stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bertel Gripenberg (arkkitehti)

Bertel Edvard Leonard (Bobi) Gripenberg (19. helmikuuta 1920 Helsinki – 5. huhtikuuta 2013 Espoo) oli suomalainen arkkitehti.
Bertel Gripenberg pääsi ylioppilaaksi 1939 ja aloitti samana vuonna opinnot Teknillisessä korkeakoulussa. Sotavuodet hän palveli ilmatorjuntatykistössä. Hän oli työssä vuodesta 1945 isänsä Ole Gripenbergin arkkitehtitoimistossa ja hän valmistui arkkitehdiksi 1953. Hänestä tuli toimiston osakas 1955 ja hän sai toimiston kokonaan omistukseensa 1971. Toimiston nimeksi tuli 1974 Arkkitehtitoimisto Gripenberg & Co ja vuonna 1987 Bertel Gripenbergin osakkuus siirtyi hänen pojalleen Jörn Gripenbergille. Gripenberg suunnitteli useita teollisuusrakennuksia Suomeen ja vuodesta 1974 alkaen hänen toimistonsa toteutti useita suuria projekteja Neuvostoliitossa, muun muassa Moskovan lentorahtiterminaalin ja taide- ja kulttuurikeskuksen Siperiaan. Gripenberg suunnitteli myös rivitaloja, asuintaloja, huviloita ja vapaa-ajan rakennuksia. Hän jäi eläkkeelle 1991.
Suunnittelutöitä

Virkby samskola (nyk. Källhagens skola, Lohja 1950, Ole Gripenbergin kanssa
Hapankaivontie 10, Lohja 1952, Ole Gripenbergin kanssa
Pähkinäniemen puistotie 6, Lohja 1953
Pähkinäniemen puistotie 8, Lohja 1954
Tytyrin kaivostorni, Lohja 1954, Ole Gripenbergin kanssa
Hapankaivontie 8, Lohja 1955, Ole Gripenbergin kanssa
Virkby samskolanin opettajien asuinrivitalo, Lohja 1956
Virkkalan kalkki- ja sementtitehtaan konepajarakennus, Lohja 1956 ja 1974, Ole Gripenbergin kanssa
Stockmannin tavaratalo, Tampere 1957, Ole Gripenbergin kanssa
Wiklundin tavaratalo, Turku 1957, Ole Gripenbergin kanssa
Hartwallin tehdasrakennukset, Konala
Siporex-tehdas, Ikaalinen
Suomen Tupakan tehdasrakennus, Lauttasaari
Teknoksen tehdasrakennukset Pitäjänmäellä ja Rajamäellä
Sunilan selluloosatehtaan laajennus- ja uudistustyöt Alvar Aallon valvonnassa, Kotka
Astran lääketehdas Kauklahdessa
Pähkinäniemen puistotie 3, Lohja 1962
Virkkalan kalkki- ja sementtitehtaan asuntolarakennus, Lohja 1963
Virkkalan kalkki- ja sementtitehtaan ruokalarakennus, Lohja 1963
Virkkalan kalkki- ja sementtitehtaan vahtitupa- ja toimistorakennus, Lohja 1965
Raajarikkoisten koulusäätiön cp-koulu, Kiskontie 19 B, Helsinki, 1968
Ilmatorjunnan muistomerkki, Länsi-Musta, Suomenlinna 1969
Slovio

Slovion kielen lippu.
Slovio on Sveitsissä asuvan slovakialaisen kielitieteilijä Mark Hučkon vuonna 2001 Internetissä julkaisema slaavilainen keinotekoinen kieli. Sen kielioppi on muistuttaa esperanton kielioppia, mutta sanasto pohjautuu slaavilaisiin kieliin. Sanat on laadittu niin, että ne esiintyisivät mahdollisimman monissa slaavilaisissa kielissä. Kielen tekijän Mark Hučkon mukaan kieltä voi ymmärtää yli 400 miljoonaa ihmistä opiskelematta sitä. Kielessä on yhteensä noin 30 000 sanaa.
Slovion kielessä latinalaisilla aakkosilla ja kyrillisellä kirjaimistolla on vastaavuudet, joten sitä voidaan kirjoittaa kummalla tahansa.
Helsingin lyhytelokuvafestivaalilla on esitetty May Abdallan ohjaama ja käsikirjoittama kuusiminuuttinen dokumentti Say Hello in Slovio (2010) kielen kehittäjästä Mark Hučkosta. Dokumentti sai dokumenttien ammattilaissarjassa
Aiheesta muualla

