stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Galepsos (Traakia)
Maantiede

Galepsoksen kaupunki sijaitsi Traakian rannikolla kaakkoon Amfipoliista. Se oli Thasoksen peraia-aluetta. Samalla rannikolla kaupungista länteen sijaitsivat Eion ja Argilos ja itään Apollonia, Oisyme ja Neapolis. Kaupungin akropoliina eli yläkaupunkina toimivat kaksi nimellä Gaïdourókastro tunnettua kukkulaa etelään Karianín kylästä. Galepsoksen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 100–200 neliökilometriä.
Traakian Galepsosta ei tule sekoittaa toiseen Galepsokseen, joka sijaitsi Sithonian niemellä Khalkidiken alueella.
Historia

Galepsos oli Thasoksen siirtokunta ja sen alainen polis sekä emporion eli kauppa-asema. Se perustettiin ilmeisesti arkaaisella kaudella 600-luvulla eaa. Paikalla saattoi olla varhaisempi traakialainen asutus. Kaupungin nimi juonnettiin kreikkalaisessa mytologiassa Galepsoksesta, joka oli Thasoksen ja Telefen poika. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Galēpsios (Γαλήψιος).
Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Galepsos kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 454/453–415/414 eaa. Spartalaisten vallattua Amfipoliin vuonna 424 eaa. Brasidaan johdolla he saivat haltuunsa myös Galepsoksen Makedonian kuninkaan Perdikkas II:n avulla. Kleon kuitenkin valtasi sen parin vuoden sisällä takaisin Ateenalle.
Galepsos löi ilmeisesti omaa pronssirahaa 300-luvulta eaa. lähtien. Joskus kyseiset rahat on kuitenkin laitettu Khalkidiken Galepsoksen nimiin. Makedonian Filippos II valtasi ja tuhosi Galepsoksen oletettavasti pian sen jälkeen kun oli vallannut Krenideen vuonna 356 eaa. Makedonialaiset vaikuttavat kuitenkin perustaneen kaupungin uudelleen, koska Livius mainitsee sen Perseuksen pysähtymispaikkana hänen pakomatkallaan Samothrakeen vuoden 168 eaa. Pydnan taistelussa kärsimänsä tappion jälkeen.
Nykyinen Galipsóksen kylä, joka sijaitsee sisämaassa useita kilometrejä kaupungin paikasta pohjoiseen, on nimetty antiikin aikaisen kaupungin mukaan.
Rakennukset ja löydökset

Galepsoksen akropolis on ollut linnoitettu muurein, jotka ajoitetaan 400-luvun eaa. alkupuolelle. Varhaisimmat löydöt kaupungin paikalta ovat 600-luvun eaa. lopulta ja 500-luvun eaa. alusta. Kaupungissa on ilmeisesti ollut Zeukselle omistettu pyhäkkö. Kukkulan läheltä on löydetty nekropolis eli hauta-alue, jonka haudat ajoitetaan 500–300-luvuille eaa. Kaupungin lähellä on ollut Demeterille omistettu pyhäkkö, jota ei ole paikannettu, mutta jonka neljä löydettyä rajakiveä mainitsevat sen hekatompedon-temppelin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Galepsos Wikimedia Commonsissa
Galepsoksen nimiin laitettu pronssiraha, 300-luku eaa. Kuvituksessa Dionysoksen pää sekä pässin etuosa, jossa pää kääntynyt oikealle ja teksti ΓΑΛΗΨΙΩΝ, Galēpsion, ”galepsoslaisten [polis]”.
Galepsoksen Demeterin temppelin rajakiviä. Kaválan arkeologinen museo.
Kaurit

