stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yusuf Akçura

| Yusuf Akçura |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. joulukuuta 1876 Simbirsk, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 11. maaliskuuta 1935 (58 vuotta) Istanbul, Turkki
Ammatti:  kirjailija, poliitikko
Yusuf Akçura (tat. Йосыф Хәсән улы Акчура, Yosıf Xəsən ulı Aqçurа, ven. Юсуф Хасaнович Акчу́рин, Jusuf Hasanovitš Aktšurin; 2. joulukuuta 1876 Simbirsk, Venäjän keisarikunta – 11. maaliskuuta 1935 Istanbul, Turkki) oli tataaritaustainen venäläis-turkkilainen poliitikko, kirjailija, historioitsija, julkaisija. Akçura oli merkittävä panturkkilaisuuden puolestapuhuja, joka uransa aikana keskittyi etnisen turkkilaisen nationalismin ja islamin väliseen suhteeseen.
Elämä

Yusuf Akçura (Aktšurin) syntyi volgantataari-perheeseen Venäjällä Simbirskissä. Kun Akçuran isä Hasan kuoli, Akçura lähti seitsemänvuotiaana äitinsä kanssa Osmanien valtakuntaan. Hän kävi peruskoulun Istanbulissa ja aloitti sen jälkeen opiskelun sotilaakatemiassa. Kesälomansa Akçura vietti Kazanissa. Vuonna 1897, Akçura joutui karkotetuksi Tripoliin oltuaan mukana laittomassa vallankumouksellisessa poliittisessa liikkeessä nimeltään CUP (Committee of Union and Progress). Kolme vuotta myöhemmin hänen tuttavansa auttoivat häntä pakenemaan Pariisiin, jossa hän alkoi opiskella yhteiskuntatieteitä ja historiaa. Niinä aikoina hänestä tuli vahva turkkilaisen nationalismin ja panturkkilaisuuden puolestapuhuja. Hän tapasi Pariisissa muita samanhenkisiä pakolaisia ja alkoi julkaista aiheeseen liittyviä artikkeleita omassa lehdessään. Hänen pro gradu -tutkielmansa aiheena oli oman kansan merkitys ja se, että kansan säilymisen ainoa keino on nationalismi.
Suoritettuaan tutkintonsa vuonna 1904 Akçura matkusti Kazaniin. Siellä hän kirjoitti tunnetuimman artikkelinsa "Üç Tarz-I Siyaset". Hän nosti siinä esiin kolme kysymystä: 1. Onko mahdollista perustaa osmanilainen valtio, joka perustuu vapauteen ja tasa-arvoon? 2. Onko mahdollista perustaa islamilainen valtio? 3. Missä olosuhteissa voisi turkkilainen nationalismi nousta ja muodostua poliittiseksi voimaksi? Mietittyään kysymyksiä hän päätyi siihen, että etnisyyteen perustuva nationalismi olisi järkevin vaihtoehto. Akçuran mielestä islam ja turkkilainen nationalismi olivat identiteetin kaksi eri osaa. Hän kuvaili itse olevansa "osmanilais-turkkilainen muslimi".
Akçura valittiin Kazanissa ensimmäiseen muslimikongressiin, joka pidettiin Nižni Novgorodissa. Hän toimi vuosina 1906–1907 myös Venäjän parlamentissa. Hän kirjoitti duman sulkemisen jälkeen vihkosen, jossa hän arvosteli Venäjän poliittista tilannetta. Hän joutui vihkosen takia lähtemään maasta.
Akçura palasi Istanbuliin Nuorturkkilaisten vallankumouksen aikoihin vuonna 1908. Hän perusti nationalistisen Türk Ocağı -kansalaisjärjestön ja oli vahva vaikuttaja sen piieissä. Akçura oli mukana perustamassa Türk yurdu -nimistä sanomalehteä ja toimi myös sen johtajana. Hänen tavoitteensa lehdessä oli edustaa turkkilaisten kansojen kulttuurista yhtenäisyyttä. Akçura oli myös Ziya Gökalpin ja Halide Edibin kanssa Halka Doğru -liikkeen perustajia.
Turkin tasavallan itsenäistymisen jälkeen Yusuf Akçurasta tuli Turkin parlamentin jäsen. 1930-luvulla hänestä tuli Istanbulin yliopiston historian professori. Vuonna 1932 Akçura nimitettin TTK:n (Türk Tarih Kurumu) presidentiksi.
Vaikka Yusuf Akçura oli turkkilaisen nationalismin alkuvaiheiden keskeisimpiä hahmoja, hän ei kuitenkaan ole saanut maassa samaa arvostusta kuin esimerkiksi Ziya Gökalp. Syynä on lähinnä se, että Akçura edusti panturkkilaisuutta, joka oli tasavallan syrjäyttämä ja äärioikeiston omaksuma poliittinen aate. Keskittyessään islamin ja etnisen nationalismin väliseen suhteeseen hänestä tuli muista erottuva ajattelija.
Yusuf Akçura on haudattu Istanbuliin Edirnekapın Marttyyrien hautausmaalle.
Teokset

