stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Giovan Battista Andreini
Elämä ja ura

Giovan Battista Andreinin vanhemmat olivat näyttelijäpariskunta Francesco Andreini ja Isabella Canali. Hän opiskeli Bolognan yliopistossa ja liittyi 1595 näyttelijäryhmään Comici Gelosi. Vuonna 1604 hän perusti näyttelijäryhmän nimeltään Comici Fedeli, joka esiintyi muun muassa Ranskan kuninkaallisessa hovissa.
Andreini kirjoitti yli 50 julkaistua näytelmäkäsikirjoitusta. Useat niistä ovat tyyliltään puheteatterin ja musiikkiteatterin välimaastossa, kuten L’Adamo (Milano, 1613) ja La Maddalena.
Andreini avioitui 1600-luvun alussa näyttelijä Virginia Ramponin kanssa, jolle hän omisti ensimmäisen käsikirjoituksensa Florindan. Virginia Ramponi kuoli Bolognassa 1630-luvun alussa. Sittemmin Andreini avioitui Virginia Rotarin kanssa.
Aiheesta muualla

Sapere.it: Andreini
Catalogo del servizio bibliotecario nazionale (Arkistoitu – Internet Archive)
Library of Congress: Andreini, Giovanni Battista, 1578-
Oxfordreference.com: Giovan Battista Andreini
Floyd Gottfredson

| Floyd Gottfredson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. toukokuuta 1905 Kaysville Utah
Kuollut: 22. heinäkuuta 1986 (81 vuotta) Montrose, Kalifornia
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  sarjakuvapiirtäjä
Arthur Floyd Gottfredson (5. toukokuuta 1905 Kaysville, Utah – 22. heinäkuuta 1986 Montrose, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä, joka on yksi merkittävimpiä Disney-sarjakuvien piirtäjiä kautta aikojen. Hän piirsi Mikki Hiiri -sanomalehtisarjakuvaa vuodesta 1930 vuoteen 1975, yhteensä 45 vuoden ajan.
Alkuaikoina Mikki Hiiri -stripit olivat jatkuvajuonisia seikkailukertomuksia. Juuri näistä töistä Gottfredson muistetaan parhaiten. Mikki-tarinat olivat samalla sekä jännittäviä että humoristisia, ja ne oli suunnattu sekä aikuisille että lapsille. Vuonna 1955 stripit muuttuivat syndikaatin määräyksestä päivittäisiksi gageiksi.
Varhaiset vuodet

Gottfredson syntyi Kaysvillessä Utahin osavaltiossa suureen mormoniperheeseen. Hänellä oli kolme veljeä ja neljä sisarta. Gottfredsonin suku on alkujaan kotoisin Tanskasta, josta Floydin isoisoisä oli muuttanut siirtolaiseksi Yhdysvaltoihin 1840-luvulla.
Lapsena Floyd loukkasi kätensä metsästämässä ollessaan ja joutui pitkään pysymään neljän seinän sisällä. Toipilasaikanaan hän kiinnostui pilakuvien piirtämisestä ja suoritti useita piirtämisen kirjekursseja. 1920-luvun lopulla hän oli jo osatoiminen pilapiirtäjä ja hänen kuviaan julkaistiin useissa lehdissä, kuten Salt Lake City Telegramissa. Hän tuli toiselle sijalle vuonna 1928 järjestetyssä pilapiirroskilpailussa.
23-vuotiaana Gottfredson muutti vaimonsa ja lastensa kanssa Etelä-Kaliforniaan. Etsittyään turhaan piirtäjäntyötä paikallisista sanomalehdistä hän sai työpaikan elokuvateatterista filmiprojektorin käyttäjänä. Työtä riitti kuitenkin vain vuoden ajan: elokuvateatteri purettiin ja Gottfredson joutui työttömäksi.
Mikki Hiiren piirtäjänä

