stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Joensuu
Palvelut > Koulutus

Joensuussa toimivat korkeakoulut ovat Itä-Suomen yliopisto ja Karelia-ammattikorkeakoulu.
Joensuussa sijaitseva Euroopan metsäinstituutti on perustettu vuonna 1993 ja Luonnonvarakeskuksella on paikkakunnalla laboratorio.
Eri alojen ammatillista koulutusta tarjoavat Pohjois-Karjalan ammattiopisto Joensuu tekniikka ja kulttuuri, Pohjois-Karjalan ammattiopisto Joensuu palvelut sekä Pohjois-Karjalan Aikuisopisto. Lisäksi Joensuun konservatorio tarjoaa musiikillista koulutusta.
Joensuussa on 24 alakoulua. Kaupungin varsinaisia alakouluja on 17 ja yhtenäiskouluja neljä. Joensuussa sijaitsee myös normaalikoulu, Itä-Suomen suomalais-venäläinen koulu ja Steinerkoulu. Yläkouluja on kolme.
Aikuislukion lisäksi kaupungissa sijaitsee viisi päivälukioita: Joensuun lyseon lukio, Tulliportin normaalikoulun lukio (Itä-Suomen yliopiston harjoittelukoulu), Joensuun yhteiskoulun lukio, Itä-Suomen suomalais-venäläisen koulun lukio ja Pyhäselän lukio.
Kaupungissa toimii myös Joensuun seudun kansalaisopisto.
Joensuun Urheiluakatemia on oppilaitosten yhteistyöverkosto, joka tarjoaa urheilijoille koulutusta ja valmentautumista. Se toimii yhteistyössä Yhteiskoulun, Lyseon, Normaalikoulun ja Itä-Suomen koulun lukion, ammattiopisto Riverian, Itä-Suomen Liikuntaopiston, Karelia-ammattikorkeakoulun ja Itä-Suomen yliopiston kanssa.
Palvelut > Terveydenhuolto

Joensuussa sijaitsee Pohjois-Karjalan keskussairaala.
Palvelut > Vesi-, jäte- ja energiahuolto

Joensuun vesi- ja viemärilaitostoiminta alkoi vuonna 1927. Nykyään siitä vastaa Joensuu Vesi -liikelaitos.
Joensuussa toimii Savon Voima Oyj, jolla on sähkö- ja lämpövoimalaitokset. Joensuu Biocoal Oy alkoi vuonna 2022 rakentaa kaupunkiin torrefioitua biomassaa valmistavaa bioteollisuuslaitosta.
Kulttuuri

Joensuu on vilkas kulttuurikaupunki.
Kulttuurikaupungiksi Joensuuta ovat luoneet osaltaan yliopisto ja muut oppilaitokset. Itä-Suomen yliopistossa on useita humanistisia, taiteisiin liittyviä ja perinnetutkimuksen koulutuslinjoja ja Karelia-ammattikorkeakoulussa on muun muassa kuvataiteen, käsityön, muotoilun, grafiikan ja monia media-alan koulutusohjelmia. Kaupungissa toimii myös konservatorio ja Pekkalan kuvataideoppilaitos.lähde?
Joensuun seutukirjasto palvelee myös Pohjois-Karjalan maakuntakirjastona.lähde?
Kulttuuri > Nähtävyydet

Botania – Suomen ainoa trooppinen perhospuutarha, entinen Itä-Suomen yliopiston kasvitieteellinen puutarha
Joensuu-areena
Joensuun kirkko (Josef Stenbäck, 1903)
Enon kirkko
Metla-talo
ortodoksinen Pyhän Nikolaoksen kirkko (v. 1887)
Sortavalan pienoismalli (sijaitsee Carelicumssa)
Sinkkolan kotieläinpiha Noljakassa (lapsille)
Kukkolan tila
Taitokortteli, Rantakadun vanhoissa puutaloissa, avattu 2006
Kauppatori
Kulttuuri > Museot

Pohjois-Karjalan museo Carelicumissa
Joensuun taidemuseo
Joensuun bunkkerimuseo
Kulttuuri > Tunnettuja joensuulaisia