Ulûm ve Tarih (Science and History, 1906)
Üç Haziran Vak'a-i Müessifesi (The Third of June Event, Orenburg, 1907)
Şura-yı Ümmet'te Çıkan Makalelerim (My Articles Published in Şura-yı Ümmet Newspaper, 1910)
Üç Tarz-ı Siyaset (Three Style of Politics, 1912, 1976)
Mevkufiyet Hatıraları (Memoirs of Imprisonment, 1914)
Rusya'daki Türk-Tatar Müslümanlarının Şimdiki Vaziyeti ve Emelleri (The Current Situation and Aims of the Turkish-Tatar Muslims in Russia, 1914)
Şark Meselesine Ait Notlar (Notes About the Eastern Problem, 1920)
Muasır Avrupa'da Siyasî ve İçtimaî Fikirler ve Fikir Cereyanları (Political and Social Thought and Thought Movements in Modern Europe, 1923)
Siyaset ve İktisat (Politics and Economics, 1924)
Türk Yıllığı (Turkish Almanac, 1928)
Osmanlı İmparatorluğu'nun Dağılma Devri (The Collapse of the Ottoman Empire, 1940)
Tâ Kendim Yahut Defter-i Âmâlim* (Me Myself or My Notebook of Intentions, 1944)
Tarih-i Siyasî Dersleri (History of Political Lectures, 6 volumes)
Türk Cermen ve İslav Halkları Arasındaki Tarihî Münasebetler, Osmanlı Saltanatı Müessesâtının Tarihine Dair Bir Tecrübe,  Türkçülüğün Tarihi (Historical Relations Between the Turks, Germens and Slavs, an Experience of the Organization of the Ottoman Sultan Rule, History of Turkism – in Ottoman script, published in the pages 287 to 455 in the work entitled the Turkish Almanac; as an independent publication in modern Turkish; Turkism, simplified by Ahmet Özdemir, 1993; by Sadık Perinçek,1998)
Türk Tarihi (Turkish History, 12 volumes, simplified by Ahmet Özdemir, 1995)
Yeni Türk Devletinin Öncüleri (Pioneers of the New Turkish State, 2nd edition, 2003)
Idänmustikka

| Idänmustikka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Lahko::  Ericales
Heimo::  Kanervakasvit Ericaceae
Alaheimo::  Vaccinioideae
Suku::  Puolukat Vaccinium
Laji::  smallii
Kaksiosainen nimi
 Vaccinium smallii  A.Gray 
Katso myös
   Idänmustikka Wikispeciesissä   Idänmustikka Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Idänmustikka (Vaccinium smallii) on kanervakasvien (Ericaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Se muistuttaa suuresti punamustikkaa (Vaccinium hirtum) ja toisinaan sitä on pidetty punamustikan suurempikokoisena ekologisena muotona.
Idänmustikka on kausivihanta pensas, joka kasvaa yleensä 0,5–1,5 metriä korkeaksi, mutta joskus jopa kolme metriä korkeaksi. Sen tuottamat hedelmät (pohjusmarjat) ovat halkaisijaltaan 0,5–1,4 cm ja niiden väri vaihtelee punertavanmustasta täysin mustaan.
Idänmustikka kasvaa vuorten rinteillä, tiheiköissä, havumetsissä ja rantametsien reunoilla 900–2200 metrin korkeudella merenpinnasta. Laji kasvaa usein puiden kannoilla tai maassa makaavien lahopuiden päällä. Idänmustikkaa tavataan luonnossa Venäjän Kaukoidässä, Korean niemimaalla sekä Japanin keski- ja pohjoisosissa.
Idänmustikan marjat ovat syötäviä suoraan sellaisenaan sekä kypsennettyinä, ja niitä kerätään lajin esiintymisalueella luonnosta sekä kaupataan paikallisilla toreilla.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Idänmustikka (Vaccinium smallii)
ABC-ketju

