stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Élancourt
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Élancourt Wikimedia Commonsissa
Pariisin esikaupunkialueen kunnat
| Väkiluku | Kunnat |
| --- | --- |
yli 2 000 000: Pariisi
yli 75 000: Argenteuil · Asnières-sur-Seine · Aulnay-sous-Bois · Boulogne-Billancourt · Champigny-sur-Marne · Colombes · Créteil · Montreuil · Nanterre · Rueil-Malmaison · Saint-Denis · Saint-Maur-des-Fossés · Versailles · Vitry-sur-Seine
yli 50 000: Antony · Aubervilliers · Le Blanc-Mesnil · Bondy · Cergy ·  Clichy · Courbevoie · Drancy · Évry · Fontenay-sous-Bois · Issy-les-Moulineaux ·  Ivry-sur-Seine · Levallois-Perret ·  Maisons-Alfort · Neuilly-sur-Seine ·  Noisy-le-Grand ·  Pantin · Sarcelles · Sartrouville
yli 25 000: Alfortville · Athis-Mons · Bagneux · Bagnolet · Bezons · Bobigny · Champs-sur-Marne · Charenton-le-Pont · Châtenay-Malabry · Châtillon · Chatou · Chelles · Le Chesnay · Choisy-le-Roi · Clamart · Clichy-sous-Bois · Conflans-Sainte-Honorine · Corbeil-Essonnes · La Courneuve · Draveil · Élancourt · Épinay-sur-Seine · Ermont · Franconville · Fresnes · Gagny · Garges-lès-Gonesse · Gennevilliers · Goussainville · Guyancourt · L'Haÿ-les-Roses · Houilles · Livry-Gargan · Malakoff · Mantes-la-Jolie · Massy · Meaux · Melun · Meudon · Montigny-le-Bretonneux · Montrouge · Les Mureaux · Neuilly-sur-Marne · Nogent-sur-Marne · Noisy-le-Sec · Palaiseau · Le Perreux-sur-Marne · Pierrefitte-sur-Seine · Plaisir · Poissy · Pontault-Combault · Pontoise · Puteaux · Rosny-sous-Bois · Saint-Cloud · Saint-Germain-en-Laye · Saint-Ouen · Sainte-Geneviève-des-Bois · Sannois · Savigny-sur-Orge · Savigny-le-Temple · Sevran · Stains · Suresnes · Taverny · Thiais · Trappes · Tremblay-en-France · Les Ulis · Vanves · Vigneux-sur-Seine · Villejuif · Villemomble · Villeneuve-Saint-Georges · Villepinte · Villiers-le-Bel · Villiers-sur-Marne · Vincennes · Viry-Châtillon · Yerres
alle 25 000: 1 470 muuta kuntaa, joista merkittävimmät Auvers-sur-Oise · Bougival · Le Bourget · Chantilly · Chessy · Crépy-en-Valois · Écouen · Enghien-les-Bains · Étampes · Fontainebleau · Gisors · Maintenon · Maisons-Laffitte · Marly-le-Roi · Montfermeil · Montmorency · Orly · Orsay · Le Raincy · Rambouillet · Roissy-en-France · Rungis · Saclay · Saint-Cyr-l'École · Sceaux · Sèvres · Le Vésinet
Commanderie de la Villedieu
Emilija Tsallagova

Emilija Maksimovna Tsallagova (ven. Эми́лия Макси́мовна Цалла́гова; s. 3. marraskuuta 1947 Naltšik) on venäläinen oopperalaulaja, joka on äänialaltaan sopraano. Hän sai Venäjän kansantaiteilijan arvonimen vuonna 1993.
Tsallagova valmistui Gnesin-musiikkiakatemiasta vuonna 1970 ja liittyi Pohjois-Ossetian ooppera- ja balettiteatteriin. Hän sai koulutusta myös Bolšoi-teatterissa Jelizaveta Šumskajalta. Tsallagovan ohjelmistoon on kuulunut rooleja muiden muassa Giuseppe Verdin, Giacomo Puccinin, Pjotr Tšaikovskin, Hristofor Plijevin ja Ilja Gabarajevin oopperoissa. Tsallagova on kiertänyt esiintyjänä Euroopassa, Yhdysvalloissa ja Afrikassa. Hänelle myönnettiin vuonna 2005 Pohjois-Ossetia-Alanian Hetagurov-valtionpalkinto.
Edison-kanta

