stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Christoph Ernst Luthardt

Christoph Ernst Luthardt (1823–1902) oli saksalainen luterilainen teologi ja apologeetti.
Luthardt syntyi Maroldsweisachissa Baijerissa 22. maaliskuuta 1823. Hän opiskeli teologiaa Erlangenin yliopistossa ja Berliinin yliopistossa, ja vuonna 1856 hänestä tuli systemaattisen teologian ja Uuden testamentin eksegetiikan professori Leipzigin yliopistossa. Vuonna 1865 hänestä tuli konsistoriaalineuvos ja 1871 Meissenin tuomiokirkon kaniikki. Hän kuoli Leipzigissä 21. syyskuuta 1902. Täysin oikeaoppisena teologina ja selkeänä kirjoittajana, vaikkakaan ei kovin syvällisenä oppineena, Luthardt tuli laajalti arvostetuksi apologeettisten luentojen kirjoittajana. Nämä koottiin neliosaiseksi julkaisuksi nimellä Apologie des Christentums. Sen kolme ensimmäistä osaa on käännetty myös englanniksi ja ensimmäinen osa suomeksi. Vuonna 1868 hän perusti ja toimitti Allgemeine evang.-lutherische Kirchenzeitungia ja sen lisäosaa Theologisches Litteraturblatt joilla oli suuri kirkkopoliittinen merkitys, ja vuonna 1880 hänestä tuli Zeitschrift für kirchl. Wissenschaft und kirchl. Leben -lehden päätoimittaja. Teologina Luthardt kuului Erlangenin koulukuntaan.
Teoksia suomeksi

Apologeettisia esitelmiä kristinuskon perustotuuksista. Kääntänyt ja kustantanut Aatto Suppanen, Helsinki 1891
Aiheesta muualla

Apologetic lectures on the fundamental truths of Christianity (1865) (englanniksi)
Apologetic lectures on the saving truths of Christianity (1872) (englanniksi)
Apologetic lectures on the moral truths of Christianity (1876) (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Kreikka  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef
Masennus (tunne)

Masentunut mies sateessa. Englantilainen puupiirros vuodelta 1869.
Masentuneisuus tai alakulo on mieliala, johon liittyvät tunteet apaattisuudesta, innottomuudesta, toivottomuudesta, surumielisyydestä ja muista alavireisistä mielentiloista. Pitkäkestoinen ja erityisen voimakas masentunut mieliala on keskeinen oire useissa eri mielialahäiriöissä, kuten kliinisessä masennuksessa, kaksisuuntaisessa mielialahäiriössä ja dystymiassa.  Lääketieteellisiin mielialahäiriöihin liittyy kuitenkin aina myös muita oireita, ja suurimmalla osalla ihmisistä alakulo ei missään vaiheessa pahene kliiniseksi masennustilaksi.
Alakuloisuutta voi aiheuttaa mikä tahansa elämää mullistava tekijä, kuten läheisen sairastuminen tai kuolema, parisuhteen päättyminen, työttömäksi joutuminen, kodin menettäminen tai esimerkiksi liiallinen päihteiden käyttö. Mieliala lähtee tavallisesti kohoamaan, kun tapahtumasta on kulunut aikaa ja ihminen on alkanut toipumaan siitä.
Tavallinen liikunta, kuten kävely, ja normaalin päivärytmin säilyttäminen voivat auttaa masentuneen mielentilan kohentamisessa. Myös toisten ihmisten seuraan hakeutuminen ja asiasta keskustelu usein parantavat alakuloisen henkilön mielialaa.
Sääli

Aleksanteri Suuri säälii haavoistaan kuollutta Dareiosta.
Sääli on toisten kärsimysten herättämää sympaattista surua. Sanaa käytetään verrannollisena sanojen myötätunto, osanotto tai empatia kanssa.
Tunneäly

