stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Obojan

| Obojan Обоянь |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Kurskin alueen sijainti, alla kaupungin sijainti alueella
 Obojan
 Koordinaatit: 51.2102°N, 36.2685°E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Kurskin alue
Piiri:  Obojanin piiri
Perustettu:  1639
Kaupungiksi:  1779
Väkiluku (2010):  13 565
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Obojan (ven. Обоя́нь) on kaupunki ja piirikeskus Kurskin alueella Venäjällä. Kaupunki sijaitsee 60 kilometriä aluekeskus Kursk etelään, Keski-Venäjän ylängön eteläosassa, Dneprin vesistön Pseljoen oikealla rannalla. Kaupunki on Obojanin piirin hallintokeskus. Kaupungissa asui 13 565 ja koko maaseutuvaltaisessa piirissä 31 042 ihmistä (vuonna 2010).
Venäläisen historiankirjoituksen mukaan Obojan perustettiin 1639 linnoitukseksi silloisen Moskovan Venäjän etelärajoille. Kiovan kuvernementin osaksi paikkakunta tuli 1708. Kihlakuntakaupungiksi Obojan tuli vuonna 1779 Kurskin käskynhaltijakunnan, myöhemmän Kurskin kuvernementin paikallishallinnollisena osana.
Kaupunkiin johtaa pistorata (31 km) Kurskin ja Belgorodin väliseltä rataosuudelta. Moskovasta Ukrainan Krimin Simferopoliin johtava Obojanin kautta.
Kulttuuriperinnönsä puolesta suojeltuihin kirkkoihin lukeutuvat Smolenskin Jumaläidin ikonin kirkko (1790), Aleksanteri Nevskin kirkko ja Pyhän kolminaisuuden kirkko.
Linja-autoasema.
Rautatieasema.
Kulttuuritalo.
Smolenskin Jumaläidin ikonin kirkko (1790).
Aleksanteri Nevskin kirkko.
Pyhän kolminaisuuden kirkko.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Obojan Wikimedia Commonsissa
Pjatigorsk

| Pjatigorsk Пятигорск |
| --- | --- |
 Näkymä kaupunkiin läheiseltä vuorelta
 lippu:  vaakuna
 Stavropolin aluepiiri Venäjällä, alla kaupungin sijainti aluepiirissä
 Pjatigorsk
 Koordinaatit: 44.040°N, 43.071°E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Stavropolin aluepiiri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  97 km²
Korkeus:  500 m
Väkiluku (2010)  ():  142 511
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
 
 www.pyatigorsk.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pjatigorsk (ven. Пятиго́рск) on kivennäisvesikylpylöistään kuulu kaupunki Etelä-Venäjällä Stavropolin aluepiirissa, noin 20 km:n päässä Mineralnyje Vodysta. Se sijaitsee Kaukasukselta Kumaan virtaavan Podkumokjoen varrella.
Kaupungissa oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 142 511 asukasta. Kaupunki on osa Pjatigorskin kaupunkipiirikuntaa, johon kuuluu lisäksi kaksi kaupunkityyppistä taajamaa ja lähistön maaseutua. Kaupunkipiirikunnassa asui yhteensä 211 078 henkeä.
Pjatigorsk 1800-luvulla
Pjatigorsk on vuonna 2010 perustetun Pohjois-Kaukasian federaatiopiirin hallintokeskus.
Kaupungin nimi merkitsee "viittä huippua", joka tulee kaupunkiin näkyvän Beštaun huipuista. Pjatigorsk perustettiin 1780, ja se on ollut kylpyläkaupunki vuodesta 1803. Pjatigorsk tunnetaan myös runoilija Mihail Lermontovin kuolinkaupunkina.
Kaupunkiin on rautatieyhteys Mineralnyje Vodyn kautta. Lähin lentoasema sijaitsee Mineralnyje Vodyssa.
Anssi Leino

