Rasmus Tirronen
Ura > Seuraura

Tirronen on Espoon Palloseuran kasvatti. Hän on pelannut juniorina sittemmin myös Espoo Bluesin C-nuorten kakkosjoukkueessa kauden 2005–2006, taas EPS:n B-nuorissa kauden 2006–2007, Helsingin IFK:n B-nuorissa kauden 2007–2008 sekä kaksi seuraavaa kautta Bluesin A-nuorissa. Kaudella 2008–2009 Tirronen pelasi viimeisimmässä mainitussa joukkueessa runkosarjassa 18 ottelua, mikä oli Bluesin maalivahdeista eniten. Pudotuspeleissä hän jäi kuitenkin lähinnä kakkosmaalivahdiksi Erno Suomalaiselle. Tirronen voitti kauden päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuden. Hän toimi kauden aikana myös Bluesin SM-liigajoukkueen luukkuvahtina yhdessä ottelussa. Kausi 2009–2010 Tirroselle oli vaikea osittain armeijankin takia ja hän pelasi vain kaksi ottelua A-nuorissa.
Kaudeksi 2010–2011 Tirronen siirtyi Pohjois-Amerikkaan ja NAHL-junioriliigan Topeka RoadRunnersiin, jossa hän kantoi pääosan joukkueen torjuntavastuusta. Vuodet 2011–2015 Tirronen kävi Merrimack Collegen yliopistoa ja opiskeli urheilutoimintaan ja -markkinointiin liittyvää bisnestutkintoa. Hän oli ensimmäisen kauden 2011–2012 kokonaan pelaamatta, sillä Tirrosella katsottiin olleen yhden SM-liigassa puetun ottelun perusteella takana ammattilaisuraa. Kaudella 2012–2013 hän toimi lähinnä Merrimarckin kakkosmaalivahtina Sam Marottalle ja torjui 12 ottelussa. Kaudella 2013–2014 Tirronen nousi joukkueensa pääasialliseksi vastuunkantajaksi hänen ohitseen ja torjui 25 ottelussa.
Kesällä 2014 NHL-varaamaton Tirronen osallistui Washington Capitalsin harjoitusleirille. Kaudella 2014–2015 hän nousi Hockey Eastin maalivahtien parhaimmistoon ja valittiin koko NCAA:n lokakuun 2014 kuukauden maalivahdiksi. Viimeisen yliopistokautensa jälkeen, maaliskuussa 2015 Tirronen teki vuoden mittaisen ja 575 000 dollarin arvoisen tulokassopimuksen NHL-joukkue Carolina Hurricanesin kanssa. Hän siirtyi samalla loppukevääksi AHL-joukkue Charlotte Checkersin vahvuuteen. Tirronen pelasi siellä yhden runkosarjaottelun Rockford IceHogsia vastaan ja torjui Checkersin 4-3-voittoon päättyneessä ottelussa 32 kertaa.
Tirronen aloitti kauden 2015–2016 Charlotte Checkersin AHL-joukkueen vahvuudessa. Joulukuussa 2015 hänet lähetettiin ECHL-joukkue Florida Everbladesiin, josta Checkersin vahvuuteen siirtyi puolestaan Daniel Altshuller. Pääosin Tirronen vietti loppukautensa kuitenkin Everbladesissa. Hänelle kertyi Checkersissa kaikkiaan 11 runkosarjaottelua.
