stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gaius Claudius Nero

Gaius Claudius Nero oli Rooman valtakunnan konsuli, joka taisteli Metauruksen taistelussa 207 eaa.
Vuosina 212 eaa. ja 211 eaa. toisen puunilaissodan aikana Nero otti osaa Capuan piiritykseen, jossa roomalaiset yrittivät valloittaa Hannibalin puolelle siirtyneen kaupungin. Hän oli vuoden 207 eaa. konsuli yhdessä Livius Salinatorin kanssa. Yhdessä kollegansa kanssa hän johti armeijaa, joka voitti karthagolaiset Metauruksen taistelussa. Yhteenotossa kuoli heidän komentajansa Hasdrubal Barka, joka oli Hannibalin veli. Voiton jälkeen Nero otti mukaansa Hasdrubalin pään ja paiskasi sen Hannibalin leiriin. Nero ja Salinator toimivat yhdessä kensorina vuonna 204 eaa.
Gáidaros (Aígina)

Gáidaroksen saari.
| --- | --- |
Sijainti:  37°48′49″N, 23°27′44″E, Aígina Saaret, Attika Kreikka
Saariryhmä:  Lagoúses, Argo-Saroniset saaret
Vesialue:  Saroninlahti
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,003 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Gáidaros (kreik. Γάιδαρος) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Argo-Saronisiin saariin ja tarkemmin Lagoúses-saariin, ja sijaitsee Saroninlahdessa Aíginan saaren pohjoispuolella lounaaseen Lagoúsan saaresta. Saaren pinta-ala on noin 0,003 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Gáidaros kuuluu Aíginan kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen.
Jason Gailes

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Atlanta 1996 | pariaironelonen |  |
Jason Gailes (s. 28. maaliskuuta 1970) on yhdysvaltalainen soutaja. Hän saavutti pariaironelosessa olympiahopeaa Atlantassa 1996. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui samassa luokassa kuudenneksi Tampereella 1995.
Gaius Antonius

Gaius Antonius (k. 42 eaa.) oli roomalainen poliitikko ja sotilas. Hän oli preettori vuonna 44 eaa. Hänen vanhempansa olivat Marcus Antonius Creticus ja Julia Antonia. Triumviri Marcus Antonius ja konsuli Lucius Antonius olivat Gaiuksen veljiä.
Gaius oli aina Julius Caesarin ja vanhemman veljensä Marcuksen kannattaja. Vuonna 49 eaa. Gaius toimi Caesarin legaattina. Hänet lähetettiin kahden legioonan kanssa Illyriaan, jossa Pompeiuksen laivasto kuitenkin saartoi Gaiuksen Curictan saarelle. Gaius pakotettiin antautumaan ja hän jäi vangiksi. Gaius oli preettori (praetor urbanus) vuonna 44 eaa. Samana vuonna Marcus Antonius oli konsuli ja Lucius Antonius oli kansantribuuni. Marraskuussa 44 eaa. Gaius nimitettiin Makedonian maaherraksi. Gaius lähti Makedoniaan vuodenvaihteessa, vaikka senaatti oli kumonnut hänen nimityksensä joulukuussa. Gaiuksen edeltäjä Makedonian maaherrana oli Hortensius, joka vastusti Gaiuksen nimittämistä seuraajakseen. Hortensiuksen avustuksella Brutus sai Makedonian, Illyrian ja Kreikan hallintaansa.
Maaliskuussa 43 eaa. Gaius joutui Apolloniassa Brutuksen piirittämäksi ja jäi tämän vangiksi. Cicero kehotti Brutusta teloittamaan Gaiuksen, mutta Gaius teloitettiin vasta seuraavan vuoden alussa. Tämä tapahtui joko Hortensiuksen ansiosta kostoksi siitä, että Marcus Antonius oli määrännyt Ciceron tapettavaksi proskriptioiden yhteydessä, tai sitten hänet teloitettiin yritettyään lietsoa Brutuksen sotilaat kapinaan.
Gaius Julius Vindex

