stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaste
Vedellä kastamisen eri muotoja > Aikuiskaste kristillisissä yhteisöissä > Adventtikirkko

Adventtikirkkoon liitytään uskovien kasteen kautta. Kaste suoritetaan upottamalla. Kaste suoritetaan Isän ja Pojan ja Pyhän Hengen nimeen. Kaste on ihmiselämän tärkein hetki koska silloin yksilö vihkiytyy Kristuksen kanssa. Ihminen antaa itsensä ja elämänsä Jumalalle. Kaste on ulkoinen symboli siitä, mitä ihmisen sisällä on tapahtunut. Raamatun kielikuvien mukaan ”vanha ihminen” haudataan kasteveteen ja kun ihminen nostetaan vedestä hän on ”uusi ihminen”. Synnit on pesty pois, anteeksianto on tapahtunut, entinen elämä on haudattu ja yksilö aloittaa uuden elämän yhdessä Jeesuksen kanssa. Useimmissa adventtikirkoissa on kasteallas, jossa veden lämpötila voidaan säätää miellyttäväksi. Kaste voidaan toimittaa kesällä myös järvessä. Kastettaville ei ole asetettu ikärajaa. Edellytyksenä kuitenkin on, että henkilö tunnustaa uskonsa Jeesukseen henkilökohtaisesti ja on saanut kasteopetusta ja ymmärtää omalla ikätasollaan uskon ja kasteen merkityksen. Kastejuhla on yksi seurakunnan tärkeimpiä tilaisuuksia.
Vedellä kastamisen eri muotoja > Aikuiskaste kristillisissä yhteisöissä > Baptismi

Baptismissa kaste suoritetaan veteen upottamalla Uuden testamentin esimerkin mukaisesti. (Room. luku 6)
Ainoastaan uskonsa tunnustaneet henkilöt kastetaan. Kaste suoritetaan vain kastettavan omasta pyynnöstä ja sen kautta liitytään paikallisseurakuntaan.
Raamatussa ei mainita perisyntiä, jonka tähden lapset pitäisi kastaa. Lapset kelpaavat Jumalalle sellaisenaan.
Vauvoja ei kasteta, mutta usein pidetään nimenantotilaisuus ja lasten puolesta rukoillaan ja siunataan Jeesuksen antaman esimerkin mukaisesti.
Mitään ikärajaa ei kasteelle ole seurakunnissa annettu, vaan olennaista on vain, että sen tulee aina tapahtua omasta tahdonilmaisusta.
Vedellä kastamisen eri muotoja > Aikuiskaste kristillisissä yhteisöissä > Helluntaiherätys

Helluntaiherätyksen kastekäytäntö:
Uudestisyntymiseen kuuluu erottamattomasti kaste. Kun ihminen on saanut lahjaksi vanhurskauden uskon kautta Jeesukseen Kristukseen, hänen tulee saada kaste Isän, Pojan ja Pyhän Hengen nimeen. Kaste kuvaa Kristukseen uskovan liittymistä Jeesuksen kuolemaan, jossa vanha minämme tai vanha Aatami haudataan ja uskovan pukeutumista Kristukseen. Raamattu kuvaa kastetta hautaamisena, ja kaste tapahtuukin upottamalla kastettava kokonaan veteen tuon esikuvan mukaan. Sana myös tarkoittaa alkukielessä upottamista. Kasteessa uskova liitetään paikalliseen seurakuntaan. Helluntailaisten mukaan kaste ei ole ihmisen teko, vaan Jumalan Pyhän Hengen välityksellä synnyttämä kuuliaisuuden osoitus eli Jumalalähtöinen teko.
Vedellä kastamisen eri muotoja > Aikuiskaste kristillisissä yhteisöissä > Vapaakirkko

