stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mauno Rosendal
Opinnot

Rosendal kävi lukion Hämeenlinnassa ja tuli ylioppilaaksi 1868. Hän opiskeli pääaineenaan yleistä historiaa ja muina aineina muun muassa filosofiaa, kirjallisuutta, latinaa ja suomea. Filosofian kandidaatin tutkinnon hän suoritti vuonna 1873. Valmistuttuaan hän hoiti yhden lukuvuoden isänsä opettajanvirkaa Tampereella ja ryhtyi samalla hankkimaan uskonnonopettajan pätevyyttä opiskelemalla dogmatiikkaa, etiikkaa ja kirkkohistoriaa. Lukuvuonna 1874–1875 hän kuunteli uskonnonopetusta ja antoi näytetunteja Helsingin ruotsalaisessa normaalilyseossa. Koulun rehtori ja uskonnonopettaja oli nuorena herännäispappien joukkoon kuulunut Alfred Kihlman, joka arvioi Rosendalin opetustaidot erinomaisiksi. Syksyllä Rosendal ryhtyi taas hoitamaan isänsä virkaa ja pääsi vasta seuraavana keväänä suorittamaan teologisten aineiden tutkinnon ja antamaan opetusnäytteet uskonnon lehtorin virkoja varten. Kasvatusopin tutkinnon hän suoritti keväällä 1877.
Koulumies

Pian opettajaksi pätevöidyttyään Rosendal nimitettiin Oulun ruotsalaisen lyseon uskonnon ja ruotsin lehtoriksi. Opetustyönsä ohella hän osallistui suomenkielisen opetuksen kehittämiseen. Hän oli jäsenenä uuden Oulun suomalaisen yksityislyseon johtokunnassa ja vuonna 1879 perustetun Oulun suomalaisen tyttökoulun johtokunnassa. Lisäksi hän ylläpiti suomalaista valmistavaa koulua lyseota ja tyttölyseota varten.
Oulun suomalaisen klassisen lyseon vastaavaan tehtävään  Rosendal siirtyi 1888 toimien vuodesta 1890 kyseisen koulun rehtorina. Innokkaana suomalaisuusmiehenä Rosendal halusi luoda Ouluun venäläisvaikutteisesta valtiovallasta riippumattomamman koulun niin tytöille kuin pojille. Hänen aktiivisen toimintansa ansiosta perustettiin vuonna 1902 yksityinen suomenkielinen Oulun suomalainen yhteiskoulu, jonka ensimmäisenä rehtorina hän toimi kuolemaansa saakka eli vuoteen 1917. Rosendalin opetustoiminnalle on sanottu olleen tyypillistä syvä uskonnollisuus ja isänmaanrakkaus. Rehtorintoimensa alkuvuosina hän oli ankara ja kiivastui helposti, mutta saattoi myös pyytää oppilailta kiivastumistaan anteeksi. Myöhemmin hänen luottamuksensa oppilaisiin kasvoi ja vastakkainasettelu lieveni.
Herännäisjohtaja

