stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maastaveto

Maastavedon suoritus.
Maastaveto  tai maastanosto on yksi voimanoston kolmesta liikkeestä. Muut ovat penkkipunnerrus ja jalkakyykky. Maastaveto suoritetaan pääasiallisesti kahdella eri tavalla, jotka ovat perinteinen tyyli, jossa seisotaan kapeassa asennossa, sekä sumotyyli, jossa on seisotaan leveässä asennossa. Puhekielessä maastavedosta käytetään myös nimeä mave.
Maastaveto rasittaa etu- ja takareisiä, pakaroita, ylä- ja alaselkää sekä vatsan ja kyljen lihaksia, jotka toimivat liikkeen tukena. Monipuolisuutensa vuoksi liikkeellä on paikkansa myös kehonrakennuksessa. Maastavedossa käytetään usein tukivyötä loukkaantumisriskin pienentämiseksi ja vetoremmejä tai ristiotetta, sillä liike vaatii myös paljon puristusvoimaa.
Suorin jaloin maastaveto on maastavedon muoto, joka rasittaa etupäässä takareisiä tavallisen maastavedon rasittaessa etupäässä selkää.
Suomessa varustevoimanoston maastanoston ennätys on Jari Saarion hallussa. Hän nosti helmikuussa 2021 järjestetyissä Suomen-mestaruuskisoissa maasta 380,5 kiloa. Raa´an maastavedon, eli ilman varusteita tehdyn maastavedon, Suomen ennätys on Tuomas Hautalan nimissä. Hautala veti maasta 381 kiloa ilman varusteita 17.12.2022.
Maastavedon ennätykset

Hafþór Júlíus Björnsson 501 kg, 2020
Eddie Hall               500 kg, 2016
Eddie Hall              463 kg, 2015
Benedikt Magnusson   461 kg, 2014
Andy Bolton          457,5 kg, 2009
Brian Shaw           448 kg, 2013
Terry Hollands       440 kg, 2012
Zydrunas Savickas    433 kg, 2012
Laurence Shahlaei    432,5 kg, 2012
Jón Páll Sigmarsson   427,5 kg, 1987
RAW Maastaveto ilman vetoremmejä ja voimanostopukua

Benedikt Magnusson   460 kg, 2011
Andy Bolton          457,5 kg, 2009
Konstantin Konstantinovs 430 kg, 2006
Garry Frank 	      422,5 kg, 2002
Mikhail Koklyaev     417,5 kg, 2012
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Maastanosto ABC ohjelma
Maastaveto levytangolla suoritustekniikka ja lihasrasitus (Arkistoitu – Internet Archive)
Elina Gustafsson

| Elina Gustafsson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. helmikuuta 1992 (ikä 32) Pori
Kansalaisuus:   Suomi
Nyrkkeilijä
Pituus:  169 cm
Painoluokka:  69 kg
Kätisyys:  oikeakätinen, orthodox
| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten nyrkkeily.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten nyrkkeily.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten nyrkkeily.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Naisten nyrkkeily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Astana 2016 | 69 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Sofia 2018 | 69 kg |  |
| PM-kilpailut   | PM-kilpailut   | PM-kilpailut   |  |
|  Kultaa | Suomi 2015 | 64 kg |  |
|  Kultaa | Ruotsi 2016 | 69 kg |  |
| SM-kilpailut   | SM-kilpailut   | SM-kilpailut   |  |
|  Kultaa | Kuortane 2016 | 69 kg |  |
|  Kultaa | Rovaniemi 2013 | 69 kg |  |
|  Kultaa | Helsinki 2015 | 64 kg |  |
|  Hopeaa | Tampere 2014 | 64 kg |  |
Elina Orvokki Gustafsson (s. 6. helmikuuta 1992) on uransa vuonna 2020 terveyssyistä lopettanut suomalainen nyrkkeilijä, joka otteli urallaan 105 ottelua, joista voitti 84 ja hävisi 21. Hän tyrmäsi vastustajansa yhdessä ottelussa, eikä tullut itse koskaan tyrmätyksi.  Hänen seuransa oli kevääseen 2017 asti Porin NMKY, vuosina 2017–2019 Tampereen Voimailuseura ja ennen lopettamistaan Helsingin Tarmo. Aikaisemmin myös Porin Pyrintöä edustanut Gustafsson voitti MM-pronssia Astanassa 2016, EM-kultaa Sofiassa 2018 ja kolme Suomen mestaruutta, sekä kaksi Pohjoismaiden mestaruutta vuosina 2015 ja 2016. Hänen henkilökohtaisina valmentajina toimivat Porissa Marko Pennanen, Tampereella Maarit Teuronen ja Helsingissä Joni Turunen.
Nyrkkeilyuransa jälkeen Gustafsson on toiminut motivaatiopuhujana, ja käynyt muun muassa kouluilla kertomassa tarinaansa. Hän myös aktiivisesti puhuu sekä eläin- että ihmisoikeuksien puolesta sosiaalisessa mediassa. Näyttelijädebyyttinsä hän teki tv-sarjassa Kaverikirja vuonna 2022.
Ura

