stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hálfdan Eysteinninpojan saaga
Synopsis > Hálfdanin matka Kirjálabotniin

Samaan aikaan toisaalla Hálfdan on tervehtynyt ja lähtee auttamaan taisteluun joutunutta Grímriä vaikka onkin saanut tietää tämän olevan myös isänsä surmaaja. Hän saa parantajapariskunnalta mukaansa miekan, jonka haltija saisi aina voiton, kaulakorun, jota Hálfdanin ei koskaan saisi riisua pois sekä koiran, joka näyttäisi Hálfdanille tien ja varoittaisi matkan varrella olevista, metsissä elävistä pahantekijöistä.
Matkan varrella Hálfdan kohtaa näitä pahantekijöitä, mutta surmaa ne kaikki. Osa metsässä asujista muuttuu eläviksi kuolleiksi, mutta Hálfdan tuhoaa myös ne ja polttaa niiden ruumiit tuhkaksi. Hän säästää kuitenkin viimeiseksi kohtaamansa pahantekijän koiran, joka ottaa Hálfdanin uudeksi isännäkseen.
Synopsis > Taistelu bjarmeja vastaan

Hálfdan saapuu lopulta Grímrin linnoitukselle ja osallistuu taisteluun. Finnien kuningas (isl. Finnakonungr) Flóki ampuu jousellaan kolme nuolta kerrallaan ja osuu jokaisella; Hálfdan iskee jousen hajalle ja katkaisee Flókin käden, mutta ilmaan lentänyt käsi tipahtaa alas takaisin paikoilleen ja parantuu välittömästi. Kun toinen Finnien kuningas, Fiðr, näkee tämän, hän muuttaa itsensä valaaksi ja alkaa murskata sotureita alleen. Pahantekijän koira käy valaan kimppuun ja parantajilta saatu koira repii irti sen sisälmykset ja sydämen, mutta kaatuu sitten kuolleena maahan. Flóki puhaltaa niin kovaa Hálfdania päin, että miekka kirpoaa tämän kädestä. Hálfdanin saama kaulakoru suojaa häntä, kun Flóki yrittää iskeä hänen päätään irti. Flóki kohtaa loppunsa pahantekijän koiran hampaissa. Hálfdan surmaa Úlfkellin, ja kuningas Hárekr muuttuu lohikäärmeeksi, mutta Hálfdan surmaa senkin.
Synopsis > Hálfdan palaa Norjaan

Taistelun jälkeen Hálfdan päättää, että jaarli Skúli ja kuningatar Ísgerðr solmivat avioliiton ja ottavat haltuunsa alueet Venäjänmaalla (isl. Garðaríki). Sigmundr ja kuningas Hárekrin tytär Eðný ryhtyvät hallitsemaan Bjarmien maata. Hálfdanin entinen neuvonantaja Sviði ryhtyy hallitsemaan Kirjálabotnia. Hálfdan itse palaa prinsessa Ingigerðrin kanssa Norjaan, missä hänestä tulee Trondheimin kuningas.
Synopsis > Kuningas Hárekrin sisarenpojat

Myöhemmin Hálfdan ja Sigmundr saavat kuulla, että viikingit (isl. Víkingar) ryöstelevät Bjarmien maassa ja Novgorodissa (isl. Nógarðr) ja ovat tappaneet Sviðin ja ottaneet haltuunsa Kirjálabotnin ja suuren osan Rusien maata (Rússland). lähtee vielä Sigmundrin kanssa sotaretkelle Bjarmiaan, missä edesmenneen kuningas Hárekrin sisarenpojat ovat yrittäneet ottaa vallan itselleen. Alkaa taistelu, jonka lopuksi toinen Hárekrin sisarenpojista, Valr ja tämän pojat Kisi ja Köttr sukeltavat sisälle vesiputoukseen ja muuttuvat siellä lohikäärmeiksi; ne asettuvat makaamaan kulta-aarteensa päälle. Asioiden selvittyä Sigmundr palaa hallitsemaan Bjarmien maata ja Hálfdan palaa Norjaan. Saagan mukaan Hálfdanista ja kuningatar Ingigerðristä polveutuu monia norjalaisia ja Orkneysaarten asukkaita.
Hálfdan Eysteinninpojan saaga lähteenä

