stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Freeman 2
Kappaleet

Kappaleen ”Ensi suudelmain” nimi on kirjoitettu vinyylilevyn kanteen virheellisesti ”Ensi suudelma”.
Meeri, Meeri – 3.24 (säv. Leo Friman, san. Hector, sov. L. Friman – Jukka Hakoköngäs)
Soitan vain – 3.33 (alkup. ”I Came to Dance”, säv. / san. Nils Lofgren, suom. san. Juice Leskinen, sov. J. Hakoköngäs)
Valmiina kaikki on taas – 3.25 (säv. / san. L. Friman, sov. L. Friman – J. Hakoköngäs)
Entäs sen jälkeen – 3.25 (säv. / sov. L. Friman, san. J. Leskinen)
Yöbaari – 3.51 (säv. Pekka Rechardt, san. L. Friman, sov. J. Hakoköngäs – P. Rechardt)
Ei kai sun äiti tiedä? – 5.28 (säv. / sov. L. Friman, san. Harri Rinne)
Ensi suudelmain – 3.26 (säv. L. Friman, san. J. Leskinen, sov. L. Friman – J. Hakoköngäs)
Oolrait! – 3.11 (säv. / san. L. Friman, sov. L. Friman – J. Hakoköngäs)
Kysyjä – 3.46 (alkup. ”Questions”, säv. / san. Manfred Mann – Chris Slade, suom. san. J. Leskinen, sov. J. Hakoköngäs)
Ruostunut ystävä – 5.14 (säv. L. Friman, san. H. Rinne, sov. L. Friman – J. Hakoköngäs)
Susannalle – 6.13 (säv. / sov. L. Friman, san. J. Leskinen)
Tekijät > Muusikot

Freeman – laulu
Maarit Hurmerinta – taustalaulu
Jukka Hakoköngäs – piano, sähköpiano, urut, jousikone, Polymoog-syntetisaattori, alttosaksofoni, nokkahuilu, taustalaulu, lyömäsoittimet
Heikki ”Pedro” Hietanen – jousikone (”Meeri, Meeri”)
Tom Bildo – pasuuna
Pekka Rechardt – kitarat
Juha Björninen – kitarat (1, 7, 11)
Antero Jakoila – kitarat (2, 3)
Harri Merilahti – basso (kaikki, paitsi: 3, 5, 8, 11)
Petri Peltola – basso (5, 11)
Pekka Pohjola – basso (3, 8)
Ronnie Österberg – rummut, lyömäsoittimet
Tekijät > Tuotanto

Antero Jakoila – tuottaja
Paul ”Pappa” Jyrälä / Love-studio, Helsinki – äänitys (kaikki paitsi ”Ensi suudelmain”), miksaus (mukana myös muita; Love Studio)
Måns Groundstroem / Love-studio – äänitys (”Ensi suudelmain”)
Ari Hietala / Saftra – kansi
Aiheesta muualla

Freeman 2. discogs.com -sivustolla (englanniksi)
Ian Huntley

Ian Huntley (s. 31. tammikuuta 1974) on brittiläinen murhaaja, joka tuomittiin elinkautiseen vankeuteen vuoden 2002 "Sohamin kaksoismurhasta", jossa Huntley surmasi  Sohamin pikkukaupungissa Cambridgeshiressä kaksi kymmenvuotiasta tyttöä tuntemattomaksi jääneestä syystä.
Varhainen elämä