Toukokuussa 2016 Kazakstanin Astanassa käydyissä MM-kilpailuissa Gustafsson pääsi arvalla suoraan toiselle kierrokselle, jossa hän voitti Liettuan Rita Sutkuten tuomariäänin 3–0. Puolivälierässä Gustafsson varmisti mitalisijan kukistamalla Venäjän Saadat Abdulajevan, joka on vuoden 2015 MM-hopeamitalisti. Välieräottelussa hän hävisi Kiinan Hong Gulle ja sijoittui jaetulle pronssille yhdessä Saksan Nadine Apetzin kanssa.
Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2018 Sofiassa Bulgariassa Gustafsson voitti mestaruuden kukistamalla loppuottelussa Venäjän Jaroslava Jakušinan hajaäänituomiolla. Gustafssonista tuli näin ensimmäinen suomalainen naisten nyrkkeilyn Euroopan-mestari yhdessä Mira Potkosen kanssa, joka myös voitti mestaruuden eri painoluokassa.
Lokakuussa 2019 Venäjän Ulan-Udessa käydyissä MM-kilpailuissa Gustafsson hävisi heti ensimmäisellä kierroksella Kiinan Liu Yangille tuomariäänin 5–0 ja putosi jatkosta.
Muuta

Gustafsson palkittiin TUL:n Satakunnan piirin parhaana naisurheilijana vuonna 2013. Vuonna 2015 hänet valittiin Miss Gay Finland -kilpailun ensimmäiseksi perintöprinsessaksi. Koulutukseltaan Gustafsson on lähihoitaja. Gustafsson palkittiin Hämeen Urheilugaalassa Tampereen Vuoden Urheilijaksi vuonna 2018. Gustafsson seurusteli vuosina 2018-2020 Emmi Asikaisen kanssa, mutta suhde päättyi Elinan aloitteesta.
Gustafssonista julkaistiin vuonna 2021 Otavan kustantama kirja Rohkeudella Elina Gustafsson, jonka on kirjoittanut Ulla-Maija Paavilainen.
Gustafsson osallistui syksyllä 2021 Tanssii Tähtien Kanssa -ohjelmaan ja teki samalla historiaa olemalla tanssiparinsa Ansku Bergströmin kanssa ensimmäinen samaa sukupuolta oleva tanssipari formaatin suomalaisessa versiossa. Joulukuussa 2021 Gustafsson ja Bergström kertoivat sosiaalisessa mediassa seurustelevansa. Avoliittoon he muuttivat kesällä 2022 Bergströmin siirtäessä tavaransa Gustafssonin luo. He menivät kihloihin huhtikuussa 2023, mutta erosivat tammikuussa 2025.
Saavutukset

