stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
John Lasseter

John Lasseter 34. vuotuisissa Annie Awards -juhlissa. Yllään hänellä on Cars-solmio.
John Alan Lasseter (s. 12. tammikuuta 1957, Hollywood Kalifornia) on animaatiostudio Pixarin perustajajäsen ja sen nykyinen taiteellinen johtaja. Lasseter on ohjannut Pixarin tuottamat elokuvat Toy Story, Ötökän elämää, Toy Story 2, Autot ja Autot 2, ja toiminut tuottajana kaikissa muissa. Lasseter on saanut kaksi Oscar-palkintoa, lyhytelokuvista Tin Toy ja Toy Story.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
John Lasseter Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Northumbrian yliopisto

| Northumbrian yliopisto> Northumbria University |
| --- | --- |

Perustettu:  1969
Tyyppi:  julkinen
Rehtori:  John Stevens
Opiskelijoita:  29 850
Jatko-opiskelijoita:  6 805
Sijainti:  Newcastle upon Tyne, Tyne and Wear  Yhdistynyt kuningaskunta
Northumbrian yliopiston uusia itäisen kampuksen rakennuksia.
Northumbrian yliopisto on uudehko yliopisto, joka toimii Newcastle upon Tynessä Koillis-Englannissa lähellä Skotlannin rajaa. Se perustettiin vuonna 1969 nimellä Newcastlen ammattikorkeakoulu (Newcastle Polytechnic), ja sai yliopiston aseman vuonna 1992. Se voitti The Times -lehden yliopistoliitteen äänestyksen "paras uusi yliopisto" vuonna 2005.
Northumbrian yliopisto antaa opetusta yhdeksällä laitoksella. Näitä ovat
Soveltavat tieteet (Applied Sciences)
Taide ja sosiaalitieteet (Arts and Social Sciences)
Rakennettu ympäristö (Built Environment)
Teollinen muotoilu (Design)
Terveys, yhteiskunta ja kasvatus (Health, Community and Education)
IT ja teknologia (Computing, Engineering and Information Sciences)
Laki (Law)
Kauppatieteet (Newcastle Business School)
Psykologia ja liikuntatieteet (Psychology and Sports Sciences)
Tunnettuja entisiä oppilaita

Sting, laulaja
Steve Cram, urheilija
Ali Dia, urheilija
Kevin Whately, näyttelijä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Northumbrian yliopisto Wikimedia Commonsissa
[www.northumbria.ac.uk/ Yliopiston kotisivut] (englanniksi)
NHL-kausi 2003–2004

| NHL-kausi 2003–2004 |
| --- | --- |
Laji:  jääkiekko
Järjestyksessä oleva kausi:  87.
Maa:   Yhdysvallat  Kanada
Joukkueiden määrä:  30
Mestari:  Tampa Bay Lightning
Pistepörssin voittaja:  Martin St. Louis
Runkosarjan arvokkain pelaaja:  Martin St. Louis
Pudotuspelien arvokkain pelaaja:  Brad Richards
  ← 2002–2003 :  2005–2006 → 
Kausi 2003–2004 oli National Hockey Leaguen historian 87. kausi. Sarjassa pelasi 30 joukkuetta, joista jokainen pelasi runkosarjassa 82 ottelua. Stanley Cupin voitti Tampa Bay Lightning, joka kaatoi Calgary Flamesin finaalisarjassa voitoin 4–3.
Se oli myös viimeinen kausi, jonka televisioinnista vastasi American Broadcasting Company. Tämän kauden jälkeen alkoi myös NHL:n työsulku, jonka takia koko seuraava kausi 2004–2005 jätettiin pelaamatta.
Runkosarja

