stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Shelley Winters

| Shelley Winters |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. elokuuta 1920 Saint Louis, Illinois, Yhdysvallat
Kuollut: 14. tammikuuta 2006 Beverly Hills, Kalifornia
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Shelley Winters (alk. Shelley Schrift, 18. elokuuta 1920 Saint Louis, Illinois, Yhdysvallat – 14. tammikuuta 2006) oli juutalaista syntyperää oleva yhdysvaltalainen näyttelijä, joka palkittiin kahdesti sivuosa-Oscar-palkinnolla.
Winters esiintyi yli sadassa elokuvassa, joista ensimmäinen oli What a Woman vuodelta 1943. Hänellä oli parhaan naispääosan Oscar-ehdokkaana elokuvista Paikka auringossa (A Place in the Sun, 1951) ja koomisesta roolistaan elokuvassa The Poseidon Adventure vuodelta 1972. Sivuosa-Oscarin hän sai kahdesti: vuoden 1959 elokuvasta Anne Frankin päiväkirja (The Diary of Anne Frank) ja Kosketus onneen (A Patch of Blue, 1966).
Nuorena Wintersiä pidettiin kukoistavana kaunottarena, ja hän sai rooleja ulkonäkönsä ansiosta. Niinpä hän meni Paikka auringossa-elokuvan koekuvauksiin ilman meikkiä, ja teki vaikutuksen näyttelijäntaidoillaan.
Wintersillä oli lukuisia rooleja myös televisiossa.
Winters oli kolme kertaa naimisissa. Hänestä kerrottiin myös monia juoruja. Hänellä väitetään olleen suhde presidentti John F. Kennedyn isän Joseph Kennedyn kanssa, ja ainakin hän oli läheinen Hollywood-näyttelijä William Holdenin kanssa, josta hän kertoo muistelmissaan.
Aiheesta muualla

Shelley Winters Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Skye Sweetnam

Sumo Cyco -yhtyeessä taiteilijanimellä Sever esiintyvä Skye Sweetnam vuonna 2015.
Skye Alexandra Sweetnam (s. 5. toukokuuta 1988 Bolton, Ontario, Kanada) on kanadalainen punkpop-laulaja ja lauluntekijä. Hän julkaisi ensimmäisen levynsä, Noice from the Basementin, vuonna 2003 yhdessä paikallisen tuottajan James Robertsonin kanssa. Samana vuonna ilmestyi single ”Billy S.” ja vuotta myöhemmin ”Tangled Up In Me”. Tämän jälkeen Skye on osallistunut muun muassa Britney Spearsin Onyx Hotel -kiertueeseen.
Skye on vieraillut televisiosarjassa Radio Free Roscoe vuonna 2004. Vuonna 2006 hän antoi lauluäänensä Barbielle piirroselokuvassa Barbie Diaries.
Skye Sweetnamiin ja hänen musiikkiinsa ovat vaikuttaneet useat elokuvat ja yhtyeet, joista mainittakoon Green Day, Alanis Morissette, Nirvana, Nelly Furtado ja Led Zeppelin. Hän on maininnut myös muutamia näyttelijöitä ja ohjaajia.
Aiheesta muualla

Skye Sweetnam Myspacessa (englanniksi)
Sapokan vesipuisto

| Sapokan vesipuisto |
| --- | --- |
 Sapokan vesiputous vuonna 2013.
Koordinaatit:  60°27′28″N, 026°56′39″E
Pinta-ala:  noin 3 hehtaaria
Perustettu:  1917, nykyisen puiston rakentaminen aloitettiin vuonna 1990.
Rakennuttaja:  Kotkan kaupunki
Suunnittelija:  Heikki Laaksonen
Kotisivut
Sapokan Vesipuisto on Kotkan keskustassa Kotkansaarella sijaitseva puisto. Puistoalue käsittää noin kolme hehtaaria Sapokanlahden pohjukan ympäristöä. Sapokanlahti on ollut kaavassa puistoalueena jo vuodesta 1917 lähtien. Nykyisen vesipuiston rakentaminen aloitettiin vuonna 1990. Pääsuunnittelija on Kotkan kaupunginpuutarhuri Heikki Laaksonen.
Puiston kuvaus

