stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tazi
Ulkonäkö

Tazi on lyhytkarvainen ja vankkarakenteinen vinttikoira, joka muistuttaa salukia hapsuttuneita korviaan ja häntäänsä myöten. Se kuitenkin eroaa persialaisesta rodusta voimakkaammalla rakenteellaan. Se on pienempi kuin venäjänvinttikoira ja englanninvinttikoira. Se on ruusukorvainen, soikeasilmäinen, pitkähäntäinen ja pitkäraajainen. Sen pitkä pää on kartionmuotoinen, ja kuono ja kallo ovat melko kapeita. Sillä ei ole lainkaan otsapengertä. Kaula on vankka ja lyhyehkö, lantio luisu ja rintakehä pyöristynyt ja syvä. Karvapeite on suora ja pehmeä. Väritys voi olla valkoinen, keltainen (kaikissa sävyissään vaaleasta fawnista punaiseen), harmaa (kaikissa sävyissään) tai musta. Pienet valkoiset merkit otsassa, kuonossa, kaulassa, rintakehässä, tassuissa ja hännänpäässä sallitaan; vaaleat tan-merkit sallitaan; mustat karvankärjet sallitaan; vaalea tai tumma maski sallitaan. Uroksen säkäkorkeus on 60–70 cm ja nartun 55–65 cm; 2 cm poikkeama suuntaan tai toiseen sallitaan.
valkoinen
punainen
punainen pienin valkoisin merkein
musta pienin valkoisin merkein
Luonne ja käyttäytyminen

Rotu on luonteeltaan itsenäinen,, lempeä, rohkea ja karaistunut. Se kykenee suuriin nopeuksiin ja sillä on terävä reaktiokyky. Se ei juurikaan hauku eikä sen tule olla aggressiivinen. Se pystyy juoksemaan nopeasti myös metsäisessä ja pensaikkoisessa maastossa. Toisin kuin englanninvinttikoira, tämä rotu on pitkän matkan juoksija: se voi saavuttaa 40 km tuntivauhdin ja säilyttää sen yli 5 km matkan ajan. Se myös kääntyy sujuvammin riistanajossa vastaan tulevista kurveista, koska sillä on joustavampi lihaksisto. Se tunnetaan lisäksi siitä, että sillä on hyvä ennakointikyky, mikä mahdollistaa suuren nopeuden epätasaisessa, metsäisessä maastossa ja tiheän aluskasvillisuuden yllä ilman törmäämistä puihin ja pensaisiin.
Alkuperä

Tazi on tunnettu muinaisista ajoista asti, ja se mainitaan paikallisten kansojen teoksissa. Sen kotiseutua on Keski-Aasia, tarkemmin määriteltynä Kaspianmeren itäpuolella sijaitsevat aavikkoalueet ja erityisesti aromaat. Toisten lähteiden mukaan sen esiintymisalue keskittyy erityisesti Kirbizin aroille. Sillä lienee yhteinen alkuperä afgaaninvinttikoiran kanssa.
Rotu jalostettiin ensisijaisesti pienriistan kuten ketun, jäniksen, murmelin, gasellin ja villikissan metsästykseen, mutta sitä käytetään myös apuna susien ja hirvien kaatamiseen. Se on työskennellyt perinteisesti metsästyskotkien ja hevosten selässä liikkuneiden metsästäjien kanssa. Se on ollut paikallisheimoille elintärkeä apukeino ruuanhankinnassa, minkä vuoksi sitä on jo pitkään arvostettu suuresti: puhdasrotuinen yksilö oli aikanaan 7 hevosen arvoinen.
1970-luvulla populaatio kuitenkin väheni huomattavasti, koska koiria tapettiin tarkoituksenomaisesti ajamalla takaa ja ampumalla jeepeistä ja helikoptereista käsin. Syynä tähän oli se, että paikallisen hirven kuolemisen sukupuuttoon katsottiin johtuvan niistä. Nykyisin rodulle ei myöskään ole tarpeeksi käyttöä, että se säilyisi kotiseudullaan runsaslukuisena ja elinvoimaisena.
Syyskuussa 2024 Fédération Cynologique Internationale tunnusti rodun nimellä Kazakh Tazy.
Muunnokset > Khazakh tazi