Kausi 2003–2004 sai surkean alun, kun juuri ennen kauden alkua Atlanta Thrashersin pelaaja Dany Heatley ajoi kolarin. Kolarissa kuoli hänen joukkuetoverinsa Dan Snyder, myös Heatley itse sai vakavia vammoja.
Kauden suurimpia suosikkeja olivat Ottawa Senators idässä ja Colorado Avalanche lännessä. Varsinkin Avalanchelta odotettiin paljon. Joukkue oli täynnä tähtipelaajia ja viimeisempänä hankintana oli Mighty Ducks of Anaheimissa tuhojansa tehnyt tutkapari Teemu Selänne – Paul Kariya. Kumpikin joukkue petti odotuksensa, joskin saavuttivat pudotuspelipaikat.
Suurin pettymys kuitenkin Anaheim, joka ei päässyt edes pudotuspeleihin. Kaudella 2002–2003 finaalissa pelannut joukkue, joka oli vielä vahvistunut kahdella huippupelaajalla Sergei Fjodorovilla ja Václav Prospalilla, ei ollut edes lähellä pudotuspelipaikkaa. Myös New York Rangers ja Washington Capitals pettivät odotuksensa. Kauden jälkeen kumpikin näistä joukkueista myivät pois tärkeimpiä avainpelaajiaan ja lähtivät rakentamaan joukkuetta puhtaalta pöydältä.
Kauden yllätyksistä vastasivat Tampa Bay Lightning, San Jose Sharks, Calgary Flames ja Boston Bruins. Sharks, Lightning ja Bruins voittivat kaikki divisioonansa ja Flames katkaisi kahdeksan vuotta kestäneen pudotuspelittömän putkensa.
Nashville Predators pääsi ensimmäistä kertaa pudotuspeleihin tällä kaudella.
Runkosarja > Loppusijoitukset

Runkosarjassa divisiooniensa voittajat jakavat konferenssin kolme kärkisijaa, loput viisi jatkoonpääsijää valitaan pistejärjestyksessä.

V = Voitot, H = Häviöt, T = Tasapelit, HJA = Häviöt jatkoajalla, TM = Tehdyt maalit, PM = Päästetyt maalit, PIST = Pisteet
| Itäinen konferenssi> Joukkue | Itäinen konferenssi> O | Itäinen konferenssi> V | Itäinen konferenssi> H | Itäinen konferenssi> T | Itäinen konferenssi> TJA | Itäinen konferenssi> TM | Itäinen konferenssi> PM | Itäinen konferenssi> PIST |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Tampa Bay Lightning | 82 | 46 | 22 | 8 | 6 | 245 | 192 | 106 |
| Boston Bruins | 82 | 41 | 19 | 15 | 7 | 209 | 188 | 104 |
| Philadelphia Flyers | 82 | 40 | 21 | 15 | 6 | 229 | 186 | 101 |
| Toronto Maple Leafs | 82 | 45 | 24 | 10 | 3 | 242 | 204 | 103 |
| Ottawa Senators | 82 | 43 | 23 | 10 | 6 | 262 | 189 | 102 |
| New Jersey Devils | 82 | 43 | 25 | 12 | 2 | 213 | 164 | 100 |
| Montreal Canadiens | 82 | 41 | 30 | 7 | 4 | 208 | 192 | 93 |
| New York Islanders | 82 | 38 | 29 | 11 | 4 | 237 | 211 | 91 |
| Buffalo Sabres | 82 | 37 | 34 | 7 | 4 | 220 | 221 | 85 |
| Atlanta Thrashers | 82 | 33 | 37 | 8 | 4 | 214 | 243 | 78 |
| Carolina Hurricanes | 82 | 28 | 34 | 14 | 6 | 172 | 209 | 76 |
| Florida Panthers | 82 | 28 | 35 | 15 | 4 | 188 | 221 | 76 |
| New York Rangers | 82 | 27 | 40 | 7 | 8 | 206 | 250 | 69 |
| Washington Capitals | 82 | 23 | 46 | 10 | 3 | 186 | 253 | 59 |
| Pittsburgh Penguins | 82 | 23 | 47 | 8 | 4 | 190 | 303 | 58 |
| Läntinen konferenssi> Joukkue | Läntinen konferenssi> O | Läntinen konferenssi> V | Läntinen konferenssi> H | Läntinen konferenssi> T | Läntinen konferenssi> TJA | Läntinen konferenssi> TM | Läntinen konferenssi> PM | Läntinen konferenssi> PIST |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Detroit Red Wings | 82 | 48 | 21 | 11 | 2 | 255 | 189 | 109 |
| San Jose Sharks | 82 | 43 | 21 | 12 | 6 | 219 | 183 | 104 |
| Vancouver Canucks | 82 | 43 | 24 | 10 | 5 | 235 | 194 | 101 |
| Colorado Avalanche | 82 | 40 | 22 | 13 | 7 | 236 | 198 | 100 |
| Dallas Stars | 82 | 41 | 26 | 13 | 2 | 194 | 175 | 97 |
| Calgary Flames | 82 | 42 | 30 | 7 | 3 | 200 | 176 | 94 |
| St. Louis Blues | 82 | 39 | 30 | 11 | 2 | 191 | 198 | 91 |
| Nashville Predators | 82 | 38 | 29 | 11 | 4 | 216 | 217 | 91 |
| Edmonton Oilers | 82 | 36 | 29 | 12 | 5 | 221 | 208 | 89 |
| Minnesota Wild | 82 | 30 | 29 | 20 | 3 | 188 | 183 | 83 |
| Los Angeles Kings | 82 | 28 | 29 | 16 | 9 | 205 | 217 | 81 |
| Mighty Ducks of Anaheim | 82 | 29 | 35 | 10 | 8 | 184 | 213 | 76 |
| Phoenix Coyotes | 82 | 22 | 36 | 18 | 6 | 188 | 245 | 68 |
| Columbus Blue Jackets | 82 | 25 | 45 | 8 | 4 | 177 | 238 | 62 |
| Chicago Blackhawks | 82 | 20 | 42 | 11 | 8 | 188 | 259 | 59 |
Runkosarja > Runkosarjan pistepörssi

