stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vaiana (vuoden 2026 elokuva)

| Vaiana> Moana |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Thomas Kail
Käsikirjoittaja:  Jared Bush Dana Ledoux Miller
Perustuu:  Jared Bushin elokuvaan Vaiana
Tuottaja:  Dwayne Johnson Dany Garcia Hiram Garcia Beau Flynn
Säveltäjä:  Mark Mancina
Kuvaaja:  Óscar Faura
Pääosat:   Catherine Lagaʻaia  Dwayne Johnson  John Tui  Frankie Adams  Rena Owen 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Walt Disney Pictures Seven Bucks Productions Flynn Picture Co.
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures
Ensi-ilta:   2026-07-1010. heinäkuuta 2026 (Yhdysvallat)  
Alkuperäiskieli:  englannin kieli
Aiheesta muualla
IMDb
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vaiana (engl. Moana) on tuleva vuonna 2026 musikaalielokuva, jonka on ohjannut Thomas Kail. Elokuvan pääosissa ovat Catherine Lagaʻaia, Dwayne Johnson, John Tui, Frankie Adams, ja Rena Owen.
Näyttelijät

| Alkuperäinen näyttelijä | Rooli |
| --- | --- |
Catherine Lagaʻaia: Vaiana
Dwayne Johnson: Maui
John Tui: Päällikkö Tui
Frankie Adams: Sina
Rena Owen: Gramma Tala
Aku Ankka -lehden Joulumanteli

Vuoden 2022 Joulumanteli.
Aku Ankka -lehden Joulumanteli on joka vuoden joulukuussa Aku Ankka -lehden mukana tuleva lehtinen, jonka järjestysnumero on 51B. Joulumantelit ovat poikkeuksellisen leveitä ja matalia ja yhdelle sivulle mahtuu vain 1–4 ruutua. Joulumanteli ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1963 Aku Ankan tilaajille joululahjana. Niiden julkaisu kuitenkin lopetettiin vuonna 1973, mutta Sanoma Magazines päätti ottaa ne uudelleen käyttöön vuonna 2012, josta lähtien niitä on tullut säännöllisesti joka vuosi.
Suomen arkkitehtuurimuseo

| Suomen arkkitehtuurimuseo> Tieteellisten seurojen talo |
| --- | --- |

Osoite:  Kasarmikatu 24
Sijainti:  Helsinki
Koordinaatit:  60°09′47″N, 024°56′51″E
Rakennustyyppi:  museo
Valmistumisvuosi:  1899
Suunnittelija:  Magnus Schjerfbeck
Haltija:  Suomen arkkitehtuurimuseo- ja tiedotuskeskussäätiö
Kerrosluku:  3
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Arkkitehtuurimuseo eli Suomen arkkitehtuurimuseo (vuoteen 2012 asti Suomen rakennustaiteen museo, ruots. Finlands arkitekturmuseum) oli Helsingissä toimiva arkkitehtuurin valtakunnallinen vastuumuseo. Museo perustettiin vuonna 1956, ja se oli maailman toiseksi vanhin arkkitehtuurimuseo. Museota ylläpiti Suomen arkkitehtuurimuseon säätiö. Museo järjesti näyttelyitä Suomessa ja ulkomailla. Sen toimintaan kuului suomalaisen arkkitehtuurin kokoelman ylläpitäminen, arkiston ja kirjaston ylläpito, tutkimus, julkaiseminen ja tietopalvelut.
Arkkitehtuurimuseossa vieraili vuonna 2017 yhteensä noin 19 000 ihmistä.
Arkkitehtuurimuseo sulautui osaksi Arkkitehtuuri- ja designmuseon (AD-museo oy) toimintaa vuoden 2024 alussa.
Rakennus