230-volttinen vaihtovirta-hehkulamppu, jossa on E27 eli 27 millimetriä leveä Edison-kanta.
E26-koon lampun istukka.
Edison-kanta on hehkulamppujen kiinnitystapa ja standardi. Sen kehittäjä Thomas Edison patentoi keksintönsä vuonna 1881. Vuonna 1909 keksintö lisensoitiin General Electricin Mazda-tuotemerkille.
Edisonin kehittämässä kannassa on oikeakätinen metallinen kierre, joka sopii vastaavankokoiseen lampunpitimeen. Lampun kannan kärkeen tuodaan vaihejännite ja nolla on kytketty lampun kierteisiin. Edison-kantojen tyyppimerkinnät ovat muotoa Exx, jossa xx ilmaisee millimetreinä, minkä kokoiseen lampunpitimeen lamppu sopii. E viittaa edison-kantaan. On huomattava että mitta ei tarkoita lampun kierteiden halkaisijaa, vaan ilmaisee minkä kokoiseen pitimeen lamppu on yhteensopiva. Lampun kierteet ovat hieman lampunpidintä pienempiä, jotta lamppu mahtuu pitimeen.
Yleisimmät käytetyt hehkulamppujen edison-kannat ovat Euroopassa standardikoko E27 ja kynttilälampun E14. Pohjois-Amerikassa näitä vastaavat koot E26 ja kynttilälampun E13. Pienempiä kokoja käytetään muun muassa koristevaloissa. Suurimpia edison-kantoja käytetään suuritehoisissa kaasupurkauslampuissa.
Edison-kantojen koot

| Kanta | Leveys | Nimi | IEC-standardi |
| --- | --- | --- | --- |
| E5 | 5 mm | Lilliput Edison Screw (LES) | IEC 60061-1 (7004-25) |
| E10 | 10 mm | Miniature Edison Screw (MES) | IEC 60061-1 (7004-22) |
| E11 | 11 mm | Mini-Candelabra Edison Screw (???) | IEC 60061-1 (7004-6-1) |
| E12 | 12 mm | Candelabra Edison Screw (CES) | IEC 60061-1 (7004-28) |
| E14 | 14–17 mm | Small Edison Screw (SES) | IEC 60061-1 (7004-23) |
| E17 (110 V) | 14–17 mm | (Intermediate) Small Edison Screw (SES) | IEC 60061-1 (7004-26) |
| E26 (110 V) | 26–27 mm | (Medium) (one-inch) Edison Screw (ES) | IEC 60061-1 (7004-21A-2) |
| E27 | 26–27 mm | (Medium) Edison Screw (ES) | IEC 60061-1 (7004-21) |
| E39 | 39 mm | (Mogul) Giant Edison Screw (GES) |  |
| E40 | 40 mm | (Mogul) Giant Edison Screw (GES) | IEC 60061-1 (7004-24) |
Emilio Bulgarelli

| Mitalit> Maa:   Italia.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Maa:   Italia> Miesten vesipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | joukkuekilpailu |  |
Emilio Bulgarelli (15. helmikuuta 1917 Reggio di Calabria – 2. helmikuuta 1993 Napoli) oli italialainen vesipalloilija. Hän kilpaili vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa ja kuului siellä kultaa voittaneeseen joukkueeseen. Hän oli puolustaja ja pelasi suurimman osan urastaan RN Napolille (sekä ennen että jälkeen toisen maailmansodan). Lisäksi hän pelasi Canottieri Olonalle.
Bulgarelli oli mukana voittamassa Euroopan-mestaruutta (1947) ja kuutta Italian-mestaruutta.
Eero Tammisalo

Eero Sakari Tammisalo (vuoteen 1906 Ekbom; 1. joulukuuta 1892 Helsinki – 8. huhtikuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen hammaslääkäri ja professori. Hän oli Helsingin yliopiston hammaslääketieteen laitoksen proteesi- ja hampaanoikomisopin opettaja 1919–1956, laitoksen esimies 1925–1958, hammasproteesiopin professori 1957–1962. Hän julkaisi alan tutkimuksia sekä historiikin Yliopiston odontologinen laitos 1892–1932. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi 1942.
Myös hänen poikansa Erkki Tammisalo oli hammaslääketieteen professori.
Aiheesta muualla

