stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fortec Italia Motorsport

Fortec Italia Motorsport (aiemmin nimellä Euronova Racing) on italialainen pikkuformulatalli. Talli perustettiin vuonna 2001. Talli kilpailee nykyään Formula Abarth, Italian Formula 3 ja Auto GP-sarjoissa. Talli on aiemmin kilpaillut International Formula Master, Eurocup Formula Renault ja Italian Formula Renault sarjoissa vaihtelevalla menestyksellä.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
François Athanase de Charette de la Contrie

François Athanase de Charette, Jean-Baptiste Paulin Guérinin maalaama postuumi muotokuva.
Charetten teloitus, Julien Le Blantin historiamaalaus vuodelta 1883.
François Athanase de Charette de La Contrie (21. huhtikuuta 1763 Couffé – 29. maaliskuuta 1796 Nantes) oli ranskalainen sotilas, joka toimi yhtenä vastavallankumouksellisen ja rojalistisen Vendéen kapinan komentajista.
Charette oli alkujaan aatelinen maanomistaja Nantesin seudulta. Hän palveli vuosina 1779–1790 upseerina Ranskan laivastossa ja sai 1788 luutnantin arvon. Hän lähti vallankumouksen vuoksi maanpakoon Koblenziin, mutta joutui palaamaan pelivelkojen vuoksi Ranskaan ja sai nimityksen Bretagnen alueen kansalliskaartin komentajaksi. Charette liittyi Vendéen maaseudulla maaliskuussa 1793 puhjenneeseen tasavallan hallitusta vastustaneeseen kapinaan, ja ryhtyi Poitoun seudun kapinallisten komentajaksi. Hän kärsi aluksi sotilaallisia vastoinkäymisiä, mutta sai vähitellen jalansijan ala-Vendéessä ja pääsi yhdistämään voimansa Jacques Cathelineaun ja Maurice d’Elbéen komentaman katolisen ja kuninkaallisen armeijan kanssa. Charette osallistui Nantesin piiritykseen kesä–heinäkuussa 1793 ja Torfoun taisteluun 19. syyskuuta, mutta riitautui sen jälkeen muiden kapinajohtajien kanssa eikä osallistunut Cholet’n taisteluun lokakuussa. Sen sijaan hän irtautui kapinallisten pääarmeijasta ja veti joukkonsa Poitevinin suoalueelle.
Charette kävi pitkään menestyksekästä sissisotaa ja saavutti maineen pitämällä omaa ”hovia”. Hänen joukkonsa hallitsivat myös Noirmoutier’n saarta muutamia kuukausia. Hän yhdisti joksikin aikaa voimansa Jean-Nicolas Stofflet’n komentaman pääarmeijan kanssa, mutta yhteistyö ei sujunut. Charette solmi helmikuussa 1795 Ranskan hallituksen kanssa antautumissopimuksen, joka takasi hänelle armahduksen ja Vendéen kapinallisille varsin edulliset ehdot. Emigranttirojalistien tehdessä kesäkuun 1795 lopussa maihinnousuyrityksen Quiberoninlahdelle Charette kuitenkin liittyi heihin. Hän julisti tukevansa maanpaossa kuninkaaksi julistautunutta Provencen kreiviä, joka nimitti hänet ”kuninkaallisen armeijansa” kenraaliluutnantiksi. Maihinnousun epäonnistuttua Charetten joukot jäivät yksin. Kenraali Lazare Hochen komentama armeija nujersi vähitellen vastarinnan ja saartoi kapinalliset Chabotièressa Angersin lähellä, jossa haavoittunut Charette jäi viimein vangiksi. Hänet teloitettiin ampumalla Nantesissa maaliskuussa 1796.
Charetten veljenpoika Athanase de Charette oli myös rojalistinen sotapäällikkö.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta François Athanase de Charette de la Contrie Wikimedia Commonsissa
Exile!