Arkkitehtuurimuseo sijaitsee Helsingissä Kasarmikadulla. Samalla tontilla sijaitsee myös Designmuseo.
Uusrenessanssi-tyyliä edustava rakennus on Magnus Schjerfbeckin suunnittelema, ja se valmistui vuonna 1899 Tieteellisten seurain taloksi. Rakennustaiteen museo muutti rakennukseen vuonna 1981 Kaivopuistossa sijaitsevasta huvilasta (Puistokatu 4), joka säilyi museon omistuksessa vuoteen 2020 asti. Kasarmikadun rakennus valmistui tieteellisten seurojen käyttöön, ja se on ollut aiemmin myös Helsingin yliopiston voimistelulaitoksen käytössä.
Museolla on yleisötiloja kolmessa kerroksessa. Pohjakerroksessa ovat asiakaspalvelupiste, museokauppa, kirjasto, lasten A&O-huone ja maksuton näyttelytila Studio. Toisessa kerroksessa ovat vaihtuvien näyttelyiden tilat. Kolmannessa kerroksessa sijaitsee suomalaisen arkkitehtuurin historiaa esittelevä pysyvä näyttely, arkisto ja museon hallinnon tilat. Museota ylläpitää Suomen arkkitehtuurimuseon säätiö, joka saa museon toimintaan rahoituksen pääosin valtionapuina.
Kerrallaan museossa on yleensä kaksi näyttelyä. Museon näyttelyt ovat esitelleet tunnettujen arkkitehtien töitä, kaupunkisuunnittelua, arkkitehtikilpailujen voittajia jne.
Museon johtaja Juulia Kauste irtisanottiin maaliskuun lopulla 2018, ja hänen työsuhteensa päättyi toukokuun lopussa 2018. Sen jälkeen väliaikaisena johtajana toimi Reetta Heiskanen. Vuonna 2021 museon johtajana aloitti filosofian maisteri Carina Jaatinen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suomen arkkitehtuurimuseo Wikimedia Commonsissa
Museon sivusto
Helsinkiopas
Finlands arkitekturmuseum hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| n k Pääkaupunkiseudun (Espoo, Helsinki, Kauniainen ja Vantaa) taidemuseot |
| --- | --- |
Nykytaiteen museot:  Amos Rex  Espoon taidemuseo Emma  Helsingin taidemuseo HAM  Nykytaiteen museo Kiasma  Suomen valokuvataiteen museo  Taidehalli  Vantaan taidemuseo Artsi 
Muotoilun ja populaarikulttuurin museot:  Designmuseo  Suomen arkkitehtuurimuseo  FAME Musiikkimuseo  Näyttelytila K1 
Historiallisen taiteen museot:  Ateneumin taidemuseo  Didrichsenin taidemuseo  Sinebrychoffin taidemuseo 
Kulttuurihistorialliset kohteet:  Gallen-Kallelan museo (Tarvaspää)  Villa Gyllenberg 
Suomen valtakunnalliset vastuumuseot
Alvar Aalto -museo
Arkkitehtuurimuseo
Designmuseo
Forum Marinum
Ilmailumuseo
Käsityön museo
Lasimuseo
Lusto
Mobilia
Rautatiemuseo
Sarka
Siida
Teatterimuseo
Tekniikan museo
Työväenmuseo Werstas
Urheilumuseo
Valokuvataiteen museo
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Australia 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Trove  Uppslagsverket Finland 
Muut:  IdRef 
| n k Perustiedot Wikidatassa: Arkkitehtuurimuseo (Q1418116)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: museo, museorakennus, erikoismuseo, arkkitehtuurimuseo
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Helsinki
sijainti: Kaartinkaupunki
katuosoite: Kasarmikatu 24, 00130 Helsinki, Korkeavuorenkatu 23, Kasarmikatu 24
koordinaatit: 60°09′47″N 24°56′52″E﻿ / ﻿60.16313°N 24.94782°E﻿ / 60.16313; 24.94782

