stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jättiruoko
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Jättiruoko (Arundo donax)
Suomen Lajitietokeskus: Jättiruoko (aasianjättiruoko) – Arundo donax
Arja Santanen, Pirjo Mäkelä, Frederick Stoddard: Uusilla bioenergiakasveilla monimuotoisuutta pelloille, Helsingin yliopisto
ITIS: Arundo donax (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Arundo donax (englanniksi)
Flora of China: Arundo donax (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Arundo donax (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q161114  Wikispecies: Arundo donax  AoFP: 1867  APA: 4688  APDB: 51568  APNI: 102906  ARKive: arundo-donax  BioLib: 127666  BOLD: 120965  Calflora: 732  Cal-IPC: arundo-donax  CoL: H3L8  Ecocrop: 465  eFloraSA: Arundo_donax  EoL: 1114777  EPPO: ABKDO  EUNIS: 191920  FEIS: arudon  FloraBase: 226  FNA: 200024889  FoAO2: Arundo donax  FoC: 200024889  FoIO: arudon  GBIF: 2703041  GISD: 112  GrassBase: imp01043  GRIN: 4439  iNaturalist: 64017  IPA: 3009  IPNI: 390837-1  IRMNG: 10684381  ISC: 1940  ITIS: 41450  IUCN: 164340  MoBotPF: 285183  NatureServe: 2.151208  NBN: NBNSYS0200001831  NCBI: 35708  NTFlora: 4250  NZOR: 435a0510-a99c-4e3c-967c-b43cd11a6bba  NZPCN: 3474  Observation.org: 123779  Open Tree of Life: 659304  PFI: 7646  Plant List: kew-396629  PLANTS: ARDO4  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:390837-1  RHS: 1675  SANBI: 1259-1  Tropicos: 25509170  VicFlora: bdfd61f5-e8fb-48b3-8f2c-1bf7e86cc76c  WoI: 225  WFO: wfo-0000850932
Olkkolan kartano

Olkkolan kartano
Olkkolan kartano on Savitaipaleella sijaitseva kartano. Kartanon nykyinen päärakennus on vuodelta 1906. Rakennus on suojeltu rakennussuojelulailla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Olkkolan kartano Wikimedia Commonsissa
Jurvanen, Pertti: Savitaipaleen Olkkolan Hovi 1688–2000. Kotka 2000. ISBN 952-91-2903-3
| n k Perustiedot Wikidatassa: Olkkolan kartano (Q18682358)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: kartanon päärakennus
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Savitaipale
koordinaatit: 61°12′07″N 27°40′21″E﻿ / ﻿61.2019°N 27.6725°E﻿ / 61.2019; 27.6725
John B. Olli

John B. Olli (21. maaliskuuta 1894 – 11. huhtikuuta 1984 New Haven) oli amerikansuomalainen kielitieteilijä, joka toimi germaanisten ja slaavilaisten kielten professorina New Yorkin City Collegessa sekä opetti myös Wisconsinin ja Columbian yliopistoissa.
Suomessa syntynyt Olli muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1916 ja oli sen jälkeen mukana syndikalistisen IWW-ammattiliiton toiminnassa. Hän opiskeli järjestön ylläpitämässä Työväen Opistossa Minnesotan Duluthissa ja jatkoi opintojaan Wisconsin yliopistossa, jossa Olli myös väitteli tohtoriksi. Myöhemmin hän työskenteli New Yorkin City Collegessa 36 vuoden ajan ja jäi eläkkeelle vuonna 1965.
Vuonna 1958 Olli julkaisi englanninkielisen teoksen suomen kieliopin perusteista. Lisäksi hän on kirjoittanut muun muassa esipuheen amerikansuomalaisen Päivälehden vuonna 1944 julkaisemaan Kalevalaan.
Teokset

