stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Värityskirja
Aikuisten värityskirjat

2010-luvulla aikuisille suunnatut värityskirjat ovat nousseet muotiin. Niiden aiheita ovat muun muassa itämaiset mandalat, puutarhat ja kukat sekä 1900-luvun alun vintagemuoti.
Keväällä 2015 Amazon-verkkokaupan myydyimpien kirjojen listalla oli kaksi Johanna Basfordin piirtämää värityskirjaa, joista vuonna 2013 ilmestynyttä Secret Gardenia on myyty 1,4 miljoonaa kappaletta. Suomessa aikuisten värityskirjat tulivat myyntiin kesällä 2015. Värityskirjojen suuri myynti maailmalla on aiheuttanut paikoin jopa pulaa puuvärikynistä.
Aivotutkija Minna Huotilaisen mukaan värityskirjan värittäminen voi auttaa stressin lievittämisessä.
Opetuskäyttö

Värityskirjoja käytetään laajalti pienten lasten koulunkäynnissä useista eri syistä. Esimerkiksi värityskirjat kiinnostavat lapsia usein enemmän kuin muut opetusmenetelmät; kuvat voivat myös jäädä paremmin mieleen kuin pelkät sanat.}}</ref> Joidenkin tutkimusten mukaan värittäminen voi myös lisätä luovuutta piirtämisessä.
Koska värityskirjat ovat pääasiassa sanaton tiedonvälityskeino, niitä on sovellettu laajalti myös koulutuksessa, jossa kohderyhmä ei puhu tai ymmärrä ensisijaista opetus- tai viestintäkieltä. Esimerkkeinä tästä ovat värityskirjojen käyttö Guatemalassa lasten opettamiseksi mayataiteilijoiden hieroglyfeihin ja piirustuksiin ja värityskirjojen tuottaminen maataloustyöntekijöiden lapsille "maatalouden torjunta-aineiden kuljettamiseksi töistä kotiin". Värityskirjojen sanotaan myös auttavan motivoimaan oppilaita ymmärtämään käsitteitä, jotka eivät muuten kiinnostaisi heitä.}}</ref>
Terveys- ja terapeuttiset sovellukset

Värityskirjat ovat saaneet laajaa käyttöä terveydenhuollon ammateissa opetusvälineinä. Värityskirjoja on käytetty monimutkaisten sairauksien selittämiseen lapsille. Eräs sairaanhoitaja, joka yritti rajoittaa leikkauksen traumaattista luonnetta, kuvasi akateemisessa julkaisussa, kuinka värityskirjan käyttö "voi auttaa [lasta] ymmärtämään, mitä hänelle tapahtuu". Niitä käytetään myös onnettomuuksien uhrien kuntoutuksessa auttamaan silmä-käsi-koordinaation palauttamisessa, ja niitä käytetään autististen lasten kanssa sekä huvin vuoksi että niiden rauhoittavien vaikutusten vuoksi. Värityskirjoja on käytetty monimutkaisten sairauksien selittämiseen lapsille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Värityskirja Wikimedia Commonsissa
Mandoliinikonsertto

Mandoliinikonsertto on mandoliinille ja orkesterille sävelletty konsertto. Mandoliinikonserttoja sävellettiin jo barokin aikana, jolloin muun muassa Antonio Vivaldi sävelsi useita sellaisia. Myös Giovanni Paisiello sävelsi kaksi mandoliinikonserttoa.
Marouane Tej

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 28. huhtikuuta 1988 (ikä 36)
Syntymäpaikka: Tunis, Tunisia
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja, laitahyökkääjä
Seura
Seura: Stade Tunisien
Pelinumero: 17
Junioriseurat
: Stade Tunisien
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2008– | Stade Tunisien | 35 (3) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 11. marraskuuta 2011.
Marouane Tej (arab. مروان تاج‎, s. 28. huhtikuuta 1988 Tunis) on tunisialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja ja laitahyökkääjä. Hän edustaa Tunisian pääsarjassa pelaavaa Stade Tunisienia.
Ura

Tej aloitti ammattilaisuransa Stade Tunisienissa kaudella 2008–2009, jolloin hän pelasi kaksi ottelua. Toisella kaudellaan Tej nousi joukkueensa vakiopelaajaksi ja onnistui myös tekemään uransa avausmaalin ES Zarzista vastaan 13. syyskuuta 2009.
WTF

