stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
New Tattoo
Albumi > Tausta

Mötley Crüen alkuperäinen kokoonpano (laulaja Vince Neil, basisti Nikki Sixx, kitaristi Mick Mars, rumpali Tommy Lee) oli koonnut rivinsä vuoden 1997 Generation Swine -albumille ja sitä seuranneelle kiertueelle, suureksi osaksi levy-yhtiön ja managerin painostuksesta. Alkuperäisen Crüen paluusta huolimatta Neilin ja Leen välillä oli edelleen skismaa, minkä lisäksi Leellä oli ongelmia kotonaan vaimonsa Pamela Andersonin kanssa. Heidän keskinäinen välienselvittelynsä johti Leen vankilatuomioon. Rumpalin odotellessa tuomiotaan yhtye nauhoitti kaksi kappaletta, ”Bitter Pill” ja ”Enslaved”, vuoden 1998 Greatest Hits -kokoelmalle. Ne olivat tyyliltään lähempänä yhtyeen 1980-luvun tuotantoa kuin heidän 1990-luvun kappaleensa. Suorittaessaan tuomiotaan Lee päätti jättää Crüen ja perustaa oman yhtyeensä Methods of Mayhemin. Lee pysyi yhtyeessä vielä Greatest Hits -kiertueen ajan, mutta vetäytyi aina keikan jälkeen omaan rauhaansa tekemään musiikkia uudelle projektilleen.
Albumi > Nauhoitus

Yhtye kiinnitti Mike Clinkin tuottamaan levyä, jonka olisi pitänyt olla Nikki Sixxin mielestä seuraaja vuoden 1989 Dr. Feelgoodille. Rumpaliksi tuli Vince Neilin pitkäaikainen ystävä Randy Castillo.
Albumi > Vastaanotto

New Tattoo ylsi Billboardin albumilistalla sijalle 41. Castillo sairastui juuri ennen tulevan kiertueen alkua ja hänet korvasi Holen rumpali Samantha Maloney. Castillo menehtyi maaliskuussa 2002.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | ”Hell on High Heels” | Mars, Neil, Sixx | 4.15 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | ”Treat Me Like the Dog I Am” | Sixx | 3.40 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | ”New Tattoo” | Mars, Michael, Sixx | 4.18 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | ”Dragstrip Superstar” | Michael, Sixx | 4.22 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | ”1st Band on the Moon” | Sixx | 4.25 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | ”She Needs Rock & Roll” | Michael, Sixx | 3.59 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | ”Punched in the Teeth by Love” | Castillo, Mars, Neil, Sixx | 3.32 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | ”Hollywood Ending” | Michael, Sixx | 3.43 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | ”Fake” | Michael, Sixx | 3.44 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | ”Porno Star” | Sixx | 3.45 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | ”White Punks on Dope” | Evans, Spooner, Steen | 3.39 |  |  |  |  |  |  |
| Vuoden 2003 uusintapainos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 12. | ”1st Band on the Moon” (demo) | Sixx | 4.33 |  |  |  |  |  |  |
| 13. | ”Porno Star” (demo) | Sixx | 6.29 |  |  |  |  |  |  |
| 14. | ”Hell on High Heels” (musiikkivideo) | Mars, Neil, Sixx | 13.51 |  |  |  |  |  |  |
| Bonuslevy |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | ”Kickstart My Heart” (live) | 7.21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | ”Same Ol’ Situation (S.O.S.)” (live) | 4.53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | ”Dr. Feelgood” (live) | 5.17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | ”Hell on High Heels” (live) | 4.20 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | ”Live Wire” (live) | 4.42 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | ”White Punks on Dope” (live) | 4.13 |  |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

AllMusic:
Metalliluola: 6-/10
Rolling Stone:
Soundi:
Kokoonpano

Vince Neil – laulu
Nikki Sixx – basso, taustalaulu
Mick Mars – kitara
Randy Castillo – rummut
Kokoonpano > Muu tuotantoryhmä

