stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jorma Kurvinen

| Jorma Kurvinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. kesäkuuta 1931 Oulu
Kuollut: 19. helmikuuta 2002 (70 vuotta) Oulu
Kirjailija
Salanimi: Elsa Anttila 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jorma Kurvinen (3. kesäkuuta 1931 Oulu – 19. helmikuuta 2002 Oulu) oli suomalainen kirjailija. Kurvinen tunnetaan eritoten sotakirjoistaan sekä "Susikoira Roi" -nuortenkirjasarjastaan. Hän on kirjoittanut myös kuunnelmat Sen kun soittelet vaan (1987) ja Dekkaritoimisto (1994).
Elämä ja ura

Jorma Kurvinen syntyi Juho Kurvisen ja Eva Karvosen perheeseen vuonna 1931. Hän tapasi vaimonsa Aira Rinteen (1928–2001) työskennellessään opettajana Marraskoskella, Rovaniemen lähistöllä. Pariskunnalle syntyi neljä lasta: Pentti (s. 1953), Anna-Maija (s. 1955, nyk. Kurvinen-Tikkanen), Matti (s. 1956) ja Pekka (s. 1963).
Kurvinen oli tuottoisa ja monipuolinen kirjailija. Hänen ensimmäinen romaaninsa Anna – kartanon opettajatar julkaistiin vuonna 1958. Ensimmäisen kirjallisuuspalkintonsa hän sai kuusi vuotta myöhemmin nuortenromaanista Kolmas palo. Ensimmäiset parikymmentä vuotta Kurvinen kirjoitti sivutoimisesti. Hän työskenteli lehtialalla muun muassa toimittajana Outsider-lehdessä ja Nyyrikissä, päätoimittajana Uusi Oulu -lehdessä, jonka toinen omistaja hän myös oli, sekä julkaisujohtajana Kolmiokirjassa.
Päätoimiseksi kirjailijaksi Kurvinen jäi vuonna 1978. Hän on saanut useita kirjallisuuspalkintoja, muun muassa Valtion kirjallisuuspalkinnon kolmesti. Kurvisen tuotanto käsittää sota- ja nuortenromaanien lisäksi tietokirjallisuutta muun muassa uskonnon ja urheilun alalta. Kurvisen sotaromaaneille on tyypillistä sodanvastaisuus. Myös nuorten kirjoissa etiikka on suuressa roolissa, samoin ihmisen ja luonnon suhde. Kurvinen kirjoitti myös useita viihderomaaneja muun muassa salanimellä Elsa Anttila. Teoksia on kiitetty naisten keskinäisen solidaarisuuden kuvauksista.
Kurvinen työskenteli ahkerasti ja hyvin määrätietoisesti, jopa pikkutarkasti. Hän keräsi kaiken aikaa tuleviin kirjoihinsa aineistoa. Suunnitelmissa saattoi olla yhtä aikaa useampia teoksia, joita varten hänellä oli omat leikekansionsa. Niihin materiaalia kertyi muun muassa lehtiä lukemalla ja ihmisiä haastattelemalla. Hän kirjoitti sodasta, mutta ei ollut itse ehtinyt rintamalle. Tämä edellytti sotakirjailijalta laajaa tietojen keruuta aihepiiristä.
Kurvista arvostettiin ennen muuta nuortenkirjoistaan. Hän sanoi, että paras palkinto niistä oli lasten antama myönteinen palaute. Kirjoissa Kurvinen korosti perinteisten arvojen, toverihengen ja rehellisyyden tärkeyttä. Hän nosti kirjoissaan julkiseen keskusteluun ajankohtaisia yhteiskunnallisia aiheita. Hän oli ensimmäisiä, joka käsitteli kirjoissaan tuomitsevasti koulukiusaamista. Myös urheilulla oli tärkeä sija Kurvisen nuortenkirjoissa.
Kurvinen matkusteli mielellään. Kiinnostus Keski-Eurooppaa kohtaan syttyi hänen sanojensa mukaan pian sodan jälkeen Keski-Eurooppaan suuntautuneen pitkän polkupyöräretken aikana.
Jorma Kurvinen menehtyi äkilliseen sairauskohtaukseen vuonna 2002.
Teokset > Romaanit

