stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rives (Isère)

| Rives |
| --- | --- |
 Kaupungintalo
 vaakuna
 Rives
 Koordinaatit: 45°21′06″N, 5°30′11″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Rhône-Alpes
Departementti:  Isère
Arrondissementti:  Grenoble
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  10,9 km²
Väkiluku (2017):  6 476
 – Väestötiheys:  592,5 as./km²
 
 www.mairie-rives.fr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rives on kunta itäisessä Ranskassa Isèren departementissa Rhône-Alpesin alueella. Vuonna 2017 siellä asui 5 476 asukasta. Kunta tunnettiin keskiajalla miekantekotaitoisista sepistään. Rives on ollut myös tärkeä paperiteollisuuskeskus.
Tunnettuja kuntalaisia

Raphaël Poirée, ampumahiihdon maailmanmestarin syntymäpaikka
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rives Wikimedia Commonsissa
Randers

| Randers |
| --- | --- |
 Randersin raatihuone.
 Randers
 Koordinaatit: 56°27′25″N, 10°2′21″E 
Valtio:   Tanska
Alue:  Keski-Jyllannin alue
Kunta:  Randersin kunta
Väkiluku:  61 121
 Ajankohdan 1.1.2012 mukainen väkilukutieto koskee taajamaa (tansk. by), ja sen lähteenä on Danmarks Statistik. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Randers on Tanskassa Keski-Jyllannin alueella sijaitsevan Randersin kunnan keskustaajama. Vuoden 2012 alussa taajamassa oli 61 121 asukasta.
Randers on myös entinen kaupunki, mutta vuonna 1970 Tanskassa luovuttiin kaupunkikäsitteestä. Randers sijaitsee Jyllannin niemimaalla. Se on ollut Lahden ystävyyskaupunki vuodesta 1947.
Maantiede

Randers sijaitsee Jyllannin itäosassa Gudenå-joen suulla, Aarhusin luoteispuolella.
Historia

Ensimmäinen maininta Randersista on vuodelta 1086. Se sai kaupunkioikeudet 1302. 1600-luvulla oli useita tuhoisia tulipaloja, mutta silti on säilynyt joitakin keskiaikaisia rakennuksia.
Randers teollistui 1800-luvulla, kun sinne perustettiin käsinetehdas, Scandian junatehdas, panimo ja Dronnenbergin konepaja.
Jyllannin ensimmäinen rautatie valmistui Randersin ja Aarhusin välille vuonna 1862.
Urheilu

Randersin tunnetuin urheiluseura on jalkapallon Superliigassa pelaava Randers FC. Joukkue pelaa kotiottelunsa Cepheus Park Randersissa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Randersin kunnan kotisivut (tanskaksi)
Randers tourism bureau (Arkistoitu – Internet Archive)
English Online Information about Randers (Arkistoitu – Internet Archive)
Satellite Image from WikiMapia
René Arnold Valero

René Arnold Valero (15. elokuuta 1930 Manhattan – 10. maaliskuuta 2019) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Brooklynin hiippakuntaan 2. kesäkuuta 1956 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Vicus Turriksen titulaaripiispaksi 4. lokakuuta 1980. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Francis John Mugavero, jota avustivat John Joseph Snyder ja Charles Richard Mulrooney.
Valero jäi eläkkeelle 27. lokakuuta 2005.
Ratahallintokeskus

