stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo televisiosarjan Boardwalk Empire jaksoista
Jaksolista > Kolmas tuotantokausi

| # | Σ # | Nimi | Ohjaus | Käsikirjoitus | Alkup>  esityspäivä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 25 | 1 | Resolution | Tim Van Patten | Terence Winter | 16. syyskuuta 2012 |
| 26 | 2 | Spaghetti & Coffee | Alik Sakharov | Howard Korder | 23. syyskuuta 2012 |
| 27 | 3 | Bone for Tuna | Jeremy Podeswa | Chris Haddock | 30. syyskuuta 2012 |
| 28 | 4 | Blue Bell Boy | Kari Skogland | David Stenn | 7. lokakuuta 2012 |
| 29 | 5 | You'd Be Surprised | Tim Van Patten | Diane Frolov & Andrew Schneider | 14. lokakuuta 2012 |
| 30 | 6 | Ging Gang Goolie | Ed Bianchi | Steve Kornacki | 21. lokakuuta 2012 |
| 31 | 7 | Sunday Best | Allen Coulter | Howard Korder | 28. lokakuuta 2012 |
| 32 | 8 | The Pony | Tim Van Patten | Terence Winter & Howard Korder | 4. marraskuuta 2012 |
| 33 | 9 | The Milkmaid's Lot | Ed Bianchi | Rolin Jones | 11. marraskuuta 2012 |
| 34 | 10 | A Man, a Plan... | Jeremy Podeswa | Dave Flebotte | 18. marraskuuta 2012 |
| 35 | 11 | Two Imposters | Allen Coulter | Howard Korder | 25. marraskuuta 2012 |
| 36 | 12 | Margate Sands | Tim Van Patten | Terence Winter & Howard Korder | 2. joulukuuta 2012 |
Jaksolista > Neljäs tuotantokausi

| # | Σ # | Nimi | Ohjaus | Käsikirjoitus | Alkup>  esityspäivä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 37 | 1 | New York Soul | Tim Van Patten | Howard Korder | 8. syyskuuta 2013 |
| 38 | 2 | Resignation | Alik Sakharov | Dennis Lehane & Howard Korder | 15. syyskuuta 2013 |
| 39 | 3 | Acres of Diamonds | Allen Coulter | Terence Winter | 22. syyskuuta 2013 |
| 40 | 4 | All In | Ed Bianchi | David Matthews | 29. syyskuuta 2013 |
| 41 | 5 | Erlkönig | Tim Van Patten | Howard Korder | 6. lokakuuta 2013 |
| 42 | 6 | The North Star | Allen Coulter | Eric Overmyer & Howard Korder | 13. lokakuuta 2013 |
| 43 | 7 | William Wilson | Jeremy Podeswa | David Matthews & Terence Winter | 20. lokakuuta 2013 |
| 44 | 8 | The Old Ship of Zion | Tim Van Patten | Christine Chambers & Howard Korder | 27. lokakuuta 2013 |
| 45 | 9 | Marriage and Hunting | Ed Bianchi | David Matthews & Jennifer Ames & Steve Turner | 3. marraskuuta 2013 |
| 46 | 10 | White Horse Pike | Jake Paltrow | Dave Flebotte | 10. marraskuuta 2013 |
| 47 | 11 | Havre de Grace | Allen Coulter | Howard Korder | 17. marraskuuta 2013 |
| 48 | 12 | Farewell Daddy Blues | Tim Van Patten | Terence Winter & Howard Korder | 24. marraskuuta 2013 |
Jaksolista > Viides tuotantokausi

