stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaliumferrioksalaatti
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa kaliumferrioksalaatti on vihreää kiteistä ainetta. Sen alkeiskoppi on monokliininen ja yhdiste voidaan kiteyttää kiraalisena. Yhdiste esiintyy usein kidevedellisenä trihydraattina (K3[Fe(C2O4)3]·3H2O). Kidevesi poistuu rakenteesta kuumennettaessa. Kaliumferrioksalaatti liukenee suhteellisen niukasti veteen ja liukoisuus kasvaa lämpötilan kasvaessa. Yhdiste hajoaa valon vaikutuksesta, jolloin rauta pelkistyy hapetusluvulta +III hapetusluvulle +II ja oksalaatti-ionit hapettuvat hiilidioksidiksi.
Kaliumferrioksalaattia voidaan valmistaa kaliumoksalaatin ja rauta(III)kloridin välisellä reaktiolla.
Kaliumferrioksalaattia voidaan käyttää sinikopioiden valmistamiseen ja sitä käytetään myös aktinometreissä
Luettelo Kansainyhteisön jäsenvaltioista

Kansainyhteisön nykyiset jäsenvaltiot tummansinisellä, entiset jäsenvaltiot oranssilla, Britannian merentakaiset alueet sekä kruununalusmaat vaaleansinisellä.
Tämä on luettelo Kansainyhteisön jäsenvaltioista. Luettelossa jäsenyyden jäädyttäminen (engl. suspend) tarkoittaa sitä, että jäsenvaltio ei saa osallistua Kansainyhteisön johtajien ja ministerien kokouksiin, mutta se on edelleen jäsenenä Kansainyhteisössä. Vuoden 2022 loppuun mennessä Kansainyhteisössä oli 56 jäsenvaltiota, joista kaikki paitsi neljä valtiota (Gabon, Mosambik, Ruanda ja Togo) ovat joskus olleet osana brittiläistä imperiumia.
Nykyiset jäsenvaltiot

