stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tuntematon aarrekammio

| Tuntematon aarrekammio> (Aarrekammio VII) |
| --- | --- |
 Tuntemattomaksi aarrekammioksi kutsutun seitsemännen aarrekammion rauniot.
Sijainti:  Olympian arkeologinen alue, Archaía Olympía, Elis, Länsi-Kreikka, Kreikka
Koordinaatit:  37°38′21″N, 21°37′51″E
Rakennustyyppi:  aarrekammio
Tyylisuunta:  doorilainen
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Olympian arkeologinen alue 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tuntematon aarrekammio tai Aarrekammio VII on nimitys, jota käytetään eräästä antiikin aikaisesta aarrekammiosta Olympiassa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Archaía Olympían kunnassa Olympian arkeologisella alueella, joka on Unescon maailmanperintökohde. Siitä käytetään tutkimuksessa nimitystä Tuntematon aarrekammio, koska sen rakennuttanutta kaupunkia ei tunneta.
Nimitys on seurausta siitä, että Olympian aarrekammioita on yhteensä yksitoista, mutta Pausaniaan antamasta kuvauksesta saadaan ainoastaan kymmenen rakennuttajakaupungin nimet. Lisäksi osaa aarrekammioista ei ole kyetty tunnistamaan varmuudella. Tämän vuoksi Tuntemattoman aarrekammion nimi on liitetty eri tulkinnoissa eri rakennukseen, riippuen siitä, mikä jää yli. Nykyisin nimi liitetään yleensä seitsemänteen aarrekammioon. Toinen vaihtoehto olisi kuudes aarrekammio, mikäli seitsemäs olisikin ollut Kyreneläisten aarrekammio. Aiemmin tuntemattomana pidettiin lännestä päin laskettuna kolmatta, nykyisin Epidamnoslaisten aarrekammiona pidettyä aarrekammiota.
Kaikki mainitut aarrekammiot edustivat doorilaista tyyliä ja oli rakennettu riviin pyhäkköalueen pohjoislaidalle Kronios-vuoren etelärinteeseen, Nymfaionin ja Stadionin välille. Seitsemäs aarrekammio oli pienen anta-temppelin näköinen rakennus, jonka pronaoksessa anta-seinien välissä oli kaksi pylvästä (distylos in antis), ja joka edusti doorilaista tyyliä. Rakennuksen leveys oli 7,12 metriä. Sen etuosa on säilynyt niin huonosti, että tarkkaa pituutta ei tunneta. Julkisivu oli etelään päin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tuntematon aarrekammio Wikimedia Commonsissa
Tuomarinohjeet