| # | Σ # | Nimi | Ohjaus | Käsikirjoitus | Alkup>  esityspäivä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 49 | 1 | Golden Days for Boys and Girls | Tim Van Patten | Howard Korder | 7. syyskuuta 2014 |
| 50 | 2 | The Good Listener | Allen Coulter | Terence Winter | 14. syyskuuta 2014 |
| 51 | 3 | What Jesus Said | Ed Bianchi | Cristine Chambers & Howard Korder | 21. syyskuuta 2014 |
| 52 | 4 | Cuanto | Jake Paltrow | Howard Korder & Cristine Chambers & Terence Winter | 28. syyskuuta 2014 |
| 53 | 5 | King of Norway | Ed Bianchi | Stece Kornacki | 5. lokakuuta 2014 |
| 54 | 6 | Devil You Know | Jeremy Podeswa | Howard Korder | 12. lokakuuta 2014 |
| 55 | 7 | Friendless Child | Allen Coulter | Riccardo DiLoreto & Cristine Chambers & Howard Korder | 19. lokakuuta 2014 |
| 56 | 8 | Eldorado | Tim Van Patten | Howard Korder & Terence Winter | 26. lokakuuta 2014 |
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Luettelo televisiosarjan Boadrwalk Empire jaksoista Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Otto Schrimpel

Otto Maria Franz Schrimpel (s. 29. heinäkuuta 1895 Hohenelbe, Itävalta-Unkari) oli tšekkoslovakialainen mäkihyppääjä.
Schrimpel osallistui ensimmäisiin hiihdon maailmanmestaruuskilpailuihin 1925 ja sijoittui neljänneksi. Kilpailu jäi hänen ainoakseen MM-tasolla.
Luettelo Suomen virallisen albumilistan ykkösistä vuonna 1991

Tämä on luettelo Suomen virallisen albumilistan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä albumeista vuonna 1991. Vuosina 1989-1993 Musiikkituottajat – IFPI Finland ry:n (entinen Suomen Ääni- ja kuvatallennetuottajat ÄKT) valtuuttamaa Suomen virallista listaa kokosi helsinkiläinen paikallisradio Radio Ykkönen. Listaa julkaistiin joka toinen viikko.
| Lista koottu alkaen | Artisti | Albumi |
| --- | --- | --- |
| 7.1 |  Madonna | The Immaculate Collection |
| 21.1 |  David Lee Roth | A Little Ain't Enough |
| 4.2 |  Sting | The Soul Cages |
| 18.2 |  Queen | Innuendo |
| 4.3 |  Chris Isaak | Wicked Game |
| 18.3 |  Chris Isaak | Wicked Game |
| 2.4 |  Chris Isaak | Wicked Game |
| 15.4 |  Roxette | Joyride |
| 29.4 |  Roxette | Joyride |
| 13.5 | Eppu Normaali | Paskahatun paluu |
| 27.5 |  Roxette | Joyride |
| 10.6 |  Roxette | Joyride |
| 24.6 |  Roxette | Joyride |
| 8.7 | Juice Leskinen Grand Slam | Taivaan kappaleita |
| 22.7 |  Bad Boys Blue | The Best of Bad Boys Blue |
| 5.8 |  Bad Boys Blue | The Best of Bad Boys Blue |
| 19.8 | Arja Koriseva | Me kaksi vain |
| 2.9 |  Bad Boys Blue | The Best of Bad Boys Blue |
| 16.9 |  Dire Straits | On Every Street |
| 30.9 |  Guns N' Roses | Use Your Illusion II |
| 14.10 |  Bryan Adams | Waking Up the Neighbours |
| 28.10 |  Bryan Adams | Waking Up the Neighbours |
| 11.11 |  Bryan Adams | Waking Up the Neighbours |
| 25.11 |  Michael Jackson | Dangerous |
| 9.12 | Topi Sorsakoski | Yksinäisyys |
| 23.12 | Samuli Edelmann | Peggy - Pienestä kii |
Osku Laukkanen

