stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lasse Pöysti
Palkinnot ja tunnustukset

Jussi-palkinnot:
1946 nuoren näyttelijän erikois-Jussi
1951 paras miessivuosa Rakkaus on nopeampi Piiroisen pässiäkin ja Tukki­joella
1977 paras mies­näyttelijä Pyhä perhe
1980 paras mies­pää­osa Herra Puntila ja hänen renkinsä Matti
1987 paras mies­pää­osa Maailman paras
2010 Betoni-Jussi perusteluina yli sadan elo­kuvan ura
Pro Finlandia -mitali 1969
Valtion elo­kuva­taiteilija­palkinto 1979
MTV:n kulttuuripalkinto 1987
Vantaan kulttuuripalkinto 1988
Suomen Kulttuurirahaston tunnustus­palkinto 1991
professorin arvo­nimi 1994
Suomi-palkinto 2002
Kuopiossa toimiva Lasse Pöystin mukaan nimetty jalka­pallo­seura FC Lasse Pöysti
Ranskan ansioritarikunta Kunnialegioonan ritari-luokan kunnia­merkki vuonna 2005
Ida Aalberg -mitali tunnustuksena elämän­työstä 2007
Waldemar von Frenckellin säätiön Kansalais­palkinto 2008
Pää­osasta elo­kuvassa Thomas: Golden Karagöz – Best Actor Award, Bursa Inter­national Film Festival 2008, Turkki
Sibelius-mitali, LC Jean Sibelius (Järven­pää) on myöntänyt mitalin 2009.
Kirjallisuutta

Laine, Kimmo: ”Pöysti, Lasse (1927–)”, Suomen kansallisbiografia, osa 7, s. 860–862.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006.  ISBN 951-746-448-7  / Teoksen verkkoversio Viitattu 5.4.2019.
Kerttu Wanne

Kerttu Wanne vuonna 1945. Kuva: Pauli Huovila.
Kerttu Wanne (26. heinäkuuta 1905 Turku – 16. huhtikuuta 1963 Raisio) oli suomalainen, kansainvälisesti menestynyt viulutaiteilija. Hänet tunnetaan myös aforismeistaan.
Wanne opiskeli viulunsoittoa Helsingin musiikkiopistossa vuosina 1921–1923, mm. Leo Funtekin oppilaana, sekä ulkomailla Berliinissä vuosina 1923–1926 ja Pariisissa vuosina 1928–1932. Vasta 22-vuotiaana hän sai konserttimestarin paikan juuri perustetusta Turun kaupunginorkesterista. Wanne oli ensimmäinen konserttimestarina toiminut nainen Suomessa.
Opintojensa vuoksi Kerttu Wanne asettui asumaan Pariisiin elämänkumppaninsa, pianisti Astrid Joutsenon kanssa. Hän solmi sopimuksen suuren konserttitoimiston kanssa ja teki ensimmäisen Euroopan-kiertueensa 1930. Hän esiintyi eri puolilla Eurooppaa sinfoniaorkesterien solistina sekä viulu-pianoduossa Joutsenon kanssa. Wanne esiintyi usein myös eri maiden radioissa. Huhtikuussa 1939 Suomen valtio lähetti hänet esiintymään New Yorkin maailmannäyttelyyn Suomen-paviljongin avajaisiin. Samalla hän teki ensimmäisen kiertueensa ja levytyksensä Yhdysvalloissa. Kaikkiaan Wanne teki 1940-luvulla kolme pitkää, noin puolisen vuotta kestänyttä kiertuetta Yhdysvalloissa, erityisesti amerikansuomalaisten asuttamilla seuduilla. Amerikansuomalaisia esittelevässä dokumenttielokuvassa Sydämeni laulu (1948) nähdään lopuksi juuri Wanne ja Joutseno esittämässä Sibeliuksen Sydämeni laulun. Wanne teki USA:ssa neljä äänilevyä.
Wanne soitti sodan aikana Suomessa viitisenkymmentä Punaisen Ristin hyväntekeväisyyskonserttia, joilla kerättiin varoja sotaorvoille, invalideille ja muille hädänalaisille. Hyväntekeväisyyskonsertit jatkuivat myös sotien jälkeen. Hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1946. Wanne ja Joutseno tekivät kiertueita maailmalla, mutta viettivät säännöllisesti kesänsä Suomessa, ensin Rymättylässä ja 1950-luvun alussa Raisioon rakennuttamallaan huvilalla. Flyygelin muotoa muistuttavassa huvilassa oli myös 200 hengen konserttisali. Astrid Joutseno menehtyi vaikeaan sairauteen 1962, ja seuraavana keväänä Kerttu Wanne teki Raision huvilallaan itsemurhan.
Wanne toimi viulistin työnsä ohella myös kirjailijana julkaisten aforismeja, runoja ja esseitä. Vuonna 1959 hän oli Turun Kirjailijayhdistyksen perustajajäseniä. Hän testamenttasi Suomen Kulttuurirahastolle huomattavan omaisuuden, ja hänen nimikkorahastostaan jaetaan edelleenkin apurahoja musiikin edistämiseen.
Teokset

