Zoo TV Tour
Konsertti > Pääosa

U2 aloitti kiertueen jokaisen konsertin soittamalla kuudesta kahdeksaan uutta Achtung Baby -albumin kappaletta osoittaakseen, ettei ollut enää sama yhtye kuin 1980-luvulla. Konsertin aloittavana kappaleena toimi albumin avausraita ”Zoo Station”, jonka aikana laulaja Bono saapui konserttilavalle The Fly -lavahahmossaan painautuen siluetiksi yhtä lavan vilkkuvaa videonäyttöä vasten. ”Zoo Stationia” seurasi useimmiten kappale ”The Fly”, jonka aikana lavarakennelman video- ja televisioruuduilla vilkkui sarja tiuhaan vaihtuvia fraaseja, aforismeja ja sanoja, joita olivat muun muassa ”Taste is the enemy of art” (suom. Maku on taiteen vihollinen), ”Religion is a club” (suom. Uskonto on kerho), ”Ignorance is bliss” (suom. Tieto lisää tuskaa), ”Watch more TV” (suom. Katso enemmän televisioa), ”Everything you know is wrong” (suom. Kaikki, mitä tiedät, on väärin) sekä ”Believe” (suom. Usko), joka haihtui jättäen jälkeensä sanan ”lie” (suom. Valhe). Zoo TV Tourin ensimmäisellä viikolla media raportoi virheellisesti, että eräs esitetyistä fraaseista olisi ollut ”Bomb Japan Now” (suom. Pommittakaa Japania nyt), minkä seurauksena yhtye joutui julkaisemaan virallisen lausunnon, jossa he kielsivät väitteen. Ennen kuin yhtye aloitti kappaleen ”Even Better Than the Real Thing”, Bono katseli lavalla suoria televisiolähetyksiä siirtyen kanavalta toiselle. ”Even Better Than the Real Thingin” aikana videotauluilla vilahteli satunnaisia kuvia televisiolähetyksiin ja populaarikulttuuriin liittyen, ja Bono kuvasi itseään sekä muuta yhtyettä videokameralla.
Kappaleen ”Mysterious Ways” aikana lavalla esiintyi vatsatanssija. Vuoden 1992 areenakonserteissa vatsatanssijana esiintyi Christina Petro, mutta myöhemmin kiertueen edetessä numeron esitti kappaleen musiikkivideollakin näytellyt U2:n koreografi Morleigh Steinberg, joka alkoi kiertueen aikana seurustelemaan yhtyeen kitaristi The Edgen kanssa. Kappaleen ”One” aikana videotauluilla esitettiin kappaleen nimi eri kielillä kirjoitettuna sekä pätkiä Mark Pellingtonin ohjaamasta kappaleen musiikkivideosta, jolla esiintyi juoksevia biisoneita. Video johti kappaleen päätteeksi valokuvaaja David Wojnarowiczin valokuvaan biisoneista, jotka putoavat jyrkänteen reunalta. ”Until the End of the Worldin” aikana Bono leikitteli lavalla jälleen videokamerallaan, kun taas kappaleessa ”Tryin’ to Throw Your Arms Around the World” hän veti lavalle yleisön seasta naispuolisen katsojan tanssitettavakseen. Pohjois-Amerikan stadionkiertueen aikana konsertin settilistaan tuotiin uutena lisäyksenä kappale ”New Year’s Day”.
Myös rumpali Larry Mullen Jr. lauloi toisinaan konserteissa esittäen oman versionsa The Dublinersin tunnetuksi tekemästä kappaleesta ”Dirty Old Town”. Toisinaan Mullen tulkitsi myös muita irlantilaisia kansanlauluja, kuten ”The Wild Rover” ja ”Whiskey in the Jar”.
U2 esitti Achtung Baby -albumin kappaleet kiertueen konserteissa hyvin uskollisina niiden alkuperäisille albumiversioille. Koska albumin kappalemateriaali oli hyvin monipuolista, yhtye käytti konserteissa usein ennalta nauhoitettuja tai lavan ulkopuolelta soitettuja osuuksia esimerkiksi lyömäsoittimien, koskettimien sekä kitararaitojen aikaansaamiseksi. Yhtye on käyttänyt ennalta nauhoitettuja taustaraitoja myös myöhemmillä kiertueillaan.
Konsertin puolessavälissä U2 siirtyi soittamaan B-lavalle. Zoo TV Tour oli yksi ensimmäisistä suuren tuotantoluokan kiertueista, joilla käytettiin B-lavaa. Yhtyeen saapuminen B-lavalle oli tarkoitus olla ”vastalääke Zoo TV:lle.” Ajatus B-lavan käytöstä oli saanut innoituksensa Elvis Presleyn ’68 Comeback Special -konsertista. Yhtye soitti B-lavalla usein konsertin rauhallisempia numeroita, joita olivat muun muassa ”Angel of Harlem”, ”When Love Comes to Town”, ”Stay (Faraway, So Close!)” sekä Lou Reed -cover ”Satellite of Love”. Monien kriitikoiden keskuudessa yhtyeen esiintymistä B-lavalla verrattiin katuesiintyjien soittoon, ja sitä pidettiin yhtenä konsertin kohokohdista.
B-lavalla soitetun osuuden jälkeen U2 soitti, konsertista riippuen, joko kappaleen ”Bad” tai ”Sunday Bloody Sunday”, jota seurasivat The Joshua Tree -albumillakin peräkkäisessä järjestyksessä soitetut ”Bullet the Blue Sky” ja ”Running to Stand Still”. ”Bullet the Blue Skyn” aikana videoruuduilla esitettiin palavia ristejä ja hakaristejä, ja ”Running to Stand Stillin” elävöittämiseksi Bono siirtyi yksin takaisin B-lavalle esittäen kappaleen ajan heroiiniriippuvaista. Kappale päättyi hetkeen, jolloin Bono esitti piikittävänsä itseään. Tämän jälkeen lavan ympäristö täyttyi punaisella ja keltaisella savulla, ja aikana yhtye kokoontui takaisin päälavalle soittaakseen The Joshua Tree -albumin avausraidan ”Where the Streets Have No Name”. Yhtye päätti konsertin pääosan useimmiten kappaleeseen ”Pride (In the Name of Love)”, jonka aikana videotauluilla esitettiin pätkiä Martin Luther King, Jr.:n puheesta. Toisinaan päätöskappaleena toimi ”I Still Haven’t Found What I’m Looking For”, jota esitettiin kuitenkin myös konsertin B-lavalla soitetussa osassa.