stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pungsan
Alkuperä

Vaikka rodun alkuperää ei tiedetä, sen uskotaan toimineen metsästyskoirana jo Yi-dynastian aikaan.[lähde? ] Se on kotoisin P'ungsanin maakunnasta (nykyinen Kimhyŏnggwŏn). Joidenkin lähteiden mukaan se polveutuisi venäläisistä laikoista, toisten mukaan se puolestaan kehittyi jo neoliittisella kaudella.
Pungsania on perinteisesti käytetty suurriistan, kuten amurintiikerin, villisian ja kauriin metsästykseen kotimaansa vuoristoissa. Metsästyksen lisäksi sitä on käytetty myös omaisuuden vartiointiin. Se jalostettiin kylmyydenkestäväksi ja sitkeäksi, ja se kykenee työskentelemään jopa syvässä lumessa. Venäläisten metsästäjien tiedetään käyttäneen ainoastaan kolmea yksilöä kerrallaan siperiantiikerin metsästykseen. Vanhoissa korealaisissa saduissa rotu tunnettiin viisaudestaan, uskollisuudestaan ja metsästyskyvyistään - on olemassa jopa kuuluisa tarina koirasta joka voitti siperiantiikerin.[lähde? ]
Kuten muutkin korealaiset rodut, pungsan kuoli toisen maailmansodan aikana lähes sukupuuttoon japanilaisten tapettua niitä turkin vuoksi. Vuonna 1964 sille myönnettiin Pohjois-Koreassa kansallisaarteen arvo. Venäjää lukuun ottamatta sitä ei tavattu Korean ulkopuolella ennen 1990-lukua. Vuonna 1994 eteläkorealainen farmari Lee Hee-hoon toi 18 yksilöä kotimaahansa. Lisäksi Yhdysvalloissa on muutama kasvattaja.[lähde? ] Pohjois-Koreassa on nykyisin Poongsan Dog Research Centre, joka tukee rodun jalostusta.
Aiheesta muualla

Photos  (Arkistoitu – Internet Archive)  (Arkistoitu – Internet Archive)
Dkbnews.com
Kcckp.net[vanhentunut linkki]
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Pungsan Dog
Käännös suomeksi
Rautakanki

Rautakankea voidaan käyttää vipuna
Rautakanki
Rautakanki eli terässeiväs on teräksestä valmistettu, yleensä alle kymmenen kilon painoinen ja noin puolitoista metriä pitkä työkalu. Sitä voidaan käyttää nostokankena eli vipuna kammettaessa maasta isoja ja painavia kiviä tai muita raskaita esineitä, ja sillä voidaan tehdä maahan reikiä esimerkiksi tolppia tai aurauskeppejä varten.
Purppurapääkottarainen

| Purppurapääkottarainen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kottaraiset Sturnidae
Suku::  Purppurapääkottaraiset Hylopsar
Laji::  purpureiceps
Kaksiosainen nimi
 Hylopsar purpureiceps  (Verreaux & Verreaux, 1851) 
Synonyymit
 Lamprotornis purpureiceps 
Katso myös
   Purppurapääkottarainen Wikispeciesissä   Purppurapääkottarainen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Purppurapääkottarainen (Hylopsar purpureiceps) on kottaraisten heimoon kuuluva afrikkalainen varpuslintu.
Levinneisyys

Purppurapääkottaraista tavataan laajalla alueella Afrikan keskiosissa. Lajin on raportoitu olevan paikallisesti yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
All the Stars

