stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Italian ympäriajo 2002
Lopputulokset > Kokonaiskilpailu

| Sija | Nimi | Joukkue | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Paolo Savoldelli | Index Alexia | 89.22.42 |
| 2 |  Tyler Hamilton | Team CSC Tiscali | + 1.41 |
| 3 |  Pietro Caucchioli | Alessio | + 2.12 |
| 4 |  Juan Manuel Garate | Lampre-Daikin | +3.14 |
| 5 |  Pavel Tonkov | Lampre-Daikin | + 5.34 |
| 6 |  Aitor González | Kelme-Costa Blanca | + 6.54 |
| 7 |  Georg Totschnig | Gerolsteiner | + 7.02 |
| 8 |  Fernando Escartin | Team Coast | + 7.07 |
| 9 |  Rik Verbrugghe | Lotto-Adecco | + 9.36 |
| 10 |  Dario Frigo | Tacconi Sport-Emmegi | + 11.50 |
| 11 |  Oscar Pereiro Sio | Phonak Hearing Systems | + 12.49 |
| 12 |  Jaroslav Popovytš | Landbouwkrediet-Colnago | + 14.50 |
| 13 |  Ivan Gotti | Alessio | + 15.17 |
| 14 |  Cadel Evans | Mapei-Quick Step | + 16.25 |
| 15 |  Eddy Mazzoleni | Tacconi Sport-Emmegi | + 17.23 |
| 16 |  Franco Pellizotti | Alessio | + 17.32 |
| 17 |  Michael Boogerd | Rabobank | + 19.28 |
| 18 |  Michele Scarponi | Acqua & Sapone-Cantina Tollo | + 22.04 |
| 19 |  Julio Perez Cuapio | Ceramiche Panaria-Fiordo | + 22.15 |
| 20 |  Andrea Noè | Mapei-Quick Step | + 23.54 |
Lopputulokset > Pistekilpailu

| Sija | Nimi | Joukkue | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Mario Cipollini | Acqua & Sapone-Cantina Tollo | 184 |
| 2 |  Massimo Strazzer | Phonak Hearing Systems | 166 |
| 3 |  Aitor González | Kelme-Costa Blanca | 106 |
Lopputulokset > Mäkikirikilpailu

| Sija | Nimi | Joukkue | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Julio Perez Cuapio | Ceramiche Panaria-Fiordo | 69 |
| 2 |  Joaquim Castelblanco | Colombia-Selle Italia | 33 |
| 3 |  Pavel Tonkov | Lampre-Daikin | 25 |
Etapit

| Etappi | Päivä | Lähtö- ja maalipaikka | Pituus | Etapin tyyppi | Etapin tyyppi |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Prologi | 11. toukokuuta |  Groningen | 6,5 km |  | aika-ajo |  |  |
| 1 | 12. toukokuuta |  Groningen –  Münster | 215 km |  | tasamaaetappi |  |  |
| 2 | 13. toukokuuta |  Köln –  Ans | 209 km |  | tasamaaetappi |  |  |
| 3 | 14. toukokuuta |  Verviers –  Esch-sur-Alzette | 206 km |  | tasamaaetappi |  |  |
| 4 | 15. toukokuuta Strasbourg |  Esch-sur-Alzette –  Strasbourg | 232 km |  | tasamaaetappi |  |  |
|  | 16. toukokuuta | Välipäivä | Välipäivä | Välipäivä | Välipäivä | Välipäivä | Välipäivä |
| 5 | 17. toukokuuta | Fossano – Limone Piemonte | 150 km |  | mäkietappi |  |  |
| 6 | 18. toukokuuta | Cuneo – Varazze | 190 km |  | mäkietappi |  |  |
| 7 | 19. toukokuuta | Viareggio – Lido di Camaiore | 159 km |  | mäkietappi |  |  |
| 8 | 20. toukokuuta | Capannori – Orvieto | 169 km |  | tasamaaetappi |  |  |
| 9 | 21. toukokuuta | Tivoli – Caserta | 201 km |  | tasamaaetappi |  |  |
| 10 | 22. toukokuuta | Maddaloni – Benevento | 118 km |  | mäkietappi |  |  |
| 11 | 23. toukokuuta | Benevento – Campitello Matese | 140 km |  | mäkietappi |  |  |
| 12 | 24. toukokuuta | Campobasso – Chieti | 200 km |  | mäkietappi |  |  |
| 13 | 25. toukokuuta | Chieti – San Giacomo, Valle Castellana | 190 km |  | mäkietappi |  |  |
| 14 | 26. toukokuuta | Numana – Numana | 30,3 km |  | aika-ajo |  |  |
|  | 27. toukokuuta | Välipäivä | Välipäivä | Välipäivä | Välipäivä | Välipäivä | Välipäivä |
| 15 | 28. toukokuuta | Terme Euganee – Conegliano | 156 km |  | tasamaaetappi |  |  |
| 16 | 29. toukokuuta | Conegliano – Corvara in Badia | 163 km |  | vuorietappi |  |  |
| 17 | 30. toukokuuta | Corvara in Badia – Folgaria | 222 km |  | vuorietappi |  |  |
| 18 | 31. toukokuuta | Rovereto – Brescia | 143 km |  | tasamaaetappi |  |  |
| 19 | 1. kesäkuuta | Cambiago – Monticello Brianza | 44,3 km |  | aika-ajo |  |  |
| 20 | 2. kesäkuuta | Cantù – Milano | 141 km |  | tasamaaetappi |  |  |
Jasmikit

