stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Epifanios
Aiheesta muualla

Epiphanius of Salamis: Panarion / Adversus Haereses. Otteita teoksesta. Tertullian.org. (englanniksi)
Epiphanius: From Epiphanius, Bishop of Salamis, in Cyprus, to John, Bishop of Jerusalem. Epifanioksen kirje Jerusalemin piispalle. Christian Classics Ethereal Library. (englanniksi)
Epiphanius: From Epiphanius to Jerome. Epifanioksen kirje Hieronymukselle. Christian Classics Ethereal Library. (englanniksi)
Merkittävimmät apostoliset isät ja kirkkoisät
Klemens I ·
Ignatios ·
Polykarpos ·
Papias ·
Hermas ·
Justinos Marttyyri ·
Irenaeus ·
Klemens Aleksandrialainen ·
Tertullianus ·
Origenes ·
Cyprianus ·
Eusebios Kesarealainen ·
Athanasios Suuri ·
Efraim Syyrialainen ·
Basileios Suuri ·
Gregorios Nazianzilainen ·
Gregorios Nyssalainen ·
Kyrillos Jerusalemilainen ·
Epifanios ·
Johannes Khrysostomos ·
Kyrillos Aleksandrialainen ·
Ambrosius ·
Hieronymus ·
Augustinus ·
Leo Suuri ·
Pseudo-Dionysios Areopagita ·
Gregorius Suuri ·
Maksimos Tunnustaja ·
Johannes Damaskolainen
Far

Far on yhdysvaltalainen rock-yhtye. Se perustettiin Kalifornian osavaltiossa vuonna 1991. Vuonna 1996 yhtye solmi levytyssopimuksen Immortal Recordsin kanssa ja julkaisi esikoisalbuminsa, Tin Cans with Strings to You. Alkuvuodesta 1998 julkaistiin yhtyeen toinen albumi, Water and Solutions. Seuraavana vuonna Far hajosi.
Jäsenet

Jonah Matranga - laulu, kitara
Shaun Lopez - kitara
John Gutenberger - basso
Chris Robyn - rummut / lyömäsoittimet
Eri Hozumi

| Eri Hozumi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. helmikuuta 1994 (ikä 30)
Kansalaisuus:   Japani
Tennispelaaja
Pituus:  168  cm
Kätisyys:  oikea
Palkintorahat:  1 320 882 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  165. (31.3.2014)
Voitot/tappiot:  290–259
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  1. kierros (2017)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  128. (7.4.2014)
Voitot/tappiot:  370–240
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Eri Hozumi (s. 17. helmikuuta 1994 Kanagawa) on japanilainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 165 maaliskuussa 2014. Hän on voittanut urallaan yhden ITF-turnauksen kaksinpelissä ja kahdeksan ITF-turnausta nelinpelissä.
Hozumi pelasi WTA-turnauksen pääsarjassa ensimmäisen kerran Suzhoussa vuonna 2013 selviten karsijana puolivälieriin. Grand Slam -debyyttinsä hän teki Australian avoimissa 2017.
Aiheesta muualla

Eri Hozumi WTA:n sivuilla (englanniksi)
Eri Hozumi ITF:n sivuilla (englanniksi)
Eureka Tower

Eureka Tower
Eureka Tower on pilvenpiirtäjä Melbournessa, Australiassa. Asuinkäytössä oleva rakennus rakennettiin vuosina 2001–2006, ja sen suunnittelusta vastasi arkkitehtitoimisto Fender Katsalidis Architects. Rakennuksen rakentamisesta vastasi puolestaan rakennusyhtiö Grocon. Pilvenpiirtäjä yltää 297,3 metrin korkeuteen, ja siinä on maanpäällisiä kerroksia 91. Lisäksi maan alla sijaitsee yksi kerros.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eureka Tower Wikimedia Commonsissa
Rakennuksen viralliset sivut
FS Guépard (1929)

| Guépard |
| --- | --- |
 Guépard

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Lorient
Kölinlasku:  14. maaliskuuta 1927
Laskettu vesille:  19. huhtikuuta 1928
Palveluskäyttöön:  13. elokuuta 1929
Poistui palveluskäytöstä:  miehistönsä upottama 27. marraskuuta 1942
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 474 t (standardi) 3 251 t (kuormattu)
Pituus:  130,2 m (kokonaispituus)
Leveys:  11,76 m
Syväys:  4,03 m
Koneteho:  64 000 shp
Nopeus:  35,5 solmua
Miehistöä:  10 upseeria ja 220 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  5 x 138,6 mm tykkiä 4 x 37 mm ilmatorjuntatykkiä 4 x 13,2 mm ilmatorjuntakonekivääriä 6 x 550 mm torpedoputkea
Guépard oli Ranskan laivaston 1924 vesille laskettu Guépard-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa, kunnes miehistö upotti aluksensa Toulonin satamassa 27. marraskuuta 1942.
Valmistus

Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 14. maaliskuuta 1927. Alus laskettiin vesille 19. huhtikuuta 1928 ja otettiin palvelukseen 13. elokuuta 1929.
Palvelus

Guépard liitettiin Välimeren laivaston 3. viirikköön, jonka mukana se osallistui Genovan pommitukseen kesäkuussa 1940. Ranskan ja akselivaltojen välisen aselevon astuttua voimaan alus pysyi Toulonissa tai Pohjois-Afrikan tukikohdissa. Alus siirtyi 1941 Valmyn kanssa Syyriaan, jossa sen kotisatamana oli Beirut. Sen tehtävänä torjua brittien yritykset alueen valtaamiseksi. Kumpikin ranskalaisalus tulitti australialaisjoukkoja, ennen kuin Britannian kuninkaallisen laivaston hävittäjä HMS Janusin vaurioitti alusta. HMS Jackalin saavuttua ranskalaisalukset vetäytyivät. St. Jeanne d'Arcin -aselevon ehtojen mukaisesti ranskalaisalukset palasivat Touloniin.
Saksalaisten tunkeuduttua Vichyn Ranskan hallitsemalle alueelle alus upottautui 27. marraskuuta 1942 muiden ranskalaisalusten kanssa Toulonin satamaan.
FS Gloire (1935)

| Gloire |
| --- | --- |
 Gloire

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Forges et Chantiers de la Gironde
Kölinlasku:  13. marraskuuta 1933
Laskettu vesille:  28. syyskuuta 1935
Palveluskäyttöön:  15. marraskuuta 1937
Poistui palveluskäytöstä:  2. tammikuuta 1958
Tekniset tiedot
Uppouma:  7 600 t (standardi) 9 120 t (kuormattu)
Pituus:  179 m (kokonaispituus)
Leveys:  17,5 m
Syväys:  5,35 m
Koneteho:  84 000 hv
Nopeus:  31 solmua
Miehistöä:  540
Aseistus
Aseistus:  9 x 155 mm tykkiä kolmoistorneissa 8 x 90 mm ilmatorjuntatykkiä 24 x 40 mm ilmatorjuntatykkiä 4 x 550 mm torpedoputkea
Gloire oli Ranskan laivaston La Galissonnière -luokan kevyt risteilijä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Forges et Chantiers de la Girondelta, missä köli laskettiin 13. marraskuuta 1933. Alus laskettiin vesille 28. syyskuuta 1935 ja valmistui 15. marraskuuta 1937.
Palvelus

