stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ruotsi kesäolympialaisissa 1984
Mitalit

Ratamelonnan 500 metrillä Agneta Andersson voitti kultaa
Ratamelonnan 500 metrillä Ruotsin naisten pari Agneta Andersson / Anna Olsson voitti kultaa
Ratamelonnan 500 metrillä Ruotsin naisten neljän hengen joukkue Agneta Andersson & Anna Olsson & Eva Karlsson & Susanne Wiberg voitti hopeaa
Ratamelonnan 500 metrillä Lars-Erik Moberg voitti hopeaa
Ratamelonnan 500 metrillä Ruotsin miesten pari Per-Inge Bengtsson / Lars-Erik Moberg voitti hopeaa
Ratamelonnan 1000 metrillä Ruotsin miesten neljän hengen joukkue Per-Inge Bengtsson & Tommy Karls & Lars-Erik Moberg & Thomas Ohlsson voitti hopeaa
50 km kävelyssä Bo Gustafsson voitti hopeaa
Korkeushypyssä Patrick Sjöberg voitti hopeaa
Viisiottelussa Svante Rasmuson voitti hopeaa
Miekkailussa Björne Väggö voitti hopeaa
50 metrin pistoolissa Ragnar Skanåker voitti hopeaa
Kreikkalais-roomalaisen painin höyhensarjassa Kent-Olle Johansson voitti hopeaa
Kreikkalais-roomalaisen painin välisarjassa Roger Tallroth voitti hopeaa
Kreikkalais-roomalaisen painin keskisarjassa Sören Claeson voitti pronssia
Kreikkalais-roomalaisen painin kevyessä raskassarjassa Frank Andersson voitti pronssia
4 × 100 m vapaauintiviestissä Ruotsin joukkue Thomas Lejdström & Bengt Baron & Mikael Örn & Per Johansson & Rikard Milton & Michael Söderlund & Tom Werner voitti pronssia
100 metrin vapaauinnissa Per Johansson voitti pronssia
Keihäänheitossa Kenth Eldebrink voitti pronssia
Kouluratsastuksessa Ruotsin joukkue Ulla Håkansson & Ingamay Bylund & Louise Nathhorst voitti pronssia
Russy

Russy tarkoittaa seuraavia paikkoja:
Russy, kunta Calvados’n departementissa, Ranskassa
Russy, kunta Fribourgin kantonissa, Sveitsissä
Russy-Bémont, kunta Oisen departementissa, Ranskassa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Russy”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Rəşid Məmmədbəyov

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten vapaapaini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten vapaapaini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten vapaapaini. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten vapaapaini. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | 57 kg |  |
Rəşid Qarabəy oğlu Məmmədbəyov (ven. Рашид Карабек-Оглы Мамедбеков, Rаšid Kаrаbek-Ogly Mаmedbekov, 28. helmikuuta 1927 Şağan, Transkaukasian SFNT – 4. joulukuuta 1970 Baku, Azerbaidžanin SNT) oli Neuvostoliittoa edustanut vapaapainija ja olympiamitalisti.
57 kilogramman painoluokassa kilpaillut Məmmədbəyov oli ensimmäinen olympiamitalin voittanut azeri. Hän saavutti vapaapainissa olympiahopeaa Helsingissä 1952.
Rodrigo Pessoa

| Rodrigo Pessoa |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. marraskuuta 1972 (ikä 51) Pariisi, Ranska
Ammatti:  Esteratsastaja
Siviilisääty:  Naimisissa, yksi lapsi
Aiheesta muualla
Kotisivu
Rodrigo Pessoa (s. 29. marraskuuta 1972 Pariisi) on brasilialainen esteratsastaja. Hän voitti esteratsastuksen henkilökohtaisen kilpailun vuoden 2004 kesäolympialaisissa. Vuosien 1996 ja 2000 kesäolympialaisissa Pessoa sai joukkuekilpailussa pronssimitalin. Hänen nykyinen ratsunsa on nimeltään Baloubet du Rouet. Hänen muita hevosiaan ovat Oasis, Couer, Rufus, Palouchin ja Cantate 2. Pessoan isä Nelson Pessoa oli ennen mestari esteillä, mutta iän painaessa hän tuli valmentajaksi. Rodrigo aloitti ratsastuksen 11–12-vuotiaana ja voitti juniorimestaruuksia. Euroopan mestaruuden voitettaessa hänelle ei myönnetty palkintoa, koska ei ollut virallisesti eurooppalainen.selvennä
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.rodrigopessoa.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Rəsul Çunayev

