stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bandyliigakausi 2020–2021
Runkosarja

Kaksinkertainen runkosarja alkoi 20.11. ja päättyi 14.2.
Koronaviruspandemia aiheutti ottelusiirtoja kauden aikana. HIFK vetäytyi pandemian vuoksi sarjasta kahden viikon ajaksi joulukuussa.
Kaksinkertaisen runkosarjan päätteeksi pelattavat ylempi- ja alempi jatkosarja päätettiin jättää pelaamatta koronaviruspandemian aiheuttamien ottelusiirtojen vuoksi.
|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Porvoon Akilles  | 16 |  13  |  2  |   1  |  120  |   44  | +76 | 28 |
| Lappeenrannan Veiterä  | 16 |  13  |  0  |   3  |  102  |   40  | +62 | 26 |
| Jyväskylän Seudun Palloseura | 16 |  10  |  2  |   4  |   91  |   50  | +41 | 22 |
| Porin Narukerä  | 16 |  10  |  0  |   6  |   82  |   61  | +21 | 20 |
| Mikkelin Kampparit  | 16 |  9  |  1  |   6  |   77  |   53  | +24 | 19 |
| Helsingin IFK  | 16 |   6  |  3  |  7  |   62  |   58  | +4 | 15 |
| Oulun Luistinseura  | 16 |   2  |  1  |  13  |   35  |  101  | -66 | 5 |
| Warkauden Pallo -35  | 16 |   2  |  1  |  13  |   26  |  115  | -89 | 5 |
| Botnia-69, Helsinki  | 16 |   1  |  2  |  13  |   37  |   110  | -73 | 4 |
Puolivälierät

Puolivälierät pelattiin paras kolmesta -periaatteella.
Välierät

Välierät pelattiin paras viidestä -periaatteella.
Suomen mestarit

Porvoon Akilleksen joukkue 2020–2021: Isak Skog (mv), Olli Lappalainen (mv), Joel Niittyvuopio (mv) Raoul Karlqvist, Dylan Lindblad, Jonathan Hyttinen, Joakim Nordström, Andreas Flinck, Casper Hänninen, Akseli Laakkonen, William Skog, Juuso Johansson, Rasmus Fridolfsson, Rolf Larsson, Akseli Pursio, Aapo Pursio, Rasmus Kettunen, Andreas Lindfors, Matti Vainio, Ilia Sokolov,  Denis Sadakov, valmentajat: Jari Hyttinen (päävalm.), Johan Lönnqvist, valmentajat: Harri Hiukka huoltajat: Roger Johansson, Peter Tukiainen, Christian Linden joukkueenjohtaja: Peter Tallberg, Harri Heinonen
Palkitut

Pelaajien valinnat
Liigan paras pelaaja
Eetu Peuhkuri
All Stars -kentällinen
Maalivahti: Topi Peuhkuri, Veiterä
Puolustajat: Raoul Karlqvist, Akilles; Christian Laibert, Veiterä ja Akseli Pursio, Akilles
Sivutuet: Casper Hänninen, Akilles ja Matti Vainio, Akilles
Keskikenttä: Eetu Peuhkuri, Veiterä; Ville Aaltonen, Narukerä ja Juuso Johansson, Akilles
Hyökkääjät: Tuukka Ässämäki, JPS ja Denis Sadakov, Akilles
Paras erotuomari: Petri Kuusela
Runkosarjan pistepörssin voittaja
Eetu Peuhkuri, Veiterä
Runkosarjan paras maalintekijä
Denis Sadakov, Akilles
Pudotuspelien pistepörssin voittaja
Matti Vainio, Akilles
Pudotuspelien paras maalintekijä
Rasmus Kettunen, Akilles
Liiton valinnat
Bandyliigan paras pelaaja:
Eetu Peuhkuri, Veiterä
Betonin karbonatisoituminen

Betonin karbonatisoituminen on ilmiö, jossa sementtiä valmistaessa kalkkikivestä vapautunut hiilidioksidi pyrkii sitoutumaan takaisin sementtikiveen. Ilmiö tapahtuu hitaasti edeten betonin pinnalta syvemmälle betoniin. Kun karbonatisoitumisrintama on edennyt teräsbetonin sisällä oleviin harjateräksiin asti, betonin alkalisuuden suojaava vaikutus teräksiin lakkaa ja teräs alkaa ruostua.
Karbonatisoitumisesta johtunut raudoituksen ruostuminen ja betonin lohkeilu
Betonin sideaine sementti valmistetaan kuumentamalla kiveä, joka sisältää kalkkia niin, että kiviaineen sisältämät mineraalit sulavat ja reagoivat keskenään. Reaktiossa kiveen sisältynyt hiilidioksidi vapautuu ilmaan.
Ilmiö