Muiden muinaissaagojen tapaan Hálfdan Eysteinninpojan saaga pohjautuu todennäköisesti vanhalle skandinaaviselle tarinaperinteelle, mutta yhdistää kerrontaansa myös kansansatumaisia elementtejä ja kirjallisuudesta saatuja vaikutteita. Saagan tuntemattomaksi jäänyt kirjoittaja on tuntenut keskiajan islantilaista historiankirjoitusta, kuten Islannin asuttamista ja asuttajia kuvaavan Landnámabókin sekä myyttisistä ja muinaisista Ynglingien kuninkaista kertovan Ynglinga sagan, joka on Snorri Sturlusonin kuningassaagojen kokoelman Heimskringla aloittava saaga. Useat käännettyyn kirjallisuuteen viittaavat lainat osoittavat, että saagan kirjoittaja on ollut hyvin lukenut henkilö. Lisäksi saagan kirjoittaja on tuntenut muita muinaissaagoja, kuten Ragnarr Karvahousun saagan, Kävelijä-Hrólfrin saagan ja Völsungain saagan ja mahdollisesti myös Egill Yksikätisen ja Ásmundr Berserkkiensurmaajan saagan.
Hálfdan Eysteinninpojan saaga lähteenä > Saagan erityispiirteitä

Tutkimuksessa Hálfdan Eysteinninpojan saagaa on pidetty Helga Reuschelin (1933) muinaissaagojen alakategorioiden mukaisesti joko seikkailusaagana tai viikinkisaagana, jossa on kansansatumaisia (saks. Märchensaga) piirteitä. Hálfdan Eysteinninpojan saaga muistuttaa muita viikinkisaagoja siinä, että tarinan sankari viettää osan elämästään viikinkiretkillä, mutta eroaa niistä siinä, että saaga ei sisällä lainkaan runoutta eikä sen loppu ole traaginen tai pääty sankarin kuolemaan. Sen sijaan saagan loppu on onnellinen kuten yleensä seikkailusaagoissa. Siihen liittyy Hálfdanin etsintävaihe, jonka aikana hän odottaa näkevänsä uudelleen hänessä tunteita herättäneen sormuksen ja sitä kantaneen käden, mikä on verrattavissa kotoperäisten ritarisaagojen morsiamen etsintä -teemaan. Kertomus muistuttaa kotoperäisille ritarisaagoille tyypillistä vaimon etsinnän teemaa..
Hálfdan Eysteinninpojan saaga lähteenä > Merkitys keskiajalla

Hálfdan Eysteinninpojan saagan luvuissa kaksi ja 25 mainitaan kuningatar Ísgerðrin veli Oddr skrauti, jonka kerrotaan olevan Göötanmaan (isl. Gautland) kuningas Hlöðvirin poika ja tulleen maanasuttajana Islantiin poikansa Kulta-Þóririn (Gull-Þórir) kanssa. Heidät mainitaan Islannin asuttamisesta kertovassa Landnámabókissa.Kumpikin esiintyy myös islantilaissaagassa Kulta-Þóririn saaga. Myös Eysteinnin vaimon Ásan kautta syntyy yhteys Ragnarr Karvahousuun ja tämän vaimoon Áslaugiin, joista monet keskiajan islantilaiset katsoivat polveutuvansa. Keskiajan Islannissa Hálfdan Eysteinninpojan saagaa on saatettu muiden muinaissaagojen tavoin pitää eräänlaisena historiana, joka kertoi islantilaisten muinaisista esi-isistä. Vaikka siinä kuvatuilla hahmoilla olisikin historiallinen esikuvansa, mikä ei välttämättä ole todennäköistä, ei saaga silti selkeytä tai todenna millään tavoin tämän mahdollisen esikuvan historiallista identiteettiä.
Saagalla on voinut olla keskiajalla myös muita merkityksiä. Esimerkiksi saagan 1400-luvulta peräisin oleva käsikirjoitus sisältää useita muinaissaagoja, joiden tapahtumat sijoittuvat laajoille aloille pohjoista pallonpuoliskoa. Käsikirjoitusta on pidetty oman aikakautensa eli skandinaavisia kuningaskuntia yhdistäneen Kalmarin unionin ajan tuotteena. Kyseisten saagojen avulla on myös voitu esittää kommentteja ja tulkintoja aikakauden poliittisesta todellisuudesta.
Hálfdan Eysteinninpojan saaga lähteenä > Merkitys suurvalta-ajan Ruotsissa