| Ratahallintokeskus  |
| --- | --- |

Perustettu:  1995
Lopetettu:  2009
Ratahallintokeskus (RHK) oli liikenne- ja viestintäministeriön alainen väylävirasto, joka huolehti Suomen rataverkon ylläpitämisestä, rakentamisesta ja kehittämisestä. RHK vastasi myös ratakapasiteetin jakamisesta ja liikenteenohjauksesta. RHK aloitti toimintansa 1. heinäkuuta 1995, kun Valtionrautatiet-liikelaitos (VR) yhtiöitettiin. 1. syyskuuta 2006 RHK:sta erotettiin Rautatievirasto, joka valvoo rautatiejärjestelmän turvallisuutta ja yhteentoimivuutta Suomessa. Vuonna 2008 liikenne- ja viestintäministeriö käynnisti selvityksen, joka tähtäsi uuden, yhdistetyn väyläviraston perustamiseen. RHK:sta tuli osa tätä virastoa yhdessä Tiehallinnon ja Merenkulkulaitoksen kanssa. Liikennevirasto aloitti toimintansa vuoden 2010 alussa.
RHK:n toiminnan rahoitus tuli pääosin valtion talousarviosta, ja se oli vuosittain noin 350 miljoonaa euroa. RHK osti radanpidon palvelut, kuten ratojen suunnittelun, rakentamisen ja kunnossapidon, ulkopuolisilta yrityksiltä. RHK:n Liikennekeskus valvoi ja koordinoi rautatieliikenteen sujumista. RHK:ssa työskenteli noin 120 työntekijää. Ylijohtaja oli Ossi Niemimuukko ja johtoryhmään kuuluivat investointijohtaja Kari Ruohonen, liikennejohtaja Miika Mäkitalo, kunnossapitojohtaja Markku Nummelin, päälakimies Rami Metsäpelto ja viestintäpäällikkö Timo Saarinen. Virasto sijaitsi Makkaratalossa Helsingin keskustassa.
Aiheesta muualla

Ratahallintokeskus (Arkistoitu – Internet Archive)
Raúl García (nyrkkeilijä)

| Raúl García> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Raul Garcia Hirales
Syntynyt: 10. syyskuuta 1982 La Paz, Baja California Sur
Kansalaisuus:  Meksiko
Nyrkkeilijä
Lempinimi:  Rayito
Painoluokka:  Korsisarja
Kätisyys:  Vasen
Ammattilaistilastot
Ottelut:  43
Voitot:  38
– tyrmäysvoitot:  23
Tappiot:  4
Ratkaisemattomat:  1
Raúl García (s 10. syyskuuta 1982) on korsisarjan nyrkkeilijä ja entinen WBO- ja IBF-liiton mestari.
García aloitti nyrkkeilyn vuonna 2004 ja kohosi Meksikon hallitsevaksi korsisarjan mestariksi vuonna 2007 voitettuaan Sammy Gutierrezin tuomariäänin täysien erien jälkeen. Vuonna 2008 García voitti IBF liiton mestaruuden hajaäänituomiolla Florante Condesilta.
Mestaruutta Garcia on puolustanut menestyksekkäästi Jose Luis Varelaa vastaan kahdesti, kerran Ronald Barreraa vastaan ja kerran Sammy Gutierrezia vastaan.
Garcia menetti IBF liiton tunnustaman mestaruuden 26. maaliskuuta 2010 käydyssä ottelussa Nkosinathi Joyille häviten kamppailun kaikin tuomariäänin.
Garcia kohosi vielä samana vuonna hallitsevaksi WBO liiton mestariksi voittaen Luis De La Rosan 30. lokakuuta käydyssä ottelussa hajaäänituomiolla. WBO liiton tunnustamaa mestaruutta Garcia on puolusti kerran voitokkaasti voittaen Rommie Asenjon teknisellä tyrmäyksellä kolmannessa erässä. García menetti WBO liiton mestaruuden Moises Fuentesille hajaäänituomiolla. Tämän jälkeen Garcia on päässyt WBC silver, ja WBO liittojen mestaruusotteluihin, mutta hävinnyt molemmissa. WBC silver liiton mestaruusottelussa Garcia hävisi Pedro Guevaralle hajaäänituomiolla ja WBO liiton mestaruusottelussa Donnie Nietesille luovuttamalla ottelun kesken.
Aiheesta muualla