Koeajojen päätyttyä alus saapui 18. marraskuuta 1937 Brestiin, josta se jatkoi 1. joulukuuta Ranskan Indokiinaan. Alus palasi Brestiin 16. huhtikuuta 1938. Tammikuussa 1939 alus liitettiin 4. risteilijäviirikköön, jonka mukana se vieraili Britteinsaarilla ja Yhdysvalloissa. Alus oli huollettavana lokakuusta joulukuuhun, jonka jälkeen se lähti Dunkerquen kanssa Kanadaan kuljettaen Ranskan kultavarantoja sekä paluumatkalla suojasi kanadalaisia joukkoja Eurooppaan kuljettanutta saattuetta.
Ranskan antautuessa kesäkuussa 1940 alus oli Algerissa, josta se palasi Touloniin 4. heinäkuuta. Vapaan Ranskan saavuttamat voitot Tšadissa ja Kamerunissa olivat poliittisesti rasittavia Vichyn hallinnolle ja siten Saksan laivastoesikunta antoi luvan lähettää risteilijäosaston Dakariin. Gloiren, Montcalmin ja Georges Leygues'n muodostama Force Y läpäisi Gibraltarinsalmen kohtaamatta brittiläisiä sotalaivoja ja ne saapuivat määränpäähänsä 14. syyskuuta. Osasto jatkoi 18. syyskuuta matkaansa Librevilleen, mutta brittiläinen laivasto-osasto pysäytti sen. Gloire ei kyennyt konehuoneessa havaittujen ongelmien vuoksi pakenemaan ja se antoi brittien saattaa itsensä Casablancaan.
Alus oli telakalla Casablancassa huhtikuusta heinäkuuhun. Se osallistui 12. syyskuuta 1942 upotetun Laconian matkustajien pelastamiseen saapuen alueelle 17. syyskuuta. Liittoutuneiden noustua maihin Pohjois-Afrikassa ja Saksan miehittäessä Vichyn alueen alus liittyi Ranskan merivoimien mukana liittoutuneisiin.
Alus modernisoitiin Philadelphiassa, jossa lentokoneiden vaatimat tilat ja laitteet poistettiin sekä aluksen ilmatorjuntaa vahvistettiin. Palelukseen palattuaan alus oli Dakarissa etsien saksalaisia saarronmurtajia Atlantilta, kunnes se siirtyi 16. tammikuuta 1944 Välimerelle.
Helmikuussa alus tuki Anzion maihinnousua tulittaen rannikkokohteita Gaetanlahdella sekä kuljettaen joukkoja Italiaan ja Korsikalle. Oltuaan huollettavana Algerissa 27. huhtikuuta  - 17. kesäkuuta alus osallistui elokuussa Etelä-Ranskan maihinnousuun ampuen lähes 2 000 kranaattia 15.-28. elokuuta. Tämän jälkeen alus tuki liittoutuneiden joukkoja ampumalla Ranskan ja Italian Rivieran kohteita sodan päättymiseen saakka lukuun ottamatta joulukuista matkaansa Yhdysvaltoihin.
Sotatoimien päätyttyä alus teki kolme matkaa Indokiinaan ennen kuin se siirrettiin reserviin 1. helmikuuta 1955. Alus romutettiin 2. tammikuuta 1958.
Ekologinen lokero

Ekologinen lokero eli ekolokero kuvaa eliölajin tai -populaation paikkaa eliöyhteisössä. Myös ympäristö käsitetään osaksi ekologista lokeroa, koska se vaikuttaa eliölajipopulaatioon. Ekologinen lokero kertoo myös sen, miten populaatio suhtautuu esimerkiksi ravinnon, tilan ja petojen määrän muutokseen.
Historia

Ekologisen lokeron termin mainitsi ensimmäistä kertaa Roswell H. Johnson vuonna 1910. Ensimmäisenä termiä käytti artikkelissa Joseph Grinnell vuonna 1917. Brittiläinen ekologi Charles Elton määritteli ekologisen lokeron vuonna 1927 ja vaati sitä yleisempään käyttöön lajien kuvailussa. Ekologisen lokeron käsite on muuttunut vuosien mittaan, ja nykyisen kaltainen G. Evelyn Hutchinsonin muotoilema ekologisen lokeron määritelmä on peräisin vuodelta 1957. Esimerkiksi vuonna 1967 kehitellyllä MacArthurin ja Levinsin indeksillä voidaan tutkia matemaattisesti eri lajien ekologisten lokerojen päällekkäisyyttä.
Tyypit

Kun lajilla ei ole kilpailua ympäristössään, esiintyy laji peruslokerossa. Mikäli kilpailua kuitenkin on, niin kuin luonnossa yleensä, supistuu peruslokero toteutuneeksi lokeroksi. Ydinlokerosta puhutaan silloin, kun toteutunut lokero on niin pieni, että sitä pienemmässä lokerossa laji ei enää selviytyisi.
Merkitys

