stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Seitsemän veljestä (televisionäytelmä)
Juoni > Toinen puoliaika

Taula-Matti turinoi metsästyksestä. Veljekset saavat innoituksen lähteä metsästämään riistaa. He yrittävät kaataa karhun ja kohtaavat härkälauman, jota he joutuvat pakenemaan hiidenkivelle. Veljekset huutavat apua, mutta heidän huutoaan luullaan metsänelävien mylvinnäksi. Härät eivät poistu, joten veljekset joutuvat viettämään pitkän ajan kivellä. He käyvät suukopua keskenään ja tunnelma alkaa kiristyä. Viimeisenä keinonaan veljekset päättävät ampua härät, vaikka he eivät kykene maksamaan neljääkymmentä härkää. Härkien omistaja, Viertolan isäntä, tulee paikalle ja on raivoissaan. Aapo ehdottaa Viertolalle, että veljekset korvaavat vahingonteon muuttamalla Jukolan maita pelloiksi ja maksamalla peltojen tuotoilla. "Ellei riitä hinnaksi ensimmäinen huhta, tekee sen toinen", Aapo vakuuttaa. Viertola suostuu. Veljekset alkavat kasketa Jukolan laajoja saloja.
Veljekset juopottelevat ja Simeoni katoaa joksikin aikaa. Juovuspäissään hän väittää nähneensä itsensä Lusifeeruksen. Veljekset kiroavat, että ylipäätään alkoivat keittää viinaa. Juhani ilmoittaa, että koko veljeskatras tekee parannuksen ja lähtee kirkkoon. He erehtyvät viikonpäivästä ja saapuvat keskelle huutokauppaa - on maanantai. Veljekset joutuvat jälleen tappeluun heitä pilkkaavien kyläläisten kanssa ja konfliktin jälkeen he pähkäilevät, minne pakenisivat lain kouraa... Impivaaraan? Inkerinmaalle? Merille? Aapo ehdottaa, että koko veljessarja lähtee sotaväkeen.
Nimismies ilmoittaa, että kärhämässä Tammiston kartanolla ei sattunut henkilövahinkoja. Samalla hän kertoo, että rovasti ei enää vaadi veljeksiä käymään koulua. Veljekset huomaavat, etteivät herrat niin suuria junkkareita olekaan kuin he ovat luulleet. He päättävät omaehtoisesti alkaa opetella lukemaan - lukutaidotta laillinen vaimokin on "kielletty hedelmä". Tehdään päätös, että Eero alkaa opettaa lukemista veljilleen. Aapo paljastaa suunnitelleensa, että Impivaaraan rakennettaisiin uudistalo - siten veljeksillä olisi kaksi taloa ja heidän asemansa yhteisössä kohenisi.
Veljekset oppivat lukemaan ja tekevät rovastin avulla sovinnon toukolaisten kanssa. Kymmenen vuoden uhmakkaan kapinoinnin jälkeen he ovat seestyneet yhteiskunnan kelpo jäseniksi. Jukolan ja Impivaaran maat veljekset jakavat keskenään ja itse kukin avioituu. Lopuksi kerrotaan veljesten myöhemmistä vaiheista maanviljelijöinä ja aviomiehinä.
Vastaanotto

Seitsemän veljeksen televisiotaltiointi sai hyvän vastaanoton, kuten näytelmäkin, jota kehuttiin sekä Suomen että lähialueiden lehdistössä. Helsingin Sanomien Jukka Kajava piti taltiointia elävän teatteriesityksen veroisena, Katso-lehden Markku Tuuli puolestaan kutsui kokonaisuutta "nätiksi avioliitoksi teatterin ja television välillä".
Tausta