Anssi Leino (s. 1978 Espoo) on suomalainen elokuvaaja. Hän kuvaa pitkiä elokuvia, television draamasarjoja, dokumentaarisia elokuvia sekä mainoksia ja musiikkivideoita. Leino on toiminut Suomen Elokuvaajien Yhdistyksen puheenjohtajana sekä elokuvauksen lehtorina Taideteollisen korkeakoulun Elokuvataiteen osastolla.
Leino on kuvannut ensimmäisen maailmanlaajuisen levityksen Netflix-suoratoistopalvelussa saaneen suomalaisen rikosdraamasarjan Karppi (Deadwind) ja jo sitä ennen Netflixin kansainvälisesti julkaiseman suomalaisen rikossarjan Sorjonen (Bordertown).
Valikoitu filmografia kuvaajana

| --- | --- |
 Kummeli Jackpot, 2006  Liikkumavara, 2009  Ikuisesti sinun, 2011  Surnuaiavahi tütar, 2011  Hulluna Saraan, 2012  Ei kiitos, 2014  Saattokeikka, 2017  Miehiä ja poikia, 2019  Se mieletön remppa, 2020  Huijarit, 2023 :  Hevimpi reissu, 2024
Aiheesta muualla

Anssi Leino Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Anssi Leino Elonetissä.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki 
Henkilöt:  Ritva  Elonet
Copterlinen onnettomuus 2005

| Copterlinen onnettomuus 2005 |
| --- | --- |
 Onnettomuuskopteria nostetaan.
Yhteenveto
Päivämäärä:  10. elokuuta 2005
Onnettomuustyyppi:  mereen syöksy
Tapahtumapaikka:  Suomenlahti, Viron rannikko
 :  59°32.546′N, 024°43.852′E
Lähtöpaikka:  Tallinnan Linnahallin helikopterikenttä, Tallinna, Viro
Määränpää:  Hernesaaren helikopterikenttä, Helsinki, Suomi
Kuolleita:  14
Loukkaantuneita:  0
Eloonjääneitä:  0
Lentokone
Konetyyppi:  Sikorsky S-76
Lentoyhtiö:  Copterline
Rekisteritunnus:  OH-HCI
Matkustajia:  12
Miehistöä:  2
Onnettomuuskopteri Helsinki-Malmin lentoasemalla elokuussa 2002
Copterlinen helikopterionnettomuus tapahtui 10. elokuuta 2005, kun Copterline Sikorsky S-76nC+ -helikopteri putosi mereen Suomenlahdella Viron edustalla. Onnettomuudessa kuoli 14 ihmistä. Heistä kahdeksan oli suomalaisia (mukaan lukien kaksi miehistön jäsentä), neljä virolaisia ja kaksi yhdysvaltalaisia.
Helikopteri oli lähtenyt lennolle AAQ103 kello 12.40 Tallinnasta, josta se ehti lentää kolme minuuttia kohti Helsinkiä, kunnes se katosi toisiotutkasta. Helikopterin pudottua veteen se upposi vajaan 50 metrin syvyyteen vieden kaikki matkustajat mukanaan.
Onnettomuudessa menehtyneiden joukossa olivat Työturvallisuuskeskuksen toimitusjohtaja Matti Kopperi (s. 1944), keskuksen apulaisjohtaja diplomi-insinööri Marjut Ruotsalainen (s. 1952), keskuksen hallituksen puheenjohtaja, Elinkeinoelämän keskusliiton työsuojelujuridiikan asiantuntija Tapio Kuikko (s. 1951), keskuksen hallituksen varapuheenjohtaja, SAK:n yhteistoimintasihteeri Pentti Vainio (s. 1946) ja SAK:n apulaisjohtaja Ari Seger (s. 1954). Ari Segerin oli tarkoitus aloittaa lokakuussa 2005 Kopperin seuraajana Työturvallisuuskeskuksen toimitusjohtajana. Virolaisuhrien joukossa olivat virolaisen Kalev-suklaa- ja makeistehtaan johtajan Oliver Kruudan vaimo Ruta Kruuda (s. 1967) ja sisar Kristel Soll (s. 1965).
Lennon määränpää oli Hernesaaren helikopterikenttä.
Onnettomuus

Onnettomuus tapahtui viisi kilometriä Naissaaresta itään, lähellä Aegnan saarta. Kone pyöri 13 kertaa oman akselinsa ympäri ja putosi sen jälkeen veteen. Virolaisen tutkijalautakunnan väliraportin mukaan onnettomuuden aiheutti irronnut metallipinnoite, joka tukki kopterin pääroottorin ohjaustehostimen takaisinvirtauskanavat. Vika teki helikopterin ohjauksesta mahdotonta, koska lentäjän lihasvoimat eivät riitä ohjaamaan helikopteria ilman ohjaustehostinta. Se, että sääilmiö olisi aiheuttanut onnettomuuden, on pois suljettu Suomen Ilmatieteen laitoksen laatiman raportin perusteella. Raportti vahvistaa ilmamassan ja meriveden lämpötilaeron olleen lähestulkoon olematon, joten vesipyörteen tarvitsemaa energiaa (meriveden ja ilmanlämpötilan eroa) ei ollut tapahtuman aikana tai tapahtuman paikalla.
Tutkijalautakunta

