stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ulrik
Tunnettuja Ulrik- ja Ulrich -nimisiä

Ulrik Frederik Christian Arneberg (1829–1911), norjalainen poliitikko
Ulrich Beck (1944–2015), saksalainen sosiologi
Ulrich Biesinger (1933–2011), saksalainen jalkapalloilija
Ulrich Boom (s. 1947), saksalainen katolinen piispa
Ulrich von Brockdorff-Rantzau (1869–1928), saksalainen kreivi ja diplomaatti
Ulrich von Coler (1885–1953), saksalainen eversti
Ulrich Eicke (s. 1952), saksalainen meloja ja olympiavoittaja
Ulrich Eisenlohr, saksalainen pianisti
Ulrich Massimo Forte, Uli Forte (s. 1974), sveitsiläis-italialainen jalkapalloilija ja valmentaja
Ulrich Grauert (1889–1941), saksalainen ilmavoimien kenraalieversti
Ulrik Frederik Gyldenlöve (1638–1704), tanskalainen sotapäällikkö, kuningas Fredrik III:n avioton poika
Ulrich von Hassell (1881–1944), saksalainen diplomaatti
Ulrich von Hutten (1488–1523), saksalainen ritari ja oppinut
Ulrik Jansson (s. 1968), ruotsalainen jalkapalloilija
Ulrich von Jungingen (n. 1360–1410), Saksalaisen ritarikunnan suurmestari
Ulrich Kirchhoff (s. 1967), saksalais-ukrainalainen esteratsastaja
Ulrich Lind (s. 1942), saksalainen ampuja
Ulrich Matthes (s. 1959), saksalainen näyttelijä
Ulrik Munther (s. 1994), ruotsalainen laulaja ja lauluntekijä
Ulrich Mühe (1953–2007), saksalainen näyttelijä
Ulrich Neisser (1928–2012), yhdysvaltalainen psykologi
Ulrich Neymeyr (s. 1957), saksalainen katolinen piispa
Ulrich Nitzschke (s. 1933), saksalainen nyrkkeilijä
Ulrich Noethen (s. 1959), saksalainen näyttelijä
Ulrik Olsen (1885–1963), norjalainen poliitikko, ministeri ja pormestari
Ulrich Plenzdorf (1934–2007), saksalainen kirjailija, elokuvakäsikirjoittaja ja dramaturgi
Ulrich Ramé (s. 1972), ranskalainen jalkapallomaalivahti
Ulrich Roth, Uli Jon Roth (s. 1954), saksalainen rock-kitaristi
Ulrich Rudel, Hans-Ulrich Rudel (1916–1982), saksalainen sotilaslentäjä
Ulrik Rudenschöld (1704–1765), ruotsalainen virkamies, taloustieteilijä ja Ruotsin tiedeakatemian jäsen
Ulrich Salchow (1877–1949), ruotsalainen taitoluistelija
Ulrik Scheffer (1716–1799), ruotsalainen kreivi ja valtiomies
Ulrich Seidl (s. 1952), itävaltalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja
Ulrik Karl Stierneld (1751–1816), ruotsalainen upseeri
Ulrik Thersner (1779–1828), suomalainen sotilas, piirtäjä ja taidegraafikko
Ulrich Thomsen (s. 1963), tanskalainen näyttelijä
Ulrich Vos (1946–2017), saksalainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja
Ulrich Wehling (s. 1952), saksalainen yhdistetyn hiihtäjä
Ulrich von Wilamowitz-Moellendorff (1848–1931), saksalainen kielitieteilijä ja antiikin tutkija
Ulrich Wilcken (1862–1944), saksalainen historioitsija ja papyrologi
Ulrich Wohlgenannt (s. 1994), itävaltalainen mäkihyppääjä
Ulrich Zwingli (1484–1531), Sveitsin reformoidun kirkon perustaja
Tunnettuja Ulrik- ja Ulrich -nimisiä > Ulrich sukunimenä

Ulrich on myös seuraavien henkilöiden sukunimi:
Brian Ray ”Skeet” Ulrich (s. 1970), yhdysvaltalainen näyttelijä
Emilie Ulrich (1866–1926), tanskalainen oopperalaulaja
Lars Ulrich (s. 1963), amerikantanskalainen heavy-muusikko
Torben Ulrich (1928–2023), tanskalainen tennispelaaja, kirjailija, muusikko, journalisti, taiteilija ja elokuvaohjaaja.
Vasili Ulrich (1889–1951), neuvostoliittolainen tuomari
Kuvitteellisia Ulrich -nimisiä

