stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alain Prost
Formula 1 > McLaren > 1989

Kaudella 1989 McLaren oli edelleen ylivoimainen. Prost ja Senna taistelivat mestaruudesta kaikin mahdollisin keinoin. San Marinon GP:ssä Imolassa he solmivat herrasmiessopimuksen, jonka mukaan ensin ensimmäiseen mutkaan ehtinyt kuljettaja saisi voittaa kilpailun. Lähdössä Senna piti paikkansa, mutta lähtö kuitenkin jouduttiin uusimaan Gerhard Bergerin ulosajon takia. Uusintalähdössä Prost otti kuitenkin kärkipaikan, mutta Senna ohitti hänet vielä samalla kierroksella ja voitti koko kilpailun. Kuskien välit tulehtuivat pahasti ja lehdissä alkoi sanasota heidän välillään. Senna oli koko kauden nopeampi, kuin Prost ja voitti enemmän kisoja, mutta tasaisuudellaan ja Sennan epäonnella ranskalaisella oli mahdollisuus varmistaa mestaruus jo kauden toiseksi viimeisessä kilpailussa Japanissa. Mestaruus ratkesi kolariin 47. kierroksella radan hitaassa shikaanissa. Prost nousi kolarin jälkeen autostaan ja keskeytti, kun taas Senna työnnettiin vielä radalle. Senna voitti kilpailun mutta hänet hylättiin shikaanin oikaisun takia. Prostia on yleisesti syytetty, että hän aiheutti kolarin tahallaan.lähde?
Prost voitti maailmanmestaruuden kaudella 1989, mutta oli ilmoittanut jo Italian GP:n aikoihin siirtyvänsä Ferrarille (hänen asemaansa McLarenin kilpakuljettajana heikensi samassa osakilpailussa tapahtunut voittopokaalin pudottaminen tahallaan tifosien eli Ferrarin kannattajien keskuuteen, jotka veivät pokaalin pois palasina koteihinsa).
Formula 1 > Ferrari > 1990

Hallitsevana maailmanmestarina Alain Prost liittyi Ferrarin F1-talliin. Prostin tallikaverina oli Nigel Mansell, joka hävisi tällä kertaa selvästi tallikaverilleen. Kaudesta 1990 tuli jälleen kova taistelu Prostin ja Sennan välillä. Kausi huipentui edellisen kauden tapaan Japanin GP:ssä tapahtuneeseen kolariin. Tällä kertaa Senna oli syyllinen kolariin, jonka avulla hän ratkaisi itselleen maailmanmestaruuden.
Formula 1 > Ferrari > 1991

Kaudella 1991 Mansellin tilalle Ferrari-talliin saapui ranskalaiskuljettaja Jean Alesi. Ferrarin auto ei ollut kuitenkaan kilpailukykyinen ja Prost hankki itsensä jälleen huonoon valoon auton jatkuvalla moittimisella, kuten kävi hänen Renault-kaudellaan 1983. Voitoitta jääneelle Prostille viimeinen pisara oli Espanjan GP kauden lopulla. Talli ei suostunut ottamaan riskiä startata slikseillä märältä radalta – Prostin toiveista huolimatta. Rata kuivui kuitenkin ja renkaanvaihtojen jälkeen Prost saapui maaliin kakkosena. Lopulta Prost erotettiin Ferrarilta ennen kauden viimeistä kilpailua useiden kritisointien takia kuten auton nimittäminen rekaksi.Tuolloin Prost ilmoitti jäävänsä viettämään välivuotta.lähde?
Formula 1 > Williams

Kauden 1992 alla Prost testasi Ligieriä, mutta ei ollut tyytyväinen autoon ja vetäytyi lopullisesti sapattivapaalle. Paluusta Williamsille alettiin kuitenkin kuiskia syksyllä.lähde?
Formula 1 > Williams > 1993

