stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo mäkihypyn olympiamitalisteista
Mitalitaulukot > Joukkuemäki

|  Mäkihypyn joukkuemäen olympiamitalistit   ohje |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |
| 1988 Calgary tulokset |   Suomi Ari-Pekka Nikkola  Matti Nykänen  Tuomo Ylipulli  Jari Puikkonen |   Jugoslavia Primož Ulaga  Matjaž Zupan  Matjaž Debelak  Miran Tepeš |   Norja Ole Christian Eidhammer  Jon Inge Kjørum  Ole Gunnar Fidjestøl  Erik Johnsen |  |
| 1992 Albertville tulokset |   Suomi Ari-Pekka Nikkola  Mika Laitinen  Risto Laakkonen  Toni Nieminen |   Itävalta Heinz Kuttin  Ernst Vettori  Martin Höllwarth  Andreas Felder |   Tšekkoslovakia František Jež  Tomáš Goder  Jaroslav Sakala  Jirí Parma |  |
| 1994 Lillehammer tulokset |   Saksa Hansjörg Jäkle  Christof Duffner  Dieter Thoma  Jens Weißflog |   Japani Jin'ya Nishikata  Takanobu Okabe  Noriaki Kasai  Masahiko Harada |   Itävalta Heinz Kuttin  Christian Moser  Stefan Horngacher  Andreas Goldberger |  |
| 1998 Nagano tulokset |   Japani Takanobu Okabe  Hiroya Saito  Masahiko Harada  Kazuyoshi Funaki |   Saksa Sven Hannawald  Martin Schmitt  Hansjörg Jäkle  Dieter Thoma |   Itävalta Reinhard Schwarzenberger  Martin Höllwarth  Stefan Horngacher  Andreas Widhölzl |  |
| 2002 Salt Lake City tulokset |   Saksa Michael Uhrmann  Stephan Hocke  Sven Hannawald  Martin Schmitt |   Suomi Matti Hautamäki  Veli-Matti Lindström  Risto Jussilainen  Janne Ahonen |   Slovenia Damjan Fras  Primož Peterka  Robert Kranjec  Peter Žonta |  |
| 2006 Torino tulokset |   Itävalta Andreas Widhölzl  Andreas Kofler  Martin Koch  Thomas Morgenstern |   Suomi Tami Kiuru  Janne Happonen  Janne Ahonen  Matti Hautamäki |   Norja Lars Bystøl  Bjørn Einar Romøren  Tommy Ingebrigtsen  Roar Ljøkelsøy |  |
| 2010 Vancouver tulokset |   Itävalta Wolfgang Loitzl  Andreas Kofler  Thomas Morgenstern  Gregor Schlierenzauer |   Saksa Michael Neumayer  Andreas Wank  Martin Schmitt  Michael Uhrmann |   Norja Anders Bardal  Tom Hilde  Johan Remen Evensen  Anders Jacobsen |  |
| 2014 Sotši tulokset |   Saksa Andreas Wank  Marinus Kraus  Andreas Wellinger  Severin Freund |   Itävalta Michael Hayböck  Thomas Morgenstern  Thomas Diethart  Gregor Schlierenzauer |   Japani Reruhi Shimizu  Taku Takeuchi  Daiki Ito  Noriaki Kasai |  |
| 2018 Pyeongchang tulokset |   Norja Daniel-André Tande  Andreas Stjernen  Johann André Forfang  Robert Johansson |   Saksa Karl Geiger  Stephan Leyhe  Richard Freitag  Andreas Wellinger |   Puola Maciej Kot  Stefan Hula  Dawid Kubacki  Kamil Stoch |  |
| 2022 Peking tulokset |   Itävalta Stefan Kraft  Daniel Huber  Jan Hörl  Manuel Fettner |   Slovenia Lovro Kos  Cene Prevc  Timi Zajc  Peter Prevc |   Saksa Constantin Schmid  Stephan Leyhe  Markus Eisenbichler  Karl Geiger |  |
  Lähde: Medalists - Teams men Official website of the Olympic Movement. Viitattu 10.3.2015. (englanniksi)
Mitalitaulukot > Naisten normaalimäki

