stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2025

Koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2025 (engl. EuroBasket 2025) ovat 42:set koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut. Turnaus pelataan 27. elokuuta – 14. syyskuuta 2025 ja sen alkulohkot jaettiin neljättä kertaa peräkkäin eri maihin. Finaali pelataan Riiassa, Latviassa.
Pelipaikat ja paikkakunnat ovat:
Ryhmä A: Riika-areena, Riika, Latvia;
Ryhmä B: Nokia Arena, Tampere, Suomi;
Ryhmä C: Spyros Kyprianou Athletic Center, Limassol, Kypros;
Ryhmä D: Spodek, Katowice, Puola.
Spyros Kyprianoun urheilukeskus, Kyproksen Limassol:ssa
Riika-areena.
Nokia-areena.
Spodek, urheiluareena Puolan Katowicessa.
Aiheesta muualla

Virallinen turnaussivusto
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:EuroBasket2025
| n k Koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut |
| --- | --- |
Sveitsi 1935 Latvia 1937 Liettua 1939 Sveitsi 1946 Tšekkoslovakia 1947 Egypti 1949 Ranska 1951 Neuvostoliitto 1953 Unkari 1955 Bulgaria 1957 Turkki 1959 Jugoslavia 1961 Puola 1963 Neuvostoliitto 1965 Suomi 1967 Italia 1969 Saksa 1971 Espanja 1973 Jugoslavia 1975 Belgia 1977 Italia 1979 Tšekkoslovakia 1981 Ranska 1983 Saksa 1985 Kreikka 1987 Jugoslavia 1989 Italia 1991 Saksa 1993 Kreikka 1995 Espanja 1997 Ranska 1999 Turkki 2001 Ruotsi 2003 Serbia ja Montenegro 2005 Espanja 2007 Puola 2009 Liettua 2011 Slovenia 2013 Kroatia/Latvia/Ranska/Saksa 2015 Israel/Romania/Suomi/Turkki 2017 Georgia/Italia/Saksa/Tšekki 2022 Kypros/Latvia/Suomi/? 2025
Käännös suomeksi
Steve Knight

Stephen Sanders ”Steve” Knight (12. toukokuuta 1935 Woodstock, New York – 19. tammikuuta 2013) oli yhdysvaltalainen muusikko ja multi-instrumentalisti. Suuri yleisö muistanee hänet parhaiten Mountain-yhtyeen kosketinsoittajana, vaikka suurimman osan urastaan hän soitti eri instrumentteja jazzyhtyeissä. Mountainin kanssa Knight soitti mm. Woodstockin pop- ja rockfestivaaleilla v. 1969 ja klassikkoalbumeilla Climbing! (1970) ja Nantucket Sleighride (1971).
Aiheesta muualla

Steve Knight (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Mountain |
| --- | --- |
 Leslie West  Corky Laing  Rev Jones   Felix Pappalardi  N. D. Smart  Norman Landsberg  Steve Knight  Allan Schwarzberg  Robert Mann  David Perry  Miller Anderson  Mark Clarke  Richie Scarlet 
Studioalbumit:  Climbing!  Nantucket Sleighride  Flowers of Evil  Avalanche  Go For Your Life  Man's World  Mystic Fire  Masters of War 
Livealbumit:  The Road Goes Ever On  Twin Peaks  King Biscuit Live – Greatest Hits (1974)  Extented Versions  Eruption 1985/2003  Live In Texas 2005  Official Bootleg Series 
Kokoelmia:  Woodstock II  Best Of Mountain  Over The Top  Blood Of The Sun  Super Hits  On The Mark  Woodstock: 40 Years On 
DVD:t:  Sea Of Fire  Live In Texas 2005 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana
Kuubanpöllönen

| Kuubanpöllönen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pöllölinnut Strigiformes
Heimo::  Pöllöt Strigidae
Suku::  Gymnoglaux
Laji::  lawrencii
Kaksiosainen nimi
 Margarobyas lawrencii  P. L. Sclater & Salvin, 1868 
Synonyymit
 Gymnoglaux lawrencii  Margarobyas lawrencii  Gymnasio lawrencii  Otus lawrencii 

