stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Intarsia
Intarsia tekstiilityössä > Työvaiheet

Intarsiakuviota tehdessä kannattaa valita esimerkiksi kaksi eriväristä mutta samankokoista villakangaspalaa. Haluttu kuvio piirretään kankaalle, harsitaan kankaat yhteen päällekkäin kuvion sisäpuolelta ja leikataan kuvio irti molemmista kankaista yhtä aikaa. On koko ajan seurattava, että kankaat tulevat leikatuiksi täsmälleen samalla tavalla. Kun kuviot on leikattu irti, voi harsinlangat poistaa. Seuraavaksi voidaan lomittaa kuviot valitulle tukimateriaalille niin, että saat kaksi intarsiakuviota vastakkaisin värein. Kuvioiden reunojen tulisi asettua kiinni toisiinsa kuin palapelin palasten. Ennen kuvioiden yhdistämistä toisiinsa kuviot kannattaa yhdistää harsien tukimateriaaliin. Itse asiassa puuviilujen kanssa menetellään samalla tavoin kuin kankaalle tehtävässä intarsiassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Intarsia Wikimedia Commonsissa
The Incredible String Band

| The Incredible String Band |
| --- | --- |
 The Incredible String Band Amsterdamissa vuonna 1970.
Tiedot
Toiminnassa:  1966–1974
Tyylilaji:  psykedeelinen folk
Kotipaikka:  Skotlanti
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Robin Williamson Mike Heron Clive Palmer
Levy-yhtiö:  Elektra Records, 1966–1970   Island Records, 1970–1974  
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Incredible String Band oli psykedeelistä folkmusiikkia soittanut yhtye, joka perustettiin Skotlannissa 1966 ja hajosi 1974. Sitä pidetään yhtenä maailmanmusiikki-tyylilajin kehittäjänä, koska se otti vaikutteita monista musiikkiperinteistä niin musiikkiinsa kuin soitinvalikoimaansakin.
Muusikot

Mike Heron (1965-1974, 1999-2006)
Robin Williamson (1965-1974, 1999-2003)
Clive Palmer (1965-1966, 1999-2006; died 2014)
Christina "Licorice" McKechnie (1968-1972)
Rose Simpson (1968-1971)
Malcolm Le Maistre (1971-1974)
Stan Schnier (1972-1974)
Jack Ingram (1972-1974)
Gerard Dott (1972-1973)
Graham Forbes (1973-1974)
John Gilston (1974)
Lawson Dando (1999-2006)
Bina Williamson (1999-2003)
Claire "Fluff" Smith (2003-2006)
Muusikot > Kokoonpanot

| 1965-1966 | 1966-1968 | 1968-1971 | 1971-1972 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Mike Heron  Clive Palmer  Robin Williamson |  Mike Heron  Robin Williamson |  Mike Heron  Robin Williamson  Licorice McKechnie  Rose Simpson |  Mike Heron  Robin Williamson  Licorice McKechnie  Malcolm Le Maistre |
| 1972-1973 | 1973-1974 | 1974 | 1974-1999 |
|  Mike Heron  Robin Williamson  Malcolm Le Maistre  Gerard Dott  Jack Ingram  Stan Schnier |  Mike Heron  Robin Williamson  Malcolm Le Maistre  Jack Ingram  Stan Schnier  Graham Forbes |  Mike Heron  Robin Williamson  Malcolm Le Maistre  Stan Schnier  Graham Forbes  John Gilston |  Disbanded |
| 1999-2003 | 2003-2006 |  |  |
|  Mike Heron  Robin Williamson  Clive Palmer  Lawson Dando  Bina Williamson |  Mike Heron  Clive Palmer  Lawson Dando  Claire Smith |  |  |
Diskografia > Studioalbumit

