stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomalaisen ruokakulttuurin edistämisohjelma

Suomalaisen ruokakulttuurin edistämisohjelma (Sre) oli Suomen hallituksen käynnistämä ja maa- ja metsätalousministeriön toimeenpanema ohjelma vuosina 2008–2011. Sen pääsihteerinä toimii Marja Innanen. Kolmivuotisen ohjelman tavoitteena oli ruoan ja ruoan tekijöiden arvostuksen nostaminen. Lisäksi toimenpiteitä kohdistettiin myös lähi- ja luomuruoan edistämiseen, laadun kehittämiseen, ravitsemuskäyttäytymisen ohjaamiseen sekä suomalaisen elintarvikealan kansainvälistymiseen.
Ohjelman kohderyhminä olivat ruoka-asioista päättävät tahot ja suomalaiset kuluttajat, erityisesti nuoret ja lapset sekä lapsiperheet.
Toiminta

2009 Sre:n toiminnan teemana oli yhdessä syöminen, vuonna 2010 vastuullinen keittiö.
Sre:n toimintamuotoja olivat muun muassa kampanjoiden järjestäminen. Esimerkiksi vuonna 2008 järjestetyssä kouluruokavaalit-kampanjassa haastettiin kunnallisvaaliehdokkaita, kuntapäättäjiä ja äänestäjiä allekirjoittamaan kouluruokailun kohentamiseen liittyvät vetoomus ja lupaus.
Sre tuki 11 hanketta, jotka jakautuivat neljälle eri painoalueelle (kouluruokailun kehittäminen, makukoulu-konseptin levittäminen, ruoan ja sen tekijöiden arvostuksen kasvattaminen ja ammattikeittiöiden kestävyys).
Sre valitsi joka kuukausi Kuukauden ruokablogin suomalaisten blogien joukosta. Sre:llä oli myös kaksi omaa blogia: Puolivirallista ruokaa ja Sanoja lautaselta.
Puhemiehet

Ohjelmalla oli kuusi puhemiestä, joiden tehtävänä oli oman työnsä ja esiintymisensä kautta tuoda esille suomalaista ruokakulttuuria ja ohjelman ajatuksia. Puhemiehiä olivat Tapio Korjus, Mitro Repo, Kaari Utrio, Elastinen, Jaakko Nuutila ja Maria Jungner.
Aiheesta muualla

Suomalaisen ruokakulttuurin edistämisohjelman verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Sulttaanikunta

Osmanien valtakunnan viimeinen sulttaani Mehmed VI.
Sulttaanikunta eli sultanaatti on alue tai valtio, jota hallitsee islamilainen sulttaani, jolla on myös merkittävä uskonnollinen asema.
Nykyaikana itsenäisiä sulttaanikuntia ovat enää Oman ja Brunei, joita sulttaani hallitsee itsevaltiaana.
Myös Malesian osavaltioista monet ovat sulttaanikuntia, joiden sulttaanien keskuudesta valitaan maalle viiden vuoden välein valtionpäämieheksi kuningas.
Sun Ra

| Sun Ra |
| --- | --- |
 Sun Ra vuonna 1973.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. toukokuuta 1914 Birmingham, Alabama, Yhdysvallat
Kuollut: 30. toukokuuta 1993 (79 vuotta) Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat
Ammatti:  yhtyeenjohtaja, säveltäjä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Sun Ra
Aktiivisena:  1934–1993
Tyylilajit:  hard bop, swing, avant-garde jazz, free jazz
Soittimet:  Hammond-urut, piano, urut, kosketinsoittimet, Minimoog
Yhtyeet:  Arkestra
Levy-yhtiöt:  El Saturn Records, A&M Records, BYG Actuel ja ESP-Disk 
Aiheesta muualla
www.sunra.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Sun Ra (entinen  Herman Boole Blount, 22. toukokuuta 1914 Birmingham, Alabama – 30. toukokuuta 1993 Philadelphia) oli jazzsäveltäjä, orkesterinjohtaja ja pianisti. Hänet tunnetaan avantgarde-jazzin keskeisimpiin nimiin kuuluvana musiikillisena innovaattorina sekä koko musiikin historian eriskummallisimpiin hahmoihin kuuluvana henkilönä.
Omituinen persoona

