stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Astrid Lindgrens Värld
Teemapuiston alueet > Saltkråkan (Saariston lapset)

Kesällä 2007 avattiin Saltkråkan, joka on puiston ainoa sisätiloihin rakennettu alue, johon investoitiin noin 20 miljoonaa ruotsin kruunua  (n. 1,96 miljoonaa euroa). Saltkråkans kafen (kahvila) yhteydessä oli mahdollisuus osallistua kiertoajelulle. Kierroksen aikana istuttiin pienissä vaunuissa ja oli mahdollisuus nähdä kuvia, videopätkiä sekä hahmoja Saariston lapset-TV-sarjasta (Vi på Saltkråkan). Kiertoajelun loi amerikkalainen yhtiö Sally Corporation ja se sisälsi myös erikoistehosteita sekä 3D-teknologiaa. Saariston lapset -sarjassa Malinia näytelleen Louise Edlind Fribergin ääni opasti vierailijoita matkan aikana. Vuonna 2019 nähtävyys purettiin, eikä sitä tulla uudelleen rakentamaan.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (ruotsiksi, englanniksi, saksaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Astrid Lindgrens Värld Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Astrid_Lindgrens_Värld
Astrid Lindgrenin Näsin museon paviljonki, joka sisällytettiin vuonna 2007 Astrid Lindgrenin maailmaan.
Lotan talo (Kirjasta Se pikkuinen Lotta)
Katto-Kassisen alue puistossa, 2015.
Aikuinen mies Nils Karlsson Pysslingin talon edessä olevalla tuolilla, 2009.
Käännös suomeksi
Marko Kivenmäki

| Marko Kivenmäki |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. heinäkuuta 1975 (ikä 49) Turku
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Mave, Fakiiri
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  173 cm
Paino:  80 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1996–2011
Seurat:  Kiekko-67 (I-divisioona) Frisk Asker (GET-ligaen) Ässät (SM-liiga) Lukko (SM-liiga) UJK (Mestis) Skellefteå (Allsvenskan) Jukurit (Mestis) Hull Thunder (BNL) TPS (SM-liiga)
Marko Kivenmäki (s. 20. heinäkuuta 1975 Turku) on suomalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija, jonka pelipaikka oli laitahyökkääjä.
Alun perin turkulainen Kivenmäki ei löytänyt paikkaa Turun Palloseurasta, joten hän lähti kokeilemaan taitojaan Norjaan. Hän viihtyi siellä kaksi kautta, joista viimeisellä hän teki 67 tehopistettä. Nämä herättivät Porin Ässien päävalmentajan Veli-Pekka Ketolan kiinnostuksen.
Kivenmäki pääsi Ässiin kokeilemaan taitojaan. Hän pelasi ensimmäisen kauden nimekkäässä kentässä ja teki 25 tehopistettä. Porissa hän viihtyi kaksi ja puoli kautta, kunnes tipahti Rauman Lukon kautta takaisin divisioonakiekkoon. Kahden muualla pelatun kauden jälkeen Kivenmäki halusi vielä näyttää taitonsa SM-liigassa. Hän vakuutti taidoillaan päävalmentaja Mika Toivolan ja teki kaudella 2005–2006 oman piste-ennätyksensä, 19+34=53, ja pelasi ylivoimaisesti parhaan kautensa. Kivenmäki voitti saman kauden pudotuspelien pistepörssin tekemällä tehot 4+9=13. Samalla kaudella hän saavutti SM-hopeaa Ässien riveissä. Tuon kauden jälkeen Ässien menestys ei ollut yhtä hyvää, mutta Kivenmäki jatkoi pisteiden tekoa lähes piste/ottelu-tahdilla. Kaudella 2009–2010 hän sijoittui pistepörssin kuudenneksi, mutta siitä huolimatta Ässät päätti olla jatkamatta hänen sopimustaan. Kaudeksi 2010–2011 hän palasi takaisin kasvattajaseuraansa Turun Palloseuraan. Kivenmäki lopetti uransa kauteen 2010–2011.
Kivenmäki on myös rullakiekon maailmanmestari vuodelta 2000. Hänen seurajoukkueensa rullakiekon SM-liigassa oli Kiekko-67 sekä Team Labedan Kiekko-67.
Kivenmäen poika Otto Kivenmäki pelaa myös jääkiekkoa Lappeenrannan SaiPassa.
Kivenmäki toimii nykyään Ässien U-16 SM (C-nuoret) joukkueen päävalmentajana ja jatkaa pestissä vuoteen 2023 yksivuotisella sopimuksella.
Järviseudun Pallokerho

