Slash (kitaristi)
Ura > Guns N’ Roses (1985–1996)

Slash liittyi Guns N’ Rosesin soolokitaristiksi vuonna 1985 korvaten yhtyeestä eronneen Tracii Gunsin. Myös Slashin ystävä Steven Adler liittyi yhtyeeseen rumpaliksi. Kaksi vuorokautta harjoiteltuaan Slash, Adler, basisti Duff McKagan, rytmikitaristi Izzy Stradlin ja laulaja Axl Rose lastasivat soittovälineensä pakettiautoon ja lähtivät ensimmäiselle kiertueelleen halki Yhdysvaltain länsirannikon. Slash on myöhemmin kuvannut kiertuetta yhtyeen alun kannalta tärkeäksi kokemukseksi ja todennut, että vaikka Guns N’ Roses lähti kiertueelle ”kolmen eri yhtyeen osina, se palasi yhtenä.” Yhtye keräsi nopeasti mainetta keikkaillessaan ahkerasti Hollywoodin klubeilla, joista merkittävimpiä olivat Whisky a Go Go, Roxy Theatre ja The Troubadour. Guns N’ Rosesin energinen lavaesiintyminen herätti vähitellen myös levy-yhtiöiden huomion, ja lopulta yhtye solmi levytyssopimuksen Geffen Recordsin kanssa. Yhtyeen ensimmäinen EP-levy Live ?!*@ Like a Suicide julkaistiin vuoden 1986 joulukuussa, ja sen kaikki 10 000 painettua kappaletta myytiin nopeasti loppuun.
Yhtye oli jo ennen levytyssopimustaan saavuttanut maineen ”maailman vaarallisimpana yhtyeenä” riehakkaan elämäntyylinsä ja käytöksensä johdosta. Slash oli jo esikoisalbumi Appetite for Destructionin levyttämistä edeltävänä aikana ajautunut huume- ja alkoholiongelmiin. Hän tuli 1980-luvulla tunnetuksi Jack Daniel’s -viskin suurkuluttajana, ja kyseisestä viskistä kehkeytyi osa hänen julkista identiteettiään Gibson Les Paul -kitaran, silinterihatun, aurinkolasien, kiharaisen hiustyylin sekä Marlboro-savukkeiden ohella.
Vuonna 1987 Guns N’ Roses julkaisi esikoisalbuminsa Appetite for Destruction. Alun perin Appetite for Destruction alitti sille asetetut myyntiodotukset, mutta sen single ”Welcome to the Junglen” musiikkivideon saatua ensimmäisen esityksensä Music Television -kanavalla albumin myynti kääntyi räjädysmäiseen kasvuun. Albumi on myynyt kansainvälisesti noin 30 miljoonaa kappaletta, ja se on kaikkien aikojen kaupallisesti menestynein esikoisalbumi. Sitä pidetään yhtenä koko 1980-luvun ja koko rockmusiikin merkittävimmistä albumeista. Albumi sisältää monia tunnettuja Slashin soittamia kitarariffejä ja -sooloja, joista muun muassa Yhdysvalloissa listaykköseksi nousseen ”Sweet Child O’ Minen” intro on äänestetty kaikkien aikojen parhaaksi kitarariffiksi.. Vuonna 1988 yhtye julkaisi toisen albuminsa GN’R Lies, joka nousi Yhdysvalloissa suoraan albumilistan toiseksi. Appetite for Destructionin ollessa yhä albumilistan kolmas, tuli Guns N’ Rosesista tuli viiteentoista vuoteen ensimmäinen yhtye, jolla oli yhtäaikaisesti kaksi albumia viiden parhaan joukossa.
