stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Duloksetiini
Aiheesta muualla

Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Duloxetine (englanniksi)
ChemBlink: Duloxetine (englanniksi)
Antidepressantit
| Valikoivat takaisinoton estäjät ja/tai reseptorimodulaattorit |
| --- | --- |
SSRI:t:  essitalopraami  fluoksetiini  fluvoksamiini  paroksetiini  sertraliini  sitalopraami  tsimelidiini‡ 
SNRI:t:  desvenlafaksiini*  duloksetiini  levomilnasipraani*  milnasipraani  tofenasiini*  venlafaksiini 
NRI:t:  atomoksetiini  reboksetiini  viloksatsiini* 
SARI:t:  etoperidoni‡  nefatsodoni‡  tratsodoni 
SMS:t:  vilatsodoni  vortioksetiini 
Muut:  agomelatiini  alfaetyylitryptamiini‡  alfametyylitryptamiini‡  amisulpridi  bupropioni  dekstrometorfaani/bupropioni*  esketamiini†  flupentiksoli  indeloksaksiini*  ketamiini†  medifoksamiini‡  nomifensiini‡  pivagabiini‡  tandospironi*  teniloksaksiini* 
| Trisykliset masennuslääkkeet |
| --- | --- |
Trisykliset masennuslääkkeet:  amineptiini‡  amitriptyliini  amitriptyliiniioksidi  butriptyliini  desipramiini  dibentsepiini  dosulepiini  doksepiini  imipramiini  imipramiinioksidi‡  iprindoli‡  klomipramiini  lofepramiini  melitraseeni  metapramiini‡  nortriptyliini  noksiptiliini  opipramoli  pipofetsiini  propitsepiini  protriptyliini  tianeptiini  tiatsesiimi‡  trimipramiini 
Tetrasykliset masennuslääkkeet:  amoksapiini*  maprotiliini‡  mianseriini  mirtatsapiini  setiptiliini* 
| Monoamiinioksidaasiestäjät |
| --- | --- |
Ei-selektiiviset:  feneltsiini*  iproniatsidi‡  isokarboksatsidi  isoniatsidi‡  linetsolidi  nialamidi  teditsolidi  tranyylisypromiini* 
MAOA-selektiiviset:  bifemelaani  eprobemidi  metralindoli†  minapriini‡  moklobemidi  pirlindoli*  tetrindoli†  toloksatooni 
MAOB-selektiiviset: selegiliini
‡ markkinoilta poistettu lääke, † kokeellinen lääke,* ei myynnissä Suomessa
Panssarilaiva Väinämöinen

| Väinämöinen |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Crichton-Vulcan, Turku
Laskettu vesille:  1930
Poistui palveluskäytöstä:  Neuvostoliitolle 1947 Vyborg
Loppuvaihe:  romutettu 1966
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 900 t
Pituus:  93 m
Leveys:  16,9 m
Syväys:  5 m
Koneteho:  dieselsähköinen, 3 500 kW
Nopeus:  15 solmua
Miehistöä:  330
Aseistus
Aseistus:  4 × Bofors 254 mm 8 × Bofors 105 mm 4 × Vickers 40 mm 2 × Madsen 20 mm
Panssarilaiva Väinämöinen oli vuonna 1932 valmistunut Suomen merivoimien rannikkopanssarilaiva. Se oli Suomen laivaston käytössä vuoteen 1947, jolloin Neuvostoliitto osti sen Suomessa rauhansopimuksen nojalla takavarikoiduilla entisillä saksalaisilla rahavaroilla, niin kutsutuilla saksalaissaatavilla. Alus nimettiin uudelleen Vyborgiksi. Se poistettiin käytöstä ja romutettiin 1966.
Väinämöinen Suomenlahdella kesäkuussa 1942.
Valmistus

Alus tilattiin Turusta Crichton-Vulcanin telakalta, missä köli laskettiin elokuussa 1929. Alus laskettiin vesille 28. joulukuuta 1930 ja valmistui 1932.
Aseistus

