stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Masku
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Masku Wikimedia Commonsissa
Maskun kunta
Tilastokeskus: Maskun avainluvut
| n k Varsinais-Suomen maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Aura  Kaarina  Kemiönsaari  Koski Tl  Kustavi  Laitila  Lieto  Loimaa  Marttila  Masku  Mynämäki  Naantali  Nousiainen  Oripää  Paimio  Parainen  Pyhäranta  Pöytyä  Raisio  Rusko  Salo  Sauvo  Somero  Taivassalo  Turku  Uusikaupunki  Vehmaa 
Entiset kunnat:  Alastaro  Angelniemi  Askainen  Dragsfjärd  Halikko  Hiittinen  Houtskari  Iniö  Kakskerta  Kalanti  Karinainen  Karjala  Karuna  Kemiö  Kiikala  Kisko  Korppoo  Kuusisto  Kuusjoki  Lemu  Loimaan kunta  Lokalahti  Maaria  Mellilä  Merimasku  Metsämaa  Mietoinen  Muurla  Naantalin maalaiskunta  Nauvo  Paattinen  Paraisten maalaiskunta  Perniö  Pertteli  Piikkiö  Pyhämaa  Rymättylä  Somerniemi  Suomusjärvi  Särkisalo  Tarvasjoki  Uskela  Uudenkaupungin maalaiskunta  Vahto  Velkua  Västanfjärd  Yläne 
Maskun entisen rautatieaseman rakennus.
Valtatie 8 Maskun eritasoliittymän kohdalla.
Maskun kuntaliitokset. Vuonna 2009 Lemu ja Askainen liittyivät Maskuun, vuonna 2011 entisen Askaisten länsiosat kattaneet Livonsaari ja Lempisaari liitettiin Maskusta Naantaliin.
Näkymä Seppäläntieltä etelään kohti Maskunjokea. Taustalla Maskun Neurologinen Kuntoutuskeskus.
Masurian järvialueen taistelu

itärintama 1914
Masurian järvialueen ensimmäinen taistelu käytiin ensimmäisen maailmansodan itärintamalla saksalaisten ja venäläisten välillä syyskuussa 1914. Itä-Preussissa käydyissä taisteluissa alivoimaiset saksalaiset löivät kaksi venäläistä armeijaa ja aiheuttivat venäläisille merkittävät tappiot. Masurian järvialueen taistelu oli viimeinen silloisella Saksan maaperällä käyty taistelu ensimmäisessä maailmansodassa.
Taustaa

Venäläiset aloittivat sodan syttyessä laajat hyökkäykset itärintamalla elokuussa 1914. Rintaman eteläosassa he olivat menestyksekkäitä ja löivät Itävalta-Unkarin joukot. Rintaman pohjoisosassa, Itä-Preussin alueella venäläiset kärsivät merkittävän tappion saksalaisia vastaan.
Venäjän 1. ja 2. armeija etenivät Itä-Preussiin 13. elokuuta lähtien. Saksalaiset olivat lukumäärällisessä alakynnessä, mutta heillä oli parempi aseistus ja tiedustelu. Venäjän armeijat etenivät erillään toisistaan: toinen Masurian järvialueen eteläpuolella, toinen pohjoispuolella. Hyökkäysvoimien hajottamisen riski lisääntyi, koska venäläiset sähköttivät joukkojensa siirrot ja sijaintitiedot salaamattomina lennättimellä. Itä-Preussissa oli pitkät välimatkat, ja salaamattomien viestien lähettäminen ei ollut mitenkään erikoista vastaavassa tilanteessa. Olennaista oli, että vastoin kun venäläiset, hyvin organisoidut saksalaisjoukot saattoivat käyttää vihollisen sijaintitietoja hyväkseen.
Saksan itärintaman komentajuus oli elokuussa siirtymässä kaksikolle Paul von Hindenburg ja Erich Ludendorff. Saksalaiset tiesivät venäläisten armeijoiden sijainnin ja käyttivät tietoa hyväkseen. Heillä oli määrällinen alivoima, joten he aloittivat hyökkäyksen Venäjän 2. armeijaa vastaan Tannenbergissä. Tannenbergin taistelu käytiin 26.–31. elokuuta. Taistelussa saksalaiset saartoivat venäläisen armeijan ja venäläiset antautuivat. Saksalaiset kärsivät hyvin pienet tappiot ja venäläiset menettivät yhteensä 125 000 miestä, kun 2. armeija tuhottiin.
Taistelu