Ilman hiilidioksidi karbonatisoi betonin, ja karbonatisoituminen etenee hitaasti betonipinnasta alkaen. Karbonatisoitumisessa ilman hiilidioksidi reagoi veden kanssa muodostaen hiilihappoa (H2CO3) joka puolestaan reagoi betonin kalsiumhydroksidin kanssa niin, että reaktiotuotteena syntyy neutraalia kalsiumkarbonaattia.
{\ce {Ca(OH)2 + H2CO3 -> CaCO3 + 2H2O}}
Tavallisesti betonin pH on noin 13-14, mutta karbonatisoituminen pienentää betonin emäksisyyttä. Betonin tuoma raudoituksen kemiallinen suoja katoaa, kun betonin pH laskee noin yhdeksään. Betonin korkean emäksisyyden muodostaa betonissa käytetyn sementtikiven kovettumisen yhteydessä muodostuva kalsiumhydroksidi eli sammutettu kalkki. Kalkkikivestä polton yhteydessä vapautunut hiilidioksidi pyrkii siis sitoutumaan takaisin sementtikiveen ja muuttamaan kalsiumhydroksidin takaisin kalsiumkarbonaatiksi eli kalkkikiveksi.
Karbonatisoitumisnopeuteen vaikuttavat tekijät

Betonin karbonatisoitumisnopeus riippuu sen tiiveydestä. Tiiviimpi betoni eli matalampi vesi-sementtisuhde johtaa hitaampaan karbonatisoitumiseen.
Karbonatisoituvan aineen eli kalsiumhydroksidin määrän kasvu hidastaa karbonatisoitumisen etenemisnopeutta. Kalsiumihydroksidin määrään taas vaikuttaa betonin sisältämän sementin sideaineen määrä ja laatu sekä myös betonin hydratoitumisaste. Kun sementtimäärää ja hydratoitumisastetta kasvatetaan, betonin karbonatisoitumisnopeus hidastuu.
Karbonatisoitumisen nopeuteen voivat lisäksi vaikuttaa rakennuksen geografinen sijainti ja väestötiheys, jotka vaikuttavat ilman hiilidioksidipitoisuuteen. Lisäksi nopeuteen vaikuttaa suhteellinen ilmankosteus. Karbonatisoituminen tapahtuu nopeimmin 50-70% ilmankosteudessa, jossa vettä on riittävästi reaktion tapahtumiseksi, muttei liikaa tukkiakseen betonin huokoset estäen hiilidioksidin pääsyn betonin sisään.
Vaikutukset

Koska karbonatisoitunut betoni ei enää suojaa raudoitusta korroosiolta, teräsbetonin raudoitus alkaa ruostua. Koska ruoste vie suuremman tilan kuin pelkkä teräs, ruostuva kohta laajenee ja lopulta rikkoo ympäröivän betonin, joka ilmenee halkeamina ja lohkeiluna. Näin teräsbetonin lujuus heikkenee ja se vaikuttaa rakenteiden kantavuuteen. Jos kyseessä on kantava rakenne, voi teräsbetonin rappeutuminen vaikuttaa merkittävästi rakenteen kantokykyyn. Näin riskinä voi olla esimerkiksi sillan sortuminen tai rakennusten kantavien seinien vaurioituminen.
Jos karbonatisoituminen ei ulotu teräksiin asti tai jos betonielementissä ei ole ruostuvia teräksiä, karbonatisoitumisesta ei ole rakenteelle haittaa, vaan se hieman lujittaa rakennetta.
Karbonatisoitumisen tunnistaminen

Karbonatisoituminen ilmenee usein rakenteiden halkeiluna ja betonin värjäyminä jotka johtuvat halkeamasta betonin pinnalle päässeestä ruosteesta. Joskus rakenteesta voi myös lohjeta paloja paljastaen teräsvahvikkeet. Karbonatisoitumisen etenemistä voidaan seurata lohjenneista kappaleista, tai poraamalla näytteitä, joihin valellaan pH-indikaattoriliuosta, joka vaihtaa väriä betonin pH-arvon mukaan. Näin nähdään miten syvälle karbonisaatio on rakenteessa edennyt.
Karbonatisoitumisen estäminen ja korjaaminen

