stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gobabis

| Gobabis (Epako, ǂKhoandabes) |
| --- | --- |
 Gobabis ilmasta nähtynä vuonna 2005
 Gobabis
 Koordinaatit: 22°27′S, 18°58′E 
Valtio:   Namibia
Alue:  Omaheke
Hallinto:  
 – Pormestari:  Melba Tjozongoro
Väkiluku (2023):  33 418
Aikavyöhyke:  UTC+1
Motto::  Ex Oriente Lux
 
 www.gobabis.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gobabis (hereroksi Epako, khoikhoiksi ǂKhoandabes) on kaupunki itäisessä Namibiassa. Se on Omaheken alueen pääkaupunki samoin kuin Gobabiksen vaalipiirin pääkaupunki. Se sijaitsee 200 kilometriä itään pääkaupunki Windhoekista Botswanaan vievän valtatie B6:n varrella. Vuoden 2023 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli 33 418 asukasta.
Gobabiksesta on 113 kilometriä rajalla olevalle Buiteposin raja-asemalle. Valtatie B6 on osa Trans-Kalaharin valtatietä, joten Gobabis sijaitsee Etelä-Afrikkaan vievän valtatien varrella. Gobabiksen alue on karjankasvatuksen aluetta, ja tämä alue on ylpeä brahman-karjastaan, ja niinpä kaupungissa on tätä karjarotua edustava patsas tekstinään “Cattle Country” toivottamassa matkailijat tervetulleiksi kaupunkiin. Kaupungissa on myös lentokenttä.
Historia > Etymologia ja siirtomaa-aikaa edeltänyt historia

Gobabiksen ja Nossob-joen seutu tunnettiin suurista norsulaumoistaan. Gobabis tunnettiin norsunmetsästäjien leireistä, ja se oli myös norsunluun kauppiaitten kauppa-asema.
Vuonna 1856 Reinin lähetyksen lähetyssaarnaaja Friederich Eggert perusti Gobabikseen lähetysaseman. 1800-luvun jälkipuoliskolla ja varhain 1900-luvulla syntyi konflikteja hereroiden ovambanderu-heimon ja Khauasin khoikhoiden välillä sekä myös siirtomaa-asukkaiden ja alkuasukkaiden välillä. Myös hererot ja namat taistelivat keskenään sekä Kapmaalta saapuneiden siirtolaisten kanssa.
Suullisen perinteen mukaan tämän alueen varhaisin nimi khoikhoin kielellä oli ǂKhoandabes eli ‘paikka, jota norsut tulevat nuolemaan’. Tämän nimityksen taustalla arvellaan olleen se, että norsunluu halkeili Omaheken kuivassa ja kuumassa ilmastossa, ja siksi sitä säilytettiin asukkaiden kaivoissa. Hererot kutsuivat tätä paikkaa nimellä Epako.
Myöhemmin valkoiset käyttivät tästä paikasta nimitystä “Gobabis”, joka lienee saatu sanoista goba (‘väitellä, riidellä’) ja bis (‘paikka’), joten sen merkitys olisi ‘paikka, jossa ihmiset riitelevät’. Aiempi etymologia on myös ollut khoikhoi kielen ǂkhoa (‘norsu’) -bes (‘paikka’) eli ‘norsujen lähde’, jonka esitti Heinrich Vedder saaden sille laajan hyväksynnän. Vedder oli myös sitä mieltä, että Kaiǀkhaua (Khauasin namojen) -päällikkö Amraal Lambert oli ottanut tämän nimityksen käyttöön, sillä hän ei kyennyt ääntämään sanaa ǂKoabes oikein. Tämän tulkinnan suhteen on olemassa erinäisiä ongelmia, ja myös wesleyläisen lähetyssaarnaajapastori Joseph Tindallin eräässä kirjeessä vuodelta 1845 tämä tulkinta kiistetään. Hän kirjoittaa: “Pääsin Gobabikseen, jolle annoin nimen ‘Norsun lähde’.” Riitelypaikka ei olisi sopinut nimeksi paikalle, jolle hän aikoi perustaa lähetysaseman.
Historia > Siirtomaa-ajan historia

