stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
AMD K6-III
Mallit > K6-III+

L1-välimuistia 32 kilotavua datalle ja 32 kilotavua käskyille
L2-välimuistia 256 kilotavua
MMX- ja laajennettu 3DNow!-käskykannat
Super Socket 7 -suoritinkanta
Väylä 100 megahertsiä
Käyttöjännite 2,0 volttia
Julkaistiin 18. huhtikuuta 2000
0,18 mikrometrin valmistusprosessi
Kellotaajuus 450, 475, 500 tai 550 megahertsiä
PowerNow-kellotaajuudenhallinta virran säästämiseksi
Aiheesta muualla

Suorittimen esittely AMD:n sivulla
Morrissey

| Morrissey |
| --- | --- |
 Morrissey tammikuussa 2005
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. toukokuuta 1959 (ikä 65) Davyhulme, Lancashire, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Muusikko
Taiteilijanimi:  Morrissey 
Aktiivisena:  1978–
Tyylilajit:  pop, vaihtoehtorock, punkrock, rockabilly
Soittimet:  piano 
Yhtyeet:  The Smiths, The Nosebleeds, Slaughter & the Dogs
Levy-yhtiöt:  Decca Records, Island Records ja His Master's Voice 
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Morrissey (oikealta nimeltään Steven Patrick Morrissey, s. 22. toukokuuta 1959 Davyhulme, Lancashire, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen laulaja ja sanoittaja. Hän tuli tunnetuksi 1980-luvulla brittiläisen vaihtoehtorockyhtyeen The Smithsin sanoittajana ja laulajana. Yhtyeen hajottua vuonna 1987 hän siirtyi soolouralle.
Morrissey on yksi harvoista esiintyjistä, joilla on top 10 -listasijoitus brittien singlelistalla kolmen vuosikymmenen ajalta. Morrisseyn ääniala on baritoni, ajoittain falsetti. Musiikillisen uransa lisäksi Morrissey on eläinoikeuksien puolustaja ja vegaani. Hän ottaa usein suorapuheisesti kantaa poliittisiin asioihin.
Varhainen elämä

Stephen Patrick Morrissey syntyi 22. toukokuuta 1959 Manchesterissa, Englannissa. Hän kiinnostui teini-ikäisenä musiikista ja elokuvista sekä kirjoitti ahkerasti. Morrissey oli New York Dolls -yhtyeen Britannian-fanikerhon puheenjohtaja ja kirjoitti yhtyeen fanilehteä. Sen lisäksi hän kirjoitti James Dean -tribuutin ja useita mielipidekirjoituksia Melody Maker -musiikkilehteen. Morrissey kävi 1970-luvun lopussa Slaughter & the Dogs -punkyhtyeen koelaulussa ja lauloi lyhyen aikaa Nosebleeds-nimisessä yhtyeessä.
The Smiths

Vuonna 1982 Morrissey tapasi kitaristi Johnny Marrin, ja kaksikko alkoi kirjoittaa yhdessä lauluja. He perustivat The Smithsin, jonka esikoissingle ”Hand in Glove” toi yhtyeelle underground-mainetta. Yhtye sai huomiota laulaja Morrisseyn karisman sekä hänen omalaatuisten sanoitustensa ansiosta, jotka luontevasti yhdistyivät Marrin sävellyksiin. Toinen tavaramerkki olivat kukat. Suurella osalla yhtyeen keikkabudjetista ostettiin kukkia, joita Morrissey heitteli keikan aikana yleisölle. Kukilla oli hänen mukaansa symbolista arvoa, sillä niiden tehtävänä oli tuoda inhimillisyyttä maailmaan.
Morrissey oli kiistanalainen hahmo julkisuudessa osaksi lausuntojensa vuoksi, joissa hän arvosteli muun muassa Margaret Thatcheria ja Band Aidia: (”Voit olla erittäin huolissasi Etiopian ihmisistä, mutta on eri asia synnyttää päivittäistä kidutusta Englannin ihmisille.”) Monia ärsyttivät hänen sanoituksensa, jotka leimattiin masentaviksi ja itsesäälin täyttämiksi, mutta yhtyeen fanit näkivät niissä myös ainutlaatuista huumoria. Haastatteluissa hän julisti itsensä neroksi ja ylisti feminismiä.
Sooloura

