stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tattaranjoki

| Tattaranjoki |
| --- | --- |
 Tattaranjokea Nakkilan Tattarassa
Maat:  Suomi
Maakunnat:  Satakunta
Kunnat:  Nakkila
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tattaranjoen valuma−alue (35.19)
Pinta-ala:  138,23 km²  
Järvisyys:  0 % 
Pääuoman pituus:  20,8 km 
Pääuoman osuudet:  Tattaranjoki ←Rekonoja
Yhtyy:  Kokemäenjoki
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Tattara, Nakkila
 :  61.3222°N, 22.0087°E
Laskupaikka:  Masia, Nakkila
 :  61.3838°N, 21.9920°E
Esteet:  pohjapato
Sivu-uomat:  Palojoki, Saamanoja
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  alle 20 m  
Laskukorkeus:  alle 1 m  
Korkeusero:  19 m
Pituus:  noin 10 km
Kaltevuus:  1,9 m/km
Muuta
Puusilta Nakkilassa.
Isokanavaksi kutsuttu Leistilänjärven kuivatusuoma järven vanhan laskukynnyksen kohdalle tehdyssä kanavassa.
Tattaranjoki on Satakunnassa Nakkilassa virtaava Kokemäenjoen sivujoki, jonka muodostaa sen 21 kilometriä pitkästä pääuomasta sen alajuoksun 10 kilometriä pitkän osuuden.
Joen kulku

Tattaranjoki katsotaan alkavan, kun vesistöalueen yläjuoksulla Saamanoja ja Rekonoja yhtyvät toisiinsa Tattaran yläpuolella. Tämä tapahtuu Kaasanmaäen ja Kaunimäen välisellä peltoaukealla. Tattaranjoki virtaa tämän jälkeen etelästä kohti pohjoista, halkoen tasaista peltoaluetta, jossa joki alkaa kevyesti meanderoida. Joki alittaa korkeajännitelinjan ja siihen yhtyy Tuomistonoja vasemmalta puolelta ensimmäisten 600 metrin matkalla. Joen länsipuolta seuraa yhdystie 12895, jonka varrella sijaitsevat Tattaran asuintontit. Joen ylittää kaksi yksityistä siltaa ja sitten joki saapuu Kurkelansuon viereen. Tässä jokeen yhtyy oikealta Kurkelanoja, jonka valuma-alueella sijaitsevat Lammaistensuon kuivatusojat ja Boliden Harjavallan saostusaltaat. Ojasta kilometrin päässä on joessa yksityinen silta, joki kohtaa valtatien 2 ja se saapuu Ristimäkeen. Joen yli kulkee yhdystie 12897 ja se alkaa voimakkaasti mutkitellen seurata valtatietä. Leistilän kylä on haja-asutusalue ja mennen ajan teollinen toiminta oli keskittynyt joenranta-alueeseen. Joki alittaa Villilän kohdalla valtatien ja virtaa lähes suorassa uomassa Suomisen tehtaalle, missä siihen yhtyy oikealta Palojoki. Palojoessa on pohjapato, patoallas ja lyhyt koski. Tehtaalta on Kokemäenjokeen uomalla pituutta alle 2,5 kilometriä. Vielä Masian alueella on joella kohtalaisen matalat äyrään, mutta joki kallistuu koskijaksoonsa ennen jokea ja uoma jokilaakso syvenee lähes 20 metriseksi. Loppuosuudellaan joki alittaa yhdystiet 12883, 12885 ja tehtaan huoltotien ja Pori-Tampere-rautatien. Tattaranjoessa on nykyään yksi pohjapato, joka sijaitsee Suomisen tehtaille johtavan sillan kohdalla.
Veden laatu