Puistossa on noin 20 metriä korkea vesiputous, jonka vesi pumpataan merestä puolen kilometrin päästä. Putouskallion huipulla on nähtävillä yli 20 kivipaatta, ”Kiviset Kotkat”, jotka esittelevät suomalaisia kivilaatuja. Myös puiston rakenteissa on käytetty työstettyä tai työstämätöntä kiveä monipuolisesti.
Puiston merenpuoleisessa osassa on säilytetty alkuperäistä luonnonmukaista kasvillisuutta, johon kuuluu vanhoja mäntyjä ja tervaleppiä. Näiden seuraksi on istutettu alppiruusuja ja monia luonnonkasveja. Puiston kaupunginpuoleinen osa on rakennettu voimakkaammin, siellä sijaitsevat ruusuterassi ja kivikkopuutarha. Puistossa on käytössä runsaasti erikoisvalaisimia, joilla tuodaan harkitusti esiin eri kohteita eri vuodenaikoina.
Taideteokset

Puistossa on toistakymmentä Hannele Kylänpään vuosina 2007–2010 pystytettyä eläinaiheista veistosta. Kylänpään pronssinen sorsaveistos, emo ja poikanen, varastettiin vuonna 2008. Teoksen emo tuli esiin tv-ohjelman kuvauksissa syksyllä 2013. Arvioitavaksi tuonut henkilö oli ostanut sen huutokaupasta. Emo on palautettu paikalleen. Vuonna 2016 puistoon pystytettiin Eero Hiirosen veistokset Vesitorso, Veden vartija ja Vedestä lähtenyt.
Tunnustukset

Puisto on palkittu Vuoden valaistuskohteena 1993, Vuoden ympäristörakenteena 1994 ja Vuoden kivityökohteena 1996. Vuonna 2019 puisto sai Green Flag Award -palkinnon joka myönnetään laadukkaasti ylläpidetyille ja kansainvälisen tason viheralueille jotka ovat kaikille avoinna. Kotkan kaupunki osallistui Green Flag Award -hankkeeseen ensimmäistä kertaa ja Sapokan vesipuiston lisäksi kaksi muutakin puistoa sai saman tunnustuksen: Katariinan Meripuisto ja Jokipuisto.
Kuvia

Sapokan vesiputous.
Sapokanlahtea putouskallion päältä nähtynä.
Puiston istutuksia ja rakenteita.
Kukkaistutuksia elokuussa 2013.
Kukkaistutusten vieressä kulkeva tie johtaa sillalle.
Ruusuja Sapokan puistossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sapokan vesipuisto Wikimedia Commonsissa
Krautsuk, Satu: Kaupungin vihatuin mies taikoi rumista satamista satumaan – sai aikaan kansanvaelluksen Yle Uutiset.  23.7.2016. Viitattu 7.5.2020.
Sapokan Vesipuiston kiinnostavia kasveja Kotkan kaupunki. Viitattu 7.5.2020.
Katri: Sapokan Vesipuisto Kotonajakaupungilla -blogi.  8.6.2016. Viitattu 7.5.2020.
Sapokan Vesipuisto – Suomen palkituin puisto Avoimet Puutarhat. Viitattu 7.5.2020.
Sherburne Wesley Burnham

Sherburne Wesley Burnham
Sherburne Wesley Burnham (1838–1921) oli yhdysvaltalainen amatööritähtitieteilijä. Burmhamin kiinnostus kohdistui kaksoistähtiin, joita hän löysi uusia yli 1 300.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sherburne Wesley Burnham Wikimedia Commonsissa
Sharp MZ