Viron talous- ja viestintäministeriön alaisen tutkijalautakunnan raportit viivästyivät useaan otteeseen. Elokuussa 2007 lautakunta julkisti väliraportin, joka tukee aiempia epäilyksiä siitä, että onnettomuuden aiheutti servon eli ohjaustehostimen vika. Elokuussa 2008 julkaistu loppuraportti vahvisti servovian ja lisäsi servon myöhästyneen huollon osasyyksi onnettomuuteen. Onnettomuusraportin julkaisutilaisuudessa 11. elokuuta 2008 puhunut Viron Onnettomuustutkintakomission operatiivinen johtaja, varapuheenjohtaja Tõnu Ader vahvisti Copterline Oy:llä olleen vielä 199 lentotuntia aikaa tehdä raportissa mainittu myöhästynyt huoltotoimenpide. Myös Suomen Ilmailuhallinto on lausunnossaan Viron onnettomuusviranomaisille vahvistanut, että Copterline Oy:llä oli huoltomääräysten mukaan käytettävänään kymmenen prosentin joustoaika, joten Copterline Oy ei ollut ylittänyt mitään määräaikaa eikä siten syyllistynyt mihinkään laiminlyöntiin.
Aiheesta muualla

Final Report. Aircraft Accident Investigation. Copterline Oy. Sikorsky S-76C+. In Tallinn Bay, Estonia on 10 August 2005 (PDF) (Onnettomuuden tutkintaselostus) 6.8.2008. Ministry of Economic Affairs and Communications, Estonia. Viitattu 11.8.2015. (englanniksi)
Ylen Elävä arkisto – Copterline-turma
MTVuutiset.fi – Raportti: Copterlinen turmakopterin huollossa puutteita
Coriolis-ilmiö

Kaavamainen esitys coriolis-ilmiöstä. Kappale joutuu ympyräradalle, mikäli siihen vaikuttaa ainoastaan coriolis-voima (katso inertiavirtaus).
Coriolis-ilmiö  on fysikaalinen ilmiö, joka havaitaan vapaasti liikkuvan kappaleen radan poikkeamana, kun tilannetta tarkastellaan pyörivästä koordinaatistosta. Coriolis-ilmiö vaikuttaa muun muassa merivirtoihin ja ilmavirtauksiin aiheuttaen niiden pyörteisen liikkeen. Ilmiö voidaan ottaa huomioon lisäämällä kappaleen liikeyhtälöön coriolis-voimaksi kutsuttu tasapainottava näennäisvoima. Näennäisvoima viittaa siihen, että kappaleeseen ei varsinaisesti vaikuta mikään fysikaalinen voima, vaan kappaleen radan kaareutuvuus johtuu siitä, että koordinaatisto on kiihtyvässä liikkeessä (pyörii).
Esimerkiksi maapallon pintaan kiinnitetty koordinaatisto pyörii akselinsa ympäri, ja siksi coriolis-ilmiö havaitaan maapallon pinnalla tarpeeksi pitkään ja nopeasti tapahtuvissa liikkeissä. Mikäli tarkastellaan vain Maan pinnan suuntaisia liikkeitä, ilmiö ilmenee voimakkaimmillaan napa-alueilla, mutta päiväntasaajalla ei lainkaan. Erityisesti siitä puhutaan meteorologiassa ja ballistiikassa.
Nimensä ilmiö on saanut ranskalaisen Gaspard-Gustave Corioliksen mukaan, joka julkaisi asiasta artikkelin vuonna 1835, vaikka ilmiön kuvaukseen liittyvä matematiikka ilmeni jo Pierre-Simon Laplacen vuorovesiyhtälöissä vuonna 1778.
Coriolis-ilmiötä tutkivat maantiede, fysiikka ja matematiikka.
Kaava