Raudoituksen sijoittaminen tarpeeksi syvälle valmiin betonipinnan sisälle on hyvä keino suojata raudoitusta karbonatisoitumisen aiheuttamalta korroosiolta. Raudoitussyvyys Suomessa on nykyään suurempi kuin esimerkiksi 1970-luvulla, jolloin suuri osa nykyisestä rakennuskannasta on rakennettu ja joissa saattaa näkyä raudoituksen korroosion vaikutus.
Mikäli karbonatisoituminen ei ole vielä alkanut, voidaan sitä hidasta merkittävästi pinnoittamalla betoni karbonatisoitumista estävällä aineella, joka estää hiilidioksidin ja ilmansaasteiden pääsyn betoniin. Nämä pinnoitteet suojaavat betonia yleensä noin kymmenen vuotta, minkä jälkeen käsittely on uusittava. Mikäli karbonatisoituminen on jo alkanut, puhdistetaan esiin tulleet teräsvahvikkeet esimerkiksi hiekkapuhaltamalla, jonka jälkeen pois lohjenneen betonin tilalle valetaan uutta betonia.
Nicola White

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Nicola White |  Nicola White |  Nicola White |  |
Naisten maahockey
Maa:   Iso-Britannia
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 2016 |  |  |
|  Pronssia | Lontoo 2012 |  |  |
Maa:   Englanti
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Rosario 2010 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Lontoo 2015 |  |  |
|  Hopeaa | Boom 2013 |  |  |
|  Pronssia | Amstelveen 2009 |  |  |
|  Pronssia | Mönchengladbach 2011 |  |  |
| Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  |  |
|  Hopeaa | Glasgow 2014 |  |  |
|  Pronssia | Delhi 2010 |  |  |
Nicola White (s. 20. tammikuuta 1988 Oldham) on brittiläinen, maajoukkuetasolla myös Englantia edustanut maahockeypelaaja ja olympiavoittaja.
White voitti Ison-Britannian maajoukkueessa olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 sekä saavutti olympiapronssia Lontoossa 2012. Englannin maajoukkueen pelaajana White on saavuttanut MM-pronssia vuonna 2010. Champions Trophyssa saavutuksina on hopeaa vuonna 2012 Ison-Britannian joukkueessa ja pronssia vuonna 2010 Englannin joukkueessa. EM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa vuonna 2015 sekä saavuttanut hopeaa vuonna 2013 ja pronssia vuosina 2009 ja 2011. Kansainyhteisön kisoissa hän on saavuttanut hopeaa vuonna 2014 ja pronssia vuonna 2010.
White on pelannut Englannin maajoukkueessa 106 maaottelua ja tehnyt niissä 11 maalia. Ison-Britannian joukkueessa hän on esiintynyt 80 kertaa ja tehnyt kuusi maalia, joista yksi oli tasoitusmaali 3–3 Rion olympialaisten vasta rangaistusvippauskilpailussa ratkenneessa loppuottelussa Alankomaita vastaan. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja.
Niittylammi (Hämeenlinna)

| Niittylammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hämeenlinna
Koordinaatit:  60°54′36″N, 24°12′12″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Hyvikkälänjoen valuma-alue (35.88)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  35.884.1.027
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  110,7 m  
Rantaviiva:  0,363 km  
Pinta-ala:  0,944 ha  
 fiNiittylammi 
Niittylammi  on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa Renkon kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 0,9 hehtaaria ja se on 100 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lampi ja sen ympäristö kuuluu Renkajärvestä Rengon kautta Tunturivuorelle ja siitä edelleen kaakkoon jatkuvaan harjujakson jäätikköjokimuodostumaan. Lampi on ilmeisesti syntynyt jäätikköjoen vesien purkautumisalueen keskellä olevaan alankoon. Lammen lähiympäristöä reunustaa muutamassa suunnassa tasalakisten deltamuodostumien jyrkät rinteet . Sen rantaviivan pituus on 350 metriä ja sen rannat ovat suota. Vaikka suo on ojitettu, saa lampi vetensä pääosin pohjavedestä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Renkajoen keskiosan alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 110,7 metriä mpy. Lammella ei ole tulo- tai laskuojia. Siihen on johdettu vain oman suon kuivatusojia.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa ”Suo lampi”. Nykyinen nimitys viittaa niittyjen raivaamiseen, mutta tässä kartassa ei ole merkkejä ihmistoiminnasta. Vuoden 1961 peruskartassa oli jo merkitty metsässä kulkeva tie, joka johti Mustalammille ja ohitti Niittylammin läheltä. Tieltä tulee suolle kärrypolku.
Nosematoosi