Tunneäly on kykyä tunnistaa ja tarkkailla omia ja toisten tunteita, ja käyttää tätä tietoa ajattelun apuna. Jotkin määritelmät sisällyttävät tunneälyyn myös tiettyjä persoonallisuuden piirteitä.
Tunneälyn (engl. emotional intelligence) mainitsivat psykologian kirjallisuudessa ensi kertaa Salovey ja Meyer vuonna 1990. He määrittelivät tunneälyn kyvyksi tarkkailla omia ja toisten tunteita, havaita tunteiden erot, ja käyttää tätä tietoa oman ajattelun ja toiminnan ohjaamiseen. Laajempaan tietoisuuteen termi tuli vuonna 1995 Daniel Golemanin kirjan Tunneäly myötä. Media alkoi Golemania myötäillen väittää tunneälyn olevan jopa tärkeämpää kuin ”analyyttinen älykkyys”, jota kuvataan älykkyysosamäärällä, ja ennustavan menestystä sitä paremmin. Tunneälystä tuli sen jälkeen yhteisnimitys monenlaisille ihmissuhdetaidoille, kyvyille ja persoonallisuuspiirteille. Tunneälystä on sittemmin kirjoitettu lukemattomia kirjoja ja järjestetty valmennuskursseja, ja jotkin yliopistot kouluttavat henkilökuntaansa ja opiskelijoitaan tunneälyssä.
Tunneälyn määritelmät vaihtelevat, mutta jotkut jakavat määritelmät kahteen ryhmään. Kykymalleissa tunneäly määritellään konstruktioksi, joka liittyy muihin älykkyyksiin, ja joka koostuu joukosta henkisiä kykyjä. Sekamalleissa tunneäly nähdään standardien persoonallisuuspiirteiden ja tiettyjen kykyjen sekoituksena. Nämä määritelmät määrittelevät hiukan eri asioita, ja on mielipidekysymys, kumpaa niistä pitäisi kutsua tunneälyksi.
Tunneälyn kykymallien (engl. ability model) nykymuodon mukaan tunneälyyn kuuluu neljä läheistä kykyä: tunteiden havaitseminen, tunteiden käyttäminen ajattelun apuna, tunteiden ymmärtäminen ja tunteiden sääntely. (Mayer & Salevey 1997). Kukin näistä neljästä alueesta koostuu useista toisiinsa liittyvistä kyvyistä, jotka ihminen oppii kehityksensä aikana. Tällaista tunneälyä mittaamaan on kehitetty Mayer-Salovey-Caruso Emotional Intelligence Test (MSCEIT) -testi, jossa on 141 kohtaa.
Tunneälyn sekamallissa (engl. mixed model) tunneälyn käsitettä on laajennettu tunteiden ja ajattelun yhteydestä ihmisen piirteisiin ja ominaisuuksiin. Malleja kutsutaan sekamalleiksi, koska niihin sisältyy molempia edellä mainittuja alueita. Jälkimmäisestä ryhmästä näissä malleissa voi olla esimerkiksi optimismi, minäkuva, impulssikontrolli, sopeutuvaisuus, itsevarmuus ja itsetunto. Tällaista tunneälyä mittaamaan on kehitetty muun muassa Emotional Quotient Inventory (EQ-i) 2.0 -testi, jossa on 133 osaa, ja Trait Emotional Intelligence Questionnaire (TEIQue) -testi, jossa on 144 osaa.
Ihmisen MSCEIT-testitulosten on havaittu korreloivan hänen menestyksensä kanssa niin sosiaalisessa, akateemisessa kuin työelämässäkin sekä mielenterveydessä. Sitä ei tiedetä, kuinka mukautuvaa tunneäly on aikuisilla, mutta joissakin tutkimuksissa on saatu näyttöä koehenkilöiden kehittymisessä joillain tunneälyn alueilla harjoituksen myötä.
Kirjallisuutta

Goleman, Daniel: Tunneäly : lahjakkuuden koko kuva.  (Suomentanut Jaakko Kankaanpää)  Helsinki: Otava, 1997.  ISBN 951-1-14457-X
Martti Räsänen (kielitieteilijä)