Fundamentals of Finnish grammar, Northland Press, 1958.
A History of Finnish American Organizations in Greater New York 1891–1976, kirj. Katri Ekman, Corinne Olli & John B. Olli, Greater NY Finnish Bicentennial Planning Committee, New York, 1976.
Olivebank

Nelimastoparkki Olivebank
Olivebank oli suomalainen Gustaf Eriksonin varustamon nelimastoinen teräsparkki, joka osui merimiinaan Pohjanmerellä Doggermatalikolla toisen maailmansodan alkuvaiheissä  8. syyskuuta 1939. Laivan päällikkö Carl Valfrid Granith (s. 1895) ja 13 miestä kuoli onnettomuudessa, seitsemän miestä pelasti paikalle tullut tanskalainen troolari.
Olivebank oli painolastissa matkalla Walesin Barrysta kohti Maarianhaminaa, kun se osui 8. syyskuuta kello 14:05 miinaan Pohjanmerellä. Seitsemän miehistön jäsentä onnistui kiipeämään keulamärssyyn, joka jäi laivan upottua merenpinnan yläpuolelle. Tanskalainen troolari Talona pelasti heidät 10. syyskuuta kello 8 ja vei heidät Tanskan Esbjergiin.
Olivebankin oli rakentanut Mackie & Thompson Glasgowssa Skotlannissa vuonna 1892 Bank Line (Andrew Weir & Co.)-varustamolle. Laivan vetoisuus oli 2 795 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 4 400 tonnia kuollutpainoa. Pituus oli 102,45 metriä, leveys 13,50 metriä ja syväys 7,46 metriä. Ahvenanmaalle Olivebank ostettiin Norjasta 1924. Se oli myös koululaivana ja kuljetti pääasiassa vehnälasteja Australiasta Eurooppaan sekä myös guanoa, kivihiiltä ja puutavaraa. Viimeisen vehnälastinsa se toi 1939 Australian Port Victoriasta Queenstownin kautta Walesin Barryyn, josta alus sitten lähti painolastissa Suomeen. Hylky löytyi 28. kesäkuuta 1996. Olivebankin sisarlaiva oli 1892 valmistunut Cedarbank.
Kirjallisuutta

Lars Grönstrand : Finländska seglare. 2, Fred ; Olivebank. Meddelanden från Sjöhistoriska museet vid Åbo akademi nr 6. Bro, Åbo 1941
Holger E. Eklund : Meriperinteiden tutkimus : nelimastoparkki Olivebank (1933-34). H. E. Eklund, Espoo 1985 ISBN 9519513019
Holger E. Eklund : Olivebank av Mariehamn : träskulptur : byggnadsbeskrivning - puuveistosmalli : rakennusohjeet - wood-carving model : working instructions. H. E. Eklund, Espoo 1986 ISBN 9519513035
Etelämeren laulu : matruusi Martti Vappulan dramaattinen purjehdus s/v Olivebankilla vuonna 1928 ; toimittanut Jorma Marttala. WSOY 1998 ISBN 951022586X
Aiheesta muualla

"Olivebankin" tuhosta pelastuneet kotimatkalla. Kaikkien terveydentila tyydyttävä, Helsingin Sanomat, 14.09.1939, nro 247, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
"Olivebank" väisti kaksi miinaa. Laiva muutti suuntaa, mutta törmäsi kolmanteen. Pelastuneet merimiehet saapuvat tänään Suomeen, Helsingin Sanomat, 15.09.1939, nro 248, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Jääkiekon SM-liigakausi 1978–1979

| Jääkiekon SM-liigakausi 1978–1979 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  10
Runkosarjan voittaja:  Ässät
Mestari:  Tappara
Toinen sija:  Ässät
Kolmas sija:  TPS
Pistepörssin voittaja:  Veli-Pekka Ketola, Ässät
Alempi sarjataso:  I-divisioona
  ← 1977-1978 :  1979-1980 → 
Jääkiekon SM-liigan kausi 1978–1979 oli järjestykseltään SM-liigan neljäs kausi. Sarjassa pelattiin kymmenen joukkueen nelinkertainen runkosarja, jonka jälkeen pelattiin neljän parhaan pudotuspelit. Kaksi viimeistä joutuivat SM-liigakarsintaan kahden I-divisioonan parhaan joukkueen kanssa. Mestaruuden voitti Tappara, hopeaa sai Ässät ja pronssia TPS. Runkosarjan voitti Ässät.
Runkosarja

