stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tasavallan palatsi (Minsk)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tasavallan palatsi (Minsk) Wikimedia Commonsissa
(Huom. uudehko, ei-vapaan panoraaman teos)
Лукашенко: Дворец Республики — один из главных символов современной Беларуси (10/2007) (venäjäksi) (naviny.by)
Suzanne Brøgger

Suzanne Brøgger
Suzanne Preis Brøgger Zeruneith, o.s. Preis (s. 18. marraskuuta 1944 Kööpenhamina, Tanska) on tanskalainen kirjailija, käsikirjoittaja, toimittaja ja laulaja.
Brøgger analysoi teoksissaan naisen asemaa patriarkaalisessa yhteiskunnassa, arvostelee aikakauden käsitystä avioliitosta ja ydinperhemallia.
Brøgger on ollut vuodesta 1997 Tanskan akatemian jäsen.
Teokset

Fri os fra kærligheden 1973 (Vapauta meidät rakkaudesta) esseekokoelma
Kærlighedens veje & vildveje, 1975 esseekokoelma
Creme fraiche, 1978 omaelämäkerrallinen romaani
En gris som har været oppe at slås kan man ikke stege, 1979
Brøg, essays og journalistik fra, 1960'erne, 1980 esseekokoelma
Tone, 1981
Ja, 1984 (Kyllä) omaelämäkerrallinen romaani, jatkoa Creme fraichelle
Den pebrede susen, 1986 essee- ja novellikokoelma
Livsformer – essay "Om at kysse hesten", 1988
Edvard og Elvira, 1988
Min verden i en nøddeskal, 1990
Efter Orgiet, 1991
Paradisets Mave, 1993
Transparence, 1993
Løvespor, 1995
Jadekatten, 1997
Et frit og muntert lig, 1998
Lotusøje, 1999
Sejd, 2000
Linda Evangelista Olsen, 2001
Sølve, 2006
Sløret, 2008
Jeg har set den gamle verden forsvinde – hvor er mine ørenringe?, 2010
Til T, 2013
En sommer med Emmanuelle Arsan (efterord af bogen "La Philosophie Nue" af Emmanuelle Arsan), 2016
Koral - en romanbiografi, 2017
Norsk Omelet, 2018
Suomennokset

Vapauta meidät rakkaudesta (Fri os fra kærligheden, 1973), suom. Kirsti Eklund. Otava, 1976
Kyllä (Ja), suom. Saara Villa. Otava, 1985
Diskografia

Blå biografi, 2006
Palkinnot ja tunnustukset

Weekendavisenin kirjallisuuspalkinto, 1980 teoksesta Brøg
Kultaiset laakerit -kirjallisuuspalkinto, 1982 teoksesta Tone
Tagea Brandts rejselegat for kvinder 1985
Holberg-mitali, 1992
Søren Gyldendal -palkinto, 1999
Kirjallisuutta

Zeuthen, Louise: Kruka: En biografi om Suzanne Brøgger.  ((Krukke, 2014.) Översättning Urban Andersson)  Stockholm:  Norstedts, 2015.  ISBN 978-91-1-306653-0.
Aiheesta muualla

Suzanne Brøgger, Biografi fra Litteratursiden.dk (tanskaksi)
Sveriges Radio (ruotsiksi)
Tata Pound

Tata Pound on malilainen rapyhtye. Se perustettiin Bamakossa vuonna 1995. Sana "tata" tulee Sikasson kaupunkia aikoinaan suojanneen muurin nimestä. "Pound" tulee englannin kielen puntaa tarkoittavasta sanasta.
Jäsenet

Adama Mamadou ("Djo Dama")
Sidy Soumaoro ("Ramses")
Mahamadou Dicko ("One Dixon")
Diskografia

Rien ne vas plus (2000)
Ni Allah sona ma (2001)
Aiheesta muualla

Tata Poundin historia
Teatteri Venus

Teatteri Venus on helsinkiläinen teatterikollektiivi, joka tutkii töissään esiintyjyyttä, esittämistä ja esityksen ehtoja sekä erilaisia yleisösuhteita. Taiteilijaryhmä on vapaasti organisoitu ja käyttää työtapoina prosessi- ja ryhmäkeskeisiä metodeja. Venuksen tuotanto koostuu erilaisista identiteetin ja maailmankuvan määrittelyn ja esittämisen projekteista. Teatteri Venus on Universum-yhdistyksen alaisuudessa. Teatteri Venuksen ideologiaan kuuluu ajatus taiteensa vapauttamisesta kapitalistisista tuotantorakenteista ja teatteri pyrkien edistämään vapaan kentän toimijoiden välistä solidaarisuutta ja taiteen monikielisyyttä.selvennä
Oma tuotanto