| Exile! Vuk |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : SS-Palace
 Julkaistu: 2003
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: kokeellinen musiikki, taiderock, elektroninen musiikki, avantgarde
 Kesto: 47.23
 Levy-yhtiö: Verdura
Vukin muut julkaisut
|   | Exile! 2003 | Rakkauden liekistö (EP) 2008 |
Exile! on Vukin esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 2003 levymerkillä Verdura Records.
Vastaanotto

Albumi sai ristiriitaisen vastaanoton. Desibelin Mika Roth antoi albumille neljä tähteä viidestä, kehuen sen musiikkia rikkaan moninaiseksi ja arvaamattomaksi, kokonaisuuden pysyessä kuitenkin ehjänä. Soundin Mikko Meriläinen kuvaili albumia hämmentäväksi ja monotoniseksi, jonka rytmipohja on vinksahtanut.
Kappaleet

Exile! – 4.06
Daylight (No 1) – 4.51
The Gardener – 5.23
Log-book – 4.20
Anatomy – 3.11
Something Sinister – 6.12
Interlude – 1.17
Veronica (No 2) – 3.14
Quebec (No 3) – 6.02
The Bridge – 4.25
Home – 1.12
Tango Pour Antoine – 3.10
Kokoonpano

Vuk – laulu, instrumentit
Kare Karhu – rummut (kappaleet 6 ja 12)
Sami Sänpäkkilä – äänittäjä, miksaaja, masteroija, laulu (kappale 1)
Arvostelut

Desibeli.net:
Soundi:
Aiheesta muualla

Exile! discogs.com -sivustolla
Exile! finnmusic.net -sivustolla
Formula 3000 -kausi 2002

Formula 3000 -kausi 2002 oli FIA:n International Formula 3000 -sarjan 18. kausi. Kausi alkoi 30. maaliskuuta Brasiliasta ja päättyi 14. syyskuuta Italian Monzaan. Kilpailut ajettiin Formula 1 -sarjan kisaviikonloppujen yhteydessä.
Kauden mestaruuden voitti ranskalainen Sébastien Bourdais. Toiseksi sijoittui italialainen Giorgio Pantano ja kolmanneksi tšekkiläinen Tomáš Enge.
Tallit ja kuljettajat

| Talli | Nro | Kuljettaja | Kilpailut |
| --- | --- | --- | --- |
|  Coca-Cola Nordic Racing | 1 |  Ryan Briscoe | 1–7 |
|  Coca-Cola Nordic Racing | 1 |  Thed Björk | 8–12 |
|  Coca-Cola Nordic Racing | 2 |  Zsolt Baumgartner | Kaikki |
|  Petrobras Junior Team | 3 |  Antônio Pizzonia | Kaikki |
|  Petrobras Junior Team | 4 |  Ricardo Sperafico | Kaikki |
|  Super Nova Racing | 5 |  Tiago Monteiro | Kaikki |
|  Super Nova Racing | 6 |  Sébastien Bourdais | Kaikki |
|  Red Bull Junior Team | 9 |  Patrick Friesacher | Kaikki |
|  Red Bull Junior Team | 10 |  Ricardo Mauricio | Kaikki |
|  Team Astromega | 14 |  Mario Haberfeld | Kaikki |
|  Team Astromega | 15 |  Rob Nguyen | Kaikki |
|  European Minardi F3000 | 16 |  Alexandre Sperafico | 1–9 |
|  European Minardi F3000 | 16 |  Justin Keen | 10–12 |
|  European Minardi F3000 | 17 |  David Saelens | 1–5 |
|  European Minardi F3000 | 17 |  Alex Müller | 6–9 |
|  European Minardi F3000 | 17 |  Kristian Kolby | 10–12 |
|  Arden International | 18 |  Björn Wirdheim | Kaikki |
|  Arden International | 19 |  Tomáš Enge | Kaikki |
|  Durango Formula | 20 |  Alex Müller | 1–5 |
|  Durango Formula | 20 |  Derek Hill | 6–12 |
|  Durango Formula | 21 |  Rodrigo Sperafico | Kaikki |
|  Coloni F3000 | 24 |  Enrico Toccacelo | Kaikki |
|  Coloni F3000 | 25 |  Giorgio Pantano | Kaikki |
|  PSM Racing Line | 26 |  Tony Schmidt | Kaikki |
|  PSM Racing Line | 27 |  Nicolas Kiesa | Kaikki |
Kilpailukalenteri