Aluksen pääaseina olleina Boforsin valmistamilla tykeillä pystyttiin ampumaan 225 kilogramman kranaatteja 31 kilometrin päähän. Tulenjohdon ja tykkiasemien tähtäys- ja suuntauslaitteet olivat sähköisesti toisiinsa kytkettyjä, joten laitteiden lukemia sekä komentoja voitiin välittää ilman puheyhteyttä. Sähkömekaanisten tulenjohtolaitteiden lukemat välitettiin suoraan tykkitorneihin.
Palvelus

Toukokuussa 1937 Väinämöinen osallistui Suomen edustajana Britannian kuninkaan Yrjö VI:n kruunajaisten laivastokatselmukseen Spitsheadissä, missä joku isännistä oli todennut Suomen olevan mahtava merivalta, kun majakkalaivoissakin on kymmenen tuuman tykit. Tämä oli viittaus laivan huomiota herättävän korkeaan tulenjohtotorniin verrattuna sen pituuteen.
Palvelus > Talvisota

Väinämöinen oli sisaraluksensa Ilmarisen kanssa ankkurissa Kasnäsin ja Högsåran välisessä Jungfrusundissa, kun ne joutuivat talvisodan alkaessa 30. marraskuuta 1939 kolmen Neuvostoliiton pommikoneen hyökkäyksen kohteeksi. Koneiden pudottamat pommit räjähtivät vedessä alusten ympärillä ja ainoastaan sirpaleita osui aluksiin aiheuttamatta merkittäviä vaurioita. Illalla Väinämöinen siirtyi Holman ja Söderön väliseen salmeen, mistä se siirtyi seuraavana päivänä Ahvenanmaan kaakkoispuolelle Föglön selälle. Siellä purjehdittiin päivisin ympäri selkää, kunnes pimeän tultua palattiin ankkuripaikalle.
Talvisodan alun panssarilaivat viettivät Ahvenanmaalla suojaten maakuntaa maihinnousun varalta. Maavoimien otettua suojausvastuun ne siirrettiin suojaamaan kauppamerenkulkua Turun ja Ahvenanmaan välillä. Alukset joutuivat 25. joulukuuta 1939 ilmahyökkäyksiin, joissa Väinämöinen ei kärsinyt miehistötappioita. Torjunnan ammuskulutus oli ollut suuri muun muassa keskiraskas tykistö oli ampunut 224 laukausta ja konetykit 101 laukausta.
Tammikuun lopussa 1940 jää esti laivaston toiminnan, jolloin panssarilaivat siirtyivät Turkuun avustamaan kaupungin ilmapuolustuksessa. Vinämöinen ankkuroitui Iso-Pukin ja Pikku-Pukin läheisyyteen, minkä jälkeen alukselta järjestettiin jäätie- ja puhelinyhteys maihin. Turkuun hyökättiin talvisodassa 60 kertaa yhteensä yli 400 pommikoneella. Vickersin 40 millimetrin ilmatorjuntatykit osoittautuivat tehottomiksi ja korvattiin Välirauhan aikana Boforsin 40 millimetrin tykein.
Kumpikin panssarilaiva sai 12. maaliskuuta 1940 selväkielisen käskyn nostaa ankkurin kello 20 vain kaksi tuntia ennen lähtöä. Osaston keulassa oli jäänmurtaja ja sen perässä Ilmarinen, Väinämöinen ja tykkivene, joka vaihtui myöhemmin satamajäänmurtajaan. Aamun valjetessa oltiin Hangon edustalla, jossa saatiin tieto rauhan solmimisesta. Alukset siirtyivät tiedon saatuaan alukset siirtyivät Tammisaaren ja Hästö-Busön väliseen salmeen, missä ne laskivat pimeän tultua ankkurin.
Palvelus > Jatkosota

