stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Siirtolaisuus Portugaliin
Suurimmat siirtolaisryhmät

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
20 suurinta siirtolaisryhmää vuonna 2007 verrattuna vuoden 1999 lukuihin * : Euroopan unionin maa
| Lähtömaa | Määrä vuonna 1999 | Määrä vuonna 2007 | Kasvu 1999-2007 |  |
|  Brasilia | 20 851 | 66 354 | + 218% |  |
|  Kap Verde | 43 951 | 63 925 | + 45% |  |
|  Ukraina | 123 | 39 480 | + 31998% |  |
|  Angola | 17 721 | 32 728 | + 85% |  |
|  Guinea-Bissau | 14 217 | 23 733 | + 67% |  |
|  Yhdistynyt kuningaskunta * | 13 335 | 23 608 | + 77% |  |
|  Romania * | 224 | 19 155 | + 8451% |  |
|  Espanja * | 11 122 | 18 030 | + 62% |  |
|  Saksa * | 9 605 | 15 498 | + 61% |  |
|  Moldova | 3 | 14 053 | + 468333% |  |
|  São Tomé ja Príncipe | 4 809 | 10 627 | + 121% |  |
|  Ranska * | 6 499 | 10 556 | + 62% |  |
|  Kiina | 2 762 | 10 448 | + 278% |  |
|  Yhdysvallat | 7 975 | 8 264 | + 4% |  |
|  Alankomaat * | 3 675 | 6 589 | + 79% |  |
|  Italia * | 2 700 | 5 985 | + 122% |  |
|  Mosambik | 4 502 | 5 681 | + 26% |  |
|  Venäjä | 448 | 5 114 | + 1042% |  |
|  Bulgaria * | 347 | 5 028 | + 1349% |  |
|  Intia | 1 211 | 4 104 | + 239% |  |
Selma Lundahl

| Selma Lundahl |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. huhtikuuta 1853 Pori
Kuollut: 30. lokakuuta 1934 (81 vuotta) Tampere
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1870–1884
Merkittävät roolit:  Maria Tudor (Maria Tudor)   Elisabet I (Maria Stuart)   Lady Millford (Kavaluus ja rakkaus)   Ragnhild (Sven Dyringin koti)   Madame de Pompadour (Narcisse Rameau)   Katariina Howard (Katarina Howard)   Gertrude (Hamlet)   Ainamo (Ainamo)   Eeva (Kihlaus)   Kristina Stenbock (Neitsyt Siiri)   Margareta (Margareta)
Selma Emilia Lundahl (o.s. Heerman, 16. huhtikuuta 1853 Pori – 30. lokakuuta 1934 Tampere) oli suomalainen näyttelijä, jota pidetään yhtenä suomenkielisen ammattiteatterin uranuurtajista. Hän oli vuonna 1872 aloittaneen Suomalaisen Teatterin (nyk. Kansallisteatteri) ensimmäisiä näyttelijöitä ja myös ensimmäinen suomenkielisten naispääosien esittäjä. Sairauden vuoksi Lundahlin näyttämöura jäi vain 12 vuoden pituiseksi, jonka jälkeen hän vaipui unohduksiin vuosikymmenten ajaksi.
Elämä > Varhaiset vuodet

Lundahlin isä oli Karjalohjalla syntynyt kelloseppä Henrik Johan Heerman (1820–1891) ja äiti porilainen Anna Ulrika Grönlund (1820–1887). Hän opiskeli Porin ruotsalaisessa tyttökoulussa esiintyen samalla harrastajateattereissa, ja oli myöhemmin mukana ruotsalaisen August Westermarkin johtamassa Unga Finska Teater -seurueessa. Westermarkin ryhmän lopetettua toimintansa Lundahl palasi kotikaupunkiinsa, kunnes Kaarlo Bergbom pyysi häntä keväällä 1872 liittymään vastaperustamaansa Suomalaiseen Teatteriin.
Elämä > Aika huipulla