| Kaurit |
| --- | --- |
 Kauri (Agathis australis)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Luokka::  Embryopsida
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Paljassiemeniset Pinophyta
Lahko::  Cupressales
Heimo::  Araukariakasvit Araucariaceae
Suku::  Kaurit Agathis  Salisb., 1807
Katso myös
   Kaurit Wikispeciesissä   Kaurit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaurit (Agathis) on 21 puulajin muodostama havupuiden suku araukariakasvien heimossa. Ne ovat kookkaita ja taloudellisesti arvokkaita puita. Kaurien lehdet ovat suhteellisen leveitä, ja ne muistuttavat suuresti lehtipuiden lehtiä. Kukintona on pyöreä tai hieman pitkulainen käpy. Puut ovat yksikotisia ja ne alkavat tuottaa hedekukintoja tyypillisesti vasta vanhemmalla iällä. Käpyjen kypsyminen kestää kaksi vuotta. Nuorena puut ovat muodoltaan kartiomaisia, mutta vanhemmiten niillä on pitkä, paljas runko ja usein hyvin epäsäännöllisen muotoinen pyöreähkö latvus. Kaurit ovat kookkaita puita ja jotkin lajit saavuttavat jopa 60 metrin korkeuden. Joidenkin lajien siemeniä syövät hyvin alkeellisten Agathiphaga-suvun koiperhosten toukat.
Nimet

Suvun tieteellinen nimi Agathis tulee kreikankielisestä lankakerää tarkoittavasta sanasta ja viittaa kasvien käpyjen olemukseen. Kaurien suomenkielinen nimi on alun perin suvun Uudessa-Seelannissa kasvavan edustajan maorinkielinen nimi.
Kuvaus

Kaurit ovat ainavihantia, usein suuria ja suorarunkoisia puita. Oksat haarautuvat rungosta lähes säteittäisinä valekiehkuroina. Latvus on yleensä nuorella puulla kartiomainen, mutta vanhemmiten epäsäännöllisempi. Vanhalla puulla on usein korkealle oksaton runko. Silmut ovat pallomaisia ja niitä peittävät limittäiset silmusuomut. Pihkatiehyitä kulkee paitsi puuaineksessa, myös kuoressa, lehdissä ja kävyissä.
Lehdet ovat litteitä, lyhytruotisia ja nahkeapintaisia. Lehtiasento vaihtelee verso- ja lehtityypin mukaan kierteisestä vastakkaiseen. Lehtien muodossa on huomattavaa vaihtelua yhdenkin puun eri osien välillä. Nuorten kasvien varhaislehdet ovat yleensä myöhäislehtiä suurempia ja teräväkärkisempiä. Myöhäislehdet puolestaan ovat kärjestään pyöristyneempiä. Lehden muoto vaihtelee tasasoukan, suikean, puikean ja soikean välillä. Lehti on silposuoninen, eli lehtilavassa on useita rinnakkaisia lehtisuonia. Ilmaraot sijaitsevat lehdessä enimmäkseen sen abaksiaalisella pinnalla eli alapinnalla. Nuoret lehdet ovat yleensä vasta puhjettuaan punertavia.
Kaurit ovat yleensä yksikotisia, eli erilliset hede- ja emikukinnot kehittyvät samaan puuyksilöön. Kukinnot kasvavat yksittäin ja kehittyvät useimmiten hankasilmuista.
Hedekukinto eli hedekäpy on yleensä muodoltaan lieriömäinen tai norkkomainen, ja voi olla perällinen tai perätön. Se koostuu lukuisista rankaan kierteisesti ja usein limittäin asettuneista hedelehdistä. Hedelehdet ovat muodoltaan kilpimäisiä. Kullakin hedelehdellä on kahdesta kahteentoista pitkänomaista siitepölyä tuottavaa pölylokeroa.
Emikukinto eli käpy on jykeväperäinen ja muodoltaan pallomainen tai munanmuotoinen siten, että tyvi on kärkeä kapeampi. Käpy koostuu lukuisista kierteisesti käpyä lyhyempään rankaan limittäin asettuneista käpysuomuista. Kukin käpysuomu itsessään muodostuu yhdiskasvuisista suuresta peitinsuomusta ja surkastuneesta emisuomusta. Käpysuomussa on yksi siemenaihe. Käpy on yleensä väritykseltään vihreä. Kypsyttyään käpy kuivuu ja hajoaa, kun käpysuomut varisevat vapauttaen siemenet.
Siemen on muodoltaan puikea. Sillä on kaksi keskenään erikokoista lenninsiipeä, joista pienempi on surkastunut. Sirkkalehtiä on kaksi.
Kaurin (A. australis) rungon kuori hilseilee levyinä.
Lajin A. robusta leveänsuikeita lehtiä.
Kaurien kävyt ovat puussa vihreitä ja raakoja. Kypsyttyään kävyt hajoavat.
Levinneisyys

