stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paini kesäolympialaisissa 1952

Vuoden 1952 kesäolympialaisten painissa kilpailtiin kahdeksassa sarjassa sekä kreikkalais-roomalaisessa että vapaapainissa. Paini oli mukana kisalajina yhdettätoista kertaa ja sarjat olivat vain miehille.
Vapaapainiin osallistui 143 kilpailijaa 29 maasta ja kreikkalais-roomalaiseen painiin 121 painijaa 24 maasta. Molempiin lajeihin osallistui 20 urheilijaa. Ottelut käytiin Messuhallissa (nykyinen Töölön kisahalli. Vapaapainin alkukamppailut oli pienemmässä Messuhalli II:sessa ja jatkokamppailut suuremmasa Messuhalli I:sessa, jossa käytiin kaikki kreikkalais-roomalaisen painin otteluista. Vapaapainissa kisailtiin 20.–23. heinäkuuta ja kreikkalais-roomalaisessa painissa 24.–27. heinäkuuta.
Kilpailutapahtumat > Kreikkalais-roomalainen paini

Kärpässarjan ratkaisevassa ottelussa painivat neuvostoliittolainen Boris Gurevitš ja italialainen Ignazio Fabra. Kamppailu oli tasainen ja vasta viime minuuttien aikana Gurevitš nousi niskan päälle ja voitti kultamitalin. Hopeaa saanut kuuromykkä Fabra oli tiputtanut mitaleilta ruotsalaisen maailmanmestarin Bengt Johanssonin. Kääpiösarjassa kärkikolmikko oli Imre Hódos Unkarista, Zakaria Chihab Libanonista ja Artjom Terjan Neuvostoliitosta. Hódos voitti Chihabin, joka kaatoi Terjanin, joka puolestaan kukisti Hódosin. Terjan voitti Hódosin 3–0, mutta hävittyään Chihabille hän jäi pronssille, ja Hódos voitti olympiakultaa.
Neuvostoliiton Jakov Punkin oli omaa luokkaansa höyhensarjassa. Hän selätti hopeaa voittaneen Unkarin Imre Polyákin minuutissa ja 26 sekunnissa ja pronssia saaneen Egyptin Abdel Al-Rashidin kolmessa minuutissa ja 28 sekunnissa. Vain Libanonin Safi Taha pysyi kehässä täyden kamppailun verran. Kevyessä sarjassa neuvostoliittolainen Šazam Safin voitti mestaruuden ratkaisseen kamppailun Ruotsin Gustav Freijtä tuomariäänin. Tasainen ottelu ratkesi siihen, että Safin oli hyökkäävämpi ja miellytti näin tuomareita enemmän. Freij oli Lontoon kisojen olympiavoittaja.
Välisarjassa kaksi parasta painijaa oli jälleen samat kuin neljä vuotta aiemmin, mutta tällä kertaa käänteisessä järjestyksessä. Lontoossa kultaa voittanut ruotsalainen Gösta Andersson joutui tyytymään tällä kertaa hopeaan, kun unkarilainen Miklós Szilvási voitti Andersson ratkaisuottelussa tuomariäänin 2–1. Keskisarjassa nähtiin ainoa kultamitalinsa uusinut painija, sillä Lontoon ykkönen Ruotsia edustanut Axel Grönberg oli paras Helsingissäkin. Hopealle nousi suomalainen Kalervo Rauhala, joka hävisi ensimmäisen ottelunsa juuri Grönbergiä vastaan, mutta voitti tämän jälkeen kaikki loput ottelunsa.
Raskaassa keskisarjassa Lontoon voittaja Ruotsin Karl-Erik Nilsson jäi pronssille, kun hävisi Suomen Kelpo Gröndahlille sekä Neuvostoliiton Šalva Tšihladzelle. Lontoossa hopealle saanut Gröndahl kirkasti mitalinsa kultaiseksi, kun kaatoi neuvostoliittolaisen kilpakumppaninsa tuomariäänin 2–1. Raskaassa sarjassa nähtiin kisojen ylivoimaisin painija. Neuvostoliittoa edustanut Johannes Kotkas voitti kaikki neljä kamppailuaan 13:34 minuutin yhteisajalla.
Kilpailutapahtumat > Vapaapaini

