stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nikari

Nikari Oy on hienopuuseppä Kari Virtasen vuonna 1967 Seinäjoella perustama yritys, joka valmistaa kokopuisia designhuonekaluja julkisiin kohteisiin ja muihin laatua korostaviin käyttökohteisiin. Yrityksen ensimmäisinä vuosina toiminta keskittyi Alvar Aallon arkkitehtitoimiston projekteihin Seinäjoella, ja sen jälkeen erilaisiin kehitystöihin muotoilija Kaj Franckin kanssa. Vuonna 1993 yritys muutti Fiskarsiin, Suomen vanhimman konepajan tiloihin, jossa se toimii edelleen.
Nikari toimi pitkään Kari Virtasen yhden miehen puusepänverstaana, kunnes vuonna 1996 Virtanen aloitti yhteistyön toisen Suomessa toimivan hienopuusepän Rudi Merzin kanssa ja yritys muutettiin osakeyhtiöksi (1997). 1990-luvulla yrityksen toiminta alkoi keskittyä erityisesti designhuonekaluihin, joita valmistettiin mm. Helsingin modernin taiteen museon, Kiasman tiloja varten. Vuonna 2010 Kari Virtanen ja Rudi Merz myivät Nikari Oy:n sukupolvenvaihdoksen merkeissä yrityksen nykyiselle toimitusjohtajalle Johanna Vuoriolle sekä luovana johtajana toimivalle Jenni Roiniselle.  Yritys aloitti kansainvälistymisen vuonna 2012, ja toimii nykyisin yli 30 maassa. Yrityksen liikevaihdosta noin 50% menee vientiin (2021).
Kestävä kehitys ja ympäristö ovat olleet alusta alkaen yrityksen mielenkiinnon kohteena. Nikari Oy käyttää sertifioitua puuta kaikissa tuotteissaan ja pyrkii valmistamaan sekä muotoilullisesti että teknisesti korkealaatuisia ja ajattomia huonekaluja. Pintakäsittelynä kalusteissa käytetään mahdollisimman luonnonmukaisia vaihtoehtoja kuten erilaisia öljyjä ja vahoja. Tuotteiden myynnistä osa lahjoitetaan maailman metsien monimuotoisuuden suojeluun, ja yritys sijoittaa rauhoitettuihin ikimetsiin sekä hiilinieluina toimiviin metsäpuistoihin.
Nikarin huonekalujen suunnittelu nojautuu pelkistettyyn pohjoismaiseen muotoilutraditioon, ja tuotteiden estetiikassa voi nähdä taidokkaan suomalaisen käsityöperinteen yhdistettynä moderniin muotoiluun. Tuotteita on käytetty lukuisissa museoissa, yliopistoissa, toimistotiloissa, arvokiinteistöissä ja ravintoloissa, esimerkiksi Espoon luontokeskus Haltian toteutuksessa, Victoria & Albert Museumissa Dundeessa, Ravintola Nomassa Kööpenhaminassa sekä Helsingin keskustakirjasto Oodissa.
Nikari toimii yhteistyössä useiden kansainvälisten suunnittelijoiden kanssa. Kari Virtasen, Rudi Merzin ja Jenni Roinisen lisäksi heitä ovat mm. Alvar Aalto, Louise Campbell, Alfredo Häberli, Jasper Morrison, Claesson Koivisto Rune, Company, Antrei Hartikainen, Kaksikko, Harri Koskinen, Yrjö Kukkapuro, Wataru Kumano, Cecilie Manz, Samuli Naamanka, John Pawson, Thomas Sandell ja Nao Tamura.
Vuonna 2020 Nikari ja suomalainen lifestyle-alan designyritys Woodnotes yhdistivät voimansa jatkaen yhä erillisinä brändeinä ja osakeyhtiöinä, mutta organisaatiota ja toimintoja osittain yhteen liittäen .
Aiheesta muualla

Nikari Oy:n huonekaluja Architonic-tietokannassa
Dezeenin uutuustuote-esittely John Pawsonin suunnittelemasta Frame-pöydästä Nikarille
Jenni Roininen: Vuoden Muotoilija 2021
Nikari ja Woodnotes yhdistävät voimansa 2020
Nemanja Gudelj