Khazakh tazi, "kazakstaninvinttikoira", eli crymka on runsaslukuinen Kazakstanin lisäksi myös Pohjois-Uzbekistanissa. Sen säkäkorkeus on 60-70 cm. Ile-Alataun kansallispuiston lähellä on maatila, jossa koiria kutsutaan nimellä crymka, johtuen siitä että niiden alkuperän uskotaan olevan Krimin niemimaalla.
Kumai tazi on pitkäkarvainen kazakstanilainen muunnos: karvan pituus korvissa on 5-10 cm muodostaen niihin hapsut (kazakiksi burki tai chashak), lisäksi hapsut muodostuvat rintakehän alaosaan, eturaajojen takaosiin ja takaraajoihin.
Dzohrghak tazi on lyhytkarvainen kazakstanilainen muunnos: pitkää karvaa on ainoastaan korvissa, joihin muodostuu hapsut.
Sekä kumai tazilla että dzohrghak tazilla esiintyy paljon eri värejä, mutta yleisimmät ovat tummanruskea hiillikko ja musta kermanvärisin merkein.
Muunnokset > Turkmenian Tazi

Turkmenian tazi, "turkmenistaninvinttikoira", on kevytrakenteisempi ja pienikokoisempi muunnos. Sen säkäkorkeus on alle 60 cm.
Kazakstanilainen tazi paikallisessa postimerkissä.
Tazeja kazakstanilaisessa postimerkissä.
TED

| TED |
| --- | --- |


Verkkosivusto:  www.ted.com
Slogan:  Ideas worth spreading
Kaupallinen:  Voittoa tavoittelematon
Tyyppi:  Nauhoitettuja puheita eri aloilta
Kielet:  92 aktiivista kieltä (yhteensä 124)
Omistaja:  Sapling Foundation
Luonut:  Richard Saul Wurman, Harry Marks
Avattu:  1984
Nykyinen tila:  aktiivinen
TED (Technology, Entertainment, Design, suom. Teknologia, viihde, muotoilu) on yksityinen voittoa tavoittelematon   konferenssi, joka järjestettiin ensimmäisen kerran 1984. Sen vuotuisiin konferensseihin voivat osallistua vain kutsun saaneet. TEDin slogan on ”Levittämisen arvoisia ideoita” (engl. Ideas worth spreading). Parhaat videoidut konferenssipuheet ovat kaikkien saatavilla TEDin internetsivustolla, osa myös suomenkielisellä tekstityksellä - kts. kohta käännösprojekti.
TEDin alkuperäinen teknologia, viihde ja muotoilu -teema on sittemmin levinnyt kattamaan monia muita alueita. TED-konferenssin puhujissa on asiantuntijoita tieteiden eri aloilta, mutta myös muusikoita, ihmisoikeusaktivisteja, poliitikkoja ja niin edelleen. Muun muassa Bill Gates, Bill Clinton, Bono, Al Gore, nobelisti James D. Watson, kädellistutkija Jane Goodall, ja Googlen luoneet Sergey Brin ja Larry Page ovat pitäneet konferenssissa puheita. Vuoteen 2021 mennessä ainoat suomalaiset, jotka ovat puhuneet TEDissä ovat Linuxin kehittäjä Linus Torvalds, F-Securen tutkimusjohtaja Mikko Hyppönen, pelisuunnittelija Karoliina Korppoo ja johtamisen professori Anu Puusa.
TEDin omistaa vuonna 1996 perustettu yksityinen voittoa tavoittelematon Sapling Foundation, jonka tavoitteena on levittää loistavia ideoita ja inspiroida ihmisiä luomaan parempi tulevaisuus.
Historia

TEDin ensimmäinen konferenssi pidettiin vuonna 1984. Ensimmäisessä konferenssissa puhui muun muassa matemaatikko Benoît Mandelbrot ja esiteltiin juuri julkaistu Macintosh-tietokone. Konferenssi oli menestys, joskaan ei taloudellisesti. Järjestäjillä Richard Saul Wurman ja Harry Marks ei ollut tarpeeksi varoja järjestää seuraavaa konferenssia ennen kuin kuusi vuotta myöhemmin. Vuodesta 1990 lähtien konferenssi on kuitenkin pidetty joka vuosi. Vuonna 2000 65-vuotias Wurman oli valmis jättämään konferenssin järjestämisen ja marraskuussa 2001 TED siirtyi Chris Andersonin omistaman Sapling Foundationin omistukseen. Andersonista tuli konferenssin uusi kuraattori ja konferenssin formaatti pysyi entisellään.
TED Prize

