stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Himalajangoraali
Koko ja ulkonäkö

Himalajangoraalit painavat 20–30 kg. Niiden ruuminpituus on 93–103 cm ja säkäkorkeus 57–61 cm. Naaraat ovat hieman uroksia kookkaampia. Turkin väri on kirkkaan ruskeanpunainen tai punainen. Karva on pitkää ja pehmeää. Pitkin selkärankaa päästä häntään kulkee kapea musta juova. Itse häntä on musta ja goraalin hännäksi lyhyt. Hännänpään musta pitkä karvoitus saa sen kuitenkin näyttämään pidemmältä. Päässä naama on väritykseltään hiemna muuta ruumista vaaleampi. Kuononyllä on musta läiskä. Korvat ovat lyhyet ja sisältä vaaleat. Naarailla ja uroksilla kasvavat lyhyet sarvet, jotka uroksilla ovat yleensä hieman paksummat ja pidemmät.
Himalajangoraalin erottaa helposti muista goraaleista punertavan turkkinsa takia. Se on myös muita goraaleja pienempi. Serovi Capricornis rubidus on väriltään samankaltainen, mutta kooltaan selvästi kookkaampi ja pitempisarvisempi.
Levinneisyys ja elinympäristö

Himalajangoraalia tavataan alueella, joka käsittää osia Myanmarin pohjoisosista, Kiinan Yunnanin maakunnasta ja Tiibetin autonomisesta alueesta, sekä Intian Arunachal Pradeshin osavaltiosta.
Lajin elinympäristö käsittää muihin goraaleihin verrattuna korkeita seutuja noin 2 000–4 500 metrin korkeudella merenpinnasta. Sitä tavataan metsissä, pensaikkoalueilla, kallionjyrkänteillä ja niityillä. Sen levinneisyysalue on Aasian suurimpia yhtenäisiä havupuuta kasvavia aarniometsiä.
Elintavat

Himalajangoraali liikkuu tavallisesti yksin tai pienissä noin kolme yksilöä käsittävissä ryhmissä. Se on aktiivinen yleensä päivisin viettäen yöt nukkuen hankalapääsyisillä kallioilla. Himalajangoraalit ovat hyviä kiipijöitä. Huhtikuun paikkeilla ne liikkuvat ylös vuoria usein yli puurajan ja ne palaavat alaspäin lumen takia suurin piirtein marraskuisin. Himalajangoraalt käyttävät ykleensä noni 40 hehtaarin kokoista kotialuetta ja ne käyttäytyvät lisääntymisaikana territoriaalisesti.
Himalajangoraalit käyttävät ravinnokseen jäkäliä, ruohoja, varsia ja lehtiä. Sen pääasiallisia petoeläimiä ovat leopardi ja kultasakaali. Vaaran uhatessa himalajangoraalin puolustautumiskeino on jyrkänteille pakeneminen.
Himalajangoraalit lisääntyvät tavallisesti syyskuun ja joulukuun välisenä aikana. Kiima-aikana uros seurailee naaraita yrittäen haistellen tai nuollen havaita, onka naaras vastaanottavainen. Vastaanottavat naaraat pysyttelevät yleensä uroksen lähetyessä paikallaan häntänsä nostaen, kun taas muut naaraat pakenevat tai puskevat urosta. Naaraan tiineys kestää 180 päivää ja poikasia on kerrallaan yksi. Emo imettää 3,5 kuukautta. Uroksista tulee sukukypsiä 3-vuotiaina ja naaraista 1,5-vuotiaina. Himalajangoraalit voivat elää 15-vuotiaiksi saakka.
Uhat ja suojelu

Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt himalajangoraalin vaarantuneeksi lajiksi. Kannan on arvioitu vähenevän. Koko kannan määrä on ehkä noin 10 000 täysikasvuista yksilöä. Tärkeimmät uhat lajille ovat elinympäristön häbiäminen ja metsästys. Elinympäristöjä hävittävät etenkin metsäteollisuus. Metsästys on lisääntynyt nykyaikaisten aseiden saatavuuden kanssa ja etenkin sen sarvia myydään Kiinaan.
Himalajangoraali kuuluu CITES-sopimuksen liitteeseen I. Laji on suojeltu Kiinassa ja intiassa. Myanmarissa sitä tavataan todennäköisesti vain suojelkluilla alueilla. Shanghain eläintarhasa on pieni lisääntyvä lauma.
Täytetty himalajangoraali museossa Kunmingissa.
Huoltokriisi

