stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Matti Pelttari

Matti Pelttari vuonna 1978.
Matti Juhani Pelttari (1. maaliskuuta 1943 Helsinki – 17. maaliskuuta 2018 Rovaniemi) oli suomalainen poliitikko, joka toimi  Kokoomuksen kansanedustajana vuosina 1978–1983 ja Rovaniemen kaupunginjohtajana vuosina 1984–2003.
Pelttarille myönnettiin varatuomarin arvonimi vuonna 1971, mitä ennen hän oli kirjoittanut ylioppilaaksi vuonna 1962 ja valmistunut oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1967. Hän oli Porin apulaiskaupunginsihteeri vuosina 1970–1975 työskenneltyään sitä ennen vuosina 1968–1969 Kotkan liikevaihtoverotoimiston jaostopäällikkönä ja valtionasiamiehenä. Apulaiskaupunginsihteerin tehtävästä hän siirtyi porilaisen Vaunu ja Varaosan toimitusjohtajaksi, missä tehtävässä hän toimi vuoteen 1980 saakka.
Pelttari edusti kansanedustajana Turun läänin pohjoista vaalipiiriä ja toimi eduskunnassa lokakuusta 1978 maaliskuuhun 1983. Hän tuli eduskuntaan varaedustajan paikalta, Rissalan lentoturmassa kuolleen Kirsti Hollmingin tilalle, ja eduskuntavaaleissa 1979 hänet valittiin täydelle kaudelle. Hän vaikutti perustuslakivaliokunnassa ja laki- ja talousvaliokunnassa. Pelttari toimi poliittisella urallaan myös Porin kaupunginvaltuuston ja -hallituksen jäsenenä ja molempien varapuheenjohtajana, kokoomuksen puoluevaltuuston jäsenenä sekä presidentin valitsijamiehenä (1982).
Eduskuntauransa jälkeen Pelttari toimi vuosina 1983–1984 Porin raastuvanoikeuden oikeusneuvosmiehenä ja vuodesta 1984 Rovaniemen kaupunginjohtajana. Hän jäi kaupunginjohtajan tehtävästä eläkkeelle vuonna 2003.
Pelttari oli myös urheiluvaikuttaja. Hän oli vuodesta 1987 vuoteen 2003 jalkapalloseura Rovaniemen Palloseuran puheenjohtaja, mitä ennen hän oli ollut kahdeksan vuotta jääkiekkoseura Porin Ässien puheenjohtajana. Hän toimi myös Jalkapalloliiga ry:n puheenjohtajana, Suomen Palloliiton liittohallituksen jäsenenä ja Suomen Jääkiekkoliiton hallituksen jäsenenä.
Pelttari oli naimisissa vuodesta 1965, ja hänellä on neljä lasta, kaikki tyttäriä.
Aiheesta muualla

Matti Pelttarin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Tuure Salo | Rovaniemen kaupunginjohtaja 1984–2003 | Seuraaja: Mauri Gardin |
Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat
| n k Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat 1975–1979 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (35):  Asunta  Hetemäki-Olander  Hokkanen  Holkeri (1975–1978)  Hollming (1975–1978†)  Häikiö  Häkämies  Impiö  Jaatinen  Jartti  Jokinen  Juhola  Junnila  Kanerva  Kauppi  Koppanen  Lampinen  Lattula  Laurila (1978–1979)  Linkola  Linkomies-Pohjala  Miettinen  Mikkola  Mykkänen  Mäki  Mäki-Hakola  Mäkynen (1979)  Mörttinen  Pelttari (1978–1979)  Perho  Pohjala  Puolanne  Pystynen  Rainio (1975-1978)  Rihtniemi-Koski  Salmenkivi (1975–1979†)  Salolainen  Salonen (1975–1977†)  Sillantaus  Torikka (1977–1979)  Vaittinen-Kuikka 
↑  Kullervo Rainio erosi kokoomuksen eduskuntaryhmästä 1978 ja liittyi Perustuslaillisen kansanpuolueen eduskuntaryhmään  
| n k Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat 1979–1983 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (47):  Aaltio  Hakala  Hetemäki-Olander  Hokkanen  Holvitie  Häikiö  Ihamäki  Impiö  Jaatinen  A. Jokinen  P. Jokinen  Järvenpää  Kanerva  Kauppi  Koppanen  Kuuskoski (1979–1980)  Laitinen  Lampinen  Lattula  Laurila  Linkomies-Pohjala  Louvo  Löyttyniemi  Miettinen  Mikkola  Mäki-Hakola  Mäkynen  Mörttinen   Nikkilä  Pelttari  Perho  Pesola  Petäjäniemi  Pohjala  Pukkio  Puolanne  Pystynen  Rihtniemi-Koski (1979–1981†)  Saarikoski  Salolainen  Sillantaus  Särkijärvi (1981–1983)  Torikka  Ursin  Valo  Viljanen  Vänskä  Zyskowicz 
↑  Eeva Kuuskoski erosi kokoomuksen eduskuntaryhmästä 1980 ja liittyi Keskustan eduskuntaryhmään.  1 2  Irma Rihtniemi-Koski kuoli kesken vaalikauden 6. tammikuuta 1981.  
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta
Luettelo Suomen evankelikaalisista seurakunnista

