stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
BMP-23

BMP-23
BMP-23 on bulgarialainen rynnäkköpanssarivaunu, jonka valmistuksesta vastaa Bulgarian Defence Industries. Vaunu kehitettiin Bulgarian armeijan pyynnöstä. BMP-23 hyödyntää huomattavia määriä samaa tekniikkaa kuin venäläinen MT-LB.
Tekniset tiedot

Miehistö
3+7
Aseistus
23 mm automaattikanuuna 2A14
7,62 mm konekivääri PKT
4 kpl AT-3 Sagger pst-ohjusta
Mitat
Pituus: 7,285 m
Leveys: 2,85 m
Korkeus: 2,53 m
Maavara: 0,4 m
Taistelumassa
15 200 kg
Nopeus
61,5 km/h tiellä
Toimintamatka
550 km
Panssarointi
Ei tiedossa
Bagdadin varas

Bagdadin varas voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Bagdadin varas (The Thief of Bagdad), Raoul Walshin ohjaama elokuva vuodelta 1924
Bagdadin varas (The Thief of Bagdad), elokuva vuodelta 1940, ohjaajina Michael Powell, Ludwig Berger ja Tim Whelan
Bagdadin varas eli Bagdadin veijari (Il ladro di Bagdad), italialais-ranskalainen elokuva vuodelta 1961
Bagdadin varas (The Thief of Baghdad), Clive Donnerin ohjaama televisioelokuva vuodelta 1978.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Bagdadin varas”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Bartender (kappale)

| ”Bartender” Peer Günt |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Good Girls Don’t...
 Julkaistu: 1987
 Tyylilaji: hard rock
 Kesto: 03.08
 Levy-yhtiö: Euros
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 6.
Peer Günt muut singlet
| ”Bad Boys Are Here” 1986 | ”Bartender” 1987 | ”Wake Me Up” 1989 |
Bartender on suomalaisen hard rock-yhtyeen Peer Güntin kappale levyltä Good Girls Don’t.... Kappale on yksi yhtyeen tunnetuimpia ja säilynyt ohjelmistossa pitkään. Ilmestyessään se nousi Suomen virallisen listan sijalle 6.
Kappale on julkaistu monilla yhtyeen kokoelmilla, ja sen liveversio on mm. EP:llä Bartender. Kappaleen B-puolena on myös Good Girls Don’t...-levyllä julkaistu "Girls Are Gonna Play the Game".
Kappaleet

Bartender – 3.08 (säv. Peer Günt, san. Esa Kaartamo)
Girls Are Gonna Play the Game – 3.06 (säv. ja san. Peer Günt)
Kokoonpano

Timo Nikki – kitara, laulu
Teijo Erkinharju – rummut
Teijo Kettula – basso, laulu
Biaudet

Biaudet on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Aisa Biaudet (1884–1975), suomenruotsalainen runoilija
Ali Biaudet (1895–1935), pankkivirkailija, urheilutoimittaja ja tenniksen pelaaja, Henry Biaudetin poika
Eva Biaudet (s. 1961), ministeri, RKP:n kansanedustaja
Gabriel Biaudet (1848–1898), ranskalainen Suomeen muuttanut opettaja, kääntäjä ja Helsingin yliopiston ranskan kielen lehtori
Henry Biaudet (1869–1915), suomalainen historiantutkija, Gabriel Biaudetin poika
Léon Biaudet (1882–1968), suomalainen lääkäri ja suojeluskunta-aktivisti, Gabriel Biaudetin poika
Rudi Biaudet (s. 1953), suomalainen kilpapurjehtija
Teddy Biaudet (1886–1967), suomalainen lääkäri ja muistelmakirjailija, Gabriel Biaudetin poika
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Biała Podlaskan voivodikunta

Biała Podlaskan voivodikunnan sijainti Puolan kartalla.
Biała Podlaskan voivodikunta (puol. województwo bialskopodlaskie) oli 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Biała Podlaska. Biała Podlaskan voivodikunnan alue jaettiin vuoden 1999 hallintouudistuksessa nykyisille Lublinin, Masovian ja Podlasian voivodikunnille.
Sekasin-chat

