stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Reinius

Reinius on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Berndt Magnus Reinius (1837–1913), suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies
Erik Reinius (1909–1996), suomalainen ekonomi, metsänhoitaja, yritysjohtaja ja metsäneuvos
Israel Reinius (1699–1771), suomalainen pappi ja paikallishistorioitsija
Israel Reinius (nuorempi) (1727–1797), suomalainen pappi ja tutkimusmatkailija
Karl Viktor Reinius (1862–1936), suomalainen arkkitehti
Kerttu Reinius (1867–1953), suomalainen kirjailija ja pakinoitsija
Lars Reinius (1919–2012), suomalainen elintarvikehygienian professori.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Rob Bironas

| Rob Bironas |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. tammikuuta 1978 Louisville, Kentucky
Kuollut: 20. syyskuuta 2014 Nashville, Tennessee
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Pituus:  183 cm
Paino:  95 kg
Pelipaikka:  potkaisija
Pelaajaura
Seurat:  Tennessee Titans
Pääsarjaura:  2005–2013
James Robert Douglas "Rob" Bironas (29. tammikuuta 1978 – 20. syyskuuta 2014) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän oli pelipaikaltaan potkaisija. Bironas pelasi urallaan yhdeksän kautta NFL-liigan Tennessee Titansissa. Hän oli aikoinaan yksi liigan tarkimmista potkaisijoista.
Pelaajaura

Bironas pelasi yliopistourallaan kolme vuotta Auburnin yliopistossa ja vuoden Georgia Southern Universityssä. Georgiassa hän voitti yliopistosarjan mestaruuden vuonna 2000. Bironasia ei varattu NFL:ään, joten hän meni isänsä yritykseen töihin. Vuonna 2002 hän pääsi osallistumaan Green Bay Packersin harjoitusleirille, muttei saanut paikkaa joukkueesta. Vuonna 2003 Bironas harjoitteli Tampa Bay Buccaneersin kanssa ja 2004 Pittsburgh Steelersin kanssa. Kun paikkaa ei NFL-liigassa avautunut, siirtyi Bironas pelaamaan sisällä pelattavaan AFL-liigaan. Hän pelasi kaksi kautta ammattilaisena sisäsarjassa.
Vuonna 2005 Bironas pääsi harjoitusleirin kautta Tennessee Titansin kokoonpanoon. Seuraavalla kaudella Bironas potkaisi 60-jaardisen potkumaalin, joka oli Tennesseen seurahistorian pisin. Kaudella 2007 Bironas teki NFL:n ennätyksen kahdeksalla potkumaalilla yhdessä ottelussa. Hänet valittiin samalla kaudella liigan tähdistöotteluun Pro Bowliin. Bironas oli Tennesseen potkaisija yhdeksän kauden ajan, joiden aikana hän teki 1 032 pistettä. Hän sijoittuu Tennesseen historian pistepörssissä toiseksi.
Bironas ei saanut uutta sopimusta Tennesseehen kaudelle 2014. Hän osallistui Detroit Lionsin harjoitusleirille, ja oli huhujen mukaan yhteydessä useaan muuhun joukkueeseen. Syyskuussa 2014 Bironas oli ajamassa kotikaupungissaan, kun hän menetti autonsa hallinnan ja syöksyi ulos tieltä. Bironas vietiin sairaalaan, jossa hänet todettiin kuolleeksi.
Roger Avary

Roger Avary vuonna 2007.
Roger Roberts Avary (s. 23. elokuuta 1965) on kanadalaissyntyinen elokuvakäsikirjoittaja, -tuottaja ja -ohjaaja.
Avary syntyi kaivosinsinöörin poikana Flin Flonissa, Kanadassa, mutta varttui Arizonassa, Yhdysvalloissa. Hän opiskeli Art Center College of Designissa Kalifornian Pasadenassa.
Avary muutti 1980-luvulla Manhattan Beachille, Kaliforniaan. Vuosikymmenen puolivälistä hän työskenteli samassa videovuokraamossa Quentin Tarantinon kanssa.
Hän kirjoitti Tarantinon esikoiselokuvaan Reservoir Dogs (1992) taustalla kuuluvat radiodialogit. Hän kirjoitti myös alkuperäisen 80-sivuisen käsikirjoituksen elokuvaan True Romance (1993) (nimellä The Open Road), joskaan häntä ei mainita lopputeksteissä käsikirjoittajana. Lisäksi hän kirjoitti Quentin Tarantinon kanssa Oscar-palkitun alkuperäiskäsikirjoituksen elokuvaan Pulp Fiction – tarinoita väkivallasta (1994). Tarantino puolestaan tuotti Avaryn esikoisohjauksen Killing Zoe (1994).
Tämän jälkeen Avary siirtyi televisiotuotantoon, tuottaen kaksi hylättyä pilottijaksoa. Paluu elokuviin tapahtui vuonna 2002 Bret Easton Ellisin romaanin elokuvasovituksella Fuck the Rules (The Rules of Attraction), jossa hän oli tuottajana ja ohjaajana.
Avaryn ohjaama henkilöauto osui tammikuussa 2008 puhelinpylvääseen, minkä seurauksena hänen kyydissään ollut mies sai surmansa. Saman vuoden joulukuussa Avary vastasi oikeudessa syytteeseen kuolemantuottamuksesta ja rattijuopumuksesta. Ensin hän kiisti syytteet, mutta tunnusti myöhemmin. Avery tuomittiin vankilaan, josta hän vapautui vuonna 2010.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Roger Avary Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Robert Guérin