| Pelaaja | Joukkue | Ottelut | Maalit | Syötöt | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. Martin St. Louis | Tampa Bay Lightning | 82 | 38 | 56 | 94 |
| 2. Ilja Kovaltšuk | Atlanta Thrashers | 81 | 41 | 46 | 87 |
| 3. Joe Sakic | Colorado Avalanche | 81 | 33 | 54 | 87 |
| 4. Markus Näslund | Vancouver Canucks | 78 | 35 | 49 | 84 |
| 5. Marián Hossa | Ottawa Senators | 81 | 36 | 46 | 82 |
| 6. Patrik Eliáš | New Jersey Devils | 82 | 38 | 43 | 81 |
| 7. Daniel Alfredsson | Ottawa Senators | 77 | 32 | 48 | 80 |
| 8. Cory Stillman | Tampa Bay Lightning | 81 | 25 | 55 | 80 |
| 9. Robert Lang | Detroit Red Wings | 69 | 30 | 49 | 79 |
| 10. Brad Richards | Tampa Bay Lightning | 82 | 26 | 53 | 79 |
Pudotuspelit

Kauden 2003–2004 pudotuspeleistä oli luvassa mielenkiintoiset. Jokaisella joukkueella oli omat heikkoutensa, joten pienemmillekin seuroille jäi hyvät mahdollisuudet yllätyksiin. Ensimmäisellä kierroksella ei tosin suurempia yllätyksiä nähty. Runkosarjassa heikommin menestynyt joukkue pystyi voittoon vain kahdessa otteluparissa. Montreal kaatoi Bostonin otteluvoitoin 4–3 ja Calgary voitti Vancouverin samoin numeroin.
Vastoin odotuksia seuraavallakaan kierroksella ei suurempia yllätyksiä nähty. Jälleen runkosarjan paremmin pelanneet joukkueet jatkoivat, paitsi yhdessä otteluparissa. Calgary jatkoi voittokulkuaan pudottamalla Detroitin otteluvoitoin 4–2.
Konferenssifinaaleissa Tampa Bay kaatoi Philadelphian ja Flames kaatoi San Josen. Näin ollen finaalissa kohtasivat lopulta yllättävät joukkueet. Tampa Bay, vaikka voittikin divisioonansa, oli lopulta yllättävä finalisti. Calgary taas oli ollut vasta kuudes läntisessä konferenssissa, joten heidän pääsyään finaaliin voitiin myös pitää yllätyksenä.
Finaalisarja oli tiukka, mutta se kääntyi lopulta Tampa Bayn hyväksi. Kausi oli kuitenkin läpimurto Calgaryn maalivahti Miikka Kiprusoffille, vaikka hänen joukkueensa hävisikin finaalisarjan.
Pudotuspelit > Neljännesvälierät

