stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ghita Nørby

Ghita Nørby
Ghita Nørby (s. 11. tammikuuta 1935) on tanskalainen näyttelijä. Hän syntyi Kööpenhaminassa ja aloitti uransa Tanskan kuninkaallisessa teatterissa.
Nørby alkoi esiintyä elokuvissa 1950-luvulla. Hän on voittanut vuosien varrella useita palkintoja, muiden muassa neljä Bodilia.
Nørbylla on ollut useampia avioliittoja. Yksi puolisoista oli näyttelijä-muusikko Dario Campeotto. Vuosina 1970–1978 Nørby oli naimisissa näyttelijä Jørgen Reenbergin kanssa.
Aiheesta muualla

Ghita Nørby Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
John Walter Flesey

John Walter Flesey (s. 6. elokuuta 1942 Jersey City) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Newarkin arkkihiippakuntaan 31. toukokuuta 1969 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Alleghenyn titulaaripiispaksi 21. toukokuuta 2004. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Joseph Myers, jota avustivat Michael Angelo Saltarelli ja Arthur Joseph Serratelli.
GNU Screen

| Screen |
| --- | --- |

Luoja:  Oliver Laumann
Kehityshistoria
Ensijulkaisu:  1987
Kehitystilanne:  aktiivinen
Tiedot
Alusta:  alustariippumaton Unix
Ohjelmointikielet:  C
Lisenssi:  GPLv3
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Versiohallinta
GNU Screen on GNU-projektiin kuuluva ohjelma, jolla yhdelle tekstipohjaiselle päätteelle saa pyörimään useita ohjelmia omissa ikkunoissaan. Screenin alle saa myös jätettyä ohjelman, kun käyttäjä lähtee koneelta (log off) ja sen voi ottaa jälleen käyttöön kun samalle koneelle logataan uudelleen.
Screenin toiminta on pysynyt muuttumattomana sen ensimmäisestä julkaisusta lähtien. Ohjelman käynnistys ilman argumentteja käynnistää Screenin ja käyttäjän komentotulkin sen alle.
Komentonäppäin on Control-A.
Control-A Control-C avaa uuden ikkunan ja käynnistää siihen komentotulkin
Control-A välilyönti siirtyy seuraavaan ikkunaan
Control-A Control-A siirtyy edelliseen ikkunaan
Control-A Control-W näyttää listan ikkunoista
Control-A D irrottaa Screenista (detach) ja jättää ohjelmat ajettavaksi sen alle
screen -x liittää ajossa olevaan screeniin
(Screenin dokumentaatio käyttää termiä 'ikkuna', 'window' koko ruudun kokoisista tiloista ja termiä 'alue', 'region' näytön eri osiin jakavista tiloista.)
Screen sisältää myös copy-pasten ikkunoiden välillä, historian selauksen taaksepäin ja ikkunan tekstin tallennuksen tiedostoon.
Screenin suunnitteli ja kirjoitti alun perin Oliver Laumann Berliinin teknillisessä yliopistossa ja julkaisi sen 20. maaliskuuta 1987 uutisryhmässä net.sources nimellä BSD screen manager.
Laumann lopetti ohjelman kehityksen 1990-luvun vaihteessa ja sitä jatkoivat Juergen Weigert, Michael Schroeder, Micah Cowan ja Sadrul Habib Chowdhury.
Juergen ja Michael Schroeder kehittivät alun perin Laumannin Screenille rinnakkaista versiota iScreen, joka perustui Wayne Davisonin parannuksiin.
Screen on kuulunut GNU-projektiin vuodesta 1995.
Joutjärvi (Hartola)

| Joutjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Hartola, Sysmä
Koordinaatit:  61°23′36″N, 26°10′22″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Rievelin valuma-alue (14.17)
Laskujoki:  Tennilänjoki Nuutinlampeen 
Järvinumero:  14.174.1.017
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  115,4 m  
Pituus:  1,3 km  
Leveys:  870 m  
Rantaviiva:  4,29 km  
Pinta-ala:  53,865 ha  
Saaria:  3 
 fiJoutjärvi 
Joutjärvi  on Päijät-Hämeessä Hartolassa ja Sysmässä Komeankylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 54 hehtaaria, se on 1,3 kilometriä pitkä ja 850 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kolme saarta.  Sen rantaviivan pituus on 4,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Pajujärvien valuma-alueeseen (14.174) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 115,4 metriä mpy.
Jonsu

