stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HMAS Nizam
Palvelus > Itäisessä laivastossa

Tammikuussa 1942 Nizam, Napier ja HMAS Nestor lähtivät Välimereltä Singaporeen. Adeniin saavuttuaan alukset hajaantuivat. Nizam ja Nestor saattoivat Hurricane-koneita kuljettaneen lentotukialus HMS Indomitablen Jaavalle, jonne koneet lensivät ennen rannikon näkemistä. Tehtävän aikana Välimereltä saapuneet alukset liitettiin itäiseen laivastoon, jonka tukikohta oli Trincomaleessa. Alus oli viisi viikkoa telakalla Bombayssa.
Alus liittyi laivastoon Mombasassa. Helmi–maaliskuussa se suojasi saattueita kuten Trincomaleesta Australiaan matkaavia joukkojen siirtoja. Maaliskuun lopulla alus osallistui laivaston mukana tuloksettomaan keisarillisen Japanin laivaston etsintään Intian valtamerellä. Vierailtuaan Bombayssa ja palattuaan Mombasaan, Nizam ja Napier siirtyivät Välimerelle, jossa ne suojasivat Aleksandriasta Maltalle matkaavaa saattuetta kesäkuussa.
Syyskuussa Diego Suarezin antauduttua alus saapui Madagaskarin rannikolle liittyen siellä olevaan laivastoon. Välittömästi se liitettiin länsirannikolle joukkoja kuljettavan saattueen suojaksi. Majunga antautui 10. syyskuuta, jolloin Nizam siirtyi osaston mukana Tamataveen. Kaupunki antautui 18. syyskuuta, ja samana päivänä matkalla Durbaniin Nizam ja HMS Hotspur valtasivat Vichyn Ranskan lipun alla purjehtineen kauppa-alus Marshall Gallenin, joka oli paennut Madagaskarilta. Kauppa-alus kuljetettiin Durbaniin. Kaksi päivää myöhemmin alukset kohtasivat toisen Vichyn Ranskan kauppa-aluksen, Antral Pierren, jonka miehistö upotti aluksensa ennen sen valtausta.
Nizam siirrettiin Simonstownissa telakalle, mistä se palasi palvelukseen 28. joulukuuta 1942. Tammikuussa 1943 C. H. Brooks vastaanotti aluksen päällikkyyden. Alus saapui 4. tammikuuta Kilindiniin, josta se lähti partiomatkalle Intian valtamerelle helmikuussa itäisen laivaston alusten mukana. Alus pelasti sukellusveneiden upottamien MV Sebastion Cermanon (13. heinäkuuta) ja Cornish Cityn (31. heinäkuuta) miehistöt. Alus lähti 26. heinäkuuta Durbanista Diego Garcian kautta Australiaan, ja se saapui 13. elokuuta Geraldtoniin, josta se jatkoi edelleen Melbourneen telakalle.
Alus palasi palvelukseen lokakuussa aloittaen Intian valtamerellä saattueiden suojaamisen. Alus joutui sukellusveneen maaliksi 17. lokakuuta, mutta kumpikin torpedo kyettiin väistämään. Marraskuussa alus palasi itäiseen laivastoon Kilindiniin, ja se oli joulukuussa Adenissa suojaamassa saattueita.
Itäisen laivaston siirtyessä uudelleen käyttöönotettuun Trincomaleehen, Nizam ja Napier liittyivät laivastoon 27. tammikuuta 1944. Alukset saapuivat Trincomaleehen 6. helmikuuta. Nizam lähti laivaston mukana 8. maaliskuuta Bengalinlahdelle, ja se osallistui 19. huhtikuuta tehtyyn iskuun Sabangiin Sumatralla. Toukokuusta marraskuuhun alus suojasi laivaston aluksia Intian valtamerellä, kunnes se palasi Melbourneen telakalle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta HMAS Nizam Wikimedia Commonsissa
N-luokan hävittäjät
| --- | --- |
Royal Navy:  HMS Nerissa - HMS Noble(i) - HMS Noble(ii) - HMS Nonpareil
Alankomaiden laivasto:  Hr. Ms. Tjerk Hiddes - Hr. Ms. Van Galen
Australian laivasto:  HMAS Napier - HMAS Nestor - HMAS Nizam - HMAS Norman - HMAS Nepal
Puolan merivoimat:  ORP Piorun
Näkymä HMAS Nizamin komentosillalta keulaan kesäkuussa 1941.
Hakata-Gion Yamakasa