The Smiths hajosi Morrisseyn ja Marrin riitoihin vuonna 1987, ja Morrissey aloitti soolouran tuottaja Stephen Streetin kanssa. Hänen ensimmäiset singlensä ”Suedehead” ja ”Everyday Is Like Sunday” olivat suuria hittejä Britanniassa vuonna 1988, ja myös esikoisalbumi Viva Hate myi hyvin ja sai hyvät arvostelut. Sitä seurasi uusia menestyssinglejä kuten ”The Last of the International Playboys” ja ”Interesting Drug”. Seuraava uutta materiaalia sisältänyt albumi Kill Uncle (1991) ei ollut samanlainen arvostelumenestys. Morrisseylla oli myös vaikeuksia manageriensa, liikekumppaniensa ja entisten yhtyetoveriensa kanssa, eikä lehdistö pitänyt hänen flirttailustaan brittiläisnationalismin kanssa. Kitaristi-lauluntekijä Alain Whyten ja Boz Boorerin kanssa tehty Your Arsenal (1992) oli jälleen menestysalbumi. Sitä seurasi menestyksekäs Yhdysvaltain-kiertue, jonka jälkeen Morrissey muutti pysyvästi Los Angelesiin.
1990-luvulla Morrisseyta syytettiin rasismista esimerkiksi kappaleiden "The National Front Disco", "Asian Rut" ja "Bengali in Platforms" perusteella. Morrissey ei vastannut syytöksiin tai kiisti ne lyhytsanaisesti. Aihe on ollut myöhemminkin esillä Morrisseyn yhteydessä ja liittyy olennaisesti hänen mediasuhteeseensa.
Morrissey vaihtoi levy-yhtiötä Sireltä RCA:lle ja sen jälkeen Islandille. Seuraava albumi Maladjusted (1997) myi huonosti. Morrissey jätti Islandin ja piti seitsemän vuoden levytystauon, konsertoiden kuitenkin ahkerasti ja menestyksellisesti. Paluualbumin, Sanctuaryltä julkaistun You Are the Quarry (2004) -albumin single ”Irish Blood, English Heart” sai paljon soittoaikaa. Ringleader of the Tormentors (2006) sisälsi Ennio Morriconen sovituksia. Samoihin aikoihin Morrisonin lauluntekijäkumppaninsa Alain Whyte jätti yhtyeen mutta jatkoi laulujen tekemistä Morrisseylle.
Kokoelmalla Greatest Hits (2008) oli kaksi uutta kappaletta, "That’s How People Grow Up" ja "All You Need Is Me", jotka julkaistiin myös singleinä.
Deccan julkaisema Years of Refusal (2009) oli aikaisempia levyjä pelkistetympää rockia, ja se sai hyvät arvostelut. Seuraavina vuosina Morrisseylta tuli vanhan materiaalin uudelleenjulkaisuja ja kokoelmia. Hän teki maailmankiertueen vuosina 2012 ja 2013 ja joutui näihin aikoihin mahahaavan ja keuhkokuumeen vuoksi sairaalaan. Hänen omaelämäkertansa Autobiography (2013) nousi Britanniassa myyntilistan kärkeen.
Morrissey kertoi vuonna 2012 aikovansa lopettaa vuonna 2014. Hän teki tammikuussa 2014 levytyssopimuksen Capitolin kanssa ja julkaisi kymmenennen sooloalbuminsa World Peace Is None of Your Business samana vuonna. Morrisseyn uusin albumi Low in High School julkaistiin vuonna 2017.
Mielipiteitä