Ilman naamiota: Aforismeja. Gummerus 1943
Riitaa sovussa: Aforismeja. Gummerus 1947
Pienellä rakkaudella on suuri ääni: Aforismeja. 1953. (Nimellä Kerttu Vanne.)
Liekki ja varjo: Runoja. Aura, Turku 1946.
Taiteilija noidankehässä: Esseitä. Omakustanne 1959.
Aiheesta muualla

Kerttu Vanne Parisissa. Suomen Kuvalehti 3.5.1930, nro 18, s. 30. (Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot.)
Kerttu Wanteen rahasto. Suomen Kulttuurirahasto.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Kansallisbiografia
E. J. Warén

Eliel Warén 25-vuotiaana. (Kuva Daniel Nyblin.)
Eliel Jonathan Warén (28. marraskuuta 1854 Pielisjärvi, Lieksa – 24. maaliskuuta 1928 Salo) oli suomalainen lääkäri ja lintutieteilijä.
Warénin isänisä oli talollinen Iisakki Varis Rautalammilta ja vanhemmat pastori Johannes Warén ja Adolfina Maria Aschan. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lukiosta 1874 ja opiskeli lääketiedettä Helsingin yliopistossa. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1878, filosofian maisteriksi 1882, lääketieteen kandidaatiksi 1881 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1886. Hän toimitti Savo-Karjalaisen osakunnan lehteä. Poliittiselta kannaltaan Warén oli fennomaani. Valmistuttuaan hän toimi lääkärinä Viitasaarella ja Keuruulla. Vuonna 1892 hän siirtyi Jyväskylän piirilääkäriksi ja hoiti virkaansa Saarijärveltä käsin. 1906 hän sai piirilääkärin viran Salosta, ja hän pysyi tässä virassa eläkkeelle siirtymiseensä saakka.
Warén julkaisi kaksi ruotsinkielistä lintutieteellistä tiedonantoa (Ägg af Charadrius apricarius från Suonenjoki, 1874, ja Tringa canutus från Suonenjoki, 1876) sekä julkaisun Suonenjoen lintu- ja nisäkäsfaunasta (1881). Hän julkaisi useita lääktetieteellisiä artikkeleita ja käännöksiä.
Warén oli perustamassa Duodecim-seuraa 1881. Hän oli Finska Läkaresällskapet -seuran, Societas pro Fauna et Flora Fennican ja Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran jäsen.
Perhe