|  Mäkihypyn naisten normaalimäen olympiamitalistit   ohje |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |
| 2014 Sotši tulokset |   Carina Vogt (GER) |   Daniela Iraschko-Stolz (AUT) |   Coline Mattel (FRA) |  |
| 2018 Pyeongchang tulokset |   Maren Lundby (NOR) |   Katharina Althaus (GER) |   Sara Takanashi (JPN) |  |
| 2022 Peking tulokset |   Urša Bogataj (SLO) |   Katharina Althaus (GER) |   Nika Križnar (SLO) |  |
  Lähde: Medalists - Normal Hill Individual Women Official website of the Olympic Movement. Viitattu 10.3.2015. (englanniksi)
Rauhajärvi (Pieksämäki)

| Rauhajärvi |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Joroinen Pieksämäki
Koordinaatit:  62°09′32″N, 27°33′31″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Vuoksen vesistö (04)
Järveen tulevat joet:  Ruuhijoki
Laskujoki:  Rauhajoki
Järvinumero:  04.254.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  99,6 m 
Rantaviiva:  9,39 km 
Pinta-ala:  1,49 km² 
Tilavuus:  0,00944 km³ 
Keskisyvyys:  6,3 m 
Suurin syvyys:  27,5 m 
Saaria:  1
 fiRauhajärvi 
Rauhajärvi on syvyyssuhteiltaan melko epäyhtenäinen metsäjärvi Etelä-Savon ja Pohjois-Savon maakuntarajalla. Sen pinta-ala on 1,5 neliökilometriä. Etäisyys Mikkelistä on 54 kilometriä pohjoiskoilliseen ja Kuopiosta 81 kilometriä etelään.
Maantiede

Rauhajärven länsiosa sijaitsee Pieksämäen alueella ja itäosa Joroisten alueella. Maakuntaraja halkoo järveä etelä–pohjoisuuntaisesti ja varsin suorana, sen pituus järven kohdalla on likimain yhtäkuin järven pituus eli noin 2,3 kilometriä. Rauhajärven pohjoisosa on huomattavasti leveämpi kuin eteläosa ja itäranta on länsirantaa mutkaisempi. Etelässä Hiltulanniemi jakaa järven kahteen lahteen. Noin 15 prosenttia Rauhajärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvin alue ulottuu Hiltulanniemen tuntumasta noin kilometrin koilliseen järven itäistä rantaa mukaillen. Lisäksi järven luoteis- ja pohjoisosassa on pienempiä syvänteitä.
Rauhajärven ainoan saaren pinta-ala on alle aarin. Järven metsäisillä rannoilla on harvakseltaan pientaloja.
Rauhajärveen laskee Ruuhijoki etelästä Ruuhilammelta (102,6 metriä mpy). Rauhajärvi laskee Rauhajokea pohjoiseen Jokilampeen, joka on osa Maavettä (99,0 metriä mpy). Rauhajärven ja Maaveden välinen kannas on kapeimmillaan Rauhaveden koillisrannalla, josta on alle 200 metriä Maaveden rantaan.
Rauhajärven vesitilavuus on 9 435 000 kuutiometriä.
Rauhajärvi (04.254.1.001) kuuluu Rauhajoen valuma-alueeseen (04.254), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Sysmäjärven valuma-alue (04.25) ja ensimmäinen on Haukiveden–Kallaveden alue (04.2). Rauhajoen valuma-alueeseen kuuluu 24 vähintään hehtaarin laajuista järveä, joista kolme on yli neliökilometrin laajuisia. Rauhajärvi on alueen laajin järvi, sen jälkeen tulee Harjärvi ja Valkeinen.
Riipinen

Riipinen on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Ale Riipinen (1883–1957), oik. Heikki Aleksi Riipinen, voimistelija
Ale-Einari Riipinen (1902–1957), päätoimittaja
Hilja Riipinen (1883–1966), poliitikko, entinen kansanedustaja
Ilona Riipinen (s. 1982), tutkija, Tukholman yliopiston ilmakehätieteen professori
Juho Riipinen (1860–1920), maanviljelijä ja valtiopäivämies
Kari Riipinen (s. 1952), kuvataiteilija ja valokuvaaja
Olli Riipinen (s. 1988), näyttelijä
Päivi Riipinen, o.s. Uitto (s. 1957), Miss Suomi 1979.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Maailman rauhanneuvoston rauhanpalkinto