Musiikki on tärkeä osa joensuulaista kulttuurielämää. Tunnetuista suomalaisista rock-yhtyeistä muun muassa Hassisen Kone ja Neljä Ruusua ovat Joensuusta lähtöisin. Näiden yhtyeiden johtohahmot Ismo Alanko (Hassisen Kone) ja Ilkka Alanko (Neljä Ruusua) ovat nykyään tunnetuimpia Joensuusta lähtöisin olevia henkilöitä.
Joensuussa asuvia kulttuurihenkilöitä ovat muun muassa:
Kari Hyttinen, valokuvataiteilija
Simo Hämäläinen, kirjailija
Kyösti Kakkonen, taiteenkerääjä, liikemies
Matti Kettunen, kirjailija
Leena Leskinen, kirjailija
Risto Lång, tanssija
Tuomas Pyrhönen, urkuri
Janne Mertanen, pianotaiteilija
Wimme Saari, saamelaisartisti
Liisa Tavi, laulaja
Tapani Tavi, runoilija
Jaakko Teppo, lauluntekijä
Eeva Tikka, kirjailija
Joonatan Tola, kirjailija
Heikki Turunen, kirjailija
Tuula-Liina Varis, kirjailija
Saara Tikka, taidemaalari
Sami Tissari, kirjailija
Kulttuuri > Tapahtumia

Joensuun lukuisista kulttuuritapahtumista tunnetuimpia ovat Ilosaarirock, Ilovaarirock, Popkatu, Joensuun musiikkijuhlat, Joensuun kirjallisuustapahtuma, dokumenttielokuvafestivaali Viscult, rockelokuvafestivaali Rokumentti, elokuvatapahtuma Häivähdys Venäjää, Yksin sateessa -tanssitapahtuma, Joensuun Gospel-festivaalit, Parafest ja Joen yö.lähde? Kaupungissa järjestettiin vuosina 1981–1997 Joensuun laulujuhlat, joka kaatui taloudelliseen tappioon. Joensuun Musiikkijuhlat jatkaa kaupungin taidemusiikin kesätarjontaa. lähde?
Joensuussa on järjestetty useita suuria kristillisiä kesätapahtumia. Herättäjäjuhlat on järjestetty Joensuussa kolme kertaa: 1961, 1995 ja 2022. Vanhoillislestadiolaisten suviseurat on järjestetty Joensuussa vuosina 1947 ja 1964.
Karelia-soutu järjestetään heinäkuussa, Joen yö elokuussa.lähde?
Kulttuuri > Musiikki ja esittävät taiteet

Joensuussa toimii kaupunginorkesteri, kaupunginteatteri ja ajanmukainen, vuonna 2005 uudestaan avattu elokuvakeskus Tapio. Tärkeimmät kulttuuritilaisuuksien tapahtumapaikat ovat Laulurinne, kaupunginteatteri, Joensuu-areena, Carelia-sali, konservatorio, Karjalantalo, Ilosaaren lava, tori, elokuvakeskus Tapio, Pakkahuone, Siihtalan Kulttuuritehdas, Taidekeskus Ahjo, Taitokortteli sekä kirkot.lähde?
Kulttuuri > Media

Lehtiä: Karjalainen (sanomalehti),  Viikko-Pohjois-Karjala, Karjalan Heili, Kirkkotie, Pielisjokiseutu
Radio: Ylen aluetoimitus., Syke (entinen Radio Rex)
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Joensuun pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla karjalaisen pitopöydän antimet: karjalanpiirakka, sultsina, vatruska, syrjikäs, suolakala, syltty, sienisalaatti, hapankaali, karjalanpaisti, perunat, lanttulaatikko, kiisseli tai marjamämmi sekä kotikalja.
Kulttuuri > Uskonto

Vuoden 2018 aluejaon mukaan Joensuussa on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Enon seurakunta
Joensuun seurakunta
Pielisensuun seurakunta
Pyhäselän seurakunta
Rantakylän seurakunta
Vaara-Karjalan seurakunta
Nämä seurakunnat muodostavat Joensuun seurakuntayhtymän.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Joensuun alueella toimii Joensuun ortodoksinen seurakunta.
Suomen helluntaikirkon jäsenseurakunnista Joensuussa toimii Joensuun helluntaiseurakunta.
Kulttuuri > Uskonto > Entiset seurakunnat

