stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rosalba Cederman
Teokset

Romfararens gåfva: romantiserad tidsskildring från fjortonhundratalet, framstäld i berättelser af Alba Ödegård. Stockholm 1872
I Zululandet efter sjuhundratjugofem år : framtidshägring. Julkaistu Åbo Underrättelser -lehdessä 1880, uusi painos jossa mukana suomenkielinen käännös Zulumaassa seitsemänsadankahdenkymmenenviiden vuoden kuluttua, Fantasian Ystävät, Kemi 1998
Storlyckan. Konturteckning från Norrland. Göteborg 1880
Ett Sesam i nordisk stil: berättelse, julkaistu Helsingfors Dagbladissa 1883
Dyveke. Näytelmä, esitetty Tukholman Nya Teaternissa 1884
Klaus Kurki ja pieni Elina. julkaistu Turun Lehdessä 28.2.,1.3., 4.3., 6.3., 8,3., 11.3., 13.3.1884. Kansalliskirjaston Digi-palvelussa
Kirjallisuutta

Leena Rättyä: Alba Ödegård ja Fredrika Pietilä. Pohjoisen naiskirjallisuuden pioneerit. Pro gradu -työ, Oulun yliopisto 2000
Veli Arrela: Alba Ödegård, unohdettu pohjalainen kirjailija [oik. Rosalba Maria Cederman, o.s. Elfwing] Kaltio 1982, s. 152-154.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Ruotsi
Rufus King

| Rufus King |
| --- | --- |
 Gilbert Stuartin maalaama muotokuva Kingistä
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. maaliskuuta 1755
Kuollut: 29. huhtikuuta 1827 (72 vuotta)
Ammatti:  asianajaja, poliitikko, diplomaatti
Poliitikko
Puolue:  federalistit
Asema:  senaattori, Yhdysvaltain Britannian suhteista vastaava ministeri
 Nimikirjoitus
Rufus King (24. maaliskuuta 1755 – 29. huhtikuuta 1827) oli yhdysvaltalainen asianajaja, poliitikko ja diplomaatti.
King oli Massachusettsin edustaja siirtokuntien kongressissa sekä Philadelphian konventissa ja oli yksi Yhdysvaltain perustuslain allekirjoittajista vuonna 1787. Uuden kongressin muodostamisen jälkeen hän edusti New Yorkia Yhdysvaltain senaatissa.
Vuonna 1796 presidentti George Washington nimitti Kingin maan Britannian suhteista vastaavaksi ministeriksi. King palasi vielä tämän jälkeen senaattoriksi kahden kauden ajaksi.
King edusti politiikassa federalistipuoluetta. Hän oli puolueen viimeinen presidenttiehdokas vuoden 1816 presidentinvaaleissa.
Loki (televisiosarja)
Juoni

