stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Cutty Sarkin asema

Cutty Sark on asema Docklands Light Railwayllä Lontoon Greenwichin kaupunginosassa Thames-joen alittavan tunnelin eteläpuolella 20 metriä maanpinnan alapuolella. Aseman nimi juontuu läheisestä museoidusta Cutty Sark -laivasta ja joskus kartoissa aseman nimessä mainitaan myös lähellä sijaitseva Greenwichin observatorio. Samassa puistossa sijaitsee myös Queen’s House.
Asema avattiin 3. joulukuuta 1999, kaksi viikkoa myöhemmin kuin muut Mudchuten ja Lewishamin välisen laajennuksen asemat. Cutty Sark sekä muut Bankin ja Lewishamin välillä olevat asemat tullaan remontoimaan vuoteen 2009 mennessä mahdollistamaan kolmen yksikön pituisten junien pysähtymisen.
Aseman sisäänkäynti.
Osa Thamesin alittavan tunnelin rakennustöissä käytettyä kalustoa asemalla.
Aiheesta muualla

Cutty Sarkin asema Lontoon liikennelaitoksen sivuilla (englanniksi)
Cuora yunnanensis

| Cuora yunnanensis |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Kilpikonnat Testudines
Alalahko::  Pystytaivuttajat Cryptodira
Heimo::  Geoemydidae
Alaheimo::  Geoemydinae
Suku::  Cuora
Laji::  yunnanensis
Kaksiosainen nimi
 Cuora yunnanensis  (Boulenger 1906) 
Katso myös
   Cuora yunnanensis Wikispeciesissä   Cuora yunnanensis Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Cuora yunnanensis on harvinainen aasialainen kilpikonnalaji. Sitä tavataan vain Kiinassa. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lajin äärimmäisen uhanalaiseksi. Tuorein arvio on vuodelta 2010.
Cuora yunnanensis -konnien kilpi on 12–20 cm pitkä. Koiraat ovat pienempiä, litteämpiä ja paksuhäntäisempiä kuin naaraat.
Tätä lajia on tavattu vain Kunming Fun ja  Tongchuan Fun alueilla Yunnanin maakunnassa, mutta on todennäköistä että niitä oli kuljetettu myytäväksi mahdollisesti pitkiäkin matkoja. Laji nimettiin 1900-luvun alussa kerätyistä museonäytteistä, ja vuonna 2000 sitä oltiin jo julistamassa sukupuuttoon kuolleeksi. Sen jälkeen on kuitenkin löytynyt yksittäisiä yksilöitä.
Alkuperäinen löytöpaikka on nykyisin suurkaupunki, ja Kunming-järvi on pahoin saastunut. Sopivan elinympäristön arvioidaan tuhoutuneen 98-prosenttisesti.
Luonnosta löytyneitä yksilöitä on siirrelty suoja-alueelle, jossa elää nykyisin noin 50 konnaa, ja joitakin poikasiakin on syntynyt siellä.
Aiheesta muualla

Cuora yunnanensis Reptile Database
Dancing Lasha Tumbai

| Dancing Lasha Tumbai |
| --- | --- |
 Vjerka Serdjutška esittämässä kappalettaan Eurovision laulukilpailussa
Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Vjerka Serdjutška
Säveltäjä(t):  Andri Danylko
Sanoittaja(t):  Andri Danylko
Euroviisutiedot
Vuosi:  2007
Maa:  Ukraina
Kieli:  saksa, englanti, ukraina, venäjä
Sijoitus:  2.
Pisteet:  235
Sanat:  sanoitus
Video:  videolinkki
Dancing Lasha Tumbai (ukr. Данцінґ Лаша Тумбай, Dantsing Laša Tumbai, aikaisemmin  Danzing) on ukrainalaisen drag-artistin Vjerka Serdjutškan musiikkikappale, joka edusti Ukrainaa Eurovision laulukilpailussa vuonna 2007 ja sijoittui kilpailussa toiseksi 235 pisteellä. Kappaleessa lauletaan neljällä kielellä: saksaksi, ukrainaksi, englanniksi ja venäjäksi. Lisäksi laulussa on sanoja, jotka eivät tarkoita mitään.
Laulukilpailun finaalissa Serdjutška ja hänen viisi taustalaulajaansa pukeutuivat hopean- ja kullanvärisiin vaatteisiin. Serdjutškan esiintymisasun selkäpuolella oli numero 69 ja taustalaulajilla numero 18, joka oli kappaleen esiintymisnumero finaalissa.
Serdjutškan mukaan lause ”lasha tumbai” on mongoliaa ja tarkoittaa kermavaahtoa, mutta oikeastaan laulun sanat eivät tarkoita mitään. Jotkut ovat myös kuulleet lauseen ääntyvän kuten englannin Russia goodbye ’hyvästi Venäjä’, joka viittaisi vuoden 2005 oranssiin vallankumoukseen.
Vuoden 2019 euroviisuissa kappaleen lauloi Eleni Foureira osana kilpailun väliohjelmanumeroa, ja samassa ohjelmanumerossa mukana ollut Serdjutška puolestaan esitti Netta Barzilain kappaleen Toy.
Cyphastrea

