stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kun maailma järkkyi
Juoni

Maailman valtiot ovat yksi toisensa jälkeen ottaneet käyttöön kollektivismin kantavana yhteiskunnallisena periaatteenaan. Yhdysvallat sinnittelee maailman viimeisenä kapitalistisena valtiona, vaikka lainsäädäntö on alkanut vaikeuttaa suuryhtiöiden toimintaa.
Suuryhtiöiden johtajistoa alkaa kadota jäljettömiin, viimeisenä kuparikaivosten suuromistaja Francisco D'Anconia. Taggart Transcontinental -rautatieyhtiön omistaja ja D'Anconian ystävä Dagny Taggart ryhtyy tutkimaan asiaa ja mystisen John Galt -nimisen miehen olemassaoloa. Hän päätyy lopulta Kalliovuorilla sijaitsevaan salaiseen laaksoon, jonne kadonneet liikemiehet ovat asettuneet asumaan. Hän tapaa myös John Galtin, joka on laakson johtaja ja joka selittää, että he ovat kyllästyneet ympäröivään maailmaan, jossa heidän työpanostaan ei arvosteta vaan käytetään hyväksi.
Kirjan loppupuolella Galt pitää radiossa pitkän puheen, jossa hän perustelee toimintaansa ja kehottaa kansalaisia jättämään tehottoman hallituksen ja yhteiskunnan normit omaan arvoonsa. Galt vangitaan, ja häntä aiotaan kiduttaa, mutta hänen kannattajansa vapauttavat hänet. Kirjan viimeisessä kohtauksessa New Yorkin kaupungin valot sammuvat, ja Dagny Taggart muistaa, että D'Anconia oli sanonut hänelle suunnitelmiensa käyvän toteen, kun näin tapahtuu.
Vastaanotto

Teosta on myyty varsin paljon, ja se nousi sittemmin, erityisesti 2000-luvun finanssikriisin myötä, uudelleen suosituksi.
Kun maailma järkkyi on ollut huomattavan vaikutusvaltainen teos etenkin Yhdysvaltain konservatiivien ja libertaristien piireissä. Yhdysvaltain kongressin kirjaston ja Book of the Month Clubin vuonna 1991 toteuttamassa kyselyssä kirja sijoittui Raamatun jälkeen toiseksi, kun kysyttiin amerikkalaislukijoiden elämään eniten vaikuttanutta teosta.
Modern Library -kustantamon online-rankingissa, jossa etsittiin sataa 1900-luvun parasta romaania, Kun maailma järkkyi sijoittui vuonna 1998 varhaisten internetin käyttäjien äänestyksessä ensimmäiseksi.
Suomalaiset kriitikot suhtautuivat teokseen suomennoksen ilmestyessä varsin kriittisesti. Sitä sanottiin yltiökapitalistiseksi (Kyösti Niemelä, Helsingin Sanomat) ja "ahneuden ja itsekkyyden puolustuspuheeksi" (Heikki Haapavaara, Kauppalehti). Näiden arvioiden vastapainona professori Risto Harisalo katsoo Kanavaan kirjoittamassaan arviossa, että Randia on ymmärretty väärin, että hän on tosiasiassa mainettaan parempi, inhimillisempi ja avarakatseisempi ajattelija. Hänen mukaansa Randin kriitikot ainakin Yhdysvalloissa ovat poliittisesti vasemmalla, minkä hän sanoo johtuvan siitä, että valtaosa maan yhteiskuntatieteilijöistä on vasemmistolaisia.
Harisalo, kuten monet muutkin, kiittää Jyrki Iivosen erinomaista käännöstyötä ja arvostaa, että Iivonen on ryhtynyt valtavaan urakkaan. Iivonen puolestaan luokittelee sen naiskirjallisuudeksi.
Sovitukset

Kirjaan perustuva elokuva Kun maailma järkkyi (Atlas Shrugged) sai ensi-iltansa vuonna 2011.
Vuonna 2007 julkaistu tietokone- ja konsolipeli BioShock perustuu monilta osin kirjaan.
Kunnallisvaalit 1972