Vaikka saagan päähenkilö Hálfdan olikin syntyisin Norjasta eivätkä saagan tapahtumat sijoittuneet Ruotsin alueelle, saagasta kiinnostuttiin myöhemmin suurvalta-ajan Ruotsissa gööttiläisen historiankirjoituksen myötä. Saagassa kuvattiin kuitenkin tapahtumia ”Idäntiellä” (Austrvegr), kuten Aldeigjuborgissa, Kirjálabotnissa, Bjarmien maassa ja Garðaríkissä, joiden kaikkien voitiin katsoa kuuluvan suurvallan vaikutuspiiriin. Hálfdan Eysteinninpojan saagan pää- ja sivuhenkilöinä mainittiin myös sellaisia henkilöhahmoja, jotka tunnettiin ruotsalaisessa muinaisuudentutkimuksessa jo ennestään, minkä seurauksena kansansatumaisia piirteitä sisältävä seikkailusaaga hyväksyttiin kritiikittömästi osaksi muinaisesta menneisyydestä kertovia lähteitä. Hálfdan Eysteinninpojan saaga ilmestyi Ruotsissa vuonna 1737 Eric Julius Björnerin kääntämänä kokoelmassa Nordiska kämpa dater.
Saagassa mainittuja pohjoisia ja itäisiä paikkoja

Hálfdan Eysteinninpojan saagassa mainitaan useita paikannimiä, jotka on yhdistetty itäisessä Skandinaviassa ja Venäjän alueella oleviin paikkoihin. On katsottu, että Bálagarðssíða eli Bálagarðrin rannikko viittaisi Suomen lounaisrannikkoon. Toiset saagalähteet yhdistävät Bálagarðssíðan kuitenkin Själlannin rannikolle.
Úlfkellin ja Hálfdanin kohdatessa idässä mainitaan paikannimet Klyfandanes (suom. “Jakoniemi”) ja samoilla seuduilla sijaitseva Hlynskógr, ”Vaahterametsä”. Saagan tapahtumat sijoitettiin oletettavasti Skandinavian ja Venäjän pohjoisosiin, mutta on esitetty, että ”vaahterametsä” saattaisi viitata alueisiin, joilla kasvaa vaahteraa eli hieman eteläisempään paikkaan. Boris Kleiber on yhdistänyt Vaahterametsän venäläiseen Klenovajan kylään, jonka nimi tarkoittaa vaahteraa. Kylä sijaitsee lähellä Äänisen eteläpuolella olevaa Vytegran kaupunkia. Klyfandanes voisi hänen mukaansa viitata Klenovajan kylän koillispuolella olevaan Andoman ylänköalueeseen. Saaga määrittelee paikkojen sijainniksi alueen jossain Bjarmien maan (isl. Bjarmaland) lähellä. Kleiber on esittänyt, että saaga kuvaisi matkaa Laatokasta Ääniselle ja sieltä Vienanmerelle.
Nykyislannissa Kirjálabotn tarkoittaa Suomenlahtea, mutta on katsottu, että Hálfdan Eysteinninpojan saagassa Kirjálabotnar, ”Karjalanpohja”, viittaisi Laatokan Karjalassa sijaitsevaan Kurkijokeen. Paikannimi on saattanut kuitenkin viitata alueisiin, joissa on asunut ”karjalaisiksi” (isl. Kirjálar) katsottua väestöä, joiden asuinpaikasta yleensä puhuttiin saagoissa ”Karjalaisten maana” (isl. Kirjálaland). Käytännössä alueella on kuitenkin asunut myös muita suomensukuisia kansoja, kuten vepsäläisiä.
Saagassa mainitaan myös Nógarðr, joka viittaa Novgorodiin. Garðaríki, Venäjänmaa, taas viittasi Kiovan Rusiin eli alueeseen, jolla sijaitsivat saagojen näkökulmasta esimerkiksi sellaiset kaupungit kuin Hólmgarðr (Novgorod) ja Aldeigjuborg eli Vanha-Laatokka (Staraja Ladoga). Álaborgin (tai: Áluborg) osalta taas on esitetty, että kyseessä olisi Säsjoen varrella sijainnut varjagien linnoitus.
Käännökset ja editiot