Jatkosodan alettua alus ampui 4. heinäkuuta 1941 kahdeksan 254 millimetrin kranaattia Hankoon. Tulenjohtajana oli lentokoneessa ja maalina Hangon vesitorni. Ammunnan tuloksista ei saatu tietoja yhteyden lentokoneeseen katkettua. Alus ampui 12. heinäkuuta pääaseillaan 18 laukausta kohti Hangon rautatiepatteria, minkä jälkeen tuli siirrettiin Hangon itäpuolen ammusvarastoihin. Alus ampui 14. heinäkuuta häirintätulta Hankoon.
Maamaaliammuntaa varten kehitettiin rannikkotykistön 254 mm:n kranaateista erityisiä maamaalikranaatteja. Tästä seurasi monen viikon tauko ammunnoissa, koska uusille kranaateille piti laatia omat taulukkonsa eli laskea lentoajat eri etäisyyksille.
Ilmarisen tuhouduttua 13. syyskuuta 1941 operaatio Nordwindissä Väinämöinen kävi vielä kerran saman vuoden joulukuussa tuloksetta ampumassa Hangon järeää rautatiepatteria.
Tämän jälkeen perustettiin Osasto Väinämöinen, jonka tehtävänä oli sitoa vastustajan voimia ja huomiota läsnäolollaan. Ajatus olikin tehokas, sillä venäläiset pitivät panssarilaivaa tuhottavien kohteiden kärjessä sodan loppuun. Operaatio Uraganissa (ven. Hirmumyrsky) Kotkassa kesällä 1944 oli tarkoitus tuhota nimenomaan Väinämöinen, mutta sen sijaan tuhottiin hiukan suurempi, mutta paljon kevyemmin aseistettu Saksan laivaston ilmatorjunta-alus Niobe. Alus upotettiin ja venäläiset väittivät upottaneensa Väinämöisen.
Palvelus > Vyborg

Sotatoimien päätyttyä Väinämöinen ei kiinnostanut venäläisiä, mutta 29. toukokuuta 1947 se myytiin 265 miljoonalla markalla Neuvostoliitolle. Aluksella laskettiin 5. kesäkuuta 1947 Pansiossa Suomen lippu, minkä jälkeen se luovutettiin Neuvostoliitolle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Vyborg. Alus oli ensimmäiset kuusi vuotta Porkkalan vuokra-alueella.
1950-luvulla alus modernisoitiin, mutta valmistelut aluksen palveluksesta poistamiseksi aloitettiin 1958. Välillä jopa ehdotettiin aluksen palauttamista Suomelle. Alus kuitenkin polttoleikattiin osiin vuonna 1966 Leningradin laivanpurkamistukikohdassa. Venäläisten laskelmien mukaan siitä saatiin noin 2 700 tonnia metalliromua.
Palvelus > Kuvia

Väinämöisen sivuprofiili
Väinämöisen rakentamista Turun Crichton-Vuclan -telakalla
Väinämöinen naamioituna
Väinämöinen Hangossa
Väinämöinen 1. heinäkuuta 1941
Ilmarinen ja Väinämöinen Helsingissä 1933
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Panssarilaiva Väinämöinen Wikimedia Commonsissa
Panssarilaivat olivat Suomen laivaston ylpeys. Ylen Elävä arkisto.
M. Juutilainen : "Rautaisten sisarusten" talvitoiminta eli millaista on elämä sydäntalvella panssarilaivoillamme, Hakkapeliitta, 13.02.1934, nro 7, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
DOI (päihde)

