stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Francisco de Guruceaga Iturriza

Francisco de Guruceaga Iturriza (28. tammikuuta 1928 – 10. helmikuuta 2012) oli venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Opus Dein papiksi 14. elokuuta 1960 ja nimitettiin Ciudad Bolívarin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Villa Regiksen titulaaripiispaksi 31. maaliskuuta 1967. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Humberto Quintero Parra, jota avustivat Críspulo Benítez Fontúrvel ja Crisanto Darío Mata Cova.
De Guruceaga Iturriza sai 18. kesäkuuta 1969 nimityksen Margaritan ja 2. lokakuuta 1973 La Guairan hiippakunnan piispaksi. Hän erosi tehtävistään 18. lokakuuta 2001.
Ford Escort

Ford Escort on Fordin vuosina 1967–2000 valmistama automalli, joka sijoittuu alempaan keskikokoluokkaan. Auton valmistus päättyi Euroopassa vuonna 2000, vaikkakin korvaava malli Ford Focus oli tullut markkinoille jo kaksi vuotta aiemmin. Ford Escortia valmistettiin ja myytiin kuitenkin Argentiinassa aina vuoteen 2004 saakka.
Escort oli aluksi vain eurooppalainen Ford, mutta mallia vietiin myöhemmin myös Yhdysvaltoihin pienin eroavaisuuksin. Vuonna 1980 yhdysvaltalainen Escort muuttui kokonaan omaksi mallikseen, eikä sillä enää ollut mitään yhteneväistä eurooppalaisen mallin kanssa. Yhdysvalloissa tuotanto päättyi vuonna 2003.
Sukupolvet

Ford Escort I (1967–1974)
Escort II (1974–1980)
Ford Escort III (1980–1985)
Ford Escort IV (1986–1992)
Ford Escort V (1990–1997)
Ford Escort VI (1995–2000)
Moottoriurheilussa

Ford Escortin eri sukupolvien malleja on käytetty myös autourheilussa, etenkin rallissa 1960-luvulta alkaen.
Escortin moottoriurheilussa käytettyjä versioita ovat Ford Escort RS1800, Ford Escort RS Cosworth ja Ford Escort WRC.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ford Escort Wikimedia Commonsissa
Ford Escort RS Cosworth
Franz Rohr von Denta

Franz Rohr von Denta vuonna 1911.
Franz Rohr von Denta (alk. Denta; 30. lokakuuta 1854 Arad, Unkari – 9. joulukuuta 1927 Wien, Itävalta) oli itävaltalainen sotamarsalkka, joka palveli komentajana Itävalta-Unkarin armeijassa ensimmäisessä maailmansodassa.
Rohr von Denta kävi Teresian sotilasakatemian Wiener Neustadtissa ja valmistui ratsuväenupseeriksi aloittaen palveluksensa kolmannessa galitsialaisessa ulaanirykmentissä vuonna 1876. Myöhemmin hän palveli esikuntatehtävissä. Rohr von Denta yleni 1896 everstiksi, 1903 kenraalimajuriksi, 1907 sotamarsalkkaluutnantiksi (kenraalimajurin ylempi luokka) ja 1911 jalkaväenkenraaliksi. Hän toimi vuodesta 1909 kaikkien sotilasoppilaitosten ylitarkastajana ja vuodesta 1913 Unkarin armeijan eli Honvédin ylipäällikkönä. Maailmansodan puhjettua elokuussa 1914 Rohr von Denta sai vastuulleen Itävalta-Unkarin Italian-vastaisen rajan puolustuksen ja komentoonsa kaikki rajamaakuntiin sijoitetut joukot, vaikka Italia ei ollutkaan vielä mukana sodassa. Italian julistettua sodan toukokuussa 1915 hän sai komentoonsa ”armeijaryhmä Rohrin”, joka puolusti menestyksekkäästi Kärntenin aluetta helmikuuhun 1916 saakka. Oman armeijaryhmänsä hajottamisen jälkeen hänestä tuli 10:nnen ja kesäkuussa 1916 11:nnen armeijan komentaja Trentinon luona. Toukokuussa 1916 Rohr von Denta ylennettiin kenraalieverstiksi.
Helmikuussa 1917 Rohr von Denta siirrettiin Romanian-vastaiselle rintamalle ensimmäisen armeijan komentajaksi Arthur Arz von Straussenburgin tilalle, josta oli tehty pääesikunnan päällikkö. Rohr von Denta aateloitiin huhtikuussa 1917 ja Romanian kanssa tehdyn aselevon jälkeen hänet ylennettiin tammikuun 1918 lopussa sotamarsalkaksi. Kun Romanian kanssa oli solmittu Bukarestin rauha, ensimmäinen armeija hajotettiin 15. huhtikuuta 1918 ja Rohr von Denta vetäytyi palveluksesta.
Rohr von Dentan kirjoittama taktiikan käsikirja Taktisches taschenbuch ("taktiikan taskukirja") oli aikanaan laajalti käytetty.
Fredrik Wilhelm Thesleff

