stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
STS-134
Hyötykuorma

Endeavour vei ISS-avaruusasemalle NASAn 6800 kg painavan ja 1,5 miljardia dollaria maksavan  AMS-mittalaitteen. Tällä hiukkasfysiikan mittalaitteella pyritään tutkimaan maailmankaikkeuden syntyä ja "epätavanomaista" materiaa.
Endeavourin rahtiruumassa kuljettiin avaruusasemalle myös suurikokoinen paineistamaton ExPRESS Logistics Carrier kuljetusalusta (ELC3), mikä sisältää erilaisia avaruusasemalla tarvittavia laitteita ja vara-osia jotka ovat liian painavia tai tilaa vieviä kuljetettavaksi avaruusaseman huoltoaluksilla. Näitä ovat mm. korkeapaineinen kaasutankki (HPGT), ammoniakkitankki (ATA), S-aaltoalueen antennin osia (SASA), robottikäsivarren osia (manipulaattori; SPDM), puolustusministeriön hyötykuorma ja ELC:n ohjausjärjestelmän varaosa. Endeavour jätti avaruusasemalle myös Endeavourin oman robottikäsivarren auttaakseen aseman miehistöä ulottumaan paikkoihin joihin aseman oma Canadarm2-robottikäsivarsi ei yllä.
Endeavour kuljetti asemalle myös aseman ulkopuolisen avaruuden olosuhteita testaavan MISSE-8 materiaalikokeen ja tuo MISSE-7 materiaalikokeen maahan.
Astronautti Andrew J. Feustel otti mukaan lennolle Myyrä-pehmolelun. Hän oli kuullut hahmosta tšekkitaustaiselta vaimoltaan. Tarkoituksena oli innostaa lapsia oppimaan lisää tieteestä ja avaruudesta.
Miehistö

| Asema | Astronautti | Kansallisuus | Ikä |
| --- | --- | --- | --- |
| Komentaja | Mark E. Kelly 4. avaruuslento |  Yhdysvallat | 47 (s. 21. helmikuuta 1964) |
| Pilotti | Gregory H. Johnson 2. avaruuslento |  Yhdysvallat | 49 (s. 12. toukokuuta 1962) |
| Tehtäväspesialisti 1 | Michael Fincke  3. avaruuslento |  Yhdysvallat | 44 (s. 14. maaliskuuta 1967) |
| Tehtäväspesialisti 2, lentoinsinööri | Roberto Vittori 3. avaruuslento, ESA |  Italia | 46 (s. 15. lokakuuta 1964) |
| Tehtäväspesialisti 3 | Andrew J. Feustel 2. avaruuslento |  Yhdysvallat | 45 (s. 25. elokuuta 1965) |
| Tehtäväspesialisti 4 | Gregory Chamitoff 2. avaruuslento |  Yhdysvallat | 48 (s. 6. elokuuta 1962) |

Sukkulalennon päällikön Mark E. Kellyn vaimo, demokraattinen Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Gabrielle Giffords joutui poliittisen salamurhayrityksen kohteeksi vuoden 2011 alussa Arizonassa haavoittuen erittäin vakavasti. Giffordsin salamurhayritys lisäsi Yhdysvalloissa myös STS-134:ään kiinnitettyä huomiota. Giffords ja arviolta puoli miljoonaa muuta henkilöä seurasi paikan päällä Endeavourin lähtöä. Ennen lähtöä Giffords ja Mark E. Kelly vaihtoivat vihkisormuksia.
Media

Endeavouria kuormataan laukaisualustalla.
STS-134:n laukaisu.
Kuljetusalusta ELC3
STS-134:n ulkoinen polttoainetankki irrotetaan ja putoaa Maahan.
STS-134:n laukaisu (19 sekuntia).
Tilastoja