Sagann Af Halfdane Eysteins syne. Teoksessa Nordiska kämpa dater. Käänt. Eric Julius Björner. Stockholm, 1737.
Halfdan Eysteinsson. Käänt. Hermann Pálsson & Paul Edwards. Teoksessa Seven Viking Romances. Harmondsworth: Penguin, 1985
Aiheesta muualla

Hálfdanar saga Eysteinssonar muinaisislanniksi Heimskringla.no -sivustolla
Hálfdanar saga Eysteinssonar muinaisislanniksi Snerpa.is
Hálfdanar saga Eysteinssonar englanniksi Germanic Mythology -sivustolla
Hálfdanar saga Eysteinssonar -bibliografia Stories for all time: The Icelandic Fornaldarsagas (Arkistoitu – Internet Archive) -sivustolla
Aavikkohamsteri

| Aavikkohamsteri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläimet Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Jyrsijät Rodentia
Alalahko::  Hiirimäiset jyrsijät Myomorpha
Yläheimo::  Muroidea
Heimo::  Myyrät Cricetidae
Alaheimo::  Hamsterit Cricetinae
Suku::  Kääpiöhamsterit Phodopus
Laji::  roborovskii
Kaksiosainen nimi
 Phodopus roborovskii  (Satunin, 1903) 
Katso myös
   Aavikkohamsteri Wikispeciesissä   Aavikkohamsteri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Aavikkohamsteri eli roborovskinkääpiöhamsterilähde? (Phodopus roborovskii) on Mongoliassa ja Pohjois-Kiinassa luonnonvaraisena esiintyvä hamsterilaji. Se on Suomessa melko yleinen lemmikkieläin ja sitä kutsutaan usein nimellä venäjänkääpiöhamsteri, vaikka tämä onkin oma lajinsa.
Ulkonäkö

Aavikkohamsteri on pienikokoinen, keskimäärin 3–5 cm pitkä ja painaa 20-30 g. Aavikkohamsterin silmien yläppuolella on valkoiset täplät (ns. kulmakarvat.) Luonnossa aavikkohamsteri on turkiltaan hiekanvärinen tai harmahtava yläpuolelta ja valkoinen alapuolelta, ja toisin kuin venäjänkääpiöhamsterilla, sen turkissa ei ole tummaa raitaa jäljittämässä sen selkärankaa. Aavikkohamsterin turkki on lyhyttä ja ohutta. Aavikkohamsterin jalat ovat relatiivisen pitkät muiden kääpiöhamstereiden jalkoihin verrattuna.
Käyttäytyminen

Aavikkohamsteri liikkuu hermostuneen oloisesti. Se on hyperaktiivinen verrattuna muihin hamsterilajeihin. Aavikkohamsterit ovat ujoja ja elävät usein luonnossa yksin, vaikka niitä esiintyy myös pareissa lisääntymisen oheessa ja perheryhmissä.
Aavikkohamsterit ovat hämäräaktiivisia, kuten muutkin hamsterit.
Levinneisyys ja elinympäristö

