stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Adam Brooks
Ura

WHL-joukkue Regina Pats varasi Brooksin 25. pelaajana vuoden 2011 CHL:n varaustilaisuudessa. Hän siirtyi Patsiin kaudeksi 2012-2013. Ensimmäisten kahden kauden ajan Brooksin tehot olivat vaisut, kunnes kaudella 2014-2015 hän voitti joukkueen sisäisen pistepörssin tehtyään 64 ottelussa tehot 30+32=62. Seuraavalla kaudella Brooks lähes kaksinkertaisti pistemääränsä tehtyään 72 ottelussa tehot 38+82=120. Tällä hän voitti koko liigan syöttö- sekä pistepörssit. Myös pudotuspeleissä syntyi tulosta, kun 12 ottelussa Brooks teki 23 pistettä. Toronto Maple Leafs varasi Brooksin seuraavan kesän NHL:n varaustilaisuudessa neljännellä kierroksella 92. pelaajana. Brooks jatkoi Patsissa vielä vuoden ajan ja toimi joukkueen kapteenina kaudella 2016-2017.
Kesäkuussa 2016 Brooks teki kolmivuotisen tulokassopimuksen hänet varanneen Toronto Maple Leafsin kanssa. Ensimmäisen ammattilaiskautensa 2017-2018 Brooks pelasi Maple Leafsin AHL-farmiseura Toronto Marliesissa, jossa teki tulokaskaudellaan 57 runkosarjaottelussa tehot 8+11=19 sekä 20 pudotuspeliottelussa tehot 2+4=6. Marlies voitti AHL:n mestaruuden. Sopimuksensa viimeisellä kaudella Brooks pääsi debytoimaan NHL:ssä. Ensimmäisessä ottelussaan 28. joulukuuta 2019 Brooks pelasi seitsemän vaihtoa ja sai yhteensä jääaikaa vain 4.50 minuuttia New York Rangersia vastaan. Hän teki ensimmäisen tehopisteensä saatuaan syöttöpisteen kolmannessa ottelussaan. Tämän jälkeen hän sai syöttöpisteen myös kahdessa seuraavassa ottelussa. Brooks pelasi yhteensä seitsemän NHL-ottelua ennen kuin hänet lähetettiin takaisin Marliesiin.
Maple Leafs solmi Brooksin kanssa toukokuussa 2020 kahden vuoden mittaisen jatkosopimuksen, jonka arvo oli 725 000 dollaria kaudessa. Kaudella 2020-2021 Brooks pääsi pelaamaan Maple Leafsin NHL-kokoonpanossa 11 runkosarjaottelua, joissa hän teki tehot 4+1=5. Lisäksi hän pelasi kaksi pudotuspeliottelua, joissa sai yhden kahden minuutin rangaistuksen.
Lokakuussa 2021 Montreal Canadiens poimi Brooksin Waivers-listalta. Noin kuukautta myöhemmin hän joutui uudelleen listalle, josta hänet tällä kertaa poimi Vegas Golden Knights. Ennen siirtoa Brooks pelasi Canadiensissa neljä ottelua saaden yhden syöttöpisteen. Pelattuaan seitsemän NHL- ja viisi AHL-ottelua Brooks joutui 16. helmikuuta jälleen waiver-listalle, josta hänet poimi sopimuksen alun perin hänen kanssaan tehnyt Maple Leafs. Kaksi päivää myöhemmin Brooks vaihtoi neljänteen seuraansa kauden 2021-2022 aikana, kun Winnipeg Jets poimi hänet.
Alexander Zitouni