| Jonsu |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. tammikuuta 1984 (ikä 40) Espoo
Muusikko
Aktiivisena:  2001–
Tyylilajit:  rock, pop
Soittimet:  laulu, viulu, kitara, piano
Yhtyeet:  Indica, JED, Jonsu, Vox Populi
Levy-yhtiöt:  Sony BMG, Nuclear Blast
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jonsu (oik. Leena Johanna Salomaa, s. 18. tammikuuta 1984 Espoo) on suomalainen laulaja-lauluntekijä-muusikko, Indica-yhtyeen perustajajäsen, laulaja, viulisti ja kitaristi.
Elämä ja ura

Jonsun isä on hiukkasfyysikko ja äiti musiikkileikkikoulun opettaja. Jonsu aloitti musiikin harrastamisen jo varhaislapsuudessaan. Hän on säveltänyt kuusivuotiaasta saakka, esikuvinaan Mozart ja Chopin. Neljävuotiaana ensimmäisen viulunsa saanut Jonsu siirtyi myöhemmin rockmusiikin pariin ja perusti Indican pienenä Minijousissa tapaamansa Heinin kanssa. Hän on käyttänyt lempinimeä ”Jonsu” lapsesta saakka. Se on ollut hänen muusikon salanimensä jo hänen äänitettyään vuonna 1992 lastenlauluja Tapiolan koulussa.
Jonsu lauloi muiden artistien mukana kappaleella ”Eternal Flame” (alkuperäinen esittäjä The Bangles). Kappale julkaistiin Lastenklinikoiden Kummit ry:n julkaisemalla levyllä Elämä lapselle 2004. Hän vieraili laulajana Nightwishin kappaleella ”Erämaan viimeinen”, joka julkaistiin singlenä joulukuussa 2007. Kappale on suomeksi laulettu versio yhtyeen Dark Passion Play -albumilla ilmestyneestä instrumentaalista ”Last of the Wilds”.
Jonsu on naimisissa Jesse Hietasen kanssa, ja heillä on yhteiset, vuonna 2015 ja vuonna 2019 syntyneet lapset. Anne Pohtamo-Hietanen on Jonsun anoppi.
Myöhempien aikojen esikuvakseen Jonsu on maininnut ainakin Kate Bushin. Indica esittää silloin tällöin Bushin "Wuthering Heights" -kappaleen keikoillaan.
Indican lisäksi Jonsu on esiintynyt myös duoyhtyeessä JED, jonka hän muodostaa yhdessä Tiktak-yhtyeestä tunnetuksi tulleen Empun kanssa.
Jonsun ensimmäinen sooloalbumi Lentotähtien tiellä julkaistiin maaliskuussa 2022.
Aiheesta muualla

Indican virallinen sivusto
Jonsun diskografia Discogsissa
Indica
| --- | --- |
Albumit:   Ikuinen virta  Tuuliset tienoot  Kadonnut puutarha  Valoissa  A Way Away  Akvaario  Shine 
Kokoelmat:  Pahinta tänään -kokoelma
Singlet:   ”Scarlett”  ”Ikuinen virta”  ”Vettä vasten”  ”Ihmisen lento”  ”Vuorien taa”  ”Pidä kädestä” (Promosingle)  ”Niin tuleni teen” (Promosingle)  ”Linnansa vanki”  ”Noita”  ”Ulkona”  ”Pahinta tänään”  ”Valoissa”  ”10 h myöhässä”  ”Valokeilojen vampyyri”  ”Murheiden maa”  ”In Passing”  ”Islands of Light”  ”Precious Dark”  ”Älä kanna pelkoa”  ”A Definite Maybe”  ”Suunta on vain ylöspäin”  ”Vuonna 95”  ”Savuna ilmaan” 
Musiikkivideot:   Scarlett  Ikuinen virta  Vuorien taa  Pidä kädestä  Linnansa vanki  Pahinta tänään  Valoissa  10 h myöhässä  Valokeilojen vampyyri  Straight and Arrow  In Passing (Alternate Version)  In Passing  Islands of Light  Precious Dark  Älä kanna pelkoa  Suunta on vain ylöspäin
José Bascuñana y López