Seuraavassa luettelossa on mainittu historiallisella ajalla lakkautetut seurakunnat Joensuun kaupungin nykyisellä alueella.
Kiihtelysvaaran seurakunta (yhdistetty Tuupovaaran seurakunnan kanssa Vaara-Karjalan seurakunnaksi 2005)
Tuupovaaran seurakunta (yhdistetty Kiihtelysvaaran seurakunnan kanssa Vaara-Karjalan seurakunnaksi 2005)
Soanlahden seurakuntaan kuulunut Korpiselän rukoushuonekunta (jäi pääosin Neuvostoliitolle luovutetulle alueelle ja lakkautettiin 1949, Suomen puolelle jäänyt osa liitettiin Tuupovaaran seurakuntaan).
Korpiselän ortodoksinen seurakunta (jäi pääosin Neuvostoliitolle luovutetulle alueelle ja lakkautettiin 1949, Suomen puolelle jäänyt osa liitettiin Ilomantsin ortodoksiseen seurakuntaan ja sittemmin seurakuntajärjestelyissä Joensuun ortodoksiseen seurakuntaan).
Kulttuuri > Uskonto > Pyhäkköjä

Evankelis-luterilainen ja ortodoksinen pääkirkko ovat Joensuun keskustan läpi kulkevan Kirkkokadun vastakkaisissa päissä, ja samalla keskustan eli ruutukaava-alueen vastakkaisilla puolilla. Idän ja lännen kirkot katsovat ikään kuin toisiaan kaupungin yli.lähde?
Kirkkokadun eteläpäässä pienellä mäellä sijaitsee luterilainen pääkirkko, Joensuun kirkko, joka edustaa tyyliltään uusgotiikkaa. Taajama-alueella on lisäksi neljä muuta luterilaista kirkkoa: Pielisensuun kirkko Niinivaaralla, Noljakan kirkko, Rantakylän kirkko ja Utran puukirkko.lähde?
Kirkkokadun pohjoispäässä on niin ikään pienellä mäellä Joensuun ortodoksisen seurakunnan pääkirkko, Pyhän Nikolaoksen kirkko. Pyhän Nikolaoksen kirkko on perinteinen pohjois-venäläinen ortodoksikirkko, jossa on käytetty paljon puuta, ja joka on valmistunut vuonna 1887. Joensuussa on lisäksi toinen ortodoksinen kirkko; Ortodoksisen seminaarin Pyhän Johannes Teologin kirkko, jonka arkkitehtuuri on bysanttilainen.lähde?
Näiden lisäksi Joensuun kaupungissa on uudet alueet mukaan luettuna kymmenisen merkittävää luterilaista ja ortodoksista pyhäkköä, sekä moskeija.lähde?
Urheilu

Vuoden 1990 Maailman vahvin mies -kilpailu järjestettiin Joensuussa. Myös niin ikään kansainvälisen Strongman Champions Leaguen Suomen-osakilpailu järjestettiin Joensuussa elokuussa 2019.
Urheilu > Urheiluseuratoiminta

Joensuun suurimpia urheiluseuroja on vuonna 1900 perustettu Joensuun Kataja, jonka lajeihin kuuluvat koripallo, taitoluistelu, voimistelu, hiihto ja yleisurheilu. Katajan miesten koripallojoukkue on menestynyt viime vuosina SM-tasolla saavuttaen 2000-luvulla kaksi kultaa, kuusi hopeaa ja neljä pronssia. Koripallojoukkue on pelannut mestaruussarjatasolla 1970-, 1980- ja 2000-luvuilla. Koripalloiluharrastus Joensuussa virisi 1950-luvulla.lähde?
Suunnistusseura Kalevan Rasti on yksi suurista suomalaisista suunnistusseuroista. Se on perustettu vuonna 1950 ja se on niittänyt menestystä voittamalla muun muassa Tiomilan vuosina 1983, 2010, 2011 ja 2013 ja Jukolan viestin 2004, 2005, 2007 ja 2012–2014 sekä 25-mannan vuosina 2005 ja 2006.lähde?
Salibandyseura Josba on Suomen vanhimpia ja menestyksekkäimpiä lajinsa seuroja niin miesten kuin naistenkin sarjoissa.lähde?
Jääkiekossa Joensuun Kiekko-Pojat pelaa miesten Mestiksessä.lähde?
Lentopallossa miesten seura Karelian Hurmos pelaa Mestaruusliigassa ja naisten seura Joen Juju pelaa 1-sarjassa. lähde?
Pesäpallossa Joensuun Maila pelaa miesten Superpesiksessä ja joukkue voitti seuran historian ensimmäisen miesten Suomen mestaruuden vuonna 2018. Joensuun Maila nousi Superpesikseen kaudelle 2004 ja on siitä lähtien pelannut yhtäjaksoisesti tällä sarjatasolla. Seuran naisten edustusjoukkue nousi kaudeksi 2020 naisten Superpesikseen.lähde?
Miesten jalkapalloseuroista Jippo pelaa kaudella 2025 toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Ykkösliigassa.lähde?
Joensuun Urheilusukeltajat on yksi Suomen suurimmista sukellusseuroista. Laitesukelluksen peruskurssi järjestetään vuosittain. Kouluttajina on maan kokeneimpia sukeltajia.lähde?
Urheilu > Menestyneitä urheilijoita 1990- ja 2000-luvulla