Sisäkuva museosta.
Wolfgang Steiert

Wolfgang Steiert (2009)
Wolfgang Steiert (19. huhtikuuta 1963 Hinterzarten – 12. joulukuuta 2024) oli saksalainen mäkihyppyvalmentaja ja mäkihyppääjä.
Omalla aktiiviurallaan Steiert osallistui 36 maailmancupin osakilpailuun parhaana sijoituksenaan kahdeksas sija tammikuussa 1986 Keski-Euroopan mäkiviikolla Innsbruckin kilpailussa.
Valmentajaurallaan Steiert toimi aluksi Saksan B-maajoukkueen ruorissa 1991 ja vuodesta 1993 lähtien Saksan A-maajoukkueessa Reinhard Hessin kakkosvalmentajana vuoteen 2003 ja sen jälkeen päävalmentajana vuoteen 2004 asti. Vuosina 2004–2010 hän toimi Venäjän maajoukkueen päävalmentajana.
Call of Duty 2

| Call of Duty 2 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Infinity Ward
Julkaisija:  Activision Aspyr Media (Mac)
Jakelija:  Activision, Steam, Humble Store ja Microsoft Store
Suunnittelija:  Keith Arem Jason West Vince Zampella
Säveltäjä:  Graeme Revell
Pelisarja:  Call of Duty
Pelimoottori:  IW engine 2.0
Julkaistu:  Microsoft WindowsNA 25. lokakuuta 2005EU 25. lokakuuta 2005 Xbox 360NA 22. marraskuuta 2005EU 25. marraskuuta 2005 Mac OS XNA 30. kesäkuuta 2007
Lajityyppi:  ensimmäisen persoonan ammuntapeli
Pelimuoto:  yksinpeli,  moninpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 12Virheellinen PEGI-arvo
Alusta:  Microsoft Windows, Xbox 360, Mac OS X
Jakelumuoto:  CD (6), DVD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Call of Duty 2 on Infinity Wardin kehittämä ensimmäisen persoonan ammuntapeli, joka on osa Call of Duty -pelisarjaa. Activision julkaisi pelin 25. lokakuuta 2005 Microsoft Windowsille sekä 15. marraskuuta 2005 Xbox 360:lle. Aspyr Media julkaisi pelin Mac OS X:lle toukokuussa 2006. Pelin yksinpelissä taistellaan natsi-Saksaa vastaan liittoutuneiden joukoissa toisessa maailmansodassa. Moninpelissä taistellaan yksinpelistä tutuilla, hieman muokatuilla kentillä. Moninpelissä on mahdollista valita pelaako liittoutuneiden vai saksalaisten puolella. Pelin ikäraja on suomessa 12+.
Peli oli Xbox 360:n julkaisun yhteydessä eniten ostettu peli ensimmäisen viikon aikana. Sitä ostettiin arvioltaan 250 000 kappaletta.
Pelissä on uudenlainen vahinkojärjestelmä. Pelaaja ei näe suoraan paljonko hänellä on HP:tä (hit point), vaan pelihahmon vahingoittuessa tarpeeksi, näyttö muuttuu punertavaksi ja vahinkoa lisää saadessaan punainen väri voimistuu. Olemalla vähän aikaa vahingoittumattomana, pelihahmo paranee täysin terveeksi.
Pelimuodot