Vaikka Prost oli pitänyt välivuoden Formula 1:stä, lähti hän silti kaudelle 1993 ennakkosuosikkina. Tehokkaan Renault’n moottorin ja kehittyneen luistoneston ansiosta Williams oli omaa luokkaansa kauden aikana. Vaikka tallitoveri Damon Hill ja alitehoisella McLaren-Fordilla ajanut Senna haastoivat Prostia ajoittain, hän voitti kuitenkin neljännen ja viimeisen MM-tittelinsä ylivoimaisesti 99 pisteellään. Toiseksi tullut Senna hävisi Prostille 26 pistettä. Prost varmisti mestaruutensa Portugalin Estorilissa, kauden kolmanneksi viimeisessä kilpailussa. Samassa kilpailussa Senna julkisti Williams-sopimuksensa ja Prost ilmoitti uransa lopettamisesta, johon pääsyyksi epäillään juuri Sennaa, jonka tallitoverina Prost ei halunnut ajaa.
Vuoden 1994 F1-kauden alun lähentyessä Alain Prost testasi vanhan kilpatallinsa McLarenin uutta McLaren-Peugeot autoa. Tallipäällikkö Ron Dennis toivoikin Prostin liittyvän juuri hiljattain tallin kilpakuljettajaksi kiinnitetyn Mika Häkkisen rinnalle toiseksi kilpakuljettajakseen, joka olisi myös miellyttänyt tallin uutta ranskalaista moottoritoimittaja Peugeotia. Paluuhaaveet kuitenkin esti Prostin yhä voimassa ollut sopimus Williamsille, joka esti kuljettajan ajamisen muissa talleissa.
Prost on myöhemmin kertonut AUTO-lehden haastattelussa, ehdottaneensa vanhalle kilpakumppanilleen Ayrton Sennalle haluavansa jonain päivänä olla tallipäällikkönä Sennan ollessa hänen kuljettajanaan. Prostin ja Sennan välit olivat muutenkin lämpenemään päin Prostin Ferrari-potkujen jälkeen. Senna oli ikävöinyt vanhaa kilpakumppaniaan hänen pitäessä sapattivapaata kaudella 1992 ja Prostin viimeiseksi F1-kilpailuksi jääneen, vuoden 1993 Australian osakilpailun jälkeen kaksikko halaili toisiaan hyvässä hengessä. Vuoden 1994 aikana kaksikko ystävystyi uudelleen ja he pitivät toisiinsa yhteyttä. Kaksikon välinen unelma jäi kuitenkin haaveeksi Sennan kuoltua San Marinon osakilpailussa 1994. Prost lopulta osti itselleen Ligier tallin vuonna 1997.
Ura tallipäällikkönä > Prost Grand Prix

Vuonna 1997 Prostin nimi palasi hiukan yllättäenkin F1-piireihin, kun ilmoitettiin, että Prost oli ostanut itselleen Ligierin F1-tallin. Tallin nimeksi tuli uuden omistajan mukaan Prost Grand Prix. Tallin ensimmäisinä kuljettajina toimivat ranskalainen Olivier Panis sekä japanilaistulokas Shinji Nakano. Moottorintoimittajana toimi Mugen.
Uusi talli menestyi alkuun hyvin, ja etenkin Panisin suoritukset olivat hyviä. Menestys kuitenkin loppui, kun Panis mursi jalkansa kolaroituaan Kanadan GP:ssä. Panisin tilalle tuli Jarno Trulli, mutta tulokset huononivat.
Seuraavalla kaudella sama kaksikko jatkoi, mutta pisteitä tuli vain yksi, edelliskauden 21:tä vastaan. Vuoden 1999 saldo oli parempi, 9 pistettä, mikä ei kuitenkaan täyttänyt odotuksia. Kaudella 2000 talliin liittyi Prostin entinen tallikaveri, kokenut Jean Alesi, mutta pistesaldoksi jäi nolla.
Kaudelle 2001 Prost onnistui hankkimaan tallinsa autoihin Ferrarin (Acerin nimellä varustettuna) asiakasmoottorit, mutta talli joutui lopettamaan rahavaikeuksien takia.
Renaultin työntekijänä