| Kisa | Rata | Päivämäärä | Paalupaikka | Nopein kierros | Voittanut kuljettaja | Voittanut talli | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Autódromo José Carlos Pace | 30. maaliskuuta |  Sébastien Bourdais |  Sébastien Bourdais |  Rodrigo Sperafico |  Durango Formula | Raportti |
| 2 |  Autodromo Enzo e Dino Ferrari | 13. huhtikuuta |  Sébastien Bourdais |  Giorgio Pantano |  Sébastien Bourdais |  Super Nova Racing | Raportti |
| 3 |  Circuit de Catalunya | 27. huhtikuuta |  Sébastien Bourdais |  Sébastien Bourdais |  Giorgio Pantano |  Coloni F3000 | Raportti |
| 4 |  Österreichring | 11. toukokuuta |  Tomáš Enge |  Tomáš Enge |  Tomáš Enge |  Arden International | Raportti |
| 5 |  Circuit de Monaco | 25. toukokuuta |  Sébastien Bourdais |  Tomáš Enge |  Sébastien Bourdais |  Super Nova Racing | Raportti |
| 6 |  Nürburgring | 22. kesäkuuta |  Sébastien Bourdais |  Tomáš Enge |  Sébastien Bourdais |  Super Nova Racing | Raportti |
| 7 |  Silverstone Circuit | 6. heinäkuuta |  Tomáš Enge |  Tomáš Enge |  Tomáš Enge |  Arden International | Raportti |
| 8 |  Circuit de Nevers Magny-Cours | 20. heinäkuuta |  Tomáš Enge |  Tomáš Enge |  Tomáš Enge |  Arden International | Raportti |
| 9 |  Hockenheimring | 27. heinäkuuta |  Giorgio Pantano |  Ricardo Sperafico |  Giorgio Pantano |  Coloni F3000 | Raportti |
| 10 |  Hungaroring | 17. elokuuta |  Tomáš Enge |  Ricardo Sperafico |  Enrico Toccacelo |  Coloni F3000 | Raportti |
| 11 |  Circuit de Spa-Francorchamps | 31. elokuuta |  Sébastien Bourdais |  Sébastien Bourdais |  Giorgio Pantano |  Coloni F3000 | Raportti |
| 12 |  Autodromo Nazionale Monza | 14. syyskuuta |  Björn Wirdheim |  Giorgio Pantano |  Björn Wirdheim |  Arden International | Raportti |
Mestaruuspisteet > Kuljettajat

Käännös suomeksi
François Billetdoux

| François Billetdoux |
| --- | --- |
 François Billetdoux (keskellä), Jean Vilar (oikealla) ja Antoine Bourseiller Avignonin festivaalilla 1967.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1927 Pariisi, Ranska
Kuollut: 1991 (63–64 vuotta)
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  kirjailija, dramaturgi, näyttelijä
Kirjailija
Äidinkieli: ranska
Esikoisteos:  ranska
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
François Billetdoux (1927 Pariisi, Ranska – 1991) oli ranskalainen kirjailija, dramaturgi ja näyttelijä. Hän on saanut huomiota näytelmiensä ulkoisilla tehokeinoilla. Dialogiltaan ne muistuttavat Eugène Ionescoa ja Jean Anouilhia. Hänen näytelmiään Kahden kesken ja Mene Törpen luo on esitetty Suomessa 1960-luvulla.
Suomennetut näytelmät

Kahden kesken, suom. Aili Palmén. Helsinki: Suomen Teatteriliitto [i.a.] (näytelmämoniste)
Mene Törpen luo : 4-näyt. näytelmä (Va donc chez Törpe), suom. Elina Hytönen. Helsinki: Suomen Teatteriliitto [i.a.] (näytelmämoniste)
Bombardier CRJ 700