Saksan viranomaiset julistivat Gobabiksen piirikunnan perustetuksi helmikuussa 1894, ja seuraavan vuoden kesäkuussa sinne perustettiin saksalainen varuskunta. Linnoitus sinne rakennettiin vuosina 1896–97, mutta se on kadonnut jo kauan sitten, ja ainoa rakennus, joka periytyy näiltä ajoilta on kenttäsairaala (Lazarett), joka on julistettu kansallismonumentiksi.
Maantiede > Ilmasto

Gobabiksen ilmasto on Köppenin ilmastoluokituksessa puolikuiva kuuma ilmasto (“BSh”). Kesät ovat kuumia ja talvet viileitä (talvipäivät ovat melko lämpöisiä ja yöt kylmiä). Vuotuinen keskimääräinen sademäärä on 370 mm.
Talous

Gobabis on kasvava kaupunki. Sen kautta kuljetetaan Botswanan kaivostuotteita Walvis Bayn satamaan Namibiassa, ja samoin kuljetetaan tavaroita Namibiasta Etelä-Afrikan Gautengin maakuntaan. Tästä reitistä käytetään nimitystä Trans-Kalaharin käytävä.
Namibian rautatieverkosto, jota operoi TransNamib, ulottuu Gobabikseen. Aiemmin henkilöjuna kulki neljä kertaa viikossa Windhoekista Gobabikseen, mutta nykyään matkustajia ei enää kuljeteta.
Kaupungissa on valtionsairaala, valtion klinikka ja yksityinen sairaala. Kaupungissa toimii pankkeja ja kauppoja. Kaupungissa on Legare Stadium -niminen urheiluareena.
Politiikka

Gobabista hallinnoi kunnanvaltuusto, jossa on seitsemän valtuutettua. Kaupungissa on aivan oma puolue, Gobabis Residents' Association (GRA), joka voitti 3 valtuustopaikkaa vuoden 1998 vaaleissa ja yhden paikan vuoden 2004 vaaleissa.
Vuoden 2015 vaalien tulokset olivat seuraavat:
| Gobabiksen paikallisvaalit 2015> Puolue | Gobabiksen paikallisvaalit 2015> Äänimäärä | Gobabiksen paikallisvaalit 2015> Ääniosuus | Gobabiksen paikallisvaalit 2015> Paikkoja | Gobabiksen paikallisvaalit 2015>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| SWAPO | 3 077 | 71,7% | 5 |  |
| DTA | 682 | 15,8% | 1 |  |
| National Unity Democratic Organisation of Namibia | 153 | 3,5% | 1 |  |
| All People’s Party | 143 | 3,3% | 0 |  |
| SWANU of Namibia | 136 | 3,1% | 0 |  |
| Rally for Democracy and Progress | 99 | 2,3% | 0 |  |
| Workers Revolutionary Party | 36 | 0,8% | 0 |  |
| Yhteensä | 4 326 | 100% | 7 |  |
SWAPO voitti myös vuoden 2020 vaalit, mutta se menetti ehdottoman enemmistön. Tulokset olivat seuraavat:
| Gobabiksen paikallisvaalit 2020> Puolue | Gobabiksen paikallisvaalit 2020> Äänimäärä | Gobabiksen paikallisvaalit 2020> Ääniosuus | Gobabiksen paikallisvaalit 2020> Paikkoja | Gobabiksen paikallisvaalit 2020>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| SWAPO | 1 986 | 43,5% | 3 |  |
| Landless People's Movement | 818 | 17,9% | 1 |  |
| Gobabis Residents Association | 681 | 14,9% | 1 |  |
| National Unity Democratic Organisation of Namibia | 440 | 9,6% | 1 |  |
| Popular Democratic Movement | 338 | 7,4% | 1 |  |
| Independent Patriots for Change (IPC) | 254 | 5,6% | 0 |  |
| Rally for Democracy and Progress (RDP) | 48 | 1,1% | 0 |  |
| Yhteensä | 4 565 | 100% | 7 |  |
Koulutus