| SM-liiga | O | V | T | H | TM | PM | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ässät | 36 | 21 | 8 | 7 | 207 | 140 | 50 |
| Tappara | 36 | 20 | 5 | 11 | 208 | 153 | 45 |
| TPS | 36 | 18 | 4 | 14 | 144 | 123 | 40 |
| HIFK | 36 | 17 | 4 | 15 | 164 | 140 | 38 |
| Kiekkoreipas | 36 | 15 | 5 | 16 | 136 | 143 | 35 |
| Lukko | 36 | 14 | 7 | 15 | 164 | 190 | 35 |
| Ilves | 36 | 13 | 7 | 16 | 128 | 137 | 33 |
| Jokerit | 36 | 14 | 3 | 19 | 137 | 181 | 31 |
| KooVee | 36 | 11 | 5 | 20 | 126 | 177 | 27 |
| Kärpät | 36 | 12 | 2 | 22 | 137 | 168 | 26 |
Neljä parasta välieriin, kaksi heikointa SM-liigakarsintaan.
Pudotuspelit > Pronssiottelut

| TPS-HIFK |
| --- | --- | --- | --- |
| TPS | HIFK | 5-4 |  |
| HIFK | TPS | 10-2 |  |
| TPS | HIFK | 3-2 |  |
TPS voitti pronssia voitoin 2–1.
Pudotuspelit > Loppuottelut

| Ässät-Tappara |
| --- | --- | --- | --- |
| Ässät | Tappara | 3-6 |  |
| Tappara | Ässät | 4-3 ja. |  |
| Ässät | Tappara | 5-3 |  |
| Tappara | Ässät | 2-3 ja. |  |
| Ässät | Tappara | 2-5 |  |
Tappara mestari voitoin 2-3.
Liigakarsinta

| Karsintasarja | O | V | T | H | TM | PM | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kärpät | 6 | 5 | 0 | 1 | 47 | 19 | 10 |
| KooVee | 6 | 4 | 0 | 2 | 26 | 18 | 8 |
| SaiPa | 6 | 3 | 0 | 3 | 22 | 29 | 6 |
| FoPS | 6 | 0 | 0 | 6 | 20 | 49 | 0 |
Kärpät ja KooVee säilyivät SM-liigassa.
Frederick Law Olmsted