Vuodesta 2012 lähtien Alain Prost on toiminut Renaultin kilpa-autojaoston suurlähettiläänä ja teknisenä asiantuntijana. Prost liittyi Jean-Paul Driotin DAMS-tallin yhteistyöprojektiin vuonna 2013, jonka tarkoituksena oli kehittää tallin toimintaa myös sähköautoja käyttävässä Formula E -sarjassa nimellä e.Dams-Renault. Yhteistyön lisäksi Prostin poika Nicolas Prost sai ajopaikan samasta tallista kaudeksi 2014–2015 ja talli voitti maailmanmestaruuden samalla kaudella. Vuodesta 2017 lähtien Prost on työskennellyt Renaultin ja Alpinen tallien teknisenä neuvonantajana, kunnes hänen sopimustaan ei uusittu kaudelle 2022.
Yksityiselämä

Prost avioitui vuonna 1980 Anne-Marie Prost-Bargesin (o.s. Barges) kanssa, he asuvat Sveitsissä ja heillä on kaksi poikaa, Nicolas Jean Prost (s. 1981) ja Sacha Prost (s. 1990). Nicolaksen vuonna 2015 syntynyt poika on nimetty Kimi Räikkösen mukaan Kimiksi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
F1-Forum / Mestarin paluu (Arkistoitu – Internet Archive).
Prostfan.com. (englanniksi)
GrandPrix.com / Prost. (englanniksi)
F1-legend / Prost (Arkistoitu – Internet Archive). (ranskaksi)
Prost-Scriptum. (ranskaksi)
Formula 1 -luokan kuljettajien maailmanmestarit
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Kroatia 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Trove 
Muut:  IdRef 
Alain Prost kauden 1985 Saksan GP:n harjoituksissa.
Prost vuoden 1991 Yhdysvaltain GP:ssa
Nora Orlandi

| Nora Orlandi |
| --- | --- |
 Orlandi vuonna 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. kesäkuuta 1933 Voghera, Italia
Kuollut: 31. joulukuuta 2024 (91 vuotta) Rooma, Italia
Ammatti:  säveltäjä, sovittaja, laulaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Joan Christian 
Tyylilajit:  elokuvamusiikki
Soittimet:  piano 
Levy-yhtiöt:  Karim 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Nora Orlandi (26. kesäkuuta 1933 Voghera – 31. joulukuuta 2024 Rooma) oli italialainen säveltäjä, laulaja ja sanoittaja, joka tuli tunnetuksi erityisesti elokuvamusiikin alalla. Hänet tunnetaan monipuolisesta työstään elokuvien, televisiosarjojen ja teatteriesitysten parissa. Orlandi oli merkittävä hahmo italialaisen elokuvamusiikin kultakaudella ja vaikutti useiden elokuvien musiikilliseen ilmeeseen.
Elämäkerta

Nora Orlandi syntyi Vogherassa Italiassa vuonna 1933 musikaaliseen perheeseen. Hänen äitinsä Fanny Miriam Campos oli laulaja. Orlandi osoitti lahjakkuutta musiikin alalla jo nuorena ja aloitti musiikkiopintonsa varhain. Hän teki ensimmäisen elokuvasävellyksensä 20-vuotiaana, ääniraidan elokuvaan Non vogliamo morire (1954). Orlandi teki samoihin aikoihin työtä myös jo tunnettujen italialaisten säveltäjien, kuten Alessandro Alessandronin kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nora Orlandi Wikimedia Commonsissa
Nora Orlandi Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Yhdysvallat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  IdRef
Georgian parlamenttivaalit 2024

Georgian vuoden 2024 parlamenttivaalit pidettiin 26. lokakuuta ja niissä valittiin kaikki parlamentin 150 edustajaa seuraavaksi neljäksi vuodeksi.
Tausta ja vaalijärjestelmä

