stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pohjoismainen Afrikka-instituutti

Pohjoismaisen Afrikka-instituutin logo
NAI (Uppsala)
Pohjoismainen Afrikka-instituutti (Nordiska Afrikainstitutet, NAI) on vuonna 1962 perustettu Ruotsin Uppsalassa toimiva Afrikan tutkimukseen erikoistunut Uppsalan yliopistoon kuuluva itsenäinen tutkimuslaitos. Hallinnollisesti se on Ruotsin ulkoministeriön alainen, mutta sen rahoitus tulee kaikilta Pohjoismailta, mutta suurin osa Ruotsilta. Suomen osuudella rahoitetaan suomalaisen tutkijan palkka ja muut kulut sekä Suomen osuus hallinnollisista kuluista. Vastaavaa laitosta ei ole missään muualla. Instituutissa toimii virallisesti yksi tutkija kerrallaan Ruotsista, Suomesta, Norjasta sekä Tanskasta. Sen lisäksi instituutissa käy paljon vierailevia tutkijoita eri puolilta maailmaa, myös Afrikasta, ja stipendiaatteja.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Priscillianus

Pricillianus Ávilainen (kuoli 385) oli hispanialainen teologi, joka poltettiin ensimmäisenä kerettiläisenä. Hän perusti uskonnollisen ryhmän, joka painotti asketismia, jolla päästäisiin lähemmäksi Jumalaa. Priscillianus oli maallikko ja painotti puheissaan, että sekä papeilla että maallikoilla on samanlainen yhteys Pyhään Henkeen.
Priscillianusta syytettiin manikealaisuudesta ja gnostilaisuudesta. Ensimmäiset syytteet kumoutuivat, mutta vuonna 384 järjestetyssä synodissa hänen vastustajansa olivat kasvaneet liian voimakkaiksi. Priscillianus ja kuusi muuta tuotiin vuonna 385 nykyiseen Trieriin, jossa kirkko tuomitsi heidät noituudesta ja moraalittomuudesta. Heidät luovutettiin valtiovallalle teloitettaviksi.
Pleurotineae

| Pleurotineae |
| --- | --- |
 Osterivinokas (Pleurotus ostreatus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Alalahko::  Pleurotineae  Aime, Dentinger & Gaya (2015)
Katso myös
   Pleurotineae Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pleurotineae on Agaricales-lahkoon kuuluva sienten alalahko. Se sisältää helttasieniä, kuppimaisia sieniä, orvakoita ja kääpiä. Lajit ovat lahottajasieniä tai loisia.
Luokittelu

Pleurotineae sisältää seuraavat heimot:
Cyphellopsidaceae
Pleurotaceae
Resupinataceae
Schizophyllaceae
Kuvagalleria

Vaahterantäpläkkä (Dendrothele acerina)
Karvakupponen (Lachnella villosa)
Resupinatus merulioides
Häränkieli (Fistulina hepatica)
Priscillianismi

Priscillianismi oli espanjalainen askeettinen liike ilmeisesti gnostisismista ja manikealaisesta dualismista vaikutteita saaneen perustajansa Avilan piispan Priscillianuksen (kuoli n. 385) mukaan. Priscillianismi katosi 500-luvulla.
Piispansauva

Limoges'n arkkipiispa Heinrich von Finstingenin (1260–1286) piispansauva Trierin tuomiokirkon aarrekammiossa.
Itämaisen tyylinen Syyrian ortodoksisen Antiokian patriarkan piispansauva, jonka käärmemäiset kuviot esittävät Mooseksen sauvaa.
Piispansauva on katolisille, anglikaaniselle ja luterilaiselle kirkolle yhteinen piispan virkamerkki. Piispansauva kuvaa kantajansa, piispan hengellistä ohjaajan valtaa paimennettaviensa joukossa.
Piispa John Vikström piispankaavussa, piispanristi kaulassa ja piispansauva kädessä. Kuva on vuodelta 1982, jolloin Vikström oli Porvoon hiippakunnan piispa.
Läntisissä kirkkokunnissa