Huntley syntyi Grimsbyssä, Englannissa. Hän aloitti yläasteen syyskuussa 1985 ja joutui pääasiassa pitkäaikaisen kiusatuksi joutumisen vuoksi vaihtamaan koulua 13-vuotiaana.
Huntley ei jatkanut opintojaan, vaan toimi läpi 1990-luvun pienipalkkaisissa töissä. Poliisi epäili häntä useaan otteeseen eri rikoksista, kuten  raiskauksesta ja ryöstöstä. Niistä hän sai syytteet, jotka jouduttiin kuitenkin hylkäämään todisteiden vähyyden vuoksi. Lokakuussa 1993 hän sai tuomion moottoripyörän luvattomasta ajosta.
Huntleyn vanhemmat erosivat 1990-luvun alussa. Äidillä oli eron jälkeen suhde toisen naisen kanssa, mutta vanhemmat palasivat sittemmin yhteen. Huntley meni vuonna 1995 naimisiin rakastettunsa kanssa, mutta avioliitto päättyi pian eroon ja entinen vaimo ryhtyi seurustelemaan Huntleyn veljen kanssa. Huntley ei ollut läsnä parin häissä heinäkuussa 1999.
Myöhemmin on käynyt ilmi, että Huntley oli syyllistynyt 11-vuotiaan tytön seksuaaliseen hyväksikäyttöön vuoden 1997 kesällä.
Sohamin murhat

Sohamin murhiksi kutsutaan kahta henkirikosta, jotka Ian Huntley teki Sohamissa Cambridgeshiressa 4. elokuuta 2002. Uhrit olivat kymmenvuotiaat Holly Marie Wells (s. 4. lokakuuta 1991) ja Jessica Aimee Chapman (s. 1. syyskuuta 1991).
Murhien aikaan Huntley toimi vahtimestarina paikallisessa Soham Village Collegessa ja asui yhdessä uuden tyttöystävänsä Maxine Carrin kanssa. Carr toimi apuopettajana St Andrew's Primary Schoolissa, jossa murhatut tytöt kävivät koulua.
Hieman ennen henkirikoksia Huntley oli riidellyt Carrin kanssa puhelimessa ja oli epäillyt tämän pettävän häntä tai valehtelevan hänelle. Lyötyään raivoissaan luurin kiinni hän näki vuokra-asuntonsa ohi kävelleet tytöt ja pyysi heidät kotiinsa. Hän väitti tytöille, että myös Carr oli paikalla; todellisuudessa tämä oli tapaamassa perhettään Grimsbyssä. Tytöt olivat Carrille läheisiä ja tulivat tämän kanssa hyvin toimeen. Pian kutsun jälkeen Huntley jostakin syystä surmasi kaksikon.
Tuomio

Huntleylle tehtiin murhien ilmitulon jälkeen mielentilatutkimus. Tutkimuksen tuloksessa ilmoitettiin, että Huntley oli tehnyt selviä yrityksiä esiintyäkseen psykoottisena, mutta että hän oli tekohetkellä todellisuudessa ollut täysissä sielun ja ruumiin voimissa. Huntley väitti oikeudessa, että Holly Wells olisi kaatunut vahingossa kylpyammeeseen ja hukkunut, kun taas Jessica Chapmanin tapon hän tunnusti ja väitti tehneensä tämän saadakseen tytön lopettamaan huutonsa.
Huntley todettiin syylliseksi kahteen murhaan. Hän sai elinkautisen vankeusrangaistuksen 17. joulukuuta 2003. Tapaus sai erittäin laajaa huomiota varsinkin Britanniassa, mutta myös ulkomaalaisessa lehdistössä. 29. syyskuuta 2005 oikeus päätti, että Huntleyn on istuttava elinkautisestaan vähintään 40 vuotta. Tämä merkitsee, että hänellä on mahdollisuus vapautua aikaisintaan 2040-luvulla eli seitsemänkymmenen ikävuoden tienoilla.
Maxine Carria syytettiin myöhemmin väärän todistuksen esittämisestä oikeudessa, sillä hän oli antanut poikaystävälleen väärän alibin. Hän uskoi omien sanojensa mukaan Huntleyn syyttömyyteen. Carr sai uuden identiteetin, mutta se paljastui marraskuussa 2004, jolloin hänet ajettiin muuttamaan kotoaan Midlandsista. Hän oli joutunut muuttamaan tätä aiemmin jo lukuisia kertoja. Carrille myönnettiin helmikuussa 2005 oikeus täysin salaiseen henkilöllisyyteen, jonka turvin hän nyt elää. Huntley oli väittänyt Carrin kehottaneen häntä polttamaan tyttöjen ruumiit. Huntley kertoi myös harkinneensa tapausten johdosta itsemurhaa.
Vankeus