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Rəsul Çunayev |  Rəsul Çunayev |  Rəsul Çunayev |  |
Maa:   Azerbaidžan
Miesten kreikkalais-roomalainen paini
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Rio 2016 | 66 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Las Vegas 2015 | 71 kg |  |
|  Pronssia | Taškent 2014 | 71 kg |  |
|  Pronssia | Budapest 2018 | 72 kg |  |
| Euroopan kisat  | Euroopan kisat  | Euroopan kisat  |  |
|  Kultaa | Baku 2015 | 71 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Vantaa 2014 | 71 kg |  |
|  Hopeaa | Kaspijsk 2018 | 72 kg |  |
Rəsul Çunayev  (s. 7. tammikuuta 1991) on azerbaidžanilainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän on maailmanmestari, Euroopan kisojen voittaja ja olympiamitalisti. Hän edustaa bakulaista Neftchi-seuraa, ja häntä ovat valmentaneet Ismail ja Samad Chopsiyev.
Çunayev voitti 71 kg:n sarjassa maailmanmestaruuden Las Vegasissa ja kultaa Bakun Euroopan kisoissa 2015. Hän sai samassa painoluokassa MM-pronssia Taškentissa 2014 ja EM-hopeaa Vantaalla 2014. Hän saavutti 66kg:n sarjassa olympiapronssia Rio de Janeirossa 2016. 72-kiloisissa hän sai 2018 EM-hopeaa Kaspijskissa ja MM-pronssia Budapestissa.
Çunayev voitti 66 kg:n sarjassa kultaa opiskelijoiden MM-kilpailuissa 2010 ja Kazanin universiadeissa 2013. Hän voitti 58-kiloisissa kadettien Euroopan-mestaruuden 2008 sekä 66-kiloisissa junioreiden EM-kultaa 2010 ja EM-pronssia 2011 sekä junioreiden MM-pronssia 2010 ja 2011.
Pensaskanerva

| Pensaskanerva |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Tamariskikasvit Tamaricaceae
Suku::  Pensaskanervat Myricaria
Laji::  germanica
Kaksiosainen nimi
 Myricaria germanica  (L.) Desv. 
Katso myös
   Pensaskanerva Wikispeciesissä   Pensaskanerva Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pensaskanerva eli euroopanpensaskanerva (Myricaria germanica) on Euroopassa ja Aasiassa kasvava tamariskikasvi. Suomessa sitä tavataan hyvin rajoitetulla alueella Lapissa, ja se on luokiteltu vuoden 2019 Suomen luonnon Punaisessa kirjassa silmälläpidettäväksi lajiksi. Pensaskanerva on sukunsa ainoa edustaja Euroopassa.
Ulkonäkö

Pensaskanerva on pystyhaarainen varpu tai pieni pensas, joka kasvaa Suomessa 0,5–0,8 metriä korkeaksi, etelämpänä jopa kaksimetriseksi. Varsi on kalju ja etenkin alaosastaan usein punertava. Hyvin tiheässä olevat ruodittomat lehdet ovat neulasmaisia. Lehtilapa on 2–5 mm pitkä ja väriltään harmaanvihreä. Kukinto on 2–10 cm pitkä latvaterttu. Vaaleanpunaiset kukat ovat kaksineuvoisia, pieniä ja melkein perättömiä. Heteitä on kymmenen ja emilehtiä kolme kappaletta. Pensaskanerva kukkii Suomessa heinäkuussa. Hedelmä on kota, joka sisältää keveitä, tuulen mukana helposti leviäviä karvaisia siemeniä.
Levinneisyys

