stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
S/S Yorkbrook

| S/S Yorkbrook |
| --- | --- |
Tyyppi:  rahtilaiva
Lippuvaltio:   Iso-Britannia (1905–1935, 1937–1940)    Viro (1935–1937)    Espanja (1940–1970)
Aiemmat nimet:  Solo (1905-1929)   Castillo Monteagudo (1940–1952)   Vicente Suarez (1952–1970)
Rakennustelakka:  JP Rennoldson & Sons, South Shields, Iso-Britannia
Rakennusnumero:  239
Vesillelasku:  31. elokuuta 1905
Luovutettu:  syyskuu 1905
Status:  romutettiin 10. helmikuuta 1970
Tekniset tiedot
Pituus:  71,6 m
Leveys:  10,4 m
Syväys:  4,4 m
Bruttovetoisuus (GT):  1235
Koneisto:  1 × JP Rennoldson & Sons -höyryturbiini
Nopeus:  15,7 km/h
Nopeus:  8,5 kn
S/S Yorkbrook oli vuonna 1905 valmistunut brittiläinen rahtilaiva, joka myöhemmin purjehti myös Viron ja Espanjan lippujen alla. Se tuli tunnetuksi vuosina 1936–1937, kun alus kansainvälisestä aseidenvientikiellosta huolimatta kuljetti Helsingistä kolme sotatarvikelastia Espanjan sisällissodan tasavaltalaisille.
Historia

South Shieldsissä rakennettu alus laskettiin vesille vuonna 1905 nimellä Solo ja nimettiin uudelleen Yorkbrookiksi 1929. Vuonna 1935 laiva siirtyi parin vuoden ajaksi Viron lipun alle. Tammikuussa 1939 se upposi ilmaiskun jälkeen Barcelonan satamassa. Vuotta myöhemmin Espanjan sisällissodan voittaneet nationalistit nostivat Yorkbookin ylös ja ottivat sen korjaustöiden jälkeen käyttöön nimellä Castillo Monteagudo. Vuonna 1952 alus nimettiin vielä kerran uudelleen Vicente Suareziksi ja romutettiin lopulta 1970.
Asekuljetukset