Lundahl oli mukana suomenkielisen ammattiteatterin kaikkien aikojen ensimmäisessä esityksessä, jonka Suomalainen Teatteri antoi Porissa Hotelli Otavan tiloissa 13. lokakuuta 1872. Hän oli ruotsalaisen Charlotte Raa-Winterhjelmin ohella ensimmäinen teatterin naispääroolien esittäjä. Lundahl oli näyttämöllä myös maaliskuussa 1873, kun Suomalainen Teatteri esiintyi ensimmäistä kertaa Helsingissä. Tuolloin hänet nähtiin Aleksis Kiven Margaretan naispääosassa. Nuoresta iästään huolimatta Lundahl sai alusta lähtien päärooleja, kuten Maria Tudorin osan Victor Hugon samannimisessä näytelmässä, kuningatar Elisabet I:n roolin Friedrich Schillerin näytelmässä Maria Stuart ja Madame de Pompadourin osan Albert Emil Brachvogelin näytelmässä Narcisse Rameau. Hän paneutui tarkasti rooleihinsa ja sai myös paljon kiitosta työstään. Lundahl oli yhdessä Aurora Toikan kanssa Suomalaisen Teatterin alkuvuosien käytetyimpiä naisnäyttelijöitä. Hänen kehuttiin olevan ”sulokasliikkeinen ja viehättävä”, mutta Lundahl kohtasi myös kritiikkiä, jonka mukaan hän vetosi enemmän kauneudellaan kuin taidoillaan. Myös Lundahlin nuorempi sisar Cecilia oli jonkin aikaa kiinnitettynä Suomalaiseen Teatteriin, mutta jätti näyttämöt nopeasti avioiduttuaan.
Elämä > Teatteriura päättyy

Vuonna 1874 hän solmi Turussa avioliiton Suomalaisen Teatterin näyttelijän Arthur Lundahlin kanssa. Pariskunnalle syntyi viisi lasta, joista tunnettu on everstiluutnatti Lars W. Lundahl. Arthur Lundahl kuoli heinäkuussa 1879, jonka jälkeen Selman oli vaikeaa pärjätä neljän pienen lapsen kanssa. Lapsista ensimmäinen oli kuollut jo alle vuoden ikäisenä ja nuorin syntyi vasta Arthurin kuoleman jälkeen. Lundahlin roolit vähenivät ja alkuvuosien raskailla teatterikiertueilla syntyneet terveysongelmat veivät hänet jopa sairaalaan. Lopulta Lundahl joutui lopettamaan uransa lavantaudin aiheuttaman muistisairauden vuoksi jo vuonna 1884. Näyttelijänuransa päätyttyä Lundahl haki lohtua erilaisista uskonlahkoista, ja avasi syksyllä 1885 parturi-kampaamon Viipuriin, jossa hän tutustui varhaisessa naisasialiikkeessä vaikuttaneeseen kirjailijaan Hanna Ongeliniin. He joutuivat ilkeämielisten puheiden kohteeksi, ja tekivät elokuussa 1886 painokanteen Wiborgsbladetissa julkaistusta pakinasta, jossa kirjoitettiin ”erään taiteilijaparin vaiheista ja seikkailuista”. Raastuvanoikeus tuomitsi lehden päätoimittajan sakkoihin, mutta naiset muuttivat kaupungista vielä samana syksynä.
Elämä > Viimeiset vuodet

Viipurin jälkeen Lundahl asettui Lempäälään, jonne myös Ongelin muutti hänen luokseen jatkamaan kirjailijantyötään. Köyhyydessä elänyt Lundahl avioitui norjalaisen liikemiehen Isak Bergströmin kanssa vuonna 1899 ja muutti Norjaan, josta hän jälleen leskeksi jäätyään palasi Lempäälään Lundahl oli jo lähes unohdettu, kunnes toimittajat Kaarlo Aatra ja Fanny Davidsson nostivat hänet 1920-luvulla julkisuuteen yhtenä suomalaisen näyttämötaiteen pioneereista ja viimeisenä Kaarlo Bergbomin aikalaisena. Viimeiset elinvuotensa Lundahl vietti Pyynikillä toimineessa ruotsinkielisessä mummokodissa ja Koukkuniemen kunnalliskodissa, jossa hän kuoli 81-vuotiaana lokakuussa 1934. Lundahl haudattiin Kalevankankaan hautausmaalle, jossa siunauksen toimitti tuomiorovasti K. H. Seppälä.
Simone Facey

