stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Iso tietosanakirja

| Iso tietosanakirja |
| --- | --- |
 Koko Iso tietosanakirja kirjahyllyssä. Kuvassa eri nidokset ovat eri painoksista.
Kieli:  suomi
Genre:  tietosanakirja
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  1931–39
Sivumäärä:  10 414
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Iso tietosanakirja on vuosina 1931–1939 julkaistu 15-osainen suomenkielinen, suomalaisnäkökulmainen tietosanakirjasarja. Sen toimitti Jaakko Forsman ja julkaisi Otava. Kaksi L. Arvi P. Poijärven toimittamaa täydennysosaa julkaistiin 1957 ja 1958. Sarjaa myytiin kaikkiaan yli 20 000 kappaletta. Se käsittää 10 414 sivua ja noin 90 000 artikkelia.
Ison Tietosanakirjan päätoimittajia olivat maisteri Lauri Hendell-Auterinen ja tohtori Jaakko Forsman ja toimitussihteereitä maisteri J. A. Wecksell ja tohtori Ilmari Havu. Vakinaiseen toimituskuntaan kuuluivat lisäksi professorit Hj. V. Brotherus, Arvi Grotenfelt, N. J. Toivonen ja Bernhard Wuolle. Avustajia ja kirjoittajia oli kaikkiaan 673. Tietosanakirjassa oli yli 84 000 hakusanaa, 14 500 tekstikuvaa, 1 000 värikuvaa ja syväpainoliitteissä oli lisäksi 4 000 kuvaa.
Iso tietosanakirja on myös yksi Otavan ison tietosanakirjan tärkeimmistä lähteistä. Otavan isossa tietosanakirjassa on enemmän artikkeleita, mutta Isossa tietosanakirjassa monet artikkelit ovat huomattavasti laajempia.
Isabel Lucas

| Isabel Lucas |
| --- | --- |
 Isabel Lucas vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. tammikuuta 1985 (ikä 39)  Melbourne
Näyttelijä
Aktiivisena:  2003–
Merkittävät roolit:  Alice (Transformers: Kaatuneiden kosto)
Aiheesta muualla
www.isabellucasonline.org
IMDb
Elonet
Isabel Lucas (s. 29. tammikuuta 1985 Melbourne) on australialainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Transformers: Kaatuneiden kosto ja Daybreakers sekä televisiosarjoissa Home and Away ja The Pacific: Tyynenmeren taistelutoverit.
Lucas syntyi ja vietti suuren osan lapsuudestaan Melbournessa. Hänen äitinsä on sveitsiläinen ja isänsä australialainen. Hän puhuu saksaa, ranskaa ja englantia.
Lucasin ura näyttelijänä alkoi Tasha Andrewsin roolista australialaisessa saippuasarjassa Home and Away. Hän haki alun perin Kim Hunterin roolia, mutta sarjan tuottaja Julie McGauran ei pitänyt häntä siihen sopivana. McGauran vakuuttui kuitenkin Lucasin esiintymisestä siinä määrin, että kehitti häntä varten uuden roolihahmon.
The Pacific: Tyynenmeren taistelutoverit -sarjan kuvauksissa Lucas kiinnitti Steven Spielbergin huomion, ja tämän suosituksesta hän sai roolin Michael Bayn elokuvasta Transformers: Kaatuneiden kosto.
Valikoitu filmografia

| Vuosi | Elokuva/televisiosarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2003–2006 | Home and Away | Tasha Andrews |
| 2009 | Transformers: Kaatuneiden kosto | Alice |
| 2009 | Daybreakers | Alison Bromley |
| 2009 | The Waiting City | Scarlett |
| 2010 | The Pacific: Tyynenmeren taistelutoverit | Gwen |
| 2011 | Immortals | Athene |
| 2012 | Red Dawn | Erica |
| 2014 | The Loft | Sarah Deakins |
| 2014 | Kaivonkatsoja | Natalia |
| 2015 | Careful What You Wish For | Lena |
| 2015 | Knight of Cups | Isabel |
Aiheesta muualla