Sun Ra väitti kuuluvansa enkelirotuun ja olevansa kotoisin Saturnus-planeetalta. Hän kehitti oman monimutkaisen kosmisen filosofiansa sekä valveutuneisuutta (”awareness”) ja rauhaa korostavan, usein runojen muotoon puetun sanoman. Sun Ra vastusti myös usein puheissaan rasismia sekä huumeiden käyttöä. Sun Ran syntymäajasta ei ole varmaa tietoa. Hän on antanut lukuisia eri päivämääriä siitä, milloin hän ”saapui maan päälle”. Monet näistä päivämääristä ovat ajoitukseltaan varsin muinaisia. Ulkopuoliset yleensä sanovat hänen syntyneen joskus vuosien 1910 ja 1918 välillä (artikkelin alussa oleva tieto perustuu hänen passiinsa). Sun Ra ei koskaan mennyt naimisiin, ja hänen tuttavansa ovat sanoneet, ettei hän näyttänyt olevan kiinnostunut seksuaalisista tai romanttisista suhteista muihin ihmisiin.
Elämä ja ura > Uran alkupuoli

Syntymänimeltään Sun Ra on Herman Boole Blount. Hän syntyi Birminghamissa, Alabaman osavaltiossa. Hänen nuoruudestaan ei tiedetä kovin paljoa. Hän soitti jo ammattimuusikkona pianoa 1930-luvun alkuvuosina. Hän siirtyi vuonna 1934 Chicagoon ja johti 1940-luvun alussa jo omia pieniä yhtyeitään. Hän esiintyi Fletcher Hendersonin ja Wyonie Harrisin kanssa. Toisen maailmansodan kuluessa hän oli vankilassa aseistakieltäytymisen vuoksi. Myöhemmin hän hylkäsi syntymänimensä kokonaan ja omaksui egyptiläisen Ra-jumalan nimen. Hän kokosi myös oman yhtyeensä, Arkestran, jonka jäsenet ovat vaihdelleen jatkuvasti vuosien varrella. Sun Ran pianonsoittotekniikka oli saanut vaikutteita bluesista, Count Basielta, Thelonious Monkilta ja eurooppalaisesta impressionismista.
Elämä ja ura > 1950-luku

Sun Ra aloitti big band -yhtyejohtajan tehtävänsä Chicagossa 1950-luvun alkupuolella. Jo tällöin hän alkoi kehittää big band -ohjelmistoaan "kosmisen musiikin" suuntaan, vaikka hänen musiikkinsa oli vielä tuolloin tiukasti etukäteen sovitettua ja siinä oli kuultavissa vaikutteita Duke Ellingtonilta ja Count Basielta. Mukana oli jo tuolloin saksofonistit Marshall Allen, John Gilmore ja Pat Patrick, joista kukin oli Sun Ran yhteistyökumppani seuraavien 40 vuoden ajan. Sun Ran oma filosofia ja maailmankuva sai ilmeisesti kypsän muotonsa jo vuonna 1952, jolloin hän vaihtoi virallisesti nimeään. Muinaisesta Egyptistä ja science fictionista vaikutteita saaneet asusteet tulivat osaksi Sun Ran persoonaa 1950-luvun lopulla.
Elämä ja ura > 1960-luku

Vuonna 1961 Sun Ra orkestereineen siirtyi Chicagosta New Yorkiin. Aluksi hänen oli vaikeaa löytää esiintymispaikkoja. Samoihin aikoihin Sun Ran musiikki muuttui huomattavasti kokeellisemmaksi ja sai vaikutteita samoihin aikoihin syntyneestä free jazzista. Kollektiivinen improvisointi nousi keskeiseen asemaan. Sun Ra alkoi myös tehdä kokeita mitä erilaisimmilla yhdistelmillä eri soittimia ja hän hyödynsi uutta nauhoitusteknologiaa kuten nauhakaikua ja muita erikoisia ääniä. Sun Ra laittoi muusikkonsa usein soittamaan rumpuja ottaen näin vaikutteita etnisestä musiikista. Saksofonistinsa hän laittoi soittamaan muita puhallinsoittimia kuten oboeta, huilua ja klarinettia. Lisäksi Sun Ra alkoi kokeilla ensimmäisten muusikkojen joukossa syntetisaattoreita ja muita uusia sähköisiä soittimia. Lisäksi show’ta täydensivät tanssijat. Sun Ra nousi suosionsa huipulle niin sanotun beat-sukupolven aikana. 1960-luvun lopulla hän muutti Philadelphiaan, joka pysyi hänen majapaikkanaan hänen kuolemaansa asti.
Elämä ja ura > 1970-luku

