stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Transformers (elokuva)
Poikkeamat tosielämän realiteeteista

Kun elokuvassa mainitaan avaruusluotain Beagle 2, sen sanottiin olevan NASAn lähettämä Mars-kulkija. Todellisuudessa Beagle 2 oli Euroopan avaruusjärjestön Mars Express -luotaimen mukana matkannut paikallaan pysyttelevä laskeutuja.
Elokuvassa Brawlin nimi oli vahingossa kirjoitettu Devastatoriksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Transformers (elokuva) Wikimedia Commonsissa
Transformers
Bergen (Cellen piirikunta)

| Bergen |
| --- | --- |
 Bergenin kaupungintalo.
 vaakuna
 Bergen
 Koordinaatit: 52°48′N, 9°57′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Ala-Saksi
Piirikunta:  Celle
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bergen on kaupunki Cellen piirikunnassa Ala-Saksin osavaltiossa Saksassa. Vuonna 2011 kaupungissa oli 12 893 asukasta.
Kaupungin lähistöllä sijainneessa Bergen-Belsenin keskitysleirissä tuhottiin arvion mukaan ainakin 50 000 juutalaista toisen maailmansodan aikana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bergen (Cellen piirikunta) Wikimedia Commonsissa
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1876

Yhdysvaltain presidentinvaalit 1876 olivat 23:nnet Yhdysvaltain presidentinvaalit, ja ne järjestettiin 7. marraskuuta 1876. Ne olivat yhdet tiukimmista presidentinvaaleista Yhdysvalloissa. Republikaanien ehdokas Rutherford B. Hayes sai vain yhden valitsijamiesäänen enemmän kuin demokraattien ehdokas, New Yorkin kuvernööri Samuel J. Tilden, joka sai enemmän kansanääniä.
Aiheesta muualla

Geoelections - Kartta vuoden 1876 presidentinvaalien annetuista äänistä (englanniksi)
Möttönen

Möttönen voi tarkoittaa seuraavia:
Möttönen, kylä Perhon kunnassa
möttönen, iso lihapiirakka.
Sukunimenä

Aarne Möttönen (1893–1943), jääkärimajuri
Matti Möttönen (1935–1988), oikeuslääketieteen professori
Matti Möttönen (s. 1959), kontra-amiraali
Mikko Möttönen (s. 1980), kvanttiteknologian professori ja yritysjohtaja
Riikka Möttönen (s. 1975), kognitiotieteilijä ja professori
Eino Palovesi, vuoteen 1947 Möttönen (1904–1980), kansanedustaja, ministeri ja maaherra
korpraali Möttönen, Einari Ketolan näyttelemä hahmo.
American Pie (elokuvasarja)