Vuonna 2005 TED alkoi jakaa palkintoa TED Prize, joka on rahalliselta arvoltaan 100 000 dollaria. Lisäksi palkitut saavat pitää puheen konferenssissa. Puheen aihe on toive, joka muuttaisi maailmaa (engl. a wish to change the world). Vuoteen 2009 asti palkinnon sai kolme henkilöä vuosittain.
TED Prize > Palkitut

| 2005  | 2006  | 2007  | 2008  | 2009  | 2010  | 2011  | 2012  | 2013  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Bono | Lawrence Brilliant | Bill Clinton | Neil Turok | Sylvia Earle | Jamie Oliver | JR | City 2.0 | Sugata Mitra |
| Edward Burtynsky | Jehane Noujaim | Edward O. Wilson | Dave Eggers | Jill Tarter | Jamie Oliver | JR | City 2.0 | Sugata Mitra |
| Robert Fischell | Cameron Sinclair | James Nachtwey | Karen Armstrong | José Antonio Abreu | Jamie Oliver | JR | City 2.0 | Sugata Mitra |
Käännösprojekti

Toukokuussa 2009 TED aloitti videoidensa avoimen kääntämisen eri kielille. Avoimeen käännösprojektiin voivat osallistua myös amatöörikääntäjät. Itse kääntäminen tapahtuu Amara-tekstityssivustoa hyödyntäen osissa niin, että yksi kääntäjä kääntää valmiista (esimerkiksi englanninkielisestä) tekstityksestä suomeksi, ja toinen vapaaehtoinen tarkastaa ja tarvittaessa korjaa käännöstä. Käännökset ovat enimmäkseen vapaaehtoisten tekemiä ja niitä tulee projektin edetessä koko ajan lisää.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
www.ted.com kotisivut (englanniksi), (suomeksi)
Kirjallisuutta

Anderson, Chris: Virallinen TED-opas : puhu ja vakuuta yleisösi. Suomentanut Veli-Pekka Ketola. Helsinki : Art House, 2016. ISBN 978-951-884-593-8.
Chris Anderson TED-konferenssissa vuonna 2007
Uwe Tellkamp

| Uwe Tellkamp |
| --- | --- |
 Uwe Tellkamp vuonna 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. lokakuuta 1968 (ikä 56) Dresden, Saksan demokraattinen tasavalta
Kansalaisuus:  Saksa
Ammatti:  lääkäri, kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: saksa
Tuotannon kieli: saksa
 Nimikirjoitus
Palkinnot
 Deutscher Buchpreis 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Uwe Tellkamp (s. 28. lokakuuta 1968 Dresden, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen kirjailija ja lääkäri. Hän toimi lääkärinä vuoteen 2004. DDR:n aikaan hänen lääkärinopintonsa keskeytyivät, kun hän joutui vankilaan kieltäydyttyään poistumasta mielenosoituksesta lokakuussa 1989.
Tellkampille myönnettiin vuonna 2008 Deutscher Buchpreis romaanista Der Turm, joka kuvaa elämää 1980-luvun DDR:ssä.
Tellkampin on epäilty plagioineen muiden kirjailijoiden teoksia. Kyseiset teokset  ovat Jens Wonnebergerin teos Die letzten Mohikaner ja Stefan Wachtelin teos Delikt. Asia tuli julki joulukuussa 2009.
Vuodesta 2017 alkaen Tellkamp on kampanjoinut aktiivisesti maahanmuuttoa ja pakolaisia vastaan, minkä vuoksi Saksan kirjailijaliitto esitti Tellkampin toiminnan tuomitsevan kannanoton todeten sen edistävän yhteiskunnan jakautumista ja tekevän heikompiosaisista syntipukkeja monisyisiin ongelmiin.
Teokset

Der Hecht, die Träume und das Portugiesische Café, Verlag Faber & Faber, 2000, ISBN 978-3-86730-101-5
Der Eisvogel, Rowohlt, 2005, TB 2006 ISBN 3-499-24235-4
Der Turm. Geschichte aus einem versunkenen Land. Buchausgabe. 2008. ISBN 3-518-42020-8
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uwe Tellkamp Wikimedia Commonsissa
Autorenseite Uwe Tellkamp, Suhrkamp Verlag (u.a. Veröffentlichungen und Lesungen) (saksaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  FID 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  Europeana  IdRef
Luettelo Norjan kaupungeista

