stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Villa Toivola

Villa Toivola, kuvattu 2015
Villa Toivola 1900-luvun alussa
Villa Toivola on kolmikerroksinen puuhuvila Helsingin Vähä-Meilahdessa osoitteessa Seurasaarentie 1. Huvila on valmistunut vuonna 1870 ja se on suojeltu ja peruskorjattu 1990-luvulla.
Rakennus oli alun perin kesähuvila, mutta on ollut 1910-luvulta lähtien vakituisessa asuinkäytössä. Vuosina 1902–1903 huvilassa asui Suomen santarmipäällikkö Julius Freyberg ja siinä toimi silloin Suomen santarmihallituksen esikunta. Myöhemmin huvilan pitkäaikainen omistaja ja asukas oli Maria Åkerblom, uskonnollisen liikkeen perustaja, myöhemmin parkettiliikkeen omistaja. Hänen kuolemansa jälkeen rakennus pääsi rappeutumaan, mutta perikunta myi sen vihdoin ja se peruskorjattiin vuosina 1989–1991.
Rakennus on peruskorjauksen jälkeen osakeyhtiömuotoinen, ja siinä on useita asuntoja.
Rakennuksessa syttyi tulipalo 2. helmikuuta 2012 kovien pakkasten aikaan, jolloin siinä oli lämmitetty tulisijoja. Kaksi huoneistoista vaurioitui.
Villa Havulinna (Oulunkylä)

Villa Havulinna (ruots. Gärdobacka) oli Helsingissä Oulunkylän Veräjämäessä nykyisen Ylänkötie 8:n paikalla sijainnut kaksikerroksinen puutalo, jossa toimi 1900-luvun alussa Winsténin pensionaattina tunnettu lepokoti. Pensionaatissa asuivat vuonna 1907 lyhyen aikaa ohranaa piileskelleet venäläiset vallankumoukselliset ja tulevat neuvostojohtajat V. I. Lenin ja Lev Trotski.
Pensionaattia pitivät sisarukset Gerda ja Siska Winstén. He eivät olleet vallankumouksellisia mutta vastustivat tsaarinvaltaa. Helsingin yliopistossa venäjän kielen lehtorina toiminut Vladimir Smirnov järjesti aktivistituttaviensa kautta Trotskille ja myöhemmin Leninille majoituksen Oulunkylään. Trotski asui pensionaatissa puolisonsa Natalia Sedovan kanssa useita viikkoja keväällä 1907. Trotski kirjoitti siellä asuessaan kaunokirjallisen teoksensa Sinne ja takaisin, jossa hän kuvasi pakoaan Siperiasta.
Lenin puolestaan asui huvilassa kolmisen viikkoa marras–joulukuun 1907 aikana. Hän esiintyi saksalaisena ”professori Müllerinä” ja ilmoitti tutkivansa Lounais-Suomen kalkkikivimuodostelmia. Myös Leninin puoliso Nadežda Krupskaja vietti aikaa Havulinnassa. Rakennus sijaitsi mäen päällä ja sieltä oli helppo tarvittaessa paeta läheiseen metsään tai Oulunkylän rautatieasemalle.
Sotavuosina Villa Havulinnaan asettui Helsingin pommituksia paenneita ihmisiä. Talvisodan aikana rakennuksessa tehtyjen muutos- ja korjaustöiden aikana löytyi salainen piilohuone, joka oli ollut Leninin käytössä. Kertoman mukaan huoneessa oli vielä Leninille kuuluneita tavaroita, kuten sänky, tuoli ja pöytä. Tuolilla oli turkki ja pöydällä kirjoituskone, venäläisiä ja saksalaisia sanomalehtiä sekä gramofoni ja äänilevyjä, jotka sisälsivät venäläistä musiikkia ja ooppera-aarioita. Tavarat heitettiin roskiin löydön jälkeen.
Villa Havulinna purettiin vuonna 1976. Sen paikalle rakennettiin rivitaloyhtiö, johon kuuluu kolme rivitaloa.
Western Sydney University