Anna – kartanon opettajatar, 1958, romaani (Sirpale)
Rekka, 1966, romaani
Velkakirja, 1968, romaani
Suden merkki, 1972, historiallinen romaani
Sano minua isäksi, 1975, romaani
Tehtävä Namibiassa, 1976, romaani
Emme tienneet kun läksimme silloin…, 1979, sotaromaani
Se verellä maksetaan, 1980, sotaromaani
Katkera latu, 1981, sotaromaani
Musta joki, kuoleman joki, 1982, sotaromaani
Luotan huomiseen, 1982, romaani (Kolmiokirja)
Hirvisyksy, 1983, romaani
Noutopartio, 1983, sotaromaani
Ja sitten puhallus, 1984, romaani
Viimeinen viivytys, 1984, sotaromaani
Asfalttipelto, 1985, romaani
Tammenlehvän sissit, 1985, sotaromaani
Varsinainen hirvijahti, 1986, romaani
Viimeiseen mieheen, 1986, sotaromaani
Toinen kausi, 1987, romaani
Ei muuta kunniaa, 1987, sotaromaani
Autotautiset, 1988, romaani
Kymmenen patruunaa, 1989, sotaromaani
Siniviiva, 1990, romaani
Kunniapartio, 1990, sotaromaani
Lakeuden miehet, 1991, sotaromaani
Älä antaudu, 1992, sotaromaani
Erikoisosasto Z, 1993, sotaromaani
Kyllä konsultti tietää, 1993, romaani
Korpraali Korhosen joulupöytä, 1994, sotaromaani
Mennään mökille, 1995, romaani
Kuilu, 1995, sotaromaani
Takuumies, 1996, sotaromaani
Ajalla vaaran, vaivan, 1997, sotaromaani
Kallehin on vapaus, 1998, sotaromaani
Vaellusjoki, 1998, romaani
Sodan jumalat, 1999, sotaromaani
Ei toista armaampaa, 2000, sotaromaani
Salainen käsky, 2001, sotaromaani
Teokset > Lasten ja nuorten romaanit

Kolmas palo, 1964
Susikoira Roi.  (Otavan nuortenkirjoja)  Otava, 1976.  ISBN 951-1-04071-5
Susikoira Roi ja seikkailu saaristossa, 1977
Susikoira Roi Lapissa, 1978
Susikoira Roin tunturiseikkailu, 1979
Susikoira Roi ja 9 C, 1980
Pako, 1981
Kössi-lössi rahakierteessä.  (Kuvittanut Kikka Nyrén. Viikarisarja 7)  Lasten keskus, 1981.  ISBN 951-626-364-X
Eläköön meillä on kerho!, 1982
Rapaa ja räniköitä, 1982
Susikoira Roi kesäduunissa, 1982
Kössi-Lössin tulikoe, 1982 (Lasten keskus)
Pärinäjengi vauhdissa, 1983
Trial-kerhon tulikoe, 1983
Turbokesä, 1986
Kamu, 1987
Susikoira Roin seikkailut, 1988 (yhteisnide: Susikoira Roi ja Susikoira Roi ja seikkailu saaristossa)
Susikoira Roin Lapin seikkailut, 1989, (yhteisnide: Susikoira Roi Lapissa ja Susikoira Roin tunturiseikkailu)
Susikoira Roin kaupunkiseikkailut, 1989 (yhteisnide: Susikoira Roi ja yhdeksäs C ja Susikoira Roi kesäduunissa)
Susikoira Roi ja muukalaiset, 1989
Turre, 1989
Susikoira Roi ja ohittajat, 1990
Rolf, saaristokoira, 1990
Susikoira Roi ja pimeän pesä, 1991
Musta lumi, 1991
Susikoira Roi ja merikapteenin arvoitus, 1992
Susikoira Roi ja koulun kingi, 1993
Susikoira Roi ja kahvilakeikka, 1994
Susikoira Roi ja pelimies, 1995
Susikoira Roi ja kultakello, 1996
Isojärven kartanon tyttö, 1995
Anna-Sofia, kartanon nuori neiti, 1997
Susikoira Roi ja vaihto-oppilas, 1997
Susikoira Roi ja pyromaani, 1998
Susikoira Roi vaarallisilla vesillä, 1999
Rekku löytää kodin, 2000
Susikoira Roi ja ilmiantaja, 2000
Susikoira Roi ja kioskimurto, 2001
Susikoira Roi ja karkulainen, 2002
Teokset > Elsa Anttila -salanimellä