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Nemanja Gudelj
Syntymäaika: 16. marraskuuta 1991
Syntymäpaikka: Belgrad, Jugoslavia
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 187 senttimetriä
Lempinimi: Neno
Seura
Seura: Sevilla
Pelinumero: 6
Junioriseurat
: BSV Boeimeer
: NAC Breda
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2009–2013 | NAC Breda | 79 | (8) |
| 2013–2015 | AZ | 61 | (16) |
| 2015–2017 | Ajax | 40 | (6) |
| 2017–2018 | Tianjin TEDA | 19 | (1) |
| 2018–2019 | Guangzhou Evergrande | 11 | (2) |
| 2018–2019 | → Sporting | 27 | (1) |
| 2019– | Sevilla | 131 | (4) |
Maajoukkue
| 2010–2012 | Serbia U21 | 15 | (2) |
| 2014– | Serbia | 62 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 9. kesäkuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 9. kesäkuuta 2024.
Nemanja Gudelj (s. 16. marraskuuta 1991 Belgrad) on serbialainen jalkapalloilija, joka edustaa espanjalaista Sevillaa. Oikeajalkainen Gudelj on pelipaikaltaan keskuspuolustaja tai keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Serbian A-maajoukkueessa vuodesta 2014.
Seurajoukkueura

Gudeljin kasvattajaseura on alankomaalainen NAC Breda. Hän debytoi seuran edustusjoukkueen paidassa Eredivisiessä elokuussa 2010 Utrecht FCia vastaan Avausmaalinsa hän teki saman vuoden joulukuussa Vitessen verkkoon. Yhteensä Gudelj pelasi Bredan paidassa 79 ottelua tehden kahdeksan maalia. Heinäkuussa 2013 hän siirtyi saman sarjan AZ Alkmaariin. Hän teki debyyttinsä seuran paidassa seuraavassa kuussa Heerenveeniä vastaan. Avausmaali syntyi marraskuussa 2013 ADO Den Haagia vastaan. Kaudella 2013–2014 Gudelj debytoi myös Eurooppa-liigassa. Kaudella 2014–2015 hän teki 32 pelaamassaan Eredivisie-ottelussa 11 maalia.
Heinäkuussa 2015 Gudelj siirtyi Eredivisien suurseuraan AFC Ajaxiin. Hän debytoi seuran paidassa elokuussa 2015 vanhaa seuraansa Alkmaaria vastaan onnistuen heti maalinteossa. Hän pelasi Ajaxissa 1,5 kauden aikana 40 liigaottelua ja teki niissä kuusi maalia. Tammikuussa 2017 hän siirtyi Kiinaan, jossa hän edusti Tianjin TEDAa ja Guangzhou Evergrandea. Kauden 2018–2019 hän oli lainalla portugalilaisseura Sportingissa, jossa hän pelasi 27 liigaottelua ja teki yhden maalin. Hän pelasi seitsemän ottelua Sportingin voittamassa Portugalin cupissa.
Gudelj on edustanut kesästä 2019 alkaen espanjalaisseura Sevillaa. Hän on viiden kauden aikana pelannut Espanjan liigassa 131 ottelua ja tehnyt niissä neljä maalia. Mestarien liigassa hän on pelannut 19 ottelua ja tehnyt kaksi maalia. Kaudella 2019–2020 Sevilla voitti Eurooppa-liigan. Gudelj pelasi täydet minuutit alkulohkossa ja ensimmäisissä pudotupeleissä mutta sai välierässä ja loppuottelussa peliaikaa vain muutaman minuutin. Kaudella 2022–2023 Sevilla voitti jälleen Eurooppa-liigan, jonka pudotuspeleihin se pääsi pudottuaan Mestarien liigasta, ja tuolloin Gudelj pelasi täydet minuutit kahdeksassa ottelussa ja teki maalin ensimmäisellä pudotuspelikierroksella PSV Eindhovenia vastaan.
Maajoukkueura

Gudelj pelasi Serbian alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa vuosina 2010–2012. Serbian A-maajoukkueessa hän debytoi maaliskuussa 2014 ystävyysottelussa Irlantia vastaan. Toistaiseksi ainoa maali syntyi yhdeksännessä maaottelussa Kreikan verkkoon, marraskuussa 2014. MM-kilpailuissa 2022 Gudelj pelasi Serbian kolmesta ottelusta yhdessä avauskokoonpanossa ja tuli yhdessä vaihdosta kentälle. Hän on pelannut kesäkuun 9. päivään 2024 mennessä 62 A-maaottelua, joissa hän on ollut 46 kertaa avauskokoonpanossa.
Muuta

