stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Varsinais-Suomen sairaanhoitopiiri
Tyksin organisaatio ja toiminta

T2-sairaalan valmistuttua Tyksissä otettiin vuoden 2013 alusta käyttöön uusi hoitolinjoihin perustuva organisaatio entisen erikoisaloihin perustuneen organisaation sijasta. Tyksin organisaation hoitolinjat eli toimialueet ovat seuraavat:
| --- | --- |
 Tules  Sydänkeskus  Vatsaelinkirurgian ja urologian klinikka  Neurokeskus  Medisiininen  Operatiivinen toiminta ja syöpätaudit  Naistenklinikka:  Lasten ja nuorten klinikka  Psykiatrian toimialue  Asiantuntijapalvelut  Totetek  Kuvantamisen toimialue  Laboratoriotoimialue  Yhteiset palvelut
Eri toimialueiden toimintaa on esitelty sairaanhoitopiirin internet-sivuilla. Toimialueiden ja samalla Tyksin toimintaan voi tutustua klikkaamalla yllä toimialueiden aktiivisia linkkejä.  Tyksillä on sairaalajohtaja ja sairaalaylihoitaja. Toimialueiden toimintaa johtavat toimialuejohtaja ja ylihoitaja.
Talouslukuja

Varsinais-Suomen sairaanhoitopiirin toimintakulut olivat 793,2 milj. euroa vuonna 2020 ja kokonaiskulut sisältäen poistot ja rahoituskulut 834,0 milj. euroa. Toimintatuotot olivat samoin 834,0 milj. euroa. Toimintatuotoista 598,1 milj. euroa (71,7 %) oli myyntituottoja jäsenkunnilta ja 71,8 milj. euroa ulkokunnilta sairaanhoitopalvelujen myynnistä. Muita myyntituottoja kertyi 93,5 milj. euroa ja muita tuottoja 43,1 milj. euroa. Potilasmaksutulot olivat 27,5 milj. euroa (3,3 %).
Piirin jäsenkunnat

Jäsenkunnat 31.12.2022:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Aura  Kaarina  Kemiönsaari  Koski Tl  Kustavi  Laitila  |  Lieto  Loimaa  Marttila  Masku  Mynämäki  Naantali  |  Nousiainen  Oripää  Paimio  Parainen  Punkalaidun  Pyhäranta  |  Pöytyä  Raisio  Rusko  Salo  Sauvo  Somero  |  Taivassalo  Turku  Uusikaupunki  Vehmaa  |
Lisäksi Turun yliopistolla oli oikeus asettaa edustajansa kuntayhtymän päätöksentekoelimiin.
Aiheesta muualla

Varsinais-Suomen sairaanhoitopiiri
Valhalla (likööri)

| Valhalla |
| --- | --- |
 Valhalla-pullo.
Tyyppi:  Likööri
Alkoholiprosentti:  35 %
Valmistaja:  Anora Group
Alkuperä:   Suomi
Valmistus aloitettu:  2013
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valhalla tai Koskenkorva Valhalla on Anora Groupin valmistama suomalainen yrttilikööri.
Se on vahvuudeltaan 35 til-% ja maustettu mm. väinönputkella, koiruoholla, siankärsämöllä ja lakritsijuurella.
Trotskilaisuus Suomessa

Lev Trotskin (1879–1940) ajatuksiin tukeutuva kommunistinen liike eli trotskilaiset ei ole koskaan noussut merkittäväksi aatteelliseksi suuntaukseksi Suomen vasemmiston keskuudessa. Ensimmäiset trotskilaiset järjestäytyivät 1970-luvulla. Käsite trotskilaisuus on kuitenkin ollut käytössä 1920-luvulta lähtien, sillä Suomen Kommunistinen Puolue (SKP) tuomitsi Trotskin opit Kominternin (1919-1943) jäsenpuolueena ankarasti.
Esihistoria