Warén avioitui 1888 Elina Amanda Ignatiuksen (1867–1926) kanssa, ja heille syntyi viisi poikaa. Perheeseen kuului myös kasvattitytär.
Erkki (Kaarlo Erkki Johannes) Warén-Waris (1888–1939), LKT, Turun synnytyslaitoksen ylilääkäri, Duodecim-seuran jäsen (nro 365) vuodesta 1911, Turun Duodecim-seuran perustajia ja myöhemmin puheenjohtaja
Matti Eliel Warén (1891–1955), taidemaalari ja Kansallisteatterin päälavastaja
Harry Ilmari Waris (1893–1973), Turun yliopiston kasvitieteen professori ja rehtori, sittemmin Helsingin yliopiston kasvitieteen professori
Paavo Gustaf Waris (1897–1959), everstiluutnantti, pankinjohtaja
Toivo Ignatius Warén (1903–1929), lääket. ylioppilas
Katri Warén (Kalkkinen) (1898-1976), kasvattitytär, veljen Filip Warénin tytär.
Waren puolustus

Waren puolustus on shakkiavaus, jota kuvaavat siirrot
Avaus on nimetty yhdysvaltalaisen Preston Waren mukaan. Ware käytti avausta yhdessätoista dokumentoidussa turnauspelissä. Hän voitti neljä peliä ja hävisi seitsemän. Avauksen toinen nimi on Corn Stalk tai Corn Stalk -puolustus.
Mustan siirto ei auta kehityksessä eikä ota keskustaa haltuun, minkä takia avaus ei ole suosittu, eikä sitä näe huipputasolla. Siirto onkin yksi harvinaisimmista vastauksista valkean aloitussiirtoon.
Waren puolustus luokitellaan ECO-koodistolla koodille B00.
Aiheesta muualla

Preston Waren pelejä avauksellaan
Matthias Warnig

Matthias Warnig
Matthias Arthur Warnig (s. 26. heinäkuuta 1955 Altdöbern, Itä-Saksa) on saksalainen liikemies, entinen Stasin agentti ja Vladimir Putinin yhteistyökumppani.
Warnig värvättiin Stasin palvelukseen jo lukioaikana. Hän aloitti vuonna 1974 asepalveluksen Stasin alaisessa Feliks Dzeržinski -rykmentissä. Myöhemmin hänet koulutettiin Stasin agentiksi ulkomaantiedusteluun. Warnig opiskeli vuosina 1977–1981 taloustiedettä Itä-Berliinin Bruno Leuschner -talousyliopistossa. Stasissa hän yleni luutnantista kapteeniksi. Vuonna 1989 hänestä tuli Stasin informaatio- ja teknologiaosaston apulaisjohtaja. Saksojen yhdistyttyä Warnig työskenteli pankkiirina. Hän johti Dresdner Bankin konttoria Moskovassa. Warnigista tuli Deutsche Wellen mukaan aktiivisin saksalainen toimija venäläisessä liikemaailmassa. Hän toimi Nord Stream -hankkeessa ja oli vuosina 2015–2023 Nord Stream 2 AG:n toimitusjohtaja. Warnig pääsi vuonna 2011 Transneftin ja Rosneftin hallintoneuvostoihin. Rosneftissa hän teki läheistä yhteistyötä Gerhard Schröderin kanssa. Warnig toimi myös VTB:n ja Rossija-pankin hallituksissa. Vuosina 2012–2018 hän johti RUSAL:n hallintoneuvostoa. Hän luopui asemasta Yhdysvaltain kohdistettua yhtiöön pakotteita. Warnig nimitettiin vuonna 2019 FC Schalke 04 -jalkapalloseuran hallitukseen joidenkin kannattajien vastustuksesta huolimatta.
Tammikuussa 2023 Warnig kritisoi Die Zeitissa yksityisten tilien jäädyttämistä osana Venäjään kohdistettuja pakotteita.
Yhteydet Putiniin

