stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dominika Cibulková
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dominika Cibulková Wikimedia Commonsissa
Dominika Cibulkován kotisivut
Dr. Feelgood (kappale)

| ”Dr>  Feelgood” Mötley Crüe |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Dr. Feelgood
 B-puoli: ”Sticky Sweet”
 Julkaistu: 1989
 Tekijä(t): Nicki Sixx & Mick Mars
 Tyylilaji: glam metal
 Kesto: 04.50
 Levy-yhtiö: Elektra
Mötley Crüen muut singlet
| ”You're All I Need” 1987 | ”Dr. Feelgood” 1989 | ”Kickstart My Heart” 1989 |
Dr. Feelgood on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Mötley Crüen kappale saman nimiseltä albumilta. Kappale on Mötley Crüen tunnetuimpia.
Kappale sijoittui Billboardin Hot 100 listalla kuudenneksi ja Mainstream Rock listalla seitsemänneksi. Single myi kultaa kotimaassaan Yhdysvalloissa. Vuonna 2009 VH1 valitsi kappaleen kaikkien aikojen 15 parhaaksi hard rock kappaleeksi.
Kokoonpano

Vince Neil ‎– laulu
Mick Mars ‎– kitara, taustalaulu
Nikki Sixx ‎– basso, taustalaulu
Tommy Lee ‎– rummut, taustalaulu
Aiheesta muualla

Dr. Feelgood ja kappaleen sanat Mötley Crüen kotisivut. Arkistoitu 3.1.2010. Viitattu 13.10.2009. (englanniksi)
Motley Records / Eleven Seven Music: Mötley Crüe - Dr. Feelgood (musiikkivideo) YouTube.
Edward Frankland

Edward Frankland
Edward Frankland (18. tammikuuta 1825 – 9. elokuuta 1899) oli englantilainen kemisti. Hän oli veden analysoinnin asiantuntija ja kehitti valenssin käsitteen. Hän oli myös yksi organometallikemian kehittäjistä.
Käännös suomeksi
Elina Anttilainen

Miina Elina Anttilainen (16. syyskuuta 1894 Tohmajärvi – 5. lokakuuta 1978 Mäntsälä) oli suomalainen runoilija.
Anttilainen toimi Teosofisen Seuran Kalevala loosin julkaiseman Lootus-lehden toimittajana. Lehti lakkasi ilmestymästä Anttilaisen kuoltua mutta hänen testamenttivaroillaan julkaistiin Anttilaisen runoja sisältänyt runokokoelma Matonkutoja.
Teoksia

Nimimerkillä Elina Eteläperä:
Matonkutoja. Teosofisen seuran Kalevala-looshi, Helsinki 1980
Edward F. Noyes

Edward F. Noyes
Edward Follansbee Noyes (3. lokakuuta 1832 Haverhill – 4. syyskuuta 1890) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko.
Noyes osallistui Yhdysvaltain sisällissotaan pohjoisvaltioitten armeijassa. Hän toimi Ohion kuvernöörinä vuosina 1872–1874 ja presidentti Rutherford B. Hayesin suurlähettiläänä Ranskaan vuosina 1877–1881.
Elm Point

Elm Point Minnesotassa ja rajautuu pohjoisessa Kanadan Manitobaan.
Elm Point on pieni asumaton eksklaavi alue Minnesotan osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen erottaa Yhdysvaltain muista alueista Lake of the Woods -järvi. Maayhteys on vain Kanadan kautta.
Elm Point on noin 300 metriä leveä ja 1,2 kilometriä pitkä niemi. Maaston keskikorkeus on noin 323 metriä merenpinnasta. Pohjoisessa Elm Point rajoittuu Kanadan Manitoban provinssiin, josta sinne ei johda teitä ja maasto on erittäin vaikeakulkuista suota. Maitse alueelle pääseekin vain talvisaikaan.
Dujiangyanin kastelujärjestelmä