Venäjän 1. armeija onnistui paremmin saksalaisia vastaan. Armeijan komentaja Paul von Rennenkampf piti Masurian järvillä rintamasuunnan saksalaisia vastaan ja vältti saarrostusuhan. Komentajalla ei ollut kuitenkaan saksalaisten yliotteen edessä muuta vaihtoehtoa kuin vetäytyä Itä-Preussista 14.9. mennessä. Näin päättyi viimeinen Saksan maaperällä käyty taistelu ensimmäisessä maailmansodassa.
Seuraukset

Itä-Preussissa käydyt taistelut osoittivat Saksan valtionhallinnon, teollisuuden sekä joukkojen aseistuksen ja johdon olevan ylivertaisia Venäjään verrattuna. Ero pysyi merkittävänä koko sodan ajan ja johti lopulta Venäjän keisarikunnan luhistumiseen vuonna 1917.
Seuraukset > Masurian järvialueen toinen taistelu

Keskusvallat tekivät alkuvuodesta 1915 kaksi hyökkäystä itärintamalla. Tammikuun 23. alkoi hyökkäys rintaman eteläosassa Karpaateilla, mutta hyökkäys pysähtyi jo tammikuun lopulla. Myöhemmin talvella saksalaiset tekivät hyökkäyksen Itä-Preussista Venäjälle. Hyökkäys yllätti venäläiset täysin. Hyökkäystä hidasti huono sää. Vasemmalla siivellä saksalaiset työnsivät venäläisiä taaksepäin 100 kilometriä, mutta oikealla siivellä saksalaiset kohtasivat omaan hyökkäykseensä valmistautuneen Venäjän 12. armeijan. 12. armeija taisteli hyvin ja saksalaisten kaavailema pihtiliike epäonnistui. Tämän vuoksi saksalaiset eivät saavuttaneet strategista voittoa. Taistelun seurauksena saksalaiset etenivät Masurian järvialueen itäpuolelle, mutta samalla heidän omat huoltolinjansa pitenivät ja siirtyivät kulkemaan laajan suoalueen läpi. Venäläiset kärsivät noin 200 000 miehen tappiot, saksalaiset tappiot olivat huomattavasti pienemmät.
Aiheesta muualla

http://www.firstworldwar.com/battles/masurian2.htm
Matter

| Matter |
| --- | --- |

Kirjailija:  Iain M. Banks
Genre:  tieteiskirjallisuus
Kustantaja:  Orbit
Julkaistu:  2008
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  608
ISBN:  978-1-841-494173
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Matter on Iain M. Banksin vuonna 2008 ilmestynyt tieteisromaani, joka sijoittuu Kulttuuriin.
Juoni