| American Pie |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Paul Weitz
Käsikirjoittaja:  Adam Herz
Pääosat:  Jason Biggs Seann William Scott Eugene Levy Alyson Hannigan Eddie Kaye Thomas Thomas Ian Nicholas Chris Klein
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Studios
Levittäjä:  Universal Studios
Ensi-ilta:  1999–
Kesto:  786 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  USD 145 milj.
Tuotto:  USD 989 milj. 
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
American Pie on sarja nuortenelokuvia. Sen neljä elokuvaa julkaistiin vuosien 1999 ja 2012 välillä. Lisäksi American Pie Presents -nimen alla on julkaistu viisi spin-off-elokuvaa.
Sarjan ensimmäinen elokuva American Pie sai ensi-iltansa 9. heinäkuuta 1999, ja siitä tuli maailmanlaajuinen populaarikulttuurin ilmiö. Elokuva poiki kolme jatko-osaa; American Pie 2 (2001), American Pie: The Wedding (2003) ja American Pie: Luokkakokous (2012).
Ensimmäinen spin-off-elokuva American Pie Presents: Band Camp julkaistiin vuonna 2005, jossa alkuperäisistä näyttelijöistä vain Eugene Levyn esittämä Noah Levenstein (Jimin isä) on mukana. Seuraavat spin-off-elokuvat The Naked Mile, Beta House ja The Book of Love julkaistiin nopeasti vuosien 2006 ja 2009 välillä. Viides elokuva Girls’ Rules julkaistiin vuonna 2020.
Elokuvasarjan alkuperäisissä osissa Jim Levenstein (Jason Biggs) kehittää suhdettaan luokkakaveriinsa Nadiaan (Shannon Elizabeth), ja yhdessä parhaiden kavereidensa Kevin Myersin (Thomas Ian Nicholas), Paul Finchin (Eddie Kaye Thomas) ja Chris Ostreicherin (Chris Klein) kanssa hän yrittää menettää poikuuttaan. Toisessa elokuvassa yhdessä Steve Stiflerin (Seann William Scott) kanssa ystävykset järjestävät juhlat, ja Jim ihastuu Michelle Flahertyyn (Alyson Hannigan). Kolmannessa elokuvassa Jim ja hänen ystävänsä suunnittelevat hänen ja Michellen häitä. Neljäs elokuva tuo yhteen kaikki ensimmäisestä elokuvasta tutut henkilöt näiden kokoontuessa luokkakokoukseen East Great Fallsiin 13 vuotta myöhemmin.
Elokuvat ovat tuottaneet yli 980 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria maailmanlaajuisesti.
Elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Ohjaaja | Käsikirjoitus |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | American Pie | Paul Weitz   Chris Weitz | Adam Herz |
| 2001 | American Pie 2 | James B. Rogers | Adam Hertz   David H. Steinberg |
| 2003 | American Pie: The Wedding | Jesse Dylan | Adam Herz |
| 2012 | American Pie: Luokkakokous | Jon Hurwitz   Hayden Schlossberg | Jon Hurwitz   Hayden Schlossberg |
Elokuvat > Spin-off-elokuvat

Spin-off-osat keskittyvät Stiflerin sukulaisiin, joihin lukeutuvat hänen veljensä Matt (Tad Hilgenbrink) ja serkku Erik (John White), Dwight (Steve Talley) ja Scott (John Patrick Jordan). Spin-off-elokuvat julkaistiin suoraan videolle tai suoratoistopalveluun.
| Vuosi | Elokuva | Ohjaaja | Käsikirjoitus | Tuottaja |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005 | American Pie Presents: Band Camp | Steve Rash | Brad Riddell | Mike Elliott |
| 2006 | American Pie Presents: The Naked Mile | Joe Nussbaum | Eric Lindsay | W. K. Border |
| 2007 | American Pie Presents: Beta House | Andrew Waller | Eric Lindsay | W. K. Border |
| 2009 | American Pie Presents: The Book of Love | John Putch | David H. Steinberg | Mike Elliot, Craig Perry & Warren Zide |
| 2020 | American Pie Presents: Girls’ Rules | Mike Elliott | Blayne Weaver, David H. Steinberg | Joseph P. Genier, Mike Elliott, Karen Gorodetzky, Abbey Lessanu |
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
-elokuvat
| --- | --- |
American Pie::  American Pie (1999) | American Pie 2 (2001) | American Pie: The Wedding (2003) | American Pie: Luokkakokous (2012)
American Pie Presents::  Band Camp (2005) | The Naked Mile (2006) | Beta House (2007) | The Book of Love (2009) | Girls’ Rules (2020)
Dietrich Mateschitz