| Jasmikit |
| --- | --- |
 Tuoksujasmikki (Murraya paniculata)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Sapindales
Heimo::  Ruutakasvit Rutaceae
Suku::  Jasmikit Murraya  J.Koenig. ex L.
Katso myös
   Jasmikit Wikispeciesissä   Jasmikit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jasmikit eli murraijat (Murraya) on ruutakasvien (Rutaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu 15–23 lajia.
Suvun lajeista ainakin intianjasmikin (Murraya koenigii) lehtiä eli currylehtiä käytetään mausteena.
Lajeja

Murraya alata
Murraya crenulata
Murraya euchrestifolia
Murraya koenigii – intianjasmikki eli intianmurraija
Murraya kwangsiensis
Murraya microphylla
Murraya paniculata – tuoksujasmikki eli tuoksumurraija
Murraya tetramera
Jean-Baptiste Bessiéres

| Jean-Baptiste Bessières, duc d'Istrie |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. elokuuta 1768 Prayssac, Cahors, Ranskan kuningaskunta
Kuollut: 1. toukokuuta 1813 (44 vuotta) Rippach, Saksi
Koulutus ja ura
   
Jean-Baptiste Bessières, duc d'Istrie (Istrian herttua) (6. elokuuta 1768 Prayssac, Cahors, Ranskan kuningaskunta – 1. toukokuuta 1813 Rippach, Saksi) oli ranskalainen upseeri, jolle keisari Napoleon I antoi Ranskan keisarikunnan marsalkan arvon ja keisarillisen kaartin komennon vuonna 1804.
Elämä ja ura

Vuonna 1792 Bessières liittyi sotamiehenä Ludvig XVI:n kaartiin ja osallistui aliupseerina sotaan Espanjaa vastaan. Hän kunnostautui toistuvasti urhoollisuudellaan, ja vuonna 1796 hän palveli kapteenina Napoleonin Italian sotaretkellä, jossa hänet valittiin kaartin komentajaksi vuonna 1796. Seuraavaksi hän palveli prikaatin päällikkönä Egyptin sotaretkellä ja taisteli Abukirissa vuonna 1798. Palattuaan Napoleonin mukana Eurooppaan hän komensi 800 konsulikaartilaista Marengon taistelussa. Hänet ylennettiin divisioonakenraaliksi vuonna 1802 ja Ranskan marsalkaksi vuonna 1804 . Hän johti 9 000 kaartilaisen hyökkäystä venäläistä kaartin ratsuväkeä vastaan Austerlitzin taistelussa vuonna 1805.
Pyreneiden niemimaan sodassa Bessièresin voitto Medina de Riosecossa vuonna 1808 antoi Napoleonin veljelle Josephille mahdollisuuden päästä Madridiin ja vakiinnuttaa asemansa Espanjan kuninkaana. 22. toukokuuta 1809 Bessières johti ratsuväkiosastoa Itävaltaa vastaan Aspern-Esslingin taistelussa ja voitti aikaa Wagramin taistelussa, jossa hän haavoittui vakavasti. Hänet lähetettiin kuitenkin pian pysäyttämään brittiläisten Walcherenin retkikunta Flanderissa. Vuonna 1809 hänet nimitettiin Istrian herttuaksi. Hänet lähetettiin takaisin Espanjaan 50 000 miehen komennossa pitämään pohjoista aluetta hallussaan. Vuonna 1812 hän komensi kaartin ratsuväkeä Borodinossa ja Moskovasta vetäytymisessä. Vuoden 1813 kampanjan alussa hänet nimitettiin Napoleonin koko ratsuväen komentajaksi. Lützenin taistelua edeltävänä päivänä hän sai surmansa yhteenotossa Rippachissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jean-Baptiste Bessiéres Wikimedia Commonsissa
Ida Auken

