stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Korkearannikko

Korkerannikkoa Rödvikenin lahdelta, Ullångerin taajaman läheltä Kramforsin kunnassa Ruotsissa.
Korkearannikko (ruots. Höga kusten) on Pohjanlahden rannikkoalue Västernorrlandin läänissä Ruotsissa. Sen alueella ovat Kramforsin ja Örnsköldsvikin kunnat. Viime jääkauden jälkeen maa on alueella noussut 800 metriä, enemmän kuin missään muualla. Jyrkkäpiirteisessä kallio- ja mäkimaastossa maankohoamisen aikana syntyneet eri-ikäiset geologiset rantamuodostumat ja rannalle syntyneet muinaisjäännökset ovat nähtävillä eri korkeuksilla muutaman kilometrin levyisellä rannikkovyöhykkeellä.
Korkearannikko hyväksyttiin UNESCOn maailmanperintökohteeksi vuonna 2000. Alueen pinta-ala on 1 425 neliökilometriä. Vuonna 2006 UNESCO liitti myös Merenkurkun saariston ("matala rannikko") mukaan maailmanperintöluetteloon, joten yhdessä ne muodostavat maailmaperintökohteen Kvarken – High Coast (Merenkurkku – Höga kusten), jonka pinta-ala on 3 370 neliökilometriä. Vuonna 2008 Unesco täsmensi kahden maan yhteisen maailmanperintökohteen nimityksen muotoon Korkearannikko / Merenkurkun saaristo. Luonto on alueella jatkuvassa muutostilassa, sillä maankuori palautuu jäämassojen painosta edelleen. Maankohoaminen rannikolla on 9 mm vuodessa.
Korkeallarannikolla sijaitsee Skuleskogenin kansallispuisto.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ruotsin matkailun virallinen verkkosivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Korkearannikon ja Merenkurkun saariston maailmanperintökohteen virallinen esittelysivusto (suomeksi), (ruotsiksi), (englanniksi)
Yleissivu alueesta (ruotsiksi)
Tietoa maailmanperintökohteesta
Ruotsin museovirasto (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
High Coast Sweden - Visitor Guide (Arkistoitu – Internet Archive)
Unescon maailmanperintökohteet Ruotsissa
Birka ja Hovgården
Drottningholmin linna-alue
Engelsbergin ruukki
Etelä-Öölannin viljelyseutu
Falunin ja Stora Kopparbergetin teollisuusalue
Gammelstadin kirkkokylä
Grimetonin radioasema
Hälsinglandin koristellut maatalot
Höga kusten
Karlskronan sotilaskaupunki
Laponia
Skogskyrkogården
Struven ketju
Tanumin kalliopiirrokset
Visbyn hansakaupunki
Kristian Jensen

| Kristian Jensen |
| --- | --- |
 Jensen vuonna 2016.
Tanskan valtiovarainministeri
 Lars Løkke Rasmussenin III hallitus 28. marraskuuta 2016 – 27. kesäkuuta 2019  
Edeltäjä:  Claus Hjort Frederiksen
Seuraaja:  Nicolai Wammen
Tanskan ulkoministeri
 Lars Løkke Rasmussenin II hallitus 28. kesäkuuta 2015 – 28. marraskuuta 2016  
Edeltäjä:  Martin Lidegaard
Seuraaja:  Anders Samuelsen
Tanskan veroministeri
 Anders Fogh Rasmussenin I, II ja III sekä Lars Løkke Rasmussenin I hallitus 2. elokuuta 2004 – 23. helmikuuta 2010  
Edeltäjä:  Svend Erik Hovmand
Seuraaja:  Troels Lund Poulsen
Kansankäräjäedustaja
 1998–2021  
Venstren varapuheenjohtaja
 2009–2019  
Venstres Ungdomin puheenjohtaja
 1995–1997  
Edeltäjä:  Carl Holst
Seuraaja:  Troels Lund Poulsen
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. toukokuuta 1971 (ikä 53) Middelfart, Tanska
Tiedot
Puolue:  Venstre
Kristian Jensen (s. 21. toukokuuta 1971 Middelfart) on tanskalainen Venstren poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuosina 1998–2021 ja toiminut Tanskan veroministerinä vuosina 2004–2010, ulkoministerinä 2015–2016 sekä valtiovarainministerinä 2016–2019.
Jensen johti puolueensa nuorisojärjestöä vuosina 1995–1997 ja oli puolueensa varapuheenjohtaja 2009–2019.
Aiheesta muualla

