stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vankkapetoahven

| Vankkapetoahven |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Kirjoahvenet Cichlidae
Alaheimo::  Afrikankirjoahvenet Pseudocrenilabrinae
Suku::  Serranochromis
Laji::  robustus
Kaksiosainen nimi
 Serranochromis robustus  (Günther, 1864) 
Katso myös
   Vankkapetoahven Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Vankkapetoahven (Serranochromis robustus) on Afrikan joissa ja järvissä elävä kirjoahvenlaji.
Vankkapetoahven voi kasvaa yli puoli metriä pitkäksi ja painaa kuusi kiloa.
Vankkapetoahventa tavataan Malawi- ja Malombejärvissä ja niihin laskevissa joissa.
Vankkapetoahven on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi. Sen kanta on pienentynyt ylikalastuksen ja elinympäristöä tuhoavien kalastusmenetelmien takia. Laji on myös herkkä kalataudeille, jotka ovat vakavasti uhanneet sen sukulaislajeja.
Laura Georges

Laura Georges
Laura Georges (s. 20. elokuuta 1984 Le Chesnay) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Georges pelasi Ranskan naisten maajoukkueessa 188 maaottelua ja teki niissä seitsemän maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi syyskuussa 2001 ja viimeisen maaliskuussa 2018. Hän edusti maajoukkuetta MM-kilpailuissa 2003, 2011 ja 2015, olympialaisissa 2012 sekä EM-kilpailuissa 2005, 2009, 2013 ja 2017.
Georges pelasi Olympique Lyonnais -seurassa vuodet 2007–2013 ja voitti tänä aikana seitsemän kertaa Ranskan mestaruuden (2007–2013) sekä kahdesti naisten mestarien liigan (2011, 2012). Tämän jälkeen hän palasi vielä aiempaan seuraansa Paris Saint-Germainiin ja lopetti uransa vuonna 2018 saksalaisseura Bayern Münchenissä.
Kurepõllu

| Kurepõllu |
| --- | --- |
 Asuinalueen kartta.
 Asuinalueen sijainti Tallinnassa.
Valtio:  Viro
Maakunta:  Harjumaa
Kunta:  Tallinna
Kaupunginosa:  Lasnamäe
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  asuinalue
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  0,68 km²
Väkiluku (1.1.2018):  4 042
 – Väestötiheys:  5 944,1 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kurepõllu on asuinalue (vir. asum) Lasnamäen kaupunginosassa Tallinnassa. Sen pinta-ala on 68 hehtaaria ja väkiluku 4 042 henkeä (1.1.2018). Vuoden 2014 alussa asuinalueen väestöstä 17 prosenttia oli virolaisia.
Kerrostaloja Kurepõllussa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kurepõllu Wikimedia Commonsissa
Týr (yhtye)

| Týr |
| --- | --- |
 Týr esiintymässä Hampurissa 2006
Tiedot
Toiminnassa:  1998– 
Tyylilaji:  folk metal viikinkimetalli
Kotipaikka:  Färsaaret, Tanska
Laulukieli:  Englanti ja Fääri
Jäsenet:  Heri Joensen (laulu, kitara) Terji Skibenæs (kitara) Gunnar H. Thomsen (basso) Kári Streymoy (rummut)  
Levy-yhtiö:  Napalm Records Tutl
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Týr on progressiivista viikinkimetallia esittävä färsaarelaisyhtye. Sen tarina alkoi Kööpenhaminassa, Tanskassa tammikuussa 1998.
Yhtyeen alkuperäiset jäsenet olivat Heri Joensen ja Kári Streymoy. Pian mukaan liittyi myös Gunnar H. Thomsen ja Pól Arni Holm. Terji Skibenæs liittyi mukaan vasta debyyttialbumin julkaisun jälkeen, jolloin yhtyeen kokoonpano koki muutoksia tiuhaan tahtiin. Se oli kuitenkin vakiintunut nykyisekseen jo yhtyeen äänittäessä toista albumiaan.
Týr teki levytyssopimuksen Napalm Recordsin kanssa vuonna 2006. Edellinen levy-yhtiö oli niin ikään färsaarelainen Tutl.
Yhtyeen nimi tulee skandinaavisen mytologian Tyristä, joka oli yksi viikinkien sodanjumalista. Yhtyeen musiikissa yhdistyvätkin vanhat färsaarelaiset balladit ("kvæði") ja skandinaavinen mytologia yleensä.
Joensen on yhtyeen pääasiallinen säveltäjä ja sanoittaja. Vaikka Týrin kappaleet ovat lähinnä englannin- ja fäärinkielisiä, on Joensen kirjoittanut kappaleita myös norjaksi, tanskaksi ja islanniksi.
Huhtikuussa 2008 Týriä ja joitain muita Paganfest -festivaaleilla soittaneita yhtyeitä syytettiin natsismista, rasismista ja fasismista. Syytökset ilmeisesti saivat alkunsa bändien käyttämistä muinaisskandinaavisista riimuista, joita käytettiin myös natsipuolueen symboleina. Joensen julkaisi YouTubessa videon, jolla hän yhdessä suomalaisen Moonsorrowin Ville Sorvalin kanssa kumosi väitteet.
Týr esiintyi Tuska-festivaaleilla vuonna 2008, sekä Metalheim-festivaaleilla vuonna 2011.
Kokoonpano > Nykyiset jäsenet

