stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bubbi Morthens
Aiheesta muualla

Bubbin kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuva Bubbista (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana
Lilla Teatern

Lilla Teatern  on helsinkiläinen, pääosin ruotsinkielinen teatteri, joka vuodesta 2005 on osa Helsingin kaupunginteatteria mutta joka aiemmin toimi itsenäisenä ammattiteatterina.
Historia

Lilla Teaternin perustivat vuonna 1940 näyttelijät Eja ja Oscar Tengström. Teatterin pitkäaikainen omistaja oli Vivica Bandler (von Frenckell) vuosina 1955–1967, minkä jälkeen teatterin omistivat ja sitä johtivat Lasse Pöysti ja Birgitta Ulfsson vuoteen 1974. Asko Sarkola oli seuraava pitkäaikainen johtaja. Vapaan Lillanin viimeiseksi taiteelliseksi johtajaksi jäi Laura Jäntti.
Alkuaikoina teatteri toimi pikkuruisessa takahuoneessa ruotsinkielisen kauppakillan tiloissa sisäpihalla Kasarmikadulla. Näytelmävalikoima keskittyi enimmäkseen hupipuoleen, mutta nuorilla näyttelijöillä oli raikas ote ja usein odottamattomia ideoita, joten menestys oli turvattu. Bandlerin johdolla mukaan tuli myös vakavampaa, taiteellisesti korkeatasoista tuotantoa. Vuonna 1962 teatteri sai uudet, sille itselleen räätälöidyt tilat Tekniska Föreningenin (TFiF:n) uudessa talossa Yrjönkadun ja Eerikinkadun kulmassa.
Menestyksen runkona olivat muutaman vuoden välein esitetyt Benedict Zilliacuksen kirjoittamat ajankohtaiset revyyt, jotka sopivan pisteliäästi esittivät ajankohtaiset ja menneet tapahtumat Suomenmaassa pehmentävä pilke silmänkulmassa. Revyitä vauhdittivat pitkäaikaisen talomuusikon, Erna Tauron säveltämät ja pianolla soittamat sävelmät ja laulelmat.  Samaan aikaan vanhoissa tiloissa, nimellä Pikku-lillan, esitettiin vakavampaa aineistoa ”kapeammalle” yleisölle. Pyrittiin myös esittämään mahdollisimman paljon uusia suomenruotsalaisia näytelmiä ja käännöksiä suomen kielestä. Vakituiseen henkilöstöön kuului monia kaksikielisiä näyttelijöitä kuten Lasse Pöysti, Elina Salo ja Asko Sarkola, joten samojen näytelmien esittäminen myös suomeksi ei ollut vaikeaa. Teatteriin tuli myös alkujaan suomenkielisiä näyttelijöitä näyttelemään ruotsiksi, muun muassa Ritva Valkama ja Sinikka Sokka. Kaisa Korhonen oli jonkin aikaa mukana teatterin johdossa, minkä jälkeen tuli perinteeksi esittää ohjelmistoa molemmilla kielellä.
2000–

Lilla Teaternin taloudellinen tulevaisuus ratkaistiin liittämällä se Helsingin Kaupunginteatteriin elokuussa 2005. Teatterin johtajana on sittemmin toiminut Pekka Strang. Vuoden 2014 alusta uudeksi taiteelliseksi johtajaksi nimitettiin Raila Leppäkoski. Vuoden 2017 alusta taiteellisena johtajana toimi Marina Meinander ja marraskuusta 2019 tehtävässä aloitti Jakob Höglund.
Näyttelijöitä

Märta Laurent (1981–)
Leif Lönnqvist (–1981)
Johanna Ringbom (1981–)
Johan Simberg (1981–)
Birgitta Ulfsson (–1981)
Tom Wentzel (1981–)
Aiheesta muualla