Norjan kartta
Oslo
Bergen
Trondheim
Tämä artikkeli on luettelo Norjan kaupungeista.
Norjan nykyinen kunnallishallinnon perusyksikkö on kunta (norj. kommune), eikä kaupunkien ja muiden kuntien oikeuksissa ja velvollisuuksissa ole eroa. Vuoden 1996 lakiuudistuksen mukaan kaupungin (norj. by) statuksen (nimen) voi kunta itse kuitenkin ottaa kuntaan kuuluvalle taajamalle, edellyttäen että kunnassa on vähintään 5 000 asukasta ja että kuntaan sisältyy kaupunkimainen taajama kaupunkimaisine palveluineen. Väkilukurajaan on harvoja poikkeuksia.
Norjassa on virallisesti 98 kaupunkia ja yksi "kaivoskaupunki", Røros, joka on joskus laskettu virallisesti kaupungiksisekä yhteensä 922 taajamaa Seuraavassa taulukossa on ilmoitettu myös kunnan väkiluku tapauksissa, joissa kaupunki on kuntansa ainut tai selkeästi keskeisin taajama. Eräissä tapauksissa, kuten Oslo tai Drammen, kaupunkitaajama ulottuu myös muiden kuntien alueelle, jolloin kunnan väkimäärä voi olla varsinaisen kaupunkitaajaman väkimäärää pienempi. Lørenskog ja Lillestrøm og Strømmen ovat kaupunkitaajamia ja kuntia, jotka ovat osa Oslon suurtaajamaa.
Luettelo on jaettu kahteen osaan sen mukaan onko paikkakunnasta tullut kaupunki ennen vuoden 1996 lakiuudistusta vai vasta sen jälkeen.
Vuoden 1996 jälkeen kaupungeiksi nimitetyt

| Kaupunki | Kunta | Lääni | Kaupunki vuodesta | Kaupungin/taajaman väkiluku | Kunnan väkiluku |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Alta | Alta | Finnmark | 1999 | 13 583 | 18 488 |
| Askim | Askim | Østfold | 1996 | 13 137 | 14 703 |
| Brekstad | Ørland | Sør-Trøndelag | 2005 | 1 888 | 5 117 (Ørland) |
| Brumunddal | Ringsaker | Hedmark | 2010 | 8 890 | - |
| Bryne | Time | Rogaland | 2001 | 9 627 | 15 836 (Time) |
| Brønnøysund | Brønnøy | Nordland | 2000 | 4 506 | 7 597 (Brønnøy) |
| Elverum | Elverum | Hedmark | 1996 | 13 541 | 19 687 |
| Fagernes | Nord-Aurdal | Oppland | 2007 | 1 762 | 6 451 (Nord-Aurdal) |
| Fauske | Fauske | Nordland | 1998 | 5 938 | 9 447 |
| Finnsnes | Lenvik | Troms | 2000 | 4 185 | 11 207 (Lenvik) |
| Fosnavåg | Herøy | Møre og Romsdal | 2000 | 3 521 | 8 400 (Herøy) |
| Førde | Førde | Vestland | 1997 | 9 248 | 11 838 |
| Hokksund | Øvre Eiker | Buskerud | 2000 | 7 319 (osa Drammenin taajamaa) | - |
| Honningsvåg | Nordkapp | Finnmark | 1996 | 2 367 | 3 180 (Nordkapp) |
| Jørpeland | Strand | Rogaland | 1998 | 5 930 | 11 045 (Strand) |
| Kirkkoniemi (Kirkenes) | Sør-Varanger | Finnmark | 1998 | 3 316 | 9 623 (Sør-Varanger) |
| Kolvereid | Nærøy | Nord-Trøndelag | 2002 | 1 448 | 4 991 (Nærøy) |
| Langesund | Bamble | Telemark | 1998 | 3 700 | - |
| Leknes | Vestvågøy | Nordland | 2002 | 2 661 | 10 706 |
| Lillestrøm og Strømmen | Skedsmo | Akershus | 1997 | 44 273 (osa Oslon taajamaa) | 46 668 (Skedsmo) |
| Lyngdal | Lyngdal | Vest-Agder | 2001 | 4 184 | 7 636 |
| Moelv | Ringsaker | Hedmark | 2010 | 4 147 | - |
| Mysen | Eidsberg | Østfold | 1996 | 5 881 | 10 701 (Eidsberg) |
| Måløy | Vågsøy | Vestland | 1997 | 3 026 | 5 989 (Vågsøy) |
| Odda | Odda | Vestland | 1996 | 5 097 | 7 054 |
| Otta | Sel | Oppland | 2000 | 1 659 | 6 015 (Sel) |
| Rjukan | Tinn | Telemark | 1996 | 3 368 | 6 010 (Tinn) |
| Sandnessjøen | Alstahaug | Nordland | 1999 | 5 711 | 7 208 (Alstahaug) |
| Sandvika | Bærum | Akershus | 2003 | 108 484 (osa Oslon taajamaa) | 109 700 (Bærum) |
| Sauda | Sauda | Rogaland | 1999 | 4 258 | 4 730 |
| Setermoen | Bardu | Troms | 1999 | 2 457 | 3 981 (Bardu) |
| Ski | Ski | Akershus | 2004 | 12 876 | 27 699 |
| Sortland | Sortland | Nordland | 1997 | 4 612 | 9 632 |
| Stathelle | Bamble | Telemark | 1998 | 5 200 | - |
| Stjørdalshalsen | Stjørdal | Nord-Trøndelag | 1997 | 10 779 | 20 960 |
| Stokmarknes | Hadsel | Nordland | 2000 | 3 148 | 7 950 (Hadsel) |
| Stord | Stord | Vestland | 1997 | 11 424 | 17 289 |
| Ulsteinvik | Ulstein | Møre og Romsdal | 2000 | 5 156 | 7 604 (Ulstein) |
| Verdalsøra | Verdal | Nord-Trøndelag | 1998 | 7 631 | 14 157 (Verdal) |
| Åkrehamn | Karmøy | Rogaland | 2002 | 9 946 | - |
| Åndalsnes | Rauma | Møre og Romsdal | 1996 | 2 207 | 7 376 (Rauma) |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Luettelo Norjan kaupungeista Wikimedia Commonsissa
Väinö Teivonen

