stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pirkko Koski

| Pirkko Kaarina Mirjami Koski> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Pirkko Kaarina Mirjami Koski
Syntynyt: 22. joulukuuta 1941 (ikä 82) Jyväskylän maalaiskunta, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Tampereen yliopisto, Turun yliopisto, Helsingin yliopisto
Tutkimusalue:  teatteritiede
Pirkko Kaarina Mirjami Koski (o.s. Hautamaa; s. 22. joulukuuta 1941 Jyväskylän maalaiskunta) on Helsingin yliopiston teatteritieteen professori (emerita).
Työura

Koski kirjoitti ylioppilaaksi 1960 ja suoritti Tampereen yliopistossa ensin kirjastotutkinnon vuonna 1963 ja yhteiskuntatieteiden kandidaatin tutkinnon kirjallisuudenhistoriassa vuonna 1964. Filosofian kandidaatiksi hän valmistui Tampereen yliopiston yleisen kirjallisuustieteen draamalinjalta vuonna 1980 ja filosofian lisensiaatiksi Turun yliopiston yleisestä kirjallisuustieteestä vuonna 1989. Filosofian tohtoriksi hän väitteli vuonna 1992 Helsingin yliopistossa.
Väitöskirjassaan Teatterinjohtaja ja aika (1992) hän käsitteli Eino Salmelaisen toimintaa Helsingin Kansanteatterissa vuosina 1934–1939. Hän on kirjoittanut myös useita suomalaisen teatterin yleisesityksiä muun muassa instituutioiden (esimerkiksi Helsingin kaupunginteatterin edeltäjiä käsittelevät Kansan teatteri 1 ja 2 ja toisaalta Kansallisteatteria Kai Savolan pääjohtajakautena 1974–1991 käsittelevä Suomen Kansallisteatteri ristipaineissa) ja ammattikuntien (esimerkiksi Näyttelijänä Suomessa) näkökulmasta. Hän on kirjoittanut myös Hella Wuolijoen elämää ja näytelmiä käsittelevän teoksen Kaikessa mukana.
Koski aloitti työuransa Helsingin yliopistossa vuonna 1989 toimien ensin teatteritieteen ja draamakirjallisuuden virkaa tekevänä apulaisprofessorina vuoteen 1995 ja tämän jälkeen virkaan nimitettynä apulaisprofessorina vuoteen 1998, jolloin hänen virkansa muuttui varsinaiseksi professuuriksi. Häin jäi professorin toimestaan eläkkeelle vuonna 2008. Toimiessaan professorina hän oli Keskisuomalaisen Osakunnan inspehtori vuosina 1996–2002.
Ennen toimintaansa Helsingin yliopistossa Koski toimi aluksi kirjastoapulaisena ja tutkimusavustajana, myöhemmin Teatterijärjestöjen Keskusliiton virkaa tekevänä toiminnanjohtajana vuosina 1977–1981 ja Teatterimuseon museonjohtajana vuosina 1981–1991.
Koski on toiminut Demarin teatterikriitikkona 1978–1992 ja Kanavan avustajana vuodesta 1998 lähtien.
Vuonna 2001 Koskelle myönnettiin Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton kultainen kunniamerkki.
Yksityiselämä

Pirkko Kosken puoliso oli hallintotieteiden tohtori Heikki Koski.
Julkaisuja > Monografiat