Michael Boddicker – piano
Paul Stratton – laulu
Jarrad Russell – taustalaulu
Mike Clink – tuottaminen, tekninen avustaminen, miksaus
Ed Thacker – tekninen avustaminen, miksaus
Jon Krupp – teknisen varustamisen varamies
Karl Derfler – digitaalinen muokkaaja
Tal Herzberg – digitaalinen muokkaaja
Billy Kinsley – tekninen avustaminen
Susan McEowen – kansituottaja
Jim Purdum – valokuvaus
Aiheesta muualla

motley.com (Arkistoitu – Internet Archive), laulujen sanat
New Tattoo Discogsissa. (englanniksi)
Albumi New Tattoo Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
| n k Mötley Crüe |
| --- | --- |
 Vince Neil  Nikki Sixx  Mick Mars  Tommy Lee  John5   John Corabi  Randy Castillo  Samantha Maloney 
Studioalbumit:  Too Fast for Love  Shout at the Devil  Theatre of Pain  Girls, Girls, Girls  Dr. Feelgood  Mötley Crüe  Generation Swine  New Tattoo  Saints of Los Angeles 
Kokoelmat:  Raw Tracks  Raw Tracks vol. 2  Decade of Decadence  Quaternary  Greatest Hits  Supersonic and Demonic Relics  Music to Crash Your Car To, Vol. 1'  Music to Crash Your Car To, Vol. 2  Loud as Fuck  Red, White & Crüe  Greatest Hits  The Dirt Soundtrack 
Livealbumit:  Live: Entertainment or Death  Carnival of Sins  The End: Live in Los Angeles 
Singlet:  ”Stick to Your Guns / Toast of the Town”  ”Live Wire”  ”Too Young to Fall in Love”  ”Looks That Kill”  ”Smokin' in the Boys Room”  ”Home Sweet Home”  ”Girls, Girls, Girls”  ”Wild Side”  ”You're All I Need”  ”Dr. Feelgood”  ”Kickstart My Heart”  ”Without You”  ”Don't Go Away Mad (Just Go Away)”  ”Same Ol' Situation”  ”Primal Scream”  ”Anarchy in the U.K.”  ”Home Sweet Home ('91 remix)”  ”Hooligan's Holiday”  ”Misunderstood”  ”Smoke the Sky”  ”Afraid”  ”Hell on High Heels”  ”If I Die Tomorrow”  ”Sick Love Song”  ”Saints of Los Angeles”  ”Motherfucker of the Year”  ”White Trash Circus”  ”Sex”  ”The Dirt (Est. 1981)” 
Videografia:  Uncensored  Dr. Feelgood, the Videos  Decade of Decadance '81-'91  Behind the Music: Mötley Crüe  Lewd, Crüed & Tattooed  Greatest Video Hits  Classic Mötley Crüe: Universal Masters DVD Collection  Mötley Crüe: Broadcasting Live/U.S.Festival 1983 25th Anniversary Edition  Carnival of Sins  Mötley Crüe: Cruefest 1.  The End: Live in Los Angeles 
Muuta:  diskografia
Nimbus

Nimbus oli salolainen yhtye, joka julkaisi yhden LP-levyn Obus. Yhtye toimi aluksi nimellä Mafia, josta se siirtyi vuonna 1973 nimeen Nimbus. Yhtye hajosi pian levyn julkaisemisen jälkeen mutta teki yhden paluukonsertin vuonna 2007, tosin ilman vuonna 1995 kuollutta Pekka Rautiota, jota paikkasi kitaristi Harri Suilamon tytär Sanni Suilamo.
Nimbus palkittiin Nuorison valtakunnallisessa taidetapahtumassa Kouvolassa vuonna 1974 solisti- ja yhtye-esityksenä rocknäytelmästä "Vapaan maailman laitamilla", jonka oli valmistanut Salon Nuorisoteatteri. Tämä ei ollut yhtyeelle ensimmäinen palkinto kyseisessä tapahtumassa sillä jo 1972 yhtyeen vielä käyttäessä vanhaa nimeään Mafia se palkittiin Jyväskylän vastaavassa tapahtumassa bändi sarjan palkinnolla mikä herätti myös levy-yhtiöiden kiinnostuksen ja tämä johtikin myöhemmin Obuksen syntyyn.
Jäsenet

Pasi Saarelma – laulu
Harri Suilamo – kitara
Pekka Rautio – urut
Jussi Jokiranta – basso
Matti Jokiranta – rummut
Diskografia

