stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kauko Helovirta
Ura > Elokuvaroolit

Elokuvarooleja Helovirralla oli yli 30 aina vuodesta 1950 alkaen. Erityisen käytetty hän oli 1970- ja 1980-luvulla. Ensimmäinen rooli oli elokuvassa Härmästä poikia kymmenen, jossa Helovirta näytteli Isoo-Antin (Tauno Palo) isäänsä vastustavaa Janne-poikaa. Vuosikymmenen lopulla (1958) alkoi yhteistyö Edvin Laineen kanssa elokuvassa Sven Tuuva, jossa Helovirta näytteli kapteeni Dunckeria. Helovirta kohosi Laineen ”luottonäyttelijän” asemaan. Sven Tuuvasta alkaen hän näytteli lähes kaikissa Laineen elokuvissa. Huomattavimmat roolit Laineen elokuvissa olivat Kivivuoren Otto elokuvissa Täällä Pohjantähden alla (1968) ja Akseli ja Elina (1970), Nestori Malinen Kalle Päätalo -filmatisoinnissa Ruskan jälkeen (1979) ja Ovaskaisen isäntä elokuvissa Akaton mies (1983) ja Akallinen mies (1986). Muita Kauko Helovirran elokuvarooleja olivat muun muassa Juuso Walden -parodia Iso-Wille Wållberg Matti Kassilan Severi Suhos-farssissa Meiltähän tämä käy (1973) ja huomattavat sivuosat Risto Jarvan elokuvassa Mies, joka ei osannut sanoa ei (1975) sekä Visa Mäkisen 1980-luvun alun elokuvissa.
Ura > Radioäänenä

Kauko Helovirta esiintyi myös Yleisradion Radioteatterissa. Helovirta esitti kuunnelmasarjassa Knalli ja sateenvarjo Hannibal Hamilton-Jonesia 1979–1997. Helovirran kuoltua hänen tilalleen tuli Heikki Nousiainen. Toinen kuuluisa rooli oli urheiluselostaja Immo Juhani Peltosen kirjoittamissa Elmo-kuunnelmissa Elmo, urheilija (1977) ja Elmo – muu maailma (1978). Muita radiorooleja olivat esimerkiksi pääosat Arto Paasilinna -tulkinnoissa Isoisää etsimässä (1978) ja Hirtettyjen kettujen metsä (1985), jotka ohjasi Helovirran vaimo Rauni Ranta. Eero Leväluoman 1960-luvulla ohjaamissa Kalle-Kustaa Korkin ja Pekka Lipposen seikkailuissa hän esitti toista pääosaa, Kalle-Kustaa Korkkia sarjakuunnelmissa Sumulaakson sankarit ja Rauniokaupungin vanki. Helovirta esitti myös Kansainvälisen noitaliiton puheenjohtajaa Edvard von Boxista Noita Nokinenä -kuunnelmasarjassa 1970- ja 1980-luvulla.
Ura > Ääninäyttely animaatioissa

Helovirta ääninäytteli animaatiosarjassa Alfred J. Kwak monia hahmoja, kuten Kuningas Leijonamieltä. Lisäksi hän ääninäytteli elokuvan Kaunotar ja Kulkuri hahmon Jalo, elokuvan Oliver ja kumppanit Francisin ja elokuvan Miekka kivessä Merlinin.
Yksityiselämä

Kauko Helovirta kuoli Helsingin diakonissalaitoksen sairaalassa sairastettuaan syöpää ja hänet haudattiin Malmin hautausmaalle.
Filmografia

| Televisio> Vuosi | Televisio> Sarja | Televisio> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1962 | Huivi | kirkkoherra Matthews |
| 1966 | Sisarukset |  |
| 1970–1976 | Naapurilähiö | Hjalmar Raita |
| 1975–1979 | Sämpy | johtaja Rosenqvist |
| 1977 | Veera ja Saara | herra Merikukka |
| 1985 | Pikapakinapaketti |  |
| 1991 | Hynttyyt yhteen | talonmies Mutka |
| 1995–1996 | Kotikatu | Martti Mäkimaa |
Aiheesta muualla