Vaikka alkuperäisen aikajanan Loki on kuollut, Kostajien aikamatkustuksen tahattomana seurauksena vuoden 2012 variantti Lokista pakeni menneisyydestä Tesserakti mukanaan. Hän joutuu tämän jälkeen tekemisiin ajan ulkopuolella sijaitsevan Aikavarianssiviraston (AVV) kanssa, sekä naispuolisen varianttinsa, Sylvien, kanssa. Toisella tuotantokaudella, lukuisten uusien aikajanahaarojen aiheutettua multiversumin uudelleensyntymisen, Loki, Mobius M. Mobius ja metsästäjä B-15 käyvät taisteluun AVV:n sydämestä ja multiversumin turvallisuudesta, yrittäen etsiä Sylvietä sekä kadoksissa olevia tuomari Ravonna Renslayeria sekä Neiti Minuuttia.
Näyttelijät > Päärooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Tom Hiddleston  | … |  Loki   |
|  Sophia Di Martino  | … |  Sylvie   |
|  Gugu Mbatha-Raw  | … |  Rebecca Tourminet / Ravonna Renslayer   |
|  Wunmi Mosaku  | … |  Verity Willis / metsästäjä B-15   |
|  Eugene Cordero  | … |  Frank Morris / Casey / metsästäjä K-5E   |
|  Sasha Lane  | … |  metsästäjä C-20   |
|  Jack Veal  | … |  Lapsi-Loki   |
|  DeObia Oparei  | … |  Pöyhkeä Loki   |
|  Rafael Casal  | … |  Brad Wolfe / metsästäjä X-5   |
|  Tara Strong  | … |  Neiti Minuutti (ääni)   |
|  Kate Dickie  | … |  kenraali Dox   |
|  Liz Carr  | … |  tuomari Gamble   |
|  Neil Ellice  | … |  metsästäjä D-90   |
|  Richard Dixon  | … |  Robber Baron   |
|  Jonathan Majors  | … |  Victor Timely / Jäljellä oleva, Victor Timely   |
|  Richard E. Grant  | … |  Klassinen Loki   |
|  Ke Huy Quan  | … |  A. D. Doug / Ouroboros ”O.B.”   |
|  Owen Wilson  | … |  Don / Mobius M. Mobius   |
Näyttelijät > Sivurooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Philip Fornah  | … |  minuuttimies #1   |
|  Dave MacDonald  | … |  minuuttimies #2   |
|  Michelle Rose  | … |  minuuttimies #3   |
|  Sarafina King  | … |  minuuttimies 90150   |
|  Alvin Chon  | … |  minuuttimies #10   |
|  Ilan Muallem  | … |  minuuttimies 90018371   |
Näyttelijät > Vierailevat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Derek Russo  | … |  metsästäjä U-92   |
|  Jon Levine  | … |  AVV:n paperivirkailija   |
|  Aaron Beelner  | … |  AVV:n skannerivirkailija   |
|  Cailey Fleming  | … |  nuori Sylvie   |
|  Jaimie Alexander  | … |  Sif (cameo)   |
|  Jonathan Majors  | … |  Aikavartijat Ast, Vorth ja Zanth (ääni, cameo)   |
|  Chris Hemsworth  | … |  Throg (ääni, cameo)   |
|  Tom Hiddleston  | … |  Presidentti Loki   |
|  Jack Cunningham-Nuttall  | … |  Jack   |
|  Nasri Thompson  | … |  nuori Victor Timely   |
|  Aaron Moorhead  | … |  Clarence Anglin (cameo)   |
|  Justin Benson  | … |  John Anglin (cameo)   |
|  Isaac Bauman  | … |  maastopyöristä kiinnostunut mies (cameo)   |
|  Caleb Johnston-Miller  | … |  Sean   |
|  Blake Johnston-Miller  | … |  Kevin   |
Tuotanto > Käsikirjoitus

Sarja sijoittuu Avengers: Endgamen jälkeen, Lokin paettua Tesserakti mukanaan The Avengersin (2012) tapahtumiin sijoittuvasta New Yorkista ja louden MCU-elokuvista vaihtoehtoisen aikajatkumon.  Sarjassa Loki käyttää Tesseraktia matkustaakseen ajasta ja paikasta toiseen ja tehden suuria muutoksia ihmiskunnan historiaan. Elokuussa 2019 Herron kertoi, että sarja ”veisi Lokin aivan uuteen osaan MCU:ta”, Waldronin sanoessa sen ”tutkivan kysymyksiä joita meillä kaikilla on: minne Loki meni vietyään Tesseraktin? Voisiko Loki löytää ystävän? Paistaako aurinko hänen kasvoilleen enää koskaan?” Vastaava tuottaja Stephen Broussard sanoi, että kaikki tämä yhdistettynä aikamatkustuselementteihin antaisi sarjalle ”mies karkuteillä -vaikutelman”. Waldron tunsi sarjan tutkivan myös hahmon identiteettiongelmaa, lisäten, että ”ensimmäisten 10 vuoden aikana tehdyissä elokuvissa Loki oli elämänsä tärkeimpien vaiheiden aikana hallitsemattomassa tilassa, minkä lisäksi hän oli adoptoitu ja kaikkea muutakin, mikä ilmeni vihana hänen omaa perhettään kohtaan”. Myös Hiddleston tunsi sarjan käsittelevän identiteettiä ja ”soveltavan yhteen erillisiä palasia siitä, mitä [Loki] voi olla”, ja uskoi myös sarjan logon, jossa nimen "Loki" kirjaimet olivat keskenään eri fonteilla, viittaavan juuri siihen. Waldron lisäsi, että sarjassa nähtäisiin myös ”odottamattomia” tieteisfiktioviittauksia. Neliosainen minisarjakuva nimeltä Vote Loki toimi inspiraationa yhdelle Lokin ulkonäöistä sarjassa, joka myös tutkii monia salaliittoteorioita ja todellisuuden muuntamista.
Tuotanto > Roolijako