WTF tarkoittaa esimerkiksi:
What the Fuck, englanninkielisen  sanonnan akronyymi
WT1190F, avaruudessa kulkenut kappale, joka syöksyi Maahan
Maailman Taekwondoliiton vanha lyhenne sanoista World Taekwondo Federation
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”WTF”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vuoden 1963 konklaavi

Vuoden 1963 konklaavi valitsi paaviksi italialaisen Giovanni Battista Montinin, joka otti paavilliseksi nimekseen Paavali VI:n.
Vuoden 1963 konklaavi eli paavin valitseva kardinaalien kokous alkoi 19. kesäkuuta 1963 ja loppui 21. kesäkuuta samana vuonna. Kardinaalikollegio valitsi konklaavissa uudeksi paaviksi Milanon kardinaaliarkkipiispan Giovanni Batiista Montinin, joka otti paavilliseksi nimekseen Paavali VI:n.
Konklaavin taustaa

Vuoden 1963 konklaavi kokoontui valitsemaan seuraajaa kuolleelle Johannes XXIII:lle, joka oli ollut ns. "välikauden paavi". Kardinaalikollegion kokoontuessa kardinaaleja oli 80, eli enemmän kuin koskaan aikaisemmin. Edellisessä eli vuoden 1958 konklaavissa kardinaalit olivat keski-iältään hyvin vanhoja, eikä uusia kardinaaleja ollut nimitetty vuosiin, mutta vuoden 1963 konklaavissa tilanne oli toinen. Paaviksi tultuaan Autuas Johannes XXIII oli heti nimittänyt 23 uutta kardinaalia, joiden joukossa oli mm. Milanon kardinaaliarkkipiispaksi kohotettu Giovanni Battista Montini. Vuoden 1963 konklaavissa kardinaalikollegio oli jakautunut vanhoillisiin sekä uudistusmielisiin kardinaaleihin.
Pääehdokkaina vuoden 1963 konklaavissa olivat vanhoillisten ehdokas Ildebrandi Antoniutti sekä uudistusmielisten Giacomo Lercaro ja Giovanni Battista Montini. Ehdokkaista Montinilla olisi voinut olla hyvät mahdollisuudet voittaa jo vuoden 1958 konklaavi, mutta silloin häntä ei ollut vielä nimitetty kardinaaliksi, eikä hän siten ollut sovelias paaviehdokas. Autuas Johannes XXIII:n nimitettyä hänet kardinaaliksi hänellä oli nyt realistinen mahdollisuus nousta paaviksi.
Konklaavin kulku

Kuten useimmista muistakin konklaaveista, ei vuoden 1963 konklaavin kulusta ole kovin tarkkoja tietoja. Konklaavi pidettiin tavalliseen tapaan Sikstuksen kappelissa, eivätkä ulkopuoliset päässeet seuraamaan salaista äänestystä.
Äänestyksen ensimmäisillä kierroksilla uudistusmielisten kardinaalien äänet jakautuivat Giacomo Lercaron ja Giovanni Battista Montinin kesken. Kolmannessa äänestyksessä Lercaron kannattajat siirtyivät tukemaan Montinia, mutta tämän saama kannatus ei vielä ylittänyt tarvittavaa kahden kolmanneksen enemmistöä. Vaikutti siltä, että konklaavi saattaisi lukkiutua, elleivät joko konservatiivit tai uudistusmieliset antaisivat periksi ja suostuisivat toista näkökantaa edustavaan paaviin. Kuudennella äänestyskerralla konservatiivit suostuivat kannattamaan Montinia ja tämä valittiin seuraavaksi paaviksi.
Paavin valinneet konklaavit 1900-luvulla
1903 · 1914 · 1922 · 1939 · 1958 · 1963 · 1978 (ensimmäisen kerran) · 1978 (toisen kerran)
Vuoden 1963 konklaavi pidettiin Sikstuksen kappelissa.
WISE 0855–0714