Lufthansa CRJ701 ER
Bombardier CRJ-700 on kaksimoottorinen lyhyiden ja keskipitkien matkojen matkustajasuihkukone. Konetta valmistaa kanadalainen Bombardier.
FS Émile Bertin (1933)

| Émile Bertin |
| --- | --- |
 Émile Bertin

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Ateliers et Chantiers de St.Nazaire-Penhoët
Kölinlasku:  18. elokuuta 1931
Laskettu vesille:  9. toukokuuta 1933
Palveluskäyttöön:  28. tammikuuta 1935
Poistui palveluskäytöstä:  1951
Loppuvaihe:  romutettu 1961
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 886 t (standardi) 6 530 t (kuormattu)
Pituus:  117 m (kokonaispituus)
Leveys:  15,84 m
Syväys:  5,44 m
Koneteho:  102 000 hevosvoimaa
Nopeus:  34 solmua
Miehistöä:  711
Aseistus
Aseistus:  9 x 155 mm/L50 -tykkiä kolmoistorneissa 4 x 90 mm ilmatorjuntatykkiä 8 x 37 mm ilmatorjuntatykkiä 6 x 550 mm torpedoputkea 200 x miinaa
Émile Bertin oli Ranskan laivaston nopea kevyt risteilijä toisessa maailmansodassa. Alus oli nimetty 1800-luvun lopun laivastoinsinöörin Louis-Émile Bertinin mukaan.
Valmistus

Alus tilattiin Ateliers et Chantiers de St.Nazaire-Penhoëtilta, missä köli laskettiin 18. elokuuta 1931. Alus laskettiin vesille 9. toukokuuta 1933 ja otettiin palvelukseen 28. tammikuuta 1935.
Alus oli suunniteltu toimimaan miinalaivana ja hävittäjälaivueenjohtajana. Se oli ensimmäinen ranskalainen sotalaiva, johon asennettiin kolmoistornit.
Palvelus

Ennen toista maailmansotaa alus oli Brestissä Ranskan Atlantin laivastossa laivueenjohtajana hävittäjälaivueessa, johon kuului kaksitoista Malin- ja Maillé Brézé -luokkien alusta. Se siirrettiin vuoden 1939 alussa Touloniin Ranskan Välimeren laivastoon.
Alus oli toisen maailmansodan alkaessa Bizertessä, josta se määrättiin Beirutiin. Alus saapui 23. syyskuuta Libanoniin, jossa sille kuormattiin 57 tonnia Puolan pankista toimitettua kultaa Touloniin kuljetettavaksi. Alus saapui Ranskaan 27. syyskuuta, minkä jälkeen se siirrettiin telakalle huollettavaksi. Alus palasi tammikuussa 1940 palvelukseen, jolloin se osallistui Kanariansaarten vesillä Saksan laivaston saarronmurtajien etsintään. Se palasi Brestiin helmikuun puolivälissä korjausten vuoksi.
Alus oli huhtikuussa 1940 Norjan taisteluiden aikana Group Z:n komentajan amiraali Derrienin lippulaivana. Osastoon kuuluivat risteilijä Montcalm ja torpedoveneet (ransk. contre-torpilleur) Tartu, Chevalier Paul, Maillé Brézé, Milan, Bison ja Épervier sekä hävittäjät Brestois, Boulonnais ja Foudroyant. Alus lähti 6. huhtikuuta osaston mukana Scapa Flow’sta Norjan rannikolle. Alus joutui 19 huhtikuuta Namsoksen edustalla Saksan ilmavoimien II/KG30:n Junkers Ju 88 -pommittajien maaliksi, jolloin siihen osui. Se siirrettiin Brestissä telakalle, mistä se palasi palvelukseen 21. toukokuuta.
Alus lähti 11. kesäkuuta Halifaxiin, jonne saavuttuaan sitä kiellettiin purkamasta kyydissään ollutta noin 254 tonnin kultaerää Ranskan neuvotellessa aselepoehdoista. Alus määrättiin Fort-de-Franceen odottamaan uusia ohjeita. Määränpäässä aluksen lasti purettiin ja se valmistautui torjumaan Britannian kuninkaallisen laivaston risteilijöiden HMS Fijin ja HMS Dunedinin hyökkäyksen.
Ranskan antauduttua alus jäi Fort-de-Franceen Martiniquelle, jossa se lojui ankkurissa. Aluksen päällikkö sai Vichyn Ranskan hallinnolta 16. toukokuuta 1942 käskyn tehdä aluksesta liikuntakyvytön. Alus liittyi kesäkuussa 1943 liittoutuneisiin ja elokuussa se lähti Philadelphiaan modernisoitavaksi, mistä se palasi 21. joulukuuta Fort-de-Franceen. Alus lähti viikkoa myöhemmin Dakariin.
Helmikuusta 1944 alkaen alus oli Välimerellä operaatio Dragoonissa ja akselivaltojen joukkojen häirinnässä Italian Rivieralla. Oltuaan Libanonissa alus siirrettiin 30. joulukuuta huollettavaksi Touloniin, josta se palasi lokakuussa 1945 palvelukseen. Toisen maailmansodan lopun se oli  Indokiinassa lippulaivana. Alus palasi 2. heinäkuuta 1946 Tourvillen kanssa Ranskaan, jossa se muutettiin tykistön koululaivaksi.
Alus poistettiin palveluksesta 1959 ja romutettiin 1961.
Fredrik Wilhelm Fraser

