stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maria Rooth

| Maria Rooth |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. marraskuuta 1979 Ängelholm, Skåne, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  175 cm
Paino:  72 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1996–2010
Seurat:   Minnesota–Duluth  Limhamn HK  MB Hockey  AIK 
| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Ruotsi> Naisten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Torino 2006 | Jääkiekko |  |
|  Pronssia | Salt Lake City 2002 | Jääkiekko |  |
Maria Elisabeth Rooth (s. 2. marraskuuta 1979 Ängelholm, Skåne, Ruotsi) on ruotsalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija. Rooth pelasi urallaan hyökkääjänä. Hänen saavutuksiinsa kuuluu hopeamitali naisten jääkiekon talviolympialaisista 2006 sekä pronssimitali talviolympialaisista 2002.
Rooth valittiin vuonna 2015 IIHF Hall of Fameen.
Mas que Nada

| ”Mas que Nada” Jorge Ben Jor |
| --- | --- | --- |

Vuoden 1977 Saksan painoksen kansikuva.
Kappaleen tiedot
 Albumilta: Samba Esquema Novo
 Julkaistu: 10. tammikuuta 1963
 Tyylilaji: samba, samba rock, bossa nova
 Kesto: 02.59
 Levy-yhtiö: Philips
Mas que Nada on alun perin Jorge Ben Jorin sanoittama ja esittämä vuoden 1963 kappale hänen esikoisalbumiltaan, josta tuli Sérgio Mendesin tunnetuin kappale hänen tehdessään kappaleesta coverversion vuonna 1966. Brasilian Rolling Stone äänesti kappaleen viidenneksi parhaimmaksi brasilialaiseksi kappaleeksi.
Suomenkielisen version ”Painajainen” on sanoittanut Pertti Reponen. Sen levytti Danny 27. kesäkuuta 1967.
Maeve Binchy

| Maeve Binchy |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. toukokuuta 1939 Dalkey, Irlanti
Kuollut: 30. heinäkuuta 2012 (73 vuotta)
Ammatti:  kirjailija, toimittaja
Puoliso:  Gordon Snell
Aiheesta muualla
www.maevebinchy.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Maeve Binchy (28. toukokuuta 1939 Dalkey, Irlanti – 30. heinäkuuta 2012) oli irlantilainen kirjailija. Useat hänen romaaninsa kuvaavat jännitteitä irlantilaisen maaseudun ja kaupunkielämän välillä, hahmottavat Irlannin ja Englannin vastakohtia ja tuovat esille irlantilaisen elämänmenon dramaattisia kehitysvaiheita toisesta maailmansodasta lähtien.
Binchy valmistui University Collegesta Dublinista vuonna 1960. Hän toimi opettajana ja The Irish Times -lehdessä toimittajana ennen siirtymistään kirjailijaksi. Binchy kuoli 30. heinäkuuta 2012 lyhyen aikaa sairastettuaan.
Suomennetut romaanit

Ei aina käy niin, 1983 (Light a Penny Candle, 1982)
Unelmien kaikuja, 1987 (Echoes, 1985)
Tulikärpästen kesä, 1988 (Firefly Summer, 1987)
Ystävyyden piiri, 1998 (Circle of Friends, 1990); suom. Tiina Ohinmaa
Punapyökin varjossa, 2000 (The Copper Beech, 1992); suom. Liisa Honkasaari
Lasijärvi, 1996 (The Glass Lake, 1994)
Italian illat, 1997 (Evening Class, 1996)
Talo Dublinissa, 1999 (Tara Road, 1998)
Punaisen höyhenen keittiö, 2001 (Scarlet Feather, 2000)
Illallistarinoita, 2004 (Quentins, 2002)
Taverna tähtien alla, 2006 (Nights of Rain and Stars, 2004); suom. Liisa Honkasaari
Valkeiden kukkien lehto, 2007 (Whitethorn Woods, 2006); suom. Liisa Honkasaari
Hopeahäät, 2008 (Silver Wedding, 1988); suom. Liisa Honkasaari
Sydämenasia (Heart and soul, 2009); suom. Irmeli Ruuska
Koko kadun kasvatti (Minding Frankie, 2011); suom. Eva Siikarla
Seitsemän talvista päivää (A Week in Winter, 2012); suom. Päivi Pouttu-Delière
Muut romaanit