| Cyphastrea |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Polttiaiseläimet Cnidaria
Luokka::  Korallieläimet Anthozoa
Lahko::  Kivikorallit
Heimo::  Faviidae
Suku::  Cyphastrea  Milne-Edwards and Haime, 1848
Katso myös
   Cyphastrea Wikispeciesissä   Cyphastrea Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Cyphastrea on kivikorallien suku, johon kuuluu ainakin seitsemän lajia. Joitakin pidetään joskus meriakvaarioissa.
Ne luokitellaan lyhytpolyyppisiin eli SPS-kivikoralleihin. Ne pärjäävät kohtalaisessa tai melko vähäisessä valossa, mutta tarvitsevat  kalkkipitoisen veden, ja melko voimakkaan virtauksen, joka tuo niiden pyyntilonkeroiden ulottuville eläinplanktonia..
Cyphastrea decadia on ainoa laji, joka kasvattaa haaraisen puumaisen varren,  muiden runko on levymäinen. Rungon pinnalla on pyyntilonkeroita pyöreinä mykeröinä. Väriyhdistelmät voivat olla hätkähdyttäviä, esimerkiksi punaiset lonkerot sinisessä rungossa, tai useammin tummanpunaiset lonkerot vaaleanpunaisessa rungossa tai kokonaan vihreä. Lonkeroryppäiden keskiosa voi olla vielä kolmatta väriä: vihreä runko, punaiset lonkerot, vaaleanpunaiset keskukset
Cyphastrea-lajeja tavataan (indopasifisen merialueen eri osissa sekä Punaisellamerellä.
Lajeja

Cyphastrea agassizi  (indopasifisen merialueen keskiosat, Havaiji)
Cyphastrea chalcidicum  (Afrikan itärannikko, Seychellit)
Cyphastrea decadia  (indopasifisen merialueen keskiosat)
Cyphastrea hexasepta (Punainenmeri)
Cyphastrea japonica (Tyynenmeren luoteisosat)
Cyphastrea microphthalma (Afrikan itärannikko, Punainenmeri, Seychellit)
Cyphastrea ocellina (indopasifisen merialueen keskiosat, Havaiji)
Cyphastrea serailia (Afrikan itärannikko, Punainenmeri, Seychellit)
Dawid Tomala

Dawid Tomala vuonna 2017.
Dawid Tomala (s. 27. elokuuta 1989) on puolalainen kilpakävelijä ja olympiavoittaja. Hän voitti olympiakultaa 50 kilometrin kävelyssä vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa. Olympiavoiton lisäksi Tomala on saavuttanut EM-kultaa alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuista Ostravassa vuonna 2011. Kansallisen mestaruuden Tomala on voittanut eri matkoilla ulkoradoilla kuusi ja sisäradoilla seitsemän kertaa.
Ennätyksikseen Tomala on kävellyt 3 000 metrillä ajan 10.56,98 (2018), 5 000 metrillä 19.13,16 (2013), 10 kilometrillä 40.11 (2013), 20 kilometrillä 1.20.30 (2013), 35 kilometrillä 2.30.47 (2022) ja 50 kilometrillä 3.49.23 (2021).
Dominic Su Haw Chiu

