stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kontrafagottikonsertto (Aho)

Kontrafagottikonsertto on yksi Kalevi Ahon lukuisista konsertoista. Soolosoittimena kontrafagotti on hyvin harvinainen. Teoksen tilasi Aholta yhdysvaltalainen kontrafagotisti Lewis Lipnick. Kantaesitys oli Bergenissä 23. helmikuuta 2006. Bergenin filharmonikkoja johti Andrew Litton ja solistina oli teoksen tilaaja.
Konserton Suomen-ensiesitys oli Aboa Musica -tapahtumassa 9. maaliskuuta 2006. Turun filharmonista orkesteria johti Pertti Pekkanen ja solistina oli jälleen Lipnick.
Ahoa ennen kontrafagottikonserton oli säveltänyt Gunther Schuller jo 1970-luvulla. Schullerinkin teos syntyi Lewis Lipnickin aloitteesta.
Koska kontrafagotin perinteinen ääniala ei riitä Ahon teoksen esittämiseen, sitä varten tarvitaan erityinen Yhdysvalloissa tuotettu malli. BIS Records julkaisi Ahon kontrafagottikonsertosta levytyksen vuonna 2007. Samalla levyllä on Ahon tuubakonsertto.
Kjøllefjordin kirkko

| Kjøllefjordin kirkko Kjøllefjord kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2019.
Sijainti:  Lebesby, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Nord-Hålogalandin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1951
Suunnittelija:  Finn Bryn
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  300
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kjøllefjordin kirkko (norj. Kjøllefjord kirke) on Lebesbyn kunnassa Finnmarkin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1951. Sen suunnitteli arkkitehti Finn Bryn. Kjøllefjordin kirkko rakennettiin tanskalaisten seurakuntien lahjoittamilla varoilla toisen maailmansodan jälkeen, kun saksalaiset miehittäjät olivat vetäytyessään harjoittaneet poltetun maan taktiikkaa ja tuhonneet myös kirkkoja. Myös Sallan kirkko Suomessa sai avustusta Tanskasta.
Kuvia

Alttari
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kjøllefjordin kirkko Wikimedia Commonsissa
Koipia

| Koipia |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kymenlaakso
Kunnat:  Kouvola (Valkeala)
Koordinaatit:  60°56′46″N, 26°56′08″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Harjunjoen–Lappalanjärven alue (14.18)
Laskuoja:  Veteloja Tarhajärvi–Kepsunjärveen 
Järvinumero:  14.182.1.013
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  63 m  
Pituus:  490 m  
Leveys:  450 m  
Rantaviiva:  1,722 km  
Pinta-ala:  15,523 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKoipia 
Koipia  tai myös Koipianlampi  on Kymenlaaksossa Kouvolan Valkealassa, Hyyryllä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 15,5 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Harjunjoen–Lappalanjärven alueella (14.18), jonka Rapojärven alueeseen (14.182) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 63 metriä mpy.
Korkeakouluneuvosto

Korkeakouluneuvosto (ruots. högskoleråd) oli Suomessa vuosina 1966–1995 toiminut opetusministeriön alainen viranomainen, joka käsitteli Suomen yliopistojen ja korkeakoulujen yleistä kehittämistä, niiden tulo- ja menoarvioita sekä antoi ministeriöille lausuntoja. Neuvosto asetettiin kolmeksi vuodeksi kerrallaan.
Historia