Teatterin kotisivut.
Lilla Teatern hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| n k Perustiedot Wikidatassa: Lilla Teatern (Q10561778)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: teatterirakennus, organisaatio
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Helsinki
sijainti: Kamppi
katuosoite: Georgsgatan 30, 00100 Helsingfors, Yrjönkatu 30, 00100 Helsinki

| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  VIAF 
Lilla Teaternin esitys 1942.
Kasarmikadun salissa Gustav Wiklund, Ingrid Söderblom, Vivica Bandler, Birgitta Ulfsson ja Lasse Pöysti vuonna 1956.
Kompleksiluku

Kompleksilukua voidaan havainnollistaa kompleksitasolla, jonka vaaka-akseli kuvaa reaaliosan ja pystyakseli imaginaariosan suuruutta.
Kompleksilukujen joukko  \mathbb {C}  on reaalilukujen joukon luonnollinen laajennus.
Kompleksiluku z on muotoa
jossa x  ja y ovat reaalilukuja ja i on  imaginaariyksikkö, jolle pätee  i^{2}=-1\,\!. Lukua x kutsutaan kompleksiluvun reaaliosaksi (Re(z)) ja lukua y vastaavasti sen imaginaariosaksi (Im(z)).
Reaalilukujen joukko on kompleksilukujen osajoukko, joka saadaan asettamalla kompleksiluvun imaginaariosa nollaksi:  y=0. Jos  x=0, kompleksilukua kutsutaan puhtaasti imaginaariseksi.
Jokaiselle ℂ-kertoimiselle polynomille voidaan algebran peruslauseen mukaan löytää sen astetta vastaava määrä nollakohtia eli juuria, jotka tosin eivät ole välttämättä keskenään erisuuria. Alun perin kompleksiluvut kehitettiinkin osin tarpeesta saada entistä suurempi osa polynomiyhtälöistä ratkeaviksi. Esimerkiksi yhtälöllä  x^{2}+1=0 ei ole reaalisia juuria, sillä  x^{2} on positiivinen kaikilla reaalisilla  x:n arvoilla. Kompleksilukujen joukosta sille sen sijaan löytyy ratkaisut  x=+i ja  x=-i.
Kompleksilukuja hyödynnetään usein muun muassa sähkötekniikassa, vaihtosähköön liittyvässä analyysissä, sillä signaalit sisältävät kaksi muuttuvaa suuretta, amplitudin sekä vaiheen, ja kompleksiaritmetiikan avulla jännitteet ja virrat voidaan esittää yhdellä kompleksiluvulla. Sähkötekniikassa kompleksiluvun imaginaariyksikkö merkitään kirjaimella j.
Historia

Kompleksilukujen historia alkaa kolmannen ja neljännen asteen yhtälöiden ratkaisukaavojen keksimisestä. Italialainen matemaatikko Girolamo Cardano esitteli nämä kaavat vuonna 1545 julkaisemassaan Ars Magnassa. Cardano ei keksinyt ratkaisukaavoja itse, vaan sai kolmannen asteen yhtälön ratkaisukaavan Niccolo Tartaglialta, jolle Cardano oli vakuuttanut ettei paljasta tämän salaisuutta, sillä tämä aikoi julkaista ratkaisun itse. Tartaglia katkeroitukin Cardanolle pahan kerran tämän petettyä lupauksensa. Tartagliakaan ei tosin ollut ratkaisukaavan alkuperäinen keksijä, vaan sen keksi ilmeisesti ensimmäisenä Scipione dal Ferro. Neljännen asteen yhtälön ratkaisukaavan taas keksi Cardanon apulainen Ludovico Ferrari.
Kolmannen asteen yhtälöä ratkaistaessa ratkaisukaavan avulla päädytään väistämättä neliöjuuren ottamiseen negatiivisista luvuista, jos yhtälöllä on kolme nollasta poikkeavaa reaalijuurta. Tätä tapausta kutsutaan casus irreducibilikseksi , eli redusoimattomaksi tapaukseksi, sillä ratkaisua ei voi tässä tapauksessa löytää ilman jonkinlaista käsitystä kompleksisten lukujen laskusäännöistä. Cardano laskee Ars Magnassa formaalisti tulon  (5+{\sqrt {-15}})(5-{\sqrt {-15}}) ja saa oikean tuloksen 40, huolimatta siitä että hän kieltää negatiivisten lukujen neliöjuurten olemassaolon. On muistettava että Cardanon aikaan negatiivisiakaan lukuja ei aina hyväksytty, Cardano itse kutsui niitä nimellä numeri ficti. René Descartes ei hyväksynyt kompleksisia lukuja ja pilkkasi niitä kutsumalla niitä imaginaarisiksi vuonna 1637 julkaistussa La Géométriessaan.
Leonhard Euler julkaisi vuonna 1748 kirjassaan Introductio nykyään Eulerin lauseena tunnetun tärkeän identiteetin, jonka erityistapaus on  e^{i\pi }=-1. Euler myös otti käyttöön merkinnän  i kuvaamaan lukua  {\sqrt {-1}}. Aikaisemmin samalla vuosisadalla ranskalainen matemaatikko Abraham de Moivre oli keksinyt toisen tärkeän kompleksilukuihin liittyvän kaavan, de Moivren kaavan, vaikka ei sitä nykyään tunnetussa muodossa esittänytkään.
Laskutoimitukset

