stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jääpallon SM-sarja 1954
Mestaruussarja > Ottelut

| Joukkue | WP35 | LV | OPS | JMP | KUV | HJK | VIFK | Reipas | OLS | PA |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Warkauden Pallo -35 |  |  | 7–3 | 5–2 |  | 5–2 | 8–4 |  |  |  |
| Lappeenrannan Veiterä | 4–3 |  |  | 4–3 |  | 2–2 |  | 4–1 | 4–0 |  |
| Oulun Palloseura |  | 3–2 |  | 1–2 | 4–3 |  | 4–1 |  | 3–1 |  |
| Joensuun Maila-Pojat |  |  |  |  | 5–4 | 3–2 |  | 1–1 |  | 2–1 |
| Käpylän Urheilu-Veikot | 8–5 | 6–5 |  |  |  | 2–2 | 1–2 |  | 7–0 |  |
| Helsingin Jalkapalloklubi |  |  | 3–2 |  |  |  | 1–5 | 6–4 |  | 5–1 |
| Vaasan IFK |  | 5–6 |  | 2–5 |  |  |  | 2–3 | 5–3 | 3–1 |
| Viipurin Reipas | 5–5 |  | 1–7 |  | 2–3 |  |  |  | 3–3 | 5–1 |
| Oulun Luistinseura | 1–4 |  |  | 2–2 |  | 0–0 |  |  |  | 5–0 |
| Porvoon Akilles | 2–4 | 2–3 | 2–4 |  | 0–5 |  |  |  |  |  |
Mestaruussarja > Uusintaottelu mestaruudesta

WP-35:n ja Veiterän päädytyä tasapisteisiin käytiin Suomen jääpallomestarudesta uusintaottelu Varkaudessa.
Suomensarjasta nousivat pudonneiden OLS:n ja Akilleksen tilalle Veitsiluodon Vastus ja Kouvolan Urheilijain Palloilijat.
Suomen mestarit

WP-35:n mestarijoukkue: Martti Kinnunen, Pekka Kettunen, Paavo Kiuru, Kauko Rämö, Martti Nyyssönen, Toivo Kauhanen, Kauko Tukiainen, Leo Huupponen, Vilho Kantanen, Jaakko Helenius, Eero Väisänen ja Pertti Laitinen.
TUL:n mestaruussarja

Työväen Urheiluliiton mestaruussarja pelattiin kahdessa kahdeksan joukkueen lohkossa.
Ottelu 9. sijasta
| Joukkue 1 | Tulos | Joukkue 2 |
| --- | --- | --- |
| Varkauden Työväen Palloilijat | 2–3 (0-2) | Oulun Pallo-Veikot |
VarTP putosi sarjasta. OPV pääsi karsimaan Suomensarjan voittajan kanssa ja hävisi Ponnistukselle 1-3 jatkoajan jälkeen ja putosi sarjasta.
Pronssiottelu
| Joukkue 1 | Tulos | Joukkue 2 |
| --- | --- | --- |
| Imatran Pallo | 4–2 (1-1) | Kokkolan Jymy |
Loppuottelu
| Joukkue 1 | Tulos | Joukkue 2 |
| --- | --- | --- |
| Oulun Työväen Palloilijat | 2–1 (1-1) | Helsingin Jyry |
Mestarijoukkue: Helge Nummi, Jorma Ollanketo, Jorma Hurskainen, Eino Torvinen, Reino Kaarela, Paavo Laukka, Jouko Ahmala, Eero Koivunen, Juhani Nisula, Rauli Kampman ja Ahti Wunsch.
Liittojen välinen mestaruusottelu

Ei pelattu. Liittojen välinen yhteistoimintasopimus lakkasi vuoden 1953 loppuun ja se uusittiin vasta jääpallosarjojen päätyttyä.
Jane Digby

