stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo sarjan Puhtaat valkeat lakanat henkilöistä
Raikkaan perheen lähipiiri > Sari Kuusi

Tummahiuksinen ja norja Sari Kuusi tulee Onnelaan keittiön oven kautta toisen tuotantokauden puolessavälissä. Hän työskentelee vaatemallina, ja hänellä ilmenee jonkinlaista syömishäiriötä, koska malli ei saa lihota. Heikki ihastuu Sariin ja kihlautuu tämän kanssa. Kihlaus purkautuu, kun Sari näkee Heikin Sinikan kanssa romanttisessa tilanteessa. Alussa Sari on varsin avuton ja Raikkaan perhe ottaa hänet siipiensä suojaan. Maire erityisesti pitää Sarista. Irene puolestaan saa Sarin huomaamaan, että tällä on lahjoja, joista tämä ei oikeastaan edes tiennyt. Sarin naivius karisee pikkuhiljaa, ja hän päätyy lopulta naimisiin Heikin kanssa. Heikin kosiessa hän näkee jo tämän motiivien läpi, mutta haluaa antaa rakkaudelle mahdollisuuden. Sarin ja Heikin liitto päättyy ennen vuotta 1991.
Raikkaan perheen lähipiiri > Sylvi Kaikkonen

Sylvi on ollut sarjan alkutilanteessa Raikkaiden kotiapulainen jo vuosia. Hänet on palkattu Heikin syntymän jälkeen. Sylvi on Raikkaiden lapsikatraalle usein toinen äiti: hän opettaa Katariinalle ruoanlaittoa, lohduttaa ja kannustaa lapsia. Suomalaiseen tapaan säätyrajat ovat Onnelassa melko matalat, ja Sylvi on lähes perheenjäsenen asemassa. Sylvillä oli toisen maailmansodan aikana heila, joka palaa hänen elämäänsä 1960-luvun puolessavälissä, mutta poistuu melkein saman tien. Ensio pettää Mairea Sylvin kanssa pariin otteeseen, mutta asiasta tietävät vain Heikki ja Katariina, eikä tarinasta ilmene, tietävätkö nämä toistensa olevan perillä Ension ja Sylvin suhteesta. Parit lemmenhetket Ension kanssa ovat osapuilleen ainoat tahrat Sylvin hyveellisessä julkikuvassa. 1970-luvun alussa Sylvi muuttaa Floridaan erään sikäläisen professorin rouvan apulaiseksi. Hän palaa Onnelaan 1970-luvun lopussa.
Työ- ja liikekaverit > Voitto Nuutinen

Nuutista kutsutaan yleensä pelkällä sukunimellä. Hän on suunnilleen Ension ikäinen ja vahvasti vasemmalle kallellaan. Nuutinen tulee melko hyvin toimeen Ension kanssa siihen nähden, että hän on etenkin sarjan alussa Ensioon nähden usein jyrkässä oppositiossa. Nuorempia työkavereitaan Nuutinen pitää usein lähinnä juippeina, jotka hänen mielestään sotkevat tehtaan tuotantoa huimapäisillä suunnitelmillaan. Nuutinen elää yksin ja kadehtii Ensiota sikäli, että tämä on saanut kaiken sen, minkä Nuutinen olisi halunnut. Hän kosii Raikkaiden kotiapulaista Sylviä - tuloksetta. Tuonnempana tehtaalle palkataan sihteeriksi Mirjam Into, joka auttaa Nuutista toipumaan aivoveritulpasta. Nuutinen palautuu työkuntoon, mutta päätyy jättämään tehtaan, koska uusi tuotantopäällikkö Sinikka osoittautuu riittävän päteväksi. Nuutinen kosii MIrjamia ja he avioituvat Onnelassa. Myös MIrjam jää varhain eläkkeelle ja perustaa Nuutisen kanssa kodin. Pariskunta ostaa myös Espanjan Aurinkorannikolta talon, jossa he viettävät suuren osan ajastaan.
Työ- ja liikekaverit > Risto Raivio