| WISE 0855–0714 |
| --- | --- |

Muut designaatiot:  WISE J085510.83–071442.5
Fyysiset ominaisuudet
Näennäinen kirkkaus:  13,89 mv
Spektriluokka:  Y
Lämpötila:  225–260 K K
Massa:  3–10 MJ M☉
Astrometriset ominaisuudet
Tähdistö:  Vesikäärme
Epookki:  J2000
Rektaskensio (J2000):  08h 55m 10,8s
Deklinaatio (J2000):  -07° 14′ 42,5″
Etäisyys:  7,18 vv (2,20 ± 0,24 pc)
Parallaksi:  0,454″ mas
Ominaisliike:  RA: −8,06, dec: 0,70 mas/v
WISE 0855–0714 (pidempi nimitys WISE J085510.83–071442.5) on ruskea kääpiö (tai ruskea alikääpiö) noin 7,18 valovuoden päässä Maasta, Vesikäärmeen tähdistössä. Tähti löydettiin vuonna 2013, ja löydöstä ilmoitettiin julkisesti maaliskuussa 2014. Se on neljänneksi Aurinkoa lähin löydetty tähti ja kylmin tunnettu ruskea kääpiö. Kohteen pienestä koosta johtuen on mahdollista, että kyseessä olisikin tähtienvälinen planeetta.
Volgan saksalaisten autonominen sosialistinen neuvostotasavalta

Volgan saksalaisten autonominen sosialistinen neuvostotasavalta (Volgan saksalaisten ASNT) oli hallintoalue Neuvostoliittoon kuuluneessa Venäjän federatiivisessa sosialistisessa neuvostotasavallassa. Se sijaitsi Etelä-Venäjällä Volgan alajuoksun molemmin puolin ja rajoittui kaakossa Kazahstanin sosialistiseen neuvostotasavaltaan.
Tausta ja perustaminen

Volgan saksalaiset olivat suuri väestöryhmä Volgan alajuoksulla. Saksalaisasutus alkoi 1764–1767 Katariina II:n hallitessa Venäjän keisarikuntaa. Toinen suuri saksalaisten muutto sijoittui vuosiin 1853–1874. Vuonna 1897 saksalaisia oli Venäjän keisarikunnassa noin 1,8 miljoonaa, joista 400 000 Saratovin ja Samaran kuvernementeissa.
Neuvostoliitossa heille muodostettiin oma autonominen sosialistinen neuvostasavalta 6. tammikuuta 1924 osista Saratovin ja Samaran kuvernementteja.
Väestö ja hallinto

Vuoden 1936 väestönlaskennan mukaan 66,4 % tasavallan väestöstä (379 600) oli saksalaisia kun taas venäläisiä oli 20,4 %.
Pääkaupungissa Engelsissä toimi saksankielinen yliopisto.
Vuoteen 1941 mennessä ASNT oli jaettu hallinnollisesti 22 kantoniin ja Engelsin kaupunkiin.
Toinen maailmansota ja tasavallan lakkauttaminen

Toisen maailmansodan sytyttyä neuvostohallitus julisti kaikki saksalaiset valtionvihollisiksi. Saksalaiset karkotettiin Keski-Aasiaan 28. elokuuta 1941, ja ASNT lakkautettiin.
Volgan saksalaisten ASNT:n alue jaettiin Saratovin ja Volgogradin alueiden kesken. Sodan jälkeen saksalaiset joutuivat vielä allekirjoittamaan sopimuksen, jonka mukaan he eivät ikinä palaisi Volgan alueelle.
Maastopuku

Yhdysvaltain armeijan sotilaita ACU-maastopuvuissa
Maastopukuisia Waffen-SS-sotilaita toisessa maailmansodassa.
Maastopuku on asukokonaisuus, joka pyrkii sulauttamaan kantajansa ympäristöön. Näin maastopukua käyttävä henkilö on vaikeampi havaita. Maastopukuja valmistetaan erilaisia eri armeijojen tarpeiden mukaan ja erilaisissa ympäristöissä käytettäväksi (metsä, aavikko, asutuskeskukset).
Historiaa