Robert Guérin
Robert Guérin (1876–1952) oli ranskalainen journalisti ja kansainvälisen jalkapalloliiton Fifan ensimmäinen puheenjohtaja.
Guérin työskenteli Le Matin -lehden toimittajana ja oli Union des Sociétés Françaises de Sports Athlétiques -urheiluliiton jalkapallojaoston sihteeri. Hän kutsui kokoon Fifan perustavan kokouksen, johon osallistui seitsemän jalkapalloliittoa. Guérin äänestettiin Fifan ensimmäiseksi puheenjohtajaksi 22. toukokuuta 1904 sen ensimmäisessä kongressissa Pariisissa. Hän toimi tehtävässä kaksi vuotta, joiden aikana Fifaan liittyi kahdeksan uutta liittoa. Hänen seuraajakseen valittiin englantilainen Daniel Burley Woolfall.
Ranta-apali

| Ranta-apali |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Hertut Cisticolidae
Suku::  Apalit Apalis
Laji::  ruddi
Kaksiosainen nimi
 Apalis ruddi  Grant, 1908 
Katso myös
   Ranta-apali Wikispeciesissä   Ranta-apali Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ranta-apali (Apalis ruddi) on herttuihin kuuluva varpuslintu. Lajia tavataan Etelä-Afrikasta, Mosambikista ja Malawista.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan ranta-apali on noin 13 cm. Lajin selkä, pyrstö ja siivet ovat väriltään oliivin vihreät. Päälaki on ranta-apalilla harmaa. Kaula ja vatsa ovat valkoiset lukuun ottamatta mustaa poikkijuovaa. Ranta-apalin koivet ovat väriltään vaaleanpunaiset.
Elinympäristö, ravinto ja lisääntyminen

Ranta-apalit elävät pääosin yksin tai pareittain valoisissa metsissä. Erityisesti lajia tavataan vesialueiden kuten jokien, purojen ja lampien lähettyviltä. Ravintonaan laji käyttää pääasiassa erilaisia hyönteisiä, joita se saalistaa ilmasta. Ranta-apalit elävät valitsemansa parin kanssa koko ikänsä. Naaras munii pesään yleensä yhdestä kolmeen sinistä munaa.
Aiheesta muualla

