stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Stone Sour
Diskografia > EP:t

Meanwhile in Burbank... (2015)
Straight Outta Burbank... (2015)
Hydrograd Acoustic Sessions (2018)
Diskografia > Singlet

Get Inside (2002)
Bother (2002)
Inhale (2003)
Through Glass (2006)
30/30-150 (2006)
Sillyworld (2007)
Made of Scars (2007)
Zzyzx Rd. (2007)
Mission Statement (2010)
Say You'll Haunt Me (2010)
Digital (Did You Tell) (2010)
Hesitate (2010)
Gone Sovereign/Absolute Zero (2012)
Do Me a Favor (2013)
The Dark (2015)
Song #3 (2017)
Fabuless (2017)
Taipei Person/Allah Tea (2017)
Burn One Turn One (2018)
Rose Red Violent Blue (This Song Is Dumb & So Am I) (2018)
St. Marie (2018)
Absolute Zero (live) (2019)
Whiplash Pants (Live) (2019)
Diskografia > Demot

1992 Demo
1994 Demo
1996 Demo
2000 Demo
2001 Demo
2010 Demo
2012/2013 Dead Generations Demo
Aiheesta muualla

Stone Sourin kotisivut
Stone Sour Myspacessa (englanniksi)
Slipknot
| --- | --- |
Albumit:  Slipknot – Iowa – Vol. 3: The Subliminal Verses –  All Hope Is Gone - .5: The Gray Chapter - We Are Not Your Kind - The End, So Far
Muut julkaisut:  9.0: Live | Luettelo Slipknotin demoista
Katso myös:  Stone Sour - Murderdolls - DJ Starscream - Roadrunner United - Korn - Ministry
Yhtyeen laulaja Corey Taylor
Kitaristi Josh Rand esiintymässä.
Stefan Liv

| Stefan Liv |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 21. joulukuuta 1980 Gdynia, Puola
Kuollut: 7. syyskuuta 2011 (30 vuotta) Jaroslavl, Venäjä
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  184 cm
Paino:  84 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1999–2011
Seurat:  HV71 (SEL) Grand Rapids Griffins (AHL) Toledo Storm (ECHL) HK Sibir Novosibirsk (KHL)
NHL-varaus:  102. varaus, 2000 Detroit Red Wings
Stefan Daniel Patryk Liv (syntyjään Patryk Śliż, 21. joulukuuta 1980 Gdynia, Puola – 7. syyskuuta 2011 Jaroslavl, Venäjä) oli ruotsalainen ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti.
Varhainen elämä

Liv syntyi joulukuussa 1980 satamakaupunki Gdyniassa Puolassa varattomalle 16-vuotiaalle äidille ja joutui lastenkotiin, hänen syntymänimensä oli Patryk Śliż. Patrykin ollessa puolentoista vuoden iässä Jens ja Anita Liv adoptoivat hänet perheeseensä Ruotsin Norrahammariin ja antoivat hänelle uuden etunimen Stefan.
Nuori Stefan innostui jääkiekosta, ja aloitti jääkiekkouransa paikallisessa seurassa HV 71:ssä, joka oli hänen kasvattajaseuransa. Liv pelasi HV:n junioreissa useissa ikäluokissa, ennen kuin nousi HV 71:n edustusjoukkueeseen, seuran Elitserien-kokoonpanoon kaudella 1999–2000.
Ura > Seurataso

