stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sokraattinen menetelmä
Esimerkkejä

Platonin Valtiossa Sokrates ja Polemarkhos keskustelevat oikeudenmukaisuudesta. Seuraavassa kuvattu katkelma keskustelun kulusta (Valtio 333c – 335d) havainnollistaa sokraattisen menetelmän käyttöä, kohdattuja ristiriitaisuuksia ja niiden korjaamista asioiden uudelleenmäärittelyllä, sekä menetelmän käyttöä etiikan käsitteiden tutkimuksessa.
Sokrates ja Polemarkhos yrittävät ensin löytää oikeudenmukaisuutta eri ammateista tai toimista. Lopulta päädytään Sokrateen kyselemänä ja Polemarkhoksen myöntyessä siihen, että oikeudenmukaisuutta esiintyy ainakin silloin, kun joku toimii jonkun vartijana, eli säilyttää hyvin ja varastamatta jotain tavaraa käyttämättömänä. Heti tavaraa käytettäessä oikeudenmukaisuutta merkittävämmäksi taidoksi tulisikin tavaran oikea käyttötaito. Sokrates huomauttaa tähän ironisesti, että oikeudenmukaisuus taitaa siis olla melko hyödytöntä.
Sokrates jatkaa kuitenkin huomauttamalla, että jos joku on hyvä jossain, hänen täytyy myös olla hyvä sen vastakohdassa. Tästä päädytään siihen, että jos oikeudenmukainen ihminen on hyvä säilyttämään, hän on samalla myös hyvä varastamaan. Oikeudenmukainen ihminen on siis eräänlainen varas. Polemarkhos ei sentään myönnä enää tätä todeksi, vastaten Sokrateen kysymykseen ”Etkö sinä näin sanonut?”: ”En varmastikaan — vaikka en kyllä tiedä mitä olen sanonut. Mutta olen edelleenkin sitä mieltä, että oikeudenmukaisuus hyödyttää ystäviä ja vahingoittaa vihollisia”.
Sokrates tarttuu tähän, ja kysyy, ovatko ystäviä ne, jotka ovat kunnon ihmisiä, vai myös ne, jotka vain näyttävät kunnon ihmisiltä. Polemarkhos erehtyy sanomaan, että on luonnollista pitää ystävinä niitä, joita pitää kunnon ihmisinä. Sokrates saa Polemarkhoksen kuitenkin myöntämään, että joskus ihmisille sattuu erehdyksiä, ja he pitävät vääriä ihmisiä ystävinään. Tästä päädytään väitteeseen, että olisi oikeudenmukaista hyödyttää kelvottomia ja vahingoittaa hyviä ihmisiä. Polemarkhos hyväksyy vielä tämän johtopäätöksen. Sokrates johtaa tästä väitteen, että koska hyvät ihmiset ovat oikeudenmukaisia, tästä seuraa, että on oikein tehdä pahaa ihmisille, jotka ovat oikeudenmukaisia eivätkä tee mitään vääryyttä. Polemarkhos voi vain todeta: "Ei suinkaan — tämä todistelu tuntuu nyt menevän vikaan".
Lopulta päädytään määrittelemään ystävä ihmiseksi, joka paitsi näyttää kunnon ihmiseltä myös on sellainen. Vihollinen määritellään päinvastoin. Tästä päädytään väitteeseen, että on oikein tehdä hyvää ystävälle, joka on kunnon ihminen, ja vahingoittaa vihollista, joka on kelvoton ihminen. Tämä kelpaa kummallekin hetkeksi.
Seuraavaksi keskustelu jatkuu sen tutkimisella, onko oikeudenmukaisen ihmisen asiana yleensäkään vahingoittaa ketään. Sokrates saa todistettua, että jos ihmistä kohtaan osoittaa epäoikeudenmukaisuutta, hän tulee epäoikeudenmukaiseksi. Epäoikeudenmukaisesta tehdään oikeudenmukaisuutta oikeudenmukaisuudella, ei epäoikeudenmukaisuudella, samoin kuin kylmästä tehdään kuumaa kuumalla, ei toisella kylmällä.
Kirjallisuutta