The Incredible String Band (Elektra, 1966)
The 5000 Spirits or the Layers of the Onion (Elektra, 1967)
The Hangman's Beautiful Daughter (Elektra, 1968)
Wee Tam and the Big Huge (Elektra, 1968)
Changing Horses (Elektra, 1969)
I Looked Up (Elektra, 1970)
U (Elektra, 1970)
Be Glad for the Song Has No Ending (Island, 1970)
Liquid Acrobat as Regards the Air (Island, 1971)
Earthspan (Island, 1972)
No Ruinous Feud (Island, 1973)
Hard Rope & Silken Twine (Island, 1974)
Diskografia > Livealbumit

BBC Radio 1 Live on Air (1991)
BBC Radio 1 Live In Concert (1992)
The Chelsea Sessions 1967 (1997)
First Girl I Loved: Live in Canada 1972 (2001)
Nebulous Nearnesses (2004)
Across The Airwaves: BBC Radio Recordings 1969–74 (2007)
Tricks of the Senses - Rare and Unreleased Recordings 1966–1972 (2008)
Diskografia > Kokoelmat

The Chelsea Sessions 1967 Unreleased Demos (2005)
Relics of The Incredible String Band ( 1971)
Seasons They Change (1976)
Diskografia > Singlet

"Way Back in the 1960s" / "Chinese White" (1967)
"Painting Box" / "No Sleep Blues" (1968)
"Big Ted" / "All Writ Down" (1969)
"This Moment" / "Black Jack Davy" (1970)
"Black Jack David" / "Moon Hang Low" (1972)
"At The Lighthouse Dance" / "Jigs" (1973)
Leena Mäkijärvi

Leena Mäkijärvi (s. 1959) on suomalainen kirjailija ja kouluttaja. Hän toimii myös kustantajana ja päätoimittajana. Mäkijärvi on kirjoittanut tietokirjoja sekä aikuisten ja lastenkirjoja. Hän asuu Helsingissä.
Mäkijärvi on koulutukseltaan kasvatustieteiden maisteri. Hän on työskennellyt muun muassa luokanopettajana, ja asiantuntijana vaikeissa avioerotapauksissa sekä kouluttanut poliiseja lapsen kuulemisesta. Hän sai sisäministeriön Valtakunnallisen turvallisuuspalkinnon 2004 yhdessä aluepoliisin kanssa ja Helsingin Seudun Mielenterveysseuran myöntämän Valtakunnallisen mielenterveyspalkinnon 2006.
Teokset > Aikuisten kirjat

Viikonloppulapsi.  LK-kirjat, 1995.  ISBN 951-627-084-0
Iloa ja voimaa opettajan työhön: Hyvinvoinnin 11 askelta (1999/2003)
Ihmettelen ihmistä (2002) ISBN 951-98378-5-X
Vaihtolämpöinen nainen (2002) ISBN 951-98378-8-4
Enkeli vierellesi (2003) ISBN 951-98378-7-6
Laihduttajan loitsukirja (2003) ISBN 952-5499-11-1
Aikuisen vastuu: miten kasvatan tämän ajan lasta?  Kirjatalo Leena Mäkijärvi, 2008.  ISBN 978-952-5499-70-4
Rakkaudesta reppukansaan (Kirjatalo 2008)
Teokset > Lasten ja nuorten kirjat

Sepe sankarikoira (1999) ISBN 951-98378-0-9
Saana ponikurssilla, Kirjapaja, 2001
Saana ja hoitoponi Tucker, Kirjapaja, 2002
Emmi ratsastusleirillä.  Queen publishing, 2003.  ISBN 951-98378-9-2
Ruusupuiston Johanna.  Kuningatar kustannus, 2004.  ISBN 952-5499-03-0
Aiheesta muualla

Tutkija ei yllättynyt Jokelan koulusurmista Elävä arkisto
Irtokelluja

Kilpukka (Hydrocharis morsus-ranae)
Irtokelluja eli lemnidi on vedenpinnassa irrallaan kelluva vesikasvi, jolla ei ole pohjaan asti ulottuvia juuria. Irtokellujia ovat esimerkiksi limaskat (Lemna) ja kilpukka (Hydrocharis morsus-ranae).
Jussi Mäkinen

