stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tonttu Toljanteri
DVD/VHS/CD/Kirjat

Vuoden 1999 sarja on julkaistu VHS:nä vuonna 1999 nimellä Pikku Kakkosen parhaat Tonttu Toljanterin parhaat ja siinä on kaikki kyseisen sarjan kymmenen jaksoa. Sama sarja julkaistiin 19.10.2011 DVD:nä nimellä Tonttu Toljanterin tarinoita. Samana päivänä jolloin Tonttu Toljanterin tarinoita julkaistiin, julkaistiin myös vuoden 2007 joulukalenterin kaikki 24 osaa DVD:nä nimellä Joulukalenteri - Tonttu Toljanteri Muorin töissä. 16.10.2013 julkaistiin DVD:nä vuonna 2003 tehty elokuva Tonttu Toljanterin joulumieli. 5.11.2014 julkaistiin DVD:nä vuoden 2013 joulukalenteri nimellä Joulukalenteri - Toljanteri tonttujen tonttuna 21.10.2015 julkaistiin DVD kokoelma Tonttu Toljanteri - Kokoelma joka sisältää DVD:T: Tonttu Toljanterin tarinoita, Joulukalenteri - Tonttu Toljanteri Muorin töissä, Tonttu Toljanterin joulumieli sekä Joulukalenteri - Toljanteri tonttujen tonttuna. 8.10.2016 julkaistiin DVD:nä vuoden 2010 joulukalenteri nimellä Tonttu Toljanteri ja oikean joulun salaisuus - Joulukalenteri. 10.11.2017 julkaistiin DVD:nä vuoden 2011 joulukalenteri nimellä Joulukalenteri - Toljanterin tuhmaikä.19.10.2018 julkaistiin DVD kokoelma Tonttu Toljanteri - Joulujuhlakokoelma, joka sisältää kaikki Tonttu Toljanteri DVD:T vuosilta 1998–2013 paitsi vuoden 2003 joulukalenterin, ja vuoden 2000 kymmenosaisen-sarjan. 2.11.2018 julkaistiin DVD:nä vuoden 1998 joulukalenteri nimellä Joulukalenteri - Tonttu Toljanterin joulupulma. 18.10.2019 julkaistiin DVD:nä vuoden 2003 joulukalenteri nimellä Joulukalenteri - Toljanterin Tonttu-TV. 23.10.2020  julkaistiin vuoden 2000 10 osainen joulusarja nimellä Tonttu Toljanteri - Tonttulan elämää.
Vuonna 2016 julkaistiin Annukka Kiurun kirjoittama kirja Tonttu Toljanteri ja joulupukin salainen tehtävä. Lokakuussa 2017 julkaistiin toinen Annukka Kiurun kirjoittama kirja Tonttu Toljanteri ja outo jouluvieras.
Lisäksi vuonna 2000 on julkaistu myös CD-levy nimeltä Tonttu Toljanteri - Kukahan se kaikki keinot keksii. Levyllä on Toljanteri-sarjassa kuultuja lauluja, kuten Möröt piiloon.
Muuta

Internetiin laadittiin joulukuussa 2008 adressi, jossa vaadittiin Tonttu Toljanterin vanhoja ja uusia jaksoja. Adressin allekirjoitti 600 ihmistä, mutta ehdotus ei mennyt läpi, vaikka Yle harkitsikin asiaa. Uusi adressi laadittiin vuodelle 2010. Yle on huomioinut molemmat adressit.
Aiheesta muualla

Yle Areena: Tonttu Toljanterin tarinoita
Yle Areena: Tonttu Toljanteri tonttujen tonttuna
Yle Areena: Tonttu Toljanteri muorin töissä
YLEn Elävä arkisto: Tonttu Toljanteri muorin töissä (Arkistoitu – Internet Archive)
YLEn Elävä arkisto: Tonttu Toljanterin joulumieli (Arkistoitu – Internet Archive)
YLEn Elävä arkisto: Tonttu Toljanterin Tonttu-TV[vanhentunut linkki]
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Tonttu Toljanteri vuoden 1999 Tonttu Toljanterin tarinoita -sarjan jaksossa "Uusi vuosi Tonttulassa".
Vartiomäki