Vapaakirkon kastekäytäntö:
Vapaakirkon yhdyskuntajärjestyksen mukaan kristillinen kaste toimitetaan uskoville veteen upottamalla Isän, Pojan ja Pyhän Hengen nimeen. Jumala todistaa kasteessa Pojastaan Jeesuksesta Kristuksesta, pelastuksesta ja iankaikkisesta elämästä, joka on mahdollinen Jeesuksen kärsimisen ja kuoleman takia. Kasteessa uskova tulee puetuksi Kristukseen. Kasteessa ihminen tunnustautuu Kristuksen seuraajaksi. Ihmisen usko ei ole kasteen peruste, vaikka kaste suoritetaankin vain uskoville. Kaste perustuu Kristuksen sovitustyöhön, jonka lähtökohtana on Jumalan armo ja rakkaus. Ilman ihmisen henkilökohtaista uskoa ei kasteella katsota olevan merkitystä eikä se pelkkänä suorituksena voi pelastaa ihmistä. Kaste on rajana maailman ja Jumalan valtakunnan välillä. Sen asema on merkittävä juuri tästä syystä. Uskovalle ja seurakunnalle kaste on ilon ja voiton juhla, koska se todistaa sovituksen voimasta.
Vedellä kastamisen eri muotoja > Kaste kristillisperäisissä yhteisöissä

Myös eräissä kristillisperäisissä kolminaisuusopin kiistävissä uskonnollisissa yhteisöissä on käytössä kasteeksi kutsuttava toimitus. Kyseessä ovat kristillisvaikutteiset uskonnolliset yhteisöt, jotka käsittävät itsensä kristillisiksi mutta joita niiden ulkopuolella ei tavallisesti lasketa kristillisiksi. Ulkoisesti nämä toimitukset ovat samantapaisia kuin pelkästään uskonsa tunnustaneita kastavien kristillisten yhteisöiden kasteet. Mitkään kristilliset yhteisöt eivät silti pidä kolminaisuusopin kiistävien yhteisöjen kasteita pätevinä.lähde?
Vedellä kastamisen eri muotoja > Kaste kristillisperäisissä yhteisöissä > Jehovan todistajat

Jehovan todistajien tunnustamisen yhteydessä seurakunnan jäsen kastetaan. Jehovan todistajat edustavat niin sanottua baptistista kastenäkemystä, jonka mukaan kaste on jo uskoon tulleen henkilön ulkoinen uskonsa tunnustaminen. Jäsenen edellytetään ennen kastetta vihkiytyvän Jehovalle. Se tarkoittaa, että hän antaa henkilökohtaisessa rukouksessa itsensä ja elämänsä Jumalalle ja lupaa noudattaa Jumalan tahtoa elämässään. Tämän henkilökohtaisen vihkiytymisen kastettava tunnustaa ennen kastettaan julkisesti vastaamalla myöntävästi kahteen kastekysymykseen, jotka ovat nykyään seuraavat:lähde?
Oletko Jeesuksen Kristuksen uhrin perusteella katunut syntejäsi ja vihkiytynyt Jehovalle tehdäksesi hänen tahtonsa?
Ymmärrätkö, että vihkiytymisesi ja kasteesi osoittavat sinun olevan yksi Jehovan todistajista Jumalan hengen ohjaaman järjestön yhteydessä?
Kaste suoritetaan upottamalla kastettava hetkeksi kokonaan veden alle. Järjestössä ei käytetä kastekaavaa kuten kristillisissä kirkoissa. ”Kastan sinut Isän ja Pojan ja Pyhän Hengen nimeen” perustuu Matteuksen evankeliumin 28. luvun jakeeseen 19. Jehovan todistajien mukaan nämä sanat selventävät kristillisen kasteen merkitystä, mutta niitä ei ole tarkoitettu lausuttavaksi kasteen yhteydessä. Kastaa voi heidän käsityksensä mukaan missä ja milloin vain, mutta yleensä kaste suoritetaan nykyään suurten konventtien yhteydessä.lähde?
Vuoteen 1972 asti henkilö saattoi kastattaa itsensä yksinkertaisesti menemällä kasteelle konventissa ilman ennakkovalmisteluja. Nykyisin kuitenkin edellytetään, että kastettava tuntee kasteensa merkityksen ja sen, mitä häneltä liikkeen jäsenenä edellytetään. Tämän takia kastettava osallistuu yleensä seurakunnan kokouksiin ja sananpalvelustyöhön jo ennen kastetta niin sanottuna kastamattomana julistajana. Samoin hän on tutkinut liikkeen julkaisuja niin sanotuissa raamatuntutkistelussa jonkun kastetun todistajan kanssa. Ennen kastetta kastettava käy läpi kastekysymykset tulevan seurakuntansa kahden vanhimman kanssa. Näiden keskustelujen yhteydessä varmistetaan, että kastettavan hengelliset näkemykset vastaavat liikkeen raamatuntulkintaa ja että hänen elämäntapansa noudattaa sen määrittelemiä moraalikäsityksiä. Mikäli ehdot eivät täyty, ei ehdokasta lasketa kasteelle. Vanhimpien tehtävänä on tällöin tarjota kastettavalle apua, niin että hän voisi olla kastekelpoinen myöhemmin.lähde?
Vaikka lapsikaste ei ole käytössä, kastettavalta ei edellytetä täysi-ikäisyyttä. Nuorimmat kastettavat ovat toisinaan alle kymmenvuotiaita. Järjestö ei tunnusta muiden kristillisten kirkkojen kasteita, vaikka kaste olisi otettu aikuisiällä baptistisen käsityksen mukaan.lähde?
Teologia > Vedestä ja Hengestä

