Ilmapuntari
Historia

Evangelista Torricelli nimetään yleisesti ilmapuntarin keksijäksi. Historialliset dokumentit kuitenkin osoittavat, että italialainen matemaatikko ja astronomi Gasparo Berti olisi tahattomasti rakentanut vesi-ilmapuntarin vuosien 1640–1643 välillä. Ranskalainen filosofi ja tieteilijä René Descartes suunnitteli ilmapuntarin jo vuonna 1631; ei kuitenkaan ole todisteita siitä, että hän sellaisen myös rakensi.
Vuonna 1630 Giovanni Battista Baliani kirjoitti Galileo Galileille, että hän oli kokeessaan yrittänyt lapota vettä yli 20 metriä korkean kukkulan yli – mutta yritys epäonnistui. Galileon selitys ilmiölle oli, että tyhjiön voima veti veden ylös, mutta tietyllä korkeudella vettä oli yksinkertaisesti niin paljon, ettei tyhjiö voinut kannatella sitä enää enempää.
Galileon idea saavutti Rooman joulukuussa 1638 hänen Discorsissaan. Raffaele Magiotti ja Gasparo Berti innostuivat näistä ajatuksista ja päättivät yrittää etsiä lappoa paremman tavan tuottaa tyhjiö. Magiotti suunnitteli tällaisen kokeilun, jonka Berti sitten toteutti 1639–1641.
Bertin kokeilu koostui vedellä täytetystä pitkästä putkesta, jonka molemmat päät oli suljettu. Putki seisoi altaassa joka oli täynnä vettä. Putki avattiin alapäästä ja vesi pääsi valumaan altaaseen. Silti vain osa vedestä valui putkesta pois. Veden pinta putken sisällä pysyi tarkasti 10,3 metrin tasolla, samalla korkeudella jonka Baliani ja Galileo havaitsivat rajoittavan lapon käyttöä. Kokeen tärkeä havainto oli lisäksi se, että laskenut vesi jätti tyhjää tilaa putken yläpäähän, joka ei ollut aiemmin kosketuksissa ilman kanssa. Näytti siis mahdolliselta, että putken yläpäähän muodostuu tyhjiö.
Perinteisesti oli ajateltu – erityisesti aristoteelien keskuudessa – että ilmalla ei ole painoa. Jopa Galilei hyväksyi tämän yksinkertaisena totuutena. Torricelli kyseenalaisti tämän ajattelun ja ehdotti sen sijaan, että ilmalla on paino – ja se on voima joka pitää veden putkessa. Torricelli näki barometrin mittausvälineenä eikä vain kojeena, jolla voi luoda tyhjiön. Tämän vuoksi häntä yleisesti pidetään ilmapuntarin keksijänä.
Torricellin oli pidettävä kokeensa salassa ettei joutuisi pidätetyksi: hänen naapurustossaan liikkui huhuja, joiden mukaan hän on mukana jonkinlaisessa noituudessa.
Torricelli päätteli että hänen tulisi jatkossa käyttää vettä raskaampaa nestettä. Jos hän käyttäisi elohopeaa, putkesta voisi myös tehdä lyhyemmän. Elohopea on 14 kertaa vettä raskaampaa, joten 80 cm pitkä putki riittäisi. Veden kanssa putken piituudeksi sen sijaan tuli 10,5 metriä.
Vuonna 1646 Blaise Pascal ja Pierre Petit toistivat ja hioivat Torricellin koetta, josta he saivat kuulla Marin Mersenneltä. Tämä oli itse nähnyt kuinka Evangelista Torricelli suoritti kokeen vuonna 1644. Pascal aikoi testata aristoteelien ehdotusta, jonka mukaan nesteessä olevat "höyryt" täyttävät tyhjän tilan. Hän korvasi veden viinillä siksi että aristoteelit odottivat, että suuremman "höyrymäärän" vuoksi viini seisoo matalammalla. Pascal suoritti kokeen julkisesti, mutta viini ei seissytkään matalammalla kuin vesi.
Blaise Pascal testasi vielä mekaanista teoriaa. Torricelli ja Pascal arvelivat, että ilmalla on paino, ja siksi ilma painaisi korkeammalla vähemmän kuin alempana – ylempänä ilmakerroksia ei ole yhtä paljon. Pascal kirjoitti langolleen Lorin Perierille ja pyysi tätä tekemään mittauksia: Perier näet asui lähellä vuorta nimeltä Puy de Dome. Syyskuussa 1648 Perier teki huolellisia mittauksia ja totesi, että elohopeapatsas seisoi sitä matalammalla mitä korkemmalle mentiin.