Mauno Rosendalin lapsuuskodin uskonnollisuus oli lähellä herännäisyydestä erkaantunutta evankelisuutta. Rosendalin isä muun muassa avusti evankelisen liikkeen johtohahmoa F. G. Hedbergiä kirjallisissa töissä. Rosendalin vanhemmat varoittelivat poikaansa pietismistä, jota nimitystä tuohon aikaan käytettiin herännäisyydestä.
Syvempi uskonnollinen vakaumus Rosendalille kehittyi kuitenkin vasta hänen Oulun-vuosinaan, jolloin hänen elämäänsä ahdistivat niin läheisten kuolemat kuin taloudelliset vaikeudetkin. Hänelle läheisiä uskonnollisia persoonallisuuksia olivat Augustinus, Martti Luther ja Søren Kierkegaard. Suuren uskonnollisen murroksen aiheutti Rosendalien seitsenvuotiaan tyttären kuolema 1886.
Mauno Rosendal joutui herätysliikkeiden kanssa tekemisiin Ouluun muutettuaan. Lestadiolaisuus levisi 1870- ja 1880-luvuilla voimakkaasti ja sillä oli paljon kannattajia Oulussakin. Eräässä artikkelissaan Rosendal arvioi lestadiolaisuuden lahkoksi ja näkee sen käsityksissä muiden protestanttisten lahkojen tavoin yhtymäkohtia katolisuuteen. Samalla hän toteaa, että lahkolaisten keskuudessa on paljon todellista kristillisyyttä, josta kirkon muilla jäsenillä olisi oppimista.
Herännäisyyteen Rosendal sai tuntumaa Oulussa 1880-luvun alussa, jolloin perheen tuttavapiiriin kuuluivat mm. J. I. Berghin tytär Mimmi Bergh sekä N. G. Malmbergin tytär Lydia Theslöff. Tyttären kuoleman jälkeen Rosendalit alkoivat osallistua Oulun heränneiden seuroihin, joissa luettiin Raamatun lisäksi heränneiden suosimia Anders Nohrborgin, Björkqvistin ja Berghin postilloita. Samoihin aikoihin Rosendal erkani Oulun seurapiirielämästä. Hän tutustui myös Kiuruvedellä apupappina työskentelevään Wilhelmi Malmivaaraan, joka oli N. G. Malmbergin poika.
1890-luvulle tultaessa Rosendalin yhteydet etenkin Kalajokilaakson herännäisyyteen tiivistyivät. Hänestä tuli varsin pian herännäisliikkeen keskeinen henkilö yhdessä Wilhelmi Malmivaaran kanssa. Uskonnollisen kirjallisuuden julkaisutoimintaa varten hän yhdessä Malmivaaran kanssa teki aloitteen kustannusosakeyhtiön perustamisesta hengellisen kirjallisuuden, kuten vanhojen postillojen, julkaisemista varten. Kustannusosakeyhtiö Herättäjä perustettiin Ylivieskassa 6. heinäkuuta 1892. Rosendalista tuli yhtiön johtokunnan ensimmäinen puheenjohtaja. Vuonna 1893 hän ryhtyi Malmivaaran rinnalla toimittamaan tämän 1888 perustamaa Hengellistä Kuukauslehteä. Rosendal oli Herättäjän vuosijuhlien vakiopuhujia. Rosendal oli Kalajoen rovastikunnan maallikkoedustajana kirkolliskokouksessa 1893, jonka keskeisiä kysymyksiä oli katekismuksen uudistaminen. Rosendal kannatti uudistusesitystä.
Herännäisyyden historioitsija

Rosendal tuli tunnetuksi laajasta uskonnollisten kirjojen tuotannostaan. Hänen ensimmäinen teoksensa oli Sananen kiusatuille sieluille, joka ilmestyi Herättäjän kustantamana jouluksi 1892. Rosendalin uskonnollisista teoksista tunnetuin lienee vuonna 1889 ilmestynyt Silmäyksiä ristin tien salaisuuteen Johannes Kastajan elämäkerran valossa, josta on ilmestynyt neljä painosta, uusin 1982.
Hänen pääteoksenaan pidetään laajaa neliosaista historiateosta, joka käsittelee herännäisyyden vaiheita 1800-luvulla. Suomen herännäisyyden historia XIX:llä vuosisadalla ilmestyi vuosina 1902–1917.
Rosendal alkoi suunnitella kirkkohistoriaan liittyviä kirjallisia töitä jo 1880-luvun alkupuolella. Hänen ensimmäisenä hankkeenaan oli aluksi kansantajuinen kirkkohistorian esitys, myöhemmin kirkkohistoriaan liittyvien kertomusten kokoelma. Kaksiosainen Kertomuksia kirkkohistorian alalta ilmestyi 1887 ja 1890.
Herännäisyyden historioitsija > Herännäishistorian aineiston keruu