Pensaskanervan levinneisyysalue on hyvin laikuttainen. Sitä tavataan Pyreneillä, Alpeilla ja niiden lähialueilla, Romaniassa, Turkissa, Kaukasuksen alueella, Iranissa ja paikoin Keski-Aasiassa. Suomen lähialueilla lajia tavataan Keski-Ruotsissa sekä Keski- ja Pohjois-Norjassa. Suomessa pensaskanervaa kasvaa vain kahdessa paikassa Lapissa, Utsjoella Pulmankijärven ympäristössä.
Elinympäristö

Pensaskanerva on paljon valoa vaativa pioneerikasvi, joka kasvaa tyypillisesti jokien sora- ja hiekkarannoilla. Kasvupaikat ovat useimmiten matalia, avoimia ja ajoittain korkean veden peittämiä. Laji leviää tehokkaasti kasvittomille sorarannoille. Joskus lajia tavataan myös tienvarsilla ja sorakuopissa.
Käyttö

Pensaskanervaa viljellään toisinaan koristekasvina muun muassa Ruotsissa.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2021: Pensaskanervan eli euroopanpensaskanervan levinneisyys Suomessa.
Suomen Lajitietokeskus: Pensaskanerva (euroopanpensaskanerva) – Myricaria germanica
Erkin luontokuvia: Kuvia Suomen luonnonvaraisista kasveista (harrastajan sivu) (kuvia myös kukista)
Pensaskanervan lehtiä.
Paul de Barras

Barras, Hilaire Ledrun maalaama muotokuva.
Paul François Jean Nicolas de Barras (30. kesäkuuta 1755 Fox-Amphoux, Ranska – 29. tammikuuta 1829 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen ensimmäisen tasavallan ajan merkittävä poliitikko, sotilas ja varakreivi. Hän oli vuosina 1795–1799 Ranskan hallituksena toimineen viisijäsenisen direktorion vaikutusvaltaisin jäsen ja ainoa, joka säilytti jäsenyytensä direktorion perustamisesta aina sen lakkauttamiseen saakka. Barras oli kenraali Napoleon Bonaparten varhainen tukija ja suojelija, mutta Napoleon syrjäytti hänet ottaessaan vallan itselleen vuoden 1799 lopussa.
Barras oli joustava ja kyvykäs poliitikko, jota myös vihattiin hänen ahneutensa ja elostelunsa tähden.
Elämä ja ura > Nuoruus

Barras oli provencelaista aatelissukua ja aatelisarvoltaan varakreivi. Hän värväytyi 16-vuotiaana Ranskan armeijan Languedocin rykmenttiin ja pääsi syntyperänsä avulla suoraan kadettiupseeriksi. Hänet siirrettiin vuonna 1777 aliluutnanttina Ranskalle kuuluneeseen Pondicherryn satamakaupunkiin Intiaan. Brittien vallattua Pondicherryn seuraavana vuonna hän siirtyi Madrasiin, josta palasi Ranskaan vuonna 1780 ja sai samalla ylennyksen luutnantiksi. Barras osallistui myös Yhdysvaltain vapaussotaan ranskalaisten apujoukkojen mukana vuosina 1781–1783, mutta erosi sen jälkeen armeijasta. Hän oli jonkin aikaa vailla toimeentuloa ja menetti uskonsa Ranskan itsevaltaiseen monarkiaan.
Elämä ja ura > Vallankumouksen ja ensimmäisen tasavallan aika > Direktorio