Kaupungissa toimii Wennie du Plessis -niminen oppikoulu, joka aloitti afrikaansinkielisenä. Kun Namibian hallitus lakkautti itsenäisyyden koitettua kaiken muun kuin englanninkielisen opetuksen 4. luokan jälkeen, buurioppilaat halusivat perustaa yksityiskoulun, ja niin tammikuussa 2000 aloitti Gobabis Gymnasium -niminen koulu 67 oppilaan voimin. Koulussa oli luokat 8–11 ja kuusi opettajaa. Tammikuussa 2002 oppilaita raportoitiin olleen 112, ja 2.12.2004 se rekisteröitiin niin, että kaikki luokat 1–12 olivat mukana. Alakoulun opetus alkoi virallisesti tammikuussa 2005.
Nähtävyyksiä

Huomattavin nähtävyys on Windhoekista saavuttaessa Cattle Country -patsas.
Ystävyyskaupunki

Drachten, Alankomaat
Asukkaita

E. Amutenya, varapormestari
Sila Bezuidenhoudt, pormestari
E. Dawids, Gobabis CEO
Laura McLeod-Katjirua, entinen Omaheken kuvernööri ja SWAPOn varapääsihteeri
Keharanjo Nguvauva, ovambanderujen päällikkö
Shafimana Ueitele, juristi
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (englanniksi)
Tyypillinen karjatila Gobabiksen lähellä.
Jäteveden puhdistamo Gobabiksessa (2018).
Gobabiksen rautatieasema.
Luettelo Nintendo Switch -peleistä

Tämä on luettelo Nintendo Switch -peleistä.
Luettelo peruutetuista Nintendo Switch -peleistä

Seuraavat pelit julkistettiin alun perin Nintendo Switch -peleinä, mutta myöhemmin kehittäjät tai julkaisijat peruivat tai lykkäsivät ne määräämättömäksi ajaksi.
| Peli | Peruutuspäivä | Kehittäjä | Julkaisija |
| --- | --- | --- | --- |
| Bush Hockey League | 11. kesäkuuta 2017 | V7 Entertainment | V7 Entertainment |
| Deliver Us the Moon | 12. kesäkuuta 2020 | KeokeN Interactive | Wired Productions |
| Hyper Sports R | 10. kesäkuuta 2020 | Konami | Konami |
| Pathfinder: Kingmaker | 2019 | Owlcat Games | Deep Silver |
| Pillars of Eternity II: Deadfire | 27. helmikuuta 2022 | Obsidian Entertainment | Versus Evil |
| Sengoku Night Blood | 24. lokakuuta 2019 | Idea Factory | Kadokawa/Marvelous |
| Song of Memories | 10. tammikuuta 2019 | PQube | PQube |
| Steep | 9. elokuuta 2018 | Ubisoft Annecy | Ubisoft |
Käännös suomeksi
Nummijärven taistelu

Nummijärven taistelu käytiin Suomen sodassa 28. elokuuta 1808 Kauhajoen Nummijärvellä Ruotsin ja Venäjän välillä. Ruotsin joukkojen vahvuus oli noin 1 200 miestä suomalaisista joukko-osastoista. Sotilaat olivat Porin ja Pohjanmaan rykmenteistä. Venäjän vahvuus oli noin 1 500 sotilasta. Ruotsin joukkoja johti everstiluutnantti Carl von Otter ja Venäjän joukkoja kenraalimajuri Ušakov. Taistelu päättyi Ruotsin voittoon.
Von Otterin joukot Nummijärvelle

