stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Seitsemän kuolemansyntiä
Teologia > Katolinen teologia

Kuolemansynnit ovat syntejä, jotka rikkovat ihmisen suhteen Jumalaan; suhde Jumalaan palautetaan anteeksiannolla, joka on tarjolla kahdessa sakramentissa: kastamattomille kasteessa ja kastetuille ripissä. Sakramentaalinen armo palauttaa kuolemansynnin tehneen armon tilaan - armon tilassa kuollut ihminen pelastuu. Katumaton kuolemansynti johtaa siten kadotukseen. Veniaalisynnit vahingoittavat ihmistä ja hänen suhdettaan Jumalaan, mutta eivät katkaise sitä kokonaan, eivätkä siis johda katumattomina kadotukseen.
Katolisen moraaliopetuksen mukaan kuolemansynti on synti, jossa kolme seuraavaa ehtoa täyttyvät:
Vakava asia
Tietämys asian vakavuudesta
Vapaa suostumus
Henkilö siis tekee vapaasta tahdosta, kenenkään pakottamatta, täysin tietäen tekonsa olevan vakava synti, vakavan rikkeen Jumalan tahtoa vastaan. Kuolemansyntiin ei voi pakottaa ja tietämättömyys teosta vähentää siitä seuraavaa syyllisyyttä.
Nimitys kuolemansynti ei sinällään kuvaa synnin moraalista ulottuvuutta, vaan kuvailevat enemmänkin niitä tyypillisiä syntejä (jotka edellä mainituista ehdoista riippuen voivat olla joko vakavia tai lieviä), joihin ihminen helposti elämänsä aikana syyllistyy. Ne ovat pääpaheita, joista muut synnit seuraavat.selvennä
Teologia > Luterilainen teologia

Luterilaisessa teologiassa jako veniaali- ja kuolemansynteihin on olemassa, joskaan ei kovin usein käytetty. Luterilaisissa tunnustuskirjoissa kuitenkin liitytään siihen perustavanlaatuiseen yhteisymmärrykseen katolisten kanssa, että jako lieviin ja vakaviin synteihin voidaan tehdä ja että kuolemansynti tuhoaa ihmisen suhteen Jumalaan.
Nykyajan seitsemän suurta syntiä

Arkkipiispa Gianfranco Girotti vertasi seitsemää yksilöä koskevaa kuolemansyntiä nykyajan suuriin sosiaalisen tason synteihin . Nykyajan suuriksi synneiksi hän määritteli:
Ympäristön saastuttaminen
Geenimanipulaatio
Ylenpalttisen vaurauden kerääminen
Köyhyyden aiheuttaminen
Huumekauppa ja huumeiden käyttö
Moraalisesti kyseenalaiset kokeilut
Ihmisen perusoikeuksien rikkominen
Näiden lisäksi arkkipiispa mainitsi erikseen myös abortin ja pedofilian. Tämän listan on joskus virheellisesti tulkittu määrittelevän uudelleen seitsemän kuolemansyntiä.
Kulttuurillisia viittauksia

Kuolemansyntejä on käytetty tehokeinoina kirjallisuudessa ja elokuvissa, joista kuuluisin lienee elokuva "Seitsemän".
Kurt Weillin säveltämä Bertolt Brechtin libretto Seitsemän kuolemansyntiä ("Die 7 Todsünden der Kleinbürger"), laulubaletti (ballet chanté) sopraanolle, mieskvartetille ja orkesterille (1933).
Kuolemansyntejä on käytetty myös manga- ja animesarja Fullmetal Alchemistissa homunculusten niminä.
Nanatsu no Taizai -nimiseen mangaan perustuva animesarja The Seven Deadly Sins, jossa päähenkilöinä toimivat seitsemään kuolemansyntiin löyhästi perustuvat henkilöhahmot.
Lapinlahden Linnut -yhtye on tehnyt sketsiviihdesarjan nimeltä Seitsemän kuolemansyntiä, jonka nimi viittaa joka jaksossa esitettävään tarinaan, johon liittyy yksi synneistä.
Suomalainen räp-artisti Konna julkaisi vuonna 2010 albumin ”Sei7semän” mikä käsittelee seitsemää kuolemansyntiä.
Kirjallisuutta