Huoltokriisi tarkoittaa hyödykkeiden puutetta, joka hankaloittaa talouden toimintaa. Esimerkiksi tuontipolttoaineiden tai muun energian tuonnin vaikeutuminen voi pitkittyes­sään synnyttää taloudellisen huoltokriisin, joka voi laajeta ja laukaista uhkia muilla aloilla. Nykyinen turvallisuuspoliittinen uhkakuva sisältää ei-sotilaallisena uhkana huoltokriisit.
Hugo Kaun

Hugo Kaun
Hugo Wilhelm Ludwig Kaun (21. maaliskuuta 1863 Berliini – 2. huhtikuuta 1932 Berliini) oli saksalainen säveltäjä, kapellimestari ja musiikinopettaja.
Kaun syntyi ja opiskeli Berliinissä. Vuonna 1886 hän siirtyi Yhdysvaltoihin ja asettui Milwaukeehen. Siellä hän toimi kapellimestarina ja opettajana konservatoriossa. Myöhemmin Kaun palasi Berliiniin, jossa hän jatkoi musiikin opettamista. Kaunin tuotantoon kuuluu muun muassa oopperoita ja sinfonioita.
Aiheesta muualla

Hugo Kaun International Music Score Library Project (englanniksi)
Himalajankivikkorastas

| Himalajankivikkorastas |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Siepot Muscicapidae
Suku::  Kivikkorastaat Monticola
Laji::  cinclorhyncha
Kaksiosainen nimi
 Monticola cinclorhyncha  (Vigors, 1832) 
Synonyymit
 Monticola cinclorhynchus 
Katso myös
   Himalajankivikkorastas Wikispeciesissä   Himalajankivikkorastas Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Himalajankivikkorastas (Monticola cinclorhyncha) on Himalajan rinteillä pesivä varpuslintu. Suomenkielisestä nimestään huolimatta laji kuuluu sieppojen ei rastaiden heimoon. Lajin nimesi ja kuvaili Nicholas Aylward Vigors 1832.
Koko ja ulkonäkö

Koiraan pää, kurkku, niska ja yläselkä ovat kirkkaansiniset ja muu yläosa musta, alapuolelta se on ruosteenpunainen. Siivellä on valkoinen laikku. Naaras on tumman oliivinruskea ja alapuolelta tummaviiruinen. Nuori lintu on kokonaan tumma valkoisin täplin.
Esiintyminen

Laji pesii Himalajan rinteillä noin 50 000–100 000 neliökilometrin alalla ja talvehtii Intiassa ja Pakistanissa. Lajin kanta on elinvoimainen.
Elinympäristö

Pesimäaikana mäntymetsissä ja kukkuloiden rinteillä, talvella tiheissä sulkeutuneissa metsissä.
Ravinto

Syö selkärangattomia sekä marjoja ja hedelmiä.
Hurstinjärvi

| Hurstinjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ruovesi
Koordinaatit:  61°53′51″N, 24°14′48″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Ruoveden alue (35.33)
Laskuoja:  oja Väärinjärveen 
Järvinumero:  35.339.1.024
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  115,9 m  
Rantaviiva:  2,063 km  
Pinta-ala:  12,187 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHurstinjärvi 
Hurstinjärvi  on Pirkanmaalla Ruovedellä Hyyrylän kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 12,2 hehtaaria ja se on 750 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Ruoveden alueella (35.33), jonka Enonjoen valuma-alueeseen (35.339) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 115,9 metriä mpy.
Höyryvene Ajax