Lyhyt opas
Slovio Wikikirjastossa
Keinotekoiset kielet
afrihili
babm
basic english
borduuri
budinos
dothraki
dunia
ekspreso
esperanto
esperanto II
europanto
fasala
gestuno
glosa
hutt
ido
interlingua
interlingue
interslaavi
ithkuil
klingon
kotava
latino sine flexione
lingua franca nova
loglan
lojban
loxian
mondlango
neo
novial
pandunia
quenya
sindar
slovio
solresol
sona
syldaavi
talossa
toki pona
uuskieli
volapük
kansainvälinen apukieli
taidekieli
suunnitelmakieli
luettelo keinotekoisista kielistä
Teräsvilla

Teräsvillaa
Teräsvilla on ohuista teräslangoista tehtyä mattoa, jota käytetään pintojen hiomiseen ja puhdistukseen.
Langat valmistetaan höyläämällä pyöreä teräslanka poikkileikkaukseltaan monikulmion muotoiseksi. Leikkuutavasta riippuen saadaan monenlaisia lankoja, joissa koko langan pituudelta voi olla esimerkiksi kolme tai neljä särmää; yhtä hyvin poikkileikkaus voi olla  vaikkapa sirpin muotoinen. Särmien kulma eli terävyys, kuten myös käytetyn teräksen kovuus vaikuttaa teräsvillan karkeuteen. Karkeampi teräsvilla on myös tehty paksummista langoista kuin hienompi.
Leikkaamisessa ei ole pakko käyttää öljyä, jolloin saadaan täysin puhdasta teräsvillaa. Vastaavaa villaa myös valmistetaan pehmeämmistä metalleista, kuten pronssista tai alumiinista
Teräsvillan etu verrattuna hiekkapaperiin on se, että langanmyötäiset kaapivat särmät eivät aiheuta pintaan naarmuja yhtä helposti, kuin hiekanjyvästen pistemäiset kärjet.
Teräsvillalaadut karkeimmasta hienoimpaan ovat: 4 - 3 - 2 - 1 - 0 - 00 - 000 - 0000. Teräsvillaa käytetään yleensä maalin hiomiseen. Sitä voidaan käyttää myös puhdistukseen, jolloin siihen voi olla sekoitettuna myös saippuaa. Joskus yhdistelmää kutsutaan saippuavillaksi.
Hieno teräsvilla on helposti syttyvää ja märkänäkin palavaa. Se tulee suojata kipinöiltä ja pitää erossa virtalähteistä, sillä jo 9 voltin pariston riittää kuumentamaan hienon villan syttymispisteeseen. Ominaisuutta voi myös hätätapauksessa hyödyntää käyttämällä teräsvillaa taulana.
Teräshankaussieni
Teräshankaussieni

Teräshankaussieni, tunnetaan myös nimellä metallinen hankaussieni, on kotikäyttöön suunnattu, vaativaan puhdistukseen tarkoitettu siivousväline. Se on erityisen soveltuva pinttyneen tai pohjaan palaneen lian puhdistamiseen. Yksi teräshankaussienen huonoista puolista on se, että se saattaa naarmuttaa puhdistetun kohteen pintaa.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Teräsvilla Wikimedia Commonsissa
Hällinmäen kaivos