Kaurit esiintyvät luonnonvaraisena vyöhykkeellä, joka ulottuu Malesian ja Sumatran pohjoisosista Filippiinien ja Molukkien kautta Uuteen-Guineaan ja Melanesiaan saakka. Lisäksi muutama kaurilaji elää Queenslandin rannikolla Australiassa ja Uuden-Seelannin Pohjoissaaren pohjoisosissa. Kaikki lajit ovat sade- tai monsuunimetsien puita. Filippiineillä esiintyvä A. philippinensis on araukariakasvien heimon pohjoisimpana kasvava laji.
Luokittelu

Kaurit ovat araukariakasvien heimoon kuuluvia havupuita. Heimon sisällä kaurit ovat sisarryhmä araukarioille (Araucaria), kun taas wollemiat (Wollemia) ovat heimon yhteisestä kehityslinjasta ensimmäisenä eronnut basaalinen ryhmä.
Luokittelu > Lajit

Kaurien sukuun kuuluu 21 puulajia, joista useimmat ovat endeemisiä vain yhdellä saarella tai saariryhmällä. Alla on lueteltu sukuun kuuluvat lajit luontaisine elinalueineen.
Agathis atropurpurea (Australia)
kauri (Agathis australis) (Uusi-Seelanti)
Agathis borneensis (läntinen Malesia, Borneo)
Agathis corbassonii (Uusi-Kaledonia)
Agathis dammara (itäinen Malesia)
Agathis endertii (Borneo)
Agathis flavescens  (Borneo)
Agathis kinabaluensis (Borneo)
Agathis labilliardieri (Uusi-Guinea)
Agathis lanceolata (Uusi-Kaledonia)
Agathis lenticula (Borneo)
Agathis macrophylla (Fidži, Vanuatu, Salomonsaaret)
Agathis microstachya (Australia)
Agathis montana (Uusi-Kaledonia)
Agathis moorei (Uusi-Kaledonia)
Agathis orbicula (Borneo)
Agathis ovata (Uusi-Kaledonia)
Agathis philippinensis (Filippiinit, Sulawesi)
Agathis robusta (Australia, Uusi-Guinea)
Agathis silbae (Vanuatu)
Agathis spathulata (Uusi-Guinea)
Merkitys ihmiselle

Kaurien puuaines on hienoa ja helposti työstettävää ja sen väri vaihtelee oljenvärisestä kellanruskeaan. Puuaineksen takia kaurit ovat kaupallisesti tärkeä puuryhmä. Eri kaurilajeja käytetään muun muassa kielisoitinten kuten sähkö- ja bassokitaroiden runkomateriaalina. Monet luonnonvaraiset laajat kaurimetsät onkin hakattu ja valtaosa myyntiin tulevasta puuaineksesta on nykyisin peräisin viljelymetsistä. Myös useiden lajien pihka on arvokasta ja sitä myydään dammarhartsin nimellä.
Aiheesta muualla

