stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Iguazún kansallispuisto

Ilmakuva Iguassun putousten osasta
| --- | --- |
Sijainti:  Misionesin maakunta Argentiina
Pinta-ala:  55 000 ha
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  Parque Nacional Iguazú 
Tyyppi:  Argentiinan kansallispuisto, luonnonpuisto 
Perustettu:  1934
Hallinto:  Administración de Parques Nacionales
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Iguazún kansallispuisto on 55 000 hehtaarin kansallispuisto Argentiinassa Misionesin maakunnassa. Vuonna 1934 perustetun puiston kuuluisin nähtävyys on Iguassun putoukset, jota ympäröi subtrooppinen sademetsä. Iguaçu-joen toisella rannalla Brasiliassa on Iguaçun kansallispuisto. Molemmat ovat listattu UNESCOn maailmanperintöluetteloon. Valinta tapahtui vuonna 1984.
Kansallispuistossa elää monia harvinaisia eläimiä, kuten jaguaareja, tapiireja, oselotteja ja muurahaiskarhuja. Lisäksi alueella asuu myös muun muassa kuohukiitäjä, suuria tukaaneja, coati ja useita perhoslajeja.
Iguaçu päättyy 23 kilometriä putousten jälkeen Paraná-jokeen. Puiston alueella Iguaçusta tulee 1,5 kilometriä leveä ja sen uoma tekee U-kirjaimen muotoisen kuvion. Joen rannoilla on tiheää metsää, jossa kasvaa muun muassa korallipensasta, jonka kukka on Argentiinan kansalliskukka ja bignoniakasvien heimon puita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Iguazún kansallispuisto Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut (englanniksi), (espanjaksi), (ranskaksi), (portugaliksi)
Iguazún kansallispuisto UNESCOn sivuilla (englanniksi)
Unescon maailmanperintökohteet Argentiinassa
Córdoban jesuiittakortteli ja -estanciat
Cueva de las Manos, Río Pinturas
Iguazún kansallispuisto
Ischigualaston ja Talampayan luonnonpuistot
Jesuiittojen guaranilähetysasemat: San Ignacio Miní, Santa Ana, Nuestra Señora de Loreto ja Santa María Mayor
Le Corbusierin arkkitehtoniset työt
Los Alercesin kansallispuisto
Los Glaciaresin kansallispuisto
Quebrada de Humahuaca
Valdésin niemimaa
Hugo María Van Steekelenburg

Van Steekelenburg (2016)
Hugo María Van Steekelenburg (s. 15. lokakuuta 1937 Wateringen) on Brasiliassa toiminut alankomaalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin fransiskaanien papiksi 8. kesäkuuta 1964 ja nimitettiin Almenaran hiippakunnan johtoon 23. kesäkuuta 1999. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Diogo Reesink, jota avustivat Célio de Oliveira Goulart ja Geraldo Majela de Castro.
Van Steekelenburg jäi eläkkeelle 19. kesäkuuta 2013.
Ian Hill

Ian Hill
Ian Frank Hill (s. 20. tammikuuta 1951, West Bromwich Englanti) on Judas Priest -yhtyeen basisti ja yksi perustajajäsenistä. Hän oppi basson soiton isältään, joka soitti paikallisissa jazz-yhtyeissä.
Vuonna 1968 hän perusti koulutoverinsa K.K. Downingin kanssa Judas Priest -yhtyeen. Hill on tunnettu tanakasta kompistaan sekä vähäeleisestä lavaesiintymisestään.
Hänellä on myös poika Rob Halfordin siskon kanssa.
Musiikkilaitteisto

Hill käyttää Spectorin ja Hamerin 4- ja 5 -kielisiä bassokitaroita. Hän on myös käyttänyt Fender Jazz Bass, Epiphone EB-2 ja Gibson EB-3 -bassokitaroita.
Spectorin ja Hamerin bassoissa hän käyttää EMG P-J -mikrofonisettejä, tai vaihtoehtoisesti EMG 40CS tai 40DC -mikrofoneja.
Hill käyttää SWR SM-1500 ja SM-900 -nuppeja, ja SWR Triad -kaappeja joissa on neljä kaiutinta.
Hän on käyttänyt myös seuraavia laitteita:
Mesa/Boogie -räkki 400+-kaapeilla
Ashley-vahvistimia E.A.R.-kaapeilla, joissa 12 tai 15 tuumaiset kaiuttimet
Trace Elliot 122HSMX -comboja kahdella 10 tuumaisella kaiuttimella
SWRE Megoliath -kaappeja
Hill käyttää DR Black Beauties BKB-45 ja Red Devils RDB-45 -kieliä.
Hugo Nicolás Barbaro

