stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hennessy
Sukunimi

Jill Hennessy (s. 1968), kanadalainen näyttelijä
John L. Hennessy (s. 1952), yhdysvaltalainen tietojenkäsittelytieteilijä ja liikemies
Josh Hennessy (s. 1985), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
Richard Hennessy (1724—1800), Hennessy-konjakkitislaamon perustaja
Muut

Hennessy, ranskalainen konjakkimerkki
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hennessy”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Hermannin rantatie

| Hermannin rantatie> Hermanstads strandväg |
| --- | --- |
 Rantatietä pohjoiseen. Vanhan talvitien risteyksessä kohtaavat Hermanninmäen, Hermanninrannan ja Kalasataman osa-alueet.
Kaupunki:  Helsinki
Tieluokka:  pääkatu
Alkupiste:  Hämeentien liittymä Kumpulassa
Päätepiste:  Kalasatama
Kaistaluku:  pääosin 2+2, ei kadunvarsipysäköintiä
Katso myös:  Hermannin rantatie Commonsissa
Hermannin rantatie (ruots. Hermanstads strandväg) on Helsingin pääkatuja. Se johtaa Itäväylän ja Sörnäisten rantatien liittymäalueelta Kalasatamasta pohjoiseen Hämeentielle Kumpulaan. Kadun länsipuolella on Hermanninmäki sekä itäpuolella pohjoisesta etelään Kyläsaari, Hermanninranta ja Verkkosaari. Länsipuolella on toimisto- ja asuinrakennuksia sekä itäpuolella Kyläsaaressa ja Hermanninrannassa teollisuutta ja varastorakennuksia.
Hermannin rantatie on osa eurooppatietä 75, ja sen kautta ohjataan liikenne kohti Helsingin keskustaa. Rantatien nopeusrajoitus on 50 km/h. Katua käyttää noin 12 000 ajoneuvoa vuorokaudessa, ja aivan kadun pohjoisosassa liikennemäärä on 17 000. Raskaan liikenteen osuus moottoriajoneuvojen määrästä on noin 10 %. Kadun kummatkin päädyt ovat helposti ruuhkautuvia: siirtymää Sörnäisten rantatielle hidastaa vilkas jalankulku Kalasataman metroaseman ympäristössä, kun taas pohjoisessa pullonkaulan muodostaa Hämeentien liittymä. Linjan 13 raitioliikenne alkoi tien keskelle rakennetulla erotetulla kaistallaan elokuussa 2024.
Hankkeet > Raitiotie

Rantatie on molemmilta puolilta kaavoitettu tiiviiksi kantakaupungiksi, ja sen varrelle nousee 2020–2030-luvuilla paljon korkeita asuinrakennuksia. Nihdin ja Länsi-Pasilan välinen Kalasatama–Pasila-raitiotie on rakennettu tien keskelle. Keväällä 2021 rantatiellä tehtiin raitiotiehankkeen pohjatutkimuksia ja koepaalutustöitä, ja varsinaiset katutyöt paalutuksineen alkoivat tammikuussa 2022. Kadun itäpuolen kaistat eli pohjoiseen kulkeva liikenne siirrettiin raitiotien rakentamisen myötä Kyläsaarenkadulle tammikuussa 2022. Toukokuussa 2022 koko rantatie suljettiin työmaan vuoksi liikenteeltä. Katu ja sen kunnallistekniikka perustettiin lähes kokonaan paalulaatoille, koska pohjamaa on suurelta osin vanhaa merenpohjaa ja merentäyttöaluetta. Tieliikenne palautettiin rantatielle keväällä 2024, ja raitioliikenne alkoi 12. elokuuta 2024.
Hankkeet > Tunneli

