stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Heikki Lounaja
Kirjallisuutta

Aimo Lounaja: Heikki Lounaja : viisikymmentäluvun kirjallinen komeetta : elämäkerta tukkilaisten, savottojen ja tervamiesten sekä Kainuun selkosten ja kansan kirjailijasta, 230 siv. Myllylahti, Suomussalmi 2004 ISBN 952-202-010-9
Risto Pyykkö: Kirje Mäntyvaarasta. Lapin Kansa / Pohjolan Sanomat, 19. joulukuuta 2015, nro Viikonvaihde.
Aiheesta muualla

Kirjasampo.fi: Heikki Lounaja
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
Edward Lucas

Edward Lucas
Edward Lucas (s. 1962) brittiläinen toimittaja, joka on erikoistunut Itä-Euroopan maihin.
Lucas työskentelee Lontoossa ilmestyvälle The Economist -viikkolehdelle. Hän on kirjoittanut Itä-Euroopan maita koskevista asioista vuodesta 1986 ja oli lehden Moskovan toimituksen päällikkö 1998–2002. Nyttemminmilloin? hän on Keski- ja Itä-Euroopan-kirjeenvaihtaja.. Hän on aiemminmilloin? ollut The Independentin ja BBC:n kirjeenvaihtaja.
Lucas on opiskellut Winchester Collegessa, London School of Economicsissa ja Jagiellonian yliopistossa Krakovassa. Hän on ollut useiden kirjojen yhtenä tekijänä, kuten Why I Am Still an Anglican (Continuum, 2006). Hänen isänsä, filosofi John Lucas, on eläkkeellä Oxfordin yliopistosta. Hän on naimisissa kolumnisti Cristina Odonen kanssa.
Edward Lucasin teos The New Cold War on ilmestynyt yhdessätoista maassa. Sitä ovat kiittäneet muun muassa Vladimir Bukovski, Mart Laar ja Oleg Gordijevski. Kriittisesti siihen ovat suhtautuneet John Laughland ja Alexander Zaitchik.
Lucas on Viron ensimmäinen E-kansalainenselvennä.
Lucasin neuvot suomalaisille

Lucasin mukaan Suomella on neljä vaihtoehtoista tapaa suhtautua omaan ja lähialueittensa turvallisuuteen:
Kielletään todellisuus. Kuvitellaan, ettei mikään ole muuttunut sitten Neuvostoliiton lopun.
Toiveajattelu. Tilanne on kyllä vaarallinen, ja Putin käyttäytyy kyllä kauhistuttavalla tavalla. Mutta Nato tukee Baltian maita, eikä Suomen tarvitse mihinkään puuttua, kun mikään ei ole meidän ongelmamme.
Antaudutaan. Putin voi tehdä mitä vaan, mutta annetaan hänen toimia, niinkuin haluaa.
Suomalaiset ryhtyvät tosissaan ylläpitämään alueellista turvallisuutta. Suomen (ja Ruotsin) on tehostettava yhteistyötään Natoon kuuluvien naapuriensa kanssa. Puolustuksesta ei tule mitään ilman Yhdysvaltojen apua.
Teokset

The New Cold War: Putin's Russia and the Threat to the West , Palgrave Macmillan (19.2.2008), ISBN 0230606121.
Aiheesta muualla

[http://www.edwardlucas.blogspot.com%5Bvanhentunut+linkki%5D Edward Lucasin blogi], jossa hän julkaisee Economistiin kirjoittamiaan artikkeleita ja muita tekstejä, myös julkaisemattomia ajatuksia
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Estsanatlehi

Estsanatlehi tai Estanatlehi ("muuttuva nainen") on navajojen hedelmällisyyden jumalatar, jota pidetään usein navajojen jumalista kaikkein voimakkaimpana, sillä hän pysyy ikuisesti nuorena. Perimätiedon mukaan Estsanatlehi luotiin pienestä turkoosista, johon suuret jumalat istuttivat rituaalillaan elämän. Estsanatlehi käytti maissijauhoa ja rinnoistaan tullutta pölyä luodakseen navajojen esivanhemmat.
Estsanatlehi on jumalatar Yolkaiestanin sisar ja jumala Tsohanoain puoliso sekä sodanjumala Nayenezganin äiti. Sanotaan, että Estsanatlehi asuu lännessä ja on luonteeltaan hyväntahtoinen. Hän lähettää kesäisin  kevyitä sateita ja keväisin lämpimiä ja leutoja tuulia.
Etana (mytologia)