Yorkbrookin asekuljetuksista on paljon ristiriitaisia tietoja, mutta alus teki syksyn 1936 ja kevään 1937 välillä kolme Suomen ja Espanjan välistä matkaa, jotka vuonna 1967 ilmestyneissä muistelmissaan vahvistaa myös Merimies-Unionin silloinen puheenjohtaja Niilo Wälläri. Helsingistä lähteneen laivan määräasatamia Espanjassa olivat kahdella ensimmäisellä kerralla Barcelona ja viimeisella matkalla Baskimaalla sijaitseva Santander. Yorkbrook purjehti tuolloin virolaisen Usalduühing Jakobsen & Ko -yhtiön omistuksessa Pärnu kotisatamanaan.
Tasavaltalaisille myydyn sotamateriaalin järjesti saksalainen asekauppias Joseph Veltjens, vaikka natsi-Saksa kuului Espanjan sisällissodan vastapuolen, kenraali Francon johtamien kansallismielisten tukijoihin. Asekaupoissa hän käytti hyväkseen Suomessa vaikuttaneen toisen saksalaisen asekauppiaan Willi Daugsin bulvaaniyhtiötä Oy Transbaltic Ab, joka osti aseita myös hänen myöhemmin ostamaltaan Oy Tikkakoski Ab:lta. Viranomaisten hämäämiseksi virallisiin asiapapereihin merkittiin niiden määränpääksi Jemenin kuningaskunnassa sijaitseva Al Hudaydahin satama ja ostajaksi imaami Yahya Muhammad Hamid ed-Din. Suomesta hankittujen aseiden lisäksi Espanjaan vietiin Saksan kautta ostettua sotamateriaalia, joka kuitenkin laivattiin aluksi Helsinkiin.
Elokuussa 1936 solmitun puuttumattomuussopimuksen johdosta Espanja oli aseidenvientikiellossa, joten kuljetukset piti hoitaa salaisesti. Yorkbrookin asekuljetukset tulivat kuitenkin Suomessa julkisuuteen keväällä 1937, jolloin SDP:n kansanedustaja K. H. Wiik sai niistä vihiä ja otti asian esille eduskunnassa, luullessaan aseiden olevan matkalla kansallismielisille. Kun Wälläri selvitti Wiikille asioiden todellisen laidan, tämä pysyi jatkossa hiljaa. Tämän jälkeen Yorkbrookin matkasta kirjoitti useaan otteeseen vasemmistolainen kulttuurilehti Tulenkantajat, joka sekin erehtyi luulemaan aseiden olevan menossa kapinallisille. Lehti piti tapausta virheellisesti suorana todisteena Suomen puolustuslaitoksen ja suojeluskuntajärjestön asekaupoista Francon fasistien kanssa.
Kolmen Suomesta lähetetyn aselasti lisäksi Veltjens järjesti Espanjaan myös neljännen kuljetuksen, jonka välikäsinä hän käytti ruotsalaisia liikemiehiä. Allegro-nimisellä aluksella vietiin Gdyniasta keväällä 1937 aseita ja ammuksia Barcelonaan, mutta kun lasti saapui perille, huomaisivat tasavaltalaiset, että 13 000 kuljetuslaatikosta ainoastaan 1 000 sisälsi asemateriaalia ja loput oli täytetty tiilillä. Ruotsalainen merikapteeni Erik Ericsson puolestaan väitti vuonna 1939 ilmestyneessä kirjassaan, että hän vaihtoi tiilet aseiden tilalle yhdessä suomalaisten kommunistien kanssa, kun Saksasta saapunut lasti odotti laivaustaan Helsingin satamassa. Operaatio tehtiin, koska pelättiin, että kuljetus olisi voinut päätyä kansallismielisten käsiin. Ericssonin mukaan aseet toimitettiin myöhemmin perille ranskalaisella aluksella Ahvenanmaan Eckeröstä. Hänen kertomustensa todenperäisyyttä ei kuitenkaan ole voitu vahvistaa. 1940-luvun puolivälissä Ruotsin lehdistö kirjoitti laajasti Allegron tekemistä asekuljetuksista, käsitellen samalla myös Yorkbrookia ja suomalaisten asekauppoja.
Asekuljetukset > Ensimmäinen asekuljetus syyskuussa 1936

Yorkbrook lähti ensimmäisen kerran Helsingistä kohti Espanjaa syyskuussa 1936. Ranskalaisen L'Oeuvre-lehden helmikuussa 1940 julkaiseman artikkelin mukaan lastina oli saksalaisten salaisesti Suomessa varastoimia vanhentuneita ammuksia, jotka Joseph Veltjens myi tasavaltalaisille Saksan silloisen ilmailuministerin Hermann Göringin toimeksiannosta. 25 miljoonan Ranskan frangin kauppasumma talletettiin ruotsalaiseen pankkiin. Göring kuitenkin ilmoitti aluksesta Espanjan kansallismielisille, joiden oli tarkoitus kaapata Yorkbrook, mutta laiva pääsi lopulta suunnitelmien mukaisesti perille Barcelonaan.
Asekuljetukset > Toinen asekuljetus joulukuussa 1936

