stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Flintshire

| Flintshire Sir y Fflint |
| --- | --- |
 Flintshiren maaseutua
 Alueen sijainti Walesissa
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Maa:  Wales
Preserved county:  Clwyd
Perustettu:  1996
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Mold
Pinta-ala:  437,54 km²
Väkiluku (2015):  154 074
 – väestötiheys:  323 as./km²
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  GB-FLN
 – NUTS:  UKL23
 
Hallintoalueen internetsivut
Flintshire (kymriksi Sir y Fflint) on kreivikunta ja yksi Walesin hallintoalueista. Se sijaitsee maan koillisosassa Englannin rajalla Liverpoolin lounaispuolella Irlanninmeren rannalla ja sen pääkaupunkina toimii Mold. Hallintoalueella on arviolta 154 074 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 437,54 neliökilometriä.
Flintshire on osa Welsh Marches -aluetta. Se on nimetty Flintshiren historiallisen kreivikunnan mukaan, mutta niiden rajat eivät ole yhteneväiset.
Kuvia

Pyhän Matthew’n kirkko, Buckley
Vesiputous Wepre Parkissa
Moldin kaupunkia
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Flintshire Wikimedia Commonsissa
Hallintoalueen internetsivut
Walesin hallintoalueet
Anglesey
Blaenau Gwent
Bridgend
Caerphilly
Cardiff
Carmarthenshire
Ceredigion
Conwy
Denbighshire
Flintshire
Gwynedd
Merthyr Tydfil
Monmouthshire
Neath Port Talbot
Newport
Pembrokeshire
Powys
Rhondda Cynon Taf
Swansea
Torfaen
Vale of Glamorgan
Wrexham
Laax

| Laax Lags |
| --- | --- |
 Laax etelän puolelta nähtynä.
 lippu:  vaakuna

 Laax
 Koordinaatit: 46°48′N, 9°15′E 
Valtio:   Sveitsi
Kantoni:  Graubünden
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  31,68 km²
Korkeus:  805–3 028 m
Väkiluku (31.12.2016)  (vakinaiset asukkaat):  1 725
 – Väestötiheys:  54 as./km²
 
 www.laax-gr.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Laax (saksaa, virallisesti paikallisella sursilvanin murteella retoromaaniksi Lags) on kunta Sveitsissä Graubündenin kantonissa Surselvan hallintoalueella. Siellä on asukkaita vajaat kaksi tuhatta.
Sijainti

Laax sijaitsee Reinin yhden alkujoen, Vorderrheinin laakson pohjoisrinteellä, Ual da Mulin -joen varrella. Laaxin kylä sijaitsee noin 1 000 metrin korkeudessa. Laaxin korkein kohta on Glarusin Alpeilla sijaitseva Bündner Vorab (3 028 m mpy.).
Laaxin naapurikuntia ovat Glarus Süd pohjoisessa, Flims idässä, Sagogn etelässä ja Falera lännessä.
Talous

Laaxin pääelinkeino on matkailu. Siellä on ollut hotelli vuodesta 1880 ja hiihtohissejä 1960-luvulta alkaen..
Laaxissa sekä naapurikuntien Flimsin ja Faleran alueella toimii yksi Sveitsin isoimmista talviurheilukeskuksista, LAAX, jonka omistaa pörssinoteerattu Weisse Arena Gruppe -yhtiö. Alueella on muun muassa 224 kilometriä laskettelurinteitä ja neljä snow parkia. Laaxissa on pidetty muun muassa lumilautailun maailmancupkilpailu vuonna 2016–2017.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Laax Wikimedia Commonsissa
| n k Graubündenin kantonin hallintoalueet ja kunnat |
| --- | --- |
Hallintoalue (saks. Region, retoromaaniksi district, ital. regione) ja kunnat (105 kpl, 1.1.2020–)
 Albula: Albula/Alvra • Bergün Filisur • Lantsch/Lenz • Schmitten • Surses • Vaz/Obervaz
 Bernina: Brusio • Poschiavo
 Engiadina Bassa/Val Müstair: Samnaun • Scuol • Val Müstair • Valsot • Zernez
 Imboden: Bonaduz • Domat/Ems • Felsberg • Flims • Rhäzüns • Tamins • Trin
 Landquart: Fläsch • Jenins • Landquart • Maienfeld • Malans • Trimmis • Untervaz • Zizers
 Maloja: Bever • Bregaglia • Celerina/Schlarigna • La Punt-Chamues-ch • Madulain • Pontresina • Samedan • S-chanf • Sils im Engadin/Segl • Silvaplana • St. Moritz • Zuoz
 Moesa: Buseno • Calanca • Cama • Castaneda • Grono • Lostallo • Mesocco • Rossa • Roveredo • San Vittore • Santa Maria in Calanca • Soazza
 Plessur: Arosa • Chur • Churwalden • Haldenstein • Tschiertschen-Praden
 Prättigau/Davos: Conters im Prättigau • Davos • Fideris • Furna • Grüsch • Jenaz • Klosters-Serneus • Küblis • Luzein • Schiers • Seewis im Prättigau
 Surselva: Breil/Brigels • Disentis/Mustér • Falera • Ilanz/Glion • Laax • Lumnezia • Medel • Obersaxen Mundaun • Safiental • Sagogn • Schluein • Sumvitg • Trun • Tujetsch • Vals
 Viamala: Andeer • Avers • Cazis • Domleschg • Ferrera • Flerden • Fürstenau • Masein • Muntogna da Schons • Rheinwald • Rongellen • Rothenbrunnen • Scharans • Sils im Domleschg • Sufers • Thusis • Tschappina • Urmein • Zillis-Reischen
Ekspressionismi