Sekasin-chat on valtakunnallinen, laajasti avoinna oleva (ma–pe 9–24, la–su 15–24) 12–29-vuotiaille tarkoitettu keskustelupalvelu, joka tukee mielenhyvinvointia ja mielenterveyden ongelmista selviämistä. Palvelu on ilmainen, anonyymi ja luottamuksellinen. Diagnooseja tai lähetteitä ei tarvita – nuoren oma arvio avun tarpeesta riittää. Vastaajina toimii sosiaali- ja terveydenhuollon ammattilaisia sekä koulutettuja vapaaehtoisia lukuisista eri järjestöistä ja seurakunnista. Chatin perusideana on tarjota nuorille keskusteluapua heitä vaivaavista asioista sekä auttaa nuoria löytämään omia voimavarojaan.
Sekasin-chatia ylläpitää Sekasin Kollektiivi. Sekasin Kollektiivi on lukuisten toimijoiden yhteenliittymä, jota koordinoi MIELI Suomen Mielenterveys ry, Suomen Punainen Risti, Setlementtiliitto sekä SOS-lapsikylä.
Suosionsa seurauksena Sekasin-chat on usein ruuhkautunut ja odotusajat voivat olla pitkiä. Palvelun kävijämäärät kasvavat varsinkin iltaisin ja kesällä. Vuonna 2020 yhteydenottoja Sekasin-chatiin oli yli 170 000.
Historia

Sekasin-chat avattiin viikoksi toukokuussa 2016 osana Ylen ja mielenterveysjärjestöjen yhteistä mielenterveyskampanjaa. Osana Sekasin-kampanjaa Yle tuotti samannimisen draamasarjan ja houkutteli somepersoonia kertomaan mielenterveysongelmistansa tarkoituksena rohkaista nuoria käsittelemään asiaa avoimemmin.
MIELI Suomen Mielenterveys ry haki loppuvuodesta 2016 rahoitusta toiminnan jatkamiseksi. Rahoitus saatiin Me-säätiöltä Suomen Mielenterveysseuralle vuosille 2017 ja 2018. Mielenterveysseura lähti tällöin koordinoimaan Sekasin-chatia, jonka toimintaa jatkettiin. Aukioloaikoja supistettiin tällöin alkuperäisestä 24/7:stä.
Sekasin Kollektiivi perustettiin koordinoimaan Sekasin-chatia alkuvuodesta 2021. Yhteinen visio on, ettei kukaan nuori jää pahan olonsa kanssa yksin. Kollektiivin alle kuuluu myös Sekasin Gaming.
Tunnustus

Terveyden ja hyvinvoinnin laitos myönsi vuonna 2021 Sekasin-chatille Kansanterveyspalkinnon.
Aiheesta muualla

Sekasin-chat
Białobrzegi-Kolonia

| Białobrzegi-Kolonia |
| --- | --- |
 fiBiałobrzegi-Kolonia 
 51°38′20″N, 22°22′44″E 
Väestö
Väkiluku (2011):  178
Białobrzegi-Kolonia on kylä Kockin kunnassa Lubartówin piirikunnassa Lublinin voivodikunnassa Puolassa. Kylä sijaitsee noin kuuden kilometrin päässä Kockin kunnan hallintokeskuksesta Kockista. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Białobrzegi-Koloniassa asui 178 asukasta.
Käännös suomeksi
Salmi-Jättilä

| Salmi-Jättilä |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hämeenlinna
Koordinaatit:  61°12′01″N, 25°00′06″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kukkian reitin valuma-alue (35.78)
Laskujoki:  suo-oja Evojokeen 
Järvinumero:  35.787.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  142,3 m  
Rantaviiva:  1,62 km  
Pinta-ala:  3,422 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSalmi-Jättilä 
Salmi-Jättilä  on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa  sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,4 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Ekojärven valuma-alueeseen (35.787) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 142,3 metriä mpy.
Balkrishan Singh

| Mitalit> Maa:   Intia. Olympialaiset .Miesten maahockey | Mitalit> Maa:   Intia. Olympialaiset .Miesten maahockey | Mitalit> Maa:   Intia. Olympialaiset .Miesten maahockey | Maa:   Intia> .Miesten maahockey |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Melbourne 1956 | joukkuekilpailu |  |
Balkrishan Singh Grewal (10. maaliskuuta 1933 Patiala Intia – 31. joulukuuta 2004 Patiala Intia) oli intialainen maahockeypelaaja. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1956 ja oli tuolloin mukana olympiakultaa voittaneessa maahockeyjoukkueessa.
Atsushi Natori