Kajava, Jukka: Kauko Helovirta (muistokirjoitus) Helsingin Sanomat.  13.9.1997. Arkistoitu 20.3.2016. Viitattu 3.3.2016.
Hilska-Keinänen, Katja: Nuori Kauko Helovirta kouliintui näyttelijäksi Karhumäen tivolissa Yle Elävä arkisto.  20.10.2017 (päivitetty 21.2.2018).
Fabián Estay

Fabián Estay vuonna 2011.
Fabián Estay (s. 5. lokakuuta 1968) on chileläinen jalkapalloilija, joka pelasi Chilen maajoukkueessa 69 maaottelua ja teki niissä viisi maalia vuosina 1990–2001. Vuoden 1998 MM-kilpailuissa hän pelasi neljä ottelua. Copa Américassa hän pelasi vuosina 1991, 1993, 1995 ja 1999.
Estay edusti urallaan useita eteläamerikkalaisia ja meksikolaisia seuroja. Euroopassa hän pelasi sveitsiläisen St. Gallenin joukkueessa vuosina 1991–1992 ja kreikkalaisessa Olympiakosissa vuosina 1993–1995. Hän lopetti pelaajauransa vuonna 2006.
Erkki Aho (pääjohtaja)

Erkki Aho (keskellä) Porin kirjastotalon peruskiven muurauksessa vuonna 1975. Hänen vasemmalla puolellaan Mikko Sävelä ja Jouko Tyyri, oikealla Heikki Koski ja Olli Sten.
Erkki Aho (s. 11. toukokuuta 1937 Vehkalahti) oli Kouluhallituksen pääjohtaja vuosina 1973–1991. Aho ajoi kouludemokratian kehittämistä. Puoluekannaltaan hän on sosiaalidemokraatti.
Elämäkerta

Työläisperheessä varttunut Aho valmistui kansakoulunopettajaksi vuonna 1958 ja työskenteli ensin opettajana Keski-Suomessa, 1963–1965 Jyväskylän yliopiston assistenttina, 1965–1966 Suomen ensimmäisenä koulupsykologina Lahdessa ja sen jälkeen virkamiehenä kouluhallituksessa. Kouluhallituksen pääjohtajana hän toimi 1973–1991.
Aho vihittiin kasvatustieteen kunniatohtoriksi Oulun yliopistossa 1983, ja hän sai professorin arvonimen 2006.
Toiminta kouluhallituksen pääjohtajana

Aho aloitti kouluhallituksen pääjohtajana vuoden 1973 alusta Reino Oittisen jäätyä eläkkeelle.
Aho oli jo vuonna 1970 johtanut kouludemokratiatyöryhmää, joka esitti kouluneuvostojen perustamista, mikä toteutui hänen pääjohtajakautensa alussa vuonna 1973.
Kouluneuvostojen epäonnistumisesta ja 1985 tapahtuneesta lakkauttamisesta huolimatta Aho jatkoi pääjohtajana kunnes kouluhallitus ja ammattikasvatushallitus yhdistettiin uudeksi opetushallitukseksi vuonna 1991. Hänen edeltäjänsä Oittisen kaudella perustetun peruskoulujärjestelmän vakiinnuttaminen ja kehittäminen muodostuikin Ahon kestävimmäksi saavutukseksi.
SDP:n vasenta laitaa edustanut Aho oli kouludemokratiahankkeissa pitkälti samoilla linjoilla kuin Teiniliiton radikaalit, joista monet lukeutuivat taistolaisiin kommunisteihin. Vuonna 2016 julkaistun kirjan mukaan pääjohtaja Aho olisi ollut neuvostoliittolaisia näkökantoja heijastaneen Pirkkalan koulukokeilun keskeinen alullepanija. Aho on kiistänyt väitteen. Seura-lehden julkaiseman artikkelin mukaan kokeilun valvonta ei kuulunut Aholle vaan kouluhallituksen opetusosastolle.
Luottamustehtävät