Dominic Su Haw Chiu (s. 29. toukokuuta 1939 Sibu) on malesialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 4. joulukuuta 1969 ja nimitettiin sen johtoon 22. joulukuuta 1986. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1987. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Eduardo Martínez Somalo ja José Tomás Sánchez. Su Haw Chiu erosi tehtävistään 24. joulukuuta 2011.
Colossus-luokka (linjalaiva)

| Colossus-luokka |
| --- | --- |

Tekniset tiedot
Uppouma:  1 880 88/94 bm
Pituus:  54,86 m
Leveys:  14,72 m
Syväys:  6,4 m
Koneteho:  täystakiloitu purjelaiva
Miehistöä:  590
Aseistus
Meritorjunta:  alakansi: 28 x 32 naulan tykkiä yläkansi:30 x 24 naulan tykkiä puolikansi:4 x 24 naulan tykkiä ja 10 x 32 naulan karronadia etukansi: 2 x 24 naulan tykkiä ja 2 x 24 naulan karronadia RH: 6 x 18 naulan karronadia
Colossus-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kahden 74-tykkisen kolmannen luokan linjalaivan muodostama alusluokka.
Suunnittelu

Luokan suunnitteli Sir John Henslow. Piirustukset hyväksyttiin 13. tammikuuta 1798.
Luokan alusten tykkikansi oli 54,86 metriä ja köli 45,2 metriä. Alusten miehistötarve oli 590 henkeä. Luokan alusten aseistuksena olivat alemman tykkikannen 28 kappaletta 32 naulan tykkiä sekä ylemmän tykkikannen kolmekymmentä 24 naulan tykkiä. Puolikannella oli neljä 24 naulan tykkiä ja kymmenen 32 naulan karronadia. Etukannella oli kaksi 24 naulan tykkiä ja kaksi 24 naulan karronadia. Peräkannella oli kuusi 18 naulan tai kolme 18 naulan ja kolme 12 naulan karronadia.
Alukset

Alukset tilattiin 23. marraskuuta 1797.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HMS Colossus | Chathamin telakka | toukokuu 1799 | 23. huhtikuuta 1803 | 20. kesäkuuta 1803 | myyty romutettavaksi 8. helmikuuta 1826 |
| HMS Warspite | Pembroken telakka | 3. joulukuuta 1805 | 16. marraskuuta 1807 | 8. kesäkuuta 1808 | tuhoutunut tulipalossa 3. tammikuuta 1876 hylky myyty romutettavaksi 2. helmikuuta 1876 |
Dawn

Dawn voi viitata seuraaviin:
Dawn, naisen etunimi
Dawn, avaruusluotain
Dawn, pakistanilainen englanninkielinen sanomalehti
Dawn, Pokémon-sarjan hahmo
Dawn, Eloyn albumi
1618 Dawn, yksi päävyöhykkeen asteroidi.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Dawn”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Phoenix Mercury

| --- | --- |
Phoenix Mercury
Phoenix Mercuryn logo
Perustettu: 1997
Kotiareena: US Airways Center
Värit:                    
WNBA-mestaruuksia: kaksi (2007, 2009)
Konferenssimestaruuksia: kolme (1998, 2007 ja 2009)
Päävalmentaja: Corey Gaines
GM: Ann Meyers
Omistaja: Robert Sarver
Phoenix Mercury on yhdysvaltalainen koripalloseura, joka pelaa Women's National Basketball Association -liigassa. Se pelasi ensimmäisen kautensa WNBA:ssa vuonna 1997 ja oli näin yksi liigan perustajaseuroista. Seura on kuulunut alusta lähtien liigan läntiseen konferenssiin.
Kotiottelunsa Mercury pelaa Phoenixissä, Arizonassa sijaitsevassa US Airways Centerissä (vuoteen 2006 asti nimeltään America West Arena) , joka on myös NBA-seura Phoenix Sunsin ja AFL-seura Arizona Rattlersin kotiareena.
Seuran historia > Runkosarja- ja pudotuspelimenestys