Kompleksilukuja voi laskea yhteen, vähentää toisistaan tai kertoa keskenään soveltamalla liitäntä-, vaihdanta- ja osittelulakeja, sekä yhtälöä  i^{2}=-1:
kaikilla reaaliluvuilla x,x',y,y'
Kompleksilukujen jakolasku lasketaan jakajan liittoluvun eli konjugaatin avulla. Kompleksiluvun  z=x+yi\, liittoluku on  {z}^{*}=x-yi\,. Määritellään kompleksiluvun moduuli eli itseisarvo  |z|={\sqrt {x^{2}+y^{2}}}. Kun kompleksiluku kerrotaan liittoluvullaan, saadaan luvun itseisarvon neliö, joka on reaaliluku:
Kompleksilukujen jakolasku sieventyy laventamalla jakajan liittoluvulla kompleksilukujen kertolaskuksi:
Liittolukua merkitään myös  {\bar {z}}:lla.
Laskutoimitukset > Kompleksiset potenssit ja juuret

Kompleksilukujen potenssit voidaan laskea käyttäen De Moivren kaavaa. Tällöin saadaan, että kompleksiluvun  z  n:s potenssi on  z^{n}=r^{n}e^{in\theta }=r^{n}(\cos(n\theta )+i\sin(n\theta )), missä  r tarkoittaa kompleksiluvun  z moduulia. Kompleksilukun  z  m:s juuri saadaan seuraavasti: merkitään  \zeta =z^{\frac {1}{m}}. Tällöin  \zeta ^{m}=z. Tällöin  m:s juuri on  \zeta ={\sqrt[{m}]{r}}e^{i\theta /m}, missä  r tarkoittaa kompleksiluvun  z moduulia.
Laskutoimitukset > Kompleksiluvun neliöjuuri

Jokaista kompleksilukua z = a + bi (paitsi lukua 0) kohti on olemassa kaksi sellaista kompleksilukua, joiden neliö on z. Koska
voidaan nämä johtaa ratkaisemalla toisen asteen yhtälöpari:
Ratkaisuiksi saadaan:
x=\pm {\sqrt {\frac {a\pm {\sqrt {a^{2}+b^{2}}}}{2}}}
ja
y=\pm {\sqrt {\frac {-a\pm {\sqrt {a^{2}+b^{2}}}}{2}}}
Koska  2xy=b, on x:llä ja y:llä sama etumerkki, jos b on positiivinen, muussa tapauksessa niillä on vastakkaiset etumerkit. Koska toisaalta kompleksiluvun z = a + bi itseisarvo on  {\sqrt {a^{2}+b^{2}}}, todetaan, että yhtälön  (x+yi)^{2}=a+bi toteuttavat kompleksiluvut ovat:
kun  b\neq 0 eli z ei ole reaaliluku.
Tavallisesti määritellään lisäksi, että kompleksiluvun neliöjuurella tarkoitetaan näistä nimenomaan sitä, jonka reaaliosa on positiivinen.
Jos kompleksiluku on esitetty muodossa
missä r ja  \phi  ovat reaalilukuja, saadaan sen neliöjuurelle yksinkertaisempi lauseke:
Geometrinen tulkinta