boxrec.com
Robert Erik Lagus

Robert Erik Lagus (12. toukokuuta 1827 Turku – 25. helmikuuta 1863 Montpellier, Ranska) oli suomalainen juristi.
Laguksen vanhemmat olivat professori Wilhelm Gabriel Lagus ja Hedvig Maria af Tengström. Hän kävi Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1845. Lagus opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1850, lisensiaatiksi 1852 ja tohtoriksi 1853. Toimittuaan lyhyen aikaa opettajana hän ryhtyi opiskelemaan oikeustiedettä ja valmistui molempien oikeuksien kandidaatiksi 1855. Lagus auskultoi Turun hovioikeudessa ja sai varatuomarin arvon 1857. Hän valmistui sitten molemoien oikeuksien lisensiaatiksi 1859 ja tohtoriksi 1860. Lagus toimi vuodesta 1860 Helsingin yliopiston siviilioikeuden ja roomalaisen oikeuden dosenttina.
Vuonna 1862 Lagus lähti opintomatkalle Ranskaan. Hän kuoli matkan aikana helmikuussa 1863 Montpellier’ssa.
Teoksia

Om oäkta barns rättsförhållande till familjen. 1858
Utkast till revision af läran om naturliga barns rätt från ståndpunkten af nu gällande lagar. 1859
Juridiska afhandlingar och uppsatser. Ilmestyi 4 vihkona 1859–1861
Juridiskt album. Ilmestyi 4 vihkona 1861–1862
Robert Eriksson

| Robert Eriksson |
| --- | --- |
 Eriksson vuonna 2009.
Norjan työministeri
 Solbergin hallitus 16. lokakuuta 2013 – 16. joulukuuta 2015  
Edeltäjä:  Anniken Huitfeldt
Seuraaja:  Anniken Hauglie
Suurkäräjäedustaja
 Pohjois-Trøndelagin vaalipiiri 2005–2013  
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. huhtikuuta 1974 (ikä 50) Levanger, Norja
Tiedot
Puolue:  edistyspuolue
Robert Eriksson (s. 23. huhtikuuta 1974 Levanger) on norjalainen entinen edistyspuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 2005–2013 ja oli Norjan työministeri vuosina 2013–2015. Vuodesta 2017 hän on johtanut Norjan kalastuselinkeinon etujärjestöä Sjømatbedriftene.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Robert Eriksson Wikimedia Commonsissa
Robert Eriksson Norjan suurkäräjien verkkosivuilla (norjaksi)
Rechelle Hawkes

Rechelle Hawkes (s. 20. toukokuuta 1967 Albany) on australialainen maahockeypelaaja ja ensimmäinen lajin naispelaaja, joka on voittanut kolme olympiamitalia. Hawkes voitti olympiakultaa Australian joukkueessa vuosina 1988, 1996 ja 2000 (vuonna 1992 Australia oli viides). Hawkes edusti Australiaa 279 maaottelussa ja päätti urheilu-uransa 33-vuotiaana vuoden 2000 Sydneyn olympialaisiin.
Aiheesta muualla

Rechelle Hawkes Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Hawkes Hockey Australian sivuilla (englanniksi)
Rockin korkeat korot

| Rockin korkeat korot |
| --- | --- |

Kirjailija:  Arja Aho, Anne Taskinen
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2003
Sivumäärä:  323
ISBN:  951-0-28404-1
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Rockin korkeat korot on Arja Ahon ja Anne Taskisen kirjoittama vuonna 2003 ilmestynyt kirja. Teoksessa esitellään Suomessa julkisesti rock-musiikkia esittäneet naiset ja tyttöbändit 1950-luvulta 2000-luvun alkupuolelle. Tekijät haastattelivat kirjaa varten lähes 100 artistia vuosina 2002 ja 2003.
Kirja on osa Rockin Korkeat Korot -konseptia, joka sai alkunsa 1990-luvun lopussa, kun tekijät miettivät, miksi Suomi-rockissa on niin vähän naisia. Konseptiin sisältyi kirjan lisäksi konsertteja, 3-osainen tv-sarja sekä kokoelma-albumi.
Recital

| Recital Lili Ivanova |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1963
 Tyylilaji: iskelmä, pop
 Levy-yhtiö: Electrecord
Lili Ivanovan muut julkaisut
|   | Recital 1963 | Uličkata malka 1967 |
Recital on bulgarialaisen pop-laulaja Lili Ivanovan ensimmäinen albumi.
Kappaleet