Tämä on luettelo Suomen evankelikaalisista seurakunnista. Luettelo käsittää nykyisin toiminnassa olevat ja lakkautetut seurakunnat ja yhteisöt, jotka toimivat evankelikalismin piirissä.
Seurakunnat

| Seurakunta | Kunta | Perustettu | Maakunta | Kirkkokunta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Espoo International Christian Fellowship | Espoo | 2000 | Uusimaa | United Community Church |
| Christ International Church | Järvenpää | 2006 | Uusimaa | itsenäinen |
| Finland Korean Church | Helsinki | 2009 | Uusimaa | Church of Nazarene |
| Golgatan kappeli | Turku | 2005 | Varsinais-Suomi | Calvary Chapel |
| International Evangelical Church in Finland | Helsinki | 1975 | Uusimaa | ELCA |
| Majakka-seurakunta | Espoo | 1998 | Uusimaa | Ministries Fellowship Europe |
| Raamattu Puhuu -seurakunta | Helsinki | 1978 | Uusimaa | Greater Grace World Outreach |
| Risteysasema Riihimäki Cross Roads | Riihimäki | 2011 | Kanta-Häme | itsenäinen |
| Vantaa International Christian Fellowship | Vantaa | 2009 | Uusimaa | United Community Church |
Järjestöt