Isabel Lucas Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Isabel Lucas Wikimedia Commonsissa
Isabel Lucas Online (Arkistoitu – Internet Archive)
Jatta Salmela

Jatta Helena Salmela (s. 16. syyskuuta 1992 Kälviä) on suomalainen seiväshyppääjä. Hän edustaa Vasa Idrottssällskapia ja häntä valmentavat vuodesta 2012 Jaana ja Jouko Salmela. Vuosina 2011–2012 hänen valmentajanaan toimi Mikael Westö.
Salmela voitti Kalevan kisoissa SM-pronssia vuosina 2010, 2011 ja 2012. Myös sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa 2011 hän saavutti pronssia. Salmelan ennätys on 400 cm (18.7.2014).
Aiheesta muualla

Jatta Salmela Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Jatta

| Jatta |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  15. elokuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Marjatta
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jatta on suomalainen naisen etunimi, Marjatta-nimen lyhentymä. Suomalaisessa nimipäiväkalenterissa se on ollut vuodesta 2010 lähtien, ja Jatan nimipäivä on 15. elokuuta.
Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Jatta on annettu 880 henkilölle, joista lähes puolet on 1980- ja 1990-luvuilla syntyneitä. Ennen vuotta 1920 nimeä ei ollut annettu kenellekään.
Tunnettuja Jattoja

Jatta-Mari Jääskeläinen (s. 1994), keihäänheittäjä
Jatta Salmela (s. 1992), seiväshyppääjä
Jatta Stepanoff Harakkamäki (s. 1983), teatteriohjaaja ja -opettaja
Jatta Tujunen, oik. Aune-Marjatta Tujunen (1915–2009), toimittaja, Tekstiilivaltuuskunnan tiedottaja.
Jatkuvuusleikkaus

180 asteen sääntö on jatkuvuusleikkauksen merkittävimpiä sääntöjä. Siinä kamera ei saa ylittää niin sanottua toimintalinjaa.
Jatkuvuusleikkaus on elokuvan leikkaustyyli, jolla pyritään saamaan elokuvaan mahdollisimman ehjä aikajatkumo ja tapahtumien jatkuminen leikkauskohtien yli mahdollisimman luontevasti. Se on käytetyin leikkaustyyli erityisesti Hollywoodin ja länsimaiden kaupallisessa elokuvassa.
Suojaviiva

Tilallisen jatkuvuuden saavuttamiseksi käytetään esimerkiksi 180 asteen sääntöä. Sen perusteella kamera ei voi ylittää kuvitteellista toimintalinjaa eli suojaviivaa. Kaksi keskustelevaa henkilöä, kävelevä henkilö tai liikkuva auto voivat muodostaa toimintalinjan, jota kamera ei säännön mukaan voi ylittää. Säännön tavoitteena on varmistaa, että esimerkiksi henkilöiden suhteellinen sijainti pysyy koko kohtauksen ajan samana. Lisäksi jatkuvuutta pyritään luomaan katseilla ja liikkeen jatkuvuudella, jonka avulla voidaan varmistaa, että kahden otoksen välinen liike on yhtenäistä tai samanaikaista.
Näytelmäelokuvissa suojaviivasääntöä voidaan rikkoa hetkellisesti esimerkiksi korostamaan päähenkilöiden hämmennystä kohtauksesta pois karanneen henkilön sijainnista. Television monikameratyössä sen sijaan suojaviivaa noudatetaan varsin tarkasti. Esimerkiksi palloiluottelun seuraaminen voisi olla mahdotonta jos hyökkäyssuunta vaihtuisi leikkauksessa kuvasta toiseen; siksi kaikki kamerat on sijoitettu kentän samalle puolelle. Poikkeuksena tästä voivat olla maalien taustalla tai yläpuolella olevat kamerat, joiden kuvia leikataan tv-lähetyksen kuvavirtaan vain uusintoina edellisistä, suojaviivasääntöä noudattavista kuvista. Monikameratuotantona toteutettavissa esittävän taiteen tallennuksissa, kuten yleisön edessä tapahtuvissa musiikkiesityksissä, suojaviivasäännöstä voidaan poiketa esimerkiksi käyttämällä välillä esiintyjien takaa yleisöön päin kuvattuja kuvia.
James Watt