Aavikkohamsteri elää Mongoliassa sekä Kiinan ja Venäjän pohjoisilla maakunnilla.
Luonnossa aavikkohamsterit elävät avoimilla, hiekkaisilla ja harvakasvillisilla aavikkoalueilla. Ne viihtyvät hieman korkeammilla tasoilla, kuten hiekkakummuilla.
Elinkaari

Aavikkohamsterien lisääntymiskausi alkaa huhti-toukokuussa ja loppuu syyskuussa. aavikkohamsterin raskaus kestää n. 20 päivää, ja naaras voi saada jopa kolme poikuetta yhden parittelukauden aikana. keskimääräinen poikuekoko on 6, mutta pentuja voi tulla 3-9. aavikkohamsteriuros voi alkaa lisääntyä 2.5 kuukauden iässä ja naaras jo 2 kuukauden iässä. Uros usein pystyy naaraan ja poikasten kanssa samassa tunnelissa, mutta uros ei yleisesti ota osaa poikasten hoidossa.
Aavikkohamsterin elinikä luonnossa on n. 14-18 kuukautta. Lemmikkinä aavikkohamsteri voi elää 19-40 kuukautta, mutta keskimääräinen elinikä on 26 kuukautta.
Ravinto

70-90% aavikkohamsterin ruokavaliosta koostuu erilaisista siemenistä, ja sen lisäksi kasvien lehdistä ja juurista. Aavikkohamsterit eivät kuitenkaan syö viherkasvien lehtiä. Aavikkohamsterit syövät myös ajoittain erilaisia hyönteisiä.
Aavikkohamsterit keräilevät ruokaa talteen käyttäen poskipussejaan ruoan kuljetukseen.
Aavikkohamsteri lemmikkinä

Ihmishuostassa aavikkohamsteri voi tulla toimeen samansukupuolisen lajitoverin kanssa, jos pari on ollut yhdessä nuoresta iästä lähtien. Taisteluita voi kuitenkin syttyä, erityisesti urosten välille, jolloin hamsterit pitää eristää vakituisesti. Jotkin palstat eivät suosittele aavikkohamsterien ryhmässäpitoa väkivallan mahdollisuuden syystä.
Täysikasvuiselle kääpiöhamsterille suositellaan asumusta, jonka pinta-ala on vähintään 0,28m² ja korkeus vähintään 30cm. Jos aavikkohamstereita pitää pareissa tai ryhmissä, eläimille pitää tarjota enemmän tilaa yhteenottojen välttämiseksi. Aavikkohamsteria ei suositella pitää kalteriseinäisessä häkissä, koska kääpiöhamstereilla on erityinen taito painautua hyvin pieneksi ja karata kaltereiden välistä. Tunkeutuminen liian ahtaasta välistä voi myös vaurioittaa hamsteria. Muoviset tai lasiset terraariot ovat täten ihanteellisia. Hamsterin asumus ei saa olla suorassa auringonvalossa, lämpöpatterin vierellä tai vedossa.
Aavikkohamsterit arvostavat asumuksensa syvyyttä, koska laji on tottunut kaivamaan jopa 90cm syviä tunneleita luonnossa. Tämän vuoksi hamsterille pitää tarjota kuiviketta joka mahdollistaa tunneleiden luomisen kuten paperipuru, tai hamppukuivike johon on sekoitettu heinää. Kuivikkeen pitää olla pölyämätöntä, koska hienojakoinen puru voi estää hamsteria hengittämästä kunnolla. Suositeltu kuivikesyvyys on vähintään 10cm.
Muoviesineitä ei tule laittaa hamsterin häkkiin, koska hamsterin naposteltu muovi voi repiä hamsterin suolistoa tai sisäelimiä, tai tukehduttaa hamsterin. Virikkeiden suositellaan olevan luonnosta löytyvistä materiaaleista kuten puusta, ja jos esineet ovat ulkoa, niiden tulee olla puhdistetut asiallisesti. Hamsterille sopivia virikkeitä voi tehdä esimerkiksi oksista ja juurakoista, voikukanlehdistä, ja muista myrkyttömistä kasveista. Häkkiin voi laittaa myös painavia kiviä, mutta ne on sijoitettava siten, että hamsteri ei pysty kaivautumaan niiden alle tai siirtämään kiveä. Jokaisella hamsterilla tulee olla juoksupyörä, ja aavikkohamsterin pyörän halkaisija ei saa olla alle 20cm. Liian pieni pyörä voi aiheuttaa selkäkipuja ja selkärangan muodon vääristymistä. Hamsterin jalka voi jäädä kalteripyörän kiskojen väliin, joten niitä ei suositella. Juoksupallossa hamsteri ei voi täysin säädellä nopeuttaan tai menosuuntaansa, joten niitä ei suositella.
Hamsteri tarvitsee materiaalia jolla se voi rakentaa pesäänsä kuten vessapaperisilppua tai heinää. Pesävanu voi antaa hamsterille suolistotukoksen, joten se ei ole suositeltua.
Aavikkohamsteri viihtyy huoneenlämmössä, ja hamsteri ei saa olla yli 27 asteisessa kuumuudessa.
Aavikkohamsteria ei suositella käsiteltäväksi lapsille. Aavikkohamsteri on sopiva lemmikki kokeneelle hoitajalle. Aavikkohamsterin huostaanottoa harkitsevan on syytä myös tietää, ettei hamsteri välttämättä ikinä kesyynny.
Aiheesta muualla