Autio, Veli-Matti: / Tammisalo, Eero (1892–1977). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  23.3.2007. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Emporea

| Emporea |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Bigpoint
Julkaisija:  Bigpoint
Lajityyppi:  Fantasiapeli
Pelimuoto:  Moninpeli
Alusta:  PC Mac OS X Linux
Jakelumuoto:  Web
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK        : 
Emporea on selainpohjainen tietokonepeli. Pelin julkaisi Bigpoint.
Peli perustuu Tolkienin fantasiamaailmaan, jossa pelaaja kuuluu johonkin liittoon ja tekee yhteistyötä armeijan kanssa käyttäen apunaan taikoja tuhotaakseen vastustajat.
Peli > Rodut

Jokaisen pelaajan on valittava Emporean maailmasta yksi rotu: Kääpiö, Haltija, Örkki tai Kuolematon. Pelaaja saa alussa mukaansa kaupungin, raaka-aineita sekä muutaman vapaan paikan, jotta voi aloittaa rakentamisen.
Peli > Resurssit

Perusraaka-aineet ovat kulta, puu, kivi ja rauta, joita voidaan valmistaa niille ominaisissa tehtaissa kuite, kultakaivoksessa, sahalla, louhoksella ja rautakaivoksella. Muita raaka-aineta on rikki, kiteet ja elohopea. Rakennuksen taso määrää tuotannon määrän sekä mahdollisen varastoinnin määrän. Samantyyppiä rakennuksia voi olla kaupungissa useampia. Jatkuvalla tuotannolla voi luoda oman valtakunnan.
Peli > Maasto

On olemassa useita erilaisia maastotyyppejä: suot, mäet, aavikot, metsät, niityt ja vuoret. Kukin näistä antaa tietyn bonuksen tai vähennyksen. Louhijat saavat esim. +15 % kullan tuotannosta, mutta vastakohtaisesti saavat –20 % puuntuotannosta vuoristossa.
Peli > Kaupunki

Ensimmäisenä kaupungissa tulee vastaan luonnon aiheuttamat ongelmat. Pelaajan pitää ensin raivata ne, jotta sen jälkeen voi niihin rakentaa. Rakennukset vaativat eri kokoisia alueita (2x2, 3x3).
Peli > Kauppa

Täällä on säilytystilaa pelaajan raaka-aineille. Kaupat palvelevat myös kansalaisia. Kauppiaat voivat siirtää raaka-aineita liittojen sisällä sekä vaihtaa raaka-aineita muiden pelaajien kanssa, kun pelaaja alkaa rakentaa vaikka uutta kaupunkia.
Peli > Tutkimus

Tutkimuksen taso on riippuvainen palatsin tasosta. Tutkimukset antavat mahdollisuuden rakentaa erilaisia rakennuksia, palkata joukkoja sekä parantaa heidän ominaisuuksiaan.
Egoreactor

| Egoreactor Spiha |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2003, Soundtrack Studio, Helsinki
 Julkaistu: huhtikuu 2003
 Tyylilaji: stoner rock, psykedeelinen rock
 Kesto: 41.55
 Levy-yhtiö: Rock Frequency
Spihan muut julkaisut
| Tooth Helmet (EP) 2001 | Egoreactor 2003 | It's Alive! 2005 |
Egoreactor on suomalaisen stoner rock -yhtye Spihan esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2003 levymerkillä Rock Frequency.
Kappaleet

Egoreactor – 3.10
Bloodrain – 3.03
Altamont – 5.09
If I Ever Let You Go – 4.12
Samurai of the Sound – 3.34
Monster – 4.35
Scratch – 5.06
Freedom Fuel – 4.09
I Ain't the One – 3.27
If I Fall – 5.30
Kokoonpano

Henry Lee Rock – laulu
Daemon P.A. Volume – kitara
Junza – kitara
Bomber – bassokitara
Ringo Deathstar – rummut, lyömäsoittimet
Mr. Ilectric – kosketinsoitin
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Ville Tuomi – taustalaulu (kappale 5)
Jyrki – taustalaulu (kappale 5)
Jan Rechberger – lyömäsoittimet
Kokoonpano > Muut tekijät