Tattaranjoki on erittäin rehevöitynyt ja sen vedenlaatu on huono. Rehevöitymiseen ovat syynä maatalous, joki virtaa koko matkaltaan peltoviljelysten läpi ja siihen laskee useita ojia. Vedenlaatuun on vaikuttanut myös teollisuus. Joen varrella on ollut ainakin kaksi nahkatehdasta sekä meijeri, jotka ovat aikoinaan laskeneet jätevetensä jokeen. Suomisen kuitukangastehdas on myös laskenut jätevesiään Tattaranjokeen, mutta tehtaalle on rakennettu ensimmäinen vedenpuhdistamo jo 1940-luvulla. Tattaranjoen raskasmetallipitoisuuksia on nostanut Harjavallan suurteollisuuspuiston yritysten Torttilassa sijaitsevilta läjitysalueilta ojien mukana jokeen kulkeutuvat orsivedet sekä varastointialtaiden vuodot.
Joen virtaamavaihtelut ovat erittäin suuria. Pienimmillään se voi olla vain joitakin kymmeniä litroja sekunnissa ja kesäaikaan joki onkin käytännössä lähes kokonaan kuivunut. Tattaranjoki voi kuitenkin myös tulvia yli äyräidensä, kuten tapahtui rankkasateiden takia syys-lokakuun vaihteessa 2012.
Tattaranjoki on tiettävästi ollut keskiajalla purjehduskelpoinen, mutta nykyään se on veneilyyn soveltumaton.
Tattaranjoen valuma-alue

Tattaranjoen valuma-alue (vesistöaluetunnus 35.19) on pinta-alaltaan 138 neliökilometriä. Valuma-alue sijaitsee Kokemäenjoen lounaispuolella Nakkilan ja Euran Kiukaisten kuntien alueilla. Sen luoteispuolen vedenjakaja kulkee Leistilänjärven peltoalueen ja Lattomeren välissä, ja sen kaakkoispuolen vedenjakajan sisäpuolelle jää Hiirijärven kyläalue.
Tattaranjoen valuma-alue > Pääuoman sivuojia

Tattaranjoen pääuoman sivu-uomia on kerätty alla olevaan taulukkoon. Taulukon tietojen lähteet näkyvät taulukon alla ja ne on yksilöity kunkin rivin oikeassa sarakkeessa. Rekonoja on se pääuoman latvahaara, joka muodostaa pääuoman latvan.
| Sivu-uoman nimi   | pääuoman kohta   | Etäisyys Kokemäen- joesta (km) | Pituus (km)   | Virtaama (MQ m³/s)   | Valuma-alue (km²)   | Lähteet     |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Tattaranjoki yhtyy Kokemäenjokeen Masiassa
| Palojoki | Pappila | 3 | 15 |  | 55 | 2,2,2,2,–,3 |  |
| Kurkelanoja | Tattara | 7 | 8 |  | 23 | 2,2,2,2,–,3 |  |
| Tuohistonoja | Tattara | 8 | 3 |  |  | 2,2,2,–,–,– |  |
Saamanoja ja Rekonoja yhtyvät Tattaranjoeksi 
| Saamanoja | Kaasanmäki | 9 | 10 |  | 20 | 2,2,2,2,–,3 |  |
| pelto-oja | Matomäki | 12 |  |  |  | 2,2,2,–,–,– |  |
| pelto-oja | Kyllijoki | 13 |  |  |  | 2,2,2,–,–,– |  |
| Rekonoja | Rekontausta | – | 15 |  |  | 2,2,2,–,–,– |  |
Pääuoma alkaa Ristisuolta ja virtaa Rekonojana Tattaranjokeen (noin 20 kilometriä Masialta)

Lähteet: 1 = luettu Wikipedian suomenkielisestä artikkelista, 2 = katsottu tai mitattu Karttapaikan verkkopalvelusta , 3 = katsottu Paikkatietoikkunasta
Huomioita