| Western Sydney University> University of Western Sydney |
| --- | --- |

Perustettu:  1989
Opiskelijoita:  45 000
Sijainti:  Sydney, Uusi Etelä-Wales  Australia
Osoite:  www.uws.edu.au
Kampus:  Bankstown, Blacktown, Campbelltown, Hawkesbury, Parramatta ja Penrith
Western Sydney University (WSU, aiemmin University of Western Sydney, UWS) on Australian Sydneyn kaupungin länsiosissa toimiva moni­toimi­paikkainen julkinen yliopisto, jossa on noin 45 000 opiskelijaa. Sen kuusi kampusta ovat Bankstown, Blacktown, Campbelltown, Hawkesbury, Parramatta ja Penrith. WSU on lähes viiden miljoonan asukkaan Sydneyn kolmas suuri yliopisto Sydneyn yliopiston ja Uuden Etelä-Walesin yliopiston ohella.
Vuonna 2014 QS World Uni­versity Rankings arvioi WSU:n maailman 400 parhaan yli­opiston joukkoon, ja vuonna 2015 se arvioitiin 19. parhaaksi Australiassa. U.S. News & World Report -lehden yliopisto­listauksessa se oli vuonna 2015 sijalla 135.
Yliopisto nykyisessä muodossaan perustettiin vuonna 1989 yhdistämällä Nepean College of Advanced Education ja Hawkesbury Agricultural College. Pian myös Macarthur Institute of Higher Education otettiin osaksi yliopistoa.
WSU:n kampukset > Bankstown

Yliopiston Banks­townin kampus  on suhteellisen uusi. Se sijaitsee Milperrassa noin viiden kilometrin päässä Banks­townin keskustasta. Kampus on erikoistunut yhteiskunta­tieteisiin ja humanistisiin aloihin, joten useimpien siellä olevien pääaineita ovat psykologia, sosiologia ja kielet. Kampuksella toimii myös poliisiopisto.
WSU:n kampukset > Blacktown

Vuonna 2009 yliopisto avasi uudelleen vanhan Blacktownin kampuksen.  Liike­talous­tieteeseen erikoistunut Nirimban kampus on rakennettu entisen meri­voimien lento­tukikohdan pohjalle. Se sijaitsee Quakers Hillissä, noin 10 minuutin ajomatkan päässä Black­townista. Nirimbassa sijaitsee myös yliopiston omistama UWSCollege.
WSU:n kampukset > Campbelltown

Campbelltownin kampus sijaitsee maaseutu­maisella Mac­arthurin alueella lounais-Sydneyssä. Siellä opinto­aloja ovat lääketiede, terveys- ja hoitotiede, luonnon­tieteet, oikeustiede ja liiketoiminta.
Kampuksella toimii myös yliopiston pyörivä observatorio.
WSU:n kampukset > Hawkesbury

Hawkesburyn eli Richmondin kampuksella luoteis-Sydneyssä opiskellaan ympäristö­alaa, maatalous- ja metsätieteitä, puutarhan­hoitoa, oikeus­lääketiedettä ja hoitotyötä.
WSU:n kampukset > Parramatta

Parramattan kampus Rydalmeressä on entinen orpojen tyttöjen koulu, joka on perustettu vuonna 1813. Koulurakennus on yksi Australian vanhimpia.  Parramattassa opiskellaan muun muassa luonnon­tieteitä, oikeus­tiedettä ja kauppa­tieteitä.
WSU:n kampukset > Penrith

Penrithin kampukset tarkoittavat kolmea toimi­paikkaa kahdessa Sydneyn lähiössä, Kingswoodissa ja Werringtonissa. Niissä opiskellaan muun muassa viestintää ja graafista suunnittelua, ja yliopiston tilojen yhteydessä on Australian Broadcasting Corporation -yleisradio­yhtiön radio- ja televisio­toimintaa.
Galleria

