stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tomas Alfredson
Elämäkerta ja ura

Alfredsonin vanhemmat ovat Gunilla ja näyttelijä, ohjaaja Hans Alfredson ja veli ohjaaja Daniel Alfredson. Hän on aiemmin ollut naimisissa Cissi Elwinin kanssa, ja heillä on kaksi lasta.
Alfredson oli lapsena mukana isänsä kuvauksissa ja sai pieniä rooleja. Alfredsonin oma ura käynnistyi Svensk Filmindustrissa. Sittemmin hän työskenteli uudelleen käynnistetyssä TV4:ssä ja Ruotsin televisiossa. Hänen läpimurtonsa tapahtui 1995 elokuvalla Bert – viimeinen viaton, joka oli hänen ensimmäinen pitkä ohjauksensa. Hän liittyi 1999 Killinggängetiin ohjaajana, ja siellä hänen ensimmäinen elokuvansa oli Haku päällä Tallinnassa 1999.
Alfredsonin Ystävät hämärän jälkeen herätti kansainvälistä huomiota ja sai 2008 palkinnon vuoden parhaana elokuvana Tribecan elokuvajuhlilla New Yorkissa, European Fantastic Film Festival’s Federationin Méliès d’Or -palkinnon Sitgesissä Espanjassa ja neljä palkintoa FantAsia-juhlassa Montrealissa Kanadassa. Samana vuonna hänelle myönnettiin siitä viisi Guldbaggea, muun muassa parhaasta ohjauksesta. Tämä nosti Alfredsonin ohjaajien eturiviin sekä Ruotsissa että kansainvälisesti.
Alfredson ohjasi John le Carrén romaanin Pappi, lukkari, talonpoika, vakooja pohjalta vuonna 2011 ensi-iltansa saaneen elokuvan Pappi, lukkari, talonpoika, vakooja. Se sai muun muassa parhaan brittiläisen elokuvan Bafta-palkinnon.
Alfredson osti vuonna 2012 filmatisointioikeudet Astrid Lindgrenin kirjaan Veljeni, Leijonamieli. Elokuvan teon piti alkaa alun perin vuonna 2012, mutta se on lykkääntynyt. Pappi, lukkari, talonpoika, vakooja -elokuvan jälkeen meni kuusi vuotta Alfredsonin seuraavaan elokuvaan. Veljeni, Leijonamielen sijaan vuonna 2017 Alfredsonilta ilmestyi Jo Nesbøn dekkariin perustunut Lumiukko, joka sai todella heikon vastaanoton kriitikoilta. Alfredson on kertonut tuotannon olleen hankala, sillä kuvausaika Norjassa oli liian lyhyt ja jälkituotantovaiheessa kävi selväksi, että 10–15 prosenttia käsikirjoituksesta oli jäänyt kuvaamatta, mikä jätti tarinaan monia aukkoja.
Käännös suomeksi
Transilvanian Hunger