Etana-eepoksen tapahtumia kuvaava kuvasylinteri noin vuosilta 2300–2100 eaa.
Etana oli Kišin kuningas, joka hallitsi 3000-luvun eaa. puolivälin tienoilla, mahdollisesti noin 2800 eaa. Sumerin kuningasluettelon mukaan Etana olisi ollut kuninkaana vedenpaisumuksen jälkeen, jolloin hän olisi ensimmäisenä yhdistänyt erilliset kaupunkivaltiot kuninkuutensa alle. Muinainen mesopotamialainen taru Etanan eepos kertoo luultavasti hänestä. Eepoksen tarkoituksena lienee ollut perimysjärjestyksen vahvistaminen. Ei ole todisteita siitä, että kertomuksen tapahtumat olisivat todella tapahtuneet. Eepos oli suosittu aihe sumerilaisissa kuvasylintereissä.
Tarun mukaan maan päällä ei ollut suuren tulvan jälkeen kuningasta. Niinpä jumalat ryhtyivät etsimään sopivaa kuningasta ja valitsivat Etanan. Hän osoittautuikin kyvykkääksi hallitsijaksi, mutta sitten kävi ilmi, ettei Etanan vaimo kyennyt synnyttämään lasta eikä kuninkaalla siten olisi perillistä. Tähän oli kuitenkin parannuskeino, synnytyskasvi, joka Etanan piti itse hakea taivaasta. Etana rukoili Shamash-jumalaa apuun. Shamash kuuli rukouksen ja ohjasi Etanan vuorelle, jossa haavoittunut kotka virui kuopassa, jonne se oli heitetty rangaistukseksi pyhän valan rikkomisesta. Kotkan oli määrä auttaa noutamaan lääkekasvi. Etana pelasti linnun, ja palkkioksi lintu vei miehen selässään ylös taivaisiin.
Etanan matkan lopputulos on epäselvä, sillä eepoksen teksti ei ole säilynyt kokonaisuudessaan. Erään katkelman mukaan Etana pääsi taivaaseen ja heittäytyi jumalten eteen. Toisen katkelman mukaan Etana olisi kuitenkin tullut lentomatkalla pahoinvoivaksi ja syöksynyt maahan. Mikäli Etanan matka lopulta onnistui, se olisi ollut vahvistus hänestä lähtöisin olevan dynastian oikeudelle kruunuun.
Loviisa Niskavuori

| Loviisa Niskavuori |
| --- | --- |
 Loviisa Niskavuori Emma Väänäsen näyttelemänä elokuvassa Loviisa – Niskavuoren nuori emäntä (1946).
Luoja(t):  Hella Wuolijoki
Näyttelijä(t):  Rauni Luoma Ritva Oksanen Elsa Rantalainen Olga Tainio Elsa Turakainen Emma Väänänen
Ensi- esiintyminen:  Niskavuoren nuori emäntä
Viimeinen esiintyminen:  Entäs nyt, Niskavuori?
Henkilötiedot
Status:  suurtilan emäntä
Sukupuoli:  nainen
Kotipaikka:  Häme
Asuinpaikka:  Häme
Luonteenpiirteet:  määrätietoinen, voimakastahtoinen, älykäs, lempeä
Suhteet
Vanhemmat:  isä Saaroisten Roope
Puoliso(t):  Juhani Niskavuori
Lapset:  Fredrik, Kaarle, Matti, Aarne, Saima, Anna-Liisa
Lastenlapset:  useita, mm. Aarnen kuusi lasta
Muut sukulaiset:  miniät Martta Niskavuori, Ilona Ahlgren, kälyt Heta Niskavuori ja Kustaava, lanko Antti Niskavuori
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Loviisa Niskavuori (alkuaan Saaroisten Loviisa) on kuvitteellinen henkilö Hella Wuolijoen kirjoittamassa Niskavuori-näytelmäsarjassa. Hän on sarjan keskushenkilö. Loviisa on naispääosa 1880-luvulle ajoittuvassa näytelmässä Niskavuoren nuori emäntä ja sivuosa 1890–1920-luvuille ajoittuvassa näytelmässä Niskavuoren Heta. 1930- ja 1940-luvuille ajoittuvissa näytelmissä Niskavuoren naiset, Niskavuoren leipä ja Entäs nyt, Niskavuori? Loviisa on Niskavuoren vanhan emännän asemassa. Loviisaa ovat näytelleet muun muassa Kaisu Leppänen, Rauni Luoma ja Emma Väänänen.
Kuvitteellinen henkilöhistoria

