stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaukokartoitussatelliitti

ESAn kaukokartoitussatelliitti ERS-2:n täysikokoinen kopio Toulousessa
Kaukokartoitussatelliitti on Maata kiertävä satelliitti, joka mittalaitteillaan kerää tietoa Maasta.
Kaukokartoitussatelliittien ensimmäiset ja 2000-luvullakin lukuisimmat edustajat ovat vakoilusatelliitit eli tiedustelusatelliitit, joita operoivat joko asevoimat tai tiedustelupalvelut. Ennakkovaroitussatelliitit (esimerkiksi Defense Support Program) ovat eräänlainen rajatapaus kaukokartoitussatelliitista.
Muihin kaukokartoitussatelliitteihin kuuluvat sääsatelliitit, jotka ovat nk. operatiivisia satelliitteja - ts. näitä satelliitteja on riittävä määrä likimain jatkuvaan tietyn alueen tai koko maapallon sään seurantaan.
Muut kaukokartoitussatelliitit ovat vielä vuonna 2007 pääosin tieteellisiä kaukokartoitussatelliitteja. 1990-luvun lopulta asti osa näistä on ollut nk. kaupallisesti toimivia, mutta sekä ranskalainen SPOT että yhdysvaltalaiset satelliitit (Ikonos jne.) omaavat pääasiassa vain julkisen sektorin asiakkaita.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Venäläinen sivusto, jossa esitellään pääosin kaukokartoitussatelliitteja (Toteuttajina SRC ”PLANETA” ja Space Monitoring Information Support laboratory (IKI RAN)
Kaukokäynnistys

Kaukokäynnistys on moottoriajoneuvojen lisä- tai vakiovaruste, joka tarkoittaa esimerkiksi auton tai moposkootterin moottorin käynnistämistä olematta ajoneuvossa tai sen vieressä, esimerkiksi radiotaajuudella toimivalla kauko-ohjaimella.
Moderneissa autohälyttimissä on kaukokäynnistysominaisuus, joka voi toimia jopa GSM-yhteydellä. Kaukokäynnistetty auto DEI-laitteila käy vain ennaltaohjelmoidun ajan mukaisesti, ei koskaan yli tuntia kerrallaan, koska se ei ole ohjemoinnista johtuen mitenkään mahdollista. Tämä ominaisuus on valmistajakohtainen.
Toiminta

Kun ajoneuvon haltija haluaa kaukokäynnistää autonsa, ajoneuvoon asennettu elektroniikka tarkistaa ensimmäisenä onko kaikki kunnossa. Tämä tarkoittaa yleisimmissä tapauksissa mm. sitä että auton käsijarru on "kytkettynä", vaihdelaatikon vaihteehvalitsin on "vapaalla", moottoritilan konepelti on kiinni, jarrupoljin on normaaliasennossaan eli ylhäällä, moottorissa ei ole kierroslukutietoa ja kaukokäynnistyksen pääkytkin (sijaitsee ajoneuvon sisällä helposti löydettävissä) on ON- tai OFF-asennossa. Kun elektroniikka on tämän kaiken tarkastanut, se alkaa käynnistämään ajoneuvoa.
Kaukokäynnistyslaitteet alkavat pyörittää starttimoottoria (dieseleissä hehkutuksen jälkeen) ja tarkkailevat kierroslukusignaalia. Kun moottori lähtee käyntiin ja käy omin voimin, kaukokäynnistysmoduuli huomaa tämän ennalta opetetusta tyhjäkäyntisignaalista. Tässä vaiheessa kaukokäynnistyselektroniikka lopettaa startin pyörittämisen ja pitää edelleen ajoneuvon virrat kytkettynä ja tarkkailee kierroslukusignaalia.
Mikäli signaali katoaa tai laske amplitudiltaan liaan alhaiseksi opetettuun signaaliin nähden, kaukokäynnistysmoduuli alkaa käynnistämään moottoria uudelleen. Jos kaukokäynnistysmoduuli ei käynnistysvaiheessa havaitse kierroslukusignaalia, se tulkitsee jossain olevan vikaa ja lopettaa käynnistämisen. Joissain autohälytinmalleissa tämä siirtyy jopa kaksisuuntaiseen kauko-ohjaimeen tiedolla "ei onnistu". Mikäli kierroslukusignaali nousee liian korkeaksi, kaukokäynnistysmoduuli tulkitsee moottorin käyvän liian suurilla kierroksilla ja sammuttaa moottorin.
Kaukokäynnistyksen tuoma mukavuus on huipussaan varsinkin talvella, moottori on lämmin ja ajoneuvon lasit ovat sulat riippuen auton lämmityslaitteen tehosta. Kesällä tietysti auton ilmastointi jäähdyttää auton sisäilman sopivaksi. Cliffordin valmistamissa kaukokäynnistyslaitteissa on myös valmiiksirakennettu ominaisuus joka tarkkailee ajoneuvon akkujännitettä, mikäli akkujännite laskee tarpeeksi alhaiseksi, kaukokäynnistysmoduuli käynnisttää ajoneuvon, jotta akku latautuu.
Henrik August Vilhelm Spåre