2019 Rest in peace
2016 Wonderland
2013 A good sign - drömtid, rituaali
2012 Tontut vs Vikingarna
2011 Gimme another country
2010 Teatteri Venus & susiklubi: kudos susi klubi klubi
2010 Det falska barnet / Valelapsi
2009 Mooot - kaupunkitaidehanke
2009 Club venus - kudosklubit # 1-4
2008 Teatteri Venus ja stadia: Lost and found in punavuori
2007 Likaisia juttuja
2005 Gimme the country
2005 Mielenliikutuksia
2002 Frankenstein marja silde ja työryhmä
2001 Flickan som ville vara sjuk työryhmä
2001 Yksin keltainen / särjen ääni työryhmä
2000 Roadside picnic työryhmä
1998 Särjen ääni työryhmä
1998 Arken työryhmä
1998 Hamletsoolo työryhmä
1996 Funderingar kring en mördares moral tuuja jänicke ja åsa nybo
1996 Tie jim cartwright
1995 Hyvästi, en ole andrei tsehovin pohjalta työryhmä
1994 Perille asti, puutarhan perille dowie-dick
1993 Barbaran planeetta työryhmä
1992 Rarva-creme työryhmä
1992 Reikä päässä liselott forsman
1991 Lokakuu-projekti
1991 Sakset ja matala taivas tuija kokkonen
1991 Totuus ja tehtävä työryhmä
1991 Medicine show työryhmä
1990 Carmen meriméen pohjalta tuija kokkonen ja työryhmä
1990 Wunderbaum työryhmä ja anders slotte
1989 Asemat työryhmä
1988 Alue tuija kokkonen ja työryhmä
1988 Antigone - väärä sukupolvi työryhmä
1987 Pygmit työryhmä
1986 Rikhard iii shakespearen pohjalta työryhmä ja tuija kokkonen
1985 Elät vain kerran jaana lorcan bernarda alban talon pohjalta työryhmä
1983 Puluparat työryhmä
Lisäksi performanceja mm. Silde-Varja: Kuuntele sydämesi ääntä (1991), 
Voitto pimeydestä (1991), B-luokka (1992) Lindström: I accuse you 
(1992)
Aiheesta muualla

Universum
Mustalampi (Joutsa, Kivisuo)

| Mustalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Joutsa
Koordinaatit:  61°53′48″N, 26°00′32″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Rutajoen valuma-alue (14.236)
Laskuoja:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  14.236.1.065
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  124,2 m  
Pituus:  150 m  
Leveys:  100 m  
Rantaviiva:  0,389 km  
Pinta-ala:  0,994 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiMustalampi 
Mustalampi on Keski-Suomessa Joutsassa Kivisuon kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,0 hehtaaria, ja se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee suolla aivan Hämeenlammen eteläpuolella metsän reunassa. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 400 metriä ja sen eteläranta on avosuota ja muualla suomaata.
Leivonmäen kansallispuisto

Lammen rannat kuuluvat Metsähallituksen hallinnoimaan Leivonmäen kansallispuistoon. Lammen lähellä ei ole viitoitettuja kävelyreittejä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Rutajoen valuma-alueeseen (14.236) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 124,2 metriä mpy.
Talouselämä-lehden luettelo päättäjänaisista

Talouselämän päättäjänaiset on Talouselämä-lehden keväisin julkaisema lista vaikutusvaltaisimmista suomalaisista talouselämässä toimivista naisista. Vuonna 2017 tämä Talouselämä-lehden selvitys julkaistiin 18. kerran.
Päättäjänaiset 2017

Keväällä 2017 julkaistun Päättäjänaiset 2017 -listan sadasta naisesta noin kymmenellä oli vastuullaan miljardiluokan liiketoiminta. Listasijoitusta määritettäessä Talouselämä-lehti painotti vuonna 2017 erityisesti operatiivista liiketoimintavastuuta. Lehti arvosti listauksessa toimitusjohtajuutta, suuren liiketoiminnan vetovastuuta, toimintaa ison pörssiyhtiön hallituksessa ja vaativaa tehtävää suuren, kansainvälisen yrityksen johtoryhmässä.
Aiheesta muualla