Martti Räsänen Seurasaaressa vuonna 1959.
Arvo Martti Oktavianus Räsänen (25. kesäkuuta 1893 Simo – 7. syyskuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen kielitieteilijä ja Helsingin yliopiston turkologian dosentti vuodesta 1926, turkkilaisen filologian ylimääräinen professori 1944–1961.
Räsäsen vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Antti Räsänen ja Kaisa Sofia Vuolevi. Hän pääsi ylioppilaaksi 1911 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1914, lisensiaatiksi 1920 ja tohtoriksi 1927. Räsänen opiskeli myös Kazanissa 1915–1917 ja Budapestissa 1924–1925.
Räsänen aloitti nykyturkin opetuksen 1927. Räsänen kävi Keski-Euroopassa ja Turkissa tutkimus- ja opiskelumatkoilla. Hänen tutkimusalaansa olivat sanahistoria, turkkilaiskielten ja suomalais-ugrilaisten kielten suhteet ja eräät muut kielisukulaisuuteen liittyvät kysymykset. Hän kannatti uralilais-altailaista alkusukulaisuushypoteesia.
Martti Räsäsen veli oli jäkäläntutkija ja biologi Veli Räsänen.
Teoksia

Die tschuwassischen Lehnwörter im Tscheremissischen. Väitöskirja. Suomalais-ugrilaisen seuran toimituksia 48. Helsinki 1920
Die tatarischen Lehnwörter im Tscheremissischen. Suomalais-ugrilaisen seuran toimituksia 50. Helsinki 1923
Eine sammlung von māni-liedern aus Anatolien. Suomalais-ugrilainen seura, Helsinki 1926
Chansons populaires turques du nord-est de l'Anatolie Recueillies. Studia Orientalia 4, 2. Societas Orientalis Fennica, Helsinki 1931
Türkische Sprachproben aus Mittel-Anatolien 1, Sivas vil. Studia Orientalia 5, 2. Societas Orientalis Fennica, Helsinki 1933
Türkische Sprachproben aus Mittel-Anatolien 2, Jozgat vil. Studia Orientalia 6, 2. Societas Orientalis Fennica, Helsinki 1935
Türkische Sprachproben aus Mittel-Anatolien 3, Ankara, Kaiseri, Kiršehir, Cǎnkiri, Afion Vil. Studia Orientalia 8, 2. Societas Orientalis Fennica, Helsinki 1936
Puolikuun nousu: Havaintoja uudesta Turkista ja sen kansasta. Suomen itämaisen seuran kansantajuisia julkaisuja n:o 8. Gummerus 1937
Venäläis-suomalainen sotilassanakirja. Otava 1940
Türkische Sprachproben aus Mittel-Anatolien. 4, Konja Vil. Studia Orientalia 10. Societas Orientalis Fennica, Helsinki 1942
Venäläinen sotilaslyhennyssanasto. Päämajan tiedusteluosaston julkaisu. 1943
Ein Ueberblick über die ältesten Denkmäler der türkischen Sprachen. Studia Orientalia 13, 1. Societas Orientalis Fennica, Helsinki 1946
Materialien zur Lautgeschichte der türkischen Sprachen. Studia Orientalia 15. Societas Orientalis Fennica, Helsinki 1949
Materialien zur Morphologie der türkischen Sprachen. Studia Orientalia 21. Societas Orientalis Fennica, Helsinki 1955
Uralaltaische Wortforschungen. Studia Orientalia 18, 3. Societas Orientalis Fennica, Helsinki 1955
Türkische Miszellen. Studia Orientalia 25, 1. Societas Orientalis Fennica, Helsinki 1960
Versuch eines etymologischen Wörterbuchs der Türksprachen. Lexica Societatis Fenno-Ugricae 17, 1. Suomalais-ugrilainen seura, Helsinki 1969
Versuch eines etymologischen Wörterbuchs der Türksprachen 2: Wortregister. Lexica Societatis Fenno-Ugricae 17, 2. Suomalais-ugrilainen seura, Helsinki 1971
Suomennoksia