Parramatta, entinen orpotyttöjen koulu.
Boilerhouse-ravintola Parramattan kampuksella.
Parramattan kampuksen kirjasto.
Campbelltownin kampus.
Campbell­townin oikeus­tieteellinen tiede­kunta.
Campbell­townin lääke­tieteellinen tiede­kunta.
Bankstownin kampuksen kirjasto.
Hawkesburyn maatalous­oppilaitos vuonna 1899.
Käännös suomeksi
Villa Hjelt

| Villa Hjelt |
| --- | --- |
 Villa Hjelt vuonna 2009.
Osoite:  Tehtaankatu 32c 00150 Helsinki
Sijainti:  Eira, Helsinki
Rakennustyyppi:  huvila
Valmistumisvuosi:  1912
Suunnittelija:  Gustaf Estlander
Käyttäjä:  Italian Suomen-suurlähettiläs
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Villa Hjelt on Tehtaankadulla Helsingin Eirassa sijaitseva huvila. Vuonna 1912 valmistuneen rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Gustaf Estlander.
Rakennuksen tilasi aikanaan itselleen tohtori E. Roos, joka kuitenkin kuoli pian rakennuksen valmistumisen jälkeen. Tuolloin rakennuksen osti liikemies Allan Hjelt, joka teetti rakennukseen arkkitehti Eliel Saarisen suunnittelemia muutostöitä muun muassa pääportaikkoon ja asuintiloihin.
Hjelt esitti Villa Hjeltiä 1910-luvulla Suomen kuningaskuntahankkeessa Suomen kuninkaan asunnoksi, ja nykyinen Presidentinlinna olisi jäänyt hovin käyttöön. Suomen kuningashanke ei kuitenkaan koskaan toteutunut, ja 1920-luvulla Allan Hjelt ajautui talousvaikeuksiin. Hän myi huvilan vuonna 1925 Italian valtiolle, ja Italian Suomen-suurlähettiläs on asunut rakennuksessa siitä lähtien.
Kemijärvi

| Kemijärvi |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  66°42′50″N, 027°26′00″E
Maakunta:  Lapin maakunta
Seutukunta:  Itä-Lapin seutukunta
Kuntanumero:  320
Hallinnollinen keskus:  Kemijärven keskustaajama
Perustettu:  1957
– kaupungiksi:  1973
Kuntaliitokset:  Kemijärven mlk (1973)
Kokonaispinta-ala:  3 931,15 km² 16:nneksi suurin 2022 
– maa:  3 504,37 km²
– sisävesi:  426,78 km²
Väkiluku:  6 952 132:nneksi suurin 31.12.2024 
– väestötiheys:  1,98 as./km² (31.12.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  9,7 %
– 15–64-v.:  50,3 %
– yli 64-v.:  40,0 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  95,9 %
– ruotsinkielisiä:  0,1 %
– muut:  4,0 %
Kunnallisvero:  8,9 % 154:nneksi suurin 2025 
Kaupunginjohtaja:  Dina Solatie
Kaupunginvaltuusto:  27 paikkaa
  2021–2025   • Kesk.   • PS   • Kok.   • SDP   • Vas.   • Muut   • KD:   8 5 4 3 3 3 1
www.kemijarvi.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kemijärvi on kaupunki Lapin maakunnan kaakkoisosassa. Kaupungissa asuu 6 952 ihmistä ja sen pinta-ala on 3 931,15 km2, josta 426,78 km2 on vesistöjä. Väestötiheys on 1,98 asukasta/km2.
Kemijärven keskusalueella asuu noin 5 300 ihmistä, josta noin 4 300 keskustaajamassa ja noin 1 000 Kallaanvaara-Isokylä-alueella.
Kemijärvi oli vuodesta 1973 lähtien Suomen pohjoisin kaupunki, mutta vuoden 2006 alussa tapahtuneessa kuntaliitoksessa Rovaniemen alue laajeni siten, että Rovaniemen kaupunki ulottuu nykyään pohjoisemmaksi kuin Kemijärvi. Suomen kaupunkien keskustaajamista Kemijärven keskustaajama on kuitenkin edelleen pohjoisin. Kemijärvi on Suomen erämaisimpia kaupunkeja. Kemijärven naapurikuntia ovat pohjoisessa Pelkosenniemi, idässä Salla, etelässä Posio ja lännessä Rovaniemi.
Historia