| Järviseudun Pallokerho |
| --- | --- |

Perustettu:  1996
Kaupunki:  Alajärvi, Suomi
Kotiareena:  OmaSP Areena
Sarjataso:  II-divisioona
Värit:                
Puheenjohtaja:  Petri Koskenmäki
Päävalmentaja:  Sami Seppälä
Järviseudun Pallokerho (JPK) on Alajärveläinen jääkiekkojoukkue, joka pelaa Jääkiekon II-divisioonaa. Järviseudun Pallokerho on perustettu Alajärven Ankkureiden ja Vimpelin Vedon jääkiekkomiesten toimesta vuonna 1996.
| Järviseudun Pallokerho kaudella 2024–2025 n k > Kokoonpano | Järviseudun Pallokerho kaudella 2024–2025 n k > Kokoonpano | Järviseudun Pallokerho kaudella 2024–2025 n k > Kokoonpano | Järviseudun Pallokerho kaudella 2024–2025 n k > Kokoonpano | Järviseudun Pallokerho kaudella 2024–2025 n k > Valmentajat | Järviseudun Pallokerho kaudella 2024–2025 n k >  | Järviseudun Pallokerho kaudella 2024–2025 n k >  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Maalivahdit  31   Parks Owensby   50   Lassi Viljanen   70   Oskari Koskenmäki Puolustajat   2   Jere Vainio    5   Antti Kylönen   17   Mitja Mäntyniemi   28   Topias Degerlund   32   Yegor Dolkart   43   Gleb Riabinin   51   Kaapo Kriikkula   81   Sampo Peura |  |  Hyökkääjät   8   Alexander Iarosiuk   12   Juho Männistö   13   Axel Laasala   15   Santeri Kari   16   Juuso Mäntyniemi   18   Olli-Matti Rintamäki   19   Mika Ilomäki   40   Lauri Rintala   42   Samu Mäenpää   44   Ilia Barinov   53   Lauri Männistö   55   Maxim Korobeinikov   82   Joni Keränen   91   Aatu Saikkonen |  |  Päävalmentaja Sami Seppälä  Selitykset (C) Kapteeni  (A) Varakapteeni  Lähde: JPK jpk-ry.com. Päivitetty: 8. tammikuuta 2025  |  |  |
Aino Forss