Sarlien kuningas Hausk murhataan. Murhan takana on hänen avustajansa tyl Loesp, joka ottaa vallan itselleen ja yrittää tappaa myös Sarlien laillisen kruununperillisen. Ferbin, laillinen kruununperillinen ja kirjan päähahmo, pelastautuu lähtemällä maanpakoon avustajansa Holsen kanssa. Ferbin pyrkii saamaan kruununsa takaisin pyytämällä apua siskoltaan, Djan Seriy Anaplialta, joka työskentelee agenttina Kulttuurin erityisolojen jaoksessa.
Kulttuurin teknologia ja käytettävissä olevat voimavarat ovat valtavasti paremmat kuin Sarlien, mutta Sarlien valtakunta sijaitsee Sursamen kehäplaneetalla (engl. shellworld), johon Kulttuurilla ei ole suoraa toimivaltaa. Kehäplaneetta on keinotekoinen planeetta, joka on jaettu tasoihin. Tasot on eristetty toisistaan, mutta niiden välillä voi kulkea tunnelikuilujen kautta. Kehäplaneetan tasot ovat erilaisia. Niissä voi olla esimerkiksi ilmakehä ja keinoaurinko. Sursamenilla tasot on pääsääntöisesti jaettu niin että teknisesti kehittyneemmät kulttuurit ovat lähempänä pintaa. Korkean tekniikan kulttuurit ovat laatineet yhteiset säännöt tasojen välisten asioiden hoitamiseen. Alempien tasojen asioihin ei pääsääntöisesti saa puuttua, mikä monimutkaistaa Ferbinin tilannetta hänen hakiessaan apua Kulttuurilta.
Tasojen välisistä säännöistä huolimatta Sarleja korkeammalla tasolla elävät Octit puuttuvat Sarlien sotaan Deldeyden kanssa. Octit antavat kuningas Huskille tekniikkaa ja informaatiota, jotta Octit pääsisivät käsiksi Deldeyden alueella sijaitsevaan muinaiseen kaivaukseen. Octit uskovat löytävänsä kaivauksista kehäplaneetan historiaa miljoonien vuosien takaa. Hausk voittaa sodan, mutta hänen avustajansa tyl Loesp murhaa hänet ja riistää kruunun Ferbiniltä. Virallisen tiedon mukaan Ferbin on kuollut, ja 
tilapäishallitsijana toimii Tyl Loesp kunnes Ferbinin nuorempi veli Oramen on riittävän vanha ollakseen kuningas.
Ferbin löytää pakomatkallaan Kulttuurin erityisolojen edustajia, jotka ovat kuulleet kiinnostavia huhuja kehäplaneetalta. Ferbin, Holse, Kulttuurin alus ja tekoäly nimeltään Liveware Problem, hänen avatarinsa Hippinse sekä Ferbinin sisko Djan Seriy Anaplian palaavat kehäplaneetalle tutkimaan ja syrjäyttämään tyl Loespin vallasta. Se täytyy tehdä salassa kaikilta kehäplaneetan asukeilta, joista osa on teknisesti lähes yhtä edistyneitä kuin Kulttuuri.
Ennen kuin Ferbin ja hänen apurinsa palaavat planeetalle, tyl Loesp ja Octit kaivavat Deldeyn kaivauksilta esiin muinaisen koneen. Octit uskovat, että kyseessä on tekoäly, joka kuuluu Involucroihin. Involucrat elivät kaukana menneisyydessä ja rakensivat kaikki kehäplaneetat. Kone käynnistetään, ja paljastuu että se edustaakin Ilnejä, joiden suunnitelmana oli miljoonia vuosia sitten tuhota kaikki kehäplaneetat. Iln tuhoaa konetta itseään kaivaneet Octit ja Sarlit, mukaan lukien tyl Loespin ja Oramenin. Tämän jälkeen Iln ryhtyy tuhoamaan koko kehäplaneettaa. Ferbin, Holse, Liveware Problem, Hippiense ja Djan Seriy saapuvat paikalle estämään tätä. Liveware Problem, Hippinse ja Ferbin tuhoutuvat taistelussa Ilniä vastaan. Djan Seriy uhraa itsensä tuhotakseen Ilnin taistelukoneen. Holse jää eloon kertomaan taistelusta muille.
Aiheesta muualla

Steven Poole: Culture clashes. The Guardian 9.2.2008. (englanniksi)
Aino Mattila

| Aino Mattila> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Aino Maria Mattila
Syntynyt: 26. maaliskuuta 1902 Hattula
Kuollut: 17. kesäkuuta 1986 (84 vuotta) Ylöjärvi
Ammatti:  näyttelijä, teatterinjohtaja, teatteriohjaaja, pedagogi
Näyttelijä
Aktiivisena:  1924–1977
Merkittävät roolit:  Claire Zachanassian Vanhan naisen vierailu
Palkinnot
 Iivari-palkinto 
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Aino Maria Mattila (26. maaliskuuta 1902 Hattula – 17. kesäkuuta 1986 Ylöjärvi) oli suomalainen näyttelijä, teatterinjohtaja, teatteriohjaaja ja pedagogi. Hän kehitti improvisointia suomalaisessa näyttämökoulutuksessa.
Elämä ja ura

