stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alfonso I (Aragonia)

| Alfonso I |
| --- | --- |
 Romantisoitu kuva Alfonso I:stä vuodelta 1879.
Aragonian kuningas
Valtakausi:  28. syyskuuta 1104 – 8. syyskuuta 1134
Edeltäjä:  Pietari I
Seuraaja:  Ramiro II

Syntynyt:  n. 1073/1074
Kuollut:  8. syyskuuta 1134 Poleñino, Espanja
Hautapaikka:  San Pedro el Viejon luostari
Puoliso:  Urraca, Leónin kuningatar
Suku:  Jiménez
Isä:  Sancho I
Äiti:  Felicia de Roucy
Uskonto:  roomalaiskatolisuus
Alfonso I hallitsi Aragonian kuninkaana vuosina 1104–1134 veljensä Pietari I:n kuoltua ilman perillistä.
Leonin kuningas Alfonso VI naitti tyttärensä Urracan Alfonso I:lle, joka näin pääsi nimellisesti yhdistämään Leónin, Navarran ja Aragonian valtakunnat. Urraca ajautui pian kiistoihin miehensä kanssa,  ja aviopuolisoiden välisten sotien jälkeen liitto mitätöitiin vuonna 1114.
Vaikka Alfonsolla oli kiistoja muiden kristittyjen johtajien kanssa, hän saavutti loisteliaita voittoja Espanjan muslimihallitsijoista ja oli näin oman aikansa kenties ihailluin kristitty sotilasjohtaja. Vuonna 1118 hän valtasi Zaragozan ja vuonna 1125 Alfonso johti suuren retkikunnan eteläiseen Andalusiaan.
Alfonso haavoittui kuolettavasti Fragan taistelussa vuonna 1134. Vuonna 1131 kirjoittamassaan ja vain muutama päivä ennen taistelua ratifioimassaan testamentissaan hän jätti pääosan valtakuntaansa Johanniittain ritarikunnalle, Temppeliherrain ritarikunnalle sekä Pyhän haudan kirkolle, joiden hän uskoi jatkavan Reconquistaa. Aragonialaiset ja navarralaiset kieltäytyivät kuitenkin hyväksymästä testamenttia ja aragonialaiset valitsivat kuninkaaksi Alfonson veljen Ramiro II:n (1134–1137), jolloin valtioliitto purkaantui.
EFit ja EFiti

| EFit, EFiti |
| --- | --- |
 EFit 23563 Espoon rautatieasemalla
Perustiedot
Tyyppi:  II-luokan pikajunavaunu matkatavaraosastolla
Liikennöitsijä:  VR-Yhtymä
Valmistaja:  VR Pasilan konepaja
Lukumäärä:  66
Valmistusvuodet:  1966–1986
Museoitu:  EFit 23513 EFiti 23658
Numerointi:  23501–23566 (EFit), 23651–23664 (EFiti)
Istumapaikkoja:  43–46 (EFit), 31–39 (EFiti)
Tekniset tiedot
Huippunopeus:  140 km/h /160 km/h
Paino:  40 – 45,1 t
Pituus:  26 400 mm
Leveys:  3 066 mm
Korkeus:  4 130 mm
Pyörästön pituus:  2 500 mm +19000 mm
Telit:  Minden-Deutz
 Paineilmaovin varustettu EFiti 23664 Haapamäellä
EFit ja EFiti ovat VR:n antamat kalustosarjatunnukset matkatavaraosastolla varustetuille 2. luokan pikajunavaunuille. VR Pasilan konepaja valmisti vaunuja 66 kappaletta vuosina 1966–1986. Puolet vaunusta muodostaa 2. luokan matkustajaosasto, jossa istumapaikkojen määrä vaihtelee välillä 31–46. Toinen puoli on varattu matkatavaraosastolle, jonka yhteydessä on myös konduktöörihytti. Molemmin puolin matkatavaraosastoa on leveät ovet. Joissain vaunuissa on myös ollut videomonitorit; nämä vaunut kulkivat Videovaunu-nimellä. EFit- ja EFiti-vaunuja käytetään nykyään pikajunissa.
Alun perin kaikki vaunut saivat sarjatunnuksen EFit. Vaunuja rakennettiin kahdessa erässä: vanha sarja (vaunut 23501–23514) rakennettiin vuosina 1966–1969, ja uusi sarja (vaunut 23515–23566) vuosina 1980–1986. Helpoin tapa erottaa uusi ja vanha sarja on katto: uudessa sarjassa on katolla kattojäykisteet, mutta vanhan sarjan katot ovat sileitä. Vuosina 1991–1995 14 uuden sarjan EFit-vaunua muutettiin sarjaan EFiti. Ne saivat uudet numerot 23651–23664. EFiti-vaunuihin lisättiin esteetön WC, matkatavaraosastoon invanostin sekä matkustamon puolelle erityisesti pyörätuolimatkustajalle suunniteltu paikka. Lisäksi vaunuun 23664 asennettiin kokeiluna paineilmaovet. Vuosina 1988–1992 muutettiin neljä EFit-vaunua Eifet-sarjan aggregaattivaunuiksi.
Kaikki vanhan sarjan EFit-vaunut on hylätty 2000-luvun alkuun mennessä, ja uuden sarjan hylkäys etenee verkkaiseen tahtiin. Yksi vanhan sarjan vaunu, numero 23513, on museoituna ja ajokunnossa Haapamäellä.
EFiti-sarjan ensimmäinen museoitu vaunu numero 23658 on museoituna Suolahdessa sijaitsevalla Keitele-museolla.
Teknisiä tietoja