| Alexander Zitouni> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Alexander Zitouni
Syntynyt: 2. maaliskuuta 1992 (ikä 32) San Francisco, Kalifornia
Jääpallon pelaaja
Lempinimi:  Zitto
Pituus:  180 cm
Paino:  85 kg
Seura:   IFK Vänersborg
Pelipaikka:  hyökkääjä
| Urheilijan ura> Junioriseurat |
| --- | --- | --- | --- |
: Härnösands AIK
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2010– | IFK Vänersborg, | - | (-) |
| Yhteensä | Yhteensä | - | (-) |
Maajoukkue
| 2007–2015 | Ruotsin U15-, U17-, U19- ja U23-joukkueet | - | (-) |
| 2017– | Yhdysvallat | 5 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 5. helmikuuta 2017.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 5. helmikuuta 2017.
Alexander Zitouni (s. 2. maaliskuuta 1992 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) on amerikkalais-ruotsalainen jääpalloilija. Hän muutti jo lapsuudessaan Ruotsiin, jolloin hän muutti äitinsä kanssa Härnösandiin. Jääpallossa hän on edustanut Ruotsin nuorten ikäkausimaajoukkueissa ja vuodesta 2017 Yhdysvaltain maajoukkuetta. Zitouni on pelannut Ruotsin Elitserieniä IFK Vänersborgin riveissä.
Jääpalloa Zitouni on pelannut nuoruudestaan asti, juniorina Härnösands AIK:ssa. Pääosan jääpallourastaan hän on pelannut  IFK Vänersborgin Elitserien-joukkueessa.
Zitouni pelasi vuosina 2007-2015 Ruotsin U15-, U17-, U19- ja U23-jääpallomaajoukkueissa. Amerikkalaiset halusivat saada Zitounin joukkueeseensa jo aiemmin, koska hänellä syntymäpaikkansa perusteella oli mahdollisuus saada Yhdysvaltain kansalaisuus, mutta vasta vuoden 2017 kisoihin hän valitsi Yhdysvaltain joukkueen. Ensimmäisen maalinsa Yhdysvalloille Zitouni teki sijoitusottelussa Kazakstania vastaan.
Aleksander Peczenik

Aleksander Peczenik (1937 – 2005) oli puolalais-ruotsalainen oikeusteoreetikko.
Peczenik syntyi Puolassa. Hänen akateeminen uransa alkoi Jagellon yliopistossa, jossa hänen oppi-isänään toimi kansainvälisesti tunnettu teoreetikko ja loogikko Kazimierz Opalek. Peczenik siirtyi Puolasta poliittisena pakolaisena Tanskaan vuonna 1969 ja edelleen Ruotsiin, jossa hän työskenteli ensin Tukholman yliopistossa ja sitten Lundin yliopistossa yleisen oikeustieteen professorina vuodesta 1975 alkaen. 1990-luvulla Peczenik nimitettiin myös Åbo Akademin dosentiksi.
Peczenikin tärkeimpiin oikeusteoreettisiin teoksiin kuuluvat muun muassa Juridikens metodproblem (1974) ja Rätten och förnuftet (1986). Hän oli kiinnostunut etenkin oikeudellisesta päättelystä tuomarin harkinnassa. Peczenik teki paljon yhteistyötä suomalaisen Aulis Aarnion kanssa, jonka kanssa hän muun muassa kehitti suomalaisessa oikeustieteessä yleisesti hyväksytyn oikeuslähdeopin. Peczenik myös toimi kansainvälisessä Bielefelder Kreis -tutkijaryhmässä.
Ajit Pai

Ajit Pai vuonna 2013
Ajit Varadaraj Pai (s. 10. tammikuuta 1973) on yhdysvaltalainen lakimies, joka on nimitetty Federal Communications Commission (FCC) -telehallintoviraston johtoon vuoden 2017 tammikuusta lähtien.
Ajit Pai syntyi Buffalossa ja kasvoi Parsonsissa Kansasissa. Hän vanhempansa ovat vuonna 1971 Yhdysvaltoihin muuttaneita intialaisia lääkäreitä.
Pai valmistui Harvardin yliopistosta 1994 suoritettuaan sosiaalitieteiden tutkinnon. Tämän jälkeen hän opiskeli Chicagon yliopiston oikeustieteen laitoksella ja valmistui tohtoriksi 1997. Pai muutti 1998 Washingtoniin ja meni työhön oikeusministeriön monopolien vastaiselle osastolle. Vuonna 2001 hän siirtyi Verizon Communicationsille. Huhtikuussa 2003 hänet nimitettiin Yhdysvaltain senaatin lakivaliokunnan neuvonantajan tehtäviin. Vuodesta 2007 hän on työskennellyt FCC:ssa lakineuvonantajana ja vuodesta 2011 presidentti Barack Obaman nimittämänä jäsenenä. Tammikuussa 2017 presidentti Donald Trump nimitti hänet FCC:n puheenjohtajaksi.
Kannanottoja

