stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Disco Mamazida

| Disco Mamazida Sofia Sida |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2006
 Julkaistu: 10. toukokuuta 2006
 Tyylilaji: pop, dance
 Kesto: 40.02
 Levy-yhtiö: RITHEM MUSIC
Sofia Sidan muut julkaisut
|   | Disco Mamazida 2006 | Butterfly 2009 |
Disco Mamazida on suomalaisen poplaulaja Sofia Sidan ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin 10. toukokuuta vuonna 2006. Single "Disco Mamazida" julkaistiin EMI-levy-yhtiön kautta. Albumin nimikkokappale Disco Mamazida nousi Suomen klubilistan ykkössijalle ja sai paljon positiivista palautetta. Suomen klubi-DJ:t palkitsivatkin Sofia Sidan "Vuoden tulokas" -palkinnolla vuonna 2006 hänen ansioistaan "Disco Mamazidan" tiimoilta.
Kappaleet

Chapter 1. – 1.26
Disco Mamazida – 3.56
Money (Greedy Honey) – 3.14
Rush Rush – 3.39
I Won't Cry Another Tear – 4.09
Stomp – 2.34
Wish You Were Mine – 3.59
I Wanna Mmh... – 3.06
Behind The Waterfall – 3.49
Ya Can Go – 3.11
Never Walk Away – 3.10
No One Will Take Your Love... – 3.43
Dark Souls

| Dark Souls |
| --- | --- |

Kehittäjä:  From Software
Julkaisija:  JP From Software Namco Bandai Games
Jakelija:  Steam ja Microsoft Store
Ohjaaja:  Hidetaka Miyazaki
Tuottaja:  Motoi Sakuraba
Säveltäjä:  Motoi Sakuraba
Pelisarja:  Souls
Pelimoottori:  PhyreEngine
Julkaistu:  PlayStation 3JP 22. syyskuuta 2011NA 4. lokakuuta 2011EU 7. lokakuuta 2011 Xbox 360NA 4. lokakuuta 2011EU 7. lokakuuta 2011
Lajityyppi:  toimintaroolipeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 16
Alusta:  PlayStation 3, Xbox 360
Jakelumuoto:  Optinen levy, digitaalinen jakelu ja Blu-ray-levy
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Dark Souls on FromSoftwaren kehittämä toimintaroolipeli. Pelin alkuperäinen versio julkaistiin syksyllä 2011 PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle sekä elokuussa 2012 Microsoft Windowsille. Vuoden 2018 toukokuussa peli uusintajulkaistiin remastered-versiona PlayStation 4-, Xbox One- ja Microsoft Windows -alustoille. Saman vuoden lokakuussa peli julkaistiin Nintendo Switchille.
Peliä kutsutaan Demon’s Souls -pelin henkiseksi jatko-osaksi.
Pelistä on julkaistu Artorias of the Abyss -lisäosa, joka kertoo ajasta 300 vuotta ennen pelin tapahtumia, kun taas pelistä julkaistu jatko-osa Dark Souls II sijoittuu tuhansien vuosien päähän ensimmäisestä Dark Souls -pelistä.  Trilogian tarina päättyy Dark Souls III -peliin.
Pelin positiivinen vastaanotto on saanut useat muut videopelit ottamaan Dark Soulsista vaikutteita.
Pelaaminen