Miro Aaltonen, jääkiekkoilija, olympiavoittaja 2022
Toomas Heikkinen, Joensuun urheiluautoilijat, Global Rallycross mestaruus 2013
Henri Häkkinen, Joensuun Ampujat, ilmakiväärin olympiapronssimitalisti 2008
Aleksanteri Kaskimäki, jääkiekkoilija
Jukka Keskisalo, Joensuun Kataja, 3000 metrin esteiden Euroopan mestari 2006
Markku Kyllönen, jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja
Kaisa Mäkäräinen, ampumahiihdon maailmanmestari 2011
Aki Parviainen, keihäänheiton maailmanmestari 1999
Petrus Palmu, jääkiekkoilija
Urheilu > Liikuntapaikkoja

Suurimmat Joensuun liikuntapaikat ovat keskustan läheisyydessä Mehtimäen alueella. Siellä sijaitsee monitoimihalli Joensuu-areena, Joensuun jäähalli, palloiluareena Motonet Areena, yleisurheilukenttä, Joensuun Laulurinne, Mehtimäen pesäpallostadion, Joensuun ravirata, uimahalli Vesikko, skeittipuisto, tennis- ja curlinghalli, koirankoulutuskenttä ja liikuntakeskus Kuntokeidas.  Kuntokeitaassa voi harrastaa esimerkiksi padelia, keilausta ja minigolfia. Vesikon lisäksi Joensuussa on uimahalli myös Rantakylässä.
Linnunlahden raviradalla järjestettiin Kuninkuusravit ensimmäisen kerran vuonna 1984. Joensuun keskuskentällä järjestettiin yleisurheilun Eliittikisat vuosina 2008–2017.
Joensuussa on 34 kaupungin ylläpitämää uimarantaa, frisbeegolfratoja on yhdeksän.
Lisäksi Joensuun seudulla toimii rallicross sekä karting-rata Liperin Ylämyllyllä.
Viittauksia kulttuurissa

Joensuuhun sijoittuvia elokuvia ovat muun muassa:
Kivenpyörittäjän kylä
Kuningasjätkä
Pitkä kuuma kesä
Helmiä ja sikoja
Kulman pojat
Roskisprinssi, 2011
Kirjallisuutta

Jumalan maja ihmisten keskellä: Joensuun evankelis-luterilaisten seurakuntien kirkot ja kappelit. 2003. ISBN 952-91-6558-7
Kivistön rautatieasema

Kivistön rautatieasema (lyh. Ktö, ratakm 18+300) on rautatieliikennepaikka Vantaan Kivistössä. Asema on Vehkalan ja Aviapoliksen asemien välissä Kehäradan rataosalla. Aseman rakentaminen saatiin valmiiksi 28. tammikuuta 2015, ja liikennöinti Kehäradalla alkoi 1. heinäkuuta. Lentoasemalle liikennöidään raiteelta 1 ja Helsinkiin raiteelta 2.
Aseman kupeeseen avautui syksyllä 2023 kauppakeskus Kivis. Kauppakeskuksen yhteydessä toimii terveysasema, asukaspalvelut, kirjasto ja nuorisotila. Kauppakeskuksen yhteyteen rakennettu uusi bussiterminaali yhdenmukaistaa linja-autojen saapumista ja lähtemistä rautatieaseman ympäristössä.
Henry Parland

| Henry Parland |
| --- | --- |
 Henry Parland.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Henry George William Parland
Syntynyt: 29. heinäkuuta 1908 Viipuri, Suomen suuriruhtinaskunta
Kuollut: 10. marraskuuta 1930 (22 vuotta) Kaunas, Liettua
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Henry George William Parland (29. heinäkuuta 1908 Viipuri, Suomen suuriruhtinaskunta – 10. marraskuuta 1930 Kaunas, Liettua) oli suomenruotsalainen runoilija ja kirjailija.
Henkilöhistoria