Gudeljin veli Dragiša Gudelj on alemmilla sarjatasoilla Alankomaissa, Sveitsissä, Portugalissa ja Espanjassa pelannut jalkapalloilija. Veljesten isä Nebojša Gudelj on myös entinen ammattilaisjalkapalloilija. Hän toimi NAC Bredan valmentajana Nemanja Gudeljin pelatessa siellä.
Niklas Andersson

Niklas Andersson voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Nicke Andersson (Anders Niklas Andersson), ruotsalainen muusikko (The Hellacopters, Imperial State Electric, Death Breath, ex-Nihilist, ex-Entombed)
Niklas Andersson, ruotsalainen laulaja ja musikaaliartisti
Niklas Andersson, ruotsalainen vuonna 1971 syntynyt jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä
Niklas Andersson, ruotsalainen vuonna 1986 syntynyt jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja
Niklas Andersson, suomalainen vuonna 1995 syntynyt jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä
Niklas Andersson, suomalainen poliitikko (Suomen Kristillisdemokraatit)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Niklas Andersson”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Eduard Melkus

Eduard Melkus (s. 1. syyskuuta 1928 Baden) on itävaltalainen viulisti, alttoviulisti ja kapellimestari.
Melkus syntyi musikaalisille vanhemmille. Hän toimi vuosina 1958–1998 viulunsoiton, barokkiviulun ja historiallisen esityskäytännön professorina Wienin musiikkiyliopistossa. Hän perusti periodisoittimia käyttäneet Cappella Academica Wien- ja Melkus Ensemble -orkesterit. Hänet tunnetaankin varsinkin varhaisen musiikin esittäjänä, mutta hänen ohjelmistoonsa on kuulunut sekä viulistina että alttoviulistina myös esimerkiksi Robert Schumannin, Max Regerin, Béla Bartókin, Alban Bergin, Anton Webernin, Paul Hindemithin ja Egon Welleszin teoksia. Varhaisia säveltäjiä, joiden tuotantoa Melkus on tulkinnut, ovat olleet muiden muassa Johann Sebastian Bach, Georg Friedrich Händel, Georg Philipp Telemann, Heinrich Ignaz Franz Biber, Georg Matthias Monn, Emilio de' Cavalieri, Antonio Vivaldi, François Couperin ja Giuseppe Tartini.
Melkus on johtanut kvartetteja Sveitsissä ja Yhdysvalloissa. Hän toimi aikoinaan alttoviulistina Richard Farrellin perustamassa pianokvartetissa. Melkusin saamia tunnustuksia ovat olleet Suuri hopeinen kunniamerkki palveluksista Itävallan tasavallalle, Wienin kaupungin kunniamitali ja Ordre des Arts et des Lettres'n upseerin arvo.
Nietzschen jälkeen

| Nietzschen jälkeen: Miten tullaan filosofiksi> Dopo Nietzsche |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Giorgio Colli
Julkaistu:  1996
Suomennos
Suomentaja:  Antti Kajas
Kustantaja:  Eurooppalaisen filosofian seura
Julkaistu:  2008
Ulkoasu:  nidottu
ISBN:  978-952-5503-33-3
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Nietzschen jälkeen. Miten tullaan filosofiksi on italialaisen filosofin Giorgio Collin vuonna 1996 ilmestynyt kirja Friedrich Nietzschen ajattelusta.
Aiheesta muualla

Virnes, Antti: Huuruilun airut. Paatos 3/2010.
Nikolai Lebedev

Nikolai Lebedev on ollut seuraavien henkilöiden nimi:
Nikolai Lebedev (1921–2022), näyttelijä
Nikolai Lebedev (s. 1966), elokuvaohjaaja
Nikolai Lebedev (1919–1982), matemaatikko
Nikolai Lebedev (1901–1992), kenraalimajuri
Nikolai Lebedev (1914–1942), Neuvostoliiton sankari
Nikolai Lebedev (1846–1888), kirjailija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Nikolai Lebedev”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Edgar Quinet