Kemijärven ensimmäinen pysyvä uudisraivaaja-asukas oli Paavali Ollinpoika Halonen, joka muutti Utajärvenlähde? Niskankylästä Kemijärvelle noin vuonna 1580. Hänen vaimonsa oli Anna Laurintytär Halonen ja lapsia Paavo, Olli ja Pekka Halonen. Paavalin asuinpaikka tunnetaan nykyään nimellä Halosenranta. Muita samoina aikoina paikalle saapuneita uudisraivaajia oli Kärpän suvun Pekka ja Matti Kärppä, lähtöisin Oulujoen varrelta Muhokselta, jotka asuttivat kahta taloa Kemijärven kaikista 13:sta vuoden 1631 taloluettelon mukaan. Näistä neljä jäi vakinaisesti asutuksi: Paavo Halosen talo, Pekka ja Matti Kärpän talot ja Heikki Häikiän Luusua-niminen talo. Ämmänvaara Kemijärven kunnan alueella on muinainen saamelaisten uhripaikka. Ensimmäisten uudisraivaajien saapuessa nykyisen Kemijärven alueella ei asunut enää saamelaisia.
Kemijärven seurakunta erotettiin Kemin seurakunnasta vuonna 1779 ja Kemijärven kunta perustettiin vuonna 1871. Kemijärven kirkonkylästä muodostettiin taajaväkinen yhdyskunta vuonna 1912 ja vuonna 1957 kirkonkylä erotettiin kunnasta kauppalaksi ja siihenastisen Kemijärven kunnan nimi muuttui Kemijärven maalaiskunnaksi. Tämä oli viimeinen kerta, kun Suomen kunnan nimeen liitettiin sana maalaiskunta. Näiden eron aikaa kesti vain 16 vuotta, sillä vuonna 1973 Kemijärven kauppala ja Kemijärven maalaiskunta yhdistyivät. Samalla Kemijärvestä tuli Kemijärven kaupunki.
Kaupungin vaakunaksi otettiin siihenastinen Kemijärven maalaiskunnan vaakuna, joka oli vahvistettu alun perin koko Kemijärven kunnalle ennen kauppalan erottamista. Kemijärven väkiluku oli suurimmillaan juuri ennen maalaiskunnan ja kauppalan liitosta, jolloin näissä kunnissa asui yhteensä yli 16 000 asukasta. Kirkollisesti Kemijärven keskustaajama ei milloinkaan ole ollut erillään ympäröivästä haja-asutusalueesta; Kemijärven kauppalan ja maalaiskunnan olemassaolon aikana näiden molempien kuntien asukkaat kuuluivat samaan Kemijärven seurakuntaan eikä näin ollen ollut olemassa seurakuntia, joiden nimet olisivat olleet Kemijärven kauppala- ja maaseurakunta. Kemijärven kirkko rakennettiin vuonna 1950, alun perin se sijaitsi silloisessa Kemijärvi-nimisessä kunnassa ja vuosina 1957–1972 kauppalassa.
Kemijärven sellutehtaan lakkautus keväällä 2008 herätti suurta huomiota. Paikkakunnan teollisuuden jatkamista tuettiin tämän jälkeen avokätisesti julkisin varoin. Tehtaan jatkajaksi tuli Arktos Group, jonka oli tarkoitus aloittaa liimapuupalkkien valmistus. Tuotantoa ei kuitenkaan saatu käyntiin ja alkuvuodesta 2012 yritys joutui yrityssaneeraukseen.
Keitele Group osti entisen sellutehtaan kiinteistön 2014. Sen tehtaalla valmistetaan havupuusta sahatavaraa, höylätavaraa ja liimapuuta. Keitele työllistää Kemijärvellä (v. 2020) n. 120 henkeä (urakoitsijayhtiöt mukaan lukien)
Vuonna 2015 uutisoitiin, että Kemijärvelle suunnitellaan 700–800 miljoonan euron biojalostamoinvestointia, joka toisi arviolta noin 1000 työpaikkaa. Biojalostamon ympäristöluvasta kirjattiin lukuisia valituksia vuonna 2019.
Luonto