Korkeakouluneuvostossa oli alun perin kahdeksan jäsentä, varajäsenet sekä puheenjohtaja; viiden jäsenen oli oltava korkeakoulun opettaja. Puheenjohtajaksi asetettiin opetusministeriön korkeakoulu- ja tiedeosaston (KTO) osastopäällikkö, ja valtioneuvosto kutsui jäsenet. Lisäksi neuvostossa oli jaostoja ja pysyviä asiantuntijoita.
Korkeakouluneuvoston perustamisen taustalla oli kahden komitean työ. Professori Paavo Suomalainen johti korkeakoululaitoksen suunnittelukomiteaa (1963–1966), joka selvitteli korkeakouluhallinnon järjestämistä, ja presidentti Urho Kekkonen oli helmikuussa 1965 akateemikko Rolf Nevanlinnan ehdotuksesta asettanut professori Oiva Ketosen johtamaan työryhmää, jonka piti selvittää, kuinka yliopisto-opetus ja -tutkimus voitaisiin Suomessa pysyttää ”kansainvälisen kehityksen tasalla”.
Korkeakoululaitoksen suunnittelukomitean jaosto esitti 12. helmikuuta 1966 valtioneuvostolle, että opetusministeriöön olisi perustettava korkeakouluneuvosto, joka valmistavasti käsittelisi yliopistojen ja korkeakoulujen yleistä kehittämistä. Korkeakoululaitoksen suunnittelukomitean kolmannessa osamietinnössä (22. kesäkuuta 1966) todettiin, että korkeakoululaitoksen ylintä hallintoa koskevien asioiden hoito olisi kaikkien yliopistojen ja korkeakoulujen osalta keskitettävä opetusministeriöön.
Korkeakouluneuvosto perustettiin asetuksella huhtikuussa 1966, ja ensimmäinen kokous pidettiin 30. huhtikuuta 1966. Ensimmäinen neuvosto, jota johti Oiva Ketonen, ei kuitenkaan toiminut kuin runsaan vuoden. Tampereen yliopiston rehtori Paavo Koli oli hyökännyt kovasanaisesti Ketosta vastaan, eikä tämän virkamääräystä jatkettu. Ketosen tilalle tuli virkansa puolesta Ragnar Meinander, ja neuvoston toiminta päättyi jo toukokuussa 1967, kun uudistettu asetus astui voimaan.
Vuoden 1967 asetuksessa neuvoston jäsenmäärää ja tieteenalojen edustusta kasvatettiin. Puheenjohtajan lisäksi oli kymmenen jäsentä sekä varajäsenet. Opetusministeriön KTO:n osastopäällikkö ei enää ollut automaattisesti puheenjohtaja, vaan presidentti nimitti puheenjohtajan. Toista neuvostoa johti professori Olli Lehto. Kaikki neuvostot eivät toimineet täyttä kolmivuotiskautta. Esimerkiksi kolmas neuvosto kaatui hallinnonuudistukseen vajaan kahden vuoden toiminnan jälkeen, ja neljäs neuvosto toimi vain vuoden.
Vuosien mittaan neuvoston kokoonpanoa kasvatettiin; esimerkiksi vuoden 1973 asetuksessa jäseniä oli jo seitsemäntoista.
Korkeakouluneuvoston toiminta päättyi vuonna 1995, kun opetusministeriö oli päättänyt perustaa tilalle korkeakoulujen arviointineuvoston. Julkisuudessa tapahtumaa pidettiin lähinnä nimenmuutoksena.
Korkeakouluneuvoston puheenjohtajat ja toimikaudet

Oiva Ketonen 1966 — Ragnar Meinander 1966–1967
Olli Lehto 1967–1970
Nils Westermarck 1970–1972
Mikko Niemi 1972–1973
Asko Vilkuna 1973–1974
Asko Vilkuna 1974–1977
Asko Vilkuna 1977–1980
Asko Vilkuna 1980–1983
Risto Ihamuotila 1984–1986
Risto Ihamuotila 1987–1989
Juhani Kärjä 1990–1992
Reijo Vihko 1993–1995
Konsta Kettunen

| Konsta Kettunen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. heinäkuuta 1999 (ikä 25)  Joensuu
Pesäpalloilija
Ulkopelipaikka:  kakkosvahti
Sisäpelirooli:  vaihtaja
Pituus:  180 cm
Heittokäsi:  vasen
Lyöntipuoli:  oikea
Seura:  Joensuun Maila
Pelinumero:  88
Pelaajaura
Ammattilaisjoukkueet
 2016– :    Joensuun Maila 
Konsta Kettunen (s. 11. heinäkuuta 1999 Joensuu) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Joensuun Mailaa. Hän kuuluu joukkueensa nopeimpiin etenijöihin ja on sisäpelaajana erittäin monipuolinen. Kettunen on vasenkätinen, mutta lyö oikealta puolelta.
Kettunen on edustanut kasvattajaseuraansa Joensuun Mailaa kaudesta 2016 alkaen. Uransa alkuvaiheessa hän pelasi ainoastaan kärkietenijänä tai etenijäjokerina, mutta myöhemmin hänen roolikseen on vakiintunut keskipalkin monipuolinen sisäpelaaja, joka kykenee myös vaihto- ja kotiutuslyönteihin. Kettusen monipuolisuus ilmenee tilastoista, sillä hän on pelaamissaan 148:ssa runkosarjaottelussa lyönyt 249 kärkilyöntiä ykköspesälle, 127 kakkospesälle, 82 kolmospesälle ja 65 kotipesään. Lyötyjä juoksuja Kettusella on 13+52 ja tuotuja 137.
Kettunen on voittanut kaksi SM-kultaa (2018, 2019) ja kolme SM-pronssia (2016, 2017, 2022). Ilman mitalia hän on urallaan jäänyt ainoastaan kahdella pelikaudella (2020, 2021). Kettunen valittiin ensimmäiseen Itä-Länsi-otteluunsa vuonna 2023. Hänet valittiin Itä-Länsi-otteluun myös vuonna 2024.
Kjustendilin alue