Sharp MZ on Sharp-yhtiön mallisarja henkilökohtaisia tietokoneita. Mallisarjan ensimmäinen tietokone on vuonna 1978 esitelty MZ-80K. Malli julkaistiin euroopassa vuonna 1979.
Tietokone valtasi puolet japanilaisista markkinoista.Laitteen kellotaajuus oli 2 Mhz ja video-RAMia oli 1 kilotavu.
Mallimerkintä tulee sanasta Micro ja Z-80 suorittimesta, jota tietokoneessa käytetään.
MZ-700 -sarja korvasi MZ-80 -sarjan vuonna 1982.
MZ-800 -sarja (nimellä MZ 1500 Japanissa) oli seuraaja MZ-700 -sarjalle.
Sharp MZ-721 tietokone Helsingin Tietokone- ja pelikonsolimuseossa.
MZ-2500 -sarjassa oli Zilog Z80B suoritin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sharp tietokoneita Wikimedia Commonsissa
Overview of the SHARP MZ-series (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Sharp Users Club (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Sinappikaali

| Sinappikaali |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Brassicales
Heimo::  Ristikukkaiskasvit Brassicaceae
Suku::  Eruca ja Diplotaxis
Laji::  Eruca sativa, Eruca vesicaria ja Diplotaxis tenuifolia, Diplotaxis muralis
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sinappikaalin lehti
Sinappikaali on ristikukkaiskasveihin kuuluva kaalin sukuinen kukkiva viljelyskasvi, jota käytetään yrtti- ja salaattivihanneksena. Suomessa sitä usein myydään italiankielisellä nimellään rucola. Sinappikaali kasvaa luonnonvaraisena Etelä-Euroopassa, missä sitä on käytetty ainakin Rooman valtakunnan ajoista asti.[lähde? ] Kaupallisiin tarkoituksiin sitä ei kuitenkaan Suomessa viljelty merkittävissä määrin ennen 1990-lukua.
Isohietasinappia (Diplotaxis tenuifolia) ja pikkuhietasinappia (Diplotaxis muralis) kutsutaan Suomessa nykyisin villirucolaksi. Isohietasinappi on monivuotinen ja saattaa talvehtia Suomessa. Pikkuhietasinappi on yksivuotinen.
Historia

Jo muinaiset roomalaiset viljelivät sinappikaalia. He uskoivat kasvilla olevan sukupuoliviettiä kiihottava vaikutus. Pohjolassa sinappikaalia viljeltiin lääkekasviksi 1400-luvulta alkaen, mutta väitetyn seksuaaliviettiä kiihottavan vaikutuksen vuoksi sen viljely kiellettiin luostaripuutarhoissa, ja lopulta viljely lakkasi muuallakin. 1990-luvulla alkoi kasvin laajamittainen viljely, ja silloin se palasi Suomeen uudella nimellä: siitä oli tullut italian kielen mukaisesti rucola. Vierasperäinen nimi hyväksyttiin myös virallisesti.
Käyttö

Sinappikaalia käytetään raakana salaatteihin ja voileipiin. Kypsennettynä sitä käytetään pastakastikkeisiin ja muihin lämpimiin ruokiin. Sinappikaalia voidaan lisätä pitsan päälle kypsentämisen loppuvaiheessa tai heti sen jälkeen. Sitä käytetään usein myös ruoka-annosten koristelussa.
Maultaan sinappikaali on voimakas, joskus jopa pistävän sinappimainen. Se sisältää runsaasti C-vitamiinia ja rautaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sinappikaali Wikimedia Commonsissa
SharpDevelop

SharpDevelop 2.0
SharpDevelop on ilmainen avoimen lähdekoodin kehitysympäristö C# ja Visual Basic.NET (VB.NET) -kielille Microsoft .NET -alustalle.
Aiheesta muualla