Search and Destroy (SND) – Pelissä saksalaiset puolustavat ja liittoutuneet hyökkäävät. Liittoutuneet yrittävät asentaa pommin jompaankumpaan kahdesta kohteesta ja puolustajat yrittävät suojella näitä paikkoja. Jos hyökkääjät saavat asennettua pommin, niin puolustajien pitää purkaa se tai muuten he häviävät. Tässä pelimuodossa pelaajilla on käytössään vain yksi elämä, eli jos pelaaja kuolee niin hän syntyy uudelleen vasta seuraavaan erään. Pelin voi myös voittaa tappamalla kaikki vihollisjoukkueen jäsenet.
Team Deathmatch (TDM) – Kaksi joukkuetta taistelevat, ja voittaja on se joka saavuttaa pisterajan ensin tai se jolla on enemmän pisteitä ajan loputtua. Pisteitä saa vastustajien tappamisesta.
Deathmatch (DM) – Tässä pelimuodossa ei ole joukkueita. Kaikki pelaavat kaikkia vastaan. Se pelaaja voittaa joka on tappanut eniten muita pelaajia ajan loppuun mennessä tai saanut täyteen tietyn määrän pisteitä.
Headquarters (HQ) – Tukikohta ilmestyy jonnekin kohdalle karttaa ja joukkueiden pitää yrittää saada se itselleen. Kun toinen joukkueista saa tukikohdan haltuunsa, heidän pitää puolustaa sitä ja toisen joukkueen pitää yrittää tuhota se. Joukkue saa koko ajan pisteitä, kun se pitää tukikohtaa hallussaan.
Capture The Flag (CTF) – Pelaajien täytyy varastaa vastustajajoukkueen lippu ja samalla suojata omaa lippua. Lippu täytyy ensin varastaa vastustajien tukikohdasta ja sitten viedä oman lipun luokse. Se joukkue voittaa joka on varastanut lipun tarpeeksi monta kertaa tai eniten ajan loputtua.
Hold The Flag (HTF) – Joukkueiden täytyy pitää lippua itsellään. Tämä pelimuoto eroaa CTF-pelimuodosta sillä, että on vain yksi lippu jota joukkueiden täytyy pitää. Se joukkue joka on pitänyt lippua itsellään eniten voittaa.
Aiheesta muualla

Call of Duty 2 MobyGamesissa (englanniksi)
Call of Duty.fi
Cod filefront.com
| n k Call of Duty |
| --- | --- |
Toinen maailmansota:  Call of Duty United Offensive  Finest Hour  2 Big Red One  3 Roads to Victory  World at War  WWII  Vanguard 
Modern Warfare:  Modern Warfare  Modern Warfare 2  Modern Warfare 3  Modern Warfare (2019)  Modern Warfare II  Modern Warfare III 
Black Ops:  Black Ops  Black Ops II Declassified  Black Ops III  Black Ops IIII  Black Ops Cold War 
Muut:  Ghosts  Advanced Warfare  Infinite Warfare  Mobile  Warzone  Warzone 2.0
Doom and Gloom

| ”Doom and Gloom” The Rolling Stones |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 2012
 Levy-yhtiö: Universal Music
The Rolling Stonesin muut singlet
| ”No Spare Parts” 2011 | ”Believe Me” 2012 | ”One More Shot” 2013 |
”Doom And Gloom” on brittiläisen rockyhtyeen The Rolling Stonesin vuonna 2012 julkaistu rock/hard rock-kappale.
Kappaleen synty ja vastaanotto

The Rolling Stones teki kaksi uutta kappaletta juhlistaakseen upeaa 50-vuotista uraansa vuonna 2012. ”Doom And Gloom” menestyi myös kaupallisesti hyvin. Se nousi Kanadan singlelistalla ykköseksi, jaYhdysvalloissa sen paras sijoitus oli kahdeksas, Billboardin Heritage Rock -listalla. Billboardin Rock Songs -listalla kappale oli sijalla 30. Yhdistyneen kuningaskunnan virallisella singlelistalla ”Doom and Gloom” löytyi sijalta 61 ja Yhdistyneen kuningaskunnan Airplay Top 50 -listalla se oli 21.
Vuonna 2012 julkaistulta The Rolling Stonesin kokoelma levyltä Grrr!, löytyvät yhtyeen vanhojen hittien lisäksi myös ”Doom and Gloom” ja ”One More Shot”.
Kokoonpano kappaleella

