stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Toimittajaliitto

| Toimittajaliitto |
| --- | --- |
Perustettu:  1959
Lakkautettu:  1980-luku
Kattojärjestö:  Työväen ja Pienviljelijäin Sosialidemokraattinen Liitto (1959–1973) Suomen kommunistinen puolue (Taistolaiset) (1973–)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Toimittajaliitto oli suomalainen vasemmistolainen toimittajayhdistys. Järjestö perustettiin vuonna 1959 Työväen ja pienviljelijäin sosialidemokraattisen liiton lehden Päivän Sanomien ammattiyhdistysjaostoksi. 1970-luvun alussa Toimittajaliitto siirtyi Suomen kommunistisen puolueen taistolaisen opposition kannattajien käsiin, kun TPSL yhdistyi takaisin Suomen sosialidemokraattiseen puolueeseen. Jäseniä oli noin 300. Yhdistys toimi 1980-luvulle asti.
Yleisradion MOT-ohjelman toimittaja Jouni Tervo toi yhdistyksen jäsenten nimilistan esille vuonna 2000. Suomen Journalistiliitto väitti nimilistan julkistamista laittomaksi, ja valitusten vuoksi lista poistettiin ohjelman verkkosivuilta. Tietosuojavaltuutettu Reijo Aarnio käsitteli asian ja totesi vapauttavassa ratkaisussaan, ettei nimilistan julkaisemiselle ollut laillista estettä, koska se oli osa yhteiskunnallisesti tärkeää journalistista kokonaisuutta.
Toimittajaliitto oli neuvostojohtoisen International Organisation of Journalists (IOJ) -järjestön politiikan tukija. Liitto oli yksi Neuvostoliitosta saatujen propaganda-avustusten (arviolta 150 miljoonaa markkaa) edunsaajista. Suoran tuen lisäksi apu muodostui kirjapainotilauksista, opintostipendeistä ja matka-apurahoista.
Johan Bäckman ja MV-lehden lähipiiri on vuonna 2016 perustanut harhaanjohtavaa nimeä Toimittajaliitto verkossa käyttävän yhdistyksen Suomen vapaa sana riippumaton toimittajayhdistys, jolla ei kuitenkaan ole yhteyttä alan suomalaisiin järjestöihin.
Toimi

| Toimi |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  6. elokuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  16. elokuuta
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  suomalainen, sana toimi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Toimi on suomalainen miehen etunimi. Toimin nimipäivä on 6. elokuuta, joka on myös Keimon nimipäivä.
Toimi oli ehdolla kalenterinimeksi 1800-luvun loppupuolella, mutta sai oman päivänsä vasta 1929. Nimi on luultavasti kotoperäinen.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Suomessa oli Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 2 733 miestä ja noin 20 naista saanut nimekseen Toimi. Heistä suurin osa on syntynyt 1900-luvun alkupuolella.
Tunnettuja Toimia

Toimi Alatalo (1929–2014), kilpahiihtäjä ja olympiavoittaja
Toimi Hämäläinen (1922–1995), arkkitehti
Toimi Jaatinen (s. 1956), museonjohtaja, museoneuvos
Toimi Juuti (1881–1943), kirjailija ja kääntäjä
Toimi Kankaanniemi (s. 1950), perussuomalainen (aik. kristillisdemokraattinen) poliitikko ja ministeri
Toimi Kiviharju (1912–1975), taidemaalari ja graafikko
Toimi Laaksonen (1899–1973), taidemaalari
Toimi Nieminen (1906–1957), näytelmäkirjailija
Toimi Ovaskainen (1909–1991), Mannerheim-ristin ritari
Toimi Penttinen (1905–1998), säveltäjä, urkuri, pianisti ja musiikinopettaja
Toimi Pitkänen (1928–2016), soutaja ja olympiamitalisti
Toimi Ruokosalmi (1903–1980), päätoimittaja, järjestöjohtaja ja tietokirjailija
Toimi Simokorpi (1891–1978), jääkärivänrikki
Toimi Tulikoura (1905–1983), lakimies, yleisurheilija ja urheilujohtaja
Toimi Tytti, TyT­Ti, DJ, juontaja, radiopersoona ja graafikko
Toimi Waltari (1882–1914), pappi ja uskonnollinen kirjailija, Mika Waltarin isä
Toimi Yrjölä (1909–1989), helluntailainen lähetystyöntekijä
Harri Toivanen