Pituus: 26,4 metriä
Leveys: 3,066 metriä
Korkeus 4,13 metriä
Paino: tyhjänä 42–45 t
Telit: Minden-Deutz
Suurin rakenteellinen nopeus: 140 km/h (muutostöiden jälkeen 160 km/h)
Istumapaikkoja: 43–46 (EFit), 31–39 (EFiti)
Käyttöalue: pikajunat
Invapalvelut: EFiti-vaunussa
Hylätty: Kaikki
Museoitu:
Fey 29951 ja Eifet 25303 (Junakulttuuriyhdistys)
EFit 23513 (Haapamäen museoveturiyhdistys)
EFit 23546
EFit 23547 (Höyryveturimatkat1009)
EFit 23552 (Haapamäen höyryveturipuisto)
EFit 23564
EFiti 23652 ja 23658 (Keitele-museo)
EFiti 23660 (Junakulttuuriyhdistys)
Teknisiä tietoja > Valmistusvuodet (numerot) > Vanha sarja

1966 (23501–23503)
1967 (23504–23507)
1968 (23508–23511)
1969 (23512–23514)
Teknisiä tietoja > Valmistusvuodet (numerot) > Uusi sarja

1980 (23515–23529)
1981 (23530–23544)
1985 (23545–23559, 23561–23562)
1986 (23560, 23563–23566)
Teknisiä tietoja > Muutostyöt > Muutosvuodet EFit → EFiti

1991 (EFiti 23651)
1992 (EFiti 23652–23653)
1993 (EFiti 23654–23660)
1994 (EFiti 23661–23663)
1995 (EFiti 23664)
Teknisiä tietoja > Muutostyöt > Muutosvuodet EFit → Eifet

1988 (Eifet 25301)
1989 (Eifet 25302)
1990 (Eifet 25303)
1992 (Eifet 25304)
Teknisiä tietoja > Muutostyöt > Muutosvuodet EFit → EFits/EFs

2010 (EFits 24201–24202, 24301)
2012 (EFs 24203–24205, 24302)
Aiheesta muualla

Kuvia vaunuista vaunut.orgissa
Sinisten vaunujen esittelyä Sivuraide.net-sivustolla[vanhentunut linkki]
Suomalaiset matkustajavaunut
| --- | --- |
Teräskori:  A100 · CEit · CEift · CEmt · Cmc · EFit · EFiti · Eil · Eilf · Ein · Eit · Eip · ELht · Ep · Gfot · Rkt · Rk
InterCity:  Ex · Expt · Rx
InterCity2:  Ed · Edb · Edg · CEd · Edm · Edo · Edfs · Eds · ERd · Gd
Aleksanteri Nevskin luostari