A. Karjalainen – kansikuva
M. Eriksson – kansikuva
T. Tyynismaa – kansikuva
A. Roukala – valokuvat
Arvostelut

Desibeli.net:
Soundi:
Imperiumi.net:
Aiheesta muualla

Egoreactor finnmusic.net -sivustolla
Egoreactor discogs.com -sivustolla
Élan Béarnais Pau-Orthez

| Pau-Orthez |
| --- | --- |

Liiga:  Ligue Nationale de Basketball
Perustettu:  1908
Historia:  1908-
Areena:  Palais des sports de Pau kapasiteetti 7 856
Kotipaikka:  Pau, Ranska
Värit:           
Presidentti:   Didier Gadou
Päävalmentaja:   Didier Dobbels
Mestaruudet:   Ranskan Mestaruus: 9  Ranskan Cup: 6  Korać Cup: 1 
Kotisivu:  www.elan-bearnais.fr
Élan Béarnais Pau Orthez on ranskalainen koripalloseura. Seura sijaitsee Paussa, Ranskassa ja joukkue pelaa kotipelinsä Palais des sports de Paulla.
Historia

Koripallojoukkue perustettiin 1931 Orthezin kaupungissa nimellä Élan Béarnais. Seura oli perustettu jo 1908, mutta koripallojoukkue perustettiin siis myöhemmin. Seura  nousi korkeimmalle tasolle kaudella 1972–1973. Seura kuitenkin putosi takaisin alempaan divisioonaan heti samana vuonna. 1976 joukkue nousi uudelleen korkeimmalle tasolle ja pääsi Korać Cupiin 1978. Tästä alkoi 30 vuoden putki (1978–2008), jonka aikana seura pääsi vuosittain pelaamaan kansainväliseen sarjaan.
1984 joukkue saavutti ainoan Korać Cup -voittonsa voittamalla Red Star Belgradin 97–73. 1991 seura oli kasvanut liian suureksi pieneen kaupunkiin ja se päätti muuttaa Pauhun. Nimeksi oli vaihdettu jo 1989 Élan Béarnais Pau-Orthez. Seuran kohteeksi oli myös kaavailtu Bordeaux'ta, mutta silloinen joukkueen presidentti, Pierre Seillant, halusi joukkueen tulevan Pauhun. Seuran viimeisin Ranskan mestaruus on vuodelta 2004. Gordon Herbertin johtama Pau Ohrtez voitti vielä 2007 Ranskan Cupin, jonka jälkeen voittoja ei ole tullut.
Kaudella 2007–2008 joukkue oli 11. eikä putoaminen ollut kaukana. 2008 nimeksi vaihdettiin vielä Élan Béarnais Pau-Lacq-Orthez, Lacqin kylän mukaan. Kauden 2008–2009 jälkeen joukkue putosi ensimmäistä kertaa Ligue Nationale de Basketballista sitten sen perustamisen.
Entisiä pelaajia

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   Marcus Brown   Boris Diaw   Ian Mahinmi   Gheorghe Mureșan |     |   Antoine Rigaudeau   Johan Petro   Didier Gadou |  |
Saavutukset

Ranskan mestaruus: (9) 1986, 1987, 1992, 1996, 1998, 1999, 2001, 2003, 2004
Ranskan Cup: (6) 1991, 1992, 1993, 2002, 2003, 2007
Korac Cup: 1984
Aiheesta muualla

Virallinen kotisiu
Fanien sivu
Joukkue LNB:n sivuilla
Edward Michael Egan

Edward Michael Egan pääsiäisenä 2009.
Edward Michael Egan (2. huhtikuuta 1932 Oak Park, Illinois – 5. maaliskuuta 2015) oli katolisen kirkon yhdysvaltalainen pappi. Hän toimi New Yorkin arkkipiispana 2000–2009. Sitä ennen hän oli toiminut vuodesta 1988 Bridgeportin piispana Connecticutissa.
Egan syntyi Illinoisissa ja opiskeli hengellistä alaa niin Yhdysvalloissa kuin Roomassakin. Hän sai pappisvihkimyksensä 15. joulukuuta 1957. Hänestä tuli kardinaali vuonna 2001, ja hän osallistui uuden paavin valintaan vuonna 2005. Vuoden 2013 konklaavin aikaan hän oli liian iäkäs äänestääkseen.
Eva Crane

| Eva Crane |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. kesäkuuta 1912 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta
Kuollut: 6. syyskuuta 2007 (95 vuotta) Slough, Yhdistynyt kuningaskunta
Arvonimi: Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeri
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  King’s College London   Lontoon yliopisto
Tutkimusalue:  mehiläiset ja mehiläistenhoito
Ethel Eva Crane, o.s. Widdowson (12. kesäkuuta 1912 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta – 6. syyskuuta 2007 Slough, Yhdistynyt kuningaskunta) oli brittiläinen mehiläistutkija, joka on 1900-luvun keskeisimpiä mehiläisten ja mehiläistenhoidon tuntijoita. Crane opiskeli matematiikkaa ja fysiikkaa, mutta hän kiinnostui 1940-luvulla mehiläisistä. Hän kirjoitti aiheesta yli 180 artikkelia ja useita alan klassikkokirjoja. Lisäksi hän julkaisi mehiläisiin liittyviä lehtiä ja perusti International Bee Research Association -järjestön.
Nuoruus ja opiskelu

