stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
John Bitove

John I. Bitove Jr. (s. 1960 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen liikemies. Hänen isänsä oli makedonialainen siirtolainen.
Hänet on tunnettu urheilun, pikaruuan ja radioalan liiketoimista. Bitove oli mukana perustamassa Toronto Raptorsia.
Jiraun vesivoimalaitos

| Jiraun vesivoimalaitos |
| --- | --- |
 Koski, joka jäi patoaltaan vedenpinnan alle
Valtio:  Brasilia 
Sijainti:  Rondônia 
Koordinaatit:  9°15′58″S, 64°38′53″W
Rakentaminen alkoi:  2008
Sähköverkkoon:  2013 
Valmistunut:  2016 
Kustannus:  8 000 000 000 Yhdysvaltain dollari 
Omistaja:  Energia Sustentável do Brasil
Pato
Nimi:  Jiraun pato
Tyyppi:  gravitaatiopato ja maapato
Vesistö:  Amazonin allas 
Joki tai koski:  Madeira 
Valuma-alue:  972 710 km²  
Keskivirtaama:  18 677 m³/s
Korkeus joki:  47,4 m  mpy. 
Korkeus reunalle:  92 m mpy. 
Korkeus:  62 m  
Pituus:  1 150 m  
Tilavuus:  2 000 000 m³
Juoksutuskanavia:  18 
Tyyppi:  ylivuoto
Juoksutusvirtaama:  82 587 m³/s 
Yläpuolinen patoallas
Pituus:  141,8 km 
Pinta-ala:  258 km²  
:  (21–362 km²)
Kokonaistilavuus:  2,74673 km³  
Sääntelytilavuus:  1,49607 km³ 
Inaktiivinen tilavuus:  1,25066 km³ 
Keskikorkeus:  85 m  mpy. (noin) 
:  (82,5–90 m mpy.)
Voimalaitos
Nimi:  Jirau-1 ja Jirau-2
Tyyppi:  jokivoimalaitos
Pudotuskorkeus:  15,1  m 
Turbiinit:  50 × putkiturbiini (75 MW)
Kapasiteetti:  3 750 megawatti 
Säännöstelyaika:  22 h 
Vuosituotanto:  19 136 gigawattitunti 
 fiJiraun vesivoimalaitos 
Verkkosivut:  www.esbr.com.br 
Jiraun vesivoimalaitos (port. Usina Hidrelétrica de Jirau, engl. Jirau hydropower plant, Jiharu Dam ) on Amazonin sivujoen Madeiraan rakennettu vesivoimalaitos. Se sijaitsee Rondônian osavaltiossa Itä-Brasiliassa Amazonin vesistöaltaassa. Voimala on tyypiltään jokivoimalaitos, joka tuottaa vesivoimaa veden loivasta kaltevuudesta huolimatta hyödyntäen sen suurta virtaamaa. Sen omistaa Energia Sustentável do Brasil.
Voimalaitokset > Patorakennelma

Voimalaitoksen pato muodostuu betonipadon osuudesta ja maapadoista. Molemmat padot ovat gravitaatiopatoja. Patovalli on 62 metriä korkea ja sen sisus on asvalttia. Patovallin tilavuus on arviolta kaksi miljoonaa kuutiometriä. Patovallin keskellä on suora ja 1 150 metriä pitkä betonirakenteinen voimalapato, jonka ylläreuna ylettyy 94 metriä merenpinnan yläpuolelle (mpy.). Siinä sijaitsee 18 ylijuoksutuskanavaa, joiden korkeus on 30,1 metriä, ja joiden yhteiskapasiteetti yltää 82 587 kuutiometriin sekunnissa (m³/s). Betonipadon kummallakin sivulla sijaitsee omat voimalaitosrakennuksensa.
Voimalaitokset > Voimalat