| Itäinen konferenssi> Kotijoukkue | Itäinen konferenssi> Vierasjoukkue | Itäinen konferenssi> Tulos |
| --- | --- | --- |
| Tampa Bay Lightning | New York Islanders | 4–1 |
| Philadelphia Flyers | New Jersey Devils | 4–1 |
| Boston Bruins | Montreal Canadiens | 3–4 |
| Toronto Maple Leafs | Ottawa Senators | 4–3 |
| Läntinen konferenssi> Kotijoukkue | Läntinen konferenssi> Vierasjoukkue | Läntinen konferenssi> Tulos |
| --- | --- | --- |
| Colorado Avalanche | Dallas Stars | 4–1 |
| San Jose Sharks | St. Louis Blues | 4–1 |
| Vancouver Canucks | Calgary Flames | 3–4 |
| Detroit Red Wings | Nashville Predators | 4–2 |
Pudotuspelit > Konferenssivälierät

| Itäinen konferenssi> Kotijoukkue | Itäinen konferenssi> Vierasjoukkue | Itäinen konferenssi> Tulos |
| --- | --- | --- |
| Tampa Bay Lightning | Montreal Canadiens | 4–0 |
| Philadelphia Flyers | Toronto Maple Leafs | 4–2 |
| Läntinen konferenssi> Kotijoukkue | Läntinen konferenssi> Vierasjoukkue | Läntinen konferenssi> Tulos |
| --- | --- | --- |
| Detroit Red Wings | Calgary Flames | 2–4 |
| San Jose Sharks | Colorado Avalanche | 4–2 |
Pudotuspelit > Konferenssifinaalit

| Itäinen konferenssi> Kotijoukkue | Itäinen konferenssi> Vierasjoukkue | Itäinen konferenssi> Tulos |
| --- | --- | --- |
| Tampa Bay Lightning | Philadelphia Flyers | 4–3 |
| Läntinen konferenssi> Kotijoukkue | Läntinen konferenssi> Vierasjoukkue | Läntinen konferenssi> Tulos |
| --- | --- | --- |
| San Jose Sharks | Calgary Flames | 2–4 |
Pudotuspelit > Stanley Cup -finaali

| Finaali> Kotijoukkue | Finaali> Vierasjoukkue | Finaali> Tulos |
| --- | --- | --- |
| Tampa Bay Lightning | Calgary Flames | 4–3 |
Pudotuspelit > Pudotuspelien pistepörssi

| Pelaaja | Joukkue | Ottelut | Maalit | Syötöt | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. Brad Richards | Tampa Bay Lightning | 23 | 12 | 13 | 25 |
| 2. Martin St. Louis | Tampa Bay Lightning | 23 | 9 | 15 | 24 |
| 3. Jarome Iginla | Calgary Flames | 26 | 13 | 9 | 22 |
| 4. Fredrik Modin | Tampa Bay Lightning | 23 | 8 | 11 | 19 |
| 5. Craig Conroy | Calgary Flames | 26 | 6 | 11 | 17 |
| 6. Vincent Lecavalier | Tampa Bay Lightning | 23 | 9 | 7 | 16 |
| 7. Keith Primeau | Philadelphia Flyers | 18 | 9 | 7 | 16 |
| 8. Martin Gelinas | Calgary Flames | 26 | 8 | 6 | 14 |
| 9. Vincent Damphousse | San Jose Sharks | 17 | 7 | 7 | 14 |
| 10. Aleksei Žamnov | Philadelphia Flyers | 18 | 4 | 10 | 14 |
Palkinnot