Kemijärven suurin järvi on Kemijärvi. Se on samalla myös Suomen 19. suurin järvi. Noitatunturi on Pyhä-Luoston tunturijonon korkein kohta, noin 540 metriä.
Hallinto

Vuonna 2021 valitussa Kemijärven kaupunginvaltuustossa on Keskustalla 8 paikkaa, Perussuomalaisilla 5, Kokoomuksella 4, Sosiaalidemokraateilla 3, Vasemmistoliitolla 3, Tulevaisuuden Kemijärvellä 3, Kristillisdemokraateilla 1.
Kemijärven kaupunginjohtajina ovat viime vuosina toimineet
Olli-Pekka Salminen 2011–2014
Tuula Kuvaja (vt.) 2014–2015
Atte Rantanen 2015–2022
Marjo Säärelä (vt.) 2022–2023
Pekka Iivari 2023
Marjo Säärelä (vt.) 2023–2024
Dina Solatie 2024–
Väestönkehitys

Kemijärven väkiluku on kaupungin elinkeinorakenteen muutosten myötä laskenut. Nykyisin kaupungin alueella asuu noin 7 000 asukasta. Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kaupungin väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1. tammikuuta 2017 tilanteen mukainen. Kemijärvellä on useita satoja kakkosasukkaita (epävirallinen tieto), jotka ovat muualla kirjoilla, mutta asuvat osan vuotta kaupungin alueella kakkosasunnoissaan. Kemijärven vuokrataloyhtiö on myynyt useita vuosia omistamiaan asuntoja kakkosasunnoiksi ja toiminta jatkuu. Lisäksi Kemijärvellä on purettu ja puretaan useita vuokrakerrostaloja.
Kemijärven kauppala muodostettiin 1957 erottamalla Kemijärven kirkonkylä ja sen lähialueet Kemijärven maalaiskunnasta. Tämä oli viimeinen kerta, kun kunnan nimeen liitettiin sana maalaiskunta.
Kauppalalle vahvistettiin oma vaakuna 25. marraskuuta 1960, mutta kun maalaiskunta ja kauppala taas yhdistettiin 1973 Kemijärven kaupungiksi, otettiin syntyneen kaupungin vaakunaksi entisen maalaiskunnan vaakuna.
| Kemijärven väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 12 621 | 12 621 |
| 1985 | 1985 |    | 12 762 | 12 762 |
| 1990 | 1990 |    | 12 331 | 12 331 |
| 1995 | 1995 |    | 11 775 | 11 775 |
| 2000 | 2000 |    | 10 484 | 10 484 |
| 2005 | 2005 |    | 9 293 | 9 293 |
| 2010 | 2010 |    | 8 418 | 8 418 |
| 2015 | 2015 |    | 7 766 | 7 766 |
| 2020 | 2020 |    | 7 212 | 7 212 |
Lähde: Tilastokeskus.
Väestönkehitys > Taajamat

Vuoden 2022 lopussa Kemijärvellä oli 6 996 asukasta, joista 4 839 asui taajamissa, 2 078 haja-asutusalueilla ja 79:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Kemijärven taajama-aste on 70,0 %. Kemijärven taajamaväestö jakautuu kahden eri taajaman kesken:
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2022) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Kemijärven keskustaajama | 3 901 |
| 2 | Isokylä-Kallaanvaara | 938 |
Kaupungin keskustaajama on lihavoitu.
Kaupunginosat ja kylät

