stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dominik Simon
Ura > Seuraura

Simon on HC Sparta Prahan kasvatti. Hän oli kaudella 2009–2010 seuran C-nuorten paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 25+22=47 ja Simon jakoi myös Spartan sisäisen tehotilaston voiton Jan Košťálekin kanssa tehoilla +30. Kaudella 2012–2013 hän oli Extraliga juniorůn kevään 2013 pudotuspeleissä seitsemällä osumallaan sarjan toiseksi paras maalintekijä edellään vain HC Vítkovicen Erik Němec. Simon debytoi samalla kaudella myös miesten peleissä. Hän pelasi Sparta Prahan Extraliga-joukkueessa 18 runkosarjaottelua tehopistein 1+1=2. Suurimman osan kaudestaan Simon pelasi kuitenkin sarjatasoa alempana 1. česká hokejová ligan HC Litoměřicessä, jonka sisäisen tehotilaston voiton hän jakoi Jan Rudovskýn kanssa lukemalla +11.
QMJHL-joukkue Rimouski Océanic varasi Simonin 48. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2013, mutta hän ei kuitenkaan koskaan siirtynyt CHL:ään. Hän jatkoi kaudella 2013–2014 pelejään HC Sparta Prahassa, jossa ensimmäinen täysi kausi toi 46 runkosarjaottelussa tehot 7+4=11 sekä kymmenessä playoff-ottelussa tehot 1+1=2. Kaudeksi 2014–2015 Simon siirtyi kolmivuotisella sopimuksella HC Škoda Plzeňin riveihin. Hän teki läpimurtonsa Extraligassa ja oli joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 18+12=30.
Pittsburgh Penguins varasi Simonin viidennellä kierroksella 137. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2015. Samana kesänä myös Lokomotiv Jaroslavl varasi hänet koko KHL:n varaustilaisuuden neljäntenä pelaajana. Simon teki jo saman kesänä heinäkuussa kolmivuotisen tulokassopimuksen Penguinsin kanssa. Hän aloitti kauden 2015–2016 AHL-joukkue Wilkes-Barre/Scranton Penguinsin vahvuudessa. Simon pelasi joukkueessa suurimman osan kaudestaan. Hänen tulokaskautensa AHL:ssä toi 68 runkosarjaottelussa tehot 25+23=48 ja seitsemässä playoff-ottelussa tehot 1+1=2. Simon oli runkosarjassa joukkueensa paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies. Hän kauden aikana myös AHL:n tähdistöottelussa. Simon teki NHL-debyyttinsä Pittsburgh Penguinsissa 13. maaliskuuta 2016 vieraissa New York Rangersia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 7.55 minuuttia ja keräsi yhden syöttöpisteen Matt Cullenin tekemään Penguinsin 3–5-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliin. Simon pelasi kauden aikana kolme NHL-ottelua.
Kaudella 2018–2019 Simon vakiinnutti paikkansa Pittsburghin kokoonpanossa ja hänet sijoitettiin toiseen ketjuun Jevgeni Malkinin rinnalle.
Lokakuussa 2020 Penguins ei antanut Simonille qualifying offeria, joten hänestä tuli vapaa pelaaja. Vapaana pelaajana Simon teki Calgary Flamesin kanssa yksivuotisen ja 700 000 dollarin arvoisen sopimuksen.
Heinäkuussa 2021 Simon teki vapaana agenttina Penguinsin kanssa yksivuotisen sopimuksen.
Maaliskuussa 2022 Penguins kauppasi Simonin, Zach Aston-Reesen ja toisen kierroksen varausvuoron Anaheim Ducksiin vaihdossa Rickard Rakelliin.
Ura > Maajoukkueura