Voittoon päättyneen, 10. elokuuta käydyn Kauhajoen taistelun jälkeen Ruotsin everstiluutnantti Carl von Otterin noin 600 sotilaan Pohjanmaan rykmentin henkipataljoona vahvistettuna majuri Johan Adolf Grönhagenin noin 600 sotilaan Porin rykmentin toisella pataljoonalla siirtyivät venäläisten perässä kohti etelää, Nummijärvelle. Von Otter asetti Nummijärven itäpuolelta alkavan Nummijoen pohjoispuolelle tielle kaksi 3-naulaista ja kaksi 6-naulaista tykkiä. Näiden suojaksi von Otter asetti vielä noin sadasta nostomiehestä ja Pohjanmaan komppaniasta muodostetut ampumaketjut. Pieni osasto rakuunoita ja kaksi pohjalaista jalkaväkikomppaniaa olivat reservissä leirin luona. Porin II pataljoona oli asetettu etulinjaan. Metsä kaadettiin pois tykkien ampumasektorilta. Kenttä- ja etuvartio olivat jonkin matkan päässä Nummijoen eteläpuolella.
Taistelu

Kankaanpäästä lähteneet venäläisjoukot, kaksi vahvennettua pataljoonaa, alkoivat sunnuntaiaamuna 28. elokuuta kello viisi Karvian suunnasta työntää suomalaisten etuvartiota tieltään, jonka jälkeen venäläiset pääsivät hyökkäämään suomalaisten kummankin siiven kimppuun. Tämän jälkeen von Otter lähetti molempiin siipiin pohjalaisista muodostuvat komppaniat. Venäläisjoukot pyrkivät etenemään Nummijärven itäpuolitse, jolloin niiden oikealle sivustalle lähetettiin porilaispataljoona, kapteenit von Kothen ja von Konow sekä pari 6-naulaista tykkiä. Venäläiset pyrkivät suomalaisten selustaan kiertämällä järven rantaa. Tämän hyökkäyksen suomalaiset löivät verisesti. Neljän tunnin taistelun jälkeen pohjalaisten, jotka olivat olleet patterien välissä, onnistui edetä venäläisten tykkien läheisyyteen. Tällöin venäläisten linja murtui. Ruotsi voitti taistelun.
»Talonpojat ja muut suomalaiset oli sotamiehen pukees, elikkä niillä oli tuohivyöt ja -lakit. Ne kuluki sellaasta lakiaa pitkin ja kun ne pääsi sen yli, niin ne meni mettää myöre takaasin ja taas tuli lakian yli sama porukka. Kun ryssät Leppiniemestä [sijaitsee toisella puolella Nummijärveä] tähysti, niin ne näki, jotta aina vain tuloo uutta väkiä.»
Perimätieto kertoo, että von Otterilla olisi ollut apunaan joukko talonpoikia, jotka laskeutuivat nykyisen Nummijärven koulun töyrältä ”sotasoiton kaikuessa” parijonossa alas lakit ja tuohesta tehty vyö yllään sekä heinäseiväs olallaan. Talonpojat kääntyivät metsikköön ja laskeutuivat pian jälleen alas töyrää. Näin venäläiset saivat vaikutelman, että Ruotsi saa lisäjoukkoja.
Taistelu > Tappiot

Ruotsin tappiot olivat 25 kaatunutta, joista yksi oli kersantti ja 24 sotamiestä. Neljä upseeria ja 65 sotamiestä haavoittui. Venäjän tappiot olivat 46 kaatunutta, joista kaksi upseeria ja 44 sotamiestä. Suomalaiset ottivat 48 venäläistä vangiksi, joista kaksi oli upseeria ja 46 sotamiestä.
Toisen lähteen mukaan Ruotsi menetti taistelussa neljä upseeria ja aliupseeria sekä 54 sotamiestä. Venäjä menetti saman lähteen mukaan kaatuneina ja haavoittuneina kuusi upseeria ja 200 sotamiestä. Lähde tosin mainitsee venäläistappioiden vaikuttavan taistelun venäläisjoukkoihin nähden suurelta.
Taistelu > Perääntyminen voitosta huolimatta