Tiedon tuntijat. Suomen kirjastoseura 1910–1985.  Helsinki:  Suomen kirjastoseura, 1985.  ISBN 951-9025-40-5
Kansan teatteri 1. Kansan näyttämö. Koiton näyttämö.  Helsinki:  Helsingin teatterisäätiö, 1986.  ISBN 951-99743-9-3
Kansan teatteri 2. Helsingin kansanteatteri.  Helsinki:  Helsingin teatterisäätiö, 1987.  ISBN 951-99861-3-8
Katri Veltheim & Pirkko Koski: Valokiilassa näyttelijä.  Helsinki:  Otava, 1988.  ISBN 951-1-10064-5
Teatterinjohtaja ja aika. Eino Salmelaisen toiminta Helsingin kansanteatterissa 1934–1939.  (Väitöskirja)  Helsinki:  Yliopistopaino, 1992.  ISBN 952-90-4004-0
Kaikessa mukana. Hella Wuolijoki ja hänen näytelmänsä.  Helsinki:  Otava, 2000.  ISBN 951-1-16254-3
Strindberg ja suomalainen teatteri.  Helsinki:  Like, 2005.  ISBN 952-471-415-9
S. E. Wilmer & Pirkko Koski: The dynamic world of Finnish theatre. An introduction to its history, structures and aesthetics.  Helsinki:  Like, 2006.  ISBN 952-471-804-9
Näyttelijänä Suomessa.  Helsinki:  WSOY, 2013.  ISBN 978-951-0-39549-3
Suomen Kansallisteatteri ristipaineissa. Kai Savolan pääjohtajakausi 1974–1991.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2019.  ISBN 978-951-858-044-0
Finland's National Theatre 1974–1991. The Two Decades of Generational Contests, Cultural Upheavals, and International Cold War Politics.  Routledge, 2022.  ISBN 978-036-747-689-2
Julkaisuja > Toimitustyöt

Pirkko Koski: Satakunnan bibliografia. Satakuntaa koskeva kirjallisuus vuoteen 1970.  Pori:  Satakunnan maakuntaliitto, 1973.
Pirkko Koski & Kari Salosaari: Suomalaisen näytelmän- ja teatterintutkimuksen bibliografia vuoteen 1974.  Tampere:  Tampereen yliopisto, 1976.  ISBN 951-44-0477-7
Pirkko Koski & Outi Lahtinen & Eeva Mustonen (toim.): Näkökulmia menneeseen. Teatterihistorian kirjoittamisen perusteita ja käytännön sovellus : Uusi teatteri 1940-1941.  Helsinki:  Teatterimuseo, 1997.  ISBN 951-96039-5-6
Pirkko Koski (toim.): Niin muuttuu mailma, Eskoni. Tulkintoja kansallisnäyttämöstä.  Helsinki:  Yliopistopaino, 1999.  ISBN 951-570-443-X
Pirkko Koski & Outi Lahtinen (toim.): Eila Roine – näyttelijä ja elämänkaari.  Helsinki:  Like, 2004.  ISBN 952-471-410-8
Pirkko Koski (toim.): Teatterin ja historian tutkiminen.  Suomentanut Johanna Savolainen. Helsinki:  Like, 2005.  ISBN 952-471-419-1
Pirkko Koski (toim.): Teatteriesityksen tutkiminen.  Suomentanut Johanna Savolainen. Helsinki:  Like, 2005 (2., laajennettu painos 2010).  ISBN 978-952-01-0418-4
Pirkko Koski & S. E. Wilmer (ed.): Stages of Chaos. The Drama of Post-War Finland.  Helsinki:  Finnish Literature Society, 2005.  ISBN 951-746-664-1
S. E. Wilmer & Pirkko Koski (ed.): Humour and Humanity. Contemporary Plays From Finland.  Helsinki:  Like, 2006.  ISBN 952-471-805-7
Pirkko Koski & Misa Palander (toim.): Kansaa teatterissa. Helsingin Kaupunginteatterin historia.  Helsinki:  Like, 2007.  ISBN 978-952-01-0015-5
Pirkko Koski & Melissa Sihra (ed.): The Local Meets the Global in Performance.  Newcastle upon Tyne:  Cambridge Scholars, 2010.  ISBN 978-1443819473
Aiheesta muualla