SKP keskusteli NKP(b):n sisäisestä tilanteesta vuodesta 1924 alkaen ja puoluejohto asettui kannattamaan Stalinin johtamaa enemmistölinjaa. SKP:n Otto Wille Kuusinen johti syyskuussa 1927 Kominternin kokousta, jossa Lev Trotski erotettiin järjestön toimeenpanevan komitean jäsenyydestä. Vuonna 1928 SKP ilmoitti päätöksessään, ettei sen riveissä ollut esiintynyt Trotskin kannattajia.
SKP:n alkuaikojen veteraani ja työväenlauluperinteen tallentaja Sulo Vakkari julkaisi vuosina 1963–1971 trotskilaista Luokkataistelu-lehteä. Hän julkaisi jo vuonna 1953 nimimerkillä ”Vanha työmies” 29-sivuisen kirjasen Ministerikommunistien petos, jossa kritisoitiin voimakkaasti SKP:n ”stalinistista” kansanrintamapolitiikkaa. Vakkari tapasi ennen kuolemaansa yhden vaikutusvaltaisimmista trotskilaisista, Neljännen internationaalin johtoon jo toisen maailmansodan aikaan nousseen Ernest Mandelin.
Trotskilainen argumentaatio oli tuttua 1960-luvun aktivisteille. Ernest Mandel puhui Suomessa samana syksynä kun vanha vallattiin 1968. Demarinuoret julkaisivat useita Mandelin kirjoituksia suomeksi. SDP:n opiskelijanuorissa oli myös 1960-luvun lopulla hetken trotskilainen suuntaus. Suomalaiset lukivat New Left Review -lehteä, jonka toimituskuntaan kuului myös trotskilaisia. 1960-luvulla oli muodissa sanonta: ”Kaikkihan Trotskin tuntee, mutta kukaan ei julistaudu trotskilaiseksi”.
Järjestäytyminen 1970-luvulla

Vasta 1970-luvulla Suomessa järjestäytyi ensimmäinen trotskilainen ryhmä, kun kymmenisen nuorta perusti Punikkiryhmät/Röda grupper -järjestön. Vuodesta 1974 alkaen ryhmä tunnettiin nimellä Vallankumoukselliset kommunistit/Revolutionära kommunisterna (VK/RK). VK toimi Helsingissä, Turussa ja sittemmin myös Tampereella. Helsingissä ryhmän yhdyshenkilönä toimi Pekka Haapakoski ja Turussa Sebastian Lindén. Sen aktiivisin naisjäsen oli helsinkiläinen Mariella Lindén, joka toimi myös Puna-akat/Rödkärringarna-feministiryhmässä (1973, vuodesta 1974 Marxist-Feministerna). VK oli Neljännen internationaalin (yhdistynyt sihteeristö) (USFI) kannattajajäsen, jolla ei ollut osaston täysiä oikeuksia. VK julkaisi lehteä Työväenvalta (1974–1976 Neuvostovalta) vuoteen 1979 asti.
VK oli mukana Espanja-solidaarisuustyössä ja jonkin verran Chile-solidaarisuustyössä sekä kehitti toimintaa Itä-Euroopan oppositioiden puolesta. VK syntyi osittain Vietnamin sotaa vastustaneen opiskelijaliikkeen nousun myötä ja sodan päättyminen keväällä 1975 poisti yhden koossa pitäneen voiman. VK hajosi, kun Pekka Haapakoski ja Sebastian Lindén muuttivat 1977 Ruotsiin. Samoihin aikoihin järjestön naisjäsenet irtaantuivat marxilaisuudesta radikaalifeminismin kannattajiksi. Haapakoski toimi pitkään aktiivisesti USFI:n Ruotsin osastossa.
Työväenvallan viimeinen toimittaja, tamperelainen Aulis Kallio, jatkoi 1980-luvulla Michel Vargan johtaman trotskilaisen suuntauksen (International League for the Reconstruction of the Fourth International) puhemiehenä Suomessa. Kallio julkaisi vuosina 1980-1984 lehtiä Internationaali ja Rynnäkkö. Rynnäkössä esimerkiksi puolustettiin voimakkaasti Puolan työläisten kamppailua "todellisen sosialismin" puolesta. VK:n entisistä naisjäsenistä poliittisesti aktiivisin on ollut Margherita (Lolo) Zilliacus, joka toimi 1980-luvun alussa SKDL:n kaupunginvaltuutettuna Tammisaaressa.
2000-luku