August Macke, Nainen vihreässä takissa, 1913.
Ekspressionismi on 1900-luvun alussa noussut taiteen tekemisen tapa, johon kuuluvat taiteilijan sisäisen tunteen ilmaiseminen sekä voimakkaat värit ja aiheet.
Suuren yleisön edessä nimitystä käytettiin ensimmäisen kerran vuonna 1901 Julien-Auguste Hervén taidenäyttelyssä. Ekspressionistinen liike oli voimakkaimmillaan vuosien 1905–1920 aikana, ja siihen kuului maalaustaiteen ohella myös arkkitehtuuri, näyttämötaide, musiikki ja kirjallisuus.
Tyyli

Ekspressionistitaiteilijoiden mielestä taiteella piti olla jotain sanottavaa, ja heille teoksen sisältö ja muoto olivat yhtä. Ekspressionistit käyttivät voimakkaita siveltimenvetoja ja vahvoja värejä. Heidän aiheensa olivat usein surullisia, eriskummallisia tai irvokkaita ja ilmaisunsa groteskia, pessimististä tai väkivaltaista.
Ekspressionistit esittelivät maailman tyypillisesti subjektiivisesta näkökulmasta käsin. Heidän tavoitteenaan oli herättää ajatuksia, tunteita tai inspiraatiota. Ekspressionismi oli reaktio positiiviselle, impressionistiselle ja naturalistiselle taiteelle. Ekspressionismi voidaan nähdä romantiikan jatkeena. Ekspressionistit ottivat vaikutteita myös eurooppalaisen taiteen ulkopuolelta ja vierailivat etnografisissa museoissa sekä afrikkalaisen ja oseanialaisen taiteen näyttelyissä.
Kuvataiteissa

Ekspressionismi kehittyi Ranskassa ja kukoisti Saksassa. Joitain ekspressionismin kehitykseen eniten vaikuttaneita taiteilijoita olivat Vincent van Gogh, Paul Gauguin, Edvard Munch ja Henri de Toulouse-Lautrec.
Liike yhdistetään useimmin saksalaisiin taiteilijaryhmiin Die Brücke ja Der Blaue Reiter. Muita merkittäviä ekspressionistitaiteilijoita olivat Georges Rouault, Egon Schiele, Oskar Kokoschka, Paul Klee, Max Beckmann, Pablo Picasso (osin), Henry Moore, Graham Sutherland, Francis Bacon, Alberto Giacometti, Jean Dubuffet, Georg Baselitz ja Anselm Kiefer. Myös fauvistit kuten Henri Matisse voidaan lukea ekspressionisteihin. Toisen maailmansodan jälkeen syntyi Yhdysvalloissa ekspressionismin muunnelma abstrakti ekspressionismi. 1980-luvulla syntyi uusekspressionistinen liike.
Natsi-Saksassa ekspressionismi oli eräs niistä modernismin taidesuuntauksista, joita kansallissosialistit tuomitsivat ja joita esitettiin ”rappiotaiteen” näyttelyissä. Aluksi jotkut natsijohtajat, esimerkiksi Hermann Göring kannattivat ekspressionismia, varsinkin Die Brücke -ryhmän maalauksia ”aitosaksalaisena” taiteena. Tämän niin sanotun ekspressionismikiistan ratkaisi Adolf Hitler, ja vuoteen 1937 mennessä ekspressionismi ja ekspressionistit oli julistettu pannaan.
Kuvataiteissa > Galleria