Fredrik Wilhelm Thesleff (19. syyskuuta 1824 Hamina – 27. marraskuuta 1893 Viipurin pitäjä) oli suomalainen sotilas, tilanomistaja ja virka- ja valtiopäivämies.
Thesleffin vanhemmat olivat kenraalimajuri Peter Georg Thesleff ja Anna Helena von Brand ja puoliso Olga Maria Thesleff. Wilhelm Thesleff, Fredrik Thesleff ja Arthur Thesleff olivat heidän lapsiaan. Alexander Adam Thesleff oli puolestaan Fredrik Wilhelm Thesleffin veli. Thesleff oli sotilas, joka yleni everstiksi ja siviiliuralle siirryttyään toimi tulli- ja lahjoitusmaiden kantatilojen tarkastajana. Hän omisti myös maatiloja. Thesleff sai valtioneuvoksen arvon.
Thesleff oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1867, 1872, 1877–1878 ja 1882.
Franz Schreker

Franz Schreker
Franz Schreker (23. maaliskuuta 1878 – 21. maaliskuuta 1934) oli itävaltalainen säveltäjä ja kapellimestari.
Schrekerillä oli juutalaisia sukujuuria. Isän kuoleman jälkeen perhe muutti vuonna 1888 Linzistä Wieniin. Schreker pääsi konservatorioon ja alkoi opiskella viulunsoittoa. Myöhemmin hän sai sävellysopetusta Robert Fuchsilta. Hän valmistui 1900 ja oli aloittanut orkesterinjohdon jo 1895.
Vuonna 1912 ensiesitettiin ooppera Kaukainen sointi (saks. Der ferne Klang), ja samana vuonna säveltäjä nimitettiin professoriksi Wienin musiikkiakatemiaan. Vuonna 1920 hänestä tuli musiikkikorkeakoulun johtaja Berliinissä.
Schrekerin vaikutus oli suurinta Weimarin tasavallan alkuaikoina. Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen valtaannousu ja sen harjoittama antisemitismi edesauttoivat juutalaistaustaisen säveltäjän suosion laskua hänen elämänsä loppuvaiheissa. Hän kuoli 1934.
Schreker sävelsi lukuisien oopperoidensa lisäksi muun muassa orkesterimusiikkia ja pienimuotoisempia teoksia.
Francisco Manuel de Melo