Henrik August Vilhelm Spåre (noin 1888)
Henrik August Vilhelm Spåre (26. joulukuuta 1845 Hämeenlinna – 4. elokuuta 1909 Pirkkala) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.
Spåren vanhemmat olivat varatuomari Carl Wilhelm Spåre ja Augusta Elisabet Rosalie von Knorring ja puoliso vuodesta 1875 Zenobia Derevjagina. Spåre tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1858 ja määrättiin sieltä vuonna 1865 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen Henkivartioväen Volynian rykmenttiin Puolaan. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1866 ja luutnantiksi 1869. Spåre suoritti Nikolain yleisesikunta-akatemian kurssin Pietarissa 1871–1874. Vuonna 1876 hänet määrättiin kertaajaksi Konstantinin sotakouluun Pietariin. Alikapteeniksi Spåre ylennettiin 1876 ja määrättiin sotakoulussa komppaniaupseeriksi ja opettajaksi. Kapteeniksi hän yleni 1878.
Vuonna 1881 Spåre määrättiin kertaajaksi ja sotatieteiden ensimmäiseksi opettajaksi Haminan kadettikouluun. Heinäkuussa 1884 hänet ylennettiin everstiluutnantiksi ja vakinaistettiin topografian opettajaksi. Everstiksi Spåre ylennettiin syyskuussa 1884 ja kenraalimajuriksi vuonna 1903, jolloin hänet asetettiin lakkautuspalkalle. Eron sotapalveluksesta Spåre sai marraskuussa 1903. Vuonna 1891 Spåre laati kadettikoulua varten topografian oppikirjan Kurs i militär topografi för Finska Kadettkåren. Hän toimi 1887–1902 Haminan kansakoululautakunnan puheenjohtajana, Haminan kaupungin kaupunginvaltuutettuna ja Haminan Säästöpankin johtokunnan jäsenenä. Eläkkeellä ollessaan hän opetti venäjää Haminan ruotsalaisessa yhteiskoulussa 1903–1906.
Klassikot (lehti)

| Klassikot |
| --- | --- |
Lehtityyppi:  aikakauslehti
Aihealue:  harrasteautoilu
Kustantaja:  Viipalemediat Oy
ISSN:  ISSN 1797-6715
Perustettu:  2008
Päätoimittaja:  Kari Mattila
Kotimaa:   Suomi
Sivukoko:  210x297 mm
Ilmestymistiheys:  8 kertaa vuodessa
Kieli:  suomi
Aiheesta muualla
Kotisivu
Klassikot on suomalainen harrasteautoiluun keskittynyt aikakauslehti. Lehdessä julkaistaan mm. esittelyjä 1950–1980-lukujen autoista ja moottoripyöristä, tapahtumareportaaseja sekä tee se itse -artikkeleita. Sloganin "Jokaisella autolla on tarina" mukaisesti lehdessä esiteltävien automallien ei tarvitse olla harvinaisia näyttelyvoittajia, vaan monet niistä ovat olleet aikansa kansanautoja ja hinnaltaan suuren yleisön saavutettavissa.
Klassinen arkkitehtuuri