| Aino Forss |
| --- | --- |
 Aino Jasmin Voutilaisen esittämänä vuonna 2022.
Näyttelijä(t):  Janna Ilmanen (2008–2010) Jasmin Voutilainen (2018–2022) Jessica Öystilä (2021–2022) Laura Allonen (2022) Tiia Weckström (2023–2024)
Kesto:  2008–2010, 2018–2022, 2023–2024
Ensi- esiintyminen:  Osa 1553: Ossi haluaa siskonsa reviirilleen (5. toukokuuta 2008)
Viimeinen esiintyminen:  Osa 4545: Seksillä sisään (14. maaliskuuta 2024)
Henkilötiedot
Koko nimi:  Aino Johanna Forss (o.s. Kaukovaara)
Status:  leski
Sukupuoli:  nainen
Kotipaikka:  Lahti
Asuinpaikka:  Pihlajakatu 23 B 5, Helsinki
Suhteet
Vanhemmat:  Iiris Kaukovaara Panu Kaukovaara
Sisarukset:  Sampo Kaukovaara Otto Kaukovaara
Sisarusten lapset:  Ukko
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Aino Johanna Forss (o.s. Kaukovaara) on kuvitteellinen henkilö suomalaisessa saippuasarjassa Salatut elämät. Hahmo nähtiin sarjassa ensimmäisen kerran lapsena vuosina 2008–2010 Janna Ilmasen esittämänä. Hahmo palasi sarjaan aikuisena vuonna 2018 Jasmin Voutilaisen esittämänä. Joulukuusta 2021 helmikuuhun 2022 Jessica Öystilä esitti hahmoa Jasmin Voutilaisen jouduttua jäämään sairauslomalle sarjan kuvauksista. Jasmin palasi rooliinsa mutta hyvin pian Öystilä otti rooliin haltuun toistamiseen ja tämä nähtiin sarjassa huhtikuussa 2022. Voutilainen palasi jälleen hetkellisesti näyttelemään Ainoa, kunnes näyttelijä jäi kolmannen kerran sairauslomalle alkuvuodesta 2022. Tällä kertaa Ainoa tuli sijaistamaan Öystilän sijaan Laura Allonen, ja hänet nähtiin sarjassa ensimmäisen kerran toukokuussa 2022, kunnes Voutilainen palasi sarjaan elokuussa. Voutilainen jätti sarjan lokakuussa 2022, jolloin Aino lähti Pihlajakadulta Kaliforniaan, Cindy Rintalan luo. Aino palasi sarjaan keväällä 2023 Tiia Weckströmin esittämänä.
Voutilaisen esittämänä hahmo on esiintynyt myös Nightmare 2 – Painajainen jatkuu -elokuvassa (2014) ja spin-off-sarjassa Satula (2015).
Yleistä > Perhe

Ainon vanhemmat ovat Panu ja Iiris Kaukovaara. Hänellä on kaksosveli Otto ja isoveli Sampo.
Aino oli lapsena katkera äitinsä Iiriksen katoamisen vuoksi, ja hän pitikin äitiään pitkään petturina. Iiriksen poissaollessa Aino piti Panun uutta vaimoa, Veera Puolakkaa äitinään. Veeran Peppi-tyttärestä tuli samalla hänelle kuin sisko. Iiriksen paluu takaisin Kaukovaarojen elämään aiheutti pitkään kitkaa perheen sisällä, mutta lopulta myös Aino antoi äidilleen anteeksi. Myös Panu ja Iiris palasivat hetkeksi takaisin yhteen. Panun ja Iiriksen riitaisan eron ja huoltajuuskiistan päätteeksi Aino, Panu, Otto ja Sampo muuttivat takaisin entiseen kotikaupunkiinsa Lahteen Iiriksen palatessa Pariisiin.
Yleistä > Työelämä

Aikuisena Helsinkiin palattuaan Aino työskenteli ensin Ismo Laitelan Delismo-kaupassa ja sitten tarjoilijana Moose-kahvilassa. Sittemmin hän on toiminut Mustavaara-yhtiössä sihteerinä. Aino omisti Mustavaara-yhtiöiden osakkeita, mutta lahjoitti osakkeet Aki Nikkiselle.
Suhteet > Perhesuhteet

Panu Kaukovaara: isä
Iiris Kaukovaara: äiti
Otto Kaukovaara: kaksoisveli
Sampo Kaukovaara: isoveli
Peppi Puolakka: entinen siskopuoli
Ukko: veljenpoika (vain spin-off-elokuvassa Nightmare 2: painajainen jatkuu, ei runkosarjassa)
Suhteet > Rakkaussuhteet

Janne Haukkala: yhden illan juttu
Samuli Palokoski: seurustelusuhde, päättynyt
Noel Axelsson: seurustelusuhde, päättyi Noelin jätettyä hänet Elina Taalasmaan vuoksi
Jere Sievinen: entinen kihlattu
Tomi Laiho: entinen ihastus
Joonatan Sievinen: suhde päättynyt
Valtter Forss: avioliitto, päättyi Valtterin kuolemaan
Miki Kajander: suudelleet kahdesti: ensin Ainon ja heti perään Mikin aloitteesta, päättynyt
Suhteet > Ystävyyssuhteet