Höyryvene Ajax oli suomalainen matkustaja-alus, joka törmäsi yhteen siipirataslaiva Runebergin kanssa yöllä 8. elokuuta 1892 Kruunuvuorenselällä Helsingissä. Turmassa menetti henkensä 38 Ajaxin matkustajaa.
W. A. Svenssonin omistama kanneton ja katoksella varustettu höyryvene Ajax toimi sekä hinaajana että matkustaja-aluksena.
Onnettomuuden tapahtuessa Ajax oli tilausajossa tuomassa Porvoossa kesäjuhlilla ollutta yleisöä Helsinkiin. Koirasaaren (Hundholmen) luona Ajax kohtasi Helsingistä Porvooseen matkalla olleen siipiratasmatkustajalaiva Runebergin. Ajax ajoi niin lähellä Vasikkasaaren rantakarikkoa, että Runeberg ei mahtunut Ajaxin ja rannan väliin. Runeberg väisti Ajaxia vasemmalle. Samalla Ajax kääntyi tuntemattomasta syystä poikittain Runebergin kurssille. Runebergin koneet pysäytettiin heti, mutta alukset olivat jo niin lähellä toisiaan, että ne törmäsivät noin kello 0.40 yöllä.
Runebergin keula osui höyryveneen rungon keskiosaan ja repi veneen kylkilevyt rikki. Onnettomuutta pahensi se, että Ajaxin koneenhoitaja avasi höyryhanat, jolloin kaatuvasta aluksesta paineella purkautunut tulikuuma höyry surmasi monia veden varaan joutuneita Ajaxin matkustajia. Runebergiltä heitettiin pelastusrenkaita ja köysiä vedessä olijoille. Myös Runebergin pelastusveneet laskettiin vesille, mutta tähän meni aikaa.
Ajaxin kapteeni F. W. Grön sai myöhemmin sakkotuomion, koska Ajaxissa oli onnettomuuden tapahtuessa ollut noin 100 matkustajaa, vaikka suurin sallittu matkustajamäärä olisi ollut 75. Ajaxin hajonnut hylky sijaitsee 12 metrin syvyydessä Laajasalon lähellä Koirasaaren ja Vasikkasaaren välisessä salmessa.
Aiheesta muualla

Kauhun yö Helsingin sataman suulla, Suomen Kuvalehti, 23.07.1932, nro 30, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Huoltomoduuli

Kaavio Apollo-huoltomoduulista.
Huoltomoduuli on avaruusalusten osa, johon on sijoitettu lukuisia tukijärjestelmiä. Juuri ennen ilmakehään paluuta, kun huoltomoduuli on käynyt tarpeettomaksi, se irrotetaan.
Huoltomoduulissa on yleensä:
Sähkötehojärjestelmä
Sähkön tuotanto, yleensä aurinkokennosto, jolla syötetään avaruusaluksen sähköverkkoa ja ladataan akkuja.
Akut varastoimaan sähköä.
Tietojenkäsittelyjärjestelmä
Tietokone ohjelmistoineen
Muisti
Radiojärjestelmä
lähetin, vastaanotin, antennit
Propulsiojärjestelmä eli rakettimoottorit ajoaineineen ratakorjauksiin.
Vetyä tai alkoholia polttoaineeksi
Nestehappea hapettimena
Ajoaine voi olla myös hypergolinen
Typpeä tai heliumia tyhjenevien tankkien paineistamiseen.
Asennonsäätöjärjestelmä
Ohjausmoottorit aluksen muuttamiseen tai pitään asento muuttumattomana ulkoisten voimien pyrkiessä muuttamaan sitä. Asentoa voidaan tiettyyn rajaan muuttaa myös momenttipyörillä, gyroskoopeilla.
Navigointijärjestelmä: avaruusaluksen asennon ja paikan määritys. Asento määritetään esim. aurinko- tai tähtisensoreilla tai maan horisonttisensorilla (infrapunasensori). Paikka ja aluksen asentokin voidaan määrittää esim. GPS:n avulla matalilla maan kiertoradoilla.
Lämpötilan säätelyjärjestelmä, joko elektroniikkaa tai eläviä matkustajia varten.
Miehitetyissä avaruusaluksissa on lisäksi "life support"-järjestelmä eli elämää ylläpitävä järjestelmä
Höyrystymislämpö