165. Yhdysvaltain miehitetty avaruuslento
134. sukkulalento STS-1:n jälkeen
25. Endeavourin lento
109. avaruussukkula Challengerin onnettomuuden jälkeinen lento
21. avaruussukkula Columbian onnettomuuden jälkeinen lento
36. avaruussukkulalento Kansainväliselle avaruusasemalle
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
NASA's space shuttle page
NASA's STS-134 mission page (Arkistoitu – Internet Archive)
STS-134:n laukaisuvideo (Nasan YouTube-kanava; STS-134 soittolista)
STS-134:n lehdistöpaketti (Arkistoitu – Internet Archive) (5,3 Mt pdf) (englanniksi)
CBS Space News: STS-134 (englanniksi)
Avaruussukkuloiden ja -rakettien laukaisuseuranta[vanhentunut linkki] MuroBBS
An animated movie of the STS-134 mission showing the installation of AMS-02 (Arkistoitu – Internet Archive) (72MB)
Endeavour ja suuri tiedeinstrumentti lähdössä avaruuteen - laukaisua lykätty ESA Paikallistiedotus Suomi 29.4.2011.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: STS-133 | Nasan avaruussukkulalennot | Seuraaja: STS-135 |
Jusupovin palatsi

| Jusupovin palatsi> Юсу́повский дворе́ц |
| --- | --- |
 Jusupovin palatsi Moikan rannalla.
Sijainti:  Pietari, Venäjä
Rakennustyyppi:  palatsi
Valmistumisvuosi:  1770
Suunnittelija:  Andrei Alexeievich Mikhailov
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jusupovin palatsi (ven. Юсу́повский дворе́ц, Jusupovski dvorets; Дворец Юсуповых на Мойке, myös Moika palatsi) on Pietarin keskustassa Moikan rannalla sijaitseva uusklassista arkkitehtuuria edustava rakennus.
Historia

Jo ensimmäisissä Pietarin kartoissa paikalla oli pieni puinen palatsi ja ruhtinatar Praskovja Ivanovnan, Pietari I:n veljentyttären kartano. Vuonna 1726 ruhtinatar lahjoitti kartanon Semenjovski-rykmentille, jolla se omistuksesa se oli vuoteen 1742 asti, jonka jälkeen sen osti kreivi, kenraali Pjotr Ivanovitš Šuvalov (1711–1762), keisarinna Elisabetin hovin vaikutusvaltainen aatelismies.
Rakennuksen pohjana on 1700-luvun puolivälissä rakennettu kaksikerroksinen kreivi Pjotr Šuvalovin talo. 1770-luvun alussa arkkitehti Jean-Baptiste Vallin de la Mothe suunnitteli sen uudelleen pankinjohtaja ja kirjailija, kreivi Andrei Petrovitš Šuvalovia (1744–1789) varten. Palatsin ulkonäkö poikkesi merkittävästi nykyisestä: siipirakennuksissa oli vain kaksi kerrosta Moikan puolella. Pääsisäänkäynti palatsiin oli sisäpihan puolelta. Riemukaari-portit Dekabristov-kadun puolelta ja seitsemän metriä korkea aita, jossa on klassinen pylväikkö ovat säilyneet muuttumattomina niistä ajoista lähtien.
Palatsin askeettista julkisivua koristaa doorilainen pylväikkö. Huomion arvoinen on myös ankaran monumentaalinen sisäpiha. Vuosien varrella palatsissa työskenteli lukuisia arkkitehtejä, kuten kuuluisa italialainen kuvanveistäjä Emilio Sala, joka loi rakennukseen erilaisia ​​arkkitehtonisia tyylejä. Andrei Šuvalovin kuoleman jälkeen talo siirtyi vuonna 1789 hänen tyttärelleen, Katariina II:n hovinaiselle Aleksandra Andrejeva Šuvalova-Dietrichsteinille (1775-1847) ja pojalleen, Aleksanteri I:n adjutantille Pavel Andrejevitš Šuvaloville (1776–1823). Vuonna 1795 Katariina II osti kartanon valtionkassan varoilla ja antoi sen ruhtinas Grigori Potjomkinin veljentyttärelle, kreivitär Aleksandra Branitskajalle (1754–1838), joka oli tuolloin keisarinnan läheinen ystävä.
Historia > 1800-luku