Kuva Dujiangyanin kastelujärjestelmästä
Dujiangyanin kastelujärjestelmä (kiin. 都江堰, Dūjiāngyàn) on historiallinen kastelujärjestelmä Sichuanin maakunnassa 56 kilometriä länteen Chengdun kaupungista. Shu-valtakunnan kuvernööri Li Bing rakennutti sen noin 250 eaa. Dujiangyanin kastelujärjestelmä lisättiin Unescon maailmanperintöluetteloon yhdessä Qingchengvuoren kanssa vuonna 2000.
Kastelujärjestelmä kääntää osan Jangtsen sivuhaarasta, Minjoesta (Minjiang) akveduktiin, joka johtaa Chengduhun. Järjestelmän rakentamiseksi jokea reunustavien vuorten läpi piti tehdä polku, mikä onnistuttiin tekemään aikana, jolloin räjähteitä ei ollut vielä keksitty, vuorotellen kuumentamalla ja viilentämällä kiveä, jotta se halkeilisi ja heikkenisi. Systeemiin kuuluu myös pato keskellä järveä hiesun määrän vähentämiseksi akveduktissa. Patoaukko sallii ylimääräisen veden valumisen Minjiangia pitkin estääkseen tulvimisen Chengdun patoaltaassa.
Kastelujärjestelmä oli vaikutuksiltaan huomattava keksintö, joka auttoi paitsi tulvientorjunnassa, myös joen kuljettaman ravinteikkaan kiintoaineksen kuljettamisessa ja peltojen kastelemisessa. Keksintö nosti osaltaan Shu-valtakunnan ja Sichuanin Kiinan vilja-aitaksi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Qingchengvuori ja Dujiangyanin kastelujärjestelmä UNESCOn sivuilla (englanniksi) (ranskaksi)
Unescon maailmanperintökohteet Kiinassa
Chengden kesäpalatsi ja ympärillä olevat temppelit
Chengjiangin fossiilialue
Dazun kalliokaiverrukset
Dengfengin historialliset monumentit "Taivaan ja maan keskellä"
Emeivuori ja Leshanin jättiläisbuddha
Ensimmäisen Qin-keisarin mausoleumi
Etelä-Kiinan karstialueet
Fanjingvuori
Fujianin tulout
Goguryeo-kuningaskunnan pääkaupungit ja hautakummut
Hangzhoun Xihujärven kulttuurimaisema
Honghen hanien riisipenkereiden kulttuurimaisema
Huanglongin maisema-alue
Huangshanvuoristo
Hubein Shennongjia
Jiuzhaigoun maisema-alue
Kaipingin diaolout ja kylät
Keisarinkanava
Kesäpalatsi, keisarillinen puutarha Pekingissä
Kiinan danxia
Kiinan muuri (Badaling, Shanhai-sola ja Jiayu-sola)
Kulangsu: historiallinen kansainvälinen siirtokunta
Kungfutsen temppeli ja hautausmaa sekä Kongin sukukartano Qufussa
Lijiangin vanhakaupunki
Longmenin luolat
Lushanin kansallispuisto
Macaon historiallinen keskusta
Ming- ja Qing-dynastioiden keisarilliset haudat
Ming- ja Qing-dynastioiden keisarilliset palatsit Pekingissä ja Shenyangissa (Kielletty kaupunki ja Mukdenin palatsi)
Mogao-luolat
Muinaiset kylät Etelä-Anhuissa - Xidi ja Hongcun
Pingyaon vanhakaupunki
Potala-palatsin historiallinen kokonaisuus Lhasassa
Qingchengvuori ja Dujiangyanin kastelujärjestelmä
Qinghain Hoh Xil
Sanqingshanin kansallispuisto
Sichuanin isopandan rauhoitusalueet
Silkkitie: Chang’anin–Tianshanin käytävän reittiverkosto (jaettu Kazakstanin ja Kirgisian kanssa)
Suzhoun klassiset puutarhat
Taivaan temppeli, keisarillinen uhrialttari Pekingissä
Taivuori
Tienšan Sinkiangissa
Tusi-kohteet
Wudangvuorten muinainen rakennusryhmä
Wulingyuanin maisema-alue
Wutaivuori
Wuyivuoristo
Xanadun rauniot
Yinxu
Yungangin luolat
Yunnanin kolmen rinnakkaisen joen suojelualueet
Zhoukoudianin pekinginihmisen löytöpaikka
Zuojiang Huashanin kalliomaalausten kulttuurimaisema
Dundgovi