Kunnallisvaalit järjestettiin Suomessa 1.–2. lokakuuta 1972. Äänioikeuden ikärajaa laskettiin ennen vaaleja 20 vuodesta 18 vuoteen. Vuoden 1973 alussa tapahtui Suomen siihenastinen ennätysmäärä kuntaliitoksia, minkä vuoksi valtuustopaikkoja oli jaossa huomattavasti edellisvaaleja vähemmän. Kauppalan ja ympäröivän maalaiskunnan synnyttämien Kemijärven ja Lieksan kaupunkien lisäksi Kuusankosken, Mäntän ja Äänekosken kauppalanvaltuustot muuttuivat kuntamuodon muutoksen myötä kaupunginvaltuustoiksi. Eniten kannatustaan lisäsivät sosialidemokraatit ja Kokoomus, kun taas pahimmat tappiot kärsivät Työväen ja Pienviljelijäin Sosialidemokraattinen Liitto sekä vakavien sisäisten kiistojen repimä Suomen Maaseudun Puolue.
Enontekiöllä vaalit jouduttiin uusimaan leimaamatta jääneistä äänestyslipuista tehdyn valituksen vuoksi. Heinäkuun lopussa 1973 suoritetun uusintavaalin tuloksena Keskusta voitti yhden paikan SMP:lta.
Kuntaliitosten vuoksi järjestettiin Anjalan ja Sippolan kunnissa, Uudenkaarlepyyn kaupungissa sekä Uudenkaarlepyyn maalaiskunnassa ja Jepuan ja Munsalan kunnissa ylimääräiset kunnallisvaalit 6. lokakuuta 1974. Anjala ja Sippola yhdistettiin uudeksi Anjalankosken kauppalaksi, ja Uudenkaarlepyyn mlk, Jepua ja Munsala liitettiin Uudenkaarlepyyn kaupunkiin vuoden 1975 alussa.
Tulokset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| äänestysaktiivisuus | 75,6% | −1,2 |
| puolue | valtuutetut | valtuutetut | äänet> lukumäärä | äänet> lukumäärä | äänet> osuus | äänet> osuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Suomen Sosialidemokraattinen Puolue | 2 533 | +182 | 676 387 | +135 937 | 27,05% | +3,2 |
| Kansallinen Kokoomus | 1 503 | +115 | 451 484 | +87 056 | 18,06% | +2,0 |
| Keskustapuolue | 3 297 | −236 | 449 908 | +21 067 | 17,99% | −0,9 |
| Suomen Kansan Demokraattinen Liitto | 1 691 | −79 | 437 130 | +54 248 | 17,48% | +0,6 |
| Ruotsalainen kansanpuolue | 647 | −107 | 130 136 | +3 234 | 5,20% | −0,4 |
| Liberaalinen kansanpuolue | 304 | −5 | 129 736 | +5 943 | 5,19% | −0,3 |
| Suomen Maaseudun Puolue | 646 | −264 | 125 061 | −40 078 | 5,00% | −2,3 |
| Suomen Kristillinen Liitto | 134 | +131 | 49 877 | –  | 1,99% | –  |
| Työväen ja Pienviljelijäin Sosialistinen Liitto | 30 | −107 | 13 601 | −26 602 | 0,54% | −1,2 |
| Suomen yksityisyrittäjäin puoluejärjestö | 1 | –  | 4 664 | –  | 0,19% | –  |
| Muut | 405 | −299 | 32 456 | −59 760 | 1,30% | −2,8 |
| Yhteensä | 11 191 | −665 | 2 500 440 | +235 586 | 100% |  |
Lähde: Tilastokeskus 1972 ellei toisin mainittu
Aiheesta muualla

Doria.fi − Kunnallisvaalit 1972 tilastokeskuksen julkaisu
Günter Kunert

| Günter Kunert |
| --- | --- |
 Günter Kunert
Henkilötiedot
Syntynyt: 1929 Berliini, Saksa
Kuollut: 2019 (89–90 vuotta) Kaisborstel, Saksa
Kansalaisuus:  Saksa
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: saksa
Tuotannon kieli: saksa
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Günter Kunert (1929 Berliini, Saksa – 2019 Kaisborstel, Saksa) oli saksalainen kirjailija.
Kunert sai puolijuutalaisena käydä natsi-Saksan aikana vain kansakoulun. Hän opiskeli toisen maailmansodan päätyttyä taideteollisessa korkeakoulussa 1945-1947 ja toimi sen jälkeen vapaana kirjailijana. Kunert asui vuoteen 1979 Itä-Berliinissä ja sen jälkeen Länsi-Saksassa. Hän kirjoitti runoja, romaaneja, matkakuvauksia, kuunnelmia, elokuvakäsikirjoituksia ja oopperalibrettoja.
Suomennetut teokset