Toinen asekuljetus tehtiin joulukuussa 1936. Espanjan hallituksen edustajana siitä oli Helsingissä neuvottelemassa sosialistipoliitikko José Calviño Ozores ja kaupan rahoittajana ilmeisesti toimi tasavaltalaisia tukenut Neuvostoliitto. Barcelonaan laivattu lasti käsitti 400 japanilaisvalmisteista kivääriä ja kaksi miljoonaa patruunaa, 88 kranaatinheitintä ja 15 000 kranaattia, 400 Suomi-konepistoolia ja 860 000 patruunaa, 230 Colt-konekivääriä, kolme Kruppin valmistamaa kanuunaa sekä 12 kenttäkanuunaa ja 18 000 kranaattia. Laivan mukana oli myös 42 japanilaisvalmisteista 75 VK 98 -vuoritykkiä, jotka ostettiin suojeluskuntajärjestöltä. Se puolestaan oli saanut tykit vuoden 1918 sisällissodan aikana sotasaaliina punakaartilta. Joidenkin tietojen mukaan lastina oli Tikkakoski Oy:tä ostettujen konepistoolien ohella myös Lahti-Saloranta-pikakiväärejä, mutta espanjalaisissa tasavaltalaisten aseistusta koskevissa lähteissä niitä ei mainita. Samojen lähteiden mukaan baskiarmeijalle päätyneet Suomi-konepistoolit myytiin virallisesti Viroon.
Asekuljetukset > Kolmas asekuljetus helmi–maaliskuussa 1937

Viimeiselle Helsingistä Espanjaan suuntautuneelle matkalleen Yorkbrook lähti 22. helmikuuta 1937. Sen määränpäänä oli nyt Barcelonan sijasta Biskajanlahden rannalla sijaitseva Santander. Kansainvälisen kuljetustyöntekijöiden liiton ITF:n hollantilainen puheenjohtaja Edo Fimmen otti Niilo Wälläriin yhteyttä ennen aluksen lähtöä ja pyysi tätä palkkaamaan laivaan luotettavan radistin, pelätessään kapteenin ohjaavan laivansa kansallismielisten käsiin. Ajatuksena oli, että radiosähköttäjä ottaa yhteyttä tasavaltalaisiin, joiden alukset sitten saattaisivat Yorkbrookin turvallisesti perille.
Varotoimista huolimatta alus kuitenkin joutui Biskajanlahdella kapinallisten haltuun, kun viholliselle myymistään aseista katumapäälle tullut Joseph Veltjens oli paljastanut tietonsa nationalisteille. Yorkbrookin vallannut risteilijä Canarias yritti 4. maaliskuuta siepata myös linjalaiva Galdamesin, joka oli matkalla Ranskan Bayonnesta Espanjan Baskimaalle. Machichacon niemen edustalla Canarias joutui taisteluun linjalaivaa saattaneiden baskilaivaston aseistettujen troolareiden kanssa, jolloin Yorkbrook pääsi pakenemaan. Laiva saapui lopulta vuorokautta myöhemmin kalastusalusten turvaamana Bormeon satamaan, jossa sen lasti purettiin.
Aziz Zakari