Katso myös
   Kuubanpöllönen Wikispeciesissä   Kuubanpöllönen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kuubanpöllönen (Margarobyas lawrencii, aikaisemmin Gymnoglaux lawrencii) on pöllölaji, jonka esiintymisaluetta on Kuuba. Se on sukunsa Gymnoglaux ainoa laji.
Kuubanpöllösen luontaista elinalueita ovat Kuuban subtrooppiset tai trooppiset kosteat ja kuivat metsät ja entiset metsät ja pensastot sekä viljelmät. Se elää metsien latvuksissa, missä se saalistaa. Lajin populaatio arvioidaan vakaaksi, vaikka sen suuruutta ei tiedetäkään. Kuubanpöllönen on kooltaan noin 22 senttimetriä.. Se painaa keskimäärin 95,2 grammaa.
Alalajit

Kuubanpöllösellä on kaksi alalajia.
M. l. lawrencii,  Sclater & Salvin, 1868 Isla de Cuba.
M. l. exsul, Bangs, 1913 Isla de la Juventud.
Age of Empires

| Age of Empires |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Ensemble Studios
Julkaisija:  Microsoft Game Studios
Suunnittelija:   Rick Goodman  Bruce Shelley  Brian Sullivan 
Pelisarja:  Age of Empires
Pelimoottori:  Genie
Julkaistu:  NA 15. lokakuuta 1997UK 2. helmikuuta 1998
Lajityyppi:  Reaaliaikainen strategia
Pelimuoto:  Yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: T  Virheellinen ESRB-arvo OFLC: G8+
Alusta:  Macintosh, Windows, Windows Mobile
Jakelumuoto:  CD
  Vaatimukset  90 MHz suoritin  16 MB RAM  1 MB näytönohjain   
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Age of Empires on Ensemble Studiosin kehittämä ja Microsoft Game Studiosin julkaisema strategiapeli. Peli on julkaistu Windowsille vuonna 1997.
Peli on  Age of Empires -pelisarjan ensimmäinen osa.
Pelissä pelaaja toimii kansakuntien johtajana ja ohjaa sivilisaatioita aikakausien läpi. Pelistä tuli erittäin suosittu, ja sille on tehty lukuisia jatko- ja lisäosia. Age of Empires uudelleenjulkaistiin kämmentietokoneelle vuonna 2003.
Pelaaminen

Age of Empiresissä kilpaillaan sivilisaation kehittämisessä 1–7 pelaajaa vastaan. Vastapelaajat voivat olla tietokonevastustajia tai verkkopelissä ihmisvastustajia. Pelin voi voittaa useilla tavoilla, kuten tuhoamalla kaikki viholliset, pitämällä hallussaan tiettyjä arvokohteita riittävän kauan tai rakentamalla ihmeen ja puolustamalla sitä riittävän kauan. Ennen pelin alkua voimassa olevat voittotavat voi rajata haluamallaan tavalla. Pelikenttänä on kartta, jonne pelin aikana rakennetaan erilaisia rakennuksia. Rakennuksissa puolestaan luodaan liikuteltavia yksiköitä ja kehitetään uusia teknologioita. Kartta voi olla valmiiksi suunniteltu tai sattumanvaraisesti generoitu. Pelin mukana tulevan karttaeditorin avulla kartan voi myös suunnitella itse. Kartalla voi olla erityyppisiä maasto- ja vesialueita sekä rakennusten, yksiköiden ja teknologioiden hankkimiseen tarvittavia resursseja.
Pelaaminen > Resurssit

