stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sega-AM2

Sega AM2 on Segan johtama videopelien kehitys- ja tutkimusryhmä. Sitä johti aikaisemmin kuulu videopelisuunnittelija Yu Suzuki. Segan AM-kehitysryhmistä AM2 on ehkäpä parhaiten tunnettu ja se loi useita kuuluja nimikkeitä 1980-luvulla, kuten After Burner II, Out Run ja Space Harrier. Muita AM2:n kehittämiä pelejä ovat muun muassa Virtua Fighter, Shenmue ja Virtua Cop-pelisarjat sekä Daytona USA. Ryhmän viimeaikaisempana tuotantona mainittakoon autopeli OutRun 2.
Robert Keohane

Robert Keohane vuonna 2015
Robert Owen Keohane (s. 3. lokakuuta 1941 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen kansainvälisten suhteiden tutkija, joka on oppialan uusliberaalin suuntauksen kenties merkittävin edustaja. Vuonna 2009 Foreign Policy -julkaisu nimesi hänet yhdeksi vaikutusvaltaisimmista kansainvälisten suhteiden tutkijoista viimeisen 20 vuoden ajalta.
Elämä

Keohane opiskeli hallintoa Harvardin yliopistossa, josta hän valmistui maisteriksi vuonna 1964 ja filosofian tohtoriksi vuonna 1966. Hän opetti Swarthmoren Collegessa vuosina 1965–1973, Stanfordin yliopistossa vuosina 1973–1981, Brandeisin yliopistossa vuosina 1981–1985, Harvardin yliopistossa vuosina 1985–1996, Duke Universityssä vuosina 1996–2005 ja Princetonin yliopiston Woodrow Wilson School of Public and International Affairs -laitoksessa vuosina 2005–2017. Keohane myös toimi American Political Science Associationin presidenttinä vuosina 1999–2000 ja kuuluu American Academy of Arts and Sciences -tiedeyhteisöön. Hän on saanut työstään useita palkintoja, kuten Grawemeyer Award for Ideas Improving World Order vuonna 1989 ja Johan Skytte Prize in Political Science vuonna 2005.
Keohanen puoliso on Nannerl O. Keohane, joka on arvostettu poliittinen teoreetikko sekä toiminut Wellesly Collegen ja Duke Universityn presidenttinä.
Kansainvälisten suhteiden tutkimus

Keohane on tutkinut instituutioiden vaikutusta vallan jakautumiseen maailmassa. Hänen johtopäätöksenään on ollut, että instituutiot kykenevät muuttamaan kansanvälisen anarkian logiikkaa ja valtioiden rationaalisuutta. Toisaalta Keohanen tuotannossa korostuu keskinäisriippuvuus ja etenkin sen epäsymmetrinen luonne. Keohane korostaa instituutioiden roolia epäsymmetrisyydestä aiheutuvien ongelmien poistamisessa tai hillitsemisessä.
Kansainvälisten suhteiden tutkimus > Power and Independence

Keohanen yhdessä Joseph Nyen kanssa kirjoittamaa teosta Power and Interdependence (1977) on pidetty yhtenä vaikutusvaltaisimmista puheenvuoroista kansainvälisten suhteiden teoriassa ja tutkimuksessa. Keohane ja Nye esittivät, ettei kasvava keskinäisriippuvuus yhtäältä toimijoiden ja toisaalta asiakysymysten välillä salli enää perinteiselle realismille ominaista yksipuolista keskittymistä valtioihin ja niiden välisiin suhteisiin, valtakamppailuun sekä sotilaalliseen turvallisuuteen. Heidän mukaansa on otettava lukuun myös moniulotteinen taloudellinen, sosiaalinen ja ekologinen keskinäisriippuvuus ja pyrittävä selvittämään, minkä tyyppiset asiat missäkin olosuhteissa ja tilanteissa nousevat kansainvälisen politiikan keskiöön.
Kansainvälisten suhteiden tutkimus > After Hegemony