Jos Coriolis-ilmiö halutaan esittää voimana, sen yhtälö voidaan kirjoittaa
jolloin tämän näennäisvoiman aiheuttama kiihtyvyys on
Tässä nuoli suureen päällä kertoo sen olevan vektori (suure, jolla on suunta).  \scriptstyle {\vec {F}}_{C} on coriolis-voima, m kappaleen massa,  \scriptstyle {\vec {v}} nopeus pyörivän pinnan suhteen,  \scriptstyle \times  vektorien ristitulo ja  \scriptstyle {\vec {\omega }} on pyörivän pinnan (esimerkiksi maapallon) pyörimis- eli kulmanopeus.
Etumerkit ovat tärkeitä, sillä ne selittävät miksi coriolis vääntää pohjoisella pallonpuoliskolla liikkuvia kappaleita kuten tykinkuulia oikealle, eteläisellä taas vasemmalle, ja miksi matalapaineet pyörivät Suomessa vastapäivään ja Australiassa myötäpäivään. (Tykinkuulaan coriolis vaikuttaa yksin; matalapaineessa on kyse voimien tasapainosta.) Coriolis-kiihtyvyys on siten kohtisuorassa sekä kappaleen nopeutta että pyörimisakselia vastaan.
Ilmiön vaikutukset maantieteellisesti

Coriolis-ilmiö vaikuttaa maapallolla suuren mittakaavan liikkeisiin, kuten merivirtoihin ja ilmavirtauksiin. Usein kuulee sanottavan, että coriolis-ilmiö ”pakottaa” matalapaineen pyörimään pohjoisella pallonpuoliskolla vastapäivään. Tarkalleen ottaen pohjoisessakin voi kyllä syntyä myötäpäivään pyöriviä matalapaineita, mutta niissä eivät paine-erovoima, kitka ja coriolis-ilmiö koskaan pääse tasapainoon, vaan kitka heikentää tuulta, kunnes paine-erovoima tasoittaa paine-eron ja matalapaine kuolee pois. Sama selitys pätee siihenkin, miksi trooppinen hirmumyrsky ei voi syntyä täsmälleen päiväntasaajalla eikä ylittää päiväntasaajaa.
Jos kappaleen liike on Maan pyörimisakselin suuntainen, Maan pyörimisestä aiheutuva coriolis-kiihtyvyys on nolla. Tämän vuoksi ilmiö ei vaikuta navoilla pystysuoraan liikkeseen eikä päiväntasaajalla pohjois–eteläsuuntaiseen liikkeeseen. Ristitulon mukaisesti Coriolis-voima vaikuttaa päiväntasaajalla itä-länsisuuntaiseen liikkeeseen pystysuuntaisesti. Ilmiön vuoksi ei putoava kappale osu maahan suoraan lähtökohtansa alle vaan hieman siitä itään, paitsi navoilla, mutta tästä aiheutuva poikkeama on häviävän vähäinen, ellei kappale putoa erittäin korkealta.
Maan pyörimisestä aiheutuva coriolis-ilmiö voidaan todeta myös Foucault’n heilurin avulla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Coriolisvoima. Astro.utu.fi. Arkistoitu 6.1.2013.
Hurrikaani Isabel Bahaman itäpuolella 15. syyskuuta 2003.
Ikuisesti sinun (vuoden 2011 elokuva)

| Ikuisesti sinun |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Mia Halme
Käsikirjoittaja:  Mia Halme
Tuottaja:  Sonja Lindén
Kuvaaja:  Peter Flinckenberg, Anssi Leino
Leikkaaja:  Samu Heikkilä
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  Avanton Productions
Ensi-ilta:  11. marraskuuta, 2011
Kesto:  77 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  240 000 €
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ikuisesti sinun on Mia Halmeen ohjaama dokumenttielokuva vuodelta 2011. Elokuva käsittelee lasten huostaanottoprosessia sekä huostaanotettujen lasten suhdetta vanhempiinsa sekä sijaisperheisiin, joihin heidät on sijoitettu.
Elokuva sisältää kolmen huostaanotetun lapsen tarinat, ensimmäisessä pieni lapsi sijoitetaan vastaanottokotiin, toisessa seurataan teini-ikäisen tytön elämää sijaisperheessä ja viimeisessä tarinassa pitkään sijaisperheessä asuneet sisarukset ovat muuttamassa takaisin äitinsä luokse.
Elokuva osallistui lukuisille kansainvälisille festivaaleille.
Palkinnot

