Videopelien historia
Varhainen historia ja peliautomaatit

1950-luvulla kehitettiin ensimmäiset tietokonepelit, jotka liittyivät tieteelliseen tutkimukseen. Ensimmäiset pelit olivat pääosin ristinollan ja shakin kaltaisia pelejä. Esimerkiksi Konrad Zuse kirjoitti jo 1940-luvulla kehittämällään Plankalkül-ohjelmointikielellä algoritmeja shakin pelaamiseen, vaikka itse ohjelmointikielelle ei ollut toteutusta. Ohjelmat olivat mielenkiintoisia paitsi ohjelmointikielten, algoritmien ja tekoälytutkimuksen, myös tietokoneen interaktiivisen käytön kannalta. Vuonna 1958 William Higinbotham kehitti laitteen, jolla kaksi pelaajaa pystyi oskilloskoopin avulla pelaamaan yksinkertaista tenniksen tapaista peliä Tennis for Two. Tällä pelillä ei ollut kuitenkaan yhteyttä myöhempään Pongiin, joka oli toinen tenniksestä inspiraationsa saanut peli.
Ennen videokuvaa näyttäviä päätteitä oli myös kaukokirjoittimella pelattavia pelejä kuten The Oregon Trail (1971).
Vuonna 1962 MIT:n opiskelijat kehittivät PDP-1-tietokoneelle ensimmäisen reaaliaikaisen videografiikkaa käyttävän tietokonepelin nimeltään Spacewar. Siinä pelaajan ideana oli tuhota toisen pelaajan alus putoamatta itse aurinkoon.
Vuonna 1971 ilmestyi ensimmäinen kaupallinen ja sarjatuotettu videopeli Computer Space, jonka kehittivät Nolan Bushnell ja Teb Dabney. Peli oli Spacewarin ideaan pohjautuva kolikkopeli, joka oli kolikoilla toimiva peliautomaatti. Pelin menestys oli Dabneyn mielestä pettymys, mutta Bushnellin mielestä se oli menestys.
Television avulla pelattavien joka kodin videopelien pioneeri oli televisiolaitteita valmistavassa yhdysvaltalaisessa Magnavox-yrityksessä työskennellyt saksalaissyntyinen keksijä Ralph Baer. Baer esitti ajatuksen esimiehelleen jo vuonna 1951, mutta tämä tyrmäsi idean. Baer kuitenkin jatkoi kehitystyötä myöhemmin, ja vuonna 1968 hänellä oli prototyyppilaitteisto, jolla pystyi pelaamaan useita erilaisia pelejä. Prototyypin pohjalta kehitettiin ensimmäinen kotikäyttöön tarkoitettu pelikonsoli Magnavox Odyssey, joka julkaistiin vuonna 1972.
Vuonna 1972 Nolan Bushnell pääsi pelaamaan messuilla esittelyssä ollutta Ralph Baerin Magnavox Odysseusta, josta vakuuttuneena hän perusti pian Atari-yhtiön. Atari julkaisi vielä samana vuonna Pong-pelin, joka muistutti läheisesti Baerin koneen tennispeliä. Pongista tuli huippumenestys, ja Atari myi kaikkiaan 35 000 Pong-automaattia. 
1970-luvun alkupuolella julkaistiin monia erilaisia kolikkopelejä, jotka oli toteutettu yksinkertaisemmalla elektroniikalla ja TTL-logiikalla, mutta mikroprosessorin käyttöä tutkittiin. Mikroprosessorien hinnan pudottua riittävän alas ne korvasivat TTL-logiikan ja mahdollistiva asioita, joita logiikkapiireillä oli lähes mahdotonta tehdä kuten keinoälyn.
Peliautomaateista tuli kuitenkin merkittävä osa 1970- ja 1980-luvun pelikulttuuria, jolloin oli kolikkopelien kultainen aikakausi. Peliautomaattien ei tarvinnut välittää konsoleiden tai kotitietokoneiden teknisistä rajoituksista, joten niissä nähtiin usein huomattavasti edistyksellisempiä pelejä kuin kotijulkaisuissa. Erityisesti sellaiset peliautomaattiklassikot kuin Donkey Kong ja Pac-Man ovat jääneet elämään ja löytäneet hahmoina tiensä myös myöhemmille konsoleille. Myös osa myöhemmin suosituista konsolipelisarjoista, kuten Mortal Kombat, ovat alun perin kolikkopelejä.
Varhaiset kolikkopelit olivat jokainen yksilöllisiä tiettyjä pelejä varten tehtyjä laitteita. Vuoden 1983 videopelilaman seurauksena kustannuksia oli karsittava, jotta pelit olisivat voitollisia. Kolikkopelien valmistajat kuten Atari siirtyivät tuottamaan järjestelmälaitteistoa, jossa pelin operaattori ostaisi laitteiston vain kerran ja sen jälkeen ostaisi pelit.
Japanissa pelitalot omistavat sekä pelihallien tilat että laitteet ja niissä olevat pelit; kolikkopeliautomaatit ovat vielä hengissä ja uusia kehitetään.