Kasteesta baptistisaarnaaja David Pawson kirjoitti raamatunkohdasta ”Jeesus vastasi: "Totisesti, totisesti minä sanon sinulle: jos joku ei synny vedestä ja Hengestä, ei hän voi päästä sisälle Jumalan valtakuntaan”, että se voidaan ymmärtää kolmella erilaisella tavalla:
Kaksi syntymää, yksi ruumiillinen ja yksi hengellinen;
Yksi syntymä, puhtaasti hengellinen;
Yksi syntymä, jossa molemmissa ruumiillinen ja henkinen muoto.
Teologia > Johanneksen kaste

Helluntaiherätyksen suunnissa vaikuttaneen Seppo Paldaniuksen mukaan Raamatussa Johannes kastoi ”syntien anteeksisaamiseksi”, koska hänen kasteensa tähtäsi syntien anteeksiantamiseen. Kastettava tunnusti syntinsä ja Johannes kastoi hänet upottamalla – ainoastaan aikuisia juutalaisia kastettiin Paldanius toteaa. Hänen mielestään on hyvä muistaa myös se seikka, että Jeesuksen opetuslapset kastoivat samaan aikaan kuin Johannes ja hänen seuraajansa. Monet Jeesuksen opetuslapsista olivat olleetkin aikaisemmin Johanneksen opetuslapsia.
Teologia > Kristillinen kaste

Juhani Kuosmanen vertaa Johanneksen kastetta ja kristillistä kastetta muun muassa seuraavasti: ”Jeesuksen asettama kaste erosi Johanneksen kasteesta, joka sekin oli taivaasta. Johanneksen kaste oli parannuksen kaste, jonka tunnustus viittasi tulevaan Jeesukseen (Apt. 19:4). Kristillisessä kasteessa uskottiin ja tunnustauduttiin jo tulleeseen Jeesukseen. Kasteet eroavat toisistaan sekä sisältönsä että tunnustuksensa puolesta.”
Teologia > Luopuminen paholaisesta