Minäkö pappilan hätävara, 1980
Pankkineiti ja paremmat ihmiset, 1981
Opettajako muka herrasväkeä, 1982
Meikätyttö ei niiaa, 1983
Olenko muka vaaraton nainen, 1984
Hoituri ei haukottele, 1985
Mitäs maineesta neiti emäntä, 1986
Huijarin tuntee jo tuoksusta, 1987
Muovirahamiehiä ja perijättäriä, 1988
Karjalanneito kimpaantuu, 1989
Karjalanneito kapinoi, 1990
Täällä Rodos, 1991
Loma Espanjassa, 1992
Kai miehestä eroon pääsee, 1993
Kanaria kutsuu, 1994
Suvituulia Euroopasta, 1995
Kolmas kassa vasemmalta, 1996
Helmiä Mallorcalta, 1997
Muuta

Raportti lestadiolaisuudesta.  Kirjapaja, 1980.  ISBN 951-621-265-4
Palkinnot ja tunnustukset

Nuorten Kirja ry:n palkinto 1964, teoksesta Kolmas palo
Valtion kirjallisuuspalkinto (1978, 1982, 1988)
Lastenkulttuurin valtionpalkinto (1991)
Kirjapöllö-palkinto (1993)
taiteilijaeläke (1996)
Suomen Kirjailijaliiton tunnustuspalkinto (2000)
Lasten LukuVarkaus -palkinto (2002)
Viimeksi mainittua palkintoa Kurvinen arvosti kertomansa mukaan, koska palkinnonsaajan valitsevat nuoret lukijat eivätkä kriitikot. Kurvinen ei kuitenkaan ehtinyt saada tietoa ehdokkuudestaan, sillä hän menehtyi sairauskohtaukseen samana päivänä kuin palkintoehdokkaat julkistettiin.
Aiheesta muualla

Jorma Kurvisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Haastattelu
Kirjasampo: Jorma Kurvinen
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 2  3  VIAF 2  WorldCat 2 
Kansalliset:  Norja 2  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO) 2  3  Yhdysvallat 2  Latvia  Australia  Alankomaat 
Henkilöt:  Trove  Ritva  Yle 
Muut:  IdRef
Kim Gevaert

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Gevaert vuonna 2008 |  Gevaert vuonna 2008 |  Gevaert vuonna 2008 |  |
Maa:   Belgia
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Peking 2008 | 4×100 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Osaka 2007 | 4×100 m |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Budapest 2004 | 60 m |  |
|  Pronssia | Moskova 2006 | 60 m |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Göteborg 2006 | 100 m |  |
|  Kultaa | Göteborg 2006 | 200 m |  |
|  Hopeaa | München 2002 | 100 m |  |
|  Hopeaa | München 2002 | 200 m |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Wien 2002 | 60 m |  |
|  Kultaa | Madrid 2005 | 60 m |  |
|  Kultaa | Birmingham 2007 | 60 m |  |
Kim Gevaert (s. 5. elokuuta 1978 Leuven, Belgia) on belgialainen pikajuoksija, olympiavoittaja ja kaksinkertainen ulkoratojen Euroopan mestari.
Gevaert voitti sisäratojen Euroopan mestaruuden 60 metrillä Wienissä 2002 ajalla 7,16. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui hopealle sekä 100 että 200 metrillä Münchenin EM-kisoissa. Talvella 2004 Gevaert sai hopeaa Budapestin MM-hallikisojen 60 metrillä Belgian ennätyksellä 7,12 – hän hävisi Gail Deversille 0,04 sekuntia. Ateenan olympialaisissa hän sijoittui 200 metrillä kuudenneksi. Vuonna 2005 Gevaert voitti Euroopan hallimestaruuden 60 metrillä Madridissa ajalla 7,16 ja sijoittui seitsemänneksi Helsingin MM-kisojen 200 metrillä.
Vuonna 2006 Gevaert saavutti 60 metrin pronssia sisäratojen MM-kilpailuissa Moskovassa uudella Belgian ennätyksellä 7,11. Myöhemmin samana vuonna hän juoksi tuplamestariksi Göteborgin EM-kilpailuissa voitettuaan 100 metriä ajalla 11,06 ja 200 metrillä lukemin 22,68. Talvella 2007 Gevaert juoksi kolmannen kerran 60 metrin halli-EM-kultaan Birminghamin kisoissa; hän teki välierissä maansa ennätyksen 7,10, josta jäi finaalissa kaksi sadasosaa.
Osakan MM-kisoissa 2007 Gevaert sijoittui 100 metrillä viidenneksi ajalla 11,05 sekä juoksi ankkuriosuuden Belgian pronssia voittaneessa 4×100 metrin viestijoukkueessa, joka juoksi maan ennätyksen 42,75. Joukkueessa olivat mukana lisäksi Olivia Borlée, Hanna Mariën ja Élodie Ouédraogo. Pekingin olympialaisissa 2008 Gevaert juoksi jälleen ankkuriosuuden ja toi Belgian maaliin finaalissa uudella maan ennätysajalla 42,54. Joukkue sijoittui alun perin toiseksi, mutta nousi vuonna 2016 olympiavoittoon kun edelle sijoittunut Venäjän joukkue hylättiin dopingin takia.
Gevaert lopetti uransa syyskuussa 2008 Brysselin Kultaisen liigan osakilpailuun.
Henkilökohtaiset ennätykset