Tuomarinohjeet (ruots. Domarregler, Muutamia yleisiä ohjeita, joita tuomarin on aina noudatettava) on kokoelma Olaus Petrin 1500-luvulla kokoamia tuomarien noudatettavaksi tarkoitettuja eettisiä ohjeita. Niitä ei ole vahvistettu viralliseksi laiksi, mutta Ruotsissa ja Suomessa ne on vanhan tavan mukaan painettu laki­kirjojen alkusivuille. Nykyäänkin ne ovat painettuina Suomen Laki -teoksessa.
Olaus Petrin tuomarin­ohjeet kuuluvat pitkään tuomareille annettavien ohjeiden perinteeseen, jonka edustajia löytyy jo Vanhasta testamentista ja muinaisen Egyptin teksteistä. Ohjeet ovat Raamattuun, antiikin roomalaiseen ja kanoniseen oikeus­traditioon sekä germaanis-pohjois­maisiin perinnäistapoihin liittyviä, ja suurelta osin ne ovat yhtä­pitäviä nykyisenkin lain­säädännön kanssa.
Erityisesti mukana olevat, jo kirjoittamis­hetkellä vanhat sananlaskut ovat muodostuneet suomalaisen kansan­perinteen osaksi: "Mikä ei ole oikeus ja kohtuus, se ei voi olla lakikaan." Osa valojen vannottamiseen liittyvistä käytännön ohjeista on menettänyt uudemman lain­säädännön myötä merkityksensä, mutta osa ohjeista on edelleen ajankohtaisia hyvän oikeudenkäytön perusteita: "Tuntemattoman miehen todistus ei kelpaa", tuo esille syytetyn oikeuden kuulustella todistajaa, mikä on herättänyt keskustelua terrorismi­oikeudenkäyntien yhteydessä.
Tuomarin­ohjeisiin sisältyy ajatus siitä, että rikollista rangaistaan tämän ojentamiseksi parempaan. Tämä ei ole oikeus­historiallisesti katsottuna mitenkään itsestään selvä ajatus, sillä Olaus Petrin aikana rangaistus­käytäntö pääasiassa muuttui ankarammaksi, kun Ruotsi kehittyi keskitetysti hallituksi valtioksi. Ajan oikeus­käytännössä rangaistusten päätarkoituksena pidettiin usein kansan pelottamista ja jumalallisen koston toteuttamista jo maan päällä. Olaus Petrin näkemys sai laajempaa kannatusta oikeus­filosofien keskuudessa vasta valistus­ajalla.
Olaus Petrin myötätunto on tavallisen ihmisen puolella, mikä sopii Olaus Petrin edustaman varhaisen reformaation teologiseen linjaan. Tuomarin vastuuta toiminnastaan Jumalalle korostetaan, ja häntä varoitetaan useaan otteeseen välttämään aiheettomien tai liiallisten sakkojen määräämistä oman voiton toivossa. Ohjeiden loppuyhteenvedossakin sanotaan: "Ei väärä sakko yhtäkään tee herraa rikkahaksi, Mut laki sekä oikeus on Herran kunniaksi." Ohjeissa painotetaan myös kansalaisten oikeusturvaa sekä yhteiskunnallista ja oikeudellista tasa-arvoa.
Tunnustus – kauneimmat balladit 1971–78

| Tunnustus – kauneimmat balladit 1971–78 Jukka Kuoppamäki |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: huhtikuu 2013
 Formaatti: CD, digitaalinen
 Tyylilaji: iskelmä
 Levy-yhtiö: Unja Records
Jukka Kuoppamäen muut julkaisut
| Kotiinpaluu 2012 | Tunnustus – kauneimmat balladit 1971–78 2013 | Tähtisarja – 30 suosikkia 2013 |
Singlet albumilta Tunnustus – kauneimmat balladit 1971–78
 ”Tunnustus” Julkaistu: 2013
Tunnustus – kauneimmat balladit 1971–78 on Jukka Kuoppamäen huhtikuussa 2013 julkaistu kokoelma-albumi. Se sisältää viisitoista levytystä 1970-luvulta sekä yhden uuden kappaleen, ”Tunnustus”. Se nousi Radio Suomen soittolistan kärkeen.
Kappaleet

Pieni mies – 3.27
Jos alka saisin uudelleen – 3.32
Nainen joka laillas rakastaa – 3.53
Rakkaus on sininen – 2.42
Pilvet – 2.47
Vapaa mies – 4.08
Sinun rakkautesi – 3.59
Paljon sanomatta jää – 3.43
Sinun minäsi – 3.31
Sorsanpoika – 2.59
Miljoona hikistä kilometriä – 2.57
Siellä jossain on maa – 2.54
Kun sä katsot noin – 2.28
Minä en ole minä – 3.17
Sininen ja valkoinen – 3.03
Tunnustus – 3.26
Tuntia

Tuntian kunnallishallintoalue Pietarin kartalla.
Tuntia (ven. Рыба́цкое, Rybatskoje) on historiallinen kaupunginosa ja yksi Pietarin Nevan piirin kunnallishallintoalueista Venäjällä. Se sijaitsee Nevan etelärannalla Murzinkan ja Venjoen välillä.
Paikkakunta on saanut alkunsa Pietari I:n vuonna 1716 perustamasta kalastajakylästä. 1800–1900-lukujen vaihteessa se oli yksi Pietarin lähiseutujen suurimmista asutuksista. Vuonna 1906 rakennettiin Tuntian kautta Vologdaan johtanut rautatie. 1980-luvulta lähtien seudulle on rakennettu suuria lähiöitä. Vuonna 1984 avattiin Rybatskojen metroasema.
Aiheesta muualla

