stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Akademio Internacia de la Sciencoj San Marino

| San Marinon kansainvälinen tiedeakatemia> Akademio Internacia de la Sciencoj San Marino |
| --- | --- |
Lyhenne:  AIS
Perustettu:  1985
Tyyppi:  tieteellinen akatemia
Päämaja:   Città di San Marino, San Marino
Viralliset kielet:  esperanto
Puheenjohtaja:  tri. Amri Wandel
Päätöksentekoelin:  Senato kaj oficoj de AIS
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
San Marinon kansainvälinen tiedeakatemia (esperantoksi Akademio Internacia de la Sciencoj San Marino, lyh. AIS) on tieteellinen seura, joka toimii San Marinon pääkaupungissa. Seura on perustettu vuonna 1985, mutta toiminta alkoi virallisesti kaksi vuotta myöhemmin. Järjestön ensimmäinen puheenjohtaja oli Helmer Frank. Nykyinen puheenjohtaja on tohtori Amri Wandel ja sen päättävä elin on senaatti.
Vaikka seura ei virallisesti ole korkeakoulu, sillä on valtuudet myöntää korkeakoulututkintoja (kandidaatti, maisteri, tohtori) San Marinon lain puitteissa. AIS on San Marinon tasavallan yliopiston ohella ainoa korkeakoulutusta tarjoava ja tieteellistä tutkimusta harjoittava instituutti.
Järjestön tärkeimmät tukijat ovat sen jäsenet, mutta San Marinon valtio tukee akatemiaa materiaalisesti ja laillisella tunnustuksella.
AIS:n tärkein opetus- ja hallintokieli on esperanto, ja akatemian perustamisen taustalla oli halu puuttua kielisyrjintään, minkä vuoksi sen kielenä on keinotekoinen kieli. Kaikkien seuran akateemikkojen tulee hallita esperanton kieli ja noviisijäseniltä odotetaan vähintään sen ymmärtämistä luettuna. Akatemia käyttää myös italiaa, joka on San Marinon virallinen kieli.
Akatemia jakautuu kuuteen tiedekuntaan (esperantoksi sekcio). Tiedekunnat on myös jaettu niin, että ne edustavat Karl Popperin kolmea maailmaa sekä Wilhelm Windelbandin jakoa nomoteettiseen (säännöllinen, prediktiivinen) ja idiografiseen (faktapohjainen, deskriptiivinen) tieteeseen.
| Tiedekunnan  numero | Tiedekunta | Nimi esperantoksi | Popperin  maailma | Windelbandin  jako |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Kybernetiikka | kibernetiko | II | nomoteettinen |
| 2 | Humanistiset tieteet | humanistiko | II | ideografinen |
| 3 | Tilastotieteet | struktursciencoj | III | nomoteettinen |
| 4 | Filosofia | filozofio | III | ideografinen |
| 5 | Luonnontieteet | natursciencoj | I | nomoteettinen |
| 6 | Morfologia | morfosciencoj | I | ideografinen |
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Al Christie

| Al Christie |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. marraskuuta 1881 London, Ontario, Kanada
Kuollut: 14. huhtikuuta 1951 (69 vuotta) Beverly Hills, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja
Muut tiedot
 Nimikirjoitus
Al Christie (24. marraskuuta 1881 London, Ontario, Kanada – 14. huhtikuuta 1951 Beverly Hills, Kalifornia, Yhdysvallat) oli kanadalainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja. Häntä pidetään ensimmäisenä komediaelokuvia Hollywoodissa tehneenä tuottajana. Hän saapui Hollywoodiin 1911 ja tuotti ensimmäiset komediansa Nestor Studiosille. Myöhemmin hän perusti yhdessä veljensä Charles Christien kanssa Christie Film Companyn. Äänielokuvan tultua studiosta tuli ensimmäinen, joka tuotti äänikomediaelokuvia. Studio meni konkurssiin suuren laman myötä 1932. Myöhemmin Christie tuotti elokuvia Educational Films Corporationille. Christie tuotti elämänsä aikana yli 700 elokuvaa, ennen kuin jäi eläkkeelle 1942. Hän kuoli sydänkohtaukseen 1951. Christie on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.
Aiheesta muualla