Miehekkään asiallinen Risto Raivio palkataan Raikkaan pukutehtaan talousjohtajaksi. Yhdessä Ension, Nuutisen ja Eeron kanssa Risto muodostaa tehtaan johtonelikon pitkäksi aikaa. Riston ympärille on rakennettu kaksi romanttista juonikuviota. Ensimmäisessä hän ihastuu Ireneen, mutta tämä ei ole varma tunteistaan, ja pähkäilee pitkään ennen kuin suostuu kihlaukseen. Risto haaveilee perhe-elämästä Irenen kanssa isossa, Onnelan kaltaisessa villassa. Hän jää kuitenkin lehdelle soittelemaan kun Veijo vie Irenen. Toisessa juonikuviossa Risto ihastuu tehtaan uuteen tuotantopäällikköön Sinikkaan. Hän jatkaa tehtaan palveluksessa vielä pitkään sen jälkeen, kun hänen suhteensa Ireneen on ohi. Risto hoitaa työnsä mallikelpoisesti, ja hänen on vaikea hyväksyä Eeron juonia. Risto poistuu sarjasta siirryttyään kilpailevan ruotsalaistehtaan toimitusjohtajaksi.
Työ- ja liikekaverit > Lasse Holm

Irene onnistuu puskemaan Lassen Raikkaan tehtaan pääsuunnittelijaksi. Lassen taiteelliset lahjat ovat eittämättömät, mutta talouspuolesta hän ymmärtää kovin vähän. Lasse tulee Irenen kanssa hyvin toimeen, mutta tehdasta johtavat miehet eivät useimmiten ymmärrä hänen korkealentoisia suunnitelmiaan. Irene joutuu toimimaan ukkosenjohdattimena Lassen ja johtajien välillä. Lasse ostaa vähemmistöosakkuuden Irenen perustamasta vaateketjusta Irenen lainaamalla rahalla. Lasse mielii länsimarkkinoille, mutta tehdas tuottaa mainiosti ilman niitäkin aina 1990-luvun alkuun saakka. Lassen ja Irenen välit viilenevät, kun Irene haluaa vaateketjunsa tuotteisiin vain oman nimensä. Lassen taiteilijatemperantti räiskähtelee kerran jos toisenkin ja ovet paukkuvat tuon tuosta. Lopullisesti Lasse jättää Raikkaan tehtaan ja Irenen ketjun 1970-luvun lopulla.
Työ- ja liikekaverit > Sinikka Kiljunen

Nuori vastavalmistunut insinööri Sinikka Kiljunen palkataan Raikkaan tehtaalle tuotantoa hoitamaan. Hän on innokas oppimaan käytännön työtä. Nuutinen ei alkuun pidä Sinikasta. Nuutisen suhtautuminen Sinikkaan kuitenkin muuttuu, kun tämä paljastuu hänen vanhan kaverinsa tyttäreksi. Sinikasta kasvaa tehtaan tuotantopäällikkö, jolle Nuutinen voi hyvillä mielin jättää tehtävänsä. Sinikka tuo mukanaan myös uusia tuulia ja modernisoi tehdasta. Vuosien kuluessa hän tosin kyynistyy jossain määrin. Romanttista kiinnostusta Sinikka tuntee sekä Ristoa että Heikkiä kohtaan, mutta suhteet eivät etene kovin pitkälle.
Työ- ja liikekaverit > Irja Sopanen

Vaaleahiuksinen Irja Sopanen palkataan tehtaan sihteeriksi 1960-luvun puolenvälin tienoilla. Irja hoitaa työnsä jämptisti ja on varsin isänmaallinen. Nuutisen edustamaa äärivasemmistoa hän kutsuu epäisänmaalliseksi kansanosaksi. Ensio ja muut johtajat luulevat Irjan elävän yksin, kunnes eräänä aamuna Irja saapuu työpaikalle tapojensa vastaisesti pahasti myöhässä. Hän on suunniltaan. Käy ilmi, että hän on jäänyt leskeksi tuona dramaattisena aamuna. Irja kertoo edesmenneestä miehestään ja pitkästä liitostaan. Myöhemmin Irja loukkaantuu pahoin ja joutuu sairaalaan pitkäksi aikaa. Hänen tilalleen palkataan Mirjam Into.
Työ- ja liikekaverit > Eila Lankinen