Mick Jagger – laulu, kitara
Keith Richards – kitara, bassokitara
Ron Wood – kitara
Charlie Watts – rummut
The Rolling Stones
| --- | --- |
Studioalbumit::   The Rolling Stones  The Rolling Stones No. 2  Out of Our Heads  Aftermath  Between the Buttons  Their Satanic Majesties Request  Beggars Banquet  Let It Bleed  Sticky Fingers  Exile on Main St.  Goats Head Soup  It’s Only Rock ’n’ Roll  Black and Blue  Some Girls  Emotional Rescue  Tattoo You  Undercover  Dirty Work  Steel Wheels  Voodoo Lounge  Bridges to Babylon  A Bigger Bang  Blue & Lonesome  Hackney Diamonds 
Vain Yhdysvalloissa julkaistut studioalbumit::   12 X 5  The Rolling Stones, Now!  December’s Children (And Everybody’s) 
Livealbumit::   Got Live If You Want It!  Get Yer Ya-Ya’s Out!  Love You Live  ”Still Life” (American Concert 1981)  Flashpoint  Stripped  The Rolling Stones Rock and Roll Circus  No Security  Live Licks  Shine a Light 
Kokoelmia::   Big Hits (High Tide and Green Grass)  Flowers  Through the Past, Darkly (Big Hits Vol. 2)  Stone Age  Gimme Shelter  Hot Rocks 1964–1971  Rock ’n’ Rolling Stones  More Hot Rocks (Big Hits & Fazed Cookies)  No Stone Unturned  Made in the Shade  Metamorphosis  Jump Back: The Best of The Rolling Stones 1971–1993  Forty Licks
Fuckin’ Hippies

Fuckin’ Hippies on 1980-luvulla perustettu rockyhtye Helsingistä. Fuckin' Hippiesin musiikki koostuu pääosin englanninkielisestä klassisesta rock and rollista.
Historia

Fuckin’ Hippies -yhtye koottiin Hyvinkäänkylän työväentalolla järjestettyä rock and roll -tapahtumaa varten 1980-luvun puolivälissä. Helsingistä ja Espoosta vanhoilla amerikkalaisilla autoilla saapuneista autokunnista kerättiin soitto- ja laulutaitoinen ryhmä. Kysyttyään luvan soittaa pääesiintyjän tauon aikana ryhmä nousi lavalle ja esitteli itsensä yhtyeenä nimeltä Fuckin’ Hippies. Keikalla kuultiin muun muassa Bo Diddleyn "Roadrunner" ja Chuck Berryn "Johnny B. Goode".
Yhtyettä yhdistävä tekijä oli harrastus eli vanhat amerikkalaiset autot ja moottoripyörät. Kaksi yhtyeen jäsenistä oli työskennellyt amerikkalaisista autoista kertovan lehden toimittajina, yksi jäsen oli toimittajana historiallisten autojen julkaisussa ja kaksi jäsentä perustivat Suomen ainoan Harley-Davidson-moottoripyöriä käsittelevän lehden. Sittemmin yksi jäsen perusti uuden amerikanautolehden 2000-luvulla.
Fuckin’ Hippies kokoontui satunnaisesti 1980-luvun lopulla erään jäsenen työpaikan tiloissa Helsingin Konalassa ja sittemmin keskustassa Korkeavuorenkadun pommisuojassa. Muun muassa nuori Marjo Leinonen, joka myöhemmin tuli tunnetuksi Balls -yhtyeestään, kävi näihin aikoihin koelaulussa.
Yhtyeen logo on silloin vielä mainostoimistopiireissä vaikuttaneen artistin, J. Karjalaisen, 1990-luvun alussa piirtämä.
Fuckin’ Hippies hankki 1992 ensimmäisen oman harjoitustilan Punavuoresta Merimiehenkadun kellarista, josta he siirtyivät myöhemmin eduskuntatalon eteen VR:n makasiineille. Yhtye esiintyi ensi kerran julkisesti syyskuun alussa 1992 Dianapuiston kupeessa sijaitsevassa kuubalaisessa ravintolassa. Seuraava esiintyminen oli kahden päivän päästä jo Tavastia Klubilla Kopteri-lehden juhlissa. Tällöin yhtye oli sonnustautunut lurekseihin ja niitteihin. Keikkailu jatkui Remu Aaltonen -klubilla Adlonissa, Kaivohuoneella, Planet FunFunissa ja eri kaupunkien Honky Tonk -ravintoloiden avajaisissa.
Historia > Nousu julkisuuteen