Warnigista tuli Deutsche Wellen mukaan Putinin ensimmäinen saksalainen ystävä ja luottohenkilö. Badische Neueste Nachrichten kuvaili Warnigia Putinin pitkäaikaiseksi ja läheiseksi luottohenkilöksi. Läheiset välit Putiniin johtivat siihen, että Warnig ainoana saksalaisena joutui Yhdysvaltain oligarkkeihin suuntaamien pakotteiden kohdehenkilöksi.
Aleksei Navalnyin Putinin palatsista tekemässä suositussa videossa mainitaan monien venäläisten lisäksi Warnig. Video tarkastelee Venäjään kytkeytyvää korruptioverkostoa. Navalnyi kertoi Deutsche Wellen artikkeliin viitaten Warnigin aikoinaan tukeneen Putinia ja tämän perhettä taloudellisesti. Virallisen väitteen mukaan Warnig tutustui Putiniin vasta Pietarissa molempien vaihdettua alaa. Catherine Beltonin mukaan Warnig kuului KGB:n soluun, jonka Putin oli perustanut Dresdenissä liikekonsulttiyhtiönä. Beltonin mukaan hänestä tuli oleellinen Putinin hallinnon vaikuttaja ja yksi Putinin läheisimmistä liittolaisista.
Vuonna 2018 Warnig kertoi Die Pressen haastattelussa saavansa tarvittaessa yhä järjestymään tapaamisen Putinin kanssa.
Kullervo Rainio

| Kullervo Rainio |
| --- | --- |
 Kullervo Rainio vuonna 1966.
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. elokuuta 1924 Jyväskylä
Kuollut: 18. marraskuuta 2020 (96 vuotta) Helsinki
Poliitikko
Puolue:  Kansallinen Kokoomus
Entiset puolueet:  Perustuslaillinen oikeistopuolue
Asema:  Kansanedustaja (1972–1979)
Vaalipiiri:  Helsingin vaalipiiri
Kullervo Rainio  (10. elokuuta 1924 Jyväskylä – 18. marraskuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen sosiaalipsykologian professori ja kokoomuslainen poliitikko.
Nuoruus

Rainion vanhemmat olivat kansakoulunopettajia. Hän valmistui ylioppilaaksi 1942, filosofian kandidaatiksi 1950 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1955. Hän on kirjannut nuoruudenmuistojaan kolmeen romaaniinsa sekä omaelämäkertaansa.
18-vuotiaana hän joutui sotaan, ja kesällä 1944 hän toimi 19-vuotiaana tykistön tulenjohtajana Kannaksen rintaman murtuessa.
Tieteellinen työ

Rainio valmistui filosofian tohtoriksi 1955 (Helsingin yliopisto). Hän toimi Suomen ensimmäisenä sosiaalipsykologian professorina Helsingin yliopistossa 1962–1986. Tämän tieteenalan hän valitsi, koska se oli 1940-luvun lopulla uusi ja kehittyvä ala. Rainion tieteellinen tuotanto käsittää etupäässä suomen- ja englanninkielisiä tieteellisiä teoksia, oppikirjoja ja artikkeleita vuodesta 1949 alkaen. Eläkevuosinaan Rainio perehtyi kvanttifysiikan filosofisiin perusteisiin.
Rainio oli Suomen Psykologisen Seuran puheenjohtaja ja Psykologia-lehden ensimmäinen päätoimittaja. Rainion kirjoittama ja kuvittama Käytännön psykologiaa oli suomalaisen psykologian suuri myyntimenestys.
Kirjallinen toiminta

Rainio oli tunnettu myös runoilijana. Hänen tärkein panoksensa lyriikalle on peräisin toisen maailmansodan jälkeiseltä vuosikymmeneltä. Rainiolle myönnettiin K. J. Gummerus Oy:n palkinto 1946. 1990-luvulla hän julkaisi kolmiosaisen romaanimuotoisen muistelmasarjan, joka ulottuu varhaiseen aikuisuuteen asti. Viimeiseksi teokseksi jäi Ajatuspaja Liberan heinäkuussa 2020 julkaisema Rainion muistelmateos Polkuja ja risteyksiä.
Yksityiselämä

Rainio oli 1952–1970 naimisissa kirjallisuudentutkija Ritva Hanhinevan kanssa. Tästä avioliitosta hänellä on kaksi lasta. Avioliiton hammaslääkäri Laura Oksasen kanssa hän solmi vuonna 1970. 2000-luvulla Rainio toimi vuosia Alzheimerin tautiin sairastuneen vaimonsa omaishoitajana.
Kirjat > Tietokirjat