Eva Widdowson syntyi Lontoossa vuonna 1912. Hänen vanhempansa olivat Thomas Henry ja Rose Widdowson. Evan isosiskosta Elsiestä tuli tunnettu ravintotieteilijä. Eva kasvoi Lontoon eteläosassa Dulwichissa. Hän oli melko heikko lapsi ja sairasteli usein.
Evan Widdowsonin sairastelu ja siitä johtuneet poissaolot eivät vaikuttaneet hänen koulumenestykseen. Hänen tieteelliset lahjansä tulivat ilmi jo toisen asteen koulussa Sydenham Schoolissa. Hän sai matematiikan stipendin Lontoon King’s Collegeen. Hän aloitti opiskelut vuonna 1933, jolloin hän oli toinen yliopiston matematiikkaa opiskelleista naisista. Hän suoritti vuonna 1935 alemman korkeakoulututkinnon. Maisterinopinnoissa hän suuntautui kvanttimekaniikkaan. Maisteriksi hän valmistui vuonna 1935 ja tohtoriksi vuonna 1938. Väitöskirjansa Widdowson teki ydinfysiikasta Lontoon yliopistoon.
Mehiläisten asiantuntija

Widdowson opetti vuosina 1936–1940 Hullin yliopistossa ja vuosina 1940–1945 Sheffieldin yliopistossa. Vuonna 1942 hän meni naimisiin vakuutusmeklari James Cranen kanssa. Eva Crane työskenteli 1945–1948 Medical Research Councilin aineenvaihduntayksikössä. Siellä hän tutki Hans Adolf Krebsin alaisuudessa biofysiikan ongelmia.
Monesti esitetyn tarinan mukaan Crane kiinnostui mehiläisistä, kun hän oli saanut mehiläispesän häälahjaksi vuonna 1942 ja kasvattanut mehiläisiä hunajan saamiseksi sokeripulan aikana. Kuitenkin todisteiden perusteella Crane olisi aloittanut mehiläistenhoidon jo aiemmin: Kuittien perusteella Crane osti marraskuussa 1940 kolme mehiläispesää sekä mehiläistenhoitoon liittyviä välineitä. Lisäksi hän kirjoitti tulevalle miehelleen mehiläispesiensä tilasta vuonna 1941.
Crane oli tutkija ja tieteilijä, joten hänen kiinnostuksensa mehiläisiin oli myös tieteellinen. Hän alkoi kirjoittaa tieteellisiä tekstejä mehiläisistä ja mehiläistenhoidosta. Ensimmäiset artikkelit julkaistiin vuonna 1945. Ensimmäinen niistä käsitteli hunajaa ja toinen hunajaviiniä. Crane perusti tammikuussa 1949 Bee Research Associationin -järjestön. Hänen tavoitteenaan oli muodostaa kansainvälisen mehiläistenhoitoon liittyvän tiedon ja tutkimuksen keskuksen. Järjestö oli jo alkujaan kansainvälinen, mutta järjestö nimettiin vasta vuonna 1976 International Bee Research Associationiksi (IBRA).
Crane alkoi vuonna 1950 toimittaa Bee World -lehteä. Hän uskoi, että lehti voisi yhdistää mehiläistenhoidon tutkimuksen ja käytännöt. Hän laajensi lehden käsittämään abstrakteja mehiläisiin liittyvistä tutkimuksista. Niitä kerääntyi niin paljon, että Crane perusti Apicultural Abstracts -julkaisun. Se ilmestyi vuoteen 2005 saakka, ja sen arkistoissa oli laaja yli 60 000 nimikettä sisältävä kokoelma abstrakteja. Crane perusti vuonna 1962 The Journal of Apicultural Research -lehden mehiläistutkimuksen tieteelliseksi julkaisuksi. Crane oli ollut tietoinen, että kaikki tutkijat eivät olleet innoissaan siitä, että heidän tutkimuksiaan julkaistiin Bee World -lehdessä, joka ei ollut tiedejulkaisu.
Crane toimitti vuonna 1976 julkaistun teoksen Honey, a Comprehesive Survey. Hän julkaisi vuonna 1983 puolestaan mehiläistenhoidon historiaa käsitelleen kirjan The Archeology of Beekeeping. Samana vuonna Crane jäi eläkkeelle, ja vuonna 1986 hän jätti myös IBRA:n johtotehtävät. Crane jatkoi kirjoitustyötään ja julkaisi vuonna 1991 teoksen Bees and Beekeeping – Science, Practice and World Resources ja vuonna 1999 teoksen The World History of Beekeeping and Honey Hunting. Niitä pidetään hänen keskeisimpinä teoksinaan. The Guardian -lehden arvostelussa Paul Theroux kutsui kirjaa The World History of Beekeeping and Honey Hunting mestariteokseksi ja ihasteli sen laajuutta. Crane kirjoitti myös omaelämäkerrallisen kirjan Making a Bee-line, missä hän kertoo mehiläistutkimuksen takia tehdyistä matkoistaan 60 maahan.
Crane kuoli 95-vuotiaana Englannin Sloughissa. Hänen miehensä James Crane oli kuollut vuonna 1978.
Merkitys ja tunnustukset