Kun sarja julkistettiin marraskuussa 2018, Hiddlestonin odotettiin palaavan Lokin rooliin, Walt Disney Studiosin luovan johtajan ja toisen puheenjohtajista, Alan F. Hornin, vahvistaessa Hiddlestonin paluun helmikuussa 2019. Marraskuussa 2019 Sophia Di Martinon raportoitiin olevan valittu toistaiseksi tuntemattomaan rooliin. Tammikuussa 2020 Owen Wilson liittyi näyttelijäkaartiin Aikavarianssiviraston byrokraatti Mobius M. Mobiuksen rooliin. Seuraavan kuukauden aikana Gugu Mbatha-Raw valittiin näyttelemään Ravonna Lexus Renslayeriä, joka toimii sarjassa AVV:n tuomarina.
Maaliskuussa 2020 Richard E. Grant valittiin tuntemattomaan rooliin. Syyskuussa Sasha Lanen paljastettiin myös näyttelevän sarjassa. Joulukuussa Disneyn Investor Day -tapahtumassa paljastettiin, että myös Wunmi Mosaku näyttelee sarjassa. Huhtikuussa 2021 Eugene Corderon paljastettiin näyttelevän sarjassa. Kesäkuussa 2021 ennen sarjan ensimmäisen tuotantokauden alkua paljastettiin, että Tara Strong ääninäyttelee AVV:n animoitua maskottia, Neiti Minuuttia. Jo syyskuussa 2020, Jonathan Majors valittiin Ant-Man and the Wasp: Quantumaniaan Kang Valloittajan näyttelijäksi, Marvel Studiosin johtokunnan, Quantumanian ohjaaja Peyton Reedin, sekä Waldronin ja Herronin ollessa mukana roolivalinnassa, koska Majors näyttelisi ensin Lokissa Kangin varianttia, jota kutsuttiin ”Jäljellä olevaksi”.
Hiddleston, Mbatha-Raw, Wilson, Cordero, Di Martino ja Strong palaavat Lokin, Renslayerin, Mobiuksen, Caseyn / metsästäjä K-5E:n, Sylvien, ja Neiti Minuutin rooleihin toiselle tuotantokaudelle. Heinäkuussa Rafael Casalin paljastettiin näyttelevän tärkeää roolia toisella tuotantokaudella, ja syyskuussa Ke Huy Quanin paljastettiin näyttelevän AVV:n arkistovirkailija Ouroborosta. Joulukuussa Kate Dickien paljastettiin näyttelevän yhtä toisen tuotantokauden roistoista. Lisäksi Majors palaa näyttelijäksi toiselle tuotantokaudelle, näytellen tällä kertaa nimellä Victor Timely esiintyvää Kangin varianttia.
Tuotanto > Kuvaukset

