stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Huutokosken rautatieasema

Huutokosken rautatieasema (lyh. Hko) sijaitsee Joroisten kunnan Huutokosken kylässä noin kahdeksan kilometriä Joroisten keskustan luoteispuolella. Huutokoski on risteysasema: siellä risteävät rataosat Pieksämäki–Joensuu ja Huutokoski–Parikkala. Henkilöliikenne asemalla lopetettiin vuonna 1992 ja tavaraliikenne lakkautettiin 2000.
Huutokosken asemarakennus on rakennettu IV luokan aseman tyyppipiirustusten mukaan vuonna 1912. Museovirasto on luokitellut aseman valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Huutokosken vanha kampiasetinlaite on sijoitettuna Pieksämäelle Savon radan museon eteen.
Historia

Huutokoskelle tuli rautatie, kun Pieksämäen ja Savonlinnan välinen rata rakennettiin. Huutokoskelta rakennettiin samaan aikaan rata Varkauteen, ja Huutokoskesta tuli risteysasema. Radat valmistuivat vuonna 1914, ja Huutokoski avattiin liikenteelle 1. marraskuuta 1914.
Huutokosken asemarakennus rakennettiin IV luokan aseman piirustusten mukaan. Piirustukset laati rautatiehallituksen arkkitehti Thure Hellström. Asemarakennus valmistui vuonna 1914 ja se edustaa myöhäistä jugendia. Aseman alkuperäinen ulkoasu on säilynyt hyvin. Asemarakennuksen lisäksi asema-alueella on muun muassa tavaramakasiini, asuinrakennuksia ja talousrakennuksia.
Aseman ympärille ei syntynyt suurta asutuskeskusta. Vuonna 1992 lakkautettiin henkilöliikenne Savonlinnan suuntaan. Henkilöliikenne lakkautettiin kokonaan 31. toukokuuta 1992 ja tavaraliikenne vuonna 2000. Huutokoski muutettiin miehittämättömäksi vuonna 2003.
Historia > Viimeiset siipiopastimet

Huutokosken rautatieasemalla sijaitsivat Suomen rataverkon viimeiset mekaaniset siipiopastimet ja AGA-kaasuvilkkulaitteistolla varustetut kaasuvaloesiopastimet. Opastimet poistettiin käytöstä lopullisesti 3. marraskuuta 2003 kello 9.30, kun Varkauden tulosuunnan siipiopastin kytkettiin irti kampiasetinlaitteesta. Tulosuuntien siipiopastimet korvattiin kolmivaloisilla pääopastimilla ja lähtöluvan antaa Pieksämäen kauko-ohjaaja radiolla, joten lähtöopastimia ratapihalla ei ole.[lähde? ]
Liikennepaikan miehitys päättyi 6. marraskuuta 2003, kun uusi liikenteenohjauslaitteisto otettiin käyttöön. Nykyisin Huutokosken toimintoja ohjataan kaukokäytöllä Pieksämäeltä käsin.[lähde? ]
Kuvia

Taajamajuna H 783 ja tavarajuna T 4240 kohtaavat Huutokoskella elokuussa 2007.
Matkustajajuna Huutokoskella toukokuussa 2008.
Ilmakuva Huutokosken asema-alueesta vuodelta 1997.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Huutokosken rautatieasema Wikimedia Commonsissa
Vaunut.org: Kuvia Huutokoskelta
Huutokosken rautatieasema 1910-luvulla.
Bob Hund

| bob hund |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1991–
Tyylilaji:  indie rock, punk, garage
Kotipaikka:  Tukholma, Ruotsi
Laulukieli:  ruotsi
Jäsenet:  Thomas Öberg, laulu   Conny Nimmersjö, kitara   Johnny Essing, kitara   Mats Hellquist, bassokitara   Jonas Jonasson, kosketinsoittimet   Mats Andersson, rummut  
Levy-yhtiö:  Silence Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Bob Hund on ruotsalainen indie rock -yhtye. Yhtye on esiintynyt Suomessa muun muassa Ruisrockissa. Bob Hundilla on levytyssopimus Oakfield Avenue Musicin kanssa, joka on EMI:n omistuksessa.[lähde? ]
Diskografia