Aki Nikkinen: ystävä ja pomo
Henrik Ekholm: työkaveri, joka auttoi Ainoa kostamaan Danielalle.
Cindy Rintala: hyvä ystävä, olivat aluksi vihamiehiä, sittemmin sopineet välinsä
New England Patriots

| New England Patriots |
| --- | --- |

Lempinimet:  The Pats
Perustettu:  1960
Entiset nimet:  Boston Patriots (1960–70)
Kotikenttä:  Nickerson Field (1960–62)  Fenway Park (1963–68)  Alumni Stadium (1969)  Harvard Stadium (1970)  Foxboro Stadium (1971–2001) Schaefer Stadium (1971–82)  Sullivan Stadium (1983–89)  Gillette Stadium (2002–)
– kaupunki:  Foxborough, Massachusetts
Maskotti:  Pat Patriot
Värit:  Merensininen, hopea, punainen ja valkoinen
Omistaja:  Bob Kraft
Toimitusjohtaja:  Eliot Wolf
Päävalmentaja:  Mike Vrabel
Saavutukset
Liigamestaruudet:  6
Super Bowlit:  6 2001 (XXXVI), 2003 (XXXVIII), 2004 (XXXIX), 2014 (XLIX), 2016 (LI) 2018 (LIII)
Konferenssin mestaruudet:  AFC: 1985, 1996, 2001, 2003, 2004, 2007, 2011, 2014, 2016, 2017, 2018
Divisioonan mestaruudet:  22 *AFL East: 1963 AFC East: 1978, 1986, 1996, 1997, 2001, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019
Liigahistoria
Ennen NFL:ää:  American Football League (1960–69) Eastern Division (1960–69)
NFL aloitusvuosi:  1970
Divisioonahistoria:  American Football Conference (1970–) AFC East (1970–)
Infobox OKNimi-testi OK: 
New England Patriots on vuonna 1960 perustettu amerikkalaisen jalkapallon ammattilaisjoukkue, jonka kotipaikka on Foxborough, Massachusetts. New England Patriots pelaa National Football Leaguen American Football Conference-sarjassa. Patriots pelaa kotiottelunsa Gillette Stadiumilla.
Patriots on yksi NFL:n menestyneimmistä joukkueista. Patriots on voittanut kuusi Super Bowlia ja 11 konferenssimestaruutta.
Seuran omistaja on Robert Kraft. New England Patriots oli vuonna 2023 Forbesin listauksessa maailman kolmanneksi arvokkain urheiluseura 7 miljardin dollarin arvolla.
Historia

Seura perustettiin vuonna 1960 nimellä Boston Patriots. Vuodesta 1971 lähtien joukkueen nimi on ollut New England Patriots.
Patriots on ollut 2000-luvun parhaiten menestyneitä joukkueita NFL:ssä. Pelinrakentaja Tom Bradyn ja päävalmentaja Bill Belichickin johdolla joukkue on saavuttanut kuusi Super Bowl -mestaruutta. Vuonna 2007 Patriots voitti kaikki NFL:n runkosarjaottelunsa ensimmäisenä seurana sen jälkeen, kun NFL:ssä vuonna 1978 siirryttiin pelaamaan 16 ottelun runkosarjaa. Vuonna 2011 New England Patriots pääsi seitsemännen kerran loppuotteluun (Super Bowl XLVI). Loppuottelussa New York Giants osoittautui kuitenkin paremmaksi pistein 21–17. Kaudella 2014 Patriots voitti neljännen kerran Super Bowlin. Kaudella 2016 seura voitti viidennen kerran Super Bowlin ja ensi kertaa ottelussa jouduttiin jatkojalle.
Historia > Logojen historia

"Pat the Patriot" vuosilta 1961–1992
Royal Blue "Flying Elvis" vuosilta 1993–1999
Gillette Stadium