Morrissey on tunnettu suorista mielipiteistään, jotka ovat aiheuttaneet kohua ja vastarintaa. Morrissey on kasvissyöjä, ja hän on puhunut aina eläinten oikeuksien puolesta. The Smithsin toinen levy Meat Is Murder (1985) synnytti aikoinaan keskustelua julistaessaan, että ”liha on murhaa”.
Kesäkuussa 2004 Morrissey ilmoitti Dublinin konsertissa yleisölle, että Ronald Reagan oli kuollut ja sanoi tämän jälkeen, että mieluummin hän olisi halunnut George W. Bushin kuolleen. Suurin kohu syntyi 1990-luvun alussa, kun Morrisseyta syytettiin rasistista sanoituksista. Morrisseyn verbaalisen ilotulituksen kohteina ovat olleet muun muassa rap, reggae, lihateollisuus, lakimiehet sekä Britannian kuningasperhe.
The Smithsin rumpali Mike Joyce haastoi 1996 Morrisseyn ja The Smithsin kitaristi-säveltäjän Johnny Marrin oikeuteen The Smiths -yhtyeen rojalteista. Joyce voitti, ja kokemus oli Morrisseylle tuskastuttava. Vuonna 2002 ilmestyneessä The Importance of Being Morrissey -dokumentissa hän toivoi Joycelle kaikkein pahinta loppuelämäksi. Maladjusted-levyn kappale ”Sorrow Will Come in the End” kuvaa Morrisseyn tuntemuksia oikeudenkäynnistä.
Morrissey on julkisuudessa puolustanut brittiläistä identiteettiä, jota monikulttuurinen politiikka ja maahanmuutto hänen mukaansa uhkaavat. Hän vastustaa muslimien halal-teurastusta ja juutalaisten šehita-teurastusta. Hän vastustaa Britannian EU-jäsenyyttä koska katsoo Euroopan unionin tukahduttavan vapautta. Morrissey tukee laitaoikeistolaista For Britain -puoluetta omien sanojensa mukaan sen avointa keskustelua, sananvapautta ja tasa-arvoa lain edessä puolustavan kannan sekä eläinten hyvinvointiin liittyvän kannan vuoksi. Morrissey on tukenut myös kiisteltyä English Defence Leaguen johtajana tunnetuksi tullutta oikeistolaista kansalaisaktivisti Tommy Robinsonia tämän tultua vangituksi raiskausoikeudenkäyntien lainvastaisesta raportoinnista. Robinsonilla on useita tuomioita myös väkivaltarikoksista ja petoksista. Morrisseyn tuki Robinsonille herätti Britanniassa paheksuntaa, ja hänen konserttiinsa suunniteltiin rasisminvastaista mielenosoitusta kesällä 2018. Morrissey perui kaikki Euroopan konserttinsa, myös Suomessa.
Seksuaalisuus

Morrissey ilmoitti 1980-luvulla eläneensä selibaatissa, eikä hän suostunut puhumaan seksuaalisuudestaan, joka on ollut keskustelun ja kiinnostuksen aiheena jo pitkään. Muutamat Morrisseyn kirjoittamat sanoitukset The Smiths -yhtyeen levyillä sisältävät kuitenkin viittauksia homoseksuaalisuuteen. Morrisseyn mukaan hänen sanoitustensa moniselitteisyys oli harkittua, sillä hän pyrki kirjoittamaan kaikille. Nuorena hän oli kiinnostuneempi moottoripyöristä kuin tytöistä. Vuonna 2013 Morrissey kielsi olevansa homoseksuaali ja määritteli olevansa kiinnostunut ihmisistä, joskin vain harvoista. Hän kertoi omaelämäkerrassaan olleensa elämänsä ensimmäisessä vakavassa suhteessa noin 35-vuotiaana miehen kanssa.
Sairaus

Morrisey ilmoitti 2014 sairastuneensa edellisenä vuonna pahanlaatuiseen syöpään.
Soolotuotanto > Albumit