Jos minä viritän tulen, kuunnelma (Mit der Zeit ein Feuer), suom. Kristiina Kivivuori. Yleisradio 1972
Suomennetut teokset > Suomennetut runot

Julkaisussa Kulttuurivihkot 1979; nro 6, suom. Matti Rossi
Andrei Rublev, kokoelmasta Das kleine aber, 1975
Edgar Lee Masters, kokoelmasta Notizen im Kreide, 1970.
Muistokirjoitus Tadeusz Borovskille, kokoelmasta Notizen im Kreide, 1970.
Antologiassa: Puiden lohtu: saksankielistä runoutta 1946–2000 , Toimittaja: Stefan Moster, Helsinki: WSOY 2005 ISBN 951-0-30300-3 Kunertin runot suomentanut Pentti Saaritsa.
Eräistä selviytyneistä (Über einige Davongekommene))
Lähiöilta (Vorortabend)
Näkökulmia (Perspektive)
Puutteita (Mängel)
Syksyn routapäivät (Herbsttage)
Tunnustus (Bekenntnis)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Günter Kunert Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  ADK  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Elonet 
Muut:  RISM  SNAC  IdRef
Kunnallisvaalit 1976

Kunnallisvaalit järjestettiin Suomen kunnissa 17.–18. lokakuuta 1976.
Vuoden 1972 vaalien jälkeen kuntien lukumäärä oli vähentynyt 19:llä, joten nyt valittiin valtuutetut 448 kunnan valtuustoihin. Toisaalta valtuustopaikkoja oli jaossa runsaat 1 500 enemmän kuin vuonna 1972. Suurin voittaja oli Kokoomus, joka lisäsi paikkojaan koko maassa liki kolmanneksella. Eduskuntapuolueiden joukossa suurin kannatuksen romahdus – noin kaksi kolmannesta valtuustopaikoista – puolestaan tuli Suomen Maaseudun Puolueen osalle. Työväen ja Pienviljelijäin Sosialidemokraattisen Liiton seuraajaksi alkuvuonna 1973 perustettu Sosialistinen Työväenpuolue sai enää kaksi paikkaa, kun vuonna 1970 eduskunnasta pudonnut TPSL oli saanut vuonna 1972 vielä 30 valtuustopaikkaa. Uusina yrittäjinä vaaleihin osallistuivat Suomen Perustuslaillinen Kansanpuolue ja SMP:sta eronneen oppositioryhmän muodostama Suomen Kansan Yhtenäisyyden Puolue.
Vuoden 1977 alussa toteutui kaikkiaan kahdeksan kuntaliitosta, minkä lisäksi kaikki jäljellä olleet kauppalat muutettiin kunnallislain muutoksen myötä kaupungeiksi (lukuun ottamatta Karhulaa, joka liitettiin Kotkan kaupunkiin).
Velkuan kunnassa vaalitoimusta ei järjestetty koska ehdokkaita oli yhtä paljon kuin valittavia joten kaikki ehdokkaat tulivat valituiksi.
Tulokset

| --- | --- |
äänestysaktiivisuus: 78,5%
äänestäneet: 2 692 841
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| puolue | valtuutetut | valtuutetut | äänet | äänet | äänet | äänet |
| puolue | valtuutetut | valtuutetut | lukumäärä | lukumäärä | osuus | osuus |
| Suomen Sosialidemokraattinen Puolue | 2 735 | +202 | 665 632 | −10 755 | 24,82% | −2,2 |
| Kansallinen Kokoomus | 2 047 | +544 | 561 121 | +109 637 | 20,92% | +2,9 |
| Suomen Kansan Demokraattinen Liitto | 2 050 | +359 | 494 920 | +57 790 | 18,45% | +1,0 |
| Keskustapuolue | 3 936 | +639 | 494 423 | +44 515 | 18,43% | +0,4 |
| Liberaalinen kansanpuolue | 328 | +24 | 127 750 | −1 986 | 4,76% | −0,4 |
| Ruotsalainen kansanpuolue | 673 | +26 | 126 189 | −3 947 | 4,70% | −0,5 |
| Suomen Kristillinen Liitto | 322 | +188 | 85 792 | +35 915 | 3,20% | +1,2 |
| Suomen Maaseudun Puolue | 245 | −401 | 56 091 | −68 970 | 2,09% | −2,9 |
| Suomen perustuslaillinen kansanpuolue | 14 | – | 23 076 | – | 0,86% | – |
| Suomen kansan yhtenäisyyden puolue | 58 | – | 12 816 | – | 0,48% | – |
| Suomen yksityisyrittäjäin puoluejärjestö | 3 | +2 | 1 905 | −2 759 | 0,07% | −0,1 |
| Sosialistinen Työväenpuolue | 2 | −28[a] | 1 901 | −11 700[a] | 0,07% | −0,5[a] |
| Muut | 326 | −79 | 30 628 | −1 828 | 1,14% |  |
| Yhteensä | 12 739 | +1 548 | 2 682 244 | +181 804 | 100% | - |
[a] Verrattuna Työväen ja pienviljelijäin sosialistisen liiton tulokseen.
Lähde: Tilastokeskus
Aiheesta muualla