(englanniksi) SharpDevelopin kotisivut
(englanniksi) SharpDevelop wiki
(englanniksi) SharpDevelopin projekti Sourceforgessa
.NET Framework
| --- | --- |
Arkkitehtuuri::   Common Language Infrastructure  .NET assembly  .NET metadata  Base Class Library 
Yhteisen kielen perusrakenne::   Common Language Runtime  Common Type System  Common Intermediate Language  Virtual Execution System 
Kielet::   C#  Visual Basic .NET  C++/CLI (Managed)  J#  JScript .NET  Windows PowerShell  IronPython  F# 
Windows Foundations::   Presentation  Communication  Workflow  CardSpace 
Aiheeseen liittyviä::   Windows Forms  ASP.NET  ADO.NET  .NET Remoting  XAML 
Muita toteutuksia::   .NET Compact Framework  .NET Micro Framework  Shared Source CLI  Portable.NET  Mono 
Kehitysympäristöjä::   Visual Studio  SharpDevelop  Delphi
Sergei Nilus

Sergei Nilus.
Sergei Aleksandrovitš Nilus (ven. Сергей Александрович Нилус; 9. syyskuuta (J: 28. elokuuta) 1862 Moskova – 14. tammikuuta 1929 Krutets, Vladimirin kuvernementti, Neuvostoliitto) oli venäläinen uskonnollinen kirjailija ja mystikko, joka tunnetaan parhaiten kuuluisan juutalaisvastaisen väärennöksen Siionin viisaiden pöytäkirjojen julkaisijana. Ensimmäisen version pöytäkirjoista julkaisi Pavel Kruševan Znamja-lehdessä vuonna 1903, mutta kaikki myöhemmät käännökset perustuvat Nilusin vuonna 1905 julkaisemaan versioon ja monet niistä myös ilmoittavat hänet tekijäksi. Nilus muokkasi pöytäkirjat tunnetuimpaan muotoonsa, mutta hänen ei uskota olleen itse väärennöksen alkuperäinen tekijä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sergei Nilus Wikimedia Commonsissa
Michael Hagemeister: Sergej Nilus und die "Protokolle der Weisen von Zion" (saksaksi)
Nilusin uskonnollisen muistelmateoksen Velikoje v malom vuoden 1905 laitos, joka sisälsi myös Siionin viisaiden pöytäkirjat.
Seiken densetsu: Legend of Mana

| Legend of Mana> Seiken densetsu: Legend of Mana |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Square
Julkaisija:  Square
Jakelija:  Nintendo eShop ja Steam
Ohjaaja:  Kōichi Ishii
Tuottaja:  Akitoshi Kawazu
Suunnittelija:  Akihiko Matsui
Säveltäjä:  Yōko Shimomura
Pelisarja:  Seiken densetsu
Julkaistu:  JP 15. heinäkuuta 1999NA 7. kesäkuuta 2000
Lajityyppi:  Toimintaroolipeli
Pelimuoto:  Yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  CERO: A (kaikenikäisille)  ESRB: Teini-ikäisille 
Alusta:  PlayStation
Jakelumuoto:  1 CD-ROM
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Seiken densetsu: Legend of Mana (jap. 聖剣伝説 LEGEND OF MANA), Yhdysvalloissa Legend of Mana, on Squaren kehittämä toimintaroolipeli, joka julkaistiin PlayStationille osana Seiken densetsu -videopelisarjaa.
Pelaaminen