| Transilvanian Hunger Darkthrone |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Norjassa, 1993
 Julkaistu: 17. helmikuuta 1994
 Tuottaja(t): Darkthrone
 Tyylilaji: Black metal
 Kesto: 39.04
 Levy-yhtiö: Peaceville Records
Darkthrone muut julkaisut
| Under a Funeral Moon 1993 | Transilvanian Hunger 1994 | Panzerfaust 1995 |
Transilvanian Hunger on norjalaisen black metal -yhtyeen Darkthronen neljäs albumi. Se julkaistiin vuonna 1994, ja albumia sanotaan yleensä yhtyeen parhaaksi.
Levyn leimaa-antava piirre on kappaleiden keskenään hyvin samanlainen, tasainen komppi (lukuun ottamatta kappaletta "I En Hall Med Flesk Og Mjød", jossa siirrytään kertosäkeessä toiseen komppiin). Levyllä yhtyeen minimalismi on viety vielä aikaisempia julkaisuja pidemmälle. Levy on äänitetty Fenrizin makuuhuoneessa (johon viitataan sanoilla "Necrohell Studios") neliraitanauhurilla. Esimerkiksi All Music Guiden arviossa (joka on sittemmin korvattu uudella) sanottiin, että levy on "epämiellyttävä hampaanporauskokemus, josta vain epäpyhistä epäpyhimmät teeskentelevät pitävänsä." Black metal -piireissä levyllä on kuitenkin arvostettu maine. Levyn kappaleista nimiraita, "Skald Av Satans Sol" sekä "I En Hall Med Flesk Og Mjød" on valittu yhtyeen Preparing for War -kokoelmalle.
Levyn neljän viimeisen kappaleen sanoitukset on kirjoittanut Varg Vikernes (Burzum). Vikernes itse vierailee myös As Flittermice as Satan's Spies -kappaleessa. Hänen puhumansa "viesti" on kappaleessa väärin päin, mutta toistettaessa kappaletta takaperin kuulee Vargin sanovan "In the name of God, let the churches burn".
Levyn ensimmäisessä painoksessa oli takakannessa teksti "Norsk Arisk Black Metal" (norjalaista, arjalaista black metallia), mutta levymyyjien saaman negatiivisen palautteen takia se muutettiin myöhemmissä painoksissa muotoon "True Norwegian Black Metal".
Levyn sanoituksista on löydettävissä avoimen rasistista materiaalia ja levyn julkaisun yhteydessä yhtye ilmoitti, että levy on kritiikin yläpuolella ja sen kritisoiminen ilmentää "juutalaista käytöstä". Seuraavan levyn julkaisun aikoihin Fenriz kielsi yhtyeen olevan poliittinen tai "natsibändi". Myöhemmin Fenriz on ottanut etäisyyttä tämän ajan lausuntoihinsa ja sanonut niiden olleen "inhottavia".
Vuoden 2003 digipak-painoksessa on mukana myös multimediaraita, jossa on yhtyeen jäsenten haastattelut, joissa kerrotaan yhtyeen varhaisten levyjen teosta.
Kappalelista

Transilvanian Hunger (06:10)
Over Fjell Og Gjennom Torner (02:29)
Skald Av Satans Sol (04:29)
Slottet I Det Fjerne (04:45)
Graven Takeheimens Saler (04:59)
I En Hall Med Flesk Og Mjød (05:13)
As Flittermice As Satans Spys (05:56)
En As I Dype Skogen (05:03)
Muusikot

Fenriz - rummut, basso &  kitara
Nocturno Culto - laulu
Aiheesta muualla

Transilvanian Hunger Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Transilvanian Hunger Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
U. T. Halminen

Uuno Teodor Halminen (12. heinäkuuta 1888 Pori – 14. joulukuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja poliitikko, joka toimi Kansallisen Kokoomuspuolueen puoluesihteerinä vuosina 1919–1922.
Halmisen vanhemmat olivat räätälimestari Frans Oskar Halminen ja Sofia Emerentia Bärlund. Halminen kirjoitti ylioppilaaksi Porin lyseosta vuonna 1907 ja suoritti Suomen liikemiesten kauppaopiston päästötodistuksen vuonna 1910. Hän työskenteli vuodesta 1908 eri sanomalehdissä, muun muassa Satakunnassa, Aamulehdessä, Uudessa Suomettaressa, Vaasassa, Lahdessa, Suomessa, Uudessa Aurassa, Iltalehdessä ja Helsingin Sanomissa sekä lopuksi vapaana toimittajana. Päätoimittajana Halminen oli Sisä-Suomessa vuonna 1924 ja Länsi-Savossa vuosina 1926–1927. Hän oli jonkin aikaa myös Tietotoimiston asiamiehenä Tampereella ja Suomen Tietotoimiston toimitussihteerinä. Viimeiset vuotensa Halminen työskenteli Suomen Teollisuusliitossa.
Halminen oli Kansallisen Kokoomuspuolueen Hämeen läänin eteläisen piirin ensimmäinen piirisihteeri, ja huhtikuussa 1919 hänet palkattiin puolueen järjestyksessä toiseksi puoluesihteeriksi Eino Tikkasen jälkeen. Halminen loi pohjan kokoomuksen puoluetyölle, pyrki vahvistamaan puolueen järjestökenttää ja keräsi varoja puolueelle. Hän oli aiemmin kerännyt varoja myös Turun Suomalaiselle Yliopistoseuralle. Halminen erosi puoluesihteerin tehtävästä vuodenvaihteessa 1921–1922, kun puolueen puheenjohtaja Antti Tulenheimo moitti hänen toimintaansa ja nimitti häntä kuulematta J. V. Lehtosen puolueen vaalipäälliköksi.
U. T. Halmisen veli oli myös kokoomuksen puoluesihteerinä toiminut Urho Valdemar Halminen.
Tuulihattu