Mercury on edennyt WNBA:n pudotuspeleihin seitsemänä vuonna. Kaudella 1997, WNBA:n ensimmäisellä, se sijoittui runkosarjassa tuolloin nelijoukkueisen läntisen konferenssin kärkeen liigan kolmanneksi parhaalla voittoprosentilla 57,1 (16 voittoa ja 12 tappiota). Se sai jatkopeleissä vastaansa itäisen konferenssin kakkosen New York Libertyn, joka oli vahvempi pistein 59–41. Loppuottelupaikka ratkesi vielä tuolloin yhden ottelun tuloksen perusteella. Toisella runkosarjakaudellaan Mercury sijoittui konferenssinsa toiseksi ja koko liigan kolmanneksi voittoprosentilla 63,3 (19 voittoa ja 11 tappiota). Se sai jatkopeleissä vastaansa itäisen konferenssin kärkijoukkueen Cleveland Rockersin, joka kaatui otteluvoitoin 2–1, pistein 78–68, 66–67 ja 71–60. Mercury pääsi näin WNBA:n loppuotteluihin, joissa sai vastaansa runkosarjaa ylivoimaisesti hallinneen Houston Cometsin. Comets vei mestaruuden otteluvoitoin 2–1, pistein 51–54, 74–69 ja 80–71.
Kolmannen kerran Mercury oli pudotuspeleissä kaudella 2000, jolla se sijoittui runkosarjassa konferenssinsa neljänneksi voittoprosentilla 62,5 (20 voittoa ja 12 tappiota). Se sai pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella vastaansa läntisen konferenssin kärkijoukkueen Los Angeles Sparksin, joka voitti sarjan suoraan kahdessa ottelussa, pistein 86–71 ja 101–76. Kauden 2000 jälkeen Mercuryn seuraavaan pudotuspeliesiintymiseen meni seitsemän vuotta. Heikoiten näiden vuosien välillä se menestyi kaudella 2003, jolla se jäi liigan hännille historiansa pienimmällä voittoprosentilla 23,5 (kahdeksan voittoa ja 26 tappiota). Putki katkesi kaudella 2007, jolla Mercury sijoittui runkosarjassa läntisen konferenssin kärkeen seurahistorian parhaalla voittoprosentilla 67,6. Voittoprosentti oli koko liigan toiseksi paras itäisen konferenssin kärkiseuran Detroit Shockin 70,6:n jälkeen.
Konferenssien runkosarjavoittajat kohtasivat toisensa syksyn 2007 loppuotteluissa. Mercury eteni loppuotteluihin puhtaalla pelillä voitettuaan suoraan kahdessa ottelussa ensin Seattle Stormin ja konferenssifinaaleissa San Antonio Silver Starsin. Seura otti lopulta ensimmäisen WNBA-mestaruutensa voitettuaan tasaisessa ottelusarjassa Shockin otteluvoitoin 3–2. Mercury voitti loppuottelusarjan toisen, neljännen ja viidennen ottelun pistein 98–70, 77–76 ja 108–92, Shock puolestaan ensimmäisen ja kolmannen pistein 108–100 ja 88–83.
Mercury otti toisen mestaruutensa kaksi vuotta ensimmäisen jälkeen. Se sijoittui runkosarjakaudella 2009 konferenssinsa ja koko liigan kärkeen voittoprosentilla 67,6 (23 voittoa ja 11 tappiota), ja voitti ennen loppuotteluja San Antonio Silver Starsin ja Los Angeles Sparksin molemmat otteluvoitoin 2–1. Se sai loppuotteluissa vastaansa Indiana Feverin, jota vastaan pelattu ottelusarja päättyi Mercuryn voittoon otteluvoitoin 3–2, pistein 120–118, 84–93, 85–88, 90–77 ja 94–86.
Seuran historia > Pelaajat