Fredrik Wilhelm (Vilhelm) Fraser (8. kesäkuuta 1819 Velkua – 8. tammikuuta 1883 Tuusula) oli suomalainen sotilas ja valtiopäivämies.
Fraserin vanhemmat olivat Gustaf Fredrik Fraser ja Eva Karolina Enroth ja puolisot vuodesta 1847 Johanna Wilhelmina Virginia Hübner (k. 1864) ja vuodesta 1865 Amanda Sofia Theresia Ihlström (k. 1925). Kapteeni, kirjailija, valtiopäivämies Georg Fraser oli Fredrik Wilhelm Fraserin poika ensimmäisestä avioliitosta. Fraser palveli ensin alivänrikkinä ja vänrikkinä suomalaisessa linjapataljoonassa vuodesta 1837 ja sitten useissa eri joukko-osastoissa, aliluutnantiksi hän yleni 1841, luutnantiksi 1846, alikapteeniksi 1850, kapteeniksi 1852, majuriksi 1863 ja everstiluutnantiksi 1868. Sotavalveluksesta Fraser erosi everstinä 1873.
Fraser oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863–1864.
Fredrik Wilhelm Edelheim

Fredrik Vilhelm Krogius, aateloituna vuodesta 1817 Edelheim (23. heinäkuuta 1770 Porvoo – 25. toukokuuta 1833 Helsinki) oli suomalainen senaattori ja todellinen valtioneuvos.
Edelheimin vanhemmat olivat Porvoon piispa Paul Krogius ja Anna Sara Hassel. Hän kävi Porvoon lukiota, pääsi ylioppilaaksi 1787 ja suoritti Turun akatemiassa tutkinnon oikeusvirkoja varten 1790.
Edelheim oli oikeusrevision toimituskunnan ylimääräisenä kanslistina 1791–1792 ja pääesikunnan päällikön toimiston sotasihteerinä Suomessa 1792–1801. Hän sai protokollasihteerin arvonimen vuonna 1796. Edelman oli sitten Karjalan laamannikunnan laamannina 1803–1833 ja samalla hallituskonseljin (senaatin) oikeusosaston jäsenenä (senaattorina) 1809–1833. Hänestä tuli valtioneuvos 1822 ja todellinen valtioneuvos 1828. Edelheim omisti Bosgårdin kartanon Porvoossa.
Edelheim valtasi Laajasalon Stansvikin rautamalmiesiintymän vuonna 1830 ja louhitutti malmia muutaman vuoden. Kaivos jäi kuitenkin pian pois käytöstä.
Vahvistamattoman tiedon mukaan Edelheim kieltäytyi Suomen kenraalikuvernööri Arseni Zakrevskin vaatimuksesta vannoa uskollisuudenvala suuriruhtinas Konstantinille Venäjällä käytössä olleen valakaavan mukaan, joka olisi tunnustanut tämän itsevaltiaaksi hallitsijaksi, ja tilaisuus jouduttiin keskeyttämään. Myöhemmin tuli tieto että Konstantin luopuu kruunusta, jolloin uskollisuudenvala vannottiin Nikolai I:lle Suomessa käytössä olleen valakaavan mukaan.
Edelheim oli naimisissa 1798–1816 Anna Maria Franzénin (k. 1816) kanssa ja vuodesta 1818 Eleonora Elisabet Charlotta Tauben kanssa tämän toisessa avioliitossa. Hänen poikiaan ensimmäisestä avioliitosta olivat senaattori Paul Henrik Edelheim (1801–1855) ja senaattori Frans Ivar Edelheim (1804–1884).
Formula 3000 -kausi 2003

