stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jiddu Krishnamurti
Elämä

Jiddu Krishnamurti syntyi 11. toukokuuta 1895 Madanapallessa, eteläisessä Intiassa keskiluokkaiseen, vähävaraiseen bramiiniperheeseen. Isä Jiddu Narianah oli pikkuvirkamies brittien hallinnossa ja Teosofisen seuran jäsen, ja äiti Jiddu Sanjeevamma oli Krishna-jumalan palvelija. Perheen yhdestätoista lapsesta aikuisiksi selviytyi kuusi. Krishnamurti oli sairaalloinen lapsi ja edistyi koulussa hitaasti. Äiti kuoli 1905 ja perhe köyhtyi isän jäätyä eläkkeelle 1907. Kaksi vuotta myöhemmin isä pääsi kuitenkin teosofeille töihin.
Teosofi Charles Leadbeater näki Krishnamurtin rannalla Adyarissa keväällä 1909. Hän väitti nähneensä Krishnamurtilla hienomman auran kuin kenelläkään aikaisemmin ja vakuuttui siitä, että Krishnamurti oli hänen etsimänsä inkarnaatio. Krishnamurti otettiin veljensä Nityan kanssa asumaan seuran tiloihin, ja Leadbeater alkoi antaa hänelle yksityisopetusta. Teosofisen uskomuksen mukaan Krishnamurti sai tammikuussa 1910 näyn, jonka pohjalta julkaistiin kirja Mestarin jalkojen juuressa. Näyssään Krishnamurti kertoi nähneensä useita mestareita kuten Jeesuksen ja Buddhan. Teosofit sopivat Krishnamurtin isän kanssa pojan huoltajuuden itselleen, vaikka isä tulikin myöhemmin katumapäälle ja yritti turhaan kumota sopimusta.
Elämä > Nuoruusvuodet ja ero teosofeista

Teosofit perustivat vuonna 1911 Idän Tähti -järjestön ajamaan tulevan messiaan asiaa, ja Krishnamurtista tehtiin 16-vuotiaana järjestön johtaja. Krishnamurti ryhtyi esiintymään hurmoksen valtaan joutuneiden teosofien edessä messiaana. Hän muutti vuonna 1912 Besantin ja veljensä kanssa Englantiin, missä hänelle oli tarkoitus saada korkeakoulutus. Krishnamurti ei kuitenkaan selvittänyt Englannin huippuyliopistojen valintakokeita. Hän eli Euroopassa mukavaa elämää ja otti etäisyyttä teosofiaan. Krishnamurti muutti Pariisiin vuonna 1919 ja kiinnostui siellä Buddhan kirjoituksista. Hän kirjoitti vuonna 1921 kirjeessä ystävälleen etsivänsä yhä omaa elämänfilosofiaansa sekä aikovansa työskennellä ja meditoida aiempaa lujemmin.
Krishnamurti palasi Intiaan joulukuussa 1921 ja jatkoi sieltä Australian kautta San Franciscoon, Kaliforniaan. Hänen epäilynsä omaa messias-rooliaan kohti kasvoi vuosi vuodelta, ja lopulta vuonna 1929 hän erosi Teosofisesta seurasta ja omasta Idän Tähti -järjestöstään. Hän erosi myös kaikista luottamustehtävistään erilaisissa yhdistyksissä ja säätiöissä lukuun ottamatta Rish Valley Trust -säätiötä, joka oli perustettu Intiassa sijaitsevan Krishnamurti-koulun taustayhteisöksi.
Lakkauttaessaan järjestön Krishnamurti ilmoitti syyksi, että ei halua olla ”luomassa ihmisille uusia häkkejä” ja että hänen päämääränsä on ”ihmiskunnan täydellinen, ehdoton vapauttaminen”. Krishnamurti painotti opetuksissaan sitä, että todellinen viisaus juontuu tietoisuudesta ja että kaikki oppisuunnat estävät yksilöä saavuttamasta sitä.
Elämä > Itsenäinen ura