Doria.fi − Kunnallisvaalit 1976 tilastokeskuksen julkaisu
Johan Kull

Johan Evert Kull (4. elokuuta 1895 Mustasaari – 2. maaliskuuta 1940) oli suomalainen suojeluskuntaupseeri. Hän sai sotilaskoulutuksensa jääkäriksi Saksassa ja osallistui Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajana. Myöhemmin hän työskenteli opettajana ja oli vahvasti isänmaallinen, ollen mukana suojeluskuntatyössä kentällä ja esikunnissa. Hän lähti talvisotaan vapaaehtoisena ja kaatui konekiväärikomppanianpäällikkönä Tuppuran saaressa.
Perhetausta

Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Karl Kull ja Hulda Maria Ehn. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Ester Maria Enegrenin kanssa.
Opinnot

Kull kävi neljä luokkaa Vaasan ruotsalaista lyseota ja erosi Uudenkaarlepyyn seminaarin kolmannelta luokalta vuonna 1917  liittyäkseen jääkäriliikkeeseen ja hakeakseen sotilaskoulutusta Saksasta. Myöhemmin hän suoritti kansakoulunopettajan tutkinnon edellä mainitussa seminaarissa vuonna 1919.
Jääkärikausi

Kull liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 2. helmikuuta 1917, josta hänet siirrettiin pataljoonan 4. komppaniaan 10. elokuuta 1917 ja 2. konekiväärikomppaniaan 22. marraskuuta 1917.
Suomen sisällissota

Kull saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 5. Jääkärirykmentin 14. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Karjalankannaksella.
Sisällissodan jälkeinen aika

Sisällissodan jälkeen Kull palveli edelleen 5. Jääkärirykmentissä, jonka nimi muutettiin myöhemmin Kuopion jalkaväkirykmentti 4:ksi. Hän toimi rykmentissä joukkueenjohtajana 2. konekiväärikomppaniassa. Kull siirrettiin 5. syyskuuta 1918 samanlaiseen toimeen Itämeren jalkaväkirykmenttiin. Armeijasta hän erosi 10. tammikuuta 1919.
Armeijasta eroamisen jälkeen hän sai vielä samana vuonna nimityksen opettajaksi Mustasaaren Vanhan Vaasan kansakouluun 1. elokuuta 1919 ja edelleen  johtajaopettajaksi vuonna 1927. Opettaja uransa aikana hän toimi muun muassa vuosina 1922–1923 toisena opettajana Keski-Uudenmaan ruotsalaisessa kansanopistossa Kauklahdessa ja oli varsinaisen toimensa ohella 1. helmikuuta – 1. kesäkuuta 1919 välisen ajan Uudenkaarlepyyn ja 1. syyskuuta 1919 – 1. maaliskuuta 1921 Mustasaaren suojeluskunnan paikallispäällikkönä sekä 1. elokuuta 1924 – 1. lokakuuta 1927 Vaasan suojeluskuntapiirin V alueen päällikkönä ja 1. syyskuuta 1928 alkaen komppanianpäällikkönä Mustasaaren suojeluskunnassa.
Talvisota