Maailman rauhanneuvoston rauhanpalkinto oli Maailman rauhanneuvoston jakama anti-imperialistinen rauhanpalkinto vuosina 1950–1989. Maailman rauhanneuvosto oli Neuvostoliiton hallinnoima kylmän sodan aikainen järjestö. Moni Maailman rauhanpalkinnon saaja sai myös Leninin rauhanpalkinnon.
Vuonna 1951 Maailman rauhanneuvosto jakoi palkinnon kolmeen osaan.
Kansainvälinen rauhanpalkinto, joka jaettiin viimeisen kerran vuonna 1957. Sekä kultamitalia että hopeamitalia jaettiin.
Kansainvälinen rauhankunnian palkinto
Joliot-Curie-rauhanmitali, jota jaettiin hopeisena ja kultaisena
Myöhemmin otettiin lisäksi käyttöön:
Ho Tši Minh -palkinto johtajuudesta
Amilcar Cabral -palkinto  imperialismin ja kolonialismin vastaisesta toiminnasta
Länsi-Australia

| Länsi-Australia Western Australia |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Sijainti
Valtio:  Australia
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Perth
 – pääministeri:  Mark McGowan (ALP)
 – kuvernööri:  Kim Beazley
Pinta-ala:  2 645 615 km² (1.)
 – maa:  2 526 646 km²
 – sisävesi:  115 740 km² (4,37 %)
Väkiluku (2018):  2 595 900 (4.)
 – väestötiheys:  0,98 as./km²
Symbolit:  
 – korkein kohta:  Mount Meharry (1 249 m)
 
Government of Western Australia
Länsi-Australia (engl. Western Australia) on pinta-alaltaan Australian suurin osavaltio, ja sijaitsee maan länsiosassa. Sen pääkaupunki on Perth, jonka läheisyydessä asuu lähes kolme neljäsosaa koko osavaltion väestöstä. Länsi-Australian pinta-ala on 2 645 615 km² ja vuoden 2018 arvion mukaan väkiluku oli 2,596 miljoonaa.
Maantiede > Pinnanmuodot

Länsi-Australian pohjois- ja länsiosissa on laajoja ylätasankoja, joiden välissä kohoaa monia vuoristoja. Niiden itäpuolella on puolestaan suuri aavikkoalue. Kimberley on pohjoisin osa osavaltiosta. Sen eteläosassa kohoaa King Leopold Ranges. Kimberleyn eteläpuolella on puolestaan Iso Hiekka-aavikko, joka yhdistyy osavaltion keskiosissa Gibsonin aavikkoon. Sen eteläpuolella on vielä Iso Victorian aavikko.
Ison Hiekka-aavikon lounaispuolella on kuiva ja mäkinen Pilbara, jossa kohoaa muun muassa punaisista kanjoneistaan tunnettu Hamersleyvuoristo, jonka korkein kohta Mount Meharry (1 235 metriä) on myös koko Länsi-Australian korkein huippu.
Pilbaran eteläpuolella on vakaa kilpi Yilgarnin kratoni, jonka loivarinteiset kukkulat ovat ylätasangolla 300–600 metrin korkeudessa. Sen itäpuolella on kuiva Nullarborin tasanko ja länsipuolella Darlingvuoristo, joka erottaa kratonin rannikkotasangosta. Eteläinen rannikko on melko jyrkkärantainen. Nullarborin tasanko päättyy rannalla jyrkänteisiin. Osavaltion eteläisimmässä osassa Stirlingvuoriston erottaa merestä jyrkkärinteiset kalliot.
Maantiede > Vesistöt

Länsi-Australian tärkeimmät joet Fitzroy ja Ord virtaavat Kimberleyn ylätasangolta mereen. Ordjoessa oleva pato on luonut Australian toiseksi suurimman makeavetisen järven, Argylejärven. Pysyviä jokia on myös osavaltion eteläosissa. Niistä suurimmat saavat alkunsa Wheatbeltin maanviljelysalueilta ja ovat hyvin suolaisia.
Länsi-Australian sisämaassa ja keskiosissa pääosa joista eivät virtaa mereen. Suurin osa järvistä on suolajärviä.
Maantiede > Ilmasto