Maalaus Dietrich Mateschitzista
Dietrich Mateschitz (20. toukokuuta 1944 – 22. lokakuuta 2022) oli itävaltalainen liikemies. Mateschitz tuli tunnetuksi Red Bull -energiajuoman kehittäjänä (alkuperäinen kehittäjä thaimaalainen Chaleo Yoovidhya, jolta Dietrich sai reseptin ja jonka kanssa hän jalosti sitä eteenpäin). Hän omisti 49 prosenttia yhtiön osakkeista. Mateschitz kuoli pitkäaikaisen sairauden seurauksena lokakuussa 2022.
Mateschitz perusti ja omisti myös Red Bullin F1-tallin sekä muut urheilutoiminnot kuten EC Red Bull Salzburgin jääkiekko- ja jalkapallojoukkueet.
Yleisohjelma (Suomen Yleisradio)

Yleisohjelma tarkoitti Yleisradion ensimmäisen kanavan radio-ohjelmaa, joka oli asiapitoista ja johon liittyi myös viranomaistiedotuksia. Nimitys erotti asiaohjelmakanavan toisen kanavan viihteellisestä sisällöstä, joka radioitiin rinnakkaisohjelman nimellä. Suomen Yleisradion kolmanneksi ohjelmakanavaksi muodostui Suomen Yleisradion ruotsinkielinen ohjelma. Yleisohjelman ohjelmisto oli samankaltainen nykyisen Yle Radio 1:n kanssa.
Vaikka kanavien eli varsinaisten lähetysverkkojen nimet olivat yleisohjelma ja rinnakkaisohjelma, vuosina 1975–1984 hallinnollisesti ja toiminnallisesti toimi kaksi ohjelmayksikköä: Radio 1, johon kuului puheohjelmien osasto, musiikkiosasto (ns. vakava musiikki), viihdeosasto (ns. dialogiviihde) ja Radion sinfoniaorkesteri, sekä Radio 2, johon kuului puheohjelmien osasto, teatteriosasto ja viihdeosasto (ns. musiikkiviihde). Radio 1:n puheohjelmien osasto koostui yhteiskunnallisten ohjelmien, lastenohjelmien ja perheasiain toimituksesta sekä urheilutoimituksesta. Radio 2:n puheohjelmien osasto koostui yhteiskunnallisten, kulttuuri- ja poliittisten ohjelmien toimituksesta. Ennen vuotta 1975 ja vuosina 1985–1990 Yleisradiossa toimi vain yksi suomenkielinen radion ohjelmayksikkö. Vuonna 1985 yleisohjelman nimeksi muutettiin 1-verkko ja rinnakkaisohjelman nimeksi 2-verkko.
Sekä 1-verkko että 2-verkko lakkautettiin vuoden 1990 radiouudistuksessa, ja niiden tilalle tulivat Radio Ylen Ykkönen, Radio Suomi ja Radiomafia. Yleisohjelman suorin jatkaja on siten nykyinen Yle Radio 1.
Fjodor Jemeljanenko

| Fedor Emelianenko |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. syyskuuta 1976 (ikä 48) Rubežnoje, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Venäjä
Vapaaottelija
Lempinimi:  The Last Emperor
Aktiivisena:  2000–2012 2015–
Pituus:  183 cm
Paino:  107 kg
Painoluokka:  Raskassarja
Kätisyys:  oikea
Taistelutyyli:  sambo, judo, potkunyrkkeily
Seura:  Red Devil Sport Club
Tilastot
Ottelut:  43
Voitot:  37
– tyrmäyksellä:  11
– luovutuksella:  17
– päätöksellä:  9
Tappiot:  5
– tyrmäyksellä:  4
– luovutuksella:  1
Tasapelit:  1
Aiheesta muualla
www.fedoremelianenko.tv
Fjodor Vladimirovitš Jemeljanenko (ven.Фëдор Владимирович Емельяненко) (s. 28. syyskuuta 1976 Rubežnoje, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen vapaaottelija. Kansainvälisesti hänen nimestään käytetään yleisesti muotoa Fedor Emelianenko. Hän on viimeinen PRIDEn raskaan sarjan mestari. Häntä pidettiin vuosia maailman parhaana raskaansarjan ottelijana useimpien urheilujulkaisujen, toimittajien ja vapaaotteluasiantuntijoiden toimesta. Vuonna 2008 Inside MMA:n asiantuntijoista koostuva raati valitsi Jemeljanenkon kautta aikain parhaimmaksi vapaaottelijaksi kaikki painoluokat huomioiden.
Vapaaottelu