Eila Lankinen on tehtaan pitkäaikainen luottamusnainen. Hän on Nuutistakin vasemmistolaisempi, ja yrittää saada tätä mukaan juoniinsa, joihin kuuluu jopa tehtaan kaappaaminen. Nuutinen joutuu ojentamaan Lankista, mutta järjen puhuminen Lankiselle on kuin heittäisi bensaa liekkeihin. Lankinen nousee Ensiota vastaan kerran jos toisenkin, toisaalta hän on mielissään kun saa vihdoin luvan sinutella tätä. Kaikenlainen imartelu on oivallinen keino saada Lankisen pasmat sekaisin. Suomut putoavat Lankisen silmiltä ainakin jossain määrin, kun hänen ammattiliittonsa pettää hänet. Lankinen jää 55-vuotiaana varhaiseläkkeelle.
Työ- ja liikekaverit > Armi

Armi tulee tarinaan säärikuningatar-kilpailun kautta. Maire palkkaa hänet myyjäksi puotiinsa. Armin kautta tuodaan esiin yleistä elintason nousua, kun puotipuksuillakin on varaa ulkomaan matkoihin. Armilla on myös pientä romanttista säpinää Espanjassa. Armi alkaa leipääntyä työhönsä ja haluaisi Mairen uuden Tampereen myymälän vastaavaksi. Maire torjuu Armin suunnitelmat suoralta kädeltä. Nähtyään Armin ja Eeron kuhertelevan puotinsa takahuoneessa Maire kuitenkin päätyy lähettämään Armin Tampereelle.
Työ- ja liikekaverit > Mirjam Into

Vaaleahiuksinen ja keski-ikäinen Mirjam seuraa Irja Sopasta Raikas Oy:n sihteerin tehtävässä. Hän alkaa hoivata Nuutista tämän toipuessa aivoveritulpasta. Heidän välillään ei syki ja salamoi, vaan rakkaus kasvaa hiljakseen ja johtaa avioliittoon. Ansiotyönsä Mirjam hoitaa pedantisti, mistä aiheutuu pientä kitkaa Eeron kanssa, kun Mirjam haluaa selvittää epämääräisiä laskuja. Mirjam on tasainen luonne, jonka kanssa ei kukaan saa aikaiseksi suuria riitoja.
Työ- ja liikekaverit > Esa Kortelainen

Kortelainen avaa suhteillaan Raikkaan tehtaan viennin Neuvostoliittoon. Viinaanmenevänä hänellä on kuitenkin taipumus ryypätä neuvottelut pöydän alle. Kortelainen tuntee venäläisten tavat, kuten lahjusten vastaanottamisen ja runsaan vodkanjuonnin. Munauksistaan huolimatta Kortelainen saa liiketoimet lutviutumaan.
Työ- ja liikekaverit > Reino Paavola

Paavola on pankinjohtaja ja Eeron sukulaismies. Hän ehdottaa Ensiolle, että tämä tarjoaisi Eerolle osakkuutta tehtaasta. Paavola järjestää Ensiolle tarvittavat lainat tehtaan alkutaipaleella. Kaupungin elinkeinoelämän kehittäminen on lähellä Paavolan sydäntä. Paavola rouvineen on itseoikeutetusti mukana paikkakunnan seurapiiritapahtumissa
Työ- ja liikekaverit > Markkanen

Markkanen seuraa Paavolaa pankinjohtajana. Hän on keskeinen hahmo vuoden 1991 tapahtumissa. Markkasen pankki on rahoittanut Raikkaan tehdasta, ja hän saa tosiasiassa suuren päätösvallan tehtaan asioihin. Tehdas on kaupungin suuria työnantajia, joten sen avulla saa periaatteessa paljon valtaa paikallisesti. Markkanen haluaa tehtaan toimitusjohtajaksi oman miehensä, Kankaisen. Markkanen ajaa tehtaan lopulta konkurssiin ja tehdaskiinteistö siirtyy pankin haltuun.
Työ- ja liikekaverit > Kankainen

Kankainen on Markkasen oikea käsi. Hän tulee mukaan kuvioihin kolmannella tuotantokaudella. Kankaisella on vakavaksi kehittyvä suhde Katariinaan, mutta Eeron paluu sekoittaa korttipakan. Kankaisen ja Katariinan suhde kuihtuu. Kankainen ei ole aivan yhtä häikäilemätön kuin Markkanen, ja toisinaan hänen on hillittävä tätä.
Muita hahmoja > Kauko Seppä