Puutemppeli vuoden 2005 tapahtumassa
Yksi festivaaliin osallistuva puutemppeli.
Hakata-Gion Yamakasa, toisinaan Hakata-Gion Yamagasa (jap. 山笠) on Fukuokan kaupungissa heinäkuussa pidettävä festivaali. Se on kaupungin vanhin festivaali ja sen historia yltää yli 700 vuoden päähän. Festivaali kerää vuosittain noin 2 miljoonaa katsojaa.
Pääpiirteet

Yamakasa-festivaaliin osallistuvat Fukuokan kaupungin kansalaiset ja se tapahtuu Hakatan alueella, Nakagawa-joen ja Mikasagawa-joen välissä. Tapahtuman ylin elin on Kushida Jinja (Kujidan temppeli) ja se on osa Gion Matsuria, joka pidetään heinäkuun aikana Kiotossa.
Yamakasa on Hakatan tärkein edustaja Japanissa. Sen aikana käytettävä rituaalimainen huuto (jap. 追い山, Oi san, jahtaa vuorta) äänestettiin vuonna 1996 Japanin 100 kauneimman äänen joukosta kaikkein kauneimmaksi.
Yamakasan osallistujat ovat kaikki Fukuokan kaupungin asukkaita. Festivaaliin ei osallistu ainoastaan tavallisia asukkaita vaan myös Kushidan temppelin Shinto-papit ovat mukana juhlassa.
Festivaalissa kilpailijat kantavat kilpaa raskasta bambusta kasattua temppeliä olkapäillään läpi ennaltamäärätyn reitin Hakatan alueella. Yhdessä joukkueessa osanottajia on useita satoja ja joukkueita on yhteensä seitsemän. Reitti kestää juosta läpi noin 34 minuuttia.
Festivaaliin osallistuminen on suuri kunnia ja siihen voi osallistua vain kutsulla. Monet hääparit pitävätkin häänsä heinäkuussa, jotta festivaaliin osallistuvat miehet voisivat tulla paikalle perinteisiin vaatteisiin pukeutuneena.
Historia

Vuonna 1241 Kamakura-kaudella Hakataan iski rutto, joka tappoi runsaasti kaupungin asukkaita. Shouten temppelin ylipappi Sei'ichi rakennutti itselleen kannettavan bambutemppelin, jolla häntä kannettiin ympäri kaupunkia. Temppelinsä päältä Sei'ichi heitti sairaiden päälle pyhää vettä, jonka kerrottiin parantaneen ihmiset.
Alun perin Sei'ichin muistoa kunnioitettiin yhden temppelin voimin sen kiertäessä kaupunkia heinäkuussa. Toisen maailmansodan jälkeen tapahtumasta muodostui kilpailu, jossa oli alun perin 13 joukkuetta. Nykyään joukkueita on 7; Ebisu-nagare, Daikoku-nagare, Doi-nagare, Higashi-nagare, Nishi-nagare, Nakasu-nagare ja Chiyo-nagare.
Nykyisenkaltaisia temppeleitä alettiin käyttää Edo-kaudella vuonna 1687, jolloin tapa matkittiin Kioton alueelta. Alun perin Doi-nagareksi nimetyn kauppiasjoukon miehet rakensivat Tōchōjin temppelin pihalle kannettavan temppelin, jota he kantoivat huutaen "Oi san" (jap. 追い山, jahtaa vuorta).
Vuonna 1955 festivaali nimettiin virallisesti "Hakata-Gion Yamakasa" -festivaaliksi ja myös Hakatan ulkopuolisessa Shintenchōn kauppakadulla alettiin pystyttää Yamakasa-temppeleitä. Vuodesta 1970 myös pienet lapset ovat saaneet osallistua tapahtumaan ja heillä on oma lasten vuori (jap. 子供山笠, Kodomo yamakasa), jota he kantavat.
Aikataulu

