stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eurovision Song Contest: The Story of Fire Saga
Tuotanto > Inspiraationa toimineet aidot Eurovision laulukilpailujen esitykset

Käsikirjoittajana toiminut Will Ferrell kertoi saaneensa vuosien varrelta inspiraatiota elokuvan tekemiseen aidoista Eurovision laulukilpailuissa nähdyistä esityksistä. Näitä olivat esimerkiksi Saksan Dschinghis Khanin esitys vuodelta 1979, Puolan Donatan&Cleon esitys vuodelta 2014, Suomen Lordin esitys vuodelta 2006 sekä Ukrainan Marija Jaremtšukin esitys vuodelta 2014.
Elokuvassa voikin havaita esimerkiksi Lordia parodioivan esityksen sekä Ukrainan esityksessä nähdyn hamsterin juoksupyörää muistuttavan lavasteen, jonka Ferrell kertoi poimineensa elokuvaan suoraan.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Will Ferrell  | … |  Lars Erickssong                                                |
|  Rachel McAdams  | … |  Sigrit Ericksdóttir   |
|  Pierce Brosnan  | … |  Erick Erickssong   |
|  Dan Stevens  | … |  Alexander Lemtov   |
|  Demi Lovato  | … |  Katiana Lindsdóttir   |
|  Mikael Persbrandt  | … |  Victor Karlosson   |
|  Ólafur Darri Ólafsson  | … |  Neils Brongus   |
|  Melissanthi Mahut  | … |  Mita Xenakis   |
|  Björn Hlynur Haraldsson  | … |  Arnar   |
|  Jamie Demetriou  | … |  Kevin Swain   |
|  Jóhannes Haukur Jóhannesson  | … |  Johans   |
|  Elín Petersdóttir  | … |  Helka   |
Rooleissa > Cameoroolit

Elokuvassa esiintyy useita aiemmin Eurovision laulukilpailussa kilpailleita henkilöitä:
John Lundvik, Ruotsin edustaja vuonna 2019
Anna Odobescu, Moldovan edustaja vuonna 2019
Bilal Hassani, Ranskan edustaja vuonna 2019
Loreen, Ruotsin edustaja ja vuoden 2012 kilpailun voittaja
Jessy Matador, Ranskan edustaja vuonna 2010
Alexander Rybak, Norjan edustaja ja vuoden 2009 kilpailun voittaja sekä Norjan edustaja vuonna 2018
Jamala, Ukrainan edustaja ja vuoden 2016 kilpailun voittaja
Conchita Wurst, Itävallan edustaja ja vuoden 2014 kilpailun voittaja
Netta Barzilai, Israelin edustaja ja vuoden 2018 kilpailun voittaja
Elina Netšajeva, Viron edustaja vuonna 2018
Salvador Sobral, Portugalin edustaja ja vuoden 2017 kilpailun voittaja
Molly Sandén, Ruotsin edustaja vuonna 2006 Lasten Eurovision laulukilpailussa (Sandénin ääni harmonisoitiin yhteen Rachel McAdamsin äänen kanssa, jolloin saatiin luotua Sigrit Ericksdóttirin ääni.)
Cameoroolissa esiintyy myös juontaja Graham Norton, joka aloitti laulukilpailun Ison-Britannian kommentaattorin pestin vuonna 2009.
Palkinnot ja ehdokkuudet > Paras laulu, Husavik (My Home Town)

Hollywood Critics Association Awards -palkinto, 2021
The Society of Composers and Lyricists -palkinto, 2021
Critics Choice Awards -ehdokkuus, 2021
Oscar-ehdokkuus, 2021
Palkinnot ja ehdokkuudet > Paras äänieditointi

Golden Reel -palkinto, 2021
Palkinnot ja ehdokkuudet > Paras soundtrack

Grammy-ehdokkuus, 2020
Aiheesta muualla

Eurovision Song Contest: The Story of Fire Saga Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Digimon Adventure 3D: Digimon Grandprix!