Jussi Mäkinen vuonna 1974.
Jussi Mäkinen (16. helmikuuta 1929 Kuusjärvi – 2. lokakuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen suurlähettiläs, joka herätti 1970-luvulla huomiota avoimella homoseksuaalisuudellaan ja alkoholiongelmillaan. Mäkinen tunnettiin lahjakkaana mutta omalaatuisena diplomaattina, jolla oli koko uransa ajan läheinen ystävyyssuhde Urho Kekkoseen. Kekkonen pyrkikin pitkään painamaan villaisella Mäkisen ongelmat.
Aiheesta muualla

Urho Kekkosen kirje Mäkiselle 14.10.1969 Suomen menettelystä YK:n turvallisuusneuvoston Al Aqsa -äänestyksessä. (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiasampo 
Muut:  IdRef
Mykeneläinen kulttuuri

Mykeneläinen kulttuuri oli Kreikan mantereella ja Egeanmeren alueella noin vuosina 1700–1050 eaa. vallinnut pronssikautinen kulttuuri. Sen loivat alueelle saapuneet indoeurooppalaiset kreikkalaiset heimot osin Kreetalla vallinneen minolaisen kulttuurin vaikutteiden pohjalta. Mykeneläinen kulttuuri edusti helladisen kulttuurin myöhäisvaihetta ja oli osa samaan aikaan eri puolilla Egeanmeren aluetta vaikuttaneita Egeanmeren kulttuureita, joihin luetaan myös minolainen kulttuuri sekä Kykladien saarilla vallinnut kykladinen kulttuuri.
Mykeneläinen kulttuuri on saanut nimensä Mykenen kaupungista, joka kehittyi aikaa myöten Argoliin seudun keskukseksi. Soturiaatelin johtama mykeneläinen yhteiskunta loi kaupunkeja, joiden keskuksina oli suuria palatseja. Mykenen lisäksi tunnetuimpia keskuksia ovat Argos, Ateena, Theba, Tiryns ja Pylos. Mykeneläiset kävivät laajaa kauppaa Välimeren alueella. Kulttuuri oli ensimmäinen kreikankielinen korkeakulttuuri ja käytti niin kutsuttua lineaari-B-kirjoitusta.
Ennen pitkää mykeneläinen kulttuuri valtasi minolaisen kulttuurin alueet, ja myös Kreetan Knossoksesta tuli mykeneläinen keskus. Kulttuurit sulautuivat monin tavoin yhteen. Mykeneläisen ajan lopulla noin 1250 eaa. monet kaupungeista linnoitettiin kivisin muurein. Mykeneläinen kulttuuri tuhoutui vaiheittain noin 1200–1050 eaa. joko katovuosiin, kreikkalaisten heimojen välisiin sotiin tai ulkoa tulleiden valloittajien hyökkäysten seurauksena. Sen aikaa seurasivat Kreikan niin kutsutut ”pimeät vuosisadat”, joiden jälkeen alueella nousi antiikin Kreikan kulttuuri.
Historia > Esihistoria

Mykeneläisen kulttuurin loivat varhaista niin kutsuttua mykeneläistä kreikkaa puhuneet indoeurooppalaiset. Noin vuosina 3000–2000 eaa. vallitsi Egeanmeren alueella niin kutsuttu kykladinen kausi, jolloin aluetta hallitsivat saarten kulttuurit. On melko varmaa, että Egeanmeren saariston tuolloiset asukkaat eivät olleet indoeurooppalaisia. Pohjoisempaa saapuneet indoeurooppalaiset levittäytyivät noin 3600 eaa. nykyisen Romanian tienoille, ja sieltä edelleen noin 2800 eaa. Serbian ja Bulgarian alueille. Indoeurooppalaiset lienevät asuttaneen Adrianmeren rannikon vasta noin 2300 eaa., hieman ennen kuin alkoivat asuttaa Kreikkaa ehkä Bulgarian tai Serbian suunnasta.
Kreikan mantereella elettiin noin 2600–2000 eaa. varhaishelladista kautta, jolloin perustettiin ensimmäisiä kyliä. Joskus varhaishelladisen ja keskihelladisen kauden taitteessa noin 2100–1700 eaa. Kreikkaan saapuivat ensimmäiset indoeurooppalaiset kreikkalaiset asukkaat. Uusia valloittajia kutsutaan usein akhaijeiksi. Nämä omaksuivat paikallisilta esimerkiksi esikreikkalaisia -nthos ja -ssos-päätteisiä paikannimiä, kuten ”Korinthos” ja ”Halikarnassos”.
Historia > Kulttuurin nousu ja huippukausi