Heri Joensen – laulu, kitara
Terji Skibenæs – kitara
Gunnar H. Thomsen – basso
Kári Streymoy – rummut
Kokoonpano > Entiset jäsenet

Jón Joensen – kitara, laulu
Pól Arni Holm – laulu
Allan Streymoy – laulu
Ottó P. Arnarson – kitara
Diskografia > Albumit

How Far to Asgaard (2002)
Eric the Red (2003)
Ragnarok (2006)
Land (2008)
By the Light of the Northern Star (2009)
The Lay of Thrym (2011)
Valkyrja (2013)
Hel (2019)
Battle Ballads (2024)
Diskografia > Muut julkaisut

Týr Demo (2000)
”Ólavur Riddararós” (2002, single)
Tutl 25 ár - Live 2002 (2002, live)
The Realm of Napalm Records (2006,  kokoelma)
Diskografia > Videot

”Hail to the Hammer” (2002)
”Ormurin Langi” (2002)
”Regin Smiður” (2003)
”Sinklars Vísa” (2008)
”Hold The Heathen Hammer High” (2009)
”Flames of the Free” (2011)
”Blood of Heroes” (2013)
”The Lay of Our Love” (2014)
”Sunset Shore” (2019)
”Ragnars Kvæði” (2019)
”Dragons Never Die” (2024)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Týr (yhtye) Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Týrin viralliset kotisivut
Týr MySpacessa
Týr Napalm Recordsin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Týr
| --- | --- |
Diskografia:   How Far to Asgaard  Eric the Red  Ragnarok  Land  By the Light of the Northern Star  The Lay of Thrym  Valkyrja  Hel  Battle Ballads
Valkopiippo

| Valkopiippo |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Kladi::  Commelinids
Lahko::  Poales
Heimo::  Vihviläkasvit Juncaceae
Suku::  Piipot Luzula
Laji::  luzuloides
Kaksiosainen nimi
 Luzula luzuloides  (Lam.) Dandy & Wilmott 
Katso myös
   Valkopiippo Wikispeciesissä   Valkopiippo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valkopiipon kukinto.
Valkopiippo (Luzula luzuloides) on monivuotinen vihviläkasvi piippojen suvussa. Se kasvaa alkuperäisenä Keski- ja Etelä-Euroopan vuoristoissa, Pohjoismaissa vakiintuneena uustulokaskasvina.
Ulkonäkö ja koko

Valkopiippo kasvaa mätästävästi 30–70 senttimetriä korkeaksi. Kasvin tyvilehdet ovat 3–6 millimetriä leveät, teräväkärkiset ja harmaanvihreät. Valkopiipon kukintona on perällisiä sykeröitä. Kukkien kehälehdet ovat väriltään vaaleat tai hieman punertavat. Hedelmänä on 3 mm pitkä kota, joka on kastanjanruskea.
Valkopiippo Suomessa

