Aleksandr Korneljuk

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | München 1972 | 4 × 100 m |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Grenoble 1972 | 50 metriä |  |
|  Pronssia | Göteborg 1974 | 60 metriä |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Pronssia | Torino 1970 |  4 × 100 m  |  |
| U20 EM-kisat  | U20 EM-kisat  | U20 EM-kisat  |  |
|  Kultaa | Leipzig 1968 | 4 × 100 m |  |
|  Pronssia | Leipzig 1968 | 100 metriä |  |
Aleksandr Korneljuk (ven. Александр Олегович Корнелюк, 28. kesäkuuta 1950 Baku, Azerbaidžanin SNT, Neuvostoliitto) on valko-venälainen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili pikajuoksussa. Hän edusti aktiiviaikoinaan Neuvostoliittoa ja seuratasolla Moskovan Dynamoa.
Korneljuk kasvoi Bakussa ja edusti vuoteen 1972 Dinamo Bakua ja sen jälkeen Moskovan Dynamoa.
Ensimmäinen menestys tuli vuoden 1968 nuorten EM-kisoissa, joissa hän saavutti Neuvostoliiton pikaviestijoukkueen jäsenenä kultaa. Joukkueessa juoksi myös tuleva olympiavoittaja Valeri Borzov. Henkilökohtaisella 100 metrillä Korneljuk oli kolmas Borzovin voittaessa.
Aikuisten kisoissa hän oli mukana ensimmäisen kerran Wienin EM-hallikisoissa talvella 1970, mutta ei edennyt vielä loppukilpailuun. Kesällä hän otti 100 metrillä ensimmäisen Neuvostoliiton mestaruuden ja oli Torinon kesäuniversiadeissa mukana pronssia saavuttaneessa Neuvostoliiton pikaviestijoukkueessa. Talven 1971 EM-sisähalleissa hän oli loppukilpailuissa sijoittuen 6:ksi. Kesän 1971 EM-kisoissa Helsingissä hän oli myös 100 metrin loppukilpailuissa sijoittuen 6:ksi Borzovin voittaessa. Kaudesta 1972 tuli Korneljukin uran paras, sillä hän saavutti EM-sisähalleissa Grenoblessa hopeaa 50 metrillä Borzovin voittaessa. Kesällä hän oli mukana Münchenin kesäolympialaisissa, joissa hän eteni 100 metrillä loppukilpailuun sijoittuen 4:ksi ajalla 10,36 voittajan ollessa jälleen Borzov. Pikaviestissä Neuvostoliiton joukkue Korneljuk, Vladimir Lovetski, Juris Silovs, Borzov saavutti hopeaa Yhdysvaltain voittaessa.
Vaikka vuoden 1972 kaltaista menestystä ei enää Korneliukille tullut, oli hän edelleen Neuvostoliiton pikajuoksun ykkösnimiä. Kaudella 1973 hän saavutti toisen maansa mestaruuden 100 metrillä ja oli voittamassa Moskovan Dynamon joukkueessa maansa pikaviestimestaruuden. Heinäkuussa 1973 hän juoksi Moskovassa käsiajanotolla ennätysajan 10,0. Kaudella 1974 hän saavutti talven EM-hallikisoissa pronssia 60 metrillä Borzovin ottaessa jälleen mestaruuden. Kesän EM-kisoissa Roomassa hän eteni 100 metrillä jälleen loppukilpailuun sijoituksen ollessa 8. ja oli mukana 4:nneksi sijoittuneessa Neuvostostoliton pikaviestijoukkueessa. Seuraavien vuosien EM-kisoissa menestys oli hieman heikompi kuin aiemmin eli 1975 60 metrillä 6. ja 1976 5.
Korneliuk opiskeli aluksi Bakussa paikallisessa liikutatieteellisessä yliopistossa ja jatkoi opiskelujaan Moskovassa Liikuntatieteellisessä yliopistossa. Uransa jälkeen Korneljuk siirtyi Valko-Venäjälle Minskiin ja on toiminut Valko-Venäjän yleisurheiluliiton puheenjohtajana.