Krishnamurti ryhtyi itsenäiseksi opettajaksi ja jatkoi puheiden ja kiertueiden pitämistä entiseen tapaan. Tilaisuuksissa oli usein tuhansia kuulijoita, mutta pääsymaksuja ei ollut. Hän otti asemapaikakseen Ojain tilan Kaliforniassa. Krishnamurti kiersi maailmaa luennoimassa vuodesta 1930 toiseen maailmansotaan asti hyvin ahkerasti. Hänen puheisiinsa ja opetuksiinsa tuli aiempaa enemmän dialogisuutta.
Krishnamurti tutustui Kaliforniassa kirjailija Aldous Huxleyyn, josta tuli hänen hyvä ystävänsä. Huxleyn vaikutuksesta Krishnamurtin puheet pelkistyivät ja selkiytyivät, ja hän alkoi myös kirjoittaa. Kolmiosainen kirjasarja Commentaries on Living julkaistiin 1950-luvulla. Krishnamurti asui Intiassa vuosina 1947–1949 ja otti vasta itsenäistyneen maan kansalaisuuden.
Krishnamurti keskusteli monien tiedemiesten, taiteilijoiden, poliitikkojen ja uskontotieteen edustajien kanssa. Fyysikko David Bohmin kanssa käytyjä dialogeja on julkaistu mm. kirjoissa Ajan päättyminen, Elämän kokonaisuus ja Oivalluskyky herää.
Krishnamurti kirjoitti kirjoja ja kiersi pitämässä julkisia puhetilaisuuksia eri puolilla maailmaa tavaten ihmisiä yksityisesti ja ryhminä kuolemaansa 1986 asti. Puhetilaisuudet kestivät yleensä vähän yli tunnin, ja niitä oli puhesarjassa 4–10. Tilaisuudet on dokumentoitu tarkasti ääninauhoille ja videoille, ja suuri osa niistä on julkaistu sellaisenaan. Krishnamurtin opetusta esitellään kymmenissä kirjoissa, joista 24 on suomennettu.
Krishnamurti puhui aina vapaasti, ilman papereita. Hän johdatti kuulijansa kysymään elämän peruskymyksiä, mutta ei yleensä vastannut, vaan halusi heidän itse oivaltavan, miten asiat todella ovat ja mitä niille voi tehdä. Tavoitteena oli yhdessä ajatteleminen, kahden ystävän tasavertainen keskustelu, jossa molemmat ovat samalla aikaa oppilas ja opettaja.
Kasvatus oli Krishnamurtille erityisen tärkeätä. Hän perusti Krishnamurti-kouluja Englantiin, Intiaan ja Amerikkaan. Koulujen tarkoituksena on tutkia mahdollisuutta elää ilman ristiriitoja ja kasvattaa lapsista vapaita ja kukoistavia ihmisiä.
Krishnamurti ei halunnut eikä nimennyt itselleen seuraajia, koska hänen mukaansa ”jokaisen pitää olla valona itselleen” eikä totuutta voi koskaan siirtää toiselle tuhoamatta sitä.
Elämä > Kuolema