Kull osallistui talvisotaan Vaasan suojeluskuntapiirin viidennen alueen päällikkönä. Häntä ei kuitenkaan tyydyttänyt rintamantakainen toiminta, vaan hän kokosi Vaasasta ryhmän vapaaehtoisia ja matkusti heidän kanssaan rintamalle, missä tämä sekalainen joukko sijoitettiin lopulta Rannikkotykistörykmentti 2:een. Rykmentissä Kull hoiti useita erikoistehtäviä ja toimi muun muassa konekiväärikomppanianpäällikkönä Tuppuran saaressa, missä hän kaatui taistelussa 2. maaliskuuta 1940. Hänen ruumiinsa jäi kentälle ja hänet siunattiin lopulta kentälle jääneenä Mustasaaren sankarihautaan.
Luottamustoimet

Kull toimi Mustasaaren suojeluskunnan paikallisesikunnan jäsenenä vuodesta 1928 alkaen ja Vaasan suojeluskuntapiirin piiriesikunnan jäsenenä vuodesta 1936 alkaen sekä Mustasaaren ruotsalaisen nuorisoseuran puheenjohtajana vuosina 1928–1938. Vaasan ruotsalaisen nuorisoseurapiirin puheenjohtajana hän toimi vuodesta 1936 alkaen ja Svenska Österbottens frihetskämpar i Vasa med omnejd -nimisen yhdistyksen hallituksen jäsenenä hän toimi vuosina 1934–1938. Hän oli myös Sisällissodan rintamamiesliiton jäsen.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Aliupseeri 11. helmikuuta 1918  Varavääpeli 1. toukokuuta 1918  Vääpeli 7. toukokuuta 1918  Suojeluskuntaupseeri 16. toukokuuta 1938 |     |  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Suojeluskuntain ansioristi  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Jääkärimerkki  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi  Rintamamiesliiton ansiomitali |
Jääkäripataljoona 27:n 4. komppania.
Kultaperä

| Kultaperä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Villakkaat Lymantriidae
Suku::  Euproctis
Laji::  similis
Kaksiosainen nimi
 Euproctis similis  Moore, 1879 
Synonyymit
 Sphrageidus similis 
Katso myös
   Kultaperä Wikispeciesissä   Kultaperä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kultaperä (Euproctis similis) on villakkaisiin kuuluva, vaalea yöperhoslaji. Sen tapaa tavallisimmin toukkana.
Koko ja ulkonäkö

Kultaperä on keskikokoinen, huomiota herättävän valkoinen perhoslaji. Koiraalla etusiiven takareunassa on usein musta laikku, mutta naaraan etusiivet ovat valkoiset vailla kuvioita. Takasiivet ovat molemmilla sukupuolilla puhtaan valkoiset. Tuntosarvet ovat valkoiset ja erityisesti koiraalla näyttävästi kampamaiset. Raajat ovat valkoiset ja tuhheakasvaiset. Ruumis on valkoinen, mutta koiraan takaruumiin selkäpuolella on tummaa ja molemmilla sukupuolilla takaruumiin kärjessä on kirkkaan keltainen tupsu. Perhosen selkäpuolella on harvakseltaan pitkiä valkoisia karvoja. Lepäävä perhonen pitää villakkaille tyypillisen, kolmiomaisen lepoasennon lisäksi usein takaruumistaan selvästi koholla. Siipiväli on 35–45 mm, ja naaras on huomattavasti koirasta kookkaampi.
Lajin voi sekoittaa paljon laajemmalle levinneeseen valkovillakkaaseen (Leucoma salicis), jolla on eriväriset tuntosarvet, mustavalkoiset raajat eikä keltaista perätupsua.
Toukka on pitkien mustien karvojen peittämä ja väritykseltään helposti tunnistettava. Se on pohjaväriltään musta, ja sivuilla sekä selässä on oranssinkeltaiset juovat. Selässä on lisäksi kaksi riviä puhtaan valkoisia täpliä. Täysikasvuinen toukka on 30–43 mm pitkä.
♂
♀
Levinneisyys ja lentoaika

Kultaperä on eurooppalainen laji, ja sitä tavataan yleisenä Etelä-Skandinaviaan asti. Idässä levinneisyysalue jatkuu Itä-Aasiaan. Suomessa lajia on tavattu 1990-luvun alusta lähtien, ja se oli aikaisemmin erittäin harvinainen, mutta on 2000-luvun aikana yleistynyt huomattavasti. Suomessa kultaperää tavataan lähinnä etelärannikolla, mutta lajista on muutamia hajanaisia havaintoja myös Itä- ja Keski-Suomesta. Laji lentää heinä-elokuussa.
Elinympäristö ja elintavat