Liv pelasi ensimmäiset ammattilaisottelunsa kaudella 1999–2000 kasvattajaseuransa HV71:n riveissä Ruotsin pääsarjassa Elitserienissä ja Tranås AIF.n riveissä Allsvenskanissa, Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Hän edusti HV71:tä kauden aikana 12 Elitserienin runkosarjaottelussa, joista ensimmäinen oli tammikuussa 2000 Luleå HF:ää vastaan.
Kaudesta 2000–2001 alkaen Liv toimi kuusi peräkkäistä kautta vakituisesti HV71:n ykkösmaalivahtina. Hän pelasi HV:ssä vuosien 1999–2006 välillä yhteensä 275 Elitserienin runkosarjaottelua ja 48 pudotuspeliottelua. Hänen tilastojen perusteella paras kautensa näiden vuosien aikana oli kausi 2003–2004, jolla hän pelasi 41 runkosarjaottelua torjuntaprosentilla 92,3 ja päästettyjen maalien keskiarvolla 2,23 sekä 18 pudotuspeliottelua torjuntaprosentilla 92,6 ja päästettyjen maalien keskiarvolla 1,92. Hän oli kauden päätteeksi voittamassa Ruotsin jääkiekkomestaruutta, kun HV71 löi Elitserienin loppuotteluissa Färjestads BK:n voitoin 4–3. Liv torjui kevään 2004 loppuotteluissa neljä nollapeliä. Vuonna 2002 Liv voitti tuolloin ensimmäistä kertaa jaetun Honkens trofé -palkinnon Ruotsin vuoden maalivahtina.
Liv sai NHL-varauksen vuonna 2000, jolloin Detroit Red Wings varasi hänet numerolla 102 uusien pelaajien varaustilaisuuden neljännellä kierroksella. Toukokuussa 2006 Liv teki yksivuotisen sopimuksen Red Wingsin kanssa. Hän pelasi Red Wings -organisaatiossa kauden 2006–2007, joka kului häneltä pääasiassa AHL-seura Grand Rapids Griffinsissä. Hän pelasi 35:ssä AHL:n runkosarjaottelussa ja sai torjuntaprosentikseen 89,5 ja päästettyjen maalien keskiarvokseen 3,01. Liv pelasi kauden aikana myös kolme ottelua ECHL-seura Toledo Stormissa.
Toukokuussa 2007 Liv palasi HV71:n riveihin tehtyään seuran kanssa kolmivuotisen sopimuksen. Hän pelasi joukkueessa sopimuksen loppuun. Hän oli voittamassa Elitserienin mestaruutta vuosina 2008 ja 2010 sekä hopeaa vuonna 2009. Vuonna 2008 hänet palkittiin Guldpuckenilla Ruotsin vuoden pelaajana.
Vuonna 2010 Liv siirtyi KHL:n HK Sibir Novosibirskiin, jota edusti yhden kauden ajan. Hän oli mukana vuoden 2011 KHL:n tähdistöottelussa. Keväällä 2011 Liv teki sopimuksen KHL-seura Lokomotiv Jaroslavlin kanssa. Hän kuoli joukkueen lentokoneen syöksyttyä maahan 7. syyskuuta 2011.
Ura > Maajoukkue

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Stefan Liv HV71:n paidassa vuonna 2010. |  Stefan Liv HV71:n paidassa vuonna 2010. |  Stefan Liv HV71:n paidassa vuonna 2010. |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Torino 2006 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Latvia 2006 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Tšekki 2004 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Ruotsi 2002 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Sveitsi 2009 | jääkiekko |  |
Liv pelasi ensimmäisen maaottelunsa Ruotsin paidassa marraskuussa 2000 ottelussa Tšekkiä vastaan. Hän edusti Ruotsia varamaalivahdin roolissa kuusissa jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa ja kaksissa olympialaisissa, Torinon olympialaisissa vuonna 2006 ja Vancouverin olympialaisissa vuonna 2010. Vuonna 2002 hän oli voittamassa MM-pronssia, vuonna 2004 MM-hopeaa, vuonna 2006 olympiakultaa sekä MM-kultaa ja vuonna 2009 MM-pronssia.
Kuolema