Kärpässarjassa Turkin Hasan Gemici voitti kultaa, vaikka oli hävinnyt Iranin Mahmoud Mollaghasemi. Tämä puolestaan hävisi Japanin Yūshū Kitanolle ja jäi pronssille. Kitanon kukistamalla Gemici nousi mestaruuteen ja Kitano voitti hopeaa. Kääpiösarjassa japanilainen Shōhachi Ishii voitti maalleen ensimmäisen painin olympiakullan. Hän oli selvästi sarjansa taitavin painija.
Bayram Şit Turkista oli höyhensarjassa ylivoimainen kultamitalisti, sillä hän voitti jokaisen ottelunsa selätykseen tai selvään pistevoittoon. Yhdysvaltalainen Jay Thomas Evans esitti kevyessä sarjassa taitavinta painia. Tämä ei kuitenkaan riittänyt olympiakultaan, jonka voitti ruotsalainen Olle Anderberg. Lontoon hopeamitalisti Anderberg kaatoi Evansin mestaruuden ratkaisseessa ottelussa 2–1 voimansa ja paremman taktiikkaansa ansiosta.
Ruotsalainen Per Berlin voitti yhdysvaltalaisen William Smith viidennellä kierroksella puhtaasti 3–0. Ottelusta väsyneenä Berlin hävisi kuitenkin seuraavan kamppailunsa iranilaiselle Abdullah Modjtabavi. Smith onnistui voittamaan Modjtabavin ja voitti kultaa ennen Berliniä. Keskisarjassa nähtiin yllätys heti ensimmäisellä kierroksella, kun Ruotsin Bengt Lindblad voitti Neuvostoliiton vahvan David Tsimakuridzen tuomariäänin. Tämän jälkeen Lindbladin ottelut eivät sujuneet enää yhtä hyvin ja hän jäi tilastoissa kahdeksanneksi. Tsimakuridze puolestaan voitti loput kamppailunsa ja otti olympiakultaa. Hopeaa voitti Iranin Gholam Reza Takhti, kun ratkaisukamppailussa Unkarin György Gurics joutui luovuttamaan polvivamman takia.
Yhdysvaltain Henry Wittenberg aloitti raskaassa keskisarjassa vakuuttavasti kaksi ensimmäistä vastustajaansa nopeasti. Kolmannella kierroksella Ruotsin Viking Palm oli kuitenkin liian kova ja Wittenberg joutui lopulta tyytymään hopeaa. Palm voitti loput ottelunsa tuomariäänin ja voitti kultaa. Raskaassa sarjassa voima ratkaisi olympiakullan kohtalon. Arsen Mekokišvili Neuvostoliitosta painoi 130 kiloa. Ratkaisukamppailussa hän voitti 36 kiloa kevyemmän taktisen Bertil Antonssonin Ruotsista 2–1. Antonsson sai kuitenkin hopeaa.
Mitalistit > Kreikkalais-roomalainen paini

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| 52 kg | Boris Gurevitš  Neuvostoliitto | Ignazio Fabra  Italia | Leo Honkala  Suomi |
| 57 kg | Imre Hódos  Unkari | Zakaria Chihab  Libanon | Artjom Terjan  Neuvostoliitto |
| 62 kg | Jakov Punkin  Neuvostoliitto | Imre Polyák  Unkari | Abdel Al-Rashid  Egypti |
| 67 kg | Šazam Safin  Neuvostoliitto | Gustav Freij  Ruotsi | Mikuláš Athanasov  Tšekkoslovakia |
| 73 kg | Miklós Szilvásy  Unkari | Gösta Andersson  Ruotsi | Khalil Taha  Libanon |
| 79 kg | Axel Grönberg  Ruotsi | Kalervo Rauhala  Suomi | Nikolai Belov  Neuvostoliitto |
| 87 kg | Kelpo Gröndahl  Suomi | Šalva Tšihladze  Neuvostoliitto | Karl-Erik Nilsson  Ruotsi |
| yli 87 kg | Johannes Kotkas  Neuvostoliitto | Josef Růžicka  Tšekkoslovakia | Tauno Kovanen  Suomi |
Mitalistit > Vapaapaini