Kaudeksi 2016–2017 Tirronen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella konkurssiin ajautuneen Bluesin tilalle perustettuun Espoo Unitediin, joka siirtyi pelaamaan Mestistä. Hän toimi joukkueen pääasiallisena vastuunkantajana ja torjui runkosarjassa kuusi nollapeliä, mikä oli eniten koko Mestiksessä. Tirrosella oli myös koko sarjan paras päästettyjen maalien keskiarvo (2.17). Hänet valittiin Mestiksen tammikuun 2017 kuukauden pelaajaksi. Tirronen torjui Espoo Unitedille kauden päätteeksi Mestis-pronssia. Hänet palkittiin sarjan parhaana maalivahtina Pasi Nurminen -palkinnolla ja valittiin toiseen tähdistökentälliseen. Helmikuussa 2017 Tirronen teki Espoo Unitedin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Tirronen ei jatkanut Espoo Unitedissa enää jatkosopimuskauttaan, vaan hän siirtyi kaudeksi 2017–2018 1+1-vuotisella SM-liigasopimuksella Turun Palloseuraan. Siirron taustalla oli TPS:n tarve löytää korvaaja NHL:ään lähteneen Aleksandr Georgijevin tilalle. Tirronen teki SM-liigadebyyttinsä runkosarjan neljännellä kierroksella 15. syyskuuta 2017 vieraissa Saimaan Palloa vastaan. Hän torjui ottelun varsinaisella peliajalla ja jatkoerässä 32 kertaa, eikä päästänyt maaliakaan. Tirronen ylsi näin ollen nollapeliin. Ottelu eteni voittomaalikilpailuun, jossa hän lopulta päästi SaiPan kolmesta yrityksestä Elmeri Kaksosen maalin taakseen ja TPS hävisi ottelun lukemin 1–0. Juha Pursiainen valitsi Tirrosen ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Lopulta hän jakoi TPS:n torjuntavastuun varsin tasaisesti Oskari Setäsen kanssa. Tirronen pelasi 23 runkosarjaottelua torjuen neljä nollapeliä ja viisi playoff-ottelua torjuen yhden nollapelin. Hän esiintyi TPS:n maalilla myös yhdessä Mestarien liigan ottelussa. Tammikuussa 2018 TPS käytti sopimuksessa olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan.
Joulukuussa 2018 Tirronen teki TPS:n kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2018–2019 hän nousi joukkueen pääasialliseksi vastuunkantajaksi ja torjui 34 runkosarjaottelussa kolme nollapeliä. Kesken puolivälieräsarjan Tirronen kuitenkin menetti ykkösmaalivahdin tonttinsa Henrik Haukelandille. Kaudella 2019–2020 hän nousi takaisin TPS:n selkeäksi ykkösmaalivahdiksi aisaparinaan tulokas Julius Pohjanoksa. Tirronen edusti joukkuetta kauden aikana myös Spengler Cupissa. Hän kärsi kuitenkin vammasta, joka haittasi Tirrosen pelaamista sen verran, että hänen kautensa päättyi leikkaushoitoon tammikuussa 2020. Tirrosen TPS:n maalivahtiosastolla korvasi loppukaudella Ruotsista vuokrasopimuksella siirtynyt Erik Källgren.
Elokuussa 2020 TPS tiedotti Tirrosen joutuvan 4-6 viikoksi sivuun leikkaushoitoa vaatineen yläraajavamman vuoksi. Joukkue täydensi maalivahtiosastoaan hänen loukkaantumisensa aikana NHL-lainamaalivahti Ukko-Pekka Luukkosella, joka jakoi TPS:n torjuntavastuun Andrei Karejevin kanssa. Kuntouduttuaan Tirronen harjoitteli joukkueen vahvuudessa muutaman viikon, kunnes lokakuun lopulla TPS lainasi hänet Porin Ässiin alustavasti kolmen viikon lainasopimuksella hakemaan peliaikaa. Lainan taustalla oli myös Linus Söderströmin loukkaantuminen. Lyhyen sopimuksensa päätteeksi Tirrosen lainasopimusta jatkettiin marraskuun loppuun. Hän pelasi Ässissä kaikkiaan seitsemän ottelua. Joulukuussa Tirronen palasi TPS:n vahvuuteen. Hän jäi lopulta joukkueen kolmosmaalivahdiksi Karejeville sekä lainasopimuksella jatkavalle Luukkoselle. Tirronen ei pelannut TPS:ssä kauden aikana otteluakaan, kun hänen sopimuksensa purettiin tammikuussa 2021. Seuraavana päivänä Tirrosen vahvistettiin siirtyvän loppukauden kattavalla sopimuksella Sveitsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Swiss Leaguen EHC Vispiin. Hänet hankittiin ensisijaisesti Dennis Saikkosen aisapariksi paikkaamaan sekä Reto Loryn että Sascha Rochow'n loukkaantumisia.