Frederick Law Olmsted (26. huhtikuuta 1822 – 28. elokuuta 1903) oli yhdysvaltalainen maisema-arkkitehti, joka suunnitteli New Yorkin Central Parkin ja monia muita merkittäviä puistoja. Hän kiinnostui maiseman muodoista ollessaan pitkällä lomalla Euroopassa, ja julkaisi havainnoistaan kirjan Walks and Talks of an American Farmer in England vuonna 1852. Olmsted vaikutti myös Yosemiten ja Niagaran putousten suojeluun. Olmsted on yksi 1800-luvun merkittävimmistä maisema-arkkitehdeista.
Ennen uraansa maisema-arkkitehtinä Olmsted ehti toimia myös maanviljelijänä, toimittajana, kirjailijana ja kustantajana. Keskuspuiston suunnitelma toi hänelle mainetta ja tilauksia, ja hän perusti maisema-arkkitehtuuritoimiston Massachusettsin Brooklineen, mihin hän myös asettui asumaan perheensä kanssa.
Olmstead laati New Yorkin Central Parkin suunnitelman vuonna 1858 yhdessä Calvert Vauxin kanssa. Se on nerokas suunnitelma, joka sisälsi monenlaisia maisematyyppejä. Puistossa on kalliorakenteita vesiputouksineen, niittyjä ja lampia sekä teitä, joiden yli ja ali menee polkuja tarpeen mukaan.
New Yorkin Central Parkin suunnitelma.
Kaliforniaan Olmstead suunnitteli vuonna 1864 Berkelyn yliopiston kampusalueen ja Mountain View'n hautausmaan. Hän ehdotti myös luonnonsuojelualueen perustamista Yosemiteen ennen kuin ajatus kansallispuistoista oli syntynyt.
Yhteistyössä Vauxin kanssa syntyi myös Brooklynin Prospect Parkin suunnitelma (1866). He myös jatkoivat Central Parkin kehitystöitä ja suunnittelivat vuonna 1868 Riversiden Chicagon lähistölle. Riversiden suunnitelmassa ehdotettiin asuntoalueita julkisen maa-alueen ja puistojen ympärille sekä ennakoitiin erillisiä jalankulkuväyliä. Olmsted aloitti lisäksi työskentelyn Washingtonin Capitol-kukkulan maisemoinnin parissa vuonna 1874. Tätä työtä jatkoi 1920-luvulla Olmstedin poika F. L. Olmsted junior.
Vuonna 1878 Olmsted laati kunnianhimoisen suunnitelman puistokokonaisuudesta Bostoniin, joka muodostui polveilevista vehreistä puistoalueista ja vesistöistä. Vuonna 1887 hän työskenteli jälleen yhdessä Vauxin kanssa, tällä kertaa Niagaran putousalueen parissa. Olmstedin viimeinen suuri työ oli vuoden 1893 Chicagon maailmannäyttely, jonne hän loi upean puistoympäristön, johon Daniel Burnham ja muut arkkitehdit saattoivat sijoittaa uusklassiset näyttelyrakennukset.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Frederick Law Olmsted Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Alankomaat  Vatikaani 
Tieteilijät:  International Plant Names Index  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz  Musée d'Orsay  ULAN 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  NARA  SNAC  IdRef
Esko Ollila

| Esko Ollila> Suomen valtiovarainministeri |
| --- | --- |
 Sorsan IV hallitus 1.2.1986–30.4.1987  
Edeltäjä:  Ahti Pekkala
Seuraaja:  Erkki Liikanen
Suomen kauppa- ja teollisuusministeri
 Sorsan III hallitus 19.2.1982–6.5.1983  
Edeltäjä:  Pirkko Työläjärvi
Seuraaja:  Seppo Lindblom
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. heinäkuuta 1940 Rovaniemi
Kuollut: 1. joulukuuta 2018 (78 vuotta) Porvoo
Tiedot
Puolue:  Keskustapuolue
Esko Juhani Ollila (14. heinäkuuta 1940 Rovaniemi – 1. joulukuuta 2018 Porvoo) oli suomalainen pankinjohtaja ja Keskustapuolueen ministeri. Koulutukseltaan hän oli varatuomari.
Ollila valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1965 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1967. Hän toimi Lapin tuomiokunnan notaarina vuosina 1965–1966, Rovaniemen asutuspiirin lakimiehenä vuosina 1966–1967 ja Rovaniemen Säästöpankin toimitusjohtajana vuosina 1971–1975. Vuosina 1967–1971 hänellä oli oma asianajotoimisto Rovaniemellä. Ollila toimi kauppa- ja teollisuusministerinä Sorsan III hallituksessa 1982–1983 ja valtiovarainministerinä Sorsan IV hallituksessa 1986–1987.
Ollila oli Kehitysaluerahaston toimitusjohtaja 1975–1979, Säästöpankkien Keskus-Osakepankin johtokunnan jäsen 1979–1983 ja Suomen Pankin johtokunnan jäsen vuosina 1983–2000. Lisäksi hän oli Enso-Gutzeitin hallintoneuvoston puheenjohtaja sekä Tervakoski Oy:n ja Rantasipi Oy:n hallintoneuvostojen jäsen. Sotilasarvoltaan hän oli reservin yliluutnantti.
Ollila oli Viron itsenäisyyspyrkimysten pitkäaikainen taustavaikuttaja ja tulevan presidentin Lennart Meren ystävä.
Aiheesta muualla