Vanhaan kristilliseen perinteeseen, niin ortodoksiseen, katolilaiseen ja luterilaiseen kastejärjestykseen kuului niin sanottu luopuminen paholaisesta eli abrenuntiatio diaboli. Kastettavalta kysyttiin: ”Luovutko Perkeleestä? Luovutko kaikista hänen teoistaan? Luovutko kaikista hänen petoksistaan?” Lapsikasteen ollessa kyseessä yleensä näihin kysymyksiin vastasivat lapsen kummit. Tarkoituksena oli ilmeisesti opettaa läsnäolijoita kasteen tarkoituksesta, jottei kastetta pidettäisi ainoastaan nimenantoseremoniana, sillä ainakin luterilaisessa opissa lasten sanotaan uskovan itse. Kaste siirtää vanhojen kirkkojen opetuksen mukaan uskovan ihmisen saatanan valtakunnasta Jumalan valtakuntaan ja edellyttää myös uutta uskonkuuliaisuutta, eli se ei ole vain nimenantoseremonia. Vielä 1800-luvulla Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa kasteen yhteydessä toimitettiin abrenuntiatio. Tästä käytännöstä luovuttiin vuonna 1886. Jäänteenä abrenuntiatiosta luetaan nykyäänkin ristinmerkin tekemisen yhteydessä rukous, jossa rukoillaan vapautumista ”pahan vallasta” tai vaihtoehtoisesti voimaa ”kuolla pois synnistä”. Ortodoksisessa kirkossa abrenuntiatio kuuluu edelleen kasteeseen. Abrenuntiatio on eri asia kuin paholaisen häätäminen eli eksorkismi.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaste Wikimedia Commonsissa
Uro, Jarkko: Kasteen kahdet kasvot. Vau.fi 15.2.2010.
Kristinuskon suuntausten kastenäkemyksiä:
Katolinen kirkko
The Sacrament of Baptism Catechism of the Catholic Church (englanniksi)
Luterilaisuus
Kaste (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen evankelis-luterilainen kirkko
Luther, Martti: Kaste (Arkistoitu – Internet Archive) Iso katekismus
Ortodoksinen kirkko
Ortodoksinen kaste. Ortodoksi.net.
Vapaat suunnat
Helluntaipastori Matti Kankaanniemen kirjoituksia kasteesta (Arkistoitu – Internet Archive)
Raamatullinen kaste (Arkistoitu – Internet Archive) Upotuskasteesta
Alkukirkon historia (Arkistoitu – Internet Archive) Lapsikasteen isä Augustinus
Kasteen historia:
Hujanen, Jari: Baptidzoo ja kasteen muoto, lainaten Matti Väisästä (Arkistoitu – Internet Archive)
Poutiainen, Raimo: 1500-luvun kastajaliike ja alkuseurakunnan kasteopetus.
James Tissot, Jeesuksen kaste, 1886–1896.
Aikuiskaste yhdysvaltalaisessa kirkossa.
Konstantinuksen kaste. Rafaelin oppilaiden maalaus (1520–1524).
Luterilainen kastemalja (Sjögestan kirkko, Linköping, Ruotsi).
Luterilaiset ristiäiset eli kastejuhla.
Ortodoksisessa kirkossa ihminen kastetaan upottamalla Isän, Pojan ja Pyhän Hengen nimeen.
Kaste Jordanjoessa Israelissa.
Kristinuskoon kastettujen osuus maittain (2008).
Anthropic

| Anthropic |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  yksityinen
Perustettu:  2021
Perustaja:  Daniela Amodei, Dario Amodei, Jack Clark, Jared Kaplan
Kotipaikka:  San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat
Tuotteet:  Claude
Henkilöstö:  160 (kesäkuu 2023)
Kotisivu:  https://www.anthropic.com/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Anthropic PBC on yhdysvaltalainen tekoälystartup-yritys, jonka perusti joukko OpenAI:n entisiä työntekijöitä. Anthropic kehittää yleisiä tekoälyjärjestelmiä ja kielimalleja. Se on yhteiskuntavastuuseen sitoutuva osakeyhtiö, ja liitetään usein efektiiviseen altruismiliikkeeseen.
Heinäkuuhun 2023 mennessä Anthropic oli kerännyt 1,5 miljardia dollaria rahoitusta. Syyskuussa Amazon ilmoitti neljän miljardin dollarin sijoituksesta, seuraavassa kuussa Google ilmoitti 2 miljardin dollarin sijoituksesta.
Historia

Anthropicin perustivat vuonna 2021 OpenAI:n entiset jäsenet, pääasiassa sisarukset Daniela ja Dario Amodei, joista jälkimmäinen toimi OpenAI:n tutkimusjohtajana. Amodein sisarukset kuuluivat joukkoon työntekijöitä, jotka jättivät OpenAI:n yhtiön suuntaan liittyvien erimielisyyksien johdosta, erityisesti liittyen OpenAI:n Microsoftin kanssa tekemiin hankkeisiin vuonna 2019.
Claude

