stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vääräkoski
Historia

Usmanan kyläneuvostoon kuulunut Vääräkosken uudiskylä mainitaan vuoden 1926 väestönlaskennan tuloksissa. Vuonna 1933 siellä oli 81 asukasta, joista valtaosa oli venäläisiä. Nykyinen taajama on syntynyt vuonna 1985 Vääräkosken vesivoimalaitoksen rakentamisen yhteydessä.
Liikenne, talous, kyläkuva ja palvelut

Vääräkosken kautta kulkee Kemin, Uhtuan ja Lonkan välinen maantie. Taajamassa toimii vesivoimalaitos, metsänhoitoalueen konttori sekä rakennuskiveä louhiva yritys.
Vääräkosken taajama koostuu etupäässä kunnallisista asuintaloista, joista osa on keskeneräisiä tai tyhjillään. Palveluihin kuuluu lastentarha, koulu,  kulttuuritalo, lääkintäasema, yleinen sauna ja posti.
Nähtävyydet

Seudulla on useita muinaisia asuinpaikkoja. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat 1800-luvun lopulla rakennettu Paanajärven kirkko sekä kylän asuin- ja talousrakennukset. Vääräkoskella on toisessa maailmansodassa kaatuneiden neuvostosotilaiden hautapaikka. Paanajärven kylällä on historiallisen asutuksen status.
Aiheesta muualla

Vääräkosken kunnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
| n k Kemin piirin kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Kuusema  Papinsaari  Vienan Kemi  Vääräkoski
Linda Watson

| Mitalit> Maa:   Zimbabwe.Naisten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Zimbabwe.Naisten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Zimbabwe.Naisten maahockey. Olympialaiset  | Maa:   Zimbabwe> Naisten maahockey. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Moskova 1980 |  |  |
Linda Margaret Watson (s. 15. syyskuuta 1955) on zimbabwelainen kilpauransa päättänyt maahockeypelaaja ja olympiavoittaja.
Watson pelasi Zimbabwen olympiakultaa voittaneessa naisten maajoukkueessa Moskovassa 1980, missä naisten maahockeyturnaus kuului ensimmäisen kerran olympiaohjelmaan. Hän pelasi jokaisessa viidessä ottelussa ja teki yhden maalin Puolaa vastaan. Zimbabwen joukkue kutsuttiin Moskovan boikoteista kärsineeseen olympiaturnaukseen vain viikkoja ennen olympialaisten alkua, ja pelaajat valittiin vain päiviä ennen avajaisia. Maa oli ennen samana vuonna tapahtunutta itsenäistymistään ollut suljettu olympialaisista rotusyrjintänsä vuoksi, tosin olympiajoukkueen jäsenet kuuluivat kaikki maan valkoihoiseen vähemmistöön. Maajoukkue pelasi ensimmäisen kerran kotimaansa ulkopuolella ja keinotekoisella alustalla. Moskovassa Zimbabwe ei hävinnyt otteluakaan voitettuaan vastustajistaan kolme ja pelattuaan kahdesti tasan.
Lillian Watson

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten uinti. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Naisten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tokio 1964 | 4×100 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | México 1968 | 200 m selkäuinti |  |
Lillian Debra "Pokey" Watson (s. 11. heinäkuuta 1950) on entinen yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja.
"Pokey" Watson voitti uintiurallaan kaksi olympiakultaa. Tokion 1964 olympialaisissa hän ui kolmannen osuuden Yhdysvaltain 4 × 100 metrin vapaauintiviestijoukkueessa, joka voitti kultaa maailmanennätysajalla 4.03,8. Neljä vuotta myöhemmin Méxicon olympialaisissa hän saavutti kultaa 200 metrin selkäuinnissa ajalla 2.24,8. Laji oli tuolloin ensimmäistä kertaa olympialaisten ohjelmassa.
Herman Watzinger