Hällinmäen kuparikaivos sijaitsi Virtasalmella Savossa ja se oli toiminnassa 1966–1984. Malmia louhittiin toiminta-aikana 4,18 miljoonaa tonnia. Malmi sisälsi keskimäärin 0,78 % kuparia. Kaivoksen malmimineraaleja olivat kuparikiisu ja magneettikiisu.
Hällinmäen kaivos toimi 1966–1972 avolouhoksena ja 1972–1983 malmia louhittiin maan alla. Kaivoksen rikastushiekka-alue on nykyisin peitetty maalla ja siellä kasvaa heinikkoa. Kaivoksen avolouhos on täyttynyt vedellä.
Entisen kaivosalueen osti sora-alan yrittäjä Pasi Häkkinen. Vuonna 1986 Häkkinen, Antti Puranen, Jari Kaplas, FHRA sekä Kiihdytysurheilun Ajajayhdistys perustivat Motopark Oy:n joka rakensi kaivoksen entiselle jätealueelle aluksi kiihdytysradan joka laajennettiin myöhemmin 3 515 metrin pituiseksi Motopark Raceway-moottoriradaksi. Radan lakkauttamista on vaadittu sen meluhaittojen vuoksi ja radan käyttöpäiviä on rajoitettu sille myönnetyssä ympäristöluvassa.
Kangasjärven kaivos

Kangasjärven sinkkikaivos toimi Keiteleellä vuosina 1984–1985 ja sen omisti Outokumpu Oy. Kaivoksesta louhittiin malmia 91 205 tonnia. Malmi sisälsi keskimäärin 5,14 % sinkkiä, 0,09 % kuparia ja 38 % rikkiä.
Kaivos oli Pyhäsalmen kaivoksen sivukaivos. Kaivosalueen sivukiven jätealueen pinta-ala on 6 hehtaaria, malmin rikastuksessa syntynyt rikastushiekka sijoitettiin Pyhäsalmen kaivoksen rikastushiekka-alueelle. Kaivoksen avolouhos ja sivukiven jätealue sijaitsevat kuivatetun Kangasjärven etelärannalla. Avolouhosta ympäröi avo-oja, jolla ohjataan ympäristöstä tulevat pintavedet avolouhoksen sijasta kuivatetulle Kangasjärvelle.
Kaivoksen sulkemisen jälkeen avolouhos on täyttynyt vedellä ja alueelta valuu happamia ja metallipitoisia valumavesiä Kangasjärveen ja edelleen Kangasjoen kautta Nilakan Vuonamonlahteen. Sivukiven jätealue ei ole peitetty ja jätekivi sisältää happoa tuottavia kiviä.
Kasvitieteellinen puutarha

Kasvitieteellinen puutarha Curitibassa, Brasiliassa.
Kasvitieteellinen puutarha on puutarha, jossa kasveja viljellään useimmiten tutkimustarkoituksiin tai yleisölle esitettäväksi. Kasvisto koostuu yleensä monien eri ilmastovyöhykkeiden kasveista. Suomen vanhin kasvitieteellinen puutarha perustettiin Turkuun vuonna 1670. Maailmassa on noin 1 400 kasvitieteellistä puutarhaa ja arboretumia, joissa käy vuosittain yli 100 miljoonaa vierailijaa.
Kasvitieteellisiä puutarhoja Suomessa

Suomessa on kuusi yliopistojen kasvitieteellistä puutarhaa:
Helsingin yliopiston kasvitieteellinen puutarha
Botania, Itä-Suomen yliopiston kasvitieteellinen puutarha, yliopisto luopui toiminnasta 2010-luvulla
Jyväskylän yliopiston kasvitieteellinen puutarha
Kuopion yliopiston tutkimuspuutarha, kasvitieteellinen puutarha lopetettiin 1990-luvulla
Oulun yliopiston kasvitieteellinen puutarha
Turun yliopiston kasvitieteellinen puutarha
Kasvitieteellisiä puutarhoja maailmalla

Padovan kasvitieteellinen puutarha, Padova, Italia
Kew Gardens, Lontoo, Englanti
Jardin des Plantes, Pariisi, Ranska
Hortus Botanicus Leiden, Leiden, Alankomaat
Uppsalan kasvitieteellinen puutarha, Uppsala, Ruotsi
Göteborgs botaniska trädgård, Göteborg, Ruotsi
Tallinna Botaanikaaed, Tallinna, Viro
Kirstenbosch National Botanical Garden, Kapkaupunki, Etelä-Afrikka
Madeiran kasvitieteellinen puutarha, Madeira
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen kasvitieteelliset puutarhat
Kelkkalan kaivos

