stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kimmo Timonen
Ura > SM-liiga

Timonen on Kalevan Pallon kasvatti. Hän pelasi seurassa ensimmäiset ottelunsa SM-liigassa kaudella 1991–1992. Kahdella seuraavalla kaudella hänen peliaikansa kasvoi huomattavasti. Tämän jälkeen Timonen siirtyi TPS:n riveihin. Heti seuraavalla kaudella hän murtautui TPS:n liigajoukkueeseen ja voitti Suomen-mestaruuden. Timonen pelasi TPS:ssä vielä kaksi kautta. Jälkimmäisellä hän voitti SM-hopeaa ja valittiin tähdistökentälliseen. Tämän jälkeen hän siirtyi kaudeksi 1997–1998 HIFK:n riveihin. Hän kuului jälleen mestaruuden voittaneen joukkueen avainpelaajiin. Hän teki uransa parhaat tehopisteet, 25, ja voitti Suomen mestaruuden.
Ura > NHL > Nashville Predators

Vuonna 1998 Timosen varannut Los Angeles Kings kauppasi hänet ja Jan Vopatin Nashville Predatorsiin. Debyyttikaudellaan 1998–1999 Nashville Predatorsissa hän pelasi 50 ottelua, mutta joutui pelaamaan osan ajasta IHL:ssä Milwaukee Admiralsissa.
Kaudella 1999–2000 Timonen teki todellisen läpimurtonsa. Hän teki 51 ottelussa 33 pistettä, mikä toi hänelle valinnan vuoden 2000 NHL:n tähdistöotteluun, joka jäi kuitenkin väliin loukkaantumisen vuoksi.
Seuraavat neljä kautta Timonen jatkoi Nashvillessä ja teki kolmella kaudella 40 pistettä tai enemmän. Joukkue kuitenkin selviytyi vain kaudella 2003–2004 pudotuspeleihin.
Ura > NHL > Työsulkukausi 2004–2005

Kausi 2004–2005 jäi NHL:ssä pelaamatta työsulun takia. Timonen teki aluksi esisopimuksen kasvattajaseuransa KalPan kanssa, ja piti yllä pelituntumaa tekemällä marraskuussa kolmen ottelun sopimuksen Sveitsin NLA:ssa pelaavan HC Luganon kanssa. Tämän jälkeen Timonen teki joulukuun puoliväliin ulottuvan sopimuksen Elitserienissä pelaavan Brynäsin kanssa. Tammikuussa Timonen siirtyi Mestiksessä pelanneeseen KalPaan, josta hän omisti osan. KalPa nousi takaisin SM-liigaan Timosen, Sami Kapasen ja Adam Hallin tähdittämänä. Timonen valittiin pudotuspelien arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Ura > NHL > Jatko Nashvillessä

Kaudeksi 2005–2006 Timonen palasi NHL:ään Nashvillen paitaan. Pisteiden valossa Timonen pelasi erinomaisen kauden ollen 50 pisteellään joukkueen tehokkain puolustaja.
Kaudeksi 2006–2007 Timonen nimettiin Predatorsin uudeksi kapteeniksi. Timonen teki runkosarjassa henkilökohtaisen piste-ennätyksensä, 55. Maaleja syntyi 13, millä hän sivusi omaa ennätystään. Plus/miinus-tilasto oli oma ennätys +20. Hän pelasi kaudella myös NHL:n tähdistöottelussa.
Ura > NHL > Philadelphia Flyers