Pyhä Cassianus Roomalainen: ”Kahdeksasta pahasta ajatuksesta”, Filokalia, I osa. Kokoelma pyhien kilvoittelijaisien kirjoituksia. Koonneet pyhät Makarios Notaras ja Nikodeemos Athosvuorelainen, s. 113–140.  (Toinen painos 1988)  Suomentanut sisar Kristoduli (Lampi). Pieksämäki:  Valamon ystävät r.y., 1988.  ISBN 951-99931-7-7
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Seven Deadly Sins FAQ #1 (Arkistoitu – Internet Archive) Kysymyksiä ja vastauksia kuolemansynneistä
Frequently Asked Questions: Seven Deadly Sins Leicesterin yliopiston kysymyksiä ja vastauksia kuolemansynneistä
Jaakko Heinimäki: Seitsemän syntiä, Like-kustannus, 1999.
Beretta M12

Beretta M12
Beretta Model 12, Beretta M12 tai Beretta PM12 (ital. Pistola Mitragliatrice, konepistooli) on italialaisen Fabbrica d'Armi Pietro Berettan valmistama toimintamekanismiltaan massasulkuinen, avoimelta lukolta sarja- ja kertatulta ampuva ja 9x19mm Parabellum/Luger kaliiperinen konepistooli. Se otettiin valmistukseen vuonna 1959 ja Italian armeija otti sen palveluskäyttöönsä vuonna 1961.
Vuonna 1978 otettiin valmistukseen uudistettu Model 12S tai PM12S, joka on edelleenkin valmistuksessa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Malliromahdus

Ouroboros-lohikäärmeen tapaan kielimallit ruokitaan niiden itsensä tuottamalla aineistolla.
Malliromahdus (engl. model collapse), jota kutsutaan myös tekoälyn romahdukseksi (engl. AI collapse), tarkoittaa synteettisellä datalla koulutetun generatiivisen tekoälymallin tuotoksen asteittaista rappeutumista. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että uudet kielimallit koulutetaan netissä olevilla aineistoilla, joihin sisältyvät myös aikaisempien kielimalliversioiden tuotokset.
Tämän prosessin toistaminen mallisukupolvesta toiseen muodostaa niin sanotun autofaagisen (itseään kuluttavan) silmukan.
Teoreettiset ja empiiriset analyysit ovat osoittaneet, että tulevaisuuden generatiiviset mallit tarvitsevat riittävän määrän todellista tuoretta dataa jokaisessa autofaagisen silmukan sukupolvessa. Ilman sitä tulevaisuuden generatiiviset mallit ovat tuomittuja menettämään asteittain laadun (tarkkuuden) tai monimuotoisuuden (haun kattavuus, tunnistamistarkkuus eli kyky tunnistaa erilaisia tapauksia koulutusdatasta). Siksi mallin romahtamista on kutsuttu myös autofagia-häiriöksi (engl. Model Autophagy Disorder, MAD), joka on analoginen hullun lehmän taudin kanssa.
Kuvassa verrataan kahta tekoälymallien koulutusstrategiaa: datan korvaamista (vasen) ja datan kertymistä (oikea). Datan korvaamisessa uusi data syrjäyttää vanhan, mikä nostaa testitappiota (test loss) ja heikentää mallin suorituskykyä. Datan kertymisessä vanhaa dataa täydennetään uudella, mikä pitää testitappion vakiona ja ylläpitää suorituskykyä.
Vuonna 2024 julkaistu tutkimus haastoi käsityksen, että tekoälymallit menettäisivät tehokkuutensa, kun niitä koulutetaan jatkuvasti niiden omilla tuotoksilla. Tutkimuksen mukaan mallien suorituskyky voi säilyä, kunhan käytettävää koulutusdataa kertyy ajan myötä eikä vanhaa dataa korvata uudella. Tämä osoittaa, että mallit voivat säilyttää ja jopa parantaa suorituskykyään, kun niille tarjotaan jatkuvasti uutta ja monipuolista dataa.
Vaikutus kielimalleihin