Leadership qualities: A theoretical inquiry and an experimental study on foremen. Väitöskirja, Helsingin yliopisto. Annales Academiae scientiarum Fennicae  95, 1. Suomalainen tiedeakatemia, 1955.  ISSN 0066-2011
Käytännön psykologiaa 1: Yksilön käyttäytyminen. Porvoo: WSOY, 1956.
Käytännön psykologiaa 2: Joukon käyttäytyminen. Porvoo: WSOY, 1957.
A stochastic model of social interaction. Transactions of the Westermarck Society, 7. Copenhagen: Munksgaard, distr., 1961. ISSN 0357-1823
A stochastic theory of social contacts: A laboratory study and an application to sociometry. Transactions of the Westermarck Society, 8. Copenhagen: Munksgaard, distr., 1962. ISSN 0357-1823
Käytännön psykologiaa. (1. ja 2. osan yhteisnidos.) Helsinki: WSOY, 1963.
Valta ja vallan käyttö: sosiaalipsykologinen tarkastelu. Helsinki: WSOY, 1968 (3. p. 1980).
Informaatiosota ja vapaa ihminen: Ajankohtaisia tarkasteluja. Helsinki: WSOY, 1971.
Group Maze: experiments and simulations in problem-solving by groups. Commentationes scientiarum socialium, 3. Societas scientiarum Fennica, 1972. ISBN 951-653-008-7. ISSN 0355-256X
Sosiaalipsykologian oppikirja. Kullervo Rainio ja Klaus Helkama. Helsinki: WSOY, 1974. ISBN 951-0-06314-2
Ihmisyys ja isänmaa. Kustannuspiste, 1979. ISBN 951-95489-2-0.
Stochastic field theory of behavior. Commentationes scientiarum socialium, 34. Finnish Society of Sciences and Letters, 1986. ISBN 951-653-142-3. ISSN 0355-256X
Tietokonesimuloinnin opas. Helsingin yliopiston sosiaalipsykologian laitoksen monisteita, 1. Helsingin yliopiston sosiaalipsykologian laitos, 1988. ISBN 951-45-4668-7. ISSN 0358-464X
Todellisuus ja kuvajainen. K. V. Laurikainen ja Kullervo Rainio. Helsionki: WSOY, 1990. ISBN 951-0-16207-8.
Vastaa minulle maailma! Psykologin näkökulma todellisuuteen. Yliopistopaino, 1993. ISBN 951-570-145-7.
Älyn älyäminen ja muita psykologis-filosofisia kommentaareja. Jyväskylä: Minerva, 2005. ISBN 952-5591-34-4.
Diskreetti prosessimalli kvantti- ja tajuntasysteemeihin sovellettuna. Luonnonfilosofian seura, 2006. (Luonnonfilosofian seuran julkaisuja; 15). ISBN 951-98191-4-2 ISBN 978-951-98191-4-3.
Kvantti ja kognitio: dynaamisen psykologian tarkastelua kvantti-viitekehyksessä. Luonnonfilosofian seura, 2006 (Luonnonfilosofian seuran julkaisuja; 14). ISBN 951-98191-3-4 ISBN 978-951-98191-3-6.
Discrete process model for quantum and mind systems. Research reports, Department of Social Psychology, University of Helsinki, 1/2008. University of Helsinki, Department of Social Psychology, 2008. ISBN 978-952-10-4546-2. ISSN 0357-4040
Kirjat > Muistelmat

Liikana syntynyt: Muistikuvia lapsuudestani. WSOY, 1991. ISBN 951-0-16939-0.
Tytöt, tykit ja runot: Muistikuvia nuoruudestani. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19838-2.
As-duuri-valssi ja runoilijan sielunelämä: Muistikuvia 1945–1950. WSOY, 1996. ISBN 951-0-21177-X.
Polkuja ja risteyksiä: Kirjailija-psykologi-poliitikko-filosofin omaelämäkerta. Ajatuspaja Libera. ISBN 978-952-280-073-2 (Teoksen verkkoversio.)
Kirjat > Runokokoelmat