Ulrich Stern, hahmo Code Lyoko -televisiosarjassa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ulrik Wikimedia Commonsissa
Porvoon keskustan rautatieasema

Lättähattu Porvoon keskustan rautatieasemalla vuonna 1972.
Porvoon keskustan rautatieasema (lyh. Pvk, ruots. Borgå centrum järnvägsstation, ratakm 62+934) oli pieni rautatieasema Porvoossa. Se sijaitsi Porvoonjoen länsirannalla vanhaakaupunkia vastapäätä kohdassa, jossa Mannerheiminkadun silta ylittää joen.
Asema avattiin liikenteelle 28. toukokuuta 1961. Se sijaitsi alun perin hieman etelämpänä, ratakilometrillä 62+978. Joen rannassa sijainneella asemalaiturilla oli asemarakennus, jossa oli lipunmyyntitoimisto ja pieni odotussali. Aseman eteläpuolella rata jatkui joen vartta pitkin Porvoon konepajalle, joka nykyisin tunnetaan Taidetehtaana.
Jo muutaman vuoden kuluttua aseman rakentamista luonnehdittiin ”suureksi ja kalliiksi erehdykseksi” sen jäätyä vähäiselle liikenteelle. Tästä huolimatta asema pysyi käytössä, kunnes koko Porvoon radan henkilöliikenne lakkautettiin 31. toukokuuta 1981. Asema palasi liikennekäyttöön osana Porvoon museorautatietä 29. toukokuuta 1994.
Museorautatieyhdistys siirsi asemaa etelään Länsirannan puistoon joen ylittävän kävelysillan viereen. Asemalaituriksi siirrettiin kuormauslaituri läheiseltä Hankkijan varastolta, jonne johti sivuraide. Asema jouduttiin kuitenkin siirtämään takaisin alkuperäiselle paikalleen, kun raideyhteys Mannerheiminkadun sillalta etelään katkaistiin syksyllä 2000 Länsirannan puutaloalueen rakentamisen vuoksi. Asema siirrettiin viimeiselle paikalleen joitakin kymmeniä metrejä alkuperäisen paikan pohjoispuolelle 8. tammikuuta 2005.
Rata Porvoon asemalta Porvoon keskustan asemalle purettiin joulukuussa 2006 pysäköintialueen laajennuksen ja kävelybulevardin tieltä. Virallisesti Porvoon keskustan asema lakkautettiin 3. kesäkuuta 2007.
Selkä

Selän luut.
Selän lihakset.
Ihmisen selkä on kehon takapuolella pakaroiden ja niskan välissä. Selän rakenne muodostuu luisten nikamien ja rustoisten välilevyjen muodostamasta selkärangasta sekä siihen kiinnittyneistä nivelsiteistä, jänteistä ja selkälihaksista. Rakenteensa johdosta selkä tukee kehoa ja on liikkuva ja taipuisa.
Selän keskellä päästä lantioon kulkeva selkäranka koostuu 24 luisesta nikamasta, joiden välissä on tyynymäiset nikamavälilevyt. Selkäranka tukee vartaloa ja suojaa selkäydintä, joka kulkee nikamien sisällä.
Koverat kaularanka ja lanneranka taipuvat lordoosiin ja kupera rintaranka kyfoosiin. Tämän seurauksena selkäranka ja sitä kautta myös selkä on sivulta katsottuna normaalisti S:n muotoinen. Kaaret lisäävät selkärangan joustavuutta ja suojaavat selkää vammoilta.
Kehon paino kuormittaa eniten selän alaosaa eli lannerankaa.
Selkälihakset tekevät työtä, tukevat selkärankaa ja auttavat säilyttämään ryhdin.
Selän ihon tuntoaisti on epätarkka.
Selkäkipu voi johtua useasta syystä. Alaselkäkipuja aiheuttavat muun muassa hermojuuren toimintahäiriöt (iskiasoireet), pienet kudosvauriot selkärankaa ympäröivissä kudoksissa, tai melko harvoin kasvain, tulehdus, murtuma tai selkärankareuma.
Kirjallisuutta