| --- | --- |
Presidents' Trophy:: Detroit Red Wings
Prince of Wales Trophy:: Tampa Bay Lightning
Clarence S. Campbell Bowl:: Calgary Flames
Art Ross Trophy:: Martin St. Louis, Tampa Bay Lightning
Bill Masterton Memorial Trophy:: Bryan Berard, Ottawa Senators
Calder Memorial Trophy:: Andrew Raycroft, Boston Bruins
Conn Smythe Trophy:: Brad Richards, Tampa Bay Lightning
Frank J. Selke Trophy:: Kris Draper, Detroit Red Wings
Hart Memorial Trophy:: Martin St. Louis, Tampa Bay Lightning
Jack Adams Award:: John Tortorella, Tampa Bay Lightning
James Norris Memorial Trophy:: Scott Niedermayer, New Jersey Devils
King Clancy Memorial Trophy:: Jarome Iginla, Calgary Flames
Lady Byng Memorial Trophy:: Brad Richards, Tampa Bay Lightning
Lester B. Pearson Award:: Martin St. Louis, Tampa Bay Lightning
Lester Patrick Trophy:: Mike Emrick, John Davidson, Ray Miron
Maurice 'Rocket' Richard Trophy:: Jarome Iginla, Calgary Flames; Ilja Kovaltšuk, Atlanta Thrashers; Rick Nash, Columbus Blue Jackets
NHL Plus/Minus Award:: Martin St. Louis, Tampa Bay Lightning; Marek Malík, Vancouver Canucks
Roger Crozier Saving Grace Award:: Dwayne Roloson, Minnesota Wild
Vezina Trophy:: Martin Brodeur, New Jersey Devils
William M. Jennings Trophy:: Martin Brodeur, New Jersey Devils
OWSLA

| OWSLA |
| --- | --- |

Emoyhtiö:  Blood Company, Biz 3
Perustettu:  14. syyskuuta 2011
Perustajat:  Skrillex
Tilanne:  aktiivinen
Tyylilajit:  Elektroninen musiikki
Kotimaa:  Yhdysvallat
Sijainti:  Los Angeles, Kalifornia
Kotisivu
Infobox OKNimi-testi OK: 
OWSLA on yhdysvaltalainen elektronista musiikkia tuottava levy-yhtiö, jonka perusti elektronisen musiikin tuottaja Skrillex vuonna 2011. Levy-yhtiön tunnuslause on "Good People, Good Times" ("Hyviä ihmisiä, Hyviä hetkiä")
Yhtiön omistajat

Blaise James
Clayton Blaha
Kathryn Frazier (Biz 3 levy-yhtiön omistaja)
Kevin Leos
Skrillex
Tim Smith manageri (Skrillexin manageri ja Blood Companyn omistaja)
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
OWSLA Facebook-sivustolla
OWSLA Twitter-sivustolla
OWSLA Beatport-sivustolla (englanniksi)
OWSLA SoundCloud-sivustolla (englanniksi)
OWSLA YouTube-sivustolla
Niemisjärvi (Pälkäne)

| Niemisjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Pälkäne
Koordinaatit:  61°24′39″N, 24°44′06″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kukkian reitin valuma-alue (35.78)
Laskujoki:  Myllyjoki 
Järvinumero:  35.785.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  97,2 m  
Rantaviiva:  1,417 km  
Pinta-ala:  4,455 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiNiemisjärvi 
Niemisjärvi  on Pirkanmaalla Pälkäneellä Rautajärven kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,5 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Ämmätsänjärven–Myllyojan valuma-alueeseen (35.785) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 97,2 metriä mpy.
Johan Falk: Kaikkien ryöstöjen äiti