Hugo Nicolás Barbaro (s. 12. joulukuuta 1950 Vicente López) on argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Opus Dein papiksi 15. elokuuta 1980 ja nimitettiin San Roque de Presidencia Roque Sáenz Peñan hiippakunnan piispaksi 22. huhtikuuta 2008. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jorge Bergoglio, jota avustivat José Lorenzo Sartori ja Francisco Polti Santillán. Barbaro asetettiin virkaansa 26. heinäkuuta.
Illegaali

Illegaali on vakoilija, joka elää ja toimii valehenkilöllisyyden turvin kohdemaassaan toimeksiantajansa lähettämänä. Termi illegaali (engl. illegal, ’laiton’) viittaa laittomaan toimintaan ilman kansainvälisoikeudellista turvaa.
”Olavi Toivosen” keinotekoisen identiteetin omaksunut tuntematon illegaali.
Illegaalit suorittavat erityistehtäviä, kuten muiden agenttien valvontaa ja värväystä tai odottavat pitkänkin aikaa toimintakäskyä peiterooleissaan niin sanottuina ”nukkuvina” tai ”lepäävinä” agentteina.
Kansainvälisesti tunnettu illegaali oli esimerkiksi neuvostoliittolainen Rudolf Abel, joka työskenteli 1940–1950-luvuilla valokuvaajana ja kuului Brooklynissa Yhdysvalloissa taiteilijayhteisöön Emil R. Goldfusin nimellä. Hänet paljasti toinen illegaali, amerikansuomalaisena Eugen Makena (Suomessa Eugen Mäki) esiintynyt inkeriläinen Reino Häyhänen. Eugen Mäen valeidentiteettiin tarvitut rekisteritiedot oli väärentänyt Kemijärven kirkonkirjoihin paikallinen kirkkoherra.
Neuvostoliiton tiedustelupalvelu KGB varusti illegaalit monissa tapauksissa Suomen passilla ja muilla asiakirjoilla useasta syystä:
Suomen passia pidetään luotettavana.
Suomen kielen osaamista on vaikeampi varmistaa kuin laajemmin puhuttujen kielten.
Suomalaiset viranomaiset ovat auttaneet auliisti asiakirjansa hukanneita suomalaisia.
Suomalaisten muutto Ruotsiin, Yhdysvaltoihin ja Neuvostoliittoon on helpottanut illegaalin elämäntarinan eli legendan rakentamista.
Talvi- ja jatkosodan aikana suomalaisia arkistoja ja asiakirjoja päätyi Neuvostoliiton haltuun ja niitä voitiin käyttää valehenkilöllisyyksiä luotaessa.
Eräitä suomalaisina esiintyneiden illegaalien henkilöllisyyksiä rakennettiin Neuvostoliiton tiedustelun toimeksiannosta manipuloimalla niiden seurakuntien väestörekistereitä, joiden aineistoa oli kadonnut talvi- ja jatkosodan aikana. Tällaisia illegaaleja olivat esimerkiksi ”Reino Gikman” ja ”Olavi Toivonen”, joiden todellista henkilöllisyyttä ei Suomessa tunneta.
Illegaalit voivat toimia pariskuntana tai perheenä. ”Olavi Toivonen” meni Saksassa naimisiin ”Helga Conradin” kanssa, joka sai avioliiton kautta Suomen kansalaisuuden. Heidän poikansa ”Tarmo Harald Toivonen” on keksitty henkilö, jonka syntymä 5. lokakuuta 1964 dokumentoitiin väärillä asiakirjoilla.
Illegaalien toiminta ei ole lakannut kylmän sodan päättyessä. Hessenissä pidätettiin lokakuussa 2011 FBI:n antaman vihjeen perusteella pariskunta, jota epäiltiin EU:n ja Naton strategisten asiakirjojen hankkimisesta Neuvostoliiton ja edelleen Venäjän lukuun Alankomaiden ulkoministeriössä toimineelta vakoojalta. Epäillyt saapuivat vuonna 1988 Länsi-Saksaan väärennetyillä Itävallan passeilla.
Huthikapina