100 m – 11,04 (2006)
200 m – 22,20 (2006)
400 m – 51,45 (2005)
Kill the Romance

| Kill The Romance> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2004–2013
Tyylilaji:  melodinen death metal
Kotipaikka:   Lahti, Suomi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Ville Hovi, laulu   Ville Patrikainen, kitara   Tomi Luoma, kitara   Mika Tanttu, rummut  
Levy-yhtiö:  Locomotive Records, 2006-2007   Inverse Records, 2010–  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kill The Romance oli lahtelainen modernia metallia soittava yhtye. Toimintansa se aloitti vuonna 2004. Yhtye julkaisi kaksi täyspitkää albumia. Kill The Romance lopetti uransa vuonna 2013.
Jäsenet > Viimeinen kokoonpano

Ville Hovi – laulu
Mika Tanttu – rummut
Tomi Luoma – kitara
Ville Patrikainen – kitara
Risto Roine – bassokitara (sessio)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Antti Kokkonen – kitara
Tuomas Larkovuo - basso
Toni Broman – basso
Janne Tolonen – basso
Raimo Posti – basso
Miika Kallio – basso
Veli-Matti Kyllönen – kosketinsoitin
Diskografia > Studioalbumit

Take Another Life (2007,  Locomotive Records)
For Rome and the Throne (2011,  Inverse Records)
Diskografia > EP:t

Kill the Romance (2004,  omakustanne)
Logical Killing Project (2005,  omakustanne)
Cyanide (2006,  omakustanne)
Demons in Me (2008,  omakustanne)
Diskografia > DVD:t

Bomber Extreme Motorcyckle Festival (2006)
Aiheesta muualla

Kill the Romance Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Mikseri.net - yhtyeen profiili
Myspace - yhtyeen profiili[vanhentunut linkki]
Sabrina Carpenter

| Sabrina Carpenter |
| --- | --- |
 Carpenter vuonna 2025.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Sabrina Annlynn Carpenter
Syntynyt: 11. toukokuuta 1999 (ikä 25) Quakertown, Pennsylvania, Yhdysvallat
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä, näyttelijä
Sukulaiset:  Nancy Cartwright (täti)
Näyttelijä
Aktiivisena:  2011–
Merkittävät roolit:  Isojen tyttöjen leikit
Palkinnot
 2015, 2016 Radio Disney Music Awards 
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
AllMovie
Sabrina Annlynn Carpenter (s. 11. toukokuuta 1999 Quakertown, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja näyttelijä.
Carpenter tuli tunnetuksi Maya Hartin roolista Disney Channelin sarjassa Isojen tyttöjen leikit (engl. Girl Meets World), jossa hän näytteli vuosina 2014-2017.
Carpenter julkaisi Disney Music Groupin omistaman Hollywood Recordsin alla neljä studioalbumia: Eyes Wide Open (2015), Evolution (2016), Singular: Act I (2018) ja Singular: Act II (2019). Carpenter solmi uuden levytyssopimuksen Island Recordsin kanssa vuonna 2021. Hän julkaisi tämän jälkeen viidennen studioalbuminsa Emails I Can't Send (2022), jota tukivat singlet "Nonsense" ja "Feather". Carpenterin uraa kiihdytti esiintyminen Taylor Swiftin avaajana tämän The Eras Tour -kiertueella vuosina 2023–2024.
Carpenterin kuudes studioalbumi, Short n’ Sweet, julkaistiin 23. elokuuta 2024. Albumin julkaisua edelsivät singlet "Espresso" ja "Please Please Please" sekä "Taste" joka julkaistiin albumin rinnalla elokuussa 2024. Albumi on ehdolla neljässä eri kategoriassa, mukaan lukien vuoden Albumi, vuoden 2025 Grammy-gaalassa.
Varhainen elämä