14. syyskuuta 2005 Huntley sai vammoja kiehuvasta vedestä toisen elinkautisvangin, neljästä murhasta tuomitun Mark Hobsonin käytyä häneen käsiksi. Syyskuussa 2006 hänet löydettiin vankilasta tajuttomana masennuslääkkeiden yliannostuksen seurauksena. Hän oli ottanut myös aiemmin yliannostuksen masennuslääkkeitä odottaessaan oikeudenkäyntiään.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat
Östra Frölunda

| Östra Frölunda |
| --- | --- |

 Östra Frölunda
 Koordinaatit: 57°20′35″N, 13°01′56″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Länsi-Götanmaan lääni
Maakunta:  Länsi-Götanmaa
Kunta:  Svenljunga
Väkiluku (31.12.2023):  310
Östra Frölunda on taajama Svenljungan kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 310 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Östra Frölunda Wikimedia Commonsissa
Leo Frobenius

Leo Frobenius
Pende-naamari Frobeniuksen kokoelmasta
Leo Frobenius (29. kesäkuuta 1873 Berliini – 9. elokuuta 1938 Biganzolo) oli saksalainen antropologi.
Frobenius teki monta matkaa Afrikkaan ja Aasiaan. Huomattavan aineistonsa hän kokosi Afrikanarkistoksi. Tästä kokoelmasta syntyi kulttuurimorfologian tutkimuslaitos Frankfurt am Mainiin. Frobenius perusti niin sanotun kulttuurihistoriallisen koulun antropologiaan. Hän oli 1800-luvun lopun ja 1900-luvun alkupuolen eurooppalaisessa antropologian tutkimuksessa voimakkaasti vaikuttaneen diffusionismin eli kulttuurien leviämisteorian merkittäviä edustajia.
Teokset

Und Afrika sprach, 1912 (en. kään. The Voice of Africa, 1913).
Atlantis. Volksmärchen und Volksdichtungen Afrikas , 1921-1928
1: Volksmärchen der Kabylen (1921)
2: Volksmärchen der Kabylen (1922)
3: Volksmärchen der Kabylen (1921)
4: Märchen aus Kordofan (1923)
5: Dichten und Denken im Sudan (1925)
6: Spielmannsgeschichten der Sahel (1921)
7: Dämonen des Sudan: allerhand religiöse Verdichtungen (1924)
8: Erzählungen aus dem West-Sudan (1922)
9: Volkserzählungen und Volksdichtungen aus dem Zentral-Sudan (1924)
10: Die atlantische Götterlehre (1926)
11: Volksdichtungen aus Oberguinea (1924)
12: Dichtkunst der Kassaiden (1928)
Kulturgeschichte Afrikas, Prolegomena zu einer historischen Gestaltlehre, 1933
Ursprung der afrikanischen Kulturen, Berlin 1898.
Vom Kulturreich des Festlandes, 1923
Der Kopf als Schicksal, 1924
Vom Schreibtisch zum Aquator, 1982
Teitittely

Teitittely on kohteliaisuutta tai kunnioitusta ilmaiseva puhuttelumuoto, joka muodostetaan esimerkiksi suomen kielessä käyttämällä yksikön toisen persoonan pronominin sinä asemasta monikon toisen persoonan pronominia te ja sen mukaisia verbien persoonamuotoja, kuitenkin niin, että esimerkiksi predikatiivi samoin kuin liittomuodoissa oleva partisiippi ovat yksikkömuotoisia.
Vertaa:
Muissa kielissä teitittelyä vastaava puhuttelumuoto voidaan muodostaa hyvinkin eri tavoin. Samoin puhuttelumuotojen merkitys ja käyttötavat vaihtelevat eri kielissä ja kulttuuripiireissä – jopa niin että saman kielen piirissä niitä käytetään eri tavoin Euroopassa kuin Etelä-Amerikassa.
Historia