Vuonna 1830 rakennus siirtyi 250 000 ruplalla ruhtinas Boris Nikolajevitš Jusupovin (1794–1849) omistukseen. Hän rakennutti vuosina 1830-1838 palatsiin siipirakennuksen, johon kuuluu suuri valkoinen pylvässali, jonka suunnitteli arkkitehti Andrei Mihailov. Siipirakennukset korotettiin kolmikerroksisiksi. Itäpuolelle rakennettiin uusi rakennus, jossa oli Valkoinen pylväs (juhlasali).
Ulkorakennukset yhdistettiin ja niissä oli barokkityylisiä taidegallerioita ja kotiteatteri.
Rakennettiin uusia kasvihuoneita ja puutarhapaviljonki sekä perustettiin puutarha. Moikan puolelle rakennettiin uusi sisääntuloportaikko.
Uusia huonetiloja olivat tanssiaissali, vihreä sali, keisarillinen sali ja sininen sali.
Jälleenrakennuksen aikana sisätiloissa työskentelivät italialaiset koristemaalaus mestarit, kuten Antonio Vigi (1764–1844)  ja B. Medici. Vuosina 1832-1834 arkkitehti Mihailov laajensi palatsia myös toisen rakennuksen itäpuolelle, jossa oli viisi salia ja teatteri. Vuonna 1881 arkkitehti Aleksandr Schilling suunnitteli palatsiin kotikirkon (ei säilynyt). Sisätilojen uudistaminen jatkui 1910-luvulle saakka. Niistä näyttävin on uusrokokootyylinen teatterisali. Vuosina 1890-1916 palatsissa tehtiin suuria sisustusmuutoksia arkkitehti A. A. Stepanovin johdolla. 1890-luvun alussa palatsiin asennettiin sähkö, viemäröinti ja vesijohdot, vesikiertoinen keskuslämmitys, teatteri rakennettiin uudelleen ja maurilainen sali rakennettiin. Vuonna 1914 rakennettiin suuri salonki, suuri sali sekä ruokasali.
Rakennuksessa oli esillä suunnattoman rikkaan filantrooppisesta toiminnastaan tunnetun Jusupovien suvun yli 40 000 taidekokoelman esinettä, joihin kuului mm. Rembrantin maalauksia. Suku omisti 57 palatsia Venäjällä, joista tämä oli vain yksi. Vuoteen 1917 saakka palatsi kuului Jusupovin suvulle.
Historia > Murha

Joulukuun 29. päivän vastaisena yönä 1916 (gregoriaanisen kalenterin mukaan) ruhtinas Feliks Jusupovin johtamat salaliittolaiset murhasivat siellä keisariperheen suosioon päässeen seikkailija Grigori Rasputinin. Rakennuksen pohjakerroksessa toimii tapahtumalle omistettu näyttely.
Historia > Vallankumouksen jälkeen

Lokakuun vallankumouksen jälkeen palatsi toimi museona, ja vuonna 1925 siitä tuli valistustyöntekijöiden kulttuuritalo (”Opettajien talo”). Rakennus vaurioitui pahasti toisen maailmansodan pommituksissa, mutta sitä on sen jälkeen restauroitu.
Jusupovin palatsin osoite on Moikan rantakatu 94. Lähimmät metroasemat on Sennaja ploštšad ja Sadovaja.
2000-luku

Palatsissa aloitettiin kunnostuskartoitus vuonna 2008, kun rakennuksessa havaittiin halkeamia. Sitä on restauroitu vuodesta 2012 lähtien ja vuonna 2020 viimeisten omistajien kreivitär Ribeaupierre, ruhtinatar Tatjana Aleksandrovna Jusupovan (1829–1879) ja hänen tyttärensä ruhtinatar Zinaida Nikolajevna Jusupovan (1861–1939) asuinhuoneet olivat valmistuneet. Hänen nuorempi poikansa oli ruhtinas Feliks Jusopov.
Muita Jusupovin palatseja