Vuoden 2024 vaalit olivat ensimmäinen kerta, kun vuonna 2017 hyväksyttyä vaalilakia sovellettiin. Sen nojalla kaikki parlamenttipaikat jaetaan täysin suhteellisella vaalitavalla. Lisäksi vaaleissa sovelletaan 5 % äänikynnystä, joka on ollut käytössä jo aikaisemmin.
Parlamenttivaalien ehdokkaiden tulee olla väh. 25-vuotiaita Georgian kansalaisia, jotka ovat asuneet maassa riittävän kauan.
Kampanjointi

Georgialainen unelma uhkasi kieltävänsä liudan merkittäviä oppositiopuolueita.
Kansainvälisten vaalitarkkailijoiden mukaan äänestäjiä peloteltiin mm. kaikkien sosiaalietuuksien lakkauttamisella, mikäli he eivät äänestä Georgialaista unelmaa.
Tulokset

Taulokossa vain ne puolueet, jotka saivat läpi ehdokkaitaan.
| Puolue | Äänet | Osuus (%) | Paikat |
| --- | --- | --- | --- |
| Georgialainen unelma | 1 117 480 | 54,09 | 89 |
| Muutoskoalitio | 225 680 | 10,92 | 19 |
| Yhtenäisyys | 209 137 | 10,12 | 16 |
| Vahva Georgia | 181 424 | 8,78 | 14 |
| Georgian vuoksi | 160 354 | 7,76 | 12 |
Ääniä yhteensä: 2 066 126
Rekisteröityneitä äänestäjiä: 3 508 294
Lähde:
Äänestysaktiivisuus oli 58,94 %.
Jälkipyykki

Etyjin kansainvälisten vaalitarkkailijoiden mukaan vaalit sujuivat hyvin niillä 96 prosentilla äänestyspaikoista, joissa tarkkailijat kävivät. Keskusvaalilautakunta julisti Georgialaisen unelman vaalien voittajaksi, mutta oppositio on kyseenalaistanut vaalien rehellisyyden ja tuloksen. Vaalituloksen tultua julki presidentti Salome Zurabišvili sanoi vaalituloksen olleen "täysin peukaloidut, täysi äänien ryöstö", minkä lisäksi hän sanoi Georgian joutuneen Venäjän vaalivaikuttamisen uhriksi. Zurabišvili kannusti georgialaisia osoittamaan mieltään vaalitulosta vastaan. Marraskuun lopulla Zurabišvili myös ilmoitti, ettei tunnusta parlamenttivaaleja ja aikovansa pysyä presidenttinä virkakautensa jälkeenkin, koska "lainvastainen hallitus ei voi valita uutta presidenttiä".
Ulkovaltojen reaktioita:
Unkari: pääministeri Viktor Orbán onnitteli georgialaista virkaveljeään Irakli Kobakhidzea "ylivoimaisesta vaalivoitosta". Orbán vieraili Georgiassa henkilökohtaisesti 28. lokakuuta.
Azerbaidžan: presidentti İlham Əliyev onnitteli pääministeri Kobakhidzea.
Yhdysvallat: ulkoministeri Antony Blinken totesi, että vaikka vaalitarkkailijoiden mukaan vaalit sujuivatkin lähtökohtaisesti hyvin, on syytä pitää mielessä äänestyksessä ilmenneet epäsäännöllisyydet ja väkivalta.
Latvia: ulkoministeriö ilmaisi olevansa vakavasti huolissaan vaalien rehellisyydestä ja kehotti Georgian tutkimaan vaaleissa ilmenneitä rikkeitä.
Liettua: ulkoministeriön mukaan sekä kampanja-aikana että itse vaalipäivänä oli ilmennyt lukuisia ja systemaattisia rikkeitä. Tämän johdosta "Liettuan on vaikea tunnustaa näitä vaaleja vapaiksi ja rehellisiksi".
Euroopan parlamentti: 28. marraskuuta päivätyn lehdistötiedotteen mukaan Euroopan parlamentti vaatii uusia parlamenttivaaleja Georgiaan.
Edvin Wahlstén