Aziz Zakari (s. 2. syyskuuta 1976, Accra, Ghana) on ghanalainen pikajuoksija.
Zakari osallistui Ateenan MM-kisoihin 1997, mutta karsiutui 100 metrin juoksun toisissa alkuerissä ajallaan 10,29. Seuraavana vuonna hän selvisi Kuala Lumpurin Kansainyhteisön kisoissa 100 ja 200 metrin juoksun välieriin, mutta 4 x 100 metrin viestijuoksussa hänet diskattiin. Vuonna 2000 Zakari voitti Afrikan mestaruuden 100, 200 ja 4 x 100 metrillä. Sydneyn olympialaisissa hän selviytyi loppukilpailuun 100 metrillä, mutta keskeytti loppukilpailussa. 4 x 100 metrillä Ghanan joukkue keskeytti alkuerissä.
Zakari sijoittui seitsemänneksi 100 metrillä Edmontonin MM-kisoissa 2001. Kauden lopussa GP-finaalissa hän oli 200 metrillä kuudes ajalla 20,63. Manchesterin Kansainyhteisön kisoissa 2002 hän karsiutui 100 metrin välierissä, mutta selviytyi 200 metrin loppukilpailuun, jossa sijoittui viidenneksi ajalla 20,29. Kauden lopussa hän juoksi GP-finaalissa 100 metrillä viidenneksi. Zakari karsiutui Pariisin MM-kisoissa 2003 100 metrin alkuerissä. Seuraavana vuonna Ateenan olympialaisissa hän karsiutui 4 x 100 metrin alkuerissä. Henkilökohtaisella 100 metrillä hän selviytyi finaaliin, mutta keskeytti loppukilpailussa. Loppukilpailun seitsemästä maaliin tulleesta kuusi alitti kymmenen sekunnin rajan. Kauden lopussa Zakari sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa 100 metrillä kolmanneksi ajalla 10,15.
Zakari juoksi ensimmäisen kerran alle 10 sekunnin 14. kesäkuuta 2005 samassa juoksussa, jossa Jamaikan Asafa Powell juoksi uuden maailmanennätyksen. Samana vuonna hän juoksi Helsingin MM-kisoissa 100 metrillä kahdeksanneksi ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa toiseksi ajalla 10,01.  Seuraavana vuonna hän sijoittui Kansainyhteisön kisoissa 100 metrillä viidenneksi. Huhtikuussa 2006 Zakari jäi kiinni doping-testissä anabolisten aineiden käytöstä ja sai kahden vuoden kilpailukiellon. Hänen 29. huhtikuuta 2006 alkaen tekemänsä tulokset mitätöitiin. Hänen kilpailukieltonsa päättyi 8. kesäkuuta 2008.
Pekingin olympialaisissa 2008 hän karsiutui 100 metrin puolivälierissä. Berliinin MM-kisoissa 2009 ja Daegun MM-kisoissa 2011 hän karsiutui sen sijaan jo alkuerissä.
Ennätykset

100 metrin juoksu: 9,99 (2005)
200 metrin juoksu: 20,23 (2000)
Z2 Georg Thiele

| Z2 Georg Thiele |
| --- | --- |
 Georg Thiele rantaan ajettuna

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Deutsche Werke, Kiel
Kölinlasku:  25. lokakuuta 1933
Laskettu vesille:  18. elokuuta 1935
Palveluskäyttöön:  27. helmikuuta 1937
Poistui palveluskäytöstä:  ajettu matalikolle 13. huhtikuuta 1940
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 206 t
Pituus:  119 m
Leveys:  11,3 m
Syväys:  4,23 m
Koneteho:  2 x Wagner-turbiinia 70 000 shp
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  325
Aseistus
Aseistus:  5 × 12,7 cm tykkiä 4 × 3,7 cm ilmatorjuntatykkiä 6 × 2 cm ilmatorjuntatykkiä 8 × 533 mm torpedoputkea 60 x miinaa
Z2 Georg Thiele oli Saksan laivaston tyypin 1934 hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 7. heinäkuuta 1934 telakkanumerolla 243 Deutsche Werkeltä Kielistä, missä köli laskettiin vielä saman vuoden lopulla 25. lokakuuta. Alus laskettiin vesille 16. elokuuta 1935 ja valmistui 27. helmikuuta 1937. Alus nimettiin lokakuussa 1914 Texelin taistelussa VI torpedovenelaivuetta johtaneen komentajakapteenin (saks. Korvettenkapitän) Georg Thielen mukaan.
Palvelus

Alus ajettiin 13. huhtikuuta 1940 uppoamisen estämiseksi rantaan.
Yunnan (tee)

Yunnan-tee tuotetaan Yunnanin alueella Kiinan lounaisosassa.
Yunnan-tee tarkoittaa Lounais-Kiinan Yunnanin maakunnan alueilla tuotettua teetä. Yunnania pidetään etenkin kiinalaisessa teetutkimuksessa teepensaan alkukotina. Esimerkiksi Xishuangbannan trooppisilla vuoristoalueilla kasvaa yhä satoja vuosia vanhoja villejä teepuita. Alueen trooppiset metsät voivat kohota 2 000 metrin korkeudelle merenpinnasta. Ilmasto on lauhkea ja kostea; kesät ovat kuumia ja talvet leutoja. Vuotuinen sademäärä tyypillisesti 1 000–2 000 millimetriä. Maaperä on punaista ja siinä on runsaasti orgaanisia aineksia. Seutua pidetään ihanteellisena teenviljelylle.
Yunnanin teealueen teet