MM-pronssia 2016 (69 kg)
Pohjoismaiden mestaruus (69 kg): 2016, 2018
Pohjoismaiden mestaruus (64 kg): 2015
SM-kultaa (69 kg): 2013, 2016, 2018, 2019
SM-kultaa (64 kg): 2015
SM-hopeaa (64 kg): 2014
Filmografia

Kaverikirja: Meea (2022)
Murha Hangossa: TBA (2024)
Aiheesta muualla

Elina Gustafsson Instagramissa
Ellu-Gee Facebookissa
Kuusi kuvaa Elina Gustafssonin elämästä , 7.8.2022 Yle Radio 1
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Yle
Forrest Gump

| Forrest Gump |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Robert Zemeckis
Käsikirjoittaja:  Eric Roth
Perustuu:  Winston Groomin romaaniin Forrest Gump
Tuottaja:  Wendy Finerman Charles Newirth Steve Starkey Steve Tisch
Säveltäjä:  Alan Silvestri
Kuvaaja:  Don Burgess
Leikkaaja:  Arthur Schmidt
Tuotantosuunnittelija:  Rick Carter
Pukusuunnittelija:  Joanna Johnston
Pääosat:  Tom Hanks Robin Wright Penn Gary Sinise Mykelti Williamson Sally Field
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures UIP-Dunafilm Netflix
Ensi-ilta:  6. heinäkuuta 1994
Kesto:  141 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  55 miljoonaa dollaria
Tuotto:  677,9 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Forrest Gump on Robert Zemeckisin ohjaama draamakomediaelokuva, joka perustuu Winston Groomin samannimiseen romaaniin, joskin elokuva poikkeaa monissa kohdin alkuperäisteoksesta. Elokuva voitti kuusi Oscar-palkintoa oltuaan ehdolla kaikkiaan 13 eri sarjassa. Se voitti myös kolme Golden Globe -palkintoa, muun muassa parhaan elokuvan palkinnon. American Film Institute valitsi Forrest Gumpin vuonna 2006 sadan kaikkien aikojen innostavimman yhdysvaltalaiselokuvan joukkoon.
Elokuva kertoo tarinan Forrest Gumpista (Tom Hanks), hidasälyisestä, mutta lämminsydämisestä miehestä, joka bussipysäkillä istuessaan kertoo elämäntarinaansa muille bussinodottajille. Hän on elämänsä aikana sattunut monen historiallisen tapahtuman todistajaksi, tavannut aikansa kuuluisuuksia, saanut mitalin Yhdysvaltain presidentiltä Vietnamin sodassa osoittamastaan urhoollisuudesta ja kerännyt suuren omaisuuden Apple-tietokoneilla luullen sijoittaneensa hedelmäyhtiöön. Yksinkertaisuudestaan johtuen Forrest ei läheskään jokaisessa tapauksessa ymmärrä sitä, millaiseen tapahtumaan hän on ollut vaikuttamassa tai kuinka merkittäviä henkilöitä hän on tavannut, mikä on olennainen osa tarinaa. Elokuvassa esitetään Forrestin kohtauksia kuuluisuuksien kanssa trikkikuvauksin, jotka ovat erehdyttävän todentuntuisia.
Juoni