Kelkkalan rautakaivos toimi Tammisaaren Kelkkalan kylässä vuosina 1690–1900. Rautamalmiesiintymän löysi ruukinomistaja Daniel Faxell vuonna 1686 ja malmia louhittiin ainakin vuosina 1690–1707, 1740, 1786–1787, 1853–1864 sekä 1900-luvun alussa. Kelkkalan kaivos koostui joukosta pieniä louhoksia jotka sijaitsivat osittain kaukanakin toisistaan. Kaivoksen malmia käytettiin 1700-luvulla Kullaan ja Fiskarsin ruukkien masuuneissa. Yhteensä kaivoksesta louhittiin malmia sen toiminta-aikana 2 739 tonnia (toisen lähteen mukaan 2 190 tonnia) ja malmin keskipitoisuus oli 35%.
Kuuslahden kaivos

Kuuslahden kaivos on Siilinjärvellä sijaitseva Yara Suomen (ent. Kemira GrowHow) apatiittikaivos, jonka tuotanto aloitettiin 1979. Koerikastus alkoi 1975.
Kärpälän kaivos

Kärpälän grafiittikaivos toimi Mäntyharjulla Peruveden rannalla vuosina 1850–1947. Kaivoksesta louhittiin sen toiminta-aikana 600 tonnia grafiittimalmia. Kaivos oli toiminnassa kolmena ajanjaksona 1800-luvun puolivälissä, 1900-luvun alkupuolella ja viimeksi vuosina 1936–1947. Kiveä louhittiin yhteensä 10 000 tonnia. Kärpälän esiintymän grafiittipitoisuus oli 39 prosenttia.
Kärpälän avolouhos on nykyisin veden täyttämä. Grafiittimalmia löytyy louhoksen ympäristöstä ja lähistöllä on myös pienempiä kuoppia, joista grafiittia on kaivettu. Kaivoksen tuottamaa sivukiveä löytyy maastosta ja läheisen järven rannalta.
Suomessa on grafiittia louhittu Kärpälän kaivoksen lisäksi noin 30 pienemmästä kaivoksesta. Näistä merkittävimpiä ovat olleet 1917 toiminut Soukon kaivos Vammalassa sekä Leppävirran Haapamäen kylässä 1860- ja 1870-luvuilla sekä 1900-luvun alussa toiminut kaivos.
Kotalahden kaivos

Kaivoksen tuotantorakennuksia vuonna 2021.
Kotalahden nikkelikaivos toimi Leppävirran Oravikoskella vuosina 1959–1987. Kaivoksen omisti Outokumpu Oy ja se tuotti nikkelin ohella myös jonkin verran kuparia. Enimmillään kaivos työllisti yli 300 henkilöä. Kotalahden malmiesiintymä löytyi 1954 leppävirtalaisen asentaja Arvo Paakkulaisen malminäytteen perusteella. Kotalahden malmin nikkelipitoisuus oli 0,7 % ja kuparin osuus 0,2 %.
Kaivoksen tuotanto- ja asuinrakennukset valmistuivat pääosin vuosien 1956–1970 välillä. Rakennusten suunnittelijoina toimivat arkkitehdit Märta Blomstedt ja Matti Lampén. Tuotantorakennuksiin kuuluivat 1958 valmistunut 77 metriä korkea kaivostorni, voima-asema, rikastamo, kaivostupa sekä varasto- ja toimistorakennuksia.
Kaivoksen asuinalueella on seitsemän kerrostaloa, viisi rivitaloa, kaksi atriumtaloa sekä omakotitaloja. Julkisiin rakennuksiin kuuluvat koulu, seurakuntatalo, elokuvateatteri ja kauppa. Lisäksi asuinalueella on ruokala, lämpökeskus sekä sauna- ja pesularakennukset.
Kaivoksen toiminnan päätyttyä on entiseltä kaivosalueelta Oravilahteen virtaavien vesien metallipitoisuus, erityisesti nikkelipitoisuus, pysynyt korkeana. Valumavesien puhdistamiseksi rakennettiin 2001 purku-ojan suulle puhdistamo sekä kosteikkoaltaita ja lisäksi kaivoksen vanhoja rikastushiekkakasoja on peitetty.
Kaivoksen vanha LM-200 -lastauskone on muistomerkkinä Oravikosken kylässä.
Dissosiaatio (psykologia)