Gottfredson löysi uuden työpaikan Walt Disney -yhtiön palveluksessa. Hänet palkattiin aluksi apulaisanimaattoriksi joulukuussa 1929. Huhtikuussa 1930 hänet siirrettiin piirtämään Mikki Hiiri -sanomalehtisarjakuvaa. Sarjakuva oli tuolloin ilmestynyt vasta neljän kuukauden ajan; sitä olivat ennen Gottfredsonia piirtäneet animaattorit Ub Iwerks ja Win Smith ja käsikirjoittanut itse Walt Disney. Gottfredsonille sanottiin, että työ olisi vain väliaikainen, kunnes sarjalle löydettäisiin vakinainen piirtäjä. ”Väliaikainen” työ Mikin piirtäjänä kesti kuitenkin 45 vuotta.
Ensimmäinen Gottfredsonin Mikki-strippi ilmestyi lehdessä 5. toukokuuta 1930, piirtäjän 25-vuotissyntymäpäivänä. Tammikuussa 1932 hän ryhtyi piirtämään myös sunnuntaisin ilmestyvää värillistä Mikki-strippiä, jonka tarinat olivat erillisiä arkipäivisin ilmestyvistä jatkosarjastripeistä. Sunnuntaisarjaa Gottfredson teki vuoteen 1938 saakka.
Ensimmäiset vuodet Gottfredson teki sarjakuvaa yksin. Vuodesta 1934 lähtien hän sai avustajan sekä käsikirjoittamiseen että piirtämiseen, ja keskittyi itse suunnittelemaan sarjojen kokonaisjuonet sekä piirtämään strippien lyijykynäluonnokset. Vuodesta 1943 lähtien Gottfredson ryhtyi jälleen piirtämään sarjaa kokonaan itse, mutta käsikirjoituskumppania hän käytti koko loppu-uransa ajan. Gottfredsonin yhteistyökumppaneina käsikirjoitusten teossa toimivat Ted Osborne (1934–1949), Merrill De Maris (1934–1942), Dick Shaw (1942–1944), Bill Walsh (1944–1964), Roy Williams (1964) ja Del Connell (1968–1982).
Vuonna 1955 Gottfredson ja silloinen käsikirjoittaja Bill Walsh saivat määräyksen lopettaa jatkuvajuoniset sarjat ja tehdä vain yhden stripin pituisia vitsisarjoja.
Gottfredson jäi eläkkeelle lokakuussa 1975. Viimeinen mustavalkoinen strippi julkaistiin 15. lokakuuta 1975, värillisistä sunnuntaisarjakuvista viimeinen kuitenkin vasta 19. syyskuuta 1976.
Eläkepäivät

Gottfredson oli hyvin suosittu sarjakuvapiirtäjä 45 vuoden ajan, mutta hän ei saanut nimeään julkisuuteen sarjakuvien julkaisun yhteydessä, kuten eivät muutkaan Disney-piirtäjät. Ihailijat saivat hänen nimensä selville 1960-luvulla, samaan tapaan kuin Carl Barksinkin nimen. 1970-luvulla julkaistuissa Mikki-kokoelmakirjoissa Gottfredsonin nimi kerrottiin, samoin 1980-luvun Mickey Mouse -lehdessä, joka usean vuoden ajan keskittyi julkaisemaan ainoastaan Gottfredsonin Mikki-tarinoita.
Eläkkeellä ollessaan Gottfredson antoi mielellään haastatteluja lehdille ja hän tapasi myös Carl Barksin, jonka kanssa tehty yhteishaastattelu julkaistiin Mickey Mouse In Color -kirjassa.
Gottfredson eli 81-vuotiaaksi.
Uudelleenjulkaisut