The Lilac Bus, 1984
Aiheesta muualla

Kirjailijan verkkosivut. (englanniksi)
Maeve Binchyn muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
MaYaN

| MaYaN |
| --- | --- |
 MaYaN esiintymässä Leuvenissa, Belgiassa vuonna 2017.
Tiedot
Toiminnassa:  2010–
Tyylilaji:  sinfoninen death metal, progressiivinen metalli
Kotipaikka:  Alankomaat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Mark Jansen, murina   Ariën Van Weesenbeek, rummut, murina   Frank Schiphorst, kitara   Isaac Delahaye, kitara   Jack Driessen, koskettimet   Rob Van Der Loo, basso  
Entiset jäsenet:  Jeroen Paul Thesseling, basso   Sander Gommans, kitara  
Levy-yhtiö:  Nuclear Blast  
Aiheesta muualla
www.mayanofficial.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
MaYaN on Alankomaissa vuonna 2010 perustettu metallimusiikin yhtye. Yhtye soittaa sinfonista death metalia. Yhtyeen nimi on peräisin mayojen korkeakulttuurista.
Jäsenet

Mark Jansen – murina
Ariën Van Weesenbeek – rummut, murina
Frank Schiphorst – kitara
Isaac Delahaye – kitara
Jack Driessen – koskettimet
Rob Van Der Loo – basso
Jäsenet > Entiset Jäsenet

Sander Gommans – kitara (2010)
Jeroen Paul Thesseling – basso (2010-2011)
Jäsenet > Vierailijat kiertueilla

Simone Simons – laulu (Kiertue 2011)
Henning Basse – laulu (Kiertue 2011)
Laura Macrì – laulu (Kiertue 2011)
Julkaisut > Studioalbumit

Quarterpast (2011)
Antagonise (2014)
Dhyana (2018)
Julkaisut > Singlet & EP:t

The Rhythm of Freedom (single, 2018)
Undercurrent (EP, 2018)
Metal Night at the Opera (EP, 2018)
Aiheesta muualla

MaYaN Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
MaYaN Discogsissa. (englanniksi)
Markku Salminen (urheilija)

Markku Erik Salminen (9. syyskuuta 1946 Kokkola – 6. tammikuuta 2004 Järvenpää) oli suomalainen suunnistaja ja kestävyysjuoksija. Hän oli tuomassa Suomelle kolmea suunnistusviestin MM-mitalia, ja kestävyysjuoksussa hän ylsi SM-pronssille ja Bostonin maratonilla kymmenen parhaan joukkoon.
Markku Salminen osallistui neljä kertaa suunnistuksen MM-kisoihin. Parhaaksi henkilökohtaiseksi saavutukseksi jäi viimeisten, vuoden 1976 kisojen viides sija Aviemoressa Skotlannissa. Linköpingissä 1968 hän oli 13:s, Friedrichrodan 1970 suomalaisittain heikosti menneissä kisoissa 22:s ja syyskuussa 1974 Viborgissa 16:s. Hän oli joka kerta mukana myös Suomen viestijoukkueessa, ja kolmasti urakka päättyi mitaliin. Vuonna 1968 Rolf Koskinen, Veijo Tahvanainen ja Juhani Salmenkylä hankkivat hänelle ankkuriosuudelle yli neljän minuutin etumatkan. Ruotsin Göran Åhlund kuitenkin painui ohi ja jätti Suomen hopealle yhdeksän sekunnin erolla. Vuonna 1970 Salminen ja kumppanit jäivät viestissä neljänneksi, eikä koko kisoista tullut Suomeen yhtään mitalia. Vuonna 1974 Salminen juoksi viestin kakkososuuden, kun suomalaiset palasivat mitalikantaan, mutta voitosta ei tullut taistelua: Ruotsi oli lähes 16 minuuttia edellä. MM-kisoissa 1976 Ruotsin lisäksi edelle livahti Norja, mutta Salminen ja avausosuuden juossut Hannu Mäkirinta pääsivät toistamiseen MM-kisojen palkintokorokkeelle.
Vuoden 1979 Jukolan viestissä Lyn-seura ylsi ensimmäisenä norjalaisjoukkueena viestin voittoon, kun Viggo Åberg jätti Järvenpään Palon ankkurina juosseen Salmisen kolmen sekunnin päähän taakseen. Salminen oli voittanut Jukolan vuonna 1970 Helsingin Suunnistajien ja 1978 Palon riveissä.
Ainoat PM-kisojen mitalinsa Salminen sai viestistä. Viborgissa 1967 tuli hopeaa, ja Kemiössä ja Paraisilla järjestetyissä kisoissa 1969 maaliin tuli ensimmäisenä Suomen kolmosjoukkue, jossa Salmisen lisäksi suunnistivat Tuomo Peltola, Matti Mäkinen ja Raimo Nissi.
Henkilökohtaiseen Suomen mestaruuteen Salminen ylsi kuudesti, ja lisäksi hän oli viidesti voittamassa viestimestaruutta.
Markku Salminen saavutti SM-pronssia 10 000 metrin juoksussa 1970. Bostonin maratonilla Salminen sijoittui kahdeksanneksi 1971 ja kymmenenneksi seuraavana vuonna.
Saavutukset > Suunnistuksessa