Koska kompleksiluku on järjestetty reaalilukupari, se voidaan esittää kaksiulotteisen koordinaatiston pisteenä tai paikkavektorina. Argandin kaaviossa kompleksilukua  x+yi kuvaa tason piste  P(x,y) ja paikkavektori OP. Koordinaatiston toinen akseli ilmaisee kompleksiluvun reaalikomponentin ja toinen imaginaarikomponentin. Kompleksilukujen ja vektorien yhteenlaskut vastaavat toisiaan. Tasoa, jonka pisteet on määritelty vastaamaan kompleksilukuja, sanotaan kompleksitasoksi.
Kompleksiluku voidaan esittää napakoordinaatiston avulla muodossa  z=r(\cos \theta +i\sin \theta ), jossa  r on kompleksiluvun itseisarvo  |z|, ja  \theta  on  z:n argumentti, eli positiivisen reaaliakselin ja vektorin OP välinen suunnattu kulma. Napakoordinaattimuodossa kompleksilukujen kerto- ja jakolaskut saadaan havainnolliseen muotoon:
Kompleksilukujen kertolasku voidaan siis jakaa kahteen vaiheeseen: itseisarvojen kertomiseen keskenään, eli paikkavektorin pituuden muutokseen, ja argumenttien yhteenlaskuun, eli vektorin kiertoon. Jakolaskun suhteen voidaan menetellä vastaavalla tavalla sillä erotuksella, että itseisarvojen kertolaskua vastaa jakolasku ja argumenttien yhteenlaskua vähennyslasku.
Kompleksilukujen kertolasku voidaan tulkita geometrisesti myös seuraavasti: Kun kompleksiluku kerrotaan reaaliluvulla, sen paikkavektorin pituus kerrotaan tällä reaaliluvulla, mutta sen suunta pysyy ennallaan tai vaihtuu päinvastaiseksi, jos kerroin on negatiivinen. Kun kompleksiluku kerrotaan imaginaariyksiköllä i, sen paikkavektorin suuntaa kierretään 90 astetta vastapäivään, mutta sen pituus pysyy ennallaan. Kertominen muulla kompleksiluvulla voidaan yhdistää näistä sekä vektorien yhteenlaskusta.
Analyyttiset funktiot

Kompleksilukujen joukossa määriteltyjä analyyttisia funktiota tutkii funktioteoria eli kompleksianalyysi.  Funktioiden määrittelyjoukkona käytetään usein laajennettua kompleksitasoa, jossa kompleksitasoon on lisätty yksi piste, äärettömyyspiste.
Kirjallisuutta

Spiegel, Murray R.; Lipschutz, Seymour; Schiller, John J.; Spellman, Dennis: Complex Variables.  (Shaum's Outline Series)  McGraw-Hill Book Company, 2009 (1964).  ISBN 978-0-07-161570-9
Rikkonen, Harri: Matematiikan pitkä peruskurssi II – Reaalimuuttujan funktioiden differentiaalilasku.  Helsinki:  Otakustantamo, 1969.  ISBN 951-671-022-0
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kompleksiluku Wikimedia Commonsissa
Lukujoukkoja
| --- | --- |
Numeroituvia joukkoja::  luonnolliset luvut ( \scriptstyle \mathbb {N} )  kokonaisluvut ( \scriptstyle \mathbb {Z} )  rationaaliluvut ( \scriptstyle \mathbb {Q} )  algebralliset luvut ( \scriptstyle {\overline {\mathbb {Q} }}) 
Reaaliluvut ja niiden   laajennokset::  reaaliluvut ( \scriptstyle \mathbb {R} )  kompleksiluvut ( \scriptstyle \mathbb {C} )  kvaterniot ( \scriptstyle \mathbb {H} )  irrationaaliluvut  transsendenttiluvut  surreaaliluvut 
Muita::  kardinaaliluvut  p-adiset luvut 
Kompleksiluku z piirrettynä kompleksitasolle
Kompleksiluku z piirrettynä kompleksitasolle käyttäen Eulerin kaavaa
Vammat

