stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
All That Remains
Historia

Yhtye aloitti Massachusettsissa vuonna 1998 laulaja Philip Labonten ja kitaristi Oli Herbertin sivuprojektina. Debyyttialbumi Behind Silence and Solitude ilmestyi vuonna 2002, ja kasvavan suosion takia All That Remainsista tuli kokoaikainen projekti. Mukaan pyydettiin toinen kitaristi Mike Martin, ja seuraavasta levystä This Darkened Heart tuli yhtyeen läpimurtoalbumi. Kuuluisuus toi keikkoja suurien nimien kuten Arch Enemyn, Shadows Fallin ja Lamb of Godin kanssa.
All That Remains piti taukoa keikkailusta ja vetäytyi nauhoittamaan seuraavaa, vuonna 2006 ilmestynyttä albumiaan The Fall of Ideals. Labonten mukaan tämä albumi oli "huipennus niille alkuperäisille ihanteille, ideoille ja elementeille, joiden vuoksi All That Remains alkujaan perustettiin", mihin albumin nimikin viittaa. Levyä seurasi kiertue, jolla yhtye esiintyi mm. Euroopassa ja Ozzfestillä. All That Remains julkaisi viidennen albuminsa, For We Are Many lokakuussa 2010. Marraskuussa 2012 yhtye julkaisi kuudennen albuminsa A War You cannot Win.
Yhtye aloitti seitsemännen albuminsa tekemisen tammikuussa 2014 ja on maininnut, että albumin tuottaa Josh Wilbur, joka on aikaisemmin tuottanut mm. Lamb of Godin ja Gojiran levyjä. Lokakuussa yhtye julkaisi uuden kappaleen "No Knock". Yhtye julkaisee uuden albuminsa The Order of Things 24. helmikuuta 2015. Syyskuun 24. päivä yhtye julkaisi tiedotteen yhtyeen basistin Jeanne Saganin jättävän yhtyeen. Hänen paikalle tuli Aaron Patrick, joka soitti aikaisemmin Bury Your Dead -yhtyeessä.
Yhtye julkaisi kahdeksannen albuminsa Madness 28. huhtikuuta 2017.
Yhtyeen yhdeksäs levy Victim of the New Disease ilmestyi 9.11.2018 ja on viimeinen levy missä on alkuperäisjäsen kitaristi Oli Herbert. Oli Herbert kuoli 17.10.2018.
Yhtyeen albumit This Darkened Heart, The Fall of Ideals ja A War You Cannot Win on tuottanut Killswitch Engage -yhtyeen kitaristi Adam Dutkiewicz ja yhtyeen logon on suunnitellut Killswitch Engagen basisti Mike D'Antonio.
Maaliskuussa 2022 yhtyeen rumpali Jason Costa jätti yhtyeen henkilökohtaisten syiden vuoksi.
Musiikkityyli

Yhtye käyttää musiikissaan puhdasta laulua voimakkaan karjumisen ja murinan kanssa, tuplabasareita sekä rankkoja riffejä ja tupla-kitaraharmonioita. Yhtye aloitti melodisena death metal -yhtyeenä, mutta The Fall of Ideals -albumin julkaisun jälkeen yhtyettä on monesti luokiteltu metalcoreksi. Kuitenkin yhtyeen jäsenet ovat kieltäneet koko genren ja sanovat yhtyeen olevan metallimusiikkia soittava yhtye. Yhtyeen kitaristi Mike Martin on sanonut haastattelussa, että yhtye kykenee kirjoittamaan minkälaisia kappaleita tahansa, olivat ne joko balladeja tai death metal -kappaleita.
Phil Labonte on kirjoittanut kaikkien kappaleiden sanoitukset, paitsi The Order of Things -albumin hän sanoitti albumin tuottajan Josh Wilburin kanssa. Phil Labonten sanoitukset kappaleissa käsittelevät mm. ihmissuhteita, henkilökohtaisia asioita, yhteiskuntaa ja toivoa.
Yhtyettä pidetään yhtenä vaikuttavimmista New Wave of American Heavy Metal -bändeistä.
Kokoonpano > Nykyiset jäsenet