| --- | --- |
 Albumit Bob Hund (1994)  Omslag: Martin Kann (1996)  Jag rear ut min själ! Allt ska bort!!! (1998)  Stenåldern kan börja (2001)  Ingenting (2002)  10 år bakåt och 100 år framåt (2002,  sisältää b-puolia ja singlekappaleita)  Folkmusik för folk som inte kan bete sig som folk (2009)  Det överexponerade gömstället (2009)  Låter som miljarder (2012)  Dödliga klassiker (2016)  0-100 (2019) EP:t Bob Hund (1993)  Istället för musik: Förvirring (1996)  Düsseldorf (1996)  Ett fall & en lösning (1997)  Helgen v.48 (1999)  Ystad 7.oktober 2002 (2004)  Stumfilm (2010)  Dödliga klassiker 3 (2015) Livealbumit Bob Hund sover aldrig (1999) Filmografia Bob Hund – En film av Dan Sandqvist och Martin Kann (1999) :  Singlet ”Edvin Medvind” (1994)  ”Nu är det väl revolution på gång?” (1998)  ”Skall du hänga med? Nä!!” (2001)  ”Dansa efter min pipa” (2001)  ”Den lilla planeten” (2002)  ”Det där nya som skulle vara så bra” (2003)  ”Allt på ett kort” (2007)  ”Tinnitus i hjärtat” (2009)  ”Fantastiskt (1 ex)” (2009)  ”Popsång (mot min vilja)” (2011)  ”Det överexponerade gömstället” (2011)  ”Stanna klocka stanna” (2011)  ”Harduingetmankandansatill?” (2011)  ”Låter som miljarder” (2012)  ”Det regnar och brinner” (2012)  ”Billiga lösningar till varje pris” (2013)  ”Åh döds” (2013)  ”Hjärtskärande rätt” (2015)  ”Blommor på brinnande fartyg (2015, feat. Popkollo)  ”Brooklyn salsa” (2016)  ”Din piñjata” (2016)  ”Hjärtskärande rätt” (feat. Silja Sol) (2017)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bob Hund Wikimedia Commonsissa
Yhtyeen viralliset kotisivut
Bob Hund Last.fm -sivustolla
Benea Reach

| Benea Reach |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  2003-2014–
Tyylilaji:  progressiivinen death metal, mathcore, metalcore, post-metal
Kotipaikka:   Oslo, Norja
Laulukieli:  englanti, norja
Jäsenet:  Marco Storm, rummut   Ilkka Volume, laulu   Martin, Sähkökitara   Haakon, Sähkökitara   Mikael Wildén, Bassokitara  
Entiset jäsenet:  Christer Espevoll, Sähkökitara   Håkan Nakken, Bassokitara   Anders, Sähkökitara   Tor, Sähkökitara  
Levy-yhtiö:  Candlelight Records, 2002–   Tabu Recordings, 1998–2002  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Benea Reach oli norjalainen progressiivista metalcorea soittava yhtye. Musiikissa on vaikutteita post-hardcoresta, mathcoresta ja post-metalista. Yhtyeen ensialbumi  Monument Bineothan sai Norjassa Spellemannsprisen-ehdokkuuden parhaasta metallialbumista.
Historia