Tanner, John & Niezgoda-Hadjidemetri, Eva: Selkä kuntoon: Tunnista, ehkäise ja hoida selän ja niskan ongelmat.  ((The BMA Guide To Back Care, 2011.) Suom. Eija Tervonen)  Helsinki:  Otava, 2012.  ISBN 978-951-1-26100-1
Viivakoodi

Sana wikipedia CODE 128B -viivakoodilla
Sana wikipedia CODE 39-viivakoodilla
Databar stacked omnidirectional -viivakoodi
Databar expanded stacked -viivakoodi
Lause Wikipedia on erinomainen tietosanakirja, josta löytyy paljon tietoa mm. viivakoodeista. GS1 Datamatrix -viivakoodilla
QR-koodi
Aztec Code (ISO/IEC 24778:2008)
Viivakoodi on informaation esitysmuoto, jossa tietoalkiot koodataan optiseen koneellisesti luettavaan muotoon. Viivakoodeissa jokaista merkkiä vastaa tietynlainen mustien ja valkoisten raitojen tai pisteiden yhdistelmä. Viivakoodien sisältämä informaatio voidaan lukea laitteille digitaaliseen muotoon tarkoitusta varten kehitetyillä viivakoodinlukijoilla tai laitteilla, joissa on kamera ja jotka pystyvät tunnistamaan ja lukemaan kuvasta viivakoodin. Tällainen laite voi olla esimerkiksi älypuhelin. Viivakoodin keksivät Norman Joseph Woodland ja Bernard Silver Yhdysvalloissa (patentti v. 1952). Keksinnössä morseaakkosia venytettiin ohuiksi ja paksuiksi viivoiksi. Viivakoodi tuli tuotteissa käyttöön 1970-luvulla kaupallisten lukulaitteiden tultua markkinoille.
Viivakoodeja käytetään yleisesti tuotepakkauksissa ja yritysten välisessä logistiikassa. Tuote voidaan tunnistaa viivakoodinlukijalla esimerkiksi kaupan kassalla. Viivakoodistandardeihin, kuten EAN, sisältyy viivakoodin tyypin lisäksi sopimus tietosisällöstä. Esimerkiksi laskuissa on usein viivakoodi, joka sisältää tiedot maksettavasta rahasummasta, tilistä, jolle se on maksettava, eräpäivästä ja laskun viitenumeron.
Suomessa käytettävät viivakoodit

Suomessa yleisin tavaroiden tunnistamiseen käytetty viivakoodistandardi on EAN. Kassojen järjestelmät käyttävät Suomessa yleisesti EAN/UCC 13 -koodia. Koodi koostuu yleensä kaksinumeroisesta maa- tai aluetunnuksesta (Suomi=64), viisinumeroisesta valmistajan tunnuksesta ja viisinumeroisesta vapaasti valittavasta tuotekoodista. Maa- tai aluetunnus kertoo missä maassa tuotteelle on annettu EAN-koodi. Se ei siis välttämättä kerro tuotteen valmistusmaata. Valmistajan tunnuksen ja tuotekoodin välissä on lyhyt, usein alku- ja lopputunnisteen tavoin hieman korkeammilla viivoilla merkitty välitunniste. Maatunnus voi olla myös kolminumeroinen, jolloin valmistajan tunnus jää nelinumeroiseksi.
Suomessa EAN-viivakoodien koodipankin ylläpitäjänä ja keskuselimenä toimii Keskuskauppakamarin tytäryhtiö GS1 Finland.
Monet suomalaiset kirjastot käyttävät CODE 39 -koodeja kirjatunnisteissa ja kirjastokorteissa.
Kela-korteissa ja Kelan sairausvakuutustiedot sisältävissä henkilökorteissa henkilötunnus on koodattu CODE 39 -muodossa.
VR-Yhtymä käyttää Aztec Codea kaikissa muissa kuin junissa myytävissä matkalipuissa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Online Barcode Generator (englanniksi)
Äsperöd

| Äsperöd |
| --- | --- |
 Äsperöd
 Koordinaatit: 55°36′33″N, 13°55′03″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Skånen lääni
Maakunta:  Skåne
Kunta:  Sjöbo
Väkiluku (31.12.2023):  229
Äsperöd on taajama Sjöbon kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 229 asukasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Äsperöd Wikimedia Commonsissa
Éder Citadin Martins