Kristian Jensen Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla (tanskaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kristian Jensen Wikimedia Commonsissa
Kris Lemche

Kris Lemche (oik. Kristopher Lemche, s. 1978) on kanadalainen näyttelijä.
Lemche syntyi Bramptonissa, Ontariossa. Lemchellä on kolme nuorempaa sisarusta, joista Matthew "Matt" Lemche on myös näyttelijä. Nuorempana Lemche halusi opiskella biokemiaa ja tulla lääkäriksi, mutta haki kuitenkin Mayfieldin taidekouluun. 17-vuotiaana Lemche työskenteli hengenpelastajana säästääkseen rahaa lääkäriopintoihinsa. Lemche päätti osallistua lehdessä olleeseen kilpailuun, jossa oli palkintona rooli Disneyn sarjasta Flash Forward. Lemche voitti roolin ja tästä hänen uransa television ja elokuvien parissa alkoi, eikä hän ennättänyt opiskelemaan biokemiaa.
Ollessaan nuori Lemche tuotti ystäviensä kanssa lyhytelokuvia harrastuksenaan. Lemche nauttii elokuvien teosta sekä näyttelemisestä ja erityisesti hän pitää Robert De Niron elokuvista. Lemchen tunnetuimpia rooleja lienevät Jumala televisiosarjassa Joanin salaisuus ja Ian McKinley elokuvassa Final Destination – viimeinen määränpää 3.
Valikoituja elokuvia

Emily of New Moon
EXistenZ (1999)
Ginger Snaps (2000)
Knockaround Guys (2001)
My Little Eye (2002)
Final Destination – viimeinen määränpää 3 (2006)
Vinyl (2006)
Jack Rabbit (2006)
The FP (2007)
The Day The Dead Weren't Dead (2007)
Rosencrantz and Guildenstern are Undead (2008)
Aiheesta muualla

Kris Lemche Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Korvenoja

Korvenoja on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Aku Korvenoja (1891–1962), maanviljelysneuvos, kansanedustaja (Kansallinen Kokoomus)
Tauno Korvenoja (1913–2000), auto- ja kuljetusalan yrittäjä, liikenneneuvos
Tuomas Korvenoja (s. 1954), raviohjastaja ja -valmentaja
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Krynica-Zdrój

Krynica-Zdrój
Krynica-Zdrój, Krynica, ukr. Krynytsja, on kaupunki Puolassa Lemkon alueella Vähä-Puolan voivodikunnassa. Sen asukasluku on 11 243 (2006). 1800-luvulta lähtien siellä oli suuri kylpylä, jossa oli kuusi mineraalilähdettä. Sotien välisenä aikana siellä oli vuosittain 60 000 kävijää.
Kaupungin asukkaat ovat aiemmin olleet pelkästään ukrainalaisia. Esimerkiksi vuonna 1860 ukrainalaisia oli 1 100 asukkaasta 92 prosenttia. Väestö sekoittui sittemin, ja vuonna 1939 kaupungissa oli 2 900 ukrainalaista, 4 300 puolalaista ja 1 600 juutalaista. Toisen maaimansodan aikana 1940–1944 se oli tärkeä ukrainalainen keskus, jossa oli ukrainalainen opettajaseminaari ja useita ukrainalaisia kulttuuri- ja talousinstituutioita. Sodan päätyttyä Puolan viranomaiset sijoittivat ukrainalaisen väestön Länsi- ja Pohjois-Puolaan (operaatio Wisła). Siellä asui ja työskenteli naivistinen taidemaalari Nykyfor.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Krynica-Zdrój Wikimedia Commonsissa
Kaarle Emanuel IV

| Kaarle Emanuel IV |
| --- | --- |
 Kaarle Emanuel IV, Giovanni Panealbon maalaama muotokuva.
Sardinian kuningas
Valtakausi:  16. lokakuuta 1796 – 4. kesäkuuta 1802
Edeltäjä:  Viktor Amadeus III
Seuraaja:  Viktor Emanuel I