Paia on pidetty elinkeinoelämälle läheisempänä kuin muita FCC:n jäseniä.kenen mukaan?
Ensimmäisen linjapuheensa FCC:n jäsenenä Pai piti Carnegie Mellon -yliopistolla 2012. Hän kiinnitti huomion siihen, että telekommunikaatioalalta oli hävinnyt edeltävänä kolmena ja puolena vuotena 165 000 työpaikkaa. Pain mukaan ITC:n pitäisi olla talouden kasvun veturi ja FCC:n velvollisuus on kääntää trendi. Siksi FCC:n pitäisi toimia tehokkaammin yritysten tukena ja vähentää investointien sääntelyä.
Pai on julkisesti vastustanut hanketta, jossa ehdotettiin, että FCC keräisi uutisia lehdistä, verkkosivuilta ja radiosta ja televisiosta ja analysoisi niitä tasapuolisuuden ja kattavuuden kannalta. Pain mielestä hallituksen tehtävä ei ole painostaa mediaa tiettyjen asioiden uutisointiin.
Lisäksi hän on arvostellut Indianan yliopiston hanketta, jossa tutkittiin "väärien ideoiden, vihapuheen ja propagandan" leviämistä tietoverkoissa. Pain mielestä veronmaksajien rahoja ei pidä käyttää mielipiteiden analysointiin ja poliittisten kantojen arviointiin.
FCC:n johdossa

FCC:n johdossa Pai lakkautti tutkinnan verkko-operaattorien ilmaisista nettiliittymistä.[lähde? ]
Marraskuussa 2017 FCC kumosi säädöksen, jonka mukaan sama omistaja ei saanut omistaa samassa kaupungissa sanomalehden lisäksi televisio- tai radioasemaa. Samassa kuussa FCC kumosi pääosan 2,25 miljardin dollarin tukiaisista, joilla köyhyysrajalla oleville tai intiaanireservaateissa asuville tarjottiin tuettuja puhelin- ja nettiliittymiä.
14. joulukuuta 2017 FCC kumosi äänestyksessä nettineutraliteetin säännökset, jotka kielsivät palveluntarjoajia sulkemasta tiettyjä verkkosivustoja tai vaatimasta lisämaksua pääsystä tiettyyn sisältöön.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ajit Pai Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Ajit Pai – 16.12.2017
Käännös suomeksi
Aleksander Sikio

Aleksander Sikio (6. syyskuuta 1865 Viipuri  – 16. heinäkuuta 1954 Savonlinna) toimi pankinjohtajana yli 50 vuotta ja oli  Savonlinnan johtavia kunnallispoliitikkoja sekä porvarissäädyn nelinkertainen valtiopäivämies.
Aleksander Sikion vanhemmat olivat ajuri Juhana Sikio ja Eva Vättö  ja puoliso vuodesta 1904 Maria Gustava Ståhl (k. 1952). Sikio kävi reaalikoulun 1882 ja toimi pankkivirkailijana 1882–1888. Pohjoismaiden Osakepankin ja sittemmin Pohjoismaiden Yhdyspankin Savonlinnan konttorin johtaja hän oli vuodesta 1888. Savonlinnan kaupunginvaltuuston jäsen Sikio oli 1891–1903 ja 1906–1922, valtuuston puheenjohtajana hän toimi kaksitoista vuotta. Sikio edusti porvarissäädyssä Savonlinnaa valtiopäivillä 1897, 1899, 1900 ja 1905–1906. Perustuslaillisten mielipiteidensä takia hän oli maasta karkotettuna ensimmäisen sortokauden yhteydessä 1903–1905.
Aarre Koivisto