Hermannin ja Sörnäisten rantateiden välistä siirtymää pyritään sujuvoittamaan tunnelilla. Suunniteltu 1,6 kilometriä pitkä Sörnäistentunneli ulottuisi Haukilahdenkadun tuntumasta Hermannista Vilhonvuorenkadun eteläpuolelle Sörnäisiin. Tunnelin myötä Hermannin rantatien eteläosa muuttuisi pääväylästä alueelliseksi kokoojakaduksi, ja vähentyvä autoliikenne helpottaisi myös pyöräilyä ja jalankulkua Kalasataman alueella. Tunnelin pohjoinen suuaukko rakennettiin Kalasatama–Pasila-raitiotien rakennustöiden yhteydessä vuoteen 2024 mennessä, minkä jälkeen se piilotettiin kadun alle odottamaan tunnelin varsinaista rakentamista.
Kuvia

Rantatie etelään Verkkosaaren kohdalla. Suunniteltu Sörnäistentunneli vähentäisi liikennettä kadun eteläosassa Kalasataman alueella.
Hermannin rantatien pohjoisosaa remontin jälkeen: remontissa toteutettiin muun muassa raitiotie.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hermannin rantatie Wikimedia Commonsissa
Hermannin rantatie Helsingin karttapalvelussa
Liittymätaulukko
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Nro | Km |   Nimi |   Tie |   Viitoitus |
 :       Hermannin rantatie (1+1), Liittymät Helsingin keskustasta
|  |   |  |  |   Itäväylä   Koksikatu   Leonkatu | Itäkeskus   Sompasaari   - |
|  |  |  | Tilastokeskuksen ramppi (suuntaisliittymä pohjoisesta) |         Sörnäisten rantatie | Keskusta |
 :       Hermannin rantatie (2+2)
|  |   |  |  | Työpajankatu | Pasila   - |
|  |   |  |  | Tukkutorinkuja |  |
|  |   |  |  | Verkkosaarenkatu |  |
|  |   |  |  | Vanha talvitie   Agroksenkuja | Tukkutori   - |
|  |   |   |  | Sörnäistenkatu |  (Läpiajo kielletty) |
|  |   |   |  | Haukilahdenkuja |  |
|  |   |  |  | Haukilahdenkatu  Kyläsaarenkatu |  |
|  |  |  | (Suuntaisliittymä pohjoisesta/pohjoiseen) |      Hämeentie | Lahti, Kotka |
Näkymä rakennustöiden aikana kesällä 2022: katu on suljettu Vanhan talvitien kohdalta pohjoiseen.
Erkki Sihvola

Erik (Erkki) Sihvola (17. heinäkuuta 1885 Sippola – 20. helmikuuta 1956) oli suomalainen Maataloushallituksen virkamies, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 1953.
Sihvolan vanhemmat olivat maanviljelijä, taloustirehtööri Esa Sihvola (aiemmin Tapola) ja maanviljelijän tytär Maria Pilli-Sihvola ja puoliso 1913 pankkivirkailija Elisabet (Elli) Miettinen. Sihvola kirjoitti ylioppilaaksi Haminan suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1906 ja valmistui agronomiksi vuonna 1911. Hän toimi sitten sihteerinä, kantakirjanpitäjänä ja konsulenttina Itä-Karjalan, Etelä-Karjalan, Läntisen Viipurin läänin, Oulun piirin, Pohjois-Karjalan ja Hämeen hevosjalostusliitoissa. Hänet valittiin Hevosjalostusliittojen valtuuskunnan varapuheenjohtajaksi 1922–1925 ja puheenjohtajaksi 1926–1929.
Sihvola oli hetken valtion vt. hevoshoidonneuvojana vuonna 1917, ja seuraavana vuonna hänet nimitettiin Hämeen piirin kantakirjakonsulentiksi, ja hän hoiti tilapäisesti muidenkin piirien kantakirjakonsulentin toimia. 1926–1928 hän toimi maatalousasiamiehenä Baltian maissa, Puolassa ja Venäjällä. Sihvola siirtyi valtion hevoshoidon tarkastajaksi Maataloushallitukseen vuonna 1928, jossa hän työskenteli hevosjalostuksen kehittämiseksi ja oli perustamassa valtion hevossiittolaa. Hän toimi Hevostalous-lehden puheenjohtajana ja päätoimittajana, ja kuului Maatalousseurojen Keskusliiton valtuuskuntaan ja valtion komiteoihin.
Erkki Solja