Al Christie Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Al Christie Elonetissä.
Harakkalan työväentalo

| Harakkalan työväentalo |
| --- | --- |
Osoite:  Harakkalantie 22
Sijainti:  Ruovesi
Koordinaatit:  61°58′36″N, 24°05′14″E
Valmistumisvuosi:  1929
Suunnittelija:  A. G. Aimo
Rakennuttaja:  Ruoveden kirkonkylän Sos.dem Työväenyhdistys ry
Omistaja:  Ruoveden Sosialidemokraatit ry
Runkorakenne:  hirsi, lauta
Julkisivumateriaali:  lauta
Kerrosala:  n. 400 m2
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Harakkalan työväentalo on Ruoveden kirkonkylän eteläosassa Harakkalan kylässä sijaitseva työväentalo. Työväentalo on osa maakunnallisesti arvokasta rakennettua kulttuuriympäristöä. Alue liittyy kiinteästi Ruoveden kirkonkylän valtakunnallisesti merkittävään rakennettuun kulttuuriympäristöön. Työväentalolla on erityistä sosiaalihistoriallista arvoa.
Rakennus

Ruoveden kirkonkylän Sosialidemokraattinen Työväenyhdistys perustettiin 6. helmikuuta 1925. Yhdistys osti samana vuonna pienen torpan toimipaikakseen. Taloa laajennettiin vuonna 1929, jolloin rakennettiin juhlasali ja vuonna 1935 rakennettiin ravintolasiipi. Rakennusmestari A. G. Aimo suunnitteli ensimmäisen laajennuksen. Myöhemmin taloon rakennettiin vielä vahtimestarin asunto. Talon vanhin osa on hirrestä, laajennukset on tehty rankorakenteisena. Lämmitysjärjestelmänä on puulämmitys (pönttöuuni ja kaksi kaminaa) ja lisänä sähkö. Talon sisäpintoja kunnostettiin 2010-luvun lopulla Suomen Työväenliiton myöntämän avustuksen turvin.
Toimintaa työväentalolla

Myöhemmän naisjaoston alkuna toiminut ompelu- ja puheseura perustettiin vuonna 1927. Se toimi myös luku- eli opintokerhona. Voimistelu- ja urheiluseura Ruoveden Ryhti perustettiin vuonna 1929 ja se toimi talossa vuoteen 1948 asti. Ruoveden Työväen Näyttämö toimi työväenyhdistyksen alaosastona vuosina 1932-1941.
Talon omistaa Ruoveden Sosialidemokraatit ry. Oman käytön lisäksi talossa kokoontuvat kunnallisjärjestö ja eläkkeensaajat. Tiloja vuokrataan myös ulkopuolisille erilaisiin tilaisuuksiin. Talon toisessa kerroksessa on asunto, jota yhdistys vuokraa.
Grönlannin maantiede

| Grönlannin maantiede |
| --- | --- |
 Grönlannin kartta
Maanosa:  Pohjois-Amerikka
Naapurimaat:  Kanada
Tilastot
Pinta-ala:  2 175 600 km²  tai 2 166 086  km² (12.)
Rantaviiva:  44,087  km
Rajan pituus:  0 km
Ennätykset
Korkein kohta:  Gunnbjørn, 3 700  m
Matalin kohta:  Atlantti, 0 m
Ilmasto
Ilmasto:  arktisesta subarktiseen: viileät kesät ja kylmät talvet 
Luonnonvarat
Luonnonvarat:  kivihiili, rautamalmi, lyijy, sinkki, molybdeeni, timantit, kulta, platina, niobium, uraani, kalat, hylkeet, valaat, vesivoima, mahdollisesti öljy ja kaasu 
Grönlannin maantieteen erityispiirteitä ovat saaren laaja pinta-ala ja pohjoinen sijainti: Grönlanti on maailman suurin saari, ja se sijaitsee Pohjoisen jäämeren ja Pohjois-Atlantin välissä. Tanska on hallinnut Grönlantia vuodesta 1721 alkaen.
Fyysinen maantiede