Pirkko Koski. 375 humanistia 27.2.2015. Helsingin yliopisto.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Alankomaat 
Muut:  IdRef
Kaarle Krohn

| Kaarle Krohn |
| --- | --- |
 Kaarle Krohn, kansanrunoudentutkija, professori
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. toukokuuta 1863 Helsinki
Kuollut: 19. heinäkuuta 1933 (70 vuotta) Sammatti
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  kielitieteilijä
Kaarle Leopold Krohn (10. toukokuuta 1863 Helsinki – 19. heinäkuuta 1933 Sammatti) oli suomalainen kielitieteilijä, kansanrunouden tutkija ja Helsingin yliopiston suomalaisen ja vertailevan kansanrunoustutkimuksen professori.
Krohn oli Suomalaisuuden liiton puheenjohtaja vuonna 1907.
Kaarle Krohnin veli oli säveltäjä ja musiikintutkija Ilmari Krohn ja sisaria kirjailijat Helmi Krohn ja Aino Kallas. Hänen serkkunsa oli säveltäjä Mikael Nyberg.
Ura

Krohn tuli tunnetuksi suomalaisen kansanrunoustieteellisen menetelmän, niin sanotun historiallis-maantieteellisen menetelmän kehittäjänä. Menetelmällä pyritään selvittämään runon, myytin, legendan tai sadun varhaisvaiheita, kulkeutumista ja muuntumista. Menetelmä perustuu saman runon tai sadun eri toisintojen vertailuun. Analysoimalla toisintojen maantieteellistä levinneisyyttä Krohn pyrki mallintamaan runon eri aikoina esiintyneet versiot todennäköistä alkuversiota myöten.
Menetelmän kehitti alun perin Kaarle Krohnin isä, Helsingin yliopiston kielitieteen professori Julius Krohn. Kaarle Krohn jatkoi isänsä työtä ja teki menetelmän kansainvälisesti tunnetun. Sitä kutsutaan nykyään paitsi maantieteellis-historialliseksi metodiksi, myös suomalaiseksi tutkimusmenetelmäksi. Metodia pidetään folkloristiikan ensimmäisenä tieteellisenä menetelmänä.
Tutkimuksillaan Krohn pyrki selvittämään kysymystä Kalevalan runojen alkuperästä. Hän päätyi siihen, että runot olivat syntyneet Länsi-Suomessa, josta ne sittemmin olivat levinneet Karjalaan ja Inkeriin. Aikaisemmissa tutkimuksissaan Krohn oli taipuvainen pitämään runoja pakanallistuneina versioina kristillisistä kertomuksista. Vuonna 1918 ilmestyneessä kaksiosaisessa tutkimuksessaan Kalevalankysymyksiä hän omaksui uuden käsityksen, jonka mukaan runot perustuivat suurelta osin historiallisiin tositapahtumiin.
Krohn otti myös kantaa Kalevalan Sammon alkuperään ja asettui aluksi tukemaan isänsä käsitystä, jonka mukaan Sampo oli aurinko. Myöhemmin hän tarkisti kantaansa ja päätyi 1920-luvulla tukemaan Uno Harvan teoriaa Sammosta maailmanpuu-myytin ilmentymänä. Sammon ryöstöstä kertova runo kuitenkin perustui Krohnin mielestä Gotlantiin tehtyyn ryöstöretkeen.
Teokset

Tutkimuksia suomalaisten kansansatujen alalta, 1887
Suomen suvun pakanallinen jumalanpalvelus, 1894, toimittanut isänsä Julius Krohnin luentojen pohjalta.
Kantelettaren tutkimuksia, 1900
Kalevalan runojen historia, 1903–1910
Kalevalankysymyksiä, 1918
Suomalaisten runojen uskonto.  (Näköispainos. 1. p.: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1915)  Helsinki:  Salakirjat, 2008.  ISBN 978-952-5774-04-7
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaarle Krohn Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta Kaarle Krohn on Wikiaineistossa
Vapaasti ladattavia Kaarle Krohnin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä
Helsingin yliopisto / Tarina siitä, kuinka pääsimme Tuhkimon jäljille
Krohn-suvun vaellustarina saunalahti.fi. Arkistoitu 26.2.2014. Viitattu 22.2.2014.
/ Kaarle Krohn (1863–1933) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Australia  Alankomaat  Vatikaani 
Tieteilijät:  Mathematics Genealogy Project 
Taiteenala:  KulturNav 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 
Muut:  SNAC  IdRef
CoolBasic