Seiken densetsu: Legend of Manassa on tarkoituksena luoda oma maailma, jossa peliä eteenpäin kuljettavat tehtävät suoritetaan. Valittuaan pelihahmoksi joko nais- tai miespuolisen henkilön ja tälle tarkoitetun aseen pelaaja rajaa kuvaan ilmestyneeltä Fa'Dielin maailmankartalta neliönmuotoisen alueen, josta pelin maailma muodostuu. Pelaajan valitsema alue jakautuu useaan pienempään neliöön, joihin on tarkoitus asettaa ympäristöä muuttavia artefakteja. Niiden avulla voidaan luoda esimerkiksi metsiä, vuoria, keitaita ja kaupunkeja, jotka avaavat samalla uusia tehtäviä. Palkinnoksi tehtävien suorittamisesta pelaaja saa uuden artefaktin.
Taistelut käydään pelin edeltäjien mukaisesti reaaliajassa. Kohdattuja vihollisia voidaan vahingoittaa pelihahmon aseella tai Mana-henkien loitsuilla, joita opitaan tiettyjä musiikkisoittimia soittamalla. Yhteenotoissa voidaan myös käyttää tekoälyn tai toisen pelaajan ohjaamia apureita, joita ovat pelin tarinaan liittyvät hahmot sekä kasvatusta tarvitsevat lemmikit. Aseista ja haarniskoista voidaan myös rakentaa päähahmoa avustavia golemeita, jotka eivät ole pelaajien ohjattavissa.
Pelihahmolle liitettäviä aseita ja varusteita voidaan hankkia kaupoista, mutta niitä on mahdollista myös takoa. Taottavat varusteet ovat sitä vahvempia, mitä kalliimpia niiden raaka-aineet ovat. Aseista voidaan myös tehdä aiempaa voimakkaampia, kun ne yhdistetään johonkin esineeseen.
Juoni

Seiken densetsu: Legend of Mana jakaantuu kolmeen eri tehtävistä koostuvaan päätarinaan, jotka ovat ”Jumi-tarina”, ”Lohikäärmetarina” ja ”Keijutarina”. Kullakin juonen haaralla on omat keskushenkilönsä, joiden elämään pelaajan hahmo vaikuttaa. Pelin läpäisy vaatii vähintään yhden tarinan suorittamista. Pelaaja voi myös suorittaa useita vapaavalintaisia kertomuksia.
”Jumi-tarina” käsittelee häviävään jumi-kansaan kuuluvia Ruria ja Shinjuhimeä, jonka arvokkaina pidettyjä jalokivisydämiä havittelee korumetsästäjä Sandra. ”Lohikäärmetarinan” päähenkilöinä ovat taas sisarukset Larc ja Sierra, jotka ovat liittoutuneet eri puolille neljän lohikäärmeen valtataistelussa. ”Keijutarinassa” seurataan neljän lapsuudenystävän, Matildan, Irwinin, Daenan ja Escadin, suhteita. Maailman tuhoa tavoittelevan Irwinin toimet johtavat lopulta ihmisten ja keijujen väliseen konfliktiin.
Legend of Mana päättyy edeltävistä kertomuksista riippumattomaan "Manan legenda" -tarinaan, jossa pelaajan ohjaama sankari saapuu maailman hyvinvointia säätelevälle Mana-puulle ja taistelee Manan jumalatarta vastaan. Jumalattaren hävittyä riutunut Mana-puu alkaa jälleen kukoistaa, kun pienet kasviolennot istuttavat itsensä sen runkoon.
Vastaanotto