↑  Valuma-alueen pääuoma on mitattu Paikkatietoikkunassa, jossa on käytettävissä vesistöviranomaisten määrittämiä joenuomien eri osuuksien pituuksia. Pituuden arviointi on selostettu artikkelissa Tattaranjoen valuma-alue kappaleessa Pääuoma.
Lauren Macuga

| Lauren Macuga |
| --- | --- |
 Lauren Macuga nuorten olympialaisissa 2020.
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. heinäkuuta 2002 (ikä 22)
Uran tiedot
Laji:  alppihiihto 
Maailmancup
Kaudet:  2021–
Voitot:  1
Palkintokorokkeella:  2
 Tietolaatikko päivitetty 1. maaliskuuta 2025 
| Mitalit> Maa:  Yhdysvallat.Naisten alppihiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Yhdysvallat.Naisten alppihiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Yhdysvallat.Naisten alppihiihto.MM-kilpailut  | Maa:  Yhdysvallat> Naisten alppihiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Saalbach 2025 | supersuurpujottelu |  |
Lauren Macuga (s. 4. heinäkuuta 2002 Troy, Michigan) on yhdysvaltalainen alppihiihtäjä.
Macuga saavutti nuorten MM-kilpailuissa pronssia syöksylaskussa 2022.Saalbachin MM-kilpailuissa 2025 hän jakoi supersuurpujottelun pronssin Kajsa Vickhoff Lien kanssa. Syöksylaskussa hän sijoittui viidenneksi ja joukkuealppiyhdistetyssä neljänneksi.
Macuga kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Lake Louisen syöksylaskussa joulukuussa 2021. Ensimmäisen maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan 30:s Sankt Moritzin syöksylaskussa joulukuussa 2022. Kymmenen parhaan joukossa hän debytoi sijoituttuaan kymmenenneksi Altenmarkt-Zauchenseen supersuurpujottelussa tammikuussa 2024. Ensimmäisen voittonsa, ja ylipäätään palkintosijansa, hän saavutti St. Antonin supersuurpujottelussa tammikuussa 2025. Hän sijoittui toiseksi Kvitfjellin jälkimmäisessä syöksylaskussa maaliskuussa 2025.
Macuga voitti kaksi Nor-Am -cupin syöksylaskua 2023.
Fonetiikka

Morfologia (Muoto-oppi) · Syntaksi (Lauseoppi)
Oikeinkirjoitus · Fonetiikka (Ääntöoppi)
Fonologia (Äänneoppi)
Stilistiikka · Pragmatiikka
Dialektologia · Leksikologia
Historiallis-vertaileva kielitiede
Semantiikka
Kielifilosofia
Kielihistoria
Neurolingvistiikka
Psykolingvistiikka
Sosiolingvistiikka
Kieliteknologia
Käännöstiede
Diskurssianalyysi
Fonetiikka eli ääntöoppi on tieteenala, jossa tutkitaan puhetta: ihmisäänen ja kielen äänteiden – vokaalien ja konsonanttien – syntyä, niiden akustista luonnetta ja kuulosignaalin tulkitsemista. Fonetiikka lasketaan usein kielitieteen osa-alueeksi. Toisaalta esimerkiksi Helsingin yliopistossa fonetiikkaa opetetaan käyttäytymistieteelliseen tiedekuntaan kuuluvalla käyttäytymistieteiden laitoksella, kun muu teoreettinen kielentutkimus on pitkälti humanistisen tiedekunnan nykykielten laitoksen toimialaa. Lähelle fonetiikkaa menevä kielitieteen tutkimusalue on fonologia eli äänneoppi.
Ääntöoppi jaetaan edelleen
1. Artikulatoriseen fonetiikkaan
2. Akustiseen fonetiikkaan sekä
3. Auditiiviseen fonetiikkaan
Vuosina 1902–2001 Suomessa tehtiin 17 fonetiikan alan väitöskirjaa.
Artikulatorinen fonetiikka

Artikulatorisessa fonetiikassa tutkitaan puheessa käytettävien äänteiden tuottamista ääntöväylällä. Pääasiallisena tutkimuskysymyksenä on, miten ääntöväylän eri osat, artikulaattorit eli kieli, huulet, leuka, kitalaki, hampaat ynnä muut, käyttäytyvät itsessään ja suhteessa toisiinsa.
Artikulatorinen fonetiikka > Mittaustekniikat

Äänteiden muodostuksen eli artikulaation tutkimuksessa käytetään usein apuna kokeellisia menetelmiä. Voidaan esimerkiksi mitata, millä tavalla kieli koskee kitalakeen puheenmuodostuksen aikana käyttämällä elektropalatografiaksi (EPG) kutsuttua menetelmää. Tiedon keräämisen ajaksi koehenkilölle asetetaan useilla elektrodeilla päällystetty tekokitalaki. Henkilön puhuessa koje mittaa, miten, missä ja kuinka kauan kieli koskee tiettyihin elektrodeihin eri äänteitä tuotettaessa.
Akustinen fonetiikka