Resursseja on neljänlaisia: kulta, puu, kivi ja ruoka. Ruokaa voi kerätä monella eri tavalla: metsästämällä, marjoja keräämällä, maata viljelemällä tai kalastamalla. Kaikkia resursseja kerätään kyläläisten (villagers) avulla. Ruokaa voidaan lisäksi kerätä kalastusveneillä. Kaupankäyntiveneillä voidaan vaihtaa muita resursseja kullaksi muiden pelaajien satamissa. Erilaisten toimenpiteiden suorittamiseksi tarvitaan aina tietty määrä tiettyjä resursseja. Esimerkiksi yksiköt maksavat yleensä ruokaa ja rakennukset puuta.
Pelaaminen > Yksiköt

Kyläläiset (villagers) ovat kalastus-, kaupankäynti- ja kuljetusveneiden ohella pelin ainoita liikkuvia siviiliyksiköitä ja siksi keskeisen tärkeitä. Kyläläiset voivat kerätä resursseja ja rakentaa rakennuksia.
Suurin osa yksiköistä on erilaisia taistelujoukkoja. Niiden ominaisuudet vaihtelevat mm. kestävyyden, nopeuden, tuhovoiman ja nuolenkantaman osalta. Eri yksiköt ovat siis vahvoilla eri tilanteissa: jotkut lähitaistelussa, jotkut kauempaa ampuessaan. Yksiköt liikkuvat osittain itsestään ja tekevät jossain määrin itsenäisiä ratkaisuja, mutta pelaaja voi pakottaa yhden tai useamman yksikön toimimaan tietyllä tavalla.
Pelaaminen > Teknologiat

Pelaaja voi paitsi tehdä yhä uusia rakennuksia ja yksiköitä, myös kehittää vanhoja. Kehittäminen antaa etua verrattuna niihin sivilisaatioihin, jotka eivät ole vielä yhtä pitkällä. Suurin kehityshyppäys on seuraavalle aikakaudelle pääsy. Useimmat kehitettävissä olevat teknologiat kuitenkin liittyvät johonkin yksittäiseen asiaan, esimerkiksi torilta (Market) voi kehittää kyläläisten suorittamaa puunhakkuuta tehokkaammaksi. Jotkut kehitykset parantavat rakennuksia ja yksiköitä, jotkut taas mahdollistavat uusien rakennusten tai yksiköiden tekemisen. Teknologioiden kehitys maksaa resursseja.
Pelaaminen > Aikakaudet

Pelissä on neljä aikakautta: kivikausi, neoliittinen kausi (”työkalukausi”), pronssikausi ja rautakausi. Seuraavalle aikakaudelle pääsemiseksi vaaditaan kaksi nykyisen aikakauden teknologiarakennusta sekä tietty määrä resursseja. Kun nämä vaatimukset on suoritettu, voidaan seuraavalle aikakaudelle siirtyä kaupunkikeskuksesta (Town Center). Uusi aikakausi mahdollistaa uudentyyppisten yksiköitten ja rakennusten tekemisen sekä uusien teknologioiden kehittämisen. Joillain uusista teknologioista voidaan esimerkiksi parannella edellisellä aikakaudella tehtyjä yksiköitä. Eri pelaajat siirtyvät uudelle aikakaudelle toisistaan riippumatta.
Pelaaminen > Sivilisaatiot

Peliä voi pelata kahdellatoista eri sivilisaatiolla, joilla on kullakin omat vahvuutensa ja heikkoutensa. Kaikki sivilisaatiot eivät voi rakentaa kaikkia yksiköitä, ja eri yksiköiden ominaisuudet ja ulkonäkö vaihtelevat sivilisaation mukaan. Sivilisaatiot ovat Muinaiset egyptiläiset, Assyrialaiset, Muinaiset kreikkalaiset, Babylonialaiset, Chosonit (korealaiset), Heettiläiset, Persialaiset, Foinikialaiset, Minolaiset, Shang (kiinalaiset), Sumerilaiset ja Yamato (japanilaiset).
Vastaanotto

| Age of Empires> Yhteispisteet.Kerääjä | Age of Empires> Yhteispisteet.Pisteet |
| --- | --- |
GameRankings: 87,13 % (perustuu 12 arvosteluun)
Metacritic: 83/100
Arvostelupisteet
Julkaisu: Pisteet
GameSpot: 6,8/10
Peli on saanut hyviä arvioita ja pisteytys GameRankings kerääjäsivustolla on 87,13%.
Laajennusosa