Forrest Gump alkaa bussipysäkillä kertoa elämäntarinaansa vieressään istuville ihmisille. Lapsuudessaan hän asui yhdessä täysihoitolaa ylläpitävän äitinsä kanssa. Ensimmäisenä koulupäivänään Forrest tutustuu Jennyyn, josta tulee hänen ensirakkautensa. Eräänä päivänä Forrest huomaa pystyvänsä juoksemaan lujaa ja saa paikan Alabaman yliopiston jalkapallojoukkueessa, joka voittaa mestaruuden Gumpin ansiosta. Hän tapaa joukkueen kanssa presidentti John F. Kennedyn Valkoisessa talossa ja pääsee ensi kertaa televisioon. Hän osallistuu sattumalta myös The Stand in the Schoolhouse Door -välikohtaukseen liityttyään kahden opiskelijan seuraan heidän mennessään kuvernööri George Wallacen estelyistä huolimatta yliopistorakennukseen 1960-luvun rotuerottelukonfliktissa.
Valmistuttuaan yliopistosta Forrest liittyy vapaaehtoisesti asevoimiin ja tutustuu Bubbaan, jonka kanssa sopii perustavansa myöhemmin katkarapuyrityksen. Heidät lähetetään Vietnamin sotaan, jossa he yrittävät pärjätä parhaansa mukaan luutnanttinsa Dan Taylorin johdolla. Heidän joutuessaan vihollisen tulituksen kohteeksi Forrest osoittaa juoksijanlahjansa kantamalla yksitellen kaikki joukkueen taistelijat taistelukentältä. Bubba saa kuitenkin surmansa ja luutnantti Dan menettää jalkansa. Forrest saa toiminnastaan urhoollisuusmitalin presidentti Lyndon B. Johnsonilta. Vietnamista kotiuduttuaan Forrest asuu alkoholisoituneen Danin kanssa, ja tämä nauraa Gumpin tavoitteelle perustaa katkarapuyhtiö pitääkseen lupauksensa Bubballe. Hän tarjoutuu leikillisesti Gumpin liikekumppaniksi, jos tämä onnistuu tavoitteessaan. Forrest oppii pelaamaan pöytätennistä ja hänet lähetetään lopulta presidentti Richard Nixonin seurueen mukana Kiinaan. Washingtonissa Nixon järjestää Forrestille huoneen Watergate-hotellista, josta Gump käynnistää skandaalin valitettuaan huonepalvelulle hänet yöllä herättäneistä taskulampuista.
Kun Forrestin armeijakomennus päättyy, hän käyttää osan rahoista katkarapualuksen hankkimiseen ja saa avukseen luutnantti Danin. Pyyntitulokset ovat heikkoja, kunnes hurrikaani iskee rannikolle heidän ollessaan merellä ja tuhoaa muut kalastusalukset. Lyhytaikaisen monopolin aikana liiketoiminta kukoistaa, ja Forrest sijoittaa Danin neuvosta osan voitoistaan ”hedelmäyhtiöön” (Apple-tietokoneisiin), jolloin molemmista tulee miljonäärejä. Kun Forrestin äiti kuolee ja Jenny lähtee hänen luotaan, Forrest alkaa juosta ilman mitään syytä ja juoksee Tyynellemerelle saakka, missä hän tekee täyskäännöksen ja juoksee sitten Atlantin rannikolle. Hän kerää matkalla mukaansa muita juoksijoita ja juoksee kansallisena ikonina yhteensä kolme vuotta.
Jenny ehdottaa tapaamista, mikä paljastuu syyksi sille, että Gump elokuvan alussa odottaa bussia. Jenny kertoo saaneensa aikoinaan lapsen Forrestin kanssa ja nimenneen pojan tämän mukaan, mutta kertoo samalla sairastavansa tuntematonta tautia. Jenny muuttaa pojan kanssa Forrestin luo, minkä jälkeen he avioituvat. Jenny kuolee pian häiden jälkeen ja Forrest jää yksinhuoltajaksi. Lopussa Forrest on poikansa kanssa bussipysäkillä Forrest nuoremman lähtiessä kouluun.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Tom Hanks  | … |  Forrest Gump   |
|  Michael Conner Humphreys  | … |  Forrest Gump (nuorena)   |
|  Robin Wright  | … |  Jenny Curran   |
|  Hanna R. Hall  | … |  Jenny Curran (nuorena)   |
|  Gary Sinise  | … |  Dan Taylor   |
|  Mykelti Williamson  | … |  Benjamin Buford ”Bubba” Blue   |
|  Sally Field  | … |  Mrs. Gump, Forrestin äiti   |
|  Haley Joel Osment  | … |  Forrest Gump, Jr   |
Rooleissa > Roolitus