Aino Mattilan vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Nestor Mattila (Knaapi) ja Amanda Mattila. Hän opiskeli Helsingin Musiikkiopistossa 1920–1922 ja Suomen Näyttämöopistossa 1922–1924. Ammattiuransa Mattila aloitti Oulun Työväen Näyttämön näyttelijänä 1924–1926, minkä jälkeen hän näytteli Tampereen Teatterissa 1926–1933. Ensimmäisen teatterinjohtajan kiinnityksensä Mattila sai Kajaanin Näyttämölle 1935–1940; seuraavat johtajan kiinnitykset olivat SOK:n Näyttämölle 1944–1948, Elannon Näyttämölle 1948–1950, Jyväskylän Työväen Teatteriin 1952–1959 ja Lahden Teatteriin 1959–1962. Teatteriohjaajana Mattila työskenteli Työväen Näyttämöiden Liitossa 1950–1952 ja Tampereen Työväen Teatterissa 1952–1954.
Opettajana Mattila työskenteli ensi kerran Perä-Pohjolan Nuorisoseuroissa 1933–1935. Vuosina 1940–1944 hän työskenteli Suomen Filmiteollisuuden eli Särkän koulun rehtorina. Vuosina 1944–1949 Mattila opetti Suomen Teatterikoulussa. Vuodesta 1962 aina vuoteen 1977 Mattila opetti näyttelijäntyötä Tampereen yliopiston kursseilla.
Uransa alussa Mattila näytteli luonne- ja operettirooleja, kuten 1930 julkaistussa näyttelijämatrikkelissa todetaan. Hän näytteli muun muassa Katrin roolin laulunäytelmässä Tukkijoella ja Maijan roolin kansannäytelmässä Pohjalaisia. Sittemmin Mattila näytteli muun muassa Loviisan roolin Niskavuori-näytelmissä ja Claire Zachanassianin roolin näytelmässä Vanhan naisen vierailu.
Mattila ohjasi muun muassa näytelmän Villisorsa Turun kaupunginteatteriin ja Niskavuoren naiset Hyvinkään Teatteriin.
Mattila näytteli myös eräissä suomalaisissa kokoillan elokuvissa. Vuonna 1924 hän näytteli sivuosan mykkäelokuvassa Suursalon häät ja vuonna 1943 hänellä oli runoilijattaren osa Ossi Elstelän komediassa Nuoria ihmisiä. Lisäksi Mattila teki muutaman kreditoimattomaksi jääneen sivuosan.
Aiheesta muualla

Tampereen kaduilla : Aino Mattilan katu
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Maura

| Maura |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  3. toukokuuta
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Moira, Maureen tai Mauros, Mauri
Infobox OKNimi-testi OK: 
Maura on naisen etunimi. Sen alkuperästä on useampi tulkinta. Englannissa se on Moiran ja Moyran vaihtoehtoinen kirjoitusasu tai Maureen-nimen munnos. Tällöin se kummassakin tapauksessa olisi peräisin Mary-nimestä. Suomessa Maura on käsitetty karjalaiseksi muunnokseksi venäläisestä nimestä Mavra tai Mavr, joka on johdettu kreikkalaisesta miehen nimestä Mauros, joka mahdollisesti tarkoittaa mustaa. Maura voi olla myös tummaihoista tarkoittavan Maurus-miehennimen naispuolinen vastine. Mauralla on nimipäivä Suomen ortodoksisessa kalenterissa 3. toukokuuta. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Maura-nimisiä henkilöistä on Suomessa ollut vuoden 2019 loppuun mennessä noin 140. Mayura tarkoittaa sanskritissa riikinkukkoa ja Vologdan alueella sijaitsee sen niminen vuori.
Tunnettuja Mauroja

Maura Healy (s. 1971), yhdysvaltalainen poliitikko ja Massachusettsin kuvernööri
Maura Paajanen (s. 2000), suomalainen salibandyn pelaaja
Maura Tierney (s. 1965), yhdysvaltalainen näyttelijä
Maura Viceconte (1967–2019), italialainen kestävyysjuoksija
Maura Visser (s. 1955), alankomaalainen käsipalloilija.
Mauretania (alue)