Luterilaisissa kirkoissa käytetään sauvaa, joka muistuttaa paimenen käyttämää koukkupäistä sauvaa. Sauva on noin 1,5 metriä pitkä, ja siihen on liitetty jalometallinen ja usein jalokivin koristeltu käyrä koukku. Piispansauvan käytöstä eri kirkoissa on omat ohjeensa. Piispanvihkimyksessä vihkivä piispa, Suomessa ja Ruotsissa arkkipiispa, ojentaa sauvan vihittävälle piispalle. Symbolisesti sauvaa on tulkittu niin, että sen yläpään lenkillä voi vetää ja nostaa uupuneita, alapään piikillä antaa vauhtia veltoille ja pitkällä varrella karkottaa petoja.[lähde? ]
Perinteisesti piispa käyttää sauvaa vain omassa hiippakunnassaan. Hän kantaa sitä vasemmassa kädessään, sauvan käyrä eteenpäin käännettynä. Piispansauva on liturginen virkamerkki, ja sitä käytetään jumalanpalveluksissa. Piispa pitää sauvaa vasemmassa kädessään kirkkoon tullessaan ja siellä poistuessaan sekä siunausta lukiessaan. Hän pitää sauvaa kädessään esimerkiksi pappisvihkimyksessä tai papin virkaanasettamisessa siunatessaan vihittävän tai virkaanasetettavan. Etenkin katolisessa kirkossa piispa voi pitää sauvaa kädessä messun evankeliumitekstin lukemisen aikana ja saarnatessaan.
Vanhin maininta piispansauvasta on Toledon kirkolliskokouksesta vuodelta 633. Keskiajalla piispat käyttivät sauvaa kirkollisissa kulkueissa, antaessaan piispallisen siunauksen sekä muissa tilaisuuksissa. Reformaation jälkeen piispansauvan käyttö kiellettiin Ruotsissa. Se tuli uudelleen kyttöön 1780, kun Uppsalan arkkipiispa Carl Mennander vihki Johan Wingårdin Göteborgin piispaksi. Ruotsissa vuoden 1811 Kirkkokäsikirja edellytti, että niin sauva kuin piispanhiippa annettaisiin vihkimyksessä uudelle piispalle viran merkkinä. Suomessa piispanviran tunnusmerkeistä kuorikaapu, piispansauva ja piispanhiippa (mitra) ovat olleet käytössä vuodesta 1930 alkaen, ensin Turun arkkihiippakunnassa, myöhemmin muissakin hiippakunnissa. Pohjoismaiden kirkoissa vain Ruotsissa ja Suomessa on piispansauva käytössä. Piispansauva on yksi hiippakunnan tärkeistä tunnuksista. Kun piispa jää eläkkeelle tai luopuu virastaan, hän jättää sauvan tuomiokirkon alttarille odottamaan seuraajaa.
Roomalaiskatolinen ja anglikaaninen piispansauva ja sen käyttö ovat samanlaisia kuin luterilaisessa kirkossa.[lähde? ]
Ortodoksisessa kirkossa