Maanmittauslaitoksen mukaan Kemijärven kaupunginosia (maarekisterin sijaintialueen numero alkaa 0:lla) ovat seuraavat 8:
Kallaanvaara
Keskusta
Pöyliövaara
Pyhätunturi
Sipovaara
Suomu
Särkikangas
Tohmo
Kemijärven maarekisterikyliä (sijaintialueen numero alkaa 4:llä) puolestaan ovat seuraavat 16:
Alakylä
Halosenranta
Isokylä
Javarus
Joutsijärvi
Juujärvi
Kemihaara
Kostamo
Kuusivaara
Leväranta
Luusua
Paloperä
Pyhätunturi
Räisälä
Tohmo
Ylikylä
Muita kyliä tai alueita, jotka eivät kuitenkaan ole maarekisterikyliä ovat seuraavat 14:
Hyypiö
Ketola
Kuusiranta
Lehtola
Oinas
Patovaara
Perävaara
Ruopsa
Soppela
Tapionniemi
Tonkopuro
Ulkuniemi
Varrio
Vuostimo
Kemijärven kaupungin internet-sivuilla on kartta kylien sijainneista, mutta niiden nimet eivät ole täsmälleen samoja kuin edellä olevissa luetteloissa. Myöskään Kemijärven tilastollinen osa-aluejako ei sisällä kaikkia edellä mainittuja kyliä.
Uskonnolliset yhteisöt

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnista Kemijärvellä toimii Kemijärven seurakunta.
Kirkon sisäisistä herätysliikkeistä paikkakunnalla toimii uusheräys, jolla on siellä paikallisosasto, vanhoillislestadiolaisuus, jolla on paikkakunnalla Kemijärven Kuumaniemen Rauhanyhdistys, sekä evankelisuus. Muita kirkkokuntia edustaa helluntaiherätykseen kuuluva Kemijärven helluntaiseurakunta sekä Suomen Adventtikirkkoon kuuluva Kemijärven adventtiseurakunta. Lisäksi Kemijärvellä on Jehovan Todistajien seurakunta. Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Kemijärven alueella toimii Pohjois-Suomen ortodoksiseen seurakuntaan kuuluva Lapin ortodoksinen kappeliseurakunta.
Kulttuuri

Taivaan tulet on Kari Väänäsen ohjaama ja käsikirjoittama Kemijärvelle sijoittuva draamasarja, jota Yle TV2 esitti vuosina 2007-2014. Sarjaa tehtiin neljä tuotantokautta ja se keräsi parhaimmillaan yli 1,3 miljoonaa katsojaa.
Kemijärvellä on järjestetty Yöttömät yöt -musiikkifestivaalia vuodesta 2014.
Kemijärven Perävaarassa sijaitsee huvikeskus, joka avattiin 1. kesäkuuta 1968. Sen toiminnasta vastaa Kemijärven Työväenjärjestöt -yhdistys. Huvikeskus rakennettiin talkootyönä, ja se oli varsinkin 1970-luvulla hyvin suosittu. Vaaran laella oli ollut vanha tanssilava jo ennen huvikeskuksen rakentamista.
Tunnettuja kemijärveläisiä