Maastopuku ei ollut vielä 1900-luvun alkupuolella laajassa käytössä. 1800-luvulla armeijoilla oli käytössä niin kirkkaita värejä kuin rohkeita ja mahtipontisia kuvioitakin. Niiden tarkoitus oli säikäyttää vihollinen, houkutella uusia alokkaita joukkoihin, lisätä joukkojen yhteenkuuluvuuden tunnetta sekä mahdollistaa henkilöiden helppo tunnistaminen huonolla säällä.
Pienet järjestäytymättömät joukot ottivat ensimmäisinä vähitellen käyttöön ruskea- ja vihreäkuvioisia pukuja. Pääjoukoilla oli edelleen käytössä vanhat värikkäät asut, kunnes ne vakuuttuivat uusien pukujen hyödyistä. Miestappioiden vuoksi britit joutuivat värjäämään punaiset tunikansa neutraalimmiksi, lopulta khakin värisiksi. Muutos vakiintui Intiassa palvelleilla 1880-luvulla. Vuonna 1902 koko Britannian armeijan univormut vaihdettiin harmaanruskeisiin maastopukuihin.
Yhdysvallat vaihtoi brittien esimerkin mukaan khakiväriin vielä samana vuonna. Venäjä liittyi ketjuun vuonna 1908. Italian armeija otti käyttöön grigio-verde-nimisen (harmaa-vihreä-) asusteen Alpeilla vuonna 1906 ja vuonna 1909 koko armeijalla. Saksalaiset omaksuivat kenttävihreän vuonna 1910.
Muut armeijat pitäytyivät kirkkaammissa väreissä. Ensimmäisen maailmansodan alussa ranskalaiset kärsivät raskaita tappioita, sillä heidän joukkojensa punaiset (garance) housut näkyivät maastossa helposti. Asia korjattiin vuonna 1915, osittain tappioiden vuoksi, osittain siksi, että punainen väriaine oli valmistettu Saksassa.[lähde? ] Ranskan asevoimat otti pian värikseen horisontinsinisen takin. Belgian armeija alkoi käyttää khakiväriä vuonna 1915. Ranskalaiset perustivat myös vuonna 1915 naamiointiosasto Section de Camouflagen. Osaston asiantuntijat olivat enimmäkseen maalareita, kuvanveistäjiä, teatterin lavastajia ja muita alalle hyvin soveltuvia. Vuoden 1915 puolivälissä ranskalaisella naamiointiosastolla oli neljä pajaa: yksi Pariisissa ja kolme lähistöllä, lähinnä tuottamassa naamioverkkoja ja maalattuja kankaita. Verkkojen rakenne muuttui nopeasti langoista ja kudelmista raffianiinin, juuttikankaan ja kookosvärin käyttöön. Luonnonmukaisten materialien käyttö oli aina suositeltavaa.
Teknologian kankeus ei mahdollistanut maastopukujen massatuotantoa toisessa maailmansodassakaan. Jokainen kuvioitu puku oli käsin maalattu, ja ensisijaisesti pukuja saivat tarkka-ampujat, tiedustelijat ja muut havaitsemiselle alttiit yksiköt. Enin tarmo pantiin kuitenkin suurempien kalustoyksiköiden ja rakenteiden kätkemiseen. Toisessa maailmansodassa maastopukuja käyttivät sodan alussa saksalaiset laskuvarjojääkärit ja SS-osastot.
Modernit maastopuvut

Modernit maastopuvut ovat yleisiä kaikissa armeijoissa. Nykyisin tunnetuimpia maastopukuja ovat luultavimmin Yhdysvaltain ennen käyttämät BDU ja DCU. BDU on kehitetty 1980-luvulla, ja siihen pohjautuu myös aavikkomaastopuku DCU.
1990-luvun loppupuolella Kanadan puolustusvoimat kehitti CADPAT-kuvioon perustuvan puvun, joka koostui pikseleistä perinteisten väriläiskien ja pisteiden sijaan. 2000-luvulla Yhdysvaltain asevoimat kehitti merijalkaväelle uuden CADPATista kopioidun MARPAT-kuvion, ja tätä seurasi ACUPAT (ACU), joka on nykyään koko armeijan käytössä lukuun ottamatta merijalkaväkeä. ACUPAT hämmästytti aluksi yleisöä, sillä se on harmahtava, paikoin jopa valkoinen entisten vihreän ja ruskean eri sävyjen sijaan. ACUPAT suunniteltiin toimimaan kaikenlaisessa maastossa, niin metsässä kuin aavikollakin. Niin sanotulle ”Foliage Green” -värille pohjautuvan maastokuvion tarkoituksena on, että sen päälle kertyy operoitavassa maastossa olevaa maa-ainesta kuten pölyä, jolloin se sävyttyy tälle alueelle sopivaksi. Tässä se on onnistunut melko hyvin, sillä se sulautuu erilaisiin maastoihin hyvin, mutta ei niin hyvin kuin juuri tiettyyn maastoon suunniteltu kuvio. Pikselimäisyyden tarkoitus on häivyttää kuvion eri värien rajat ja näin lisätä naamiointiarvoa. Yhdysvaltain merijalkaväki otti vuonna 2002 käyttöönsä MCCUU-kuvioisen taisteluasun. Yhdysvaltain ilmavoimat käyttää ABU-maastoasua.
Suomen Puolustusvoimien ensimmäinen maastopuku oli puuvillainen maastopuku malli 62, joka on edelleen käytössä jossain määrin. Vuonna 1991 M/62:n korvasi M/91, joka oli edeltäjäänsä selvästi tummempi. Pukukankaassa oli puuvillan lisäksi 35 prosenttia polyesteriä, jolloin siitä tuli kestävämpi ja paremmin vettä hylkivä. Puuvillan kastuttua ja imettyä vettä sisäänsä sen kuivuminen kestää pitkään ja siihen pukeutunut saattaa kylmettyä kosteuden höyrystyessä. M/91:n kangas on erikoiskäsitelty infrapunalaitteilla havaitsemisen vaikeuttamiseksi. Vetoketjulla varustetut rintataskut ovat pystysuorassa, jotta niitä voi hyödyntää taisteluvyö M/85:n kanssa.
Uusin maastopuku M/05 on toteutettu pikselitekniikalla, mutta useimmista pikselikuvioista poiketen pikselit ovat neliöiden sijaan pyöristetympiä.
ACU, DCU ja toisen maailmansodan univormu
Saksalaisia sotilaspoliiseja Flecktarn-kuvioisissa maastopuvuissa.
Maapallon äärimmäiset paikat