| DOI |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1-(4-jodi-2,5-dimetoksifenyyli)propan-2-amiini
CAS-numero:  42203-78-1
PubChem CID:  1229
SMILES:  IC(C=C1OC)=C(OC)C=C1CC(C)N
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C11H16INO2
Moolimassa:  321.1558 g/mol
Ulkomuoto:  luonnonvalkoinen, kiteinen
Sulamispiste:  201.5 °C (474.6 K)
Liukoisuus veteen:  10 mg/mL
2,5-Dimetoksi-4-jodoamfetamiini (DOI) on psykedeelinen päihde, substituoitu amfetamiini ja fenyylietyyliamiinin johdannainen. DOI on DOx yhdiste. DOI:n popularisoi Alexander Shulgin 1991 kirjassaan PiHKAL: A Chemical Love Story, jossa aineen synteesi ja vaikutukset on kuvailtu. DOI:n syntetisoi A. Shulgin 1963 ja sen psykedeeliset vaikutukset ihmisissä havaittiin ensimmäisen kerran 1964.
Biokemia

DOI on agonisti serotoniinireseptoreille 5-HT2A, 5-HT2B ja 5-HT2C. Psykedeeliset vaikutukset johtuvat agonismista 5-HT2A reseptoriin. DOI:tä käytetään tieteellisessä tutkimuksessa tutkittaessa 5-HT2 reseptoreiden alaluokkaa.
Annostus ja vaikutusten kesto

PiHKAL-kirjan mukaan tyypillinen annos on 1.5–3 mg suun kautta. Vaikutukset kestävät 16–30 tuntia.
Tutkimukset

Useiden 5-HT2A-agonistien, erityisesti (R)-2,5-dimetoksi-4-jodiamfetamiini (R)-DOI, TCB-2, LSD ja LA-SS-Az, on myös odottamatta havaittu toimivan voimakkaina TNF-estäjinä, joista DOI on aktiivisin, yhdiste osoittaa TNF-eston jo pikomolaarialueella, suuruusluokkaa voimakkaammin kuin sen toiminta hallusinogeeninä. 2,5-dimetoksi-4-jodiamfetamiinin on osoitettu solututkimuksissa olevan erittäin voimakas tuumorinekroositekijä-alfa-tulehduksen estäjä pikomolaarisilla pitoisuuksilla. Tuumorinekroositekijä-alfa on tärkeä kohde rappeuttavien sairauksien, kuten nivelreuman ja Alzheimerin taudin, tutkimuksessa, jossa sairausprosessiin liittyy kudosvaurioita kroonisen tulehduksen kautta. Tämä voisi tehdä 2,5-dimetoksi-4-jodiamfetamiinista ja muista 5-HT2A-agonisteista täysin uuden alueen uusien hoitojen kehittämiseksi näihin sairauksiin. Tutkimus viittaa siihen, että (R)-DOI:n antaminen estää keuhkotulehduksen, liman ylituotannon, hengitysteiden ylireagoivuuden ja sammuttaa keuhkojen immuunivasteen avaingeenit. Nämä vaikutukset estävät allergisen astman kehittymisen hiirimallissa.
2,5-dimetoksi-4-jodiamfetamiinin on myös osoitettu lisäävän neuroplastisuuden parantumiseen liittyviä biokemiallisia tapahtumia, mm. denriittien haaroittumien ja synapsiyhteyksien uudelleen järjestäytymistä.
Laki

DOI on luokiteltu Suomessa kuluttajamarkkinoilta kielletyksi psykoaktiiviseksi aineeksi.
Aiheesta muualla