Henry Parlandin vanhemmat olivat insinööri Osvald Parland ja Maria Sesemann. Hän vietti lapsuutensa Kiovassa, Pietarissa ja Karjalankannaksella, ja perheen kotikielet olivat saksa ja venäjä. Hän muutti vuonna 1920 perheineen Viipurista Kauniaisiin ja päästyään ylioppilaaksi Kauniaisten yhteiskoulusta 1927 opiskeli oikeustiedettä Helsingin yliopistossa 1927–1929. Kauniaisissa hän alkoi opetella ruotsia, jolla hän muutamaa vuotta myöhemmin kirjoitti teoksensa. Ylioppilaselämää hän vietti riehakkaasti.
Keväällä 1929 Parland julkaisi esikoiskokoelmansa, mutta samana vuonna hänen oli muutettava pois Suomesta pakoon boheemielämässä aiheuttamiaan hankaluuksia. Useat hänen teoksistaan syntyivät Liettuassa, missä hän oli töissä Ruotsin konsulaatin sihteerinä ja asui enonsa Vasili Sesemannin luona. Runoilijana häntä on kuvattu traagiseksi itseironikoksi, ja häntä pidetään varhaisena modernistina. Runojen ohella hän tuotti proosaa. Hänen esseensä Modernistinen runo formalistisesta näkökulmasta toi ensimmäisenä Suomessa esille semiotiikan, joskin se julkaistiin vasta kirjailijan kuoleman jälkeen.
Parland kuoli tulirokkoon Liettuassa 1930. Hän ehti lyhyeen katkenneen elämänsä aikana julkaista vain yhden runokokoelman, Idealrealisationin (1929). Postuumisti on julkaistu runsaasti jäämistöstä löytynyttä materiaalia, kuten romaani Rikki (Sönder).
Henry Parlandin nuorempia veljiä olivat kirjailijat Oscar Parland ja Ralf Parland sekä rakennustekniikan professori Herman Parland.
Teokset > Ruotsiksi

Idealrealisation. 1929.
Återsken. 1932.
Hamlet sade det vackrare: Samlade dikter. Utgivna av Oscar Parland. 1964.
Stora dagenefter: Samlad prosa 1. Toim. Oscar Parland. Söderströms, 1966.
Säginteannat: Samlad prosa 2. Toim. Oscar Parland. 1970
Kommer så en tidlös, blyig natt: Ett hörpussel. Koonnut Camilla Thelestam. 1985.
Sönder (om framkallning av Veloxpapper). Kommentein julkaissut Per Stam. 2005, 2014.
Henry Parlands Skrifter 1: Dikter. Utgivna av Per Stam. 2018.
Henry Parlands Skrifter 2: Prosa. Utgiven av Elisa Veit. 2019.
Sönder (om framkallning av Veloxpapper). Kommentein julkaissut Per Stam. 2019
Henry Parlands Skrifter 3: Kritik. Utgiven av Per Stam. 2019.
Henry Parlands Skrifter 4: Brev. Utgivna av Elisa Veit. 2020.
Henry Parlands Skrifter 4: Korrespondens. Utgiven av Elisa Veit. 2020.
Mina lögner: Henry Parland i urval, utg. Pieter Claes & Elisa Veit med inledning av Agneta Rahikainen, SLS Varia 10, Helsingfors: Svenska litteratursällskapet i Finland, Stockholm: Appell förlag 2022. ISBN 978-951-583-564-2 (Finland), ISBN 978-91-986643-3-1 (Sverige)
Teokset > Suomennoksia

Hamlet sanoi sen kauniimmin. (Alkuteos: Hamlet sade det vackrare.) Kootut runot. Suomentanut Brita Polttila, toimittanut Oscar Parland. 1967.
Rikki (Velox-paperille vedostamisesta). Alkuteos: Sönder (om framkallning av Veloxpapper). Suomennos ja jälkisanat Hannu Nieminen. Tamara Press 1996.
Khimaira.  (Toimittanut Harri Kumpulainen. Suomentanut Petri Salin)  Turku:  Turbator, 2011.  ISBN 978-952-5666-67-0
Kirjallisuutta