| Valtio | Liittymisvuosi | Maanosa |
| --- | --- | --- |
|  Antigua ja Barbuda | 1981 | Pohjois-Amerikka |
|  Australia | 1931 | Oseania |
|  Bahama | 1973 | Pohjois-Amerikka |
|  Bangladesh | 1972 | Aasia |
|  Barbados | 1966 | Pohjois-Amerikka |
|  Belize | 1981 | Pohjois-Amerikka |
|  Botswana | 1966 | Afrikka |
|  Brunei | 1984 | Aasia |
|  Dominica | 1978 | Pohjois-Amerikka |
|  Etelä-Afrikka Erosi vuonna 1961, liittyi uudelleen vuonna 1994. | 1931 | Afrikka |
|  Fidži Erosi vuonna 1987, liittyi uudelleen vuonna 1997. Jäsenyys jäädytettiin vuonna 2000, jäädytys lopetettiin vuonna 2001. Jäsenyys jäädytettiin vuonna 2006, jäädytys lopetettiin vuonna 2014. | 1970 | Oseania |
|  Gabon | 2022 | Afrikka |
|  Gambia Erosi vuonna 2013, liittyi uudelleen vuonna 2018. | 1965 | Afrikka |
|  Ghana | 1957 | Afrikka |
|  Grenada | 1974 | Pohjois-Amerikka |
|  Guyana | 1966 | Etelä-Amerikka |
|  Intia | 1947 | Aasia |
|  Jamaika | 1962 | Pohjois-Amerikka |
|  Kamerun | 1995 | Afrikka |
|  Kanada | 1931 | Pohjois-Amerikka |
|  Kenia | 1963 | Afrikka |
|  Kiribati | 1979 | Oseania |
|  Kypros | 1961 | Eurooppa |
|  Lesotho | 1966 | Afrikka |
|  Malawi | 1964 | Afrikka |
|  Malediivit Erosi vuonna 2016, liittyi uudelleen vuonna 2020. | 1982 | Aasia |
|  Malesia | 1957 | Aasia |
|  Malta | 1964 | Eurooppa |
|  Mauritius | 1968 | Afrikka |
|  Mosambik | 1995 | Afrikka |
|  Namibia | 1990 | Afrikka |
|  Nauru | 1968 | Oseania |
|  Nigeria Jäsenyys jäädytettiin vuonna 1995, jäädytys lopetettiin vuonna 1999. | 1960 | Afrikka |
|  Pakistan Erosi vuonna 1972, liittyi uudelleen vuonna 1989. Jäsenyys jäädytettiin vuonna 1999, jäädytys lopetettiin vuonna 2004. Jäsenyys jäädytettiin vuonna 2007, jäädytys lopetettiin vuonna 2008. | 1947 | Aasia |
|  Papua-Uusi-Guinea | 1975 | Oseania |
|  Ruanda | 2009 | Afrikka |
|  Saint Kitts ja Nevis | 1983 | Pohjois-Amerikka |
|  Saint Lucia | 1979 | Pohjois-Amerikka |
|  Saint Vincent ja Grenadiinit | 1979 | Pohjois-Amerikka |
|  Samoa | 1970 | Oseania |
|  Seychellit | 1976 | Afrikka |
|  Sierra Leone | 1961 | Afrikka |
|  Singapore | 1966 | Aasia |
|  Salomoninsaaret | 1978 | Oseania |
|  Sri Lanka | 1948 | Aasia |
|  Swazimaa | 1968 | Afrikka |
|  Tansania | 1961 | Afrikka |
|  Togo | 2022 | Afrikka |
|  Tonga | 1970 | Oseania |
|  Trinidad ja Tobago | 1962 | Pohjois-Amerikka |
|  Tuvalu | 1978 | Oseania |
|  Uganda | 1962 | Afrikka |
|  Uusi-Seelanti | 1931 | Oseania |
|  Vanuatu | 1980 | Oseania |
|  Yhdistynyt kuningaskunta | 1931 | Eurooppa |
Entiset jäsenvaltiot

| Valtio | Liittymisvuosi  | Maanosa | Eroamisvuosi |
| --- | --- | --- | --- |
|  Irlanti | 1931 | Eurooppa | 1949 |
|  Zimbabwe Jäsenyys jäädytettiin vuonna 2002. Erosi vapaaehtoisesti vuonna 2003. | 1980 | Afrikka | 2003 |
Lakkautetut jäsenvaltiot

| Valtio (historiallinen) | Liittyi | Maanosa | Hajosi | Liittyi osaksi (valtiota) | Lisätietoa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Malaijan liittovaltio | 1957 | Aasia | 1963 |  Malesia | Muodosti Malaijan, Singaporen (itsenäistyi vuonna 1965), Sabahin ja Sarawakin kanssa Malesian. |
|  Newfoundlandin dominio | 1931 | Pohjois-Amerikka | 1934 |  Kanada | Newfoundland oli ensimmäisiä vuoden 1931 Westminsterin säädöksen soveltajia. Jäsenyys jäädytettiin vuonna 1934. Newfoundland liittyi osaksi Kanadaa vuonna 1949. |
|  Sansibar | 1963 | Afrikka | 1964 |  Tansania | Sansibar ja Tanganjika yhdistyivät vuonna 1964 Tansaniaksi. |
|  Tanganjika | 1961 | Afrikka | 1964 |  Tansania | Sansibar ja Tanganjika yhdistyivät vuonna 1964 Tansaniaksi. |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Luettelo Kansainyhteisön jäsenvaltioista Wikimedia Commonsissa
El Escorial