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| 52 kg | Hasan Gemici  Turkki | Yūshū Kitano  Japani | Mahmoud Mollaghasemi  Iran |
| 57 kg | Shōhachi Ishii  Japani | Rəşid Məmmədbəyov  Neuvostoliitto | Khashaba Dadasaheb Jadhav  Intia |
| 62 kg | Bayram Şit  Turkki | Nasser Givehchi  Iran | Josiah Henson  Yhdysvallat |
| 67 kg | Olle Anderberg  Ruotsi | Jay Thomas Evans  Yhdysvallat | Jahanbakht Tofigh  Iran |
| 73 kg | William Smith  Yhdysvallat | Per Berlin  Ruotsi | Abdullah Mojtabavi  Iran |
| 79 kg | David Tsimakuridze  Neuvostoliitto | Gholamreza Takhti  Iran | György Gurics  Unkari |
| 87 kg | Viking Palm  Ruotsi | Henry Wittenberg  Yhdysvallat | Adil Atan  Turkki |
| yli 87 kg | Arsen Mekokišvili  Neuvostoliitto | Bertil Antonsson  Ruotsi | Kenneth Richmond  Yhdistynyt kuningaskunta |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Neuvostoliitto | 6 | 2 | 2 | 10 |
| 2 |  Ruotsi | 3 | 4 | 1 | 8 |
| 3 |  Unkari | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 4 |  Turkki | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 5 |  Yhdysvallat | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 6 |  Suomi | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 7 |  Japani | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 8 |  Iran | 0 | 2 | 3 | 5 |
| 9 |  Libanon | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 9 |  Tšekkoslovakia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 11 |  Italia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 12 |  Egypti | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 12 |  Intia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 12 |  Yhdistynyt kuningaskunta | 0 | 0 | 1 | 1 |
Paksunokkajakamari

| Paksunokkajakamari |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Tikkalinnut Piciformes
Heimo::  Jakamarit Galbulidae
Suku::  Paksunokkajakamarit Galbalcyrhynchus
Laji::  purusianus
Kaksiosainen nimi
 Galbalcyrhynchus purusianus  Goeldi, 1904 
Katso myös
   Paksunokkajakamari Wikispeciesissä   Paksunokkajakamari Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Paksunokkajakamari (Galbalcyrhynchus purusianus) on jakamareihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö

Paksunokkajakamari voi kasvaa noin 20 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Laji on kauttaaltaan punaruskea. Sen otsa, siivet ja pyrstö ovat väriltään muuta ruumista tummemmat. Paksunokkajakamarin nokka on pitkä, tukeva ja väriltään vaaleanpunainen.
Levinneisyys ja elinympäristö

Paksunokkajakamaria tavataan Perusta, Boliviasta ja Brasilian länsiosasta. Sen elinympäristöä ovat kosteat metsät usein vesialueiden lähellä sekä metsien ja soiden reunamaat. Elinympäristössä on oltava kuolleita puita. Paksunokkajakamarit liikkuvat yleensä pieninä ryhminä. Linnun ravintoa ovat lentävät hyönteiset. Laji pesii kuolleisiin puihin kaivamissaan koloissa.
Pako Alcatrazista

| Pako Alcatrazista> Escape from Alcatraz |
| --- | --- |
 DVD-julkaisun kansikuva
Ohjaaja:  Don Siegel
Käsikirjoittaja:  J. Campbell Bruce (kirja) Richard Tuggle
Tuottaja:  Don Siegel
Säveltäjä:  Jerry Fielding
Kuvaaja:  Bruce Surtees
Leikkaaja:  Joel Cox
Tuotantosuunnittelija:  Allen E. Smith
Pääosat:  Clint Eastwood Patrick McGoohan
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures Cinema International Corporation Paramount Home Entertainment Netflix
Ensi-ilta:  22. kesäkuuta 1979 25. tammikuuta 1980 (Suomi)
Kesto:  112 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pako Alcatrazista (Escape from Alcatraz) on Don Siegelin ohjaama, vuonna 1979 ensi-iltansa saanut tositapahtumiin perustuva elokuva, jonka pääosaa esittää Clint Eastwood Frank Morrisin roolissa. Elokuva kuvaa neljän vangin suunnitelmaa paeta pahamaineisesta Alcatrazin vankilasta. Vangeista kaksi olivat veljeksiä – John ja Clarence Anglin. Paossa mukana olleen Allen Westin nimi on tuntemattomasta syystä muutettu Charley Buttsiksi.
Vastaanotto

Kriitikko Arto Pajukallion mielestä ohjauksessa pakosuunnitelman toteuttamista seurataan hyvin kihelmöivästi, mutta itse päähenkilö jää hahmottumatta. Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen pitää elokuvaa jäntevästi ohjattuna ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Aiheesta muualla