José Bascuñana y López (30. joulukuuta 1905 Orihuela – 14. tammikuuta 1979) oli espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 2. kesäkuuta 1928 ja nimitettiin Ciudad Rodrigon hiippakunnan johtoon 11. kesäkuuta 1955. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ildebrando Antoniutti, jota avustivat José García y Goldaraz ja Pablo Barrachina Estevan.
Bascuñana y López sai 20. toukokuuta 1964 nimityksen Solsonan piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 19. helmikuuta 1977. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
José Baselga

Baselga vuonna 2013
Josep Baselga i Torres, joka tunnettiin espanjaksi nimellä José Baselga (3. heinäkuuta 1959 – 21. maaliskuuta 2021), oli espanjalainen onkologi ja tutkija lääketieteen alalta. Tutkijan urallaan hän keskittyi erityisesti rintasyöpään liittyvien uusien molekyylikohteiden kehittämiseen. Baselga toimi myös päälääkärinä Memorial Sloan Kettering Cancer Centerissä, kunnes erosi syyskuussa 2018. 7. tammikuuta 2019 Astra Zeneca ilmoitti palkanneensa hänet tutkimus- ja kehitysjohtajaksi.
Baselga kuoli 21. maaliskuuta 2021 kotonaan Cerdanyassa Gironan maakunnassa. Kuolinsyy oli Creutzfeldt-Jakobin tautiin ja siihen liittyvät komplikaatiot.
Käännös suomeksi
Ghirmay Ghebreslassie

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ghirmay Ghebreslassie |  Ghirmay Ghebreslassie |  Ghirmay Ghebreslassie |  |
Maa:   Eritrea
Miesten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Peking 2015 | maraton |  |
Ghirmay Ghebreslassie (s. 14. marraskuuta 1995) on eritrealainen kestävyysjuoksija, maratonin maailmanmestari.
Ghebreslassie sijoittui maastojuoksun MM-kilpailuissa Bydgoszczissa 2013 nuorten sarjassa seitsemänneksi. Hän oli puolimaratonin MM-kilpailussa Kööpenhaminassa 2014 miesten kilpailussa seitsemäs. Lisäksi Eritrea voitti joukkuekilpailun, johon hänen tulostaan ei laskettu mukaan, koska hän oli vasta neljänneksi paras eritrealainen..
Ghebreslassie voitti maratonin maailmanmestaruuden Pekingissä 2015 ajalla 2.12.28. Hän kukisti toiseksi sijoittuneen etiopialaisen Yemane Tsegayn 40 sekunnilla. Hänestä tuli historian nuorin maratonin maailmanmestari. Hän sijoittui Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 maratonilla neljänneksi ja voitti samana vuonna New Yorkin maratonin ajalla 2.07.51. Hän voitti  puolimaratonin Itä-Afrikan-mestaruuden 2020.
Henkilökohtaiset ennätykset

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 5 000 m | 13.40,17 | Lille | 9. kesäkuuta 2012 |
| 10 000 m | 28.33,37 | Hengelo | 27. toukokuuta 2012 |
| 10 kilometriä | 29.23 | Hem | 26. elokuuta 2012 |
| 15 kilometriä | 44.19 | Nijmegen | 15. lokakuuta 2015 |
| 10 mailia | 46.29 | Tilburg | 2. syyskuuta 2012 |
| Puolimaraton | 1.00.01 | Keren | 5. tammikuuta 2014 |
| Maraton | 2.05.34 | Sevilla | 20. helmikuuta 2022 |
GNU linker

| GNU linker |
| --- | --- |
Luoja:  GNU-projekti
Kehittäjä:  GNU-projekti
Kehityshistoria
Kehitystilanne:  Aktiivinen
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  Linkkeriohjelma
Lisenssi:  GNU GPL
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
GNU linker tai GNU ld on GNU-projektin oma toteutus Unixin komennosta ld. GNU:n ld komento suorittaa linkkeriohjelman, jolla voidaan luoda suoritettavia binäärejä tai kirjaston objektitiedostoista. GNU-linkkerille voidaan syöttää myös käyttäjän määrittämiä linker-skriptejä, joilla voidaan määrittää tarkemmin miten linkkaus kuuluu tehdä. GNU linker on osana GNU Binary Utilities kokoelmaa.
Käännös suomeksi
José Batlle y Ordóñez