Grönlanti on suureksi osaksi mannerjään peitossa. Saaren pinta-ala on 2 175 600 neliökilometriä, josta jäätöntä aluetta on 375 600 neliökilometriä. Toisen lähteen mukaan pinta-ala on 2 166 086 neliökilometriä ja jäätön ala 410 449 neliökilometriä. Jään peitossa on 1,7 miljoonaa neliökilometriä eli noin 80 prosenttia pinta-alasta. Rannikolla on runsaasti saaria. Grönlannin alue sijaitsee noin leveysasteilla 59–84° N, joten saaren eteläosa on samoilla leveysasteilla kuin Suomi. Grönlannin pohjoisin kohta on Kap Morris Jesup (83°20' N) ja eteläisin Kap Farvel (59°45' N). Grönlannin korkein kohta on Gunnbjørn 3 700 metriä merenpinnasta.
Pohjois-Amerikka on ollut Grönlannin kautta manneryhteydessä Eurooppaan, mutta yhteys katkesi kvartäärikaudella.
Jäätikön alla on 800 kilometriä pitkä kanjoni, joka kulkee saaren keskivaiheilla pohjoisen suuntaan. Sen arvioidaan syntyneen noin neljä miljoonaa vuotta sitten ja olleen näkyvissä jääkausien välissä noin 100 000 vuotta sitten. Kanjonissa kulkee jään sulamisvesiä rannikolle. Kanjoni löydettiin vuonna 2013 kallioperää tutkittaessa tutkatietoja yhdistelemällä.
Fyysinen maantiede > Luonnonvarat

Grönlannin luonnonvaroja ovat kivihiili, rautamalmi, lyijy, sinkki, molybdeeni, timantit, kulta, platina, niobium ja uraani, mahdollisesti myös öljy ja kaasu. Noin puolet Pohjanmeren öljyvarannoista arvioidaan olevan Grönlannin rannikkovesillä. Öljynetsintälupia on myönnetty useammalle yhtiölle. Öljy- ja kaasuvaroja arvioidaan olevan Luoteis- ja Koillis-Grönlannissa 50 miljardin barrelin verran.
Etelä-Grönlannin ylängöltä on löydetty harvinaisten maametallien esiintymä, joka saattaa olla maailman suurin. Kaivostoiminnan aloittamiseen vaikuttaa esimerkiksi se, että malmin seassa on uraania ja Grönlannin hallitus on kieltänyt kaiken uraanikaivostoiminnan. Kanadalaiset ovat löytäneet Nanortalikin alueelta sinkkiä ja kultaa, mutta niiden esiin kaivaminen ei todennäköisesti ole tuottoisaa.
Fyysinen maantiede > Mannerjäätikkö

Uutta jäätikköä syntyy jatkuvasti oman painonsa ansiosta tiivistyvästä lumesta. Osa jäästä sulaa pois kesän aikana, osa sulaa jään aiheuttaman valtavan paineen takia jäätikön pohjalla ja osa virtaa pois jäävuorina. Mannerjäätikkö on suurimmillaan 2 500 kilometriä pitkä ja 1 000 kilometriä leveä. Suuri jäätikkö on laajalti kaksi kilometriä paksu. Suurimmillaan se on noin 3,2 kilometrin paksuinen.
Grönlannin mannerjäätikkö yhdistyi useammista yksittäisistä jäätiköistä isoksi jäämassaksi kahdesta yhteen miljoonaa vuotta sitten. Grönlannin jäätikkö oli nykyistä laajempi jääkaudella, mutta se oli hieman nykyistä pienempi tuhansia vuosia sitten holoseenin lämpöhuipun aikoihin. Grönlannissa oli nykyistä lämpimämpää vielä keskiajan lämpökaudella, jolloin viikingit kävivät siellä.
Grönlannin mannerjäästä seitsemän prosenttia laskeutuu mereen Sermeq Kujalleqista (Jakobshavn Isbræ, ”eteläinen jäätikkö”) ja se synnyttää myös enemmän jäävuoria kuin mikään muu pohjoisen pallonpuoliskon jäätiköistä.
Fyysinen maantiede > Mannerjäätikkö > Jään sulaminen