| James Watt |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. tammikuuta 1736 Greenock, Skotlanti
Kuollut: 19. elokuuta 1819 (83 vuotta) Handsworth, Birmingham, Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  matemaatikko ja insinööri
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  Konetekniikka, höyrykone, keksintö ja instrument maker (käännä suomeksi)
 Nimikirjoitus
James Watt (19. tammikuuta 1736 Greenock, Skotlanti – 19. elokuuta 1819 Handsworth, Birmingham, Yhdistynyt kuningaskunta) oli skotlantilainen matemaatikko ja insinööri. Hänen höyrykoneeseen tekemänsä parannukset olivat oleellinen osa teollisessa vallankumouksessa.
Watt syntyi Skotlannissa mutta asui ja työskenteli Birminghamissa Englannissa. Hän perusti yhdessä birminghamilaisen Matthew Boultonin kanssa yhtiön, joka patentoi höyrykoneen 1784. Siitä tuli taloudellinen menestys.
Lapsena Watt sairasteli paljon, jonka takia hänen vanhempansa opettivat häntä kotona. Huonon kuntonsa vuoksi Watt lähti opiskelemaan Lontooseen hienomekaniikkaa.
Watt otti keskipakosäätimen käyttöön höyrykoneessa: Nyt höyrykoneen tehoa voitiin hallita. Hän kehitti kampimekanismin, joilla edestakainen liike voitiin muuttaa pyöriväksi liikkeeksi. Hän lisäsi höyrykoneeseen ulkoisen lauhduttimen, joka lisäsi koneen hyötysuhdetta merkittävästi. Hän otti myös käyttöön tehon yksikkönä hevosvoiman. SI-järjestelmän tehon yksikkö watti on nimetty James Wattin mukaan.
Watt oli Lunar societyn keskeisiä henkilöitä. James Wattin keksintö höyrykone oli merkittävä muun muassa teollistumiselle.
Wattin höyrykoneen pienoismalli.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta James Watt Wikimedia Commonsissa
James Wattin elämäkerta, keksinnöt ja julkaisut Thpanorama. Viitattu 4.7.2019.
Valtonen, Aleksi: Höyrykone nopeuttaa tehtaita ja liikennettä Eiran aikuislukio. Viitattu 4.7.2019.
Puhdasta teknologiaa historian hämäristä PassiiviIdentiteetti -blogi.  3.4.2014. Viitattu 4.7.2019.
Jatsin uusin olemus

| Jatsin uusin olemus Kari Peitsamo & Rankkurit |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 21. helmikuuta 2020
 Formaatti: digitaalinen
 Kesto: 23.22
 Levy-yhtiö: Rocket Records
Kari Peitsamon muut julkaisut
| 60 2017 | Jatsin uusin olemus 2020 |   |
Jatsin uusin olemus on Kari Peitsamon ja hänen Rankkurit-yhtyeensä albumi, joka julkaistiin 21. helmikuuta 2020.
Kappaleet

Älä iske Larssii – 2.20
Go-Go baby – 2.02
Hän tulee ratsain yli vuorten – 2.19
Suokäärme – 3.16
Salakuljettaja-Jonten kaamea loppu – 3.57
Tyyne – 2.03
Kerran Saigonissa – 3.00
Poliitikko – 1.14
Pieni kahvio Lahdessa – 2.03
Nopeasti liikkuvan temppelin suntio – 1.06
MM-rallikausi 1979