Benea Reachin perustivat 22. maaliskuuta 2003 Norjassa asuvat ruotsinsuomalaiset rumpali Marco Storm ja laulaja Ilkka Volume, aiemman bändin Selfmindeadin lopettamisen jälkeen. Mukaan liittyivät basisti Morten, kitaristit Tor ja Erik sekä Anders (Digital Audio). Alkuperäinen kokoonpano kesti vuoden. Tänä aikana yhtye äänitti live-demo-ep:n.
Vuonna 2004 Marco ja Ilkka hankkivat yhtyeeseen uusia jäseniä. Heistä merkittävin uusi jäsen oli Extol-yhtyeen Christer Espevoll. Yhtye äänitti demon kappaleesta "Pandemonium", jota jaeltiin eri levy-yhtiöille. Yhtye kiinnitettiin pian norjalaiselle Tabu Recordings -levymerkille, joka julkaisi Benea Reachin esikoisalbumin Monument Bineothan. Se toi yhtyeelle Spellemannsprisen-ehdokkuuden metalliluokassa 2006, kilpaillen Enslavedin, Gorgorothin ja Keep of Kalessinin kanssa tunnustuksesta.
Elokuussa 2007 yhtye ilmoitti äänittävänsä toisen albumin tanskalaisen tuottajan Tue Madsenin kanssa. Yhtyeen toinen albumi Alleviat julkaistiin helmikuussa 2008.
22. tammikuuta 2010 Benea Reach ilmoitti, että Christer Espevoll ja Håkon Nakken jättävät yhtyeen ja Mikael Wildén liittyi basistiksi.
Yhtye vieraili Suomessa ensimmäisen kerran Callisto 10-year retrospective -tapahtumassa Turussa 5.3.2011.
Benea Reach siirtyi suomalaiselle Spinefarm Recordsille, jolla se julkaisi Possession-albumin vuonna 2013.
Benea Reach ilmoitti 11. tammikuuta 2014 lopettavansa. Tämän jälkeen Selfmindead palasi jälleen parin keikan ajaksi. Sittemmin Marco perusti Grafstroem-metalliyhtyeen ja Ilkka ryhtyi kokeilevammalle norjankieliselle soolouralle sekä perusti ruotsinkielisen Himmel & Helvete -metallibändin.
Vaikutteet

Yhtyeen pääasiallinen edustaja Marco Storm on kertonut haastatteluissa, että Benea Reachin vaikuttajia ovat muiden muassa Meshuggah, Neurosis ja Botch. Erityisesti Meshuggahin ep None. Muita vaikuttajia ovat My Bloody Valentine, Cult of Luna ja Mastodon.
Diskografia

Monument Bineothan (2006,  Tabu Recordings)
Alleviat (2008,  Tabu Recordings)
Possession (2013,  Spinefarm Records)
Aiheesta muualla

Yhtyeen viralliset kotisivut
Bob Holt

| Bob Holt> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. joulukuuta 1928 St. Louis, Missouri
Kuollut: 2. elokuuta 1985 (56 vuotta) Van Nuys, Kalifornia
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Robert Holt
Aktiivisena:  1968–1985
Merkittävät roolit:  Dr. John Dolittle (Doctor Dolittle) The King (Smurffit) Hulk (The Incredible Hulk)
Aiheesta muualla
IMDb 
Bob Holt (28. joulukuuta 1928 – 2. elokuuta 1985) oli yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tuli tunnetuksi animaatiosarja Doctor Dolittlen nimiroolista. Hän oli myös 1980-luvulla Hulkin äänenä The Incredible Hulk -animaatiosarjassa.
Ura

Holt aloitti uransa teatterin parissa ja teki samalla kaksi pientä elokuvaroolia elokuvissa Julius Caesar ja The Great St. Louis Bank Robbery. Vuonna 1968 hän siirtyi ääninäyttelijäksi tehden kaikki äänet lyhytanimaatioon Johnny Learns His Manners.
Vuonna 1970 Holt sai ensimmäisen päärooliin animaatiosarjasta Doctor Dolittle, jossa hän toimi sarjan päähahmon tohtori John Dolittlen äänenä. Hän teki 1970-luvulla useita rooleja lyhytanimaatioihin ja oli myös mukana Hanna-Barberan tuottamassa The New Tom & Jerry Show’ssa.
1980-luvulla Holt jatkoi useiden lyhytanimaatioiden parissa ja lainasi ääntään Smurffeihin vuosina 1982–1985. Samalla hän oli Hulkin äänenä The Incredible Hulk -animaatiosarjassa, johon hän teki myös sivuääniä. Holt oli mukana myös Challenge of the GoBotsissa.
Holt kuoli sydänkohtaukseen Van Nuysissa, Kaliforniassa 56-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Voice Chasers (Arkistoitu – Internet Archive)
Black Sails