Pekka Halosen kansallisromanttisessa Vainolaista vastaan -teoksessa vuodelta 1896 on kuvattuna muinaisajan suomalaismiehiä lähdössä sotimaan ja metsän rajassa palavat vainovalkeat.
Vartiomäki on muinaislinnaa keveämpi varustus, minkä tarkoituksena on ollut valvoa aluetta viholliselta ja tiedottaa eteenpäin asiasta savumerkein, mitä on suomen puhekielessä kutsuttu vainovalkeiksi. Sana valkea tarkoittaa murteissa myös tulta.
Ulrich Noethen

| Ulrich Noethen |
| --- | --- |
 Noethen helmikuussa 2018
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. marraskuuta 1959 (ikä 64) München, Baijeri, Länsi-Saksa
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Palkinnot
 Deutscher Filmpreis Bayerischer Filmpreis Grimme-Preis Goldene Kamera 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Ulrich Noethen (s. 18. marraskuuta 1959 München, Baijeri, Länsi-Saksa) on saksalainen näyttelijä, joka on esiintynyt useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa.
Noethen on muun muassa näytellyt Heinrich Himmleriä kahdesti, elokuvassa Perikato ja elokuvassa Mein Führer – Die wirklich wahrste Wahrheit über Adolf Hitler.
Noethen on voittanut useita palkintoja näyttelemisestä, muun muassa Deutscher Filmpreis -palkinnon, Bayerischer Filmpreis -palkinnon, Grimme-Preis-palkinnon sekä Goldene Kamera -palkinnon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ulrich Noethen Wikimedia Commonsissa
Up, Up, and Away

Up, Up, and Away voi viitata:
Up, Up and Away, The 5th Dimensionin albumi vuodelta 1967
"Up, Up and Away", albumin nimikappale
Up, Up and Away, Johnny Mathisin albumi vuodelta 1967
Up, Up, and Away, Disneyn elokuva vuodelta 2000
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Up, Up, and Away”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Utqiagvik

| Utqiagvik |
| --- | --- |
 Utqiagvikin pääkatu.

 Koordinaatit: 71°18′1″N, 156°44′9″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:   Alaska
Piirikunta:  North Slope
Hallinto:  
 – Pormestari:  Fannie Suvlu
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  55,68 km²
 – Josta vettä:  6,89 km² 
Korkeus:  3 m
Väkiluku (2010):  4 212
 – Väestötiheys:  77,86 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-9 (kesäaika UTC-8)
Motto::  The Northernmost American City
 
 http://www.utqiagvik.us/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Utqiagvik (inupiatuniksi Utqiaġvik, vuoteen 2016 virallisesti Barrow) on kaupunki Pohjois-Alaskassa. Se on Yhdysvaltojen pohjoisin asutettu paikka. Läheinen Point Barrow on Yhdysvaltojen pohjoisin kohta.
Vuonna 2007 kaupungin asukasluku oli 3 982 (vuonna 2000 4 581). Vuonna 2000 asukkaista 57,19 % katsoi kuuluvansa etnisesti Amerikan alkuperäisasukkaisiin.
Historiaa

Utqiagvikin nimi tarkoittaa inupiatunin kielellä "paikkaa jossa pöllöjä metsästetään". Arkeologiset kaivaukset ovat osoittaneet että inupiatit ovat asuneet Utqiagvikin ympäristössä jo vuoden 500 tienoilla. Jäännöksiä 16 turpeeseen rakennusta asumuksesta on säilynyt Birnik-kulttuurin ajalta noin vuodelta 800.
Aiemmin virallisena nimenä käytössä ollut Barrow tulee Point Barrow’sta, joka taasen on saanut nimensä vuonna 1825 brittiläisen sir John Barrow’in mukaan. Brittiläiset laivastoupseerit olivat alueella tutkimassa ja kartoittamassa Pohjois-Amerikan arktista rannikkoa. Yhdysvaltain armeija perusti meteorologisen ja magneettisen tutkimusaseman Utqiagvikiin vuonna 1881. Cape Smythe Whaling and Trading Station perustettiin vuonna 1893. Vuodesta 1888 Utqiagvikissa oli presbyteerikirkko ja postitoimisto avattiin vuonna 1901.
Vuonna 1935 kuuluisa viihdyttäjä Will Rogers ja lentäjä Wiley Post tekivät suunnitellun pysähdyksen lentomatkallaan 25 kilometriä etelään Utqiagvikista. Noustessaan uudelleen heidän koneensa putosi jokeen surmaten molemmat. Putoamispaikalla on nykyään kaksi muistomerkkiä.
Kaupungissa pidettiin 4. lokakuuta 2016 kansanäänestys, jonka nojalla kaupungin alkuperäinen inupiatuninkielinen nimi Utqiagvik päätettiin palauttaa sen viralliseksi nimeksi. Samalla kolonialistien antamalta nimeltä Barrow poistettiin sen virallinen asema.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Utqiagvik Wikimedia Commonsissa
Alaskan osavaltio
Turpeeseen kaivettu asumus
Uotinen