Lajin ekologinen lokero vaikuttaa myös muihin lajeihin. Lajit kilpailevat sitä rajummin, mitä enemmän niiden ekologiset lokerot menevät päällekkäin. Ekologisen lokeron käsitettä käytetäänkin paljon lajien välisten kilpailutilanteiden tarkasteluun. Kilpailutilanteessa ekologinen lokero yleensä kutistuu toteutuneeksi lokeroksi. Esimerkiksi talvella parveksi lyöttäytyvät tiaiset ruokailevat puun eri osissa, vaikka tiaislajit kesällä käyttäisivätkin samoja puun osia. Yleensä ekologinen lokero palautuu normaalikokoonsa kilpailun vähetessä (kesällä tiaiset ruokailevat suuremmilla alueilla puuta), mutta mikäli kilpailu jatkuu pitkään, voi ekologinen lokero muuttua pysyvästi. Luonnonlakina pidetään sitä, että kaksi lajia, joiden ekologiset lokerot ovat samat, eivät voi asuttaa samaa aluetta pitkään.
Esimerkkinä ekologisen lokeron käsitteen avulla tapahtuvasta tutkimuksesta on seuraava myyrähavainto. Pohjois-Euroopan myyriä tutkittaessa on huomattu, että pienempiä myyriä esiintyy useamman kaltaisissa ympäristöissä kuin isompia myyrälajeja. Tämä johtuu siitä, että isommat ja vahvemmat myyrät ovat vallanneet suotuisimman lokeron, ja pienet lajit joutuvat tyytymään erilaisiin vähemmän suotuisiin lokeroihin, joissa isommat lajit eivät menesty.
Kun kilpailevien lajien ekologiset lokerot osuvat päällekkäin jonkin tekijän suhteen, mutta ei toisen, puhutaan lokeroiden komplementaarisuudesta. Esimerkiksi talvisessa tiaisparvessa tiaisten ekologiset lokerot saattavat mennä päällekkäin ravinnon suhteen, mutta lokerot eivät käytännössä ole päällekkäin, koska linnut ruokailevat puun eri osissa. Päällekkäisyyttä aiheuttava tekijä on tällöin ravinto, ja toinen, ei-päällekkäinen tekijä on ruokailupaikan sijainti.
Koska kaikkia moninaisia ympäristötekijöitä on vaikea määrittää, on ekologisen lokeron täydellinen määrittäminen käytännössä hyvin vaikeaa, ellei mahdotonta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ekologinen lokero Wikimedia Commonsissa
Biologia
| --- | --- |
Osa-alueita:   Aerobiologia  Anatomia  Astrobiologia  Biokemia  Ekologia  Eliömaantiede  Eläintiede  Etologia  Evoluutiobiologia  Fysiologia  Genomiikka  Hydrobiologia  Iktyologia  Kasvipatologia  Kasvitiede  Kehitysbiologia  Kudosoppi  Meribiologia  Mikrobiologia  Molekyylibiologia  Muoto-oppi  Neurotiede  Paleontologia  Parasitologia  Perinnöllisyystiede  Sienitiede  Solubiologia  Systematiikka  Taksonomia  Toksikologia 
Käsitteitä:   abioottinen  aineenvaihdunta  biodiversiteetti  biomi  biotooppi  biosfääri  DNA  ekologinen lokero  ekosysteemi  eliöyhteisö  evoluutio  kelpoisuus  lisääntyminen  luonnonvalinta  populaatio  ravinto  sukkessio  uhanalaisuusluokitus  yhteyttäminen  pääjakso  kaari 
Aiheeseen liittyvää:  biologian filosofia
Etajima

Etajima
Näkymä Etajimalle
| --- | --- |
Muut nimet:  江田島
Sijainti:  Japani
Merialue:  Seton sisämeri
Korkein kohta:  Furutakayama (376 m)
Pinta-ala:  30,09 km² 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Etajima (jap. 江田島, Etajima) on Japanin saari Seton sisämeren Hiroshimanlahdella Hiroshiman kaupungin eteläpuolella. Hitonose-niminen (jap. 飛渡瀬) kannas liittää sen yhteen viereisen Nōmijiman saaren kanssa. Saari on kauttaaltaan vuoristoinen ja sen korkein kohta Furutakavuori nousee 376 metrin korkeudelle merenpinnasta. Etajiman ja Nōmijiman väliin jää Etajimanlahti. Saaren pinta-ala on 30,09 neliökilometriä.
Etajiman saari kuuluu Hiroshiman prefektuurin Etajiman kaupunkiin. Ennen vuotta 2004 se muodosti oman Etajiman maaseutukaupunkinsa. Asutus on keskitynyt rannikon pienikokoisille alaville alueille. Saarella viljellään esimerkiksi mikan-mandariinejä ja ostereita.
Etajima tunnetaan sinne vuonna 1888 perustetusta keisarillisen Japanin laivaston akatemiasta, joka on nykyään Japanin meri-itsepuolustusvoimien käytössä. Toisen maailmansodan loppuun saakka paikannimeä ’Etajima’ käytettiin viittaamaan suoraan akatemiaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Etajiman kaupunki Wikimedia Commonsissa
Eure-et-Loir