Phoenix Mercuryn alkuvuosien tehokkain pelaaja oli seurassa kaudet 1997–2002 pelannut Jennifer Gillom, joka oli joukkueen eniten pisteitä tehnyt pelaaja kausina 1997–1999, 2001 ja 2002. Parhaimmillaan hän teki yhden runkosarjakauden aikana, kaudella 1998, 624 pistettä 30:ssä ottelussa eli 20,8 pistettä ottelua kohden. Gillom oli tuolla samalla kaudella myös Mercuryn sisäisen levypallotilaston kärkinimi yhteensä 219:llä levypallolla (keskiarvo 7,3). Yhteensä hän teki Mercury-vuosinaan 2 793 pistettä 183:ssa runkosarjaottelussa.
Kaudella 2000 Mercuryn paras pistenainen oli Brandy Reed 608:lla pisteellä (keskiarvo 19) ja kaudella 2003 Anna DeForge 405:llä pisteellä (keskiarvo 11,9). Vuoden 2004 WNBA:n varaustilaisuudessa seura varasi koko tilaisuuden ykkösvarauksena Diana Taurasin, josta on sittemmin tullut seurahistorian eniten pisteitä tehnyt pelaaja. Hänen pistekeskiarvonsa on ollut joukkueen paras joka vuosi tulokaskaudestaan alkaen, monena vuonna myös koko liigan paras.
Seuran mestaruuteen päättyneissä pudotuspeleissä 2007 Mercuryn tehokkain pisteidentekijä oli Cappie Pondexter, vuoden 2006 WNBA-varaustilaisuuden kakkosvaraus. Hän oli myös koko liigan eniten pisteitä tehnyt pelaaja tehtyään yhdeksässä pudotuspeliottelussa 215 pistettä (keskiarvo 23,9), ja tuli valituksi tuon vuoden WNBA-loppuottelujen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Pondexter jatkoi seurassa maaliskuuhun 2010 asti, jolloin hän siirtyi pelaajakaupan kautta New York Libertyyn vaihdossa Shameka Christoniin ja Cathrine Kraayeveldiin. Pondexterin lisäksi Mercuryn aloitusviisikossa pelasivat mestaruusvuoden 2007 pudotuspeleissä Diana Taurasi, Penny Taylor, Kelly Miller ja Tangela Smith.
Vuoden 2009 mestarijoukkueen vakituisen aloitusviisikon muodostivat Diana Taurasi, Cappie Pondexter, Tangela Smith, Le'coe Willingham ja Temeka Johnson. Myös muun muassa Penny Taylor kuului joukkueeseen. Pudotuspelien eniten pisteitä tehnyt pelaaja oli Diana Taurasi, joka myös palkittiin loppuottelujen arvokkaimpana pelaajana.
Seuran historia > Valmennus

Seuralla on ollut historiansa aikana seitsemän päävalmentajaa. Ensimmäinen tehtävää hoitanut henkilö oli entinen huipputason koripalloilija, Basketball Hall of Fameenkin valittu Cheryl Miller, joka toimi tehtävässä neljän kauden ajan, vuoteen 2000 asti. Kaudella 2001 päävalmentajana aloitti Cynthia Cooper, entinen koripalloilija ja nelinkertainen WNBA-mestari Houston Cometsista. Cooper jätti valmentajan tehtävät kesken kauden 2002, jonka lopun päävalmentajana toimi Linda Sharp. Kauden 2003 ajan Mercuryn päävalmentajana toimi John Shumate, kaudesta 2004 kauteen 2005 Carrie Graf ja kaudesta 2006 kauteen 2007 NBA-mestaruuden aiemmalla valmentajaurallaan voittanut Paul Westhead. Ennen kauden 2008 alkua valmennusvastuussa aloitti entinen NBA-koripalloilija Corey Gaines. Ennen siirtymistään päävalmentajaksi Gaines oli toiminut Mercuryn apuvalmentajana Paul Westheadin kaksivuotisella valmentajakaudella.
Pelaajat > Kokoonpano 22. syyskuuta 2011

24 DeWanna Bonner (G-F)
4 Candice Dupree (F)
9 Marie Ferdinand-Harris (G)
21 Alexis Gray-Lawson (G)
2 Temeka Johnson (G)
43 Nakia Sanford (F-C)
6 Sidney Spencer (G-F)
11 Ketia Swanier (G)
3 Diana Taurasi (G)
13 Penny Taylor (F)
32 Krystal Thomas (F-C)
Pelaajat > Entisiä pelaajia

Marlies Askamp (1997–1999)
Michelle Brogan (1998, 2000)
Edna Campbell (1999)
Anna DeForge (2003–2005)
Tonya Edwards (2000–2001)
Toni Foster (1997–1999)
Jennifer Gillom (1997–2002)
Gordana Grubin (2002)
Lisa Harrison (1999–2003, 2005)
Tamicha Jackson (2003, 2006)
Nancy Lieberman (1997)
Bridget Pettis (1997–2001, 2006)
Plenette Pierson (2003–2005)
Cappie Pondexter (2006–2009)
Brandy Reed (1998, 2000–2002)
Tangela Smith (2007–2010)
Maria Stepanova (1998–2001, 2005)
Michele Timms (1997–2001)
Slobodanka Tuvić (2001–2004)
Kamila Vodičková (2005–2006)
Adrian Williams-Strong (2000–2004)
Pelaajat > Jäädytetyt numerot

