stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vuoden 1960 kesäolympialaisten mitalitaulukko
Mitalitaulukko

| Vuoden 1960 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Sija | Vuoden 1960 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Maa | Vuoden 1960 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Kultaa | Vuoden 1960 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Hopeaa | Vuoden 1960 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Pronssia | Vuoden 1960 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Neuvostoliitto | 43 | 29 | 31 | 103 |
| 2 |  Yhdysvallat | 34 | 21 | 16 | 71 |
| 3 |  Italia | 13 | 10 | 13 | 36 |
| 4 |  Saksojen yhteisjoukkue | 12 | 19 | 11 | 42 |
| 5 |  Australia | 8 | 8 | 6 | 22 |
| 6 |  Turkki | 7 | 2 | 0 | 9 |
| 7 |  Unkari | 6 | 8 | 7 | 21 |
| 8 |  Japani | 4 | 7 | 7 | 18 |
| 9 |  Puola | 4 | 6 | 11 | 21 |
| 10 |  Tšekkoslovakia | 3 | 2 | 3 | 8 |
| 11 |  Romania | 3 | 1 | 6 | 10 |
| 12 |  Iso-Britannia | 2 | 6 | 12 | 20 |
| 13 |  Tanska | 2 | 3 | 1 | 6 |
| 14 |  Uusi-Seelanti | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 15 |  Bulgaria | 1 | 3 | 3 | 7 |
| 16 |  Ruotsi | 1 | 2 | 3 | 6 |
| 17 |  Suomi | 1 | 1 | 3 | 5 |
| 18 |  Itävalta | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 18 |  Jugoslavia | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 20 |  Pakistan | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 21 |  Norja | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 21 |  Etiopia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 21 |  Kreikka | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 24 |  Sveitsi | 0 | 3 | 3 | 6 |
| 25 |  Ranska | 0 | 2 | 3 | 5 |
| 26 |  Belgia | 0 | 2 | 2 | 4 |
| 27 |  Iran | 0 | 1 | 3 | 4 |
| 28 |  Alankomaat | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 28 |  Etelä-Afrikka | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 30 |  Argentiina | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 30 |  Yhdistynyt arabitasavalta | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 31 |  Ghana | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 31 |  Kanada | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 31 |  Singapore | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 31 |  Portugali | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 31 |  Intia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 31 |  Marokko | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 31 |  Kiinan tasavalta | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 38 |  Länsi-Intian federaatio | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 38 |  Brasilia | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 40 |  Espanja | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 40 |  Meksiko | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 40 |  Irak | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 40 |  Venezuela | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Yhteensä | Yhteensä | 152 | 149 | 160 | 461 |
Lähde: Rome 1960 olympic.it. Viitattu 19.1.2016. (englanniksi)
Uuno Turhapuro – kaksoisagentti