Simon edusti Tšekkiä MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin hän jakoi joukkueensa sisäisen tehotilaston voiton Ondřej Němecin kanssa lukemalla +5. Yhteensä Simon on pelannut 23 A-maaottelua tehopistein 5+6=11. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 8. marraskuuta 2014 Karjala-turnauksen toisessa ottelussa Helsingin Hartwall Arenalla Ruotsia vastaan. Simonin ensimmäinen A-maajoukkuemaali syntyi Channel One Cupissa 20. joulukuuta 2014 Sotšissa Suomea vastaan.
Simon pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän toimi Tšekin varakapteenina. Simon jakoi joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Martin Procházkan ja Michal Plutnarin kanssa kahdella osumallaan ja oli Procházkan jälkeen Tšekin toiseksi paras pistemies. Hänet valittiin turnauksen Yhdysvaltoja vastaan pelatun avausottelun päätteeksi Tšekin ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Simon pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2012, jolloin hän jakoi Tšekin sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin voiton Jakub Vránan kanssa tehoilla 4+4=8. Simon jakoi myös joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Stathis Soumelidisin kanssa lukemalla +2. Hänet valittiin Tšekin yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Simon valittiin myös Latviaa vastaan pelatun karsintasarjan ottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Simon pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2011. Hän edusti samana vuonna myös Tšekin alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta Euroopan nuorten olympiafestivaaleissa sekä alle 19-vuotiaiden maajoukkuetta World Junior A Challengessa. Yhteensä Simon on pelannut 29 nuorten ja 30 poikien maaottelua.
Alex Stalock

| Alex Stalock |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. heinäkuuta 1987 (ikä 37) Saint Paul, Minnesota, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  86 kg
Pelinumero:  32
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2009–
Aik. seurat:  Worcester Sharks (AHL) San Jose Sharks (NHL) Peoria Rivermen (AHL) Stockton Thunder (ECHL) San Jose Barracuda (AHL) Toronto Maple Leafs (NHL) Minnesota Wild (NHL) Edmonton Oilers (NHL) Chicago Blackhawks (NHL) San Diego Gulls (AHL)
NHL-varaus:  112. varaus, 2005 San Jose Sharks
Alexander Joseph Stalock (s. 28. heinäkuuta 1987 Saint Paul, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti.
Pelaajaura

Stalock pelasi Minnesota-Duluthin yliopistojoukkueessa kolme vuotta ennen ammattilaisuraansa.
1. helmikuuta 2011 Stalock teki NHL-debyyttinsä, kun hänet vaihdettiin Antti Niemen tilalle. Hän pelasi ottelussa 29 minuuttia ja 47 sekuntia. Hän torjui kaikki yhdeksän laukausta, kun San Jose Sharks voitti Phoenix Coyotesin 5–3. Pian lyhyen debyyttinsä jälkeen Stalock lähetettiin farmijoukkue Worcester Sharksiin. 4. helmikuuta ottelussa Manchester Monarchsia vastaan Dwight Kingin luistin viilsi Stalockin polvea, jonka seurauksena Stalock joutui olemaan loppukauden 2010–2011 sivussa. Hänen hermonsa jouduttiin korjaamaan leikkauksella ja hänellä meni kuukausia kuntoutuksessa. Stalock teki paluun 21. tammikuuta 2012, jolloin hän oli aloittavana maalivahtina San Josen ECHL:ssä pelaavassa farmijoukkue Stockton Thunderissa. Kuuden Stocktonissa pelatun kauden jälkeen Stalock kutsuttiin takaisin Worcesteriin.
10. heinäkuuta 2013 San Jose ja Stalock solmivat yhden vuoden jatkosopimuksen. Syyskuussa 2013 hänet valittiin NHL:ään varamaalivahdiksi kaudeksi 2013–2014. Stalock oli ensimmäisen kerran urallaan aloittavana maalivahtina 27. lokakuuta, jolloin torjui 38 laukausta, kun San Jose voitti 5–2 -lukemin Ottawa Senatorsin.
16. tammikuuta 2014 Stalock pelasi NHL-uransa ensimmäisen nollapelin torjumalla kaikki laukaukset 3–0 -voitossa Florida Panthersista. 27. tammikuuta Stalock teki San Josen uuden seuraennätyksen pitämällä maalinsa puhtaana 178 minuuttia ja 55 sekuntia putkeen. Edellinen ennätys oli 7 minuuttia ja 37 sekuntia vähemmän nollan pitäneen Evgeni Nabokovin nimissä. Stalock pääsi 28. huhtikuuta 2014 pelaamaan ensimmäisen kerran aloittavana maalivahtina pudotuspeleissä Los Angeles Kingsiä vastaan. 24. helmikuuta 2016 Stalock kaupattiin yhdessä Ben Smithin ja vuoden 2018 ehdollisen 4. kierroksen varausvuoron kanssa Toronto Maple Leafsiin vaihdossa James Reimeriin sekä Jeremy Moriniin.
Heinäkuussa 2016 Stalock teki vapaana agenttina Minnesota Wildin kanssa yksivuotisen ja 650 000 dollarin arvoisen sopimuksen.
Helmikuussa 2017 Stalock solmi Minnesotan kanssa kahden vuoden mittaisen ja 1,3 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Tammikuussa 2019 Stalock solmi Minnesotan kanssa kolmen vuoden mittaisen ja 2,355 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Helmikuussa 2021 Stalock siirtyi Minnesotasta waivers-listan kautta Edmonton Oilersiin.
Maaliskuussa 2022 Oilers kauppasi Stalockin San Jose Sharksiin.
Elokuussa 2023 Stalock teki vapaana agenttina Anaheim Ducksin kanssa yksivuotisen ja 800 000 dollarin arvoisen sopimuksen.
Tilastot