Eure-et-Loir on Ranskan departementti numero 28, joka on saanut nimensä Eure- ja Loir-joista. Departementti sijaitsee Pohjois-Ranskassa Centren  hallintoalueella. Departementti on pinta-alaltaan 5 880 neliökilometriä ja siellä on 421 113 asukasta. Eure-et-Loirin pääkaupunki on Chartres. Eure-et-Loir  on jaettu edelleen neljään arrondissementtiin, 29 kantoniin ja 403 kuntaan.
Eure-et-Loir oli yksi 83 departementista, jotka syntyivät Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790.
Departementissa sijaitsee Ranskan ns. kosmetiikkalaakso (La Cosmetic valley), jossa on useita tunnettuja ranskalaisia kosmetiikka- ja hajuvesivalmistajia kuten Guerlain ja Paco Rabanne sekä satoja muita alan yrityksiä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eure-et-Loir Wikimedia Commonsissa
Eure-et-Loirin departementin kotisivut (ranskaksi)
Etakvaloni

| --- | --- |

Etakvaloni
Systemaattinen (IUPAC) nimi
3-(2-etyylifenyyli)-2-metyylikinatsolin-4-oni
Tunnisteet
CAS-numero: 7432-25-9
ATC-koodi:  ?
PubChem CID: 23914
Kemialliset tiedot
Kaava: C17H16N2O 
Moolimassa: 264,322 g/mol
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 81 °C
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa:  ?
Etakvaloni (myyntinimet Aolan, Athinazone, Ethinazone) on metakvalonin muunnos joka kehitettiin 1960-luvulla ja sitä myytiin pääasiassa Ranskassa ja joissakin muissa Euroopan maissa. Sillä on sedatiivinen ja hypnoottinen vaikutus, ja sitä käytettiin unettomuuden hoitoon.
Aiheesta muualla

PubChem: Etaqualone (englanniksi)
ChemBlink: Etaqualone (englanniksi)
Käännös suomeksi
Fanøn kunta

| Fanøn kunta |
| --- | --- |
 Kunnan sijainti Tanskan kartalla.
Valtio:   Tanska
Alue:  Etelä-Tanskan alue
Keskustaajama:  Nordby
Hallinto:  
 – Pormestari:  Erik Nørreby
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  57,6 km²
Väkiluku:  3 477
 – Väestötiheys:  60,4 as./km²
 
 www.fanoe.dk 
 Tilastotietojen lähteenä Danmarks Statistik. Väkiluvun ajankohta 1.4.2020 ja pinta-alan vuosi 2020. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Fanø on Etelä-Tanskan alueella Tanskassa sijaitseva kunta. Vuoden 2020 huhtikuussa kunnassa oli 3 477 asukasta, ja sen pinta-ala oli 57,6 neliökilometriä. Kunnan keskustaajama on nimeltään Nordby.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Fanøn kunnan kotisivut (tanskaksi)
Pariser Platz