Italiaksi on julkaistu kaikki Gottfredsonin Mikki-sarjat mustavalkoisina albumeina. Vuonna 2011 ryhdyttiin Yhdysvalloissa julkaisemaan vastaavanlaista kokoelmaa englanniksi kovakantisina kirjoina.
Helsingin Sanomat julkaisi Gottfredsonin Mikki-strippejä 1930-luvulta lähtien aina viimeiseen 1970-luvulla ilmestyneeseen saakka. 1970-luvulla Sanoma Oy:n jättikirjoissa ilmestyi kolme kokonaan Gottfredsonin töille omistettua teosta, Minä Mikki Hiiri, Minä Hessu ja Mikin suuret seikkailut. Gottfredsonin sarjoja on julkaistu myös kirjoissa Me Mikki ja Minni, Mikki Hiiren hatunnosto ja Mikki Hiiri, joka päivä 365.
Suomeksi ilmestyi 1970-luvulla italiaiskokoelman viisi ensimmäistä osaa nimellä Mikki Hiiren kulta-aika. Suosio ei kuitenkaan riittänyt koko sarjan julkaisuun suomeksi.
Vuonna 2014 Sanoma Magazines Finland julkaisi Mikin oma sanomalehti -jättikirjan, jossa on seitsemän Gottfredsonin tarinaa 1930–1950-luvuilta. Seuraavana vuonna ilmestyi jättikirja Vaarallinen Mikki, joka sisältää muun muassa aiemmin Suomessa julkaisemattomia sota-ajan sarjakuvia.
Gottfredsonin luomat hahmot

Gottfredson loi itse tai yhteistyössä jonkun muun kanssa lukuisia Mikki-sarjoissa esiintyviä hahmoja, joista useat esiintyvät edelleen muiden tekijöiden tarinoissa. Tunnetuimpia hahmoja ovat:
Mortti ja Vertti
Mustakaapu
Poliisimestari Sisu
Etsivä Kaasi
Eka Vekara & Pflip
Mortimer-setä (Minnin setä)
Kapteeni Kirkonrotta
Eks, Duplex & Triplex
Kapteeni Koiramo
Salomo
Kapteeni Oranki
Tohtori Ykskorva
Helmeri Piippu
Vaikutus muihin taiteilijoihin

Monet italialaiset Mikki-piirtäjät pitävät Gottfredsonia tärkeänä vaikutteiden antajana, muun muassa Romano Scarpa. Carl Barksin varhaisissa Aku Ankka -seikkailuissa näkyy myös, että Barks oli Gottfredsonin sarjojen ihailija.
Gottfredsonin tavaramerkkinä olivat vauhdikkaat seikkailut ja vivahteikkaat henkilöhahmot. Gottfredsonin Mikki oli nuorekkaan utelias sankari, joka oli valmis taistelemaan gangstereita, vakoilijoita ja korruptiota vastaan. David Gersteinin mukaan ”Mikki voi yhä olla Gottfredsonin hiiri: tarttua hiukan liian suuriin haasteisiin, asettua vastustamaan itseään vahvempia – ja rientää tutkimaan maailmaa, vaikka se onkin häntä vastaan”.
Suomenkielisiä kokoelmia

Mikin oma sanomalehti. Floyd Gottfredsonin parhaita seikkailuja.  (Toimitus: Ville Viitanen, Aki Hyyppä. Sarjojen ja esipuheiden suomennos: Antti Hulkkonen)  Helsinki:  Sanoma Media Finland, 2014.  ISBN 978-951-32-3919-0.
Vaarallinen Mikki. Floyd Gottfredsonin hurjimmat sota-ajan tarinat.  (Toimitus: Antti Hulkkonen, Aki Hyyppä ja Ville Viitanen. Sarjojen ja esipuheiden suomennos: Antti Hulkkonen)  Helsinki:  Sanoma Media Finland, 2015.  ISBN 978-951-32-4134-6.
Aiheesta muualla

Floyd Gottfredson Inducksissa. (englanniksi)
Gerstein, David: Floyd Gottfredson. Disney comics mailing list pages 19.2.1999. (englanniksi)
Georg Johan Maijdel