Klassisessa latinassa käytettiin vain sinuttelua. Alamaisten vallanpitäjiä kohtaan käyttämää teitittelyä ryhdyttiin suosimaan noin vuonna 300 Rooman keisareiden hoveissa. Uusi puhuttelumuoto levisi keisarillisten perillisten mukana muun muassa Saksaan. Keskiajan alussa teitittely alkoi syrjäyttää Euroopassa yleistä kaikkien sinuttelua. Aluksi teititeltiin vain hallitsijoita, mutta vähitellen kaikkia korkeammassa yhteiskunnallisessa asemassa olevia. Myöhemmin teitittely saavutti entistä laajemmat piirit: lapset alkoivat teititellä vanhempiaan ja aviopuolisot toisiaan. Lisääntynyt käyttö vähensi kuitenkin te-muodon arvoa, ja sitä alkoi korvata 1500-luvulta lähtien yksikön kolmannen persoonan käyttö.
Teitittelyä korvattiin 1600-luvulla useissa kielissä muilla ilmaisuilla. Tällaisia kiertoilmaisuja olivat muuan muassa yksikön kolmas persoona, nimen tai tittelin käyttö. Suomeen teitittely tuli Ruotsista, jossa se tunnettiin jo keskiajalla, mutta se eli pitkään ainoastaan sivistyneistön puheessa. Kansankieleen se omaksuttiin vasta 1700-luvulla.
Ruotsissa teitittely väistyi 1800-luvulla kolmannen persoonan, tittelin käytön tieltä, eikä teitittelyyn enää koskaan palattu, vaan puhuttelussa siirryttiin sata vuotta myöhemmin jokseenkin täydelliseen sinutteluun. Suomen murteissa teitittely oli alun perin vieras ilmiö, mutta se yleistyi vähitellen myös kansankielessä ja säilyi joillakin alueilla kauan esimerkiksi lasten vanhemmistaan käyttämänä muotona.
Vanhassa puhuttelukulttuurissa oli teitittelyllä kaksi päämerkitystä. Sen avulla ilmaistiin:
puhuteltavan korkeampi asema ja siihen kohdistuvaa kunnioitusta
puhuteltavan etäisyyttä, vierautta.
Sinuttelu puolestaan ilmaisi aikuisten kesken epäkohteliaisuutta, aseman loukkaamista tai tuttuutta, emotionaalista lämpöä, ja suhteessa lapsiin ja palkollisiin sosiaalista ylemmyyttä.
Puhuttelumuodon valinta nykyisin