Tuntia Pietari-tietosanakirjassa (venäjäksi)
| n k Pietarin hallinnollinen jako |
| --- | --- | --- |
 Liittovaltiokaupunki  Leningradin alue 
| Amiraliteetti |  Kolomna  Sennoi  Amiraliteetti  Semjonovski  Izmailovskoje  6. kunnallishallintoalue  |  |
| Vasilinsaari |  7. kunnallishallintoalue  Gavan  Vasiljevski  Morskoi  Alaissaari  |  |
| Viipuri |  Levassova  Parkala  Sampsonijevskoje  Svetlanovskoje  Sosnovskoje  15. kunnallishallintoalue  Parnas  Suvala-Ozerki  |  |
| Kalinin |  Rastaala  Akademitšeski  Suomi  21. kunnallishallintoalue  Piskarjovka  Severnyi  Prometei  |  |
| Kirov |  25. kunnallishallintoalue  Uljaala  Taasnoi  Autuansaari  Narva  Krasnenkaja retška  Morskije vorota  |  |
| Kolpina |  Kolpina  Metallostroi  Petro-Slavjanka  Pontonnyi  Sapjornyi  Ust-Ižora  |  |
| Krasnogvardeiski |  Polsteri  Suuri-Ohta  Pieni-Ohta  Ruutmylly  Orskoi  |  |
| Kraassela |  Kraassela  Eteläinen Primorje  Sosnovaja Poljana  Liiha  Rötsänsilta  Jugo-Zapad  Konstantinovskoje  |  |
| Kronstadt |  Kronstadt  |  |
| Kurort |  Siestarjoki  Terijoki  Valkeasaari  Kellomäki  Metsäkylä  Raavski  Kuokkala  Vammelsuu  Lautaranta  Ollila  Tyrisevä  |  |
| Moskova |  Moskovskaja Zastava  Gagarinskoje  Novoizmailovskoje  47. kunnallishallintoalue  Zvjozdnoje  |  |
| Neva |  Nevskaja zastava  50. kunnallishallintoalue  Obuhovo  Tuntia  53. kunnallishallintoalue  54. kunnallishallintoalue  Neva  Okkervil  57. kunnallishallintoalue  |  |
| Petrograd |  Korpisaari  Koivusaari  Kronverkskoje  Posadski  Tškalovski  Vvedenski  |  |
| Pietarhovi |  Lomonosov  Pietarhovi  Strelna  |  |
| Primorje |  Lahti-Olkina  65. kunnallishallintoalue  Tšornaja retška  Komendantski aerodrom  Ozero Dolgoje  Juntolovo  70. kunnallishallintoalue  Revonnenä  |  |
| Puškin |  Aleksanskoi  Pauluskoi  Puškin  Suosaari  Tärölä  |  |
| Frunze |  Volkovskoje  72. kunnallishallintoalue  Kupsila  Georgijevski  75. kunnallishallintoalue  Balkanski  |  |
| Pietarin keskusta |  Dvortsvyi  78. kunnallishallintoalue  Liteinyi  Smolninskoje  Ligovka-Jamskaja  Vladimirski  |  |
Tunnen sen täysillä taas

| Tunnen sen täysillä taas Virve Rosti |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1992
 Tyylilaji: pop, iskelmä
 Kesto: 39.54
 Levy-yhtiö: Warner Music
Listasijoitukset
  Suomi: Ei listasijoitusta.
Virve Rostin muut julkaisut
| Parhaat 1989 | Tunnen sen täysillä taas 1992 | 20 suosikkia – Kun Chicago kuoli 1995 |
Tunnen sen täysillä taas on suomalaisen iskelmälaulaja Vicky Rostin 7. studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1992.
Kappaleet