Länsi-Australian ilmasto vaihtelee selvästi alueen eri osissa: pohjoisessa vallitsee trooppinen ilmasto ja etelässä välimerenilmasto. Antisykloni vaikuttaa talvella osavaltion pohjoisosissa, jolloin tropiikissa on pilvetöntä ja aurinkoista ja etelässä viileää, sateista ja kovia tuulia. Kesällä antisykloni on siirtynyt eteläosiin, jolloin tropiikkiin tulee läntinen monsuuni.
Länsi-Australian sateisimmat alueet saavat sadetta yli 1 400 millimetriä vuosittain. Ne ovat osavaltion pohjoisosissa Mitchellin ylätasangolla ja lounaiskulmassa Pembertonin ja Walpolen välisellä alueella. Kuivimmat seudut sijoittuvat Länsi-Australian sisäosiin, jossa voi sataa vain alle 150 millimetriä vuodessa.
Länsi-Australian kuumimmat kuukaudet on suurimmassa osassa osavaltiota tammi- ja helmikuu. Pohjoisessa kuuminta on marraskuussa ja joulukuussa. Heinäkuu on puolestaan kylmin kuukausi.
Hallinto

Länsi-Australia on Australian osavaltio, mikä tarkoittaa että sillä on oma itsenäinen hallinto ja lainsäädäntö. Osavaltion lait eivät saa olla ristiriidassa liittovaltion lakien kanssa. Kuninkaan seremoniallista valtaa osavaltiossa käyttää kuvernööri. Osavaltion päämies on hallituksen pääministeri. Länsi-Australialla on 12 edustajaa Australian parlamentin ylähuoneessa ja 15 edustajaa alahuoneessa.
Länsi-Australialla on kaksikamarinen parlamentti, jonka ylähuoneessa on 36 jäsentä ja alahuoneessa 59 jäsentä. Parlamentin jäsenet valitaan suorilla vaaleilla neljän vuoden välein. Vaalit voittaneen puolueen puheenjohtajasta tulee Länsi-Australian pääministeri ja hän muodostaa hallituksen. Vuoden 2017 vaalien jälkeen osavaltion pääministeriksi nousi työväenpuolueen Mark McGowan. Osavaltion toimeenpanovalta on kuvernöörillä, joka allekirjoittaa osavaltion lait ja muut viralliset asiakirjat. Kuvernööriksi valittiin vuonna 2018 Kim Beazley.
Osavaltion tuomiovalta on tuomioistuimilla. Alimpia tuomioistuimia ovat paikalliset maistraatit (engl. Magistrates Courts), joiden alla on useampia erikoistuneita tuomioistuimia. Toisella tasolla ovat käräjäoikeudet (engl. District Courts) sekä perheasioihin erikoistunut perheoikeus (engl. Family Court). Osavaltion ylin tuomioistuin on korkein oikeus (engl. Supreme Court).  Liittovaltion tuomioistuimet ovat osavaltion tuomioistuimien yläpuolella.
Paikallishallinnosta vastaavat paikallishallintoalueet, joita on 140. Alueet vastaavat kuntia ja ne saavat rahoituksensa osavaltiolta. Paikallishallintoalueet vastaavat kunnallistekniikasta, infrastruktuurista ja yleisestä turvallisuudesta. Näiden lisäksi osavaltio on jaettu yhdeksään alueeseen, joilla on merkitystä lähinnä tilastoinnissa ja talouden kehittämisessä. Alueet ovat Kimberley, Pilbara, Gascoyne, Mid West, Wheatbelt, Peel, South West, Great Southern ja Goldfields-Esperance.
Talous

Länsi-Australian talous perustuu suurelta osin öljyn ja kaivostuotteiden (erityisesti rautamalmin, maakaasun, nikkelin ja kullan) vientiin. Länsi-Australia tuottaa yli 20 % maailman alumiinista, mikä tekee siitä maailman johtavan alumiinintuottajan. Se on lisäksi maailman kolmanneksi suurin rautamalmin tuottaja tuottaen 15 % koko maailman rautamalmista. Australian 240 vuotuisesta kultatonnista Länsi-Australian osuus on jopa 75 %. Myös maataloustuotteiden (etenkin vehnän, ohran, lampaanvillan ja -lihan) vienti on tärkeä tulonlähde.
Länsi-Australian turismin merkitys on viime vuosina kasvanut. Suurin osa vierailijoista tulee Yhdistyneestä kuningaskunnasta ja Irlannista sekä Singaporesta, Japanista ja Malesiasta.
Väestö