Monissa eurooppalaisissa kielissä teitittely on toisilleen tuntemattomien ensisijainen puhuttelumuoto. Valinnan perusteina ovat puhutellun – tietysti myös puhuttelijan – ikä, asema, arvo tai rooli. Puhuttelusta päättää vanhempi ja arvoltaan korkeampi, nainen ennen miestä. 1970-luvulla Ruotsissa alkanut yleinen sinuttelu tuli myös Suomessa suosituksi niin, että teitittely on tuntunut hieman liioittelevalta ja sen oikea muodostus on ollut varsinkin nuorilta kateissa. Teitittely ei ole kuitenkaan Suomessa kokonaan kadonnut ja viime aikoina onkin ollut havaittavissa merkkejä sen palaamisesta, joskin esimerkiksi opiskelijoille tehdyn kyselyn mukaan sinuttelu olisi lisääntynyt roimasti 1980- ja 90-lukuun verrattuna. Yhtenä syynä osittaiseen teitittelyn paluuseen pidetään kansainvälisiä yhteyksiä.
Teitittelyn käyttö työelämässä vaihtelee hyvin paljon ammatin luonteen mukaan. Potilaan teitittely esimerkiksi sairaalassa kuuluu hyvään käytökseen ja osoittaa häntä kohtaan tunnettua arvonantoa ja positiivista suhtautumista. Jos teitittely ei tunnu luontevalta, hoitotyöntekijä voi kutsua potilasta sukunimellä. Lähtökohtana on, että asiakas päättää, kuinka alun lähestymisen jälkeen edetään. Puhuttelussa on paljon sävyjä: myös sinutellen voi olla kohtelias. Liiallinen tuttavallisuus, kuten 'Mitä sulle sais olla' ei ole toivottua tyyliä, vaikka esimies, asiakas tai potilas kannattaisikin sinuttelua.
Työpaikoilla voidaan sopia keskinäisestä sinuttelusta arvoasemaan katsomatta. Esimerkiksi monissa kouluissa ei rehtoria tarvitse teititellä. Tällaisesta sopimuksesta huolimatta on kuitenkin tilanteita, jolloin teitittelyä on hyvä käyttää, esimerkiksi kun puhutellaan  esimiestä vieraiden läsnä ollessa. Samoin jos esimerkiksi toimittaja ja ministeri ovat vaikkapa koulutovereita, he sinuttelevat toisiaan vapaa-ajalla mutta teitittelevät työssä. Suomen armeijassa alaisten tulee edelleen teititellä esimiehiä ja esimiesten alaisia.
Yleissääntönä Suomessa voidaan pitää seuraavaa: silloin kun ei tiedä, pitäisikö teititellä vai sinutella, on parasta valita teitittely. Sama koskee ruotsin kieltä Suomessa, joskin sinuttelu on jonkin verran yleisempää kuin suomeksi. Sen sijaan Ruotsissa sinuttelu on turvallinen vaihtoehto muita kuin kuninkaallisia puhuteltaessa. Ruotsissa oli ennen sinutteluun siirtymistä monimutkainen järjestelmä, jossa teitittely ei välttämättä ollut kohteliasta.
Suomessakin tosin on tiettyjä perinnäisyhteyksiä jotka vaativat teitittelyä, ja joskus jopa kunniasanojen käyttöä. Tunnetuin näistä lienee, että presidenttiä tulee puhutella sanoilla "Herra Tasavallan Presidentti", ja keskustelussa sitten johdonmukaisesti teititellä. Muun muassa eduskunnan ja eri oikeusasteiden käytössäännöt sekä diplomaattisuhteet vaativat myös muodollista puhetapaa, vähintäänkin viitattaessa istunnon puheenjohtajaan tai muuten tuomariin. Yleissäännön voinee kiteyttää niin, että formaalissa prosessissa tai sen oloisessa traditionaalisessa juhlassa tulee teititellä niitä jotka ovat yhtäläisesti tai ylemmin päätösoikeudellisia kuin puhutelija itse.
Puhuttelusanat joissakin vieraissa kielissä