Padon vasemmalla sivulla sijaitsee voimalarakennus, jossa toimii 22 vesiturbiinia, ja oikealla sivulla toinen, jossa toimii 28 turbiinia. Vesiturbiinit ovat putkiturbiineja, joita on yhteensä 50 ja niiden yksikköteho on 75 megawattia (MW). Kun kaikki turbiinit ovat toiminnassa, voimalaitos tuottaa vesivoimaa 3 750 MW teholla.
Ympäristö > Maantietoa

Madeira on Amazonin vesistöalueen suurin ja tärkein sivujoki, jonka valuma-alue kattaa vesistöalueesta noin neljäsosan. Voimalaseudun vuosittainen keskilämpötila on 25,1 °C ja sadanta on vuodessa 2 174 millimetriä. Sadannasta muodostuu 589 000 miljoonaa kuutiometriä vettä, joka virtaa voimalan läpi. Laskennallinen virtaama on silloin 18 677 m³/s.
Madeiran latva-alueelle suunnitellaan neljää joen virtauksen katkaisevaa vesimimalaa. Niistä kaksi on jo tehty: Santo Antônion pato (vuonna 2012) ja Jiraun voimala (2016). Kaksi muuta ovat Abuná-Guayaramerínin ja Benin voimalat.
Omistus

Voimalan omistaa Energia Sustentável do Brasil (ESBR), jonka omistavat (vuonna 2020) Engie (40%), Electrobras Electrosul (20%), Electrobras Companhia Hidroelétrica do São Francisco (20%) ja Mitsui (20%).
Historiaa

Voimalan ensimmäinen generaattori alkoi tuottaa sähköenergiaa vuonna 2013 ja viimeinen vuonna 2016.
Huomautuksia

↑  Laskettu jakamalla säännöstelytilavuus joen keskivirtaamalla.
Aiheesta muualla

Jirau Hydroelectric Power Plant, Rondônia
Brazil's hydroelectric dam boom is bringing tensions as well as energy, Guardian
“Green Bond” Issue Risks Raising Finance for Destructive Dams
Comments on the Jirau Dam
Santo Antônio mega-dam on Brazil’s Madeira River disrupts local lives
Location map of Jirau dam
Limnological effects of a large Amazonian run-of-river dam on the main river and drowned tributary valleys
Fact sheet: The Madeira Dam Complex
Muddy waters
John Biller

| John Biller> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  John Arthur Biller
Syntynyt: 14. marraskuuta 1877 Yhdysvallat
Kuollut: 26. maaliskuuta 1934 (56 vuotta) New York, Yhdysvallat
Yleisurheilija
Laji:  vauhditon pituushyppy vauhditon korkeushyppy
Ennätykset:  vauhditon pituushyppy: 3,26 m (1904) vauhditon korkeushyppy: 1,55 m (1908)
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Lontoo 1908 | vauhditon korkeushyppy |  |
|  Pronssia | St. Louis 1904 | vauhditon pituushyppy |  |
John Arthur Biller (14. marraskuuta 1877 – 26. maaliskuuta 1934 New York) oli yhdysvaltalainen vauhdittomiin hyppylajeihin erikoistunut yleisurheilija ja olympiamitalisti.
Biller osallistui olympialaisiin kaksi kertaa, vuosina 1904 ja 1908. Vuonna 1904 St. Louisissa hän saavutti vauhdittomassa pituushypyssä pronssia, minkä lisäksi hän sijoittui vauhdittomassa korkeushypyssä neljänneksi ja kiekonheitossa viidenneksi. Vuoden 1908 olympialaisissa Lontossa Biller sijoittui jaetulle hopealle vauhdittomassa korkeushypyssä, minkä lisäksi hän oli vauhdittoman pituushypyn neljäs.
Biller teki ennätyksikseen vauhdittomassa pituudessa tuloksen 3,26 metriä vuonna 1904 sekä vauhdittomassa korkeudessa tuloksen 1,55 metriä vuonna 1908.
Alexander von Becker

