–2016 Bastiansen palasi kolmivuotisella sopimuksella kasvattajaseuraansa Frisk Askeriin. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi. Bastiansen voitti tehoilla 11+33=44 Frisk Askerin sisäisen syöttöpörssin ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Thomas Valkvæ Olsenin kanssa. Hän voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +12. Kevään 2016 pudotuspeleissä Bastiansen voitti Frisk Askerin sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 3+5=8.
Bastiansen oli kaudella 2016–2017 Frisk Askerin toiseksi paras pistemies Vinny Saponarin jälkeen tehoilla 17+27=44. Hän voitti kauden päätteeksi GET-ligaenin hopeaa.
Ura > Maajoukkueura

Bastiansen edusti Norjaa Vancouverin olympiakisoissa 2010 ja Sotšin olympiakisoissa 2014 sekä Torinon, Vancouverin ja Pyeongchangin olympiakisojen karsinnoissa. Hän pelasi myös MM-kilpailuissa vuosina 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016 ja 2017. Vuoden 2007 turnauksessa Bastiansen oli neljällä osumallaan Norjan paras maalintekijä ja vuoden 2008 turnauksessa tehoilla 1+5=6 joukkueen paras pistemies. Bastiansen kuului Norjan kapteenistoon vuosina 2010–2016; vuoden 2014 turnauksessa hän toimi joukkueensa kapteenina. Bastiansen palkittiin Norjan yhtenä kolmesta parhaasta pelaajasta vuosina 2012 ja 2013. Hän pelasi myös I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2005, jolloin Bastiansen voitti A-lohkon kultaa. Hän oli tehoilla 5+5=10 turnauksen pistepörssin toinen edellään vain joukkuetoveri Morten Ask. Bastiansen voitti myös tehotilaston lukemalla +12.
Vuosina 1999 ja 2000 Bastiansen pelasi alle 20-vuotiaiden B-sarjan MM-kilpailuissa sekä vuonna 1998 alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa ja 1997 B-sarjan EM-kilpailuissa.
Tilastot

Bastiansen Elitserien-joukkue Färjestad BK:n paidassa European Trophy -ottelussa elokuussa 2012.
Bruno Martins Indi

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Rolando Maximiliano Martins Indi
Syntymäaika: 8. helmikuuta 1992 (ikä 33)
Syntymäpaikka: Barreiro, Portugali
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 187 senttimetriä
Junioriseurat
2000–2005: Spartaan '20
2005–2010: Feyenoord
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2010–2014 | Feyenoord | 102 | (5) |
| 2014–2017 | Porto | 71 | (2) |
| 2016–2017 | → Stoke City (laina) | 37 | (1) |
| 2017– | Stoke City | 0 | (0) |
Maajoukkue
| 2009 | Alankomaat U17 | 3 | (1) |
| 2010–2011 | Alankomaat U19 | 16 | (1) |
| 2012– | Alankomaat U21 | 8 | (0) |
| 2012– | Alankomaat | 34 | (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 12. elokuuta 2017.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 12. elokuuta 2017.
Rolando Maximiliano "Bruno" Martins Indi (s. 8. helmikuuta 1992 Barreiro, Portugali) on portugalilaissyntyinen hollantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin valioliigassa pelaavaa Stoke Cityä. Pelipaikaltaan Martins Indi on puolustaja.
Martins Indi teki debyyttinsä Alankomaiden maajoukkueessa vuonna 2012. Hän olisi halutessaan voinut edustaa myös synnyinmaataan Portugalia.
Auli Hänninen

Auli Katriina Hänninen (s. 1967) on suomalainen juristi (oikeustieteen kandidaatti, eMBA). Hän työskentelee Yleisen työttömyyskassan toimitusjohtajana. Aiemmin hän on ollut Perheyritysten liiton toimitusjohtaja vuosina 2017-2021.
Hänninen on työskennellyt Yleisen työttömyyskassan YTK:n toimitusjohtajana myös vuodesta 2009 vuoteen 2017. Hän kuuluu Liedon Säästöpankin ja YTK-Yhdistyksen hallituksiin. Hänninen on Liedossa kokoomuksen varavaltuutettu, Liedon sosiaali- ja terveyslautakunnan ja elinkeinotoimikunnan puheenjohtaja.
Antti Ollila