Uotinen on suomalainen sukunimi. Uotinen-nimisiä henkilöitä ovat muun muassa:
Anton Uotinen (1886–1937), rautatieläinen, suutari, pietarilainen bolševikki ja punakaartin päällikkö
Jani Uotinen (s. 1978), jalkapalloilija
Jorma Uotinen (s. 1950), tanssija, laulaja ja koreografi
Mikko Uotinen (1885–1931), poliitikko, toimittaja ja runoilija
Pentti Uotinen (1931–2010), mäkihyppääjä
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Valtteri Mattila

| Valtteri Mattila> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. kesäkuuta 1995 (ikä 29) Äänekoski
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Laji:  korkeushyppy
Seura:  Äänekosken Urheilijat
Valmentaja:  Juha Isolehto
Valtteri Mattila (s. 16. kesäkuuta 1995 Äänekoski) on suomalainen korkeushyppääjä, joka edustaa Äänekosken Urheilijoita. Hänen valmentajansa on Juha Isolehto.
Mattila voitti vuoden 2019 Yleisurheilun sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa pronssia korkeushypyssä.
Unravel

| Unravel |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Coldwood Interactive
Julkaisija:  Electronic Arts
Jakelija:  Microsoft Store, Steam ja PlayStation Store
Ohjaaja:  Martin Sahlin
Säveltäjä:  Frida Johansson, Henrik Oja
Pelimoottori:  PhyreEngine
Julkaistu:  WW 9. helmikuuta 2016
Lajityyppi:  pulmapeli, tasohyppelypeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Kaikenikäisille  PEGI 7  USK 6 
Alusta:  PlayStation 4, Windows, Xbox One
Jakelumuoto:  Digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Unravel on ruotsalaisen Coldwood Interactiven kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema tasohyppelypeli. Peli julkaistiin 9. helmikuuta 2016 PlayStation 4:lle, Windowsille ja Xbox Onelle.
Pelille on julkaistu vuonna 2019 jatko-osa Unravel 2.
Pelaaminen

Pelaaja ohjaa villanarusta tehtyä Yarny-hahmoa, joka purkautuu hahmon liikkuessa. Purkautuneita narulinjoja käytetään etenemistä estävien fyysiikkapulmien ratkomiseen. Liikaa purkautuminen johtaa hahmon hajoamiseen. Hahmo voi heittää narua tarttumakoukun tavoin ja pitää kiinni purkautuneesta narusta kiipeämistä tai laskeutumista varten. Kappaleista voi tarttua kiinni ja niitä voi raahata. Narua voi sitoa kiintopisteisiin, jolloin voi tehdä siltoja tai trampoliineja.
Tarina

Pelin tarinassa vanhan naisen narukerä putoaa korista ja peli alkaa. Yarny-hahmon reaktiot ovat kerronnallinen elementti tämän kulkiessa tasojen läpi, joissa hän kerää muistoja, jotka sisältävät vihjeitä tapahtumiin.
Vastaanotto

Peli sai IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8.3/10. Arvostelussa kehuttiin Yarny-hahmon animointia ja ilmeitä. Peli on enemmän tunnelmallinen seikkailu kuin tasohyppely. Pelin läpäisy kestää viidestä kuuteen tuntia. Pulmat saavat kehuja, mutta rajallista narumäärää ei hyödynnetä riittävästi. Tasohyppely ei ole tyydyttävää koska näiden kohtien läpäisy nojaa liikaa yrityksen ja erehdyksen kautta muistamiseen eikä varsinaiseen hyppelyyn.
The Guardian antoi pelille arvostelussaan 4/5 tähteä.
Pelin Windows-versiolla on Metacriticin kerääjäsivustolla 81 pistettä 100 pisteestä.
Aiheesta muualla