Mykeneläisen kulttuurin luoneet indoeurooppalaiset heimot saapuivat pohjoisesta luultavasti maitse noin vuosina 2200–1700 eaa. Kreetalla samaan aikaan vaikuttanut minolainen kulttuuri ulotti vaikutuksensa myös Manner-Kreikkaan, jolloin monenlaisia minolaisia kulttuuripiirteitä siirtyi alueelle. Tämä sai aikaan edistyneen kaupunkikulttuurin synnyn myös Kreikkaan. Kun mykeneläinen kulttuuri alkoi muotoutua keskisellä helladisella kaudella, rakennustyyli, hautaustavat, keramiikka ja ehkä kielikin muuttuivat, ja muun muassa hevonen saapui Kreikkaan. Aiemmin tehtiin suorakulmaisia taloja, nyt soikeita, kaarevia tai puoliympyrän muotoisia taloja. Talojen katot luultavasti muuttuivat. Vainajat alettiin haudata yksittäin pieniin paasihautoihin asuinalueiden sisälle. Savenvalajan pyörä ilmestyi, mikä vaikutti merkittävästi keramiikan kehitykseen. Uusi keramiikka oli harmaata minyalaista keramiikkaa.
Mykenen kaupungin vanhimmat rakennukset saatettiin tehdä savesta jo noin 1850 eaa., mutta kiviset rakennettiin ehkä noin 1700 eaa. Noin 1600 eaa. soturieliitti alkoi nousta Kreikan mantereella. Erityisesti soturieliitin nousua ja uusia hautaustapoja sekä tästä ilmenevää sosiaalista eriytymistä eri yhteiskuntaluokkiin pidetään uudenlaisen, mykeneläiseksi kutsutun kulttuurin synnyn merkkeinä. Tämä näkyy haudoissa muun muassa Mykenessä, Tirynsissä, Lernassa, Dendrássa ja Vafeióssa.
Mykeneläisen kulttuurin huippukautta oli noin aika 1450–1200 eaa. Kulttuuri vaurastui kaupan ja tehokkaan maatalouden ansiosta. Mykeneläiset omaksuivat palatsien kirjanpitoon lineaari-B-kirjoituksen, joka perustui minolaisen linaari-A-kirjoituksen antamaan esikuvaan. Mykeneläiset valtasivat Kreetan Knossoksen 1400-luvun lopulla eaa. ja ottivat johtoaseman myös Kreetalla. Knossos tuhoutui lopullisesti noin 1350 eaa. 1300-luvulla eaa. nousi pitkätaloa muistuttavia palatseja Ateenaan, Pylokseen, Tirynsiin, Thebaan ja Mykeneen. Kreetan alueella jatkoivat palatsien hävittyä satamakaupungit Kydonia ja Kommos noin 1400–1200 eaa.
Mykeneläisiä kaupunkeja alettiin linnoittaa vasta noin 1300–1200 eaa.   Tämä liittyi joko vieraiden valloittajien uhkaan tai kaupunkivaltioiden välisiin keskinäisiin sotiin. Aiemmin linnoitteet saattoivat olla puisia paaluaitauksia, mutta nyt keskukset ympäröitiin kivisin muurein. Noin 1250 eaa. Mykenen linnan muuria laajennettiin etelään, ja noin 1200 eaa. muurin piiriin tuli vedensaantilähdekin. Samaten noin 1250 eaa. rakennettiin esimerkiksi Orkhomenoksen lähellä olevalle jo tuolloin ensimmäistä kertaa kuivatun Kopaisjärven saarelle suuri Glan linnoitus. Korintin kannaksen poikki rakennettiin kuusi kilometriä pitkä kyklooppimuuri. Linnoitukset, myös muut kuin palatsit, olivat tavallisia Argoliin alueella ja Boiotiassa, mutta Messeniassa, kuten Pyloksessa, tai Lakonian seudulla niitä ei ollut.
Historia > Loppuaika ja tuho

