Luettelo jääkäreistä L
L > Urho Kaarlo Lamminheimo

(24. tammikuuta 1891 Ilmajoki – 15. lokakuuta 1962) oli suomalainen suojeluskuntaupseeri ja taiteilija. Hänen vanhempansa olivat pankinkamreeri Kaarlo Fredrik Lamminheimo (ent. Ahlbäck) ja Liisi Hantula. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1918 Hellin Juliana Kangasniemen kanssa. Tämä kansakoulun ja Taideteollisuuskoulun Helsingissä vuosina 1911–1913 käynyt koristetaiteilija ja taidemaalari liittyi Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:ään 22. helmikuuta 1915 ja sijoitettiin pataljoonan pioneerikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joen asemasodassa, Riianlahden rannikkoasemissa ja Schmardenissa sekä Aa-joen talvitaisteluissa. Hän joutui sydänvikansa takia hoidettavaksi Tuckumin ja Mitaun sotilassairaaloihin 31. elokuuta – 14. lokakuuta 1916 väliseksi ajaksi, jonka jälkeen hänet siirrettiin pataljoonan täydennysjoukkoon ja 5. joulukuuta 1916 hänet komennettiin takaisin pioneerikomppaniaan ja edelleen 23. syyskuuta 1917 pataljoonan2. komppaniaan. Hän astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 aliupseeriksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan koulutusaliupseeriksi ja joukkueenjohtajaksi 3. Jääkärirykmentin 7. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan, joka 25. maaliskuuta1918 siirrettiin 4. Jääkärirykmentin 11. jääkäripataljoonan 2. komppaniaksi. Hän otti osaa sisällissodassa taisteluihin Viipurissa. Sisällissodan jälkeen hän palveli joukkueenjohtajana 4. Jääkärirykmentistä muodostetun Jääkäripataljoona n:o 4:n 3. komppaniassa, josta hänet siirrettiin 12. heinäkuuta 1918 joukkueenjohtajaksi Pioneerikoulutuspataljoonan 4. komppaniaan. Armeijasta hän erosi 11. helmikuuta 1919 ja toimi vuosina 1920–1923 Limingan kansanopiston käsitöiden ja piirustuksen opettajana. Opettajatoimensa ohella hän toimi Inarin suojeluskunnan paikallispäällikkönä. Hänet määrättiin 1. syyskuuta 1923 Lapuan yhteiskoulun piirustuksen, kaunokirjoituksen ja käsitöiden opettajaksi, missä tehtävässä hän toimi aina vuoteen 1939 saakka. Luottamustoimissa hän toimi Lapuan rintamamiesyhdistyksen johtokunnan jäsenenä vuodesta 1930 alkaen, Jääkäriliiton Etelä-Pohjanmaan alaosaston puheenjohtajana vuosina 1934–1935. Hän oli Lapuan seuran perustaja ja jäsen vuodesta 1930 alkaen. Vuonna 1938 hän suoritti opintomatkat Leipzigiin ja Dresdeniin. Talvi- ja jatkosodan aikana hän työskenteli Lapuan suojeluskunnan esikunnassa ja sotien jälkeen hän toimi kuvanveistäjänä, taidemaalarina graafikkona. Hänen tunnetuimpia töitään ovat Hulmin taistelun muistomerkki, Isonkyrön asevelihaudan muistomerkki, Kaukajärven kaatuneiden muistomerkki, Tiistenjoen ja Karijoen alttaritaulut. Hän oli Suomen taiteilijaseuran jäsen ja Pohjalaisen taiteilijaliiton jäsen. Hänet on haudattu Lapuan jääkärihautaan. Ylennykset: Aliupseeri 11. helmikuuta 1918, Varavääpeli 1. toukokuuta 1918, Vääpeli 7. toukokuuta 1918, Suojeluskuntaupseeri 16. toukokuuta 1938. Kunniamerkit:  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera, Pro Finlandia mitali,  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Jääkärimerkki,  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.