Länsi-Australian asukasluku oli vuoden 2016 väestönlaskennassa 2 474 410 asukasta. Australian tilastokeskuksen arvion mukaan osavaltiossa oli kesäkuussa 2018 noin 2,596 miljoonaa asukasta. Osavaltion asukasluku kasvaa nopeammin kuin keskimäärin muut osavaltiot, mihin on vaikuttanut erityisesti maahanmuutto. Vuodesta 2011 vuoteen 2016 osavaltion väestönkasvu oli 10,5 prosenttia.
Australian ulkopuolella Länsi-Australian asukkaista oli väestönlaskennan mukaan syntynyt 32,2 prosenttia. Osuus on suurin kaikista Australian osavaltioista. Ulkomaalaisista suurimmat ryhmät ovat Britanniassa, Uudessa-Seelannissa ja Intiassa syntyneet. Englantia puhui Länsi-Australian asukkaista 75,2 prosenttia, mandariinikiinaa 1,9 prosenttia ja italiaa 1,2 prosenttia. Uskonnottomia asukkaista oli 32,5 prosenttia, katolisia 21,4 prosenttia ja anglikaaneja 14,3 prosenttia.
Alkuperäisasukkaita Länsi-Australiassa oli vuonna 2016 noin 76 000.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Osavaltion verkkosivusto (englanniksi)
Renault Juvaquatre

Renault Juvaquatre
Renault Juvaquatre on Renault’n vuosina 1937–1955 valmistama pieni henkilöautomalli. Sitä myytiin sekä sedan- että farmarikorisena. Sedanin tuotannon päätyttyä vuonna 1955 farmari sai nimen Renault Dauphinoise. Sen tuotanto päättyi vuonna 1960.
Renault Dauphinoise
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Renault Juvaquatre Wikimedia Commonsissa
Renault-mallit
| --- | --- |
Nykyiset:  Alaskan | Arkana | Austral | Captur | Kiger | Kwid | Triber | Twingo | Clio | Duster | Sandero | Mégane | Kangoo | Scénic | Taliant | Talisman | Espace | Koleos
Numeraaliset:  3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 25 | 30
Nimelliset:  Alliance/Encore | Fluence | Fuego | Kadjar | Medallion | Safrane | Premier | Torino | Rodeo | Avantime
Toisen maailmansodan jälkeiset:  4CV | Caravelle | Colorale | Dauphine | Dauphinoise | Floride | Frégate | Ondine
Maailmansotien väliset:  Celtaquatre | Juvaquatre | Nervastella | Primaquatre | Reinastella | Viva Grand Sport | Vivaquatre | Vivasix
Ensimmäistä maailmansotaa edeltävät:  10CV | 12CV | 35CV | 40CV | 50CV / 50/60CV | A | AG/AG-1 | B | C | D | E | G/H/J | L/M | N(a)/N(b)/S | N(c)/Q/U(a/e) | R/T | U | AS/V | X/X-1 | Y
Alpine–Renault:  A106 | A108 | A110 | A305 | A310 | A610/GTA
Renault Sport:  Clio Renault Sport | Spider | Mégane Renault Sport | Clio V6 Renault Sport
Konseptit:  Alpine 210 RS | Altica | Argos | BRV | Espace F1 | EPURE | EVE | Egeus | Etoile Filante | Fiftie | Initiale | Koléos | Laguna | Mégane | Next | Racoon | Scénic | Talisman | VESTA 2 | Wind | Steppe
Paketti- ja kuorma-autot:  Estafette | Fourgonette | Kangoo | Express | Kerax | Magnum | Mascott | Master | Messenger | Midlum | Trafic | 50-sarja
Dacia-merkki:  Lodgy | Logan | Sandero | Duster | Dokker
Renault-Samsung Motors:  SM3 | SM5 | SM7
Rauha Mäkilä

Rauha Mäkilä (s. 1980 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija jonka luomat taideteokset ovat saaneet vaikutteita populaari- ja nuorisokulttuurista.
Mäkilä opiskeli Kuvataideakatemiassa Helsingissä vuosina 2000–2007 sekä Frankfurtin taidekorkeakoulussa (Hochschule für Bildende Künste Städelschule, Frankfurt am Main) vuosina 2003–2004.
Mäkilällä on ollut yksityisnäyttelyitä mm Helsinki Contemporaryssä.
Mäkilälle myönnettiin valtion kolmivuotinen taiteilija-apuraha 2021.
Aiheesta muualla