Herännäisyyden historiateoksen kirjoittaminen alkoi herännäisyyteen liittyvän muistitiedon keruulla, jota varten senaatti oli myöntänyt apurahan. Rosendal teki ensimmäisen ja pisimmän keräysmatkansa vuonna 1896. Hänen käyntikohteitaan Pohjanmaalla olivat Ylivieska, Alavieska, Kalajoki, Nivala, Haapajärvi ja Pyhäjärvi. Savossa hän kävi Lapinlahdella, Kuopiossa sekä Nilsiässä. Savosta Rosendal matkusti Karjalaan käyden Liperissä, Joensuussa, Jaakkimassa, Kirvussa, Viipurissa, Taipalsaarella ja Lappeenrannassa. Sieltä hän matkusti Porvooseen ja Helsinkiin arkistotutkimuksia varten. Helsingistä hän jatkoi Hämeenlinnan kautta Turkuun, josta käsin hän kävi keräämässä tietoja rukoilevaisuudesta. Ensimmäisellä matkallaan Rosendal tapasi muun muassa Paavo Ruotsalaisen tyttären, Jonas Laguksen vävyn ja Lauri Stenbäckin sisaren. Karjalassa hän sai tietoja muun muassa Henrik Renqvististä ja J. F. Berghistä. Helsingissä hän tutustui Juhani Ahoon, joka tarjosi oman kirje- ja aineskokoelmansa Rosendalin käytettäväksi. Porvoossa suorittamiensa arkistotutkimusten perusteella hän päätyi rajamaan työnsä parhaiten tuntemaansa 1800-luvun herännäisyyteen, koska varhaisemman herännäisyyden käsittely olisi aineiston laajuuden ja hajanaisuuden takia ollut liian työlästä. Toisen matkan Rosendal suoritti saman vuoden kesällä Kainuuseen käyden Kajaanissa, Ristijärvellä ja Sotkamossa.
Herännäisyyden historioitsija > Teoksen kirjoittaminen ja vastaanotto

Opettajantoimi ja poliittinen toiminta veivät Rosendalin aikaa niin paljon, että sai sen ensimmäisen osan painokuntoon vasta syksyllä 1901. Kirja ilmestyi 1902. Sen ruotsinkielinen käännös ilmestyi 1903. Teos sai pääasiassa kiittäviä arvioita sekä herännäisyyden piiristä että sen ulkopuolelta. Uudessa Suomettaressa kirjan arvosteli Yrjö-Koskinen ja Päivälehdessä Juhani Aho. Kummankin arvion sävy oli myönteinen. Yrjö-Koskinen katsoi kuitenkin Matthias Akianderin aineskokoelman nojalla, että Rosendal yliarvioi Lapinlahden Savojärvellä vuonna 1796 ilmenneen hurmoskohtauksen merkitystä. Aho oli omassa arviossaan samalla kannalla. Vartijassa kirjoittanut kirkkohistorioitsija, piispa Herman Råbergh olisi odottanut pietismin historiallisen taustan parempaa selvitystä.
Historiateoksen toisen osan valmistelua haittasi Rosendalin karkotus maasta vuonna 1902 tammikuuhun 1905 asti. Mukaansa Uppsalaan Rosendal sai kirjoitustyöhön tarvittavat kirjat ja lähdeaineistot. Toinen osa ulottuu vuoteen 1844 eli evankelisen suunnan eroon asti. Osa ilmestyi vihkoina, joista viimeinen julkaistiin 1911. Arvostelut olivat suopeita.
Kolmas osa kattoi vuodet 1845–1852. Se käsittelee Paavo Ruotsalaisen viimeisiä vuosia ja N. G. Malmbergin asemaan kohdistunutta kiistelyä, jonka tuloksena suurin osa papeista erosi liikkeestä. Kiistanalainen aihe näkyy kolmannen osan saamissa arvosteluissa. Arvostelijoista Vartijaan kirjoittanut L. H. Sandelin ja Kotimaan Antti J. Pietilä moittivat Rosendalia objektiivisuuden puutteesta ja liiasta myötämielisyydestä Malmbergia kohtaan. Pääosin Pietilä suhtautui teokseen myönteisesti.
Neljännen osan Rosendal kirjoitti jo vanhuuden väsymystä tuntien. Käsikirjoitus valmistui helmikuussa 1917 työn kestettyä 21 vuotta. Edellisen osan saaman kritiikin vaikutuksesta hän käsitteli nyt Malmbergia kriittisemmin, mikä herätti kummastusta herännäispiireissä ja sai Malmbergin tyttären Julia Rantasen kirjoittamaan Rosendalille mielipahaa moittivan kirjeen. Pääosin suhtautuminen oli kuitenkin herännäisyyden piirissäkin myönteistä.
Rosendalin historiateos on hänen kirjallinen päätyönsä. Herännäisyyden julkisuuskuvaa tutkinut tohtori Ilkka Huhta arvioi, että teoksella on edelleen tutkimuksellista arvoa ainutlaatuisten perimätietojen säilyttäjänä. Se toi myös herätysliikkeet osaksi kansallista historiankirjoitusta.
Poliittinen vaikuttaja