El Escorial
Real Sitio de San Lorenzo de El Escorial on valtava palatsi-, luostari-, museo- ja kirjastorakennuskokonaisuus San Lorenzo de El Escorialin kunnassa Madridin itsehallintoalueella Espanjassa, 45 kilometriä pääkaupungista Madridista luoteeseen, joka rakennettiin vuosina 1563–1584.
Palatsi rakennettiin kuningas Filip II:n käskystä hautapaikaksi Espanjan kuninkaille ja vastauskonpuhdistuksen tutkimuspaikaksi. Se on halstarinmuotoinen marttyyrikuoleman kärsineen Pyhän Laurentiuksen (espanjaksi San Lorenzo) muistoksi. Espanjalaisittain voittoisa San Quintínin taistelu vuonna 1557 käytiin Pyhän Laurentiuksen päivänä, joten kuningas päätti omistaa luostarin hänelle kiitoksena voitosta.
Historia

Kuningas Kaarle V esitti testamentissaan toiveen uskonnollisen rakennelman rakentamisesta; hän halusi tulla haudatuksi uuteen rakennukseen vaimonsa Isabella Portugalilaisen kanssa. Kaarlen poika Filip II aloitti työt palattuaan vuonna 1559 Flanderista ja nimitti Juan Bautista de Toledon kuninkaalliseksi arkkitehdiksi. Seuraavana vuonna rakennuksen paikaksi valittiin maaseutualue Guadarramavuorten juurelta.
Luostarin perustamiskirja laadittiin 1567, ja se sai nimekseen San Lorenzo el Real del Escorial espanjalaistaustaisen Pyhän Laurentiuksen mukaan. Rakennustyöt aloitettiin 23. huhtikuuta 1563, ja koko kompleksi valmistui 13. syyskuuta 1584. Arkkitehdit Juan Bautista de Toledo, Giambattista Castello ja Juan de Herrera suunnittelivat sen klassiseen tyyliin. Kaksinkertaisen neliön muotoisen palatsin ulkomitat ovat 224 kertaa 153 metriä.
Luostarin ympärille kehittyi tämän jälkeen nykyinen San Lorenzo de El Escorialin kaupunki. Tuli on vahingoittanut El Escorialia useaan kertaan. Vuoden 1671 palon jälkeen siihen rakennettiin uudet katot, jotka suunnittelivat Gaspar de la Peña ja Bartolomé Zumbigo y Salcedo.
Luostari annettiin hieronymiiteille, jotka käyttivät sitä vuoteen 1885 saakka, jolloin augustinolaiset korvasivat hieronymiitit. Augustinolaiset käyttävät edelleen luostaria, vaikka se on nykyään Patrimonio Nacional (Kansallinen kultturiperintö) -viraston hallinnassa.
Monia El Escorialin maalauksista siirrettiin vuonna 1939 Madridin Museo del Pradoon. Itse luostaria entistettiin 1950-luvulla Ramón Andradan johdolla.
Taidekokoelma ja kirjasto

Rakennusryhmässä on huomattava taidekokoelma, joka sisältää muun muassa Tizianin, Tintoretton, El Grecon, Diego Velázquezin, Rogier van der Weydenin, Paolo Veronesen, Alonso Canon, José de Riberan ja Claudio Coellon teoksia.
Vuonna 1963 kuninkaalliseen palatsiin perustettiin taidekokoelmaa varten uusi galleria (Nuevos Museos) sekä arkkitehtuurimuseo, joka esittelee rakennuksen rakentamiseen liittyvää materiaalia.
Kuninkaalliset haudat