Festivaalin tapahtumilla on tarkka aikataulu, jonka mukaan kilpailun eri osat tapahtuvat joka vuosi samoina päivinä.
1.–15. heinäkuuta - Yamat rakennetaan ja julkistetaan yleisölle.
1. heinäkuuta, ilta - Pyhän hiekan hakeminen Hakozakin temppelistä.
1. - 8. heinäkuuta välisenä lauantaina ja sunnuntaina lasten Yamakasa viedään alueen jokaisen kodin luokse näytille.
9. heinäkuuta - Pyhän hiekan haku uudestaan Hakozakin temppelistä.
10. heinäkuuta - Teeseremonia
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hermann Boerhaave

| Hermann Boerhaave |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 31. joulukuuta 1668 Voorhout
Kuollut: 23. syyskuuta 1738 Leiden
Kansalaisuus:   Alankomaat
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Leidenin yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Burchard de Volder
Instituutti:  Leidenin yliopisto
Oppilaat:  Gerard Van Swieten
Tutkimusalue:  Lääketiede   Kasvitiede
 Nimikirjoitus
Hermann Boerhaave (31. joulukuuta 1668 Voorhout – 23. syyskuuta 1738 Leiden) oli alankomaalainen lääkäri ja kasvitieteilijä.
Boerhaave syntyi 31. joulukuuta Voorhoutissa. Hänen isänsä oli Reverend Jacobus Boerhaave ja äitinsä Hagar Daelder. Boerhaaven äiti kuoli Boerhaaven ollessa viisivuotias, ja isä vuonna 1683. Boerhaave aloitti opinnot Leidenin yliopistossa 1684 pääaineenaan teologia ja filosofia. Hän sai filosofian tutkinnon vuonna 1690. Valmistuttuaan Boerhaaven kiinnostui lääketieteestä ja valmistuikin lääkäriksi kolme vuotta myöhemmin 1693. Vuonna 1701 hänet valittiin Leidenin yliopistoon luennoimaan lääketieteestä. Vuonna 1709 hänet valittiin kasvi- ja lääketieteen professoriksi Leideniin. Vuonna 1710 hän avioitui Maria Drolenvaux'n kanssa. He saivat yhteensä neljä lasta. Vuonna 1718 hänet valittiin myös kemian professoriksi. Boerhaave suoritti kemiallisia mittauksia tarkkaillen lämpötiloja. Hän oli ensimmäinen, joka eristi urean virtsasta. Häntä pidetään myös kliinisen lääketieteen opetuksen kehittäjänä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hermann Boerhaave Wikimedia Commonsissa
Hermann Carl Vogel

Hermann Carl Vogel
Hermann Carl Vogel (1842 – 1907) oli saksalainen tähtitieteilijä. Hän tutki aluksi planeettojen ja myöhemmin tähtien spektrejä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hermann Carl Vogel Wikimedia Commonsissa
Hakatan asema

Hakatan aseman sisäänkäynti pohjoisesta katsottuna.
Hakatan rautatieasema (jap. 博多駅, hakata eki) on Fukuokan kaupungin päärautatieasema. Se on suurin ja ruuhkaisin asema Kyūshūlla ja on Honshūlta tulevien matkustajien portti muualle Kyūshūn. Hakatan asema on myös Osakasta alkavan San'yō Shinkansen -linjan pääteasema.
Asemalla sijaitsee myös Hakatan metroasema sekä Nishitetsun bussiterminaali.
Linjat > Junalinjat

Fukuhoku-Yutaka-linja
Hakata-Minami-linja
Kyushu Shinkansen (rakenteilla)
San'yō Shinkansen
Linjat > Metrolinjat

Fukuoka Kūkō-linja
Fukuoka Nanakuma-linja
Historia

11. joulukuuta 1889: Asema avattiin. Alkuperäinen asema sijaitsi noin 600 metriä pohjoiseen nykyisestä asemasta.
1. joulukuuta 1963: Asema rakennettiin nykyiseen muotoonsa korotettuna katutasosta.
10. maaliskuuta 1975: San'yō Shinkansen -linja avattiin.
22. maaliskuuta 1983: Väliaikainen Hakatan metroasema avattiin.
3. maaliskuuta 1985: Nykyinen Hakatan metroasema avattiin.
Hakatan asemalaituria.
Hallelujah (Paramoren kappale)

| ”Hallelujah” Paramore |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: RIOT!
 Julkaistu: 18. syyskuuta 2007
 Tyylilaji: Vaihtoehtorock
 Kesto: 03.19
 Levy-yhtiö: Fueled by Ramen
Paramoren muut singlet
| ”Misery Business” 2007 | ”Hallelujah” 2007 | ”Crushcrushcrush” 2007 |
Hallelujah on Paramoren toinen single yhtyeen toiselta albumilta RIOT!. Single sijoittui sijalle #139 Ison-Britannian singlelistalla. Singleä ei kuitenkaan kannata sotkea Leonard Cohenin luomaan samannimiseen kappaleeseen, sillä kyseessä ei ole sama kappale.
Musiikkivideo

