stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jish

| Jish |
| --- | --- |
 Näkymä kylään.
 Jish
 Koordinaatit: 33°01′19″N, 35°26′47″E 
Valtio:  Israel
Hallintoalue:  Pohjoinen
Väkiluku (2018):  3 090
 
 www.jish.org.il 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jish (arab. الجش‎, al-Jiš, hepr. ‏ג'ש, גוש חלב‎, Jiš, Guš Ḥalav) on kylä Israelissa Pohjoisella hallintoalueella. Kylän asukkaiden enemmistö on maroniitteja ja vähemmistö islamilaisia ja ortodoksisia arabeja. Kylän asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 3 090.
Maantiede

Jish sijaitsee Israelin pohjoisosassa Safedin kaupungin luoteispuolella Ylä-Galileassa.
Historia

Nykyinen Jish on yhdistetty historialliseen Giscalan kaupunkiin. Arkeologisissa kaivauksissa on löydetty merkkejä kanaanilaisista ja juutalaisista pronssi- ja rautakaudelta. Historiallisissa lähteissä Giscala mainitaan ensimmäisen kerran ensimmäiseen juutalaissodan yhteydessä. Selootit puolustivat muurien suojaamaa kaupunkia roomalaisia vastaan, mutta lopulta puolustajat pakenivat Jerusalemiin ja kaupunki antautui. Sittemmin kylässä oli juutalainen yhteisö ainakin 1200-luvulle saakka. Myöhemmin sen asukkaat olivat kristittyjä ja muslimeja.
Israelin asevoimat valtasivat kylän Israelin itsenäisyyssodan aikana lokakuussa 1948. Monet kylän alkuperäisista asukkaista pakenivat etenevien israelilaisten tieltä. Paikalle muutti sittemmin maroniitteja läheisestä Kafr Birʿimin kylästä.
Väestö

Jishin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 3 090. Vuonna 1968 vastaava lukema oli 1 650. Kylän asukkaiden enemmistö on kristittyjä maroniitteja. Kylässä on myös kaksi vähemmistöä; muslimit muodostavat noin 35 % väestöstä ja ortodoksit noin 10 %.
Jish on Israelin maroniittien tärkein keskus. Maroniitit eivät välttämättä miellä itseään Israelin arabeiksi. Vuodesta 2014 israelilaiset ovat voineet ilmoittautua myös aramelaisiksi. Jish on ollut yksi aramealaisen liikkeen keskuksista, ja kylässä on järjestetty myös esimerkiksi aramean opetusta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jish Wikimedia Commonsissa
Näkymä kylään.
Paikallinen kirkko.
Jorma Tolonen

Jorma Tolonen
Jorma Nyyrikki Tolonen  (19. kesäkuuta 1908 Lahti – 24. kesäkuuta 1967 Espoo) oli suomalainen matkailualan vaikuttaja ja päätoimittaja.
Henkilöhistoria

Tolonen tuli ylioppilaaksi 1927 Kuopiossa ja valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta 1933. Hän toimi Suomen Matkailuliiton, aiemmin Suomen Matkailuyhdistys, toimitussihteerinä 1936–1937, toimistopäällikkönä 1937–1943, apulaisjohtajana 1943–1947, johtajana 1947–1953 ja toimitusjohtajana vuodesta 1954. Tolonen oli Suomen matkailun päätoimittaja 1947–1955, Suomen kulkuneuvojen päätoimittaja vuodesta 1947 ja Coming Events in Finlandin 1950–1955. Hänellä oli useita matkailuun liittyviä kansallisia ja kansainvälisiä luottamustehtäviä. Työuransa alkuvaiheessa Tolonen toimi myös vt. lehtorina Oulussa.
Jorma Tolosen vanhemmat olivat sosiaalineuvos Eemil Adolf Tolonen ja Helmi Maria Elisabeth Koskinen ja puoliso vuodesta 1942 toimittaja Maire Tolonen o.s. Virtanen.. Heidän neljästä lapsestaan nuorin on muusikko Jukka Tolonen.
Julkaisuja