Käännös suomeksi
Siwa

| Siwa |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Se vähän mahtavampi lähikauppa (aiemmin Suomen suosituin lähikauppa, Siwa on selvää säästöä ja Siwa – kodintukku)
Tuotetyyppi:  elintarvikkeet
Omistaja:  Kesko
Perustettu:  1981
Lakkautettu:  2017
Edelliset omistajat:  Suomen Lähikauppa
Infobox OKNimi-testi OK: 
Siwa oli suomalainen lähikauppaketju, joka toimi vuosina 1981–2017. Keskon ostettua Suomen Lähikaupan Siwan nimi katosi liikkeistä kokonaan yhdessä Valintatalon nimen kanssa toukokuusta 2016 alkaen ja päättyen huhtikuussa 2017. Liikkeet joko muutettiin K-Marketeiksi, suljettiin tai myytiin kilpailijoille. Siwan viimeisellä vuosikymmenellä ketjuun kuului yli 500 myymälää.
Siwat olivat pienikokoisia ruokakauppoja, joissa oli myyntipinta-alaa alle 400 neliömetriä. Joissakin Siwoissa pinta-alaa oli kuitenkin alle 100 neliömetriä. Siwan tuotevalikoimaan kuului merkkituotteiden lisäksi muun muassa Tuko Logisticsin omia Eldorado-tuotteita.
Kulttuurissa

”Siwan kassa” muodostui kansan suussa käsitteeksi. Sillä tarkoitetaan heikosti arvostettua työpaikkaa, johon päätyvät ne, jotka eivät saa muuta työtä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Siwa Wikimedia Commonsissa
Siwa (Arkistoitu – Internet Archive)
Siwan viimeiseksi jäänyttä myymäläilmettä edustava myymälä Lappajärvellä.
Vanhemman myymäläilmeen mukainen Siwa Tampereen Kalevassa.
Gion Higashi