Nuoruudessaan Jemeljanenko harjoitteli judoa ja samboa. Vuonna 1998 hän voitti pronssia judon Venäjän-mestaruuskilpailuissa. Vuonna 2000 hän ryhtyi harjoittelemaan lyöntejä ja potkuja, ja alkoi kilpailla vapaaottelussa sekä sambossa rahapulan takia. Aluksi hän kilpaili Venäjän joukkueessa japanilaisen RINGS-järjestön kilpailuissa. Vuonna 2002 hän siirtyi PRIDE-järjestön otteluihin voitettuaan RINGS:in King of Kings -turnauksen.
Vapaaottelu > Pride

Ensimmäisessä ottelussaan PRIDE:ssä Jemeljanenko voitti Semmy Schiltin, ja seuraavassa ottelussaan raskassarjalaisen Heath Herringin lääkärin jouduttua keskeyttämään kamppailun ensimmäisen erän jälkeen. Tämä voitto takasi Jemeljanenkolle pääsyn mestaruusotteluun. 16. maaliskuuta 2003 Jemeljanenko kohtasi Antonio Rodrigo Nogueiran PRIDE:n raskaan sarjan mestaruusottelussa ja voitti kamppailun kaikin tuomariäänin. Jemeljanenko puolusti titteliään mestaruusotteluissa uudelleen Nogueraa vastaan tittelin oltua aiemmin vain tilapäisesti hänen nimissään sekä Mirko Filipovićia (28. elokuuta 2005, PRIDE Final Conflict 2005) ja Mark Huntia (31. joulukuuta 2006, PRIDE Shockwave 2006) vastaan. Lisäksi hän otteli PRIDE:ssä lukuisia muita kovia kamppailuita, muun muassa Kazuyuki Fujitaa, Gary Goodridgea, UFC-mestaria Mark Colemania, Kevin Randlemania ja Naoya Ogawaa vastaan.
Jemeljanenkon ensimmäinen vapaaottelutappio tuli 22. joulukuuta 2000 RINGS-turnauksessa Tsuyoshi Kohsakaa vastaan. Ajassa 0:17 ensimmäistä erää Kohsaka iski Fjodorin silmäkulmaan kyynärpäällä, joka oli vastoin RINGSin sääntöjä, ja isku aukaisi haavan Fjodorin silmäluomeen, jonka johdosta lääkäri keskeytti ottelun. Sääntöjenvastaisesta iskusta huolimatta tuomari antoi voiton Kohsakalle, koska kyseessä oli yhden illan mittainen turnaus ja toinen ottelijoista piti saada seuraavaan otteluun.
Vapaaottelu > Strikeforce

Hän oli tappiotta lähes kymmenen vuoden ajan, kunnes Fabricio Werdum voitti hänet 26. kesäkuuta 2010 olleessa Strikeforce-tapahtumassa. Werdum sai Jemeljanenkon luovuttamaan triangelikäsilukolla (Triangle Armbar). Kaikkiaan hänen saldonsa vapaaottelussa on 39 ottelua, 34 voittoa, neljä tappiota ja yksi ratkaisematon (No Contest).
Vapaaottelu > Paluu vapaaotteluun

31. joulukuuta 2015 Jemeljanenko teki paluun vapaaotteluun. Hän kohtasi Singh Jaideepin Rizin promootion järjestämässä turnauksessa. Jemeljanenko voitti ottelun teknisellä tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä.
Vapaaottelu > Paluu vapaaotteluun > Bellator