Musiikkialan monitoimimies Lasse Norres halusi yhtyeen televisioon musiikkiohjelmaansa muutamaan jaksoon esiintymään. Hipit olivat myöhemmin myös televisiossa Jyrki -musiikkiohjelmassa ja Äkkiä Anttolassa -nimisessä kotimaisessa elokuvassa 1999.
Fuckin’ Hippies panostaa musiikin lisäksi lavaesiintymiseen, koreografiaan ja visuaalisuuteen. Tyylissä ja musiikissa on nähtävissä viittauksia ajalle 1950-1979. Keikoilla on nähty myös 1959 Cadillacin kyljenpuolikas, kolmimetrinen vapaudenpatsas, Harley-Davidson-moottoripyöriä ja dragster-kiihdytysauto.
Yhtye suunnitteli livealbumin tekemistä Megamanian Atte Blomin johdolla. Leningrad Cowboys -puuhamies Sakke Järvenpää toimi Fuckin’ Hippiesin ”suosittelijana” levy-yhtiön suuntaan. Megamanian Tom Vuori äänitti alkuvuoden 1993 aikana kolme live-esiintymistä, Tavastialla, Adlonissa ja vappuna Planet Fun Funissa Keravalla, joista oli tarkoitus koota albumi. Lopulta päädyttiin studioäänityksiin elävän musiikin sijaan. Ensimmäiseen pitkäsoittoon yhtye loi myös suomenkielistä omaa materiaalia, osittain levy-yhtiön toivomuksesta.
Fuckin’ Hippies esiintyi koko 90-luvun tiiviisti ympäri Suomea.
Laulajina toimi vuonna 1992-93 Paul "Mala" Malk, Jon ”Oski” Granström, Mika Malinen ja Jukka "Billy" Laitila.
2010-luvulta lähtien Fuckin' Hippies on toiminut taas aktiivisesti ja keikkailee säännöllisesti.
Vierailevia esiintyjiä ja spiikkaajia ovat olleet mm. Remu Aaltonen, Sakke Järvenpää, Mato Valtonen, Eeki Mantere, Heinäsirkka, Andy McCoy, Pete Malmi ja Sepi Kumpulainen. Myös Aikka Teddy Guitar Hakala oli yhtyeessä vuosituhannen vaihteessa.
2010- luvulta lähtien laulusolistit ovat Ari Eerola, Mika Malinen ja Kim Westerlund.
Suurin osa nykyisin keikkailevasta bändistä on alkuperäisjäseniä.
Albumit

Rock 'n roll' (1996) Johanna Kustannus
Aiheesta muualla

Fuckin' Hippies -yhtyeen keikkamyynti
Moshe Katsav

| Moshe Katsav> מֹשֶׁה קַצָּב |
| --- | --- |

Israelin 8. presidentti
 1. elokuuta 2000 - 1. heinäkuuta 2007  
Pääministeri:  Ehud Barak Ariel Sharon Ehud Olmert
Edeltäjä:  Ezer Weizman
Seuraaja:  Shimon Peres
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. joulukuuta 1945 (ikä 79) Yazd, Iran
Puoliso:  Gila Katsav
Tiedot
Puolue:  Likud
Uskonto:  Juutalaisuus
Moshe Katsav (hepr. ‏מֹשֶׁה קַצָּב‎, Mōšeh Qaṣṣāḇ, s. 5. joulukuuta 1945 Yazd, Iran) on entinen Israelin presidentti. Hän toimi virassaan vuosina 2000–2007.
Iranissa syntyneen Moshe Katsavin perhe muutti Teheraniin Katsavin ollessa vielä lapsi. Israeliin perhe muutti vuonna 1951, pian valtion perustamisen jälkeen. Katsav puhuu sujuvasti persiaa. Hänen puolisonsa on Gila Katsav.
Katsav liittyi Likud-puolueeseen, ja hän oli 24-vuotias, kun hänestä vuonna 1969 tuli Kiryat Malachin kunnanjohtaja. Hänet valittiin knessetiin 1977. Katsav palveli Benjamin Netanjahun hallituksen varapääministerinä. Katsav kilpaili tuolloin työväenpuoluetta edustaneen Shimon Peresin kanssa Israelin presidentin virasta ja voitti tämän. 31. heinäkuuta 2000 Katsav nousi Israelin presidentiksi.
8. huhtikuuta 2005 paavi Johannes Paavali II:n hautajaisissa Katsavin vieressä istui Iranin presidentti Mohammad Khatami, joka myös on kotoisin Yazdista. Istumajärjestys oli laadittu sukunimen aakkosjärjestyksen mukaan. Israelin ja Iranin johtajat tapasivat silloin ensimmäistä kertaa vuoden 1979 jälkeen. Myöhemmin Katsav kertoi kätelleensä Khatamia ja keskustelleensa tämän kanssa persiaksi.
Raiskaustuomio