Scott, Gary Alan (toim.): Does Socrates Have a Method? Rethinking the Elenchus in Plato's Dialogues and Beyond. The Pennsylvania State University Press, University Park, Pennsylvania, 2002.
Vlastos, Gregory: The Socratic Elenchus, teoksessa Fine, Gail: Plato 1: Metaphysics and Epistemology, s. 36-63.  Oxford:  Oxford University Press, 1999.  Alun perin julkaistu sarjassa Oxford Studies in Ancient Philosophy, 1 (1983): 27-58.
Aiheesta muualla

Garlikov, Rick: The Socratic Method: Teaching by Asking Instead of by Telling (englanniksi)
Woodruff, Paul: Plato's Shorter Ethical Works - Elenchus The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Sokrates oppilaineen
Johann Friedrich Greuter
KDM Peder Skram (F352)

| KDM Peder Skram |
| --- | --- |
 KDM Peder Skram

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Helsingör
Kölinlasku:  25. syyskuuta 1964
Laskettu vesille:  2. toukokuuta 1965
Palveluskäyttöön:  25. toukokuuta 1966
Poistui palveluskäytöstä:  5. heinäkuuta 1990
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 371 t
Pituus:  108,50 m (vesiraja) 112,65 m (kokonaispituus)
Leveys:  12,0 m
Syväys:  5,0  m
Koneteho:  CODOG: 2 x Pratt&Whitney kaasuturbiinia 44 000 shp 2 x GM dieselmoottoria 4 800 shp
Nopeus:  28 solmua
Miehistöä:  207
Aseistus
Aseistus:  2 x 127 mm tykki K M/60 LvSa2 4 x 40 mm M/48 LvSa 1 x syvyyspomminheitin 4 x 533 mm torpedoputkea
KDM Peder Skram (runkonumero F352) oli Tanskan laivaston Peder Skram -luokan fregatti.
Fregatti Peder Skram (2007)
Valmistus

Alus tilattiin Halsingörin telakalta, missä köli laskettiin 25. syyskuuta 1964. Alus laskettiin vesille 2. toukokuuta 1965 ja valmistui 25. toukokuuta 1966.
Palvelus

Alus modernisoitiin kesäkuusta 1977 kesäkuuhun 1979 Helsingörin telakalla, jolloin se muutettiin ohjusfregatiksi. Muutostöiden jälkeen aluksen uppouma nousi 2 425 tonniin. Sen aseistuksesta poistettiin toinen 127 millimetrin tykkitorni ja sille asennettiin kaksi neljän ohjuksen Harpoon-merimaaliohjuksen laukaisualustaa, yksi Mk29 Sea Sparrow -ilmatorjuntaohjuksen laukaisualusta, jossa kahdeksan ohjusta. Muutostöiden jälkeen aluksen miehistötarve laski ainoastaan kahdella.
Alus poistettiin palveluksesta 5. heinäkuuta 1990. Se myytiin 7. huhtikuuta 1992 kontra-amiraali J. F. Borkin johtamalle ryhmälle, joka suunnitteli aluksen museoimista.
Pekarit

| Pekarit |
| --- | --- |
 Kauluspekari (Pecari tajacu)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Pekarit Tayassuidae  Palmer, 1897

Suvut ja lajit 
 Catagonus chaconpekari (C. wagneri)  Pecari kauluspekari (P. tajacu)  Tayassu huulipekari (T. pecari) 
Katso myös
   Pekarit Wikispeciesissä   Pekarit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pekarit (Tayassuidae) on sorkkaeläinten lahkoon kuuluva nisäkäsheimo.
Pekareja esiintyy Amerikan mantereella Yhdysvaltain lounaisosista Keski-Argentiinaan ulottuvalla alueella ja ne ovat Vanhan maailman sikojen ekologinen vastine. Pekarien heimossa on kolme sukua, joista jokaiseen kuuluu yksi laji.
Pekarit ovat kooltaan lajista riippuen noin 50–61 senttimetriä korkeita ja painavat 14–50 kilogrammaa.
Pekarit elävät laumoissa, joissa voi olla kymmeniä tai jopa satoja yksilöitä. Ne ovat kaikkiruokaisia, mutta käyttävät kasviravintoa enemmän kuin siat.
Pekarinnahka on erittäin arvostettua käsineiden ja jalkineiden materiaalia.
Pekinkylä