19. marraskuuta 2016 Bellator MMA ja Jemeljanenko julkistivat hänen tehneen organisaation kanssa moniotteluisen sopimuksen. Päivää myöhemmin ilmoitettiin, että hän kohtaa Matt Mitrionen helmikuussa 2017 Bellator 172 -tapahtumassa. Mitrione joutui kuitenkin jättämään kamppailun väliin munuaiskivien vuoksi. Jemeljanenkolle ei saatu korvaavaa vastustajaa lyhyellä varoitusajalla, jonka myötä ottelu siirrettiin kesäkuulle 2017. Hän hävisi kamppailun ensimmäisessä erässä alkuminuuteilla teknisellä tyrmäyksellä.
Seuraavaksi Jemeljanenko osallistui Bellatorin raskaansarjan turnaukseen, jossa hän kohtasi huhtikuussa 2018 avauskierroksella UFC:n entisen raskaansarjan mestaria Frank Miriä vastaan. Ottelu käytiin Bellator 198 -tapahtumassa, jossa Jemeljanenko voitti kamppailun alle minuutissa tyrmäyksellä ja eteni toiselle kierroksella, jossa hän kohtaa Chael Sonnenin. Kaksikon voittaja pääsisi loppuotteluun.
Sambo

Vapaaottelun ohella Jemeljanenko on jatkanut kilpailuaan venäläisessä sambo-kamppailulajissa. Hän on saavuttanut lajissa maailmanmestaruuden avoimessa painoluokassa vuosina 2002, 2007 ja 2008 ja raskaassa sarjassa vuosina 2002 ja 2005. Euroopan-mestaruuden hän voitti vuonna 1997. Venäjän mestaruuden hän on voittanut vuosina 1997, 2002, 2006 ja 2007. Hänellä on myös useita himmeämpiä mitaleja.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Fedor Emelianenko "The Last Emperor" Official Website: news, fights, videos, photos.
Virallinen sivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Jemeljanenkon vapaaottelutilastot
Priden raskaansarjan mestarit
Kirill Kaprizov

| Kirill Kaprizov |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. huhtikuuta 1997 (ikä 27) Novokuznetsk, Venäjä
Kansalaisuus:   Venäjä
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Kirill the Thrill
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  178 cm
Paino:  92 kg
Seura
Seura:  Minnesota Wild
Sarja:  NHL
Pelinumero:  97
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2014–
Aik. seurat:  TsSKA Moskova (KHL)   Metallurg Novokuznetsk KHL   Salavat Julajev Ufa (KHL)
NHL-varaus:  135. varaus, 2015 Minnesota Wild
KHL-varaus:  1. varaus, 2014 Metallurg Novokuznetsk
Kirill Olegovitš Kaprizov (ven. Кирилл Олегович Капризов; s. 26. huhtikuuta 1997 Novokuznetsk) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Minnesota Wildissa. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hänet varattiin vuonna 2015 varausvuorolla 135.
Ura > Seuraura