Kaudeksi 2007–2008 Timonen ja Scott Hartnell kaupattiin Philadelphia Flyersiin Predatorsin saadessa Philadelphian ensimmäisen kierroksen varauksen vuoden 2007 NHL:n varaustilaisuudessa. Timosesta olisi tullut hiukan tämän jälkeen rajoittamaton vapaa pelaaja. Pian tämän jälkeen hän kirjoitti kuuden vuoden ja 37,8 miljoonan dollarin jatkosopimuksen seuran kanssa. Hänestä tuli samalla NHL:n neljänneksi parhaiten palkattu pelaaja ja kallein puolustaja NHL:ssä. Kaudella 2007–2008 Timonen teki runkosarjassa 44 tehopistettä. Pudotuspelikierroksella Timonen loukkaantui saatuaan veritulpan jalkaansa. Timonen oli sivussa neljän pudotuspeliottelun ajan, mutta palasi kertaalleen. Hän pelasi myös toisen perättäisen tähdistöottelunsa. Seuraavalla kaudella Timonen teki 43 tehopistettä ja oli joukkueen tehokkain puolustaja ja kokosi plus-miinus-tilastoon +19.
Kaudella 2009–2010 Timonen teki runkosarjassa vähiten pisteitä pitkään aikaan, kun pisteitä syntyi 39, joista kuusi oli maaleja. Tähtipuolustaja Chris Prongerin liityttyä joukkueeseen Timosen odotettiin vihdoin pääsevän huippupelaajan pakkipariksi. Timonen kantoi vastuuta kuitenkin kakkosparissa yhdessä Braydon Coburnin kanssa. Pudotuspeleissä Flyers teki historiaa voittamalla Boston Bruinsin konferenssien välierissä oltuaan ottelusarjassa jo 0–3 -tappiolla. Ratkaisevassa ottelussa se oli myös 0–3 -tappiolla, mutta nousi 4–3 -voittoon. Timonen ja hänen seuransa Philadelphia Flyers hävisivät loppuottelun otteluvoitoin 4–2 Chicago Blackhawksille. Timonen teki pudotuspeleissä pisteet 1+10=11. Kaikkiaan kauden 105 NHL-ottelun lisäksi Timonen pelasi olympialaisissa, joista tuli pronssia Suomen paidassa.
Kaudella 2010–2011 pelasi kaikki 82 ottelua ja teki 37 pistettä. 6. maaliskuuta 2011 Timonen teki NHL-uransa 100. maalin Buffalo Sabresia vastaan, Ryan Millerin taakse. Joukkue selviytyi pudotuspeleihin, joissa se kuitenkin putosi Boston Bruinsia vastaan.
Kaudella 2011–2012 Timonen pelasi hyvän runkosarjan. Puolustaja Chris Prongerin oltua aivotärähdyksen saatuaan suuren osan kautta poissa, Timonen oli joukkueensa ykköspuolustaja parinaan Braydon Coburn. Timonen pelasi 76 ottelua, joissa syntyi 43 pistettä. Syöttöjä kertyi 39, joilla Timonen oli puolustajista jaetulla kuudennella sijalla. 2. maaliskuuta 2012 Timonen teki NHL-uransa 500. pisteen New York Islandersia vastaan, kun hän syötti Jaromír Jágrin osuman. Saavutuksesta teki vielä merkittävämmän se, että Timonen ei ollut pelannut vielä edes 1000. ottelua, mikä tekee pistekeskiarvoksi 0,5 ottelua kohti. 27. maaliskuuta 2012 Timonen syötti puolestaan taalaliigan 400. syöttönsä Tampa Bay Lightningia vastaan. Timonen on kymmenellä viime kaudellaan NHL:ssä tehnyt kahdeksalla kaudella yli 40 pistettä runkosarjassa, joista kaksi kautta olivat yli 50 pisteen kausia.
Kaudella 2012–2013 18. maaliskuuta 2013 Timonen sai syntymäpäivänään 1000 NHL:n runkosarjaottelua täyteen, kun Philadelphia Flyers pelasi vieraissa Tampa Bay Lightningia vastaan.
Seitsemänä Flyers-kautenaan Kimmo Timonen valittiin viidesti seuran parhaaksi puolustajaksi.
Ura > NHL > Veritulppaongelmat ja  Stanley Cupin voitto Chicagossa