Pekinkylän sijainti Lapinjärvellä
Pekinkylä (ruots. Bäckby) on kylä Lapinjärven kunnassa. Pekinkylä rajoittuu lännessä Liljendaliin, luoteessa Ingermaninkylään idässä Heikinkylään, etelässä Lapinkylään ja pohjoisessa Kirkonkylään. Nimi Bäckby juontuu purosta (Bäckbybäcken), joka virtaa Heikinkylän ja Pekinkylän välissä. Pekinkylän asukasluku on 72, ja se on näin yksi Lapinjärven pienimmistä kylistä. Valtaosa kylän asukkaista on ruotsinkielisiä.
Kaarle Pekkala

Kaarle Henry Pekkala (4. lokakuuta 1919 Viipuri – 18. kesäkuuta 2000 Hämeenlinna) oli suomalainen pistooliampuja.
Kaarle Pekkala edusti Suomea olympialaisissa Roomassa 1960 50 m vapaapistoolissa sijoittuen 27:nneksi tuloksella 531.
Peikonkämmen

| Peikonkämmen |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Alismatales
Heimo::  Vehkakasvit Araceae
Suku::  Köynnösvehkat Philodendron
Laji::  bipinnatifidum
Kaksiosainen nimi
 Philodendron bipinnatifidum  Endl. 
Synonyymit
 Philodendron selloum 
Katso myös
   Peikonkämmen Wikispeciesissä   Peikonkämmen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Peikonkämmen eli pariliuskavehka (Philodendron bipinnatifidum) on köynnösvehkojen sukuun kuuluva kasvi, jota käytetään koristekasvina. Se on kotoisin Brasilian kaakkoisosien ja Paraguayn sademetsistä.
Peikonkämmen voi kasvaa luonnossa 4,6 metriä korkeaksi ja leveäksi pensaaksi, jolla on yksi oksaton varsi. Kasvutavaltaan se on puumainen, eikä kiipeile. Suurilla yksilöillä varsi pyrkii usein kallistumaan ja suikertamaan. Varren halkaisija voi olla 17 cm. Varteen kasvaa voimakkaita ilmajuuria. Lehdet voivat kasvaa 50–100 cm mittaisiksi ja ne ovat pitkäruotisia ja syvään liuskaisia. Kukat ovat hyvin pieniä ja muodostavat tähkän eli puikelon, joka voi olla jopa 30 cm pitkä ja 5 cm paksu. Tähkää ympäröi suuri suojuslehti.
Peikonkämmentä lisätään siemenistä tai varsipistokkaista. Kasvatuslämpötilan tulisi olla yli 18 °C.
Aiheesta muualla

Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Peikonkämmen (Philodendron bipinnatifidum)
ITIS: Philodendron bipinnatifidum (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Philodendron bipinnatifidum (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Thaumatophyllum bipinnatifidum:  Wikidata: Q99929671  Wikispecies: Thaumatophyllum bipinnatifidum  BOLD: 1083181  CoL: 8X853  EPPO: PIOBI  GBIF: 9689104  iNaturalist: 985710  IPNI: 77178497-1  NCBI: 292307  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:77178497-1  Tropicos: 100472591  WFO: wfo-0001425272 
Philodendron bipinnatifidum:  Wikidata: Q4353577  BOLD: 528638  CoL: 4G7VW  EoL: 1135473  EPPO: PIOBI  GBIF: 2870781  GRIN: 27724  iNaturalist: 63720  IPNI: 326131-2  IRMNG: 11004789  ITIS: 506756  MoBotPF: 276569  Open Tree of Life: 1034566  Plant List: kew-151444  PLANTS: PHBI7  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:326131-2  RHS: 12672  Tropicos: 2106525  WFO: wfo-0000268466
Peggy Sue meni naimisiin

| Peggy Sue meni naimisiin> Peggy Sue Got Married |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Francis Ford Coppola
Käsikirjoittaja:   Jerry Leichtling  Arlene Sarner 
Tuottaja:  Paul R. Gurian
Säveltäjä:  John Barry
Kuvaaja:  Jordan Cronenweth
Leikkaaja:  Barry Malkin
Lavastaja:  Alex Tavoularis
Pääosat:   Kathleen Turner  Nicolas Cage  Barry Miller  Catherine Hicks  Joan Allen 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Columbia Pictures Corporation  Rastar Productions  TriStar - Delphi IV and V Productions  Zoetrope Studios 
Levittäjä:  TriStar Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1986
Kesto:  103 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Peggy Sue meni naimisiin (Peggy Sue Got Married) on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut romanttinen draamakomedia. Elokuvan pääosia näyttelevät muun muassa Kathleen Turner, Nicolas Cage, Barry Miller, Catherine Hicks, Joan Allen, Kevin J. O'Connor, Jim Carrey, Lisa Jane Persky ja Lucinda Jenney. Siinä esiintyvät myös Helen Hunt ja Sofia Coppola. Elokuvan on ohjannut Francis Ford Coppola. Elokuva on sijalla 17 Entertainment Weeklyn 50 parhaan high school -aiheisen elokuvan listalla. Elokuvasta on tehty myös musikaali vuonna 2001.
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Kati Sinisalo kutsuu elokuvaa ”hömelöksi” komediaksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Aiheesta muualla