Kuvaukset alkoivat tammikuussa 2020, Herronin ohjatessa jaksot ja Autumn Duraldin kuvatessa ne. Helmikuun aikana tehtiin sijainnin kuvauksia ympäri Atlantan metropolista aluetta. Sijaintien kuvaukset sijoittuivat ympäri Atlantan keskustaa helmikuun aikana. 14. maaliskuuta sarjan tuotanto keskeytettiin koronaviruspandemian vuoksi. Kuvauksia jatkettiin Pinewood Atlanta Studiosin tiloissa, Iso-Britannissa, syyskuussa. Kuvaukset saatiin valmiiksi joulukuussa.
Toisen tuotantokauden kuvaukset alkoivat 13. kesäkuuta 2022, Pinewood Studiosin tiloissa, Iso-Britannissa, Bensonin ja Moorheadin ohjatessa suurin osa sarjan jaksoista, Dan DeLeeuw’n ja Kasra Farahanin ohjatessa loput, sekä Isaac Baumanin ja Oliver Loncrainen toimiessa kuvaajina. Heinäkuussa tehtiin maisemakuvauksia eri puolilla Lontoota, myös Chatham Historic Dockyardissa, Kentissä. Lavasteet vihjailivat paikalla kuvattujen kohtausten sijoittuvan 1970-luvulle. Kuvauset saatiin valmiiksi lokakuussa.
Tuotanto > Musiikki

Tammikuussa 2021 Natalie Holtin paljastettiin säveltävän sarjan musiikki. Marvel Music ja Hollywood Records julkaisivat ensimmäisen kauden kolmen ensimmäisen jakson soundtrackin digitaalisesti 2. heinäkuuta 2021, ja kauden kolmen viimeisen jakson soundtrackin 23. heinäkuuta 2021. Sarjan ensimmäisen jakson lopputekstien musiikkinsa soinut ”TVA” puolestaan julkaistiin singlenä 11. kesäkuuta 2021.
Julkaisu

Sarjan ensimmäinen tuotantokausi koostuu kuudesta jaksosta, jotka julkaistiin Disney+:aan yksitellen joka keskiviikko 9. kesäkuuta 2021 alkaen ja 14. heinäkuuta 2021 asti. Se oli osa MCU:n neljättä vaihetta. Sarjan toinen tuotantokausi koostuu myös kuudesta jaksosta, jotka julkaistiin yksitellen joka torstai 5. lokakuuta 2023 klo 21 Yhdysvaltain itäistä aikaa alkaen ja 9. marraskuuta 2023 asti. Se oli osa MCU:n viidettä vaihetta.
Huomioita

↑  Kuvailtu elokuvassa Avengers: Endgame (2019).
↑  Kuvailtu elokuvassa Thor: The Dark World (2013).
↑  Kuvailtu elokuvassa Thor: Ragnarök (2017).
↑  Kuvailtu elokuvassa Avengers: Infinity War (2018).
↑  Michael Waldron ja tuotantosuunnittelija Kasra Farahani vahvistivat, että Jäljellä oleva on Kang Valloittajan hyväntahtoinen variantti.
↑  Kuvailtu jaksossa ”Ouroboros”.
↑  Kuvailtu jaksossa ”AVV:n sydän”.
↑  Kuvailtu jaksossa ”Kaikille ajoille. Aina.”
↑  Kuvailtu jaksossa ”Loistokas tarkoitus”.
↑  Kuvailtu jaksossa ”Science/fiction”.
↑  Kuvauiltu elokuvassa Ant-Man and the Wasp: Quantumania (2023).
Aiheesta muualla

Loki Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Ensimmäisen tuotantokauden traileri YouTubessa (englanniksi)
Toisen tuotantokauden traileri YouTubessa (englanniksi)
Hiddleston vuoden 2019 San Diego Comic-Con Internationalissa.
Eino Kirjonen