Klassinen arkkitehtuuri, katso:
Antiikin Kreikan arkkitehtuuri
Antiikin Rooman arkkitehtuuri
Uusklassinen arkkitehtuuri
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”klassinen arkkitehtuuri”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Karri Rämö

| Karri Rämö |
| --- | --- |
 Karri Rämö vuonna 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. heinäkuuta 1986 (ikä 38) Asikkala, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  189 cm
Paino:  93 kg
Seura
Seura:  ERC Ingolstadt
Sarja:  DEL
Pelinumero:  31
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2004–
Aik. seurat:  Pelicans (SML)   HPK (SML)   Springfield Falcons (AHL)   Tampa Bay Lightning (NHL)   Norfolk Admirals (AHL)  Calgary Flames (NHL)   Stockton Heat (AHL)   Toronto Marlies (AHL) Jokerit (KHL)  Avangard Omsk (KHL)  Djurgårdens IF Hockey (SHL) TPS (SML)
NHL-varaus:  191. varaus, 2004 Tampa Bay Lightning
Karri Markus Tapio Rämö (s. 1. heinäkuuta 1986 Asikkala) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa Saksan DEL-liigassa pelaavaa ERC Ingolstadtia. Tampa Bay Lightning varasi Rämön NHL:ään vuoden 2004 varaustilaisuudessa kuudennella kierroksella varausnumerolla 191. Rämö pelasi NHL:ssä Tampa Bayn organisaatiossa kausilla 2006–2009 ja myöhemmin Calgary Flamesissa 2013–2016.
Ura > SM-liiga

Rämö aloitti ammattilaisuransa SM-liigassa Pelicansissa kaudella 2003–2004. Kauden lopussa runkosarjan loppupäässä pelanneella joukkueella ei ollut enää juuri panosta otteluissaan, ja pääasiassa Pelicansin A-junioreissa pelannut Rämö pääsi torjumaan kolme ottelua. Kaudella 2004–2005 Rämö sai jo huomattavasti enemmän vastuuta ja pelasi 26 ottelua pelaten kuitenkin kaudella myös 21 A-junioriottelua. Seuraavalla kaudella 2005–2006 Rämö pelasi HPK:ssa 24 ottelua torjuntaprosentila 92,9 ja pudotuspelien päätteeksi HPK voitti Suomen mestaruuden.
Ura > NHL ja KHL

