stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Indonesian yhdysvallat

Indonesian yhdysvallat (holl. Verenigde Staten van Indonesië, indonesiaksi Republik Indonesia Serikat, lyhennettynä RIS), oli lyhytaikainen liittovaltio, jolle Alankomaat siirsi muodollisesti Alankomaiden Itä-Intian suvereniteetin Alankomaiden Uutta-Guineaa lukuun ottamatta. Siirto tapahtui 27. joulukuuta 1949 Alankomaiden ja Indonesian pyöreän pöydän konferenssin jälkeen, ja siihen päättyi neljä vuotta kestänyt konflikti Indonesian nationalistien ja Alankomaiden välillä. Alle vuoden jälkeen liittovaltio korvattiin yhtenäisellä Indonesian tasavallalla.
Hallinto

Indonesian yhdysvalloilla oli kaksikamarinen lainsäädäntö. Kansan edustajaneuvosto koostui 50 edustajasta Indonesian tasavallasta ja 100 edustajasta eri osavaltioista väestömäärän mukaan. Senaatissa oli kaksi jäsentä kustakin Indonesian yhdysvaltojen osavaltiosta väestöstä riippumatta eli yhteensä 32 jäsentä. Hallinto perustui vuoden 1949 perustuslakiin, joka oli laadittu pyöreän pöydän konferenssin yhteydessä. Sillä oli 16-jäseninen hallitus, jota johti pääministeri Mohammad Hatta.
Osavaltiot ja hallintoalueet

Indonesian yhdysvallat koostui kuudestatoista jäsenestä: seitsemästä osavaltiosta (negara), joista yksi oli osista Jaavaa ja Sumatraa (yhteensä yli 31 miljoonaa asukasta) koostunut "Indonesian tasavalta", ja yhdeksästä aiemmin suoraan hallitusta alueesta (neo-lands, holl. neo-landschappen). Indonesian tasavaltaa lukuun ottamatta kaikki nämä 100 000 – 11 miljoonaa asukasta käsittäneet entiteetit ovat hollantilaisten perustamia. Lisäksi liittovaltioon kuului eräitä pienempiä hallintoalueita.lähde?
Lakkauttaminen

Indonesialaisten enemmistö vastusti alusta alkaen pyöreän pöydän sopimuksen mukaista liittovaltiojärjestelmää. Pääsyynä oli se, että koko käsite liittyi kolonialismiin. Oli kuitenkin muitakin syitä, mukaan lukien tunne, että liittovaltiolta puuttui yhteenkuuluvuus ja se mahdollisesti johtaisi valtioiden eroon ja että Indonesian puoli oli hyväksynyt sen vain lyhytaikaisena taktiikkana. Lisäksi suurin osa ei-tasavaltaisista alueista oli perinteisten hallitsijoiden hallinnassa, joita pidettiin liian hollantilaismielisinä ja vanhanaikaisina. Loppujen lopuksi yksittäisten osavaltioiden ihmisten välillä ei ollut riittävästi etnisiä tai kulttuurisia siteitä kukistamaan Jaavan valtaa. Vaikka Maduran osavaltion väestö oli kokonaan etnistä maduralaisia, melkein yhtä paljon heitä asui etnisesti monimuotoisessa Itä-Jaavan osavaltiossa, jossa he muodostivat huomattavan vähemmistön.
Jopa ne, jotka tukivat ajatusta liittovaltiosta, halusivat, että Indonesian kansa päättäisi sen muodosta valitun perustuslakikokouksen kautta entisen siirtomaavallan sijaan. Hollantilaiset yrittivät myös vakuuttaa indonesialaiset siitä, että yhtenäinen valtio merkitsisi Jaavan ylivaltaa, mutta turhaan.
Maalis-huhtikuussa 1950 kaikki Indonesian yhdysvaltojen osatekijät Itä-Sumatraa ja Itä-Indonesiaa lukuun ottamatta erosivat liittovaltiosta ja muttuivat tasavalloiksi. 3.–5. toukokuuta Itä-Indonesian osavaltion, Itä-Sumatran osavaltion ja Indonesian tasavallan välinen konferenssi päättyi päätökseen yhdistää nämä kolme entiteettiä yhdeksi yhtenäiseksi valtioksi.[44] Kahta jäljellä olevaa osavaltiota edustaneiden Indonesian yhdysvaltojen ja Indonesian tasavallan hallitukset antoivat 19. toukokuuta ilmoituksen, jossa todettiin, että kaikki osapuolet "...ovat päässeet sopimukseen tavoitteesta luoda yhdessä yhtenäinen valtio, kuten Indonesian tasavallan muutos julisti 17. elokuuta 1945." [45] Presidentti Sukarno hajotti Indonesian Yhdysvallat virallisesti 17. elokuuta 1950, itsenäisyysjulistuksensa viidentenä vuosipäivänä, ja korvasi sen Indonesian yhtenäisellä tasavallalla.
Kirjallisuutta