Heinäkuussa 2006 Katsavia syytettiin seksuaalisesta hyväksikäytöstä ja raiskauksista. 22. elokuuta poliisi ratsasi hänen talonsa. Katsavia hyväksikäytöstä syyttäviä naisia on ainakin kahdeksan. Myöhemmin syytöksiin on lisätty petokset, laiton salakuuntelu ja esimiesaseman hyväksikäyttö. Kun paine Katsavin ympärillä kasvoi, joutui hän lopulta eroamaan tehtävästään 29. kesäkuuta 2007. Hänen seuraajakseen presidentiksi valittiin heinäkuussa 2007 Shimon Peres. Joulukuun 2010 lopussa Katsav todettiin syylliseksi kahteen raiskaukseen ja seksuaalisen ahdisteluun. Katsavin tuomio langetettiin kuitenkin vasta maaliskuussa 2011, jolloin oikeus tuomitsi hänet seitsemäksi vuodeksi vankeuteen.
Tió de Nadal

Tió de Nadal, kakkaava jouluhahmo
Tió de Nadal (myös Tió tai Tronca) on katalaanien jouluperinteeseen liittyvä myyttinen hahmo. Se on tyypillisesti kahdella tai neljällä tikkujalalla seisova halko, johon on maalattu pyöreä leveästi hymyilevä naama. Tió pannaan joulukuun alussa esille kotiin sekä ruokitaan ja peitellään joka yö, ettei sille tulisi nälkä ja kylmä. Jouluna sitä hakataan kepeillä ja sen käsketään "kakata" lahjoja. Samalla lauletaan tapahtumaa varten tehtyä laulua, joka kuuluu esimerkiksi seuraavasti:
| --- | --- |
caga tió, caga turró, avellanes i mató, si no cagues bé  et daré un cop de bastó. caga tió!": kakkaa, halko, kakkaa turróneita, pähkinöitä ja juustoa, jos et kakkaa hyvin, annan sulle keppiä. kakkaa, halko!
Lauluja on myös monia muita. Laulun sanojen caga tió kohdalla halkoa lyödään erityisen lujasti. Laulun loputtua halkoa peittävän peiton alta otetaan lahja ja avataan se. Tämän jälkeen laulu aloitetaan uudelleen alusta.
Niittynurmikkaryhmä