Aarre Koivisto
Aarre Antero Koivisto (8. kesäkuuta 1920 Punkalaidun – 31. joulukuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen lavastaja. Hän teki pitkän uran elokuvalavastajana alkaen vuoden 1947 elokuvasta Särkelä itte aina 1980-luvun lopulle. Uransa varrella hän lavasti muun muassa elokuvan Tuntematon sotilas sekä elokuvasarjat Komisario Palmu ja Pekka ja Pätkä.
Elokuvien lisäksi Koivisto toimi teatterilavastajana Svenska teaternissa vuosina 1961–1966. Samaten hän toimi MTV3:n lavastajana televisionäytelmissä, -sarjoissa ja -elokuvissa vuosina 1966–1985. Koivisto jäi eläkkeelle 1985.
Koivisto sai parhaan lavastuksen Jussin vuonna 1955 elokuvista Isän vanha ja uusi ja Hilmanpäivät. Hän sai valtion ylimääräisen taiteilijaeläkkeen toukokuusta 1987 alkaen.
Aiheesta muualla

Aarre Koivosto Elonetissä.
Aarre Koivisto Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
540-luku

| --- | --- |
Vuosisadat: 300-luku · 400-luku · 500-luku · 600-luku · 700-luku
Vuosikymmenet: 490-luku · 500-luku · 510-luku · 520-luku · 530-luku · 540-luku 550-luku · 560-luku · 570-luku · 580-luku · 590-luku · 600-luku
Vuodet: 490 · 491 · 492 · 493 · 494 · 495 · 496 · 497 · 498 · 499 500 · 501 · 502 · 503 · 504 · 505 · 506 · 507 · 508 · 509 510 · 511 · 512 · 513 · 514 · 515 · 516 · 517 · 518 · 519 520 · 521 · 522 · 523 · 524 · 525 · 526 · 527 · 528 · 529 530 · 531 · 532 · 533 · 534 · 535 · 536 · 537 · 538 · 539 540 · 541 · 542 · 543 · 544 · 545 · 546 · 547 · 548 · 549 550 · 551 · 552 · 553 · 554 · 555 · 556 · 557 · 558 · 559 560 · 561 · 562 · 563 · 564 · 565 · 566 · 567 · 568 · 569 570 · 571 · 572 · 573 · 574 · 575 · 576 · 577 · 578 · 579 580 · 581 · 582 · 583 · 584 · 585 · 586 · 587 · 588 · 589 590 · 591 · 592 · 593 · 594 · 595 · 596 · 597 · 598 · 599 600 · 601 · 602 · 603 · 604 · 605 · 606 · 607 · 608 · 609
Aaron Carter

Carter vuonna 2010
Aaron Carter (7. joulukuuta 1987 Tampa, Florida, Yhdysvallat – 5. marraskuuta 2022 Lancaster, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen pop- ja hip hop -laulaja. Hän oli Backstreet Boys -yhtyeestä tunnetuksi tulleen laulaja Nick Carterin pikkuveli. Carter esiintyi myös televisiosarjoissa.
Ura