Amore twist (Ljuboven tuist)
Come te non c´è Nessuno (Kato tebe njama drug)
Vlubenijat orkestar
Vola da me (Leti, leti kam men)
Vorrei sapere perché (Iskam da znam zatšo)
Morskoto momiče Varna
Nessuno al mondo (Nikoi na sveta)
Non siamo più insieme (Ne sme veče zaedno)
Rolls-Royce Griffon

| Rolls-Royce Griffon |
| --- | --- |
 Osittain auki leikattu Rolls-Royce Griffon näytteillä.
Valmistustiedot
Valmistaja:  Rolls-Royce
Käyttötiedot
Käyttökohteet:   Fairey Firefly  Avro Shackleton 
Tekniset tiedot
Tyyppi:  mäntämoottori
Rakenne:  V-12
Iskutilavuus:  36,7 l
Järjestelmät
Ahdin:  mekaaninen ahdin
Rolls-Royce Griffon oli englantilainen Rolls-Roycen valmistama lentokonemoottori. Griffon oli 36,7-litrainen V-12 -tyyppinen kaasutinmoottori, jossa oli malliversiosta riippuen joko yksi- tai kaksivaiheinen kaksinopeuksinen mekaaninen ahdin. Griffonia käytettiin Supermarine Spitfiren ja Seafiren viimeisissä versioissa sekä Fairey Fireflyssa ja Avro Shackletonissa. Moottori oli hieman tehokkaampi kuin Merlinin viimeisimmät mallit. Yleisimmän malliversion, Griffon 65:n suurin teho oli 1 650 kW (2 250 hv).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rolls-Royce Griffon Wikimedia Commonsissa
Risteys (albumi)

| Risteys Garbo |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1993
 Julkaistu: 1993
 Tuottaja(t): Nixu Nikula
 Tyylilaji: Poprock
 Levy-yhtiö: Johanna Kustannus
Garbon muut julkaisut
| Pitkä tie 1989 | Risteys 1993 | Miehuuskoe 1994 |
Risteys on suomalaisen Garbo-yhtyeen neljäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1993.
Kappaleet

"Ikuisesti sun" – 4.29
"Jos joka päivä saan" – 3.11
"Sisään" – 4.22
"Tie Helsinkiin" – 3.50
"Pysäkki" – 3.39
"Sisällä ulkona" – 3.54
"Joet" – 4.30
"Ota riski" – 3.39
"Lady Huhtikuu" – 4.41
"Kun astut junaan" – 3.49
"Kultaa" – 2.53
"Erehdyin" – 3.52
"Onnettaren suudelma" – 3.23
"Pelkkää hyvää" – 4.37
Kokoonpano

Esa Eloranta: laulu, kitara
Nixu Nikula: kitara, laulu
Kari Södö: basso, laulu
Tapsa Louhimo: koskettimet, laulu
Kai Penttilä: rummut, lyömäsoittimet
Singlet

Ikuisesti sun / Erehdyin
Pysäkki / Kultaa
Lady Huhtikuu / Lady Huhtikuu Remix
Tybrind Vig

| Tybrind Vig> Sijainti |
| --- | --- |
 Tybrind Vig
Koordinaatit:  55°23′3″N, 9°50′4″E
Valtio:  Tanska
Historia
Tyyppi:  asuinpaikka
Huippukausi:  mesoliittinen kausi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tybrind Vigin mesoliittinen asuinpaikka sijaitsee Fynin saaren länsirannalla Tanskassa ja se edustaa yhtä parhaiten säilynyttä ja arkeologisesti tutkittua myöhäisen Ertebøllen kulttuurin asuinpaikkaa. Materiaalin ajoitukset asettuvat ajanjaksolle 5 500–4 000 eaa. Kaivaukset olivat ensimmäiset Tanskassa, jotka suoritettiin koko ajan veden alla. Haasteelliset tutkimukset kannattivat, sillä laaja löytöaineisto sisälsi myös orgaanista materiaalia, mikä on kaivauskohteen erityispiirre. Kohteesta löytyi muun muassa lähes ehjä ruuhi, kattava lajitelma meloja ja jousia sekä runsaasti kalastusvälineitä. Kohteesta tuli heti eräs Tanskan kuuluisimmista arkeologisista kaivauskohteista.
Asuinpaikan muinainen ympäristö