| Francisco Manuel de Melo |
| --- | --- |
 Francisco Manuel de Melo
Henkilötiedot
Syntynyt: 1608 Lissabon
Kuollut: 1666 (57–58 vuotta) Lissabon
Ammatti:  kirjailija, upseeri, diplomaatti
Arvonimi: Dom (käännä suomeksi)
Kirjailija
Salanimi: Clemente Libertino
Äidinkieli: portugali
Tuotannon kieli: espanja, portugali
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Francisco Manuel de Melo (1608 Lissabon – 1666 Lissabon) oli portugalilainen kirjailija, upseeri ja diplomaatti. Hän palveli kunnostautuen Flanderin sotaväessä, taisteli sitten kapinallisia vastaan Kataloniassa ja sai Filip IV:ltä tehtäväksi kirjoittaa sodan historian. Meloa syytettiin Francisco Cardoson murhasta, ja hänet tuomittiin, vaikka hän olikin viaton, yhdeksänvuotiseen vankeuteen ja lähetettiin vihdoin Brasiliaan. Ranskan hovin avulla hän pääsi palaamaan ja asui sitten Lissabonissa.
Melon pääteos Historia de los movimientos, separación y guerra de Cataluña en tiempo de Felipe IV (1640–1641) on kirjoitettu silminnäkijän tarkkuudella, mallikelpoisella esitystaidolla, ja se osoittaa kokenutta poliittista tarkastelua. Melon runot, Las tres musas de Melodino (1649), ilmaisevat Francisco de Quevedon vaikutusta.
Melo oli kaksikielinen ja kirjoitti pääosan tuotannostaan espanjaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Francisco Manuel de Melo Wikimedia Commonsissa
Fredrik Wilhelm Kurtén

Fredrik Wilhelm Kurtén (5. elokuuta 1834 Hämeenlinna – 12. maaliskuuta 1913 Naantali) oli suomalainen juristi ja Naantalin postinhoitaja ja pormestari.
Kurténin vanhemmat olivat kirkkoherra, rovasti Nils Ferdinand Kurtén ja Aurora Erika Thilman. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan kymnaasista 1855 ja suoritti Helsingin yliopistossa  tuomarintutkinnon vuonna 1864. Kurtén sai varatuomarin arvon 1866.
Kurtén oli Naantalin pormestarina vuodesta 1870 alkaen ja hän toimi samalla Naantalin postinhoitajana 1871–1893.
Fredrik Wilhelm Kurtén oli naimisissa vuodesta 1873 serkkunsa Selma Matilda Kurténin (k. 1909) kanssa.
Fredrik Willehad von Wendt

Fredrik Willehad von Wendt (19. marraskuuta 1843 Helsinki – 14. marraskuuta 1891 Hämeenlinna) oli suomalainen sotilas ja valtiopäivämies.
Von Wendtin vanhemmat olivat kenraaliluutnantti Alexander Jakob von Wendt ja Anna Natalia Merlin. Hänen puolisonsa oli Fanny Elisabeth von Born, jonka isä oli senaattori Johan August von Born. Fanny von Born oli alkuaan naimisissa kenraali Axel Gadolinin kanssa, mutta liitto päättyi eroon, kun hänen suhteensa von Wendtiin tuli ilmi. Professori Georg von Wendt, päätoimittaja Ernst von Wendt ja asianajaja Carl von Wendt olivat heidän lapsiaan.
Haminan kadettikoulun käytyään von Wendt palveli vänrikkinä venäläisessä henkivartiorykmentissä vuodesta 1862 ja osallistui vuoden 1863 Puolan kapinan kukistamiseen. Suomen kaartiin siirretty von Wendt otti osaa myös Turkin sotaan pataljoonan adjutanttina. Kapteeniksi hän yleni 1881 ja everstiksi 1887. Vuodesta 1890 kuolemaansa asti hän oli Hämeenlinnan tarkk’ampujapataljoonan komentaja.
Von Wendt oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1877–1878, 1882, 1885 ja 1888.
Von Wendtin veli oli kapteeni, valtiopäivämies Alexander Edvard von Wendt.
Fjodor III

| Fjodor III |
| --- | --- |
 
Venäjän tsaari
Valtakausi:  8. helmikuuta 1676 – 7. toukokuuta 1682
Kruunajaiset:  18. kesäkuuta 1676
Edeltäjä:  Aleksei Mihailovitš
Seuraaja:  Pietari Suuri Iivana V