Erityisesti toukkien, mutta myös aikuisten perhosten karvat sisältävät ihoa voimakkaasti ärsyttäviä aineita ja minkä tahansa perhosen elämänvaiheen käsitteleminen voi aiheuttaa allergisen reaktion. Laji on aiheuttanut esimerkiksi 150 000 ihmisen sairastumiseen johtaneen epidemian Japanissa. Aikuinen perhonen kerää toukkanahan karvoja omaksi suojakseen. Laji lentää ainoastaan hämärän laskeutumisesta keskiyöhön ja koiraat lentävät usein kirkkaiden valojen luokse, naaraat huomattavasti harvemmin. Päivisin perhoset lepäävät, usein lehtien alapinnoilla.
Naaras munii 150–250 munaa, jotka se asettaa rykelmäksi ja suojaa ne peittämällä munat takaruumiistaan irrottamillaan karvoilla. Toukat ovat aktiivisia sekä päivällä että yöllä, eivätkä ne erityisemmin piilottele. Toukat elävät tiiviinä ryhminä elokuusta syksyyn, jonka jälkeen ne talvehtivat. Talvehtinut toukka elää erakkona ja koteloituu kesäkuussa.
Ravintokasvi

Toukka on polyfagi, joka syö monia lehtipuita ja -pensaita, erityisesti ruusukasveja sekä pajuja (Salix).
Aiheesta muualla

Laji.fi: Kultaperä (Sphrageidus similis)
Suomen perhostutkijain seura: Kultaperä (Euproctis similis) (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen perhoset: Kultaperä (Sphrageidus similis)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Sphrageidus similis (gold-tail moth) (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Euproctis similis, the Yellow-tail (englanniksi)
Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
Vlindernet (hollanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q25767  BioLib: 54732  BOLD: 162454  EoL: 504652  EUNIS: 309141  Fauna Europaea: 447132  Fauna Europaea (new): 7112f21d-d9b5-4592-93fb-d445d1ab6c5e  GBIF: 1821911  iNaturalist: 366298  IRMNG: 10324646  ITIS: 938622  LoB: 6414  MaBENA: SphraSimilis  NatureServe: 2.862606  NBN: NBNSYS0000006116  NCBI: 987935  Observation.org: 1716  Open Tree of Life: 785821
Kunto (nimi)

Kunto on suomalainen miehen etunimi. Se voi olla muunnos Gunnarista, Kurtista tai Konradista, mutta nimi voi myös olla johdettu suomen kielen kunto-substantiivista. Kunto on ollut nimenä alle 257:llä suomalaisella.
Kunto tunnetaan myös sukunimenä; se on ollut tässä ominaisuudessa käytössä Suomessa 78:lla henkilöllä. Tähän lukuun ei ole laskettu niitä henkilöitä, jotka ovat kuolleet aiemmin kuin vuosina 1964–1968.
Tunnettuja Kunto-nimisiä

Kunto Karapää, alk. Gunnar August Wallin (1913–1963)
Kunto Karmo, alk. Gunnar Mikael Dahl (1895–1978), jääkärieverstiluutnantti
Kunto Ojansivu (1959–2023), näyttelijä ja näytelmäkirjailija
Kuvitteellisia Kunto-nimisiä