Dissosiaatio on psyykkinen puolustuskeino tai sopeutumisreaktio, jonka avulla ihminen erottaa esimerkiksi tietyn psyykkisen toiminnon erilleen muista. Ihmisen mieli saattaa kyetä esimerkiksi kytkemään tunteita ja kipua aistivat aivoalueet pois toiminnasta uhkaavan, hyvin stressaavan tai aiemmasta traumaattisesta kokemuksesta muistuttavan tapahtuman aikana. Ihminen voi vaikkapa "sulkea itsensä” tai tietoisuutensa ulkopuolelle johonkin tunteeseen liittyvän (häiritsevän) ajatuksen - tai ajatuksesta viriävän tunteen. (Vrt. assosiaatio). Dissosiaatiotaipumuksen kehittyminen yhdistetään usein traumatisoitumiseen.
Ns. normaali dissosiaatio

Ihminen voi toimia dissosiatiivisesti ilman, että dissosiaatiota pidetään huolestuttavana. Näin voi tapahtua tiettyjen sosiaalisten tilanteiden luomissa puitteissa.
Lapset voivat eläytyä voimakkaasti mielikuvitus- ja roolileikkeihin. Niihin voi kuulua myös kuviteltuja leikkikavereita. Omiin ajatuksiinsa voi vaipua niin, että ns. "unohtaa ympäröivän maailman" (vrt. eskapismi). Tällaista toimintaa saatetaan luonnehtia "päiväunelmoinniksi". Kirjaan, internetiin tai elokuvaan voi uppoutua niin, että tilasta havahtuu vasta esimerkiksi kosketukseen.
Uhkaava tilanne voi saada piilottamaan tai unohtamaan tunteet. Ammattilaisilta edellytetään tämäntyyppistä käyttäytymistä osana ammattitaitoa: lääkärin tai poliisin on kyettävä keskittymään selvittääkseen tilanteen esimerkiksi hengenvaaran tai lisävahinkojen välttämiseksi. Jälkeenpäin voidaan soveltaa debriefingiä tilanteen purkamiseen.
Useiden asioiden tekeminen yhtä aikaa voi synnyttää dissosiatiivisen tunteen.
Dissosiaatio poikkeavana tilana