Vuonna 1998 Age of Empires -peliä seurasi laajennusosa Age of Empires: The Rise of Rome. Peliin lisättiin neljä uutta, pelattavaa siviilisaatiota: Rooma, Karthago, Palmyra ja Makedonia. Lisäksi laajennusosa lisäsi peliin muutamia uusia yksikköjä ja muokkasi joitain vanhoja, mutta alkuperäisen pelin pelimekaniikka pysyi samana. Tämä johti siihen, että Rise of Romeen syntyi Rooman noususta militaristisempi näkökulma kuin monien historioitsijoiden mielestä, sillä todellisuudessa poltetun maan ja joukkotuhon taktiikkoja pyrittiin välttämään mahdollisimman usein.
Definitive Edition

Vuonna 2018 pelistä on julkaistu Definitive Edition -versio.
Miss Universum

Miss Universe -kilpailun tunnus
Miss Universum (engl. Miss Universe) on vuosittainen kauneuskilpailu, jossa etsitään maailman kauneinta naista. Kilpailun perusti kalifornialainen vaatetusyhtiö Pacific Mills vuonna 1952. Ensimmäinen voittaja oli Suomen Armi Kuusela. Vuonna 1996 yhdysvaltalainen liikemies Donald Trump osti kilpailun oikeudet, ja se oli hänen ja NBC Universalin omistuksessa vuoteen 2015 asti. Nykyisin kilpailun oikeudet omistaa thaimaalainen mediayhtiö JKN Global Group.
Vuodesta 2024 lähtien on Miss Universum -kilpailussa valittu myös eri maanosien Miss Universumit. Näitä ovat  Euroopan ja Lähi-idän Miss Universum, Aasian Miss Universum, Amerikan Miss Universum ja Afrikan ja Oseanian Miss Universum. 2024 Euroopan ja Lähi-idän Miss Universumiksi valittiin Suomen Matilda Wirtavuori.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Miss Universum Wikimedia Commonsissa
Miss Universe (englanniksi)
Miss Universe Past Winners Altius Directory (englanniksi)
Ainola (Oulu)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ainola (Oulu) Wikimedia Commonsissa
Ainola ja Oulun museo, Suomen Kuvalehti, 18.02.1933, nro 8, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Henrikin yhtenäiskoulu

| Henrikin yhtenäiskoulu |
| --- | --- |
Sijainti:  Moisiontie 16, 21270 Nousiainen
Tyyppi:  yhtenäiskoulu
Rehtori:  Tuomas Einiö
Luokat:  1–9
Oppilaita:  noin 500 
Henrikin yhtenäiskoulu on Nousiaisissa sijaitseva peruskoulu, jossa opiskelevat luokat 1–9 ja esiopetusryhmä. Lukuvuonna 2020–2021 koulussa oli lähes 490 oppilasta ja yli 40 opettajaa, joista osa oli yhteisiä kunnan muiden koulujen ja osin sen kanssa samoissa tiloissa toimivan Nousiaisten lukion kanssa. Rehtorina toimii Tuomas Einiö.
Henrikin yhtenäiskoulu aloitti toimintansa elokuun alussa 2018, ja vuonna 2020 opetus oli jakautunut viiteen eri osoitteeseen: luokat 1–2 opiskelivat entisen Paijulan koulun tiloissa, luokat 3–4 entisessä Nummen koulussa, luokat 5–9 Moisiontiellä ja esiopetusryhmät Vappulan ja Nuppulan päiväkodeissa. Koulun laajennusosa  valmistui syksyllä 2021, minkä jälkeen toiminta keskitettiin Moisiontielle.
Stewart Sukuma