1970-luvulla Sun Ra palasi lähemmäs perinteisempää swing-musiikkia. Sun Ra piti tärkeänä perinteistä jazz-traditiota ja halusi pysytellä siinä. Nyt orkesteri esiintyi myös Euroopassa, muun muassa Suomessa Helsingin Kulttuuritalolla ja sai näin uutta yleisöä. Sun Ra ja hänen orkesterinsa jatkoivat esiintymistä Sun Ran vuonna 1993 tapahtuneeseen kuolemaan asti.
Tuotanto

Sun Ralta on julkaistu yli sata levyä. Monet niistä julkaistiin alun perin vain hyvin pieninä painoksina, joita levitettiin konserteissa. Myöhemmin isommat levymerkit ovat julkaisseet niitä uudestaan. Tunnetumpien levyjen joukkoon kuuluvat esimerkiksi:
Sound of Joy (1957)
Visits Planet Earth (1958)
Jazz in Silhouette (1959)
The Nubians of Plutonia (1959)
Holiday for Soul Dance (1960)
The Futuristic Sounds of Sun Ra (1961)
The Heliocentric Worlds of Sun Ra, Volume One (1965)
Nothing Is (1966)
Other Planes Of There (1966)
The Magic City (1966)
Atlantis (1969)
Space is the Place (1972)
Lanquidity (1978)
Strange Celestial Road (1980)
Nuclear War (1982)
Aiheesta muualla

Sun Ran kokeellisessa jazzissa oli kosminen sanoma. Ylen Elävä arkisto.
Stan Marsh

| Stan Marsh |
| --- | --- |
 Stan Marsh
Luoja(t):  Trey Parker Matt Stone
Näyttelijä(t):  Trey Parker
Henkilötiedot
Ammatti:  koululainen
Sukupuoli:  mies
Ikä:  10 (s. 19. lokakuuta)
Kotipaikka:  South Park, Colorado
Suhteet
Vanhemmat:  Randy Marsh Sharon Marsh
Sisarukset:  Shelly Marsh
Tädit ja sedät:  Aunt Flo (isotäti) Jimbo Kern (setäpuoli)
Tutut:  Kyle Broflovski Kenny McCormick Eric Cartman
Infobox OKNimi-testi OK: 
Stanley ”Stan” Marsh on yhdysvaltalaisen komediasarjan South Park eräs päähenkilöistä. Stanin hahmon löyhänä esikuvana on ollut Trey Parker, joka on myös hahmon ääninäyttelijä sarjassa. Stan nähtiin ensimmäisen kerran muiden poikien tavoin Spirit of Christmas -lyhytpätkässä vuonna 1992.
Ulkonäkö ja luonne

Stan pukeutuu aina muiden ystäviensä tapaan ulkovaatteisiin sekä pipoon. Stanilla on mustat, lyhyehköt hiukset.
South Parkin internetsivuilla Stanin kuvaillaan olevan ”tavallinen, keskiverto, hämmentynyt, amerikkalainen lapsi”. Stan on syntynyt 19. lokakuuta. Stan on nuorempi kuin Kyle, Eric ja Kenny.
Perhe

Stanin perheestä kerrotaan hieman enemmän kuin muiden poikien perheistä. Stanin perheeseen kuuluu hänen isänsä Randy, äiti Sharon, väkivaltainen isosisko Shelley ja homoseksuaali koira Sparky (suom. Onni), jota tosin ei ole kovinkaan usein nähty ensimmäisten tuotantokausien jälkeen. Marshin perhe parodioi stereotyyppistä amerikkalaisperhettä, erityisesti isä Randy, joka usein ylireagoi lähes sairaalloisesti moniin asioihin. Stanin muita sukulaisia ovat Randyn veli eli Stanin setä Jimbo Kern. Hän on metsästäjä ja hän omistaa asekaupan. Stanillä on 104-vuotias isoisä "Grandpa" Marvin Marsh. Hän asuu Marsheilla, ja kutsuu Stania lähes aina "Billyksi". Stanin Aunt Flo -täti nähtiin yhdessä jaksossa, jossa hän myös kuoli.
Rooli sarjassa