| Dundgovin provinssi Дундговь аймаг |
| --- | --- |
 Maisemaa Dundgovin provinssissa
 Lippu:  Vaakuna
 Sijainti Mongoliassa
Valtio:  Mongolia
Perustettu:  1942
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Mandalgovi
Pinta-ala:  74 700 km²
Väkiluku (2010):  38 543
 – väestötiheys:  0,5 as./km²
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  MN-059
Dundgovi (mong. Дундговь аймаг, Dundgovi aimag) on yksi Mongolian 21 provinssista. Se sijaitsee maan keskiosassa Ulan Batorin eteläpuolella ja rajautuu Tövin, Govisümberin, Dornogovin, Ömnögovin ja Övörhangain provinsseihin. Siellä on vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 38 543 asukasta ja sen pinta-ala on 74 700 neliökilometriä. Provinssin pääkaupunki on Mandalgovi.
Aluejako

Provinssi jakaantuu 15 pienempään osaan, sumiin. Ne ovat:
| Sum | Mongoliksi | Väkiluku (2015) |
| --- | --- | --- |
| Adaatsag | Адаацаг | 2 801 |
| Bajanžargalan | Баянжаргалан | 1 189 |
| Delgerhangai | Дэлгэрхангай | 2 158 |
| Delgertsogt | Дэлгэрцогт | 1 547 |
| Deren | Дэрэн | 2 026 |
| Erdenedalai | Эрдэнэдалай | 5 590 |
| Govi-Ugtaal | Говь-Угтаал | 1 574 |
| Gurvansaihan | Гурвансайхан | 2 073 |
| Huld | Хулд | 2 295 |
| Luus | Луус | 1 791 |
| Saihan-Ovoo | Сайхан-Овоо | 2 136 |
| Saintsagaan | Сайнцагаан | 14 294 |
| Tsagaandelger | Цагаандэлгэр | 975 |
| Ölziit | Өлзийт | 2 319 |
| Öndöršil | Өндөршил | 1 410 |
Kuvia

Temppeli Erdenedalaissa
Ongin luostarin raunioita
Baga Gazryn Tšuluun kivimuodostelmia
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dundgovi Wikimedia Commonsissa
Mongolian provinssit
Provinssit: Arhangai | Bajan-Ölgii | Bajanhongor | Bulgan | Darhan-Uul | Dornod | Dornogovi | Dundgovi | Govi-Altai | Govisümber | Hentii | Hovd | Hövsgöl | Ömnögovi | Orhon | Övörhangai | Selenge | Sühbaatar | Töv | Uvs | Zavhan
Kunta: Ulan Bator
Egyptin mau

| Egyptinmau |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa::  Egypti
Rodun syntyaika::  n. 1 400 eaa.
Rodun lyhenne::  MAU
Kategoria::  III
Ulkonäkö ja terveys
Turkki::  lyhyt
Paino::  urokset 4–6 kg, naaraat 3–5 kg
Aiheesta muualla
  Egyptinmau Commonsissa 
Egyptinmau on kissarotu, joka on saanut nimensä muinaisten egyptiläisten, nimellä Mau tai Miw kutsutun pyhän kissan mukaan. 
(Mau tarkoittaa yksinkertaisesti kissaa.)
Rodun historiaa