Krishnamurti kuoli helmikuussa 1986 Ojaissa, Kaliforniassa haimasyöpään.
Yleistä

Krishnamurti halusi vapauttaa ihmiset henkisistä häkeistä, kaikesta sidonnaisuudesta, jota ihmisen mieleen on istutettu vuosituhansien ajan. Krishnamurtin tavoitteena oli saada aikaan syvällinen muutos ihmismielessä, mutaatio aivosoluissa. Tämä tapahtuu, kun ihminen havaitsee todellisuuden sellaisena kuin se on eikä oman ajattelunsa heijasteiden kautta.
Kirjassaan Truth and Actuality (1977) Krishnamurti erottaa kaksi erilaatuista todellisuutta. Toinen on ihmisen ajattelun ja uskomusten luoma ja hahmottama subjektiivinen todellisuus, reality. Toisaalta on actuality, se mitä maailmankaikkeudessa objektiivisesti ja absoluuttisesti tapahtuu. Tätä jälkimmäistä ei voi järjellä ymmärtää eikä sanoin tai käsittein kuvailla, koska ”sana ei koskaan ole sama kuin asia, johon se viittaa”.
Itsepetos alkaa, kun ihminen alkaa pitää oman mielensä keksimiä kuvia, käsitteitä ja symboleita totuutena. Hän alkaa elää kahdessa todellisuudessa: itse luomassaan ja todellisessa. Nämä ovat ristiriidassa, jonka ihminen yrittää ratkaista luomalla ihanteen, mutta se vain pahentaa tilannetta ja pitkittää ongelman ratkaisua. Krishnamurti sanoo, että kohdatessaan tosiasiat sellaisenaan mieli on hiljaa, passiivisen tietoisuuden tilassa. Sellaisessa tilassa mielen luomat ongelmat ratkeavat itsestään ja ihminen intuitiivisesti tietää, miten hänen tulee toimia.
Näkemyksessään ajattelun osuudesta ongelmien ratkaisemiseen Krishnamurti selvästi poikkeaa perinteisestä käsityksestä. Hän katsoi, että ajattelu on paitsi luonut kaikki ihmisen syvät ongelmat, myös ylläpitää niitä eikä koskaan pysty niitä poistamaan. Tähän tarvitaan oivalluskykyä (intelligence) ja syvää ytimiin näkemistä (insight). Ne muuttavat aivojen toiminnan ja ajattelun luonteen. Oivalluskykyinen ja syvään näkemiseen kykenevä mieli on vapaa menneisyyden ohjelmoinnista ja pystyy reagoimaan tapahtumiin tuoreesti ja ennakkoluulottomasti. Sellainen elää hetkestä hetkeen valppaasti tietoisena.
Krishnamurtille elämä oli dynaaminen ja jakamaton prosessi. Ajattelu perustuu aina kokemuksiin ja on siksi vanhaa. Nämä "vanhat aivot" eivät voi koskaan kohdata sitä, mikä on ikuista ja pyhää. Vain oman ajattelunsa rajoitteista ja mielensä kiinnikkeistä vapautunut ihminen on Krishnamurtin mukaan vapaa ja kykenee aidosti rakastamaan.
Opetukset

Krishnamurti kiteytti opetustensa tarkoituksen elämäkertansa kirjoittajan Mary Lutyensin sitä pyytäessä tekstiin, joka on julkaistu elämäkerran toisessa osassa The Years of Fulfilment (1983):
Krishnamurtin opetuksen ydin sisältyy vuonna 1929 sanottuun lauseeseen: ”Totuus on poluton maa”. Totuutta ei voi löytää organisaation, uskonlahkon, opinkappaleen, papin eikä seremonian avulla, ei filosofisen tiedon eikä psykologisen tekniikan keinoin. Se kohdataan käyttämällä vuorovaikutusta peilinä, ymmärtämällä oman mielemme sisältö, havainnoimalla, ei älyllisen, sisäänkääntyneen erittelyn avulla.
Ihminen on rakentanut sisäisen turvamuurin uskonnollisista, poliittisista ja itseään koskevista mielikuvista. Mielikuvat ilmenevät symboleina, mielipiteinä ja uskomuksina. Näiden mielikuvien taakka hallitsee ihmisen ajattelua, arkea ja suhteita toisiin ihmisiin. Mielikuvat ovat syy kaikkiin ongelmiimme, koska ne erottavat ihmiset toisistaan. Ihmisen käsitys elämästä muotoutuu hänen mieleensä juurtuneista käsitteistä. Ihmisen tajunta koostuu sisällöstään ja on koko hänen olemisensa ydin. Tajunnan sisältö on kaikille ihmisille yhteistä. Yksilöllistä on nimi, olemus ja perinteestä ja ympäristöstä omaksuttu pintasivistys. Pinnalliset tekijät eivät tee ihmistä ainutlaatuiseksi, ainutlaatuista on täydellinen vapaus kaikille ihmisille yhteisen tajunnan sisällöstä. Ihminen ei siis ole yksilö.
Vapaus ei ilmene reaktiona eikä vapautena valita. Ihminen kuvittelee olevansa vapaa, koska hänellä on vaihtoehtoja. Vapaus on aidosti ja suuntaamattomasti tarkkailemista, eikä siihen liity rangaistuksen pelkoa tai palkkion odotusta. Vapaudella ei ole vaikutinta. Vapaus ei ole ihmisen kehityksen päätepiste, se on hänen olemassaolonsa ensimmäinen askel. Tarkkaillessaan ihminen alkaa havaita, että ei ole vapaa. Vapaus on olla valikoimattomasti tietoinen arjen olemisestaan ja toimistaan.
Ajatus on aikaa. Ajatus syntyy kokemuksesta ja tiedosta, eikä niitä voi erottaa ajasta ja menneisyydestä. Aika on ihmisen psykologinen vihollinen. Toimintamme perustuu tietoon ja siksi aikaan. Ihminen on täten aina menneisyyden vanki. Koska ajatus on aina rajoittunutta, elämämme on alituista ristiriitaa ja sisäistä kamppailua. Psykologista kehittymistä ei ole.
Kun ihminen tulee tietoiseksi omien ajatustensa liikkeestä, hän havaitsee jakauman ajattelijan ja ajatusten, tarkkailijan ja tarkkailtavan, kokijan ja kokemuksen välillä. Hän oivaltaa, että tämä jakauma on harhaa, kuvitelma. Vain tällöin havaitseminen on välitöntä sisäistä näkemistä, jota menneisyys tai aika eivät mitenkään varjosta. Tämä ajaton oivaltaminen saa mielessä aikaan syvällisen, mullistavan muutoksen.
Täydellinen kieltäminen on myönteisen ydin. Kun kielletään kaikki se minkä ajatus on psykologisesti synnyttänyt, silloin on rakkautta, joka on syvää myötätuntoa."
Krishnamurti Foundation