Suomessa toimii nykyään kolme trotskilaiseen perinteeseen nojaavaa järjestöä, Sosialistiliitto (SL), pienempi Marxilainen työväenliitto (MTL) sekä Sosialistinen Vaihtoehto (SV). Vuonna 1995 nimellä Kommunistinuoret perustettu Sosialistiliitto toimii lähinnä Helsingissä, mutta sillä on paikallisryhmiä myös muualla. Sosialistiliiton tunnetuin aktivisti on Juhani Lohikoski, joka johti myös Suomen Attacia 2002–2004. SL julkaisee lehtiä Murros ja Antikapitalisti.
Marxilainen työväenliitto perustettiin keväällä 2000, kun aiemmin nimellä Marxilainen oppositio Sosialistiliitossa toimineet aktivistit irtautuivat liitosta. MTL julkaisee lehtiä Työväen Mielipide ja Marxilainen.
Toinen MTL:n perustajista muodosti sittemmin Komitean työväeninternationaalin puolesta (CWI) kanssa sympatisoivan Sosialistisen Vaihtoehdon, joka toimi ensi kertaa aktiivisesti huhtikuusta 2002 kesäkuuhun 2004. Järjestöllä on vuodesta 2010 lähtien jälleen ollut toimintaa muun muassa Oulussa ja Helsingissä, ja se julkaisee nykyisin myös samannimistä lehteä.
Aulis Kallio perusti kesällä 2002 lyhytikäisen Sarastus-verkkolehden. Sarastus ilmoitti olevansa poliittisesti lähellä brittiläistä Alliance for Workers Libertyä.
Uuden-guineanrotta

| Uuden-guineanrotta> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Jyrsijät Rodentia
Alalahko::  Hiirimäiset jyrsijät Myomorpha
Yläheimo::  Muroidea
Heimo::  Rottaeläimet Muridae
Alaheimo::  Varsinaiset rotat ja hiiret Murinae
Suku::  Rotat Rattus
Laji::  novaeguineae
Kaksiosainen nimi
 Rattus novaeguineae  Taylor & Calaby, 1982 
Katso myös
   Uuden-guineanrotta Wikispeciesissä   Uuden-guineanrotta Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Uuden-guineanrotta (Rattus novaeguineae) on trooppisissa olosuhteissa elävä jyrsijälaji. Se painaa noin 133 grammaa. Uuden-guineanrotta on kaikkiruokainen. Se on levinnyt ainoastaan Papua-Uuteen-Guineaan.
Valhalla (täsmennyssivu)

Valhalla tai Walhalla viittaa muun muassa seuraaviin:
Valhalla, skandinaavisessa mytologiassa vainajien asuinsija
Valhalla, tanskalaisen Peter Madsenin piirtämä sarjakuva
Valhalla-seura, ylimmän upseeriston salaseura Suomenlinnassa vuosina 1781–1786
Valhalla, Pohjoismaiden ministerineuvoston lasten- ja nuortenkulttuurin portaali
Walhalla, marmoritemppeli Saksan Baijerissa
Valhalla, kylä Westchesterin piirikunnassa New Yorkin lähellä
Walhalla ry, pohjoismaisen elokuvan edistämisjärjestö
Valhalla, vuonna 1997 perustettu espanjalainen heavy ja power metal -yhtye
Walhalla, vuonna 1997 perustettu suomalainen black ja trash metal -yhtye
Walhalla, ravintola Helsingin Suomenlinnassa
Valhalla, kraatteri Jupiterin Kallisto-kuussa
HMS Valhalla, Britannian Kuninkaallisen laivaston laivueenjohtaja
Assassin’s Creed Valhalla, Ubisoftin videopeli
Valhalla, Anora Groupn valmistama yrttilikööri.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Valhalla”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Uumajan lentoasema

Uumajan lentoasema (IATA: UME, ICAO: ESNU) sijaitsee Ruotsissa, noin 5 kilometriä Uumajasta etelään. Se on Pohjois-Ruotsin toiseksi suurin ja Ruotsin kuudenneksi suurin lentoasema. Vuonna 2011 lentoaseman kautta kulki yhteensä noin 950 000 matkustajaa. Lentoasemalla on yksi 2 302 metriä pitkä kiitotie (14/32).
Lentoyhtiöt