| Vastaanotto> Yhteispisteet.Kerääjä | Vastaanotto> Yhteispisteet.Pisteet |
| --- | --- |
GameRankings: 73/100 (23 arvostelua)
Arvostelupisteet
Julkaisu: Pisteet
Electronic Gaming Monthly: 6/10
Game Revolution: C+
GameSpot: 7/10
IGN: 8.3/10
Official PlayStation Magazine (US): 2.5/5
RPGamer: 8/10
Next Generation: 2/5
Yhdysvaltalaiskriitikoiden arviot Legend of Manasta vaihtelivat hyvän ja keskinkertaista huonomman välillä. Next Generation, Official U.S. Playstation Magazine ja Electronic Gaming Monthly -lehdistä yksikään ei antanut hyväksi laskettavaa arvosanaa, mutta peli menestyi paremmin pelisivustojen arvosteluissa. Tuloksen 8.3/10 antanut IGN piti erityisesti Legend of Manan eloisaksi ja kauniiksi kuvaamastaan kaksiulotteisesta grafiikasta. Sivusto tosin epäili pienimuotoisten toimintojen, kuten lemmikin kasvatuksen ja golemin rakentamisen tarpeellisuutta ja harmitteli Secret of Manaa rajoittuneempaa moninpeliä.
GameSpotin mielestä Legend of Manan pelimekaniikka ei vastannut edeltäjiensä tasoa. Peli kuitenkin sai kehuja audiovisuaalisesta esityksestään ja siitä, että se sisälsi paljon tekemistä. Monipuolista tarjontaa kiitteli niin ikään RPGamer, joka kehui myös grafiikkaa ja juonen jakautumista pienempiin tarinoihin. Pelin huonoiksi puoliksi sivusto luokitteli helpot taistelut ja turhauttaviksi käyvät ongelmanratkontakohdat. Legend of Manan muista roolipeleistä poikkeavaa taistelujärjestelmää RPGamer luonnehti "raikkaaksi tuulahdukseksi". Yōko Shimomuran säveltämä musiikki sopi sivustojen mielestä hyvin Legend of Manan ympäristöön ja ilmapiiriin.
Aiheesta muualla

Virallinen Legend of Mana -sivusto (englanniksi)
Legend of Mana MobyGamesissa (englanniksi)
-pelisarja
| --- | --- |
Pelit:   Mystic Quest  Secret of Mana  Seiken densetsu 3  Seiken densetsu 4  Seiken densetsu: Legend of Mana  Sword of Mana  Children of Mana  Seiken densetsu: Friends of Mana  Heroes of Mana
Snuff

Snuff voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Snuff-elokuva
Snuff (kappale), Slipknotin kappale vuodelta 2009
Snuff (yhtye),  brittiläinen punk rock yhtye
Nenänuuskaa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Snuff”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Split-albumi

Split-albumi (tai lyhyemmin split) on musiikkialbumi, joka sisältää kahden tai useamman eri artistin kappaleita. On julkaistu myös samalla periaatteella tehtyjä split-EP:itä ja split-singlejä. Split-albumi eroaa "eri esittäjiä" -tyyppisistä julkaisuista siten, että ensin mainituissa on joka yhtyeeltä yleensä yhden tai kahden raidan sijasta useampia kappaleita. Lisäksi splitien kappaleet ovat usein uusia ja nimenomaan splitille tehtyjä. Split ei myöskään sisällä kuin korkeintaan muutaman yhtyeen kappaleita, kun taas eri esittäjien kokoelmalevyt voivat sisältää jopa kymmeniä yhtyeitä.
Vinyylilevyjen ja C-kasettien aikakaudella kahden yhtyeen spliteillä oli usein A-puolella toisen yhtyeen ja B-puolella toisen yhtyeen kappaleet. CD-levyt eivät luonnollisestikaan sisällä kahta puolta, mutta splitejä on julkaistu myös CD-muodossa. Splitin etuna on yleensä se, että sen avulla voidaan esitellä tuntemattomampia yhtyeitä tunnetumpien rinnalla. Splitit voivat myös esitellä saman tyylilajin edustajia, jolloin tietyntyyppisestä musiikista kiinnostunut kykenee tutustumaan useisiin samankaltaista musiikkia tekeviin yhtyeisiin. Omakustanteissa splitejä suositaan usein kustannustehokkuuden vuoksi: pienissä painoksissa on kannattavampaa jakaa albumin julkaisu- ja levityskustannuksia useamman yhtyeen kesken.
Snudy