Huthikapina, myös Jemenin šiialevottomuudet, oli sisällissota Jemenin pohjoisosissa. Kapina alkoi huthien uskonnollisen johtajan Hussein al-Huthin protestiliikkeestä, joka vastusti Jemenin hallinnon hyviä suhteita Yhdysvaltoihin. Kapinalliset saivat tammikuussa 2015 Jemenin pääkaupungin Sanaan haltuunsa ja hajottivat parlamentin helmikuussa, mistä alkoi Jemenin sisällissota.
Historia

Huthit ovat zaidilaista šiialaisuuden suuntausta noudattavia muslimeja. Zaidilaiset imaamit hallitsivat Pohjois-Jemeniä lähes 1 000 vuotta aina vuoteen 1962 saakka. Sittemmin hutheja on syrjitty, koska heidät koettiin uhkana uudelle hallinnolle. Vuonna 2004 Hussein al-Huthi aloitti protestiliikkeen Jemenin hallitusta vastaan. Syynä oli hallituksen läheiset suhteet Yhdysvaltoihin. Liike aloitti Saadan maakunnassa aseellisen kapinan, jonka tarkoitus oli hallituksen kaataminen. Hussein al-Huthi sai surmansa taisteluissa syyskuussa 2004, mutta hänen seuraajansa jatkoivat taisteluja.
Kapinalliset alkoivat kutsua itseään hutheiksi liikkeen perustajan mukaan. Liikkeen johtohahmoksi on noussut Husseinin veli Abdul-Malik al-Huthi. Hänen isästä Badreddin al-Huthista on tullut huthilaisten hengellinen johtaja. Huthit taistelivat hallitusta vastaan vuoteen 2010 saakka, jolloin osapuolet sopivat tulitauosta. Tulitauko ei kuitenkaan pitänyt ja Saudi-Arabia on tukenut hallituksen joukkoja pommittamalla kapinallisia.
Historia > 2010-luvun toiminta

Huthit osallistuivat näkyvästi Jemenin vallankumoukseen vuonna 2011. Vallankumouksen jälkeisen valtatyhjiön myötä huthit ovat saaneet laajoja alueita haltuunsa. Avainasemassa huthien nousulle on ollut vallankumouksessa syrjäytetyn Jemenin entisen presidentti Ali Abdullah Salehin tuki. Osa Jemenin armeijan joukoista on edelleen uskollisia Salehille.
Syyskuussa 2014 huthit saivat Jemenin pääkaupungin Sanaan haltuunsa. Kapinalliset piirittivät 19. tammikuuta 2015 Jemenin pääministerin Khalid Bahahin asuintalon ja ampuivat kohti hänen saattuettaan. Helmikuussa huthit ilmoittivat hajottavansa parlamentin ja ottavansa maan johdon hallintaansa. Parlamentin tilalle perustettiin kansallisneuvosto.
Presidentti Abdrabuh Mansur Hadi pakeni Adeniin ja julisti sen maaliskuussa 2015 Jemenin uudeksi pääkaupungiksi. Hadin kannattajat ja Huthit ovat jatkaneet taisteluita maan hallinnasta.
Horna / Behexen

| Horna / Behexen Horna & Behexen |
| --- | --- | --- |

Split-albumin tiedot
 Julkaistu: heinäkuu 2004
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 39.50
 Levy-yhtiö: Grievantee Productions
Hornan muut julkaisut
| Talismaani (EP) 2004 | Horna / Behexen 2004 | Vuohipaimen 2004 |
Behexenin muut julkaisut
| By the Blessing of Satan 2004 | Horna / Behexen 2004 | From the Devil’s Chalice 2008 |
Hornan ja Behexenin split EP:n julkaisi ensimmäisen kerran Grievantee Productions vinyylinä vuonna 2004. Teoksesta tuotettiin 500 kopiota. Vuotta myöhemmin Autistiartili Records julkaisi teoksesta CD-version, josta otettiin tuhannen kappaleen painos. Vuonna 2007 Debemur Morti Productions teki CD-versiosta uudelleen julkaisun uusin kansin.
Kappaleet

Horna
Näkyjen tuhkasta – 4.59
Rautamyrsky – 4.20
Kätketyn jumaluuden vartija – 5.13
Verta koirille – 3.31
Behexen
Ritual of Flesh & Blood – 7.01
Beyond The Shadow of My Lord – 6.30
A Distant Call From Darkness – 8.16
Kokoonpano