Crane julkaisi uransa aikana yli 180 mehiläisiin liittyvää artikkelia ja useita kirjoja. Osasta niistä on tullut alan klassikoita. Hänen laaja mehiläisten ja mehiläistenhoidon tuntemuksensa tekikin hänestä maailman keskeisimpiin kuuluneen mehiläisasiantuntijan. Hän perusti myös perinnökseen Eva Crane Trust -säätiön, jonka tarkoituksena on edistää mehiläisten ja mehiläistenhoidon tuntemista. Säätiö jakaa apurahoja mehiläistutkimukselle.
Crane sai urastaan monia tunnustuksia. Ohion valtionyliopisto nimitti hänet vuonna 1985 kunniatohtorin ja Thaimaan maataloustieteellinen seura vuonna 1986 kunniajäseneksi. Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseerin arvon hän sai vuonna 1986. British Beekeepers Association otti hänet vuonna 1990 kunniajäsenekseen.
Aiheesta muualla

Eva Crane -säätiö (englanniksi)
Edward Marsh (soutaja)

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Pariisi 1900 | kahdeksikko |  |
Edward ("Ed") Marsh (12. helmikuuta 1874 Philadelphia, Pennsylvania – 10. lokakuuta 1932 Philadelphia, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen soutaja ja olympiavoittaja. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja kuului siellä kultaa kahdeksikossa voittaneeseen Vesper Boat Club -joukkueeseen.
Erik Östlund

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten maastohiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten maastohiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten maastohiihto.MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Oberstdorf 1987 | 4x10 km |  |
|  Pronssia | Seefeld 1985 | 4x10 km |  |
Erik Agne Östlund (s. 23. syyskuuta 1962) on entinen ruotsalainen maastohiihtäjä, viestin maailmanmestari.
Östlund hiihti avausosuuden Ruotsin viestijoukkueessa, joka saavutti pronssia Seefeldin MM-kilpailussa 1985. Joukkueeseen kuuluivat hänen lisäkseen Thomas Wassberg, Thomas Eriksson ja Gunde Svan. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 1987 Östlund hiihti ensimmäisen osuuden Ruotsin kultaa voittaneessa viestijoukkueessa, jonka muut jäsenet olivat Svan, Wassberg ja Torgny Mogren.
Maailmancupissa Östlund oli parhaimmillaan kolmas 30 kilometrillä La Bresse'ssä tammikuussa 1986.
Erik Åsbrink

Erik Åsbrink ja Ylva Johansson
Erik Åsbrink (s. 1947) on ruotsalainen poliitikko. Hän edusti sosiaalidemokraatteja Ruotsin valtiopäivillä vuosina 1996–99 ja toisen kerran vuonna 1999. Hän myös toimi talousministerinä vuosina 1996–99 ja siirtyi sittemmin Goldman Sachsin neuvonantajaksi. Åsbrink oli aiemmin naimisissa toisen poliitikon, Ylva Johanssonin kanssa.
Erik Åkerberg