Vuoden 2024 tutkimuksessa näytettiin, että kielimallien kouluttaminen aiempien mallien tuottamalla synteettisellä datalla heikentää niiden kykyä tuottaa monimuotoista tekstiä. Koulutusdata, joka koostuu pääosin vanhasta, mallien itse tuottamasta aineistosta, johtaa kielen leksikaalisen, syntaktisen ja semanttisen monimuotoisuuden vähenemiseen. Erityisesti luovuutta vaativissa tehtävissä, kuten tarinankerronnassa tai runouden luomisessa, tämä monimuotoisuuden puute voi merkittävästi rajoittaa mallien tuotosten laatua ja omaperäisyyttä.
Taiteilijoiden harjoittama datan myrkyttäminen

Datamyrkytys on eräänlainen koneoppimisen torjuntamuoto, jossa kuvan tai tekstin tietoja muutetaan niin, ettei koulutusmalli pysty käsittelemään niitä tarkasti. Datamyrkytyksiä on kahta päätyyppiä: puolustuksellinen, jossa kuvan tietoja muutetaan teoksen eheyden suojelemiseksi estämällä kopiointi ja jäljitelmät, ja hyökkäävä, jossa kuvan tietoja muutetaan generatiivisen tekoälyn luotettavuuden vähentämiseksi.
Maria Bello

| Maria Bello |
| --- | --- |
 Maria Bello Toronton elokuvajuhlilla vuonna 2013.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Maria Elena Bello
Syntynyt: 18. huhtikuuta 1967 (ikä 57) Norristown, Pennsylvania, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, käsikirjoittaja, tuottaja
Näyttelijä
Aktiivisena:  1992–
Merkittävät roolit:  Payback – tilinteko Salainen ikkuna A History of Violence Vangitut
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Maria Elena Bello (s. 18. huhtikuuta 1967 Norristown, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja tuottaja. Hän syntyi ja kasvoi Pennsylvaniassa katolisessa perheessä. Hänen isänsä on taustaltaan italialainen ja äiti puolalainen.
Bellon tunnettuja elokuvia ovat muun muassa Payback – tilinteko (1999), Coyote Ugly (2000), The Cooler (2003), Salainen ikkuna (2004), A History of Violence (2005) ja World Trade Center (2006). Lisäksi hän on näytellyt elokuvissa Tyttö ja villivarsa (2006), Muumio: Lohikäärmekeisarin hauta (2008) ja Vangitut (2013). Bello on ollut ehdolla kahden Golden Globen saajaksi vuosina 2004 ja 2006. Television puolelta hänet tunnetaan muun muassa sarjoista Teho-osasto, Kosketus ja NCIS.
Bello sai maaliskuussa 2001 ensimmäisen lapsensa yhdessä poikaystävänsä Dan McDermottin kanssa. Hänen nykyinen naisystävänsä ja avopuolisonsa on Clare Munn.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Maria Bello Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Puola 
Taiteenala:  Emmy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Mimmu Tihinen

Mimmu Tihinen (s. 1964 Kiiminki) on suomalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut runoja, novelleja sekä lasten- ja nuortenkirjoja.
Tihinen valmistui ylioppilaaksi Keminmaan lukiosta 1983 ja tekstiiliartenomiksi Hämeen ammattikorkeakoulusta 2000. Hän on opiskellut myös Limingan taidekoulussa 1983–1985, Oriveden opiston kirjoittajalinjalla 1986–1987 ja Viita-akatemiassa 1990–1992.
Tihisen nuortenromaani Sokerista, kukkasista oli Topelius-palkintoehdokkaana vuonna 2006. Tihinen sai ensimmäisen palkinnon Selkokeskuksen nuorille suunnattujen selkokirjojen kirjoituskilpailussa vuonna 2012 käsikirjoituksella Kello tuhat. Kariston lastenromaanin kirjoituskilpailussa vuonna 2014 Tihisen ja Aira Savisaaren yhdessä kirjoittama käsikirjoitus Ponku ja Peetu sai jaetun toisen palkinnon. Vuonna 2019 Ponku, Peetu ja totuuskone oli Kirjava kettu -palkintoehdokkaana ja vuonna 2020 Pieni numero Lasten LukuVarkaus -palkintoehdokkaana.
Teokset