Mauretania (reunustettu keltaisella) vanhassa kartassa. H. Kiepert, Atlas antiquus, 1903.
Mauretania on antiikin aikainen nimitys Pohjois-Afrikan länsiosalle. Se ulottui nykyisestä Algeriasta Atlantin rannikolle käsittäen Pohjois-Marokon. Pohjoisessa aluetta rajasi Välimeri ja etelässä Atlasvuoret. Alue sai nimensä siitä, että sen väestöä kutsuttiin maureiksi. Nämä kuuluivat berberikansoihin.
Maurit elivät ensin Karthagon alaisina heimoyhteisöinä. Myöhemmin alueella sijaitsi Mauretanian kuningaskunta, joka mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 206 eaa. Siitä tuli Rooman vasallivaltio vuonna 25 eaa. Vuonna 40 Rooman keisari Caligula kutsui Mauretanian kuninkaan Ptolemaioksen Roomaan ja antoi murhata hänet. Mauretania liitettiin tämän jälkeen lopullisesti Rooman valtakuntaan. Siitä muodostettiin kaksi provinssia, länsiosan käsittänyt Mauretania Tingitana ja itäosan käsittänyt Mauretania Caesariensis.
Nykyinen Mauritania sijaitsee Afrikan Atlantin-puoleisella rannalla Länsi-Saharan eteläpuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mauretania Wikimedia Commonsissa
Matin levy

| Matin levy Matti Järvinen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1976 (LP)   6. kesäkuuta 2007 (CD)
 Tuottaja(t): Tommi Liuhala
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 38.40
 Levymerkki: Hi-Hat (LP)   Rocket Records, Kreegah Bundolo ja Zum Teufel! (CD)
Matin levy on suomalaismuusikko Matti Järvisen ainoaksi jäänyt albumi. Se julkaistiin Hi-Hat-levymerkillä vuonna 1976. Ensimmäisen CD-painoksen levystä julkaisivat 6. kesäkuuta 2007 yhteistyössä Rocket Records ja Kreegah Bundolo, apunaan Zum Teufel Kustannus. Svart Records julkaisi levystä uusintapainoksen joulukuussa 2016.
Albumin tunnetuin kappale on ”Sameassa vedessä”.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt ja sovittanut Matti Järvinen.
Lähtö huomiseen – 2.46 (san. Seppo Tammilehto)
Katselen kaunista iltaa – 3.50 (san. Järvinen)
Tuulee niin – 3.19 (san. Järvinen)
Laiska mies – 6.28 (san. Järvinen)
Tutkimusmatka – 3.06 (san. Järvinen)
Selvää sulle se on – 3.51 (san. Tammilehto)
Nimeni mun piirretään – 4.17 (san. Tammilehto)
Pieni sieni – 3.50 (san. Järvinen)
Outo päivä – 2.50 (san. Juhani Kivistö)
Sameassa vedessä – 4.23 (san. Järvinen)
Kappaleet > Lisälevy vuoden 2016 CD-painoksella

sävellykset, sanoitukset ja sovitukset Matti Järvinen
Lähtö huomiseen (instrumentaalidemo) 	2:51
Selvää sulle se on (instrumentaalidemo) 	3:39
Eteenpäin 	3:46
Annele 	3:46
Kiskot kolisee, maisemat vilisee 	4:32
Vuokot alla jään 	4:45
Miljoonat 	6:22
Jänöjuttu 	3:49
Wanhan pappilan piano 	3:51
Haaksirikko 	16:10
Muusikot

Matti Järvinen – laulu, kitarat, piano, urut, klavinetti, jousisyntetisaattori, moog syntetisaattori, huilu
Ilkka Hanski – basso
Upi Sorvali – rummut
Vastaanotto

Matin levy oli menestys arvostelijoiden ja valveutuneiden musiikin kuuntelijoiden keskuudessa: hän ja levy sijoittuivat mm. Soundi-lehden lukijaäänestyksissä sinä vuonna. Helsingin Sanomien arvostelussa Järvinen sai tunnustusta sävellyksistään, kun taas kappaleiden sanoituksia (joita tekivät myös Seppo Tammilehto ja Juhani Kivistö) pidettiin epätasaisina.
Levynjulkistuskeikoilla Helsingin Bottalla ja Tavastialla kesäkuussa 1976 Järvisen tukena olivat levylläkin soittaneet Ilkka Hanski ja Upi Sorvali. Heidän lisäkseen kosketinsoittajana oli Kari Kuusamo. Levy ei myynyt hyvin, ja Järvisen kyllästyminen keikkailuun jo aiemmin yhtyeittensä kanssa vaikutti levy-yhtiön haluun panostaa artistiin. Niinpä suunnitelmat toisen levyn tekemisestä kariutuivat.
Myöhemmin Matin levystä on tullut haluttu keräilykohde.
Kirjallisuutta