Behexen
Torog – laulu
Gargantum – kitarat
Horns – rummut
Horna
Corvus – laulu
Shatraug – Kitarat, laulu
Infection – basso
Gorthaur – rummut
Aiheesta muualla

Horna / Behexen Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Horna / Behexen Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Iisakki Mylläri

Isak "Iisakki" Mylläri (15. joulukuuta 1894 Viipuri – 23. lokakuuta 1967) oli suomalainen vapaapainija. Hän edusti seuratasolla Kyrön Voimaa.
Mylläri sijoittui Pariisin olympialaisissa 1924 jaetulle neljännelle tilalle alle 87 kilon sarjassa pudottuaan puolivälierissä. Hän voitti uransa aikana kolme TUL:n Suomen-mestaruutta ja sijoittui kerran SM-kilpailuissa toiseksi.
Hugo Morales

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Hugo Alberto Morales
Syntymäaika: 30. heinäkuuta 1974 (ikä 50)
Syntymäpaikka:  Buenos Aires, Argentiina
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 174 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1990–1995 |  Huracán | 160 | (23) |
| 1995–1999 |  Lanús | 110 | (16) |
| 1999–2002 |  Tenerife | 89 | (7) |
| 2003 |  Lanús | 8 | (2) |
| 2003–2004 |  Independiente | 16 | (2) |
| 2004–2006 |  Atlético Nacional | 54 | (8) |
| 2006 |  Millonarios | 10 | (3) |
| 2007 |  Universidad Católica | 14 | (2) |
| Yhteensä | Yhteensä | 461 | (63) |
Maajoukkue
| 1996–1997 |  Argentiina | 9 | (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
| Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Argentiina> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Atlanta 1996 | Jalkapallo |  |
Hugo Alberto Morales (s. 30. heinäkuuta 1974 Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Morales edusti pääsarjatasolla argentiinalaisia Huracánia, Lanúsia ja Independienteä, espanjalaista Tenerifeä, kolumbialaisia Atlético Nacionalia ja Millonariosia sekä chileläistä Universidad Católicaa.
Argentiinan A-maajoukkueessa Morales pelasi yhdeksän ottelua ja teki kaksi maalia vuosina 1996–1997. Hän oli myös saavuttamassa olympiahopeaa Atlantassa 1996.
Iisakki Liimatainen

Iisakki (Isak) Liimatainen (16. maaliskuuta 1818 Rautalampi – 19. syyskuuta 1868 Rautalampi) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Liimataisen vanhemmat olivat Juho Liimatainen ja Susanna Hytönen ja puoliso Anna Kaisa Moisio. Liimatainen oli  talonpoikaissäädyssä Rautalammin tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1863–1864. Hän oli valtiopäivillä valitsijamiesten varamies.
Iisakki Lattu

Iisakki Lattu.
Iisakki Lattu (21. elokuuta 1857 Kolppana, Inkerinmaa – 7. toukokuuta 1932 Helsinki) oli inkeriläissyntyinen kansakoulunopettaja ja pitkäaikainen Kansallisteatterin näyttelijä.
Latun vanhemmat olivat talollinen, kunnanvanhin Aaprami Lattu ja Saara Kämpäs. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi ja lukkariksi Kolppanan suomalaisesta seminaarista 1876 ja toimi opettajana Inkerissä Liisilässä, Rahikkalassa ja Tuutarissa 1876–1884. Hän oli samaan aikaan myös kunnankirjurina ja kirjastonhoitajana Tuutarissa.
Lattu toimi Suomalaisen teatterin näyttelijänä 1884–1902 ja Kansallisteatterin näyttelijänä 1902–1918. Hän oli myös Suomalaisen teatterin ja Kansallisteatterin kirjastonhoitajana 1884–1927, Suomalaisen näyttämön eläkelaitoksen esimiehenä 1896-1918 ja Kansallisteatterin hallintoneuvoston jäsenenä vuodesta 1909.
Iisakki Lattu näytteli uransa aikana yli 200 roolissa. 1920-luvulla hän esiintyi myös muutamassa elokuvaroolissa. Näyttelijänä Lattu tunnettiin kansanomaisena koomikkona, hänen tunnetuimpia näytelmäroolejaan olivat Aleksis Kiven Nummisuutareiden Topias sekä Aleksandr Ostrovskin Myrsky-näytelmän Onnenpoika. Lattu myös ohjasi ja sovitti näyttämölle useita näytelmiä. Lisäksi hän oli taiteellisesti lahjakas ja osallistui tauluillaan Taiteilijaseuran näyttelyyn.
Lattu kirjoitti kaunokirjallisia kertomuksia sanomalehtiin, kalentereihin ja albumeihin. Vuosina 1902–1906 Lattu toimitti joulujulkaisua nimeltä Jouluvieras Inkeriläisiin koteihin. Hän myös suomensi venäläisiä romaaneja ja näytelmiä.
Latun puoliso vuodesta 1890 oli Josefina Pitkänen (k. 1930).
Igumenia