Suomessa valkopiippo on harvinainen, mutta vakinainen uustulokaskasvi, joka kasvaa puistoissa ja satamissa. Sitä on tavattu Etelä-Suomesta Tornion ja Kuusamon korkeudelle.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Valkopiippo (Luzula luzuloides)
Kasviatlas 2022: Valkopiipon (Luzula luzuloides) levinneisyys Suomessa.
JSTOR Global Plants: Luzula luzuloides (englanniksi)
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Luzula luzuloides (englanniksi)
Flora of North America: Luzula luzuloides (englanniksi)
Veikko Kostiainen

Veikko Kostiainen Valio-Jukolan kilpailunjohtajana vuonna 2012.
Veikko Kostiainen (9. helmikuuta 1942 Puumala – 1. syyskuuta 2013 Tuusula) oli suomalainen suunnistaja.
Keravan Urheilijoita, Tuusulan Voima-Veikkoja, Lieviskän Pyrintöä ja Suunta -57:ää edustanut Kostiainen oli kaksi kertaa mukana suunnistuksen MM-kilpailuissa. Friedrichrodassa vuonna 1970 hän juoksi viestissä viimeisen osuuden tuoden Suomen joukkueen neljäntenä maaliin. Stare Splavyssa 1972 hän suunnisti henkilökohtaisella matkalla 13:nneksi. Viestin kolmannella osuudella Risto Nuuros leimasi väärällä rastilla ja Suomen joukkue hylättiin.
Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa 1969 Kostiainen saavutti hopeaa sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että viestissä. Henkilökohtaisen Suomen-mestaruuden hän voitti vuonna 1969. Kainuun rastiviikon kokonaiskilpailun hän voitti viidesti ja Kansainvälisen sotilasurheiluliiton (CISM) mestaruuden kolmena vuonna. Jukolan viestissä Keravan Urheilijat ylsi kolmanneksi vuonna 1973 Kostiaisen juostessa ankkuriosuuden.
Hiihtosuunnistuksessa Kostiainen voitti viestin Suomen-mestaruuden Keravan Urheilijain joukkueessa vuosina 1969 ja 1970.
Kilpauransa Kostiainen lopetti vuonna 1976. Tämän jälkeen hän toimi Suomen hiihtosuunnistusmaajoukkueen valmentajana, Suomen Suunnistusliiton liittovaltuuston jäsenenä, kilpailunjohtajana monissa suurissa suunnistuskilpailuissa sekä Jukolan viestin taustayhteisön Kaukametsäläiset ry:n hallituksen jäsenenä.
Puolustusvoimien palveluksesta Kostiainen jäi eläkkeelle kapteenina vuonna 1988 toimittuaan viimeksi Taistelukoulun komentotoimiston päällikkönä. Kotikunnassaan Tuusulassa hän oli kunnanvaltuuston ja -hallituksen jäsen.
Kärnänjärvi

| Kärnänjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Viitasaari
Koordinaatit:  63°09′47″N, 25°56′18″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Koliman alue (14.47)
Laskujoki:  Kellankoski 
Järvinumero:  14.471.1.020
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  105,3 m  
Pituus:  1,5 km  
Leveys:  510 m  
Rantaviiva:  4,448 km  
Pinta-ala:  37,404 ha  
Saaria:  2 
 fiKärnänjärvi 
Kärnänjärvi  on Keski-Suomessa Viitasaarella  Kärnän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 1,5 kilometriä pitkä, 510 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 37 hehtaaria. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta.  Sen rantaviivan pituus on 4,4 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Koliman alueella (14.47), jonka Kymöjärven–Kärnänjärven alueeseen (14.471) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 105,3 metriä mpy.
Vieno Heikkilä

Vieno Kaarina Heikkilä (s. 20. lokakuuta 1938 Äänekoski) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kilpakävelijä. Hän edusti vuodesta 1984 lähtien Turun Weikkoja ja vastasi itse omasta valmennuksestaan.
Kalevan kisoista Heikkilä saavutti hopeaa 5 000 metrin kävelystä vuonna 1983. Viestijuoksun SM-kilpailuista hän saavutti 3 x 3 000 metrin kävelyviestistä kaksi kultaa vuosina 1987 ja 1991 sekä hopeaa vuonna 1985. Sisäratojen SM-kilpailuista hän voitti 3 000 metrin kävelystä kultaa vuonna 1983.
Virallisissa kilpailuissa Heikkilä ei ole esiintynyt vuoden 1992 jälkeen.
Laura Graves