Antlöv, Hans (2001). "Federations-of-Intent in Indonesia". In Liddle, R. William (ed.). Crafting Indonesian Democracy. Penerbit Mizan. pp. 263–283. ISBN 979-433-287-9.
Cribb, Robert (1996). "Democracy, self-determination and the Indonesian revolution". In Drakard, Jane (ed.). Indonesian Independence Fify Years On 1945-1995 (Annual Indonesia Lecture Series No. 20). Monash Asia Institute. pp. 1–12. ISBN 0-7326-1018-4.
Cribb, Robert (2000). Historical Atlas of Indonesia. Curzon Press. ISBN 0-7007-0985-1.
Cribb, R.B; Kahin, Audrey (2004). Historical Dictionary of Indonesia. Scarecrow Press. ISBN 9780810849358.
Department of Home Affairs (October 1949). "Bestuurs-Vraagstukken (Soal2 Pemerintahan)". 1 (4).
Feith, Herbert (2008) [1962]. The Decline of Constitutional Democracy in Indonesia. Singapore: Equininox Publishing (Asia) Pte Ltd. ISBN 978-979-3780-45-0.
Friend, Theodore (2003), Indonesian Destinies, Cambridge: Harvard University Press, ISBN 0-674-01834-6.
Ide Anak Agung Gde Agung (1996) [1995]. From the Formation of the State of East Indonesia Towards the Establishment of the United States of Indonesia. Translated by Owens, Linda. Yayasan Obor. ISBN 979-461-216-2.
Kahin, George McTurnan (1970) [1952], Nationalism and Revolution in Indonesia, Cornell University Press, ISBN 9780801491085.
Indrayana, Denny (2008), Indonesian Constitutional Reform 1999-2002, PT Gramedia, ISBN 978-979-709-394-5
Legge, J.D. (1964), Indonesia, Englewood Cliffs, New Jersey: Prentice-Hall Inc
Reid, Anthony J.S (1974), The Indonesian National Revolution, 1945–1950, Hawthorn, Victoria, Australia: Longman, ISBN 0-582-71047-2
Reid, Anthony (1981). "Indonesia: revolution without socialism". In Jeffrey, Robin (ed.). Asia: the Winning of Independence. Macmillan. pp. 113–162. ISBN 9780333278574.
Ricklefs, M.C. (2008) [1981], A History of Modern Indonesia Since c. 1200 (4th ed.), Palgrave MacMillan, ISBN 978-0-230-54686-8
Schiller, A. Arthur (1955), The Formation of Federal Indonesia 1945-1949, The Hague: W. van Hoeve Ltd
Simanjuntak, P. N. H. (2003). Kabinet-Kabinet Republik Indonesia: Dari Awal Kemerdekaan Sampai Reformasi (in Indonesian). Jakarta: Djambatan. ISBN 979-428-499-8.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:United States of Indonesia
Indonesian Yhdysvallat. Indonesian tasavallan muodostava osavaltio on merkitty punaisella. Muut aineosien tilat näkyvät oranssina. Autonomiset osatekijät näytetään keltaisella.
Käännös suomeksi
Parhaan gospel-albumin Grammy-palkinto

| Grammy-palkinto Paras gospel-albumi |
| --- | --- |
Palkitaan:  Laadukkaista gospel-musiikin albumeista
Palkinnon antaja:  The Recording Academy
Maa:  Yhdysvallat
Ensimmäinen palkinto:  2012
Virallinen internet-sivu
Vuoden gospel-albumin Grammy-palkinto (engl. Best Gospel Album) on yksi palkinnoista, joita jaetaan vuosittain Grammy-gaalassa. Palkinto myönnetään artisteille laadukkaista gospel-musiikin albumeista. Parhaan gospel-albumin palkinto jaetaan Grammy-gaalassa Gospel-musiikin ja kristillisen nykymusiikin kategoriassa. Gospel-musiikin juuret ovat 1600-luvun alkupuolella ja gospelista on monia muunnelmia, joista musta gospel on tunnetuin.
Voittajat