Jalmar Castrén matkailumiehenä: esitelmä, 1946
Matkailun taloudellisen merkityksen tutkimisesta, 1961, julkaisussa Suomen matkailu, 26 (1961): 1, ss. 6–10
Suomen Matkailijayhdistys 1887–1962, 1962, julkaisussa Suomen matkailu, 27 (1962): 2, ss. 8–11
Onko suomalainen turisti unohdettu kotimaassaan?, 1965, Sirkka Saarivuori, A. Marte, Jorma Tolonen, julkaisussa Suomen nainen, 53 (1965): 5, ss. 8–9, 9–10
Aiheesta muualla

Toimitusjohtaja Jorma Tolonen kuollut, Suomen matkailu, 32 (1967): 4, s. 1
Jonathan de Guzmán

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 Jonathan De Guzmán Feyenoordin harjoituksissa vuonna 2007.
Henkilötiedot
Syntymäaika: 12. syyskuuta 1987 (ikä 37)
Syntymäpaikka: Toronto, Ontario, Kanada
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 175 cm
Seura
Seura: Eintracht Frankfurt
Pelinumero: 6
Junioriseurat
1999–2005: Feyenoord
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2005–2010 2010–2011 2011–2014 2012–2014 2014–2017 2016 2016–2017 2017– | Feyenoord Mallorca Villarreal → Swansea City Napoli → Carpi → Chievo Verona Eintracht Frankfurt | 109 (23) 34 (5) 19 (0) 71 (9) 23 (3) 5 (1) 27 (2) 52 (3) |
Maajoukkue
| 2008 2013– | Alankomaat U21 Alankomaat | 15 (6) 14 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 12. heinäkuuta 2020.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 12. heinäkuuta 2020.
Jonathan de Guzmán (s. 12. syyskuuta 1987 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalaissyntyinen alankomaalainen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Eintracht Frankfurtia. Hän on Alankomaiden ja Saksan lisäksi pelannut Espanjan, Englannin ja Italian sarjoissa. Jamaikalais-filippiiniläiset juuret omaava, 175 senttimetriä pitkä de Guzmán on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura

De Guzmán jätti synnyinmaansa Kanadan ollessaan vain 12-vuotias ja liittyi Feyenoordin juniorijoukkueeseen. Sääntöjen mukaan alle 18-vuotias pelaaja ei voi pelata edustusjoukkueessa, joten hän teki debyyttinsä ykkösjoukkueessa vuonna 2005 Heerenveeniä vastaan pelatussa ottelussa. Pian ensiesiintymisensä jälkeen hän nousi yhdeksi joukkueen avainpelaajista. De Guzmánin ammattilaisuran ensimmäinen maali syntyi 30. syyskuuta 2005 Willem II:n verkkoon ottelun yhdeksännellä minuutilla. Hän kuului seuransa suurimpiin tulevaisuuden lupauksiin. Pelinumerolla 33 pelanneen de Guzmánin sopimus Feyenoordin kanssa päättyi vuonna 2010.
Sopimuksen päätyttyä Feyenoordissa de Guzmán siirtyi Mallorcaan. Pelattuaan Mallorcassa kauden 2010–2011 hän siirtyi Villarrealiin.
Maajoukkueura

De Guzmán on pelannut Alankomaiden A-maajoukkueessa 14 ottelua vuosina 2013–2015. Maaleja hän ei ole näissä otteluissa tehnyt. MM-kilpailuissa 2014 hän pelasi kaksi ensimmäistä alkulohko-ottelua ja Alankomaiden voittoon päättyneen pronssiottelun. Pekingin olympialaisissa 2008 hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki neljä ottelua.
Muuta

Myös de Guzmánin isoveli Julián on tullut tunnetuksi ammattilaisjalkapalloilijana.
Juho Oskari Metsikkö