Gion Higashin tunnus
Gion Higashi (jap. 祇園東, vanh. Higashi Shinchi) on Kioton Gionin alueella sijaitseva kagai. Ennen vanhaan aluetta kutsuttiin myös nimillä Gion Otsubu (jap. 祇園乙部, suom. ”toisen luokan Gion”) ja Zezeura (jap. 膳所裏, suom. ”Zezen kartanon takainen”). Vuosina 1949–1955 alueen nimi oli Higashi Shinchi, kunnes nimi Gion Higashi tuli käyttöön vuonna 1955.
Suuri Gionin kagai perustettiin vuonna 1665 tai 1670 sen jälkeen, kun alueen teehuoneiden tarjoilijattarien työnkuva oli vähitellen muuttunut geishojen kaltaiseksi viihdyttämiseksi. Gion Higashin alueella sijaitsi 1870-luvulle asti suuri samuraiklaanin omistuksessa ollut kartano. Vuonna 1870 kartano kuitenkin purettiin ja sen paikalle rakennettiin teehuoneita. Vuonna 1881 Gion Higashi ja Gion Kobu erosivat eri geisha-alueiksi. Nykyään Gion Higashi kattaa koko alueen Hanamikoji- ja Higashioji-katujen välissä Shijo-kadun pohjoispuolella.
Gion Higashin maikot ja geikot opiskelevat tanssia Fujima-koulun mukaan. Joka marraskuussa he esiintyvät julkisesti Gion Odori -tapahtumassa.
Tapahtumat

Gion Higashin maikojen ja geikojen elämää tahdittavat erilaiset vuosittain toistuvat tapahtumat:
7. tammikuuta: Shigyoshiki eli vuoden aloitusseremonia, jossa edellisenä vuonna parhaiten menestyneet teehuoneet, maikot ja geikot palkitaan.
2.–3. helmikuuta: Setsubun
16. huhtikuuta: Maikot ja geikot esittävät jumalille tanssin Heian-pyhäkössä.
Toukokuun puoliväli: Maikot ja geikot rukoilevat Kankame Inari -pyhäkössä suojelua tulelta ja onnea liiketoiminnalle.
Kesäkuun loppupuoli: Miyako no Nigiwai, jossa kaikkien Kioton geisha-alueiden maikot ja geikot esiintyvät.
1.–31. heinäkuuta: Osana Gion-matsuria maikot ja geikot osallistuvat useisiin tapahtumiin.
Heinäkuun loppupuoli: Yukata-kai, jossa maikot ja geikot esiintyvät kesäyukatat päällä.
1. elokuuta: Maikot ja geikot vierailevat opettajiensa luona ja teehuoneissa osoittamassa kiitollisuutta.
22. lokakuuta: Jidai-matsuri, jossa maikot ja geikot esiintyvät kuuluisiksi historiallisiksi henkilöiksi pukeutuneina
1.–10. marraskuuta: Gion Odori
23. marraskuuta: Gion Kouta -matsuri, johon osallistuvat maikot vievät kukkia Gion Kouta -kappaletta kunnioittavalle muistomerkille Maruyaman puistossa ja lukevat kappaleen sanoja ääneen.
Joulukuun alkupuoli: Maikot ja geikot vierailevat Minamiza-teatterissa katsomassa kabukiesityksiä.
13. joulukuuta: Maikot ja geikot vievät uuden vuoden riisikakkuja lahjaksi opettajilleen ja teehuoneiden pitäjille. Tanssikoulun mestari antaa heille puolestaan viuhkat.
Aiheesta muualla

Gion Higashin virallinen kotisivu
Bardsley, Jan: Kyoto Hanamachi Map janbardsley.web.unc.edu. (englanniksi) Kartta, johon on merkitty kaikkien Kioton hanamachien sijainnit.
Stubbin hallitus