Stefan Liv kuoli 7. syyskuuta 2011 lento-onnettomuudessa, jossa Jakovlev Jak-42 -tyyppinen kone syöksyi maahan. Kone oli kuljettamassa KHL-joukkue Lokomotiv Jaroslavlia Jaroslavlista Minskiin, missä joukkue olisi pelannut kauden ensimmäisen ottelun Dinamo Minskiä vastaan. Onnettomuuden syyksi paljastui lentäjän virhe.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stefan Liv Wikimedia Commonsissa
Talttumaton Tarzan

| Tarzan the Untamed |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Edgar Rice Burroughs
Kuvittaja:  J. Allen St. John
Kieli:  englanti
Genre:  seikkailu
Kustantaja:  A. C. McClurg
Julkaistu:  1920
Ulkoasu:  sidottu/nidottu
Sivumäärä:  428
ISBN:  NA
Suomennos
Suomentaja:  Seppo Ilmari
Kustantaja:  Karisto, WSOY, Kirjayhtymä
Julkaistu:  1924
Ulkoasu:  sidottu/nidottu
ISBN:  9510068780

Edeltävä:  Tarzanin viidakkoseikkailuja
Seuraava:  Kauhea Tarzan
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Talttumaton Tarzan (engl. Tarzan the Untamed) on seitsemäs Edgar Rice Burroughsin kirjoittamista Tarzan-kirjoista. Kirja koostuu kahdesta eri tarinasta, joista Talttumaton Tarzan julkaistiin englanniksi 1919 ja Tarzan ja valkoinen nainen 1920.
Suomeksi teoksen on julkaissut usea kustantaja. Karisto julkaisi Talttumattoman Tarzanin vuonna 1924, milloin alkuosan, Talttumaton Tarzan, oli suomentanut L. Karila ja Tarzan ja valkoinen nainen oli Alpo Kupiaisen suomentama. Toisen laitoksen kustansi Taikajousi vuonna 1968 ja suomensi Seppo Ilmari. Oman laitoksensa julkaisivat myös Kauppakirjapaino (1971), WSOY (1975) ja Kirjayhtymä (1991). Näistä kaikki muut paitsi WSOY:n laitos julkaistiin sidottuna.
Juoni

Eletään ensimmäisen maailmansodan aikaa. Tarzanin ollessa poissa saksalaiset tuhoavat hänen Afrikan-kotinsa.
Vastaanotto

Talttumaton Tarzan on sarjan kiistanalaisimpana pidetty osa.kenen mukaan? Kiistanalaisuuden syynä on kirjan kuvaus saksalaisista läpeensä pahoina ihmisinä.
Aiheesta muualla

Talttumaton Tarzan Gutenberg-projektissa (englanniksi)
Suomi–Ruotsi-maaottelu 1950

Suomi–Ruotsi-maaottelu vuonna 1950 käytiin TukholmassaTukholman Olympiastadionilla 27. ja 28. heinäkuuta. Vain miehet kilpailivat.
Tulokset