Rahikainen, Agneta (toim.): Jag är ju utlänning vart jag än kommer: En bok om Henry Parland. Svenska litteratursällskapet i Finland. 2009.
Riikonen, H. K.: ”Parland, Henry (1908–1930)”, Suomen kansallisbiografia, osa 7, s. 544–545.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006.  ISBN 951-746-448-7  / Teoksen verkkoversio.
Stam, Per: Krapula: Henry Parland och romanprojektet Sönder. Svenska litteratursällskapet i Finland. 1998.
Wikström, Jenny: Fotografiet bleknar, hon försvinner: Materia, begär och Gilles Deleuzes litteraturfilosofi i Henry Parlands Sönder.  (Litteraturvetenskapliga meddelanden, 41)  Åbo:  Åbo Akademi, 2013.  ISSN 0358-3988  ISBN 978-952-12-2957-2
Aiheesta muualla

Parlandin teoksia vapaasti saatavilla Kansalliskirjaston Klassikkokirjastossa.
Prikryl, Jana: Photo Finnish: The snapshot poems of Henry Parland. (englanniksi)
Om Henry Parland. Yle Arkivet. (ruotsiksi)
Parland, Henry hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Alankomaat 
Henkilöt:  DDB  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef
Suomen tupakkateollisuus

Frisco piippu- ja savuketupakkaa.
Tupakkateollisuus on ollut merkittävä teollisuudenala Suomessa. Merkittävimpiä alan yhtiöitä olivat Amer-Tupakka, Rettig Oy ja Pietarsaaren Strengbergin tupakkatehdas. Myös jotkin urheiluliitot saivat osinkoja tupakan myynnistä. Vuonna 2010 Suomessa ei ollut tupakkateollisuutta.
Suomessa toimineita tupakkatehtaita:
Strengbergin tupakkatehdas  Pietarsaaressa vuosina 1762–1998,
Rettigin tupakkatehdas  Turussa vuosina 1845–1998,
Amer-Tupakan tupakkatehdas  Tuusulassa vuosina 1950–2004,
Vaasan tupakkatehdas perustettiin vuonna 1861,
Samsonin tupakkatehdas (myöhemmin Hämeen Tupakkatehdas Oy)  Hämeenlinnassa vuosina 1898–1908,
Fältmarsin tupakkatehdas Hämeenlinnassa vuosina 1885–1915,
Borgströmin tupakkatehdas Helsingin Kruununhaassa vuosina 1839–1928,
Suomen Tupakan tehtaat  Ruoholahdessa (1930–1964) ja  Lauttasaaressa (1964–1995),
Achilles Christidesin tupakkatehdas Fennia Helsingissä 1898–1961,
Tollander & Klärich Helsingissä vuosina 1840–1925.
Osakeyhtiö J. & E. Humelin Turussa vuosina 1881–1933.
Wiipurin Tupakka Oy on perustettu vuonna 1923 Viipurissa, sittemmin toiminut Pietarsaaressa nimellä Tupakkatehdas Kerho Oy. Vuonna 1983 Tupakkatehdas Kerho Oy yhdistyi Oy Rettig-Strengberg Ab:hen.
Wiborgs Tobaksfabriks (Wiipurin Tupakkatehdas) vuoteen 1906.
F. Sergejeffin Tupakkatehdas on Feodor Sergejeffin 1878 Viipuriin perustama tupakkatehdas, jonka tytäryhtiöt ovat sittemmin siirtyneet muiden kuin tupakkatuotteiden kauppaan.
Tampereen Tupakkatehdas Osakeyhtiö (vanhempi) jatkoi Oy W:m Wilén Ab:n vuonna 1917 aloittamaa tuotteiden valmistusta. 1922 yhtiö joutui konkurssiin.
Tampereen Tupakkatehdas Osakeyhtiö (uudempi), perustettu 1943.
Aiheesta muualla

Suomessa toimi ennen kymmeniä tupakkatehtaita Yle Elävä arkisto 20.09.2012
Lakikirja