Eino Kirjonen, Holmenkollen 1953
Eino Einari Kirjonen (25. helmikuuta 1933 Käkisalmi – 21. elokuuta 1988 Kouvola) oli suomalainen, Lahden Hiihtoseuraa edustanut mäkihyppääjä. Hänet muistetaan erityisesti moninkertaisena Keski-Euroopan mäkiviikon kävijänä, ensin kilpailijana ja myöhempinä vuosina Suomen mäkijoukkueen valmennus- ja johtotehtävissä. Mäkiviikon voittoon hän hyppäsi talvella 1961–1962. Osakilpailuvoittoon Kirjonen ylsi mäkiviikolla kolmasti.
Eino Kirjonen asui lapsuutensa Koivistolla, ja siirtyi vanhempiensa kanssa sodan jälkeen Keski-Suomeen Kuhmoisiin. Siellä asuessaan hän hyppäsi 14-vuotiaana vuonna 1947 ensimmäisen kerran Lahden hyppyrimäestä. Aikuistuessaan 1950-luvun alussa Kirjonen muutti Helsinkiin ja oli töissä rakennuksilla. Silloin hän edusti Helsingin Tovereita
Arvokisoissa Kirjonen, lempinimeltään "Milli-Ville", ei onnistunut. Olympiakisoissa hän sijoittui 1956 seitsemänneksi ja 1960 17:nneksi. MM-kisoissa Lahdessa 1958 hän kaatui kahdesti ja jäi 56:nneksi, ja Zakopanessa 1962 hänen sijoituksensa olivat normaalimäessä 12:s ja suurmäessä 21:s.
Salpausselän kisoissa Kirjonen ylsi voittoon 1955. Holmenkollenilla hän oli parhaimmillaan toinen 1955 ja 1957. Sveitsin mäkiviikon voittoon hän hyppäsi 1961 ja 1963, ja SM-kultaa tuli vuosina 1955, 1957, 1960 ja 1962.
Kirjonen pelasi kuten mäenlaskun nuorempi kilpakumppaninsa Veikko Kankkonen myös pesäpalloa SM-sarjatasolla, edustaen Lahden Mailaveikkoja. SM-sarjassa Kirjonen pelasi kolme kautena, 1954, 1955 ja 1963, kaikkiaan 15 ottelua.
Aktiiviuransa jälkeen vuonna 1964 Eino Kirjonen siirtyi Hannu Koskivuoren silloin johtaman Suomen Hiihtoliiton palvelukseen ja toimi vuosina 1964-1977 mäkimaajoukkueen päävalmentajana. Senkin jälkeen oli aina vuoteen 1985 Hiihtoliiton palveluksessa.
Eino Kirjonen oli innokas ravien seuraaja. Hän kuolikin sydänkohtaukseen Kouvolan raviradalla 21. elokuuta 1988.
Aiheesta muualla

Eino Kirjonen Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS). (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Suomi (KANTO)
Luettelo Robert Lewandowskin maajoukkuemaaleista

Robert Lewandowski pelaamassa MM-kilpailuissa 2018.
Robert Lewandowski on puolalainen jalkapalloilija, joka on edustanut Puolan A-maajoukkuetta syyskuusta 2008. Hän teki tuolloin myös ensimmäisen maalinsa San Marinoa vastaan. Ensimmäisen hattutemppunsa hän taas teki syyskuussa 2014 Gibraltaria vastaan. Hän on kaikkien aikojen eniten maajoukkuemaaleja tehnyt puolalainen.
Hattutemput

Päivitetty 16. tammikuuta 2025
| Nro>  | Päivämäärä | Pelipaikka | Vastustaja | Maalit | Tulos | Turnaus | Viite |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 7. syyskuuta 2014 | Estádio Algarve, Algarve, Portugali |  Gibraltar | 4 (3–0, 4–0, 6–0, 7–0) | 7–0 | EM-karsinnat 2016 |  |
| 2. | 13. kesäkuuta 2015 | Varsovan kansallisstadion, Varsova, Puola |  Georgia | 3 (2–0, 3–0, 4–0) | 4–0 | EM-karsinnat 2016 |  |
| 3. | 8. lokakuuta 2016 | Varsovan kansallisstadion, Varsova, Puola |  Tanska | 3 (1–0, 2–0, 3–0) | 3–2 | MM-karsinnat 2018 |  |
| 4. | 10. kesäkuuta 2017 | Varsovan kansallisstadion, Varsova, Puola |  Romania | 3 (1–0, 2–0, 3–0) | 3–1 | MM-karsinnat 2018 |  |
| 5. | 5. lokakuuta 2017 | Vazgen Sargsjanin republikaanistadion, Jerevan, Armenia |  Armenia | 3 (2–0, 3–0, 5–1) | 6–1 | MM-karsinnat 2018 |  |
| 6. | 10. lokakuuta 2019 | Daugava-stadion, Riika, Latvia |  Latvia | 3 (1–0, 2–0, 3–0) | 3–0 | EM-karsinnat 2020 |  |
Tilastot