| Edgar Quinet |
| --- | --- |
 Edgar Quinet
Henkilötiedot
Syntynyt: 1803
Kuollut: 1875 (71–72 vuotta)
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ranska
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Edgar Quinet (1803–1875) oli ranskalainen kirjailija. Hän oli perehtynyt saksalaiseen kirjallisuuteen ja käänsi sitä ranskaksi ja myös kirjoitti aiheesta artikkeleita, muun muassa Johann Gottfried von Herderistä. Hän kävi Kreikassa tieteellisen ryhmän mukana 1928 ja julkaisi sen jälkeen Kreikkaa käsittelevän teoksen De la Grèce moderne et de ses rapports avec l’antiquité (1830). Hän kirjoitti aikakausjulkaisuun Revue des deux mondes kirjallisuushistoriasta ja filosofiasta artikkeleita, jotka myöhemmin julkaistiin koottuina. Niitä on myöhemmin pidetty alallaan uraauurtavina. Hän kirjoitti myös runoteoksia, kuten sankarirunoelmat Napoléon (1836) ja Prométhée (1838), joita ei kuitenkaan ole pidetty erityisen merkittävinä.
Quinet nimitettiin 1838 Lyoniin ulkomaisen kirjallisuuden professoriksi ja 1842 professoriksi Collège de Franceen, mutta hänet erotettiin Charles Louis Napoléon Bonaparten vuoden 1851 vallankaappauksen jälkeen jesuiittoja kritisoivien luentojensa ja poliittisten näkemystensä vuoksi ja karkotettiin maasta. Keisarivallan kaaduttua Quinet palasi 1870 Pariisiin, ja hänet valittiin 1871 kansalliskokoukseen. Hän kirjoitti omaelämäkerran, ja myös hänen kirjeenvaihtoaan on julkaistu.
Quinet oli toisaalta mielipiteiltään radikaali, toisaalta haaveileva, hämäräsanainen mystikko. Hänen tunnetuin teoksensa on allegorinen runoelma Ahasvérus (1833).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Edgar Quinet Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta Edgar Quinet on Wikiaineistossa
Niklas Andersen

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 4. elokuuta 1988 (ikä 36) 
Syntymäpaikka:  Frankfurt am Main, Länsi-Saksa
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 188 senttimetriä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2006–2008 2008- 2008– |  Rot-Weiss Essen  Werder Bremen II  Werder Bremen | 26 (0) 27 (2) 1 (0) |
Maajoukkue
| 2007– |  Saksa U-20 | 2 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 13. toukokuuta 2009.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 9. heinäkuuta 2008.
Niklas Andersen (s. 4. elokuuta 1988 Frankfurt am Main) on saksalainen jalkapalloilija, joka on pelannut Rot-Weiss Essenissä, Werder Bremenissä, Chemnitzissä, Wattenscheidissa ja Velbertissä.
Andersen on Norjan maajoukkueessa pelanneen ja Bundesliigan maalikuninkuuden kaudella 1989–1990 voittaneen Jørn Andersenin poika.
Nikolai Lisitzin

Nikolai Lisitzin (7. marraskuuta 1826 Käkisalmi – 10. joulukuuta 1873 Käkisalmi) oli suomalainen kauppias ja liike- ja valtiopäivämies.
Lisitzin harjoitti kaupankäyntiä neljän veljensä kanssa Käkisalmella ja Hiitolassa ja varusti myös laivoja Laatokalle. Hänellä oli Käkisalmessa viinanpolttimo ja Hiitolassa nahkatehdas. Lisitzin oli porvarissäädyssä Käkisalmen  edustaja valtiopäivillä 1872. Hän ei käyttänyt valtiopäivillä yhtään puheenvuoroa.
Nike-Cup

Nike-Cupin finaalista MyPa (sin.) - FC Honka.
Nike-Cup oli  jalkapalloturnaus, joka pelattiin Kuopiossa kevättalvella 2005. Turnauksen voitti MyPa, joka kaatoi finaalissa FC Hongan lukemin 4–0 (1-0). Turnausta aiottiin jatkaa, mutta vuonna 2006 ei järjestetty uutta tapahtumaa, koska Liigacupin uusi sijoittelu osui myös keväälle.
Sijoitukset

