Kazakstanin pääkaupunki
Türkistan

Türkistan (kaz. Түркістан) eli Turkestan (X vuosisadalla Šavgar (Šavagar), XII vuosisadalta - Jassy (Яссы – Iasi), Yasy (Yasa t. Yassa); ensimmäinen maininta nimellä Türkistan on XV luvulta) on 1500 vuotta vanha linnoituskaupunki, joka sijaitsee kauppakaravaanien reittien risteyksessä Türkistanin alueella lähellä etelässä sijaitsevaa Uzbekistania. Tämä linnoituskaupunki perustettiin joko 300 tai 500-luvulla. Yleensä puhutaan kahdesta keitaaseen nousseesta kaupungista, Šavgarista ja Jassysta (tai Yasysta), joilla tiettyinä historiallisina ajanjaksoina oli erityinen rooli tämän kaupungin menneisyydessä ja joista jälkimmäisestä myöhemmin kasvoi Türkistan (Turkestan), kun taas Šavgar vähitellen katosi. Tšuitobe-linnoituksesta alkunsa saanut Šavgar sijaitsi n. 8 km kaakkoiseen Türkistanista ja oli vuosisatoina VI–XI Turkestanin keitään pääkaupunki, hallitsi sitä ympäröiviä siirtokuntia ja myös Jassya (Yasya). Vuosina 552–702 se kuului  Länsiturkkilaiselle ja  Turkkilaiselle kaanikunnalle. Vuosina 820–999 se oli osa  samanidien valloittamaa aluetta, tärkeä koillisrajojen etuvartioasema, loistava rajalinnoitus ja uskonsotien paikka, jossa X vuosisadan alkupuolelle saakka käytiin jatkuvia taisteluja turkkilaisten heimojen kanssa. Šavgariksi kutsuttu Turkestan esiintyy arabialais-persialaisissa lähteissä IX–X luvuilla, jolloin persialaisen historioitsijan al-Tabarin väitetään kirjoittaneen, että kaupungin asukkaat olivat muslimeja jo v. 755 (Hijrassa 135). Al-Tabari ei kuitenkaan ollut historioitsija modernissa mielessä.
Geografin Abū Ishāq Ibrāhīm ibn Muhammad al-Istachrīn väitetään kuvanneen matkan Šavgarista Sawraniin (Sauraniin) yhden päivän pituiseksi ja Ibn Qudāma al-Maqdisīn luonnehtineen paikkakunnan tumuluksen ympäröimäksi isoksi kaupungiksi, jossa basaarin reunalla on moskeija. Šavgar kukoisti X–XI-luvuilla, jolloin siitä tuli merkittävä käsityö- ja kauppakeskus Syrdarjan kaupunkeja Keski-Aasian ja Horezmin maatalouskeitaisiin yhdistävillä kauppareiteillä. Kun samanidien valtakunta kaatui, Šavgar siirtyi osaksi Kara-Khanidien kaanikuntaa ja sen nimeä X vuosisadan jälkeen ei enää mainita kuin vaan viimeksi Karatšuk Asanin nimisenä paikkakuntana Armenian kuninkaan Hethum I päiväkirjassa matkalla mongolikaanien päämajaan Karakorumiin. XII luvun alkuun mennessä siitä oli enää pieni kylä jäljellä, joka XII–XIV -luvuilla hylättiin kokonaan.