| Uuno Turhapuro - kaksoisagentti |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste, Pertti Pasanen, 1987.
Ohjaaja:  Pertti Pasanen
Käsikirjoittaja:  Pertti Pasanen
Tuottaja:  Pertti Pasanen
Säveltäjä:  Jaakko Salo
Kuvaaja:  Juha Jalasti   Timo Jalasti
Leikkaaja:  Eva Jaakontalo
Lavastaja:  Kristine Elo
Pääosat:  Vesa-Matti Loiri   Marjatta Raita   Tapio Hämäläinen   Marita Nordberg
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  Filmituotanto Spede Pasanen Oy
Ensi-ilta:  28. elokuuta 1987
Kesto:  93 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  2 096 000 mk
Katsojat:  352 205 katsojaa
Edeltäjä:  Uuno Turhapuro muuttaa maalle
Seuraaja:  Tupla-Uuno
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lisbeth, vuorineuvos Tuura ja Uuno portaikossa. Näyttelijät Hannele Lauri, Tapio Hämäläinen ja Vesku Loiri.
DVD:n kansikuva
Uuno Turhapuro – kaksoisagentti on vuonna 1987 ensi-iltansa saanut 12. Uuno Turhapuro -elokuva. Sen on käsikirjoittanut ja ohjannut Spede Pasanen, ja se on ensimmäinen ilman Ere Kokkosta tehty Uuno-elokuva. Elokuva oli vuoden 1987 ylivoimaisesti katsotuin kotimainen elokuva. Elokuvateattereissa sen näki 352 205 katsojaa.
Nyt myös Suomen elokuvasäätiö tuki ensimmäisen kerran Turhapuroa – lisäkopiotuen muodossa. Elokuvan tuotantokustannukset olivat 2 096 000 markkaa (netto), eli noin 350 000 euroa. Suomen elokuvasäätiö myönsi elokuvalle kopiotukea 79 000 markkaa, eli noin 13 000 euroa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Vesku Loiri  | … |  Uuno Turhapuro   |
|  Marjatta Raita  | … |  Elisabeth Turhapuro   |
|  Tapio Hämäläinen  | … |  vuoristoneuvos Tuura   |
|  Simo Salminen  | … |  Sörsselssön   |
|  Marita Nordberg  | … |  vuoristoneuvoksetar Tuura   |
|  Hannele Lauri  | … |  "Lisbeth Tuura"   |
|  Riitta Väisänen  | … |  pankkineiti   |
|  Heikki Kinnunen  | … |  poliisi   |
|  Juhani Kumpulainen  | … |  Herra X, salajuonen laatija   |
|  Tuula Polvi  | … |  Tisse   |
|  Saija Hakola  | … |  Sesse   |
|  Johanna Raunio  | … |  baarimestari   |
|  Spede Pasanen  | … |  Härski-Hartikainen / kauko-ohjattavan jääkaapin ääni   |
|  Elli Castrén  | … |  Unelma, Tuuran sihteeri   |
|  Yrjö Parjanne  | … |  ministeri Hujanen   |
|  Pekka Autiovuori  | … |  pankinjohtaja Karlsson   |
|  Seppo Laine  | … |  valepoliisi   |
|  Jyrki Kovaleff  | … |  konserttitalon vahtimestari   |
|  Tarja-Tuulikki Tarsala  | … |  konserttitalon sihteeri   |
|  Raimo Virtanen  | … |  pääjohtaja Rymmelstöt   |
|  Seppo Jokela  | … |  musiikkiarvostelija   |
|  Veli Keskiväli  | … |  musiikkiarvostelija   |
|  Mirjam Himberg  | … |  lääkäri   |
|  Hellevi Seiro  | … |  vahtimestari   |
|  Maija-Liisa Peuhu  | … |  valepoliisin hälyttävä nainen   |
|  Ville-Veikko Salminen  | … |  konserttitalon johtaja   |
|  Tauno Lahtinen  | … |  mies kadulla   |
|  Eero Jaakkola  | … |  mies kadulla   |
|  Kari Petäjäniemi  | … |  naamiomies   |
|  Pekka Lampela  | … |  naamiomies   |
Näyttelijät > Tekijät

Ohjaus: Pertti Pasanen
Käsikirjoitus: Pertti Pasanen
Tuottaja: Pertti Pasanen
Kuvaus: Juha Jalasti ja Timo Jalasti
Leikkaus: Eva Jaakontalo
Äänitys: Pekka Lampela ja Trasseli Partanen
Musiikki: Jaakko Salo
Lavastus: Kristine Elo
Puvustus: Irma Aaltonen
Kuvaussihteeri: Reija Virolainen
Still-kuvat: Reija Virolainen ja Pertti Pasanen
Valaisija: Kari Petäjäniemi
Järjestäjä: Tauno Lahtinen
Maskeeraus: Saija Hakola
Miksaus: Tom Forsström
Negatiivinleikkaus: Leena Palmu (MTV-Elokuvalaboratorio)
Juliste: Pertti Pasanen
Tekstien suunnittelu: Pertti Pasanen
Muusikot: Juhani Aaltonen (saksofoni), Tom Bildo (pasuuna), Unto Haapa-aho (saksofoni), Markku Hannola (lyömäsoittimet), Hannu Koistinen (rummut), Heikki Laurila (Morley-sähkökitara wahwah-pedaalilla), Simo Salminen (trumpetti), Jaakko Salo (Rhodes-sähköpiano) ja Heikki Virtanen (sähköbasso)
Tuotantoyhtiö: Filmituotanto Spede Pasanen Oy, 1987
TV-esitykset