Gillette Stadium sijaitsee Foxboroughissa noin 45 kilometriä lounaaseen Bostonin kaupungin keskustasta. Stadion toimii kotikenttänä New England Patriotsille. Stadionin kapasiteetti on 68 756 ihmistä. Stadion avattiin vuonna 2002 ja sen rakensi Becon Construction Company Inc.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta New England Patriots Wikimedia Commonsissa
Joukkueen virallinen sivu
Jisreelin tasanko

Jisreelin tasangon kartta.
Maisemaa.
Jisreelin tasanko (hepr. ‏עמק יזרעאל‎, Emek Yizreel, m.kreik. Ἐσδρηλών, Esdrēlṓn, arab. مرج ابن عامر‎, Marj ibn ‘Āmir) on tasanko Israelin pohjoisosassa. Tasanko esiintyy esimerkiksi Vanhassa testamentissa ja siellä sijaitsi Jisreelin muinainen kaupunki. Strategisella reitillä sijaitsevan tasangon läpi kulkivat aikanaan monet armeijat. Alueen nykyinen keskus on Afula ja huomattava osa seudusta on viljelyaluetta.
Maantiede

Jisreelin tasanko on alue Kisonjoen alluviaalitasangolla Karmelvuorelta suurin piirtein Taborinvuorelle saakka. Suurpiirteisesti tasasivuisen kolmion muotoisen alueen sivuilla on pituutta noin 33 kilometriä ja pinta-alaa sillä on noin 250 km². Israelin sisämaan laaksoista se on toiseksi suurin Jordaninlaakson jälkeen. Jisreelin tasankoon on joskus sisällytetty myös Nahal Harod eli Harodinlaakso alueen kaakkoiskärjessä.
Kokkolan sankarimuistomerkki

Viljo Savikurki: Kokkolan sankarimuistomerkki Pro Patria (1954), punainen graniitti, Kokkolan Marian hautausmaaa, Kokkola.
Kokkolan sankarimuistomerkki Pro patria on kuvanveistäjä Viljo Savikurjen veistämä sankarihautojen muistomerkki Kokkolan Marian hautausmaalla. Muistomerkki paljastettiin vuonna 1954. Patsas muodostuu kaksipuolisesta reliefistä. Etusivun vasemmassa reunassa on kuvattu sotaan lähtevä sotilas. Kahdesta sotilaasta koostuva sommitelma oikealla kuvaa haavoittuneen sotilaan viimeisiä hetkiä. Reliefin takasivulla on esitetty sotilaan leski, äiti ja poika.
Teos on veistetty Vehmaan punaisesta graniitista. Kaksipuolisen reliefin taustakuvasta toinen kappale on esillä Vehmaan kivityömuseosta ja Vehmaan kotiseutumuseosta koostuvilla Vehmaan museoilla Vehmaan Lahdingon Huolilassa. Taustakuva jäi jäljelle, kun sankaripatsaan ensimmäinen kappale tuhoutui junakuljetuksen yhteydessä sattuneessa tulipalossa vuonna 1953. Vakuutus korvasi vahingon ja patsas veistettiin kokonaisuudessaan uudelleen. Myöhemmin vuonna 1999 kiviveistämö lahjoitti reliefin Vehmaan museoille ehdolla, ettei reliefin kuvapuoli saisi näkyä suoraan tielle.
Kokkolan sankarimuistomerkin taustakuva Vehmaan kotiseutumuseolla Vehmaalla.
Kaija Kiiski

| Kaija Kiiski> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. maaliskuuta 1949 (ikä 75) Petäjävesi, Suomi
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Svensk Filmdatabas
Kaija Tuulikki Kiiski (s. 6. maaliskuuta 1949 Petäjävesi) on suomalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa lastenohjelmien ääninäyttelijänä.
Valikoitu filmografia > Elokuvat