| ”All the Stars” Kendrick Lamar & SZA |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Black Panther: The Album
 Julkaistu: 4. tammikuuta 2018
 Tuottaja(t): Sounwave, Al Shux
 Tyylilaji: pop-rap
 Kesto: 03.55 (singleversio 03.52 (albumiversio)
 Levy-yhtiö: Top Dawg, Aftermath, Interscope
Kendrick Lamarin muut singlet
| ”Love” 2017 | ”All the Stars” 2018 | ”Don't Don't Do It” 2018 |
SZAn muut julkaisut
| ”The Weekend” 2017 | ”All the Stars” 2018 | ”Broken Clocks” 2018 |
All the Stars on yhdysvaltalaisräppäri Kendrick Lamarin ja yhdysvaltalaislaulaja SZAn musiikkikappale. Se julkaistiin elokuvan Black Panther soundtrack-albumin johdantosinglenä 4. tammikuuta 2018. Kappaleen ovat sanoittaneet Lamar, SZA, Sounwave ja Al Shux, joista kaksi viimeisintä myös tuottivat sen.
"All the Stars" voitti lukuisia palkintoja sekä sai lukuisia ehdokkuuksia. Näihin lukeutuvat muun muassa ehdokkuudet vuoden 2019 Golden Globe Awardsissa sekä vuoden 2019 Oscar-gaalassa kategoriassa "Paras alkuperäinen kappale". Kappaleen voittoihin lukeutuvat esimerkiksi voitto vuoden 2018 MTV Video Music Awardsissa kategoriassa "Parhaat visuaaliset efektit". "All the Stars" oli kaupallisesti kansainvälinen menestys, sen päästyä singlelistan viiden parhaan joukkoon Australiassa, Irlannissa, Isossa-Britanniassa, Malesiassa, Portugalissa, Singaporessa ja Uudessa-Seelannissa sekä kymmenen parhaan joukkoon Kanadassa, Norjassa, Ruotsissa, Slovakiassa, Tšekissä ja Yhdysvalloissa.
Käännös suomeksi
Aki-Takata

| Aki-Takata (安芸高田市) |
| --- | --- |
 Näkymä Yoshidaan
 lippu:  Symboli
 Aki-Takatan sijainti Hiroshiman prefektuurissa
 Aki-Takata
 Koordinaatit: 34°39′58″N, 132°42′16″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Chūgoku
Prefektuuri:  Hiroshiman prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  537,75 km²
Väkiluku (12/2019):  28 485
 – Väestötiheys:  53,0 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Kirsikka
 – Kukka:  Jalohortensia
 
 https://www.akitakata.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Aki-Takata (jap. 安芸高田市, Aki-Takata-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Hiroshiman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa ja rajautuu pohjoisessa Shimanen prefektuuriin. Kaupungin alueesta noin 80 prosenttia on metsäistä vuoristoa. Sen keskiosien läpi virtaa Gōnojoki. Aki-Takatassa on 28 485 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 537,75 neliökilometriä.
Aki-Takata on kaupunkina suhteellisen uusi: se perustettiin vuonna 2004 yhdistämällä kuusi Takatan piirikunnan maaseutukaupunkia, Kōda, Midori, Mukaihara, Takamiya, Yachiyo ja Yoshida. Samalla Takatan piirikunta lakkautettiin. Keskiajalla nykyisen kaupungin alue toimi Mōri-klaanin ja Amago-klaanin välisten taistelujen näyttämönä. Sengoku-kaudella sen sai haltuunsa Mōri Motonari, ja siellä onkin paljon Mōri-klaanin historiaan liittyviä muistomerkkejä, kuten Yoshida-Kōriyaman ja Tajihi-Sarugaken linnojen rauniot. Kaupungin keskustan muodostaa entinen Yoshidan maaseutukaupunki, joka kehittyi Mōri-klaanin linnanaluskaupunkina ja Edo-kaudella Hiroshiman ja San’inin seudun yhdistäneen tien varren postiasemana (shukuba). Merkittäviä elinkeijona Aki-Takatassa ovat metsätalous ja maatalous, joka tuottaa esimerkiksi riisiä, vihanneksia ja hedelmiä, kuten omenapäärynöitä.
Aki-Takatan nähtävyyksiin kuuluvat linnanraunioiden ja muiden muinaismuistojen lisäksi Suga-jinjan pyhäkkö ja Hajin padon aikaansaama Yachiyon tekojärvi luonnonalueineen. Izumon alueen kulttuurivaikutus on ollut alueella vahvaa, ja siellä on säilynyt muun muassa kagura-tanssiperinnettä. Kaupunkia palvelee JR Nishi-Nihonin Geibi-linja.
Kuvia

Yachiyojärvi
Tajihi-Sarugaken linnan sijaintipaikka
Näkymä Mukaiharaan
Mukaiharan keskustaa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aki-Takata Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Purppurarinteiden ratsastajat