| Päivämäärä | Kanava | Katsojamäärä |
| --- | --- | --- |
| 13.1.1991 | MTV/TV1 | 1 376 000 |
| 1.5.2002 | MTV3 | 563 000 |
| 19.6.2005 | MTV3 | 765 000 |
| 7.12.2013 | MTV3 |  |
| 2.1.2016 | MTV3 | 245 000 |
| 12.8.2016 | MTV3 | 203 000 |
| 26.6.2018 | Sub | 133 000 |
| 1.7.2018 | Sub |  |
| 1.1.2019 | Sub | 128 000 |
| 5.1.2019 | Sub |  |
| 20.4.2019 | Sub | 47 000 |
| 7.8.2019 | Sub | 94 000 |
| 11.8.2019 | Sub |  |
| 8.7.2020 | Sub | 98 000 |
| 11.8.2022 | Sub | 120 000 |
| 28.8.2022 | Sub | 118 000 |
| 20.8.2023 | MTV Sub |  |
| 1.8.2024 | MTV Sub |  |
Lähde:Elonet
Kohtauksia

Kohtaus, jossa Uuno johtaa kaupunginorkesteria, kuvattiin Lahden konserttitalolla. Orkesterina toimi Sinfonia Lahti. Kohtaukset konserttitalon ovella ja aulassa kuvattiin Helsingin kaupunginteatterilla.
Kohtaus, jossa Uuno hakee kahvitarjoilun pankinjohtajalta rahana, kuvattiin Spede Pasasen työhuoneessa MTV:llä.
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano sanoo, ettei Kaksoisagentti ole Turhapuro-sarjan parhaita ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Aiheesta muualla

Uuno Turhapuro – kaksoisagentti Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Uuno Turhapuro – kaksoisagentti Elonet. (suomeksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: 1986: Uuno Turhapuro muuttaa maalle | Suomen katsotuin elokuva 1987 | Seuraaja: 1988: Tupla-Uuno |
| n k Uuno Turhapuro |
| --- | --- |
Pitkät elokuvat:  Uuno Turhapuro (1973)  Professori Uuno D. G. Turhapuro (1975)  Lottovoittaja UKK Turhapuro (1976)  Häpy Endkö? Eli kuinka Uuno Turhapuro sai niin kauniin ja rikkaan vaimon (1977)  Rautakauppias Uuno Turhapuro – presidentin vävy (1978)  Uuno Turhapuron aviokriisi (1981)  Uuno Turhapuro menettää muistinsa (1982)  Uuno Turhapuron muisti palailee pätkittäin (1983)  Uuno Turhapuro armeijan leivissä (1984)  Uuno Epsanjassa (1985)  Uuno Turhapuro muuttaa maalle (1986)  Uuno Turhapuro – kaksoisagentti (1987)  Tupla-Uuno (1988)  Uunon huikeat poikamiesvuodet maaseudulla (1990)  Uuno Turhapuro herra Helsingin herra (1991)  Uuno Turhapuro Suomen Tasavallan Herra Presidentti (1992)  Uuno Turhapuron poika (1993)  Uuno Turhapuron veli (1994)  Johtaja Uuno Turhapuro – pisnismies (1998)  Uuno Turhapuro – This Is My Life (2004) 
TV-sarjat:  Uuno Turhapuro (1996)  Kansalainen Turhapuro (2017) 
Videopelit:  Uuno Turhapuro muuttaa maalle (1986) 
Elokuvan alkutunnus.
Barbara Hanrahan