Viva Hate – 1988
Kill Uncle – 1991
Your Arsenal – 1992
Vauxhall and I – 1994
Southpaw Grammar – 1995
Maladjusted – 1997
You Are the Quarry – 2004
Ringleader of the Tormentors – 2006
Years of Refusal – 2009
World Peace is None of your Business – 2014
Low in High School – 2017
California Son - 2019
I Am Not a Dog on a Chain - 2020
Soolotuotanto > Live-levyt

Beethoven was Deaf – 1993
Live at Earls Court – 2005
Soolotuotanto > Kokoelmat

Bona Drag – 1990
World of Morrissey – 1995
Suedehead: The Best of Morrissey – 1997
My Early Burglary Years – 1998
The Best of Morrissey – 2001
Greatest Hits – 2008
The HMV/Parlophone Singles '88–'95 – 2009
Swords – 2009
Very Best of Morrissey – 2011
This is Morrissey – 2018
Kirjallinen tuotanto

Omaelämäkerta.  ((Autobiography, 2013.) Suomentanut Antti Nylén)  Helsinki:  Like, julkaisematon.  ISBN 978-952-01-1107-6.
Morrissey julkaisi 1980-luvun vaihteessa muutamia kirjoja kustantajana Babylon Books, The New York Dolls (1981) ja James Dean Is Not Dead (1983) näyttelijä James Deanin lyhyestä urasta sekä Exit Smiling, joka käsitteli B-elokuvien tuntemattomia näyttelijöitä.
Kirjallisuutta

Simpson, Mark: Pyhä Morrissey.  ((Saint Morrissey, 2004.) Suomentanut Antti Nylén)  Turku:  Sammakko, 2006.  ISBN 952-483-034-5.
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Morrissey Wikimedia Commonsissa
Morrisseyn viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Afrikan tähti: Retkikunnat

| Afrikan tähti |
| --- | --- |
 Pelin kansikuva
Suunnittelija:  Joonas Tupala Aleksi Michelsson
Julkaisija:  Peliko
Julkaisuvuosi:  2014
Pelaajia:  2–6
Ikäsuositus:  10+
Pelin kesto:  45–90 min.
Monimutkaisuus:  Säännöissä on vähän opettelemista ja sääntökirja voisi olla selkeämpi. Kuitenkin pelissä on hyvät apulaput ja pikasäännöt.
Strategisuus:  Strategisuus on korkeampi kuin alkuperäisessä Afrikan tähdessä esim. pelaajan pitää miettiä, että mitä retkikuntakorttia uskaltaa käyttää sen uhalla, että vastapelaaja voisi sabotoida sen tai että mitä vastapelaajan käyttämää retkikuntakorttia sabotoi.
Satunnaisuus:  On tuurista kiinni, että mitä nopasta tulee, minkä kiekon nostaa ja minkä kortin nostaa.
 BoardGameGeek 
Afrikan tähti: Retkikunnat on lisäosa Afrikan tähti -pelille. Pelin kehittivät Joonas Tupala ja Aleksi Michelsson, ja sen julkaisi Peliko vuonna 2014. Lisäosa tekee alkuperäisestä Afrikan tähdestä monipuolisemman. Afrikan tähti: Retkikunnat -pelistä löytyy samat kiekot kuin alkuperäisessä Afrikan tähdessä paitsi tyhjiä. Pelissä on myös kahta uutta kiekkoa, vaaratilanne- ja retkikuntakiekot.
Säännöt > Perussäännöt

Pelin perussäännöt ovat lähes samat kuin alkuperäisessä Afrikan tähdessä. Ainoa ero on se, että jos Afrikan tähdessä saa tyhjän Slave Coastilta, joutuu jäämään sinne orjaksi kolmen vuoron ajaksi, mutta koska Afrikan tähti: Retkikunnat -pelissä ei ole tyhjiä, sinne joutuu jäämään vaaratilanne- tai rosvokiekosta. Kuitenkaan jos Slave Coastilta saa vaaratilanne- tai rosvokiekon, ei joudu nostamaan vaaratilannekorttia tai menettämään rahojaan.
Säännöt > Muut säännöt