El Escorialiin on haudattu suurin osa Espanjan Habsburg- ja Bourbon-sukuisista kuninkaista ja kuningattarista viimeisen 500 vuoden ajalta. Kuninkaallisen hautakammion (Cripta Real, Panteón de Reyes), jossa on pyöreässä tilassa 26 punamarmorista hautakomeroa neljässä tasossa, rakensi arkkitehti Juan Gómez de Mora italialaisen arkkitehti ja taiteilija Juan Bautista Crescenzin suunnitelmien mukaan.
Hautakammiossa lepäävät Kaarle I, Filip II, Filip III, Filip IV, Kaarle II, Ludvig I, Kaarle III, Ferdinand VII, Isabella II, Alfonso XII ja Alfonso XIII sekä heidän puolisonsa ja myös tulevaisuudessa entisen kuninkaan Juan Carlos I:n vanhemmat. Kun heidät on haudattu, Kuninkaallinen hautakammio on täynnä. Bourbon-suvun kaksi ensimmäistä kuningasta, Filip V ja Ferdinand VI, sekä Savoiji-suvun Amadeus I eivät ole haudattuina luostariin.
Prinssien hautakammioon (Panteón de Infantes), jonka rakennuttamisen laittoi alulle vuonna 1862 kuningatar Isabella II, valmistui vuonna 1888. Yhdeksään valkomarmoriseen, arkkitehti José Segundo de Leman suunnittelemaan hautakappeliin on haudattu kuninkaallisia prinssejä, prinsessoja sekä puolisoita, jotka eivät olleet kuninkaan vanhempia. Hautapaikkoja on 60, joista 37 on käytetty, yksittäisiä hautauksia on tehty 102 kappaletta.
Maailmanperintö- ja matkailukohde

El Escorial hyväksyttiin UNESCOn maailmanperintöluetteloon vuonna 1984. Se on suosittu matkailukohde, ja siellä vieraillaan usein päiväretkillä Madridista.
Ympäröivässä San Lorenzo de El Escorialin kunnassa järjestetään Complutensen yliopiston suosittuja kesäkursseja. Lähellä El Escorialia sijaitsee Santa Cruz del Valle de los Caídos, muistomerkki Espanjan sisällissodassa kaatuneille.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen kotisivu (englanniksi)
UNESCO World Heritage Centre
SPAIN.INFO
Unescon maailmanperintökohteet Espanjassa
Alcalá de Henaresin yliopisto ja historiallinen ympäristö
Alhambra, Generalife ja Albayzín Granadassa
Altamiran luola
Antoni Gaudín työt
Aragonian mudéjar-arkkitehtuuri
Aranjuezin kulttuurimaisema
Atapuercan arkeologinen kohde
Ávilan vanhakaupunki
Barcelonan Sant Pau -sairaala ja katalonialainen musiikkipalatsi
Burgosin katedraali
Cáceresin vanhakaupunki
Catalanin romaaniset kirkot Vall de Boíssa
Côanlaakson ja Siega Verden esihistoriallinen kalliotaide (jaettu Portugalin kanssa)
Córdoban historiallinen keskusta
Cuencan linnoituskaupunki
Doñanan kansallispuisto
Elchen palmumetsä
Elohopean perintö: Almadén ja Idrija (jaettu Slovenian kanssa
Escorialin luostari
Garajonayn kansallispuisto
Ibizan biodiversiteetti ja kulttuuri
Itä-Espanjan kalliomaalaukset
La Lonja de la Seda de Valencia
Las Médulas
Lugon roomalainen muuri
Madinat al-Zahra
Méridan arkeologinen alue
Oviedon muistomerkit ja Asturian vanhan kuningaskunnan kirkot
Poblet-luostari
Monte Perdido (jaettu Ranskan kanssa)
Pyhiinvaellusreitti Santiago de Compostelaan
Salamancan vanhakaupunki
San Cristóbal de La Laguna
San Millánin Yuso- ja Suso-luostarit
Santa María de Guadalupe
Santiago de Compostela
Segovian vanhakaupunki ja akvedukti
Serra de Tramuntanan kulttuurimaisema
Sevillan katedraali, Alcázar ja Archivo de Indias
Tarracon arkeologinen kokonaisuus
Teiden kansallispuisto
Toledo
Úbedan ja Baezan renessanssimuistomerkit
Vizcayan silta
El Escorialin pohjakerroksen pohjakaava vuodelta 1591, arkkitehti Juan de Herrera. Nro 48 Kuninkaiden piha.
El Escorialin San Lorenzon luostari
El Escorialin San Lorenzon luostarin puutarha
El Escorial luoteesta nähtynä
El Escorialin puutarhaa
El Escorialin kirjasto
El Escorialin puutarhan vesiallas, jolla viilennettiin kesällä asuinpalatsia ja jossa säilöttiin talvella jäitä
Kuninkaalliset hautaholvit San Lorenzo de El Escorialin luostarissa: Kuninkaiden pantheonin (pyöreä osa) hautakomerot I, II, III, IV, V, VI, VII; hautakappelit Prinssien pantheonissa; 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9.  A - luostarin puutarha; B - alttari Kuninkaiden pantheonissa; C - luostarin kellari.
Kuninkaiden pantheon, alttari
Prinssien pantheon
Syllogismi