| Niittynurmikkaryhmä |
| --- | --- |
 Niittynurmikka (Poa pratensis)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Alaheimo::  Pooideae
Suku::  Nurmikat Poa
Lajiryhmä::  Niittynurmikkaryhmä Poa pratensis -ryhmä
Infobox OKNimi-testi OK: 
Niittynurmikkaryhmä (Poa pratensis -ryhmä) on nurmikkalajien erottelutavasta riippuen joko niittynurmikan ja sen lähisukuisten nurmikkalajien tai niittynurmikan eri alalajien muodostama lajiryhmä, joka on seurausta niittynurmikan apomiktisesta lisääntymisestä.
Hoikkanurmikka (Poa angustifolia, syn. Poa pratensis ssp. angustifolia) eroaa niittynurmikasta lyhyiden rönsyjensä ja yhteenkasvaneen röyhynsä sekä usein tiiviisti mätästävän kasvutapansa perusteella. Luminurmikka eli lapinnurmikka (Poa arctica, syn. Poa rigens) eroaa niittynurmikasta puolestaan pienemmän kokonsa, tyvellä olevien karvojensa sekä ulkohelpeidensä ulkonäön perusteella. Matalanurmikka (Poa humilis, syn. Poa subcaerulea, Poa pratensis ssp. subcaerulea) muistuttaa pikkunurmikkaa, mutta eroaa siitä pidempien rönsyjensä sekä monihaaraisen ja hopeankiiltoisen röyhynsä perusteella. Pikkunurmikka (Poa irrigata, syn. Poa pratensis ssp. irrigata) eroaa niittynurmikasta pienemmän kokonsa sekä lyhyiden ja leveämpien lehtiensä perusteella. Pohjannurmikka (Poa alpigena, syn. Poa pratensis ssp. alpigena) taas eroaa niittynurmikasta yksittäin kasvavien varsiensa, lyhyiden ja kaarelle taipuneiden rönsyjensä sekä kolmisuonisten ulkohelpeidensä perusteella.
Ryhmään kuuluvat taksonit

niittynurmikka (Poa pratensis, syn. Poa pratensis ssp. pratensis)
hoikkanurmikka (Poa angustifolia, syn. Poa pratensis ssp. angustifolia)
luminurmikka eli lapinnurmikka (Poa arctica , syn. Poa rigens )
Poa arctica ssp. arctica
abiskonluminurmikka (Poa arctica ssp. microglumis)
dovrenluminurmikka (Poa arctica ssp. elongata)
mätäsluminurmikka (Poa arctica ssp. caespitans)
norjanluminurmikka (Poa arctica ssp. stricta)
sunndalinluminurmikka (Poa arctica ssp. depauperata)
tromssanluminurmikka (Poa arctica ssp. tromsensis)
matalanurmikka (Poa humilis, syn. Poa subcaerulea, Poa pratensis ssp. subcaerulea)
pikkunurmikka (Poa irrigata, syn. Poa pratensis ssp. irrigata)
pohjannurmikka (Poa alpigena, syn. Poa pratensis ssp. alpigena)
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2018: Niittynurmikkaryhmän (Poa pratensis -ryhmä) levinneisyys Suomessa
Jouluhalko

Jouluhalko
Jouluhalko kuului Pohjois-Euroopassa esikristilliseen tapaan juhlistaa talvipäivänseisausta eli vuoden lyhyintä päivää. Silloin etsittiin ja poltettiin suuri halko, joka symboloi aurinkoa. Usein käytettiin hedelmäpuun halkoja, mikä takasi hyvän sadon seuraavaksi vuodeksi. Katolinen kirkko ei tukahduttanut traditiota, ja keskiajalla halon polttamisen perinne monipuolistui. Runkoa saatettiin koristella, se sytytettiin juhlavin menoin ja polttamisen jälkeen tuhka kerättiin talteen seuraavaksi vuodeksi, minkä uskottiin tuottavan onnea ja varjelevan onnettomuuksilta.
Kaupunkiasutuksen myötä puun polttamisen perinne kävi mahdottomaksi, ja suuri halko korvattiin pienemmällä oksalla, joka asetettiin keskelle pöytää ja ympäröitiin erilaisilla herkuilla. Tämä oksa muuttui vähitellen leivokseksi pariisilaisleipureiden ansiosta 1800-luvun lopulla.
New Yorkissa eräs kaapelitelevisiokanava lähetti jouluna 1966 ohjelmanaan kuvaa rauhallisesti palavasta jouluhalosta joululaulujen soidessa taustalla. Ohjelmasta tuli suosittu, ja monet muut kanavat ovat ottaneet sen ohjelmistoonsa.