Björn Wirdheim voitti kauden 2003 kuljettajien maailmanmestaruuden.
Formula 3000 -kausi 2003 oli FIA:n International Formula 3000 -sarjan 19. kausi. Kausi alkoi 20. huhtikuuta Italian San Marinosta ja päättyi 13. syyskuuta Italian Monzaan. Kilpailut ajettiin Formula 1 -sarjan kisaviikonloppujen yhteydessä.
Kauden mestaruuden voitti ruotsalainen Björn Wirdheim. Toiseksi sijoittui brasilialainen Ricardo Sperafico ja kolmanneksi italialainen Giorgio Pantano.
Tallit ja kuljettajat

| Talli | Nro | Kuljettaja | Kilpailut |
| --- | --- | --- | --- |
|  Arden International | 1 |  Björn Wirdheim | Kaikki |
|  Arden International | 2 |  Townsend Bell | Kaikki |
|  Coloni Motorsport | 3 |  Zsolt Baumgartner | 1–9 |
|  Coloni Motorsport | 3 |  Christian Montanari | 10 |
|  Coloni Motorsport | 4 |  Ricardo Sperafico | Kaikki |
|  Super Nova Racing | 5 |  Enrico Toccacelo | Kaikki |
|  Super Nova Racing | 6 |  Derek Hill | 1–6 |
|  Super Nova Racing | 6 |  Nicolas Kiesa | 7 |
|  Super Nova Racing | 6 |  Sam Hancock | 8–10 |
|  Den Blå Avis | 7 |  Nicolas Kiesa | 1–6 |
|  Den Blå Avis | 8 |  Robbie Kerr | 1 |
|  Den Blå Avis | 8 |  Philip Giebler | 2–6 |
|  Durango | 9 |  Giorgio Pantano | Kaikki |
|  Durango | 10 |  Raffaele Giammaria | Kaikki |
|  Team Astromega | 11 |  Tony Schmidt | Kaikki |
|  Team Astromega | 12 |  Jeffrey van Hooydonk | 1–2, 4–6, 10 |
|  Team Astromega | 12 |  Michael Keohane | 7–9 |
|  Superfund ISR - Charouz | 14 |  Jaroslav Janiš | Kaikki |
|  Superfund ISR - Charouz | 15 |  Yannick Schroeder | 1–8 |
|  Red Bull Junior Team F3000 | 16 |  Vitantonio Liuzzi | Kaikki |
|  Red Bull Junior Team F3000 | 17 |  Patrick Friesacher | 1–2, 5–10 |
|  Red Bull Junior Team F3000 | 17 |  Bernhard Auinger | 3–4 |
|  BCN F3000 | 18 |  Valerio Scassellati | 1, 5–6, 8 |
|  BCN F3000 | 18 |  Alessandro Piccolo | 2–4, 10 |
|  BCN F3000 | 18 |  Marc Hynes | 7 |
|  BCN F3000 | 18 |  Giovanni Berton | 9 |
|  BCN F3000 | 19 |  Rob Nguyen | 1–3 |
|  BCN F3000 | 19 |  Will Langhorne | 4-8 |
|  BCN F3000 | 19 |  Ferdinando Monfardini | 9–10 |
|  Brand Motorsports | 20 |  Nicolas Minassian | 1 |
|  Brand Motorsports | 21 |  Gary Paffett | 1 |
Kilpailukalenteri