Ruotsin pääarmeija oli kärsinyt 21. elokuuta tappion Karstulassa ja lähti vetäytymään kohti pohjoista. Vaikka Nummijärven taistelu päättyikin voittoon, lähtivät Nummijärvelle edenneet suomalaiset vetäytymään pääarmeijan liikkeiden vuoksi 29. elokuuta. Alun perin von Otterin joukkoineen oli tarkoitus perääntyä ainoastaan Kauhajoen kirkolle odottamaan eversti August Fredrik Palmfeltin joukkoja Lapväärtistä. Von Otterin joukot perääntyivät kuitenkin heti Kurikan kautta aina Ilmajoelle saakka, sillä ruotsalaisten ylipäällikkö Wilhelm Mauritz Klingspor oli näin määrännyt. Ušakov hyökkäsi perääntymisen vuoksi välittömästi 3 000 miehen joukolla Nummijärveltä Kauhajoelle. Palmfeltkin joukkoineen saapui pian Kauhajoelle, mutta joutui perääntymään asemiin Parjakannevalle, sillä hänen ei onnistunut päästä venäläisrintaman läpi kohti Kurikkaa. Kauhajoki jäi Ušakovin joukoille, ja joukot polttivat muun muassa Kauhajoen kirkon, pappilan, muita rakennuksia sekä varastelivat paikallisten omaisuutta.
Muistomerkki ja -juhla

Nummijärven keskustassa on nykyisin taistelun muistomerkki. Nummijärven taistelusta tuli 28. elokuuta 2008 kuluneeksi 200 vuotta, jonka kunniaksi järjestettiin Nummijärvellä juhla 31. heinäkuuta. Juhla alkoi Nummijärven kirkossa kello 13 pidetyllä jumalanpalveluksella. Tämän jälkeen laskettiin seppeleet taistelun muistomerkille sekä kaatuneitten muistomerkille. Myös taistelupaikkojen esittely kuului päivän ohjelmaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nummijärven taistelu Wikimedia Commonsissa
Taistelun kartta (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen sota
| --- | --- |
Taistelut:  Ahvenanmaan kansannousu • Ahvenanmaan valtaus • Alavuden taistelu • Aron kahakka • Gotlannin miehitys • Helsinginrannan maihinnousu • Hörneforsin taistelu • Jauhiaisen salmen taistelu • Juuttaan taistelu • Jynkän taistelu • Kalmalahden taistelu • Kanttin kapina • Karstulan taistelu • Kauhajoen kapina • Kauhajoen taistelu • Kokkonevan taistelu • Koljonvirran taistelu • Kuopion valtaus • Lapuan taistelu • Lemun taistelu • Lintulahden taistelu • Nummijärven taistelu • Oravaisten taistelu • Palvan meritaistelu • Parjakannevan taistelu • Pitsundin taistelu • Pulkkilan taistelu • Pyhäjoen taistelu • Pälkjärven taistelu • Revonlahden taistelu • Rothin ja Spoofin sissiretki • Ruonan taistelu • Samelinlakson taistelu • Sandön taistelu • Siikajoen taistelu • Svartholman piiritys • Toivalan taistelu • Uumajan valtaus • Vaasan taistelu • Venäläiskivi • Viaporin piiritys • Vornan taistelu
Muuta:  Haminan rauha • Kainuun sopimus • kansannousut • Lohtajan aselepo • Olkijoen aselepo • Ruotsin vallankaappaus 1809 • Suomen lähetyskunta
Taistelussa kaatuneiden suomalaisten hautausmaa Nummijärvellä.
Muistomerkki taistelussa kaatuneiden suomalaisten hautausmaalla Nummijärvellä. Kuva otettu Suomen itsenäisyyspäivänä 2010.
Siimapyrstöt