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Atsushi Natori
Syntymäaika: 12. marraskuuta 1961 (ikä 62)
Syntymäpaikka: Saitama, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Pituus: 171 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1980–1994 | Urawa Reds | 246 (9) |
Maajoukkue
| 1988–1989 | Japani | 6 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Atsushi Natori (jap. 名取 篤, Natori Atsushi; s. 12. marraskuuta 1961 Saitama) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Natori debytoi Japanin maajoukkueessa lokakuussa 1988. Hän on pelannut kuusi maaottelua.
Aiheesta muualla

National Football Teams
Scrolls of the Megilloth

| Scrolls of the Megilloth Mortification |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1992
 Julkaistu: 1992
 Tuottaja(t): Doug Saunders ja Mortification
 Tyylilaji: death metal, grindcore
 Kesto: 58.45
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast  Soundmass
Mortificationin muut julkaisut
|  Mortification 1991 | Scrolls of the Megilloth 1992 | Post Momentary Affliction 1993 |
Scrolls of the Megilloth on australialaisen death metal -yhtyeen Mortificationin toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1992 Nuclear Blast Records -levymerkillä. Scrolls on yhtyeen kuuluisin, ylistetyin, äärimmäisin, synkein ja raain julkaisu. Albumin musiikki on silkkaa death metalia, ja sanoitukset käsittelevät suuntauksen tyypillisiä aiheita kristillisestä näkökulmasta. The Metal Observerin mukaan Scrolls on "mestariteos", "palanen australialaisen metallimusiikin historiaa" ja toi yhtyeen "death metal -suuntauksen eliittiin 1990-luvun alussa". The Metal for Jesus! -sivuston mukaan Scrolls oli yhtä merkittävä kristillisen metallimusiikin teko 1990-luvulla kuin Stryperin To Hell with the Devil oli 1980-luvulla. Albumilta kuvattiin neljä musiikkivideota. Scrollsista tuli niin maineikas, että kaikkia Mortificationin myöhempiä albumeita tultaisiin vertaamaan siihen. Vuonna 2010 HM-lehti sijoitti albumin 17. sijalle 100 kaikkien aikojen parasta kristillistä metallialbumia -listallaan.
Äänitys

Albumi äänitettiin Studio RBX:ssä, Richmondissa, Melbournessa ja miksattiin Toybox Studiosissa Northcoressa, Melbournessa. Albumin tuotti Doug Saunders. Mortificationin kokoonpano koostui laulaja-basisti Steve Rowesta, kitaristi Michael Carlislesta ja rumpali Jayson Sherlockesta. Sekä Carlisle että Sherlock lauloivat taustoja albumilla, ja Sherlock soitti soolokitaraa albumin päättävällä kappaleella "Ancient Prophecy", koska Carlisle oli pätevämpi rytmikitaristi kuin soolokitaristi. Tällä albumilla yhtye jätti thrash metal -juurensa ja siirtyi täysin death metaliin.
Yleiskatsaus

Scrolls of the Megilloth alkaa "Nocturnal"-kappaleen introlla, joka käsittää yöllisiä ääniä heinäsirkkojen sirinästä sammakoiden kurnutukseen, luoden kulttikauhuelokuvatunnelmaa. Tätä seuraa hitaasti voimistuva, uhkaava rummutus. Dropped D -vireinen kitarariffi käynnistää kaoottisen nopeuden, ja Steve Rowe murisee sanat "Nocturnal/ Creatures of the Night", jossa sana "Creatures" on lausuttu erityisen raastavalla, riipivällä äänellä. Tämän jälkeen albumi jatkaa grindcore-vaikutteisella death metal -linjalla, muistuttaen osin brittiläisen suuntauksen deathgrind-tyyliä. Enimmäkseen nopeatempoisena pysyvästä otteesta poikkeavat lähinnä laahustavat "Raise the Chalice" ja eeppinen päätöskappale "Ancient Prophecy". Albumin tunnistettavimpia piirteitä ovat Jayson Sherlocken nopea ja erikoinen tuplabasarityöskentely, Michael Carlislen raaka mutta tarkka kitarointi sekä Steve Rowen groovaava, korkeavireinen basson soitto ja erittäin matala murinalaulu, joka on erityisen korisevaa "Ancient Prophecy" -kappaleen eräässä säkeistössä. Uhkaavalla urkumelodialla alkava nimikappale "Scrolls of the Megilloth" on albumin tunnetuimpia kappaleita ja se julkaistiin singlenä. "Death Requiem" sisältää kolkkoa puheääntä, joka kuvailee hautajaistilaisuutta.
Sanoitukset ja aiheet