Barras valittiin uudeksi hallitukseksi perustettuun viisijäseniseen direktorioon 1. marraskuuta 1795 järjestetyssä vaalissa, vaikkakin pienimmällä äänimäärällä viidestä valituksi tulleesta. Direktorio hallitsi Ranskaa seuraavat neljä vuotta ja Barras pysyi yhtäjaksoisesti sen jäsenenä. Hän toimi direktorion puheenjohtajana kolmesti: marraskuusta 1796 tammikuuhun 1797, marraskuusta 1797 helmikuuhun 1798 sekä helmikuusta toukokuuhun 1799. Hänet valittiin myös parlamentin uuteen alahuoneeseen eli viidensadan neuvostoon huhtikuussa 1798 ja ylähuoneeseen eli vanhojen neuvostoon vuotta myöhemmin. Barras muodosti vuonna 1796 perustuslaillisena piirinä (Le Cercle Constitutionnel) tunnetun poliittisen ryhmän, joka kannatti autoritaarisesti johdettua tasavaltaa vaihtoehtona demokraattiselle hallinnolle ja monarkialle. Piiriin kuuluvat Barrasin ohella muun muassa Charles Maurice de Talleyrand, Joseph Fouché, Benjamin Constant ja madame de Staël.
Barras sai kyseenalaista mainetta turmeltuneilla ja ylellisillä elämäntavoillaan, joista tuli koko direktoriohallinnon korruption symboleita. Hän järjesti muun muassa suuria juhlia direktorion kokoontumispaikassa Pariisin Luxembourgin palatsissa. Vuoden 1795 aikoihin Barrasin rakastajattarena oli tunnettu seurapiirinainen Joséphine de Beauharnais, josta tuli hieman myöhemmin kenraali Bonaparten vaimo. Kyllästyttyään Joséphineen Barras otti seuraavaksi rakastajattarekseen Thérésa Tallienin, tunnetun poliitikon Jean-Lambert Tallienin vaimon.
Barras edisti Napoleon Bonaparten uraa järjestämällä maaliskuussa 1796 tämän nimityksen Ranskan Italian-armeijan komentajaksi, jolloin tämä pääsi näyttämään kykynsä sotapäällikkönä. Bonaparten komentamien sotajoukkojen avulla Barras järjesti myös 4. syyskuuta 1797 fructidorkuun 18. päivän vallankaappauksena tunnetun monarkistiedustajien puhdistuksen parlamentista, minkä jälkeen hän oli entistä selkeämmin direktorion vahvin mies. Hän syrjäytti tässä yhteydessä direktorion toisen vahvan miehen Lazare Carnot’n. Barras tuki myös toukokuussa 1798 säädettyä niin sanottua floréalkuun 22. päivän lakia, jolla vuorostaan erotettiin parlamentista vanhoja jakobiineja. Egyptistä sotaretkeltä palannut Napoleon kuitenkin syrjäytti epäsuosituksi muodostuneen direktorion ja Barrasin brumairekuun 18. päivän vallankaappauksella 9. marraskuuta 1799. Seuraavana päivänä koko direktorio lakkautettiin ja sen seuraajaksi perustettiin uusi Ranskan konsulaatti.
Elämä ja ura > Myöhemmät vaiheet

Napoleonin poliisiministeriksi tullut Fouché asetti vakoojansa pitämään Barrasia silmällä, ja Napoleon alkoi epäillä tämän juonittelevan häntä vastaan. Barras oli vuosina 1801–1805 karkotettuna Brysseliin Belgiaan, mutta hän sai sen jälkeen palata Ranskaan ja asua Marseilles’ssa. Vuonna 1813 Napoleon karkotti Barrasin Roomaan kuultuaan tämän tavanneen salaa syrjäytettyä Espanjan kuningasta Kaarle IV:tä. Barras palasi Pariisiin Napoleonin luovuttua kruunusta vuonna 1814. Hän ei tukenut vuoden 1815 satapäiväistä keisarikuntaa, vaan kannatti avoimesti Bourbonien valtaanpaluuta. Luultavasti tämän vuoksi kuningas Ludvig XVIII salli hänen asua rauhassa tilallaan Pariisin Chaillot’ssa samaan aikaan kun useimmat muut Ludvig XVI:n kuolemantuomioon osalliset karkotettiin maasta ”kuninkaanmurhaajina”. Barras kuoli Chaillot’ssa 73-vuotiaana vuonna 1829. Hänet on haudattu Pariisin Père-Lachaisen hautausmaalle.
Barrasin neliosaiset muistelmat julkaistiin vuosina 1895–1896.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paul de Barras Wikimedia Commonsissa
Paul, François, Jean, Nicolas Barras (ranskaksi) Ranskan kansalliskokous
Paul Barras, maalaus 1800-luvulta.
Saint-Romain-au-Mont-d’Or