Unravel MobyGamesissa (englanniksi)
V (Vanessa Hudgensin albumi)

| V Vanessa Hudgens |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2006
 Julkaistu: 26. syyskuuta 2006
 Tuottaja(t): Matthew Gerrard, Leah Haywood, Daniel James, Tim James, Jay Jay, Kent Larsson, David Norland, Brian Reeves, Wizard of Oz
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 38.38
 Levy-yhtiö: Hollywood Records
V on yhdysvaltalaisen laulajan ja näyttelijän Vanessa Hudgensin ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin Yhdysvalloissa 26. syyskuuta 2006. Sen ensimmäinen single oli "Come Back To Me", joka menestyi kohtalaisesti Yhdysvaltain Billboard Pop 100 -listalla. Toinen singlejulkaisu oli "Say OK", joka menestyi yhtä hyvin kuin edellinen singlejulkaisu.
Kappaleet

Come Back to Me – 2.47 (säv. Armato, James, Beckett, Crowley)
Let Go – 2.48 (säv. Bojanic, Hooper, Levan)
Say OK – 3.41 (säv. Birgisson, Kotecha)
Never Underestimate a Girl – 3.03 (säv. Gerrard, Nevil)
Let's Dance – 2.53 (säv. Gerrard, Jeberg, Benenate)
Drive – 3.25 (säv. Haywood, Norland)
Afraid – 3.17 (säv. James, Haywood, Spalter)
Promise – 3.16 (säv. James, Haywood, Peiken)
Whatever Will Be – 3.47 (säv. Kotecha, Falk, Shultze)
Rather Be with You – 3.34 (säv. Bojanic, Hooper)
Psychic – 3.01 (säv. Vieira)
Lose Your Love – 3.01 (säv. Vieira)
Arvostelut

Allmusic:
Urbaani löytöretkeily

Raunistulan hylätyn rehutehtaan varastohalli 8. elokuuta 2004. Halli tuhoutui tulipalossa kesällä vuonna 2005, kun sinne oli varastoitu tonneittain keräyspaperia paperialan työsulun vuoksi.
Entinen tulitikkutehdas Tampereen Särkänniemen kaupunginosassa syksyllä vuonna 2007.
Urbaani löytöretkeily (engl. urban exploration, urban exploring, UE, urbex) tarkoittaa normaalisti näkymättömien, usein kaupungeissa sijaitsevien tilojen tutkimista.
Tutkimuskohteet

Suosittuja tutkimuskohteita ovat muun muassa:
hylätyt ja purkamista varten tyhjennetyt rakennukset (esimerkiksi tehtaat, autiotalot) ja rauniot
aavekaupungit
käytössä olevat rakennukset ja rakennelmat (katto, kellarikerros, huoltotilat)
tunnelit
viemärit
kaivokset ja louhokset
Eettiset säännöt

Urbaanin löytöretkeilyn harrastajilla on tapana noudattaa tiettyjä eettisiä perussääntöjä, joissa kunnioitetaan itse käyntikohdetta, sen omistavaa tahoa sekä muita löytöretkeilijöitä, jotka mahdollisesti käyvät kohteessa myöhemmin. Säännöstön ajatuksena on jättää rakennukset samaan tilaan kuin missä ne olivat sinne tultaessa. Yleisesti käytetty UE-harrastajien motto on "ota vain valokuvia, jätä vain jalanjälkiä".
Urbaania löytöretkeilyä harrastavat ihmiset eivät tyypillisesti ole vandaaleita, graffitinmaalareita tai talonvaltaajia. Löytäessään hyvin säilyneitä kohteita urbaanit löytöretkeilijät eivät kerro niistä ihmisille, jos he eivät ole varmoja siitä, noudattavatko nämä heidän etiikkaansa. Harrastus ei kuitenkaan aina ole laillista. Hylätyissä rakennuksissa käyminen ei ole laitonta, ellei rakennuksella ole julkisrauhaa.
Riskit