1. MyPa
2. FC Honka
3. KuPS
4. TP-47
Aiheesta lisää

Banzain raportti (Arkistoitu – Internet Archive)
Eduard Nécsey

Eduard Nécsey (9. helmikuuta 1892 – 19. kesäkuuta 1968) oli slovakialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 30. kesäkuuta 1915 ja nimitettiin Nitran hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Velician titulaaripiispaksi 12. maaliskuuta 1943. Piispaksi vihkiminen seurasi 16. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Karol Kmetko, jota avustivat Andrej Skrábik ja Michal Buzalka.
Nécsey sai vuonna 1949 nimityksen Nitran apostoliseksi hallitsijaksi, jona hän toimi, kunnes kuoli 76-vuotiaana. 16. toukokuuta 1968 hän sai nimityksen Velician titulaariarkkipiispaksi.
Nécsey osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Nietalahti

| Nietalahti |
| --- | --- |
Valtiot:  Venäjä 
Paikkakunta:  Ilomantsi
Koordinaatit:  62°32′00″N, 31°14′15″E
Järvinumero:  04.922.1.080
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  144,7 m 
Rantaviiva:  43,49 km 
Pinta-ala:  6,03 km² 
Tilavuus:  0,021 km³ 
Keskisyvyys:  3,5 m 
Suurin syvyys:  15,8 m 
 fiNietalahti 
Nietalahti (myös Niettaanselkä) on matalahko metsäjärvi Ilomantsin eteläosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on kuusi neliökilometriä. Järvi sijaitsee Suomen ja Venäjän rajalla, Venäjän puoleinen osuus mukaan luettuna järven pinta-ala on 7,5 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 74 kilometriä itään.
Maantiede

Nietalahtea jakavat länsirannan haarautuvat niemet (Likunlinnansärkkä, Mäntyniemi) ja 33 saarta, joista 4 on yli hehtaarin laajuisia. Suurimmat saaret ovat Haaposaari ja Nehvonsaari järven pohjoisosassa. Nietalahden syvin kohta, 16 metriä, sijaitsee luonnonsuojelualueen ympäröimänä saarten ja niemien suojaamalla vesialueella. Likunlinnansärkän ja Mäntyniemen välisen Kivilahden syvin kohta on 12 metriä. Vain pari prosenttia järvestä on korkeintaan 10 metriä syvä.
Nietalahti on samantasoinen sen luoteispuoleisen Nuorajärven kanssa. Järviä yhdistää Petkeljärven ja Karpanjärven kautta kulkeva vesiväylä.
Nietalahden vesitilavuus on 21 263 500 kuutiometriä.
Nietalahti (04.922.1.080) kuuluu Nuorajärven alueeseen (04.922), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Mekrijärven-Nuorajärven alue (04.92) ja ensimmäinen Koitajoen valuma-alue (04.9). Nuorajärven alueella on 84 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Nietalahti on Nuorajärven jälkeen laajin. Lähes jokainen Nuorajärven alueen vakavesi on syvyysluodattu.
Eia Uus

| Eila Uus |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. helmikuuta 1985 Haapsalu
Ammatti:  kielenkääntäjä, kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: viro
Tyylilajit:  proosa, matkakuvaus
Palkinnot
 Eduard Vilden kirjallisuuspalkinto 2006 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Eia Uus (s. 15. helmikuuta 1985 Haapsalu) on virolainen kirjailija.
Eia Uus vietti neljä vuotta kouluvuosistaan Thaimaassa. Hän opiskeli tämän jälkeen Tallinnassa englantilaista filologiaa ja virolaista kirjallisuutta. Hän valmistui vuonna 2012 filosofian maisteriksi. Sen jälkeen hän työskenteli mainostoimistossa ja englannintajana. Jo tätä ennen Eia Uus kirjoitti debyyttiteoksensa. Hän teki teoksen Kuu külm kuma klassiseksi kehitysromaaniksi, jossa kuvataan Thaimaassa toimivan oppilaitoksen elämää. Päähenkilön mielentilan havainnollistamiseksi teoksen kaikki luvut alkavat sitaatilla Sylvia Plathin teoksista. Seuraavassa romaanissaan Kahe näoga jumal kirjailija kuvaa nuorten virolaisälymystön mielialoja.
Eia Uus sai Eduard Vilden kirjallisuuspalkinnon vuonna 2006 esikoisteoksestaan Kuu külm kuma. Hän on nuorin tämän palkinnon saanut kirjailija.
Teokset

romaani Kuu külm kuma (2005)
romaani Kahe näoga jumal (2008)
matkakirja Minu Prantsusmaa (2013)
matkakirja Aasta Pariisis (2014)
Seitsme maa ja mere taha (2019)
Tüdrukune (2019)
Eduard Oja