Osku Laukkanen (s. 1967) on apulaisrehtori ja freelance-urheilutoimittaja. Laukkanen asuu Naantalissa ja on töissä Turun AKK:ssa. Laukkanen oli Yleisradion toimittajan virassa 1992–1996. Sen jälkeen hän on toiminut Ylellä freelance-urheilutoimittajana ja selostajana.
Laukkanen on koulutukseltaan kasvatustieteen maisteri. Koulutuksessaan hän on erikoistunut erityisopetukseen ja puheviestintään. Opetusalan työt Laukkanen aloitti Turun AKK:ssa vuonna 1996.
Toimittajana Laukkanen aloitti vuonna 1985 Suomen ensimmäisessä paikallisradiossa Radio Lakeudessa. Vuodesta 1988 vuoteen 1992 hän työskenteli Radio Kajauksessa. Vuonna 1992 hän sai Yleisradiosta toimittajan viran. Vuodesta 1996 lähtien Laukkanen on työskennellyt Ylellä freelance-toimittajana ja on ollut mukana selostajana useissa olympialaisissa, Lillehammer 1994, Nagano 1998, Sydney 2000, Salt Lake City 2002, Peking 2008, Vancouver 2010, Tokyo 2020 ja Peking 2022.
Lisäksi Laukkanen on ollut Ylen tv- ja radioselostajana paikan päällä useissa jääkiekon MM-kisoissa, Ruotsi 1995, Itävalta 1996, Venäjä 2000, Saksa 2001 ja Ruotsi 2002. Hän on selostanut televisiossa Ylelle myös jalkapallon MM- ja EM-kilpailuja sekä Yle TV2:lla lauantaisin jalkapalloa (Englannin liigalähetykset). Laukkanen on tuttu ääni myös Ylen radiokanavien palloilukierroksilta (pesäpallo, jääkiekko ja jalkapallo).
Aiheesta muualla

Osku Laukkanen, Mies radiossa 1985 - 2010
Osku Laukkanen, Urheilutoimittajana Ylellä TV:ssä 1986 - 2010
Jääkiekon MM 1995 viimeiset sekunnit, YLE Radio Suomi
Katkeamatonta puhetta
Haastattelussa nuori Saku Koivu (vuosi 1993)
Luzhnikin mummot
N’Gouraba

| N’Gouraba |
| --- | --- |
 N’Gouraba
 Koordinaatit: 12°25′30″N, 7°29′25″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Koulikoron alue
Piiri:  Katin piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Väkiluku (2009):  17 700
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
N’Gouraba on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Katin piirissä Malissa. Se sijaitsee 85 kilometriä Bamakosta koilliseen. Kunnassa on 17 700 ja kylässä 1 800 asukasta (vuonna 2009).
N’Gouraban kunta rajoittuu lounaassa Katin piirin Tiélén ja luoteessa Baguinéda-Campin sekä idässä Dioïlan piirin Dioumanin kuntiin. Kunnan alueella virtaa Fayajoki. Seutu kuuluu sudanilais-sahelilaiseen vyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu 14 kylää. Niistä suurin on 3 200 asukkaan Nioko. Asukkaista valtaosa on bambaroita. Lisäksi on muun muassa fulbeja, dogoneja, boboja, miniankoja, soninkeja ja mandinkoja. Vallitseva uskonto on islam, mutta kunnassa on myös kristittyjä ja animisteja.
N’Gourabasta on yhteys RN6-maantielle. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, maissi, durra, maapähkinä ja pavut. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.
Otto Simosas

Otto Simosas vuonna 2019.
Otto Simosas (s. 2. toukokuuta 1992) on suomalainen suunnistaja. Suunnistuksen MM-kilpailuissa 2017 Simosas oli sprintin 20. Suunnistuksen EM-kilpailuissa 2018 hän oli sprintin karsinnan 22. Suunnistuksen maailmancupissa Simosas on parhaimmillaan ollut sijalla 19. pitkän matkan Suomen-osakilpailussa vuonna 2017. Hän edustaa Tampereen Pyrintöä, jonka joukkueessa sijoittui kolmanneksi Jukolan Viestissä vuonna 2019.
Vuonna 2019 Simosas oli sprinttiviestin SM-kultaa voittaneessa joukkueessa.
Opettaja avaruudessa -ohjelma