| Vuosi | Esittäjä | Teos | Ehdokkaat | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | Kirk Franklin | Hello Fear |  Kim Burrell – The Love Album  Andrae Crouch – The Journey  Mary Mary – Something Big  Trin-I-Tee 5:7 – Angel & Chanelle (Deluxe Edition)  |  |
| 2013 | Lecrae | Gravity |  James Fortune & FIYA – Identity  Israel & New Breed – Jesus at the Center: Live  Marvin Sapp – I Win  Anita Wilson – Worship Soul  |  |
| 2014 | Tye Tribbett | Greater Than (Live) |  Tasha Cobbs – Grace (Live)  Donald Lawrence – Best For Last: 20 Year Celebration Vol. 1  Bishop Paul S. Morton – Best Days Yet  William Murphy – God Chaser (Live)  |  |
| 2015 | Erica Campbell | Help |  Ricky Dillard & New G – Amazing (Live)  William McDowell – Withholding Nothing (Live)  Smokie Norful – Forever Yours  Anita Wilson – Vintage Worship  |  |
| 2016 | Israel & New Breed | Covered: Alive in Asia (Live Deluxe) |  Dorinda Clark-Cole – Living It  Karen Clark Sheard – Destined to Win (Live)  Tasha Cobbs – One Place Live  Jonathan McReynolds – Life Music: Stage Two  |  |
| 2017 | Kirk Franklin | Losing My Religion |  Tim Bowman Jr. – Listen  Shirley Caesar – Fill This House  Todd Dulaney – A Worshipper's Heart (Live)  William Murphy – Demonstrate (Live)  |  |
| 2018 | CeCe Winans | Let Them Fall In Love |  Travis Greene – Crossover: Live From Music City  Le'Andria – Bigger Than Me  Marvin Sapp – Close  Anita Wilson – Sunday Song  |  |
| 2019 | Tori Kelly | Hiding Place |  Jekalyn Carr - One Nation Under God  Jonathan McReynolds - Make Room  The Walls Group - The Other Side  Brian Courtney Wilson - A Great Work  |  |
| 2020 | Kirk Franklin | Long Live Love |  Donald Lawrence presents the Tri-City Singers - Goshen  Gene Moore - Tunnel Vision  William Murphy - Settle Here  CeCe Winans - Something's Happening! - A Christmas Album  |  |
| 2021 | PJ Morton | Gospel According to PJ: From the Songbook of PJ Morton |  Anthony Brown & group therAPy - 2econd Wind: Ready  Myron Butler - My Tribute  Ricky Dillard - Choirmaster  Kierra Sheard - Kierra  |  |
| 2022 | CeCe Winans | Believe for It |  Jekalyn Carr - Changing Your Story  Tasha Cobbs Leonard - Royalty: Live at the Ryman  Maverick City Music - Jubilee: Juneteenth Edition  Jonathan McReynolds & Mali Music - Jonny X Mali: Live in LA  |  |
| 2023 | Maverick City Music & Kirk Franklin | Kingdom Book One |  Maranda Curtis - Die To Live  Ricky Dillard - Breakthrough: The Exodus (Live)  DOE - Clarity  Tye Tribbett - All Things New  |  |
| 2024 | Tye Tribbett | All Things New: Live in Orlando |  Erica Campbell - I Love You  Tasha Cobbs Leonard - Hymns (Live)  Maverick City Music - The Maverick Way  Jonathan McReynolds - My Truth  |  |
| 2025 | CeCe Winans | More Than This |  Karen Clark Sheard - Still Karen  Kirk Franklin - Father's Day  Ricky Dillard - Choirmaster II (Live)  Melvin Crispell III - Covered Vol. 1  |  |
Parhaan Roots Gospel -albumin Grammy-palkinto