Kermalla täytetty halkaistu tuulihattu.
Vielä täyttämättömiä tuulihattuja.
Tuulihattu on vesihöyryn voimasta uunissa kohoava kuohkea leivonnainen, jonka sisälle jää onnistuessaan tyhjä kolo. Sen valmistus on verraten helppoa, mutta vaatii huolellisuutta joissain perusasioissa. Uunia ei saa avata paiston aikana, vaan leivonnaisten kypsyys on arvioitava ulkopuolelta käsin.
Jäähtyneet tuulihatut täytetään suolaisella tai makealla täytteellä. Täyttämiseen voidaan tehdä ruiskun tai pursottimen avulla työntämällä sopivaa tahnamaista täytettä reiän läpi tai esimerkiksi kermavaahtoa ja hilloa, tai tuulihatut voidaan leikata halki, jolloin muunkinlaisia täytteitä voidaan käyttää.
Kuuluisa muunnos on lehtitaikinasta ja tuulihattutaikinasta tehty leivonnainen, ranskalaisella nimellä Vol-au-vent (tuulessa lentävä), suomeksi vannike.
Kaupoissa myydään valmiita tuulihattuja, joita voi tarjota heti sulattamisen jälkeen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tuulihattu Wikimedia Commonsissa
Suolaiset ja makeat tuulihatut (kotiliesi.fi)
Suolainen täyte tuulihattuihin (kotiliesi.fi)
Tord Asle Gjerdalen

| Tord Asle Gjerdalen |
| --- | --- |
 Gjerdalen Oberhofissa tammikuussa 2010
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. elokuuta 1983 (ikä 41) Ringerike, Norja
Uran tiedot
Pituus:  182 cm
Seura:  Fossum IF
Laji:  maastohiihto 
Maailmancup
Kaudet:  2004–
Voitot:  0
Palkintokorokkeella:  2
 Tietolaatikko päivitetty 25. maaliskuuta 2017 
| Mitalit> Maa:   Norja.Miesten maastohiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten maastohiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten maastohiihto.MM-kilpailut  | Maa:   Norja> Miesten maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Oslo 2011 | 4×10 km viesti |  |
|  Kultaa | Val di Fiemme 2013 | 4×10 km viesti |  |
|  Pronssia | Oslo 2011 | 50 km (v) |  |
|  Pronssia | Val di Fiemme 2013 | 15 km (v) |  |
Tord Asle Gjerdalen (s. 3. elokuuta 1983) on norjalainen maastohiihtäjä.
Gjerdalen kuului Norjan joukkueeseen vuoden 2006 Torinon olympialaisissa. Siellä hän oli vapaan tyylin 50 kilometrillä 15. ja takaa-ajossa 18:s. Tour de Skillä 2007–2008 hän hiihti neljänneksi. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän saavutti pronssia 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa sekä hiihti kolmannen osuuden Norjan voittaessa viestin maailmanmestaruuden.  Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän sai pronssia 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Viestistä hän voitti kultaa Norjan joukkueen kanssa. 50 kilometrillä hän oli kuudes.
Maailmancupissa Gjerdalenin paras sijoitus on toinen sija yhdistelmäkilpailussa 23. helmikuuta 2008 Falunissa ja 3,3 kilometrin vapaan hiihtotavan kisassa 14. maaliskuuta 2008 Bormiossa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kaudella 2007–2008 neljänneksi.
Seuratasolla Gjerdalen edustaa Fossum IF:ää. Hänellä on tapana käyttää aina hiihtäessään aurinkolaseja hiihtolasien sijaan.
Ski Classics -sarjassa Gjerdalen kilpailee Team Santanderin riveissä.
Tyler Brown