Philip Labonte – laulu (1998–)
Mike Martin – rytmikitara (2004–)
Aaron Patrick – basso, taustalaulu (2015–)
Kokoonpano > Entiset jäsenet

Chris Bartlett – kitara (1998–2004)
Dan Egan – basso (1998–2003)
Matt Deis – basso, piano (2003–2004)
Michael Bartlett – rummut (1998–2006)
Shannon Lucas – rummut (2006)
Jeanne Sagan – basso, taustalaulu (2006–2015)
Oli Herbert – soolokitara (1998–2018) (kuoli 17.10.2018)
Jason Costa – rummut (2007–2022)
Diskografia > Studioalbumit

Behind Silence and Solitude (2002)
This Darkened Heart (2004)
The Fall of Ideals (2006)
Overcome (2008)
For We Are Many (2010)
A War You Cannot Win (2012)
The Order of Things (2015)
Madness (2017)
Victim of the New Disease (2018)
Diskografia > DVD:t

Live DVD
Diskografia > Singlet

This Darkened Heart (2004)
Tattered on My Sleeve (2004)
This Calling (2006)
The Air That I Breathe (2006)
Not Alone (2007)
Chiron (2008)
Two Weeks (2008)
Forever In Your Hands (2009)
Hold On (2010)
The Last Time (2011)
The Waiting One (2011)
Stand Up (2012)
Asking too Much (2013)
What If I Was Nothing? (2013)
No Knock (2014)
This Probably Won't End Well (2015)
For You (2015)
Victory Lap (2015)
Madness (2017)
Safe House (2017)
The Thunder Rolls (2017)
Fuck Love (2018)
Wasteland (2018)
Everything's Wrong (2018)
Just Tell Me Something (2019)
Divine (2024)
Let You Go (2024)
Diskografia > Musiikkivideot

This darkened Heart (2004)
Tattered on My Sleeve (2004)
The Deepest Gray (2005)
This Calling (2006)
The Air I Breathe (2006)
Not Alone (2007)
Chiron (2008)
Two Weeks (2008)
Forever in Your Hands (2009)
Hold On (2010)
The Last Time (2011)
Stand Up (2012)
What if I Was Nothing? (2013)
This Probably Won't End Well (2015)
For You (2015)
Madness (2017)
The Thunder Rolls (2017)
Everything's Wrong (2019)
Just Tell Me Something (2019)
Diskografia > Demot

Demo 1999
All That Remains Suomessa

2. helmikuuta 2009, Nosturi, Helsinki
26. kesäkuuta 2009, Tuska Open Air, Helsinki
7. joulukuuta 2010, Nosturi, Helsinki
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto (englanniksi)
All That Remains Myspacessa (englanniksi)
All That Remains Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Phil Labonte ja Jeanne Sagan esiintymässä.
Oli Herbert esiintymässä.
Aurelia Cotta