MM-rallikausi 1979 oli rallin maailmanmestaruussarjan seitsemäs kausi ja ensimmäinen rallin MM-vuosi, jolloin jaettiin pisteitä sekä talleille että kuljettajille. Mestaruuden voitti Björn Waldegård yhden pisteen erolla toiseksi tulleeseen Hannu Mikkolaan.
Kilpailujen pituudet, keskinopeudet ja katsojamäärät olivat jatkuvasti kasvussa. Kaudella oli 12 kilpailua, mutta seitsemän parasta tulosta laskettiin mestaruuteen ja kahden kilpailun piti olla Euroopan ulkopuolella. Monissa kilpailuissa oli sekä sora- että asfalttiosuuksia.
Kilpailut ja voittajat

| Nro | Päivämäärä | Ralli | Voittaja | Auto | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 20.-26. tammikuuta |  Monte Carlo -ralli |  Bernard Darniche | Lancia Stratos HF | Raportti |
| 2. | 16.-18. helmikuuta |  Ruotsin ralli |  Stig Blomqvist | Saab 99 Turbo | Raportti |
| 3. | 6.-11. maaliskuuta |  Portugalin ralli |  Hannu Mikkola | Ford Escort RS1800 | Raportti |
| 4. | 12.-16. huhtikuuta |  Safari-ralli |  Shekhar Mehta | Datsun 160J | Raportti |
| 5. | 28.-31. toukokuuta |  Akropolis-ralli |  Björn Waldegård | Ford Escort RS1800 | Raportti |
| 6. | 14.-18. heinäkuuta |  Uuden-Seelannin ralli |  Hannu Mikkola | Ford Escort RS1800 | Raportti |
| 7. | 24.-28. elokuuta |  Jyväskylän suurajot |  Markku Alén | Fiat 131 Abarth | Raportti |
| 8. | 13.-16. syyskuuta |  Kanadan ralli |  Björn Waldegård | Ford Escort RS1800 | Raportti |
| 9. | 1.-7. lokakuuta |  Sanremon ralli |  Antonio Fassina | Lancia Stratos HF | Raportti |
| 10. | 2.-4. marraskuuta |  Korsikan ralli |  Bernard Darniche | Lancia Stratos HF | Raportti |
| 11. | 18.-21. marraskuuta |  RAC-ralli |  Hannu Mikkola | Ford Escort RS1800 | Raportti |
| 12. | 9.-14. joulukuuta |  Norsunluurannikon ralli |  Hannu Mikkola | Mercedes-Benz 450 SLC | Raportti |
Lähde:
Pistejärjestelmä

Pisteytys oli seuraavanlainen: voittaja sai 20 pistettä, toinen 15, kolmas 12, neljäs 10, viides 8, kuudes 6, seitsemäs 4, kahdeksas 3, yhdeksäs 2 ja kymmenes 1 pistettä.
Kaudella 1979 Rallin MM-sarjassa laskettiin vain kauden seitsemän parhaan rallin pisteet yhteen.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sijoitus | 1. | 2. | 3. | 4. | 5. | 6. | 7. | 8. | 9. | 10. |
| Pisteet | 20 | 15 | 12 | 10 | 8 | 6 | 4 | 3 | 2 | 1 |
Kuljettajien pisteet > Muut suomalaiset

| Sija | Kuljettaja | Auto | Pisteet | Kilpailut  (pistesijat) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 22. |  Ulf Grönholm |  Fiat | 10 | 1 (1) |
| 28. |  Taisto Heinonen |  Toyota | 8 | 1 (1) |
| 28. |  Rauno Aaltonen |  Datsun | 8 | 1 (1) |
| 34. |  Lasse Lampi |  Ford | 6 | 1 (1) |
| 44. |  Tapio Rainio |  Toyota | 4 | 2 (1) |
| 64. |  Erkki Pitkänen |  Datsun | 2 | 1 (1) |
| 73. |  Pekka Vilpponen |  Ford | 1 | 1 (1) |
↑  Waldegard ajoi pisteille kauden jokaisessa ajamassaan rallissa, joten hänen loppupisteistä karsittiin pois yhteensä kahdeksan pistettä noista kahdesta rallista (6 ja 2).
Tallien pisteet