Alexander von Becker (4. tammikuuta 1866 Kangasniemi – 4. tammikuuta 1926 Helsinki) oli suomalainen konsuli ja kauppa-asia- ja valtiopäivämies.
Alexander von Beckerin vanhemmat olivat Frans von Becker ja Olga Alexandrovna Olferieva ja puoliso Irma Elisabeth Nybom. Von Becker toimi muun muassa pankkivirkailijana ja Suomen konsulina Lontoossa ja Yhdysvalloissa, samoin kuin ensimmäisenä itsenäisen Suomen kauppa-asiamiehenä ja Suomen Meijeriyhdistyksen asiamiehenä Isossa-Britanniassa. Ylioppilaaksi von Becker tuli Böökin lyseosta 1877 ja opiskeli lakitiedettä, mutta keskeytti opintonsa. Von Becker kuoli 60-vuotissyntymäpäivänään. Hän oli viiden ensimmäisen vainajan joukossa, jotka tuhkattiin Suomessa, Hietaniemen hautausmaan yhteyteen rakennetussa krematoriossa.
Von Becker  oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1904–1905.
John Abercromby

John Abercromby
John Abercromby (15. tammikuuta 1841 – 7. lokakuuta 1924) oli skotlantilainen kivääriprikaatin luutnantti ja Edinburghin yliopiston oikeustieteen kunniatohtori. Hän sai lordin arvonimen 1917, ja hänestä tuli vanhemman veljensä jälkeen viides paroni Abercromby.
Jäätyään pois armeijan palveluksesta 1870 Abercromby omistautui kielitieteille, matkailulle ja folkloristiikalle. Hänen keksintöään on muun muassa englanninkielinen termi beaker, joka kuvaa eri puolilta Eurooppaa arkeologisissa kaivauksissa esiin tulleita juoma-astioita. Hän oli 1913–1918 Skotlannin arkeologisen seuran puheenjohtaja. Hänen testamenttivaroillaan perustettiin Edinburghin yliopistoon arkeologian professuuri.
Hänen pääteoksensa The Pre- and Protohistoric Finns (2 nidettä 1898) käsittelee suomalaisia loitsurunoja. Hänen ansiostaan pelastui täydelliseltä unohdukselta 1500-luvun Kuolan saamen kielen sanaluettelo, joka on sittemmin julkaistu Suomalais-Ugrilaisen seuran aikakauskirjassa. Abercromby teki seuralle myös huomattavia taloudellisia lahjoituksia.
Elämä

nAbercromby syntyi Tullibody Housessa George Abercrombyn, kolmannen paronin Abercrombyn ja Louisa Penuel Forbesin poikana, ja hänellä oli kaksi veljeä ja sisko. Hän sai koulutuksen Harrow'n koulussa ja valmistui Lontoossa ylioppilaaksi. Noin 1860 hän sai toimeksiannon Kivääriprikaatissa mutta erosi vuonna 1870 luutnanttina. Tänä aikana hän ei osallistunut konflikteihin, mutta hänet lähetettiin vuodeksi Kanadaan. Erottuaan armeijasta vuonna 1870 hän omistautui kielille, matkailulle ja kansanperinteelle. Vuonna 1904 hän otti arkeologiseen sanakirjaan termin dekantterilasin kuvaamaan kuparikauden juoma-astioita, joita löytyy kaikkialta Länsi-Euroopasta. Hän muutti vuonna 1895 Edinburghiin osoitteeseen 62 Palmerston Place.
Hänet valittiin 1898 Edinburghin kuninkaallisen seuran jäseneksi. Hänen ehdottajansa olivat everstiluutnantti Frederick Bailey, Alexander Buchan, John McLaren, Lordi McLaren ja Peter Guthrie Tait. Vuonna 1911 hän asui edelleen osoitteessa 62 Palmerston Place Edinburghin muodikkaassa West Endissä. Hän sai kunniatohtorin arvon Edinburghin yliopistosta ja oikeustieteen kunniatohtorin (LLD) myöhemmin elämässä. 3. lokakuuta 1917, vanhemman veljensä Georgen kuoleman jälkeen, hän onnistuiselvennä viidentenä lordi Abercrombyna. Tätä ennen hänet nimitettiin Hon. John Abercromby. Hän tuki Skotlannin antikvariaattiyhdistystä ja toimi sen puheenjohtajana vuosina 1913–1918. Hänen testamenttinsa määräsi Edinburghin yliopiston Abercrombyn arkeologian katedraalin perustamisen, Vere Gordon Childen ja Stuart Piggottin viran. Hän kuoli 7. lokakuuta 1924 ja on haudattu Edinburghiin Deanin hautausmaalle sen itäpuolelle, lähelle pääsisäänkäyntiä. Tullibody House purettiin tulipalon jälkeen vuonna 1961.
Alexander von Daehn