Talouselämä: Sari Baldauf on Suomen talouden ykkösnainen - Top 100 -listalla myös yksi poliitikko (28.4.2017) (iltalehti.fi)
Talouselämä: Onvestin Maarit Toivanen-Koivisto kovatuloisin päättäjänainen (1.11.2016) (kauppalehti.fi)
Onko lasikatto rikkoutumassa? Nuoret naiset etenevät yritysten johtoryhmiin (8.3.2016) (yle.fi)
Talouselämän päättäjänaiset-listalla tuttuja nimiä (4.4.2014) (yle.fi)
Talouselämä: He ovat Suomen yrityselämän vaikutusvaltaisimmat naiset (26.4.2013) (is.fi)
Talouselämä: Maija-Liisa Friman on naisista vaikutusvaltaisin (20.4.2012; artikkeli maksumuurin takana) (hs.fi)
Baldauf on ykkönen (25.3.2011) (iltalehti.fi)
Naisten valta talouselämässä kasvaa (26.3.2010) (yle.fi)
Suomen vaikutusvaltaisin nainen Sanoma Magazinesin Eija Ailasmaa (30.3.2007) (yle.fi)
Tagant

| Tagant |
| --- | --- |
 Tagantin alue Mauritanian kartalla
 Tagantin alueen departementit
Valtio:   Mauritania
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Tidjikja
Pinta-ala:  98340 km²
Väkiluku (2018):  83 300
Djoukin sola Tagantvuorilla.
Tagant on hallintoalue eli wilaya Mauritanian keskiosassa. Sen hallinnollinen keskus on Tidjikjan kaupunki. Alueen pinta-ala on 98 340 neliökilometriä. Asukkaita on 83 300 henkeä (vuonna 2018).
Tagant rajoittuu pohjoisessa Adrarin, idässä Hodh El Charghin, etelässä Hodh El Gharbin ja Assaban sekä lännessä Braknan alueisiin. Pinnanmuodostusta leimaavat vuoret ja kalliorinteet. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.
Alueeseen kuuluu kolme departementtia eli moughataata ja 10 kuntaa:
Moudjérian departementti
Moudjéria
N’Beike
Soudoud
Tichitin departementti
Lekhcheb
Tichit
Tidjikjan departementti
Boubacar Ben Amer
El Wahat
Lehsira
Tensigh
Tidjikja.
Kuivuudesta kärsivällä alueella harjoitetaan karjanhoitoa ja pienimuotoista maanviljelyä sekä kasvatetaan taatelipuita.
Tejo (täsmennyssivu)

Tejo voi viitata johonkin seuraavista:
Tejo (port.) eli Tajo (esp.), joki Espanjassa ja Portugalissa
Tejo, Portugalin laivaston 1904 vesillelaskettu hävittäjä
NRP Tejo, Portugalin laivaston 1935 vesillelaskettu hävittäjä
NRP Tejo, Portugalin laivaston vuonna 2016 palvelukseen otettu alus, aiemmin Tanskan KDM Viben
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Tejo”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Tagarádes

| Tagarádes Ταγαράδες |
| --- | --- |
 Tagarádes
 Koordinaatit: 40°29′20″N, 23°1′19″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Makedonia jaTraakia
Alue:  Keski-Makedonia
Alueyksikkö:  Thessaloniki
Kunta:  Thérmi
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  0706010401
Väkiluku (2011):  2 088
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tagarádes (kreik. Ταγαράδες) on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Thérmin kuntaan, Thessalonikin alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Se muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Ταγαράδων, Topikí Koinótita Tagarádon). Kaupungin väkiluku on 2 088 (vuonna 2011).
Tagarádesin pieni kaupunki sijaitsee Chalkidikín niemimaan luoteisosassa linnuntietä noin seitsemän kilometriä etelään Thérmin kaupungista ja noin 18 kilometriä eteläkaakkoon Thessalonikin keskustasta. Se on syntynyt alueelle Itä-Traakiasta Kreikan ja Turkin väestönvaihdon seurauksena vuonna 1923 muuttaneiden kreikkalaisevakkojen asutuksena. Sen vanha nimimuoto oli vuoteen 1927 saakka turkkilaisittain Tagartzídes (Ταγαρτζήδες).
Kaupungin pääkirkko on omistettu Johannes Kastajalle (Tímios Pródromos).
Tauno Rauman-Aalto