Jan, V.: Batu, Tšingis-kaanin vallanperijä: Historiallinen kertomus 13. vuosisadalta. Suomentaneet Martti Räsänen ja Erkki Pärssinen. Suomen kirja, Helsinki 1945
Jan, V.: Tšingis-kaani: Kertomus muinaisen Aasian oloista (13. vuosisadalta). Venäjän kielestä suomentanut Martti Räsänen. Suomen kirja, Helsinki 1945
Aiheesta muualla

Martti Räsänen : Kielletyt laulujuhlat, Suomen Kuvalehti, 02.03.1935, nro 9, s. 26, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiasampo 
Muut:  IdRef  İslâm Ansiklopedisi
Halu

Halu on psykologinen tila ihmisillä ja monilla muilla eläimillä, jossa niillä on toiveajatus jonkin asiaintilan muuttumisesta tai pyrkimys tyydyttää jokin tarve tai täyttää toive. Sana saattaa viitata myös seksuaaliseen himoon.
Filosofiassa halut on jaettu ensimmäisen ja toisen asteen haluihin. Ensimmäinen asteen halu on jonkin asian haluaminen, ja toisen asteen halu on tämän haluamisen haluaminen. Esimerkiksi jos joku haluaa tupakkaa, on mahdollista, että henkilö joko haluaa tai ei halua haluta tupakkaa.lähde?
Aiheesta muualla

Schroeder, Tim: Desire The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Aegon I Targaryen

| Aegon I Targaryen |
| --- | --- |
Luoja(t):  George R. R. Martin
Ensi- esiintyminen:  mainitaan romaanissa Valtaistuinpeli (1996)
Henkilötiedot
Sukupuoli:  mies
Kotipaikka:  Westeros
Suhteet
Vanhemmat:   Aerion Targaryen  Valaena Velaryon 
Sisarukset:   Visenya Targaryen  Rhaenys Targaryen 
Puoliso(t):   Visenya Targaryen  Rhaenys Targaryen 
Lapset:   Aenys I Targaryen  Maegor I Targaryen 
Lastenlapset:  Aenysin lapset: Rhaena  Aegon (”Aegon Kruunaamaton”)  Viserys  Jaehaerys I  Alysanne  Vaella 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Aegon I Targaryen, myös Aegon Valloittaja (engl. Aegon the Conqueror), on kuvitteellinen hahmo George R. R. Martinin kirjoittamassa fantasiaromaanissa Tuli ja veri (2018), ja hänet mainitaan myös kaikissa Tulen ja jään laulu -kirjasarjan osissa. Aegon on yksi Targaryen-suvun tunnetuimmista hallitsijoista ja yksi Tulen ja jään laulun maailman merkittävimmistä henkilöistä: hän valloitti Westerosin mantereen ja loi järjestelmän, jossa yksi kuningas hallitsee kaikkia Westerosin kuningaskuntia Rautavaltaistuimeltaan. Hahmo ei ole esiintynyt Martinin kirjojen pohjalta tehdyissä televisiosarjoissa, mutta Aegonin valloituksesta kertova sarja Aegon’s Conquest on suunnitteilla.
Aegonin valloitus

