Sorbonne
Henri-Paul Nénot'n uusi Sorbonne > Humanistinen tiedekunta

Seuraavaksi pystytettiin rakennusryhmän keskiosa. Juhlava piha rakennettiin Ludvig XIII:n aikaista arkkitehtuuria jäljittelevään tyyliin siten, että sen eteläreunassa oleva kappeli säästyi. Pihaa reunustaa pohjoisessa pylväsrivi, josta on pääsy rakennuksen pohjakerrokseen. Länsipuolella kadulta pihalle johtaa ajoportti. Pohjakerroksen halli, josta on pääsy useisiin pyöreisiin luentosaleihin, muistuttaa palatsin suurta aulaa, mutta on pienempi. Sieltä johtaa portaikko kirjastoon sekä viiteen luentosaliin, joilla on merkkihenkilöiden nimet: Descartes, Guizot, Turgot, Richelieu, ja Lous Liard. Descartes-, Guizot- ja Turgot -salit ovat suorakulmaisia, niiden seinien alaosat ovat paneloituja ja niiden opettajankorokkeen yllä on maalauksia. Niistä jokaiseen liittyy sivuhuone, jossa professori saattoi keskustella opiskelijoiden kanssa. Richelieu-sali sen sijaan oli pyöreä. Sen seinät on maalattu vihreiksi, osittain paneloitu, ja niissä on kasveja esittäviä maalauksia. Louis Liard -sali on juhlava, ja se tarkoitettiin väitös­tilaisuuksia ja akateemisia kokouksia varten. Sen seinä­maalaukset ovat uusrokokootyylisiä, ja taka­seinällä on suuri­kokoinen kardinaali Richelieun muotokuva. Sen takana on pieni sali, jossa väitös­kirjojen arvostelu­raati kokoontui.
Samassa kerroksessa koko pihan pituisena on suuri Sorbonnen kirjasto. Jotta sen ikkunoita ei tarvitsisi osittain peittää niin että valaistus kärsisi, siellä oli alkujaan vain pieni määrä kirjoja vapaasti saatavilla. Sisään­käynnin molemmin puolin rakennettiin kaksi lukusalia, pohjoinen humanistisia ja eteläinen luonnontieteellisiä aloja varten. Kirjaston reunan pitkän sivukäytävän molempiin päihin sijoitettiin historiallisia tapauksia esittävät maalaukset. Muut seinät peitettiin art nouveau -tyylisillä vihreän­sävyisillä seinä­laatoilla. Saliin asennettiin aikanaan hyvin uuden­aikainen lämmitys- ja ilman­vaihto­järjestelmä, jonka venttiilit sijoitettiin katto­friiseihin ja jonka avulla sali lämmitettiin talvisin. Sisäpihan puolella, Turgot- ja Guizot -salien yläpuolella oli alkujaan viisi, myöhemmin kahdeksan kerrosta. Suureen saliin liittyi erillisiä saleja professoreja sekä Victor Cousinin kirjastoa varten. Rue Saint-Jacquesin puolella, samassa kerroksessa kuin kirjasto, olivat yliopiston kaksi museota, toinen niistä mineraloginen.
Rakennuksen tämä osa valmistui viimeisenä, ja siinä on jo havaittavissa hallitsevan maun muuttuminen: koristelut tehtiin suurelta osin puusta ja maalatuista laatoista. Art nouveau -tyylin vaikutus oli huomattava. Tämän rakennus­ryhmän keskiosan portaikotkin koristeltiin saman­kaltaisilla vihertävillä laaoilla kuin kirjaston seinät. Näin rakennuksen tämä osa eroaa suuresti palatsista, joka koristeltiin voitonriemuiseen ja propagandistiseen tyyliin, joka Ranskan kolmannen tasa­vallan alku­aikoina oli suuressa suosiossa. Katujen varsilla on neljässä kerroksessa luento­saleja. Rue Saint-Jacquesin puolella on kaksi­kupolinen torni, josta alkujaan tarkoitettiin Sorbonnen tähti­torniksi. Taloudellisista syistä vain katujen ja suuren keskuspihan puoleiset ulko­seinät tehtiin suurista kivi­lohkareista; pienempien sisä­pihojen puolella ulkoseinät ovat tiilisiä.