| Stubbin hallitus |
| --- | --- |
  Suomen tasavallan 73. valtioneuvosto
 Pääministeri Alexander Stubb lokakuussa 2014.
Toimikausi alkoi:  24. kesäkuuta 2014
Toimikausi päättyi:  29. toukokuuta 2015
Valtionpäämies:  Sauli Niinistö
Jäsenet
Hallituksen johtaja:  Alexander Stubb
Hallituksen varajohtaja:  Antti Rinne
Ministerien lukumäärä:  17
Hallituspuolueet:   Kokoomus  SDP  RKP  Vihreät (18.9.2014 asti)  Kristillisdemokraatit 
Hallituksen asema:  enemmistöhallitus 101 / 200
Oppositiopuolueet:   Perussuomalaiset  Keskusta  Vihreät (18.9.2014 alkaen)  Vasemmistoliitto 
Historia
Edellinen:  Kataisen hallitus
Seuraava:  Sipilän hallitus
Stubbin hallitus oli Suomen tasavallan 73. hallitus, joka toimi 24. kesäkuuta 2014 – 29. toukokuuta 2015. Se muodostettiin Kataisen hallituksen pohjalle Jyrki Kataisen luovuttua kokoomuksen puheenjohtajuudesta ja samalla pääministerin paikasta siirtyäkseen Euroopan komissioon. Hänen tilalleen pääministeriksi nousi kokoomuksen puheenjohtajaksi valittu Alexander Stubb.
18. syyskuuta 2014 Vihreä liitto ilmoitti eroavansa hallituksesta, koska puolue ei voinut hyväksyä hallituksen ratkaisua ydinvoimaluvan myöntämisestä Fennovoimalle, jonka voimalahankkeen taustalla oli venäläinen Rosatom. Näin ollen hallituksen vahvuus eduskunnassa oli 101 kansanedustajaa.
Minihallitusneuvottelut

Puolueet kävivät läpi tulevan hallitusohjelman minihallitusneuvotteluiksi kutsutuissa neuvotteluissa 18.–19. kesäkuuta 2014. Saavutettu hallitusohjelma perustui pitkälti Kataisen hallituksen tekemiin päätöksiin. Sopimuksessa hallituspuolueet sopivat 1,1 miljardin euron kasvu- ja työllisyyspaketista, mikä saadaan muun muassa työn verotusta keventämällä sekä merkittävillä liikennehankkeilla. Aiemmin hyväksytty Windfall-vero perutaan. Lisäksi eläkkeiden ja ansiotulojen verotukseen tehdään täysimääräiset ansiotaso- ja inflaatiotarkistukset kolmeen alimpaan tuloluokkaan. Yliopistojen perusrahoitukseen tehdään kertaluontoinen korotus, ja Senaatti-kiinteistöjen yliopistokiinteistöistä omistaman osuuden myymistä yliopistoille selvitetään. Hallitussopimusta noudattamalla velkaantumisen olisi määrä taittua vuonna 2018.
Hallitusohjelma sai pääasiassa positiivisen vastaanoton talouden asiantuntijoilta. Rakennusteollisuus RT:n toiminnanjohtaja Tarmo Pipatti kehui linjauksia historiallisiksi ja arvioi niiden tuovan rakennusalalle 70 000 henkilötyövuotta. Myös Elinkeinoelämän keskusliitto kehui linjauksia, mutta totesi Suomen tarvitsevan etenkin muiden maiden vetoapua. Suomen ammattiliittojen keskusjärjestö puolestaan kehui kasvupaketin vaikutuksia työpaikkojen luomiseksi ja talouskasvun tavoittelemiseksi. Toisaalta SAK oli pettynyt, ettei hallitusneuvotteluissa peruttu työttömyysturvan leikkauksia tai työeläkkeiden indeksikorotusten pienennystä. Kritiikkiä hallitusohjelmalle antoi muun muassa Kuntaliitto, joka olisi toivonut hallitukselta enemmän panostusta koulukiinteistöihin.
Hallituksen vaiheita

Syyskuussa 2014 hallitus hyväksyi Fennovoiman ydinvoimalan uuden periaatepäätöksen Rosatomin tullessa voimalan suurimmaksi yksittäiseksi osakkaaksi ja laitetoimittajaksi. Vihreät jätti hallituksen tämän jälkeen. Uusi ympäristöministeri Sanni Grahn-Laasonen (kok.) pysäytti soidensuojeluohjelman täydennyksen.
1. helmikuuta 2015 kaatui niin sanottu perhepaketti. Pakettiin kuului esitys kotihoidon tuen kiintiöittämisestä.
28. huhtikuuta 2015 Pääministeri Alexander Stubb jätti hallituksensa eronpyynnön tasavallan presidentti Sauli Niinistölle. Hallitus jatkoi toimitusministeristönä, kunnes Juha Sipilän johtamat hallitusneuvottelut päättyivät ja uusi hallitus aloitti työskentelyn.
Kunta- ja sote-uudistus