Jää sulaa jäätikön reunaa ympäröivällä sulamisalueella, jossa lämpötila nousee kesällä kyllin korkeaksi. Sulamisalue on ollut esimerkiksi vuonna 2007 40 prosenttia koko jäätiköstä. Sen reunalla jää on noin 500 metriä paksua. Sulamista tapahtuu alueella huhti–lokakuussa ja tämä alue laajenee huhti–lokakuun välillä. Yöpakkasia on tällä alueella kesälläkin, ja ne jäädyttävät pinnan yöksi. Nopeimmin jäätikkö sulaa reunoiltaan, kun taas keskellä jäätikköä on havaittu myös jään paksunemista.
Jäätä sulattavat osaltaan kryokoniitiksi sanotut pienet tummat hituset, jotka koostuvat muun muassa tuulen tuomasta pölystä ja levistä. Niiden tummuus heikentää jään heijastavuutta ja lisää lämmön imeytymistä, mikä taas sitten nopeuttaa sulamista. Jäälle syntyy kesällä sulamisvedestä jäätikköjärviä ja jokia. Jäähän syntyy sen liikkuessa peruskallion päällä suuria halkeamia, joihin järvet lopulta syöksyvät synnyttäen kuilumaisen jäätikkökaivon. Vesi virtaa jään alla liukastaen sen liikettä.
1990-luvun puolivälissä sulamisvedet nostivat merenpintaa 0,13 millimetriä vuodessa, kun taas vuosina 1997–2003 vuosittainen määrä oli jo 0,25 millimetriä. Jos mannerjäätikkö sulaisi kokonaan, se nostaisi merenpintaa kuudella metrillä.
Asutus

Grönlannin väestötiheys on noin 0,35 as./km². Asutus keskittyy enimmäkseen rannikolle maan lounaisosaan. Grönlannissa asuu 56 000 ihmistä, joista 15 000 pääkaupungissa Nuukissa (tansk. Godthåb). Arvio heinäkuussa 2012 olevasta asukasluvusta on 57 695 henkilöä, jolloin Grönlanti olisi sijalla 205 maailman valtioista listattuna väkiluvun mukaan.
Maa on jaettu neljään kuntaan, jotka ovat Kujalleq, Qaasuitsup, Qeqqata ja Sermersooq. Nuukin lisäksi muita suurempia asutuskeskuksia ovat Sisimiut (Holsteinsborg, 5 965 asukasta), Ilulissat (Jakobshavn, 4 533 asukasta), Qaqortoq (Julianehåb, 3 144 asukasta), Aasiaat (Egedesminde, 3 100 asukasta) ja Maniitsoq (Sukkertoppen, 2 859 asukasta). Asutus on keskittynyt jäättömälle rannikolle, ja Länsi-Grönlannin rannikolla asuukin 91 prosenttia väestöstä. Kaupunkien välillä ei käytännössä ole ollenkaan teitä, vaan liikenne tapahtuu lentämällä tai vesiteitä pitkin.
Nykyiset grönlantilaiset ovat lähinnä inuittien ja 1700-luvulla saarelle tulleiden tanskalaisten uudisasukkaiden ja lähetyssaarnaajien jälkeläisiä. Asukkaista yhteensä 80 prosenttia on inuitteja tai sekoittuneita inuitteja ja tanskalaisia, kun loput 20 prosenttia ovat eurooppalaista alkuperää (pääosin tanskalaisia).
Ilmasto

Suurin osa Grönlannista kuuluu kylmään ikijään ilmastoon (Köppenin tyyppi EF, jäättömät alueet tundratyyppi ET). Ilmasto vaihtelee arktisesta subarktiseen: kesät ovat viileitä ja talvet kylmiä. Kesäisin etelässä on päivisin enimmillään 10–18 °C lämmintä ja pohjoisessa 5–10 °C. Talvisin etelässä voi olla −20 °C, kun taas pohjoisemmassa pitkään jatkuvat −40 °C pakkaset eivät ole harvinaisia.
Etelä-Grönlannissa ovat aina vaikuttaneet Atlantin myrskyt. Ilmasto on muuten ollut todella kylmä, mutta vain harvoin yllättävä, koska mannerjää ja sen synnyttämä kylmä, tiheä ilmamassa on pitänyt sään melko vakaana. Etelä-Grönlannille tyypillinen epävakaus on nyt kuitenkin siirtymässä kohti pohjoista. Lounais-Grönlannissa rannikko siis estää Pohjois-Amerikasta tulevaa lämmintä ilmamassaa siirtymästä ja saa myrskyt pysymään alueella välillä pidempäänkin.
Luonto > Kasvillisuusvyöhykkeet