Dimery, Robert (toim.): 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.  ((1001 Albums You Must Hear Before You Die, 2006.) Suomalaisen laitoksen päätoimittaja Jake Nyman. Kääntäjät: Esa Kuloniemi ym)  Helsinki:  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-0-36217-4
Randy Matson

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Randy Matson |  Randy Matson |  Randy Matson |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Mexico City 1968 | kuula |  |
|  Hopeaa | Tokio 1964 | kuula |  |
James Randel ("Randy") Matson (s. 5. maaliskuuta 1945 Kilgore, Teksas) on entinen yhdysvaltalainen kuulantyöntäjä, olympiavoittaja Mexico Cityssä 1968.
Varhaisvuodet

Randy Matson vietti lapsuutensa Pampassa, Teksasin osavaltion länsiosassa. Ensimmäisiin yleisurheilukilpailuihinsa hän otti osaa 12-vuotiaan voittaen 50 ja 100 jaardin juoksut sekä pituus- ja korkeushypyn - mutta jäi kuulantyönnössä kuudenneksi. Lukiossa hän oli tähti kolmessa lajissa, amerikkalaisessa jalkapallossa, koripallossa ja yleisurheilussa. Yliopistotasolla hän edusti Texas A&M -yliopistoa.
Urheilu-ura

Matson oli 199 cm pitkä ja painoi parhaassa kunnossa ollessaan 127 kg. Vasta 18-vuotiaana hän työnsi kuulaa jo yli 18 metriä ilman minkäänlaista punttiharjoittelua. Tokion olympialaisissa Matson työnsi neljännellä kierroksella kärkituloksen 20,20 ja samalla ennätyksensä. Vain pari minuuttia myöhemmin Dallas Long meni kärkeen voittoon riittäneellä 20,33 kantaneella työnnöllä.
Seuraavana vuonna Matson työnsi huikean maailmanennätyksen 21,52 - edellinen ennätys oli Longin 20,68. Vuonna 1967 hän paransi ennätyksen lukemiin 21,78. Samana vuonna hän suoritti kandidaatintutkinnon kauppatieteissä ja hänet varattiin kolmessa eri ammattilaisdraftissa: amerikkalaisen jalkapallon NFL:ään sekä koripallon NBA:han ja sen tuolloin voimissaan olleeseen kilpailijaan ABA:han. Hän luopui kuitenkin molemmista sivulajeistaan keskittyen kuulantyöntöön.
Mexico Cityn olympialaisissa Matson työnsi finaalin ensimmäisellä työnnöllä voittotuloksen 20,45. Matson oli lajissaan ylivoimainen muutaman vuoden ajan. Vuoden 1972 olympiakarsinnoissa hän jäi yllättäen neljänneksi eikä päässyt kisoihin. Tämän jälkeen hän vetäytyi kilpakentiltä, mutta palasi pian ITA:n ammattilaistalliin, jossa hän ei kuitenkaan enää menestynyt Brian Oldfieldin hallitessa ammattilaiskisoja.
Matson kilpaili myös kiekonheitossa, jossa hän teki vuonna 1967 USA:n ennätyksen 65,16.
Myöhemmät vaiheet

Matson on työskennellyt Texas A&M -yliopiston tehtävissä urheilu-uransa jälkeen. Hän toimi aiempien yliopisto-opiskelijoiden järjestön johtajana vuosina 1972 - 1999, jolloin jäi eläkkeelle. Vuonna 2003 hän palasi takaisin yliopistotyöhön, mutta kärsittyään sydänongelmista seuraavana vuonna Matson erosi tehtävästään viettäkseen enemmän aikaa kuuden lapsenlapsensa kanssa.
Auvo Maunula

Auvo Maunula
Maunulan jatkosodassa komentaman LeLv 12:n kalusto, Fokker D.XXI -hävittäjä.
Morane-Saulnier M.S.406, konetyyppi jolla lentäessään Maunula sai surmansa.
Mannerheim onnittelee Mannerheim-ristin ritari Auvo Maunulaa Mikkelin päämajan edessä 15.9.1942
Auvo Herman Toivo Maunula (7. kesäkuuta 1907 Alavieska – 17. toukokuuta 1944 Hirvas) oli suomalainen lentäjä ja Mannerheim-ristin ritari. Ritariksi nimitettäessä hänen sotilasarvonsa oli majuri. Maunula lensi noin 200 sotalentoa ja ampui alas kolme vihollisen lentokonetta.
Elämä ja ura