Urbaaniin löytöretkeilyyn liittyy monesti myös riskejä, joiden olemassaolon harrastajat usein myös tiedostavat ja joita he pyrkivät välttämään. Merkittävimpiä ovat fyysiset loukkaantumiset, kuten putoamiset, joihin liittyvää riskiä pyritään hallitsemaan huolellisella harkinnalla sekä kunnollisella valaistuksella. Toisen ryhmän muodostavat erilaiset rakennustekniikassa käytetyt vaaralliset materiaalit, kuten asbesti, joilta voidaan suojautua käyttämällä oikeanlaisia hengityssuojaimia ja muita suojavarusteita.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Infiltration – laaja urbaaniin löytöretkeilyyn liittyvä sivusto (englanniksi)
Urban Exploration Resource – kansainvälinen tietokanta ja keskustelufoorumi (englanniksi)
Forbidden Places (englanniksi) (espanjaksi) (ranskaksi)
Aikamatka – hylättyjä paikkoja valokuvin esittelevä suomalainen websivusto
Esoteerinen maantiede ja periferiaterapia – esoteerinen maantiede ja sen sovellus periferiaterapia
urban exploring - photography (saksaksi)
Syrjäseutu - blogi – UE:ta kaikin puolin käsittelevä blogi.
Urbanex Ninja - Sivusto, joka käsittelee urbaania löytöretkeilyä ja esittelee erilaisia kohteita.
Urbex Unicorn -blogi - Kuvia ja tarinoita urbaanin löytöretkeilyn kohteista
Deserted Finland - Sivusto, jolla on valokuvia sekä blogi urbaanin löytöretkeilyn kohteista.
Valtteri Moisio

Valtteri Moisio (s. 9. kesäkuuta 1984) on suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän on kilpaillut 74 ja 75 kilogramman painoluokassa.
179 senttimetriä pitkä Moisio on voittanut painoluokkansa miesten SM-kultaa vuosina 2008 ja 2009. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan 2008 Tampereen EM-kisoissa hän eteni pronssiotteluun, missä kuitenkin hävisi Christophe Guenotille. Vuoden 2014 PM-kisoissa hän saavutti ykkössijan 75 kilon painoluokassa.
Moisio edustaa tamperelaista KooVeetä. Hänen valmentajanaan toimii Pertti Ukkola.
Valtteri Pihlajamäki

Valtteri Pihlajamäki voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Valtteri Pihlajamäki, suomalainen jääkiekkoilija
Valtteri Pihlajamäki, suomalainen koripalloilija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Valtteri Pihlajamäki”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Unsound Methods

| Unsound Methods Recoil |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : syyskuu 1996 – maaliskuu 1997 The Thin Line, Sussex
 Julkaistu: 27. lokakuuta 1997
 Tyylilaji: electronica, avantgarde, downtempo, trip hop, spoken word
 Kesto: 58.58
 Levy-yhtiö: Mute Records – STUMM 159 Reprise/Warner Bros. Records – 46820
Recoilin muut julkaisut
| Bloodline 1992 | Unsound Methods 1997 | Liquid 2000 |
Unsound Methods on brittiläisen Recoilin ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin 27. lokakuuta 1997. Albumi nauhoitettiin Alan Wilderin The Thin Line -nimisellä kotistudiolla Sussexissa syyskuun 1996 ja maaliskuun 1997 välillä. Sen tuotti Wilder kumppaninsa Hepzibah Sessan avustuksella, Steve Lyonin auttaessa myös tuotannossa ja suunnittelussa. Alan Wilder miksasi albumin, Paul Stevensin ja Simon Shazellin avustuksella.
Albumi oli Wilderin ensimmäinen julkaisemansa albumi sen jälkeen, kun hän lähti Depeche Modesta vuonna 1995.
Laulajat albumilla olivat spoken word -taiteilija Maggie Estep, Nitzer Ebbin laulaja Douglas McCarthy, taustalaulaja Hildia Campbell sekä Siobhan Lynch.
Turkulainen elektronista avantgarde-musiikkia tuottava duo Pan Sonic remixasi albumin kappaleen ”Shunt”.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Incubus | 7.03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Drifting | 6.34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Luscious Apparatus | 6.10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Stalker | 6.42 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Red River Cargo | 8.14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Control Freak | 5.38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Missing Piece | 5.30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Last Breath | 6.21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Shunt | 6.48 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 58.58 |  |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Alan Wilder – kaikki musiikki, tuottaja, ohjelmoija, miksaaja, taustalaulajana kappaleissa ”Missing Place” ja ”Shunt”
Douglas McCarthy – päälaulajana kappaleissa ”Incubus” ja ”Stalker”
Siobhan Lynch – päälaulajana kappaleissa ”Drifting” ja ”Missing Place”, taustalaulajana kappaleissa ”Control Freak” ja ”Stalker” (Punished Mix)
Maggie Estep – päälaulajana kappaleissa ”Luscious Apparatus” ja ”Control Freak”, taustalaulajana kappaleessa ”Stalker” (Punished Mix)
Hildia Campbell – päälaulajana kappaleissa ”Red River Cargo” ja ”Last Breath”, taustalaulajana kappaleissa ”Incubus” ja ”Control Freak” (myös taustalaulajana kappaleessa ”Missing Piece – Night Dissolves”)
Hepzibah Sessa – viulusoolo kappaleessa ”Missing Piece”, puhuu kappaleessa ”Drifting” ja ”Last Breath”, taustalaulajana kappaleissa ”Incubus”, ”Control Freak” ja ”Shunt”, avustus ja suunnittelu
Oliver Kraus – sello kappaleissa ”Stalker” ja ”Control Freak”
Steve Lyon – tuottaja ja ohjelmoija
Paul Stevens – auttoi miksauksessa
Simon Shazell – auttoi miksauksessa
Ian Cooper – masterointi
House (at Intro) – design
Merton Gauster – valokuvaus
Pan Sonic – remiksasi kappaleen ”Shunt”
Arvostelut