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Éder Citadin Martins
Syntymäaika: 15. marraskuuta 1986 (ikä 38)
Syntymäpaikka: Lauro Müller, Brasilia
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 178 cm
Seura
Seura:  Internazionale
Pelinumero: 23
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2004-2005 |  Criciúma | 1 | (0) |
| 2006-2008 |  Empoli | 5 | (0) |
| 2008-2009 |  Frosinone | 52 | (21) |
| 2009-2012 |  Empoli | 40 | (27) |
| 2010-2011 |  Brescia | 35 | (6) |
| 2011-2012 |  Cesena | 17 | (2) |
| 2012 | →  Sampdoria | 19 | (5) |
| 2012-2016 |  Sampdoria | 89 | (28) |
| 2016- |  Internazionale | 14 | (1) |
Maajoukkue
| 2015- |  Italia | 12 | (3) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 22. kesäkuuta 2016.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 17. kesäkuuta 2016.
Éder Citadin Martins (tai pelkästään Éder; s. 15. marraskuuta 1986 Lauro Müller, Santa Catarina, Brasilia) on brasilialais-italialainen jalkapalloilija, joka edustaa Serie A:ssa pelaavaa Sampdoriaa. Pelipaikaltaan molempijalkainen Éder on hyökkääjä. Hän kuuluu myös Italian jalkapallomaajoukkueeseen.
Seurajoukkueura

Éder aloitti uransa kotimaansa pääsarjan Criciúmassa, jossa hän pelasi vuodet 2004-2005. Vuonna 2006 hän muutti Italiaan, Empoli FC:n riveihin. Vuosina 2006-2008 hän pelasi seuran paidassa Serie A:ssa viisi ottelua.
Vuodet 2008-2009 Éder pelasi Serie B:n Frosinone Calciossa, jossa otteluita kertyi 52 ja maaleja hienot 21 kappaletta. Heinäkuussa 2009 hän palasi takaisin Empoliin, joka oli pudonnut Serie B:hen. Empolissa hän pelasi kaudella 2009-2010 40 ottelua, joissa syntyi upeat 27 maalia. Se poiki siirron kaudeksi 2010-2011 Serie A:n Brescia Calcioon, jossa pelejä kertyi 35 ja maaleja kuusi.
Kaudeksi 2011-2012 Éder siirtyi Serie A:n AC Cesenaan, jota hän edusti puolen kauden ajan tehden 17 pelaamassaan ottelussa kaksi osumaa. Tammikuussa 2012 hän siirtyi lainalle Serie B:n Sampdoriaan, joka nousi kauden jälkeen Serie A:han.
Éder siirtyi kaudeksi 2012-2013 pysyvällä siirrolla Sampdoriaan. Ensimmäisellä kaudellaan hän teki 30 ottelussa seitsemän osumaa. Toisella kaudella, eli kaudella 2013-2014 hän onnistui maalinteossa 12 kertaa 33 pelissä. Myös kaudella 2014-2015 Éder on pelannut hyvin.
Maajoukkueura

Éderillä on synnyinmaansa Brasilian kansalaisuuden lisäksi myös Italian kansalaisuus, jonka hän on saanut pelattuaan jo yli yhdeksän vuotta Italiassa.
Maaliskuussa 2015 hänet valittiin Italian jalkapallomaajoukkueeseen EM-karsintaotteluun Bulgariaa vastaan ja ystävyysotteluun Englantia vastaan hänen pelattuaan hyvin Sampdorian paidassa kaudella 2014-2015. Tämä nostatti Italiassa kohun siitä, että ulkomaalaissyntyisiä pelaajia ei pitäisi ottaa maajoukkueeseen mukaan. Éder debytoi maajoukkueessa Bulgariaa vastaan tullen vaihdosta kentälle ja tasoittaen ottelun loppunumeroiksi viitisen minuuttia ennen loppua 2-2.
Aiheesta muualla