Erowid-portaali (englanniksi)
PiHKAL-kirja osoitteessa Erowid (englanniksi)
isomerdesign.com (englanniksi)
Fenetyyliamiinit eli fenyylietyyliamiinit
| --- | --- |
Amfetamiinit: 3C-E | 4-FMP | 4-MTA | Alfametyylidopamiini  | Amfetamiini  | Bentsfetamiini  | Bromo-DragonFLY | Deksamfetamiini | Dimetoksiamfetamiini | DOB | DOC | DOI | DOM | Efedriini | Fenfluramiini | Katiini | Levoamfetamiini | Levometamfetamiini | Lisdeksamfetamiini | MBDB | MDA | MDE | MDMA | Metamfetamiini | PMA | Pseudoefedriini | Tranyylisypromiini
Katekoliamiinit: Adrenaliini |  Dopamiini | Metyylidopa | Noradrenaliini
Katinonit: 4-bromimetkatinoni | Bupropioni | Katinoni | Mefedroni | Metkatinoni | Dimetyylikatinoni
Muut: 2C-B |  2C-B-FLY | 2CBFly-NBOMe | 2C-C | 2C-D | 2C-E | 2C-F | 2C-I | 2C-N | 2C-SE | 2C-T | 2C-T-2 | 2C-T-4 | 2C-T-7 | 2C-T-8 | 2C-T-21 | 2C-TFM | 25C-NBOMe | 25I-NB34MD | 25I-NBF | 25I-NBMD | 25I-NBOMe | 25P-NBOMe | 25TFM-NBOMe | Allyylieskaliini | Eskaliini | Fenformiini | Fentermiini |  HOT-7 | Meskaliini |  Metyylifenidaatti | Synefriini | Trifluorimeskaliini | Tyramiini
Joseph Serge Miot

Joseph Serge Miot vuonna 2009.
Joseph Serge Miot (23. marraskuuta 1946 – 12. tammikuuta 2010) oli haitilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Jérémien hiippakuntaan Rémy Augustin 4. heinäkuuta 1975. Hänet nimitettiin Port-au-Princen koadjuuttoriarkkipiispaksi 29. heinäkuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Christophe Pierre, jota avustivat François Gayot ja François-Wolff Ligondé.
Miotista tuli Port-au-Princen arkkipiispa 1. maaliskuuta 2008. Hän kuoli Haitin maanjäristyksessä 2010.
Hanti-Mansia

| Hantien ja mansien autonominen piirikunta Ханты-Мансийский автономный округ–Югра, Hanty-Mansijski avtonomnyi okrug - Jugra |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Hanti-Mansian sijainti Venäjän federaation kartalla
 Koordinaatit: 61.00278°N, 69.02056°E (Hanty-Mansijsk) 
Valtio:   Venäjä
Alue:  Tjumenin alue
Perustettu:  10. joulukuuta 1930
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Hanty-Mansijsk (80 151 as.)
 – suurin kaupunki:  Surgut (306 675 as.)
 – kuvernööri:  Natalja Komarova
Pinta-ala:  523 100 km²
Väkiluku (2010)  ():  1 532 243
 – väestötiheys:  2,9 as./km²
Kielet:  venäjä, hanti, mansilähde?
BKT (2010):  1 976 223,5 milj. RUB (eli 5,3 % Venäjän BKT:stä)
 – asukasta kohti:  1 289 759 RUB,  noin 31 596 EUR (eli 493 % Venäjän keskiarvotasosta)
Aikavyöhyke:  UTC+5 (MSK+2)
Lyhenteet:  
 – rekisterikilven tunnus:  86, 186
 – ISO 3166:  RU-KHM
 
www.admhmao.ru
Hanti-Mansia eli Hantien ja mansien autonominen piirikunta (ven.  Ха́нты-Манси́йский автоно́мный о́круг — Югра́, Hanty-Mansijski avtonomnyi okrug — Jugra) on yksi Venäjän federaation 83 federaatiosubjektista. Se sijaitsee Ob-joen vesistöalueella Länsi-Siperiassa Aasiassa. Pinta-alaltaan puolitoista kertaa Suomen kokoinen Hanti-Mansia on osa vielä laajempaa Tjumenin aluetta.
Hanti-Mansia on Venäjän tärkein öljyntuotantoalue. Se tuottaa 51 prosenttia Venäjän ja 5 prosenttia koko maailman öljystä. Raaka-aineiden ohella Hanti-Mantsia on myös energia- ja teollisuustuotannossa Venäjän johtava alue ja siten hyvin merkittävä Venäjän talouselämälle. Vuonna 2010 piirikunta muodosti 5,3 prosenttia koko Venäjän bruttokansantuotteesta, ja se oli tällä mittarilla Moskovan jälkeen 2. merkittävin federaatiosubjekti. Laskennallinen BKT henkeä kohti oli piirikunnassa Venäjän korkeimpia (noin 31 600 EUR/vuosi).
Suomensukuisiin kansoihin kuuluvien obinugrilaisten alkuperäiskansojen hantien ja mansien osuus Hanti-Mansian nykyisestä väestöstä on alle kaksi prosenttia, kun se vielä vuonna 1939 oli noin 20 prosenttia.
Maantiede