| Kisa | Rata | Päivämäärä | Paalupaikka | Nopein kierros | Voittanut kuljettaja | Voittanut talli | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Autodromo Enzo e Dino Ferrari | 20. huhtikuuta |  Björn Wirdheim |  Björn Wirdheim |  Björn Wirdheim |  Arden International | Raportti |
| 2 |  Circuit de Catalunya | 3. toukokuuta |  Giorgio Pantano |  Giorgio Pantano |  Giorgio Pantano |  Durango | Raportti |
| 3 |  Österreichring | 17. toukokuuta |  Ricardo Sperafico |  Björn Wirdheim |  Ricardo Sperafico |  Coloni Motorsport | Raportti |
| 4 |  Circuit de Monaco | 31. toukokuuta |  Björn Wirdheim |  Björn Wirdheim |  Nicolas Kiesa |  Den Blå Avis | Raportti |
| 5 |  Nürburgring | 28. kesäkuuta |  Björn Wirdheim |  Björn Wirdheim |  Enrico Toccacelo |  Super Nova Racing | Raportti |
| 6 |  Circuit de Nevers Magny-Cours | 5. heinäkuuta |  Giorgio Pantano |  Giorgio Pantano |  Giorgio Pantano |  Durango | Raportti |
| 7 |  Silverstone Circuit | 19. heinäkuuta |  Björn Wirdheim |  Björn Wirdheim |  Björn Wirdheim |  Arden International | Raportti |
| 8 |  Hockenheimring | 2. elokuuta |  Ricardo Sperafico |  Björn Wirdheim |  Ricardo Sperafico |  Coloni Motorsport | Raportti |
| 9 |  Hungaroring | 23. elokuuta |  Vitantonio Liuzzi |  Patrick Friesacher |  Patrick Friesacher |  Red Bull Junior Team | Raportti |
| 10 |  Autodromo Nazionale Monza | 13. syyskuuta |  Björn Wirdheim |  Björn Wirdheim |  Björn Wirdheim |  Arden International | Raportti |
Mestaruuspisteet > Kuljettajat

Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:2003 International Formula 3000 Championship
Käännös suomeksi
Frits Henningsen

Frits Henningsen (1889–1965) oli tanskalainen huonekalumuotoilija ja -puuseppä, jonka täysin käsintehdyt kalusteet tunnetaan tinkimättömästä laadustaan. Hän suunnitteli esineensä itse, mutta piti itseään enemmän huonekalupuuseppänä kuin muotoilijana.
Henningsen toimi 22-vuotiaaksi asti oppipoikana sen ajan johtavan kalustepuusepän I. P. Mørckin verstaassa. Sen jälkeen hän kierteli ja työskenteli Saksassa, Britanniassa ja Ranskassa kunnes palasi Kööpenhaminaan 1915 ja perusti oman verstaan.
Henningsen suosi sohvissaan ja nojatuoleissaan nahkaverhoilua ja kodikkaina pitämiään kaartuvia muotoja. Hän teki myös senkkejä ja muita pieniä säilytyskalusteita, joiden puumateriaalina hän ajalle tyypilliseen tapaan käytti trooppisia kovapuita kuten palisanteria ja mahonkia.
Vain harvat Henningsenin suunnittelemat kalusteet pääsivät valmistukseen oman verstaan ulkopuolella. Yksi näistä oli Windsor-nojatuoli, jota Carl Hansen & Søn valmisti 70 vuotta ja otti myös Henningsenin Heritage-tuolin uustuotantoon vuonna 2013.
Aiheesta muualla