| Sija | Talli | Pisteet | Voitot2 | Kilpailut |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Ford | 122 | 5 | 7 |
| 2. |  Datsun | 108 | 1 | 7 |
| 3. |  Fiat | 92 | 1 | 7 |
| 4. |  Lancia | 65 | 3 | 4 |
| 5. |  Toyota | 58 | - | 5 |
| 6. |  Opel | 49 | - | 4 |
| 7. |  Renault | 41 | - | 3 |
| 8. |  Mercedes-Benz | 35 | 1 | 2 |
| 9. |  Porsche | 32 | - | 3 |
| 10. |  Vauxhall | 31 | - | 3 |
Kauden kilpailupaikat kartalla.
JR Nishi-Nihon

| JR Nishi-Nihon> 西日本旅客鉄道株式会社.West Japan Railway Company |
| --- | --- |

Perustiedot
Valtio:  Japani
Toiminta-alue:  Kansai, Chūgoku ja Hokuriku
Perustettu:  1. huhtikuuta 1987
Kotisivu
Hokuriku Shinkansenin W7-sarjan juna
Nishi-Nihon ryokakutetsudō (jap. 西日本旅客鉄道株式会社, Nishi-Nihon ryokakutetsudō kabushikigaisha, ’Länsi-Japanin matkustajarautatieosakeyhtiö’, engl. West Japan Railway Company), eli lyhyemmin JR Nishi-Nihon (jap. JR西日本, engl. JR West), on japanilainen JR-rautatiekonserniin kuuluva rautatieyhtiö. Se liikennöi nimensä mukaisesti Japanin pääsaaren Honshūn länsiosissa Kansain, Chūgokun ja Hokurikun alueilla.
JR Nishi-Nihon perustettiin Japanin valtionrautateiden yksityistämisen yhteydessä vuonna 1987. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Osakan Kita-kun suuralueen Shibatan kaupunginosassa.
Vuonna 2017 yhtiöllä oli 29 152 työntekijää. Se liikennöi yhteensä 52 rautatielinjaa, jotka muodostivat 5 008,7 kilometrin pituisen verkoston. Asemia yhtiöllä oli käytössään 1 200 kappaletta ja junavaunuja yli 6 500. Päivässä se kuljetti noin 5,22 miljoonaa matkustajaa, joista 220 000 käytti yhtiön Shinkansen-linjoja, 5,0 miljoonaa konventionaalisia rautatielinjoja. Rautatieliikenteen lisäksi se toimii myös lukuisilla muilla aloilla, muun muassa rautateihin liittyvän kiinteistötoiminnan ja kaupan parissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta JR Nishi-Nihon Wikimedia Commonsissa
Yhtiön internetsivut (japaniksi, englanniksi)
JR Group
JR Higashi-Nihon |  JR Hokkaidō |  JR Kyūshū |  JR Nishi-Nihon |  JR Shikoku |  JR Tōkai
JR kamotsu (tavaraliikenne) |  JR sōken (tutkimus) |  JR system (tietotekniikka)
Lämpömittari

Ulkokäyttöön tarkoitettu nestepohjainen lämpömittari
Lämpömittari on laite, jota käytetään aineen lämpötilan mittaamiseen. Mittareita on monenlaisia eri käyttötarkoituksiin. Lämpömittarin keksijänä pidetään Galileo Galileita, joka keksi alkeellisen lämpömittarin vuonna 1592.
Lämpömittareissa on käytössä erilaisia asteikkoja, joista yleisin on Suomessakin käytössä oleva Celsius-asteikko. Tieteellisessä käytössä käytetään absoluuttisesta nollapisteestä alkavaa Kelvin-asteikkoa.
Historia