Piirikunta rajoittuu pohjoisessa Jamalin Nenetsiaan, idässä Krasnojarskin aluepiiriin, kaakossa Tomskin alueeseen, etelässä Tjumenin alueeseen, lounaassa Sverdlovskin alueeseen ja lännessä Komin tasavaltaan.
Maantiede > Pinnanmuodot ja vesistöt

Hanti-Mansia kuuluu pääasiassa Länsi-Siperian alankoon, vain alueen länsiosa kuuluu Uralvuoristoon. Vuoriston korkein huippu Narodnaja (1 895 metriä) sijaitsee Hanti-Mansian luoteisrajalla. Tärkein joki on Ob; sen merkittävimpiä sivujokia Hanti-Mansiassa ovat Severnaja Sosva, Irtyš, Bolšoi Jugan ja Vah. Irtyšin alajuoksun sivuhaaroista piirikuntaan osuu Konda.
Maantiede > Kasvillisuus

Maastoa peittävät metsät, suot ja niityt, ja vuoristotundra. Metsät kattavat 52,1 % Hanti-Mansian pinta-alasta. Vallitsevalta kasvillisuusvyöhykeeltään alue on keskitaigaa eli se kuuluu pohjoisen havumetsävyöhykkeen keskiosiin. Tyypilliseen havupuulajistoon kuuluvat kuusi, mänty, sembramänty, siperianpihta ja siperianlehtikuusi. Perinteisesti hantit ja mansit keräsivät loppukesällä maukkaita sembramännyn siemeniä syötäväksi; niistä saatiin myös lisätuloja. Niittykasvistoa esiintyy jokien tulvatasangoilla ja alangoilla. Jäkälän peittämä maasto on yleistä piirikunnan pohjoisosissa ja näitä alueita käytetään poronhoitoon. Metsissä ja soilla on runsaasti syötäviä marjoja kuten karpaloita, puolukkaa, mustikkaa, juolukkaa, herukoita, lakkaa, vadelmaa, ruusunmarjoja, imeläkirsikkaa ja pihlajanmarjoja.
Maantiede > Eläimistö

Hanti-Mansian nisäkkäitä ovat muun muassa kettu, orava, soopeli, näätä, kärppä, siperiankärppä, hilleri, minkki, saukko, metsäjänis, kontiainen, siperianmaaorava, peura ja hirvi. Tyypilliseen linnustoon kuuluvat muun muassa erilaiset hanhet, metsäkanalinnut (metso, pyy ja teeri), peltopyy, erilaiset sorsat ja kurpat. Riistaelinten ja uhanalaisten lajien eläinmääriä arvioidaan säännöllisesti.
Ob ja sen monet sivujoet ovat kalastoltaan monipuolisia. Piirikunnassa tavataan ainakin 42 eri kalalajia. Perinteisessä hantien ja mansien kulttuurissa kalastus oli monin paikoin metsästystä keskeisempi elinkeino. Vesistöstä on pyydetty muun muassa haukia, mateita, särkiä, säynäviä, siikoja, nelmoja, muikkua muistuttavia peledsiikoja, sampikaloihin lukeutuvia sterlettejä, ahvenia ja kiiskiä.
Hanti-Mansia Länsi-Siperiassa
Maantiede > Ilmasto