Erkki Solja (s. 1954) on suomalaisen liima- ja lakkatuotteiden alan osakeyhtiö Kiilto Family Oy -konsernin toimitusjohtaja.
Soljan vanhemmat olivat Kiillon toimitusjohtaja Antti Solja ja Airi Karin Klockars. Ekonomiksi valmistunut Solja tuli Kiillon varatoimitusjohtajaksi 1990 ja toimitusjohtajaksi 1994 Heimo Honkasen jälkeen.
Solja on mukana mm. Liikesivistysrahaston Kannatusyhdistys ry:ssä, Kemianteollisuus ry:ssä ja Keskinäinen Vakuutusyhtiö Kalevan hallintoneuvostossa. Hän on Itävallan kunniakonsuli vuodesta 1997.
Hermano

| Hermano |
| --- | --- |
 Hermano vuonna 2005
Tiedot
Toiminnassa:  1998–­
Tyylilaji:  Stoner rock
Kotipaikka:  Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  John Garcia,  laulu (1998-)  Dandy Brown,  basso (1998–)  David Angstrom,  kitara (1998–)  Mike Callahan,  kitara (1998–)  Chris Leathers,  rummut (2003-) 
Entiset jäsenet:  Steve Earle,  rummut (1998-2003)  Aleah X,  laulu (2005–2007) 
Levy-yhtiö:  Suburban Records   TeePee Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hermano on vuonna 1998 perustettu yhdysvaltalainen stoner rock -yhtye. Yhtye perustettiin useiden eri yhtyeiden muusikoiden sivuprojektina.
Historia

Hermano perustettiin Yhdysvalloissa vuonna 1998 useiden eri muusikoiden sivuprojektina. Alkuperäinen kokoonpano koostui laulaja John Garciasta (Kyuss, Unida), basisti Dandy Brownista (Orquesta del Desierto), rumpali Steve Earlesta (Afghan Whigs) ja kitaristeista Mike Callahan (Earshot, Disengage) ja David Angstrom (Banger, Supafuzz, Black Cat Bone, Devil May Care). Kaikki yhtyeen jäsenet asuvat eri kaupungeissa ja nauhoittavat sen takia osuutensa levyille erikseen.
Keväällä 1999 Hermano aloitti ensimmäisen albuminsa nauhoitukset. Albumi oli valmis julkaistavaksi talvella 2000, mutta erinäisistä sopimusteknisistä asioista johtuen albumin julkaiseminen viivästyi lähes kaksi vuotta. Viimein, vuonna 2002 Teepee Records julkaisi yhtyeen debyyttialbumin Only a Suggestion. Albumi sisälsi kahdeksan kappaletta, ja sen vastaanotto niin fanien kun kriitikoidenkin osalta oli hyvä.
Kaksi vuotta myöhemmin, vuonna 2004 he tekivät levytyssopimuksen hollantilaisen Suburban Records -levy-yhtiön kanssa ja julkaisivat Dare I Say -albumin. Albumin kappaleesta My Boy julkaistiin myös musiikkivideo. Albumi äänitettiin ilman Mike Callahania ja Steve Earlea. Jälkimmäisen korvasi rumpali Steve Earlen itsensä pyynnöstä Chris Leathers (Supafuzz). Tämän jälkeen yhtyeeseen on otettu toinen laulaja Aleah X (Banger, Devil May Care, Candy Says).
Yhtye julkaisi ensimmäisen livealbuminsa Live at W2 vuonna 2005. Levy sisältää joulukuussa 2004 äänitetyn keikan hollantilaiselta W2 klubilta. Myöhemmin, vuonna 2006 julkaistiin DVD Sweet and easy of brief happiness, joka sisältää live-materiaalia yhtyeen Euroopan kiertueelta.
Vuoden 2007 lokakuussa Hermano julkaisi kolmannen studioalbuminsa ...Into the Exam Room.
Diskografia > Studioalbumit