| Grammy-palkinto Paras Roots Gospel-albumi |
| --- | --- |
Palkitaan:  Laadukkaista gospel-musiikin albumeista juurigospelin alakateogirassa
Palkinnon antaja:  The Recording Academy
Maa:  Yhdysvallat
Ensimmäinen palkinto:  2015
Virallinen internet-sivu
Parhaan Roots Gospel -albumin Grammy-palkinto (engl. Best Roots Gospel Album) on yksi palkinnoista, joita jaetaan vuosittain Grammy-gaalassa. Palkinto myönnetään artisteille laadukkaista gospel-musiikin albumeista juurigospelin alakategoriassa. Parhaan Roots Gospel -albumin palkinto jaetaan Grammy-gaalassa Gospel-musiikin ja kristillisen nykymusiikin kategoriassa. Gospel-musiikin juuret ovat 1600-luvun alkupuolella ja gospelista on monia muunnelmia, joista musta gospel on tunnetuin.
Voittajat

Mike Farris oli palkinnon ensimmäinen saaja vuonna 2015.
Joey + Rory voitti vuonna 2017. Rory otti palkinnon vastaan lähes vuosi Joeyn kuoleman jälkeen.
Vuoden 2022 voittaja Carrie Underwood.
| Vuosi | Esittäjä | Teos | Ehdokkaat | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015 | Mike Farris | Shine for All the People |  T. Graham Brown – Forever Changed  Gaither Vocal Band – Hymns  The Martins – A Cappella  Tim Menzies – His Way of Loving Me  |  |
| 2016 | The Fairfield Four | Still Rockin' My Soul |  Karen Peck and New River – Pray Now  Point of Grace – Directions Home (Songs We Love, Songs You Know)  |  |
| 2017 | Joey + Rory | Hymns That Are Important to Us |  Gaither Vocal Band – Better Together  The Isaacs – Nature's Symphony In 432  Gordon Mote – Hymns and Songs of Inspiration  Useita esittäjiä – God Don't Never Change - The Songs of Blind Willie Johnson  |  |
| 2018 | Reba McEntire | Sing It Now: Songs of Faith & Hope |  The Collingsworth Family – The Best of the Collingsworth Family, Volume 1  Larry Cordle – Give Me Jesus  Joseph Habedank – Resurrection  Karen Peck and New River – Hope for All Nations  |  |
| 2019 | Jason Crabb | Unexpected |  Ernie Haase & Signature Sound - Clear Skies  The Isaacs - Favorites: Revisited By Request  The Martins - Still Standing  Gordon Mote - Love Love Love  |  |
| 2020 | Gloria Gaynor | Testimony |  Steven Curtis Chapman - Deeper Roots: Where the Bluegrass Grows  Joseph Habedank - Deeper Oceans  Tim Menzies - His Name is Jesus  Useita esittäjä; Jerry Sally, tuottaja - Gonna Sing, Gonna Shout  |  |
| 2021 | Fisk Jubilee Singers | Celebrating Fisk! (The 150th Anniversary Album) |  Mark Bishop - Beautiful Day  The Crabb Family - 20/20  The Erwins - What Christmas Really Means  Ernie Haase and Signature Sound - Something Beautiful: Our Favorite Songs of Bill & Gloria Gaither  |  |
| 2022 | Carrie Underwood | My Savior |  Harry Connick Jr. - Alone With My Faith  Gaither Vocal Band - That's Gospel, Brother  Ernie Haase & Signature Sound - Keeping On  The Isaacs - Songs For The Times  |  |
| 2023 | Tennessee State University Marching Band | The Urban Hymnal |  Gaither Vocal Band - Let's Just Praise the Lord  Keith & Kristyn Getty - Confessio - Irish-American Roots  Willie Nelson - The Willie Nelson Family  Karen Peck & New River - 2:22  |  |
| 2024 | Blind Boys of Alabama | Echoes of the South |  The Blackwood Brothers Quartet - Tribute To the King  Becky Isaacs Bowman - Songs That Pulled Me Through the Tough Times  Brian Free & Assurance - Meet Me at the Cross  Gaither Vocal Band - Shine: The Darker the Night, the Brighter the Light  |  |
| 2025 | Cory Henry | Church |  Authentic Unlimited - The Gospel Sessions, Vol. 2  Mark D. Conklin - The Gospel According to Mark  The Harlem Gospel Travelers - Rhapsody  The Nelons - Loving You  |  |
Lapland Hotels