XII luvulta alkaen alueen taloudellisena, myös uskonnollisen koulutuksen ja keskiaikaisen tieteen, turkinkielisten ihmisten henkisenä ja poliittisena keskuksena toimi Kultobe-linnoituksesta alkujaan Jassy, tuleva Türkistan (Turkestan). Maine suuren silkkitien varrella sijaitsevasta rikkaasta asutuksesta levisi koko islamilaiseen maailmaan. Sen tunnetuin asukas oli sufilainen uskonnollinen vaikuttaja ja teologi Ahmed Jasawi, joka saavutti valtavan suosion uskovaisten keskuudessa ja hänen kuolemansa jälkeen kaupungista tuli yksi uskonnollisista keskuksista. Tarkempi tieto kaupungin mongolien valloitussotien aikaisesta kohtalosta puuttuu ja Yasa-nimeä ei mainita Tšingis-kaanin valloituksia kuvaavissa lähteissä, jopa oletetaan, että se antautui mongoleille ilman vastarintaa. Mutta pian sen jälkeen keitaasta tuli jälleen merkittävä poliittinen ja taloudellinen keskus ja 1200-luvun puolivälissä Jassy mainitaan nimellä "Ason" ensimmäistä kerta kirjallisissa lähteissä niiden kaupunkien joukossa, jota Armenian kuningas Hethum I saattueineen vieraili paluumatkallaan Batu- ja Möngke-kaanien luolta kotimaahan. Nimellä Jassy kaupunkia tunnetaan Eremitaašin kokoelmaan kuuluvista, vielä ennen mongolien valloitusta 1210-luvun alussa ja vuosina 1216–1218 Jassy-rahapajassa kovaresmiašaahin Mohammed ibn Tekešin nimissä lyödyistä, kuparilla ja hopealla päällystetyistä dirhemeistä. XVI-luvun lopussa kaupungista tuli Timurin ja Tokhtamyshin taistelutanner, jonka jälkeen vuosina 1396–1398 voittaja Timur aloitti moskeijan rakentamisen Jasawin hautapaikan läheisyyteen. Legendan mukaan, kun rakentamisen alkuvaiheessa rakenne romahti useita kertoja selittämättömistä syistä, hallitsija näki unen, jossa hänet käskettiin ensin rakentaa mausoleumi suufilaiswalille Arystan-baballe ja sen jälkeen hoitaa Jasawin muisto, jolloin hän oli juuri näin tehnytkin. Samasta syystä pyhiinvaeltajat vierailevat mausoleumeissa tässä järjestyksessä. Kaupungin mainetta muslimimaailman uskonnollisena keskuksena nosti Hazret sulttaani.
Kun koko Syrdarjan valuma-alueen keskiosan alueista tuli osa Kazakkien kaanikuntaa, Jassyn kaupungista, josta oli tuolloin kasvanut suurin kauppa- ja käsityökeskus, muodostui kaanien asuinpaikka, tunnettu nimellä Türkistan 1500-luvulta lähtien. Yksi Türkistanin kaupungin ensimmäisistä kazakstanilaisista kaaneista oli Esim (Есім) kaani vuosina 1598–1614 ja 1627–1628 ja siinä välissä hallitsijana oli Tursyn Mohamed (1613–1627). Esim-kaanin hallituskautena kaupungista tuli Kazakkien kaanikunnan pääkaupunki, vaikka sen pääkaupunkiasemaa korostavat erityisemmät tutkimukset puuttuvat. Türkistan ei ollut yksistään Kazakstanin hallitsijoiden asuinpaikka, vaan täällä pidettiin säännöllisesti kansallisesti tärkeitä aateliskokouksia valtion ja hallituksen kriittisten kysymyksien ratkaisemisiin. Tässä järjestettiin myös kaanien juhlalliset valtaistuinseremoniat. Türkistanissa Kazakkien kaanit vastaanottivat useita suurlähettiläitä ja tähän rakennettiin useiden hallitsijoiden hautauspaikkoja. Kaupunkia pidettiin kazakstanilaisten ja aristokratian tapaamispaikkana, jossa joidenkin lähteiden mukaan kaani oleskeli vain talvisin. Türkistan pysyi pääkaupunkina vuoteen 1630, joidenkin lähteiden mukaan 1700-luvulle, kun vuonna 1724 tuli Türkestanista kazakkikaanien päällikön Abulkhairin pääkaupunki. Joidenkin mukaan 1800-luvulle saakka, jolloin Türkistan kuului Kazakkien kaanikunnalle joko vuoteen 1847 tai 1864 saakka, minkä jälkeen venäläiset joukot piirittivät ja valloittivat kaupungin ja ympäröivistä seuduista tuli osa Venäjän valtakuntaa. Uutta Orenburgin läänin tulokasta kuvattiin XVIII luvulla lähinnä taantumaan pudonneena. Kaupunki ”ei ollut niin jalo kuin se oli ennen” ja “siinä olevat kadut ovat kaarevat ja hyvin ahtaita …”.
XVI–XVIII vuosisatojen aikana Kazakstanin ja Džungarian sodista johtuvasti merkittävä historiallinen osa kaupungista lähellä Ahmed Jasawin mausoleumia tuhoutui, mutta itse pyhäkkö säästyi vahingoilta. Tällä hetkellä kaupunki on Kazakstanin ja Keski-Aasian muslimien pyhiinvaelluskeskus.