Only a Suggestion, 2002 (Teepee Records)
Dare I Say, 2004 (Suburban Records)
...Into the Exam Room, 2007 (Suburban Records)
Diskografia > Livealbumit

Live at W2, 2005 (Suburban Records)
Diskografia > DVD:t

Sweet and easy of brief happiness, 2006 (Suburban Records)
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu
Eritasoliittymä

Viisikerroksinen eritasoliittymä Dallasissa, Texasissa, Yhdysvalloissa.
Eritasoliittymä on liikenteen solmukohta, jossa tiet risteävät eri tasoilla ja jossa erityiset liittymä­rampit yhdistävät eri tasoissa kulkevat tiet toisiinsa. Tällöin jompi­kumpi teistä ylittää toisen risteyssiltaa pitkin. Eri­taso­liittymiä on varsinkin moottori- ja moottoriliikenneteillä, jotka eivät leikkaa muita teitä samassa tasossa.
Liittymän vuoksi moottoriteillä ei käytetä liikennevaloja, vaan autot liittyvät suoraan moottoritielle liittymän kautta.
Yleinen käytäntö on numeroida eritasoliittymät järjestyksessä tietystä alkukohdasta lukien. Esimerkiksi Suomessa E18-tie ja monet muut tärkeimmät moottoritieväylät ovat saaneet liittymänumeronsa. E18-tiellä, joka muodostuu valtateistä 1 ja 7 sekä kantateistä 40 ja 50, numerointi alkaa Turusta.
Homeplus

| Homeplus Co> , Ltd |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  yksityinen
Perustettu:  15. toukokuuta 1999
Perustaja:  Soon Il Lim
Kotipaikka:   Soul, Etelä-Korea
Toiminta-alue:  Etelä-Korea
Toimiala:  Vähittäiskauppa
Tuotteet:  Elintarvikkeet, kulutustavara
Kotisivu:  homeplus.co.kr
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Homeplus (kor. 홈플러스) on eteläkorealainen, brittiläisen Tescon omistama halpahintamyymälöiden kauppaketju, jolla on 113 myymälällä Etelä-Koreassa. Homeplus on Shinsegae Groupin jälkeen Etelä-Korean toiseksi suurin vähittäismyyjä.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (koreaksi)
Hugo M. Ahokanta

Hugo Mauritz Ahokanta (vuoteen 1906 Blomqvist; 10. toukokuuta 1894 Lappee – 2. lokakuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija, joka käytti kirjailijanimeä Mauri Vasama.
Ahokanta toimi vuodesta 1920 Savon Kansa -lehden toimittajana. Syksyllä 1921 hän surmasi yhdessä Emil Räsäsen kanssa Suomen Kommunistisen Puolueen (SKP) toimeksiannosta kuopiolaisen työmiehen Pekka Pitkäsen, joka oli toiminut Etsivän Keskuspoliisin tiedonantajana. Ahokanta pidätettiin teon jälkeen, mutta hänet vapautettiin murhasyytteestä todisteiden puutteessa.
Myöhemmin Ahokanta toimi joulukuussa 1929 perustetun Suomen työväen vasemmistoryhmän keskustoimikunnan sihteerinä. Hän oli aiemmin syksyllä eronnut Työväenjärjestöjen Tiedonantajan toimituksesta vastalauseena lehden ottamalle linjalle.
Sotien jälkeen Ahokanta toimi Sosialistisessa Yhtenäisyyspuolueessa (SYP) ja kuului 1950-luvun alussa sen puoluetoimikuntaan.
Teoksia