Kjustendilin alue (bulg. Област Кюстендил) on yksi Bulgarian alueista, joka sijaitsee maan itäosassa. Sillä on yhteistä rajaa Pohjois-Makedonian ja Serbian kanssa. Kjustendilin alue on jaettu yhdeksään kuntaan.
Kunnat

| --- | --- |
 Boboševo  Bobovdol  Dupnitsa  Kjustendil  Kotšerinovo :  Nevestino  Rila  Sapareva Banja  Trekljano
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kjustendilin alue Wikimedia Commonsissa
Bulgarian alueet
Blagoevgrad
Burgas
Dobritš
Gabrovo
Haskovo
Jambol
Kărdžali
Kjustendil
Lovetš
Montana
Pazardžik
Pernik
Pleven
Plovdiv
Razgrad
Ruse
Silistra
Sliven
Smoljan
Sofia
Sofian kaupunki
Stara Zagora
Šumen
Tărgovište
Veliko Tărnovo
Varna
Vidin
Vratsa
Konehelsinki

Kone Helsingin logo.
Kone Helsinki  oli suomalainen farkkujen valmistaja. Yritys teki pääasiassa miesten design-farkkuja, mutta myös muita tuotteita, kuten paitoja, takkeja, käsikoruja farkusta, nahasta ja logovöitä. Useita alkuperäisen merkin tuotteita valmistettiin vain pieniä eriä kerrallaan. Merkki oli tunnettu erityisesti vetoketjuista, isoista metallisista logovöistä ja saumaompeleista, raakareunoista sekä erilaisista pintakäsittelyistä farkuille. Yritys perustettiin vuonna 1997. Sen pääsuunnittelija ja perustaja oli Kalle Kuusela, joka myi yrityksen kesällä 2007 Perttu Klaavolle. Kuusela jatkoi kuitenkin freelance-suunnittelijana. Merkin nimi oli lähtöisin konemusiikista.[lähde? ]
Vaatemerkki oli vuonna 2003 Idols-kilpailijoiden vaatettaja. Antti Tuisku jatkoi kilpailun jälkeenkin yhteistyötä yrityksen kanssa. Suomen Big Brother -kilpailun 3. tuotantokaudella voittanut Sauli ja samaisen kilpailun finaaliin selvinnyt Niko tekivät vaatesuunnittelua Kone Helsingille.
Yrityksen vaatteita ovat käyttäneet muun muassa The Rasmus, Kwan sekä Tiktak. Lisäksi yritys valmisti lavashow-esiintymisasuja Scandinavian Hunks -tanssiryhmälle kaudelle 2009–2010[lähde? ].
Kone Helsinki oli mukana Design Forum Finlandin, Suomen New Yorkin pääkonsulaatin ja Suomen New Yorkin kulttuuri-instituutin järjestämässä Hardcore-muotoilunäyttelyssä New Yorkissa toukokuussa 2008.
Vuonna 2009 Kone Helsinki toi markkinoille pääbrändin rinnalle alabrändin, erilaiseen jakelukanavaan ja edullisempaan hintakategoriaan sijoittuvan Kone Helsinki Jeans - design by Kalle kuusela tuotemerkin, joka oli laajempi tuotteiden osalta.[lähde? ]
Kalle Kuusela toimi alabrändin pääsuunnittelijana, ja jälleenmyynti tapahtui Anttila-tavaratalojen kautta. Alkuperäinen merkki jatkoi yksilöllisten mallistojen tuotantoa. Tuotteita myytiin nettikaupassa sekä omissa myymälöissä.[lähde? ]
Kelet