Vamma tai vaurio (engl. impairment) on Kielitoimiston sanakirjan mukaan "varsinkin ulkoisen syyn aiheuttama ruumiillinen vahingoittuma, vioittuma, vika." Vamma voi aiheuttaa yksilölle toimintarajoitteita (disability) ja yhteiskunnassa esiintyvien esteiden kanssa rajoittaa henkilön sosiaalista osallistumista (participation).
"Vamma" tarkoittaa eri asiaa kuin vammaispalvelulain 2 §:n kuvaama "vammaisuus".
Kognitiiviset häiriöt

Yhdysvalloissa on arvioitu, että noin 66 prosenttia väestöstä kärsii kognitiivisista häiriöistä jossain elämänsä vaiheessa ja 37 prosenttia naisista sekä 24 prosenttia miehistä sairastuu ennen pitkää dementiaan. Yhdysvalloissa noin 4,4 prosenttia aikuisväestöstä on saanut ADHD-diagnoosin, mutta Suomessa vain kolme prosenttia. Autismikirjon häiriöiden yleisyydeksi on saatu eri tutkimuksissa 0,9–2,6 prosenttia väestöstä. Lisäksi 0,75 prosentilla suomalaisista arvioidaan olevan älyllinen kehitysvamma. Myös krooninen kipu aiheuttaa aivojen kognitiivisia häiriöitä ja yli kuusi prosenttia suomalaisista kärsii toimintakykyä vaikeasti rajoittavasta kroonisesta kivusta.
Kognitiivisilla häiriöillä tarkoitetaan vaikeuksia esimerkiksi tarkkaavaisuudessa, muistamisessa ja mieleen painamisessa, toiminnanohjauksessa, aistitoiminnoissa, sosiaalisessa kanssakäymisessä tai puheen ymmärtämisessä ja prosessoinnissa. Dementiaoireyhtymällä tarkoitetaan älyllisten toimintojen laaja-alaista heikentymistä.
Mielenterveyden häiriöt

Monet mielenterveyden häiriöt, kuten esimerkiksi masennus, voivat aiheuttaa vammaisuutta. Masennus onkin Suomessa yleisin diagnoosi, jonka perusteella myönnetään työkyvyttömyyseläke.
Kuulovamma

Ihmisellä on kuulovika tai kuulovamma silloin, kun hänen kuuloelimensä rakenteessa on vaurio tai kun sen toiminnot ovat häiriintyneet. Lääketieteessä kuurous määritellään kuulovammaksi, joka estää puheen ymmärtämisen kuulon kautta. Kuurojen järjestöt kutsuvat kaikkia kuulovammaisia kuuroiksi.
Liikuntavamma

Suomessa on arvioilta yli 250 000 liikuntarajoitteista henkilöä. Pyörätuolin käyttäjiä ei tilastoida, mutta heidän määränsä on arvioitu olevan noin 15 000-20 000.
Muita vammaisuuden lajeja

Hajuaistin puute eli anosmia
Makuaistin puute eli ageusia
Tuntoaistin vaurio tai puuttuminen eli parestesia kuten analgesia (kipuaistin puute) ja lämpötila-aistin puute.
Muusikkojen liiton tunnustuspalkinto