| Lopputulokset | pisteet |
| --- | --- |
Suomi: 88
Ruotsi: 123
| Laji | 1>  | 2>  | 3>  | 4>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m | T. Hagström (R) 11,0 | E. Inkala (S) 11,1 | A. Mäkelä (S) 11,3 | A. Johansson (R) 11,4 |
| 200 m | L-E. Wolfbrandt (R) 22,4 | T. Hagström (R) 22,7 | P. Tavisalo (S) 22,7 | T. Lönnqvist (S) 23,0 |
| 400 m | I. Wolfbrandt (R) 49,1 | R. Larsson (R) 49,7 | R. Back (S) 49,7 | R. Holmberg (S) 50,9 |
| 800 m | L. Strand (R) 1.52,3 | I. Bengtsson (R) 1.52,4 | O. Talja (S) 1.52,6 | M. Danielsson (S) 1.54,8 |
| 1500 m | L. Strand (R) 3.50,6 | I. Eriksson (R) 3.51,8 | I. Taipale (S) 3.52,2 | D. Johansson (S) 3.55,2 |
| 5000 m | V. Koskela (S) 14.25,6 | B. Albertsson (R) 14.26,2 | H. Posti (S) 14.35,2 | Å. Durkfeldt (R) 14.45,0 |
| 10000 m | H. Perälä (S) 30.33,0 | P. Salonen (S) 30.34,8 | V. Nyström (R) 30.39,6 | P. Bohm (R) 30.40,6 |
| 110 m aidat | R. Lundberg (R) 15,0 | G. Mattsson (R) 15,3 | V. Suvivuo (S) 15,4 | R. Syrjänen (S) 15,5 |
| 400 m aidat | R. Larsson (R) 54,5 | L. Ylander (R) 54,8 | A. Hyökyranta (S) 56,5 | S. Koivisto (S) 57,1 |
| 3000 m esteet | C. Söderberg (R) 9.11,0 | I. Sjöström (R) 9.12,8 | E. Blomster (S) 9.14,6 | O. Väisänen (S) 9.40,0 |
| 4 x 100 m viesti | Suomi (Inkala, Lönnqvist, Tavisalo, Siren) 42,7 | - |  |  |
| 4 x 400 m viesti | Ruotsi (? , Ahlen, Wolfbrandt, Larsson) 3.15,6 | Suomi (Holmberg, Graeffe, Suikkari, Back) 3.15,8 |  |  |
| Korkeus | A. Åhman (R) 190 | R. Reiz (R) 190 | N. Nicklén (S) 185 | H. Nieminen (S) 180 |
| Seiväs | R. Lundberg (R) 425 | E. Kataja (S) 420 | J. Piironen (S) 420 | B. Hultqvist (R) 420 |
| Pituus | G. Strand (R) 707 | J. Valkama (S) 697 | N. Ericsson (R) 692 | P. Simola (S) 686 |
| Kolmiloikka | L. Moberg (R) 15,01 | P. Uusihauta (S) 14,60 | R. Hiltunen (S) 14,49 | A. Åhman (R) 14,48 |
| Kuula | G. Arvidsson (R) 15,65 | T. Sönegård (R) 14,91 | Y. Lehtilä (S) 14,81 | H. Nylund (S) 14,75 |
| Kiekko | V. Nyqvist (S) 47,57 | A. Hellberg (R) 47,36 | T. Karlsson (S) 47,01 | S. Roos (R) 45,12 |
| Moukari | L. Tamminen (S) 52,87 | B. Eriksson (R) 51,27 | E. Söderqvist (R) 50,05 | A. Mujunen (S) 48,66 |
| Keihäs | T. Rautavaara (S) 72,51 | P-A. Berglund (R) 72,37 | S. Daleflod (R) 70,78 | T. Hyytiäinen (S) 69,32 |
Lisätietoa:

taulukon yksiköt: s (alle 800 m juoksut), min s (muut juoksut), cm (korkeus, seiväs, pituus), m (muut kenttälajit)
lajeissa pisteet: 5,3,2,1; viestissä pisteet 5,3
maksaneita katsojia oli 1. päivänä yli 30000 ja 2. päivänä ?
pikaviestissä Ruotsin pikaviestijoukkueen juoksu hylättiin vaihtorikon vuoksi
heittolajeissa vain pisin heitto kultakin kilpailijalta mitattiin
maaottelua haittasi vesisade: korkeushypyn ja moukarin heittopaikat kasteltiin bensiinillä ja poltettiin kuiviksi
Lähteet:

Helsingin Sanomat 28.7. ja 29.7. v. 1950
Tarek Ziadi

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 24. heinäkuuta 1979 (ikä 45)
Syntymäpaikka: Béni Khalled, Tunisia
Pelipaikka: hyökkääjä
Seura
Seura:  Al-Tahaddi
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2000–2006 2006–2008 2008–2010 2009–2010 2010– |  Stade Tunisien  CS Sfaxien  ES Sahel →  ES Zarzis (laina)  Al-Tahaddi |  ? (25) 32 (16) 23 (5) 5 (0) |
Maajoukkue
| 2006–2007 |  Tunisia | 2 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 16. huhtikuuta 2009.
Tarek Ziadi (arab. طارق الزيادى‎, s. 24. heinäkuuta 1979 Béni Khalled, Tunisia) on tunisialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Libyan valioliigassa pelaavaa Al-Tahaddia.
Ura