| Black Sails |
| --- | --- |

Tyyli:  draama, seikkailu
Kestoaika:  45–55 min
Luoja(t):   Jonathan E. Steinberg  Robert Levine 
Pääosissa:   Toby Stephens  Hannah New  Luke Arnold  Jessica Parker Kennedy  Tom Hopper  Zach McGowan  Toby Schmitz  Clara Paget  Mark Ryan  Hakeem Kae-Kazim  Sean Cameron Michael  Louise Barnes  Rupert Penry-Jones  Luke Roberts  Ray Stevenson 
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  Starz
Esitetty:  25. tammikuuta 2014 –  2. huhtikuuta 2017
Tuotantokausia:  4
Jaksoja:  38
Tuotanto
Tuottaja(t):   Nina Heyns  Brad Caleb Kane  Jonathan Brytus  Erik Henry 
Vastaava(t) tuottaja(t):   Michael Bay  Brad Fuller  Andrew Form  Jonathan E. Steinberg  Chris Symes  Robert Levine  Michael Chernuchin  Dan Shotz 
Ohjaaja(t):   Steve Boyum  Alik Sakharov  Lukas Ettlin  Stefan Schwartz  Neil Marshall  Sam Miller  Marc Munden  T. J. Scott  Clark Johnson  Michael Nankin  Rob Bailey  Roel Reiné 
Käsikirjoittaja(t):   Heather Bellson  Marc Berzenski  Lisa Schultz Boyd  Joshua Rothenberger 
Säveltäjä(t):  Bear McCreary
Tuotantoyhtiö(t):   Platinum Dunes  Film Afrika Worldwide  Quaker Moving Pictures 
Palkinnot
Voitetut:  Primetime Emmy 2014 Erinomainen äänitehosteet  2014 Erinomaiset erikoistehosteet
Aiheesta muualla
IMDb 
Black Sails on yhdysvaltalainen Emmy-palkittu draamaseikkailusarja. Jonathan E. Steinbergin ja Robert Levinen luoma sarja perustuu löyhästi Robert Louis Stevensonin romaaniin Aarresaari. Sarja ilmestyi ilmaiseksi YouTubessa, sekä muissa stream-sivustoilla 18. tammikuuta 2014. Viikkoa myöhemmin sarjaa esitettiin yhdysvalloissa kaapelikanavilla 25. tammikuuta. Sarjan on tuottanut Nina Heyns, Brad Caleb Kane, Jonathan Brytus ja Erik Henry yhdessä vastaavien tuottajien Michael Bayn, Brad Fullerin ja Andrew Formin kanssa.
Juoni

Tarina sijoittuu 1700-luvulle, jolloin eletään merirosvojen kulta-aikaa. Kapteeni Flintin ja hänen miehistönsä tukikohta on New Providencen saarella sijaitseva Nassaun kaupunki, jossa he myyvät varastamansa saaliit. Flint saa selville espanjalaisen aarrelaivan Urca de Liman tulevan reitin ja kokoaa miehistönsä matkaan. Aarteen löydyttyä se aiheuttaa ongelmia, sillä Floridan rannikolle haaksirikkoutunut aarre on espanjalaissotilaiden vartioima.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Toby Stephens  | … |  James McGraw / kapteeni Flint   |
|  Hannah New  | … |  Eleanor Guthrie   |
|  Luke Arnold  | … |  ”Long” John Silver   |
|  Jessica Parker Kennedy  | … |  Max   |
|  Tom Hopper  | … |  William ”Billy Bones” Manderly   |
|  Zach McGowan  | … |  Charles Vane (kaudet 1–3)   |
|  Toby Schmitz  | … |  Jack Rackham   |
|  Clara Paget  | … |  Anne Bonny   |
|  Mark Ryan  | … |  Hal Gates (1. kausi)   |
|  Hakeem Kae-Kazim  | … |  Mr. Scott (kaudet 1–3)   |
|  Sean Cameron Michael  | … |  Richard Guthrie (kaudet 1–2)   |
|  Louise Barnes  | … |  Miranda Hamilton / Barlow (kaudet 1–3)   |
|  Rupert Penry-Jones  | … |  Thomas Hamilton (2. kausi)   |
|  Luke Roberts  | … |  Woodes Rogers (3. kausi)   |
|  Ray Stevenson  | … |  Edward Teach (3. kausi)   |
Tuotanto