Muusikkojen liiton tunnustuspalkinto on vuosittain jaettava rahapalkinto kiitokseksi suomalaisen musiikin hyväksi tehdystä työstä. Sitä jakaa Suomen Muusikkojen Liitto.
Alkuvuosina tunnustuspalkinnon suuruus oli 2 000 markkaa. Vuoden 1981 palkinnon suuruus oli 4 000 markkaa. Vuoden 1989 molempien palkintojen suuruus oli 5 000 markkaa. Muusikkojen liiton rahoittaman vuoden 2020 palkinnon suuruus oli 5 000 euroa ja summa jaettiin kahden palkitun kesken.
Palkinnon saajat

1978 Hannu Sopanen
1979 Radion kamarikuoro
1980 Toivo Kärki
1981 Pauli Kinnunen, muusikko
1982 Jukka-Pekka Saraste ja Harri Saksala
1983 Anneli Saaristo ja Juhani Raiskinen
1984 Jussi Raittinen ja Jorma Ylönen
1985 Seitsemän seinähullua veljestä
1986 Veijo Filppu, muusikko ja Risto Fredriksson, muusikko
1987 Esa Pulliainen ja Raimo Sarmas, trumpetisti, lehtori
1988 Heikki Laurila
1989 Lahden kaupunginorkesteri ja Pekka Helin
1990 Kari Lampela, diplomi-insinööri ja Paavo Helistö
1991 Martti Metsäketo
1992 Jukka Ollila
1993 Matti Puurtinen ja Timo Ronkainen, käyrätorvensoittaja
1994 Anssi Nykänen
1995 Martti Peippo, muusikko
1996 Kauko Saari
1997 Atso Almila
1998 Seppo Hovi
1999 Joensuun kaupunginorkesteri
2000 Eeva-Liisa Saarinen
2001 Kimmo Pohjonen
2002 Markku Johansson
2003 Pepa Päivinen
2004 Maria Kalaniemi
2005 Veikko Nyberg, tuottaja
2006 Juha Uusitalo
2007 Jussi Javas, muusikko
2008 Jukka Perko
2009 Heikki Hämäläinen
2010 Reetta Ristimäki
2011 Minna Tervamäki
2012 Iiro Rantala
2013 Pekka Laine
2014 Jussi Fredriksson, muusikko ja Timo Pulakka, muusikko
2015 Annamaija Saarela, yrittäjä
2016 Minna Pensola
2017 Ossi Runne
2018 UMO Jazz Orchestra
2019 Miikka Peltomaa, erikoislääkäri
2020 Janne Haavisto ja Kymi Sinfonietta
2021 Patrik Stenström, muusikko
2022 Kaisa Rönkkö, toimitusjohtaja
2024 Tuula Sarotie, intendentti
Pilvi Torsti

| Pilvi Torsti |
| --- | --- |
 Pilvi Torsti vuonna 2020.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. tammikuuta 1976 (ikä 48) Imatra
Poliitikko
Puolue:  Suomen Sosialidemokraattinen Puolue
Vaalipiiri:  Helsingin vaalipiiri
Kotipaikka:  Helsinki
Aiheesta muualla
Virallinen sivu
Pilvi Tuulia Torsti (s. 6. tammikuuta 1976 Imatra) on suomalainen poliitikko, valtiotieteilijä ja entinen kansanedustaja. Hän on työskennellyt vuodesta 2023 alkaen Euroopan komission alaisen Euroopan koulutussäätiön johtajana.
Torsti toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 2017–2019. Hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 2012–2023 ja toimi pitkään kaupunginhallituksen jäsenenä sekä vuosina 2021 –2023 valtuuston varapuheenjohtajana.
Torsti toimi opetusministeri Krista Kiurun valtiosihteerinä vuosina 2013–2015 ja työministeri Lauri Ihalaisen erityisavustajana elokuusta 2011 kesäkuuhun 2013. Kevääseen 2023 saakka Torsti toimi liikenne- ja viestintäministeri Timo Harakan valtiosihteerinä. Koulutukseltaan hän on valtiotieteiden tohtori ja dosentti (Helsingin yliopisto).
Ura