| Johan Falk: Kaikkien ryöstöjen äiti> Johan Falk: Alla råns moder |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Anders Nilsson
Käsikirjoittaja:  Tage Åström
Tuottaja:  Joakim Hansson
Säveltäjä:  Bengt Nilsson
Pääosat:   Jakob Eklund  Jens Hultén  Mikael Tornving 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ruotsi
Tuotantoyhtiö:  Nordisk Film
Levittäjä:  Nordisk Film
Ensi-ilta:  2012
Kesto:  97 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Edeltäjä:  107 patrioottia
Seuraaja:  Organisaatio Karayan
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Johan Falk: Kaikkien ryöstöjen äiti (ruots. Johan Falk: Alla råns moder) on ruotsalainen vuonna 2012 ilmestynyt jännityselokuva, joka on Johan Falk -elokuvasarjan 9. osa. Ruotsin poliisin erikoisyksikössä työskentelevää Johan Falkia esittää Jakob Eklund.
Juoni

Seth Rydell (Jens Hultén) vapautuu vankilasta. Samaan aikaan toinen rikollisporukka suunnittelee ryöstävänsä Ruotsin Keskuspankin kolmen miljardin kruunun kuljetuksen. Rydell ajautuu mukaan hänelle tuntemattomaan rikollisporukkaan. Uuden vankilarangaistuksen uhalla Seth Rydellin on pakko ryhtyä Ruotsin poliisin erikoisyksikön GSI:n tietolähteeksi.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jakob Eklund  | … |  Johan Falk   |
|  Marie Richardson  | … |  Helén Andersson   |
|  Hanna Alsterlund  | … |  Nina Andersson   |
|  Jonas Bane  | … |  Bill   |
|  Johan Hedenberg  | … |  Örjan Bohlin   |
|  Meliz Karlge  | … |  Sophie Nordh   |
|  Mikael Tornving  | … |  Patrik Agrell   |
|  Zeljko Santrac  | … |  Matte   |
|  Mårten Svedberg  | … |  Vidar Pettersson   |
|  Jens Hultén  | … |  Seth Rydell   |
|  Anastasios Soulis  | … |  Felix Rydell   |
|  Alexander Karim  | … |  Niklas Saxlid   |
|  Simon J. Berger  | … |  Göran Svensson   |
|  Lars Andersson  | … |  Tomas Elomaa   |
|  Michel Riddez  | … |  Lundström   |
|  Bo Wettergren  | … |  Peter Davies    |
|  Jessica Zandén  | … |  Eva Ståhlgren   |
|  Alexander Stocks  | … |  Fredrik Larsson   |
|  Anders Gustavsson  | … |  Victor Eriksen   |
|  Christian Brandin  | … |  Conny Lloyd   |
|  Anders Granell  | … |  Kjell   |
|  Alexandra Zetterberg  | … |  Lena Törnell   |
|  Hanna Ullerstam  | … |  Ann-Louise Rojas   |
José Melhado Campos

José Melhado Campos
José Melhado Campos (29. marraskuuta 1909 – 21. syyskuuta 1996) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Botucatun hiippakuntaan 15. elokuuta 1934 ja nimitettiin Lorenan hiippakunnan piispaksi 29. toukokuuta 1960. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Henrique Hector Golland Trindade, jota avustivat Ruy Serra ja Manoel Pedro da Cunha Cintra.
22. helmikuuta 1965 Melhado Campos sai nimitykset Sorocaban hiippakunnan vihkipiispaksi ja Hospitan titulaaripiispaksi. 8. tammikuuta 1973 hänestä tuli Sorocaban piispa, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 71-vuotiaana 20. maaliskuuta 1981. Hän eli 86-vuotiaaksi.
Melhado Campos osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
José Miguel Agrelot