Digimon Adventure 3D: Digimon Grandprix! on 3. lokakuuta 2009 julkaistu lyhytelokuva ja yhdestoista Digimon-elokuva. Elokuvan kesto on seitsemän minuuttia.
Juoni

Kaksitoista kilpailijaa kilpailee Digimon Grandprix'ssa saadakseen nimikkeen "King of Digimon". Kilpailu alkaa kiireellä, vain Agumon lentää väärällä tavalla ja Patamonin ajoneuvo lähtee ilman häntä. Alussa maatilan kaltaisessa ympäristössä Veemon ja PicoDevimon ottavat johtoaseman, mutta kun he ylittävät joen alueen, he yrittävät kilkata toisiaan pois kilpailusta, jolloin molemmat ajoneuvot pysähtyvät ja useimmat muut kilpailijat ohittavat heidät. Muiden Digimonien edetessä, Agumon päätyy lopulta menemään oikeaan suuntaan, ja Patamon liittyy hänen kanssaan ratsastaen. Lumen täyttämässä toisessa vaiheessa PicoDevimon onnistuu ohittamaan Tentomonin ja vapauttaa tarpeeksi pommeja tuhoamaan sekä omansa ajoneuvon että Armadillomonin ajoneuvon Veemonin kiihdyttäessä. Syksyisessä metsäosassa Veemon ja PicoDevimon yrittävät saada toisiaan ulos kilpailusta mikä aiheuttaa Tailmonin, Gomamonin, Piyomonin ja Hawkmonin putoamisen, mutta Agumon, joka kuljettaa muita pudonneita kilpailijoita nousee kärkeen äänivallin jälkimainingeissa lyöden Veemonin ja PicoDevimonin pois kurssista. Gabumon nousee kärkeen, mutta Agumon nopeasti siirtyy johtoon. Valitettavasti hänen ohjuksensa saavat hänet hermostumaan, ja hän alkaa ulostamaan, käynnistäen sen improvisoituna ohjuksina. Tämä toiminta vie Palmonin melkein heti ulos, ja Gabumon putosi pian sen jälkeen. Agumon menettää pian kurssin uudelleen, jättäen PicoDevimonin ja Veemonin kädet ulos kaupungista. PicoDevimon vetää viimeisen keinonsa ja polttaa kaiken tehon ajoneuvostaan, mutta hänen ohjaamonsa, jonka Veemon yksinkertaisesti väistää, tuloksena oleva räjähdys vie hänet ulos. PicoDevimon luulee voittavansa, mutta Agumon, kuljettaen muita kilpailijoita, kulkee ohi ja tuhoaa PicoDevimonin ajoneuvon iskuaallolla. Kaikki ylittävät maaliviivan ja jakavat tittelin "King of Digimon", paitsi heti sen jälkeen ohjus riistäytyy käsistä lähettäen heidät avaruuteen.
David Nivenin filmografia

Tämä on luettelo David Nivenin filmografiasta.
Lyhytelokuvat

| Vuosi | Suomenkielinen nimi | Alkuperäinen nimi | Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 1936 |  | Screen Snapshots Series 16, No. 4 | oma itsensä |
| 1958 |  | Glamorous Hollywood | oma itsensä |
| 1967 |  | All Eyes on Sharon Tate | oma itsensä |
| 1975 | Ylpeä raketti | The Remarkable Rocket | kertoja (ääni) |
David Niven elokuvassa Rakkauden sävel (1950)
Dieter Noll

| Dieter Noll |
| --- | --- |
 Dieter Noll DDR:n kirjailijaliiton kokouksessa 1966.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1927 Riesa, Saksa
Kuollut: 2008 (80–81 vuotta) Zeuthen, Saksa
Kansalaisuus:  Saksa
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: saksa
Tuotannon kieli: saksa
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Dieter Noll (1927 Riesa, Saksa – 2008 Zeuthen, Saksa) oli saksalainen kirjailija. Toisen maailmansodan jälkeen hän liittyi kommunistiseen puolueeseen ja opiskeli filosofiaa. Hän asui DDR:ssä. Hänen pääteoksensa on kaksiosainen sodanvastainen Die Abenteuer des Werner Holt, jossa on omaelämäkerrallisia aineksia.
Suomennetut teokset