Kääpiöhamstereiden hoito ja käsittely
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q729420  Wikispecies: Phodopus roborovskii  ADW: Phodopus_roborovskii  BioLib: 35546  BOLD: 101366  CoL: 4GK92  EoL: 1179518  GBIF: 2437846  iNaturalist: 44931  IRMNG: 10665147  ITIS: 632740  IUCN: 17036  MDD: 1002214  MSW: 13000370  NCBI: 109678  Observation.org: 86639  Open Tree of Life: 9032 
Aavikkohamsterin naamakuviot ja piirteet eroavat selvästi muista hamstereista.
Hampurilainen

McDonald’sin kerroshampurilainen, Big Mac.
Hampurilainen on ruokalaji, joka koostuu kahteen tai kolmeen osaan halkaistusta sämpylästä, jonka välissä on yleensä 1–2 naudanlihasta valmistettua jauhelihapihviä.
Sämpylän väliin laitetaan tyypillisesti myös juustoa ja maustekastiketta, kuten esimerkiksi majoneesia, sinappia tai ketsuppia sekä suolakurkkua, sipulia ja salaattia, joskus myös tomaattia tai pekonia.
Hampurilaisia syödään usein runsaan hampurilaisvalikoiman omaavissa  hampurilaisravintoloiksi kutsutuissa pikaruokaloissa, joiden ketjuista monet ovat kansainvälisesti tunnettuja, kuten McDonald’s ja Burger King. Useimmat hampurilaisravintolat tarjoavat hampurilaisen, ranskanperunoiden ja virvoitusjuoman yhdistelmää yhteishintaan, jota kutsutaan hampurilaisateriaksi.
Hampurilaisia tarjoillaan myös muissa ravintoloissa ja valmistetaan kotona.
Historia

