Oleg Gordijevski
Muistelmateos

Vuonna 1997 ilmestyi Gordijevskin yhdessä toimittaja Inna Rogatchin kanssa kirjoittama muistelmateos Sokea peili. Molemmat tekijät olivat läsnä kirjan julkistamistilaisuudessa Helsingissä elokuussa 1997. Julkaisu osui ajankohtaan, jolloin pestiin niin kutsutun suomettumisen ajan jälkipyykkiä. Historioitsija Kimmo Rentolan mukaan kirja antoi uutta tietoa KGB:n menettelytavoista ja ulkomaantiedustelun käytännön toteutuksesta. Hänen mukaansa kirjan suurimpana ongelmana oli Gordijevskin puutteellinen Suomen-tuntemus. Kirjassa annettiin Suomesta kuva täysin KGB:n hallussa olleena maana. Suurin kohu nousi kuitenkin Gordijevskin väitteistä, joiden mukaan useat suomalaiset 1970-ja 1980-lukujen kärkipoliitikot, etenkin pitkäaikainen pääministeri Kalevi Sorsa, olisivat solmineet läheisiä, jopa sopimattoman tiiviitä suhteita KGB:hen ja toimineet siten miltei maanpetoksellisesti. Gordijevskin mukaan Sorsa oli kuulunut ”ensimmäiseen yhteysluokkaan”, eli hänellä olisi ollut erittäin läheiset suhteet KGB:hen. Sorsa raivostui kirjan väitteistä ja kiisti ne jyrkästi. Hänen mukaansa suomalaisilla oli neuvostoliittolaisten kanssa sama keskusteluyhteys kuin muidenkin maiden diplomaattien kanssa. Ainoana erona oli ollut, että Neuvostoliitto oli hoitanut yhteyksiä paitsi diplomaattien, myös turvallisuuspalvelunsa kautta. Sorsa pyysi Julkisen sanan neuvostoa tutkimaan tapaa, jolla Gordijevskin kirjaa oli käsitelty suomalaismediassa. Kimmo Rentolan mukaan kirjassa esitetyt todisteet suomalaispoliitikkojen sopimattomasta toiminnasta olivat hataria.
Turun Sanomien päätoimittaja Aimo Massinen arvioi Gordijevskin ja Rogatchin kirjaa tylysti: ”Sokea peili nostatti Suomessa kohun, jota se ei sinällään ansaitsisi. Jos lähihistoriaamme halutaan peilata ja penkoa, pitäisi keskustelua käydä asiallisemmalta pohjalta. KGB:n arkistot antavat kovin vinon kuvan menneiden vuosikymmenien tapahtumista ja kertomistaan ihmisistä. Sokea peili ei kelpaa edes poliittisen terapian lääkkeeksi. Herääkin kysymys, miksi suomalaiset kustantajat moista moskaa julkaisevat!”
Sokea peili -kirjaan liittyy omalaatuinen jälkipyykki. Oleg Gordijevski ja Inna Rogatchi haastoivat kirjan suomalaisen kustantajan WSOY:n oikeuteen vahingonteosta, koska se oli hävittänyt kirjan alkuperäisen venäjänkielisen käsikirjoituksen. Käsikirjoituksessa oli ollut Gordijevskin siihen käsin tekemiä lisäyksiä, joita ei ollut tekstin sähköisessä versiossa. WSOY:n kustannuspäällikkö kertoi heittäneensä käsikirjoituksen roskakoriin, koska hän ei ollut pitänyt sitä arvokkaana. Itse kirja oli tällöin ollut kauppojen hyllyillä jo muutaman kuukauden. Oikeudessa kuultujen kustannusalan asiantuntijoiden mukaan paperisten tulosteiden säilyttäminen ei ollut enää 1990-luvulla käytäntönä kustantamoissa, koska teksteistä oli olemassa sähköiset versiot. Helsingin käräjäoikeus vapautti WSOY:n syytteistä, mutta epäselväksi jäi, miksi WSOY oli hävittänyt käsikirjoituksen sen jälkeen, kun Inna Rogatchi oli kahdesti pyytänyt sitä itselleen. Helsingin hovioikeus ei muuttanut käräjäoikeuden tuomiota.
Oikeudenkäynnin asiakirjoista käy ilmi, että alkuperäinen käsikirjoitus Gordijevskin lisäyksineen oli kirjan tekijöiden tietämättä käynyt Moskovassa. Todistajan mukaan kirjaa oli yritetty myydä venäläisille kustantajille. Oikeudenkäyntiin Helsinkiin syksyllä 2000 henkilökohtaisesti saapunut Gordijevski piti erityisen loukkaavana käsikirjoituksen päätymistä Moskovaan. Ilta-Sanomille tuolloin antamassaan haastattelussa Gordijevski sanoi, että ”käsin tekemistäni lisäyksistä voidaan päätellä mahdollisia heikkouksiani ja niiden perusteella minut voidaan tappaa”. Gordijevski esiintyi Suomessa käydessään uudella nimellä ja uusilla henkilöpapereilla.