Opettaja avaruudessa -ohjelman logo
Opettaja avaruudessa -ohjelma (engl. Teacher in Space) oli yhdysvaltalainen avaruusohjelma, jonka presidentti Ronald Reagan perusti vuonna 1984. Ohjelman tarkoituksena oli innostaa opiskelijoita ja opettajia luonnontieteisiin sekä avaruustutkimukseen.
Ohjelman perustamisvuonna Nasa valitsi ensimmäisen opettajan, Christa McAuliffen, lähettäväksi avaruuteen. Ohjelma sai kuitenkin järkyttävän alun, sillä avaruussukkula Challenger tuhoutui 75 sekunnin päästä laukaisustaan 1986. Onnettomuudessa kuolivat kaikki seitsemän astronauttia mukaan lukien opettaja-astronautti McAuliffe. Challenger-turmasta huolimatta presidentti Reagan vakuutti, että avaruusohjelma jatkuisi entiseen malliinsa ja myös siviilit pääsisivät avaruuteen. Nasa kuitenkin päätti toisin, ja ohjelma lakkautettiin. Nasa ei halunnut lähettää siviileitä avaruuteen, ennen kuin turman syy oli selvillä.
Vuonna 1990 opettaja avaruudessa -ohjelma aloitti uudelleen toimintansa tosin yksityissektorilla. Nimellä "Opettajat avaruudessa" toimiva ohjelma vie halukkaita opettajia ja siviileitä avaruuteen.
Barbara Morgan on Nasan ensimmäinen opettaja-astronautti avaruudessa.
Opettaja-astronautti -ohjelma

Opettaja-astronautti -ohjelma (engl. Educator Astronaut Project) on Nasan avaruusohjelma, joka jatkaa julkisesti rahoitettua opettaja avaruudessa -ohjelmaa. Ohjelman tavoitteena on kasvattaa opiskelijoita ja innostaa heitä luonnontieteisiin sekä avaruustutkimukseen. Tosin kun opettaja avaruudessa -ohjelmassa, missä siviiliopettajat lähetetään avaruuteen yhden kerran, opettaja astronautti -ohjelmassa opettajat kouluttautuvat kokoaikaiseksi astronauteiksi.
Ensimmäiseksi opettaja-astronautiksi valittiin tammikuussa 1998 Christa McAuliffen varahenkilönä toiminut Barbara Morgan. Morganista tuli ensimmäinen opettaja-astronautti elokuussa 2007 hänen lennettyään STS-118-tehtävässä avaruussukkula Endeavourin mukana avaruuteen.
Aiheesta muualla

Teachers in Space -kotisivut (englanniksi)
Nasan kasvatussivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekkoilun kunniagalleria

Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekkoilun kunniagalleria koostuu jääkiekkoilijoista, jotka ovat saaneet Neuvostoliiton urheilumestarin arvon tai vuoden 1991 jälkeen Venäjän urheilumestarin arvon jääkiekossa. Arvonimen jakaminen aloitettiin Neuvostoliitossa 1948. Kunniagalleriaa kutsutaan joskus epävirallisesti "Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekon Hall of Fameksi" mukaillen NHL:n Hockey Hall of Famen ja Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF Hall of Famen esikuvia.
Siirry kirjaimeen → A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S T U V W X Y Z Å Ä Ö
A

Boris Afanasjev (1948)
Veniamin Aleksandrov (1963)
Aleksandr Almetov (1963)
Vjatšeslav Anisin (1973)
Konstantin Astrahantsev (1993)
B