Éder Citadin Martins Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
Éder Citadin Martins Soccerway-sivustolla
Italian joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Buffon |
2 De Sciglio |
3 Chiellini |
4 Darmian |
5 Ogbonna |
6 Candreva |
7 Zaza |
8 Florenzi |
9 Pellè |
10 Motta |
11 Immobile |
12 Sirigu |
13 Marchetti |
14 Sturaro |
15 Barzagli |
16 De Rossi |
17 Éder |
18 Parolo |
19 Bonucci |
20 Insigne |
21 Bernardeschi |
22 El Shaarawy |
23 Giaccherini |
Valmentaja Conte
Käännös suomeksi
Vollsjö

| Vollsjö |
| --- | --- |
 Fritiof Nilsson Piratenin museo
 Vollsjö
 Koordinaatit: 55°42′12″N, 13°47′16″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Skånen lääni
Maakunta:  Skåne
Kunta:  Sjöbo
Väkiluku (31.12.2023):  945
Vollsjö on taajama Sjöbon kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 945 asukasta.
Tunnettuja henkilöitä

Fritiof Nilsson Piraten (1895–1972), kirjailija
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vollsjö Wikimedia Commonsissa
Drama (Yesin albumi)

| Drama Yes |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : huhti-kesäkuu 1980
 Julkaistu: 2. elokuuta 1980
 Tuottaja(t): Yes ja Eddie Offord
 Tyylilaji: progressiivinen rock sinfoninen rock
 Kesto: 36.55
 Levy-yhtiö: Atlantic
Yesin muut julkaisut
| Tormato 1978 | Drama 1980 | Yesshows 1980 |
Drama on brittiläisen progressiivista rockia soittavan Yes-yhtyeen kymmenes studioalbumi. Se julkaistiin 22. elokuuta 1980 Atlantic Recordsin kautta. Albumi uudelleenjulkaistiin CD-formaatissa 24. helmikuuta 2004. Uudelleenjulkaisulla vanhat kappaleet ovat remasteroitu, ja mukana on kymmenen ennenjulkaisematonta kappaletta albumin äänityssessioista.
Albumin taustaa

Yhtye ei ollut kirjoittanut ja harjoitellut uutta materiaalia edellisen albumin kiertueiden päätyttyä.
Kun Yes kokoontui 1979 albumin äänityksiin,  tuli ilmeiseksi, että jäsenten erilaiset näkemykset olivat voimistuneet vetäen heitä erilleen yhtyeestä. Esimerkiksi Close To The Edgen kirjoittaneet kitaristi Steve Howe ja laulaja Jon Anderson eivät tehneet yhteistyötä. Steve Howen mukaan yritys tehdä albumi eteni alusta alkaen väärään suuntaan.
Kosketinsoittaja Rick Wakeman ja Jon Anderson olivat kehittäneet ideoita, mutta basisti Chris Squiren ja Howen oli vaikea sovittaa niihin omia osuuksiaan. He eivät myöskään ymmärtäneet aiotun tuottajan, Roy Thomas Bakerin työskentelytapoja.
Tilanne ajatui sekavaksi, ja sen päätti lopulta rumpali Alan Whiten  onnettomuus jossa hän mursi jalkansa. Äänitykset lopetettiin ja sen sijaan yhtye piti talouskokokouksia mm. jäsenten osuuksista tekijänoikeus-korvauksiin.
Yes kokoontui uudelleen pieneen Redan Recorders- yhtiön studioon, mutta vain Squire, White ja Howe tulivat paikalle. Jon Anderson saapui kaksi viikkoa myöhemmin ja esitti säveltämiään lauluja.
Howen mukaan kaksi täysin erilaista musiikin suuntaa tulivat ilmi. Hän ja muut olivat tehneet "nopeita riffejä, isoja rakenteita ja jytiseviä rumpuja" kun taas Andersonin ideat olivat "ilmavia, kukkaishenkisiä ja yhteislaulu-kertosäkeitä". Anderson poistui palaamatta. Myös Rick Wakeman erosi yhtyeestä.
Chris Squire ehdotti Buggles - duon Trevor Hornia ja Geoff Downesia uusiksi jäseniksi. He olivat itse ottaneet aiemmin yhteyttä Yesin managereihin tarjotakseen yhtyeelle uutta laulua, ja olivat aiemmin tavanneet Squiren tämän äänittäessä soolomateriaaliaan naapuristudiossa.
Howe, Squire ja White pitivät heidän kanssaan harjoitukset kokeillakseen miten yhteistyö sujuisi. Uusi kokoonpano alkoi kirjoittaa ja harjoitella materiaalia, josta "Drama" kehittyi.
Horn ja Downes olivat yllättyneitä, sillä Squire ei ollut kertonut heille Yesin tilanteesta, mutta hän oli vakuuttunut, että he sopisivat yhtyeeseen.
Squire halusi tuottajaksi 1970-luvun huippumenestyksen ajan albumit tuottaneen ja äänittäneen Eddie Offordin, mutta hänet erotettin kolmen viikon kuluttua paljolti yhä oudomman käytöksen ja henkilökohtaisten syiden vuoksi. Hänet on kuitenkin merkitty tuottajaksi pohja-äänitysten osalta. Äänittäjäksi tuli Hugh Padgham. Lopullisesta miksauksesta vastasivat Howe ja Trevor Horn apunaan äänittäjät Gary Lanham ja Julian Mendelsohn.
Kappaleet