| ABC |
| --- | --- |

Perustettu:  1998
Toimitusjohtaja:  Harri Tuomaala
Kotipaikka:  Helsinki
Toimiala:  huoltoasema
Henkilöstö:  4 000 (2015)
Kotisivu:  www.abcasemat.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
ABC-ketju on S-ryhmän huoltoasemaketju. Ketjuun kuuluu ABC-palveluasemia, ABC-automaattiasemia, ABC-latausasemia ja ABC Carwash -autopesuja. Suurin osa ketjun palveluasemista on liikennemyymälöitä, joissa on polttonesteen myynnin lisäksi ravintola ja päivittäistavarakauppa ja monesti myös muita liikkeitä.
Pieni bensa-aseman, autopesun ja Sale-myymälän muodostava ABC-asema Kouvolan keskustassa Kauppalankadulla.
Ketjun 479 huoltoasemaa sijaitsevat ympäri Suomea, pääosin valtateiden varsilla. Pohjoisin asema on Ivalossa ja eteläisin Hangossa. Itäisin asema on Ilomantsissa ja läntisin Maarianhaminassa. Suomen ensimmäinen ABC-liikennemyymälä avattiin nykyisin Kouvolaan kuuluvan Valkealan kunnan Uttiin joulukuussa 1998, ja se on edelleen toiminnassa. ABC on SOK:n tavaramerkki.
Ketjun koko vähittäismyynnin arvo oli 1 774 miljoonaa euroa vuonna 2014. Bensiinin vähittäiskaupassa ABC-ketju on ollut Suomen markkinajohtaja vuodesta 2009. Ketjun markkinaosuus vuonna 2014 oli bensiinissä 30 prosenttia ja dieselöljyssä 13 prosenttia.
Historiaa

S-ryhmän osuuskauppojen hallinnassa oli 1990-luvun alussa noin sata huoltoasemaa. Asemat toimivat niille polttoainetta toimittaneiden öljy-yhtiöiden tunnuksilla. SOK ja alueosuuskaupat perustivat vuonna 1989 Ässähuoltamot Oy:n tarkoituksenaan hankkia asemat kokonaan osuuskauppojen omistukseen. Huoltamoille asetetut tavoitteet eivät kuitenkaan toteutuneet.
Ässähuoltamot kehitti uuden huoltamokonseptin, jonka mukaan huoltoasemalla oli oltava paljon vessoja ja paljon kassoja, jotta asiakkaan ei tarvitsisi jonottaa. Tilojen piti olla väljät. Aukioloaikojen ja ruokalistan tuli olla selkeitä. Kaikki palvelut oli saatava saman katon alta ympäri vuorokauden ja ruokaa oli saatava aina kun ovi on auki. Huoltoasemaan liitettiin mukaan kauppa, mikä oli tuohon aikaan ennenkuulumatonta. Se muutti ”huoltoaseman” liikenneasemaksi tai palveluasemaksi. Amerikkalaisen mallin mukaan aseman pihalle päätettiin asentaa näkyvä pyloni, mainospylväs. Mainospylvään huipulle piti keksiä huoltamon nimi, ja väliaikaiseksi paikantäytteeksi nimen paikalle kirjoitettiin ABC.
Vuonna 1998 S-ryhmä päätti perustaa ABC-nimisen liikennemyymälä- ja automaattiasemaketjun. Silloinen Osuuskauppa Ympäristö (nykyisin osa Kymen Seudun Osuuskauppaa) avasi ensimmäisen ABC-liikennemyymälän silloisen Valkealan, nykyisen Kouvolan Uttiin joulukuussa 1998. Samoihin aikoihin avattiin ensimmäinen ABC-automaattiasema Helsingin Konalaan.
Ketju kasvoi voimakkaasti 2000-luvun alkuvuosina. Huippuvuonna 2004 avattiin 21 asemaa. Ketjun investointitahti laski 2010-luvun alussa.
S-ryhmä osti Suomen Esso-huoltoasemaketjun vuonna 2006. Osa Esso-asemista liitettiin ABC-ketjuun, osa myytiin St1:lle.
200:s ABC Liikennemyymälä avattiin vuonna 2010, ja vuonna 2011 tuotiin markkinoille Eko E85 -polttoneste. Samana vuonna tuotteelle myönnettiin myös Avainlipun käyttöoikeus.lähde?
Ketju levittäytyi Manner-Suomesta Ahvenanmaalle vuonna 2013.
Vuonna 2015 ABC-liikennemyymälöiden ravintolat siirtyivät käyttämään pelkästään suomalaisia liharaaka-aineita. Vuonna 2018 julkaistiin ABC-mobiilisovellus, jolla voi maksaa ravintolassa, tankatessa, ladatessa ja ABC Carwash -pesupaikoilla. Vuonna 2021 julkaistiin sähköautojen latauspalvelu ABC-lataus.
Vuonna 2017 Hyvinkäällä sijaitseva ABC-asema paloi keittiössä tapahtuneen onnettomuuden takia. Tapaturman syy oli se, että kokin mukaan "rasvakattila oli syttynyt räjähdysmäisesti". Kukaan ei loukkaantunut tapaturmassa. Tulipalon aikaan ABC:llä oli asiakkaita parikymmentä, henkilökuntaa kokin lisäksi vain kaksi, kaupan ja ravintolan kassat.
ABC-asemat