| Aurelia Cotta |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 21. toukokuuta 120 eaa
Kuollut: v. 54 eaa Rooma, Italia
Puoliso:  Gaius Julius Caesar
Lapset:  Julius Caesar
Aurelia Cotta (5. toukokuuta 120 - 54 eaa) oli roomalaiseen yläluokkaiseen konsulisukuun kuulunut nainen ja diktaattori Julius Caesarin äiti. Hänen vanhempansa olivat konsuli Lucius Aurelius Cotta ja tämän vaimo Rutilia. Aurelialla oli kolme veljeä: Gaius Aurelius Cotta (vuoden 75 eaa. konsuli), Marcus Aurelius Cotta (vuoden 74 eaa. konsuli) ja Lucius Aurelius Cotta (vuoden 65 eaa. konsuli).
Aurelia meni hyvin nuorena naimisiin itseään yli 20 vuotta vanhemman Gaius Julius Caesarin kanssa. Pari sai kaksi tytärtä, Julia vanhemman ja Julia nuoremman, ja noin vuonna 100 eaa. pojan, joka nimettiin isänsä mukaan Gaius Julius Caesariksi.
Aurelia oli merkittävä ja älykäs nainen. Hän tuki huolellisesti poikaansa ja pyrki järjestämään tälle poliittisesti ja sosiaalisesti suotuisia olosuhteita. Kun Aurelian mies kuoli vuonna 85 eaa., Aurelia jäi asumaan 15-vuotiaan Julius Caesarin kanssa. Myöhemmin Aurelia piti huolta sekä keisarin vaimosta Cornelia Cinnillasta että heidän tyttärestään. Vaimo kuoli vaikeaan synnytykseen ja isoäiti Aurelia jäi vastaamaan pienen Julian kasvatuksesta.
Aurelia kuoli Roomassa vuonna 54 eaa.
André Theuriet

André Theuriet
Claude Adhémar André Theuriet (8. lokakuuta 1833 Marly-le-Roi, Ranska – 23. huhtikuuta 1907 Bourg-la-Reine, Ranska) oli ranskalainen runoilija, romaanikirjailija ja näytelmäkirjailija. Hän oli Ranskan akatemian jäsen.
Käytyään koulun Bar-le-Ducissa Theuriet toimi opettajana Toursissa vuosina 1859–1863[lähde? ]. Sen jälkeen hän siirtyi opiskelemaan oikeustiedettä Pariisiin. Opintojen päätyttyä hänestä tuli virkamies. Hän oli toimistopäällikkö Ranskan valtiovarainministeriössä.
Theuriet sai esikoisteoksestaan, runokokoelmasta Le chemin des bois (1867) Ranskan akatemian palkinnon ja 1890 akatemian Vitet-palkinnon. Hänet valittiin Ranskan akatemiaan 1896.
Teokset > Suomennettu tuotanto

Kuvia ja kertoelmia : valikoima maalaisjutelmia, ; suomentaneet Hildur ja I. Koskimies. Hämeenlinna : Kansa, 1909 Sarja: Kansan novellikirjasto, 15.
Vanha talo : 1-näytöksinen huvinäytelmä. Kuopio : U. W. Telén & C:o, 1917. Keskinäinen henkivakuutusyhtiö Suomi. Näytelmäkirjallisuutta, n:o 137. Kariston seuranäytelmiä, 375.
Pahanilmanlintu (La bête noire); suomentanut Lauri A. Hirvensalo. Helsinki : Kustannusoy. Ahjo, 1920. Sarja: Ahjon ajanviete-lukemisto, 29.
"Juhlasaatto", teoksessa: Tuhoavat tunteet: : kertojamestarien novelleja. Helsinki : E. Viljanteen kirjakauppa ja kustannusliike, 1945
"Rodolphe Toepfferistä : eräs André Theuriet'n kirjallinen arvostelu", Aika 1 (1907), s. 498--501
Teokset > Runoteokset

Le Chemin des bois, poèmes et poésies (1867)
Le Bleu et le noir, poèmes de la vie réelle (1873)
Le Livre de la payse, nouvelles poésies (1883)
Nos Oiseaux (1886)
Teokset > Romaanit ja novellit

Mademoiselle Guignon (1874)
Le Mariage de Gérard (1875)
Le Fils Maugars (1879)
La Maison des deux Barbeaux (1879)
Sauvageonne (1880)
Madame Heurteloup (1882)
Le Secret de Gertrude (1885)
Contes de la forêt (1888)
Reine des bois (1890)
L'Abbé Daniel (1893)
Le Refuge (1898)
Villa tranquille (1899)
Le Manuscrit du chanoine (1902)
Colette (postuumi, 1908)
La chanoinesse (postuumi, 1930)
Teokset > Teatteri