Syntynyt:  24. toukokuuta 1751 Torino, Savoiji
Kuollut:  6. lokakuuta 1819 (68 vuotta) Rooma, Kirkkovaltio
Puoliso:  Marie Clotilde
Koko nimi:  Carlo Emanuele Ferdinando Maria di Savoia
Suku:  Savoiji
Isä:  Viktor Amadeus III
Äiti:  Maria Antonia
Uskonto:  roomalaiskatolilaisuus
Kaarle Emanuel IV (24. toukokuuta 1751 Torino – 6. lokakuuta 1819 Rooma) oli Sardinian kuningaskunnan kuningas vuosina 1796–1802.
Suku ja avioliitto

Kaarle Emanuel IV:n vanhemmat olivat kuningas Viktor Amadeus III ja Espanjan infanta Maria Antonia, joka oli kuningas Filip V:n ja Elisabet Farnesen tytär. Kaarle Emanuelilla oli 11 sisarusta. Hänen nuoremmat veljensä Viktor Emanuel I ja Kaarle Felix olivat Sardinian kuninkaina hänen jälkeensä. Kaarle Emanuelin sisaria olivat Ranskan tulevien kuninkaiden Ludvig XVIII:n ja Kaarle X:n puolisot Maria Josefina ja Maria Teresia.
Kaarle Emanuelin puoliso oli vuodesta 1775 Ranskan prinsessa Marie Clotilde (1759–1802), jonka vanhemmat olivat Ranskan kruununprinssi Ludvig ja Saksin prinsessa Maria Josefina Karolina. Heillä ei ollut jälkeläisiä.
Hallitsijakausi

Kaarle Emanuel tuli hallitsijaksi isänsä Viktor Amadeus III:n kuoltua 14. lokakuuta 1796. Viktor Amadeus oli vähän ennen kuolemaansa joutunut luovuttamaan Savoijin ja Nizzan Ranskalle. Vuoden 1797 aikana Sardinian kuningaskunnassa syntyi useita Ranskan vallankumouksen innoittamia vallankumousyrityksiä. Kaarle Emanuel vastasi niihin teloituttamalla kapinajohtajia, mikä teki hänestä epäsuositun hallitsijan.
Kenraali Barthélemy Joubertin komentama ranskalainen armeija pakotti lopulta 9. joulukuuta 1798 Kaarle Emanuelin luopumaan vallasta kaikissa valtakuntansa mantereenpuoleisissa osissa ja vetäytymään Sardinian saarelle. Napolinkin kukistuttua ranskalaisille seuraavana vuonna hän menetti toivonsa valtaanpaluun mahdollisuudesta. Hän luopui vaimonsa 7. maaliskuuta tapahtuneen kuoleman järkyttämänä kruunusta 4. kesäkuuta 1802 veljensä Viktor Emanuel I:n hyväksi ja vetäytyi asumaan Roomaan. Hän liittyi siellä vuonna 1815 jesuiittajärjestöön.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaarle Emanuel IV Wikimedia Commonsissa
Käännös suomeksi
Jääkiekko talviolympialaisissa 2002

E Center
Naisten ottelu Kanadan ja Kazakstanin välillä.
Virallisia kisakiekkoja.
Vuoden 2002 talviolympialaisten jääkiekkoturnaus järjestettiin E-Centerissä ja Peaks Ice Arenalla. Turnaus oli Naganon turnauksen jälkeen toinen turnaus, jolloin NHL piti taukoa turnauksen ajan ja kaikki parhaat pelaajat pystyivät osallistumaan turnaukseen. Kuusi ennakkoon parasta maata aloitti ottelunsa suoraan jatkolohkosta, jolloin NHL:n tauko saatiin mahdollisimman lyhyeksi. Miesten ottelut pelattiin 9.–24. helmikuuta ja naisten 11.–21. helmikuuta 2002. Naganon kisoihin verrattuna Pohjois-Amerikan maat menestyivät miehissä huomattavasti paremmin. Kummassakin sarjassa voiton vei Kanada ja hopeaa sai Yhdysvallat. Turnaukset pelattiin eurooppalaismittaisessa kaukalossa.
Mitalit