Ennen Tybrind Vigin asuttamista, paikka oli syvällä sisämaassa. Jääkauden aikana suuret mannerjäätiköt sitoivat suuren määrän vettä itseensä ja valtamerien vedenpinta aleni kymmeniä metrejä. Tämä paljasti Pohjanmerellä suuria alueita nykyistä merenpohjaa ja esimerkiksi Tanskan nykyiset salmet ja saaret olivat tällöin maatuneet, ja Vähän-Beltin keskellä virtasi joki, joka keräsi vetensä Jyllannin niemimaan itäpuolelta ja yhtyi pohjoisempana Ison-Beltin kautta laskevaan jokeen.
Boreaalisella- ja atlantisella ilmastokaudella meri kohosi peittäen asteittain alleen edellä mainitut mainitut maa-alueet. Merenpinnan kohoaminen siirsi merenrantaa lähemmäksi Tybrind Vigiä ja jossakin vaiheessa aikajakson 6 000−5 000 eaa. välillä jokisuisto sijaitsi Vähän-Beltin pohjoispäässä. Kun meri kohosi edelleen, muuttui Vähä-Belt salmeksi, joka huuhtoi saareksi muuttuneen Fynin rantoja lähes nykyisellä korkeudella.
Tybrind Vig oli tuolloin laguuni, jota suojasi pitkänomainen niemi tai saari Vähän-Beltin suunnalta tulevalta aallokolta. Sisälle laguuniin pääsi melomaan ainakin pohjoisessa sijainneen kapean aukon kautta. Matalassa laguunissa vesi oli vähäsuolaista merivettä, johon sekoittui makeaa vettä laguuniin purkautuvien ojien kautta. Merenpohja oli hiekkaa, kiviä ja mutaa, jossa kasvoi kaislikkoa ja merilevää. Lähiseudun tiheät metsät kasvoivat enimmäkseen tammea, mutta myös muita lehtipuita kuten lehmusta ja jalavaa, sekä pihtaa. Rantoja peittivät hasselpähkinä, leppä ja koivu.
Tutkimukset

Arkeologian ja sukeltamisen harrastaja Hans Dal kertoo olleen ystäviensä kanssa etsimässä arkeologisia esineitä Tybrind Vigin lahdella vuonna 1975. Koska päivä ei ollut tuottoista, otti hän harppuunansa ja lähti sukeltaen kalastamaan. Noin 300 metriä rannasta näki hän merenpohjassa tummemman alueen, josta erottui paljon osterinkuoria, piikiven kappaleita ja puunrunkoja. Näiden joukosta löytyivät myös villisian alaleuan luu, joitakin sarven kappaleita, kivisiä työkaluja ja työstettyä puuta.
Hans Dal otti ystävineen yhteyttä Moesgårdin museoon samana vuonna. Tutkimukset aloitettiin vuonna 1978 suoritetuilla koekaivauksilla, joita johti Søren Andersen. Veden alla työskennellen poistettiin kaivausalueelta jopa metrin verran mutaa ja savea. Mudan joukosta löydettiin piikiveä, eläinten luita, sarvia, puuta ja puuesineitä, keramiikan sirpaleita, lehtiä, hedelmiä, siemeniä, oksia ja puunrunkoja. Kun huomattiin, että jäännösten säilyvyys oli ollut erittäin hyvä, kannatti aluetta tutkia vielä useita vuosia eteenpäin. Kaivaukset lopetettiin vuonna 1988.
Kaivausalue