Snudy.
Snudy  on järvi Valko-Venäjällä, Vitsebskin alueella. Sen pinta-ala on 22 km2 ja suurin syvyys 16,5 m.
Se on yksi Braslaun järvien kansallispuiston suurimmista järvistä.
Järvi oli vuosisatojen ajan tunnettu runsaista kalansaaliistaan. 1800-luvun loppupuolella puolet järvestä kuului liettualaiselle Pozhajskin luostarille, toinen puoli Ganin paronille. Kalastusta harjoittivat järven rantojen vanhauskoiset asukkaat.
Sataedu

| Satakunnan koulutuskuntayhtymä |
| --- | --- |
Perustettu:  1. tammikuuta 2010
Tyyppi:  Koulutuskuntayhtymä
Rehtori:  Anne Laine
Henkilökunta:  noin 320
Opiskelijoita:  lähes 5 000
Sijainti:  Harjavalta, Huittinen, Kankaanpää, Kokemäki, Nakkila, Parkano, Rauma ja Ulvila,  Suomi
Sivusto:  sataedu.fi
Satakunnan koulutuskuntayhtymä järjestää Sataedu -nimellä ammatillista tutkintoon johtavaa koulutusta sekä erilaista lisä- ja täydennyskoulutusta. Sataedussa opiskelee vuosittain on noin 5 000 opiskelijaa. Sataedu työllistää noin 320 henkilöä kahdeksalla eri paikkakunnalla. Henkilöstöstä  73 prosenttia työskentelee opetuksen ja ohjauksen  tehtävissä.
Sataedun koulutusalat

Sataedussa on valittava 44 tutkintoon valmistavaa koulutusta.  Ammatillista perustutkintoon johtavaa koulutusta järjestetään seuraavilla opintoaloilla:
autoala
hotelli-, ravintola-, cateringala
humanistinen ja kasvatusala
kone- ja tuotantotekniikka
kuljetusala
liiketoiminta ja yrittäjyys
matkailu
media-ala (animaatio- ja peliala, elokuva- ja tv-ala, kuvallinen ilmaisu)
pintakäsittely
puhtaus- ja kiinteistöpalvelut
rakennusala
sosiaali- ja terveysala
sähkö- ja automaatioala
taideteollisuus
talotekniikka
tekstiili-, vaatetus-, nahka- ja jalkineala (suutari)
tieto- ja viestintätekniikka
välinehuolto
Niiden lisäksi Sataedussa voi suorittaa ammatti- ja erikoisammattitutkintoja.
Tutkintokoulutusten lisäksi Sataedu järjestää erilaisia valmentavia koulutuksia kuten TUVA-koulutus ja maahanmuuttajien kieli- ja kotoutuskoulutuksia.
Sataedu Oy

Satakunnan koulutuskuntayhtymän kokonaan omistama tytäryhtiö Sataedu Oy järjestää erilaisia rekry- ja työvoimakoulutuksia.
Sataedun toimipaikat

Sataedun toimipaikat:
Harjavalta
Huittinen
Kankaanpää
Kokemäki
Nakkila
Parkano
Rauma
Ulvila
Sataedun toiminnan taustaa

Sataedu syntyi 1.1.2010 maakunnallisten koulutuksen järjestäjien Kokemäenjokilaakson koulutuskuntayhtymän ja Pohjois-Satakunnan koulutuskuntayhtymän yhdistyessä. Muutoksen myötä aiemmat Harjavallan sosiaali- ja terveysalan oppilaitos, Kokemäenjokilaakson ammattiopisto, Pohjois-Satakunnan ammatti-instituutti, Satakunnan käsi- ja taideteollisuusoppilaitos, Huittisten aikuiskoulutuskeskus ja Pohjois-Satakunnan aikuiskoulutuskeskus yhdistyivät Sataeduksi.
Satakunnan koulutuskuntayhtymä toimi ensin jakautuneena nuorisokoulutusta tarjoavaan Satakunnan ammattiopistoon ja aikuiskoulutukseen erikoistuneeseen Satakunnan aikuiskoulutuskeskukseen. Vuoden 2013 alussa tehdyn uudistuksen jälkeen kaikki koulutukset järjestetään Sataedu-nimellä ja Satakunnan ammattiopisto - ja Satakunnan aikuiskoulutuskeskus -nimet poistuivat käytöstä.
Satakunnan koulutuskuntayhtymän muodostavat 15 jäsenkuntaa: Eura, Harjavalta, Huittinen, Jämijärvi, Kankaanpää, Karvia, Kihniö, Kokemäki, Pori, Merikarvia, Nakkila, Pomarkku, Siikainen, Säkylä ja Ulvila.
Aiheesta muualla