| Järjestö | Kunta | Perustettu | Maakunta | Kirkkokunta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Campus Crusade for Christ | Suomi | 1967 | Suomi | Kansan Raamattuseura |
| Crown Finland | Espoo | 2010 | Uusimaa | Crown Financial Ministries |
| Efrata | Tuusula | 1994 | Uusimaa |  |
| Ellel Ministries Finland | Lahti | 2015 | Päijät-Häme | Ellel Ministries International |
| Eläköön Veikkola! | Lohja | 2019 | Uusimaa |  |
| Elämä ja Valo | Huittinen | 1964 | Satakunta |  |
| Gospel Riders | Helsinki | 1980 | Uusimaa |  |
| Helsingin Evankelioimisyhdistys | Helsinki | 1970 | Uusimaa |  |
| Hope for Tomorrow – Toivoa huomiseen | Orivesi | 2003 | Pirkanmaa |  |
| Ilosanoman palvelukeskus | Jyväskylä | 1992 | Keski-Suomi |  |
| IRR-TV | Kerava | 1986 | Uusimaa |  |
| Israelin Ystävät | Tampere | 1908 | Pirkanmaa |  |
| Jerusalemin kansainvälisen kristillisen suurlähetystön Suomen osasto | Helsinki | 1984 | Uusimaa | International Christian Embassy Jerusalem |
| Kaarneet Säätiö | Turku | 1984 | Varsinais-Suomi |  |
| Kristilinen terapiapalvelu | Helsinki | 2008 | Uusimaa |  |
| Kristus yhdistää | Savonlinna | 2012 | Etelä-Savo |  |
| Luominen | Tampere | 2014 | Pirkanmaa |  |
| Marttyyrien Ääni | Toivakka | 1972 | Keski-Suomi | International Christian Association |
| Mission Possible | Vantaa | 1989 | Uusimaa | Mission Possible Foundation |
| Operaatio Mobilisaatio | Tampere | 1979 | Pirkanmaa | Operation Mobilization |
| Oulun Missionuoret | Oulu | 2000 | Pohjois-Pohjanmaa | Missionuoret |
| Out of Africa | Kerava | 2000 | Uusimaa |  |
| Palavan Sydämen säätiö | Kemiö | 2007 | Varsinais-Suomi |  |
| Patmos Lähetyssäätiö | Helsinki | 1973 | Uusimaa |  |
| Raamattu- ja yhteysretriitit | Tampere | 1961 | Pirkanmaa | Kristillinen Ashram-liike |
| Raamattu Kansalle | Tampere | 1987 | Pirkanmaa |  |
| Raamattujen lahjalähetys | Tampere | 1965 | Pirkanmaa | Harvest Prayer Ministries |
| Samaria | Porvoo | 1969 | Uusimaa |  |
| Suomen Evankelinen Allianssi | Helsinki | 2000 | Uusimaa | Euroopan evankelinen allianssi |
| Suomen Gideonit | Jyväskylä | 1946 | Keski-Suomi | The Gideons International |
| Suomen Karmel-yhdistys | Helsinki | 1949 | Uusimaa |  |
| Suomen Liikemiesten Lähetysliitto | Turku | 1922 | Varsinais-Suomi |  |
| Suomen Lähetyslentäjät | Helsinki | 1994 | Uusimaa | Mission Aviation Fellowship |
| Suomen Täyden Evankeliumin Liikemiesten Kansainvälisen Veljesliiton Keskusliitto | Helsinki | 1980 | Uusimaa | FGBMFI |
| Suomen World Vision | Helsinki | 1983 | Uusimaa | World Vision |
| Turun kaupunkilähetys | Turku | 1880 | Varsinais-Suomi |  |
| Vapaa evankeliumiyhdistys | Helsinki | 2012 | Uusimaa |  |
| Wycliffe Raamatunkääntäjät | Tampere | 1972 | Pirkanmaa | Wycliffe Bible Translators |
Matti Pitkänen (kansanedustaja)

Matti Pitkänen (22. marraskuuta 1885 Sortavalan mlk – 11. kesäkuuta 1958 Kitee) oli suomalainen poliitikko. Pitkänen toimi Maalaisliiton kansanedustaja vuosina 1922–1936 sekä 1939–1945 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Pitkänen toimi myös Sortavalan maalaiskunnan kunnanvaltuuston puheenjohtajana.
Pitkänen kävi seminaarin harjoituskoulun ja puusepän koulun ja oli siviiliammatiltaan maanviljelijä. Pitkänen toimi käsityöläisenä ja maataloustöissä sukutilallaan ja itsenäisenä maanviljelijänä Sortavalan maalaiskunnassa vuoteen 1939 ja 1941–1944, Tuusulassa 1939–1941 ja Pornaisissa 1945–1949. Pitkänen toimi presidentin valitsijamiehenä vuosina 1937, 1940 ja 1943.
Pitkäsen vanhemmat olivat maanviljelijä Pekka Pitkänen ja Anna Laapotti. Pitkäsen puoliso vuodesta 1905 oli Katri Helena Pitkänen.
Aino Pohjanoksa