Sote-uudistus kaatui maaliskuussa 2015 perustuslakivaliokunnan todettua sen olevan perustuslain vastainen.lähde?
Ministerit

| Salkku | Ministeri | Ministeri | Aloitti tehtävässä | Lopetti tehtävässä | Puolue |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Pääministeri |   | Alexander Stubb | 24.6.2014 | 29.5.2015 | Kokoomus |
| Valtiovarainministeri, pääministerin sijainen |   | Antti Rinne | 24.6.2014 | 29.5.2015 | Sosiaalidemokraatit |
| Ulkoasiainministeri |   | Erkki Tuomioja | 24.6.2014 | 29.5.2015 | Sosiaalidemokraatit |
| Ulkomaankauppa- ja eurooppaministeri |   | Lenita Toivakka  | 24.6.2014 | 29.5.2015 | Kokoomus |
| Kehitysministeri |   | Pekka Haavisto  | 24.6.2014 | 26.9.2014 | Vihreät |
| Kehitysministeri |   | Sirpa Paatero  | 26.9.2014 | 29.5.2015 | Sosiaalidemokraatit |
| Oikeusministeri |   | Anna-Maja Henriksson | 24.6.2014 | 29.5.2015 | Ruotsalainen kansanpuolue |
| Sisäministeri |   | Päivi Räsänen  | 24.6.2014 | 29.5.2015 | Kristillisdemokraatit |
| Puolustusministeri |   | Carl Haglund  | 24.6.2014 | 29.5.2015 | Ruotsalainen kansanpuolue |
| Liikenne- ja kuntaministeri |   | Paula Risikko | 24.6.2014 | 29.5.2015 | Kokoomus |
| Opetus- ja viestintäministeri |   | Krista Kiuru | 24.6.2014 | 29.5.2015 | Sosiaalidemokraatit |
| Kulttuuri- ja asuntoministeri |   | Pia Viitanen  | 24.6.2014 | 29.5.2015 | Sosiaalidemokraatit |
| Maa- ja metsätalousministeri |   | Petteri Orpo | 24.6.2014 | 29.5.2015 | Kokoomus |
| Elinkeinoministeri |   | Jan Vapaavuori | 24.6.2014 | 29.5.2015 | Kokoomus |
| Työministeri |   | Lauri Ihalainen  | 24.6.2014 | 29.5.2015 | Sosiaalidemokraatit |
| Sosiaali- ja terveysministeri |   | Laura Räty | 24.6.2014 | 29.5.2015 | Kokoomus |
| Peruspalveluministeri |   | Susanna Huovinen | 24.6.2014 | 29.5.2015 | Sosiaalidemokraatit |
| Ympäristöministeri |   | Ville Niinistö | 24.6.2014 | 26.9.2014 | Vihreät |
| Ympäristöministeri |   | Sanni Grahn-Laasonen | 26.9.2014 | 29.5.2015 | Kokoomus |
Ministerit > Huomautuksia

↑  Toivakka toimi ministerinä ulkoasiainministeriössä, valtioneuvoston kansliassa sekä valtiovarainministeriössä (EU:n budjettiosastoa koskevat asiat).
↑  Haavisto toimi ministerinä ulkoasiainministeriössä ja valtioneuvoston kansliassa (valtion omistajaohjausosastolle kuuluvat asiat).
↑  Paatero toimi ministerinä ulkoasiainministeriössä ja valtioneuvoston kansliassa (valtion omistajaohjausosastolle kuuluvat asiat).
↑  Räsänen toimi lisäksi ministerinä opetus- ja kulttuuriministeriössä (kirkollisasiat).
↑  Haglund toimi lisäksi ministerinä opetusministeriössä (liikunta-asiat).
↑  Risikko toimi liikenneministerinä liikenne- ja viestintäministeriössä ja kuntaministerinä valtiovarainministeriössä.
↑  Viitanen toimi opetus- ja kulttuuriministeriön lisäksi ministerinä ympäristöministeriössä.
↑  Ihalainen toimi lisäksi ministerinä sisäministeriössä (kotouttamisyksikön asiat).
Välikysymykset