Nosematoosi on mehiläisten loistauti, jonka aiheuttaja on Nosema apis -itiöeläin. Tartunta tapahtuu loisten tahrimien ulosteiden välityksellä, ja taudin esiintymiseen vaikuttavat ympäristötekijät, kuten pesän rauhallisuus ja ruokinta. Loiset pesiytyvät aikuisten mehiläisten suolistoon vaurioittaen suoliston limakalvoa ja vaikeuttaen ravintoaineiden imeytymistä. Nosematoosi aiheuttaa usein myös ruoansulatuskanavan häiriöitä, mikä näkyy mehiläiskennojen tahriintumisena. Sairauden seurauksena näkyy mehiläisten eliniän laskua ja mehiläiskunnan heikentyminen.
Nordland

Nordland voi tarkoittaa seuraavia asioita
Nordlandin lääni
Nordlandin maakunta eli Pohjois-Norja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Nordland”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Nicola di Bari

Nicola di Bari San Remon musiikkifestivaaleilla 1972
Nicola di Bari (oik. Michele Scommegna, s. 29. syyskuuta 1940 Zapponeta, Apulia, Italia) on italialainen laulaja ja näyttelijä. Di Bari voitti Canzonissima-laulukilpailun vuonna 1971 kappaleella "Chitarra suona più piano". Di Bari sijoittui San Remon musiikkifestivaaleilla toiseksi vuonna 1970 kappaleella "La prima cosa bella" sekä voitti kilpailun vuonna 1971 kappaleella "Il cuore è uno zingaro" ja vuonna 1972 kappaleella "I giorni dell'arcobaleno". Vuonna 1972 di Bari myös edusti Italiaa Eurovision laulukilpailussa samalla kappaleella. Eurovision laulukilpailussa di Bari sijoittui kuudenneksi.
Aiheesta muualla

Nicola di Barin kotisivut
Nicola d’Arienzo

Nicola d’Arienzo (24. joulukuuta 1842 Napoli – 25. huhtikuuta 1915 Napoli) oli italialainen säveltäjä. Hän tuli aikanaan kohtalaisen tunnetuksi oopperoillaan, mutta on jäänyt pitkälti aikalaistensa varjoon.
Teoksia

Monzú Gnazio, o La fidanzata del parrucchiere (1860)
I due mariti (1866)
Le rose (1868)
Il cacciatore delle Alpi (1870)
I due mariti (uudistettu versio, 1871)
Il cuoco (1873)
I viaggi (1875)
La figlia del diavolo (1879)
I tre coscritti (1880)
La fiera (1887)
D’Arienzon tiedetään säveltäneen myös oopperoita, jotka eivät koskaan saaneet kantaesitystään:
Rita di Lister
Lesbo di Rodio
Capitan Fracassa
North American Soccer League (2011– )

| North American Soccer League |
| --- | --- |
Laji:  jalkapallo
Maa(t):  Yhdysvallat Kanada
Perustettu:  2009
Joukkueita:  10
Hallitseva mestari:  New York Cosmos
Eniten mestaruuksia:  Minnesota United New York Cosmos Tampa Bay Rowdies (1)
Sarjataso:  2.
Ylempi taso:  Major League Soccer
Alempi taso:  United Soccer League
Sivusto:  www.nasl.com
North American Soccer League (NASL) on pohjoisamerikkalainen miesten jalkapalloliiga, johon kuuluu joukkueita Yhdysvalloista, Kanadasta ja Puerto Ricosta. Se on Yhdysvaltain sarjajärjestelmässä toisella tasolla Major League Soccerin alapuolella ja United Soccer Leaguen yläpuolella. Liigan ensimmäinen kausi pelattiin vuonna 2011.
Liiga perustettiin vuoden 2009 lopulla, kun useat seurat erosivat United Soccer Leaguesin hallinnoimasta USL First Divisionistä Niken myytyä organisaation NuRock Soccer Holdingsille. Liigan esikoiskauden oli tarkoitus alkaa huhtikuussa 2010, mutta Yhdysvaltain jalkapalloliitto ei antanut liigalle hyväksyntäänsä. Kaudella 2010 NASL:n ja USL-1:n joukkueet kilpailivat liiton hallinnoimassa väliaikaisessa USSF Division 2 Pro Leaguessa. Liitto vahvisti NASL:n kakkosdivisioonastatuksen lopulta helmikuussa 2011.
NASL:n ensimmäisen mestaruuden voitti Minnesota Stars FC.
Joukkueet