Alexander von Daehn (n. 1890)
Alexander Leonard von Daehn (20. toukokuuta 1821 Sippola – 27. huhtikuuta 1894 Helsinki) oli suomalainen valtiopäivämies, kapteeni ja maanviljelysneuvos, joka omisti Sippolan kartanon ja harjoitti siellä nykyaikaista maataloutta.
Von Daehn suoritti Haminan kadettikoulun vuosina 1836–1841, mutta erosi sotapalveluksesta vuonna 1853. Sippolassa hän muun muassa aloitti emmentaljuuston valmistuksen 1856. Maatalouden ohella tilalla harjoitettiin teollista toimintaa, mistä merkittävin yritys oli 1858 perustettu Saveron lasitehdas. Von Daehn oli aatelissäädyssä sukunsa edustaja valtiopäivillä 1863–1864, 1867, 1872, 1877–1878 ja 1882. Hän sai maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 1861.
Alexander von Daehnin veli oli ministerivaltiosihteeri Woldemar von Daehn, joka peri häneltä Sippolan kartanon.
Aloisia Brial

Aloisia Brial.
Aloisia Brial (k. 1972) oli Wallis ja Futunaan kuuluvan Uvean (Wallis) perinteisen kuningaskunnan kuningatar. Hän hallitsi vuosina 1953–1958.
Hänen edeltäjänsä oli Soane Toke ja seuraajansa Tomasi Kulimoetoke II.
Ange-Jacques Gabriel

Château de Compiègne
Ange-Jacques Gabriel (kutsutaan myös nimellä Jacques-Ange Gabriel; 23. lokakuuta 1698 – 4. tammikuuta 1782 Pariisi) oli ranskalainen arkkitehti, joka osallistui keskeisesti Versaillesin rakentamiseen ja oli Ludvig XV:n valtionarkkitehti.
Pääteoksia

Château de Compiègne, 1750
Petit Trianon ja ranskalainen puutarha, Versailles, 1749–1768
Kuninkaallinen ooppera, Versailles, 1769–1770
Place de la Concorde, Pariisi 1772
Hôtel de la Marine, Pariisi, 1775
École Militaire, Pariisi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ange-Jacques Gabriel Wikimedia Commonsissa
Place de la Concorde
John Casper

Kuva John Casperista virkapuvussaan.
John Howard Casper (s. 9. kesäkuuta 1943) on Yhdysvaltojen Etelä-Carolinan osavaltiosta kotoisin oleva astronautti ja Yhdysvaltain ilmavoimien pilotti. Hän kouluttautui Yhdysvaltain ilmavoimien akatemiassa.
Alois Stöger

Alois Stöger on:
Alois Stöger, itävaltalainen apotti
Alois Stöger, itävaltalainen piispa
Alois Stöger, itävaltalainen poliitikko
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Alois Stöger”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Annetaan palaa!