Edvin Gregorius Wahlstén (2. maaliskuuta 1872 Turku – 15. joulukuuta 1945 Turku) oli suomalainen toimittaja, asianajaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Wahlsténin vanhemmat olivat räätäli August Wahlstén ja Eva Maria Henrikintytär. Hän pääsi ylioppilaaksi 1893 Turun ruotsalaisesta klassillisesta lyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa suorittaen ylemmän hallintotutkinnon 1899. Wahlstén oli Åland-lehdessä toimittajana 1897–1898 ja päätoimittajana 1898 sekä Åbo Underrättelser-lehden avustajana ja Turun Lehden toimittajana 1901–1906. Hän toimi Turun ja Porin läänin lääninhallituksen arkistonhoitajana 1903–1917 mutta oli sortovuosina poliittisista syistä (kiellettyjen kirjojen levittäminen) erotettuna 1903–1906. Myöhemmin hän oli Sosialisti-lehden toimittajana 1919–1925 ja päätoimittajana 1924–1925 sekä asianajajana Turussa vuodesta 1923 alkaen. Wahlstén sai kunnallisneuvoksen arvon 1937.
Wahlstén oli mukana Turun VPK:n toiminnassa ja oli myös Turun VPK:n talon isännöitsijänä. Hän oli Turun vakinaisen palokunnan asioita hoitaneen palotoimikunnan jäsen 1903–1918 ja 1922–1924 sekä palolautakunnan jäsen vuodesta 1937. Wahlstén oli Turun Työväen Säästöpankin asiamiehenä vuodesta 1914 ja pankin hallituksen puheenjohtajana 1914–1919 ja 1921–1945.
Wahlstén oli kansanedustajana 1926–1927 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan lokakuussa 1926 kuolleen Valentin Annalan tilalle. Wahlstén toimi lisäksi Turun kaupunginvaltuuston varapuheenjohtajana ja hän oli Turun kaupunginhallituksen jäsen.
Edvin Wahlstén oli naimisissa vuodesta 1903 Hilja Edit Rosténin kanssa.
Teoksia

Instruktion för F. B. K. i Åbo. F. B. K., Åbo 913
Från andra raden : teaterminnen och studier. Åbo tryckeri och tidnings ab, Åbo 1936
Työväen säästöpankki Turussa 1914-1939 : katsaus laitoksen neljännesvuosisadan toimintaan. Turku 1939
Kaupungissa palaa : tulentorjujain työmaalta : palo- ja palokuntalaismuistelmia 1-2. Aura, Turku 1943
Peggaus

Peggaus
Peggaus (engl. pegging) on seksuaalisen kanssakäymisen muoto, jossa henkilö, useimmiten nainen, penetroi kumppaniaan, useimmiten miestä, peräaukkoon vyödildolla. Peggaus on anaaliseksiä.
Aiheesta muualla

Savage Love Female-to-Male strap-on sex naming contest (englanniksi)
Strapon/prostate advice/FAQ (englanniksi)
Fiskars (yritys)