Ortodoksinen piispansauva poikkeaa läntisissä kirkoissa käytössä olevasta piispansauvasta: sen yläpäässä on risti jota ympäröi kaksi käärmettä. Tämä kuvaa sitä hengellistä viisautta, joka piispalla on oltava: sauva symboloi paimensauvaa, sillä piispa on koko kirkon paimen. Sauva voi olla puinen tai tehty metallista. Sauva on piispalla kädessään vain jumalanpalveluksen tietyissä osissa.
Sauva on myös hengellisen vallan symboli. Tämän vallan apostolit saivat Kristukselta ja siirsivät sen kätten päälle panemisen kautta (apostolinen suksessio) piispoille. Sauva on mainittu useissa kohdissa Raamatussa, muun muassa Mooseksen (2. Moos. 4:2–17) ja Aaronin (2. Moos. 7:8–10) kohdalla. Paimenen tehtävä ilmenee muun muassa profeetta Miikan sanoista (Miika 7:14). Sauvan käärmekuvio viittaa Matteuksen evankeliumiin (Matt. 10:16): "Minä lähetän teidät kuin lampaat susien keskelle. Olkaa siis viisaita kuin käärmeet ja viattomia kuin kyyhkyset."
Piispansauvat ovat yksilöitä. Niitä luovutetaan myös lahjoina esimerkiksi valtiovierailujen aikana vierailujen isäntinä toimiville piispoille. Eniten lahjasauvoja ehti saada isä arkkipiispa Paavali pitkän toimikautensa ansiosta.
Bysantissa piispat saivat sauvansa keisarilta. Venäjällä patriarkat saivat 1500–1600-luvuilla sauvan tsaarilta ja alemmat piispat patriarkalta. Nykyisin käytäntö on, että sauva luovutetaan uudelle piispalle vihittäessä, ja sen luovuttaa vanhin vihkivä piispa. Suomessa sen tekee arkkipiispa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Piispansauva Wikimedia Commonsissa
Pohjoismaiden seitsenvuotinen sota

Pohjoismaiden seitsenvuotinen sota oli Tanska-Norjan, Puola-Liettuan ja Lyypekin muodostaman liittouman ja Ruotsin välinen sota vuosina 1563–1570, minkä syynä oli kilpailu Itämeren herruudesta.
Sotatoimien aikana Ruotsin eteläiset osat kärsivät pahasti.  Sota päättyi vuonna 1570 allekirjoitettuun Stettinin rauhaan, joka ei sisältänyt alueluovutuksia millekään osapuolelle.
Aiheesta muualla

Seitsenvuotinen sota (Arkistoitu – Internet Archive)
Merkinnän syy: tausta ja taistelutoimet kuvaamatta
Phil Cummings

Phil Cummings on yhdysvaltalainen Emmy-palkittu animaattori, joka on toiminut satunnaisesti ohjaajana, josta hänet palkittiin Anniella vuonna 2005.
Aiheesta muualla

Phil Cummings Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Pedro de la Rosa

| Pedro de la Rosa |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Espanja
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1999–2002, 2005–2006, 2010–2012
Talli(t):  Arrows (1999–2000) Jaguar (2001–2002) McLaren (2005–2006) Sauber (2010–2011) HRT (2012)
Kilpailuja:  107 (105 starttia)
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  1
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  1
MM-pisteitä:  35
Ensimmäinen kilpailu:  Australian GP 1999
Viimeinen kilpailu:  Brasilian GP 2012
Aiheesta muualla
www.pedrodelarosa.com
Pedro Martínez de la Rosa (s. 24. helmikuuta 1971 Barcelona, Katalonia, Espanja) on espanjalainen uransa lopettanut rata-autoilija.
De la Rosa ajoi urallaan neljä kokonaista kautta Formula 1 -sarjassa. Hän teki ensiesiintymisensä sarjassa 7. maaliskuuta 1999 ja toimi useita kausia McLarenin testikuljettajana. Hän saavutti uransa ainoan palkintokorokesijan ajaessaan kaudella 2006 McLarenilla toiseksi Unkarin Grand Prix’ssa. Kilpauransa jälkeen de la Rosa on työskennellyt F1-talli Aston Martinin nuorten kuljettajien ohjelman konsulttina ja PR-henkilönä.
Uran alku

De la Rosa aloitti uransa paikallisissa karting-sarjoissa 17-vuotiaana vuonna 1988. Vuotta myöhemmin hän voitti Espanjan Formula Fiat Uno -sarjan mestaruuden. Seuraavina vuosina hän otti osaa useisiin sarjoihin ja voitti mestaruudet Espanjan Formula Ford 1600 -sarjassa vuonna 1990 ja Britannian Formula Renault -sarjassa vuonna 1992. Seuraavat kaksi vuotta de la Rosa ajoi Britannian Formula 3 -sarjaa, mutta menestys jäi vaatimattomammaksi. Vuonna 1995 hän muutti Japaniin ja voitti paikallisen Formula 3 -sarjan mestaruuden. Kaksi vuotta myöhemmin seurasivat mestaruudet GT- ja Formula Nippon -sarjoissa.
Formula 1 -ura