Antti Ollila (s. 25. joulukuuta 1994) on suomalainen freestylehiihtäjä.
Ollila laski ensimmäisen maailmancupin kilpailun helmikuussa 2012 Jyväskylässä sijoittuen viidenneksi. Tammikuussa 2014 Ollila laski ensimmäisenä suomalaisena Aspenin X Gamesin hiihdon slopestylessa ja oli finaalissa seitsemäs.
Sotšin olympialaisissa 2014 Ollila sijoittui slopestylessä 13:nneksi.
Aiheesta muualla

Antti Ollila Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS). (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Yle
Janne Suutarinen

Janne Suutarinen (s. 16. tammikuuta 1973) on suomalainen teatteri-, ooppera- ja elokuvaohjaaja ja näyttelijä. Hän on toiminut ohjaajana useissa kaupunginteattereissa ja ohjannut muun muassa nykyoopperoita. Suutarinen on myös kirjoittanut käsikirjoituksia, näytelmiä ja librettoja sekä näytellyt mm. kotimaisissa tv-sarjoissa kuten Kotka 10 ja Piiritys.
Koulutukseltaan Suutarinen on teatteritaiteen maisteri. Teatterikorkeakoulua aiemmin Suutarinen opiskeli elokuva-alaa. Suutarinen palkittiin Pikku-Finlandialla vuonna 1992. Ennen taidekouluja Suutarinen opiskeli matematiikkaa, tietojenkäsittely- ja kirjallisuustieteitä sekä filosofiaa Helsingin yliopistossa ja lukeutui varusmiesaikanaan Ruotuväen toimittajakaartiin.
Suutarinen on toiminut liiketoiminnan konsulttina ja kouluttajana esiintymistaitojen, vuorovaikuksen ja viestinnän kehittämisessä.
Ohjauksia

Janne Suutarisen toteuttamia ohjauksia (näytelmä, ellei toisin mainita):
Otteita Haitekstistä, Kalliosali 2023, kirj: Steven Hall
Finnhits, Kokkolan kaupunginteatteri 2021, kirj: Kari Hotakainen
Don Giovanni, oopperan elokuvaohjaus, New Generation Opera, Helsingin juhlaviikot 2013
Erik XIV, ooppera-DVD:n elokuvaohjaus 2012, säv: Mikko Heiniö
Erik XIV, oopperan monikameraelokuvaohjaus sekä apulaisohjaus, Turku 2011, säv: Mikko Heiniö
Mara ja Katti, koko perheen ooppera, Helsingin juhlaviikot ja Oopperaseurue Taite ry 2011, säv: Kimmo Hakola
Tarpeettomia ihmisiä, Kuopion kaupunginteatteri 2011, kirj: Reko Lundán
Päällystakki, Joensuun kaupunginteatteri 2010, kirj: Esa Leskinen ja Sami Keski-Vähälä
Kaaos, Kokkolan kaupunginteatteri 2009, kirj: Mika Myllyaho
Solity:d, kamariooppera, Nordic Music Days 2008, säv: Perttu Haapanen
Aarresaari (myös sovitus), Kajaanin kaupunginteatteri 2008, kirj: Robert Louis Stevenson
Die Rautawaara - Kreivitär, musiikkiteatteriesitys (myös käsikirjoitus), Oopperaseurue Taite Ry 2007
Fundamentalisti, Kokkolan kaupunginteatteri 2007, kirj: Juha Jokela
Mimmi Lehmän seikkailut, Jyväskylän kaupunginteatteri 2007, kirj: Jujja ja Tomas Wieslander
Kännykkämasto, kuunnelma, Radioteatteri 2007, kirj: Joni Skiftesvik
Suomen hevonen, Lontoon suomalainen teatteri 2007, kirj: Sirkku Peltola
Ashes to Ashes, Boom to Bust (Kuin tuhka tuuleen), Toronto Finnish Theatre 2006, kirj: Panu Raipia ja Rauli Jokelin
Medea, melodraama, Kuudennen kerroksen orkesteri 2006, kirj: Euripides ja Jiri Anton Benda
Kasvot betonissa, Radioteatteri 2006, kirj: Tapani Bagge
A-A-America!-musiikkiteatteriesitys, Helsingin ja Espoon työväenopistot 2006, säv: Markus Fagerudd
Immanuel, jouluevankeliumi vaellusnäytelmänä, Nurmes 2005, 2006 ja 2007
Kuka pelkää Virginia Woolfia?, Seinäjoen kaupunginteatteri 2005, kirj: Edward Albee
Sohvalla, kuunnelma, Radioteatteri 2005, kirj: Harri Virtanen
Kaappi, kamariooppera, myös libretto, Ooppera Skaala 2004, säv:  Seppo Pohjola
Mummun saappaassa soi fox, Seinäjoen kaupunginteatteri 2004, kirj: Sirkku Peltola
Tyttö ja nyrkkeilijä, televisioelokuva, Yle Draama 2004
Päät pystyyn!, televisioelokuvan käsikirjoitus, Tuotantoyhtiö Säihky Oy 2003
Aiheesta muualla