Obus (1974) Satsanga SATLP-1013 / CD-uusintapainos Rocket Records ROK-132 (2013) / vinyyliuusintapainos Shadoks Music 181 (2016)
Aiheesta muualla

Rocket Recordsin julkaiseman Obus-albumin CD-painoksen esittelysivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Nimbuksen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Ylen Elävä arkisto: Nimbus - "Myrskyjen välillä" (ei levytetty kappale, live 1974)
Nimbus diskografia, albumin tekijätiedot ja eri julkaisut englanniksi verkkosivustolla Discogs.com
Nimbus historiikki, diskografia ja levyarvosteluita englanniksi verkkosivustolla ProgArchives.com
Nitoqris

Nitoqris oli kiistellysti muinaisen Egyptin ensimmäinen naishallitsija (tunnetaan myös nimillä Nitiqret, Neitaqerti, Neithikeret ja Nitokris). Hän hallitsi 6. dynastian aikana. Tietoa hänestä on löydetty hyvin vähän ja jotkut historioitsijat eivät tunnusta häntä Egyptin hallitsijana.
Mikäli Nitoqris oli historiallinen henkilö, hän on ollut faarao Pepi II:n ja kuningatar Neithin tytär. Egyptologi Kim Ryholt on esittänyt Nitoqriksen olleen myyttinen henkilö, ja tarina hänestä viittaa historialliseen faarao Netjerkare Siptahiin, joka nousi valtaan Merenre Nemtyemsaf II:n jälkeen.lähde?
Herodotos on kirjoittanut, että kuningatar Nitoqris kutsui veljensä "Egyptin kuninkaan" murhanneet miehet juhlapäivälliselle ja sitten hukutti heidät täyttämällä heidän suljetun huoneensa Niilin vedellä.
Nitoqris taiteessa

Nitoqris esiintyy useissa kaunokirjallisissa teoksissa. Yksi näistä on George Griffithin The Mummy and Miss Nitocris. Kirjassa muinainen kuningatar syntyy uudelleen egyptologin tyttärenä.
Toinen tunnettu teos on Tennessee Williamsin vuonna 1928 julkaisema novelli "The Vengeance of Nitocris", joka kertoo kuningattaren kostojuonesta. Kuningatar tapattaa hukuttamalla veljensä kuolemaan tuominneet.
Päivi Nisula

Päivi Kaarina Nisula (s. 5. kesäkuuta 1961 Turku) on suomalainen oopperalaulaja. Hän aloitti uransa mezzosopraanona, mutta on sittemmin siirtynyt laulamaan sopraanorooleja.
Nisula on suorittanut Sibelius-Akatemiassa musiikin maisterin tutkinnon ja lauludiplomin 1991.. Hän voitti Timo Mustakallio -laulukilpailun vuonna 1989 ja sai samana vuonna Lappeenrannan laulukilpailun 3. palkinnon. Nisula kiinnitettiin Suomen Kansallisoopperaan vuonna 1993. Hän toimi oopperan solistikunnan puheenjohtajana 1995-97. Hän opettaa laulua Sibelius-Akatemiassa. Suomen Oopperaliitto valitsi hänet vuoden oopperasolistiksi 1993, ja Libris-kannustuspalkinnon hän sai 2005. Hän toimi kansainvälisen Sibelius-laulukilpailun taiteellisena johtajana 2007.
Rooleja

Päivi Nisulan rooleja.
Marcellina, Figaron häät
Giovanna Seymour, Anna Bolena
Azucena, Trubaduuri
Eboli, Don Carlos
Emilia, Otello
Amneris, Aida
Waltraute, Valkyyria ja Jumalten tuho ja Valkyyria
Larina, Jevgeni Onegin
Mercedes, Carmen
Riitta, Viimeiset kiusaukset
Aili, Koria täti
Niittoyökkönen

| Niittoyökkönen |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Imukärsälliset perhoset Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset perhoset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Hämyköt Erebidae
Alaheimo::  Ritariyökköset Erebinae
Suku::  Euclidia
Laji::  glyphica
Kaksiosainen nimi
 Euclidia glyphica  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Niittoyökkönen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Niittoyökkönen (Euclidia glyphica) on alkukesän erittäin yleinen pienehkö yökköslaji. Yökkösille melko poikkeuksellisesti se on aktiivinen päiväaikaan.
Koko ja ulkonäkö