Ziadi aloitti ammattilaisuransa Stade Tunisienissa kaudella 2000–2001, jolloin hän teki kaksi maalia. Läpimurtonsa Ziadi teki kaudella 2005–2006, oltuaan 11 maalilla sarjan toiseksi paras maalintekijä. Kauden jälkeen hän siirtyi Sfaxieniin ja voitti saman tien maalikuninkuuden 13 maalilla. Seuraava kausi oli kuitenkin pettymys, kun Ziadi teki vain kolme maalia kauden aikana ja siirtyikin tammikuussa 2008 ES Saheliin. Yhden kauden jälkeen hän siirtyi vuoden mittaisella lainasopimuksella ES Zarzisiin.
Ziadi kuitenkin jätti ES Zarzisin kesken sopimuksen siirtyäkseen varsinaisella sopimuksella libyalaiseen Al-Tahaddiin.
Saavutukset

Afrikan Confederation Cup: 2007
Tunisian liigan maalikuninkuus: 2007 (13 maalia)
Tunisian cup: 2003
Tunisian liigacup: 2002
Arabian cup voittajien cup: 2002
Teit sen taas

| Teit sen taas Heidi Kyrö |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2001
 Levy-yhtiö: Mediamusiikki
Heidi Kyrön muut julkaisut
| Portti sydämeen 1999 | Teit sen taas 2001 | Sinä, minä, hän - Kaikki parhaat 2004 |
Teit sen taas on Heidi Kyrön kuudes albumi, joka julkaistiin vuonna 2001.
Kappaleet

Liian ihana mies – 3.49
Tätä ei saa toistaa – 2.59
270 päivää – 3.06
Kevät – 3.30
Teit sen taas – 3.30
Aura ja tähdet – 3.23
Onnen valtakunta – 3.35
Kuumeinen maa – 3.48
Taivas aukeaa – 3.00
Villakoirat – 3.18
Sininen maa – 3.25
Targ

| Targ Bargou 08 |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Bargou, Tunisia
 Julkaistu: 17. helmikuuta 2017
 Tuottaja(t): Sofyann Ben Youssef
 Tyylilaji: maailmanmusiikki
 Kesto: 42.00
 Levymerkki: Glitterbeat (GBLP 045)
Targ on tunisialaisen Bargou 08 -yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 2017.
Kappaleet

Chech El Khater – 4.40
Mamchout – 4.33
Le Min Ijina – 4.03
Roddih – 3.28
Sidi El Kadhi – 4.54
Tarjaachi Layem – 5.32
Wazzaa – 5.29
Hezzi Haremek – 5.26
Dek Biya – 4.44
Kokoonpano

Lassaed Bougalmi – gasba, zokra
Imed Rezgui – bendir
Nidhal Yahyaoui – laulu, wtar
Sofyan Ben Youssef – syntetisaattori
Benjamin Chaval – rummut
The Goon Show

The Goon Show on brittiläinen radiokomediasarja, jota alun perin esitti BBC Home Service 1951–1960. Sarjassa esiintyivät Spike Milligan, Harry Secombe, Peter Sellers ja kahden ensimmäisen tuotantokauden aikana Michael Bentine. Useimmat  käsikirjoitukset olivat Milliganin kirjoittamia.
The Goon Show'n vaikutteet ovat nähtävissä esimerkiksi Monty Pythonin Lentävässä Sirkuksessa.  Pythonien ohella myös muun muassa John Lennon kuului sarjan ihailijoihin. Ohjelman perinteitä vaalivan The Goon Show Preservation Societyn suojelija on Walesin prinssi Charles.
Thabana Ntlenyana