| Tyler Brown |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. helmikuuta 1990 (ikä 34) Wasaga Beach, Ontario, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  Hartford Wolf Pack
Sarja:  AHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2011–
Aik. seurat:  Adirondack Phantoms
Tyler G. Brown (s. 7. helmikuuta 1990 Wasaga Beach, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa AHL-joukkue Hartford Wolf Packissa.
Ura

Brown solmi 2. maaliskuuta 2011 kolmen vuoden mittaisen tulokassopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa pelattuaan ennen tätä neljän kauden ajan juniorikiekkoa Plymouth Whalersissa.
Kauden 2013–2014 jälkeen Flyers ei tarjonnut Brownille jatkosopimusta, jonka seurauksena hänestä tuli vapaa pelaaja. 5. syyskuuta 2014 ECHL-joukkue Greenville Road Warriors teki hänen kanssaan sopimuksen.
Tilastot

Käännös suomeksi
U. V. Halminen

Urho Valdemar Halminen (30. syyskuuta 1886 Pori – 8. tammikuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen filosofian maisteri ja poliitikko, joka toimi Kansallisen Kokoomuspuolueen puoluesihteerinä vuosina 1926–1940.
Halmisen vanhemmat olivat räätälimestari Frans Oskar Halminen ja Sofia Emerentia Bärlund. Halminen kirjoitti ylioppilaaksi Porin lyseosta vuonna 1907 ja valmistui kansakoulunopettajaksi vuonna 1908 sekä filosofian kandidaatiksi vuonna 1918 ja maisteriksi 1919. Hän toimi kansakoulunopettajana Urjalassa vuosina 1909–1914, Tampereen vankileirin kansliapäällikkönä vuonna 1918 ja Etelä-Hämeen kansallisliiton sihteerinä eli kokoomuksen Etelä-Hämeen piirisihteerinä vuosina 1919–1926. Häntä pidettiin tuolloin kokoomuksen tarmokkaimpana piirisihteerinä ja hänen aloitteestaan puolueessa toteutettiin vuonna 1920 järjestörakenteen uudistus, jonka yhteydessä piirejä muutettiin liitoiksi. Vuoden 1926 lopulla Halminen palkattiin puoluevaltuuskunnan sihteeriksi. Hän jatkoi tehtävässä talvisotaan saakka. Hänet irtisanottiin puolueen palveluksesta säästösyistä keväällä 1940, minkä jälkeen hän oli tilastollisen päätoimiston palveluksessa, viimeksi ylimääräisenä apulaisaktuaarina.
Halminen oli myös Kansallisen kokoomuspuolueen säätiön sihteeri vuosina 1927–1942 ja Kansallisen Kokoomuspuolueen kannatusyhdistyksen yliasiamies vuosina 1937–1940. Hän kuului kokoomuksen edustajana Hämeenlinnan kaupunginvaltuustoon vuosina 1925–1926. Halminen katkeroitui irtisanomisestaan puolueen palveluksesta vuonna 1940 niin pahasti, että myi omistamansa Hämeen Sanomien osakkeet Isänmaallisen Kansanliikkeen (IKL) kannattajille, minkä seurauksena tämä kokoomuslainen maakuntalehti päätyi uudelleen IKL:n haltuun.
Lisäksi Halminen oli Uudenkaupungin sanomalehti ja kirjapaino Oy:n johtokunnan jäsen vuosina 1939–1942 sekä Pääkaupungin asunto-osakeyhtiöt ja osakeasunnon omistajat ry:n hallituksen jäsen ja sihteeri vuodesta 1947 ja rahastonhoitaja vuodesta 1949.
U. V. Halmisen veli oli myös kokoomuksen puoluesihteerinä toiminut Uuno Teodor Halminen.
The Trio