Jean-Marie, drame en 1 acte, en vers, Pariisi, Théâtre de l'Odéon, 11. lokakuuta 1871.
La Maison des deux barbeaux, comédie en 3 actes (yhteistyössä Henri Lyon kanssa), Pariisi, Odéon-Théâtre de l'Europe, 4. helmikuuta 1885.
Raymonde, comédie en 3 actes, (yhteistyössä Eugène Morandin kanssa), Pariisi, Comédie-Française, 28. toukokuuta 1887.
Les Maugars, pièce en 4 actes (yhteistyössä Georges Loiseaun kanssa), Pariisi, Odéon-Théâtre de l'Europe, 1. lokakuuta 1901.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta André Theuriet Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta André Theuriet on Wikiaineistossa
Ranskan akatemian elämäkertatiedosto (Arkistoitu – Internet Archive)
Tekstejä Gallica-sivustossa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Nicolas-Louis François de Neufchâteau | Ranskan akatemian jäsen  Tuoli 2 1828–1873 | Seuraaja: Jean Richepin |
Anja Angel

| Anja Angel |
| --- | --- |
 Anja Angel vuonna 2004.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. marraskuuta 1939 Oulu
Kuollut: 2. lokakuuta 2020 (80 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  toimittaja ja kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: suomi
Tyylilajit:  tietokirjallisuus, fiktio ja rikosromanit
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Anja Kerttuli Angel, o.s. Larjanko (12. marraskuuta 1939 Oulu – 2. lokakuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Opiskelu ja työura

Angel opiskeli Pariisissa Sorbonnen yliopiston toimittajakoulussa 1960−1962 ja sen jälkeen Phnom Penhin rojalistis-sosialistis-buddhalaisessa yliopistossa Kambodžassa. Angel työskenteli Ranskassa ja Kambodžassa. Hän oli toimittajana Me Naiset -lehdessä 1966−1973, mutta vuodesta 1978 hän on ollut vapaa toimittaja ja vuodesta 1993 vapaa kirjailija.
Angel oli yksi teoksen Avioero suomalaiseen tapaan (1969) kirjoittajista. Hän julkaisi siskonsa Leena Larjangon kanssa tietoteokset Suomalainen unikirja (1978) ja Suuri suomalainen unikirja (1981).
Angelin romaani Kultatukka (1982) sai kolmannen palkinnon UKK:n viihderomaanikilpailussa. Viihderomaani Joka tiikerillä ratsastaa (1996) sijoittuu Kambodžaan. Angelin kirjoittamat kirjat Tosinainen ei ikäänsä itke (1996) ja Tosinaista ei Viagralla vietellä (1999) on kuvittanut Seppo Hyrkäs.
Angel oli naimisissa rikoskirjailija Pentti Kirstilän kanssa. He julkaisivat vuosina 2005−2007 kolme salapoliisiromaania salanimellä Ursula Auer. Omalla nimellään Angel on julkaissut rikosromaaneja jo vuodesta 1993 asti.
Rikosromaanit

Kuoleman kätilö, 1993
Vaitiolo taattu, 1994
Kuoleman sokea piste, 2002
Marokkolainen makeinen, 2004
Aiheesta muualla

Sanojen ajan artikkeli Anja Angelista Kirjasampo.fi:ssä
Anja Angelin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Navy SEAL

Navy SEAL -joukkojen Trident-merkki
Navy SEALs (lyh. SEa-Air-Land, meri-ilma-maa) on Yhdysvaltain laivaston erikoisjoukko. Vuonna 1962 perustetun Navy SEALsin toimialaan kuuluvat muun muassa hyökkäystehtävät (iskuosastotoiminta, sabotaasi, panttivankien pelastustehtävät sekä kohteiden valtaaminen maalla ja merellä), erikoistiedustelu (vihollisalueen kohdetiedustelu, maihinnousun valmistelu), ulkomaisten joukkojen koulutus, epätavanomainen sodankäynti sekä terrorisminvastaiset operaatiot. Aiemmin Navy SEALs erikoistui epätavanomaisiin operaatioihin merillä ja muissa vesistöissä, rajoittaen toimintansa noin 30 kilometrin päähän rannikolta, mutta 2000-luvulla se on operoinut yhä enemmän myös sisämaassa.
Historia