Tom Hanks ei ollut ensimmäinen valinta Forrest Gumpin rooliin, sillä rooliin kaavailtiin John Travoltaa, joka kuitenkin torjui roolin näytelläkseen elokuvassa Pulp Fiction. Travolta on sittemmin myöntänyt katuneensa roolin torjumista. Roolia tarjottiin myös Bill Murraylle ja Chevy Chaselle, mutta he kieltäytyivät lopulta molemmat Gumpin roolista. Lisäksi Sean Penn oli yksi vaihtoehto Gumpin näyttelijäksi. Forrest Gumpin juoksukohtauksissa käytettiin näyttelijänä Tom Hanksin lisäksi hänen veljeään, näyttelijä Jim Hanksia. Myös Tom Hanksin tytär, Elizabeth Hanks, esiintyy elokuvassa. Hän on yksi koulubussissa olevista tytöistä, joka ei halua antaa vierestään istumapaikkaa Gumpille.
Forrest Gumpin rakastetun, Jennyn, roolia taas tarjottiin ennen Robin Wrightia myös Nicole Kidmanille, Jodie Fosterille ja Demi Moorelle, mutta he kaikki kieltäytyivät roolista.
Gumpin parhaan ystävän, Bubban rooliin taas kaavailtiin rap-artisti ja näyttelijä Ice Cubea, koomikko ja näyttelijä David Chapellea sekä hip hop -artisti ja näyttelijä Tupac Shakuria. Ice Cube ei halunnut Bubban roolia, sillä hänen mielestään hahmo oli kirjoitettu idiootiksi. Chapelle taas kertoo torjuneensa roolin, koska ei uskonut elokuvan menestyvän. Chapelle on myöhemmin kertonut katuneensa roolin torjumista ja hän näyttelikin Hanksin ystävää elokuvassa Sinulle on postia. Roolin sai lopulta Mykelti Williamson, jonka ulkonäköä muokattiin niin, että hänen alahuulensa paikalle muovattiin tekohuuli.
Jatko-osa

Forrest Gump -romaanin kirjoittanut Winston Groom teki tarinaansa myös jatko-osan, Gump ja kumppani -romaanin. Kirjan ilmestyttyä alettiin pohtia jatko-osan mahdollisuutta Forrest Gump -elokuvalle. Jatko-osan piti alkaa juonenkäänteellä, jossa Forrest Gumpin pojalla on AIDS ja ihmiset eivät halua opiskella hänen kanssaan. Elokuvaan kaavailtiin myös esimerkiksi kohtausta, jossa murhista epäilty O.J. Simpson ajaa pakoon poliisia ja Gump on Simpsonin pakoauton perällä. Käsikirjoituksen mukaan Forrest Gump olisi ollut paikalla myös Oklahoma Cityn pommi-iskussa. Lisäksi Gumpin piti näyttäytyä taitavana tanssijana ja hänen oli tarkoitus jatko-osassa päätyä eräässä kohtauksessa tanssimaan prinsessa Dianan kanssa. Elokuvan jatko-osan käsikirjoitus saatiin valmiiksi syyskuussa 2001, mutta käsikirjoittaja Eric Roth ja pääosaa näytellyt Tom Hanks tulivat syyskuun 11. päivän terroritekojen jälkeen siihen tulokseen, ettei toista elokuvaa enää kannata tehdä.
Vagabond (manga)