Singlen musiikkivideo julkaistiin 30. heinäkuuta 2007. Video sisältää bändin live-esiintymisiä ja pätkiä kulissien takaa eräänlaisen kirjan sisällä ja laulujen sanoja kirjoitettuna kirjan sivuille. Videolla kuvat zoomataan niin, että kun kamera elää kuvan sisällä, näytetään oikea pätkä live-esiintymisestä, zoomataan pois takaisin kirjaan ja sitten seuraavaan kuvaan. Video kuvattiin Rocketownissa, Nashvillessa. Video kuvattiin heidän ollessa Riot! - kiertueella, vaikkakin musiikkivideon musiikki on studioversio, eli sama versio, mikä esiintyy myös albumilla.
Julkaisuhistoria

| Maa | Päivä |
| --- | --- |
Irlanti: 18. syyskuuta 2007
Iso-Britannia: 18. syyskuuta 2007
Yhdysvallat: 18. syyskuuta 2007
Paramore
| --- | --- |
Studioalbumit::   All We Know Is Falling  Riot!  Brand New Eyes  Paramore  After Laughter  This Is Why 
Livealbumit::   Live in the UK 2008  The Final Riot! 
EP:t::   The Summer Tic EP  2010 Summer Tour EP  The Only Exception EP  Singles Club  The Holiday Sessions 
Singlet::   ”Pressure”  ”Emergency”  ”All We Know”  ”Misery Business”  ”Hallelujah”  ”Crushcrushcrush”  ”That’s What You Get”  ”Decode”  ”Ignorance”  ”Brick by Boring Brick”  ”The Only Exception”  ”Careful”  ”Playing God”  ”Monster”  ”Now”  ”Still Into You”  ”Daydreaming”  ”Ain’t It Fun”  ”Hard Times”  ”Told You So”  ”Fake Happy”  ”Rose-Colored Boy”  ”Caught in the Middle”  ”This Is Why”  ”The News”  ”C’est Comme Ça” 
Muuta::  Paramoren diskografia
Hiukkanen

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Hiukkanen voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
alkeishiukkanen, aineen tai energian perusosanen hiukkasfysiikassa
hiukkassysteemin elementti (simulaatio) tietokonegrafiikassa
Hiukkanen ry, Tampereen teknillisen yliopiston ylioppilaskunnan alayhdistys, teknis-luonnontieteellinen kilta
hiukkanen aerosolissa
pienhiukkanen
Hiukkanen, järvi Mäntyharjussa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hiukkanen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Harald zur Hausen