| José Miguel Agrelot> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. huhtikuuta 1927
Kuollut: 28. tammikuuta 2004 (76 vuotta) San Juan, Puerto Rico
Ammatti:  koomikko, radiojuontaja
José Miguel Agrelot oik. Giusseppe Michel Agrelot (21. huhtikuuta 1927 – 28. tammikuuta 2004 San Juan) oli puertoricolainen koomikko, lempinimeltään Don Cholito luomansa hahmon mukaan. Agrelot teki Su alegre despertar -radio-ohjelmaa 55 vuoden ajan, jolla hän pääsi Guinnessin ennätysten kirjaan pisimpään samaa ohjelmaa juontaneena henkilönä. Hän esiintyi myös televisiossa 1950-luvulta alkaen.
Agrelotin kuoltua 2004 Puerto Ricoon julistettiin kolmen päivän suruaika. Hänet nimettiin postuumisti Radio Hall of Fameen vuonna 2009.
Niskanuoran veto

Niskanuoran vetoa joululeikkinä Iitin Myllylässä vuonna 1925.
Niskanuoran veto on vanha suomalainen leikki, joka on kuvattu jo 1400-luvun kirkkomaalauksissa.
Niskanuoran vedossa parit asettuvat lattialle kasvot vastakkain konttausasentoon ja pujottavat päänsä narun tai muun tukevan materiaalin muodostaman silmukan läpi. Vastustaja pyritään vetämään pää pystyssä ja käsillä lattiasta tukien sovitun rajan yli. Se joka onnistuu vetämään vastustajansa ensimmäisenä rajan yli on voittanut.
OSR

OSR (old school renaissance, old school revival, old school role-playing, old school rules, suom. vanhan koulukunnan renessanssi) on roolipelaamisen suuntaus, joka jäljittelee harrastuksen alkuvuosina 1970-luvulla vallalla ollutta pelityyliä. Erityisen tärkeitä innoituksen lähteitä ovat Dungeons & Dragonsin varhaiset laitokset, kuten Advanced Dungeons & Dragons ja niin sanottu ”roolipelien kulta-aika” vuosina 1977–1983. Koska monet OSR-pelit pyrkivät toisintamaan jonkin tietyn D&D:n laitoksen säännöt mahdollisimman uskollisesti, niitä kutsutaan usein retroklooneiksi. Jotkin OSR-pelit kuitenkin ottavat suurempia vapauksia alkuperäismateriaalin suhteen. Ensimmäisenä OSR-pelinä pidetään joko Castles & Crusadesia (2004) tai OSRICia (2006).
OSR-pelityyli suosii kevyitä sääntöjä, vapaamuotoisuutta ja ongelmanratkaisua, joka lähtee pelaajien valinnoista eikä pelihahmon kyvyistä. Toisaalta tyylilajia on myös kritisoitu ”fundamentalismista” ja nostalgisesta takertumisesta menneeseen.
ENWorld-sivuston tietokannan mukaan 6,6 prosenttia Internetin roolipeliaiheisesta keskustelusta käsitteli OSR-pelejä huhtikuussa 2017. Jos keskustelu rajattiin koskemaan vain D&D:tä ja siihen pohjautuvia pelejä, OSR:n osuus nousi 9 prosenttiin.
Pelityyli