Ollila, Esko hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Esko Ollilan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Pirkko Työläjärvi | Suomen kauppa- ja teollisuusministeri 1982−1983 | Seuraaja: Seppo Lindblom |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Ahti Pekkala | Suomen valtiovarainministeri 1986–1987 | Seuraaja: Erkki Liikanen |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland
S/S Olli

| S/S Olli |
| --- | --- |

Tyyppi:  Höyrykäyttöinen matkustaja-alus  Aikaisemmin höyrykäyttöinen hinaaja
Lippuvaltio:   Suomi
Kotipaikka:  Mikkeli
Aiemmat nimet:  Halla XV, Otso
Omistaja:  Yksityisomistuksessa
Aiemmat omistajat:  Oy Lauttauskalusto, Värtsilä (1920–1947), Kymi Oy, Mikkeli (1947–1969))
Rakennustelakka:  Lehtoniemen konepaja, Lehtoniemi
Vesillelasku:  1920
Tekniset tiedot
Pituus:  19,25 m
Leveys:  4,55 m
Syväys:  1,80 m
Koneisto:  Compound-höyrykone
Koneteho:  145 IHV kW
Nopeus:  8 kn
S/S Olli on höyrylaiva, joka on rakennettu vuonna 1920 Lehtoniemen konepajalla hinaajaksi Lauttauskalusto Osakeyhtiölle. Vuonna 1947 alus myytiin Kymi osakeyhtiölle joka kunnostuksen jälkeen siirsi laivan Mikkeliin hinaamaan niputuslauttoja. Kymi osakeyhtiö luopui höyryhinaajien käytöstä 1960-luvulla ja S/S Olli myytiin yksityisomistukseen. Yksityisomistukseen siirryttyään laiva koki täydellisen muodonmuutoksen ja hinaaja muutettiin matkustajalaivaksi: peräkannelle rakennettiin erillinen saunahytti ja koko alus katettiin erillisellä kesäkatoksella.  Hinaaja-ajan musta väri vaihtui kokovalkoiseen.
Aluksessa on potkurin ympärillä Kort-tunneli, joka parantaa sen ohjattavuutta.
Tekniset tiedot

Rakennusaine: Teräs
Kattila: 58 m²
Polttoaine: Öljy
Alus kuuluu Museoviraston perinnelaivarekisteriin ja se on Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.
Aiheesta muualla

Suomen Höyrypursiseura
Katriina Järvinen

Tietokirjailija Katriina Järvinen
Katriina Järvinen (s. 1962 Tampere) on suomalainen tietokirjailija, psykoterapeutti ja luennoitsija.
Järvinen kasvoi fundamentaalisessa helluntailaisessa perheessä, isä oli saarnaaja ja äiti siivooja. Järvinen irtautui 19-vuotiaana uskonyhteisöstään. Hän asuu Helsingissä ja hänellä on kaksi aikuista lasta.
Opinnot

Järvinen on opiskellut Helsingin yliopistossa kulttuuriantropologiaa ja sosiaalipsykologiaa. Hänellä on opintoja myös Tampereen yliopiston draamalinjalla ja Tukholman yliopiston kulturvetare-linjalla. Koulutukseltaan hän on filosofian maisteri ja valtiotieteiden lisensiaatti. Lisäksi hänellä on aineenopettajan ja psykoterapeutin pätevyydet.lähde?
Opetustyö

Vuosina 1994–2016 Järvinen toimi Helsingin yliopiston Avoimen yliopiston sosiaalipsykologian opettajana. Hän on pitänyt vuodesta 2009 yksityisvastaanottoa.lähde?
Kirjallinen tuotanto