Biogeography of Araucariaceae (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q216113  Wikispecies: Agathis (Araucariaceae)  APNI: 77711  Conifers.org: Agathis  EoL: 23806525  EPPO: 1AGTG  FoAO2: Agathis  FoC: 100786  GBIF: 2685008  GRIN: 288  iNaturalist: 317602  IPNI: 11616-1  IRMNG: 1293082  ITIS: 183484  NCBI: 54793  NZOR: 7f9d80f1-c206-4f0b-a5fd-47631ede8762  Open Tree of Life: 408487  PLANTS: AGATH2  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:331119-2  Tropicos: 40034137  WFO: wfo-4000000913 
Yli tuhatvuotias uusiseelantilainen kauriyksilö Te Matua Ngahere.
Gallaecia

| Gallaecia Provincia Gallaecia> Rooman provinssi |
| --- | --- |

Valtio:  Rooman valtakunta Länsi-Rooman valtakunta
Prefektuuri:  Gallia (300-luku–)
Diokeesi:  Hispania
Nykyinen valtio/alue:  Espanja (Galicia, Asturia, Kastilia ja León)
Perustettu:  n. 211–217
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Bracara Augusta
Gallaecia (Hispania Gallaecia, lat. Provincia Gallaecia) oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Hispaniassa ja käsitti nykyisen Espanjan luoteisosan, mukaan lukien Galician.
Maantiede

Gallaecian provinssi sijaitsi Hispanian ja samoin nykyisen Espanjan luoteisosassa ja käsitti sille nimen antaneen Gallaecian sekä Asturican. Sen alue oli huomattavasti suurempi kuin nykyisellä Galicialla, ja siihen kuuluivat myös muun muassa nykyinen Asturia sekä osa Kastilia ja Leónista. Sen itäpuolella sijaitsi (Hispania) Tarraconensiksen provinssi ja eteläpuolella Lusitanian provinssi. Provinssin hallinnollinen keskus oli Bracara Augusta.
Maantiede > Kaupunkeja

Gallaecian kaupunkeja olivat muun muassa:
Aquae Celenae
Aquae Flaviae
Artabron Limen
Asturica Augusta eli Asturica
Aurium
Bracara Augusta eli Bracara
Brigantium eli Flavium Brigantium
Castellum Aviliobris
Dactionum
Flavionavia
Flavia Lambris
Forum Limicorum
Lancia
Legio
Lucus Asturum
Lucus Augusti
Nemetobriga
Ocelodurum eli Ocelum Duri
Portus Cale
Turris Augusti
Historia

Gallaecian alue oli aiemmin osa Hispania Tarraconensiksen provinssia. Gallaecian provinssi perustettiin keisari Caracallan aikana eli vuosien 211–217 välillä erottamalla se Tarraconensiksesta. Provinssi esiintyy Veronan luettelossa 300-luvun alkupuolella. Se kuului Hispanian diokeesiin ja sitä hallitsi praeses.
300-luvulta lähtien provinssi kuului Gallian prefektuuriin. Rooman valtakunnan jaon vuonna 395 jälkeen provinssi oli osa Länsi-Roomaa ja kuului edelleen Gallian prefektuuriin ja Hispanian diokeesiin. Provinssi on antanut nimensä nykyisellä Galicialle.
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
| Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Myöhäisroomalaiset provinssit.n. vuosina 293–395 | Länsi-Rooma> Myöhäisroomalaiset provinssit.n. vuodesta 395 | Nykyinen alue tai valtio> Nykyinen alue tai valtio.Nykyinen alue tai valtio |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Hispania ulterior 197–27 eaa. | Hispania ulterior 197–27 eaa. | Hispania Baetica | Baetica | Baetica | (Andalusia) |
| Hispania ulterior 197–27 eaa. | Hispania ulterior 197–27 eaa. | Hispania Lusitania | Lusitania | Lusitania | (Portugali) |
| Hispania citerior 197–27 eaa. | Hispania citerior 197–27 eaa. | Hispania Tarraconensis | Tarraconensis | Tarraconensis | (Espanja pohjoinen) |
| Hispania citerior 197–27 eaa. | Hispania citerior 197–27 eaa. | Hispania Tarraconensis | Tarraconensis | Insulae Baleares | (Baleaarit) |
| Hispania citerior 197–27 eaa. | Hispania citerior 197–27 eaa. | Hispania Tarraconensis | Carthaginensis | Carthaginensis | (Espanja kaakkoinen) |
| Hispania citerior 197–27 eaa. | Hispania citerior 197–27 eaa. | Hispania Tarraconensis | Gallaecia | Gallaecia | (Galicia) |
Selitykset: ↑  Provinssit Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen jälkeen.  ↑  Provinssit Theodosius I:n ajan jälkeen vuonna 395, kun imperiumi jaettiin Länsi- ja Itä-Roomaan.
Frank Gardiner