Yökkönen, jonka olemus tuo helposti mieleen mittariperhoset. Etusiivet ovat harmaanruskeat. Niiden poikki kulkee kaksi ohutta valkoista poikkiviirua, jotka ovat siiven keskiosan puolelta paksulti suklaanruskealla varjostuneet. Lisäksi siiven kärkiosassa, etureunassa on selvä suklaanruskea täplä. Takasiivet ovat kirkkaan keltaiset, tyviosastaan ja ulkoreunasta ruskeat ja niissä on mustanharmaa poikkiraita. Pää ja keskiruumis ovat ruskeat, takaruumis lähinnä harmaa. Perhosen lepoasento heinikossa on hyvin tyypillisen kolmiomainen pää ylöspäin. Siipien kärkiväli on 27–30 mm.
Levinneisyys ja lentoaika

Levinneisyysalue ulottuu läntisimmästä Euroopasta Mongoliaan saakka Suomessa niittoyökköstä tavataan koko maassa pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta. Lentoaika alkaa toukokuun puolivälissä ja jatkuu aina heinäkuulle saakka. Lennon huippukausi on kesäkuussa.
Elinympäristö ja elintavat

Erittäin yleinen ja runsaslukuinen perhoslaji, jota tavataan niityillä, pelloilla ja tienpientareilla. Perhoset lentävät päivällä auringonpaisteessa lyhyitä matkoja kerrallaan ja laskeutuvat heinille heti auringon mennessä pilveen. Ne myös lähtevät häiriöstä helposti lentoon. Toukka koteloituu ohuen kotelokopan sisään maahan ja kotelo talvehtii.
Ravintokasvi

Toukka elää erityisesti apiloilla (Trifolium), mutta myös muilla hernekasveilla ja orvokeilla (Viola).
Aiheesta muualla

Suomen perhostutkijain seura (Arkistoitu – Internet Archive)
Bestimmungshilfe des Lepiforums [vanhentunut linkki] (saksaksi)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa  (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q547504  BioLib: 53296  BOLD: 154928  EoL: 544364  EUNIS: 311119  Fauna Europaea: 446607  Fauna Europaea (new): 69f739cd-e2fa-45d4-a100-b3f687d88d1c  GBIF: 1798408  iNaturalist: 132888  IRMNG: 11025250  LepIndex: 278399  LoB: 6312  MaBENA: EucliGlyph  NBN: MM0001Z100DH5JN1  NCBI: 292571  Observation.org: 1960  Open Tree of Life: 516152  Laji.fi: MX.62342
Kilmeny Niland

| Kilmeny Niland> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1950 Auckland, Auckland, Pohjoissaari, Uusi-Seelanti
Kuollut: 27. helmikuuta 2009
Kansalaisuus:  australialainen
Ammatti:  kuvittaja, kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Aiheesta muualla
www.kilmenyniland.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Kilmeny Niland (1950 t. 1952 Auckland, Auckland, Pohjoissaari, Uusi-Seelanti – 27. helmikuuta 2009) on Uudessa-Seelannissa syntynyt australialainen taiteilija, kuvittaja ja lastenkirjailija.
Nilandin vanhemmat ovat kirjailijat Ruth Park ja D'Arcy Niland, ja hänen kaksoissisarensa on kirjailija Deborah Niland. Hänen poikansa on kirjailija Tom Champion ja miehensä kirjailija Rafe Champion.
Niland opiskeli kaksi vuotta Sydneyssä Julian Ashton Art Schoolissa, ja valmistuttuaan hän matkusteli Britanniassa ja Manner-Euroopassa. Hän teki animaatioita, lastenkirjoja, muotokuvia, kortteja, painokuvia. Hän sai useita palkintoja sekä kotimaassa että kansainvälisissä kilpailuissa, ja yksi hänen maalaamansa muotokuva on ostettu Canberraan National Portrait Galleryyn. Hän teki muutamia lastenkirjoja yhteistyössä sisarensa Deborah Nilandin kanssa.
Nilandilla todettiin rintasyöpä 1991 ja myöhemmin non-Hodgkinin lymfooma, johon hän kuoli 2009.
Palkinnot ja tunnustukset