Vuoden 2015 helmikuussa Philadelphia kauppasi koko kauden 2014–2015 veritulppien vuoksi sivussa olleen Timosen Chicago Blackhawksiin tämän omasta tahdosta. Timonen kertoi siirron taustalla olleen tavoite voittaa NHL:n Stanley Cup -mestaruus. Jäljellä olleen runkosarjan aikana Timonen pelasi 16 ottelua ilman tehopisteitä, ja pudotuspeleissä hän pelasi 15 ottelussa tehopisteittä ja jäi varsin vähäiselle vastuulle. Chicago eteni loppuottelusarjaan, jossa se kohtasi Tampa Bay Lightningin. Blackhawks voitti ottelusarjan voitoin 4–2, ja Timonen voitti lopulta 15 kautta kestäneen NHL-uransa viimeisellä kaudella pitkään tavoittelemansa Stanley Cup -mestaruuden. Mestaruuden ratkettua hän vahvisti päättävänsä pelaajauransa.
Helmikuussa 2016 presidentti Barack Obama otti Chicago Blackhawksin voittoisan joukkueen vastaan Valkoisessa talossa. Puheensa aikana hän odottamatta otti esille Timosen ja hänen uransa:
»Te tiedätte kaikki suuret nimet tässä joukkueessa, seitsemän pelaajaa, jotka ovat olleet mukana kaikissa kolmessa mestaruudessa, kaverit, joista olette kuulleet minun puhuvan kaksi kertaa aiemmin, joten tänään haluan tuoda parrasvaloihin kaksi tuntematonta sankaria tästä joukkueesta, ja he ovat niitä kavereita, jotka ovat kulissien takana jokaisessa voittavassa joukkueessa, urheilussa ja muussa elämässä. Ensinnäkin Kimmo Timonen. Kimmollahan oli ollut jo hieno ura ennen viime kautta. Hän oli ollut mukana Stanley Cupin finaaleissa, olympiafinaalissa, maailmanmestaruusfinaalissa — ja hän oli hävinnyt ne kaikki… [yleisö naurahtaa] … Minä vaan tässä kerron totuuden … [lisää naurua yleisön joukosta] … Elokuussa häneltä diagnosoitiin veritulpat keuhkoissa ja pohkeessa, eikä ollut edes varmaa pelaisiko hän koskaan enää. Kesken kautta hänet myytiin Chicagoon, hän taisteli tiensä takaisin jäälle, ja viimeisessä NHL-pelissään, 40-vuotiaana, hän sai viimein nostaa tuon pokaalin. Ja se ensinnäkin, tällaiselle vanhalle miehelle kuin minä, se saa minut tuntemaan oloni hyväksi, mutta se on myös osoitus hienosta urasta, kun kaveri kykenee pysymään mukana pelissä, pystyy jatkuvasti antamaan oman panoksensa siihen ja pystyy hyviin suorituksiin, joten antakaapa Kimmolle isot aplodit!»
Timonen kommentoi tätä puhetta Ylen Urheiluruudulle seuraavasti:
»Tää kyllä tuli niin puun takaa, ja hän piti kyllä puheen aika hauskana, mut tavallaan sain maininnan siihen, niin jopa se on niin iso kunnia minulle, ja tietysti sitten kun hän otti kantaa niihin veritulppaongelmiin, niin minkälaisen ruljanssin mä jouduin siinä käymään läpi, ennen kuin sain laittaa taas luistimet jalkaan, niin siinä vaiheessa tavallaan vanha mieskin herkistyä ja kyllä itku oli lähellä, täytyy myöntää. Ja Stanley Cupin voitto toi muutamia hienoja juttuja, mitä pääsi tekemään voiton jälkeen, niin tämä oli kyllä yksi semmoinen juttu, minkä halusin kokeilla ihan varmasti, ja tulen muistamaan sen vierailun kyllä koko loppuikäni.»
Muu elämä