| Vagabond |
| --- | --- |

バガボンド   ('Vagabond')
Genre: historiallinen, draama, toiminta 
Manga
Tekijä: Takehiko Inoue
Julkaisija:   Kodansha  VIZ Media      Editorial Ivrea 
Sarjajulkaisulehti: Weekly Morning
Ensimmäinen painatus: 1998 – Jatkuu edelleen
Kirjojen lukumäärä: 33 
Vagabond (jap. バガボンド, Bagabondo) on Takehiko Inouen luoma mangasarja, joka perustuu Eiji Yoshikawan kirjoittamaan romaaniin. Tarina on fiktiivinen kuvaus samurai Miyamoto Musashin elämästä.
Mangaa on vuodesta 1998 lähtien julkaissut japanilainen Weekly Morning lehti ja sarja jatkuu yhä. Sen englanninkielisestä käännöksestä vastaa VIZ Media ja suomeksi sarjaa julkaisee Editorial Ivrea. Vuoden 2011 huhtikuuhun mennessä Vagabondista oli ilmestynyt 33 kirjaa, joista kaikki on käännetty englanniksi.
Henkilöt > Päähenkilöt

Miyamoto Musashi: Päähenkilö.
Sasaki Kojirō: Miyamoto Mushashin legendaarinen arkkivihollinen. Kojirōn uskotaan opiskelleen Chūjo-ryū miekkailulajia joko Toda Seigenin tai Kanemaki Jisain opetuksessa. Suuri ero alkuperäiseen kirjaan on se, että mangassa Kojirō on kuvattu kuuroksi ja mykäksi, vaikka hän onkin lukutaitoinen. Luonteeltaan hän on hyvin leikkisä, melkein lapsimainen. Ittousai myös mainitsee, että Kojirōn silmät ovat kehittyneet vastapainona hänen kuulonsa puuttumiselle.
Vaux-devant-Damloup

| Vaux-devant-Damloup |
| --- | --- |
 Vaux'n linnoitusta.
 Vaux-devant-Damloup
 Koordinaatit: 49°12′44″N, 5°28′24″E 
Valtio:  Ranska
Région:  Lorraine
Departementti:  Meuse
Arrondissementti:  Verdun
Kantoni:  Charny-sur-Meuse
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Bernard Bertrand 2008–2014
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  6.56 km²
Korkeus:  244–361 m
Väkiluku (2006):  68
 – Väestötiheys:  10.4 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  55100
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vaux-devant-Damloup on kunta Meusen departementissa Lorrainen hallintoalueella Ranskassa. Kunta kuuluu Verdunin arrondissementtiin ja Charny-sur-Meusen kantoniin. Kunnassa oli vuoden 2006 väestönlaskennassa 68 asukasta, joista naisia oli 47,8 prosenttia ja miehiä 52,2 prosenttia. Vaux-devant-Damloupin pinta-ala on 6,56 neliökilometriä.
Kunnasta on matkaa Damloupiin 1,8 kilometriä, Dieppe-sous-Douaumontiin 3 km, Bezonvaux’hon 3 km, Douaumontiin 3,2 km, Fleury-devant-Douaumontiin 3,7 km, Eixiin 4 km ja Ornes’hen 4,7 km. Ranskan pääkaupunkiin Pariisiin on matkaa 232 kilometriä.
Kunta tuhoutui 21. helmikuuta–19. joulukuuta 1916 käydyssä ensimmäiseen maailmansotaan kuuluvassa Verdunin taistelussa. Samassa taistelussa tuhoutuivat myös läheiset Beaumont-en-Verdunois’n, Bezonvaux’n, Cumières-le-Mort-Hommen, Fleury-devant-Douaumontin, Haumont-près-Samogneux’n, Louvemont-Côte-du-Poivren, Ornes’n ja Douaumontin kunnat, joista ainoastaan kaksi jälkimmäisinä mainittua ovat nykyisin asutettuja.
Väkiluvun kehitys