Maapallon äärimmäiset paikat -artikkeli kuvailee paikat jotka ovat jollain tavalla äärimmäisiä maapallon kuoren pinnalla, tunnetun tiedon perusteella.
Ilmansuunnat

Pohjoisin paikka maailmassa on maantieteellinen pohjoisnapa, Jäämeressä.
Pohjoisin paikka maalla on Grönlannin pohjoispuolella oleva pieni saari, josta käytetään nimeä 83-42.
Eteläisin paikka maailmassa ja maalla on maantieteellinen etelänapa Antarktiksella.
Läntisin paikka maailmassa, kansainvälisen päivämäärärajan mukaan tarkasteltuna on Attun saari Aleuteilla.
Itäisin paikka maailmassa,  kansainvälisen päivämäärärajan mukaan tarkasteltuna on Caroline Island, Kiribatissa.
Kansainvälistä päivämäärärajaa muutettiin vuonna 1995. Jos alkuperäinen päivämääräraja olisi voimassa, Itäisin paikka maailmassa olisi Tafahi Niuatoputapun saari Tongan saarilla.
Korkeus ja syvyys

Korkein kohta merenpinnan tasosta mitattuna on Everestin huippu: 8 848 m
Syvin mitattu kohta on Challengerin syvänne, Mariaanien haudan pohjalla: 10 911 m merenpinnan tason alapuolella.
Syvin paikka maalla on Kuolleenmeren ranta: 417 m merenpinnan tason alapuolella.
Kaukaisin paikka maapallon keskipisteestä on Chimborazon huippu, koska maapallo ei ole täydellisen pallon muotoinen: 6 384,4 km. (Everestin huippu on  6 382,3 km:n etäisyydellä)
Lähin paikka maapallon keskipisteestä (~6 353 km) on luultavasti jossakin Jäämeren pohjassa, mutta muitakin mahdollisia sijainteja on.
Korkein paikka minne pääsee kulkuneuvolla:
Tie (vuoriston sola): Semo La, Tiibet, 5 565 m, tai Marsimik La, Intian Himalaja, 5 590 m,  riippuen mitä pidetään kulkuneuvona. Katso myös Khardunglan sola, 5 359 m
Juna: Tanggulan sola, Tiibet, 5 072 m
Kaukaisuus

Euraasian "kaukaisuuden napa", paikka, joka on etäimmällä valtameristä, sijaitsee suunnilleen 320 km Kiinan Ürümqistä luoteeseen. Matkaa merelle on sieltä 2 648 km.
Tyynenmeren  "kaukaisuuden napa", paikka, joka on etäimmällä maasta (kutsutaan myös ”Nemon pisteeksi”) on eteläisellä Tyynellämerellä kohdassa 48.52.6 et. leveyttä 123.23.6 länt. pituutta, josta matkaa Ducien saarelle Pitcairniin ja Siple saarelle Marie Byrdin maahan kertyy suunnilleen 2 688 km. Se on keskellä 22 405 411 km²:n merialuetta, joka on suurempi kuin koko entinen Neuvostoliitto.
Etäisin saari on Bouvet’nsaari, Norjalle kuuluva asumaton Atlantin saari, jolta on matkaa Kuningatar Maudin maahan Antarktiksella 1 600 km.
Etäisin saaristo koostuu Pääsiäissaaresta ja Sala y Gómez’sta, joiden välillä on 480 km. Niiltä on 2 250 km Pitcairniin ja 3 300 km Chilen länsirannikolle.
Sääennätyksiä