Peggy Sue meni naimisiin Elonet.
Peggy Sue meni naimisiin Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Peggy Sue meni naimisiin AllMoviessa. (englanniksi)
Panu Pekkanen

Panu Pekkanen  (28. kesäkuuta 1932 Kotka – 16. heinäkuuta 1986) oli suomalainen suomentaja. Hänen suomennostyönsä vaihtelevat aikuisten romaaneista runoihin ja lastenkirjoihin. Kenties parhaiten hänet tunnetaan useiden J. R. R. Tolkienin teosten runojen suomentajana.
Pekkanen syntyi Kotkassa, mutta perhe muutti ilmeisesti jo hänen lapsuudessaan Helsinkiin, missä hän kävi koulunsa. Hänen vanhempansa olivat luennoitsija August Pekkanen ja Sylvi Kaplas. Pekkanen valmistui 1958 Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi, ja vuodesta 1961 lähtien hän toimi WSOY:llä kielentarkastajana. Hän oli naimisissa Pirkko Laitisen kanssa vuosina 1957–1973. Pekkanen kuoli 54 vuoden ikäisenä vuonna 1986. Hänen 1950-luvun lopulla alkanut uransa suomentajana ehti kestää hiukan yli neljännesvuosisadan. Myös Pekkasen nuorempi sisar Hilkka Pekkanen toimii suomentajana.
Pekkasen loppuelämän kestänyt työ J. R. R. Tolkienin teosten parissa sai alkunsa 1970-luvulla, kun hän liittyi Kersti Juvan ja Eila Pennasen avuksi kääntämään Tarun sormusten herrasta (1973–1975) runoja. Sen jälkeen hän suomensi runot ja säkeet myös Silmarillionista (1979), Hobitista (1985) ja Keskeneräisten tarujen kirjasta (1986). Lisäksi hän käänsi kokonaisuudessaan Tolkienin lyhyistä satukirjoista Maamiehen ja lohikäärmeen (1978), Sepän ja Satumaan (1983) sekä Herra Blissin (1983). Juvan kanssa suomennosyhteistyö jatkui myös Richard Adamsin Ruohometsän kansassa (1975) ja useissa A. A. Milnen Nalle Puh -tarinoissa, joihin Pekkanen käänsi säemuotoiset osuudet.
Pekkasen kokonaan omia suomennoksia ovat muun muassa George Orwellin Eläinten vallankumous (1969), Wil Huygenin ja Rien Poortvlietin Suuri tonttukirja (1978) sekä Tove Janssonin Outo vieras Muumitalossa (1980). Pekkanen suomensi 1970-luvulla myös Charles M. Schulzin Tenavat-sarjakuvaa.
Peirenen lähde

