stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tuomiojärvi (Pieksämäki)
Maantietoa

Tuomiojärvi on 2,9 kilometriä pitkä, 1,2 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 202 hehtaaria eli 2,0 neliökilometriä. Järven kaakkoispää kapenee pitkäksi lahdeksi, mutta muu osa järveä on pyöreähkön muotoinen. Järvellä on kartan mukaan yksi matala saari, joka on 330 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Saari on nuori. Se on muodostunut järven eteläpään ruoppauksen jätteestä, josta kasattiin linnuille pesimäsaari . Järvestä ei ole julkaistu syvyyskarttoja, sillä sen keskisyvyys on alle metrin.
Järven rantaviivan pituus on 8,1 kilometriä. Sen rannat ovat enimmäkseen soistunutta ja ojitettua metsämaata. Länsirannoilla rantaa seuraa kapea avosuon vyöhyke ja itärannat ovat kuivempaa metsävyöhykettä. Järven kaakkoispäässä Petäjäselällä sijaitsee maatila, mutta itärannan Oittilan kolme maatilaa on sijoitettu Lahnaveden puoleiselle rannalle. Järven laskujoen eteläpuolella on vielä järven ainoa vapaa-ajan asunto. Järven itärantaa seuraa Kotamäeltä Suonteelle johtava yhdystie 4520. Järven eteläosan Petäjäselän laidun on luokiteltu Pieksämäen seudun arvokkaimmaksi perinnemaisemaksi .
Luontoarvoja > Natura-alue

Järvi ja sen kapea rantavyöhyke on luonnonarvoiltaan arvokas järvi, joka muodostaa kokonaisuudessaan Natura 2000-verkostoon luonnonsuojelualueen (SPA, FI0500037, 229 hehtaaria). Se kuuluu kansainvälisesti arvokkaisiin lintujärviin ja kansalliseen lintuvesien suojeluohjelmaan. Alue on perustettu suojelualueeksi. Suojelualueesta 202 hehtaaria on vesialuetta ja 27 hehtaaria on rantametsää. Suojelualueella on olemassa hoito- ja käyttösuunnitelma.
Järven vesi on ravinteikkaista ja sen vesikasvillisuus on runsasta vaikkakin lajimäärältään vähäistä. Valtalajeja ovat lumme, ulpukka, vesikuusi, vesiherne, kilpukka, erilaiset sarat, järvikaisla, järvikorte, vehka, ratamosarpio, äimäruoho, uistinvita ja vesirikko . Alueellisesti harvinainen konnanulpukka kuuluu kuitenkin lajistoon . Talvella järveä vaivaa happikato, joka tappaa järvestä siinä elävää kala- ja hyönteiskantaa. Ruutana menestyy kuitenkin järvessä hyvin. Kesäkaudella järvi saa täydennystä laskujokensa kautta Suontienselän Lahnavedestä. Se lintujärvenä Suomen monipuolisimpia ja muuttolinnut käyttävät järveä levähdyspaikkanaan. Järvi on tutkimuskohteena myös tärkeä sen pitkäaikaisen seurannan takia. Järven yleisiä lajeja ovat heinäsorsa, tavi, valkoviklo, lapasorsa ja isokoskelo . Järven suojeluperusteisiin kuuluvat seuraavat linnut: lokeista naurulokki, kalatiira ja pikkulokki, haikaroista, kahlaajista ja kurpista jänkäkurppa, mustaviklo, suokukko, liro, kurki ja kaulushaikara, vesilinnuista kuikka, kaakkuri, härkälintu, uivelo, mustakurkku-uikku, jouhisorsa, lapasorsa, heinätavi, metsähanhi, punasotka, tukkasotka, laulujoutsen ja mustalintu, ruskosuohaukka, sinisuohaukka, sääksi, mehiläishaukka ja nuolihaukka, sekä myös keltavästäräkki ja luhtahuitti.
Järveen ojitusalueelta tulevan kuormituksen vähentämiseksi on olemassa hoitosuunnitelma.
Luontoarvoja > Lintutorni ja laavu