Aho oli pitkään Suomi–Neuvostoliitto-Seuran johtokunnan jäsen ja  puheenjohtaja vuosina 1990–1991 sekä Suomen Unesco-toimikunnan puheenjohtaja 1987–1993.
Etelä-Karjalan keskussairaala

| Etelä-Karjalan keskussairaala |
| --- | --- |
 Etelä-Karjalan keskussairaala.
Sijainti
Osoite:  Valto Käkelän katu 1 53130 Lappeenranta
Koordinaatit:  61.06503°N, 28.20993°E
Organisaatio
Alue:  Etelä-Karjalan hyvinvointialue
Tyyppi:  Keskussairaala
Yhteistyöyliopisto:  Helsingin yliopisto
Linkki
Kotisivut:  www.ekhva.fi/asiakkaalle/toimipisteet/etela-karjalan-keskussairaala/
Etelä-Karjalan keskussairaala on Etelä-Karjalan hyvinvointialueen ylläpitämä keskussairaala joka sijaitsee Lappeenrannassa, noin 1,5 kilometrin päässä keskustasta, Saimaan rannan läheisyydessä. Sairaalan osoite on Valto Käkelän katu 1, 53130 Lappeenranta.
Tämä keskussairaala on merkittävin Etelä-Karjalassa toimiva sairaala. Siihen kuuluvia yksiköitä ja toimintoja on myös muualla Lappeenrannan alueella. Sairaalassa toimii Etelä-Karjalan keskussairaalan päivystys, joka vastaa hyvinvointialueen ilta-, yö- ja viikonloppupäivyksestä sekä useita erikoissairaanhoidon poliklinikoita.
Keskussairaala toimi harjoittelupaikkana lääketieteen ja sosiaali- ja terveysalan opiskelijoille. Sairaalan yhteydessä toimii Lappeenrannan kaupungin ylläpitämä perusopetusta tarjoava sairaalakoulu, Saimaan koulu.
Historia

Valto Käkelän katu 1:n sairaalarakennuksen rakennustyöt alkoivat vuonna 1952, kun alueelle sodan jälkeen tarvittiin uusi sairaala. Sairaalasta tuli sen ajan Suomen kolmas keskussairaala eli Etelä-Saimaan keskussairaala.  Sairaala edusti valmistuessaan 1955 oman aikansa huippua.
Hallintouudistuksen myötä vuonna 1989 sairaala nimettiin Etelä-Karjalan keskussairaalaksi. Pian sen jälkeen, vuonna 1991 alkoivat laajennustyöt, jonka seurauksena 1992 leikkausosasto ja teho-osasto saivat uudet tilat. Päiväkirurgia sai oman uuden siipensä vuonna 1998, jota vielä laajennettiin 2005.
Erittäin merkittävä sairaalan toimintaan vaikuttanut hallinnollinen uudistus tapahtui 2000-luvun ensikymmenen aikana, jolloin erikoissairaanhoito, perusterveydenhuolto ja sosiaalipuoli päätettiin yhdistää. Tämän seurauksena 2010 muodostettiin Etelä-Karjalan sosiaali- ja terveyspiiri eli Eksote.
Sairaalakompleksin viimeisin laajennus on vuonna 2018 valmistunut K-siipi, johon on keskitetty esimerkiksi päivystys ja eri erikoissairaanhoidon osastoja.
Aiheesta muualla