Krishnamurti piti äärimmäisen tärkeänä, että kukaan ei yritä tulkita hänen opetuksiaan, vaan että jokainen perehtyy niihin mahdollisimman autenttisessa muodossa, ja kuuntelee itseään eikä sitä mitä sanotaan. Krishnamurti Foundation huolehtii dokumenttien säilyttämisestä ja opetusten välittämisestä kiinnostuneille. Suomessa sitä edustaa Krishnamurti Tiedotusyhdistys ry, jonka tarkoituksena on ”välittää tietoa Jiddu Krishnamurtin opetuksista ja julkaisuista ja parantaa mahdollisuuksia hänen opetuksiinsa perehtymiseen mahdollisimman aidossa ja alkuperäisessä muodossa”.
Vuonna 1984 Krishnamurtille myönnettiin elämäntyöstään YK:n Rauhanmitali. Kiitospuheessaan hän korosti, että mikään organisaatio ei voi tuoda maailmaan rauhaa. Sisäisesti ristiriitaiset ja heimoajattelua ja erottelevia uskomuksiaan palvovat ihmiset eivät voi elää sovussa ja sivistyneesti keskenään. Ihmiset voivat kyllä sietää toisiaan, mutta silti he valmistautuvat sotaan pitämällä yllä asevarustelua ja oikeutusta tappaa toinen ihminen. Jos halutaan maailmaan rauha, tämä mielen ikivanha ohjelmointi on purettava.
Aiheesta muualla

http://www.krishnamurti.fi Krishnamurti Tiedotusyhdistyksen kotisivu
http://www.jkrishnamurti.org/ Opetusten virallinen kotisivu
http://www.kinfonet.org Krishnamurti Information Network
http://www.pathless.com (Arkistoitu – Internet Archive) Krishnamurti books online
[vanhentunut linkki] Google Video
Google book
http://www.krishnamurtiaustralia.org/articles/world_peace.htm
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  RISM  SNAC  IdRef
Jørn Riel

| Jørn Riel |
| --- | --- |
 Jørn Riel.
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. heinäkuuta 1931 Odense, Tanska
Kuollut: 18. elokuuta 2023 (92 vuotta)
Kansalaisuus:  Tanska
Kirjailija
Äidinkieli: tanska
Tuotannon kieli: tanska
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jørn Riel (23. heinäkuuta 1931 Odense, Tanska – 18. elokuuta 2023 Kuala Lumpur, Malesia) oli tanskalainen kirjailija ja etnografi, joka osallistui vuosina 1951–1953 Lauge Kochin retkikuntaan Grönlantiin sähköttäjänä ja navigaattorina.
Elämä