| Aino Pohjanoksa> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. maaliskuuta 1936 Rauma
Kuollut: 5. kesäkuuta 2023 (87 vuotta) Rauma
Poliitikko
Puolue:  Kokoomus
Asema:  kansanedustaja (1983–1991)
Vaalipiiri:  Turun läänin pohjoinen vaalipiiri
Aino Siviä Pohjanoksa (o.s. Kuosmanen, 17. maaliskuuta 1936 Rauma – 5. kesäkuuta 2023 Rauma) oli suomalainen kasvatustieteiden tohtori, opetusneuvos ja poliitikko.
Pohjanoksa toimi kokoomuksen kansanedustajana vuosina 1983–1991. Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä valittu Pohjanoksa toimi eduskunnassa suuren valiokunnan, sivistys-, sosiaali- ja valtiovarainvaliokunnan sekä toisen lakivaliokunnan jäsenenä sekä valitsijamiehissä.
Luottamustoimissa Pohjanoksa on toiminut muun muassa Kehitysaluerahaston hallintoneuvostossa 1987–1992, Rauman kaupunginvaltuustossa 1977–1997 (joista kolme viimeistä vuotta valtuuston puheenjohtajana) ja Kansallisen sivistysliiton puheenjohtajana vuosina 1985–1987. Hänelle myönnettiin opetusneuvoksen arvonimi vuonna 1999.
Pohjanoksa valmistui kansakoulunopettajaksi Hämeenlinnan seminaarista vuonna 1958. Erilaisten opettajantöiden jälkeen hänet valittiin Rauman seminaarin harjoittelukoulun lehtoriksi 1966, Rauman normaalikoulun ensimmäiseksi rehtoriksi 1974, Turun yliopiston Rauman opettajankoulutuslaitoksen alkuopetuksen didaktiikan lehtoriksi 1978 ja laitoksen johtajaksi 1979. Hän kirjoitti kasvatustieteen maisteriksi Jyväskylän yliopistosta vuonna 1976 ja professoriksi Turun yliopistosta vuonna 1980. Pohjanoksan väitöskirjan nimi oli Visuaalisen, verbaalisen ja taktillisen luovuuden kehittäminen alkuopetusikäisillä. Vuoden 1982 Pohjanoksa työskenteli dosenttina Tampereen yliopistossa. Aino Pohjanoksa palasi opettajankoulutuslaitokseen tutkijaksi ja apulaisprofessoriksi 1991 ja jäi eläkkeelle laitoksen johtajan virasta 1999.
Pohjanoksan vanhemmat olivat valokuvaaja Taavetti Kuosmanen ja Siviä Kuosmanen. Hän avioitui järjestysmestari Kimmo Pohjanoksan kanssa vuonna 1964. He saivat kaksi lasta, Iiron (s. 1965) ja Paunon (s. 1966).
Urho Pohto

Urho Iisakki Pohto (22. marraskuuta 1915 Ylistaro – 21. toukokuuta 1995 Ylistaro) oli suomalainen maanviljelijä ja myöhemmin kauppapuutarhuri, joka toimi Vaasan läänistä Suomen Maaseudun Puolueen listalta valittuna kansanedustajana vuosina 1979–1987.
Eemil Partanen

Eemil Partanen (oik.) valtion­tilin­tarkastajien kokouksessa vuonna 1965.
Juho Eemil (J. E.) Partanen (28. marraskuuta 1906 Sotkamo – 7. huhtikuuta 1996 Sotkamo) oli suomalainen agrologi ja Maalaisliiton–Keskustapuolueen kansanedustaja ja ministeri.
Partasen vanhemmat olivat pienviljelijä Kusti Partanen ja Anna Kustaava o.s. Hiljanen. Hän kävi kansakoulun ja suoritti maamieskoulun 1934 ja pienviljelysneuvojaopiston 1937. Partanen työskenteli aluksi uitto-, rakennus- ja maatyöläisenä ja sen jälkeen Itä-Karjalan maanviljelysseuran maatalousneuvojana Ruskealassa 1938–1940, Kajaanin maanviljelysseuran pika-asutusneuvojana Sotkamossa 1940–1945 ja maatalous- ja asutusneuvojana 1945–1952. Sotavuosina hän oli työvoimapäällikkönä Ruskealassa 1939–1940 ja Sotkamossa 1941–1950.
Partanen oli Maalaisliiton kansanedustajana 1954–1965 ja Keskustapuolueen kansanedustajana 1965–1971 edustaen Oulun läänin vaalipiiriä. Hän toimi II sosiaali- ja terveysministerinä Koiviston I hallituksessa 1968–1970. Partanen oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1956, 1962 ja 1968 presidentinvaaleissa. Kunnallispolitiikassa hän oli mukana Sotkamon kunnanvaltuuston puheenjohtajana ja kunnanhallituksen jäsenenä. Partanen oli Maalaisliiton–Keskustapuolueen keskushallituksen jäsen ja Keskustapuolueen Kainuun piirijärjestön puheenjohtaja.
Partanen oli naimisissa Helvi Maria Mustosen kanssa 1939–1940. Jäätyään leskeksi hän meni uusiin naimisiin Taimi Edit Lempiäisen kanssa 1940. Liitosta syntyi kuusi lasta.
Partanen sai kunnallisneuvoksen arvonimen 1970.
Teoksia