Luonteeltaan Loviisa on alkuun hiljainen ja vaatimaton, mutta kasvaa pian vahvatahtoiseksi ja päämäärätietoiseksi Niskavuoren matriarkaksi. Hänen rooliaan on luonnehdittu vaikeaksi mutta antoisaksi. Loviisa on kotoisin Längelmäeltä Saaroisten tilalta. Niskavuorelle hän muuttaa avioiduttuaan Juhani Niskavuoren kanssa ja tuo samalla huomattavan omaisuuden rahan tarpeessa olevalle Niskavuorelle. Loviisalla ja Juhanilla on neljä poikaa: Fredrik, Kaarle, Matti ja Aarne sekä kaksi tytärtä: Saima ja Anna-Liisa.
Niskavuoren nuori emäntä -näytelmässä Loviisa joutuu keskelle kolmiodraamaa, kun hänelle selviää, että Juhani pitää meijerska Malviinaa jalkavaimonaan. Hän päättää lähettää Malviinan Pohjanmaalle. Niskavuoren naisissa Loviisa pyrkii pelastamaan poikansa Aarnen avioliiton. Kyläkoulun nuori opettaja Ilona Ahlgren osoittautuu Niskavuorta vahvemmaksi ja vie Aarnen mukanaan Helsinkiin. Loviisa jää hoitamaan Niskavuorta Aarnen ex-vaimon Martan kanssa. Martan ja Loviisan välit ovat kireät. Niskavuoren leivässä Aarne ja Ilona palaavat Niskavuorelle. Toisen maailmansodan vuosina Loviisa emännöi Niskavuorta yhdessä Ilonan kanssa. Rauhan tultua Loviisa on hieman yli 80-vuotias, joten hänen elinkaarensa ajoittuu osapuilleen vuosiin 1865–1945. Hän kuolee aivan näytelmäsarjan lopussa.
Esikuva

Niskavuoren Loviisan esikuvana pidetään Wuolijoen rusthollin emäntää Serafina Wuolijokea, joka oli kotoisin Kärkölästä. Serafinan ja Juho Wuolijoen avioliitto oli pääpiirteissään samankaltainen kuin Loviisan ja Niskavuoren Juhanin liitto. Heille syntyi neljä lasta, ja Serafina eli huomattavasti pitempään kuin Juho. Serafina ei myöskään tullut toimeen komentelevan kälynsä Hanna Wuolijoen kanssa. Hanna Wuolijoki on Niskavuoren Hetan esikuva. Myös Loviisan ja Hetan suhde on täynnä kitkaa. Juhon muiden sisarusten kanssa Serafina sen sijaan tuli hyvin toimeen, kuten Loviisakin Antti ja Kustaava Niskavuoren kanssa.
Serafina Wuolijoki kasvoi suurtilan emännyyteen vähitellen ja saavutti väkensä kunnioituksen, kuten Loviisakin. Hella Wuolijoki kirjoitti Loviisan jonkin verran Serafiinaa nuoremmaksi - hän sijoitti Niskavuoren nuori emäntä -näytelmänsä tapahtumat 1880-luvulle, kun Serafina puolestaan oli naitu Wuolijoelle jo 1871. Hella Wuolijoki venytti Loviisan elämänlangan yli toisen maailmansodan vuosien, kun Serafina taasen kuoli 1939.
Tulkitsijoita > Teatterissa

Ensimmäinen Loviisa oli Elsa Rantalainen Niskavuoren naisten kantaesityksessä Helsingin Kansanteatterissa maaliskuussa 1936. Niskavuoren nuoren emännän kantaesityksessä Suomen Kansallisteatterissa marraskuussa 1940 Loviisaa näytteli Kaisu Leppänen. Muita Loviisa-tulkitsijoita näyttämöillä ovat olleet muun muassa Sylvi Salonen (Tampereen Työväen Teatteri, 1958), Tiina Rinne (Turun kaupunginteatteri, 1960), Maija-Liisa Turkka (Helsingin Kaupunginteatteri, 1977), Ulla Reinikainen (Lahden Kaupunginteatteri, 1987) ja Pirjo Leppänen (Rovaniemen kaupunginteatteri, 1991). 2000-luvulla Loviisaa ovat näytelleet muun muassa Wanda Dubiel (Suomen Kansallisteatteri, 2004) ja Ritva Oksanen (Hämeenlinnan kaupunginteatteri, 2010).
Tulkitsijoita > Elokuvissa