Mestaruuskauden jälkeen Rämö siirtyi Pohjois-Amerikkaan Tampa Bay Lightningin organisaatioon. Rämö pelasi suurimman osan ensimmäisestä kaudestaan AHL:ssä Springfield Falconsissa.  Rämö pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 2. joulukuuta 2006 vierasottelussa Ottawa Senatorsia vastaan, jossa hänet vaihdettiin maaliin Johan Holmqvistin päästettyä kolme maalia alle kymmenessä minuutissa, mutta Tampa Bay hävisi lopulta 5–3. NHL-otteluja ensimmäisellä Pohjois-Amerikan kaudellaan Rämö pelasi yhteensä kaksi. Kauden lopussa hänet valittiin AHL:n tähdistöotteluun yhdessä Ville Koistisen kanssa.[lähde? ]
Kaudella 2007–2008 Rämö pelasi 22 NHL-ottelua ja kuusi AHL-ottelua. Kaudella 2008–2009 Rämö pelasi 24 NHL-ottelua ja 28 AHL-ottelua ja teki kauden jälkeen sopimuksen KHL-joukkue Avangard Omskin kanssa. Hän pelasi KHL:ssä kaudet 2009–2013. Kausilla 2009–2010 ja 2010–2011 hänet valittiin KHL:n tähdistöotteluun.
Kaudeksi 2013–2014 Rämö siirtyi NHL:ään Calgary Flamesiin. Miikka Kiprusoff lopetti uransa joukkueen ykkösmaalivahtina kauden 2012–2013 lopussa. Marraskuussa joukkue siirsi ykkösmaalivahtinsa Joey MacDonaldin siirtolistalle ja nosti AHL-vahti Reto Berran kokoonpanoonsa.
Rämö pelasi vielä kaudet 2014–2016 Calgaryssa. Jäätyään ilman sopimusta Rämö haki kaudelle 2016–2017 pelipaikkaa Toronto Maple Leafsista, mutta palasi kauden lopussa Suomeen ja Pelicansiin.
Kaudeksi 2017–2018 Rämö siirtyi KHL-joukkue Jokereihin 1+1-vuotisella sopimuksella. Konferenssin välierien viidennessä kohtaamisessa TsSKA Moskovaa vastaan Rämö torjui 83 kertaa, mikä oli uusi KHL-ennätys. Ottelu eteni viidenteen jatkoerään saakka.
Toukokuussa 2018 Rämö siirtyi rahallista korvausta vastaan Avangard Omskiin ja tämän myötä Jokereiden ja Rämön sopimuksen optio purettiin. Kausi meni kuitenkin pilalle polvivamman vuoksi eikä Rämö pelannut kaudella ensimmäistäkään ottelua.
Ura > Maajoukkue

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Kanada 2008 | jääkiekko |  |
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Kanada 2006 | jääkiekko |  |
Ensimmäisen maaottelunsa Rämö pelasi 19. huhtikuuta 2008 Tšekkiä vastaan Liberecissä Euro Hockey Tourin Tšekin turnauksen toisessa ottelussa. Hän oli mukana vuoden 2008 MM-joukkueessa, mutta ei pelannut yhtään ottelua. Vuoden 2009 MM-kisoissa Sveitsissä hän pelasi Tanskaa vastaan voitokkaasti maalein 5–1 päättyneen ottelun. Kari Lehtosen loukkaannuttua vuoden 2012 MM-kisojen Suomi-USA -pelissä Rämö otti paikan joukkueen kakkosmaalivahtina.
Rämö valittiin  edustamaan Suomea vuoden 2018 talviolympialaisiin.
Muuta

Rämön pikkuveli Lauri on myös jääkiekkomaalivahti. Lauri on pelannut korkeimmillaan Mestis-tason otteluita.
Karri Rämö on Mestis-joukkue Heinolan Peliittojen osaomistaja.
Aiheesta muualla

Karri Rämö Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
Karri Rämö nhlfinns.comissa
Jokerit – Mestis
2 Wulff |
6 Jalonen |
9 Salonen |
10 Heikkinen |
11 Jeskanen |
12 Feņenko |
14 Liuksiala |
16 Henritius |
19 Kalajanniska |
20 Lahnaviik |
21 Karvinen (A) |
22 Forslund |
25 Kuusla |
26 Salmela |
27 Lind |
35 Risikko |
37 Heikkeri |
42 Saastamoinen |
47 Forsblom (A) |
50 Rikkilä |
51 Filppula (C) |
52 Tuomola |
56 Nissinen |
61 Lemberg |
72 Lausniemi |
77 Haakana |
80 Vainikainen (A) |
89 Laukkanen