Edvard Munch, Huuto, 1893.
Franz Marc, Keltainen lehmä, 1911.
Franz Marc: Sininen hevonen I, 1911.
Egon Schiele, Naispari, 1915.
Ernst Ludwig Kirchner, Omakuva sotilaana, 1915.
Musiikissa

Taidemusiikissa ekspressionismi näkyi teosten lyhenemisenä ja ilmaisun tiivistymisenä, mutta draamallisuus kuitenkin säilyi. Ekspressionistinen melodiikka on luonteeltaan soittimellista, koska laulullisuuden ihannetta ei enää pidetty keskeisenä. Harmonian ja sointivärin merkitys korostui, ja alettiin lähestyä atonaalisuutta. Rytmiikka monimuotoistui: tahtilajit vaihtuvat tiheästi ja rytmit ovat poikkeusjakoisia.
Ekspressionismia tyypillisimmillään edustavat säveltäjät Arnold Schönberg, Alban Berg ja Anton Webern 1910-luvun tuotannoillaan. Igor Stravinskyn baleteissa Tulilintu (1905), Petruška (1911) ja Kevätuhri (1913) on ekspressionistisia piirteitä. Aarre Merikanto ja Väinö Raitio ovat suomalaisia ekspressionisteja.
Kirjallisuudessa

Kirjallisuudessa sisäisen kokemuksen ilmentämisen vaatimus merkitsi kapinaa naturalistista todellisuuden jäljentämistä vastaan. Ekspressionistiseen kirjallisuuteen kuului voimakas ilmaisu, provokaatio, sokkivaikutelmat sekä protesti pikkuporvarillista moralismia ja väljähtänyttä arvomaailmaa vastaan. Kirjallisuuden ekspressionismi syntyi noin vuonna 1910, ja vahvimmillaan se oli 1920-luvulla. Kirjallisia ekspressionisteja olivat muun muassa Franz Werfel, Gottfried Benn, Georg Trakl ja Alfred Döblin. Myös Franz Kafka ja Hermann Hesse olivat osin ekspressionisteja. Suomessa ekspressionismia edustaa parhaiten Edith Södergranin ja Elmer Diktoniuksen runous.
Elokuvassa

Varhaisimmat ekspressionistiset elokuvat saivat runsaasti vaikutteita ekspressionistisesta näyttämötaiteesta, ja ne pyrkivät välittämään protagonistin mielentilan lavastuksen avulla. Kuuluisin näistä elokuvista on Robert Wienen ohjaama, vuonna 1920 ensi-iltansa saanut Tri Caligarin kabinetti, jossa hullu päähenkilö kertoo oman näkemyksensä siitä, miten hän joutui mielisairaalaan. Elokuvan vääristyneet kadut ja rakennukset ovat päähenkilön oman sisäisen maailman heijastumia, ja elokuvan muut hahmot on abstrahoitu maskeerauksen ja pukujen avulla visuaalisiksi symboleiksi. Elokuvan sairaalloisen kauhun, uhan ja ahdistuksen tunnelmasta sekä dramaattisesta valaistuksesta ja oudoista lavasteista tuli esikuva useille muille saksalaisille ekspressionistisille elokuville. Paul Wegenerin toinen versio Golemista (1920), F.W. Murnaun kauhuelokuva Nosferatu (1922) ja Fritz Langin tulevaisuuskuvitelma Metropolis (1927) kuvaavat pessimistisissä visioissaan sosiaalista romahdusta tai tutkivat ihmisluonnon synkkää kaksijakoisuutta ja sen kykyä hirvittävään pahuuteen.
Arkkitehtuurissa