| Herman Watzinger> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Muut nimet:  Herman Max Watzinger
Syntynyt: 20. huhtikuuta 1916 Wiesbaden, Saksa
Kuollut: 27. maaliskuuta 1986 (69 vuotta) Peru
Kansalaisuus:  Norja
Ammatti:  lämpöinsinööri
Herman Watzinger (20. huhtikuuta 1916 Wiesbaden, Saksa – 27. maaliskuuta 1986 Peru) oli norjalainen lämpöinsinööri ja tutkimusmatkailija.
Watzinger ja Thor Heyerdahl tutustuivat sattumalta New Yorkissa Heyerdahlin ollessa valmistelemassa Kon-Tiki-retkikuntaansa. Watzinger osoitti mielenkiintoa hanketta kohtaan ja lähti lopulta retkikunnan mukaan. Vaikka Watzinger ei ymmärtänyt merenkulusta yhtään enempää kuin Heyerdahl, hän oli järjestelykykyinen mies. Hän vastasi matkan aikana säähavainnoinnista ja niiden muistiin kirjaamisesta. Watzingerista ja Heyerdahlista tuli elinikäisiä ystäviä.
Watzinger asui vuodesta 1950 lähtien Perussa, jossa hän oli mukana erilaisissa kalastusprojekteissa johtajana. Hän oli vuodesta 1970 lähtien kalastusosaston johtaja Roomassa Yhdistyneiden kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestössä ja vuosina 1977–1979 hän oli sen apulaispääjohtaja.
André de Wavrin

André de Wavrin (6. kesäkuuta 1911 Pariisi – 20. joulukuuta 1998 Pariisi)
 oli Ranskan vastarintaliikkeen tiedustelupäällikkö ja myöhemmin esikuntapäällikkö toisessa maailmansodassa. Hänet tunnettiin myös salanimellä Eversti Passy.
Vapaan Ranskan lippu
Pariisissa syntynyt de Wavrin opiskeli École polytechnique'ssa. Toisen maailmansodan syttyessä hän opetti linnoitustekniikkaa
École spéciale militaire de Saint-Cyr -sotilasoppilaitoksessa.
Hän osallistui Narvikin sataman englantilais-ranskalaiseen valtausyritykseen, joka päättyi Ranskan puolustuksen pettäessä.
de Wavrin päätyi Manchesterin kautta De Gaullen päämajan palvelukseen 1. heinäkuuta 1940. Hänestä tuli Vapaan Ranskan tiedusteluelinten suunnittelija ja tiedustelujohtaja, myöhemmän BCRA-tiedustelupalvelun perustaja. Yhdessä eräiden muiden vastarintaliikkeessä toimivien upseerien kanssa de Wavrin valitsi peitenimen Pariisin metroasemien nimien joukosta: eversti Passy oli syntynyt. Heinäkuussa 1944 de Wavrin nimitettiin vastarintaliikkeen esikuntapäälliköksi eversti Eonin alaisuudessa.
De Wavrinin perustama Bureau Central de Renseignements et d'Action (BCRA) -tiedustelupalvelu ja eräitä muita organisaatioita yhdistettiin SDECE:ksi (Service de Documentation Extérieure et de Contre-Espionnage). Organisaation johtoon nousi Henri-Alexis Ribiere.
De Wavrin pidätettiin 6. toukokuuta 1946. Tiedustelupalvelu SDECE epäili häntä SDECE:n edeltäjän (jonka perustaja ja johtaja De Wavrin oli) varojen kavaltamisesta. Antony Beevorin mukaan todelliset syyt olivat poliittiset: De Wavrin ja De Gaulle vastustivat  Léon Blumin pyrkimyksiä hankkia Yhdysvalloilta Ranskalle lainarahoitusta. Taloudelliset epäselvyydet De Wavrinin johtamassa tiedustelupalvelussa olivat kuitenkin todellisia, mutta jo aiemmin tiedossa. Beevorin mukaan on todennäköistä, että De Wavrin keräsi (De Gaullen tieten) "sotakassaa". He uskoivat kolmannen maailmansodan olevan todennäköinen ja pyrkivät turvaamaan gaullistien riippumattomuutta, jos sota länsivaltojen ja kommunistien välillä syttyisi.
Kunnialegioonan suurristillä 1981 palkittu De Wavrin teki siviiliuran Banque Worms'n ja useiden ranskalaisten yhtiöiden palveluksessa.
Västäräkit