Pietarissa Fontankan rannalla on myös toinen, 1700-luvun puolivälissä rakennettu Jusupovin palatsi. 1790-luvulla sen uudisti arkkitehti Giacomo Quarenghi. Tämän palatsin osoite on Fontankan rantakatu 115. Pietarissa sijaitsee myös Jusupovin puisto.
Jusupovin palatsi sijaitsee myös Jaltalla, Krimillä ja valmistui vuonna 1909.
Asiasta lisää

Jusupovin palatsin virallinen kotisivu (englanniksi)
Jusupovin palatsi Pietari-tietosanakirjassa (venäjäksi)
Jusupovin palatsin pihanpuoleinen pääsisäänkäynti
Jusupovin palatsi, Moikan puoleinen julkisivu
Jusupovin palatsi, valkoinen sali
Jusupovin palatsin Moikan puoleinen pääportaikko
Jusupovin palatsin teatteri
Jusupovin palatsi, sininen salonki
Chang’e 1

Chang’e 1 -luotain
Chang’e 1 (CH-1, kiin. 嫦娥一号) on Kiinan ensimmäinen kuuluotain. Chang’e 1 laukaistiin Xichangin avaruuskeskuksesta 24. lokakuuta 2007 kello 10.05 (UTC). Kantorakettina toimi Pitkä marssi 3A. Luotain asettui onnistuneesti Kuuta kiertävälle radalle 5. marraskuuta 2007 klo 3.37 (UTC). Missio päättyi suunnitelman mukaan 1. maaliskuuta 2009, jolloin avaruusluotain lennettiin Kuun pintaa päin (1,50 astetta eteläistä leveyttä ja 52,36 astetta itäistä pituutta).
Kiinan kuuohjelma

Kiinan kansantasavalta on aloittanut kymmenvuotisen Kuu-ohjelman (中国探月), joka huipentui miehittämättömään näytteidenhakuun Kuusta vuonna 2017. Ohjelmaa johtaa Luan Enjie. Kiinan avaruushallinnon johtaja Sun Laiyan on todennut Kuu-ohjelman olevan oleellinen osa Kiinan avaruussuunnitelmaa.
Ohjelman toteutus alkoi vuoden 2007 jälkipuolella, jolloin Kiina laukaisi ensimmäisen kuuluotaimensa. Ohjelman toinen alus on kuuajoneuvo, joka lähetetään matkaan vuonna 2012. Toinen pehmeästi laskeutuva alus laukaistaan vuonna 2017. Se hakee materiaalinäytteitä Maahan.
Euroopassa ja Yhdysvalloissa on esitetty arvioita, että Kiina aikoisi tehdä miehitettyjä lentoja Kuuhun ja perustaa sinne kuuaseman. Nämä väitteet ovat kuitenkin paljolti länsimaiden tarpeisiin eli mielikuvan luomiseen ESAssa ja NASAssa, että kyseessä on uusi avaruuskilpa. Tämän mielikuvan toivotaan aikaansaavan ESAn ja NASAn tutkimusohjelmien rahoituksen kasvun vaatiman merkittävän poliittisen tuen syntymisen.
Kiinan ensimmäinen kuuluotain

Luotaimen nimi on Chang’e 1 (CH-1), joka tulee kiinalaisen mytologian kuun jumalattaresta Chang’esta (嫦娥). Aluksen pääsuunnittelija on Ye Peijian. Alus painaa runsaat 2 000 kg, ja se asettui Kuuta 300 kilometrin korkeudella kiertävälle radalle 5. marraskuuta 2007.
Kiinan avaruushallinto myi kuuluotaimen laukaisuun 2000 lippua. Yhden lipun hinta oli 800 renminbiä (80 euroa). Alkuperäisen suunnitelman mukaan lippuja olisi myyty vain Kiinan kansantasavallan kansalaisille, mutta lopulta myös turistit saivat ostaa pääsylippuja.
Tutkimus