Egyptiläisen maun arvellaan olevan Lähi-idän Kairon paikkeilla syntynyt alkuperäisrotu. Maun arvellaan olevan Egyptin pyhien kissojen jälkeläinen, ja se on ainoa luonnollisesti syntynyt täplikäs kotikissarotu. Useiden pyramidien seinämaalauksissa on kuvattuna täplikkäitä kissoja osallisena ankkojen metsästyksessä yhdessä ihmisten kanssa. Egyptinmaun juuret ulottuvat siis yli 3 500 vuoden taakse. Mau on arkeologisten löytöjen valossa maailman vanhin kesykissarotu. Mau tuli Roomaan 1950-luvulla ja Amerikkaan 1953. Vuonna 1978 CFA hyväksyi egyptinmaun ja 14 vuotta myöhemmin vuonna 1992 sen hyväksyi myös FIFé. Ensimmäinen mau tuli Suomeen 1993, ja vuonna 2013 yksilöitä on hieman päälle sata. Kasvatuksen seurauksena määrä on kasvussa. Suomessa ensimmäinen pentue syntyi vuonna 2006.
Nykyään virallisia egyptinmau-kissoja on Amerikassa, Euroopassa, Australiassa ja useilla muilla alueilla, joissa harrastetaan kissankasvatusta. Epävirallista, ei-puhdasrotuista mauntyyppistä kesykissaa esiintyy katukissoina ja lemmikkeinä yleisesti koko Itä-Afrikan pohjoisosassa, ja se on tuttu näky kulkukissana Kairon kaduilla.
Luonne

Egyptinmau on ystävällinen ja leikkisä. Se on hyvin aktiivinen ja seurallinen kissa. Mau on älykäs[lähde? ], ja se voi opetella itsekseen temppuja, kuten oppia avaamaan suljettuja ovia ja noutamaan leluja. Useimmiten kissa kiintyy yhteen ihmiseen ylitse muiden, mutta "lahjuksin" se voi kiintyä myös muihin. Mau ääntelee paljon, mutta sen ääni on kaunis ja hiljainen.[lähde? ]
Värit ja rakenne

Kissarodulla on kolme virallista värimuotoa:
Hopea eli hopeatäplikäs (hopeanharmaa, mustat kuviot, MAU ns 24)
Pronssi eli ruskeatäplikäs (ruskea, tummanruskeat tai mustat kuviot, MAU n 24)
Savu eli mustasavu (musta, juuresta valkea karva, mustat haamukuviot, MAU ns)
Lisäksi vähäisessä määrin esiintyy mustaa ja sinistä väriä, mutta ne eivät ole näyttelykelpoisia. Siitokseen niitä voidaan käyttää harkiten, järjestöistä riippuen.
Maun turkki on keskipitkä, ja karvoissa on vähintään kaksi tasaista väriraitaa. Turkki on hieno ja silkkinen, mutta toisaalta tiheä ja kimmoisa.
Maun vartalo on keskipitkä, lihaksikas ja kaunislinjainen. Pää on pyöristyneen kiilan muotoinen ja nenä lyhyt. Kissan otsalla on skarabee-merkki eli "M"-kuvio. Silmät ovat karviaismarjanvihreät ja mantelin muotoiset, korvat ovat suuret tai keskikokoiset, melko teräväkärkiset ja aika kaukana toisistaan. Maulle on tyypillistä "huolestunut" ilme, joka johtuu silmien sijoittumisesta ja muodosta. Maun jalat ovat keskipitkät, sopusuhtaiset, ja niissä on pilkkuja sekä raitoja. Takajalat ovat pitemmät kuin etujalat. Häntä on keskipitkä, hieman kaventuva ja siinä on runsaasti raitoja.
Aiheesta muualla

Suomen Egyptinmaut ry
Elina Berglund

Elina Berglund (s. 1984) on ruotsalainen hiukkasfyysikko, joka oli mukana tutkimusryhmässä, joka löysi kuulun Higgsin bosonin vuonna 2012. Berglund tunnetaan myös Natural Cycles -kännykkäsovelluksen perustajana.
Berglund oiskeli teknillisen fysiikan diplomi-insinööriksi Lundin yliopistossa vuosina 2003-2008 ja valmistui tohtoriksi Geneven yliopistosta vuonna 2011. Berglund on tullut kuuluisaksi Higgsin bosonin löytämisestä heinäkuussa 2012. Higgsin bosoni on alkeishiukkanen, jota etsittiin pitkään. Berglund oli yksi 3000:sta tieteilijästä, jonka tehtävänä oli löytää alkeishiukkanen, jota hiukkasfyysikot olivat jahdanneet yli 50 vuotta.
Natural Cycles on maksullinen perhesuunnitteluun tarkoitettu älypuhelinsovellus, jonka toiminta perustuu kuukautisten ajankohdan ja päivittäisen kehon lämpötilan mittauksen perusteella toimivaan algoritmiin. Sovellus hyväksyttiin viralliseksi ehkäisykeinoksi Euroopassa helmikuussa 2017.
Julkaisut