On esitetty, että dissosiaatio-termin kehitti Pariisin Salpetriere-sairaalassa työskennellyt professori Pierre Janet (1859–1947), joka oli kiinnostunut ihmisen tajunnantilojen poikkeavuuksista. Toisten käsitysten mukaan termin kehittäjä oli Moreau de Tours, vaikkakin Janet lisäsi sen tunnettuutta käyttäessään sitä Harvardin luennoillaan, jotka julkaistiin vuonna 1907. Janetin esille tuomiin havaintoihin ja dissosiaatiokäsitteeseen pohjaa myös nykyinen traumateoria, persoonallisuuden rakenteellinen dissosiaatio. Siinä dissosiaatio käsitetään persoonallisuuden jakautumisena toisistaan erillisiin psykobiologisiin tiloihin, joista voi seurata myös tajunnan tilan vaihteluita tai ”ympäristön unohtamista” ja poissaolevuutta, mutta itse dissosiaatio-sanalla tarkoitetaan osien irrallaan olemista, ei jotain toimintaa tai yksittäistä kokemusta ja poikkeavaa tilaa. Rakenteellisen dissosiaatio-käsitteen kautta tulevat myös vakavat dissosiaatiohäiriöt ymmärrettäviksi.
Dissosiaatio on yksilön kyvyttömyyttä yhdistää ajatukset, tunteet ja muistot mielekkääksi kokonaisuudeksi. Kyky toimia tietoisena, kokemisen eri puolia integroivana persoonana on heikentynyt. Poikkeavana tilana dissosiativisuus voidaan käsittää muun muassa ajoittaisena poissaolevuutena, ja voimakkaana eläytymiskykynä ilmenevä dissosiatiivisuus voi olla lähinnä luonteenpiirre (joka voi kyllä altistaa sairaalloiseen dissosiatiivisuuteen esimerkiksi psyykkisen trauman seurauksena).
Dissosiatiivisia ilmiöitä tai oireita: psykogeeninen amnesia, depersonalisaatio (oman itsensä kokeminen vieraana tai outona), derealisaatio (ympäristön kokeminen vieraana tai outona), ajan ja paikan tajun kadottaminen, havaintojen vääristyminen tai vaikeus erottaa fantasioita todellisuudesta.
Dissosiaatioilmiöitä esiintyy myös unen aikana. Depersonalisaatio on yleinen kokemus erityisesti stressitilanteissa ja niistä palautumisessa. Dissosiatiiviset ilmiöt ovat huomattavasti harvinaisempia ikääntyneillä.
Dissosiaatiohäiriöt ovat spontaanisti ilmeneviä hallitsemattomia ja toimintakykyä rajoittavia tiloja, mielenterveyden ongelmia. Näitä ovat esimerkiksi dissosiatiivinen identiteettihäiriö, dissosiatiivinen muistinmenetys, dissosiatiivinen pakkovaellus ja depersonalisaatiohäiriö. Erotuksena psykoottisista tiloista dissosiaatiohäiriöinen ei yleensä ole varma siitä, mikä hänen kokemusmaailmassaan on totta ja mikä ei. Mutta psykoottistasoisissa tiloissa hallusinaatiot ja harhaluulot koetaan yleensä vahvasti tosiksi. Suggestioalttius saattaa liittyä esimerkiksi dissosiatiiviseen identiteettihäiriöön.
Aiheesta muualla

Dissosiaatio Duodecim Terveyskirjasto – Lääketieteen sanasto. Viitattu 9.8.2020.
Etusivu    Trauma ja dissosiaatio    . Arkistoitu 9.8.2020  . Viitattu 9.8.2020   .
Stanislav Efimov

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Stanislav Valerievitš Efimov
Syntymäaika: 9. elokuuta 1993 (ikä 31)
Syntymäpaikka: Moskova, Venäjä
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 174 cm
Seura
Seura: Ekenäs IF
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2013–2014 | Lokomotiv II, Moskova | 26 | (0) |
| 2014-2015 | FK Nosta Novotroitsk | 15 | (1) |
| 2015-2016 | FK Himki | 21 | (1) |
| 2016 | Riga FC | 0 | (0) |
| 2017 | Troitsk |  |  |
| 2017 | FK Ararat Moskova |  |  |
| 2018–2019 | FC Jerevan | 27 | (43) |
| 2019 | FC Pyunik Jerevan | 4 | (0) |
| 2020-2021 | FC Van | 23 | (4) |
| 2021- | EIF | 91 | (24) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 5. marraskuuta 2024.
Stanislav Valerievitš Efimov (ven. Станисла́в Вале́рьевич Ефи́мов, s. 9. elokuuta 1993, Moskova, Venäjä) on venäläinen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliiga-seura Ekenäs IF:ää. Efimov on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Stanislav Efimov opiskeli Moskovan urheilukoulu Smenassa ja pelasi ensimmäisen ammattilaispelinsä huhtikuussa 2013 Venäjän kakkostason jalkapallosarjassa pelanneessa moskovalaisessa Lokomotiv-2:ssa. Sen jälkeen hän pelasi muissakin Venäjän alempien sarjatasojen joukkueissa. Vuonna 2016 hän siirtyi Latviaan FC Rigan ryhmään, mutta ei saanut pelipaikkaa ykkösjoukkueessa. Vuonna 2018 hän muutti Armeniaan maan kakkostason joukkueeseen FC Jerevan ollen nostamassa sitä pääsarjaan. Kolmen Armenia-vuoden ja kolmen armenialaisseuran (FC Jerevan, FC Pyunik Jerevan ja FC Van) jälkeen Efimov siirtyi Suomeen kaudeksi 2021.
Efimov pelasi Suomessa Ykkösen Ekenäs IF:ssä (EIF), jossa oli kaudella 2023 nostamassa seuraa Suomen pääsarjaan Valioliigaan, jossa hän edusti EIF:iä kaudella 2024. Vaikka EIF putosikin Veikkausliigasta kauden 2024 päätteeksi, sopimusta Stanislav Efimovin kanssa jatkettiin kaudelle 2025 eli kyseessä hänen neljäs EIF-kautensa.
Saavutukset