Mykeneläinen kulttuuri romahti noin 1250–1050 eaa. Tuohon aikaan lähes kaikki mykeneläiset keskukset tuhoutuivat, jotkut useampaan kertaan. Ateena oli ainoita keskuksia, joka säästyi tuholta kokonaan tai ainakin vähemmin vaurioin. Kulttuurin tuhoutumisen syystä ei ole varmuutta, ja syitä on mahdollisesti ollut useita. Aiemmin tuhon syynä on usein pidetty vihamielisten kansojen, kuten merikansojen, hyökkäyksiä rannikkoalueilla, niin kutsuttua doorilaisvalloitusta, tai mykeneläisten kuningaskuntien keskinäisiä sotia tai sisäisiä levottomuuksia tai kapinoita.
Merikansat olivat joukko kansoja, jotka ryöstelivät itäisen Välimeren aluetta noin 1200–1180 eaa. ja saattoivat tuhota myös mykeneläisiä kaupunkeja. Toisena mykeneläisen kulttuurin tuhoutumisen selityksenä pidetty niin kutsuttu doorilaisvalloitus olisi tapahtunut noin 1200–1050 eaa. Doorilaiset olisivat saattaneet saapua maahan pohjoisesta pitkän ajan kuluessa monena aaltona. Toisen näkemyksen mukaan doorilaiset olivat alkujaan paikalla pitkään asunut luoteiskreikkalainen heimo, joka alkoi ryöstellä ja vallata rauta-aseiden avulla rikkaita mykeneläisiä kaupunkeja. Jotkut arkeologit epäilevät koko ajatusta doorilaisvalloituksesta, sillä sitä ei ole kyetty vahvistamaan arkeologian keinoin. Doorilaisvalloituksen sijaan kyse saattaa olla ennemmin mykeneläisten sisäisistä kiistoista sekä erilaisista levottomuuksista tai kapinoista. Kreikkalaisessa mytologiassa tapahtumat kytketään herakleideihin. Nämä saattoivat olla karkotettu mykeneläinen klaani, joka onnistui palaamaan 1000-luvulla eaa. käyttämällä hyväksi mykeneläisissä keskuksissa jo valmiiksi vallinnutta sekasortoa.
Kulttuurin kukistuminen saattaa olla seurausta jostakin näistä syistä tai kaikkien näiden tekijöiden yhteisvaikutuksesta. Lisäksi nykyään kulttuurin tuhoutumiseen uskotaan olleen näiden lisäksi muitakin syitä, kuten kaupan katkeaminen itään merirosvouksen vuoksi ja siitä aiheutunut taloudellinen kriisi, sekä luonnonkatastrofit, kuten Argoliin alueella ollut maanjäristys tai ilmastonmuutos ja sen mukanaan tuoma nälänhätä. Mykenen hävitti luultavasti maanjäristys noin vuonna 1200 eaa., ja lopullisesti linnavuoren rakennukset tuhottiin ja ilmeisesti poltettiin noin vuonna 1100 eaa., minkä seurauksena paikka hylättiin. Mykenen loppuaikoina maata rasittivat joidenkin tietojen mukaan katovuodet.
Historia > Mykeneläisen ajan jälkeen