Stan ottaa usein johtajan ja järjen äänen -roolin porukassaan yhdessä Kyle Broflovskin kanssa, joka on hänen paras ystävänsä. Kaverukset nähdään myös laulamassa yhdessä sarjan introssa. Stan yleensä puolustaa Kyleä, kun Cartman kiusaa tätä ja vitsailee tämän kustannuksella. Stanin ja Kylen isätkin ovat hyviä ystäviä keskenään.
Stan on ihastunut luokkatoveriinsa Wendy Testaburgeriin. Sarjan alkuaikoina Stan yleensä oksensi Wendyn kasvoille, kun tämä puhui Stanille. Elokuvassa South Park: Isompi, pidempi ja leikkaamaton Wendy on ihastunut kaupunkiin muuttaneeseen uuteen lapseen Gregoryyn. Stan yrittää saada Wendyn pitämään taas hänestä ja onnistuukin siinä elokuvan lopussa. Seitsemännen tuotantokauden jaksossa "Raisins" Wendy jättää lopulta Stanin ihastuttuaan Tokeniin, joka on samalla luokalla. 11. tuotantokauden "The List" -jaksossa Wendy ja Stan palaavat yhteen.
Aiheesta muualla

Nettisivut  (englanniksi)
South Park
| --- | --- |
Hahmot:  Stan Marsh • Kyle Broflovski • Kenny McCormick • Eric Cartman • Butters Stotch • Chef • Herbert Garrison • Luettelo South Parkin sivuhahmoista
Tekijät:  Trey Parker • Matt Stone • Isaac Hayes • Mary Kay Bergman • Adrien Beard • John Hansen • April Stewart
Muuta:  South Park: Isompi, pidempi ja leikkaamaton • Chef Aid: The South Park Album • Mr. Hankey's Christmas Classics (CD) • Chewbacca-puolustus • Jaksoluettelo
Stan Marsh ja metsän eläimet jaksossa Metsän joulu (Woodland Critter Christmas).
Sue Lemström

Sue Lemström (s. 17. heinäkuuta 1948 Helsinki) on suomenruotsalainen näyttelijä. Hän on työskennellyt Helsingin ja Vaasan ruotsinkielisissä teattereissa sekä näytellyt useissa elokuvissa. Vuonna 1969 hän oli perustamassa Skärgårdsteatern-ryhmää, ja on ollut mukana useimpien suomenruotsalaisten teattereiden tuotannoissa. Ensimmäisen vakinaisen kiinnityksensä Lemström sai vasta 63-vuotiaana Svenska Teaterniin.
Lemström sanoo olleensa Suomen ensimmäinen radio-discjockey tehdessään 1960-luvulla Ylelle ruotsinkielistä radio-ohjelmaa Pop Time. Hänen teatteriuransa alkoi Svenska Teaternin Hair-musikaalista 1969, minkä jälkeen hän pääsi täpärästi Svenska Teaterhögskolaniin ja valmistui sieltä 1974 vaikeasta lukihäiriöstä huolimatta.
Lemströmin tärkeimpiä rooleja ovat olleet Peer Gyntin Åse, Niels Bohrin vaimo Michael Fraynin näytelmässä Ett möte i Köpenhamn (2000–2001) sekä erityisesti vuoden 2003 rooli Mary Tyronena Eugene O’Neillin näytelmässä Pitkän päivän matka yöhön (Lång dags färd mot natt). Lemström myös ääninäytteli Muumilaakson tarinoiden ruotsinkielisessä versiossa Noitaa.
Benny Törnroosin televisiohaastattelussa 2014 Lemström kertoi olevansa alkoholisti ja HIV-positiivinen.
Lemström sai Pro Finlandia -mitalin 2008.
Filmografia

Rotko (1970)
Kultainen koskelo (1989)
Korttitalo (Korthuset, 1991)
Ruusutarha (1997)
Badding (2000)
Aleksis Kiven elämä (2001)
Transport (2005)
Miehen työ (2007)
Colorado Avenue (2007)
Stephen Bishop