Ketjuun kuului tammikuussa 2023 yhteensä 479 huoltoasemaa, joilla voi tankata auton. Asemista 98 oli ABC Liikennemyymälöitä, muut miehittämättömiä automaattiasemia.lähde?
ABC-asemat > ABC Liikennemyymälät

ABC Liikennemyymälät ovat huoltoasemia, joilla toimii polttonesteen myynnin lisäksi ravintola ja ruokakauppa. Ruokakaupaan brändi on nykyään ABC-Market. Lisäksi liikennemyymälässä voi toimia myös ketjun ulkopuolisia myymälöitä. Liikennemyymälät palvelevat vuoden jokaisena päivänä, osa asemista ympäri vuorokauden, ne ovat avoinna normaalisti myös kaikkina juhlapyhinä, kuten jouluna ja juhannuksena.lähde?
Myymälöiden yhteydessä on polttonesteen tankkauksen lisäksi ravintola ja ruokakauppa. ABC:n omat ravintola- ja ruokakauppapalvelut ovat auki koko liikennemyymälän aukioloajan.lähde?
Joissakin myymälöissä on tilausajo- ja raskaanliikenteen kuljettajille taukotiloja. Liikennemyymälän yhteydessä voi olla eri alojen palveluntarjoajia, joilla on omat aukioloajat.
ABC-asemat > ABC Automaattiasemat

ABC-automaattiasemia oli tammikuussa 2023 ketjussa 381. Asemat sijaitsevat pääasiassa S-ryhmän ruokakauppojen, kuten Prismojen, S-markettien ja Sale-myymälöiden yhteydessä.
ABC-asemat > Muut palvelut

ABC CarWash -autopesupaikkoja oli tammikuussa 2023 ketjussa 117 kappaletta. Ne ovat pääosin ABC Liikennemyymälöiden ja -automaattiasemien sekä Prismojen yhteydessä. Tammikuussa 2023 ABC-latausasemia oli 205 kappaletta, joissa on latauspisteet 1 250 autolle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta ABC-asemat Wikimedia Commonsissa
ABC-asemat
ABC Deli (Arkistoitu – Internet Archive)
Huoltoasemat Suomessa
| asemaketju | (tuotemerkin) omistaja |
| --- | --- |
ABC | ABC Deli: S-ryhmä
Gulf: Hinduja Group → Gulf Oil Corporation → Us-Parts Finn-Am
Neste | Neste Express: Neste
Ritoil: Risto Rämä → Ritoil
Seo: Suomalainen Energiaosuuskunta (SEO, Seo)
St1 | Shell | Shell Express: St1 Nordic → St1
Teboil | Teboil Express: Lukoil → Teboil
ABC Carwash
Korian oranssi ABC-pyloni, jollainen on lähes jokaisella ABC-asemalla.
Korian ABC-asema valtatien 6 varressa kesällä 2019.
ABC Koillisportti Pudasjärvellä.
ABC-automaattiasema Oulussa.
Heinävaaran rautatieasema