Jane Digby, Joseph Karl Stielern maalaus vuodelta 1831.
Jane Elizabeth Digby (3. huhtikuuta 1807 – 11. elokuuta 1881) oli englantilainen aristokraatti, joka oli tunnettu värikkäästä ja skandaalinkäryisestä elämästään. Hän oli neljä kertaa naimisissa ja hänellä oli paljon miessuhteita. Hänen rakastajiinsa lukeutuivat Baijerin kuningas Ludvig I, Kreikan kuningas Otto ja itävaltalainen valtiomies Felix zu Schwarzenberg. Hänen viimeinen aviomiehensä oli häntä kaksikymmentä vuotta nuorempi syyrialainen sheikki Medjuel el Mezrab.
James Eastland

| James Eastland |
| --- | --- |

Senaatin President pro tempore
 28. heinäkuuta 1972 – 27. joulukuuta 1978  
Edeltäjä:  Allen J. Ellender
Seuraaja:  Warren Magnuson
Yhdysvaltain senaattori Mississippistä
 3. tammikuuta 1943 – 27. joulukuuta 1978  
Edeltäjä:  Wall Doxey
Seuraaja:  Thad Cochran
 30. kesäkuuta 1941 – 28. syyskuuta 1941  
Edeltäjä:  Pat Harrison
Seuraaja:  Wall Doxey
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. marraskuuta 1904 Doddsville, Mississippi, Yhdysvallat
Kuollut: 19. helmikuuta 1986 (81 vuotta) Doddsville, Mississippi, Yhdysvallat
Ammatti:  poliitikko
Puoliso:  Elizabeth Coleman Eastland
Lapset:  4
Tiedot
Puolue:  demokraatit
James Oliver Eastland (28. marraskuuta 1904 – 19. helmikuuta 1986) oli yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko Mississippistä. Hän toimi Yhdysvaltain senaatissa vuonna 1941 ja jälleen vuodesta 1943 eteenpäin eroonsa 27. joulukuuta 1978 saakka. Vuosina 1947–1978 hänen rinnallaan toimi demokraatti John Stennis. Eastland ja Stennis olivat pisimpään senaatissa työskennellyt kaksikko Yhdysvaltain historiassa. Heidän ennätyksensä ovat sittemmin ohittaneet Etelä-Carolinan Strom Thurmond ja Ernest Hollings, jotka olivat senaatissa yhdessä 36 vuotta. Eastland oli myös senaatin kokenein jäsen jäädessään eläkkeelle vuonna 1978.
Jiaoshi-yilin

Jiaoshi-yilin (焦氏易林 Jiāoshì yìlín "Jiao-tyylin muutosten metsä") tai yksinkertaisesti Yilin eli Muutosten metsä on kiinalainen ennuskirja, joka noudattaa Yijingin perinnettä.  Sanotaan, että kirjan kirjoitti Han-dynastian aikainen Jiao Yanshou (焦延壽).
Ennustaminen perustuu 64 x 64= 4096 heksagrammille.  Jokaista heksagrammiparia kuvataan lyhyellä runolla.  Yilinin heksagrammit muodostavat myös kalenterin, joka perustuu kiinalaisen aurinkokalenterin 24 jieqille.
Kirjallisuutta

Gait, Christopher: The Forest of Changes: The Jiao Shi Yi Lin, a Han Dynasty Divination Manual.  CreateSpace, 2016.  ISBN 9781505566840.  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Yilinin kiinalainen teksti, käännöspätkiä ja selityksiä englanniksi (Arkistoitu – Internet Archive)
J-Kwon

| J-Kwon> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. maaliskuuta 1986 (ikä 38)
Muusikko
Taiteilijanimi:  J-Kwon 
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2003-
Tyylilajit:  rap
Levy-yhtiöt:  Arista Hood Hop Music Gracie Productions EMI ONE Records
Aiheesta muualla
www.myspace.com/jkwon
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jerrell Jones (s. 28. maaliskuuta 1986 Saint Louis, Missouri), joka tunnetaan paremmin taiteilijanimellään J-Kwon, on yhdysvaltalainen rap-artisti.
Biografia > Uran alku ja tausta