Sataedun kotisivut
Sataedun logo
Sofie Eriksson

| Sofie Eriksson |
| --- | --- |

Euroopan parlamentin jäsen
 16.7.2024–  
Ryhmä:  S&D-ryhmä
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. joulukuuta 1992 (ikä 31) Gävle, Ruotsi
Kansalaisuus:  ruotsalainen
Tiedot
Puolue:  sosiaalidemokraatit
Sofie Eriksson (s. 13. joulukuuta 1992 Gävle, Ruotsi) on ruotsalainen poliitikko. Eriksson edustaa Ruotsin sosiaalidemokraattista työväenpuoluetta. Eriksson on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2024 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa sosialistien ja demokraattien ryhmää.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sofie Eriksson Wikimedia Commonsissa
Sofie Eriksson Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Vladimir Vysotski

| Vladimir Vysotski |
| --- | --- |
 Vladimir Vysotski vuonna 1979.
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. tammikuuta 1938
Kuollut: 25. heinäkuuta 1980 (42 vuotta)
Kansalaisuus:  Neuvostoliitto
Ammatti:  runoilija, laulaja-lauluntekijä, näyttelijä
Muut tiedot
Aktiivisena:  1960–1980
 Nimikirjoitus
Vladimir Semjonovitš Vysotski (ven. Влади́мир Семёнович Высо́цкий, 25. tammikuuta 1938 Moskova – 25. heinäkuuta 1980 Moskova) oli venäläinen (neuvostoliittolainen) runoilija, laulaja-lauluntekijä ja näyttelijä. Hän ei saanut elinaikanaan juuri virallista tunnustusta, mutta oli silti aikansa kuuluisimpia venäläisiä trubaduureja.
Vysotski työskenteli teatteri- ja elokuvanäyttelijänä. Hän alkoi laulaa 1960-luvun alkupuolella omia runojaan, säestäen itseään kitaralla. Hänen laulunsa olivat yleensä minämuodossa ja kertovat monista aiheista, kuten rakkaudesta, sodasta, rikollisuudesta ja jokapäiväisestä neuvostoelämästä. Vysotski ei kaihtanut yhteiskunnallisuutta, minkä vuoksi hänen tuotantoaan ei julkaistu hänen elinaikanaan Neuvostoliitossa. Hän sai kuitenkin matkustella ja levyttää ulkomailla. Vuodesta 1988 alkaen Vysotskin tuotantoa alettiin julkaista myös Neuvostoliitossa ilman sensuuria, ja 1990-luvulta alkaen hänet on nostettu venäläisen kirjallisuuden suurten joukkoon.
Elämä ja ura > Nuoruus

Vysotski syntyi 25. tammikuuta 1938. Hänen isänsä Semjon oli tuolloin viestikoulussa ja valmistui pian ammattisotilaaksi. Äiti Nina oli palvelija ja arkistotyöläinen. Sodan aikana Vysotski oli evakossa äitinsä kanssa, kun isä oli rintamalla. Pariskunta erosi sodan jälkeen, ja Vysotski asui isänsä ja tämän uuden vaimon kanssa. Perhe asui vuosina 1947–1949 kaksi vuotta Eberswaldessa Itä-Saksassa, jossa isä oli komennuksella.