| Västäräkit |
| --- | --- |
 Västäräkki (Motacilla alba yarrelli)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Västäräkit Motacillidae  Vigors, 1825
Suvut
 Kirviset Anthus  Kultakirviset Tmetothylacus  Västäräkit Motacilla  Metsävästäräkit Dendronanthus  Afrikanvästäräkit Macronyx 
Katso myös
   Västäräkit Wikispeciesissä   Västäräkit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Västäräkit (Motacillidae) on varpuslintuihin kuuluva heimo, johon kuuluu 7 sukua ja 68 lajia. Västäräkeille ominaista on pitkä keikutteleva pyrstö. Heimon linnut ovat pituudeltaan noin 15–18 cm ja ruumiinrakenteeltaan ne ovat hoikkia hyönteissyöjiä, jotka viettävät aikansa yleensä maassa. Ne munivat yleensä 5–6 pilkullista munaa pesäänsä. Suomessa västäräkkien heimosta ainoastaan kirviset (Anthus) ja västäräkit (Motacilla) pesivät kesällä ja ne muuttavat elo-lokakuussa takaisin Pohjois-Afrikkaan, josta ne palaavat huhtikuussa.
Suvut ja lajit > Afrikanvästäräkit (Macronyx)

| --- | --- |
 Angolanvästäräkki Macronyx grimwoodi  Arovästäräkki Macronyx fuellebornii  Etiopianvästäräkki Macronyx flavicollis  Keltakurkkuvästäräkki Macronyx croceus:  Kultakurkkuvästäräkki Macronyx aurantiigula  Ruusuvästäräkki Macronyx ameliae  Tulikurkkuvästäräkki Macronyx capensis  Vuorikeltakirvinen Macronyx sharpei
Suvut ja lajit > Kirviset (Anthus)

| --- | --- |
 Afrikanmetsäkirvinen Anthus nyassae  Andienkirvinen Anthus bogotensis  Arokirvinen Anthus hellmayri  Australiankirvinen Anthus australis  Chaconkirvinen Anthus chacoensis  Eteläafrikankirvinen Anthus pseudosimilis  Eteläamerikankirvinen Anthus lutescens  Etelägeorgiankirvinen Anthus antarcticus  Himalajankirvinen Anthus roseatus  Isokirvinen Anthus richardi  Kalliokirvinen Anthus similis  Kanariankirvinen Anthus berthelotii  Kanelikirvinen Anthus furcatus  Keniankirvinen Anthus latistriatus  Kongonkirvinen Anthus pallidiventris  Kulokirvinen Anthus vaalensis  Lapinkirvinen Anthus cervinus  Louhikkokirvinen Anthus crenatus  Luotokirvinen Anthus petrosus  Malindinkirvinen Anthus melindae  Metsäkirvinen Anthus trivialis  Mongoliankirvinen Anthus godlewskii:  Niittykirvinen Anthus pratensis  Nilgirinkirvinen Anthus nilghiriensis  Nummikirvinen Anthus campestris  Okrakirvinen Anthus nattereri  Oseaniankirvinen Anthus novaeseelandiae  Pampakirvinen Anthus correndera  Papuankirvinen Anthus gutturalis  Pikkukirvinen Anthus brachyurus  Pitkäpyrstökirvinen Anthus longicaudatus  Preeriakirvinen Anthus spragueii  Rastaskirvinen Anthus lineiventris  Riisikirvinen Anthus rufulus  Ruohikkokirvinen Anthus cinnamomeus  Savannikirvinen Anthus caffer  Sokokenkirvinen Anthus sokokensis  Sänkikirvinen Anthus leucophrys  Taigakirvinen Anthus hodgsoni  Tuhkakirvinen Anthus rubescens  Tundrakirvinen Anthus gustavi  Vuori-isokirvinen Anthus hoeschi  Vuorikirvinen Anthus spinoletta  Ylänkökirvinen Anthus sylvanus
Suvut ja lajit > Västäräkit (Motacilla)