Vuodesta 1953 eteenpäin Riel asui kymmenen vuotta Koillis-Grönlannissa, jossa hän on asunut yhteensä 16 vuotta. Jørn Riel on työskennellyt YK:n tarkkailijana Damaskoksessa, Beirutissa, Golanin kukkuloilla, Gazassa ja Pakistanissa. Hän myös asui ja matkusteli muun muassa Kanadassa ja Malesiassa.
Hänen ensimmäinen kirjansa julkaistiin vuonna 1970. Suomeksi se ilmestyi vuonna 1973 nimellä Kertomuksia isieni talosta : 1, Hupaisa juttu koristaa kasvot. Hän on julkaissut kaiken kaikkiaan yli 40 kirjaa, joista noin puolet käsittelee Arktista. Hänen kirjansa eivät kuitenkaan ole matkakirjoja, vaan hän kertoo niissä esimerkiksi eskimoiden tavoista ja elämästä. Riel sanoo kirjojensa olevan lähinnä tragikomediaa. Hänellä oli myös vielä 2000-luvun alussa talo Grönlannissa, mutta hän myi sen pois. Riel asui puoliksi Tanskassa ja puoliksi Malesiassa.
Vuonna 1995 Jørn Riel sai tanskalaisten kirjakauppiaiden Kultainen laakerinseppele -palkinnon, ja vuonna 2010 hän sai Tanskan akatemian suurpalkinnon.
Suomennetut teokset

Riel, Jørn: Kertomuksia isieni talosta: 1, Hupaisa juttu koristaa kasvot.  Suomentanut Arto & Kirsti Ingervo. Jyväskylä:  Gummerus, 1973.  ISBN 951-20-0715-0
Riel, Jørn: Kertomuksia isieni talosta: 2, Meidän herramme ketunloukku.  Suomentanut Arto & Kirsti Ingervo. Jyväskylä:  Gummerus, 1974.  ISBN 951-20-0891-2
Riel, Jørn: Kertomuksia isieni talosta  3, Ensitapauksen juhla.  Suomentanut Arto & Kirsti Ingervo. Jyväskylä:  Gummerus, 1975.  ISBN 951-20-1031-3
Jouluhanhi, suom. Katriina Savolainen, teoksessa: Joulutarinoita ja kylmiä väreitä, Helsinki: Helmi 2006 ISBN 978-951-556-049-0
Aiheesta muualla

Interview with Jorn Riel, author of For Morgendagen (Before Tomorrow) (haastattelu videolla englanniksi)
Signandsight: Grapes from Greenland - Danish author Jorn Riel describes the beauty and horror of Greenland in his dreams. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Korea  Alankomaat 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Jonatan Reuter

Jonatan Reuter (27. heinäkuuta 1859 Tammisaari – 9. marraskuuta 1947 Tammisaari) oli suomenruotsalainen insinööri, opettaja ja kirjailija.
Reuterin vanhemmat olivat kappalainen Ernst Odert Reuter ja Aura Augusta Avellan. Hän valmistui insinööriksi 1882 ja opiskeli vielä Chemnitzissä 1886. Reuter toimi Helsingin teollisuuskoulun matematiikan lehtorina 1886–1926 ja Helsingin teknillisen oppilaitoksen deskriptiivisen geometrian opettajana 1916–1930.
Reuter oli Teknikemin perustaja ja päätoimittaja kahden vuoden ajan sekä Teknikervärldenin toimittaja vuodesta 1929. Hän oli jäsenenä kahdessa ammattikasvatuksen järjestämiskomiteassa ja puuteollisuuskoulukomiteassa sekä toimi Helsingin kaupungin ammattikoulun johtokunnan puheenjohtajana 15 vuoden ajan. Reuter sai professorin arvon 1920.
Reuter julkaisi runokokoelmia sekä kertomuksia saaristolaiselämästä. Kaunokirjallisen tuotannon ohella hän kirjoitti useita teknillisen alan oppikirjoja.
Kaunokirjallinen tuotanto > Runoja suomeksi