https://jannesuutarinen.com/
Janne Suutarinen IMDB:ssä
Tällainen on teatteriesitys, josta ei näe mitään – kulttiromaani Haiteksti siirtyi intiimisti pimeälle näyttämölle
Unik pjäs sätts upp i Berghäll på unikt sätt
Teatteripodcast: Kaipuu ja huumori elämän käännekohdissa. Vier. Janne Suutarinen
Don Giovannin traileri
Janne Suutarisen haastattelu Don Giovannin väliajalla
Heiniö — Eerik XIV
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Beñat Intxausti

| Beñat Intxausti |
| --- | --- |
 Beñat Intxausti Critérium du Dauphiné -kilpailussa 2011.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Beñat Intxausti Elorriaga
Syntynyt: 20. maaliskuuta 1986 (ikä 38)
Kansalaisuus:   Espanja
Pyöräilijä
Pituus:  175 cm
Paino:  61 kg
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  yleisajaja
Ura
Amatöörijoukkue(et)
2005–2006 2007:  Seguros Bilbao Nicolás Mateos
Ammattilaisjoukkue(et)
2008  2009 2010 2011–2015 2016–2018 2019:  Saunier Duval - Scott/Scott - American Beef Fuji-Servetto Euskaltel-Euskadi Team Movistar Team Sky Euskadi Basque Country-Murias
Suurimmat voitot
 Pekingin ympäriajo 2013 Italian ympäriajo, 2 etappia 
 Tiedot päivitetty: 9. tammikuuta 2024 
Aiheesta muualla
benatintxausti.com
Beñat Intxausti Elorriaga (s. 20. maaliskuuta 1986 Zornotza, Baskimaa) on espanjalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Saunier Duval - Scott -tallissa 2008, siirtyi Euskaltel-Euskadiin kaudeksi 2010, kilpaili Team Movistarissa 2011–2015, Team Skyssa 2016−2018 ja viimeisellä ammattilaiskaudellaan 2019 Euskadi Basque Country-Murias -joukkueessa. Hän menestyi pääasiassa etappikilpailuissa. Hän voitti UCI World Tour -sarjaan kuuluneen Pekingin ympäriajon 2013. Italian ympäriajossa hän voitti etapin 2013 ja 2015.
Saavutuksia