Keohanen tunnetuin teos on After Hegemony (1984). Teoksessaan Keohane hyväksyi uusrealismin väitteen siitä, että valtiot ovat rationaalisia oman edun tavoittelijoita, mutta esitti, että tämä oman edun tavoittelu voi johtaa yhteistyöhön muulloinkin kuin vain sotilaallisen hegemonian alaisuudessa. Keohane huomautti, ettei kansainvälinen yhteistyö vähentynyt Yhdysvaltojen hegemonian heikennyttyä 1970-luvulla, mikä hänen mukaansa johtui "kansainvälisistä regiimeistä", kuten Kansainvälisestä valuuttarahastosta ja GATT-sopimuksesta. Kansainvälisen regiimin hän määritteli joukoksi implisiittisiä tai eksplisiittisiä normeja, instituutioita ja päätöksentekomenettelyjä, joiden avulla valtiot voivat mukauttaa odotuksiaan ja ylläpitää kommunikaatioyhteyksiä. Valtiot liittyivät näihin regiimeihin, koska ne vähentävät yhteistyöhön liittyviä riskejä ja kustannuksia sekä antavat valtioille mahdollisuuden säilyttää kollektiivisen sopimisen kautta saavutetut edut.
San Giusto Canavese

| San Giusto Canavese |
| --- | --- |

 San Giusto Canavese
 Koordinaatit: 45°19′N, 7°49′E 
Valtio:  Italia
Alue:  Piemonte
Metropolikaupunki:  Torino
Korkeus:  264 m
Väkiluku:  3 277 
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 https://www.comune.sangiustocanavese.to.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
San Giusto Canavese (piemonteksi 'L Zerb ) on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 3 277 asukasta.
ScrewAttack

| ScrewAttack |
| --- | --- |

Verkkosivusto:  www.ScrewAttack.com
Tyyppi:  Videopelisivusto
Rekisteröinti:  Vapaa
Omistaja:  ScrewAttack Entertainment LLC
Kehittäjä:  Craig Skistimas ja Thomas Hanley
ScrewAttack on vuonna 2006 avattu verkkosivusto, joka tuottaa videopelihin liittyvää viihdettä. Kotisivujensa lisäksi ScrewAttack esittää materiaaliaan GameTrailersissa. Sivusto on nimetty Metroid -sarjassa esiintyvän esineen mukaan. ScrewAttackin käyttäjiä kutsutaan nimellä "g1".
Suurin osa ScrewAttackin videoista tuotetaan Dallasissa sijaitsevassa pääkonttorissa. Omia ohjelmiaan tekevä eurooppalainen jaosto sijaitsee Lontoossa.
Ohjelmisto

Aluksi ScrewAttack tuotti vain radio-ohjelman tyyliin toteutettua SideScrollers-podcastia, jossa käyttäjiä tiedotetaan muun muassa pelialan uutisista ja ScrewAttack-yhteisön viikoittaisista tapahtumista. Sittemmin ohjelmisto on laajentunut usealla nimikkeellä, joista suosituimpia on DVD:llekin julkaistu The Angry Video Game Nerd. Komediassa James D. Rolfen esittämä nörtti arvostelee retropelejä kiroillen ja alkoholia nauttien. Esimerkkejä muista ohjelmista ovat Video Game Vault -pelikatsaukset, 1980- ja 1990-lukujen televisio-ohjelmia parodisoiva The New Adventures of Captain S sekä ScrewAttack Top Ten, jossa esitellään 10 johonkin määritelmään parhaiten sopivaa videopeliä. Ohjelmistosta poistuneita sarjoja ovat RetroRemix, GameJew, Awesome Video Games ja yksiosaiseksi jäänyt Bebop and Steve.
Video Game Vault, ScrewAttack Top Ten ja The Angry Video Game Nerd -ohjelmia alettiin esittää GameTrailersissä helmikuusta 2007 lähtien. Sivustojen välisen yhteistyön uskottiin vahvistavan GameTrailersin asemaa Internetin johtavana pelivideolähteenä.
Aiheesta muualla

ScrewAttack.com (englanniksi)
ScrewAttackin profiili GameTrailersissa (englanniksi)
Salaneuvos (Venäjä)

Salaneuvos (ven. тайный советник, tainyi sovetnik) oli keisarinajan Venäjällä ja myös Suomen suuriruhtinaskunnassa käytössä ollut kolmannen luokan virka-arvo.
Venäjän keisarikunta