Pelaajien pitää valita tai arpoa pelihahmot, jotka antavat pelaajille ominaisuuden (esim. Merikapteenilla saa ilmaiset merimatkat) ja 1–3 retkikuntakorttia, joista saa tarvittavasta retkikunnasta jo kolmasosan. Retkikuntakorteilla saa kykyjä. Retkikuntakortteja voi myös menettää. Pelissä on kiekkoja kaksi kerrosta. Alempia kiekkoja saa avata, kun pelaajalla on retkikunta kasassa tai kun kaikki ylemmät kiekot on avattu. Pelissä nostetaan myös tapahtumakortteja, joista voi saada käsikortteja, joilla voi sabotoida muita pelaajia. Tapahtumakortteja pitää nostaa aina, kun osuu kohteeseen tai menee sellaisen läpi paitsi jos tapahtumakortti liikuttaa pelaajaa. Kun pelaaja löytää Afrikan tähden, toinen pelaaja voi hevosenkengän etsimisen lisäksi hyökätä Afrikan tähden löytäneen pelaajan kimppuun ja yrittää ryöstää siltä pelaajalta Afrikan tähden. Pelin voittaa pelaaja, joka ehtii ensimmäisenä Kairoon tai Tangieriin Afrikan tähden tai Afrikan tähden jälkeen löydetyn hevosenkengän kanssa aivan kuten alkuperäisessä Afrikan tähdessä.
Aavasaksan kruununpuiston matkailurakennukset

Aavasaksan matkailumaja eli Keisarinmaja on vuodelta 1883.
Jugend-tyylinen kioski on valmistunut Torniossa vuonna 1912 ja siirretty Aavasaksalle vuonna 1959.
Matkailijakatos, nykyinen kahvilapaviljonki, on vuodelta 1927.
Näkötorni vuodelta 1969.
Aavasaksan kruununpuiston matkailurakennukset ovat Ylitornion Aavasaksanvaaralle eri aikoina rakennettuja matkailua palvelevia rakennuksia. Aavasaksan kruununpuisto on perustettu vuonna 1878 – maailmanlaajuisesti ensimmäiset luonnonsuojelualueet perustettiin 1800-luvun loppupuolella. Ympäristöministeriö valitsi Aavasaksan vuonna 1994 yhdeksi Suomen kansallismaisemista, ja vuonna 2009 Museovirasto määritteli Aavasaksan kruununpuiston matkailurakennukset yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Aavasaksa matkailukohteena

Aavasaksanvaaralla on tarjolla kaksi matkailijoita kiehtovaa kokemusta: se on Suomessa eteläisin kohta, jossa voi nähdä keskiyön auringon ja sieltä avautuu vaikuttava näköala Tornionjokilaaksoon ja ympäristön vaaroille. Aavasaksalla on vieraillut matkailijoita jo 1600-luvulta lähtien. Se on ollut myös tiedemiesten suosiossa: ranskalaisen tähtitieteilijä Pierre Louis Moreau de Maupertuisin johtama Ranskan Tiedeakatemian retkikunta teki vuosina 1736–1737 Aavasaksalla tähtitieteellisiä mittauksia. Maupertuis'n retkikunnan julkaisemien teosten innoittamana italialainen tutkimusmatkailija Giuseppe Acerbi ja ruotsalainen kreivi Anders Fredrik Skjöldebrand kävivät vuonna 1799 Nordkappiin ulottuneella matkallaan myös nykyisellä Ruotsin Ylitorniolla ja kiipesivät Aavasaksalle.
Vanhat matkailurakennukset