Uumajan lentoasemalle liikennöivät marraskuussa 2017 seuraavat lentoyhtiöt:
BRA (Tukholma-Bromma)
Finnair (Helsinki-Vantaa, BRA:n operoimana)
Jet Time (Gran Canaria)
Norwegian (Tukholma-Arlanda, Gran Canaria)
SAS (Tukholma-Arlanda, Göteborg-Landvetter, Kiiruna)
Svenska Direktflyg (Åre-Östersund, AIS Airelinesin operoimana)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uumajan lentoasema Wikimedia Commonsissa
Lentoaseman kotisivut
Ruotsin lentoasemat
| --- | --- |
Tukholman lentoasemat:   Arlanda  Bromma  Skavsta  Västerås 
Muut päälentoasemat:   Göteborg-Landvetter  Göteborg City  Malmö  Luulaja  Uumaja 
Muut yli 50 000 matkustajan lentoasemat:   Östersund  Ängelholm-Helsingborg  Sundsvall-Timrå  Visby  Skellefteå  Ronneby  Kalmar  Växjö  Kiiruna  Örnsköldsvik  Jönköping  Halmstad  Örebro  Kristianstad  Norrköping  Linköping  Trollhättan-Vänersborg 
Alueelliset lentoasemat:   Arvidsjaur  Jällivaara  Borlänge  Kramfors  Lycksele  Storuman  Vilhelmina  Hemavan  Oskarhamn  Mora  Sveg  Hultsfred  Pajala  Hagfors  Torsby
Valosaastesuodin

Valosaastesuodin on yleensä tähtikaukoputken tai kiikarin okulaariin kiinnitettävä leveäkaistainen suodatin. Suodatin auttaa poistamaan tähtitaivaan havainnointia vaikeuttavan valosaasteen, josta on muodostunut ongelma erityisesti suuremmissa asutuskeskuksissa. Valosaasteeksi luokitellaan erityisesti natrium- ja elohopealamppujen taivaalle siroama hajavalo.
Suotimella on kontrastia parantava vaikutus, jolloin taustataivaasta saadaan tummempi. Valosaastesuodatin on suosittu apuväline syvän taivaan havainnoinnissa.
Uudet kaupungit Suomessa

Kuusi uutta kaupunkia -postimerkki vuodelta 1960. Merkissä Hyvinkään, Kouvolan, Riihimäen, Rovaniemen, Seinäjoen ja Salon vaakunat.
Uudet kaupungit olivat vuosina 1960–1976 kauppalasta kaupungiksi muutettuja Suomen kuntia. Tämä kuntamuoto luotiin vuonna 1959 säädetyllä lailla, jolla mahdollistettiin kauppalan muuttaminen kaupungiksi niin, ettei sille tullut kaikkia vanhempien kaupunkien rasituksia. Kaupungeille kertyneet rasitukset johtivat siihen, että sen jälkeen, kun Lahti muuttui epäitsenäisestä kauppalasta kaupungiksi vuonna 1905, ei kaupunkeja syntynyt Suomeen yhtään ennen vuonna 1959 säädettyä lakia.
Uusien kaupunkien asema erosi vanhojen kaupunkien asemasta muun muassa niin, että niissä ei ollut raastuvanoikeutta, kaupunginviskaalia, maistraattia (maistraatti tarkoitti eri asiaa kuin nykyään) eikä kaupunginvoutia. Maistraatin sijasta niissä oli järjestysoikeus, tosin osasta niistä tehtävistä, jotka vanhoissa kaupungeissa hoiti maistraatti, hoiti uusissa kaupungeissa lääninhallitus. Näitä olivat muun muassa ulosottoon liittyvät asiat. Uudet kaupungit kuuluivat tuomiokuntaan. Samaan tapaan Ruotsissakaan ei ollut raastuvanoikeuksia eikä maistraattia vuodesta 1910 perustetuissa kaupungeissa (sitä vanhempien kaupunkien osalta ne puuttuivat myös Borgholmista ja Haaparannalta). Uusien kaupunkien poliisilaitos oli valtiollinen (vanhoissa kaupungeissa kunnallinen).
Uudet kaupungit syntyivät siten, että kauppala muutettiin kaupungiksi yleensä sellaisenaan, mutta vuonna 1973 Kemijärven ja Lieksan tapauksessa kauppalaan liitettiin lisäksi samalla ympäröivä maalaiskunta.
Nimitys ei ole virallinen, eikä sitä ole lainsäädännössä määritelty koskaan. Se esiintyy useimmiten muodossa niin sanotut uudet kaupungit. Tapahtumasta, jossa Suomen kaupunkien määrä nousi ensimmäistä kertaa yli puoleen vuosisataan, julkaistiin violetti 30 markan arvoinen postimerkki Kuusi uutta kaupunkia, 2. tammikuuta 1960. Postimerkin painos oli 3 000 000 kappaletta.
Luettelo Suomen uusista kaupungeista > Vuodesta 1960