Tunnen sen täysillä taas (alkuperäinen kappale: Total Eclipse of the Heart) – 4.41
Yön helmaan  (alkuperäinen kappale: Black Velvet) – 4.40
Darling – 3.41
Eletään – 3.54
Ruusunpiikit – 3.30
Nyt aika on (alkuperäinen kappale: Think) – 2.58
Tahdon että hoivaat (alkuperäinen kappale: Do Right Woman, Do Right Man) – 3.33
Ajoin vain – 4.40
Taikanainen (alkuperäinen kappale: Mojo Hannah) – 3.25
Koditon – 4.52
Aiheesta muualla

Tunnen sen täysillä taas discogs.com -sivustolla
Saatanalliset säkeet

Saatanalliset säkeet (engl. The Satanic Verses) on vuonna 1988 julkaistu Salman Rushdien neljäs romaani. Se on saanut innoituksensa islamin profeetan Muhammedin elämästä ja Koraanin saatanallisista jakeista. Romaani laukaisi ilmestyessään vastalauseiden ryöpyn ympäri islamilaista maailmaa, ja romaanin kustantajia ja kääntäjiä uhkailtiin tai jopa tapettiin monissa maissa. Suomessa romaani julkaistiin WSOYn kustantamana ja Arto Häilän suomentamana vuonna 1989.
Sisältö

Saatanalliset säkeet on mielikuvituksellinen kertomus. Surrealistiset tapahtumat kuvaavat toisinaan profeetta Mahoundin ja hänen aikalaistensa elämää, ja toisinaan nykyajan Gibreeliä ja Saladinia, jotka ovat siirtyneet Intiasta Lontooseen. Gibreel Farishta on kuuluisa intialainen filmitähti ja Saladin Chamcha on englantilaistumassa oleva intialaissyntyinen näyttelijä. Parivaljakko on selvinnyt mystisellä tavalla hengissä lento-onnettomuudesta, minkä jälkeen heille alkaa tapahtua merkillisiä asioita. Gibreel saa sädekehän päänsä päälle ja Saladinille kasvaa sarvet, jonka lisäksi hänen jalkansa muuttuvat kavioiksi.
Kirjassa seurataan rinnakkain ”alistuminen”-nimisen uskonnon perustamista sekä kyseistä uskontoa tunnustavien päähahmojen uskonnollista kriisiä maallisessa Englannissa. Uskonnon nimitys viittaa islamiin, jonka nimi tarkoittaa alistumista. Romaanin nimi ja eräs sen kohtaus taas viittaavat muslimien pyhän kirjan Koraanin ”saatanallisiin jakeisiin”. Islamin profeetan Muhammedin kerrotaan joutuneen paholaisen huijaamaksi ja lisänneen Koraaniin monijumalaisuuteen viittaavia säkeitä, jotka hän myöhemmin poisti. Koska islam on tiukasti yksijumalainen uskonto, muslimit pitävät kyseisiä säkeitä uskottomien lisääminä ja loukkaantuivat siitä, kun Rushdie väitti kirjansa nimessä Koraanin olevan paholaismainen kirja. Romaanissa on myös muita kohtauksia, jotka muslimit tulkitsivat jumalanpilkaksi.
Päähenkilöiden taustalla on Rushdien myötätunto Intiasta Englantiin muuttaneiden siirtolaisten ahdinkoa kohtaan. Rushdie on sanonut yrittäneensä kirjoittaa siirtolaisuuden aiheuttamista henkisistä paineista. Kirjailijan mielestä on surullista, että nämä paineet käänsivätkin Intian muslimit hänen kirjaansa vastaan.
Protestien ja väkivallan aikataulu

Saatanalliset säkeet laukaisi ilmestyessään vastalauseiden ryöpyn ympäri islamilaista maailmaa, ja Iranin uskonnollinen johtaja Ruhollah Khomeini langetti Rushdielle kuolemantuomion. Romaanin kustantajia ja kääntäjiä uhkailtiin tai jopa tapettiin monissa maissa. Romaani on kielletty Pakistanissa, Saudi-Arabiassa, Egyptissä, Somaliassa, Sudanissa, Malesiassa, Qatarissa, Indonesiassa, Etelä-Afrikassa, Intiassa ja Bangladeshissa.
Protestien ja väkivallan aikataulu > Kirjan julkaiseminen