Seitsemän veljestä oli Turun kaupunginteatterin kultakauden tapaus ja eräs kautta aikain katsotuimpia suomalaisia teatterituotantoja. Turkulainen teatteriyleisö oli alkuun vieroksunut kaupunginteatterin uutta johtoa, Kalle Holmbergiä ja Ralf Långbackaa. Seitsemän veljestä oli näytelmä, jolla uusi johto lopulta voitti yleisön suosion. Se sai ensi-iltansa 15. joulukuuta 1972 ja esityksiä oli seuraavan kolmen vuoden aikana lähes 250. Katsojia oli liki 147 000.
Osa Seitsemän veljeksen näyttelijöistä oli tullut Holmbergin ja Långbackan mukana Turun kaupunginteatteriin 1970-luvun alussa. Ensemblen vanhin oli 1937 syntynyt Heikki Alho, joka oli aloittanut kaupunginteatterissa vuonna 1967. Veljessarjin vanhinta tulkinnut Esko Salminen oli syntynyt vuonna 1940, Ilari Paatso 1943, Vesa-Matti Loiri tammikuussa 1945, Arno Virtanen elokuussa 1945, Heikki Kinnunen 1946 ja Juha Muje 1950. Naisnäyttelijöillä ei ole juuri puhuttuja repliikkejä, vaan he ensisijaisesti laulavat. Hämeen tytöistä Rose-Marie Precht oli syntynyt 1938 ja Maija-Liisa Peuhu 1942.
Juha Hyppönen oli Seitsemän veljeksen alkuperäinen Tuomas, mutta hän riitaantui Ilari Paatson kanssa siinä määrin, että lopetti ensimmäisen kymmenen kuukauden jälkeen ja tilalle otettiin Loiri. Seitsikko Alho, Salminen, Paatso, Virtanen, Kinnunen, Hyppönen ja Muje kokoontui syksyllä 1972 erääseen kesäpaikkaan syventymään rooleihinsa: metodina oli, että miehet remusivat korvessa keskenään, kuten Kiven veljessarja. Mukana oli myös Rose-Marie Precht. Näytelmää esitettiin kolme vuotta, ja sitä modifioitiin matkan varrella, jotta näyttelijät eivät olisi leipääntyneet. Lopulta he leipääntyivät, vaikka yleisön suosiota olisi riittänyt edelleen.
Musiikki

Kaj Chydeniuksen säveltämä musiikki nousi huomattavaan osaan Turun Seitsemässä veljeksessä. Musiikkia esitetään sekä kuorolauluna että veljesten yksinlaulantana. Teatteriesityksen laulut on julkaistu CD-levynä Lauluja Seitsemästä veljeksestä.
Tuotanto

Seitsemän veljeksen televisiotaltiointi koostettiin kahdesta eri yleisönäytöksestä, johon lisättiin lähikuvia päähenkilöistä. Teoksen sovitti näyttämölle Ritva Holmberg ja ohjasi näyttämölle Kalle Holmberg. Televisiotuotannon ohjasi ja tuotti Matti Tapio. Lavastuksen suunnitteli Kaj Puumalainen.
Julkaisut

Yle Myynti julkaisi Seitsemän veljestä digitaalisena DVD:nä syksyllä 2015. Kuvasuhde on 1970-luvulla televisiokäytössä ollut 4:3 ja ääni on monofoninen. DVD:llä on mukana suomenkielinen tekstitys. Yleisradio on julkaissut Seitsemän veljestä myös maksuttomassa Areena-palvelussaan.
Näyttelijät > Veljekset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Esko Salminen  | … |  Juhani   |
|  Vesa-Matti Loiri  | … |  Tuomas   |
|  Heikki Kinnunen  | … |  Aapo   |
|  Heikki Alho  | … |  Simeoni   |
|  Arno Virtanen  | … |  Timo   |
|  Ilari Paatso  | … |  Lauri   |
|  Juha Muje  | … |  Eero   |
Näyttelijät > Kyläläisiä