AllMusic:
babysue:
CDNow:
Valeri Pereškura

| Mitalit> Maa:   Ukraina.Miesten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ukraina.Miesten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ukraina.Miesten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Maa:   Ukraina> Miesten telinevoimistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Sydney 2000 | joukkuekilpailu |  |
Valeri Valerijovytš Pereškura (ukr. Валерій Валерійович Перешкура, s. 20. syyskuuta 1977 Krasnojarsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen kilpauransa päättänyt telinevoimistelija ja olympiamitalisti.
Pereškura saavutti joukkuekilpailun olympiahopeaa Sydneyssä 2000. Henkilökohtaisesti hän sijoittui Sydneyssä parhaiten rekillä jolla jakoi 13. sijan. Vuoden 2000 EM-kilpailuissa Pereškura sijoittui permannolla seitsemänneksi.
Aiheesta muualla

Valeri Pereškura Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Valeri Miloserdov

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Montréal 1976 |  |  |
|  Pronssia | Moskova 1980 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Puerto Rico 1974 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Jugoslavia 1975 |  |  |
|  Hopeaa | Belgia 1977 |  |  |
|  Pronssia | Espanja 1973 |  |  |
Valeri Vladimirovitš Miloserdov (ven. Валерий Владимирович Милосердов, 11. syyskuuta 1951 Elektrostal, Venäjän SFNT – 26. tammikuuta 2015 Moskova, Venäjä) oli Neuvostoliittoa edustanut koripalloilija.
Miesten maajoukkuetasolla Miloserdov edusti Neuvostoliittoa, jonka pelaajana hän voitti olympiapronssia Montréalissa 1976 ja Moskovassa 1980, maailmanmestaruuden Puerto Ricossa 1974 sekä kolme EM-mitalia. Miloserdovin poika Aleksandr Miloserdov edusti Venäjää vuoden 2001 EM-kilpailuissa.
Miloserdov kuoli Moskovassa 63-vuotiaana 26. tammikuuta 2015.
Aiheesta muualla

Profiili FIBA Archive (englanniksi)
Neuvostoliiton joukkue – Kesäolympialaiset 1976
4 Arzamaskov |
5 Salnykov |
6 Miloserdov |
7 Žarmuhamedov |
8 Makejev |
9 Jedeško |
10 S. Belov |
11 Tkatšenko |
12 Myškin |
13 Korkia |
14 A. Belov |
15 Žigili |
Valmentaja Kondrašin
Neuvostoliiton joukkue – Kesäolympialaiset 1980
4 Jerjomin |
5 Miloserdov |
6 Tarakanov |
7 Salnykov |
8 Lopatov |
9 Deriugini |
10 Belov |
11 Tkatšenko |
12 Myškin |
13 Jovaiša |
14 Bilostinnyi |
15 Žigili |
Valmentaja Gomelski
UC-58