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Simone Facey |  Simone Facey |  Simone Facey |  |
Maa:   Jamaika
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Rio 2016 | 4×100 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Berliini 2009 | 4 × 100 metriä |  |
|  Hopeaa | Osaka 2007 | 4 × 100 metriä |  |
|  Pronssia | Lontoo 2017 | 4 × 100 metriä |  |
Simone Facey (s. 7. toukokuuta 1985 Manchester, Jamaika) on jamaikalainen pikajuoksija.
Facey sijoittui 2001 Debrecenin alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa 100 metrin juoksussa neljänneksi ajalla 11,83 ja karsiutui samoissa kisoissa 200 metrin juoksun välierissä ajalla 24,48. Seuraavana vuonna hän voitti hopeaa Kingstonin nuorten MM-kisoissa 100 metrillä ajalla 11,43 ja kultaa 4 × 100 metrin viestissä. Osakan MM-kisoissa 2007 hän oli mukana Jamaikan joukkueessa, joka voitti 4 × 100 metrin viestissä MM-hopeaa. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui 200 metrillä kuudenneksi ajalla 22,80. Pikaviestissä hän juoksi avausosuuden Jamaikan joukkueessa, joka voitti maailmanmestaruuden ajalla 42,06.
Facey saavutti Pan-Amerikan kisoissa hopeaa 200 metrillä Guadalajarassa 2011 sekä hopeaa pikaviestissä ja pronssia 200 metrillä Torontossa 2015. Hän karsiutui 60 metrin välierissä Portlandin MM-hallikilpailuissa 2016. Hän juoksi Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 alkuerissä Jamaikan pikaviestijoukkueessa, joka toisella kokoonpanolla saavutti loppukilpailussa hopeaa. 200 metrillä hän karsiutui välierissä. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän juoksi 4 × 100 metrin viestissä kolmannen osuuden Jamaikan pronssijoukkueessa. 100 ja 200 metrillä hän karsiutui välierissä.
Facey on saavuttanut IAAF World Relays -kilpailuissa 4 × 100 metrin viestissä kultaa 2015 ja hopeaa 2017 sekä 4 × 200 metrin viestissä pronssia 2014.
Ennätykset

100 metrin juoksu: 10,95 (2008)
200 metrin juoksu: 22,25 (2008)
Sininen lohikäärme

| Sininen lohikäärme |
| --- | --- |
Lehtityyppi:  aikakauslehti
Julkaisija:  Protocol Productions ry
ISSN:  ISSN 0785-7357
Perustettu:  1988
Päätoimittaja:  Jari Pauna
Kotikunta:  Helsinki
Kotimaa:  Suomi
Ilmestymistiheys:  epäsäännöllinen
Kieli:  suomi
Sininen lohikäärme on suomalainen vuosina 1988–1989 ilmestynyt roolipelilehti. Sitä ilmestyi yhteensä neljä numeroa.
Simone Giannelli

| Simone Giannelli |
| --- | --- |
 Simone Giannelli
Henkilötiedot
Koko nimi:  Simone Giannelli
Syntynyt: 9. elokuuta 1996 (ikä 28) Bolzano, Italia
Kansalaisuus:   Italia
Lentopalloilija
Pituus:  198 cm
Paino:  92 kg
Nyk. joukkue:  Itas Diatec Trentino
Sarja:  Italian A1-liiga
Pelaajaura
Ammattilaisjoukkueet
2012–:  Itas Diatec Trentino
Maajoukkueet
2015–:  Italia
| Mitalit> Maa:  Italia.Miesten lentopallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Italia.Miesten lentopallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Italia.Miesten lentopallo. Olympialaiset  | Maa:  Italia> Miesten lentopallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Rio 2016 | Lentopallo |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Bulgaria/Italia 2015 |  |  |
Simone Giannelli (s. 9. elokuuta 1996 Bolzano) on italialainen lentopalloilija, joka edustaa Italian A1-liigassa pelaavaa Itas Diatec Trentinoa ja Italian lentopallomaajoukkuetta. Pelipaikaltaan 198 senttimetriä pitkä ja 92 kilogrammaa painava Giannelli on passari. Hänen iskulyöntinsä ylettyy 342 senttimetriin ja torjuntalyönti 265 senttimetriin.
Giannelli on Itas Diatec Trentinon kasvatti. Hän debytoi seuran paidassa Italian A1-liigassa kaudella 2012–2013. Hän voitti sarjan mestaruuden heti avauskaudellaan. Myös kaudella 2014–2015 Giannelli juhli seuran kanssa mestaruutta. Tuolla kaudella hänet valittiin myös sarjan parhaaksi pelaajaksi.
Giannelli debytoi Italian lentopallomaajoukkueessa vuonna 2015. Hän nousi maan ykköspassariksi ja saavutti pronssia vuoden 2015 EM-kilpailuista. Giannelli valittiin myös turnauksen parhaaksi passariksi.
Saavutukset