Lämpömittari keksittiin 1600-luvun alussa. Ensimmäisen nestelämpömittarin keksi Jean Rey. Hänen keksintöään paranteli Toscanan suurherttua Ferdinand II tekemällä mittarista ilmatiiviin, jolloin ilmanpaineen muutokset eivät haitanneet mittauksia. Hän kokeili eri nesteitä ja päätyi alkoholiin, mutta myöhemmin se korvattiin elohopealla, jonka lämpölaajeneminen osoittautui lineaarisemmaksi. [lähde? ]
Nestepohjainen lämpömittari

Nestepohjainen lämpömittari on yksinkertaisimpia lämpömittarimalleja. Se koostuu nestesäiliöstä, nesteestä, säiliöön liitetystä putkesta ja putken viereen asetetusta asteikosta.  Normaalilla mittausalueella mittarin nestesäiliö on täytetty aivan täyteen ja myös putki on osaksi nesteen täyttämä.   Mittarin toiminta perustuu nesteen lämpölaajenemiseen: lämpötilan noustessa nesteen tilavuus kasvaa ja nestepinta nousee putkessa.  Mittarin asteikko on kalibroitu niin, että nestepinnan korkeus suoraan osoittaa lämpötilan. Mittarin astevälin pituus määräytyy nesteen lämpölaajenemiskertoimesta, käytettävästä asteikosta sekä säiliön tilavuuden ja putken poikkipinta-alan suhteesta. Valmistuksessa mittariin laitetaan nestettä niin paljon, että nesteen pinta asettuu putkessa oikealle kohdalle kyseisessä ympäristössä.
Nesteenä käytetään yleisesti värjättyä petrolia sen laajan lämpötilojen siedon ja tasaisen lämpölaajenemisen vuoksi. Myös värjättyä etanolia käytetään varsinkin sellaisissa lämpömittareissa, joilla on mitattava hyvin alhaisia lämpötiloja. Myrkyllinen elohopea on edelleen perinteinen mittaneste vanhemmissa nesteperusteisissa ruumiinlämpömittareissa eli kuumemittareissa. Nykyään kuumemittareissa käytetään muuta nestemetallia kuten galliumista, indiumista, tinasta ja sinkistä tehtyä seosta.
Kaksoismetallilämpömittari

Kaksoismetallikierukalla toimiva lämpömittari on toinen hyvin yksinkertainen malli. Se perustuu metallien erilaisiin lämpölaajenemisominaisuuksiin. Metallikierukka on valmistettu tavallisimmin päällekkäisistä teräs- ja kuparikiekuroista jotka näin yhdistettyinä vääntää mittarin osoitinta eri lämpötiloissa eri asentoihin. Saunojen lämpömittarit ovat tyypillisesti kaksoismetallilämpömittareita. Nestelämpömittari edellyttäisi saunakäytössä erikoislasia, jotta lämpölaajeneminen ei särkisi mittalasia. [lähde? ]
Elektroninen lämpömittari

Sähköinen lämpömittari voi perustua esimerkiksi joidenkin materiaalien merkittävään resistanssin lämpötilariippuvuuteen. Lämpötila voidaan tällöin määrittää mittapiirin resistanssin mukaan. Tyypillisiä vastuslämpöantureita ovat platinasta valmistetut PT100- ja PT1000-anturit. On myös epätarkempia ja edullisempia NTC-vastusantureita (Negative Temperature Coefficient), joiden vastuksen lämpötilariippuvuus on hyvin suuri ja voimakkaasti epälineaarinen.
Toinen käytetty periaate on metalliparista muodostettu termopari, jonka jännitettä mitataan.
Digitaalinäyttö ei tee mittarista tarkkaa, vaan tarkkuuden määrittää muut tekijät; myös digitaalinen lämpömittari voi olla epätarkka. Digitaalista kuumemittaria on syytä pitää kainalossa suositeltua pidempään.
Infrapunalämpömittari