Venäjän keisarikunnassa arvonimi salaneuvos oli käytössä 1722–1917 osana Pietari Suuren käyttöön ottamaa rankijärjestelmää, joka rinnasti hovin ja siviilihallinnon virkamiesten arvoasteikon sotilasarvoihin. Tällä asteikolla salaneuvos oli kolmanneksi ylin arvoaste, joka vastasi kenraaliluutnanttia ja merivoimien vara-amiraalia.
Salaneuvosta ylempi arvonimi todellinen salaneuvos (ven. действительный тайный советник, deistvitelnyi tainyi sovetnik) puolestaan vastasi kenraalia tai amiraalia. Toiseen arvoluokkaan kuulunut todellinen salaneuvos oikeutti puhutteluun ”teidän korkeaylhäisyytenne” (ven. ваше высокопревосходительство, vaše vysokoprevoshoditelstvo), kun taas salaneuvosta puhuteltiin ”teidän ylhäisyytenne” (ven. ваше превосходительство, vaše prevoshoditelstvo). Todellisen salaneuvoksen yläpuolella oli rankijärjestelmässä arvonimi kansleri.
Suomen suuriruhtinaskunta

Salaneuvos oli virka- ja arvonimenä käytössä myös Suomessa Venäjän vallan alla. Vuonna 1897 annetussa Suomen viimeisessä arvojärjestyksessä (29/1897) kaikki suuriruhtinaskunnan sotilas- ja siviilivirat oli jaettu neljääntoista luokkaan. Salaneuvos kuului arvojärjestyksessä kolmanteen luokkaan ja todellinen salaneuvos toiseen luokkaan. Ensimmäinen luokka oli tyhjä.
Suomen suuriruhtinaskunta > Muutamia suomalaisia ja Suomessa vaikuttaneita todellisia salaneuvoksia ja salaneuvoksia

Magnus Alopaeus (1748–1822), ministeri
Frans David Alopaeus (1769–1831), kreivi
Alexander Armfelt (1794–1875), kreivi, ministerivaltiosihteeri
Theodor Bruun (1821–1888), vapaaherra, ministerivaltiosihteeri
Nikolai Gerard (1838–1929), kenraalikuvernööri
Jakob Grot (1812–1893), Helsingin yliopiston professori
Lars Gabriel von Haartman (1789–1859), senaattori
Otto Wilhelm Klinckowström (1778–1850), kenraaliluutnantti
Axel Gustaf Mellin (1775–1856), vapaaherra, todellinen valtioneuvos
Paul Nicolay (1777–1866), paroni, Monrepos’n kartanon omistaja
Robert Henrik Rehbinder (1777–1841), kreivi, ministerivaltiosihteeri
Emil Stjernvall-Walleen (1806–1890), vapaaherra, ministerivaltiosihteeri
Knut Adolf Ludvig Stjernvall (1819–1899), vapaaherra, Venäjän kaikkien valtiollisten ja yksityisten rautateiden ylitarkastaja sekä Venäjän valtion rautateiden hallituksen puheenjohtaja, Venäjän kulkulaitosministeriön konseljin jäsen
Johan Fredrik Aminoff (1756–1842), kreivi
Carl Erik Mannerheim (1759–1837), kreivi, ensimmäinen senaatin talousosaston varapuheenjohtaja
Anders Henrik Falck (1772–1851), senaattori
Carl Johan Walleen (1781–1867), senaatin prokuraattori
Pehr Jonas Törnqvist (1788–1870), senaattori
Lars Sackleen (1788–1870), senaattori
Karl August Ramsay (1791–1855), senaattori, valtioneuvos, Viipurin läänin maaherra
Gabriel Anton Cronstedt (1798–1893), kenraalimajuri, maaherra
Robert von Trapp (1802–1875), senaattori, Suomen pankin johtaja.
Axel Ludvig Born (1803–1887), senaattori
Frans Olof af Brunér (1807–1874), senaattori
Samuel Henrik Antell (1810–1874), senaattori
Knut Furuhjelm (1813–1892), senaattori
Carl Frans Gabriel von Haartman (1819–1888), keisarinnan henkilääkäri,
Alexander von Collan (1819–1910), keisarillisen perheen kunniahenkikirurgi, valtiopäivämies
Oscar Norrmén (1822–1889), senaattori
Robert Isidor Örn (1824–1885), senaatin oikeusosaston varapuheenjohtaja, valtiopäivämies, pormestari, juristi
Victor von Haartman (1830–1895), senaattori
Fredrik Waldemar Schauman (1844–1911), kenraaliluutnantti, senaattori, Vaasan läänin maaherra, Eugen Schaumanin isä
Nikolai von Rechenberg (1846–1908), kenraaliluutnantti, Viipurin läänin kuvernööri
Hjalmar Georg Palin (1848–1907), kenraalimajuri, Uudenmaan läänin kuvernööri.
Kasten Frredrik de Pont (1849–1929), kenraalimajuri ja lääninkuvernööri
Lähde:
Sinan Antoon