Ilmakuva Aleksanteri Nevskin luostarista
Aleksanteri Nevskin luostari eli lavra (ven. Александро-Невская лавра, Aleksandro-Nevskaja lavra) on Pietarissa sijaitseva luostari, jonka Pietari Suuri perusti vuonna 1710 Nevski prospektin eteläpäähän. Luostariin sijoitettiin uuden pääkaupungin suojelupyhän Aleksanteri Nevskin jäännökset. Se sai lavran eli pääluostarin aseman vuonna 1797.
Aleksanteri Nevskin luostari on yksi kolmesta Venäjällä lavran arvon saaneesta luostarista – muut ovat Kiovan luolaluostari Kiovassa ja Troitse-Sergijevin luostari Moskovan läheisyydessä. Luostarin alueella ovat myös Lasarevin ja Tihvinän hautausmaat, joihin on haudattu merkittäviä kirjailijoita, taiteilijoita ja säveltäjiä, kuten Modest Musorgski, Fjodor Dostojevski ja Pjotr Tšaikovski.
Luostarin alueella on kaksi Domenico Trezzinin ja Pietro Antonio Trezzinin suunnittelemaa barokkikirkkoa (rakennettu 1717–1722 ja 1742–1750) sekä uusklassista tyyliä edustava katedraali (1778–1790).
Kuvia luostarista

Ilmakuva luostarista
Luostari 1700-luvun alussa
Luostarin ulkomuuri
Luostari vuonna 1880
Luostarin Pyhän Kolminaisuuden katedraali
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aleksanteri Nevskin lavra Wikimedia Commonsissa
Luostarin viralliset sivut
| n k Pietari |
| --- | --- | --- |
 Hallinnollinen jako  Liittovaltiokaupunki  Leningradin alue 
| Yleistä |  Tulvat  Historia Pietari Suuri  Pietari-Paavalin linnoitus  Dekabristikapina  Verisunnuntai  Pietarin neuvosto  Leningradin piiritys  Leningradin juttu  |  |
| Maantiede |  Itämeri Suomenlahti  Pietarin saaret Kivisaari  Koivusaari  Vasilinsaari  Konnunlahti  Moika  Neva  Suzdalinjärvet  Tuutarinjärvi  Tulvapato  Uusi Hollanti  |  |
| Koulutus ja tiede |  Tiedeakatemia  Pietarin valtionyliopisto  Lääketieteellinen  Luoteinen lääketieteellinen  Pediatrinen lääketieteellinen  Teknologinen instituutti  Herzenin pedagoginen yliopisto  Mihailovin tykistöakatemia  |  |
| Kulttuuri |  Museot Eremitaaši  Pietarhovin palatsi  Taideakatemia  Talvipalatsi  Venäläisen taiteen museo  Musiikki Konservatorio  Orkesteri  Teatteri Mariinski-teatteri  Music Hall  Venäjän esittävän taiteen valtioninstituutti  Puistot Jusupovin puisto  Katariinan puisto  Kesäpuisto  Taurian puisto  Urheilu SKA  Spartak  Zenit  |  |
| Liikenne |  Pulkovo  Satamat Merimatkustajasatama  Morskoi vokzal  Suursatama  Kehätiet  Metro Frunze–Primorje  Kirov-Viipuri  Moskova-Petrograd  Neva-Vasilinsaari  Pravoberežnaja  Sillat  Ratayhteys Baltian asema  Laatokan asema  Leninski prospekt  Moskovan asema  Suomen asema  Varsovan asema  Vitebskin asema  Pietari–Vologda  Kadut Englantilainen rantakatu  Mohovaja ulitsa  Nevski prospekt  Palatsirantakatu  Prospekt Engelsa  |  |
| Hallinnollinen jako |  Amiraliteetti Amiraliteetti  Kolomna (Pietari)  Frunze Kupsila  Kalinin Piskarjovka  Kirov Autuansaari  Uljaala  Kolpina Kolpina  Ust-Ižora  Kraassela Kraassela  Liiha  Rötsänsilta  Krasnogvardeiski Polsteri  Suuri-Ohta  Pieni-Ohta  Ruutmylly  Orskoi  Kronstadt Kronstadt  Kurort Kellomäki  Kuokkala  Siestarjoki  Terijoki  Tyrisevä  Valkeasaari  Vammelsuu  Moskova  Neva Nevskaja zastava  Tuntia  Petrograd Korpisaari  Pietarhovi Lomonosov  Pietarhovi  Strelna  Pietarin keskusta Liteinyi  Primorje Juntolovo  Revonnenä  Puškin Aleksanskoi  Pauluskoi  Puškin  Suosaari  Tärölä  Vasilinsaari  Viipuri Levassova  Parkala  Parnas  |  |
| Nähtävyydet |  Aleksanteri Nevskin luostari  Amiraliteetti  Aurora  Iisakinkirkko  Jumalanäidin ennusmerkin kirkko  Kazanin katedraali  Mars-kenttä  Pietari-Paavalin katedraali  Pyhän kolminaisuuden katedraali  Senaatinaukio  Vaskiratsastaja  Verikirkko  |  |
Alfa-tokoferoli