| Harri Toivanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. heinäkuuta 1955 (ikä 69) Kuopio, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Pituus:  180 cm
Paino:  83 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1976–1985
Seurat:  Kiekkoreipas
Valmennusura
Vuodet:  1992–1993, 2001-2002
Seurat:  Reipas Lahti, Pelicans A-jun.
Harri Toivanen (s. 26. heinäkuuta 1955) on suomalainen uransa lopettanut jalkapalloilija ja jääkiekkoilija.
Hyökkääjänä jalkapalloa pelannut Toivanen edusti urallaan muun muassa Reipasta 1971–1976 ja 1986 sekä FC Kuusysiä 1980–1981. Hän voitti Reippaassa Suomen Cupin 1974. Toivanen pelasi urallaan kaikkiaan 36 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 10 maalia.
Jääkiekossa Toivanen pelasi SM-Liigaa Kiekkoreippassa 1976–1985. Hän on myös valmentanut muun muassa Pelicansin A-nuoria.
Toimistojärjestelmä

Toimistojärjestelmä eli päällikköjärjestelmä tarkoittaa päätöksentekoa, jossa viraston päällikkö tai muun hallintoelimen johtaja ratkaisee asian eli tekee päätöksen yksin.
Suomessa

Toimisto- eli päällikköjärjestelmä on Suomessa käytössä muun muassa ministeriöissä ja yleisesti valtionhallinnossa. Suurimman osan valtionhallinnossa käsiteltävistä asioista päättää ministeri, viraston tai osaston päällikkö tai alempaa yksikköä johtava virkamies yksin. Päällikön apuna toimii usein johtoryhmä, joka on pelkästään asioiden valmistelu- tai neuvotteluelin eikä osallistu asian ratkaisemiseen.
Toimisto- eli päällikköjärjestelmän tyypillisiä piirteitä ovat:
asian käsittelyssä painotetaan yksinkertaisuutta, tehokkuutta ja asiantuntemusta
viraston sisällä asiat jaetaan niiden tärkeysasteen mukaan porrastaen viraston päällikölle, osastoihin, toimistoihin ja jaostoihin
asiat päättää viraston päällikkö tai muu yksittäinen virkamies kuten osastopäällikkö, toimistopäällikkö tai jaostopäällikkö
äänestämistä erimielisyyden ratkaisemiseksi ei tarvita, koska päätöksen tekee yksi ihminen
päällikkö voi yleensä ottaa ratkaistavakseen asian, joka tavallisesti kuuluu alemmalle virkamiehelle
päätökset tehdään useimmiten esittelystä, mutta esittelijä ei osallistu asian ratkaisemiseen
Toivo (kristinusko)

Evelyn De Morgan, Toivo epätoivon vankilassa, 1887.
Toivo (lat. spes) on kristillisessä perinteessä yksi kolmesta teologisesta hyveestä. Uudessa testamentissa Paavalin ensimmäisessä korinttolaiskirjeessä (1. Kor. 13:13) sanotaan ”Niin pysyvät nämä kolme: usko, toivo, rakkaus.”
Uskonnollisessa taiteessa Toivon allegoria esitetään usein yhdessä Uskon kanssa, koska molemmat liittyvät kuolemanjälkeisen elämän odotukseen. Toivo voi seisoa ankkurin vierellä, koska Paavali vertasi ankkuria ja pelastuksen toivoa.
Usko ja Toivo, noin 1890.
Tauno Tiusanen
Aiheesta muualla

Tauno Tiusasen haastattelu, Kirjastokaista-video
Itse asiassa kuultuna, tv-haastattelu vuodelta 2006, 51 min, Yle Areena.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Latvia 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland
Rauha Kejonen

Rauha Kejonen
Rauha Kejonen (s. 17. elokuuta 1955 Nurmes) on suomalainen prosaisti ja runoilija.
Ura