| Stephen Bishop |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. marraskuuta 1951 San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä
Muusikko
Tyylilajit:  soft rock
Levy-yhtiöt:  ABC Warner Bros. MCA
Aiheesta muualla
www.stephenbishop.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Stephen Bishop (s. 14. marraskuuta 1951) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä, kitaristi ja näyttelijä.
Tunnettuja kappaleita ovat ”On and On”, joka nousi Billboardin Top 100 -listan sijalle 11 vuonna 1977, ”Everybody Needs Love ”, ”Save It for a Rainy Day” ja ”It Might Be You”. Bishop on säveltänyt musiikkia muun muassa elokuviin Delta-jengi (1978), Kiina-ilmiö (1979), Roadie (1980), Tootsie – lyömätön lyyli (1982) ja Anger Management (2003). Hän ei tehnyt mutta lauloi Tootsie – lyömätön lyyli -elokuvan tunnuskappaleen ”It Might Be You”.
Bishopin säveltämä ja sanoittama ja Phil Collinsin ja Marilyn Martinin esittämä ”Separate Lives” elokuvassa Valkeat yöt oli Parhaan laulun Oscar-palkintoehdokkaana vuonna 1986.
Bishopin kappaleita ovat levyttäneet muun muassa Art Garfunkel, Barbra Streisand, Four Tops, Dionne Warwick, Eric Clapton, Gene Simmons, Kenny Loggins ja Sting.
Omaelämäkerta On and Off julkaistiin vuonna 2022.
Diskografia (valikoima) > Albumit

Careless (1976)
Bish (1978)
Red Cab to Manhattan (1980)
Sleeping with Girls (1985)
Bowling in Paris (1989)
Blue Guitars (1996)
Happy Bishmas (2002)
Yardwork (2002)
The Demo Album 1 (2003)
The Demo Album 2 (2003)
Fear of Massage: Demo 3 (2003)
Stephen Bishop Live at Duo Music Exchange (2006)
America & Friends: Live at the Ventura Theater (2007)
Saudade (2007)
Romance in Rio (2008)
Be Here Then (2014)
Stephen Bishop Live (2014)
Blueprint (2016)
Diskografia (valikoima) > Kokoelma-albumit

Best of Bish (1988)
On and On: The Hits of Stephen Bishop (1994)
An Introduction to Stephen Bishop (1997)
Back to Back (1999)
The Millennium Collection (2002)
Aiheesta muualla

IMDb
Sulttaanikana

| Sulttaanikana |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kurkilinnut Gruiformes
Heimo::  Rantakanat Rallidae
Suku::  Sulttaanikanat Porphyrio
Laji::  porphyrio
Kaksiosainen nimi
 Porphyrio porphyrio  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Sulttaanikana Wikispeciesissä   Sulttaanikana Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Porphyrio porphyrio
Sulttaanikana (Porphyrio porphyrio) on rantakanojen heimoon kuuluva lintu. Siitä on noin kolmetoista alalajia, jotka poikkeavat toisistaan elinalueensa ja höyhenten värityksen osalta. Se on levinnyt laajoille alueille Euroopassa, Aasiassa ja Afrikassa. Sulttaanikana elää rehevissä kosteikoissa ja lampien rannoilla. Se syö enimmäkseen kasvisperäistä ravintoa kuten versoja, lehtiä, kukkia ja siemeniä. Se syö myös jonkin verran eläimiä kuten matoja ja hyönteisiä.
Støvla

Støvla
| --- | --- |
Sijainti:  Nordland,  Norja
Vuoristo:  Skandit
Korkeus merenpinnasta:  824 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Støvla on Skandeihin kuuluva vuori Moskenesin kunnassa, Norjan Lofooteilla. Se sijaitsee Trolldalsvatnetin, Stuvdalsvatnetin ja Fjerdedalsvatnetin järvien välissä. Sen korkein kohta on 824 metriä merenpinnan tasoa ylempänä.
Stalin-palkinto

Stalin-palkinto neuvostoliittolaisessa postimerkissä.
Valtionpalkinto
Stalin-palkinto (ven. Сталинская премия, Stalinskaja premija) oli vuosina 1940–1953 Neuvostoliiton korkein siviileille myönnettävä valtionpalkinto. Se jaettiin viimeisen kerran 1954 ja tilalle 1966 tuli Neuvostoliiton valtionpalkinto.
Suolintu