Syntynyt:  9. kesäkuuta 1661 Moskova
Kuollut:  7. toukokuuta 1682 Moskova
Hautapaikka:  Arkkienkelin katedraali, Moskova
Puoliso:  Agafia Grušetskaja Marfa Apraksina
Lapset:  Ilja Fjodorovitš
Koko nimi:  Fjodor Aleksejevitš
Suku:  Romanov
Isä:  Aleksei Mihailovitš
Äiti:  Maria Miloslavskaja
Uskonto:  ortodoksi
Fjodor III (ven. Фёдор III Алексеевич; 9. kesäkuuta (J: 30. toukokuuta) 1661 Moskova, Moskovan Venäjä – 7. toukokuuta (J: 27. huhtikuuta) 1682 Moskova, Moskovan Venäjä) oli venäläinen suuriruhtinas ja Moskovan Venäjän tsaari vuosina 1676–1682.
Suku ja koulutus

Fjodor Aleksejevitš oli tsaari Aleksei Mihailovitšin ja ensimmäisen puolison, puolalaisen pajarin tyttären Maria Iljinitšna Miloslavskajan (1624–1669) vanhin aikuiseksi elänyt poika. Hänellä oli 12 sisarusta, joista viisi kuoli jo lapsena. Hänen seuraajansa oli hänen nuorempi veljensä tsaari Iivana V ja hänen velipuolensa oli keisari Pietari I.
Nuori tsarevits sai ajalle poikkeuksellisen sivistävän koulutuksen: hänelle opetettiin kreikkaa, runoutta ja musiikkia sekä tieteitä ja matematiikkaa. Vuodesta 1672 lähtien häntä opetti aikansa oppinein munkki, runoilija Simon Polotskilainen (1629–1680), joka istutti häneen eurooppalaisia aatteita ja jonka johdolla hän innostui itsekin sepittämään runosäkeitä. Fjodor osasi myös puolaa ja ajalle varsin harvinaisesti, latinaa.
Hän piti jousiammunnasta ja hevosista sekä kävi nuorena poikana metsällä vanhemman veljensä Aleksein kanssa. Hänen terveytensä oli huono lapsesta lähtien ja hän joutui 13-vuotiaana kelkkailuonnettomuuteen, jossa hän loukkaantui pahasti.
Tsaarina

Fjodor Aleksejevitš astui valtaistuimelle isänsä kuoleman jälkeen vain 15-vuotiaana ja hänet kruunattiin vuonna 1676. Sairaalloisen, todennäköisesti keripukista kärsineen Fjodorin hallitsijakautena kamppaili vallasta kolme puoluetta: Fjodorin äidin sukulaiset Miloslavit, hänen velipuolensa, myöhemmän keisari Pietari I:n äidin sukulaiset Naryškinit ja hovipuolue, johon kuului Fjodorin nuoria ystäviä. Hovipuolue jäi lopulta voitolle.
Fjodor poltti pajarien sukukirjat, jotka määräsivät eri sukujen keskinäisen arvoasemat eli hierarkkisen senioriteettiin perustuvan mestnitšestvo (ven. ме́стничество) järjestelmän vuonna 1682. Näin hän sai asetettua kyvykkäimmät henkilöt haluamiinsa virkoihin. Hän perusti Moskovan ensimmäisen korkeakoulun, Slaavilais-kreikkalais-latinalaisen akatemian (ven. Славяно-греко-латинская академия) myös vuonna 1682.
Hänen lyhyellä hallintokaudellaan saatiin aikaan monia uudistuksia. Vuonna 1678 suoritettiin yleinen verovelvollisten väestölaskenta.
Vuonna 1679 kotitalouksien verotus välittömillä veroilla otettiin käyttöön. Useiden verojen sijasta alettiin kerätä yhtä veroa, ja kaikki edeltävän vuoden velat unohdettiin tsaarin asetuksella ja veron määrää alennettiin. Jos vero maksettiin leipänä, tsaari käski tehdä sitä varten leimatun kuparimitan. Kaikki verot määrättiin luovutettaviksi Streltsin veljeskunnalle, jota johti tsaarin luotettu mies, ruhtinas Juri Dolgorukov.
Vuonna 1680 rangaistuksia rikoksista yritettiin lieventää ja käden irti leikkaaminen varkailta poistettiin rangaistuksena.
Fjodor Aleksejevitšin hallituskaudella koko Kremlin palatsikompleksi, mukaan lukien katedraalit ja kirkot, rakennettiin uudelleen. Rakennukset yhdistettiin toisiinsa gallerioilla ja käytävillä, ja niitä koristivat veistoskoristellut kuistit. 23. lokakuuta 1681 annettiin asetus kivirakentamisen edistämiseksi Moskovassa, samana vuonna luotiin Kremlin ensimmäinen yleinen viemärijärjestelmä, johon yhdistettiin myös virtaava lampi ja monia riippuvia puutarhoja viihtyisine huvimajoineen. Pääkaupunkiin rakennettiin kymmeniä kivirakennuksia, viisikupolisten kirkkojen rakentamiseen Kotelnikissä ja Presnjassa hallitsijan osallistui aktiivisesti.
Fjodor III kuoli 20-vuotiaana vuonna 1682, ja hänet haudattiin Moskovan Kremliin Arkkienkelin katedraaliin. Kuolinsyyksi on väitetty keripukkia tai turvotusta, sillä Fjodor oli lapsesta saakka kärsinyt jostain sairaudesta, joka turvotti hänen jalkojaan ja hankaloitti kävelyä. Jotkut historioitsijat ovat olettaneet kyseessä olleen C-vitamiinin puutostila. Nämä selitykset on myös kyseenalaistettu, ja jotkut nykytutkijat ovat ehdottaneet, että Fjodor sekä hänen veljensä ja seuraajansa Iivana V olisivat kuolleet Kremlin palatsin vesiputkien aiheuttamaan lyijymyrkytykseen tai perinnölliseen munuaissairauteen.
Perhe