Dark Souls on kolmannesta persoonasta kuvattu haastava toimintaroolipeli. Pelaajan tehtävänä on tutkia Lordranin raunioittunutta valtakuntaa, joka on täynnä hirviöitä ja vaarallisia ansoja.
Pelin alussa pelaaja luo itselleen hahmon, ja valitsee tälle hahmoluokan. Tämä määrittää pelin alun etenemisen, mutta pelaaja voi vapaasti muokata hahmoaan myöhemmin.
Turvallisina lepopaikkoina toimivat nuotiot eli niin kutsutut bonfiret. Kun pelaaja lepää nuotiolla hän saa mukaansa rajatun määrän elämäpisteitä palauttavaa juomaa eli estusta, mutta samalla nuotiolla lepääminen herättää kuolleet hirviöt takaisin henkiin. Tästä poikkeuksena ovat tosin erityisen isot hirviöt sekä pomovastukset, jotka kuolevat lopullisesti, mikäli ne tappaa.
Pelin valuuttana käyvät sielut, joita pelaaja saa tappaessaan pelin olentoja. Sieluilla pelaaja voi ostaa kauppiailta aseita, haarniskoita, loitsuja sekä erilaisia hyödykkeitä, joista saattaa olla hyötyä matkan aikana. Pelaaja voi myös vahvistaa hahmonsa kykyjä sielujen avulla.
Mikäli pelaaja kuolee, hän tiputtaa kaikki keräämänsä sielut sinne minne hän kuoli, ja hän herää uudelleen henkiin edelliseltä nuotiolta. Pelaajalla on yksi mahdollisuus hakea tiputtamansa sielut takaisin, mutta mikäli hän kuolee tämän aikana, hän menettää kyseiset sielut lopullisesti. Tämän lisäksi kuoleminen saa pelaajan kehon mätänemään, jolloin pelaajan kyvyt ovat rajoitettuja.
Pelaaja pystyy palauttamaan kehonsa entiseksi käyttämällä humanityksi (suomeksi ihmisyys) kutsuttua resurssia, mutta tämän resurssin löytäminen maailmasta on harvinaista.
Pelaaja löytää pelin aikana lukuisia sumuseiniä. Pelaaja ei voi etukäteen nähdä, mitä tällaisen seinän takana on. Jos seinän takana on pomovastus, pelaaja jää loukkuun seinän toiselle puolelle niin pitkäksi aikaa, kunnes toinen heistä kuolee.
Pelaaja voi löytää maastoa tutkimalla erilaisten aseiden, haarniskojen, loitsujen ja hyödykkeiden lisäksi hahmoja, joiden kanssa voi puhua, mutta jotkut näistä hahmoista paljastuvat myöhemmin esimerkiksi murhaajiksi, joilla on motiivi satuttaa pelaajaa.
Toisin kun uudemmissa Dark Souls -peleissä, ensimmäisessä Dark Souls -pelissä ei voi pikamatkustaa nuotioiden välillä pelin alussa, vaan se on kyky jonka pelaaja ansaitsee pelin lopussa.
Tarina

Ennen pelin alkua kuningas Gwyn uhrasi itsensä "ensimmäiselle liekille" pitääkseen valtansa, mutta samalla hän tuli luoneeksi "epäkuolleiden kirouksen", jonka seurauksena ihmiset ovat tuomittuja heräämään henkiin aina kun he kuolevat. Mitä useammin ihminen kuolee, sitä enemmän ihminen menettää järkeään. Jos ihminen kuolee liian monta kertaa, hänestä tulee hollowiksi (suomeksi ontto, tyhjä) kutsuttu hirviö, joka on menettänyt ihmisyytensä kokonaan.[10] Pelaajan ohjaama hahmo on ihminen, joka kärsii epäkuolleiden kirouksesta.
Pelin alussa pelaaja on vangittu pohjoiseen epäkuolleiden parantolaan, jonne Gwynin ritarit ovat lukinneet epäkuolleita ihmisiä. Pelaaja pääsee vapaaksi tyrmästä, kun toinen epäkuollut Oscar, Astoran ritari pudottaa pelaajan selliin avaimen. Kun pelaaja etsii pakokeinoa vankilasta, Oscar loukkaantuu taistelussa vakavasti ja putoaa vankilan katolta. Viimeisinä sanoinaan Oscar antaa varoituksen pelaajalle, että hänestä tulisi hollow-hirviö kuolemansa jälkeen ja täten pelaajan on paettava kun Oscar kuolee. Samalla Oscar kertoo pelaajalle, että legendan mukaan jossain päin Lordrania on olemassa kirkonkello, jota soittamalla epäkuolleiden todellinen kohtalo paljastuu. Tämän jälkeen pelaaja jää omilleen.
Pelaajan lopullinen päämäärä on löytää ja kohdata kuningas Gwyn, minkä jälkeen pelaaja voi ensimmäistä liekkiä hallitsemalla päättää maailman kohtalon.
Dark Souls -pelin tarinaa pidetään mystisenä, minkä seurauksena fanien tekemistä teorioista on tullut tunnettuja. Tämä pohjautuu osaltaan siihen miten pelin ohjaaja Hidetaka Miyazaki luki lapsena länsimaisia fantasiakirjoja, muttei ymmärtänyt kaikkea mitä kirjoissa sanottiin, joten hän käytti mielikuvitustaan täydentämään tekstiä.
Tarina > Artorias of the Abyss -lisäosan tarina