| CoolBasic |
| --- | --- |
 CoolBasicin IDE
Kehittäjä:  Jukka Lavonen
Kehityshistoria
Vakaa versio:  10.43 / 6. joulukuuta 2005
Kehitystilanne:  Pysähtynyt
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  Ohjelmointikieli, Ohjelmointiympäristö
Alusta:  Windows
Aiheesta muualla
www.coolbasic.com
CoolBasic on Jukka Lavosen kehittämä ohjelmointikieli. Kieli on tarkoitettu lähinnä peliohjelmointiin ja siitä on pyritty tekemään aloittelijaystävällinen. CoolBasicin syntaksi on osittain lainattu BlitzBasic-ohjelmointikielestä. CoolBasicin viimeinen versio julkaistiin vuonna 2005. Ohjelmointikieltä ei enää kehitetä.
CoolBasicin mukana tulevaan ohjelmointiympäristöön sisältyy upotettu käyttöohje, joka sisältää luettelon ohjelmointikielen eri ominaisuuksista. Käyttöohje on saatavilla vain suomeksi. Osia käyttöohjeesta ja esimerkkikoodeista käännettiin CoolBasic-yhteisön voimin englannin kielelle, mutta nämä käännökset eivät ole virallisesti jaossa. CoolBasic ei ole saavuttanut suurta suosiota, mutta on silti kohtuullisen tunnettu ohjelmoijien piirissä. CoolBasicin sivuston keskustelupalstalla oli vuonna 2021 yli 1 700 rekisteröitynyttä käyttäjää.
Tekniikasta

CoolBasiciin on sisäänrakennettu peliohjelmointia helpottavia ominaisuuksia, kuten objektisysteemi ja automaattinen törmäyksentunnistus. CoolBasicissa objektit eroavat normaaleista sprite-grafiikoista ominaisuuksiltaan ja sisäänrakennetuilta toiminnoiltaan. Objektien liikuttaminen, törmäyksien käsittely ja objektien väliset sijainnit on pyritty tekemään ohjelmoinnin kannalta yksinkertaisiksi.
CoolBasic käyttää äänien ja musiikin toistamiseen kaupallista FMOD-äänikirjastoa. FMOD-lisenssin mukaisesti kaupallisille sovelluksille tulee hankkia oma, maksullinen lisenssi. Ilmaiseksi jaettavat ohjelmat eivät tarvitse lisenssiä. CoolBasicistä pystyy kutsumaan myös DLL-kirjastoissa olevia funktioita, joten FMOD:ia ei ole pakko käyttää.
CoolBasic sisältää myös sisäänrakennetun tilekarttamoottorin, joka helpottaa paljon peliohjelmoijan työtä tehdä peliinsä kartat.
Tekniikasta > Näppäimistökoodit

CoolBasic käyttää näppäimistön lukemiseen Scan-koodeja, sillä ASCII-merkistö ei sisällä vastineita kaikille näppäimille. Jokaiselle näppäimistön näppäimelle on annettu numero, jota kutsutaan scan-koodiksi.
Karttaformaatit

Työympäristön mukana tulee myös Tilester-ohjelma pelikenttien luomista varten. Tilester käyttää omaa karttaformaattiaan pelikenttien tallennuksessa. CoolBasicista löytyy suora tuki tälle tiedostomuodolle.
Vaihtoehtoisia Tilesterin karttaformaatteja tukevia ohjelmia ovat Jukka Mähösen CoolBasic-ohjelmointikielellä itsellään kehittämä A Stigmator ja Marko Hiltusen kehittämä TileGen.
CoolBasic V3