"Machine Messiah" – 10:27
"White Car" – 1:21
"Does It Really Happen?" – 6:35
"Into the Lens" – 8:33
"Run Through the Light" – 4:43
"Tempus Fugit" – 5:15
Kappaleet > Uudelleenjulkaisun lisäkappaleet

"Into the Lens" – 3:47
"Run Through the Light" – 4:31
"Have We Really Got to Go Through This" – 3:43
"Song No. 4 (Satellite)" – 7:31
"Tempus Fugit (Tracking Session)" – 5:39
"White Car (Tracking Session)" – 1:11
"Dancing Through the Light" – 3:16
"Golden Age" – 5:57
"In the Tower" – 2:54
"Friend of a Friend" – 3:38
Kokoonpano

Trevor Horn – laulu; basso kappaleessa "Run Through the Light"
Steve Howe – kitara, laulu
Geoff Downes – koskettimet, vokooderi
Chris Squire – basso, laulu; piano kappaleessa "Run Through the Light"
Alan White – rummut, perkussio, laulu
Namibian Broadcasting Corporation

| Namibian Broadcasting Corporation |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  valtionyritys
Kotipaikka:   Cullinan St., Windhoek
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Toimiala:  yleisradiotoiminta
Omistaja:   Namibian valtio
Kotisivu:  https://www.nbc.na/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Namibian Broadcasting Corporation (lyh. NBC) on Namibian yleisradioyhtiö. Sen päämaja sijaitsee Windhoekissa.
NBC:tä on syytetty Namibian valtapuolue SWAPO:n suosimisesta. Namibian laki tai muutkaan säädökset eivät ole virallisesti määritelleet NBC:tä riippumattomaksi. Yhtiö tekee myös yhteistyötä Deutsche Wellen kanssa.
Historia ja rahoitus

NBC perustettiin parlamentin päätöksellä vuonna 1991. Koska kyseessä on valtionyhtiö, NBC on vastuussa Namibian informaatio- ja viestintäteknologiaministeriölle, joka nimittää NBC hallituksen jäsenet aina viideksi vuodeksi kerrallaan. Ohjelma on pääsääntöisesti englanninkielistä, ja kanavan tulee edistää englannin kielen käyttöä Namibiassa.
Suurimman osan rahoituksestaan NBC saa valtiolta, mutta lain mukaan se voi hankkia myös muita tuloja esim. myymällä lähetysaikaa. Lisäksi NBC kerää televisiolupamaksuja, joka maksetaan viimeistään kuluvan vuoden syyskuun lopulla. Maksu on perustapauksissa 204 dollaria per kotitalous, mutta esim. vanhukset, vammaiset ja sotaveteraanit maksavat pienempää (60 dollaria) maksua.
Kanavat > Televisiokanavat

NBC1 (yleiskanava)
NBC2 (uutiset)
NBC3 (sarjat, urheilu, elokuvat; maksukanava)
NBC4 (opetuksellinen sisältö)
NBC5 (musiikki; maksukanava)
Lähde:
Kanavat > Radiokanavat