Hampurilaisen nimitys juontunee Hampurissa suositusta saman tyyppisestä ruokalajista, joka uudisasukkaiden mukana Amerikkaan kulkeuduttuaan jalostui nykyään tunnettuun muotoon. Jauheliharuoat olivat suosittuja Pohjois-Saksassa, ja hampurinpihviksi kutsuttu ruokalaji muuttui Yhdysvalloissa sämpylän, aluksi leipäpalojen, väliin laitetuksi naudanlihapihviksi lisukkeineen.
Hampurilaisen suosittu muunnos, juustohampurilainen, keksittiin Yhdysvalloissa vuonna 1935. Juustohampurilaisessa on pihvin päälle asetettu juustoviipale, ja usein myös ketsuppia sekä suolakurkkua.
Tämän jälkeen hampurilaisesta on kehitetty lukuisia erilaisia versioita, joissa hampurilaista on suurennettu (esimerkiksi kerroshampurilainen) tai pihvin tilalle vaihdettu jotain muuta, kuten paneroitu kana- tai kalafilee, kebablihaa tai kasvispihvi.
Street food -buumin myötä niin sanotut premium- tai artesaaniburgerit ovat lisänneet viime vuosina suosiotaan, ja suurten kansainvälisten hampurilaisketjujen rinnalle on perustettu ensiluokkaisiin hampurilaisiin keskittyneitä ravintoloita. Näissä hampurilaisissa on usein briossisämpylä sekä itse jauhettu, puolikypsäksi jätetty laadukkaasta lihasta valmistettu pihvi.
Terveellisyys

Hampurilainen on usein epäterveellisen ruuan maineessa, ja sitä pidetään yleisesti roskaruokana. Usein etenkin pikaruokalaketjujen hampurilaiset sisältävätkin huonolaatuista rasvaa ja puhdistettuja hiilihydraatteja, mikä nostaa nopeasti verensokeria ja saa aivot tuottamaan hyvänolon hormoneja. Lisäksi esimerkiksi tavallinen kerroshampurilainen sisältää runsaasti fruktoosisiirappia ja suolaa, mikä lisää myös riskiä sairastua esimerkiksi diabetekseen ja sydänsairauksiin. Hyvänolon hormoneja tuottavat vaikutukset, samoin kuin fruktoosi ja suola, lisäävät myös riskiä ajautua pikaruokakoukkuun.
On kuitenkin myös mahdollista valmistaa terveellisempi hampurilainen esimerkiksi korvaamalla valkoinen sämpylä täysjyväsämpylällä sekä lisäämällä hampurilaisen väliin reilusti kasviksia, kuten sipulia, tomaattia, yrttejä ja herkkusieniä. Lisäksi runsaasti rasvaa sisältävät ainekset, kuten majoneesi, voidaan jättää pois ja pihvi voidaan tehdä vähärasvaisesta lihasta. Ketsuppiakin voidaan käyttää terveelliseen hampurilaiseen, sillä tomaatin sisältämä terveellinen lykopeeni imeytyy elimistöön parhaiten juuri kuumennetusta tomaatista.
Hampurilainen Suomessa