Pintalämpötilaa, esimerkiksi seinän lämpötilaa, voidaan mitata etäältäkin infrapunalämpömittarilla, joka mittaa kohteen lämpösäteilyä infrapunasäteilylle herkän anturin avulla.
Kaikki absoluuttista nollapistettä lämpimämmät kappaleet säteilevät infrapuna- eli lämpösäteilyä, joka on hieman näkyvää valoa pitkäaaltoisempaa sähkömagneettista säteilyä.  Vaikka sitä ei voi ihmissilmin nähdä, sitä voidaan havainnoida oikealla laitteistolla samalla tavoin kuin ihminen näkee valoa. Wienin siirtymälaki kertoo miten lämpötila siirtää lämpösäteilyn spektriä, ja tämän avulla pinnan lämpötila voidaan määrittää.
Digitaaliset korva-/otsakuumemittarit ovat tyypillisesti infrapunalämpömittareita. [lähde? ]
Lämpökamera

Lämpökamerassa on infrapunasäteilylle herkkä CCD-kenno ja sillä voidaan tuottaa stillkuvia tai videokuvaa.
Muita lämpömittareita

Akustisessa lämpömittarissa hyödynnetään äänen nopeuden riippuvuutta lämpötilasta.[lähde? ]
Kelojen ja muuntajien käämien lämpötilaa saatetaan tarvittaessa mitata mittaamalla käämin resistanssin muutosta[lähde? ]. Resistanssin muutoksesta voidaan laskea lämpötilan nousu perustuen käämin metallin ominaisresistanssiin.
Aiheesta muualla

Lämpötilan mittaus, MIKES 2005
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Laboratoriolaitteet ja tarvikkeet
Autoklaavi | Bunsenlamppu | Eksikkaattori | Lämpökaappi | Lämpömittari | Mikroskooppi | Sentrifugi | Spaatteli | Spektrofotometri | Vaaka | Vesi-imu  | Vetokaappi
Lasi- ja posliinitarvikkeet
Byhnersuppilo | Byretti | Erlenmeyer | Erotussuppilo | Imupullo | Kaasupipetti | Kellolasi | Keitinlasi | Koeputki | Kolvi | Kyvetti | Mittalasi | Mittapullo | Petrimalja | Pipetti | Ruiske | Soxhlet | Upokas
Perinteinen kuumemittari sisältää elohopeaa.
Kaksoismetallilämpömittarin periaatekuva.
Bosch PTD 1 lämpötilatunnistin
Jalkapallon suomenmestaruuskilpailut 1942

| Suomenmestaruuskilpailut 1942 |
| --- | --- |
Joukkueet:  15
Ajankohta:  18. elokuuta– 4. lokakuuta
Mitalistit:  
–  Kultaa:  Toverit
–  Hopeaa:  Sudet
Ottelut:  14
Maalit:  84 (6,0 ottelua kohti)
Jalkapallon suomenmestaruuskilpailut 1942 järjestettiin korvaamaan Mestaruussarjan kausi 1942–43 sen jälkeen kun Palloliitto katsoi, ettei sillä ollut jatkosodan vuoksi mahdollisuuksia käynnistää jalkapallosarjoja elokuun alussa 1942. Kilpailu järjestettiin cup-muotoisena ja Palloliitto kutsui ensimmäistä kertaa myös Työväen Urheiluliiton (TUL) seurat suomenmestaruuskilpailuihin. Cupiin ilmoittautui 15 seuraa, joista Helsingin Kullervo TUL:sta.
Cupin ja Suomen mestaruuden voitti Toverit, joka varmisti ensimmäisen mestaruutensa 4. lokakuuta, kun se voitti loppuottelussa Sudet Lasse Salon (3), Harry Henellin (2) ja Verner Peltosen maaleilla 6–4.
Joukkueet