Kulttuurin romahtaessa palatsit paloivat ja autioituivat, ja kaukokauppa romahti. Kuninkaat joko kuolivat tai menettivät valtansa. Mykeneläisten keskusten tuhouduttua asutus hajaantui monin paikoin pieniin kyliin. Yhteiskunta köyhtyi ja väestö väheni etenkin Messenian ja Lakonian seuduilla. Samaan aikaan Kreikka siirtyi vähitellen rautakaudelle. Kuninkaiden tilalle nousivat heimoyhteisöt. Aiemman sukuhautauksen tilalle tulivat yksittäishautaukset, jotka olivat joko polttohautauksia tai maahan hautauksia. Seurannutta levottomampaa ja huonommin tunnettua aikaa noin 1100–900 eaa. kutsutaan Kreikan pimeiksi vuosisadoiksi. Niiden varhaisvaihe heti mykeneläisen kulttuurin kukistumisen jälkeen tunnetaan submykeneläisenä kautena ja myöhempi vaihe protogeometrisena kautena.
Pimeinä vuosisatoina soturiaateli johti pieniä keskuksia, jotka alkoivat ajan saatossa kasvaa. Kreikkalainen asutus levittäytyi Kreetalle, Kykladeille ja Vähän-Aasian rannikoille. Kautta luonnehtii niin sanottu protogeometrinen keramiikka. Seuranneella geometrisella kaudella noin 900–700 eaa. kaupungit alkoivat vähitellen taas kasvaa, ylä- ja keskiluokka vaurastua ja ulkomaankauppa vilkastua. Kun kreikkalaiset ottivat foinikialaisilta lainatun, muunnellun aakkoskirjoituksensa käyttöön noin 750 eaa., alkoi antiikin Kreikan niin kutsuttu arkaainen kausi.
Historia > Kaudet

Mykeneläinen kulttuuri ja sitä välittömästi edeltäneet ja seuranneet ajat voidaan jakaa kausiin seuraavasti. Ajoitukset ovat summittaisia ja pyöristettyjä. Koska mykeneläinen kulttuuri on myöhäishelladinen kulttuuri, sen tarkemmassa jaossa käytetään helladisen kulttuurin ajoituksia, joissa käytetään englanninkielisessä ja tieteellisessä kirjallisuudessa kirjainlyhennettä LH, Late Helladic (myöhäishelladinen kausi).
| Ajoitus (noin) | Esihistorian aikakausi yleensä | Kausi Manner-Kreikassa | Kausi Manner-Kreikassa | Kausi Manner-Kreikassa |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 3100–2100 eaa. | Varhainen pronssikausi | EH | Varhaishelladinen | Varhaishelladinen |
| 2100–1700 eaa. | Keskinen pronssikausi | MH | Keskihelladinen | Keskihelladinen |
| 1700–1600 eaa. | Myöhäinen pronssikausi | LH I | Myöhäishelladinen I | Varhaismykeneläinen |
| 1600–1450 eaa. | Myöhäinen pronssikausi | LH IIA | Myöhäishelladinen IIA | Varhaismykeneläinen |
| 1450–1400 eaa. | Myöhäinen pronssikausi | LH IIB | Myöhäishelladinen IIB | Varhaismykeneläinen |
| 1400–1375 eaa. | Myöhäinen pronssikausi | LH IIIA1 | Myöhäishelladinen IIIA1 | Myöhäismykeneläinen |
| 1375–1300 eaa. | Myöhäinen pronssikausi | LH IIIA2 | Myöhäishelladinen IIIA2 | Myöhäismykeneläinen |
| 1300–1200 eaa. | Myöhäinen pronssikausi | LH IIIB | Myöhäishelladinen IIIB | Myöhäismykeneläinen |
| 1200–1130 eaa. | Myöhäinen pronssikausi | LH IIIC1 | Myöhäishelladinen IIIC1 | Myöhäismykeneläinen |
| 1130–1100 eaa. | Myöhäinen pronssikausi | LH IIIC2 | Myöhäishelladinen IIIC2 | Myöhäismykeneläinen |
| 1100– | Myöhäinen pronssikausi | LH IIIC3 | Myöhäishelladinen IIIC3 | Myöhäismykeneläinen |
| –1050 eaa. |  | Submykeneläinen (alimykeneläinen) | Submykeneläinen (alimykeneläinen) | ”Pimeät vuosisadat” |
| 1050– eaa. | Varhainen rautakausi | Protogeometrinen | Protogeometrinen | ”Pimeät vuosisadat” |
Aikakausien tarkka jako on kiistanalainen ja siihen tulee muutoksia uuden tutkimuksen myötä. Kaudet määritellään saviastioiden eli keramiikan tyyleistä, joissa tapahtui muutoksia ajan mittaan. Saviastioita tutkimalla voidaan tehdä päätelmiä mykeneläisen kulttuurin kehityksestä. Esimerkiksi:
LH IIB-kaudella huomataan Kreetan minolaisen kulttuurin vaikutuksen heikkeneminen 1450–1400 eaa. Tällöinhän mykeneläiset ilmeisesti valloittivat Kreetan.
LH IIIA1: Mykeneläinen kulttuuri levinnyt Manner-Kreikkaan.
LH IIIA2-tyypin keramiikka levisi kaupan mukana suureen osaan itäisen Välimeren rannikoita ja saaria.
LH IIIB2: Monet mykeneläiset asutuskeskukset tuhoutuivat tämän aikakauden lopussa, ja vain harva ehjä tämän aikakauden saviruukku on säilynyt tutkijoille.
LH IIIC alkoi Egyptin kuningatar Tausretin kuoltua. Tämä tyyli jakautuu alueellisiin kulttuureihin, erityisesti myöhemmillä jaksoillaan.
Yhteiskunta ja kulttuuri