Sanoitukset albumilla ovat yhtä äärimmäisiä kuin musiikki. Yhtye käsittelee death metalin tyypillisiä aiheita, kuolemaa, väkivaltaa, okkultismia ja kauhua kristillisestä näkökulmasta: "Eternal Lamentationilla" jumalattomat kirkuvat tuskaansa helvetin liekeissä, "Terminate Damnation" kertoo henkisestä sodankäynnistä pahuutta ja moraalittomuutta vastaan ja "Necromanicide" varoittaa harjoittamasta spiritismiä kuolleiden tavoittamiseen, koska "vain demonit vastaavat niiden kutsuun". Konseptin takaa löytyy raamatullinen pohja: Scrolls of the Megilloth on vanhan testamentin termi viidelle käärölle (alun perin juutalaisessa Raamatussa, Tanakhissa, "Viisi megillaa"), jotka ovat Ruut, Salomon, Ester, Valitusvirret  ja Saarnaaja. Kansilehden sivuhuomautuksissa Steve Rowe selostaa, että näillä kirjoilla oli erityisasema juutalaisessa perinteessä, ja niitä luetaan edelleen usein tärkeissä juutalaisissa juhlissa, esimerkiksi Esterin kirjaa luetaan Purimin aikana. Jayson Sherlocken maalaamasta kansitaiteesta Rowe kertoo, että hämähäkinseitit viittaavat siihen, kuinka jotkut eivät koskaan lue näitä kirjoja ja että luuranko kuvastaa monia kristittyjä, jotka ovat osittain kuolleita koska eivät tunne Jumalan koko Sanaa.
Vastaanotto

Scrolls of the Megillothia pidetään yleisesti Mortificationin magnum opuksena - uransa huippusaavutuksena. No Life 'til Metal -sivuston kirjoittajan Scott Watersin mukaan albumista tuli niin maineikas ja ylistetty, että yhtyeen kaikkia myöhempiä julkaisuja tultaisiin aina vertaamaan Scrollsiin. The Metal Observerin kriitikko Chris Kraemer luonnehtii albumia "mestariteokseksi". Kraemerin mukaan Scrolls of the Megilloth on "palanen australialaisen metallimusiikin historiaa", ja hänen mukaansa tämän albumin ansiosta yhtye "kuului death metal -suuntauksen eliittiin 1990-luvun alussa". The Metal for Jesus! -sivuston Johannes Jonssonin mukaan albumi oli yhtä uraauurtava kristillinen metalliteko 1990-luvulla kuin Stryperin To Hell with the Devil oli 1980-luvulla. Samoin The Whipping Postin ja HM Magazinen kriitikko Matt Morrow nimittää albumia "death metalin klassikoksi". All Music Guiden Kirk Dombekin mukaan albumi "toi yhtyeelle huomiota metallimusiikin alakulttuurissa" ja "sisältää joitain pelottavimmista koskaan äänitetyistä lauluäänistä." Suosion siivittämänä albumin neljästä kappaleesta tuotettiin musiikkivideot, jotka ohjasi ja kuvasi videokuvaaja Neil Johnson. Musiikkivideot julkaistiin videokokoelmalla Grind Planets.
Kappaleet