| Ida Auken |
| --- | --- |
 Ida Auken vuonna 2022.
Tanskan ympäristöministeri
 3.10.2011–3.2.2014  
Edeltäjä:  Karen Ellemann
Seuraaja:  Kirsten Brosbøl
Kansankäräjien jäsen
 13.10.2007–  
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. huhtikuuta 1978 (ikä 46) Frederiksberg, Tanska
Ammatti:  teologi poliitikko
Tiedot
Puolue:   Sosiaalidemokraatit  Sosialistinen kansanpuolue (Ennen 2014)  Radikaali Venstre (2014-2021) 
Koulutus:  teologi (2006)
Tutkinnot:  Kööpenhaminan yliopisto
Uskonto:  Kristinusko
Aiheesta muualla
www.idaauken.dk
Ida Margrete Meier Auken (s. 22. huhtikuuta 1978 Frederiksberg, Kööpenhamina) on tanskalainen Sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko ja entinen ministeri. Auken on ollut sosiaalidemokraattien jäsen tammikuusta 2021 lähtien.
Poliittinen ura

Ida Aukenista tuli Sosialistisen kansanpuolueen kansanedustaja vuonna 2007 sekä puoleensa ympäristöasioiden vastaava. Auken oli Tanskan parlamentin ympäristö- ja suunnitteluvaliokunnan puheenjohtaja. Lokakuussa 2011 Auken valittiin Helle Thorning-Schmidtin hallituksen ympäristöministeriksi.
Sosialistinen kansanpuolue vetäytyi hallituksesta tammikuussa 2014. Samalla Ida Auken erosi SF:sta ja liittyi Radikaali Venstreen. Auken edusti Radikaali Venstreä tammikuuhun 2021, jolloin hän liittyi sosiaalidemokraatteihin. Elokuussa 2021 Aukenista tuli puolueen koulutus- ja tutkimusasioiden vastaava.
Yksityiselämä

Auken opiskeli teologiaa Kööpenhaminan yliopistossa vuosina 1998–2006. Auken on Erik A. Nielsenin ja poliitikko, europarlamentaarikko Margrete Aukenin tytär. Vuosian 2004–2007 Auken työskentely kustannustoimittajana Forlaget ALFA -kustantamossa.
Kirjat

Livet efter døden i de store verdensreligioner (2006)
Jesus går til filmen - Jesusfiguren i moderne film (2007)
Konstellationer - kirkerne og det europæiske projekt (2007)
Dansk (2018)
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (tanskaksi)
Ida Auken Folketingetin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
James Hall (näyttelijä)

James Hall ja Mary Brian.
James Hall (22. lokakuuta 1900 Dallas, Teksas – 7. kesäkuuta 1940 Jersey City, New Jersey) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi muiden muassa elokuvissa Neljä veljestä (1928), Salaperäinen rikos (1929) ja Hornan enkelit (1930). Viimeisessä elokuvassaan (Manhattan Tower) hän esiintyi vuonna 1932. Hänen ennenaikaisen kuolemansa aiheutti maksakirroosi.
Aiheesta muualla