Kauko on Veijo Salmen kummisetä, jonka avulla Veijo pääsee valtakunnan politiikan huipulle. Samalla Veijo on Kaukon talutusnuorassa. Kaukolla on suora yhteys Urho Kekkoseen, mikä on kovinta poliittista pääomaa 1970-luvun Suomessa. Sarjan edetessä Kaukon ja Veijon välit mutkistuvat, kun Veijo katkaisee talutusnuoran ja alkaa hoitaa asioita omin päin.
Muita hahmoja > Rouva Pikkarainen

Rouva Pikkarainen on Mairen putiikin vakioasiakas, joka ei kuitenkaan osta kovin paljoa. Toisinaan Maire ja Irene onnistuvat saamaan Pikkaraisen löysäämään kukkaron nyörejään. 1970-luvun alussa kaupunkiin avattavasta Valinta-Villestä kerrotaan lähinnä Pikkaraisen kautta. Kun Maire lopettaa puotinsa, myös Pikkarainen poistuu sarjasta.
Raikkaan suvun kolmas polvi > Aki, Eki, Riika ja Nuutti

Raikkaan suvun serkukset syntyvät 1970-luvulla. Kolmannen tuotantokauden jaksoissa he ovat sivurooleissa. Aki ja Eki ottavat ulkomailta palaavan Eeron varauksellisemmin vastaan kuin Riika. Nuutti ei pidä isänsä liiallisesta alkoholinkäytöstä. Serkusten roolit kasvavat televisiosarjaa jatkavissa kertomuksissa; Aki ja Eki lukevat insinööreiksi ja Nuutista tulee arkkitehti.
Ensio
Maire
Katariina ja Heikki
Veijo ja Irene
Eero
Sari
Sylvi
Risto Raivio Irenen vietävänä Onnelassa
M/S Estonia

| M/S Estonia |
| --- | --- |
 M/S Estonian pienoismalli.
Tyyppi:  matkustaja-autolautta
Lippuvaltio:   Viro
Kotipaikka:  Tallinna
IMO-numero:  7921033
Tunnuskirjaimet:  ESTE
Aiemmat nimet:  M/S Viking Sally (1980–1990) M/S Silja Star (1990–1991) M/S Wasa King (1991–1993)
Aiemmat operaattorit:  Viking Line (1980–1990) Silja Line (1990–1991) Wasa Line (1991–1993)
Omistaja:  Estline
Rakennustelakka:  Jos L. Meyer Werft, Papenburg, Saksan liittotasavalta
Rakennusnumero:  590
Tilattu:  17. syyskuuta 1979
Kölinlasku:  18. lokakuuta 1979
Vesillelasku:  26. huhtikuuta 1980
Luovutettu:  29. kesäkuuta 1980
Status:  upposi Itämerellä 28. syyskuuta 1994
Tekniset tiedot
Kansien määrä:  10
Pituus:  155,4 m
Leveys:  24,2 m
Syväys:  5,6 m
Bruttovetoisuus:  15 598 brt
Nettovetoisuus:  8 372 nrt
Koneisto:  4 × MAN 8L 40/45 -dieselmoottoria
Koneteho:  17 652 kW
Jääluokitus:  1A
Nopeus:  39 km/h
Nopeus:  21,2 kn
Hyttipaikkoja:  1 200 henkilölle
Matkustajia:  2 000
Autokapasiteetti:  460 henkilöautoa tai 52 rekkaa
Lähteet:  
M/S Estonia (aiemmilta nimiltään Viking Sally, Silja Star ja Wasa King) oli vuonna 1980 käyttöönotettu, Itämerellä liikennöinyt matkustaja-autolautta, joka upposi 28. syyskuuta 1994. Onnettomuudessa kuoli 852 henkeä.
Alus valmistui keväällä 1980 saksalaiselta Meyer Werftin telakalta Papenburgissa ja aloitti samana vuonna liikenteen Viking Sally -nimisenä Viking Linen väreissä Turku–Tukholma-reitillä. Estonian rakenne muistuttaa M/S Diana II:n (nyk. M/S Bluefort) rakennetta, mutta laivat eivät ole varsinaisia sisaraluksia lukuun ottamatta pääkannen alapuolista osaa. Laiva vaihtoi useita kertoja omistajaa ja nimeä. Viimeiseksi, vuoden 1993 alusta alkaen, se kuului virolais-ruotsalaiselle Estline-varustamolle ja liikennöi nimellä Estonia Tallinnan ja Tukholman välillä.
Estonia upposi 28. syyskuuta 1994 vastaisena yönä Itämerellä kansainvälisellä vesialueella, noin 40 kilometriä Utöstä eteläkaakkoon. Kyseessä oli suurin rauhanajan merionnettomuus 1900-luvun Euroopassa kuolonuhrien määrällä mitattuna.
Kansikuvaus