| Lapland Hotels |
| --- | --- |
Perustettu:  1965
Toimitusjohtaja:  Ari Vuorentausta
Kotipaikka:  Muonio
Omistaja:  Pertti Yliniemi
Kotisivu:  https://www.laplandhotels.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hotelli Pallas
Hotelli Riekonlinna.
Lapland Hotels on suomalainen hotelliketju, johon kuuluu 19 hotellia. Niistä 14 sijaitsee Lapin maakunnan alueella ja viisi kaupunkihotellia etelämpänä: Helsingissä, Oulussa, Tampereella ja Kuopiossa. Lapland Hotels oli vuonna 2019 Suomen kolmanneksi suurin majoitusalan yritys 53 miljoonan euron liikevaihdollaan, edellään vain Scandic Hotels Oy (422 milj. €) ja Sokotel Oy (231 milj. €).  Lapland Hotels ja ohjelmapalveluyritys Lapland Safaris kuuluvat Pertti Yliniemen perheyritysryhmään North European Invest Oy.
Lapland Hotels omistaa 19 hotellin lisäksi viisi hiihtokeskusta ja Kittilän lentokentän ravintolatoiminnot. Yritys avasi uusimman hotellinsa Tampereen Kannen areenalle vuonna 2021.
Ketjuun kuuluvien hotellien historia sisältää monia käänteitä ja omistusjärjestelyjä. Monet niistä ovat toimineet jo vuosikymmeniä, ja niillä on ollut merkittävä vaikutus koko matkailuelinkeinon syntyyn ja kehitykseen Lapissa.
Historiaa

Lapland Hotelsin historian voidaan katsoa alkaneen vuonna 1938, jolloin Suomen matkailijayhdistys rakennutti ketjuun nykyisin kuuluvan alkuperäisen Pallaksen tunturihotellin. Saksalaiset räjäyttivät hotellin perääntyessään Lapin sodassa vuonna 1944. Uusi hotellirakennus saatiin käyttöön vuonna 1948, ja sen jälkeen se on läpikäynyt useita muutostöitä. Myös Kilpisjärvellä sijaitseva Hotelli Kilpis on matkailijayhdistyksen entisiä hotelleja. Nimensä vaihtanut Suomen Matkailuliitto hakeutui konkurssiin vuonna 2001; hotelleistaan se oli luopunut jo 1990-luvulla, jolloin useat sen hotellit saivat uudet omistajat. Lapland Hotels -ketju ei liity näihin tapahtumiin muuten kuin jatkamalla näiden perinteisten hotellien toimintaa entisillä nimillä.
Ketjun ensimmäiset kaupunkihotellit perustettiin vuonna 2015 Tampereelle ja Ouluun. Vuonna 2019 kaupunkihotelleja avattiin kaksi lisää, Helsinkiin ja Kuopioon.
Lapland Hotels -ketjun hotellit

Lapin hotellit:
Lapland Hotels Bear's Lodge (Rovaniemi)
Lapland Hotels Hetta (Hetta, Enontekiö)
Lapland Hotels Kilpis (Kilpisjärvi, Enontekiö)
Lapland Hotels Luostotunturi (Luosto, Sodankylä)
Lapland Hotels Olos (Olostunturi, Muonio)
Lapland Hotels Lumi (Särkijärvi, Muonio)
Lapland Hotels Pallas (Pallastunturi, Muonio)
Lapland Hotels Riekonlinna (Saariselkä, Inari)
Lapland Hotels Sirkantähti (Sirkka, Kittilä)
Lapland Hotels Sky Ounasvaara (Rovaniemi)
Lapland Hotels Ounasvaara Chalets (Rovaniemi)
Lapland Hotels Ylläskaltio (Äkäslompolo, Kolari)
Lapland Hotels Äkäshotelli (Äkäslompolo, Kolari)
Lapland Hotels Saaga (Ylläsjärvi, Kolari)
Kaupunkihotellit:
Lapland Hotels Arena (Tampere)
Lapland Hotels Tampere (Tampere)
Lapland Hotels Oulu (Oulu)
Lapland Hotels Bulevardi (Helsinki)
Lapland Hotels Kuopio (Kuopio)
Aiheesta muualla