Fjodor Aleksejevitš oli naimisissa kahdesti. Ensin hän nai vuonna 1680 puolalaissyntyisen Agafia Semjonovna Grušetskajan (1663–1681). Liitosta syntyi poika Ilja Fjodorovitš, joka kuoli kymmenen päivän ikäisenä, ja Agafia kuoli pian synnytyksen jälkeen. Vuonna 1682 Fjodor nai Marfa Matvejevna Apraksinan (1664–1715). Tämä liitto keski vain hieman yli kaksi kuukautta.
Aiheesta muualla

Fjodor Aleksejevitšin elämäkerta (venäjäksi)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Aleksei I | Venäjän tsaari 1676–1682 | Seuraaja: Iivana V |
Käännös suomeksi
Formula Renault 3.5 -kausi 2007

Formula Renault 3.5 -kausi 2007 oli Formula Renault 3.5 -sarjan kolmas kausi. Kausi alkoi 14. huhtikuuta Italiasta ja päättyi 28. lokakuuta Espanjaan. Kausi oli viimeinen jolloin ajettiin Dallara T05 -autolla.
Sarjan mestaruuden voitti portugalilainen Álvaro Parente, toiseksi sijoittui brittiläinen Ben Hanley ja kolmanneksi serbialainen Miloš Pavlović.
Tallit ja kuljettajat