Vuonna 1998 de la Rosa siirtyi Formula 1 -sarjaan Jordanin testikuljettajaksi ja vuotta myöhemmin Arrowsin kilpakuljettajaksi. Hän avasi pistetilinsä ajamalla kuudenneksi ensimmäisessä kilpailussaan. Kaudet 2001 ja 2002 de la Rosa vietti Jaguarilla.
Kaudella 2003 de la Rosa aloitti McLarenin testikuljettajana. Kaudella 2005 hänet saattoi nähdä tallin kolmannen auton ohjaimissa perjantain vapaissa harjoituksissa. Saman kauden Bahrainin GP:ssä hän tuurasi olkapäävamman vuoksi sivussa ollutta Juan Pablo Montoyaa ja saavutti neljä pistettä ajettuaan viidenneksi. Hän teki myös kilpailun nopeimman kierroksen.
Kaudella 2006 de la Rosa ajoi Ranskan GP:stä alkaen McLarenin toisena kilpakuljettajana Montoyan lähdettyä tallista kesken kauden. De la Rosa saavutti tuolloin uransa parhaan kilpailusijoituksen ajettuaan toiseksi Unkarin GP:ssä.
De la Rosa jatkoi McLarenin testikuljettajana vielä kaudet 2007–2009. Vuonna 2007 hän oli yhtenä osallisena vakoiluskandaalissa, koska hän oli ottanut vastaan Ferraria koskevia salaisia teknisiä tietoja, minkä vuoksi McLaren menetti kaikki valmistajien MM-sarjan pisteensä kaudella 2007. Kauden 2009 jälkeen hän siirtyi BMW Sauberin kilpakuljettajaksi kaudelle 2010. Hän saavutti kaudella kuusi pistettä ajamalla seitsemänneksi Unkarin kilpailussa. Singaporen Grand Prix’n jälkeen Nick Heidfeld korvasi hänet kilpakuljettajana, jolloin de la Rosa palasi takaisin Mclarenin testikuljettajan hommiin kaudeksi 2011. Hän sai kuitenkin tilaisuuden ajaa yhden kilpailun tuuraamalla Monacon GP:n aika-ajoissa loukkaantunutta Sauber -kuljettajaa Sergio Péreziä Kanadan GP:ssä.
De la Rosa teki jälleen paluun F1-radoille kaudella 2012 HRT -tallin kilpakuljettajana. Hänen parhaaksi kisasijoitukseksi jäi kauden aikana seitsemästoista sija. De la Rosa oli tehnyt tallin kanssa kaksivuotisen sopimuksen, mutta HRT:n jouduttua talousvaikeuksiin, talli päätti lopettaa toimintansa kauden 2012 jälkeen.
De la Rosa jäi ilman kilpakuljettajan paikkaa ja toimi kausilla 2013 ja 2014 Ferrarin testikuljettajana.
Formula 1 -ura > Kaudet numeroina

| Kausi | Talli | Sijoitus | Kilpailut | Pisteet | Voitot | Palkinto- pallisijat | Paalu- paikat | Nopeimmat kierrokset | Pistesijat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999 | Arrows | 17. | 16 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 |
| 2000 | Arrows-Supertec | 16. | 17 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 |
| 2001 | Jaguar-Cosworth | 16. | 13 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 |
| 2002 | Jaguar-Cosworth | 21. | 17 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2005 | McLaren-Mercedes | 19. | 1 | 4 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 2006 | McLaren-Mercedes | 11. | 8 | 19 | 0 | 1 | 0 | 0 | 5 |
| 2010 | BMW Sauber-Ferrari | 17. | 14 | 6 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 |
| 2011 | Sauber-Ferrari | 20. | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2012 | HRT-Cosworth | 25. | 20 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| Yhteensä (9 kautta) | Yhteensä (9 kautta) | Yhteensä (9 kautta) | 107 | 35 | 0 | 1 | 0 | 1 | 12 |
Formula 1 -ura > Tulokset kilpailuittain