Toisissa asiayhteyksissä ilmaisu Yunnanin tee tarkoittaa alueen teetyyppien (erityisesti pu’er-teen tai musta teen) tuotantoalueita Yunnanissa ja näillä alueilla valmistettua teetä. Seudulla on tuotettu myös vihreää teetä ja kahvia ja etenkin kahvintuotanto on kilpaillut Yunnanin teen kanssa samoista viljelyalueista.
Yunnanin teealueen teet > Puer

Perinteisemmän pu’er-teen tuotantoalueet sijoittuvat Yunnanin maakunnan länsi- ja eteläosiin, erityisesti Xishuangbannan ja Pu’erin prefektuurien vuoristoalueille, sekä Dehongin, Lincangin ja Wenshanin seuduille.
Yunnanin teealueen teet > Yunnanin mustat teet

Mustan teen tuottaminen alkoi Yunnanissa 1900-luvun alkupuolella. Siitä huolimatta eräät maailman parhaat mustat teet tuotetaan alueella. Esimerkin Yunnanin teealueen laadukkaasta mustasta teestä tarjoaa Yunnan Hong Gong Fu ("Yunnanin suuri punainen (tee)"), jota saadaan Yunnan Da Ye -teepensaista. Merkintä Gong Fu on varattu alueen laadukkaammille teille. Yunnanin musta tee menee erityisesti ulkomaanvientiin.
Dianhong-tee on kiinalaista mustaa teetä Yunnanin alueelta. Arvostettua Dianhongia tuotetaan muun muassa Lincangn prefektuuritason kaupungin Fengqingin piirikunnassa Yunnanin länsiosassa.
Maultaan Dianhong-tee on täyteläistä ja pehmeää. Koska Yunnan ei sijaitse kaukana Intian Assamista, ei ole yllätys, että Dianhong-teellä on samanlainen luonne kuin Assam-teellä. Sitä on kutsuttu myös teemaailman vastineeksi mokkakahville. Parhaimmassa Dianhongissa on voimakas, pehmeä ja aavistuksen verran pippurinen maku, joka ei ole verrattavissa mihinkään muuhun teelaatuun. Teen maku säilyy pitkään suussa juomisen jälkeen.lähde?
Dianhong-tee sopii hyvin aamiaisteeksi. Heikompilaatuiseen teehen voi halutessa lisätä hieman maitoa. lähde?
Kypsytettyä pu’er-teetä Xishuangbannan prefektuurin Menghain teetehtaalta.
”Kultaista”, teepensaan kärkisilmuista tuotettua Dianhongia.
Z3 Max Schultz

| Z3 Max Schultz |
| --- | --- |
 Z3 Max Schultz

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Deutsche Werke, Kiel
Kölinlasku:  2. tammikuuta 1935
Laskettu vesille:  30. marraskuuta 1935
Palveluskäyttöön:  8. huhtikuuta 1937
Poistui palveluskäytöstä:  Uponnut osuttuaan miinaan 22. helmikuuta 1940
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 206 t
Pituus:  119 m
Leveys:  11,3 m
Syväys:  4,23 m
Koneteho:  2 x Wagner-turbiinia 70 000 shp
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  325
Aseistus
Aseistus:  5 × 12,7 cm tykkiä 4 × 3,7 cm ilmatorjuntatykkiä 6 × 2 cm ilmatorjuntatykkiä 8 × 533 mm torpedoputkea 60 × miinaa
Z3 Max Schultz oli Saksan laivaston vuonna 1935 vesillelaskettu tyypin 1934 hävittäjä. Hieman toisen maailmansodan alkamisen jälkeen alus törmäsi Saksan laivaston torpedoveneeseen kohtalokkain seurauksin torpedoveneen upotessa. Helmikuun puolivälissä 1940 alus osallistui Pohjanmerellä partiomatkaan, jonka aikana Z1 Leberecht Maass joutui Saksan ilmavoimien upottamaksi. Pelastustöiden aikana Max Schultz osui miinaan upoten nopeasti ja vieden mukanaan koko miehistönsä.
Alus oli nimetty tammikuussa 1917 taistelussa kaatuneen Saksan keisarikunnan laivaston torpedoveneen SMS V69:n päällikön Max Schultzin mukaan.
Valmistus