Venäjän PFL-mestaruuden "länsialueen" voittaja kaudella 2015−2016 Himkin riveissä.
Armenian ensimmäisen liigan voittajajoukkueessa FC Jerevan ja paras maalintekijä kaudella 2018−2019
Suomen Ykkönen kuukauden pelaaja elokuussa 2023
Suomen Ykkösen voittajajoukkueessa Ekenäs IF kaudella 2023
Tapani Kärkönen

Tapani Kärkönen.
Tapani Kärkönen (nimi alkuaan Tahvo Kärkkäinen; 24. syyskuuta 1833 Sulkava – 28. joulukuuta 1906 Tampere) oli suomalainen Tampereella vaikuttanut tehtaantyömies, toimittaja, opettaja ja kirjastonhoitaja.
Elämä

Torpparin poikana syntynyt Kärkönen lähti isänsä kanssa 1846 Saimaan kanavan rakennustyömaalle jossa hän työskenteli sitten 7 vuoden ajan. Krimin sodan aikoihin 1854–1858 hän palveli merisotaväessä. Ennen sotaväestä eroamistaan 1858 Kärkönen oli 1856–1858 tekemässä syvyysmittauksia Pyhä- ja Näsijärvellä. Tampereelle hän muutti pysyvästi 1858. Kärkönen työskenteli aluksi Viinikanojan varrella sijainneessa tiilitehtaassa mutta siirtyi pian pellavatehtaan palvelukseen. Hän alkoi pitää yhdessä erään ystävänsä kanssa lapsille sunnuntaikoulua ja vuonna 1868 hänestä tuli Tampereen kaupungin sunnuntaikoulun opettaja. Sunnuntaikoulu lakkautettiin vuonna 1887 mutta Kärkönen jatkoi opettajana sen tilalle perustetussa käsityöläiskoulussa. Vuonna 1873 Kärkönen ryhtyi hoitamaan Tampereen kaupungin lainakirjastoa ja tässä tehtävässä hän oli aina kuolinvuoteensa 1906 saakka. Kärkönen hoiti vuodesta 1891 alkaen myös kirjaston yhteydessä toiminutta lukusalia.
Kärkönen oli myös yksi Tampereen ensimmäisiä sanomalehtimiehiä. Hän aloitti uransa jo 1860-luvulla avustamalla Suometarta ja Sanomia Turusta-lehteä. Vuonna 1878 Kärkönen erosi pellavatehtaan palveluksesta ja siirtyi toimittajaksi vuonna 1866 perustettuun Tampereen Sanomat-lehteen. Vuonna 1881 hän siirtyi vastaperustetun Aamulehden palvelukseen. Hän toimi pääasiassa uutistoimittajana mutta hän kirjoitti myös kansansivistyksellisiä artikkeleita ja suomensi lehdessä julkaistua aineistoa. Kärkönen suomensi myös Karl Anton Wetterberghin nimimerkillä Onkel Adam kirjoittaman kirjan Puulusikka (Jalander, Tampere 1882).
Kärkönen toimi aktiivisesti suomalaisuusliikkeen ja raittiusliikkeen piirissä. Hän oli mukana Tampereen raittiusseuran toiminnassa sen perustamisesta vuonna 1864 alkaen. Kärkösen tyttären Mimmin (1872–1937) puoliso oli suomalaisen työväenliikkeen varhaisiin vaikuttajiin lukeutunut Juho Hellberg.
Aiheesta muualla

Project Gutenberg : Onkel Adamin teos Puulusikka Tapani Kärkösen suomentamana
Haapaluoman kaivos