Navy SEALsin historia juontaa vuonna 1943 perustettuihin laivaston erikoisjoukkoihin nimeltä Naval Combat Demolition Units (NCDU) ja Underwater Demolition Teams (UDT), joiden tehtävänä oli tiedustella vihollisen ranta-alueita, merkitä maihinnousupaikkoja sekä räjäyttää esteitä ja linnoitteita maihinnousun tieltä. NCDU osallistui vuonna 1944 Normandian maihinnousuun ja UDT Tyynenmeren operaatioihin. Toisen maailmansodan lopussa NCDU yhdistettiin UDT:hen. Korean sodassa UDT ryhtyi vuosina 1950-1952 ensimmäistä kertaa operoimaan myös maalla tehdessään mereltä käsin kommandoiskuja Pohjois-Korean joukkojen selustaan.
Kun Navy SEALs vuonna 1962 perustettiin, sen upseerit ja miehistö rekrytoitiin aluksi UDT:n riveistä. Pian sen jälkeen SEAL-yksiköitä lähetettiin kouluttamaan Etelä-Vietnamin erikoisjoukkoja. Vietnamin sodassa SEAL-yksiköt suorittivat erikoisoperaatioita Vietkongin ja Pohjois-Vietnamin joukkoja vastaan mm. Mekongjoen suistossa.
SEAL-yksiköitä oli mukana myös Grenadan miehityksessä vuonna 1983, Panaman miehityksessä vuonna 1989, Persianlahden sodassa vuonna 1991, vuonna 2001 alkaneessa Afganistanin sodassa ja vuonna 2003 alkaneessa Irakin sodassa.
Vuonna 2011 SEAL Team 6 eli Naval Special Warfare Development Group suoritti operaation, jossa Osama bin Laden surmattiin.
Organisaatio

Kukin SEAL Team koostuu kahdeksasta SEAL-joukkueesta sekä esikunnasta ja tukihenkilöstöstä. SEAL-joukkue käsittää 16 taistelijaa (kaksi upseeria ja 14 aliupseeria). Joukkue jakautuu kahteen ryhmään, joissa kummassakin on yksi upseeri ja seitsemän aliupseeria. Ryhmä puolestaan voidaan jakaa kahteen nelimiehisen partioon tai neljään taistelupariin.
| yksikön tunnus | yksikkö | toiminta-alue | joukkueet | päämaja |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | SEAL Team 1 | koko maapallo | 8 | Coronado, Kalifornia |
|  | SEAL Team 2 | koko maapallo | 8 | Little Creek, Virginia |
|  | SEAL Team 3 | Lähi-itä | 8 | Coronado, Kalifornia |
|  | SEAL Team 4 | koko maapallo | 8 | Little Creek, Virginia |
|  | SEAL Team 5 | koko maapallo | 8 | Coronado, Kalifornia |
|  | SEAL Team 6 (Naval Special Warfare Development Group) | koko maapallo | salainen | Dam Neck, Virginia |
|  | SEAL Team 7 | koko maapallo | 8 | Coronado, Kalifornia |
|  | SEAL Team 8 | koko maapallo | 8 | Little Creek, Virginia |
|  | SEAL Team 10 | Lähi-itä | 8 | Little Creek, Virginia |
|  | SEAL Delivery Vehicle Team One | Intian valtameri, Tyynimeri ja Lähi-itä | 4 | Pearl Harbor, Havaiji |
Koulutus

Ennen BUD/S-koulutusta SEAL-kandidaatin tulee suorittaa kahdeksan viikkoa kestävä Yhdysvaltain laivaston peruskoulutus (Naval Recruit Training) sekä toiset kahdeksan viikkoa kestävä valmennuskurssi (Naval Special Warfare Prep School).
Koulutus > Basic Underwater Demolition/SEAL (BUD/S)