26. syyskuuta 1988: Viking Penguin Press kustannusyhtiö julkaisee Saatanallisten säkeiden ensimmäisen painoksen Englannissa.
Protestien ja väkivallan aikataulu > Protesteja

5. lokakuuta 1988: Intian sisäministeriö kieltää Saatanallisten säkeiden julkaisun Intiassa.
20: lokakuuta 1988: Britanniassa muslimijärjestöt yrittävät kieltää Saatanallisia säkeitä jumalanpilkkalain perusteella. Britannian hallituksen kielteinen kanta kirjan julkaisukiellosta on se, että Britannian jumalanpilkkalait koskevat vain kristillisiä julkaisuja, eivät islamilaisia.
1. marraskuuta 1988: Etelä-Afrikka kieltää Saatanallisten säkeiden julkaisun.
1. marraskuuta 1988: Egyptin Al-Azharin yliopiston moskeijan suurimaami Gad el-Haq Ali Gad el-Haq julistaa Saatanallisille säkeille kiellon Egyptissä ja kehottaa myös muita muslimimaita kieltämään kirjan julkaisemisen.
2.joulukuuta 1988: 7 000 muslimiaktivistia marssivat ja polttavat Saatanallisten säkeiden kopion Boltonissa, Englannissa.
tammikuu 1989: Pakistan ja Bangladesh kieltävät Saatanallisten säkeiden julkaisemisen.
14. tammikuuta 1989: Saatanallisten säkeiden kopio poltetaan tuhatpäisen muslimiaktiviestien toimesta Bradfordin kaupungintalon edessä.
14. tammikuuta 1989: Yksi Britannian suurimpia kirjakauppoja W. H. Smith vetää 430 kirjan kopiota pois myymälöistään.
21. tammikuuta 1989: W. H. Smith peruuttaa kiellon sen jälkeen, kun Saatanallisista säkeistä on tullut Britanniassa bestseller. Kirjakauppa ei halua menettää kirjasta saamiaan tuloja. Saatanallisten säkeiden kopioiden poltto jatkuu Englannissa.
29. tammikuuta 1989: Torontossa poltetaan kaksi Toronton yliopiston omistamaa kirjakauppaa.
Protestien ja väkivallan aikataulu > Khomeinin fatwa

14. helmikuuta 1989: Iranin hengellinen johtaja Ajatollah Khomeini julistaa Rushdielle fatwan, jonka perusteella hänet tuomitaan kuolemaan Profeetta Muhammedin pilkkaamisesta.  Khomeinin julistus luetaan Teheranin radiossa ja on seuraava: ”Tiedotan kaikille maailman urheille muslimeille, että Saatanallisten säkeiden – tekstin, joka on kirjoitettu, editoitu ja julkaistu islamia, islamin profeettaa ja Koraania vastaan – kirjoittaja sekä kaikki kustannustoimittajat ja kustantajat, jotka ovat tietoisia sen sisällöstä, tuomitaan kuolemaan. Kehotan kaikkia uljaita muslimeja, missä päin maailmaa he ovatkaan, tappamaan heidät viipymättä, ettei kukaan uskalla jatkossa loukata muslimien pyhiä uskomuksia.
Protestien ja väkivallan aikataulu > Piileskely päättyy