| Talli | Nro | Kuljettaja | Kilpailut |
| --- | --- | --- | --- |
|  Interwetten.com | 1 |  Salvador Durán | Kaikki |
|  Interwetten.com | 2 |  Daniil Move | Kaikki |
|  International DracoRacing | 3 |  Miloš Pavlović | Kaikki |
|  International DracoRacing | 4 |  Álvaro Barba | Kaikki |
|  Red Devil Team Comtec | 5 |  Jaap van Lagen | 1 |
|  Red Devil Team Comtec | 5 |  Michael Herck | 2–9 |
|  Red Devil Team Comtec | 6 |  Alejandro Núñez | Kaikki |
|  Carlin Motorsport | 7 |  Mikhail Aleshin | Kaikki |
|  Carlin Motorsport | 8 |  Sebastian Vettel | 1-4 |
|  Carlin Motorsport | 8 |  Michael Ammermüller | 5–6 |
|  Carlin Motorsport | 8 |  Robert Wickens | 7–9 |
|  RC Motorsport | 9 |  Clivio Piccione | Kaikki |
|  RC Motorsport | 10 |  Marco Bonanomi | Kaikki |
|  Victory Engineering | 11 |  Giedo van der Garde | Kaikki |
|  Victory Engineering | 12 |  Charlie Kimball | 1–6 |
|  Victory Engineering | 12 |  Alberto Valério | 8 |
|  KTR | 14 |  Guillaume Moreau | Kaikki |
|  KTR | 15 |  Bertrand Baguette | Kaikki |
|  Prema Powerteam | 16 |  Xavier Maassen | Kaikki |
|  Prema Powerteam | 18 |  Ben Hanley | Kaikki |
|  Cram Competition | 19 |  Fairuz Fauzy | Kaikki |
|  Cram Competition | 20 |  Pippa Mann | Kaikki |
|  Epsilon Euskadi | 21 |  Filipe Albuquerque | Kaikki |
|  Epsilon Euskadi | 22 |  Davide Valsecchi | Kaikki |
|  Pons Racing | 23 |  Miguel Molina | Kaikki |
|  Pons Racing | 24 |  Carlos Iaconelli | Kaikki |
|  EuroInternational | 25 |  Celso Míguez | 1–3 |
|  EuroInternational | 25 |  Jaap Van Lagen | 4–5 |
|  EuroInternational | 25 |  Julian Theobald | 6–8 |
|  EuroInternational | 26 |  Alex Ciompi | 1–6 |
|  EuroInternational | 26 |  Johannes Theobald | 7 |
|  EuroInternational | 26 |  Giorgio Mondini | 8 |
|  GD Racing | 27 |  Ricardo Risatti | 1–5 |
|  GD Racing | 27 |  Luiz Razia | 6–7 |
|  GD Racing | 27 |  Frédéric Vervisch | 8–9 |
|  GD Racing | 28 |  Pasquale Di Sabatino | Kaikki |
|  Fortec Motorsport | 29 |  James Walker | Kaikki |
|  Fortec Motorsport | 30 |  Richard Philippe | 1, 3–5, 8–9 |
|  Fortec Motorsport | 30 |  Yelmer Buurman | 2, 6 |
|  Fortec Motorsport | 30 |  Esteban Guerrieri | 7 |
|  Tech 1 Racing | 31 |  Julien Jousse | Kaikki |
|  Tech 1 Racing | 32 |  Álvaro Parente | Kaikki |
Kilpailukalenteri

| Kisa | Kisa | Rata | Päivä | Paalupaikka | Nopein kierros | Voittanut kuljettaja | Voittanut valmistaja | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 |  Autodromo Nazionale Monza | 14. huhtikuuta |  Mikhail Aleshin |  Julien Jousse |  Mikhail Aleshin |  Carlin Motorsport | Raportti |
| 1 | 2 |  Autodromo Nazionale Monza | 15. huhtikuuta |  |  Giedo van der Garde |  Salvador Durán |  Interwetten.com | Raportti |
| 2 | 3 |  Nürburgring | 5. toukokuuta |  Sebastian Vettel |  Sebastian Vettel |  Sebastian Vettel |  Carlin Motorsport | Raportti |
| 2 | 4 |  Nürburgring | 6. toukokuuta |  |  Miloš Pavlović |  Davide Valsecchi |  Epsilon Euskadi | Raportti |
| 3 | 5 |  Circuit de Monaco | 27. toukokuuta |  Álvaro Parente |  Álvaro Barba |  Álvaro Parente |  Tech 1 Racing | Raportti |
| 4 | 6 |  Hungaroring | 14. heinäkuuta |  Guillaume Moreau |  Ben Hanley |  Filipe Albuquerque |  Epsilon Euskadi | Raportti |
| 4 | 7 |  Hungaroring | 15. heinäkuuta |  |  Marco Bonanomi |  Alejandro Núñez |  Red Devil Team Comtec | Raportti |
| 5 | 8 |  Circuit de Spa-Francorchamps | 18. elokuuta |  Fairuz Fauzy |  Álvaro Parente |  Álvaro Parente |  Tech 1 Racing | Raportti |
| 5 | 9 |  Circuit de Spa-Francorchamps | 19. elokuuta |  |  Clivio Piccione |  Miloš Pavlović |  International Draco Racing | Raportti |
| 6 | 10 |  Donington Park | 8. syyskuuta |  Álvaro Parente |  Álvaro Barba |  Álvaro Barba |  International Draco Racing | Raportti |
| 6 | 11 |  Donington Park | 9. syyskuuta |  |  Miloš Pavlović |  James Walker |  Fortec Motorsport | Raportti |
| 7 | 12 |  Circuit de Nevers Magny-Cours | 22. syyskuuta |  Clivio Piccione |  Ben Hanley |  Ben Hanley |  Prema Powerteam | Raportti |
| 7 | 13 |  Circuit de Nevers Magny-Cours | 23. syyskuuta |  |  Filipe Albuquerque |  Guillaume Moreau |  KTR | Raportti |
| 8 | 14 |  Autódromo do Estoril | 20. lokakuuta |  Julien Jousse |  Miguel Molina |  Miguel Molina |  Pons Racing | Raportti |
| 8 | 15 |  Autódromo do Estoril | 21. lokakuuta |  |  Ben Hanley |  Miloš Pavlović |  International Draco Racing | Raportti |
| 9 | 16 |  Circuit de Catalunya | 27. lokakuuta |  Salvador Durán |  Álvaro Barba |  Miguel Molina |  Pons Racing | Raportti |
| 9 | 17 |  Circuit de Catalunya | 28. lokakuuta |  |  Álvaro Barba |  Ben Hanley |  Prema Powerteam | Raportti |
Käännös suomeksi
Francisco Morazán