Sokerista, kukkasista.  Helsinki:  Gummerus, 2006.  ISBN 951-20-7161-4
Virkkusen viisitoista valetta.  Helsinki:  WSOY, 2009.  ISBN 978-951-0-34702-7
Virkkunen ja sata sydäntä.  Helsinki:  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-0-36668-4
Vain rokkia, Virkkunen.  Helsinki:  WSOY, 2012.  ISBN 978-951-0-39047-4
Kello tuhat.  Kärkölä:  Pieni Karhu, 2016.  ISBN 978-952-5321-96-8
Toivottavasti huomenna sataa.  Kärkölä:  Pieni Karhu, 2018.  ISBN 978-952-7315-26-2
Pieni numero.  (Kuvitus: Mari Ahokoivu)  Hämeenlinna:  Karisto, 2019.  ISBN 978-951-23-6643-9
Kalevin kesätarina.  (Kuvitus: Meeri Hentilä)  Hämeenlinna:  Karisto, 2021.  ISBN 978-951-1-38635-3
Teokset > Ponku ja Peetu -sarja

Savisaari, Aira & Tihinen, Mimmu: Ponku, Peetu ja helppo nakki.  (Kuvitus: Lotta Kauppi)  Hämeenlinna:  Karisto, 2016.  ISBN 978-951-23-6072-7
Savisaari, Aira & Tihinen, Mimmu: Ponku, Peetu ja rikotun repun keissi.  (Kuvitus: Lotta Kauppi)  Hämeenlinna:  Karisto, 2017.  ISBN 978-951-23-6271-4
Savisaari, Aira & Tihinen, Mimmu: Ponku, Peetu ja totuuskone.  (Kuvitus: Lotta Kauppi)  Hämeenlinna:  Karisto, 2018.  ISBN 978-951-23-6449-7
Savisaari, Aira & Tihinen, Mimmu: Ponku, Peetu ja Kalle Kolttonen.  (Kuvitus: Lotta Kauppi)  Hämeenlinna:  Karisto, 2019.  ISBN 978-951-23-6626-2
Savisaari, Aira & Tihinen, Mimmu: Ponku, Peetu ja täydellinen Tippe.  (Kuvitus: Lotta Kauppi)  Hämeenlinna:  Karisto, 2020.  ISBN 978-951-1-37256-1
Wayland

KDE Plasma 5.24 Waylandin kanssa (helmikuu 2022).
Wayland on näytönhallintajärjestelmä, joka on suunniteltu korvaamaan X Window System (X-Windows).
Waylandiin kuuluu protokollamäärittely sekä referenssitoteutus protokollasta.
Ikkunointisovelluksen referenssitoteutuksen nimi on Weston.
XWayland välisovellus on X-palvelinsovelluksen versio, joka renderöi Wayland-rajapinnalle sallien taaksepäin yhteensopivuuden olemassa olevien sovelluksien kanssa.
XWayland-työpöytä ja useita X11-sovelluksia
Projektin lähdekoodit on julkaistu avoimen MIT-lisenssin alaisuudessa.
Historia