OSR hakee innoitusta Dungeons & Dragonsin 1970- ja 1980-luvuilla julkaistuista versioista ja pyrkii tuomaan ne nykypäivään. Sääntöjärjestelmissä on eroja ja niiden tavoittelemat genret vaihtelevat, mutta useimmat niistä painottavat pelaajien taidon merkitystä (haastepelaaminen) sekä näiden vapautta tehdä suuriakin valintoja (”hiekkalaatikko”). Toisin kuin monissa moderneissa roolipeleissä, pelinjohtaja ei yleensä suunnittele pelin juonta etukäteen, vaan se muotoutuu pelaajien ja pelimaailman välisen vuorovaikutuksen myötä. Pelinjohtajan tehtävänä onkin toimia eräänlaisena puolueettomana tuomarina.
Pelaajahahmot luodaan yleensä satunnaismenetelmällä, eikä pelaajalla ole kovin paljon mahdollisuuksia vaikuttaa siihen, mitkä hänen hahmonsa vahvuudet ja heikkoudet ovat. Saman luokan hahmot ovat yleensä kyvyiltään samankaltaisia eikä erikoistumisen mahdollisuuksia juuri ole. Pelien juonet koostuvat tyypillisesti seikkailemisesta. Usein pelaajat tutkivat luolastoiksi kutsuttuja maanalaisia labyrinttejä, joissa odottaa erilaisia vaaroja mutta myös mahdollisuus nopeaan rikastumiseen. Koska pelaajat voivat vapaasti valita mitä tekevät ja mihin menevät, heidän kohtaamiensa haasteiden vaikeusaste voi vaihdella huomattavasti. Taitoelementti muodostuu taktisista valinnoista sekä harkitusta riskinotosta. Kuitenkin myös onnella on merkitystä. Tyylilajin peleille onkin ominaista, että pelaajahahmot kuolevat usein.
Historia

OSR-suuntaukseen johtanut kehitys sai alkunsa vuonna 2000, kun Wizards of the Coast julkaisi Dungeons & Dragonsin kolmannen laitoksen. Se erosi huomattavasti pelin aiemmista versioista eikä ollut niiden kanssa yhteensopiva. Sääntöjen lisäksi myös järjestelmän suosima pelityyli muuttui, ja painopiste siirtyi kohti taktista taistelua ja pelihahmojen sääntömekaanista optimointia. Jotkut pitkän linjan roolipelaajat eivät pitäneet tästä kehityksestä, jolloin syntyi ajatus paluusta harrastuksen juurille. Tämän teki mahdolliseksi Open Gaming License, joka salli D&D-varianttien kehittämisen ja julkaisemisen laillisesti. Ensimmäiset OSR-henkiset tuotteet olivat valmisseikkailuja, jotka käyttivät kolmannen laitoksen sääntöjä, mutta pyrkivät sisältönsä puolesta vanhempien laitosten tunnelmaan.
Vuonna 2003 Internetin keskustelupalstoilla syntyi ajatus AD&D:tä muistuttavasta uudesta pelistä, joka julkaistiinkin seuraavana vuonna nimellä Castles & Crusades. Vaikka sen pelityylissä oli vaikutteita AD&D:stä, oli peli sääntöjensä ja estetiikkansa puolesta pikemminkin yksinkertaistettu versio D&D:n kolmannesta laitoksesta, eikä C&C siksi tyydyttänyt kaikkia vanhan koulukunnan pelaajia. Siksi syntyi ajatus ”retrokloonista”, joka olisi lain sallimissa rajoissa identtinen Dungeons & Dragonsin varhaisten versioiden kanssa.
Vuonna 2006 ilmestyi OSRIC (Old School Reference & Index Compilation), joka jäljitteli Advanced Dungeons & Dragonsin ensimmäistä laitosta. Sen keskeinen ajatus oli, että OSRICille kirjoitettu sisältö on yhteensopivaa AD&D-materiaalin kanssa ja toisin päin. Toisin sanoen roolipeliharrastajat kykenevät OSRICin avulla julkaisemaan tuottamaansa aineistoa AD&D:lle laillisesti ilman lisenssiä.
Jotkut pelkäsivät alkuun, että Wizards of the Coast haastaisi OSRICin tekijät oikeuteen. Näin ei kuitenkaan käynyt, ja tämän jälkeen onkin ilmestynyt useita uudempia retroklooneja. Kaikista kolmatta laitosta edeltäneistä D&D:n versioista on vuosien mittaan ilmestynyt yksi tai useampi retroklooni. Lisäksi saman periaatteen mukaisesti on julkaistu jäljitelmiä myös muista vanhan koulukunnan peleistä. Tekijänoikeussyistä retrokloonit yleensä välttävät mainitsemasta esikuvaansa suoraan ja käyttävät ”maailman suosituimman fantasiaroolipelin” kaltaisia kiertoilmaisuja.