Muodollinen ja epämuodollinen yksikkö:
Ranskassa te (ransk. vous) on neutraali puhuttelu tuntemattomalle aikuiselle, sinä–puhuttelu (ransk. tu) edellyttää ystävyyttä, pitkäaikaista tuttavuutta tai yhteistä sopimusta. Esimerkiksi asiakaspalvelutilanteissa sinuttelua ei käytetä. Samoin on tilanne venäjässä sekä myös saksassa, jossa monikon 3. persoonan muotoa käytetään teitittelyä vastaavassa merkityksessä. Näissä kielissä tämä tapa koetaan sujuvaksi, toisin kuin riikinruotsissa, jossa epämuodollinen du on nykyisin vakiintunut puhuttelumuoto, eikä teitittelyä juuri käytetä edes virallisissa yhteyksissä. Ennen sinutteluun siirtymistä tavallinen kohtelias muoto oli kolmas persoona tittelein ("vill doktor/fröken/fru Svensson ..."). Suomenruotsissa teitittelyä käytetään kuten suomessa, joskin harvemmin.
Englannissa, hollannissa, ranskassa ja venäjässä käytetään kohteliaassa puhuttelussa monikon toista persoonaa, mutta monissa muissa eurooppalaisissa kielissä käytössä on kolmas persoona. Saksassa käytetään kohteliaisuusmuotona monikon kolmatta persoonaa Sie, samoin kuin teknisesti tanskassa ja norjassa, joissa vastaava muoto on De, jota kuitenkaan ei käytetä enää yleisesti. Italiassa on erilliset muodot Lei (yks) ja Loro (mon), jotka on johdettu yksikön feminiiniä (esim. ruots. hon, engl. she) ja monikon kolmatta persoonaa tarkoittavista sanoista. Toisinaan italiassakin käytetään ranskan mukaisesti monikon muotoa voi muodollisen yksikön merkityksessä. Unkarissa te on epämuodollinen, mutta muodolliseen puhutteluun on useita samaa tarkoittavia ilmaisuja ( ön ja maga ovat yleisimmät). Välillä myös suomessa on teitittelyn sijasta puhuteltu kolmannessa persoonassa, mutta sitä ei ole pidetty hyvänä tapana.
Espanjassa ja portugalissa nämä pronominit on johdettu kolmannen persoonan sanonnoista, jotka merkitsivät esimerkiksi teidän armonne, hyvä herra, hyvä rouva ja niiden monikkomuodoista. Espanjassa ne ovat usted (mon. ustedes), ja portugaliksi você (mon. vocês), o senhor (mon. os senhores) sekä  a senhora (mon. as senhoras). Você on epämuodollisessa käytössä Brasiliassa, vaikka alkuperäinen yksikön pronomini tu on enemmän käytössä etelässä, koillisessa ja joillakin maaseutualueilla, ehkä paikoin ulkomaisista vaikutteista. Kuitenkin o senhor, a senhora  ja niiden monikot ovat edelleen käytössä ja aina muodollisessa merkityksessä. Joissakin espanjankielisissä maissa, erityisesti Latinalaisessa Amerikassa, alkuperäinen yksikön toinen persoona tú on jäänyt täysin käytöstä hämärtäen täten eroa muodollisen ja epämuodollisen puhuttelusanan välillä. Toisissa taas se on korvattu monikon toisen persoonan pronominin vanhemmalla muodolla vos ja käytetään nyt usted-muodon epämuodollisena vastineena. (Katso: voseo  englanninkielinen Wikipedia). Euroopassa espanjan vos-muunnelmia  vosotros ja vosotras käytetään epämuodollisina monikon toisen persoonan ilmaisuina, kun yksikkönä on tú, jota käytetään epämuodollisessa puhuttelussa. Portugali on siirtynyt kauemmas alkuperäisestä: monikon vós on hävinnyt Brasiliassa täydellisesti eikä sitä käytetä enää tavallisessa puheessa myöskään Euroopassa.
Te-puhuttelu englannissa ja uusia monikkoja

Nykyenglannin vakiintuneessa muodossa you tarkoittaa sekä yksikköä että monikkoa. Sanaan liittyy aina verbi, joka osoitti sen alun perin monikoksi, esimerkkinä you are. Vielä varhaisessa keskienglannissa monikko oli you ja thou yksikkö. Lähinnä romaanisten kielten vaikutuksesta myös teitittely (you-pronominin käyttö yhdestä henkilöstä) yleistyi englannissakin, ja sielläkin syntyi tilanne, jossa monikon muoto tulkittiin kunnioittavammaksi ja alamaisemmaksi, ja sitä käytettiin puhuteltaessa vieraita ja sosiaalisesti ylemmässä asemassa olevia. Vähitellen, ilmeisesti jo 1600-luvulla, teitittely kuitenkin tuli niin yleiseksi, että vanha sinuttelumuoto thou katosi kielenkäytöstä lähes kokonaan. Sitä nähdään nykyisin enää kirjallisuudessa, kuten vanhemmissa Raamatun käännöksissä (usein Jumalan puhetta siteerattaessa) tai Shakespearen teksteissä. Joskus tästä on päätelty virheellisesti, että thou olisi muodollinen puhuttelu.
Arjen tilanteissa englantia puhuva saa aikaan laajan kohteliaisuusasteiden kirjon käyttämällä subjektipronominin lisäksi etu- tai sukunimeä sekä erilaisia arvoa ja asemaa tarkoittavia sanoja, kuten Mister, Miss, Sir, Madam, Professor. On kuitenkin havaittavissa pyrkimys tuoda yksikön ja monikon ero selkeämmin näkyviin. Siihen pyritään luomalla uusia monikkomuotoja:
Vaikka näitä monikkoja käytetään jokapäiväisessä puheessa, niitä ei ole hyväksytty yleiseen käytäntöön, niin sanottuun standardienglantiin. Muoto you guys  on USA:ssa yleisin ja sitä pidetään muodoista neutraaleimpana.
Jossain määrin englannissa esim. suomen ja ruotsin teitittelyä vastaa äärettömän tarkka sanojen mr., mrs. ja miss käyttö.
Aiheesta muualla