X-ikkunointia on yritetty yksinkertaistaa ja tehostaa useita kertoja. X-ikkunointiin on sen historian aikana lisätty paljon toimintoja joille nykyään ei ole tarvetta. Wayland käyttää tekniikoita, joita on jo aiemmin kehitetty kuten Direct Rendering Infrastructure (DRI) ajureita ja Direct Rendering Managerin ominaisuuksia. Kompositoivan ikkunanhallinnan kanssa sovellukset piirsivät jo ikkunansa piilossa olevaan puskuriin eikä suoraan näytölle, jolloin X-ikkunointi oli vain välikerros käyttäjän syötteille. Laitteiden näyttötilan hallinta siirtyi käyttöjärjestelmän ytimeen ja näyttömuistin hallinta ytimessä mahdollisti myös muuta kehitystä.
X-ikkunoinnin X11-protokollan seuraajalle X12 on olemassa suunnitelmia mutta ei toteutusta. X12 ei ollut vakavasti otettava X11:n seuraaja, mutta se auttoi tunnistamaan X11:sta ongelmakohdat.
Waylandin kehityksen aloitti Kristian Høgsberg vuonna 2008 vapaa-ajallaan työskennellessään Red Hatille. Høgsberg oli työskennellyt X-ikkunoinnin parissa vuodesta 2004 lähtien.
Historia > Käyttökohteet

Graafisten sovellusten käyttö on laajentunut alkuperäisestä työpöytäkäytöstä johon X-ikkunointi kehitettiin: nykyisin on mobiililaitteita sekä mediakohtaisia laitteita, joilla on omat vaatimuksensa. Graafisia sovelluksia käytetään kulkuneuvoissa ja useissa muissa sulautetuissa järjestelmissä. Useat näistä käyttökohteista eivät tarvitse X-ikkunoinnin ominaisuuksia.
Sailfish OS on ottanut Waylandin käyttöön varhain ensimmäiseen versioon.
Fedora Linux on ottanut Waylandin käyttöön versiossa 25.
Raspberry Pi alustan Raspbian on korvannut X-ikkunoinnin Waylandilla.
Debian versio 10 Buster käyttää oletuksena Waylandia, mutta X.org on yhä asennettuna.
Laajalti käytetyt Gnome- ja KDE-työpöytäympäristöt ovat lisänneet tuen Waylandille. Gnome käyttää PipeWire-ohjelmistoa näytön jakamiseen.
Arkkitehtuuri

Wayland-arkkitehtuuri yksinkertaistaa ikkunointijärjestelmää X-ikkunointiin verrattuna. Sen sijaan että asiakassovellukset antaisivat useita piirtokomentoja näyttöä hallitsevalle sovellukselle (X Server) asiakassovellukset renderöivät ikkunansa valmiiksi ja välittävät tämän näyttöä hallitsevalle sovellukselle (compositor).
Tarvittavat piirtotoiminnot sijaitsevat ohjelmakirjastossa jota asiakasovellukset käyttävät sen sijaan että ne olisivat yhden sovelluksen sisäisiä toimintoja.
Menetelmä vähentää tarvetta prosessien väliselle kommunikaatiolle (engl. Inter-Process Communication, IPC), yksinkertaistaa näyttöä hallitsevaa komponenttia ja sallii sovelluksille laajemman kontrollin ikkunan piirtotoiminnoista.
Wayland käyttää hyväkseen Linux-ytimen rajapintoja kuten Kernel Mode-Setting (KMS) ja Direct Rendering Manager (DRM) näyttölaitteiden kanssa, eikä siksi ole suoraan käytettävissä muilla alustoilla jotka eivät näitä rajapintoja toteuta. Wayland käyttää EGL-rajapintaa.
Wayland ei toteuta verkkoläpinäkyvyyttä X-ikkunoinnin tapaan vaan jättää tämän toiminnon erilliselle protokollalle kuten VNC tai RDP.
Wayland-arkkitehtuuri
X-ikkunoinnin arkkitehtuuri
Erot X-ikkunointiin