Georg Johan Maijdel, myös Maijdell tai Maidel (1648 – 1709 Tallinna, haudattu 12. kesäkuuta 1709) oli suomalainen kenraali.
Maijdelin vanhemmat olivat majuri Otto Johan Maijdel ja Anna Maria von Offen.  Hän tuli vänrikiksi Turun ratsurykmenttiin 1622, palveli Alankomaissa olleissa espanjalaisissa joukoissa 1655-1675 ja kunnostautui Ruotsiin palattuaan Skoonen sodassa. Vuonna 1686 hänestä tuli eversti ja Hämeen jalkaväkirykmentin komentaja. Katovuonna 1696 hän toimi Uudenmaan ja Hämeen läänin maaherrana. Maijdel korotetiin vapaaherraksi 1693 ja kenraalimajuriksi 1700. Suuren Pohjan sodan sytyttyä Maijdel johti suomalaisjoukot Riikaan ja kunnostautui toukokuussa 1700 Jungfernhofin taistelussa, kun saksilaiset lyötiin. Narvan taistelussa hän komensi yhtä vasemman siiven osastoa. Vuonna 1703 Maijdel ylennettiin kenraaliluutnantiksi ja lähetettiin Suomeen ylipäälliköksi karkottamaan venäläisiä Inkerinmaalta. Vuonna 1706 hän toimi Viipurin puolustuksen tukena venäläisiä piiritysjoukkoja vastaan. Kenraaliksi hänet ylennettiin samana vuonna, mutta erotettiin ylipäällikyydestä 1707 Georg Lybeckerin toiminnan seurauksena. Maijdel muutti tiluksilleen Viroon, missä kuoli, ennen kuin venäläiset valtasivat maan.
Maijdelin ensimmäinen puoliso vuodesta 1680 oli Hedvig Helena von Taube (k. 1690) ja toinen laamanni, kreivi Fredrik Stenbockin leski Helena Creutz (k. 1730).
GP2 Monacon Grand Prix 2016

|  GP2 Monacon Grand Prix 2016 |
| --- | --- |
 2. osakilpailu 11 osakilpailusta kaudella 2016. 

Päivämäärä:  27. toukokuuta 2016
Sijainti:  Circuit de Monaco, Monaco
Rata:  Katurata   3,340 km

Lauantain kilpailu
Pituus:  40 kierrosta
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Sergei Sirotkin
Talli:  ART Grand Prix
Aika:  1.19,186
Nopein kierros
Kuljettaja:   Pierre Gasly
Talli:  Prema Racing
Aika:  1.20,469 (kierroksella 39)
Palkintokoroke
Voittaja:   Artem Markelov  (Russian Time)
Toinen:   Norman Nato  (Racing Engineering)
Kolmas:   Oliver Rowland  (MP Motorsport)
Sunnuntain kilpailu
Pituus:  30 kierrosta
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:  {{{{{paalulta lähtijän maa genetiivissä2}}} lippu}} {{{paalulta lähtijä2}}}
Talli:  {{{paalulta lähtijän talli2}}}
Aika:  {{{paaluaika2}}}
Nopein kierros
Kuljettaja:   Nobuharu Matsushita
Talli:  ART Grand Prix
Aika:  1.21,554 (kierroksella 28)
Palkintokoroke
Voittaja:   Nobuharu Matsushita  (ART Grand Prix)
Toinen:   Marvin Kirchhöfer  (Carlin)
Kolmas:   Raffaele Marciello  (Russian Time)
GP2 Monacon Grand Prix 2016 oli GP2-kauden 2016 toinen osakilpailu, joka ajettiin 27.–28. toukokuuta Monacon katuradalla Monacossa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Monacon GP:n ohessa.
Tulokset > Aika-ajo > Ryhmä A

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Aika | Lähtöruutu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 3 |  Norman Nato | Racing Engineering | 1:19.894 | 2 |
| 2 | 7 |  Mitch Evans | Campos Racing | 1:19.962 | 4 |
| 3 | 5 |  Alex Lynn | DAMS | 1:20.014 | 6 |
| 4 | 9 |  Raffaele Marciello | Russian Time | 1:20.601 | 8 |
| 5 | 16 |  Luca Ghiotto | Trident | 1:20.630 | 10 |
| 6 | 1 |  Nobuharu Matsushita | ART Grand Prix | 1:20.744 | 12 |
| 7 | 19 |  Marvin Kirchhöfer | Carlin | 1:21.016 | 13 |
| 8 | 21 |  Pierre Gasly | Prema Racing | 1:21.381 | PL |
| 9 | 11 |  Gustav Malja | Rapax | 1:21.965 | 16 |
| 10 | 23 |  Daniël de Jong | MP Motorsport | 1:21.978 | 18 |
| 11 | 25 |  Jimmy Eriksson | Arden International | 1:22.029 | 19 |
Lähde:
Tulokset > Aika-ajo > Ryhmä B