Suomessa merkittäviä hampurilaisten myyjiä ovat suuret hampurilaisketjut, kuten Hesburger, McDonald’s, Rolls ja ScanBurger. Maailman toiseksi suurin hampurilaisketju Burger King palasi vuoden 2013 lopulla Suomen markkinoille ja on avannut useita ravintoloita. Hampurilaisia myyvät myös grillikioskit ja huoltoasemat. Hampurilaisia saa myös einestuotteena päivittäistavarakaupoista. Niissä hampurilainen on valmiina, ja se vain lämmitetään mikroaaltouunissa. Täytteitä voi itse lisätä makunsa mukaan.
Suomen ensimmäinen hampurilaisketjuravintola oli Yhdysvalloissa perustetun, Englantiin lisenssoidun Wimpy-ketjun pöytiintarjoiluun perustuva hampurilaisravintola, joka avattiin huhtikuussa 1973 Helsingissä osoitteessa Simonkatu 10. Tätä ennen oli Helsingissä avattu Olympiavuonna 1952 Satu Tiivolan omistama Broadway-niminen hampurilaisravintola. Vuonna 1974 avattiin Wimpy-ravintolat osoitteisiin Bulevardi 6 ja Hämeentie 3. Myös Porvoon linja-autoasemalle avattiin Wimpy. Suomessa Wimpy-ravintoloita pyöritti Matkaravinto Oy.  Pari vuotta myöhemmin Wimpy sai Suomessa kilpailijoita. Elannon omistama Speedy toimi pyöreässä liiketilassa keskellä Helsingin Asematunnelia ja lisäksi ainakin Töölöntullissa osoitteessa Mannerheimintie 69. Toinen varhaisista hampurilaisravintoloista Helsingissä oli Fazerin ja Nestlén yhteisyritys Go-Inn. Helsingin Osuuskauppa avasi vuonna 1975 Omena-nimisen myös hampurilaisia myyneen ruokapaikan Lasipalatsin kulmaan,, mutta kokeilu jäi lyhytikäiseksi.
Tukoon kuulunut Tukku Oy toi Suomeen Carrols-hampurilaisketjun, jonka ensimmäinen ravintola avattiin vuonna 1975 Helsingin City-käytävään. Vuodesta 1997 Keskon omistama Carrols myytiin 2002 nopeasti kasvaneelle Hesburgerille, joka yritti ylläpitää sitä toisena ketjunaan mutta sulautti sen lopulta Hesburger-merkin alle. 1980-luvun alussa Alkon tytäryhtiö Arctia toi Suomeen ruotsalaisen Clockin, jolla oli pääkaupunkiseudulla puolen tusinaa ravintolaa 1990-luvulle asti. Burger King toimi Helsingissä ja Tampereella 1980-luvun alkupuolen, kunnes Suomeen 1984 tullut McDonald’s osti sen toiminnot. Burger King rantautui uudelleen Suomeen 2013.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hampurilainen Wikimedia Commonsissa
Valmistusohjeet K-Ruoan sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Burger Kingin Whopper-ateria.
Kotitekoinen hampurilainen ja ranskanperunoita. Hampurilaisessa käytetty sämpylä on kaupan einestiskistä. Kotona valmistettavat hampurilaiset syntyvät usein grillissä. Kuvassa on perinteinen versio jauhelihapihvin, cheddar-juuston, salaatin, tomaatin ja majoneesin kera.
Ibn Fadlan

Ahmad ibn Fadlan (arab. أحمد ابن العباس ابن راشد ابن حماد ابن فضلان‎, Aḥmad ibn al-ʿAbbās ibn Rāšid ibn Ḥammād ibn Faḍlān) oli arabimatkailija ja kronikoitsija. Hän teki Bagdadin kalifin lähetystön sihteerinä matkan Volgalle noin vuonna 921, ja kuvaili siellä näkemäänsä barbaarista kansaa, jota useimmat tutkijat pitävät ruseina eli viikinkeinä.
Yhteys fiktioon

Michael Crichtonin kirja 13. soturi (13th Warrior) perustuu löyhästi Ibn Fadlanin kertomuksiin sekä muinaisenglantilaiseen Beowulf-runoelmaan. John McTiernan ja Crichton ohjasivat kirjan pohjalta elokuvan vuonna 1999. Kirjan päähenkilönä on Ibn Fadhlan.
Kirjallisuutta

Ibn Fadlān, Ahmad: Viikingit arabin silmin: ”Ibn Fadlan” vuodelta 922.  (Myös arabiankielinen rinnakkaisnimeke ja -teksti. Ibn Fadlānin tekstin suomentanut Jorma Salminen)  Helsinki:  Ammatour-Press Finland, 2004.  ISBN 952-91-7111-0
Aiheesta muualla

Otteita matkakertomuksesta (Arkistoitu – Internet Archive)
Liisamaija Laaksonen

| Liisamaija Laaksonen |
| --- | --- |
 Liisamaija Laaksonen elokuussa 1965.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Liisamaija Laaksonen-Kaitue
Syntynyt: 6. toukokuuta 1938 (ikä 86) Lahti, Suomi
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Liisamaija Laaksonen-Kaitue (s. 6. toukokuuta 1938 Lahti) on suomalainen näyttelijä, joka on tullut tunnetuksi etenkin televisioelokuvien ja -sarjojen rooleistaan. Hän on myös käsikirjoittanut useita televisionäytelmiä 1990- ja 2000-luvuilla.