Takametsien mies (1982)
Kotikonnuilta ja maailman valtaväyliltä (1991)
Felix Forsman

| Felix Forsman |
| --- | --- |
 Forsman ja Otso Pietinen vuonna 1971, jolloin he perustivat yhteisen yrityksen.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. toukokuuta 1917 Baku, Venäjä
Kuollut: 24. lokakuuta 2005 (88 vuotta) Helsinki
Ammatti:  elokuvaaja
Muut tiedot
Aktiivisena:  1937-1996
Tunnustukset:  Parhaan kuvauksen Jussi   1944 Valkoiset ruusut   Parhaan lyhytelokuvan Jussi   1946 Lapin tuho   1950 Tulin maailmaan
Felix Forsman (6. toukokuuta 1917 Baku, Venäjä – 24. lokakuuta 2005 Helsinki) oli lähinnä kuvaajana tunnetuksi tullut suomalaisen elokuvan monitoimimies. Hän voitti kolmesti elokuva-alan Jussi-palkinnon.
Forsman palveli TK-kuvaajana talvi- ja jatkosodassa. Hän kuvasi puolustusvoimien palveluksessa filmille muun muassa Adolf Hitlerin vierailun C. G. E. Mannerheimin 75-vuotispäiville kesäkuussa 1942 sekä Mannerheimin hieman myöhemmin Saksaan tekemän vastavierailun.
Forsman on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Palkintoja

Parhaan kuvauksen Jussi: Valkoiset ruusut 1944
Parhaan lyhytelokuvan Jussi: Lapin tuho 1946
Parhaan lyhytelokuvan Jussi: Tulin maailmaan 1950
Kirjallisuutta

Tykkyläinen, Lauri: ”Forsman, Felix (1917–2005)”, Suomen kansallisbiografia, osa 3, s. 36–37.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004.  ISBN 951-746-444-4  / Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

Felix Forsmanin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
Felix Forsman Elonetissä.
Felix Forsman Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Harvinaista kuvamateriaalia: Dokumentti kertoo Marskin kiusallisesta vierailusta Saksaan. Suomen Kuvalehti.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Kansallisbiografia  Biografiasampo 
Muut:  IdRef
Hermanni Pojanluoma