(vahvennetut kilpailut tarkoittavat paalupaikkaa ja kursivoidut nopeinta kierrosta)
| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999 | Arrows | AUS 6 | BRA Kesk. | SMR Kesk. | MON Kesk. | ESP 11 | CAN Kesk. | FRA 11 | GBR Kesk. | AUT Kesk. | GER Kesk. | HUN 15 | BEL Kesk. | ITA Kesk. | EUR Kesk. | MAL Kesk. | JPN 13 |  |  |  |  | 1 | 18. |
| 2000 | Arrows | AUS Kesk. | BRA 8 | SMR Kesk. | GBR Kesk. | ESP Kesk. | EUR 6 | MON DNS | CAN Kesk. | FRA Kesk. | AUT Kesk. | GER 6 | HUN 16 | BEL 16 | ITA Kesk. | USA Kesk. | JPN 12 | MAL Kesk. |  |  |  | 2 | 16. |
| 2001 | Jaguar | AUS   | MAL   | BRA   | SMR   | ESP Kesk. | AUT Kesk. | MON Kesk. | CAN 6 | EUR 8 | FRA 14 | GBR 12 | GER Kesk. | HUN 11 | BEL Kesk. | ITA 5 | USA 12 | JPN Kesk. |  |  |  | 3 | 16. |
| 2002 | Jaguar | AUS 8 | MAL 10 | BRA 8 | SMR Kesk. | ESP Kesk. | AUT Kesk. | MON 10 | CAN Kesk. | EUR 10 | GBR 11 | FRA 9 | GER Kesk. | HUN 13 | BEL Kesk. | ITA Kesk. | USA Kesk. | JPN Kesk. |  |  |  | 0 | 21. |
| 2005 | McLaren | AUS TD | MAL TD | BHR 5 | SMR TD | ESP TD | MON   | EUR   | CAN TD | USA TD | FRA TD | GBR TD | GER   | HUN   | TUR TD | ITA TD | BEL   | BRA   | JPN TD | CHN TD |  | 4 | 20. |
| 2006 | McLaren | BHR   | MAL   | AUS   | SMR   | EUR   | ESP   | MON   | GBR   | CAN   | USA   | FRA 7 | GER Kesk. | HUN 2 | TUR 5 | ITA Kesk. | CHN 5 | JPN 11 | BRA 8 |  |  | 19 | 11. |
| 2010 | BMW Sauber | BHR Kesk. | AUS 12 | MAL DNS | CHN Kesk. | ESP Kesk. | MON Kesk. | TUR 11 | CAN Kesk. | EUR 12 | GBR Kesk. | GER 14 | HUN 7 | BEL 11 | ITA 14 | SIN   | JPN   | KOR   | BRA   | ABU   |  | 6 | 17. |
| 2011 | Sauber | AUS   | MAL   | CHN   | TUR   | ESP   | MON   | CAN 12 | EUR   | GBR   | GER   | HUN   | BEL   | ITA   | SIN   | JPN   | KOR   | IND   | ABU   | BRA   |  | 0 | 20. |
| 2012 | HRT | AUS DNQ | MAL 21 | CHN 21 | BHR 20 | ESP 19 | MON Kesk. | CAN Kesk. | EUR 17 | GBR 20 | GER 21 | HUN 22 | BEL 18 | ITA 18 | SIN 17 | JPN 18 | KOR Kesk. | IND Kesk. | ABU 17 | USA 21 | BRA 17 | 0 | 25. |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pedro de la Rosa Wikimedia Commonsissa
Virallinen sivusto
The Formula One Database (Arkistoitu – Internet Archive)
De la Rosa teki paluun HRT:llä kaudella 2012.
Philadelphia 76ers