| Joukkue | Kaupunki | Stadion | Liittyi |
| --- | --- | --- | --- |
| Atlanta Silverbacks | Atlanta, Georgia | Atlanta Silverbacks Park | 2011 |
| Carolina RailHawks | Cary, Pohjois-Carolina | WakeMed Soccer Park | 2010 |
| FC Edmonton | Edmonton, Alberta | Clarke Stadium | 2011 |
| Fort Lauderdale Strikers | Fort Lauderdale, Florida | Lockhart Stadium | 2010 |
| Indy Eleven | Indianapolis, Indiana | Carroll Stadium | 2014 |
| Minnesota United | Blaine, Minnesota | National Sports Center | 2010 |
| New York Cosmos | Hempstead, New York | James M. Shuart Stadium | 2013 |
| Ottawa Fury | Ottawa, Ontario | TD Place Stadium | 2014 |
| San Antonio Scorpions | San Antonio, Texas | Toyota Field | 2012 |
| Tampa Bay Rowdies | St. Petersburg, Florida | Al Lang Stadium | 2010 |
Aiheesta muualla

North American Soccer Leaguen sivusto (englanniksi)
Nokia 6060

| Nokia 6060 |
| --- | --- |

Julkaistu:  kesäkuu 2005
Käyttöverkot:  EGSM 900/1800
Mitat:  85 × 44 × 24 mm, 78 cm³
Paino:  93
Näytön kuvatarkkuus:  128 × 160
Värien lukumäärä:  65 536
Muisti:  sisäinen 3,2
Kamera:  ei
Radio:  ei
Musiikkisoitin:  ei
Valmiusaika:  400 h
Puheaika:  3,5 h
Käyttöjärjestelmä:  Series 40
Akku:  Nokia BL-5B
Tiedonsiirto:  GPRS luokka 6
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nokia 6060 on Nokian valmistama GSM-matkapuhelin, joka toimii EGSM900/1800-verkoissa. Puhelin julkaistiin kesäkuussa 2005 ja markkinoille se tuli saman vuoden syyskuussa. Nokia 6060 on "simpukkapuhelin", eli sen voi taittaa kahtia kannettavan tietokoneen tavoin, kuten simpukan.
Suomessa olevasta 4 000 000 matkapuhelimesta Nokia 6060 -tyyppisiä oli syyskuun 2007 lopussa 2,1 %. Tarkastelu kattoi noin 80–90 % Suomen matkapuhelimista.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Käyttöohjeet (Arkistoitu – Internet Archive)
Nokia 6060 - Tuki
Nicola Wheeler

Nicola Wheeler (s. 4. huhtikuuta 1974 Burnley) on englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan Nicola Kingin roolista saippuasarjasta Emmerdale.
Wheeler aloitti näyttelemisen Emmerdalessa alun perin vuonna 2001, kun hänen hahmonsa liittyi sarjaan. Hän on ollut sarjassa mukana siitä lähtien, poistuen välillä hetkellisesti.
Vuonna 2006 hän voitti brittiläisen saippuaoopperan palkinnon.
Wheelerillä on vuonna 2015 syntynyt poika.
Aiheesta muualla

Nicola Wheeler Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Bandyliigakausi 2022–2023

| Bandyliiga 2022–2023 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  9
Ajankohta:  12.11.2022 – 11.3.2023
Mestari:   Narukerä
Toinen sija:   Kampparit
Kolmas sija:   Veiterä
Ottelut:  72 (runkosarja)
Paras maalintekijä:   Jasu Koljonen, 26
Alempi sarjataso:  Suomi-sarja
  ← 2022 :  2024 → 
Jääpallon Suomen mestaruus kaudella 2022–2023 ratkaistiin yhdeksän joukkueen runkosarjan ja jatkosarjojen jälkeen kuuden parhaan joukkueen kesken pelatuilla pudotuspeleillä. Suomen mestaruudesta pelattiin 113. kertaa. Bandyliigan järjestää Suomen Jääpalloliitto.
Porin Narukerä voitti Suomen-mestaruuden.
Taustaa > Valmentajavaihdokset