Timonen omistaa Sami Kapasen ja Scott Hartnellin kanssa KalPan osake-enemmistön.
Timosen perheeseen kuuluvat vaimo Johanna ja lapset Samuel, Amelie ja Fiona. Samuel pelaa jääkiekkoa Mestiksessä IPK:ssa. Timosen veli on jääkiekkoilija Jussi Timonen. Timosen veljenpoika Joonas Timonen on koripalloilija.
Timonen pitää Kimanttia-podcastia yhdessä Antti Mäkisen kanssa.
Vuodesta 2009 järjestetty Kime for Kids -golfturnaus on Timosen ideoima. Turnauksen aikana kerätyt rahat lahjoitetaan hyväntekeväisyyteen, jonka tarkoituksena on parantaa lasten ja nuorten hyvinvointia. Timonen on myös Siilinjärven Palloseuran tyttöjoukkueen kummi. Timosen Kuopiossa omistamia ravintoloita ovat muun muassa Henry's Pub, Ale Pupi, Passion Club, Saana ja satamaravintola Albatrossi.
Kimmo Timonen toimii New Jerseyn alueen kunniakonsulina Yhdysvalloissa. Hänet nimettiin tehtävään alkuvuodesta 2025.
Voronežavia

| Voronežavia |
| --- | --- |
 Voronežavian Tupolev Tu-134.
 IATA: ZT  –  ICAO: VRN 
Perustettu:  1993
Lakkautettu:  2003
Solmukohdat:  Voronežin lentoasema
Kotipaikka:   Voronež, Venäjä
Voronežavia (ven. Воронежавиа; IATA: ZT, ICAO: VRN) oli venäläinen lentoyhtiö. Vuonna 1999 perustettu yhtiö oli yksi Keski-Venäjän suurimmista. Se lensi reitti- ja tilauslentoja kotikentältään Voronežin lentoasemalta Venäjän keski-, länsi- ja eteläosiin. Lisäksi se lensi muun muassa maatalous- ja kartoituslentoja, joihin se käytti tarkoitukseen suunniteltuja Tu-134SH-koneita.
Voronežavia muodostettiin ennen Neuvostoliiton hajoamista Aeroflotiin kuuluneesta 243. lentueesta. Se ajautui talousvaikeuksiin Venäjän vuoden 1998 pankkikriisin aikana ja joutui myymään pois ylimääräisiä koneita ja vuokraamaan osan laivastostaan muille lentoyhtiöille. Viimeinen isku yhtiölle tuli 24. tammikuuta 2003, kun viimeinen jäljellä ollut Tu-143SH ajautui ulos kiitotieltä. Onnettomuuden seurauksena yhtiön toimilupa peruttiin 30. marraskuuta 2003.
Laivasto

Toimintansa aikana Voronežavia käytti seuraavia 58 lentokonetta.
1 Antonov An-2P
28 Antonov An-2R
4 Antonov An-2TP
1 Antonov An-24B
7 Antonov An-24RV
2 Jakovlev Jak-42D
5 Tupolev Tu-134A-3
2 Tupolev Tu-134AK
6 Tupolev Tu-134SH
Onnettomuudet

23. huhtikuuta 1996: Lentoonlähtöä yrittänyt An-2R nousi vain muutaman metrin korkeudelle ennen kuin törmäsi tuulen kääntyessä puihin. Molemmat kyydissä olleet selvisivät hengissä.
24. kesäkuuta 2004: Tu-134SH:n sivuperäsimen hallintalaitteissa oli ongelmia huollon jälkeen. Lentoonlähdön aikana kone alkoi ajautua vasemmalle, eikä miehistö saanut korjattua sitä peräsimellä. Kapteeni otti 150 kilometrin tuntinopeudessa käyttöön nokkapyöräohjauksen, mutta yksi nokkatelineen renkaista puhkesi. Lentoonlähtö keskeytettiin 250 kilometrin tuntinopeudessa eikä spoilereita tai hätäjarruja käytetty. Kone pysähtyi vasta lähes 600 metriä kiitotien loppumisen jälkeen ja sen nokkateline romahti. Kaikki 11 koneessa ollutta selvisivät hengissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Voronežavia Wikimedia Commonsissa
Voronežavian entinen Tu-134A-3 Voronežin lentoaseman laidalla heinäkuussa 2008.
Strabon