| Hermanni Pojanluoma |
| --- | --- |
 Hermanni Pojanluoma 1930-luvun alussa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. marraskuuta 1869 Ilmajoki
Kuollut: 16. huhtikuuta 1936 (66 vuotta) Ilmajoki
Poliitikko
Puolue:  Kokoomus
Asema:  kansanedustaja (1922–1927, 1930–1933)
Vaalipiiri:  Vaasan läänin vaalipiiri
Herman (Hermanni) Salomo Pojanluoma (vuoteen 1891 Hakola, ent. Hautala, ent. Hauta, 14. marraskuuta 1869 Ilmajoki – 16. huhtikuuta 1936 Ilmajoki) oli suomalainen poliitikko, maanviljelijä ja kunnallisneuvos.
Kiertokoulun käynyt Pojanluoma valittiin kansanedustajaksi kokoomuksen listoilta vuonna 1922 Vaasan läänin vaalipiiristä, ja uudestaan vuonna 1930 samasta vaalipiiristä kolmen vuoden tauon jälkeen. Pojanluoma toimi eduskunnassa maatalous- ja valtiovarainvaliokuntien sekä suuren valiokunnan jäsenenä.
Pojanluoma työskenteli Ilmajoella ensin renkinä ja myöhemmin 45 vuoden ajan maanviljelijänä, kuolemaansa asti. Hän johti suuria ojitus- ja kuivaushankkeita Ilmajoen alueella. Pojanluomalla oli useita luottamustehtäviä: kunnallistason toimien lisäksi hän kuului kokoomuksen puoluevaltuustoon ja Osuusteurastamo Itikan hallitukseen. Hän oli myös Vaasan läänin eteläisen kansallisliiton sekä Hankkijan Vaasan konttorin piirineuvoston puheenjohtaja ja Etelä-Pohjanmaan metsälautakunnan varapuheenjohtaja. Kunnallisneuvoksen arvonimen Pojanluoma sai kuolinvuonnaan.
Pojanluoman isä oli torppari Juho Hautala ja äiti Hedvig Sofia Mäkelä. Hän eli avioliitossa vaimonsa Heleenan kanssa vuodesta 1890.
Jaakko Mäki

| Jaakko Mäki |
| --- | --- |
 Jaakko Mäki vuonna 1908.
Kansanedustaja
 1.8.1908–25.9.1918  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Vaasan eteläinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. tammikuuta 1878 Ilmajoki
Kuollut: 14. tammikuuta 1938 (60 vuotta) Petroskoi
Ammatti:  palstatilallinen, kupariseppä
Jaakko Mäki (synt. Kaunismäki, 2. tammikuuta 1878 Ilmajoki – 14. tammikuuta 1938 Petroskoi) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1908–1917. Sisällissodan aikana hän työskenteli kansanvaltuuskunnan hallinnossa ja jäi sodan jälkeen Neuvostoliittoon. Mäki teloitettiin Stalinin vainojen yhteydessä.
Elämä > Lapsuus ja nuoruus

Ilmajoen Kokkolankylässä syntyneen Jaakko Mäen vanhemmat olivat torppari Tuomas Kaunismäki ja Maria Liisa Kaunismäki. Hän kävi kaksi vuotta kansakoulua ja suoritti vuonna 1900 kuparisepän kisällitutkinnon M. F. Hätisen liikkeessä Helsingissä. Keväällä 1902 Mäki osallistui Senaatintorin kutsuntamellakoihin ja heitti kivellä ylikonstaapelia, joka vietiin tajuttomana sairaalaan. Mäkeä ei saatu oikeuden eteen, vaan hän pakeni uhkaavaa Siperian karkotusta Yhdysvaltoihin. Palattuaan kotimaahan vuonna 1905 Mäki hankki palstatilan Ilmajoen Huissinkylästä, jossa hän piti myös vaski- ja peltisepänverstasta.
Elämä > Kansanedustajaksi

Mäen sanotaan tutustuneen sosialismiin Pohjois-Amerikassa, mutta toisten lähteiden mukaan hän olisi liittynyt Suomen Työväenpuolueeseen jo 1899. Mäki oli Huissinkylän työväenyhdistyksen perustajajäsen ja hän toimi puolueen kiertävänä puhujana Etelä-Pohjanmaalla. Vuonna 1908 Mäki valittiin kansanedustajaksi. Eduskunnassa hän keskittyi maaseudun vähävaraisten etujen ajamiseen ja erityisesti torpparikysymykseen. Mäki tunnettiin kiivaana puhujana, joka arvosteli kärkkäästi porvareita, mutta toisaalta valiokuntatyöskentelyssä hän oli usein valmis kompromisseihin. Vuosina 1917-1918 Mäki toimi SDP:n eduskuntaryhmän puheenjohtajana.
Elämä > Yleislakko ja sisällissota