Lähteet: Cyclingbase, Cycling Archives
Adrien Backscheider

| Adrien Backscheider |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. elokuuta 1992 (ikä 32) Metz, Ranska
Kansalaisuus:   Ranska
Uran tiedot
Seura:  Douane - Gérardmer Ski Nordique
Laji:  maastohiihto 
Maailmancup
Kaudet:  2013–
Voitot:  0
Palkintokorokkeella:  0
Aiheesta muualla
adrien-backscheider.over-blog.com
| Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Maa:   Ranska> Miesten maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Pyeongchang 2018 | 4×10 km viesti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Falun 2015 | 4 × 10 km viesti |  |
|  Pronssia | Seefeld 2019 | 4 × 10 km viesti |  |
Adrien Backscheider (s. 7. elokuuta 1992 Metz) on ranskalainen maastohiihtäjä, joka edustaa Gérardmer Ski Nordique -seuraa. Backscheiderin aktiiviura on tosin päättynyt. Hän on kilpaillut viimeksi vuonna 2022 talviolympialaisissa Pekingissä.
Maastohiihdon maailmancupissa Backscheider kilpaili ensimmäisen kerran La Clusaz'ssa tammikuussa 2013. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Davosissa joulukuussa 2013 oltuaan 25:s. Parhaimmillaan hän sijoittui 12:nneksi Oslon 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa maaliskuussa 2018.
Tammikuussa 2014 Backscheider voitti 30 kilometrin yhdistelmähiihdon kultaa Val di Fiemmessä käydyissä alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Seuraavana vuonna hän sai samassa ikäluokassa MM-pronssia 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Almatyssa. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän hiihti ankkuriosuuden pronssia saaneessa Ranskan 4 × 10 kilometrin viestijoukkueessa. Yhdistelmäkilpailussa hän sijoittui 19:nneksi. Pyeongchangin talviolympialaisissa 2018 4 × 10 kilometrin viestissä Backsheider oli mukana Ranskan pronssimitalijoukkueessa. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän voitti viestissä pronssia sekä sijoittui yhdistelmäkilpailussa kahdeksanneksi ja 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa yhdeksänneksi.
Aiheesta muualla

Adrien Backscheiderin kotisivut
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Yle
Calum Chambers

Calum Chambers
Calum Chambers (s. 20. tammikuuta 1995 Petersfield, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigan Aston Villaa. Hän on pelipaikaltaan laitapuolustaja.
Chambers siirtyi Arsenaliin heinäkuussa 2014 Southamptonista, jossa pelasi edellisellä kaudella 22 valioliigattelua. Hän oli heti elokuussa 2014 voittamassa FA Community Shieldiä. Hän pelasi neljä ensimmäistä ottelua Arsenalin voittaessa FA Cupin 2015. Kauden 2016–2017 hän pelasi lainasopimuksella Middlesbrough'ssa tehden 24 valioliigaottelussa yhden maalin ja kauden 2018–2019 hän oli lainalla Fulhamissa, jossa viimeisteli 31 Valioliigan ottelussa kaksi maalia. Arsenalissa hän pelasi kaikkiaan 74 valioliigaottelua, joissa teki kolme ja syötti neljä maalia. Mestarien liigassa hän pelasi kahdeksan ja Eurooppa-liigassa 17 ottelua. Tammikuussa 2022 hän siirtyi Aston Villaan, jossa hän on kauden 2023–2024 loppuun mennessä pelannut Valioliigassa 30 ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. Konferenssiliigassa hän on pelannut kaksi ottelua.
Chambers on pelannut Englannin jalkapallomaajoukkueessa kolme ottelua, kaikki vuonna 2014.
Björn Andersson

Björn Ole ”Nalle” Andersson (s. 12. syyskuuta 1969 Helsingin mlk) on suomalainen seiväshyppyvalmentaja ja entinen seiväshyppääjä. Hän toimii tyttäriensä Sagan ja Siljan valmentajana.
Björn Andersson edusti koko aktiiviuransa ajan IF Helsinge-Atlasta ja hänen valmentajanaan toimi Ole Andersson. Kalevan kisoista Andersson saavutti seiväshypyn pronssia vuonna 1991. Ennätyksikseen Andersson hyppäsi ulkoradoilla tuloksen 543 cm vuonna 1995 ja hallissa tuloksen 535 cm vuonna 1990. Yleisen sarjan kilpailuihin hän ei ole osallistunut vuoden 1999 jälkeen.
Alan Irvine

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: James Alan Irvine
Syntymäaika: 12. heinäkuuta 1958 (ikä 66)
Syntymäpaikka: Glasgow, Skotlanti
Pelipaikka: oikea laituri
Seura
Seura: –
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1977–1981 | Queen's Park | 88 | (9) |
| 1981–1984 | Everton | 60 | (4) |
| 1984–1987 | Crystal Palace | 109 | (12) |
| 1987–1989 | Dundee United | 24 | (3) |
| 1989–1992 | Blackburn Rovers | 58 | (3) |
| Yhteensä | Yhteensä | 339 | (31) |
Valmennusura
2007–2009: Preston North End
2010–2011: Sheffield Wednesday
2014: West Bromwich Albion
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
James Alan Irvine (s. 12. heinäkuuta 1958 Glasgow) on skotlantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija.
Omalla peliurallaan Irvine edusti vuosien 1977–1992 välillä viittä eri seuraa Skotlannissa ja Englannissa. Hänen pelipaikkansa oli oikea laituri.
Evertonin akatemiajohtajana kolmen vuoden ajan toimineen Irvinen nimitys West Bromwichin päävalmentajaksi oli suuri yllätys, ja seuran kannattajat olivat vahvasti pettyneitä päätökseen. Irvinen alaisuudessa West Bromwich pelasi heikosti ja voitti syyskaudella 2014/15 vain neljä 19 Valioliiga-ottelusta. Lopulta Irvine sai joulukuun lopussa 2014 potkut, kun West Brom oli vajonnut liigassa sijalle 16.
Bud Holloway