Suolintu on taiteilija Jaakko Sieväsen maalaus vuodelta 1961-1962. Tämä informalistinen öljy- ja temperamaalaus kankaalle, 154 × 115 cm, ostettiin Ateneumin taidemuseoon vuonna 1962.
Suomalaisille informalismi tuli tunnetuksi Venetsian biennaalissa vuonna 1960 sekä Suomen Ars 1961 -näyttelyssä. Informalismi koettiin läheiseksi, koska sen saattoi nähdä luontotunteen ilmauksena. Jaakko Sievänen kuului suomalaisten taiteilijoiden Maaliskuun ryhmään, joka koostui ulkomailla työskennelleistä ja vaikutteita hakeneista taiteilijoista.
Aluksi Sievänen käytti maalauksissaan kerroksittaista kuultavaa väriä, mutta siirtyi sitten käyttämään paksumpaa jälkeä. Suolintu on tältä kaudelta. Myöhemmin Sievänen lisäsi maalauksiinsa figuratiivisia elementtejä.
Aiheesta muualla

Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Suolintu.  (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomi-salaliitto

Suomi-salaliitto (thaiksi แผนฟินแลนด์, P̄hæn finlænd̒, myös Suomi-suunnitelma tai Suomi-strategia) on thaimaalaisen journalistin, Sondhi Limthongkulin, vuonna 2006 esittämä teoria salaliitosta, jonka Thaimaan silloinen pääministeri Thaksin Shinawatra olisi tehnyt entisten vasemmisto-opiskelijoiden kanssa syrjäyttääkseen Thaimaan kuninkaan, kaapatakseen vallan ja tehdäkseen Thaimaasta yksipuoluetasavallan. Vaikka salaliiton olemassaololle ei löytynyt mitään todisteita, se haittasi Thaksinin ja hänen hallituksensa suosiota.
Nimitys tulee siitä, että väitteiden mukaan Thaksin ja entiset opiskelijat olisivat suunnitelleet salaliiton Suomessa pidetyssä tapaamisessa vuonna 1999.
Susono

| Susono (裾野市) |
| --- | --- |
 Näkymä Kisejoen laaksoon ja Hakonevuorelle Ashitakavuorelta, Susono oikealla
 lippu:  symboli
 Susonon sijainti Shizuokan prefektuurissa
 Susono
 Koordinaatit: 35°10′26″N, 138°54′24″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Chūbu, Tōkai
Prefektuuri:  Shizuokan prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  138,12 km²
Väkiluku (05/2020):  51 398
 – Väestötiheys:  372,1 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Sugi
 – Kukka:  Rhododendron komiyamae
 – Lintu:  Idänsilkkikerttunen
 
 http://www.city.susono.shizuoka.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Susono (jap. 裾野市, Susono-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Shizuokan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin itäosassa Fuji-, Ashitaka- ja Hakonevuorten välissä. Asutus on keskittynyt Kisejoen laaksoon. Idässä kaupunki rajautuu Kanagawan prefektuuriin. Susonossa on 51 398 asukasta (toukokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 138,12 neliökilometriä.
Susono kehittyi 1600-luvun lopulta lähtien hedelmällisenä riisinviljelyalueena, kun sinne valmistui Ashijärvestä kastelukanava. Paikkakunta on saanut nimensä siitä, että se sijaitsee Fujivuoren juuren ylänköalueella (susono). 1960-luvulta lähtien sinne on sijoittunut auto-, metalli- ja elintarviketeollisuutta. Se on kasvanut nopeasti myös viereisten Mishiman ja Numazun esikaupunkina. Kaupunkioikeudet Susonolle myönnettiin vuonna 1971.
Susonon rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu entinen Uematsu-suvun asuintalo, joka on valittu yhdeksi Japanin tärkeän kulttuuriomaisuuden kohteista. Se sijaitsee Kisejoen varrella Goryūn vesiputousta ympäröivällä puistoalueella. Matkailijoita kaupunkiin houkuttelevat erilaiset luonnon- ja virkistysalueet sekä teemapuistot, kuten Jūrigin ylänkö, Fuji Safari Park ja Grinpa-huvipuisto. Susonoa palvelee JR Tōkain Gotenba-linja.
Kuvia

Kaupungin urheilupuisto
Sanohara-jinja
Goryū-vesiputous
Valtatie 469 Susonossa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Susono Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Suojaväri

