André Kertész
Unkarilainen kausi

Kertész osti ensimmäisen kameransa, ICAn laatikkokameran, vuonna 1912, heti kun oli ansainnut riittävästi, piittaamatta perheen toiveista pysytellä pörssiuralla. Hän alkoi vapaa-ajallaan kuvata paikallisia talonpoikia, mustalaisia ja ympäröivän pustan maisemia. Hänen ensimmäisenä valokuvanaan pidetään kuvaa "Nukkuva poika, Budapest, 1912", vaikkakaan kuvia ei julkaistu ennen kuin ensimmäisen maailmansodan aikana 1917, jolloin hän oli Itävalta-Unkarin armeijassa. Ne julkaistiin lehdessä Érdekes Újság. Kertész opiskeli kameran käyttöä itsenäisesti, ja hänen omintakeinen ja kypsä tyylinsä oli näkyvissä jo niin varhain kuin 1914 (esimerkiksi "Eugene, 1914").
Hän oli 20-vuotias, kun hän vuonna 1914 joutui rintamalle, missä hän otti valokuvia elämästä juoksuhaudoissa kevyellä kameralla (Goerz Tenax), joka sopi kuljetettavaksi mukana taistelussa. Valitettavasti useimmat noista kuvista tuhoutuivat Unkarin vallankumouksessa 1919. Hän haavoittui luodista 1915, ja hänen oikea käsivartensa halvaantui tilapäisesti.lähde?
Kertész siirrettiin Budapestiin sotilassairaalaan, mutta myöhemmin hänet siirrettiin Esztergomiin, missä hän jatkoi kuvaamista. Hän otti muun muassa itsestään kuvia kilpailuun, jonka järjesti Borsszem Jankó. Tältä työkaudelta hänen luultavasti tunnetuin kuvansa on "Uimari veden alla, Esztergom, 1917". Se on ainoa säilynyt kuva sarjasta, joka esittää uimaria, jonka kuvaa vesi vääristää. Valokuva herätti Kertészin kiinnostuksen vääristymiin, ja 1930-luvun alussa oli vuorossa valokuvasarja "Vääristymiä".
Kertész pysyi poissa rintamalta siihen asti rauhan paluuseen 1918, jonka jälkeen hän vastahakoisesti palasi pörssiin. Tulevan vaimonsa Erzsebet Salomonin hän kuitenkin tapasi pörssissä, jossa he molemmat työskentelivät, ja hän alkoi piirittää tätä. Erzsebet Salomon muutti nimensä muotoon Erzsebet Saly. Sen työskentelyvaiheen aikana ja läpi koko Kertészin uran Elizabeth oli hänen kuviensa mallina.lähde?
Hän omistautui valokuvaukselle vapaa-aikoinaan ja otti runsaasti kuvia, joissa aiheena oli hänen veljensä Jenő. Hän ei vieläkään viihtynyt työssään pörssissä ja luopui siksi 1920-luvun alussa pörssiurasta kokeillakseen maanviljelyä ja mehiläistenhoitoa. Kokeilu jäi lyhytaikaiseksi maaseudulla syntyneen poliittisen kuohunnan ja kommunismin heräämisen lähestyessä.lähde?
Hän palasi jälleen pörssiin mutta päätti lähteä Unkarista kokonaan, ensi sijaisesti päästäkseen eroon sen hetkisestä elämästä mutta myös päästäkseen opiskelemaan valokuvausta Ranskassa. Huolimatta Pariisin houkuttelevuudesta Kertészin äiti lopulta taivutti hänet toistaiseksi unohtamaan lähdön. Unelma Unkarista lähtemisestä ei toteutunut vielä vuosiin, joten hän jatkoi hiljakseen työtä pörssissä ja valokuvasi vain vapaa-aikana.lähde?
Vuonna 1923 Unkarin harrastelijavalokuvaajien yhdistys myönsi Kertészille hopeamitalin yhdestä hänen valokuvastaan, mutta sillä ehdolla, että hän painattaisi kuvan bromiöljy-tekniikalla. Kertész ei suostunut vaan hylkäsi mitalin ja otti mieluummin yhdistyksen kunniakirjan.lähde?
Hänet kuitenkin palkittiin, kun yhtä hänen kuvaansa käytettiin unkarilaisen uutislehden Érdekes Újságin 26. kesäkuuta 1925 ilmestyneen numeron kannessa. Lehti oli julkaissut yhden Kertészin valokuvan jo 25. maaliskuuta 1917 ilmestyneessä numerossa, mutta nyt oli ensimmäinen kerta, jolloin hänen kuvansa oli lehden kantena. Tuolloin hän oli jo tehnyt ratkaisun ja päättänyt lähteä kuvaamaan Pariisia ja käyttää hyväksi kaupungin taiteellisia aineksia.