| Strabon> Στράβων |
| --- | --- |
 Strabon. Kuvitteellinen kaiverruspiirros vuodelta 1584.
Henkilötiedot
Syntynyt: n. 63 eaa. Amaseia
Kuollut: n. 23 jaa.
Ammatti:  maantieteilijä, historioitsija
Muut tiedot
Merkittävät teokset: Geografika
Strabon (m.kreik. Στράβων, Strabōn, lat. Strabo; n. 63 eaa. – n. 23 jaa.) oli antiikin kreikkalainen maantieteilijä, historioitsija ja filosofi. Hänen tunnetuin teoksensa on Geografika, 17 kirjaa käsittävä teos, joka sisältää kuvauksia kaikista paikoista ja kansoista ympäri tuohon aikaan tunnettua maailmaa.
Strabon syntyi varakkaaseen perheeseen Amaseiassa, Pontoksessa, joka tuli osaksi Rooman valtakuntaa juuri hänen syntymänsä aikoihin. Hän opiskeli useiden maantieteilijöiden ja filosofien alaisuudessa, ensin omalla alueellaan, myöhemmin Roomassa. Filosofiassaan hän oli stoalainen, politiikassa Rooman imperialismin puolestapuhuja. Myöhemmin hän teki laajoja matkoja eri puolilla Rooman valtakuntaa.
Elämä > Tausta

Strabonin elämästä tiedetään vain vähän, ja kaikki tiedot ovat peräisin Geografikassa olevista lyhyistä maininnoista. Strabon oli kotoisin Amaseiasta Pontoksesta, jota hän kuvaa teoksessaan. Hän ei sano mitään isän puolen suvustaan. Äidin puolelta hän periytyi merkittävästä ja poliittisesta vaikutusvaltaisesta kreikkalaissuvusta, jolla oli yhteyksiä Pontoksen kuninkaisiin, Mithridates V Euergeteehen ja Mithridates VI Eupatoriin. Strabonin äidinäidin isänisä oli Dorylaios, joka oli Mithridates V:n sotapäällikkö ja ystävä, ja soti Kreetalla. Dorylaioksella oli makedonialainen vaimo Sterope, ja kaksi poikaa, Lagetas ja Stratarkhas.
Dorylaioksella oli myös veli Filetairos, joka jäi Pontokseen. Hänellä oli poika, jonka nimi oli myös Dorylaios, ja joka palveli Mithridates VI:tta ja soti roomalaisia vastaan. Mithridates VI:n pyynnöstä Lagetas ja Stratarkhas palasivat siskoineen Pontokseen. Strabon näki Stratarkhaan tämän ollessa hyvin vanha. Lagetaalla oli tytär, joka oli Strabonin äidinäiti. Moafernes, joka oli Strabonin äidin setä tai eno, todennäköisesti isän veli, toimi puolestaan Kolkhiin hallitsijana Mithridates VI:n alaisuudessa. Strabonin isän puolen suku sekä äidinisän puoleinen suku eivät välttämättä olleet kreikkalaisia, sillä Pontoksen kreikkalaiset olivat mitä ilmeisimmin sekoittuneet kappadokialaisten kanssa.
Strabonin suku menetti asemansa Mithridates VI:n kuoleman myötä. Vaikka osa suvun jäsenistä, kuten Strabonin äidinisä, oli vaihtanut Rooman puolelle, he eivät saaneet Luculluksen palveluksistaan lupaamia etuja, sillä Lucullusta seurannut Pompeius Suuri kieltäytyi Lucullusta kohtaan tuntemastaan kateudesta myöntämästä mitään etuja tämän ystäville.
Nimi Strabon, ”Kierosilmä”, on alun perin kreikkaa, mutta sitä käytettiin myös cognomenina (Strabo) Roomassa. Ei ole tietoa siitä, kuinka maantieteilijä Strabon sai tämän nimen.
Elämä > Ajoitus