Thabana Ntlenyana
Thabana Ntlenyana.
| --- | --- |
Sijainti:  Mokhotlong Lesotho
Vuoristo:  Maloti 
Korkeus merenpinnasta:  3 482  m 
Prominenssi:  2 390  m 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Thabana Ntlenyana on Ntlenyana-vuoren huippu, joka kohoaa 3482 metrin korkeuteen. Se sijaitsee Lesothossa ja on koko Kilimanjaron eteläpuolisen Afrikan korkein kohta. Huippu sijaitsee aivan Lesothon itäosassa, lähellä Lesothon ja Etelä-Afrikan rajaa.
Thabana Ntlenyana kuuluu Lohikäärmevuorten vuoristoon ja huipun lähellä sijaitsevat Oranje-joen alkulähteet.
Thabana Ntlenyana on myös suosittu vaelluskohde, jonne voi matkata kävellen tai ratsastaen. Matkaan lähdetään tavallisesti etelästä Sani Passin solan majalta, joka sijaitsee Etelä-Afrikan puolella aivan Etelä-Afrikan ja Lesothon rajalla, Sani Passin raja-aseman lähellä. Matkaa Sani Passin majalta Thabana Ntlenyanalle kertyy noin 13 kilometriä ja vaellus vie noin kahdeksasta yhdeksään tuntia.
Thank U, Next (kappale)

| ”Thank U, Next” Ariana Grande |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Thank U, Next
 Äänitetty : lokakuu 2018
 Julkaistu: 3. marraskuuta 2018
 Formaatti: digitaalinen lataus, suoratoisto, 7" single
 Tuottaja(t): Tommy Brown, Michael Foster, Charles Anderson, Ariana Grande, Victoria Monét
 Tyylilaji: pop, R&B
 Kesto: 03.27
 Levy-yhtiö: Republic Records
Ariana Granden muut singlet
| ”Breathin” 2018 | ”Thank U, Next” 2018 | ”7 Rings” 2019 |
Thank U, Next on yhdysvaltalaislaulaja Ariana Granden musiikkikappale. Sen julkaisi Republic Records hänen viidennen, kappaleen nimeä kantavan studioalbumin ensimmäisenä singlenä 3. marraskuuta 2018. Kappaleen ovat sanoittaneet Grande, Tayla Parx, Victoria Monét, sekä sen tuottajat Tommy Brown, Charles Anderson ja Michael Foster. Sanoiltaan kappale kertoo Granden menneistä parisuhteista. Kappaleelle on toteutettu myös Hannah Lux Davisin ohjaama musiikkivideo, joka julkaistiin Granden YouTube-kanavalla 30. marraskuuta 2018. Video sisältää viittauksia elokuvista Mean Girls, Anna palaa!, 13 ja risat ja Blondin kosto. Video oli ehdolla vuoden 2019 MTV Video Music Awardsissa kategoriassa "Vuoden video".
"Thank U, Next" sai positiivisen vastaanoton musiikkikriitikoilta, jotka kehuivat sen koukuttavuutta ja positiivista sanomaa. Aikakauslehti Billboard listasi sen yhdeksi sadasta 2010-luvun parhaiten mieleentuovasta kappaleesta. Kappaleesta tuli kaupallisesti valtava menestys, sen päästyä jo ensimmäisellä listaviikolla Yhdysvaltain Billboard Hot 100-listan kärkeen joka teki siitä Granden uran ensimmäisen kyseisen listan kärkeen päässeen singlen. Muualla maailmassa se pääsi singlelistan kärkeen Alankomaissa, Australiassa, Irlannissa, Isossa-Britanniassa, Kanadassa, Kreikassa, Libanonissa, Malesiassa, Meksikossa, Portugalissa, Singaporessa, Suomessa, Uudessa-Seelannissa ja Virossa. Lisäksi se pääsi singlelistan kymmenen parhaan joukkoon Belgiassa, Costa Ricassa, Guatemalassa, Islannissa, Itävallassa, Norjassa, Ruotsissa, Slovakiassa, Sveitsissä, Tanskassa, Tšekissä ja Unkarissa. Grande on esittänyt kappaleen livenä muun muassa The Ellen DeGeneres Showssa sekä vuoden 2020 Grammy-palkintogaalassa.
Käännös suomeksi
Suomen pelimuseo