Väinö Ilmari Teivonen (24. helmikuuta 1897 Viipuri – 13. elokuuta 1928) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän sai sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa, missä hän sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisen Armeijan riveissä joukkueenjohtajana.
Perhetausta ja opinnot

Väinö Ilmari Teivosen isä oli viipurilainen ajuri David Teivonen ja talollisen tytär Eva Taskula, Davidin toinen vaimo. Vuoden 1908 olympialaisiin osallistunut voimistelija David Toivo Teivonen oli Väinön vanhempi veli. Väinö oli porvarissäätyinen poika, joka pääsi ajan tavan mukaan koulutielle. Teivonen suoritti viisi luokkaa Viipurin suomalaisessa reaalilyseossa ja jatkoi opintojaan Suomen liikemiesten kauppaopistossa, jonka 2. luokalta hän erosi kevätlukukauden alettua vuonna 1916. Hän suoritti aseupseerikurssin Kuopiossa vuonna 1918 ja tiedustelu–upseerikurssin vuonna 1919 sekä taktiikan soveltamiskurssin vuonna 1927.
Jääkärikausi

Teivonen liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 3. maaliskuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella.
Suomen sisällissota

Teivonen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana Varavääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta  1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan aluksi joukkueenjohtajaksi 5. jääkäripataljoonaan, josta hänet siirrettiin niin ikään joukkueenjohtajaksi 3. Jääkärirykmentin 10. jääkäripataljoonaan 28. maaliskuuta 1918 alkaen ja edelleen 6. Jääkärirykmentin 16. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan 31. maaliskuuta alkaen. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin kotiseudullaan Säiniöllä ja Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika

Teivonen palveli sisällissodan jälkeen 6. Jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona 6:ssa, josta muodostettiin myöhemmin Kajaanin sissipataljoona. Sissipataljoonasta hänet siirrettiin 15. helmikuuta 1919 Pohjolan jääkäripataljoonaan, josta taasen muodostettiin myöhemmin Kajaanin sissipataljoona. Hän toimi pataljoonassa nuorempana upseerina eri komppanioissa ja hoiti välillä pataljoonan adjutantin ja aseupseerin tehtäviä. Hänet määrättiin 2. komppanianpäälliköksi 9. lokakuuta 1923 alkaen ja siirrettiin 11. toukokuuta 1928 alkaen 2. komppanian päälliköksi Pohjois–Savon rykmenttiin.
Teivonen teki itsemurhan elokuussa 1928.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Varavääpeli 11. helmikuuta 1918  Vänrikki 29. toukokuuta 1918  Luutnantti 16. toukokuuta 1920  Kapteeni 6. joulukuuta 1923 |    |  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Jääkärimerkki |
Jääkäripataljoona 27:n 4. komppania.
Tektiitti