Lintutorni ja laavu valmistuivat syksyllä 2006. Laavulta lähtee 350 m pitkä metsäreitti, jossa suokohdilla on pitkät pitkospuut. Lintutorni on noin 6 metriä korkea. Pinta-alaa ylätasolla on noin 16 neliömetriä. Tornista voi tarkkailla Tuomiojärven monipuolista linnustoa. Laavussa voi yöpyä. Sen seiniä kiertävät penkit ja kerrallaan sinne mahtuu noin 40 henkilöä. Paikalla on myös puuliiteri, käymälärakennus ja jäteastia.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Suonenjoen valuma-alueella (14.78), jonka Tuomiojärven valuma-alueeseen (14.785) järvi kuuluu. Järven valuma-alueen pinta-ala on 33,6 neliökilometriä .
Järveen tulee vettä lukuisten Isosuon ja Pirttilahdensuon kuivatusojien kautta. Sillä on kuitenkin kolme suurempaa ojaa, joista Katajapuronsuolta alkava ja Raapiosuon läpi virtaava Katajapuro on valuma-alueeltaan suurin. Soiden vesi on ruskeaa, mikä määrittelee myös järven veden humuspitoiseksi, happamaksi ja runsasravinteiseksi .
Järven vedenpinnan korkeus on 100,9 metriä mpy. Järven itärannasta alkaa Oittilan läpi virtaava laskujoki, joka laskee noin 1,5 kilometrin jälkeen Lahnaveden kapeaan lahteen. Lahnavesi kuuluu Suontienselän lounaisosaan. Laskujoelle kertyy pudotusta 1,5 metriä.
Historiaa

Vuosien 1973, 1988 ja 1998 peruskartoissa näkyy  kuinka Oittilan ja Petäjäselän peltoala vähenee vuosien varrella. Tästä kehityksestä huolimatta on järven pohjoispäähän ilmaantunut yksi peltopalsta lisää vuoden 1998 peruskartan jälkeen.
Aiheesta muualla

Tuomiojärven sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
(14.7)
Pertti Helin

| Pertti Helin> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. helmikuuta 1941 Kuopio
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Pituus:  181 cm
Laji:  Kymmenottelu
Seura:  Suolahden Urheilijat
Kilpauran kesto:  1959-1964
    
Pertti Onni Helin (s. 28. helmikuuta 1941 Kuopio) on suomalainen yleisurheiluvalmentaja ja liikunnanopettaja koulutukseltaan voimistelunopettaja, liikuntatieteiden maisteri ja filosofian tohtori. Vuonna 2001 hänelle myönnettiin kouluneuvoksen arvo.
Valmistuttuaan ylioppilaaksi Pertti Helin pääsi jatkamaan opintojaan Helsingin yliopiston voimistelulaitokselle vuonna 1963.
Teemu Pasanen

Teemu Pasanen (s. 1974) on suomalainen urheiluvalmentaja, joka on toiminut vuodesta 2020 lähtien Suomen hiihtomaajoukkueen päävalmentajana. Hänen sopimuksensa ulottuu vuoteen 2026 asti.
Ennen valmentajanuraansa Pasanen oli kansallisen tason hiihtäjä sijoittuen parhaimmillaan 20 parhaan joukkoon SM-kilpailuissa. Hän on saanut koulutuksensa Teknillisessä korkeakoulussa ja työskennellyt kolme vuotta matkapuhelinten koodaajana Nokialla.
Jake Wightman