Akustinen fonetiikka tutkii kielellisten ilmausten akustista rakennetta sekä puheen akustiikkaa. Tutkimuksessa voidaan keskittyä esimerkiksi tunnetilojen vaikutukseen tai puhe-elimistön ja akustisen vastaavuuteen.
Auditiivinen fonetiikka

Auditiivinen fonetiikka tutkii puheen auditiivista prosessointia, akustisten signaalien ja puheen havaitsemisessa tapahtuvia reaktioita ja esimerkiksi akustisten signaalien ja auditiivisten vasteiden yhteyksiä.
Kirjallisuutta

Karjalainen, Matti: Kommunikaatioakustiikka.  (Suomenkielinen oppikirja)  Espoo:  TKK, Akustiikan ja äänenkäsittelytekniikan laboratorio, 1999.  ISBN 951-22-4412-8
Pulkki, Ville & Karjalainen, Matti: Communication Acoustics – An Introduction to Speech, Audio and Psychoacoustics.  (Englanninkielinen oppikirja)  New York:  John Wiley & Sons, Ltd, 2015.  ISBN 978-1-118-86654-2
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Helsingin yliopisto – Fonetiikka (Arkistoitu – Internet Archive)
Turun yliopisto – Fonetiikka (Arkistoitu – Internet Archive)
Grete Bäckman

Grete Magdalena Bäckman-Ramsten (12. helmikuuta 1923 Turku – 28. elokuuta 2013 Falun, Ruotsi) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Bäckmanin vanhemmat olivat tilanomistaja Tor Ragnar Bäckman ja Maggie Öberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1941 ja opiskeli Åbo Akademissa 1942–1943. Bäckman valmistui sosionomiksi 1947 Tukholman Socialinstitutetista ja meni samana vuonna naimisiin ruotsalaisen toimittaja Lars Ramstenin (1924–2009) kanssa. Bäckman toimi lastensuojeluasiamiehenä Uppsalassa.
Teoksia

Molnen dra förbi : romaani. Söderström, Helsinki 1940
Käikälä

Käikälän sijainti Hämeenlinnassa.
Käikälä on Hämeenlinnan 40. kaupunginosa, joka sijaitsee noin kuusi kilometriä Hämeenlinnan keskustasta etelään. Käikälä rajoittuu etelässä ja lännessä Vanajaveteen ja pohjoisessa Turun valtatiehen. Idässä rajana on Harvialantie.
Käikälä on enimmäkseen pientaloaluetta, mutta siellä on myös suuri teollisuusalue, jossa sijaitsevat muun muassa SSAB:n Hämeenlinnan tehdas (aiemmin Rautaruukki Oyj), Huhtamäki Oyj:n Hämeenlinnan tehdas, Sisu Akselit Oy ja Patria Vehicles Oy.
Käikälässä toimii Kirkonkulman koulu (alakoulu) ja yksityinen päiväkoti. Palveluihin kuuluu päivittäistavarakauppa K-Market sekä Sale.
Mullah Krekar

Mullah Krekar vuonna 2012.
Najmuddin Faraj Ahmad (kurdiksi :مهلا کرێکار), tunnetaan parhaiden nimellä mullah Krekar, s. 7. heinäkuuta 1956) on kurditaustainen ääri-islamisti, joka tuli Norjaan pakolaisena Pohjois-Irakista vuonna 1991. Krekar on toiminut Ansar al-Islam -järjestön johtajana.
Krekar tuomittiin 26.3.2012 Norjassa vankeuteen viideksi vuodeksi hänen uhkailtuaan kurdeja ja norjalaispoliitikkoja.
Epäiltynä terrorismista