Puhuttelun periaatteita (Arkistoitu – Internet Archive). Internetix.
Pirkko K. Koskinen: Miten me tänä aamuna voimme? (Arkistoitu – Internet Archive) Aamulehti Sunnuntain mielipide-palstalla 23.2.2007.
Puhuttelu. Arlainstituutti.
Heikura, Pasi: Aristoteleen kantapää: Kuinka teitittelyllä hurisee?. Yle Kulttuuri. 23.9.2014.
Paula Hupponen: Saako vielä teititellä, onko aina lupa sinutella? (PDF)
Rita Trötschkes: Sinuttelussa katoaa kunnioitus toisen reviiriä kohtaan (Arkistoitu – Internet Archive). Yle-blogit 14.7.2009.
Etelä-Tapiolan lukio

| Etelä-Tapiolan lukio |
| --- | --- |

 Etelä-Tapiolan lukio toukokuussa 2015
Sijainti:  Tapiola, Espoo
Koordinaatit:  60°10′42″N, 24°47′37″E
Tyyppi:  Lukio
Perustettu:  1963 (nimellä Hakalehdon yhteiskoulu)
Rehtori:  Anni Virnes
Luokat:  1–4 (lukio)
Oppilaita:  483
Verkkosivut
Etelä-Tapiolan lukio, lempinimeltään Etis, on Espoon Tapiolassa sijaitseva talous- ja yhteiskuntapainotteinen päivälukio. Lukion yksityinen edeltäjä, Hakalehdon yhteiskoulu perustettiin vuonna 1963. Lukion rehtori on Anni Virnes.
Historia

Etelä-Tapiolan lukion yksityinen edeltäjä, Hakalehdon yhteiskoulu, aloitti toimintansa Westendin tennisopistossa vuonna 1963. Sieltä se siirtyi syksyllä 1965 uuteen koulurakennukseen Tapiolan Hakalehtoon, Hakamaantien päähän. Uutta koulurakennusta laajennettiin kaksi vuotta myöhemmin vuonna 1967. Koulussa oli 479 oppilasta lukuvuotena 1970–1971.
Kahdeksanluokkainen oppilaitos kunnallistettiin Espoon kaupungin siirtyessä peruskoulujärjestelmään vuonna 1977. Kannatusyhdistys ei ollut innostunut luovuttamaan koulua kunnalle, minkä seurauksena osa opettajakunnasta aloitti laittoman lakon 6. syyskuuta 1976 kunnallistamisen vauhdittamiseksi. Yhteensä Hakalehdon ja Viherlaakson yhteiskoulun opettajista lähes 80 osallistui lakkoon. Hakalehdon koulussa tarvittiin poliisia pitämään järjestystä lakon aikana. Espoo järjesti eronneille opettajille työtilat Tapiolan yhteiskoulun yhteyteen "Hakan-Olarin" koulun nimellä, jonne siirtyi noin 580 oppilasta 74 jäädessä Hakalehdon yhteiskouluun. Eronneiden opettajien tilalle saatiin 15 uutta, jotka opettivat lukuvuoden loppuun saakka. Koulun toiminta yksityisenä päättyi kevätlukukauteen 1977. Hakalehdon yhteiskoulun kannatusyhdistys myi myöhemmin koulutalonsa yksityiselle yhdistykselle, joka edelleen vuokrasi sen Espoon kaupungille Etelä-Tapiolan yläasteen ja Etelä-Tapiolan lukion käyttöön.
Tammikuussa 2000 Etelä-Tapiolan lukio siirtyi Hakalehdon yhteiskoulun tiloista WeeGee-taloon. Lukiossa on toiminut vuodesta 2009 IB-linja, joka noudattaa kansainvälistä International Baccalaureate-tutkintoa. Linjalle valitaan vuosittain 35 opiskelijaa. Ensimmäiset IB-ylioppilaat valmistuivat keväällä 2012.
Toiminta