| Harald zur Hausen |
| --- | --- |
 Harald zur Hausen vuonna 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. maaliskuuta 1936 Gelsenkirchen, Saksa
Kuollut: 28. toukokuuta 2023 (87 vuotta)
Kansalaisuus:   Saksa
Koulutus ja ura
Instituutti:  Saksan syöpätutkimuskeskus
Tutkimusalue:  Virologia
Tunnetut työt:  Kohdunkaulan syöpää aiheuttavan papilloomaviruksen löytäminen.
Palkinnot:   Nobelin lääketieteen palkinto (2008)
Harald zur Hausen (11. maaliskuuta 1936 – 28. toukokuuta 2023) oli saksalainen virologi ja professori, joka sai vuonna 2008 Nobelin lääketieteen palkinnon löydettyään syöpää aiheuttavia papilloomaviruksia.
Zur Hausen syntyi Gelsenkirchenissä Saksassa. Hän opiskeli lääketiedettä Bonnin, Hampurin ja Düsseldorfin yliopistoissa, joista viimeksi mainitussa hänestä vuonna 1960 tuli lääketieteen tohtori.
Zur Hausen työskenteli 1960-luvulla muun muassa Düsseldorfin yliopistossa ja Philadelphian lastensairaalan viruslaboratorioissa. Hänestä tuli Pennsylvanian yliopiston yliassistentti ja vuosina 1969–1977 hän työskenteli Würzburgin ja Erlangen-Nürnbergin yliopistoissa. Vuonna 1977 hän aloitti työskentelemisen Freiburgin yliopistossa. Vuosina 1983–2003 hän toimi Saksan syöpätutkimuskeskuksen puheenjohtajana Heidelbergissä ja vuodesta 1988 Heidelbergin yliopiston lääketieteen kunniaprofessorina.
Françoise Barré-Sinoussin ja Luc Montagnierin kanssa jaetun Nobelin lääketieteen palkinnon lisäksi zur Hausenille myönnettiin muun muassa Gairdner-palkinto vuonna 2008.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Harald zur Hausen Wikimedia Commonsissa
Harald zur Hausenin Nobel-luento nobelprize.org.  7.12.2008. (englanniksi)
| --- | --- |
1901–1925:  1901: Behring  1902: Ross  1903: Finsen  1904: Pavlov  1905: Koch  1906: Golgi, Ramón y Cajal  1907: Laveran  1908: Metšnikov, Ehrlich  1909: Kocher  1910: Kossel  1911: Gullstrand  1912: Carrel  1913: Richet 1914: Bárány  1919: Bordet  1920: Krogh  1922: Hill, Meyerhof  1923: Banting, Macleod 1924: Einthoven
1926–1950:  1926: Fibiger  1927: Wagner-Jauregg  1928: Nicolle  1929: Eijkman, Hopkins  1930: Landsteiner  1931: Warburg  1932: Sherrington, Adrian  1933: Morgan  1934: Whipple, Minot, Murphy  1935: Spemann  1936: Dale, Loewi  1937: Szent-Györgyi  1938: Heymans  1939: Domagk  1943: Dam, Doisy  1944: Erlanger, Gasser  1945: Fleming, Chain, Florey  1946: Muller  1947: C. Cori, G. Cori, Houssay  1948: Müller  1949: Hess, Moniz 1950: Kendall, Reichstein, Hench
1951–1975:  1951: Theiler  1952: Waksman  1953: Krebs, Lipmann  1954: Enders, Weller, Robbins  1955: Theorell  1956: Cournand, Forssmann, Richards  1957: Bovet  1958: Beadle, Tatum, Lederberg  1959: Ochoa, Kornberg  1960: Burnet, Medawar  1961: Békésy  1962: Crick, Watson, Wilkins  1963: Eccles, Hodgkin, Huxley  1964: Bloch, Lynen  1965: Jacob, Lwoff, Monod  1966: Rous, Huggins  1967: Granit, Hartline, Wald  1968: Holley, Khorana, Nirenberg  1969: Delbrück, Hershey, Luria  1970: Katz, Euler, Axelrod  1971: Sutherland  1972: Edelman, Porter  1973: Frisch, Lorenz, Tinbergen  1974: Claude, Duve, Palade  1975: Baltimore, Dulbecco, Temin
1976–2000:  1976: Blumberg, Gajdusek 1977: Guillemin, Schally, Yalow  1978: Arber, Nathans, Smith  1979: Cormack, Hounsfield  1980: Benacerraf, Dausset, Snell  1981: Sperry, Hubel, Wiesel  1982: Bergström, Samuelsson, Vane  1983: McClintock  1984: Jerne, Köhler, Milstein  1985: Brown, Goldstein  1986: Cohen, Levi-Montalcini  1987: Tonegawa  1988: Black, Elion, Hitchings  1989: Bishop, Varmus  1990: Murray, Thomas  1991: Neher, Sakmann  1992: Fischer, Krebs  1993: Roberts, Sharp  1994: Gilman, Rodbell  1995: Lewis, Nüsslein-Volhard, Wieschaus  1996: Doherty, Zinkernagel  1997: Prusiner  1998: Furchgott, Ignarro, Murad  1999: Blobel  2000: Carlsson, Greengard, Kandel
2001–:  2001: Hartwell, Hunt, Nurse  2002: Brenner, Horvitz, Sulston  2003: Lauterbur, Mansfield  2004: Axel, Buck  2005: Marshall, Warren 2006: Fire, Mello 2007: Capecchi, Evans, Smithies 2008: zur Hausen, Barré-Sinoussi, Montagnier 2009: Blackburn, Greider, Szostak 2010: Edwards 2011: Beutler, Hoffmann, Steinman 2012: Gurdon, Yamanaka 2013: Rothman, Schekman, Südhof 2014: O’Keefe, M.-B. Moser, E. Moser 2015: Campbell, Ōmura, Tu 2016: Ōsumi 2017: Hall, Rosbash, Young 2018: Allison, Honjo 2019: Kaelin, Ratcliffe, Semenza 2020: Alter, Houghton, Rice 2021: Julius, Patapoutian 2022: Pääbo 2023: Karikó, Weissman 2024: Ambros, Ruvkun
Heydər Əliyevin kansainvälinen lentoasema