Moldaviitti.
Tektiitit eli lasimeteoriitit ovat jähmettynyttä lasimateriaalia, joka on syntynyt suurissa asteroiditörmäyksissä. Lasi voi olla läpikuultavaa tai läpinäkymätöntä. Väri vaihtelee tektiitin syntyalueen mukaan. Tektiittejä tavataan tavallisimmin suurten meteoriittikraatterien yhteydessä, vaikka ne eivät olisi välittömässä läheisyydessä. Esimerkiksi Keski-Euroopan moldaviitit liittyvät Nördlinger Ries -kraatteriin, josta niitä on singonnut ainakin 450 km:n päähän. Tektiitit ovat vaihtelevan muotoisia muistuttaen esimerkiksi pisaraa, sauvaa, nostopainoa tai lautasta. Muodot syntyvät törmäyksessä maahan ja ilmalennon aikana. Tektiitit ovat enimmäkseen piipitoista lasia, jonka on voitu päätellä syntyneen korkeissa lämpötiloissa. Tektiitit ovat lähes vedettömiä ja niistä löytyy joskus sulanutta zirkonia. Asteroiditörmäyksissä syntyy myös lasimaista impaktiittia, jonka kaltaista on ydinräjäytyksissä joskus syntyvä lasimainen trinitiitti. Hyvin pieniä mikroskoopissa näkyviä tektiittejä sanotaan mikrotektiiteiksi.
Tektiitit

Tektiitit ovat suurten meteoriittikraatterien yhteydessä tavattavia lasimaisia kappaleita. Tektiittejä kutsutaan usein myös lasimeteoriiteiksi vaikka niiden syntytapaa ei tarkasti tunneta.
Vallitseva oletus on, että tektiitit syntyvät jättimeteoriittien tai asteroidien iskuissa Maahan. Suurella nopeudella maahan osuvan taivaankappaleen valtava törmäysenergia höyrystää, rikkoo, kuumentaa ja sulattaa törmäävän meteoroidin, iskukohdan kiveä ja muuta ainesta. Osuman energia purkautuu räjähdyksessä joka luo valtavan paineen ja synnyttää kraatterin, ja sulaa kiveä roiskuu valtavina pisaroina ympäristöön ja ilmaan tai jopa avaruuteen. Pisarat saavat ilmalennon ja maahan törmäyksen aikana hyvinkin eriskummallisia muotoja, koska ne saattavat ainakin osittain sulaa uudelleen, kun saapuvat avaruudessa käytyään taas maan ilmakehään, jossa kitka kuumentaa niitä. Myös tektiittien pyöriminen niiden ollessa sulana ilmassa muokkaa niitä. Tektiittejä esiintyy vain joillakin alueilla, koska suurten taivaankappaleiden törmäykset maahan ovat harvinaisia. Miljoonia vuosia vanhat tektiitit ovat voineet hautautua ajan kuluessa. Kiven rapautuminen ja muu eroosio voi paljastaa vanhoja tektiittejä maan kerrostumista. Jotkut tutkijat ovat väittäneet tektiittien syntyneen asteroidien iskuissa Kuuhun, mutta tämä ei selitä sitä miksi monet tektiitit ovat maan meteoriittikraatterien lähistöllä.
Tektiitit ovat kemialliselta koostumukseltaan silikaattilasia. Jokaiseen törmäyskraatteriin liittyvä tektiitti on erotettavissa värin ja ulkoasun perusteella. Jotkin tektiiteistä ovat lasimaisesti läpinäkyviä ja toiset läpinäkymättömiä. Yleensä tektiittien pinnassa on kuoppia ja uurteita meteoriittien sulamiskuoppien tapaan. Kaikki lasimaiset meteoriittikenttiin liittyvät kappaleet eivät ole tektiittejä, vaan impaktiittejä. Ne ovat lasittuneet törmäyksen energiasta maan pinnalla ilman tektiittien ilmalentoa. Niiden kaltaisia lasittumia syntyy myös ydinräjäytysten yhteydessä. New Mexicossa, ensimmäisessä ydinräjäytyksessä syntynyttä lasittunutta hiekkaa kutsutaan toisinaan trinitiitiksi.
Suurimmat kentät