| Frank Gardiner |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: n. 1829 Skotlanti tai Australia
Kuollut: n. 1904 Yhdysvallat
Lachlanin kultasaattueen ryöstön tapahtumapaikka
Frank Gardiner (n. 1829–1904) oli australialainen lainsuojaton, bushranger.
Gardinerin syntymäpaikasta ei ole tarkkaa tietoa. Hän syntyi joko Skotlannissa ennen vanhempiensa muuttoa Australiaan tai Boron asutusyhteisössä lähellä Goulburnia Australiassa. Hänen oikean nimensä uskotaan olleen Frank Christie, mutta hän käytti useita salanimiä. Joka tapauksessa hän allekirjoitti viestinsä nimellä Frank Gardiner.
15. kesäkuuta 1862 Gardiner ryösti Lachlanin kultasaattueen lähellä Eugowraa. Hänen apunaan olivat Ben Hall ja Johnny Gilbert. Ryöstöä pidetään kaikkien aikojen arvokkaimpana vankkurikuljetuksen ryöstönä ja Australian suurimpana kultaryöstönä. Saaliin kokonaisarvoksi arvioitiin 14 000 puntaa, joka nykyrahana vastaa noin kahta miljoonaa Australian dollaria. Lähes puolet kultasaaliista saatiin takaisin, kun poliisi teki iskun erääseen Gardinerin pakopaikoista. Lopun saaliin kohtalosta ei ole tietoa, ja aarteenmetsästäjät tutkivat Gardinerin toimialueita vielä nykyäänkin.
Vuonna 1864 Gardiner eli vaimonsa Kittyn kanssa työskennellen kauppiaana Apis Creekissä Queenslandissa lähellä Rockhamptonia. Eräs asiakas tunnisti hänet ja ilmoitti poliisille. Uuden Etelä-Walesin poliisi pidätti hänet huolimatta toimivalta-alueen ylittämisestä. Gardiner tuomittiin vankilaan 32 vuodeksi, josta hän istui vain noin kymmenen vuotta, sillä Gardinerin sisaren vetoomukset hänen vapauttamisekseen auttoivat. Gardiner pääsi vapaaksi aikaisin sillä ehdolla, että hän muuttaisi maasta. Vuoden 1874 lopulla hän päätyi Kaliforniaan Yhdysvaltoihin. Gardinerin uskotaan olevan ainoa Australian kansalainen, joka on karkotettu kotimaastaan.
Gardiner piti saluunaa San Franciscossa, mutta hänen Yhdysvaltojen-ajastaan ei tiedetä juurikaan muuta. 1904 Sydney Morning Herald -lehti kertoi hänen kuolleen keuhkokuumeeseen samana vuonna.
Käännös suomeksi
Gargettos