| Peirenen lähde> Κρήνη τῆς Πειρήνης |
| --- | --- |
 Peirenen lähdekaivorakennus.
Sijainti:  Archaía Kórinthos, Kórinthos, Korinthia, Peloponnesos  Kreikka
Koordinaatit:  37°54′21″N, 22°52′50″E
Rakennustyyppi:  lähdekaivo
Valmistumisvuosi:  noin 1–170 jaa.
Tyylisuunta:  joonialainen/korinttilainen
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Peirenen lähde (m.kreik. Κρήνη τῆς Πειρήνης, Krēnē tēs Peirēnēs) oli antiikin aikainen lähdekaivorakennus Korintin kaupungissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat antiikin Korintin arkeologisella alueella nykyisessä Archaía Kórinthoksen kylässä Kórinthoksen kunnassa.
Peirenen lähdekaivon rauniot.
Varsinainen Peirenen lähde sijaitsi Korintin linnavuoren Akrokorintin rinteellä. Sieltä vesi johdettiin Korintin agoralle eli torille. Sen pohjoislaidalla Lekhaionin tien ja sen Propylaia-portin itäpuolella sijaitsi Peirenen lähdekaivorakennus. Myös linnavuori sai vetensä samaan vesisuoneen liittyneestä niin kutsutusta Ylemmän Peirenen lähteestä. Kreikkalaisen mytologian mukaan Peirenen lähde oli alun perin nymfi Peirene, joka muuttui lähteeksi. Tarustossa lähde oli myös Pegasoksen mieluisin juomapaikka, ja Bellerofon sai hevosen kiinni lähteen luona.
Varhaisemmat paikalla olleet lähdekaivorakennelmat rakennettiin 500–100-luvuilla eaa. Niissä käytettiin joonialaisia pylväitä. Nykyisin paikalla oleva lähdekaivorakennus rakennettiin roomalaisella ajalla, osa ensimmäisellä vuosisadalla keisari Augustuksen rahoittamana ja osa 100-luvulla Herodes Atticuksen rahoittamana. Rakennelmassa oli kaksikerroksinen julkisivu, jossa oli kuusi kaari-ikkunaa. Alemman kerroksen pylväät edustivat korinttilaista tyyliä ja ylemmän kerroksen pylväät joonialaista tyyliä. Myöhemmässä vaiheessa lähdekaivopiha ympäröitiin kolmelta sivustalta seinillä, joissa oli puolikaaren muotoinen syvennys sisäänkäynteineen pohjoislaidalla.
Rakennelmaa paranneltiin myös useissa myöhemmissä vaiheissa muun muassa päällystämällä se marmorein. Bysanttilaisella ajalla paikalle rakennettiin pieni kirkko ja sitä käytettiin myös hautausmaana.
Toinen merkittävä lähdekaivo Korintin agoran läheisyydessä oli Glauken lähde.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Peirenen lähde Wikimedia Commonsissa
Pegasus-luokan kantosiipialus

| Pegasus |
| --- | --- |
 USS Pegasus (PHM-1)
Tekniset tiedot
Uppouma:  259 t
Pituus:  41 m
Leveys:  8,5 m
Koneteho:  2 x Mercedes-Benz-meridieseliä 1 600 hv (1 193 kW) 1 x General Electric LM2500 -kaasuturbiini 18 000 hv (13 423 kW)
Nopeus:  MB: 12 solmua GE: 48 solmua
Miehistöä:  4 upseeria ja 17 miehistönjäsentä
Aseistus
Meritorjunta:  2 x RGM-84 Harpoon -meritorjuntaohjusten laukaisualustaa, joissa kummassakin neljä ohjusta 1 x 76 mm/L62 Mk 75 OTO Melara -tykki
Pegasus-luokka oli Yhdysvaltain laivaston kantosiipinen ohjusveneluokka tai tarkemmin kantosiipialusluokka, johon kuului kuusi alusta:  USS Pegasus, USS Hercules, USS Taurus, USS Aquila, USS Aries ja USS Gemini. Alukset olivat palveluksessa vuodesta 1977 ja ne palvelivat aina vuoteen 1993 asti. Alusten tyyppimerkintänä oli PHM eli "Patrol, Hydrofoil, Missile". Alustyyppi kehitettiin ennen kaikkea Yhdysvaltoihin tehtävää huumeiden salakuljetusta vastaan.
Suunnittelu