Krekar pidätettiin Norjassa 21. marraskuuta 2003. Häntä syytettiin terroristitoiminnasta Norjassa ja Norjan käyttämisestä terrorismin tukikohtana. Syyttäjä ei kuitenkaan pystynyt todistamaan, että Krekar ja hänen johtamansa Ansar al-Islam -järjestö toimisivat terroristisesti Irakissa. Krekar ja Ansar al-Islam väittivät, että Krekarin johtajuus järjestössä on päättynyt. Yhdysvaltain hallitus on julistanut Ansar al-Islam -järjestön terroristijärjestöksi. Krekar päätettiin karkottaa Norjasta 2005, mutta Irakin epävakaan turvallisuustilanteen ja Krekaria uhkaavan kuolemantuomion vuoksi karkotusta ei pantu toimeen.
Krekar on lisätty 2006 YK:n turvallisuusneuvoston komitean listalle al-Qaida-yhteyksistä epäillyistä henkilöistä.
Mullah Krekar tuomittiin 26.3.2012 Norjassa vankeuteen viideksi vuodeksi hänen uhkailtuaan kurdeja sekä norjalaispoliitikkoja.
Krekar hyökkäsi myös Norjan TV2-kanavan toimittajien kimppuun oikeudenkäynnin jälkeen
Epäiltynä terrorismista > Meranin koulutuskeskus

Krekar vapautui vankilasta Norjassa 25.1.2015. 
Helmikuussa 2015 Krekar pidätettiin uudelleen epäiltynä rikoksiin yllyttämisestä. Hän oli ylistänyt Charlie Hebdo -lehden toimitukseen tehtyä terrori-iskua. Hänet tuomittiin lokakuun lopussa 1,5 vuoden vankeuteen laittomista uhkauksista.
Marraskuussa 2015 Italian poliisi toteutti terrorismin vastaisen operaation, jossa hajotettiin Meranossa toiminut Krekarin johtama Rawti Shax -nimisen terroristijärjestön koulutuskeskus. Järjestö tunnetaan myös nimellä Didi Nwe eli uusi kurssi.
Krekar on johtanut Rawti Shax -järjestöä norjalaisesta vankilasta käsin.
Kesällä 2019 italialainen tuomioistuin tuomitsi Krekarin 12 vuoden vankeuteen terrorismista ja Italia vaati hänen luovuttamistaan. Hänet luovutettiin keväällä 2020. Puolustusasianajaja arvosteli päätöstä, koska tuolloin Italia oli pahimpia koronapandemian esiintymisalueita ja Krekar kuului riskiryhmään.
Olympoksen Zeuksen temppeli

| Olympoksen Zeuksen temppeli> Ολυμπιείον |
| --- | --- |
 Olympoksen Zeuksen temppelin rauniot.
Sijainti:  Ateena, Attika, Kreikka
Koordinaatit:  37°58′10″N, 23°43′59″E
Rakennustyyppi:  kreikkalainen temppeli
Valmistumisvuosi:  n. 129–131
Tyylisuunta:  korinttilainen
Julkisivumateriaali:  valkoinen marmori
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Olympoksen Zeuksen temppeli eli Olympieion (m.kreik. Ολυμπιείον) on antiikin aikainen Zeukselle omistettu kreikkalainen temppeli Ateenassa Kreikassa. Temppeli oli yksi antiikin suurimmista, mutta se on nykyisin raunioina. Sen arkeologinen alue sijaitsee Ateenan keskustassa Akropoliin kaakkoispuolella.
Historia