Entisistä OpenAI:n tutkijoista koostuva ryhmä, jotka olivat mukana GPT-2- ja GPT-3-mallien kehittämisessä aloitti Anthropicissa oman Claude-nimisen AI-keskustelubotin kehittämisen. ChatGPT:n tapaan Clauden käyttäjät voivat lähettää kysymyksiä tai pyyntöjä chatbotille ja saada yksityiskohtaisia vastauksia.
Claude oli alun perin saatavilla suljetussa betaversiossa Slack-integraation kautta, mutta nyt Claude on käytettävissä verkkosivuston claude.ai kautta.
Claude ei aiemmin ollut saatavilla Euroopan unionin jäsenmaissa.
Kulttuuritalo

| Kulttuuritalo |
| --- | --- |
 Kulttuuritalo toukokuussa 2013
Osoite:  Sturenkatu 4
Sijainti:  Alppila, Helsinki
Koordinaatit:  60°11′18.1″N, 024°56′39.3″E
Rakennustyyppi:  Konsertti- ja toimistotalo
Valmistumisvuosi:  1958
Suunnittelija:  Alvar Aalto
Rakennuttaja:  Suomen Kansan Demokraattinen Liitto
Omistaja:  Helsingin Kulttuurihub
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kulttuuritalo on Helsingin Alppilassa Sturenkadulla sijaitseva kulttuuritila, joka on nykyään tunnettu parhaiten musiikin esityspaikkana ja tapahtumatalona. Rakennus on Alvar Aallon suunnittelema, ja Suomen kansandemokraattiset järjestöt rakensivat sen talkootyönä 1950-luvulla. Rakennus on nykyään yksityisomistuksessa. Paikkaa kutsutaan myös Kultsa-lempinimellä.
Historia

Kulttuuritalon rakennuttivat Suomen kansandemokraattiset järjestöt. Se suunniteltiin kulttuuri- ja järjestötoimintaa varten. Rakennuksen konserttisalin tuli soveltua sekä puhe- että musiikkitilaisuuksille.
Historia > Rakentaminen

Talon suunnittelu aloitettiin 1944. Kun rakennukselle löytyi tontti Sturenkatu 4:stä, pyysi ministeri Matti Janhunen Alvar Aaltoa suunnittelemaan talon. Suunnittelijana Alvar Aalto sai työhönsä täyden taiteellisen vapauden. Viralliset rakennuspiirustukset Aalto toimitti rakennustoimikunnalle jo vuonna 1953, mutta vaikean taloudellisen tilanteen vuoksi taloa ei pystytty aloittamaan rakentamaan heti. Rakentaminen alkoi kaksi vuotta myöhemmin.
Kulttuuritalo oli Suomen Kommunistisen Puolueen ja useiden vasemmistolaisten järjestöjen yhteinen projekti. Rakennuksen arveltiin maksavan 350 miljoonaa markkaa, mutta lopulliseksi hinnaksi tuli 480 miljoonaa markkaa, mikä vastaa 16 miljoonaa euroa nykyrahassa rahan inflaatio huomioituna.
Rakennuksen kulttuurihistoriallista arvoa lisää se, että rakentaminen toteutettiin suurelta osin vapaaehtoisvoimin talkootyönä. Rakentamiseen osallistui 5 000 talkoolaista, jotka tekivät yhdessä 130 000 tuntia talkootyötä. Kulttuuritalo vihittiin käyttöön 23. maaliskuuta 1958. Valmistumisen jälkeen talossa järjestettiin kolme koekonserttia, joissa akustiikan asiantuntijat arvioivat tilaa ja totesivat sen Helsingin parhaaksi akustiikaltaan.
Talon toimistosiivessä toimivat alun perin SKP:n ja SKDL:n puoluetoimistot sekä usean SKDL:n jäsenjärjestön toimistot. Salissa pidettiin myös useat SKP:n ja SKDL:n puoluekokoukset sekä Vasemmistoliiton perustava kokous vuonna 1990.
Historia > Kulttuuritoiminta