Ekspressionismi oli noin 1910–1925 Euroopassa, varsinkin Saksassa, vaikuttanut arkkitehtuurin tyylisuunta. Ekspressionismin mukaan arkkitehdin persoonallisen idean tuli ilmetä rakennuksen vapaasti muotoilluissa, abstrakteissa ja veistoksellisissa muodoissa. Ekspressionistisella arkkitehtuurilla on selvä sisällöllinen yhteys kuvataiteen ja kirjallisuuden ekspressionismiin.
Arkkitehtuurissa > Galleria

Erich Mendelsohn, Einstein-torni, 1921, Potsdam-Babelsberg, Saksa.
Jules M. Luthmann, Lähetysasema Radio Kootwijk, 1922 Alankomaat, betonirakennus.
Fritz Höger, Chilehaus, 1925, Burchardstraße Hampuri.
Josef Franke, Asuin- ja liiketalo "Ring-Eck", 1928, Gelsenkirchen, Saksa.
Elsi Borg, Taulumäen kirkko, 1929, Jyväskylä.
Ekspressionismi Suomessa

Modernismin ”ismeistä” juuri ekspressionismi on ollut suosituin Suomen taiteessa. Syitä siihen on etsitty niin pohjoisesta luonnosta kuin karkeasta kansanluonteesta. Ekspressionismin läpimurto oli tapahtunut Suomessa jo ennen 1910-luvun lopulla perustetun Marraskuun ryhmän esiintymistä. Ryhmässä olivat muun muassa Tyko Sallinen, Marcus Collin, Alvar Cawén, Jalmari Ruokokoski, Valle Rosenberg, William Lönnberg ja Ilmari Aalto. Myös esimerkiksi Aimo Kanerva sekä naivistisen tyylisuunnan edustaja Heikki Tuomela kuuluvat tunnettuihin ekspressionisteihin. Liminkalainen taidemaalari Vilho Lampi maalasi nuoruudessaan Tyko Sallisen, Alvar Cawénin ja Marraskuun ryhmän vaikutuksen sävyttämää ekspressionismia.
Juho Mäkelä, Omakuva, 1910.
Alvar Cawén, Sokea soittoniekka, 1922.
Eemu Myntti, Uimarannalla, 1923.
Vilho Lampi, Hevoshuijarit, 1930.
Suomalaista uusekspressionismia 1980-luvulta alkaen edustavat muun muassa Leena Luostarinen symbolistisella ekspressionismillaan, Cris af Enehielm satirisoivalla ja karikatyristisellä tyylillään, Jukka Mäkelä ja Hannu Rönkkönen abstraktilla ekspressionismilla. Limingan taidekoulussa maalausta opettava Hannu Lukin tunnetaan isokokoisista varma- ja isolyöntisen ekspressionismin hengessä tehdyistä maalauksistaan ja taidegraafikko Antti Holman taiteessa on nähty yhteyksiä saksalaisen ekspressionismin perinteeseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ekspressionismi Wikimedia Commonsissa
| n k Taidesuuntauksia |
| --- | --- |
Esihistoriallinen taide:  Kalliopiirros  Kalliomaalaus 
Klassinen aika:  Mesopotamian taide  Muinaisen Egyptin taide  Antiikin Kreikan taide  Hellenistinen taide  Rooman valtakunnan taide 
Bysantti:  Varhaiskristillinen taide  Karolinginen renessanssi  Bysantin taide 
1000–1300-luvut:  Ottolainen taide  Romaaninen tyyli  Gotiikan taide 
Renessanssi 1400-luku:  Renessanssin taide 
1500-luku:  Manierismi 
1600-luku:  Barokki 
1700-luku:  Rokokoo  Klassismi  Romantiikka 
1800-luku:  Kansallisromantiikka  Düsseldorfin koulukunta  Hudson River -koulukunta  Prerafaeliitit  Estetismi  Arts and crafts  Naturalismi  Realismi  Impressionismi  Postimpressionismi  Akateeminen taide  Piktorialismi  Primitivismi  Symbolismi  Uusbarokki  Uusgotiikka  Uusklassismi  Uusrenessanssi  Jugend 
Modernismi 1900 alkaen:  Jugend  Naivismi  Fauvismi  Ekspressionismi  Kubismi  Dada  Abstrakti taide  Futurismi  Suprematismi  Konstruktivismi  De Stijl 
1920 alkaen:  Uusasiallisuus  Art deco  Surrealismi  Bauhaus  Funktionalismi  Yhteiskunnallinen realismi  Regionalismi  Sosialistinen realismi  Totalitaristinen taide 
1945 alkaen:  Abstrakti ekspressionismi  Cobra  Informalismi  Art brut  Tasismi  Konkretismi 
Nykytaide 1960 alkaen:  Pop-taide  Uusi realismi  Fluxus  Minimalismi  Fotorealismi  Op-taide  Kineettinen taide  Valotaide  Prosessitaide  Käsitetaide  Arte povera  Feministinen taide  Postmodernismi 
1980 alkaen:  Uusekspressionismi  Transavantgarde  Uusminimalismi  Neo-Geo  Tila- ja ympäristötaide  Mediataide  Young British Artists  Outsider-taide  Performanssi  Videotaide  Yhteisötaide  ITE-taide  Graffiti 
2000 alkaen:  Abjektitaide  Appropriaatio  Artivismi  Biotaide  Katoava taide  Paikkasidonnainen taide  Relaatiotaide  Äänitaide 
Vuodesta 1000 alkaen kyseessä ovat länsimaiset taidesuuntaukset
Abstraktin taiteen suuntauksia
Voimakkaasti pelkistäviä →     Ekspressionismi ● Kubismi ● Futurismi ● Suprematismi ● Konstruktivismi ● Neoplastisismi ● Konkretismi ● Abstrakti ekspressionismi ● Informalismi ● Minimalismi ● Op-taide ● Kineettinen taide    ← Täysin abstrakteja
August Macke, Venäläinen baletti 1, 1912.
Bertolt Brecht vuonna 1954.
Tri Caligarin kabinetin elokuvajuliste.
Valencianrottaterrieri