Strabonin ajoitus käy suhteellisen hyvin ilmi hänen teoksestaan Geografika. Hän eli keisari Augustuksen aikana ja ainakin vielä Tiberiuksen hallintokauden viiden ensimmäisen vuoden aikana, sillä hän mainitsee Sardeessa tapahtuneen suuren maanjäristyksen, joka tapahtui Tiberiuksen aikana. Strabonin syntymä ajoitetaan noin vuoteen 63 eaa. Vuonna 29 eaa. Strabon oli Gyaroksella matkalla Korinttiin. Augustus oli tuolloin Korintissa ja matkalla Italiaan juhlimaan triumfiaan Aktionin taistelun voitosta. Tuolloin Strabon oli todennäköisesti myös matkalla kohti Italiaa ja Roomaa, jossa hän vietti useita vuosia. Hänen otaksutaan olleen olleen jo kypsässä iässä, kun kävi Roomassa ensimmäistä kertaa. Vuonna 24 eaa. Strabon oli Egyptissä ystävänsä Aelius Galluksen kanssa, ja matkusti Niiliä etelään aina Syeneen saakka.
Strabonilla vaikuttaa olleen mahdollisuus saada hyvä koulutus, ja koska hän matkusti paljon eikä vaikuta tehneen työtä, voidaan päätellä, että hän sai isältään kohtuullisen perinnön. Roomassa Strabon sai opetusta grammaatikko Tyrannionilta. Hän sai opetusta myös Aristodemokselta Kaarian Nysassa. Myöhemmin Strabon opiskeli filosofiaa Ksenarkhoksen oppilaana. Tämä oli kotoisin Kilikian Seleukeiasta, mutta Strabon ei sano olleensa hänen oppilaanaan Kilikiassa; Ksenarkhos opetti loppuelämästään myös Roomassa. Boethos Sidonlainen oli Strabonin opiskelutoveri aristoteelisessa filosofiassa. Omassa filosofisessa ajattelussaan Strabon oli stoalainen, mikä käy ilmi useista Geografikan kohdista. Strabon tunsi hyvin kotiseutunsa historian ja mytologiset perinteet sekä kreikkalaista kirjallisuutta, erityisesti Homerosta. Strabonin tiedot matematiikasta ja tähtitieteestä vaikuttavat kuitenkin olleen vain rajalliset, ja on selvää, ettei hän tuntenut näiltä aloilta kaikkea, mikä hänen aikanaan jo tunnettiin. Geografikasta ei käy ilmi, missä se kirjoitettiin, mutta missä se olikin, hän oli siellä hyvin tietoinen Rooman valtakunnan tärkeimmistä tapahtumista.
Strabonin kuolema ajoitetaan noin vuoteen 23 jaa. tai pian sen jälkeen, sillä hän mainitsee kyseisenä vuonna tapahtuneen Numidian kuningas Juba II:n kuoleman tuoreena asiana, mutta toisaalta sanoo Kyzikoksen olleen asemaltaan vapaakaupunki (civitas libera), minkä aseman se menetti vuonna 25. Tarkkaan ottaen nämä seikat eivät kuitenkaan todista hänen kuolinvuottaan, ainoastaan sen, milloin kyseiset kohdat on kirjoitettu. Joka tapauksessa hän eli lähelle 90 vuoden ikää. Periaatteessa hän saattoi elää vielä vuoden 25 jälkeenkin ja olla kuollessaan yli 90-vuotias.
Elämä > Matkat

Strabon matkusteli paljon eri puolilla Rooman valtakuntaa. Itä-länsisuunnassa hän oli matkannut Armeniasta Etrurian rannikon pohjoispäähän, ja pohjois-eteläsuunnassa Pontokselta eli Mustaltamereltä Aithiopian rajoille. Hän arveli itse, ettei maantieteestä kirjoittaneiden joukossa ollut toista yhtä laajalti matkustanutta, sillä ne, jotka olivat olleet kauempana jossakin suunnassa, eivät olleet käyneet yhtä kaukana toisessa suunnassa. Strabon mainitsee suoraan käyneensä edellä mainittujen lisäksi muun muassa seuraavissa paikoissa: Egypti, Korintti, Gyaros, Populonia, Kappadokian Komana, Efesos, Mylasa, Amaseia, Nysa ja Fryygian Hierapolis.
Strabon vaikuttaa nähneen vain vähän Hellasta eli varsinaista Kreikkaa: hän oli käynyt ainoastaan Korintissa, Argoksessa, Ateenassa ja Megarassa ja näiden paikkojen lähiseudulla. Hän ei nahnyt Peloponnesosta sen enempää kuin näki matkallaan Argokseen, eikä esimerkiksi tiennyt, että Mykenen rauniot olivat edelleen olemassa. Todennäköisesti Strabon matkusti Kreikan läpi vain matkallaan Brundisiumiin, jonka kautta todennäköisesti kulki Roomaan. Etrurian Populonia ja Luna olivat pohjoisimmat paikat Italiassa, joissa hän kävi. Hän sai todennäköisesti Alppien tuonpuolista aluetta, Galliaa, Germaniaa ja Britanniaa sekä todennäköisesti myös Hispaniaa koskevat tietonsa ollessaan Roomassa. Egyptissä käydessään hän viipyi jonkun aikaa Aleksandriassa, ja matkusti Niiliä pitkin etelään aina Egyptin etelärajalle Syeneen ja Filaihin saakka.
Teokset