MM-hopeaa viestissä 1968 ja 1974
MM-pronssia viestissä 1976
MM-kisoissa henkilökohtaisella matkalla viides 1976, 13:s 1968, 16:s 1974 ja 22:s 1970
PM-kultaa viestissä 1969
PM-hopeaa viestissä 1967
SM-kultaa pitkällä matkalla 1967–68, 1974 ja 1976
SM-kultaa yösuunnistuksessa 1970 ja 1973
SM-kultaa viestissä 1967, 1971 ja 1973 (Helsingin Suunnistajat) sekä 1975–76 (Järvenpään Palo)
Jukolan viestin voitto 1970 (Helsingin Suunnistajat) ja 1978 (Järvenpään Palo)
Saavutukset > Kestävyysjuoksussa

SM-pronssia 10 000 metrillä 1970
Bostonin maratonilla kahdeksas 1971 ja kymmenes 1972
Ennätys 10 000 metrillä 29.12,8; maratonilla 2.16.36
Aiheesta muualla

Markku Salminen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Max Meyer

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Maximilian Meyer
Syntymäaika: 18. syyskuuta 1995
Syntymäpaikka: Oberhausen, Saksa
Pelipaikka: hyökkäävä keskikenttä
Pituus: 173 cm
Seura
Seura: APOEL
Junioriseurat
2000–2002: FC Sardegna Oberhausen
2002–2004: Rot-Weiß Oberhausen
2004–2009: MSV Duisburg
2009–2012: Schalke 04
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2013 | Schalke 04 II | 1 | (2) |
| 2013–2018 | Schalke 04 | 146 | (17) |
| 2018– | Crystal Palace | 42 | (1) |
Maajoukkue
| 2011–2012 | Saksa U17 | 18 | (9) |
| 2013–2014 | Saksa U19 | 6 | (3) |
| 2014–2017 | Saksa U21 | 24 | (7) |
| 2016 | Saksan olympiajoukkue | 6 | (4) |
| 2014– | Saksa | 4 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 6. huhtikuuta 2020.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 6. huhtikuuta 2020.
| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Rio de Janeiro 2016 |  |  |
Maximilian "Max" Meyer (s. 18. syyskuuta 1995 Oberhausen) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa kyproslaista APOEL:ia. Molempijalkaisen Meyerin pelipaikka on hyökkäävä keskikenttä. Hän on pelannut myös Saksan maajoukkueessa.
Ura > Seurajoukkueura

Meyer edusti Schalke 04:ää vuosina 2009–2018. Hän pelasi vuonna 2013 seuran kakkosjoukkueessa tehden kahdessa pelissä yhtä monta maalia. Hän teki debyyttinsä seuran ykkösjoukkueen paidassa helmikuussa 2013 Mainzia vastaan. Seuraavassa kuussa hän debytoi viiden minuutin verran Mestarien liigassa. Kaudeksi 2013–2014 Meyer sai numeron 7, jota viimeksi oli käyttänyt Schalkessa espanjalainen Raúl. Meyerin peliaika myös lisääntyi kaudella. Pelattuaan Mestareiden liigassa loistavasti Chelsea FC:tä vastaan, Meyeristä tuli yksi siirtomarkkinoiden kuumimmista nimistä. Hän jäi kuitenkin kaudeksi 2014–2015 Schalkeen ja teki 28 pelissä viisi maalia. Kaikkiaan hän pelasi Schalkessa kesään 2018 mennessä 146 bundesliigaottelua, joissa teki 17 maalia. Mestarien liigassa hän pelasi karsintoineen 18 ottelua ja viimeisteli yhden maalin. Eurooppa-liigan 16 ottelussa hän teki kaksi maalia.
Meyer siirtyi ilmaissiirrolla Englannin Valioliigan Crystal Palaceen kesällä 2018. Kausen 2019–2020 keskeytymiseen mennessä hän oli pelannut 42 liigaottelua ja tehnyt yhden maalin.
Ura > Maajoukkueura