| Gargettos> Γαργηττός.Sijainti |
| --- | --- |
 Gargettos
Koordinaatit:  38°1′00″N, 23°52′19″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Gérakas, Attika
Historia
Tyyppi:  demos
Perustettu:  508 eaa.
Kulttuuri:  antiikin Kreikka
Alue:  Attika
Kaupunki:  Ateena
Fyle:  Aigeis
 :  Antigonis (vsta 307 eaa.)
 :  Aigeis (vsta 201 eaa.)
Trittys:  mesogeios
Demonyymi:  Gargēttios (Γαργήττιος)
Bulen jäseniä:  4
 :  7 (vsta 307 eaa.)
 :  ei tiedossa (vsta 201 eaa.)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Gargettos (m.kreik. Γαργηττός, Gargēttos, lat. Gargettus) oli antiikin aikainen alun perin Aigeis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen mesogeios-trittykseen eli Attikan sisämaa-alueen demoksiin.
Gargettos sijaitsi Pentelikon-vuoren (nyk. Pentéli) lounaispuolella nykyisen Gérakaksen kaupungin tienoilla. Demoksen nimi on mahdollisesti säilynyt nykyisen kaupungin nimessä.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Tuolloin sen alkuperäinen fyle eli ”heimo” oli Aigeis ja sillä oli neljä edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Myöhemmin hellenistisellä kaudella demoksissa tapahtui muutoksia, ja niiden seurauksena demos kuului vuodesta 307/306 eaa. Antigonis-fyleen ja fylen lakkauttamisen jälkeen vuodesta 201/200 eaa. jälleen Aigeis-fyleen. Muutosten seurauksena demoksella oli hellenistisellä kaudella seitsemän bule-edustajaa.
Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Gargēttios (Γαργήττιος). Epikuroksen kerrotaan asuneen Gargettoksessa.
Garon kieli

Garon kieli on Intian Meghalayan osavaltiossa ja sen lähialueilla Bangladeshissä asuvien garojen puhuma sinotiibetiläinen kieli.
Kielen puhujia on noin 700 000 henkeä. Suurin osa heistä asuu Meghalayan vuoristoseudulla ja noin 100 000 Garovuorten eteläpuolella Bangladeshissa. Pienempiä ryhmiä asuu Assamin ja Tripuran osavaltioissa sekä Modhupurin lähellä Bangladeshissa. Bangladeshissa kaikki aikuiset garot osaavat myös bengalia.
Garo kuuluu sinotiibetiläisten kielten tiibetiläis-burmalaisen haaran barilaiseen ryhmään. Se jakautuu useisiin murteisiin, jotka Garovuorten a’tongia ja rugaa lukuun ottamatta ovat pääosin toistensa puhujien ymmärrettävissä. Lainasanoja on saatu bengalista ja englannista.
Amerikkalaiset baptistilähetyssaarnaajat laativat garoa varten kirjoitusjärjestelmän 1800-luvun lopussa. Kirjakieli perustuu koillismurteeseen, jota toisinaan kutsutaan a’weksi. Kieltä kirjoitetaan latinalaisella kirjaimistolla. Garoksi on julkaistu kristillistä uskonnollista kirjallisuutta, kansanperinnekokoelmia ja pieniä sanomalehtiä. Sitä käytetään myös alkeiskoulujen opetuskielenä.
Garou (järvi)