Nuori Werner Holt (Die Abenteuer des Werner Holt), suom. Risto Lehmusoksa, Jyväskylä: Gummerus 1968
Kansalainen Werner Holt (Die Abenteuer des Werner Holt 2), suom. Risto Lehmusoksa, Jyväskylä: Gummerus 1969
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dieter Noll Wikimedia Commonsissa
Diprokvaloni

| --- | --- |

Diprokvaloni
Systemaattinen (IUPAC) nimi
3-(2,3-dihydroksipropyyli)-2-metyylikinatsolin-4-oni
Tunnisteet
CAS-numero: 36518-02-2
ATC-koodi:  ?
PubChem CID: 64112
Kemialliset tiedot
Kaava: C12H14N2O3 
Moolimassa: 234,251 g/mol
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa:  ?
Diprokvaloni on metakvalonin johdos joka kehitettiin 1980-luvulla, ja sitä myytiin pääasiassa Ranskassa ja muissa Euroopan maissa. Sillä on sedatiivinen, ahdistusta poistava ja kipua poistava vaikutus ja se on antihistamiini. Sitä on käytetty pääasiassa nivelreuman ja nivelrikon hoitoon, ja harvinaisemmin unettomuuden, ahdistuksen ja hermoperäisen kivun hoitoon.
Diprokvaloni on ainoa metakvalonin johdos joka on nykyisin laajasti kliinisessä käytössä. Sen käyttö herättää kuitenkin kysymyksiä mahdollisesta väärinkäytöstä ja yliannostuksista, joten sitä ei myydä sellaisenaan, vaan kamfosulfonaattisuolana ja yhdistettynä esimerkiksi etentsamidiin.
Aiheesta muualla

PubChem: 3-(2,3-dihydroxypropyl)-2-methylquinazolin-4(3h)-one (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Conrad

Conrad ja Konrad ovat sukunimiä seuraavilla:
Conrad

Con Conrad (1891–1938), yhdysvaltalainen lauluntekijä
Didier Conrad (s. 1959), ranskalainen sarjakuvataiteilija
Franz Conrad von Hötzendorf (1852–1925), Itävalta-Unkari armeijan pääesikunnan päällikkö ensimmäisen maailmansodan puhjetessa
James Conrad (s. 1999), yhdysvaltalainen frisbeegolfaaja ja maailmanmestari
Jimmy Conrad (s. 1977), yhdysvaltalainen jalkapalloilija
Johannes Conrad (1839–1915), saksalainen taloustieteilijä
Joseph Conrad (1857–1924), puolalaissyntyinen brittiläinen kirjailija
Kent Conrad (s. 1948), yhdysvaltalainen poliitikko
Lars Conrad (s. 1976), saksalainen uimari
Lauren Conrad (s. 1986), yhdysvaltalainen televisioesiintyjä
Michael Conrad (1925–1983), yhdysvaltalainen näyttelijä
Paula Conrad 1860–1938), itävaltalainen näyttelijä
Pete Conrad eli Charles Conrad (1930–1999), yhdysvaltalainen astronautti
Reinaldo Conrad (s. 1942), brasilialainen kilpapurjehtija
William Conrad (1920–1994), yhdysvaltalainen näyttelijä
Konrad tai Konrád

Branislav Konrád (s. 1987), slovakialainen jääkiekkomaalivahti
Ferenc Konrád (1945–2015), unkarilainen vesipalloilija ja olympiavoittaja
György Konrád (s. 1933), unkarilainen kirjailija
János Konrád (1941–2014), unkarilainen vesipalloilija ja uimari
Patrick Konrad (s. 1991), itävaltalainen maantiepyöräilijä
Kuvitteelliset henkilöt

Hermes Conrad, kuvitteellinen hahmo Futurama-televisiosarjassa.
Paikkoja

Conrad (Iowa), paikka Iowan osavaltiossa Yhdysvalloissa
Conrad (Montana), paikka Montanan osavaltiossa Yhdysvalloissa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Conrad”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Doug Scarratt

Doug Scarratt
Doug Scarratt on brittiläinen muusikko. Hänet tunnetaan Saxon-yhtyeen kitaristina. Scarratt liittyi Saxoniin vuonna 1995 sen pitkäaikaisen kitaristin Graham Oliverin saatua yhtyeestä potkut. Ennen Saxonia hän toimi lähinnä sessiomuusikkona, mutta Saxonin Nigel Glockler muisti hänet, kun yhtyeeseen etsittiin uutta kitaristia.
Clara Pontoppidan

Clara Pontoppidan (23. huhtikuuta 1883 Kööpenhamina – 22. tammikuuta 1975 Kööpenhamina) oli tanskalainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä. Merkittävän puheteatteriuran ohella hän oli eräs tanskalaisen mykän elokuvan suurimmista tähdistä. Lisäksi hän näytteli radio- ja televisioteatterissa.
Elämä ja ura