Stewart Sukuma (oikealta nimeltään Luís Pereira; s. 25. maaliskuuta 1963 Cuamba) on mosambikilainen muusikko. Hän muutti vuonna 1996 Mosambikista Johannesburgiin, jossa valmistui hänen sooloalbuminsa Afrikiti. Sukuma on esiintynyt muun muassa Orchestra Marrabenta Star de Moçambiquen kanssa.
Aiheesta muualla

Stewart Sukuma (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Sukumasta (saksaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana
Stiglerin laki

Stiglerin laki on Chicagon yliopiston tilastotieteen professorin Stephen Stiglerin esittämä periaate, joka yksinkertaisimmassa muodossaan väittää, ettei mitään tieteellistä keksintöä nimetä alkuperäisen keksijänsä mukaan. Stigler esitti lakinsa vuonna 1980, mutta se on saavuttanut laajempaa tunnettavuutta vasta Stiglerin myöhempien julkaisujen myötä 2000-luvulla.
Historiallinen maine jakautuu usein epätasaisesti ja epäoikeudenmukaisesti. Tieteellisesti merkittävät havainnot ja periaatteet nimetään usein kauan niiden keksimisen jälkeen ja usein jonkun tunnetun henkilön mukaan (kts. eponyymi). Usein tämä henkilö ei ole periaatteen alkuperäinen keksijä.
Stiglerin mukaan lain kehitti ensimmäisenä Robert K. Merton, jonka mukaan lakia ei ole nimetty.
Esimerkkejä Stiglerin laista

Amerikka, nimetty Amerigo Vespuccin mukaan vaikkei tämä ollut mantereen löytäjä.
Arabialaiset numerot, kehitettiin Intiassa.
Arkhimedeen ruuvi, nimetty kreikkalaisen keksijän Arkhimedeen mukaan, mutta laite tunnettiin jo muinaisessa Egyptissä.
Arrheniuksen yhtälö, nimetty Svante Arrheniuksen mukaan vaikka sen ensimmäisenä esitti Jacobus Henricus van ’t Hoff.
Avogadron vakio, nimetty Amedeo Avogadron mukaan vaikka vakio keksittiin 53 vuotta hänen kuolemansa jälkeen.
Coriolis-ilmiö, nimetty Gaspard-Gustave Corioliksen mukaan, ilmiön löytäjä oli Pierre-Simon Laplace.
Curie-piste, nimetty Pierre Curien mukaan, ilmiön löytäjä oli Claude Pouillet.
Eulerin lause, nimetty Leonhard Eulerin mukaan, mutta sen todisti ennen häntä Roger Cotes.
Gaussin algoritmi, nimetty Carl Friedrich Gaussin mukaan vaikka se oli kehitetty jo paljon aiemmin.
Giljotiini, nimetty sen käyttöä ehdottaneen Joseph-Ignace Guillotinin mukaan, mutta varsinaiset suunnittelijat olivat Tobias Schmidt ja Anton Louis. Lisäksi vastaavia teloituskoneita oli käytetty eräissä maissa ja vuosisatoja aiemmin.
Halleyn komeetta, nimetty Edmond Halleyn mukaan vaikka se oli havaittu ensi kertaa jo 240 eaa.
Higgsin bosoni, nimetty Peter Higgsin mukaan, joka ei ollut kuitenkaan hiukkasen ensimmäinen teoretisoija.
Jagiantenni, sai nimensä Hidetsugu Yagista vaikka varsinainen keksijä oli kollega Shintaro Uda.
Kuiperin vyöhyke, nimetty Gerard Kuiperin mukaan, joka esitti ettei vyöhykkeellä, jonka olemassaoloa olivat muut tutkijat aiemmin esittäneet, ollut enää jäljellä kohteita.
Oortin pilvi, nimetty Jan Oortin mukaan, teorian ensimmäinen esittäjä oli virolainen Ernst Öpik.
Pascalin kolmio, nimetty Blaise Pascalin mukaan, mutta sen tunsivat jo muinaiset persialaiset, kiinalaiset, intialaiset ja italialaiset.
Playfair, salakirjoitusmenetelmä joka on nimetty lordi Playfairin mukaan, mutta jonka keksi Charles Wheatstone.
Pythagoraan lause, nimetty kreikkalaisen matemaatikon Pythagoraan mukaan. Lauseen sisältö on kuitenkin tunnettu jo mesopotamialaisessa laskennossa noin 2000 eaa.
Reynoldsin luku, jonka esitteli George Stokes, mutta joka on nimetty sen popularisoineen Osborne Reynoldsin mukaan.
Salmonella, nimetty Daniel Elmer Salmonin mukaan, vaikka bakteerin löysi Theobald Smith.
Stiglerin laki, nimetty Stephen Stiglerin mukaan, vaikka sen kehitti Robert K. Merton.
Stokesin lause, nimetty George Stokesin mukaan, ensimmäinen keksijä oli lordi Kelvin.
Wheatstonen silta, nimettiin parannetun version tehneen Charles Wheatstonen mukaan, mutta keksijä oli Samuel Hunter Christie.
Lucifugum