Sininen imettäjä (1985)
Kastematojen aika (1985)
Kaivatut (1985)
V. Y. Vihdoinkin yhdessä (1986)
Toini - huutolaistyttö (1988)
Inuksuk (1988)
Ihmiselon ihanuus ja kurjuus (1988)
Ystävät, toverit (1990)
Koiravarkaat (1994)
Lindu (2021)
Valikoitu filmografia > Televisiosarjat

Vili Vilperi (1994–1997)
Postimies Pate (1989–2016)
Aiheesta muualla

Kaija Kiiski Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kaija Kiiski Elonetissä.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva  Elonet
Katupartiot Suomessa

Katupartioksi kutsutaan ulkona liikkuvaa vapaaehtoisten joukkoa, joka tarkkailee ympäristöä järjestyshäiriöiden varalta. Katupartio ilmoittaa tarvittaessa laittomuuksista poliisille tai puuttuu asioihin yleisen kiinniotto-oikeuden nojalla. Katupartion voi perustaa kuka tahansa siihen kykenevä. Katupartio on laillinen, jos sen yksittäiset jäsenet eivät riko lakia. Katupartiotoimintaa on ollut paljon Yhdysvalloissa, ja Suomessa se käynnistyi Kemissä joidenkin vanhempien väitettyä sosiaalisessa mediassa, että turvapaikanhakijat olisivat kuvanneet nuoria tyttöjä koulujen edustalla.
Äärioikeistolaiset, maahanmuuttoa vastustavat katupartiot nousivat Suomessa puheenaiheeksi vuoden 2016 alussa. Ne huomattiin myös ulkomailla. Nationalistien perustamat partiot ilmoittivat toimivansa lain puitteissa. Poliisi, muut viranomaiset ja monet poliitikot suhtautuivat kuitenkin niihin kielteisesti. Myös osa tavallisesta kansasta vastusti katupartioita. Vastustajat pelkäsivät ylilyöntejä ja väkivaltaa. Tämä johtui joidenkin katupartioiden jäsenten rikostaustoista ja äärinationalistien valtion vastaisesta jyrkästä ideologiasta ja toimintatavasta.
Oikeudet ja velvollisuudet

Katupartioiden toiminta on poliisiylijohdon mukaan laillista, elleivät sen jäsenet syyllisty rikoksiin. Poliisihallituksen mukaan laillisesti toimivan katupartion jäsenellä on samat oikeudet ja velvollisuudet kuin muillakin kansalaisilla. Katupartion tulee ainoastaan tehdä havaintoja ja tukea viranomaisia.
Katupartion voi perustaa kuka tahansa ilman erityislupaa, ilman järjestyksenvalvojan tai poliisin pätevyyttä. Perustuslaki ei kiellä maahanmuuttokriittisen henkilön osallistumista katupartioon. Yhdistysten perustaminen ja liikkuminen on kaikille vapaata. Katupartio saa kävellä joukkona kaupungilla. Kiinniottotilanteessa katupartion jäsen saa käyttää mahdollisimman varovaisesti tilanteen vaatimia voimakeinoja, tarvittaessa esimerkiksi kaataa kiinniotettavan. Kiinniotettu on välittömästi luovutettava poliisille. Katupartion jäsenillä ei saa olla voimankäyttövälineitä. Myös toistuva ihmisten seuraaminen voi olla rikos. Jos katupartio esimerkiksi kysyy henkilön nimeä, sen voi kertoa, mutta sitä ei ole pakko kertoa.
Ylen haastattelemat kaksi oikeustieteen professoria katsoivat 14. tammikuuta 2016, että valtiovalta voi kieltää rasistiset katupartiot, eikä silloin voi vedota kokoontumisvapauteen.
Kansalaisten mielipide