Sinan Antoon vuonna 2019.
Sinan Antoon (s. 1967 Bagdad) on irakilainen kirjailija, runoilija, kielenkääntäjä sekä elokuvaohjaaja ja -tuottaja. Hän muutti Persianlahden sodan jälkeen Yhdysvaltoihin, jossa hän sai arabialaisessa kirjallisuudessa filosofian tohtorin arvon Harvardin yliopistosta. Hänen runojaan ja artikkeleitaan on julkaistu arabiaksi ja englanniksi lukuisissa lehdissä. Hän on kirjoittanut kaksi arabiankielistä runokokoelmaa ja on lisäksi romaanikirjailija. Hänen teoksiaan on käännetty englanniksi, italiaksi, saksaksi, portugaliksi ja norjaksi.
Antoon on kääntänyt muun muassa Mahmud Darwishin teoksia ja saanut tästä Penin käännöspalkintoehdokkuuden (2004). Vuonna 2003 Antoon palasi Irakiin tuottamaan ja ohjaamaan dokumenttia irakilaisten elämästä Saddam Husseinin ajan jälkeen. Antoon on opettanut arabialaista kirjallisuutta New Yorkin yliopistossa vuodesta 2005.
Shakti (yhtye)

Shakti esiintymässä vuonna 1976.
Shakti oli akustinen yhtye, joka yhdisteli intialaista ja jazzmusiikkia. Sitä pidetään yhtenä ensimmäisistä maailmanmusiikkiyhtyeistä. Shaktissa soittivat brittiläinen kitaristi John McLaughlin ja viulisti Lakshminarayana Shankar, tablisti Zakir Hussain, R. Raghavan (mridangam) ja  T. H. Vinayakram (ghatam). Yhtye perustettiin 1970-luvun alkupuolella, mutta aktiivisimmillaan se toimi vuosina 1975–1977.
Diskografia

Shakti with John McLaughlin (1976)
A Handful of Beauty (1977)
Natural Elements (1977)
San Gummerus

San (Alexandrine) Gummerus, o.s. Hedenberg (29. toukokuuta 1879 Turku – 9. kesäkuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
San Gummeruksen vanhemmat olivat tilanomistaja Robert Reinhold August Hedenberg ja Lovisa Wilhelmina Bergenheim. Hän oli naimisissa vuosina 1905–1925 professori Herman Gummeruksen kanssa.
San Gummerus oli 1900-luvun alussa mukana aktivistien toiminnassa ja hän toimitti Framtid-lehteä yhdessä miehensä Herman Gummeruksen kanssa. Asuttuaan pidemmän aikaa Italiassa hän emännöi ensimmäisen maailmansodan aikana jääkäriliikkeen päämajana toiminutta Tegnérgatan 48:n taloa Tukholmassa. Kun Herman Gummerus nimitettiin 1918 Suomen edustajaksi Ukrainaan San Gummerus seurasi häntä Kiovaan. Myöhemmin kun Herman Gummerus oli Suomen Italian-lähettiläänä he asuivat Roomassa. Kun Herman Gummerus palasi 1925 Suomeen San Gummerus muutti Pariisiin. Hän julkaisi novellikokoelman Livets karusell ja kirjoitti koti- ja ulkomaisiin sanoma- ja aikakauslehtiin. Viimeksi San Gummerus asui Helsingissä.
Teoksia