7 Michele Timms
Aiheesta muualla

Phoenix Mercuryn verkkosivut (englanniksi)
| Itäinen konferenssi | Itäinen konferenssi | Läntinen konferenssi | Läntinen konferenssi |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Atlanta Dream | Indiana Fever | Dallas Wings | Minnesota Lynx |  |  |
| Chicago Sky | New York Liberty | Las Vegas Aces | Phoenix Mercury |  |  |
| Connecticut Sun | Washington Mystics | Los Angeles Sparks | Seattle Storm |  |  |
Entiset WNBA-seurat: Charlotte Sting ·  Cleveland Rockers ·  Houston Comets ·  Miami Sol ·  Portland Fire ·  Sacramento Monarchs
Tapahtumat: Tähdistöottelu ·  Loppuottelut ·  Pudotuspelit
Colour the World

| ”Colour the World” Sash! ft>  Dr. Alban |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Life Goes On
 Julkaistu: 1999
 Tuottaja(t): Sash!, Tokapi
 Tyylilaji: Dance, trance
 Kesto: 03.35
 Levy-yhtiö: Mighty Records
Sash!:n muut singlet
| ”Ma Baker” 1998 | ”Colour the World” 1999 | ”Adelante” 2000 |
Dr. Albanin muut julkaisut
| ”Feel the Rhythm” 1998 | ”Colour the World” 1999 | ”What Do I Do” 2000 |
Colour the World on saksalaisen tuotantoryhmä Sash!:n kappale. Sen julkaisi Mighty Records vuonna 1999. Kappale on neljäs ja viimeinen single heidän toiselta albumiltaan Life Goes On. Kappaleen sanat esittää nigerialais-ruotsalainen laulaja Dr. Alban. Kappale oli levyn aiempien singlejulkaisujen tapaan suosittu hitti lukuisissa Euroopan maissa ja saavutti esimerkiksi Britannian singlelistalla 15. sijan.
Kappalelista

"Colour the World" (Single) - 3:35
"Colour the World" (Extended Mix) - 6:00
"Colour the World" (Dario G. Remix) - 4:02
"Colour the World" (ATB Remix) - 5:51
"Colour the World" (DJ Delicious Remix) - 6:52
"Colour the World" (Dale Cooper & Vincent Price Remix) - 6:19
Listasijoitukset

| Listat (1998) | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Ranska (SNEP): 73
Saksa (Media Control Charts): 39
Alankomaat (Dutch Top 40): 69
Ruotsi (Sverigetopplistan): 54
Sveitsi (Swiss Music Charts): 39
Iso-Britannia (Official Charts Company): 15
Käännös suomeksi
David Sime

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Sime Rooman kesäolympialaisissa 1960. |  Sime Rooman kesäolympialaisissa 1960. |  Sime Rooman kesäolympialaisissa 1960. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Rooma 1960 | 100 m |  |
David William ”Dave” Sime (25. heinäkuuta 1936 Paterson, New Jersey – 12. tammikuuta 2016 Miami Beach, Florida) oli yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Sime oli aikakautensa nopeimpia pikajuoksijoita maailmassa, mutta hän saavutti vain yhden aikuisten arvokisamitalin, 100 metrin juoksun olympiahopean Roomassa 1960, missä hän hävisi loppukilpailussa saksalaiselle Armin Harylle. Sime kuului Roomassa myös Yhdysvaltain pikaviestijoukkueeseen, joka saapui ensimmäisenä maaliin mutta hylättiin vaihtovirheen vuoksi.
Simen lapsista Lisa-tytär avioitui amerikkalaisen jalkapalloilijan, kolminkertaisen Super Bowl -voittajan Ed McCaffreyn kanssa. Sime työskenteli silmälääkärinä ja hoiti muun muassa Richard Nixonia. Sime kuoli syöpään 79-vuotiaana Floridan Miami Beachillä 12. tammikuuta 2016.
Miesten 100 metrin juoksun olympiafinaalin maaliintulo Roomassa 1960. Sime äärioikealla.
Dawkinsia assimilis

| Dawkinsia assimilis |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Heimo::  Särjet Cyprinidae
Alaheimo::  Barbinae
Suku::  Dawkinsia
Laji::  assimilis
Kaksiosainen nimi
 Dawkinsia assimilis  (Jerdon, 1849) 
Katso myös
   Dawkinsia assimilis Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Dawkinsia assimilis on särkien (Cyprinidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Sen kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Thomas C. Jerdon vuonna 1849.
Lajia tavataan ainoastaan Intiasta. Se kasvaa tavallisesti noin 10 senttimetrin mittaiseksi, mutta pisimmillään se voi olla yli 11 senttimetriä pitkä. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lajin erittäin uhanalaiseksi lajiksi.
David Siegel