Sabrina Annlynn Carpenter syntyi 11. toukokuuta 1999 Quakertownissa, Pennsylvaniassa David ja Elizabeth Carpenterille. Carpenterillä on kolme vanhempaa sisarta. Hänen tätinsä on näyttelijä Nancy Cartwright.
Carpenter on pienestä lapsesta asti halunnut esiintyä. Hän alkoi nuorella iällä lataamaan YouTubeen videoita itsestään laulamassa Christina Aguileran ja Adelen kappaleita. 10-vuotiaana hän osallistui Miley Cyrusin järjestämään The Next Miley Cyrus Project -laulukilpailuun ja sijoittui kolmanneksi.
Carpenterin debyytti näyttelijänä oli vuonna 2011 tv-sarjassa Kova laki: Erikoisyksikkö, jossa hän näytteli nuorta raiskauksen uhria. Vuonna 2013 Carpenter näytteli Merriniä nuorena kauhutrillerielokuvassa Horns, jonka pääosissa olivat Daniel Radcliffe ja Juno Temple.
Vuonna 2011 hän esitti suorassa lähetyksessä kiinalaisella televisiokanavalla Etta Jamesin kappaleen ”Something's Got a Hold on Me” Burleski-elokuvan tyyliin.
Carpenter on laulanut kappaleen ”Smile” Disney Fairies -albumille sekä kappaleen ”All You Need” animaatiosarjan Sofia Ensimmäinen soundtrackille.
Ura > 2014-2015: Eyes Wide Open

Carpenter teki levytyssopimuksen 12-vuotiaana Disneyn alaisen Hollywood Recordsin kanssa. Vuotta myöhemmin hänet valittiin tähdittämään "Isojen tyttöjen leikit" -televisiosarjaa, jonka esittäminen alkoi vuonna 2014 ja päättyi 2017. Kyseinen televisiosarja on jatkoa 90-luvun Isojen poikien leikit-sarjalle.
Carpenter on mukana Isojen tyttöjen leikit -sarjan tunnuskappaleella ”Take On the World”, jonka hän laulaa yhdessä toisen päänäyttelijän Rowan Blanchardin kanssa. Vuonna 2017 hän äänitti tunnuskappaleen ”Tomorrow Starts Today” Disney Channel -sarjaan Andi Mack.
Vuonna 2014 Carpenter julkaisi debyyttisinglensä ”Can’t Blame A Girl For Trying”.
Vuonna 2015 julkaistiin Carpenterin debyyttialbumi Eyes Wide Open. Siltä ovat ilmestyneet mm. singlet ”We'll Be the Stars” ja ”The Middle of Starting Over”.
Joulukuussa 2015 Carpenter esiintyi ensimmäistä kertaa teatterissa, kun hän näytteli Wendyn roolin näytelmässä Peter Pan and Tinker Bell: A Pirate’s Christmas.
Ura > 2016-2017: Evolution

Carpenter ja Sofia Carson näyttelevät päärooleja 2016 julkaistussa Disney Channel -kanavan elokuvassa Adventures in Babysitting. Carpenter teki Broadway-debyyttinsä Cady Heronina Mean Girls -musikaalissa vuonna 2020. Musikaalin tuotanto jouduttiin kuitenkin keskeyttämään koronaviruspandemian vuoksi.
Carpenter julkaisi toisen studioalbuminsa, Evolutionin, 14. lokakuuta 2016. Albumin ensimmäinen single ”On Purpose” ilmestyi 29. heinäkuuta. Syyskuussa 2016 Carpenter ilmoitti ensimmäisestä kiertueestaan, joka kantaa nimeä Evolution Tour. Kiertue myytiin loppuun jo ennen sen alkamista. Vuonna 2017 Carpenter jatkoi kiertuettaan Eurooppaan yhdessä brittiläisen The Vamps -yhtyeen kanssa. Carpenter on mukana The Vampsin singlellä ”Hands”, joka julkaistiin 19. toukokuuta 2017.
Ura > 2018-2019: Singular