Auvo Maunula syntyi Pohjois-Pohjanmaalla, Alavieskassa, kansakoulunopettaja Herman ja Anna (o.s. Rajaniemi) Maunulan perheeseen. Hän astui asepalvelukseen Ilmavoimien alokaskomppaniaan vuonna 1926. Sotilasuralle tähtäävä Maunula pyrki ja pääsi Reserviupseerikouluun, jonka käytyään hän suoritti Kadettikoulun kurssinumerolla 10 vuosina 1927–1929. Aktiiviura Ilmavoimissa jatkui koko 1930-luvun ajan. Talvisodassa Maunula toimi Lentolaivue 12:n Gloster Gladiator -hävittäjäkoneilla varustetun ensimmäisen lentueen päällikkönä.
Jatkosodassa Maunula toimi laivueenkomentajana Täydennyslentolaivue 35:ssä, Fokker D.XXI -koneilla varustetussa Lentolaivue 12:sta sekä Lentolaivue 28:ssa, jonka kalustona oli Morane-Saulnier M.S. 406 -koneet. Maunula nimitettiin Aunuksen ryhmän komentajan Karl Oeschin 21. toukokuuta 1942 allekirjoittaman nimitysesityksen sekä Ilmavoimien komentajan Jarl Lundqvistin 15. elokuuta 1942 allekirjoittaman lisäesityksen jälkeen Mannerheim-ristin ritariksi 8. syyskuuta 1942 numerolla 90. Nimitysperusteluissa mainitaan muun muassa Maunulan tiedustelulentäjänä sekä laivueen komentajana saavuttamat ansiot.
Majuriksi ylennetty Maunula sai surmansa koulutuslennolla 17. toukokuuta 1944. Hänen ohjaamansa Morane-Saulnier -hävittäjä (MS-628) joutui syöksykäännöksen seurauksena syöksykierteeseen, josta kone ei enää oiennut, ja syöksyi matalasta korkeudesta järveen. Maunula on haudattu Seinäjoen sankarihautausmaalle. Auvo Maunula ja hänen puolisonsa Ester Jensen saivat kaksi poikaa. Reijo Jorma Maunula (1935–2013) oli Suomen ilmavoimien majuri. Hän toimi myös muun muassa ohtajana Johtamistaidon Opistossa ja opetusneuvoksena Opetushallituksessa. Antero Maunula (1937–2014) oli eversti, joka toimi muun muassa Pohjan prikaatin komentajana.
Mávro Poïní

| --- | --- |
Muut nimet:  Mikró Mávro Poïní (Μικρό Μαύρο Ποϊνί)
Sijainti:  36°09′02″N, 29°36′26″E, Megísti Ródos, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Dodekanesia
Merialue:  Välimeri
Pinta-ala:  0,0001 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Mávro Poïní (kreik. Μαύρο Ποϊνί) eli Mikró Mávro Poïní (Μικρό Μαύρο Ποϊνί) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja sijaitsee Kastellórizon eli Megístin saaren itärannikolla Kastellórizon kylän edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,0001 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Mávro Poïní kuuluu Megístin kuntaan, Ródoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Mikró Mávro Poïnín eteläpuolella sijaitsee suurempi Megálo Mávro Poïní.
Roberto Mauri

Roberto Mauri vuonna 1953.
Roberto Mauri (oikealta nimeltään Giuseppe Tagliavia, 1924 Castelvetrano – 12. marraskuuta 2007) oli italialainen elokuvaohjaaja.
Mauri työskenteli näyttelijänä 1950-luvulla ja ohjasi ensimmäisen elokuvansa vuonna 1958. Hän teki joukon eri tyylilajeja edustavia viihde-elokuvia kuten La strage dei vampiri (”Vampyyrien teurastus”, 1962), Una sporca faccenda (”Likaista peliä”, 1963) ja Gli invincibili fratelli Maciste (1964). Mauri käytti myös taiteilijanimiä Robert Johnson ja Robert Morris.
Aiheesta muualla

Internet Movie Database: Roberto Mauri (englanniksi)
Elonet: Roberto Mauri
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Elonet