| Alfa-tokoferoli |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (2R)-2,5,7,8-Tetrametyyli-2-[(4R,8R)-(4,8,12-trimetyylitridekyyli)]-6-kromanoli
CAS-numero:  59-02-9
PubChem CID:  14985
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C29H50O2
Moolimassa:  430,71 g/mol
Sulamispiste:  2,5–3,5 °C
Kiehumispiste:  200–220 °C
Tiheys:  0,950 g/cm3
Liukoisuus veteen:  ei liukene veteen
Alfa-tokoferoli on yksi E-vitamiinin muodoista, joka ensisijaisesti imeytyy ja kertyy ihmisten elimistöön. Alfa-tokoferolin E-koodi on E307. Alfa-tokoferolissa on kolme erillistä keskusta, joten kyseessä on kiraalinen molekyyli. Alfa-tokoferolia käytetään ruuissa hapettumisenestoaineena ja sen suurin sallittu käyttömäärä vuorokautta kohden eli ADI-arvo on 2 milligramma jokaista kilogrammaa kohden. Alfa-tokofenolia saa käyttää kaikissa rasvaa sisältävissä elintarvikkeissa, joissa myös muiden lisäaineiden käyttäminen on voimassa olevien säädösten mukaan sallittua.
Alfa-tokoferoli on väritöntä veteen liukenematonta öljyä, joka kuitenkin liukenee dietyylieetteriin, asetoniin, trikloorimetaaniin ja öljyihin. Yhdiste kestää lämpöä suhteellisen hyvin ellei happi tai valo pääse vaikuttamaan siihen samanaikaisesti. Alkalit ja hapettimet hajottavat alfa-tokoferolia helposti.
Aiheesta muualla

PubChem: alpha-Tocopherol (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): Alpha-Tocopherol (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Alpha-Tocopherol  (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): alpha-Tocopherol (englanniksi)
ChemBlink: D-alpha-Tocopherol (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Alpha-Tocopherol (englanniksi)
Pherobase: Semiochemical - vitamin E, alpha-Tocopherol (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:alpha-Tocopherol
Käännös suomeksi
Eric Ejiofor

| Mitalit> Maa:   Nigeria.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Nigeria.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Nigeria.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Maa:   Nigeria> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Mali 2002 | Jalkapallo |  |
Eric Ejiofor (s. 21. heinäkuuta 1979 Asaba, Nigeria) on nigerialainen jalkapalloilija, joka pelasi seuratasolla muun muassa Israelissa ja Kyproksella. Ejioforin pelipaikka oli puolustaja. Hän on 181 cm pitkä.
Seurajoukkueura