Tauno Rauman-Aalto (20. huhtikuuta 1925 Rauma – 25. syyskuuta 1985 Rauma) oli suomalainen diplomi-insinööri ja sotakirjailija.
Rauman-Aalto valmistui vuonna 1949 diplomi-insinööriksi ja työskenteli muun muassa Rauma-Repolan konepajalla sekä Raision Tehtailla. Hän omisti vuosina 1958–1976 Engineering Ab:n ja sen vuonna 1963 perustetun tytäryhtiön Oy Vapor Ab:n, joka suunnitteli lämmitys- ja höyrykattilalaitoksia. Yhtiö aloitti myös höyry- ja lämminvesikattiloiden ja kattilalaitoskoneistojen valmistuksen vuonna 1966 omassa konepajassaan Raisiossa. Rauman-Aalto oli samanaikaisesti myös Turun teknillisen oppilaitoksen rehtorina 1958–1965.
Rauman-Aalto taisteli jatkosodan loppuvaiheissa JR 49:n riveissä muun muassa Äyräpään sillanpääasemassa ja hän kirjoitti myöhemmin kokemuksistaan kirjan.
Teoksia

Alusta loppuun Äyräpään tulihelvetissä. T. Aalto, Rauma 1984
Tauno Pohjala

Tauno Urho Tapio Pohjala (27. helmikuuta 1906 Kiikoinen – 22. toukokuuta 1972) oli suomalainen keskimatkojen juoksija. Pohjala edusti urallaan Porin Tarmoa ja Kiikoisten Kirmaa.
Kalevan kisoissa Pohjala saavutti vuonna 1931 hopeaa 1 500 metrin juoksussa ja pronssia 800 metrin juoksussa. Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailuissa hän oli Porin Tarmon joukkueessa pronssilla 4 × 800 metrillä vuonna 1929.
Pohjala edusti Suomea Suomi–Ruotsi-maaottelussa 1931.
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

| Laji | Tulos | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 800 m | 1.55,9 | Helsinki | 24. heinäkuuta 1931 |
| 1 500 m | 3.57,5 | Helsinki | 16. elokuuta 1931 |
Lähde
Särkijärvi (Laitilan Betlehem)

| Särkijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Laitila 
Koordinaatit:  60°54′39″N, 21°33′03″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  oja Kaarnijärveen 
Järvinumero:  32.004.1.010
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  15,0–17,5 m
Rantaviiva:  1,036 km 
Pinta-ala:  5,514 ha  
 fiSärkijärvi 
Särkijärvi on Varsinais-Suomessa Laitilassa oleva kuivatettu järvi, joka kuuluu Sirppujoen vesistön Pitkäjärven−Lukujärven valuma-alueeseen. Järven vedenpinta on laskettu alas ja se on enää kosteikko.
Maantiede

Entinen järvi on muuttunut järvenlaskun jälkeen kosteikoksi. Sen pinta-ala on 5,5 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Siihen laskee kaksi ojaa, mutta sen oma laskuoja järven etelärannalta, josta saa alkunsa 180 metriä pitkä oja toiseen laskuojaan, joka päättyy Kaarnijärveen. Kosteikolla on 1,0 kilometriä rantaviivaa ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Rannalla sijaitsee ampumarata.
Historia

Särkijärvi oli vielä olemassa järvenä vuosina 1968  ja 1984 , jonka jälkeen sen vedenpintaa on laskettu. Saman kohtalon ovat kokeneet lähellä sijaitsevat Kurijärvi ja Omitunjärvi vuosien 1968 ja 1984 välissä. Järvi on nykyään kosteikkona, jonka pohja on liejua tai saviliejua.
Teatterikeskus

Teatterikeskus on suomalainen teatterialan yhdistys, joka pyrkii edistämään ryhmämuotoisten ammattiteattereiden toimintaa ja vahvistamaan niiden asemaa Suomessa. Se perustettiin Helsingissä 24. tammikuuta 1971.
Teatterikeskus toimii muiden teatterialan järjestöjen kanssa Teatterikulmassa, entisessä Kulmakoulun rakennuksessa Helsingin Meritullinkadulla.
Keskus jakaa vuosittain Vuoden teatteriteko -palkinnon osana Thalia-gaalaa.
Toiminta