| Bud Holloway |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. maaliskuuta 1988 (ikä 36) Wapella, SK, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  184 cm
Paino:  97 kg
Seura
Seura:  Skellefteå AIK
Sarja:  SHL
Pelinumero:  4
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2011–
Aik. seurat:  Ontario Reign (ECHL) Manchester Monarchs (AHL) SC Bern (NLA) St. John's IceCaps (AHL) Montréal Canadiens (NHL) TsSKA Moskova (KHL)
NHL-varaus:  86. varaus, 2006 Los Angeles Kings
George Edward Holloway III (s. 1. maaliskuuta 1988 Wapella, Saskatchewan, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Ruotsin SHL-liigan Skellefteå AIK:ssa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä ja laukoo oikealta.
Ura > Seuraura > Junioriura

WHL-joukkue Seattle Thunderbirds varasi Hollowayn 17. pelaajana vuonna 2003. Hän pelasi kaudella 2003–2004 kaksi ensimmäistä WHL-otteluaan. Holloway edusti Thunderbirdsia neljä seuraavaa kautta. Ensimmäinen kokonainen kausi 2004–2005 toi hänelle 15 tehopistettä, mutta kaudella 2005–2006 Holloway oli 21 osumallaan Thunderbirdsin toiseksi paras maalintekijä Aaron Gagnonin jälkeen. Los Angeles Kings varasi hänet kolmannella kierroksella 86. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2006.
Kaudella 2006–2007 Holloway oli tehoilla 27+38=65 Thunderbirdsin toiseksi paras pistemies ja maalintekijä Gagnonin jälkeen. Viimeisellä WHL-kaudellaan 2007–2008 hän teki liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 43+40=83, joilla Holloway voitti Thunderbirdsin sisäisen piste- ja maalipörssin. Hän jakoi koko WHL:n maalipörssin toisen sijan Medicine Hat Tigersin Tyler Ennisin kanssa ja sijoittui tulevan joukkuetoverinsa, Chilliwack Bruinsin Oscar Möllerin kanssa pistepörssissä yhdeksänneksi.
Ura > Maajoukkueura

Holloway edusti Kanadaa sekä Deutschland Cupissa vuosina 2014 ja 2016 että Spengler Cupissa vuonna 2014. Hän edusti myös Canada Westernin joukkuetta World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2005.
Anna-Mari Karvonen