Pariser Platz Berliinissä, keskellä Brandenburgin portti. Porttia reunustavat rakennukset ovat nimiltään Haus Sommer ja Haus Liebermann. Ensin mainitussa toimii Commerzbankin konttori.
Pariser Platz on yksi Saksan pääkaupungin Berliinin aukioista. Se sijaitsee kaupungin keskustassa, Brandenburgin portin edustalla, Unter den Lindenin läntisessä päässä. Aukio on nimetty Ranskan pääkaupungin Pariisin mukaan, Napoleonien sotien aikaisen liittoutuneiden vuoden 1814 Pariisin-miehityksen kunniaksi. Ennen vuotta 1814 aukio tunnettiin nimillä Quarree tai Viereck, joka tarkoittaa yksinkertaisesti ”nelikulmiota”.
Toisessa maailmansodassa Pariser Platzia ympäröivät rakennukset tuhottiin maan tasalle. Brandenburgin portti oli ainoa rakennelma, joka selviytyi ilman vakavia vaurioita. Aukio kuului sodan jälkeen Itä-Berliiniin, mutta Berliinin muurin rakentamisen myötä siitä tuli rajavyöhykettä, jonne yleisöllä ei ollut pääsyä. Saksan jälleenyhdistyttyä aukio päätettiin palauttaa takaisin entiseen loistoonsa.
Aukion ympärillä kohoaa nykyään 1990- ja 2000-luvuilla rakennettuja tunnettujen arkkitehtitoimistojen suunnittelemia rakennuksia, joiden joukossa ovat muun muassa Berliinin taideakatemian, Commerzbank-, DZ Bank- ja Dresdner Bank -pankkien sekä Ranskan ja Yhdysvaltain suurlähetystöjen rakennukset. Taideakatemia ja lähetystöt olivat toimineet aukion laidalla ja ennen sotaa, ja palasivat näin alkuperäisille paikoilleen. Yhdysvaltain lähetystö valmistui aukion rakennuksista viimeisenä vuonna 2008. Aukion laidalla sijaitsee myös kuuluisa hotelli Adlon, joka sekin on jälleenrakennettu. Berliinin senaatti määräsi pitämään uudisrakennusten rakennuskorkeuden matalana ja julkisivut hillittyinä, mutta Günter Behnischin suunnittelema taideakatemian lasiseinäinen rakennus sai luvan poiketa määräyksistä.
Pariser Platz on suljettu autoliikenteeltä ja varattu pelkästään kevyelle liikenteelle. Berliinin metron rakenteilla oleva linja U55 tulee ensimmäisessä rakennusosuudessaan päättymään Pariser Platzin kohdalle.
Pariser Platzia ympäröivissä taloissa ovat asuneet muun muassa oikeustieteilijä Friedrich Karl von Savigny, sotamarsalkka Friedrich von Wrangel, säveltäjä Giacomo Meyerbeer, kirjailija Achim von Arnim ja taidemaalari Max Liebermann.
Pervez Hoodbhoy

Pervez Hoodbhoy
Pervez Hoodbhoy on pakistanilainen ydinfysiikan professori Forman Christian yliopistossa. Hän on Pakistanissa tunnettu kansalaiskeskustelija ja kirjoittanut tieteen ja uskonnon välisestä suhteesta.  Foreign Policy -lehti on valinnut hänet 100 vaikutusvaltaisimman ajattelijan joukkoon.
Peter Michael Chenaparampil

Peter Michael Chenaparampil (8. joulukuuta 1929 – 18. huhtikuuta 2013) oli intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Alleppeyn hiippakuntaan 1. kesäkuuta 1956 ja nimitettiin sen koadjuuttoripiispaksi 19. marraskuuta 1982. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. syyskuuta 1983. Pääkonsekraattorina toimi Michael Arattukulam, jota avustivat Joseph Gabriel Fernandez ja Cornelius Elanjikal.
Chenaparampilista tuli 28. huhtikuuta 1984 Alleppeyn piispa, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 9. joulukuuta 2001.
Peta (täsmennyssivu)

Peta voi viitata seuraaviin:
peta, SI-järjestelmän kerrannaisyksikön etuliite
Péta, kylä ja entinen kunta Ártan alueyksikössä Epeiroksen alueella Kreikassa
People for the Ethical Treatment of Animals (PETA), eläinten oikeuksia puolustava järjestö
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Peta”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
FS L’Audacieux (1931)

| L'Audacieux |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Lorient
Kölinlasku:  16. marraskuuta 1931
Laskettu vesille:  15. maaliskuuta 1934
Palveluskäyttöön:  27. marraskuuta 1935
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 7. toukokuuta 1943
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 570 t
Pituus:  132,4 m
Leveys:  11,98 m
Syväys:  4,30 m
Koneteho:  74 000 shp
Nopeus:  45 solmua
Miehistöä:  10 upseeria ja 210 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  5 × Canon de 138 mm Modèle 1927 4 × 37 mm ilmatorjuntatykkiä 4 × 13 mm ilmatorjuntakonekivääriä 9 × 550 mm torpedoputkea 40 x miinaa
L'Audacieux oli Ranskan laivaston 1935 valmistunut Fantasque-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Arsenal de Lorientilta, missä köli laskettiin 16. marraskuuta 1931. Alus laskettiin vesille 15. maaliskuuta 1934 ja valmistui 27. marraskuuta 1935.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Atlantin laivaston 10. hävittäjäviirikköön, jonka muina aluksina olivat Le Fantasque ja Le Terrible. Toisen maailmansodan alkaessa se oli viirikön mukana Brestissä, josta viirikkö siirrettiin Dakariin. Ranskan antautuessa alus oli viirikkönsä mukana Välimerellä.
Syyskuussa 1940 alus suojasi viirikkönsä mukana 4. risteilijälaivueen Dakariin, jossa se oli 23. syyskuuta liittoutuneiden yrittäessä vallata sataman. Alus vaurioitui pahoin HMAS Australian tykkitulessa, joka sytytti tulipalon aluksella. Se jouduttiin ajamaan maihin uppoamisen estämiseksi. Hylky hinattiin Bizerteen, jossa korjaustyöt aloitettiin. Alus vaurioitui 7. toukokuuta 1943 telakalla liittoutuneiden ilmahyökkäyksessä.
Perintöyhdistys