Vanhin Aavasaksan matkailurakennuksista on vuonna 1883 valmistunut matkailumaja, niin kutsuttu Keisarinmaja, jonka suunnitteli arkkitehti Hugo E. Saurén. Maja on veistetty kahdeksankulmaisiksi höylätyistä hirsistä, ja siinä on avonainen kuisti ja leveät räystäät. Matkailumajan arkkitehtuurissa on vaikutteita muinaispohjoismaisesta tyylistä. Julkisivut ja sisätilat on koristeltu poikkeuksellisesti rikkaasti, ja koristeleikkauksissa on käytetty useita värejä. Maja on kunnostettu alkuperäiseen asuunsa vuonna 1980 ja suojeltu kokonaan. Maja on säilynyt koristeellisia julkisivujaan, sisustuksiaan ja huonekalujaan myöten miltei alkuperäisenä. Aavasaksan matkailumaja on Suomen suuriruhtinaskunnan ajasta kertova harvinainen nähtävyys, yksi Lapin maakunnan arvokkaimpia historiallisia arkkitehtuuri- ja kuttuuriperintökohteita.
Aavasaksan matkailumaja sai kansan suussa nimen Keisarinmaja, joka lienee syntynyt Venäjän keisarin Aleksanteri II:n matkaa koskeneista huhuista. Matkailumajaa ei kuitenkaan rakennettu keisarille vaan turisteille, mutta perintöruhtinaan, vuodesta 1881 keisari Aleksanteri III:n ilmaisema ajatus matkustaa Aavasaksalle varmaankin edisti hanketta. Keisari ei koskaan matkannut Aavasaksalle, mutta matkailumajaa kutsutaan silti usein Keisarinmajaksi.
Toinen vanha matkailurakennus on vuonna 1927 valmistunut "matkailijavaja", jonka suunnittelivat arkkitehdit Waldemar Wilenius ja Torsten Montell Aavasaksalle saapuvien matkailijoiden ruokailu- ja levähdyspaikaksi. Se oli yhdeltä sivultaan avonainen, katosmainen rakennus, ja sitä käytettiin myöhemmin tanssilavana. Vuonna 1999 siihen rakennettiin tilat kahvilalle.
Vaaran lakialueella, matkailumajan lähellä, on myös jugend-tyylinen kioskirakennus, joka on siirretty Aavasaksalle vuonna 1959 palvelemaan matkailijoiden tarpeita. Kioski on alun perin vuodelta 1912 ja sen rakennutti Tornioon apteekkari Hans Borg. Tornion kaupunki hankki kioskin vuonna 1936 ja lahjoitti sen Aavasaksalle sijoitettavaksi vuonna 1959. Kioski on kunnostettu 1980-luvun alussa.
Vaaran korkeimmalla kohdalla on Aavasaksan näkötorni, jonka rakennutti Tornionlaakson matkailuyhdistys. Vuonna 1969 valmistunut, pohjakaavaltaan vapaamuotoinen, punatiilipintainen torni edustaa orgaanisen modernismin arkkitehtuurisuuntausta. Näkötornin suunnittelivat arkkitehtiylioppilas Unto Siikanen ja arkkitehti Matti Lieto. Vuonna 2004 tornin huipulle tehtiin lasikatos. Tornionlaakson matkailuyhdistys lahjoitti tornin sittemmin Ylitornion kunnalle.
Muut rakennukset ja muistomerkit

Aavasaksalla on yksi Struven ketjun mittauspisteistä, mutta se on jäänyt näköalatornin alle. Maailmanperintöluetteloon kuuluvan Struven ketjun muistokyltti on näkötornin seinässä. Vaaran huipulla on myös Maupertuis’n retkikunnan muistokivi kyltteineen ja Ensio Seppäsen suunnittelema kirjailija Annikki Kariniemen patsas.
Aavasaksalle johtaa yhdystie 9322. Vaaran laki on kallioinen, mutta siellä kasvaa myös puustoa.
Vaaran laelle rakennettiin vuonna 2003 katsomo ja katettu ulkoilmanäyttämö, ja vuonna 2022 myös katsomon ylle rakennettiin suuri, kiistaa aiheuttanut katos. Arvostelua on aiheuttanut se, että esiintymislavan ja katsomon massiviset ja korkeat katosrakenteet näkyvät hallitsevasti maisemassa saaden lakialueen historialliset rakennukset näyttämään pieniltä niiden rinnalla ja peittäen samalla paviljongilta avatuvia näkymiä ja heikentäen historiallisen kruununpuiston kulttuurihistoriallista ja maisemallista arvoa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aavasaksan kruununpuiston matkailurakennukset Wikimedia Commonsissa
Akemi Noda