J-Kwonin kiinnostus musiikkiin sai alkunsa hänen katsottuaan hip-hop - kappaleiden musiikkivideoita. Häntä kiinnostivat erityisesti freestyle rap -battlet.
L.A Reid ja tuottaja Jermane Dupri auttoivat J-Kwonia tulemaan MC:ksi Duprin levy-yhtiöön So So Def. Ennen yhtiöön liittymistä hänen elämänsä oli olluy pahasti raiteiltaan. J-Kwonin äiti oli heittänyt hänet ulos talostaan 12-vuotiaana. J-Kwon oli ryhtynyt tämän jälkeen välittämään kokaiinia ja murtanut leukansa tappelussa. Levy-yhtiö kuitenkin auttoi J-Kwonia hänen elämäntapojensa parantamisessa.
Biografia > 2004-2005

J-Kwon aloitti räppäämisen paikallisilla Popoyen ja Church's Chikenin parkkipaikoilla. Jermaine Dupri tuotti hänen ensimmäisen albuminsa, joka oli nimeltään Hood Hop. Kyseinen albumi myi yli 650 000 kappaletta ja oli Billboard 200 -listan sijalla 7. Sen ensimmäinen single "Tipsy" oli Billboard Hot 100 -listan sijalla 2 Yhdysvalloissa ja Isossa-Britannian singlelistan sijalla 4.
Tipsyn jälkeen J-Kwon julkaisi singlen "You & Me", jossa vierailevana artistina oli Sadiyyah. Tämän jälkeen J-Kwon julkaisi seuraavat singlen "Hood Hop" ja "Get XXX'd", joista jälkimmäinen oli mukana elokuvan XXX: State of Union soundtrackilla. Tämän kappaleen vierailevina artisteina olivat Ebony Eyez ja Petey Pablo.
Diskografia > Sooloalbumit

Hood Hop (2004)
Hood Hop 2.5 (2009)
J-Kwon       (2010)
Diskografia > Singlet

| Vuosi | Kappale | US Hot 100 | US R&B/Hip-Hop | US Rap | UK Singlet | Albumi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | "Tipsy" | 2 | 2 | 1 | 4 | Hood Hop |
| 2004 | "You & Me" (featuring Sadiyyah) | 58 | 70 | 21 | - | Hood Hop |
| 2004 | "Hood Hop" | - | 52 | - | - | Hood Hop |
| 2005 | "Get XXX'd" (featuring Ebony Eyez & Petey Pablo) | - | - | - | - | XXX: State of the Union (soundtrack) |
Aiheesta muualla

J-Kwonin kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
James Bulgerin murha

James Patrick Bulger (16. maaliskuuta 1990 – 12. helmikuuta 1993) oli 2-vuotias pikkupoika, jonka 10-vuotiaat Jon Venables (s. 13. elokuuta 1982) ja Robert Thompson (s. 23. elokuuta 1982) sieppasivat mukaansa kauppakeskuksesta 12. helmikuuta 1993 Merseysidessa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, murhasivat hänet ja jättivät ruumiin lojumaan rautatiekiskoille. Tapaus herätti laajaa huomiota ympäri maailman. Teon motiivit jäivät epäselviksi.
Venables ja Thompson tuomittiin 24. marraskuuta 1993 määräämättömäksi ajaksi kasvatuslaitokseen. Vuonna 2001 heidät vapautettiin uusien henkilöllisyyksien turvin ehdonalaiseen vapauteen, jonka koetusaika on elinikäinen.
BBC tuotti James Bulgerin tapauksesta dokumentin nimeltä "The Bulger Killers", joka esitettiin Suomessa ensimmäisen kerran televisiossa vuonna 2003 nimellä "Vankilasta vapauteen".
Jon Venablesin myöhemmät vaiheet