1976 IBBY Honour Diploma kuvituksesta Banjo Patersonin runoon Mulga Bill's Bicycle
1980 1. palkinto: Whitley Awards:Best Children's Book – Feathers, Fur and Frills 1980 lasten kuvakirja
1993 valittu: International Awards: White Ravens – The Land and the Spirit: An Australian Alphabet Verse 1992 lasten kuvakirja
2011 kunniakirja: Children's Book Council Book of the Year Awards: Book of the Year: Early Childhood – The Tall Man and the Twelve Babies 2010 lasten kuvakirja
Suomennetut teokset

Deborah & Kilmeny Niland, Peippopuu: pörrösiipien numerokirja (Birds on a Bough), Kirjateos, 1979 ISBN 951-9445-07-2
Aiheesta muualla

Kilmeny Niland
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Japani  Alankomaat 
Taiteenala:  Australian Artists 
Henkilöt:  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC
Niittysuppilohämähäkki

| Niittysuppilohämähäkki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hämähäkkieläimet Arachnida
Alaluokka::  Micrura
Lahko::  Hämähäkit Araneae
Alalahko::  Aitohämähäkit Opisthothelae
Osalahko::  Araneomorphae
Yläheimo::  Agelenoidea
Heimo::  Suppilohämähäkit Agelenidae
Suku::  Agelena
Laji::  labyrinthica
Kaksiosainen nimi
 Agelena labyrinthica  (Clerck, 1757) 
Katso myös
   Niittysuppilohämähäkki Wikispeciesissä   Niittysuppilohämähäkki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Niittysuppilohämähäkki eli suppilohämähäkki (Agelena labyrinthica) on suppilohämähäkkeihin kuuluva keskikokoinen hämähäkkilaji. Se oli luokiteltu Suomesta hävinneeksi mutta on sittemmin palannut lajistoon. Vuoden 2010 uhanalaisarvioinnissa se on luokiteltu Suomessa vaarantuneeksi (VU).
Koko ja ulkonäkö

Niittysuppilohämähäkki on keskikokoinen hämähäkkilaji, jonka koiraiden ruumis on 8–12 mm pitkä ja naaraiden 10–14 mm pitkä. Eturuumis on ruskea, takaruumis harmaansävyinen. Eturuumiin selkäpuolella on kaksi leveää, eteenpäin kapenevaa tummanruskeaa pitkittäisjuovaa. Takaruumiissa on vaalea pitkittäissuuntainen juova ja sen molemmin puolin tummemmat alueet. Vaalean juovan päällä on jono V-kirjaimen muotoisia vaaleita täpliä. Suppilohämähäkeille tyypilliseen tapaan takaruumiin kärjen kehruunystyjen toinen pari on huomattavan pitkä. Raajat ovat pitkät ja ruskeankirjavat.
Hyvin nuori
Levinneisyys

Niittysuppilohämähäkki elää suurimmassa osassa Eurooppaa. Suomessa laji on kuitenkin harvinainen ja sen nykyinen levinneisyys painottuu Ahvenanmaalle sekä Hankoniemelle, jossa se on paikoin jopa runsas.
Elintavat