Seuratasolla
Italian A1-liiga: 2012–2013, 2014–2015
Maajoukkuetasolla
EM-kilpailut: pronssia (2015)
Henkilökohtainen
EM-kilpailuiden paras passari: 2015)
Italian A1-liigan paras pelaaja: 2014–2015
Serbia ja Montenegron vesipallomaajoukkue

| Mitalit> Maa:   Serbia ja Montenegro.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Serbia ja Montenegro.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Serbia ja Montenegro.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Maa:   Serbia ja Montenegro> Miesten vesipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Ateena 2004 |  vesipallo |  |
|  Pronssia | Sydney 2000 |  vesipallo |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Montreal 2005 | vesipallo |  |
|  Hopeaa | Fukuoka 2001 | vesipallo |  |
|  Pronssia | Perth 1998 | vesipallo |  |
|  Pronssia | Barcelona 2003 | vesipallo |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Budapest 2001 | vesipallo |  |
|  Kultaa | Kranj 2003 | vesipallo |  |
|  Hopeaa | Sevilla 1997 | vesipallo |  |
Serbia ja Montenegron vesipallomaajoukkue edusti Jugoslavian liittotasavaltaa ja sittemmin Serbia ja Montenegron liittovaltiota vesipallon miesten maajoukkuekilpailuissa. Se osallistui arvokilpailuihin vuosina 1996–2006. Maan pelaajat edustivat aiemmin Jugoslavian vesipallomaajoukkuetta ja vuodesta 2006 Serbian ja Montenegron maajoukkueita.
MM-kilpailut

Serbia ja Montenegro voitti maailmanmestaruuden Montrealissa 2005. Kukistettuaan välieräottelussa Kroatian maalein 5–4 se voitti loppuottelussa Unkarin 8–7. Fukuokan MM-kilpailuissa 2001 maa sai hopeaa: se voitti välierässä Venäjän 9–8, mutta hävisi loppuottelussa Espanjalle 2–4. MM-pronssia Serbia ja Montenegro saavutti Perthissä 1998, jossa kukisti pronssiottelussa Australian, ja Barcelonassa 2003 voitettuaan pronssiottelussa Kreikan.
Olympialaiset

Serbia ja Montenegro saavutti olympiahopeaa Ateenassa 2004. Se voitti välieräottelussa Kreikan 7–3, mutta hävisi loppuottelussa Unkarille 7–8. Sydneyn kisoissa 2000 joukkue sai pronssia. Hävittyään välierässä Unkarille tälläkin kertaa maalein 7–8 se voitti pronssiottelussa Espanjan 8–3. Atlantan olympialaisissa 1996 "tynkä-Jugoslavia" oli kahdeksas.
Muut kilpailut

Serbia ja Montenegro voitti Euroopan-mestaruuden 2001 ja 2003, saavutti EM-hopeaa 1997 ja sijoittui seitsemänneksi 1999. Maailmanliigan se voitti 2005 ja 2006 sekä oli toinen 2004 Maailmancupin Serbia ja Montenegro voitti 2006 ja sijoittui kolmanneksi 2002.
Sininen moskeija

Sininen moskeija tarkoittaa muun muassa seuraavia moskeijoita:
Hazrat Alin moskeija, moskeija Mazar-i-Sharifissa
Sulttaani Ahmedin moskeija, moskeija Istanbulissa
Aqsunqurin moskeija, moskeija Kairossa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sininen moskeija”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Scanburger

| Scanburger |
| --- | --- |

Tuotetyyppi:  pikaruokaravintolat
Omistaja:  Fresto Oy
Kotisivu:  Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Scanburger Jyväskylässä
Scanburger on suomalainen pikaruokaketju, joka aloitti toimintansa Pohjois-Suomessa vuonna 1996. Ensimmäiset ravintolat avattiin Ouluun ja Rovaniemelle. Scanburger laajeni kohti etelää ja nykyään ravintoloita on noin 100 ympäri Suomea. Pohjoisin Scanburger sijaitsee Nuorgamissa ja eteläisin Hangossa. Scanburger ei toimi franchising-periaatteella kuten alalla on tapana, vaan ketju toimii tukkuna asiakkailleen eli ravintolayrittäjille. Scanburgerin omistaa Fresto Oy.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Scanburger Wikimedia Commonsissa
Sirppi ja kitara