| Fiskars Oyj Abp |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Edistyksellistä muotoilua, joka tekee arjesta ainutkertaista
Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Osake:  OMXH: FSKRS
Markkina-arvo:   1443,0 milj. € (31.12.2023)
Perustettu:  1649 (Pohja, Suomi)
Toimitusjohtaja:  Nathalie Ahlström
Puheenjohtaja:  Paul Ehrnrooth
Kotipaikka:  Raasepori, Suomi, pääkonttori Keilaniemessä
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Tuotteet:  kuluttajatuotteet, metalli-, lasi- ja keramiikkatuotteet sekä tekstiilit
Liikevaihto:   1 129,8 milj. € (2023)
Liikevoitto:   98,9 milj. € (2023)
Tilikauden tulos:   70,0 milj. € (2023)
Henkilöstö:   7 162 (31.12.2023)
Kotisivu:  fiskarsgroup.com
Fiskars Group (viralliselta toiminimeltään Fiskars Oyj Abp, vuoteen 1998 Fiskars Oy Ab) on suomalainen, globaalisti toimiva metalli-, lasi- ja keramiikka-alan konserni, jonka kotipaikka on Raaseporin kaupungissa entisessä Pohjan kunnassa, mutta pääkonttori Espoon Keilaniemessä. Yrityksen juuret ovat Fiskarsin ruukissa.
Vuonna 1649 perustettu Fiskars on vanhin yhä toiminnassa oleva suomalainen yritys. Yrityksen toimialat ovat vaihdelleet vuosikymmenien mittaan. Vuonna 2022 sen tuotteet liittyivät kotiin, ulkoiluun, sisustamiseen ja kattamiseen. Yhtiöllä on yli 20 brändiä, joista tärkeimmät ovat Fiskars, Royal Copenhagen, Iittala, Gerber ja Moomin by Arabia.
Fiskarsin oranssipäisiä saksia oli myyty yli miljardi kappaletta vuoteen 2010 mennessä.
Historia > Alkuvaiheet (1649–1915)

Yhtiön alkuna oli Fiskarsin rautaruukki, jonka hollantilainen Peter Thorwöste perusti 1649. Alusta asti yritys valmisti tuotteita kuluttajille, teollisuudelle ja maataloudelle. Alkuvuosien tuotteisiin kuuluivat naulat ja kuokat. Vuonna 1822 apteekkari Johan Jacob Julin osti yrityksen, ja saksien valmistus alkoi 1832. Julinin kuoltua yrityksestä tuli Fiskars Aktiebolag -niminen osakeyhtiö vuonna 1883 ja pörssiyhtiö vuonna 1915.
Historia > 1916–1999

Auranvalmistus oli suurimmillaan 1930-luvulla, kaikkiaan auroja tehtiin yli miljoona. Fiskarsin Kymppi-niminen aura oli niistä kaikkein tunnetuin.
Fiskars myös itse harjoitti peltoviljelyä ja muuta maataloutta vielä 1970-luvulla. Yhtiön yli 130 vuotta jatkunut karjanjalostus jouduttiin lopettamaan vuonna 1970 ja koko karja teurastamaan maidolle määrättyjen markkinointimaksujen takia.
1960-luvulla tehtiin monia muovituotteita, myös ensimmäiset ergonomiset muovikahvaiset sakset. Näitä Olof Bäckströmin suunnittelemia oranssikahvaisia saksia myytiin vuosien 1967 ja 2010 välillä yli miljardi kappaletta. Malli on aikojen kuluessa hivenen muuttunut, ja oranssin lisäksi saksia valmistetaan muissakin väreissä.
Fiskarsin 1960-luvulla aloittamasta sähköalan muovikoteloiden valmistuksesta sai alkunsa myös 1990-luvulla uuteen omistukseen siirtynyt Fibox Oy Ab.
1960-luvulla Fiskars alkoi valmistaa Kellokosken tehtaalla alumiinirunkoisia Kello-veneitä. Veneiden tuotanto siirtyi Ähtäriin, ja 1970-luvun lopussa veneille otettiin käyttöön nimi ”Buster”.
Historia > 2000–2019