Juho Oskari Metsikkö (16. marraskuuta 1878 Mäntsälä – 14. syyskuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja filosofian maisteri.
Oskari Metsikön vanhemmat olivat pientilallinen Vihtori Metsikkö ja Eriika Vahlstén. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi 1901, suoritti kasvatusopin tutkinnon sekä valmistui filosofian kandidaatiksi 1927 ja filosofian maisteriksi 1928. Hän teki opintomatkoja Ruotsiin ja Unkariin.
Metsikkö oli kansakoulunopettajana Kuopiossa 1904–1916 ja Helsingissä 1916–1941. Hän toimi myös Helsingin lääninvankilan opettajana 1920–1932 ja oli siveysopin opettajana niille kansakoululaisille jotka eivät osallistuneet uskonnon opetukseen. Metsikkö toimi Opettajain Lehden vastaavana toimittajana 1941–1948.
Metsikkö oli Kuopion kaupunginvaltuuston v.t. sihteerinä, opettajiston edustajana Kuopion kaupungin kansakoulun johtokunnassa 1906–1916, Kuopion seudun Opettajayhdistyksen sihteerinä 1912–1916 ja Suomen Opettajayhdistyksen asiamiehenä Kuopion piirissä 1911–1916. Helsingissä asuessaan hän oli Helsingin seurakuntain kirkkoneuvoston jäsenenä, Suomen Kansakoulunopettajain Liiton keskushallituksen jäsenenä, Helsingin Kansakoulunopettajain Yhdistyksen johtokunnan jäsenenä ja varapuheenjohtajana sekä kansanopetuslaitosten opettajaneuvoston jäsenenä  vuodesta 1930 alkaen. Metsikkö julkaisi kansakoulun uskonnon, siveysopin ja uskonnonhistorian opetusta käsitelleet teokset.
Oskari Metsikkö oli naimisissa vuodesta 1902 Saima Aallotar Kalliolan kanssa. Heidän tyttärensä oli seminaarinlehtori ja filosofian tohtori Taimi Metsikkö (s. 1908).
Julkaisuja

Nimellä J. O. Metsikkö:
Kasva hyväksi: lähinnä kansakoulun siveysopin opetuksen tarpeeksi. Otava 1936, 5. painos 1962
Uskontoa ennen ja nyt: pääkohtia uskonnonhistoriasta: lähinnä kansakoulun uskontojen historian opetusta varten. Otava 1938, 9. painos 1969
Suomen kansakoulunopettajain liitto: piirteitä 50-vuotisesta toiminnasta; toim. J. O. Metsikkö ja Niko Oksanen. Suomen kansakoulunopettajain liitto, Helsinki 1943
Juho Nykänen (kansanedustaja)

Juho Nykänen (28. huhtikuuta 1910 Pielisjärvi – 8. toukokuuta 1987 Lieksa) oli suomalainen kioskikauppias ja SKDL:n kansanedustaja.
Nykäsen vanhemmat olivat rautasorvaaja Aatami Nykänen ja Siiri Lipponen. Hän kävi kansakoulun ja suoritti myöhemmin Sirola-opiston kurssin.
Nykänen työskenteli korjausmiehenä Enso-Gutzeitin Pankakosken kartonkitehtaalla Pielisjärvellä 1923–1930 ja oli sitten vankilassa poliittisista syistä 1932–1935. Vapauduttuaan hän oli varastomiehenä Lieksassa 1936–1939 ja 1944–1947, joutui uudelleen vankilaan 1939–1940 ja oli myymälähoitajana 1941–1942 ja varastonhoitajana Pielisjärven yleisessä osuusliikkeessä 1942–1944. Viimeksi Nykänen toimi Suomen kommunistisen puolueen Lieksan aluejärjestön sihteerinä 1947–1950 ja oli kioskikauppiaana Pielisjärvellä, myöhemmin Lieksassa 1954–1979.
Nykänen oli SKDL:n kansanedustajana 1951–1954 edustaen Kuopion läänin itäistä vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1950 presidentinvaaleissa. Nykänen oli Pielisjärven kunnanvaltuuston ja kunnanhallituksen sekä Lieksan kaupunginvaltuuston jäsenenä.
Teoksia

