V. Keto-Seppälä
Yhtiön historiaa

Yhtiön perustaja, Säkylän Pyhäjoelta kotoisin ollut Väinö Keto-Seppälä (s. 1905) aloitti linjaliikenteen Chevrolet-autolla Säkylän ja Porin välillä ehkä jo vuonna 1926, mutta todennäköisemmin vuonna 1927. Jo tätä ennen hän oli harjoittanut taksiliikennettä isänsä henkilöautolla, joka oli aikanaan ollut ensimmäinen Säkylään hankittu auto. Vuonna 1928 Keto-Seppälä aloitti yhdessä myöhemmän Satakunnan Liikenne Oy:n perustajajäsenen Jalmari Niinikosken kanssa silloisissa oloissa poikkeuksellisen pitkän linjan (320 km) reitillä Pori–Huittinen–Loimaa–Forssa–Loppi–Helsinki. Koska Niinikoski halusi päästä liikennöimään Helsingin linjaa yksinään, hän sopi suullisesti Keto-Seppälän kanssa vuonna 1936, että heidän liikennealueidensa rajana tulisi olemaan Kokemäenjoki. Näin Keto-Seppälän liikennekenttä sijoittui joen pohjoispuolelle.
Jo tätä ennen Keto-Seppälä oli avannut uusia linjoja reiteillä Pori–Kankaanpää–Kauhajoki–Seinäjoki (1929) ja Pori–Lavia–Tampere (1930). Keto-Seppälä siirsi yrityksensä keskuspaikan Poriin vuonna 1929, ja toiseksi tärkeäksi tukikohdaksi tuli vuonna 1935 Lavia. 1930-luvun aikana Keto-Seppälän liikennekenttä laajeni Etelä-Pohjanmaan alueelle, jolloin linjojen päätepisteiksi tulivat Kristiinankaupunki, Kauhajoki ja Honkajoki. Linjat lisääntyivät osittain yritysostojen kautta. Vuonna 1939 Väinö Keto-Seppälä oli sen ajan mittapuun mukaan jo suuri liikenteenharjoittaja.
Väinö Keto-Seppälä ja Jalmari Niinikoski sekä Kalle Rantasärkkä Ahlaisista osallistuivat satakuntalaisten liikennöitsijöiden edustajina Linja-autoliiton perustamiskokoukseen Helsingissä vuonna 1928.
Talvi- ja jatkosodan aikana suuri osa Keto-Seppälän autoista oli otettu puolustusvoimien käyttöön lähinnä ambulansseiksi muutettuina. Kotirintamalle jääneillä autoilla liikennettä yritettiin pitää yllä bensiinipulasta huolimatta, ja Laviassa aloitettiin hiilien, myöhemmin pilkkeiden valmistus korvaavaksi polttoaineeksi.
Väinö Keto-Seppälä sai surmansa auto-onnettomuudessa Kauhajoella keväällä 1948 ja samana vuonna yritys muutettiin osakeyhtiöksi. Yritys aloitti pikavuoroliikenteen välillä Pori–Lavia–Tampere vuonna 1950, välillä Pori–Seinäjoki vuonna 1951 ja reitillä Tampere–Lavia–Kankaanpää–Kauhajoki–Vaasa vuonna 1961. Ensimmäinen pikavuoro Porista Tampereelle aloitettiin varta vasten hankituilla Leyland-autoilla.
1950- ja 1960-lukujen aikana V. Keto-Seppälän omistukseen siirtyi useita pienehköjä satakuntalaisia linja-autoyhtiöitä, jolloin yhtiön liikennealue laajeni muun muassa Kauvatsalle ja Vammalaan. Vuonna 1959 Keto-Seppälä oli 14:nneksi suurin Linja-autoliiton jäsenliikennöitsijä 37 autolla ja vuonna 1972 sijalla 19 automäärällä 54. Keto-Seppälän automäärä oli suurimmillaan 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa, jolloin niitä oli 65. Tällöin yrityksessä työskenteli 150 henkilöä, vuotuinen ajosuorite oli 4,5–5 miljoonaa kilometriä ja tilausajojen osuus liikevaihdosta oli noin 15 prosenttia. Pikavuorojen ja pitkien vakiovuorojen lisäksi yrityksellä oli koululaisten kuljetuksia Lavian seudulla sekä Kauhajoen ympäristössä Etelä-Pohjanmaalla.
1970- ja 1980-luvuilla Keto-Seppälä ei enää tehnyt yrityskauppoja, vaikka myytäviä yrityksiä olisi ollutkin tarjolla. Henkilöautoistumisen ja maaltamuuton vuoksi linja-autojen matkustajamäärät laskivat Keto-Seppälän liikennealueella Pohjois-Satakunnassa ja Etelä-Pohjanmaalla 1970- ja 1980-lukujen aikana voimakkaammin kuin koko maassa keskimäärin. Joulukuun alussa 1989 seinäjokelainen A. & J. Hautamäki Oy osti Keto-Seppälän liiketoiminnan ja linja-autot, joita oli tuolloin 40. Viimeiset Keto-Seppälän omalla sinivalkoisella värityksellä maalatut autot poistuivat käytöstä vuoden 1995 aikana. Viimeisenä V. Keto-Seppälä Oy:n toimitusjohtajana toimi Väinö Keto-Seppälän poika Seppo Keto-Seppälä vuodesta 1970. A. & J. Hautamäki Oy siirtyi Connexin omistukseen kesäkuussa 2002.