Hanti-Mansiassa vallitsee mannerilmasto. Ilmaston keskeisiä osatekijöitä ovat ilmakehän vallitseva länsivirtaus, piirikunnan länsiosan Ural-vuoret sekä avoin pohjois- ja eteläosa, joka sallii sekä arktisen pohjoisen että eteläisen trooppisemman ilmamassan virtaamisen alueelle. Ilmavirtauksen vaihtuminen voi muuttaa säätä ja lämpötilaa nopeasti ja voimakkaasti. Eteläinen ilmavirtaus voi nostaa ilman lämpötilan kesällä +35 celsiusasteeseen ja talvella suojan puolelle. Pitkä talvikausi kestää lokakuulta huhtikuulle. Terminen kevätkausi ja syksy (eli keskilämpötilaltaan 0…+10 °C kaudet) kestävät noin 30–45 vuorokautta. Näiden väliin sijoittuu terminen kesä, joka alkaa tavallisesti toukokuun 27. päivän ja kesäkuun 14. päivän välillä ja päättyy 1.–14. syyskuuta.
Vuoden keskilämpötila on −1…−4 astetta. Tammikuun keskilämpötila on −18…−24 °C ja heinäkuun +15…+19 °C. Absoluuttinen minimilämpötila vaihtelee välillä −48…−60 °C ja absoluuttinen maksimilämpötila +34…+37 °C. Viime vuosina on tosin saatu viitteitä ilmaston lämpenemisestä. Esimerkiksi piirikunnan pääkaupunki Hanty-Mansijskin lentoaseman keskilämpötila oli kohonnut vuosien 1981–1985 arvosta −1,4 °C vuosien 2001–2005 jo −0,2 °C:een.
Merkittävimpiin sääilmiöihin kuuluvat lumipyryt (10–12 kertaa vuodessa, huippu maaliskuussa), ukonilmat (15–20 päivänä, maksimi heinäkuussa) ja sumut (esiintymishuippu elo-syyskuussa). Vuodessa sataa keskimäärin 400–550 mm. Suurimmat kuukausisademäärät saadaan heinä-elokuussa. Lumensyvyys kohoaa talvisin tyypillisesti on 50–80 senttimetriin. Maa on lumen peittämä noin 195–200 vuorokautta. Tyypillisesti lumikausi alkaa lokakuun 10.–20. päivän paikkeilla ja lumi sulaa toukokuun puolivälissä, joskus harvoin vasta toukokuun lopulla. Tuulen keskimääräinen nopeus on yli 7 m/s; heikkotuulisinta on joulu-tammikuussa. Ankarasta ilmastostaan huolimatta aurinko paistaa esimerkiksi Surgutissa vuosittain keskimäärin 1 632 tuntia. Tämä on hieman enemmän kuin Moskovassa keskimäärin.
Maantiede > Luonnonsuojelualueet

Piirikunnassa sijaitsee useita luonnonsuojelualueita. Näistä merkittävimpiin kuuluvat Malaja Sosvan ja Juganskin luonnonpuistot sekä alueen kolme kansallispuistoa.
Historia