Heinävaaran rautatieasema (lyh. Häv) on rautatieliikennepaikka Heinävaaran kylässä Joensuussa, entisen Kiihtelysvaaran kunnan alueella Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla Joensuu–Ilomantsi. Liikennepaikka on nykyisin miehittämätön ja palvelee tavaraliikenteen kuljetuksia. Henkilöliikennettä ei ole.
Liikennepaikka avattiin tavaraliikenteelle 15. marraskuuta 1957 ja henkilöliikenteelle 1960. Asemarakennus rakennettiin 1959. Liikennepaikka muutettiin miehittämättömäksi 26. toukokuuta 1968 ja henkilöliikenne lakkautettiin 1. joulukuuta 1969. Asemarakennus siirtyi Senaatti-kiinteistöille vuonna 2007.
Aiheesta muualla

Vaunut.org: Kuvia Heinävaarasta
Paijalan kappeli

| Paijalan kappeli |
| --- | --- |
 Julkisivu tulosuunnasta, korkean ikkunan alla kappelin seremoniaovi.
Sijainti:  Paijalannummentie 11, 04300 Tuusula
Koordinaatit:  60°24′37.7″N, 25°00′35.7″E
Kirkkokunta:  Evankelis-luterilainen
Seurakunta:  Tuusulan seurakunta
Rakentamisvuosi:  suunnitelmat 1992, käyttöön 1993
Suunnittelija:  Timo Suomalainen
Materiaali:  valkobetoni, kupari
Istumapaikkoja:  125
Tyylisuunta:  moderni
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Paijalan kappeli on Tuusulan keskuksen tuntumassa sijaitseva vuonna 1993 valmistunut siunauskappeli, jonka on suunnitellut arkkitehti Timo Suomalainen. Kappeli sijaitsee Paijalan hautausmaalla osoitteessa Paijalannummentie 11. Samalla hautausmaalla on myös puusta rakennettu Paijalan vanha kappeli, joka valmistui vuonna 1910.
Paijalan kappeli sijaitsee kangasluonnon ympäröimänä perinteisen hautausmaa-alueen ja luonnonmetsänä hoidetun alueen rajalla. Kappelisaliin mahtuu 125 henkeä ja käytettävissä on myös muistosali, joka on tarkoitettu 40–60 hengelle. Kappelisalin urut ovat urkurakentamo Veikko Virtasen työtä ja ne valmistuivat 1993.  Kappelin kelloksi hankittiin takaisin seurakunnan aikanaan pois myymä Tuusulan kirkon kello, joka on valettu vuonna 1650.
Kappelin arkkitehtuuri

Paijalan kappeli on yksi kolmesta arkkitehtitoimisto Timo ja Tuomo Suomalaisen suunnittelemasta siunauskappelista. Paijala on niistä viimeinen ja arkkitehti Timo Suomalaisen suunnittelema. Sen piirustukset valmistuivat 1992. Rakennuksessa näkyvät arkkitehtiveljesten tyyliä luoneet teemat, kuten irtiotto suorakulmaisista perusratkaisuista, hallitsevat veistokselliset muodot sekä vuoropuhelu sisä- ja ulkotilan välillä.
Kappelin julkisivuissa vuorottelevat valkobetonielementit ja kupari sekä suorakulmaisuutta välttelevät ikkunat, jotka muodostuvat erisuuntaisten jakopuitteiden leikkaamista lasikentistä. Kappelisalin sisätilaa hallitsee ikkunasta muodostuva alttariseinä, joka aukeaa kohti mukulakivillä päällystettyä alttaripihaa. Seurakuntalaisten pitkät puiset penkit ovat massiivisia, mutta metallista ja lasista valmistetut alttarikalusteet vaikuttavat ikkunan edessä lähes aineettoman keveiltä.
Kuvia Paijalan kappelista

Paijalan kappelin julkisivu ja yksi sisääntulolle johtavista poluista.
Kappelin sisäänkäynti on matala.
Näkymä ovikatoksesta. Istutuksiin kuuluvat puutarhakasvit, kuten vuorenkilpi, on sijoitettu rakennuksen lähelle.
Paijalan kappelin eteläseinä.
Paijalan kappeli takaa.
Paijalan kappeli  pohjoisesta. Huoltotie aidan vieressä.
Kappelia ympäröivät luonnonvaraiset kasvit, kuten männyt sekä kanerva- ja mustikkakasvustot.
Aiheesta muualla

Paijalan hautausmaa Tuusulan seurakunnan sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
Paijalan hautausmaa ja kappelit Virtuaalituusula-sivulla
Suomen rajat