Höyrystymislämpö (tunnus Qh) on fysikaalinen suure. Se määritellään lämpömääräksi, joka tarvitaan höyrystämään haluttu määrä jotakin tiettyä ainetta. Aineen höyrystyessä molekyylien väliset sidokset katkeavat ja aine muuttuu nesteestä kaasuksi. Höyrystymislämmön yksikkö on joule (J).
Koska höyrystyminen on tiivistymisen vastaprosessi, käytetään myös termiä tiivistymislämpö. Tiivistymislämpö määritellään lämpömääräksi, joka vapautuu kun vastaava määrä ainetta tiivistyy kiehumispisteessään normaalipaineessa. Kaasun lämpötilan tai paineen laskiessa kaasun energia pienenee, ja lopulta molekyylien liike käy niin heikoksi, että molekyylien väliset voimat jaksavat vetää ne lähelle toisiaan. Tietyllä rajalla kaasu muuttuu nesteeksi ja höyrystymislämpöä vastaava energia vapautuu.
Mitä korkeampi paine ja lämpötila aineella on, sitä pienempi on sen höyrystymislämpö. Kriittisessä pisteessä (vesi: 374.15 °C, p=221.2 bar) nesteen höyrystymislämpö on nolla. Tässä lämpötilassa nesteen ja höyryn välinen jyrkkä ero katoaa. Aine ei höyrysty lämmittämällä eikä nesteydy nostamalla painetta. Lämpötilan ylittäessä kriittisen pisteen puhutaan paineen mukaan joko ylikriittisestä fluidista tai ylikriittisestä höyrystä.
Höyrystymislämpö lasketaan kaavalla Qh=rm, missä r on aineen ominaishöyrystymislämpö ja m aineen massa. Aineen sulattamiseen tarvittavaa energiaa kutsutaan puolestaan sulamislämmöksi.
Höyrystymislämpö aineyksikköä kohti

Ominaishöyrystymislämpö (tunnus r) on tietylle aineelle ominainen vakio. Se määritellään lämpömääränä, joka vaaditaan höyrystämään yksi kilogramma ainetta höyrystymislämpötilassaan normaalipaineessa, 101 325 Pa:ssa. Ominaishöyrystymislämmön yksikkö on J/kg.
Esimerkiksi veden ominaishöyrystymislämpö normaalipaineessa on noin 2 260 kJ/kg, joka vastaa 40,8 kJ/mol. Tämä on melko paljon eli noin viisi kertaa energiamäärä, joka tarvitaan veden lämmittämiseksi 0 °C lämpötilasta 100 °C lämpötilaan.
Moolinen höyrystymislämpö puolestaan määritellään lämpömääränä, joka vaaditaan höyrystämään yksi mooli ainetta höyrystymislämpötilassaan normaalipaineessa. Moolisen höyrystymislämmön yksikkö on J/mol. Moolinen höyrystyslämpö saadaan ominaishöyrystymislämmöstä kertomalla se aineen moolimassalla.
Hurskauden hinta

| Hurskauden hinta> Sanctimony |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Uwe Boll
Käsikirjoittaja:  Uwe Boll
Tuottaja:   Uwe Boll  Paul Colichman  Mark R. Harris  Shawn Williamson 
Säveltäjä:  Uwe Spies
Kuvaaja:  Mathias Neumann
Leikkaaja:  David M. Richardson
Pääosat:   Casper Van Dien  Michael Paré  Eric Roberts 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat  Saksa 
Tuotantoyhtiö:  Regent Entertainment
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  2000
Kesto:  83 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hurskauden hinta (engl. Sanctimony) on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhuelokuva. Sen ohjasi, käsikirjoitti ja tuotti Uwe Boll, ja pääosaa esittivät Casper Van Dien, Michael Paré ja Eric Roberts.
Juoni

Tom Gerrick (Casper Van Dein) on Wall Street -nero ja sarjamurhaaja. Kuusi hänen uhreistaan on menettänyt silmänsä, kuusi menettänyt korvansa, ja kolmelta on leikattu kieli irti. Neljättä uhriaan tappaessaan Gerrick kyllästyy menestykseensä murhaajana ja kutsuu itse poliisit paikalle väittäen löytäneensä kadulta 16-vuotiaan tytön ruumiin. Gerrick haluaa jäädä kiinni, mutta ensin hän haluaa leikitellä pidättäjillään.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Casper Van Dien  | … |  Tom Gerrick   |
|  Michael Paré  | … |  Jim Renart   |
|  Eric Roberts  | … |  luutnantti   |
|  Jennifer Rubin  | … |  Dorothy Smith   |
|  Catherine Oxenberg  | … |  Susan Renart   |
|  Michael Rasmussen  | … |  Dr. Fricke   |
|  Tanja Reichert  | … |  Eve   |
Aiheesta muualla

Hurskauden hinta Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Höyrystyminen