Purppurarinteiden ratsastajat (engl. Riders of the Purple Sage) on Zane Greyn vuonna 1912 kirjoittama romaani. Se kertoo Jane Withersteenin elämästä mormoniyhteisön parissa. Kirjan tapahtumat sijoittuvat vuoteen 1871. Teos oli ensimmäisiä "villiä länttä" käsitteleviä kuvitteellisia kertomuksia ja edisti kyseisen kirjallisuudenlajin  suosiota.
Purppurarinteiden ratsastajista on julkaistu elokuvaversio vuosina 1918, 1925, 1931 ja 1941. Vuonna 1996 teoksesta ilmestyi myös tv-elokuva. Teoksen vuonna 1915 ilmestynyt jatko-osa The Rainbow Trail (suomennettu nimellä "Satumaan lilja") käsittelee 10 vuotta myöhäisempiä tapahtumia. Jatko-osa julkaistiin myöhemmin alkuperäiskäsikirjoitusta lähemmin muistuttavana nimellä The Desert Crucible.
Aiheesta muualla

Purppurarinteiden ratsastajat Gutenberg-projektissa (englanniksi)
Pure Comedy

| Pure Comedy Father John Misty |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2016-17
 Julkaistu: 7. huhtikuuta 2017
 Formaatti: LP, digitaalinen, CD
 Tuottaja(t): Jonathan Wilson, Josh Tillman
 Tyylilaji: indie folk
 Kesto: 74.17
 Levy-yhtiö: Bella Union, Sub Pop
Listasijoitukset
  Yhdysvallat 10.
Father John Mistyn muut julkaisut
| I Love You, Honeybear 2015 | Pure Comedy 2017 | God's Favourite Customer 2018 |
Singlet albumilta Pure Comedy
 ”Pure Comedy” Julkaistu: 23. tammikuuta 2017  ”Two Wildly Different Perspectives” Julkaistu: 30. tammikuuta 2017  ”Ballad of the Dying Man” Julkaistu: 1. helmikuuta 2017  ”Total Entertainment Forever” Julkaistu: 4. maaliskuuta 2017  ”Things It Would Have Been Helpful to Know Before the Revolution” Julkaistu: 6. huhtikuuta 2017
Pure Comedy on yhdysvaltalaisen indie folk-muusikko Josh Tillmanin kolmas albumi Father John Misty-taiteilijanimellä. Albumin julkaisi Bella Union ja Sub Pop 7. huhtikuuta 2017 ja siltä julkaistiin viisi singleä. Albumi voitti vuoden 2017 Grammy-palkintogaalassa palkinnon parhaasta albumin pakkauksesta ja se oli ehdolla parhaasta vaihtoehtomusiikin albumista.
Tillman sävelsi ja sanoitti suurimman osan albumista vuoden 2015 aikana ja nauhoitti albumin vuonna 2016 studiossa Los Angelesissa. Albumin apulaistuottajana toimi Jonathan Wilson, joka on tuottanut Father John Mistyn aikaisempia albumeita. Tillman ohjasi Grant Jamesin kanssa noin puolen tunnin lyhytfilmin, Pure Comedy: The Film joka julkaistiin 24. tammikuuta 2017. Albumin teemoina toimii mm. kuuluisuus, politiikka, vanhentuminen, sosiaalinen media tai ihmisluonto.
Kappaleet

Pure Comedy – 6.23
Total Entertainment Forever – 2.53
Things It Would Have Been Helpful to Know Before the Revolution – 4.18
Ballad of the Dying Man – 4.50
Birdie – 5.19
Leaving LA – 13.11
A Bigger Paper Bag – 4.41
When the God of Love Returns There'll Be Hell to Pay – 4.04
Smoochie – 3.45
Two Wildly Different Perspectives – 3.12
The Memo – 5.16
So I'm Growing Old on Magic Mountain – 9.58
In Twenty Years or So – 6.27
Arvostelut

Albumi sai hyvin positiivista palautetta kriitikoilta, musiikkikriitikko Anthony Fantano nimitti albumin vuoden 2017 parhaaksi albumiksi videollaan.
Pitchfork: 7.6/10
The Guardian:
Pyramos ja Thisbe