Mauno Rosendal tuli kansallisesti näkyväksi hahmoksi ensimmäisen sortokauden aikana. Poliittisesti hän oli venäläistämispolitiikkaa vastustavan perustuslaillisen ryhmän eturivin miehiä sekä kagaalin jäsen. Hän organisoi tuomiorovasti A. G. Wallinin kanssa vuonna 1901 nimienkeruun senaatille osoitettuun adressiin, jolla vastustettiin uutta asevelvollisuuslakia. Adressiin kertyi yli 90 000 nimeä, niistä kolmannes Oulun läänistä. Vaikka laki astui voimaan, Rosendalin innostamiin kutsuntalakkoihin osallistui Oulun läänistä peräti 84 % asevelvollisista.
Toiminta kagaalissa johti Rosendalin karkotukseen. Marraskuussa 1902 hän toimi Helsingissä kagaalin järjestämän salaisen kansalaiskokouksen puheenjohtajana. Vuoden 1903 alussa hän myönsi asian kouluylihallituksen sitä häneltä tiedusteltua. Tästä syystä hänet määrättiin pyytämään eroa virastaan, mihin Rosendal ei suostunut. Heinäkuussa hän karkotuskäskyn saatuaan matkusti Tukholmaan. Syyskuussa kenraalikuvernööri Bobrikov erotti hänet virasta.
Maanpakolaisvuotensa Rosendal vietti pääosin Uppsalassa kirjoittaen herännäisyyden historiaa. Sen lisäksi hän osallistui suomalaisten poliittiseen toimintaan. Hän kävi Uppsalasta käsin kreivi Carl Mannerheimin ja Eugène Wolffin kanssa Darmstadtissa jättämässä keisari Nikolai II:lle karkotettujen adressin, joka käsitteli Venäjän Suomen-politiikkaa. Vuonna 1904 hän toimi puheenjohtajana Bodenin kokouksessa. Hän osallistui myös maanalaisen Fria ord -lehden toimittamiseen. Suomeen Rosendal palasi tammikuussa 1905. Suurlakon aikana Mauno Rosendal oli Oulussa työväestön ja säätyläisten muodostaman kansanvaltuuskunnan puheenjohtaja
Rosendal oli porvarissäädyssä Oulun edustaja valtiopäivillä 1905–1906. Perustuslaillisuuden poliittiseen hajoamiseen pettyneenä hän ei asettunut ehdolle ensimmäisissä yksikamarisen eduskunnan vaaleissa. Eduskuntaan hänet valittiin vuoden 1908 vaaleissa Oulun eteläisestä vaalipiiristä nuorsuomalaisten listoilta.
Kirjallinen tuotanto

Kertomuksia kirkkohistorian alalta I Vanha aika. K. F. Kivekäs. Oulu 1887.
Silmäyksiä ristin tien salaisuuteen Johannes Kastajan elämäkerran valossa. WSOY 1889.
Kertomuksia kirkkohistorian alalta II Keski-aika. K. F. Kivekäs. Oulu 1890.
Sureeko Suomi Jumalan mielen mukaan? WSOY. Porvoo 1891.
Sananen kiusatuille sieluille. Herättäjä 1892.
Samuel Herran majassa. Herättäjä 1894.
Suomen herännäisyyden historia XIX:llä vuosisadalla. Ensimmäinen osa 1796–1835. 408 s. Oulu: Herättäjä 1902.
Den finska pietismens historia i XIX:de århundradet. Första delen 1796–1835. Ruots. n. Lilius. Uleåborg: Herättäjä 1903.
Suomen herännäisyyden historia XIX:llä vuosisadalla. Toinen osa 1836–1844. 577 s. Oulu: Herättäjä 1905–1911.
Suomen herännäisyyden historia XIX:llä vuosisadalla. Kolmas osa 1845–1852. 585 s. Oulu: Herättäjä 1912.
Herran tuli. 244 s. WSOY 1914.
Suomen herännäisyyden historia XIX:llä vuosisadalla. Neljäs osa 1853–1900. 639 s. Oulu: Herättäjä 1915–1917.
Aiheesta muualla