BUD/S-koulutus kestää 24 viikkoa ja karsii suurimman osan osallistujista. Se alkaa kolmen viikon orientaatiokurssilla (BUD/S Orientation Course), jossa totutellaan BUD/S-koulutuksen fyysisiin harjoituksiin maalla ja meressä. Varsinainen BUD/S-koulutus alkaa seitsemän viikon jaksolla (First Phase), jonka painopiste on SEAL-kokelaiden fyysisen ja psyykkisen kestävyyden testaamisessa. Koulutuksen edetessä hyväksytyn suorituksen aikarajat juoksussa, uinnissa ja esteradalla kiristyvät koko ajan, ja ne jotka eivät saavuta vaadittuja aikoja karsiutuvat pois. SEAL-kokelaat joutuvat jatkuvasti tekemään ankaria fyysisiä harjoituksia ja palelemaan kylmässä merivedessä, mikä saa monet keskeyttämään kurssin (DOR eli drop on request). Ensimmäisen jakson neljäs viikko on ns. "Hell Week", jonka aikana kurssilaisia hyökytetään lähes tauotta ja he saavat nukkua vain muutaman tunnin viiden vuorokauden aikana. Toisella seitsemän viikon jaksolla (Second Phase) keskitytään sukeltajakoulutukseen. Kolmas seitsemän viikon jakso (Third Phase) painottuu maasodankäyntiin, jossa koulutusaiheina ovat mm. taktiikka, aseet, räjähdysaineet, partiointi ja tiedustelu.
BUD/S-kurssin läpäisseet suorittavat viiden viikon laskuvarjohyppykurssin ennen siirtymistään SQT-kurssille.
Koulutus > SEAL Qualification Training (SQT)

Koulutus jatkuu 26 viikon SQT-kurssilla, jossa syvennytään mm. suunnistukseen, pienryhmätaktiikkaan, lähitaisteluun, tarkka-ammuntaan, viestikoulutukseen, lääkintäkoulutukseen, vesistökoulutukseen, taistelusukellukseen ja taktisiin laskuvarjohyppyihin. Tässä vaiheessa SEAL-kokelaiden on suoritettava myös selviytymiskoulutus (SERE eli Survival, Evasion, Resistance, Escape). SQT-kurssin läpäisseet saavat rintaansa SEAL-merkin (Trident eli Naval Special Warfare Insignia). Sen jälkeen on ohjelmassa kolme viikkoa kestävä kylmän sään operaatioiden kurssi Alaskassa ennen siirtymistä operatiiviseen SEAL-joukkueeseen. Ennen ensimmäistä ulkomaankomennusta on edessä vielä 18 kuukauden koulutus, joka jakautuu kolmeen kuuden kuukauden jaksoon. Näistä ensimmäinen keskittyy yksittäisen SEALin koulutukseen (PRODEV, Professional Development),  toinen SEAL-joukkueen koulutukseen (ULT, Unit Level Training) ja kolmas SEAL Teamin eli laivueen koulutukseen (SIT, Squadron Integration Training). Puolen vuoden ulkomaankomennusta seuraa taas vastaava 18 kuukauden koulutusjakso. Erikoistuminen omaan tehtävään tapahtuu esimerkiksi viestikoulussa (SEAL Communication School) tai tiedustelija-tarkka-ampujakurssilla (Scout-Sniper Course). Lääkintämiehiksi valitut SEALit käyvät yhdessä muiden aselajien erikoisjoukkojen sotilaiden kanssa maavoimien järjestämän erikoisoperaatioiden lääkintäkurssin (Joint Special Operations Medical Training Course). SEALien on mahdollista suorittaa myös muita maavoimien erikoiskursseja, kuten Ranger- tai Pathfinder-kurssin.
Kritiikki