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Mauri Heikkilä  | … |  nimismies   |
|  Risto Saanila  | … |  Mäkelä   |
|  Kapo Manto  | … |  Viertolan isäntä / lukkari   |
|  Esko Vettenranta  | … |  provasti / Kissalan Aapeli   |
|  Paavo Tuominen  | … |  nahkapeitturi / Taula-Matti   |
|  Olavi Levula  | … |  Tammiston Kyösti / Rajamäen Mikko   |
|  Esko Pesonen  | … |  Toukolainen   |
|  Juhani Tyynelä  | … |  Toukolainen / Karhu   |
Näyttelijät > Hämeen tytöt

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Rose-Marie Precht  | … |  Rajamäen Kaisa / Hämeen tyttö   |
|  Eeva Kantanen  | … |  Hämeen tyttö   |
|  Heidi Krohn  | … |  Hämeen tyttö   |
|  Maikki Länsiö  | … |  Hämeen tyttö   |
|  Marja Packalén  | … |  Hämeen tyttö   |
|  Maija-Liisa Peuhu  | … |  Venla / Hämeen tyttö   |
|  Leena Takala  | … |  Hämeen tyttö   |
|  Ritva Valtakoski  | … |  Hämeen tyttö   |
Aiheesta muualla

Ylen elävä arkisto: Seitsemän veljestä Turun kaupunginteatterissa
Turun kaupunginteatterin historia
Aleksis Kivi - Tiet lähteisiin SKS:ssa (Arkistoitu – Internet Archive)
Aleksis Kivi, Suomen kansalliskirjailija (Arkistoitu – Internet Archive)
Turun Aleksis Kivi -kerho
Ylen radio-ohjelma, jossa näyttelijät esittävät näytelmästä lauluja ja repliikkejä, joka on nauhoitettu Ylen studiossa Turussa 1974 (YouTube)
Berijev MBR-2

Suomen ilmavoimien MBR-2M-34 Höytiäisen Hirvirannassa elokuussa 1941.
Berijev MBR-2 (ven. Бериев Морской Ближний Разведчик 2) oli neuvostoliittolainen lentovene.
Tausta

Georgi Berijev alkoi vuonna 1931 suunnitella vesikonetta, josta tuli sarjatuotannossa tyyppi MBR-2. Ensilento tapahtui 3. toukokuuta 1932. Kone oli ylätasoinen yksimoottorinen (BMW VI -moottorista kehitetty M-17-rivimoottori, jonka teho 500 hv, vuodesta 1935 lähtien 830 hv:n M-34-moottori) lentovene. Koneessa oli ohjaajan lisäksi etu- ja taka-ampujat. Kaikkiaan konetta valmistettiin 1 365 kappaletta vuoden 1941 loppuun mennessä.
Käyttö Suomessa

24. kesäkuuta 1941 (ts. ennen sodan alkua) saatiin ensimmäinen MBR-2-sotasaaliskone. Se teki pakkolaskun Pellinkiin moottorivian vuoksi ja Moottoritorpedoveneosaston 1. puolilaivue (kapteeniluutnantti Holger Carring) eli moottoritorpedovene Isku sekä VMV 11 ja VMV 15, pakottivat miehistön eli ohjaajaupseerin ja kaksi ampuja-aliupseeria antautumaan. Nämä olivat konekiväärien takana valmiina mutta luovuttivat taistelutta kun alukset tulivat viereen, vaikka suomalaisilla oli vielä jopa suojapeitteet kansiaseiden päällä ja esillä vain kivääreitä ja pistooleita. Kone hinattiin pois ja pari venäläiskonetta seuraili toimitusta kauempaa; koneen mukana saatiin kolme vankia sekä runsaasti asiakirjoja.
Tässä kaapattu kone otti osaa yhteen operaatioon, mutta sen jälkeen todettiin, ettei sen moottoria enää saanut käyntiin, joten kone romutettiin. Kaikkiaan talveen 1942 mennessä saatiin viisi MBR-2:ta sotasaaliiksi. Suomen ilmavoimissa koneiden tunnukset olivat VV-181–VV-185. Koneilla lennettiin yhdestä kymmeneen tiedustelu- ja tyyppilentoa. Kaikki koneet oli poistettu käytöstä jo lokakuussa 1942. Sotasaaliskoneet olivat olleet hyvin huonossa kunnossa.
Valvontakomissio ei ollut vähääkään kiinnostunut edes ensimmäisestä koneesta, vaikka se oli joutunut suomalaisten haltuun jo ennen sotatoimien virallista alkua.
Tekniset tiedot