| Lucifugum> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1995–
Tyylilaji:  Black metal
Kotipaikka:  Mykolayiv, Ukraina
Laulukieli:  englanti ukraina
Jäsenet:  Khlyst, laulu, rummut   Stabaath, laulu, kitara, basso  
Entiset jäsenet:  Faunus, laulu (1995–2001)  Bal-a-Myth, kitara, basso (1995-2002) 
Levy-yhtiö:  Propaganda  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lucifugum on ukrainalainen black metal -yhtye.
Jäsenet > Nykyiset

Khlyst (Ihor Naumtšuk) - laulu (2014-), runous (1995-), rummut (2008-)
Stabaath (Olena Naumtšuk) - laulu, kitara, basso (2004-)
Jäsenet > Entiset

Faunus - laulu (1995-2001)
Bal-a-Myth - kitara, basso (1995-2002)
Diskografia > Kokopitkät

Gates of Nocticula - 1996
Path of Wolf - 1996
Through the Indifferent Sky - 1997
on the sortilage of christianity - 1999
On hooks to pieces! - 2000
…and the Wheel keeps crunching… - 2001
Stigma Egoism - 2002
…back to chopped down roots - 2003
Sociopath: philosophy cynicism - 2003
Vector33 - 2005
The Supreme Art of Genocide - 2005
Involtation - 2006
Sectane Satani - 2007
Acme Adeptum – 2008
Xa Heresy – 2010
Od Omut Serpenti – 2012
Sublimessiah – 2014
Aiheesta muualla

Metal Archives
Discogs
Propaganda
St1:n historia

St1-konserni on pa­ris­sa vuosikymme­nes­sä kas­va­nut Mika Ant­to­sen joh­dol­la lähes tyhjäs­tä Poh­jois­mai­den suurim­pien polttoaineenjakelijoiden ja -jalos­ta­jien jouk­koon. Yhtiö toimii kolmella liiketoiminta-alueella: sillä on Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa polttoaineen jakeluasemaverkostot St1- ja Shell-liikemerkeillä, yksityis- ja yritysasiakkaille se myy polttonesteitä. Kolmas liiketoiminta-alue liittyy uusiutuvaan energiaan: biopolttoaineisiin, tuulisähköön, geotermiseen lämmöntuotantoon ja maalämpöjärjestelmiin.
St1 Nordic Oy on pohjoismainen energiakonserni, joka on keskittynyt polttonesteiden markkinointiin, öljynjalostukseen sekä uusiutuvan energian ratkaisuihin kuten jätepohjaisiin edistyneisiin etanolipolttonesteisiin ja teolliseen tuulivoimaan. Vuonna 2018 konsernilla oli yhteensä 1 400 St1- ja Shell-huoltoasemaa Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa. St1:n pääkonttori on Helsingissä ja se työllisti vuonna 2019 noin 770 henkilöä. Konserni tutkii ja kehittää taloudellisesti kannattavia ja ympäristön kannalta kestäviä energiaratkaisuja.
Greenergy (1996–2000)