Olomuodot ja niiden väliset muutokset
Höyrystyminen tarkoittaa aineen faasimuutosta nesteestä kaasuksi.
Nesteen höyrystyminen voi tapahtua kahdella tavalla. Jos ulkoinen paine on pienempi kuin höyrynpaine eli nesteen lämpötila on kiehumispisteen alapuolella, tapahtuu haihtumista nesteen ja kaasun rajapinnasta. Jos taas lämpötila on riittävän korkea, neste muuttuu kaasuksi missä tahansa, ja prosessin nimi on kiehuminen.
Tietyn ainemäärän höyrystämiseen tarvittava energia voidaan määrittää aineen höyrystymislämmön avulla. Höyrystymiselle vastakkainen ilmiö on tiivistyminen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Höyrystyminen Wikimedia Commonsissa
Aineen olomuodot
kiinteä • neste • kaasu • plasma
jähmettyminen ↔ sulaminen • höyrystyminen ↔ tiivistyminen • härmistyminen ↔ sublimoituminen
(Bosen–Einsteinin kondensaatti • fermioninen kondensaatti • supralasi • supraneste)
His Band and the Street Choir

| His Band and the Street Choir Van Morrison |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1970
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Van Morrison
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 41.40
 Levy-yhtiö: Warner Bros. Records
Van Morrisonin muut julkaisut
| Moondance 1970 | His Band and the Street Choir 1970 | Tupelo Honey 1971 |
His Band and the Street Choir on pohjoisirlantilaisen laulaja-lauluntekijä Van Morrisonin studioalbumi vuodelta 1970. Albumin on tuottanut Morrison itse yhtiölle Inherit Productions, joka on osa yhtiötä Schwaid-Merenstein, Personal Management Inc. Albumin on julkaissut Warner Bros. Records sarjatunnuksella WB K 46 066 (WAS 1884) ja Ranskassa tunnuksella WE 321.
Levyllä soittavista muusikoista ei ole mainintaa, mutta takakannen ryhmäkuvassa on Morrisonin lisäksi kuusi henkilöä.
Kappaleet

Kaikki kappaleet ovat Van Morrisonin tekemiä.
Domino – 3.06
Crazy Face – 2.55
Give Me a Kiss – 2.30
I’ve Been Working – 3.25
Call Me Up in Dreamland – 3.52
I’ll Be Your Love, Too – 3.57
Blue Money – 3.40
Virgo Clowns – 4.10
Gypsy Queen – 3.16
Sweet Jannie – 2.11
If I Ever Needed Someone – 3.45
Street Choir – 4.53
Himachal Pradesh

| Himachal Pradesh |
| --- | --- |
 Himachal Pradeshin sijainti Intian kartalla.
Valtio:   Intia
Perustettu:  25. tammikuuta 1971
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Shimla
Pinta-ala:  55 673 km²
Väkiluku (2011):  6 864 602 (21.)
 – väestötiheys:  123 as./km²
 
https://himachal.nic.in/
Himachal Pradesh (hindiksi हिमाचल प्रदेश, Himācala Pradeśa) on Intian osavaltio maan pohjoisosassa. Osavaltion pääkaupunki ja suurin kaupunki on Shimla. Alueen läpi kulkee Himalajaan kuuluvia vuorijonoja ja osavaltiolla on rajaa Kiinaan kuuluvan Tiibetin kanssa. Alueella sijaitsi pitkään useita eri itsenäisiä tai muiden valtakuntien alaisuudessa olleita ruhtinaskuntiaan. Oma osavaltionsa alueesta tuli 25. tammikuuta 1971. Himachal Pradeshin valtakieli on hindi ja valtausko hindulaisuus. Alueella on myös pieni buddhalainen, islamilainen ja sikhiläinen vähemmistö. Vuonna 2011 osavaltion asukasluku oli 6 864 602.
Maantiede