CoolBasicin viimeinen versio julkaistiin vuonna 2005, mutta ohjelmointikieltä yritettiin kehittää vielä pitkään tämän jälkeenkin.
Vuosina 2008–13 CoolBasicista kehitettiin kokonaan uutta kehittyneempää erillisversiota, josta käytettiin nimeä "CoolBasic V3". Samalla aiemmin julkaistua CoolBasicia alettiin kutsua nimellä "CoolBasic Classic". Uudesta CoolBasic V3 -versiosta huolimatta myös CoolBasic Classicin kehitystyötä oli tarkoitus jatkaa. Kummastakaan projektista ei kuitenkaan ikinä julkaistu yhtäkään versiota ja kehitystyö hiipui ajan myötä.
Esimerkkiohjelmia > Esimerkkiohjelma

Seuraava esimerkkikoodi luo 400 pikseliä korkean ja 300 pikseliä leveän ohjelmaikkunan (oletus), johon tulostuu teksti Hello world!, ja joka sulkeutuu mitä tahansa näppäintä painamalla.
Print "Hello world!"    'Tulostaa näytölle tekstiä
WaitKey                 'Odottaa näppäimenpainallusta
Esimerkkiohjelmia > Esimerkkiohjelma 2

Tämä koodi luo ohjelman jossa kysytään käyttäjän nimeä. Tämän jälkeen näytölle tulostuu teksti Moi "sinun nimesi"!.
SCREEN 320,240,0,0           'Asettaa ikkunan leveyden, korkeuden, värisyvyyden, ja näyttötilan
Repeat  'Aloitetaan silmukka
    nimi$=Input("Nimesi: ")  'Kysyy käyttäjän nimeä
    DrawScreen               'Päivittää näytön
Until KeyHit(cbkeyReturn)    'Silmukka loppuu painamalla Enteriä
CloseInput

Cls  'Tyhjennetään ruutu
AddText "Moi "+nimi$+"!"     'Tulostaa nimen näytölle
DrawScreen

WaitKey                      'Odottaa näppäimenpainallusta
End                          'Lopettaa ohjelman
Esimerkkiohjelmia > Esimerkkiohjelma 3

Tämä ohjelma lataa kuvan luoden siitä objektin ja sitten pyörittää sitä. Ohjelmassa hyödynnetään CoolBasicin mukana tulevaa kuvaa. Ohjelmakoodi voidaan ajaa suoraan koodieditorissa ilman tallennusta, jolloin kuvatiedosto latautuu oikeasta hakemistosta.
SCREEN 640,480,0,0           'Asettaa ikkunan leveyden, korkeuden, värisyvyyden, ja näyttötilan
sotilas=LoadObject("media\soldier.bmp", 72)  'Lataa sotilaan grafiikan levyltä, ja asettaa sotilaan pyöritysarvon
Repeat                       'Aloittaa silmukan
    TurnObject sotilas, 5    'Kääntää sotilasta 5 astetta
    DrawScreen               'Päivittää näytön
Until KeyHit(cbkeyreturn)    'Silmukka painamalla enteriä
Kaikki esimerkit toimivat CoolBasicin Beta 10.x versioissa.
Esimerkkiohjelmia > Esimerkkiohjelma 4

Tässä esimerkissä esitellään teksti-komentoja.
Locate ScreenWidth ()-TextWidth ("Tämä teksti katoaa ENTERistä"),screenheight ()-textheight ("E") 'Asettaa sijainniksi näytön alareunan
AddText "Tämä teksti katoaa ENTERistä" 'Tulostaa näytölle tekstiä

xadd = 1 

Repeat

    If KeyHit(cbkeyreturn) Then 'cb=CoolBasic key=näppäin return=Enter
        ClearText 'Pyyhkii tulostetun tekstin
    EndIf

    Color 0,255,0 'Määrittää värin
    Text x,100,"LIIKKUU" 'Asettaa näytölle tekstiä määriteltyyn sijaintiin