Sarjaa kuvataan Kapkaupungissa, Etelä-Afrikassa.
Aiheesta muualla

Black Sails (TV Series) Filmaffinity. Viitattu 25.12.2022. (englanniksi)
Jure Košir

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jure Košir |  Jure Košir |  Jure Košir |  |
Maa:   Jugoslavia –24.6.1991  Slovenia 25.6.1991–
Miesten alppihiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Lillehammer 1994 | pujottelu |  |
| Nuorten MM-kilpailut  | Nuorten MM-kilpailut  | Nuorten MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Geilo / Hemsedal 1991 | supersuurpujottelu |  |
Jure Košir (s. 24. huhtikuuta 1972 Mojstrana, Slovenian ST) on Jugoslaviaa ja Sloveniaa urallaan edustanut slovenialainen alppihiihtäjä ja  olympiamitalisti.
Košir edusti vielä Jugoslaviaa voittaessaan  supersuurpujottelun nuorten maailmanmestaruuden Norjan Geilossa vuonna 1991. Albertvillen olympialaisissa 1992 hän sijoittui Slovenian väreissä alppiyhdistetyssä kolmanneksitoista ja saavutti kaksi vuotta myöhemmin Lillehammerissa olympiapronssia pujottelussa Thomas Stangassingerin ja Alberto Tomban jälkeen.
Košir sijoittui Sierra Nevadan MM-kilpailuissa 1996 suurpujottelussa kahdeksanneksi, Sestrieren MM-kisoissa 1997 pujottelussa kahdenneksitoista ja Naganon olympiakisoissa 1998 suurpujottelussa viidenneksi. Tämän jälkeen hän oli pujottelussa kymmenes Vailin MM-kilpailuissa 1999 sekä kahdeksas niin St. Antonin MM-kisoissa 2001 kuin Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002.
Košir voitti urallaan kolme maailmancupin osakilpailua ja sijoittui kolmen parhaan joukkoon yhteensä 20 kertaa. Hän oli kaudella 1993–1994 pujottelucupin yhteispisteissä kolmas. Seuraavalla kaudella hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kolmanneksi, suurpujottelucupissa toiseksi ja pujottelucupissa kolmanneksi. Kaudella 1995–1996 Košir oli pujottelucupissa viides ja kaudella 1998–1999 toinen.
Uransa keväällä 2006 lopettanut Košir levytti 1990-luvun puolivälissä, suosionsa huipulla ollessaan, muutaman rap-kappaleen ja kuului myös rap-yhtyeeseen.
Maailmancupin palkintosijat

Pujottelu
Kausi 1992–1993: Lech am Arlberg toinen
Kausi 1993–1994: Park City toinen, Stoneham kolmas, Madonna di Campiglio voitto, Chamonix kolmas, Garmisch-Partenkirchen kolmas
Kausi 1994–1995: Lech am Arlberg kolmas, Kitzbühel toinen, Wengen kolmas
Kausi 1995–1996: Kranjska Gora toinen, Flachau kolmas, Kitzbühel kolmas, Kvitfjell kolmas
Kausi 1998–1999: Sestriere kolmas, Kranjska Gora voitto, Kitzbühel voitto
Kausi 2000–2001: Kitzbühel toinen, Shigakogen kolmas
Suurpujottelu
Kausi 1994–1995: Adelboden toinen, Furano toinen
CNET Download