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Laji |  Kulta |  Hopea |  Pronssi |
| Miesten turnaus |  Kanada |  Yhdysvallat |  Venäjä |
| Naisten turnaus |  Kanada |  Yhdysvallat |  Ruotsi  |
Otteluareenat

| E Center Kapasiteetti: 10 100 henkeä | Peaks Ice Arena Kapasiteetti: 8 400 henkeä |
| --- | --- |

West Valley City: Provo
Turnaukset > Miehet

Miesten turnauksessa pelattiin ensin alkulohkot, joiden voittajat Saksa ja Valko-Venäjän pääsivät jatkolohkoihin, jatkolohkoissa olivat automaattisesti mukana kuusi maata. Olympiakultaa voitti Kanada isäntämaa Yhdysvaltojen tullessa toiseksi.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Lohko A  Slovakia   Itävalta   Latvia   Saksa  |  Lohko B  Sveitsi   Valko-Venäjä   Ukraina   Ranska  |  Jatkolohko C  Tšekki   Kanada   Ruotsi   Saksa  |  Jatkolohko D  Venäjä   Suomi   Yhdysvallat   Valko-Venäjä  |
Turnaukset > Naiset

Naisten turnaukseen pääsivät karsintojen kautta Kazakstan ja Saksa. Turnauksessa pelattiin aluksi yksinkertainen sarja, jonka kaksi parasta kohtasivat loppuottelussa ja olympiakultaa voitti Kanada.
| --- | --- |
 Lohko A  Kanada   Ruotsi   Venäjä   Kazakstan :  Lohko B  Yhdysvallat   Suomi   Kiina   Saksa
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Miesten turnauksen tulokset ja tilastot IIHF:n sivuilla (englanniksi)
Naisten turnauksen tulokset ja tilastot IIHF:n sivuilla (englanniksi)
YLE Elävä arkisto: Olympialeijonat löivät Venäjän (Arkistoitu – Internet Archive) (suomeksi)
SFRp's hockey archive (Arkistoitu – Internet Archive) (tšekiksi)
la84 - Official reports 2002 Ice hockey (englanniksi)
http://avlh.sweb.cz/ZOH-2002.pdf (Arkistoitu – Internet Archive) (tšekiksi)
Hockey-Sport.net -  Salt Lake City 2002 (englanniksi)
Talviolympialaisten 2002 lajit ja kilpailutapahtumat
Alppihiihto | Ampumahiihto | Curling | Freestylehiihto | Jääkiekko | Kaukalopikaluistelu | Lumilautailu | Ohjaskelkkailu | Pikaluistelu | Pohjoismaiset hiihtolajit | Rattikelkkailu | Skeleton | Taitoluistelu
Kazakstanilaispostimerkki Salt Laken talviolympialaisten naisten jääkiekkoturnauksen kunniaksi.
Konrad von Carstein

Konrad von Carstein on Games Workshopin luoma hahmo Warhammer-lautapeliin Vampire Counts -nimiselle epäkuolleiden armeijalle. Konrad on vampyyri, sekä häntä kuvaillaan hulluksi, verenhimoiseksi murhaajaksi, joka hän oli jo ennen kuin tuli vampyyriksi. Pelillisesti hän on hero-luokan taistelijoista yksi kaikkien voimakkaimmissa ja arvaamattomimmista sotureista.
Säännöt

Konrad von Carstenin miniatyyrille on annettu voimakkaat säännöt, ja parhaimmillaan Konrad voi surmata jopa 10 normaalia sotilasta yhden pelivuoron taistelussa. Häneen pätee sääntö nimeltä One bat short of Belfry, joka puolet ajasta antaa miniatyyrille säännön stupidity, ja puolet ajasta säännön frenzy. Täten Konrad voi osoittautua hyvinkin arvaamattomaksi taisteluissa, parhaimmillaan raivokkaasti hyökkääväksi henkilöksi kuvailtava, mutta joskus Konrad saattaa joutua sekavaan olotilaan, ja jopa älyämättä taistella vihollisia vastaan.
Konrad on silti suhteellisen halpa, sekä hero-luokan sankari, ja täten varteenotettava vaihtoehto peleihin. Hän pystyy taistelemaan erilaisia vastustajia vastaan - hituisen tuurilla hän voi päihittää nopeasti mahtavimmatkin soturit, mutta toimii hyvin heikkoja vihollismassoja vastaan. Konradin heikkous onkin, ettei vampyyri itse ole kovinkaan kestävä, ja kuolee suhteellisen nopeasti jos vihollinen saa ensimmäisen vuoron taistella. Pitää myös muistaa, ettei Konrad ole velho niin kuin kaikki muut vampyyrit.
Kruševo