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jake Wightman, 2022 |  Jake Wightman, 2022 |  Jake Wightman, 2022 |  |
Maa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Miesten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Eugene 2022 | 1500 m |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | München 2022 | 800 m |  |
|  Pronssia | Berliini 2018 | 1500 m |  |
Maa:  Skotlanti
| Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  |  |
|  Pronssia | Gold Coast 2018 | 1500 m |  |
|  Pronssia | Birmingham 2022 | 1500 m |  |
Jake Wightman (s. 11. heinäkuuta 1994 Nottingham, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen keskimatkojen juoksija, jonka päämatka on 1500 metriä. Hän voitti maailmanmestaruuden 1500 metrillä yleisurheilun MM-kilpailuissa Eugenessa 2022 ajalla 3.29,23. Dohassa 2019 hän sijoittui samalla matkalla viidenneksi. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän oli kymmenes. EM-kilpailuissa Wightman on saavuttanut 800 metrillä hopeaa Münchenissä 2022 ja 1 500 metrillä pronssia vuonna 2018 Berliinissä ja ollut seitsemäs 2016. Kansainyhteisön kisoissa hän on saanut Skotlannin edustajana 1 500 metrillä pronssia Gold Coastissa 2018 ja Birminghamissa 2022 sekä ollut 800 metrillä neljäs 2018. Hän voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 1 500 metrillä 2013.
Määräala

Määräala tarkoittaa kiinteistön rajoiltaan määrättyä aluetta.  Määräala voidaan erottaa omaksi kiinteistökseen lohkomalla. Lohkomisen tuloksena syntyvää uutta kiinteistöä kutsutaan lohkokiinteistöksi, lohkottavaa kiinteistöä emäkiinteistöksi sekä emäkiinteistön jäljelle jäävää osaa kantakiinteistöksi.
Tavallisesti määräala syntyy, kun emäkiinteistön omistaja luovuttaa alueen kiinteistöstään ulkopuoliselle. Määräalan vaihdantaan sovelletaan samoja oikeussääntöjä kuin varsinaisen kiinteistön kauppaan. Määräalalle on siksi haettava lainhuutoa samoin edellytyksin kuin kiinteistöllekin. Määräalan lohkominen tulee viran puolesta vireille, kun määräalalle myönnetään lainhuuto.
Aiheesta muualla

Maanmittauslaitos: lohkominen
Minilex: Määräala ja määräosa
Tupolev Tu-2

| Tupolev Tu-2 |
| --- | --- |
 Tu-2 Moninon ilmailumuseossa.
Tyyppi:  keskiraskas pommikone
Valmistaja:  Tupolev
Suunnittelija:  Andrei Tupolev
Ensilento:  29. tammikuuta 1941
Esitelty:  1941
Tila:  ei käytössä
Pääkäyttäjät:  Neuvostoliiton, Kiinan ja Puolan ilmavoimat
Valmistusmäärä:  2 527 
Valmistusvuodet:  1941–1948
Puolan ilmavoimien Tu-2 museoituna Varsovassa.
Tupolev Tu-2 (NATO-raportointinimi Bat, suom. lepakko) oli neuvostoliittolainen, toisen maailmansodan aikana kehitetty keskiraskas pommikone. Andrei Tupolevin suunnittelemaa, Junkers Ju 88:n kaltaista monikäyttöistä konetta valmistettiin useina eri versioina yhteensä 2 527 kappaletta. Koneen versioita käytettiin pommitusversion lisäksi saattohävittäjinä, torpedopommittajina sekä pitkän matkan tiedustelukoneina. Konetyyppiä käytti toisessa maailmansodassa Neuvostoliiton ilmavoimat, sodanjälkeisiä käyttäjiä olivat Neuvostoliiton lisäksi muun muassa Kiinan ja Puolan ilmavoimat.
Kehitys