Kansalaiset sekä puolustavat että vastustavat katupartioita. Suomen Kuvalehden 8.–11. tammikuuta 2016 tekemän verkkokyselyn mukaan noin neljäsosa vastanneista hyväksyi katupartioinnin, noin puolet vastusti niitä ja loput eivät ottaneet asiaan kantaa. 36 prosenttia kyselyyn vastanneista sanoi turvapaikanhakijoiden heikentäneen Suomessa turvallisuustilannetta. 62 prosenttia sanoi, etteivät turvapaikanhakijat ole muuttaneet Suomea turvattomammaksi. 57 prosenttia Iltalehden kyselyyn vastanneista sanoi 17. tammikuuta mennessä, ettei katupartioita tule kieltää. MTV:n 17. tammikuuta 2016 julkaiseman ajanjaksona 12.–15. tammikuuta 2016 toteutetun kyselyn mukaan 39 prosenttia suomalaisista hyväksyi katupartiot, jotka kertoivat suojaavansa kantasuomalaisia ja vastaajista 45 prosenttia ei hyväksynyt. Vastaajista 15 prosenttia ei ilmoittanut kantaansa; kyselyyn vastasi noin 1 400 täysi-ikäistä suomalaista verkkopaneelissa.
Poliitikkojen kanta

Poliitikot kiistelivät tammikuun alussa 2016 katupartioista ja kannanotoista niihin. He antoivat alussa epäselviä ja ristiriitaisia lausuntoja. Pääministeri Juha Sipilä sanoi 12. tammikuuta 2016, että keskustelu katupartioista on paisunut liikaa.
Puolueissa oltiin yhtä mieltä siitä, ettei katupartioilla ole poliisin valtuuksia. Puolueiden sisällä oli eriäviä näkemyksiä. Eniten katupartioita kannattavia ääniä kuului perussuomalaisten piiristä. Vasemmistopuolueet vastustivat jyrkimmin katupartioita. Myös kokoomuslaiset suhtautuivat niihin yleensä kielteisesti.
Perussuomalaistaustainen ulkoministeri Timo Soini puolsi katupartiointia, mutta tuomitsi rasismin ja maahanmuuttajiin kohdistuvan väkivallan jyrkästi. Silti perussuomalaisista monet puolsivat katupartioita, toiset olivat varauksellisempia. Perussuomalaiset Nuoret tukivat katupartioita.
Valtiovarainministeri Alexander Stubb ilmoitti 13. tammikuuta 2016, että hallitus kokoontuu keskustelemaan siitä, missä oikeudellinen rajapinta on. Stubbin mukaan hallitus voi kieltää rasistiset katupartiot.
Viranomaisten mielipide

Poliisit antoivat katupartioista ristiriitaisia lausuntoja, useimmiten kielteisiä. Poliisiylijohtaja Seppo Kolehmainen sanoi, että katupartiot ovat hyväksyttäviä, jos ne eivät leiki poliisia ja riko lakia. Oikeusministeri Jari Lindström ei pitänyt ongelmana joidenkin katupartioiden jäsenten väkivaltarikostaustaa. Näistä lausunnoista nousi kova väittely sosiaalisessa mediassa. Katupartioiden vastustajat katsoivat Kolehmaisen sietävän rasistisia katupartioita.
Muun muassa sisäministeri Petteri Orpo piti Kolehmaisen lausuntoa tulkinnanvaraisena. Orpo halusi tiukempaa linjaa, koska katupartiotoiminnassa on piirteitä, jotka eivät lisää yleistä turvallisuutta. Kolehmainen täsmensi kantaansa, että rasistiset tai rikolliset katupartiot ovat eri asia kuin vaikkapa nuorten toimintaa valvovat tai yleisestä turvallisuudesta huolehtivat katupartiot. Kolehmaisen mukaan turvattomuutta aiheuttavasta katupartiosta voi vaikkapa soittaa poliisille, ja että katupartiointi ei saa aiheuttaa enemmän ongelmia kuin hyötyä.
Suojelupoliisi huolestui katupartioista ja seurasi niitä. Joensuun poliisin mukaan yleinen turvallisuus ja järjestys kuului poliisille ja kaupungin johto tuomitsi katupartioinnin. Monet muutkaan poliisit eivät pitäneet katupartioita tarpeellisina tai toivoneet niitä ja suhtautuivat niihin negatiivisesti. Paikalliset poliisit myös pyrkivät seuraamaan katupartioita. Poliisi piti katupartiotoiminnan laajuutta liioiteltuna.
Katupartioiden puolesta