| Valencianrottaterrieri |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Espanja
Määrä:  Suomessa 1 rekisteröity Espanjassa 523 rekisteröityä (2010)
Rodun syntyaika:  1500-luku
Alkuperäinen käyttö:  tuhoeläinten torjuminen, vahtiminen
Nykyinen käyttö:  tuhoeläinten torjuminen, kaniinien metsästys, seurakoira
Muita nimityksiä:  gos rater valencià, ratera valencià, ratonero valenciano, Valencian Terrier, ratier valencien, perro de acequias, perro de la huerta, rateret, fusterrier
FCI-luokitus:  ryhmä 3 Terrierit alaryhmä 1 Isot ja keskikokoiset terrierit #370
Ulkonäkö
Paino:  4–8 kg
Säkäkorkeus:  uros 30–40 cm narttu 29–38 cm
Väritys:  tricolor, black & tan, brown & tan, ruskea-valkoinen, ruskea tai musta
Valencianrottaterrieri (kat. gos rater valencià, ratera valencià, esp. ratonero valenciano) eli valencianterrieri on espanjalainen koirarotu. Se on FCI:n hyväksymä.
Ulkonäkö

Rotumääritelmän mukaan valencianrottaterrieri on hännätön, ja häntä tulee rodun kotimaassa typistää joko noudattamatta tiettyä pituutta tai vaihtoehtoisesti typistää vain yksi kolmasosa pois. Karvapeitteen tulisi olla lyhyt, pituudeltaan korkeintaan 2 cm. Yleisimmät värit ovat musta-tricolor (musta-valkoinen tan-merkein) ja ruskea-tricolor (ruskea-valkoinen tan-merkein), joista molemmissa värilliset alueet ovat valkoisia dominoivammat; toiseksi yleisin on black & tan (musta punaruskein merkein). Muita mahdollisia värejä ovat ruskea-valkoinen, brown & tan (ruskea punaruskein merkein), kanelinruskea ja musta. Urosten sallittu säkäkorkeus on 30–40 cm (ihanne 36 cm) ja narttujen 29–38 cm (ihanne 33 cm). Molemmille sukupuolille on määritetty sama paino, joka vaihtelee 4–8 kg välillä.
Musta-tricolor
Black&tan
Luonne ja käyttäytyminen

Valencianrottaterrieriä käytetään nykyisin metsästykseen, erityisesti kaniinien.
Alkuperä