Wayland ei tee renderöintiä asiakasohjelmien puolesta, vaan asiakasohjelmat käyttävät valitsemaansa menetelmää jaettuun puskuriin ja ilmoittavat palvelimelle kun se on valmis. X11-palvelinta voi käyttää Wayland-asiakasohjelmana.
Ratkaisussa X-ikkunointi siirtyy pois "kuumalta polulta" asiakasohjelman ja laitteiston välissä. Suuri osa toiminnoista on jo aiemmin siirtynyt joko käyttöjärjestelmän ytimeen (näyttömuistin hallinta, komentojen vuoronnus, moodiasetus) tai ohjelmakirjastoihin (FreeType, fontconfig, Cairo ja niin edelleen).
X-ikkunointiin on ajan myötä kehitetty osia, jotka ovat käyttäneet välissään monimutkaisia protokollia, joita ei enää tarvita. X-ikkunoinnin kehitysaikana jaettujen kirjastojen käyttö ei ollut mahdollista ja muistirajoituksien vuoksi tehtiin X-palvelin: myöhemmin jaettujen kirjastojen tuki on kehittynyt.
Waylandia on sanottu "kuvailevaksi" (engl. descriptive) "ohjaavan" (engl. prescriptive) sijaan. Tämä on merkittävä ero X-ikkunointiin, jossa ikkunat ja näytönsäästäjät vaativat tiettyä asettelua ja kaappaavat syöttölaitteet. Waylandin kanssa sovellus kertoo minkä tyyppisen kuvan se haluaa näyttää ja antaa kompositoijan asetella sen. Wayland käyttää tapahtumapohjaista mallia, joka yksinkertaistaa muun muassa syöttölaitteiden käsittelyä.
Protokolla

Wayland-protokolla on asynkroninen oliopohjainen protokolla, joka perustuu viesteihin. Viestiä palvelin- ja asiakasohjelman välillä kutsutaan tapahtumaksi (engl. event). Rajapinta käyttää versiointia ja oliot toteuttavat jonkin tietyn version rajapinnastaan.
Tekniikkaa

Wayland-järjestelmässä pinta (engl. surface) on perusprimitiivi, jolla muodostetaan käyttäjälle näkyvä "ikkuna". Asiakasohjelmat liittävät puskurit pintoihin, jolloin puskurin sisältö näkyy pinnassa. Kun kompositoija aloittaa näytön päivityksen se ottaa viimeisimmän puskurin sisällön jokaiselle näkyvälle pinnalle. Tätä kutsutaan "postilaatikko-semantiikaksi", jossa puskurit ovat kuvaannollisesti "kirjeitä" postilaatikossa ja uusin näkyvä on päällimäisenä.
Esimerkki

Esimerkki asiakassovelluksesta, joka ottaa yhteyden Wayland-palvelimeen:
#include <stdio.h>
#include <wayland-client.h>

int main(int argc, char *argv[])
{
    struct wl_display *display = wl_display_connect(NULL);
    if (!display) {
        fprintf(stderr, "Failed to connect to Wayland display.\n");
        return 1;
    }
    fprintf(stderr, "Connection established!\n");

    wl_display_disconnect(display);
    return 0;
}
Ohjelmistoja

libwayland-client ja libwayland-server ovat kirjastoja, jotka sisältävät toteutuksen Wayland-protokollalle yhteyden molempiin päihin.
Wayland-kompositoijan toteuttamiseen on useita ohjelmistokehyksiä, joita ovat wlroots, wlc, Smithay ja libweston. Syötteiden käsittelyyn käytetään esimerkiksi libinput-kirjastoa.
Näyttöpalvelimia eli Wayland-kompositoijia ovat muun muassa Weston (referenssitoteutus), Enlightenment, KWin (KDE), Mutter (Gnome), Sway, Wayfire ja labwc.
Aiheesta muualla

Projektin kotisivut (englanniksi)
Wayland GNOME-projektin sivuilla (englanniksi)
The Wayland Protocol (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäiset artikkelit: en:Wayland (display server protocol) & en:List of display servers
Wayland ohjelmien ja rajapintojen liitynnät
Käännös suomeksi
Unkarin Grand Prix 1991

|  Unkarin Grand Prix 1991  |
| --- | --- |
 10. osakilpailu 16 osakilpailusta kaudella 1991. 
Päivämäärä:  11. elokuuta 1991
Sijainti:  Hungaroring, Budapest, Unkari
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  3,968 km
Kilpailun pituus:  77 kierrosta, 305.536 km
Sää:  Puolipilvinen, aurinkoinen, kuuma, kuiva
Paalupaikka
Kuljettaja:   Ayrton Senna   (McLaren-Honda)
Paaluaika:  1:16.147
Palkintokoroke
Voittaja:   Ayrton Senna   (McLaren-Honda)
Toinen:   Nigel Mansell   (Williams-Renault)
Kolmas:   Riccardo Patrese   (Williams-Renault)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Bertrand Gachot   (Jordan-Ford)
Kierrosaika:  1:21.547 (kierroksella 32)
Unkarin Grand Prix 1991 oli kauden kymmenes Formula 1-osakilpailu, joka ajettiin 11. elokuuta Hungaroringilla. Kilpailun voitti paalulta startannut Ayrton Senna.
Aika-ajo

