stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Haun’s Millin verilöyly
Aiheesta muualla

Hauns Mill (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Harmaakurkkumesikko

| Harmaakurkkumesikko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Mesikot Meliphagidae
Suku::  Kirjolaulumesikot Xanthotis
Laji::  flaviventer
Kaksiosainen nimi
 Xanthotis flaviventer  (Lesson, 1828) 
Katso myös
   Harmaakurkkumesikko Wikispeciesissä   Harmaakurkkumesikko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Harmaakurkkumesikko (Xanthotis flaviventer) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Harmaakurkkumesikkoa tavataan Australiassa, Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ilja Peltonen

| Ilja Peltonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1971
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1996–
Aiheesta muualla
IMDb
Ilja Peltonen (s. 1971) on suomalainen näyttelijä. Hän on työskennellyt Suomen Kansallisteatterissa vuodesta 1998. Hänen rekisterinsä ulottuu Shakespearen tragedioista lastenteatteriin ja moderniin komediaan, kuten Varasto, jossa hän näytteli miespääosan. Peltonen on näytellyt myös televisioelokuvissa ja -sarjoissa.
Ura

Peltonen valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 1996, minkä jälkeen hän näytteli kaksi vuotta lastenteatteri Ahaan riveissä. Vuonna 1998 Peltonen aloitti Suomen Kansallisteatterissa, hänet vakinaistettiin 2007.
Peltonen on näytellyt muun muassa komedioissa Varasto, Olviretki ja Ilosia aikoja, Mielensäpahoittaja sekä Shakespearen klassisissa draamoissa Hamlet, Romeo ja Julia ja Kuningas Lear. Peltonen on tehnyt lastenteatteria myös Ahaa-vuosiensa jälkeen muun muassa näytemissä Muumipappa ja meri ja Kuka on kaveri?.
Teatterityönsä ohella Peltonen on näytellyt televisiotuotannoissa 1990-luvun alusta alkaen. Vuonna 1997 hänellä oli päärooli Kim Finnin ohjaamassa komediassa Howard - verinen iltapäivä. Kaksitoistaosaisessa komediassa Pelkovaara Peltonen on mukana jokaisessa jaksossa Kaukon roolissaan. Vuonna 2000 Peltosella oli pieni sivuosa Lauri Törhösen sotadraamassa Hylätyt talot, autiot pihat.
Valikoitu rooliluettelo

Ilja Pavlovits Bobrinski (Mannerheim - mies moneksi, 1999)
Marcellus ym. (Hamlet, 1999)
Tybalt (Romeo ja Julia, 2002)
Kristo, Teemu ym. (Nummisuutarit, 2002)
Antti Niskavuori (Niskavuoren nuori emäntä, 2004)
Burgundin herttua ym. (Kuningas Lear, 2005)
Rousku (Varasto, 2005)
Muumipappa (Muumipappa ja meri, 2006)
Gregers Werle (Villisorsa, 2007)
Montano (Othello, 2008)
Philinte (Ihmisvihaaja, 2010)
Titus (Olviretki, 2010)
Kaarlo Kettu (Kuka on kaveri?, 2012)
Muro (Minä ja Muro, 2013)
Rakitin ym. (Karamazovin veljekset, 2018)
Ohjaajana

Kaikki hienot jutut (Mari Lehtosen kanssa Willensaunassa, 2019, vuorovaikutteinen esitys)
Valikoitu filmografia > Televisioelokuvat

Mitä pimeämpi yö - sen kirkkaammat tähdet (1991)
Howard - verinen iltapäivä (1997)
Tiina, tule takaisin (1997)
Valikoitu filmografia > Televisiosarjat

Pelkovaara (2004)
Jumalan kaikki oikut (2006)
Rakkauden nälkä (2007)
Sorjonen (2019)
Aiheesta muualla

YouTube: Mari Lehtonen ja Ilja Peltonen, mistä Kaikki hienot jutut kertoo?
Harry Kinnunen

Harry Toivo Kinnunen (19. lokakuuta 1894 Helsinki – 22. marraskuuta 1954) oli Suomen Puolustusvoimien eversti ja sodanaikainen rykmentin komentaja.
Kinnunen valmistui Kadettikoulusta 1920 sekä Sotakorkeakoulusta 1927 (ye-upseeri 1931). Vuosina 1922-1927 hän toimi erilaisissa nuoremman upseerin tehtävissä ja komppanianpäällikönä. Kadettikoulussa hän opetti 1927-1930. Hän palveli yleisesikuntaupseerina 1930-1936 sekä divisioonan esikuntapäällikkönä 1936-1939. Vuonna 1939 hän toimi pataljoonan komentajana. Talvisodassa hän komensi ensin JR 35:a ja myöhemmin myös JR 34:ää Kollaan rintamalla. Jatkosodan sytyttyä hän komensi lyhyen ajan JR 60:a 17.6.1941-22.7.1941. Jatkosodan loppuajan hän toimi koulutuskeskuksen päällikkönä. Sodan jälkeen hän palveli sotilaspiirin komentajana 1944-1946.
Ylennykset: vänrikki 1918, luutnantti 1920, kapteeni 1922, majuri 1928, everstiluutnantti 1936, eversti 1943.
Havaijin yliopisto, Hilon kampus

| Havaijin yliopisto, Hilon kampus |
| --- | --- |

 engl. University of Hawaiʻi at Hilo 
Perustettu:  1945
Kansleri:  Bonnie D. Irwin
Opiskelijoita:  2 671 (2020)
Sijainti:   Hilo, Havaiji  Yhdysvallat
Sivusto:  https://hilo.hawaii.edu
Havaijin yliopisto, Hilon kampus (engl. University of Hawaiʻi at Hilo, lyh. UH Hilo) on Havaijin yliopistojärjestelmän alainen yliopisto, joka sijaitsee Hilossa, Havaijin piirikunnassa. Yliopisto on perustettu vuonna 1945 ja se toimi aluksi vain Havaijin yliopiston Mānoan kampuksen alaisena paikallisyksikkönä Hilossa. Omaksi yliopistokseen Hilon kampus korotettiin  1970-luvulla, kun nykymuotoinen Havaijin yliopistojärjestelmä perustettiin. Vuodesta 2019 alkaen yliopiston kanslerina on toiminut Bonnie D. Irwin.
Vuonna 2020 yliopistolla opiskeli 2 671 tutkinto-ohjelmaopiskelijaa. Yliopiston tilat sijaitsevat kaupunkialueen ulkopuolella. Yliopiston perimät lukukausimaksut määräytyvät sen mukaan, onko opiskelija Havaijilta (7 838 dollaria) vai sen ulkopuolelta (20 798 dollaria).
Yliopisto koostuu kuudesta tiedekunnasta:
Maatalouden, metsätieteiden ja luonnonvarojen tiedekunta
Humanistis-yhteiskuntatieteellinen tiedekunta
Kauppa- ja taloustieteiden tiedekunta
Terveys- ja luonnontieteellinen tiedekunta
Farmasian tiedekunta
Havaijin kielen koulu
Harry Knudsen

| Mitalit> Maa:  Tanska.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Tanska.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Tanska.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:  Tanska> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Lontoo 1948 | perämiehellinen nelikko |  |
Harry Madsen Knudsen (4. maaliskuuta 1919 Køge – 1. syyskuuta 1998 Køge) oli tanskalainen soutaja. Hän kilpaili vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa ja sai siellä pronssia perämiehellisessä nelikossa.
Havaijinenglanti

Havaijinenglanti on Havaijilla puhuttava englannin kielen murre, joka on havaijin ohella Havaijin osavaltion virallinen kieli. Havaijinenglanti on eri asia kuin Havaijin pidginenglanti.
Havaijinenglannilla on kirjakieli ja sitä käytetään havaijilaisissa aikakaus- ja sanomalehdissä.
Havaijinenglannin silmiinpistävin piirre lienee havaijin kielestä tulleiden lainasanojen suuri määrä. Tähän on vaikuttanut ennen kaikkea pidginenglanti, jonka kautta havaijilaiset sanat ovat löytäneet tiensä puhuttuun englantiin.
| Havaiji | Suomi |
| --- | --- |
aloha: hei/ näkemiin
mahalo: kiitos
ohana: perhe
lū‘au: juhla, bileet
a hui hou: näkemiin
keiki: lapsi
kapu: pysy poissa/ kielletty
lanai: terassi
Lähde:
Englannista tulevia sanoja, joilla on oma merkityksensä havaijinenglannissa, ovat mm.:
| Havaijinenglanti | Suomeksi |
| --- | --- |
gringds: hyvä ruoka
howzit?: mitä kuuluu?
Homo novus

Homo novus ("uusi mies") oli antiikin roomalainen nimitys miehelle, joka sukunsa ensimmäisenä saavutti senaattorin arvon.
Aluksi senaattiin kuului vain patriiseja. Rooman luokkakonfliktien aikana plebeijit saivat oikeuden palvella valtion korkeimmissa viroissa ja pääsivät näin senaatin jäseniksi.
Luettelo novi homines

Lucius Volumnius Flamma Violens (konsuli vuosina 307 eaa. ja 296 eaa.)
Gaius Duilius (konsuli vuonna 260 eaa.)
Gaius Fundanius Fundulus (konsuli vuonna 243 eaa.)
Gaius Lutatius Catulus (ekonsuli vuonna 241 eaa.)
Gaius Flaminius (konsuli vuosina 223 eaa. ja 217 eaa.)
Marcus Porcius Cato (konsuli vuonna 195 eaa.)
Lucius Licinius Lucullus (konsuli vuonna 151 eaa.)
Gaius Marius (konsuli vuosina 107 eaa., 104 eaa.-100 eaa., 86 eaa.)
Gnaeus Mallius Maximus (konsuli vuonna 105 eaa.)
Gaius Coelius Caldus (konsuli vuonna 94 eaa.)
Marcus Tullius Cicero (konsuli vuonna 63 eaa.)
Gaius Pomponius Graecinus (konsuli vuonna 16)
Gaius Cornelius Tacitus (konsuli vuonna 97)
Heinrich Keimig

| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Miesten käsipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Berliini 1936 | käsipallo |  |
Heinrich Keimig (12. kesäkuuta 1913 – 15. tammikuuta 1966) oli saksalainen käsipalloilija ja olympiavoittaja, joka pelasi maalivahtina. Hän oli mukana Saksan kultaa voittaneessa joukkueessa Berliinin olympialaisissa 1936. Keimig pelasi turnauksessa yhden ottelun.
Hanna Lindberg

Hanna Lindberg ylioppilaana.
Hanna Maria Eugenie Lindberg (sukunimi vuodesta 1902 Hecht; 17. joulukuuta 1869 Loppi – 5. toukokuuta 1909 Basel, Sveitsi) oli suomalainen filosofian lisensiaatti ja suomalaisen kirjallisuuden ruotsintaja. Hän käytti nimimerkkejä H. L. ja H. Lbg.
Lindbergin vanhemmat olivat tehtaanomistaja, kauppias Johan August Lindberg ja Amanda Amalia Sohlman. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta 1895 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1897 sekä filosofian lisensiaatiksi 1902.
Lindberg käänsi 1890-luvulla ruotsin kielelle useiden suomalaisten kirjailijoiden novelleja.
Hanna Lindberg oli naimisissa vuodesta 1902 professori Hans Hechtin kanssa.
Teoksia

”The Shrew” : argbiggans typ i den engelska literaturen intill Shakespere : berättande poesi och prosa, väitöskirja. W. Hagelstam, Helsingfors 1901
Käännöksiä

Finska novellister : första samlingen, öfversättning af H. Lbg. Noveller af Juhani Aho, Santeri Alkio, Minna Canth, Santeri Ingman, Kauppis-Heikki, Juho Reijonen, Otto Tuomi. Wentzel Hagelstam, Helsingfors 1894
Minna Canth : Noveller ; autoriserad öfversättning af H. Lbg ; med författarinnans själfbiografi och porträtt, tecknadt af Eero Järnefelt. Wentzel Hagelstam, Helsingfors 1894
Teuvo Pakkala : Elsa ; autor. öfversättning af H. Lbg, efter en bearbetning af författare. Söderström, Helsingfors 1895
Hindhammarin kalliomaalaukset

| Hindhammarin kalliomaalaukset ja piirrokset |
| --- | --- |

Sijainti
 Hindhammarin kalliomaalaukset ja piirrokset
Koordinaatit:  62°51′03″N, 8°09′58″E
Valtio:  Norja
Historia
Tyyppi:  kalliomaalaus
Huippukausi:  kivikausi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hindhammarin kalliomaalaukset (myös Hinna, Honnhammer, Honhammer tai Honnhammernes) ja piirrokset sijaitsevat Tingvollissa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Maalaukset ovat noin 7 kilometriä Tingvollista itään ja 25 kilometriä Kristiansundista lounaaseen. Ne muodostavat suurimman kalliomaalauskohteiden alueen Norjassa noin 30 kuvion sarjalla, jotka esittävät hirviä, peuroja, kaloja ja geometrisiä kuvioita. Maalaukset ajoitetaan myöhäiseen kivikauteen noin 4 000−1 800 eaa..
Historia ja tutkimus

Vanhin kirjallinen maininta, joka on säilynyt jälkipolville, on vuodelta 1778. Gerhard Schøning, joka matkusti Norjassa kuningas Kristian VII toimeksiannosta vuonna 1773, pysähtyi maatila Hindhammerin lähellä Tingvollissa ja kohtasi kallion, jossa oli maalauksia. Hän kuitenkin tulkitsi punavärit kvartsiläiskiksi ja piti niitä luontaisina. Sata vuotta myöhemmin vuonna 1879 kävi B.E. Bendixen paikalla, mutta hän piti kuvioita hollantilaisten tai englantilaisten merimiesten maalauksina. Vasta kun Ranskassa värikkäät ja henkeä salpaavat luolamaalaukset saivat vuoden 1900 tienoilla kuuluisuutta ja kun vielä löydettiin Espanjan Altamiran luolamaalaukset 20 vuotta myöhemmin, alettiin Norjassakin ajatella, että kuviot saattaisivat sielläkin olla tuhansia vuosia vanhoja ja olla mahdollisesti kivikauden ihmisten tekemiä.
Vuonna 1910 vieraili ruotsalainen kalliotaiteen pioneeri Gustaf Hallström Tingvollissa luettuaan ensin Bendixensin raportin ja tutki paikan päällä kalliokuvia. Hän löysi kaksi kuvakenttää (I ja II) ja totesi Hindhammarin kuvien olevan samanlaisia kuin Pohjois-Ruotsin kalliomaalaukset. Ensimmäinen kuvakenttä oli Honnhammernesetissa ja se sisälsi lohen kuvioita. Toinen kuvakenttä sijaitsi Hinnassa, ja siinä oli kuvia hirvistä ja peuroista. Hän löysi itse Hinnasta vielä kolmannen kuvakentän (III). Jo silloin alettiin pitää kuvioita kivikautisina.
Vuonna 1987 veljekset Egil ja Arild Nielsen etsivät lähiseudulta uusia kalliomaalauksia ja päätyivät Hallströmmin löytämälle kolmannelle kuvakentälle. Sen sijainti oli Hallströmmin dokumentoinnin jälkeen ollut tuntematon. Samalla retkellä pojat löysivät vielä uudet kuvakentät pystykallion seinämästä (IV ja V), joka oli paksun jäkäläkerroksen peitossa. Uusi löytö herätti Kalle Sognnesin mielenkiinnon ja uudet etsintäretket paljastivat useita kuvakenttiä lisää. Hallströmmin teksteistä löytyy maininta toisen kentän (II) jäkälän alta löytyvästä punamaalista ja se on paljastunut uudeksi kuvakentäksi (VIII). Näissä erottui peuraeläimiä, kilpikonna, ristejä ja muita geometrisia kuvioita.
Vuosina 1990−1993 Kalle Sognnesin johdolla kuvakentät puhdistettiin ja tutkittiin. Myöhemmin 2006−2007 maalaukset dokumentoitiin muovin läpi ja kokeiltiin entistää ja suojata pakkasrapautumista vastaan liimalla.
Maalaukset

Paikka sijaitsee Tingvollvuonon pohjoisrannan äärellä noin 25 metriä merenpinnan yläpuolella kahdella niemellä: Hinna (VI, VIII, IX) ja Honnhammarneset (III). Nykyään tunnetaan viisi kohdetta, joissa on yhteensä 10 kuvapaneelia. Näistä vain yksi kuvapaneeli on kalliolipan suojaama, kun muut kuvakentät ovat avoimen taivaan alla tuulen, sateen, lumen ja auringonpaisteen vaikutuksille altistuneena. Seuraava numerointi on Kalle Sognnesin vuonna 1990 ja myöhemmin May-Tove Smisethsin käyttämä.
Maalaukset > Kuvapaneeli I

Kuvapaneeli I sijaitsee leveän varjostavan kalliolipan alla suojassa. Kalioseinämä katsoo etelään ja on lähes pystysuora. Kuviotovat peittyneet uhueen suojaavaan kalsiittiin, joka myös himmentää kuvioita näkymästä. Maalin värisävyt vaihtelevat suuresti ja vaatii katsojalta aikaa hahmottaa eläimet.
Läntisimmän kuvion nro 1 yllä oleva kalliolippa ulottuu 40−50 senttimetriä kuvion ylle ja itäisin kuvio jää 70−80 senttimetriä leveän lipan alle (valokuva ). Silti kuvioiden alaosat ovat altistuneet usein sateelle ennen silikaattikerroksen alle peittymistä. Kuviot esittävät kokonaisia tai osittaisia peuraeläimiä tai geometristä verkkokuviota.
Kuvioiden linjojen tarkastelu on osoittanut, että kuviot on maalattu eri levyisten penseleiden avulla. Leveimmät maalausjäljet ovat 6−7 senttimetriä leveitä ja sijaitsevat peurojen oikeanpuoleisen peuran takaosassa (nro 6). Vasenmmanpuoleinen peruraeläin on osin maalattu 3−4 senttimetriä leveällä viivalla (nro 5) ja ensimmäisen peuraeläimmen (nro 1) viivat ovat 1,5 senttimetriä leveät. Geometrisen kuvion (nro 3) verkkomaiset maalausvedot ovat 1,2 senttimetriä leveät ja se maalattiin todennäköisesti sormenpäällä.
Maalaukset > Kuvapaneeli II

Kohde sisältää joitakin hirven kuvia. Kallion pinta rapautuu lehtimäisnä kerroksina pois. Sijaitsee korkeammalla kallioilla.
Maalaukset > Kuvapaneeli III

Lohen kuvioita, joita myös Hallström dokumentoi, maalattu neljä kappaletta uimaan samaan suuntaan. Näiden sekaan on vedetty joitakin pystysuuntaisia linjoja (valokuva ).
Kolme suurta hirveä tai peuraa herättävät huomiota (valokuva ). Ne ovat haalistuneita eikä niistä erotu kuin eläimen etuosat, jotka katsovat vasemmalle. Jokaisella eläimellä on sarvet, mutta yhdellä sarvet ovat melkeinpä geometriset muodoltaan. Kahdelle on maalattu ruokatorvi, vatsalaukki ja toiselle tämän lisäksi suolen alkua. Vasen hirvi on 28 senttimetriä leveä, toinen 60 senttimetriä ja kolmas noin 40 senttimetriä leveä.
Maalaukset > Kuvapaneeli V

Kuvapaneeli V on metrin korkea ja 8 metriä leveä. Siinä on Norjan ainoa valasta esittävä kalliomaalaus. Valas on noin 33 senttimeriä pitkä ja 23 senttimetriä korkea. Se pyrstö on tunnusomaisesti alaspäin ja pyrstön evät sivusuuntaan maalattuja. Selkäevää on kurostettu ja ruokatorvi sekä vatsalaukku on merkitty näkyviin.
Maalaukset > Kuvapaneeli VI

Kuvapaneeli VI kuului aikaisemmin Hallströmmin ryhmittelyyn II (vuonna 1913, joka julkaistiin 1938). Kuvakentän dokumentoi Richard Binns vuonna 2002. Kuvakentästä erottuvat haalistuneina katkelmia peuraeläimistä.
Hallströmmin kuvio II/8 esittää peuraeläimen pääpuolta, joka on todennäköisesti hirviemo ja jonka sisäosista Hallströn erotti maalattu linjoja. Sarvettomasta eläimestä erottuvat selvästi korvat, mutta sisäosan linjat eivät enää näy. Kuvio 1 esittänee haalistunutta peuraeläintä, joka katsoo vasemmalle ja jonka korvat ovat viivamaiset. Kokonaisuuden mitat ovat 55×70 senttimetriä. Kuvio 2 (Hallströmmin II/7) esittää peuraeläintä, joka katsoo oikealle. Sillä on "elämänviiva" elisuusta alkava ruokatorvi ja mahdollinen vatsalaukku. Eläin on 95 senttimetriä pitkä ja sijaitsee 1,15 metriä kuviosta 1. Tämäkin kuvio on maalattu pensselillä.
Maalaukset > Kuvapaneeli VIII

Kuvapaneeli kuului aikaisemmin Hallströmmin ryhmittelyyn II (vuonna 1913, joka julkaistiin 1938) ja siihen kuuluu 4 kuviota ja yksi punaväriläikkä. Kaksi pohjoisinta kuviota on maalattu samaan kohtaa eri korkeuksille tasaiselle pinnalle ja muut rinnakkain. Vuoden 2007 dokumentoinnissa löydettiin uusi kuvio, joka numeroitiin kuvioksi 1. Muiden aiemmin dokumentoitujen kuvioiden numerointi muutettiin siksi yhtä suuremmaksi.
Kuvio 1 sijaitsee muita kuvioita korkeammalla ja on ehkä sen vuoksi jäänyt huomaamatta. Se on haalistunut lähes näkymättömäksi ja on ollut peittyneenä jäkälään. Kuvon yläosa vaikuttaa epäsäännölliseltä pentagrammilta, josta erkanee linjoja. Vaikutelma on jokin eläin. Etäisyys kuvioon 2 on puoli metriä ja ulkomitat mahtuvat 55×60 senttimetrin alueelle.
Kuvio 2 on osittain säilynyt eläinkuvio, jossa eläin katsoo oikealle ja sillä on korvina tai sarvina kaksi linjaa ja sydämen kohdalla merkki. Takajalat ovat heikosti säilyneet. Nykyään kuvio mahtuu 19×37 senttimetrin alueelle, mutta eläin on saattanut olla alun perin 40 senttimetriä pitkä. Tämä eläinkuvio on muita paljon pienempi.
Kuvio 3 sijaitsee 1,55 metriä oikealle kuviosta 1 ja sitä kutsutaan ristikuvioksi (valokuva ). Ristikuvion reuna on pakkasrapautunut irti pinnaltaan ja vain osa rististä voidaan enää nähdä. Kuvio saattaa siten esittää muutakin, kuin ristiä. Ristiä on luonnehdittu keskiaikaiseksi sen muodon perusteella. Maalin väri vaikuttaa kuitenkin samalata muiden kuvioiden väriin nähden ja muutenkin sen toteutus vaikuttaa samanaikaiselta. Ristin päältä lohkeaman reunan alta pilkistää kaksi vaakasuuntaista sik-sak-kuviota. Niiden oikeaan päähän on vedetty y-haarakkeet ja ylemmän murtoviivan päältä nousee uloke. Kuvion tarkoitus ei selviä, joten se jäänee vain geometriseksi motiiviksi. Risti on noin 35 senttimetriä leveä ja 40 korkea. Sik-sak-kuvio tunnetaan Trondheimin vuonnon piirroksista ja eräästä neoliittisista veitsestä.
Kuvion 3 oikealla puolella noin 50 senttimetrin päässä on epämääräinen alue punaväriä, joka on ilmeisesti jäänne tuhoutuneesta kuviosta. Kuvio 4 sijaitsee 1,97 senttimetriä oikealle kuviosta 3. Se esittää geometrista aihetta ja on kooltaan 50×28 senttimetriä. Koska kuvio on katkelmallinen, ei motiivi selviä.
Maalaukset > Kuvapaneeli IX

Kuvapaneeli IX kuului aikaisemmin Hallströmmin ryhmittelyyn II (vuonna 1913, joka julkaistiin 1938). Kuvakentässä on 3 kuviota, jotka ovat geometrisia. Kuviot sijoittuvat kolmen metrin matkalle. Kuvio 1 on kuin kaksi Y-kirjainta, toinen oikeinpäin ja toinen ylösalaisin mutta varret päällekkäin. Se muistuttaa X-kirjainta, jossa risteymäkohta on pidentynyt janaksi. Kuvio on 1,17 metriä korkea ja 58 senttimetriä leveä. Sen korkeus meren pinnasta on 16,5 metriä.
Kuvio 2 (Hallström II/5) on sekava joukko katkelmia, jotka ovat mutkikkaita linjoja. Osa linjoista mutkittelevat rinnakkain, mutta mitään hahmoa ei tavata. Etäisyys kuviosta 1 on 1,5 metriä ja se kattaa noin neliömetrin alan. Kuvio on säilynyt alueella hyvin, jossa esiintyy muutenkin punaista pigmenttia. Kallio on kuitenkin pahasti pakkasrapautunutta kuvion kohdalta ja on tuhoutumassa. Kuvio 3 (Hallström II/4) on Hallströmmin kuvauksen mukaan joukko käyriä, jotka eivät hahmotu. Kuvion välimatka kuvioon 2 on 1,25 metriä ja koko puoli neliömetriä.
Kuvioiden 2 ja 3 välissä ylhäällä noin 90 senttimetriä kuviosta 2 on jäänteitä kuviosta punaväriläikän muodossa.
Maalaukset > Muut kuvapaneelit

Kuvapaneelit IV, VII ja X on tässä jätetty kuvailematta.
Piirrokset

Hinnassa kuvapaneelissa olevien hirvien ja peurojen päälle on hakattu pronssikaudella kolme piirrosta, jotka esittävät laivoja. Ne ajoitetaan kuitenkin pronssikaudelle.
Aiheesta muualla

DittDistrikt: Skandinavias største bergmalingsfelt - Honnhammaren (Arkistoitu – Internet Archive) (valokuva)
Hallström, Gustaf: En nyupptäckt hällmålning (Arkistoitu – Internet Archive), 1909
International University Audentes

| International University Audentes |
| --- | --- |
  
Motto:  Expanding international opportunities
Perustettu:  1995
Tyyppi:  yksityinen
Rehtori:  Peeter Müürsepp
Opiskelijoita:  2 500
Sijainti:  Tallinna,  Viro
Osoite:  Tondi 55, Tallinn 11316, Estonia
Sivusto:  http://www.audentes.eu/
International University Audentes  (lyhenne IUA, viroksi Rahvusvaheline Ülikool Audentes) oli vuosina 1995–2009 Tallinnassa toiminut virolainen yksityinen yliopisto. 
Vuonna 2003 Audentesista tuli Viron suurin yksityinen yliopisto, kun vuonna 1995 perustetut Audentes Ülikool ja Concordia International University Estonia yhdistyivät. Yliopiston omisti AS Audentes. Vuonna 2008 Audentes yhdistyi valtiollisen Tallinnan teknillisen yliopiston kanssa ja seuraavana vuonna yhdistyminen toteutettiin lopullisesti..
Opetuskielinä olivat englanti, viro ja venäjä.
Yliopiston virkaatekevä rehtorina toimi psykologian tohtori Peeter Müürsepp.
Opiskelu IUA:ssa

International University Audentes koostui oikeus-, kauppa- ja yhteiskuntatieteellisestä tiedekunnasta. Viroksi ja englanniksi oli mahdollista opiskella kaikissa kolmessa tiedekunnassa. Venäjäksi opetusta tarjottiin kauppatieteiden kandidaatti- ja maisteriohjelmissa.
Yliopisto tarjosi opetusta alemmasta korkeakoulututkinnosta tohtorintutkintoon.
Tutkinnot oli järjestelty omiksi kokonaisuuksikseen, ja ne jakautuivat kolmevuotiseen kandidaatin tutkintoon (180 ECTS) ja kaksivuotiseen maisterin tutkintoon (120 ECTS).
Opiskelu IUA:ssa > Oikeustieteellinen tiedekunta

Oikeustieteellinen tiedekunta tarjosi opetusta englanniksi ja viroksi kandidaatin ja maisterin tutkinnoissa. Opiskelu painottui Eurooppa- ja kansainväliseen oikeuteen.
Opiskelu IUA:ssa > Kauppatieteellinen tiedekunta

Kauppatieteellisen tiedekunnan opetustarjontaan kuuluivat kandidaatin ja maisterin tutkinnot englanniksi, viroksi ja venäjäksi.
Opiskelu IUA:ssa > Valtiotieteellinen tiedekunta

Valtiotieteellinen tiedekunta antoi opetusta englanniksi ja viroksi kandidaatti- ja maisteriohjelmissa.
Opiskelu IUA:ssa > Tohtoritutkinnot

IUA tarjosi mahdollisuutta tohtoriopintoihin kauppatieteellisessä ja valtiotieteellisessä tiedekunnassa.
Opiskelu IUA:ssa > Avoin yliopisto

Avoin yliopisto tarjosi opetusta opintopisteiden määrään perustuvalla veloituksella.
Aiheesta muualla

International University Audentes -kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Veridium Education
IUA Ylioppilaskunta (Arkistoitu – Internet Archive)
Homo religiosus

Homo religiosus (suom. uskonnollinen ihminen) on uskontotieteellinen käsite, jolla viitataan uskonnollisuuteen ihmisille luontaisena ominaisuutena. Uskontotieteen tutkimuskohde on homo religiosus ja se tutkii hänen käyttäytymistään yksilönä ja yhteisössä. Empiirisenä tieteenä uskontotiede pohjaa väitteensä havaintoihin homo religiosuksesta.
Juha Sihvola on todennut, että ei ole perusteltua väittää, että ihmiset olisivat luonnostaan uskonnollisia eli Homo religiosus.
Kirjallisuutta

Honko, Lauri: Uskontotieteen näkökulmia. Helsinki: WSOY 1972