| Annetaan palaa!> Fired Up! |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Will Gluck
Käsikirjoittaja:  Freedom Jones
Tuottaja:   Will Gluck  Matthew Gross  Paddy Cullen 
Säveltäjä:   Richard Gibbs  Mark Hoppus 
Kuvaaja:  Thomas E. Ackerman
Leikkaaja:  Tracey Wadmore-Smith
Pääosat:   Eric Christian Olsen  Nicholas D'Agosto  Sarah Roemer 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Will Gluck Productions  Gross Entertainment 
Levittäjä:  Screen Gems Netflix
Ensi-ilta:  20. helmikuuta 2009
Kesto:  89 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  20 miljoonaa USD
Tuotto:  18 599 102 USD
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Annetaan palaa! (engl. Fired Up!) on vuonna 2009 tehty teinikomedia. Elokuvan on tuottanut ja ohjannut Will Gluck ja kirjoittanut Freedom Jonesis. Annetaan palaa kertoo Nick Bradystä ja Shawn Colfaxistä, jotka pyrkivät cheerleaderjoukkueeseen päästäkseen cheerleaderleirille ollakseen lähellä naisia.
Juoni

Nick Brady ja Shawn Colfax (Eric Christian Olsen ja Nicholas D'Agosto) ovat suosittuja amerikkalaisen jalkapallon pelaajia fiktiivisessa Gerald R. Ford High Schoolissa. Kuultuaan jalkapalloleirin siirtyneen kuumaan Teksasiin päättävät Nick ja Shawn livistää leiriltä cheerleadereiden leirille pokatakseen 300 cheerleaderiä. Leirillä he huomaavat pitävänsä joukkuestaan ja alkavat auttaa joukkuettaan voittamaan Pantterit. Lopussa Shawn huomaa pitävänsä joukkueensa kapteenista Carly Davidsonista (Sarah Roemer) kun sillä aikaa Nick yrittää iskeä Dioraa (Molly Sims) leirinjohtajan vaimoa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Eric Christian Olsen   | … |   Nick Brady   |
|   Nicholas D'Agosto   | … |   Shawn Colfax   |
|   Sarah Roemer   | … |   Carly Davidson   |
|   Molly Sims   | … |   Diora   |
|   Danneel Harris   | … |   Bianca   |
|   David Walton   | … |   ”Dr.” Rick   |
|   Adhir Kalyan   | … |   Jack a.k.a. ”Brewster”   |
|   AnnaLynne McCord   | … |   Gwyneth   |
|   Juliette Goglia   | … |   Poppy Colfax   |
|   Philip Baker Hall   | … |   Coach Byrnes   |
|   John Michael Higgins   | … |   Coach Keith   |
|   Smith Cho   | … |   Beth   |
|   Margo Harshman   | … |   Sylvia   |
|   Hayley Marie Norman   | … |   Angela   |
|   Jake Sandvig   | … |   Downey   |
|   Nicole Tubiola   | … |   Marcy   |
|   Edie McClurg   | … |   Ms. Klingerhoff   |
|   Alan Ritchson   | … |   Bruce   |
|   Shoshana Bush   | … |   Girl   |
|   Kate Lang Johnson   | … |   Jennifer   |
|   Jill Latiano   | … |   Haley   |
|   Amber Stevens   | … |   Sara   |
|   Francia Raisa   | … |   Marly   |
|   Madison Riley   | … |   Lily   |
|   Jessica Szohr   | … |   Kara   |
|   Tanya Chisholm   | … |   Denise   |
|   Julianna Guill   | … |   Another Girl   |
|   Heather Morris   | … |   Fiona   |
|   Kayla Ewell   | … |   Margot Jane Lindsworth-Calligan   |
|   Janel Parrish   | … |   Lana   |
|   Masi Oka   | … |   Eagle Mascot   |
DVD/Blu-ray julkaisu