Nimellä Mauri Vasama:
Rikkihakattu seinä : salapoliisiromaani. Karisto 1944
Hopeapampaheinä

| Hopeapampaheinä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Yksisirkkaiset
Kladi::  Commelinids
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Suku::  Pampaheinät Cortaderia
Laji::  selloana
Kaksiosainen nimi
 Cortaderia selloana  (Schult. & Schult.f.) Asch. & Graebn. 
Katso myös
   Hopeapampaheinä Wikispeciesissä   Hopeapampaheinä Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hopeapampaheinä eli pampaheinä (Cortaderia selloana) on kookkaaksi kasvava monivuotinen heinälaji. Se on hyvin voimakaskasvuinen, yhdestä kolmeen metriä korkea. Laji esiintyy alkuperäisenä eteläisessä Etelä-Amerikassa: Boliviasta ja Etelä-Brasiliasta Chileen ja Argentiinaan. Tulokaslajina sitä esiintyy paljon alkuperäisaluettaan laajemmin, muun muassa Pohjois- ja Keski-Amerikassa, Etelä-Euroopassa, Australiassa, useissa Afrikan ja Aasian maissa. Hopeapampaheinää käytetään koristekasvina. Sillä on kookkaat, muodoltaan järviruokoa muistuttavat röyhyt, vaikkakin pampaheinien suku on läheisintä sukua Euroopassa kasvavista heinistä tyystin erinäköisille hinoille (Danthonia).
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Hopeapampaheinä (Cortaderia selloana)
Erkki Suomaa

Erkki Väinö Johannes Suomaa (salanimi Eki Suomaa, s. 6. huhtikuuta 1950) on suomalainen säveltäjä ja sanoittaja.
Hänen tunnetuimmat sävellyksensä ovat Aamulaulu (1979), Amalian luhdissa (1979), Hevoskopukka (1979), Kotimaa (1997), Poika ja Tyttö (1979), Terveisiä kirkosta (1979). Sanoituksista tunnetuin lienee Rauli Badding Somerjoen käännöshitti Jykevää on Rakkaus albumilta Sydän lämpöä täys (1975). Albumin kappaleista Suomaan käännöksiä ovat myös Hei pieni joko mennään, Minä huijasin ja nimikappale Sydän lämpöä täys.
Erkki Miinala

| Erkki Miinala> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. elokuuta 1986 (ikä 38) Kemi
Kansalaisuus:  Suomi
Erkki Miinala (s. 19. elokuuta 1986 Kemi) on suomalainen maalipalloilija. Hän aloitti pelaamisen kymmenen vuoden iässä, mutta alkoi tosissaan harrastamaan lajia vasta 19-vuotiaana. Hänen heikkonäköisyytensä johtuu verkkokalvorappeumasta. Vapaa-ajallaan Miinala soittaa rumpuja rock-yhtyeessä ja työskentelee puhtaaksikirjoittajana. Hän voitti kultaa vuoden 2012 paralympialaisissa.
Erkki Silvo