Torsti kävi koulunsa Hollolassa ja Lammilla lukion ensimmäiseen vuoteen asti. Suomen Kulttuurirahaston stipendin avulla hän jatkoi opintojaan Italiassa United World College of the Adriaticissa, jossa hän suoritti International Baccalaureate -tutkinnon vuonna 1995. Vuonna 1997 Torsti valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi Jyväskylän yliopistosta. Tutkintoon sisältyi yleisen historian opintoja Helsingin yliopistossa sekä journalistiikan opintoja Jyväskylän yliopistossa. Vuonna 2000 Torsti valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta pääaineenaan yleinen historia ja sivuaineinaan journalistiikka ja valtio-oppi.
Vuonna 2004 Torsti väitteli valtiotieteiden tohtoriksi poliittisesta historiasta Helsingin yliopistossa. Tutkimuksessaan Torsti on perehtynyt historian käyttöön, historiapolitiikkaan sekä entisen Jugoslavian alueeseen. Vuosina 2008–2012 hän toimi Historiatietoisuus Suomessa -tutkimushankkeen johtajana Helsingin yliopistossa.
Vuosina 2001–2006 Torsti työskenteli ensin vapaaehtoisena hankkeen vetäjänä ja vuosina 2005–2006 täysipäiväisenä projektipäällikkönä Bosnia ja Hertsegovinassa toteutetussa koulutushankkeessa, jonka tuloksena Mostarin kaupunkiin perustettiin vuonna 2006 United World Colleges -lukio. Torsti toimii koulun taustasäätiön hallituksen puheenjohtaja. Torsti on tehnyt vapaaehtoistyötä myös Suomessa, Kroatiassa ja Sloveniassa, Saksassa ja Nepalissa. Lisäksi hän on julkaissut matkakirjallisuutta sekä työskennellyt toimittajana ja erilaisissa kansalaisjärjestöissä. Torsti on kirjoittanut Like kustannuksen Sankarimatkailija-sarjaan kolme matkaopasta Balkanin alueelta ja toiminut useiden suomalaisten tiedotusvälineiden toimittajana alueella. Suomessa hän on työskennellyt myös muun muassa Ylioppilaslehdessä ja A-studiossa.
Torsti valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon vuoden 2012 kunnallisvaaleissa SDP:n listoilta. Torsti oli ehdolla myös vuoden 2009 eurovaaleissa, joissa sai 8706 ääntä eikä tullut valituksi. Vuonna 2015 Torsti oli ehdolla eduskuntavaaleissa ja sai yhteensä 3 451 ääntä, mikä riitti ensimmäiseen varasijaan. Eduskuntaan hän nousi 9.6.2017, kun Nasima Razmyar siirtyi Helsingin apulaispormestariksi ja erosi eduskunnasta. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Torsti sai 3 954 ääntä ja jäi varasijalle.
Torsti on koulutusvientiyritys Helsinki International Schools Oy:n (Hei Schools) perustaja.
Keväällä 2023 Torsti valittiin Euroopan koulutussäätiön johtajaksi. Hän aloitti tehtävässä huhtikuussa 2023. Tehtävän vuoksi Torsti muutti Italiaan ja luopui paikastaan Helsingin kaupunginvaltuustossa. Hänen tilalleen nousi Thomas Wallgren.
Yksityiselämä

Torsti asuu Helsingissä. Hän on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Julkaisut