| The Trio Ted Curson |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 3. tammikuuta 1979, RPM Sound Studios, New York
 Julkaistu: 1979
 Tuottaja(t): Toshiya Taenaka
 Tyylilaji: jazz
 Levy-yhtiö: Interplay (IP-7722)
Ted Cursonin muut julkaisut
| Blowin' Away 1978 | The Trio 1979 | I Heard Mingus 1980 |
The Trio on trumpetisti Ted Cursonin vuonna 1979 julkaistu albumi.
Kappaleet

Kaikki kappaleet Ted Curson, ellei toisin mainita.
Kappaleet > A-puoli

"Snake Johnson" – 7.34
"Pent Up House" – 5.48 (säv. Sonny Rollins)
"Quicksand" – 6.42
Kappaleet > B-puoli

"Straight Ice" – 9.11
" Round About Midnight" – 10.06 (säv. Bernie Hanighen, Cootie Williams, Thelonious Monk)
Kokoonpano

Ted Curson - trumpetti, flyygelitorvi, piccolo trumpetti, lyömäsoittimet
Ray Drummond - kontrabasso
Roy Haynes - rummut
Tord Slättegård

Tord Slättegård
Tord Slättegård (3. elokuuta 1933 Kalmarin lääni – 15. heinäkuuta 2018) oli ruotsalainen oopperalaulaja, äänialaltaan lyyrinen tenori.
Slättegård syntyi maanviljelijäperheeseen ja varttui maatilalla. Hänen vanhempansa olivat Axel Andersson ja Birgit Nilsson. Slättegård opiskeli vuosina 1957–1962 Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa muiden muassa Ragnar Hulténin ja Hjördis Schymbergin johdolla. Vuosina 1963–1989 hän oli kiinnitettynä Ruotsin kuninkaalliseen oopperaan, jossa teki debyyttinsä Alfredon roolissa oopperassa La traviata vuonna 1963. Hänen muihin rooleihinsa kuuluivat Rodolfo (La bohème), Almaviva (Sevillan parturi) ja Narraboth (Salome). Slättegård osallistui Laci Boldemannin lastenoopperan Svart är vitt - sa Kejsaren ja Björn Hallmanin Pomperipossas systerin kantaesityksiin. Hän teki vierailevia esiintymisiä esimerkiksi Edinburghissa, Oslossa, Bergenissä, Aarhusissa, Wiesbadenissa, Varsovassa, Moskovassa, Hongkongissa ja Jerusalemissa.
Slättegård oli 1960-luvulla naimisissa oopperalaulaja Gunilla Wallinin kanssa. Myöhemmin hänellä oli kuolemaansa saakka puoliso Cecilia. Hänellä oli kolme lasta.
Turkki paralympialaisissa

Turkki on osallistunut paralympialaisiin 9 kertaa. Ensimmäinen esiintyminen oli vuoden 1992 kesäparalympialaisissa Barcelonassa. Talviparalympialaisten ensi esiintyminen oli vuonna 2014 Sotšissa.
Turkki on saavuttanut yhteensä 23 mitalia, joista 6 kultaista.
Transposoni