Lakikirja oli jatkuvasti ilmestyvä, kronologisesti järjestetty ja ajantasainen, asiahakemistolla varustettu suomenkielinen lakiteos, joka sisälsi Suomessa voimassa olleet osat vuoden 1734 Ruotsin valtakunnan lakia sekä myöhemmin julkaistuja lakeja ja asetuksia. Lakikirjaa kustansi ja julkaisi Suomalaisen Kirjallisuuden Seura (SKS) vuosina 1920–1951. Yleisemmässä merkityksessä nimitystä lakikirja käytetään myös sen edeltäjästä, teoksesta Ruotsin valtakunnan laki vuodelta 1734 täydennettynä myöhemmällä lainsäädännöllä. Lakikirjan seuraaja on Suomen laki -teos.
Ensimmäinen painettu kattava suomenkielinen lakikirja Ruodzin valdakunnan laki ilmestyi vuonna 1759. Sen oli suomentanut lääninsihteeri Samuel Forseen vuonna 1736 ilmestyneestä ruotsinkielisestä alkuperäisteoksesta Sweriges Rikes Lag, joka sisälsi vuoden 1734 lain. Käännöstä muokkasivat myös hovioikeudenasessori Gabriel Theuvonius ja reistraattori Erik af Palén.
Ennen tätä tehdyt maanlain ja kaupunginlain suomennokset olivat jääneet käsikirjoituksiksi  Ainoastaan erilliset kirkkolain ja Kustaa II Aadolfin sota-artiklojen suomennokset oli julkaistu painettuina.
Vuoden 1759 suomenkielinen lakikirja ei saanut virallista asemaa, mutta lukutaidon yleistyessä suomenkieliset oikeudenhakijat saattoivat sen avulla itsenäisesti ottaa selvää oikeuksistaan ja velvollisuuksistaan ja virkamiestenkin työ helpottui.
Vuonna 1887 SKS julkaisi ensimmäisen virallisen ja täydellisen suomenkielisen lakikirjan. Suomennoksen, joka perustui vuoden 1734 lakiin täydennettynä myöhemmällä lainsäädännöllä, teki Sääksmäen kirkkoherra Gustaf Cannelin. Suomennoksen tarkasti ja toimitti professori Jaakko Forsman. SKS julkaisi ja kustansi vuoden 1734 lain suomennoksesta täydennyksineen kaikkiaan kaksi korjattua laitosta ja neljä painosta sekä taskupainoksen
Ensimmäinen Suomen itsenäistymisen jälkeen ilmestynyt lakikirja julkaistiin vuonna 1920. Lakikirja sisälsi tuolloin voimassa olleet osat vuoden 1734 laista sekä myöhemmin ilmestyneitä lakeja ja asetuksia. Se sisälsi myös oikeustapauksia. Lakikirjan toimitti kihlakunnantuomari A. E. Andersen. Tästä kustantamastaan suomalaisesta lakikirjasta SKS julkaisi edelleen samaa käytäntöä seuraten seitsemän painosta vuosina 1927, 1934, 1936, 1941, 1944, 1947 ja 1951. Ne toimitti professori Bruno Salmiala, jonka lisäksi valmistelutyössä olivat mukana oikeussihteeri Lauri Ailio, oikeusneuvos Filip Jaatinen ja lainsäädäntöneuvos Marjos Rapola..
Lakikirja, joka perustui vuoden 1734 lain pohjalle, kävi vähitellen riittämättömäksi käyttäjien tarpeisiin. Sen julkaisuoikeudet luovutettiin vuonna 1954 Suomen Lakimiesliitolle, joka alkoi vuodesta 1955 alkaen julkaista aiheenmukaisesti järjestettyä Suomen laki –nimistä teosta.
Kirjallisuutta

Ruotzin waldacunnan laki : hyväxi luettu ja wastan otettu herrain päivillä wuonna 1734. Porvoo ; WSOY, 1984 (Näköispainos) ISBN 951-0-12473-7
Lakikirja : sisältävä Suomen valtakunnassa voimassa olevat osat 1734 vuoden valtiopäivillä hyväksyttyä ja noudatettavaksi otettua Ruotsin valtakunnan lakia sekä liitteenä myöhemmin, ennen syysk. 1 p:ää 1920, ilmestyneitä lakeja ja asetuksia / toimittanut A. E. Andersson, hovioikeudenneuvos. Helsinki : Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1920.
Lakikirja : Suomen tasavallassa voimassa olevat osat 1734 vuoden Ruotsin valtakunnan lakia sekä liitteinä ennen maaliskuun 1 päivää 1951 julkaistuja lakeja ja asetuksia. 1951 / toim. Bruno A. Salmiala, Filip Jaatinen, Marjos Rapola. Hki : Suomalaisen kirjallisuuden seura, 1951.