Carterin ura viihdealalla alkoi jo viisivuotiaana, ja hänen ensimmäinen albuminsa Aaron Carter julkaistiin vuonna 1997. Se myi kultaa Kanadassa, Tanskassa, Saksassa, Norjassa ja Espanjassa. Sen jälkeen hän äänitti muun muassa kappaleen Pokémon-elokuvaan Pokémon – Mewtwon vastaisku, esiintyi Backstreet Boysin ja Britney Spearsin lämmittelijänä, julkaisi elämäkerran ja videokokoelman sekä esiintyi Nickelodeon-kanavalla. Carterin LP Aaron’s Party (Come Get It) myi Yhdysvalloissa triplaplatinaa.
Oh Aaron julkaistiin vuonna 2001, ja sen jälkeen Carter keikkaili edelleen Backstreet Boysin ja Britney Spearsin mukana. Hän myös teki kappaleita useisiin elokuviin. Another Earthquake! julkaistiin syksyllä 2002, ja siltä nousi Yhdysvaltojen singlelistojen top 20:een kappale ”America A O”.
Carterin uraa häiritsi Another Earthquake! -albumin jälkeen hänen entisen managerinsa Lou Pearlmanin oikeusjuttu. Carter ei juurikaan tehnyt uutta musiikkia useaan vuoteen, mutta hänen elämäänsä seurattiin tarkasti sensaatiolehdistössä. Hän kilpaili muun muassa Dancing with the Stars -sarjan yhdeksännellä kaudella ja teki yhteistyötä muun muassa Flo Ridan ja Busta Rhymesin kanssa.
Carter käynnisti vuonna 2013 paluukiertueen ja julkaisi uuden singlen vuonna 2015; ”Fool’s Gold” päivitti Carterin tyyliä 1990-luvun teinipopista moderniin R&B-tyyliin. Se ja seuraavien parin vuoden aikana julkaissut singlet päätyivät myös vuonna 2018 ilmestyneelle Love-albumille.
Yksityiselämä

Carter kärsi päihde-, syömis- ja mielenterveysongelmista ja hakeutui vuonna 2017 niistä vieroitushoitoon. Hänen kaksoissisarensa Angel ja veljensä Nick hakivat Aaronille lähestymiskieltoa vuoden 2019 syyskuussa. Carter kertoi syksyllä 2019 yhdysvaltalaisessa Lääkärit-televisio-ohjelmassa kärsivänsä dissosiatiivisestä identiteettihäiriöstä, skitsofreniasta, akuutista ahdistuksesta ja maanisdepressiivisyydestä.
Carter sai marraskuussa 2021 poikalapsen tyttöystävänsä Melanie Martinin kanssa, jonka kanssa hän oli julkistanut seurustelusuhteensa tammikuussa 2020. Carter kertoi eronneensa Martinista vain vajaa viikko lapsensa syntymän jälkeen,  mutta parin on-off suhde ja kihlaus kesti Carterin kuolemaan saakka.
Carter löydettiin kuolleena kotoaan 5. marraskuuta 2022. Kuolinsyyraportin mukaan hän oli käyttänyt rauhoittavia lääkkeitä ja hengittänyt mahdollisesti euforiaa aiheuttavaa kaasua ja hukkui näiden vaikutuksesta kylpyammeeseen. Carter-perheen viidestä sisaruksesta kolme on kuollut päihteisiin ennenaikaisesti. Leslie kuoli 25-vuotiaana ja Bobbie Jean 41-vuotiaana. Vain Nick ja Aaronin kaksoissisko Angel ovat elossa. (2023)
Diskografia

Aaron Carter (1997; pysyi Suomen virallisella listalla kuusi viikkoa, paras sijoitus 28. viikolla 15 vuonna 1998)
Aaron’s Party (Come Get It) (2000)
Oh Aaron (2001)
Another Earthquake (2002)
Most Requested Hits (2003)
Come Get It: The Very Best of Aaron Carter (2006)
2 Good 2 B True (2006)
Love (2018)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aaron Carter Wikimedia Commonsissa
Allaspalo

Allaspalo tarkoittaa suoraan astiasta höyrystyvän nesteen palamista. Esimerkiksi kynttilässä steariinin tulisi lämmetä ja höyrystyä vasta sydänlangassa niin paljon, että se saavuttaa palopisteen, mutta mikäli kynttilä lämpenee liikaa, steariini alkaa höyrystyä voimakkaasti myös suoraan kynttilän pinnalta. Kun höyrystyvä steariini syttyy palamaan, tuli lämmittää kynttilässä olevaa sulaa steariinia edelleen ja höyrystyminen kiihtyy, jolloin tuli saattaa kasvaa vaarallisen korkeaksi ja kuumaksi. Siksi kynttilää ei tulisi koskaan jättää ilman valvontaa.
Muita yleisiä allaspaloja ovat paistorasvan ja erilaisten polttonesteiden syttymiset. Allaspaloissa palavat nesteet ovat lähes poikkeuksetta vettä kevyempiä, joten allaspaloa ei kannata sammuttaa vedellä, sillä se vain painuu räiskähdellen astian pohjalle. Oikea sammutustapa on tukahduttaminen tai jauhesammuttimen käyttö.
AJ Auxerre