Igumenia on ortodoksisessa kirkossa käytössä oleva katolista abbedissaa vastaava nimitys nais- eli nunnaluostarin johtajasta. Mies- eli munkkiluostarin johtajasta käytettävä vastaava nimitys on igumeeni.
Tunnukset

Igumeniasta käytetään puhuttelunimeä äiti igumenia. Hänellä on oikeus antaa papillinen siunaus. Igumenialla on oikeus käyttää ortodoksista papinristiä, jossa on keskellä erityinen sädekuvio ja hänelle voidaan myöntää myös koruristi. Kuten igumeenillakin, myös igumenialla on oikeus käyttää igumeeninsauvaa. Näitä on olemassa kahta mallia: yläpäässä olevalla poikkipuulla varustettu toimitussauva sekä suora matkasauva, jota käytetään kirkon ulkopuolella.
Suomalaiset igumeniat

Ensimmäinen suomalaissyntyinen igumenia on ollut vuonna 2012 kuollut Lintulan luostarin johtajatar, äiti igumenia Marina (Maria Iltola). Hänen edeltäjänsä, vuonna 1999 edesmennyt äiti igumenia Antonina oli viimeinen alkuperäisestä Kivennavan Lintulasta tullut nunna; Heinävedelle hän tuli nuorena noviisina. Myös uusi johtajatar, äiti igumenia Mikaela, joka vihittiin tehtäväänsä vuonna 2012, on suomalainen.
Ilana Cicurel

| Ilana Cicurel |
| --- | --- |

Euroopan parlamentin jäsen
 1.2.2020–15.7.2024  
Ryhmä:  Uudistuva Eurooppa -ryhmä
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. helmikuuta 1972 (ikä 52) Pariisi, Ranska
Kansalaisuus:  ranskalainen
Tiedot
Puolue:  Renessanssi
Ilana Cicurel (s. 8. helmikuuta 1972 Pariisi, Ranska) on ranskalainen poliitikko. Cicurel edustaa Renessanssi-puoluetta. Cicurel toimi Euroopan parlamentin jäsenenä vuosina 2020–2024. Hän edusti Euroopan parlamentissa Uudistuva Eurooppa -ryhmää.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ilana Cicurel Wikimedia Commonsissa
Ilana Cicurel Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Ioánnis Persákis

| Mitalit> Maa:   Kreikka.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kreikka.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kreikka.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Kreikka> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Ateena 1896 | Kolmiloikka |  |
Ioánnis Persákis (kreik. Ιωάννης Περσάκης; 1877 Ateena – 1943) oli kreikkalainen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili kolmiloikassa. Hän voitti lajissaan pronssia Ateenan olympialaisissa vuonna 1896 tuloksellaan 12,52.
Käännös suomeksi
Huuma (täsmennyssivu)

Huuma voi viitata seuraaviin asioihin:
Huuma, suomalainen viihdeohjelma
Huuma (Delirio), italialais-ranskalainen elokuva vuodelta 1954
Huuma (Body Heat), Lawrence Kasdanin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1981
Huuma (Taken!), Lori Fosterin kirjoittama romaani.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Huuma”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Illugi Gunnarsson