Jon Venables joutui takaisin vankilaan maaliskuussa 2010 rikottuaan ehdonalaisensa sääntöjä. Kesäkuussa 2010 paljastettiin, että Venablesin hallusta löytyi 57 epäsiveellistä valokuvaa, joista seitsemää hän oli myös levittänyt helmikuun 2009 ja helmikuun 2010 välisenä aikana. Venablesia syytettiin lapsipornon hallussapidosta ja levittämisestä. Oikeudenkäynnin aikana hänen uusi henkilöllisyytensä salattiin julkisuudelta ja oikeuden tuomareilta. 23. heinäkuuta 2010 Venables tuomittiin kahdeksi vuodeksi vankeuteen lapsipornon hallussapidosta ja levittämisestä.
Kärsittyään tuomionsa Venablesia ei suostuttu päästämään ehdonalaiseen vapauteen, koska selvisi, että hän oli paljastanut lähipiirilleen ja täysin tuntemattomille ihmisille oikean henkilöllisyytensä. Viranomaisten mukaan Venables kärsii alkoholismista, ja on käyttänyt ekstaasia ja kokaiinia sen jälkeen, kun hänet vapautettiin vuonna 2001. Syyskuussa 2008 Venables oli pidätetty katutappelusta yökerhon edustalla, ja saman vuoden joulukuussa poliisi oli pidättänyt hänet kokaiinin hallussapidosta. Venables rikkoi ehdonalaisen vapautensa sääntöjä toistuvasti palaamalla Merseysideen, vaikka se oli kiellettyä. Venables vietti aikaa Liverpoolin baareissa ja yökerhoissa sekä kävi katsomassa jalkapallo-otteluita Liverpoolin Goodison Parkissa, joka on vain vähän matkan päässä rautatieltä, jossa James Bulger murhattiin.
James Bulgerin vanhemmat Denise Fergus ja Ralph Bulger vastustivat ehdottomasti Venablesin vapauttamista vankilasta. Heidän mielestään Venables osoitti, ettei häneen voi luottaa ja hän on yhä vaarallinen muille ihmisille. Viranomaiset kertoivat, että Venables pidetään vankilassa hänen oman turvallisuutensa vuoksi, ja hänelle ei anneta uutta henkilöllisyyttä, koska ei ole takeita siitä, että hän pystyisi pitämään sen salassa muilta. Venables anoi pääsyä ehdonalaiseen vuonna 2011, mutta anomus hylättiin. Vuonna 2013 Venables anoi pääsyä ehdonalaiseen toisen kerran, ja heinäkuussa 2013 ehdonalaislautakunta ilmoitti, että Venables vapautetaan vankilasta takaisin ehdonalaiseen vapauteen. Syyskuun alussa 2013 uutisoitiin, että Venables oli vapautettu vankilasta, ja hänelle on annettu jo peräti neljäs uusi henkilöllisyys.
Marraskuussa 2017 Venables vangittiin jälleen epäiltynä lapsipornon hallussapidosta. Hänen tietokoneeltaan löytyi yli 1 000 kuvaa, joissa suurimmassa osassa esiintyi viranomaisten arvioiden mukaan 6–13-vuotiaita lapsia. Helmikuussa 2018 Venables, joka esiintyi oikeudessa videoyhteyden välityksellä, myönsi syyllisyytensä ja tuomittiin 40 kuukaudeksi vankeuteen.
Jon Venablesia ei tulla ikinä vapauttamaan vankilasta 40 kuukauden tuomion jälkeen.
Aiheesta muualla