Oppositio jätti Stubbin hallitukselle viisi välikysymystä.
Perussuomalaiset jättivät ensimmäisen välikysymyksen poliisipalveluiden turvaamisesta 4. syyskuuta 2014.
10. syyskuuta 2014 keskusta ja vasemmistoliitto jättivät yhteisen välikysymyksen köyhyyden ja eriarvoistumisen lisääntymisestä. Välikysymyksen myötä hallituksen luottamuksesta äänestettiin ensimmäistä kertaa vihreiden hallituslähdön jälkeen. Äänestyksessä vihreät äänestivät tyhjää hallituksen saadessa eduskunnan luottamuksen äänin 97–84.
17. lokakuuta 2014 keskusta ja perussuomalaiset jättivät yhteisen välikysymyksen hallituksen talouspolitiikasta. Tällä kertaa myös vihreät äänestivät hallituksen luottamusta vastaan, mutta hallitus sai edelleen eduskunnan luottamuksen äänin 97–94.
Tammikuussa 2015 Perussuomalaisten eduskuntaryhmä jätti välikysymyksen koskien eurokriisin hoitoa ja Suomen kokonaisvastuuta Kreikan tukipaketeissa. Äänestyksessä hallitus sai jälleen eduskunnan luottamuksen äänin 97–81.
Helmikuussa 2015 keskusta, perussuomalaiset, vasemmistoliitto ja vihreät jättivät yhteisen välikysymyksen koulutusasioista. Äänestyksessä hallitus sai eduskunnan luottamuksen äänin 98–87.
Paavo Tiusanen

Paavo Tiusanen 81-vuotiskuvassa 2012.
Paavo Kalervo Tiusanen (11. tammikuuta 1931 Helsinki – 2. heinäkuuta 2018 Vantaa) oli suomalainen harmonikansoiton lehtori ja harmonikkataiteilija. Hän oli Viljo Vesterinen -killan perustajajäsen-sihteeri 1977–1994.
Tausta

Paavo Tiusanen aloitti harmonikansoiton 11-vuotiaana opettajanaan Helge Pahlman ja teoriaopintojaan hän myöhemmin suoritti yliopettaja Unto Saarisen johdolla.
Palkinnot

Suomen harmonikkamestaruuden hän voitti neljä kertaa: 1949, 1952, 1953 ja 1954 sekä Pohjoismaisen nuorisokilpailun 1.palkinnon 1952 ja CMA:n maailmanmestaruuskilpailun pronssimitalin Helsingissä 1965. Suomen mestaruuden tenniksen sekanelinpelissä hän voitti Kerstin Jämsénin kanssa sarjassa naiset 65, miehet 70. Tasavallan presidentti Risto Ryti myönsi hänelle hengenpelastusmitalin 1944.lähde?
Ura

Paavo Tiusasen sävellys-, sovitus- ja esiintymisskaala oli laaja – klassisesta kevyeen. Radion sinfoniaorkesterin solistina hän esitti Pietro Deiron harmonikkakonserton George de Godzinskyn johdolla 1952. Samoihin aikoihin hän piti harmonikkakonsertit Helsingissä, Tampereella ja Turussa. Fazerin musiikkikoulun opettajana Tiusanen oli 1965–1975, minkä jälkeen hän piti yksityistä harmonikkaopistoa Helsingissä vuoteen 1990. Opetusministeriö myönsi hänelle erivapauden harmonikansoiton lehtorin toimiin 1976 ja valtion taiteilijaeläkkeen vuodesta 1991 lähtien.lähde?
Luottamustehtävät