Chang’e 1 tutkii Kuuta ja sen lähiavaruutta useilla laitteilla. Sen tehtäviä ovat muun muassa Kuun pinnan kolmiulotteisen kartan muodostaminen ja Kuun pinnan geologian kartoittaminen. Lisäksi luotain tutkii Helium-3:n esiintymistä Kuussa. Hiukkasilmaisimillaan Chang’e 1 tutkii aurinkotuulen koostumusta ja muutoksia alueella, joka sijaitsee 40 000–400 000 kilometrin etäisyydellä Maasta.
Chang’e 1:n laitteisto kattaa seuraavat tutkimuslaitteet:
stereo-CCD-kamera ja spektrometri 0,48–0,96 µm:n aallonpituusalueelle
laserkorkeusmittari
kuvantava spektrometri
röntgen- ja gammaspektrometri
mikroaaltoradiometri
havaintolaite suurienergiaisten hiukkasten havaitsemiseen ja kaksi aurinkotuulimittaria.
Jatkomissiot

Kiinan seuraava kuuluotain Chang’e 2 laukaistiin kohti Kuuta 1. lokakuuta 2010. Se on Kuuta kiertävä luotain, mutta testaa myös pehmeän laskeutumisen tekniikoita. Vuonna 2013 Kiina laukaisi Chang’e 3 -aluksen, joka koostui laskeutujasta ja mukana olevasta ajokista. Vuonna 2017 Kuusta aiotaan hakea näytteitä.
Myöhempiä missioita varten Kiina kehittää Pitkä marssi 5 -kantoraketin.
Aiheesta muualla

CLEP Official site (Arkistoitu – Internet Archive)
Chang'e 1 Mission Profile (Arkistoitu – Internet Archive) by NASA's Solar System Exploration
Encyclopedia Astronautica
The Scientific Objectives of Chinese Lunar Exploration Project by Ouyang Ziyuan (Arkistoitu – Internet Archive)
Xinhua: „First unmanned lunar mission set for 2007“ (16. August 2005)
Euroopan avaruusjärjestön kuvaus lennosta
| n k Kuun valloituksen aikajana |
| --- | --- |
  Neuvostoliitto   Yhdysvallat   Japani   Kiina   Eurooppa   Intia

  Neuvostoliitto   Yhdysvallat   Japani   Kiina   Eurooppa   Intia
Ison koiran kääpiögalaksi

| Ison koiran kääpiögalaksi> Historia |
| --- | --- |
Löytöpäivä:  2003
Ominaisuudet
Tyyppi:  epäsäännöllinen galaksi
Etäisyys:  25 000 valovuotta = 7,7 KPc
Havaitseminen
Tähdistö:  Iso koira
Deklinaatio:  -27° 40' 00″
Ison koiran kääpiögalaksi on mahdollinen epäsäännöllinen galaksi Ison koiran tähdistössä 25 000 valovuoden päässä maasta. Galaksi olisi Linnunradan kiertolainen ja lähin naapurigalaksi. Joidenkin tutkimusten mukaan kyseessä ei kuitenkaan olisi oma galaksinsa, vaan osa Linnunradan kiekkoa.
Ominaisuuksia

Galaksi sisältää noin miljardi tähteä, joista suhteellisen suuri osa on punaisia jättiläisiä.
Tähtitieteilijät uskovat, että Linnunradan painovoima on parhaillaan hajottamassa galaksia. Tiettyjen pallomaisten tähtijoukkojen, kuten Messier 79:n, uskotaan alun perin kuuluneen kääpiögalaksiin.
NRJ (Suomi)