Indokiniittejä tavataan nimensä mukaisesti Kaakkois-Aasiassa. Indokiniitit ovat usein pyöreitä, läpinäkymättömiä mustia lasikappaleita, joiden pinnassa on pieniä kuoppia. Indokiniitteihin liittyvää kraatteria ei tunneta, mutta kiviä tavataan erittäin laajalla alueella, mikä viittaisi erittäin suureen kraatteriin. Indokiniitti on tavallisin tektiitti. Australiasta tavataan omituisen muotoisia tektiittejä, australiittejä. Australiitit ovat muodoltaan pisaramaisia osan näyttäessä lautaselta. Australiitit ovat tummia, hieman vihertäviä tai lähes mustia tektiittejä. Australian kenttä todennäköisesti liittyy indokiniittien kanssa samaan kraatteriin, joka lienee noin 600000–900000 vuotta vanha. Kraatteria ei ole paikallistettu, se voi olla valtameren pohjassa tai Etelämantereella. Heittelekentän halkaisija lienee tuhansia kilometrejä, mikä viittaa tektiittien singonneen jopa 6 km/s nopeudella. Näiden tektiittien halkaisija on 1 mm – 20 cm.
Moldaviitti on vihreä ja läpinäkyvä tektiitti, jota tavataan Keski-Euroopassa. Tyypillisesti moldaviitit ovat uurteisia. Ne liittyvät Nödlinger-Riesin meteoriittikraatteriin. Moldaviitteja on paljon erityisesti Tšekin tasavallan alueella, jossa niitä myydään korukiviksi. Moldaviitteja kutsutaan myös Vltaviiteiksi Moldau-joen tšekinkielisen nimen (Vltava) mukaan.
Norsunluurannikon tektiittikenttä liittyy Bosumtwin kraatteriin Länsi-Afrikassa. Nämä tektiitit ovat muodoltaan samanlaisia kuin indokiniitit, mutta niiden väri ei ole täysin musta vaan tumman teräksensininen.
Pohjois-Amerikassa tavataan Texasin osavaltioiden alueella tektiittejä, joita kutsutaan bediasiiteiksi. Bediasiitit ovat mustia ja pyöreitä kiviä muistuttaen indokiniittejä. Bediasiittien pinnan kuopat ovat kuitenkin huomattavasti pienempiä kuin indokiniiteissä keskimäärin.
Muita kenttiä

Georgian osavaltiossa Yhdysvalloissa tavataan tektiittejä, jotka ovat sinertäviä ja puolittain läpinäkyviä muistuttaen obsidiaania. Kentän tektiitit ovat harvinaisia ja niitä ei ole tavattu usein. Paikalliset intiaaniheimot ovat pitäneet niitä onnenkaluina.
Venäjällä on tavattu Zhamansinin kraatteriin liittyviä tektiittejä, irghiziittejä ja zhamansiniittejä. Irghiziitit ovat väriltään sinertäviä ja usein muodoltaan pitkänomaisia. Niissä on toisinaan pinnassa uurteita mutta ne eivät ole niin hienojakoisia kuin moldaviiteilla. Kuoppia ei juurikaan ole. Zhamansiniitti ei ehkä ole varsinainen tektiitti vaan impaktiitti.
Tiibetistä on myös tavattu tektiittikenttä.
Saharan autiomaassa Egyptin ja Libyan rajaseuduilla tavataan lasittumia, jotka ovat väriltään kellertäviä ja täysin läpinäkyviä. On hieman epäselvää ovatko nämä kivet tektiittejä mutta niiden pinnassa on tektiittimäisiä painaumia. Nämä kivet tunnetaan myös nimellä libyalainen lasi. Niihin liittyvää kraatteria ei ole myöskään löydetty. Se saattaa sijaita autiomaan hiekan alla. Libyalainen lasi saattaa myös olla impaktiitti.
Pisaran ja nostopainon muotoinen tektiitti.
Australiitit muistuttavat monesti kulhoa tai lautasta, koska ne ovat muotoutuneet uudestaan palatessaan ilmakehään hyvin pitkän ilmalennon ja avaruudessa käynnin jälkeen.