Syllogismi (kreik. συλλογισμό, syllogismos ’johtopäätös, päätelmä’) on loogisen argumentin tyyppi, jossa kahdesta tai useammasta, todeksi oletetusta lauseesta johdetaan deduktiivisen päättelyn avulla niistä loogisesti seuraava johto­päätös.
Varhaisimmassa muodossaan, jonka määritteli Aristoteles, syllogismissa oli lähtö­kohtana yleinen lause (pääpremissi) ja merkitykseltään suppeampi lause (alipremissi), joista tehtiin päätelmä. Esimerkiksi kun tiedetään, että kaikki ihmiset ovat kuolevaisia (pääpremissi) ja että Sokrates on ihminen (alipremissi), voidaan pätevästi päätellä, että Sokrates on kuolevainen. Syllo­gisti­set päätelmät on tapana esittää kolmella allek­kai­sella rivillä seuraavaan tapaan; lauseiden lopusta jätetään tällöin usein pisteet pois:
Kaikki ihmiset ovat kuolevaisia
Sokrates on ihminen
Siis Sokrates on kuolevainen
Varhaishistoria

Antiikin aikana oli kaksi kilpailevaa syllogismien teoriaa: aristotelinen syllogis­tiikka ja stoalainen syllogis­tiikka. Aristoteles määritteli syllogismin "... päätelmäksi, jossa joistakin asetetuista väittämistä seuraa jotakin muuta kuin ne, koska ne ovat nämä."
Tästä hyvin yleisestä määritelmästä huolimatta Aristoteles rajoittuu teoksessaan Ensimmäinen analytiikka kategorisiin syllogismeihin, jotka muodostuvat kolmesta kategorisesta väittämästä. Näihin sisältyvät kategoriset modaaliset syllogismit.
Keskiajalta lähtien termejä kategorinen syllogismi ja syllogismi käytettiin yleensä samassa merkityksessä. Tämä artikkeli käsittelee syllogismeja vain tässä perinteisessä merkityksessä. Syllogismit muodostivat perinteisen
deduk­tiivisen päättelyn ytimen, jossa tosi­asiat määritellään yhdistämällä jo olemassa olevia lauseita, päin­vastoin kuin induk­tiivisessa päättelyssä, jossa tosiasiat määritellään toistuvien havaintojen avulla.
Akateemisissa yhteyksissä syllogismin syrjäytti ensimmäisen asteen predikaatti­logiikka, jonka kehitti Gottlob Frege varsinkin teoksessaan Begriffsschrift (1879), mutta syllogismit ovat yhä hyödyllisiä joissakin yhteyksissä, ja niitä käytetään edelleen myös yleis­tajuisissa johdatuksissa logiikkaan.
Varhaishistoria > Aristoteles