Puita kasvaa vain joillakin alueilla etelässä. Suurin osa jäättömästä Grönlannista on varpujen, ruohojen, kukkien, sammalten ja jäkälien peitossa. Grönlannissa on hyvin vähän viljelyskelpoista maata eikä metsiä lainkaan. Rannikko on vuoristoinen ja monien vuonojen rikkoma. Suurin osa Grönlannista on kasvitonta lumista jäätikköä ja kalliota. Vähäinen kasvillisuus on useimmiten matalia ruohoja, kukkakasveja, varpuja, sammalia, jäkäliä eli tyypillistä tundraa. Joillakin alueilla kasvaa vaivaiskoivua, katajaa ja pajuja. Joitakin Grönlannissa esiintyviä kukkia ovat esimerkiksi kissankello, voikukka, leinikit ja katkerot, varvuista tyypillisiä ovat esimerkiksi erilaiset variksenmarjat.
Grönlannin pohjoisosissa mannerjäätikön reunoilla on hyvin niukkakasvista polaariaavikkoa ja arktista tundraa. Grönlannin eteläkärjen lähellä on subarktisia vaivaiskoivikoita. Länsi-Grönlannissa napapiiristä etelään muun muassa Kangerlussuaqin vuonossa on tyypillisten tundrakankaiden lisäksi myös subarktista aroa muistuttavaa kasvillisuutta, koska sikäläinen ilmasto on arktiseksi alueeksi harvinaisen lämmin ja kuiva.
Jäättömät alueet ovat ikiroudassa. Kesällä on lumenviipymiä eteläisilläkin vuorenrinteillä. Grönlannin jäättömällä eteläreunalla kasvaa eniten kasveja, myös koivua, mutta pohjoisempana on tundraa.
Luonto > Eläimistö

Jäättömällä maalla elää poroja, naaleja, arktisia susia, jääkarhuja, sopuleita, jäniksiä ja myskihärkiä. Suuremmat nisäkkäät elävät käytännössä lähinnä vain Kangerlussuaqin alueella, myskihärät myös Koillis-Grönlannin kansallispuistossa.
Merissä elää useita erilaisia hylkeitä ja valaita sekä mursuja. Grönlannin alueella tavattavia valaita ovat esimerkiksi pallopäävalaat, sillivalas, seitivalas, lahtivalas, miekkavalas ja ryhävalas. Myös pyöriäisiä, maitovalaita ja sarvivalaita esiintyy. Hylje-eläimistä tavallisia ovat mursu, norppa, kuplahylje, partahylje, täplähylje ja grönlanninhylje. Grönlannissa tavataan sekä makean että suolaisen veden kaloja. Kalalajeja ja muita mereneläviä tavataan alueella yli sataa eri lajia, mikä on maailmanlaajuisesti suurimpia lukuja.
Grönlannin rannikolla tai sen läheisyydessä pesii 52 lintulajia, muun muassa merimetso, lunni, kiisla, kajava, pikkuruokki ja haahka. Petolintuja tavataan neljää eri lajia: tunturipöllö, merikotka, muuttohaukka ja tunturihaukka.
Kirjallisuutta

Kankaanpää, Paula (editor): Arctic Flora and Fauna.  Helsinki:  Edita, 2001.  ISBN 9979-9476-5-9.  Teoksen verkkoversio (viitattu 22.10.2019). (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Bernes, Claes & Stenberg, Marko: Valoa ja kaamosta : arktinen ympäristö Pohjoismaissa.  København:  Pohjoismaiden ministerineuvosto, 1996.  ISBN 92-9120-900-7.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hotz, Robert Lee: Greenland’s Ice Sheet Is Slip-Sliding Away Los Angeles Times.  25.6.2006. Viitattu 22.10.2019. (englanniksi)
Rudolf, John Collins: The Warming of Greenland The New York Times.  16.1.2007. Viitattu 22.10.2019. (englanniksi)
Etheridge, D.M. & Steele, L.P. & Francey, R.J. & Langenfelds, R.L.: Historic CH4 Records from Antarctic and Greenland Ice Cores, Antarctic Firn Data, and Archived Air Samples from Cape Grim, Tasmania Oak Ridge National Laboratory, U.S. Department of Energy.  2002. Viitattu 22.10.2019. (englanniksi)
Forsberg, R.; Keller, K.; Nielsen, C. S.; Gundestrup, N.; Tscherning, C. C.; Madsen, S. N.; Dall, J.: Elevation change measurements of the Greenland Ice Sheet. Earth Planets Space, 2000, nro 52, s. 1049–1053.  Artikkelin verkkoversio. (pdf) Viitattu 22.10.2019. (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Joughin, Ian: The Greenland Ice Sheet Big Ice. Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 22.10.2019. (englanniksi)
ERS altimeter survey shows growth of Greenland Ice Sheet interior European Space Agency – ESA. Viitattu 22.10.2019. (englanniksi)
Luthcke, S. B. & Zwally, H. J. & Abdalati, W. et al.: Recent Greenland Ice Mass Loss by Drainage System from Satellite Gravity Observations. Science, 24.11.2006, 314. vsk, nro 5803, s. 1286–1289.  doi:10.1126/science.1130776.  Artikkelin verkkoversio. Viitattu 22.10.2019. (englanniksi)
Rignot, Eric & Kanagaratnam, Pannir: Changes in the Velocity Structure of the Greenland Ice Sheet. Science, 17.2.2006, 311. vsk, nro 5763, s. 986–990.  doi:10.1126/science.1121381.  Artikkelin verkkoversio. Viitattu 22.10.2019. (englanniksi)
Times Atlas reviews Greenland map accuracy after climate change row The Guardian.  22.9.2011. Viitattu 22.10.2019. (englanniksi)
Nunatakit ovat jäästä pistäviä vuorenhuippuja.
Grönlannin kartta, jossa näkyy mannerjään paksuus.
Grönlannin mannerjää on painanut saaren keskiosan kuopalle.
Serminqaaqin kylä.
Grönlannin niukkakasvista tundraa.
Varvikkoa Grönlannin eteläkärjen lähellä Scoresbyssä.
Quinnquadalen.
Akademisk Boldklub