Gaius Julius Vindex (kuoli 69) oli roomalainen poliitikko. Hän oli kuninkaallista sukua, joka oli alkujaan Aquitaniasta. Vindexin isä oli senaattori. Vindex oli Gallia Lugdunensiin maaherrana Neron aikana. Hän kapinoi vuonna 68 ja sai tukea Galbalta. Germania Superiorin maaherra Verginius Rufus kukisti hänet. Tämän jälkeen Vindex teki itsemurhan.
Gustaf Valentin Fältmars

Gustaf Valentin Fältmars (11. helmikuuta 1885 Hämeenlinna – 5. kesäkuuta 1957 Helsinki) oli virkamies, joka sai ensimmäisenä Suomessa revisioneuvoksen arvonimen, vuonna 1946.
Henkilöhistoria

Gustaf  Valentin Fältmarsin  vanhemmat olivat  tehtailija  Gustaf  Richard  Fältmars  ja  Emilia  Augusta Enlund. Hän tuli ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta ja suoritti alemman hallintotutkinnon 1911. Valtion revisiolaitoksen palveluksessa työskennellyt Fältmars toimi ylireviisorina vuodesta 1930.
Julkaisuja

Komiteanmietintö valtioneuvostolle komitealta, joka on asetettu laatimaan ehdotusta matkustussäännön uudistamiseksi, 1936, G. V. Fältmars, R. Stenius, Aimo Mela
Gáidaros (Ándros)

| --- | --- |
Muut nimet:  Lagonísi (Λαγονήσι)
Sijainti:  37°51′08″N, 24°44′06″E, Ándros Ándros, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Gavrionísia, Kykladit
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,039 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Gáidaros (kreik. Γάιδαρος) eli Lagonísi (Λαγονήσι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja tarkemmin Gavrionísian saariin, ja sijaitsee Ándroksen saaren länsirannikon edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,039 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Gáidaros kuuluu Ándroksen kuntaan, Ándroksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Leo Gabriel

Leo Gabriel (11. syyskuuta 1902 Wien – 1987 Wien) oli itävaltalainen, katolinen filosofi. Gabriel opiskeli skolastista filosofiaa ja teologiaa Innsbruckissa ja väitteli tohtoriksi vuonna 1926, myöhemmin Wienistä vuonna 1929.
Gabriel edusti hyvin konservatiivista filosofiaa. Hänellä oli yhteyksiä austrofasismiin ja hän oli Moritz Schlickin murhanneen kansallissosialistisen opiskelijan Johann Nelböckin ystävä. Konservatiivinen katolinen ja antisemitistinen lehdistö olivat tyytyväisiä murhaan. Schlickin murhaoikeudenkäynnissä ilmeni, että Gabriel olisi yllyttänyt Nelböckiä Schlickiä vastaan valheellisin syytöksin. Gabriel itse kieltäytyi todistamasta oikeudenkäynnissä ja pakeni piiloon erääseen luostariin.
Gabriel sai habilitaation vuonna 1947. Hänestä tuli Wienin yliopiston filosofian professori 1950 ja varsinainen professori vuonna 1951. Hänellä oli useita kunniatehtäviä filosofisten järjestöjen ja kongressien johdossa. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1972.
Teoksia

Führertum und Gefolgschaft. Sozialphilosophische Zeitschau (1937)
Von Brahma zur Existenz (1949)
Logik der Weltanschauung (1949)
Existenzphilosophie (1954)
Einführung in indisches Denken (1957)
Mensch und Welt in der Entscheidung (1961)
Integrale Logik, die Wahrheit des Ganzen (1965)
Gaïdourónisos (Oinoússes)

| --- | --- |
Muut nimet:  Gaïdouróniso (Γαϊδουρόνησο), Gavváthi (Γαββάθι)
Sijainti:  38°29′53″N, 26°15′50″E, Oinoússes Chíos, Pohjois-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Pohjoisen Egean saaret
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,312 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Gaïdourónisos (kreik. Γαϊδουρόνησος, myös Gaïdouróniso, Γαϊδουρόνησο; ”Aasisaari”) eli Gavváthi (Γαββάθι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisen Egean saariin ja sijaitsee Oinoússeen saaren kaakkoispuolella. Saaren pinta-ala on 0,312 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Gaïdourónisos kuuluu Oinoússeen kuntaan, Chíoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen.
Gajaaga