| Barbara Hanrahan> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. syyskuuta 1939 Adelaide, Etelä-Australia, Australia
Kuollut: 1. joulukuuta 1991 (52 vuotta) Adelaide, Etelä-Australia, Australia
Kansalaisuus:  australialainen
Ammatti:  kirjailija, graafikko
Puoliso:  Jo Steele
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Barbara Janice Hanrahan (6. syyskuuta 1939 Adelaide, Etelä-Australia, Australia – 1. joulukuuta 1991 Adelaide, Etelä-Australia, Australia) oli australialainen kirjailija ja graafikko.
Hanrahanin isä kuoli tyttären ollessa vuoden ikäinen. Hanrahan asui lapsena mainosgraafikkoäitinsä kanssa isoäidin ja tämän kehitysvammaisen sisaren luona. Tausta heijastuu hänen tuotantoonsa. Vuonna 1955 äiti ja tytär muuttivat uuden isäpuolen kanssa Oaklands Parkiin. Hanrahan muutti 1963 Lontooseen opiskelemaan Central School of Artiin. Hän kirjoitti 19-vuotiaana novelleja opettajaopiston lehteen. Hänen tehdessään grafiikkaa niiden oheen alkoi syntyä tekstiä. Lontoossa hän aloitti kirjoittamisen tosissaan, kun isoäidin kuolema 1968 herätti hänessä lapsuusmuistoja.
Yhdessä kumppaninsa kuvanveistäjä Jo Steelen kanssa Hanrahan palasi Australiaan 1978, ja he perustivat työhuoneensa Thebartoniin. Hanrahan oli tuottelias taiteilija, jolta syntyi runsaat 400 grafiikan työtä ja myös maalauksia, joita oli esillä näyttelyissä Australiassa, Ranskassa ja Lontoossa. Hän piti yli kolmekymmentä yksityisnäyttelyä. Hän oli vuonna 1987 jonkin aikaa residenssitaiteilija Adelaiden yliopistossa ja samana vuonna Yhdysvalloissa Floridassa Rollins Collegessa.
Hanrahanin tuotantoon kuuluu omaelämäkerrallisten teosten lisäksi kauhuromaaneja sekä elämäkerrallisia romaaneja, jotka pohjautuvat hänen tuntemiensa ihmisten elämään. Hän piti taiteellista työtään täydentävänä työnä, ja se oli vaistomaista, kun taas kirjoitustyö oli älyllistä.
Hanrahanin muistoksi on nimetty kirjailijastipendi The Barbara Hanrahan Fellowship, ja University of South Australian läntisellä kaupunkikampuksella on hänen mukaansa nimetty rakennus.
Suomennetut teokset

Vihreä on meri: romaani (Sea-green), suom. Väinö J. Tervaskari. Helsinki: Librum, 1981 ISBN 951-862-023-7
Aiheesta muualla

Heywood, Anna 'Hanrahan, Barbara Janice (1939-1991)' Australian Women's Register (englanniksi)
Guide to the Papers of Barbara Hanrahan MS 7754 National Library of Australia (englanniksi)
ABC Radio National Hindsight program about Barbara Hanrahan (englanniksi)
Interview with Barbara Hanrahan ABC (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Australia  Alankomaat 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Auckland  South Australia  Australian Artists  Victoria  ULAN 
Henkilöt:  Australia  Australian Women's Register  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand)
Hanko-Pohjoinen