Katupartioita pidettiin tervetulleena, koska poliisin resurssit olivat pienet. Säästöt olivat pienentäneet niitä. Myös pakolaisten harjoittamaa rikollisuutta pelättiin. Tästä yksi esimerkki oli ulkomaalaisten harjoittama naisten ahdistelu. Jo vuosia toiminut Pihtiputaan ”Yöpyövelit”-vartiointi oli saanut paikkakunnalla tapahtuvaa omaisuusrikollisuutta vähennettyä.
Katupartioita vastaan

Katupartioiden sanottiin lisäävän poliisin töitä, kun poliisi joutuu valvomaan katupartioita. Lisäksi polisin työtaakkaa lisää se, että poliisi juoksee niiden antamien vihjeiden perässä.
Katupartioita arvosteltiin ammattitaidon puutteesta. Ylilyöntejä ja oikeuden ottamista omiin käsiin pelättiin. Katupartioihin osallistui paljon äärioikeistolaisina pidettyjä maahanmuuttovastaisia henkilöitä.
Lähinnä äärioikeistolaisten katupartioissa oli väkivaltarikostaustan omaavia henkilöitä. Itsenäiset paikallisryhmät olivat maltillisempia ja niissä oli vähemmän rikostaustan omaavia henkilöitä.
Niinpä äärioikeistoon kytkeytyvät katupartiot herättivät suuren yleisön keskuudessa myös huolta ja pelkoa. Katupartoita vastustavat naiset perustivat Joensuussa vuoden 2016 alussa ”Kyllikin siskot”.
Maahanmuuttoa vastustavat katupartiot

Suomessa on toiminut eri lähtökohdista erilaisia maahanmuuttoa vastustavia katupartioita.
Avoimen kansallissosialistinen Suomen vastarintaliike perusti ensimmäisenä Suomessa katupartioita. Lokakuussa 2015 SVL:n katupartio ja antifasistit ottivat yhteen Kiasman edustalla.
Äärioikeistolainen Soldiers of Odin loi katupartion Kemiin lokakuussa 2015, sitten Joensuuhun tammikuussa 2016. Tähän reagoiden tiedotusvälineissä palautettiin mieliin 1990-luvun Joensuun skinit, jotka hyökkäilivät ulkomaalaisten kimppuun muun muassa steroidien voimalla. Myös Suomen Sisun ja Combat 18:n jäsenet ovat osallistuneet Suomessa katupartitoimintaan, samoin kuin jotkut perussuomalaiset. Suomen Sisun katupartiointiin on osallistunut eri puolilla maata kymmeniä ihmisiä.
Soldiers of Odinin johtaja Mika Ranta on myös Suomen vastarintaliikkeen jäsen, ja hänellä on Pohjolan Sanomien ja Lapin Kansan mukaan taustassaan rikostuomio ulkomaalaiseen kohdistuneesta pahoinpitelystä.
Irakilainen mies kertoi, että Soldiers of Odinin asuihin pukeutuneet olivat pahoinpidelleet häntä kesällä 2016.
Alussa nationalistien katupartiot olivat Oulun poliisilaitoksen päällikön mukaan vain monikulttuurisuuden vastustajien trollausta, propagandaa. Eduskunnan hallintovaliokunnan jäsenen, keskustalaisen Antti Kurvisen mukaan poliittiset pienryhmät koettivat katupartioiden avulla värvätä uusia jäseniä.
Monien katupartioiden toiminta hiipui tai loppui keväällä-kesällä 2016. Kaduilla ei tapahtunut turvapaikanhakijoiden tekemiä rikoksia. Street Patrol -katupartiosta hyppäsi väkeä Soldiers of Odiniin. Suurimman katupartion, Soldiers of Odinin toiminta supistui. Silti eri järjestöt perustivat vuoden 2016 lopuillakin uusia katupartioita joillekin paikkakunnille