Crime Library: The Murder of James Bulger (englanniksi)
Itako

| Itako (潮来市) |
| --- | --- |
 Häävene Suigō Itakon kurjenmiekkapuutarhan festivaalissa
 lippu:  symboli
 Itakon sijainti Ibarakin prefektuurissa
 Itako
 Koordinaatit: 35°56′50″N, 140°33′19″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kantō
Prefektuuri:  Ibarakin prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  71,40 km²
Väkiluku (09/2020):  27 733
 – Väestötiheys:  388 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Poppeli
 – Kukka:  Kuningatar- kurjenmiekka
 – Lintu:  Idänrastaskerttunen
 
 https://www.city.itako.lg.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Itako (jap. 潮来市, Itako-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Ibarakin prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin kaakkoisosassa Tonejoen alajuoksulla Kasumigaura-, Kitaura- ja Sotonasakaurajärvien välissä. Etelässä kaupunki rajautuu Chiban prefektuuriin. Itakossa on 27 733 asukasta (syyskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 71,40 neliökilometriä.
Itakoa palvelee JR Higashi-Nihonin Kashima-linja.
Kuvia

Chōshō-ji
Uwadon aluetta
Festivaali Hamachōn kaupunginosassa
Suigō Itakon kurjenmiekkapuutarhaa
Itakon rautatieasema
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Itako Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Joachim Lelewel

Joachim Lelewel
Joachim Lelewel (1786–1861) oli puolalainen historioitsija, joka merkittävästi vaikutti maansa historian tutkimukseen, tosin hänen teoksissaan näkyy hänen intohimoinen luontonsa. Lelewel oli professori Varsovassa vuosina 1818–1821 ja sittemmin Vilnassa vuoteen 1824, jolloin hänet erotettiin. Hän kuului Puolan marraskuun kansannousun aikana väliaikaiseen hallitukseen. Lelewel oli yksi ulkomaille paenneista puolalaispatriooteista, jotka tekivät Puolan kysymystä tunnetuksi koko Länsi-Euroopassa. Vuonna 1831 Lelewel asettui Pariisiin ja vuodesta 1833 Brysseliin.
Jackson King V

| Jackson King V |
| --- | --- |
 Musta Jackson KV1 -sähkökitara.
Perustiedot
Alkuperäinen valmistaja:  Jackson Guitars
Valmistusvuodet:  1985-
Rakenne
Kaulan kiinnitys:  pultattu tai neck-thru
Materiaalit
Runko:  leppä, korina tai poppeli
Kaula:  vaahtera
Otelauta:  ruusupuu tai eebenpuu
Tekniikka
Mikrofonit:  Kaksi Humbuckeria.
Värit
Värivaihtoehdot:  Musta alkuperäinen ja yleisin.
Jackson King V on Jacksonin alun perin valmistama V:n muotoinen sähkökitara. Nykyään myös muun muassa Dean sekä ESP ovat tehneet siitä oman versionsa. King V suunniteltiin alun perin RATT -yhtyeen Robbin Crosbylle. Kitaramalli tuli kuitenkin suuremmin tunnetuksi Megadethin laulaja-kitaristi Dave Mustainen käytössä. Nykyään Dave Mustaine käyttää Jacksonin sijaan Gibsonin kitaroita.
Eri King V -mallit

King V -malleja on aikojen saatossa ollut useampia. Niitä on valmistettu ja valmistetaan yhä sekä Japanissa että USA:ssa. Halvimmissa malleissa on yleensä pulttikaula, kun taas kalliimmat ovat neck-thru -tyyppisiä. Myös otelautamerkinnät antavat osviittaa kitaran arvosta. Kalliimmissa on yleensä hainevät ja eebenpuinen otelauta, kun taas halvemmissa malleissa on pisteet ja ruusupuuotelauta. Tosin 1980-luvulla valmistetut ns. student King V:t ovat todellisia huippusoittimia, vaikka niissä on ruusupuuotelauta sekä pisteet.
KV2 on nykyinen standardi King V:n USA-malli. Niissä on Floyd Rose -talla, kaksi humbuckeria sekä eebenpuuotelauta hainevillä. Aikaisemmin myynnissä ollut KV1 oli Dave Mustainen nimikkosoitin, josta löytyi mm. Mustainen nimi lavasta. Muutenkin se oli täysin eri kitara verrattuna nykyiseen KV2:seen. KV1:ssä oli mm. Kahlerin kiinteä talla ja eri mikrofonit. Aikaisemmin myynnissä ollut Japanissa valmistettu KV pro oli myös Mustainen nimikkokitara, sen ominaisuudet olivat suunnilleen samat kuin KV1:ssä (ei jumbonauhoja, eri mikrofonit), mutta sitä sai sunburst-värityksellä tai vaihtoehtoisesti hopeisena tai mustana.
Aiheesta muualla