Clara Pontoppidanin vanhemmat olivat Eduard Heinrich Rasmussen (1857–1901) ja Sara Vilhelmine Caroline Brammer (1859–1935). Hän kävi Tanskan kuninkaallisen teatterin baletti- ja oppilaskoulun vuonna 1892. Ammattinäyttelijän uransa hän aloitti samaisessa teatterissa vuonna 1901 näytelmässä Gurre. Vuonna 1905 Pontoppidan kiinnitettiin Dagmarteatretiin, jossa hän työskenteli lähes 20 vuotta. Pitkän jakson katkaisivat kiinnitykset Det Ny Teateriin (1908–1909) ja Alexandrateatretiin (1914–1917) (myöhemmin Betty Nansen Teatret).
Pontoppidan saavutti taiteilijavoittoja John Galsworthyn kappaleessa En virkelig Dame (The Fugitive) lokakuussa 1914 ja seuraavana vuonna Marguerite Gautierin osassa A. Dumasin Kamelianaisessa. Vuonna 1925 Pontoppidan palasi Kuninkaallisen teatterin riveihin. Hänen viimeinen näytöksensä oli 21. joulukuuta 1973 teatterin 225-vuotisjuhlien yhteydessä.
Pontoppidanin puolivuosisataisen Kuninkaallisen teatterin kauden näyttämötaiteellisia voittoja olivat Salome kappaleessa En Idealist, nimiosa kappaleessa Anna Sophie Hedvig ja leskirouva Tang kappaleessa En kvinde er overflødig. Hänen muita merkittäviä näyttämötehtäviään olivat muun muassa Rouva Markmann (Kaj Munkin kappale Døden), Amme (August Strindbergin Isä), sekä erityyppiset roolit tanskalaisen Kjeld Abellin aikalaisnäytelmissä.
Vuonna 1902 Pontoppidan esiintyi balettitanssijana varhaisessa mykkäelokuvassa Pas de deux. Vuodesta 1910 hän työskenteli näyttelijänä kymmenissä tanskalaisissa ja ruotsalaisissa mykkäelokuvissa. Hänen mykän kautensa merkittäviä rooleja olivat esimerkiksi Siri elokuvassa Lehtiä paholaisen kirjasta (1920) ja sisar Cecilia ruotsalaisessa kauhuelokuvassa Noita (1922).
Clara Pontoppidan avioitui näyttelijä Carlo Wiethin kanssa 1906. Liitto päättyi eroon 1917. Helmikuussa 1920 hän avioitui Povl Vilhelm Pontoppidanin (1889–1953) kanssa.
Filmografia > Mykkäelokuvat

| --- | --- |
 Pas de deux (1902)  Elskovsleg (1910)  Et menneskeliv (1910)  Dorian Grays portræt (1910)  Kærlighed og selvmord (1910)  Djævlesonaten (1910)  Den hvide slavehandels sidste offer (1911)  Ved fængslets port (1911)  Ekspeditricen (1911)  Anna fra Æbeltoft (1911)  Kærlighed og venskab (1911)  Nøddebo Præstegaard (1911)  Vildledt elskov (1911)  Gennem de mange til en (1911)  Kærlighedens styrke (1911)  Den farlige alder (1911)  Røveriet på væddeløbsbanen (1911)  Mormonens offer (1911)  Onkel og nevø (1912)  Shanghai'et (1912)  Vampyrdanserinden (1912)  Kommandørens døtre (1912)  En opfinders skæbne (1912)  Et hjerte af guld (1912)  Scenen og livet (1912)  Kærlighed er en løjerlig... (1912)  Vor tids dame (1912)  Pro forma (1912)  Miraklet (1913; ruotsalainen)  På livets ödesvägar (1913; ruotsalainen)  Elskovs magt (1913)  Vennerne fra Officersskolen (1913)  Stemmeretskvinder (1913):  En farlig forbryderske (1913)  Skæbnens veje (1913)  Det mørke punkt (1913)  Pressens magt (1913)  Skandalen på Sørupgaard (1913)  Staalkongens Villie (1913)  Bra flicka reder sig själv (1914; ruotsalainen)  Bröderna (1914; ruotsalainen)  Kammarjunkaren (1914; ruotsalainen)  Prästen (1914; ruotsalainen)  En förvillelse (1915; ruotsalainen)  Flyverspionen (1915)  Den dræbende gift (1915)  Kærlighedslængsel (1916)  En Kærlighedsprøve (1916)  Malkepigekomtessen (1916)  Ene i Verden (1916)  Manden uden Fremtid (1916)  Hjertestorme (1916)  Troen, der frelser (1917)  Gengældelsens Ret (1917)  Lægen (1917)  Tropernes Datter (1917)  Midnatssjælen (1917)  Lehtiä paholaisen kirjasta (Blade af Satans Bog, 1919)  Kærlighedens Almagt (1919)  Kærlighedsvalsen (1920)  Stodderprinsessen (1920)  Prometheus I-II (1921)  Noita (Heksen, Häxan, 1922; ruotsalainen)  Olipa kerran (Der var engang, 1922)  Hadda Padda (1924; islantilainen)
Filmografia > Äänielokuvat