Ketjun kotisivut
Pavel Jenyš

| Pavel Jenyš> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. huhtikuuta 1996 (ikä 28) Brno, Tšekki
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  192 cm
Paino:  95 kg
Seura
Seura:  LHK Jestřábi Prostějov
Sarja:  1. česká hokejová liga
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  HC Kometa Brno (ČEL)   Quad City Mallards (ECHL)   Iowa Wild (AHL)   Rapid City Rush (ECHL)   Allen Americans (ECHL)   Ontario Reign (AHL)   Manchester Monarchs (ECHL)   SK Horácká Slavia (Tšekki 2)   HC Pardubice (ČEL)   HC Poruba 2011 (Tšekki 2)   VHK Vsetín (Tšekki 2)   Orli Znojmo (Tšekki 2)
NHL-varaus:  199. varaus, 2014 Minnesota Wild
Pavel Jenyš (s. 2. huhtikuuta 1996) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelaa kaudella 2024–2025 Tšekin toisella sarjatasolla LHK Jestřábi Prostějovissa.
Ura

Jenyš teki debyyttinsä ammattilaistasolla Tšekin Extraligassa pelaavassa HC Kometa Brnossa kaudella 2013–2014. Tultuaan Minnesota Wildin varaamaksi, hän siirtyi Pohjois-Amerikkaan takaisin junioritasolle OHL-joukkue Sudbury Wolvesiin.
5. toukokuuta 2015 Jenyš siirtyi kolmivuotisella tulokassopimuksella Minnesota Wildin organisaatioon.
Tilastot

Käännös suomeksi
Lumi (albumi)

| Lumi Edward Vesala |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : kesäkuussa 1986. Finnvox studio Helsinki
 Julkaistu: 1987
 Formaatti: LP-levy
 Tuottaja(t): Manfred Eicher
 Tyylilaji: jazz
 Kesto: 44.46
 Levy-yhtiö: ECM Records
Edward Vesalan muut julkaisut
| Kullervo 1985 | Lumi  | Ode to the Death of Jazz 1989 |
Lumi on suomalaisen avantgardejazzsäveltäjän, yhtyeenjohtajan ja rumpalin Edward Vesalan albumi, joka on nauhoitettu 1986 ja julkaistu ECM:n merkillä 1987.
Vastaanotto

Kritiikeissä albumi sai vaihtelevan vastaanoton.
The Penguin Guide to Jazz valitsi albumin keskeiseksi albumiksi listalleen List of Crown albums in The Penguin Guide to Jazz.
Allmusicin katsauksessa albumi sai kaksi tähteä viidestä.
Kappaleet

The Wind – 9.00
Frozen Melody – 4.19
Calypso Bulbosa – 4.52
Third Moon – 2.53
Lumi – 6.36
Camel Walk – 4.58
Fingo – 3.23
Early Messenger – 2.31
Together – 6.14 (säv. Edward Vesala, Tomasz Stańko)
Kokoonpano

Edward Vesala – rummut, lyömäsoittimet
Esko Heikkinen – trumpetti, piccolotrumpetti
Pentti Lahti – alttosaksofoni, baritonisaksofoni, huilu
Jorma Tapio – alttosaksofoni, klarinetti, bassoklarinetti, huilu
Tapani Rinne – tenorisaksofoni, sopraanosaksofoni, klarinetti
Kari Heinilä – tenorisaksofoni, sopraanosaksofoni, huilu
Tom Bildo – pasuuna, tuuba
Iro Haarla – piano, harppu
Raoul Björkenheim – kitara
Taito Vainio – harmonikka
Häkä – basso
Karmacode

| Karmacode Lacuna Coil |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Studio : Massive Arts / Woodhouse Studio
 Julkaistu: 3. huhtikuuta 2006
 Tuottaja(t): Waldemar Sorychta
 Levy-yhtiö: Century Media Records
Lacuna Coilin muut julkaisut
| Comalies 2002 | Karmacode 2006 | Shallow Life 2009 |
Karmacode on italialaisen Lacuna Coilin studioalbumi, joka julkaistiin 3. huhtikuuta 2006.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Fragile | 4.26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | To the Edge | 3.21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Our Truth | 4.03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Within Me | 3.38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Devoted | 3.52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | You Create | 1.32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | What I See | 3.41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Fragments of Faith | 4.10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Closer | 3.01 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | In Visible Light | 3.59 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | The Game | 3.32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Without Fear | 3.59 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Enjoy the Silence (Depeche Mode -cover)  | 4.05 |  |  |  |  |  |  |  |
Vastaanotto

