stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nokka
Rakenne

Nokka muodostuu leukaluista, joiden päällä on sarveistuppi. Monilla lintulajeilla sarveistuppi on kuollut, mutta toisilla siinä on verisuonitus ja hermotus. Joillain lajeilla nokan väri muuttuu kesästä talveen. Sorsalinnuilla nokan kärjessä on kova kärjen reunus eli nokkakynsi. Jalohaukoilla on ylänokan tyvessä paksunnos eli vahanokka. Joidenkin lajien poikasilla on ylänokan kärjessä valkoinen munahammas, jolla ne puhkaisevat munankuoren kuoriutuessaan. Monen lajin sierainaukot peittää pehmeä kalvo.
Nokan muoto riippuu linnun käyttämän ravinnon laadusta. Nokkia on hyvin erilaisia: hentoja ja rotevia, pitkiä ja lyhyitä, putkimaisia ja kartiomaisia, suoria ja käyriä joko ylös- tai alaspäin, eri tavoin koukkumaisia, litteitä, sileäreunaisia ja hammasreunaisia. Petolinnuilla on koukkumainen terävä nokka. Siemeniä syövien peippolintujen nokka on lyhyt ja kartiomainen. Kahlaajilla on pitkä, hento nokka, joka soveltuu pikkueläinten poimintaan liejusta ja mudasta. Sorsalintujen litteä sälönokka soveltuu erinomaisesti siivilöimään ravintoa vedestä. Tikka naputtelee voimakkaalla talttamaisella nokallaan hyönteisiä lahoista puunrungoista ja kaivertaa pesäkolonsa terveeseenkin puuhun. Joidenkin lintujen kuten lunnin nokka soveltuu hyvin myös kalojen kuljettamiseen.
Nokan värillä on ratkaiseva merkitys monien lajien parinmuodostuksessa, ja harmaalokkien poikasille emon keltaisessa nokassa oleva punainen täplä on suuntamerkki, johon ne kurottelevat halutessaan ruokaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nokka Wikimedia Commonsissa
Nordic Optical Telescope

Nordic Optical Telescope
Nordic Optical Telescope (Pohjoismainen Optinen Teleskooppi) eli NOT on tähtitieteellinen teleskooppi joka  sijaitsee 2382 metrin korkeudella Roque de los Muchachosin observatoriossa, La Palmalla Kanarian saarilla. Teleskooppi perustettiin Tanskan, Ruotsin, Islannin, Norjan ja Suomen yhteishankkeena ja se vihittiin käyttöön vuonna 1989 säännöllisten tutkimusten alkaessa vuonna 1990. Sisäänpääsy on sallittu kaikille tähtitieteilijöille kansallisuudesta riippumatta.
NOT oli ensimmäinen suuri teleskooppi, joka suunniteltiin käyttämään aktiivista optiikkaa korjaamaan ohuen ja kevyen pääpeilin muotoa. Pääpeili on halkaisijaltaan 2,56 metriä, paksuudeltaan 190,3 millimetriä ja painaa 1925 kilogrammaa.
Nordic Optical Telescopen mukaan on nimetty pikkuplaneetta 2857 NOT.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nordic Optical Telescope Wikimedia Commonsissa
Norbornadieeni

| Norbornadieeni |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Bisyklo[2.2.1]hepta-2,5-dieeni
CAS-numero:  121-46-0
PubChem CID:  8473
SMILES:  C1C2C=CC1C=C2
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C7H8
Moolimassa:  92,134 g/mol
Sulamispiste:  –19,1 °C
Kiehumispiste:  89,5 °C
Tiheys:  0,906 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,201 g/l (25 °C)
Norbornadieeni (C7H8) on bisyklisiin dieeneihin kuuluva hiilivety. Sitä voidaan pitää norbornaanin ja norborneenin tyydyttymättömänä johdannaisena. Norbornadieeniä käytetään orgaanisessa synteesissä ja ligandina organometallikemiassa.
Valmistus, reaktioita ja käyttö

Norbornadieeniä valmistetaan syklopentadieenin ja etyynin välisellä Diels–Alder-reaktiolla.
Norbornadieeni toisiintuu kvadrisyklaaniksi UV-säteilyn  ja herkistimen, kuten asetofenonin tai katalyyttien kuten rodiumin tai palladiumin vaikutuksesta. Reaktio on Woodward–Hoffmann-sääntöjen mukaan kielletty, mutta tapahtuu säteilytyksen ja siirtymämetallikatalyytin vaikutuksesta. Reaktio on reversiibeli ja kvadrisyklaani hajoaa lämmityksen tai UV-säteilytyksen vaikutuksesta takaisin norbornadieeniksi.
Norbornadieeni muodostaa organometalliyhdisteitä lukuisten siirtymämetallien kanssa. Se on ainoa alkeeni, joka muodostaa komplekseja sekä raudan, ja ruteniumin että raskaampien siirtymämetallien, kuten hopean, rodiumin, palladiumin ja platinan kanssa. Norbornadieeni voi muodostaa komplekseja, joko molemmilla π-sidoksillaan, jolloin kompleksien rakenne on analoginen 1,5-syklo-oktadieenikompleksien kanssa tai vain toisella π-sidoksistaan.
Norbornadieenistä voidaan valmistaa muun muassa hyönteismyrkkyjä. Esimerkiksi reaktio heksakloorisyklopentadieenin kanssa muodostaa tuotteena aldriiniä. Se on myös diamantaanin ja sumaneenin synteesin lähtöaine. Norbornadieenin reaktio dikobolttioktakarbonyylikompleksin kanssa johti Pauson–Khand-reaktion kehittämiseen.
Nonaani

| Nonaani |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  111-84-2
PubChem CID:  8141
SMILES:  CCCCCCCCC
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C9H20
Moolimassa:  128,2 g/mol
Sulamispiste:  −51 °C
Kiehumispiste:  150,8 °C
Tiheys:  0,7 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,00002 g/l (25 °C)
Nonaani eli n-nonaani (C9H20) on 9-hiilinen suoraketjuinen alkaani. Se on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön neste. Nonaanin rakennekaava on CH3(CH2)7CH3, moolimassa 128,2 g/mol, sulamispiste −51 °C, kiehumispiste 150,8 °C, tiheys 0,7 g/cm3,  leimahduspiste 31 °C, itsesyttymislämpötila 205 °C ja CAS-numero 111-84-2.
Nonaania voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä.
Isomeerit

Nonaanilla (C9H20) on 35 isomeerista muotoa:
Nonaani (n-nonaani)
2-metyylioktaani CAS-numero 3221-61-2
3-metyylioktaani CAS-numero 2216-33-3
4-metyylioktaani CAS-numero 2216-34-4
2,2-dimetyyliheptaani CAS-numero 1071-26-7
2,3-dimetyyliheptaani CAS-numero 3074-71-3
2,4-dimetyyliheptaani CAS-numero 2213-23-2
2,5-dimetyyliheptaani CAS-numero 2216-30-0
2,6-dimetyyliheptaani CAS-numero 1072-05-5
3,3-dimetyyliheptaani CAS-numero 4032-86-4
3,4-dimetyyliheptaani CAS-numero 922-28-1
3,5-dimetyyliheptaani CAS-numero 926-82-9
4,4-dimetyyliheptaani CAS-numero 1068-19-5
3-etyyliheptaani CAS-numero 15869-80-4
4-etyyliheptaani CAS-numero 2216-32-2
2,2,3-trimetyyliheksaani CAS-numero 16747-25-4
2,2,4-trimetyyliheksaani CAS-numero 16747-26-5
2,2,5-trimetyyliheksaani CAS-numero 3522-94-9
2,3,3-trimetyyliheksaani CAS-numero 16747-28-7
2,3,4-trimetyyliheksaani CAS-numero 921-47-1
2,3,5-trimetyyliheksaani CAS-numero 1069-53-0
2,4,4-trimetyyliheksaani CAS-numero 16747-30-1
3,3,4-trimetyyliheksaani CAS-numero 16747-31-2
2-metyyli-3-etyyliheksaani CAS-numero 16789-46-1
2-metyyli-4-etyyliheksaani CAS-numero 3074-75-7
3-metyyli-3-etyyliheksaani CAS-numero 3074-76-8
3-metyyli-4-etyyliheksaani CAS-numero 3074-77-9
2,2,3,3-tetrametyylipentaani CAS-numero 7154-79-2
2,2,3,4-tetrametyylipentaani CAS-numero 1186-53-4
2,2,4,4-tetrametyylipentaani CAS-numero 1070-87-7
2,3,3,4-tetrametyylipentaani CAS-numero 16747-38-9
2,2-dimetyyli-3-etyylipentaani CAS-numero 16747-32-3
2,3-dimetyyli-3-etyylipentaani CAS-numero 16747-33-4
2,4-dimetyyli-3-etyylipentaani CAS-numero 1068-87-7
3,3-dietyylipentaani CAS-numero 1067-20-5
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nonaanin kansainvälinen kemikaalikortti
PubChem: Nonane (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): Nonane (englanniksi)
Constitutional Isomers of Alkanes (englanniksi)
Liber Herbarum: N-Nonane (englanniksi)
Yksinkertaisimmat hiilivedyt
Nils Nordenskiöld

Nils Nordenskiöld
Nils Gustav Nordenskiöld (12. lokakuuta 1792 – 21. helmikuuta 1866) oli suomalainen mineralogi ja valtioneuvos. Häntä voi sanoa "Suomen mineralogian isäksi." Hän teki suunnitelman Suomen geologisesta tutkimuksesta ja hänellä oli merkittävä rooli Suomen malmivarojen etsinnässä ja hyödyntämisen aloittamisessa.
Nordenskiöld nimitettiin vuorimestariksi vuonna 1818, ja hän oli vuorihallituksen yli-intendentti vuosina 1824–1855. Hän käynnisti laajat malminetsinnät ja paransi metallurgisia menetelmiä. Nordenskiöld teki aloitteen koko Suomen laajuisista geologisista tutkimuksista, jotka aloitettiin vuonna 1865. Hän teki aloitteen myös Suomen Tiedeseuran perustamisesta. Hän sai filosofian kunniatohtorin arvon vuonna 1840 ja hänestä tuli valtioneuvos vuonna 1845.
Nils Nordenskiöld, joka kuului Nordenskiöldin aatelissukuun, oli naimisissa Lars Gabriel von Haartmanin sisaren Margaretha von Haartmanin kanssa. Tutkimusmatkailija Adolf Erik Nordenskiöld oli heidän poikansa. Toinen poika oli metsänhoitaja, meteorologi Nils Karl Nordenskiöld (1837–1889) ja kolmas juristi, tilanomistaja ja valtiopäivämies Nils Otto Nordenskiöld .
Aiheesta muualla

Martti Lehtinen: / Nordenskiöld, Nils (1792–1866) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  3.4.2006. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo  Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852
Noituutta

| Noituutta> Dead & Buried |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Gary Sherman
Käsikirjoittaja:   Dan O'Bannon  Ronald Shusett 
Tuottaja:   Robert Fentress  Richard R. St. Johns  Ronald Shusett 
Säveltäjä:  Joe Renzetti
Kuvaaja:  Steven Poster
Leikkaaja:  Alan Balsam
Lavastaja:   Joe Aubell  Bill Sandell 
Erikoistehosteet:  Stan Winston
Pääosat:   Melody Anderson  Jack Albertson  James Farentino 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Barclays Mercantile Industrial Finance
Levittäjä:  Embassy Pictures
Ensi-ilta:  1981
Kesto:   94 minuuttia  Suomessa 2003 tarkastettuna 85 minuuttia 
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Noituutta (videolevityksessä myös Kuolleet ja haudatut; engl. Dead & Buried) on vuonna 1981 valmistunut ohjaaja Gary Shermanin ohjaama tieteis- ja kauhuelokuva.
Juoni

James Farentino näyttelee Dan Gillisiä, Potter's Buff -nimisen pikkukaupungin sheriffiä. Kaupunkiin vierailemaan saapunut valokuvaaja joutuu kaupunkilaisjoukon pahoinpitelemäksi ja hänet sytytetään palamaan. Uhri selviää kuitenkin koettelemuksesta ja päätyy paikalliseen sairaalaan hoidettavaksi, mutta joutuu murhatuksi aivan sherifiin ja hoitavan lääkärin silmien alla.
Muitakin kaupunkiin vierailemaan tulleita henkilöitä joutuu vastaavien hyökkäysten kohteeksi. Sheriffi apunaan paikallinen hautausurakoitsija ja kuolinsyytutkija William G. Dobbs (Jack Albertson) alkavat kuumeisesti selvittää näiden hyökkäysten taustoja. Uhreja tulee lisää päivittäin. Lisäksi käy ilmi, että murhatyöt tekevät tahot valokuvaavat uhrinsa kuoleman hetkellä.
Sheriffi Gillis törmää partioautollaan henkilöön erään joukkohyökkäyksen jälkitilanteessa. Auton eturitilään irronnut päälleajon uhrin käsi hyökkääkin sheriffin kimppuun ja pakenee paikalta! Gillis vie päälleajon uhrin ruumiinosia Dobbsin tutkittavaksi ja pian paljastuu, että osat ovat peräisin ihmisestä, jonka on täytynyt olla kuolleena jo useita kuukausia.
Sheriffi Gillis saa pian selville, että Dobbs on aiemmin työskennellyt johtavana patologina sairaalassa Providencessä, Rhode Islandilla ja joutunut sieltä erotetuksi tehtyään kunnan ruumishuoneella epäilyttäviä kokeita ruumiilla.
Elokuvan kliimaksissa paljastetaan, että Dobbs on onnistunut kehittämään salaisen tekniikan kuolleiden henkiin herättämiseksi ja että kaikki pikkukaupungin asukkaat ovat itse asiassa käveleviä vainajia ja vieläpä Dobbsin täydellisessä hallinnassa. Dobbs pitää itseään makaaberina taiteilijana, joka käyttää kehittämäänsä kuolleiden joukkoa murhatakseen lisää ihmisiä saadakseen nämä osaksi kuolleiden ryhmäänsä. Kauhukseen Gillis ymmärtää itsekin olevansa vain yksi Dobbsin uhreista.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  James Farentino  | … |  sheriffi Dan Gillis   |
|  Melody Anderson  | … |  Janet Gillis   |
|  Jack Albertson  | … |  William G. Dobbs   |
|  Dennis Redfield  | … |  Ron   |
|  Nancy Locke  | … |  Linda   |
|  Lisa Blount  | … |  Lisa   |
|  Robert Englund  | … |  Harry   |
|  Bill Quinn  | … |  Ernie   |
|  Michael Currie  | … |  Herman   |
|  Christopher Allport  | … |  George Le Moyne   |
|  Joseph G. Medalis  | … |  lääkäri   |
|  Macon McCalman  | … |  Ben   |
Kohtelu Suomessa

Elokuva määrättiin esityskieltoon (ikäraja KK) Suomessa 1981 Valtion elokuvatarkastamon yksimielisellä päätöksellä. Varsin paljon (noin yhdeksän minuuttia) lyhennetty versio hyväksyttiin Valtion elokuvatarkastamossa videolevitykseen vuonna 1991 ikärajalla 16 ja nimellä Kuolleet ja haudatut.
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Esko Rautakorpi luonnehti Noituutta keskivertoa paremmaksi kauhuelokuvaksi, joka hyödyntää oivallisesti zombie-perinnettä ja tarjoaa mainion loppukäänteen. Hän valitteli parhaiden tehojen jääneen Suomen elokuvatarkastamon leikkaamoon ja antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Aiheesta muualla

Rotten Tomatoes
Nollatoleranssi

Nollatoleranssi (engl. zero tolerance) tarkoittaa, että jotain ilmiötä ei siedetä tai sallita lainkaan. Ilmaisua käytetään kahdessa eri merkityksessä. Se voi tarkoittaa, että ilmiön jokaiseen esiintymiskertaan puututaan ja mahdollisesti valvontaakin lisätään. Ilmausta voidaan käyttää myös kuvaamaan pelkästään periaatetta eli sitä, että jokin asia ei ole hyväksyttävä ja siitä on päästävä eroon. Tällaisia ovat esimerkiksi julistukset sortoa tai epäoikeudenmukaisuutta tai naisten ympärileikkausta vastaan.
Suomalaisia esimerkkejä

Helsingin kaupunki ylläpiti Stop töhryille -projektia tavoitteena puhdistaa kaikki graffitit mahdollisimman pian niiden ilmestyttyä. Päättäjien mukaan tällä osoitettiin ettei graffiteja sallita ja että niiden tekoon puututaan. Projekti sai päättäjien mukaan myös vähennettyä graffitien määrää ja uusien syntymistä sen toimialueella. Nyttemmin useat muut kaupungit ovat noudattaneet esimerkkiä. Otteet pääkaupunkiseudulla graffitien poistamiseksi kokonaan ovat koventuneet ja viime vuosina useat graffitien tekemisestä tavoitetut ovat saaneet ehdottomia vankeustuomioita.lähde?
Pääkaupunkiseudun julkisessa liikenteessä toteutettiin vuonna 2006 nollatoleranssikampanja jossa puututtiin etenkin viikonloppuisin yleistyneeseen häiriökäyttäytymiseen ja liputta matkustamiseen. Kampanjan aikana liikennevälineissä oli runsaasti valvontahenkilökuntaa ja pienimpiinkin häiriöihin puututtiin tiukasti.lähde?
Suomen puolustusvoimissa on virallisesti simputukselle nollatoleranssi. Tämä tarkoittaa että ilmi tulleisiin tapauksiin suhtaudutaan vakavasti ja siihen syyllistyneitä rangaistaan. Simputus on saatu karsittua pois lähes kokonaan.
Esimerkkejä ulkomailta

Monen maan poliittinen johtaja ja moni organisaatio on julistanut nollatoleranssin rasismille, vihan ja syrjinnän ilmauksille, seksuaaliselle häirinnälle ja kulttuuriselle omimiselle.
European Council on Tolerance and Reconciliation -järjestö (ECTR) on julistanut nollatoleranssin esimerkiksi sorrolle, epäoikeudenmukaisuudelle sekä ryhmiin kohdistuville herjaus- ja viharikoksille.
Yhdistyneiden kansakuntien ihmisoikeuskomissio on julistanut helmikuun 6. päivän naisten sukuelinten silpomisen nollatoleranssin päiväksi.
Kanadan hallitus esitteli vuonna 2015 lain, joka asettaa nollatoleranssin ”barbaarisille kulttuurisille käytännöille”, joita ovat esimerkiksi moniavioisuus, pakkoavioliitto ja kunniamurha. Nämä joihinkin vähemmistökulttuureihin kuuluvat tavat on lailla kielletty myös joissain Euroopan maissa.
Yhdysvalloissa New Yorkin pormestari Rudolph Giuliani julisti nollatoleranssin, jonka perusteella puututtiin pienimpiinkin rikkomuksiin. Tilastojen mukaan rikollisuus laski hänen aikanaan New Yorkissa dramaattisesti. Yhteys pormestarin toimiin ei ole kuitenkaan täysin selvä.lähde?
Joissain Yhdysvaltojen osavaltioissa on nollatoleranssi alkoholia tarjoavien baarien ja ravintoloiden ikärajan todistamisen suhteen. Tällöin portsari ei saisi päästää asiakasta sisälle ilman virallista todistusta iästä, vaikka asiakas olisi silminnähden selvästi täysi-ikäinen.lähde?
Aiheesta muualla

Siltamäki, Tuija: Nollatoleranssi nollatoleranssihöpötykselle. Yle uutiset 15.8.2023.
Wolfgang Nordwig

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Wolfgang Nordwig, 1965 |  Wolfgang Nordwig, 1965 |  Wolfgang Nordwig, 1965 |  |
Maa:   Itä-Saksa
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | München 1972 | seiväshyppy |  |
|  Pronssia | México 1968 | seiväshyppy |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Budapest 1966 | seiväshyppy |  |
|  Kultaa | Ateena 1969 | seiväshyppy |  |
|  Kultaa | Helsinki 1971 | seiväshyppy |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Madrid 1968 | seiväshyppy |  |
|  Kultaa | Belgrad 1969 | seiväshyppy |  |
|  Kultaa | Sofia 1971 | seiväshyppy |  |
|  Kultaa | Grenoble 1972 | seiväshyppy |  |
|  Pronssia | Praha 1967 | seiväshyppy |  |
|  Pronssia | Wien 1970 | seiväshyppy |  |
Wolfgang Nordwig (s. 27. elokuuta 1943 Chemnitz) on itäsaksalainen seiväshyppääjä. Hän voitti kultaa seiväshypyssä vuoden 1972 kesäolympialaisissa Münchenissä tuloksella 550 cm. Neljä vuotta aiemmin Méxicon olympialaisissa hän sijoittui pronssille tuloksella 540 cm. Hän voitti Euroopan mestaruuden ulkoradoilla vuosina 1966 (510 cm), 1969 (530 cm) ja 1971 (535 cm). Hän voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden vuosina 1968, 1969, 1971 ja 1972 . Nordwig paransi kahdesti seiväshypyn maailmanennätystä: 545 cm Itä-Berliinissä 17.6.1970 ja 546 cm Torinossa 3.9.1970.
Seuratasolla Nordwig edusti SC Motor Jenaa. Hänen valmentajansa oli Arthur Linss.
Jouko Norén

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Pariisi 1938 | kolmiloikka |  |
Jouko Norénin EM-hopeamitali Sastamalan seudun museossa.
Jouko Norén (14. joulukuuta 1914 Urjala – 7. heinäkuuta 1944) oli suomalainen kolmiloikkaaja. Hän voitti EM-hopeaa Pariisissa 1938 tuloksella 14,95. Hänen tulossarjansa kilpailussa oli 14,77–14,95–14,82–14,95–14,77–14,82. Hän ylitti aiemman ennätyksensä kaikilla kuudella hypyllään. Samassa kisassa kullan voitti Suomen Onni Rajasaari.
Jouko Norén kirjoitti ylioppilaaksi Tyrvään yhteiskoulusta Vammalasta vuonna 1937, suoritti metsänhoitotutkinnon vuonna 1941 ja aloitti opinnot Kauppakorkeakoulussa.
Opiskelijoiden International University Games -kilpailussa (joka edelsi Universiadeja) Norén voitti kolmiloikan vuonna 1939 . Suomen mestaruuden hän voitti vuosina 1940 ja 1942, SM-hopeaa vuonna 1938 sekä SM-pronssia vuonna 1943. Hänen ennätyksekseen jäi 15,02, jonka hän hyppäsi kahdesti, ensimmäisen kerran Helsingissä syyskuussa 1938 ja toisen kerran Suomi–Ruotsi–Saksa-maaottelussa syyskuussa 1940. Hän edusti Tyrvään Voimaa (nykyinen Vammalan seudun Voima) ja Karkun Karkua.
Norén haavoittui talvisodassa saatuaan luodin reiteensä. Kapteeniksi vuonna 1943 ylennetty Norén haavoittui jatkosodassa Vuosalmella 5. heinäkuuta 1944, kuollen pari päivää myöhemmin vammoihinsa kenttäsairaalassa. Hänet on haudattu sankarihautaan Karkun hautausmaalle nykyiseen Sastamalaan.
Aiheesta muualla

Jouko Norén Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Njasvižin kartano

| Njasvižin palatsikompleksi |
| --- | --- |
 Radvilan Njasvižin palatsilinna (Ilmakuva 1900-luvulta, ennen 2. maailmansotaa)
Sijainti:  Njasviž, Valko-Venäjä
Koordinaatit:  53°13′22.36″N, 26°41′30.25″E
Rakennustyyppi:  linnoitettu asuinpalatsi
Valmistumisvuosi:  1604 (1. vaihe)
Rakennuttaja:  Radvilan suku
Omistaja:  vuosina 1523-1939 Radvilan suku, nykyään Valko-Venäjän valtio
 Njasvižin palatsikokonaisuus on maailmanperintökohde 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Njasvižin palatsilinna on liettualaisen Radvilan eli Radziwillin (liett. Radvila, puol. Radziwiłł, valkoven. Радзівіл) aatelissuvun vuosina 1513-1939 omistama ja rakentama rakennuskokonaisuus Njasvižissä Valko-Venäjällä, jonka ytimenä oli alun perin asuinkartano. Kartanosta muokattiin 1500-luvun lopulla Liettuan suuriruhtinaskunnan tärkeimpiin kuuluvan magnaattisuvun palatsilinna, jonka läheisyyteen rakennettiin arkkitehtuurinhistoriallisesti erittäin merkittävänä pidetty Kristuksen ruumiin kirkko. Njasvižin palatsikokonaisuus valittiin Unescon maailmanperintökohteeksi vuonna 2005.
Njasvižin palatsilinnan sijainti
Historiaa

Ensimmäinen suora historiallinen maininta Njasvižista löytyy kronikoista vuodelta 1446, jolloin Liettuan suuriruhtinas Kasimir Jagiellon antoi kaupungin läänitykseksi Nikolai Jan Nemirovitšille. Radvilan suku sai laajat Njasvižin ja (nykyisen Ukrainan) Olykan alueet hallintaansa vuonna 1513 Kiszkan aatelissuvulta avioliiton myötäjäisinä, kun muun muassa Trakain linnanherrana toiminut Jonas Radvila I (Jan Radziwiłł, 1474-1522) meni naimisiin Anna Kiškaitėn kanssa. Alueet siirtyivät aikanaan heidän pojalleen Mikalojus Radvila Mustalle (liett. Mikalojus Radvila Juodasis, puol. Mikołaj Radziwiłł Czarny, 1515 Njasviž- 1565), josta tuli yksi Liettuan suuriruhtinaskunnassa ja koko Puola-Liettuan vaikutusvaltaisimmista ja rikkaimmista miehistä. Hän myös ansaitsi Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan herttuan (prinssin) arvonimen ja vaakunan 1547. Tämä osaltaan vahvisti Njasvižin asemaa paitsi hänen herttuan maittensa keskuksena, myös yhtenä koko Puola-Liettuan valtakeskuksista.
Ennen nykymuotoisen kivisen palatsilinnan rakentamista paikalla oli kevyemmin linnoitettu, pääosin puinen kartano, jossa herttua Mikalojus Radvila Musta asui perheineen. Mahtiasemassa ollut herttua oli Krakovassa opiskellut protestantti, ja Njasvižista kehittyi yksi uskonpuhdistuksen tärkeistä linnakkeista. Samankaltainen kalvinismia tukeva keskittymä muodostui myös herttuan toisesta keskeisestä perintömaasta, jonka turvaksi tuolloisen Puolan itäosien Volyniaan valmistui 1564 linnoitetun Olykan linnan ensimmäinen vaihe. lähde?
Njasvižin seudulla kivisen palatsilinnoituksen perustamisesta vastasi ja reformismin tukemista jatkoi hänen vanhin poikansa Mikalojus Kristupas Radvila (Mikołaj Krzysztof Radziwiłł, 1549–1616), joka toisin vanhempana kääntyi katoliseksi. Kaikkiaan Mikalojus Radvila Musta sai vaimonsa kanssa kahdeksan lasta, joista puolet poikia.
Historiaa > Radziwiłłin linnoitettu palatsi

Vuonna 1582 Mikalojus Kristupas Radvila aloitti kolmikerroksisen palatsin rakentamisen. Vuodelta 1604 olevissa piirroksissa näkyy palatsia suojaava nelikulmaisen bastionilinnoituksen perusrakenne. Linnan rakennustöiden ensimmäinen vaihe valmistui 1604. Itse asuinpalatsin perusmuoto on säilynyt likimain alkuperäisessä muodossaan 2000-luvulle saakka, vaikka Radvilan suvun muuhun palatsikokonaisuuteen on tehty muutoksia tai laajennuksia myöhemmin.