Pako Alcatrazista Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Sirena-luokka

| Sirena-luokka |
| --- | --- |

Tekniset tiedot
Uppouma:  445 t
Pituus:  45,01 m
Leveys:  7,22 m
Syväys:  2,46 m
Koneteho:  393 ihp
Nopeus:  7 solmua
Aseistus
Meritorjunta:  2 × RML 6,4" Parrot -tykkiä 1 x SB 4,7" -tykki
Sirena-luokka oli Espanjan laivaston kahden 1860-luvulla valmistetun aluksen muodostama tykkiveneluokka.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sirena |  |  | 1863 |  | alusluettelosta 1890 |
| Ligera |  |  | 1864 |  | alusluettelosta 1890 |
Paksunokkakäki

| Paksunokkakäki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Käkilinnut Cuculiformes
Heimo::  Käet Cuculidae
Suku::  Pachycoccyx
Laji::  audeberti
Kaksiosainen nimi
 Pachycoccyx audeberti  (Schlegel, 1879) 
Alalajit
 P. a. audeberti  P. a. brazzae  P. a. validus 
Katso myös
   Paksunokkakäki Wikispeciesissä   Paksunokkakäki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Paksunokkakäki (Pachycoccyx audeberti) on käkiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Saharan eteläpuoleisessa Afrikassa.
Koko ja ulkonäkö

Paksunokkakäki kasvaa noin 36 cm pitkäksi. Alalajeista P. a. audeberti on kookkain. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Ruumiinrakenteeltaan laji on pitkäsiipinen ja -pyrstöinen. Paksunokkakäen pää, selkä ja siivet ovat tummanharmaat. Sävyssä on vaihtelua alalajeittain; P. a. brazzae on tummin ja P. a. validus muita ruskehtavampi. Linnun rinta ja vatsa ovat valkoiset ja pyrstö musta-harmaaraidallinen. Nokka on tukeva ja koukkupäinen.
Levinneisyys ja elintavat

Paksunokkakäen levinneisyysalue on hajanainen. Nimialalajista P. a. audeberti tunnetaan muutama havainto Madagaskarilta ja saattaa olla hävinnyt, P. a. brazzae esiintyy Guineasta Kongon demokraattiseen tasavaltaan ja P. a. validus Keniasta Etelä-Afrikkaan sekä Angolasta. Lajin elinympäristöä ovat sademetsät ja savannien miombometsät. Paksunokkakäen ravintoa ovat hyönteiset, erityisesti suorasiipiset. Lintu on pesäloinen ja munii harjalepinkäisten (Prionops) pesiin.
Pakanavuoren kalliomaalaus

| Pakanavuoren kalliomaalaus |
| --- | --- |

Sijainti
 Pakanavuoren kalliomaalaus
Koordinaatit:  60°56′43.7666″N, 26°35′39.4213″E
Valtio:  Suomi
Historia
Tyyppi:  kalliomaalaus
Kaupunki:  Kouvola
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pakanavuoren kalliomaalaus sijaitsee Kymijoen itärannalla Kuusankoskella Voikkaan kohdalla olevassa kalliossa Kouvolassa Kymenlaaksossa. Suomessa kalliomaalauksia tehtiin yleensä vedestä käsin, mutta Pakanavuoren maalaus on tehty varmuudella maan päällä seisten. Maalauksen on löytänyt Timo Miettinen vuonna 1974.
Kallio ja sen sijainti

Maalaus sijaitsee noin 30 metriä Kymijoen itärannasta länsilounaaseen aukeavassa pystykalliossa, joka on 12 metrin korkeudella joen vedenpinnasta. Kallio kohoaa pystynä jyrkän rinteen yläpäässä. Ennen voimalaitoksen rakentamista kallio sijaitsi aivan kosken niskalla. Muuten vesistöolosuhteet olivat kivikaudella ilmeisesti pitkään samanlaiset kuin nykyäänkin, joten maalauskallio on aina ollut kauempana joenrannasta. Kallion näyvyys on ilmeisesti ollut merkittävä tekijä maalauspaikan valinnalle.
Rapakivikalliolle pääsee joenrannan venesatamaan johtavaa asvaltoitua tietä pitkin mäen juurelle, josta pitää kiivetä jyrkkää rinnettä ylös kalliolle. Kallio on rapakiveä ja kallistuu yläreunastaan hieman ulospäin. Tämä lippa suojaa maalauksia säältä.
Maalaus