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Laura Graves vuonna 2018 Verdades-hevosen selässä. |  Laura Graves vuonna 2018 Verdades-hevosen selässä. |  Laura Graves vuonna 2018 Verdades-hevosen selässä. |  |
Maa:  Yhdysvallat
Naisten kouluratsastus
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Rio 2016 | joukkuekilpailu |  |
Laura Graves (s. 22. heinäkuuta 1987 Burlington, Vermont, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kouluratsastaja. Vuoden 2016 kesäolympialaisissa Graves saavutti kouluratsastuksen joukkuekilpailussa pronssia ratsastaen Verdades-hevosella. Hän asuu nykyisin Plymouthissa, Floridassa.
Kotkan konserttitalo

| Kotkan konserttitalo> Kotkan työväentalo |
| --- | --- |

Osoite:  Keskuskatu 33
Sijainti:  Kotka
Rakennustyyppi:  konserttitalo
Valmistumisvuosi:  1907/1961
Suunnittelija:  Eliel Saarinen ja Herman Gesellius / rakennusmestarit Helge Rajala ja Sulo Forss
Rakennuttaja:  Kotkan työväenyhdistys ry
Omistaja:  Kotkan Julkiset Kiinteistöt Oy
Käyttäjä:  Kymi Sinfonietta
Runkorakenne:  tiili
Julkisivumateriaali:  tiili
Kerrosluku:  4/2
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Postikortti Kotkan työväentalosta.
Kotkan konserttitalo on Kotkassa sijaitseva entinen työväentalo. Talo on nykyisin Kotkan kaupungin omistuksessa. Kansallisromanttista tyyliä edustava rakennus on rakennustaiteellisesti, kaupunkikuvallisesti ja kulttuurihistoriallisesti arvokas ja se on työväenliikkeen historian kannalta erityisen merkittävä.
Historiaa

Kotkan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1888. Wrightiläisenä liikkeenä aloittanut yhdistys perusti ensimmäisenä toimintavuotenaan lukusalin ja muutamaa vuotta myöhemmin sen yhteyteen alettiin koota kirjastoa. Vuonna 1896 yhdistys aloitti kansanopistokurssit, joille ilmoittautui heti 260 henkilöä. Yhdistys järjesti alkeiskursseja kirjoituksessa, luvunlaskussa ja kirjanpidossa työväestön sivistämiseksi. Alkuvuosina perustettiin laulu- ja näytelmäseura, jotka tuottivat ohjelmaa yhdistyksen järjestämiin iltamiin. Ompeluseuran valmistamat työt annettiin palkinnoksi arpajaisiin, joita järjestettiin rakennusrahaston hyväksi. Yhdistys vuokrasi toimitilat Piispan ja Hannulan talosta, jossa oli tilava sali, kamari ja keittiö. Ulkohuoneen puute ja huoneiston vetoisuus talvella johtivat siihen, että suunnitelmia oman talon hankkimiseksi jatkettiin nopeasti.
Ensimmäiset ammattiosastot perustettiin Kotkaan 1890-luvun lopussa ja ne liittyivät työväenyhdistyksen jäseniksi. Yhdistys liittyi Sosialidemokraattiseen puolueeseen vuonna 1899 pian puolueen perustamisen jälkeen. Toiminnan kasvun myötä vanhat tilat kävivät ahtaiksi ja yhdistys siirtyi uusiin vuokratiloihin nk. Danskan taloon. Maaliskuussa 1899 yhdistys päätti ostaa tontin Aleksanterinkadun ja Postikadun kulmasta ja alkoi hankkia rakennustarpeita oman talon rakentamiseksi. Rakentamaan päästiin vuoden 1900 lopussa ja uuteen taloon muutettiin toukokuun lopussa 1901. Puurakenteisessa talossa oli sali ja neljä huonetta ja se sijaitsi tontin Aleksanterinkadun puoleisella sivulla.
Rakennus