7. syyskuuta 1995: Salman Rushdie ilmestyy julkisuuteen ensimmäistä kertaa kuuteen vuoteen.
12. helmikuuta 1997: Iranilainen Khordad 15 -säätiö nostaa Rushdien tapporahan 2,5 miljoonaan dollariin. Säätiö ilmoittaa myös, että se maksaa palkkion kenelle tahansa joka surmaa Rushdien, oli hän sitten muslimi tai ei. Iranin presidentti Hashemi Rafsanjani ilmoittaa lehdistötilaisuudessa, ettei Iranin hallituksella ole mitään roolia kyseisen säätiön toiminnassa. Samalla hän kuitenkin ilmoittaa Iranin hallituksen kannan olevan sama kuin ennenkin korostaen, että säätiön toiminta on itsenäinen eikä se ole sidoksissa Iranin hallitukseen.
13. helmikuuta 1997: Iranin vallankumouskaarti ilmoittaa, että sen kehotus muslimeita tappaa Rushdien on edelleen voimassa. Vallankumouskaarti, joka on osa Iranin hallitusta, toimii kuitenkin ristiriidassa siihen nähden, että Iranin hallitus on aiemmin ilmoittanut, ettei se kehota avoimesti ketään muslimia tappamaan Rushdieta.
24. syyskuuta 1998: Iranin ja Britannian väliset neuvottelut diplomaattisten suhteiden uudelleen solmimisesta johtavat siihen, että Iran ei enää kehota tai edistä Rushdien salamurhaa. Khomeinin langettama fatwa jää kuitenkin voimaan, sillä Khomeini itse on jo kuollut.
28. syyskuuta 1998: Kolme vanhempaa uskonoppinutta Iranissa ilmoittaa julkisesti, että fatwa on peruuttamaton ja että kaikkien muslimien velvollisuus on noudattaa sitä.
4. helmikuuta 1999: Intia myönsi Rushdielle viisumin, jotta hän pääsee vierailemaan synnyinmaahansa ensimmäistä kertaa sen jälkeen, kun Intia oli kieltänyt Saatanalliset säkeet.
15. helmikuuta 2003: Iranin vallankumouskaarti uusii Khomeinin fatwan.
1. maaliskuuta 2006: Useat kirjailijat, muuan muassa Salman Rushdie, Ayaan Hirsi Ali, Taslima Nasrin, Bernard-Henri Lévy, Irshad Manji ja Ibn Warraq, allekirjoittavat vetoomuksen, jossa he tuomitsevat islamilaisen totalitarismin.
15. kesäkuuta 2007: Kuningatar Elisabeth II aateloi Salman Rushdien sir-arvonimellä. Muslimit ympäri maailmana protestoivat Rushdien aatelisarvoa vastaan.
Protestien ja väkivallan aikataulu > Puukkohyökkäys

12. elokuuta 2022: 24-vuotias amerikanlibanonilainen Hadi Matar, jolla oli yhteyksiä Iranin islamilaiseen vallankumouskaartin jäseniin, puukotti Rushdieta, kun tämä oli aloittamassa luentotilaisuutta Chautauquassa, New Yorkin osavaltiossa. Hän iski Rushdieta kymmenen kertaa.  Rushdie menetti näön toisesta silmästään, ja hermovaurion takia toisesta kädestä tuli toimintakyvytön.
Aiheesta muualla

Lausti, Tapani: Salman Rushdie, saatanalliset säkeet ja uskonto. Kotimaa 8.10.1991.
Tapaus Salman Rushdie. Ylen Elävä arkisto.
Rushdien vastainen mielenosoittaja Haagissa.
Saatanallisten säkeiden kielletty persiankielinen painos.
Tunturiunikko

| Tunturiunikko |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Ranunculales
Heimo::  Unikkokasvit Papaveraceae
Suku::  Unikot Papaver
Laji::  radicatum
Kaksiosainen nimi
 Papaver radicatum  Rottb. 
Katso myös
   Tunturiunikko Wikispeciesissä   Tunturiunikko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tunturiunikko (Papaver radicatum) on unikoihin kuuluva kasvi. Tunturiunikko on yksi maailman pohjoisimmilla alueilla kasvavista kasveista. Se kasvaa jopa Grönlannin pohjoisosassa (83° pohjoista leveyttä).
Alalajit