Lisäosassa pelaaja matkaa noin 300 vuotta ajassa taaksepäin Oolacilen maahan, jossa hänellä on mahdollisuus pelastaa prinsessa Dusk, jonka Manus, tyhjyyden isä, on kidnapannut. Samalla pelaaja tulee kohtaamaan kuningas Gwynin liittolaisen, sekä hänen ritariensa kapteenin  Artoriaksen, jonka kehoa ja mieltä Manus hallitsee.
On myös mahdollista, että pelaaja saattaa kohdata Artoriaksen lemmikin, Sifin, kun hän oli vielä pentu. Mikäli pelaaja auttaa Sifiä lisäosassa, se vaikuttaa asioihin myöhemmin pelin tulevaisuudessa.
Taisteleminen

Pelissä on puolustautumiseen tarkoitettuja välineitä (kuten kilpiä), hyökkäämiseen tarkoitettuja lähitaisteluaseita, pitkän kantaman aseita (kuten jousipyssyjä), sekä erilaisia loitsuja, joita on sekä hyökkäämiseen että puolustautumiseen. Iskujen väisteleminen, iskujen torjuminen ja hyökkääminen lähitaisteluaseella vievät pelaajalta kuntopisteitä (stamina). Mikäli pelaaja menettää kaikki kuntopisteensä, pelaaja menettää tasapainonsa, ja häneen voidaan tehdä vastaisku. Täten pelaajan on odotettava sopivaa aikaa iskeä viholliseen, mutta samalla hänen täytyy tarkkailla, ettei hahmon kuntomittari tyhjene. Mikäli pelaajan kuntomittari on tyhjä ja vihollinen iskee tähän, pettää pelaajan tasapaino, jolloin vihollinen voi tehdä pelaajaan paljon vahinkoa aiheuttavan vastaiskun.
Pelissä on poise-niminen mekaniikka (suomeksi ryhti), joka määrittää sen, miten kauan pelaajahahmo pysyy tasapainossa. Jos pelaaja ottaa liikaa osumia itseensä, hän menettää hetkellisesti tasapainonsa.
Pelaaja tekee erityisen paljon vahinkoa viholliseen, mikäli pelaaja pääsee iskemään tätä selän takaa, jolloin vihollinen kaatuu maahan.
Toinen tapa tehdä paljon vahinkoa on ajoittaa kilvellä torjuminen oikein, jolloin vastustajan tasapaino pettää ja tähän voi tehdä vastaiskun.
Pelissä on useita eri vahinkotyyppejä, jotka vahingoittavat eri vihollisia eri tavoin. Tämä riippuu aseen materiaalista sekä aseen elementistä.
Verkkopeli

Pelissä on laaja verkkopeli, jossa voi auttaa muita pelaajia tai taistella heitä vastaan.
Mikäli pelaaja auttaa muita pelaajia, hän saa siitä palkinnoksi resursseja. Pelaaja voi myös hyökätä toisen pelaajan maailmaan, ja mikäli pelaaja tappaa toisen pelaajan, hän saa siitä palkinnoksi resursseja. Pelissä on useita liittoutumia, jotka syventävät nettipelin mekaanikoita. Näistä esimerkkeinä Forest Hunters -liittoutuma, jonka jäsenet suojelevat Darkroot Gardenia tappamalla kaikki muut sinne tulevat pelaajat, sekä Path of the Dragon -liittoutuma, jonka jäsenet varastavat muilta pelaajilta Dragon Scaleja. Tämän lisäksi pelaajat voivat jättää maahan viestejä, joita muut pelaajat voivat lukea, ja jos pelaaja kuolee, hän jättää jälkeensä veriläikän, jota koskettamalla muut pelaajat näkevät miten hän on kuollut.
Pelaajat näkevät myös illuusioita muista pelaajista ympärillään.
Artorias of the Abyss -lisäosan mukana peliin tuli areena, jossa pelaajat voivat taistella toisiaan vastaan joko joukkueina tai kaikki vastaan kaikki -pelitilassa.
Pelin vastaanotto