Erik Åkerberg
Carl Erik Emanuel Åkerberg (19. tammikuuta 1860 Tukholma – 20. tammikuuta 1938 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä, kuoronjohtaja ja urkuri.
Åkerberg aloitti Uppsalassa oikeustieteelliset opinnot, mutta siirtyi musiikkiopintojen pariin vuonna 1882 ja pääsi August Lagergrenin urkuluokalle Tukholman kuninkaalliseen musiikkikorkeakouluun. Lisäksi Åkerberg sai kontrapunktissa opetusta Joseph Denteltä. Hän sävelsi monia teoksia jo opiskeluaikanaan. Vuonna 1887 hän matkusti Pariisiin, jossa vietti lähes vuoden. Alun perin hänen oli tarkoitus opiskella Camille Saint-Saënsin johdolla, mutta tämä ei onnistunut, joten hän meni César Franckin oppiin. Franckin musiikki vaikutti musikologi Anders Edlingin mukaan huomattavasti Åkerbergin omaan sävellystyyliin. Esteettistä suuntaa ohjasivat myös Pariisissa vietettynä aikana muodostuneet kontaktit Vincent d'Indyyn, Emmanuel Chabrieriin ja wagneriaani Antoine Lascouxiin. Pariisissa Åkerberg vietti samalla aikaa muiden siellä asuneiden pohjoismaalaismuusikkojen kanssa ja työskenteli ruotsalaiskirkon urkurina. Hän vietti vielä kuukauden Berliinissä ennen paluutaan Ruotsiin vuonna 1888.
Ruotsissa Åkerbergista tuli kysytty kuoronjohtaja. Hän työskenteli kanttorina Tukholman saksalaisessa kirkossa vuosina 1889–1892 ja soitti urkuja Tukholman suuressa synagogassa vuosina 1890–1928. Työhön synagogassa ei sisältynyt uskonnollisia vaatimuksia eikä ollut tavatonta, että synagogassa toimi urkurina henkilö, joka itse ei ollut juutalainen. Åkerberg laati sävellyksiäkin synagogaa varten. Opetustyötä hän teki vuosina 1895–1923 Tukholman Norra Latinissa ja vuosina 1897–1909 Richard Anderssonin musiikkikoulussa. Hän johti 1800–1900-lukujen vaihteessa Tukholman Musikföreningeniä sen harjoituksissa. Åkerberg sai vuodenvaihteessa 1894/95 Litteris et Artibus -mitalin ja tuli vuonna 1900 valituksi Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi.
Åkerberg keskittyi säveltäjänä pitkälti kuoromusiikkiin, yksinlauluihin ja kamarimusiikkiin. Hänen ainoa oopperansa Turandot (1907) jäi esittämättömäksi. Se perustuu samaan tarinaan kuin Giacomo Puccinin merkkiteos Turandot. Åkerbergin kamarimusiikkituotantoon kuuluu esimerkiksi a-mollissa sävelletty pianokvintetto (op. 18), joka sai Musikaliska konstföreningenin sävellyspalkinnon (1888) ja muodostui hänen läpimurtoteoksekseen. Musikologi Bo Wallnerin mukaan Åkerbergin kamarimusiikkiteokset pianon kanssa kuuluivat pitkään Tor Aulinin kvartetin ohjelmistoon. Sinfoniagenreen Åkerberg palasi opiskeluaikanaan säveltämänsä teoksen jälkeen vasta vuonna 1931. Kolmiosainen sinfonia e-mollissa kantaesitettiin Tukholmassa postuumisti vuonna 1940.
Youthquake

| Youthquake Dead or Alive |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Tuottaja(t): Stock Aitken Waterman
 Tyylilaji: tanssipop, Hi-NRG
 Levy-yhtiö: Epic Records
Dead or Aliven muut julkaisut
| Sophisticated Boom Boom 1984 | Youthquake 1985 | Mad, Bad and Dangerous to Know 1986 |
Singlet albumilta Youthquake
 ”You Spin Me Round (Like a Record)”  ”Lover Come Back (To Me)”  ”In Too Deep”  ”My Heart Goes Bang (Get Me To The Doctor)”
Youthquake on englantilaisen Dead or Alive -yhtyeen vuonna 1985 julkaistu studioalbumi. Albumi on yhtyeen menestynein studioalbumi. Albumi sisältää yhtyeen suurimman hitti-kappaleen ”You Spin Me Round (Like a Record)”:in.