| Francisco Morazán |
| --- | --- |
 Francisco Morazán
Keski-Amerikan liittotasavallan presidentti
 16. syyskuuta 1830 – 16. syyskuuta 1834  
Edeltäjä:  José Francisco Barrundia
Seuraaja:  Gregorio Salazar
 14. helmikuuta 1835 – 1. helmikuuta 1839  
Edeltäjä:  Gregorio Salazar
Seuraaja:  Diego Vigil
Hondurasin valtionpäämies
 27. marraskuuta 1827 – 28. heinäkuuta 1830  
Edeltäjä:  José Jerónimo Zelaya Fiallos
Seuraaja:  José Santos Díaz del Valle
El Salvadorin valtionpäämies
 29. maaliskuuta 1832 – 13. toukokuuta 1832  
Edeltäjä:  José María Cornejo
Seuraaja:  Joaquín de San Martín
 13. heinäkuuta 1839 – 4. huhtikuuta 1840  
Edeltäjä:  Antonio José Cañas
Costa Rican valtionpäämies
 12. huhtikuuta 1842 – 11. syyskuuta 1842  
Edeltäjä:  Braulio Carrillo Colina
Seuraaja:  Antonio Pinto Soares
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. lokakuuta 1792 Tegucigalpa
Kuollut: 15. syyskuuta 1842 (49 vuotta) San José, Costa Rica
Tiedot
 Nimikirjoitus
Francisco Morazán Quezada (3. lokakuuta 1792 Tegucigalpa – 15. syyskuuta 1842 San José, Costa Rica) oli hondurasilainen kenraali ja liberaalipoliitikko, joka johti useita Keski-Amerikan maita 1827–1842. Hän oli myös Keski-Amerikan liittotasavallan presidentti.
Elämäkerta