Kejosen vanhemmat ovat Silja (o.s. Korhonen) ja Eino Kejonen. Kirjoittamista Kejonen on opiskellut muun muassa Mikkelin kirjoittajaopistossa (1979) sekä Tove Idströmin, Outi Nyytäjän, Reko Lundánin ja Pauliina Hulkon vetämillä kursseilla.
Kejonen työskenteli Pielisjärven tuomiokunnassa, sittemmin Nurmeksen käräjäoikeudeksi muuttuneessa alioikeudessa toimistosihteerinä vuosina 1974–2009. Vuodesta 2010 lukien hän on ollut vapaa kirjailija. Kirjailijantyönsä ohella Kejonen toimi kirjallisuuskriitikkona vuosina 2010-2022. Hän on myös opettanut kirjoittamista Nurmeksen kansalaisopistossa, missä hän veti Luovan kirjoittamisen piiriä vuosina 2010–2018. Sanomalehti Karjalaisen kolumnistina Kejonen toimi vuosina 1996–2000 ja paikallislehti Ylä-Karjalan kolumnistina hän on toiminut vuodesta 2006 lukien.
Kejonen on myös taidemaalari. Nurmeksessa hänellä on ollut kaksi omaa taidenäyttelyä vuosina 1997 ja 2010 sekä runotaulujen näyttely Helsingissä vuonna 1992 ja Nurmeksessa vuonna 1993. Lisäksi hän on osallistunut useisiin Ylä-Karjalan Taideyhdistyksen yhteisnäyttelyihin.
Suomen Näytelmäkirjailijaliiton jäsen Kejonen on ollut vuodesta 1987 lukien, Suomen arvostelijain liiton jäsen vuodesta 1986 ja Suomen Kirjailijaliitto r.y:n jäsen vuodesta 2001.
Teokset > Novellikokoelma

Vene kiertää ympyrää.  Helsinki:  Tai-teos, 1995.  ISBN 951-96727-2-9
Teokset > Romaanit

Kivinen lintu.  Helsinki:  Tammi, 2000.  ISBN 951-31-1906-8
Toisenlainen elämä.  Helsinki:  Tammi, 2004.  ISBN 951-31-3094-0
Täydellinen sovitus.  Tampere:  Sanasato, 2009.  ISBN 978-952-5804-00-3
Huuto.  Tampere:  Sanasato, 2012.  ISBN 978-952-5804-32-4
Jumalaa tapaamassa.  Tampere:  Sanasato, 2015.  ISBN 978-952-5804-99-7
Miina ja Manta – pienen navetan vastaisku suurmaitoteollisuudelle.  Joensuu:  Kirjokansi, 2018.  ISBN 978-952-7142-96-7
Teokset > Runokokoelmat

Jos näkisi sen hiljaisuuden.  Joensuu:  Kirjokansi, 2015.  ISBN 978-952-99939-8-7
Esteiden evankeliumi.  Joensuu:  Kirjokansi, 2016.  ISBN 978-952-7142-56-1
Katoamisen kirkkaus.  Joensuu:  Kirjokansi, 2017.  ISBN 978-952-7142-86-8
Kukaan ei ole poissa.  Helsinki:  ntamo, 2021.  ISBN 978-952-215-817-8
Teokset > Kuunnelmat

Raakel Raakel, 1987
Mustaviinimarjat, 1987
Kolme nukkea, 1988
Matkustajakoti, 1990
Tyrmäystipat, neljä pakinaa, 2000
Teokset > Näytelmät

Hauta, 1995
Illallinen kolmelle miehelle, 1997
Teokset > Elokuvakäsikirjoitukset

Paluu saareen, 1996
Kivinen lintu, 1999
Teokset > Laulujen sanoitukset

Immanuel-joulunäytelmään kuusi laulua, kantaesitys 1989, säveltänyt Seppo Paakkunainen (esitetään kerran vuodessa jouluaaton aattona Nurmeksen kirkkopuistossa)
Maitohorsmat kukkivat, Love Kustannus Oy 2002, yksi laulu, säveltänyt Eero Ojanen
Palkinnot

1. palkinto Contactor-ylioppilaslehden kirjoituskilpailu 1973
3. palkinto Kansan Sivistystyön Liiton proosakilpailu 1979
2. palkinto J. H. Erkon kirjoituskilpailu 1982
Kunniamaininta Tammen ja City-lehden novellikilpailu 1986
1. palkinto Lapuan hiippakunnan kirkkodraamatekstikilpailu 1991
1. palkinto Lahden runomaraton 1991
1. palkinto Lyhytelokuvakäsikirjoituskilpailu Pohjois-Karjala 1992
Nurmeksen kaupungin kulttuuripalkinto 1992
Pohjois-Karjalan Kirjailijayhdistys Ukrin Vuoden kynä 1995
1. palkinto Anjalankosken valtakunnallinen lyhytelokuvien kilpailu 1996
1. palkinto (yksi kolmesta palkitusta) TV 1 Draama Sukupolveni unta –elokuvakäsikirjoituskilpailu 1998
Kunniamaininta Verkkolehti Usvan lyhytnovellikilpailu 2010
Aiheesta muualla