Vaux-devant-Damloupin väkiluvun kehitys vuodesta 1803 vuoteen 1913 sekä vuodesta 1962 vuoteen 2006:
| Vuosi | Väkiluku | Vuosi | Väkiluku |
| --- | --- | --- | --- |
| 1803 | 291 | 1975 | 12 |
| 1851 | 407 | 1982 | 48 |
| 1901 | 224 | 1990 | 60 |
| 1913 | 287 | 1999 | 65 |
| 1962 | 18 | 2006 | 68 |
| 1968 | 8 |  |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vaux-devant-Damloup Wikimedia Commonsissa
Les villages détruits (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Vaux'n linnoitusta sisältä päin.
Muumio (vuoden 1932 elokuva)

| Muumio> The Mummy |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Karl Freund
Käsikirjoittaja:  John L. Balderston
Tuottaja:  Carl Laemmle Jr.
Säveltäjä:  James Dietrich
Kuvaaja:  Charles J. Stumar
Leikkaaja:  Milton Carruth
Lavastaja:  Willy Pogany
Erikoistehosteet:  John P. Fulton
Pääosat:   Boris Karloff  Zita Johann  David Manners  Edward van Sloan 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures
Levittäjä:  Universal Studios Netflix
Ensi-ilta:  22. joulukuuta 1932
Kesto:  73 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Seuraaja:  The Mummy's Hand
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Boris Karloff muumiona.
Muumio (The Mummy) on yhdysvaltalainen kauhuelokuva vuodelta 1932. Elokuvan ohjasi Karl Freund, ja nimiroolissa esiintyy Boris Karloff. Muissa keskeisissä rooleissa ovat Zita Johann, David Manners ja Edward Van Sloan.
Universal Pictures oli tuottanut 1930-luvun alussa kaksi menestynyttä kauhuelokuvaa: Draculan – vanhan vampyyrin ja Frankensteinin. Muumio jatkoi Universalin kauhuelokuvasarjaa. Se perustui kuitenkin ajankohtaisiin tapahtumiin, toisin kuin monet muut ajan kauhuelokuvat, joiden perustana oli romaanit. Muumio sai inspiraationsa kymmenen vuotta aiemmin löydetystä faarao Tutankhamonin haudasta, ja sen löytäjien kohtaamasta kirouksesta. Kirouksen väitettiin olleen monen kuoleman taustalla. Valtion filmitarkastamo kielsi elokuvan kokonaan Suomessa 1930-luvulla.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Boris Karloff  | … |  Imhotep / Ardath Bey   |
|  Zita Johann  | … |  Helen Grosvenor / Ankhesenamun   |
|  David Manners  | … |  Frank Whemple    |
|  Arthur Byron  | … |  Sir Joseph Whemple    |
|  Edward Van Sloan  | … |  Doctor Müller    |
|  Bramwell Fletcher  | … |  Ralph Norton    |
|  Noble Johnson  | … |  nubialainen   |
Aiheesta muualla

The Mummy. Turner Classic Movies – TCM. Arkistoitu 21.1.2021. Viitattu 6.6.2022. (englanniksi)
Juha Äystö

Juha Äystö (s. 19. kesäkuuta 1948) on suomalainen fyysikko ja emeritusprofessori. Hän toimi Jyväskylän yliopiston fysiikan professorina vuosina 1992–2016. Vuosina 2012–2016 hän toimi Helsingin yliopiston Fysiikan tutkimuslaitoksen (HIP) johtajana.
Akateeminen ura

Juha Äystö kirjoitti ylioppilaaksi 1967 Jyväskylän lyseosta. Sen jälkeen hän aloitti fysiikan opinnot Jyväskylän yliopistossa. Hän valmistui maisteriksi 1973. Tohtoriksi hän väitteli 1977 Jyväskylän yliopistossa.
Tutkijanuransa Äystö aloitti 1978–1979 postdoc-tutkijana ydintutkimusryhmässä Lawrence Berkeley-laboratoriossa, Kalifornian yliopistossa (Berkeleyssä). Palattuaan kotimaahan hän toimi Jyväskylän yliopiston fysiikan laitoksella vanhempana assistenttina 1980–1982. Sen jälkeen hän toimi 1983–1986 Suomen Akatemian akatemiatutkijana. Tuona aikana hän oli tammikuusta 1984 heinäkuuhun 1985 jälleen vierailevana tutkijana Lawrence Berkeley-laboratoriossa.
Akateeminen ura > Hallintotoimia