Rotu on peräisin Valencian maakunnasta, missä sitä on perinteisesti käytetty ennen kaikkea rottien ja muiden tuhoeläinten pyydystämiseen, mutta myös vahti- ja seurakoirana. Se kehittyi samaan aikaan kuin appelsiininviljely aloitettiin alueella. Sen uskotaan olleen olemassa 1500-luvulta lähtien, ja ensimmäiset maininnat siitä ovat 1800-luvulta. Sen alkuperästä on useita teorioita, joista erään mukaan brittiläinen kettuterrieri olisi sekoittunut paikallisten koirien kanssa, kun taas toiset uskovat rotujen muistuttavan toisiaan vain koska niiden jalostaminen samaan käyttötarkoitukseen on vaatinut samanlaisia ulkoisia ominaisuuksia.
Vuonna 2004 Espanjan Kennelliitto tunnusti rodun virallisesti. FCI:n jäsenenä järjestö käyttää FCI:n luokittelua, minkä vuoksi se sijoittaa valencianrottaterrierin ryhmään 3 eli Terrierit ja alajaostoon 3.1, Isot ja keskikokoiset terrierit. 31.12.2010 mennessä Espanjan Kennelliittoon oli rekisteröity 523 yksilöä. Rodunedustaja nimeltä Kike de Ca Batiste voitti marraskuussa 2011 Espanjan kansallisen koiranäyttelyn best in show -tittelin, joka oli rodulle ensimmäinen.
Kesäkuussa 2022 myös FCI tunnusti rodun virallisesti, ja antoi englanninkieliseksi nimeksi Valencian Terrier suoran käännöksen Valencian Ratter sijasta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Espanjan kansallinen rotujärjestö (Arkistoitu – Internet Archive)
Espanjan Kennelliiton rotumääritelmä (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Gos Rater Valencià
| n k Espanjalaiset koirarodut |
| --- | --- |
FCI:  Andalusianrottakoira  Burgosinseisoja  Espanjanmastiffi  Espanjanvesikoira  Espanjanvinttikoira  Ibizanpodenco  Kanariandoggi  Kanarianpodenco  Katalonianpaimenkoira  Mallorcandoggi  Mallorcanpaimenkoira  Pyreneittenmastiffi  Sabueso español  Valencianrottaterrieri 
Muut RSCE:n hyväksymät:  Alano español  Andalusianpodenco  Baskienpaimenkoira  Fuerteventuranpaimenkoira  Garafíanpaimenkoira  Leóninpaimenkoira  Maneto  Navarranseisoja  Valduezankoira  Valencianpodenco 
RSCE:n erikoisrekisteri:  Aragonianpaimenkoira  Espanjandoggi  Hierronsusikoira  Kastilianpaimenkoira  Palmanrottaterrieri  Podenco orito  Presa navarro 
Harvinaiset:  Araninpaimenkoira  Asturialais-kantabrialainen griffoni  Baskienrottaterrieri  Baskienseisoja  Can de Palleiro  Cerdanyanpaimenkoira  Englantilais-espanjalainen vinttikoira  Espanjanbulldoggi  Galicianpodenco  Galicianseisoja  Guicho  Hierronpodenco  Iberiansusikoira  Kantabrianajokoira  Kantabrianvesikoira  Mallorcanrottaterrieri  Mallorcanseisoja  Mastín ligero  Menorcanpodenco  Murcianrottaterrieri  Navarranajokoira  Palmanpodenco  Paternero  Podenco campanero  Rehalero naveño  Villano de las encartaciones 
Sukupuuttoon kuolleet:  Alicantenkoira  Presa español 
Käännös suomeksi
Elokuu (vuoden 1956 elokuva)

| Elokuu |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Matti Kassila
Käsikirjoittaja:  Matti Kassila
Tuottaja:  Mauno Mäkelä
Säveltäjä:  Ahti Sonninen
Kuvaaja:  Esko Nevalainen
Leikkaaja:  Nils Holm
Pääosat:  Toivo Mäkelä Emma Väänänen Rauni Luoma Aino-Maija Tikkanen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Fennada-Filmi
Ensi-ilta:  5. lokakuuta 1956
Kesto:  94 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  14 373 238 vmk
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Elokuu on Matti Kassilan ohjaama suomalainen mustavalkoinen elokuva vuodelta 1956. Elokuva perustuu F. E. Sillanpään samannimiseen kirjaan, joka ilmestyi vuonna 1941.
Elokuva on kertomus kanavanvartija Viktor Sundvallin (Toivo Mäkelä) eräästä lauantaista sekä hänen toteutumattomista unelmistaan ja todellisuuspaostaan mielikuvituksen, muistikuvien, korttipelin ja alkoholin pariin. Sundvall toimii myös pakinoitsijana.
Elokuu kuuluu Matti Kassilan elokuvaklassikoihin ja sai kuusi Jussi-palkintoa. Toivo Mäkelän roolisuoritusta on arvosteluissa luonnehdittu hänen elokuvauransa raastavimmaksi. Elokuu edusti Suomea Cannesin elokuvajuhlilla 1957.
Tuotanto