Pohjois-Karjalan nykykirjailijoiden matrikkeli (Arkistoitu – Internet Archive)
Rauha Kejonen – Huuto. Keskisuomalaisen kritiikki.
https://www.kritiikinuutiset.fi/2017/11/02/itsesensuuria-klikkiotsikoita-ja-apurahoitusta/
https://www.karjalainen.fi/uutiset/uutis-alueet/kulttuuri/item/194278-omakohtainen-kokemus-kirvoitti-kirjoittamaan-rauha-kejonen-puolustaa-pienia-tiloja (Arkistoitu – Internet Archive)
http://naytelmat.fi/a/ant-111
Eija Komu: Nurmeksen Savikylästä kuuluu Rauha Kejonen ääni, jossa mystikkoa ja paradokseja karjalainen.fi.  25.3.2021. Viitattu 11.7.2021.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat
Tjørnuvík

| Tjørnuvík |
| --- | --- |
 Näkymä Tjørnuvíkin kylään.
 Tjørnuvíkin sijainti Färsaarilla.
 Koordinaatit: 62°17′45″N, 7°8′38″W 
Valtio:  Tanska
Itsehallintoalue:  Färsaaret
Kunta:  Sunda
Väkiluku (1.1.2013):  59
Aikavyöhyke:  UTC+0
 – Kesäaika:  UTC+1
Postinumero:  FO 445
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tjørnuvík on kylä Streymoyn saaren pohjoisrannikolla Färsaarilla. Kylä kuuluu Sundan kuntaan, ja asukkaita siellä oli vuonna 2013 yhteensä 59.
Tjørnuvíkistä löydettiin vuonna 1956 hautausmaa, joka osoittaa kylän olleen asuttu jo viikinkien aikakaudella. Kylällä on ollut myös yhteyksiä Britteinsaariin, sillä paikkakunnalta on löydetty kelttiläistä alkuperää oleva pronssikoru.
Tjørnuvíkiin kulkee linja-autoja. Färsaarten pääkaupungista Tórshavnista tultaessa linja-autoa tulee vaihtaa Oyrarbakkin kylässä.
Taloja Tjørnuvíkissä.
Näkymä Tjørnuvíkin mustahiekkaiselta rannalta kohti koillista. Taustalla keskellä Risin og Kellingin -kivimuodostumat.
Tjørnuvíkin kirkko.
Maantiede

Tjørnuvíkin kylä sijaitsee kapean merenlahden pohjukassa Streymoyn saaren pohjoisrannikolla Färsaarten pohjoiskolkassa. Kylä on Streymoyn pohjoisin. Kylä sijaitsee noin 13 kilometrin päässä Oyrarbakkin kylästä luoteeseen. Tjørnuvíkin edustalla on mustahiekkainen ranta. Kylästä on näkymät naapurisaari Eysturoyn edustalla sijaitseville Risin og Kellingin -nimellä (suom. Jättiläinen ja Noita-akka) tunnetuille kahdelle noin 70 metriä korkealle vapaasti seisovalle kivipatsaalle. Tarinoiden mukaan jättiläinen ja noita-akka olivat olleet aikeissa kuljettaa Eysturoyn saaren Islantiin, ja noita-akka oli jo ehtinyt vyöttää köyden saaren ympärille. Tämän jälkeen hän oli aikeissa nostaa Eysturoyn jättiläisen selkään, mutta sillä hetkellä oli aurinko noussut ja kivettänyt molemmat.
Väestö

Oheisessa taulukossa esitetyt Tjørnuvíkin väkiluvut pohjautuvat Färsaarten tilastokeskuksen (fääriksi Hagstova Føroya) tietoihin.
| Vuosi | Väkiluku yhteensä | Miehiä | Naisia |
| --- | --- | --- | --- |
| 1985 | 75 | 42 | 33 |
| 1987 | 77 | 43 | 34 |
| 1989 | 79 | 44 | 35 |
| 1991 | 74 | 44 | 30 |
| 1993 | 70 | 42 | 28 |
| 1995 | 68 | 39 | 29 |
| 1997 | 72 | 37 | 35 |
| 1999 | 72 | 37 | 35 |
| 2001 | 62 | 32 | 30 |
| 2003 | 65 | 34 | 31 |
| 2005 | 70 | 36 | 34 |
| 2007 | 72 | 37 | 35 |
| 2009 | 72 | 34 | 38 |
| 2011 | 67 | 32 | 35 |
| 2013 | 59 | 28 | 31 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tjørnuvík Wikimedia Commonsissa
Veikko Toivio