King V -malleja eri aikakausilta (Arkistoitu – Internet Archive)
Jane Dee Hull

| Jane Dee Hull |
| --- | --- |
 Hull vuonna 2019.
Arizonan 20. kuvernööri
 5. syyskuuta 1997 – 6. tammikuuta 2003  
Edeltäjä:  John Fife Symington III
Seuraaja:  Janet Napolitano
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. elokuuta 1935 Kansas City, Missouri, Yhdysvallat
Kuollut: 16. huhtikuuta 2020 (84 vuotta) Phoenix, Arizona, Yhdysvallat
Puoliso:  Terry Hull
Lapset:  4
Tiedot
Puolue:  republikaanit
Jane Dee Hull (o.s. Bowersock, s. 8. elokuuta 1935 Kansas City, Missouri – 16. huhtikuuta 2020 Phoenix, Arizona) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko, joka toimi Arizonan kuvernöörinä vuosina 1997–2003. Lisäksi hän työskenteli Arizonan osavaltionkongressin alahuoneessa 1979–1993 ja oli osavaltion sisäministeri 1989–1992.
Hull suoritti Kansasin yliopistossa kandidaatin tutkinnon (Bachelor of Arts) ja jatkoi opintojaan Arizonan osavaltionyliopistossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jane Dee Hull Wikimedia Commonsissa
Arizonan kuvernöörit
George W. P. Hunt
Thomas Edward Campbell
George W. P. Hunt
Thomas Edward Campbell
George W. P. Hunt
John Calhoun Phillips
George W. P. Hunt
Benjamin Baker Moeur
Rawghlie Clement Stanford
Robert Taylor Jones
Sidney Preston Osborn
Dan Edward Garvey
John Howard Pyle
Ernest McFarland
Paul Fannin
Samuel Pearson Goddard Jr.
Jack Richard Williams
Raúl Héctor Castro
Wesley Bolin
Bruce Babbitt
Evan Mecham
Rose Perica Mofford
John Fife Symington III
Jane Dee Hull
Janet Napolitano
Jan Brewer
Doug Ducey
Jarkko Heikkilä

Jarkko Heikkilä (s. 1970 Harjavalta) on suomalainen entinen mäkihyppääjä, joka voitti joukkuemäen nuorten MM-pronssia Asiagossa vuonna 1987. Joukkueessa hyppäsivät myös Ari-Pekka Nikkola, Erkki Nykänen ja Sasu Happonen.
Mäkihypyn maailmancupissa Heikkilä sijoittui 56:nneksi kaudella 1989–1990 ja oli samana vuonna Keski-Euroopan mäkiviikon yhteispisteissä 31:s.[lähde? ] Vuonna 1990 hän voitti joukkuemäen SM-hopeaa Harjavallan Jymyn joukkueessa yhdessä Vesa Hakalan, Ari Raitoharjun ja Juhani Huidan kanssa.
Jättiläissaukko