Pielisjärven työläisten Golgata : muistelmia vuodelta 1918 ; koonnut Juho Nykänen. 1958, 2. painos Savon Sana, Kuopio 1977
Jonathan Zaccaï

| Jonathan Zaccaï |
| --- | --- |
 Zaccaï vuonna 2022.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. heinäkuuta 1970 (ikä 54) Bryssel, Belgia
Kansalaisuus:   Belgia
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Jonathan Zaccaï (s. 22. heinäkuuta 1970 Bryssel) on belgialainen näyttelijä ja ohjaaja.
Elämä ja ura

Zaccaï on syntynyt Belgiassa. Hän aloitti uransa 1990-luvulla esiintymällä mainoksissa ja sivurooleissa erilaisissa televisiosarjoissa ja elokuvissa. Suuren yleisön suosioon hän nousi vuonna 2004 elokuvista Le Rôle de sa vie ja Les Revenants. Hän on myös ohjannut muutaman elokuvan.
Filmografia

Näytellyt
| Vuosi | Nimi | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1991 | La Révolte des enfants | Grand Gueule |
| 1991 | Coupable d'innocence ou quand la raison dort | Maximilien Bardo |
| 1994 | Highlander (K3 J17) | Louis |
| 1994 | 3000 scénarios contre un virus |  |
| 1995 | Luc et Marie | autoilija Jean-Paul |
| 1996 | Cap danger | Nico |
| 2000 | Petite chérie | Victor |
| 2001 | Reines d'un jour | Pierre |
| 2001 | Mademoiselle Butterfly | mies baarissa |
| 2001 | Les Déclassés | Nicolas de Beauville |
| 2001 | Bord de mer | Paul |
| 2002 | Ma vraie vie à Rouen | Laurent |
| 2002 | Le Tango des Rashevski | Jonathan |
| 2004 | Le Rôle de sa vie | Mathias Curval |
| 2004 | Sketches chez les Weiz | veljenpoika |
| 2004 | Les Revenants | Mathieu |
| 2004 | Les Parallèles | Benjamin |
| 2004 | Le plus beau jour de ma vie | Arthur |
| 2005 | Toi et moi | Mark Bajik |
| 2005 | Entre ses mains | Fabrice |
| 2005 | De battre mon coeur s'est arrêté | Fabrice |
| 2006 | Vent mauvais | Franck |
| 2006 | Les Yeux bandés | Théo |
| 2006 | La Blonde au bois dormant | Renaud Mandry |
| 2007 | La Chambre des morts | Vigo |
| 2007 | De l'amour |  |
2008: Simon Konianski
| 2008 | Elève libre | Pierre |
| 2009 | Une Aventure new-yorkaise | Antoine |
| 2009 | Je suis venu pour elle |  |
| 2010 | Si tu meurs, je te tue | Philippe |
| 2010 | Robin de Bois | Kuningas Philippe |
| 2010 | Quartier lointain | Bruno |
| 2010 | L'Amitié n'existe pas |  |
| 2010 | L'Age de raison | Philibert |
| 2010 | Blanc comme neige | Abel |
| 2011 | Yann Piat, chronique d'un assassinat | Pascal Felli |
| 2011 | Sous le figuier | Christophe |
| 2011 | JC Comme Jésus Christ | toimittaja |
| 2011 | Cournouaille | Fabrice |
| 2012 | Chambre noire |  |
| 2013 | Trens-toi droite | Stéphane |
| 2013 | Les âmes de papier | Nathan |
| 2013 | Je te survivrai | Joe |
| 2014–15 | Hôtel de la plage | Martin |
| 2014 | Cerise | Fred |
| 2015–20 | Le Bureau des Légendes | Sisteron |
| 2015 | La Vie des bêtes | Cédric |
| 2015 | Intrusion | Philippe Kessler |
| 2015 | Fleur de Tonnerre | tuomari Vannier |
| 2016 | Misericórde | Thomas |
| 2018 | Rémi Sans Famille | Jérôme Barberin |
| 2018 | Noureev | Serge Lifar |
| 2018 | Le Grand Bain | Thibault |
| 2019-2020 | Infidèle | Matteo Sandrelli |
| 2020 | Belle-Fille | Anto |
| 2021 | Un petit Miracle | Antoine |
| 2021 | L'Homme de la cave |  |
| 2021 | Il est Elle | Cédric |
Ohjannut
| Vuosi | Nimi |
| --- | --- |
2004: Sketches chez les Weiz
2005: Y'a pas de quoi
2005: Comme James Dean
2011: JC Comme Jésus Christ
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Joutsenkaula (tekniikka)