Veikko Toivio
Veikko Eerikki Toivio (12. tammikuuta 1914 Metsäpirtti – 8. maaliskuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 143. Pataljoonankomentajana Jalkaväkirykmentti 49:ssä toiminut Toivio nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 9. heinäkuuta 1944. Sotilasarvoltaan hän oli majuri. Toivio toimi Edvin Laineen Tuntematon sotilas -filmatisoinnin sotilasasiantuntijana. Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle Helsinkiin.
Toimintajärjestelmä

Toimintajärjestelmä on yhdessä sovittujen toimintatapojen kooste. Toimintajärjestelmän tarkoituksena on selkeyttää ja yhtenäistää organisaation toimintaa ja sitä myötä vapauttaa voimavaroja tuottavaan työhön.
Toimintajärjestelmän sisältö

Toimintajärjestelmä sisältää toiminnan prosessit, mittaamisen, organisaation periaatteet ja kuvaukset siitä, miten toimintaa kehitetään. Toimintajärjestelmään tuodaan dokumentit, mallit ja ohjeet joiden avulla työntekijä voi seurata laadun toteutumista. Toimintajärjestelmä on sertifioitavissa ja se voidaan rakentaa esimerkiksi ISO 9001:2008 -standardin tai EFQM-rakenteen mukaiseksi.
Aiheesta muualla

Toimintajärjestelmä strategian ja liiketoiminnan koossa pitämisessä ja kehittämisessä. (PDF)
Toimintajärjestelmä-aiheisia artikkeleita
Toimintamaalaus

Toimintamaalaus
Toimintamaalaus eli roiskemaalaus (engl. action painting) on maalaustaiteen abstraktin ekspressionismin alasuuntaus. Se syntyi 1950 Yhdysvalloissa ja sen teki kansainvälisesti tunnetuksi Jackson Pollock. Sitä vastaavat eurooppalaiset suuntaukset tasismi ja informalismi.
Nimitystä action painting käytti ensimmäisenä kriitikko Harold Rosenberg, joka kuvaili erästä Pollockin teosta tuolla nimellä. Myöhemmin action paintingista tuli kokonaisvaltainen maalaustekniikka.
Päätaiteilijat

Jackson Pollock
Willem de Kooning
Franz Kline
Robert Motherwell
Philip Guston
Sam Francis
Helen Frankenthaler
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Toimintamaalaus Wikimedia Commonsissa
Toinen kyttäyskeikka

| Toinen kyttäyskeikka> Another Stakeout |
| --- | --- |

Ohjaaja:  John Badham
Käsikirjoittaja:  Jim Kouf
Tuottaja:   Lynn Bigelow  Jim Kouf  Cathleen Summers 
Säveltäjä:  Arthur B. Rubinstein
Kuvaaja:  Roy H. Wagner
Leikkaaja:  Frank Morriss
Pääosat:   Emilio Estevez  Richard Dreyfuss  Rosie O'Donnell  Marcia Strassman  Dennis Farina  Cathy Moriarty 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Touchstone Pictures
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures Netflix Disney+
Ensi-ilta:  1993
Kesto:  105 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  Kyttäyskeikka
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Toinen kyttäyskeikka (Another Stakeout) on yhdysvaltalainen jännäri vuodelta 1993. Kyttäyskeikan jatko-osassa poliisit saavat tehtävää ratkoakseen avukseen naisen sekä koiran. Peitetarinana on, että miespoliiseista vanhempi on isä, nuorempi on poika ja nainen on äiti. Elokuvan ohjasi John Badham. Pääosissa ovat Emilio Estevez, Richard Dreyfuss, Rosie O'Donnell, Marcia Strassman, Dennis Farina ja Cathy Moriarty. Elokuva kuvattiin Las Vegasissa.
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Olavi Similä kutsuu elokuvaa kelvollisen jännityskomedian tarpeettomaksi jatko-osaksi ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”. VideoHound’s Golden Movie Retriever antaa kaksi ja puoli tähteä neljästä.
Toinen Saksan–Tanskan sota