Identification and prediction of the fertile window using NaturalCycles
Fertility awareness-based mobile application for contraception
Observation of a New Particle in the Search for the Standard Model Higgs Boson with the ATLAS Detector at the LHC
Ecology Stone

Ecology Stone on Akseli Leinosen suunnittelema julkinen taideteos kauppakeskus Triplan sisäänkäynnin yläpuolella, Fredikanterassilla Helsingin Keski-Pasilassa. Teos voitti kaksivaiheisen suunnittelukilpailun keväällä 2017, jossa haettiin pysyvää ja paikkasidonnaista teosta, joka vahvistaisi Fredikanterassin luonnetta kohtaamis- ja viihtymispaikkana. Teoksen toivottiin antavan alueelle identiteettiä ja tarjoavan uusia näkökulmia alueen asukkaille ja muillekin Pasilassa liikkuville. Ecology Stone paljastettiin lokakuussa 2020.
Teos koostuu mustasta, suorakulmaisesta palkista, jonka kulmaan on asennettu raudoitettuun kevytbetoniin valettu kiveä muistuttava harmaa osa. Sen rakenteessa on kastelujärjestelmä, joka on yhteydessä kiven sisällä olevaan istutusaltaaseen. Altaaseen istutetaan suomalaisen metsämaiseman tyypillistä kasvillisuutta. Myös kiven pinta käsitellään aineella, johon sammaleen on helppo kiinnittyä.
Arkkitehti Akseli Leinosen mukaan teos on kuollut kappale, jonka päältä luonto pystyy kuitenkin kasvamaan ulos. Luonnon tasapaino muodostuu siitä, että keinotekoisen kappaleen päällä on luonto. Teoksen avulla hän haluaa herätellä ihmisiä tiedostamaan rakentamisen vaikutuksia luontoon. Teos osoittaa, että luonto pystyy kuitenkin elämään ihmisen rakentamassa kaupungissa.
Voitettuaan suunnittelukilpailun Ecology Stone oli Akseli Leinosen ensimmäinen julkinen taideteos. Vuonna 2019 valmistui hänen teoksensa Massa Kansalaistorille Oodin eteen.
Teos on toteutettu Keski-Pasilassa käytössä olevalla prosenttiperiaatteella, jonka mukaan alueen kaupungin infrastruktuurihankkeiden kustannuksista käytetään taiteeseen noin yhtä prosenttia vastaava osuus.
Kuvia teoksesta

Akseli Leinosen Ecology Stone.
Teoksen osa "kivi" lokakuussa 2020.
Ecology Stone kuvattuna itään.
Teos ja taustan julkisivuja.
Teos kuvattuna Fredikantorilta etelään rakennusten välistä.
Aiheesta muualla

Teoksen suunnittelupiirustuksia
Teosta koskeva sopimus
Akseli Leinosen kotisivu
Emännänveitsi

Emännänveitsi on perinteinen työkalu, jota talojen emännät kantoivat mukanaan ja käyttivät kaikkiin päivän askareihin. Perinteinen emännänveitsi taotaan käsin hiiliteräksestä. Emännänveitsessä ei ollut ennen vanhaan puista kahvaa, ettei se palaisi, mikäli veitsi unohtuu kuumalle hellalle.
El Eulma