Tunturiunikolla on lukuisia suppeilla alueilla kasvavia alalajeja. Pohjoismaisia alalajeja:
Altantunturiunikko (Papaver radicatum ssp. macrostigma)
Avkontunturiunikko (Papaver radicatum ssp. avkoënse)
Dovrentunturiunikko (Papaver radicatum ssp. ovatilobum)
Färsaartentunturiunikko (Papaver radicatum ssp. faeroënse)
Hentotunturiunikko (Papaver radicatum ssp. steindorssonianum)
Islannintunturiunikko (Papaver radicatum ssp. radicatum)
Jotunheimintunturiunikko (Papaver radicatum ssp. intermedium)
Jäätikkötunturiunikko (Papaver radicatum ssp. subglobosum)
Kurutunturiunikko (Papaver radicatum ssp. relictum)
Kölintunturiunikko (Papaver radicatum ssp. hyperboreum)
Sirotunturiunikko (Papaver radicatum ssp. stefanssonii)
Tromssantunturiunikko (Papaver radicatum ssp. laestadianum)
Öksendalintunturiunikko (Papaver radicatum ssp. oeksendalense)
Tuma

Elektronimikroskoopin kuva tumasta. Tumajyvänen erottuu tummana.
Tuma on pallomainen tai litteä solun osa, jossa kromosomit sijaitsevat. Tuman tehtävänä on säilyttää geneettistä materiaalia, DNA:n muodossa kromosomeihin tallentuneena, ja saattaa tätä solun proteiinisynteesin tarpeisiin.
Määrä

Aitotumaisen eliön solussa on yleensä yksi tuma. Poikkijuovaisen lihaksen lihassyissä, jotka ovat syntyneet lukuisten yksitumaisten lihassolujen sulautuessa yhteen, voi olla satoja tumia. Monitumaisia ovat myös isokokoiset luunsyöjäsolut eli osteoklastit. Veren punasolun ainoa tuma häviää punasolun kypsyessä. Siten se ei enää vie tilaa ja kuluta happea, jolloin hemoglobiini voi täyttää punasolun lähes kokonaan.
Ripsieläimiin kuuluvilla yksisoluisilla tohvelieläimillä on kaksi erikokoista tumaa.
Tehtävät

Tuma ohjaa tuottamiensa RNA-molekyylien välityksellä solun toimintaa DNA:n geneettisen tiedon ohjeiden mukaisesti. DNA on tumassa kromatiinina, joka on liittynyt valkuaisaineisiin. Kun solu jakautuu, kromatiini ryhmittyy kromosomeiksi.
Tumassa tapahtuu myös perintöaineksen tallettaminen, kahdentaminen eli replikaatio sekä siirto tytärsoluille. Tuman transkriptiotekijät eli valkuaisaineet säätelevät geenien aktiivisuutta sitoutumalla tuman DNA:han. Lisäksi tuma ja solulima vaihtavat molekyylejä tumakotelon kautta.
Rakenne