Teatterikeskus toimii jäsenteattereidensa yhteistyöjärjestönä ja edunvalvojana osallistuen aktiivisesti kulttuuripolittiseen keskusteluun. Teatterikeskus toimii tasa-arvoisemman teatterikentän puolesta ja pyrkii lähentämään teatterikentän todellisuutta ja teatterilakia eli julkisen rahoituksen rakennetta.
Ryhmämuotoiset ammattiteatterit syntyivät 1970-luvun alussa teatteritaiteilijoiden perustaessa taiteelliseen työhön keskittyviä yhteisöjä. Ryhmiin kuuluvat taiteilijat halusivat alun perin kehittää teatteria ilman raskasta laitosmaista rakennetta. Nykyään ryhmät toivimat kotikaupunkiensa kulttuurielämässä ja Suomen-laajuisilla kiertueilla. Ryhmien toiminta luo paikallisesti arvokasta kulttuuritoimintaa ja vie sitä myös paikkoihin, joissa tarjontaa ei ole. Teatterikeskuksen tukee näiden ammatillisten teatteri- ja tanssiryhmien asemaa suomalaisessa yhteiskunnassa.
Vanhimpien jäsenryhmien taloudellinen tilanne on suhteellisen vakaa, mutta 1990-luvulla ja sen jälkeen muodostuneiden uusien ryhmien rahoitus perustuu pääosin teatteri- ja orkesterilain ulkopuolisille suunnattuun harkinnanvaraiseen tukeen. Ryhmien rakenteesta johtuen henkilöstön palkaton työmäärä on suuri. Teatterikeskus pyrkii edistämään teattereiden välistä yhteistyötä, mikä helpottaa tila- ja resurssi-ongelmia ja tukee teatteri- sekä tanssitaiteen kehittymistä.
Teatterikeskuksella on myös verkkopalvelu, jonka tarkoituksena on ryhmäteatterikentän näkyvyyden edistäminen, taiteenalan kulttuurisen tasa-arvon lisääminen, kierrätyksen ja ekologisen ajattelun vahvistaminen sekä ryhmäteatterikentän työskentelymahdollisuuksien parantaminen. Lisäksi Teatterikeskus julkaisee kahdesti vuodessa ilmestyvää ammattiryhmien ohjelmistolehteä Teatterijoukkoa ja ylläpitää siihen liittyvää verkkopalvelua.
Jäsenryhmät

Circus Maximus
Höyhentämö
Improvisaatioteatteri Stella Polaris
Improvisationsteater Stjärnfall
Keski-Uudenmaan Teatteri
Klockriketeatern
KokoTeatteri
KOM-teatteri
Kuriton Company
Myllyteatteri
Nukketeatterikeskus Poiju
Musiikkiteatteri Kapsäkki
Oblivia
Ooppera Skaala
Nälkäteatteri
Q-teatteri
Rakastajat-teatteri
Red Nose Company
PerformanceSirkus
Tanssiteatteri Hurjaruuth
Teatteri Avoimet Ovet
Ryhmäteatteri
Teatteri Metamorfoosi
Teatteri Rollo
Teatteri Jurkka
Teatteri Takomo
Teatteri Telakka
TEHDAS Teatteri
Todellisuuden tutkimuskeskus
Teatteri Vanha Juko
Teatterikone (osajäsen)
Universum
TOTEM-teatteri
Valtimonteatteri
Viirus
Vuonna 2012 Teatterikeskuksen jäsenryhmiä oli 34 kappaletta, joista seitsemän kuului teatteri- ja orkesterilain piiriin ja 27 ryhmää edusti teatterilain ulkopuolista teatterikenttää. Näistä teattereista 26 sai rahoituksensa lain ulkopuolisille teattereille suunnatusta valtion harkinnanvaraisesta tuesta.
Vuonna 2006 Teatterikeskuksen jäsenryhmät saivat 3,1 % valtion teatterin, tanssin ja oopperan kokonaisrahoituksesta. Jäsenteatterit pitivät yhteensä 11,4 % kaikista vuoden puheteatteriesityksistä. Kaiken kaikkiaan Teatterikeskuksen jäsenteatterit pitivät 11,2 % koko maan teatteri-, tanssi- ja oopperaesityksistä tilastovuonna 2006.
Aiheesta muualla