| El Eulma العلمة, al-ʿUlma |
| --- | --- |
 Katu Souk Dubaïssa.
 El Eulma
 Koordinaatit: 36°9′7″N, 5°41′13″E 
Valtio:  Algeria
Maakunta:  Sétif
Piirikunta:  El Eulma
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  74,2 km²
Väkiluku (2021):  249 800
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
El Eulma (arab. العلمة‎, al-ʿUlma) on kaupunki ja piirikunnan keskus Sétifin maakunnassa Algeriassa. Se sijaitsee Atlasvuorten ylätasangolla 27 kilometriä Sétifistä itään. El Eulman kunnassa oli arviolta 249 800 asukasta vuonna 2021.
El Eulman kunnan pinta-ala on 74,2 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Guelta Zerkan, idässä Belaan ja Bir El Archin, etelässä Bazer Sakhran ja lännessä Ouled Saborn kuntiin.
Ranskalaisten vuonna 1862 perustama kunta oli nimeltään Saint-Arnaud marsalkka Jacques Leroy de Saint Arnaudin mukaan. Vuonna 1885 sen kautta rakennettiin Algerin ja Constantinen välinen rautatie. Pieni karjamarkkinoistaan tunnettu kaupunki on kasvanut tavattoman nopeasti varsinkin 1990-luvulla tapahtuneen tuontikaupan vapautumisen ansiosta.
Kaupungin pääelinkeinot ovat kaupankäynti ja teollisuus. Sen Souk Dubaï -niminen liikekeskusta on Algerian tärkein kotitaloustarvikkeiden ja rautatavaran kauppapaikka, jonka vaikutus ulottuu Tunisiaan ja Sahelin maihin.
Elina Autio

Elina Autio Kiasmassa vuonna 2015.
Elina Mirjami Autio (s. 1985 Tampere) on suomalainen kuvataiteilija, ja vuoden 2018 nuoren taiteilijan Dukaattipalkinnon saaja.
Hän on valmistunut vuonna 2014 Taideyliopiston Kuvataideakatemiasta taiteen maisteriksi, jonka lisäksi hän on opiskellut myös Münchenin taidekorkeakoulussa vuodet 2012–2013.
Valokuva Elina Aution teoksesta Clip. 2023, Tampere.
Aution töitä on nähtävissä muun muassa seuraavissa kokoelmissa: Kansallisgalleria, Kiasma, Suomen Kuvataideakatemia ja Suomen Taideyhdistys, sekä tilaustyönä tehty teoskokonaisuus Espoon modernin taiteen museo EMMA:ssa. Lisäksi hän on tuottanut julkisia taideteoksia Merituulentorille Espooseen (2019), Pirte-terveysasemalle Tampereelle (2018), ja YTHS:n tiloihin Helsinkiin (2011).
Autio asuu ja työskentelee Valkeakoskella.
Aiheesta muualla

Elina Autio Kansallisgallerian kokoelmissa
Galleria Anhavan kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Artikkeli Skenet-lehdessä (Arkistoitu – Internet Archive)
Elina Aution kotisivut
Dukaatti

Ruotsin kuningatar Kristiina vuoden 1645 dukaatissa.
Dukaatti oli kultaraha, jota käytettiin kaupassa halki Euroopan ennen ensimmäistä maailmansotaa. Rahan paino on 3,494 grammaa, ja on 0,1125 troy-unssia 98,6 % puhdasta kultaa.
Dukatin käypä arvo vaihtelee kullan kurssihinnan, kolikon kunnon ja harvinaisuuden mukaan.
Historia

Ensimmäisen kerran dukaatteja löi Sisilian kuningas Roger II vuonna 1140. Ensimmäiset dukaatit olivat hopeisia. Dukateista tuli merkittävä maksuväline vuonna 1284, kun Venetsian tasavallan doge Giovanni Dandolo löi paikallisen, kultaisen version rahasta, nimellä zecchini. Painoltaan vakioidusta kultadukatista tuli laajalti Euroopan eri valtioissa hyväksytty maksuväline, eräänlainen keskiaikainen Yhdysvaltain dollari, joka säilytti asemansa Venetsian tasavallan loppuun saakka.
Monet muutkin löivät omia kultaisia dukattejaan, Euroopassa valtioista esimerkiksi Itävalta, Unkari ja Alankomaat. Tunnetuin dukaatteja käyttänyt valtio oli Alankomaat, joka käytti dukaatteja vielä jonkin aikaa ensimmäisen maailmansodan jälkeenkin.
Näinä päivinä jotkin rahapajat - vaikkapa alankomaalainen Royal Dutch Mint - tuottavat toisinaan pieniä eriä dukaatteja, lähinnä keräilijöille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dukaatti Wikimedia Commonsissa
http://www.hysn.fi/wp-content/uploads/2018/03/Kultarahat-Suomessa-ja-muualla-Osa-1.pdf
http://www.hysn.fi/wp-content/uploads/2018/03/Kultarahat-Suomessa-ja-muualla-osa-2-1.pdf
Eduard Heger