Navy SEALsin maine on 2000-luvulla kärsinyt rikossyytöksistä. SEAL Team 6:n jäseniä on syytetty varkauksista, huumeiden käytöstä, vankien teloittamisesta ja jopa Yhdysvaltain maavoimien erikoisjoukkojen Vihreiden barettien ylikersantin tappamisesta Malissa. Kolmea SEALiä syytettiin vankien kidutuksesta ja pahoinpitelyistä Afganistanissa vuonna 2012. SEAL-joukkueenjohtajaa, pursimies Edward Gallagheria syytettiin siviilien umpimähkäisestä ampumisesta ja teini-ikäisen haavoittuneen vangin puukottamisesta kuoliaaksi Irakissa vuonna 2017. Avaintodistajan muutettua kertomustaan Edward Gallagher sai lopulta tuomion vain poseeraamisesta kuolleen vangin ruumiin äärellä ja tilanteesta otettujen valokuvien levittämisestä. Samassa SEAL-joukkueessa palvellut, syytesuojan saanut Corey Scott kertoi tukehduttaneensa Gallagherin puukottaman teini-ikäisen vangin kuoliaaksi. Syyttäjien mukaan Scott valehteli suojellakseen Gallagheria. Yhdysvaltain laivasto alensi Gallagherin sotilasarvon ja oli aikeissa viedä hänen SEAL-merkkinsä, mutta presidentti Trumpin puututtua tapaukseen Gallagher sai marraskuussa 2019 eläkkeelle jäädessään pitää sotilasarvonsa ja SEAL-merkkinsä. Kaksi SEAL Team 6:n jäsentä ja kaksi Yhdysvaltain merijalkaväen erikoisjoukkojen Marine Raidersin jäsentä sai syytteet Vihreiden barettien ylikersantti Logan Melgarin kuristamisesta kuoliaaksi Malissa vuonna 2017, sen jälkeen kun Melgar oli huomannut SEALien varastavan paikallisille ilmiantajille tarkoitettua rahaa. Vuonna 2019 SEAL Team 6:ssa palvellut pursimies Adam Matthews sai vuoden vankeustuomion ja Marine Raidersin ylikersantti Kevin Maxwell Jr. sai neljän vuoden vankeustuomion osallisuudestaan Melgarin kuolemaan. Kahden muun syytetyn osuutta Melgarin tappamisessa käsittelevät oikeudenkäynnit ovat yhä kesken. Navy SEAL on joutunut kritiikin kohteeksi myös BUD/S-koulutuksessa sattuneiden SEAL-kokelaiden  kuolemantapausten vuoksi sekä SEAL-kokelaiden keskuudessa yleistyneen kiellettyjen doping-aineiden käytön takia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Navy SEAL Wikimedia Commonsissa
SEAL-taistelupari aseinaan Heckler & Koch MP5 -konepistoolit.
SEAL-koulutukseen kuuluu runsaasti sukellusharjoituksia.
SEAL-partio nousemassa maihin harjoituksissa vuonna 1986. Kärkimiehen aseena on M16A1-rynnäkkökivääri, johon on kiinnitetty M203-kranaatinheitin.
Nurmitupaskynsikäs