Jussi-palkinnot (2012): paras dokumenttielokuva.
Arktisen upeeta (2012): Ammattilaiskilpailun pääpalkinto.
Artova Film Festival (2012): Paras pitkä elokuva.
Visions du Réel (2012): Grand Prix parhaan pitkän dokumenttielokuvan ohjauksesta (Mia Halme).
Saratov Sufferings (2012): Paras elokuva, paras kuvaus.
Rauno Ronkainen

Rauno Ronkainen vuoden 2013 Jussi-gaalassa.
Rauno Ronkainen (s. 4. elokuuta 1964) on suomalainen elokuvaaja ja Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun professori.
Ronkainen on voittanut parhaan kuvauksen Jussi-palkinnon kolme kertaa: vuonna 2009 elokuvasta Käsky, vuonna 2013 elokuvasta Puhdistus ja vuonna 2018 elokuvasta Ikitie. Vuonna 2005 hänelle myönnettiin elokuvataiteen valtionpalkinto yhdessä Aku Louhimiehen ja Samu Heikkilän kanssa tv-sarjasta Irtiottoja ja elokuvasta Paha maa.
Ronkainen on palkittu myös kansainvälisesti: vuonna 2006 Kodak Vision Award Göteborgin elokuvafestivaaleilla elokuvasta Paha maa ja 2020 Silver Frog -palkinnolla elokuvasta Helene.
Aiheesta muualla

Rauno Ronkainen Elonetissä.
Rauno Ronkainen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Saksa 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Ritva  Elonet 
Muut:  Europeana
Jääkiekko kesäolympialaisissa 1920

| Jääkiekko kesäolympialaisissa vuonna 1920 |
| --- | --- |
 
Joukkueet:  7
Isäntämaa:   Belgia
Kaupungit:  Antwerpen
Ajankohta:  23.–29. huhtikuuta 1920
 
Mitalistit
–  Kulta:   Kanada
–  Hopea:   Yhdysvallat
–  Pronssi:   Tšekkoslovakia
 
Ottelut:  10
Maalintekijä:   Herbert Drury (14)
  1924 →
Jääkiekko oli ensimmäistä kertaa olympialaisten ohjelmassa vuonna 1920 Antwerpenin kesäolympialaisissa. Jääkiekkoturnaus oli määrä järjestää jo vuoden 1916 olympialaisissa, mutta kisat peruttiin ensimmäisen maailmansodan takia. Talviolympialaisia ei vielä vuonna 1920 järjestetty. Olympialaisten jääkiekkoturnaus pelattiin jo huhtikuussa, jolloin jäätä voitiin vielä ylläpitää kisojen peliareenalla. Varsinaiset olympialaiset alkoivat vasta elokuussa.
Jääkiekon tulo Eurooppaan

Kanadalaisin säännöin pelattava jääkiekko oli tullut tunnetuksi Euroopassa 1900-luvun alussa, Pohjoismaissa laji sen sijaan oli vielä melko tuntematon. Ruotsin maajoukkue koostuikin pääasiassa jääpalloilijoista. Ajatuksen Ruotsin jääkiekkomaajoukkueen perustamisesta keksi yhdysvaltalainen Raoul Le Mat, joka oli tutustunut Ruotsissa jääpalloon. Hän oli vakuuttunut ruotsalaisten jääpalloilijoiden taidoista myös kanadalaisessa jääkiekossa, ja hän toimi myös Ruotsin maajoukkueen valmentajana.
Turnausjärjestelmä ja säännöt

Koska kisoihin osallistui seitsemän joukkuetta, turnaus pelattiin Bergvallin karsintajärjestelmällä, joka on nimetty ruotsalaisen Erik Bergvallin mukaan. Loppuottelun jälkeen pelattiin vielä kaksiosaiset ottelut hopea- ja pronssimitaleista. Ottelusäännöt poikkesivat nykyisistä säännöistä, sillä kentällä oli kerrallaan seitsemän pelaajaa joukkuetta kohden, eikä vaihtoja tunnettu. Ottelut pelattiin kahdessa 20 minuutin jaksossa. Kussakin joukkueessa yksi seitsemästä kenttäpelaajasta pelasi niin sanottuna roverina.
Turnaus oli ensimmäinen Euroopassa järjestetty jääkiekkoturnaus, jossa Yhdysvallat ja Kanada olivat mukana. Kansainvälinen jääkiekkoliitto IIHF antoi jälkikäteen turnaukselle maailmanmestaruuskisojen arvon.
Historiallisen ensimmäisen jääkiekon olympiakullan voitti Kanada, jossa jääkiekko oli kansallisurheilun asemassa. Ainoastaan Yhdysvallat pystyi haastamaan Kanadan tasaväkisesti. Pohjoisamerikkalaiset olivat ylivoimaisia eurooppalaisiin nähden. Kanadaa edusti turnauksessa seurajoukkue Winnipeg Falcons.
Turnauksen kulku > Puolivälierät