Meyer on edustanut Saksaa lähes kaikissa nuorten maajoukkueissa. Hän oli mukana saavuttamassa alle 17-vuotiaiden EM-hopeaa vuoden 2012 EM-kisoissa. Saksa hävisi finaalissa Alankomaille, mutta Meyer oli kolmella maalillaan kisojen paras maalintekijä ja hänet palkittiin myös parhaan pelaajan palkinnolla. Alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa Meyer pelasi vuosina 2015 ja 2017, ja jälkimmäisellä kerralla Saksa voitti mestaruuden ja Meyer teki alkulohkossa yhden maalin.
Saksan jalkapallomaajoukkueessa Meyer debytoi toukokuussa 2014 harjoitusottelussa Puolaa vastaan. Meyer oli pelissä avauksessa mutta tuli vaihtoon Maximilian Arnoldin tullessa kentälle. Meyer kuului päävalmentaja Joachim Löwin 30-miehiseen alustavaan listaan vuoden 2014 MM-kisoihin mutta ei ollut lopullisessa, 23-miehisessä listassa. Seuraavat A-maaottelunsa Meyer pelasi vuonna 2016: elokuussa ystävyysottelun Suomea vastaan sekä MM-karsinnassa syyskuussa Norjaa ja marraskuussa San Marinoa vastaan. Suomea vastaan hän teki Saksan ensimmäisen maalin lukemiin 2–0 päättyneessä ottelussa. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 Meyer kuului Saksan hopeaa saavuttaneeseen joukkueeseen ja teki turnauksessa neljä maalia, joista yhden loppuottelussa Brasiliaa vastaan.
Marko Marjanović

| Marko Marjanović |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. marraskuuta 1985 (ikä 38) Zemun, Serbia
Uran tiedot
Pituus:  193 cm
Paino:  93 kg
Laji:  soutu
Marko Marjanović (serb. Марко Марјановић; s. 24. marraskuuta 1985 Zemun, Serbia) on serbialainen soutaja. Hän kilpaili vuoden 2016 kesäolympialaisissa sijoittuen kymmeneksi yhdessä Andrija Šljukićin kanssa.
Marko Malvela

Valmentajien ammattitutkinnon kurssi Varalan urheiluopistossa, Tampereella. Opettajana valmentaja Marko Malvela.
Marko Malvela, LitM (s. 16. maaliskuuta 1971 Lappeenranta) on suomalainen uintivalmentaja ja työnohjaaja. Hänellä on psykologiliiton myöntämä urheilun psyykkisen valmennuksen sertifikaatti.
Malvela on valmentanut neljätoista uimaria kansainvälisiin arvokilpailuihin. Hänen uimareistaan Jere Hård, Ari-Pekka Liukkonen ja Mimosa Jallow ovat voittaneet EM-mitaleita. Yhteensä mitaleita on kertynyt 15 aikuisten EM-tasolta. Lisäksi hän on toiminut Suomen uintimaajoukkueen valmentajana lukuisissa kansainvälisissä uintikilpailuissa. Olympiavalmentajana hän on toiminut Sydneyssä (2000), Ateenassa (2004), Lontoossa (2012), Riossa (2016) ja Tokiossa (2020). Päätyönään Malvela tekee työnohjauksia, psyykkistä valmennusta sekä koulutuksia yksilöille, yhteisöille ja yrityksille. Malvela on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Malvela asuu Jyväskylässä. Hän on kirjoittanut yhdeksän uintiaiheista kirjaa:
Otetta veteen, 1999
Erinomaista ainesta, 2007
Kilpakirja uinnista, 2008
Käytäntöä parhaimmillaan, 2011
Kaikki irti uinnista, 2014
Ecco Homme, 2015
Liikkeen Teoria, 2018
Niukkuuden Radikaali, 2020
Kasi, 2022
Maria Rundell

| Maria Rundell |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1745 Ludlow, Shropshire, Englanti, Ison-Britannian kuningaskunta
Kuollut: 16. joulukuuta 1828 Lausanne, Sveitsi
Ammatti:  kirjailija
Vanhemmat:  Abel Johnson Ketelby Margaret Farquharson
Puoliso:  Thomas Rundell
Lapset:  Kolme tytärtä
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Pääteokset:  A New System of Domestic Cookery
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Maria Eliza Rundell (1745 – 16. joulukuuta 1828) oli englantilainen keittokirjailija ja alallaan yksi 1800-luvun menestyneimmistä.
Ura