Sergei Babinov (1979)
Jevgeni Babitš (1953)
Helmuts Balderis (1978)
Sergei Bautin (1992)
Zinetula Biljaletdinov (1978)
Ilja Bjakin (1988)
Juri Blinov (1972)
Viktor Blinov (1968)
Vsevolod Bobrov (1948)
Igor Boldin (1992)
Nikolai Borštševski (1992)
Vladimir Brežnev (1965)
Pavel Bure (1990)
Valeri Bure (1998)
Vjatšeslav Butsajev (1992)
Vjatšeslav Bikov (1983)
Mihail Bitškov (1954)
D

Jevgeni Davidov (1990)
Vitali Davidov (1963)
Igor Dmitrijev (1974)
Nikolai Drozdetski (1981)
F

Vjatšeslav Fetisov (1978)
Anatoli Firsov (1964)
Juri Fjodorov (1978)
Sergei Fjodorov (1998)
Valeri Fomenkov (1995)
Dmitri Frolov (1993)
G

Aleksandr Gerasimov (1984)
Irek Gimajev (1982)
Aleksandr Golikov (1978)
Vladimir Golikov (1978)
Sergei Gontšar (1998)
Jevgeni Grošev (1991)
Aleksei Aleksei Gurišev (1954)
Aleksei Gusarov (1988)
Aleksandr Gusev (1973)
Gennadi Gusev  (1967)
H

Valeri Harlamov (1969)
Nikolai Hlystov (1954)
Juri Hmiljov (1992)
Andrei Homutov (1982)
I

Anatoli Ionov (1965)
Eduard Ivanov (1963)
J

Aleksandr Jakušev (1970)
Viktor Jakušev (1963)
Aleksei Jašin (1993)
Sergei Jašin (1988)
Vladimir Jurzinov (1963)
Dmitri Juškevitš (1992)
K

Valeri Kamenski (1988)
Jan Kaminski (1993)
Sergei Kapustin (1975)
Valeri Karpov (1993)
Aleksandr Karpovtsev (1993)
Aleksei Kasatonov (1981)
Darius Kasparaitis (1992)
Aleksandr Komarov (1954)
Viktor Konovalenko (1963)
Vladimir Konstantinov (1989)
Pavel Korotkov (1952)
Andrei Kovalenko (1992)
Aleksei Kovaljov (1992)
Vladimir Kovin (1984)
Aleksandr Koževnikov (1982)
Igor Kravtšuk (1988)
Sergei Krivokrasov (1998)
Vladimir Krutov (1981)
Juri Krilov (1954)
Alfred Kutševski (1954)
Valentin Kuzin (1954)
Viktor Kuzkin (1963)
L

Igor Larionov (1982)
Juri Lebedev (1974)
Juri Ljapkin (1973)
Konstantin Loktev (1964)
Andrei Lomakin (1988)
Vladimir Luttšenko (1970)
M

Boris Majorov (1963)
Jevgeni Majorov (1963)
Nikolai Makarov (1981)
Sergei Makarov (1979)
Vladimir Malahov (1990)
Aleksandr Maltsev (1969)
Aleksandr Martinjuk (1973)
Boris Mihailov (1969)
Maksim Mihailovski (1993)
Boris Mironov (1998)
Dmitri Mironov (1992)
Jevgeni Mišakov (1968)
Grigori Mkrtitšan (1951)
Aleksandr Mogilnij (1988)
Juri Moisejev (1968)
Aleksei Morozov (1998)
Juri Morozov (1970)
Segei Milnikov (1985)
Vladimir Miškin (1979)
N

Sergei Nemtšinov (1990)
Valeri Nikitin (1967)
Andrei Nikolišin (1993)
P

Jevgeni Paladjev (1969)
Juri Pantjuhov (1956)
Juri Paramoškin (1991)
Aleksandr Paškov (1978)
Vasili Pervuhin (1978)
Boris Petelin (1954)
Sergei Petrenko (1992)
Vladimir Petrov (1969)
Stanislav Petuhov (1963)
Viktor Polupanov (1967)
Vitali Prohorov (1992)
Viktor Prjažnikov (1991)
Nikolai Putškov (1954)
Sergei Puškov (1993)
R