Kunto, rakennusmies nukkeanimaatiosarjassa Into ja Kunto
Kummituslentokoneet

Kummituslentokoneet (engl. ghost fliers) olivat havaintoja lähinnä 1930-luvulla enimmäkseen pohjoisessa Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa lentäneistä tunnuksettomista lentokoneista. Havaintoja tehtiin myös muualla maailmassa, muun muassa Britanniassa ja Yhdysvalloissa. Monesti kummituslentokonehavaintoja pidettiin harhanäkyinä, huhupuheina tai joukkosuggestiona.
Havaintojen mukaiset kummituslentokoneet poikkesivat tehtyjen havaintojen mukaan silloisista lentokoneista. Koneissa oli monesti maahan suunnattuja valonheittäjiä, ne lensivät hyvin vaarallisessa säässä, tekivät uskomattomia lentosuorituksia ja niissä ei ollut tunnuksia. Kummituslentokoneet toimivat usein lumimyrskyssä, mutta myös sumussa. Monesti koneiden ohjaamo oli kirkkaasti valaistu. Koneet havaittiin usein vaarallisen matalalla tai leijailevan ilmassa paikallaan. Koneista saattoi kuulua normaali lentokoneen ääni, tai ne saattoivat olla täysin äänettömiä. Niiden tekemät lentosuoritukset olivat yleisen lentämisen tasolle mahdottomia. Koneille ei tiettävästi koskaan sattunut onnettomuutta. Koneiden laskeutumissuksien jälkiä löydettiin, mutta miehistöä ei yleensä nähty, kerran tosin nähtiin koneen kirkkaasti valaistussa ohjaamossa kaksi valkeaturkkista miestä.
Nykyiset ufotutkijat pitävät niitä ufoina. Aikalaiset taas olettivat niiden olleen salakuljettajien koneita tai venäläisiä, saksalaisia tai jopa japanilaisia vakoilukoneita. Suomen puolustusvoimien vuoden 1937 raportin mukaan ne olivat mielikuvituksen tuotetta.
Todisteet selvästi viittaavat siihen, että venäläiset lensivät luvattomia tiedustelulentoja Suomen ilmatilassa.  Puolustusvoimat ei kyennyt estämään tai toteamaankaan varmasti vieraiden valtojen lentoja vähäisellä kalustolla. Se ei myöskään halunnut diplomaattista selkkausta lentojen takia. Niinpä puolustusvoimat pitkään kiisti luvattomat lennot.
Havaintoaalto

Kummituslentokonehavaintoja oli erityisesti talvina 1933–1934 ja 1936–1937 Fennoskandian pohjoisosassa. Talvella 1933–1934 tuli Norjasta 234 raporttia, 137 Suomesta ja 96 Ruotsista. Ruotsin ilmavoimat etsivät kummituslentokoneita tuloksetta.
Ensimmäinen runsaasti julkisuutta saanut havainto kummituslentokoneesta tehtiin jouluaattoiltana Pohjois-Ruotsissa Kalixin kaupungin yllä. Pohjanlahdelta saapui kone, jossa oli kirkas valonheittäjä. Se jatkoi lentoaan länteen kello 18.00. Tästä alkoi noin kaksi kuukautta kestänyt jatkuva lehtikirjoittelun ja havaintojen sarja. Alussa kummituslentokoneita nähtiin Ruotsissa ja Norjassa, tammikuun lopusta alkaen myös Suomessa. Eräs Ruotsissa nähty kummituslentokone oli yksimoottorinen, suuri, harmaa ja suksilla varustettu. Ruotsin ilmavoimat etsivät kummituslentokoneita tammikuun alusta lähtien. Paikalliset sanomalehdet saattoivat vastaanottaa jopa sata kummituslentokoneilmoitusta päivässä. Jotkut väittivät nähneensä kummituslentokoneita jo monen kuukauden ajan.
Suomessa ensimmäinen huomiota herättänyt havainto tehtiin Kemissä 23. tammikuuta kello 18.15, jolloin tuntematon lentokone lensi meren yllä. Kone nähtiin säännöllisesti noin kolmen viikon ajan. Kävi ilmi, että kummituslentokoneita oli nähty jo aiemminkin. Suomen ilmavoimat tehostivat valvontaansa, mutta havainnot jatkuivat. Kummituslentokoneista tehtiin eniten havaintoja tammi–helmikuun vaihteessa. Helmikuussa koneita nähtiin yhä etelämpänä, 8. tammikuuta Jyväskylässä ja Pieksämäellä. Helmikuun loppupuolella havainnot vähenivät, ja maaliskuussa koko havaintoaalto alkoi olla ohi. Alavieskassa löydettiin leveät jalasten jäljet, toinen tien vieren pehmeässä hangessa, toinen tiellä.
Norjan kummituslentokoneaalto oli tammi–maaliskuussa 1934. Koneita nähtiin Pohjoismaiden lisäksi Euroopassa ja Amerikassa. Helmikuussa tunnistamattomia lentokoneita nähtiin myös Aasiassa. Kummituslentokonepilojakin tehtiin: Ruotsissa Taalainmaalla putosi ilmapalloon kiinnitetty palava paperinippu, jonka papereissa ei ollut kirjoitusta. Sen väitettiin olevan peräisin kummituslentokoneesta.
Vuoden 1934 jälkeen kummituslentokonehavainnot harvenivat.
Kirjallisuutta

Lagerstedt, Ilpo: Aaveraketteja ja muita taivaan ilmiöitä.  Helsinki:  Books on Demand, 2011.  ISBN 978-952-498-649-6