| Siimapyrstöt |
| --- | --- |
 Panamansampimonni (Sturisoma panamense)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Monnikalat Siluriformes
Heimo::  Imumonnit Loricaria
Alaheimo::  Siimapyrstöt Loricariinae  Bonaparte, 1831
Katso myös
   Siimapyrstöt Wikispeciesissä   Siimapyrstöt Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Siimapyrstöt (Loricariinae) on imumonnien alaheimo, johon kuuluu 30 sukua. Alaheimon 266 lajista 39 on kuvattu viimeisten 10 vuoden aikana.
Siimapyrstöjen alaheimolle on tyypillistä pitkä, litteä siimamainen liehuke (peduncle) pyrstössä ja rasvaevän puuttuminen pyrstön ja selkäevän väliltä. Lajien välillä on suuria eroja vartalonmuodossa, huulten rakenteessa ja hammaskartassa. Naaraat ja koiraat poikkeavat toisistaan yleensä selvästi, sillä aikuisilla koirailla kasvaa jäykkiä partakarvamaisia ulokkeita rintaevän ruodoissa, kuonon reunoissa ja joskus myös etuselässä. Joillakin suvuilla myös koiraan ja naaraan huulet ja hampaat ovat erilaiset.
Siimapyrstöt jaetaan kahteen tribukseen Harttiini ja Locariini, joista jälkimmäinen edelleen kahteen alatribukseen Sturisomina ja Loricariina. Näistä jälkimmäisestä on vielä erotettu neljä ryhmää.
Monia melko pieniksi jääviä siimapyrstölajeja pidetään akvaarioissa. Niiden tunnistaminen lajin tai edes suvun tarkkuudella ei aina ole helppoa. Akvaariossa suosittuja sukuja ovat ainakin
Nokkamonnit Farlowella
Noitamonnit Rineloricaria
Hemiloricaria
Sampimonnit Sturisoma
Velhomonnit Loricaria
Sturisomatichthys
Eino Kilpi (jalkapalloilija)

Eino Ilmari "Kiki" Kilpi (23. lokakuuta 1910 Helsinki – 27. marraskuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija.
Tukimiehenä pelannut Kilpi edusti urallaan Helsingin Palloseuraa vuosina 1932–1933 ja 1936–1949. Hän voitti seurassa Suomen mestaruuden 1932. Kaikkiaan Kilpi pelasi 13 kauden aikana 118 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 12 maalia.
Kilpi pelasi maajoukkueessa vuonna 1937 kaksi maaottelua.
Dors, mon amour

| Dors, mon amour |
| --- | --- |
 André Claveau vuoden 1958 Eurovision laulukilpailussa.
Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  André Claveau
Säveltäjä(t):  Pierre Delanoë
Sanoittaja(t):  Hubert Giraud
Euroviisutiedot
Vuosi:  1958
Maa:  Ranska
Kieli:  ranska
Sijoitus:  1.
Pisteet:  27
Dors, mon amour (suom. Nuku, rakkaani) on vuoden 1958 Eurovision-laulukilpailun voittanut kappale. Sen esitti André Claveau ranskaksi ja se toi Ranskalle ensimmäisen sen viidestä euroviisuvoitosta. Kappaleen esiintymisnumero oli kolme, ja se sai 27 pistettä voittaen seuraavaksi tulleen Sveitsin kolmella pisteellä. Kappale on tyyliltään balladi, ja se oli ensimmäinen miesartistin esittämä voittokappale.
Kappale menestyi voiton jälkeen hyvin Ranskassa, mutta siitä ei kuitenkaan tullut vuoden 1958 euroviisujen suurinta menestystä: kolmanneksi tulleesta Domenico Modugnon esittämästä Nel Blu Dipinto Di Blusta tuli ensimmäinen kansainvälinen euroviisuhitti, joka menestyi niin Euroopassa kuin Yhdysvalloissakin.
Kappaleen ovat levyttäneet suomeksi nimellä Nukkuos rakas Leif Wager ja Seija Karpiomaa.
Aiheesta muualla