Valentin Vaalan elokuvassa Loviisa – Niskavuoren nuori emäntä Loviisaa näyttelee Emma Väänänen. Vuoden 1987 televisioelokuvissa Niskavuoren nuori emäntä ja Niskavuoren Heta häntä näyttelee Erja Manto. Edvin Laineen Niskavuoren Hetassa Loviisana on Emma Väänänen. Laineen elokuvissa Niskavuoren Aarne ja Niskavuori taistelee Loviisaa näyttelee Elsa Turakainen. Vuoden 1987 televisionäytelmässä Entäs nyt, Niskavuori?  Loviisana on Helinä Viitanen. Vaalan elokuvassa Niskavuoren naiset Loviisaa näyttelee Olga Tainio ja vuoden 1958 väriversiossa puolestaan Emma Väänänen. Matti Kassilan Niskavuori-elokuvassa Loviisan roolissa on Rauni Luoma.
Looginen seuraus

Lause B on lauseiden A looginen seuraus, mikäli lauseiden A ollessa totta lause B on välttämättä totta.
Loogisen seurauksen määritelmä

Looginen seuraus voidaan määritellä usealla tavalla. Seuraavassa on eräitä määritelmiä.
Loogisen seurauksen määritelmä > Semanttinen seuraus

Kielen L lause p on tosi mallissa M jos ja vain jos p on lauseiden M looginen seuraus eli p on tosi kaikissa maailmoissa, joissa lauseet M ovat tosia, mikä merkitään  M\vDash p.
Loogisen seurauksen määritelmä > Syntaktinen seuraus

Lause p on oletusten O syntaktinen seuraus järjestelmässä J, jos järjestelmässä J lauseelle p on olemassa muodollinen todistus oletuksista O.
Syntaktinen seuraus ei liity mihinkään järjestelmän J tulkintaan.
Esimerkki

Jos lauseet "Kermit on sammakko" ja "kaikki sammakot ovat vihreitä" ovat totta, niin lause "Kermit on vihreä" on välttämättä totta. Näin ollen "Kermit on vihreä" on lauseiden "Kermit on sammakko" ja "kaikki sammakot ovat vihreitä" looginen seuraus.
Näin on, vaikka lauseista viimeinen ei olekaan totta tässä maailmankaikkeudessa: on olemassa ruskeita sammakoita. Kaikissa niissa maailmoissa, joissa jälkimmäiset lauseet ovat tosia, ensimmäinenkin lause ("Kermit on sammakko") on tosi; se on siis tosi myös osassa muunlaisia maailmoja.
Kirjallisuutta

Dummett, Michael: The Logical Basis of Metaphysics.  Harvard University Press, 1991.
Etchemendy, John: The Concept of Logical Consequence. Harvard University Press, 1990.
Hanson, William H.: "The concept of logical consequence," The Philosophical Review 106, 1997: s. 365-409.
Hendricks, Vincent F.: Thought 2 Talk: A Crash Course in Reflection and Expression. New York: Automatic Press / VIP, 2005. ISBN 87-991013-7-8
Planchette, P. A.:. "Logical Consequence". Teoksessa Goble, Lou (toim.): The Blackwell Guide to Philosophical Logic. Blackwell, 2001.
Shapiro, Stewart: "Necessity, meaning, and rationality: the notion of logical consequence". Teoksessa Jacquette, D. (toim.): A Companion to Philosophical Logic. Blackwell, 2002.
Tarski, Alfred: "On the concept of logical consequence", 1936. Teoksessa Tarski, A.: Logic, Semantics, Metamathematics, 2. painos. Oxford University Press, 1983.
Aiheesta muualla

Beall, J. C. & Restall, Greg: Logical Consequence The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
McKeon, Matthew: Logical Consequence The Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Novaes, Catarina Dutilh: Medieval Theories of Consequence The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Lovecraft-maa