| Jättiläissaukko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Heimo::  Näätäeläimet Mustelidae
Alaheimo::  Saukot Lutrinae
Suku::  Pteronura  Gray, 1837
Laji::  brasiliensis
Kaksiosainen nimi
 Pteronura brasiliensis  (Gmelin, 1788) 
 Jättiläissaukon levinneisyys
Katso myös
   Jättiläissaukko Wikispeciesissä   Jättiläissaukko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Jättiläissaukko eli isosaukko (Pteronura brasiliensis) on Etelä-Amerikassa elävä saukkolaji. Tämä erittäin uhanalainen eläin on paitsi maailman suurin saukkolaji, myös maailman suurin näätäeläin.[lähde? ]
Jättiläissaukko on Pteronura-sukunsa ainoa edustaja. Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut, että lajin suomenkieliseksi nimeksi vaihdettaisiin ”isosaukko”.
Koko ja ulkonäkö

Jättiläissaukon ruumiin pituus on 90–160 cm ja hännän 70–80 cm, se saattaa painaa jopa 30 kiloa. Jättiläissaukon pää on muodoltaan litteä ja leveä, kuono on lyhyt. Pienet pyöreät korvat sijaitsevat alhaalla pään sivuilla. Häntä on pitkä ja litteä. Pitkiä varpaita yhdistävät uimaräpylät, joilla saukko pystyy hyvin pitämään kiinni saaliista. Turkin väri vaihtelee kellertävän ruskeasta suklaanruskeaan. Leuka, kurkku ja rinta ovat vaaleat tai kermanväriset, kaulan kuviointi on yksilöllinen. Kuvio saattaa olla myös laikukas. Karva on samettimainen ja lyhyt. Virtaviivainen ruumis tekee siitä nopean uimarin. Ainoa suurempi laji on merisaukko.
Levinneisyys

Jättiläissaukkoa tavataan Etelä-Amerikassa Amazoniassa, Orinoco- ja Paranájokien valuma-alueiilla sekä Guyanan alueen vesistöissä. Levinneisyyden eteläraja on Argentiinan Misionesin maakunnassa ja pohjoisraja Venezuelan pohjoisosassa.
Elinympäristö

Jättiläissaukot suosivat hitaasti virtaavia jokia, ja Amazoniassa ne elävät myös järvissä ja soilla. Niiden elinalueella on usein tulvia, ja ne elelevät myös tulvametsissä. Jättiläissaukon elinehto on runsaskalainen elinalue.
Elintavat

Jättiläissaukko elää muutaman yksilön perheryhminä, joita johtaa uros. Jättiläissaukot ovat muista saukkolajeista poiketen hyvin sosiaalisia. Ne saalistavat yhdessä ja aiemmat poikaset auttavat vanhempiaan uusien poikasten hoidossa kunnes nämä noin 2-vuotiaina lähtevät pesästä. Saukot elävät koko elämänsä saman kumppanin kanssa. Saukkolauma kommunikoi kimakoin kiljahduksin, joita ne päästävät erityisesti lähtiessään kalastamaan. Jättiläissaukot saalistavat laumoissa kuten sudet, mistä johtuen paikalliset kutsuvat niitä nimellä ”Lobo del Rio” eli jokisusi.
Kalastaessaan saukko käyttää yllätystaktiikkaa ja käy kalan kimppuun sellaisesta kulmasta, josta saalis ei sitä pysty näkemään. Herkät tuntokarvat auttavat saalin paikantamisessa sameassa vedessä. Aikuinen jättiläissaukko syö päivittäin noin neljä kiloa kalaa.
Jättiläissaukko on päiväaktiivinen ja kalastaa useimmiten aamuisin ja iltaisin. Saalista jaetaan vain poikasille. Yöksi saukot menevät nukkumaan kaivamaansa koloon, joita on useita niiden noin 20 neliökilometrin suuruisella reviirillä, joissa on suuri käytäväverkko. Saukot merkitsevät reviirinsä yhteisessä käymälässä, jonka ne ovat puhdistaneet kasvillisuudesta ja sen haju ulottuu pitkän matkan päähän ja pitää muut saukot loitolla. Ne myös hierovat toistensa eritteitä toisiinsa. Aikuisella jättiläissaukolla ei ole luontaisia vihollisia vaan se on ravintoketjun huipulla ja sen tiedetään tappaneen ja syöneen kaimaaneja ja anakondia. Vain poikasia uhkaavat jaguaarit, kaimaanit ja anakondat.
Lisääntyminen