| Keskiarvoraja 2000–2021 > Vuosi | Keskiarvoraja 2000–2021 > KA-raja (lukio) | Keskiarvoraja 2000–2021 > Pisteraja (IB-linja) | Keskiarvoraja 2000–2021 > Aloitus- paikat |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000–2001 |  8,55 |  |  |
| 2001–2002 |  8,20 |  |  |
| 2002–2003 |  8,64 |  |  |
| 2003–2004 |  8,40 |  |  |
| 2004–2005 |  8,73 |  |  |
| 2005–2006 |  8,50 |  |  |
| 2006–2007 |  8,80 |  |  |
| 2007–2008 |  8,92 |  |  |
| 2008–2009 |  9,08 |  |  |
| 2009–2010 |  9,17 |  |  |
| 2010–2011 |  8,92 |  13,49 |  |
| 2011–2012 |  8,92 |  14,62 |  155 |
| 2012–2013 |  9,33 |  11,97 |  160 |
| 2013–2014 |  9,17 |  12,52 |  160 |
| 2014–2015 |  9,33 |  13,53 |  160 |
| 2015–2016 |  9,31 |  14,60 |  159 |
| 2016–2017 |  9,42 |  15,52 |  160 |
| 2017–2018 |  8,92 |  14,40 |  165 |
| 2018–2019 |  9,17 |  13,56 |  170 |
| 2019–2020 |  7,00 |  13,44 |  190 |
| 2020–2021 |  8,83 |  8,42 (Ei pääsykoetta) |  200 |
| 2021–2022 |  8,83 |  8,50 |  185 |
Etelä-Tapiolan lukion yhteiskunta- ja taloustieteiden painotus näkyy esimerkiksi koulun tarjoamissa kursseissa ja opintokokonaisuuksissa. Luokkamuotoisten kurssien lisäksi lukio tarjoaa useita projektikursseja, kuten mahdollisuuden osallistua kansainväliseen Nuori Yrittäjyys -projektiin.
Kansainvälistä toimintaa lukio järjestää useassa eri oppiaineessa. Yhteiskuntaopin ja kiinan kielen opiskelijoille järjestetään opintomatkoja Shanghaihin yhteistyössä Ressun lukion kanssa. Saksan kielen opiskelijoille tarjotaan kesävaihtoa Saksaan sekä mahdollisuutta Saksan liittotasavallan virallisen kielidiplomin (Deutsche Sprachdiplom) suorittamiseen. Fysiikan opiskelijat voivat osallistua CERN-projektiin, ja historian opiskelijoille tarjotaan opintomatkaa Tukholmaan.
Koulussa ilmestyy sähköinen lehti nimeltä Etan@. Lehteä voi lukea vapaasti koulun verkkosivuilla. Sen jutut ovat opiskelijoiden kirjoittamia.
Toiminta > Opiskelijakuntatoiminta

Etelä-Tapiolan lukiolla on vuonna 2015 yhdeksänhenkinen opiskelijakunnan hallitus. Hallitus valitaan vaaleilla, jotka opiskelijakunta järjestää vuosittain tammikuussa.
Opiskelijakunta järjestää koululla esimerkiksi vaalipaneeleita, tuoreimpana eduskuntavaalipaneeli 2015, jossa vieraana nähtiin mm. Timo Soini. Vaalipaneeli järjestettiin myös europarlamenttivaalien 2014 ja eduskuntavaalien 2011 alla. Opiskelijoiden kutsumana lukiolla on vieraillut myös silloinen pääministeri Alexander Stubb vuonna 2015.
Opiskelijoiden käyttöön on varattu lukion alakerrasta yksi huonetila, jonka opiskelijat ovat nimenneet Tyrmäksi.
Toiminta > Ylioppilaskirjoitukset

Etelä-Tapiolan lukion ylioppilastutkintotulokset ovat olleet vuosina 2015 ja 2014 keskimäärin Suomen parhaita. Vuonna 2013 tulokset olivat toiseksi parhaita, kun ensimmäisellä sijalla oli Ressun lukio.