Aegon syntyi Westerosissa Lohikäärmekiven saarella 27 vuotta ennen käynnistämänsä ajanlaskun alkua. Targaryenit olivat siirtyneet saarelle Valyriasta miltei vuosisataa aikaisemmin Aenar Targaryenin tyttären Daenysin nähtyä unen siitä, että Valyria tuhoutuisi. 12 vuotta myöhemmin Valyria koki salaperäisen tuhonsa, ja Targaryeneistä tuli ainoita lohikäärmeratsastajia, eli ihmisiä, jotka hallitsivat lohikäärmeitä ja pystyivät käyttämään niitä aseina.
Aegon, Lohikäärmekiven ruhtinas, hankkii taistelukokemusta Essosista, jossa hän tuhoaa Volantisin laivaston lohikäärmeellään Balerion Mustakauhulla. Sen jälkeen hän menee naimisiin isosiskonsa Visenyan ja pikkusiskonsa Rhaenysin kanssa; sisarusten avioituminen keskenään on Valyrian lohikäärmeruhtinaiden pitkä perinne, jonka tarkoitus on pitää suvun veri puhtaana. Yhdessä Aegon sisarineen ja lohikäärmeineen hyökkää Westerosiin, joka on jaettu seitsemään keskenään riitaisaan kuningaskuntaan. Aegon lähettää kuningaskuntien hallitsijoille viestin: he, jotka polvistuisivat, saisivat pitää maansa ja arvonimensä, mutta he, jotka kävisivät asein häntä vastaan, syöstäisiin vallasta ja tuhottaisiin. Aegon ratsastaa Balerionilla, Visenya Vhagarilla ja Rhaenys Meraxesilla, kun he valtaavat manteretta kuningaskunta kerrallaan. Heillä on lisäksi käytössä pienehkö maajoukko, joka rantautuu Mustavirran suun pohjoisrannalle. Maajoukkoja johtaa Aegonin lapsuudenystävä ja kannattaja Orys Baratheon. Laivaston komentajana toimii amiraali Daemon Velaryon.
Targaryenit kukistavat kaikki vastustajansa, kuten Argilac Röyhkeän, Lorren Lannisterin ja Mern Tarhurin. Edes Westerosin suurin linnake, Harren Mustan rakennuttama ja voittamattomaksi kuvailtu Harrenhalli, ei mahda Balerionin syöksemille liekeille mitään. Osa suvuista, kuten Arrynit ja Starkit, antautuvat rauhanomaisesti nähdessään lohikäärmeiden ylivoiman.
Valloitussodassa Rhaenys ja hänen lohikäärmeensä Meraxes kuolevat dornelaisten ampuessa heitä skorpionilla. Useista yrityksistä huolimatta Aegon ja Visenya eivät saa Dornea antautumaan. He saavat hallintaansa seitsemästä kuningaskunnasta kuusi, ja lisäksi Aegon perustaa kaksi uutta  kuningaskuntaa, Jokimaat ja Kruunumaat. Westerosissa on tuolloin kahdeksan kuningaskuntaa, mutta anakronistinen nimitys ”Seitsemän kuningaskuntaa” pidetään ennallaan. Valloitusretki käynnistää Westerosissa ajanlaskun, jossa tapahtumat päivätään joko muodossa ev. (ennen valloitusta) tai jv. (jälkeen valloituksen). Aegon perustaa pääkaupunki Kuninkaansataman ja rakennuttaa kukistamiensa vihollisten miekoista ja lohikäärmeen lieskoja hyödyntäen Rautavaltaistuimen.
Aegonin valloitus > Perintö

Aegon saa kaksi lasta: Rhaenysin kanssa Aenysin ja Visenyan kanssa Maegorin. Aegon kuolee vuonna 37, ja seuraavaksi kuninkaaksi kruunataan hänen esikoispoikansa Aenys. Aegonin valyrialaisesta teräksestä taottu pitkämiekka Mustalieska periytyy kuitenkin Maegorille. Aegon-nimi periytyy sukupolvelta toiselle, ja Rautavaltaistuimella istuu Aegon Valloittajan jälkeen vielä neljä muutakin Aegonia. Targaryen-dynastia hallitsee Seitsemää kuningaskuntaa noin 300 vuotta, aina Robertin kapinaan asti.
Kuvaus

Aegonin olemusta kuvaillaan käskeväksi, ja naisten sanotaan tuntevan vetoa häneen. Vaikka kapinallisia ja pettureita hän kohtelee armottomasti, antautujia kohtaan hän on avokätinen. Häntä ei pidetä erityisen hurskaana, vaikka virallisesti hän seuraakin Seitsemää jumalaa. Kuninkaana Aegon jättää valtaosan hallinnosta sisarilleen, ja hän luottaa suuresti myös pieneen neuvostoonsa. Orys Baratheonia lukuun ottamatta Aegon Targaryenilla ei ole yhtäkään läheistä ystävää.
Aiheesta muualla