Hyvinkää
Kouvola
Riihimäki
Rovaniemi
Salo
Seinäjoki
Luettelo Suomen uusista kaupungeista > Vuodesta 1962

Pieksämäki
Varkaus
Luettelo Suomen uusista kaupungeista > Vuodesta 1963

Valkeakoski
Luettelo Suomen uusista kaupungeista > Vuodesta 1964

Forssa
Luettelo Suomen uusista kaupungeista > Vuodesta 1965

Vammala
Luettelo Suomen uusista kaupungeista > Vuodesta 1967

Järvenpää
Luettelo Suomen uusista kaupungeista > Vuodesta 1969

Lohja
Loimaa
Luettelo Suomen uusista kaupungeista > Vuodesta 1970

Kerava
Luettelo Suomen uusista kaupungeista > Vuodesta 1971

Imatra
Ylivieska
Luettelo Suomen uusista kaupungeista > Vuodesta 1972

Espoo
Kankaanpää
Kauniainen
Luettelo Suomen uusista kaupungeista > Vuodesta 1973

Kemijärvi (kaupunkiin tuli mukaan myös siihenastinen Kemijärven maalaiskunta)
Kuusankoski
Lieksa (kaupunkiin tuli mukaan myös siihenastinen Pielisjärven kunta)
Mänttä
Äänekoski
Luettelo Suomen uusista kaupungeista > Vuodesta 1974

Nurmes
Raisio
Vantaa
Uskollinen Bobby

| Uskollinen Bobby> Greyfriars Bobby |
| --- | --- |

Ohjaaja:  John Henderson
Käsikirjoittaja:  John Henderson Richard Mathews Neville Watchurst
Tuottaja:  Christopher Figg Alex Swan
Pääosat:  James Cosmo Oliver Golding Gina McKee Sean Pertwee Greg Wise Thomas Lockyer Christopher Lee
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Piccadilly Pictures The Oxford Film Company
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:   11. toukokuuta 2005  29. lokakuuta 2005  16. marraskuuta 2005
Kesto:  104 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  6 000 000 puntaa (arvioitu)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Uskollinen Bobby (engl. Greyfriars Bobby) on John Hendersonin ohjaama brittiläinen seikkailuelokuva vuodelta 2005. Elokuvan pääosissa ovat James Cosmo, Oliver Golding, Gina McKee, Sean Pertwee, Greg Wise, Thomas Lockyer ja Christopher Lee.
Tositarina Bobby-nimisestä terrieristä, joka 1800-luvun Edinburghissa vartioi vuosia isäntänsä hautaa ja joutui huimiin seikkailuihin.
Alkuperäinen Greyfriars Bobby oli skyenterrieri Eleanor Atkinsonin romaanissa. Tarinasta on tehty aiemmin elokuva Iloinen hännänheiluttaja (Greyfriars Bobby) vuonna 1961.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  James Cosmo  | … |  James Brown, haudankaivaja   |
|  Oliver Golding  | … |  Ewan Adams   |
|  Gina McKee  | … |  Maureen Gray   |
|  Sean Pertwee  | … |  Duncan Smithie   |
|  Christie Mitchell  | … |  Mary McPherson   |
|  Greg Wise  | … |  Ministeri Lee   |
|  Thomas Lockyer  | … |  John Gray   |
|  Christopher Lee  | … |  Herra rovasti   |
|  Ronald Pickup  | … |  Cecil Johnson   |
|  Ian Richardson  | … |  Tuomari   |
|  Ardal O'Hanlon  | … |  Coconut Tam   |
|  Kirstie Mitchell  | … |  Ada Adams   |
Tuotanto

Uskollisen Bobbyn käsikirjoittivat ohjaaja John Henderson, Richard Mathews ja Neville Watchurst. Elokuvan tuotti Christopher Figg ja Alex Swan Piccadilly Picturesille ja The Oxford Film Companylle.
Uskollinen Bobby kuvattiin Skotlannissa ja Englannissa Lancashiren Burnleyssa 6 miljoonan punnan budjetilla.
Julkaisu