Niittysuppilohämähäkkiä tavataan kuivilla ja aurinkoisilla, matalakasvustoisilla niityillä ja pensaikoissa. Hämähäkki tekee tyypillisen, laajan mattomaisen verkkonsa pensaaseen tai matalaan kasvillisuuteen harvoin yli metrin korkeudelle maanpinnasta. Verkko on hyvin tiheä ja saattaa olla paikoin miltei läpinäkymätön. Verkko johtaa putkimaiseen seittimuodostumaan, jossa hämähäkki piileskelee. Verkon yläpuolelle hämähäkki kutoo joukon seittirihmoja, jotka pyydystävät verkon yli lentävät tai hyppäävät hyönteiset. Saaliin päädyttyä verkkoon, hämähäkki syöksyy piilopaikastaan, lamauttaa sen ja raahaa tunneliinsa.
Hämähäkit ovat täysikasvuisia heinäkuusta alkaen. Koiraat liikkuvat etsimässä naaraita ja parittelu tapahtuu naaraan verkon tunnelissa, jonka yhteyteen naaras myös myöhemmin rakentaa munakotelon. Munakotelon luokse vie monimutkainen käytävälabyrintti, josta laji on saanut tieteellisen nimensäkin. Pariskunta pysyttelee yhdessä muutaman viikon ajan ja naaras vartioi munia kuolemaansa saakka. Poikaset elävät aluksi vararavintonsa turvin, talvehtivat pesässä ja lähtevät liikkeelle vasta seuraavana keväänä.
Suomesta laji oli kadoksissa 45 vuoden ajan. Viimeinen havainto niittysuppilohämähäkistä oli pitkään Hankoniemeltä vuonna 1955 kunnes vuodesta 2000 lähtien sitä on jälleen havaittu Hankoniemellä sekä saaristossa. Häviämisen syyksi on arveltu karjanhoidossa tapahtuneiden muutosten aiheuttamaa sopivien elinympäristöjen umpeenkasvua.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Niittysuppilohämähäkki (Agelena labyrinthica)
Eurospiders (englanniksi)
UK Safari (englanniksi)
ITIS: Agelena labyrinthica (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Agelena labyrinthica:  Wikidata: Q1315295  Wikispecies: Agelena labyrinthica  Araneae: 637  BioLib: 472  BOLD: 286936  CoL: 6629D  EoL: 1199757  EPPO: AGLELA  EUNIS: 223852  Fauna Europaea: 348079  Fauna Europaea (new): e8df1be4-8d35-4de9-85b3-6d352e0a2c9c  GBIF: 2139576  iNaturalist: 130304  IRMNG: 10023308  ITIS: 873624  NBN: NBNSYS0000008834  NCBI: 286032  Observation.org: 20207  Open Tree of Life: 413963  WSC: urn:lsid:nmbe.ch:spidersp:020860  Laji.fi: MX.201348 
Araneus labyrinthicus:  Wikidata: Q116392030  GBIF: 4550630
Jali Timari

Jali Timarin suunnittelema Jatimatic-konepistooli.
Jali Timo Tapani Timari (4. tammikuuta 1927 – 9. huhtikuuta 1998) oli tamperelainen asesuunnittelija ja keksijä.
Tunnetuin Timarin suunnittelemista aseista oli Jatimatic-konepistooli (sanoista Jali Timari Automatic). Timarista tuli Tampereen Asepaja Oy:n (TAP) pääosakas ja johtaja hänen ja toisen tamperelaisen asesuunnittelijan, Torsti Laaksosen tultua yrityksen osakkaiksi vuonna 1976. Yrityksen perustaja Niilo Lahtinen oli kuollut 1968. Tampereen Asepaja alkoi tuolloin suunnitella omaa asevalmistusta. Asepajan tiloissa Hatanpäänvaltatiellä toimi myös toinen Timarin omistama yritys Muovi ja Muotti Oy (myöhemmin Icaplast Ky/Oy). Muita Timarin suunnittelemia aseita olivat luodikko Finnrifle sekä yhdessä Laaksosen kanssa suunnittellut Finnbiathlon-ampumahiihtopienoiskivääri ja Lakelander-luodikko.
Jati-Maticien myynnistä ulkomaille paljastui 1980-luvun puolivälissä useita skandaaleja, ja Timari tuomittiin vuonna 1986 puolen vuoden ehdolliseen vankeuteen muun muassa aseiden salakuljetuksesta. Sen seurauksena Hämeen lääninhallitus kielsi häneltä aseiden valmistuksen, eikä Jati-Maticeja enää valmistettu Suomessa. Aseen piraattikopioita alettiin sen jälkeen valmistaa ilman Timarin lupaa Kiinassa.
Juha-Pekka Tikka