Nurkkapöydässä. Gummerus, 1945.
Lapsellinen yksinpuhelu. Gummerus, 1946.
Tietämättä mistään. WSOY, 1951.
Nämä kuvat. WSOY, 1958.
Valitut runot 1945–1996, Jyväskylä: Kopijyvä, 2000. ISBN 952-5092-45-3
Kuljen veräjästä. Kullervo Rainio, 2006
Aiheesta muualla

Rainio, Kullervo hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Kullervo Rainion muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat
| n k Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat 1972–1975 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (34):  Asunta  Hetemäki-Olander  Hokkanen  Holkeri  Huurtamo (1972–1975)  Häikiö  Häkämies  Ilaskivi  Impiö (1974–1975)  Jaatinen  Jokinen  Junnila  Katajavuori (1972–1973)  Kauppi  Koppanen  Laatio  Lampinen (1974–1975)  Lankinen  Lattula  Linkola  Linkomies-Pohjala  Lähteenmäki  Miettinen  Mikkola (1975)  Mykkänen (1972–1974)  Mäki  Mäki-Hakola  Nikkilä  Rainio  Salmenkivi  Salolainen  Seppä  Sillantaus  I. Suominen  S. Suominen  Vaittinen-Kuikka  Vartia  Vikatmaa (1972–1974†) 
| n k Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat 1975–1979 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (35):  Asunta  Hetemäki-Olander  Hokkanen  Holkeri (1975–1978)  Hollming (1975–1978†)  Häikiö  Häkämies  Impiö  Jaatinen  Jartti  Jokinen  Juhola  Junnila  Kanerva  Kauppi  Koppanen  Lampinen  Lattula  Laurila (1978–1979)  Linkola  Linkomies-Pohjala  Miettinen  Mikkola  Mykkänen  Mäki  Mäki-Hakola  Mäkynen (1979)  Mörttinen  Pelttari (1978–1979)  Perho  Pohjala  Puolanne  Pystynen  Rainio (1975-1978)  Rihtniemi-Koski  Salmenkivi (1975–1979†)  Salolainen  Salonen (1975–1977†)  Sillantaus  Torikka (1977–1979)  Vaittinen-Kuikka 
↑    
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Vatikaani 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Eduskunta  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef
Walter Mikron

Walter Mikron -moottori
Walter Mikron on 4-sylinterinen, ilmajäähdytetty, rivimoottori pieniä lentokoneita varten. Se kehitettiin Tšekkoslovakiassa vuonna 1938. Moottoria valmisti Walter Engines vielä ainakin vuonna 2007. Sen 2,4-litrainen moottori tuottaa 65 hevosvoimaa 2 600 kierroksella minuutissa.
Koneet, joissa on käytetty Walter Mikronia

Avia BH-1
Alaparma Baldo
Avions Fairey Belfair
Avions Fairey Junior
Bücker Bü 180
Chrislea Airguard
Currie Wot
Isaacs Fury
Jodel D11
Koolhoven F.K.53
Luton Major
LWD Żak
RWD-16
RWD-21
RWD-23
Tipsy B
Utva C-3 Troika
Zlín Z-XII
Tekniikkaa

4 sylinteriä
männän halkaisija 85 mm
iskunpituus 96 mm
tilavuus 2,44 litraa
moottorin pituus 804 mm
moottorin leveys 341 mm
moottorin korkeus 635 mm
massa 60 kg
yksi imu- ja yksi pakoventtiili per sylinteri
yksi Claudel-Hobson-kaasutin
polttoaine: 68 oktaaninen bensiini
ilmajäähdytetty
teho 48,5 kW (65 hv)  2600 kierroksella
puristussuhde 5,2:1
teho/paino-suhde 0,8 kW/kg
Aiheesta muualla