Etelä-Karjalan keskussairaala (Etelä-Karjalan hyvinvointialue)
Famaranpäivännouto

| Famaranpäivännouto> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Malvales
Heimo::  Päivännoutokasvit Cistaceae
Suku::  Päivännoudot Helianthemum
Laji::  gonzalezferreri
Kaksiosainen nimi
 Helianthemum gonzalezferreri  Marrero Rodr. 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Famaranpäivännouto (Helianthemum gonzalezferreri) on päivännoutokasvien (Cistaceae) heimoon, päivännoutojen (Helianthemum) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on harvinainen ja Kanariansaarilla endeeminen kasvilaji, joka on kuvattu vuonna 1992 Lanzarotelta. Laji on myös uhanalainen.
Famaranpäivännouto kasvaa noin 20–30 cm korkeaksi ja muistuttaa muita samankokoisia pensasmaisia lajeja. Famaranpäivännoudon lehdet ovat kuitenkin alle 2 cm pituisia ja muodoltaan soikeita tai puikeita. Kukat ovat tiheissä 7–20 kukan kukinnoissa. Terälehdet ovat leveitä ja verholehdet kalvomaisia.
Famaranpäivännoudon tieteellisen nimen lajinimi (gonzalezferreri) viittaa tunnettuun Lanzaroten luonnontuntijaan ja -suojelijaan González Ferreriin.
Emmanuel Jonnier

Emmanuel Jonnier
Emmanuel Jonnier (s. 31. toukokuuta 1975 Dijon) on ranskalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä.
Jonnier debytoi maailmancup-tasolla kaudella 1998–1999. Hän on maailmancupin osakilpailuissa voittanut yhden osakilpailun: Nove Meston takaa-ajokilpailun 29. joulukuuta 2007. Lisäksi hän on ollut mukana Ranskan voitokkaassa viestijoukkueessa 7. helmikuuta 2004 La Clusazissa. Palkintokorokkeelle hän on sijoittunut yhteensä viisi kertaa henkilökohtaisilla matkoilla. Arvokisoissa hänen paras sijoituksensa on 50 kilometrin vapaan kilpailun neljäs sija Torinosta 2006.
Emmanuel Jal

Emmanuel Jal
Emmanuel Jal (s. n. 1980) on eteläsudanilainen rap-artisti ja rauhanaktivisti. Hän on entinen lapsisotilas, joka taisteli Sudanin sisällissodassa 9-vuotiaasta alkaen. Vuonna 2000 Jal aloitti musiikin esittämisen kirkkokuorossa Nairobissa. Emma McCune oli auttanut hänet Keniaan. Jal on tehnyt rap-musiikkia kristillisistä aiheista ja perustanut useita kokoonpanoja, kuten Reborn Warriorsin.
Jal nousi ”Gua”-kappaleella kenialaisen hittilistan kärkeen. Albumilla Ceasefire (2005) hän teki yhteistyötä pohjoisesta Sudanista kotoisin olevan muslimin, Abdel Gadir Salimin kanssa. Vuonna 2008 ilmestyi Jalin albumi WARchild. Syyskuussa 2012 Jal joutui poliisien ryöstämäksi ja pahoinpitelemäksi Jubassa.
Jal näyttelee vuonna 2014 ilmestyneessä elokuvassa The Good Lie.
Etyylikarbamaatti

| Etyylikarbamaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  51-79-6
PubChem CID:  5641
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C3H7NO2
Moolimassa:  89,09 g/mol
Ulkomuoto:  Kiteinen aine
Sulamispiste:  48–50 °C (321–323 K)
Kiehumispiste:  182–184 °C (455–457 K)
Tiheys:  1,1 g/cm3
Liukoisuus veteen:  veteen 0,2 g/100 ml
Etyylikarbamaatti (C3H7NO2) on karbamiinihapon etyyliesteri ja kuuluu karbamaattien aineryhmään. Aine on palavaa, lähes hajutonta normaaliolosuhteissa olomuodoltaan kiinteää, värittömiä kiteitä, pellettejä tai valkoista rakeista jauhetta. Etyylikarbamaatin rakennekaava voidaan esittää muodossa NH2COOC2H5. Aineesta käytetään myös nimityksiä etyyliuretaani ja uretaani.[lähde? ]
Etyylikarbamaatin moolimassa on 89,09 g/mol, sulamispiste 48–50 °C, kiehumispiste 182–184 °C, tiheys 1,1 g/cm3, leimahduspiste 92 °C (c.c.) ja CAS-numero 51-79-6. Ainetta liukenee veteen 0,2 g/100 ml.[lähde? ]
Kuumentuessaan tai palaessaan etyylikarbamaatti hajoaa ja muodostaa myrkyllisiä höyryjä, kuten typen oksideja.[lähde? ]
Etyylikarbamaattia muodostuu pieniä määriä alkoholijuomiin käymisen ja kypsytyksen aikana hiivan erittämän urean sekä etanolin reaktiotuotteena. Lisäksi ainetta muodostuu viskin tislauksessa tislauspannun kuparin katalysoimana, ja sitä voi kertyä haitallisia pitoisuuksia ensimmäiseen tisleeseen. Etyylikarbamaatti voidaan poistaa toisella tislauksella.[lähde? ]
Etyylikarbamaatti, jota myös uretaaniksi kutsutaan, ei ole nimestään huolimatta polyuretaanin monomeeri: polyuretaanit valmistetaan isosyanaateista ja dioleista.[lähde? ]
Uretaania käytettiin verisyöpien (KLL, KML, myeloomat) syöpälääkkeenä eli sytostaattina 1940-luvulta alkaen. Sitä ennen uretaania oli kokeiltu unilääkkeenä, joskin heikkotehoisena. Hyödylliset hoitomuutokset olivat kuitenkin vain tilapäisiä, ja ne olivat hoidon vaikutus huomioiden taudin edetessä heikentyneet. Vuorokausiannos uretaania oli tuolloin 2–5 mg/vrk.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset

Lyhytaikaisesta altistumisesta etyylikarbamaatille voi seurata vaikutuksia keskushermostossa ja maksassa. Pitkäaikaisesta tai toistuvasta altistumisesta aineelle voi seurata vaikutuksia luuytimessä, aivoissa, munuaisissa ja silmissä. Etyylikarbamaatti on mahdollisesti ihmiselle syöpää aiheuttava aine. Työministeriön päätöksen 1044/91 mukaan aineelle altistumisen työssä katsotaan aiheuttavan vaaraa perimälle, sikiölle tai lisääntymiselle.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Etyylikarbomaatin kansainvälinen kemikaalikortti
Alko: Alkoholijuomien lisä- ja vierasaineet, Etyylikarbamaatti sivu 14[vanhentunut linkki]
Euroopan unionin virallinen lehti: Komission suositus etyylikarbamaattikontaminaation ehkäisemisestä ja vähentämisestä
DrugBank: Ethyl carbamate (englanniksi)
KEGG: Ethyl carbamate (englanniksi)
ChemBlink: Urethane (englanniksi)
Fanny Chmelar

Fanny Chmelar
Fanny Chmelar (s. 31. lokakuuta 1985 Weilheim in Oberbayern) on saksalainen alppihiihtäjä.
Chmelar osallistui ensimmäisen kerran alppihiihdon maailmancupiin joulukuussa 2005. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän otti St. Moritzissa tammikuussa 2006. Parhaimmillaan Chmelar on sijoittunut maailmancupissa toiseksi Åren pujottelussa maaliskuussa 2009.
Åren MM-kisoissa 2007 Chmelar oli superalppiyhdistetyssä 21:s, Val d'Isèren MM-kisoissa 2009 pujottelussa kahdeksas ja Garmisch-Partenkirchenin MM-kisoissa 2011 pujottelussa viidestoista.
Elemit

| Elemit |
| --- | --- |
 Canarium strictum
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Sapindales
Heimo::  Tohtorinpuukasvit Burseraceae
Suku::  Elemit Canarium  L. (1759)
Katso myös
   Elemit Wikispeciesissä   Elemit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Elemit (Canarium) on tohtorinpuukasveihin eli burserakasveihin kuuluva kasvisuku. Suvussa on noin 120 lajia, jotka ovat kausivihantia puita. Elemeitä esiintyy alkuperäisenä vanhan maailman tropiikissa: Afrikassa, Madagaskarilla, Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa Intiasta Uuteen-Guineaan sekä Australiassa ja Tyynen valtameren saarilla Oseaniassa.
Lajeja