Gregorio Paganin maalaus Pyramos ja Thisbe.
Pyramos ja Thisbe on babylonialainen tarina Pyramos-nuorukaisesta ja hänen lemmitystään Thisbestä. Roomalainen kirjailija Ovidius on kirjoittanut sen Muodonmuutoksia-teokseensa.
Tarinan rakastavaiset sopivat tapaamisesta kaupungin ulkopuolella. Paikalle ensin tulleen Thisben on paettava leijonaa, joka repii hänen huntunsa. Myöhemmin paikalle tullut Pyramos löytää verisen hunnun, luulee Thisben kuolleen ja surmaa itsensä. Thisbe palaa ja näkee kuolevan Pyramoksen. Thisbe surmaa itsensä syöksymällä Pyramoksen miekkaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyramos ja Thisbe Wikimedia Commonsissa
All the Best – The Live Collection

| All the Best – The Live Collection Tina Turner |
| --- | --- | --- |

DVD-julkaisun tiedot
 Julkaistu: 15. maaliskuuta 2005
 Tyylilaji: soul, rock, pop
 Kesto: 02.30.00
muut julkaisut
|   | All the Best – The Live Collection  |   |
All The Best - The Live Collection on Tina Turnerin DVD-julkaisu. DVD:n sisältämät kappaleet on taltitoitu vuoden 1985-2000 vuoden kiertueilta.
Kappaleet

CD 1
Steamy Windows
Typical Male
Foreign Affair
Undercover Agent For the Blues
Private Dancer
We Don't Need Another Hero (Thunderdome)
I Can't Stand the Rain
Nutbush City Limits
Addicted to Love
The Best
I Don't Wanna Fight
Let's Stay Together
What's Love Got to Do With It
Proud Mary
Legs
Better Be Good To Me
Why Must We Wait Until Tonight
CD 2 – Extras
Whatever You Need
River Deep - Mountain High
It's Only Love (with Bryan Adamsin kanssa)
When the Heartache Is Over
Cose Della Vita (Eros Ramazottin kanssa)
GoldenEye
Tonight (David Bowien kanssa)
All the Best - The Interview
Photo Gallery
Alain Oreille

| Alain Oreille |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. huhtikuuta 1953 (ikä 71) Alsace
Kansalaisuus:   Ranska
WRC-ura
Aktiivivuodet:  1984–1995
Kartanlukija(t):  Sylvie Oreille Gilles Thimonier Michel Roissard Jean-Marc Andrié Jack Boyere
Entiset tallit:  Philips Renault Elf Simon Racing Société Diac Renault Dealer Rallying UK
Kilpailuja:  28
Maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  1
Palkintosijoja:  2
Erikoiskoevoittoja:  0
MM-pisteitä:  68
Ensimmäinen kilpailu:  Korsikan ralli 1984
Ensimmäinen voitto:  Norsunluurannikon ralli 1989
Viimeinen voitto:  Norsunluurannikon ralli 1989
Viimeinen kilpailu:  RAC-ralli 1995
Sijoitus kaudella 1995:  32. (1 p.)
Alain Oreille (s. 22. huhtikuuta 1953) on ranskalainen ralliautoilija, joka tunnetaan erityisesti Renaultin kuljettajana. 
Ensimmäisen kansallisen rallikilpailunsa Oreille ajoi Rallye du Varissa vuonna 1975. Tuolloin ajokkina oli Simca 1000 Rallye 2. Simcalla Oreille kilpaili kansallisella tasolla vuoteen 1979 asti. Kaudella 1980 alle vaihtui Opel Kadett GT/E. Vuonna 1981 Oreille osallistui kolmeen rallin EM-sarjan kilpailuun vaimonsa Sylvie Oreillen kanssa.
MM-ralliuransa Oreille aloitti vuoden 1984 Korsikan rallissa yksityisellä N-ryhmän Renault 11 Turbolla yhdessä vaimonsa kanssa. Pääsääntöisesti Oreillet ajoivat vain Korsikan ja Monte Carlon MM-rallit. Kaudelle 1989 kartanlukijaksi vaihtui Gilles Thimonier, jonka kanssa Oreille ajoi viiden MM-rallin ohjelman. Monte Carlon ja Korsikan ohella ohjelmaan kuuluivat Australian, Sanremon ja Norsunluurannikon kisat. Norsunluurannikon rallissa Oreille saavutti ainoan MM-osakilpailuvoittonsa. Rallista tosin puuttuivat kaikki tehdastallit ja eurooppalaiset huippunimet.
Seuraavalle kaudelle kartturiksi vaihtui Michel Roissard ja kilpailuohjelma kasvoi yhdeksään MM-ralliin. Kauden kohokohta oli jälleen Norsunluurannikon ralli, jossa Oreille saavutti tällä kertaa kolmannen sijan. Kauden loppupisteissä Oreille oli 11. MM-sarjan yhteydessä ajetussa N-ryhmän tuotantoautojen cupissa Oreille saavutti mestaruuden neljän pisteen erolla Uruguayn Gustavo Trellesiin. PWRC-mestaruus oli Oreillen toinen peräkkäinen.
Kauden 1990 jälkeen Oreille kilpaili enää harvakseltaan MM-sarjassa. Vuosina 1992–1994 hän osallistui kolmesti Korsikan ralliin ja kerran Monte Carlon ralliin A-ryhmän autolla. Parhaana saavutuksena oli 9. sija vuoden 1993 Korsikan rallista. Viimeisen MM-rallinsa Oreille ajoi vuoden 1995 RAC-rallissa, johon hän osallistui ensimmäistä kertaa. Hän kilpaili RAC-rallissa myös vuonna 1996, mutta tuolloin se oli vain uuden alle 2-litraisten ja kaksivetoisten autojen osakilpailu.
MM-ralliuran jälkeen kaudella 1995 Oreille ajoi Renault Dealer Team UK:n nimissä Englannin avointa rallimestaruussarjaa, jossa ylsi neljännelle sijalle kokonaispisteissä. Varsinaisen ralliuransa Oreille lopetti kolmella Englannin sarjan rallilla kauteen 1996. Seuraavan kerran hän osallistui ralliin Korsikan historic-rallissa Porschella vuonna 2011. Vuosina 2014–2020 Oreille on ajanut 1–3 historic-rallia Ranskassa ja Marokossa ajokkina joko Porsche 911 tai Opel Ascona 400.
Saavutukset