Joutsenkaulavarrella varustettu pöytävalaisin.
Joutsenkaulan rakenne suorana.
Joutsenkaulan rakenne taivutettuna.
Joutsenkaulajaloin varustettu kameran pöytäjalusta.
Joutsenkaula on metallista tehty putki- tai letkumainen puolijäykkä materiaali, jota voi taivuttaa kulloinkin tarvittavaan asentoon ja se pysyy siinä. Joutsenkaulaputkea käytetään helppoa suuntaamista vaativien kevyiden laitteiden kuten kohdevalaisimien ja mikrofonien varsina, jolloin myös virta- tai signaalijohto tai valokuitukaapeli voi kulkea joutsenkaulaputken sisällä.
Joutsenkaulaputken muodostavat kaksi sisäkkäin asetettua metallista kierrejousta, jotka on muotoiltu niin että niiden välinen kitka pitää putken siinä asennossa mihin se taivutetaan. Mitä suurempi kitka, sitä raskaampia laitteita joutsenkaula kykenee kannattelemaan asentoaan muuttamatta. Jokaisesta kohdastaan joutsenkaula taipuu vain hieman joka suuntaan, joten mitä pidempi joutsenkaula, sitä laajemman liikeradan ja säätövaran se tarjoaa.
Valaisinten ja mikrofonien varsien lisäksi joutsenkaulaa käytetään muiden kevyiden laitteiden, kuten GPS-navigointilaitteiden, tablettitietokoneiden ja matkapuhelimien kiinnitystelineissä, suurennuslasien ja mikrofonien puhkusuojien varsissa sekä pienten kameroiden jalustoissa mahdollistamaan laitteen nopea suuntaaminen ja pysyminen halutussa asennossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joutsenkaula (tekniikka) Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Schwanenhals (Halterung)
Käännös suomeksi
Kalervo Puskala

Ossi Kalervo Aatos Puskala (30. maaliskuuta 1934 – 27. tammikuuta 2021 Seinäjoki) oli suomalainen valokuvaaja.
Hän aloitti kuvaamisen 18-vuotiaana ja toimi valokuvaajana Jurvassa vuodesta 1953.
Vuonna 1971 hän sai muotokuvistaan brittiläisen Royal Photographic Societyn ARPS-arvon. Hänet palkittiin valokuvataiteen valtionpalkinnolla kaksi kertaa (1973 ja 1977) ja hän sai valtion taiteilijaeläkkeen. Hän kuvasi mustavalkofilmille kuolemaansa saakka.
Puskala tunnettiin myös järjestötoiminnastaan ja työstään Jurvan kulttuurielämän eteen, mistä hyvästä hänet palkittiin kotiseutuneuvoksen arvonimellä. Esimerkiksi Pohjanmaan valokuvakeskus perustettiin Puskalan aloitteesta.
Kalervo Salo