Tupolev Tu-2:n suunnittelun lähtökohtana oli kehittää kaksimoottorinen, sisäisellä pommikuilulla varustettu pommikone, jonka nopeus olisi lähellä hävittäjälentokoneen nopeutta. Koneen rakenteen piti myös kestää syöksypommituksen aiheuttamat rasitukset. Koneen suunnittelu aloitettiin Andrei Tupolevin johdolla 1. maaliskuuta 1940, koodinimellä ”Samoljot (lentokone) 103” (ven.  Самолёт 103). Ensimmäinen prototyyppi, Mikulin AM-37 -moottoreilla varustettu Tupolev ANT-58, lensi ensilentonsa 29. tammikuuta 1941, lentäjänä Mihail Nukhtikov. Koneen suoritusarvot ylittivät Neuvostoliiton ilmavoimien sille asettamat vaatimukset. Konetta kehitettiin ensilennon jälkeen, muun muassa ohjaamon kattoa korotettiin ja koneen takaosaan, rungon alapuolelle, lisättiin konekivääriampumo ehkäisemään alasektorista tulevia hyökkäyksiä.
Seuraava, edelleen kehitetty prototyyppi, muun muassa siiven alapuolisilla rakettikiskoilla varustettu  ANT-59 (Samoljot 103U), lensi ensilentonsa 18. toukokuuta 1941. Kone oli, kuten ANT-58, varustettu kehitysvaiheessaan olevilla AM-37-moottoreilla, jotka vaihdettiin ensilennon jälkeen luotettavampiin Švetsov ASh-82 -moottoreihin. Koneen huippunopeus pieneni moottorien vaihdon seurauksena noin 80 km/h, luotettavuutta pidettiin kuitenkin nopeutta tärkeämpänä. Koneen sarjatuotanto aloitettiin Omskissa entisen autotehtaan tiloissa 1. elokuuta 1941. Tuotanto oli aluksi niin hidasta, että ensimmäinen sarjatuotantokone, ANT-58:aan pohjautuva ANT-60 (Samoljot 103V), valmistui vasta marraskuussa 1941. Kaikkiaan vain yhdeksäntoista konetta ehdittiin valmistaa, kun tehtaan koneenrakennuskapasiteetti keskitettiin Jakovlev Jak-1 -hävittäjän valmistukseen.
Tupolev sai luvan jatkaa koneen kehittämistä, ja syksyllä 1942 ilmavoimat kokeili kolmea edelleen kehitettyä, sarjatuotantoon paremmin soveltuvaa prototyyppiä. Koneiden tyyppimerkintä oli ANT-61 (Samoljot 103S), ja ne olivat ensimmäiset, joille ilmavoimat antoi oman tyyppimerkintänsä Tu-2. Rintamalaivueessa kokeiltavana olleet Tu-2:t saivat niin myönteiset arvostelut, että konetyyppi otettiin takaisin tuotantoon. Varsinaisen tuotantoversion prototyyppi lensi ensilentonsa 26. elokuuta 1943, ja ensimmäiset koneet tyyppimerkinnällä Tu-2S alkoivat saapua rintamalaivueisiin keväällä 1944. Kaikkiaan Tu-2S-koneita rakennettiin sodan loppuun mennessä noin 1 100 kappaletta.
Käyttö

Tuotantovaikeuksien takia konetta ei ehditty toisen maailmansodan aikana käyttää halutussa laajuudessa. Konetyypillä varustetut yksiköt osallistuivat kesällä 1943 muun muassa Kurskin taisteluun sekä vuotta myöhemmin Karjalankannaksen valtaukseen, johon osallistui 600 Tu-2-konetta. Tu-2-koneita käytettiin lisäksi laajasti sodan päättäneissä, Berliinin valtaukseen johtaneissa taisteluissa. Koneen todellinen käyttöarvo ymmärrettiin vasta toisen maailmansodan päätyttyä, ja siitä kehitettiin sodan jälkeisinä vuosina useita versioita, jotka pysyivät neuvostoilmavoimien käytössä 1950-luvun puoleenväliin saakka. Myös useat Itä-Euroopan maat, kuten Bulgaria, Jugoslavia, Romania ja Unkari käyttivät Neuvostoliiton toimittamia Tu-2:a. Kiinan ilmavoimat käytti konetyyppiä vielä 1970-luvulla.
Tekniset tiedot (Tu-2S) > Yleiset ominaisuudet