"Aamu" (Morgon), suomentanut Aila Meriluoto, antologiassa Purje: merirunoutta neljällä kielellä, Helsinki: Otava 1980 ISBN 951-1-05866-5
"En stig" on suomennettu kaksi kertaa nimellä "Polku" (alku: "Vie polku kaita rantaan" ja "Vie polku pieni rantaan". Suomentajia ei tiedossa. Runon on säveltänyt Selim Palmgren.
Ruotsinkielisiä runoja antologiassa:
Toner från stugor och stigar: dikter till folkmelodier, tekijät Alex. Slotte, Ernst V. Knape ja Jonatan Reuter. Brage, Helsingfors 1913
Kaunokirjallinen tuotanto > Kirjat

Dikter. 1884
Nya sånger och dikter. Bonnier, Stockholm 1888
Dikter i färg och ord, af Fred. Bjarke och Jonatan Reuter. Söderström 1891
Lovart och lä: bilder och stämningar. Söderström 1895
Seglande skyar: dikter. Söderström 1896
Berättelser om lefvande och döda. Söderström 1900 (suomeksi nimellä Kertomuksia elävistä ja kuolleista, Boman ja Karlsson, Hämeenlinna 1902)
Kustbilder. Svenska Folkskolans Vänner, Helsingfors 1902
Från kampens år: dikter, säljes till förmån för de nödstälda deporterade frihetssträfvarne i Ryssland. Söderström 1905
Samlade skrifter i urval 1: Dikter. Söderström 1920
Samlade skrifter i urval 2: I sydväst: berättelser. Söderström 1922
Sedum annuum: dikter. Söderström 1927
Kaptener och kaptenskor: berättelser från kusten. Söderström 1931
Dikter från land och strand. Söderström 1934
Undret vid Kapellhamnen: legendspel i två tablåer med prolog och epilog ; musiken av Sune Carlsson. Ekenäs 1934
Allehanda minnen: kust och kobbar: människor blad människor: bortom Östersjön. Bro, Åbo 1946
Oppikirjoja ja muuta tuotantoa

Ekenäs stad och dess omgifningar : kort handledning för resande.  Ekenäs 1887
Teknisk handbok för elever vid industriskolor, verk- och byggmästare, maskinister m. fl., kirjoittajat J. Zidbäck ja Jonatan Reuter.  Helsingfors 1887 (suomeksi nimellä Teknillinen käsikirja teollisuuskoulujen oppilaille, työ- ja rakennusmestareille, koneenkäyttäjille y. m., Weilin & Göös 1887)
Elementär hållfasthetslära.  Helsingfors 1893, 1895 (suomeksi nimellä Lujuusopin alkeet, Kuopio 1896)
Geometriska uppgifter från det praktiska området samlade och utgifna.  Söderström 1898
Helsingfors-Åbo-Stockholm : farleds- och skärgårdsbeskrifning.  Helios, Helsingfors 1906
Alempi ammattiopetus ulkomailla : matkakertomus.   Helsingin kaupunginvaltuuston työväenasiain lautakunta 1908
Yrkesundervisning, industrimuseer och mästarekurser i utlandet : berättelse till Industristyrelsen i Finland öfver en studieresa år 1908.  1909
Käsityöläis- ja ammattikoulujen taulukirja (Handtvärks- och yrkesskolors tabellbok).  Herman Lindell 1911
Berättelse öfver en resa till Stockholm med ändamål att taga kännedom om fortsättningsundervisningen vid folkskolorna samt andra i samband därmed stående spörsmål.  Helsingfors 1915
Cirkelanslutningar : kort handledning i geometriska orters användning vid ritning i tekniska skolor.  Herman Lindell, 1922 (suomeksi nimellä Ympyräliitokset : lyhyt johdatus geometristen urien käyttämiseen piirustuksessa teknillisissä kouluissa, WSOY 1922)
Finlandssvenska tekniker : biografiska anteckningar under medverkan av flere författare, utg. av Jonatan Reuter, osat 1-3.  Söderström 1923–1925
Yrkesskolornas matematiska och tekniska tabeller, yhdessä M. Sergeliuksen kanssa   Chelius, Stockholm 1920 (suomeksi nimellä Ammattikoulujen matemaattiset ja teknilliset taulukot.  Th. Wulff, Helsinki 1924, useita painoksia vuoteen 1945 mennessä )
Konstruktion av kroklinjer : kort handledning för tekniska skolor.  Herman Lindell 1927 (suomeksi nimellä Käyrien piirtäminen : lyhyitä ohjeita teknillisiä kouluja varten, Herman Lindell 1928)
John Didrik Stenberg : en minnesteckning.  Helsingfors 1928
Undervisningen för hantverk och industri i Finland.  Svenska tekniska vetenskapsakademien, Helsingfors 1928
Räknelära för yrkesundervisningsanstalter, hantverks- och industriskolor, med J. Saraoja.  Söderström 1929 (suomeksi nimellä Laskuoppi : ammattiopetuslaitoksia, ammatti- ja teollisuuskouluja varten, Otava 1929)
Ekenäs stad och bygd : natur- och kulturskildringar, utgivna av Jonatan Reuter et al.  Ekenäs 1931-1939
Ekenäs stad och dess byggnader.  1931
Hjälp vid geometrisk ritning : kongruens och likformighet, förminskning och förstoring, skalor, kollineation och affinitet : handledning för tekniska yrkesskolor.  Söderström 1931
Palkinnot