Rundell lähetti vuonna 1806 joukon ruokareseptejä ja kodinhoito-ohjeita kirjankustantaja John Murraylle, joka oli hänen pitkäaikainen perhetuttavansa. Murray taustavoimineen työsti niistä teoksen A New System of Domestic Cookery, joka julkaistiin samana vuonna. Kirjasta tuli menestys. Varakas Rundell ei halunnut lainkaan rahallista palkkiota. Sittemmin Rundell riitautui Murrayn kanssa ja halusi julkaista kirjastaan kokonaan uuden painoksen uuden kustantajan kanssa. Kiista päättyi 1823, jolloin Murray osti kaikki oikeudet Rundellin teokseen. A New System of Domestic Cookery julkaistiin saksaksi vuonna 1841 ja samana vuonna ilmestyi teoksen 65. englanninkielinen painos. Viimeinen painos julkaistiin 1880.
Yhdysvalloissa A New System of Domestic Cookery julkaistiin 1807 ja se sai 37 painoskertaa. Yhdysvaltalaiseen versioon tehtiin sikäläisen maun mukaisia muutoksia.
Kaikkiaan A New System of Domestic Cookery -teosta myytiin puolisen miljoonaa kappaletta ja sen tuotot avittivat John Murrayn kustantamoa nousemaan yhdeksi viktoriaanisen aikakauden merkittävimmistä.
Rundellin kirjalliseen tuotantoon kuuluvat myös teokset Domestic Happiness (1806) ja Letters addressed to Two Absent Daughters (1814).
Matti Kajander

Matti Viljo Kajander (15. marraskuuta 1928 Pyhäjärvi – 7. syyskuuta 1998 Espoo) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Kajanderin vanhemmat olivat kauppias, maanviljelijä Kalle Kajander ja Lempi Katariina Haapasaari ja puoliso vuodesta 1954 ekonomi Hilkka Margit Björses. Kajander kävi keskikoulun Kannuksen yhteislyseossa, tuli ylioppilaaksi Kokkolan yhteislyseosta 1949 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1954. Hän suoritti myös useita koti- ja ulkomaisia liikkeenjohdon kursseja. Kajander oli Keskon pääkonttorin kirjanpito-osaston kirjanpitäjä ja tilinhoitaja 1951–1954, neuvontaosaston projektitehtävissä 1954–1956, järjestelyosaston rationalisointitoimiston toimistopäällikkö 1956–1958, sisäisen ja luottotarkastuksen toimistopäällikkö 1958–1959, luotto-osaston johtaja 1960–1962, Lahden konttorin johtaja 1963–1967 ja elintarvikekonttorin, vuodesta 1970 Helsingin konttori, johtaja 1967–1986. Hänellä oli myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Kajander oli reservin yliluutnantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1980.
Martim Codax

Cantigas de Amigo (Pierpont Morgan Library, New York, Vindel MS M979)
Martim Codax tai Martín Codax oli keskiaikainen trubaduuri, joka oli mahdollisesti kotoisin Vigosta, Galiciasta. Hän vaikutti 1200–1300-lukujen vaihteessa.
Codaxin elämästä ei ole säilynyt kirjallisia lähteitä. Tiedot hänestä perustuvat pergamentteihin, jotka kirjakauppias Pedro Vindel löysi vuonna 1914 kirjastostaan. Pergamentteja oli käytetty Ciceron De officiis -teokseen sisäkansina. Vanhoja pergamentteja käytettiin ennen uudestaan kirjojen kansina ja siten on monia vanhoja kirjoituksia säilynyt osittain tai kokonaan.
Kansien sisäpuolella näkymättömissä oli pergamenteissa seitsemän cantiga de amigo -genren runoa, jotka oli signeerannut Martín Codax. Ne olivat galicialais-portugalilaista lyyristä runoutta, joka oli tarkoitus laulaa, yleensä musiikin säestyksellä. Nämä seitsemän runoa ovat ainoat, jotka genrestä ovat säilyneet musiikin kera.
Seitsemän säilynyttä runoa ovat:
Ondas do mar de Vigo
Mandad'ey comigo
Mha irmana fremosa treydes comygo
Ay Deus se sab'ora meu amado
Quantas sabedes amar amigo
En o sagrad' e Vigo
Ay ondas que eu vin veer
Pergamentit nimettiin löytäjänsä mukaan Vindel-pergamenteiksi (engl. the Vindel Parchment) ja niitä säilytetään John Pierpont Morganin perustamassa Pierpont Morgan Libraryssa New Yorkissa.
Aiheesta muualla