pähkinäelemi (Canarium harveyi)
manilanelemi (Canarium indicum)
manilanelemi (Canarium luzonicum)
madagaskarinelemi (Canarium madagascariense)
Canarium ovatum
afrikanelemi (Canarium schweinfurthii)
Canarium strictum
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Canarium
Estádio Lourival Baptista

| Estádio Lourival Baptista |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Aracaju, Brasilia
Avattu:  1969
Kenttä:  Nurmi
Käyttäjät
 Associação Desportiva Confiança 
Katsojakapasiteetti
 22 000 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Estádio Lourival Baptista on monikäyttöinen stadion Aracajussa Brasiliassa. Stadion avattiin vuonna 1969. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa Associação Desportiva Confiançan kotikenttänä. Stadionille mahtuu 22 000 ihmistä.
Fanny Cadeo

| Fanny Cadeo> Stefania Cadeo |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. syyskuuta 1970 (ikä 54) Lavagna, Italia
Kansalaisuus:   Italia
Näyttelijä
Aktiivisena:  1992–
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb
Stefania ”Fanny” Cadeo (s. 11. syyskuuta 1970 Lavagna) on italialainen showgirl, malli, tv-juontaja ja laulaja.
Cadeo tuli julkisuuteen vuonna 1992, jolloin hän oli Striscia la notizia -ohjelman ensimmäisiä showgirlejä. Hän jatkoi ohjelmassa vuoteen 1994. Vuodesta 2013 hän on juontanut Rai Duen tv-showta Il Cercasapori. Cadeo on myös esiintynyt teatterissa, tv-sarjoissa, elokuvissa ja julkaissut musiikkia.
Essen

| Essen |
| --- | --- |

 vaakuna
 Essen
 Koordinaatit: 51°27′N, 07°01′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Nordrhein-Westfalen
Hallinto:  
 – Pormestari:  Wolfgang Reiniger (CDU)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  210,32 km²
Korkeus:  116 m
Väkiluku:  566 201 (2 011)
 – Väestötiheys:  2 764 as./km²
 
 www.essen.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Essen on kaupunki Nordrhein-Westfalenissa Saksassa, Ruhrjoen varrella. Se on Ruhrin alueen toiseksi suurin ja Saksan kahdeksanneksi suurin kaupunki. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 566 201 asukasta. Sen suomalainen ystävyyskaupunki on Tampere.
Essenissä on merkittävää rautateollisuutta, mm. Kruppin tehtaat ja kivihiilen louhintaa, mutta nykyisin niiden merkitys työllistäjänä on vähentynyt voimakkaasti.
Essenin oopperatalo, jonka takana näkyy RWE-torni
Essen on perustettu 845, tosin se oli pitkään mitätön maanviljelykaupunki. Hiilen ja malmin kaivu johtivat kaupungin kasvuun. Vuonna 1802, kun kaupunki tuli osaksi Preussia, sen asukasluku oli noin 3 000, mutta kaupungista kasvoi 1800-luvulla suuri teollisuuskaupunki. Essen on Kruppin perheen kotisija. Krupp perusti kaupunkiin terästehtaan 1811. Toisen maailmansodan jälkeen kaupunki koki suuria muutoksia ja on nyt merkittävä taidekeskus, jossa sijaitsee Folkwang Museum ja taideyliopisto. Universität Duisburg-Essen syntyi, kun läheisen Duisburgin yliopisto ja Universität-Gesamthochschule Essen yhdistettiin vuoden 2003 alussa. Siellä on noin 30 000 opiskelijaa, ja on näin keskikokoinen saksalainen yliopisto.
Essenin nähtävyyksiin kuuluvat Alfred Kruppin rakennuttama Villa Hügel ja Zeche und Kokerei Zollverein, 1986 suljettu hiilikaivos, joka on Bauhaus-arkkitehtuurillaan valittu UNESCOn maailmanperintökohteeksi. Tunnettu on myös RWE AG:n rakennus kaupungin keskustassa, joka on Ruhrin alueen korkein rakennus. Essenissä on 1300-luvun katedraali, jossa on keisari Otto III:n kruunu ja yksi maailman vanhimmista Neitsyt Marian patsaista. Vuonna 1988 valmistuneen Essenin oopperatalon suunnitteli Alvar Aalto vuonna 1959.
Essenissä vuoden lämpimin kuukausi on elokuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on 22,3 °C, mutta heinäkuu on lähes yhtä lämmin. Keskimääräinen alin lämpötila on  tammi- ja helmikuussa lähellä nollaa. Sadetta saadaan tasaisesti ympäri vuoden 70–95 mm kuukaudessa, paitsi huhtikuussa keskimäärin 61 mm.
Essenin jalkapalloseura on Rot-Weiss Essen, joka on selkeästi kaupungin suosituin joukkue ja herättää kannattajissaan välillä liiankin suuria tunteita. Kaupungissa toimii myös jääkiekkoseura Moskitos Essen, jossa mm. Esa Tikkanen pelasi kaudella 2000-2001, sekä naisten Bundesliigan jalkapalloseura SG Essen-Schönebeck, jossa entinen Suomen maajoukkueen hyökkääjä Taru Laihanen pelasi vuonna 2008.
Ystävyyskaupungit