Fiskars osti Iittala Groupin kesällä 2007, ja kaupan arvo oli 230 miljoonan euroa. Iittalan omistamia tuotemerkkejä olivat Arabia, Hackman, BodaNova, Höganäs Keramik, Rörstrand ja Høyang-Polaris. Kaupan ansiosta Fiskarsista tuli Pohjoismaiden markkinajohtaja kodintuotteissa.
Swedwatch ja Finnwatch tutkivat keväällä 2012 kodintarvikkeiden tuotantoa Kiinassa. Selvityksen mukaan Fiskarsin Guangdongin maakunnassa sijaitseva tavarantoimittaja teetti työntekijöillä laittomia ylitöitä ja työturvallisuudessa oli puutteita. Fiskars otti epäkohdat käsittelyyn kyseisen tavarantoimittajan kanssa ja auditoi tehtaan syksyllä 2012.
Fiskars osti vuonna 2013 Royal Copenhagen A/S:n. Tanskan kuninkaallisten vuonna 1775 perustama yritys maksoi 66 miljoonaa euroa. Royal Copenhagenin käsinmaalattu posliini oli alan johtavia tuotemerkkejä esimerkiksi Japanissa.
Fiskars osti 2015 yhdysvaltalaiselta pääomasijoittajalta WWRD-yhtiöt, jonka tuotemerkkejä olivat Waterford, Wedgwood, Royal Doulton, Royal Albert ja Rogaška. WWRD toimi muun muassa Englannin kuningashuoneen astiaston hovihankkijana. Waterford on valmistanut muun muassa New Yorkin uudenvuoden juhlintaan liittyvän Times Squaren pallon. Kaupan arvo oli 406 miljoonaa euroa, ja se yli kaksinkertainen Fiskarsin liikevaihtoon verrattuna. Myös henkilöstön määrä kasvoi lähes 50 prosenttia. Fiskars lopetti 2016 Helsingissä Arabian keramiikkatehtaan tuotannon. Fiskars myi 2015 Busterin tuotemerkin ja tehtaan Yamahalle.
Fiskars avasi 2016 Helsingin Arabiakeskukseen Iittala & Arabia Muotoilukeskuksen, jossa esitellään tuotemerkkien tarinaa ja järjestetään ohjelmaa muotoilusta kiinnostuneille.
Alkuvuonna 2017 Fiskars-konserni luopui alueellisesta organisaatiorakenteestaan ja korvasi sen strategisilla liiketoimintayksiköillä Living ja Functional. Living-yksikkö kuului English & Crystal Living sekä Scandinavian Living. Functional-yksikössä oli Fiskars-, Gerber- ja Gilmour-tuotemerkit ja Outdoor-liiketoiminta.
Uudeksi toimitusjohtajaksi nimitettiin 2017 Jaana Tuominen. Helsingin Designmuseossa järjestettiin näyttely Fiskarsin oranssikahvaisten saksien 50-vuotisjuhlan kunniaksi.
Fiskars Group päätti vuonna 2019 jakaa lähes kaikki omistamansa Wärtsilä-osakkeet ylimääräisenä osinkona osakkeenomistajille. Fiskars-brändi kertoi myös julkaisevansa puutarhanhoitoon tarkoitetun vaatemalliston. Malliston suunnitteli Maria Korkeila. Fiskars by Maria Korkeila -mallisto lanseerattiin tammikuussa 2020 Italiassa Pitti Uomo -muotimessuilla.
Historia > 2020–

Jaana Tuominen erosi huhtikuussa 2020 toimitusjohtajan tehtävästä ja talousjohtaja Sari Pohjonen nimitettiin väliaikaiseksi toimitusjohtajaksi. Uutena toimitusjohtajana aloitti marraskuussa 2020 Nathalie Ahlström. Yhtiön liikevaihto oli ollut laskusuunnassa, eikä sillä ollut selkeää kasvusuunnitelmaa. Vuosina 2013 (Royal Copenhagen) ja 2015 (WWRD) tehtyihin yrityskauppoihin liittyvät muutokset saatiin vihdoin päätökseen.
Loppuvuonna 2021 julkistettiin uusi strategia, jossa keskiöön valittiin viisi brändiä: Fiskars, Iittala, Royal Copenhagen, Gerber ja Moomin by Arabia. Yhtiön tärkein kanava olivat omat verkkokaupat. Halpismyymälät poistettiin jälleenmyyjien joukosta ja tuotteiden hintoja nostettiin. Pohjois-Amerikasta myytiin kastelukannuliiketoiminta eli Gilmour- ja Nelson-brändit.
Fiskars Groupin uusi pääkonttori valmistui keväällä 2022 Espooseen Keilaniemen metroaseman ja Raide-Jokerin päätepysäkin väliin. Lokakuussa Fiskars Group kertoi tekevänsä 10 miljoonaa euron energiainvestoinnin Iittalan lasitehtaalla. Muutoksen myötä maakaasulla toimivat sulatusuunit siirtyvät uusiutuvan sähkön käyttöön, mikä pienentää sekä hiilidioksidipäästöjä että energiankulutusta. Muutoksen myötä tehtaan päästöt laskevat 74 prosenttia. Investointiin saatiin tukea työ- ja elinkeinoministeriöltä.
Organisaatio ja liiketoiminta