Päivitetty 16. tammikuuta 2025
| Vuosi | Ottelut | Maalit |
| --- | --- | --- |
| 2008 | 4 | 2 |
| 2009 | 12 | 1 |
| 2010 | 13 | 6 |
| 2011 | 11 | 4 |
| 2012 | 10 | 2 |
| 2013 | 10 | 3 |
| 2014 | 6 | 5 |
| 2015 | 7 | 11 |
| 2016 | 12 | 8 |
| 2017 | 6 | 9 |
| 2018 | 11 | 4 |
| 2019 | 10 | 6 |
| 2020 | 4 | 2 |
| 2021 | 12 | 11 |
| 2022 | 10 | 4 |
| 2023 | 8 | 4 |
| 2024 | 10 | 2 |
| Yhteensä | 156 | 84 |
| Kilpailu | Ottelut | Maalit |
| --- | --- | --- |
| Ystävyysottelu | 52 | 18 |
| EM-karsinnat | 28 | 22 |
| EM-kilpailut | 13 | 6 |
| Kansojen liiga | 16 | 4 |
| MM-karsinnat | 37 | 30 |
| MM-kilpailut | 7 | 2 |
| King’s Cup | 3 | 2 |
| Yhteensä | 156 | 84 |
| Vastustaja | Maalit |
| --- | --- |
 Gibraltar: 6
 San Marino: 6
 Andorra: 5
 Romania: 5
 Latvia: 5
 Armenia: 4
 Liettua: 3
 Skotlanti: 3
 Ruotsi: 3
 Montenegro: 3
 Tanska: 3
 Georgia: 3
 Bosnia ja Hertsegovina: 2
 Saksa: 2
 Islanti: 2
 Ranska: 2
 Färsaaret: 2
 Norsunluurannikko: 2
 Singapore: 2
 Kazakstan: 2
 Irlannin tasavalta: 2
 Etelä-Korea: 2
 Espanja: 1
 Norja: 1
 Portugali: 1
 Unkari: 1
 Israel: 1
 Saudi-Arabia: 1
 Belgia: 1
 Kreikka: 1
 Albania: 1
 Australia: 1
 Moldova: 1
 Slovenia: 1
 Chile: 1
 Valko-Venäjä: 1
 Bulgaria: 1
Eetu Koivunen

| Eetu Koivunen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. heinäkuuta 2004 (ikä 20) Vaasa, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  179 cm
Paino:  83 kg
Seura
Seura:  Sport
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  44
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2024–
Eetu Koivunen (s. 21. heinäkuuta 2004 Vaasa) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Vaasan Sportia.
Ura