| José Batlle y Ordóñez |
| --- | --- |

Uruguayn presidentti
 1. maaliskuuta 1903 – 1. maaliskuuta 1907  
Edeltäjä:  Juan Lindolfo Cuestas
Seuraaja:  Claudio Williman
 1. maaliskuuta 1911 – 1. maaliskuuta 1915  
Edeltäjä:  Claudio Williman
Seuraaja:  Feliciano Viera
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. toukokuuta 1856 Montevideo, Uruguay
Kuollut: 20. lokakuuta 1929 (73 vuotta) Montevideo, Uruguay
Puoliso:  Matilde Pacheco
Tiedot
Puolue:  Colorado-puolue
José Batlle y Ordóñez (23. toukokuuta 1856–20. lokakuuta 1929) oli Uruguayn presidentti vuosina 1903–1907 ja 1911–1915.
Batlle oli aikaisemman presidentin Lorenzo Batlle y Graun poika. Hän oli taustaltaan lehtimies, päivälehti El Dían perustaja. Hän kuului Colorado-puolueeseen ja oli aktiivinen militarismin vastustaja.
Kahden presidenttikautensa välisen ajan Batlle y Ordóñez vietti Euroopassa opiskelemassa hallintojärjestelmiä. Hän oli sosiaalidemokraatti ja ajoi voimakkaasti sosiaalisia uudistuksia kuten kahdeksan tunnin työpäivää, työttömyyskorvausta ja kansaneläkettä.
Jerry Siegel

Jerry Siegel vuonna 1976
Jerome Siegel (17. lokakuuta 1914 – 28. tammikuuta 1996 Cleveland, Ohio) oli yhdysvaltalainen sarjakuvakäsikirjoittaja. Siegel työskenteli sarjakuvakustantamo National Comicsissa (nyk. DC Comics). Hän kehitti mm. Aaveen, Doctor Occultin ja Sam Bradleyn. Siegel muistetaan kuitenkin parhaiten supersankari Teräsmiehen toisena keksijänä.
Siegel haastoi ystävänsä Joe Shusterin kanssa DC Comicsin useasti oikeuteen koskien Teräsmiehen omistajaoikeuksia. Vasta Siegelin kuoleman jälkeen vuonna 1999, yhdysvaltalainen oikeuslaitos määräsi 50 % omistajaoikeudet hahmosta Siegelin ja Shusterin perikunnille.
Siegel ja Shuster ovat luoneet myös mm. seuraavat Teräsmies-sarjakuvien hahmot: Lois Lane, Lex Luthor ja vuonna 1945 luotu Teräspoika (Teräsmiehen seikkailut, kun hän oli nuori).
Vuonna 2018 ilmestyi sarjakuvaromaani ”The Joe Shuster Story: The Artist Behind Superman”, joka käsittelee Siegelin ja Shusterin elämänvaiheita 1900-luvun alun Yhdysvalloissa.
Aiheesta muualla

http://www.superman-through-the-ages.com/portal/creators.php
Franklin (auto)

| H> H.Franklin Mfg Co (1895–1917) Franklin Automobile Co (1917–1934) |
| --- | --- |

Perustettu:  1895
Perustaja:  Herbert H. Franklin
Lakkautettu:  1934
Kotipaikka:  Syracuse (New York)  Yhdysvallat
Toimiala:  valimo, konepajateollisuus, ajoneuvojen valmistus
Tuotteet:  painevaletut komponentit, autot
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Franklin oli vuosina 1895–1934 toiminut yhdysvaltalainen valimo, konepaja ja autojen valmistaja. Yritys oli eräs ilmajäähdytteisten autojen edelläkävijöistä.
Yrityksen perusti Herbert H. Franklin painevalimona vuonna 1895. Vuonna 1901 vaihteistovalmistajat Brown ja Lipe saivat Franklinin kiinnostumaan John Wilkinsonin ilmajäähdytteisistä moottoreista.
Autonvalmistuksen alku