| --- | --- |
 Aasiankeltavästäräkki Motacilla tschutschensis  Afrikanvästäräkki Motacilla aguimp  Japaninvästäräkki Motacilla grandis  Keltavästäräkki Motacilla flava  Koskivästäräkki Motacilla clara  Madagaskarinvästäräkki Motacilla flaviventris:  Mekonginvästäräkki Motacilla samveasnae  Mustavästäräkki Motacilla maderaspatensis  Sitruunavästäräkki Motacilla citreola  Suvantovästäräkki Motacilla capensis  Virtavästäräkki Motacilla cinerea  Västäräkki Motacilla alba
Suvut ja lajit > Lajeja, joilla on oma sukunsa

Keltakirvinen Hemimacronyx chloris
Kultakirvinen Tmetothylacus tenellus
Metsävästäräkki Dendronanthus indicus
Sãotoménkerttu Amaurocichla bocagei
Aiheesta muualla

Internet Bird Collection (videoita)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q205943  Wikispecies: Motacillidae  AFD: Motacillidae  BOLD: 1199  CoL: CYC  EoL: 1638  EPPO: 1MOTAF  Fauna Europaea: 10872  Fauna Europaea (new): a13c79ed-2df5-4feb-92f5-f151dc90c99b  GBIF: 5257  iNaturalist: 71339  IRMNG: 104299  ITIS: 178474  NBN: NBNSYS0000160462  NCBI: 36256  NZOR: ea79b712-a138-446a-ba55-e90c64d52b6a  Open Tree of Life: 28338  Paleobiology Database: 368920  Paleobiology Database: 368920  WoRMS: 196056
Wadi Halfa

| Wadi Halfa وادي حلفا Wādī Ḥalfā |
| --- | --- |
 Wadi Halfan kaupunki.
 Wadi Halfa
 Koordinaatit: 21°47′N, 31°22′E 
Valtio:   Sudan
Osavaltio:  Aš-Šamaliya
Aikavyöhyke:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Wadi Halfa (arab. وادي حلفا‎, Wādī Ḥalfā) on kaupunki Sudanin Pohjoisessa osavaltiossa. Se sijaitsee Niilin muodostaman Nasserjärven itärannalla lähellä Egyptin rajaa. Asukkaita on 10 600 henkeä (vuonna 2010).
Maantiede

Wadi Halfa sijaitsee Niilin itärannalla noin 10 kilometriä etelään joen toisesta kataraktista lähellä Sudanin ja Egyptin välistä rajaa. Osa alkuperäisestä kaupungista jäi Nasserjärven alle Assuanin padon rakentamisen yhteydessä ja uusi Wadi Halfa rakennettiin alkuperäisestä paikasta kaakkoon lähelle Kassalan kaupunkia.
Historia

Wadi Halfa oli alun perin pieni kylä Niilin itärannalla. Egyptin armeija käytti sitä tukikohtanaan maan valloittaessa Sudania vuosina 1820–1821. Mahdistien sotiessa myöhemmin Egyptiä vastaan he valtasivat Wadi Halfan ja siitä tuli osapuolten välinen rajakaupunki, joka kärsi sodan aikana huomattavasti. Myöhemmin brittien komentaja Herbert Kitchener valitsi Wadi Halfan päämajakseen brittien edetessä Sudaniin mahdisteja vastaan vuonna 1895. Kitchener rakennutti kaupunkiin vuonna 1897 valmistuneen rautatien, jota laajennettiin myöhemmin Atbaraan ja al-‘Ubaydiin. Lopulta rautatiehen oli yhdistetty koko Sudan. Vuosien 1911 ja 1931 Wadi Halfa oli erityisen tärkeässä asemassa, sillä Assuanin ensimmäinen pato vaati sen vaikutusten jatkuvaa tarkkailua. Toisen maailmansodan aikana se oli puolestaan tärkeä brittien tukikohta, joka erotti toisistaan Italian hallussaan pitämät Etiopian ja Libyan. Assuanin padon rakentamisen yhteydessä alkuperäinen Wadi Halfa piti siirtää padon myötä nousevan veden takia. Siirtojen takia kaupungissa oli poliisin väkivaltaisesti hajottamia mellakoita. Lopulta kaupungin asukkaat oli kuitenkin siirretty uuteen Wadi Halfaan vuoteen 1964 mennessä.
Liikenne