Transposonit aiheuttavat maissinjyvien värinvaihtelua.
Transposoni eli transposoituva elementti eli hyppivä geeni on DNA-jakso, joka kykenee transpositioon ja pystyy siten liikkumaan paikasta toiseen kromosomistossa. Transposonien siirtyminen voi aiheuttaa niiden kahdentumista, minkä vuoksi transposoneita pidetään hajautetusti toistuvina jaksoina.
Transposonit voidaan jakaa RNA- ja DNA-transposoneihin, jotka eroavat transpositiomekanismeiltaan ja kehitykseltään. RNA-transposonit eli retrotransposonit käyttävät siirtymisessä RNA-välivaihetta.
Transposoneita pidetään merkittävinä geenien ja perimän kehityksen kannalta. Niiden tiedetään aiheuttavan geeni- ja kromosomimutaatioita, vaikuttavan geenien ilmentymiseen sekä kasvattavan perimän kokoa. Transposonit voivat myös siirtää niiden lähellä sijaitsevia geenejä muualle.
Historia

DNA:n liikkuvat elementit kuvasi ensimmäisenä Barbara McClintock, joka havaitsi niin kutsutut hyppivät geenit 1940-luvulla tutkiessaan intiaanimaissin jyvän väriä aiheuttavia geenejä. McClintock palkittiin tutkimuksistaan Nobel-palkinnolla vuonna 1983.
Barbara McClintock vuonna 1947.
Tuuliajolla Big Surissa

| Tuuliajolla Big Surissa> Big Sur |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Jack Kerouac
Kieli:  englanti
Genre:  vaellusromaani
Kustantaja:  Farrar, Straus and Giroux
Julkaistu:  1962
Sivumäärä:  256 s.
Suomennos
Suomentaja:  Markus Jääskeläinen
Kustantaja:  Sammakko
Julkaistu:  1999
Sivumäärä:  176 s.
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Tuuliajolla Big Surissa (engl. Big Sur) on yhdysvaltalaisen Jack Kerouacin kirjoittama omaelämäkerrallinen romaani vuodelta 1962. Suomennos ilmestyi Markus Jääskeläisen kääntämänä ja Sammakon kustantamana vuonna 1999. Romaanin päähenkilö on julkisuuteen kyllästynyt Jack Duluoz – Kerouacin kirjallinen alter ego, joka pakenee maailmalta pieneen mökkiin Big Surin rannikolle Kaliforniaan kamppailemaan hulluutta ja alkoholiriippuvuutta vastaan.
Kirjan hahmot ja heidän todelliset vastineensa

| Nimi romaanissa | Todellinen henkilö |
| --- | --- |
Jack Duluoz: Jack Kerouac
Cody Pomeray: Neal Cassady
Evelyn: Carolyn Cassady
Lorenzo Monsanto: Lawrence Ferlinghetti
Irwin Garden: Allen Ginsberg
Româna Swartz: Lenore Kandel
Robert Browning: Robert LaVigne
Pat McLear: Michael McClure
Willamine "Billie" Dabney: Jackie Gibson Mercer
George Baso: Albert Saijo
Jarry Wagner: Gary Snyder
Arthur Wayne: Alan Watts
Dave Wain: Lew Welch
Ben Fagan: Philip Whalen
Arthur Ma: Victor Wong
Julien: Lucien Carr
Tunnustuksellinen evankelisluterilainen kirkko Meksikossa

| Tunnustuksellinen evankelisluterilainen kirkko Meksikossa |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  Luterilaisuus
Teologia:  tunnustuksellinen luterilaisuus
Yhteistyötahoja:  Tunnustuksellinen evankelis-luterilainen konferenssi
Toiminta-alue:  Meksiko
Seurakuntia:  10
Jäseniä:  650–718
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tunnustuksellinen evankelisluterilainen kirkko Meksikossa on luterilainen kirkko, joka toimii Meksikossa Keski-Amerikassa. Kirkon jäsenmäärä on lähteestä riippuen 650–718.
Historia