Rauha Mäkilän verkkosivut
Rauha Mäkilä Kansallisgallerian kokoelmissa
Keihäri, Katri: Rauha Mäkilä: ”Taide on minulle maailman luonnollisin asia” Deko.  20.4.2018. Viitattu 28.4.2019.
Hietaranta, Paula: Rauha Mäkilä Tuttifrutti Magazine Helsinki.  20.9.2016. Viitattu 28.4.2019.
Renault Kadjar

| Renault Kadjar |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Espanja  Kiina
Valmistaja:  Renault
Valmistusvuodet:  2015–2022
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Seuraaja:  Renault Austral
Teknisesti samankaltaisia:  Infiniti QX50/QX55 (J55) Mercedes-Benz W420 Mitsubishi Outlander IV Nissan Pulsar (C13) Nissan Qashqai (J11) Nissan Qashqai (J12) Nissan Sylphy (B18) Nissan Townstar Nissan X-Trail (T32) Nissan X-Trail (T33) Renault Austral Renault Espace V Renault Kangoo III Renault Koleos II Renault Mégane IV Renault Scénic IV Renault Talisman
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Renault–Nissan CMF-C/D
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,2–1,7 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 7-vaihteinen kaksoiskytkin
Renault Kadjar on Renault’n vuosina 2015–2022 valmistama keskikokoinen crossover-tyyppinen automalli. Se jakaa suuren osan tekniikastaan Nissan Qashqain kanssa. Mallistossa Kadjar sijoittui pienemmän Capturin ja suuremman Koleosin väliin. Mallin korvaajaksi tuli Renault Austral.
Vuoden 2015 Euro NCAP -kolaritestistä Kadjar sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Kadjar esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2015. Moottorivalikoimassa olivat aluksi 1,2-litrainen (130 hv) TCe-bensiinimoottori sekä 1,5- (110 hv) ja 1,6-litraiset (130 hv) dCi-dieselmoottorit. Vetotavaksi oli valittavissa etu- tai neliveto.
Facelift-mallin Renault Kadjar.
Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2018 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut Kadjar. Puskurit olivat uudet ja myös etusäleikköön tehtiin muutoksia. Sumuvalot muuttuivat pyöreistä suorakaiteen muotoisiksi. Uusi bensiinimoottori oli Daimlerin kanssa yhteistyössä kehitetty 1,3-litrainen (138/158 hv). Myös dieselmoottoreihin tehtiin uudistuksia, ja niiden tehot nousivat 113 ja 148 hevosvoimaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Renault Kadjar Wikimedia Commonsissa
Renault-mallit
| --- | --- |
Nykyiset:  Alaskan | Arkana | Austral | Captur | Kiger | Kwid | Triber | Twingo | Clio | Duster | Sandero | Mégane | Kangoo | Scénic | Taliant | Talisman | Espace | Koleos
Numeraaliset:  3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 25 | 30
Nimelliset:  Alliance/Encore | Fluence | Fuego | Kadjar | Medallion | Safrane | Premier | Torino | Rodeo | Avantime
Toisen maailmansodan jälkeiset:  4CV | Caravelle | Colorale | Dauphine | Dauphinoise | Floride | Frégate | Ondine
Maailmansotien väliset:  Celtaquatre | Juvaquatre | Nervastella | Primaquatre | Reinastella | Viva Grand Sport | Vivaquatre | Vivasix
Ensimmäistä maailmansotaa edeltävät:  10CV | 12CV | 35CV | 40CV | 50CV / 50/60CV | A | AG/AG-1 | B | C | D | E | G/H/J | L/M | N(a)/N(b)/S | N(c)/Q/U(a/e) | R/T | U | AS/V | X/X-1 | Y
Alpine–Renault:  A106 | A108 | A110 | A305 | A310 | A610/GTA
Renault Sport:  Clio Renault Sport | Spider | Mégane Renault Sport | Clio V6 Renault Sport
Konseptit:  Alpine 210 RS | Altica | Argos | BRV | Espace F1 | EPURE | EVE | Egeus | Etoile Filante | Fiftie | Initiale | Koléos | Laguna | Mégane | Next | Racoon | Scénic | Talisman | VESTA 2 | Wind | Steppe
Paketti- ja kuorma-autot:  Estafette | Fourgonette | Kangoo | Express | Kerax | Magnum | Mascott | Master | Messenger | Midlum | Trafic | 50-sarja
Dacia-merkki:  Lodgy | Logan | Sandero | Duster | Dokker
Renault-Samsung Motors:  SM3 | SM5 | SM7
Marja-Liisa Swantz