Livets karusell.      Söderström, Helsingfors 1938
Aiheesta muualla

San Gummerus : Sota vai rauha? Muistelmia Roomasta maailmansodan alkuajoilta, Helsingin Sanomat, 06.02.1938, nro 35, s. 33, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
San Gummerus : Sota vai rauha? Muistelmia Roomasta maailmansodan alkuajoilta, jatkoa, Helsingin Sanomat, 20.02.1938, nro 49, s. 34, Kansalliskirjaston digitaaliset
San Gummerus : Kolme suomalaista lentäjäsankaria, Helsingin Sanomat, 22.05.1938, nro 136, s. 33, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Sinan Erdem Dome

| Sinan Erdem Dome |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Istanbul, Turkki
Koordinaatit:  40°59′18″N, 28°51′14″E
Avattu:  23. huhtikuuta 2010
Omistaja:  Turkin koripalloliitto
Kenttä:  Lattia
Kustannukset:  47 000 000 USD 
Aiemmat nimet:  Ataköy Dome
Käyttäjät
 Turkin koripallomaajoukkue Fenerbahçe Ülker Efes Pilsen SK 
Katsojakapasiteetti
 Koripallo: 16 000    Konsertit: 22 500 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Sinan Erdem Dome (turk. Sinan Erdem Olimpik Spor Salonu) on monikäyttöinen sisäareena Istanbulin Euroopan puoleisella alueella. Areena vihittiin käyttöön huhtikuussa 2010 ja sen omistaa Turkin koripalloliitto. Areenalle mahtuu 22 500 katsojaa ja se on täten Turkin suurin ja Euroopan kolmanneksi suurin sisäareena. Areena on nimetty Turkin olympiakomitean pitkäaikaisen puheenjohtaja Sinan Erdemin mukaan.
Sinan Erdem Dome isännöi koripallon MM-kisat 2010 ja uinnin lyhyen radan MM-kisat 2012. Lisäksi se järjestää vuosien 2011–2013 tenniksen WTA:n päätösturnaukset ja toimii Turkin koripallomaajoukkueen kotikenttänä.
Sammatinlampi (Parkano)

| Sammatinlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Parkano
Koordinaatit:  62°00′49″N, 23°10′36″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Aurejärven valuma-alue (35.57)
Laskujoki:  Sammatinjoki 
Järvinumero:  35.574.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  135,4 m 
Rantaviiva:  0,566 km 
Pinta-ala:  1,85 ha  
 fiSammatinlampi 
Sammatinlampi  on Pirkanmaalla Parkanossa Jaakkolankylässä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Aurejärven valuma-alueeseen. Sammatinlampi on osa Sammatinjoen valuma-aluetta.
Maantietoa

Lammen pituus on 250 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,9 hehtaaria. Se sijaitsee kolme kilometriä koilliseen Jaakkolankylästä. Siihen laskee kolme suo-ojaa. Aikaisemmin Sammatinjoki virtasi lammen läpi, mutta nykyään joen uoma on siirretty ohittamaan lampi 80 metriä ylempää. Siksi lammesta yhtyy jokeen kaksi entistä joen uomaa. Rantaviivan pituus on 550 metriä, josta itärannat ovat avosuota. Lammen eteläpäässä sijaitsee vapaa-ajan asunto, jolle johtaa tie Katinperälle kulkevalta yhdystieltä 13355.
Historiaa

Vanhassa Parkanon pitäjänkartassa 1800-luvulta joki virtasi ”Sammattilammen” kautta. Lampi oli autio ja lähin maatalo ”Sammatti” sijaitsi puoli kilometriä lännempänä. Lammen pohjoisosa oli raivattu niityksi, jonka omisti Jaakkolan talo. Vuoden 1959 painetussa peruskartassa joen uoman oikaisu-uoma oli jo piirretty näkyviin.
Seinämaalausperiaate

Seinämaalausperiaate (engl. Wall-Picture Principle) on eräs fasetoitua luokitusta varten luoduista tiedon järjestämisen periaatteista.
Seinämaalausperiaate kuvaa moniosaisen aiheen osien loogisen järjestyksen. Periaatteen nimessä esiintyy havainnollistava esimerkki: Ennen kuin voi olla seinämaalaus,
täytyy olla seinä. Siis riippumaton osa aiheesta (seinä voi olla olemassa ilman seinämaalausta) edeltää riippuvaa osaa (seinämaalaus vaatii toteutuakseen seinän).
Seinämaalausperiaate kuuluu fasettijärjestyksen periaatteiden ryhmään. Fasettien järjestyksen tulisi pohjautua johonkin yleiseen ohjaavaan periaatteeseen,
joka soveltuu kaikkiin aihepiireihin. Muut ryhmän periaatteet ovat Kokonaisuus-osa-periaate (Whole-Organ Principle), Lehmä-vasikka-periaate (Cow-Calf Principle) ja Kohde-toiminta-toimija-työkalu-periaate (Actand-Action-Actor-Tool Principle).
Seinäpallo