Alueen historiallinen nimitys on Jugra. Nestorin kronikassa mainitaan, että vuonna 1096 pohjoisten maiden tuntemattomat jugra-kansat (hantit) ja vogulit (mansit) kohtasivat alueelle tulleet venäläiset tutkimusmatkailijat. Kertomus mainitsee myös samojedit (nenetsit). 1200- ja 1300-luvun kertomukset novgorodilaisten retkistä Jugran alueelle kertovat soopeli-, kärppä-, naali- ja oravaturkisten keruusta. Nämä olivat aikansa ylellisyystuotteita myös Moskovan Venäjällä.
Alue siirtyi Siperian kaanikunnalta Moskovan Venäjän valtapiiriin 1500-luvun lopun ja 1600-luvun alkupuolen aikana Stroganovien kauppiassuvun rahoittaman kasakkajoukon valloittamana.
Hanti-Mansian alue oli osa Pietari Suuren vuonna 1708 perustamaa laajaa Siperian kuvernementtiä.
Ostjakkien ja vogulien kansallinen piirikunta perustettiin 10. joulukuuta 1930. Piirikunnan nimi muutettiin vuonna 1940 Hantien ja mansien kansalliseksi piirikunnaksi ja samalla myös pääkaupungin nimi muutettiin Ostjako-Vogulskista Hanty-Mansijskiksi. Piirikunnan nimitys muutettiin kansallisesta autonomiseksi vuonna 1977.
Vuonna 1993 Hanti-Mansiasta tuli Venäjän federaation subjekti. Hanti-Mansian duuma päätti muuttaa piirikunnan nimen 7. maaliskuuta 2003 muotoon ”Hanti-Mansian piirikunta – Jugra”. Hanti-Mansian nimitys Jugra on ollut vuodesta 2005 lähtien myös virallisessa käytössä.
Hallinto

Hantien ja mansien autonominen piirikunta on 26. huhtikuuta 1995 hyväksytyn perustuslakinsa mukaan Venäjän federaation subjekti, mutta myös Tjumenin alueen osa. Piirikunnan hallinnosta vastaavat Hanti-Mansian kuvernööri, hallitus ja duuma. Piirikunnan lainsäädäntövaltaa käyttävässä duumassa on 35 yleisillä vaaleilla valittavaa edustajaa, joista kolmen tulee olla alkuperäiskansojen edustajia. Kuvernöörinä on Natalja Komarova. Hanti-Mansian pääkaupunki on Hanty-Mansijsk, jota nimitettiin vuoteen 1940 asti nimellä Ostajako-Vogulsk.
Paikallishallinnollisesti Hanti-Mansia on jaettu yhdeksään kunnallispiiriin ja 13 kaupunkipiirikuntaan. Oheinen taulukko kertoo piirien ja kaupunkipiirikuntien asukasluvun ja hallinnollisen keskuksen. Näiden sijainti ilmenee oheisesta kartasta. (ktt = kaupunkityyppinen taajama, muut piirikeskukset ovat kaupunkeja)
| Kunnallispiiri | Väkiluku 2010 | Hallinnollinen  keskus |
| --- | --- | --- |
| Belojarskin piiri | 30 049 | Belojarski |
| Berjozovon piiri | 25 744 | Berjozovo, ktt |
| Hanty-Mansijskin kaupunkipiiri | 80 151 | Hanty-Mansijsk |
| Hanty-Mansijskin piiri | 19 362 | Hanty-Mansijsk |
| Jugorskin kaupunkipiiri | 34 067 | Jugorsk |
| Kogalymin kaupunkipiiri | 58 337 | Kogalym |
| Kondan piiri | 34 494 | Mežduretšenski, ktt |
| Langepasin kaupunkipiiri | 41 670 | Langepas |
| Megionin kaupunkipiiri | 56 382 | Megion |
| Neftejuganskin kaupunkipiiri | 122 855 | Neftejugansk |
| Neftejuganskin piiri | 44 815 | Neftejugansk |
| Nižnevartovskin kaupunkipiiri | 251 694 | Nižnevartovsk |
| Nižnevartovskin piiri | 35 745 | Nižnevartovsk |
| Njaganin kaupunkipiiri | 54 890 | Njagan |
| Oktjabrskojen piiri | 32 224 | Oktjabrskoje, ktt |
| Pokatšin kaupunkipiiri | 17 171 | Pokatši |
| Pyt-Jahin kaupunkipiiri | 41 488 | Pyt-Jah |
| Radužnyin kaupunkipiiri | 43 399 | Radužnyi |
| Sovetskin piiri | 48 059 | Sovetski |
| Surgutin kaupunkipiiri | 306 675 | Surgut |
| Surgutin piiri | 113 515 | Surgut |
| Urain kaupunkipiiri | 39 457 | Urai |