Jättiläissaukkonaaras synnyttää 65–70 vrk kantoajan jälkeen yleensä 2–3 poikasta, jotka viettävät ensimmäiset elinviikot pesäluolassaan. Poikaset ovat alkuun riippuvaisia vanhemmistaan ja ovat varsin avuttomia. Poikaset totutetaan veteen heti kun ne ovat tulleet pesästä aikuisten vartioidessa tarkasti petojen varalta muodostamassaan renkaassa. Vuoden ikäiset jättiläissaukot ovat jo lähes täysikasvuisia ja pystyvät kalastamaan. Kahden vuoden iässä ne tulevat sukukypsiksi.
Ravinto

Jättiläissaukot syövät etupäässä kalaa, mutta ruokalistalle päätyy myös nilviäisiä, äyriäisiä, matelijoita, lintuja (etenkin munia ja poikasia) sekä pikkunisäkkäitä.
Uhat

Jättiläissaukko on melko harvinainen ja kannaksi arvioidaan noin 5 000 yksilöä. Lajia uhkasi ennen turkismetsästys, mutta rauhoituksen jälkeenkin sitä ovat uhanneet salametsästäjät ja se kärsii häirinnästä, saastumisesta ja elinalueiden tuhoutumisesta. Jättiläissaukko elää monessa kansallispuistossa ja suojelualueilla, joten se ei ole välittömässä vaarassa. Jättiläissaukko on ollut uhanalaisten lajien luettelossa vuodesta 1999.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Isosaukko (Pteronura brasiliensis)
ITIS: Pteronura brasiliensis (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Pteronura brasiliensis, giant otter (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Pteronura brasiliensis, the Giant otter (englanniksi)
Joachim Kunz

| Joachim Kunz |
| --- | --- |
 Joachim Kunz (1989)
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. helmikuuta 1959 (ikä 65) Stollberg, Itä-Saksa (nykyään Saksa)
Kansalaisuus:   Itä-Saksa  Saksa
Uran tiedot
Pituus:  1,66 m
Paino:  67,5 kg
Laji:  painonnosto
Seura:   SC Karl-Marx-Stadt →  SC Chemnitz
| Mitalit> Maa:  Itä-Saksa.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Itä-Saksa.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Itä-Saksa.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Maa:  Itä-Saksa> Miesten painonnosto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Soul 1988 | 67,5 kg |  |
|  Hopeaa | Moskova 1980 | 67,5 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Lille 1981 | 67,5 kg |  |
|  Kultaa | Moskova 1983 | 67,5 kg |  |
|  Hopeaa | Thessaloniki 1979 | 67,5 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Lille 1981 | 67,5 kg |  |
|  Kultaa | Moskova 1983 | 67,5 kg |  |
|  Hopeaa | Varna 1979 | 67,5 kg |  |
|  Hopeaa | Katowice 1985 | 75 kg |  |
|  Pronssia | Karl-Marx-Stadt 1986 | 67,5 kg |  |
|  Pronssia | Reims 1987 | 67,5 kg |  |
|  Hopeaa | Cardiff 1988 | 67,5 kg |  |
Joachim Kunz voitti hopean luokassa 67,5 kg Moskovan olympialaisissa.
Joachim Kunz (s. 9. helmikuuta 1959 Stollberg, Karl-Marx-Stadt, Itä-Saksa, nykyinen Saksi, Saksa) on itäsaksalainen painonnostaja, joka oli aktiivinen vuosina 1978–1989. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1980 ja 1988 ja saavutti 1980 hopeaa ja 1988 kultaa.