Rajavyöhykkeestä varoittava kyltti Suomen ja Venäjän välisen rajan läheisyydessä.
Suomen valtakunnanrajat ovat rajat, jotka erottavat Suomen sen naapurimaista Ruotsista, Norjasta ja Venäjästä. Suomen valtakunnanrajat ovat muodostuneet pitkän historian tuloksena ja perustuvat useisiin kahdenvälisiin ja kansainvälisiin sopimuksiin. Suomen valtakunnanrajan kokonaispituus maalla on noin 2 563 kilometriä josta 545 km Ruotsin kanssa, 736 km Norjan kanssa ja 1343 km Venäjän kanssa. Suomen rajaa valvoo Rajavartiolaitos.
Rajat > Ruotsi

Suomen ja Ruotsin välinen raja on noin 545 kilometriä. Maiden välinen valtakunnanraja syntyi vuonna 1809 solmitussa Haminan rauhansopimuksessa, kun Ruotsi luovutti Suomen Venäjän keisarikunnalle. Rajan kulkua kuvattiin sopimuksessa yleispiirteisesti ilman suuria yksityiskohtia. Rajaksi sovittiin Ahvenanmeri, Pohjanlahti sekä Tornionjoki ja Muonionjoki. Meren saaret kuuluivat sille, joka oli niitä lähimpänä. Jokien varrella raja sovittiin kulkevan joen syvintä kohtaa pitkin. Raja kulki Muonionjokea pitkin Kilpisjärven ohi Norjaan. Rajan kulkua tarkennettiin vuonna 1810 ja pieniä muutoksia tehtiin myöhemmin. Tämä prosessi synnytti suvereniteettisaaria, jotka olivat fyysisesti yhdessä maassa, mutta niiden omistajat asuivat toisessa. Märketin saari Suomen ja Ruotsin välillä jaettiin kahteen osaan vuonna 1811. Raja sovittiin kulkevaksi saaren maantieteellisen keskuksen läpi Ahvenanmaan sopimuksessa vuodelta 1922 ja vuoden 1972 rajanmääräyssopimuksessa. Suomi rakensi saarelle majakan vuonna 1885 todennäköisesti vahingossa Ruotsin puolelle. Vuosien 1981 ja 1982 aikana suoritetussa rajankäynnissä ehdotettiin rajaa korjattavaksi siten, että majakka jäisi Suomen puolelle. Eduskunta hyväksyi rajalinjan muutoksen 17.5.1984.
Rajat > Norja

Suomen ja Norjan välinen raja on noin 736 kilometriä. Raja koostuu maa- ja jokirajasta ja sen varrella on kaksi kappaletta kolmen valtakunnan rajapyykkejä. Raja on muodostettu vuonna 1751 Ruotsin ja Norjan välillä solmitussa Strömstadin sopimuksessa, joka määritteli Norjan ja Ruotsin välisen rajan Suomen kuuluessa vielä Ruotsin vallan alle. Raja raivattiin ja pyykitettiin vuosien 1752 ja 1766 välisenä aikana. Vuosien 1920 ja 1944 välisenä aikana Petsamon alue kuului Suomelle, jolloin Suomen ja Norjan välinen raja kulki nykyistä Norjan ja Venäjän välistä rajaa Jäämerelle. Norjan itsenäistyessä vuonna 1905 ja Suomen vuonna 1917, ei rajaan tullut merkittäviä muutoksia. Strömstadin sopimus sisälsi erityisoikeuden Saamelaisille ylittää raja vapaasti porolaumojen kanssa. Venäjältä tulleen määräyksen mukaan Suomen senaatti sulki rajan vuonna 1852, mikä kielsi Saamelaisten vapaan rajanylityksen ja aiheutti samalla vaikeuksia porojen laiduntaan. Vuodesta 1952 alkaen liikkuminen Suomen ja Norjan välillä on ollut vapaata pohjoismaisen passivapauden ansiosta. Nykyinen raja perustuu yhä vuoden 1751 Strömstadin ja Ruotsi-Norjan vuoden 1826 rajasopimuksen mukaisiin päätöksiin.
Rajat > Venäjä