| Sirppi ja kitara |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste, Marja-Leena Helin ja Erkki Astala, 1988.
Ohjaaja:  Marjaana Mykkänen
Käsikirjoittaja:  Marjaana Mykkänen
Tuottaja:  Pauli Pentti
Kuvaaja:  Heikki Ortamo Christian Valdes Olli Varja
Leikkaaja:  Veikko Aaltonen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Villealfa Filmproductions Yleisradio Gosteleradio SSSR
Ensi-ilta:  9. syyskuuta, 1988
Kesto:  110 minuuttia
Alkuperäiskieli:  venäjä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sirppi ja kitara on Marjaana Mykkäsen ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 1988.
Elokuva on musiikkidokumentti neuvostoliittolaisesta rockmusiikista. Se sisältää livetaltionteja Moskovassa vuonna 1987 järjestetyltä Rockpanorama-festivaaleilta. Elokuvassa esiintyviä yhtyeitä ovat muun muassa Nautilus Pompilius, Aquarium sekä Va-Bank.
Mykkäselle myönnettiin elokuvasta Elokuvataiteen valtionpalkinto.
Siirtolaisuus Eurooppaan

Euroopassa asui vuonna 2020 yli 40 miljoonaa Euroopan ulkopuolelta muuttanutta siirtolaista. Heistä yli puolet on syntynyt Aasiassa, 11 miljoonaa Afrikassa, 5 miljoonaa Latinalaisessa Amerikassa tai Karibialla, 2 miljoonaa Pohjois-Amerikassa ja lisäksi pieni määrä Oseaniassa.
Historia

Siirtomaakauden aikana Etelä-Eurooppaan tuotiin orjia Afrikasta. Myöhemmin Eurooppaan muutti myös Amerikkaan vietyjen orjien jälkeläisiä. 1800-luvun aikana Euroopaan muutti hyvin vähän siirtolaisia samalla kun eurooppalaisia muutti runsaasti siirtomaihin. Siirtolaisuus Eurooppaan kasvoi 1900-luvulla huomattavasti, mihin oli viisi keskeistä syytä. Maailmansodat toivat Eurooppaan sotilaita ja työväkeä. Siirtomaavallan purkautuminen toi Eurooppaan paluumuuttajia ja heidän liittolaisiaan. Toisen maailmansodan jälkeen Eurooppa kaipasi työvoimaa, jota houkuteltiin entisistä siirtomaista ja muualtakin Euroopan ulkopuolelta. Poliittista turvapaikkaa Länsi-Euroopasta hakevien määrä kasvoi kylmän sodan aikana voimakkaasti. Eurooppaan muutettiin paljon myös kulttuurisista ja koulutuksellisista syistä.
Euroopassa asuvien mutta Euroopan ulkopuolella syntyneiden ihmisten lukumäärä on yli kaksinkertaistunut vuosien 1990–2020 välillä, sillä vuonna 1990 Euroopassa asui vain 20 miljoonaa ensimmäisen polven siirtolaista.
Vuosina 2014–2015 koettiin niin sanottu Euroopan pakolaiskriisi tai Euroopan siirtolaiskriisi, jossa suuri määrä Lähi-idästä, Afrikasta ja Etelä-Aasiasta lähteneitä pakolaisia ja siirtolaisia pyrkii Eurooppaan hakeakseen turvapaikkaa. Vuoden 2015 alkupuolella turvapaikanhakijoiden pääreitit kulkivat Välimeren yli Italiaan sekä Egeanmeren saariston ja Balkanin kautta kohti Keski-Eurooppaa.
Merkitys ja vaikutus

Jotkut pitävät siirtolaisuutta Euroopalle välttämättömänä, koska ilman maahanmuuttoa maanosa vanhenee ja sen työtä tekevä väestö pienenee, mikä uhkaa palveluita ja taloutta. Maahanmuuttokriitikoiden mukaan maahanmuutto uhkaa kantaväestön työpaikkoja ja vahingoittaa lähtömaita verottamalla niistä osaajia. Joidenkin mukaan massamaahanmuutto uhkaa eurooppalaisten kulttuurien ja kansojen olemassaoloa.
Sinivihreä