Kuvia Henningsenin kalusteista (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Frits Henningsen
Käännös suomeksi
Fire-Hearted

| Fire-Hearted Elias Viljanen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Fantom Studio, Tampere & Magic 7 Studio, Pirkkala
 Julkaistu: 24. kesäkuuta 2009
 Tuottaja(t): Samu Oittinen Elias Viljanen
 Tyylilaji: power metal, progressiivinen metalli
 Kesto: 42.46
 Levy-yhtiö: Spinefarm Records
Elias Viljasen muut julkaisut
| The Leadstar 2005 | Fire-Hearted 2009 | Evillusionist 2021 |
Fire-Hearted on Elias Viljasen vuonna 2009 julkaisema levy.
Kappaleet

Fire-Hearted – 4.17
Last Breath of Love – 3.41 (feat. Marco Hietala)
Cruel Groove – 2.52
Kiss of Rain – 3.48 (feat. Tony Kakko)
Head Up High – 2.58
Up to Speed – 2.29
Supernatural – 4.14
One Tonight – 3.53
The Triumph – 3.37
My Guiding Light – 3.01
Showstopper – 3.51
Beautiful Piece – 4.05
Kokoonpano

| --- | --- |
 Yhtye Elias Viljanen – kitara, tuottaja  Jaan Wessman – basso (kappale 12)  Jari Kainulainen – basso (kappaleet 1 to 9, 11)  Mikko Sirén – rummut (kappaleet 1, 2, 4, 7, 8, 12)  Tomi Ylönen – rummut (kappaleet 3, 5, 6, 9, 11)  Henrik Klingenberg – kosketinsoitin (kappaleet 1 to 9, 11, 12) :  Tuotanto Samu Oittinen – tuottaja, äänittäjä, miksaaja, valokuvat  Svante Forsbäck – masteroija  Kalle Pyyhtinen – kansikuva, layout  Terhi Ylimäinen, Patric Ullaeus, Jadranka Celik, Kaisa Sinkkonen, Toni Härkönen – valokuvat
Arvostelut

Imperiumi: 8-/10
Soundi:
Aiheesta muualla

Albumi Fire-Hearted Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Fire-Hearted discogs.com -sivustolla
Bombay Sapphire

Puolillaan oleva pullo Bombay Sapphire -giniä
Bombay Sapphire on vuodesta 1987 valmistettu kuiva gini. Bacardi osti sen vuonna 1998. Aiemmin se kuului Diageolle.
Alkoholipitoisuudeltaan 40-/47-tilavuusprosenttista giniä myydään vaaleansinisessä litteäkylkisessä pullossa, jonka etiketissä on kuningatar Viktorian kuva. Se on maultaan pehmeämpää kuin monet muut ginitkenen mukaan?, mikä johtuu sen poikkeuksellisesta maustamismenetelmästä: mausteaineita ei keitetä tislausastiassa, vaan alkoholihöyryt johdatetaan tislauksen yhteydessä niillä täytetyn siivilän tai korin läpi. Maustamiseen käytetään kymmentä kasvista, joista muiden ginien tapaan voimakkaimpana maistuu katajanmarja.
Bombay Sapphire Designer Glass Competition on vuosittainen kansainvälinen suunnittelukilpailu, jossa osallistujien on tarkoitus suunnitella lasi Bombay Sapphiren innoittamana.
Vuonna 2011 Yhdysvalloissa lanseerattiin Bombay Sapphire East. Eastin erikoisuutena on kaksi maustetta, jota ei löydy tavallisesta Bombay Sapphiresta: thaimaalainen sitrusruoho ja vietnamilainen pippuri. Lisäksi tuotteessa on alkoholia 42 %.
Briand

Briand on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Anne Briand (s. 1968), ranskalainen ampumahiihtäjä ja olympiavoittaja
Aristide Briand (1862–1932), ranskalainen valtiomies
Arnaud Briand (s. 1970), kanadalais-ranskalainen jääkiekkoilija
Jean-François Briand (s. 1965), ranskalainen ratameloja
Jimmy Briand (s. 1985), ranskalainen jalkapalloilija
Mathieu Briand (s. 1993), ranskalainen jääkiekkoilija
Michel Briand (1930–2022), ranskalainen purjehtija
Pascal Briand (s. 1976), ranskalainen pikaluistelija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.