Nocturnal – 6.08
Terminate Damnation – 6.17
Eternal Lamentation – 6.27
Raise the Chalice – 4.17
Lymphosarcoma – 6.01
Scrolls of the Megilloth – 4.25
Death Requiem – 5.09
Necromanicide – 4.54
Inflamed – 3.25
Ancient Prophecy – 11.42
Bonuskappaleet
Terminate Damnation – 6.07 (demo)
Lymphosarcoma – 6.07 (demo)
Necromanicide – 4.24 (demo)
Scrolls of the Megilloth – 3.08 (demo)
Yhtyeen kokoonpano albumilla

Steve Rowe – basso ja murina
Michael Carlisle – kitara ja taustalaulu
Jayson Sherlock – rummut ja taustalaulu
Aiheesta muualla

Scrolls of the Megilloth Discogsissa. (englanniksi)
Albumin Scrolls of the Megilloth arvostelu  Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Seppo Heinola

| Seppo Heinola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 31. toukokuuta 1944 (ikä 80) Tampere
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  näyttelijä, teatteriohjaaja, numerologi
Seppo Juhani Heinola (s. 31. toukokuuta 1944 Tampere) on suomalainen näyttelijä, teatteriohjaaja ja numerologi. Heinolalla on takana pitkä teatteriura eri kaupunginteattereissa, jonka lisäksi hän on usein esitelmöinyt Kabbalasta, gematriasta, symboliikasta ja numerologiasta. Hän on myös toiminut teatterinjohtajana, luovan ilmaisun opettajana ja ohjannut, dramatisoinut ja kirjoittanut näytelmiä niin ammatti- kuin harrastajateattereillekin. Heinola on myös kirjoittanut neljä tietokirjaa Salaperäinen Shakespeare, Jälleensyntymä ja Raamattu, Numerologian ABD-kirja ja Mystinen Mannerheim. Kaksi ensiksimainittua on voittanut Suomen Pienkustantajat ry:n tietokirjojen Sampo-palkinnon (1. sija) ja Kustannus Oy Rajatiedon vuoden 2003 palkinnon (1. sija).
Teatteri

Heinolalla on ollut kiinnityksiä Vaasan, Joensuun, Rauman, Porin ja Rovaniemen kaupunginteattereihin.
Filmografia

Näyttelijäkuningatar, 1966, Kolmas maalainen
Katoavaa Tamperetta, 1967, lyhytfilmi, Nottbeck
'Lapsikullat', näytelmä, Yle TV2 1977 Juhani
'Kaksi mesenaattia', dokumentinäytelmä Yle TV2 1978 Tikanoja
Hirtettyjen kettujen metsä,elokuva 1986, Poropoliisi Hurskainen
Visiitti Yle TV2, 1996, Isä katsomossa
Elämän suola, sarja TV 2 1996, Reino Kinkku
Ei vanhene koskaan, osa 7: Erehdys,  TV 2 1997, syyttäjä
Kotikatu, Yle TV 1 1997, seksologi
Hovimäki, sarja Yle TV2 2002, Pitäjän isäntä
Turvetta ja timantteja, sarja, TV 2 2006, Tarkastaja Niukkanen
'Eilen ja viime viikolla',  2008 ,lyhytfilmi, Naapuri
Aiheesta muualla

Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Polemiikkia Mannerheim -elokuvasta (Arkistoitu – Internet Archive)
Seeprapeippo

| Seeprapeippo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Loistopeipot Estrildidae
Suku::  Seeprapeipot Taeniopygia
Laji::  guttata
Kaksiosainen nimi
 Taeniopygia guttata  (Vieillot, 1817) 
Alalajit
 T. g. guttata  T. g. castanotis 
Katso myös
   Seeprapeippo Wikispeciesissä   Seeprapeippo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Seeprapeippo (Taeniopygia guttata) on pieni kirkasvärinen loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu, joka on erittäin suosittu lemmikkieläin lemmikkilintuna. Lajin nimesi Louis Jean Pierre Vieillot 1817.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 10 cm ja paino noin 10 g. Koiras on hyvin kirkasvärinen: päälaki ja niska ovat kyyhkynharmaat, posket ruskeat, nokka punainen, nokan ja posken välissä valkoinen raita mustien juovien välissä, kurkku raidallinen, rinnassa musta poikkivyö, vatsa valkoinen, koivet punertavat, kylki ruskea valkein täplin, selkä ja siiven päälliset tummat, sekä pyrstö musta valkoisin täplin. Naaras on vaatimattomamman värinen: yleisväritys harmaanruskea, vatsapuoli vaaleampi, nokka ja koivet punertavat ja naamassa mustavalkoinen kuvio.
Tavallinen ääni on nasaali tööttäys. Koiras laulaa yksinkertaista rullaavaa säettä, joka on kuin vieterin vetämistä. Pari seurustelee keskenään hiljaisilla kutsuäänillä.
Seeprapeipot ovat vilkkaita ja seurallisia. Luonnossa ne liikkuvat suurina parvina, ja häkkioloissakin ne voivat parhaiten, jos niitä on pieni parvi. Vähintään kuitenkin 2 lintua, mielellään koiras ja naaras. Yksinäinen seeprapeippo on epäluonnollinen tapaus, eikä yksinäinen lintu elä kauan häkkioloissa.
Esiintyminen