Akademisk Boldklub (yleisesti lyhyemmin AB) on tanskalainen jalkapalloseura Gladsaxenin kunnasta, joka on osa Tanskan pääkaupunkialuetta. AB on yksi Tanskan historian menestyneimpiä seuroja yhdeksellä mestaruudellaan. Se pelaa nykyään kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla 2. divisioonassa. Pääsarjassa seura pelasi viimeksi kaudella 2003–2004.
Mestaruudet

Tanskan mestaruus: 1919, 1921, 1937, 1943, 1945, 1947, 1951, 1952, 1967.
Tanskan cup: 1999
Akademikerforbundet

| Akademikerforbundet |
| --- | --- |

Perustettu:  1991
Tyyppi:  ammattiliitto
Päämaja:  Tollbugata 35, Oslo
Toiminta-alue:   Norja
Jäsenet:  5 891 (2023)
Puheenjohtaja:  Mianur Rahaman
Kattojärjestö:  Unio
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Akademikerforbundet on norjalainen korkeakoulutettujen ammattiliitto. Se kuuluu Unio-keskusjärjestöön. Akademikerforbundetilla oli 5 891 jäsentä vuoden 2023 alussa. Heistä suurin osa työskentelee kuntien tai valtion palveluksessa.
Aiheesta muualla

Liiton verkkosivut (norjaksi)
Harakkamylly

Suodenniemen kotiseutumuseon harakkamylly.
Harakkamylly on tuulimylly, jota käännettäessä ei käänny koko tuulimyllyn rakennus ja myllyn jauhatuskoneisto, vaan ainoastaan voimansiirron myllylle sisältävä tuulimyllyn yläosa. Nykyiset tuulivoimalat jatkavat harakkamyllyn toimintaperiaatetta, koska niissä on kiinteä torni ja vain laitteen yläosaa käännetään tuulen mukaan.
Suomessa ehkä harakkamyllyä yleisempi tuulimyllytyyppi oli varvasmylly, jossa tuulen suuntaan käännettiin koko myllyrakennus. Varvasmyllyä sanottiin myös konttimyllyksi.
Harakkamyllyjä Suomessa

Gesterbyn kartanon museoalue, Kirkkonummi
Jalasjärven kotiseutumuseo, Jalasjärvi
Kauhajoen kotiseutumuseo, Kauhajoki
Kodiksami, Rauma
Seurasaari, Helsinki
Suodenniemen kotiseutumuseo, Sastamala
Vion talo, Ullava
Virtain perinnekylä, Virrat
Ähtärin kotiseutumuseo, Ähtäri
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Molinos de Viento en Finlandia (Arkistoitu – Internet Archive)
Al Dubin

Alexander ”Al” Dubin (10. kesäkuuta 1891 Zürich – 11. helmikuuta 1945 New York) oli yhdysvaltalainen populaarimusiikin sanoittaja, joka tunnetaan erityisesti yhteistyöstään säveltäjä Harry Warrenin kanssa.
Elämä ja ura