Uuden-Englannin maantiede sellaisena kuin se Lovecraftin tarinoissa esiintyy.
”Lovecraft-maa” (engl. Lovecraft country) on epämuodollinen nimitys, jolla tarkoitetaan yhdysvaltalaisen kauhukirjailija H. P. Lovecraftin (1890–1937) tuotannossa esiintyviä kuvitteellisia Uuden-Englannin kaupunkeja. Niistä tunnetuin on Arkham, joka sijaitsee kuvitteellisen Miskatonicjoen rannalla. Muita usein mainittuja paikkoja ovat Innsmouth, Kingsport ja Dunwhich. Novelleissa esiintyy myös todellisia Uuden-Englannin paikkakuntia, kuten Boston, Salem, Danvers, Marblehead, Providence, Gloucester ja Newburyport. Joissakin tarinoissa mainitaan jopa todellisia yksittäisiä rakennuksia, kuten kirjastoja ja hautausmaita.
Kuvitteellinen Uuden-Englannin maantiede on keskeinen osa niin sanottua Cthulhu-tarustoa, jonka August Derleth kehitteli Lovecraftin kuoleman jälkeen hänen novelliensa pohjalta. Lovecraft itse käytti toisiinsa linkittyvistä tarinoistaan nimitystä ”Arkham-sikermä” (the Arkham Cycle) tai ”Miskatonicin laakson myyttisikermä” (the Miskatonic Valley myth-cycle). Vaikuttaisikin siltä, että hän hahmotti ”keinotekoista kansanperinnettään” juuri sen fiktiivisen maantieteen kautta.
Kuvitteelliset kaupungit > Kingsport

Kingsportin kaupunki esiintyi ensimmäistä kertaa Lovecraftin novellissa ”Kamala ukko” (1920), joka ei kuitenkaan sisällä tarkempaa tietoa kaupungin sijainnissa. Novellissa ”Juhlapäivä” kaupunkia verrataan Marbleheadiin, joka sijaitsee Massachusettsissa. Lovecraft vieraili Marbleheadissa joulukuussa 1922, ja vaikuttui kaupungin vanhasta siirtomaa-ajan arkkitehtuurista suuresti. ”Juhlapäivän” kuvaus Kingsportista vastaakin lähes yksi yhteen todellisen Marbleheadin keskustaa. Vielä vuosia myöhemmin Lovecraft muisteli ensimmäistä Marbleheadin-vierailuaan elämänsä voimakkaimpana tunnekuohuna.
Kingsport mainitaan yhteensä 11 Lovecraftin novellissa. Niistä tunnetuimpia ovat Tuntematon Kadath (1926–1927), Charles Dexter Wardin tapaus (1927), Hulluuden vuorilla (1931) ja Varjo Innsmouthin yllä (1931).
Kuvitteelliset kaupungit > Arkham

Lovecraftin maantieteen keskeisin paikka on Miskatonicjoen etelärannalla sijaitseva Arkhamin kaupunki, joka mainitaan ensimmäistä kertaa novellissa ”Kuvasta tekoihin” (The Picture in the House, 1920). Kaupungissa toimiva Miskatonicin yliopisto (Miscatonic University) esiintyy ensimmäistä kertaa novellissa ”Herbert West – elvyttäjä” (Herbert West—Reanimator, 1921–1922). Yliopiston kirjastossa on laaja valikoima erilaisia salatieteellisiä kirjoja, joista tunnetuimpia ovat Necronomicon, Eibonin kirja ja Vaietut kultit.
Will Murray on arvellut, että Arkhamin nimi on väännös todellisesta Oakhamin kylästä, joka sijaitsee Massachusettsin keskiosissa. Robert D. Martenin mukaan teoria ei kuitenkaan ole uskottava, sillä Lovecraft vaikuttaisi aina sijoittaneen Arkhamin lähelle Massachusettsin koillisrannikkoa. Kaupunki sijaitsee sisämaassa, mutta siellä on sisävesisatama. Lovecraft kuvaili Arkhamia Salemin kaupungin fiktiiviseksi vastineeksi: ”Kuvittelen Arkhamin pikkukaupungiksi, joka muistuttaa Salemin tunnelmasta ja arkkitehtuurista.” Salemista poiketen Arkhamin maasto on mäkistä ja kaupungissa toimii yliopisto. Lovecraft myös laati kaupungista kartan, joka poikkeaa selvästi Salemin vastaavasta. Marten arvelee Arkhamin nimen olevan muunnelma Rhode Islandissa sijaitsevasta Arkwrightin kylästä.
Kuvitteelliset kaupungit > Dunwich