Erkki Juhani Silvo (27. marraskuuta 1934 Kotka – 7. maaliskuuta 2014 Kotka) oli suomalainen eversti.
Silvon vanhemmat olivat Leo Silvo ja Ida Järvinen ja puoliso vuodesta 1956 Terttu Anneli Eloranta. Silvo tuli ylioppilaaksi 1954 ja suoritti Kadettikoulun 1957 ja Sotakorkeakoulun 1967. Hän toimi Karjalan prikaatin opetusupseerina 1957–1958, Kanta-aliupseerikoulun opetusupseerina, linjanjohtajana ja komppanianpäällikkönä 1959–1965, Pääesikunnan toimistoupseerina 1967–1972 ja osastopäällikkönä 1983–1985, sotilasasiamiehen apulaisena Lontoossa 1972–1975, Porin prikaatin esikuntapäällikkönä 1975–1977, puolustusministeriön toimistopäällikkönä 1977–1983, Itä-Uudenmaan  sotilaspiirin päällikkönä 1985–1992 ja Uudenmaan sotilasläänin ensimmäisenä komentajana 1993–1994. Puolustusvaliokunnan sihteeri Silvo oli 1977–1983 ja Suomen Sotilasurheiluliiton varapuheenjohtaja 1985–1987 ja puheenjohtaja 1988–1991. Silvo julkaisi teokset Puolustusvoimien kouluttajan opas (1972) ja Itä-Uudenmaan sotilaspiirin historia (1992). Hänet ylennettiin vänrikiksi 1955, luutnantiksi 1958, yliluutnantiksi 1961, kapteeniksi 1964, majuriksi 1969, everstiluutnantiksi 1974 ja everstiksi 1981.
Hugo Makkonen

| Hugo Makkonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. helmikuuta 1896 Savonlinna
Kuollut: 2. syyskuuta 1964 (68 vuotta)
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1914–1948
Hugo Valter Makkonen (1. helmikuuta 1896 Savonlinna – 2. syyskuuta 1964) oli suomalainen näyttelijä. Hänen ominta alaansa olivat laulunäytelmät.
Ura

Makkosen vanhemmat olivat puutyömies Paavo Makkonen ja Henriikka Kaiponen. Hän opiskeli laulua kanttori Arvi Lindroosin, laulajatar Dagmar Parmaksen ja musiikinopettaja Väinö Lehtisen johdolla. Makkonen työskenteli kiinnitettynä näyttelijänä Savonlinnan Työväen Teatterissa 1914–1920, Porin Työväen Teatterissa 1921–1923 ja Tampereen Työväen Teatterissa 1923–1948.
Makkosen erikoisalaa olivat operetit ja laulunäytelmät. Hänen roolejaan olivat muiden muassa Jussi näytelmässä Pohjalaisia, Teemu komediassa Nummisuutarit, Boni operetissa Mustalaisruhtinatar ja Koloman Zsuoan näytelmässä Kreivitär Maritza. Makkosen rooliluetteloon kuuluu myös kolme Aleksis Kiven Seitsemästä veljeksestä, nimittäin Aapo, Lauri ja Eero.
Hoida mut

| ”Hoida mut” Benjamin |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 13. tammikuuta 2023
 Tekijä(t): Atso Soivio, Benjamin Peltonen, Iivari Suosalo
 Tuottaja(t): Atso Soivio
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 03.00
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Benjaminin muut singlet
| ”Gay” 2022 | ”Hoida mut” 2023 |   |
Hoida mut on suomalaisen laulaja Benjaminin single, joka julkaistiin 13. tammikuuta 2023. Benjamin osallistui kappaleella Uuden Musiikin Kilpailuun 2023, jossa hän sijoittui seitsemänneksi eli viimeiseksi saaden yhteensä 66 pistettä.
Kappaleen video julkaistiin YouTubessa 13. tammikuuta 2023. ”Hoida mut” debytoi Suomen virallisen listan sijalla 7.
Tuotanto

Benjamin Peltonen – laulu, sanoitukset
Atso Soivio – tuotanto, sanoitukset
Iivari Suosalo – taustalaulu, sanoitukset
Emma Johansson – taustalaulu
Kalle Keskikuru – miksaus
Svante Forsbäck – masterointi
Listasijoitukset

| Lista | Paras sijoitus | Viikko |
| --- | --- | --- |
|  Suomen virallinen lista | 7. | 3/2023 |
|  Radiosoittolista | 30. | 6/2023 |
Aiheesta muualla

Musiikkivideo YouTubessa
Uuden Musiikin Kilpailu 2023
Keira – ”No Business on the Dancefloor”
Benjamin – ”Hoida mut”
Robin Packalen – ”Girls Like You” 
Lxandra – ”Something to Lose” 
Käärijä – ”Cha cha cha” 
Kuumaa – ”Ylivoimainen” 
Portion Boys – ”Samaa taivasta katsotaan”
Hugo Lund