Korkein mitattu lämpötila on 56,7 °C, Death Valley, Kalifornia 10. heinäkuuta 1913
Matalin mitattu lämpötila on –89,2 °C, Vostok-asema, Antarktis 21. heinäkuuta 1983
Kuumin pysyvästi asuttu paikka on Mekka, Saudi-Arabiassa, vuoden keskilämpötila on 30,7 °C
Kylmin pysyvästi asuttu paikka on Eureka, Nunavut’ssa, Kanadassa, vuoden keskilämpötila on −19,7 °C
Ushuaia on Argentiinan maakunnan Tierra del Fuegon pääkaupunki ja maailman eteläisin kaupunki.
Ürümqi, etäimmällä merestä sijaitseva kaupunki.
Vivint Solar

| Vivint Solar |
| --- | --- |

Perustettu:  2011
Toimitusjohtaja:  David Bywater
Kotipaikka:  Lehi, Utah
Toiminta-alue:  Arizona, California, Colorado, Connecticut, Florida, Hawaii, Maryland, Massachusetts, Nevada, New Hampshire, New Jersey, New Mexico, New York, Pennsylvania, Rhode Island, South Carolina, Texas, Utah, Vermont, ja Virginia
Toimiala:  aurikoenergia, aurinkopaneelien asennus
Kotisivu:  www.vivintsolar.com(englanniksi)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vivint Solar on yhdysvaltalainen aurinkoenergiaan erikoistunut yritys, joka asentaa aurinkopaneeleita rakennusten katoille. Se toimii Yhdysvalloissa 20 osavaltiossa. Vivint Solarin liiketoimintamalli on samankaltainen kuin SolarCityllä, mutta Vivint Solar hyödyntää merkittävästi kotimyyntiä (engl. door-to-door sales). Vivint Solarilla ei ole omaa aurinkokennotuotantoa, vaan se ostaa aurinkokennot markkinoilta. Vivint Solar on listattu pörssiin vuonna 2014. Vivint Solar on eriytetty Vivint-yhtiöstä, jonka pääomasijoittaja Blackstone Group oli aikaisemmin ostanut. Blackstone on Vivint Solarin suurin omistaja. SunEdisonin oli tarkoitus ostaa Vivint Solar vuonna 2015, mutta yrityskauppa kariutui maaliskuussa 2016.
Aiheesta muualla

Vivint Solarin viralliset kotisivut (englanniksi)
Markets Insider: VSLR Stock – VIVINT SOLAR Stock Price Today (Arkistoitu – Internet Archive)
Mandrake

Mandrake voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Taika-Jim-niminen sarjakuva
Mandrake, Edguyn albumi
Mandriva Linux -jakelupaketin aikaisempi nimi
Kasveja:
Mandraket (Mandragora ), koisokasvien heimoon kuuluva suku
Rohtomandrake, alruuna, sukuun kuuluva kasvilaji
Syysmandrake, mandrake, sukuun kuuluva kasvilaji
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Mandrake”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Viron juutalaiset

Viron juutalaiset ovat Virossa asuvia juutalaisia. Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan maassa asui 2 145 Viron kansalaisuuden omaavaa juutalaista, joista 1 598 asui Tallinnassa. Muita keskuksia olivat Tartto ja Narva.
Historia