AJ Auxerre (usein lyhennettynä muodossa AJA) on ranskalainen jalkapalloseura, joka on perustettu vuonna 1905. Seuran koko nimi on Association Jeunesse Auxerroise. Joukkue on vahvasti henkilöitynyt entiseen valmentajaansa Guy Roux'hun, joka valmensi joukkuetta 44 vuotta nostaen sen alasarjoista Ligue 1:een ja aina mestaruuteen asti kaudella 1995–1996. Guy Roux jätti tehtävänsä kesällä 2005.
AJ Auxerre on poikkeuksellisen menestynyt siihen nähden, että joukkueen kotikaupungissa Auxerressa on vain hieman alle 40 000 asukasta. Se on myös yksi harvoista ranskalaisista suurseuroista, jotka omistavat oman kotistadioninsa. Stadion nimeltä Stade de l’Abbé-Deschamps on nimetty seuran perustajan, apotti Deschampsin mukaan.
Kaudella 2011–2012 Auxerre jäi liigan viimeiseksi ja putosi 31 vuoden pääsarjataipaleen jälkeen Ligue 2:een.
Tärkeimmät vuosiluvut

1905: Apotti Deschamps perustaa Auxerren alueen nuorille suunnatun urheiluseuran, Association Jeunesse Auxerroisen, jossa voi harrastaa muun muassa miekkailua, voimistelua ja yleisurheilua.
1906: Seuran lajivalikoimaan liitetään jalkapallo.
1918: AJ Auxerre osallistuu historian ensimmäiseen Ranskan cupiin.
1929: AJ Auxerre voittaa Yonnen departementin mestaruuden.
1949: Apotti Deschamps kuolee. Joukkueen kotikenttä nimetään muutama vuosi myöhemmin hänen mukaansa.
1952: Guy Roux allekirjoittaa ensimmäisen sopimuksensa AJA:n kanssa.
1961: Guy Roux'sta tulee joukkueen pelaajavalmentaja.
1970: AJ Auxerre nousee Ranskan amatööriliigaan.
1974: AJ Auxerre nousee Ranskan toiselle sarjatasolle.
1979: AJ Auxerre etenee Ranskan cupissa aina finaaliin asti. Se kärsii siellä 4–1-jatkoaikatappion liigakakkoselle FC Nantesille.
1980: AJ Auxerre nousee Ranskan liigaan.
1984: AJ Auxerre pääsee ensimmäisen kerran kansainvälisille kentille UEFA Cupiin. Se putoaa ensimmäisellä kierroksella Sportingia vastaan.
1993: AJ Auxerre etenee UEFA Cupin välieriin asti pudottamalla muun muassa AFC Ajaxin. Välierissä se häviää rangaistuslaukauskilpailussa Borussia Dortmundille. Tämä saavutus on yhä edelleen seuran paras eurokentillä.
1994: AJ Auxerre saavuttaa ensimmäisen Ranskan cupin voittonsa lyömällä Montpellier’n 3–0.
1996: AJ Auxerre voittaa ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan Ranskan mestaruutensa. Samana vuonna meriittilistalle lisätään myös seuran toinen cup-voitto.
2003: AJ Auxerren kolmas cup-voitto varmistuu joukkueen kaataessa Paris Saint-Germainin maalein 2–1.
2005: AJ Auxerren neljäs cup-voitto irtoaa finaalissa 2–1-voitolla Sedanista. Samana vuonna Guy Roux lopettaa valmentajan tehtävät.
2012: AJ Auxerren 31 vuotta kestänyt liigataival päättyy ja seura putoaa toiselle sarjatasolle.
Saavutukset