Tyyppi: kaksimoottorinen kevyt pommikone
Rakenne: kokometallirakenne (duralumiini)
Miehistö: 4
Kärkiväli: 18,86 m
Pituus: 13,80 m
Korkeus: 4,55 m
Siipipinta-ala: 48,80 m²
Tyhjäpaino: 7 474 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: 11 360 kg
Voimalaite: 2×Švetsov ASh-82FNV -tähtimoottoria, teho 1 850 hv/moottori.
Tekniset tiedot (Tu-2S) > Suoritusarvot

Suurin nopeus: 550 km/h
Lakikorkeus: 9 500 m
Lentomatka: 1 400 km.
Tekniset tiedot (Tu-2S) > Aseistus

Pommikuorma: 4 000 kg
2 × 20 mm ShVAK-tykkiä
3 × 12,7 mm UBT-konekivääriä.
Aiheesta muualla

Aviastar.org: Tupolev Tu-2 (englanniksi)
Turhasta uteliaisuudesta

| Turhasta uteliaisuudesta> Περὶ πολυπραγμοσύνης.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Plutarkhos
Kieli:  muinaiskreikka (klassinen)
Genre:  filosofia
Julkaistu:  n. 100
Suomennos
Suomentaja:  Juhana Torkki
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  2020
ISBN:  978-951-1-36943-1
Sarja: Moralia
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Turhasta uteliaisuudesta tai Touhottamisesta (m.kreik. Περὶ πολυπραγμοσύνης, Peri polypragmosynēs; lat. De curiositate) on Plutarkhoksen Moralia-kokoelmaan (kirja VI, 39) kuuluva tutkielma, joka käsittelee nimensä mukaisesti liiallista kiinnostusta toisten ihmisten asioihin.
Historia

Plutarkhos kirjoitti Moralian tutkielmat ensimmäisen vuosisadan lopulla ja 100-luvun alkupuolella. Turhasta uteliaisuudesta on kirjoitettu hieman ennen teosta Puheliaisuudesta (De garrulitate), joka käsittelee hieman samanlaista aihetta samalla tyylillä. Tutkielman Turhasta uteliaisuudesta päälähteenä on nähty Ariston Khioslainen. Siinä on nähty yhtäläisyyksiä myös diatribē-kirjallisuuteen. Lampriaan tekemässä Plutarkhoksen teosten luettelossa tutkielma on numerolla 97.
Aulus Gellius tunsi teoksen ja valittaa vaikeutta kääntää sen nimen polypragmosynē (πολυπραγμοσύνη) latinaksi. Tutkielman on suomentanut Juhana Torkki osana kokoelmaa Mielen tyyneydestä (Otava 2020). Torkki huomauttaa myös siitä, ettei sanalle löydy hyvää vastinetta, sillä ”uteliaisuus” voidaan käsittää sekä positiivisesti että negatiivisesti, kun taas teoksen nimessä kyse on puhtaasti negatiivisesta asiasta.
Sisältö

