Yhteiskuntavastuu
Raportointi

Vastuullisuuden mittaamiseksi ja valvomiseksi on luotu lukuisia kansainvälisiä standardeja. Esimerkiksi Social Accountability International -järjestön SA 8000 -standardi sisältää säädöksiä työajoista, palkoista, terveydestä ja turvallisuudesta. Kansainvälisesti yhteiskuntavastuun mittaamisesta on versonut laaja bisnes, ja standardien laadintaan, auditointeihin ja vastuuraporttien tuottamiseen työllistyy huomattava määrä ihmisiä. Tekstiili- ja vaatetusalan sertifikaattikäytäntöjä tutkinut Clean Clothes Campaign toteaa, että auditoinneista on kehittynyt oma teollisuudenalansa, jonka tavoitteena on pikemmin auditointiyrittäjien oma kuin työläisten etu.
Kaikki valvonta ei ole alisteista taloudelle. Myös kansalaisjärjestöillä on kehitysmaissa hankkeita, joiden puitteissa tehtaisiin tehdään ulkoisia auditointeja ja joissa tehtaiden johtajia ja työläisiä koulutetaan yhteiskuntavastuukysymyksissä. Kuluttajien valintoja helpottaa Reilun Kaupan tunnus, josta on kehittynyt kansainvälisesti tunnettu ja luotettu eettinen brändi.
Suomalaisten pörssiyhtiöiden vastuuraportointi on vielä melko harvinaista: vuonna 2008 vain noin joka seitsemäs pörssiyhtiö raportoi kaikista kolmesta yhteiskuntavastuun alueesta. Myös suomalaiset pienet ja keskisuuret yritykset raportoivat varsin laiskasti. Julkiset yhtiöt sen sijaan ovat aktiivisia vastuuraportoijia. Kansainvälinen standardisoimisjärjestö ISO on julkaissut vuonna 2010 standardin ISO 26000 yhteiskuntavastuusta. Suomessa Standardisoimisliitto on vahvistanut sen kansalliseksi standardiksi SFS-ISO 26000 Yhteiskuntavastuuopas. Suomalaiset yhtiöt pohjaavat yleensä yhteiskuntavastuuraporttinsa yhteiskuntavastuun mittaamiseen tarkoitettuun Global Reporting Initiative eli GRI-ohjeistoon.
Ongelmana on, että yritysten laatimat raportit ovat usein puutteellisia, ja yrityksen epäsuotuisaan valoon saattavat asiat jätetään niistä pois. Leedsin yliopiston tuoreen tutkimuksen mukaan raporteissa on perusteettomia väitteitä, epätarkkoja lukuja ja jopa suorastaan väärää tietoa. Koska yritysvastuuraporttien ei vaadita täyttävän mitään tiettyjä standardeja, kukin yritys saa laatia mieleisensä raportin.
Vuoden 2008 yhteiskuntavastuuraportteja arvioineen ympäristöministeriön raadin mukaan suomalaisyritysten raportit ovat muodollisesti päteviä, mutta menneisyydestään tunnollisesti raportoivat yritykset eivät esitä kehittämissuunnitelmia tai tavoitteita. Toiminnan parantamiseen tähtäävän visioinnin sijaan yritykset tyytyvät kuvailemaan haittojen minimointia.
Yhteiskuntavastuuraportoinnissa käytetään olennaisuusmatriisia, josta käytetään myös nimeä olennaisuusanalyysi. Analysoinnin tarkoituksena on kartoittaa yrityksen toiminnan merkitys yritysvastuun näkökulmasta sen sidosryhmille ja liiketoiminnalle.
Euroopan unionin neuvosto hyväksyi 29.9.2014 tilinpäätösdirektiivin muutoksen koskien yritysten muuta kuin taloudellista tietoa. Päätöksen myötä suurten pörssiyhtiöiden tulee jatkossa raportoida myös vastuullisuudestaan. Direktiivin muutos koskee sellaisia yrityksiä, jotka täyttävät kaksi kolmesta kriteeristä: yrityksellä on vähintään 500 työntekijää, yrityksen liikevaihto on 40 miljoonaa euroa tai yrityksen tase on vähintään 20 miljoonaa euroa. Monimuotoisuuden osalta henkilömäärän raja on 250 työntekijää. Jäsenmaiden on saatettava direktiivi voimaan viimeistään syyskuussa 2016. Raportointivelvoite tulee koskemaan tilikautta 2017.