| Joukkue | Kaupunki |
| --- | --- |
Helsingfors IFK (HIFK): Helsinki
Helsingin Jalkapalloklubi (HJK): Helsinki
Helsingin Kullervo (Kullervo): Helsinki
Helsingin Palloseura (HPS): Helsinki
Helsingin Toverit (Toverit): Helsinki
Kokkolan Pallo-Veikot (KPV): Kokkola
Kronohagens IF (KIF): Helsinki
Kuopion Palloseura (KuPS): Kuopio
Pallo-Pojat (PP): Helsinki
Turun Palloseura (TPS): Turku
Vaasan Palloseura (VPS): Vaasa
Vaasan Pallo-Veikot (VPV): Vaasa
Viipurin Ilves (Ilves): Viipuri
Viipurin Sudet (Sudet): Viipuri
Ylä-Vuoksen Palloseura (YVPS): Ruokolahti
Ruokolahti oli maalaiskunta.
Tulokset > Neljännesvälierät

* = uusintaottelu
TPS eteni suoraan puolivälieriin.
Tulokset > Välierät

HPS ei saanut sotilasotteluiden vuoksi joukkuetta Viipuriin pelaamaan cupin välierää Susia vastaan, joten Sudet eteni luovutusvoitolla loppuotteluun.
Suomen mestarit

| Pelaaja |  |
| --- | --- |
Paavo Salminen (mv): 
Erkki Gustafsson: 
Harry Henell: 
Viljo Kaivola: 
Leevi Kekkonen: 
Tauno Kekkonen: 
Kaarlo Lehtinen: 
Veli Leskinen: 
Ensio Partanen: 
Verner Peltonen: 
Lasse Salo: 
Lähde: Suomen mestaruuskilpailut ja mestarit 1908−2002, Jalkapallon pikkujättiläinen.
Jens Klemmensen

| Mitalit> Maa:   Tanska. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tanska. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tanska. Olympialaiset  | Maa:   Tanska>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Los Angeles 1932 | kaupunkisuunnittelu |  |
Jens Houmøller Klemmensen (23. helmikuuta 1902 – 17. helmikuuta 1977) oli tanskalainen arkkitehti. Hän osallistui vuoden 1932 Los Angelesin olympialaisiin, joissa hänet palkittiin hopeamitalilla kaupunkisuunnittelussa teoksestaan "Stadion ja julkinen puisto".
Jayson Blair

Jayson Blair (s. 23. maaliskuuta 1976) on yhdysvaltalainen entinen The New York Timesin toimittaja. Hän ehti työskentelemään lehdessä viiden vuoden ajan ennen kuin paljastui, että hän oli keksinyt artikkeleja ja kopioinut niihin tietoja tiedotusvälineistä.
Blair erotettiin lehdestä toukokuun 2003 alussa. Skandaalin seurauksena myös New York Timesin vastaava päätoimittaja ja toimituspäällikkö ottivat lopputilin.
Aiheesta muualla

Dokumenttiprojekti: Median hauras maine Yle 9.7.2014
Luettelo Euren kunnista

Tämä on luettelo Euren departementin kunnista Ranskassa. Departementissa on 674 kuntaa.
(CAE) Évreux'n communauté d'agglomération, luotu vuonna 2000.
(CAL) Seine-Euren communauté d'agglomération, luotu vuonna 2001.
(CAV) Portes de l'Euren communauté d'agglomération, luotu vuonna 2003.
Jens Kirkegaard

| Mitalit> Maa:   Tanska.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tanska.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tanska.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Maa:   Tanska> Miesten voimistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Tukholma 1912 | ruotsalainen järjestelmä, joukkuekilpailu |  |
Jens Kirkegaard (1. kesäkuuta 1889 Lindum – 20. huhtikuuta 1966 Randers) oli tanskalainen voimistelija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa ja oli siellä mukana saamassa hopeaa ruotsalaisen järjestelmän joukkuevoimistelussa.