Valmentajat: Määttä – Martikainen – Hellgren – Mäntylä – Pärnänen
Suomen joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 2008
4 Koistinen |
6 Väänänen |
7 Niemi |
8 Selänne |
9 M. Koivu (A) |
10 Pirnes |
11 S. Koivu |
12 O. Jokinen (A) |
15 Ruutu |
16 Peltonen (C) |
18 Hyvönen |
19 Luoma |
20 Bergenheim |
21 Niskala |
23 Hahl |
27 Jokela |
31 Rämö |
32 Bäckström |
33 Salmela |
35 Vehanen |
36 J. Jokinen |
37 Pyörälä |
38 Pihlström |
39 Kapanen |
40 Lepistö |
Valmentaja Doug Shedden
Suomen joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 2009
3 Nummelin (A) |
4 Koistinen |
5 Kukkonen |
6 Jaakola |
8 Hyvönen |
14 Hagman |
20 Miettinen |
21 Niskala |
22 Santala |
24 Kapanen (C) |
26 Immonen |
28 Salmela |
29 Kerman |
31 Rämö |
32 Riksman |
33 Lehtonen |
35 Rinne |
37 Pyörälä |
39 Kapanen |
41 Komarov |
44 Niinimaa |
49 Pihlman |
51 Hytönen |
73 Ruutu (A) |
82 Vahalahti |
Valmentaja Jukka Jalonen
Suomen joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 2012
4 Väänänen |
5 Kukkonen (A) |
6 Jaakola |
7 Mäenpää |
9 Koivu (C) |
12 Tuppurainen |
18 Joensuu |
19 Kiiskinen |
20 Pesonen |
21 Niskala |
26 Immonen |
27 Kontiola |
28 Salmela |
30 Rämö |
31 Vehanen |
32 Lehtonen |
36 Jokinen (A) |
37 Pyörälä |
38 Hietanen |
39 Kapanen |
40 Pihlström |
51 Filppula |
56 Järvinen |
64 Granlund |
71 Komarov |
Valmentaja Jukka Jalonen
Suomen joukkue – Talviolympialaiset 2018
2 Lehtonen |
4 Kivistö |
5 Kukkonen (C) |
12 Anttila |
13 Junttila |
18 Lepistö (A) |
19 Koskinen |
20 Tolvanen |
23 Kemppainen |
24 Lajunen |
25 Enlund |
27 Kontiola (A) |
31 Rämö |
37 Pyörälä |
38 Hietanen |
40 Koskiranta |
42 Heiskanen |
50 Koivisto |
55 Ohtamaa |
62 Osala |
65 Manninen |
70 Hartikainen |
77 Metsola |
81 Peltola |
86 Savinainen |
Valmentaja Lauri Marjamäki
Rämö Tampa Bay Lightningin paidassa vuonna 2009.
Henrik August Wrede

Henrik August Wrede af Elimä (3. toukokuuta 1821 Anjala – 27. lokakuuta 1883 Anjala) oli suomalainen juristi, vapaaherra ja moninkertainen valtiopäivämies.
Wreden vanhemmat olivat tilanomistaja Anjalan Wredebyssä, majuri ja vapaaherra Fabian Gottlieb Wrede ja Anna Maria Grotenfelt. Wrede tuli ylioppilaaksi 1839 ja suoritti tuomarintutkinnon  1843. Varatuomarin arvon hän sai 1847 ja kihlakunnantuomarin viran 1858. Wrede oli  Viipurin hovioikeuden ylimääräinen kanslisti vuodesta 1844, Viipurin läänin maanjako-oikeuden vt. sihteeri vuodesta 1853, Kymin tuomiokunnan tuomari vuodesta 1860 ja Iitin tuomiokunnan tuomari vuodesta 1874. Hän omisti isänsä jälkeen Anjalan Wredebyn kartanon. Wrede oli aatelissäädyssä valtiopäiväedustaja  1867, 1872, 1877–1878 ja 1882.
Wreden puolisona oli vuodesta 1848 Anna Vilhelmina Baeckman (k. 1868). Professori Rabbe Axel Wrede ja arkkitehti Karl August Wrede olivat heidän poikiaan. Heidän vävynsä oli professori Robert Hermanson.
Kirsti Narinen