Haapaluoman kaivos oli Peräseinäjoella vuosina 1962–1997 toiminut maasälpälouhos. Haapaluoman pegmatiittiesiintymä löytyi vuonna 1958, kun Paavo Iloniemi löysi maasälpälohkareita ojankaivuun yhteydessä.
Haapaluoman pegmatiittimalmi sisältää kalimaasälpää ja kvartsia. Malmissa on mukana myös turmaliinia suurina kiteinä ja kideryhminä. Kaivoksen maasälvän rautapitoisuus oli erittäinen alhainen. Maasälpää toimitettiin Suomessa Tammisaaren posliinille (nykyinen IDO Kylpyhuone) sekä Forssan ja Hyvinkään lasivillatehtaille. Kemiössä sijainneessa laitoksessa maasälpää jauhettiin myös hienoksi ja jauhetta toimitettiin Hackman-Arabialle. Ulkomaille sitä vietiin säkitettynä Puolaan ja Unkariin.
Haapaluoman käytöstä poistetulle louhokselle on nykyisin vapaa pääsy. Louhoksen kivikasoista löytyy edelleen erilaisia litiumpitoisia mineraaleja, kuten violetin väristä lepidoliittia, turmaliinia punaisena (rubeliitti) ja monivärisenä, punaista morganiittia, spodumeenin kirkkaan punertavaa muotoa kuntziittia sekä harvinaisena eykryptiittiä. Louhoksen lukitun portin luona on infotaulu, ja portin avain on saatavissa Peräseinäjoen matkailuinfosta, joka sijaitsee kahdeksan kilometrin päässä louhokselta Kalajärven karavaanaripuiston vieressä.
Viisitoista metriä syvä louhos on nykyisin veden täyttämä ja sitä käytetään sukelluskohteena. Louhoksen pohjalle on upotettu kesällä 2008 seitsemän metriä pitkä keskimoottorivene.
Tuotesijoittelu

Audin tuotesijoittelua elokuvassa I, Robot. Huomaa myös Converse All Star -kengät.
Tuotesijoittelu (engl. product placement) on markkinoinnin tukimuoto, jossa markkinoitava tuote on sisällytetty esimerkiksi elokuvaan, televisio-ohjelmaan, radio-ohjelmaan, videopeliin, sanomalehden artikkeliin tai muuhun fiktiiviseen tai tosiperäiseen mediaan.
Tavallisin tuotesijoittelun muoto on markkinoivan yrityksen tai tuotteen logon tai nimen näkyminen esimerkiksi elokuvan kohtauksessa. Tyypillistä on myös nähdä tarinan päähenkilön käyttävän mainostettavaa tuotetta. Mainostavat yritykset maksavat tuotesijoittelusta tuotteen näkyvyyden, kuten tuotteen käytön ja esiintymisajan perusteella. Toinen tapa maksaa tuotesijoittelusta on esimerkiksi tarjota markkinoitava auto elokuvan kuvausryhmän käyttöön kuvausten ajaksi.
Yksi tuotesijoittelun muoto on mainossijoittelu, jossa mediassa esiintyy jonkin tuotteen mainos tuotteen itsensä sijasta.
Tuotesijoittelu ja laki

Suomessa tuotesijoittelusta säädetään sähköisestä viestinnästä annetun lain (917/2014) 25 luvussa. Lain 220 §:n mukaan tuotesijoittelu on sallittu vain muille kuin lapsille suunnatuissa elokuvateoksissa ja televisiosarjoissa, urheiluohjelmissa ja kevyissä viihdeohjelmissa. Lain 221 §:n mukaan tuotesijoittelu ei saa
vaikuttaa ohjelmien sisältöön tai niiden sijoitteluun ohjelmistossa;
rohkaista hankkimaan tuotteita tai palveluja;
viitata tuotteisiin mainosluonteisesti tai muuten erityisesti;
aiheettomasti korostaa tuotteita.
Tuotesijoittelua ei saa Suomessa tehdä tupakkatuotteilla tai -tuotemerkeillä eikä lääkärinreseptiä vaativilla lääkkeillä tai hoidoilla.