Fiskars Groupin toiminnot on jaettu kolmeen liiketoimintayksikköön: Business Area Vita, Business Area Terra ja Business Area Crea. Vita vastaa kattaus-, lasi- ja sisustuskategorioista, Terra puutarha, kastelu- ja ulkoilukategorioista ja Crea ruuanlaitto-, askartelu- ja saksikategorioista.
Vuonna 2021 yhtiöllä oli 362 omaa kivijalkakauppaa eri puolilla maailmaa, joista 67 prosenttia sijaitsee Aasiassa. Liikevaihdosta noin 40 prosenttia tuli Yhdysvalloista, jossa sen tuotteita jälleenmyivät muun muassa Home Depot, Walmart ja Amazon. Euroopan osuus liikevaihdosta oli 47 prosenttia ja Aasian 15 prosenttia. Suomen osuus liikevaihdosta oli alle yhdeksän prosenttia. Konsernilla on 11 omaa tuotantolaitosta, jotka sijaitsevat Suomen lisäksi Indonesiassa, Irlannissa, Isossa-Britanniassa, Puolassa, Sloveniassa, Tanskassa, Thaimaassa ja Yhdysvalloissa. 200 henkilöä Hämeenlinnassa työllistävä Iittalan lasitehdas on perustettu vuonna 1881 ja on nykyisin Suomen ainoa lasitehdas.
Brändit

Vuonna 2021 Fiskars Groupilla oli yli 20 brändiä. Brändeistä tärkein on Fiskars, josta tuli noin 42 prosenttia liikevaihdosta. Muita tärkeitä brändejä olivat Royal Copenhagen, Iittala, Gerber ja Moomin by Arabia.
Muita yhtiön brändejä ovat muun muassa
Rörstrand (posliini; Ruotsi).
Waterford (kristalliesineet; Irlanti)
Wedgwood (posliini; Iso-Britannia)
Royal Albert (posliini; Iso-Britannia)
Royal Doulton (kodintuotteet; Iso-Britannia)
Brändit > Arabia

Arabia-tuotemerkillä valmistetaan esimerkiksi kodintuotteita.
Brändit > Arabia > Moomin by Arabia

Arabia sopi Muumi-astioiden valmistamisesta Tove Janssonin kanssa vuonna 1989. Hän hyväksyi sarjan prototyypit kesällä 1990 ja syksyllä niitä alettiin myydä Tukholmassa NK-tavaratalossa. Pian myös Stockmann halusi alkaa myydä mallistoa. Ensimmäiseen kokoelmaan kuului Muumimukeja, seinälautasia, lastenastiasto ja Tuulikki Pietilän suunnittelemat Muumi-figuurit. Kun Muumi-animaatiota alettiin näyttää Suomen televisiossa syksyllä 1991, astioiden kysyntä kasvoi. Muumi-tuotteiden suunnittelusta vastasi yli 30 vuoden ajan Tove Slotte. Hänen seuraajinaan jatkoivat Annika Tickle ja Parvati Pillai.
Fiskars Groupilla on vähemmistöosuus pohjoismaisiin brändeihin keskittyneestä Rights & Brands -yhtiöstä, joka vastaa muun muassa Muumi-lisensseistä.