Luterilaisuuden historia Meksikossa juontaa juurensa maahan muuttaneista saksalaisista, jotka perustivat luterilaisen seurakunnan vuonna 1857. Heidän toimintansa keskittyi pääasiassa saksalaisten hengelliseen hoitamiseen ja vain vähän jos lainkaan paikallisten parissa tehtävään lähetystyöhön. Sadan vuoden maassaolon jälkeen yhteisö rakennutti Mexico Cityyn Pyhän Hengen kirkon vuonna 1957. Samoihin aikoihin yhdysvaltalainen Missouri-synodi alkoi työskennellä Meksikossa. Työtä johtivat Yhdysvalloissa teologisen koulutuksensa saaneet pastorit René González Ballinas ja David Orea Luna. Heidän tehtävänsä oli aloittaa luterilainen lähetystyö Missourin meksikolais-luterilaisena konferenssina (Mexican Lutheran Conference of Missouri). Työ alkoi Mexico Cityssä, Nuevo Leónin Monterreyssä ja Coahuilan Torreónissa. Heidän lähetystyönsä oli tehokasta ja alkoi pian vetää puoleensa muitakin luterilaisia ryhmiä. Sitä alettiin kutsua nimellä Meksikolainen luterilainen kirkko, jota johtivat David Orea Luna ja David Chichía González.
Vuonna 1962 Meksikolaiseen luterilaiseen kirkkoon kuului 15 seurakuntaa ja Augsburg Center -niminen teologinen seminaari. Pian tämä seminaari alkoi vetää puoleensa ja koota yhteen muita luterilaisia ryhmiä jotka korostivat ajan teologisia suuntauksia jotka tunnettiin nimellä "uusi teologia". Tämä suuntaus kyseenalaisti osan mielestä Raamatun auktoriteetin Jumalan sanana ja toi vääränlaista unionismia ja ekumeenista henkeä. Pian kirkossa tapahtuikin jakaantumisia, jotka katkaisivat keskinäisen yhteyden. Jopa johtavat pastorit jättivät kirkon.
Pastorit David Orea Luna ja David Chichía González ottivat yhteyttä Wisconsinin evankelis-luterilaisen synodin (WELS) silloiseen presidenttiin Oscar Neumanniin saadakseen tietoa hänen ja hänen kirkkonsa opillisesta linjasta. Vastauksena WELS lähetti edustajansa keskustelemaan meksikolaisten kanssa. Uudesta teologiasta huolestuneet meksikolaiset löysivät WELSistä itselleen uuden kumppanin, ja sen kanssa todettiin yhteys opissa ja käytänteissä. Vuodesta 1968 lähtien WELS tuki tätä joukkoa taloudellisesti.
Näin uudelleen muotoutunut luterilainen lähetystyö jatkui pastori David Orea Lunan kotona sekä muissakin kodeissa Mexico Cityssä. WELS alkoi jonkin ajan kuluttua kerätä rahaa kirkon hankkimista varten. Sunnuntaina 12. heinäkuuta 1970 Meksikon evankelis-luterilaisen synodin Ylösnousseen Kristuksen kirkko valmistui ja avattiin Mexico Cityn Portalesin kaupunginosassa. Vihkimisessä oli mukana useita WELSin edustajia.
Kirkko perusti itselleen kuukausilehden sekä lähetti sunnuntaisin 15 minuuttia kestävää radio-ohjelmaa. Myöhemmin kirkko vaihtoi nimensä nykyiseksi Tunnustukselliseksi evankelisluterilaiseksi kirkoksi Meksikossa haluten korostaa kirkon tunnustuksellisuutta erottuakseen muista tunnustuskunnista.
Nykytilanne