    Color 255,0,0
    Text 0,0,"Punaista tekstiä"

    x = x + xadd 'Lisää muuttujaan x muuttujan xadd
    If x<0 Or x>ScreenWidth ()-TextWidth ("LIIKKUU") Then xadd= -xadd 
		'Jos x on pienempi kuin nolla tai x on suurempi kuin näytön leveys pikseleinä, muuta xadd:in arvo käänteiseksi, jolloin tekstin liikkuma suunta muuttuu

	DrawScreen
Forever
Aiheesta muualla

CoolBasic wiki
CoolBasicin kotisivu
CoolBasicin kehittäjän blogi (Arkistoitu – Internet Archive)
CoolBasicin keskustelualue
Suomenkielinen manuaali
Kuva näppäimistöstä johon on merkitty CoolBasicin scan-koodit
Huberin talo

Huberin talo kuvattuna 1892.
Huberin talo oli arkkitehti Theodor Höijerin suunnittelema, Helsingissä nykyisessä Forumin korttelissa, osoitteessa Mannerheimintie 14 (alun perin Läntinen Heikinkatu 14) sijainnut koristeellinen uusrenessanssitalo.
Höijer oli itse osaomistajana vuonna 1891 rakennetussa talossa, jossa sijaitsivat myös hänen kotinsa ja toimistonsa. Lama ajoi kuitenkin hänet vararikkoon, jolloin hänen oli myytävä osuutensa talon toiselle omistajalle, Robert Huberille. Höijer jäi taloon vuokralle.
Talo purettiin vuonna 1960, kun sen silloinen omistaja Helsingin Säästöpankki (nykyinen Aktia-pankki) halusi tontille suuremman ja tehokkaamman toimistorakennuksen. Talon pääsisäänkäyntiä koristanut, kuvanveistäjä Robert Stigellin taideteos Taide ja Tekniikka pelastui, kun kaupunginmuseo otti sen talteen ennen purkua.
Tontille valmistui vuonna 1963 Kurt Simbergin suunnittelema Aktian talo. Se purettiin vuosina 2023–2024 uuden Signe-rakennuksen tieltä.
Kirjallisuutta

Manninen, Antti: Puretut talot: 100 tarinaa Helsingistä.  (Perustuu Helsingin sanomissa 2002–2004 julkaistuun kirjoitussarjaan)  Helsinki:  Helsingin sanomat, 2004.  ISBN 952-5557-00-6
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Huberin talo Wikimedia Commonsissa
| n k Perustiedot Wikidatassa: Huberin talo (Q17380930)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: kerrostalo
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Helsinki
sijainti: Kamppi
katu tai tie: Mannerheimintie 14
Brondankulma

Brondankulma Esplanadin puistosta nähtynä.
Vanha Brondan talo 1900-luvun alkupuolella. Helsingin kaupunginmuseon kuvakokoelmat, kuvannut Eric Sundström
Brondankulma on Helsingin Kaartinkaupungissa Eteläesplanadin ja Korkeavuorenkadun risteyksessä sijaitseva vuonna 1975 valmistunut liike- ja toimistotalo. Kiinteistöosakeyhtiön nimi on Brondankulma.
Historia

Rakennus on saanut nimensä samalla paikalla aikaisemmin sijainneesta talosta, jonka toisessa kerroksessa toimi kulttuuriväen suosima kuuluisa Brondinin kahvila eli Bronda. Alkuperäinen Brondan talo purettiin vuonna 1972, kun sen silloinen omistaja Kansallis-Osake-Pankki halusi tontille suuremman vuokratuoton omaavan rakennuksen. Uusi, arkkitehti Keijo Petäjän suunnitelma rakennus valmistui vuonna 1975.
Pankkifuusion seurauksena talon omistajaksi tuli 1995 Merita. 2000­-luvun alkupuolella omistus vaihtui useita kertoja. Vuonna 2007 rakennus siirtyi Bronda Properties -nimisen ­yhtiön omistukseen, vuonna 2010 sen osti ING Real Estate Invstment Management. Yhdysvaltalaistaustainen CBRE Global Investors ­rahasto osti vuonna 2011 ING Real Estate Investment Managementin Euroopan ja Aasian toiminnot, jolloin rakennuksen omistaja vaihtui taas.. Vuonna 2014 omistajaksi tuli sveitsiläisten eläkeyhtiöiden rahasto, AFIAA Finland Bronda Holding Oy.
Rakennus