Suomen suurruhtinaskunnan ensimmäiset rajat voidaan katsoa syntyneen, kun keisari Aleksanteri I liitti Ruotsin kuusi itäisintä lääniä Venäjän keisarikuntaan vuonna 1809. Ennen tätä Suomella saatettiin tarkoittaa vain Varsinais-Suomea tai Ruotsin valtakunnan itäistä osaa. Keisarin liitettyä Suomen Venäjään, tuli suomesta ensimmäistä kertaa yhtenäinen hallinnollinen kokonaisuus, jolla oli rajat. Suomen suurruhtinaskunnan rajat muuttuivat vuonna 1812, kun niin kutsuttu Vanha Suomi liitettiin Suomen suurruhtinaskuntaan kenraalikuvernööri Gustaf Mauritz Armfeltin ehdotuksesta. Vuosien 1812 ja 1917 välisenä aikana suurruhtinaskunnan raja muuttui muutaman kerran. Suomen itsenäistyessä vuonna 1917, säilyi entinen suurruhtinaskunnan raja suurimmilta osin ennallaan. Tarton rauhansopimuksessa vuonna 1920 valtakunnanrajat vahvistettiin, Petsamon alue liitettiin Suomeen, ja  Repolan ja Porajärven alueista, jotka olivat liittyneet Suomeen vuoden 1918 aikana luovuttiin. Nykyinen Suomen ja Venäjän välinen raja on syntynyt jatkosodan päättymisen jälkeen, vuonna 1944 solmitussa Moskovan välirauhassa, jossa sovittiin alueluovutuksista, minkä seurauksena Suomen ja Venäjän välinen valtakunnanraja siirtyi suurimmilta osin nykyiselle paikalleen. Vuonna 1947 Suomi myi osana sotakorvauksia Jäniskosken–Niskakosken alueen Neuvostoliitolle.
Rajan pituus on 1 343,6 kilometriä.

Suomen raja Venäjän kanssa on myös Euroopan unionin ulkoraja.
Rajat > Merialueet

Suomen ulkoraja merellä kulkee 12 meripeninkulman (22,2 kilometrin) etäisyydellä sisäisten aluevesien rajasta. Kaukana avomerellä sijaitsevalla saarella, luodolla, karilla tai niiden muodostamalla kokonaisuudella voi olla oma aluevetensä. Suomen meriraja on kokonaisuudessaan Itämeren alueella.
Gredin (koira)

| Gredin> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Englanti,  Iso-Britannia
Määrä:  kuollut sukupuuttoon
Alkuperäinen käyttö:  seurakoira
Muita nimityksiä:  English Spaniel, Black Spaniel, Pyrame
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Ulkonäkö
Väritys:  musta pyrame: black & tan
Gredin on sukupuuttoon kuollut englantilainen koirarotu.
Ulkonäkö

Gredin oli musta kääpiöspanieli. Siitä oli olemassa myös black & tan -värinen muunnos, jota kutsuttiin pyrameksi.
Alkuperä

Matkallaan teloitettavaksi vuonna 1649 Kaarle I:sta seurasi pieni spanieli nimeltä Rogue. Hänen poikansa Kaarle II peri todennäköisesti osan hänen koiristaan, mahdollisesti myös Roguen. Yksi "roundheadeista" (Englannin parlamentin kannattajista) kuitenkin varasti koiran ja esitteli sitä vielä samana yönä ansaitakseen rahaa. Sitä ei nähty enää koskaan, ja tämän jälkeen mustien kääpiöspanieleiden kasvatus tyrehtyi – tilalle tulivat mustaruskeat koirat, jotka kehittyivät aikanaan kingcharlesinspanieliksi.
Alkuperä > Etymologia

Gredin tarkoittaa "vintiötä" tai "konnaa". Myös Kaarle I:n Rogue saattaa olla vaikuttanut koko rodun nimeämiseen.
Alkuperä > Vaikutus nykyisiin rotuihin

Pyrame-muunnoksen uskotaan olleen "mustaruskean spanielin" (Black and Tan Spaniel) eli kingcharlesinspanielin varhainen muoto.
Wilhelmshaven

| Wilhelmshaven |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Wilhelmshaven
 Koordinaatit: 53°31′N, 8°8′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Ala-Saksi
Hallinto:  
 – Pormestari:  Eberhard Menzel (SPD)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  106,91 km²
Väkiluku (31.12.2015):  75 995
 – Väestötiheys:  710,8 as./km²
 
 www.wilhelmshave.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kaiser Wilhelm -silta Wilhelmshavenissa
Wilhelmshaven on kaupunki Ala-Saksissa, Saksassa. Se sijaitsee Pohjanmerellä Jadelahden (saks. Jadebusen) länsirannikolla. Kaupungin asukasluku oli 75 995 vuoden 2015 lopussa.