Kaivettu materiaali löytyi 250 metrin päästä rannasta noin 2−3 metrin syvyydestä. Siellä otollisin alue käsitti Hans Daalin huomaaman tumman alueen sekä sen lähiympäristön. Tumma alue muodosti nauhamaisen rannan suuntaisen kaistaleen, ja tutkimukset suoritettiin sen ympärillä 50×10 metrin suuruisella alueella.
Jäännösten säilyvyyttä on parantanut useat seikat. Asuinpaikka on hylkäämisen jälkeen ruohottunut ja peittynyt merilevään, mikä stabiloi merenpohjan pintaa eroosiota vastaan. Tuona aikana merenpinta kohosi hiljalleen ja nousevan vedenpinnan aallokko huuhtoen irrotti rannasta savea ja mutaa, joka peitti jäänteet hapettomalla ja kalkkia sisältävällä kerroksella. Luonnollinen orgaaninen hajoaminen on siksi hidastunut tai ehkä täysin pysähtynyt, mikä säilytti kaivauksissa paljastuneet puu-, luu-, kaarna- ja kuitumateriaalit.
Syvimmät kerrostumat, joiden löydöt ajoitetaan vanhempaan Ertebøllen kulttuurikauteen, makasivat syvemmällä hiekkaisen mutakerrostuman alla. Asuinpaikkaa on asutettu noin 1 500 vuotta valtamerien pinnannousun eli transgression aikaan. Nouseva merivesi peitti alleen rantakerrostumat ja asumukset siirrettiin ylemmäksi rannalle. Näitä jäännöksiä peitti ohut ja hienojakeinen savinen muta, jota aallokko irrotti rantahiekasta. Lopulta asuinpaikka hylättiin ja siitä jääneet kerrostumat ajoitetaan noin vuodesta 5 500 eaa. vuoteen noin 4 000 eaa.
Laguunin rannoilta tiedetään olleen useita  asuinpaikkoja, mutta niistä on enää vain vähän löydöksiä jäljellä. Pääosa löydöistä on tehty alueelta, joka on sijainnut laguunin pohjoisosassa sijainneen asuinpaikan edustalla. Sen sijainti suhteessa aallokkoon ja rannan jyrkkyys ovat olleet säilymiselle sopivat, sillä aallokko ei ole tuhonnut ihan kaikkea pohjaan ja maalla paikalleen jäänyttä materiaalia.
Kaivausalueesta suuri osa kuului muinaiseen merenpohjaan, jossa harjoitettiin kalastusta. Paikalle on jäänyt paljon kalastusrakenteita, joita ovat muun muassa kalapadot, katiskat ja ohjaavat seinämät.
Löytöaineisto

Kaivausalue käsitti suurimmaksi osaksi muinaista merenrantaa, mutta myös muinaisen asuinpaikan ranta-aluetta. Rannan edustalla on ilmeisesti kasvanut kaislikkoa ja merilevää, joka on sitonut paikalleen veteen heitettyä roskaa ja rojua. Nämä ovat ajatuneet kellumalla kaisikkoon ja painuneet sitten vettyneinä löytöpaikalleen meren pohjaan. Osa löytöesineistöstä on kuitenkin ollut kalastusvälineitä, jotka on jätetty aktiivikäytön jälkeen veteen paikoilleen. Myös hajonneiden kalastusvälineiden jäänteitä löydettiin runsaasti. Myös Ertebøllen kulttuurille tyypillisiä osterinkuorien tunkioita havaittiin.
Löytöaineisto > Kalastusvälineet