Oleg: Codax, Martin (Fl. Ca. 1230). Encyclopedia Of Medieval Literature Encyclopedia Of Medieval Literature.  2.5.2019. Viitattu 11.8.2019. (englanniksi)
Martín Códax : O autor das cantigas Cultura de Galicia. Viitattu 11.8.2019. (englanniksi)
Max Manus (elokuva)

| Max Manus |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Joachim Rønning Espen Sandberg
Käsikirjoittaja:  Thomas Nordseth-Tiller
Tuottaja:  Sveinung Golimo John M. Jacobsen
Säveltäjä:  Trond Bjerknes
Kuvaaja:  Geir Hartly Andreassen
Leikkaaja:  Anders Refn
Pääosat:  Aksel Hennie Nicolai Cleve Broch Agnes Kittelsen Ken Duken Petter Næss
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Norja
Tuotantoyhtiö:  Filmkameratene AS
Ensi-ilta:   19. joulukuuta 2008
Kesto:  118 min
Alkuperäiskieli:  norja saksa englanti
Budjetti:  50 000 000 NOK
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Max Manus on norjalainen elokuva vuodelta 2008. Se kertoo norjalaisesta vastarintaliikkeen taistelija Max Manuksesta. Elokuva palkittiin seitsemällä Amanda-palkinnolla vuonna 2009.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Aksel Hennie  | … |  Max Manus   |
|  Agnes Kittelsen  | … |  Ida Nikoline 'Tikken' Lindebrække   |
|  Nicolai Cleve Broch  | … |  Gregers Gram   |
|  Knut Joner  | … |  Gunnar Sønsteby   |
|  Petter Næss  | … |  Martin Linge   |
|  Christian Rubeck  | … |  Kolbein Lauring   |
|  Viktoria Winge  | … |  Solveig Johnsrud   |
|  Kyrre Haugen Sydness  | … |  Jens Christian Hauge   |
|  Eirik Evjen  | … |  Sigurd Jacobsen   |
|  Jakob Oftebro  | … |  Lars-Emil Erichsen   |
Aiheesta muualla

Max Manus Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Matti Kallio

Matti Vilho Juhani Kallio (s. 31. lokakuuta 1945 Helsinki) on suomalainen eläköitynyt Keskon ylimmässä johdossa vaikuttanut kauppias, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.
Kallio syntyi laitosmies Unto Kallion ja kirjaltaja Lilja Pohjalaisen perheeseen. Hänen puolisonsa 1966–1976 oli kassanhoitaja Brita Yrjölä, 1992 hän avioitui erikoissairaanhoitaja Raakel Kokon kanssa. Kansakoulun käynyt Kallio oli SOK:laisen osuuskaupan harjoittelija 1960–1962, Kääpä Oy:n lihaosaston myyjä 1962–1965, Keskon elintarvikekonttorin tukkumyyjä 1966 ja elintarvikeosaston neuvoja 1967–1972, Talous-Osakekaupan pääneuvoja 1972, K-Forssarin kauppias Forssassa 1972–1974, K-halli Passelin kauppias Helsingissä 1974–1979 ja Espoossa 1980–1989, K-Supermarket Kotihallin kauppias 1989–1995, K-supermarket Jättijaon kauppias Vantaalla 1995–2001 ja vielä Kotihalli Oy:n toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja.
Kallio oli Keskon neuvottelukunnan jäsen 1984–1985 ja hallintoneuvoston jäsen 1986–2000, varapuheenjohtaja 1995–1996 ja puheenjohtaja 1997–2000 sekä Keskon hallituksen puheenjohtaja 2000–2003. Kallio oli myös Suomen Hippoksen hallituksessa 1999–2000 ja toimi Vermon ravirata -yhtiön hallituksen puheenjohtajana 1999–2000. Hänelle oli useita muitakin luottamus- ja asiantuntijatehtäviä, mukaan lukien Utele-teorian pohjalta perustettujen Utele International Oy:n hallituksen jäsenyys ja puheenjohtajuus, Utele Energy Oy:n hallituksen puheenjohtajuus ja Utele-Instituutti Oy:n hallituksen puheenjohtajuus. Espoon Vuoden Yrittäjäksi 1991 valittu Kallio sai kauppaneuvoksen arvonimen 1998.  Taiteilija Sergei Zlenko on maalannut hänen muotokuvansa Keskon kokoelmiin.
Matti Kallela