National FM
Omurari
Kati FM
Kaisames
FunkHaus
Nwanyi FM
Wato FM
Hardklop FM
TYS FM
National FM
Touch FM
!Ha Radio
Lähde:
Tormato

| Tormato Yes |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : joulukuu 1977 – kesäkuu 1978
 Julkaistu: 1978
 Tuottaja(t): Yes
 Tyylilaji: progressiivinen rock sinfoninen rock
 Kesto: 41.35
 Levy-yhtiö: Atlantic Records
Yesin muut julkaisut
| Going for the One 1977 | Tormato 1978 | Drama 1980 |
Tormato on brittiläisen progressiivisen Yes-yhtyeen yhdeksäs studioalbumi. Albumi julkaistiin syyskuussa 1978. Se oli sillä erää viimeinen levy Rick Wakemanille, joka palasi yhtyeeseen 13 vuoden jälkeen vuonna 1991. Samoin levy oli viimeinen myös Jon Andersonille, joka palasi yhtyeeseen vuonna 1983, kun se aloitti uudelleen muutaman vuoden tauon jälkeen.
Yhdysvaltalainen Shadow Gallery -yhtye on tehnyt Yes-tribuuttialbumille Tales from Yesterday: Yes Tribute (1995) power metal -sovituksen ”Release Release” -kappaleesta.
Albumin taustaa

Yesin edellisen Going for the One- albumin kiertueen päätyttyä 1977 lopulla yhtyeellä oli 1978 Elokuuhun asti aikaa sekä säveltää että äänittää uusi albumi. Jon Anderson ehdotti äänityspaikaksi
Sveitsiä, jossa Going for the One oli äänitetty. Väittelyiden jälkeen paikaksi tuli Englanti. Yhtye tuotti albumin itse apunaan äänittäjät Geoff Young ja Nigel Luby. Valmiita sävellyksiä oli vähän ja sävellyksiin tulleet erilaiset vaikutteet eivät ehtineet muodostua yhtenäiseksi kokonaisuudeksi. Yhtyeen kanssa aiemmin työskennellyt Eddie Offord oli mukana mutta poistui jo alkuvaiheessa. Tämä korosti edelleen ulkopuolisen näkemyksen puutetta, mikä korosti materiaalin epäyhtenäisyyttaä.. Tuottajana toimiminen nosti myös jännitteitä yhtyeen sisällä.
Itse äänitysten aikana Steve Howella ja Rick Wakemanilla oli vaikeuksia löytää yhteensopivia sointivärejä käyttämilleen instrumenteille.  
Taustanauhat tehtiin Advision - studiossa ja päälleäänitykset RAK studiossa.
Jäsenten näkemyksiä albumista

Kukaan Yesin tuonaikaisesta kokoonpanosta ei ole pitänyt albumia onnistuneena kokonaisuutena.
Chris Squire on todennut, että albumi on kokoonkeitetty erilaisista ideoista ja että on vaikea nähdä, mikä on toimivaa ja mikä ei ole, vaikka sillä on joitain hyviä hetkiä.
Lisäksi hän katsoi, että Rick Wakeman ja Steve Howe ovat erittäin paljon esillä.
Howe mielipide heijastaa tätä ja hän toteaa sekä hän että Rick Wakeman pitivät liian kiirettä soittaen musiikin tukkoon ja että kaiken kaikkiaan soittoa oli liikaa ja lisäksi alituotettuna.Toisaalta hän korostaa koko yhtyeen jäsenten vastuuta tuotantoprosessista.
Kappaleet

A. Future Times (Jon Anderson / Chris Squire / Steve Howe / Rick Wakeman / Alan White) B. Rejoice (Jon Anderson) – 6:46
Don’t Kill the Whale (Jon Anderson / Chris Squire) – 3:56
Madrigal (Jon Anderson / Rick Wakeman) – 2:25
Release, Release (Jon Anderson / Alan White / Chris Squire) – 5:44
Arriving UFO (Jon Anderson / Steve Howe / Rick Wakeman) – 6:07
Circus of Heaven (Jon Anderson) – 4:31
Onward (Chris Squire) – 4:05
On the Silent Wings of Freedom (Jon Anderson / Chris Squire) – 7:47
Jäsenet

Jon Anderson − laulu, lyömäsoittimet
Chris Squire − basso, piano (”Don’t Kill the Whale” -kappaleessa), bassopedaalit, laulu
Steve Howe − sähkö- ja akustinen kitara, laulu
Rick Wakeman − koskettimet
Alan White − rummut, lyömäsoittimet, laulut