Uskollinen Bobby sai ensi-iltansa Cannes Film Marketilla Ranskassa 11. toukokuuta vuonna 2005. Yhdysvalloissa elokuva sai ensi-iltansa San Diegon lastenelokuvajuhlilla 29. lokakuuta 2005. Kotimaassaan Isossa-Britanniassa elokuva julkaistiin 16. marraskuuta 2005 Lontoon lastenelokuvajuhlilla.
Uskollinen Bobby pääsi ensimmäisen kerran teatterilevitykseen Irlantiin 10. helmikuuta vuonna 2006. Isossa-Britanniassakin elokuva pääsi teatterilevitykseen samana päivänä. Elokuvaa esitettiin Yhdysvalloissa Seattlen elokuvajuhlilla 28. toukokuuta vuonna 2006. Uskollinen Bobby julkaistiin DVD:lle Yhdysvalloissa 10. huhtikuuta vuonna 2007. Suomessa elokuva ei päässyt teatterilevitykseen, mutta elokuva esitettiin televisiossa ensimmäisen kerran 12. helmikuuta vuonna 2012.
Elokuvan nimikkeenä on he Adventures of Greyfriars Bobby Ison-Britannian ja Yhdysvaltain DVD-julkaisuissa.
Aiheesta muualla

Uskollinen Bobby Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Uskollinen Bobby Elonet.
Uskollinen Bobby AllMoviessa. (englanniksi)
Valotehokkuus

Valotehokkuus on sähkövaloon liittyvä fotometrian suure, joka kuvaa, miten hyvin lamppu toimii valon tuottamisessa - miten hyvin sähköteho muuttuu valovirraksi. Valotehokkuus on siis eräänlainen "valolähteen hyötysuhde". Valotehokkuuden yksikkö on luumenia wattia kohti ja sen tunnus on lm/W.
| Lampputyyppi | Valotehokkuus, lm/W |
| --- | --- |
Hehkulamppu: 11
Halogeenilamppu: 15
Pienoisjännitehalogeeni: 18
Energiansäästölamppu: 40
Elohopealamppu: 50
Loistelamppu pistokekannalla: 65
LED: 75
Kaksikantainen putkimallinen loistelamppu: 90
Monimetallilamppu: 100
Suurpainenatriumlamppu: 125
Pienpainenatriumlamppu: jopa 200
Turkin ralli 2006

|  Turkin ralli 2006 |
| --- | --- |
 13. osakilpailu 16 osakilpailusta kaudella 2006. 


Palkintokoroke
Voittaja:   Marcus Grönholm  Timo Rautiainen  (Ford)
Toinen:   Mikko Hirvonen  Jarmo Lehtinen  (Ford)
Kolmas:   Henning Solberg  Cato Menkerud  (Bozian)
François Duval sijoittui yhdeksänneksi.
Turkin ralli 2006 (virallisesti 7. Rally of Turkey 2006) oli Rallin MM-sarjan kauden 2006 13. osakilpailu, joka ajettiin 13–15. lokakuuta. Kilpailun voitti Marcus Grönholm.
Tulokset

| Sija | Kuljettaja | Kartanlukija | Auto | Aika | Ero | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Marcus Grönholm |  Timo Rautiainen | Ford Focus RS WRC 06 | 3:28.16,3 |  | 10 |
| 2. |  Mikko Hirvonen |  Jarmo Lehtinen | Ford Focus RS WRC 06 | 3:30.39,7 | +2.23,4 | 8 |
| 3. |  Henning Solberg |  Cato Menkerud | Peugeot 307 WRC | 3:31.22,3 | +3.06,0 | 6 |
| 4. |  Xavier Pons |  Carlos del Barrio | Citroën Xsara WRC | 3:31.43,7 | +3.27,4 | 5 |
| 5. |  Kosti Katajamäki |  Timo Alanne | Ford Focus RS WRC 04 | 3:31.44,8 | +3.28,5 | 4 |
| 6. |  Chris Atkinson |  Glenn MacNeall | Subaru Impreza WRC 2006 | 3:31.52,8 | +3.36,5 | 3 |
| 7. |  Daniel Sordo |  Marc Martí | Citroën Xsara WRC | 3:32.41,1 | +4.24,8 | 2 |
| 8. |  Manfred Stohl |  Ilka Minor | Peugeot 307 WRC | 3:32.46,6 | +4.30,3 | 1 |
Lähde:
Muuta