Toinen Saksan–Tanskan sota käytiin vuonna 1864. Sota alkoi saksalaisvaltioiden hyökkäyksellä Tanskaa vastaan. Taustalla oli pitkään jatkunut rajakiista Schleswig-Holsteinin alueesta. Sota päättyi saksalaisten voittoon kestettyään noin viisi kuukautta. Tanska joutui luovuttamaan Preussille ja Itävallalle Schleswig-Holsteinin. Preussi valtasi koko alueen Itävallalta vain kahta vuotta myöhemmin vuonna 1866, ja Schleswig-Holsteinista tuli osa Saksan keisarikuntaa.
Tanskalaiset perääntyvät Dannevirkestä helmikuussa 1864. Niels Simonsenin grisailletyylinen maalaus.
Tanska joutui sodassa taipumaan vihollisen ylivoiman edessä. Se sai osakseen ulkomaista sympatiaa, mutta vain vähän oikeaa apua. Ruotsi julistautui neutraaliksi, vaikkakin Ruotsista tuli vapaaehtoisia Tanskan avuksi. Sotaan osallistui Tanskan puolella myös 11 suomalaista vapaaehtoista. Heistä tunnetuin oli Herman Liikanen, joka oli 1860-luvun alkupuolella osallistunut Giuseppe Garibaldin joukoissa Italian vapaustaisteluun.
Sodassa tapahtunut tanskalaisten perääntyminen Schleswigissä sijaitsevalta Dannevirken linnoitukselta aiheutti tanskalaisten keskuudessa suurta paheksuntaa. Kyseessä oli symbolinen tappio, sillä isänmaalliset tanskalaiset pitivät Dannevirken linnoitusta voittamattomana ja sen varusteluun oli käytetty runsaasti varoja. Todellisuudessa linnoitus oli sodan aikana keskeneräinen, vähäisesti miehitetty ja osa sen rakenteista oli jäänyt veden valtaan tai jäätynyt. Tanskan armeija siirtyi pohjoisemmaksi, Flensburgin lähellä sijaitsevaan ja helposti puolustettavaan Dybbølin (saks. Dieppel) linnoitukseen, jonka sitkeä vastarinta nostatti tanskalaisten kansallistunnetta. Urheasta puolustautumisesta huolimatta Saksa voitti sodan.
Schleswig-Holsteinin mukana Saksan keisarikunnan alaisuuteen siirtyi huomattava määrä tanskalaista väestöä. Osa Schleswig-Holsteinista palautui Tanskalle vuonna 1920 kansanäänestyksen perusteella ja Kansainliiton välityksellä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Toinen Saksan–Tanskan sota Wikimedia Commonsissa
Helmer Winter :  "Hädässä ystävä tunnetaan". Tanskan sotien suomalaiset urhot historiallisten asiatietojen valossa, Hakkapeliitta, 13.12.1932, nro 50, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kirjeitä Tanskan sodasta 70 vuotta sitten, Hakkapeliitta, 19.06.1934, nro 25-26, s. 21, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| n k Tanskan historia |
| --- | --- | --- |
| Esihistoria |  Beowulf  Doggerland  Maglemosen kulttuuri  Kongemosen kulttuuri  Ertebøllen kulttuuri  Suppilopikarikulttuuri  Skandinavian pronssikausi  Esiroomalainen rautakausi  Tollundin mies  |  |
| Viikinkiaika |  Viikingit Gorm Vanha  Harald Sinihammas  Sven Haaraparta  Knuut Suuri  Jellingin riimukivet  Skandinaavinen mytologia  Danelagen  Danevirke  |  |
| Keskiaika |  Saksalainen ritarikunta  Bornhövedin taistelu  Lyndanisen taistelu  Kalmarin unioni Margareeta I  Haakon VI Maununpoika  Eerik Pommerilainen  Tanska-Norja  Tukholman verilöyly  Uskonpuhdistus Christiern Pedersen  Hans Tausen  Johanniittain ritarikunta  Kreivisota  |  |
| Suurvalta-aika |  Kolmikymmenvuotinen sota Brömsebron rauha  Pohjan sota Roskilden rauha  Skåneland  Holstein-Gottorp  Kööpenhaminan rauha  Skoonen sota  Suuri Pohjan sota  Siirtomaat Länsi-Intia  Grönlanti  Kööpenhaminan taistelu  Kuudennen liittokunnan sota  Wienin kongressi  Hans Christian Andersen  Søren Kierkegaard  Bertel Thorvaldsen  N. F. S. Grundtvig  Schleswig-Holstein Schleswigin herttuakunta  Holsteinin herttuakunta  Ensimmäinen Saksan–Tanskan sota  Helgolandin meritaistelu  Toinen Saksan–Tanskan sota  Skandinavian rahaliitto  |  |
| 1900- |  Hyvinvointivaltio  Pääsiäiskriisi  Tanskan miehitys Tanskan valtaus  Islannin maihinnousu  Tanskan protektoraatti  Tanskan vastarintaliike  Tanskan valtakunnankomissariaatti  Pohjoismaiden neuvosto  Kansanäänestys Eurosta  |  |
Otto Toivanen