Matti Anselmi Kallela (1. helmikuuta 1923 Ahlainen – 10. elokuuta 1986 Vihti) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Kallelan vanhemmat olivat maanviljelijä, kunnallisneuvos Otto Anselmi Kallela ja emäntä Ida Aleksandra Haapala ja puoliso vuodesta 1948 Eila Aulikki Jalava. Kallela tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta 1946 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1949. Hän oli Hankkijan palveluksessa Turussa, tiilitehdas ja sementtivalimo Kallela Oy:n toimitusjohtaja Vihdissä 1948–1954 ja Vientikunta Munan toimitusjohtaja 1955–1979 ja hallituksen jäsen 1958–1979. Kallela oli myös Siipikarjatalouden tutkimussäätiön asiamies vuodesta 1970 ja Kanatalous-lehden päätoimittaja. Vihdin kunnanvaltuuston jäsen hän oli 1952–1955 ja hänellä oli myös muita luottamustehtäviä, kuten Suomen Kananmunanviejät -yhdistyksen johtokunnan jäsenyys 1958–1979, varapuheenjohtajuus 1958–1964 ja puheenjohtajuus 1964–1979, Siipikarjanhoitajain Liiton hallintoneuvoston jäsenyys vuodesta 1972 ja Maataloustuottajain Keskusliiton valtuuskunnan asiantuntijajäsenyys vuodesta 1974. Kallela oli sanomalehti Luoteis-Uusimaan perustajia. Sotilasarvoltaan vapaaehtoisena jatkosotaan lähtenyt ja keväällä 1943 haavoituttuaan kätensä menettänyt Kallela oli reservin alikersantti (1942). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1976.
Marlene Schmotz

Marlene Schmotz (s. 6. maaliskuuta 1994) on saksalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Ski Club Leitzachtalia.
Alppihiihdon maailmancupissa Schmotz kilpaili ensimmäisen kerran Flachaun pujottelussa tammikuussa 2013 keskeyttäen ensimmäisellä kierroksella. Levin pujottelussa 16. marraskuuta 2013 hän saavutti ensimmäiset maailmancupin pisteensä oltuaan 23:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 14:nneksi Crans-Montanan alppiyhdistetyssä helmikuussa 2017.
Luettelo eniten pisteitä tehneistä NHL-pelaajista maittain

Luettelo eniten pisteitä tehneistä pelaajista maittain. Uraansa jatkavat pelaajat on lihavoitu.
Australia

Nathan Walker 5+6=17
Etelä-Korea

Richard Park 102+139=241
Jim Paek 5+29=34
Alex Plante 0+2=2
Bryan Young 0+0=0
Italia

Bob Manno 41+131=172
Wayne Bianchin 68+41=109
William Stewart 7+64=71
Richard Bragnalo 15+35=50
Gates Orlando 18+26=44
Frank Nigro 8+18=26
Jim Corsi 0+3=3 (maalivahti)
Jason Muzzatti 0+1=1 (maalivahti)
Roberto Romano 0+1=1 (maalivahti)
Itävalta

Thomas Vanek 357+396=753
Michael Grabner 158+91=249
Michael Raffl 64+50=114
Kraig Nienhuis 20+16=36
Andreas Nödl 15+21=36
Thomas Pöck 8+9=17
Dominic Lavoie 5+8=13
Emanuel Viveiros 1+11=12
Christoph Brandner 4+5=9
Ken Strong 2+2=4
Kanada

Wayne Gretzky 894+1963=2857
Mark Messier 694+1193=1887
Gordie Howe 801+1049=1850
Ron Francis 549+1249=1798
Marcel Dionne 731+1040=1771
Steve Yzerman 692+1063=1755
Mario Lemieux 690+1033=1723
Joe Sakic 625+1016=1641
Phil Esposito 7171+873=1590
Ray Bourque 410+1169=1579