Ejiofor aloitti uransa Katsina Unitedin joukkueessa. Sen jälkeen hän edusti myös kahta muuta kotimaansa seuraa, Shooting Stars Sports Clubia ja Enyimbaa, kunnes vuonna 2002 siirtyi ensimmäiseen maansa ulkopuoliseen joukkueeseen, israelilaiseen Maccabi Haifaan. Tätä ennen Ejioforin kaksi edellistä siirtoa ulkomaille olivat kariutuneet, hän ei muun muassa saanut työlupaa Englantiin pelatakseen Portsmouth FC:ssä. Viimeksi hän edusti kyproslaista ENP:tä.
Maajoukkueura

Ejiofor kuului usean vuoden ajan Nigerian maajoukkueen runkopelaajiin. Maajoukkueessa hän debytoi 2. syyskuuta 2000 Namibiaa vastaan pelatussa ottelussa. Ejiofor edusti Nigeriaa Afrikan-mestaruusturnauksessa 2002 ja MM-kisoissa 2002, missä hän ei kuitenkaan päässyt pelaamaan. Hän on pelannut 12 maaottelua.
Seurat

1997 Katsina United
1998 Shooting Stars S.C.
1999 Shooting Stars
2000 Shooting Stars (2. sarjataso)
2000 Katsina United
2001 Enyimba
2002 Enyimba
2002-03 Maccabi Haifa (19 ottelua/1 maali)
2003-04 Maccabi Haifa (17/0)
2004-05 MS Ashdod (32/1)
2005-09 ENP
Saavutukset

2 Nigerian mestaruus (1998, 2001)
1 Israelin mestaruus (2002)
Aiheesta muualla

Ejiofor BBC:n MM2002-sivuilla
Ejiofor Nigerianplayers.comissa
Ejiofor Fussballdatenin tietokannassa
Ejiofor Calciatori-tietokannassa (Arkistoitu – Internet Archive)
Ejiofor CyberEaglesin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Nigerian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2002
1 Shorunmu |
2 Yobo |
3 Babayaro |
4 Kanu |
5 Okoronkwo |
6 West |
7 Finidi |
8 Yakubu |
9 Agali |
10 Okocha |
11 Lawal |
12 Egbo |
13 Babangida |
14 Udeze |
15 Oliseh |
16 Oruma |
17 Aghahowa |
18 Ojigwe |
19 Ejiofor |
20 Ikpeba |
21 Christopher |
22 Akanji |
Valmentaja Amodu
Nigerian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2002
1 Shorunmu |
2 Yobo |
3 Babayaro |
4 Kanu |
5 Okoronkwo |
6 West |
7 Ikedia |
8 Adepoju |
9 Ogbeche |
10 Okocha |
11 Lawal |
12 Ejide |
13 Afolabi |
14 Udeze |
15 Justice |
16 Sodje |
17 Aghahowa |
18 Akwuegbu |
19 Ejiofor |
20 Obiorah |
21 Utaka |
22 Enyeama |
23 Opabunmi |
Valmentaja Onigbinde
Hannes Alfvén

| Hannes Alfvén |
| --- | --- |
 Hannes Alfvén vuonna 1942.
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. toukokuuta 1908 Norrköping, Ruotsi
Kuollut: 2. huhtikuuta 1995 (86 vuotta) Djursholm, Ruotsi
Kansalaisuus:   ruotsalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Uppsalan yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Manne Siegbahn
Instituutti:  Uppsalan yliopisto Kalifornian yliopisto, San Diego
Tutkimusalue:  fysiikka
Palkinnot:   Nobelin fysiikanpalkinto (1970) Franklin-mitali (1971)
Hannes Olof Gösta Alfvén (30. toukokuuta 1908 Norrköping – 2. huhtikuuta 1995 Djursholm) oli ruotsalainen plasmafyysikko. Hän sai Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1970 magnetohydrodynamiikan teorian kehittämisestä.
Alfvén väitteli tohtoriksi Uppsalan yliopistossa vuonna 1934. Vuonna 1940 hänestä tuli Tukholman Kuninkaallisen teknillisen korkeakoulun teoreettisen sähkötekniikan professori, vuonna 1946 elektroniikan professori ja vuonna 1963 plasmafysiikan professori.
Alfvén keksi vuonna 1947, että Maan magnetosfäärin plasmassa etenee aaltoja, jotka on nimetty hänen mukaansa Alfvénin aalloiksi.
Kuninkaallisen teknillisen korkeakoulun Alfvénlaboratoriet on nimetty hänen mukaansa, samoin asteroidi 1778 Alfvén.
Hän sai Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1970 plasmafysiikan tutkimuksista.
Alfaketovoihappo