Kaprizovin kasvattajaseura on Metallurg Novokuznetsk. Hän aloitti jääkiekkoilun neljävuotiaana ja pelasi aluksi puolustajana. Joukkue varasi hänet ensimmäisenä pelaajana KHL:n varaustilaisuudessa 2014.
Kaprizov pelasi kauden 2013–2014 juniorisarja MHL:ssä Kuznetskie Medvedissä. Hän teki KHL-debyyttinsä Metallurg Novokuznetskissa kaudella 2014–2015, jolloin hän pelasi 31 ottelua tehopistein 4+4=8. Kaprizov pelasi osan kaudesta myös MHL:ssä Kuznetskie Medvedin riveissä. Minnesota Wild varasi hänet viidennellä kierroksella 135. vuorolla NHL:n varaustilaisuudessa 2015.
Elokuussa 2015 Kaprizov teki Novokuznetskin kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen. Kauden 2016–2017 alla Novokeznetsk myi Kaprizovin Salavat Julajev Ufaan. Heinäkuussa 2020 Kaprizov teki tulokassopimuksen NHL-seura Minnesota Wildin kanssa.
Kaprizov teki NHL-tulokaskaudellaan 2020–2021 55 runkosarjaottelussa tehopisteet 27+24=51. Kauden päätteeksi hänet palkittiin parhaan tulokaspelaajan palkinnolla, Calder Memorial Trophylla.
Syyskuussa 2021 Kaprizov teki Wildin kanssa viiden vuoden mittaisen ja yhteensä 45 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. 1. tammikuuta 2023 Kaprizov oli tehnyt keskimäärin kolmanneksi eniten maaleja per ottelu NHL:n aktiivipelaajista, kun huomioon otettiin enemmän kuin yhden ottelun pelanneet pelaajat. Hän oli tehnyt pelaamassaan 172 ottelussa 94 maalia, eli 0,55 maalia per ottelu.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Venäläiset olympiaurheilijat.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Venäläiset olympiaurheilijat.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Venäläiset olympiaurheilijat.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Venäläiset olympiaurheilijat> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Pyeongchang 2018 | miehet |  |
Maa:   Venäjä
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Slovakia 2019 | miehet |  |
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Suomi 2016 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Kanada 2016 | jääkiekko |  |
Kaprizov oli voittamassa olympiakultaa venäläisten olympiaurheilijoiden joukkueessa 2018. Kaprizov pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015 toimien Venäjän varakapteenina. Hän pelasi myös vuoden 2016 nuorten maailmanmestaruuskisoissa.
Georgi Dimitrov

Georgi Dimitrow
Josif Stalin (vas.) ja Georgi Dimitrov Moskovassa vuonna 1936.
Georgi Dimitrov (18. kesäkuuta 1882 Radomir, Bulgaria – 2. heinäkuuta 1949 Moskova) oli bulgarialaissyntyinen kommunistipoliitikko.
Elämä

Alkuaan kirjapainon latojana toiminut Georgi Dimitrov toimi ammattiyhdistyssihteerinä Bulgariassa vuosina 1904–1923 ja oli valittu vuosina 1913–1923 maan parlamenttiin, jossa hän edusti aluksi sosiaalidemokraatteja. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen hän osallistui useisiin kommunistien kapinayrityksiin, joista hänet tuomittiin pitkäaikaiseen kuritushuonerangaistukseen. Dimitrov onnistui kuitenkin karkaamaan ja oleskeli Moskovassa, Wienissä ja Berliinissä.
Dimitrov pidätettiin vuonna 1933 eräiden muiden, muun muassa bulgarialaisen kommunistin Marinus van der Lubben, kanssa epäiltyinä Berliinin valtiopäivätalon tuhopoltosta, mutta Lubbea lukuun ottamatta heidät vapautettiin. Kommunistisessa maailmassa näitä Dimitrovin puheita pidettiin malliesimerkkeinä siitä, miten kommunistin tulee esiintyä vihamielisen tuomioistuimen edessä.
Kansallissosialistisen puolueen lehdistöpäällikkö Ernst Hanfstaengl epäili, että Herman Göring tapattaisi vapautetut, joten yhdessä Göringin lehdistöpäällikön Martin Sommerfeldtin kanssa hän punoi juonen: ulkomaisiin lehtiin ujutettiin varoitus Göringin salajuonesta, jonka Göring sitten julkisesti leimasi valheeksi. Näin Dimitrov ja kaksi muuta bulgarialaista pääsivät Neuvostoliittoon.selvennä
Berliinistä Georgi Dimitrov siis siirtyi Moskovaan, jossa hänet valittiin Kommunistisen internationaalin Kominternin, toimeenpanevaan komiteaan ja vuonna 1935 sen pääsihteeriksi. Stalinin suorittamien puhdistusten aikana Dimitrov johti eri maiden kommunistisiin puolueisiin kohdistuneita likvidointeja.
Toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1945 Dimitrov palasi Bulgariaan. Hän toimi Bulgarian pääministerinä vuoteen 1949 saakka, jolloin hänet ”lomautettiin”.
Dimitrovin kuoleman jälkeen hänelle pystytettiin Sofiaan mausoleumi valkoisesta marmorista. Hänen ruumiinsa poistettiin sieltä vuonna 1990 ja krematoitiin. Ivan Kostovin oikeistohallitus hävitti myös mausoleumin vuonna 1999. Pernikin kaupungin nimenä oli Dimitrovin kuoleman jälkeen Dimitrovo vuoteen 1962 saakka.
Choco