Vuonna 1902 Franklin toi markkinoille oman ilmajäähdytteisellä moottorilla varustetun automallinsa. Siinä oli poikittain sijoitettu 1,7-litrainen kansiventtiileillä varustettu rivimoottori. Imuventtiilit avautuivat vielä alipaineen voimalla. Polttoaineensyötöstä vastasi uimurisyöttöinen kaasutin ja vaihteensiirrossa oli kaksivaihteinen planeettavaihteisto, jonka valitsin oli sijoitettu keskelle lattiaa. Runko oli valmistettu puusta. Alustassa oli täyselliptiset lehtijouset.
Vuonna 1902 autoja myytiin 13 kappaletta ja 1903 jo 184 yksilöä. Samana vuonna teräspinnavanteet korvattiin puisin tykkipyörin. Vuonna 1904 Franklinilla taitettiin San Franciscon ja New Yorkin välinen matka ennätysajalla. Mekaanisesti ohjatut imuventtiilit tulivat vuonna 1905 ja samana vuonna esitellyissä uusissa malleissa moottori oli sijoitettu pitkittäin. Voimansiirrossa oli akseliveto ja kolmivaihteinen siirtopyörävaihteisto. Autoissa oli lieriömäinen konepelti. Nelisylinterinen malli maksoi 1 800 dollaria ja kuusisylinterinen 4 000 dollaria. Kaikissa Franklinin kuusisylinterisissä moottoreissa oli seitsemän runkolaakeria. Kahdeksansylinterisellä rivimoottorilla varustetulla mallilla osallistuttiin Vanderbilt Cupin pudotusajoihin vuonna 1905, mutta ilman menestystä.
Viimeiset poikittaismoottorilla varustetut autot valmistuivat 1906. Vuonna 1907 autoihin tuli automaattinen sytytysennakon säätö ja seuraavana vuonna hammaspyöräkäyttöinen tuuletin. Vuonna 1910 moottoriin tuli vauhtipyörän yhteyteen asetettu imutuuletin. Tietyt rakenteelliset seikat säilyivät Franklineissa vuosikymmenestä toiseen. Ilmajäähdytys säilyi käytössä loppuun asti, vaikka vesivaippajäähdytystä kokeiltiin. Puurunko säilyi rakenneratkaisuna vuoteen 1927. Irrotettavat vanteet tulivat vakiovarsteiksi vasta 1922. Niitä ei katsottu tarpeellisiksi, sillä auton pehmeän täyselliptisen jousituksen ansiosta renkaat kestivät jopa yli 30 000 kilometriä.
Suursarjavalmistajana

Vuonna 1909 malliston halvin oli 1 850 dollaria maksanut Model G. Sen voimanlähteenä oli nelisylinterinen, 2,3-litrainen 18-hevosvoimainen moottori. Isompi nelisylinterinen malli maksoi 2 800 ja kuusisylinterinen 3 750 dollaria. Vuonna 1912 moottoreihin tuli painevoitelu ja Renaultin tyylinen konepelti. Tällöin nelisylinterisen mallin sai jo 2 000 ja kuusisylinterisen, 38,4-hevosvoimaisen 3 500 dollarilla.
Vuonna 1914 valikoimaan kuului vain kuusisylinterisellä, 30-hevosvoimaisella moottorilla varustettu malli. Siinä oli jo vasemmanpuoleinen ohjaus ja kattava sähkövarustus. Vuonna 1915 moottoriin tuli alumiinimännät. Sen kestävyys osoitettiin ajamalla Washingtonin Walla Wallasta San Franciscoon pienimmällä vaihteella. Vuonna 1917 autoihin tuli sähkötoiminen rikastin.
Franklinin menestys houkutti alalle muitakin valmistajia jotka käyttivät ilmajäähdytteistä moottoria. Eräs näistä oli Holmes, jonka johdossa istui Franklinin entinen varatoimitusjohtaja.
Ensimmäisen maailmansodan loppuvaiheessa kuusisylinterisen Franklinin hinta oli enää 2 050 dollaria ja kahta vuotta myöhemmin enää 2 000 dollaria. Vuonna 1920 myyntimäärä oli kaikkiaan 8 648 autoa. Vuoden 1922 lopulla esiteltiin kokonaan uudelleensuunniteltu auto, jossa jäähdytyspuhallin oli sijoitettu eteen ja vaihdelaatikko kytketty suoraan moottoriin; näiden välillä oli kuiva yksilevykytkin. Sähköjärjestelmä oli 12 voltin sijaan 6-volttinen. Auton sai ensi kertaa myös irrotettavin vantein. Vuotuinen myynti kohosi 11 000 kappaleeseen. Sedan-mallin hinta oli tallöin 2 850.
Seuraava suuri muutos mallistossa tapahtui 1925, kun auton ulkonäköä muutettiin radikaalisti. Malli oli De Caussen suunnittelema Series 11, jonka keulalla oli pystysäleinen jäähdytintä muistuttava maski. Akseliväli oli 3 020 millimetriä. Series 11:n alustoille rakennettiin tilaustyönä myös erikoiskoreja. Korien valmistuksesta vastasivat tällöin Derham, Willoughby, Holbrook sekä Dietrich. Vuoden 1925 puolivälin ja 1926 lopun välisenä aikana myytiin yli 13 000 11-sarjalaista. Asiakskuntaan lukeutui myös Charles Lindbergh.
Vuonna 1928 esiteltiin 3,9-litrainen Airman-malli, jossa oli ensimmäistä kertaa etupyöräjarrut. Jarrujärjestelmänä oli edistykselliset Lockheed-nestejarrut. Pitkäalustaisiin malleihin tuli jo teräsrunko ja seuraavana vuonna se tuli kaikkiin malleihin. Useimmissa Franklin-malleissa oli hiljaisella kakkosella varustettu vaihteisto. Dietrich suunnitteli linjakkaan Speedster-version. Valikoimassa ollutta 4,5-litraista kuusisylinteristä moottoria käytettiin myös kaksitasoisen Waco-lentokoneen voimanlähteenä. Tähän aikaan suurin osa malleista maksoi 2 200–3 500 dollaria ja kalleimmat erikoismallit 7 200 dollaria.
Tuotannon loppu