Pirkka Aalto, opettaja
Hannes Gebhard, osuustoimintamies, tilastotieteilijä ja poliitikko
Timo Halonen, Mikkelin kaupunginjohtaja
Erkki Imponen, taloustirehtööri ja kunnanvaltuutettu
Matti Juntura, lentopalloilija
Martti Kellokumpu, freestyle-hiihtäjä
Pentti Kouri, sijoittaja
Janne Lahtela, kumparelaskun olympiavoittaja
Matti Lahtela, kansanedustaja, kunnallis- ja maakuntapoliitikko
Olavi Lahtela, kansanedustaja ja ministeri, Matti Lahtelan poika
Esko Marttinen, MM-pronssimitalisti ampumahiihdon viestihiihdossa
Markus Mustajärvi, kansanedustaja (syntynyt Savukoskella)
Sami Mustonen, kumparelaskun olympiamitalisti
Janne Naakka, tubettaja
Erkki Norvio, yritysjohtaja, kauppanevos
Asko Oinas, entinen maaherra
Juha Pikkarainen, kirjailija, toimittaja, ay-aktiivi
Seppo Säynäjäkangas, professori, yrittäjä ja yritysjohtaja
Kari Väänänen, näyttelijä, käsikirjoittaja ja ohjaaja (syntynyt Inarissa, asuu Kemijärvellä)
Ystävyyskaupungit

Kantalahti, Venäjä
Sōbetsu, Japani
Vesisaari, Norja
Vuoreija, Norja
Lähde:
Alueen urheiluseuroja

Kemijärven urheilijat, suunnistus
KeKi, jääkiekko
Kemijärven Kaiku ry, uimaopetus kilpauinti
KP-55 jalkapallo
Alueen muita yhdistyksiä

Koillis-Lapin Kennelkerho ry, TOKO, Agility, Palveluskoiratoiminta, Vesipelastus, Koiranäyttely Metsästyskokeet
Mannerheimin Lastensuojeluliitto Kemijärven yhdistys ry
Partiolippukunta Kemijärven Tunturitytöt ja -pojat ry, partiotoiminta
Ystävien yhdistys ry.
Liikenneyhteydet

Valtatie 5 (Heinola–Kuopio–Kuusamo–Kemijärvi–Sodankylä)
Kantatie 82 (Rovaniemi–Kemijärvi–Salla)
Seututie 944 (Kemijärvi–Ranua)
Seututie 945 (Kemijärvi–Perä-Posio)
Linja-autoyhteydet lähikuntiin
Rautatieyhteys Rovaniemelle
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kemijärvi Wikimedia Commonsissa
Kemijärven kaupungin kotisivut
Tilastokeskus – Kemijärven avainluvut
Kemijärven matkailusivut
Kemppa Info
Kemijärvi at Gaisma.com (englanniksi)
Suomutunturin kotisivu
| n k Lapin maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Enontekiö  Inari  Kemi  Kemijärvi  Keminmaa  Kittilä  Kolari  Muonio  Pelkosenniemi  Pello  Posio  Ranua  Rovaniemi  Salla  Savukoski  Simo  Sodankylä  Tervola  Tornio  Utsjoki  Ylitornio 
Entiset kunnat:  Alatornio  Karunki  Kemijärven maalaiskunta  Rovaniemen maalaiskunta  (Kemin maalaiskunta) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Tšekki 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Kartta Kemijärven aluemuutoksista.
Noitatunturi
Kemijärven järvi.
Kemijärven kauppalan vaakuna (1960–1972).
Keskustaa länteen päin.
Kemijärven kirkko
Ydinase