| Eduard Heger |
| --- | --- |

Slovakian pääministeri
 1.4.2021–15.5.2023  
Presidentti:  Zuzana Čaputová
Edeltäjä:  Igor Matovič
Seuraaja:  Ľudovít Ódor
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. toukokuuta 1976 (ikä 48)  Bratislava, Tšekkoslovakia
Tiedot
Puolue:  Demokrati
 Nimikirjoitus
Eduard Heger (s. 3. toukokuuta 1976 Bratislava, Tšekkoslovakia) on slovakialainen poliitikko. Hän toimi Slovakian pääministerinä vuoden 2021 huhtikuusta vuoden 2023 toukokuuhun. Tätä aiemmin hän oli Igor Matovičin hallituksen valtiovarainministeri.
Ura

Ennen pääministeriksi nousemistaan Heger toimi Matovičin hallituksen valtionvarainministerinä sekä varapääministerinä. Venäläisten Sputnik-koronavirusrokotteiden hankkimiseen liittyneen skandaalin myötä Matovič joutui eroamaan marraskuussa 2021. Samasta Tavalliset ihmiset puolueesta tullut Heger nimettiin kuukauden kestäneen prosessin jälkeen pääministeriksi huhtikuussa 2021.
Hegerin hallitus kaatui koalitiokumppaneiden väliseen riitelyyn vuoden 2022 lopussa. Hän jatkoi maan väliaikaisena pääministerinä presidentti Čaputován tuella toukokuuhun 2023 asti. Hän jätti eronpyyntönsä 7. toukokuuta kun usean väliaikaisen hallituksen ministerin eroaminen johti presidentin luottamuksen menettämiseen.
Väliaikaisena pääministerinä toimiessaan Heger ilmoitti eroavansa entisestä Tavalliset ihmiset-puolueestaan. 7. maaliskuuta hän ilmoitti liittymisestään uuteen Demokrati-puolueeseen, jonka puheenjohtajana hän toimii.
Duke Aiona

| Duke Aiona |
| --- | --- |
 Aiona valokuvattuna vuonna 2009
Havaijin varakuvernööri
 4.12.2002 – 6.12.2010  
Kuvernööri:  Linda Lingle
Edeltäjä:  Mazie Hirono
Seuraaja:  Brian Schatz
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. kesäkuuta 1955 (ikä 69)  Pearl City, Havaiji, USA
Kansalaisuus:   yhdysvaltalainen
Ammatti:  lakimies, poliitikko
Puoliso:  Vivian Welsh (vih. 1981)
Lapset:  4
Tiedot
Puolue:  republikaanit
Tutkinnot:  Tyynenmeren yliopisto (BA) UH Mānoa (JD)
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.dukeaiona.com
James R. ”Duke” Aiona Jr. (s. 8. kesäkuuta 1955) on havaijilainen juristi ja poliitikko, joka toimi vuosina 2002–2010 osavaltion varakuvernöörinä. Hän edustaa republikaanista puoluetta.
Tausta ja yksityiselämä

Aiona syntyi vuonna 1955 Pearl Cityssä, joka tuolloin oli vielä melko lailla maaseutua. Hänen isänsä oli taustaltaan portugalilais-havaijilainen ja äiti kiinalainen. Isä toimi vakuutusalalla ja äiti ala-asteen opettajana. Hän valmistui lukiosta vuonna 1973.
Lukion jälkeen Aiona muutti Kaliforniaan ja opiskeli Tyynenmeren yliopistossa, josta hän valmistui kandidaatiksi vuonna 1977 pääaineenaan politiikan tutkimus. Tämän jälkeen hän palasi Havaijille ja alkoi opiskella lakia Havaijin yliopiston Mānoan kampuksella ja valmistui lakimieheksi vuonna 1981.
Valmistuttuaan Aiona on työskennellyt lain parissa kunnallisena syyttäjänä, asianajajana sekä osavaltion tuomarina. Hän on toiminut myös radiojuontajana.
Vuonna 1981 Aiona meni naimisiin Vivian Welshin kanssa. Parilla on yhteensä neljä lasta.
Poliittinen ura