| Radio NRJ |
| --- | --- |
 "Hit Music Only!"
Perustettu:  6. lokakuuta 1995
Kuuluvuus: valtakunnallinen
Tampere: 90,0 MHz
Kouvola: 93,8 MHz
Vaasa: 93,9 MHz
Lappeenranta: 96,5 MHz
Lahti: 96,6 MHz
Helsinki: 96,8 MHz
Jyväskylä: 97,3 MHz
Ähtäri: 98,4 MHz
Oulu: 99,1 MHz
Rovaniemi: 101,1 MHz
Kuopio: 101,6 MHz
Turku: 104,6 MHz
Kokkola: 104,9 MHz
Savonlinna: 105,2 MHz
Mikkeli: 106,3 MHz
Ohjelmat ja juontajat
NRJ Aamu: Julianna Jokela, Niko Saarinen (Ma–Pe 6–10)
NRJ Päivä: Niko Nousiainen (Ma–Pe klo 10–14)
NRJ Iltapäivä: Alexander Eklund (Ma–Pe klo 14–18)
NRJ Ilta: Riikka Uusitalo (Ma–To klo 18–20)
NRJ Eurohot 30: Riikka Uusitalo (La klo 12–14 ja uusinta Su klo 18–20)
NRJ Extravadance : La ja Su 01–06
Mediatiedot 
Omistaja:  NRJ Group
Kuulijamäärä:  342 000 / viikko
Peittoalue:  4 496 941 asukasta
NRJ, virallisesti Radio NRJ Finland Oy, (lausutaan /e.nɛʁ.ʒi/, niin kuin ranskan sana énergie ’energia’, ransk. Nouvelle Radio Jeune, suom. Uusi nuorten radio) on Suomessa vuonna 1995 toimintansa aloittanut valtakunnallinen kaupallinen radiokanava. NRJ on yksityinen, valtakunnallinen radioasema, jonka kuuluvuusalueella asuu noin 4,4 miljoonaa suomalaista. Vuonna 2012 käynnistyi uusi toimilupakausi, jonka myötä NRJ:n kuuluvuusalue vahvistui lähes viiteen miljoonaan kuuntelijaan.
NRJ:llä on Kansallisen Radiotutkimuksen mukaan 342 000 viikkokuuntelijaa. NRJ soittaa hittimusiikkia laajasti ja sen ohjelmaformaatti perustuu EHR (=European Hit Radio) -formaattiin.
Kanava on osa vuonna 1981 perustettua Ranskan NRJ:n hallinnoimaa Euroopan suurinta radioketjua.
NRJ:n tunnuslause on ”Hit Music Only!” (suom. ”Vain hittimusiikkia!”). NRJ oli vuonna 2009 ja 2012 vuoden radio.
NRJ:n toimitus sijaitsee yhdessä Radio Nostalgian kanssa Helsingin Kaapelitehtaalla.
Ohjelmat ja juontajat > Ohjelmat > Arkipäivät

NRJ Aamua juontamassa Julianna Jokela ja Niko Saarinen arkisin klo 7–10.
NRJ Päivää juontaa Niko Nousiainen arkisin klo 10–14.
NRJ Iltapäivää juontaa Alexander Eklund arkisin klo 14–18.
NRJ Iltaa juontaa Riikka Uusitalo maanantaista torstaihin klo 18–20.
Ohjelmat ja juontajat > Ohjelmat > Viikonloput

NRJ Eurohot 30 listaohjelmassa soivat NRJ:n Euroopanasemien 30 soitetuinta kappaletta NRJ:n maista : Belgia, Itävalta, Norja, Ranska, Ruotsi, Saksa, Sveitsi, Tanska, Libanon ja Suomi. Lauantaisin klo 12-14 ja uusintana sunnuntaisin klo 18-20. Juontajana Riikka Uusitalo.
NRJ Extravadance (2.2.2013 asti NRJ @ The Club) soittaa klo 00-04 klubi- ja konemusiikkia suomalaisilta ja ulkomaalaisilta DJ:ltä. Ensimmäisessä Extravadance -ohjelmassa (9.2.2013) soittivat Avicii ja DJ Dosse. Ohjelman aiempi nimi, NRJ @ The Club, oli ehdolla vuoden radio-ohjelmaksi 2011 RadioMedian Radio Gaalassa.
Muina aikoina kuullaan tauotonta musiikkia, "Hit Music Only!"
Ohjelmat ja juontajat > Aiempia ohjelmia