Kirkolla on 10 seurakuntaa ja useita saarnapaikkoja niiden lisäksi. Jäseniä on lähteestä riippuen 650 tai 718. Kirkko kuuluu tunnustukselliseen luterilaiseen Tunnustukselliseen evankelis-luterilaiseen konferenssiin.
Toukopiippo

| Toukopiippo |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Yksisirkkaiset
Lahko::  Poales
Heimo::  Vihviläkasvit Juncaceae
Suku::  Piipot Luzula
Laji::  forsteri
Kaksiosainen nimi
 Luzula forsteri  (Sm.) DC. (1806) 
Katso myös
   Toukopiippo Wikispeciesissä   Toukopiippo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Toukopiippo (Luzula forsteri) on piippohin kuuluva monivuotinen kasvilaji.
Toukopiippo kasvaa 20–30 senttimetriä korkeaksi. Laji muistuttaa paljon kevätpiippoa (Luzula pilosa). Siihen verrattuna tyviruusukkeen lehdet ovat kapeammat, kehälehdet noin millimetrin pidemmät ja siemenen lisäke lyhyt ja suora.
Levinneisyys

Toukopiippoa esiintyy Keski- ja Etelä-Euroopassa, Turkissa, Kaukasiassa, Lähi-idässä ja Pohjois-Afrikassa, Pohjoismaista se on levinnyt äskettäin Norjaan.
Aiheesta muualla

Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Toukopiippo (Luzula forsteri)
United States Department of Agriculture (USDA): Luzula forsteri (englanniksi)
Turkkila

Turkkila on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Esko Turkkila (1942–2020), valokuvaaja
Juulia Turkkila (s. 1994), taitoluistelija
Matias Turkkila (s. 1973), diplomi-insinööri, päätoimittaja ja perussuomalainen poliitikko
Niilo Turkkila (1921–2012), painija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Turun kansallinen kaupunkipuisto

| Turun kansallinen kaupunkipuisto |
| --- | --- |
 Turun tuomiokirkko (vasemmalla), vanha tähtitorni keskellä ja Aurajoki etualalla. Kuva Tuomaansillalta.
Sijainti:  Turku
Pinta-ala:  noin 22 km2
Perustettu:  5.6.2013
Rakennuttaja:  Turun kaupunki
Turun kansallinen kaupunkipuisto on kesäkuussa 2013 Turkuun perustettu, Aurajoen alajuoksun varrella ja tuntumassa sijaitseva, pituudeltaan noin 15 kilometrin mittainen ja 22 nelikökilometrin laajuinen kansallinen kaupunkipuisto.
Turun linna on keskeinen rakennus Suomen kulttuurihistoriassa.
Ruissalon rantanäkymä Airistolle.
Turun kansallisen kaupunkipuiston alue ulottuu koillisessa Kuralan Kylämäeltä lounaassa Aurajokivarren miljöön puistojen ja rakennettujen kulttuurikohteiden (kuten Turun tuomiokirkko, Turun vanha keskusta, Kakola, Turun linna) kautta Airiston äärelle Ruissalon saaren eteläkärkeen eli Kuuvannokkaan.
Vuonna 2014 Suomen kansalliset kaupunkipuistot voittivat eurooppalaisen puutarhaperinneverkoston (EGHN) puutarhapalkinnon laaja-alaisten viheralueiden sarjassa. Tässä vaiheessa Suomessa oli jo kuusi kansallisia kaupunkipuistoa. Vuoden 2019 lopussa Suomessa oli yhdeksän kansallisia kaupunkipuistoa: Forssassa, Hangossa, Heinolassa, Hämeenlinnassa, Kotkassa, Kuopiossa, Porissa, Porvoossa ja Turussa.
Aiheesta muualla

Turun kansallinen kaupunkipuisto (esite, 2018, pdf) (turku.fi)
Kansallinen kaupunkipuisto (visitturku.fi)
Turun kansallinen kaupunkipuisto Perustamisselvitys (toim. Samuli Saarinen, 2007, pdf) (turku.fi)