Syllogismien käytön ymmärryksen apuvälineenä voidaan katsoa saaneen alkunsa Aristoteleen logiikkaa käsittelevistä tutkielmista. Ennen 1100-luvun puoliväliä keskiajan loogikot tunsivat vain osan Aristoteleen teoksista, muun muassa teokset Kategoriat ja Tulkinnasta, jotka vaikuttivat mitä suurimmassa määrin tuolloin vallinneeseen vanhaan logiikkaan ("logica vetus"). Uusi logiikka ("logica nova") sai alkunsa, kun teos Ensimmäinen analytiikka, jossa Aristoteles esitti syllogismien teoriansa, jälleen löydettiin.
Kun Ensimmäinen analytiikka jälleen löydettiin, loogikot alkoivat heti pitää sitä "alan suljettuna ja täydellisenä perus­teoksena", joka jätti aikakauden ajattelijoille kovin vähän väittelyn ja uudelleen­järjestelyn sijaa. Aristoteleen teoriaa väitelauseiden syllogismeista pidettiin erityisen merkittävänä, ja aikojen kuluessa siihen tehtiin vain vähän muutoksia. Teoriaa ei liitetty yleisempään seurausl­ogiikkaan ennen kuin 1300-luvun puoli­välissä, jolloin muun muassa Jean Buridan kehitti logiikkaa pidemmälle.
Aristoteleen Ensimmäiseen analytiikka ei kuitenkaan sisältänyt selvää modaalisia syllogismeja koskevaa teoriaa. Modaalinen syllogismi on päätelmä, jossa ainakin jompaan­kumpaan premissiin liittyy modaalinen määrite kuten mahdollisesti, välttämättä tai varmasti. Tältä osin Aristoteleen termino­logia oli puutteellinen ja varsin epäselvä ja osittain risti­riidassakin sen kanssa, mitä hän oli kirjoittanut teoksessaan Tulkinnasta.
Mitä hän kirjoitti tästä aiheesta, antoi aihetta laajaan keskusteluun, jota kommentoijat ovat jatkaneet nykyaikaan saakka. Aristoteleen oppia modaalisista syllogismeista alettiinkin lopulta pitää käytäntöön soveltumattomana, ja sen ovat korvanneet kokonaan uudet teoriat.
Varhaishistoria > Keskiajan oppineet > Boethius

Boethius (noin 475–526) yritti saattaa Aristoteleen logiikan laajempien piirien ulottuville. Hän käänsi Ensimmäisen analytiikan latinaksi, mutta tämä käännös jäi lähes tunte­matto­maksi 1100-luvulle saakka. Sen sijaan hänen omilla teoksillaan kategorisista syllogismeista oli keskeinen osuus aihetta käsittelevän keskustelun laajenemiseen. Boethiuksen merkitys logiikan alalla ei niinkään perustu hänen omiin tutkimuksiinsa vaan siihen, että hän tehokkaasti välitti varhaisemmat teoriat myöhemmille logiikoille sekä siihen, että hän hyvin selvästi ja oikein esitti Aristoteleen tulokset.
Varhaishistoria > Keskiajan oppineet > Peter Abelard

Toinen keskiaikaisen logiikan varhainen edustaja latinalaisessa lännessä oli Peter Abelard (1079–1142). Hän tutki syllogismin käsitettä ja siihen liittyvää teoriaa perusteellisesti teoksessaan Dialectica, minkä lisäksi hän käsitteli aihetta muissakin teoksissaan kuten Logica Ingredientibus. Abelard jakoi modaaliset lauseet de dicto- ja de re -tyyppisiin, mikä teki keskiajan loogikoille mahdolliseksi kehittää modaalisille syllogismeille parempi teoria kuin mihin Aristoteles oli päässyt.
Varhaishistoria > Keskiajan oppineet > Jean Buridan