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Aika | Lähtöruutu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 2 |  Sergei Sirotkin | ART Grand Prix | 1:19.186 | 1 |
| 2 | 4 |  Jordan King | Racing Engineering | 1:19.691 | 3 |
| 3 | 22 |  Oliver Rowland | MP Motorsport | 1:19.852 | 5 |
| 4 | 20 |  Antonio Giovinazzi | Prema Racing | 1:19.972 | 7 |
| 5 | 6 |  Nicholas Latifi | DAMS | 1:20.182 | 9 |
| 6 | 12 |  Arthur Pic | Rapax | 1:20.360 | 11 |
| 7 | 18 |  Sergio Canamasas | Carlin | 1:20.600 | PL |
| 8 | 8 |  Sean Gelael | Campos Racing | 1:20.877 | 14 |
| 9 | 10 |  Artem Markelov | Russian Time | 1:22.160 | 15 |
| 10 | 14 |  Philo Paz Patrick Armand | Trident | 1:22.707 | 17 |
| 11 | 24 |  Nabil Jeffri | Arden International | 1:22.722 | PL |
Lähde:
Tulokset > Pitkä kilpailu

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Kesketys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 10 |  Artem Markelov | Russian Time | 40 | 1:01:27.183 | 15 | 25+2 |
| 2 | 3 |  Norman Nato | Racing Engineering | 40 | +1.541 | 2 | 18 |
| 3 | 22 |  Oliver Rowland | MP Motorsport | 40 | +3.187 | 5 | 15 |
| 4 | 5 |  Alex Lynn | Russian Time | 40 | +8.239 | 6 | 12 |
| 5 | 7 |  Mitch Evans | Campos Racing | 40 | +11.723 | 4 | 10 |
| 6 | 9 |  Raffaele Marciello | Russian Time | 40 | +15.025 | 8 | 8 |
| 7 | 19 |  Marvin Kirchhöfer | Carlin | 40 | +21.153 | 13 | 6 |
| 8 | 1 |  Nobuharu Matsushita | ART Grand Prix | 40 | +21.582 | 12 | 4 |
| 9 | 23 |  Daniel de Jong | MP Motorsport | 40 | +22.343 | 18 | 2 |
| 10 | 12 |  Arthur Pic | Rapax | 40 | +23.333 | 11 | 1 |
| 11 | 20 |  Antonio Giovinazzi | Prema Racing | 40 | +25.037 | 7 |  |
| 12 | 18 |  Sergio Canamasas | Carlin | 40 | +30.192 | PL |  |
| 13 | 8 |  Sean Gelael | Campos Racing | 40 | +31.295 | 14 |  |
| 14 | 11 |  Gustav Malja | Rapax | 40 | +39.900 | 16 |  |
| 15 | 21 |  Pierre Gasly | Prema Racing | 40 | +49.718 | PL |  |
| 16 | 14 |  Philo Paz Patrick Armand | Trident | 39 | +1 kierros | 17 |  |
| Kesk. | 15 |  Luca Ghiotto | Trident | 35 | DNF | 10 |  |
| Kesk. | 25 |  Jimmy Eriksson | Arden International | 32 | DNF | 19 |  |
| Kesk. | 4 |  Jordan King | Racing Engineering | 27 | DNF | 3 |  |
| Kesk. | 24 |  Nabil Jeffri | Arden International | 23 | DNF | PL |  |
| Kesk. | 2 |  Sergei Sirotkin | ART Grand Prix | 22 | DNF | 1 | 4 |
| Kesk. | 6 |  Nicholas Latifi | DAMS | 21 | DNF | 9 |  |
Lähde:
Tulokset > Sprintti kilpailu