Aegon I Targaryen Tulen ja jään laulu -wikissä (englanniksi)
| n k Tulen ja jään laulu |
| --- | --- |
Romaanit:  Valtaistuinpeli (1996)  Kuninkaiden koitos (1998)  Miekkamyrsky (2000)  Korppien kestit (2005)  Lohikäärmetanssi (2011)  The Winds of Winter (?) 
Televisiosarja:  Tuotantokaudet (1  2  3  4  5  6  7  8)  Näyttelijät  Palkinnot Jaksot: Talvi on tulossa Kaksi miekkaa Ruusu ja leijona Pitkä yö
Videopelit:  A Game of Thrones: Genesis  Game of Thrones (2012)  Game of Thrones (2014) 
Musiikki:  For the Throne  Game of Thrones: Season 6  Game of Thrones: Season 7  ”Jenny of Oldstones”  ”Light of the Seven” 
Hahmot:  Joffrey Baratheon  Robert Baratheon  Cersei Lannister  Tyrion Lannister  Jon Nietos  Arya Stark  Daenerys Targaryen  Yön kuningas 
Lohikäärmeet:  Balerion 
Suvut ja järjestöt:  Stark  Targaryen  Yövartio 
Kielet:  Dothraki  Valyria 
Paikat:  Kuninkaansatama  Lohikäärmekivi  Maailma  Muuri  Talvivaara  Westeros 
Tapahtumat:  Aikajana  Robertin kapina  Viiden kuninkaan sota 
Sarjaan liittyvät teokset
Romaanit:  Seitsemän kuningaskunnan ritari (2015)  Tuli ja veri (2018) 
Televisiosarjat:  House of the Dragon (2022–)  Tuotantokaudet (1  2)  Näyttelijät  Soundtrack  A Knight of the Seven Kingdoms: The Hedge Knight (2025) 
Hahmot:  Daemon Targaryen  Rhaenyra Targaryen
Länsiväylä

Länsiväylän ja Kehä I:n liittymä Espoon Keilaniemessä
Länsiväylä (ruots. Västerleden) on Helsingistä Espoon eteläosien kautta Kirkkonummelle johtava moottoritie, joka on osa Helsingistä Karjaalle kulkevaa kantatietä 51. Se alkaa Helsingin Ruoholahdesta ja päättyy Kirkko­nummen keskustan liepeille. Länsiväylän alkupäässä Helsingissä on vuonna 1965 valmistunut Lapinlahden silta, joka oli pitkään Suomen pisin silta. 
Lapinlahden sillan keskimääräinen vuorokausiliikenne syyskuussa 2013 oli Helsingin kaupungin laskennan mukaan noin 56 710 autoa.
Historia > Rinnakkaisteiden rakentaminen

Samaan aikaan moottoritien kanssa rakennettiin myös sen pohjoispuolella sijaitseva rinnakkaiskatu, joka johtaa Tapiolasta Martinsiltaan. Sen nimenä on Tapiolasta Kehä II:lle saakka Merituulentie, Kehä II:lta Suomenojan kiertoliittymään Kuitin­mäen­tie ja Suomenojan länsi­puolella Martin­sillan­tie. Martinsillan länsipuolella rinnakkaiskatuna toimii Kiven­lahden­tie ja sen jatkeet Höyrylaivantie ja Vanha Jorvaksentie, jotka ovat osia alku­peräistä Jorvaksen­tietä. Lauttasaaren ja Tapiolan välillä Länsi­väylällä ei ole rinnakkais­tietä, vaan hitaat ajoneuvot kuten työkoneet, jotka eivät voi kulkea moottori­tietä eivätkä myöskään sen vieressä olevaa kevyen liikenteen väylää pitkin, joutuvat kiertämään Töölön, Munkki­niemen, Kuusi­saaren ja Lehti­saaren kautta.
Liittymiä muun muassa kehäteihin ja Tapiolaan on laajennettu aika ajoin, ja leveimmällä kohdalla Tapiolan ja Westendin välillä tie on peräti 12-kaistainen. Kauppakeskus Ison Omenan kohdalle Matinkylän ja Olarin väliin rakennettiin uusi liittymä 2000-luvun alussa.
Myös Länsiväylän eteläpuolelle on alusta asti suunniteltu rinnakkaiskatua, mutta vasta 2000-luvun alussa valmistui yhteys Haukilahdessa Gräsanojan yli, ja Suomenojalla rinnakkaiskatu Suomenlahdentie valmistui vuonna 2016. Kevyelle liikenteelle on omat reittinsä Länsiväylän varrella.
Kuvia