Perintöyhdistys (ruots. arvförening) tarkoittaa Ruotsin vanhoja vallanperimyslakeja. Kruununperimysjärjestys eli vallanperimysjärjestys määrää kenelle kuninkuus siirtyy hallitsijan kuoleman tai vallastaluopumisen jälkeen. Vanhat säännökset olivat Västeråsin perintöyhdistys (13. tammikuuta 1544), Tukholman perintöyhdistys (7. maaliskuuta 1590) ja Norrköpingin perintöyhdistys (22. maaliskuuta 1604).
Ekologinen kynnysarvo

Ekologinen kynnysarvo voidaan määritellä muutoskohdaksi, jossa suhteellisen pieni ulkoisten olojen muutos aiheuttaa nopean muutoksen ekosysteemissä. Kun ekologinen kynnysarvo on ylitetty, ekosysteemi ei välttämättä enää palaudu alkuperäiseen tilaansa. Ekologisen kynnysarvon ylittyminen johtaa usein nopeaan muutokseen ekosysteemin terveydessä.
Ekologisen kynnysarvon määritelmiä

Ekologiselle kynnysarvolle on monia määritelmiä. Yhteistä useimmille määritelmille muutosten epälineaarisuus. Näitä muutoksia aiheuttavat sekä ihminen että luonnon omat prosessit.
Groffman
määrittelee ekologisen kynnysarvon sellaiseksi muutoskohdaksi, jossa tapahtuu raju muutos ekosysteemin laadussa, ominaispiirteissä tai ilmiöissä, tai jossa pieni muutos ympäristökuormituksessa aiheuttaa suuren vasteen ekosysteemissä. Yleisellä tasolla ekologiset kynnysarvot voidaan määritellä ekosysteemien murroskohdiksi joissa kuormitus johtaa rajuun ja äkilliseen muutokseen ekosysteemissä.
Kriittinen kuormitus on esimerkki läheisesti kynnysarvoihin liittyvästä termistä.
Ekologisten kynnysarvojen ominaispiirteitä

Kynnysarvoja voidaan luonnehtia pisteinä tai vaihettuma-alueina. Vaihettumatyyppinen kynnysarvo kuvastaa vähittäistä muutosta tai siirtymää yhdestä tilasta toiseen, eikä niinkään rajua muutosta jossakin tietyssä pisteessä. Ekologiset kynnysarvot ovat herättäneet huomiota koska monissa tapauksissa ympäristön tilan katastrofaalinen heikentyminen on osoittautunut vaikeaksi tai miltei mahdottomaksi korjata. Ekologinen sukupuutto on esimerkki täysin palautumattomasta muutoksesta.
Ekologisiin kynnysarvoihin liittyy usein hystereesi, eli systeemin tilan riippuvuus systeemin aiemmista tiloista. Silloinkin kun muutokset eivät ole palautumattomia, palautuminen uudesta tilasta aiempaan voi tapahtua hyvin eri tavoin verrattuna kehityskulkuun, joka johti uudenlaiseen tilaan.
Ekologisissa kynnysarvoissa on oleellista yhteiskuntien ja ekosysteemien dynaaminen vuorovaikutus, joka kehittyy eri tasoilla heijastellen ihmisen ja luonnon rakenteiden ajallisia ja paikallisia muutoksia. Äkilliset muutokset ekosysteemien tilassa voivat synnyttää muutoksia ihmisten ekosysteemien hoitoa koskevassa ymmärryksessä. Nämä muutokset puolestaan voivat muuttaa yhteiskunnallisia käytäntöjä ja johtaa uusiin muutoksiin ekosysteemeissä.