Carpenter julkaisi Singular: Act I -albumin vuonna 2018. Albumia seurasi Singular: Act II, joka julkaistiin vuonna 2019.
Ura > 2020-2021: Uutta musiikkia

Vuonna 2020 ja 2021 Carpenter julkaisi uutta musiikkia, kuten singlet "Honeymoon Fades" ja "Skin".
Ura > 2022-2023: Emails I Can't Send ja Fruitcake

Carpenterin viides studioalbumi Emails I Can't Send julkaistiin 15. heinäkuuta 2022. Albumilta julkaistiin neljä singleä "Skinny Dipping", "Fast Times", "Vicious" ja "Nonsense", joista jälkimmäinen nousi Billboard Hot 100 -listalla sijalle 56, ja myi RIAA platinaa. Albumi pääasiassa käsitteli sydänsuruja ja viehätyksen voimaa. Carpenter itse on kuvaillut albumia jälkeenpäin hyvin surulliseksi.
Albumista julkaistiin deluxe -versio 17. maaliskuuta 2023, joka sisältää muun muassa albumin viimeiseksi singleksi julkaistun kappaleen "Feather". Kesäkuussa 2023 Carpenterin ilmoitettiin toimivan avaajana laulaja Taylor Swiftin The Eras Tour -kiertueen Latinalaisen Amerikan, Australian ja Singaporen esityksissä vuosina 2023 ja 2024. Carpenter julkaisi Spotify Singles -erikoisjulkaisuna akustisen coverin Swiftin kappaleesta "I Knew You Were Trouble" 18. lokakuuta 2023.
Carpenter julkaisi Fruitcake EP-levyn 17. marraskuuta 2023. Jouluteemainen Fruitcake sisältää muun muassa uudelleen työstetyn version Carpenterin kappaleesta "Nonsense" sekä coverin Irving Berlinin säveltämästä joululaulusta "White Christmas".
Ura > 2024-: Short n' Sweet

Huhtikuussa 2024 Carpenter julkaisi singlen "Espresso". Kappale nousi neljännelle sijalle Billboard Hot 100 -listalla. Kappaleelle julkaistiin seuraavana päivänä Dave Meyersin ohjaama musiikkivideo. Carpenter esitti kappaleen yleisölle ensimmäisen kerran osana Coachella festivaalin konserttiaan 12. huhtikuuta 2024. New York Times kutsui "Espressoa" jo pitkän uran tehneen Carpenterin läpimurtokappaleeksi. Kappale saavutti sijan 1. Spotifyn maailmanlaajuisella Top 50 -listalla. Albumin toinen single, Jack Antonoffin tuottama "Please Please Please", julkaistiin 6. kesäkuuta 2024. Kappaleelle julkaistiin samana päivänä Bardia Zeinalin ohjaama musiikkivideo jossa esiintyvät Carpenter ja Barry Keoghan.
Carpenterin kuudes studioalbumi Short n’ Sweet julkaistiin 23. elokuuta 2024 levy-yhtiö Island Recordsin kautta. Albumin kolmas single "Taste" ja sen musiikkivideo julkaistiin albumin rinnalla 23. elokuuta. Kuolema pukee häntä (1992) elokuvan innoittamalla musiikkivideolla esiintyvät Carpenter ja näyttelijä Jenna Ortega. Kappaleen musiikkivideon ohjasi Dave Meyers.
Carpenter voitti kappaleellaan "Espresso" vuoden kappaleen -palkinnon vuoden 2024 MTV Video Music Awards -gaalassa. Hän oli ehdolla myös viidessä muussa kategoriassa, kuten vuoden artisti, paras popkappale ja kesän laulu.
Netflix tiedotti syyskuussa 2024 julkaisevansa A Nonsense Christmas with Sabrina Carpenter -jouluspesiaalin, joka ilmestyi 6. joulukuuta 2024. Carpenter toimi spesiaalin tuottajana yhdessä OBB Picturesin kanssa. Spesiaalissa esiintyivät Carpenterin ohella muun muassa Shania Twain, Tyla sekä Chappell Roan.
Vaikutteet