| Kirsti Narinen |
| --- | --- |
 Kirsti Narinen vuonna 2017.
Henkilötiedot
Muut nimet:  Kirsti Narinen (o.s. Päällysaho)
Syntynyt: 13. marraskuuta 1960 (ikä 63) Lappajärvi
Kansalaisuus:  Suomi
Arvonimi: diplomaatti
Kirsti Narinen (o.s. Päällysaho; s. 13. marraskuuta 1960 Lappajärvi) on suomalainen diplomaatti, joka toimii ulkoministeriöstä käsin kiertävänä suurlähettiläänä Etelä-Kaukasiassa toimialueenaan Armenia, Azerbaidžan ja Georgia.
Hän toimi aiemmin Virossa Suomen Tallinnan-suurlähettiläänä 2014–2018, jonka jälkeen hän toimi Euroopan hybridiuhkien torjunnan osaamiskeskuksen kansainvälisten suhteiden päällikönä 2018–2020. Narinen työskenteli myös aiemmin Tallinnan-suurlähetystössä kakkosvirkamiehenä vuosina 1993–1998 ja toiminut Suomen ulkomaanedustustoissa Leningradissa ja myöhemmin Pietarin-pääkonsulinvirastossa ja Ljubljanan-suurlähetystössä. Tallinnaan Narinen siirtyi ulkoministeriön hallintopalveluista työhyvinvointipäällikön tehtävistä. Narinen on työskennellyt ulkoministeriössä myös poliittisella osastolla ja Eurooppa-osastolla. Hän on aloittanut ulkoministeriössä vuonna 1984.
Narinen suoritti kansainvälisen IB-ylioppilastutkinnon Pearson College UWC:ssä Kanadassa vuonna 1979, jonne hän sai Suomen Kulttuurirahaston stipendin. Tämän jälkeen hän valmistui oikeustieteiden kandidaatiksi Turun yliopistosta vuonna 1985.
Kivijärvi (Kuhmo, Kaihlajoen valuma-alue)

| Kivijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Kuhmo
Koordinaatit:  64°19′30″N, 29°21′50″E
Järvinumero:  59.924.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  169,1 m 
Rantaviiva:  7,73 km 
Pinta-ala:  0,81 km² 
Tilavuus:  0,00603 km³ 
Keskisyvyys:  7,4 m 
Suurin syvyys:  30,9 m 
 fiKivijärvi 
Kivijärvi on metsäjärvi Kuhmossa Kainuun kaakkoisosassa. Sen pinta-ala on 81 hehtaaria. Etäisyys Kajaanista on 79 kilometriä itäkoilliseen.
Maantiede

Kivijärven pituus kaakosta luoteeseen on kolme kilometriä. Järvi on melko kapea ja saareton. Noin kolmannes Kivijärvestä on vähintään 10 metriä syvä ja kymmenesosa vähintään 15 metriä syvä. Syvin kohta, 31 metriä, sijaitsee järven keskiosassa.
Kivijärveen laskee Mertajärvi (190,6 metriä mpy) Heinilammen kautta. Kivijärven luusua sijaitsee järven matalassa kaakkoisosassa, josta lähtee Kivijoki Kaihlalampeen (168,0 metriä mpy), joka sijaitsee noin 800 metriä kaakkoon. Kaihlalampi laskee Lentuaan.
Kivijärven vesitilavuus on 6 031 000 kuutiometriä.
Kivijärvi (59.924.1.002) kuuluu Kaihlajoen valuma-alueeseen (59.924), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Lentuan alue (59.92) ja ensimmäinen on Ontojärven–Lentuan valuma-alue (59.9). Kivijärvi on Kaihlajoen valuma-alueen toiseksi laajin vakavesi. Laajin on Mertajärvi. Alueeseen kuuluu 15 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.
Kuhmon laajin Kivijärvi sijaitsee noin 30 kilometriä Kaihlajoen valuma-alueen Kivijärveltä pohjoiseen. Kaikkiaan Suomessa on noin 120 vähintään hehtaarin laajuista Kivijärveä.
Kirsti Maunula