Hanko-Pohjoinen (lyh. Hkp, ruots. Hangö Norra) on rautatieliikennepaikka Hangon kaupungissa Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla Karjaa–Hanko. Se sijaitsee noin kilometrin päässä Hangon rautatieasemalta pohjoiseen ratapihan päädyssä. Liikennepaikalla pysähtyvät Karjaan ja Hangon väliset lähijunat.
Hanko-Pohjoinen avattiin 1. kesäkuuta 1920. Sen nimi oli 1. tammikuuta 1931 saakka Hangon vaihde. Hanko-Pohjoinen muutettiin  miehittämättömäksi vuonna 1953, mutta miehitys jouduttiin palauttamaan tasoristeyksen puomien hoitamiseksi. Asemarakennus siirtyi Senaatti-kiinteistöille vuonna 2007, mutta rakennus paloi vuonna 2011 ja se purettiin.
Hanko-Pohjoisen lähellä sijaitseva tasoristeys on nimeltään Appelgrenintie, ja se on Karjaa–Hanko-välin ainoa tasoristeys, jossa on ajoradan lisäksi kevyen liikenteen puomit. Tasoristeys on puomien lisäksi varustettu kahdella hiljaisella VMA-kellollaselvennä.lähde?
Hanko Pohjoinen (ilman väliviivaa) on myös postitoimipaikka postinumerolla 10960.
Janna Hurmerinta

| Janna Hurmerinta |
| --- | --- |
 Janna Hurmerinta vuonna 2014.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Janna-Mari Hurmerinta
Syntynyt: 20. joulukuuta 1981 (ikä 43) Helsinki
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä
Vanhemmat:  Sami Hurmerinta   Maarit Hurmerinta
Muusikko
Taiteilijanimi:  Janna
Laulukielet:  suomi, englanti
Aktiivisena:  2007–
Tyylilajit:  pop
Soittimet:  piano
Levy-yhtiöt:  Texicalli / Jupiter   Universal Music (2013–)
Aiheesta muualla
www.janna.fi
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Janna-Mari Hurmerinta, taiteilijanimeltään Janna, (s. 20. joulukuuta 1981 Helsinki) on suomalainen pop- ja soulmusiikin laulaja-lauluntekijä ja pianisti.
Varhainen elämä

Janna Hurmerinnan vanhemmat Sami ja Maarit Hurmerinta ovat tunnettuja muusikoita. Jannan äidin isoisä oli italialainen muusikko Michele Orlando. Hurmerinta aloitti klassisen pianonsoiton opiskelun kuusivuotiaana. Hän sävelsi ensimmäiset kappaleensa 16-vuotiaana ja opiskeli Vantaan musiikkiopistossa pianonsoittoa. Hurmerinta kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 2001. Hän opiskeli Helsingin Pop & Jazz Konservatoriossa, josta valmistui vuonna 2004. Hän on opiskellut myös Complete Vocal Institutessa Tanskassa.
Ura > Sooloura 2007–2013

Hurmerinta aloitti muusikon uransa vuonna 2007, kun hänen esikoisalbuminsa Right Now julkaistiin 20. kesäkuuta 2007 Suomessa ja 10. lokakuuta 2007 Aasiassa. Hurmerinnan lisäksi albumin tuottajina toimivat Tuomo Prättälä, Aki Haarala ja Antti Hynninen. Albumin kappale ”Take Your Time” valittiin Radio Helsingin vuoden 2007 kesähitiksi. Japanilainen levy-yhtiö julkaisi albumin kuudessa Aasian maassa lokakuussa 2007. Syksyllä itävaltalainen levy-yhtiö julkaisi albumin myös Euroopassa. Hurmerinta voitti Bassoradion Vuoden Emerging Act -palkinnon huhtikuussa 2008.
Hurmerinnan toinen sooloalbumi The Makings of Me julkaistiin 19. marraskuuta 2008. Hurmerinnan lisäksi kappaleita albumille sävelsivät ja sanoittivat Tuomo Prättälä, Aki Haarala ja Lasse Kurki, ja sen tuottivat Hurmerinta, Prättälä ja Haarala. Viikolla 48/2008 The Makings of Me oli YleX-radiokanavan viikon albumi. Albumi julkaistiin Suomen lisäksi myös muualla Euroopassa sekä Aasiassa.
Albumilta julkaistiin single ”Go Go Get Gone” radiosoittoon lokakuussa 2008. Single julkaistiin 3. joulukuuta vinyylinä B-puolellaan kappale ”Nothing Without You”.
Ura > Sooloura 2013–