FIA Tuotantoautojen (PWRC) Cup-mestaruus 1989, 1990
Ranskan kansallisen A-ryhmän mestaruus 1986
Ranskan mestaruussarjan 3. tila 1985, 1986 ja 1987
Englannin avoimen rallisarjan 4. tila 1995
Alavuden baptistilähetys

| Alavuden baptistilähetys |
| --- | --- |

Suuntautuminen:  Baptismi
Kirkkokunta:  itsenäinen
Perustettu:  1988
Johtaja:  Leif Lindeman
Pääkirkko:  Rauhankuja 1 63400 Alavus As.
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Alavuden baptistilähetys on vuonna 1988 perustettu alavutelainen baptistiseurakunta. Seurakunnan kannatusyhdistys on perustettu vuonna 1990. Seurakunta on itsenäinen ja kuuluu Suomen baptistilähetyksen piiriin. Seurakunnan toimintamuotoihin kuuluvat muun muassa nuortenillat ja sunnuntain jumalanpalvelukset. Seurakunta tukee lähetystyötä muun muassa Intiassa ja Espanjassa. Seurakunnan rukoushuone sijaitsee Alavuden asemakylässä. Seurakunnan johtajana toimii Leif Lindeman.
Puutarhatonttujen vapautusrintama

Protestoiva puutarhatonttu.
Puutarhatonttujen vapautusrintama on Ranskassa vaikuttava liike, joka näpistelee perinteisiä keskieurooppalaisia pihakoristeita puutarhatonttuja ja vie niitä metsään. Varastetun tontun tilalle jätetään lappu, jossa lukee Liberté, égalité, fraternité (suom. Vapaus, veljeys, tasa-arvo). Järjestö on perustettu 1996 Alençonissa Ornessa Ranskassa.
Samanlaista toimintaa on sittemmin harjoitettu muun muassa Yhdysvalloissa Alabaman Helena-nimisessä kaupungissa, missä asukkaat löysivät metsästä tonttuja. Suomessa löytyi keväällä 2009 autiotalosta 71 puutarhatonttua, joita poliisi epäilee puutarhatonttujen vapautusrintaman varastamiksi.
Aiheesta muualla