Vanha työväentalo kävi pian ahtaaksi, ja yhdistys neuvotteli ensin yhteisestä rakennushankkeesta Nuorison Raittiusseuran ja Kotka-yhdistyksen kanssa. Vuoden 1904 lopussa yhdistys päätti kuitenkin rakentaa oman talon, ja alkuvuodesta 1905 yhdistys lähestyi arkkitehtitoimistoja rakennuspiirustusten saamiseksi. Helsinkiläinen Gesellius & Saarisen toimisto vastasi kyselyyn ja Eliel Saarinen kävi paikan päällä mittaamassa ja katsomassa tonttia. Perustusten kaivaminen aloitettiin saman vuoden syksyllä. Töitä annettiin tehtäväksi urakalla, mutta paljon tehtiin myös talkoilla. Suunnitelmia jouduttiin osin muuttamaan taloudellisten vaikeuksien ja työn haastavuuden vuoksi. Kustannussyistä alkuperäisiin suunnitelmiin kuulunut Keskuskadun puoleinen siipi jäi osittain rakentamatta. Harjannostajaisia vietettiin vanhalla talolla 21. joulukuuta 1906 ja vihkiäisiä 12. tammikuuta 1908.
Jatkosodan aikana työväentaloon osui pommi, ja talon pohjoispää sortui kokonaan. Väliaikaiset tilat kunnostettiin vuonna 1945 ja seuraavana vuonna valmistui suunnitelma uudesta kuusikerroksisesta työväentalosta. Rahoitusvaikeuksien vuoksi suunnitelmat muuttuivat ja etenivät hitaasti. Vuoden 1953 lopussa yhdistys päätti hyväksyä Suomen Arkkitehtiliiton ehdotuksen vanhan työväentalon kunnostamisesta professori Eliel Saarisen alkuperäisten suunnitelmien mukaan. Työhön ryhdyttiin helmikuussa 1954 ja entisöidyn talon harjannostajaisia vietettiin kesäkuussa. Tälläkin kertaa alkuperäisistä suunnitelmista mm. juhlasalin katon kohdalla piti tinkiä rahapulan vuoksi. Työväentalon laajennus tuli ajankohtaiseksi 1950-luvun lopulla, kun vuokralaisena ollut Huberin vesijohtoliike tarvitsi lisätiloja ja ehdotti lisärakentamista. Vanha työväentalo huutokaupattiin ja tilalle rakennettiin kaksikerroksinen tiilinen lisärakennus rakennusmestareiden Helge Rajala ja Sulo Forss suunnitelmien mukaan. 1960-luvulla tiloja kunnostettiin vastaamaan yhdistystoiminnan vaatimuksiin. Kellariin valmistui nuorisotilat vuonna 1967. Kellariin tehtiin vuonna 1976 saunatilat.
Toimintaa työväentalolla

Jo ennen kuin uusi työväentalo oli valmistunut, järjestettiin siellä elokuussa 1907 Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen III konferenssi, johon osallistui myös V. I. Lenin. Ravintolasalissa järjestettiin tansseja jo ennen talon lopullista valmistumista. Ravintolan pito osoittautui kannattavaksi toiminnaksi ja keittiön suurentaminen tuli pian ajankohtaiseksi. Vanhan talon juhlasali muutettiin elävien kuvien saliksi. Näytelmäseura, soittokunta, lauluseura ja urheiluseura Riento saivat harjoitella uudessa talossa. Nuoriso-osasto ja naisosasto toimivat myös talolla. 
Työväestön työtaisteluja tuettiin 1900-luvun jälkipuolella antamalla lakkokokouksille tiloja ilmaiseksi tai puoleen hintaan. Tanssit olivat tuottoisaa toimintaa, mutta kävijöiden määrä väheni 1960-luvun lopulla. Seuraavalla vuosikymmenellä järjestettiin bingoiltoja, jotka osoittautuivat suosituiksi. Parhaimmillaan talolla bingoiltiin neljänä iltana viikossa. Toiminta kuitenkin hiipui vuosikymmenen kuluessa. Liikehuoneistoista saadut tulot menivät käyttökuluihin. Kunnostukseen ei jäänyt varoja. 1980-luvun alkupuolella perustettiin Kotkan Konserttitalo Oy, jonka kaupunki ja työväenyhdistys omistivat puoliksi. Tällä järjestelyllä kaupunki otti vastatakseen talon kunnostamisesta konserttisaliksi. Yhdistyksen käyttöön jäivät toimistotilat ensimmäisestä kerroksesta sekä kellarin nuoriso- ja saunatilat. Työväenyhdistys myi oman puolikkaansa osakkeista kaupungille vuonna 2010, jonka jälkeen konserttitalo on kokonaan kaupungin omistaman Kotkan Julkiset Kiinteistöt Oy:n omistuksessa. Kotkan Sos.dem. yhdistys vuokraa toimistotiloja 1960-luvun alussa valmistuneesta lisärakennuksesta sekä talon kellarissa sijaitsevia saunatiloja.
Aiheesta muualla