Esa Määttä siirtyi Botnian päävalmentajaksi.
Juha Laitinen siirtyi Akilleksen päävalmentajaksi.
Topi Rytkönen siirtyi JPS:n päävalmentajaksi.
Taustaa > Tärkeimmät pelaajasiirrot

Joonas Kankkunen siirtyi Botniasta Veiterään.
Topi Peuhkuri siirtyi Veiterästä Elitserienin Vetlandaan.
Ville Särkkä siirtyi Kamppareista Narukerään.
Joonatan Irtamo siirtyi Botniasta Allsvenskanin Katrineholmiin.
Ere Verhelä siirtyi Elitserienin Bollnäsistä Veiterään.
Denis Sadakov siirtyi Akilleksesta Elitserienin Bollnäsiin.
Rasmus Kettunen siirtyi Akilleksesta Kamppareihin.
Iisakki Kaivola siirtyi Akilleksesta Elitserienin AIK:hon.
Niko Nissinen palasi WP-35:een.
Richard Laibert siirtyi Akilleksesta HIFK:hon.
Tero Liimatainen siirtyi Veiterästä Elitserienin Frillesåsiin.
Tuukka Loikkanen siirtyi Veiterästä Allsvenskanin Nässjöhön.
Pekka Niska siirtyi Botniasta Falu BS:ään.
Esko Liukkonen siirtyi Veiterästä Allsvenskanin Katrineholmiin.
Ville Hämäläinen siirtyi JPS:stä Allsvenskanin Katrineholmiin.
Joonas Janhunen siirtyi HIFK:sta Kamppareihin.
Tuomas Antikainen siirtyi Narukerästä Veiterään.
Niels Främling siirtyi Botniasta Akillekseen.
Teemu Malinen siirtyi Boråsista WP-35:een.
Lasse Tammilehto siirtyi Botniasta JPS:ään.
Tuomas Liukkonen siirtyi Veiterästä Kamppareihin.
Joukkueet

Kauden 2022-2023 Bandyliigaseurat kartalla.
| Joukkue | Kotikaupunki | Kotikenttä | Perustettu | Päävalmentaja | Sijoitus 2021–2022 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Akilles | Porvoo | Pallokenttä | 1902 |  Juha Laitinen | 2. |
| Botnia-69 | Helsinki | Oulunkylän tekojäärata | 1969 |  Esa Määttä | 7. |
| HIFK | Helsinki | Brahenkenttä | 1897 |  Teemu Laitinen | 6. |
| JPS | Jyväskylä | Loistokoti Areena | 1962 |  Topi Rytkönen | 6. |
| Kampparit | Mikkeli | Hänninhauta | 1972 |  Olli Manninen | 4. |
| Narukerä | Pori | Amiko Areena | 1965 |  Tuomas Erkkilä | 3. |
| OLS | Oulu | Pakkalan kenttä | 1880 |   Timo Tiusanen | 8. |
| WP-35 | Varkaus | Kämäri | 1935 |  Juha Järveläinen | 9. |
| Veiterä | Lappeenranta | Kisapuiston tekojäärata | 1950 |  Tero Nieminen | 1. |
Televisiointi

Yle TV2 televisioi loppuottelun. Ottelun selosti Henri Pitkänen ja kommentaattorina toimi Tomi Gröhn.
Runkosarja

Runkosarja alkoi 12. marraskuuta ja päättyi 29. tammikuuta.
|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Mikkelin Kampparit  | 16 |  11  |  3  |  2  |  99  |  37  | +62 | 25 |
| Porin Narukerä  | 16 |  10  |  4  |  2  |  75  |  39  | +36 | 24 |
| Jyväskylän Seudun Palloseura  | 16 |  12  |  0  |  4  |  91  |  54  | +37 | 24 |
| Lappeenrannan Veiterä  | 16 |  8  |  5  |  3  |  70  |  51  | +19 | 21 |
| Porvoon Akilles  | 16 |  7  |  3  |  6  |  66  |  54  | +12 | 17 |
| Warkauden Pallo -35  | 16 |  6  |  2  |  8  |  58  |  77  | -19 | 14 |
| Helsingin IFK  | 16 |  4  |  2  |  10  |  41  |  78  | -37 | 10 |
| Botnia-69  | 16 |  3  |  0  |  13  |  49  |  106  | -57 | 6 |
| Oulun Luistinseura  | 16 |  1  |  1  |  14  |  41  |  94  | -53 | 3 |
Runkosarja > Ylempi loppusarja