Alus tilattiin 7. huhtikuuta 1934 telakkanumerolla 244 Deutsche Werkeltä Kielistä, missä köli laskettiin 2. tammikuuta 1935. Alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 30. marraskuuta ja valmistui 8. huhtikuuta 1937.
Palvelus

Max Schultz otettiin palvelukseen 8. huhtikuuta 1937 ensimmäisenä päällikkönään korvettenkapitän Martin Balzer. Alus osallistui 22. elokuuta Kielissä laivastokatselmukseen ja sotaharjoitukseen, jotka järjestettiin Prinz Eugenin vesillelaskua juhlistamaan. Elokuussa aluksen päällikkyyden vastaanotti korvettenkapitän Claus Trampedach. Alus kolaroi 25. elokuuta 1939 Bornholmin lähistöllä torpedovene Tigerin kanssa, jolloin torpedovene upposi. Z2 Georg Thiele hinasi pahoin vaurioituneen sisaraluksensa Swinemündeen, josta se siirrettiin Oderwerken telakalle Stettiniin.
Alus palasi palvelukseen syyskuussa 1939 ja se suojasi Pohjanmerellä Gneisenauta ja Kölniä 8.-10. lokakuuta. Se valvoi kuukauden lopulla Skagerrakin meriliikennettä, joka päättyi 28. lokakuuta aluksella tapahtuneeseen turbiiniräjähdykseen. Aluksen kattilahuone 1 täyttyi vedellä. Ilman konetehoa jäänyt alus laski ankkurin, mutta sen hinaaminen ei kovassa merenkäynnissä onnistunut. Lopulta alus saatiin liikkeelle omin voimin ja se siirtyi Z14 Friedrich Ihnin ja Z16 Friedrich Eckoldtin saattajinaan Kieliin telakalle.
Alus liitettiin Pohjanmerelle sijoitettuun 2. hävittäjälaivueeseen. Alus oli 22. helmikuuta merellä viiden muun hävittäjän kanssa upottaakseen Doggermatalikolla kalastaneet brittialukset operaatio Wikingerissä. Matkan aikana osasto joutui Saksan ilmavoimien X ilma-armeijakunnan lentokoneiden maaliksi, jolloin Z1 Leberecht Maass menetti ohjattavuutensa. Pahoin vaurioitunut alus ajautui brittiläiseen miinakenttään osuen miinaan katketen kahtia. Pelastustöiden aikana Max Schultz osui miinaan upoten, jolloin kaikki aluksella olleet 308 miehistönjäsentä saivat surmansa.
Gökhan Zan

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Gökhan Zan
Syntymäaika: 7. syyskuuta 1981 (ikä 43)
Syntymäpaikka: Antakya, Turkki
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 194 senttimetriä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1999–2000   2000–2003   2003–2009  2004–2005   2009–2015 | Hatayspor   Çanakkale Dardanelspor   Beşiktaş   → Gaziantepspor (lainalla)   Galatasaray | 17 (2)  87 (10)  66 (4)  32 (2) |
Maajoukkue
| 2006–2013 | Turkki | 37 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 30. kesäkuuta 2008.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 10. tammikuuta 2019.
Gökhan Zan (s. 7. syyskuuta 1981 Antakya, Turkki) on turkkilainen jalkapalloilija, joka edusti vuonna 2015 päättyneellä pelaajaurallaan viimeksi kotimaansa pääsarjassa pelaavaa Galatasarayta. 194 senttimetriä pitkä Gökhan Zan on pelipaikaltaan puolustaja. Vuonna 2003 alkaneella Beşiktaş-urallaan Zan vietti kauden lainalla Gaziantepsporissa. Hän on edustanut myös Hataysporia ja Çanakkale Dardanelsporia. Gökhan Zan siirtyi kahden vuoden sopimuksella Galatasarayn riveihin kaudella 2009–2010.
Gökhan Zan pelasi Turkin maajoukkueessa 37 maaottelua vuosina 2006–2013. Hänet valittiin Turkin joukkueeseen vuoden 2008 EM-kisoihin, joissa hän pelasi ensimmäisen alkulohko-ottelun, puolivälierän ja välierän.
Zarafshon (kaupunki)