Ligue 1 -mestaruudet: 1 (1996)
Ligue 2 -mestaruudet: 1 (1980)
Ranskan cup -mestaruudet: 4 (1994, 1996, 2003, 2005)
Ranskan supercup -mestaruudet: 1 (1996)
Intertoto Cupin voitot: 2 (1997, 2006)
Palkittuja

Vuoden seura: 1 (1996)
Vuoden pelaaja: 1
Alain Roche (1992)
Vuoden valmentaja: 4
Guy Roux (1986, 1988, 1996)
Jean Fernandez (2010)
Vuoden puheenjohtaja: 1
Jean-Claude Hamel (1983)
Vuoden ulkomaalaispelaaja: 3
Andrzej Szarmach (1981, 1982)
Enzo Scifo (1990)
Vuoden nuori pelaaja: 7
Jean-Marc Ferreri (1982)
Basile Boli (1984)
Éric Cantona (1987)
Gérald Baticle (1992)
Philippe Mexès (2000)
Djibril Cissé (2001)
Olivier Kapo (2002)
Entisiä pelaajia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Kuami Agboh   Anthony Basso   Joël Bats   Laurent Blanc   Basile Boli   Jean-Alain Boumsong   Éric Cantona   Lionel Charbonnier   Djibril Cissé   Bernard Diomède   Daniel Dutuel   Khalilou Fadiga   Jean-Marc Ferreri   Alain Goma   Stéphane Guivarc'h   Paweł Janas   Bonaventure Kalou   Olivier Kapo |   |   Sabri Lamouchi   Lilian Laslandes   Bruno Martini   Corentin Martins   Philippe Mexès   Benjamin Mwaruwari   Daniel Niculae   Luigi Pieroni   William Prunier   Alain Roche   Moussa Saïb   Enzo Scifo   Mohamed Sissoko   Andrzej Szarmach   Teemu Tainio   Frank Verlaat   Philippe Violeau   Taribo West |
Valmentajat kautta aikain

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  1946–1947: Pierre Grosjean  1947–1948: J. Pastel  1948–1950: Jacques Boulard  1950–1952: Georges Hatz  1952–1953: Marc Olivier  1953–1955: M. Pignault  1955–1956: Pierre Meunier  1956–1958: Jacques Boulard  1958–1959: J. Holmann  1959–1961: Christian Di Orio |   |  1961–1962: Guy Roux  1962–1964: Gagneux Chevalier ja Jacques Chevalier  1964–2000: Guy Roux  2000–2001: Daniel Rolland  2001: Guy Roux  2001–2002: Alain Fiard (sijainen)  2002–2005: Guy Roux  2005–2006: Jacques Santini  2006–2011: Jean Fernandez  2011-2012: Laurent Fournier |   |  2012: Jean-Guy Wallemme  2012-2014: Bernard Casoni  2014-2016: Jean-Luc Vannuchi  2016: Viorel Moldovan  2016-2017: Cédric Daury  2017: Francis Gillot  2017-2019:  Pablo Correa  2019-2022:  Jean-Marc Furlan |
Aiheesta muualla

Joukkueen viralliset sivut (ranskaksi)
Blue Angels -kannattajaryhmä (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Adámantas

| Adámantas Αδάμαντας |
| --- | --- |
 Adámantaksen kylä.
 Adámantas
 Koordinaatit: 36°43′31″N, 24°26′40″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Egea
Alue:  Etelä-Egean saaret
Alueyksikkö:  Mílos
Kunta:  Mílos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  6501000201
Väkiluku (2011):  1 347
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Adámantas (kreik. Αδάμαντας; kath.kreik. Αδάμας, Adámas) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Míloksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Míloksen kuntaan, Míloksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 1 347 (vuonna 2011). Kylä muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Αδάμαντος, Dimotikí Koinótita Adámantos).
Adámantaksen satama ja kylä.
Adámantas, suomeksi ”Timantti”, on Míloksen pääsatama ja kaupallinen keskus. Se sijaitsee saaren pohjoisosassa luonnonsatamalahden rannalla. Kylästä on matkaa saaren pääkylän Plákaan noin neljä kilometriä. Kylän perustivat vuonna 1835 Kreetan Sfakiásta tulleet pakolaiset. Kylän nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa bysanttilaisaikainen Pyhän kolminaisuuden (Agía Triáda) kirkko museoineen sekä Míloksen kaivosmuseo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Adámantas Wikimedia Commonsissa
Alfred de Tarde