Sunderland, Yhdistynyt kuningaskunta (1949)
Tampere, Suomi (1960)
Grenoble, Ranska (1974)
Nižni Novgorod, Venäjä (1991)
Tel Aviv, Israel (1991)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Essenin kaupungin sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi) (englanniksi)
Kokerei Zollverein (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Rot-Weiss Essen (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Moskitos Essen (saksaksi)
Nordrhein-Westfalenin kaupunkipiirit ja piirikunnat
| --- | --- |
Kaupungit:   Aachen  Bielefeld  Bochum  Bonn  Bottrop  Dortmund  Duisburg  Düsseldorf  Essen  Gelsenkirchen  Hagen  Hamm  Herne  Köln  Krefeld  Leverkusen  Mönchengladbach  Mülheim  Münster  Oberhausen  Remscheid  Solingen  Wuppertal 
Piirikunnat:   Aachenin kaupunkialue  Borken  Coesfeld  Düren  Ennepe-Ruhr-Kreis  Euskirchen  Gütersloh  Heinsberg  Hereford  Hochsauerland  Höxter  Kleve  Lippe  Märkischer Kreis  Mettmann  Minden-Lübbecke  Oberbergischer Kreis  Olpe  Paderborn  Recklinghausen  Rheinisch-Bergischer Kreis  Rhein-Erft-Kreis  Rhein-Kreis Neuss  Rhein-Sieg-Kreis  Siegen-Wittgenstein  Soest  Steinfurt  Unna  Viersen  Warendorf  Wesel 
Euroopan kulttuuripääkaupunki
| --- | --- |
1980-luku:   1985: Ateena  1986: Firenze  1987: Amsterdam  1988: Länsi-Berliini  1989: Pariisi 
1990-luku:   1990: Glasgow  1991: Dublin  1992: Madrid  1993: Antwerpen  1994: Lissabon  1995: Luxemburg  1996: Kööpenhamina  1997: Thessaloniki  1998: Tukholma  1999: Weimar 
2000-luku:   2000: Avignon · Bergen · Bologna · Bryssel · Helsinki · Krakova · Praha · Reykjavík · Santiago de Compostela  2001: Rotterdam · Porto  2002: Brugge · Salamanca  2003: Graz  2004: Genova · Lille  2005: Cork  2006: Patras  2007: Sibiu · Luxemburg  2008: Liverpool · Stavanger  2009: Vilna · Linz 
2010-luku:   2010: Essen · Istanbul · Pécs  2011: Turku · Tallinna  2012: Guimarães · Maribor  2013: Marseille · Košice  2014: Riika · Uumaja  2015: Mons · Plzeň  2016: San Sebastián · Wrocław  2017: Aarhus · Páfos  2018: Leeuwarden · Valletta  2019: Matera · Plovdiv 
2020-luku:   2020: Rijeka · Galway  2021: Timișoara · Elefsína  2022: Kaunas · Esch-sur-Alzette  2023: Veszprém  2026: Oulu
Estádio Mutange