Kappaleen sanat
Eurovision laulukilpailun voittaneet kappaleet
| --- | --- |
1950-luku:   1956: ”Refrain”  1957: ”Net als toen”  1958: ”Dors, mon amour”  1959: ”Een beetje” 
1960-luku:   1960: ”Tom Pillibi”  1961: ”Nous les amoureux”  1962: ”Un premier amour”  1963: ”Dansevise”  1964: ”Non ho l’età”  1965: ”Poupée de cire, poupée de son”  1966: ”Merci, Chérie”  1967: ”Puppet on a String”  1968: ”La, la, la”  1969: ”Boom Bang-a-Bang”  ”De troubadour”  ”Un jour, un enfant”  ”Vivo cantando” 
1970-luku:   1970: ”All Kinds of Everything”  1971: ”Un banc, un arbre, une rue”  1972: ”Après toi”  1973: ”Tu te reconnaîtras”  1974: ”Waterloo”  1975: ”Ding-a-dong”  1976: ”Save Your Kisses for Me”  1977: ”L'oiseau et l'enfant”  1978: ”A-Ba-Ni-Bi”  1979: ”Hallelujah” 
1980-luku:   1980: ”What’s Another Year?”  1981: ”Making Your Mind Up”  1982: ”Ein bißchen Frieden”  1983: ”Si la vie est cadeau”  1984: ”Diggi-loo diggi-ley”  1985: ”La det swinge”  1986: ”J’aime la vie”  1987: ”Hold Me Now”  1988: ”Ne partez pas sans moi”  1989: ”Rock Me” 
1990-luku:   1990: ”Insieme: 1992”  1991: ”Fångad av en stormvind”  1992: ”Why Me?”  1993: ”In Your Eyes”  1994: ”Rock ’n’ Roll Kids”  1995: ”Nocturne”  1996: ”The Voice”  1997: ”Love Shine a Light”  1998: ”Diva”  1999: ”Take Me to Your Heaven” 
2000-luku:   2000: ”Fly on the Wings of Love”  2001: ”Everybody”  2002: ”I Wanna”  2003: ”Everyway That I Can”  2004: ”Wild Dances”  2005: ”My Number One”  2006: ”Hard Rock Hallelujah”  2007: ”Molitva”  2008: ”Believe”  2009: ”Fairytale” 
2010-luku:   2010: ”Satellite”  2011: ”Running Scared”  2012: ”Euphoria”  2013: ”Only Teardrops”  2014: ”Rise Like a Phoenix”  2015: ”Heroes”  2016: ”1944”  2017: ”Amar pelos dois”  2018: ”Toy”  2019: ”Arcade” 
2020-luku:   2020: Ei järjestetty  2021: ”Zitti e buoni”  2022: ”Stefania”  2023: "Tattoo"  2024: "The Code"
Maksasammalet (luokka)

| Maksasammalet (luokka) |
| --- | --- |
 Palokeuhkosammal (Marchantia polymorpha)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Maksasammalet Marchantiophyta
Luokka::  Marchantiopsida  Cronquist, Takht. & W.Zimm.
Katso myös
   Maksasammalet (luokka) Wikispeciesissä   Maksasammalet (luokka) Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Maksasammalet (Marchantiopsida) on toinen maksasammalten kaareen kuuluvista luokista. Toinen on aitomaksasammalet.. Maksasammalten luokkaan kuuluvat sammalet ovat sekovartisia. Niiden sekovarsi on levymäinen, usein kuitenkin halkihaarainen ja leveäliuskainen. Niiden solukkorakenne on pitkälle erikoistunut ja niiden soluissa on kalvon ympäröimiä öljypusseja. Keuhkosammal (Marchantia polymorpha) on tunnetuin maksasammalten luokkaan kuuluvista sammalista.
Maksasammalten alaluokat ja lahkot