| Illugi Gunnarsson |
| --- | --- |

Islannin opetus- ja kulttuuriministeri
 23. toukokuuta 2013 – 11. tammikuuta 2017  
Edeltäjä:  Katrín Jakobsdóttir
Seuraaja:  Kristján Þór Júlíusson
Kansanedustaja
 2007–2016  
Ryhmä/puolue:  Itsenäisyyspuolue
Vaalipiiri:  Reykjavíkurkjördæmi suður (2007–2009) Reykjavíkurkjördæmi norður (2009–2016)
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. elokuuta 1967 (ikä 57) Siglufjörður
Kansalaisuus:   Islanti
Puoliso:  Brynhildur Einarsdóttir
Lapset:  1
Tiedot
Puolue:  Itsenäisyyspuolue
Illugi Gunnarsson (s. 26. elokuuta 1967) on islantilainen itsenäisyyspuolueen poliitikko, joka istui kansanedustajana Alltingissä vuosina 2009–2016 ja toimi vuosina 2016–2017 Islannin opetus- ja kulttuuriministerinä.
Illugi syntyi Siglufjörðurissä. Hän suoritti taloustieteen kandidaatintutkinnon Islannin yliopistossa vuonna 1995 ja MBA-tutkinnon London Business Schoolissa vuonna 2000. Vuosina 2000–2005 hän toimi pääministeri Davíð Oddssonin avustajana. Hänet valittiin Alltingiin vuoden 2009 vaaleissa. Vuonna 2013 hänet nimitettiin opetus- ja kulttuuriministeriksi, jossa virassa hän toimi vuoteen 2017 asti.
Illugi on naimisissa Brynhildur Einarsdóttirin kanssa. Heillä on vuonna 2012 syntynyt tytär.
Iisakki Turunen

Iisakki Turunen (21. kesäkuuta 1881 Löytöjärvi – 6. toukokuuta 1963 Tuupovaara) oli suomalainen maanviljelijä ja 1930-luvulla tunnetuksi tullut unissasaarnaaja.
Löytöjärven kylässä Joensuun lähellä syntyneen Turusen äiti oli lampuodin tytär Helena Turunen ja isäpuoli joutomies Eerik Mättönen. Hänen perheensä siirtyi Korpiselän Saaroisten kylään hänen ollessaan vuoden ikäinen. He asuivat siellä 21 vuoden ajan ja Turunen kävi siellä rippikoulun ja pari viikkoa lastenkoulua. He olivat sitten Korpiselän Tšikin kylässä lampuoteina Kustaa Seitenbergin tilalla 10 vuoden ajan ja ostivat sitten omakseen tilasta 35 hehtaarin kokoisen palstan. Turunen oli täällä maanviljelijänä ja harjoitti myös kalastusta ja metsästystä kaataen muun muassa kaksi karhua, toisen niistä pelkällä kirveellä. Hän meni 30-vuotiaana naimisiin Agrippina Patrosen kanssa ja heillä oli elossa kuusi lasta.
Unissasaarnaamisen Turunen aloitti oman kertomansa mukaan sen jälkeen kun hänen vaimonsa sairastui juhannuksena 1929 ankaraan kuumeeseen ja sen jälkitautiin josta hän parani vasta seuraavan vuoden keväällä. Turunen alkoi tällöin seurata uskonasioita ja luki sairaalle Raamattua. Unissasaarnaamisen hän aloitti vuoden 1934 tienoilla ja hän saattoi saarnata yhteen menoon jopa kolme tuntia. Saarnaaminen tapahtui aina selällään maaten, jos häntä käännettiin saarnaaminen loppui. Saarnoissa Turunen toisti Raamatun tekstejä ja veisasi myös virsiä. Hän kävi keväällä 1937 Sortavalassa radiostudiossa, jossa hänen unissasaarnojaan tallennettiin äänilevylle. Tallennetut saarnanäytteet esitettiin sitten radiossa 17. toukokuuta 1937 professori Aarni Voipion unissasaarnaamista käsitelleen radioesitelmän yhteydessä.
Aiheesta muualla

Horrossaarnaaja Iisakki Turunen?, Usko ja Rukous klassisen kristinuskon foorumi 17.12.2016
Hiroshi Teshigahara

| Hiroshi Teshigahara> 勅使河原 宏 |
| --- | --- |
 Teshigahara vaimonsa Toshiko Kobayashin kanssa vuonna 1956.
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. tammikuuta 1927 Chiyoda, Tokio, Japani
Kuollut: 14. huhtikuuta 2001 (74 vuotta) Tokio, Japani
Ammatti:  elokuvaohjaaja
Puoliso:  Toshiko Kobayashi
Ohjaaja
Tunnetuimmat ohjaukset:  Dyynien daami (1962)
Palkinnot
 Kultainen leijona 
Aiheesta muualla
www.sogetsu.or.jp/teshigaharahiroshi.com
IMDb 
Elonet
Allmovie
Hiroshi Teshigahara (jap. 勅使河原 宏, Teshigahara Hiroshi; 17. tammikuuta 1927 Chiyoda, Tokio – 14. huhtikuuta 2001 Tokio) oli japanilainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja Sogetsu-koulun iemoto (pääopettaja), joka tuli tunnetuksi avantgardistisista elokuvistaan ja myötävaikutuksestaan ikebana-taiteen edistämiseen.
Varhainen elämä ja koulutus