Jean Buridan (noin 1300–1361), jota monet pitävät myöhäis­keski­ajan suurimpana loogikkona, laati kaksi merkittävää teosta: Tractatus de consequentiis ja Summulae de Dialectica, joissa hän käsitteli syllogismin käsitettä, sen komponentteja, tyyppejä ja tapoja, joilla sen loogista käyttö­mahdollisuutta voitaisiin laajentaa. Buridanin jälkeen syllogistiseen logiikkaan ei kahteen­sataan vuoteen lisätty juuri mitään. Logiikan historioitsijat ovat väittäneet, että keski­ajan jälkeisinä vuosi­satoina alalla ei tapahtunut muita muutoksia kuin että alku­peräis­lähteet tulivat laajemman yleisön ulottuville, logiikan hienouksia arvostettiin entistä vähemmän ja alaa tunnettiin yleisesti yhä huonommin, mille 1900-luvun alun loogikot usein naureskelivat.
Perusrakenne

Kategorisessa syllogismissa on kolme osaa:
Pääpremissi
Alipremissi
Johtopäätös
Jokainen osa on kategorinen arvostelma, ja jokaisessa kategorisessa arvostelmassa on kaksi yleistä termiä.
 Aristoteleella kumpikin premissi on muotoa "Kaikki A:t ovat B", "Jotkut A:t ovat B", "Mikään A ei ole B" tai "Jotkut A:t eivät ole B", missä "A" ja "B" ovat joitakin asioita tarkoittavia termejä. Lauseita "Kaikki A:t ovat B" ja "Mikään A ei ole B" nimitetään "yleisiksi" (universaaleiksi) lauseiksi, lauseita "Jotkut A:t ovat B" ja "Jotkut A:t eivät ole B" taas "rajoittuneiksi" (partikulaarisiksi) lauseiksi. Uudemmassa logiikassa näistä esiintyy enemmän muunnelmia. Kummallakin premissillä toinen termeistä on yhteinen johto­päätöksen kanssa: pää­premississä tämä on päätermi (johto­päätöksen predikaatti, ali­premississä taas alitermi (johto­päätöksen subjekti. Esimerkiksi:
Näissä esiintyy yhteensä kolme termiä, joista kukin tarkoittaa jotakin luokkaa, tässä tapauksessa ihmiset, kuolevaiset ja kreikkalaiset. Kuolevaiset on päätermi, kreikkalaiset alitermi. Molemmilla termeillä on myös yksi yhteinen termi, jota sanotaan välitermiksi, tässä tapauksessa ihmisen. Tässä esimerkissä molemmat premissit ovat yleisiä eli universaalisia, samoin johtopäätös.
Polysyllogismi eli soriitti on argumentin tyyppi, jossa sarja epä­täydellisiä syllogismeja on järjestetty niin, että jokaisen premissin predikaatti on samalla seuraavan subjekti, kunnes ensimmäisen premissin subjekti yhdistetään viimeisen premissin predikaatin kanssa johto­päätökseksi. Jos esimerkiksi joku väittää, että tietty määrä hiekan­jyviä ei muodosta kasaa ja että yksi lisättykään hiekan­jyvä ei tee siitä kasaa, ja jos tästä päätellään, ettei mikään määrä hiekan­jyviä muodosta kasaa, on kyseessä soriittinen argumentti.
Syllogismien tyypit > Esimerkkejä

Seuraavassa taulukossa on lueteltu pätevien syllogismien eri tyypit esimerkkeineen. Jotkin näistäkin ovat keskenään yhtäpitäviä siinä mielessä, että niiden premissit ilmaisevat saman asian eri tavoin. Niinpä esimerkiksi lause "Jotkut lemmikit ovat kissanpoikia" (SiM Darii-syllogismissa AII-1) merkitsee itse asiassa samaa kuin "Jotkut kissanpojat ovat lemmikkejä" (MiS Datisi-syllogismissa AII-3).
Jokaisen premissin ja johtopäätöksen yhteydessä on lyhyt kuvaus lauseesta. Esimerkiksi syllogismissa AAI-3 premissi "Kaikki neliöt ovat suorakulmioita" on muotoa "MaP"; symbolit tarkoittavat, että ensimmäinen termi ("neliö") on välitermi, toinen termi ("suorakulmio") johtopäätöksen predikaatti ja näiden välistä suhdetta merkitään kirjaimella "a" (kaikki M:t ovat P).
Taulukossa eri syllogismeja myös havainnollistetaan Venn-diagrammeilla. Niissä on mustalla merkitty alueet, joihin kuuluvia kohteita ei premissien tai johto­päätöksen mukaan ole, punaisella alueet, joihin nimenomaan väitetään kuuluvan jotakin. Valkoisella merkityistä alueista nämä lauseet eivät sano mitään. Ylä­vasemmalla ja ylä­oikealla olevat, toisensa leikkaavat ympyrät tarkoittavat premissejä, alhaalla olevat johto­päätöstä. Niiden syllogismien kohdalla, joihin eksistentiaalisen virhe­päätelmän mahdollisuus liittyy, on lisäksi merkitty punainen ympyrä osoittamaan, että tarkoitettuja kohteita oletetaan olevan olemassa.
Syllogismien tyypit > Esimerkkejä > Celarent (EAE-1)