Valtion kirjallisuuspalkinto 1900
Esa Riippa

Esa Tapio Riippa (s. 22. toukokuuta 1947 Kälviä) on suomalainen taidegraafikko. Hän opiskeli Pentti Kaskipuron oppilaana. Riipan monet työt ovat hiljaista surrealismia, jossa on vaikutteita japanilaisesta puupiirrostaiteesta. Riippa itse tekee kuitenkin syväpainografiikkaa, tyypillisesti värillisiä teoksia muutamalla eri laatalla, joissa etsaus yhdistyy akvatintaan. Aiheet ovat useimmiten maisemia, asetelmia ja kotinäkymiä, joissa on joku "jekku".
Riippa sai Kuvataiteen valtionpalkinnon vuonna 1977 ja Pro Finlandia -mitalin vuonna 2000.
Kirjallisuutta

Riippa, Esa: Esa Riippa : grafiikkaa 1969–1997, Helsinki : Lauttasaari Press, 1997 ISBN 951-97511-1-4
Aiheesta muualla

Galleriat.net: Esa Riippa - Grafiikkaa - 60-vuotisjuhlanäyttely (Arkistoitu – Internet Archive)
Kesän 2007 näyttely Kokkolassa (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  KulturNav
Rastafari

Rastamies Barbadokselta. Rintamerkeissään hänellä on rastafarismiin liittyviä symboleja kuten Haile Selassien kuva, kannabiksen lehtiä, sekä Etiopian lipun panafrikkalaiset värit: vihreä, kultainen ja punainen.
Rastafari (myös rastafarismi, rastafaria, rastafari-liike) on 1930-luvulla Jamaikalla syntynyt uskonto ja elämäntapa, joka perustuu afrikkalaisuuteen ja Kuningas Jaakon Raamattuun. Sen uskonkappaleisiin kuuluvat etenkin Etiopian keisarin Haile Selassien jumaluus, Etiopia ja muu Afrikka luvattuna maana, sekä mustien amerikkalaisten paluumuutto Afrikkaan. Monet rastat kiistävät liikkeen uskonnollisuuden, ja virallista teologiaa rastafarismissa ei ole.
Rastafari sai alkunsa 1900-luvun alussa Jamaikalla suositun afrikkalaisen nationalismin ja Etiopian arvostuksen pohjalle. Haile Selassien kruunauksen vuonna 1930 nähtiin toteuttavan Raamatun ennustukset, ja jotkut alkoivat pitää häntä kaikkien afrikkalaissyntyisten vapahtajana.
Monen rastafarin eli rastan elämäntapaan kuuluu kannabiksen poltto hengellisistä syistä, puhdas ruoka ja rastatukka. Myös yhteisöllisyys ja luonto ovat rastafareille tärkeitä. Moni tunnettu reggae-muusikko on rastafari – heistä tunnetuin on Bob Marley, joka toi uskontoaan esille myös lauluissaan. Reggaen suosion myötä rastafari levisi myös länsimaihin niin uskontona kuin elämäntapanakin. Rastafariuskoisia on maailmassa arviolta noin miljoona. Jamaikalla rastafareja on arvioitu nykyisin olevan alle satatuhatta.