Suomalaiset ja historia (Gaudeamus, 2012)
Sankarimatkailijan Slovenia, Kroatia ja Bosnia ja Hertsegovina. Toinen uudistettu painos. (Like, 2007)
Sankarimatkailija Adrianmeren rannikolla. (Like, 2007)
10 uutta tulijaa. Euroopan unioni – erilaisia yhdessä. (Eurooppa-Tiedotus, 2004)
Divergent Stories, Convergent Attitudes. Study on the Presence of History, History Textbooks and the Thinking of Youth in post-War Bosnia and Herzegovina. (Taifuuni, 2003)
Sankarimatkailijan Slovenia, Kroatia ja Bosnia ja Hertsegovina. (Taifuuni, 2003)
Torsti, Pilvi, Saarinen, Mika, Mustonen Veera ja Isosomppi, Pekka (toim.) Kansankodista maailmankylään. Puheenvuoroja kansainvälistymisestä. 35 suomalaisten United World Colleges –koulusta. (Suomen UWC-yhdistys, 2001)
Lisäksi lukuisia muita tieteellisiä artikkeleja, kolumneja ja journalistisia artikkeleja.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pilvi Torstin kotisivut
.aspx Pilvi Torsti Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
| n k Sosiaalidemokraattien kansanedustajat 2015–2019 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (34):  Eloranta  Feldt-Ranta  Filatov  Gustafsson  Guzenina  Haatainen  Harakka  Heinäluoma  Huovinen (2015–2018)3  Ihalainen  Kantola  Kari  Kiljunen  Kiuru  Kymäläinen  Lindtman  Marin  Myller  Mäkinen (2018–)3  Mäkisalo-Ropponen  Nurminen  Ojala-Niemelä  Paatero  Razmyar (2015–2017)2  Rinne  Räsänen  Salonen  Skinnari  Taavitsainen  Taimela  Tolppanen (2016–)1  Torsti (2017–)2  Tuomioja  Tuppurainen  Urpilainen  Viitanen  Wallin 
1 Maria Tolppanen erosi perussuomalaisista kesäkuussa 2016 ja liittyi sosialidemokraattiseen eduskuntaryhmään. 2 Nasima Razmyar siirtyi Helsingin apulaispormestariksi kesäkuussa 2017, ja hänen tilalleen eduskuntaan nousi Pilvi Torsti.  3 Susanna Huovinen siirtyi Keski-Suomen ensi- ja turvakodin toi­min­nan­joh­ta­jak­si kesäkuussa 2018, ja hänen tilalleen eduskuntaan nousi Riitta Mäkinen.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta
Hans Ahlström

Hans Erik Gunnar Ahlström (18. kesäkuuta 1904 Helsinki – 19. marraskuuta 1960 Noormarkku) oli suomalainen vuorineuvos, joka toimittuaan pitkään A. Ahlström Oy:n Karhulan tehtaitten johtajana nousi koko Ahlström-konsernin pääjohtajaksi Harry Gullichsenin jälkeen 1954.
Hans Ahlström oli Kauttuan paperitehtaan johtajan Bertel Ahlströmin vanhin poika. Hänen äitinsä oli Ruth Björkenheim, joka meni vuonna 1919 uusiin naimisiin vuorineuvos Gösta Serlachiuksen kanssa.
Ahlström valmistui insinööriksi (Bachelor of Science, Technology) vuonna 1927 Manchesterin teknillisessä korkeakoulusta. Työskenneltyään perhekonsernin yrityksissä Kauttualla ja Karhulassa hän nousi Karhula Oy:n toimitusjohtajan Anders Kramerin apulaiseksi vuonna 1932. Kolme vuotta myöhemmin hänestä tuli Karhulan lasitehtaan johtaja. Kramerin jäätyä eläkkeelle vuonna 1942 Hans Ahlströmista tuli hänen seuraajansa. A. Ahlström Oy:n johtajaksi Ahlström nousi vuonna 1951 ja pääjohtajaksi Harry Gullichsenin kuoltua vuonna 1954. Ahlströmin pääjohtajakaudella konserni menestyi, ja yrityksen liikevaihto ja tuottavuus nousivat huomattavasti.
Hans Ahlström sai vuorineuvoksen arvonimen vuonna 1954. Hän oli Suomen Lasiteollisuusliiton puheenjohtaja vuosina 1944–1954 ja Suomen Puuhiomoyhdistyksen puheenjohtaja vuodesta 1954 kuolemaansa saakka.
Hans Ahlströmin puoliso oli Marjatta Sibelius (1901–1989), joka oli Jean Sibeliuksen veljen, ylilääkäri Christian Sibeliuksen tytär.