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 23.4.1920 | Belgia  | 0–8 |  Ruotsi | Palais de Glace d'Anvers |  |

|  | (0–5, 0–3)  | (0–5, 0–3)  | (0–5, 0–3)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 23.4.1920 | Yhdysvallat  | 29–0 |  Sveitsi | Palais de Glace d'Anvers |  |

|  | (15–0, 14–0)  | (15–0, 14–0)  | (15–0, 14–0)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 23.4.1920 | Kanada  | 15–0 |  Tšekkoslovakia | Palais de Glace d'Anvers |  |

|  | (10–0, 5–0)  | (10–0, 5–0)  | (10–0, 5–0)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








Ranska ei pelannut ensimmäisellä kierroksella.
Turnauksen kulku > Välierät

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 25.4.1920 | Ruotsi  | 4–0 |  Ranska | Palais de Glace d'Anvers |  |

|  | (2–0, 2–0)  | (2–0, 2–0)  | (2–0, 2–0)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 25.4.1920 | Kanada  | 2–0 |  Yhdysvallat | Palais de Glace d'Anvers |  |

|  | (0–0, 2–0)  | (0–0, 2–0)  | (0–0, 2–0)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |
Turnauksen kulku > Loppuottelu

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 26.4.1920 | Kanada  | 12–1 |  Ruotsi | Palais de Glace d'Anvers |  |

|  | (5–1, 7–0)  | (5–1, 7–0)  | (5–1, 7–0)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |
Turnauksen kulku > Hopeaottelut

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 27.4.1920 | Yhdysvallat  | 7–0 |  Ruotsi | Palais de Glace d'Anvers |  |

|  | (5–0, 2–0)  | (5–0, 2–0)  | (5–0, 2–0)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 28.4.1920 | Yhdysvallat  | 16–0 |  Tšekkoslovakia | Palais de Glace d'Anvers |  |

|  | (7–0, 9–0)  | (7–0, 9–0)  | (7–0, 9–0)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |
Turnauksen kulku > Pronssiottelut

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 28.4.1920 | Ruotsi  | 4–0 |  Sveitsi | Palais de Glace d'Anvers |  |

|  | (0–0, 4–0)  | (0–0, 4–0)  | (0–0, 4–0)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 29.4.1920 | Tšekkoslovakia  | 1–0 |  Ruotsi | Palais de Glace d'Anvers |  |

|  | (1–0, 0–0)  | (1–0, 0–0)  | (1–0, 0–0)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |
Lopputulokset