Vapautusrintaman (FLNJ) kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive). (ranskaksi)
Front de Libération des Nains de Jardin de Bernin (FLNJB) (Arkistoitu – Internet Archive). (ranskaksi)
Garden gnome sale, luettelo vapautusrintaman toimista (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Punarevonhäntä

| Punarevonhäntä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Revonhäntäkasvit Amaranthaceae
Suku::  Revonhännät Amaranthus
Laji::  caudatus
Kaksiosainen nimi
 Amaranthus caudatus  L. 
Synonyymit
 Amaranthus hybridus subsp. caudatus (L.) Iamonico & Galasso (2017) 
Katso myös
   Punarevonhäntä Wikispeciesissä   Punarevonhäntä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Punarevonhäntä (Amaranthus caudatus) on punakukkainen kasvilaji revonhäntien suvussa. Se on viljely- ja koristekasvi, jonka tarkkaa alkuperää ei tunneta. Pohjoismaissa ja Suomessa punarevonhäntä on harvinainen satunnaistulokas, joka on levinnyt Etelä-Amerikasta.
Ulkonäkö ja koko

Punarevonhäntä kasvaa 30–100 senttimetriä korkeaksi. Se muistuttaa ulkonäöltään viherrevonhäntää (Amaranthus retroflexus), mutta sen varsi on haaraton tai enintään niukasti haarova. Lajin lehdet ovat 6–15 cm pitkiä, vinoneliömäisen puikeita ja usein punertavia, ainakin punalaitaisia. Punarevonhännän kukinnot sijaitsevat varren latvan pitkissä, kaarevissa, lopulta nuokkuviksi taipuvissa haaroissa. Kukinnon osahaarat voivat olla yli 15 cm pitkiä. Pienten kukkien väri vaihtelee punaisesta violettiin ja joskus kellanvihreään. Kukassa on viisi leveän vastapuikeaa, otakärkistä osin toisiaan peittävää kehälehteä. Punarevonhännän hedelmä on kota, joka on hieman kehää pidempi. Pohjoismaissa kasvaessaan laji kukkii heinä-syyskuussa.
Levinneisyys

Punarevonhäntä kasvaa luonnonvaraisena Etelä-Amerikan itärannikolla Perusta Argentiinaan. Sen on levinnyt ihmisen mukana muille asutuille mantereille.
Käyttö

Punarevonhäntää on kasvatettu pitkään Andien alueella syötävien lehtien ja siementen takia. Lehtiä käytetään pinaatin tapaan, pienikokoisia siemeniä syödään jauhettuna tai keitettynä.
Aiheesta muualla

Kasviatlas: Punarevonhäntä (Amaranthus hybridus subsp. caudatus) Suomessa.
Puutarha.net: Punarevonhäntä (Amaranthus caudatus) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Amaranthus caudatus (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Amaranthus caudatus (englanniksi)
Flora of China: Amaranthus caudatus (englanniksi)
Alex Wrubleski

Alexandra "Alex" Wrubleski (s. 31. toukokuuta 1984 Regina) on kanadalainen maantiepyöräilijä.
Wrubleski voitti vuonna 2006 maansa mestaruuden sekä maantie- että aika-ajossa ja sijoittui toiseksi Tour de Toona -kilpailussa Yhdysvalloissa. Hän oli kärkikolmikossa seuraavina vuosina muutamissa muissakin etappikilpailuissa ja voitti Redlands Bicycle Classic -kisan 2008. Wrubleski kilpaili samalla kaudella Pekingin olympialaisissa, joissa hän oli maantieajon 50. ja aika-ajon 24. Hän sai Kanadan-mestaruuden maantieajossa 2008 ja oli lajissa MM-kilpailujen yhdeksäs sekä 2007 että 2008. Wrubleski ajoi vuonna 2009 saksalaisessa Team Columbian naisten joukkueessa, mutta meni jo seuraavaksi kaudeksi amerikkalaiseen Webcor Builders Women's Cycling Teamiin.
Alain Lemieux

| Alain Lemieux |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. toukokuuta 1961 Montréal, QC, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  84 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1981–1991
Seurat:  St. Louis Blues Quebec Nordiques Pittsburgh Penguins EHC Olten Kärpät SaiPa
NHL-varaus:  96. varaus, 1980 St. Louis Blues
Alain Lemieux (s. 24. toukokuuta 1961 Montréal, Quebec, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, joka pelasi keskushyökkääjänä. NHL:ssä hän pelasi yhteensä 119 ottelua tehoin 28+44=72.
Ura