Eduard Ojan hauta, Tartto
Eduard Oja (17. tammikuuta 1905 Palupõhja, Tartumaa – 16. huhtikuuta 1950 Tallinna) oli virolainen säveltäjä, kuoronjohtaja, musiikkikriitikko ja musiikkipedagogi.
Oja syntyi metsänvartijan perheeseen. Hän opiskeli vuosina 1919–1925 opettajaseminaarissa Tartossa ja työskenteli tämän jälkeen opettajana koulussa Elvassa vuoteen 1930. Oja opiskeli myös viulunsoittoa vuodesta 1925 ja vuosina 1927–1932 Heino Ellerin johdolla sävellystä. Hän valmistui Tarton musiikkikorkeakoulusta. Tämän jälkeen Oja työskenteli jonkin aikaa teatterin musiikillisena johtajana Tartossa. Vuosina 1934–1938 hän kirjoitti konserttiarvosteluja Postimees-lehteen ja julkaisi uusien sävellysten, muiden muassa Eduard Tubinin, Mart Saarin ja Adolf Vedron teosten arvosteluja. Vuonna 1935 Oja pääsi teoreettisten aineiden opettajaksi Tarton musiikkikorkeakouluun. Hän myös johti monia kuoroja ja julkaisi musiikillisia oppikirjoja.
1940-luvulla Oja aloitti päätoimisen työskentelyn vapaana säveltäjänä. Hän laati paljon näyttämömusiikkia. Suosituimmaksi nousi musiikki August Kitzbergin näytelmään Rätsep Õhk. Se kuitenkin tuhoutui vuonna 1944 Estonia-teatterin palossa, kuten useat muutkin Ojan teokset. Hän onnistui silti rekonstruoimaan musiikin ulkomuistista. Ojan kamarimusiikkiteoksiin kuuluu pianokvintetto, joka toi säveltäjälle ensipalkinnon Viron akateemisten säveltäjien liiton kamarimusiikkikilpailussa. Lisäksi hän sävelsi muun muassa noin kaksikymmentä laulua (sanoittajina muiden muassa Anna Haava, Marie Under ja Juhan Liiv), lukuisia orkesteriteoksia (kuten Müsteeriumid, Mere laul, Ööpoeem, Ilupoeem ja sinfonia d-mollissa) ja pianosarjan Vaikivad meeleolud, joka tunnetaan myös sovituksena jousiorkesterille. Ojan tunnetuimpien teosten joukossa oli myös kantaatti Kojuminek (1943), joka kuitenkin tuhoutui neuvostojoukkojen pommittaessa Tallinnaa maaliskuussa 1944. Toisen maailmansodan tapahtumien takia esittämättä jäi myös ooppera Lunastatud vanne (sävelletty 1938–1940), vaikka teos sai ensipalkinnon Estonia-teatterin 75-vuotisjuhlien kunniaksi järjestetyn näyttämöteoskilpailun yhteydessä. Vuoden 1948 jälkeen Ojalta ei tunneta uusia teoksia.
Ojalla oli vaimo Adele Marie ja tytär Vaike. Hänen elämäänsä varjostivat talousvaikeudet ja alkoholismi. Hänen eläessään vain pieni osa hänen teoksistaan julkaistiin. Tammikuussa 2005 hänen satavuotisjuhlansa kunniaksi järjestettiin hänen musiikkinsa konsertti Tallinnan raatihuoneella. Tässä vaiheessa myös julkaistiin joitain Ojan teoksia. Hänen teoksiaan on levytettykin 2000-luvulla. Vuonna 2007 ilmestyi Vardo Rumessenin hänen elämästään ja teoksistaan kirjoittamansa kirja Varjus ja valguses.
Eibingenin luostari