Anna-Mari Karvonen (s. 1982) on suomalainen teatteriohjaaja ja esitystaiteilija, joka on valmistunut Teatterikorkeakoulusta dramaturgian koulutusohjelmasta vuonna 2010. Hän on työskennellyt freelancer-ohjaajana, dramaturgina ja koreografina sekä toimii Und er libet -ryhmässä. Vuosina 2006-2009 hän oli myös Toisissa tiloissa -kollektiivin jäsen. Hän aloittaa helsinkiläisen Teatteri Takomon taiteellisena johtajana vuoden 2022 alusta.
Und er libet on vuonna 2006 perustettu nykyteatterin ja uuden tanssin käytäntöjen ja ajatusten parissa työskentelevä ryhmä. Ryhmän viimeisin esitys Gisellen keveys ja kuolema (korografia ja ohjaus: Anna-Mari Karvonen ja Anna Mustonen) esitettiin Zodiak - Uuden tanssin keskuksessa vuonna 2010. Teos vieraili myös Stamsund International Theatre Festivalilla Norjassa sekä Théâtre de Gennevilliersin (tjcc)-festivaalilla.
Karvonen on määritellyt, että Und er libet -ryhmän jäseniä yhdistää kiinnostus keholliseen työskentelyyn ja kehon rajoituksilla leikkimiseen.
Vuosina 2006-2009 ryhmä toteutti sarjan esityksiä, joiden lähtökohtana oli Euripideen tragedia Bakkantit. Esityksiä ei kuitenkaan valmistettu tekstilähtöisesti. Trilogiaa työstäessään ryhmä kehitteli mm. teknoksi nimeämäänsä liikemateriaalia, johon he liittivät ajatuksen väsyttämisestä ja toisaalta sen todistamisen herättämistä kinesteettis-empaattisista kokemuksista. Esityksissä esiintyjät ajoivat itsensä maitohapoille ja fyysisen sietokykynsä rajoille.
Karvonen on työskennellyt muun muassa äänisuunnittelija Heidi Soidinsalon (ent. Lind), koreografi Anna Mustosen ja säveltäjä-dramaturgi-koreografi Masi Tiitan, skenografi Hanna Käyhkön ja lavastaja Milja Ahon kanssa. Blaue Frau-teatteriryhmän kanssa toteutettu näytelmä Wall to Wall voitti ruotsinkielisen teatteritaiteen Antonia-palkinnon vuonna 2012.
Taiteellinen työskentely

Euripides: Bakkantit 1 (2007) Und er libet -ryhmän teos ensi-ilta Pariisissa 21.7. kulttuurikeskus Point Éphémèressä ja Helsingissä Teatteri Universumissa, ohjaus
Euripides: Bakkantit 2 (2008) Und er libet -ryhmän teos ensi-ilta TeatteriTeltassa, ohjaus
Euripides: Bakkantit 3 (2009) Und er libet – ryhmän teos ensi-ilta Kiasma-teatterissa, ohjaus
August Strindberg: Fröken Julie (2009) Svenska Teatern, ohjaus
Randomly Seeking Giselle (2009) Todellisuuden tutkimuskeskus, esityksen suunnittelu yhdessä Heidi Lindin ja Masi Tiitan kanssa
Nylen-Timonen-Juslin: Godhet är - Hyvä on (2010), Teater 90-graderin tuotanto, ohjaus
Gisellen keveys ja kuolema (2010) Und er libet -ryhmän teos Zodiak, ohjaus ja koreografia yhdessä Anna Mustosen kanssa
Uni Lasisesta polkupyörästä (2011) Totem-teatterin tuotanto, ohjaus
Lelele (2011), Lotta Wennäkosken säveltämän monodraaman ohjaus, tuotanto Musica Nova
Song of butterflies (2011) mm. Kutomo, Turku, konsepti yhdessä Anna Mustosen, Masi Tiitan ja Saara Töyrylän kanssa
Emilia Pöyhönen: Kuka tahansa meistä (2011) lukudraamaesityksen ohjaus
Iida Hämeen-Anttila - Monika Fagerholm: Sisar yö, Sisar päivä. Kertomus Sandrasta ja Doriksesta. Hämeen-Anttilan dramatisointi Monika Fagerholmin romaanista Amerikkalainen tyttö (2011) Radio Yle 1, kuunnelma, ohjaus
Masi Tiitta - Helena Kallio-  Pauliina Turakka Purhonen - Anna Sofia Nylund: Wall to Wall (2012) Blaue Frau -ryhmän tuotanto, ohjaus
Ville Ahonen - Laura Birn - Anna-Mari Karvonen - Anni Puolakka - Ville Seppänen - Heidi Soidinsalo - Masi Tiitta: VIBES (2013- ), esitetty mm. Baltic Circle -festivaalilla, Pop Up Art House -tapahtumassa
Roland Schimmel­pfennig: Peggy Pickett ser Guds ansikte (2017) Svenska teatern, ohjaus
Aiheesta muualla

Vibes[vanhentunut linkki]
* Zodiakin taiteilijahaastattelu[vanhentunut linkki]
*  underlibet.fi
Fröken Julien arvio Helsingin Sanomissa: http://www.hs.fi/kulttuuri/artikkeli/S%C3%A4ken%C3%B6iv%C3%A4n+%C3%A4lyk%C3%A4s++neiti+Julie/HS20090323SI1KU026dv
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Yle