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Kesketys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 |  Nobuharu Matsushita | ART Grand Prix | 30 | 41:59.392 | 1 | 15+2 |
| 2 | 19 |  Marvin Kirchhöfer | Carlin | 30 | +13.660 | 2 | 12 |
| 3 | 9 |  Raffaele Marciello | Russian Time | 30 | +15.453 | 3 | 10 |
| 4 | 7 |  Mitch Evans | Campos Racing | 30 | +20.894 | 4 | 8 |
| 5 | 5 |  Alex Lynn | DAMS | 30 | +32.560 | 5 | 6 |
| 6 | 3 |  Norman Nato | Racing Engineering | 30 | +33.058 | 7 | 4 |
| 7 | 22 |  Oliver Rowland | MP Motorsport | 30 | +33.594 | 6 | 2 |
| 8 | 10 |  Artem Markelov | Russian Time | 30 | +33.874 | 8 | 1 |
| 9 | 12 |  Arthur Pic | Rapax | 30 | +36.777 | 10 |  |
| 10 | 18 |  Sergio Canamasas | Carlin | 30 | +47.646 | 12 |  |
| 11 | 23 |  Daniël de Jong | MP Motorsport | 30 | +54.291 | 9 |  |
| 12 | 11 |  Gustav Malja | Rapax | 30 | +55.476 | 14 |  |
| 13 | 21 |  Pierre Gasly | Prema Racing | 30 | +55.981 | 15 |  |
| 14 | 15 |  Luca Ghiotto | Trident | 30 | +56.501 | 17 |  |
| 15 | 25 |  Jimmy Eriksson | Arden International | 30 | +58.682 | 20 |  |
| 16 | 4 |  Jordan King | Racing Engineering | 30 | +1:19.193 | 21 |  |
| 17 | 24 |  Nabil Jeffri | Arden International | 30 | +1:27.922 | 22 |  |
| 18 | 20 |  Antonio Giovinazzi | Prema Racing | 30 | +1:27.997 | 11 |  |
| Kesk. | 6 |  Nicholas Latifi | DAMS | 13 | DNF | 22 |  |
| Kesk. | 2 |  Sergei Sirotkin | ART Grand Prix | 10 | DNF | 21 |  |
| Kesk. | 8 |  Sean Gelael | Campos Racing | 7 | DNF | 13 |  |
| Kesk. | 14 |  Philo Paz Patrick Armand | Trident | 3 | DNF | 16 |  |
Lähde:

Käännös suomeksi
Galinin sotilashautausmaa

Galinin sotilashautausmaa on hautausmaa Latviassa. Riian eteläpuolella sijaitsevalle Galinin (saks. Galling) pienelle sotilashautausmaalle on haudattu 18 saksalaista, 9 venäläistä ja 3 suomalaista sotilasta, jotka kaatuivat Misa-joen (saks. Misse) rintamaosuudella I maailmansodassa. Suomalainen jääkäripataljoona 27 osallistui alueella itärintaman taisteluihin. Suomalaisista hautausmaalle on haudattu jääkärit Alfred Hyytinen (kaatunut 13.6.1916), Max Kronqvist (kaatunut 25.6.1916) ja Ilmari Pahkajärvi (kaatunut 15.8.1916).
Hautausmaalla on ilmeisesti jo sodan aikana pystytetty saksalainen muistomerkki nimilaattoineen sekä 1925 pystytetty suomalaisten muistomerkki. Saksalaisissa neljässä nimilaatassa on mainittu nimet A. Hyytinen, M. Kroncuist ja I. Pokkajaiwi.
Sijainti

Hautausmaa sijaitsee Galinin kylässä (esiintyy  myös nimellä Bitite-2), koordinaatit 56°44'34.0"N 24°00'04.0"E.
Kylän pääraitilla on oikealla karttataulu, jonka kohdalla vasemmalla on sadan metrin mittainen Cerinu iela -katu. Sen päässä on rautaportti, josta pääsee ojan yli metsikköön missä hautausmaa on. Saksalainen muistomerkki on lähempänä kylää, suomalaisten muutama kymmenen metriä sitä edempänä.
Hautausmaa on merkitty karttaan aivan Galinin pohjoispuolelle.
A8:lta runsaan kilometrin päässä vasemmalle lähtee hyväkuntoinen soratie, joka noudattaa vanhaa tielinjaa. Tie oli aikanaan ensimmäisen kilometrin jälkeen saksalaisten etumaastossa, asemat olivat peltoaukean eteläpuolella metsän reunassa. Venäläisten asemat olivat Misa-joen pohjoispuolella.
Fëanorin pojat