| Nurmitupaskynsikäs |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Lyophyllaceae
Suku::  Valjukynsikkäät Leucocybe
Laji::  connata
Kaksiosainen nimi
 Leucocybe connata  (Schumach.) Vizzini, P. Alvarado, G. Moreno & Consiglio 
Synonyymit
 Lyophyllum connatum 
Katso myös
   Nurmitupaskynsikäs Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nurmitupaskynsikäs (Leucocybe connata, syn. Lyophyllum connatum, aikaisemmin "vaalea tupasmalikka") on valjukynsikkäiden sukuun kuuluva sienilaji. Aiemmin se on luokiteltu kynsikkäiden (Lyophyllum) tai malikoiden (Clitocybe) sukuun kuuluvaksi.
Sienen lakki on muodoltaan kupera tai laakea ja jopa hieman suppilomainen. Se on leveydeltään 3–10 senttimetriä ja väriltään valkoinen tai harmahtava. Heltat ovat tiheät ja valkoiset. Myös itiöpöly ja malto on valkoista. Jalka on valkea tai harmaanvaalea ja latvasta valkojauheinen. Pituudeltaan jalka on 3–10 senttimetriä. Sienen maku on mieto, mutta haju muistuttaa kumia. Se on syötävä, mutta siitä on löydetty haitallisia yhdisteitä. Nurmitupasmalikka kasvaa suurina rykelminä ruohikoilla, puutarhoissa, puistoissa, teidenvarsilla ja muilla kulttuuripaikoilla. Se on yleinen Etelä-ja Keski-Suomessa. Kasvuaika on elokuusta lokakuuhun. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.
Nurmitupaskynsikäs voi muistuttaa jauhosientä, valkomalikkaa, myrkkymalikkaa tai muita valkoisia malikoita. Myös kevätkaunolakki muistuttaa nurmitupaskynsikästä.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Nurmitupaskynsikäs (Leucocybe connata)
Asenath Barazani

Asenath Barazani oli 1500- ja 1600-lukujen vaihteessa elänyt Kurdistanin juutalainen uskonoppinut. Hän johti isänsä perustamaa yešivaa Mosulissa.
Elämäkerta

Asenath Barazani syntyi ehkä vuoden 1560 paikkeilla. Hänen isänsä oli vaikutusvaltainen Kurdistanin juutalainen kabbalarabbi ja mystikko Samuel ben Nethanel ha-Levi Barazani. Juutalaisen yhteisön tuolloinen ongelma oli oppineiden johtajien pieni määrä. Asenath Barazanin isä halusikin korjata tilanteen perustamalla yešivan Mosuliin. Hänellä ei itsellään ollut Asenathin ohella muita lapsia, joten hän alkoi kouluttaa tytärtään. Asenath meni naimisiin rabbi Jacob Mizrahin kanssa, joka oli myös hänen isänsä oppilas. Jacob lupasi Asenathin isälle, että hänen vaimonsa voisi viettää aikansa opiskellen Tooraa, eikä hänen tarvitsisi tehdä kotitöitä.
Asenathin isän kuoltua Jacobista tuli yešivan johtaja, mutta hän oli niin keskittynyt omiin opintoihinsa, että varsinainen opetustoiminta jäi käytännössä hänen vaimonsa tehtäväksi. Aviomiehensä edelleen kuoltua Asenathista tuli yešivan myös virallinen johtaja. Yešiva oli koko toimintansa ajan jatkuvassa taloudellisessa ahdingossa. Sen toiminta söi rahaa, mutta samalla lahjoitusten kerääminen oli osoittautunut hankalaksi. Asenathin tiedetään kirjoittaneen useita eri tahoille osoitettuja kirjeitä, joissa selitetään yešivan toiminnan tukalasta asemasta. Hänen kotinsa, vaatteidensa ja kirjojensa sanotaan tulleen tästä syystä takavarikoiduksi. Hän jatkoi edelleen Tooran opettamista, mutta ei voinut naisena lähteä kiertelemään kauaksi lahjoituksia varten. Rabbit niin läheltä kuin kaukaakin vastailivat kirjeisiin kunnioittavaan sävyyn.
Asenath Barazanin kirjoituksia ei tunneta kovin montaa. Niiden perusteella voidaan kuitenkin tulkita hänen hallinneen erinomaisesti Tooraa, Talmudia, midrašaa, kabbalaa ja hepreaa. Taloudellisista ongelmista huolimatta myös yešivan toiminta jatkui. Monista sen oppilaista tuli samaan tapaan tunnettuja uskonnon tietäjiä. Yksi heistä oli Asenath Barazanin poika, jonka hän lähetti Bagdadiin. Hänestä polveutui sittemmin rabbiinisten oppineiden dynastia. Asenath Barazani kuoli suurin piirtein vuosien 1625 ja 1635 välillä.