CNET Download (tunnetaan paremmin nimellä Download.com) on suurimpia ja tunnetuimpia ohjelmistojen latauspalveluja. Tuettuina ovat Windows, Mac OS ja älypuhelinalustat. Sivusto muodostaa oman kategoriansa verkossa ajettavista sovelluksista. Tiedostojen lataaminen on ilmaista eikä vaadi rekisteröitymistä.
Aiheesta muualla

CNET Download (kotisivut)
Jenny Hval

| Jenny Hval |
| --- | --- |
 Hval vuonna 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. heinäkuuta 1980 (ikä 44) Oslo, Norja
Ammatti:  muusikko, kirjailija
Muusikko
Taiteilijanimi:  Rockettothesky
Aktiivisena:  2006–
Tyylilajit:  avant-garde music (käännä suomeksi) 
Soittimet:  kitara
Levy-yhtiöt:  Rune Grammofon 
Aiheesta muualla
www.jennyhval.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jenny Hval (taiteilijanimeltään Rockettothesky; s. 11. heinäkuuta 1980 Oslo) on norjalainen laulaja-lauluntekijä ja kirjailija, joka on kotoisin Tvedestrandista. Hän julkaisi esikoisalbuminsa To Sing You Apple Trees vuonna 2006. Esikoisromaani Perlebryggeriet ilmestyi kolme vuotta myöhemmin.
Albumit

To Sing You Apple Trees (2006)
Medea (2008)
Viscera (2011)
Innocence Is Kinky (2013)
Meshes of Voice (2014, Susanna Wallumrødin kanssa)
Apocalypse, Girl (2015)
Blood Bitch (2016)
The Practice of Love (2019)
Classic Objects (2022)
Romaanit

Perlebryggeriet (2009)
Inn i ansiktet (2012)
Å hate Gud (2018)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jenny Hval Wikimedia Commonsissa
Jääkiekon SM-liigan tasonmittaus

Jääkiekon SM-liigan tasonmittaus on termi, jolla tarkoitetaan Jääkiekon SM-liigan jumbon ja I-divisioonan/Mestiksen mestarin välistä ottelusarjaa, jolloin SM-liigaan ei olisi päässyt normaalisti uusia joukkueita.
Kaudella 1999-2000 pelattiin ensimmäistä kertaa SM-liigan tasonmittauksetkenen mukaan?, silloinen I-divisioona joukkue Oulun Kärpät voitti tasonmittauksissa SM-liigan jumboksi (12.) sijoittuneen Lahden Pelicansin, ja täten SM-liigan hallitus päätti nostaa Kärpät SM-liigaan. SM-liiga laajeni 13 joukkueen sarjaksi ja liiga suljettiin viideksi vuodeksi. Kärpät voitti seuraavan kahdeksan vuoden aikana neljä kertaa Suomen mestaruuden.
Kaudella 2004-2005 ei varsinaisesti pelattu tasonmittauksia, mutta liiga halusi nostaa joukkuemäärän parilliseen lukuun, näin mestiksen mestarilla oli mahdollisuus nousta mikäli sen talous olisi kunnossa. Silloin NHL työsulun aikana NHL-tähdillä Sami Kapanen, Kimmo Timonen ja Adam Hall vahvistettu KalPa voitti Mestiksen mestaruuden ja se nostettiin liigaan.
kaudella 2006-2007: KalPa sijoittui kahdella seuraavalla kaudella SM-Liigan jumboksi. Suomen jääkiekkoliitto ja SM-liigan hallitus päättivät järjestää kauden päätteeksi SM-liigan tasonmittaussarjan, mikäli Mestiksen mestaruuden voittaisi jokin liigaan hakeneista seuroista; Jukurit, Sport tai TuTo. Mikäli niistä joukkueista mikään ei voittaisi mestaruutta, tasonmittauspaikka menisi Mestiksen edeltävän kauden mestarille, jos se pelaisi finaalissa. Näin kävi, ja viime kauden mestari Jukurit sai mestiksessä hopeaa ja mestari oli Kajaanin Hokki. Jukurit pelasi tasonmittaukset KalPaa vastaan ja hävisi ne voitoin 4-0. Mikäli Jukurit olisi onnistunut voittamaan KalPan, paikka liigassa olisi päätetty 31.3.2007 pidetyssä kokouksessa.
Jääkiekon SM-sarjakausi 1929–1930