Kalervo Gunnar Salo (17. heinäkuuta 1913 Virrat – 21. helmikuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen osuustoimintaliikkeen vaikuttaja ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Salon vanhemmat olivat maanviljelijä Akseli Salo ja emäntä Ida Loiha ja puoliso vuodesta 1941 Raili Annikki Havulinna. Salo kävi Suomen Osuuskauppakoulun 1938–1939, kirjeopintoina kauppakoulukurssin, Kansanvalistusseuran kirjeopiston, myymäläintarkastajakurssin, kauppaopiston 1944–1948, Hankkijan liikkeenhoitajakurssin ja SOK:n liikkeenhoitajien kesäkurssin. Hän oli Visuveden Osuuskaupan harjoittelija ja myyjä Ruovedellä 1931–1934, Uuden Osuusliikkeen varastonhoitaja Virroilla 1934–1935, Nivalan Osuuskaupan keskusvarastonhoitaja ja myymälänhoitaja 1935–1938, Turun Osuuskaupan myymälänhoitaja 1939, Osuusliike Liiton myymäläintarkastaja Kotkassa 1939–1946, Teutjärven Osuuskaupan liikkeenhoitaja Ruotsinpyhtäällä 1947–1948, Osuusliike Toukolan toimitusjohtaja Orimattilassa 1949–1953, SOK:n Mikkelin konttorin luottotarkastaja 1953–1954 ja konttorinjohtaja 1954–1956, SOK:n johtokunnan jäsen Helsingissä 1956–1962, Helsingin Osuuskaupan toimitusjohtaja 1962–1969 ja SOK:n kenttäjohtaja ja johtokunnan jäsen 1969–1978. Salo oli myös Ruotsinpyhtään Kansanavun ja Vapaan Huollon toiminnanjohtaja 1947–1948 ja hänellä oli lukuisia osuustoiminnallisia ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Salo oli reservin ylivääpeli. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1966.
Kalervo Rankama

Kaarlo Kalervo Rankama (vuoteen 1934 Rangell; 22. helmikuuta 1913 Helsinki – 10. maaliskuuta 1995 Helsinki) suomalainen mineraalikemisti ja geologi, eräs kansainvälisesti tunnetuimpia suomalaisia geologeja. Hän oli Helsingin yliopiston mineraalikemian dosentti vuosina 1945–1950 ja ylimääräinen mineraalikemian professori vuosina 1950–1980. Hän teki muun muassa geokemiallisia tutkimuksia alkuaineiden isotooppien avulla.
Rankama kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Normaalilyseosta vuonna 1931, valmistui filosofian kandidaatiksi 1938 ja väitteli tohtoriksi 1944 aiheenaan tantaalin geokemia. Hän toimi Geologisen toimikunnan apulaisgeologina 1938–1945 ja pyrki kehittämään geokemiallisia malminetsintämenetelmiä. Rankama työskenteli Yhdysvalloissa vuosina 1946–1950, aluksi vuoden yksityisen yrityksen palveluksessa Saratoga Springsissä ja jälkimmäiset kolme vuotta Chicagon yliopiston geologian laitoksella, missä hän erikoistui isotooppigeologiaan. Hän tutki muun muassa hiilen isotooppikoostumusta ja osoitti J. J. Sederholmin Tampereen luota kiilleliuskeesta löytämien hiilipussien olevan eloperäistä alkuperää. Rankama myös perusti Chicagon yliopistoon spektrikemiallisen laboratorion. Rankama aloitti tutkimus- ja julkaisutoimintansa yhteistyössä kollegansa Thure Georg Sahaman kanssa. Vuonna 1950 Rankama täydensi ja käänsi englanniksi Sahaman kolme vuotta aiemmin kirjoittaman oppikirjan Geokemia. Siitä tuli alansa klassikko, josta otettiin vuosien ajan uusintapainoksia. Rankama julkaisi seuraavina vuosikymmeninä useita muitakin alan yleisteoksia, muun muassa ensimmäisen isotooppigeologian oppikirjan Isotope Geology (1954).
Rankama perehtyi myöhemmin erityisesti prekambrikauden kallioperän iänmukaiseen luokitteluun. Hän teki useita tutkimus- ja luentomatkoja Australiaan, Uuteen-Seelantiin ja Etelä-Afrikkaan. Hän myös kävi ensimmäisenä suomalaisena Etelänavalla vuonna 1971. Rankama oli vierailevana professorina useissa yliopistoissa eri mantereilla. Eräs Kivun alueilta Kongosta vuonna 1969 löydetty niobi-tantaalimineraali nimettiin hänen mukaansa rankamaiitiksi.
Rankama oli vuodesta 1951 Suomalaisen Tiedeakatemian ja vuodesta 1960 Suomen Tiedeseuran jäsen. Keräämänsä näytekokoelman hän lahjoitti Helsingin yliopistolle vuonna 1980.
Jude Watson