Peli sai useilta kriitikoilta korkeat pisteet. G4 ja Eurogamer antoivat pelille täydet pisteet. Peli on saanut kehuja haastavuudestaan, pomovastuksista, tasosuunnittelusta, sulavasta taistelusysteemistä, musertavasta tunnelmasta sekä visuaalisesta ulkoasusta. Peli voitti ilmestyessään useita palkintoja. Dark Souls sai useita ”Vuoden peli” -palkintoja ja muun muassa ”Paras loppuvastus” -palkinnon.
Dark Souls- ja Demon’s Souls -pelit ovat toimineet inspiraation lähteenä Sonyn PlayStation 4 -pelikonsolin nettiominaisuuksissa. Ne ovat myös yhden Sonyn pääkehittäjän, Shuhei Yoshidan, ehdottomia suosikkeja PlayStation 3 -pelikonsolilla.
Peli on arvioitu The Guardianin artikkelissa 2010-luvun merkittävimmäksi peliksi.
Golden Joystick Awards -palkinnoissa peli sai kaikkien aikojen parhaan pelin palkinnon vuonna 2021 (Ultimate Game of All Time) yleisöäänestyksen perusteella.
Aiheesta muualla

Dark Souls MobyGamesissa (englanniksi)
Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Virallinen sivusto (englanniksi)
Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (japaniksi)
Pelaaja taistelemassa Artorias the Abysswalkeria vastaan
Džungarian portti

Džungarian portti näkyy satelliittikuvassa vaaleana siirroslinjana Alakoljärven ja Aibijärven välissä.
Džungarian portti (kiin. 阿拉山口, Ālā Shānkǒu) on Kiinan ja Keski-Aasian yhdistävä sola. Se sijaitsee Xinjiangin ja Kazakstanin välissä olevan Džungarian Alatau -vuorijonon itäisessä päässä. Sola on muodostunut vuoriston halkaisevan siirroslinjan takia. Se on ollut pitkään merkittävä ihmisten ja tavaroiden kulkureitti, ja sen kautta kulkee nykyään Kiinan ja Kazakstanin välinen rautatielinja.
Djougou

| Djougou |
| --- | --- |

 fiDjougou 
 9°42′00″N, 1°40′01″E 
Djougou on Luoteis-Beninin suurin kaupunki, piirikunta ja samanniminen kolmen 
kaupunkimaisen taajaman kokonaisuus Dongan departementissa. Se on tärkeä kauppakaupunki. Asuinalueen pinta-ala on 3 966 neliökilometriä ja vuonna 2013 piirikunnan asukasluku oli 267 812 henkilöä. Kaupungissa oli noin 95 000 asukasta.
Djougou sijaitsee 450 kilometrin päässä maan suurimmasta kaupungista Cotonousta.
Hallinnollinen jako

Djougoun arrondissementit ja asukasmäärät (2013) ovat:
Barei, 12 849
Bariénou, 36 738
Belle, 6 203
Bougou, 9 505
Djougou I, 36 295
Djougou II, 30 892
Djougou III, 27 585
Kolokondé, 28 591
Onklou, 24 153
Patargo, 27 955
Pélébina, 11 683
Sérou, 15 362
Yleistä