Soundin arvostelussa albumia sanottiin edeltäneitä ankarammaksi, ja yhtye on löytänyt tyylillisen tasapainon.
Aiheesta muualla

Karmacode Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Karmacode Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Lacuna Coil
|  Andrea Ferro  Marco Coti Zelati  Cristina Scabbia  Ryan Blake Folden >  Michaelangelo Algardi  Raffaele Zagaria  Claudio Leo  Leonardo Forti  Cristiano "Pizza" Migliore  Cristiano 'CriZ "Mozzati  Marco "Maus" Biazzi  |
| --- | --- |
Studioalbumit:  In a Reverie  Unleashed Memories  Comalies  Karmacode  Shallow Life  Dark Adrenaline  Broken Crown Halo  Delirium  Black Anima  Sleepless Empire 
EP:t:  Lacuna Coil  Halflife 
Uusintaversiot:  Comalies XX 
Kokoelmat:  The EPs  Manifesto of Lacuna Coil
Intentionaalisuus

Intentionaalisuus on filosofinen termi, jolla tarkoitetaan tietoisuuden kykyä viitata itsensä ulkopuolelle. Intentionaalisuus oli alun perin skolastisen filosofian käsite. Myöhemmin sen esitteli uudelleen 1800-luvun filosofiaan filosofi ja psykologi Franz Brentano teoksessaan Psychologie vom Empirischen Standpunkte ("Psykologia empiirisestä näkökulmasta", 1874). Hän määritteli intentionaalisuuden "mentaalisten ilmiöiden" ominaisuudeksi, joka erotti ne fysikaalisista ilmiöistä: ajatukset ovat aina ajatuksia jostakin.
Intentionaalisuuden käsite esiintyy eri muodoissa mm. fenomenologiassa, eksistentialismissa ja analyyttisessä filosofiassa, ja se on näin yksi nykyfilosofian keskeisimpiä käsitteitä. Kartesiolainen dualismi sekä muut tietoisuuden vahvasti itsenäistä luonnetta korostavat lähestymistavat painottavat intentionaalisuutta ajatusten ominaisuutena.
Yleiskuva

Jokaisella psyykkisellä, tai mentaalisella, ilmiöllä ja teolla on aina sisältö, ja se suuntautuu jotain objektia (intentionaalista objektia) kohden. Esimerkiksi uskomisella, haluamisella ja rakastamisella on aina kohde: uskominen on aina uskomista johonkin, haluaminen on aina jonkin haluamista, rakastaminen on aina jonkin rakastamista, jne. Brentano käytti ilmaisua "intentionaalinen ineksistenssi" kuvaamaan ajattelun objektien tilaa. Intentionaalisuuden ominaisuus, eli intentionaalisen kohteen omaaminen, oli perustava ero mentaalisten ja fysikaalisten ilmiöiden välillä, koska fysikaalisilta ilmiöiltä puuttuu intentionaalisuus kokonaan. Brentanolla intentionaalisuuden määritelmään sisältyivät "suhde sisältöön", "suuntautuminen objektia kohden" ja "immanentti objektiivisuus".
Edmund Husserl omaksui intentionaalisuuden käsitteen Brentanolta. Hänen kauttaan käsite sai laajemman huomion nykyaikaisessa filosofiassa, sekä mannermaisen että analyyttisen filosofian piirissä. Ranskalainen filosofi Jean-Paul Sartre identifioi intentionaalisuuden teoksessaan Oleminen ja ei-oleminen (1943) tietoisuuteen, koska piti näitä kahta erottamattomina toisistaan. Tämä oli jyrkkä vastakohta Brentanon näkemykselle, jonka mukaan intentionaalisuus oli vain yksi mentaalisten ilmiöiden ominaisuus. Saksalainen filosofi Martin Heidegger määritteli teoksessaan Oleminen ja aika (1927) intentionaalisuuden "huoleksi" (Sorge), tunnetilaksi, jossa yksilön eksistentiaalisuus ja faktisiteetti (täälläolon konkreettinen konteksti edeltävine valintoineen) määrittelee heidän ontologisen merkityksensä, vastakohtana pelkästään ontisille asioille.