NRJ Top 10 listasi NRJ:n kuuntelijoiden 10 toivotuinta kappaletta kuluneen päivän ajalta. Aiemmin NRJ Top 10:ä esitettiin myös televisiossa. Nelosen televisioima listaohjelma lakkautettiin 2006-2007 vuodenvaihteessa. Ohjelman juontajina sen olemassaolon aikana toimi ensin Kristiina Komulainen ja viimeisen puolivuotisen ajan Jukka Rossi.
NRJ Top 10 -lista esitettiin viimeisen kerran torstaina 23. toukokuuta 2019.
Eurohot 30 listasi 30 soitetuinta kappaletta seuraavista NRJ-maista: Belgia, Itävalta, Norja, Ranska, Ruotsi, Saksa, Suomi, Sveitsi, Tanska ja Libanon.
Palkinnot

RadioGaala 2009:
vuoden radiokanava
vuoden asiakaspromootio – NRJ polttaa tupakkasi puolestasi
vuoden radiotapahtuma – NRJ:n Ekoteko
vuoden musiikkipäällikkö – Marcus Sjöström
vuoden äänituotanto kunniamaninta – Aamupoikien Perjantaikaraoke
Radio Gaala 2010:
vuoden radio-ohjelma – Aamupojat
vuoden äänituotanto kunniamaininta – NRJ:n aamuvieraiden vierasintrot
Radio Gaala 2011:
vuoden radiotulokas – Tuija Pehkonen
vuoden asiakaspromootio – Taivaallinen keikka
vuoden musiikkipäällikkö – Marcus Sjöström
vuoden äänituotanto – NRJ:n Aamupoikien Vieraspotpuri
Radio Gaala 2012:
vuoden radiokanava
vuoden radiojuontaja – Tuija Pehkonen
vuoden radio-ohjelma – Aamupojat
vuoden musiikkipäällikkö – Marcus Sjöström
vuoden verkkototeutus – NRJ:n ja Rajala Pro Shopin valokuvakilpailu
Radio Gaala 2023:
vuoden radiojuontaja – Niko Saarinen
Aiheesta muualla

Radio NRJ:n kotisivut
Suomalaiset radioasemat
| --- | --- |
Yle:  Yle Radio 1  YleX  Yle Radio Suomi  Yle Vega  Yle X3M 
Bauer Media Group:  Basso  Iskelmä  Radio 957  Radio City  Radio Classic  Radio Mega Oulu  Radio Nova  Radio Pooki  SuomiRock  SuomiRäp  Auran Aallot  Radio Pori  Kasari  Ysäri  Top51  KISS 
Nelonen Media:  Aito Iskelmä  Easy Hits  Groove FM  Helmiradio  HitMix  Kantriradio  Loop  Radio Rock  Radio Suomipop 
NRJ Finland:  NRJ  Radio Nostalgia 
Keskisuomalainen:  Radio Keskisuomalainen  Radio Voima  Savon Aallot 
Muut:  Classic Hits  FUN Tampere  Järviradio  Kuhan.fm  Radio Dei  Radio Helsinki  Radio Inari  Radio Kaleva  Radio Moreeni  Radio Ramona  Radio Rex  Radio Sandels  Radio SUN  Radio Vaasa  Rattoradio  Sea FM Radio  Suviseuraradio  Tampereen Kiakkoradio 
Lakkautetut asemat:  Aito Hitti (2016–2019)  Aito Kajaus (1989–2019)  Box (2018–2020)  Business FM (2016–2019)  I LUV 2K (2018–2020)  Metro Helsinki (2005–2017)  Me Naiset Radio (2021–2023)  Oi FM (2007–2015)  Pispalan Radio (2015–2021)  Päijänneradio (1989–2001)  Radio 88,2 (1989–2020)  Radio 967 (2007–2011)  Radio Aalto (2007–2020)  Radio Alex  Radio Kaakko (2020–2023)  Radio KLF (2005–2015)  Radio Lakeus (1985–1989)  Radio Manta (1989–2011)  Radio Majakka (1999–2008)  Radio Melodia (2008–2016)  Radio Mikkeli (2013–2020)  Radio Rapu (2014–2016)  Radio Seinäjoki  Radio Sputnik (1999–2019)  Radio Ykkönen  Rogmo FM (2000–2009)  RÄP (3/2020–9/2020)  Simpsiö 96,9  Spin FM (2009–2020)  Spirit FM (2015–2018)  The Voice (2007–2016)  Zoom FM (2008–2011)  Yle Puhe (1998–2024) 
Bauer Media Group
| --- | --- |
Radio::  Auran Aallot  Basso  Radio 957  Radio City  Radio Classic  KISS  Ysäri  Kasari  Iskelmä  Radio Mega Oulu  Radio Nostalgia  Radio Nova  NRJ  Radio Pooki  SuomiRock  SuomiRäp  Top51 
Audiopalvelut::  Podplay  RadioPlay
Sininen kuu (elokuva)