Yhdysvaltain laivaston eteläisen alueen komentaja vahvisti 1969 vaatimukset nopeille ohjuksin aseistetuille partioaluksille, joiden tuli kyetä torjumaan Välimeren alueella vastaavien alusten aiheuttama uhka. Vaatimukset laajenivat pian Naton merivoimien aseistamista suunnittelevan osastoon, jolloin niihin sisällytettiin Neuvostoliiton pinta-alusten torjuntakyky kaikilla Naton valvonnassa olevilla alueilla. Lopulta vuonna 1972 Yhdysvallat, Saksa ja Italia allekirjoittivat aiesopimuksen alusten suunnittelu- ja hankintakustannusten jakamisesta maiden kesken. Koska kyseessä oli kansainvälinen hanke päätettiin se toteuttaa metrijärjestelmää ja olemassa olevia komponentteja käyttäen. Vaatimuksina olleet suuri nopeus, merikelpoisuus ja raskas aseistus johtivat kantosiipialuksen suunnitteluun.
Suunnitteluvastuu annettiin Boeingille, joka oli samalla myös päätoimittaja. Naton mielenkiinto projektiin hiipui nopeasti, mihin ensisijaisena oli kustannusten nousu. Vuonna 1972 Yhdysvaltoja lukuun ottamatta muut osallistujat vetäytyivät projektista. Yhdysvaltain kongressi budjetoi kuuden aluksen hankinnan vuodelle 1975, mutta budjetin ylittäminen ja toteutusvaikeudet lähes peruuttivat projektin.
Amiraali Elmo Zumwelt aloitti PHM-projektin lisätäkseen laivaston pinta-alusten määrää kustannustehokkaasti. Projektissa olivat Yhdysvaltain laivaston lisäksi mukana Britannian Kuninkaallinen laivasto, Kanadan laivasto, Saksan Liittotasavallan laivasto sekä Italian laivasto ja sen tarkoituksena oli saada palveluskäyttöön kaikkiaan sata uutta alusta. Zumweltin jäätyä eläkkeelle laivasto siirsi pääosan projektiin sidotuista varoista raskaampien alusten kehittämiseen, mikä hidasti USS Pegasuksen valmistumista ja  muita aluksia ei edes aloitettu. Kongressi pakotti laivaston saattamaan tilauksen päätökseen, mutta muut osallistujat irtautuivat projektista sen vaikeuksien vuoksi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Navysite.de PHM page
Boeing page
USS Aries PHM-5 Hydrofoil Memorial, Inc.
Peksalan kansakoulu

Peksalan kansakoulu oli Angelniemellä vuosina 1904–1957 toiminut kansakoulu. Se sijaitsi niin sanotusti Luodon puolella eli kunnan Kemiönsaaren puoleisella laidalla Peksalan kylässä.
Koulupiiriasetuksen myötä Angelniemen kunnalle tuli paineita muodostaa koulupiiri Kemiönsaaren puoleiseen kunnanosaan. Aluksi koulun perustamista vastustettiin, eikä koulun sijoituspaikasta päästy yhteisymmärrykseen. Luodon koulupiiri perustettiin 1901 ja uuden koulun sijoituspaikaksi päätyi Peksala, sillä Peksalan tilan isäntä suostui lahjoittamaan koululle tontin. Peksalan isäntä myös aloitti yksityisen kansakoulun pitämisen omissa tiloissaan kunnes koulu valmistuisi. Peksalan koulu aloitti toimintansa vuonna 1904.
Kansakoulu toimi Peksalassa vuoteen 1957 asti. Vähäisen oppilasmäärän takia koulu lakkautettiin ja alueen oppilaat kulkivat jatkossa Sapalahden kansakouluun.
Peikkoahven

| Peikkoahven |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Peikkoahvenet Scombropidae
Suku::  Scombrops
Laji::  boops
Kaksiosainen nimi
 Scombrops boops  (Houttuyn, 1782) 
Katso myös
   Peikkoahven Wikispeciesissä   Peikkoahven Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Peikkoahven (Scombrops boops) on peikkoahveniin kuuluva kalalaji. Sitä tavataan Atlantista ja Indopasifiselta merialueelta.
Koko ja ulkonäkö

Peikkoahven voi kasvaa suurimmillaan noin 150 cm pitkäksi. Laji on ruumiinrakenteeltaan pitkänomainen ja virtaviivainen. Kalalla on kaksi selkäevää, joista etumainen on piikikäs. Pyrstöevä on voimakkaasti haarautunut. Peikkoahvenen silmät ovat suuret. Väriltään laji on täysikasvuisena tumman ruskehtavan violetti, lähes musta ja nuoret kalat ovat ruskeita tai hopeanharmaita.
Levinneisyys ja elintavat