Temppelin rakentaminen alkoi alun perin vuonna 515 eaa. tyranni Peisistratoksen käskystä. Rakennuspaikka oli Ilissos-joen rannalla. Rakentaminen kuitenkin keskeytyi vuonna 510 eaa., kun Peisistratoksen poika Hippias syöstiin vallasta. Demokratian aikana ateenalaiset mahdollisesti pitivät niin suurikokoista rakennushanketta epädemokraattisena. Muun muassa Aristoteles mainitsee temppelin eräänä esimerkkinä siitä, kuinka tyrannit käyttävät suuria rakennushankkeita kansan työllistämiseen, niin etteivät nämä ehdi kapinoimaan.
Temppelin rakentamista jatkettiin 100-luvulla eaa. Antiokhos IV:n rahoituksella. Tämä antoi roomalaisen arkkitehti Cossutiuksen tehtäväksi suunnitella koko maailman suurimman temppelin. Työ kuitenkin keskeytyi jälleen vuonna 164 eaa. Antiokhoksen kuoltua.
Vuonna 86 eaa. Ateenan jäätyä Rooman vallan alle kaupungin vallannut kenraali Sulla vei temppelistä kaksi pylvästä Roomaan osaksi Juppiter Optimus Maximuksen temppeliä. Keisari Augustus suunnitteli temppelin rakentamista loppuun, mutta hanke ei edennyt. Temppelin rakentamista jatkettiin uudestaan 100-luvulla keisari Hadrianuksen aikana ja se valmistui lopulta noin vuonna 129–131. Temppeli oli osa Ateenan uutta kaupunginosaa Hadrianupolista (Hadrianoupolista), jonka rakennuksiin kuului myös Hadrianuksen kaari. Roomalaiset kutsuivat temppeliä Juppiter Olympiuksen temppeliksi.
Temppeli paloi vuonna 267 herulien hyökkäyksessä. Se vaurioitui myös maanjäristyksessä keskiajalla. Sen kiviä käytettiin muiden rakennusten osina. 1400-luvulla temppelin pylväistä oli pystyssä 21 kappaletta ja 1700-luvulle tultaessa 17 kappaletta. Vuonna 1759 yksi jäljellä olevista pylväistä kaadettiin ja käytettiin kalkkina Tzistarákiksen moskeijan rakentamiseen. Yksi pylväistä kaatui myrskyssä vuonna 1852 ja makaa edelleen siinä mihin jäi.
Kun Ateenan antiikin muinaisjäänteitä alettiin tutkia, temppelin jäänteitä kutsuttiin aluksi Hadrianuksen pylväiksi, sillä tutkijat eivät tienneet, mistä rakennuksesta oli kyse. Alueen arkeologiset kaivaukset alkoivat 1880-luvulla. Samalla temppeli tunnistettiin suureksi Zeuksen temppeliksi.
Rakennus

Temppeli edustaa korinttilaista tyyliä. Se on rakennettu Pentelikon-vuoren marmorista. Temppeli on ollut 96 metriä pitkä ja 40 metriä leveä. Temppelissä oli 104 korinttilaista pylvästä, joista kukin oli 17 metriä korkea. Pylväistä 56 oli uloimmassa rivissä ja 48 sisäosassa temppelin päätykolmioiden alla. Leveyssuunnassa pylväitä oli 10 ja pituussuunnassa 20. Temppelin pylväistä on nykyisin pystyssä 15. Niistä 13 muodostaa arkkitraavin tukeman ryhmän ja kaksi seisoo erillään.
Temppelin cellassa on ollut suurikokoinen kullasta ja norsunluusta valmistettu Zeuksen patsas sekä samankokoinen keisari Hadrianuksen patsas.
Alkuperäinen Peisistratoksen aikana aloitettu temppeli edusti doorilaista tyyliä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Olympoksen Zeuksen temppeli Wikimedia Commonsissa
Olympoksen Zeuksen temppelin rauniot, taustalla Akropolis.
Olympoksen Zeuksen temppelin rauniot, etualalla vuonna 1852 kaatunut pylväs.
Juan Ayuso

| Juan Ayuso |
| --- | --- |
 Juan Ayuso nuorten Pariisi–Roubaix-kilpailussa 2019.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. syyskuuta 2002 (ikä 22)
Kansalaisuus:   Espanja
Pyöräilijä
Pituus:  183 cm
Paino:  65 kg
Joukkue:  UAE Team Emirates
Laji:  maantiepyöräily
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  yleisajaja
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
1–6/2021 6/2021–:  Team Colpack–Ballan UAE Team Emirates
Suurimmat voitot
 Espanjan ympäriajo, nuorten kilpailu 2023 Baskimaan ympäriajo 2024 
 Tiedot päivitetty: 6. huhtikuuta 2024 
Aiheesta muualla
juanayuso.com
Juan Ayuso Pesquera (s. 16. syyskuuta 2002 Barcelona) on espanjalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Team Colpack–Ballanissa 2021, mutta siirtyi jo saman vuoden kesäkuussa nykyiseen talliinsa UAE Team Emiratesiin.
Ayuso sijoittui Espanjan ympäriajon 2022 kokonaiskilpailussa kolmanneksi. Seuraavan vuoden kilpailussa hän oli neljäs ja voitti nuorten kilpailun. Hän voitti vuoden 2024 Baskimaan ympäriajon 42 sekunnin erolla Carlos Rodrígueziibiin.
Saavutuksia