| Garou |
| --- | --- |
Valtiot:  Mali
Koordinaatit:  16°03′N, 2°42′W
Mittaustietoja
Pinta-ala:  enimmillään 160 km²
Tilavuus:  0,775 km³
Suurin syvyys:  8,5 – 9 m
 fiGarou 
Garou on Nigerjoen tulvajärvi Malissa. Se sijaitsee Nigerin sisämaasuiston itäreunalla Timbuktun alueen Gourma-Rharousin piirissä.
Garou koostuu neljästä hiekkadyynien erottamasta järvestä, jotka ovat Garoun lisäksi Gakore ja Tinguere pääjärven eteläpuolella ja Titolaouen sen itäpuolella. Garouta ruokkii Nigerin sivuhaarasta Bara-Issasta itään johtava kanava. Garousta johtaa lyhyt ja leveä kanava Gakoreen, joka puolestaan on yhteydessä Tinguereen. Voimakkaiden tulvien aikaan Gakoreen on virrannut vettä myös etelän Dôjärvestä tulevaa kanavaa pitkin. Garoun itänurkasta on yhteys Titolaoueniin, josta johtavat kanavat tulva-alueen reunalla sijaitseviin Haribongoon ja Kabongoon.
Garoun pituus on 30 ja leveys kahdesta neljään kilometriä. Neljän järven yhteispinta-ala on suurimmillaan 160 neliökilometriä, vesimäärä enimmillään 775 miljoonaa kuutiometriä ja suurin syvyys 8,5–9 metriä.
Nigerjoen tulvien heikennyttyä 1970-luvun alussa Garou on ollut pitkän aikaa kokonaan kuivana. Järvi on saanut vettä vain poikkeuksellisina tulvavuosina kuten 1999–2000 ja 2003.
Garoun etelärannalla sijaitsee Haribomon kunnan keskuskylä Daka Fifo.
Kaupunkivaltio

Kaupunkivaltio on kaupungin ja mahdollisesti sen lähialueen käsittävä pieni valtio. Kaupunkivaltion käsite on erityisen tuttu antiikin Kreikan historiasta, jossa kaupunkivaltiot tunnetaan nimellä polis. Kaupunkivaltiot olivat samoihin aikoihin tyypillisiä myös etruskeilla.
Jo ennen antiikin aikaa kaupunkivaltioita oli esiintynyt muun muassa Sumerin ja Foinikian alueella. Kreikan kaupunkivaltioiden katoamisen jälkeen kaupunkivaltiot ovat kuuluneet Euroopan historiaan varsinkin keskiajan ja renessanssin Italiassa. Nykyään kaupunkivaltioita on maailmassa enää muutama. Näistä hyvänä esimerkkinä toimii Monacon ruhtinaskunta. Kaupunkivaltioita ja erityisesti poliksia tutkinut The Copenhagen Polis Centre -tutkimusyksikkö on tunnistanut historiasta yhteensä 37 erilaista kaupunkivaltiokulttuuria.
Historia > Lähi-idän pronssikautiset kaupunkivaltiot

Ensimmäisenä kaupunkivaltiot kehittyivät pronssikaudella Sumerissa noin 3100–2350 eaa., jossa tunnetuimpia varhaisia kaupunkivaltioita olivat Uruk, Ur ja Lagaš. Tämän jälkeen kaupunkivaltioita syntyi 2000–1000-luvuilla eaa. muun muassa Syyriaan (mm. Ebla), Palestiinaan (Hazor), Assyriaan (Assur), Anatoliaan (Kanesh, Durhumit, Purushattum) ja Foinikiaan (Arwad, Byblos, Sidon, Tyros) sekä foinikialaisten perustamina siirtokuntina eri puolille Välimerta (mm. Karthago).
Historia > Antiikin Kreikan kaupunkivaltiot