Jean Bertrand Alfred de Tarde (20. huhtikuuta 1880 Sarlat-la-Canéda – 3. huhtikuuta 1925 La Roque-Gageac) oli ranskalainen kirjailija, ekonomisti ja toimittaja. Tarde toimi La Roque-Gageacin pormestarina. Hän oli sosiologi Gabriel Tarden poika.
Ace Rusevski

| Ace Rusevski> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. marraskuuta 1956 (ikä 67) Kumanovo, Pohjois-Makedonia, Jugoslavia
Kansalaisuus:  Jugoslavia
Nyrkkeilijä
Pituus:  173 cm
Painoluokka:  kevytsarja (alle 60 kg)
Kätisyys:  vasen
Valmentaja:  Miroslav Petrović
Ammattilaistilastot
Ottelut:  23
Voitot:  18
– tyrmäysvoitot:  8
Tappiot:  2
Ratkaisemattomat:  3
| Mitalit> Maa:   Jugoslavia.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Jugoslavia.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Jugoslavia.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Maa:   Jugoslavia> Miesten nyrkkeily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Montreal 1976 | 60 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Halle 1977 | 60 kg |  |
Ace Rusevski (s. 30. marraskuuta 1956 Kumanovo, Pohjois-Makedonia, Jugoslavia) on entinen Jugoslaviaa edustanut makedonialainen nyrkkeilijä, jonka amatööriura ajoittui 1970-luvulle Jugoslavian lipun alla ja ammattilaisura 1980-luvulla.
Ura amatöörinä

Ace Rusevskista tuli nyrkkeilyuransa aikana nelinkertainen Jugoslavian mestari; 1977 ja 1978 kevyessä ja 1979 ja 1980 kevyessä keskisarjassa. Hän voitti Balkanin mestaruuden vuonna 1975 Sofiassa ja 1976 Zagrebissa sekä vuoden 1979 Välimeren kisat Splitissä. Junioritasolla hänestä tuli höyhensarjan pronssimitalisti vuoden 1974 nuorten EM-kisoissa Kiovassa.
Montrealin kesäolympialaisissa 1976 hän eteni välieriin neljällä voitolla ennen kuin hävisi välierissä tulevalle olympiavoittajalle Howard Davisille ja saavutti näin olympiapronssin. Seuraavana vuonna Rusevski voitti EM-mestaruuden Itä-Saksan Hallessa voittamalla Turkin Hasan Oğuzin, Puolan Ryszard Tomczykin, välierässä Länsi-Saksan René Wellerin ja loppuottelussa Itä-Saksan Christian Zornowin.
Vuoden 1978 MM-kisoissa Belgradissa hän voitti aluksi Suomen Jouko Moilasen keskeytyksellä 2. erässä, mutta kärsi tyrmäystappion Nigerian Andeh Davidsonille, josta tuli kisoissa sarjan maailmanmestari. Seuraavan vuoden 1979 Kölnin EM-kisoissa Rusevski nyrkkeili sarjaa ylempänä eli kevyessä välisarjassa (alle 63,5 kg), mutta koki heti ensimmäisessä ottelussa pistetappion Länsi-Saksan Karl-Heinz Krügerille.
Vuoden 1980 kesäolympialaisissa Moskovassa hän otti aluksi voitot Bulgarian Margarita Atanasovista ja Algerian Boualem Bel Alouanesta, mutta hävisi puolivälierissä niukasti tuomariäänin 2-3 tulevalle kultamitalistille Italian Patrizio Olivalle.
Ace Rusevski päätti amatööriuransa Moskovan olympiaturnaukseen oteltuaan amatöörinä 280 ottelua voittaen niistä 267.