Deroplatys desiccata -lajin rukoilijasirkka naamioituu lehtikarikkeen joukkoon.
Värityksellään ruovikon sekaan maastoutuva sinisorsa.
Suojaväri tarkoittaa joillakin eliöillä esiintyvää maastoutumiseen soveltuvaa väritystä, jolla ne voivat välttää muita huomaamasta niitä. Usein suojaväri on suojakeino saalistajia vastaan. Pedolla suojaväri puolestaan estää saalista havaitsemasta sitä ja helpottaa näin saalistusta. Lumisilla alueilla valkea suojaväri on yleinen, kun taas rehevillä vihreillä alueilla monien lajien suojavärit ovat vihertäviä. Suojaväriin liittyy usein naamioivaa vaikutusta vahvistava kuviointi.
Erityisesti hyönteisillä esiintyy erittäin monipuolisia ja kirkkaitakin suojavärejä. Jotkin lajit eivät suojaudu ainoastaan värityksellään, vaan ovat kehittyneet myös muodoltaan muistuttamaan erehdyttävästi esimerkiksi oksanpätkää tai kasvin lehteä. Jotkin kukissa vierailevia hyönteisiä saalistavat hämähäkkilajit voivat vaihtaa väriään kukan mukaan valkoiseksi tai keltaiseksi. Nilviäisistä mustekalat ja matelijoista kameleontit tunnetaan kyvystään vaihtaa väriään ympäristön mukaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suojaväri Wikimedia Commonsissa
Väitös: Eläinten värit suojaavat monin tavoin (Arkistoitu – Internet Archive)
Sopeutumisvalmennus

Sopeutumisvalmennus on kuntoutuksen lakisääteinen palvelumuoto, jonka tavoitteena on tukea vammaista henkilöä ja hänen lähiyhteisöään vammaisuuden tai sairauden aiheuttamissa elämänhallinnan ongelmatilanteissa.
Teoriatausta

Sopeutumisvalmennus heijastaa käsitteenä ja kuntoutuskäytäntönä kulloisiakin käsityksiä ihmisen identiteetistä, sosiaalisesta vuorovaikutuksesta, elämänhallinnasta ja hyvinvoinnista. Toiminnan kehityksen alkuaikoina, 1960-luvulla, esillä olivat sekä psykodynaamisesti että behavioristisesti sävyttyneet käsitykset sairaudesta ja vammaisuudesta sekä niiden aiheuttamista yksilöllisistä ja yhteisöllisistä kehityshaasteista. Terveyden sosiologia, esimerkiksi Talcott Parsonsin sairaan roolin käsite, ja psyykkisen stressin teoriat muodostivat sopeutumista koskevan ajattelun yhden rajapinnan. Sitä täydensivät yhteiskunnan demokraattisen kehityksen ja yksilön henkisen kasvun odotukset. Vammaisuuden ja pitkäaikaisen sairauden kielteisten vaikutusten eliminoimiseen luotettiin varsinkin osallistavan yhteisöllisen kehityksen kautta.
Sopeutumisvalmennuksen teoriataustasta erottuu suomalaisessa kontekstissa ruotsalaisen psykologin Johan Cullbergin teos ”Tasapaino järkkyessä”, joka puolestaan perustui amerikkalaisen kriisi- ja preventioteorian klassikoihin Erich Lindemannin ja Gerald Caplanin tutkimuksiin.
Sanaa sopeutumisvalmennus on aina vieroksuttu siinä nähdyn passiivisuuden ja alistuneisuuden takia. Parempaa sanaa ei kuitenkaan löytynyt ennen kuin 1990-luvulla erilaiset ”empowerment” –käsitteestä johdetut käsitteet – (täysi)valtaistuminen, voimaantuminen, sosiaalinen vahvistaminen - valtasivat alan retoriikan. Viime aikoina sopeutumisvalmennuksen ja osaltaan muunkin hoidon ja kuntoutuksen keskeiseksi vaikutusmekanismiksi on noussut vertaistuki.
Ohjaavia periaatteita

Sopeutumisvalmennus ei ole psykoterapiaa eikä se ole myöskään minkään sosiaali- ja terveydenhuollon ammattihenkilön (lääkäri, sairaanhoitajat, sosiaalityöntekijät, psykologit, fysio- tai toimintaterapeutit) antamaa ohjausta ja neuvontaa. Koska sopeutumisvalmennuksen antamiseen valmistavaa ammattikoulutusta ei ole, sopeutumisvalmennus tulee määritellyksi tavoitteensa ja sisältönsä kautta. Sopeutumisvalmennuksen ammatillisuus jää avoimeksi, mikä voi olla joustavuudessaan hyvä asia, mutta samalla sopeutumisvalmennuksen saatavuuden varmistaminen palvelujen yleisessä kilpailutilanteessa saattaa jäädä tappiolle.