| α-Ketovoihappo |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-oksobutaanihappo
CAS-numero:  600-18-0
PubChem CID:  58
SMILES:  CCC(=O)C(=O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C4H6O3
Moolimassa:  102,088 g/mol
α-Ketovoihappo eli alfaketovoihappo (C4H6O3) on ketokarboksyylihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä esiintyy välituotteena aminohappojen biosynteesi- ja hajotusreaktioissa.
α-Ketovoihappoa muodostuu treoniinista treoniinideaminaasin katalysoimana. Yhdistettä muodostuu myös kysteiinin biosynteesin sivutuotteessa, kun kystationiini hajoaa kysteiiniksi ja α-ketovoihapoksi kystationaasin katalysoimana. Näissä reaktioissa muodostunut α-ketovoihappo voidaan prosessoida edelleen propionyylikoentsyymi-A:ksi α-ketohappodehydrogenaasikompleksin katalysoimana. Eräät eliöt kykenevät syntetisoimaan isoleusiinia α-ketovoihaposta.
Sotoloni on laktoneihin kuuluva aromiyhdiste, joka antaa ranskalaiselle viinille Vin jaune sen tyypillisen maun. Sotolonia muodostuu viiniin käymisprosessin aikana asetaldehydistä ja α-ketovoihaposta.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database: 2-Ketobutyric acid (englanniksi)
DrugBank: 2-Oxobutanoic Acid (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): alpha-Ketobutyric acid (englanniksi)
ChemBlink: 2-Oxobutyric acid (englanniksi)
HMS Alcaston

| HMS Alcaston |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  John I. Thornycroft and Company, Woolston
Kölinlasku:  2. heinäkuuta 1951
Laskettu vesille:  4. syyskuuta 1952
Palveluskäyttöön:  5. tammikuuta 1954
Poistui palveluskäytöstä:  Australian laivastolle 1961
Tekniset tiedot
Uppouma:  375 t (standardi) 489 t (kuormattu)
Pituus:  46,6 m
Leveys:  8,8 m
Syväys:  2,5 m
Koneteho:  2 x Napier Deltic -dieselmoottoria 3 000 bhp
Nopeus:  15 solmua
Miehistöä:  Miinanraivaaja: 38 Miinantorjunta-alus:31
Aseistus
Aseistus:  1 x Bofors 40 mm -ilmatorjuntatykki 1 x Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykki 1 x Browning M2 -konekivääri
HMS Alcaston (viirinumero M1102) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Ton-luokan miinanraivaaja. Alus myytiin 1961 Australian laivastolle, joka otti sen palvelukseensa 11. syyskuuta 1962 nimellä HMAS Snipe.
Valmistus

Alus tilattiin John I. Thornycroft and Companyltä Woolstonista ja sen köli laskettiin 2. heinäkuuta 1951 telakkanumerolla 4136. Alus laskettiin vesille 4. syyskuuta 1952 ja se otettiin palvelukseen 5. tammikuuta 1954.
Palvelus