| Sininen kuu> Lost Horizon |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Frank Capra
Käsikirjoittaja:  Robert Riskin
Perustuu:  James Hiltonin romaaniin Sininen kuu
Tuottaja:  Frank Capra
Säveltäjä:  Dimitri Tiomkin
Kuvaaja:  Joseph Walker Elmer Dyer
Leikkaaja:  Gene Havlick
Tuotantosuunnittelija:  Stephen Goosson
Pääosat:  Ronald Colman
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Columbia Pictures
Levittäjä:  Columbia Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1937
Kesto:  97 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sininen kuu (Lost Horizon) on Frank Capran tuottama ja ohjaama draamaelokuva vuodelta 1937. Se perustuu James Hiltonin saman­nimiseen romaaniin vuodelta 1933, jonka pohjalta käsi­kirjoituksen laati Robert Riskin. Elokuvan musiikin on tehnyt Dimitri Tiomkin.
Juoni

Ryhmä Kaukoidän maan sotilas­kapinaa pakoon lähteviä länsi­maalaisia pelastautuu britti­diplomaatti Bob Conwayn (Ronald Colman) avulla viime hetkelleä lento­koneeseen, mutteivät tiedä että se on kaapattu. Kone tekee pakko­laskun mystiseen Himalajalla sijaitsevaan paikkaan nimeltä Shangri-La, josta tulokkaat aluksi haluavat pois mutta huomaavat vähitellen paikan onnelliseksi ja rauhalliseksi ja päättävät jäädä. Shangri-Lata hallitsee vanha ja viisas belgialainen munkki. Lopulta Bob Conwaylle selviää miksi heidät on tuotu juuri Shangri-Lahan, mutta ainoa joka haluaa sieltä enää pois on hänen veljensä George (John Howard).
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ronald Colman  | … |  Robert ”Bob” Conway   |
|  Jane Wyatt  | … |  Sondra Bizet   |
|  Edward Everett Horton  | … |  Alexander P. ”Lovey” Lovett   |
|  John Howard  | … |  George Conway   |
|  Thomas Mitchell  | … |  Henry Barnard  |
Tuotanto

Sininen kuu oli kallein siihen asti tuotettu elokuva. Sen teko tuli niin kalliiksi, että Columbia Picturesiltä kesti viisi vuotta päästä omilleen. Elokuva horjutti paitsi tuotantoyhtiön taloutta, myös Capran suhteita Columbiaan ja käsi­kirjoittaja Raskiniin, jonka kanssa hän oli tehnyt elokuvat Päivä ylhäisönaisena (1933), Tapahtui eräänä yönä (1934) ja Mr. Deeds tulee kaupunkiin (1936).
Vastaanotto ja myöhempi arvostus

Elitisti-verkko­julkaisussa Markus Sorsa pitää Sinistä kuuta pikemminkin kiinnostavana kuin onnistuneena Capran elokuvana. Hänestä heikointa on näyttelijän­työ, mutta kritiikkiä saavat myös käsi­kirjoitus ja kokonaisuus, joka Sorsan mukaan on ”ryhditön seka­melska, joka ei kokonaisuutena millään jaksa kantaa koko (restauroidun version) yli kaksi­tuntista kestoa”.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Sinisen kuun vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Helsingin Taka-Töölössä, osoitteessa Mannerheimin­tie 118, toimi vuosina 1941–1986 elokuva­teatteri Sininen kuu, joka lie saanut nimensä tästä elokuvasta.
Aiheesta muualla

Sininen kuu Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Lost Horizon (film)
Käännös suomeksi