Morazán syntyi Hondurasissa 1792, ja hän ei käynyt kouluja. Hän liittyi nuorena armeijaan ja sai pian tunnustusta urheudestaan. Morazán oli kookas aikakauteen nähden, älykäs ja johtamistaitoinen, joten hän sai myös pian johtotehtäviä. Morazán osallistui myös politiikkaan ja vastusti 1821 Keski-Amerikan liittämistä Meksikoon. Keski-Amerikan liittotasavalta irtautuikin Meksikosta 1823.
Liberaali Manuel José Arce valittiin Keski-Amerikan liittotasavallan presidentiksi 1824, mutta hän siirtyi hallituskaudellaan konservatismin suuntaan. Liberaalien ja konservatiivien riidat räjähtivät, kun Arce lähetti armeijansa kapinoivaan Hondurasiin. Morazán johti Hondurasin puolustusta, mutta hänet kukistettiin, ja hän joutui lähtemään maanpakoon. Nicaraguassa Morazán sai johdettavakseen pienen armeijan, joka onnistui kukistamaan liittotasavallan joukot La Trinidadin taistelussa 11. marraskuuta 1827. Morazánista tuli voiton ansiosta liberaalien johtohahmo. Liberaalit kaatoivat konservatiivihallinnon 1829, ja Morazán valittiin seuraavana vuonna liittotasavallan presidentiksi.
Morazán uudisti presidenttinä liittotasavaltaa. Hän muun muassa rajoitti katolisen kirkon valtaa. Hän siirsi 1834 pääkaupungin San Salvadoriin, ja hänet valittiin jatkokaudelle 1835. Morazán onnistui kukistamaan useita konservatiivien kapinayrityksiä. Guatemala syttyi kuitenkin intiaanien tukema kapina, jota johti lukutaidoton sikafarmari Rafael Carrera. Kansannousua seurasivat useat muut konservatiivijohtajat, mutta Morazán oli taitava sotapäällikkö, ja hän pystyi voittamaan vuonna 1839 käydyssä San Pedro Perulapánin taistelussa määrällisesti suuremman vastustajan. Liittotasavalta oli kuitenkin jo pahasti hajaantunut, ja Morazán johti käytännössä enää El Salvadoria, Costa Ricaa ja joitakin mutia yksittäisiä alueita.
Nicaragua erosi liittotasavallasta 5. marraskuuta 1838, ja sitä seurasivat muutaman vuoden sisällä muutkin valtiot. Carreran joukot onnistuivat kukistamaan liittotasavallan armeijan lopulta 1840, ja Morazán lähti maanpakoon Kolumbiaan. Costaricalainen kenraali Vicente Villaseñor houkutteli 1842 Morazánin auttamaan häntä Braulio Carrillo Colinan vastaisessa kapinassa. He onnistuivat kaatamaan hallinnon, ja Morazán nimettiin Costa Rican presidentiksi. Hänen tavoitteenaan oli yhdistää Keski-Amerikka uudestaan Costa Ricasta käsin. Kansa nousi kuitenkin Morazánia vastaan, ja hänet syöstiin pian vallasta. Morazán ja Villaseñor teloitettiin 15. syyskuuta 1842.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Francisco Morazán Wikimedia Commonsissa
GCM

GCM voi tarkoittaa seuraavia:
GCM, General Circulation model, yleinen virtausmalli sään, ilmaston ja meren tutkimuksessa
GCM-sopimus, Global Compact for Migration, maahanmuuttoa ja siirtolaisuutta koskeva kansainvälinen sopimus
GCM, General Clearing Member, jäsenstatus Eurexissa
GCM, Galois/Counter Mode eli Galois/Counter-tila, kryptografiassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”GCM”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Fudge

Valikoima fudgeja
Fudge [fadž t. fudge] on kermakaramelli, joka valmistetaan sokerista, voista ja maidosta. Fudge-paloja on tavallista maustaa eri mauilla kuten suklaalla, valkosuklaalla, vaniljalla, irish coffeella, rusinoilla, rommilla, vadelmalla, banaanilla, lakritsilla, pähkinöillä, juustokakkumaulla tai maapähkinävoilla. Fudgea pidetään perienglantilaisena herkkuna ja sitä myydään perinteisesti markkinoilla Suomessakin. Fudgea pystyy valmistamaan myös kotona.
Ford Edge

Ford Edge on Fordin vuodesta 2006 lähtien valmistama crossover-tyyppinen henkilöauto, jota myytiin alun perin vain Pohjois-Amerikan markkinoilla. Vuonna 2014 esiteltyä toisen sukupolven mallia sen sijaan tuodaan myös Eurooppaan. Edgeä myydään myös ylellisempänä versiona nimellä Lincoln MKX.