Galam vuoden 1707 kartalla.
Gajaaga oli siirtomaavaltaa edeltänyt soninkevaltio Senegalin yläjuoksulla nykyisessä Senegalissa ja Malissa. Ranskalaiset kutsuivat sitä nimellä Galam.
Muinaisesta Ghanasta saapuneet soninket perustivat Gajaagan 700- ja 1300-lukujen välillä. Sen hallitsijat eli tunkat kuuluivat Bathily-sukuun. Senegalin varrella sijainneilla marabukylillä ja Bakelin wolofipakoilaisilla oli autonominen asema. Ranskalaiset rakensivat Bakeliin linnoituksen vuonna 1820.
Senegaljoen varrella sijainneen Gajaagan merkitys oli lähinnä kaupallinen. Sen kautta kuljetettiin Bamboukin kultaa, arabikumia sekä orjia pohjoiseen ja Atlantin rannikolle. Valtakunta hajosi 1830-luvulla. Umar Tall hyökkäsi alueelle 1850-luvulla ja Mamadou Lamine kapinoi ranskalaisia vastaan 1880-luvulla. Ranskan siirtomaavalta vakiintui vuoteen 1890 mennessä.
Fysiikan lait

Fysiikan lait tai luonnonlait ovat luonnossa vallitsevasta säännönmukaisuudesta käytetty nimitys. Tieteelliset lait ovat tieteen vallitsevia hypoteeseja siitä, mitä luonnonlait ovat. Ne tieteelliset lait, jotka ovat tosia, ovat luonnonlakeja.
Eräitä fysiikan tunnetuimmista laeista ovat Isaac Newtonin lait, jotka ovat nykyisin osa klassista mekaniikkaa, sekä termodynamiikan neljä peruslakia.
Luonnonlait ovat luonteeltaan erilaisia kuin lait oikeudenkäytössä tai uskonnoissa, koska ne eivät määrää, miten asioiden tulisi olla, vaan ainoastaan kuvaavat, miten ne ovat. Luonnonlakeja ei tule sekoittaa ajatukseen luonnollisesta laista, joka on etiikan alan käsite.
Fysiikan lakien ominaisuuksia

Fysiikan lakien yleisiksi ominaisuuksiksi on ehdotettu muun muassa seuraavia (Richard Feynman, Fysiikan lain luonne):
Lait ovat yleisesti tiettyjen säilymislakien mukaisia.
Lait ovat usein olemassaolevien aika-avaruudellisten yhdenmukaisuuksien (symmetrioiden) ilmentymiä.
Lait ovat tyypillisesti periaatteessa käännettävissä ajan suhteen, vaikkakaan ajan suuntaa itseään ei voida kääntää.
Fysiikan lakeja

Fysiikan lakeihin kuuluvat muun muassa:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Aineen häviämättömyyden laki  Ampèren laki  Arkhimedeen laki  Avogadron laki  Bernoullin laki  Biot’n ja Savartin laki  Boylen laki  Braggin laki  Charlesin laki  Coulombin laki  Curien laki |  Daltonin osapainelaki  De Broglien lait  Energian säilymislaki  Faradayn induktiolaki  Gaussin laki magneettikentille  Gaussin laki sähkökentille  Gay-Lussacin laki  Joulen laki  Kirchoffin lait (I ja II)  Liikemäärän säilymislaki  Lenzin laki  Maxwellin yhtälöt  Mekaniikan peruslait (Newtonin lait)  Ohmin laki |  Pascalin laki  Planckin laki  Rayleigh’n–Jeansin laki  Snellin laki  Stefanin–Boltzmannin laki  Säilymislaki  Termodynamiikan pääsäännöt  Tsiolkovskin laki  Wienin siirtymälaki |
Aiheesta muualla