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Akemi Noda
Syntymäaika: 13. lokakuuta 1969 (ikä 54)
Syntymäpaikka: Tokio, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Pituus: 166 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1982–1994 1995–1996 | Yomiuri-Seiyu Beleza Takarazuka Bunnys | 92 (69) 35 (6) |
Maajoukkue
| 1984–1996 | Japani | 76 (24) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Akemi Noda (jap. 野田 朱美, Noda Akemi; s. 13. lokakuuta 1969 Tokio) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Noda debytoi Japanin maajoukkueessa lokakuussa 1984. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1991, 1995 ja kesäolympialaisissa 1996. Hän on pelannut 76 maaottelua ja tehnyt niissä 24 maalia.
386BSD

| 386BSD |
| --- | --- |
 386BSD versio 0.1:n asennusohjelma
Kehittäjä:  William Jolitz Lynne Jolitz
Tuoteperhe:  BSD
Toiminnallinen tila:  kehitys loppunut
Julkaistu:  12. maaliskuuta 1992
Viimeisin vakaa versio:  1.0 (marraskuu 1994)
Ytimen tyyppi:  monoliittinen
Suoritintuki:  x86
Lähdekoodimalli:  avoin lähdekoodi
Lisenssi:  BSD-lisenssi
Aiheesta muualla
386BSD.org
Infobox OKNimi-testi OK: 
386BSD, toisinaan ”Jolix”, oli vuonna 1992 julkaistu vapaa Unixin kaltainen käyttöjärjestelmä. 386BSD perustui BSD NET/2-julkaisuun. 386BSD toimi PC-yhteensopivissa Intel 80386 -suorittimella varustetuissa tietokoneissa. 386BSD:n ominaisuuksia olivat roolituksiin pohjautuva turvallisuus, rengaspuskurit, itseorganisoituvat asetukset ja ladattavia moduuleja tukeva ydin.
Koska 386BSD muistuttaa nimeltään Berkeley Software Designin valmistamaa ja myymää BSD:tä, BSD/386:tä, 386BSD:stä käytetään toisinaan myös Jolix-nimeä.
Historia

386BSD:n loivat pääasiassa Kalifornian yliopiston opiskelijat Lynne ja William Jolitz. William Jolitzilla oli paljon kokemusta BSD:stä (versioiden 2.8 and 2.9BSD ajoilta) ja molemmat olivat mukana Symmetric Computer Systemsissä 1980-luvulla. William Jolitz vastasi myös 4.3BSD-Renon ja myöhemmin 4.3BSD Net/2:n kääntämisestä 386:lle. 4.3BSD Net/2 jäi vaillinaiseksi, toimimattomaksi julkaisuksi, sillä Kalifornian yliopisto ei AT&T:n Unix-lisenssin takia voinut julkaista kaikkia osia. 386BSD:n julkaisu alkoi 1992. Se perustui osittain 4.3BSD Net/2:een; William ja Lynne Jolitz paikkasivat julkaisuluvatta jääneet osat itse kirjoittamallaan koodilla.
Käännös 386:lle alkoi 1989 ja osia siitä oli jo mukana 4.3BSD Net/2:ssä vuonna 1991. Ensimmäinen versio 0.0 julkaistiin maaliskuussa 1992 ja jo paljon täydempi versio 0.1 heinäkuussa 1992. Käännöstyö dokumentoitiin kattavasti 18-osaisessa artikkelisarjassa, jonka Jolitzit julkaisivat Dr. Dobb’s Journalissa tammikuusta 1991 alkaen.
Tekijät odottivat paria sataa latausta ftp-palvelimelta. Käyttöjärjestelmän latausmäärät ylittivät odotukset, sillä sitä ladattiin ftp-palvelimelta 250 000 kertaa.
Historia > FreeBSD ja NetBSD