BirdForumin artikkeli ranta-apalista
Robert Guéï

| Robert Guéï |
| --- | --- |

Norsunluurannikon presidentti
 24. joulukuuta 1999 – 26. lokakuuta 2000  
Edeltäjä:  Henri Konan Bédié
Seuraaja:  Laurent Gbagbo
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. maaliskuuta 1941
Kuollut: 19. syyskuuta 2002 (ikä 61)
Tiedot
Puolue:  Sotilas
Robert Guéï (16. maaliskuuta 1941 Kabakouma, Ranskan Länsi-Afrikka – 19. syyskuuta 2002 Abidjan) oli norsunluurannikkolainen sotilas ja maan johtaja vuosina 1999–2000 sotilasvallankaappauksen jälkeen kymmenen kuukauden ajan.
Guéï sai koulutuksen Ranskassa ja presidentti Félix Houphouët-Boigny nimitti hänet vuonna 1990 maan asevoimien johtoon.
Houphouët-Boignya seurasi Henri Konan Bédié. Guéï arvosteli häntä armeijan käyttämisestä hänen valitsemisensa jälkeisten levottomuuksien tukahduttamiseen ja myöhemmin korruptiosta ja talouden huonosta hoidosta.
Guéï erotettiin asemastaan todistamattomien 1995 vallankaappaushuhujen jälkeen. Myöhemmin Guéï nousi vielä urheiluministeriksi, mutta sai potkut pian Atlantan vuoden 1996 olympialaisten jälkeen. Vuonna 1997 presidentti määräsi hänet erotettavaksi armeijasta aiempien vallankaappausepäiltyjen vuoksi.
24. joulukuuta 1999 armeija nousi kapinaan maksamattomien palkkojen vuoksi ja poisti Bédién vallasta verettömällä vallankaappauksella. Guéï nousi valtaan nousseen sotilasjuntan johtoon. Hän muodosti kansallisen yhtenäisyyden hallituksen ja lupasi vapaat vaalit. Uusi perustuslaki hyväksyttiin kansanäänestyksellä kesällä 2000.
Syksyllä 2000 järjestettiin vaalit, joihin korkein oikeus kielsi molempien suurien puolueiden (Parti Démocratique de la Côte d'Ivoire, PDCI ja Rassemblement des Republicaines, RDR) ehdokkaita osallistumasta. Länsimaat vetivät tukensa vaaleilta ja vaalitarkkailijansa pois. RDR kehotti vaaliboikottiin, joten vaalit käytiin Guéïn ja Front Populaire Ivoirien -puolueen (FPI) ehdokkaan Laurent Gbagbon välillä. Aikaiset tulokset näyttivät Gbagbon voittaneen, joten Guéï määräsi ääntenlaskun keskeytettäväksi ja julisti itsensä voittajaksi. Tämän jälkeen Gbagbon kannattajat virtasivat Abidjanin kaduilla, joissa käytiin verinen yhteenotto väkijoukon yrittäessä vallata presidentinpalatsin. Osa santarmeista ja sotilaista liittyi mielenosoittajiin, jolloin Guéï joutui pakenemaan. Gbagbo julistettiin presidentiksi. Tämän jälkeen taisteltiin vielä uuden hallinnon ja RDR:n ja PDCI:n kannattajien välillä, jotka vaativat uusia vaaleja. Lopulta RDR:n johtaja Alassane Ouattara tunnusti Gbagbon presidentiksi.
Guéï oli tappiostaan katkera ja vetäytyi kotikyläänsä.
Vuonna 2001 hän perusti Union pour la démocratie et le progrès en Côte d'Ivoire -puolueen (UDPCI), joka liittoutui Gbagbon FPI:n kanssa parlamentissa.
19. syyskuuta 2002 maapakolaiset ja kapinalliset yrittivät vallankaappausta Abidjanissa, Bouakéssa ja Korhogossa. Hallituksen joukot kukistivat sen tunneissa, mutta Guéï oli saanut surmansa hämärissä olosuhteissa.
Roman de Beer

Roman Shane de Beer (s. 6. lokakuuta 1994 Johannesburg, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen moottoriurheilija.
Ura

Hän aloitti uransa kilpailemalla karting-sarjoissa vuosina 2007-2009. Vuonna 2010 de Beer siirtyi Formula Abarth -sarjaan, jossa hän saavutti kolme palkintosijaa ja sijoittui sarjan yhdeksänneksi. Vuonna 2011 hän jatkoi sarjassa saavuttaen kauden aikana yhden palkintosijan. Vuonna 2012 de Beer ajoi muutamia kilpailuja Italian Formula 3 -sarjassa vierailevana kuljettajana. Vuonna 2013 de Beer piti välivuoden kilpa-autoilusta. Vuonna 2014 de Beer ajoi GP3-sarjassa Trident -tallin kuljettajana. Hän ajoi vain kymmenen kilpailua saavuttaen kahdeksan pistettä.
GP3-tulokset

| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | Trident | ESPFEA Kesk. | ESPSPR DSQ | AUTFEA 12 | AUTSPR 4 | GBRFEA 17 | GBRSPR 16 | GERFEA 21 | GERSPR 17 | HUNFEA 15 | HUNSPR 12 | BELFEA   | BELSPR   | ITAFEA   | ITASPR   | RUSFEA   | RUSSPR   | ABUFEA   | ABUSPR   | 8 | 18. |
Resedakasvit

| Resedakasvit |
| --- | --- |
 Värireseda (Reseda luteola)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Brassicales
Heimo::  Resedakasvit Resedaceae  Martinov, nom. cons.
Synonyymit
 Astrocarpaceae A.Kerner 
Suvut
 Caylusea  Reseda – resedat  Sesamoides – tähtitertut eli tähtiresedat 
Katso myös
   Resedakasvit Wikispeciesissä   Resedakasvit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Resedakasvit (Resedaceae) on pieni kasviheimo koppisiemenisten Brassicales-lahkossa, jonka tunnetuin heimo on ristikukkaiskasvit (Brassicaceae).
Tuntomerkit