Heydər Əliyevin kansainvälinen lentoasema (azer. Heydər Əliyev adına Beynəlxalq Hava Limanı) (IATA: GYD, ICAO: UBB) on lentoasema Bakun lähellä Azerbaidžanissa. Se on Azerbaijan Airlinesin pääpaikka. Se sai vuonna 2004 nykyisen nimensä Azerbaidžanin entiseltä presidentiltä Heydər Əliyevilta. Siihen saakka lentoaseman nimenä oli ollut Bina ja IATA-koodina BAK.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Heydər Əliyevin kansainvälinen lentoasema Wikimedia Commonsissa
Lentoaseman kotisivut
Pieni Piolampi

| Pieni Piolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Viitasaari
Koordinaatit:  63°10′23″N, 25°49′53″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Keiteleen keskiosan alue (14.42)
Laskuoja:  oja Heinäjokeen 
Järvinumero:  14.426.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  100,8 m  
Pituus:  100 m  
Leveys:  50 m  
Rantaviiva:  0,469 km  
Pinta-ala:  1,178 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPieni Piolampi 
Pieni Piolampi  on Keski-Suomessa Viitasaarella  Viitakankaan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 100 metriä pitkä, 50 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,2 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen keskiosan alueella (14.42), jonka Heinäjoen valuma-alueeseen (14.426) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 100,8 metriä mpy.
Hammaskoit

| Hammaskoit |
| --- | --- |
 Keltahammaskoi (Epermenia illigerella)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Hammaskoimaiset   Epermenioidea
Heimo::  Hammaskoit   Epermeniidae  Spuler, 1910
Katso myös
   Hammaskoit Wikispeciesissä   Hammaskoit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hammaskoit (Epermeniidae) ovat pieni perhosheimo ja hammaskoimaisten (Epermenioidea) ainoa alaheimo. Heimon erityispiirteitä ovat suomuton imukärsä, etusiipien takareunassa olevat suomutupsut sekä takasäärien selkäpuolen jäykät harjakset. Heimoon kuuluu vain yksi alaheimo: Epermeniinae.
Toukat elävät siementen sisällä, ovat lehtimiinaajia tai elävät vapaasti ravintokasvin lehdillä.
Lajit Suomessa

Suomesta on löydetty seitsemän lajia, jotka ovat taksonomisessa järjestyksessä:
kapohammaskoi Epermenia chaerophyllella
kirjohammaskoi Epermenia falciformis
kiiltohammaskoi Epermenia profugella
keltahammaskoi Epermenia illigerella (joskus nimellä koiranputkikoi)
kiertohammaskoi Ochromolopis ictella
sysihammaskoi Phaulernis dentella
täplähammaskoi Phaulernis fulviguttella
Heyday Films

| Heyday Films |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  yksityinen
Perustettu:  1997
Perustaja:  David Heyman
Kotipaikka:   Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta
Toimiala:  elokuva
Tuotteet:  elokuvat
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Heyday Films on brittiläinen elokuvatuotantoyritys, jonka perusti elokuvatuottaja David Heyman Lontoossa vuonna 1997.
Sen ensimmäinen tuotanto oli Antonia Birdin ohjaama Ravenous. Se on myös tunnettu tuottamistaan Harry Potter -elokuvista.
Yrityksen tuottamat elokuvat