Operaatio Ivyn Mike-pommin räjähdys.
Ydinase (aiemmin myös atomiase) on pommi, joka saa räjähdysvoiman ydinfissiosta tai ydinfuusiosta. Yhdellä ydinaseella voi tuhota tai tehdä vakavasti toimintakyvyttömäksi kokonaisen kaupungin, mikä tekee siitä yhden maailman vaarallisimmista aseista. Suurin osa ydinaseen tuhovoimasta on peräisin paine- ja lämpö­vaikutuksesta. Näiden lisäksi ydinaseilla on merkittävä, joskin yleensä tuhovoimaltaan edellä mainittuja vähäisempi säteily­vaikutus. Säteilyvaikutus voi aiheuttaa altistuneessa väestössä sairauksia, kuten säteilysairautta tai syöpää.
Nykyisin ydinaseita on tunnetusti käytössä Yhdysvalloilla, Venäjällä, Isolla-Britannialla, Ranskalla, Kiinalla, Intialla, Pohjois-Korealla ja Pakistanilla. Nämä maat ovat julistautuneet ydinasevaltioiksi. Lisäksi jotkin maat saattavat omistaa ydinaseita, mutta ne eivät ole julkisesti tunnustaneet niitä tai väitteitä ei ole pystytty todentamaan. Esimerkiksi Israelilla arvioidaan olevan huomattava määrä ydinaseita. Etelä-Afrikka on vapaaehtoisesti luopunut ydinaseistaan.
Ydinaseita on räjäytetty yli kaksituhatta kertaa. Näistä kaksi räjäytystä tapahtui toisessa maailman­sodassa, loput on suoritettu ydinkokeissa. Yhdysvallat pommitti japanilaisia kaupunkeja Hiroshimaa ja Nagasakia toisessa maailmansodassa. Suurin koskaan räjäytetty ydinase on Neuvostoliiton vuonna 1961 Novaja Zemljalla räjäyttämä Tsar-bomba.
Ydinaseiden sotilaallisen käytön lisäksi uhkana on valmistukseen, varastointiin ja kuljetukseen liittyvä ydinaseonnettomuuden riski.
Sotilaallisen käytön lisäksi ydinräjähteitä on käytetty tai esitetty käytettäväksi myös erilaisissa rauhanomaisissa sovelluksissa.
Ydinaseiden historia

Atomipommin periaatteen esitti vuonna 1934 fyysikko Leó Szilárd.
Käytännössä toimiviksi ydinaseet kehitettiin toisen maailmansodan aikana. Yhdysvallat aloitti vuonna 1939 Manhattan-projektin, jonka tuloksena atomipommit räjäytettiin Japanissa Hiroshimassa ja Nagasakissa elokuussa 1945.
Fissiopommit

Atomipommit saavat räjähdysvoimansa fissiosta, jossa raskaat ytimet (uraani tai plutonium) hajoavat kevyemmiksi atomiytimiksi, kun niitä pommitetaan neutroneilla. Ytimien halkeamisessa syntyvien neutronien halkaistessa jälleen uusia ytimiä syntyy räjähdysmäinen ketjureaktio, jossa vapautuu suunnattomasti energiaa. Toisinaan atomipommilla tarkoitetaan juuri fissiopommia, toisinaan taas mitä tahansa ydinasetta. Tämä sotkee jonkin verran käsitteitä.
Fissiopommit > Fissiopommin fysikaaliset perusteet

Atomipommi perustuu ydinreaktioon. Atomiytimissä tapahtuu muutoksia, jos niitä pommitetaan hiukkasilla, joilla on sopiva energia, yleensä neutroneilla. Joissain tapauksissa atomi absorboi tämän vapaan neutronin ja tulee itse epävakaaksi. Silloin atomi halkeaa ja lähettää säteilyä ja uusia vapaita neutroneita, jotka puolestaan rikkovat lisää ytimiä. Raskaimmat atomiytimet halkeavat helpoimmin, koska ne ovat luonnostaan epävakaita.
Varsinainen räjähdys johtuu siitä, että lähinnä valtavan röntgensädepulssin takia ympäröivä ilma kuumenee nopeasti, joten se laajenee räjähdysmäisesti ja lähettää sokkiaallon. Atomipommin räjähdys havaitaan välähdyksenä, jota seuraa tulipallon näkyminen ja lopulta sienipilven synty. Atomipommin tulipallon lämpötila on yli kymmenen miljoonaa astetta.
Suinkaan kaikki aineet eivät fissioidu eli halkea pommitettaessa neutroneilla, vaan ainoastaan raskaimmat aineet. Kevyempien aineiden siepatessa neutroneja syntyy muun muassa uusia alkuaineita. Fissiopommikelpoisia aineita on muutamia: luonnossa esiintyy uraania (U), ja ydinreaktorissa voi tuottaa plutoniumia (Pu). Muitakin vastaavia aineita on, mutta niitä ei tiedetä käytetyn ydinaseissa.