Estonian autokansi oli läpiajettava. Autokansi oli jaettu kahtia keskilaipiolla pituussuunnassa. Keulaportti oli visiirityyppinen, ja autolautan perässä oli kaksoisperäportit.
Kansi 9: (H-kansi) komentosilta.
Kansi 8: (G-kansi) osa miehistön hyteistä ja lepotiloista, pelastusveneet ja molemmilla puolilla ramppi itsestääntäyttyville pelastuslautoille.
Kansi 7: (F-kansi) osa miehistön hyteistä ja lepotiloista, keula-, pää- ja peräportaikoiden yläpäät sekä kävelykansi.
Kansi 6: (ravintolakansi, E-kansi) keulan hyttiosasto, ravintola Seaside, tanssiravintola Baltic Bar, kasino ja Poseidon-ravintola.
Kansi 5: (sisääntulokansi, D-kansi) keulan hyttiosasto, neuvonta, tax-free-myymälä, kansimatkustajien lepotuoliosasto, Pub Admiral, Cafe Neptunus ja muutama pienempi myymälä.
Kansi 4: (C-kansi) keula- ja keskiosassa kolmella käytävällä jaetut hyttiosastot, pääportaikon ja peräportaikon alapää, erillinen portaikko kannelle 1 ja peräosassa Night Club Estonia, kokoustilat ja elokuvateatteri.
Kansi 3: (B-kansi) ylempi autokansi (nostettava henkilöautokansi) ja keskellä portaikot aluksen ylemmille ja alemmille kansille.
Kansi 2: (A-kansi) alempi autokansi ja keskellä portaikot aluksen ylemmille ja alemmille kansille.
Kansi 1: (välikansi) aluksen edullisimmat hytit, konehuone, konevalvomo verstaineen, kannelle 7 johtavien keulaportaiden alapää ja portaat saunaosastolle.
Kansi 0: (kaksoispohjan kansi) sauna- ja uima-allasosasto, kaksi 20 hengen kokoushuonetta sekä makeavesi-, harmaavesi- ja painolastitankit.
Käyttöhistoria

Estonia toimi seuraavilla nimillä, varustamoilla ja reiteillä:
1980–1990: M/S Viking Sally, Viking Line (reitillä Turku–Maarianhamina–Tukholma)
1990–1991: M/S Silja Star, Silja Line (reitillä Turku–Maarianhamina–Tukholma)
1991–1993: M/S Wasa King, Wasa Line (reiteillä Vaasa–Uumaja ja Vaasa–Sundsvall)
1993–1994: M/S Estonia, Estline (reitillä Tallinna–Tukholma)
M/S Viking Sally luovutettiin Viking Linen toiselle suomalaiselle osakasvarustamolle, Rederi Ab Sallylle, kesäliikenteen alkuun 1980. Se oli valmistettu saksalaisen Jos L. Meyerin telakalla numerolla 590. Valmistuttuaan alus asetettiin liikenteeseen Turku–Maarianhamina–Tukholma-reitille, jolla se palveli aina vuoteen 1990 asti.
Rederi Ab Sally oli luopunut Viking Linen liikennöinnistä 1980-luvun loppupuoliskolla, jolloin aluksen hoito siirtyi Rederi AB Slitelle. Liikennöinti jatkui edelleen Viking Linen alaisuudessa. Alus myytiin vuonna 1988 suomalaiselle laivanvarustamo Effoalle, mutta aikarahdattiin edelleen Rederi AB Slitelle käytettäväksi Viking Linen liikenteessä.
6. marraskuuta 1988 Viking Sally ajoi karille Tukholman saaristossa pelastaessaan merihätään joutunutta veneilijää. Alus sai potkurivian, mutta henkilövahinkoja ei tullut.
Keväällä 1990 Viking Sally nimettiin uudelleen Silja Stariksi, ja se aloitti liikenteen Silja Linen alaisuudessa Turku–Maarianhamina–Tukholma-välillä. Silja Starin liikenne jatkui vuoden 1990 loppupuoliskolle asti, minkä jälkeen Silja Linen muut alusjärjestelyt korvasivat sen.
Vuoden 1991 alkupuolella alus uudelleennimettiin Wasa Kingiksi, ja se asetettiin Wasa Linen liikenteeseen Vaasa–Uumaja/Sundsvall-välille.
Vuoden 1993 alussa Wasa King myytiin pois Suomesta käytettäväksi Estlinen liikenteessä Tallinna–Tukholma-reitillä. Alus nimettiin uudelleen Estoniaksi.
Henkirikokset > Murha 1986