Yhtäpitävä: Cesare (EAE-2)
∴ Millään käärmeellä ei ole turkkia . (SeP)
Syllogismien tyypit > Esimerkkejä > Darii (AII-1)

Yhtäpitävä: Datisi (AII-3)
∴ Joillakin lemmikeillä on turkki. (SiP)
Syllogismien tyypit > Esimerkkejä > Ferio (EIO-1)

Samankaltainen: Festino (EIO-2), Ferison (EIO-3), Fresison (EIO-4)
∴ Jokin lukeminen ei ole huvia. (SoP)
Syllogismien tyypit > Esimerkkejä > Baroco (AOO-2)

∴ Jotkin verkkosivut eivät anna tietoa. (SoP)
Syllogismien tyypit > Esimerkkejä > Bocardo (OAO-3)

∴ Joillakin nisäkkäillä ei ole häntää. (SoP)
Syllogismien tyypit > Esimerkkejä > Barbari (AAI-1)

∴ Jotkut kuolevaiset ovat kreikkalaisia. (SiP)
Syllogismien tyypit > Esimerkkejä > Celaront (EAO-1)

Samankaltainen: Cesaro (EAO-2)
∴ Joillakin käärmeillä ei ole turkkia. (SoP)
Syllogismien tyypit > Esimerkkejä > Camestros (AEO-2)

Samankaltainen: Calemos (AEO-4)
∴ Jotkut ihmiset eivät ole hevosia. (SoP)
Syllogismien tyypit > Esimerkkejä > Felapton (EAO-3)

Samankaltainen: Fesapo (EAO-4)
∴ Jotkin kasvit eivät ole eläimiä. (SoP)
Syllogismien tyypit > Esimerkkejä > Darapti (AAI-3)

∴ Jotkin suunnikkaat ovat suorakulmioita. (SiP)
Syllogismien tyypit > Taulukko syllogismeista

Tässä taulukossa esitetään kaikki 24 pätevää syllogismia, joita kuvataan Venn-diagrammeilla.
Samankaltaiset syllogismit on sijoitettu samaan sarakkeeseen, ja ne on yhdistetty premissien yhdistelmien mukaan.
Reunukset vastaavat johtopäätöksiä. Ne, jotka edellyttävät eksistentiaalista oletusta, on ympäröity katkoviivoin.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| figure | A ∧ A |  | A ∧ E |  |  |  | A ∧ I |  | A ∧ O |  | E ∧ I |
| 1 |  Barbara |  Barbari |  |  |  Celarent |  Celaront |  Darii |  |  |  |  Ferio |
| 2 |  |  |  Camestres |  Camestros |  Cesare |  Cesaro |  |  |  Baroco |  |  Festino |
| 3 |  |  Darapti |  |  |  |  Felapton |  Datisi |  Disamis |  |  Bocardo |  Ferison |
| 4 |  |  Bamalip |  Calemes |  Calemos |  |  Fesapo |  |  Dimatis |  |  |  Fresison |