| Kelet |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Susani Mahadura
Käsikirjoittaja:  Susani Mahadura
Tuottaja:   Baba Lybeck  Mikko Savinainen 
Säveltäjä:   Benjamin Lehti  Nicholas Oja 
Kuvaaja:  Anton Thompson Coon
Leikkaaja:  Sandra Itäinen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  Baba Lybeck Productions
Levittäjä:  Yle
Ensi-ilta:  29. tammikuuta 2020
Kesto:  54 min
Alkuperäiskieli:  suomi englanti somali
Budjetti:  141 000 €
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kelet on Susani Mahaduran ohjaama dokumenttielokuva vuodelta 2020. Se kertoo Keletistä, suomalais-somalialaisesta transnaisesta joka muutti perheensä kanssa Englantiin. Kun hän siellä tuli kaapista ulos perhe ei hyväksynyt sitä, ja hän jätti perheensä, lopetti yliopisto-opinnot ja muutti takaisin Suomeen. Suomessa hän löysi vogue ball -tanssikulttuurista itselleen uuden perheen ja kodin. Kelet haaveilee mallin urasta.
Elokuvan tarina

Kelet syntyi Suomessa somalialaiseen perheeseen ja muutti vuonna 2010 Manchesteriin perheensä, mutta kun hän tuli kaapista ulos ei hänen perheensä hyväksynyt hänen transsukupuolisuuttaan. Hän lopetti biologian opintonsa yliopistossa palasi Suomeen ollessaan 19-vuotias. Takaisin tullessaan hän oli asunnoton, rahaton ja hänellä oli itsetuhoisia ajatuksia. Hän löysi uuden perheen itselleen suomalaisesta queer-alakulttuurin ballroom-skenestä. Skene on saanut alkunsa New Yorkin Harlemissa 1960-luvulla jossa ei-valkoiset seksuaali- ja sukupuolivähemmistöihin kuuluvat halusivat luoda turvallisen tilan jossa tulla hyväksytyiksi. Suomeen skene saapui 2010-luvun alussa.
Mahdollisuus dokumenttielokuvaan hänelle tuli sattumalta kun elokuvan ohjaaja Susani Mahadura pyysi vuonna 2017 Keletin parasta ystävää Lolaa radio-ohjelmaan Maharuda & Özberkan jossa hän oli toimittajana. Kun Lola ei päässyt siihen, ja Kelet meni hänen sijastaan ohjelmaan. Kelet kutsui Mahaduran samalla ensimmäiseen ballroominsa. Sen nähtyään Mahadura kysyi häneltä suostuisiko Kelet hänestä tehtävään dokumenttielokuvaan. Elokuvan kuvakset tehtiin vuosina 2017–2019 ja se käsittelee tuota kahden vuoden jaksoa Keletin elämästä.
Kelet vaihtoi alkuperäisen maskuliinisen nimensä koska se haittasi hänen mahdollisuuksiaan saada mallin töitä. Hän pääsi kyllä haastatteluihin ja kaikki meni hyvin kunnes häneltä pyydettiin henkilöllisyystodistusta ja kun siinä oli miehen nimi loppui haastattelu siihen.
Elokuvan lopussa Kelet menee Manchesteriin tapaamaan isäänsä jota ei ollut tavannut yli kahteen vuoteen. He ovat myöhemmin jatkaneet yhteydenpitoa.
Esiintyjät

| --- | --- |
 Kelet  Lola  Ofimja  Amanda  Max  Ervin Latimer  Saana Taussi :  Elin Key Chow  Gorgeous Jack Mizrahi Gucci  Jarno Leppänen  Joona Huotari  Simo Landin  Jesse Virtanen
Vastaanotto

Elokuvan ensiesitys oli DocPoint-festivaalilla tammikuussa 2020, ja se voitti katsojien suosikki -äänestyksen.
Aiheesta muualla

Kelet Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Helkovaara, Anni: Kelet vähemmistön vähemmistössä: “Ihonvärini on ensimmäinen asia, jonka ihmiset näkevät” Amnesty International Suomen osasto.  23.6.2020. Viitattu 27.2.2021.
Henri Waltter Rehnström: Kelet-dokumenttiprojekti kertoo mallin urasta haaveilevasta transnaisesta Seura -lehti.  5.3.2020. Viitattu 27.2.2021.
Railo, Suvi: Kelet Suomen elokuvasäätiö – SES. Arkistoitu 26.2.2021. Viitattu 27.2.2021.
Koneiden kapina