Järvisen läpimurtoteoslähde? oli hänen historioitsija Laura Kolben kanssa kirjoittamansa 221-sivuinen teos Luokkaretkellä hyvinvointiyhteiskunnassa (2007), jossa hän avasi myös omaa taustaansa työväenluokasta lähtöisin olevana helluntailaisperheen tyttönä.
Vuonna 2019 ilmestyi Järvisen ja Laura Kolben yhdessä kirjoittama teos Sopivia ja sopimattomia – lempi, luokka ja suomalainen parisuhde. Kirja käsittelee sitä, kuinka luokkatausta vaikuttaa parisuhteeseen: siihen, keihin rakastumme ja millaiseksi koemme olomme suhteessa.
Palkinnot

Katriina Järvinen sai kirjallisesta työstään vuonna 2008 Marja-Liisa Vartio -palkinnon. Naisten ja perheiden elämää koskevasta näkemyksellisyydestään hänet palkittiin 2012 Elsa Enäjärvi-Haavio -palkinnolla.
Teoksia ja artikkeleja

Onks ketään kotona? Kasvatuksen suuntaa etsimässä. Yhdessä Laura Kolben kanssa. Tammi 2002.
Luokkaretkellä hyvinvointiyhteiskunnassa. Yhdessä Laura Kolben kanssa. Kirjapaja 2007. ISBN 978-951-607-805-5
Asiantuntijuus ja terve järki lasten kasvatuksessa. Teoksessa Argumentaatio ja tulkinta. Gaudeamus 2008.
Keskiluokan pinnan alta. Teoksessa Luokaton Suomi? Gaudeamus 2008.
PS Sosiaalipsykologia. Yhdessä Jukka Tontin kanssa. Otava 2009.
Vapaa nainen törmää todellisuuteen. Yhdessä Tuulikki Pietilän kanssa. Kirjapaja 2010.
Kaikella kunnioituksella. Irtiottoja vanhempien vallasta. Kirjapaja 2014.
Tasan ei käy onnen lahjat. Teoksessa Kaikkea sattuu. Gaudeamus 2015.
Saanko esitellä. Monenlaiset minämme. Kirjapaja 2017.
Sopivia ja sopimattomia – lempi, luokka ja suomalainen parisuhde. Yhdessä Laura Kolben kanssa. Kirjapaja 2019. ISBN 978-952-354-072-9.
Ruben Stiller siltä väliltä.  Helsinki:  Kirjapaja, 2022.  ISBN 978-952-354-474-1
Aiheesta muualla

Kirkko ja kaupunki -lehti
Yle Areena
Anna-lehti
Väestöliiton sivut
Ylioppilaslehti
Radio-ohjelmassa Kuusi kuvaa, Katriina Järvinen (28.10.2017, Yle)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Muut:  IdRef
Jäytiäiset

| Jäytiäiset |
| --- | --- |
 Graphopsocus cruciatus
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Alaluokka::  Siipikantaiset Pterygota
Osaluokka::  Uussiipiset Neoptera
Lahko::  Jäytiäiset Psocodea  Hagen, 1865
Synonyymit
 Copeognatha Enderlein, 1903  Corrodentia Burmeister, 1839  Psocina Burmeister, 1839  Psocoptera Shipley, 1904 
Alalahkot
 Jäytiäismäiset Psocomorpha  Kirjatäimäiset Troctomorpha  Pölytäimäiset Trogiomorpha 
Katso myös
   Jäytiäiset Wikispeciesissä   Jäytiäiset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jäytiäiset eli jyrsijäkorennot (Psocodea) on maailmanlaajuisesti noin 8 000 lajia käsittävä hyönteislahko. Vielä tuntemattomia lajeja lienee kuitenkin huomattava joukko. Kaikki jäytiäiset ovat pieniä, vain muutaman millimetrin pituisia, pehmeäruumiisia hyönteisiä.
Jäytiäisiä joissain määrin muistuttavien hyönteisten kiviainekseen säilyneitä fossiileja tunnetaan jo permikaudelta, mutta varmuudella nykyisiin jäytiäisiin kuuluvia lajeja tunnetaan jurakauden keskivaiheilta lähtien. Meripihkaan säilyneet jäytiäisfossiilit ovat varsin yleisiä ja niitä tunnetaan kaikista merkittävistä esiintymistä, joista meripihkafossiileja ylipäänsä on löydetty. Täiden fossiileja ei toistaiseksi tunneta yhtä dominikaaniseen meripihkaan säilynyttä, mahdollisesti täiden ryhmää edustavaa yksilöä lukuun ottamatta.
Luokittelu