Ensimmäiset juutalaisista tulivat Viroon jo vuonna 1333. 1600-luvulla juutalaisten määrä kasvoi ja viranomaiset alkoivat vaatimaan heiltä uskollisuuden valan. Vuonna 1721 Virosta tuli osa Venäjän keisarikuntaa kun Ruotsi luovutti Eestinmaan ja Liivinmaan Venäjälle Uudenkaupungin rauhassa. Varsinainen juutalaisten muutto Viroon alkoi kuitenkin vasta, kun Venäjän keisari Aleksanteri II antoi juutalaisille luvan alkaa muuttaa alueelle vuonna 1865. Juutalaisia yhteisöjä muodostui Tarttoon ja Tallinnaan. Tallinnaan rakennettiin synagoga vuonna 1883 ja Tarttoon vuonna 1901. Juutalaisia hautausmaita perustettiin ajan myötä myös Pärnuun, Viljandiin ja Valgaan.
Noin 200 juutalaista taisteli Viron itsenäisyyssodassa. Itsenäisessä Virossa juutalaiset saivat kulttuuri-autonomian vuonna 1925. Juutalaisia oli tuolloin 3 045 ja kulttuurisen autonomian saamiseen vähemmistö tarvitsi tasan 3 000 henkilöä. Tallinnaan, Tarttoon ja Viljandiin perustettiin juutalaisia kouluja, joissa kävi yhteensä 352 oppilasta. Vuoden 1934 väestönlaskennan mukaan Virossa oli 4 381 juutalaista, joista 2 203 asui Tallinnassa, 920 Tarttossa, 262 Valgassa, 248 Pärnussa, 188 Narvassa ja 121 Viljandissa.
Toinen maailmansota ja miehitykset

Neuvostoliiton miehitettyä Viron vuonna 1940, kulttuuriautonomia ja kaikki juutalaiset järjestöt lakkautettiin. Kesäkuun 1940 kyydityksessä noin 10 prosenttia eli 414 juutalaista kyyditettiin Siperiaan. Saksan miehitettyä Viron alueen vuonna 1941 juutalaiset joko pakenivat tai tulivat tapetuiksi. Viron alueelle jäljelle jääneet noin tuhat juutalaista surmattiin. Viro julistettiinkin "juutalaisvapaaksi" (saks. judenfrei) vuonna 1942. Tapot tapahtuivat Jõelähtmen kunnassa sijainneella Kalevi-Liivan keskitysleirillä sekä Keilan kunnassa Kloogan keskitysleirillä. Neuvostoliiton miehitettyä Viron uudestaan vuonna 1944 monet pakoon lähteneet juutalaiset tulivat takaisin. Kulttuurista uudelleen heräämistä ei kuitenkaan tapahtunut.
Sodan jälkeen

Neuvostoliiton miehittäessä toista kertaa Viroa (1944-1991) toisen maailmansodan jälkeen monet juutalaiset, muun muassa monet intellektuellit, kuten esimerkiksi Juri Lotman, muuttivat Viroon pakoon antisemitismiä, joka oli vallalla monissa Neuvostoliiton osissa.
Vuonna 1988 perustettiin ensimmäinen Viron juutalaisten järjestö 48 vuoteen. Tallinnassa perustettu Juutalainen kulttuuriseura oli ensimmäinen laatuaan Neuvostoliitossa. Viron itsenäistyttyä vuonna 1991 juutalaiset alkoivat saada takaisin menetettyjä oikeuksiaan. Vuonna 1992 heidät tunnustettiin viralliseksi vähemmistöryhmäksi. Vuonna 2007 toisessa maailmansodassa tuhoutunut Tallinnan synagoga avattiin uudelleen Yhdysvalloista tulleen raha-avun turvin. Viron päärabbina toimii Shmuel Kot.
Virossa on vietetty holokaustin uhrien muistopäivää vuodesta 2003. Tärkein muistotilaisuus pidetään lähellä Tallinnaa sijaitsevalla Kloogan keskitysleirillä, missä tapettiin noin 2000 ihmistä.
Aiheesta muualla

Jews in Eastern Europe: Estonia
Kartta Einsatzgruppen suorittamista teloituksista.  Viro on merkitty "juutalaisvapaaksi" (saks. judenfrei).
Tallinnan vanha synagoga joka oli rakennettu 1885. Se tuhottiin toisen maailmansodan aikana.
Holokaustin muistomerkki Kloogan keskitysleirillä.
Vähä Ruokojärvi (Hartola)

| Vähä Ruokojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Hartola
Koordinaatit:  61°29′48″N, 26°09′07″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Rievelin valuma-alue (14.17)
Laskuoja:  oja Isoon Ruokojärveen 
Järvinumero:  14.174.1.037
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  129 m  
Pituus:  180 m  
Leveys:  170 m  
Rantaviiva:  0,557 km  
Pinta-ala:  1,47 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiVähä Ruokojärvi 
Vähä Ruokojärvi  on Päijät-Hämeessä Hartolassa Kumun kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,5 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.