Wadi Halfasta on maantie- ja rautatieyhteys Khartumiin sekä viikoittainen lauttayhteys Assuaniin.
Väestö

Kaupungin asukkaat ovat nubialaisia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wadi Halfa Wikimedia Commonsissa
The Way You Look Tonight

”The Way You Look Tonight” on Jerome Kernin säveltämä ja Dorothy Fieldsin sanoittama laulu vuoden 1936 Hollywood-musikaalista Hääkarkuri (engl. Swing Time). Elokuvassa sen lauloi Fred Astaire Ginger Rogersille. Kappale voitti vuoden 1936 parhaan laulun Oscar-palkinnon.
Astaire otti kaiken hyödyn irti Hääkarkurin suosiosta ja levytti suurimman osan elokuvan kappaleista sen ilmestyttyä. Laulajan taustaorkesterina toimi säveltäjä ja kapellimestari Johnny Greenin orkesteri. ”The Way You Look Tonight” pysyi listaykkösenä kuusi viikkoa, ja myöhemmin sekä ”Pick Yourself Up” että ”A Fine Romance” samasta musikaalista nousivat vuorollaan listojen kärkeen.
Laulusta on tullut pop- ja jazzstandardi. Jazzartisteista kappaleen ovat levyttäneet muun muassa Billie Holiday Teddy Wilsonin orkesterin kanssa vuonna 1936, Benny Goodmanin orkesteri laulaja Peggy Leen kanssa vuonna 1942 sekä Art Blakeyn Jazz Messengers -yhtye vuonna 1954.
Kern kirjoitti ”The Way You Look Tonightin” ja ”A Fine Romancen” melodiat kontrapunktiin. Ne kuullaan yhtä aikaa elokuvan loppukohtauksessa, Astairen laulaessa jälkimmäistä kappaletta ja Rogersin edellistä. Tämä on ainoa kerta kun Astaire ja Rogers, jotka tekivät kymmenen elokuvaa yhdessä, laulavat kontrapunktissa. Elokuvan musiikki oli kokonaisuudessaan Kernin ja Fieldsin kirjoittama, ja kappaleet sisälsivät useita ristiviittauksia toisiinsa niin melodiassa kuin sanoissakin.
Emil Wecksten

Emil Odin Wecksten (28. elokuuta 1895 Kirkkonummi – 20. joulukuuta 1985) oli suomalainen painija, jonka oli parhaimmillaan 1920-luvulla.
Wecksten sijoittui Pariisin 1924 olympialaisten kreikkalais-roomalaisen painin 82,5 kilon sarjassa viidenneksi. Vuonna 1921 hän sijoittui MM-kilpailuissa neljänneksi. Kotimaassa hän edusti Hallan Visaa ja Helsingin Atleettiklubia. Hän voitti kreikkalais-roomalaisessa ja vapaapainissa yhteensä kahdeksan Suomen-mestaruutta vuosina 1922–1934.
Emil Wecksten toimi yli 40 vuotta I luokan painituomarina. Hänen poikansa Erkki Wecksten toimi painituomarina MM-kilpailuissa.
Emil Wecksten oli Suomen tasavallan presidentin autonkuljettaja vuosina 1924–1927.
Daniel Bashiel Warner

