Palmukasvit
Luokittelu

Palmukasvit ovat ns. kommelinidien (yksisirkkaisten entinen alaluokka Commelinidae) evoluutiopuun ensimmäinen oksa ja muodostavat oman selväpiirteisen lahkonsa ja heimonsa. Aiemmin ne liitettiin ryhmään nimeltä Spadiciflorae, johon sisällytettiin ne yksisirkkaisheimot, joissa kukinto on tiheä tähkä eli puikelo, jota suojaa usein iso lehti, spatha. Palmukasvien ohella siihen kuuluivat kairapalmukasvit (Pandanaceae), panamapalmukasvit (Cyclanthaceae) ja vehkakasvit (Araceae). Kolme viimeksi mainittua heimoa viedään nykyisin lahkoihin Pandanales ja Alismatales, jotka eivät ole välitöntä sukua toisilleen, eivätkä palmukasveille.
Palmukasvit jaetaan viiteen alaheimoon:
1. Calamoideae . Kasvit ovat piikkisiä ja niiden varsien nivelvälit ovat tavallisesti hyvin kehittyneet. Kukat sijaitsevat kaksittain, ja terälehdet ovat kasvaneet tyveltään yhteen. Harittavat suomut peittävät hedelmän pintaa. Alaheimon runsaslajisimmat suvut ovat rottinkipalmut (Calamus ), jossa on 375 lajia, ja traakkipalmut (Daemonorops ), jossa 100 lajia.
21 sukua ja 615 lajia tropiikissa, erityisesti Sri Lankasta Länsi-Samoaan ja Fidžille.
synonyymit: Calamaceae, Lepidocaryaceae.
2. Nypoideae . Kasvutapa on sympodiaalinen eli haarajatkoinen, ja varsi on halkihaarainen eli dikotominen. Kukinnon varsi kasvaa yhteen lehtihangan yläpuolisen nivelvälin kanssa, ja kukinto on terttumainen: hedekukinto on tähkä ja emikukinto mykerömäinen. Kehälehdet ovat erilliset ja enemmän tai vähemmän erilaistuneet. Hedekukissa on kolme yhteen kasvavaa hedettä, emiön jäänne puuttuu. Emikukissa ei ole joutoheteitä, emiössä on kolme, harvoin neljä erillistä emilehteä.
ainoa laji on nipapalmu (Nypa fruticans), joka kasvaa Bengalista Koillis-Australiaan ulottuvalla alueella.
synonyymi: Nypaceae.
3. Coryphoideae . Varsi on joskus haarautuva. Lehdet ovat tavallisesti sormilehdykkäisiä. Kukintotyyppi vaihtelee, ja kukat ovat kukinnossa tavallisesti yksittäin tai suojuksellisissa viuhkoissa, harvoin kolmittain. Teriö on tavallisesti yhdislehtinen. Emilehdet ovat erillisiä tai vartaloistaan yhteen kasvaneita; emi voi olla myös vartaloton. Alaheimon suurin suku on vaarinpalmut (Coccothrinax ), siinä on 50 lajia.
45 sukua ja noin puoli tuhatta lajia kaikkialla tropiikissa.
synonyymit: Borassaceae, Coryphaceae, Phoeniciaceae, Sabalaceae.
4. Ceroxyloideae . Kukat ovat kaksikotisesti yksineuvoisia tai kaksineuvoisia. Kukinto on terttumainen, tähkämäinen. Sikiäin on yhdislehtinen ja koostuu 3–10 emilehdestä.
8 sukua ja 42 lajia Keski-Amerikassa, Etelä-Amerikan länsiosissa, Madagaskarilla, Floridassa, Antilleilla.
synonyymi: Phytelephaceae.
5. Arecoideae . Varsi on toisinaan pidentyneiden lehtituppien peittämä. Kasvit ovat yleensä yksikotisia, harvoin kaksikotisia. Kukat sijaitsevat joko kolmittain, jolloin ylimpänä on emikukka ja alemmat ovat hedekukkia, tai kahdessa pystysuorassa rivissä. Emiön vartalon haarat ovat tavallisesti erillisiä. Alaheimon suuria sukuja ovat persikkapalmut (Bactris , 240 lajia), kolmiopalmut (Dypsis , 165 lajia), Pinanga (120 lajia), vuoripalmut (Chamaedorea , 110 lajia), Geonoma (70 lajia), Desmoncus (vähintään 65 lajia), betelpalmut (Areca , 60 lajia) ja Astrocaryum (50 lajia).
112 sukua, joissa 1100 lajia kaikkialla tropiikissa.
synonyymit: Acristaceae, Ceroxylaceae, Chamaedoraceae, Cocosaceae, Geonomataceae, Iriarteaceae, Malortieaceae, Manicariaceae, Pseudophoeniciaceae, Synechanthaceae.