Fëanorin pojat ovat seitsemän noldo-haltioihin lukeutuvaa veljestä J. R. R. Tolkienin kirjassa Silmarillion. Heidän isänsä Fëanor oli noldorin kuininkaan Finwën poika ja äiti Nerdanel kuuluisan Mahtan-sepän tytär. Silmarilien varastamisen jälkeen Fëanor ja hänen poikansa vannoivat kammottavan valan, jonka rikkomisella he kutsuisivat päälleen ikuisen pimeyden. Veljekset osallistuivat myös Alqualondën sukusurmaan minkä jälkeen he varastivat telerin laivat joilla pääsivät Amanista Keski-Maahan. Näin Fëanorin pojat joutuivat Mandoksen kirouksen alaisiksi mikä koitui myös heidän kohtalokseen. Ennen kuolemaansa he kävivät sotia jopa toisia haltiavaltakuntia vastaan Silmarilien takia.
Maedhros

Maedhros Pitkä (myös Nelyafinwë, "Kolmas Finwë") oli pojista vanhin ja toinen niistä kahdesta jotka perivät äitinsä punaiset hiukset. Hän oli serkkunsa Fingonin hyvä ystävä eikä luopunut ystävyydestä vaikka hänen isänsä ja setänsä Fingolfin ajautuivat ristiriitoihin. Fëanorin kuoleman jälkeen Morgoth vangitsi Maedhrosin ja kahlitsi hänet ranteesta Thangorodrimin rinteeseen josta Fingon pelasti hänet katkaisemalla käden. Myöhemmin Maedhros luopui myös vaatimuksesta Noldorin Korkean Kuninkaan kruunuun joka näin siirtyi hänen setäpuolelleen Fingolfinille.
Dagor Bragollachin jälkeen ja Fingolfinin kuoltua Maedhros perusti Maedhrosin liiton, johon hän keräsi veljensä, Fingolfinin ja Finarfinin jälkeläiset, Bëorin huoneen jäsenet sekä Nogrodin ja Belegostin kääpiöt. Liitto tuhottiin kuitenkin Nirnaeth Arnoediadissa.
Vihan sodan päättyttyä Maedhros oli Maglorin ohella ainoa veljesparven eloon jäänyt jäsen. He päätyivät varastamaan kaksi saatavilla ollutta Silmarilia jotka oli revitty Morgothin kruunusta (kolmas oli jo aiemmin viety siitä ja se oli päätynyt tavoittamattomiin taivaalle). Kun Maedhros viimein sai kiven se alkoi kuitenkin polttaa hänen käsiään ja hän syöksyi tuskissaan sen kanssa palavaan rotkoon.
Maglor

Maglor (myös Canafinwë, "Vahvaääninen Finwë") oli pojista toiseksi vanhin, jota kuvattiin Keski-Maan soittoniekoista toiseksi suurimmaksi Daeronin jälkeen. Hän laati monta laulua liittyen Ardan tapahtumiin kuten ensimmäiseen sukusurmaan (Noldolantë, "Noldorin lankeemus") jonka hän laati hieman ennen kuolemaansa. Maedhrosin ohella hän oli ainoa veljeksistä joka osallistui Fingolfinin järjestämään juhlaan Mereth Aderthadiin, jossa solmittiin liitto noldorin ja sindarin välillä.
Gondolinin tuhon jälkeen Maglor oli uuvuksissa isänsä valasta ja jäi hoitamaan vangeiksi saamaansa Eärendiliä ja tämän kaksospoikia Elrondia ja Elrosia. Maglor huokasi myös helpotuksesta nähtyään Elwingin mukana karanneen Silmarillin päätyneen lopulta taivaalle turvaan pahalta. Siitä huolimatta vala vainosi yhä häntä ja hänen ainoaa elossa ollutta veljeään Maedhrosia jotka varastivat jäljellä olleet Silmarillit. Maedhrosin tapaan Maglor oli "menettänyt oikeutensa" jalokiviin ja ne alkoivat polttaa hänen käsiään jolloin Maglor joutui heittämään Silmarillin mereen. Loppuelämänsä Maglor vaelsi rannalla laulaen "kivusta ja katumuksesta aaltojen äärillä".
Maglorin kuolemasta ei ole kerrottu mitään, mutta Tolkien on maininnut että hän on kuollut.
Celegorm