| Suomen pelimuseo |
| --- | --- |
 Näkymä Suomen pelimuseon näyttelyyn.
Tyyppi:  Museo 
Sijainti:  Museokeskus Vapriikki, Tampere
Perustettu:  2017
Kotisivut:  www.vapriikki.fi/nayttelyt/suomen-pelimuseo-nayttelyt/
Koordinaatit:  61°30′10.85″N, 23°45′37.29″E
 fiSuomen pelimuseo 
  
Suomen pelimuseo on pelaamisen historiaan keskittyvä museo, joka avattiin tammikuussa 2017 Tampereelle Museokeskus Vapriikin tiloihin. Museon toteuttavat yhteistyössä Tampereen kaupunki, Mediamuseo Rupriikki, Pelikonepeijoonit ja Tampereen yliopisto. Pelimuseo on Suomen ensimmäinen pysyvä peleihin keskittyvä museo.
Museon kokoelman pääpaino on digitaalisissa peleissä, mutta näytteillä on myös lauta- ja roolipelejä. Pelejä ja pelikoneita 1990-luvulta asti kerännyt kolmen harrastajan ryhmittymä Pelikonepeijoonit luovutti oman kokoelmansa museon käyttöön.
Osa museon rahoituksesta toteutettiin joukkorahoituskampanjalla vuonna 2015. Kampanjassa yli 1 100 ihmistä tai organisaatiota lahjoitti yli 86 000 euroa museolle. Kampanjan minimitavoite oli 50 000 euroa. Lahjoitusrahalla on tarkoitus lisätä näyttelyn vuorovaikutteisuutta pelipisteillä ja kunnostetuilla peliautomaateilla. Pelattavana on muun muassa Pong-automaatti, Lohikäärmepuu-peli ja Twilight Zone -flipperi. Yhteensä museossa on esillä sata peliä, joista pelattavissa on 60 kpl.
Joukkorahoituskampanjaan osallistuneet pääsivät museoon jo joulukuussa 2016. Pelimuseolle on varattu Vapriikista 400 neliömetrin tilat.
Suomen pelimuseon logo.
Tunnustukset

Museo palkittiin Finnish Game Awards -gaalassa Vuoden 2016 ilmiönä. Vuoden 2017 GameXpossa museo palkittiin Vuoden pelikasvattaja -palkinnolla. Vuonna 2018 Society for the History of Technology valitsi Suomen pelimuseon vuoden 2018 Dibner Award for Excellence in Museum Exhibits -palkinnon saajaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suomen pelimuseo Wikimedia Commonsissa
Suomen pelimuseon viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Tektronix 4050

Tektronix 4051:n mainos huhtikuulta 1976.
Tektronix 4050 on sarja Tektronixin valmistamia grafiikkatyöasemia. Sarjaan kuuluvat mallit 4051, 4052 ja 4054.
4051 julkaistiin vuonna 1976. Tietokoneessa oli Motorola 6800 -prosessori, DC300 nauha-asema ja se käytti "tallennusputkeksi" kutsuttua näyttötekniikkaa (Direct View Storage Tube). Tietokoneessa oli BASIC-tuki ja Tektronix julkaisi sille ohjelmia ROM-moduuleilla.
4052 ja 4052 käyttivät AMD Am2901 bit-slice -prosessoria Motorolan prosessorin sijaan.
Aiheesta muualla