Ravenous (1999)
Harry Potter ja viisasten kivi (2001)
Harry Potter ja salaisuuksien kammio (2002)
Harry Potter ja Azkabanin vanki (2004)
Threshold (2005)
Harry Potter ja liekehtivä pikari (2005)
Harry Potter ja Feeniksin kilta (2007)
I Am Legend (2007)
Poika raidallisessa pyjamassa (2008)
Is Anybody There? (2008)
The Giants of Groil (2008)
The Occupants (2008)
Yes Man  (2008)
Harry Potter ja puoliverinen prinssi (2009)
The History of Love (2010)
Harry Potter ja kuoleman varjelukset, osa 1 (2010)
Harry Potter ja kuoleman varjelukset, osa 2 (2011)
Kimba the White Lion (2012)
Millerit (2013)
Gravity (2013)
Paddington (2014)
Testament of Youth (2014)
Ihmeotukset ja niiden olinpaikat (2016)
Valo valtameren yllä (2016)
Paddington 2 (2017)
Ihmeotukset: Grindelwaldin rikokset (2018)
Once Upon a Time in Hollywood (2019)
Ihmeotukset: Dumbledoren salaisuudet (2022)
Vonkka (2023)
Hampaiden valkaisu

Hampaat ennen ja jälkeen valkaisua.
Hampaiden valkaisu tarkoittaa hampaiden värin vaalentamista kemiallisin tai mekaanisin keinoin tai käyttäen värjäytymiä hajottavia entsyymejä. Hampaiden valkaisun tarve voi olla syntynyt ikääntymisen tai hampaita värjäävien aineiden käytön aiheuttaman tummentumisen korjaamiseksi.
Menetelmiä

Valkaisumenetelmiä ovat valkaiseva hammastahna, valkaisugeeli, valkaisuliuskat ja valkaisukynät.
Valkaisevat hammastahnat toimivat ainoastaan pinnallisiin värjäytymiin eikä tahnoilla voi muuttaa hampaan omaa sävyä. Vaikutus perustuu pyrofosfaatteihin tai niiden sukulaisaineisiin. Valkaisevat hammastahnat eivät sovellu lapsille, joilla on vastapuhjenneita hampaita, sillä tehoaine häiritsee hampaan mineralisaatiota. Hampaiden mineraalisaatio jatkuu useita kuukausia hampaan puhkeamisen jälkeen. Joissain tahnoissa käytetään papaiinia. Se on valkuaisaineita pilkkova entsyymi, jolla voidaan tehostaa pinnallisten värjäytymien poistumista. Jotkut voivat allergisoitua papaiinille, mutta entsyymi ei normaalisti ole haitallinen terveelle ienkudokselle.
Geelipohjainen hampaiden valkaisu voidaan tehdä joko suuhygienistin tai hammaslääkärin vastaanotolla tai kotona. Jotta saadaan paras lopputulos, ennen valkaisuaineen käyttöä tulee reiät hampaissa paikata, korjata lohjenneet paikat sekä poistaa hammaskivi.
Valkaisugeelien vaikuttavana aineena on yleensä karbamidiperoksidi, joka hajoaa valkaisun aikana vetyperoksidiksi. Geeli on pH:ltaan neutraali, ja se voi sisältää myös ksylitolia ja kaliumfluoridia, jotka vähentävät eräiden valkaisuaineiden aiheuttamaa hampaiden vihlomista valkaisun jälkeen. Geeli valkaisee vain hammaskudosta eli hampaisiin tehdyt paikkaukset tai keraamiset täytteet eivät vaalene.
Kotona tehtävää valkaisua jatketaan viikon parin verran tai kunnes haluttu lopputulos on saavutettu; näkyvin vaaleneminen saavutetaan valkaisun alkuvaiheessa.  Valkaisutuloksen säilyttäminen edellyttää hampaita värjäävien ruokien ja juomien välttämistä tai valkaisun ajoittaista uusimista, sillä valkaisun jälkeen hampaiden tummuminen on normaalia. Heti valkaisun jälkeen hampaan pinta näyttää hyvin vaalealta, sillä valkaisussa hammas kuivuu kemiallisen reaktion seurauksena. Lopullinen sävy on nähtävissä kahden viikon kuluttua valkaisun loputtua.
Vastaanotolla tehtävässä valkaisussa on käytössä pitoisuudeltaan vahvemmat valkaisuaineet, joita ei kotikäyttöön saa myydä. Näiden valkaisuaineiden käytön yhteydessä ienkudos on suojattava iensuoja-aineella, jotta aine ei pääse vaurioittamaan pehmytkudosta. Valkaisun yhteydessä voidaan valkaisugeelin reaktiota nopeuttaa esimerkiksi laser- tai UV-valolla.