| Philadelphia 76ers |
| --- | --- |

Konferenssi:  Itäinen
Divisioona:  Atlantin
Perustettu:  1946
Historia:  Syracuse Nationals 1946–1963 Philadelphia 76ers 1963–
Areena:  Wells Fargo Center
Kotipaikka:  Philadelphia, Pennsylvania
Värit:  sininen, punainen, hopea, musta, laivastonsininen, valkoinen                              
Toimitusjohtaja:  Elton Brand
Päävalmentaja:  Nick Nurse
Yhteistyöseura:  Delaware Blue Coats
Mestaruudet:  3 (1955, 1967, 1983)
Konferenssin mestaruudet:  5 (1977, 1980, 1982, 1983, 2001)
Divisioonan mestaruudet:  11 (1950, 1952, 1955, 1966, 1967, 1968, 1977, 1978, 1983, 1990, 2001)
Kotisivu:  https://www.nba.com/sixers
Philadelphia 76ers on yhdysvaltalainen ammattilaiskoripalloseura, joka pelaa NBA-liigassa. Seuran kotipaikkakunta on Philadelphia Pennsylvanian osavaltiossa ja se pelaa kotiottelunsa Wells Fargo Center -areenalla. Philadelphia 76ers kuuluu NBA:n itäisen konferenssin atlantin divisioonaan yhdessä Boston Celticsin, Brooklyn Netsin, New York Knicksin ja Toronto Raptorsin kanssa.
Seura perustettiin alun perin nimellä Syracuse Nationals, ja vuonna 1963 se muutti Philadelphiaan. NBA-mestaruuden se on voittanut vuosina 1955, 1967 ja 1983. Nimi ”76ers” tulee siitä, että Yhdysvaltain itsenäisyysjulistus allekirjoitettiin Philadelphiassa vuonna 1776.
Kauden 2014–2015 lopussa ja kauden 2015–2016 alussa 76ers kärsi ennätyksellisestä 28 ottelun tappioputkesta.
Jäädytetyt numerot

3 Allen Iverson (seurassa 1996–2006 ja 2009–2010)
4 Dolph Schayes (1948–1964, päävalmentaja 1963–1966)
6 Julius Erving (1976–1987)
10 Maurice Cheeks (1978–1989, päävalmentaja 2005–2008)
13 Wilt Chamberlain (1965–1968)
15 Hal Greer (1958–1973, Syracuse Nationals -ajan mukaan lukien)
24 Bobby Jones (1978–1986)
32 Billy Cunningham (1965–1972 ja 1974–1975; päävalmentaja 1977–1985)
34 Charles Barkley (1984–1992)
Dave Zinkoff, kuuluttaja (1963–1985)
NBA-mestaruudet

| Vuosi | Vastustaja | Tulos | Valmentaja | Finaalien MVP |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1955 | Fort Wayne Pistons | 4–3 |  | ei valittu |
| 1967 | San Francisco Warriors | 4–2 | Alex Hannum | ei valittu |
| 1983 | Los Angeles Lakers | 4–0 | Billy Cunningham | Moses Malone |
NBA-mestaruudet > Mestarijoukkueet