Sinivihreä on sinisen ja vihreän välinen sävy. Sitä saadaan sekoittamalla vihreää ja sinistä valkoisen kanssa ja tarkoituksenmukainen tummennus onnistuu lisäämällä harmaata tai mustaa.
Sinivihreä.
Turkoosia saatetaan usein kutsua sinivihreäksi, vaikka todellisuudessa samaan ryhmään kuuluu myös esimerkiksi syaani.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sinivihreä Wikimedia Commonsissa
Savukosken partisaanitukikohta

Savukosken partisaanitukikohta  sijaitsi jatkosodan aikana Savukosken koillisosassa Sotatunturien alueella Petäjä-Raatelmaselässä. Tukikohta toimi tukeutumispaikkana neuvostoliittolaisten partisaanien tehdessä iskuja Savukosken ja eteläisen Sodankylän alueen kyliin ja sen löytyminen tuo lisävalaistusta Koillis-Lapin vilkkaaseen partisaanitoimintaan.
Tukikohdan löytyminen ja inventointi

Tukikohdan olemassaolo ja sijainti ei ollut yleisessä tiedossa ennen kuin paikallisilta asukkailta saadun vihjeen perusteella tukikohta kartoitettiin ja inventoitiin vuonna 2012 Metsähallituksen Valtion metsien kulttuuriperintökohteiden inventointihankkeessa.
Tukikohta muodostui Petäjä-Raatelmaselän laen pohjoispuolelle kivistä ladotuista pesäkkeistä, joita on yhteensä 103. Puolikaaren muotoon sijoitettujen pesäkkeiden keskellä on suurempien pesäkkeiden rypäs, joiden uskotaan kuuluneen partisaaniryhmien komentajille. Tukikohta muistuttaa rakenteeltaan ns. siilipuolustusasemaa. Useimmat pesäkkeet on rakennettu käyttäen suurta petäjää lisäsuojana. Pesäkkeiden kivien välistä löydetyt säilyketölkit osoittavat paikkaa käytetyn leiriytymiseen. Kohde on säilynyt hyvin alueella suoritetuista hakkuista huolimatta ja Metsähallituksen mukaan se tulisikin suojella.
Tahkomännikön taistelu

Tukikohdasta noin kuusi kilometriä pohjoiseen sijaitsevan Tahkomännikön alueella käytiin 13.-16.4.1944 partisaanien ja suomalaisten joukkojen välinen taistelu. Alueelta on löytynyt mm. huopatossujen jäänteitä, peltipurkkeja, kiväärin patruunoita ja ilmeisesti vielä 2000-luvulla ihmisen luurangon jäänteitä. Taistelun alussa suomalaiset saartoivat partisaanit, mutta vihollisen saatua lisäjoukkoja suomalaiset joutuivat itsekin saarretuiksi. Taistelu päättyi lopulta partisaanien vetäytymiseen itään, mutta iskut alueen siviilikyliin jatkuivat siitä huolimatta kesällä 1944. Erillinen osasto Savukosken sotapäiväkirjoissa ei ole mainintaa Petäjä-Raatelmaselän tukikohdan paljastumisesta Tahkomännikön taistelun yhteydessä, ja on luultavaa että se oli toiminnassa vuosien 1940-1944 välisen ajan.
Semantic Scholar

| Semantic Scholar |
| --- | --- |

Verkkosivusto:  https://semanticscholar.org/
Tyyppi:  hakukone
Avattu:  2015
Semantic Scholar on tieteellisten artikkelien hakupalvelu, joka on perustettu vuonna 2015. Palvelun rahoittajiin kuului muun muassa Paul Allen. Palvelu perustuu tekoälyn käyttöön. Palvelussa oli aluksi artikkeleita tietojenkäsittelytieteestä, geotieteistä ja neurotieteestä. Vuonna 2017 palveluun lisättiin lääketieteen artikkeleita.
Sannois

| Sannois |
| --- | --- |
 Kaupungintalo
 vaakuna
 Sannois
 Koordinaatit: 48°58′00″N, 2°16′00″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Île-de-France
Departementti:  Val-d'Oise
Arrondissementti:  Argenteuil
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  4,7 km²
Väkiluku (2013):  26 557
 – Väestötiheys:  5 555,9 as./km²
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sannois on kunta Ranskassa Val-d'Oisen departementissa Île-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 20 km Pariisista luoteeseen.
Nähtävyyksiä