Alus liitettiin palvelukseen otettaessa Harwichiin sijoitettuun 104. miinanraivaajalaivueeseen johtoalukseksi. Se oli saapuessaan 9. helmikuuta 1954 laivueensa ensimmäinen Ton-luokan alus. Se oli aina toukokuuhun 1956 saakka Pohjois-Euroopan rannikolla harjoituksissa ja tehden laivastovierailuita. Alus lähti 26. elokuuta Maltalle, jonne se saapui 3. syyskuuta. Alus lähti 31. lokakuuta Port Saidiin osallistuakseen operaatio Musketeeriin, mistä se palasi Maltalle 24. joulukuuta. Alus teki partiomatkan Kyprokselle 14.-17. tammikuuta 1957 ennen kuin se lähti 4. helmikuuta Devonportiin, jonne se saapui 13. helmikuuta. Alus poistettiin palveluksesta 14. helmikuuta, jolloin se siirrettiin Devonportiin huollettavaksi reserviin sijoittamista varten.
Edvard VII

| Edvard VII |
| --- | --- |
 
Yhdistyneen kuningaskunnan kuningas Intian keisari
Valtakausi:  22. tammikuuta 1901 – 6. toukokuuta 1910
Kruunajaiset:  9. elokuuta 1902
Edeltäjä:  Viktoria
Seuraaja:  Yrjö V
Pääministerit:  Robert Salisbury Arthur Balfour Henry Campbell-Bannerman H. H. Asquith

Syntynyt:  9. marraskuuta 1841 Buckinghamin palatsi, Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta
Kuollut:  6. toukokuuta 1910 (68 vuotta) Buckinghamin palatsi, Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta
Hautapaikka:  St. George's Chapel, Windsorin linna
Puoliso:  Kuningatar Alexandra (vih. 1863)
Lapset:   Prinssi Albert Victor  Yrjö V  Prinsessa Louise  Prinsessa Victoria  Kuningatar Maud  Prinssi Alexander John 
Koko nimi:  Albert Edward
Suku:  Saksi-Coburg-Gotha
Isä:  Prinssi Albert
Äiti:  Viktoria
Nimikirjoitus:  
Edvard VII (Albert Edward; 9. marraskuuta 1841 – 6. toukokuuta 1910) oli Ison-Britannian ja Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan kuningas, Intian keisari sekä ensin mainitun siirtomaiden valtionpäämies vuosina 1901–1910. Hän oli edellisen monarkin, kuningatar Viktorian, ja prinssi Albertin poika. Hän oli myös ensimmäinen Saksi-Coburg-Gotha-sukuinen Yhdistyneen kuningaskunnan hallitsija. Hänen valtakautensa lukeutuu niin sanottuun edvardiaaniseen aikakauteen.
Ennen nousuaan valtaistuimelle hän oli Walesin prinssi Albert Edward. Perheen kesken Edvardia kutsuttiin nimellä Bertie.
Pitkä tie kuninkaaksi

Edvardin kasvatus oli tiukka heti lapsesta asti, koska vanhemmat halusivat huolehtia siitä, että poika kykenisi jonain päivänä hallitsemaan. Hän opiskeli sekä Oxfordissa että Cambridgessa. Hänellä oli kuitenkin haasteita opintojensa kanssa, mistä syystä hän sai kruununperillisenä vain vähän vastuita. Kun Edvardin isä Albert kuoli vuonna 1861, Viktoria piti Edvardin skandaalista elämää osasyyllisenä kuolemaan.
Edvard sai odottaa valtaistuimelle nousua pitkään, yli 59 vuotta, äitinsä Viktorian hallitessa, ja hänen oma valtakautensa jäi varsin lyhyeksi. Walesin prinssinä ollessaan hän eli varsin nautinnollista elämää, sekaantuen muun muassa Tranby Croftin uhkapeliskandaaliin vuosina 1890–91. Hänen vanhempansa, erityisesti Viktoria, eivät pitäneet kaikista hänen toimistaan. Hänen äitinsä pitkä valtakausi päättyi vuonna 1901 ja Edvardista tuli vanhoilla päivillään kuningas.
Kuninkaana