Celegorm Vahva (myös Turcafinwë, "Voimakas Finwë") oli pojista kolmanneksi vanhin ja samalla vahvin. Celegorm rakasti metsästystä ja oli vala Oromën hyvä ystävä. Oromë opetti Celegormille muun muassa kaikkien lintujen ja petojen kielet sekä antoi tälle metsästyskoiransa Huanin.
Dagor Bragollahin jälkeen Celegorm ja Curufin päätyivät Nargothrondiin serkkunsa Finrodin hoviin, jossa molemmat saivat paljon vaikutusvaltaa puhelahjojensa ansiosta, he muun muassa estivät suurinta osaa sotureista lähtemästä Finrodin mukaan auttamaan Bereniä ja Lúthienia hakemaan Silmarillia Morgothin kruunusta. Finrodin kuoltua hänen seuraajakseen noussut Orodreth hääti molemmat Nargothrondista. Myöhemmin Celegorm kaappasi Curufinin kanssa Lúthienin ja vaati Thingolilta luvan naida tämän, mutta Huan petti omistajansa ja vapautti Lúthienin. Selkkaus esti kuitenkin Thingolia liittymästä Maedhrosin liittoon.
Fëanorin poikien hyökättyä Doriathiin hakeakseen Silmarillin, Celegorm menehtyi taistelussa Lúthienin poikaa Dior Elúchilia vastaan kaksikon tapettua toisensa.
Caranthir

Caranthir Tumma (myös Morifinwë, "Tumma Finwë") oli neljänneksi vanhin pojista ja kopein heistä. Hänen ylpeät puheensa kuningas Thingolin viestinviejälle Angrodille saivat tämän kertomaan Thingolille Alqualondën sukusurmasta ja noldorin paluun todellisesta syystä. Tämän vuoksi Thingol määräsi quenyan kielletyksi ja johti osaltaan noldorin vaihtamaan arkikielensä sindariksi.
Caranthir asettui kansoineen Thargelioniin ja teki saattueineen pitkiä tutkimusretkiä Keski-Maan sisäosiin. Parhaimmillaan hän kävi Ered Lindonissa asti, missä kohtasi Sinivuorten kääpiöitä, joita Caranthir halveksi näiden ulkonäön vuoksi, mutta liittoutui silti niiden kanssa Morgothin takia. Caranthirin kautta kulkivat myös kaikki kääpiöiden kauppatavarat mikä rikastutti häntä suuresti.
Ensimmäiset Beleriandiin saapuneet ihmiset asettuivat Caranthirin maille, mihin tämä ei aluksi kiinnittänyt huomiota. Örkkien hyökättyä ja lähes tuhottua kaikki ennen kuin Caranthir pääsi apuun, hän vakuuttui ihmisten uljaudesta ja tarjosi näille turvallista asuinpaikkaa pohjoisempana maillaan. Ylpeät haladin jatkoivat kuitenkin matkaansa länteen.
Dagor Bragollahin jälkeen örkit hävittivät Caranthirin maan ja tämä joutui pakenemaan Amrodin ja Amrasin kansojen pariin. Nirnaeth Arnoediadiin Caranthir kokosi joukon ihmisiä jotka pettivät kuitenkin hänet ja kävivät jälkijoukon kimppuun. Caranthir osallistui myös Doriathin hävitykseen jossa sai surmansa kesken taistelun.
Curufin

Curufin (quenyaksi Curufinwë, "Kyvykäs Finwë") oli viides pojista ja Fëanorin suosikki, joka peri isänsä kädentaidot. Hän oli myös ainoa pojista joka sai jälkeläisen, Celebrimborin. Curufinillä ei ollut puolisoa.
Curufin seurasi veljeään Celegormia siihen asti kunnes molemmat häädettiin Nargothrondista. Hän menehtyi Celegormin ja Caranthirin tavoin Doriathin hävityksessä.