1955: Dick Farley, Bill Gabor, Billy Kenville, Red Kerr, George King, Earl Lloyd, Jackie Moore, Wally Osterkorn, Red Rocha, Dolph Schayes, Paul Seymour, Connie Simmons, Jim Tucker.
1967: Wilt Chamberlain, Larry Costello, Billy Cunningham, Dave Gambee, Hal Greer, Matt Guokas, Luke Jackson, Wali Jones, Bill Melchionni, Chet Walker, Bob Weiss.
1983: Maurice Cheeks, Earl Cureton, Franklin Edwards, Julius Erving, Marc Iavaroni, Clemon Johnson, Reggie Johnson, Bobby Jones, Moses Malone, Mark McNamara, Clint Richardson, Russ Schoene, Andrew Toney.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Philadelphia 76ersin viralliset sivut
NBA 2023–2024
| Itäinen konferenssi | Itäinen konferenssi | Itäinen konferenssi | Läntinen konferenssi | Läntinen konferenssi | Läntinen konferenssi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Atlantin | Keskinen | Kaakkoinen | Luoteinen | Tyynenmeren | Lounainen |
| Boston Celtics | Chicago Bulls | Atlanta Hawks | Denver Nuggets | Golden State Warriors | Dallas Mavericks |
| Brooklyn Nets | Cleveland Cavaliers | Charlotte Hornets | Minnesota Timberwolves | Los Angeles Clippers | Houston Rockets |
| New York Knicks | Detroit Pistons | Miami Heat | Oklahoma City Thunder | Los Angeles Lakers | Memphis Grizzlies |
| Philadelphia 76ers | Indiana Pacers | Orlando Magic | Portland Trail Blazers | Phoenix Suns | New Orleans Pelicans |
| Toronto Raptors | Milwaukee Bucks | Washington Wizards | Utah Jazz | Sacramento Kings | San Antonio Spurs |
Tapahtumat: Tähdistöviikonloppu (Tähdistöottelu (MVP)) ·  Rookie Challenge ·  Shooting Stars Competition ·  Skills Challenge ·  Donkkikilpailu ·  Kolmen pisteen heittokilpailu) ·  Varaustilaisuus ·  Loppuottelut (MVP) ·  Pudotuspelit ·  NBA:n kesäliiga
Muut: NBA 50 ·  Ennätykset ·  G-League ·  Europe Live Tour ·  Larry O'Brien Championship Trophy ·  NBA TV ·  NBA Salary Cap ·  WNBA
Piers Courage

| Piers Courage |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. toukokuuta 1942
Kuollut: 21. kesäkuuta 1970 (28 vuotta)
Kansalaisuus:   Iso-Britannia
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1967-1970
Talli(t):  Lotus, BRM, Brabham, De Tomaso
Kilpailuja:  29
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  2
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  20
Ensimmäinen kilpailu:  Etelä-Afrikan GP 1967
Viimeinen kilpailu:  Hollannin GP 1970
Piers Raymond Courage (27. toukokuuta 1942 – 21. kesäkuuta 1970) oli brittiläinen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui urallaan 29 Grand Prix'iin, joissa oli kahdesti palkintokorokkeella, ja saavutti yhteensä 20 MM-pistettä.
Ura

Piers Courage oli Couragen panimosuvun vanhin poika. Hän syntyi Colchesterissä ja valmistui Eton Collegesta. Hän aloitti kilpauransa omalla Lotus 7:llään.
Hän osallistui Formula 3:n Euroopan osakilpailuun 1964 ja hyvien näyttöjensä ansiosta hän pääsi seuraavaksi kaudeksi sarjaan Brabhamin F3-autolla. Hän jatkoi 1966 Formula 2 -sarjaan ja sieltä eteenpäin 1967 Formula 1:iin Lotus-talliin. Hänen rohkea ajotyylinsä johti lukuisiin onnettomuuksiin, jonka vuoksi hän sai potkut Lotukselta. Hän siirtyi ajamaan BRM:lle loppukaudeksi.
Couragen tulevaisuuden ura F1:ssä ei näyttänyt hyvältä, mutta loistavien näytösten ansiosta talven Tasman sarjassa, hän sai jatkaa BRM:llä. Seuraavalla kaudella hän ajoi Frank Williams Racing Carsin Brabhamilla. Hän sijoittui toiseksi kahdessa GP:ssä kaudella 1969, ja miltei voitti Italian GP:n, mutta polttoaineen vähyys pakotti häntä hidastamaan vauhtiaan.
Seuraavana vuonna FWRC vaihtoi De Tomason autoihin, mutta ne osoittautuivat painaviksi ja epäluotettaviksi. Hollannin Grand Prix’ssa Couragen auto yllättäen menetti pidon, luisui ulos radalta, pyörähti ylösalaisin ja syttyi tuleen. Auton rungossa käytetty magnesium paloi kirkkaasti ja lämpö poltti lähistön puut. Tutkimuksissa selvisi, että Courage luultavammin kuoli kuitenkin ennen tulipaloa, sillä hänen kypäränsä oli ollut törmäyskohdassa maata vasten. Kolme vuotta myöhemmin Roger Williamson kuoli samassa paikassa rataa.
Menestys kausittain