Vuonna 2013 Janna vieraili Junon neljännen albumin 050187 toisella singellä ”Kuuluuks” yhdessä Graciaksen kanssa. Single julkaistiin helmikuussa, ja se nousi Suomen virallisen singlelistan toiselle sijalle ja myi lopulta platinaa. Maaliskuussa 2013 julkaistiin Jannan ja Timo Kiiskisen duetto ”Paikka”, joka oli Simo Halisen ohjaaman elokuvan Kerron sinulle kaiken tunnuskappale. Samana vuonna 18. lokakuuta julkaistiin Jannan tulevan albumin ensimmäinen single ”Sä et ole hullu”, joka oli Jannan, Saara Törmän ja Aku Rannilan yhteistyötä. Single myi lopulta platinaa.
Hurmerinta teki läpimurron vuonna 2014. Hän nousi Suomen suosituimpien artistien joukkoon julkaistuaan ensimmäisen suomenkielisen albuminsa Janna kesäkuussa 2014. Se nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan kärkeen ja myi lopulta kultaa. Hurmerinta sai viisi Emma-ehdokkuutta vuoden 2015 Emma-gaalassa ja palkittiin vuoden tulokkaana Iskelmägaalassa 2015.
Hurmerinta julkaisi maaliskuussa 2016 ”Paljon onnee” -nimisen singlen, joka myi kultaa. ”Anna mä puhallan” -single julkaistiin 12. lokakuuta 2016, ja myös sen myynti oikeutti kultalevyyn. 17. toukokuuta 2017 Janna julkaisi singlen ”Mitä jos”, josta tuli hänen uransa kymmenes kultalevy. 11. elokuuta 2017 julkaistulla ”Vaikee mut oikee” -kappaleella vieraili rap-artisti Nikke Ankara. Kappale nousi heti ensimmäisellä listaviikollaan Latauslistan ensimmäiselle sijalle ja julkaisupäivänään Spotifyn Top 50 -listan sijalle 11. Single on sittemmin striimannut kultaa.
Janna julkaisi ”Tahdon”-singlen 18. lokakuuta 2017, ja kappale striimasi kultaa jo alkuvuonna 2018. Janna oli ehdolla vuoden naissolistiksi Emma-gaalassa 2018. ”Täyteen vaan” -single julkaistiin 23. helmikuuta 2018, myi kultaa ja menestyi hyvin myös radiolistalla nousemalla parhaimmillaan kahdeksannelle sijalle.
”Mustis”-single, jolla vieraili rap-artisti Pyhimys, julkaistiin 4. heinäkuuta 2018. 24. elokuuta 2018 julkaistulla seuraavalla ”Sateet”-singlellä vieraili Tuure Kilpeläinen. Spektri-albumi julkaistiin 28. syyskuuta 2018 ja on myynyt platinaa. Hurmerinta oli ehdolla vuoden naissolistiksi Emma-gaalassa 2019.
Janna nähtiin Vain elämää -tv-ohjelman 14. tuotantokaudella, joka esitettiin Nelosella syksyllä 2023.
Ura > Ura soolouran lisäksi

Soolouransa lisäksi Hurmerinta on vieraillut muun muassa Jukka Pojan, Palefacen, Junon, Don Johnson Big Bandin, HKI Crates -tuottajakollektiivin, Suurlähettiläiden, Mikko Kuustosen ja Tuoman Kauhasen albumeilla. Hän on säveltänyt kappaleita muun muassa Lenni-Kalle Taipaleen sekä äitinsä Maarit Hurmerinnan albumeille. Vuonna 2006 hän esiintyi Lasse Mårtensonin kunniaksi tehdyllä Kaikki paitsi Mårtenson on turhaa -tribuuttialbumilla ja Helsingin juhlaviikoilla järjestetyssä tribuuttikonsertissa. Hän sävelsi ja esitti ”Et sä mua määrää” -kappaleen 29. lokakuuta 2008 julkaistulle Ipanapa 2 -lastenmusiikkialbumille. Hurmerinta laulaa myös ”Lumi oli sopivan soft” -kappaleessa Ipanapa Talvilaulut -levyllä. Vuonna 2012 Hurmerinta teki yhdessä Umo Helsinki Jazz Orchestran kanssa kiertueen, jonka aikana he esittivät Stevie Wonderin musiikkia. Janna on näytellyt Kummeli esittää: Kontio & Parmas -televisiosarjassa sekä Sami Hedbergin Kokovartalomies-sketsisarjassa.tarvitaan parempi lähde Hän on valmistunut laulupedagogiksi. Lisäksi hän toimi Olli Lindholmin apuvalmentajana The Voice of Finlandin 4. tuotantokaudella.
Yksityiselämä