Tuma on yleensä pallomainen tai hieman soikea. Sen läpimitta on 10–20 mikrometriä ja se vie keskimäärin noin 10 prosenttia solun koko tilavuudesta. Erityisen isokokoinen tuma on valkosoluihin kuuluvissa imusoluissa. Joissain soluissa tuma on liuskoittunut kahdeksi tai useammaksi lohkoksi, jotka ovat yhteydessä toisiinsa kapeiden kuroutumakohtien kautta. Tällaisia soluja ovat veren jyvässolut, luuytimen verihiutaleita muodostavat jättisolut sekä eräät makrofagit eli syöjäsolut.
Tumaa ympäröi tumakotelo, joka muodostuu kahdesta 10 nanometrin paksuisesta kalvosta. Ulompi kalvo liittyy solulimakalvostoon, ja sen pinnalla on ribosomeja. Sisemmän kalvon sisäpinnalle on kiinnittynyt tumalevy, joka koostuu kolmesta proteiinista, lamiineista A, B ja C. Ne kytkevät toisiinsa sisäkalvon, matriksin ja kromatiinin. Sisemmän ja ulomman kalvon väliin jää 20–50 nanometrin levyinen perinukleaaritila.
Tumakotelossa on tumahuokosia, jotka muodostavat noin 20–30 prosenttia tumakotelon pinta-alasta. Suurikokoisissa selkärankaisten soluissa tumahuokosia on useita tuhansia, pienikokoisissa soluissa paljon vähemmän. Tumahuokonen muodostaa rengasmaisen rakenteen, ja se muodostuu kun tumakotelon ulompi ja sisempi kalvo ovat sulautuneet yhteen. Jokaisessa tumahuokosessa on glykoproteiinitulppa, joka toimii valikoivana suodattimena tuman ja soluliman välillä. Tumahuokoset päästävät ulos suuriakin molekyylejä (esimerkiksi lähetti-RNA:n), mutta saattavat estää pieniä molekyylejä kulkeutumasta tumaan.
Yhdessä tumassa on yhdestä viiteen kappaletta tumajyväsiä, jotka ovat halkaisijaltaan 0,5–5,0 mikrometriä. Tumajyväsissä kootaan yhteen ribosomien eri aineosat. Suurin osa solun ribosomaalisesta RNA:sta valmistuu tumajyväsessä ja osa siitä liittyy valkuaisaineisiin. Tämän jälkeen niiden eri aineosat siirtyvät tumakotelon huokosten kautta solulimaan, missä niistä muodostuu ribosomeja. Tumajyväsessä on runsaasti rRNA:ta ja ribosomien alayksiköitä, ja sen organisointialueissa sijaitsevat rRNA:n synteesiä ohjaavat geenit. Tumajyväsen pinnalla oleva perinukleolaarinen osasto ja SAM68-tumakappale osallistuvat luultavasti RNA:n aineenvaihduntaan. Perinukleolaarisessa osastossa sijaitsee pieniä RNA-molekyylejä sekä useita RNA:han sitoutuvia proteiineja kuten SAM68:ssakin.
Tumalimalla on säikeinen perusverkko, ja siinä on runsaasti proteiineja. Tumaliman väylissä lähetti-RNA kulkee tuman sisäosista sen pintaan. Tumalimassa tapahtuu transkriptio eli RNA:n valmistus. Tumaliman entsyymit avustavat lähetti-RNA:n valmistuksessa. Siinä on myös muita geenisääntelyyn osallistuvia proteiineja eli transkriptiotekijöitä sekä DNA:n kahdentumiseen eli replikaatioon tarvittava koneisto.
Tumatäplissä sijaitsevat hnRNA:n silmukoismiseen osallistuvat proteiinit. Niitä on yhden tuman tumalimassa 25–50 kappaletta tasaisesti jakautuneena. Cajalin kappaleet eli kierteiskappaleet osallistuvat ilmeisesti silmukoimisyksiköiden rakentamiseen tumassa.
Kromatiini esiintyy tumassa kahdessa eri muodossa: heterokromatiinina tai eukromatiinina. Kromatiini sisältää DNA:ta.
Tuman evoluutio

Tuman alkuperä tumallisissa soluissa on vielä hämärän peitossa. Erään teorian mukaan tumalliset solut ovat syntyneet arkeonien ja eubakteerin fuusiosta, mutta tässä mallissa on hyvin paljon epäselvyyksiä.
Tumasta on kuitenkin ollut hyvin paljon hyötyä evoluutiossa. DNA on tumaan pakattuna tiiviimmin kuin prokaryooteilla. Tämä nopeuttaa DNA:han liittyviä reaktioita, koska reaktionopeus on verrannollinen konsentraatioon. Tuman ansiosta tuman sisällä ja sen ulkopuolella solulimassa toimivat proteiinit ovat voineet myös kehittyä vapaammin, koska proteiinien haitallisten interaktioiden ja muiden sivuvaikutusten vaara on ollut pienempi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tuma Wikimedia Commonsissa
Ihmissolun tuman rakenne.
1. Tumakotelo
1a. Ulompi kalvo
1b. Sisempi kalvo
2. Tumajyvänen
3. Tumalima
4. Kromatiini
4a. Heterokromatiini
4b. Eukromatiini
5. Ribosomeja
6. Tumahuokosia.