Jäytiäisten luokittelusta on aikojen saatossa esitetty useita erilaisia versioita. Aiemmin lahkoon luettuja hyönteisiä ovat kehruujalkaiset, termiitit ja vahakorennot. Nykyluokittelussa jäytiäisiin luetaan vain jäytiäismäiset, kirjatäimäiset (mukaan lukien täit ja väiveet) sekä pölytäimäiset, jotka muodostavat jäytiäisten kolme elossa olevaa alalahkoa. Ollessaan kaikista suppeimmillaan lahkosta puuttuivat täit ja väiveet. Lahko oli kuitenkin parafyleettinen, sillä täit ja väiveet ovat kehittyneet kirjatäistä, jotka elivät luultavasti eläinten pesissä.
| Luokittelu> Lahkon nimi | Burmeister, 1839> Corrodentia | Brauer, 1885> Corrodentia | Enderlein, 1903> Corrodentia | Enderlein, 1903> Corrodentia | Handlirsch, 1903> Corrodentia | Börner, 1904> Corrodentia | Shipley, 1904> Psocoptera | Johnson & Smith, 2019> Psocodea |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Jäytiäiset s. str. | Psocina | Psocidae | Copeognatha | Copeognatha | Corrodentia | Copeognatha | Psocoptera | Psocodea (sisältää myös täit ja väiveet) |
| Kehruujalkaiset | Embidae | – | Isoptera | Embidina | – | – | – | – |
| Termiitit | Termitina | Termitina | Isoptera | Termitina | – | – | – | – |
| Vahakorennot | Coniopterygidae | – | – | – | – | – | – | – |
| Väiveet | – | Mallophaga | Mallophaga | Mallophaga | – | Mallophaga | – | Hylätty taksoni (sisältyy ryhmään Psocodea) |
| Täit | – | – | – | – | – | – | – | Anoplura (sisältyy ryhmään Psocodea) |
Jäytiäisten jako, jossa on mukana myös sukupuuttoon kuolleet taksonit:
Lahko: Jäytiäiset (Psocodea)
Alalahko: †Parapsocida
Alalahko: Jäytiäismäiset (Psocomorpha)
Alalahko: Kirjatäimäiset (Troctomorpha)
Alalahko: Pölytäimäiset (Trogiomorpha)
Heimo: †Dinopsocidae
Suku: †Awightipsocus
Suku: †Miotroctes
Suku: †Sycopteron
Suku: †Wightimicropsocus
Suku: †Wightipsocus
Yleispiirteitä