| Choco |
| --- | --- |

Pelaajia:  2-4
Ikäsuositus:  3+
Pelin kesto:  noin 20 min
Monimutkaisuus:  hyvin helppo
Strategisuus:  helppo
Satunnaisuus:  pieni
 BoardGameGeek 
Choco on pienille lapsille tarkoitettu muistipeli, jota valmistaa suomalainen Tactic Games Oy Tactic-tuotemerkin alla. Choco-pelissä käytetään Kimble-pelin tavoin Pop-o-Matic-noppaa, jonka lisäksi peli sisältää 16 muovista ruskeaa pelinappulaa, jotka esittävät suklaanappeja. Peliä suositellaan yli 3-vuotiaille. Choco-peli sai vuonna 2005 Dr.Toy ”2005 Smart Play/Smart Toy Award" -palkinnon, joka ei ole varsinainen pelivoitto, mutta sitä pidetään vahvistuksena tuotteen korkeasta laadusta. Choco on kuitenkin lisäksi voittanut monia varsinaisia pelikilpailuja.
Pelin kulku

Nuorin pelaaja aloittaa. Pelaaja painaa Pop-O-Matic-noppaa ja arpakuutio näyttää joko maapähkinää tai kirsikkaa. Nyt pelaajan tulisi löytää suklaanappi, jossa on sama kuva kuin arpakuutiossa. Jos suklaanapin kuva on sama kuin arpakuutiossa, saa pelaaja pitää suklaa-napin. Jos kuva ei ole sama, asetetaan se takaisin laatikkoon/pöydälle. Tämän jälkeen on seuraavan pelaajan vuoro.
Pelaajien tulee näyttää nostamansa suklaanapin kuva kaikille pelaajille. Pelaajat saavat nostaa ainoastaan yhden suklaanapin kerralla. Peli jatkuu niin kauan kunnes vain yksi suklaanappi - se, jossa on toukka - on jäljellä laatikossa/pöydällä. Pelaaja, jolla on eniten suklaa-nappeja pelin loputtua, on voittaja.
Brandon Davidson

| Brandon Davidson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 21. elokuuta 1991 (ikä 33) Taber, Alberta, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  95 kg
Pelinumero:  21
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2011–
Aik. seurat:  Oklahoma City Barons (AHL) Stockton Thunder (ECHL) Edmonton Oilers (NHL) Montreal Canadiens (NHL) New York Islanders (NHL) Chicago Blackhawks (NHL) Rockford IceHogs (AHL) Calgary Flames (NHL) Stockton Heat (AHL) San Jose Sharks (NHL) Buffalo Sabres (NHL) Rochester Americans (AHL) Cleveland Monsters (AHL) Färjestad BK (SHL) Rögle BK (SHL)
NHL-varaus:  162. varaus, 2010 Edmonton Oilers
Brandon Davidson (s. 21. elokuuta 1991 Taber, Alberta) on kanadalainen jääkiekkoilija. Davidson varattiin Edmonton Oilersiin kuudennella kierroksella vuonna 2010.
Pelaajaura