| Daniel Bashiel Warner |
| --- | --- |

Liberian 3. presidentti
 4. tammikuuta 1864 – 6. tammikuuta 1868  
Varapresidentti:  James M. Priest
Edeltäjä:  Stephen Allen Benson
Seuraaja:  James Spriggs Payne
Liberian varapresidentti
 2. tammikuuta 1860 – 4. tammikuuta 1864  
Liberian ulkoministeri
 1854–1856  
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. huhtikuuta 1815 Baltimore, Maryland, Yhdysvallat
Kuollut: 1. joulukuuta 1880 (65 vuotta) Liberia
Daniel Bashiel Warner (19. huhtikuuta 1815 –  1. joulukuuta 1880) oli  liberialainen poliitikko ja maansa kolmas presidentti vuosina 1864–1868. Sitä ennen hän oli varapresidentti ja ulkoministeri.
Nuoruus

Warner syntyi Yhdysvalloissa Baltimoressa, Marylandin osavaltiossa. Hänen isänsä oli afroamerikkalainen maanviljelijä, vuosi ennen pojan syntymää vapautettu orja.
Warner muutti perheineen Liberiaan noin yhdeksänvuotiaana vuonna 1823.
Warner kuului Liberian afroamerikkalaiseen elittiin, ja hänet valittiin sekä edstajainhuoneeseen että senaattiin.
Warner kirjoitti sanat Liberian kansallishymniin.
Presidenttinä (1864–1868)

Warnerin tärkein huolenaihe presidenttinä oli se, miten varsinkin sisämaassa asuvat afrikkalaissyntyiset kansalaiset saataisiin osallistumaan yhteiskuntaan.
Käännös suomeksi
Gerd Weber

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Gerd Weber |  Gerd Weber |  Gerd Weber |  |
Maa:   Itä-Saksa
Miesten jalkapallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Montreal 1976 | Jalkapallo |  |
Gerd Weber (s. 31. toukokuuta 1956 Dresden) on entinen saksalainen jalkapalloilija.
Weber pelasi 1970–1981 Dynamo Dresdenissä, jossa hän voitti cup-mestaruuden 1977 ja Itä-Saksan mestaruuden 1976, 1977 ja 1978. Tammikuussa 1981 Weber, Matthias Müller ja Peter Kotte pidätettiin Dresdenin lentoasemalla. Kolmikko oli saanut rahakkaan tarjouksen Länsi-Saksan FC Kölniltä, minkä takia heidän epäiltiin suunnittelevan maastaloikkausta. Kaikki kolme pelaajaa olivat lähdössä maajoukkueen leirille Argentiinaan. Weber myönsi suunnitelleensa pakoa, mutta kielsi Kotten ja Müllerin osallisuuden. Weberille langetettiin vankeusrangaistus ja Kottelta ja Mülleriltä kiellettiin loppuiäksi pelaaminen pääsarjatasolla.
Weber pelasi vuosina 1975–1980 Itä-Saksan maajoukkueessa 33 maaottelua, joissa hän teki viisi maalia. Hän voitti olympiakultaa Montrealissa 1976.
Stand Watie

| Stand Watie |
| --- | --- |
 Stand Watie valokuvassa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. joulukuuta 1806 New Echota
Kuollut: 9. syyskuuta 1871 Honey Creek
Sotilashenkilö
Taistelut ja sodat:  Yhdysvaltojen sisällissota
Sotilasarvo:  prikaatinkenraali
Stand Watie (12. joulukuuta 1806 – 9. syyskuuta 1871) oli cherokee-heimojohtaja ja etelävaltioiden armeijan prikaatikenraali Yhdysvaltain sisällissodassa. Watie oli ainut prikaatinkenraalin arvon etelävaltioiden armeijassa saavuttanut intiaani ja myös viimeinen antautunut etelävaltioiden kenraali hänen laskiessa aseensa kesäkuussa 1865. Watie toimi myös sisällissodan ja intiaanien pakkosiirtojen jakamien cherokeiden Etelävaltioiden puolelle asettuneen joukon johtaja.
Elämäkerta