Hurmerinta avioitui rap-artisti Junon kanssa elokuussa 2015. Hän jätti avioerohakemuksen käräjäoikeudelle helmikuussa 2016 ja ja toisen vaiheen hakemuksen lokakuussa 2016. Hurmerinnan esikoispoika syntyi kesällä 2019 Pariisissa. Hurmerinnan suhde lapsensa ranskalaiseen isään päättyi kesällä 2024.
Diskografia

Right Now (2007)
The Makings of Me (2008)
Janna (2014)
Spektri (2018)
Ihminen (2024)
Aiheesta muualla

Kotisivut
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 2 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 2 
Henkilöt:  Ritva  Elonet 
Muut:  Europeana
Arno Hannus

| Arno Hannus> Sisäasiainministeri |
| --- | --- |
 Lehdon hallitus 18.12.1963–12.9.1964  
Edeltäjä:  Niilo Ryhtä
Seuraaja:  Niilo Ryhtä
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. lokakuuta 1920 Köyliö
Kuollut: 23. heinäkuuta 2020 (99 vuotta) Espoo
Ammatti:  juristi, varatuomari
Tiedot
Puolue:  ammattiministeri
Arno Viktor Gustaf Hannus (10. lokakuuta 1920 Köyliö – 23. heinäkuuta 2020 Espoo) oli suomalainen juristi, joka toimi sisäasiainministerinä Lehdon virkamieshallituksessa vuosina 1963–1964 ja sisäasiainministeriön kansliapäällikkönä vuosina 1963–1984. Hän oli varatuomari. Hannus kehitti erityisesti hallintoa niin kuntatasolla kuin valtakunnankin tasolla. Kuollessaan 99-vuotiaana Hannus oli vanhin elossa ollut suomalainen, joka oli toiminut valtioneuvoston jäsenenä.
Teoksia

Kuntalaki. WSOY 1995. ISBN 951-0-20428-5
Kunnallislain uudet säännökset kuntien yhteistoiminnasta. WSOY 1978. ISBN 951-0-08331-3
Kunnallisoikeuden pääpiirteet. WSOY 1991. ISBN 951-0-16608-1
Uusi kunnallislaki. WSOY 1981. ISBN 951-0-10059-5
Virkamiehen näkökulmasta. 1979. ISBN 951-0-09251-7
Maamiehen vero-oppi. 1957.
Kirjallisuutta

Seppinen, Ilkka: ”Hannus, Arno (1920–)”, Suomen kansallisbiografia, osa 3, s. 557–558.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004.  ISBN 951-746-444-4  / Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

Arno Hannus Suomen ministerit. Valtioneuvosto.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Niilo Ryhtä | Suomen sisäasiainministeri 1963−1964 | Seuraaja: Niilo Ryhtä |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiasampo
Knut Hamsun

| Knut Hamsun |
| --- | --- |
 Knut Hamsun 1937
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. elokuuta 1859 Lom, Gudbrandsdalen, Norja
Kuollut: 19. helmikuuta 1952 (92 vuotta) Nørholm, Grimstad, Norja
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: norja
 Nimikirjoitus
Palkinnot
  Nobelin kirjallisuuspalkinto (1920) 
Aiheesta muualla
hamsunsenteret.no/en
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Knut Hamsun (4. elokuuta 1859 Lom, Gudbrandsdalen, Norja – 19. helmikuuta 1952 Nørholm, Grimstad, Norja) oli norjalainen kirjailija, joka lukeutuu tunnetuimpiin hahmoihin maansa kirjallisuuden historiassa. Hän sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1920.
Nuoruus