Kesän 1917 maatalouslakkojen yhteydessä Mäki arvosteli porvarien organisoimia suojeluskuntia ja kehotti työväkeä perustamaan omia kaartejaan. Ennen marraskuun yleislakkoa Mäki ja Aleksanteri Vasten matkustivat Pietariin hankkimaan aseita työväen järjestyskaarteille, mutta joutuivat palaamaan tyhjin käsin. Lakon aikana Mäki kannatti vallankumousta, mutta käänsi takkinsa sen päätyttyä, koska ei pitänyt ajankohtaa enää sopivana. Tammikuussa 1918 Mäki puhui Ilmajoen työväentalolla tuomiten kaikenlaisen väkivallan käytön. Kirjailija Waldemar Rantojan mukaan suojeluskuntalaiset yrittivät pidättää Mäen, joka kuitenkin Jurvassa piileskeltyään onnistui palaamaan Helsinkiin eduskunnan kokoontuessa joululoman jälkeen. Vielä pari viikkoa ennen sisällissodan käynnistymistä Mäki teki maatalousvaliokunnassa kompromissiesityksen torpparilakiin sisältyvistä maanlunastushinnoista, joka mahdollisti sen hyväksymisen.
Vaikka Mäki vastusti aseellista vallankumousta päätti hän ilmeisesti solidaarisuudesta osallistua punaisten siviilihallintoon. Mäki toimi kansanvaltuuskunnan maatalousasiain osaston virkailijana muun muassa asutushallituksen valvojana. Maaliskuun alussa Mäki ja Feliks Kellosalmi ehdottivat Maalaisliiton kansanedustajan Eetu Takkulan välityksellä rauhanneuvottelujen aloittamista kansanvaltuuskunnan suunnitelmien vastaisesti. Maaliskuun jälkipuoliskolla Mäki nimitettiin maatalousasiain valtuutetuksi, kun tehtävää hoitanut Evert Eloranta valittiin punakaartin ylipäälliköksi. Kansanvaltuuskunnan siirryttyä huhtikuun alussa Viipuriin Mäki määrättiin huolto-osaston takavarikointipäälliköksi sekä evakuointiosaston apulaispäälliköksi.
Elämä > Neuvostoliitossa

Huhtikuun lopussa Mäki komennettiin huolto-osaston tehtäviin Neuvosto-Venäjälle, josta hän ei enää palannut Suomeen. Vuonna 1920 hänet nimitettiin Karjalan työkansan kommuunin maatalousasiainosaston johtajaksi Petroskoihin. Mäki muodosti kommuunin vallankumouskomitean yhdessä Edvard Gyllingin ja Vasili Kudžijevin kanssa, jonka ohella hän oli SKP:n väliaikaisen keskuskomitean jäsen. Myöhemmin 1920-1930-luvuilla Mäki toimi Neuvosto-Karjalassa eri puoluetehtävissä muun muassa Petroskoin agitaatiokoulun johtajana, NKP:n aluekomitean suomenkielisen osaston johtajana, Uhtuan puoluekomitean sihteerinä ja puheenjohtajana sekä Kommunisti- ja Vapaus-lehtien toimittajana. Vuodesta 1925 lähtien Mäki oli Karjalan toimeenpanevan keskuskomitean jäsen ja 1930–1934 NKP:n Petroskoin kaupunkikomitean jäsen.
Vuonna 1935 Mäki erotettiin puolueesta ja kaikista tehtävistään. Samana vuonna Mäki kirjoitti lyhyen elämäkerran, jossa hän kuvaa poliittista toimintaansa Suomessa sekä rooliaan sisällissodassa. Heinäkuussa 1937 Mäki vangittiin vastavallankumouksellisesta kansalliskiihkoisesta toiminnasta syytettynä. Hänet tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin tammikuussa 1938 Petroskoin lähistöllä. Mäki rehabilitoitiin vuonna 1956.
Perhe

Mäen ensimmäinen puoliso oli Susanna Palomäki, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1902. Pariskunnalla oli neljä lasta. Neuvostoliitossa Mäki meni uudelleen naimisiin.
Muuta

Jaakko Mäen pojanpoika Pertti Mäki on julkaissut hänen elämänvaiheistaan kaksi kirjaa vuosina 1996 ja 2019.
Kirjallisuutta