Englantilaisomisteinen Greenergy aloitti toimintansa Suomessa alkuvuonna 1996, kun Ilkka Kokko perusti Suomeen Greenergy Baltic Oy:n kahden faksilaitteen ja yhden tankkiauton voimin. Greenergyllä oli toimintaa Englannin ja Suomen lisäksi Hollannissa, Saksassa ja Sveitsissä. Suomessa toiminta oli muita maita itsenäisempää, sillä yrityksen osake-enemmistö oli toimivan johdon hallussa. Neste-taustainen Kokko sai partnerikseen melko alkuvaiheessa Nesteen tuotetradingjohtajan Mika Anttosen ja yritys sai lempinimen Nesteen käenpoika.
Syksyllä 1998 Greenergy Baltic myi polttoaineita jo yli sadalle huoltamolle. Liikevaihtoa kansainvälisen ketjuun kuulunut yhtiö sai 1998 noin 1,2 miljardia markkaa, työntekijöitä sillä oli 13 ja markkinaosuus noin 3 prosenttia. Yhtiön tärkeimmät asiakkaat olivat Station 1 -ketju ja S-ryhmä. Heinäkuussa 1998 yrityksen Venäjän liiketoiminnot myytiin amerikkalaiselle Enronille, jolloin syntyi Enron Finland Energy Oy. Myyntihinnan arvioitiin olevan useita kymmeniä miljoonia markkoja. Kokko luopui osuudestaan Greenergy Balticissa ja siirtyi Enron Finlandin toimitusjohtajaksi Anttosen siirtyessä hänen vanhalle paikalleen. Greenergy osti bensiinit ja talvipolttoöljyn Statoililta, dieselit omalta poolilta ja kesäpolttoöljyn Enronin kautta Venäjältä. Liikevaihdosta puolet tuli kotimaan kaupasta, puolet pienikatteisesta ulkomaanviennistä. Greenergy kokosi yhteen suuria eriä ja vei niitä lähinnä Atlantin yli. ”Kun Luoteis-Euroopassa oli liikaa öljyä, hintataso laskee niin alas, että sitä on kannattavaa viedä”, totesi Anttonen syksyllä 1998.
Station 1 Oy (1997–2000)

Myös englantilaisomisteinen Station 1 Oy aloitti toimintansa Suomessa vuonna 1997. Se halusi silloin perustaa bensa-asemien jakeluverkoston eteläiseen Suomeen, Vaasa–Joensuu-linjan eteläpuolelle. Yhtiön toimitusjohtaja Hannu Lydmanilla oli tausta SEO-verkostosta. Lydmanin mukaan Station 1 sijoittui bensiinin hintakilpailussa ”halpaan päähän”. Kaikki tuotteensa se osti Greenergy Baltic Oy:lta, jolla oli maahantuontivarastot Kotkassa ja Haminassa. Syksyllä 1998 asemia oli 57, vuonna 2000 105 ja vuonna 2001 jo 140.
2000–2004