Kirsti-Riitta Maunula (o.s. Haavisto; 1. syyskuuta 1935 – 23. maaliskuuta 2015) oli suomalainen muotitaiteilija ja vaatesuunnittelija.
Hän valmistui Taideteollisen oppilaitoksen muotitaiteen osastolta vuonna 1959. Valmistumisensa jälkeen Maunula rakensi uran monipuolisena, teollisena vaatesuunnittelijana, jonka suunnittelemat mallistot olivat klassisen kauniita. Maunulan työnantajia olivat mm. Suomen Silkkikutomo Oy, Kestilä Oy, Joutsela-Muoti Oy, Rissanen Oy . Hänen mallistojaan ovat mm. Mary Ann-,  Oravais-, Avera- ja Kostuli-mallistot. Hänen suunnittelemiaan vaatteita myyntiin kotimaassa ja vietiin etenkin Neuvostoliittoon. Maunula suunnitteli myös useita ooppera ja teatteripuvustuksia.
Maunula suunnitteli uransa aikana myös vaatetus- ja sisustuskankaita Finlaysonille 1960- luvulla . Hänen ensimmäinen teatteripukusuunnittelutyönsä oli Jorma Panulan ja Aarni Krohnin Jaakko Ilkka -ooppera Ilmajoen Musiikkijuhlilla vuosina 1978 – 1981. Sitä seurasivat esimerkiksi Joki-oopperan (1982 - 1985), Anjalan vala -näytelmän (1988) sekä Suomen Kansallisoopperan Viimeiset Kiusaukset -oopperan (1994) puvustukset.  Maunula suunnitteli puvustuksen useana vuonna Via Crucis pääsiäisnäytelmään, jota on esitetty vuodesta 1996 lähtien  Helsingissä.
Erityisalueenaan Maunulalla oli kuoropukujen suunnittelu. Hänen suunnittelemissaan asuissa ovat esiintyneet mm. Seinäjoen tyttökuoro, Olarin kirkon kamarikuoro ja Oulaisten nuorisokuoro.
Hän sai mm. muotoilun valtionpalkinnon vuonna 1976 cp-lasten vaatetustyöryhmän jäsenenä.
Kirsti Maunulan tuotantoa on arkistoitu muun muaassa DESIGN -arkistoon Mikkeliin ja Designmuseoon ja Teatterimuseoon Helsinkiin.
Kirsti Maunula oli vuodesta 1963 naimisissa Suomen ilmavoimien majurin Reijo Maunulan kanssa ja heillä on kaksi poikaa. Kirsti Maunulan vanhemmat olivat lentomestari, yrittäjä Eino Haavisto ja yrittäjä Aino Haavisto (os. Hannuksela).
Henri Dutilleux

Henri Dutilleux (vas.) oli jäsenenä hänen mukaansa nimetyn kansainvälisen sävellyskilpailun tuomaristossa vuonna 2004.
Henri Dutilleux [dytijö] (22. tammikuuta 1916 Angers, Maine-et-Loire – 22. toukokuuta 2013 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä.
Elämä

Dutilleux syntyi Angers’ssa vuonna 1916 ja opiskeli musiikkia Pariisin konservatoriossa vuosina 1933–1938. Dutilleux sai vuonna 1938 Ranskan valtion Prix de Rome -apurahan. Hän palveli toisen maailmansodan alussa lääkintäjoukoissa ja johti sodan loppuvuosina Pariisin oopperan kuoroa. Sodan jälkeen Dutilleux toimi professorina sekä Ranskan radion musiikkiosaston tuottajana.
Dutilleux ei kiinnostunut sarjallisuudesta tai muista ajan ilmiöistä, vaan loi tuotantonsa Claude Debussyn ja Maurice Ravelin luomalta perustalta, joka korosti sointivärien merkitystä.
Musiikki