Taloudelliset vaikeudet alkoivat jo heti alkuinnostuksen jälkeen. Kulttuurityö ry järjesti talkoilla kolmesti viikossa tansseja rakennuksen velkojen maksamiseksi. Tanssit herättivät närkästystä, mutta niistä tuli merkittävä tulonlähde. Tanssit vetivät viikoittain 4 000 ihmistä.
Paikka sai myös pilkkanimen Sirppiliiteri, koska se piti yhteyksiä Neuvostoliittoon. Osa artisteista ei uskaltanut tulla esiintymään poliittisen leimaantumisen pelossa. Yleisradio ja Helsingin kaupungin musiikkitoimikunta eivät halunneet käyttää esiintymispaikkaa, mitä jotkut pitivät boikottina ja saartona. Kansallisteatterin baletti ja Leningradin baletti sekä Bukarestin filharmoninen orkesteri esiintyivät siellä alkuaikuina. Operettiteatteri aloitti esiintymistoiminnan talolla 1959 ja jatkoi sitä aina 1990-luvulle asti.
Kulttuuritalossa ovat vuosikymmenten varrella esiintyneet lukuisat eri musiikkityylejä edustavat artistit. Yleisradio alkoi teettämään suurimman osan äänityksistään pääsalissa vuodesta 1963 lähtien. Sali oli Radion sinfoniaorkesterin konserttien pääasiallinen järjestämispaikka vuosina 1965–2011.lähde? Orkesteri myös käytti salia harjoituspaikkanaan. Pienempään Alppi-saliin perustettiin Bio Alppi -elokuvateatteri. Kun Sali uudistettiin isommaksi 200-paikkaiseksi, muutti sinne levy-yhtiö Scandianstudio myös.
Nuorempi sukupolvi ei kokenut kulttuuritalon poliittista taustaa enää painolastina. Kulttuuritalolla alkoi esiintyä kansainvälisiä popmusiikin tähtinimiä 1967 alkaen. Paikassa on esiintyneet muun muassa Jimi Hendrix, Led Zeppelin ja Queen. Kotimaisista tähdistä siellä ovat esiintyneet muun muassa Olavi Virta, Hector ja Kirka. Paikka ei ollut enää vain vasemmistolaisten käytössä, vaan myös porvarilliset nuoret alkoivat viihtyä siellä.
1960-luku veti talolle puoleensa underground-kulttuuria, joka kiinnitti poliisin huomion. Kulttuuritalo toimi Helsingin Juhlaviikkojen päänäyttämönä 1968. Finlandia-talon valmistuttua vuonna 1971 osa Helsingin Juhlaviikkojen tapahtumista ja Radion sinfoniaorkesterin konserteista siirtyi sinne. 1970-luvun alkupuolella talo oli aktiivisessa käytössä. Siellä saattoi olla viikossa 350 tapahtumaa.
Historia > Talousvaikeudet ja konkurssi

1960-luvulla talossa työskenteli 40 kokoaikaista työntekijää ja 100 talkoolaista. 70-luvun loppuvuosina käyttö väheni kuitenkin merkittävästi. Talousvaikeudet kasaantuivat kun tanssien suosio hiipui, eikä uutta rahalähdettä löytynyt. 80-luvulla Kulttuuritalolla järjestettiin enää vain 10 tapahtumaa ja 50 konserttia vuodessa. Kulttuuritalo sai kuitenkin maksettua velkansa 80-luvulla.
Talo oli kansandemokraattisten järjestöjen hallinnoiman Kulttuurityö-yhdistyksen omistuksessa 1990-luvun alkuun saakka, kunnes Suomen Kommunistisen Puolueen konkurssista johtuneet velat pakottivat ne luopumaan siitä. Kiinteistö oli kiinnitetty muiden Suomen kulttuuritalojen kunnostamista varten otettuihin velkoihin. Kun SKP meni konkurssiin ja laman velat kaatuivat, meni Kulttuuritalokin konkurssiin 1991.
Kulttuuritalo pakkohuutokaupattiin vuonna 1994 ja henkilökunta irtisanottiin. Koska ostajia ei ilmaantunut, talo myytiin nimellisellä 26 miljoonan markan hinnalla Omaisuudenhoitoyhtiö Arsenalille. Tämä vastaa nykyrahassa 6,41 miljoonaa euroa. Talo päätyi Kapiteelille ja lopulta rakennuksen uudeksi omistajaksi tuli valtion liikelaitos Senaatti-kiinteistöt.
Markkinatalousvetoinen aikakausi