Mykeneläinen kulttuuri oli pronssikautinen; rauta tunnettiin kulttuurin loppuaikoina, mutta se oli melko harvinaista.
Yhteiskunta ja kulttuuri > Kansa ja väestö

Mykeneläisen kulttuurin suuruudenaikana väestö oli luurankolöytöjen mukaan monirotuista, ei kokonaan indoeurooppalaista. Hallitseva yläluokka oli toisenlaista kuin tavallinen kansa, pidempää ja terveempää kuin muu väestö, pitkäkalloista, pitkäkasvoista ja pitkänenäistä. Ihmisten keski-ikä oli vain 32 vuotta, ja lapsikuolleisuus suurta. Tämä saattoi johtua aliravitsemuksesta.
Mykeneläisen ajan Kreikka oli nykyistä hedelmällisempi. Alue, jolta kulttuurin keskuksia on löydetty, on kooltaan noin 100 000 neliökilometriä. Tällä alueella tiedetään olleen vähintään tuhat kylää ja kaupunkia. Varovaisten arvioiden mukaan mykeneläisissä kaupungeissa, kylissä ja maaseudulla olisi asunut noin 600 000–1 miljoona ihmistä. Tämä sopii melko hyvin yhteen sen kanssa, että antiikin arkaaisen kauden alussa Kreikassa oli arviolta noin 700 000–800 000 asukasta. Korkeampien arvioiden mukaan mykeneläisen kulttuurin alueella olisi voinut elää maataloudella ja paimentolaisuudella noin 1–3 miljoonaa ihmistä. Viljeltyä peltoalaa oli noin 0,4 miljoonaa hehtaaria ja laidunta noin 0,8–1,2 miljoonaa hehtaaria.
Yhteiskunta ja kulttuuri > Asutukset