BLASIIDAE
BLASIALES
Blasia pusilla – röyhelösammal
MARCHANTIIDAE – keuhkosammalet (alaluokka)
SPHAEROCARPALES
NEOHODGSONIALES
LUNULARIALES
Lunularia cruciata – ansarisammal
MARCHANTIALES – keuhkosammalet (lahko)
Esimerkiksi Marchantia polymorpha – keuhkosammal
Orotšit

Orotšit ovat Venäjällä lähinnä Habarovskin aluepiirissä asuva tunguusilaista orotšin kieltä puhuva kansa. Nimitys orotši tarkoittaa ”poronhoitajaa”, vaikka kansan ei tiedetä harjoittaneen poronhoitoa. Sitä ei tule sekoittaa samankantaisiin nimityksiin orokit ja orotšenit, joista jälkimmäinen on tarkoittanut kaikkia poronhoitoa harjoittavia tunguuseja. Orotšeilla on laissa tunnustettu Venäjän vähälukuisen alkuperäiskansan asema.
Asuinalue ja lukumäärä

Orotšit asuvat Habarovskin aluepiirissä Tumninjoen varrella lähellä Sovetskaja Gavanin kaupunkia sekä Amurin ja sen sivujokien varsilla.
Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan Venäjällä oli 883 orotšia. Heihin oli kuitenkin luettu mukaan myös Sahalinilla asuvia orokkeja. Tarkennettujen tietojen mukaan orotšeja oli 671 ja orotšin kielen puhujia 133 henkeä.
Vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin 686 orotšia, joista 426 asui Habarovskin aluepiirissä. Heistä kaikki puhuvat venäjää. Orotšin kieltä osaavat enää muutamat vanhukset.
Elinkeinot ja kulttuuri

Perinteisiä elinkeinoja ovat lohenkalastus ja metsästys. Liikennevälineinä toimivat vene ja koiravaljakko. Muutaman perheen muodostamat vakituiset asutukset sijaitsivat kaukana toisistaan. Talviasumuksena oli maahan upotettu hirsisalvos. Miehet hoitivat metsästyksen ja kalastuksen, naisten tehtävänä oli saaliin käsittely sekä vaatteiden ja jalkineiden valmistaminen. Ruokavalio koostui tuoreesta ja kuivatusta kalasta, lihasta, marjoista sekä villinä kasvavista juureksista ja kasveista.
Sukuyhteisö sääteli lähinnä avioitumista ja eräitä uskonnollisia menoja. Uskontoon kuului luonnonhenkien palvonta, karhunpeijaiset ja šamanismi. Suullinen kansanperinne käsittää taruja, satuja, arvoituksia ja lauluja. Käsityötaide on kehittynyt. Nykyään monet perinteisen kulttuurin piirteet ovat kadonneet.
Aiheesta muualla

The Red Book of the Peoples of the Russian Empire: the Orochis (englanniksi)
Orotši (venäjäksi)
Yngve Larsson

Yngve Larsson työhuoneessaan Tukholman kaupungintalossa.
Gustaf Richard "Yngve" Larsson (13. joulukuuta 1881 Sundsvall – 16. joulukuuta 1977 Tukholma) oli merkittävä ruotsalainen poliitikko, joka toimi Tukholman kaupungin hallinnossa ja myöhemmin kansanedustajana. Hänestä on käytetty mainesanaa "legendaarinen".
Larsson oli erityisen kiinnostunut pohjoismaisen yhteistyön edistämisestä. Toisen maailmansodan aikana hän oli merkittävä mielipidevaikuttaja ja kannatti natsismin vastaista linjaa. Hän oli merkittäviä johtohenkilöitä Samfundet Nordens Frihet -järjestössä sen alusta alkaen vuodesta 1939, jolloin se pyrki tehostamaan sekä sotilaallista että humanitääristä tukea Suomelle, ja myöhemmin kun se pyrki elvyttämään ruotsalaista puolustustahtoa ja vastustamaan sitä minkä järjestö käsitti tarpeettomaksi myöntyväisyydeksi Saksan vaatimuksiin. Larssonille myönnettiin Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan komentajamerkki (SVR K).