1966: 0 pistettä, ei sijoitusta
1967: 0 pistettä, ei sijoitusta
1968: 4 pistettä, 19.sija
1969: 16 pistettä,2 palkintosijaa, 8.sija
1970: 0 pistettä, ei sijoitusta
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Piers Courage Wikimedia Commonsissa
Piers Courage 1969 Britannian GP:ssä Brabham BT26A - Cosworthilla
Primatologia

Primatologia on muita kädellisiä kuin ihmistä koskevaa tutkimusta. Ala on poikkitiedettä, ja se hyödyntää esimerkiksi eläintiedettä, antropologiaa ja psykologiaa. Primatologiassa tutkitaan kädellisten kieltä, psykologiaa ja tapoja, mutta myös esiapinoiden  anatomiaa. Primatologia auttaa myös ymmärtämään, mikä ihmisten käyttäytymisessä, kulttuurissa ja kommunikaatiossa on luonnollista ja mikä keinotekoista.
Tunnettuja primatologeja

Clarence Ray Carpenter
Frans de Waal
Dian Fossey
Jane Goodall
Birute Galdikas
Craig Stanford
Robert Sapolsky
Käännös suomeksi
Phil Donahue

Phil Donahue
Phil Donahue (21. joulukuuta 1935 Cleveland, Ohio, Yhdysvallat – 18. elokuuta 2024 New York, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen televisiopersoona. Hänen nimeään kantavaa televisio-ohjelmaa alettiin esittää vuonna 1967. Se sai useita Emmy-palkintoja. Hän esiintyi säännöllisesti vuosina 1979–1988 NBC:n Today Show’ssa. Presidentti Joe Biden myönsi toukokuussa 2024 Donahuelle Presidentin vapaudenmitalin.
Donahue kuoli 88-vuotiaana pitkäaikaisen sairauden seurauksena.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Phil Donahue Wikimedia Commonsissa
Petšenihy

| Petšenihy (Печеніги) |
| --- | --- |
 Petšenihy
 Koordinaatit: 49.8657°N, 36.9376°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Harkovan alue
Piiri:  Tšuhujivin piiri
Kirjallinen maininta:  1646
Kaupunkityyppinen taajama:  1957–2024
Väkiluku (2022):  4 957
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Petšenihy (ukr. Печеніги) on taajama Ukrainan Harkovan alueen Tšuhujivin piirissä. Taajama sijaitsee Donetsjoen oikealla rannalla, linnuntietä runsas 52 kilometriä aluekeskus Harkovan keskustasta itäkoilliseen. Petšenihyin itäpuolella on Donetsiin rakennettu pato vesivoimaloineen. Padon ylitse johtaa paikallistie ja padon pohjoispuolelle on muodostunut Petšenihyn tekojärvi.
Tammikuun keskilämpötila on −7,4 ja heinäkuun +20,3 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 550 millimetriä.
Ennen Venäjän hyökkäyssotaa (2022–) väkiluvuksi arvioitiin 4 957 (1.1.2022). Vuoden 2001 väestönlaskennassa taajamassa oli   asukasta, joista enemmistö oli ukrainalaisia. Vuonna 1989 taajamaan kirjattiin 6 446 asukasta.