Alexander Dubin syntyi Zürichissä Sveitsissä venäjänjuutalaiseen perheeseen. He muuttivat Yhdysvaltoihin Alexanderin ollessa kaksivuotias. Lapsuutensa Dubin vietti Philadelphiassa. High schoolissa ollessaan hän menestyi urheilussa, kuten jalkapallossa, koripallossa ja yleisurheilussa, mutta joutui usein vaikeuksiin railakkaan juhlimisensa ja alkoholinkäyttönsä vuoksi. Dubin aloitti lääketieteen opinnot Philadelphiassa, mutta vuonna 1911 hänet erotettiin oppilaitoksesta. Pian sen jälkeen hän muutti New Yorkiin löytääkseen työtä lauluntekijänä.
Ensimmäisen maailmansodan alettua Dubin värväytyi Yhdysvaltojen maavoimiin. Sodan loputtua hän palasi lauluntekijän uralleen ja alkoi 1920-luvulla tehdä musiikkia mykkäelokuvien mainostamiseen. Hän oli ensimmäisten elokuva-alalle palkattujen laulunkirjoittajien joukossa, kun Hollywoodissa aloitettiin äänielokuvien tekeminen 1920-luvun lopulla. Dubin työskenteli Joe Burken kanssa sanoittaen muun muassa kappaleet ”Tiptoe Through the Tulips with Me”, ”Painting the Clouds with Sunshine”, ”The Kiss Waltz” sekä Casa Loma Orchestran nauhoittaman laulun ”For You”, josta tuli heidän suurin menestyksensä.
1930-luvulla alkoi Dubinin tuottelias yhteistyö säveltäjä Harry Warrenin kanssa. Vaikka miehet työskentelivät yhdessä vain viisi vuotta, he saivat aikaan joukon suosittuja elokuvakappaleita tehden parhaimmillaan yli 60 kappaletta vuodessa. He voittivat vuonna 1935 parhaan laulun Oscar-palkinnon kappaleella ”Lullaby of Broadway”. Heidän tunnettuihin kappaleihinsa kuuluvat myös ”The Boulevard of Broken Dreams”, ”Young and Healty”, ”Love Is Where You Find It” ja ”You’re Getting to Be a Habit with Me”.
Warrenin lisäksi Dubin sanoitti musiikkia muun muassa Will Groszille (”Along the Santa Fe Trail”), Duke Ellingtonille (”I Never Felt This Way Before”) ja Jimmy McHugh’lle (”South American Way”). Hän kirjoitti sanat Victor Herbertin vuoden 1919 sävellykseen ”Indian Summer”.
Dubin alkoi 1940-luvulla kärsiä vakavista terveysongelmista osittain epäterveellisten elämäntapojensa seurauksena. Hän oli selvästi ylipainoinen, käytti runsaasti alkoholia ja toisinaan myös huumausaineita. Hän kuoli New Yorkissa helmikuussa 1945 barbituraattien yliannostukseen ja keuhkokuumeeseen.
Dubin valittiin vuonna 1970 Songwriters Hall of Fameen.
Aleksandrovin kompaktisointi

Aleksandrovin kompaktisointi eli yhden pisteen kompaktisointi on matemaattisessa topologiassa menetelmä, jolla mikä tahansa ei-kompakti topologinen avaruus voidaan laajentaa kompaktiksi avaruudeksi lisäämällä siihen yksi piste. Se on saanut nimensä venäläisen matemaatikko Pavel Aleksandrovin mukaan.
Olkoon X topologinen avaruus. Lisätään siihen yksi piste, jolle yleensä käytetään merkintää ∞, ja muodostetaan täten laajennettu avaruus  X^{*}=X\cup {\infty }. Tälle avaruudelle X*, jota sanotaan X:n Aleksandrovin eli yhden pisteen kompaktisoinniksi, määritellään topologia siten, että siinä avoimia joukkoja ovat kaikki ne X:n osajoukot, jotka ovat X:n topologiassa avoimia, sekä sellaiset joukot  U\subset X^{*}, jotka sisältävät pisteen ∞ ja joiden komplementti X:ssä on suljettu ja kompakti joukko.
Topologisen avaruuden X Aleksandrovin kompaktisointi on Hausdorffin avaruus, jos ja vain jos X on lokaalisti kompakti Hausdorffin avaruus.