Juha-Pekka Tikka on Verkkouutisten ja Nykypäivä-lehden politiikan toimittaja ja vastaava tuottaja. Hän on toiminut aikaisemmin 1991–2009 Ilta-Sanomien toimittajana. Hän oli 2009 Stanfordin yliopistossa innovaatiojournalismin ohjelman fellow’na, ja osana ohjelmaa hän työskenteli Xconomy-julkaisussa.
Tikka on kirjoittanut Suomen vuoden 2012 presidentinvaaleja käsittelevän kirjan 130 päivää. Simon Elon kanssa hän on kirjoittanut 2021 teoksen Simon Elo - Poliittiset mustelmani (Minerva).
Tikka julkaisi syyskuussa 2014 ja myöhemmin syksyllä Verkkouutisissa niin sanotun Mitrohinin listan, jonka oli koonnut Cambridgessa KGB-loikkari Vasili Mitrohinin arkistosta löytämistään suomalaisista KGB-kontakteista 1972–1984.
Jarmo Korhonen kirjoittaa Maan tapa -kirjassaan (Tammi, 2015) Suomen vaalirahakohusta, että Tikka kertoi Ilta-Sanomien artikkelissa jo 3.12.2007 Kehittyvien maakuntien Suomen perusasiat sekä vaalirahoituksen pimennossa olevat asiat, mutta muu media keksi asian uudelleen vasta toukokuussa 2008. Korhonen toteaa Tikan nostaneen myös ensimmäisenä esiin presidentinvaalien 2006 vaalirahoitusta Ilta-Sanomissa 20.5.2008 aukeaman jutussa "Lahjoittajia jäi ilmoittamatta".
Teokset

130 päivää, Kansalliskustannus, 2012. ISBN 978-952-93-0438-7.
Simon Elo - Poliittiset mustelmani. 2021. ISBN 978-952-375-224-5.
Nirkot

| Nirkot |
| --- | --- |
 Pajuhangokas (Furcula furcula)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Nirkot   Notodontidae  Stephens, 1829
Alaheimot
 Aitonirkot Notodontinae  Dioptinae  Dudusinae  Hemiceratinae  Heterocampinae  Härkäpäät Phalerinae  Nystaleinae  Pystyperät Pygaerinae 
Katso myös
   Nirkot Wikispeciesissä   Nirkot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nirkot (Notodontidae), aikaisemmalta nimeltään hammaskehrääjät, on keskikokoisten, yöaktiivisten perhosten heimo.
Nirkkolajien siipiväli vaihtelee 20–100 mm. Heimon yhdistävänä piirteenä säärissä sijaitsevien okien kärkiosat ovat sahalaitaiset ja keskiruumiin takaosassa sijaitsevaan kuuloelimeen liittyy bullaksi kutsuttu osa. Myös toukkien pinnan sukasten sijainnit ja toukan suuosat ovat heimolle tunnusomaiset. Takaruumiin neljännen jaokkeen vatsakilpeen liittyy kannuksia, joissa on litteitä, suomumaisia karvoja. Aikuisina perhosina nirkot ovat rotevatekoisia, kapeasiipisiä ja huomattavan karvaisia lajeja. Takasiivet ovat huomattavasti etusiipiä lyhyemmät ja kiinnittyvät etusiipeen frenulumin avulla. Imukärsän kehitysaste vaihtelee ja koiraiden tuntosarvet ovat kaksoiskampamaiset. Useimmat nirkot ovat harmaanruskeita ja lentävät öisin, mutta värikirjo kattaa myös valkoisia ja kellansävyisiä lajeja. Muutamilla trooppisilla lajeilla on hopeanhohtoisia täpliä. Poikkeuksena tähän Dioptinae-alaheimossa on päiväaktiivisia, värikkäitä lajeja. Lepäävän perhosen siivet asettuvat kattolaskuisesti takaruumiin sivuille.
Nirkkotoukkien ulkonäkö on hyvin vaihteleva. Monilla lajeilla toukat ovat karvattomia, mutta joskus niissä on poltinkarvoja tai erilaisia kyhmyjä ja nystermiä. Useimmat lajit elävät yksin, mutta etenkin kulkurinirkoilla toukat muodostavat suuria laumoja. Toukat ovat usein myrkyllisiä. Uhattuna niillä on lajille tyypillinen uhkausasento. Ne voivat tehdä nopeita liikkeitä ja ruiskuttaa muurahaishappoa ja ketoneita sisältävää eritettä uhkaajan päälle Toukilla on myös omalaatuinen lepoasento, jossa molemmat päät ovat irti alustasta. Toukka rakentaa löyhän kotelokehdon ja koteloituu joko maanpinnalle tai heti maanpinnan alle.
Nirkkoja tavataan kaikkialla maailmassa Antarktista, Uutta Seelantia ja Tyynenmeren saaria lukuun ottamatta. Useimmat lajit elävät tropiikissa. Heimoon kuuluu maailmanlaajuisesti noin 3500 lajia, joista 450 tavataan palearktisella alueella ja 47 Euroopassa.