Aiona valittiin ensimmäiseen poliittiseen luottamustehtäväänsä vuonna 2002, kun hänet valittiin Havaijin varakuvernööriksi. Kuvernöörinä toimi Linda Lingle, jonka kassa Aiona voitti kuvernöörinvaalit vuonna 2006. Vuonna 2003 Aiona pani alulle komitean, jonka tehtävänä oli puuttua Havaijin huumeongelmiin. Mukana oli edustajia kaikilta hallinnon tasoilta.
Varakuvernöörin kausiensa jälkeen Aiona oli ehdolla kuvernööriksi, mutta hävisi ensin Neil Abercrombielle vuonna 2010 ja sitten David Igelle vuonna 2014.
Aiona asettui ehdokkaaksi uudelleen vuoden 2022 kuvernöörinvaaleissa. Hänen varakuvernööriehdokkaanaan toimi vanhempi pastori Seaula Tupa‘i.
Duke-luokka (linjalaiva)

| Duke |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Pituus:  54,1 m (tykkikansi) 44,27 m (köli)
Leveys:  15,24 m
Syväys:  6,45 m
Koneteho:  täystakiloitu purjealus
Miehistöä:  750
Aseistus
Meritorjunta:  90 tykkiä
Duke-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston neljän 90-tykkisen toisen luokan linjalaivan muodostama alusluokka.
Suunnittelu

Luokan suunnitteli 1771 Sir John Williams. Se oli viimeinen ennen Yhdysvaltain vapaussodan alkua valmistunut toisen luokan linjalaivaluokka. Se oli 90-tykkinen vastine Williamsin suunnittelemalle 100-tykkiselle ensimmäisen luokan linjalaivalle HMS Royal Sovereignille. Alustyypit olivat samalla ainoat Williamsin suunnittelemat kolmikantiset alukset. HMS Duke, HMS Glory ja HMS Royal Sovereign olivat ensimmäiset Plymouthin telakan valmistamat kolmikantiset.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HMS Duke | Plymouthin telakka | lokakuu 1772 | 18. lokakuuta 1777 | 2. elokuuta 1778 | romutettu 1843 |
| HMS Glory | Plymouth | 7. huhtikuuta 1775 | 5. heinäkuuta 1788 | 23. joulukuuta 1793 | romutettu 1843 |
| HMS St. George | Portsmouthin telakka | elokuu 1774 | 4. lokakuuta 1785 | 11. syyskuuta 1790 | haaksirikkoutunut 1811 |
| HMS Atlas | Chathamin telakka | 1. lokakuuta 1777 | 13. helmikuuta 1782 | 30. maaliskuuta 1782 | romutettu 1821 |
El Gaucho Martín Fierro

El Gaucho Martín Fierro on Argentiinan kansalliseepos, jonka on kirjoittanut argentiinalainen runoilija José Hernández.
Hernández vietti nuoruutensa karjatilalla, ja Martin Fierro -eepos perustuu hänen silloisiin kokemuksiinsa kuulemiinsa gauchokulttuurin tarinoihin. 1920-luvulla eräät argentiinalaiset kirjailijat, kuten muun muassa Jorge Luis Borges, julkaisivat avantgardistista kirjallista aikakauslehteä Martin Fierro, joka ilmestyi 1924–1927. Teoksen toinen osa La vuelta de Martín Fierro ilmestyi 1878.
Teoksen runomitta perustuu espanjalaiseen runotraditioon ja on kahdeksantavuinen. Kieleltään teos on elävä ja kansanomainen. Hernández puolustaa gauchojen oikeuksia.