Rue de Saint-Romain -katu
Saint-Romain-au-Mont-d’Or on kunta Rhônen departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 948 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Saint-Romain-au-Mont-d’Orin pinta-ala on kolme neliökilometriä. Saint-Romain-au-Mont-d’Or kuuluu Lyonin suurkaupunkialueeseen Communauté urbaine de Lyon.
Paul McGuigan (ohjaaja)

| Paul McGuigan |
| --- | --- |
 McGuigan elokuvan Push ensi-illassa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. syyskuuta 1963 (ikä 61) Bellshill, Skotlanti
Ammatti:  elokuvaohjaaja
Ohjaaja
Aktiivisena:  1998-
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Paul McGuigan (s. 19. syyskuuta 1963 Bellshill, Skotlanti) on skotlantilainen elokuvaohjaaja.
Filmografia > Televisiosarjat

| Televisiosarjat> Vuosi | Televisiosarjat> Suomenkielinen nimi | Televisiosarjat> Alkuperäinen nimi | Televisiosarjat> Lisätietoja |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | Monroe | Monroe | 3 jaksoa |
| 2010-2012 | Uusi Sherlock | Sherlock | 4 jaksoa:  "Vaaleanpunainen kuolema"  "Elämä pelissä"  "Kiusallinen skandaali"  "Helvetin hurtta"  |
| 2012 | Scandal | Scandal | jakso "Sweet Baby" |
| 2013 | Devious Maids | Devious Maids | jakso "Pilot" |
| 2013 | Lucky 7 | Lucky 7 | jakso "Pilot" |
| 2016 | The Family | The Family | 3 jaksoa |
| 2016 | Luke Cage | Luke Cage | 2 jaksoa |
Filmografia > Elokuvat

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Suomenkielinen nimi | Elokuvat> Alkuperäinen nimi |
| --- | --- | --- |
1998: The Acid House
2000: Gangster No. 1
| 2002 | Tuomion päivä | The Reckoning |
2004: Wicker Park
2006: Lucky Number Slevin
2009: Push
2015: Victor Frankenstein
| 2017 | Filmitähdet eivät kuole Liverpoolissa | Film Stars Don’t Die in Liverpool |
Aiheesta muualla

Paul McGuigan Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Paul McGuigan Elonetissä.
SS Mercator (1904)

| SS Mercator |
| --- | --- |
Tyyppi:  höyrylaiva
Kotipaikka:  Helsinki
Aiemmat nimet:  Manchester Mariner
Aiemmat omistajat:  1904–1925 Manchester Liners Ltd. 1925–1939 Finland-Amerika Linjen O/Y, Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiö.
Vesillelasku:  1904
Status:  Upotettiin 1.12.1939
Tekniset tiedot
Bruttovetoisuus (GT):  4106/4260
Lähteet:  
SS Mercator oli höyrylaiva, joka liikennöi Suomen Etelä-Amerikan linjalla 1920-luvun puolivälistä toisen maailmansodan alkuun saakka. Se tuli saksalaisen sukellusvene U-21:n upottamaksi.
Vuonna 1922 yritysostojen kautta Finland-Amerika Linjenin omistukseensa hankkinut Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiö ilmoitti aloittavansa Suomen ja Etelä-Amerikan itärannikon välisen lastilinjaliikenteen usealla laivalla. Vuosia kestäneiden neuvottelujen jälkeen Finland-Amerika Linjen asetti linjalle Mercator-nimisen laivan vuonna 1926, jonka se oli ostanut Manchester Liners Ltd. -varustamolta edellisvuonna.
Toisen maailmansodan puhjettua suomalaiset lähteet kertovat Mercatorin joko ajaneen miinaan tai tulleen torpedoiduksi 1. joulukuuta 1939 Pohjanmerellä. Colton Shipping Reports ja Mareud.com kertovat saksalaisen sukellusvene U-31:n upottaneen SS Mercator -nimisen laivan tuona päivänä. Siri Lawsonin, Jan-Olof Hendingin ja Roland Berrin tekemien myöhempien tutkimusten mukaan U-31 olisi upottanut samoihin aikoihin norjalaisen SS Arcturuksen ja Mercatorin upottaja oli U-21 Kinnairds Headin alueella.
Laiva upotettiin 1.joulukuuta 1939 kello 9:27 Saksan aikaa sen ollessa matkalla Buenos Airesista ja Leithista kohti kotisatamaansa Helsinkiä. Lastina oli kahvia, maissia, linssejä, kaseiinia ja maapähkinäelintarvikkeita. Yksi miehistön jäsen sai surmansa. Mercatorin upotuksesta vastasi U-21:n komentaja, sukellusveneässä, Kapitänleutnant, myöhemmin Fregattenkapitän, Fritz Frauenheim. Hylyn sijainti on 57.39°N, 00.36°E.
Sabine Forsblom