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Magma (yhtye)

| Magma |
| --- | --- |
 Magma esiintymässä vuonna 2017.
Tiedot
Toiminnassa:  1969–1984, 1996–
Tyylilaji:  progressiivinen rock
Kotipaikka:   Pariisi, Ranska
Laulukieli:  Kobaïan, englanti
Jäsenet:  Christian Vander Stella Vander Isabelle Feuillebois Rudy Blas Hervé Aknin Francis Linon Simon Goubert Thierry Eliez Jimmy Top Caroline Indjein Sylvie Fisichella Laura Guarrato 
Entiset jäsenet:  Francis Moze Jannick Top Klaus Blasquiz Didier Lockwood Bernard Paganotti Benoît Widemann Teddy Lasry Himiko Paganotti Antoine Paganotti Emmanuel Borghi Bruno Ruder Laurent Thibault Jérémie Ternoy Jim Grandcamp James MacGaw Jérome Martineau-Ricotti Philippe Bussonnet Benoît Alziary Claud Angel Jean-Pierre Lambelt Patrick Gauthier Yochiko Seffer Brian Godding
Levy-yhtiö:   A&M  Musea Records  Philips  RCA  Tomato  Vertigo 
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Magma on ranskalainen progressiivista rockia esittävä yhtye. Sen perusti vuonna 1969 rumpali Christian Vander. Yhtyeen musiikkia luonnehditaan usein nimellä zeuhl, joka yleensä luetaan progressiivisen rockin alalajiksi. Suurin osa Magman kappaleista on Vanderin säveltämiä ja laulettu hänen kehittämällään kobaïa-nimisellä keinotekoisella kielellä. Yhtye julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa Kobaïan vuonna 1970. Magman kolmannen albumin, nimeltään Mekanïk Destrüktïw Kommandöh, alkuperäistä vuonna 1973 levytettyä versiota Mekanïk Kommandöh ei julkaistu ennen vuotta 1989.
Diskografia > Studioalbumit

Magma (1970, julkaistu myös nimellä Kobaïa)
1001° Centigrades (1971)
Mekanïk Destruktïw Kommandöh (1973)
Ẁurdah Ïtah (1974, julkaistu alun perin Christian Vanderin sooloalbumina)
Köhntarkösz (1974)
Üdü Wüdü (1976)
Attahk (1978)
Merci (1984)
K.A. (Köhntarkösz Anteria) (2004)
Ëmëhntëhtt-Ré (2009)
Félicité Thösz (2012)
Rïah Sahïltaahk (2014)
Šlaǧ Tanƶ (2015)
Zëss (2019)
Kartëhl (2022)
Diskografia > Singlet

"Kobaïa" / "Mûh" (1970)
"Mekanik Kommando" / "Klaus Kömbälad" (1971)
"Hamtaahk" / "Tendei Kobah" (1972)
"Mekanïk Machine" / "Köhntarkosz" (1974)
"Lihns (La Pluie)" / "Hhai" (1975)
"The Last Seven Minutes" / "Spirituals" (1978)
"Retrovision" / "La Dawotsin" (1981)
"Ooh Ooh Baby" / "Otis" (1985)
Diskografia > Muu materiaali