Länsiväylä Tapiolan kohdalla, taustalla näkyy Keilaniemen toimistorakennuksia
Länsiväylä Nöykkiön kohdalla iltapäivän paluuliikenteen aikaan, taustalla Suomenojan liittymä
Länsiväylä kuvattuna Koivusaaresta Helsingin keskustan suuntaan
Länsiväylä Lauttasaaren kohdalla Helsingissä
Länsiväylä Westendin kohdalla
Länsiväylä Westendin kohdalla Keilaniemeen päin katsoen
Länsiväylä ja Keilaniemen tornit
Länsiväylä Westendissä, taustalla esimerkiksi Koneen ja Microsoftin pääkonttorit
Hankkeet

Helsingin kaupunki on suunnitellut Länsiväylän tunnelointia Lauttasaaressa. Se mahdollistaisi alueelle uusia asuntoja ja esimerkiksi Länsibaana-nimisen pyöräväylän.
Aiheesta muualla

Siltojen estetiikka – haasteet risteyssiltojen suunnittelussa, sivut  37-43; Tiehallinto (Arkistoitu – Internet Archive)
Liikenteen sujumista Länsiväylällä voi seurata Tiehallinnon mittauspisteistä, liikenne- ja kelikameroista:
Tiehallinnon kelikamera (Arkistoitu – Internet Archive)
Mittauspiste Espoonlahdessa (Arkistoitu – Internet Archive)
Mittauspiste Hanasaaressa (Arkistoitu – Internet Archive)
Jorvaksen uusi maantie halkomaan merenlahtia ja saaria. Valtion osalla kymmenkunta siltaa. Salmisaaren-Lauttasaaren siltatyöt käynnissä, Ilta-Sanomat, 07.07.1934, nro 154, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Helsingin—Jorvaksen tietöissä 70 autoa, 185 miestä ja 20 hevosta. ‪Töitä tehdään kolmessa vuorossa, sekä yöllä että päivällä. Lauttasaaren—Espoon välinen osa liikennöitävään kuntoon ensi vuoden alussa, Helsingin Sanomat, 10.02.1935, nro 39, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Tietä tehdään yötä päivää, Suomen Kuvalehti, 16.02.1935, nro 7, s. 24, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Liittymät Helsingistä Kirkkonummelle
Pääkaupunkiseudun isot liikenneväylät
| --- | --- |
Kehätiet:  Kehä I  Kehä II  Kehä III  Kehä IV (suunnitteilla) 
Ulosmenotiet:  Länsiväylä  Turunväylä  Vihdintie  Hämeenlinnanväylä  Tuusulanväylä  Lahdenväylä  Porvoonväylä  Itäväylä 
Muut tiet:  Hakamäentie  Seututie 110 (Turuntie)  Seututie 130  Seututie 140
Nyhjää tyhjästä

| Nyhjää tyhjästä |
| --- | --- |
Tyyli:  komedia
Luoja(t):  Neil Hardwick
Pääosissa:  Neil Hardwick Riitta Havukainen Kari Heiskanen Mikko Kivinen
Alkuperämaa:  Suomi
Verkko:  Yle TV2
Esitetty:  22. heinäkuuta 1991 – 1991
Jaksoja:  16
Aiheesta muualla
IMDb 
Nyhjää tyhjästä on vuonna 1991 esitetty suomalainen viihdeohjelma. Sarjassa Ryhmäteatterin jäsenet näyttelevät improvisoiden. Sarja uusittiin alkuvuonna 2007 Yle Teemalla.
Esiintyjät