Dunwichin on Massachusettsin keskiosissa sijaitseva pikkukaupunki, jonka esikuvana olivat Wilbrahamin, Monsonin ja Hampdenin pikkukaupungit. Lovecraft matkusteli niiden suunnalla kesällä 1928, juuri ennen kuin hän kirjoitti novellinsa ”Dunwichin hirviö” (1928). Kaupunki lienee nimetty Englannin kaakkoisrannikolla sijaitsevan Dunwichin kylän mukaan. Algernon Swinburne kuvailee rappeutuvaa Dunwichiä novellissaan ”By the North Sea”, joka ei tosin mainitse paikkakuntaa nimeltä. Englannin Dunwich mainitaan myös Arthur Machenin pienoisromaanissa The Terror (1917).
Kaupunki esiintyy Lovecraftin fiktiossa vain kahdesti: ”Dunwichin hirviössä” ja runossa The Ancient Track (1929). S. T. Joshin mukaan Englannin Dunwich muistuttaa pikemminkin Lovecraftin Innsmouthia, joka kuvaillaan lahoavaksi satamakaupungiksi.
Kuvitteelliset kaupungit > Innsmouth

Innsmouth on Uuden-Englannin rannikolla sijaitseva lahoava satamakaupunki, jonka asukkaat ovat ulkonäkönsä ja hajunsa puolesta epäilyttävän kalamaisia. Kaupunki mainitaan ensimmäistä kertaa Lovecraftin novellissa ”Celephais” (1920), joka sijoittaa Innsmouthin Englantiin. Runo Yuggothin kylvö (Fungi from Yuggoth, 1929–1930) mainitsee Innsmouthin pariin otteeseen mutta jättää sen sijainnin epämääräiseksi. Novelli ”Varjo Innsmouthin yllä” sijoittuu lähes kokonaisuudessaan kaupunkiin ja tekee selväksi, että se sijaitsee Uuden-Englannin rannikolla, puolimatkassa Newburyportista Arkhamiin. Lovecraft mainitsee Innsmouthin ohimennen myös novelleissaan ”Unet noitatalossa” (1932) ja ”Hän, joka tuli käymään” (1933).
Innsmouthin innoittajaksi Lovecraft nimesi todellisen Newburyportin kaupungin, joka oli noihin aikoihin pahasti rappiolla. Kaupunki on sittemmin entisöity ja on nykyään suosittu turistikohde.
Vaikutus

Matt Ruff julkaisi vuonna 2016 romaanin Lovecraft Country. Romaanin pohjautuvaa TV-sarjaa alettiin esittää elokuussa 2020.
Marbleheadin maisemia vuoden 1908 tienoilla.
Barry Long

Barry Long (1. elokuuta 1926 – 6. joulukuuta 2003) oli australialainen henkinen opettaja ja kirjailija..
Elämä