Aleksandr Ragulin (1963)
Igor Romiševski (1968)
S

Vladimir Šadrin (1971)
Viktor Šalimov (1975)
Andrei Sapožnikov (1993)
Juri Šatalov (1974)
Aleksandr Semak (1990)
Sergei Šendelev (1993)
Sergei Šepelev (1981)
Oleg Ševtsov (1998)
Aleksandr Sidelnikov (1976)
Genrih Sidorenkov (1956)
Valeri Širjajev (1989)
Aleksandr Skvortsov (1981)
Aleksandr Smirnov (1993)
Nikolai Sologubov (1956)
Sergei Sorokin (1993)
Mihail Štalenkov (1992)
Sergei Starikov (1983)
Vjatšeslav Staršinov (1963)
Igor Stelnov (1984)
Sergei Svetlov (1988)
Viktor Šuvalov (1953)
T

Anatoli Tarasov (1949)
Viktor Tihonov (1978)
German Titov (1993)
Viktor Tjumenev (1982)
Andrei Trefilov (1992)
Ivan Tregubov (1956)
Vladislav Tretjak (1971)
Aleksandr Tšernih (1988)
Arkadi Tšernišov (1948)
Juri Tsitsinov (1991)
Gennadi Tsigankov (1972)
Viktor Tsiplakov (1969)
U

Dmitri Ukolov (1954)
Aleksandr Uvarov (1954)
V

Igor Varitski (1993)
Mihail Varnakov (1985)
Mihail Vasiljev (1983)
Valeri Vasiljev (1973)
Vladimir Vikulov (1967)
Juri Volkov (1963)
Leonid Volkov (1964)
Z

Boris Zaitsev (1964)
Oleg Zaitsev (1966)
Aleksei Žamnov (1992)
Boris Zaprjagajev (1954)
Valeri Zelepukin (1998)
Pavel Žiburtovitš (1953)
Jevgeni Zimin (1968)
Viktor Zinger (1967)
Aleksei Žitnik (1992)
Viktor Žluktov (1978)
Vladimir Zubkov (1983)
Sergei Zubov (1992)
Andrei Zujev (1993)
Ouen

Pyhä Ouen (myös Audoenus, Dado, Owen, s. noin vuonna 600 Sancyssa lähellä Soissonsia Ranskassa - k. 686 Clichyssa, Ranskassa) on yksi katolisen kirkon pyhimyksistä, jonka muistopäivä on 24. elokuuta. Hän toimi eläessään kahden frankkien kuninkaan, Klotar II:n  ja Dagobert I:n kanslerina. Vuonna 636 hän lähti voidakseen perustaa Rebaisin luostarin ja saadakseen pappisvihkimyksen. Vuonna 641 hänestä tuli Rouenin piispa. Huolimatta osallistumisestaan myös politiikkaan, esimerkiksi toimien kuningatar Bathilden neuvonantajana, oli hän myös piispana aktiivinen perustaen luostareita ja vastustaen kirkon viroilla käytävää kauppaa.
Néstor Almendros