Kunnan nähtävyyksiä on tuulimylly Moulin de Sannois. Tuulimylly rakennettiin 1700-luvun lopulla ja se oli toiminnassa vuoteen 1866 saakka. Se sijaitsee mäen päällä josta näkyy ympäröivään Montmorencyn laaksoon. Maurice Utrillo maalasi useita tuulimyllyjä vuosina 1912 – 1913 ja tämä oli yksi niistä.
Tunnettuja kuntalaisia

Cyrano de Bergerac (1619-1655), kirjailija kuoli kaupungissa ja hänet haudattiin Saint-Pierre-Saint-Paulin kirkkoon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sannois Wikimedia Commonsissa
Moulin de Sannois
Sisäänheittotuote

Sisäänheittotuote eli tarjoustuote on edullisesti pienellä katteella tai jopa tappiolla myytävä tuote, jolla liike yrittää houkutella asiakkaita. Sisäänheittotuotteita voidaan käyttää markkinoinnissa lisäämään esimerkiksi uuden liikkeen tunnettavuutta tai luomaan edullista kuvaa liikkeen hinnoista. Tavoitteena on saada asiakas, joko samalla kertaa tai uudella käynnillä, ostamaan myös paremman katteen tuotteita.
Sisäänheittotuotteiden käyttöä mainonnassa säännellään kuluttajansuojalaissa. Kaupan tulee esimerkiksi ilmoittaa mainonnassaan, jos tuotetta on saatavilla vain rajatusti. Sääntelystä huolimatta toisinaan on epäilty joidenkin liikeketjujen tarkoituksellisesti hankkivan sisäänheittotuotteita erityisen pieniä määriä niin, että tuotteet loppuvat kesken. Tarkoituksena on saada kauppaan suuri määrä asiakkaita, joiden toivotaan ostavan kalliimpi korvaava tuote tai tekevän muita ostoksia käynnin yhteydessä. Huijauksesta käytetään nimitystä täkymyynti (engl ”bait and switch”).
Suomessa tyypillisiä sisäänheittotuotteita ovat esimerkiksi kahvi ja bensiini.
Sinivihreä lohikäärme

Qinglong räystästiilessä
Sinivihreä lohikäärme (青龍, yksinkert.: 青龙, pinyin: qīnglóng; japani: kanji 青竜, hiragana せいりゅう; korea: 	청룡; vietnam: Thanhlong) on yksi neljän kiinalaisen tähdistön symboleista, neljästä eläimestä.  Sitä kutsutaan myös nimellä "Idän sinivihreä lohikäärme" (東方青龍, yksinkert.: 东方青龙; pinyin: dōngfāng qīnglóng). Se on idän, kevään ja aamun symboli.
Sinivihreän lohikäärmeen seitsemän tähtikuviota

Sinivihreän lohikäärmeen tähdistö koostuu seitsemästä xiusta eli tähtikuvioista:
角 Jiăo Sarvi
亢 Kàng Kaula
底 Dī Pohja
房 Fáng Talo
心 Xīn Sydän
尾 Wěi Pyrstö
箕 Jī Viskuri
Siniviidakkohaukka

| Siniviidakkohaukka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Päiväpetolinnut Accipitriformes
Heimo::  Haukat Accipitridae
Alaheimo::  Buteoninae
Suku::  Viidakkohaukat Leucopternis
Laji::  schistaceus
Kaksiosainen nimi
 Leucopternis schistaceus  (Sundevall, 1851) 
Synonyymit
 Leucopternis schistacea 
Katso myös
   Siniviidakkohaukka Wikispeciesissä   Siniviidakkohaukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Siniviidakkohaukka (Leucopternis schistaceus) on haukkojen heimon sukuun kuuluva lintu. Sitä tavataan Etelä-Amerikassa Amazonin altaan alueella Boliviassa, Brasiliassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Ranskan Guayanassa, Perussa ja Venezuelassa.
Sitä tavataan hyvin laajalla alueella, ja populaation suuruus on kymmeniä tuhansia. Siten se on luokiteltu elinvoimaiseksi, joskin määrä on vähenemässä jopa 25 prosenttia kolmen sukupolven aikana elinalueiden eli metsien hävittämisen vuoksi.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset mangrovemetsät vuorovesirajan yläpuolella sekä erityisesti rämeikkömetsät mutta myös ajoittain veden peitossa olevat heinikot.
Aiheesta muualla

"Slate-colored Hawk", videoita siniviidakkohaukasta, Internet Bird Collection (englanniksi)
Slate-colored Hawk photo gallery. Kuvia siniviidakkohaukasta, VIREO (englanniksi)