1990-luvun alussa Guns N’ Rosesin kokoonpanossa tapahtui muutoksia. Dizzy Reed liittyi yhtyeen kosketinsoittajaksi, ja vakavien päihdeongelmien vuoksi yhtyeestä erotettu Steven Adler korvattiin Matt Sorumilla. Yhtye levytti kokoonpanon vakiintumisen myötä kaksi uutta studioalbumia: Use Your Illusion I ja Use Your Illusion II -tupla-albumit julkaistiin vuoden 1991 syyskuussa. Albumit nousivat myyntitilastojen kärkipaikoille ympäri maailman. Tunnetuimpia Slashin kitaraosuuksia Use Your Illusion -albumeilla edustavat muun muassa kappale ”November Rain”, jonka kitarasoolo on äänestetty lukuisia kertoja kaikkien aikojen parhaiden joukkoon, sekä kappale ”Estranged”. Yhtye aloitti kaksi vuotta kestäneen, ennätyksellisen pitkän ja selkkauksien täyttämän Use Your Illusion Tour -maailmankiertueen, jonka aikana yhtyeestä eronneen rytmikitaristi Izzy Stradlin korvasi Gilby Clarke. Kiertue päättyi ennätyksellisesti rockin historian pisimpänä: takana oli 192 konserttia 27 maassa, 7 miljoonan kokonaismyynti konserttilipuissa sekä 58 miljoonan dollarin bruttotuotto, mikä oli miltei ennen kuulumaton rahamäärä yhdeltä kiertueelta.
Musiikkinäytteet
Slash on kertonut ”Sweet Child O’ Minen” intron syntyneen nopeasti jamisessioiden pohjalta, joissa oli kyse sormien lämmittelystä. Hänellä on kertomansa mukaan ollut mahdotonta ottaa intron saavuttamaa tunnustusta vakavasti, ja hän on luonnehtinut sen suosiota surrealistiseksi.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Vuonna 1993 yhtye julkaisi cover-kappaleista koostetun albumin The Spaghetti Incident?, joka sai kriitikoilta kehnon vastaanototon. Albumi ylitti platinarajan Yhdysvalloissa, mutta sitä pidettiin tästä huolimatta kaupallisena epäonnistumisena. Albumin äänittämisen aikana Slash oli aloittanut uuden kappalemateriaalin kirjoittamisen seuraavaa Guns N’ Rosesin studioalbumia varten, mutta hänen säveltämänsä kappaleet eivät tehneet vaikutusta Axl Roseen. Slash käytti sävellyksensä oman Slash’s Snakepit -yhtyeensä esikoisalbumiin It’s Five O’Clock Somewhere, joka julkaistiin helmikuussa 1995.
Vuonna 1994 Axl Rose erotti Gilby Clarken yhtyeestä ja pestasi tilalle Paul Hugen. Slash ja Duff McKagan loukkaantuivat siitä, ettei Axl ollut neuvotellut Hugen palkkaamisesta heidän kanssaan. Slash oli kuitenkin innoissaan mahdollisuudesta levyttää cover The Rolling Stonesin ”Sympathy for the Devil” -kappaleesta Veren vangit -elokuvan soundtrackille, ja hänen mielestään se oli oiva tilaisuus saada vauhtia myös uuden Guns N’ Roses -albumin työstämiseen. Yhtye varasi ajan Rumbo-studiolle kappaleen pohjaraitojen äänittämistä varten syksyllä 1994. Kuultuaan Slashin soolon Rose vaati tätä äänittämään sen uudelleen mukailemaan alkuperäistä versiota. Slash joutui myöntymään, sillä Rose uhkasi lopettaa kappaleen levyttämisen. Kun Slash kuuli lopullisen kappaleen hän huomasi, että Rose oli käskenyt Paul Hugea kopioimaan alkuperäisversion kitarasoolon, ja korvannut sillä Slashin soolon. Slash on kommentoinut myöhemmin, että ”Sympathy for the Devil” on Guns N’ Rosesin tuotannon ainoa kappale, jota hän ei halua kuulla enää koskaan uudelleen.
Slash ja Duff McKagan eivät tulleet toimeen Paul Hugen kanssa, ja Slash jätti yhtyeen vuonna 1996. Slashin ja Axl Rosen välille jäi kitkaa vuosien ajaksi. Kaksikko ei noussut esiintymislavoille yhdessä yli 20 vuoteen, eivätkä he olleet puheväleissä. Slash on kertonut eronsa taustoista sanoen, ettei ollut valmis sitoutumaan Guns N’ Rosesin silloiseen tilanteeseen. Omaelämäkerrassaan hän kirjoitti, ettei hänen eronsa johtunut taiteellisista erimielisyyksistä Rosen kanssa, vaan Rosen jatkuvasta tavasta aloittaa konsertit myöhässä aikatauluista sekä lakiasioista, joiden avulla Rose pyrki ottamaan yhtyeen hallintaansa.