Eteläesplanadi 20:n rakennus on tarkoituksellinen ”sekä että” -ratkaisu, jossa on tavoiteltu rakennuksen ja ympäristön samanhenkisyyttä.selvennä Vain ajankohdille tyypilliset asenteet ja ajatustottumukset rajoittivat suunnittelijoiden valinnan vapautta. Esplanadin taloille tunnusomainen visuaalinen pehmeys johtuu katusivujen syvästä reliefivaikutuksesta, usein esiintyvistä kaariaiheista, yksityiskohtien pyöristyksistä ja pintakäsittelyn laadusta. Graniittiin verhottu kantava runko erottuu sellaisenaan lasiseinistä.
Kiinteistö käsittää kellarikerroksen, 2 liiketilakerrosta, 5 toimistokerrosta ja ullakkokerroksen.
Toimitilat ovat nykyisin muun muassa asianajotoimisto Hannes Snellmanin, Matti Wikbergin ja Tomi Björckin ravintola Brondan, Alkon ja päivittäistavarakauppa Siwan käytössä.
Hajuaisti

1.Hajukäämi 2.Aivokuoreen lähteviä hermosyitä 3.Seulaluu 4.Hajuepiteeli 5.Hajukäämissä olevia synapseja 6.Hajusolujen soomia
Hajuaisti eli olfaktorinen aisti on kemiallinen kaukoaisti ja yksi ihmisen viidestä aistista. Sillä aistitaan hajuja. Haistamisen edellytys on, että hajumolekyyli sopii rakenteeltaan aistinsolun reseptoriproteiiniin ja tarttuu siihen kiinni. Hajureseptorisolut sijaitsevat nenäontelon katossa hajuepiteeliksi kutsutulla alueella. Perushajujen määräksi arvioidaan noin 1 000 ja näiden muodostamia erilaisia hajuja on arvioiden mukaan noin 10 000. Hajuaisti on yksi vähiten tunnettu ja tutkittu ihmisen aisteista. Vuonna 2004 Nobelin lääketieteen palkinto myönnettiin hajuaistin tutkimisesta Richard Axelille ja Linda B. Buckille.
Rakenne

Hajusolut ovat sensorisia hermosoluja, jotka sijaitsevat nenäontelon katon hajuepiteelissä. Niitä on yhteensä noin 20 miljoonaa nenän molempien puoliskojen hajuepiteelissä. Hajuepiteeli koostuu tyvisoluista, tukisoluista ja hajusoluista. Hajusolun dendriitti eli tuojahaarake päättyy epiteelin pinnassa olevaan laajennukseen, josta lähtee 10-20 värekarvaa. Solun reseptorikalvo muodostuu limakerroksen sisällä olevien värekarvojen pintakalvosta.
Hajusolujen aksonit eli viejähaarakkeet ovat myeliinitupettomia. Ne kulkevat suurina kimppuina nenäontelossa olevasta hajuepiteelistä seulaluun läpi kummankin isoaivopuoliskon otsalohkon alapuolella sijaitsevaan hajukäämiin. Sieltä radan toiset neuronit jatkavat useaan kohtaan limbistä järjestelmää (primaarinen hajualue). Hajuradassa on vain kaksi peräkkäistä neuronia ja se on ainoa sensorinen aistirata, joka ei kulje talamuksen kautta, vaan menee suoraan aivokuoreen. Hermosyykimput muodostavat yhdessä ensimmäisen aivohermon eli hajuhermon.
Hajusolujen elinikä on noin kaksi kuukautta. Sen jälkeen ne korvautuvat solunjakautumisen ja erilaistumisen kautta tyvisoluista muodostuvilla uusilla hajusoluilla.
Toimintaperiaate