| Sabine Forsblom |
| --- | --- |
 Sabine Forsblom vuonna 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. tammikuuta 1961 (ikä 63) Porvoo
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ruotsi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Sabine Forsblom (s. 15. tammikuuta 1961 Porvoo) on suomalainen ruotsiksi kirjoittava kirjailija.
Forsblom on valmistunut filosofian maisteriksi pääaineenaan pohjoismaiset kielet ja kirjallisuus. Hän työskenteli 15 vuoden ajan toimittajana FST:llä.
Forsblomin esikoisromaani Maskrosguden ilmestyi vuonna 2004 ja sai Svenska litteratursällskapetin palkinnon. Hänen toinen romaaninsa Maskrosgudens barn (2015) on Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkintoehdokkaana vuonna 2016. Molemmat teokset sijoittuvat Itä-Uudenmaan suomenruotsalaisiin työläispiireihin.
Kolmas kirja Betinkan on julkaistu suomeksi nimellä Betinka. Se käsittelee teinielämää 1970-luvun Porvoossa.
Tuotanto

Maskrosguden.  Helsinki:  Söderström, 2004.  ISBN 951-52-2186-2.
Maskrosgudens barn.  Helsinki:  Schildts & Söderströms, 2015.  ISBN 978-951-52-3685-2.
Betinkan.  Helsinki:  Schildts & Söderströms, 2018.  ISBN 9789515246318.
Pieni Haukilampi (Toivakka)

| Pieni Haukilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Toivakka
Koordinaatit:  62°05′13″N, 26°10′53″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Leppäveden alue (14.31)
Laskujoki:  Peräjoki Pihtijokeen 
Järvinumero:  14.318.1.032
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  157,8 m  
Pituus:  230 m  
Leveys:  200 m  
Rantaviiva:  0,679 km  
Pinta-ala:  1,672 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPieni Haukilampi 
Pieni Haukilampi  on Keski-Suomessa Toivakassa kirkonkylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,7 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Leppäveden alueella (14.31), jonka Pitkäjoen valuma-alueeseen (14.318) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 157,8 metriä mpy.
Pat Robertson

| Pat Robertson |
| --- | --- |
 Pat Robertson vuonna 2006.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. maaliskuuta 1930 Lexington, Virginia, Yhdysvallat
Kuollut: 8. kesäkuuta 2023 (93 vuotta) Virginia Beach, Virginia, Yhdysvallat
Muut tiedot
Yritys:  Christian Broadcasting Network
Asema:  tv-evankelista, perustaja, hallituksen jäsen
Järjestöjäsenyydet:  republikaani Christian Coalition of America
Tutkinnot:  Washington and Lee University (B.A) Yale Law School (J.D.) New York Theological Seminary (M.Div.)
Puoliso:  Adelia Elmer (v. 1954)
Vanhemmat:  Gladys Churchill Robertson Absalom Willis Robertson
Aiheesta muualla
Kotisivu
Marion Gordon ”Pat” Robertson (22. maaliskuuta 1930 Lexington, Virginia – 8. kesäkuuta 2023 Virginia Beach, Virginia) oli yhdysvaltalainen uskonnollinen julistaja ja televisioevankelista. Robertson tuli tunnetuksi kristillisen The 700 Club -ohjelman isäntänä, jota on esitetty useilla kanavilla Yhdysvalloissa ja Christian Broadcasting Networkin yhteistyökanavilla maailmanlaajuisesti. Robertson toimi Regent Universityn kanslerina sekä Christian Broadcastin Networkin puheenjohtajana.
Robertson on perustanut International Family Entertainment Inc:n ja American Center for Law and Justice-järjestön ohella useita muita järjestöjä. Robertsonia on pidetty Yhdysvalloissa tärkeänä konservatiivisen kristinuskon äänenä.
Pat Robertson kuului Eteläiseen baptistikonventioon. Hänen isänsä oli poliitikko Absalom Willis Robertson.
Robertson ja republikaanit