Jude Watson (oik. Judy Blundell) on lasten- ja nuortenkirjailija, joka on kirjoittanut useita Tähtien sota -kirjoja. Watsonin Jedioppilas-sarjan suomentaminen lopetettiin kahdeksannen osan jälkeen.
Suomennetut kirjat

1. Musta vastustaja (The Dark Rival) (1999)
2. Salattu menneisyys (The Hidden Past) (1999)
3. Kruunun merkki (The Mark of the Crown) (1999)
4. Kuolleiden puolustajat (The Defenders of the Dead) (1999)
5. Tie tuntemattomaan (The Uncertain Path) (2000)
6. Uhattu temppeli (The Captive Temple) (2000)
7. Koston päivä (The Day of Reckoning) (2000)
8. Valhellinen rauha (2000)
9. Ratkaisun hetki (2006)
Suomentamattomat kirjat

9. The Fight for Truth (2000)
10. The Shattered Peace (2000)
11. The Deadly Hunter (2000)
12. The Evil Experiment (2000)
13. The Dangerous Rescue (2001)
14. The Ties That Bind (2001)
15. The Death of Hope (2001)
16. The Call to Vengeance (2001)
17. The Only Witness (2002)
18. The Threat Within (2002)
Lisäksi on ilmestynyt kaksi ”Jedi Apprentice Special Edition” -kirjaa (Deceptions, 2001 ja The Followers, 2002), jotka toimivat siltana Jedioppilas- ja Jeditehtävä-sarjojen välillä.
Aiheesta muualla

Judy Blundell (Arkistoitu – Internet Archive) Scholastic (englanniksi)
Jānis Bulis

Jānis Bulis (s. 17. elokuuta 1950 Brigi) on latvialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Julijans Vaivods 22. toukokuuta 1977. Hänet nimitettiin Liepājan hiippakunnan johtoon 8. toukokuuta 1991, ja piispaksi vihkiminen seurasi 24. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Francesco Colasuonno, jota avustivat Jānis Pujats, Jānis Cakuls ja Vilhelms Nukšs.
Bulis sai 7. joulukuuta 1995 uuden nimityksen Rēzekne-Aglonan piispaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jānis Bulis Wikimedia Commonsissa
Jānis Ivanovs

Jānis Ivanovs (9. lokakuuta 1906 Preiļi – 27. maaliskuuta 1983 Riika) oli latvialainen säveltäjä. Hän sävelsi 21 sinfoniaa, lukuisia konserttoja ja sinfonisia runoelmia. Hän on jäänyt historiaan huomattavimpana 1950-luvun jälkipuoliskon latvialaisena sinfonisena säveltäjänä.
Elämäkerta