Kirke og orgel (1932)
Kongen bød (1938)
Kun sade taukosi (Regnen holdt op, 1942)
Mens porten var lukket (1948)
Bruden fra Dragstrup (1955)
En kvinde er overflødig (1957)
Jeg elsker dig (1957)
De sjove år (1959)
Frihedens pris (1960)
Pölynimurikopla (Støvsugerbanden , 1963)
Alt for kvinden (1964)
Freddie ja tyttökopla (Slap af, Frede, 1966)
Ta' lidt solskin (1969)
Hyvät tavat pylvässängyssä (Takt og tone i himmelsengen, 1972)
Carl Th. Dreyer - Min metier (1995)
Diskografia

Clara Pontoppidan : CBS 88168
Omaelämäkerta

Eet liv – mange liv, 1949–1963
Aiheesta muualla

Kvinfo.dk
Clara Pontoppidan Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Davide Zappacosta

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Davide Zappacosta
Syntymäaika: 11. kesäkuuta 1992 (ikä 32)
Syntymäpaikka: Sora, Italia
Pelipaikka: oikea laitapuolustaja
Pituus: 182 cm
Seura
Seura: Atalanta
Pelinumero: 77
Junioriseurat
1999–2008: Sora
2008–2010: Isola Liri
2011: Atalanta
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2010–2011 | Isola Liri | 14 | (1) |
| 2011–2012 | Atalanta | 0 | (0) |
| 2011–2012 | → Avellino (laina) | 27 | (0) |
| 2012–2014 | Avellino | 56 | (3) |
| 2014–2015 | Atalanta | 29 | (3) |
| 2015–2017 | Torino | 56 | (2) |
| 2017–2021 | Chelsea | 26 | (1) |
| 2019–2020 | → Roma (laina) | 9 | (0) |
| 2020–2021 | → Genoa (laina) | 25 | (4) |
| 2021– | Atalanta | 70 | (5) |
Maajoukkue
| 2013–2015 | Italia U21 | 17 | (0) |
| 2016– | Italia | 13 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 31. joulukuuta 2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 31. joulukuuta 2023.
Davide Zappacosta (s. 11. kesäkuuta 1992 Sora) on italialainen jalkapalloilija, joka edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Atalantaa. Kotimaansa lisäksi hän on pelannut Englannin Valioliigassa Chelsean joukkueessa. Oikeajalkainen Zappacosta on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.
Ura > Seurajoukkueura