Antiikin kreikkalaiset kaupunkivaltiot eli polikset kehittyivät varhaisella rautakaudella Kreikan niin kutsuttujen ”pimeiden vuosisatojen” aikana, ja ne levisivät ympäri itäisen Välimeren aluetta noin 750–550 eaa. Kreikkalaisten kaupunkivaltioiden ydinaluetta olivat Manner-Kreikka ja Kreikan saaristo sekä Vähän-Aasian rannikko, mutta niitä perustettiin myös muun muassa niin kutsuttuun Suur-Kreikkaan Italian eteläosiin, Pohjois-Afrikan rannikolle, Mustallemerelle sekä läntisen Välimeren rannikolle.
Polis oli tyypillinen tapa, jolla kreikkalaiset yhteisöt olivat antiikin aikana järjestäytyneet. Kukin polis oli oma poliittinen kokonaisuutensa, jolla oli omat poliittiset instituutionsa, lakinsa ja oikeudenkäyttönsä sekä omat uskonnolliset ja yhteisölliset käytäntönsä, ja näin niitä voidaan pitää itsenäisinä valtioina. Polikset olivat tyypillisesti pieniä ja kaupunkikeskeisiä. Valtion asioista päätettiin kansankokouksissa, jotka pidettiin hallinnon keskuspaikalla, joka oli normaalisti kaupungin agora eli tori.
Poliksien valta-kautta Kreikassa olivat arkaainen ja klassinen kausi noin 700–323 eaa. Tärkeimmät kaupunkivaltiot olivat Ateena, Sparta ja Theba. Yhteensä poliksia on arvioitu olleen eri laskutavoilla 500–1 500. Koska antiikin ajan Kreikka ei muodostanut yhtä tiettyä valtiota, aikakauden historia esitetään usein yksittäisten polisten historiana sekä niiden välisten suhteiden kautta. Hellenistisellä ja roomalaisella kaudella polikset menettivät itsenäisyytensä ja poliittisen merkityksensä, vaikkakin kaupungit säilyttivät monia polisten ulkoisia muotoja.
Historia > Antiikin Italian kaupunkivaltiot

Etruskeilla oli kaksitoista kaupunkivaltioita, joihin lukeutuvat muun muassa Caere, Tarquinii ja Vulci. Rooman valtakunta sai alkunsa Rooman kaupunkivaltiosta, joka oli alun perin suurin Latiumin alueen 20 kaupunkivaltiosta. Muita Latiumin kaupunkivaltioita olivat alun perin muun muassa Tibur ja Praeneste.
Historia > Keski- ja uuden ajan kaupunkivaltiot

Keskiajalla pohjoisen Italian kaupungeista kehittyi kaupunkivaltioita Ludvig II:n kuoleman vuonna 875 jälkeen. Alun perin niitä hallitsi usein paikallinen piispa, ja myöhemmin niistä kehittyi neuvostojen johtamia tasavaltoja. Sydänkeskiajalla tällaisia kaupunkivaltioita oli Pohjois-Italiassa noin 300. 1400-luvulle tultaessa suurin osa niistä oli päätynyt kolmen suurimman eli Firenzen, Milanon ja Venetsian vallan alle.
Myöhäiskeskiajan Saksassa, erityisesti sen eteläosissa, oli noin 100 kaupunkivaltiota (Reichsstädte, Freie Städte). Sveitsiin kehittyi 1200–1300-luvuilla kahdeksan kaupunkivaltiota, jotka säilyivät 1800-luvulle saakka. Utrechtin unionin yhdistämän Alankomaiden tasavallan voidaan katsoa koostuneen 57 yhteen liittyneestä kaupunkivaltiosta.
Nykyisiä kaupunkivaltioita > Itsenäiset kaupunkivaltiot

Monaco
Singapore
Vatikaanivaltio
Nykyisiä kaupunkivaltioita > Itsehallinnolliset kaupunkivaltiot

Ceuta ja  Melilla (Espanja)
Hongkong ja  Macao  (Kiina)
Gibraltar (Britannia)
Abu Dhabi,  Dubai ja  Sharjah (Yhdistyneet arabiemiirikunnat)
Kirjallisuutta

Hansen, M. H.: Polis and City-State. An Ancient Concept and its Modern Equivalent.  (Acts of the Copenhagen Polis Centre 5. Det Kongelige Danske Videnskabernes Selskab, Historisk-filosofiske Meddelelser 76)  Copenhagen:  Kgl. Danske Videnskabernes Selskab, 1998.
Sumerilainen Uruk on yksi vanhimpia tunnettuja kaupunkivaltioita.
Sparta oli aikoinaan yksi antiikin Kreikan mahtavimmista kaupunkivaltioista.
Venetsian tasavalta oli vaikutusvaltaisimpia keski- ja uuden ajan kaupunkivaltioita.
Monaco on yksi nykyajan viimeisistä kaupunkivaltioista.