Ivanovs valmistui Georg Schnéevoigtin orkesterinjohtoluokalta vuonna 1931 ja Jāzeps Vītolsin sävellysluokalta 1933. Vuodesta 1944 kuolemaansa saakka Ivanovs itse opetti säveltämistä ja orkestrointia entisessä opinahjossaan Latvian konservatoriossa. 1930-luvulla hän toimi ääni-insinöörinä ja vuosina 1944–1961 Latvian radion taiteellisena johtajana. 1930-luvulla Ivanovs oli jo luonut hyvin yksilöllisen tyylin, joka perustui myöhäisromanttisuuden, kansanomaisten ainesten ja impressionismin synteesiin. Toisen maailmansodan jälkeen tyyliin tuli vaikutteita myös ekspressionismista ja uusklassismista. 4. ja 5. sinfonia tuomittiin "formalismista" vuonna 1948 Andrei Ždanovin kampanjan aikana. Ivanovs saattoi Josif Stalinin kuoleman jälkeen hieman vapaammin jatkaa taiteellista työtään kehittämällään tyylillä muun muassa 7. (1953) ja 8. sinfoniassaan (1956).
Ivanovsin tyyli muuttui dramaattisemmaksi sekä monumentaalisemmaksi pianokonserton (1959) jälkeen 9. sinfoniasta alkaen, ja siihen tuli entistä filosofisempia vaikutteita. Tämä tyylisuuntaus oli Ivanovsin työn pohjana 21. sinfoniaan saakka (1983, viimeistellyt ja orkestroinut Juris Karlsons). Ivanovsin teosten dramaattiset aspektit ovat monikerroksisia. Yksi niistä on "yksilö vs. ihmiskunta" -jaottelu, ja toinen liittyy ulkopuolisen maailman konflikteihin.
Jānis Daliņš

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jānis Daliņš |  Jānis Daliņš |  Jānis Daliņš |  |
Maa:   Latvia
Miesten kävely
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Los Angeles 1932 | 50 km |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Torino 1934 | 50 km |  |
Jānis Daliņš (5. marraskuuta 1904 Valmiera, Latvia – 11. kesäkuuta 1978 Melbourne, Australia) oli latvialainen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili kävelyssä. Daliņš voitti kultaa Torinon EM-kisoissa 1934 50 kilometrin matkalla ja sijoittui samassa lajissa toiseksi olympialaisissa 1932. Hän osallistui myös Berliinin olympialaisiin 1936, mutta ei selvinnyt maaliin saakka.
Daliņš muutti vuonna 1949 Australiaan ja eli siellä koko loppuikänsä.
Ennätykset

50 km: 4.37.50 (1939)
Jism

| Jism |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Amit Saxena
Käsikirjoittaja:  Mahesh Bhatt
Tuottaja:  Pooja Bhatt Sujit Kumar Singh
Säveltäjä:  M. M. Keeravani
Kuvaaja:  Fuwad Khan
Leikkaaja:  Amit Saxena
Pääosat:  Bipasha Basu John Abraham
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Intia
Tuotantoyhtiö:  Vishesh Films
Levittäjä:  T-Series
Ensi-ilta:  17. tammikuuta 2003
Kesto:  136 min
Alkuperäiskieli:  hindi
Seuraaja:  Jism 2
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jism (hindiksi जिस्म, suom. ”Runko”) on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen eroottinen jännityselokuva, jonka on ohjannut Amit Saxena. Päärooleja näyttelevät Bipasha Basu ja John Abraham.
Juoni

Työtön mies rakastuu varakkaaseen naiseen ja on valmis tekemään kaikkensa saadakseen hänet eroon väkivaltaisesta miehestään.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Bipasha Basu  | … |  Sonia Khanna   |
|  John Abraham  | … |  Kabir Lal   |
|  Gulshan Grover  | … |  Rohit Khanna   |
|  Ranvir Shorey  | … |  Vishal Pathak   |
|  Anahita Uberoi  | … |  Priyanka Kapoor   |
|  Ayesha Kapur  | … |  Anushka Khanna   |
|  Harsh Vashisht  | … |  Frankie   |
|  Vinay Pathak  | … |  Siddharth   |
|  Sheeba Chaddha  | … |  Sheeba   |