Knut Hamsun (syntyjään Knud Pedersen) syntyi maaseudulla Lomissa Gudbrandsdalenissa Norjassa. Neljä vuotta myöhemmin köyhä perhe muutti Hamsunin enon maatilalle Nordlandiin pohjoisen napapiirin pohjoispuolelle. Yhdeksänvuotiaana Hamsun lähetettiin töihin toisen enonsa postitoimistoon, koska perhe oli velkaantunut. Hamsun työskenteli väkivaltaisen enonsa leivissä viiden vuoden ajan, kunnes sai käytyä koulunsa loppuun. Sitten hän pakeni enonsa luota ja alkoi etsiä töitä muualta.
Natsivehkeily

Hamsunin maine kärsi toisen maailmansodan aikana, kun hän tuki Norjan natsimiehitystä. Hän jopa tapasi natsijohtaja Adolf Hitlerin ja lahjoitti Nobelin kirjallisuuspalkintonsa propagandaministeri Joseph Goebbelsille. Sodan jälkeen vuonna 1945 Hamsun pidätettiin ja asetettiin syytteeseen yhteistyöstä natsien kanssa. Oikeudenkäyntiä odotellessaan hän kirjoitti muistelmansa På gjengrodde stier (1949). Häntä pidettiin kykenemättömänä oikeudenkäyntiin, joten hän sai vain sakot, ja hänet vapautettiin. Hän kuoli kolme vuotta myöhemmin.
Yksityiselämä

Hamsunin puoliso oli kirjailija Marie Hamsun.
Yhteydet Suomeen

Suomalaisista kirjailijoista Hamsun on vaikuttanut ainakin F. E. Sillanpäähän , Joel Lehtoseen ja Väinö Linnaan. Hamsun asui jonkin aikaa Helsingissä ja tutustui sinä aikana muun muassa Albert Edelfeltiin, Akseli Gallen-Kallelaan ja Jean Sibeliukseen. Hamsun muutti vaimonsa kanssa Helsinkiin marraskuussa 1898 ja lähti itään 8. syyskuuta 1899. Hänen nimensä on Helsingin vuoden 1899 henkikirjassalähde?.
Teokset

Den gaadefulde (julkaistu nimellä Knud Pedersen) 1877
Et gjensyn (julkaistu nimellä Knud Pedersen) 1878
Bjørger (julkaistu nimellä Knud Pedersen) 1878
Lars Oftedal (11 aiemmin Dagbladetissa julkaistua artikkelia) 1889
Fra det moderne Amerikas aandsliv 1889
Sult 1890
Mysterier 1892
Redaktør lynge 1893
Ny jord 1893
Pan 1894
Ved rigets port 1895
Livets spil 1896
Siesta (novelleja) 1897
Aftenrøde 1898
Victoria 1898
Munken vendt 1902
I æventyrland 1903
Kratskog (novelleja) 1903
Dronning Tamara 1903
Det vilde kor 1904 (runokokoelma)
Sværmere 1904
Stridende liv 1905
Under høststjærnen 1906
Benoni 1908
Rosa 1908
En vandrer spiller med sordin 1909
Livet ivold 1910
Den siste glæde 1912
Børn av tiden 1913
Segelfoss By 1915
Markens grøde 1917
Sproget i fare 1918 (artikkeleja)
Konerne ved vandposten 1920
Siste kapitel 1923
Landstrykere 1927
August 1930
Men livet lever 1933
Ringen sluttet 1936
Artikler i itvalg 1939
Paa gjengrodde stier 1949
Paa turne 1960 (julkaistu postuumisti)
Fra det ubevidste sjæleliv 1994 (julkaistu postuumisti)
Lurtonen 1995 (julkaistu postuumisti)