Baaquie, Belal E.: Laws of Physics (Arkistoitu – Internet Archive): A Primer. Core Curriculum, National University of Singapore (englanniksi)
Carroll, John W.: Laws of Nature The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Francis, Erik Max: The laws list. Physics. Alcyone Systems (englanniksi)
Pazameta, Zoran: The laws of nature (Arkistoitu – Internet Archive). Committee for the scientific investigation of Claims of the Paranormal. (englanniksi)
Dennis Gabor

| Dénes Gábor |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. kesäkuuta 1900 Budapest, Itävalta-Unkari
Kuollut: 8. helmikuuta 1979 (78 vuotta) Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta
Kansalaisuus:   unkarilainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Berliinin teknillinen yliopisto
Instituutti:  Imperial College London
Oppilaat:  Eric Ash
Tutkimusalue:  fysiikka
Tunnetut työt:  hologrammit
Palkinnot:   Nobelin fysiikanpalkinto (1971)
Dennis Gabor (unk. Gábor Dénes; 5. kesäkuuta 1900 Budapest, Itävalta-Unkari – 8. helmikuuta 1979 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) oli unkarilainen fyysikko, joka keksi hologrammit.
Gabor syntyi juutalaistaustaisille vanhemmille. Hän opiskeli insinööritieteitä Budapestissä ja Berliinissä saaden tekniikan tohtorin arvon 1927, jonka jälkeen hän alkoi työskennellä Siemens & Halske -yhtiöllä. Hän pakeni natseja 1933 Englantiin ja työskenteli Thomson-Houston -yhtiölle Warwickshiressä. Vuonna 1949 hän siirtyi Imperial College Londonin yliopistoon, jossa hän astui soveltavan elektronifysiikan virkaan.
Vuosien 1947-1948 aikana Gabor keksi hologrammit työnsä ohessa ja sai siitä Nobelin fysiikan palkinnon vuonna 1971. Hologrammeista ei tullut kaupallisesti käyttökelpoisia ennen laserin keksimistä 1960.
Hologrammin periaate.
Galaliitti

Galaliitti eli kaseiinimuovi eli sarviliitti  on selluloidin jälkeen varhaisin muovilaji. Sitä tehtiin maidon kaseiinista, ja se muistuttaa norsunluuta. Sitä on käytetty aluksi koruissa, koriste-esineissä sekä muun muassa pianon koskettimien ja lautapelinappuloiden valmistamiseen. Ensimmäinen galaliittitehdas perustettiin Saksan Hampuriin vuonna 1904.
Suomessa galaliittia valmisti sarviliitin nimellä Sarvis Oy Tampereella. Yhtiö ja materiaalin kauppanimi saivat nimensä siitä, että aine muistutti värjäämättömänä aitoa sarveisainetta. Se oli helposti värjättävää ja kiillotettavaa ja pinnaltaan usein marmorikuvioisia. Päinvastoin kuin räjähdysherkkä selluloidimuovi, kaseiinimuovi paloi huonosti. Kosteutta se ei kuitenkaan kestänyt, joten se soveltui ennen kaikkea koriste-esineiden raaka-aineeksi.
Gadolinium(III)

| Gadolinium(III)oksidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  12064-62-9
PubChem CID:  159427
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Gd2O3
Moolimassa:  362,5
Ulkomuoto:  Valkoinen kiteinen aine
Sulamispiste:  2 339 °C
Kiehumispiste:  3 900 °C
Tiheys:  7,41 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Gadolinium(III)oksidi (Gd2O3) eli gadolinia on gadolinium- ja oksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää ydinvoimatekniikassa ja muiden gadoliniumyhdisteiden valmistuksessa ja loisteaineena.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa gadolinium(III)oksidi on valkoista kiteistä ja hygroskooppista ainetta. Yhdiste ei ole vesiliukoista mutta liukenee happoliuoksiin.
Tyypillisimmin gadolinium(III)oksidia valmistetaan kuumentamalla voimakkaasti eräitä gadoliniumin yhdisteitä kuten gadoliniumhydroksidia, -karbonaattia tai -oksalaattia.
Gadolinium(III)oksidia käytetään ydinreaktoreissa neutroneja absorboivana aineena. Siitä myös valmistetaan muita gadoliniumyhdisteitä kuten loisteaineita, gadolinium(III)kloridia sekä lasereissa ja muisteissa käytettävää gadoliniumgalliumgranaattia. Gadoliniumoksidin nanopartikkeleita tutkitaan käytettäväksi varjoaineena magneettikuvauksessa.
Rowdy Gaines