386BSD 0.1:n julkaisun jälkeen sen käyttäjät alkoivat koota koodiin tekemiään korjauksia ja parannuksia ja julkaista niitä muutostiedostokokoelmina. Kokoelmien ylläpitäjät ja Jolitzit olivat kuitenkin eri mieltä siitä mihin suuntaan projektia tulisi viedä, ja niinpä muutostiedostojen kokoajat perustivat FreeBSD-projektin vuonna 1993 jatkaakseen työtään itsenäisesti. Samaan aikaan toinen 386BSD-käyttäjien joukko, joka tähtäsi monialustaisuuteen, perusti NetBSD:n. Nämä 386BSD:n perilliset jatkavat kehitystyötään vielä nykyisinkin.
Historia > Unix System Laboratories v. Regents of the University of California

Unix System Laboratories haastoi Kalifornian yliopiston oikeuteen BSD:n mukana väitetysti levitetyistä osista, joiden lisenssi ei sallinut edelleenvälitystä. Oikeusjutun seurauksena vuonna 1993 yliopisto julkaisi 4.4BSD-Liten, jossa kyseenalaisten osien ongelma oli korjattu. William ja Lynne Jolitz tai heidän työnsä 386BSD:n parissa ei missään vaiheessa ollut osallisena oikeusjutussa; heidän työnsä jatkui rajoittamattomana tapauksen ajan, eikä oikeusjutussa ollut kyse heidän kehittämästään lähdekoodista.
Historia > Versio 1.0

Vuoden 1994 lopulla 386BSD 1.0 julkaistiin Dr. Dobb’s Journalin liitteenä CD-ROMilla. Siitä tuli eniten myynyt CD-ROM-julkaisu seuraavien kolmen vuoden ajaksi (1994–1997). Versio 1.0:ssä oli kokonaan uusi, ensimmäistä kertaa Berkeleyn ohjelmoijien BSD:tä varten laatimien suunnitteluratkaisujen pohjalta rakennettu ydin.
Historia > Suosion lasku

Hitaus julkaisujen välillä johti siihen, että useat ryhmät aloittivat oman BSD-julkaisunsa. Näitä olivat NetBSD ja FreeBSD. Lisäksi monet siirtyivät Linuxiin, joka toimi heidän omilla tietokoneillaan koska Linux ei vaatinut 80387-matematiikkasuoritinta.
BSD/386

386BSD sekoitetaan toisinaan Berkeley Software Designin vuodesta 1991 valmistamaan BSD/386:een. Vaikka BSD/386:ssä käytettiin 4.3BSD NET/2:ssäkin julkaistua 386BSD-koodia, ja vaikka William Jolitz olikin hetken töissä UUNET:issä, josta BSDi myöhemmin syntyi, hänen työnsä siellä ja 386BSD:n parissa olivat erillään.
Tekijänoikeudet ja lähdekoodin käyttö

William ja Lynne Jolitz omistavat kaikki 386BSD:n ja Jolixin tekijänoikeudet. 386BSD:n julkaisu päättyi 1997, mutta sen lähdekoodia on yhä mukana monissa 386BSD:n perillisissä ja siitä johdetuissa uusissa käyttöjärjestelmissä (kuten Applen Darwinissa ja OpenBSD:ssä). Osia 386BSD:stä on mukana myös siitä kokonaan erillisissä käyttöjärjestelmissä kuten OpenSolariksessa.
Käyttöjärjestelmän lähdekoodit on julkaistu GitHub-palvelussa.