Muinaisen asuinpaikan merenpohjaan on jäänyt erilaisia kalastusvälineitä ja kalastusrakennelmien jäänteitä. Tällaisia olivat puuosat, jotka ovat olleet mertojen tukikaarina. Merta on ollut oksista valmistettu häkkimäinen ansa, jossa sisään uinut kala ei osannut takaisin ulos vaan jäi mertaan satimeen. Mertoja on ilmeisesti ollut käytössä kahdenlaisia. Ympyrän muotoiset tukikaaret ovat olleet käytössä merroissa, joita on vielä muutama vuosikymmen sitten käytettiin pehmeillä merenpohjan paikoilla. Puoliympyrän muotoisia kaaria käytettiin kovilla tai kivisillä paikoilla.
Mertoja on ilmeisesti käytetty kalapatojen ja ohjaavien seinämien muodostamissa sumpuissa ansana. Yhtään ehjää seinämää ei kaivauksista löytynyt, mutta osia niistä kylläkin. Näitä hasselpähkinän pitkistä ja suorista oksista valmistettuja risuseinämän osia löytyi kaivausalueelta merenpohjalla makaamassa. Niitä on tuettu veden alla pystyasentoon jopa neljä metriä pitkillä seipäillä, jotka on isketty merenpohjaan pystyyn. Kaloja on saatettu pyydystää sumpuista aktiivisestikin. Risuseinämien läheltä ja vierestä löydettiin pohjaan iskeytyneinä noin sata luu- tai puupiikkiä. Ne ovat saattaneet irrota heittokeihäistä tai atraimista, joissa on ollut kolme piikkiä kärkenä. Tällaisilla välineillä on Andersenin mukaan saatettu pyydystää sumppuun jääneitä kaloja.
Kaivauksissa ei löytynyt ehjää kalastusverkkoa, mutta sieltä löytyi verkon riekale sekä pieniä kasvikuiduista valmistettuja siimanpätkiä, joissa oli solmuja. Verkon lanka on valmistettu lehmuksen ja pajun kuoresta. Verkon käyttöön viittasi myös puinen kelluke, johon on ilmeisesti verkon paulan kiinnittämistä varten tehty yksi reikä.
Kaivauksissa löytyi yli 10 ongenkoukkua ja lukuisia keskeneräisiä koukun aihioita. Jopa kolme senttimetriä pitkät koukut on valmistettu saksanhirvien kylkiluista. Yhdestä koukusta löytyi pätkä kasvikuituista siimaa. Tämä löytö valaisi tapaa, jolla koukku kiinnitettiin siiman päähän. Koukuilla on voitu pyydystää esimerkiksi turskaa, jonka luita esiintyi kaivausmateriaalissa kaikista eniten. Muotoiltuja kivisiä siimanpainoja ei löytynyt, mutta ne ovat olleet melko harvinaisia mesoliittisissa kaivauskohteissa. Painoina on saatettu käyttää luonnon muotoilemia kiviä, jotka eivät kaivauksissa erotu muusta kivimassasta.
Löytöaineisto > Melat

Kaivauksissa löydettiin 15 melaa, tai melan osaa, sekä kolmen yksipuisen koverretun ruuhen jäänteet. Yhdessä kalastusvälineiden kanssa löydöt antavat vakuuttavan kuvan asukkaiden merellisestä elämästä.
Kaikki melat ovat saarnea ja ne on valmistettu veistämällä ne puusta yhtenä kappaleena. Osa meloista löytyivätkin ehjinä, joten niiden pituus voitiin mitata. Melat olivat noin metrin pituiset. Lapojen leveydet ovat vaihdelleet, mutta ne ovat kaikki olleet sydämen muotoisia. Neljässä lavassa erottui koristekuvioita. Koristeltujen melojen varret olivat pitempiä, ja melat olivat veistetty varreltaan ja lavaltaan muita ohuemmiksi.
Melojen koristekuviot eroavat motiiviltaan muista mesoliittisten esineiden koristeluista. Kivi- ja luuesineissä on usein viivamaisia koristeita, kuten sahalaitakuvioita, verkkokuvioita, rinnakkaisia viivoja ja muita viiltämällä tehtyjä ornamentteja. Tybrind Vigin melat on koristelty toisella tekniikalla. Puun pintaa on pakottamalla tai hiomalla saatu kuvio erottumaan lavan tasaisesta pinnasta. Kuvio on muodostanut syvennyksistä, joita on korostettu lisäämällä syvennyksiin väriaineita. Nykyään väri näyttää ruskealta, mutta väriaineen alkuperäistä väriä ja koostumusta ei tunneta. Melojen koristeet ovat erilaiset, vaikka tyyli onkin samantapainen. Osa meloista on koristeltu molemmilta puolilta. Koristeltuja meloja on saatettu käyttää eri tarkoituksessa kuin vankkatekoisempia koristelemattomia meloja.
Löytöaineisto > Ruuhet