Lähde: lähde?
Yleiset ominaisuudet
Pituus: &&&&&&&&&&&&&013.050000013,5 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&019.&&&&0019 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&05.08000005,8 m
Tyhjäpaino: 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”–”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”–”.2 475–3 185 kg (M-34-moottorilla varustettu versio painavampi)
Lentopaino: 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”–”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”–”.4 100–4 250 kg
Suoritusarvot
Matkalentonopeus: 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”–”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”–”.165–230 km/h
Lentomatka: 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”~”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”~”.~1 000 km
Lakikorkeus: 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”–”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”–”.4 300–4 900 m
Aseistus
200–400 kg pommikuorma, etenkin 200 kg syvyyspommeja
2 × 7,62 mm konekivääriä
Aeroflotin Beriev MP-1 Jaltassa noin vuonna 1938.
Reidar Wasenius

Reidar Wasenius (s. 15. tammikuuta 1967 Kauniainen) on suomalainen puhuja, ääninäyttelijä ja yritysmaailmassa työskentelevä tekniikan ylioppilas ja freelance-toimittaja.
Työ yritysmaailmassa ja toimittajana

Wasenius on tekoälyratkaisuja kehittävän Lexofon Oy:n perustaja ja toimitusjohtaja. Tätä ennen hän on toiminut luovana johtajana Breaks Finland Oy:ssä., koulutuksen kehittämisen parissa Soprano Oyj:ssä, suomalaisten yksityissijoittajien yhdistyksen Fibanin toimitusjohtajana 2017–2019 ja Founder Institute -startup-kiihdyttämön Suomen yksikön vetäjänä 2015-2017 sekä Personal Brainerina ja Aivobic-ohjaajana 2008–2017. 1990- ja 2000-luvuilla Wasenius työskenteli muun muassa Samsung Electronicsilla, Nokialla, Telia Finlandilla, Tekesillä ja Digital Equipment Corporationissa. Wasenius on keksijänä muutamissa viestintätekniikan patenteissa, jotka on myönnetty Euroopassa, Aasiassa ja Yhdysvalloissa. Lisäksi hän on toiminut Yrkeshögskolan Arcada –ammattikorkeakoulun Program Directorina vuosina 1995–2000 sekä toimittajana ja tuottajana useissa medioissa kuten Yleisradiossa. Wasenius toimi kaksikielisessä helsinkiläisessä paikallisradiossa Radio Ykkösessä 1989–1993. Yle-uransa hän aloitti ruotsinkielisissä kielenopetusohjelmissa ja radioteatterissa ja sitten freelance-toimittajana Radio X-, Yle X3M- ja Radiomafia-kanavalla. Yle Fem -kanavalla hän oli aivovalmennuksen ja sosiaalisen median asiantuntijana Min Morgon -aamuohjelmassa 2010-2011  sekä tosi-tv-ohjelma Simonin juontajana 2014. 2020 hän toimi Innosuomi-TV-ohjelman isäntänä.
Työ puhujana, kouluttajana ja näyttelijänä

Wasenius on näytellyt, esiintynyt ja valmentanut 1980-luvun lopulta asti ja hänet tunnetaan äänenä, puhujana ja kouluttajana muun muassa työelämätaitojen ja digitaalisen viestinnän alueilla. Waseniuksen ääni on tuttu Telian (aiemmin Telecom Finlandin ja Soneran) puhelinverkkojen äänenä vuodesta 1992  ja VR-Yhtymän kuulutusäänenä junissa. Lisäksi Wasenius tekee äänityötä automaattisten puhelinpalvelujen äänenä sekä yritysvideoiden spiikkaajana. 2017 Wasenius teki usean hahmon äänet Lightneer-peliyhtiön Big Bang Legends -peliin. Näyttelijänä Wasenius työskennellyt muiden muassa Svenska Teaternissa ja vuonna 2017 Pelolla johtaminen on perseestä -näytelmässä.
Luottamustehtävät

Wasenius toimi primus motorina Ääniartistien Liiton perustamisessa ja sen ensimmäisenä puheenjohtajana 2024. Hänet valittiin  taloustieteellisen seuran Ekonomiska samfundet i Finland ry:n puheenjohtajaksi 2021, 2022, 2023 och 2024. Ennen sitä hän toimi Helsingin yliopiston alumniyhdistyksen hallituksen puheenjohtajana 2020 toimittuaan sen varapuheenjohtajana 2017-2019. Hän toimi Forum-talouslehteä julkaisevan Forum för ekonomi och teknik -kustannusosakeyhtiön hallituksessa 2011–2019. Vuonna 2011 Wasenius voitti suomenruotsalaisen tarinankerronnan mestaruuden, minkä jälkeen hän oli yksi Suomen kahdesta edustajasta tarinankerronnan PM-kisoissa. Vuonna 2003 hän toimi SATU ry:n järjestämän vuosittaisen Media & Message -kilpailun tuomariston puheenjohtajana.
Aiheesta muualla

Reidar Waseniuksen kotisivu
Reidar Wasenius Yleisradiossa
Reidar Wasenius lehdessä Helsingin Sanomat
Reidar Wasenius lehdessä Kauppalehti
Reidar Wasenius Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Lena Barner-Rasmussen: Värnar om hjärnan. Affärsmagasinet Forum, 16.06.2009, nro 2009-06, s. 23-25.  ISSN 0533-070X  Artikkelin verkkoversio. (ruotsiksi)
Berliner Dom

| Berliner Dom |
| --- | --- |

Sijainti:   Berliini, Saksa
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Berliner Dom eli Berliinin tuomiokirkko on luterilainen kirkkorakennus Saksan pääkaupungissa Berliinissä. Se on rakennettu vuosina 1895–1905. Kirkko sijaitsee Spreeinsel-saarella Lustgartenin ja Berliner Stadtschlossin alueiden vieressä.
Historia

Ensimmäinen paikalla sijainnut kirkko oli goottilainen dominikaanikirkko, jonka Brandenburgin vaaliruhtinas Joakim II korotutti vuonna 1536 tuomiokirkoksi ja muutatti protestanttiseksi kirkoksi kolme vuotta myöhemmin uskonpuhdistuksen yhteydessä. Seuraava kirkko samalla paikalla oli vuonna 1747 valmistunut Johann Boumannin suunnittelema barokkityylinen rakennus. Vuonna 1822 tämä kirkko muutettiin tyyliltään uusklassiseksi arkkitehti Karl Friedrich Schinkelin suunnitelmien mukaan. Muutostyöt olivat osa Schinkelin johtamaa Lustgarten-aukion uudistustyötä, johon kuului myös Altes Museumin rakentaminen aukion pohjoislaidalle.
Vuonna 1894 vanha kirkko purettiin Saksan keisarin Vilhelm II:n määräyksestä ja sen tilalle ryhdyttiin rakentamaan nykyistä tuomiokirkkoa. Mahtipontisuuteen taipuvaisen keisarin mielestä vanha kirkko oli liian vaatimaton Berliinin pääkirkoksi, ja hän halusi luoda uudesta kirkosta mahtavan kansallisen monumentin, joka toimisi protestanttisena vastineena Rooman Pietarinkirkolle. Joka tapauksessa sen olisi oltava suurempi kuin Saksan katolisten pääkirkkona toimivan Kölnin tuomiokirkon. Arkkitehti Julius Raschdorffin suunnittelema tuomiokirkko olikin 114 metrin pituudellaan, 73 metrin leveydellään ja 116 metrin korkeudellaan suurempi kuin mikään sen edeltäjistä samalla paikalla. Arkkitehdin työtä vaikeutti kuitenkin kirkolle asetettujen edustavuusvaatimuksien ja sille varatun pienen ja hankalan kokoisen tontin välinen ristiriita.
Vuonna 1904 valmistunut Berliner Dom oli Euroopan viimeisiä todella suuria kirkonrakennushankkeita Budapestin Pyhän Tapanin basilikan ohella. Sen rönsyilevä arkkitehtuuri edustaa melko sekavaa historiallista kertaustyyliä, jossa on vaikutteita italialaisesta myöhäisrenessanssista ja barokista. Aikalaisten arviot uudesta tuomiokirkosta olivat nihkeitä: kirkkoa haukuttiin tyylittömäksi ja muodottomaksi keisarin suuruudenhulluuden monumentiksi. Berliiniläiset, joilla on tapana antaa julkisille rakennuksille epäkunnioittavia mutta kuvaavia lempinimiä, ristivät kirkon ”Seelengasometeriksi” (”sielujen kaasukelloksi”).
Toisessa maailmansodassa liittoutuneet pommittivat kirkkoa ja se vaurioitui merkittävästi. Berliinin jaossa tuomiokirkko jäi Itä-Berliinin ja DDR:n puolelle. Viereinen kuninkaanlinna purettiin, ja myös tuomiokirkko oli pitkään purku-uhan alla; se sai viettää vuosikymmenet rappeutuneena, vain väliaikainen kattorakennelma suojanaan. 1970-luvulla preussilaisen rakennusperinteen arvostus DDR:ssä kuitenkin kasvoi, ja vuonna 1975 aloitettiin tuomiokirkon jälleenrakennustyöt. Vuonna 1984 käynnistettiin sisätilojen entisöinti, ja vuonna 1993 jälleenrakennettu kirkko avattiin. Jälleenrakennustöiden aikana tuomiokirkon kupoleita modifioitiin matalampaan ja vähemmän koristeelliseen muotoon; sen sijaan julkisivut ovat täysin alkuperäisessä asussaan.
Hohenzollern-krypta

Kirkon alla sijaitsee niin sanottu Hohenzollern-krypta, johon on haudattu Hohenzollernin hallitsijasuvun jäseniä vuodesta 1536 alkaen. Lisäksi sinne on siirretty aiemmin kuolleiden jäännöksiä muualta. Hautoja on yhteensä noin sata. Niistä vanhin kuuluu vuonna 1499 kuolleelle vaaliruhtinas Johan Cicerolle ja viimeinen vuonna 1915 synnytyksessä kuolleelle Vilhelm II:n kastamattomalle pojantyttärelle. Viimeinen kryptaan haudattu hallitsija oli Preussin kuningas Fredrik Vilhelm II. Myöhemmät Hohenzollern-sukuiset Preussin kuninkaat ja Saksan keisarit on haudattu muualle.
Sodissa ja tulvissa kärsineitä Hohenzollernien sarkofageja on vähitellen kunnostettu 1980-luvulta alkaen, mutta suurin osa on edelleen kunnostamatta. Hautaholvi avattiin kokonaan yleisölle vuonna 1999.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Berliner Domin viralliset sivut
Berliinin tuomiokirkko läheisestä televisiotornista nähtynä.
Twenty One Pilots

| Twenty One Pilots |
| --- | --- |

 Twenty One Pilots vuonna 2015
Tiedot
Toiminnassa:  2009–
Tyylilaji:  Alternative rock, electronic rock, indie pop, rock
Kotipaikka:  Columbus, Ohio, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Tyler Joseph   Josh Dun  
Entiset jäsenet:  Nick Thomas   Chris Salih
Levy-yhtiö:  Fueled by Ramen, WEA International, Atlantic
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Twenty One Pilots 2016
Twenty One Pilots (tyyliteltynä pienillä kirjaimilla twenty øne piløts) on Grammy-palkittu yhdysvaltalainen duo, jonka muodostavat Tyler Joseph ja Josh Dun. Kolmikkona aloittanut yhtye perustettiin vuonna 2009 Columbuksessa, Ohiossa. Sen alkuperäisiä jäseniä olivat Tyler Joseph, Nick Thomas ja Chris Salih.
Kaksikko on julkaissut Fueled by Ramenin kautta viisi studioalbumia; Vessel julkaistiin vuonna 2013, Blurryface vuonna 2015, Trench vuonna 2018, Scaled and Icy vuonna 2021, sekä Clancy vuonna 2024. Blurryface oli kaksikon läpimurtoalbumi ja sen jokainen kappale myi vähintään kultaa ensimmäisenä albumina koskaan. Singlenä julkaistu ”Stressed Out” palkittiin Grammyllä vuonna 2017. Ennen levytyssopimuksen solmimista vuonna 2012 Twenty One Pilots oli julkaissut kaksi omakustannealbumia: Twenty One Pilots, joka tunnetaan myös nimellä Self-Titled (2009), ja Regional at Best (2011).
Twenty One Pilots on esiintynyt kahdesti Helsingin jäähallilla. Ensimmäinen konsertti 25. lokakuuta 2016 oli osa heidän Emøtional Røadshow -maailmankiertuettaan. Toisen kerran yhtye vieraili Suomessa osana The Bandito Tour -maailmankiertuetta 6. helmikuuta 2019.
Historia

Tyler Joseph, Nick Thomas ja Chris Salih perustivat yhtyeen vuonna 2009. Vuonna 2011 kaksi bändin jäsenistä erosi yhtyeestä ja nykyinen rumpali Josh Dun liittyi mukaan yhtyeeseen. Salih jätti yhtyeen ensimmäisenä ja Thomas lähti kuukautta myöhemmin. Dun ehti olla mukana yhtyeessä muutaman viikon ajan ennen Thomasin lähtöä.lähde?
Twenty One Pilots solmi levytyssopimuksen Fueled by Ramenin kanssa vuonna 2012. Duo julkaisi ensimmäisen levy-yhtiön avulla tehdyn albuminsa Vessel seuraavana vuonna. Heidän neljäs albuminsa, Blurryface, julkaistiin 15. toukokuuta 2015 saman levy-yhtiön kautta.lähde?
Vuonna 2017 Twenty One Pilots palkittiin parhaan pop-duo/ryhmäesityksen Grammy-palkinnolla kappaleesta ”Stressed Out”. Joseph ja Dun pitivät kiitospuheensa alusvaatteisillaan, koska he olivat aikoinaan luvanneet tehdä niin, jos joskus voittaisivat kyseisen palkinnon.
11. heinäkuuta 2018 yhtye julkaisi kaksi uutta singleä,”Jumpsuit” ja ”Nico And The Niners” sekä myöhemmin singlen ”My Blood”. 5. lokakuuta 2018 julkaistiin albumi Trench.
Historia > 2009-2011: Muodostuminen ja Self-Titled

Tyler Joseph tapasi ensimmäisen kerran Nick Thomasin nuoruudessaan koripallon kautta Columbuksessa, Ohiossa.lähde? Thomas siirtyi myöhemmin samaan lukioon Josephin kanssa, ja nämä kaksi pysyivät ystävinä koko lukion ajan.
Joseph aloitti musiikkiuransa soittamalla lahjaksi saadullaan kosketinsoittimella, jolla hän jäljitteli erilaisia radiosta kuulemiaan melodioita.  Vuonna 2007 Joseph nauhoitti ensimmäisen soololevynsä No Phun Intended.
Alun perin bändi soitti monenlaisille yleisöille Columbuksen alueella eri klubeilla sekä tapahtumapaikoilla. Esiintyminen tapahtumapaikoilla, joissa esiintyi monien eri tyylilajien edustajia (esim. metalli-, hardcore- ja elektroninen musiikki) sai Josephin sisällyttämään nämä monet erilaiset tyylit myös omien kappaleidensa kirjoittamiseen. Voidakseen kiinnittää keikoille osallistuvien ihmisten ja promoottorien huomion, yhtye lisäsi esityksiinsä erilaisia asuja sekä esimerkiksi takaperinvoltteja.
Twenty One Pilots  julkaisi debyyttialbuminsa Twenty One Pilots:n, 29. joulukuuta 2009 ja aloitti kiertueen Ohiossa. Heidän alkuperäinen markkinointinsa oli ruohonjuuritasoa; Josephin äiti seisoi Ohion osavaltion yliopiston ulkopuolella ja jakoi lippuja heidän keikoilleen. Tänä samaisena aikana bändi osallistui "Battle of the band" -kilpailuihin The Alrosa Villassa ja The Basementissa, jotka ovat Columbuksessa sijaitsevia nimekkäitä musiikkitapahtumapaikkoja.
Vuonna 2010 bändi julkaisi kaksi kappaletta SoundCloud-palveluun: cover-version Christina Perrin "Jar of Hearts" -kappaleesta sekä Andre Bocellin ja Sarah Brightmanin tulkinnasta "Con te partirò (Time to Say Goodbye)". Jälkimmäisestä kappaleesta tuli ensimmäinen, jonka paikallinen rumpali Josh Dun kuuli bändiltä.
Historia > 2011-2012: Kokoonpanomuutokset ja Regional at Best

Salih lähti bändistä 8. toukokuuta 2011 keskittyäkseen työhönsä, ja Thomas lähti seuraavana kuukautena 3. kesäkuuta 2011 keskittyäkseen koulunkäyntiin. Molemmat jättivät jäähyväiset bändin viralliselle Facebook-sivulle. Ennen yhtyeestä lähtemistä Salih kutsui työkaverinsa Josh Dunin (entinen rumpali bändissä House of Heroes) ottamaan hänen paikkansa bändissä. Vaikuttuneena bändin potentiaalista ja Josephin luovasta visiosta Dun luopui suunnitelmistaan ​​jatkaa rumpalin uraansa Nashvillessä ja liittyi bändiin vain muutama viikko ennen kuin Thomas lähti ryhmästä.
Sekä Salih että Thomas pysyivät mukana bändin tuotannossa jonkin aikaa lähtönsä jälkeen. Thomas kävi lyhyen aikaa koulua Pohjois-Carolinassa, mutta muutti vuotta myöhemmin takaisin Josephin ja Dunin taloon Columbukseen ja alkoi hoitaa bändin markkinointia. Thomas pysyi osana bändin henkilöstöä koko Blurryface-tuotannon ajan ja on edelleen aktiivisesti mukana bändin kiertueilla.
Uudella kokoonpanolla, joka koostuu vain Josephista ja Dunista, Twenty One Pilots julkaisi toisen albuminsa Regional at Best 8. heinäkuuta 2011. Salih ja Thomas olivat mukana albumin tuottamisessa, mutta pääpiirteittäin Joseph vastasi itse tuotannosta. Albumilla esiintyy myös Josephin veli Zack kappaleella "Kitchen Sink" ja Josephin tuttava Jocef kappaleella "Be Concerned".
Marraskuussa 2011 bändi soitti loppuunmyydyn konsertin Columbuksen Newport Music Hallissa. Tämä oli merkittävä saavutus paikalliselle bändille, ja se kiinnitti useiden levy-yhtiöiden huomion, jotka olivat kiinnostuneita siitä, voisiko bändin suosio ja vetovoima ulottua Ohion ulkopuolelle. Samana vuonna duo julkaisi kaksi kappaletta sähköpostiuutiskirjeensä kautta: "House of Gold" ja "Two".
Joseph ja Dun aloittivat kiertueen yhdessä rock-yhtyeen Challenger! kanssa dokumentoiden sen videoille, jotka ladattiin Twenty One Pilotsin YouTube -kanavalle.