Edvardin kruunajaiset järjestettiin 9. elokuuta 1902.
Kuninkaana hän esitti poikkeuksellisen suurta osaa diplomatiassa ja edisti Ison-Britannian liittoutumista Ranskan ja Venäjän kanssa.
Valtakautensa lopulla Edvard pyrki ratkaisemaan poliittisen pattitilanteen parlamentissa, joka oli saanut alkunsa, kun ylähuone käytti veto-oikeuttaan budjettineuvotteluissa. Edvard yritti saada ylähuoneen suostumaan budjettiin, mutta ehti kuolla ennen tätä. Vuotta myöhemmin säädetty laki vei ylähuoneelta absoluuttisen veto-oikeuden lainsäädännössä.
Perhe-elämä

Vuonna 1863 hän meni naimisiin Tanskan prinsessa Alexandran kanssa ja he saivat kuusi lasta. Naimisiin mentyään pariskunta muutti Marlborough Houseen.
| Nimi | Syntyi | Kuoli | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- |
| prinssi Albert Victor | 8. tammikuuta 1864 | 14. tammikuuta 1892 | kihlautui 1891 prinsessa Mary Teckin kanssa. |
| kuningas Yrjö V | 3. kesäkuuta 1865 | 20. tammikuuta 1936 | avioitui 1893 prinsessa Mary  Teckin kanssa |
| prinsessa Louise | 20. helmikuuta 1867 | 4. tammikuuta 1931 | avioitui 1889 Alexander Duffin kanssa |
| prinsessa Victoria | 6. kesäkuuta 1868 | 3. joulukuuta 1935 |   |
| prinsessa Maud | 26. marraskuuta 1869 | 20. marraskuuta 1938 | avioitui 1896 Haakon VII:n kanssa |
| prinssi Alexander John | 6. huhtikuuta 1871 | 7. huhtikuuta 1871 |   |
Lisäksi Edvardilla oli useita pitkään jatkuneita avioliiton ulkopuolisia suhteita mm. näyttelijätär Lily Langtryn kanssa. Iän myötä Edvard oli lihonut sen verran, että seksin harrastaminen Edvardin haluamalla tavalla kävi vaikeaksi. Ratkaisuksi tähän teetettiin erillinen ns. lemmentuoli, jonka avulla kuningas pystyi harrastamaan seksiä kahden muun henkilön kanssa.
Yksityiselämä

Edvard nautti suuresti autoilusta, ja ajeli Daimler-merkkisellä autollaan säällä kuin säällä, mikä sai hänen lääkärinsä huolestumaan kuninkaan terveydestä. Apuun pyydettiin alkoholikauppaa pitävä Berry Bros. & Rudd, joka kehitti kuninkaalle inkivääriliköörin, jonka oli tarkoitus "lämmittää ja uudelleenelävöittää Hänen Majesteettiaan" tämän ajeluiden aikana. Juoma tunnetaan nimellä King's Ginger.
Koska Edvardilla oli sukulaisia ympäri Euroopan kuningashuoneita, hänestä käytettiin nimeä "Euroopan setä (engl. Uncle of Europe)". Hän oli seuraavien eurooppalaisten hallitsijoiden setä tai eno:
Saksan keisari Vilhelm II
Venäjän keisari Nikolai II
Espanjan kuningatar Viktoria
Ruotsin kruununprinsessa Margaret
Romanian kuningatar Maria
Kreikan kuningatar Sofia
Venäjän keisarinna Aleksandra Fjodorovna
Norjan kuningas Haakon VII (myös vävy)
Kunnianosoituksia > Brittiläiset

Sukkanauharitarikunnan ritari (1858)
Intian tähden ritarikunnan suurkomentaja (1866)
Bathin ritarikunnan suurristi (1865)
Ohdakkeen ritarikunnan rtitari (1867)
Pyhän Patrikin ritarikunnan ritari (1868)
Pyhän Mikaelin ja Pyhän Yrjön ritarikunnan suurristi (1877)
Intian keisarikunnan ritarikunnan suurkomentaja (1877)
Kuninkaallinen viktorialaisritarikunnan suurristi (1896)
Keisarillisen palveluksen ritarikunnan ritari (1902, perustaja)
Ansioritarikunnan ritari (1902, perustaja)