Juontaja: Neil Hardwick
Improvisoijat:
Riitta Havukainen
Kari Heiskanen
Mikko Kivinen
Miitta Sorvali
Martti Suosalo
Pertti Sveholm
Ulla Tapaninen
Leena Uotila
Vesa Vierikko
Improvisaatioihin saatiin aihe tai muuta ohjeistusta paikalle saapuneelta yleisöltä. Aiheet keräsi talteen ohjelman juontaja Neil Hardwick. Sarjassa nähtiin muutamia vierailevia esiintyjiä (mm. Ritva Valkama, Kai Hyttinen ja Jukka-Pekka Palo). Sketsien lisäksi näyttelijät esittivät improvisoitua musiikkia.
Aiheesta muualla

Ryhmäteatteri - Nyhjää tyhjästä[vanhentunut linkki]
YLE Teema - Nyhjää tyhjästä - Viihdettä vuodelta 1991!
Antipatia

Antipatia on vastenmielisyys tai epäluulo jotakin asiaa, henkilöä tai mielipidettä kohtaan. Antipatian vastakohta on sympatia. Antipatia voi syntyä kokemuksen kautta, mutta aina sille ei ole selvää syytä, ja sille on siksi annettu erilaisia filosofisia selityksiä. Aihetta on käsitellyt esseissään muun muassa John Locke.
Suomen kielessä sanaa käytetään harvoin. Esimerkiksi antipatioiden kohteeksi joutunutta poliitikkoa Jussi Halla-ahoa on kutsuttu antipatian kohteen sijasta ’mielipiteitä jakavaksi’.
Suomen Pakkausyhdistys

| Suomen Pakkausyhdistys |
| --- | --- |

Perustettu:  1964
Toimiala:  pakkausalan edunvalvonta
Kotipaikka:  Helsinki
Toimitusjohtaja:  Antro Säilä
Hallituksen puheenjohtaja:  Mika Lankila
Jäsenlehti:  Pakkaus
Aiheesta muualla
[www.pakkaus.com Sivusto]
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suomen Pakkausyhdistys ry on pakkausalan yhdistys, jonka tavoitteena on edistää pakkausalan yleisiä toimintaedellytyksiä Suomessa. Se hoitaa kaikkien pakkaamisen kanssa tekemisissä olevien yritysten, yhteisöjen ja muiden tahojen välistä yhteistoimintaa koko pakkausketjun alueella. Jäsenet edustavat alan koko arvoketjua, ja jäseninä on pakkausmateriaalien valmistajia, pakkausten valmistajia ja käyttäjiä sekä alan palveluja tarjoavia yrityksiä. Suomen Pakkausyhdistyksen toimisto sijaitsee Akavatalossa Helsingin Itä-Pasilassa.
Suomen Pakkausyhdistys ei ole työnantajaliitto, vaan jäsenet kuuluvat useisiin eri työnantajaliittoihin.
Yhdistys on pakkausalan edunvalvoja yhteistyössä viranomaisten kanssa silloin, kun alaa koskevaa lainsäädäntöä kehitetään. Yhdistys seuraa alan teknistä ja taloudellista kehitystä, alaa koskettavia ohjeita, standardeja ja lainsäädäntöä sekä yleensä suhtautumista pakkaamiseen ja välittää näistä asioista tietoa jäsenilleen. Viimeaikaisia EU-direktiivimuutoksia ovat olleet mm. SUP-direktiivi  ja PPWR.
Kansainväliset yhteydet

Suomen Pakkausyhdistys kuuluu jäsenenä seuraaviin kansainvälisiin pakkausalan järjestöihin:
Scandinavian Packaging Association SPA
EUROPEN
The European Packaging Institutes Consortium (EPIC)
World Packaging Organization WPO