Zappacosta aloitti ammattilaisuransa AC Isola Lirissä, jota hän edusti vuodet 2010–2011 tehden 14 ottelussa yhden maalin. Hän siirtyi tammikuussa 2011 Atalantaan, ja pelasi kevätkauden alle 19-vuotiaiden joukkueessa. Kauden 2011−2012 hän oli lainalla AS Avellinossa, ja siirto vakinaistettiin seuraavana kesänä. Kaudet 2011−2013 seura pelasi Lega Pro Prima Divisionessa, kunnes nousi Serie B:hen kaudeksi 2013–2014. Zappacosta pelasi Avellinossa kaikkiaan 83 liigaottelua, joissa teki kolme maalia.
Heinäkuussa 2014 Zappacosta siirtyi uudelleen Serie A:n Atalantaan, jossa hän teki pääsarjadebyyttinsä seuraavassa kuussa Hellas Veronaa vastaan. Avausmaalinsa hän teki tammikuussa 2015 Genoan verkkoon. Kaudella 2014–2015 Zappacosta teki 29 ottelussa kolme maalia. Hän siirtyi saman sarjatason Torinoon 4,3 miljoonan euron siirtosummalla heinäkuussa 2015. Torinossa hän pelasi kaikkiaan 56 sarjaottelua ja teki kaksi maalia.
Zappacosta siirtyi Englannin Valioliigan Chelseaan 25 miljoonalla eurolla elokuussa 2017. Avauskaudellaan hän pelasi 22 liigaottelua ja FA Cupissa neljä ottelua Chelsean tiellä cupmestaruuteen. Seuraavalla kaudella hän pelasi vain neljässä valioliigaottelussa. Eurooppa-liigassa hän pelasi kaudella 2018−2019 kymmenen ottelua. Voitokkaassa loppuottelussa hän pääsi loppuhetkillä kentälle.
Zappacosta pelasi lainasopimuksilla kaudella 2019–2020 AS Romassa yhdeksän Serie A -ottelua ja seuraavalla kaudella Genoassa 25 liigaottelua, joissa teki neljä maalia. Hän siirtyi Atalantaan kuuden miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2021. Hän on pelannut vuoden 2023 loppuun mennessä 70 Serie A:n ottelua ja tehnyt viisi maalia. Mestarien liigassa hän on pelannut kuusi ja Eurooppa-liigassa kahdeksan ottelua.
Ura > Maajoukkueura

Zappacosta pelasi Italian alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa vuosina 2013–2015. Hän kuului joukkueeseen alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 2015 ja pelasi Italian kaikki kolme ottelua. A-maajoukkueessa hän debytoi MM-karsintaottelussa Liechtensteinia vastaan marraskuussa 2016. Viimeksi hän on pelannut maajoukkueessa syyskuussa 2018.
Douglas Wheelock

| Douglas H>  Wheelock |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. toukokuuta 1960 (ikä 64) Binghamton, New York
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  koelentäjä
Ura
Tyyppi:  NASAn astronautti
Sotilasarvo:  everstiluutnantti, Yhdysvaltain maavoimat
Aika avaruudessa:  178 päivää 9 tuntia  34 minuttia
Lennot

:  STS-120
 
Sojuz TMA-19:  Sojuz TMA-19
 
:  Retkikunta 24
 
:  Retkikunta 25
 
Douglas Harry "Wheels" Wheelock on yhdysvaltalainen Yhdysvaltain maavoimien lentäjä ja NASAn astronautti. Hän osallistui ensimmäiselle avaruussukkulalennolleen vuonna 2007 lennon STS-120 tehtäväspesialistina, jolloin hän osallistui kolmelle avaruuskävelylle. Hän kuului Kansainvälisen avaruusaseman Retkikunta 24:n ja Retkikunta 25:n miehistöihin.
Wheelockilla on yli 2500 lentotuntía 43 erilaisella lentokoneella tai helikopterilla. Wheelock on naimisissa ja hänellä on yksi lapsi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Douglas Wheelock Wikimedia Commonsissa
NASA:n elämäkertasivut (englanniksi)
Speceacts.de:n elämäkerta (englanniksi)
Retkikunta 24:ää edeltävä haastattelu (Arkistoitu – Internet Archive) (1.6.2010) (englanniksi)
Lentoa STS-120 edeltävä haastattelu (Arkistoitu – Internet Archive) (27.9.2007) (englanniksi)
Dipsacales

| Dipsacales |
| --- | --- |
 Kivikkotörmäkukka (Scabiosa columbaria)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Asteridit
Lahko::  Dipsacales  Dumort.
Synonyymit
 Adoxales Nakai  Caprifoliales Bercht. & J.Presl  Lonicerales T.Leibe  Sambucales Bercht. & J.Presl  Valerianales Bercht. & J.Presl  Viburnales Dumort. 
Katso myös
   Dipsacales Wikispeciesissä   Dipsacales Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Dipsacales on aitokaksisirkkaisten Euasteridae II -ryhmään kuuluva kasvilahko, jonka tunnettuja sukuja ovat muun muassa kuusamat (Lonicera), vanamot (Linnaea) ja virmajuuret (Valeriana).
Lahkoon kuuluu puita, pensaita ja ruohoja. Niiden lehdet sijaitsevat vastakkaisesti ja ovat hammaslaitaisia. Kukinto on viuhkomainen tai kukat sijaitsevat yksittäin, ovat yleensä nelilukuisia, ja niissä on kehänpäällinen tai osittain -alainen sikiäin ja useimmiten mesiäisiä. Hedelmä on kotamainen, marja tai luumarja.
Heimot