Resedakasvit ovat ruohoja, jotka joskus muodostavat pensasmaisia kasvustoja. Niiden lehdet ovat ehytlaitaisia tai pariosaisia, tavallisesti korvakkeellisia. Kukinnot ovat varsipäätteisiä eli terminaalisia ja terttumaisia. Kukat ovat vastakohtaisia (monosymmetrisiä), ja niiden pohjus on toisinaan lyhyelti maljamainen hypanthium. Sen reunalla on tavallisesti kuusi, harvoin 4–8 verholehteä ja tavallisesti kuusi tai harvemmin 4–8 terälehteä, jotka ovat keskenään erikokoisia. Terälehdet ovat kynnellisiä, ja kynnen yläosassa on kieleke. Joskus terälehden leveä yläosa on ripsuinen. Kukassa on myös kapean kiekkomainen tai melkein terämäinen mesiäinen hetiön ulkopuolella. Heteitä on vähintään kolme, ja ne ovat toisinaan kasvaneet tyveltään yhteen. Sikiäin, joka koostuu tavallisesti 3–6 yhteen kasvaneesta emilehdestä, sijaitsee yleensä gynoforin eli varren päässä. Harvoin emilehdet voivat olla myös enemmän tai vähemmän erillisiä. Hedelmässä on kärkiaukko vartaloiden jäänteiden keskellä tai harvemmin hedelmä on tuppilo tai marja. Vartaloiden lisäksi myös verhiö on hedelmässä jäljellä. Siemenet ovat usein vaipallisia. Kromosomiluku on n = 5–15.
Levinneisyys

Resedakasvien levinneisyys on osittain hajanainen. Niitä esiintyy maapallon lämpimillä ja subtrooppisilla alueilla kuivilla kasvupaikoilla. Heimo on runsaimmillaan Etelä-Euroopan, Lähi-idän ja Koillis-Afrikan alueella. Erillisiä levinneisyysalueita on Etelä-Afrikassa, Pohjois-Amerikan lounaisosissa ja Lounais-Kiinassa.
Luokittelu

Nykyään resedakasveihin sisällytetään kolme sukua ja niiden 75 lajia. Peräti 68 lajia on yksistään resedojen (Reseda) suvussa. Ennen omina sukuinaan pidetyt keräkit (Oligomeris) (Lounais-Kiinassa) ja Ochradenus sisältyvät heimon evoluutiopuussa resedojen sukuun. Muut suvut ovat Caylusea ja tähtitertut eli tähtiresedat (Sesamoides).
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Resedaceae
Ragnhild Haga

| Ragnhild Haga |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. helmikuuta 1991 (ikä 33)
Uran tiedot
Seura:  Åsen IL
Laji:  maastohiihto 
Maailmancup
Kaudet:  2010–
Voitot:  2
Palkintokorokkeella:  11
 Tietolaatikko päivitetty 17. maaliskuuta 2023 
| Mitalit> Maa:   Norja.Naisten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Naisten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Naisten maastohiihto. Olympialaiset  | Maa:   Norja> Naisten maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Pyeongchang 2018 | 10 km (v) |  |
|  Kultaa | Pyeongchang 2018 | 4×5 km viesti |  |
Ragnhild Haga (s. 12. helmikuuta 1991 Nannestad, Norja) on norjalainen maastohiihdon olympiavoittaja. Hän edustaa seuratasolla Åsen IL -seuraa.
Arvokilpailut

Nuorten MM-kilpailuissa Otepäässä 2011 Haga voitti kultaa viiden kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa ja saavutti pronssia perinteisen hiihtotavan sprintissä. Kymmenen kilometrin yhdistelmäkilpailussa hän oli yhdeksäs. Viestissä Haga oli mukana Norjan kultaa voittaneessa joukkueessa. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa Haga voitti Liberecissä 2013 kultaa vapaan hiihtotavan 10 kilometrillä sekä 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa, ja Val di Fiemmessä 2014 hän saavutti hopeaa 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa.
Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan Falunin MM-kilpailuissa 2015 Haga sijoittui vapaan hiihtotavan 10 kilometrillä 29:nneksi. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän oli 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa neljäs. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 Haga voitti kultaa vapaan hiihtotavan 10 kilometrillä sekä viestissä kolmannen osuuden hiihtäjänä. Lisäksi hän sijoittui perinteisen hiihtotavan 30 kilometrin yhteislähtökilpailussa 12:nneksi ja 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 15:nneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän oli 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa kymmenes. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui vapaan hiihtotavan 10 kilometrillä seitsemänneksi.
Maailmancup