Elokuva julkaistiin DVD:lle ja Blu-ray:lle 9. kesäkuuta 2009.
John Casken

John Arthur Casken (s. 15. heinäkuuta 1949 Barnsley, Yorkshire, Englanti) on brittiläinen säveltäjä. Hänen tuotantoonsa kuuluu ooppera Golem (1986/1988; kantaesitys Lontoossa 28. kesäkuuta 1989).
Casken opiskeli Birminghamin yliopistossa ja sai Puolan hallituksen stipendin, jonka turvin hän opiskeli Varsovassa vuonna 1971 opettajanaan Andrzej Dobrowolski. Näihin aikoihin sai alkunsa Caskenin pitkäaikainen yhteys Witold Lutosławskiin ja hänen musiikkiinsa. Casken luennoi Birminghamin ja Durhamin yliopistoissa ennen pääsyään Manchesterin yliopiston musiikin professoriksi vuonna 1992.
Caskenin varhaisessa tuotannossa on kuultavissa ajan puolalaissäveltäjien vaikutus. Jo 1970-luvulla hän kuitenkin kehitti yksilöllisemmän tyylinsä, joka edustaa joustavasti sarjallisuutta. Esimerkkinä tästä uudesta tyylistä on teos Music for the Crabbing Sun (1974).
Andreas Wisniewski

Andreas Wisniewski poikansa kanssa zenbuddhalaisessa seremoniassa 5.1.2005
Andreas Wisniewski (3. heinäkuuta 1959) on saksalainen näyttelijä ja entinen tanssija.
Elämäkerta

Wisniewski syntyi Berliinissä ja hän vietti suurimman osan varhaiselämästään tanssimiseen, ennen kuin hän kääntyi näyttelijäksi. Wisniewski teki suuren debyytin elokuvassa Gothic.
Seuraavana vuonna tuli hänen suurin esiintymisensä Bond-elokuvassa 007 vaaran vyöhykkeellä, missä hän esitti KGB:n jäsentä Necrosta. Wisniewskin kolmas suuri esiintyminen oli elokuvassa Die Hard – vain kuolleen ruumiini yli, missä hänen roolihahmonaan oli Tony, yksi Hans Gruberin (Alan Rickman) alaisista. Elokuvan kuuluisassa kohtauksessa Tonyn ruumis makaa hississä ja John McClane (Bruce Willis) on kirjoittanut verellä hänen paitaansa "Sain nyt konekiväärin. Ho-Ho-Ho".
Wisniewski jätti elokuva-alan hetkeksi esiintyäkseen televisiosarjoissa Superboy, Mann & Machine sekä Villi Pohjola. Myöhemmin hän palasi elokuva-alalle esiintyäkseen scifi-elokuvassa Death Machine. Wisniewskillä oli myös sivuosa elokuvassa Vaarallinen tehtävä.
Pian sen jälkeen hän esiintyi saksalaisissa elokuvissa sekä englantilaisessa sarjassa Lock, Stock..., mikä perustuu Guy Ritchien ohjaamaan vuoden 1998 elokuvaan Puuta, heinää ja muutama vesiperä. Wisniewski esiintyi myös sarjassa Ultimate Force, missä hän esitti venäläisterroristia.
Wisniewski on esiintynyt myös kahdessa musiikkivideossa. Ensin hän esiintyi videossa Venus, jonka esitti tyttöyhtye Bananarama ja myöhemmin hänet nähtiin Elton Johnin videossa Nikita.
Vuonna 2001 Wisniewski aloitti ohjaamisen. Hän teki lyhytelokuvia inspiroiden Danny Webbiä ja Christine Adamsia.
Yksityiselämä

Wisniewski on naimisissa ja hänellä on poika. Wisniewski on uskonnoltaan zen ja hän ohjaakin meditointiluokkia Notting Hill'ssä.
Filmografia