| Kruševo |
| --- | --- |
 Kruševo
Valtio:   Pohjois-Makedonia
Alue:  Pelagonian alue
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  190,7 km²
Väkiluku (2021):  8 385
 – Väestötiheys:  43,97 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kruševo (mak. Крушево) on kaupunki Pohjois-Makedonian Pelagonian alueella. Kaupungissa asuu 8 385 asukasta, joista hieman yli puolet on makedonialaisia. Kaupungista on maan pääkaupunkiin, Skopjeen, matkaa noin 165 kilometriä.
Väestö

Kaupungin väestöryhmät ovat seuraavat:
makedonialaisia 53,4%
albaaneja 30,5%
valakkeja 10,7%
turkkilaisia 3,5%
bosniakkeja 1,3%
Kaupungin kieliryhmät ovat seuraavat:
makedonian kieli 60,6%
albanian kieli 30,4%
aromanian kieli 3,8%
turkin kieli 3,4%
bosnian kieli 1,3%
Kaarlo Suominen

Kaarlo Suominen.
Karl (Kaarlo) Stefan Suominen (ent. Nummi, 26. joulukuuta 1856 Uskela − 8. syyskuuta 1918 Teisko) oli suomalainen räätäli ja raittiusliikkeen vaikuttaja. Pitkään Pietarissa asunut Suominen tunnetaan muun muassa Suomen Sosialidemokraattisen Raittiusliitton perustajana.
Elämä

Uskelassa torpparin perheeseen syntynyt Suominen aloitti räätälinoppilaana Turussa vuonna 1872 ja muutti Pietariin 1879. Hän palasi Turkuun 1883 ja liittyi samana vuonna perustettuun Raittiusyhdistys Taimeen. Vuoden kuluttua Suominen muutti jälleen Pietariin ja ryhtyi organisoimaan raittiusliikettä pietarinsuomalaisten keskuuteen. Hän oli aluksi mukana kansainvälisessä Sininauha-järjestössä ja persuti keväällä 1885 suomenkielisen Raittiusyhdistys Alkun, joka oli Venäjän ensimmäinen raittiusyhdistys. Vuonna 1889 Suominen oli konsultoimassa Pietarin ensimmäisen venäjänkielisen raittiusyhdistyksen perustamista. Hän kirjoitti myös kaupungin suomenkielisiin sanomalehtiin nimimerkillä ”Nummen Kustaa”.
Suominen toimi Alun puheenjohtajana 25 vuotta, kunnes myi Pietarissa toimineen räätälinliikkeensä ja muutti Helsinkiin vuonna 1910. Helsingissä hän toimi muun muassa Raittiusyhdistys Koiton puheenjohtajana ja oli 1914 perustamassa Suomen Sosialidemokraattista Raittiusliittoa. Lisäksi Suominen kirjoitti järjestön julkaisemaan Työväen Kuvalehteen sekä Työmies-lehteen.
Suomisen harrastuksiin kuului mehiläisenhoito, jota hän harjoitti Uudessakirkossa sijainneella maatilallaan. Hän myi tilansa keväällä 1917 ja hankki uuden Teiskon Riihilahdesta Vaavunjärven rannalta. Suominen hukkui syyskuussa 1918 pudottuaan kalareissulla veneestä. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Perhe

Suomisen puoliso oli Tsarskoje Selossa syntynyt inkeriläinen opettaja Olga Kahi (1860−1938). Heidän lapsiaan olivat toimittaja Helli Suominen, professori Yrjö K. Suominen ja yliopettaja Arvo Suominen (1905−1991). Pariskunnan vanhimman tyttären kieltenopettaja Taimi Maria Samoojan (s. 1891) puoliso oli kirjastoneuvos Teppo Samooja.
Teoksia

Raittiuskysymys ja työväenliike.  (Sos.-dem. Raittiusliiton julkaisuja n:o 1)  Helsinki:  Sos.-dem. raittiusliitto, 1915.
Kukkolan seisake