| Néstor Almendros |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Néstor Almendros Cuyás
Syntynyt: 30. lokakuuta 1930 Barcelona, Espanja
Kuollut: 4. maaliskuuta 1992 (61 vuotta) New York, Yhdysvallat
Ammatti:  elokuvaohjaaja
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Néstor Almendros Cuyás (30. lokakuuta 1930 Barcelona – 4. maaliskuuta 1992 New York) oli espanjalaissyntyinen elokuvaaja ja dokumenttiohjaaja. Hän oli yksi 1970–1980-lukujen arvostetuimmista elokuvaajista, joka sai kolme Oscar-ehdokkuutta ja voitti vuonna 1979 parhaan kuvauksen Oscarin ensimmäisellä Hollywoodissa tekemällään työllä Terrence Malickin elokuvassa Onnellisten aika (1978). Almendros tunnettiin erityisesti luonnonmukaisen valaisutyylin käyttäjänä.
Barcelonassa syntynyt Almendros opiskeli Havannan yliopistossa Kuubassa, jonne hänen perheensä oli muuttanut 1948. Hän opiskeli sitten Centro Sperimentale di Cinematografia -oppilaitoksessa Roomassa 1956–1957 ja New Yorkin City Collegessa Hans Richterin johdolla samalla kun opetti espanjaa Vassar Collegessa. Fidel Castron noustua valtaan Kuubassa Almendros palasi joksikin aikaa sinne tekemään vallankumousta ylistäviä dokumenttielokuvia. 1960-luvun alkuvuosina Almendros työskenteli Ranskassa elokuvaajana ja tv-dokumenttien ohjaajana.
Almendrosin ensimmäinen pitkän näytelmäelokuvan kuvaustyö oli Éric Rohmerin Keräilijätär (1966). Sitä seurasi muun muassa François Truffaut’n Kesytön (1969) sekä useita muita Rohmerin ja Truffaut’n elokuvia. 1970-luvun lopulla Almendros alkoi työskennellä myös Hollywoodissa etenkin Robert Bentonin elokuvissa.
Voitettuaan Oscarin elokuvasta Onnellisten aika (1978) Almendros sai Oscar-ehdokkuudet elokuvista Kramer vastaan Kramer (1979), Sininen laguuni  (1980) ja Sofien valinta (1982). Vuonna 1980 hän sai César-palkinnon Truffaut’n elokuvasta Viimeinen metro.
1980-luvulla Almendros teki kaksi Kuuban ihmisoikeustilannetta kritisoivaa dokumenttielokuvaa, Conducta impropia ja Nadie escuchaba. Human Rights Watch jakaa Almendrosin nimeä kantavaa elokuvapalkintoa vuosittaisilla elokuvajuhlillaan.
Vuonna 1984 Almendros julkaisi omaelämäkertansa A Man With a Camera (Farrar, Straus & Giroux 1984). Hän kuoli syöpään 61-vuotiaana 1992.
Filmografia > Ohjaajana

1950: Una confusión cotidiana, Kuuba (lyhytelokuva), yhdessä Tomás Gutiérrez Alean kanssa
1953: Un monólogo de Hamlet, Kuuba (lyhytelokuva)
1953: Sabá, Kuuba (lyhytelokuva)
1956: The Mount of Luna, USA (lyhytelokuva)
1959: 58-59, USA (lyhytelokuva)
1960: Escuelas Rurales, Kuuba (lyhytelokuva)
1960: Ritmo de Cuba, Kuuba (lyhytelokuva)
1960: Gente en la Playa, Kuuba (lyhytelokuva)
1961: La tumba francesa, Kuuba (lyhytelokuva) yhdessä Orlando Jiménez Lealin kanssa
1969: El Baston, Ranska (lyhytelokuva)
1983: Conducta impropia / Mauvaise conduite, Ranska
1987: Nadie escuchaba / Nobody listened, USA
Filmografia > Elokuvaajana