The Unnamables (1972, julkaistu peitenimellä Uniwerïa Zekt)
Live / Hhaï (1975, julkaistu myös nimellä Köhntark)
Inédits (1977, äänitetty 1972-1975)
Retrospektiw I+II (1981, äänitetty 1980)
Retrospektiw III (1981, äänitetty 1980)
Mythes et Légendes Vol. I (1986)
AKT X: Mekanïk Kommandöh (1989, ensimmäinen studioversio Mekanïk Destruktïw Kommandöh:stä vuodelta 1973)
AKT I: Les Voix de Magma (1992)
AKT IV: Theatre Du Taur Concert, 1975 (1994, äänitetty 1975)
AKT V: Concert Bobino 1981 (1995, äänitetty 1981)
AKT VI: Concert Bobino 1981 (1995, DVD-versio, kuvattu 1981)
AKT VIII: Bruxelles 1971 (1996, äänitetty 1971)
AKT IX: Opera de Reims, 1976 (1996, äänitetty 1976)
Flöë Ëssi / Ektah (1998, EP)
AKT XIII: BBC 1974 (1999, äänitetty 1974)
Trilogie Theusz Hamtaahk (Concert du Trianon) (2001, CD + DVD)
Mythes et Légendes Epok I (2006, DVD)
Mythes et Légendes Epok II (2006, DVD)
Mythes et Légendes Epok III (2007, DVD)
Mythes et Légendes Epok IV (2008, DVD)
AKT XV: Bourges, 1979 (2008, äänitetty 1979)
Studio Zünd: 40 ans d'Evolution (2008, 12 CD-levyn kokoelma; sisältää kaikki studioalbumit sekä bonusmateriaalina levyt Archïw I ja II)
Live in Tokyo 2005 (2009, äänitetty 2005)
Mythes et Légendes Epok V (2013, DVD, kuvattu 2011)
Zühn Wöhl Ünsaï - Live in Bremen (2014, äänitetty 1974)
Diskografia > Tunnetuimmat bootlegit

Theusz Hamtaahk (konserttitallenne vuodelta 1976, julkaistu 1992)
Mekanik Zeuhl Wortz (konserttitallenne vuodelta 1976, julkaistu 1994)
Brussels 1974 (konserttitallenne vuodelta 1974, julkaistu 1994)
Live De Futura 1975 (konserttitallenne vuodelta 1977, nimetty virheellisesti olevan vuodelta 1975; julkaistu 1995)
Kokoonpanot > Nykyinen kokoonpano

Christian Vander – rummut, laulu, kosketinsoittimet
Stella Vander – laulu, lyömäsoittimet
Isabelle Feuillebois – laulu
Hervé Aknin – laulu, lyömäsoittimet
Rudy Blas – kitara
Francis Linon
Thierry Eliez
Simon Goubert
Jimmy Top
Caroline Indjein
Sylvie Fisichella
Francis Linon
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Magma (yhtye) Wikimedia Commonsissa
Lisätietoja (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Rosalba Cederman

Rosalba Maria Cederman, o.s. Elfving tai Elfwing, kirjailijanimi Alba Ödegård (9. kesäkuuta 1830 Oulu – 9. kesäkuuta 1884 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsiksi kirjoittanut suomalainen kirjailija.
Cederman oli naimisissa vuodesta 1849 Tornion pormestarin Frans Julius Cedermanin (1815–1868) kanssa. Rosalba Cederman asettui Tukholmaan 1870 ja omistautui kirjoittamiselle, sen jälkeen kun aviomies ja perheen kaikki viisi lasta olivat kuolleet. Hän julkaisi kirjailijanimellä Alba Ödegård kolme proosateosta, yhden näytelmän ja kertomuksia. Cedermanin tekstejä julkaistiin ruotsalaisissa lehdissä (Förr och Nu, Tule, Ny Illustrerad Tidning)  ja Suomessa ilmestyneissä ruotsinkielisissä lehdissä (Helsingfors Dagblad, Åbo Underrättelser, Österbottniska Posten) sekä ruotsalaisissa kirjallisissa kalentereissa (Blomman för dagen (1881), Nornan (1883).
Cedermanin tunnetuin teos on ensimmäinen suomalaisen naiskirjailijan julkaisema tieteiskertomus nimeltä I Zululandet efter sjuhundratjugofem år: framtidshägring joka julkaistiin 1880 Åbo Underrättelser -lehdessä.