St. Louis Blues varasi Lemieuxin viidennellä kierroksella vuonna 1980. Hän debytoi NHL:ssä kaudella 1981–82. Kaudella 1984–85 Lemieux siirtyi Bluesista Quebec Nordiquesiin. Kyseinen kausi oli Lemieuxin NHL-uran pisin hänen pelatessa 49 ottelua, joissa kertyivät tehot 15+13=28.
Kaudella 1986–87 Lemieux pelasi sveitsiläisessä EHC Oltenissa kolme ottelua, mutta myös yhden ottelun Pittsburgh Penguinsissa, jossa pelasi samaan aikaan hänen veljensä Mario.
191 AHL-ottelua pelannut Alain Lemieux siirtyi IHL:stä jääkiekon SM-liigan Oulun Kärppiin kaudella 1988–89. 16 ottelussa tuli tehot 3+10=13. Loppukauden hän pelasi saman liigan SaiPassa, jossa viidessä ottelussa Lemieux teki tehot 1+4=5. Lemieuxin kausi päättyi kuitenkin loukkaantumiseen.
Lemieux lopetti uransa IHL:n Milwaukee Admiralsissa keväällä 1991.
Muuta

Lemiuex'n pikkuveli on entinen jääkiekkoilija ja Pittsburgh Penguins -legenda Mario Lemieux.
Alain Mabanckou

Alain Mabanckou vuonna 2017.
Alain Mabanckou (s. 1966) on kirjailija, toimittaja, runoilija ja akateemikko. Hän on syntynyt Kongon tasavallassa ja on Ranskan kansalainen.
Mabanckou tunnetaan parhaiten romaaneistaan ja esseistään, jotka käsittelevät nyky-Afrikkaa ja afrikkalaisten elämää Ranskassa. Hän on Ranskassa yksi tunnetuimmista afrikkalaiskirjailijoista ja häntä on myös tituleerattu Afrikan Samuel Beckettiksi. Mabanckou on ollut sekä Man Booker- että Man Booker International -ehdokas teoksellaan Petit Piment (Pikku Pippuri), ja Mabanckoun teokset Verre Cassé ja Black Bazar puolestaan olivat Independent Foreign Fiction -ehdokkaita.
Teoksia

2003 African Psycho
2005 Verre cassé
2006 Mémoires de porc-épic
2009 Black Bazar
2013 Lumières de Pointe-Noire
2015 Petit Piment (Pikku Pippuri, 2016)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
A picaresque tour-de-force
Tyylipuhdas veijariromaani Kongosta
Punaraputokko

| Punaraputokko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Gobioidei
Heimo::  Tokot Gobiidae
Suku::  Amblyeleotris
Laji::  wheeleri
Kaksiosainen nimi
 Amblyeleotris wheeleri  (Polunin & Lubbock, 1977) 
Katso myös
   Punaraputokko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Punaraputokko (Amblyeleotris wheeleri) on tokkoihin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö

Punaraputokko kasvaa noin seitsemän senttimetriä pitkäksi. Sen puikkomainen vartalo on punaruskean ja kellertävän pystyraitainen. Silmät kohoavat kulmikkaan pään yläpuolelle. Rintaevät ovat muiden tokkojen tapaan voimakkaat.
Alkuperä

Punaraputokko elää luonnossa Indopasifisella merialueella.
Käyttäytyminen

Punaraputokko kaivautuu mielellään ainakin pyrstöosaltaan hiekkaan. Se puolustaa reviiriään, mutta on harvoin aggressiivinen. Punaraputokko voi elää symbioottisessa suhteessa samassa hiekkakuopassa tai kolossa suunnilleen samankokoisten pistoolirapujen (Alpheus sp., ainakin Alpheus ochrostriatus) kanssa.
Akvaariokalana

Punaraputokkoja pidetään meriakvaarioissa, joissa on paljon uintitilaa ja korallihiekkapohja. Ne eivät näyki koralleja, joten ne käyvät myös riutta-akvaarioon. Ne syövät lihaisaa pakasteruokaa, jota suositellaan annettavaksi kahdesti päivässä.
Aiheesta muualla

Amblyeleotris wheeleri (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)