| Jääkiekon SM-kilpailu 1930 |
| --- | --- |
Mestari:  ei ratkaistu
  ← 1929 :  1931 → 
Jääkiekon SM-sarjan kausi 1929–1930 peruutettiin liian leudon talven aiheuttaman huonon ulkojäätilanteen vuoksi. Esimerkiksi Helsingissä koettiin ensimmäinen koko vuorokauden mittainen pakkasjakso vasta tammikuun lopulla. Talvi oli Suomessa tilastollisesti 1900-luvun toiseksi lauhin.
Busto Arsizio

| Busto Arsizio |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Busto Arsizio
 Koordinaatit: 45°36′47″N, 8°50′38″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Lombardia
Maakunta:  Varese
Pinta-ala:  
 – Maa:  30,66  km²
Korkeus:  226 (194–244) m
Väkiluku (2015):  82 518 
 – Väestötiheys:  2 691  as./km²
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Busto Arsizio on kaupunki Pohjois-Italiassa Varesen maakunnassa Lombardian alueella. Se on maakunnan väekkäin kunta.
Talous

Kunnan talous perustuu kauppaan ja teollisuuteen. Kaupungin tekstiiliteollisuudella on pitkät perinteet.
Urheilu

Kaupunkia edustava lentopallojoukkue Futura Volley Busto Arsizio pelaa naisten pääsarjassa A1-liigassa. Joukkueen kotiareenalla (Palazzo dello Sport Maria Piantanida eli PalaYamamay) pelattiin vuonna 2015 miesten lentopallon Euroopan-mestaruuskilpailujen välieräotteluita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Busto Arsizio Wikimedia Commonsissa
Varesen maakunta
Agra | Albizzate | Angera | Arcisate | Arsago Seprio | Azzate | Azzio | Barasso | Bardello | Bedero Valcuvia | Besano | Besnate | Besozzo | Biandronno | Bisuschio | Bodio Lomnago | Brebbia | Bregano | Brenta | Brezzo di Bedero | Brinzio | Brissago-Valtravaglia | Brunello | Brusimpiano | Buguggiate | Busto Arsizio | Cadegliano-Viconago | Cadrezzate | Cairate | Cantello | Caravate | Cardano al Campo | Carnago | Caronno Pertusella | Caronno Varesino | Casale Litta | Casalzuigno | Casciago | Casorate Sempione | Cassano Magnago | Cassano Valcuvia | Castellanza | Castello Cabiaglio | Castelseprio | Castelveccana | Castiglione Olona | Castronno | Cavaria con Premezzo | Cazzago Brabbia | Cislago | Cittiglio | Clivio | Cocquio-Trevisago | Comabbio | Comerio | Cremenaga | Crosio della Valle | Cuasso al Monte | Cugliate-Fabiasco | Cunardo | Curiglia con Monteviasco | Cuveglio | Cuvio | Daverio | Dumenza | Duno | Fagnano Olona | Ferno | Ferrera di Varese | Gallarate | Galliate Lombardo | Gavirate | Gazzada Schianno | Gemonio | Gerenzano | Germignaga | Golasecca | Gorla Maggiore | Gorla Minore | Gornate-Olona | Grantola | Inarzo | Induno Olona | Ispra | Jerago con Orago | Lavena Ponte Tresa | Laveno-Mombello | Leggiuno | Lonate Ceppino | Lonate Pozzolo | Lozza | Luino | Luvinate | Maccagno con Pino e Veddasca | Malgesso | Malnate | Marchirolo | Marnate | Marzio | Masciago Primo | Mercallo | Mesenzana | Montegrino Valtravaglia | Monvalle | Morazzone | Mornago | Oggiona con Santo Stefano | Olgiate Olona | Origgio | Orino | Osmate | Porto Ceresio | Porto Valtravaglia | Rancio Valcuvia | Ranco | Saltrio | Samarate | Sangiano | Saronno | Sesto Calende | Solbiate Arno | Solbiate Olona | Somma Lombardo | Sumirago | Taino | Ternate | Tradate | Travedona Monate | Tronzano Lago Maggiore | Uboldo | Valganna | Varano Borghi | Varese | Vedano Olona | Venegono Inferiore | Venegono Superiore | Vergiate | Viggiù | Vizzola Ticino
Jurvan Sanomat