Koivunen on Vaasan Sportin kasvatti. Hän siirtyi vain 15-vuotiaana yhdessä pikkuveljensä pikkuveljensä Waltterin kanssa Turun Palloseuraan kaudeksi 2019–2020. Eetu Koivunen siirtyi seuran C-nuoriin. Kaudella 2021–2022 hän nousi TPS:n U18-joukkueen kapteeniksi. Koivunen oli TPS:n tehokkain puolustaja tehoilla 7+9=16. Kaudella 2022–2023 hän pelasi vain 17 ottelua seuran U20-joukkueessa, mutta Koivunen voitti kauden päätteeksi U20 SM-pronssia. Kaudella 2023–2024 hän oli seitsemällä osumallaan TPS:n eniten maaleja tehnyt puolustaja. Hän voitti kauden päätteeksi U20 SM-hopeaa.
Kesällä 2024 Koivunen nousi TPS:n SM-liigarinkiin. Kesken kauden 2024–2025, marraskuussa 2024 hän palasi yhdessä pikkuveljensä Waltterin kasvattajaseuraansa Sportiin ja he siirtyivät seuran U20-joukkueeseen. Joulukuussa Eetu Koivunen teki Sportin kanssa kevääseen 2027 asti ulottuvan SM-liigasopimuksen. Hän teki liigadebyyttinsä seuraavana päivänä 11. joulukuuta 2024 vieraissa Rauman Lukkoa vastaan. Koivunen merkittiin Sportin seitsemänneksi puolustajaksi. Hän sai ottelussa jääaikaa 9.02 minuuttia. Liigauransa avausmaalin Koivunen teki 5. maaliskuuta 2025 vieraissa Mikkelin Jukureita vastaan.
Muuta

Koivusen pikkuveli Waltteri pelaa hyökkääjänä Sportin U20-joukkueessa.
Talviolympialaiset 1924

I talviolympialaiset järjestettiin Chamonix’ssa, Ranskassa. Kisojen avajaiset olivat 25. tammikuuta ja päättäjäiset 4. helmikuuta 1924. Muita hakijoita kisoille ei ollut.
Ennen varsinaisia talviolympialaisia joissakin talvilajeissa oli kilpailtu jo kesäolympialaisten yhteydessä. Jääkiekko ja taitoluistelu olivat olleet ohjelmassa Antwerpenissä 1920.
Talvilajeille haluttiin kuitenkin tasa-arvoa kesälajeihin nähden, ja vuonna 1921 pidetyssä Kansainvälisen Olympiakomitean kokouksessa päätettiin järjestää kansainvälinen talviurheiluviikko yhteydessä myöhemmin samana vuonna järjestettyihin Pariisin kesäolympialaisiin. Vasta jälkeenpäin kisat virallistettiin ensimmäisiksi talviolympialaisiksi, ja talviolympialaisia päätettiin ryhtyä järjestämään neljän vuoden välein.
Lajit

Curling
Jääkiekko
Pikaluistelu
Pohjoismaiset hiihtolajit
Maastohiihto
Mäkihyppy
Yhdistetty
Rattikelkkailu
Sotilaspartiohiihto
Taitoluistelu
Kilpailupaikat

La Piste de Bobsleigh des Pellerins – rattikelkkailu
Le Tremplin Olympique du Mont – mäkihyppy, yhdistetty (mäkiosuus)
Stade Olympique de Chamonix – avajaiset, maastohiihto, curling, taitoluistelu, jääkiekko, sotilaspartiohiihto, yhdistetty (hiihto-osuus), pikaluistelu ja päättäjäiset
Osallistujat

Chamonix’n talviolympialaisiin osallistui 258 urheilijaa 16 maasta. Myös Viro oli ilmoittautunut mukaan yhdellä urheilijalla. Pikaluistelija Christfried Burmeister kantoi Viron lippua avajaisseremoniassa, muttei kilpaillut lopulta lainkaan.
Belgia
Iso-Britannia
Italia
Itävalta
Latvia
Kanada
Jugoslavia
Norja
Puola
Ranska
Ruotsi
Suomi
Sveitsi
Tšekkoslovakia
Unkari
Yhdysvallat
Mitalitaulukko