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Aika | Ero |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 |  Ayrton Senna | McLaren-Honda | 1.16,147 |   |
| 2 | 6 |  Riccardo Patrese | Williams-Renault | 1.17,379 | +1,232 |
| 3 | 5 |  Nigel Mansell | Williams-Renault | 1.17,389 | +1,242 |
| 4 | 27 |  Alain Prost | Ferrari | 1.17,690 | +1,543 |
| 5 | 2 |  Gerhard Berger | McLaren-Honda | 1.17,705 | +1,558 |
| 6 | 28 |  Jean Alesi | Ferrari | 1.18,410 | +2,263 |
| 7 | 21 |  Emanuele Pirro | Dallara-Judd | 1.19,334 | +3,187 |
| 8 | 4 |  Stefano Modena | Tyrrel-Honda | 1.19,748 | +3,601 |
| 9 | 16 |  Ivan Capelli | Leyton House-Ilmor | 1.19,794 | +3,647 |
| 10 | 7 |  Martin Brundle | Brabham-Yamaha | 1.19,976 | +3,829 |
| 11 | 20 |  Nelson Piquet | Benetton-Ford | 1.19,984 | +3,837 |
| 12 | 22 |  Jyrki Järvilehto | Dallara-Judd | 1.20,014 | +3,867 |
| 13 | 15 |  Mauricio Gugelmin | Leyton House-Ilmor | 1.20,024 | +3,877 |
| 14 | 3 |  Satoru Nakajima | Tyrrel-Honda | 1.20,565 | +4,418 |
| 15 | 19 |  Roberto Moreno | Benetton-Ford | 1.20,584 | +4,437 |
| 16 | 32 |  Bertrand Gachot | Jordan-Ford | 1.20,655 | +4,508 |
| 17 | 33 |  Andrea de Cesaris | Jordan-Ford | 1.20,805 | +4,658 |
| 18 | 23 |  Pierluigi Martini | Minardi-Ferrari | 1.20,823 | +4,676 |
| 19 | 25 |  Thierry Boutsen | Ligier-Lamborghini | 1.20,870 | +4,723 |
| 20 | 8 |  Mark Blundell | Brabham-Yamaha | 1.20,954 | +4,807 |
| 21 | 29 |  Éric Bernard | Lola-Ford | 1.21,267 | +5,120 |
| 22 | 30 |  Aguri Suzuki | Lola-Ford | 1.21,601 | +5,454 |
| 23 | 24 |  Gianni Morbidelli | Minardi-Ferrari | 1.21,654 | +5,507 |
| 24 | 34 |  Nicola Larini | Lambo-Lamborghini | 1.21,896 | +5,749 |
| 25 | 26 |  Érik Comas | Ligier-Lamborghini | 1.22,258 | +6,111 |
| 26 | 11 |  Mika Häkkinen | Lotus-Judd | 1.22,335 | +6,188 |
| 27 | 14 |  Olivier Grouillard | Fondmetal-Ford | 1.22,438 | +6,291 |
| 28 | 9 |  Michele Alboreto | Footwork-Porsche | 1.22,521 | +6,374 |
| 29 | 35 |  Eric van de Poele | Lambo-Lamborghini | 1.23,162 | +7,015 |
| 30 | 12 |  Michael Bartels | Lotus-Judd | 1.23,248 | +7,101 |
Kilpailu