James Hall Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jean Giraudoux

Jean Giraudoux
Hippolyte Jean Giraudoux [ʒiʁodu] (29. lokakuuta 1882 Bellac, Haute-Vienne, Ranska – 31. tammikuuta 1944 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen kirjailija ja diplomaatti. Hän kuuluu Ranskan maailmansotien välisen ajan tärkeimpiin näytelmäkirjailijoihin ja esseisteihin.
Giraudoux syntyi Bellacissa Haute-Viennen departementissa, jossa hänen isänsä Léger Giraudoux toimi Ranskan liikenneministeriön palveluksessa. Oppikoulun jälkeen Giraudoux matkusteli vuosia ympäri Eurooppaa ja Yhdysvaltoja, usein jalkapatikassa, ja opetti Harvardin yliopistossa 1906–1907. Hän astui ulkoministeriön palvelukseen 1911. Ensimmäisessä maailmansodassa hänestä tuli ensimmäinen kirjailija, jolle myönnettiin Kunnialegioonan jäsenyys[lähde? ]. Hän oli tiedotusministeri 1939–1940.
Valtaosa Giraudoux’n tuotannosta syntyi maailmansotien välisenä aikana. Hän saavutti alkuun menestystä romaaneillaan Siegfried et le Limousin (1922) ja L’Églantine (1927). Kansainvälisen maineensa Giraudoux saavutti näytelmillään erityisesti englanninkielisissä maissa, joissa hänen teostensa näyttämösovitukset saivat useita palkintoja.[lähde? ]
Giraudoux oli tuomariston jäsen vuosina 1919–1954 jaettaessa Prix Blumenthal -palkintoja kuvataiteilijoille, kirjailijoille ja muusikoille.[lähde? ]
Teokset > Suomennetut näytelmät

Elektra (Electre), suom. Kari Salosaari, Helsinki: Suomen Teatteriliitto 1962 (näytelmämoniste)
Lisäys kapteeni Cookin Tahitinmatkaan, myös: Liite kapteeni Cookin Tahitin-matkaan (Supplément au voyage de Cook), suom. ja sov. Marja Rankkala, Helsinki: Yleisradio, 1966?
Korkea veisu (Cantique des cantiques), suom. Leena Puputti-Uomala, Helsinki: Yleisradio 1969
Hupsu kreivitär, myös Hullu kreivitär (La folle de Chaillot), suom. Esko Elstelä, Helsinki: [Suomen Teatteriliitto 1981 (näytelmämoniste) – Helsinki: Suomen Kansallisteatteri 1981.
Bellacin Apollo (L'Apollon de Bellac), suom. Marja Rankkala, Helsinki: Suomen Teatteriliitto [i.a.] (näytelmämoniste)
Intermezzo (Intermezzo), suom. Katri Ingman, Helsinki: Suomen Teatteriliitto [i.a.] (näytelmämoniste)
Amphitryon 38 (Amphitryon 38), suom. Elli Tompuri, Helsinki: Suomen Teatteriliitto [i.a.] (näytelmämoniste)
Troijan sota ei syty
Enkelin kiusaus
Teokset > Romaanit ja novellit

Provinciales, 1909
L’École des indifférents, 1911
Lectures pour une ombre, 1917
Simon le Pathétique, 1918
L’Adieu à la guerre, 1919
Elpénor, 1919
Amica America, 1919
Adorable Clio, 1920
Suzanne et le Pacifique, 1921
Siegfried et le Limousin, 1922
Juliette au pays des hommes, 1924
Bella, 1926
Églantine, 1927
Aventures de Jérôme Bardini, 1930
La France sentimentale, 1932
Combat avec l’ange, 1934
Choix des élues, 1939
La Menteuse, julkaistu postuumisti 1958
Teokset > Näytelmät

Siegfried, 1928
Amphitryon 38, 1929
Judith, 1931
Intermezzo, 1933
Tessa, la nymphe au cœur fidèle, 1934
La guerre de Troie n’aura pas lieu, 1935
Supplément au voyage de Cook, 1935
L’Impromptu de Paris, 1937
Électre, 1937
Cantique des cantiques, 1938
Ondine, 1939
L’Apollon de Bellac, 1942, suom. Bellacin Apollo
Sodome et Gomorrhe, 1943
La Folle de Chaillot, 1945, suom. Hupsu kreivitär
Pour Lucrèce, 1953, suom. Enkelin kiusaus
Les Gracques, keskeneräinen, julkaistu 1958
Les Siamoises, julkaistu postuumisti 1982
Teokset > Elokuvakäsikirjoitukset

La Duchesse de Langeais 1942, ohjaus Jacques de Baroncelli, Honoré de Balzacin romaanista)
Synnin enkelit 1943, ohjaus Robert Bresson, käsikirjoitus Bressonin ja Raymond Léopold Bruckbergerin kanssa)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jean Giraudoux Wikimedia Commonsissa
Jean Giraudoux Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Jean Giraudoux
Käännös suomeksi
Jack Cork

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Jack Frank Porteous Cork
Syntymäaika: 25. kesäkuuta 1989
Syntymäpaikka: Carshalton, Lontoo, Englanti
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 183 cm
Junioriseurat
1998–2006: Chelsea FC
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2006–2011 | Chelsea | 0 | (0) |
| 2006–2007 | → Bournemouth | 7 | (0) |
| 2007–2008 | → Scunthorpe United | 34 | (2) |
| 2008 | → Southampton | 23 | (0) |
| 2009 | → Watford | 19 | (0) |
| 2009–2010 | → Coventry City | 21 | (0) |
| 2010 | → Burnley | 11 | (1) |
| 2010–2011 | → Burnley | 40 | (3) |
| 2011–2015 | Southampton | 114 | (2) |
| 2015–2017 | Swansea City | 80 | (2) |
| 2017–2024 | Burnley | 184 | (4) |
Maajoukkue
| 2005–2006 | Englanti U17 | 7 | (0) |
| 2006 | Englanti U18 | 1 | (0) |
| 2007–2008 | Englanti U19 | 14 | (0) |
| 2009 | Englanti U20 | 1 | (0) |
| 2008–2011 | Englanti U21 | 13 | (0) |
| 2012 | Iso-Britannia | 3 | (0) |
| 2017 | Englanti | 1 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 17. elokuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 17. elokuuta 2024.
Jack Frank Porteous Cork (s. 25. kesäkuuta 1989 Carshalton, Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija, joka on edustanut Englannin Valioliigassa Southamptonia, Burnleyä ja Swansea Cityä. Oikeajalkainen Cork on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on 183 senttimetriä pitkä.
Seurajoukkueura

Cork aloitti uransa Chelsean junioriakatemioissa, mutta hän ei kuitenkaan noussut seuran ykkösjoukkueeseen. Pääosan Chelsea-ajastaan Cork vietti lainalla Bournemouthissa, Scunthorpe Unitedissa, Southamptonissa, Watfordissa, Coventry Cityssä ja Burnleyssä, joista viimeksi mainitussa Cork teki myös valioliigadebyyttinsä. Kesällä 2011 Cork siirtyi Chelseasta entiseen lainaseuraansa Southamptoniin, joka pelasi tuolloin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Cork oli kauden 2011–2012 aikana ainoa Pyhimysten pelaaja, joka pelasi kauden kaikki ottelut, kun Southampton nousi Valioliigaan. Ensimmäisen liigamaalinsa Cork teki syyskuussa 2014 Newcastle Unitedia vastaan. Tammikuun 2015 siirtoikkunassa Cork siirtyi Valioliigan Swansea Cityyn ja vuonna 2017 Burnleyhin. Hän on kauden 2022–2023 loppuun mennessä pelannut Valioliigassa 304 ottelua, joissa hän on tehnyt yhdeksän maalia, ja mestaruussarjassa 222 ottelua, joissa hän on tehnyt viisi maalia.
Maajoukkueura

Cork on pelannut monissa Englannin nuorten maajoukkueissa, kaikissa alle 16-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Vuonna 2012 hän kuului Ison-Britannian jalkapallomaajoukkueeseen vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa. Cork pelasi turnauksessa kolmessa ottelussa, kun Iso-Britannia sijoittui viidenneksi. Englannin A-maajoukkueessa hän pääsi muutamaksi minuutiksi kentälle marraskuussa 2017 ystävyysottelussa Saksaa vastaan.
Aiheesta muualla

Jack Cork Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
James Hannington

Piispa James Hannington
James Hannington (1847–1885) oli englantilainen anglikaaninen lähetyspiispa Itä-Afrikassa.
Bugandan hallitsija Mwanga murhasi hänet ja hänen seurueensa heidän yrittäessään tunkeutua Ugandaan, jossa parhaillaan oli käynnissä kristittyjen vainoja.
Aiheesta muualla

Bishop Hannington Memorial Church, Hove, Englanti, bhmc.org.uk
Jeesuksen taivaaseenastuminen

Rembrandt, Jeesuksen taivaaseenastuminen
Jeesuksen taivaaseenastuminen on keskeinen Jeesuksen elämän tapahtuma, josta kerrotaan  Luukkaan ja  Markuksen evankeliumeissa sekä Apostolien teoissa. Kristittyjen usko Jeesuksen taivaaseenastumiseen mainitaan myös yleisesti hyväksytyissä apostolisessa uskontunnustuksessa ja Nikean uskontunnustuksessa, joissa molemmista on lause “astui ylös taivaisiin”.
Apostolien tekojen kertomusten mukaan  Jeesus näyttäytyi ihmisille 40 päivän ajan pääsiäisenä tapahtuneen ylös­nousemuksensa jälkeen. Tämän jälkeen  hän astui taivaaseen ja istuutui Jumalan oikealle puolelle. Lähtöä seuranneille apostoleille luvataan Pyhä Henki ja kerrotaan, että Jeesus vielä kerran tulee takaisin.
Kristityt ovat viettäneet Jeesuksen taivaaseenastumisen juhlaa eli helatorstaita aina 300-luvulta lähtien.
Uuden Testamentin kertomukset

Taivaaseenastumistapahtumasta kerrotaan suoraan Apostolien Teoissa sekä Luukkaan ja Markuksen evankeliumeissa. Tämän lisäksi Johanneksen evankeliumi viittaa taivaaseenastumiseen, vaikkakaan ei kerro itse tapahtumaa.
»Silloin ne, jotka olivat koolla, kysyivät häneltä: "Herra, onko nyt tullut se aika, jolloin sinä rakennat Israelin valtakunnan uudelleen?" Hän vastasi: "Ei teidän kuulu tietää aikoja eikä hetkiä, jotka Isä oman valtansa nojalla on asettanut. Mutta te saatte voiman, kun Pyhä Henki tulee teihin, ja te olette minun todistajani Jerusalemissa, koko Juudeassa ja Samariassa ja maan ääriin saakka." 
Kun hän oli sanonut tämän, he näkivät, kuinka hänet otettiin ylös, ja pilvi vei hänet heidän näkyvistään. Ja kun he Jeesuksen etääntyessä vielä tähysivät taivaalle, heidän vieressään seisoi yhtäkkiä kaksi valkopukuista miestä. Nämä sanoivat: "Galilean miehet, mitä te siinä seisotte katselemassa taivaalle? Tämä Jeesus, joka otettiin teidän luotanne taivaaseen, tulee kerran takaisin, samalla tavoin kuin näitte hänen taivaaseen menevän.» 
(Apt. 1:6-11, vuoden 1992 käännös)
»Kun Herra Jeesus oli puhunut heille tämän, hänet otettiin ylös taivaaseen ja hän istuutui Jumalan oikealle puolelle.» 
(Mark 16:19, vuoden 1992 käännös)
»Jeesus vei opetuslapset ulos kaupungista, lähelle Betaniaa, ja siellä hän kohotti kätensä ja siunasi heidät. Siunatessaan hän erkani heistä, ja hänet otettiin ylös taivaaseen.» 
(Luuk. 24:51, vuoden 1992 käännös)
Kristinuskon tulkintoja

Kirkkotaiteessa taivaaseenastuminen kuvataan yleensä fyysisenä kohoamisena maanpinnalta ylös kohti taivasta, mutta tämä ei välttämättä ole alkuperäisen tekstin tarkoitus. Alkuperäisteksti voidaan myös ymmärtää niin, että Jeesus erkani opetuslapsistaan kunnes hän katosi pilven sekaan.
Merkitys kristinuskon kannalta on vaikeampi ymmärtää.
Kari Kuulan tulkinnan mukaan taivaaseenastumisen yhteydessä ”päättyi Jumalan Pojan näkyvä ruumiillinen toiminta luomakunnassa ja alkoi Pyhän Hengen aika.” Wille Riekkisen mukaan “Jeesus jätti meidät helatorstaina lopullisesti ajallisin silmin nähtävässä muodossa. Jumala otti hänet luokseen taivaaseen, jota ei voida eikä ole tarvis lokalisoida sen tarkemmin. Jeesus yksinkertaisesti siirtyi tuonpuoleisuuteen aistiemme tavoittamattomiin.”.
Eero Huovinen puolestaan muotoilee: “taivaaseen astuminen tarkoittaa, ettei Jeesusta enää nähdä samalla tavalla kuin aikalaiset aikoinaan hänet näkivät. Mestari on mennyt pois, Raamatun mukaa hän 'erkani heistä'. Kun Jeesus astui taivaaseen, hän astui ajan ja paikan tuolle puolelle, mursi maantieteen ja kalenterin rajat. Hän, joka on taivaassa, ei ole sidottu vain yhteen paikkaan, vaan hän voi olla läsnä kaikkialla.”
Teologian tohtori Niko Huttunen toteaa 2015 Kirkko ja kaupunki -lehdessä, että evankeliumin kirjoittajat käyttivät "arvatenkin oman aikansa kieltä, sillä mitään muuta ei ole olemassa", ja rinnastaa tapahtuneen Rooman keisarin polttohautausta kuvaavaan terminologiaan. ”Näin juuri ensimmäiset kristityt toimivat", hän sanoo ja lisää: ”Kristinusko leikitteli keisarivallan kielikuvilla ja tahtoi samalla osoittaa, että Jeesus, sen enempää kuin hänen seuraajansa, eivät uhkaa Rooman valtakuntaa poliittisesti.”
Tekstikritiikki

Tekstikritiikin keinoin on havaittu, että kaikissa vanhimmissa Raamatun käsikirjoituksissa kertomus taivaaseenastumisesta ei esiinny samalla tavoin kuin nykyraamatuissa. Markuksen evankeliumin maininta taivaaseenastumisesta on evankeliumin loppuun tehdyssä myöhemmässä lisäyksessä, jota ei pidetä Markuksen kirjoittamana.
Luukkaan maininnan viimeinen lause “ja hänet otettiin ylös taivaaseen” on myös kyseenalainen, sillä se puuttuu joistakin tärkeimmistä käsikirjoituksista, kuten Codex Sinaiticusista ja Codex Bezaesta.
Tapahtumapaikka

Apostolien tekojen mukaan taivaaseenastuminen tapahtui “vuorella, jota kutsutaan Öljymäeksi”. Luukkaan evankeliumin mukaan se tapahtui “lähellä Betaniaa”, joka sijaitsee Öljymäen  lounaisrinteellä. Markus ei mainitse tapahtumapaikkaa.
Oletetulla tapahtumapaikalla on 300-luvulta alkaen sijainnut kirkko. Nykyistä rakennusta kutsutaan Taivaaseenastumisen kappeliksi. Alkuperäisen kirkon tuhosivat vuonna 614 persialaiset. Kirkko rakennettiin uudelleen ja sitä ovat myöhemmin rakentaneet ja muokanneet muun muassa kristityt ristiretkeläiset ja muslimit. Kappeli on nykyään muslimien hallinnassa.
Taivaaseenastumisen kappelissa on vielä nykyäänkin kivi, jossa uskotaan näkyvän Jeesuksen oikean jalan jalanjälki, joka on jäänyt kiveen taivaaseenastumisen hetkellä. Vasemman jalan jälki on siirretty keskiajalla Al-Aqsan moskeijaan.  600-luvun kertomusten mukaan jalanjäljet olivat tuolloin selvästi nähtävissä kivessä. Pyhiinvaeltajilla oli kuitenkin tuolloin lupa ottaa tapahtumapaikalta maata mukaansa, joka osaltaan voi selittää jäljen nykyisen muodon.
Taivaaseenastuminen taiteessa > Taidemusiikki

Taivaaseenastuminen mainitaan keskeisissä uskontunnustuksissa, josta johtuen se kuuluu myös sävellettyyn messuun. Esimerkiksi Ludvig van Beethovenin Missa Solemniksen uskontunnustusosan (Credo) taivaaseenastumiskohta (lat. et ascendit in caelum) kuvataan nousevina C- ja F-duurin sävelsarjoina, jotka kuvastavat Jeesuksen taivaaseenastumista.
Johann Sebastian Bach puolestaan on säveltänyt taivaaseenastumisesta kolme kantaattia (BWV 37, BWV 128, BWV 43) sekä taivaaseenastumisen oratorion (BWV 11), joka sisältää kaikki taivaaseenastumista koskevat tekstit evankeliumeista ja Apostolien teoista. Kyseinen oratorio ei kuitenkaan ole juuri kantaatteja pidempi.