Vuonna 2000 Greenergy Baltic Oy muutti nimensä Greeniksi ja hankki itselleen suurimman asiakkaansa tuotemerkin St1. ”Niin me sitten ostettiin koko firma”, totesi Anttonen. Greenin omisti kolme yksityishenkilöä, joista osake-enemmistö oli Anttosella.
Vuonna 2003 Greenistä tuli kolmas osakas S-ryhmän pöytälaatikkoyhtiö NEOT:iin samalla kun Anttosesta tuli sen toimitusjohtaja. Greenillä oli 230 asemallaan Anttosen arvion mukaan 16 %:n markkinaosuus tukkukaupassa ja 10 %:n osuus vähittäiskaupasta.
Vuonna 2004 St1 avasi ensimmäiset huoltoasemat Ruotsiin ja samana vuonna yhtiö osti Suomessa toimineet Ysi5-asemat kolmelta bensiinikauppiaalta. lähde?
St1 Finland 2005–2009

Vuonna 2005 Station 1 Finland Oy vaihtoi nimensä St1 Finland Oy:ksi.
St1 aloitti sähkön myynnin kotitalouksille vuonna 2005, jolloin siitä tuli ensimmäinen suomalainen yhtiö, joka myi sähköä, vaikkei sillä ollut omaa energiantuotantoa tai jakelua. St1 tavoitteli kymmenen prosentin markkinaosuutta. Yhtiö hankki sähkön suoraan pohjoismaisesta Nord Pool-sähköpörssistä. Se myi sekä kiinteähintaista sähköä että pörssisähköä. Kuluttajille sähköä myytiin samalla hinnalla kuin millä energiayhtiöt sen ostivat Nord Poolista, oman osuutensa St1 sai kuukausittaisesta palvelumaksusta. Paikalliset jakeluverkkoyhtiöt huolehtivat sähkön siirtämisestä, mittarien lukemisesta ja korjaustöistä.
St1:n vihreällä sähköllä oli Ekoenergia-merkki. Ekoenergia-merkityn sähkön yhtiö osti Ekosähkö Oy:ltä.
Keväällä 2006 perustettiin yhteisyritys VTT:n kanssa, St1 Biofuels Oy.
Joulukuussa 2006 julkistettiin kauppa, jossa SOK osti Exxon Mobilin polttoaineliiketoiminnat Suomessa. St1 oli ollut liian pieni kumppani Exxonille, joten kauppakumppaniksi löytyi SOK, jonka kanssa oli välikätenä toimimisesta oli sovittu ja luvattu, että se sai ostaa yksittäisiä Esson asemia ABC-ketjuunsa. Viikko kaupan jälkeen  SOK ilmoittikin myyvänsä suurimman osan Esson Suomen huoltamoverkostosta St1-ketjulle. Kauppaa varten perustettiin uusi yritys, St1 Holding Oy, jolle siirtyi 140 Esso-huoltoasemaa ja Esson liiketoiminnat (lentopolttonesteet, teollisuus- ja tukkumyynti, nestekaasun valmistus & markkinointi ja D-pisteet). SOK piti itse 44 Esso-huoltoasemaa.
St1 avasi ensimmäisen etanolitehtaansa vuonna 2007. Valmistukseen käytetään kotitalouksien biojätteitä ja teollisuuden ylijäämiä (esim. taikinajäämät leipomoista, kaupan jätteet kuten vanhentunut leipä, olut- ja makeistuotannon jätteet, elintarviketeollisuuden sokeri- ja tärkkelyspitoiset jätteet), joista tehtyä bioetanolia käytetään polttonesteiden biokomponenttina. Yhtiön käyttämällä Etanolix-teknologialla tehdyn etanolin fossiiliset elinkaaripäästöt ovat hyvin pienet. Etanolista valmistetaan flexifuel-autoihin tarkoitettua RE85-korkeaseosetanoli-polttoainetta, mutta siitä saadaan myös biokomponentti bensiiniin.
Keväällä 2009 St1 osti 198 Ruotsissa ja Norjassa sijaitsevaa kylmäasemaa StatoilHydrolta.