Jäytiäiset ovat poikkeuksetta pieniä, lajista riippuen 1–10 mm. Väritys on yleensä vaatimaton: harmaa tai ruskea. Pää on vartalon kokoon nähden suuri ja siinä on usein suuret verkkosilmät. Osalla lajeista on päälaella kolme pistesilmää. Tuntosarvet ovat pitkät, rihmamaiset ja muodostuvat 11:stä jopa 50:een jaokkeesta. Keskeisenä tuntomerkkinä pään etuosan postclypeus on pullistunut kaarevaksi. Monet lajit ovat siivettömiä tai niiden siivet ovat surkastuneet tynkämäisiksi, mutta siivekkäiden lajien siipisuonitus on yksinkertainen ja siipisuonet rajaavat siiven ulkoreunaan aina kaksi kolmiomaista aluetta. Erityinen piirre on myös etusiiven takareunaan rajautuva alue, areola postica, joka kuitenkin joissakin ryhmissä jää osittain avonaiseksi. Lepäävä jäytiäinen pitää lähes kaikissa ryhmissä siipiään harjakattomaisesti takaruumiin sivuilla. Siiven pterostigma on usein tumma ja siivet saattavat olla laajemmaltikin kirjavat. Raajat ovat pitkät, ohuet ja soveltuvat hyvin kävelemiseen. Suuosat ovat purevat.
Elintavat

Jäytiäisiä tapaa varmimmin puiden rungoilta ja oksistosta. Osa lajeista elää maaperässä karikkeen joukossa. Ravinnokseen jäytiäiset käyttävät erityisesti puiden kuorella kasvavia mikroskooppisia viherleviä, mutta myös sienirihmastoja sekä itiöitä. Häirittynä jäytiäiset eivät lähde kovin mielellään lentoon, vaan koettavat paeta juosten. Monet jäytiäislajit kykenevät lisääntymään neitseellisesti, ja koiraiden esiintyvyydessä on huomattavia eroja paitsi laji- myös populaatiotasolla. Jäytiäisten elinkaari on lyhyt, ja vuodessa on useita sukupolvia. Naaras munii puiden lehdille ja syntyvät toukat käyvät läpi 3–6 toukkavaihetta ennen aikuistumistaan. Muodonvaihdos on vaillinainen ja toukat muistuttavat aikuisia mutta ovat pienempiä ja siivettömiä. Muna on tavallisimmin talvehtiva kehitysaste.
Eräillä Neotrogla-suvun luolissa elävillä jäytiäislajeilla genitaaleissa on tapahtunut erikoistuminen, jossa naaraalla on penistä muistuttava elin ja koiraalla ainoastaan sukuaukko
Muutamat lajit, kuten kirjatäi (Lepinotus bostrychophila) ja pölytäi (Psyllipsocus ramburii), ovat sopeutuneet elämään sisätiloissa ja saattavat aiheuttaa vahinkoja.selvennä
Aiheesta muualla

PsocoNet (englanniksi)
Natural History Museum of the City of Geneva: Psocoptera (englanniksi)
NationalNyckeln till Sveriges flora och fauna: Stövsländor. ISBN 978-91-88506-68-9
Hyönteismaailma.fi - Jäytiäiset (Arkistoitu – Internet Archive) Oy Transmeri Ab
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q3409994  Wikispecies: Psocodea  AFD: Psocodea  BOLD: 737139  BugGuide: 67  CoL: 8MP8R  GBIF: 7612838  iNaturalist: 83187  ITIS: 998435  Open Tree of Life: 6320580  Paleobiology Database: 183858  Psocodea Species File (old): 1191648  Psocodea Species File (new): 870927
Olevisten kirkko

| Olevisten kirkko |
| --- | --- |

Sijainti:  Tallinna, Viro
Koordinaatit:  59°26′29″N, 24°44′52″E
Rakennustyyppi:  kirkko
Valmistumisvuosi:  nykymuodossaan 1330
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Olevisten kirkko (vir. Oleviste kirik) on kirkkorakennus Tallinnassa, Viron pääkaupungissa. Ensimmäinen maininta Olevisten eli Pyhän Olavin kirkosta on vuodelta 1267, mutta nykyisessä ulkoasussaan se on rakennettu vuonna 1330. Kirkon korkea kirkontorni oli aikanaan keskiaikaisen Euroopan toiseksi korkein rakennus. Nykyisin kirkkoa käyttää Viron evankelisten kristittyjen ja baptistiseurakuntien liitto.