Rowdy Gaines vuonna 1983.
Ambrose ”Rowdy” Gaines IV (s. 17. helmikuuta 1959 Winter Haven, Florida) on yhdysvaltalainen uimari, joka voitti vuoden 1984 kesäolympialaisissa kolme kultaa ja vuosina 1978–1982 viisi maailmanmestaruutta sekä teki useita maailmanennätyksiä. Hän kuuluu U.S. Olympic Hall of Fame- ja International Swimming Hall of Fame -kunniagallerioihin. Urheilu-uransa jälkeen Gaines on toiminut television uintikommentaattorina.
Karlheinz Förster

Karlheinz Helmut Förster (s. 25. heinäkuuta 1958 Mosbach Länsi-Saksa) on aktiiviuransa jo lopettanut saksalainen jalkapalloilija. Hän oli aktiiviuransa ajan pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Myös hänen vanhempi veljensä, Bernd Förster, on entinen saksalainen jalkapalloilija, joka niin ikään oli pelipaikaltaan puolustaja.
Ura seurajoukkueessa

Jalkapallon pelaamisen Förster aloitti SV Waldhof Mannheimin riveissä. Hän siirtyi myöhemmin pelaamaan VfB Stuttgartiin, jossa pelasi junioriotteluiden lisäksi myös edustusjoukkueen mukana vuosina 1977–1986 kaikkiaan 311 ottelua, joissa viimeisteli 22 maalia. Stuttgartista hän siirtyi pelaamaan Olympique de Marseillen riveissä, jota edusti vuosien 1986–1990 aikana 103 ottelussa. Ranskassa pelaamissaan otteluissa hän viimeisteli kuusi maalia.
Seurajoukkuetasolla hän saavutti Ligue 1:n mestaruuden kahdesti sekä Bundesliigan mestaruuden, Saksan cupin ja Ranskan cupin voiton kertaalleen. Vuonna 1982 hänet lisäksi valittiin vuoden jalkapalloilijaksi Saksassa.
Ura maajoukkueessa

Maajoukkuetasolla Förster edusti Länsi-Saksan jalkapallomaajoukkuetta vuosien 1978–1986 aikana kaikkiaan 81 ottelussa ja onnistui pelaamissaan otteluissa kahdesti maalinteossa. Hän oli mukana myös maan edustusmiehistössä vuosien 1980 ja 1984 EM-kilpailuissa sekä vuoden 1982 ja 1986 MM-kilpailuissa. Förster myös valittiin turnauksen tähdistökentälliseen sekä 1980 että 1984 EM-kilpailuissa.
Käännös suomeksi
Färjsundin silta

| Färjsundin silta |
| --- | --- |
 Silta kuvattuna Finströmin puolelta.
Raiteita:  Färjsund
Sijainti:  Finström, Saltvik
Ylläpitäjä:  Ahvenanmaan maakuntahallitus
Siltatyyppi:  betoninen holvisilta
Pisin jänneväli:  132 m
Pituus:  200 m
Leveys:  11 m
Avattu liikenteelle:  1938
Koordinaatit:  60°14′18″N, 020°00′59″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Färjsundin silta (ruots. Färjsundsbron) on Ahvenanmaalla Finströmin ja Saltvikin kuntien välisen Färjsundetin salmen ylittävä betoninen 200 metriä pitkä holvisilta. Silta on jänneväliltään toiseksi pisin betonisilta Suomessa. Se on valmistunut vuonna 1937. Siltaa on sittemmin levennetty, levennystyö valmistui vuonna 1980. Levennystyö sai Vuoden betonirakenne -palkinnon vuonna 1980. Färjsundin sillan yli kulkee Ahvenanmaan päätie 2.
Eri vaihtoehtoja ja rakentaminen