Djougoun kaupunkia pidetään Atakora-Dongan seudun kaupallisena pääkaupunkina, siinä missä Natitingou on hallinto- ja pääasiallinen matkailukaupunki. Djougoun pääasiallinen kieli on dendi ja sitä puhuva etninen ryhmä dendit; muita väestöryhmiä ovat esimerkiksi fulanit, pullit, jorubat, baribat ja etelästä saapuneet fonit. Djougoun väestö on Beninille tyypilliseen tapaan nuori ja kasvava. Suuret perheet ja moniavioisuus ovat yleisiä, minkä myötä kouluikäisiä lapsia, nuoria ja kantavia äitejä on runsaasti. Kaupungissa on useita kaupunginosia, mutta niiden rajat ovat melko häilyviä: asuinaluetta ei määritetä niinkään nimen perusteella, vaan läheisen päätien, maamerkin tai moskeijan mukaan.
Djougoun väestö on enimmäkseen muslimeja, ja jokaisella asuinalueella on vähintään yksi moskeija. Alueen muslimit vaihtelevat hyvin vanhoillisista melko vapaamielisiin. Naisilla on melko yleistä pukeutua kokomustiin ja peittää kasvot. Useimmiten musliminaiset käyttävät kuitenkin huivia, ja jotkut eivät verhoudu ollenkaan. Vaatetus päätetään suvun perinteen mukaisesti avioliittoon asti, jonka jälkeen nainen seuraa miehensä suvun perinteitä. Vanhoilliset muslimimiehet pidättäytyvät alkoholista, mutta useimmat eivät vastusta juomista. Lähes kaikki muslimit pidättäytyvät sianlihasta, ja he noudattavat rukouskutsuja.
Muslimien lisäksi Djougoussa on suuri katolinen väestö, johon kuuluu kookas katedraali, luostari, seminaari ja lukioon ulottuva katolinen koulujärjestelmä. Uskonto on Djougoun asukkaille tärkeä asia, ja on tavanomaista, että uudelta ihmiseltä kysytään tämän uskonnollisesta suuntauksesta. Alueella juhlitaan sekä muslimien että kristittyjen vapaapäiviä.
Liikenne ja viestintä

Djougou on merkittävä liikenteen ja viestinnän keskus. Se toimii kaupan ja liikenteen risteyksessä ja sinne pääsee helposti koko vuoden ajan. Kaupungin keskustan muodostavat neljä pääteitä, jotka kulkevat Cotonouhun, Parakouhun, Natitingouhun ja Ouakéen Togon rajalle. Melko varakkaassa kaupungissa on henkilöitä, jotka omistavat henkilöautoja, ja monilla yhteisön perheillä on vähintään yksi moottoripyörä, jota he käyttävät ensisijaisena kuljetusvälineenä. Zemidjaneja on helppo löytää kaikkialla kaupungissa.
Matkapuhelinviestintä on Djougoussa kattavaa, ja kaikilla suurimmilla operaattoreilla on palvelua alueella. Internet on saatavissa myös nettikahviloissa ja joissakin toimistorakennuksissa, vaikka yhteys ei ole aina luotettava.
Turvallisuus

Yhteisön jäsenten mielestä suurin turvallisuusongelma ovat näpistelyt. Djougou on tunnettu "varkaiden kaupunki", ja yhteisössä ihmiset käyttävät varotoimia pitämällä arvoesineet lukon takana. Poliisi ratkaisee harvoin varkaustapauksia, mutta ne ratkaistaan paikallisin voimin tai joskus fyysisellä, julkisella rangaistuksella. Djougoussa on kaksi suurta santarmitoimistoa, mutta yleensä yhteisön jäsenet eivät luota niihin turvallisuuskysymyksissä. Lapset ovat turvallisuuteen liittyvien syiden uhreja ja heidän lyömisensä on yleistä. Viiden vuoden ikäinen lapsi oli hukkunut kaivoon, joka ei ollut kunnolla peitetty, ja vanhempi lapsi tapettiin leikkiessään padon lähellä vuonna 2009.
Vesi ja puhtaus

Djougoulaiset saavat vettä useista lähteistä. Monissa kodeissa ja työpaikoissa on juokseva vesijohtovesi. Muilla yhteisöillä yhteiskaivo, josta ihmiset nostavat vettä. Djougoun eteläpuolella on järvi, mutta yhteisön jäsenet eivät nouda vettä siitä, ja pääsy sinne on rajoitettu, kun lapsi hukkui padon lähellä vuonna 2009. Vaikka ihmiset täällä eivät keitä juomavettä, he ovat sitä mieltä, että vesijohtovesi on terveempää kuin kaivovesi. Vesihuolto on jatkuvaa ja harvat kokevat katkoksia veden jakelussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Djougou Wikimedia Commonsissa
Dorothea Jordan