Kukkolan seisake oli rautatieliikennepaikka rataosalla Tornio-Kolari Kukkolan kylässä Tornion kaupungissa.
Alun perin Kukkolan seisakkeelle oli tarkoitus rakentaa siltayhteys Ruotsin puolelle Kukkolankosken pohjoispuolelle. Hanke kaatui kuitenkin Ruotsin valtionrautateiden kielteiseen päätökseen. Rataa päätettiin tästä syystä jatkaa vielä Karunkiin saakka. Kiireellä rakennettu rata ei kuitenkaan ollut kunnolla liikennöitävässä kunnossa kuin vasta 1922, jolloin Kukkolan seisakkeelle valmistui myös liikennepaikkarakennus.
Kukkola muutettiin miehittämättömäksi tavaraliikenteen loputtua 1951, ja lakkautettiin kokonaan vuonna 1967, kun liikenne rataosalla päättyi. Liikennepaikkarakennus ja sivuraiteet on purettu pois.
Kristian IVs gate

Katunäkymää lokakuussa 2021.
Kristian IVs gate on Oslon ydinkeskustassa sijaitseva katu, joka ulottuu Professor Aschehougs plassilta Nordraaks plassille, josta se jatkuu Wergelandsveieninä. Katu on nimetty vuosina 1588–1648 Tanskan ja Norjan kuninkaana toimineen Kristian IV:n mukaan, joka perusti Kristianian eli nykyisen Oslon keskustan vuonna 1624.
Kuvia

Kristian IVs gate 2: Hotelli Bondeheimen.
Kristian IVs gate 7: Hotel Bristol (Fin Rahn, 1920)
Kristian IVs gate 8: Det Norske Teatret
Kristian IVs gate 9: Norjan lääketieteellisen seuran rakennuttama talo (Henrik Nissen, 1892). Seinän kulmassa on Pyhää Yrjöä ja lohikäärmettä edustava veistos (Brynjulf Bergslien).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kristian IVs gate Wikimedia Commonsissa
Kuulutus avioliittoon

Kuulutus avioliittoon tarkoitti Suomessa aiemmin sitä, että ennen vihkimistä kirkossa ilmoitettiin aiotusta avioliitosta julkisesti. Se oli aikanaan pakolliseksi säädetty virallinen toimi. Vuoden 1988 alussa tuli voimaan avioliittolain muutos, jonka mukaan avioliiton esteiden tutkinta korvasi kuulutusmenettelyn. Vaikka kuulutus on nykyisin vailla oikeudellista perustetta, Suomen evankelis-luterilainen kirkko käyttää sitä esirukoukseen verrattavana kirkollisena toimena, josta kihlakumppanit voivat kieltäytyä.
Historia

Kuulutus tapahtui 1800-luvulla kolmena perättäisenä sunnuntaina siinä kirkossa, johon morsian kuului. Yksi kuulutus riitti siinä tapauksessa, että sulhasen oli lähdettävä sotaan tai valtakunnan asialle. Evankelis-luterilaisessa kirkossa kuulutuksen luki saarnastuolista tavallisesti seurakunnan kirkkoherra, mutta sen saattoi lukea myös kirkkoneuvoston jäsen, seurakunnan vanhin tai lukkari.
Kuulutusta ei saanut antaa, jos jompikumpi kihlakumppani ei ollut kristitty, käynyt ehtoollisella tai laki kielsi avioliiton. Pappia, joka kuulutti avioliittoon muusta seurakunnasta olevan morsiamen, rangaistiin varoituksella, 1–6 kuukauden palkan menettämisellä tai 2–12 kuukauden virkaerolla. Samoin rangaistiin pappia, joka vihki avioliittoon ilman morsiamen seurakunnan kirkkoherran todistusta kuulutuksesta ja avioliiton esteettömyydestä. Pappi, joka vihki ennen kuulutusta, menetti virkansa.
Vuoden 1929 avioliittolain mukaan kuulutuksen avioliittoon antoi evankelis-luterilaisen kirkon kirkkoherra, ortodoksisen kirkon seurakunnan esimies ja muussa uskonnollisessa yhdyskunnassa seurakunnan johtaja tai tehtävään valtuutettu hallituksen jäsen. Siviiliavioliittoon kuulutti maalla ja kauppalassa kihlakunnantuomari tai kihlakunnanoikeuden puheenjohtaja, ja kaupungissa maistraatin puheenjohtaja, tehtävään määrätty maistraatin lainoppinut jäsen tai järjestysoikeuden puheenjohtaja.
Siviiliavioliittoon kuulutus oli pantava näkyville 14 päivän ajaksi kunnalliselle ilmoitustaululle siinä tai niissä kunnissa, joissa kihlakumppanit olivat merkityt kirkonkirjoihin tai vastaavaan rekisteriin. Kirkollinen kuulutus voitiin lukea vain kerran ja siviiliavioliittoon vihkiä ilman kuulutusta, jos kihlakumppani oli hengenvaarallisesti sairaana, sodan aikana sotapalveluksessa tai siihen kutsuttu.
Kuuluuko, kuuntelen