Hugo Lund (2. syyskuuta 1872 Hämeenlinna  – 11. joulukuuta 1915 Porvoo) oli suomalainen opettaja ja Suomen ensimmäinen sinologi.
Lundin vanhemmat olivat kelloseppä Ferdinand Lund ja Agnes Vilhelmina Lindholm. Hän pääsi ylioppilaaksi 1889 Hämeenlinnan lyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1894.
Lund opiskeli klassillista ja nykykiinaa Humboldtin yliopistossa Berliinissä ja Lontoossa. Hän oleskeli Kiinassa vuosina 1899–1901. Lund menetti matkan aikana Helsingin yliopiston kirjastoa varten keräämänsä kirjat ja muun materiaalin boksarikapinan aikana ollessaan Pekingissä kapinallisten piirittämässä lähetystökorttelissa. Hän onnistui kuitenkin hankkimaan uusia teoksia menetettyjen tilalle poikettuaan paluumatkalla Shanghaissa. Lund pystyi toimittamaan Suomeen noin 40 hyllymetriä klassillista kiinalaista kirjallisuutta ja lisäksi pienemmän määrän nykykiinalaisia tekstejä.
Vuodesta 1910 alkaen Lund toimi Porvoon ruotsalaisen klassillisen lyseon suomen kielen opettajana.
Lund oli naimisissa vuodesta 1889 Saima Mathilda Lindellin (1875–1941) kanssa.
Kirjallisuutta

Hugo Lund Kiinassa 1899-1901 : Suomen ensimmäisen sinologin kokemuksia Kaukoidästä päiväkirjamerkintöjen sekä kirjeiden valossa ; toimittanut Harry Halén. Unholan aitta 4. Cambaluc, Helsinki 1994
Hopeaori

| Hopeaori> The Silver Brumby |
| --- | --- |

Ohjaaja:  John Tatoulis
Käsikirjoittaja:   Elyne Mitchell  Jon Stephens  John Tatoulis 
Tuottaja:   John Tatoulis  Colin J. South 
Säveltäjä:  Tassos Ioannides
Kuvaaja:  Mark Gilfedder
Leikkaaja:  Peter Burgess
Pääosat:   Caroline Goodall  Russel Crowe 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Australia
Levittäjä:  Roadshow Home Video
Ensi-ilta:  1993
Kesto:  93 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hopeaori, myös Hopeaharja, (The Silver Brumby) on 1993 vuonna ensi-iltansa saanut australialainen draamaelokuva, jonka on ohjannut John Tatoulis. Elokuva pohjautuu Elyne Mitchellin samannimiseen lastenkirjasarjaan ”The Silver Brumby”. Elokuva kertoo nuoresta brumby-orista nimeltä Thowra. Hopeaorin pääosissa ovat Caroline Goodall ja Russell Crowe.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Caroline Goodall  | … |  Elyne   |
|  Russell Crowe  | … |  mies   |
|  Amiel Daemion  | … |  Indi   |
|  Johnny Raaen  | … |  Jock   |
Lähde:
Hernekuukunen

| Hernekuukunen |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Boletales
Heimo::  Sclerodermataceae
Suku::  Hernekuukuset Pisolithus
Laji::  arhizus
Kaksiosainen nimi
 Pisolithus arhizus  (Scop.) Rauschert  
Katso myös
   Hernekuukunen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hernekuukunen (Pisolithus arhizus) on hätkähdyttävän iso kuukuslaji. Se on pallomainen tai päärynämäinen ja sillä on selvä jalkaosuus. Nuorena se on vaalea mutta vanhemmiten siitä tulee ruskea ja päästää ilmoille ruskeaa itiöpölyä.
Ulkonäkö ja koko