Tutkielma jaetaan 16 lukuun. Plutarkhos käsittelee siinä turhaa uteliaisuutta eräänlaisena sielun sairautena. Siinä ihminen on kiinnostunut toisten ihmisten ikävyyksistä, ja se kytkeytyy kateuteen ja kaikenlaiseen pahantahtoisuuteen. Toisten ihmisten asioiden tonkimisen sijasta Plutarkhos kehottaa ihmisiä kääntämään huomionsa ennen kaikkea itseensä ja omiin asioihinsa, jotta ne olisivat kunnossa. Se, joka nauttii ikävien asioiden käsittelystä, löytää niitä varmasti lähempääkin itsestään.
»Jotkut ihmiset eivät kestä katsella omaa elämäänsä, niin ankea näytelmä se on, eivätkä he kestä pohtia sitä eri puolilta käyttäen järkeä lyhtynään. Heidän sielunsa on täynnä kaikenlaista pahuutta, sitä puistattaa ja pelottaa se, mitä on sisällä, ja niin se syöksyy ulos vaeltelemaan toisten ihmisten asioissa, ruokkien ja lihottaen näin omaa pahuuttaan.»
Plutarkhos analysoi uteliaisuuden psykologiaa monin tavoin, kuvaamalla, kuinka ihmiset ovat usein taipuvaisia kiinnostumaan enemmän toisten asioista kuin omistaan ja erityisesti kaikenlaisista salatuista asioista. Ratkaisuksi Plutarkhos ehdottaa tiedonhalun kääntämistä toisaalle miellyttävämpiin asioihin. Uteliaisuuden voi suunnata esimerkiksi luonnontieteelliseen tutkimukseen. Jos välttämättä haluaa tutkia pahoja asioita, voi tutkia historiaa, jossa pahuutta riittää, ilman että tarvitsee kuitenkaan häiritä sillä eläviä.
Uteliaita kiinnostavat kuitenkin yleensä erityisesti tuoreet kataluudet ja juorut. Samalla uteliaat ovat niin kiinni toisten asioissa, että laiminlyövät omansa. He hakeutuvat toreille ja satamiin kuullakseen aina uusimpia uutisia. Tyypillisesti uteliaat ovat myös puheliaita juoruamaan kuulemansa. Tästä seuraa se paradoksi, ettei uteliaille yleensä mielellään paljasteta mitään, ja niinpä utelias usein ”on ainoa, jolle ei kerrota tai näytetä sitä, minkä kaikki muut kuulevat ja näkevät”.
Tämän jälkeen Plutarkhos palaa taas uteliaisuuden parantamiseen. Eräs tapa on palauttaa mieleen, mitä kaikkea joutavaa mieleen on uteliaisuuden myötä kertynyt. Tällainen toisten vikojen kokoelma on sekä tahditon että hyödytön. Toiseksi ihmisen on hyvä ohjata mieltään, ettei sille muodostu tottumusta turhien asioiden penkomiseen. Plutarkhos antaa monenlaisia ohjeita ja harjoitustehtäviä turhasta uteliaisuudesta eroonpääsemiseksi. Pitää muun massa välttää juoruavia ja tappelevia väkijoukkoja ja toisia uteliaita. Hyödyllistä on myös opetella, ettei aina tarvitse mennä kaikkialle, mistä kuuluu jotain kiinnostavaa, tai esimerkiksi avata kirjeitä heti niiden saavuttua.
Lopuksi Plutarkhos huomauttaa vielä, että uteliaille ovat sukua tyrannien urkkijat sekä sykofantit ja muut ilmiantajat, kaikkein vihatuimmat ihmisryhmät.
Kirjallisuutta > Suomennos

Plutarkhos: Turhasta uteliaisuudesta. Teoksessa Plutarkhos: Mielen tyyneydestä.  (Sisältää tutkielmat Mielen tyyneydestä, Vihan hallinnasta, Turhasta uteliaisuudesta ja Lohdutukseksi puolisolle)  Suomentanut Juhana Torkki. Helsinki:  Otava, 2020.  ISBN 978-951-1-36943-1
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Plutarch: On Being a Busybody. Teoksessa Plutarch: Moralia.  (Volume VI. Can Virtue Be Taught? On Moral Virtue. On the Control of Anger. On Tranquility of Mind. On Brotherly Love. On Affection for Offspring. Whether Vice Be Sufficient to Cause Unhappiness. Whether the Affections of the Soul Are Worse than Those of the Body. Concerning Talkativeness. On Being a Busybody. Loeb Classical Library 337)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1939.  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
Aiheesta muualla