Dutilleux kelpuutti teosluettelonsa opusnumero 1:ksi vasta ensimmäisen pianosonaattinsa, joka valmistui vuosina 1946–1948 ja jonka hän omisti pianistivaimolleen Geneviève Joylle. 1950-luvulla Dutilleux sävelsi kaksi sinfoniaa, vaikka modernistit pitivät sinfoniamuotoa jo vanhentuneena.
Vuonna 1970 kantaesitettiin Dutilleux’n sellokonsertto, joka oli sävelletty Mstislav Rostropovitšille. Tämän jälkeen säveltäjä hylkäsi sinfoniaorkesterin vuosiksi ja keskittyi kamarimusiikkiteoksiin.
Palattuaan suuren orkesterin pariin säveltäjä kirjoitti muun muassa Isaac Sternille viulukonserton vuonna 1985. Hänen merkittävimpiin sävellyksiinsä kuuluu myös Rostropovitšin tilaama Timbres, espace, mouvement (1978). Vuonna 2009 Dutilleux sävelsi laulusarjan Le temps l’horloge, jonka omisti sopraano Renée Flemingille ja kapellimestari Seiji Ozawalle.
Dutilleux vieraili Suomessa vuonna 1987.
Tärkeimpiä teoksia > Orkesterimusiikkia

Trois tableaux symphoniques (1945), musiikkia näytelmäsovitukseen romaanista Humiseva harju
Ensimmäinen sinfonia (1951)
Le Loup (1953), balettimusiikkia
Toinen sinfonia ”Le Double” (1959), tilaajana Bostonin sinfoniaorkesteri
Métaboles (1965), viisi kappaletta orkesterille, tilaajana Clevelandin orkesteri johtajanaan George Szell
Timbres, espace, mouvement eli La Nuit Étoilée (1978)
Mystère de l’Instant (1989)
The Shadows of Time (1997) orkesterille ja lapsiäänille, tilaajana Bostonin sinfoniaorkesteri ja kapellimestari' Seiji Ozawa
Tärkeimpiä teoksia > Konsertot

Tout un monde lointain… (1970) sellolle ja orkesterille, pohjautuu Charles Baudelairen runoihin. Tilaajana Mstislav Rostropovits
Viulukonsertto eli L’Arbre des Songes (1985). Tilaajana Isaac Stern, Orchestre National de France ja kapellimestari Lorin Maazel
Sur le même accord (2002), omistettu viulisti Anne-Sophie Mutterille
Tärkeimpiä teoksia > Kamarimusiikkia

Sarabande et Cortège (1942) fagotille ja pianolle
Sonatiini huilulle (1943)
Sonaatti oboelle (1947)
Choral, Cadence et Fugato (1950) pasuunalle ja pianolle
Ainsi la Nuit (1977) jousikvartetille, tilaajana Juilliard String Quartet
Les Citations (1991) oboelle, klavesiinille, kontrabassolle ja lyömäsoittimille
Tärkeimpiä teoksia > Sooloteoksia

Au gré des ondes (1946), kuusi pikkukappaletta pianolle
Pianosonaatti (1948), omistettu puolisolle Geneviève Joylle
Blackbird (1950) pianolle
Trois Strophes sur le nom de Sacher (1976–1982) soolosellolle
Kolme preludia pianolle (1988): D'ombre et de silence, Sur un même accord ja Le jeu des contraires
Tärkeimpiä teoksia > Vokaaliteoksia

Chanson au bord de la mer (1938) lauluäänelle ja pianolle, Paul Fortin teksteihin
La geôle (1944) baritoni- tai mezzosopraanoäänelle ja pianolle tai orkesterille, perustuu Jean Cassoun runoon
Éloignez-vous (1954) baritonille ja orkesterille tai pianolle
Chansons de bord (1954), kymmenen laulua kolmiääniselle lapsikuorolle
San Francisco Night (1963) sopraanolle ja pianolle Paul Gilsonin runoon
Correspondances (2003), sopraano Dawn Upshaw’lle omistettu laulusarja Prithwindra Mukherjeen, Aleksandr Solženitsynin, Rainer Maria Rilken ja Vincent van Goghin teksteihin, tilaajana Berliinin filharmonikot johtajanaan Sir Simon Rattle
Le Temps l'horloge (2007-2009), omistettu amerikkalaissopraano Renée Flemingille, perustuu Jean Tardieun ja Robert Desnos’n teksteihin
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Henri Dutilleux Wikimedia Commonsissa