Ensimmäisen maailmancup-kisansa Haga hiihti Oslossa 30 kilometrin yhteislähtökilpailussa vapaalla hiihtotavalla maaliskuussa 2010. Kisan lopputuloksissa hän sijoittui sijalle 47. Maailmancupin pisteille Haga hiihti ensimmäisen kerran Drammenin 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 19. helmikuuta 2011 oltuaan 24:s. Joulukuussa 2014 Haga sijoittui kuudenneksi Lillehammerin 3 päivän kiertueella saavuttaen samalla ensimmäisen top 10 -sijoituksensa maailmancupissa. Hän oli kiertueen osakilpailuissa parhaimmillaan viides 5 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Tammikuussa 2015 Haga sijoittui neljänneksi Tour de Skin kokonaiskilpailussa. Hän oli kaudella 2014–2015 viides sekä maailmancupin kokonaiskilpailussa että normaalimatkojen cupissa.
Haga sijoittui kuudenneksi Tour de Skillä 2016. Kaudella 2017–2018 Haga sijoittui kolmanneksi Kuusamon Nordic Opening -kiertueella. Se oli hänen ensimmäinen palkintosijansa maailmancupissa. Hän oli nopein kiertueen päättäneen 10 kilometrin vapaan hiihtotavan takaa-ajokilpailun osuusajoissa. Viikkoa myöhemmin hän sijoittui kolmanneksi Lillehammerin 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa. Hän sijoittui joulukuussa 2017 vielä toiseksi Davosin ja Toblachin 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailuissa. Myöhemmin samalla kaudella hän oli kolmas vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailuissa Seefeldin 10 kilometrilä ja Oslon 30 kilometrillä. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui yhdeksänneksi. Hän voitti Oslon 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailun 2023.
Ragnhild Nilstun

| Ragnhild Nilstun |
| --- | --- |
 Nilstun vuonna 1979.
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. tammikuuta 1943 (ikä 81) Lofootit, Norja
Ammatti:  kirjailija, kriitikko
Kirjailija
Tuotannon kieli: norja
Esikoisteos:  Etterbyrden (1979)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ragnhild Nilstun (s. 31. tammikuuta 1943 Lofootit) on norjalainen kirjailija ja kirjallisuuskriitikko. Hänen esikoisromaaninsa Etterbyrden ilmestyi vuonna 1979. Se kertoo synnytyksen jälkeisestä masennuksesta.
Teoksia

Etterbyrden (romaani, 1979)
Begjærets pris (novellikokoelma, 1988)
Gjeldsposter (romaani 1981)
For mitt blikk (romaani, 1996)
For kjærlighets skyld (romaani, 2002)
Min lange reise ender her (romaani, 2007)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ragnhild Nilstun Wikimedia Commonsissa
Rostila

Rostila on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Ilmari Rostila (s. 1950), yhteiskuntatieteilijä ja hyvinvointipalvelujen professori
Onni Rostila (s. 1992), juristi, poliitikko ja kansanedustaja (Perussuomalaiset)
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Rostadtindan

Rostadtindan
Rostadtindanin korkein huippu syyskuussa 2010
| --- | --- |
Sijainti:  Nordland,  Norja
Vuoristo:  Skandit
Korkeus merenpinnasta:  767 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Rostadtindan on Skandeihin kuuluva monihuippuinen vuori Moskenesin kunnassa, Norjan Lofooteilla. Huiput sijaitsevat Kjerkfjordenin ja Vorfjordenin välissä. Korkein huippu on 767 metriä merenpinnan tasoa ylempänä.
Ranta-alpi

| Ranta-alpi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Ericales
Heimo::  Esikkokasvit Primulaceae
Suku::  Alvet Lysimachia
Laji::  vulgaris
Kaksiosainen nimi
 Lysimachia vulgaris  L. 
Katso myös
   Ranta-alpi Wikispeciesissä   Ranta-alpi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ranta-alpi (Lysimachia vulgaris) on rannoilla ja kosteilla niityillä viihtyvä monivuotinen esikkokasvi. Se pystyy maanalaisten rönsyjensä avulla levittäytymään hyvinkin laajoiksi, tiheiksi kasvustoiksi. Ranta-alpin seuralaisena tavataan usein rantakukkia.
Lysimachia vulgaris
Ulkonäkö ja koko