Carpenter on maininnut esikuvikseen Christina Aguileran ja Adelen.
Diskografia

Eyes Wide Open (2015)
Evolution (2016)
Singular: Act I (2018)
Singular: Act II (2019)
Emails I Can't Send (2022)
Short n’ Sweet (2024)
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2012 | Noobz | Brittney |
| 2013 | Horns | nuori Merrin |
| 2018 | The Hate U Give | Hailey |
| 2019 | The Short History of the Long Road | Nola |
| 2019 | Pitkä tyttö | Harper Kreyman |
| 2020 | Work It | Quinn Ackerman |
| 2020 | Clouds | Samantha Brown |
Televisioelokuvat
| 2012 | Gulliver Quinn | Iris |
| 2012 | The Unprofessional | Harper |
| 2016 | Adventures in Babysitting | Jenny Parker |
| Televisio> Vuosi | Televisio> Nimi | Televisio> Rooli | Televisio> Jaksot |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | Kova laki: Erikoisyksikkö | Paula | 1 |
| 2012 | Finias ja Ferb | Sissi (ääni) | 2 |
| 2013–2018 | Sofia Ensimmäinen | prinsessa Vivian (ääni) | 16 |
| 2013 | The Goodwin Games | Chloe Goodwin nuorena | 5 |
| 2013 | Orange Is the New Black | Jessica Wedge | 1 |
| 2013 | Austin ja Ally | Lucy Gluckman | 1 |
| 2014–2017 | Isojen tyttöjen leikit | Maya Hart (päärooli) | 72 |
| 2016 | Wander Over Yonder | Melodie (ääni) | 1 |
| 2016–2019 | Milo Murphy's Law | Melissa Chase (ääni) | 40 |
Palkinnot ja ehdokkuudet

| Vuosi | Palkinto | Kategoria | Kappale | Lopputulos | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015 | Radio Disney Music Awards | Best Crush Song | ”Can't Blame a Girl for Trying” | Voitto |  |
| 2016 | Radio Disney Music Awards | Best Anthem | ”Eyes Wide Open” | Voitto |  |
| 2017 | Radio Disney Music Awards | Best Crush Song | ”On Purpose” | Ehdokkuus |  |
| 2018 | Radio Disney Music Awards | Best Crush Song | ”Why” | Ehdokkuus |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sabrina Carpenter Wikimedia Commonsissa
Viralliset kotisivut (englanniksi)
Sabrina Carpenter AllMusicissa (englanniksi)
Sabrina Carpenter Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Korea  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei 
Muut:  Europeana  IdRef 
Carpenter esiintymässä Los Angelesissa vuonna 2022.
Euroopan unionin jäsenvaltioiden erityisalueet

Euroopan unionin jäsenvaltioiden erityisalueet ovat 31 erityisaluetta, jotka historiallisista, maantieteellisistä tai poliittisista syistä nauttivat erityisasemaa Euroopan unionissa tai sen ulkopuolella. Erityisalueet jakautuvat kahteen luokkaan: 9 ulkoaluetta, jotka ovat osa Euroopan unionia, vaikka niiden osalta EU:n lainsäädännöstä on tehty poikkeuksia niiden Manner-Euroopasta erillisen maantieteellisen sijainnin vuoksi, ja 22 merentakaista maata ja aluetta, jotka eivät kuulu Euroopan unioniin, vaikka ne tekevät yhteistyötä EU:n kanssa merentakaisten maiden ja alueiden liiton kautta.
Ulkoalueet tunnustettiin Maastrichtin sopimuksen allekirjoittamisen yhteydessä vuonna 1992, ja niiden asema vahvistettiin Lissabonin sopimuksessa vuonna 2007. Euroopan unionin toiminnasta tehdyssä sopimuksessa todetaan, että Euroopan unionin ensi- ja toissijaista oikeutta sovelletaan automaattisesti ulkoalueisiin, ellei näiden alueiden erityispiirteiden vuoksi ole säädetty poikkeuksia. Merentakaiset maat ja alueet tunnustetaan Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 198 artiklassa, jonka nojalla ne voivat valita EU:n säännökset työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta ja sijoittautumisvapaudesta ja kehottaa heitä liittymään merentakaisiin maihin ja jotta voitaisiin parantaa yhteistyötä Euroopan unionin kanssa.
Erityisalueet käsittävät kaikkiaan noin 6 miljoonaa asukasta, ja niiden pinta-ala on yhteensä noin 2 723 510 neliökilometriä. Suurimman osan tästä pinta-alasta, 2 166 000 neliökilometriä, muodostaa Grönlanti. Väkiluvultaan suurin erityisalueista taas on Kanariansaaret, jossa asuu yli kolmasosa kaikkien erityisalueiden asukkaista.