Mäki, Pertti: Jaakko Mäen kova kohtalo Stalinin terrorissa.  Kurikka:  P. Mäki, 1996.  ISBN 952-90836-1-0
Mäki, Pertti: Karjalan tasavalta 100 vuotta.  Kurikka:  tekijä, 2019.  ISBN 978-952-94266-0-7
Eino Palovesi

| Eino Palovesi |
| --- | --- |
 Maaherra Eino Palovesi vierailemassa Viitasaarella maaliskuussa 1962.
Kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri
 Fagerholmin II hallitus 3.3.1956 − 27.5.1957  
Edeltäjä:  Martti Miettunen
Seuraaja:  Kustaa Eskola 
Sisäasiainministeri
 Sukselaisen II hallitus 13.1.1959 − 4.2.1960  
Edeltäjä:  Atte Pakkanen 
Seuraaja:  Eemil Vihtori Luukka 
Keski-Suomen läänin maaherra
 1960−1971  
Seuraaja:  Artturi Jämsén 
Kansanedustaja
 1.9.1939–9.2.1960  
Ryhmä/puolue:  Maalaisliiton eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Vaasan läänin itäinen vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. toukokuuta 1904 Perho
Kuollut: 25. helmikuuta 1980 (75 vuotta) Jyväskylä
Ammatti:  maanviljelijä
Arvonimi: kunnallisneuvos
Tiedot
Puolue:  Maalaisliitto
Sotilaspalvelus
Sotilasarvo:  kersantti
Eino Oskari Palovesi (vuoteen 1947 Möttönen; 19. toukokuuta 1904 Perho – 25. helmikuuta 1980 Jyväskylä) oli suomalainen maanviljelijä, Keski-Suomen läänin maaherra ja Maalaisliiton kansanedustaja ja ministeri.
Paloveden vanhemmat olivat maanviljelijä Heikki Möttönen ja Alma Emilia Oksakoski. Hän kävi kansakoulun ja suoritti maanviljelyskoulun 1923. Palovesi oli Pienviljelijäin keskusliiton maatalousneuvojana Keski-Suomessa ja Pohjois-Savossa 1926–1939, maanviljelijänä 1926–1939 ja maanviljelijänä Karstulassa 1932–1980. Hän oli Keski-Suomen läänin maaherrana 1960–1971.
Palovesi oli Maalaisliiton kansanedustajana 1939–1960 ja edusti Vaasan läänin itäistä vaalipiiriä. Hän toimi kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä Fagerholmin II hallituksessa 1956–1957 ja sisäasiainministerinä Sukselaisen II hallituksessa 1959–1960.
Palovesi oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1937, 1940, 1943, 1950 ja 1956 presidentinvaaleissa. Kunnallispolitiikassa hän oli mukana Karstulan kunnanvaltuuston puheenjohtajana ja kunnallislautakunnan varapuheenjohtajana. Palovesi oli myös Maalaisliiton keskushallituksen jäsen ja Keski-Suomen piirin puheenjohtaja.
Palovesi oli naimisissa Alma Humpin kanssa 1930–1968. Jäätyään leskeksi hän meni uusiin naimisiin Leena Hellin Pekkasen (ent. Tennilä) kanssa 1970.
Palovesi sai kunnallisneuvoksen arvonimen 1954.
Arto Pirttilahti

Arto Pirttilahti vuonna 2020
Arto Väinö Uolevi Pirttilahti (s. 4. huhtikuuta 1963 Pohjaslahti) on suomalainen poliitikko ja keskustan entinen kansanedustaja. Hänet valittiin eduskuntaan vuoden 2011 vaaleissa, joissa hän sai yhteensä 5516 ääntä. Pirttilahti on koulutukseltaan agrologi ja valmistunut 1988. Ennen kansanedustajuuttaan hän on työskennellyt maataloussihteerinä, maaseutuasiamiehenä, seutuasiamiehenä, kansanedustajan avustajana ja toiminnanjohtajana.
Hän asuu Mänttä-Vilppulassa. Pirttilahden perheeseen kuuluvat vaimo ja kolme lasta.