Gothic (1986)
007 vaaran vyöhykkeellä (1987)
Die Hard – vain kuolleen ruumiini yli (1988)
Superboy (televisiosarja) (1992)
Villi Pohjola (televisiosarja) (1992)
Mann & Machine (televisiosarja) (1993)
The Hit List (1993)
Death Machine (1995)
Vaarallinen tehtävä (elokuva) (1996)
Supply & Demand (1997)
Kidnapping Mom & Dad (1998)
The Tribe (1998)
Urban Ghost Story (1998)
The Waiting Time (1999)
Lock, Stock... (televisiosarja) (2000)
Ultimate Force (televisiosarja) (2000)
Musiikkivideot Venus ja Nikita (2004)
Hush (2008)
The Bill (televisiosarja) (2008)
Skorpionikuningas 2: Soturin synty (2008)
Aiheesta muualla

Andreas Wisniewski Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
John A. Parkhurst

John Adelbert Parkhurst
John Adelbert Parkhurst (1861–1925) oli yhdysvaltalalinen tähtitieteilijä. Hän oli Wisconsinissa Yerkesin observatorion esimies vuodesta 1900. Yhdessä F. C. Jordanin kanssa Parkhurst suunnitteli ja sovellutti valokuvamenetelmän, jonka avulla valovoimakkuuden lisäksi voitiin määritellä tähtien väriekvivalentit.
Julkaisut

The photographic determination of starcolors and their relation to spectral type (1908)
Yerkes actinometry (1912).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta John A. Parkhurst Wikimedia Commonsissa
Jokeri (pelikortti)

Esimerkki Jokeri-pelikortista.
Jokeri on pelikortti, joka vastaa peleissä mitä tahansa korttipakassa olevaa korttia. Pelaaja, joka käyttää kortin pelissä, saa itse valita, mitä korttia jokeri edustaa. Jokeria ei saa käyttää joissakin peleissä ja toisaalta peleissä, joissa jokeria saa käyttää, voi pakassa olla useampiakin jokerikortteja. Jos pokerissa käytetään jokeria, se on yleensä arvoltaan mikä tahansa kortti. Jokerilla on useita kutsumanimiä, kuten joksu, jokru, jokka, nikke ja narri[lähde? ].
Ana Pauker

| Ana Pauker |
| --- | --- |

Romanian ulkoministeri
 30. joulukuuta 1947 – 9. heinäkuuta 1952  
Edeltäjä:  Gheorghe Tătărescu
Seuraaja:  Simion Bughici
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. joulukuuta 1893  Codiosky, Romania
Kuollut: 14. kesäkuuta 1960 (66 vuotta)  Bukarest, Romania
Tiedot
Puolue:  Romanian Kommunistinen puolue
Ana Pauker (alk. Hannah Robinsohn; s. 13. helmikuuta 1893 Codiosky, Romania – 14. kesäkuuta 1960) oli romanialainen kommunistijohtaja, joka toimi maansa ulkoministerinä 1940-luvun lopussa ja 1950-luvun alussa. Hän oli epävirallisesti Romanian kommunistisen puolueen johtaja aina vuoteen 1952, jolloin ”moskovalaisryhmä” puhdistettiin puolueesta.
Varhaiset vuodet

Pauker syntyi köyhään ortodoksijuutalaiseen perheeseen Codioskyssa ja hänestä tuli opettaja. Hänen nuorempi veljensä oli siionisti. Ana suuntautui sosialismiin ja liittyi Romanian demokraattiseen puolueeseen vuonna 1915 ja sen seuraajaan Romanian sosialistipuolueeseen. Hän oli aktiivinen bolševikkien toiminnassa. Pauker osallistui puoluekongressiin 8.–12. toukokuuta 1921. Hän liittyi Kominterniin Sosialisti-kommunistisesta puolueen kautta. Hän ja aviomiehensä Marcel Pauker tulivat puolueen johtajiksi. He molemmat olivat vangittuina vuonna 1922 ja heidät karkotettiin maanpakoon Sveitsiin.[lähde? ]
Kommunistipuolueen johdossa