Seinäpallo eli seinis on pihaleikki. Siihen tarvitaan tennispallo tai muu sopiva pallo sekä sopivankokoinen seinä, esimerkiksi 1,5 metriä korkea ja 2–3 metriä leveä.
Peliä voi pelata erilaisilla säännöillä. Yhdessä muunnelmassa osanottajat heittävät palloa vuorotellen seinään, ja pallo täytyy heittää siitä kohdasta mihin se on pysähtynyt edellisen heiton jälkeen. Jos heittää seinästä ohi menettää yhden "elämän". Käytettävien elämien määrä sovitaan ennen kuin ryhdytään pelaamaan.
Toisessa muunnelmassa pallo pyritään pitämään hallinnassa pudottamatta sitä. Pelaajat tekevät heittosarjoja vuorotellen. Joka heitolla tehdään tietty liike, liikesarja tai temppu, ja otetaan pallo sitten kiinni.
Shadow Warrior 2

| Shadow Warrior 2 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Flying Wild Hog
Julkaisija:  Devolver Digital
Jakelija:  Steam, PlayStation Store, Microsoft Store
Ohjaaja:  Michał Szustak
Suunnittelija:  Paweł Kowalewski
Käsikirjoittaja:  Sławomir Uliasz Scott Alexander
Taiteilija:  Paweł Libiszewski
Säveltäjä:  Michał Cielecki Krzysztof Wierzynkiewicz
Pelisarja:  Shadow Warrior
Pelimoottori:  Road Hog Engine
Julkaistu:  Microsoft Windows lokakuu 2016 PlayStation 4, Xbox One toukokuu 2017
Lajityyppi:  ensimmäisen persoonan ammuntapeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Alkaen 17 vuotta 
Alusta:  Microsoft Windows, PlayStation 4, Xbox One
Jakelumuoto:  Steam
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK       : 
Shadow Warrior 2 on Flying Wild Hogin kehittämä ja Devolver Digitalin julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli on jatko-osa vuoden 2013 videopelille Shadow Warrior, joka puolestaan on uusintaversio samannimisestä vuoden 1997 pelistä. Shadow Warrior 2 julkaistiin Microsoft Windowsille lokakuussa 2016 ja PlayStation 4:lle sekä Xbox Onelle toukokuussa 2017.
Aiheesta muualla

Shadow Warrior 2 MobyGamesissa (englanniksi)
Pelin viralliset kotisivut (englanniksi)
Sinan Akdag

| Sinan Akdag |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. marraskuuta 1989 Rosenheim, Länsi-Saksa
Kansalaisuus:   Saksa
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  91 kg
Pelinumero:  7
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2005–
Aik. seurat:  Starbulls Rosenheim (Oberliga) Krefeld Pinguine (DEL) RT Bad Nauheim (DEL2) Landshut Cannibals (DEL2) Adler Mannheim (DEL)
Sinan Akdag (s. 5. marraskuuta 1989 Rosenheim) on saksalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Akdag laukoo vasemmalta. Hänet valittiin DEL-liigan parhaaksi puolustajaksi kaudella 2015-2016.
Ura

Akdag debytoi Saksan pääsarjassa kaudella 2007-08 Krefeld Pinguinen paidassa. Hän siirtyi Adler Mannheimin riveihin vuonna 2014, jossa Akdag pelaa edelleen. Akdag on myös edustanut Saksaa kolmissa MM-kilpailuissa.
Scott Innes

| Scott Innes> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. lokakuuta 1966 (ikä 57)  Poplar Bluff, Missouri
Ammatti:  DJ
Vanhemmat:  Linda
Siviilisääty:  Naimisissa
Puoliso:  Jodie (1998–)
Lapset:  Emily Brittney Lacey Presley
Muut tiedot
Lempinimet:  SI
Aiheesta muualla
Kotisivu
Scott P. Innes (s. 30. lokakuuta 1966 Poplar Bluff, Missouri) on yhdysvaltalainen DJ ja ääninäyttelijä.
Ura

Scott Innes toimii radiopersoonana WYNK, Clear Channel Radiolle Baton Rougessa. Uraansa aloitellessaan hänestä tuli nuorin DJ Yhdysvalloissa, kun hän teki ensi esiintymisensä radiopersoonana KLID radiossa vuonna 1980 kotikaupungissaan Poplar Bluffissa, Missourissa. Viime aikoina hän on ollut erittäin suosittu DJ Nashvillessä.
Vuonna 1998 Innes palkittiin CMA-palkinnolla vuoden radioääneksi ja vuotta myöhemmin hänet palkittiin The Marconi -palkinnolla. Myöhemmin vuosina 2001 ja 2006 Innes oli ehdokkaana The Marconi -palkinnon voittajaksi.
Ura > Ääninäyttelijänä

Vuonna 1997 työskennellessään iltapäivän ohjelmassa WYNK radiolla, Innesistä tuli samalla Don Messickin kuoltua samana vuonna virallinen seuraaja Hanna-Barberan tunnetulle koiralle Scooby-Doolle. Elokuvan Scooby-Doo ja saaren zombiet jälkeen hän ääninäytteli myös Shaggy Rogersia ja Scrappy-Doota muun muassa elokuvassa Scooby-Doo ja salaperäinen saari. Innes on ääninäytellyt myös muita hahmoja mainoksissa, kuten Kippari Kallea, professori Pat Pendingiä, sekä Retu Kivistä ja Tahvo Sorasta. Hän on ääninäytellyt viidessä eri Scooby-Doohon perustuvassa elokuvassa ja lisäksi lainannut ääntään yli tuhanteen puhuvaan Scooby-Doo leluun, sekä muutamiin videopeleihin.
Muuta

Radion ohella Innes tunnetaan myös hyväntekeväisyydestään ja lasten huumeongelmien mainoskampanjoista, sekä erityisesti syöpää sairastavien lasten hyväntekeväisyydestä.
Innes on myös maininnut olevansa todella suuri Scooby-Doo fani ja omistaa suuren määrän erilaisia fanituotteita, aina vaatetuksesta tauluihin.
Aiheesta muualla

Scott Innes Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
The Comedy Zone
Sinan Güler

| Sinan Güler |
| --- | --- |
 Güler vuonna 2018.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Sinan Güler
Syntynyt: 8. marraskuuta 1983 (ikä 40) Istanbul, Turkki
Kansalaisuus:   Turkki
Koripalloilija
Pelipaikka:  Heittävä takamies
Pituus:  192 cm
Paino:  95 kg
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
2002–2004 2004–2006:  Salt Lake CC Carroll College
Seurajoukkueet
2000–2002 2006–2007 2007–2008 2008–2013 2013–:  Beşiktaş JK Darüşşafaka SK Beşiktaş JK Anadolu Efes SK Galatasaray SK
Maajoukkueet
:   Turkki
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Maa:   Turkki.Miesten koripallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Turkki.Miesten koripallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Turkki.Miesten koripallo.MM-kilpailut  | Maa:   Turkki> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Turkki 2010 |  |  |
Sinan Güler (s. 8. marraskuuta 1983 Istanbul) on turkkilainen koripalloilija.
Takakentällä pelaava Güler on edustanut turkkilaisjoukkueiden lisäksi yhdysvaltalaisia yliopistojoukkueita. Güler voitti Eurocupin vuonna 2016, Turkin mestaruuden vuonna 2009 ja Turkin cup-mestaruuden vuonna 2009. Hän on myös pelannut useasti Turkin pääsarjan tähdistöottelussa. Güler on pelannut myös Turkin miesten maajoukkueessa useissa MM- ja EM-kilpailuissa. Vuonna 2010 hän saavutti kotikisoissa Turkin mukana MM-hopeaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sinan Güler Wikimedia Commonsissa
Profiili FIBA (englanniksi)
Turkin joukkue – Koripallon MM-kilpailut 2010
4 Akyol |
5 Güler |
6 Ermiş |
7 Onan |
8 İlyasova |
9 Erden |
10 Tunçeri |
11 Savaş |
12 Gönlüm |
13 Arslan |
14 Aşık |
15 Türkoğlu |
Valmentaja Tanjević