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Aika-ajo | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 1 |  Ayrton Senna | McLaren-Honda | 77 | 1:49'12.796 | 1 | 10 |
| 2. | 5 |  Nigel Mansell | Williams-Renault | 77 | +4.599 | 3 | 6 |
| 3. | 6 |  Riccardo Patrese | Williams-Renault | 77 | +15.594 | 2 | 4 |
| 4. | 2 |  Gerhard Berger | McLaren-Honda | 77 | +21.856 | 5 | 3 |
| 5. | 28 |  Jean Alesi | Ferrari | 77 | +31.389 | 6 | 2 |
| 6. | 16 |  Ivan Capelli | Leyton House-Ilmor | 76 | +1 krs. | 9 | 1 |
| 7. | 33 |  Andrea de Cesaris | Jordan-Ford | 76 | +1 krs. | 17 |  |
| 8. | 19 |  Roberto Moreno | Benetton-Ford | 76 | +1 krs. | 15 |  |
| 9. | 32 |  Bertrand Gachot | Jordan-Ford | 76 | +1 krs. | 16 |  |
| 10. | 26 |  Érik Comas | Ligier-Lamborghini | 75 | +2krs. | 25 |  |
| 11. | 15 |  Mauricio Gugelmin | Leyton House-Ilmor | 75 | +2 krs. | 13 |  |
| 12. | 4 |  Stefano Modena | Tyrrel-Honda | 75 | +2 krs. | 8 |  |
| 13. | 24 |  Gianni Morbidelli | Minardi-Ferrari | 75 | +2 krs. | 23 |  |
| 14. | 11 |  Mika Häkkinen | Lotus-Judd | 74 | +3 krs. | 26 |  |
| 15. | 3 |  Satoru Nakajima | Tyrrel-Honda | 74 | +3 krs. | 14 |  |
| 16. | 34 |  Nicola Larini | Lambo-Lamborghini | 74 | +3 krs. | 24 |  |
| 17. | 25 |  Thierry Boutsen | Ligier-Lamborghini | 71 | Moottori | 19 |  |
| Kesk. | 23 |  Pierluigi Martini | Minardi-Ferrari | 65 | Moottori | 18 |  |
| Kesk. | 8 |  Mark Blundell | Brabham-Yamaha | 62 | Rengas | 20 |  |
| Kesk. | 7 |  Martin Brundle | Brabham-Yamaha | 59 | Physical?? | 10 |  |
| Kesk. | 22 |  Jyrki Järvilehto | Dallara-Judd | 49 | Moottori | 12 |  |
| Kesk. | 20 |  Nelson Piquet | Benetton-Ford | 38 | Vaihdelaatikko | 11 |  |
| Kesk. | 29 |  Éric Bernard | Lola-Ford | 38 | Moottori | 21 |  |
| Kesk. | 30 |  Aguri Suzuki | Lola-Ford | 38 | Moottori | 22 |  |
| Kesk. | 21 |  Emanuele Pirro | Dallara-Judd | 37 | Moottori | 7 |  |
| Kesk. | 27 |  Alain Prost | Ferrari | 28 | Moottori | 4 |  |
| DNQ | 14 |  Olivier Grouillard | Fondmetal-Ford |  |  |  |  |
| DNQ | 9 |  Michele Alboreto | Footwork-Porsche |  |  |  |  |
| DNQ | 35 |  Eric van de Poele | Lambo-Lamborghini |  |  |  |  |
| DNQ | 12 |  Michael Bartels | Lotus-Judd |  |  |  |  |
| DNPQ | 17 |  Gabriele Tarquini | AGS-Ford |  |  |  |  |
| DNPQ | 10 |  Alex Caffi | Footwork-Porsche |  |  |  |  |
| DNPQ | 18 |  Fabrizio Barbazza | AGS-Ford |  |  |  |  |
| DNPQ | 13 |  Pedro Chaves | Coloni-Ford |  |  |  |  |
Kilpailu > Merkkipaalut

Bertrand Gachot: 1. nopein kierros
Benetton: 150. kilpailu
Toleman: 150. kilpailu
Jordan: 1. nopein kierros
Ilmor: 1. MM-piste