| Zarafshon |
| --- | --- |
 Kaupunki koostuu teollisuusalueesta ja kerrostalokortteleista.
 Zarafshon
 Koordinaatit: 41°34′8″N, 64°12′9″E 
Valtio:  Uzbekistan
Alue:  Navoiyn alue
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunki
Väkiluku (2024):  88 400
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Zarafshon (kyrill. Зарафшон, ven. Зарафша́н, Zarafšan) on kaivoskaupunki Navoiyn alueella Uzbekistanissa. Se sijaitsee Kyzylkumin aavikolla Tomditovvuoren länsirinteellä 210 kilometriä Navoiysta pohjoiseen. Kaupungissa oli 88 400 asukasta vuonna 2024.
Paikkakunta on syntynyt Muruntovin kultakaivoksen perustamisen yhteydessä vuonna 1967. Siitä tuli kaupunki vuonna 1972.
Zarafshon on Uzbekistanin kultateollisuuden keskus. Sinne johtaa sivurata Uchquduqin rautatieltä (Yangi Zarafshonin asema). Käyttövesi saadaan putkijohtoa pitkin Amudarjasta. Kaupungissa on myös lentokenttä. Siellä on Navoiyn kaivosinstituutin osasto ja Kyzylkumin hyödyntämisen museo.
Zákros

| Zákros Ζάκρος |
| --- | --- |
 Zákros
 Koordinaatit: 35°06′46″N, 26°13′09″E 
Valtio:  Kreikka
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Lasíthi
Kunta:  Siteía
Kunnallisyksikkö:  Ítanos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  7204020201
Väkiluku (2011):  640
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Zákros (kreik. Ζάκρος) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Siteían kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Aiemmin kylä kuului Ítanoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Siteían kunnan Ítanoksen kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 640 (vuonna 2011).
Káto Zákroksen rannikkoa, keskellä Káto Zákroksen minolainen asutus.
Varsinainen Zákroksen kylä (myös Áno Zákros, ”Ylempi Zákros”) sijaitsee sisämaassa noin 4,5 kilometrin päässä merestä ja sen ranta-asutus Káto Zákros (”Alempi Zákros”, väkiluku 20) saaren itärannikolla. Káto Zákros tunnetaan ennen kaikkea Káto Zákroksen minolaisen palatsin ja kaupungin arkeologisesta alueesta, johon nimet Zákros ja Káto Zákros usein viittaavat. Áno Zákroksen läheltä on löytynyt lisäksi minolaisaikaisen niin kutsutun huvilan rauniot, joista on löydetty muun muassa merkkejä varhaisesta viinintuotannosta, kuten ruukkuja, joissa on jäänteitä viinistä, sekä yksi varhaisimpia tunnettuja viininpuristimia.
Zákros muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Ζάκρου, Topikí Koinótita Zákrou), johon kuuluvat Zákroksen ja Káto Zákroksen kylien lisäksi kylät Adravástoi, Ágios Geórgios, Azokéramos, Kellária, Klisídi, Sfáka ja Xerokampiás. Koko yhdyskunnan väkiluku on 747.
Kylän lähellä sijaitsee Zákroksen rotko, joka kulkee Áno Zákroksesta Káto Zákrokseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zákros Wikimedia Commonsissa
Z4 Richard Beitzen