Oldengine.org (Arkistoitu – Internet Archive)
Eino Raitio

Eino Juhani Raitio (2. heinäkuuta 1882 Sortavala – 7. huhtikuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen viulisti, viulunsoiton opettaja ja orkesterinjohtaja. Hänen veljensä oli säveltäjä Väinö Raitio.
Raitio opiskeli Helsingin musiikkiopistossa 1901–1906 Viktor Nováčekin oppilaana ja sen jälkeen Münchenissä 1906–1907, Pietarissa 1908–1910 Leopold Auerin johdolla sekä Berliinissä 1919–1923. Hän oli opettajana Helsingin musiikkiopistossa 1911–1936. Raitio johti 1930–1934 perustamaansa Helsingin teatteriorkesteria, ja hän perusti myös Helsingin työväenorkesterin ja johti sitä. Äänielokuvan tulo Suomeen vuonna 1929 aiheutti sen että elokuvateattereissa ei enää tarvittu mykkäelokuvien esitystä säestäneitä orkestereita ja suuri joukko elokuvateatterimuusikkoja joutui työttömiksi. Eino Raitio kokosi syksyllä 1930 työttömistä muusikoista 24 miehisen Helsingin teatteriorkesterin, jolle järjestyi työtä Helsingin kolmessa suurimmassa teatterissa.
Eino Raitio oli mukana IKL:n toiminnassa ja johti liikkeen omistaman Musta Karhu -ravintolan orkesteria Helsingissä. Eino Raition veli Väinö Raitio sävelsi 1933 liikkeelle omistetun Mustapaitojen marssin, jonka sanoitti Heikki Asunta.
Urkuri Janne Raitio oli Eino Raition poika.
Rajasopimus

Rajasopimus on valtioiden välinen valtiosopimus, jossa sovitaan niiden välisen rajan paikasta, raja-alueen valvonnasta, rajavesistöjen käytöstä ja aukipidosta, metsästyksestä ja kalastuksesta, uitosta, rajaliikenteestä, poronhoidosta sekä muista rajaan liittyvistä asioista. Wienin yleissopimus vuodelta 1978 sääntelee valtioseuraannon oikeusvaikutuksia valtiosopimuksiin. Sen mukaan valtioseuraanto ei vaikuta rajasopimusten voimassaoloon.
Rakennusteos

Rakennusteos on taiteellisten teosten laji, jota tekijänoikeuslaki suojaa, kunhan teoskynnys ylittyy. Suojan saavat sekä rakennus että sitä kuvaava piirustus. Selittävät piirustukset voivat olla suojattuja kirjallisina teoksina. Suojattuja ovat sekä arkkitehtoniset yksityiskohdat että niistä koostuva kokonaisuus. Suoja ei riipu rakennuksen eikä rakenteen käyttötarkoituksesta, joten suojan voi saada funktionaalinenkin ratkaisu. Suojattuja eivät sen sijaan ole rakennusidea eikä tyylisuunta. Rakennusteoksen kappaleen valmistamiseen tarvitaan arkkitehdin lupa, mutta rakennuksen omistajalla on oikeus muuttaa sitä teknisistä syistä tai tarkoituksenmukaisuussyistä.
Ruth Ware