Davidson nimettiin Regina Patsin vuoden tulokkaaksi kaudella 2009-2010. Ensimmäisellä kokonaisella ammattilaiskaudella Davidsonilla diagnosoitiin kivessyöpä. Hän kävi leikkauksessa ja kemoterapiassa ennen paluutaan ECHL-joukkue Stockton Thunderissa. Hänet valittiin Fred T. Hunt Memorial Trophyn voittajaksi.
Davidson on NHL:ssä edustanut jo kuutta eri seuraa. Hän aloitti uransa Oilersista, josta hänet kaupattiin helmikuussa 2017 Montreal Canadiensiin. Montrealista Davidson siirtyi edelleen waivers-listan kautta takaisin Oilersiin joulukuussa 2017, josta hänet helmikuussa 2018 kaupattiin New York Islandersiin. Syksyllä 2018 Davidson siirtyi vapaana pelaajana Chicago Blackhawksiin ja sieltä vuotta myöhemmin niin ikään vapaana pelaajana Calgary Flamesiin. Flames taas myi Davidsonin helmikuussa 2020 edelleen San Jose Sharksiin.
Käännös suomeksi
Karnaisten tietunneli

| Karnaisten tietunneli |
| --- | --- |
 Tunnelin lännen puoleiset suuaukot
Paikkakunta:  Lohja
Maa:  Suomi
Koordinaatit:  60°18′30″N, 024°01′34″E
Avattu:  28. tammikuuta 2009
Pituus:  2 230 m
Ajokaistoja:  4
Karnaisten tietunneli on 2 230 metrin pituinen tunneli Lohjan Karnaisissa, Helsingin ja Turun välisellä valtatie 1:llä. Tunneli avattiin tammikuussa 2009 ja se on Suomen toiseksi pisin tietunneli. Kalliota tunnelitöissä louhittiin noin 630 000 kuutiometriä. Tunnelin urakoi Skanska Tekra Oy, jonka lisäksi rakentamisessa oli mukana slovakialainen Skanska BS.
Lohja–Muurla-moottoritieosuudelle rakennettiin kuusi muutakin tietunnelia, joiden yhteenlaskettu pituus on 5,2 kilometriä. Näin tunnelit muodostavat yli 10 prosenttia hankkeen kokonaispituudesta. Tunnelit ovat kaksoistunneleita, joissa vastakkaiset ajosuunnat ovat erotettu toisistaan. Tunnelit on numeroitu järjestyksessä Turun suunnasta lukien ja rinnakkaisilla tunneleilla on tunnuskirjaimet T (Turkuun) ja H (Helsinkiin) ajosuunnan mukaisesti.
Tunnelin piti avautua marraskuussa 2008, mutta sen turvallisuusjärjestelmien testaukset venyttivät avaamisen aikataulua. Lopulta tunneli saatiin avattua liikenteelle 28. tammikuuta 2009, joskin turvallisuusjärjestelmien testaamisen takia tie jouduttiin sulkemaan vielä muutamina viikonloppuina seuraavan kevään aikana.
Karnaisten tunneli oli Suomen pisin tietunneli vuoteen 2016 asti, jolloin Tampereen rantatunneli avattiin.
Onnettomuudet

Huhtikuussa 2010 Turkua kohti ajanut henkilöauto törmäsi tunnelin suuaukolla olleeseen kiveen. Onnettomuudessa vältyttiin henkilövahingoilta, mutta Turkuun päin johtava tunneli suljettiin hetkellisesti kokonaan.
Vuoden 2013 juhannuksena tunneliin oli päässyt jalankulkija, joka kuitenkin saatiin vahingoitta turvaan.
Joulukuussa 2016 kiviainesta kuljettaneen yhdistelmärekan taka-akselin renkaat syttyivät tuleen tunnelin Helsinkiin päin kulkevalla puolella. Palon johdosta tie oli tuntien ajan suljettuna. Henkilövahingoilta vältyttiin, mutta rekan perävaunu tuhoutui korjauskelvottomaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karnaisten tietunneli Wikimedia Commonsissa