10. heinäkuuta 1986 Viking Sallyn ollessa matkalla Tukholmaan aluksella tapahtui henkirikos, jossa Reijo Hammar murhasi tamperelaisen liikemiehen Antti Eljaalan puukottamalla ja kuristamalla. Hammar tuomittiin teosta elinkautiseen vankeuteen.
Henkirikokset > Murha 1987

Heinäkuun 27. ja 28. päivien välisenä yönä 1987 Tukholmasta Turkuun matkalla olleella Viking Sallylla tapahtui vakava väkivallanteko, jossa tuntemattomaksi jäänyt henkilö surmasi 20-vuotiaan saksalaismiehen ja vahingoitti vakavasti 22-vuotiasta samanmaalaista naista. Tapaus ei selvinnyt, mutta 33 vuotta myöhemmin, syyskuussa 2020, poliisi ilmoitti ratkaisseensa rikoksen ja siirtävänsä sen syyteharkintaan. Kuulusteluissa rikoksesta epäilty vihjaili olevansa syyllinen ja kertoi muun muassa mahdollisesta henkirikoksen tekovälineestä, mutta hänellä ei ollut kuulusteluissa avustajaa, minkä vuoksi käräjäoikeus ja hovioikeus asettivat kuulustelukertomukset hyödyntämiskieltoon, jolloin syytteeltä putosi pohja pois ja lopulta käräjäoikeuden vapauttava päätös jäi voimaan.
Estonian uppoaminen

Matkustaja-autolautta Estonia upposi 28. syyskuuta 1994 kello 1.50 (UTC+2) reitillään Tallinnasta Tukholmaan. Arvioitu saapumisaika Tukholmaan oli 9.30, mutta virallisen onnettomuustutkintaraportin mukaan noin kello 1.15 Turun saariston eteläpuolella keulavisiiri repeytyi irti laivasta aaltojen voimasta, ja autokannelle alkoi tulvia vettä. Laiva kallistui aluksi noin 15 astetta ja pian sen jälkeen 30–40 astetta oikealle. Estonia lähetti hätäkutsuja kello 1.24–1.27 välillä, minkä jälkeen yhteys alukseen katkesi. Kallistuman vuoksi vettä tulvi sisään myös aaltojen rikkomista ovista ja ikkunoista kansilla 3–5, ja tämän jälkeen alusta ei olisi voitu enää pelastaa. Aluksen uppoaminen oli nopeaa ja väistämätöntä.
Aluksen keularampin kaide löytyi syyskuussa 2024. Se ei tuhoutunut ulkoisen sabotaasin vuoksi, eikä aluksen uppoaminen siten todennäköisesti johtunut sabotaasista. Kaide osoittaa senkin, että ramppi oli auki, sillä rampin ollessa kiinni kaide ei olisi voinut pudota aluksesta, koska se on normaalisti aluksen sisällä.
Aluksella oli onnettomuushetkellä 989 ihmistä, joista 852 kuoli. Suurin osa uhreista oli ruotsalaisia ja virolaisia. Miehistö oli pääosin virolaista, mutta joukossa oli myös venäläisiä, latvialaisia ja ukrainalaisia. Hylyn sijaintipaikka on noin 22 meripeninkulmaa (40 kilometriä) Utön saarelta eteläkaakkoon. Hylky lepää noin 80 metrin syvyydessä.
Estonian korvasi onnettomuuden jälkiseurauksena Estline-yhtiön Tallinna–Tukholma-reitillä M/S Mare Balticum.
Estonian hylky rauhoitettiin onnettomuuden löytymättä jääneiden uhrien viimeiseksi leposijaksi Suomen, Ruotsin ja Viron yhteisellä sopimuksella helmikuussa 1995. Osapuolet sitoutuivat säätämään erityislait, joiden nojalla Estonian hautarauhan rikkomisesta rangaistaan sakolla tai vankeudella.
Kirjallisuutta