Stand Watie syntyi nykyisen Georgian osavaltion alueella vuonna 1806. Hänen isänsä oli täysverinen ja äiti puoliverinen cherokee. Watien suvusta oli lähtöisin monta cherokeiden johtohahmoa. Hänen setänsä Major Ridge oli yhden cherokeeryhmän johtaja, hänen serkkunsa Rollin Ridge tuli tunnetuksi runoilijana ja kirjailijana Kaliforniassa ja hänen veljensä Elias Boudinot oli Cherokee Phoenixin perustaja ja yksi cherokeiden väestönsiirrot aloittaneen New Echotan sopimuksen allekirjoittajista. Watie itse kuului cherokeiden vähemmistöryhmään, joka piti väestönsiirtoja intiaaniterritorioon nykyiseen Oklahomaan hyvänä ratkaisuna valkoisten leviämiselle intiaanien maille. Niinpä myös Watie oli yksi New Echotan sopimuksen allekirjoittajista. Watie ja muut allekirjoittaneet saapuivat Oklahomaan vuonna 1837 ennen cherokeiden valtaosaa, jotka pakkosiirrettiin alueelle niin sanotun kyynelten tien aikana. Siirtoa vastustaneita cherokeita johti John Ross ja heidän saavuttuaan Oklahomaan siirron vastustajien ja kannattajien kesken syntyi yhteenottoja. Watien sukulaiset Boudinot, Major Ridge ja John Ridge teloitettiin ja Watie nousi näin siirron kannattajien johtohahmoksi. Cherokeiden keskinäiset kahnaukset siirron takia jatkuivat aina vuoteen 1846 saakka, jolloin osapuolten välille solmittiin rauha Yhdysvaltojen välityksellä. Vuoden 1846 ja Yhdysvaltojen sisällissodan syttymisen välillä Watiellä oli asianajajatoimisto ja hänestä tuli myös orjuutta kannattaneen Knights of the Golden Circle-järjestön jäsen.
Etelävaltioiden erottua Yhdysvalloista vuonna 1861 Watie perusti chereokee ratsuväkirykmentin ja käytti joukkojaan ja vaikutusvaltaansa painostaakseen cherokeiden johtajaa ja vanhaa vihollistaan John Rossia liittymään sotaan etelävaltioiden puolella. Painostus toimi ja Ross olikin jonkin aikaa etelävaltioiden puolella sodan alussa, kunnes hän pakeni Philadelphiaan. Rossin paettua Watiestä tuli konfederaation cherokeiden johtaja. Sodan aikana Watie otti osaa esimerkiksi Pea Ridgen (1861), Wilson's Creekin (1861) ja Cabin Creekin ensimmäiseen taisteluun (1863). Watie ylennettiin prikaatinkenraaliksi vuonna 1864. Watie tunnettiin etenkin joukkojensa sissitaktiikoista. Kesäkuussa 1865 Watie laski aseensa viimeisenä etelävaltioiden kenraalina lähes kaksi kuukautta etelävaltioiden antautumisen jälkeen Appomattoxissa. Sodan jälkeen Watie vetäytyi politiikasta ja palasi kotiseudulleen, jossa hän kuoli vuonna 1871.
Suomensarja (pesäpallo)

| Suomensarja |
| --- | --- |
 Meneillään oleva kausi Pesäpallon Suomensarja 2024 

Laji:  Pesäpallo
Maa(t):   Suomi
Perustettu:  1945
Joukkueita:  Miehet: 37 Naiset: 41
Ylempi taso:  Superpesis Ykköspesis
Alempi taso:  Maakuntasarja
Suomensarjan vanha logo.
Suomensarja on Suomen kolmanneksi korkein sarjataso pesäpallossa Superpesiksen ja Ykköspesiksen jälkeen. Miesten sarja on jaettu neljään lohkoon: pohjois-, itä-, etelä- ja länsilohkoihin. Naisten sarja on jaettu viiteen lohkoon: pohjois-, itä-, etelä, länsi- ja lounaislohkoihin.
Sarjajärjestelmä 2024 > Miehet