Lahkoon kuuluu kaksi heimoa:
Adoxaceae – tesmayrttikasvit
5 sukua ja 200 lajia pohjoisessa lauhkeassa ja viileässä vyöhykkeessä sekä tropiikin vuoristoissa paitsi Afrikassa
synonyymit: Sambucaceae (seljakasvit), Tinaceae, Viburnaceae (heisikasvit)
Caprifoliaceae – kuusamakasvit
42 sukua ja 890 lajia
sisältää vanhat purtojuurikasvien (Dipsacaceae), vanamokasvien (Linnaeaceae) ja virmajuurikasvien (Valerianaceae) heimot
synonyymit: Diervillaceae, Loniceraceae, Morinaceae, Scabiosaceae, Triplostegiaceae
Lisäksi lahkoon on aiemmin sisällytetty heimot Columelliaceae ja Desfontainiaceae; nykyään Desfontainiaceae on sisällytetty heimoon Columelliaceae, jonka katsotaan kuuluvan lahkoon Bruniales tai Desfontainiales.
Douglas Wilmer

Douglas Wilmer (8. tammikuuta 1920 Lontoo – 31. maaliskuuta 2016 Ipswich, Suffolk) oli brittiläinen näyttelijä.
Wilmer opiskeli Stonyhurst Collegessa ja Royal Academy of Dramatic Artsissa. Hän teki lavadebyyttinsä vuonna 1945. Varhaisten elokuvien joukkoon lukeutui Rikhard III (1955).
Wilmerin elokuvia myöhemmiltä vuosilta olivat Tohtori Fu Manchu – paholaisen palvelija (1966), Sinbad, merten sankari (1973) ja Sherlock Holmesin välkky veli (1975).
Aiheesta muualla

Douglas Wilmer Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Dieter Quester

| Dieter Quester |
| --- | --- |
 Dieter Quester vuonna 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. toukokuuta 1939 
Kansalaisuus:   Itävalta
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1974
Talli(t):  Surtees
Kilpailuja:  1
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Itävallan Grand Prix 1974
Viimeinen kilpailu:  Itävallan Grand Prix 1974
Dieter Quester vuonna 1973.
Dieter Quester (s. 30. toukokuuta 1939, Wien) on itävaltalainen moottoriurheilija.
Ura

Quester aloitti kilpauransa ohjeistamalla moottoriveneitä 1950-luvulla. 1960-luvun lopulla hän kuitenkin siirtyi moottoriveneiden Euroopan mestaruutensa jälkeen ajamaan touring car sekä Formula 2 -luokkia BMW:n ja Fordin autoilla. Hänen F2-tallikaverinsa Gerhard Mitter menehtyi Nürburgringin harjoituksissa vuonna 1969, minkä seurauksena BMW vetäytyi Formula 1:sten kanssa yhteisesti ajetusta kilpailusta.
Quester osallistui kotimaansa Itävallan F1-osakilpailuun kaudella 1974, jossa sijoittui kilpailussa yhdeksänneksi päihittäen kaksinkertaisen maailmanmestarin Graham Hillin. Kilpailun jälkeen hän palasi takaisin touring car -sarjaan ja alkoi ajaa DTM:ää.
Quester voitti vuoden 1973 Span 24 tunnin kilpailun. Quester voitti myös vuoden 2006 24 tunnin kilpailun Dubaissa yhdessä Hans-Joachim Stuckin, Philipp Peterin ja Toto Wolffin kanssa. Hän joutui onnettomuuteen Nürburgringin kilpailussa, jossa 7 autoa keskeytti öljyläikkään. Quester voitti Britcarin 24 tunnin ajon vuonna 2006 ja 2007. Syyskuussa 2007 Quester ja Duller voittivat Silverstonen 24 tunnin ajon peräti 30 kierroksen marginaalilla.
Moottoriurheilu-urallaan Quester on osallistunut yli 50:een Le Mansin 24 tunnin ajoon. 75-vuotiaana Quester osallistui BMW 328 ratissa Geneven kansainväliseen moottoriautonäytökseen ja hän on myöntänyt, ettei virallisesti koskaan ripusta ajokypäräänsä naulakkoon.