Aula, Jorma & Sokero, Mikko: Estonia, Taistelu elämästä.  Helsinki-Rovaniemi:  Polarlehdet, 1994.  ISBN 952-9762-04-6
Aula, Jorma & Sokero, Mikko: Estonia: se uppoaa joka yö.  Helsinki:  Polarlehdet, 1995.  ISBN 952-9762-10-0
Kuosma, Tapio: Tapaus Estonia.  Livres ’Belles-Lettres’, 2008.  ISBN 978-952-99683-1-2
Minkkinen, Tuula: M/S Estonian haveri ja pelastustyö: pelastustyöntekijöiden kokemukset ja psykologisen intervention merkitys.  Tampere:  Tampereen yliopisto, 1999.  ISBN 951-44-4565-1
Rabe, Jutta: Estonia: tragedia Itämerellä.  Helsinki:  Alfamer, 2002.  ISBN 952-5089-82-7
Saari, Matti: Estonia 28.9.1994.  Helsinki:  Gummerus, 1995.  ISBN 951-20-4690-3
Kirjallisuutta > Viking Sallyn henkirikos 1987

Eino Kivimäen artikkeli kirjassa Poliisi kertoo 1992
Tuomas Rimpiläinen: Viking Sallyn veriteko. Tammi, 2023. ISBN 9789520447267
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta M/S Estonia Wikimedia Commonsissa
Onnettomuustutkintakeskuksen video keulavisiirin ja rampin vaurioitumisesta
Laki matkustaja-alus Estonian hylyn rauhoittamisesta (903/1995)
Ylen Elävä arkisto: Estonia upposi alle tunnissa ja vei mukanaan yli 800 ihmistä
Opiskelijapari nukkui Viking Sallyn kannella makuupusseissaan, kun tappaja hyökkäsi Ylen artikkeli vuoden 1987 murhan tutkimuksista
Julma leikki Ylen artikkeli murhatutkimuksen myöhemmistä vaiheista
Viking Line
| --- | --- |
Nykyiset alukset:  Gabriella  Cinderella  Viking Glory  Viking Grace  Viking XPRS 
Entiset alukset:  Amorella  Apollo (1970)  Apollo III  Athena  Aurella  Boge  Diana  Diana II  Drotten  Isabella  Kalypso  Kapella  Linden  Marella  Mariella  Olympia  Rosella  Slite  Thor Viking  Turella  Viking  Viking 1  Viking 2  Viking 3  Viking 4  Viking 5  Viking 6  Viking Saga  Viking Sally  Viking Song  M/S Ålandsfärjan  S/S Ålandsfärjan 
Tilatut alukset, joita ei koskaan toimitettu:  Viking ADCC  Europa  Hansa Express 
Entiset osakasvarustamot:  Vikinglinjen  Slite  SF Line  Sally  Ålandsfärjan 
Muuta: Ville Viking
Alus M/S Viking Sally -nimisenä.
Jeremy Strong

| Jeremy Strong |
| --- | --- |
 Jeremy Strong vuonna 2024.
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. joulukuuta 1978 (ikä 46) Boston, Massachusetts, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Succession
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Jeremy Strong (s. 25. joulukuuta 1978 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytteli Kendall Royta HBO:n televisiosarjassa Succession (2018–2023), josta hän voitti parhaan miespääosan Emmyn vuonna 2020 ja parhaan miespääosan Golden Globen vuonna 2022. Strong oli Time-lehden 100 vaikutusvaltaisimman henkilön listalla vuonna 2022.
Nuoruus ja opiskelu

Jeremy Strong syntyi Bostonissa 1978. Hänen isänsä David oli venäjän juutalainen ja työskenteli nuorisovankilaitoksessa ja hänen äitinsä Maureen irlantilainen hoitaja. Perhe muutti Sudburyyn Bostonin esikaupunkialueelle Jeremy ollessa 10-vuotias.
Strong kiinnostui näytttelemisestä jo teini-ikäisenä, ja hänellä oli huoneensa seinällä Daniel Day-Lewisin, Al Pacinon ja Dustin Hoffmanin julisteet. Strong opiskeli stipendin turvin Yalen yliopistossa, missä hänen pääaineensa oli englannin kieli. Ensimmäisenä vuotenaan hän onnistui järjestämään Pacinon vetämään kouluun mestarikurssia.