Kallioseinämässä on usean neliömetrin alalla punaväriä. Maalausalue levittäytyy 4 metrin matkalle ja se voidaan jakaa neljään osaan. Vasemmalla sivustalla on kaksi aluetta, jossa on punavärivärjäymiä ilman sanottavia kuvioita. Toinen alue rajautuu halkeamien rajaamaan kolmioon, jossa on runsaasti punaväriä. Tässä osassa voi tunnistaa maalialueen alaosassa katkelmia ihmishahmoista, joiden jalat on taipuneet polvista koukkuun. Alueen keskellä erottuu leveitä punavärikaistoja, jotka peittävät mahdollisesti muut kuviot.
Toisen punavärialueen oikealla yläpuolella on kallion pinta värjäytynyt vaaleasta valumasta (piioksidi), joka saattaa osittain peittää punaväriä. Vaalean alueen halkaisee nauhamainen valumaton alue, josta kallion oma väri näkyy. Nauhan vasemmalla puolella on kaksi leveää punaista pystysuuntaista värikaistoja. Nauhan oikealla puolella erottuu 31 senttimetriä pitkä koukkupolvinen ihmishahmo. Sillä on pyöreä pää ja kädet on kohotettuina sivuille olkapäiden korkeudelle. Jalkojen väliin on vedetty viiva miehen sukupuolielimeksi. Jalkaterät osittavat vinosti alaspäin. Miehen oikealla puolella on vielä oikealle katsova eläin ja tämän alla eläinkuvion katkelma. Eläinkuvioita saattaa olla pari muutakin. Ihmishahmon vasemmalla puolella on nähty kämmenen painauma.
Ilkivaltaa

Keskeisen sijainnin takia maalaukset ovat olleet ilkivallan kohteina. Vuonna 1977 seinämään maalattiin nimikirjaimet ja vuosiluku. Nämä puhdistettiin vuonna 1980. Vuonna 2008 huomattiin, että maalauksen alla olevassa halkeamassa oli poltettu nuotiota, mikä noetti maalausta ja rapautti kallion pintaa. Vuonna 2010 todettiin taas ylimaalaus. Sinisellä värillä oli ihmiskuviota peitetty maalaamalla se yli samanlaisella kuviolla.
Ylimaalattu ihmishahmo odottaa tässä vielä puhdistamista.
Siren (albumi)

| Siren Roxy Music |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : kesällä 1975, Air Studios, Lontoo
 Julkaistu: 1975
 Formaatti: LP, CD
 Tuottaja(t): Chris Thomas
 Tyylilaji: taiderock glam rock poprock
 Kesto: 42.11
 Levy-yhtiö: Island Records
Roxy Musicin muut julkaisut
| Country Life 1974 | Siren 1975 | Manifesto 1979 |
Siren on brittiläisen Roxy Music -yhtyeen viides studioalbumi vuodelta 1975. Singlejulkaisu "Love is the Drug" oli yhtyeen tähän mennessä menestyksekkäin, ja se nousi Britannian listalla lokakuussa kakkoseksi.
Levyn on kustantanut Island Records -levy-yhtiö ja sen sarjatunnus on ILPS 9344. Tuottajana on ollut Chris Thomas kappaleiden julkaisuyhtiölle E. G. Records Ltd.
Levy on äänitetty Lontoossa kesällä 1975 Air-studioilla. Äänittäjänä on ollut Steve Nye apunaan Ross Cullum ja Michael Sellers.
Levykannen tekoon ovat osallistuneet Jerry Hall, Bryan Ferry, Graham Hughes, Anthony Price, Nicholas de Ville, Bob Bowkett, Celine ja Adrianne Hunter. Kannen on painanut Englannissa Robor Limited.
Kappaleet

A-puoli:
Love is the Drug (Ferry/Mackay) 4:05
End of the Line (Ferry) 5:14
Sentimental Fool (Ferry/Mackay) 6:11
Whirlwind (Ferry/Manzanera) 3:34
B-puoli:
She Sells (Ferry/Jobson) 3:45
Could it Happen to Me? (Ferry) 3:37
Both Ends Burning (Ferry) 5:12
Nightingale (Ferry/Manzanera) 4:05
Just Another High (Ferry) 6:28
Muusikot

Bryan Ferry  – laulu ja kosketinsoittimet
Andrew Mackay – oboe ja saksofoni
Paul Thompson – rummut
Phil Manzanera – kitara
Edwin Jobson – jouset, syntetisaattori, kosketinsoittmet
John Gustafson – basso
Edwin Jobsonilla on ollut tässä vaiheessa sopimus Fleetwood Musicin kanssa.
Sirena-luokka (sukellusvene)

| Sirena-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  678,15 t (pinnalla) 842,20 t (sukellus)
Pituus:  60,18 m
Leveys:  6,45 m
Syväys:  4,64 m
Koneteho:  2 × Fiat-dieselmoottoria 1 300 bhp  (pinnalla) 2 × CRDA-sähkömoottoria 800 hv (sukellus)
Nopeus:  14 solmua (pinnalla) 7,7 solmua (sukellus)
Miehistöä:  44
Aseistus
Meritorjunta:  1 × 100/47 tykki 6 × 533 mm torpedoputkea
Ilmatorjunta:  2 × 13,2 mm ilmatorjuntakonekivääriä
Sirena-luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston kahdentoista sukellusveneen muodostama alusluokka, jonka alukset palvelivat toisessa maailmansodassa.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ametista | OTO, Muggiano | 16. syyskuuta 1931 | 26. huhtikuuta 1933 | 1. huhtikuuta 1934 | miehistönsä upottama 12. syyskuuta 1943 |
| Anfitrite | CRDA, Monfalcone | 11. heinäkuuta 1931 | 5. heinäkuuta 1933 | 22. maaliskuuta 1934 | miehistönsä upottama 6. maaliskuuta 1941 |
| Diamante | Cantieri navali Tosi, Taranto | 11. toukokuuta 1931 | 21. toukokuuta 1933 | 18. kesäkuuta 1933 | upotettu 20. kesäkuuta 1940 |
| Galatea | CRDA, Monfalcone | 18. heinäkuuta 1931 | 5. toukokuuta 1933 | 25. kesäkuuta 1934 | palveluksesta 9. syyskuuta 1943 |
| Naiade | CRDA, Monfalcone | 9. toukokuuta 1931 | 27. maaliskuuta 1933 | 16. marraskuuta 1933 | miehistönsä upottama 14. joulukuuta 1940 |
| Nereide | CRDA, Monfalcone | 30. toukokuuta 1931 | 25. toukokuuta 1933 | 17. helmikuuta 1934 | upotettu 13. heinäkuuta 1943 |
| Ondina | CRDA, Monfalcone | 25. heinäkuuta 1931 | 2. joulukuuta 1933 | 19. syyskuuta 1934 | miehistönsä upottama 11. heinäkuuta 1942 |
| Rubino | CRDA, Monfalcone | 26. syyskuuta 1931 | 29. maaliskuuta 1933 | 21. maaliskuuta 1934 | upotettu 29. kesäkuuta 1940 |
| Sirena | CRDA, Monfalcone | 1. toukokuuta 1931 | 26. tammikuuta 1933 | 2. lokakuuta 1933 | miehistönsä upottama 9. syyskuuta 1943 |
| Smeraldo | Cantieri navali Tosi, Taranto | 25. toukokuuta 1931 | 23. heinäkuuta 1933 | 29. marraskuuta 1933 | upotettu 15. syyskuuta 1941 |
| Topazio | CRDA, Monfalcone | 26. syyskuuta 1931 | 15. toukokuuta 1933 | 1. huhtikuuta 1934 | upotettu 12. syyskuuta 1943 |
| Zaffiro | OTO, Muggione | 16. syyskuuta 1931 | 28. kesäkuuta 1933 | 4. kesäkuuta 1934 | upotettu 9. kesäkuuta 1942 |
Sirniö

Tervapolttonäytös vuoden 2005 Sirniön Seppäpäivillä.
Taontaesitykset ovat osa seppäpäivien jokavuotista ohjelmaa.
Sirniö on kylä Posion kunnassa, lähellä Lapin ja Pohjois-Pohjanmaan maakuntien rajaa. Kylä sijaitsee seututien 863 varrella 37 kilometrin päässä keskustaajamasta Aholasta Taivalkosken suuntaan. Kylä on kuulunut vuodesta 1926 lähtien tuolloin perustettuun Posion kuntaan. Aluksi kylä kuului Iin pitäjään, sittemmin Pudasjärven pitäjään ja tämän jälkeen Taivalkoskelle. Vuonna 2015 kylän asukasluku oli noin 100.
Sirniössä on ollut oma kauppa, pankkikonttori, posti ja koulu, jotka lakkautettiin 1990-luvulla. Taivalkoskella sijaitseva Mustavaaran kaivos oli aikoinaan merkittävä työnantaja kyläläisille. Kylällä toimi hoivakoti lakkautetulla koululla.
Sirniön kylällä sepät ovat valmistaneet itse kaikki tarve-esineensä, kuten pyydysraudat, pyssyt, karhukeihäät, lukot, saranat ja työkalut. Sirniön kylän seppätuotteita on viety Iijokea pitkin ”merimaihin” eli Ouluun ja sitä tietä laajemmallakin alueelle. Myös Vienan alueelle on toimitettu erityisesti aseita. Sirniön kyläseura on elvyttänyt vanhaa kyläseppäperinnettä. Kylällä järjestettiin vuosina 1998–2013 vuosittain kesäkuussa Sirniön seppäpäivät. Tapahtuman perustivat muun muassa viikatteistaan tunnetun sepän Reino Kustaa Alasirniön nuorin poika, Ensio Alasirniö puolisonsa Paula Alasirniön (o.s. Loukusa) kanssa. Myöhemmin tapahtuman järjestäminen jäi Sirniön kyläseuralle. Vuonna 2013 kyläseura päätti luopua tapahtuman järjestämisestä tulevina vuosina.
Aiheesta muualla

Posion matkailusivusto: Sirniön kylä, arkistoitu versio 14.7.2015
Paini kesäolympialaisissa 1896

Paini
Ateenan kesäolympialaisissa 1896 kilpailtiin painissa vain kreikkalais-roomalaisessa painissa, jossa ei ollut painorajoituksia. Kilpailu käytiin 10.–11. huhtikuuta. Kilpailuun osallistui viisi urheilijaa neljästä maasta. Itävalta ja Unkari olivat yhdistyneet Itävalta-Unkariksi vuosina 1867–1918, mutta näissä tilastoissa Itävalta ja Unkari ovat erikseen, koska kyseisillä mailla oli omat joukkueet mukana olympialaisissa.
Ateenassa palkittiin vain kaksi parasta, voittajalle hopeaa ja toiseksi tulleelle pronssia. Alla kuitenkin tulokset perinteisessä muodossa.
Tulokset > Mitalistit

| Sija | Painija |
| --- | --- |
1:  Carl Schuhmann
2:  Geórgios Tsítas
3:  Stéfanos Christópoulos
4:  Launceston Elliot
4:  Momčilo Tapavica
Voittaja Schumann oli koko kilpailun lyhin (163 cm) ja kevyin osanottaja.
Tulokset > Mitalistit > Turnauksen kulku

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Puolivälierät | Puolivälierät |  |  | Välierät | Välierät |  |  | Loppuottelu | Loppuottelu |
:  
|  |  |  |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   Stéfanos Christópoulos |   |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   Stéfanos Christópoulos |   |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   Momčilo Tapavica |   |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   Momčilo Tapavica |   |   |   |   Stéfanos Christópoulos |   |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |   Stéfanos Christópoulos |   |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |   Geórgios Tsítas |   |   |   |  |  |
|  |   Geórgios Tsítas |   |   |   |   Geórgios Tsítas |   |   |   |  |  |
|  |   Geórgios Tsítas |   |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  ei kukaan |   |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  ei kukaan |   |   |   |  |  |   |   |   Geórgios Tsítas |   |
|  |  |  |   |   |  |  |   |   |   Geórgios Tsítas |   |
|  |  |  |   |   |  |  |   |   |   Carl Schuhmann |   |
|  |   Carl Schuhmann |   |   |   |  |  |   |   |   Carl Schuhmann |   |
|  |   Carl Schuhmann |   |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   Launceston Elliot |   |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   Launceston Elliot |   |   |   |   Carl Schuhmann |   |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |   Carl Schuhmann |   |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  ei kukaan |   |   |   |  |  |
|  |  ei kukaan |   |   |   |  ei kukaan |   |   |   |  |  |
|  |  ei kukaan |   |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  ei kukaan |   |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  ei kukaan |   |   |   |  |  |   |   |  |  |