Färjsundet on osa Manner-Ahvenanmaan jakavaa merenlahtea. Vesisyvyys Färjsundetissa on 20–30 metriä ja rannat ovat jyrkät. Vuonna 1929 anottiin lupaa rakentaa salmeen ponttoonisilta, mutta sen käyttökustannukset olivat tulleet liian suuriksi. Vuonna 1934 hankittiin suunnitelma riippusillaksi. Sillasta pyydettiin urakkatarjoukset ja niitä saatiin 16, lisäksi tuli tarjous teräksisestä kaarisillasta ja teräsbetonisesta holvisillasta. Holvisilta oli edullisin ja valittiin toteutettavaksi. Sillan suunnitteli tukholmalainen tekniikan tohtori Hjalmar Granholm ja sen rakensi niin ikään tukholmalainen Monberg & Thorsen Ab.
Holvikaaren jänne on 130 metriä. Sen molemmin puolin on betoninen 2-aukkoinen palkkisilta, molempien jännemitat ovat 15 metriä ja 13,6 metriä. Holvisillan vapaa korkeus veden pinnasta on 19,5 metriä. Betoniholvi on alhaalta, kannasta 2,6 metriä paksu ja laelle mennessä se ohenee 0,9 metriin. Holvi myös kapenee ylöspäin, kannassa leveys on 5,6 metriä ja laella 4,5 metriä. Sillan kaaren poikkileikkaus on kaksoiskotelo. Sillan kannen muodostivat laattapalkit, jotka tukeutuivat hoikkien, noin 9,5 metrin etäisyydellä toistaan olevien pilareiden välityksellä betoniseen holvikaareen. Sillan kansi oli kapea, ajoradan leveys oli 5 metriä ja sen molemmin puolin oli 0,7 metriä leveät jalkakäytävät. Vuonna 1936 aloitettu rakennustyö valmistui kesäkuussa 1937.
Leventäminen

Silta on liikenteellisesti keskeisellä paikalla Ahvenanmaalla. Vuosien mittaan Färjsundin sillan kapeus ja lisääntyvä liikenne alkoivat aiheuttaa haittaa. Insinööritoimisto Y-Suunnittelu laati sillan leventämissuunnitelman vuonna 1979. Pääsuunnittelijat olivat diplomi-insinööri Jouni Nieminen ja tekniikan lisensiaatti Heikki Rautakorpi. Uudeksi hyötyleveydeksi tuli 11 metriä, jossa kevyelle liikenteelle oli varattu yksi 2,75 metrin kaista ja ajorata leveni 8,25 metriin. Levennys tuli sillan molemmille puolille. Alun perin oli aikomus toteuttaa levennykseksi tulevat kotelokaaret paikallavaluna. Uudet kaaret vanhan sillan kylkeen toteutettiin kuitenkin elementtirakenteisena sillan urakoitsijan, Mynämäen Maanrakennus Oy:n esityksestä. Elementtien käyttö lyhensi rakennusaikaa ja sopi talvirakentamiseen paremmin. Turussa valetut elementit kuljetettiin paikalle lautalla. Vanhaa siltaa pyrittiin kuormittamaan työn aikana mahdollisimman vähän ja osa sillan painosta siirrettiin uusille rakenteille. Vanhat hoikat pilarit valettiin uusien leveiden pilareiden sisään. Myös kansirakenteen mittasuhteita muutettiin alkuperäisestä ja sillasta tuli alkuperäistä linjakkaampi. Sillan levennys valmistui 1980.
Saudian lento 163

| Saudian lento 163 |
| --- | --- |
 Tulipalossa tuhoutunut kone Riadin lentoasemalla.
Yhteenveto
Päivämäärä:  19. elokuuta 1980
Onnettomuustyyppi:  tulipalo, evakuoinnin epäonnistuminen
Tapahtumapaikka:  Riad, Saudi-Arabia
 :  24°42′42″N, 046°43′37″E
Lähtöpaikka:  Quaid-e-Azamin kansainvälinen lentoasema, Karachi, Pakistan
Välilaskupaikka:  Riadin kansainvälinen lentoasema, Riad, Saudi-Arabia
Määränpää:  Kuningas Abdulazizin kansainvälinen lentoasema, Jedda, Saudi-Arabia
Kuolleita:  301
Eloonjääneitä:  0
Lentokone
Konetyyppi:  Lockheed L-1011-200 TriStar
Lentoyhtiö:  Saudia
Rekisteritunnus:  HZ-AHK
Matkustajia:  287
Miehistöä:  14
Saudian lento 163 oli Saudian reittilento Karachista Riadin kautta Jeddaan. 19. elokuuta 1980 lennolla käytetty Lockheed L-1011-200 TriStar syttyi tuleen pian noustuaan Riadin kansainväliseltä lentoasemalta. Kone onnistui laskeutumaan takaisin Riadiin, mutta kaikki 287 matkustajaa ja 14 miehistön jäsentä kuolivat tulipalossa ennen kuin kone ehdittiin evakuoida.
Tapahtuma-aikanaan onnettomuus oli kuolonuhrien määrällä mitattuna historian toiseksi pahin yhden koneen onnettomuus Turkish Airlinesin lennon 981 jälkeen. Se on myös pahin L-1011 TriStar -koneelle sattunut onnettomuus ja Saudi-Arabian historian tuhoisin lento-onnettomuus.
Lentokone

Onnettomuuskone oli Lockheed Aircraft Corporationin valmistama L-1011-200 TriStar (rekisteritunnus HZ-AHK, valmistenumero 1169). Se sertifioitiin 23. heinäkuuta 1979 ja toimitettiin uutena 21. elokuuta Saudialle, joka otti koneen käyttöön 28. elokuuta. Onnettomuuteen mennessä koneella oli lennetty 1 759 lentoa, joiden aikana sille oli kertynyt 3 023 lentotuntia. Sekä kone että sen Rolls-Royce RB-211-524 -moottorit olivat huollettu ajallaan, Saudian oman huolto-ohjelman mukaisesti.
Matkustajat ja miehistö

Saudi-Arabian ilmailuviranomaisten mukaan suurin osa 287 matkustajasta oli Saudi-Arabian ja Pakistanin kansalaisia. Matkustajista 82 oli noussut koneeseen Karachissa, ja heistä 32 oli iranilaisia pyhiinvaeltajia. Matkustajista neljä oli Yhdysvalloista ja neljä Yhdistyneestä kuningaskunnasta. Lisäksi lennolla kerrottiin olleen Etelä-Korean, Filippiinien, Bangladeshin, Egyptin ja Sudanin kansalaisia. Matkustajista 35 oli lapsia, joista 15 sylilapsia.
Lennon miehistöä johti 38-vuotias saudiarabialainen kapteeni Mohammed Ali Khowyter. Hänellä oli 7 674 lentotunnin kokemus, joista 388 tuntia ja 38 minuuttia L-1011-koneella. Perämiehenä toimi 26-vuotias saudiarabialainen Sami Abdullah Hasanain, jonka 1 615 tunnin kokemuksesta 125 tuntia oli L-1011:llä. Hän oli saanut L-1011-tyyppikoulutuksen suoritettua vain 11 päivää ennen onnettomuutta. Lentoinsinöörinä oli 42-vuotias yhdysvaltalainen Bradley Curtis. Aiemmin kapteenina ja perämiehenä toimineella Curtisilla oli noin 850 tunnin kokemus lentoinsinöörinä, josta 157 tuntia L-1011:llä. Kaikkien kolmen koulutus, lupakirjat ja lääkärintodistukset olivat voimassa ja ajan tasalla. Matkustamohenkilökuntaan kuuluivat purseri sekä yhdeksän lentoemäntää ja stuertti.
Kaikilla kolmella lentäjällä oli ollut urallaan vaikeuksia. Kapteeni Khowyterillä oli koulutuksessa huomattu olevan ongelmia poikettaessa normaalista toiminnasta. Hän oli hidas oppimaan, tarvitsi normaalia enemmän koulutusta ja hänellä oli vaikeuksia kertauskoulutuksessa. Perämies oli erotettu kesken koulutusohjelman hitaan edistyksen vuoksi ja otettu takaisin puolitoista vuotta myöhemmin. Lentoinsinööri Curtis puolestaan oli aloittanut uransa Saudialla kapteenina. Myöhemmin hänet siirrettiin perämieheksi, koska hänen suorituksensa simulaattoriharjoituksissa eivät olleet tyydyttäviä. Hän kuitenkin reputti myös perämiehenä tarkastuslennon, minkä seurauksena hänet siirrettiin pois lentotehtävistä. Hän kävi tämän jälkeen omalla kustannuksellaan lentoinsinöörin koulutuksen ja jatkoi lopulta Saudian palveluksessa lentoinsinöörinä.