Henning Solbergin ensimmäinen palkintokorokesija.
Kosti Katajamäen viimeinen kilpailu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Turkin ralli 2006 Wikimedia Commonsissa
Osakilpailut MM-rallikaudella 2006
Monte Carlo
Ruotsi
Meksiko
Katalonia
Korsika
Argentiina
Sardinia
Akropolis
Saksa
Suomi
Japani
Kypros
Turkki
Australia
Uusi-Seelanti
Wales
Rallin maailmanmestaruussarjan Turkin rallit
| --- | --- |
2000-luku:   2003  2004  2005  2006  2008 
2010-luku:   2010  2018  2019  2020
Trotskilaisuus

Trotskilaisuus on venäläisen Lev Trotskin (1879–1940) ajatuksiin pohjautuva marxilainen aatesuunta. Trotskin ydinajatuksia olivat maailmanvallankumouksen korostaminen sekä kapitalismin ja stalinismin kritiikki.
Historia

Kapitalismin säilyminen Puolassa ja Saksassa vuosien 1919–1920 selkkauksissa esti sosialistisen vallankumouksen leviämisen Neuvosto-Venäjältä muualle. Kun maailmanvallankumous ei saanut tulta, Neuvostoliitossa alettiin keskittyä varsinkin vuodesta 1927 lähtien liittovaltion teollistamiseen viisivuotissuunnitelmien avulla. Käsite trotskilaisuus syntyi Josif Stalinin voittoon päättyneen valtataistelun yhteydessä. Maanpakoon joutunut Trotski itse koki olevansa bolševikki-leninisti vastapainona stalinistien marxismi-leninismille.
Neuvostoliiton teollistumista edisti maataloustuotteiden hintojen pitäminen alhaalla, joka oli teollisuustyöläisten kannalta edullista. Kansainvälisesti Trotskin kannattajat Kominternissa järjestäytyivät aluksi nimellä Kansainvälinen Vasemmisto-oppositio ja perustivat lopulta vuonna 1938 Neljännen internationaalin. Trotskin kuoleman jälkeen Neljäs internationaali alkoi kuitenkin hajota useisiin eri suuntauksiin. Jo 1950-luvun alussa internationaali oli pahasti pirstaleina.
Varsinkin Stalinin maaliskuussa 1953 tapahtuneen kuoleman jälkeen trotskilaisina pitivät itseään monet sellaiset ryhmät, jotka suhtautuivat kriittisesti silloisen Neuvostoliiton politiikkaan vaikkeivät välttämättä pitäneetkään sosialistista maailmanvallankumousta tärkeimpänä päämääränään. Trotskilaisuuden suosio on kasvanut murroskausien mukana. Tällaisia ovat olleet ”hullu vuosi” 1968 ja kapitalismin palautuminen Itä-Eurooppaan. Historiallisesti kannatus on ollut vahvinta latinalaisen kulttuurialueen maissa. Missään maassa trotskilaisuus ei kuitenkaan ole saavuttanut valta-asemaa.
Viime vuosina trotskilaiset ryhmät ovat rakentaneet vaalikoalitioita yhdessä muiden ”antikapitalististen” voimien kanssa. Läpimurtoja on nähty Tanskassa, Saksassa, Isossa-Britanniassa, Italiassa ja Portugalissa. Ranskassa trotskilaiset puolueet Ligue Communiste Révolutionnaire sekä Lutte Ouvrière onnistuivat saamaan merkittävän määrän ääniä esimerkiksi vuoden 2002 presidentinvaaleissa. Toisaalta trotskilaiset eivät muun vasemmiston tavoin tukeneet ratkaisevalla kierroksella Jacques Chiracia, kun tämän vastaehdokkaaksi nousi yllättäen Kansallisen rintaman Jean-Marie Le Pen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Linkkejä trotskilaisten puolueiden kotisivuille (Arkistoitu – Internet Archive) (Leftist parties of the world)
Encyclopedia of Trotskyism On-Line (englanniksi)
Trotskia suomeksi (Marxists internet archive)
Trotskia suomeksi 2 (MTL)
Sosialistiliitto
Marxilainen työväenliitto
Sosialistinen Vaihtoehto (Arkistoitu – Internet Archive)
The Lubitz TrotskyanaNet (englanniksi)
Trotskyism Alex Callinicos
Lev Trotski vuonna 1917.
Trotskilaisen nuorisojärjestön mielenosoitus Pariisissa 2023.