Vuoden 1979 kaivauksissa löydettiin ensimmäinen ruuhi. Tämä oli ensimmäinen Tanskassa löydetty lähes ehjä puunrungosta koverrettu mesoliittinen ruuhi (ruuhi I). Sen perä makasi metrin syvyydessä mudassa, kun taas keula makasi merenpohjalla näkyvissä. Ruuhi oli veistetty suorasta lehmuksen rungosta ja siitä löytyi koko pituudelta vain yksi oksankohta. Löydettäessä ruuhi oli 9,5 metriä pitkä, mutta sen perästä puuttui osa. On arvioitu, että sen alkuperäinen pituus on ollut 10 metriä. Ruuhen leveys oli 65 senttimetriä ja sen poikkileikkaus oli litistyneen U:n muotoinen. Vaikka mudan paino oli levittänyt ruuhta jonkin verran, nousivat sen laidat vielä noin 30−40 senttimetriä pohjan yläpuolelle. Ruuhen paino on saattanut olla 200−500 kilogrammaa ja kantavuus 700 kilogrammaa.
Ruuhi I on koverrettu poittaisella kirveellä tai taltalla, joka on muistuttanut nykyistä telsoa. Kirveen veistojäljet näkyvät edelleen koko ruuhen pituudelta. Laidan reunat on veistettu miellyttävän pyöreiksi. Ruuhen pohjalla makasi suuri ja litteä kivi, joka Andersenin mukaan on voinut olla painokivi eli paarlasti. Kivi on saattanut olla vakauttamassa ruuhta alentamalla sen painoistettä, jotta se ei olisi ollut liian kiikkerä. Toinen selitys voi liittyä upottamiseen. Käyttämätön ruuhi on voitu upottaa kivellä veteen, ettei se kuivu ja halea. Ruuhessa I on pidetty myös tulta, sillä sen pohjalla oli savesta ja kivistä kasattu hiiltynyt paikka. Andersen viittaa selityksessään joko yökalastukseen, jossa tulen loimu on houkutellut kaloja pyydystettäväksi, tai lämmitykseen, jossa tuli on lämmittänyt melojia heidän kylmillä matkoillaan.
Ruuhen perä, joka löytyi metrin verran hautautuneena mutaan, on ollut irtileikattu ja sen rungossa löytyi 7 säännöllisesti tehtyä reikää, jolla perä on ollut kiinnitettynä runkoon. Peräosaa ei kaivauksissa löytynyt.  Ruuhen löytösyvyyden ja puuaineksen ajoituksen avulla ruuhi on ajoitettu noin 4 600 eaa. (3 800−3 700 eaa. (ei kalibroitu ajoitus)). Sitä on käytetty Ertebøllen nuoremmalla eli keraamisella kaudella.
Muut kaksi ruuhta löydettiin myöhemmin. Ruuhet II löydettiin vuonna 1984 ja III vuonna 1993. Ruuhesta II löytyi 3,2 metriä pitkä osa ja sitä on korjattu ainakin kerran. Ruuhi III oli 5,2 metriä pitkä. Myös tässä ruuhessa oli merkkejä tulenpidosta. Toinen ruuhista makasi kivetyn merenpohjan päällä. Kiveyksen viereen on isketty vahvempia paaluja, jotka saattavat kuulua rantautumis- ja venepaikan rakennelmiin.