Geografika
Strabonin Geografika (Γεωγραφικά) on laaja, 17 kirjaa käsittävä teos, jota voidaan pitää hänen aikansa maantieteellisen tiedon täydellisenä tietosanakirjana. Se on säilynyt kirjan VII eräitä osia lukuun ottamatta kokonaisuudessaan. Monet Strabonin maantieteen alan tiedoista perustuvat hänen omiin havaintoihinsa. Geografikan toisessa kirjassa hän sanoo kuvaavansa osaksi maita ja meriä, joilla on matkannut itse, ja osaksi sitä, mistä on saanut tietoja suullisesti tai kirjallisesti.
Teoksen kirjat I ja II muodostavat metodisen johdannon. Kirjat III ja IV käsittelevät Hispaniaa ja Galliaa, V ja VI Italiaa ja Sisiliaa, VII Pohjois- ja Itä-Eurooppaa, VIII–X Hellasta eli Kreikan ydinalueita, XI–XIV Vähä-Aasiaa, XV Intiaa ja Persiaa, XVI Assyriaa, Babyloniaa, Syyriaa ja Arabiaa, ja XVII Egyptiä sekä Libyaa eli muuta Pohjois-Afrikkaa. Oman aikansa maantieteellisen kuvauksen lisäksi se kuvaa historiaa ja historiamaantiedettä sekä antaa esityksen maantieteen filosofiasta. Teos pohjautuu monelta osin Eratostheneen maantieelliseen teokseen.
Vaikka teos kattaakin koko maailman sellaisena kuin kreikkalaiset ja roomalaiset sen tunsivat, se kärsii joistakin vakavista puutteista. Se puolustaa tiukasti Homerosta maantieteellisen tiedon lähteenä, minkä johdosta hänen kirjoittamansa runolliset kuvaukset myyttiajasta syrjäyttävät uudempien ja silminnäkijöinä toimineiden kirjoittajien, kuten Herodotoksen, töitä. Sellaisenaankin se antaa nykyajan tutkijoille kuitenkin arvokkaita historiallisia tietoja, jotka eivät ole säilyneet muiden lähteiden kautta, sekä tietoa varhaisemmista maantieteilijöistä, joiden teoksia ei ole säilynyt nykyaikaan.
Historika hypomnemata
Strabon kirjoitti myös historiateoksen nimeltä Historika hypomnemata (Ἱστορικὰ ὐπομνἠματα), joka ei ole säilynyt nykyaikaan. Sen olemassaolo tiedetään sekä siitä, että Strabon mainitsee sen itse, että muiden antiikin ajan kirjailijoiden tekemistä lainauksista. Strabonin arvellaan kirjoittaneen teoksen ennen Geografikaa joskus vuosien 20 eaa. ja 7 eaa. välillä. Geografikan arvellaan itse asiassa syntyneen historiateosta varten koostetusta maantieteellisestä aineistosta. Näin Strabon, jonka jälkimaailma tuntee ennen kaikkea maantieteilijänä, oli todellisuudessa ennen kaikkea historioitsija.
Teos käsitti eri käsitysten mukaan 43 tai 47 kirjaa. Strabon aloitti historian kuvauksensa siitä, mihin Polybioksen teos Historiai päättyy, toisin sanoen vuodesta 146 eaa. Varmuudella teos jatkui ainakin vuoteen 37 eaa. saakka ja mahdollisesti jonnekin vuosiin 31–27 eaa. saakka.
Kirjallisuutta