Himachal Pradeshin osavaltion pinta-ala on 55 673 km². Osavaltio rajautuu idässä Kiinan hallitsemaan Tiibetiin. Sen naapuriosavaltioita Intian puolella ovat pohjoisessa Jammu ja Kashmir, kaakossa Uttarakhand, etelässä Haryana ja lännessä Punjab. Alueen läpi kulkee useita Himalajan vuoristoon kuuluvia luoteis-kaakko suunnassa levittäytyviä vuorijonoja, joita erottavat toisistaan pitkät ja kapeat laaksot. Siwalikvuoret kuuluvat Ylä-Himalajaan, ja ne sijaitsevat Punjabiin ja Haryanaan levittäytyvän tasangon reunamalla. Vuoret kohoavat etelän noin 500 metristä pohjoista kohti 900–1 500 metrin korkeuteen. Siwalikvuorten pohjoispuolella Ala-Himalajan vuoret kohoavat 4 500 metrin korkeuteen, ja edelleen niistä pohjoiseen Zaskarvuoret kohoavat 6 700 metriin. Zaskarvuorilla on useita jäätikköjä. Sutlejjoki virtaa osavaltion itäosan halki. Länsiosaa halkovat puolestaan Chenab, Ravi ja Beas. Alueella on lisäksi useita pienempiä jokia ja virtoja, jotka saavat vetensä alueen sulavasta lumesta.
Himachal Pradeshin ilmasto vaihtelee maanpinnan korkeuden mukaan. Siwalikvuorten alueella lämpötilat voivat nousta kesäisin maaliskuun ja kesäkuun välillä yli 38 °C lämpötiloihin. Talvet lokakuun ja huhtikuun välillä ovat viileämpiä. Korkeammilla seuduilla lämpötilat saattavat laskea –18 °C asteeseen. Monsuunikausi alueella kestää heinäkuusta syyskuuhun.
Historia

Indus-kulttuuri vaikutti vuoristoseudun juurten alueella 2250–1750 vuotta ennen ajanlaskun alkua. Indus-kulttuurin edustajat olivat työntäneet tieltään alueen aikaisemmat kolorialaiset asukkaat, jotka siirtyivät pohjoiseen Himachal Pradeshin vuoristoalueille. Arjalaiset kansat saapuivat alueelle veda-kaudella noin 1 500–500 eaa. sulauttaen alueen aiemman väestön itseensä. Mahabhartassa alueella mainitaan olleen useita valtioita, jotka tunnettiin yhteisnimellä Janpada. Aluetta hallitsivat ajoittain myös Intian suuremmat valtakunnat, kuten Maurya-valtakunta (321 eaa.–185 jaa.) ja Gupta-valtakunta (320–540 jaa.). Gupta-valtakunnan hallitsija Ašoka toi alueelle buddhalaisuuden. Gupta-valtakunnan jälkeen alueella oli jälleen useita eri hallitsijoita, jotka tunnustivat kuitenkin valtijaakseen kuningas Harshan. Harshan kuoltua vuonna 647 alueelle alkoi siirtyä rajputeja Rajasthanista ja he perustivat alueelle useita pieniä ruhtinaskuntia.
Alueen pienet ruhtinaskunnat säilyttivät itsenäisyytensä, kunnes islamin uskoiset hallitsijat alkoivat levittää valtaansa Pohjois-Intiaan. Mahmud Ghaznilainen valtasi Kangran 900-luvulla ja häntä seurasivat myöhemmin edelleen muut hallitsijat, kuten Timur Lenk ja Sikander Lodi. Lopulta alue päätyi osaksi Suurmogulien valtakuntaa. Suurmogulien valta alkoi rakoilla 1700-luvun puolivälissä. Monet Himachal Pradeshin alueet erkanivat valtakunnasta. Lahaulin ja Spitin alueet liitettiin Ladakhiin. Kangra jälleenitsenäistyi Sansar Chandin johdolla liittäen valtakuntaansa myös monia pienempiä ruhtinaskuntia. Sansar Chand kärsi merkittävän tappion Nepalia hallinneille ja sieltä levittäytyville gurkhille vuonna 1806. Gurkhat eivät kuitenkaan pystyneet valtaamaan Kangran linnoitusta, joka päätyi sikhien Randžit Singhille vuonna 1809. Gurkhat ajautuivat samoihin aikoihinsotaan myös brittejä vastaan, joista alkoi tulla merkittävin voimatekijä alueella. Britit ottivat koko alueen haltuunsa sikhien vastaisissa sodissa 1840-luvulla.
Brittivallan aikana Himachal Pradeshin alueella oli useita eri brittien alaisia ruhtinaita ja ruhtinaskuntia, kuten Kangra, Siba, Nurpur, Chamba, Suket, Bhagal  Mandi ja Bilaspur. Paikalliset hallitsijat olivat uskollisia isännilleen auttaen brittejä esimerkiksi epoy-kapinan aikana vuonna 1857 ja lähettäen sotilaita ensimmäisen maailmansodan taistelukentille. Monia paikallisia toimi kuitenkin myös sittemmin Intian itsenäisyysliikkeessä.
Intian itsenäistyttyä vuonna 1947 nykyisen Himachal Pradeshin alue kävi läpi useita eri hallinnollisia muutoksia. Vuonna 1948 yhteensä 30 entisen ruhtinaskunnan alueista muodostettiin oma maakuntansa. Entinen oma osavaltionsa Bilaspur liitettiin alueeseen vuonna 1954 ja vuonna 1956 alueesta tehtiin liittovaltion territorio. Alue laajeni jälleen vuonna 1966, kun alueesen liitettiin Shimla, Kangra, Kullu, Lahaul, Spiti, sekä osia Ambalasta, Hoshiarpurista ja Gurdaspurista. Viimein  25. tammikuuta 1971 Himachal Pradeshista tuli Intian 18. osavaltio.
Talous