Ana Pauker meni Ranskaan, jossa hän toimi Kominternin palveluksessa ja oli osallisena kommunistiliikkeen perustamiseen Balkanilla. Hän palasi Romaniaan ja vangittiin vuonna 1935 ja tuomittiin yhdessä muiden kommunistijohtajien kanssa kymmenen vuoden vankeuteen 1930-luvun lopun suurissa puhdistuksissa. Toukokuussa 1941 hänet vaihdettiin romanialaiseen vankiin, jonka Neuvostoliitto oli vanginnut miehitettyään 1940 Bessarabian, ja hän pääsi Neuvostoliittoon juuri ennen Ion Antonescun yhteistyössä natsi-Saksan kanssa toteuttamien juutalaisvainojen alkua. Hän joutui eroon aviomiehestään, josta tuli suurten puhdistusten uhri.
Moskovassa hänestä tuli Romanian kommunistipakolaisten johtaja ja Kominternin toimeenpanevan komitean jäsen. Hän palasi Romaniaan vuonna 1944 Puna-armeijan joukkojen saapuessa maahan. Paukerista tuli sodanjälkeisen kommunistihallituksen jäsen. Hänet nimitettiin Romanian ulkoministeriksi vuonna 1947. Aikakauslehti Time julkaisi kansikuvan Ana Paukerista tekstillä ”vahvin elossa oleva nainen” vuonna 1948. Hän oli toteuttamassa kollektivisointia, mutta hyväksyi korkeammat hinnat maataloustuotteille, mikä sai aikaan syytöksiä marxismista lipsumisesta ja talonpoikien suosimisesta. Hän myös vastusti Espanjan sisällissodan ja Ranskan vastarintaliikkeen romanialaisten veteraanien tuomitsemisia sekä Stalinin suunnittelemaa kommunistijohtaja Lucreţiu Pătrăşcanun oikeudenkäyntiä.
Pauker oli Romanian kommunistien moskovalaisen ryhmän jäsen, päinvastoin kuin ”vankilaryhmä”, joka oli viettänyt Antonescun fasistien ajan ja sodan vankilassa. Näiden ryhmien välillä käytiin valtakamppailua.
Vallasta luopuminen

Gheorghiu-Dej käytti hyväkseen Stalinin viimeisten vuosien antisemitististä kampanjaa Neuvostoliiton politiikassa. Stalinin aloittamat juutalaisvainot vuonna 1952 vaikuttivat Ana Paukeriin syrjäyttämiseen ulkoministerin virasta. Pauker vangittiin toukokuussa 1952. Häntä syytettiin ”kosmopolitismista”, jota Stalin käytti juutalaisia vastaan Neuvostoliitossa ja Itäblokin maissa. Hän oli vaarassa tulla tuomituksi ja teloitettavaksi Rudolf Slánskýn tapaan näytösoikeudenkäynnissä. Pauker vapautui vankilasta Stalinin kuoleman jälkeen maaliskuussa 1953 ja hänet määrättiin sen sijaan kotiarestiin. Nikita Hruštšov saattoi mainita Paukerin maineen palauttamisesta Romanian kommunistipuolueelle Neuvostoliiton 20. kommunistipuolueen kokouksessa vuonna 1956. Keskustelut Gheorghiu-Dejin kanssa jäivät tuloksettomiksi. Pauker työskenteli ranskan ja saksan kielten kääntäjänä Edituva Politica -lehdessä syrjäyttämisensä jälkeen.
Perhe

Marcel ja Ana Paukerilla oli kolme lasta.
Tanio (1921–1922)
Vlad (s. 1926)
Tatiana (s. 1928)
Kirjallisuutta

Kommunistinen Romaniaselvennä
kirjallinen julkaisu Ana Pauker: Juutalaisen kommunistin nousu ja tuhoselvennä