Otto Toivanen (s. 3. lokakuuta 1965 Turku) on suomalainen taloustieteilijä. Hän työskentelee professorina KU Leuvenissa Belgiassa. Toivanen on aiemmin työskennellyt tutkijana Warwickin kauppakorkeakoulussa (1994–1997), tutkijana, apulaisprofessorina sekä professorina Helsingin Kauppakorkeakoulussa (1997–2004) sekä Kansantaloustieteen valtakunnallisen jatkokoulutusohjelman ja HECERin johtajana vuosina 2004–2010.
Toivanen on koulutukseltaan taloustieteen tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Warwickin yliopistosta vuonna 1995 otsikolla "Industrial Economics Studies in Insurance Markets".
Aiheesta muualla

Toivasen tutkimukset IDEASissa
Toivasen henkilökohtainen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa 
Henkilöt:  DDB
Titans Wheel

| Titans Wheel Wigwam |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : maaliskuu 2002 Seawolf Studios, Suomenlinna & Musapaja, Kuusankoski
 Julkaistu: 2002
 Tuottaja(t): Hannu Leidén, Matti Kervinen & Wigwam
 Tyylilaji: poprock
 Kesto: 01.07.56
 Levy-yhtiö: EMI
Listasijoitukset
  7. (kesäkuu 2002)
Wigwamin muut julkaisut
| Wigwam Plays Wigwam – Live 2001 | Titans Wheel 2002 | Some Several Moons 2005 |
Titans Wheel on suomalaisen Wigwam-yhtyeen yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2002.
Kappaleet

Remains to Be Seen – 5.45 (säv. Pembroke)
Subterranean Sunrise – 4.03 (säv. Rechardt & Pembroke)
Titans Wheel – 5.45 (säv. Rechardt & Pembroke)
Drive on Driver – 4.47 (säv. Rechardt & Pembroke)
Bitesize – 6.14 (säv. Rechardt & Pembroke)
Greatfield – 5.40 (säv. Pembroke)
Win Your Love – 3.42 (säv. Pembroke)
Drinks on the House – 5.57 (säv. Pembroke)
Good Mornington Street – 4.00 (säv. Rechardt & Pembroke)
The Lost Lizard King (Ababacab) – 4.05 (säv. Rechardt & Pembroke)
To the Other Side – 5.10 (säv. Rechardt & Pembroke)
Heaven in a Modern World – 5.01 (säv. Rechardt & Pembroke)
That’s The Way (Someone Chanted Evening) – 4.53 (säv. Pembroke)
Kokoonpano

Jim Pembroke – laulu, piano
Pekka Rechardt – kitarat, sitar
Måns Groundstroem – basso, taustalaulut
Esa Kotilainen – koskettimet
Jari Kettunen – rummut, perkussiot
+
Pave Maijanen – taustalaulu
Hannu Leiden – taustalaulut
Mongo Aaltonen – perkussiot (kappaleet 9 ja 12)
Kokoonpano > Muut

Hannu Leidén – tuottaja, äänittäjä
Matti Kervinen – tuottaja
Juha Paaso – äänittäjä
Petri Majuri – masteroija (Seawolf -studiot)
Pave Maijanen – taustalaulujen sovitukset
Tehdas Numero Kolme – etukannen kuva, layout
Tuulikellojen, mellotronien, urkujen & moogien äänitys: Musapaja, Kuusankoski
Arvostelut

Palasokeri: 8/10
Soundi:
Tokari

Tokari (ven. Токари́) on kylä ja kylähallinto Koskenalan piirissä Leningradin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Muurmannin radan varrella Syväriltä pohjoiseen. Kylässä sijaitsee rautatieasema.