1.  Kanada (CAN)

2.  Yhdysvallat (USA)

3.  Tšekkoslovakia (TCH)

4.  Ruotsi (SWE)

5.  Ranska (FRA)

5.  Sveitsi (SUI)

5.  Belgia (BEL)
Joukkueiden kokoonpanot

| --- | --- |
Kultaa::  Kanada (CAN)  Robert Benson, Walter Byron, Frank Frederickson, Christian Fridfinnson, Magnus Goodman, Haldor Halderson, Konrad Johannesson, Allan Woodman
Hopeaa::  Yhdysvallat (USA)  Raymond Lenroy Bonney, Anthony Conroy, Herbert Drury, Edward Fitzgerald, George Pierce Geran, Frank Xavier Goheen, Joseph McCormick, Lawrence McCormick, Francis Allen Synott, Leon Parker Tuck, Cyril Weidenborner
Pronssia::  Tšekkoslovakia (TCH)  Adolf Dušek, Karel Hartmann, Vilém Loos, Jan Palous, Jan Peka, Karel Pešek, Josef Šroubek, Otto Vindyš
4.:  Ruotsi (SWE)  Albin Jansson, Seth Howander, Einar Lindqvist, Einar Lundell, Einar Svensson, Wilhelm Arwe, Erik Burman, Georg Johansson-Brandius, Hansjacob Mattsson, Nils Molander, David Säfwenberg
5.:  Sveitsi (SUI)  Rodolphe Cuendet, Louis Dufour, Max Holzboer, Marius Jaccard, Bruno Leuzinger, Paul Lob, René Savoie, Max Sillig
5.:  Ranska (FRA)  Jean Chaland, Pierre Charpentier, Henri Couttet, Georges Dary, Alfréd de Rauch, Jacques Gaittet, Léonhard Quaglia
5.:  Belgia (BEL)  Maurice Deprez, Paul Goeminne, Jean-Maurice Goossens, Paul Loicq, Philippe Van Volckxsom, Gaston Van Volxem, François Vergult
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jääkiekko kesäolympialaisissa 1920 Wikimedia Commonsissa
| n k Jääkiekko olympialaisissa |
| --- | --- | --- |
| Vuosittain |  1920  1924  1928  1932  1936  1948  1952  1956  1960  1964  1968  1972  1976  1980  1984  1988  1992  1994  1998  2002  2006  2010  2014  2018  2022  2026  |  |
| Miehet |  1998  2002  2006  2010  2014  2018  2022  2026  |  |
| Naiset |  1998  2002  2006  2010  2014  2018  2022  2026  |  |
Kesäolympialaisten 1920 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Jalkapallo | Jousiammunta | Jääkiekko | Korfball (Näytöslaji) | Köydenveto | Maahockey | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Poolo | Purjehdus | Pyöräily | Ratsastus | Rugby | Soutu | Taidelajit | Taitoluistelu | Tennis | Uinti | Uimahypyt | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
| n k Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut |
| --- | --- |
1920–1939: 1920 1924 1928 1930 1931 1932 1933 1934 1935 1936 1937 1938 1939
1940–1959: 1947 1948 1949 1950 1951 1952 1953 1954 1955 1956 1957 1958 1959
1960–1979: 1960 1961 1962 1963 1964 1965 1966 1967 1968 1969 1970 1971 1972 1973 1974 1975 1976 1977 1978 1979
1980–1999: 1981 1982 1983 1985 1986 1987 1989 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 1999
2000–2019: 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019
2020–2029: 2020 2021 2022 2023 2024 2025 2026 2027 2028
Huomioitavaa: Vuosina 1920–1928 maailmanmestaruuskilpailuja järjestettiin vain olympiaturnausten yhteydessä.  Vuosina 1932–1968 olympiaturnauksissa ratkaistiin myös kyseisen vuoden maailmanmestaruus. Vuosina 1940–1946 maailmanmestaruuskilpailuja ei pelattu 2. maailmansodan vuoksi. Vuodesta 1972 lähtien olympiaturnauksilla ei ole ollut maailmanmestaruuskilpailujen arvoa. Vuosina 1972–1976 olympiavuosina järjestettiin erilliset maailmanmestaruuskilpailut. Vuosina 1980–1988 olympiavuosina ei järjestetty erillisiä maailmanmestaruuskilpailuja. Vuodesta 1992 lähtien olympiavuosina on järjestetty erillinen maailmanmestaruusturnaus. Vuonna 2020 maailmanmestaruuskilpailuja ei pelattu koronaviruspandemian vuoksi.  
Kuvassa Antwerpenin Palais de Glace d’Anvers, jossa olympialaisten jääkiekko-ottelut pelattiin. Samassa hallissa kilpailtiin myös taitoluistelussa.
Kanadan joukkue RMS Grampianin kannella matkalla olympialaisiin.
Yhdysvaltain olympiahopeaa saavuttanut maajoukkue
Suma

| Suma Су́мский Поса́д, Sumski Posad |
| --- | --- |
 vaakuna
 Suma
 Koordinaatit: 64°15′20″N, 35°25′0″E 
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Belomorskin piiri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  8 432,9 km²
Väkiluku (2012):  2 500
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
 
 Kunnan kotisivu 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Suman kunta Belomorskin piirin kartalla.
Suma (ven. Су́мский Поса́д, Sumski Posad) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Karjalan tasavallan Belomorskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Sumajoen varrella lähellä Vienanmeren rantaa 51 kilometriä Belomorskista maanteitse kaakkoon. Kylässä on 900 ja kunnassa 2 500 asukasta (vuonna 2012).