Suomensarja on jaettu neljään lohkoon, jonka kunkin runkosarja koostuu kaksinkertaisesta ottelusarjasta, jossa jokainen joukkue kohtaa toisensa kerran kotona ja kerran vieraissa. Itälohkossa pelataan lisäksi kaksi lisäottelua.
Runkosarjan jälkeen pelataan lohkojen sisäiset pudotuspelit. Välierässä pelaavat runkosarjan 1. ja 4. vastakkain sekä 2. ja 3. Otteluparien voittajat pelaavat lohkojen loppuotteluissa. Ottelut pelataan paras kolmesta -järjestelmällä.
Suomensarjan lohkovoittajista muodostetaan otteluparit (Länsi–Etelä ja Pohjoinen–Itä). Ottelut pelataan paras kolmesta -järjestelmällä ja otteluparien voittajat nousevat Ykköspesikseen.
Lohkojen viimeiset joukkueet putoavat maakuntasarjaan.
Sarjajärjestelmä 2024 > Naiset

Suomensarja on jaettu viiteen lohkoon, jonka kunkin runkosarja koostuu kaksinkertaisesta ottelusarjasta, jossa jokainen joukkue kohtaa toisensa kerran kotona ja kerran vieraissa. Itälohkossa pelataan lisäksi kaksi lisäottelua.
Itälohkon lisäottelut pelataan kahdessa otteluparissa sekä kolmen joukkueen yksinkertaisena sarjana.
Runkosarjan jälkeen pelataan lohkojen sisäiset pudotuspelit. Välierässä pelaavat runkosarjan 1. ja 4. vastakkain sekä 2. ja 3. Otteluparien voittajat pelaavat lohkojen loppuotteluissa. Ottelut pelataan paras kolmesta --järjestelmällä.
Suomensarjan lohkovoittajat pelaavat yksinkertaisen noususarja, jonka kaksi parasta nousevat Ykköspesikseen.
Lohkojen viimeiseksi joutuneet joukkueet putoavat maakuntasarjaan.
Joukkueet 2024

Miesten suomensarjassa on mukana 37 ja naisten suomensarjassa 41 joukkuetta kaudella 2024.
Joukkueet 2024 > Miehet > Etelälohko

Espoon Pesis, Espoo
Eurajoen Veikot, Eurajoki
Hyvinkään Tahko, Hyvinkää
Jokioisten Koetus, Jokioinen
Jokioisten Koetus juniorit, Jokioinen
Kinnarin Pesis 2006, Järvenpää
Loimaan Palloilijat, Loimaa
Puna-Mustat, Helsinki
Riihimäen Pallonlyöjät, Riihimäki
Turku-Pesis, Turku
Ulvilan Pesä-Veikot, Ulvila
Joukkueet 2024 > Miehet > Länsilohko

Alajärven Ankkurit, Alajärvi
Alavuden Peli-Veikot, Alavus
Ikaalisten Tarmo, Ikaalinen
Laihian Luja, Laihia
Manse PP, Tampere
Nurmon Jymy, Nurmo
Seinäjoen Maila-Jussit, Seinäjoki
Vaasan Maila juniorit, Vaasa
Vimpelin Veto, Vimpeli
Joukkueet 2024 > Miehet > Itälohko

Haminan Palloilijat, Hamina
Imatran Pallo-Veikot, Imatra
Joesuun Maila, Joensuu
Kisapurren Pesis, Laukaa (Lievestuore)
Kiteen Pallo -90, Kitee
Kouvolan Pallonlyöjät, Kouvola
Siilinjärven Pesis, Siilinjärvi
Joukkueet 2024 > Miehet > Pohjoislohko

Haapajärven Pesä-Kiilat, Haapajärvi
Iin Urheilijat, Ii
Kannuksen Ura, Kannus (kaupunki)
Kempeleen Kiri, Kempele
Muhoksen Pallo-Salamat, Muhos
Napapiirin Pesis, Rovaniemi
Oulun Lippo Juniorit, Oulu
Pattijoen Urheilijat, Raahe
Simon Kiri, Simo
Sotkamon Jymy, Sotkamo
Lähde: