stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jokikananhirssi

| Jokikananhirssi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Suku::  Kananhirssit Echinochloa
Laji::  stagnina
Kaksiosainen nimi
 Echinochloa stagnina  (Retz.) P.Beauv. 
Katso myös
   Jokikananhirssi Wikispeciesissä   Jokikananhirssi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Jokikananhirssi (Echinochloa stagnina) on kananhirssien sukuun kuuluva heinäkasvi.
Jokikananhirssi on 30–200 senttimetriä pitkä monivuotuinen heinäkasvi, jolla on usein kelluvat juurakot. Sitä esiintyy Afrikan savanneilla Mauritaniasta Somaliaan ja Etelä-Afrikkaan saakka sekä Etelä-Aasiassa Pakistanista ja Intiasta Indonesiaan ulottuvalla vyöhykkeellä. Jokikananhirssin kasvuympäristöjä ovat suot ja kosteikot, joissa se muodostaa usein kelluvia lauttoja.
Jokikananhirssiä viljellään etenkin Intiassa ja Nigerjoen varrella. Sen siemeniä voidaan käyttää viljan asemasta. Siemenistä, varsista ja juurakoista saadaan sokeria ja poltetuista kasveista suolaa, jota käytetään saippuan ja indigoväriaineiden valmistamiseen.
Jokikananhirssi on tärkeä hyötykasvi Nigerin sisämaasuistossa, jossa sitä viljellään lähinnä karjan rehuksi. Se myös tukkii vesiväyliä, kasvaa rikkaruohona riisipelloilla ja toimii heinäsirkkaparvien lisääntymisalustana. Kasvi on levinnyt vieraslajina Oseaniaan.
Aiheesta muualla

Kassu - Kasvien suomenkieliset nimet: Jokikananhirssi (Echinochloa stagnina)
iNaturalist: Echinochloa stagnina
ITIS: Echinochloa stagnina (englanniksi)
UniProt: Taxonomy - Echinochloa stagnina (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Echinochloa stagnina (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Echinochloa stagnina (englanniksi)
PlantList: Echinochloa stagnina (englanniksi)
Jouhivita

| Jouhivita |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Alismatales
Heimo::  Vitakasvit Potamogetonaceae
Suku::  Vidat Potamogeton
Laji::  rutilus
Kaksiosainen nimi
 Potamogeton rutilus  Wolfg. 
Katso myös
   Jouhivita Wikispeciesissä   Jouhivita Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jouhivita (Potamogeton rutilus) on vitakasvien (Potamogetonaceae) heimoon, vitojen (Potamogeton) sukuun kuuluva monivuotinen kasvilaji. Se on pienikokoinen ruohovartinen vesikasvi, joka kasvaa kokonaan upoksissa vedenpinnan alla. Jouhivita muistuttaa jonkin verran kyhmyvitaa (Potamogeton trichoides), mutta lajit ovat erotettavissa toisistaan varren, kielekekorvakkeiden sekä hedelmien ulkonäön perusteella.
Jouhividan varsi on nauhamainen, noin 1 mm leveä ja runsashaarainen. Lehdet ovat myös noin 1 mm leveitä, pitkäsuippuisia, kolmisuonisia sekä vaaleanvihreitä tai hieman punertavia. Kaikki lehdet ovat keskenään samanlaisia uposlehtiä, eikä kelluslehtiä ole lainkaan. Lehtien tyvellä on kiinni olevat kielekekorvakkeet. Jouhividan kukintona on noin 1–3 cm pitkän varren päässä sijaitseva lyhyt tähkä. Hedelmät ovat noin 2 mm pitkiä ja sileäselkäisiä.
Jouhivita kasvaa kirkkaissa sekä niukkaravinteisissa järvissä, ja veden ravinnepitoisuuksien noustessa jouhivita yleensä häviää kyseiseltä kasvupaikalta. Suomessa jouhivitaa on havaittu muutamista paikoista eri puolilta maata. Ruotsissakin jouhivita on harvinainen. Etelä-Ruotsissa jouhivitaa on tavattu usein samoilta kasvupaikoilta kuin hyvin harvinaista notkeanäkinruohoakin (Najas flexilis).
Aiheesta muualla

Laji.fi: Jouhivita (Potamogeton rutilus)
The Plant List: Potamogeton rutilus (englanniksi)
Joona Jaasjärveläinen

Joona Jaasjärveläinen oli Karjalan valistajiin kuuluva pyhittäjä. Hän eli 1500-luvun lopulla ja 1600-luvun alussa Äänisen Karjalassa perustamassaan Jumalansynnyttäjän ilmestyksen luostarissa Jaasjärvellä (ven. Jašezero ).
Joona syntyi Oštretšinin pogostan Šoskan kylässä todennäköisesti 1550-luvulla ja kuoli mahdollisesti vuoden 1629 jälkeen luostarissaan.
Ortodoksinen kirkko muistelee Karjalan valistajaa, pyhittäjä Joona Jaasjärveläistä vuosittain syyskuun 22. päivänä sekä Karjalan valistajien päivän yhteydessä lokakuun viimeisen päivän ja marraskuun 6. päivän välisenä lauantaina.
Aiheesta muualla

Pyhittäjä Joona Jaasjärveläinen / Ortodoksi.net
Juhani Yli-Paavola

Antti Juhani Yli-Paavola (27. joulukuuta 1934 Tammela – 1. marraskuuta 2022 Espoo) oli suomalainen diplomi-insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1999.
Yli-Paavola kirjoitti ylioppilaaksi Forssan yhteislyseosta ja valmistui  paperitekniikan diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta. Hän työskenteli aluksi Tampellan konepajalta, vuodesta 1969 tuotantopäällikönä Enso-Gutzeitin Imatran tehtailla, vuodesta 1975 Uimaharjun tehtaiden paikallisjohtajana, vuodesta 1978 Enso-Gutzeitin paperiryhmän johtajana ja vuodesta 1987 konsernin hallituksen jäsenenä. Kemi Oy:n toimitusjohtajaksi Yli-Paavola nimitettiin 1990, ja Kemi Oy:n liityttyä osaksi Metsä-Botniaa hänet nimitettiin Oy Metsä-Botnia Ab:n toimitusjohtajaksi. Yli-Paavola jäi eläkkeelle 1996, mutta toimi vielä Valmetin hallituksessa.
Juliana Pasha

| Juliana Pasha |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. toukokuuta 1980 (ikä 44)
Muusikko
Tyylilajit:  pop
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Juliana Pasha (s. 20. toukokuuta 1980 Tirana) on albanialainen laulaja. Joulukuussa 2009 Pasha voitti 48. Festivali I Këngës -kilpailun ja näin hänestä tuli Albanian edustaja Oslossa pidettäviin Euroviisuihin vuonna 2010. Pasha esitti Euroviisuissa kappaleen nimeltä ”It’s All About You”, jolla hän sijoittui finaalissa kuudenneksitoista.
Juliana von Wendt

Juliana ”Nana” von Wendt (14. helmikuuta 1915 Helsinki – 20. marraskuuta 2007 Porvoo) oli suomalainen eläinsuojelun edistäjänä tunnettu kansalaisaktiivi.
Juliana von Wendtin isä oli kotieläinopin professori Georg von Wendt. Hänen sisaruksiaan olivat kirjailija Barbara Winckelmann ja näyttelijä Dorle von Wendt. Von Wendt työskenteli nuoruudessaan kotiapulaisena Lontoossa ja Argentiinassa, ja toimi lottana jatkosodassa. Hänellä oli diplomiekonomin koulutus ja hän elätti itsensä muun muassa kirjanpitäjän ja kirjeenvaihtajan töillä. Von Wendt aktivoitui eläinsuojelukysymyksissä 1960-luvun alussa kuultuaan ruotsalaisen Johan Börtzin esitelmän eläinkokeiden tuskallisuudesta eläimille. Hän oli vuonna 1961 mukana perustamasa Koe-eläinten Suojelu -nimistä yhdistystä, joka nykyään tunnetaan nimellä Animalia ry. Vuonna 1971 hän perusti ystäviensä kanssa Koe-eläinten Suojelun Säätiön, jonka tarkoituksena on edistää tiedettä ilman eläinkokeita. Säätiön nimeksi on sittemmin vaihdettu Juliana von Wendtin säätiö. Von Wendt vaikutti myös Vihreä Risti -nimisessä eläinsuojelujärjestössä sekä muissa kansalaisjärjestöissä.
Von Wendt piti suurimpina saavutuksinaan norsujen sirkuksissa pitämisen kieltoa Suomessa sekä eläinsuojeluylitarkastajan viran perustamista maa- ja metsätalousministeriöön.
Juicen tori

Juicen torin monumentti, jossa on Juice Leskisen näköispatsas.
Juicen tori on Kuopiossa Juankosken keskustaajamassa sijaitseva tori. Tori nimettiin 1980-luvulla Juankoskelta kotoisin olleen Juice Leskisen mukaan. Torilla on monumentti, jossa on Leskisen näköispatsas ja kädenjäljet. Näköispatsaan on suunnitellut kuvanveistäjä Villu Jaanisoo. Monumentissa on myös Juankoskelta lähtöisin olevien taiteilijoiden Kaj Chydeniuksen, Eija Ahvon ja Jori Sivosen kädenjäljet. Juicen patsas sijaitsee Juankosken linja-autoaseman (Poikkitie 2) ja torin laidan rakennusten (Juankoskentie 20) välillä.
Jussi-Mikko Makkonen

| Jussi-Mikko Makkonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. marraskuuta 1982 (ikä 41) Lahti, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Mako
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  181 cm
Paino:  86 kg
Seura
Seura:  HeKi
Sarja:  Mestis
Pelinumero:  25
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2002–
Aik. seurat:  Pelicans KooKoo K-Vantaa Jukurit
Jussi-Mikko Makkonen (s. 2. marraskuuta 1982 Lahti) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Makkonen on Pelicansin kasvatti, ja hän pelasikin SM-liigaa Lahdessa kaksi kautta, yhteensä 69 ottelun verran. Alkukauden 2004–2005 hän pelasi Suomi-sarjassa Heinolan Kiekossa, mutta sai hyvillä otteillaan näytön paikan Mestiksestä KooKoosta, jossa meni loppukausi. Seuraavat kaksi kautta menivät Vantaalla, jossa hän voitti 2006–2007 Mestiksen maalipörssin 24 maalillaan. Kaudeksi 2007–2008 hän siirtyi Mikkelin Jukureihin, jossa hän on pelannut odotuksia heikommin ja hänen vakiopaikkansa on nelosen laidassa.
Makkonen pelasi Jukureissa numerolla 14 ja hänen maalibiisinsä oli Rage Against The Machine - Kick Out The Jams.
Makkosen palkinnot ja saavutukset

Mestiksen maalipörssin voitto 2006–2007, 24 maalia.
Mestiksen kuukauden pelaaja maaliskuussa 2006.
Aiheesta muualla

Jussi-Mikko Makkonen Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
Jussi-Mikko Makkonen Eurohockey.com. (englanniksi)
http://www.jatkoaika.com/mestis.php?pelaaja=3377 (Arkistoitu – Internet Archive)
Juhani Wirilander

Heikki Juhani Wirilander (30. marraskuuta 1935 Mikkeli – 4. joulukuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen oikeustieteilijä, joka väitteli oikeustieteen tohtoriksi 1979 aiheenaan Rasitteesta maankäyttömääräyksenä. Helsingin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa Juhani Wirilander työskenteli 1965–1980 useissa eri tehtävissä, esimerkiksi kirjastonhoitajana, assistenttina, vt. apulaisprofessorina ja vt. professorina. Siviilioikeuden professorina hän työskenteli vuosina 1983–1990 ja Oikeustieteellisen tiedekunnan kirjaston kirjastonhoitajana 1966–1981
Juhani Wirilander ehti pitkän työuransa aikana toimia niin yliopiston tutkijana ja opettajana kuin oikeuslaitoksen tuomarina. Wirilander on ensimmäinen henkilö, joka toimi tuomarin virassa Suomen kummassakin ylimmässä tuomioistuimessa. Vuosina 1980–1982 Juhani Wirilander toimi korkeimman hallinto-oikeuden ylimääräisenä hallintoneuvoksena ja vuonna 1990 hänet nimitettiin korkeimman oikeuden vakinaiseksi jäseneksi, oikeusneuvokseksi. Tästä virasta hän jäi eläkkeelle vuonna 2000.
Juhani Wirilanderilla oli työuransa eri vaiheissa monia luottamustehtäviä muun muassa keskeisissä lakimiesjärjestöissä, ja häntä käytettiin asiantuntijana eri toimikunnissa ja komiteoissa. Wirilanderin laaja asiantuntemus ja työpanos oli ratkaisevassa asemassa kahta oikeustieteen suurhanketta, oikeudellisen kirjallisuuden luettelo Bibliographia Iuridica Fennicaa ja oikeustietosanakirja Encyclopædia Iuridica Fennicaa toteutettaessa.
Joseph Pibul Visitnondachai

Joseph Pibul Visitnondachai (thaiksi ยอแซฟ พิบูลย์ วิสิฐนนทชัย; s. 1. kesäkuuta 1946) on thaimaalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Bangkokin arkkihiippakuntaan Michael Michai Kitbunchu 17. maaliskuuta 1974. Hänet nimitettiin Nakhon Sawanin hiippakunnan johtoon 19. kesäkuuta 2009, ja piispaksi vihkiminen seurasi 12. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Kitbunchu, jota avustivat Salvatore Pennacchio ja Francis Xavier Kriengsak Kovithavanij.
Joseph Pickford

Joseph Pickford (1734–1782) oli englantilainen arkkitehti. Hän kuului Yrjö III:n hallituskaudella maansa merkittävimpiin Lontoon ulkopuolella toimineisiin arkkitehteihin. Pickford edusti enimmäkseen palladiolaista arkkitehtuuria.
Pickford syntyi ja varttui Ashow’ssa, Warwickshiren kreivikunnassa. Vuonna 1748 hän lähti harjoittelijaksi setänsä yritykseen Lontooseen. Setä oli maan arvostetuimpia rakennusyrittäjiä. Pickfordin harjoittelukauden aikana yritys sai osallistua kuuluisien palladiolaisten rakennusten, kuten Whitehallin Horse Guardsin ja Cambridgen yliopiston kirjaston rakentamiseen.
St Helen's House Derbyssä.
Pickford muutti Derbyyn vuonna 1760, ja hän oli ilmeisesti ensimmäinen Lontoossa opiskellut arkkitehti, joka toimi alueella. Hän suunnitteli John Gisbournelle yksityistalon St Helen’s House, joka muutettiin myöhemmin kouluksi. Hän tutustui Lunar Societyn jäseniin, kuten Joseph Wrightiin, Peter Perez Burdettiin ja John Whitehurstiin, ja sai näiden kautta toimeksiantoja alueelta. Hän suunnitteli uuden posliinitehtaan Josiah Wedgwoodille, joka oli myös Lunar Societyn jäsen. Wedgewood tilasi suunnitelmat myös tehtaan työläisten asuintaloille, jotka piti terveyssyistä sijoittaa kylän toiselle reunalle kauas tehtaasta.
Pickfordin itselleen vuonna 1770 rakennuttama asuintalo on nykyisin Pickford House Museum Derbyn kaupungissa Englannissa. Talo on sisustettu kuvaamaan elämää Yrjöjen aikakaudella.
Joseph Pletinckx

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Joseph Pletinckx |  Joseph Pletinckx |  Joseph Pletinckx |  |
Maa:   Belgia
Miesten vesipallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Lontoo 1908 | Vesipallo |  |
|  Hopeaa | Antwerpen 1920 | Vesipallo |  |
|  Hopeaa | Pariisi 1924 | Vesipallo |  |
|  Pronssia | Tukholma 1912 | Vesipallo |  |
Joseph Pletinckx (13. kesäkuuta 1888 – 1971) oli belgialainen vesipalloilija ja olympiamitalisti.
Pletinckx oli maansa kapteenina vuosien 1908, 1912, 1920 ja 1924 olympiakisoissa, joissa Belgia voitti yhteensä kolme hopea- ja yhden pronssimitalin. Hän pelasi maansa riveissä myös vuoden 1926 EM-kilpailuissa. Pletinckx, joka menestyi uransa aikana myös uinnissa, ryhtyi vesipallovalmentajaksi lopetettuaan oman peliuransa. Hänet nimettiin uinnin kansainväliseen kunniagalleriaan vuonna 1988.
Joona Hubahamilainen

Pyhä Joona Hubahamilainen (s. Beth-Asa, Persia, k. 24. joulukuuta 327) oli munkki, marttyyri ja pyhimys. Hän meni pyhän Barachiuksen kanssa Hubahamiin palvelenaan uskonsa vuoksi vangittuja kristittyjä kuningas Sapor II:n hallitessa, mutta heidät pidätettiin, hakattiin, kidutettiin ja surmattiin koska he olivat kehottaneet kristittyjä kuolemaan myös marttyyreinä, sekä koska he kieltäytyivät vangitsijoidensa vaatimuksesta palvoa aurinkoa, kuuta, tulta ja vettä. Joonaa hakattiin nuijilla, paalu iskettiin hänen vatsaansa ja hänet laitettiin jäätävään lammikkoon, mutta selviten siitä hänen sormensa ja varpaansa leikattiin pois sekä hänet murskattiin kuoliaaksi viinipuristimessa. Hänen muistopäiväänsä vietetään 29. maaliskuuta.
Aiheesta muualla

Pyhät persialaismarttyyrit Joona, Barakhisho, Zanithas, Lasarus, Marutha, Narses, Elia, Mares, Habib, Saba ja Sivsithina Suomen ortodoksinen kirkko
Joseph Plunkett

Joseph Mary Plunkett (21. marraskuuta 1887 Dublin – 4. toukokuuta 1916 Dublin) oli irlantilainen runoilija, lehtimies ja nationalisti, joka osallistui vuoden 1916 pääsiäiskapinan johtoon. Hänet teloitettiin kapinan kukistamisen jälkeen.
Plunkettin isä George Noble Plunkett oli saanut paavilta kreivin arvon. Plunkett kävi useita jesuiittakouluja Irlannissa ja Englannissa, ja kirjoitti ensimmäiset runonsa opiskeluaikanaan. Hän valmistui vuonna 1909 University College Dublinista. Hän sairastui nuorena tuberkuloosiin ja hoiti itseään matkustelemalla Italiassa ja Pohjois-Afrikassa vuosina 1910–1912. Plunkett tutustui varhain runoilija Thomas MacDonaghiin, joka toimi hänen yksityisopettajanaan hänen valmistautuessaan yliopiston sisäänpääsykokeisiin, ja heistä tuli ystäviä. MacDonagh julkaisi Plunkettin varhaisia runoja toimittamassaan Irish Review -lehdessä ja toimitti myös vuonna 1911 ilmestyneen Plunkettin ensimmäisen runokokoelman The Circle and the Sword. Plunkett tuli Irish Review’n päätoimittajaksi vuonna 1913 ja teki lehdestä Sinn Féin -puolueen avoimen kannattajan.
Plunkett valittiin marraskuussa 1913 perustettujen Irlannin vapaaehtoisjoukkojen (Irish Volunteers) väliaikaiseen keskusneuvostoon ja myöhemmin hänestä tuli järjestön sotilasoperaatioiden johtaja. Hän liittyi myös maanalaiseen vallankumousjärjestö Irlannin tasavaltalaisveljeskuntaan (IRB). Huhtikuussa 1915 hän matkusti Sir Roger Casementin kanssa Saksaan tarkoituksenaan hankkia aseita ja sotilaallista tukea Irlannissa järjestettävää separatistista kapinaa varten. Seuraavassa kuussa Plunkett otettiin mukaan IRB:n sotaneuvostoon, joka valmisteli kapinaa. Hän suunnitteli pääsiäiskapinan käytännön toteutuksen yhdessä James Connollyn ja Seán Mac Diarmadan kanssa. Plunkettin ja Mac Diarmadan on arveltu väärentäneen 19. huhtikuuta 1916 julkistetun asiakirjan, jossa annettiin ymmärtää viranomaisten suunnittelevan Irlannin vapaaehtoisjoukkojen lakkauttamista, oletettavasti saadakseen joukkojen maltillisen osan tukemaan kapinaa. Pääsiäiskapinan alkaessa Plunkett oli huonossa kunnossa ja toipumassa niskaleikkauksesta, mutta hän liittyi silti mukaan kapinajohtoon. Hän oli nuorin pääsiäisjulistuksen seitsemästä allekirjoittajasta.
Kapinan kukistamisen jälkeen Plunkett tuomittiin sotaoikeudessa kuolemaan ja teloitettiin 4. toukokuuta. Viranomaiset sallivat hänen mennä teloituspäivää edeltäneenä yönä Kilmainhamin vankilassa naimisiin kihlattunsa, Thomas MacDonaghin kälyn Grace Giffordin kanssa. Hän oli kuollessaan vain 28-vuotias.
Julius Marandi

Julius Marandi (s. 8. kesäkuuta 1954) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 9. joulukuuta 1983 ja nimitettiin Dumkan hiippakunnan piispaksi 14. kesäkuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Telesphore Placidus Toppo, jota avustivat Henry Sebastian D'Souza ja Thomas Kozhimala.
Jääkaruselli

Jääkaruselli tekeillä Lappajärvellä helmikuussa 2021.
Jääkaruselli on jäätyneen vesistön jäälle tehty pyöreä pyörivä kiekko.
Historiaa

Joulukuussa 2019 Kanadan Quebecissa tehtiin halkaisijaltaan 209,7 metrinen jääkaruselli.  Joulukuussa 2021 Lohjan Sammatissa tehtiin kahdella uralla kiekkomainen pientä saarta kiertävä 104 metrinen jääkaruselli.  Helmikuussa 2023 keksijä Janne Käpylehdon johdolla Lappajärvellä tehtiin halkaisijaltaan 516 metrin kokoinen jääkaruselli.  Maailman suurin jääkaruselli halkaisijaltaan 541 metriä tehtiin Yhdysvaltain Mainessa huhtikuussa 2023.
Joe Smith Rasilian satemetsässä

| Joe Smith Rasilian satemetsässä Martti Innanen |
| --- | --- | --- |

Alkuperäisen C-kasettijulkaisun kansikuva.
Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1981
 Julkaistu: 1981 1986 (uusintapainos) 2000 (CD-painos)
 Formaatti: C-kasetti, LP-levy, CD
 Tuottaja(t): Jarmo Jylhä
 Tyylilaji: puhenäytelmä
 Kesto: 32.51
 Levy-yhtiö: JP-Musiikki Poptori (CD-painos)
Muut kannet
 Vuoden 1986 uusintapainoksen C-kasettijulkaisun kansikuva  Vuonna 2000 julkaistun CD-painoksen kansikuva.
Martti ”Huuhaa” Innasen muut julkaisut
| Kissantervaaja 1981 | Joe Smith Rasilian satemetsässä 1981 | Martti Huuhaa Innanen 1982 |
Joe Smith Rasilian satemetsässä on suomalainen Martti "Huuhaa" Innanen tekemä JP-Musiikin tuottama vuonna 1981 valmistunut äänikirja. Kuunnelma perustuu Innasen luomiin Joe Smith -radiokuunnelmiin.
Julkaisu

Kuunnelma julkaistiin julkaisuvuonna C-kasettina. Vuonna 1986 kuunnelmasta julkaistiin uusintajulkaisu C-kasettina ja LP-levynä. LP-julkaisu julkaistiin yhdessä 1970-luvulla valmistuneen Joe Smith ja seikkailu viitakossa puhenäytelmän kanssa. Uusintajulkaisu sisältää myös muiden esittäjien kappaleita sekä Innasen itse esittämät kappaleet "Karvaiset kamelit" ja "Faaraon viimeinen huuto". Poptori julkaisi kuunnelman CD-formaatissa vuonna 2000, joka sisältää alkuperäisen vuonna 1981 valmistuneen sisällön sekä kappaleen "Faaraon viimeinen huuto". Kuunnelma on julkaistu kokonaisuudessaan myös Rocket Recordsin vuonna 2009 julkaistulla Innasen tuplakokoelmalevyllä Himalajan panttilainaamon iltasoitto.
Juoni

Tarina perustuu sotamies Topi Kutvosen Äänislinnassa asemasodan aikana vuonna 1943 kirjoittamaan tarinaan. "Tuhansien vaarojen mies" Joe Smith on lontoolainen "kansainvälinen seikkailia", joka saapuu Rasilian sademetsään. Matka sademetsään tuo mukanaan vaaroja. Seikkailija tapaa matkallaan kriminaalin Sisäkumi-Simeonin, puhuvan ihmissyöjäkamelin Vatelma-Valtemarin, tohtori Hyeena-Anterssonin ja ihmissyöjä-kääpiö Huspati-Hutan, jotka alkavat vainota Smithia, ja aikovat tappaa hänet.
Sisältö (alkuperäinen vuoden 1981 julkaisu)

Kansainvälinen seikkailia Joe Smith – 5.30
Sisäkumi-Simeon ja Vatelma-Valtemar – 4.54
Ihmissyöjäkääpiöt ja Hyeena-Antersson – 6.10
Tornaato tulloo, sano! – 5.14
Noutaja tulloo, sano! – 4.00
Taistelu kuninkas Montetsuman Montulla – 5.21
Satemetsän tunnari – 1.40
Sisältö (alkuperäinen vuoden 1981 julkaisu) > Ääninäyte

Ääninäytteet
Ääninäyte Martti "Huuhaa" Innasen vuonna 1981 julkaistusta äänikuunnelmasta Joe Smith Rasilian satemetsässä. Näytteessä
kuunnelman hahmo Sisäkumi-Simeon huomaa kansainvälisen seikkailian Joe Smithin olevan Rasiliassa.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Port Essington

| Port Essington |
| --- | --- |
 Port Essingtonia vuonna 1839 esittävä piirros Jules Dumont d’Urvillen teoksesta Voyage au Pôle Sud et en Océanie.
 Port Essington
 Koordinaatit: 11°21′38″S, 132°9′12″E 
Valtio:  Australia
Territorio:  Pohjoisterritorio
Perustettu:  1838
Hylätty:  1849
Hallinto:  
 – komentaja:  J. J. G. Bremer (1838–39) John McArthur (1839–1849)
Väkiluku:  0
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Port Essington oli Australian Pohjoisterritorion Cobourgin niemimaalla vuodet 1838–1849 sijainnut brittiläinen siirtokunta. Se perustettiin kahdesta aiemmasta alueella tehdystä yrityksestä poiketen paitsi taloudellisista myös imperialistisista syistä, sillä pelko muiden maiden asutusyrityksistä alueella vaivasi Britanniaa.
Suhteellisen hyvin alkaneen perustamisvaiheen jälkeen Port Essingtonia kohtasivat useat vastoinkäymiset, kuten työvoiman puute, trooppinen pyörremyrsky ja malaria. Koko Port Essingtonin olemassaolon ajan sen väkiluku ei milloinkaan ylittänyt 80 henkilöä. Muista Australian siirtokunnista poiketen siellä ei myöskään ollut rangaistusvankeja kuin lyhyt neljän kuukauden ajanjakso.
Port Essingtonia yritettiin sen hylkäämisen jälkeen 1870- ja 1880-luvuilla hyödyntää kalatalouden tukikohtana, mutta yritykset epäonnistuivat. Sitä käytettiin joitakin vuosia veroviranomaisen leirinä, kunnes se hylättiin lopullisesti. Arkeologiset kaivaukset alkoivat alueella 1960-luvulla.
Historia > Tausta

Britit olivat yrittäneet perustaa pohjoiseen Australiaan siirtokunnan jo kahdesti ennen Port Essingtonia. Yhtenä siirtokunnan perustamisen tavoitteista oli aloittaa kaupankäynti Indonesian saariston bugisien kanssa. Bugisit liikkuivat tyypillisesti alueella tiettyyn aikaan vuodesta keräämässä merimakkaraa. Kiinalaiset maksoivat herkkuna pitämästään merimakkarasta korkeita hintoja, joten britit halusivat myös päästä osallisiksi arvokkaan kauppatavaran ostossa ja myynnissä. Briteillä oli myös mahdollisuus kaupitella bugiseille eurooppalaista tavaraa halvemmalla kuin alankomaalaisilla, joiden kanssa nämä olivat aiemmin tehneet kauppaa.
Ensimmäinen siirtokuntayritys pohjoiseen Australiaan oli James John Gordon Bremerin Melvillensaarelle Apsleynsalmen rannalle loppuvuonna 1824 perustama Fort Dundas. Kesäkuussa 1827 kapteeni Stirling perusti puolestaan Rafflesinlahdelle Fort Wellingtonin, joka oli sijainniltaan suotuisammassa paikassa. Fort Dundasin asukkaat siirrettiin vuonna 1828 Fort Wellingtoniin, kun sen tilanne oli käynyt kestämättömäksi bugisien odottamattoman poissaolon, alkuperäisasukkaiden hyökkäysten ja trooppisten sairauksien takia. Fort Wellington kuitenkin hylättiin jo seuraavana vuonna. Hiukan ennen hylkäämistä alueelle oli saapunut jonkin verran bugiseja, minkä vuoksi jotkut kokivat siirtokunnan tulleen hylätyksi liian nopeasti. Myös siirtokuntia johtaneiden upseerien soveltuvuutta ja halukkuutta tehtäviin jouduttiin arvioimaan uudelleen.