Plutarch: De curiositate. Perseus. (muinaiskreikaksi)
Plutarch: De curiositate. Perseus. (englanniksi)
Plutarch: On Being a Busybody. (englanniksi)
Tom Cruise

| Tom Cruise |
| --- | --- |
 Tom Cruise San Diegon Comic-Conissa vuonna 2019.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Thomas Cruise Mapother IV
Syntynyt: 3. heinäkuuta 1962 (ikä 62) Syracuse, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, tuottaja
Puoliso:   Mimi Rogers  (vih. 1987; ero 1990)  Nicole Kidman  (vih. 1990; ero 2001)  Katie Holmes  (vih. 2006; ero 2012) 
Lapset:  3
Sukulaiset:  William Mapother (serkku)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1981–
Merkittävät roolit:  Ethan Hunt (Mission: Impossible) Pete ”Maverick” Mitchell (Top Gun)
Palkinnot
 Golden Globe (1990, 1997, 2000) 
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Tom Cruise (oik. Thomas Cruise Mapother IV, s. 3. heinäkuuta 1962 Syracuse, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja tuottaja. Hän on vuonna 1981 alkaneella urallaan esiintynyt useassa menestyselokuvassa, kuten Mission: Impossible -elokuvasarjassa. Cruise kuuluu elokuvahistorian eniten ansainneihin näyttelijöihin, ja hän on voittanut kolme Golden Globe -palkintoa parhaasta miespääosasta.
Varhainen elämä

Tom Cruise syntyi Syracusessa, New Yorkin osavaltiossa. Hänen vanhempansa ovat Thomas Cruise Mapother III ja Mary Lee Pfeiffer. Cruisen sukujuuret ovat Irlannissa, Saksassa, Walesissa ja Englannissa. Kaikki Cruisen isovanhemmat ja iso-isovanhemmat syntyivät Kentuckyssa Yhdysvalloissa.
Cruisen perhe muutti isän työn perässä useasti, ja Cruise asui lapsena muun muassa Glen Ridgessa ja Louisvillessa. Hänen vanhempansa erosivat, kun hän oli 13-vuotias.
Katolisen perheen poika Cruise kävi ennen high schoolia pappisseminaaria mutta keskeytti sen ensimmäisen vuoden jälkeen eikä tarkoituksena ollut alun perinkään valmistua papiksi. Cruise kärsi koulussa lukihäiriöstä. Hän oli hyvä urheilussa ja harkitsi painijan uraa, kunnes loukkasi polvensa high schoolissa.
Cruise kiinnostui näyttelemisestä osallistuttuaan 16-vuotiaana high schoolinsa Guys and Dolls -musikaalinäytelmään Nathan Detroitin roolissa. Koulun päätyttyä hän muutti New Yorkiin ja alkoi käydä koe-esiintymisissä.
Näyttelijän ura > 1980-luku

Cruise teki näyttelijädebyyttinsä sivuroolissa menestyselokuvassa Mieletön rakkaus (1981). Sen jälkeen hän sai pienen roolin sotilaskouluun sijoittuvassa draamassa Henkeen ja vereen (1981). Ennen kuvauksien alkua ohjaaja Harold Becker siirsi Cruisen suurempaan rooliin. Sen jälkeen Cruise näytteli monen muun nousevan nuoren näyttelijän kanssa Francis Ford Coppolan ohjaamassa nuorisojengiläiskuvauksessa. Outsiders – kolmen jengi (1983).
Läpimurtonsa Cruise teki elokuvassa Riskibisnes (1983), josta hän sai Golden Globe -ehdokkuuden. Samana vuonna valmistuivat myös Kreisi bisnes ja Kovaa peliä. Seuraavaksi ilmestyi Ridley Scottin ohjaama kauhufilmin tehosteilla maustettu satuseikkailu Legenda (1985). Kansainväliseen suosioon Cruise nousi elokuvalla Top Gun – lentäjistä parhaat (1986), jossa hän näytteli hävittäjälentäjää. Samana vuonna ilmestyi Martin Scorsesen ohjaama Suuret setelit, jossa hän esitti biljardinpelaajaa. Elokuvassa Sademies (1988) Cruise näytteli omahyväistä liikemiestä, jonka veli on autistinen. Toinen samana vuonna ilmestynyt elokuva oli Cocktail, jossa Cruise esiintyi juppi-baarimikkona.
Ensimmäinen Oscar-ehdokkuus Cruiselle tuli vuonna 1989 Oliver Stonen Vietnamin sotaa käsittelevästä elokuvasta Syntynyt 4. heinäkuuta, joka kertoo sodan veteraanin Ron Kovicin tositapahtumiin perustuvan tarinan. Cruise näytteli 1980-luvulla kaikkiaan 13 elokuvassa.
Näyttelijän ura > 1990-luku

Elokuvassa Days of Thunder – ukkosta radalla (1990) Cruise esitti Nascar-rata-autoilijaa. Cruisen tuleva vaimo Nicole Kidman oli elokuvan toisessa pääosassa. Kidman oli myös Cruisen kanssa pääosassa vuonna 1992 ilmestyneessä Kaukainen maa -elokuvassa, jossa Cruise näytteli Amerikkaan lähtevää irlantilaista siirtolaista. Sen jälkeen seurasivat muun muassa sotaoikeuden kuvaus Kunnian miehiä (1992) ja John Grishamin menestysromaaniin perustuva, asianajoyhtiöön sijoittuva jännityselokuva Firma (1993). Sitä seurasivat vampyyrin rooli elokuvassa Veren vangit, toimintasankarin rooli Brian De Palman elokuvassa Vaarallinen tehtävä (1996), urheiluagentin rooli elokuvassa Jerry Maguire – elämä on peliä (1996), rooli Magnolia-elokuvassa (1999) sekä pääosa Nicole Kidmanin kanssa Stanley Kubrickin eroottisessa jännityselokuvassa Eyes Wide Shut (1999).
Näyttelijän ura > 2000–

Vuonna 2000 ilmestyi Vaarallinen tehtävä II, jonka ohjasi John Woo. Vuotta myöhemmin 2001 tieteiselokuvien Saturn-palkinnon Cruiselle toi lehtitalon omistajan rooli elokuvassa Vanilla Sky. Sitä seurasivat poliisikapteenin rooli Steven Spielbergin ohjaamassa tulevaisuudenkuvauksessa Minority Report (2002), yhdysvaltalaissotilaan rooli elokuvassa Viimeinen samurai (2003), palkkamurhaajan rooli elokuvassa Collateral – väärä aika väärä paikka (2004), jälleen Spielbergin ohjaama Maailmojen sota (2005), Vaarallinen tehtävä III (2006), senaattorin rooli jännityselokuvassa Lions for Lambs (2007), sivuosa studiopomona komediassa Tropic Thunder (2008) sekä saksalaisupseerin rooli elokuvassa Operaatio Valkyrie (2008).
Cruise on 2010-luvulla esiintynyt keskimäärin yhdessä elokuvassa joka vuosi. Vuonna 2010 Cruise näytteli toimintakomediassa Knight & Day ja vuonna 2011 Vaarallinen tehtävä -sarjan nelososassa Mission: Impossible – Ghost Protocol. Vuonna 2012 Cruise esitti 1980-luvun rocktähteä musikaalifilmissä Rock of Ages. Sen jälkeen hän on näytellyt muun muassa uusissa Vaarallinen tehtävä -elokuvissa sekä esittänyt Jack Reacheria toimintaelokuvissa Jack Reacher: Tappajan jäljillä ja Jack Reacher: Paluu päämajaan.
Cruise suunnittelee tekevänsä vuoden 2024 jälkeen avaruusmatkan, jolla kuvattua materiaalia käytettäisiin hänen elokuvassaan.