Dueck, Daniela: Strabo of Amasia: A Greek Man of Letters in Augustan Rome.  Routledge, 2002.  ISBN 9781134605613  (englanniksi)
Dueck, Daniela: The Routledge Companion to Strabo.  Routledge, 2017.  ISBN 9781317445852  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Strabon Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  zbMATH 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Dictionnaire historique de la Suisse  SNAC  IdRef 
Strabonin patsas Amasyassa, antiikin Amaseiassa, nykyisessä Turkissa.
Strabonin rintakuva Ceutassa Espanjassa.
Strabonin Geografikan kansilehti vuodelta 1620.
Chauvet’n luola

| Chauvet’n luola> Grotte ornée du Pont-d’Arc, dite Grotte Chauvet-Pont-d’Arc, Ardèche |
| --- | --- |

Maailmanperintökohde
Sijainti:  Ranska  44°23′15″N, 4°24′58″E
Tyyppi:  kulttuuri
Kriteerit:  (i)(iii)
Tunnusnumero:  1426
Valintahistoria
Valintavuosi:  2014
 
Chauvet’n luola on kalliomaalauksistaan tunnettu kalliomuodostelma Ardèchen departementissa eteläisessä Ranskassa.
Luolan pinta-ala on noin 8500 m2 ja siellä on yli tuhat maalausta. Useimmat kuvat esittävät eläimiä.
Luolan maalaukset kuuluvat maailman vanhimpiin ja parhaiten säilyneisiin. Ne ovat peräisin Aurignacin kulttuurin ajoilta noin 30 000 vuotta sitten. Kivivyöry tukki luolan noin 20 000 vuotta sitten, ja se avattiin uudelleen vasta vuonna 1994. Luola on Unescon maailmanperintökohde.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chauvet’n luola Wikimedia Commonsissa
Virtuaalikierros luolaan Ranskan kulttuuriministeriö. (englanniksi)
Unescon maailmanperintökohteet Ranskassa
Albi
Alppien paalutalot
Amiensin katedraali
Arc-et-Senans’n kuninkaallinen suolatehdas
Arlesin roomalaiset ja romaaniset monumentit
Avignonin historiallinen keskusta ja Palais des Papes
Belgian ja Ranskan kellotornit (jaettu Belgian kanssa)
Bourges'n katedraali
Canal du Midi
Causses ja Cévennes
Chaîne des Puys
Chartresin katedraali
Chauvet’n luola
Cordouanin majakka
Euroopan suuret kylpyläkaupungit
Fontainebleaun palatsi ja puisto
Fontenayn apottiluostari
Carcassonne
Le Corbusierin arkkitehtoniset työt
Le Havre
Loiren laakso Sully-sur-Loiren ja Chalonnes-sur-Loire välillä
Lyon
Mont Saint-Michel
Nancyn aukiot: Place Stanislas, Place de la Carrière ja Place d’Alliance
Nord-Pas-de-Calais’n kaivosalue
Notre-Damen katedraali, entinen Saint-Remin basilika sekä Taun palatsi Reimsissa
Nizza
Orangen roomalainen teatteri ja sen ympäristöt sekä ”riemukaari”
Portonlahti: Girolatanlahti,  Scandolan luonnonpuisto ja Pianan calanquet Korsikassa
Provins
Monte Perdido
Ranskan eteläiset ja antarktiset alueet
Saint-Émilion
Saint-Savin-sur-Gartempen luostari
Santiago de Compostelan pyhiinvaellusreitit
Seinen jokivarsi Pariisissa
Grande Île
Pont du Gard
Uuden-Kaledonian laguunit
Vaubanin linnoitukset
Versailles’n palatsi puistoineen
Vézelay
Vézère