Juha Äystö on tieteellisen työn lisäksi osallistunut yliopiston hallintotoimiin. Hän toimi 1990–1997 Jyväskylän yliopiston hiukkaskiihdytinlaboratorion johtajana. Yliopiston fysiikan laitoksen johtajana hän oli 1997–1999.
Professorina

Äystö nimitettiin 1992 fysiikan professoriksi Jyväskylän yliopistoon. Hänen erikoisalansa on ydinfysiikka. Hän toimi professorinvirkansa ohella 1999–2002 Genevessä Euroopan ydintutkimuskeskus Cernin ISOLDE-laboratorion tieteellisenä johtajana.
Professorikaudellaan Äystö toimi kahdesti Suomen Akatemian koordinoiman tieteellisen huippuyksikön johtajana. Vuosina 2003–2005 hän johti ydin- ja materiaalifysiikan huippuyksikköä. Sen jälkeen hän toimi Ydin- ja kiihdytinpohjaisen huippuyksikön johtajana 2006–2011. Molemmissa yksiköissä tieteellinen toiminta keskittyi Jyväskylän yliopiston fysiikan laitokselle ja sen kiihdytinlaboratorioon.
Vuodesta 2002 lähtien Äystö työskenteli Helsingin yliopiston Fysiikan tutkimuslaitoksessa (HIP). Hän toimi siellä ydinaineen tutkimukseen keskittyvän ohjelman johtajana vuoteen 2012 asti. Vuonna 2012 hänet nimitettiin Fysiikan tutkimuslaitoksen johtajaksi. Hänen toimikautensa instituutin johtajana päättyi kesäkuussa 2016. Hän jäi samalla myös eläkkeelle virastaan Jyväskylän yliopiston fysiikan laitoksella. Äystö jatkaa tutkimustyötä emerituksena.
Tutkimusura

Fyysikkona Äystö on erikoistunut ydinfysiikkaan ja hiukkastutkimukseen. Keskeisen osan hänen tutkimustaan ovat muodostaneet Jyväskylän yliopiston fysiikan laitoksen hiukkaskiihdyttimellä tehdyt kokeet. Hänellä on pitkä kokemus kiihdytinpohjaisen fysiikan tutkimuksesta. Äystö oli jo uransa alussa 1974 rakentamassa Jyväskylän yliopiston ensimmäistä hiukkaskiihdytintä (mallinimi MC-20) ja sen suihkuputkilinjastoa.
Professori Äystö on julkaissut huhtikuuhun 2014 mennessä 511 tieteellistä artikkelia.
Tunnustuksia ja huomionosoituksia

Professori Äystö on tieteellisten ansioidensa ansiosta saanut monenlaisia huomionosoituksia. Suomalainen Tiedeakatemia kutsui hänet jäsenekseen 1997. Vuodesta 2008 hän on ollut Euroopan hiukkasfysiikan tutkimuskeskus Cernin tiedepoliittisen komitean jäsen.
Vuonna 2010 Euroopan fyysikkoseura myönsi Äystölle Lise Maitner-palkinnon. Palkinnon perusteena on hänen Jyväskylän yliopistossa tekemäänsä pitkäaikainen työ niin kutsutun ioniohjainmenetelmän kehittämisessä ja sen soveltamisesta radioaktiivisten ionisuihkujen tuottamiseen. Ioniohjainmenetelmän kehittämisen avulla on kehitetty erilaisia menetelmiä atomiydinten perusominaisuuksien tarkkaan määrittämiseen. Ioniohjaintekniikka on Jyväskylässä 1980-luvulta alkaen kehitetty tekniikka, jossa sähköisesti varautuneita ioneja siirretään paikasta toiseen jalokaasun avulla.
Tasavallan presidentti on myöntänyt Äystölle itsenäisyyspäivänä 2001 Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan ensimmäisen luokan mitalin sekä itsenäisyyspäivänä 2009 Suomen Leijonan ritarikunnan komentajamerkin.