Teatterikeskuksen verkkosivut
Teatterijoukko (Arkistoitu – Internet Archive)
Kokkonen, Tuija, Loppi, Karla & Karjalainen, Anna-Mari: Selvitys suomalaisen teatterin vapaasta kentästä (Arkistoitu – Internet Archive) 27.5.2002.
Teatterikeskuksen Teatterikulma, Meritullinkatu 33.
Teille elämästä laulan

| Teille elämästä laulan Esko Rahkonen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1984
 Formaatti: LP
 Tyylilaji: iskelmä
 Levy-yhtiö: Selecta
Esko Rahkosen muut julkaisut
| Tallinnan laulu 1984 | Teille elämästä laulan 1984 | Esko Rahkonen 1988 |
Teille elämästä laulan on suomalaisen Esko Rahkosen studioalbumi vuodelta 1984.
Kappaleet

Et voi tietää äiti
Leikkiin pyytää silmäsi harmaat
Liika on liikaa
Maailman maanteillä
Muistojen valssi
Peukaloisen retket
Pilvilinnat eivät kestä
Riminin yöt
Saanko sinut pitää
Se tuskaa tuottaa
Teille elämästä laulan
Älä katsele taaksepäin
Tauno Putkonen

Tauno Ilmari Putkonen (16. tammikuuta 1900 Rauma – 29. lokakuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Putkosen vanhemmat olivat Pekka Putkonen ja Ida Alina Paasia ja puoliso vuodesta 1929 Aili Esteri Kiljunen. Putkonen tuli ylioppilaaksi Suomalaisesta normaalilyseosta 1917 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1926. Putkonen väitteli tohtoriksi Suomessa 1931 ja suoritti vielä lääketieteen tohtorintutkinnon Johns Hopkins -yliopistossa Baltimoressa Yhdysvalloissa 1947. Iho- ja sukupuolitautien erikoislääkärin pätevyyden hän sai 1930 ja alan dosentti Helsingin yliopistossa hän oli vuodesta 1945 vuoteen 1951. Putkonen työskenteli lääkärinä useissa eri sairaaloissa 1920-luvun lopulta, Helsingin yliopiston iho- ja sukupuolitautien professorina hän toimi vuodesta 1952. Putkosen professuuri jatkui vuoteen 1967 saakka. Hänen tutkimusalaansa olivat bakteriologia, serologia ja iho- ja sukupuolitaudit.
Teatteriohjaaja Ritva Laatto oli Putkosen tytär.
Aiheesta muualla

Putkonen, Tauno hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Teilaus

Teilauspyörä.
Michelangelo Merisi da Caravaggio, Pyhä Katariina Aleksandrialainen, (1595–1596). Taustalla teilipyörä ja kädessä Hengen miekka.
Teilaus on vanha kidutus- ja teloitusmenetelmä. Teilauksessa uhri sidottiin suurta puista kärrynpyörää muistuttavaan telineeseen ja kaikki raajat murrettiin metallitangolla lyömällä kahdesti tai kolmesti pyörän hitaasti pyöriessä. Uhri saattoi menehtyä verenhukkaan ja šokkiin, mutta yleensä pyöveli surmasi hänet iskemällä aseella päähän ja rintakehään.
Toisinaan teilattavan luut murskattiin ja ruumis paloiteltiin vasta mestauksen jälkeen. Ruumiinosat jätettiin teilirattaalle virumaan varoitukseksi muille.
Teilausta eri tavoin.
Kuuluisin teilauksen uhreista on Pyhä Katariina Aleksandrialainen, joka on katolisen ja ortodoksisen kirkon pyhimys. Suomessa Kaarinan ("Katariinan") kaupungin entisessä, vuoteen 2009 asti käytössä olleessa vaakunassa oli teilirattaan kuva, ja teiliratas tunnetaan myös nimellä katariinanpyörä. Suomessa ja Ruotsissa kuolemaantuomitut usein teilattiin 1800-luvun alkuun saakka.
Teilipyörä on ensimmäinen kielletty kidutusmenetelmä: se kiellettiin useimmissa Euroopan maissa 1700-luvun alussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Teilaus Wikimedia Commonsissa
Tagawa

| Tagawa (田川市) |
| --- | --- |
 Mitsui-Tagawan hiilikaivoksen piiput
 lippu:  Symboli
 Tagawan sijainti Fukuokan prefektuurissa
 Tagawa
 Koordinaatit: 33°38′20″N, 130°48′22″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kyūshū
Prefektuuri:  Fukuokan prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  54,55 km²
Väkiluku (08/2019):  47 739
 – Väestötiheys:  875,1 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Osmanthus fragrans, neidonhiuspuu
 – Kukka:  Atsalea
 