Kotkan konserttitalo
kaavaselostus kaava nro 0419
Kurenalan koulu

| Kurenalan koulu> Pudasjärven kunnallinen keskikoulu Kurenalan ala-aste |
| --- | --- |
 Vanha koulurakennus Rimmintieltä katsottuna.
Sijainti:  Kurenalus, Pudasjärvi
Perustettu:  1956
Lakkautettu:  2016
Luokat:  esiopetus, luokat 1–6
Kurenalan koulu oli Pudasjärven keskustaajamassa Kurenalla sijainnut peruskoulu, jossa opiskelivat keskustassa asuvat esikoululaiset sekä 1–6 luokkalaiset.
Koulurakennus valmistui vuonna 1956. Kunnassa siirryttiin peruskouluun vuonna 1972.
Koulu lakkautettiin vuonna 2016 Pudasjärven hirsikampuksen avauduttua.
Koulurakennusta alettiin purkaa syksyllä 2018. Työn edetessä koulusta paljastui suuri määrä asbestia, mikä on hidastanut purkamistöitä. Lisäksi ensimmäisenä purkutyön aloittanut yritys jätti talousvaikeuksien vuoksi purkutyön kesken, jolloin purkutöitä pääsi jatkamaan toinen yritys. Samalla tontilla missä koulurakennus oli sijaitsee nykyään vuonna 2021 avattu monitoimitalo Hyvän olon keskus Pirtti.
Rakennukset

Vuonna 1956 valmistunut tiilirunkoinen Kurenalan koulu sijaitsi Kuusamontien (valtatie 20) ja Jukolantien–Rimmintien risteyksessä. Koulun yhteydessä on pallokenttä. U-muotoinen koulurakennus muodostuu kahdesta kolmikerroksisesta siivestä ja matalammasta siivestä, jossa on yhdistetty juhla- ja liikuntasali. Lisäksi tontilla on opettajien asuinkerrostalo, jossa asui parhaimmillaan kaksitoista perhettä, yhteensä yli kolmekymmentä henkeä.
Viennensis

Viennensis (lat., ”viennalainen”) on antiikin aikainen nimitys, joka tulee Galliassa sijainneen Viennan (nyk. Vienne) kaupungin nimestä. Se voi viitata seuraaviin:
Viennensis, myöhemmin Septem provinciae, Rooman diokeesi
Viennensis, Rooman provinssi
Kurzer 8 cm Granatwerfer 42

| Kurzer 8 cm Granatwerfer 42 |
| --- | --- |

Tyyppi:  Kranaatinheitin
Valmistaja:  Useita valmistajia
Valmistusmaa:   Saksa
Valmistusvuodet:  1941-1945
Tekniset tiedot
Kaliiperi(t):  81,4 mm
Putken pituus:  747 mm
Paino (tyhjänä):  26,5 kg  Ammuksen paino 3,5 kg
Tehokas kantama:  Suurin kantama 1 100 metriä
Tulinopeus (laukausta/min):  15 - 25
Kurzer 8 cm Granatwerfer 42 (tunnetaan myös lyhyemmällä nimellä Kz 8 cm GrW 42) oli Wehrmachtin käyttämä kevyt 81 mm kranaatinheitin toisessa maailmansodassa. Heitin oli käytännössä lyhyemmällä putkella varustettu kevennetty versio Wehrmachtin yleisimmästä kranaatinheittimestä 8 cm Granatwerfer 34:stä. Keveytensä ansiosta se sopi muun muassa laskuvarjojääkäreiden käyttöön. Se myös korvasi alitehoiseksi todetun 50 mm 5 cm Granatwerfer 36 -pienoisheittimen muiden joukkojen kalustossa.
Kurzer 8 cm Granatwerfer 42 oli purettavissa kuljetusta varten kolmeen osaan (putki, vastin, tuki).
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Kurzer 8 cm Granatwerfer 42
Laura Giuliani