Karel Čapekin näytelmän R.U.R. esitys vuonna 1922.
Koneiden kapina eli kyberneettinen kapina on kuvitteellinen tai mahdollisesti tulevaisuudessa tapahtuva kehityskulku, jossa tekoälyyn pohjautuvat laitteet pyrkivät ottamaan poliittisen, taloudellisen ja sotilaallisen vallan itselleen. Useissa koneiden kapinan fiktiivisissä kuvauksissa ihmisten eloonjäänti perustuu ihmisluonnon tunteellisiin ja epäloogisiin ominaisuuksiin, joita koneilla ei ole. Ihmiseen verrattuna valokuvamuisti ja moniajo-ominaisuudet puolestaan antavat tekoälylle huomattavaa etua.[lähde? ]
Kyberneettinen kapina on yleinen teema tieteisfiktiossa. Aihepiirin varhaisia käsittelijöitä oli tšekkiläinen kirjailija Karel Čapek, jonka näytelmässä R.U.R. vuodelta 1921 käytettiin ensimmäisen kerran sanaa robotti. Aiemmin jo Frankensteinin ja Golemin hirviöhahmot ilmensivät ihmisen luoman elottoman olion heräämistä eloon ja ryhtymistä väkivaltaiseksi. Myöhempiä koneiden kapinaan perustuvia tarinoita ovat muun muassa Terminator-elokuvat ja Taisteluplaneetta Galactica.[lähde? ]
Tekoälyn tutkija Eliezer Yudkowskyn mukaan tahallisesti aggressiiviset koneet ovat epätodennäköisempi uhka ihmiskunnalle kuin ohjelmointivirheiden seurauksena tuhoa aiheuttavat laitteet. Fyysikko Stephen Hawking piti kehittyvää tekoälyä mahdollisena uhkana ihmiskunnalle.
Koipijärvi (Lempäälä)

| Koipijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa‎
Kunnat:  Lempäälä
Koordinaatit:  61°25′25″N, 23°49′53″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Moisionjoen valuma-alue‎ (35.24)
Laskuoja:  oja Höytämönjärveen 
Järvinumero:  35.242.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  110,5 m 
Rantaviiva:  5,578 km 
Pinta-ala:  0,58025 km² 
Suurin syvyys:  noin 7 m  
 fiKoipijärvi 
Koipijärvi  on Pirkanmaalla Lempäälän Sääksjärven Koipijärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Moisionjoen valuma-alueeseen. Koipijärvi on osa Höytämönjärven valuma-aluetta.
Maantietoa

Järvi on 1,5 kilometriä pitkä, 900 metriä leveä ja sen pinta-ala on 58 hehtaaria. Se sijaitsee Lempäälän pohjoisrajan tuntumassa rajan ja Höytämönjärven välissä. Siihen laskee 7 ojaa, joista neljä ovat huomattavimmat. Etelärantaan laskee toinen Merunjärven laskuojista, koillisrantaan Myllyoja, joka on Hervantajärven, Suolijärven yhteinen laskuoja ja järven luoteispäähän sekä Koukkujärven laskuoja että Pieni-Virolaisen ja Virolaisen yhteinen laskuoja. Järven kaakkoisrannassa aidatulla alueella sijaitsee pieni  lampi, joka on järveen yhteydessä. Järven rantaviivan pituus on 5,6 kilometriä. Rannat ovat enimmäkseen autiot, mutta pohjoisrannoilla on kiinteistöjä ja vapaa-ajan asutusta. Siellä sijaitsee myös neljä maatilaa, joiden peltoja on vielä jäljellä. Järvelle johtaa useampiakin teitä.
Vedenlaatu

Järven vedenlaatua esitellään käyttämällä  vuosien 2012, 2013, 2014, 2015 ja 2016 (loppukesien ja -talvien) tutkimustuloksia. Järven pintavesi on ollut lievästi sameaa (keskimäärin 1,6 FNU), veden näkösyvyys on ollut keskimäärin 2,2 metriä ja vedenväri on ruskea (väriluku 27–59 mg(Pt)/l, keskiarvolla 38 mg(Pt)/l). Veden sähkönjohtavuus on keskimmäärin 11,4 mS/m, mikä on suomalaisessa järvessä normaalia korkeampi taso. Humuksen liukeneminen järven valumisvesiin on pääasiallinen syypää vedenväriin ja se myös muuttaa veden lievästi happamaksi. Järven pintaveden happamuustaso on ollut kuitenkin keskimäärin pH 7,0. Talvella happamuustaso on pH 6,8, mutta kesällä se kohoaa arvoon pH 7,3. Veden puskurikyky happamoitumista vastaan on hyvä (keskimäärin 0,24 mmol/l). Silloin järvi ei ole välittömässä vaarassa happamoitua. Järven vesi  lämpötilakerrostuu lievästi talvisin ja kesäisin. Silloin järven pohjan lähellä alusvedessä voi olla hieman erilaiset olosuhteet kuin päällysvedessä. Alusveden happamuustaso on talvella pH 6,6 ja kesällä pH 6,7. Päällysveden happipitoisuus on ollut kesäisin 8,2 mg/l, jolloin hapen kylläisyys on ollut 81%. Talvisin se on ollut 10,8 mg/l (kylläisyys 89%). Alusveteen ei lämpötilakerrostumisen vuoksi tule kovin paljon happitäydennystä pinnalta. Siellä on kesäisin ollut happipitoisuus 0,6 mg/l (kylläisyys 26%) ja talvisin 3,4 mg/l (kylläisyys 26%). Näiden arvojen perusteella voidaan järven happitilanne kokonaisuudessaan luokitella tyydyttäväksi. Kun hapen määrä vähenee alusvedessä pohjan lähellä, aiheutuu siitä haitallisia seurauksia. Hapen vähennyttyä kriittiselle tasolle, on siitä voinut aiheutua sisäistä kuormitusta. Sisäisessä kuormutuksessa pohjan sedimentistä liukenee takaisin veteen ravintoaineita ja metalleja, joiden pitoisuudet kasvavat alusvedessä. Päällysvedessä fosforipitoisuudet ovat olleet keskimäärin 12 µg/l. Kesäisin pitoisuudet ovat olleet keskimäärin 18 µg/l ja talvisin 8 µg/l. Alusvedessä pohjan lähellä fosforipitoisuudet ovat olleet kesällä 21 µg/l ja talvella 13 µg/l. Typpipitoisuudet ovat olleet päällisvedessä keskimäärin 500 µg/l (vaihteluvälillä 350–620 µg/l), kun taas alusveden typpipitoisuudet ovat vaihdelleet 420–1400 µg/l. Näiden tulosten perusteella järvi voidaan ravinteidensä puolesta luokitella lievästi rehevöityneeksi järveksi.
Historiaa

Vuoden 1953 peruskartassa maatilojen peltoja oli vain järven pohjoispuolella. Kaakkoisrantaa tuli vain kaksi kapeaa peltotilkkua. uuten rannat olivat autiot. Vuoden 1975 kartassa monia peltoja oli metsitetty ja peltojen tilalle oli rakennettu asuintaloja. Vuonna 1991 kaakkoisrantaan ilmaantui tie, jonka päähän rakennettiin talo.
Julkishyödyke

Katuvalaistus on esimerkki julkishyödykkeestä. Kadun käyttäjät voivat hyödyntää sitä muista riippumatta ja kenenkään voimatta estää sitä.
Julkishyödyke on hyödyke, jonka kulutus ei heikennä muiden mahdollisuuksia kuluttaa sitä eikä sen kuluttamista voida estää. Julkishyödykkeet tuotetaan yleensä julkisesti, koska julkishyödykkeitä ei tuotettaisi ominaisuuksiensa vuoksi riittävästi markkinoilla yksityisesti. Julkishyödykkeiden tuotantoon vaikuttaa voimakkaasti vapaamatkustajan ongelma. Yleisiä esimerkkejä julkishyödykkeistä ovat maanpuolustus ja yleisradiotoiminta. Julkishyödykkeet aiheuttavat markkinahäiriön.
Ominaisuudet

Hyödykkeet voidaan jakaa neljään luokkaan sen mukaisesti, miten niukkoja ne ovat ja miten niiden kulutusta voidaan rajoittaa. Hyödykeiden luokkia ovat julkishyödykkeet, yksityishyödykkeet, yhteisresurssit ja keinotekoisesti niukat hyödykkeet. Julkishyödykkeillä on kaksi ominaisuutta: lisäkuluttajasta ei aiheudu lisäkustannuksia eikä niiden kulutusta voida estää. Nämä ominaisuudet eivät kuitenkaan ole aina tiukkoja. Ilmaisulla puhdas julkishyödyke tarkoitetaan hyödykettä, jolla nämä kaksi ominaisuutta toteutuvat täysimittaisina. Täysin puhtaat julkishyödykkeet ovat harvinaisia.
Ominaisuudet > Ei lisäkustannuksia lisäkuluttajasta

Julkishyödykkeiden kulutus ei heikennä muiden mahdollisuuksia kuluttaa niitä. Siten lisäkuluttaja ei aiheuta lisäkustannuksia, jotka kuluttajille koituisi maksettavaksi ja rajakustannus lisäkuluttajasta on puhtailla julkishyödykkeillä nolla.
Tältä ominaisuudeltaan julkishyödykkeet eroavat yksityishyödykkeistä ja yhteisresursseista. Jokainen yksityishyödykettä, kuten ruokaa, tai yhteisresurssia, kuten kalastusvesiä, käyttävä uusi kuluttaja vähentää kulutuksensa verran saatavilla olevaa hyödykkeen määrää. Kysynnän ja tarjonnan tasapaino ilmenee hyödykkeen hintana. Ei-niukan hyödykkeen tapauksessa hyödykkeen tuottamisesta ei koidu lisäkustannuksia, joten sitä voidaan tuottaa vastaamaan kuinka suurta tahansa kysyntää vakioisten tuotantakustannusten kattamisen jälkeen.
Ominaisuudet > Ei poissuljettavissa

Julkishyödykkeiden kulutusta ei voida estää. Näin jokainen kuluttaja, joka haluaa kuluttaa julkishyödykettä voi tehdä niin ilman, että hänen kulutusmahdollisuuttaan voidaan rajoittaa helposti, tai puhtaiden julkishyödykkeiden tapauksessa lainkaan. Vaihtoehtoisesti julkishyödykkeen kulutusmahdollisuuden rajoittaminen on tarjoajansa kannalta ei-haluttavaa.
Poissulkemisen mahdottomuus erottaa julkishyödykkeet yksityishyödykkeistä ja keinotekoisesti niukoista hyödykkeistä, joilla poissulkeminen on mahdollista. Yksityishyödykkeen tarjoaja voi kieltäytyä myymästä hyödykettään kuluttajalle, jos kuluttaja esimerkiksi on valmis maksamaan hyödykkeestä pienemmän hinnan kuin tarjoaja on valmis hyväksymään. Joidenkin hyödykkeiden kulutusta voidaan rajoittaa, jolloin se lakkaa olemasta julkishyödykkeen kaltainen. Esimerkiksi informaatio ei kulu eikä lisäkuluttajasta siksi synny lisäkuluja, mutta sen käyttöä voidaan rajoittaa muun muassa patenttien, tekijänoikeuksien ja salauksen avulla. Sitä vastoin yhteisresurssien kulutusta ei voida helposti rajoittaa, mutta niiden kuluttaminen heikentää muiden kulutusmahdollisuuksia.
Julkishyödykkeitä muistuttavat eräät hyödykkeet, joilla poissulkeminen on mahdollista mutta rajoittamisesta aiheutuvat kustannukset ovat huomattavia. Tällöin on tehtävä päätös tuotetaanko hyödykettä markkinoilla vai julkishyödykkeen tavoin. Markkinoilla poissulkemisesta aiheutuvat liiketoimikustannukset nostavat hyödykkeen hintaa ja siten laskevat vaihdettavaa määrää. Hyödykkeen tuottamisella julkisesti vältytään liiketoimikustannuksilta ja saatetaan pienentää tehokkuustappiota.
Alueellisuus

Useat tuotetut julkishyödykkeet ovat kansallisia tai paikallisia. Tällöin niitä tuottavat yleensä valtiot tai paikallishallinto. Jotkin julkishyödykkeet ovat kuitenkin kansainvälisiä tai globaaleja. Osa globaaleista julkishyödykkeistä ovat sellaisia luonnollisesti, kuten ilmakehä. Globalisaation vuoksi osa julkishyödykkeistä tai niiden tuotannon tarve on siirtynyt kansalliselta tasolta kansainväliselle. Tällöin valtiot joko yhteisestä sopimuksesta tai perustamalla kansainvälisen järjestön tuottavat julkishyödykettä, josta perustajavaltiot ja usein ulkopuolisetkin valtiot hyötyvät. Tällaisia ovat esimerkiksi monet standardit. Kansainvälinen julkishyödykkeen tuottaminen vaatii usein kansallisen itsemääräämisoikeuden rajoitusta.