| Ruth Ware |
| --- | --- |
 Ruth Ware 2018.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1977 Lewes, Britannia
Kansalaisuus:  Britannia
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Salanimi: Ruth Warburton
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Aiheet:  jännityskirjallisuus
Aiheesta muualla
Kotisivu
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ruth Ware (s. 1977 Lewes, Britannia) on brittiläinen kirjailija. Hän kirjoittaa perinteisiä psykologisia arvoitusdekkareita Agatha Christien henkeen.
Ware on syntyisin Itä-Sussexista Lewesistä Brightonin läheltä ja asuu samoilla seuduilla jälleen Lontoon-vuosien jälkeen. Hän on opiskellut Manchesterin yliopistossa ja työskennellyt tarjoilijana, tiedottajana kustannusyhtiössä ja opettanut englantia vieraana kielenä.
Jokaisessa Waren kirjassa on eri päähenkilö, joka setvii tapahtunutta rikosta, sillä Ware pitää epäuskottavana, että yhden henkilön kohdalle osuisi jatkuvasti rikoksia. Kolmessa ensimmäisessä romaanissa aiheena oli viattoman naisen osuminen väärään aikaan väärään paikkaan. Neljännessä, Rouva Westaway on kuollut, kirjan päähenkilö syyllistyy rikokseen.
Kirjoista Synkän metsän siimeksessä ja Nainen hytissä 10 ovat olleet New York Timesin ja Sunday Timesin bestseller-listoilla kymmenen myydyimmän joukossa.
Ware on kirjoittanut salanimellä Ruth Warburton viisi nuorten aikuisten fantasiaromaania, joita ei ole suomennettu.
Teokset

Synkän metsän siimeksessä (In the Dark, Dark Wood), suomentanut Oona Nyström. Otava 2017 ISBN 978-951-1-30967-3.
Nainen hytissä 10 (The Woman in Cabin 10), suomentanut Terhi Kuusisto. Otava 2018 ISBN 978-951-1-30968-0.
Valhepeli (The Lying Game), suomentanut Terhi Kuusisto. Otava 2018 ISBN 978-951-1-32419-5.
Rouva Westaway on kuollut (The Death of Mrs Westaway), suomentanut Antti Saarilahti. Otava 2019 ISBN 978-951-1-33167-4.
Lukitut ovet (The Turn of the Key), suomentanut Antti Saarilahti. Otava 2020 ISBN 978-951-1-34952-5.
Lumimyrsky (One by One), suomentanut Antti Saarilahti. Otava 2021 ISBN 978-951-1-38172-3.
Huonetoveri (The It Girl), suomentanut Elina Koskelin. Otava 2023 ISBN 978-951-1-45033-7.
Nollapäivä (Zero Days), suomentanut Elina Koskelin. Otava 2024 ISBN 978-951-1-45034-4.
Aiheesta muualla

Ruth Ware (Arkistoitu – Internet Archive), DekkariNetti
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola  Portugali 
Muut:  IdRef
Warma (parkki)

Warma oli suomalainen kolmimastoinen puinen parkkilaiva, joka oli rakennettu 1922. Parkki oli suomalaisen Gustaf Eriksonin varustamon omistuksessa 1933–1937. Laiva myytiin romutettavaksi Hampuriin 1937. Warma oli todennäköisesti viimeinen puusta rakennettu parkkilaiva maailmassa.
Parkki Warma rakennettiin laivanrakennusmestari J. Lehtosen johdolla Uudenkaupungin Varvinmäellä 1920–1922 Uudenkaupungin Laiva Oy-varustamolle. Laivan vetoisuus oli 718 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 1 400 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 61,50 metriä, leveys 10,66 metriä ja syväys 5,23 metriä. Georg Kåhren mukaan parkki Warman vuonna 1930 tekemä matka Foweystä kaoliinilastissa Genovaan ja sieltä Sisiliaan hakemaan suolalasti Göteborgiin oli viimeinen eurooppalaisen puisen kolmimastoparkin kaupallisessa liikenteessä tekemä matka.
Viimeisen matkansa Warma teki joulukuussa 1936 puutavaralastissa Uuraasta Lontooseen. Laiva joutui myrskyyn Pohjamerellä 3. joulukuuta 1936 ja pääsi hätäsatamaan Cuxhaveniin. Warma myytiin romutettavksi Hampurissa huhtikuussa 1937.
Parkki Warman sisarlaiva oli parkki Eläköön. Åke Sandvall on tehnyt Warmasta kaksi votiivilaivaa joista toinen on Uudenkaupungin uudessa kirkossa ja toinen Turun Mikaelinkirkossa. Warman suurikokoinen pienoismalli oli esillä Uudessakaupungissa Pakkahuoneen rannassa Rakennusklinikka Vasossa.