 http://www.joho.tagawa.fukuoka.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tagawa (jap. 田川市, Tagawa-shi) on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Fukuokan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin keskiosassa Tagawan tasangolla Fukuokan itä- ja Kita-Kyūshūn eteläpuolella. Se on Chikuhōn alueen keskuskaupunki. Vuoret ympäröivät kaupunkia kolmelta puolelta, ja etelässä kohoaa Hikovuori. Tagawassa on 47 739 asukasta (elokuussa 2019) ja sen pinta-ala on 54,55 neliökilometriä.
Tagawa on vanhaa hiilentuotantoaluetta, joka alkoi kehittyä voimakkaasti Mitsui-Tagawan kaivoksen avaamisen jälkeen vuonna 1900. Chikuhōn alueen hiilikentät tuottivat jopa 50 prosenttia maan hiilestä vuonna 1917. Tagawan kaupunki perustettiin vuonna 1943 Itan ja Gotōjin maaseutukaupunkien kuntaliitoksella; nykyisen muotonsa se sai vuonna 1950, kun siihen liitettiin Iikanen kunta. 1950-luvulta alkaen öljy korvasi hiilen polttoaineena ja Mitsui-Tagawan kaivos suljettiin vuonna 1964.
Tagawaa palvelevat JR Kyūshūn Hitahikosan-linja ja Gotōji-linja sekä Heisei-Chikuhō-rautateiden Ita-linja, Tagawa-linja ja Itoda-linja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tagawa Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Teka (yritys)

Oy Teka Ab oli suomalainen Riihimäellä vuosina 1910–1970 toiminut teknokemian alan teollisuusyritys.
Yrityksen toiminta alkoi jo 1907 Forssassa toiminimellä Teknokemiallinen Tehdas Helios F. J. Niemelä, perustaja oli Frans Jaakko Niemelä (1881–1960). Vuonna 1910 tämä yritys siirtyi Riihimäelle jossa sillä oli tehdas Koulukadun ja Hämeenkadun kulmassa. Vuonna 1912 yrityksessä oli 20 työntekijää ja valmistusohjelmaan kuuluivat muun muassa hieno- ja pesusaippuat, kesakkovoiteet, Illodin-suuvesi, hyönteis- ja rotanmyrkyt, eau de cologne, kenkärasva, suksivoide ynnä muut teknokemian tuotteet. Vuonna 1913 valmistui uusi saippuatehdas.
Vuonna 1915 perustettiin osakeyhtiö Teknokemiallinen Tehdas Helios Oy, joka osti toiminimen koneet, varastot ja saatavat. Yhtiön nimeksi muuttui 1920 Osakeyhtiö Teka Aktiebolag. Yrityksen perustanut F. J. Niemelä oli toimitusjohtajana ja hallituksen jäsenenä vuoteen 1920 saakka. 1920-luvulla tehdas valmisti muun muassa Ilona-kauneusaippuaa, Nobless-kenkävoidetta, Läkerol-pastilleja ja Samarin-hedelmäsuolaa.
22. elokuuta 1928 tapahtuneessa tulipalossa tuhoutuivat Tekan tehdasrakennukset kotelotehdasta lukuun ottamatta sekä rakennuksissa olleet koneet, irtaimisto, valmisteet ja raaka-aineet. Tuli tuhosi myös kadun toisella puolella sijainneen kolmikerroksisen puisen Paappalan asuin- ja liikerakennuksen ullkorakennuksineen ja vaurioitti Riihimäen yhteiskoulun koulutaloa. Tekalle aiheutui tulipalosta 4,5 miljonan markan vahingot ja palon kokonaisvahingot olivat noin 6 miljoonaa markkaa. Tehdas rakennettiin palon jälkeen uudelleen.
Vuonna 1928 viipurilainen Havin Oy osti Tekan, joka jatkoi toimintaansa Havin tytäryhtiönä. Talvisodan aikana 1940 Havin Oy:n tuotanto siirrettiin Viipurista Tekan tehdasalueelle Riihimäelle. Vuonna 1970 Teka Oy fuusioitiin Havin Oy:hyn. Samana vuonna valmistui uusi teknokemian tehdas Herajoelle ja vuonna 1973 Koulunkadun tehdaskiinteistöt ja työväenasunnot purettiin. Vuonna 1997 saksalainen Henkel osti Havin Oy:n ja lopetti valmistustoiminnan Riihimäellä.