Laura Giuliani
Laura Giuliani (s. 5. kesäkuuta 1993) on italialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pelannut Italian naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 44 maaottelua. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi ykkösmaalivahtina.
Giuliani edustaa kotimaassaan Juventusta. Hän on pelannut myös Saksassa.
Vartiomoottorivene 10

| VMV-10 |
| --- | --- |
 piirros aluksesta

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Turun Veneveistämö, Turku
Palveluskäyttöön:  30. kesäkuuta 1935
Poistui palveluskäytöstä:  tuhoutui 15. syyskuuta 1944
Tekniset tiedot
Uppouma:  30,7 t
Pituus:  25,6 m
Leveys:  4,4 m
Syväys:  1 m
Koneteho:  Ares-moottori 560 hv risteilymoottori: 180 hv
Nopeus:  23,8 solmua
Miehistöä:  8
Aseistus
Aseistus:  1 × Lahti 20 mm
Vartiomoottorivene 10 (lyhyemmin VMV 10) oli vuonna 1935 valmistunut Suomen merivartioston vartiomoottorivene.
Valmistus

Eduskunta osoitti 9. tammikuuta 1934 hallituksen käyttöön vartiomoottoriveneiden hankintaan 20 miljoonaa markkaa alkoholin salakuljetuksen torjuntaan Suomenlahdella. Sisäasiainministeriö tilasi Turun Veneveistämöltä kymmenen vartiomoottorivenettä (VMV 8–17) ja niihin Ares-kaasuöljymoottorit. Kummankin pääkoneen teho oli 520 ja apukoneen 170 hevosvoimaa. Alus saavutti 23,5 solmun nopeuden. Aluksen pituus oli 25,6 ja leveys 4,3 metriä. Se oli puurunkoinen ja sen aseistuksena oli 20 millimetrin pikatykki. Tilatut vartiomoottoriveneet nostivat viirinsä ensi kertaa samaan aikaan 30. kesäkuuta 1935.
Palvelus

Alus oli sotien aikana vuosina 1939–1940 varmistuslaivueessa, vuonna 1941 moottoritorpedovenelaivueessa ja vuosina 1942–1944 2. vartiomoottorivenelaivueessa. Vene tuhoutui saksalaisten tykkituleen operaatio Tanne Ostissa Suurkylän satamassa Suursaaressa.
Tähdistöottelu

Tähdistöottelulla (englanniksi All-star game) tarkoitetaan näytöstyylistä ottelua, jossa jonkin urheilulajin tai urheiluliigan tähdistö, eli parhaimmiksi valitut pelaajat kohtaavat. Usein joukkueiden jaossa käytetään maantieteellistä sijaintia ja ottelu saatetaan pelata esimerkiksi idän ja lännen joukkueiden edustajien välillä. Toisinaan käytetään myös kansallisuuksiin perustuvaa lajittelua (golfissa Eurooppa vastaan Yhdysvallat, tenniksessä maiden väliset Davis Cup ja Fed Cup). Useimmiten tähdistöottelut pelataan keskellä kautta olevana kohokohtana, mutta se on mahdollista pelata myös kauden tai turnauksen päättymisen jälkeen.
Tähdistöotteluiden joukkueiden valintaan voivat vaikuttaa tapauksesta riippuen valmentajat, urheilutoimittajat ja yleisö tai joukkueiden kokoamisesta voi vastata joukkueen valmentajana tai pelinjohtajana toimiva henkilö.
Tunnetuimpia tähdistöotteluita ovat jääkiekkoliiga NHL:n tähdistöviikonloppu sekä amerikkalaisen jalkapallon NFL-liigan vuotuinen Pro Bowl -tapahtuma, jotka keräävät miljoonia katselijoita ympäri maailmaa. Suomessa tähdistöottelu pelattaan muun muassa pesäpallossa, jossa vuosittain on Itä-Länsi-ottelu miesten ja naisten pelaajille sekä eri ikäisille junioreille.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:All-star game
Uno von Schrowe

Uno Otto Gabriel von Schrowe (28. tammikuuta 1853 Hartola – 1. lokakuuta 1886 Görbersdorf, Sleesia, Saksa) oli Itä-Hämeen ensimmäinen nimeltä tunnettu taiderunoilija.