Hajuaineet ovat joko haihtuvia kaasumaisia aineita tai pieniin ilmassa oleviin vesipisaroihin liuenneita aineita. Ne tulevat sisään hengitysilman mukana nenäonteloon, missä ne joutuvat kosketuksiin hajusolujen kanssa. Kussakin hajusolussa on runsaasti erilaisia hajureseptorimolekyylejä, jotka sitovat erityyppisiä hajumolekyylejä.
Reseptorin ja hajumolekyylin välinen sidos muuttaa reseptorin muotoa, mikä aktivoi solukalvon G-proteiinin. Se puolestaan aktivoi entsyymin, joka säätelee solunsisäisen toisiolähetin muodostumista. Solukalvon ionikanavat aukeavat ja depolarisaatio laukaisee hermoimpulsseja, jotka kulkevat aksonia pitkin hajukäämissä sijaitseviin synapseihin.
Toiminnan puutokset

Hajuaistin puutetta kutsutaan anosmiaksi ja heikentynyttä hajuaistia hyposmiaksi. Tunnetaan myös lääketieteellinen termi parosmia, joka tarkoittaa hajuharhoja. Yleisin hajuaistin tilapäiseen heikkenemiseen johtava sairaus on virusinfektion aiheuttama nenän ja ylähengitysteiden limakalvon tulehdus. Tunnettu hajuaistin häiriöitä aiheuttava tartuntatauti on koronavirus Covid-19. Muita syitä voivat olla allerginen nuha, nenäpolypoosi ja nenän sivuonteloiden krooninen tulehdus. Lisäksi runsas tupakointi heikentää hajuaistia. Harvinaisempia syitä hajuaistin muutoksille ovat Alzheimerin tauti, Parkinsonin tauti, traumaattinen aivovamma tai aivokasvain. Myös skitsofreniaan ja epilepsiaan liittyy tavallista heikompi hajuaisti.
Hajuaisti saattaa osittain puuttua synnynnäisesti geneettisistä syistä, jolloin aistireseptorin viallinen tai puuttuva geeni voi aiheuttaa tiettyyn aineeseen kohdistuvaa haistamiskyvyttömyyttä. Ihminen voi myös adaptoitua eli sopeutua johonkin hajuaineeseen ja haistaa muut normaalisti.
Ihmisen vanhetessa hajuaisti saattaa heikentyä, koska hajuepiteelin reseptorisolujen määrä vähenee ja ne uusiutuvat hitaammin kuin nuorena. Yksilöiden välinen vaihtelu on kuitenkin suurta.
Muuta

Monilla eläimillä on ihmistä monin kerroin vahvempi hajuaisti. Esimerkiksi koiralla on hajusoluja noin satakertainen määrä ihmiseen verrattuna. Tokion yliopiston tutkimuksen mukaan nisäkkäistä tarkin hajuaisti on norsulla. Vahvaan hajuaistiin liittyy myös usein erittäin tarkka hajumuisti. Esimerkiksi koirat saattavat muistaa hajun perusteella vuosia sitten kohtaamansa ihmisen, jonka kanssa he ovat olleet lähekkäin vain vähän aikaa. Koiran hajuaistia käytetään laajalti apuna poliisitutkimuksissa, turvatarkastuksissa ja laittomien aineiden, kuten huumeiden, löytämisessä. Ihmisen hajuaisti erottaa biljoona erilaista tuoksua. Ihminen haistaa koiraa paremmin esimerkiksi banaanin tuoksua luovan amyyliasetaatin. Ihmiselle, toisin kuin koiralle,  on tarpeellista erottaa hajun perusteella kypsä ja mätä hedelmä toisistaan.
Viime vuosikymmeninä hajuaistia on pyritty simuloimaan keinotekoisesti. On toivottu, että mekaaninen hajuaisti auttaisi esimerkiksi syövän havaitsemisessa jo sen varhaisvaiheessa.