Ensimmäisten talviolympialaisten menestyneimmät maat olivat Norja ja Suomi.
| Vuoden 1924 talviolympialaisten mitalitaulukko> Sija | Vuoden 1924 talviolympialaisten mitalitaulukko> Maa | Vuoden 1924 talviolympialaisten mitalitaulukko> Kultaa | Vuoden 1924 talviolympialaisten mitalitaulukko> Hopeaa | Vuoden 1924 talviolympialaisten mitalitaulukko> Pronssia | Vuoden 1924 talviolympialaisten mitalitaulukko> Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Norja | 4 | 7 | 6 | 17 |
| 2 |  Suomi | 4 | 4 | 3 | 11 |
| 3 |  Itävalta | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 4 |  Sveitsi | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 5 |  Yhdysvallat | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 6 |  Iso-Britannia | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 7 |  Ruotsi | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 8 |  Kanada | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 9 |  Ranska | 0 | 0 | 3 | 3 |
| 10 |  Belgia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Yhteensä | Yhteensä | 16 | 16 | 17 | 49 |
Lähde: Chamonix 1924 olympic.it. Viitattu 17.1.2016. (englanniksi)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ylen Elävä arkisto: Chamonix’sta Sankt Moritziin
| n k  Olympialaiset |
| --- | --- | --- |
| Kesäolympialaiset |  1896  1900  1904  1906  1908  1912  1916  1920  1924  1928  1932  1936  1940  1944  1948  1952  1956  1960  1964  1968  1972  1976  1980  1984  1988  1992  1996  2000  2004  2008  2012  2016  2020  2024  2028  2032  2036  |  |
| Talviolympialaiset |  1924  1928  1932  1936  1940  1944  1948  1952  1956  1960  1964  1968  1972  1976  1980  1984  1988  1992  1994  1998  2002  2006  2010  2014  2018  2022  2026  2030  2034  |  |
I talviolympialaisten kilpailulajit
Curling
|
Jääkiekko
|
Maastohiihto
|
Mäkihyppy
|
Pikaluistelu
|
Rattikelkkailu
|
Sotilaspartiohiihto
|
Taitoluistelu
|
Yhdistetty
Valtiot talviolympialaisissa 1924
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Belgia |  Italia |  Itävalta |  Jugoslavia |  Kanada |  Latvia |  Norja |  Puola |
|  Ranska |  Ruotsi |  Suomi |  Sveitsi |  Tšekkoslovakia |  Unkari |  Iso-Britannia |  Yhdysvallat |
Kilpailijoiden määrä maittain:
  yli 30 urheilijaa.   21–30 urheilijaa.   11–20 urheilijaa.   1–10 urheilijaa.   Ei osallistunut.
Valtatie 3

Valtatie 3:n Usmi-Riihimäki rakentamisen muistomerkki Riihimäellä valtatie 3:n risteyksessä numero 19, tien länsipuolella, kuvattu toukokuussa 2023.
Linnatuulen liikenneasema tien päällä Janakkalassa.
Helsinki–Tampere-moottoritietä Parolan kohdalla.
Nelikerroksinen Lakalaivan eritasoliittymä Tampereen eteläosassa.
Valtateiden 3 ja 19 liittymä Jalasjärvellä.
Jalasjärven ja Kurikan välistä kolmostietä pohjalaisessa peltomaisemassa.
Valtatie 3 on Helsingistä Hämeenlinnan ja Tampereen kautta Vaasaan johtava valtatie. Tien pituus on 424 kilometriä.
Tie on kokonaisuudessaan osa kansainvälistä E12-tietä, lukuun ottamatta lyhyttä osuutta Vaasan keskustassa. Tie kuuluu liikenne- ja viestintäministeriön määrittämiin maanteiden pääväyliin Jalasjärven ja Laihian välistä osuutta lukuun ottamatta sekä koko osuudeltaan yleiseurooppalaiseen TERN-verkkoon. Laihian ja Vaasan välillä tie on osa Sinistä tietä.
Valtatien 3 vilkkaimmat kohdat ovat Vantaalla Kehä III:n liittymän pohjoispuolella ja Tampereen kehätiellä Lakalaivan ja Sarankulman liittymien välillä. Liikennemäärä molemmilla osuuksilla oli vuonna 2021 noin 55 000 ajoneuvoa vuorokaudessa. Kehä I:n ja Kehä III:n välisellä osuudella keskimääräinen liikennemäärä oli noin 50 000 ajoneuvoa vuorokaudessa.