Introduction to the Tektronix 4051: Part 1 (Introduction and Quick Sample Programs) (YouTube) (englanniksi)
Dokumentaatiota BitSavers.org-palvelussa (englanniksi)
The Tektronix 4052 System (englanniksi)
The Best of Creative Computing Volume 2 (published 1977) (englanniksi)
Saaranen

Saaranen on pieni maalaiskylä Iitissä, Päijät-Hämeessä, noin 7 kilometriä Kausalasta Haapakimolan suuntaan, ulottuen Kouvolan rajalle asti. Seututie 360 kulkee Saarasten läpi. Iitin historia III -kirjan mukaan asukasluku on ollut parhaimmillaan noin 200–300, nykypäivänä asukasluku on noin 50 henkilöä. Omaa koulua Saarasilla ei ole ollut vuosikymmeniin, vanha koulurakennus on Haapakimolantiellä.
Ikärakenne on vanhempaan ikäluokkaan painottuva, kuitenkin muutamia nuoria perheitä on ilmestynyt uusien talojen kera. Saaranen kuuluu ns. maakansaan, joten vesialueita ei löydy sieltä. Korkeuseroja löytyy ja runsaasti korkeita kallioita esiintyy, mutta muuten on varsin tasaista.
Iitin kylät
Haapa-Kimola
Kauramaa
Kausala
Kimola
Kirkonkylä
Koliseva
Koskenniska
Lyöttilä
Muikkula
Niinimäki
Perheniemi
Radansuu
Saaranen
Sitikkala
Säyhtee
Sääskjärvi
Taasia
Tapola
Vuolenkoski
Saara Vilén

Saara Marjatta Lahtinen (o.s. Vilén, s. 16. heinäkuuta 1934 Petäjävesi) on suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli 800 metrin juoksu. Hän edusti Koskenpään Kisaa vuoteen 1960 ja sittemmin Petäjäveden Petäjäisiä.
Vilén karsiutui 800 metrin alkuerissä Tukholman EM-kilpailuissa 1958. Hän saavutti samalla matkalla pronssia Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa Oslossa 1961. Hän edusti Suomea kuudessa maaottelujuoksussa vuosina 1958–1961 sijoittuen parhaimmillaan neljä kertaa toiseksi.
Vilén voitti 800 metrin Suomen-mestaruuden Mikkelissä 1961 ajalla 2.17,1. Hän saavutti samalla matkalla SM-hopeaa 1958, 1959 ja 1960. 400 metrin juoksussa hän sijoittui Kalevan kisoissa parhaimmillaan neljänneksi 1961 ja viisiottelussa kuudenneksi 1953.
Vilén voitti 3 × 800 metrin viestin Suomen-mestaruuden 1958 ja 1960. Maastojuoksun SM-kilpailuissa hän saavutti henkilökohtaisessa kilpailussa hopeaa 1958, 1959 ja 1961 sekä joukkuekilpailussa kultaa 1959 ja hopeaa 1958.
Vilén juoksi 800 metrin ennätyksensä 2.13,5 Jönköpingissä 20. heinäkuuta 1958.
Säiniönjärvi

| Säiniönjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Hirvensalmi
Koordinaatit:  61°33′15″N, 27°00′36″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pyhäveden valuma-alue (14.97)
Laskujoki:  Säiniönjoki Ylä-Kuomioon 
Järvinumero:  14.977.1.013
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  116,9 m  
Pituus:  1,9 km  
Leveys:  670 m  
Rantaviiva:  4,63 km  
Pinta-ala:  69,046 ha  
Saaria:  1 
 fiSäiniönjärvi 
Säiniönjärvi  on Etelä-Savossa Hirvensalmella  Hietasten lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 1,9 kilometriä pitkä, 670 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 69 hehtaaria. Järvellä on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 4,6 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Pyhäveden valuma-alueella (14.97), jonka Ala-Kuomion valuma-alueeseen (14.977) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 116,9 metriä mpy.
Historiaa

Järvellä on toimitettu aikoinaan järvenlasku.