Tiusanen oli Suomen Harmonikkaliiton 1.varapuheenjohtaja 1976–1978 ja kunniajäsen, Viljo Vesterinen -killan sihteeri-rahastonjoitaja 1977–1994 ja kunniajäsen sekä hän sai kultaisen ansiomerkin. Hän toimi harmonikansoiton arvostelutuomarina monissa kilpailuissa, muun muassa Viljo Vesterisen valtakunnallisissa kilpailuissa 1978–1993.lähde?
Julkaisut ja levytykset

Paavo Tiusanen on laatinut Harmonikansoiton Alkeisoppikirjan ABC ja tehnyt levytyksiä yhteensä noin 30, muun muassa Lasse Pihlajamaan, Matti Viljasen, Jorma Juseliuksen, Veikko Huuskosen, Kalevi Nyqvistin, Aaro Kurkelan ja Kari Tolvasen kanssa sekä soololevyttänyt säveltämiään fuugia ja inventioita.lähde?
Aiheesta muualla

Paavo Tiusasen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Paavo Tiusasen sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz
Jouni Kotiaho

| Jouni Kotiaho |
| --- | --- |
 Jouni Kotiaho Eduskuntatalossa 12.3.2020.
Kansanedustaja
 17.4.2019–4.4.2023  
Ryhmä/puolue:  Perussuomalaisten eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Keski-Suomen vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. helmikuuta 1958 (ikä 66) Jämsänkoski
Ammatti:  Yrittäjä
Tiedot
Puolue:  Perussuomalaiset
Jouni Juhani Kotiaho (s. 23. helmikuuta 1958 Jämsänkoski) on suomalainen poliitikko. Kotiaho valittiin perussuomalaisten kansanedustajaksi kevään 2019 eduskuntavaaleissa. Hän ei saanut jatkokautta. Kotiaho on myös Jämsän kaupunginvaltuuston jäsen.
Politiikan ulkopuolella Kotiaho on ammatiltaan kuljetusyrittäjä.
Joen laulu

Joen laulu Utajärvellä.
Yksityiskohta Joen laulusta.
Joen laulu Sanna Koiviston vuonna 2015 tekemä teos Utajärven keskustassa koulukeskuksen kohdalla. Yhdeksän metriä pitkä teos on laserleikattua corten-terästä ja graniittia. Teos kuvaa Utajärven historiaa 150 vuoden ajalta - muun muassa Utajärvistä jokimaisemaa, metsää, peltoa, kalastusta elinkeinona, tervavenettä ja kannelta. Teosta on pidetty kunnianosoituksena menneille sukupolville.
Yushanin kansallispuisto

Yushanin kansallispuisto (kiin.: 玉山國家公園; pinyin: Yùshān guójiā gōngyuán) on yksi Taiwanin yhdeksästä kansallispuistosta. Se on saanut nimensä Taiwanin korkeimman vuoren Yu Shanin mukaan. Puiston suunnittelu alkoi heti japanilaismiehityksen päätyttyä, mutta se sai virallisen aseman vasta vuonna 1982.
Puiston pinta-ala on 114 neliökilometriä ja se ulottuu neljän maakunnan alueelle: Nantou, Chiayi, Kaohsiung ja Hualien. Puiston kasvillisuus on monipuolista, eri lajeja on tavattu noin 2500. Eläinlajeja on noin tuhat, joista 780 hyönteisiä. Suuriin nisäkkäisiin kuuluvat goraalin sukuinen endeeminen taiwaninserovi (Naemorhedus swinhoei), kauluskarhun ja sambarhirven taiwanilaiset alalajit, formosanmakaki, villisika ja kiinanmuntjakki.
Puistossa vieraileminen on ilmaista mutta vuorikiipeilyyn tarvitsee maksullisen luvan. Yu Shanille kiipeäminen on niin suosittua, että luvat arvotaan hakijoiden kesken.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yushanin kansallispuisto Wikimedia Commonsissa