Suurin osa Himachal Pradeshin väestöstä on työllistynyt maatalouden ja paimentolaisuuden kautta. Teollisuutta on kuitenkin kasvanut hallinnon tuella etenkin osavaltion eteläosiin. Tärkeitä paikallisen teollsiuuden keskuksia ovat esimerkiksi Nahan, Rajban, Parwanoo ja Shimla. Raskaan teollisuuden ohella osavaltiossa on tuhansia pienempiä käsiteollisuuden laitoksia. Himachal Pradesh tuottaa myös huomattavan osan koko Intian vesivoimasta. Suuria voimalaitoksia ovat esimerkiksiBhakran, Pongin ja Girin vesivoimalat.
Väestö

Himachal Pradeshin asukasluku oli Intian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 6 864 602 ja vuoden 2001 vastaavan laskennan mukaan 6 077 900. Alueen väestö on jakautunut useisiin eri etnisiin ryhmiin ja kasteihin. Näistä ryhmistä joitakin suurimpia ovat gaddit, gujarit, kinnaurit, lahulit ja pangwalit. Alueella on myös suuri joukko etenkin Punjabista saapuneita siirtolaisia. Lisäksi Dharamsala on Tiibetin pakolaishallituksen keskus.
Himachal Pradesh on Intian osavaltioista yksi vähiten kaupungistuneista. Vuonna 2011 alueen asukkaista 89,97 % asui maaseudulla ja 10,03 % kaupungeissa. Pääkaupunki Shimla oli 169 578 asukkaaneen alueen suurin kaupunki. Muita kaupunkeja ovat esimerkiksi Kangra, Palampur, Solan ja Dharmshala. Väestöntiheys Himachal Pradeshissa oli 123 asukasta neliökilometrillä. Asukkaista miehiä oli 3 481 873 ja naisia 3 087 940. Lukutaitoisuus oli 82,80 %.
Himachal Pradeshin pääkieliä ovat hindi ja pahari. Alueella puhutaan lisäksi useita eri yleensä puhuma-alueiden mukaan nimettyjä murteita, joista suurin osa on indoarjalaisia. Lähellä Tiibetin rajaa puhutaan myös sinotiibetiläisiä kieliä. Vuonna 2011 äidinkielenään hindiä puhui 5 895 529 henkilöä. Muita suuria kieliä olivat punjab (615 022), nepali (89 508), kinnauri (82 712) kashmiri (57 050), tiibet (21 322) ja lahauli (11 073).
Vuonna 2011 alueen asukkaista 95,17 prosenttia oli hinduja. Muslimeja oli 2,18 %, sikhejä 1,16 % ja buddhalaisia 1,15 %. Buddhalaiset asuttavat etenkin Lahaulin, Spitin ja Kinnaurin harvaan asuttuja alueita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Himachal Pradesh Wikimedia Commonsissa
Intian osavaltiot ja territoriot
Osavaltiot: Andhra Pradesh | Arunachal Pradesh | Assam | Bihar | Chhattisgarh | Goa | Gujarat | Haryana | Himachal Pradesh | Jammu ja Kashmir | Jharkhand | Karnataka | Kerala | Länsi-Bengali | Madhya Pradesh | Maharashtra | Manipur | Meghalaya | Mizoram | Nagaland | Odisha | Punjab | Rajasthan | Sikkim | Tamil Nadu | Telangana | Tripura | Uttarakhand | Uttar Pradesh
Liittovaltion alueet: Andamaanit ja Nikobaarit | Chandigarh | Dadra ja Nagar Haveli ja Daman ja Diu | Lakshadweep | Puducherry
Pääkaupunkialue: Delhi
Dankarjärvi
Kylä Lahaulissa
Kangran linnoitus
Katunäkymää Shimlassa.