Dorothea Jordan, John Hoppnerin maalaus.
Dorothea Jordan (synt. Dorothea Bland; 22. marraskuuta 1761 lähellä Waterfordia, Irlanti - 3. heinäkuuta 1816 Saint-Cloud, Ranska) oli irlantilaistaustainen englantilainen näyttelijä. Hän käytti näyttelijänä myös nimiä Dorothea Francis ja Dora Jordan. Hän oli Clarencen herttuan, myöhemmän kuningas Vilhelm IV:n pitkäaikainen rakastajatar. Heidän suhteestaan syntyi kymmenen lasta.
Elämänvaiheita

Irlantilaisen isän ja walesilaisen äidin tytär pääsi tekemään ensimmäisen roolinsa vuonna 1777. Tästä alkoi ura joka kesti 30 vuotta. Vuonna 1779 hän sai roolin Dublinista Henry Fieldingin farssista, minkä jälkeen profiloitui taitavana komediennena. Ura maakuntateatterissa jatkui aina vuoteen 1785, jolloin hän siirtyi Lontooseen.
Lontoossa Jordan tapasi juristi Sir Richard Fordin, jonka kanssa muutti yhteen, kun Ford uskotteli menevänsä hänen kanssaan naimisiin. Jordanilla oli jo entuudestaan yksi lapsi, ja suhteesta Fordin kanssa syntyi kolme lasta, joista yksi syntyi kuolleena.
Vuonna 1790 Jordan tapasi Clanrencen herttuan, jonka kanssa alkoi pitkä ja onnellinen suhde. Pariskunta muutti yhteen vuonna 1797. He aloittivat suhteen, vaikka tiesivät, että naimisiin he eivät voi mennä koskaan. Clarencen herttua oli perimysjärjestyksessä kolmas ja olisi tarvinnut kuninkaan luvan avioitumiseensa. Kuningas ei olisi koskaan voinut antaa pojalleen lupaa mennä naimisiin epäilyttävätaustaisen ja köyhän näyttelijättären kanssa.
Kuningas Yrjö III teki kuitenkin poikansa eduksi järjestelyn, jolla tämä sai perheelleen pienen talon asuttavakseen. Perhe oli onnellinen ja lapset kasvatettiin parhaalla mahdollisella tavalla 1700-luvun lopun stadardeilla mitaten. Varjoja suhteeseen toi se, että aviomies ei osannut käyttää rahaa. Hän osti ylellisyystavaroita ja juhli rankasti. Hän otti velkaa velkojen päälle ja hänen parlamentilta saamansa raha ei riittänyt menoihin. Perheen toimeentulon varmistamiseksi Jordan palasi näyttämölle ja oli perheen tosiasiallinen elättäjä.
Pariskunta erosi vuonna 1811. Alkoi olla selvää, että Clarencen herttua perisi kruunun. Parlamentti nosti käsittelyyn vallanperijän raha-asiat ja elämäntyylin. Pariskunta pakotettiin eroamaan.
Perheen tulevaisuuden eteen tehtiin järjestely. Jordan sai perheen tytärten, ei poiken huoltajuutta. Pojat erotettiin vanhemmistaan. Parlamentti myönsi Jordanille määrärahan, mutta ehtona sen saamiselle oli, että hänen piti lopettaa näytteleminen.
Jordanin elämän viimeiset vuodet kuluivat köyhyydessä. Hänen vävynsä oli ottanut hänen nimellään velkoja ja Jordanin oli pakko maksaa ne. Hän palasi näyttämölle saadakseen lisätuloja. Tämän takia hän menetti määrärahansa ja näki parhaaksi muuttaa Ranskaan, missä kuoli köyhyydessä.
Kuninkaana ollessaan Vilhelm IV teetti Jordanista patsaan. Patsas tuhoutui toisen maailmansodan aikana lähes kokonaan. Siitä on jäljellä pää.
Jazz-hautajaiset

Jazzorkesteri on saapunut New Orleansissa hautausmaalle.
Jazz-hautajaiset on New Orleansissa Lousianassa tunnettu hautajaistapa, jossa hautajaissaattueeseen kuuluu jazzia soittava puhallinorkesteri.  Jazz-hautajaiset ovat erityisesti afroamerikkalaisen yhteisön perinnettä. Yhdysvalloissa mustien orjien hautajaisiin kuului jo 1700-luvulla hautajaissaattue, jossa laulettiin ja soitettiin, ja tapa oli käytössä myös New Orleansissa.
Hautajaisten kulku