Marja-Liisa Swantz (o.s. Aro; s. 22. helmikuuta 1926 Kuopio) on suomalainen teologian tohtori ja professori. Swantz oli Helsingin yliopiston kehitysmaatutkimuksen laitoksen ensimmäinen johtaja. Professori emerita Marja-Liisa Swantz on toiminut opettajana Helsingin yliopiston kansatieteen, uskontotieteen, sosiaaliantropologian, kulttuuriantropologian ja kehitysmaatutkimuksen laitoksilla. Hänen puolisonsa oli pastori Lloyd Swantz.
Elämäkertatietoja

koululaissihteeri, Suomen Kristillinen Ylioppilasliitto (1950–1951)
Suomen Lähetysseuran lähetti (1952–1956)
kouluttaja, kurssikeskus Hothorpe Hall, Englanti (1957–1959)
lähetystyöntekijä, Americas Lutherian Church (1960–1964)
Research Associate UDSM (1965–1970)
Acting Assist. prof., Helsingin yliopisto (1971–1972)
Senior Research Fellow (UDSM) Univ. of Dar es Salaam (1972–1975)
uskontotieteiden lehtori, Helsingin yliopisto (1975–)
vt. apulaisprof. sosiaaliantropologia, Helsingin yliopisto (1977–1978)
kehitysmaainstituutin johtaja (1981–1988)
vt. prof. kulttuuriantropologia, Helsingin yliopisto (1985–1986)
vieraileva professori UNU/WIDER (1993–1998)
Palkintoja ja huomionosoituksia

Pyhän Henrikin ristin 2012
Helsingin yliopiston Kristiina-instituutin Kristiina-palkinto 1990
Vuoden tiedenainen 1974
Suomen Liike- ja Virkanaisten liiton valinta Vuoden Naiseksi 1982
Etnisten suhteiden ja kansainvälisen muuttoliikkeen tutkimuksen seuran (ETMU) tunnustuspalkinto 2005 merkittävästä työstä etnisten suhteiden ja kansainvälisen muuttoliikkeen kysymysten parissa
Tuotantoa

Muistelmat:
Omaa tietä etsimässä. SLS 2002.
Tie vei Tanganjikaan. SLS 2003.
Aikani Afrikassa. Ajatus: Gummerus 2004.
Muita:
Tansanian nainen. Suomen antropologinen seura 1983.
Kasva tyttäreni: Tansanian naiset kertovat/ koonnut Marja-Liisa Swantz; toimittanut Ulla-Maija Vilmi. Suomen Lähetysseura 1998.
Bibliografia juhlajulkaisussa kunniakseni: Jeremy Gold. A. Different Kind of Journey. Suomen antropologisen seuran julkaisu 1991:28.
Maan mitta

| Maan mitta |
| --- | --- |

Tyyli:  Trilleri
Kestoaika:  46–48 min
Luoja(t):  Iiro Küttner
Pääosissa:   Leena Pöysti  Jani Volanen  Martti Syrjä  Petra Frey  Heidi Krohn  Ismo Kallio  Hannele Lauri  Lasse Pöysti 
Alkuperämaa:  Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  Yle TV2
Esitetty:  31.10.2007 – 14.11.2007
Jaksoja:  3
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Jukka-Pekka Siili
Käsikirjoittaja(t):  Iiro Küttner
Säveltäjä(t):  Karl Sinkkonen
Kuvaaja(t):  Harri Halonen
Tuotantoyhtiö(t):  Yleisradio (YLE)
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
Maan mitta on JP Siilin ohjaama ja Iiro Küttnerin käsikirjoittama kolmiosainen televisiominisarja vuodelta 2007. Sarjan päähenkilö Katja Halkola valmistuu maanmittaajaksi ja palaa sarjassa kotiseudulleen Parauksen kylään, josta hän on saanut töitä. Kylä sijaitsee lähellä Venäjän rajaa, missä hän johtaa maanmittausrymää. Aiemman ryhmän jäsenet olivat joutuneet auto-onnettomuuteen, ja vain yksi heistä selvisi hengissä. Kituvan kylän vuosia aiemmin suljettu kaivos on avattu, mikä on saanut kyläläiset uskomaan että kylä toipua entiselleen ja vilkastua.
Jaksot

1 osa: Komennus kotikylään
2 osa: Vaarallista tietoa
3 osa: Kaivoksen varjot