Teshigahara syntyi Tokiossa vuonna 1927. Hänen isänsä oli Sogetsu-koulun perustaja, Sofu Teshigahara. Nuorena Hiroshi opiskeli taidetta ja arkkitehtuuria, mutta hän löysi pian intohimonsa elokuvaa kohtaan. Vuonna 1953 hän liittyi Sogetsu-kouluun, jossa hän sai perusteellisen koulutuksen ikebana-taiteessa.
Elokuvaura

Teshigahara aloitti elokuvauransa dokumentaarisilla teoksilla, mutta nousi pian kansainväliseen maineeseen ensimmäisellä fiktiivisellä elokuvallaan Otoshiana (1962). Elokuva voitti Cannesin elokuvajuhlilla Kultaisen leijonan, ja se esitteli Teshigaharan ainutlaatuisen tyylin, joka yhdisti surrealismin, symbolismin ja japanilaisen estetiikan.
Hänen seuraavat elokuvansa, kuten Dyynien daami (Suna no onna, 1964) ja Tanin no kao (1966), jatkoivat samaa eksistentiaalista teemaa ja saavuttivat kansainvälistä kiitosta. Teshigahara tunnetaan myös yhteistyöstään kirjailija Kōbō Aben kanssa, joka kirjoitti useimpien hänen elokuviensa käsikirjoitukset.
Ikebana ja taide-edistäminen

Vaikka Teshigahara oli menestyksekäs elokuvaohjaaja, hän ei unohtanut juuriaan ikebanassa. Hänestä tuli Sogetsu-koulun iemoto eli pääopettaja vuonna 1980, ja hän omisti suuren osan elämästään ikebanan edistämiselle ja sen modernisoinnille. Hän matkusti ympäri maailmaa opettamassa ikebanan merkitystä ja kauneutta.
Myöhempi elämä ja perintö

Teshigahara jatkoi elokuvaohjaajan uraansa ja ikebanan edistämistä aina kuolemaansa asti vuonna 2001. Hänen työnsä jätti pysyvän jäljen japanilaiseen elokuvakulttuuriin ja ikebana-taiteeseen. Hänet muistetaan visionäärisestä lähestymistavastaan elokuvaan ja sitoutumisestaan perinteiseen japanilaiseen taiteeseen.
Teshigaharaa pidetään yhtenä japanilaisen elokuvan suurista mestareista, ja hänen vaikutuksensa näkyy edelleen nykyajan elokuvantekijöissä ja ikebana-harrastajissa ympäri maailmaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hiroshi Teshigahara Wikimedia Commonsissa
Honolulu

| Honolulu |
| --- | --- |
 Kuvakollaasi Honolulusta.
 lippu:  vaakuna
 Honolulun kaupunki Honolulun piirikunnan kartalla.
 Koordinaatit: 21°18′N, 157°49′W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Havaiji
Piirikunta:  Honolulu
Hallinto:  
 – Pormestari:  Rick Blangiardi
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  156,7 km²
Väkiluku (2010):  337 256
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Honolulu on Havaijin osavaltion pääkaupunki Havaijisaarten kolmanneksi suurimmalla saarella Oahulla. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungin asukasluku oli 337 256. Honolulusta tuli Havaijin kuningaskunnan pääkaupunki vuonna 1850 ja Havaiji liitettiin Yhdysvaltoihin vuonna 1898.
Vuoden 2021 alusta lähtien kaupungin pormestarina on toiminut Rick Blangiardi.
Maantiede

Honolulu sijaitsee Havaijisaarten kolmanneksi suurimmalla saarella Oahulla. Kaupunki kattaa pienen tasankoalueen Koolauvuorten ja rannikon välissä. Kaupungin alue kattaa noin 16 kilometriä rannikkoa Oahun kaakkoisosassa ja noin 6 kilometriä sisämaahan päin. Kaupungin pinta-ala on noin 156,7 km2. Kaupunki kuuluu Honolulun piirikuntaan, joka käsittää puolestaan koko Oahun saaren ja joitakin lähistön särkkiä.