Ylemmässä loppusarjassa pelasivat runkosarjan neljä parasta joukkuetta. Loppusarjan kaksi parasta joukkuetta etenivät suoraan välieriin.
|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Porin Narukerä  | 19 |  12  |  5  |  2  |  87  |  48  | +39 | 29 |
| Mikkelin Kampparit  | 19 |  12  |  4  |  3  |  114  |  47  | +67 | 28 |
| Lappeenrannan Veiterä  | 19 |  10  |  5  |  4  |  82  |  59  | +23 | 25 |
| Jyväskylän Seudun Palloseura  | 19 |  12  |  0  |  7  |  100  |  75  | +25 | 24 |
Runkosarja > Alempi loppusarja

Alemmassa loppusarjassa pelasivat runkosarjassa sijoille 5–9 sijoittuneet joukkueet. Loppusarjassa jaetaan lähtöpisteet runkosarjan sijoitusten perusteella (5. 3 p, 6. 2 p, 7. 1 p). Runkosarjan kaikki pisteet ja maalit nollataan. Alemman loppusarjan kaksi parasta joukkuetta etenivät puolivälieriin.
| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Akilles | 4 | 3 | 0 | 1 | 17–8 | 9 |

| WP-35 | 4 | 3 | 0 | 1 | 19–7 | 8 |
| HIFK | 4 | 3 | 0 | 1 | 14–9 | 7 |
| Botnia | 4 | 1 | 0 | 3 | 14–13 | 2 |
| OLS | 4 | 0 | 0 | 4 | 3–30 | 0 |
Runkosarjan parhaat maalintekijät

| Sija | Pelaaja | Joukkue | Maalit |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Jasu Koljonen | JPS | 26 |
| 2. | Santeri Laitinen | Kampparit | 24 |
| 3. | Tuukka Ässämäki | JPS | 21 |
| 4. | Niko Nissinen | WP-35 | 21 |
| 5. | Rasmus Kettunen | Kampparit | 20 |
| 6. | Niklas Valtanen | Veiterä | 19 |
| 7. | Joona Rajala | Narukerä | 19 |
| 8. | Juho Holopainen | WP-35 | 17 |
| 9. | Joakim Nordström | Akilles | 16 |
| 9. | Aku Ojanen | HIFK | 16 |
Puolivälierät

Puolivälierät pelattiin paras kolmesta -periaatteella.
Välierät

Välierät pelattiin paras viidestä -periaatteella.
Suomen mestarit

Porin Narukerän joukkue 2022–2023: Iiro Nurmi (mv), Santeri Rantanen (mv), Valtteri Sjöholm (mv), Eero Paavola, Kristian Paukkonen, Niko-Valtteri Koivula, Esa Oksanen, Ville Koskinen, Leevi Vihtalahti, Lauri Sirén, Joona Rajala, Veeti Kujansuu, Ville Aaltonen, Ville Raukko, Kasper Perdén, Ville Elonen, Rasmus Arponen, Jere-Henrik Koivula, Tomi Mustonen, Ville Särkkä,  Vili Korhonen, valmentajat: Tuomas Erkkilä (päävalm.)
Nick Palmieri

| Nick Palmieri |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. heinäkuuta 1989 (ikä 35) Utica, NY, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  191 cm
Paino:  100 kg
Seura
Seura:  Schwenninger Wild Wings
Sarja:  DEL
Pelinumero:  49
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2007–
Aik. seurat:  Lowell Devils (AHL),   Albany Devils (AHL),   New Jersey Devils (NHL),   Houston Aeros (AHL),   Minnesota Wild (NHL),   Connecticut Whale (AHL),   EHC München (DEL)
NHL-varaus:  79, 3. kierros., 2007 New Jersey Devils
Nick Palmieri (s. 12. heinäkuuta 1989 Utica, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa Itävallan korkeimmalla sarjatasolla EBELissä pelaavaa HC Bolzanoa.