Jazz-hautajaiset noudattavat määriteltyä paraatirakennetta. Kun siunaustilaisuus päättyy, orkesteri seuraa perhettä hautausmaalle joko jalan tai hevosen vetämissä vaunuissa. Orkesteri muodostaa "ensimmäisen rivin" ja soittaa surumusiikkia ja perinteisiä virsiä. Musiikki eroaa nykyjazzista ja myös Dixieland-jazzista. Paraatin johtajalla on näyttävä vyö, musta hattu ja joskus myös koristeellinen sateenvarjo, ja hän kävelee kulkueen edessä. Hautajaisvieraat kulkevat orkesterin takana niin sanottuna "toisena rivinä" mahdollisesti myös tanssien musiikin tahdissa. Vainaja hyvästellään perheen hautaan, joka New Orleansin suoperäisyyden takia on yleensä maanpinnan yläpuolelle nouseva hautakappeli. Tämän jälkeen musiikin tempo vaihtuu, ja orkesteri soittaa iloisia kappaleita, kuten "When the Saints Go Marching In".
Jazz-hautajaisia järjestetään muusikoille, mutta myös muille. Tapaa pidetään kunnioittavana, sillä jazzin katsotaan kuuluvan yhtä lailla kuolemaan kuin elämäänkin.
Populaarikulttuurissa

Grigori Aleksandrovin elokuvassa Iloiset pojat (1934) nähdään jazz-hautajaiset.
James Bond-elokuva Elä ja anna toisten kuolla (1973) alkaa jazz-hautajaisilla.
Aiheesta muualla

Preservation Hall Foundation: New Orleans Jazz Funeral Demonstration I Youtube. Viitattu 9.12.2023.
Direct Hits

| Direct Hits The Killers |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 2011–2013
 Julkaistu: 11. marraskuuta 2013
 Tuottaja(t): useita
 Tyylilaji: alternative rock, indie rock, uusi aalto
 Levy-yhtiö: Island
The Killersin muut kokoelmalevyt
| Battle Born 2012 | Direct Hits 2013 | Wonderful Wonderful 2017 |
Singlet albumilta Direct Hits
 ”Shot at the Night” Julkaistu: 17. syyskuuta 2013  ”Just Another Girl” Julkaistu: 25. marraskuuta 2013
Direct Hits on yhdysvaltalaisen rockyhtye The Killersin kokoelma-albumi, joka julkaistiin marraskuussa 2013. Se sisältää yhtyeen suurimpia hittikappaleita vuosilta 2004–2012 ja kaksi uutta kappaletta, ”Shot at the Night” ja ”Just Another Girl”.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Albumilta | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Mr. Brightside | Hot Fuss (2004) | 3.42 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Somebody Told Me | Hot Fuss | 3.17 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Smile Like You Mean It | Hot Fuss | 3.54 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | All These Things That I’ve Done | Hot Fuss | 5.01 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | When You Were Young | Sam’s Town (2006) | 3.40 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Read My Mind | Sam’s Town | 4.06 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | For Reasons Unknown | Sam’s Town | 3.32 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Human | Day & Age (2008) | 4.09 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Spaceman | Day & Age | 4.43 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | A Dustland Fairytale | Day & Age | 3.45 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Runaways | Battle Born (2012) | 4.04 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Miss Atomic Bomb | Battle Born | 4.53 |  |  |  |  |  |  |
| 13. | The Way It Was | Battle Born | 3.51 |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Shot at the Night | – | 4.02 |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Just Another Girl | – | 4.22 |  |  |  |  |  |  |
Kappaleet > Deluxe painoksen bonuskappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Albumilta | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 16. | Mr. Brightside (demo) | – | 4.22 |  |  |  |  |  |  |
| 17. | When You Were Young (Calvin Harris remix) | – | 6.12 |  |  |  |  |  |  |
| 18. | Be Still | Battle Born | 4.33 |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

AllMusic:
Clash Magazine: 7/10
Pitchfork: 6,4/10
Aiheesta muualla

Direct Hits Discogsissa (englanniksi)