Vuonna 1930 markkinoille tuli Series 14, jonka etusäleikkö oli uusittu. Jäähdytyksessä käytettiin sivuilmapuhallusta. 1932 autoihin tuli synkronoitu vaihteisto ja vapaakytkin. Samaan aikaan esiteltiin Dietrichin muotoilema ahdetulla 6,8-litraisella V12-moottorilla varustettu Series 17. Auton akselivali oli 3 660 millimetriä. Prototyypin massa oli ollut kaksi tonnia, mutta autossa käytettiin alihankinta-akseleita ja puolielliptisiä jousia, jolloin auto painoi lopulta lähes kolme tonnia. Tyylikkään ja suorituskykyisen auton suurin teho oli 150 hevosvoimaa ja huippunopeus 150 km/h. Auto maksoi aluksi 4 400 dollaria, mutta sen hintaa pudotettiin 2 885 dollariin. Tästä huolimatta se ei käynyt kaupaksi. Franklinien myynti oli romahtanut 1930-luvun alussa; vuonna 1931 myytiin vain 2 851 Franklinia. Tehtaan viimeinen uusi malli oli vuonna 1933 esitelty Olympic, jossa oli Franklinin kuusisylinterinen moottori ja REO:n alusta sekä kori. Tehdas suljettiin seuraavana vuonna.
Perintö

Franklinin patentit osti Air-Cooled Motors Corporation, jonka nimeksi tuli myöhemmin Franklin Engine Company. Yrityksen Syracusen tehdas erikoistui pienlentokonekäyttöön tarkoitettujen bokserimoottorien valmistamiseen. Vuoden 1948 Tuckerin voimanlähteenä käytettiin Franklinin helikopterikäyttöön suunnittelemaa kuusisylinteristä bokserimoottoria.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Franklin Wikimedia Commonsissa
Ensimmäinen Franklin-auto.
Vuoden 1909 Franklinin etu- ja taka-akselit jousituksineen sekä puurunko.
Franklin vuodelta 1906.
Franklinin tehtaan piha vuonna 1913.
Franklin sedan vuodelta 1922.
Franklin roadster vuodelta 1927.
Franklin vuodelta 1931.
Gremersdorf-Buchholz

| Gremersdorf-Buchholz |
| --- | --- |
 Gremersdorf-Buchholz
 Koordinaatit: 54°8′N, 12°53′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Mecklenburg-Etu-Pommeri
Piirikunta:  Vorpommern-Rügen
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  50 km²
Korkeus:  19 m
Väkiluku:  710
 – Väestötiheys:  14,2 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gremersdorf-Buchholzin sijainti Vorpommern-Rügenin piirikunnassa (kirkkaanpunaisella). Pienessä kuvassa piirikunnan sijainti Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltiossa.
Gremersdorf-Buchholz on kunta Koillis-Saksassa Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltion pohjoisosassa. Hallinnollisesti se kuuluu Amt Franzburg-Richtenbergiin seitsemän muun kunnan ja kahden kaupungin kanssa. Kunta sijaitsee viitisentoista kilometriä Grimmenin kaupungista länteen. Bundesautobahn 20 kulkee Gremersdorf-Buchholzin eteläpuolitse. Trebel-joki virtaa niin ikään kunnan eteläpuolitse. Kunnan lähistöllä on useita tuulipuistoja. 
Varhaisin kirjallinen maininta sekä Gremersdorfista että Buchholzista on 1200-luvulta. Kunnan nykyinen alue kuului Rügenin ruhtinaskuntaan vuoteen 1326 asti ja sen jälkeen Pommerin herttuakuntaan. Kolmikymmenvuotisesta sodasta vuoteen 1815 alue kuului Ruotsin Pommeriin ja sen jälkeen preussilaiseen Pommerin provinssiin.
Vuoteen 1952 Gremersdorf ja Buchholz kuuluivat Franzburg-Barthin maapiiriin. DDR:n aikana ne olivat osa Stralsundin piiriä, joka puolestaan kuului Rostockin hallintopiiriin. Nykyinen Gremersdorf-Buchholz perustettiin 13. kesäkuuta 1999.
Osa-alueet