| Jurvan Sanomat |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  Paikallislehti
Julkaisija:  I-Mediat Oy
Levikki:  2372  (LT 2012)
Perustettu:  1976
Päätoimittaja:  Jarmo Panula
Sitoutuneisuus:  sitoutumaton
Kotikunta:  Jurva
Kotimaa:  Suomi
Sivukoko:  tabloid
Ilmestymistiheys:  torstaisin
Kieli:  suomi
Aiheesta muualla
www.jurvansanomat.fi
Jurvan Sanomat on Kurikan Jurvassa keskiviikkoisin ilmestyvä sitoutumaton paikallislehti. Lehden levikkialue on Jurva ja sen lähialueet. Lehti on perustettu vuonna 1976. Sen päätoimittajana toimii Jarmo Panula. Lehteä kustantaa Ilkka Oyj:hin kuuluva I-Mediat Oy ja se painetaan I-Print Oy:n painossa Seinäjoella. Nykyisin lehden normaali levikki on 2 372 kappaletta.
Jurvan Sanomat ilmestyy kerran kuukaudessa suurjakeluna, jolloin jakelu on 4 000–6 000 kappaletta normaalin levikin lisäksi.
Jurvan Sanomat on myös Sanomalehtien Liiton jäsen.
Historia

Jurvan Sanomat sai alkunsa 23. marraskuuta 1975. Tuolloin jurvalaiset Jalo Hiipakka ja Olavi Kalajainen kokoustivat ja pohtivat, voisiko Jurvan kokoisessa kunnassa menestyä oma paikallislehti. Jurvan liike-elämän, kunnan ja seurakunnan edustajien mielipiteet omasta paikallislehdestä olivat myötämielisiä, joten hanketta lähdettiin viemään eteenpäin.
Huhtikuussa 1976 Hiipakka, Kalajainen ja hankkeeseen mukaan tullut Ossi Mäntylä päättivät, että uuden paikallislehden nimeksi tulisi Jurvan Sanomat ja lehteä kustantavasta yhtiöstä Jurvan Paikallislehti Oy. Vastaavaksi päätoimittajaksi nimettiin Olavi Kalajainen ja toimitusneuvostossa hänen lisäkseen olivat Jalo Hiipakka ja Ossi Mäntylä. Ensimmäisen kerran Jurvan Sanomat ilmestyi Jurva-päivien yhteydessä 11. kesäkuuta 1976. Säännöllisesti kerran viikossa lehti alkoi ilmestyä 3. marraskuuta 1976.
Olavi Kalajainen ja hänen puolisonsa Anni Kalajainen ostivat Jalo Hiipakan ja Ossi Mäntylän osuudet yhtiöstä 1980-luvun alussa. Yritystä pyöritettiin lähes kokonaan oman perheen voimin, mutta toimittajaa tai päätoimittajaa ei yrittäjäperheestä löytynyt. Vuonna 1988 Olavi Kalajainen nimitti päätoimittajaksi lehdessä kaksi vuotta toimittajana työskennelleen Hannu Siltalan.
Vuonna 1992 Olavi ja Anni Kalajainen myivät lehden Ilkka Oy:lle. Hannu Siltala toimi lehden päätoimittajana alkukesään 2011 saakka. Syksystä 2011 lähtien Jurvan Sanomien päätoimittajana on toiminut Jaana Ala-Lahti. Ala-Lahden siirryttyä toisiin tehtäviin, aloitti päätoimittajana joulukuussa 2019 Jarmo Panula.
Aiheesta muualla

Jurvan Sanomien kotisivut