| Z4 Richard Beitzen |
| --- | --- |
 Richard Beitzen

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Deutsche Werke, Kiel
Kölinlasku:  7. tammikuuta 1935
Laskettu vesille:  30. marraskuuta 1935
Palveluskäyttöön:  13. toukokuuta 1937
Poistui palveluskäytöstä:  romutettu 1949
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 206 t
Pituus:  119 m
Leveys:  11,3 m
Syväys:  4,23 m
Koneteho:  2 x Wagner-turbiinia 70 000 shp
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  325
Aseistus
Aseistus:  5 x 12,7 cm tykkiä 4 x 3,7 cm ilmatorjuntatykkiä 6 x 2 cm ilmatorjuntatykkiä 8 x 533 mm torpedoputkea 60 x miinaa
Z4 Richard Beitzen oli Saksan laivaston tyypin 1934 hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 7. huhtikuuta 1934 telakkanumerolla 245 Deutsche Werkeltä Kielistä, missä köli laskettiin 7. tammikuuta 1935. Alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 30. marraskuuta ja valmistui 13. toukokuuta 1937. Alus nimettiin ensimmäisessä maailmansodassa XIV torpedovenelaivuetta komentaneen Richard Beitzenin mukaan. Hän sai surmansa 30. maaliskuuta 1918 aluksensa SMS G87:n osuttua miinaan pelastettaessa tuhoutuneiden SMS G93:n ja SMS G94:n miehistöjä.
Palvelus

Alus romutettiin 1949.
Zalizne

| Zalizne (Залізне) |
| --- | --- |
 Kaupunkia (2013).
 Zalizne
 Koordinaatit: 48.3740°N, 37.8913°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Donetskin alue
Piiri:  Bah’mutin piiri
Perustettu:  1894
Kaupungiksi:  1938
Pinta-ala  ():  
 – Kokonaispinta-ala:  14,8 km²
Väkiluku (2022):  4 928
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Zalizne (ukr. Залізне); vuoteen 1921 saakka Nelipivskyi (ukr. хутір Нелі́півський); 1921-1936 Artemivskyi rydnyk (ukr. Артемівський рудник), 1936-2016 Artemove (ukr. Арте́мове) on kaupunki Donetskin alueen Bah’mutin piirissä Itä-Ukrainassa, linnuntietä noin 41 kilometriä aluekeskus Donetskista pohjoiseen.
Tammikuun keskilämpötila on -4,2 °C, heinäkuun +21,6 °C. Keskimääräinen vuotuinen sademäärä 421 millimetriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 4 928 asukasta (2022). Vuonna 2001 asukkaita oli 6 725.
Asutus on perustettu vuonna 1894, kaupungin aseman kaivospaikkakunta sai 1938. Osana kommunistiseen perinteeseen liittyvästä nimistöstä luopumista, Ukraina vaihtoi neuvostotoveri Artjomin kunniaksi nimetyn  kaupungin uudeksi nimeksi vuonna 2016 Zalizne  Ukrainan kesän 2020 aluehallinnollisessa uudistuksessa kaupungista tuli osa Bah’mutin piiriä. Tätä ennen kaupunki oli Toretskin (aiemmalta nimeltään Dzeržynsk) kaupunginvaltuuston hallinnon alaisuudessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zalizne Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  Encyclopedia of Modern Ukraine
Matti Yrjölä

Matti Manu Ilmari Yrjölä (s. 26. maaliskuuta 1938 Hämeenkyrö) on suomalainen kuulantyöntäjä ja kuulantyöntövalmentaja. Yrjölä voitti aktiiviurallaan kuusi mestaruutta Kalevan kisoista ja teki 15 ulkoratojen Suomen ennätystä vuosina 1958–1973.
Yrjölä oli ammatiltaan liikunnanopettaja ja hän edusti Kyröskosken Pontta. Matti Yrjölän isä Paavo Yrjölä oli olympiavoittaja kymmenottelussa.