| SM UC-58 |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Kaiserliche Werft, Danzig
Kölinlasku:  18. maaliskuuta 1916
Laskettu vesille:  21. lokakuuta 1916
Palveluskäyttöön:  12. maaliskuuta 1917
Poistui palveluskäytöstä:  antautui Ranskalle 24. marraskuuta 1918
Loppuvaihe:  romutettu 1921  Cherbourgissa
Tekniset tiedot
Uppouma:  457 t (pinnalla) 549 t (sukelluksissa)
Pituus:  50,52 m
Leveys:  5,28 m
Syväys:  4 m
Koneteho:  dieselmoottori: 500 bhp sähkömoottori: 460 shp
Nopeus:  11,6 solmua (pinnalla) 7,3 solmua (sukelluksissa)
Miehistöä:  26
Aseistus
Aseistus:  6 × 100 cm miinaputkea 18 × UC 200 miinaa 3 × 50 cm torpedoputkea 7 × torpedoa 1 × 8,8 cm KL/30 -kansitykki
SM UC-58 oli Saksan keisarikunnan laivaston tyypin UC II miinasukellusvene ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 12. tammikuuta 1916 Danzigista Kaiserliche Werftiltä, missä köli laskettiin 18. maaliskuuta. Alus laskettiin vesille 21. lokakuuta 1916 ja otettiin palvelukseen 12. maaliskuuta 1917.
Palvelus

Alus liitettiin 9. toukokuuta 1917 Itämeren laivueeseen, mistä se siirtyi 11. joulukuuta 1. laivueeseen. Ensimmäisen maailmansodan aikana alus teki 12 partiomatkaa, joiden aikana se upotti 28 alusta (yhteensä 24 209 tonnia) ja vaurioitti yhtä (4 125 tonnia).
UC-58 osui sodan aikana useisiin ruotsalaisaluksiin: Adolph Meyer, August, Cleo, Evard, Elianna, Erik, Eriksholm, Göta (p.), Kjell, Kyros, Lizzie (p.), Märta (p.), Olga, Pauline, Therese. Lisäksi sen osumien kohteeksi joutui venäläisiä, brittiläisiä ja yhdysvaltalainen alus.
Aluksen miehistö antautui 24. marraskuuta 1918 Ranskalle. Alus romutettiin 1921 Cherbourgissa.
Päälliköt

Aluksen päällikköinä olivat:
Karl Vesper (12. maaliskuuta 1917–19. huhtikuuta 1918)
Kurt Schwarz (20. huhtikuuta - 11. marraskuuta 1918).
Varusmestari

Varusmestari (ruots. rustmästare) oli Ruotsin kuningaskunnan armeijassa perusyksikön huollosta huolehtivan vääpelin lähin apulainen. Hänen tehtävänään oli jakaa muonaa ja ammuksia sekä valvoa ruoanvalmistusta.[lähde? ]
Varusmestari on ollut Ruotsin kuningaskunnan armeijassa sotilasarvo, mutta se on voinut olla myös sodanaikainen tehtävä, joka on voitu antaa reservikomppanioissa vänrikillekin.[lähde? ]
Valeri Muratov

Valeri Aleksandrovitš Muratov (s. 1. toukokuuta 1946, Kolomna) on pikaluistelija, joka urallaan edusti Neuvostoliittoa. Erityisesti Muratov oli erikoistunut sprinttimatkoille.
Vuonna 1970 Muratov voitti West Allisissa pidetyissä, tuolloin vielä epävirallisissa sprintterien MM-kisoissa, kultaa. Toisen kultamitalin hän voitti vuonna 1973. Lisäksi hän saavutti hopeaa vuonna 1972 ja pronssia 1975.
1972 Sapporon olympialaisista Muratov saavutti 500 metriltä hopeaa. 1976 Innsbruckissa hän oli 500 metrillä hopealla ja 1 500 metrillä pronssilla.
Uransa aikana Muratov luisteli kaikkiaan seitsemän maailmanennätystä, kaikki Medeossa.
Henkilökohtaiset ennätykset

500 m: 37,22	28. maaliskuuta 1975,	Medeo
1 000 m: 1.15,81	25. maaliskuuta 1975,	Medeo
1 500 m: 1.59,9	16. joulukuuta 1977,	Medeo