| David Siegel |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. elokuuta 1996 (ikä 28)
Mäkihyppääjä
Lempinimi:  Sieglo
Seura:  SV Baiersbronn
Suksimerkki:  Fluege.de
Maailmancup
Kaudet:  2016–
 Tietolaatikko päivitetty 31. joulukuuta 2018 
David Siegel (s. 28. elokuuta 1996) on saksalainen mäkihyppääjä, joka edustaa SV Baiersbronn -seuraa.
Siegel debytoi maailmancupissa uudenvuodenpäivänä 2016 mäkiviikon Garmisch-Partenkirchenin osakilpailussa. Hän saavutti heti ensimmäiset pisteensä sijoittumalla 16:nneksi. Parhaimmillaan hän on ollut kolmastoista Wisłassa marraskuussa 2018.
Continental Cupissa Siegel on saavuttanut seitsemän osakilpailuvoittoa. Hän sijoittui Continental Cupin kokonaiskilpailussa kolmanneksi kaudella 2017–2018.
Nuorten MM-kisoissa hän saavutti vuonna 2016 Râșnovissa kultaa henkilökohtaisessa kilpailussa ja joukkuemäessä sekä pronssia sekajoukkuemäessä.
Pilatus PC-12

| Pilatus PC-12 |
| --- | --- |
 Pilatus PC-12 saksalaisin tunnuksin.
Valmistaja:  Pilatus Aircraft
Pilatus PC-12 on sveitsiläinen yksimoottorinen potkuriturbiinikäyttöinen matkustajalentokone, jota valmistaa Pilatus Aircraft. Se on Suomessa ilmavoimien käytössä.
Kehitystyö

Pilatus kertoi PC-12 koneen kehitystyöstä lokakuussa 1989. Kone lensi ensilentonsa 31. toukokuuta 1991. Koneen sertifiointi oli hidasta. Yhdysvaltain FAA:n hyväksyntä koneelle tuli vasta 15. heinäkuuta 1994.
PC-12-koneen voimalaite on Pratt & Whitney Canada PT6 potkuriturbiinimoottori. Konetta lentää yksi tai kaksi ohjaaja(a). Se voi kuljettaa 9 matkustajaa. Rahtikone on mahdollisesti tulossa.
Versiot

PC-12M (Multipurpose) on tarkoitettu etenkin ilmavalvontaan.
U-28A on Yhdysvaltain ilmavoimien ostaman version paikallinen nimitys.
PC-12NG (Next Generation) tuotiin markkinoille vuonna 2007.
PC-12-koneita on käytetty liikeyritysten johdon kuljetuksiin, mutta osin sitä operoivat pienet paikalliset lentoyhtiöt. Koneita on myyty siviiliversiona noin 800 kappaletta. Sotilaskäytössä konetta käyttävät Bulgaria, Sveitsi, Etelä-Afrikka, Suomi ja Yhdysvallat.
Tekniset tiedot (NG)

pituus 14,4 m
korkeus 4,3 m
kärkiväli 16,3 m
suurin lentoonlähtöpaino(MTOW) 4760 kg
suurin nopeus 519 km/h
lakikorkeus 9140 m
lentomatka 2800 km
Pilatus PC-12 Suomessa

Suomen ilmavoimat osti kuusi Pilatus PC-12 NG -konetta keväällä 2009 22,5 miljoonan euron hintaan. Koneet tulivat käyttöön vuoden 2011 loppuun mennessä, ja niillä korvattiin vuodesta 1983 asti käytössä olleet Piper PA-31-350 Chieftain ja vuodesta 1991 palvelleet Valmet Redigo -koneet.  Pilatuksista ensimmäiset saapuivat Suomeen viikolla 27 (2009) ja loput kesän 2010 aikana.
Lennostoihin sijoitetuilla koneilla suoritetaan Ilmavoimissa yhteyslentoja sekä kevyen rahdin kuljetuksia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pilatus PC 12 Official manufacturer's web page
Flight International article on the Pilatus PC-12 Next Generation
Flying Magazine article on the Pilatus PC-12 Next Generation (Arkistoitu – Internet Archive)
Project Information on Pilatus PC-12 Single-Turboprop Executive Aircraft
Pilatus PC-12-koneen ohjaamo.
Pilatus PC-12 laskussa.