Robertson kannatti republikaaneja, ja haastoi vuoden 1988 esivaaleissa George Bush vanhemman presidenttiehdokkuudesta, mutta hävisi. Vaalikampanjassaan Robertson ajoi äärikonservatiivista poliittista agendaa, johon olisi kuulunut pornografian kieltäminen, opetusjärjestelmän uudistaminen ja opetus- ja energiaministeriöiden lakkauttaminen. Hän kannatti myös budjettitasapainon kirjaamista perustuslakiin.
Vaalikampanjansa aikana Robertsonia vastaan hyökättiin hänen väitettyään palvelleensa taistelutehtävissä merijalkaväessä Korean sodan aikana. Saman pataljoonan veteraanit kertoivat julkisesti Robertsonin palvelleen huoltotehtävissä rintaman takana, eikä hän ollut heidän mukaansa viettänyt päivääkään taistelualueella.
Robertson tuki sittemmin konservatiivisia ehdokkaita ja sionismia puoluepolitiikan ulkopuolella. Hän vastusti kirkon ja valtion erottamista toisistaan.
Robertson perusti oman yliopistonsa Regent Universityn, jonka tavoitteena on kouluttaa ”kristittyä johtajistoa muuttamaan maailmaa”. Presidentti George W. Bushin hallinnossa oli 150 kyseisestä, varsin heikkotasoiseksi arvostetusta, yliopistosta valmistunutta.
Henkilökohtainen omaisuus

Robertsonilla oli suuri henkilökohtainen omaisuus; hänen kirjansa ovat myyneet Yhdysvalloissa ja ulkomailla erittäin hyvin ja hän teki kauppaa esimerkiksi radioasemilla, joiden osakkeita hän osti 1960-luvulla ja myi 1980-luvulla niiden arvon noustua huimasti.
Robertson tuki Liberian toisen sisällissodan aikana maan presidenttiä Charles Tayloria julkisesti 700 Clubissa, ja kritisoi Yhdysvaltojen tukea Taylorin vastustajille. Robertsonia kritisoitiin siitä, että hän jätti mainitsematta investoineensa kahdeksan miljoonaa Yhdysvaltain dollaria liberialaiseen kultakaivokseen. Robertson väitti käyttävänsä kultakaivoksen tuloja humanitaarisiin tarkoituksiin, mutta yhtiön annettiin mennä raskaasti velkaantuneena konkurssiin.[lähde? ]
Robertsonia on myös syytetty verovapaan voittoa tuottamattoman ”Operaatio siunaus” ‑organisaationsa käyttämisestä taloudellisen hyödyn hankkimiseen. Vuonna 1994 Robertson pyysi 700 Clubissa lahjoituksia operaatiolle, jotta se voisi lennättää pakolaisia Ruandasta Zaireen; myöhemmin selvisi, että lentokoneet olivat kuljettaneet koneita timanttikaivoksille, jotka Robertson oli perustanut yhdessä Zairen diktaattorin Mobutu Sese Sekon kanssa. Robertsonia vastaan yritettiin nostaa syytteitä operaatiosta, mutta Virginian republikaanitaustainen yleinen syyttäjä kumosi syytteet. Robertson oli ollut kyseisen syyttäjän vaalikampanjan suurin rahoittaja.[lähde? ]
Julkisia lausuntoja

Robertson antoi 700 Clubissa ja muissa yhteyksiä useita kiistaa herättäneitä lausuntoja, joista hänet lähinnä tunnetaan 700 Clubin varsinaisen yleisön ulkopuolella.