Seeprapeiposta tunnetaan 2 alalajia. Nimialalaji guttata pesii Indonesian saaristossa ja castanotis lähes koko Australiassa. Maailman seeprapeippopopulaation koko on kymmeniä miljoonia yksilöitä.
Lemmikkilintuina niitä pidetään kaikkialla. Valtaosa lemmikkinä pidettävistä seeprapeipoista on nykyisin tarhattuna syntyneitä.
Elinympäristö

Seeprapeipot elävät pensaikkoisilla puoliaavikoilla joen, järven tai muun vesistön tuntumassa. Pesintä ajoittuu sadekausien jälkeiseen voimakkaan kasvun ja hedelmällisyyden kauteen. Siemensyöjänä se vaatii runsaasti juomavettä.
Lisääntyminen

Seeprapeipot kutovat pesäkorinsa heinistä ja ruohonkorsista ja pehmustavat sen esimerkiksi höyhenillä. Lentoaukko on pesän kyljessä. Naaras munii 4–6, joskus jopa 12 munaa. Haudonta-aika on noin 2 viikkoa ja molemmat puolisot hautovat. Poikaset ovat lentokykyisiä 3–viikkoisina. Yksiavioinen. Pari voi pesiä useita kertoja vuodessa, myös vankeudessa. Nuoret linnut ovat sukukypsiä jo muutaman kuukauden ikäisinä.
Ravinto

Seeprapeipot ovat siemensyöjiä, jotka syövät pääasiassa erilaisten heinäkasvien siemeniä.
Nuori seeprapeippo
Bilman hiekka-aavikko

Matkailijoita Bilman hiekka-aavikolla.
Bilman hiekka-aavikko (ransk. l’Erg de Bilma) on Saharan autiomaahan kuuluva hiekka-aavikko Nigerin itäosassa. Se ulottuu pohjoisessa Kawarin eteläkärjestä Bilmasta Agademin seudulle etelässä. Lännessä Bilman hiekka-aavikko rajoittuu Fachin seudulla Ténéréen ja idässä Tšadiin.
Aavikko koostuu koillis-lounaissuuntaisista korkeista hiekkadyyneistä. Se on yksi Saharan vaikeakulkuisimmista alueista. Bilman hiekka-aavikon läpi kulki 1800-luvulle saakka tärkeä Fezzanin, Kawarin ja Kanem-Bornun välinen karavaanikaupan reitti. Nykyään Bilman, Zoo Baban, Dibellan ja Agademin keitaiden kautta kulkee pieniä kamelikaravaaneja sekä maastoautoilla liikkuvia matkailijoita.
Billy Rose’s Jumbo (täsmennyssivu)

Billy Rose's Jumbo voi viitata:
Jumbo, Billy Rosen tuottama musikaali
Maailman ihanin tyttö (engl. Billy Rose's Jumbo), musikaaliin perustuva elokuva vuodelta 1962
Billy Rose's Jumbo, vuoden 1962 elokuvan soundtrack-albumi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Billy Rose’s Jumbo”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Scottish fold