Mietiskellessään Intian vuoristossa Long alkoi kirjoittaa. Hän uskoi, että voisi saada kirjoituksensa julkaistuksi Lontoossa ja niin hän päätti matkustaa Isoon-Britanniaan. Kukaan ei kuitenkaan ollut kiinnostunut hänen käsikirjoituksestaan. Long sai apulaistoimittajan töitä Lontoon Fleet Streetiltä.
Kun Long ei tehnyt toimittajan töitä, hän kirjoitti ja puhui pienelle ympärilleen kerääntyneelle ryhmälle.. Englannissa Long myös tapasi toisen vaimonsa, Julien, jota hän kutsui inspiraatiokseen ja jumalalliseksi naisekseen, bhagavatiksi. Barryn ja Julien 13 vuotta kestänyt suhde päättyi, kun Julie kuoli syöpään. 1970-luvun hän ansaitsi elantonsa tekemällä toimittajan töitä kotoa käsin.
Longista tuli suositumpi 1980-luvulla ja niin hän alkoi antaa meditaatiotunteja ja opetustilaisuuksia laajemmalle yleisölle.  Long myös kirjoitti tuohon aikaan teoksen The Origins of Man and the Universe. Vuoteen 1985 mennessä Englannissa oli perustettu The Barry Long Foundation, joka organisoi Longin julkisia opetustilaisuuksia ja julkaisi sarjan hänen kirjojaan ja äänitteitään.
Takaisin Australiaan, Queenslandiin, Long muutti 1986 kolmannen vaimonsa Kathyn ja lapsipuolensa kanssa. Australiassa Long opetti säännöllisesti Sydneyssä ja Queenslandissa Gold Coastilla, jonne hän oli perustanut Barry Long -keskuksen. Seuraavan vuosikymmenen, 1990-luvun alussa hän teki opetuskiertueita ympäri maailmaa. Suomessa Barry Long oli kiertueella kolme kertaa, vuosina 1993, 1995 ja 1997. Näistä seminaareista on tehty suomeksi tulkitut äänitteet.
Vuodesta 1993 lähtien Australiassa järjestettiin jokavuotinen, vähintään 14 päivää kestävä retriitti nimeltä Master Session, jonka osallistujakunta oli maailmanlaajuinen. Osallistujia oli vuosittain 300-500. Suurin osa näistä retriiteistä järjestettiin Cabarita Beachillä lähellä Byron Bayta, loppuvuosina ne järjestettiin Gold Coastilla, Bondin yliopistolla. Viimeinen Master Session järjestettiin 2002.
Long piti itseään ainutlaatuisena opettajana, joka toimi vakiintuneiden henkisten traditioiden ulkopuolella. Hänellä itsellään ei ollut henkistä opettajaa, mutta hän tunnusti kiitollisuutensa erityisesti Jiddu Krishnamurtille. Muita opettajia, joiden kirjoitukset inspiroivat hänen varhaista henkistä etsintäänsä, ovat Gurdjieff, Meher Baba  ja Sri Aurobindo.
Perintö

Omien sanojensa mukaan Barry Long kirjoitti energeettisiä kirjoja itsensä oivaltamisesta ja henkisestä elämästä. Hän puhui ja kirjoitti muun muassa meditaatiosta, tietoisuudesta, kuolemasta, rakkaudesta ja karmasta. Hänen kirjojaan on käännetty 11 kielelle.
Longilla oli merkittävä vaikutus useisiin muihin opettajiin, kirjoittajiin ja terapeutteihin. Tunnetuin heistä on Eckhart Tolle, bestseller-kirjan Läsnäolon voima kirjoittaja. Hän kertoo rakastaneensa Barry Longin opetusta .
Barry Long kuoli eturauhassyöpään 77 vuoden ikäisenä 6.12.2003. Hänen kirjojansa julkaistaan edelleen ja hänen äänitteidensä arkistoa hoitaa Uudessa Etelä-Walesissa sijaitseva The Barry Long Foundation International.
Barry Longin opetus: pääperiaatteet

1. Hän sanoi puhuvansa vain elämästä , rakkaudesta , totuudesta , kuolemasta , ja Jumalasta .
2. Hänen opetuksesta keskiössä on yksilön vapauttaminen onnettomuudesta, jonka hän perusteli olevan “onnellinen tänään, onneton huomenna”.
3. Hän kritisoi länsimaisen yhteiskunnan vallitsevaa seksuaalisuutta ja esitti, että suurin osa onnettomuudesta maan päällä johtuu siitä, että mies ja nainen ovat unohtaneet kuinka rakastaa toinen toistaan.
4. Hän kritisoi progressiivista tieteellistä materialismia, koska se ohittaa henkisen totuuden sekä välttelee rakkautta ja pyhää.
5. Hän opetti “rakkauden, totuuden ja hiljaisuuden tietä”’. Tämä tie on löydettävissä suoran henkilökohtaisen kokemuksen kautta uskomusten tai uskonnollisten traditioiden sijaan.
6. Hän neuvoi ihmisiä kohtaamaan ”totuuden elämästä ja rakkaudesta” jokapäiväisen arkielämän olosuhteissa – töissä sekä kumppanin ja lasten kanssa. Hänen mukaansa tie totuuteen löytyy  “laittamalla elämäsi kuntoon” (getting your life right) .
7. Hän piti tärkeänä tietoisuuden evoluutiota maapallolla . Tämän osan opetuksestaan hän esitti osana laajempaa kosmologista käsitystä, jota on hän kutsui ”Elämän myytiksi”.