Peikkoahventa tavataan Atlantin kaakkoisosasta Etelä-Afrikasta Mosambikiin ja Japanista Taiwanin. Lajin aikuiset elävät lähellä kivikkoista pohjaa 200–700 metrin syvyydessä, kun taas nuoremmat yksilöt elävät matalammissa vesissä. Peikkoahvenen ravintoa ovat kalat, katkaravut ja muut äyriäiset sekä kalmarit. Kalan kutuaika Aasiassa on lokakuulta huhtikuulle ja kutu tapahtuu Itä-Kiinan merellä.
Peikkoahven on hyvä ruokakala ja kaupallisesti merkittävä erityisesti Japanissa.
HMS Pegasus (1897)

| HMS Pegasus |
| --- | --- |
 HMS Pegasus

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Palmers Shipbuilding and Iron Company, Jarrow
Kölinlasku:  toukokuu 1896
Laskettu vesille:  4. maaliskuuta 1897
Palveluskäyttöön:  17. tammikuuta 1899
Poistui palveluskäytöstä:  Saksan keisarikunnan laivaston risteilijä SMS Königsberg upotti Zanzibarin satamassa 20. syyskuuta 1914
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 169 t (normaali) 2 780 t (max)
Pituus:  95,55 m (kokonaispituus)
Leveys:  11,13 m
Syväys:  5,2 m
Koneteho:  7 000 ihp
Nopeus:  20 solmua
Miehistöä:  224
Aseistus
Aseistus:  8 x QF 4" (102 mm) tykkiä 8 x QF 3 naulan Hotchkiss -tykkiä 3 x konekivääriä 2 x 18" torpedoputkea
HMS Pegasus oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1899 palvelukseenotettu Pelorus-luokan panssarikansiristeilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä Jarrowista ja sen köli laskettiin toukokuussa 1895. Alus laskettiin vesille 4. maaliskuuta 1897 ja se valmistui 1899.
Palvelus

Saksan keisarikunnan laivaston risteilijä SMS Königsberg upotti aluksen 20. syyskuuta 1914 Zanzibarin satamaan.
Peisistratidit

Peisistratidit (m.kreik. Πεισιστρατίδαι, Peisistratidai, lat. Pisistratidae, Peisistratidae) on nimitys, jota käytetään antiikin kreikkalaisesta ateenalaisesta eupatridi- eli ylimyssuvusta, jonka keskeinen henkilö oli Ateenan tyrannina toiminut Peisistratos. Suku vaikutti 500-luvulla eaa.
Pehmosimppu

| Pehmosimppu |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Simppukalat Scorpaeniformes
Heimo::  Pehmosimput Gnathanacanthidae  Gill, 1893
Suku::  Gnathanacanthus  Bleeker, 1855
Laji::  goetzeei
Kaksiosainen nimi
 Gnathanacanthus goetzeei  Bleeker, 1855 
Katso myös
   Pehmosimppu Wikispeciesissä   Pehmosimppu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pehmosimppu (Gnathanacanthus goetzeei) on simppukaloihin kuuluva kalalaji, jota tavataan Australian etelärannikolta. Se on ainoa laji pehmosimppujen (Gnathanacanthidae) heimossa.
Koko ja ulkonäkö

Suurimmillaan pehmosimppu voi kasvaa 30–46 cm:n pituiseksi. Ruumiinrakenteeltaan se on litteä ja suuripäinen. Piikikkäitä ja suurikokoisia selkäeviä kalalla on 2 ja niiden ruodot ovat yhteydessä myrkkyrauhaseen ja kalan pisto on kivulias ihmisellekin. Rinta-, vatsa-, perä- ja pyrstöevät ovat kookkaat. Pehmosimppu on suomuton ja sen iho on pehmeä. Väriltään aikuiset pehmosimput ovat laikukkaan punaisia, oranseeja tai ruskeita. Nuoret yksilöt ovat läpikuultavia punaisin täplin ja juovin.
Levinneisyys ja elintavat

Pehmosimppuja tavataan lämpimistä vesistä Australian lounais- ja eteläosista. Se elää kivikkoisilla riutoilla ja kelppikasvustoissa tyypillisesti aina 55 metrin syvyyteen asti. Lajin ravintoa ovat äyriöiset ja pienet kalat.
Pekhys

Pekhys (m.kreik. πῆχυς, pēkhys) oli antiikin kreikkalainen pituusmitta, kyynärä eli etäisyys kyynärpäästä keskisormen päähän. Se vastasi 24 daktylosta tai 1+1⁄2 pusta eli jalkaa. Attikalainen (ateenalainen) pekhys oli nykymitoissa noin 44,36 senttimetriä.
Pekhyksestä tunnettiin myös pidempi versio, ”kuninkaallinen kyynärä” (πῆχυς βασιλήϊος, pēkhys basilēios), joka vastasi 27 daktylosta eli 1+11⁄16 jalkaa.