| --- | --- |
 Angerode  Buchholz  Eichholz  Gremersdorf  Grenzin:  Hohenbarnekow  Neumühl  Pöglitz  Wolfsdorf
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Postinumero:: 18461
Kuntakoodi:: 13 0 73 034
Jq

Jq tarkoittaa seuraavia:
Air Jamaica Express, IATA-koodi JQ, lentoyhtiö, koodi poistettu käytöstä, uusi koodi B9
Jetstar Airways, IATA-koodi JQ, lentoyhtiö.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Jq”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
José Balta

| José Balta y Montero |
| --- | --- |
 José Balta. Tuntemattoman taiteilijan maalaus vuodelta 1875.
Perun . presidentti
 2. elokuuta 1868 – 22. heinäkuuta 1872  
Edeltäjä:  Pedro Díez-Canseco
Seuraaja:  Tomás Gutiérrez
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. huhtikuuta 1814 Lima, Perun varakuningaskunta
Kuollut: 26. heinäkuuta 1872 (58 vuotta) Lima, Peru
José Balta y Montero (1816–1872) oli Perun presidentti vuosina 1868–1872.
Balta oli poliittinen vaikuttaja jo ennen presidentin virkaansa. Hän tuki presidentti Mariano Ignacio Pradoa tätä vastaan tehdyn vallankaappausyrityksen aikana 1868, ja toimi yrityksen jälkeen tämän hallituksessa. Hän kuitenkin syrjäytti Pradon vuonna 1867 ja otti itselleen presidenttiyden seuraavana vuonna.
Presidenttinä Balta palautti maahan perustuslain ja teki valtiossa suuria sisäisiä parannuksia. Hän antoi ranskalaisille guanokaupan monopolin, minkä ansioista valtio sai suuria lainoja Euroopasta – samalla tosin vakavasti velkaantuen. Lopulta Balta syrjäytettiin ja ammuttiin.
Hänen edeltäjänsä oli Pedro Diez Canseco ja seuraajansa Francisco Diez Canseco.
Perun presidentit
San Martín
Luna Pizarro
La Mar
Bernardo de Tagle
Riva Agüero
Sucre
Bernardo de Tagle
Bolívar
Santa Cruz
Salazar y Baquíjano
La Mar
Gutiérrez de la Fuente
Gamarra
Luna Pizarro
Orbegoso
Bermúdez
Salaverry
Santa Cruz
Gamarra
Menéndez
Torrico
Vidal
Figuerola
Vivanco
Nieto
Castilla
Elías
Menéndez
Figuerola
Menéndez
Castilla
Echenique
Castilla
San Román
Castilla
Diez Canseco
Pezet
Diez Canseco
Prado
Diez Canseco
Balta
Gutiérrez
Diez Canseco
Zevallos
Pardo
Prado
Piérola
García Calderón
Montero
Iglesias
Arenas
Cáceres
Morales Bermúdez
Borgoño
Cáceres
Piérola
Romaña
Candamo
S. Calderón
Pardo y Barreda
Leguía
Ponce
Sánchez Cerro
Elías Arias
Jiménez
Samanez Ocampo
Sánchez Cerro
Benavides
Prado Ugarteche
Bustamante y Rivero
Odría
Noriega
Odría
Prado Ugarteche
Pérez Godoy
Lindley
Belaúnde
Velasco
Morales Bermúdez
Belaúnde
García
Fujimori
Paniagua
Toledo
García
Humala
Kuczynski
Vizcarra
Merino
Sagasti
Castillo
Boluarte