Mykeneläisten asutusten keskus oli ainakin myöhäisajalla monesti linnoitettu kaupunki ja kaupunkien keskuksena palatsi. Mykeneläisten palatsien tyypillinen piirre oli megaron eli valtaistuinsali, jonka keskellä oli tulisija. Palatsit koristeltiin minolaisen esikuvan mukaan seinämaalauksilla. Mykenen kaupungin yläkukkula ympäröitiin muurilla jo noin 1350 eaa., johon aikaan Pyloksen niin kutsuttu Nestorin palatsi rakennettiin. Tämä viittaa kaupunkivaltioiden välisiin sotiin. Mykenen kiviarkkitehtuuri oli hyvin karkeata. Suurikokoisista kivistä tehtyjä linnoitusmuureja kutsuttiin myöhemmin kyklooppimuureiksi, sillä niiden uskottiin olleen kyklooppien tekemiä. Esimerkiksi Pylokseen rakennettiin vesijohto.
Mykeneläisiä kaupunkeja hallitsi soturiaateli, jonka johdossa oli kaupunkiruhtinas. Se oli siten tyypillinen indoeurooppalainen kreikkalainen kulttuuri. Soturiaristokraatit haudattiin mehiläispesää muistuttaviin kivisiin tholos-hautoihin. Hautoihin pantiin runsaasti hautalahjoja, esimerkiksi kultanaamioita ja aseita. Tunnetuimpiin ajan löytöihin kuuluu kultainen niin kutsuttu Agamemnonin kuolinnaamio.
Mykeneläisiä asutuskeskuksia on löydetty eniten Peloponnesokselta erityisesti Argoliin seudulta sekä Thessaliasta, Boiotiasta, Attikasta ja kauempaa Kreetalta ja Ródokselta. Toki mykeneläistä asutusta oli hajanaisempana huomattavasti laajemmalla alueella, mm. Makedoniassa ja Axiós-joella asti, Vähä-Aasian länsirannikolla sekä muutamilla pienillä Egeanmeren saarilla.
Mykeneläisiä palatsikeskuksia olivat muun muassa Mykene, Tiryns, Argos, Pylos, Sparta, Ateena, Theba (Kadmeia), Orkhomenos, Eleusis, Iolkos ja Ithaka. Merikaupan merkittävimmät keskukset olivat Mykene, Argos, Tiryns, Pylos, Korintti ja Lakedaimonia. Joidenkin tietojen mukaan Tiryns, Argos, Mideia, Asine ja Prosymna olisivat olleet Mykenen vasalleja. Kykladien keskus oli Meloksen Fylakopín asutus, jossa oli monia temppeleitä.
Suuret mykeneläiset keskukset olivat kaupunkivaltioita. Esimerkiksi Messenian seudulla Pylos oli kooltaan noin 2 000 neliökilometrin kokoisen valtakunnan keskus. Messenian alueelta on löydetty noin 250 mykeneläistä kylää. Näissä on asunut noin 50 000 ihmistä. Joskus esitettyä väitettä 100 000 asukkaasta ei voida vahvistaa.
Yhteiskunta ja kulttuuri > Talous

Mykeneläinen talous lienee perustunut voimaperäiseen oliiviöljyn, pellavan, tuoksuöljyjen, villan, vehnän, yrttien ja hedelmien yms. tuotantoon ja myös saviastioiden tuotantoon. Aateli verotti maanviljelijöitä ja jakeli raaka-aineita ja ruokaa kiintiöiden mukaan. Orjuutta esiintyi. Yhteiskunnassa vallitsi luultavasti melko tiukka arvojärjestys, joka alkoi kuninkaasta; oli muun muassa suurmaanomistajia, piirien hallintojohtajia, korkeita pappeja, käsityöläisiä ja paimenia. Jostain syystä lineaari-B-teksteissä ei mainita enemmistönä olleita viljelijöitä tai myöskään kauppiaita. Luultavasti viljelijöitä pidettiin alempiarvoisena rahvaana.
Mykeneläisen kulttuurin aateli vaurastui muun muassa Välimerellä käydyn kaupan avulla. Kauppa ulottui Etelä-Italiaan, Sisiliaan, Sardiniaan, Espanjaan, Syyriaan ja Egyptiin.
Yhteiskunta ja kulttuuri > Kieli ja kirjoitus

Mykeneläiset puhuivat niin kutsuttua mykeneläistä kreikkaa, joka on kreikan kielen varhaisin dokumentoitu kielimuoto ja edelsi antiikin ajan kreikkaa eli niin kutsuttua muinaiskreikkaa. Mykeneläistä kreikkaa kirjoitettiin lineaari-B-kirjoituksella, joka oli syntynyt todennäköisesti minolaisen kulttuurin käyttämän lineaari-A-kirjoituksen pohjalta. Kirjoituksesta tunnetaan noin 90 tavumerkkiä, erinäisiä numeromerkkejä sekä lisäksi noin 160 logogrammia eli kokonaista sanaa tarkoittavaa merkkiä. Merkkien selvittäminen vuonna 1952 osoitti käytetyn kielen olleen varhaista kreikkaa, mikä oli aiemmin ollut epäselvää.