1964: Nadja à Paris – ohj. Éric Rohmer, Ranska (lyhytelokuva)
1965: Paris vu par ... (episodi Place de l’Étoile) – ohj. Éric Rohmer, Ranska
1965: Paris vu par ... (episodi St. Germain des Près) – ohj. Jean Douchet, Ranska
1966: Une étudiante d’aujourd’hui – ohj. Éric Rohmer, Ranska (lyhytelokuva)
1966: Keräilijätär (La Collectionneuse) – ohj. Éric Rohmer, Ranska
1969: Yöni Maudin kanssa (Ma nuit chez Maud) – ohj. Éric Rohmer, Ranska
1969: Kesytön (L’enfant sauvage) – ohj. François Truffaut, Ranska
1970: Clairen polvi (Le genou de Claire) – ohj. Éric Rohmer, Ranska
1970: Nuori pari (Domicile conjugal) – ohj. François Truffaut, Ranska
1971: Englantilaiset naiset (Les deux anglaises et le continent) – ohj. François Truffaut, Ranska
1972: Rakkaus iltapäivällä '('L’Amour l’Après-midi) – ohj. Éric Rohmer, Ranska
1974: Idi Amin Dada (Général Idi Amin Dada: Autoportrait) – ohj. Barbet Schroeder, Ranska
1975: O:n markiisitar (La Marquise d’O) – ohj. Éric Rohmer, Ranska
1975: Adelen tarina (L’histoire d’Adèle H.) – ohj. François Truffaut, Ranska
1976: Maîtresse – ohj. Barbet Schroeder, Ranska
1977: Mies joka rakasti naisia (L’homme qui aimait les femmes) – ohj. François Truffaut, Ranska
1978: Vihreä huone (La chambre verte) – ohj. François Truffaut, Ranska
1978: Perceval le gallois – ohj. Éric Rohmer, Ranska
1978: Mitäs täällä roikut Henry Moon? (Goin' South) – ohj. Jack Nicholson, USA
1978: Onnellisten aika (Days of heaven) – ohj. Terrence Malick, USA
1979: Kramer vastaan Kramer (Kramer vs. Kramer) – ohj. Robert Benton, USA
1979: Rakkaus karkuteillä (L’amour en fuite) – ohj. François Truffaut, Ranska
1980: Sininen laguuni (The Blue Lagoon) – ohj. Randal Kleiser, USA
1980: Viimeinen metro (Le dernier métro) – ohj. François Truffaut, Ranska
1981: Pitkä viikonloppu (Vivement dimanche!) – ohj. François Truffaut, Ranska
1982: Yön hiljaisuudessa (Still of the Night) – ohj. Robert Benton, USA
1982: Sophien valinta (Sophie's Choice) – ohj. Alan J. Pakula, USA
1983: Pauline rantatyttö (Pauline à la plage) – ohj. Éric Rohmer, Ranska
1984: Tilaa sydämessä (Places in the Heart) – ohj. Robert Benton, USA
1987: Nadine (Nadine) – ohj. Robert Benton, USA
1991: Billy Bathgate – ohj. Robert Benton, USA
Aiheesta muualla

Néstor Almendros Elonetissä.
Néstor Almendros Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Néstor Almendros
Käännös suomeksi
One Day It Will Please Us to Remember Even This

| One Day It Will Please Us to Remember Even This New York Dolls |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 25. heinäkuuta 2006
 Tuottaja(t): Jack Douglas
 Tyylilaji: glam rock
 Levy-yhtiö: Roadrunner
Listasijoitukset
  23.
New York Dollsin muut julkaisut
| Too Much Too Soon 1974 | One Day It Will Please Us To Remember Even This 2006 | Cause I Sez So 2009 |
One Day It Will Please Us to Remember Even This on New York Dollsin studioalbumi, joka julkaistiin 25. heinäkuuta 2006. Se on yhtyeen ensimmäinen studiolevy ryhmän vuonna 2003 käynnistyneen uudelleenaktivoitumisen jälkeen. Edellisestä studioalbumista, Too Much Too Soon, oli uuden levyn ilmestyessä kulunut jo 32 vuotta, joskin vuosina 1977–2004 yhtyeen tuotantoa julkaistiin lukuisilla kokoelmalevyillä. Albumin nimi viittaa Vergiliuksen runoelmaan Aeneis.
Levyn tekemiseen osallistui yhtyeen jäsenten lisäksi muutamia tunnettuja vierailevia artisteja, kuten Iggy Pop ja Michael Stipe. Albumista julkaistiin myös erikoispainos, joka sisältää bonuskappaleen ”Seventeen”. Japanissa julkaistuun versioon sisältyy bonuskappale ”Beauty School”.