Vapaasti ladattavia Mauno Rosendalin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä
| n k Nuorsuomalaisen Puolueen kansanedustajat 1908–1909 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (27):  Ahmavaara  Arokallio  Brander  Castrén  Erkko  Grotenfelt  Heiskanen  Homén  Hultin  Huoponen  Kaskinen  Koskelin  Kurikka  Latva  Nissinen  Nylander  Peltonen  Pennanen  Riihelä  Rosendal  Setälä  Stenroth  Sthålberg  Svinhufvud  Tanttu  Viljakainen  Wikman 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Alankomaat 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Eduskunta  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
Rubiinisatakieli

| Rubiinisatakieli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Siepot Muscicapidae
Suku::  Rubiinisatakielet Calliope
Laji::  calliope
Kaksiosainen nimi
 Calliope calliope  (Pallas, 1776) 
Synonyymit
 Luscinia calliope 

Katso myös
   Rubiinisatakieli Wikispeciesissä   Rubiinisatakieli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Rubiinisatakieli (Calliope calliope) on sieppoihin kuuluva varpuslintu, joka luokiteltiin ennen rastaaksi (Turdidae).
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 14 cm, siipien kärkiväli 22,5–26 cm ja paino tavallisimmin 20–25 g. Kooltaan rubiinisatakieli on hieman punarintaa suurempi. Se on selkäpuolelta ruskea ja vatsapuolelta ruskeanharmaa. Koiraalla on valkoinen silmäkulmanjuova ja viiksijuova, ja sen kurkku on (rubiinin)punainen. Naaraan kurkku on valkoinen ja sen silmäkulmanjuova on likaisenvalkoinen. Nuori lintu muistuttaa muuten peruspukuista aikuista mutta sen siipien isoissa peitinhöyhenissä voi olla ruskeat kärjet ja naaman sekä kurkun kuviointi on himmeämpi. Rubiinisatakielen laulu muistuttaa lehtokertun laulua, mutta on voimakkaampi.
Esiintyminen

Rubiinisatakieli elää Venäjällä Siperiassa ja Kaukoidässä, Kiinassa ja Japanin pohjoisimmilla saarilla. Sen elinympäristön ala on 1–10 miljoonaa neliökilometriä ja Euroopan populaation koko 1 600–2 000 yksilöä. Laji on muuttolintu, joka talvehtii Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa. Se on satunnaisesti tavattu myös Euroopassa, Suomessa kolmasti vuoden 2005 loppuun mennessä.
Elinympäristö

Rubiinisatakieli korvaa punarinnan Uralilta itään, ja pesii samantapaisissa tiheissä ja pensaikkoisissa metsissä. Suosii ryteikköisiä, hoitamattomia sekametsiä. Talvehtimisalueilla se viihtyy pensaikoissa, pensasaidoissa, tienvarsipusikoissa ja teepensasviljelmillä, mielellään vesistön läheisyydessä.
Lisääntyminen

Pesä on maassa mättään kupeessa tai tiheän pensaan tyvellä. Naaras munii tavallisimmin viisi munaa, joita se (ilmeisesti) hautoo yksin. Pesintä tunnetaan puutteellisesti. Pesii vain kerran kesän aikana.
Ravinto

Rubiinisatakielen ravintoa ovat hyönteiset ja muut pienet selkärangattomat.
Kuusaansaaren paperitehdas

Kuusaansaaren paperitehdas oli nykyisen Kymin paperitehtaan edeltäjä Kouvolan Kuusankoskella. Kuusaansaari sijaitsee Kymintehtaan tehdasalueella. Tehtaan sisäisesti se tunnettiin pitkään Y-osastona (Yankee) ja lyhenteellä Kuu.Pap. Y.
Historia

Paperitehdas perustettiin 11. ja 15. tammikuuta 1872 pidetyssä kokouksessa nimellä Kuusankoski Ab. Perustajina olivat Carl Robert Mannerheim, Samuel Werner von Troil ja 32 muuta turkulaista osakasta, lähinnä virkamiehiä, kauppiaita ja tehtailijoita. Ensimmäinen paperikone käynnistyi 2. heinäkuuta 1873. Tehtaat fuusioituivat Kymin Osakeyhtiön ostaessa Voikkaan (Tampereen Kattohuopatehdas Oy) ja Kuusankoski Oy:n 3. maaliskuuta 1904. Voikkaan tehtaan omistaja Rudolf Elving nimitettiin toimitusjohtajaksi. Tehtaalla oli parhaimmillaan 5 paperikonetta. Viimeiset tehdasalueella toimineet paperikoneet (PK1-PK2) pysäytettiin joulukuussa 2005. Viimeisenä tuotannossa oli PK2, joka tuotti viimeiset paperitonninsa 21. joulukuuta 2005. Molemmat paperikoneet purettiin vuoden 2008 aikana. Suojelluissa tehdasrakennuksissa ei ole enää paperikoneita tai muuta koneistoa.
Tehtaan paperikoneet

Viimeisimmät paperikoneet PK1 ja PK2 työllistivät sulkemisvaiheessa noin 70 työntekijää.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kone | Valmistaja | Toiminnassa vuosina | Viiraosa | Viiraleveys | Puristinosa | Nopeus | Kapasiteetti | Muuta |
| Paperikone PK I | James Bertram & Son | 1873–1881 |  ? | 80" (2 032 mm) |  ? | 13–54 m/min |  ? | Tuhoutui tulipalossa |
| Paperikone PK I (uusi) | James Bertram & Son | 1891–1923 |  ? | 80" (2 032 mm) |  ? |  ? |  ? | Romutettu |
| Paperikone PK II | Bentley & Jackson | 1896–1939 |  | 90" (2 286 mm) |  ? |  ? |  ? | Romutettu |
| Paperikone PK III | Pusey & Jones | 1897-19xx |  ? | 101" (2 565 mm) |  ? |  ? |  ? | Romutettu |
| Paperikone PK1 | Voith | 1935–2005 |  ? | 3 150 mm |  ? | 175 m/min | MG-paperi (35–100 g/m²), 11 000 t/a | Kone purettu 09/2008, rakennus suojeltu, jenkkisylinteri d=4,2 m. Hihnavetoinen kone toimintansa loppuun asti. |
| Paperikone PK2 | Voith | 1936–21.12.2005 |  | 3 120 mm |  ? | 220 m/min | MG-paperi (18–50 g/m²), 9 000 t/a | Kone purettu 09/2008, rakennus suojeltu, jenkkisylinteri d=4,2 m |
PK1 ja PK2 tuotanto oli yhteensä noin 20 000 t vuodessa.
Sellun- ja hiokkeen tuotanto

Puuhiomo (1873–), 4 Voelter hiomakonetta
Sulfiittisellun eräkeittimet (1886–1935), sellutehdas uusittiin kokonaan 1936
Olkisellu (1896–1903)
Kemianteollisuus

Klooritehdas (1902–1927), alkalikloridielektrolyysimenetelmä (Siemens). Tuote: natriumhypokloriitti
Klooritehdas (1927–1935), elektrolyyttinen kloorikalkkimenetelmä (Krebs). Tuote: kloorikaasu
Klooritehdas (1936–1994), elohopeakennomenetelmä. Tuotteet: kloorikaasu, vety, lipeä, hypokloriitti, Ky-5 (1939–1984), Sinesto B (1984–)
Vetyperoksiditehdas (15.5.1957–1960), kinonimenetelmä. Tuote: natriumperoksidia 4,5 t/vrk. Räjähdys ja tulipalo tuhosi laitoksen heinäkuussa 1960
Klooridoksiditehdas (1991–) (Finnish Chemicals 1991–2004, Kemira 2005–), klooridioksidivesi, suolahappo, hypokloriitti, Sinesto B (Basf Oy:n sopimusvalmist. 1999–)
Sähkövoiman tuotanto

Tasavirtaa ja myöh. myös vaihtovirtaa (1884–1946?) Kuusaansaaressa, yht. teho Kymintehtaan kanssa v. 1939: 3,88 MW
Kuusankosken vesivoimalaitos (1946, 1949, 1951–), teho 29,4 MW, 3 kpl Kaplan-turbiinia
Rautatie ja kalusto

Tehdasalueella toimi vuosina 1918–1960 Kuusankosken ja Voikkaan tehdasalueet yhdistänyt 5,5 km:n mittainen kapearaiteinen rautatie. Radasta on jäljellä suojeltu tallirakennus Voikkaan tehdasalueella, yksi moottoriveturi ja kaksi matkustajavaunua Jokioisten museorautatiellä. Lisäksi säilyneenä ovat radalla liikennöineet kaksi umpitavaravaunua sekä kaivinkoneen kuljetusta varten oleva raskaskuljetuslavetti.
Tehdasalueelle rakennettiin myös leveäraiteinen rautatieyhteys. Vaihtotyöt hoidettiin UPM-Kymmenen omilla vetureilla.
Rautatie ja kalusto > Veturit

Tehdasalueen vaihtotöissä käytettiin keltaiseksi maalattuja teollisuusvetureita. Aiemmin samoja vetureita käytettiin yhdessä Voikkaan paperitehtaan kanssa. Vaihtotyöt UPM-Kymmene Oyj:n omalla kalustolla loppuivat Kuusankoskella vuodenvaihteessa 2008–2009.
Nro 2000 Dv15 (Myyty Imatran veturipalvelu Oy:lle vuonna 2009)
Nro 15 Valmet Move 66 (myyty MVH:lle vuonna 2007)
Nro 14 Valmet Move 90 (Myyty Imatran veturipalvelu Oy:lle vuonna 2009)
Nro 13 Valmet Move51h vuosimalli 1960 (käytössä 1960–1979 ja 1983–198x, vuosina 1979–1983 Hallan sahalla)
Nro 12 Valmet Move51m (siirretty Hallan sahalle varaveturiksi)
Nro 10 Valmet Move 66 1973 (siirretty Kaukaalle vuonna 1996)
Tehtaalla on ollut myös muita vetureita.
Aiheesta muualla

Kuusaansaaren paperitehdas Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY. Museovirasto.
| n k Perustiedot Wikidatassa: Kuusaansaaren paperitehdas (Q11873805)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: paperitehdas
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Kouvola
koordinaatit: 60°54′21″N 26°38′54″E﻿ / ﻿60.9058°N 26.6483°E﻿ / 60.9058; 26.6483

UPM-Kymmene Oyj:n Move66-veturi tallissaan Kuusankoskella
Armi Kuusela

| Armi Kuusela-Williams |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Muut nimet:  Armi Helena Kuusela-Williams
Syntynyt: 20. elokuuta 1934 (ikä 90) Muhos
Titteli:  Suomen Neito 1952   Miss Universum 1952
Puoliso:  Virgilio Hilario (vih. 1953; k. 1975)   Albert Williams (vih. 1978)
Lapset:  5
Armi Helena Kuusela-Williams (o.s. Kuusela, ent. Kuusela-Hilario; s. 20. elokuuta 1934 Muhos)lähde? on suomalainen ensimmäinen Miss Universum -kilpailun voittanut. Tavallisen suomalaisen nousu kansainväliseen julkisuuteen aiheutti Suomessa kohun olympiavuonna 1952.
Armi Kuuselan valinnan Miss Universumiksi on katsottu kohottaneen osaltaan merkittävästi suomalaisten itsetuntoa, joka oli ollut alamaissa edellisellä vuosikymmenellä käytyjen sotien ja niitä seuranneiden ”vaaran vuosien” jälkeen. Valtiotieteen tohtori Jukka Tarkan mukaan suomalaiset alkoivat Armin voiton ansiosta tuntea itsensä kansainvälisesti hovikelpoisiksi:
»Tuntui siltä kuin salotöllin tyttö olisi päässyt maailman huipulle ja vetänyt sinne mukanaan koko kansan. – – Elettiin aikaa jolloin ’show business’ ei vielä ollut näyttänyt henkistä tyhjyyttään ja muita varjopuoliaan.» 
()
Valinta Suomen Neidoksi

Kuusela voitti Seura-lehden ja Sotainvalidien Veljesliiton järjestämän Suomen Neito -kilpailun 24. toukokuuta 1952, jolloin se järjestettiin ensimmäistä kertaa. Hän sai palkinnoksi rasian suklaata, kultaisen rannerenkaan ja kaksi Pan Amin lahjoittamaa lentolippua Yhdysvaltoihin. 20. kesäkuuta Armi lähti Malmin lentoasemalta SAS:n koneella Tukholmaan ja sieltä Pan Amin koneella Yhdysvaltoihin New Yorkiin. Kolme päivää myöhemmin hän jatkoi matkaansa Kaliforniaan Long Beachin kaupunkiin, jossa hän osallistui Miss Universe -kilpailuun.