Ranta-alpi kasvaa 20–160 senttimetriä korkeaksi. Sen keltaiset kukat eivät ole kovin suuria (8–16 mm), mutta niitä on paljon ja ne muodostavat kasvin latvaan ja ylimpiin lehtihankoihin ryhmiä. Kukissa on viisi terälehteä sekä runsaasti siitepölyä, joka houkuttelee pölyttäjiä. Kukinta-aika kestää kesäkuusta elokuuhun. Lehdet ovat ehytlaitaisia, teräväkärkisiä, kapeita ja muodoltaan puikeita tai suikeita. Ne kasvavat varresta vastakkain. Lehdet muodostavat 3-4 lehden kiehkuroita. Varsi on haaraton, hienokarvainen ja väriltään punaruskea. Kukinto on terttu. Kukan verhiössä liuskat ovat väriltään punaruskeita tai keltaisia. Hedelmä on kota, joka on 4 mm pitkä. kasvi kukkii kesäkuulta elokuulle.
Esiintyminen ja levinneisyys

Ranta-alpi kasvaa kosteilla niityillä, ojienvarsilla, tienpientareilla sekä rannoilla usein vesirajan tuntumassa. Se on hyvin yleinen Etelä-Suomessa, mutta harvinaistuu pohjoiseen päin mennessä. Ranta-alpia on käytetty verenvuotojen hoitoon ja lankojen värjäykseen.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Ranta-alpi (Lysimachia vulgaris)
Pohjolan kasvien pauloissa: Lysimachia vulgaris – ranta-alpi
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Ranta-alpi (Lysimachia vulgaris)
Kasviatlas 2022: Ranta-alpin (Lysimachia vulgaris) levinneisyys Suomessa.
Valokki - nettikasvio: Ranta-alpi (Lysimachia vulgaris)
Yrttitarha: Ranta-alpi (Lysimachia vulgaris)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Lysimachia vulgaris (englanniksi)
ITIS: Lysimachia vulgaris (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Lysimachia vulgaris (englanniksi)
Flora of China: Lysimachia vulgaris (englanniksi)
Rostadneset

| Rostadneset |
| --- | --- |
 Rostadneset
 Koordinaatit: 59°17′30″N, 10°59′44″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Østfold
Kunta:  Fredrikstad
Pinta-ala:  
 – Maa:  0,15 km²
Väkiluku (2023):  280
 – Väestötiheys:  1 866,7 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rostadneset on taajama Fredrikstadin kunnassa Østfoldin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,15 neliökilometriä ja asukasluku 280 vuonna 2023.
Raufoss

| Raufoss |
| --- | --- |

 Raufoss
 Koordinaatit: 60°43′00″N, 10°37′00″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Innlandet
Kunta:  Vestre Toten
Pinta-ala:  
 – Maa:  7,1 km²
Väkiluku (2022):  7 918
 – Väestötiheys:  1 115,2 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Raufoss on Vestre Totenin kunnan hallinnollinen keskus Innlandetin läänissä Norjassa. Se oli aiemmin oma taajamansa, mutta sulautui vuonna 2023 Gjøvikin taajamaan. Edeltävänä vuonna Raufossin pinta-ala oli 7,1 neliökilometriä ja asukasluku 7 918. Raufossissa sijaitsee muun muassa Nammon ammustehdas.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Raufoss Wikimedia Commonsissa
Reinin–Mainin–Tonavan kanava

Kanava kartalla tummansinisellä.
Reinin–Mainin–Tonavan kanava eli Mainin–Tonavan kanava (saks. Main-Donau-Kanal tai Rhein-Main-Donau-Kanal) on Saksassa sijaitseva vuonna 1992 valmistunut kanavareitti, joka ulottuu Mainzin kaupungista Itävallan rajalle saakka. Se yhdistää Reinin ja Tonavan joet. Kanavareitti on noin 677 kilometriä pitkä, josta Bambergista Kehlheimiin ulottuva Main–Tonava-kanavaosuus on noin 171 kilometriä.
Merkitys

Kanava mahdollistaa kulkemisen vesiteitse Pohjanmereltä aina Mustallemerelle. Euroopan itä-länsisuunnassa kulkevan vesireitin tuloväylät sijaitsevat Rotterdamissa, Alankomaissa ja Constanțassa, Romaniassa.