| Kuuluuko, kuuntelen Samae Koskinen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 16. maaliskuuta 2011
 Formaatti: CD, LP + CD, digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): Samae Koskinen
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 37.36
 Levy-yhtiö: Suomen Musiikki
Muut kannet
 LP + CD -painos
Listasijoitukset
  31.
Samae Koskisen muut julkaisut
| Elossa 2009 | Kuuluuko, kuuntelen 2011 | Hyvä päivä 2013 |
Kuuluuko, kuuntelen on Samae Koskisen kolmas albumi, joka julkaistiin 16. maaliskuuta 2011. Se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 31.
Tällä levyllä Samae debytoi sanoittajana kun edellisellä levyllä hän teki sanoituksia Kauko Röyhkän kanssa. Jarkko Martikainen toimi levyllä ”tekstituottajana”, eli hän kannusti Samaeta kokeilemaan laulutekstien tekemistä itse ja antoi kommentteja. Lisäksi Samae kokeili tuottaa levyn itse.
Levyn Deluxe-versio sisältää myös kappaleiden demoversiot.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | En anna periks | 4.07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Eväsretki | 3.25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Hän, jolla ei ole mitään | 3.34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Tarinoita | 3.50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Kuuluuko, kuuntelen | 4.39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Nuorelle miehelle | 3.32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Hän, jolla on kaikki | 4.01 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Mökki | 3.06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Uusi maailmanjärjestys | 3.24 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Lapsuus | 5.18 |  |  |  |  |  |  |  |
Korkeanlaenlammi

| Korkeanlaenlammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Akaa (Kylmäkoski)
Koordinaatit:  61°05′26″N, 23°47′02″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tarpianjoen valuma-alue (35.28)
Laskujoki:  oja Tarpianjokeen 
Järvinumero:  35.284.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  126,5  m tai 127  m 
Rantaviiva:  0,902 km 
Pinta-ala:  5,688  ha 
 fiKorkeanlaenlammi 
Korkeanlaenlammi  on Pirkanmaalla Akaan Riisikkalassa sijaitseva suojärvi
Maantietoa

Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueella. Valuma-alue on edelleen jaettu neljännessä jakovaiheessa Tampinkosken alueeseen, johon lampi kuuluu. Lampi sijaitsee suolla Korkeanlaenvuoren eteläpuolella. Vuori kohoaa 40 metriä lammen vedenpinnan yläpuolelle. Sen vedenpinnan korkeus on 126,5 metriä meren pinnan yläpuolella. Siihen on johdettu seitsemän sitä ympäröivän suon kuivatusojaa. Suo-ojat yhtyvät suon reunalla ja niiden laskuoja jatkaa alas peltoaukealle, missä se yhtyy Tarpianjokeen padon alla olevaan suvantoon. Lampi on 300 metriä pitkä, 250 metriä leveä ja sen pinta-ala on 5,7 hehtaaria. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä ja se on kokonaan suota. Luoteisrantaan on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa, jonne johtaa tie Huhdista ja Toijalaan johtavalta tieltä (yhdystie 2847).
Kirjallisuusvuosi 1986

Kirjallisuusvuosi 1986 käsittelee vuoden 1986 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Uusi Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirja ja Suomen ruotsinkielinen virsikirja hyväksyttiin kirkolliskokouksessa käyttöön otettaviksi