| Scottish fold |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa::   Yhdistynyt kuningaskunta
Rodun syntyaika::  1966
Ulkonäkö ja terveys
Turkki::  lyhyt
Paino::  urokset: 4–6 kg naaraat: 2,7–4 kg
Elinikä::  12–15 vuotta
Rotumääritelmä
Scottish fold on kissarotu, jonka korvien yläosat ovat taittuneet korvakäytävän peitoksi. Nimi on suomennettu Skotlannin luppakorvaksi. Scottish fold ja Scottish straight, eli suomeksi Skotlannin luppakorva ja Skotlannin suorakorva ovat saman skottilaisen rodun eri variaatioita: samaan pentueeseen voi syntyä niin pysty- kuin luppakorviakin. Rotu syntyi nimensä mukaan Skotlannissa 1960-luvulla, jolloin 1961 syntyi valkoinen maatiaiskissa Susie, jolla oli luppakorvat. Kun Susie sai pentuja, myös kahdella niistä oli luppakorvat. Naapurifarmari ja kissaharrastaja William Ross hankki näistä toisen itselleen, ja alkoi kasvattamaan näitä luppa- ja suorakorvaisia kissoja. Rotu rekisteröitiin virallisesti omaksi rodukseen Isossa-Britanniassa vuonna 1966.
Luppakorvaisuuden aiheuttaa dominoiva, kivulias geenimutaatio (osteokondrodysplasia), joka käytännössä tarkoittaa sitä, että kaikilla luppakorvaisilla skottilaisilla on tämä geeni. Kaikki pennut syntyvät pystyillä korvilla ja korvat alkavat taittua neljän ensimmäisen elinviikon aikana. Luppakorvainen foldi risteytetään aina suorakorvaisen kissan kanssa (ks. kohta terveys), joten pentueeseen syntyy yleensä sekä luppa- että suorakorvaisia skotteja. Niitä skottilaisia joiden korvat ovat pystyssä kutsutaan scottish straight – eli skottilaisiksi suorakorviksi. Niiltä tämä luppakorvaisuuden aiheuttama dominoiva geeni puuttuu.
Monet eläinlääkärit suosittelevat rodun jalostuksen lopettamista sen terveysongelmien vuoksi.
Historia

Luppakorvaisista kissoista on muistiinmerkintöjä ainakin sadanviidenkymmenen vuoden ajalta, mutta nykyinen luppakorvakissakanta sai alkunsa Skotlannissa syntyneestä mutanttipennusta vuonna 1966. Pentu vietiin Yhdysvaltoihin 1970-luvun alkupuolella. Samoihin aikoihin GCCF lakkasi rekisteröimästä rotua sillä korvien mutaation huomattiin aiheuttavan kuuroutta ja muita ongelmia. Suomessa rotua on voinut tavata vasta vuodesta 2003 lähtien.
Rakenne

Vartalo on keskikokoinen ja pyöreämuotoinen.
Häntä on keskipitkä ja taipuisa.
Käpälät ovat pyöreät ja tiiviit.
Jalat ovat keskipitkät ja melko lihaksikkaat.
Turkki on lyhyttä, tiheää ja kimmoisaa. Useimmat värit ja kuviot ovat hyväksyttyjä.
Pää on melko kiilamainen, kuono on leveä ja nenä on lyhyt.
Silmät ovat suuret, pyöreät ja kaukana toisistaan.
Korvat ovat pienet, pyöreäkärkiset ja kaukana toisistaan. Korvan yläosa taittuu korvakäytävän peitoksi.
Ulkonäkö

Skottilainen on keskikokoinen, lihaksikas kissa. Pää on pyöreä, ja viiksityynyt ovat hyvin kehittyneet. Silmät ovat suuret ja pyöreät, ja silmien värin tulee olla sopusoinnussa turkin värin kanssa. Häntä on keskipitkä ja taipuisa. Jalat ovat keskipitkät ja lihaksikkaat, käpälät ovat jykevät, pyöreät ja tiiviit. Korvat ovat pyöreäkärkiset, ja luppakorvaisilla ne kääntyvät korvakäytävän peitoksi joko korvanlehden puolivälistä, korvanlehden juuresta tai siltä väliltä. Luppakorvien, suurten pyöreiden silmien ja lyhyehkön nenän takia luppakorvien kasvoilla usein sanotaan olevan pöllömäinen ilme. Turkki on useimmiten lyhyt ja tuuhea, mutta myös pitkäturkkisia skottilaisia esiintyy. Lähes kaikki värit ja kuvioinnit hyväksytään.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .