stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kari Enqvist
Näkemyksiä

Enqvist on Suomen tunnetuimpia luonnontieteellisen maailmankuvan selittäjiä ja tieteen popularisoijia. Hän on kirjoittanut useita luonnontieteitä kansantajuistavia kirjoja ja lukuisia artikkeleita. Kirjallisen työn ohella Enqvist on pitänyt yleistajuisia esitelmiä ja ollut usein mukana radion ja television tiedeohjelmissa. Hän on esiintynyt monissa tieteidenvälisissä seminaareissa ja on vakioesiintyjä Tieteen päivillä. Huumorintajuisena esiintyjänä hän on usein mukana radion ja television viihteellisissä keskusteluohjelmissa. Hän on yksi Yle Radio 1 -kanavan vakiokolumnisteista, joiden puhutut kolumnit tallennetaan Yle Areenaan ja julkaistaan verkossa myös tekstimuodossa.
Enqvist on uskonnoton.
Tuomari Nurmion kappaleessa ”Punainen planeetta” mainittu ”Eno” on Kari Enqvist. Eno oli Nurmion ystäväpiiriin kuuluneen Enqvistin opiskeluaikainen lempinimi.
Palkintoja

Suomen Kulttuurirahasto myönsi Enqvistille Yrjö Koskisen stipendin hänen kirjoitettuaan ylioppilaaksi Lahden lyseosta keväällä 1973.
Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto vuonna 1995 kirjasta Tyhjästä syntynyt: Nykytieteen käsitys maailmankaikkeuden rakenteesta, yhdessä Jukka Maalammen kanssa. Perustelujen mukaan kirja ”perehdyttää lukijan havainnollisesti tutkimuksen uusimpiin tuloksiin ja valottaa samalla tieteentekijöiden toimintaa ja ajattelutapaa”, ja kirjoittajat ”popularisoivat fysiikkaa erittäin asiantuntevasti, poikkeuksellisen sujuvasti ja vauhdikkaasti”.
Hiukkasfysiikkaa ja kosmologiaa koskevista ansioista Enqvistille myönnettiin 1997 Magnus Ehrnrooth -säätiön palkinto.
Lauri Jäntin säätiön palkinto vuonna 1997 kirjasta Näkymätön todellisuus.
Vuonna 1999 Enqvist sai Tieto-Finlandia-palkinnon teoksellaan Olemisen porteilla. Palkinnon jaosta päättänyt genetiikan professori Leena Palotie perusteli valintaansa sillä, että Enqvistin kirja ”haastaa lukijan pohtimaan tieteen totuuksia, itsestäänselvyyksiä ja näennäisiä ristiriitaisuuksia”. ”Vaikeasta tekstistä huolimatta Enqvistin teksti elää ja hengittää ja viettelee uuden maailmankäsityksen pohdintaan.”
Vuonna 2004 Enqvist sai Vapaa-ajattelijain liiton Väinö Voipio -palkinnon tieteellisen todellisuuskäsityksen puolustamisesta.
Vuonna 2004 Enqvistille myönnettiin toinen valtion tiedonjulkistamispalkinto teoksesta Kosmoksen hahmo. Palkintoperustelujen mukaan Enqvist on määrätietoinen ja taitava tieteen kansantajuistaja, eikä hänen kirjansa voi olla herättämättä lukijan omaan maailmankuvaan liittyviä pohdintoja.
Vuonna 2005 Enqvist sai Suomen tietokirjailijat ry:n Tietokirjailijapalkinnon.
Enqvistille myönnettiin Helsingin yliopiston J. V. Snellman -palkinto 2007 ansiokkaasta toiminnasta tieteellisen tiedon välittäjänä.
Skepsis ry:n Sokrates-palkinto vuonna 2009.
Suomen Mensa ry luovutti Enqvistille vuoden 2012 Mensa-palkinnon.
Teoksia > Kirjoittanut

Enqvist, Kari – Maalampi, Jukka: Tyhjästä syntynyt: Nykytieteen käsitys maailmankaikkeuden rakenteesta.  Helsinki:  WSOY, 1994.  ISBN 951-0-19289-9
Näkymätön todellisuus.  Helsinki:  WSOY, 1996.  ISBN 951-0-21363-2
Olemisen porteilla.  Helsinki:  WSOY, 1998.  ISBN 951-0-22915-6
Valo ja varjo.  Helsinki:  WSOY, 2000.  ISBN 951-0-25063-5
Kosmoksen hahmo.  Helsinki:  WSOY, 2003.  ISBN 951-0-27916-1
Vien rucolan takaisin.  Helsinki:  WSOY, 2004.  ISBN 951-0-29692-9
Suhteellisuusteoriaa runoilijoille.  Helsinki:  WSOY, 2005.  ISBN 951-0-30082-9
Monimutkaisuus: Elävän olemassaolomme perusta.  Helsinki:  WSOY, 2007.  ISBN 978-951-0-32679-4
Kuoleman ja unohtamisen aikakirjat.  Helsinki:  WSOY, 2009.  ISBN 978-951-0-35443-8
Johdatus suhteellisuusteoriaan.  Helsinki:  Tähtitieteellinen yhdistys Ursa, 2011.  ISBN 978-952-532-997-1
Uskomaton matka uskovien maailmaan.  Helsinki:  WSOY, 2012.  ISBN 978-951-0-38972-0
Ensimmäinen sekunti: Silminnäkijän kertomus.  Helsinki:  WSOY, 2014.  ISBN 978-951-0-40730-1
Ainoa mikä jää: keskusteluja siitä, mikä on tärkeää.  (yhdessä Janne Saarikiven kanssa)  WSOY, 2017.  ISBN 9789510428023
Kangastuksia varjojen talossa: Todellisuutta etsimässä.  WSOY, 2020.  ISBN 978-951-0-44739-0
Wilson.  Helsinki:  WSOY, 2022.  ISBN 978-951-0-47159-3
Tulivuoren varjossa: löytöretkellä identiteettiä etsimässä.  Helsinki:  WSOY, 2023.  ISBN 978-951-0-50163-4
Teoksia > Artikkeleita teoksissa

Usko: Hengellisyys valokuvassa.  (Näyttelykirja)  Helsinki:  Sari Poijärvi, 2005.  ISBN 951-95372-2-8
Sarlin, Tommi (toim.): Hiljaisuutta etsimässä.  Helsinki:  Kirjapaja, 2006.  ISBN 951-607-329-8
Hanski, Ilkka – Niiniluoto, Ilkka – Hetemäki, Ilari (toim.): Kaikki evoluutiosta.  Helsinki:  Gaudeamus, 2009.  ISBN 978-952-495-098-5
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Aiheesta muualla > Yleistä

Kari Enqvistin kotisivut.
Kari Enqvistin tieteelliset julkaisut Helsingin yliopiston kotisivuilla.
Enqvistin ansioluettelo.
Kari Enqvist: Luonnontieteellistä sivistystä väheksytään. (Arkistoitu – Internet Archive)
Esitelmä: Mitä oli ennen alkuräjähdystä?
Esitelmä Kirkkonummella: Mitä oli ennen alkuräjähdystä?
Esitelmä pimeästä energiasta.
Järvinen, Risto K.: Enqvist Puolimatkalle: Antakaa tieteen mennä menojaan! Skeptikko 4/2009.
Kari Enqvistin alustus Johtaako tiede ateismiin? –keskustelutilaisuudessa.
Enqvist, Kari: Lapsikaste on kirkolta moraaliton käytäntö. (Mielipidekirjoitus.) Helsingin Sanomat 21.3.2010.
Syrjämäki, Sami: Rajaton riemu eli tyhmä Einstein, tyhmä Einstein! Kommentti Kari Enqvistin käsityksiin filosofiasta ja historiasta. Filosofia.fi 28.10.2012
Pauli Pylkön kritiikki Kari Enqvistin ajattelusta. Uunikustannus 2012.
Aiheesta muualla > Haastatteluja

Luonnontieteen vaikutus maailmankatsomukseen (2005). Ylen Elävä arkisto.
Miten minusta tuli minä, Kari Enqvist (2007). Ylen Elävä arkisto.
Kasvokkain: Miltä tuntuu olla tieteen supertähti, Kari Enqvist? Yle Uutiset 13.2.2016.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Tieteilijät:  ORCID  zbMATH 
Henkilöt:  Yle
Luettelo pesäpallon Suomen-mestaruusmitalisteista
Työväen Urheiluliiton mestarit

Suomen Työväen Urheiluliittoon kuuluneet seurat eivät alkuaikoina olleet oikeutettuja osallistumaan Pesäpalloliiton kilpailuihin. Niinpä TUL ryhtyi vuonna 1930 järjestämään omia Suomen mestaruuskilpailujaan. 1945 alkaen liitot pelasivat yhteisessä mestaruussarjassa, jonka järjesti Pesäpalloilun yhteistoimintavaliokunta eli PEVA. TUL ratkaisi myös tällöin liittonsa mestaruuden erillisessä kilpailussa. 1960 -luvulta lähtien TUL:n pesäpalloseurat ovat voineet liittyä myös PPL:oon, mutta TUL on järjestänyt myös oman mestaruuskilpailunsa. Viimeisten vuosien osalta kilpailuista on tietoja säilynyt erittäin vähän.
Työväen Urheiluliiton mestarit > Miehet

1930 Helsingin Kullervo
1931 Helsingin Kullervo
1932 Helsingin Kisa-Toverit
1933 Helsingin Kullervo
1934 Kuusankosken Puhti
1935 Helsingin Kisa-Toverit
1936 Työväen Mailapojat
1937 Työväen Mailapojat
1938 Työväen Mailapojat
1939 Kuusankosken Puhti
1940 Työväen Mailapojat
1941–1944 ei pelattu
1945 Työväen Mailapojat
1946 Työväen Mailapojat
1947 Kuusankosken Puhti
1948 Kuusankosken Puhti
1949 Työväen Mailapojat
1950 Kuusankosken Puhti
1951 Jyväskylän Veikot
1952 Työväen Mailapojat
1953 Jyväskylän Veikot
1954 Työväen Mailapojat
1955 Loimaan Leisku
1956 ei pelattu
1957 Kuusankosken Puhti
1958 Jyväskylän Lohi
1959 Loimaan Leisku
1960 Jyväskylän Veikot
1961 Keljon Viesti
1962 Muhoksen Voitto
1963 Jyväskylän Nousu
1964 Keljon Viesti
1965 Keljon Viesti
1966 Jyväskylän Lohi
1967 Jyväskylän Lohi
1968 Jyväskylän Lohi
1969 Jyväskylän Lohi
1970 Jokioisten Koetus
1971 Jyväskylän Lohi
1972 Jokioisten Koetus
1973 Jokioisten Koetus
1974 Jokioisten Koetus
1975 Jyväskylän Lohi
1976 Jyväskylän Lohi
1977 Jyväskylän Lohi
1978 Jyväskylän Lohi
1979 Jyväskylän Lohi
1980 Jyväskylän Lohi
1981 Jyväskylän Lohi
1982 Jyväskylän Lohi
1983 Kuusankosken Puhti
1984 Jyväskylän Lohi
1985 Vantaan Pesis
1986 Jyväskylän Lohi
1987 Jyväskylän Lohi
1988 Jyväskylän Lohi
1989 Kuusankosken Puhti
1990 Kuusankosken Puhti
1991 Kuusankosken Puhti
1992 Kuusankosken Puhti
2012 Jokioisten Koetus
Työväen Urheiluliiton mestarit > Naiset

1947 Munsaaren Saarenpojat
1948 Munsaaren Saarenpojat
1949 Munsaaren Saarenpojat
1950 Helsingin Veto
1951 Helsingin Veto
1952 Helsingin Veto
1953 Helsingin Veto
1954 Helsingin Veto
1955 Lopen Urheilijat
1956 ei pelattu
1957 Lopen Urheilijat
1958 ei pelattu
1959 Äänekosken Huima
1960 Lopen Urheilijat
1961 Äänekosken Huima
1962 Lopen Urheilijat
1963 Jyväskylän Nousu
1964 Jyväskylän Lohi
1965 Jyväskylän Veikot
1966 Jyväskylän Lohi
1967 Jyväskylän Lohi
1968–1969 ei pelattu
1970 Jyväskylän Lohi
1971 Jyväskylän Lohi
1972 Turun Kilpa-Veikot
1973–1975 ei pelattu
1976 Turengin Sarastus
1977 Humppilan Veikot
1978 Jokioisten Koetus
1979 Jokioisten Koetus
1980 Humppilan Veikot
1981 Jokelan Kisa
1982 Jokioisten Koetus
1983 Kuusankosken Puhti
1984 Kuusankosken Puhti
1985 Kuusankosken Puhti
1986 Kuusankosken Puhti
1987 Kuusankosken Puhti
1988 Kuusankosken Puhti
1989 Kuusankosken Puhti
1990 Kuusankosken Puhti
1991 Kuusankosken Puhti
1992 Kuusankosken Puhti
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Superpesiksen ensimmäinen vuosikymmen kuului Sotkamolle
Ylen Elävä arkisto: Seinäjoen mailamiehet ja Ikaalisten naiset olivat 1980-luvun pesismenestyjiä
Luettelo Ukrainan piireistä

Ukrainan piirijako 17. heinäkuuta 2020 lähtien (ukrainaksi).
Tämä on luettelo Ukrainan piireistä, jotka muodostavat aluehallinnon toisen tason. Ukrainan korkein neuvosto päätti 17. heinäkuuta 2020 Ukrainan uudesta aluehallinnoisesta piirijaosta (säädös 2020 № 807-IX "Piirien muodostamisesta ja lakkauttamisesta"). Sen mukaan Ukrainan 24 aluetta ja Krimin autonominen tasavalta jaettiin aluehallinnon toisella tasolla 136 piiriksi (ukr. район, raion) aiemman 460 piirin (ja 178 aluehallinnon alaisen kaupungin) sijaan.
Käytännössä uudet piirit toteutettiin yhdistämällä piirejä alueellisesti ja väestöllisesti suuremmiksi kokonaisuuksiksi. Esimerkiksi aiemmat kaupunkipiirit ja aluehallinnon alaisuudessa olleet kaupungit tulivat osaksi uusia piirejä. Ukrainan aluehallinnon ylimmälle tasolla jäivät 24 alueen ja Krimin autonomisen tasavallan ohella kaksi valtakunnallisessa erityisasemassa olevaa kaupunkia: Kiova ja Sevastopol. Nämä kaksi kaupunkia eivät sisälly tähän piiriluetteloon. Suurimpia kaupunkeja on jaettu paikallishallintoa varten kaupunkipiireihin, joita ei käsitellä tässä artikkelissa. Paikallistasolla eli aluehallinnon kolmannella tasolla piirit jakautuivat edelleen kuntiin (ukr. територіальна громада, terytorialna hromada), joita oli yhteensä 1 469 kappaletta (Ukrainan kontrolloimilla alueilla 1438). Ukrainan kuntajako ei kuulu tämän luettelon rajaukseen.
Luettelo kuvaa piirien tilannetta vuoden 2021 lopulla. Uusista piireistä kymmenen (10) sijaitsi tuolloin de facto Venäjän miehittämällä alueella Krimin niemimaalla. Lisäksi Ukrainan itäosassa, Donetskin ja Luhanskin alueella oli Venäjän tukema kapinallisalue, jossa oli seitsemän (7) uusista piireistä. Tästä syystä vain 119 piiriä oli vuonna 2021 tosiallisesti Ukrainan korkeimman neuvoston valvonnassa. Vieraan vallan ohjaamien kapinallisalueiden ja miehittämän Krimin niemimaan piirit on esitetty selkeyden lisäämiseksi tummennetulla taustavärillä oheisessa taulukossa.
Oheisen taulukon mukaan Ukrainan uusista piireistä väkirikkain oli Harkovan alueen Harkovan piiri (1 745 734 as., 2021 alun väestöarvio) ja vähäväkisin Ivano-Frankivskin alueen Verh’ovynan piiri (30 399 as.). Kaupungistumisaste oli korkein Donetskin alueen Donetskin piirissä, jonka asukkaista 98,1 prosenttia asui Ukrainan tilastokeskuksen mukaan kaupungeissa. Maaseutuvaltaisin oli Ivano-Frankivskin alueen Kosivin piiri (kaupungistumisaste 17,2 prosenttia), joka oli samalla pinta-alaltaan pienin uusista piireistä (877,2 km²). Pinta-alaltaan laajin piiri oli puolestaan Žytomyrin alueen Korostenin piiri (10 892,2 km²).
Krimin autonomisen tasavallan hallinnollinen jako vuodesta 2023

Ukrainan korkein neuvosto päätti heinäkuussa 2020 Krimin autonomisen tasavallan piirien uudeksi lukumääräksi kymmenen.
Uusi piirijako astui voimaan vuonna 2023. Erityisasemassa oleva Sevastopolin kaupunki ei sisälly piirijakoon, mutta aiemman Sevastopolin kaupunkipiirin alueita on liitetty Bahtšisarain piiriin.
| Nimi | Ukrainalainen nimi, kyrillinen | Asukkaita (VL2001, noin) | Pinta-ala (km2) | Hallintopaikka  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Bahtšisarain piiri | Бахчисарайський район | &&&&&&&&&0130400.&&&&00130 400 | &&&&&&&&&&&02500.&&&&002 500 | Bahtšisarai |
| Bilohirskin piiri | Білогірський район | &&&&&&&&&0122700.&&&&00122 700 | &&&&&&&&&&&02930.&&&&002 930 | Bilohirsk |
| Džankoin piiri | Джанкойський район | &&&&&&&&&0117900.&&&&00117 900 | &&&&&&&&&&&02170.&&&&002 170 | Džankoi |
| Feodosijan piiri | Феодосійський район | &&&&&&&&&0227600.&&&&00227 600 | &&&&&&&&&&&02710.&&&&002 710 | Feodosija |
| Jaltan piiri | Ялтинський район | &&&&&&&&&0192800.&&&&00192 800 | &&&&&&&&&&&&0890.&&&&00890 | Jalta |
| Jevpatorijan piiri | Євпаторійський район | &&&&&&&&&0260500.&&&&00260 500 | &&&&&&&&&&&03870.&&&&003 870 | Jevpatorija |
| Kertšin piiri | Керченський район | &&&&&&&&&0212900.&&&&00212 900 | &&&&&&&&&&&03030.&&&&003 030 | Kertš |
| Kurmanin piiri | Курманський район | &&&&&&&&&0134000.&&&&00134 000 | &&&&&&&&&&&03250.&&&&003 250 | Kurman |
| Perekopin piiri | Перекопський район | &&&&&&&&&0122800.&&&&00122 800 | &&&&&&&&&&&02480.&&&&002 480 | Jany Kapu |
| Simferopolin piiri | Сімферопольський район | &&&&&&&&&0519400.&&&&00519 400 | &&&&&&&&&&&01150.&&&&001 150 | Simferopol |
Ramzi bin al-Shibh

Ramzi bin al-Shibh (s. 1. toukokuuta 1972) on jemeniläinen Guantanamon vanki ja eräs Yhdysvalloissa 11. syyskuuta 2001 tapahtuneen terrori-iskun pääepäiltyjä. Bin al-Shibh muutti Hampuriin noin vuonna 1995. Hän asui ja työskenteli Hampurissa Mohammed Attan kanssa. Noin vuonna 1998 Atta ja al-Shibh perustivat Al-Qaidan Hampurin solun yhdessä Ziad Jarrahin ja Marwan al-Shehhin kanssa.
Bin al-Shibh oli ainoa neljästä, joka ei saanut Yhdysvaltain viisumia. Hänelle varattiin kesällä 2000 lento-opetusta Floridassa, mutta ei saanut lukuisista yrityksistä huolimatta viisumia.
Bin al-Shibh pidätettiin 11. syyskuuta 2002 Karachissa, Pakistanissa. Pakistan luovutti hänet Yhdysvaltoihin.
Lemmy (ohjelmisto)

| Lemmy |
| --- | --- |

Kehittäjä:  LemmyNet
Tiedot
Ohjelmointikielet:  Rust, TypeScript
Lisenssi:  AGPLv3
Lemmy on ilmainen ja avoimen lähdekoodin ohjelmisto, jota käytetään uutisseurantaan ja keskustelufoorumeiden alustana.    Instanssit, joille Lemmy-ohjelmistot on asennettu kommunikoivat keskenään ActivityPub-protokollan avulla.
Historia

Lemmyn loi nimimerkki Dessalines GitHubissa helmikuussa 2019 , ja se lisensoitiin Affero General Public License -lisenssillä.
Seuraavana vuonna Dessalines kertoi antaneensa pitkään nimettömänä olleelle ohjelmistolle eläinaiheisen nimen Fediversumin perinteiden mukaisesti. Lemmy pääsi mukaan nimiäänestykseen siksi, että Dessalines pelasi usein Lemmings-videopeliä ja Lemmy Kilmister kuoli vähän ennen äänestystä. Suomeksi Lemming on sopuli, Lemmini.
Fediverse-tilastosivuston the-federation.info mukaan Lemmy-instansseja oli alle sata toukokuussa 2023. Heinäkuun loppuun mennessä instansseja oli 1 521 ja niillä oli yhteensä 66 000 aktiivista kuukausittaista käyttäjää.  Instansseissa suurimmat olivat tuolloin lemmy.world (27 000 aktiivista käyttäjää kuukaudessa) ja lemmy.ml (4 000 käyttäjää).
Toiminta

Kuten muutkin Fediversumin ohjelmistot, myös Lemmy-ohjelmiston asentaneet instanssit ovat keskenään yhteydessä. Lemmyä pidetään hajautetun sosiaalisen median vaihtoehtona Redditille.
Lemmy-instanssien käyttäjät voivat lähettää julkaisuja, jotka sisältävät linkkejä, tekstiä tai kuvia. Ne kohdistetaan käyttäjien luomille keskustelufoorumeille (communities). Keskusteluketjuissa julkaisuja ja niiden alle jätettyjä kommentteja järjestellään käyttäjien antamien plus- ja miinusäänten perusteella.  Instanssin omistaja voi halutessaan kuitenkin poistaa  miinusäänestyksen käytön omalla instanssillaan.
Vaikka keskustelufoorumi sijaitsee fyysisesti yhdellä Lemmy-instanssilla, myös muiden Lemmy-instanssien jäsenet voivat seurata foorumin viestintää ja osallistua siihen. Lemmyn foorumeita moderoivat sekä instanssin ylläpitäjät että kyseisen foorumin ylläpitäjät. Foorumien nimi on osa niiden url-osoitetta (esimerkiksi lemmy.ml/c/simpleliving).. Foorumeihin voidaan Fediversumissa viitata myös muodossa !foorumi@instanssi.
Jokaisen Lemmy-instanssin etusivulla esitellään instanssin keskustelufoorumeiden suosituimpia julkaisuja, mutta myös muiden Lemmy-instanssien suosituimpia julkaisuja. Lemmy-käyttäjä voi käyttää myös näkymää, jossa näkyvät vain ne julkaisut, jotka on tehty niihin foorumeihin, joiden jäsen hän on.
Lemmy-instanssien kulut katetaan yleensä lahjoituksin.
Lemmy Fediversumissa

ActivityPub-protokollan ansiosta Lemmy-instanssit ovat yhteydessä Fediversumiin ja Lemmy-käyttäjät voivat seurata oman instanssinsa kanssa vaikkapa Kbin- tai Mastodon-instansseilla tehtyjä julkaisuja.
Eskimolokki

| Eskimolokki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Heimo::  Lokit Laridae
Suku::  Lokit Larus
Laji::  thayeri
Kaksiosainen nimi
 Larus thayeri  WS Brooks, 1915 
Katso myös
   Eskimolokki Wikispeciesissä   Eskimolokki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Eskimolokki (Larus thayeri) on suurikokoinen lokki, joka pesii Pohjois-Amerikassa, Kanadan arktisilla saarilla. Eskimolokit talvehtivat laajalla alueella, joka säästä riippuen ulottuu Alaskasta aina Kalifornianlahdelle saakka. Tietty populaatio talvehtii myös Mississippijoen varrella.
Harhautuneita lintuja on tavattu Meksikossa, Japanissa, Tanskassa ja muutamassa muussa Länsi-Euroopan maassa.
Lintu on saanut tieteellisen nimensä ornitologi John Eliot Thayerin mukaan. Hänen nimestään juontuu myös lajin englanninkielinen nimi Thayer's Gull.
Ulkonäkö

Eskimolokki on kookas harmaaselkäinen lokki. Ruumiin pituus on 58–63 cm, siipien kärkiväli on 130–140 cm ja se painaa 0,72–1,5 kg.
Kesäpuvussa linnun pää ja kaula ovat valkoisia. Nokka on kirkkaankeltainen, ja sen alaosassa on iso punainen täplä. Selkä on harmaa ja jalat vaaleahkon punaiset.
Nuoret linnut ovat ruskehtavia, nokka ja jalat ovat mustat. Jalat muuttuvat ennen muuta pukukehitystä aikuisen jalkojen värisiksi.
Pesiminen

Eskimolokki rakentaa pesän risuista ja kasvin osista tai se pesii vain ruoholla. Pesä on aina maassa. Naaras munii 3 sinertävää tai vihertävää munaa.
Eskimolokki kuuluu lokkiryhmään, jonka taksonomia on huonosti tunnettu, mutta jota tutkitaan paljon. Ennen sitä pidettiin grönlanninlokin (Larus glaucoides) ja tämän alalajin (Larus glaucoides kumlieni) risteytymänä.
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Larus thayeri (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q632588  Wikispecies: Larus glaucoides thayeri  ABA: thagul  ADW: Larus_thayeri  Avibase: 69E839448750A39A  BirdLife: 22728995  CoL: 3SBR9  EURING: 5970  GBIF: 2481159  GNAB: thayers-gull  iNaturalist: 4352  IRMNG: 11114403  ITIS: 176828  IUCN: 22728995  NBN: NHMSYS0020316778  NCBI: 126718  OBIS: 343922  Open Tree of Life: 306645  SeaLifeBase: 81447  WoRMS: 343922
Uusi-Englanti

Uusi-Englanti merkittynä Yhdysvaltain kartalle.
Uusi-Englanti (engl. New England) on alue Yhdysvaltojen koilliskolkassa. Alueen suurin kaupunki ja kulttuurin sekä liike-elämän keskus on Boston. Uusi-Englanti muodostuu kuudesta osavaltiosta, jotka ovat: Connecticut, Maine, Massachusetts, New Hampshire, Rhode Island ja Vermont.
Joskus myös New Yorkin osavaltion Hudson-joen itäpuoliset alueet on laskettu alueeseen kuuluviksi.
Väestö

Uuden-Englannin väestö ylitti 15 miljoonan vuonna 2015. Massachusetts on alueen väkirikkain osavaltio. Yli 83,4 prosenttia alueen väestöstä on valkoihoisia. 10,2 prosenttia on latinalaisamerikkalaisia, joka tekee heistä Uuden-Englannin suurimman vähemmistön. Alueen eurooppalaisperäinen väestö koostuu pääosin irlantilaisista, ranskalaisista, englantilaisista, italialaisista, saksalaisista ja puolalaisista. 81,3 prosenttia Uuden-Englannin väestöstä puhuu vain englannin kieltä.
Väestö > Suurimmat kaupungit

| Sija | Kaupunki | Osavaltio | Väkiluku (arvio) |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Boston |  Massachusetts | 617 594 |
| 2 | Worcester |  Massachusetts | 184 045 |
| 3 | Providence |  Rhode Island | 178 042 |
| 4 | Springfield |  Massachusetts | 153 060 |
| 5 | Bridgeport |  Connecticut | 144 229 |
| 6 | New Haven |  Connecticut | 129 779 |
| 7 | Hartford |  Connecticut | 124 775 |
| 8 | Stamford |  Connecticut | 122 643 |
| 9 | Waterbury |  Connecticut | 110 366 |
| 10 | Manchester |  New Hampshire | 109 565 |
Kulttuuri

Uuden-Englannin osavaltiolla on yhteinen kulttuuri, jota eurooppalaiset siirtolaiset ovat muovanneet. Muista Yhdysvaltain alueesta poiketen monet Uuden-Englannin varhaisimmista puritaaniuudisasukkaista tulivat Englannin itäosista myötävaikuttaen alueen ominaispiirteisiin, kuten ruokiin, tapoihin ja sosiaalisiin rakenteisiin. Nykyään kulttuurisia eroja löytyy Uuden-Englannin maaseudun ja tiheästi asutetun rannikon välillä.
Nykyään Uusi-Englanti on Yhdysvaltain uskonnottomimpia alueita.
Kuvia

Connecticut
Maine
Massachusetts
New Hampshire
Rhode Island
Vermont
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Historic New England... NewEnglandTowns.org. (englanniksi)
Boston
Providence
Uuden-Englannin lippu Massachusettsissa. Alueen väestöllä on vahva alueellinen ja kulttuurinen identiteetti.
Rasmus Ruusunen

| Rasmus Ruusunen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. syyskuuta 2003 (ikä 21) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Rose
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  83 kg
Seura
Seura:  Ketterä
Sarja:  Mestis
Pelinumero:  77
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2021–
Aik. seurat:  HIFK (Champions HL) Kiekko-Espoo (Mestis) SaiPa (SML)
Rasmus Ruusunen (s. 26. syyskuuta 2003 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Imatran Ketterässä. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.