Elokuu kuvattiin keväällä ja kesällä 1956. Kuvauspaikkoina olivat Muroleen kanava ympäristöineen Ruovedellä sekä Vahkovesi ja Palovesi. Kaupunkikuvat tehtiin Tampereella, sisäkohtaukset kuvattiin Kulosaaren studioilla Helsingissä. Sillanpään romaanissa tapahtumat on sijoitettu Ruoveden Kautun kanavalle.
Elokuu on ensimmäinen suomalainen näytelmäelokuva, jossa käytettiin optista printteriä.selvennä Elokuva sai verovapauden, kun paria rakkauskohtausta lyhennettiin.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Toivo Mäkelä   | … |  kanavanvartija Viktor Sundvall   |
|  Emma Väänänen   | … |  Saimi Sundvall, o.s. Salminen   |
|  Rauni Luoma   | … |  Maija Länsilehto, o.s. Andersson   |
|  Aino-Maija Tikkanen   | … |  Tyyne Sundvall   |
|  Rauni Ikäheimo   | … |  Iita, Sundvallin piika   |
|  Senni Nieminen   | … |  Hanna Nieminen, pyykkäri-Hanna   |
|  Heikki Savolainen   | … |  Mauno Viljanen, sahatyöläinen   |
|  Tauno Kajander   | … |  Taave, renki   |
|  Sylvi Salonen   | … |  näyttelijätär   |
|  Topi Kankainen   | … |  Alpertti, kamraatin vanhin poika   |
|  Pentti Irjala   | … |  mies saunalla/mies tansseissa   |
|  Olavi Ahonen   | … |  mies saunalla   |
|  Seppo Sariola  | … |  Väinö Länsilehto   |
|  Keijo Lindroos   | … |  mies tansseissa   |
|  Mauri Jaakkola   | … |  ylioppilaskaveri   |
|  Kaija Siikala   | … |  nuoruudenrakastettu   |
|  Severi Seppänen   | … |  lääkäri   |
|  Kari Åkerberg   | … |  Viljo Sundvall   |
|  Gösta Salminen   | … |  mies sillalla   |
|  Tommi Rinne   | … |  juhlija   |
|  Leo Jokela   | … |  juhlija   |
|  Leo Lastumäki   | … |  konstaapeli Saarinen   |
|  Tuukka Soitso   | … |  ryyppykaveri   |
|  Matti Kassila   | … |  kertoja   |
Juoni > Helteinen lauantaipäivä

Järven pinta on lähes tyyni. On tuollainen seesteinen elokuinen lauantai hämäläisessä vesistöjen halkomassa pitäjässä, ihmiset hoitavat arkisia askareitaan. Niemiskäkin näkyy olevan pyykillä järven rannalla ja renkipoika Taave ahertaa pellolla, ajatukset ovat kuitenkin jo lauantai-illassa ja pitäjän neidoissa. Kanavanvartija Viktor Sundvallin talossa touhutaan kovasti viikonloppua; pyykki pitäisi saada pestyksi ja ruoat laitetuiksi. Sunnuntailiputus - sillä tavalla Viktor kutsuu joka viikonloppuista pyykkiruljanssia. Taloon odotetaan vieraita, Länsilehdon pariskuntaa Tampereelta. Sieltä järven takaa vieras tuleekin, Maija Länsilehto, ilman miestään Väinöä. Hieman Maija arvelee, suuttuneeko Viktorin vaimo Saimi, kun hän tällä lailla yksin rohkenee tulla. Tuliaisiakin tamperettarella on, konjakkipullo Viktorille ja paljon harmia Saimille. Miehensä alkoholinkäytöstä huolestunut Saimi haluaa yksin tein piilottaa pullon. Mutta Viktor vaatii Saimia antamaan aina, kun hän tarvitsee pienen ryypyn. Kahden kesken Maija vihjaa Viktorille, että antaisihan hänkin, kun sattui näkemään, mihin emäntä pullon kätki.