| Estádio Mutange> Rakennuksen tiedot |
| --- | --- |
Sijainti:  Maceió, Brasilia
Avattu:  1922
Kenttä:  Nurmi
Käyttäjät
 Centro Sportivo Alagoano 
Katsojakapasiteetti
 4 000 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Estádio Mutange, tunnetaan myös nimellä Estádio Gustavo Paiva on monikäyttöinen stadion Maceióssa Brasiliassa. Stadion avattiin vuonna 1922. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa Centro Sportivo Alagoanon kotikenttänä. Stadionille mahtuu 4 000 ihmistä.
Estádio Joaquim Calmon

| Estádio Joaquim Calmon> Rakennuksen tiedot |
| --- | --- |
Sijainti:  Linhares, Brasilia
Omistaja:  América Futebol Clube (Linhares)
Kenttä:  Nurmi
Käyttäjät
 Linhares Futebol Clube 
Katsojakapasiteetti
 2 000 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Estádio Joaquim Calmon on monikäyttöinen stadion Linharesissä Brasiliassa. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa Linhares Futebol Cluben kotikenttänä. Stadionille mahtuu 2 000 ihmistä.
Erich

Erich on saksalaisperäinen nimi. Nimen muita muotoja ovat Erik ja Eerik. Nimen kantajia:
Sukunimenä

Mikko Erich (1888–1948), suomalainen asianajaja, kansanedustaja (sdp)
Rafael Erich (1879–1946), suomalainen oikeustieteilijä, diplomaatti ja kansanedustaja (kok.), Suomen pääministeri 1920–1921
Etunimenä

Erich Fromm (1900–1980), saksalais-amerikkalainen psykoanalyytikko
Erich Gruenberg (1924–2020), brittiläinen viulisti
Erich Honecker (1912–1994), saksalainen poliitikko
Erich Kleiber (1890–1956), itävaltalainen kapellimestari
Erich Schriever (1924–2020), sveitsiläinen soutaja ja olympiamitalisti
Erich von Stroheim (1885–1957), itävaltalainen elokuvaohjaaja
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
El-Jaish

| El-Jaish |
| --- | --- |

Koko nimi:  El-Jaish Sports Club
Perustettu:  2007
Lakkautettu:  2017
Kaupunki:  Al-Rayyan
Kenttä:  Ahmed bin Ali Stadion
– kapasiteetti:  27 000
Sarja:  Qatar Stars League
Infobox OKNimi-testi OK: 
El-Jaish (arab. نادي الجيش‎) oli qatarilainen jalkapalloseura Al-Rayyanista, joka perustettiin vuonna 2007. Joukkue nousi ensimmäisen kerran Qatarin pääsarjaan kaudeksi 2011–2012.
Joukkueen kotistadion on Ahmed bin Ali Stadion, joka sijaitsee Al-Rayyanissa.
Saavutukset

Qatarin 1. divisioona: 2008, 2009, 2011
Qatar Cup: 2014, 2016
Qatari Stars Cup: 2013
Valemtajia

Mohammed Al Ammari (2007–2011)
Péricles Chamusca (2011–2012)
Răzvan Lucescu (2012–2014)
Yousef Adam (2014)
Nabil Maâloul (2014)
Abdulqadir Almoghaisab (2014)
Sabri Lamouchi (2014–2017)
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (arabiaksi) ja (englanniksi)