Eibingenin luostari.
Sisustus
Eibingenin luostari eli Pyhän Hildegardin benediktiiniläisluostari (saks. Abtei St. Hildegard) on nunnayhteisö Saksan Hessenissä Eibingenissä lähellä Rüdesheimia.
Hildegard Bingeniläinen perusti vuonna 1165 tyhjillään olleeseen augustinolaiseen luostariin benediktiiniläisyhteisön, joka lakkautettiin 1800-luvun alussa Saksan tämän osan maallistuessa. Nykyisen yhteisön on perustanut Löwenstein-Wertheim-Rosenbergin ruhtinas Karl VI Bertholdsteiniin Pyhän Gabrielin luostariin vuonna 1904, josta se siirrettiin nykyiseen paikkaansa. Nunnaluostari kuuluu benediktiinien sääntökunnan alaiseen Beuronin sääntökuntaan. Yhteisö karkotettiin Saksasta 1941, ja se pääsi palaamaan 1945.
Sisaret perustivat 1988 Hildesheimiin Marienroden luostarin, joka itsenäistyi Eibingenin luostarista 1998.
Nunnat työskentelevät viiniviljelyksillä ja käsityöpajoissa ja huolehtivat perinteisestä vieraanvaraisuudesta. Heidän lauluaan kuulee perinteisissä jumalanpalveluksissa, joita yleisö ei kuitenkaan pääse seuraamaan.
Luostari kuuluu Keski-Reinin laakson yläosa -maailmanperintökohteeseen. Kirkkoa on käytetty konserttitilana Rheingaun musiikkijuhlien aikana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eibingenin luostari Wikimedia Commonsissa
Luostarin sivusto
Emoji-elokuva

| The Emoji Movie |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Tony Leondis
Käsikirjoittaja:   Tony Leondis  Eric Siegel  Mike White 
Perustuu:  Tony Leondisin ja Eric Siegelin tarinaan
Tuottaja:  Michelle Raimo Kouyate
Säveltäjä:  Patrick Doyle
Leikkaaja:  William J. Caparella
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Sony Pictures Entertainment
Levittäjä:  Sony Pictures Entertainment Columbia Pictures InterCom Microsoft Store Netflix
Ensi-ilta:  23. heinäkuuta 2017
Kesto:  86 min.
Alkuperäiskieli:  Englanti
Budjetti:  50 miljoonaa dollaria
Tuotto:  217,7 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Emoji-elokuva (The Emoji Movie) on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen animaatioelokuva, joka kertoo älypuhelimen sisältä löytyvästä suurkaupungista nimeltään Textopolis, jossa emojit asuvat.
Elokuvan suomeksi puhutussa versiossa ääninäyttelijöinä ovat muun muassa Aksu Palmén , Yasmine Yamajako , Roni Bäck , Antti L. J. Pääkkönen , Jorma Uotinen ja Krista Kosonen .
Naveta

Naveta des Tudons lähellä Minorcan länsikärkeä.
Naveta on varhaispronssikautinen megaliittinen käytävähautatyyppi, jota käytettiin vain Baleaarien Minorcalla. Niitä on rakennettu noin 1 600–1 000 eaa. vuotta, ja niitä on käytetty yhteishautoina. Sisältä niistä on löydetty ihmisten jäännöksiä, henkilökohtaisia tavaroita, pronssikoruja, keramiikkaa ja aseita. Lattiana on ollut pelkkä paljas maalattia. Navetat on rakennettu kyklooppimuuri tekniikalla latomalla kivet ilman laastia.
Nämä kiviset haudat muistuttavat Sardinian nuragheja.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Naveta des Tudons - Megalithic Menorca Menorca Descobreix. Viitattu 05.07.2018. Video: Naveta edestä, takaa ja sivulta. (englanniksi)
Gladstone, Valerie: Bronze Age Footprints in Spain The New York Times.  26.8.2001. Viitattu 5.7.2018 (englanniksi) .
Camps i Mercadal, Francesc: Naveta des Tudons Menorca Cultural. Viitattu 5.7.2018 (englanniksi) .
Eduard Mirzojan

Eduard Mirzojan (oik.) säveltäjä Ruben Sarkisjanin seurassa vuonna 2011.
Eduard Mikajeli Mirzojan (arm. Էդուարդ Միքայելի Միրզոյան; 12. toukokuuta 1921 Gori, Georgian SNT – 5. lokakuuta 2012 Jerevan, Armenia) oli armenialainen säveltäjä. Hän oli säveltäjä Mihail Mirzojanin poika.
Mirzojan opiskeli musiikkia Jerevanissa ja jatkoi opintojaan Moskovassa. Hän alkoi opettaa Jerevanin konservatoriossa vuonna 1947, ja vuosina 1972–1986 hän johti sävellyksen osastoa. Vuosina 1957–1991 Mirzojan oli Armenian säveltäjäliiton puheenjohtaja.
Mirzojanin sävellystuotannossa on vaikutteita Sergei Prokofjevilta, Dmitri Šostakovitšilta, Béla Bartókilta sekä armenialaisesta kansanmusiikista. Hän sävelsi orkesteri-, kamari- ja laulu- sekä elokuvamusiikkia.