Hernekuukusen itiöemä on noin 20–40 cm, litistetyn pallon muotoinen jalan osuus on samanvärinen itiöemän kanssa, juurehtiva ja pituus on 10–20 cm. Halkileikattun tulevat esiin ryynimäiset kellertävät peridiolit, vanhemmiten ne muuttuvat tummanruskeisksi ja niiden sisällyksestä tulee itiöitä ja itiöemä hajoaa levittäen itiöt.
Levinneisyys ja kasvupaikka

Harvinaisena Suomessa hiekkaisilla, kuivilla mäntykankailla. Hernekuukunen muodostaa männyn kanssa sienijuuren.
Käyttö

Sientä on joskus käytetty muinoin lankojen värjäyksessä ja siitä tulee ruskeita värisävyjä. Hernekuukusella värjättiin villakankaita Ranskassa ja Italiassa 1600-1700-luvuilla.
Aiheesta muualla

Coloria.net: Värjäys: Sienet Ja Käävät
Coloria.net: Värjäys: Pisolithus Kuukunen
Hattis harrastaa: Ihmeellinen hernekuukunen Pisolithus arrhizus
Hida (Gifu)

| Hida (飛驒市) |
| --- | --- |
 Furukawan keskustaa
 lippu:  symboli
 Hidan sijainti Gifun prefektuurissa
 Hida
 Koordinaatit: 36°14′17″N, 137°11′10″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Chūbu, Tōkai
Prefektuuri:  Gifun prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  792,53 km²
Väkiluku (05/2020):  23 596
 – Väestötiheys:  29,8 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Japaninpyökki
 – Kukka:  Valkomajavankaali
 
 http://www.city.hida.gifu.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hida (jap. 飛驒市, Hida-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Gifun prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa Jinzūjoen sivujokien Miyan ja Takaharan varrella. Kaupungin alueella kohoavat Hidavuoret. Pohjoisessa kaupunki rajautuu Toyaman prefektuuriin. Hidassa on 23 596 asukasta (toukokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 792,53 neliökilometriä.
Hidan kaupunki perustettiin vuonna 2004 liittämällä yhteen Furukawan ja Kamiokan maaseutukaupungit sekä Kawain ja Miyagawan kyläkunnat. Kaupungin keskusta sijaitsee Furukawassa, joka kehittyi alun perin Sengoku-kauden linnanaluskaupunkina. Kamiokassa toimi sen sijaan 2000-luvun ensikymmenelle saakka Kamiokan kaivos, jonka syvyyksiin rakennettiin 1990-luvulla Tokion yliopiston neutriinoilmaisin Super-Kamiokande. Eräs perinteinen käsityöteollisuuden ala on japaninpaperin valmistus. Nykyisin tärkeitä elinkeinoja ovat metsätalous, suppeille tasankoalueille keskittynyt riisin, vihannesten ja hedelmien viljely sekä karjankasvatus. Miyajoella harjoitetaan kirjolohen vesiviljelyä. Kaupunkiin on sijoittunut myös teollisuutta.
Hidan rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu muun muassa Zuigan-jin buddhalainen temppeli, jonka Yakushidō-halli on valittu yhdeksi Japanin tärkeän kulttuuriomaisuuden kohteista. Kaupunki tunnetaan myös Keta Wakamiya-jinjan pyhäkön Furukawa-matsuri-festivaalista, joka on vuorostaan hyväksytty Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon. Matkailijoita kaupunkiin houkuttelevat myös laskettelukeskukset ja leirintäalueet. Osa kaupungin alueesta kuuluu Chūbu-sangakun puolikansallispuistoon. Hidaa palvelee JR Tōkain Takayama-päälinja.
Kuvia

Kamiokan linna
Keta Wakamiya-jinja
Furukawan vanhaakaupunkia
Utsubon padon yläpuolinen tekojärvi
Hida-Furukawan rautatieasema
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hida Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)