Kulttuuritalo alkoi tämän jälkeen toimia markkinatalouden ehdoilla voittoa tavoitellen. Se lopetti tapahtumien tuottamisen itse ja talossa oli töissä enää kaksi henkilöä. Rakennus enää vain vuokraa tiloja tapahtumanjärjestäjille. Kaikki tarvittavat työt ostetaan yrityksiltä alihankintana.
Teatterikorkeakoulu aloitti käyttämään tiloja vuonna 1992 ja Museoviraston rakennushistorian osasto alkoi käyttämään niitä vuonna 2000.
Senaatti-kiinteistöt myi Kulttuuritalon Helsingin Kulttuurihub Oy:lle vuonna 2022. Helsingin Kulttuurihub on sen itsensä mukaan perustettu Kulttuuritaloa varten ja se pyrkii rakentamaan ”kestävää, yhteisöllisyyteen pohjautuvaa kulttuuritoimintaa Helsinkiin”. Yrityksen omistajiin kuuluvat Music Finlandin hallituksen entinen puheenjohtaja Wemppa Koivumäki ja kiinteistösijoittaja Patrik Sarajuuri.
Arkkitehtuuri

Punatiilistä Kulttuuritaloa pidetään yhtenä Alvar Aallon päätöistä. Tarinan mukaan Aalto luonnosteli rakennuksen alun perin  Klubi-merkkisen tupakka-askin kanteen. Rakennus on ensimmäinen Aallon pääkaupunkiseudulle suunnittelema puhtaasti julkinen rakennus.
Rakennuksen kokonaispinta-ala on 9 654 neliömetriä. Se koostuu kolmesta osasta. Vapaamuotoinen, kuparipeltikattoinen konserttisaliosa on verhoiltu Aallon Kulttuuritaloa varten muotoilemalla kiilamaisella punatiilellä. Viisikerroksinen toimistosiipi on verhoiltu kuparipellillä. Näitä kahta osaa yhdistää matala siipi. Rakennuksen Sturenkadun puoleisella sivulla on kokonaisuutta yhdistävä, pitkä kupariverhoiltu katos. Alvar Aallon tyyli näkyy erityisesti orgaanisissa yksityiskohdissa ja kaarimaisissa muodoissa. Kulttuuritalo on teräsbetonirunkoinen.
Talon kadulle aukeavalla sisäpihalla on Wäinö Aaltoselta vuonna 1959 tilattu ja seuraavana vuonna pystytetty pronssinen suihkulähdeveistos Rakentajan käsi, joka esittää talon pienoismallia pitelevää suurta kämmentä.
Talo on suojeltu Suomen valtioneuvoston päätöksellä vuodesta 1989 muun muassa rakennustaiteellisen ja kulttuurihistoriallisten arvojen vuoksi. Suojelupäätöksellä suojeltiin poikkeuksellisesti myös talon toiminta ja salien julkinen käyttö.
Rakennusta remontoitiin 1990–1991, jolloin uusittiin toimistosiipi ja ravintolatilat. Rakennukseen on tulossa merkittäviä korjaushankkeita 2020-luvulla.
Nykyinen käyttö

Rakennusta käytetään nykyään konserttien lisäksi myös erilaisten juhlien, kokousten ja gaalojen pitopaikkana. Kulttuuritalo ei itse tuota tapahtumia, vaan toimii pelkästään tilavuokraajana. Tapahtuma- ja ravintolatoimintaa pyörittää Sunborn Catering Oy.
Osa Kulttuuritalon tiloista on vuokrattu pysyvästi eri tahoille. Kulttuuritalon vuokralaisena ovat Museoviraston useat osastot. Radion sinfoniaorkesteri siirtyi kesällä 2011 uuteen Musiikkitaloon.
Nykyinen käyttö > Pääsali eli Aalto-sali

Kulttuuritalon Aalto-salissa on kaksi katsomoa, joihin mahtuu yhteensä 1452 katsojaa. Lisäksi on kaksi pyörätuolipaikkaa.
Istumapaikkoja on seuraavasti:
Alakatsomossa tasalattialla 568 paikkaa. Nämä voidaan tarvittaessa poistaa, jolloin vapautuu noin 500 neliömetriä tilaa.
Nousevassa yläkatsomossa (takaosa) 884 paikkaa.
Nykyinen käyttö > Ravintola

Ravintolan pinta-ala on 150 neliötä. Ravintola tarjoaa lounasta arkisin sekä brunsseja lauantaisin.
Nykyinen käyttö > Yökerho

KULT niminen yökerho on käytössä perjantaisin ja lauantaisin yön pikkutunneilla.
Nykyinen käyttö > Kokoustilat

Rakennuksessa on 13 kokoustilaa sekä lounasravintola. Osa kokoushuoneista voidaan yhdistää isommaksi tilaksi.