stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Karl Ristikivi
Teokset > Lastenkirja

Kumppanukset : kertomus neljän koiranpenikan seikkailuista, suom. Kerttu Mustonen, Otava, 1942. Sarja: Meidän lasten kirjasto; 19
Rikkakasvi

Rikkakasvit eli rikkaruohot ovat kasveja, jotka kasvavat paikoissa, joissa niiden ei haluta kasvavan. Viljelysmailla rikkakasvit ovat yleensä viljelyä haittaavia ja vaikeasti torjuttavia kasveja. Rikkaruohot ovat ruohovartisia kasveja, mutta rikkakasveihin sisältyvät myös puuvartiset kasvit eli esimerkiksi pensaat.
Monet rikkakasvit ovat alkujaan kasvaneet vain suppealla alueella maailmassa, mutta ihminen on tahtomattaan tullut levittäneeksi niitä laajalle. Monien tavallisten rikkakasvien siemenet muistuttavat viljelyskasvien siemeniä siinä määrin, että niitä on vaikea näistä erottaa. Niitä kulkeutuu myös ajoneuvojen pyöriin ja ihmisten kenkiin tarttuneina.
Rikkaruohot voidaan jakaa siemenrikkaruohoihin, jotka ovat yksivuotisia, ja juuririkkaruohoihin, jotka ovat monivuotisia. Edelliset lisääntyvät vain siemenistä, mutta ne leviävät herkästi kaikkialle. Juuririkkaruohot eivät yhtä helposti leviä uusille kasvupaikoille, mutta sieltä, missä niitä jo kasvaa, niitä on erityisen vaikea saada hävitetyiksi.
Haitat ja hyödyt

Rikkakasveista aiheutuu viljelyksille ja karjataloudelle monenlaisia haittoja. Ne imevät maasta vettä ja viljelyskasveille tarkoitettuja lannoitteita. Jos ne kasvavat viljelyskasveja korkeammiksi, ne voivat estää niiltä myös valon saannin. Ne voivat myös tukkia peltotöissä käytettyjä työkoneita. Monet niistä edistävät myös tuhohyönteisten leviämistä. Lisäksi muutamat rikkakasvit ovat viljelyskasvien lähisukulaisia ja voivat risteytyäkin niiden kanssa pilaten siemensadon. Jos rikkakasveja ei torjuta, ne voivat helposti syrjäyttää paikalta viljelyskasvit kokonaan. Varsinkin puutarhaviljelyksessä sato saatetaankin menettää kokonaan, jos niitä ei torjuta. Osa rikkakasveista sisältää karjalle myrkyllisiä aineita ja on siten haitallisia laiduntaville eläimille aiheuttaen erilaisia sairauksia ja myrkytyksiä eläimille, jos ne syövät kyseisiä kasveja.
Toisaalta rikkakasveista saattaa kyllä olla joissakin asioissa hyötyäkin, mikäli niitä kasvaa vain vähän. Muutamat niistä kelpaavat rehuksi tai lääkekasveiksi. Useita voidaan kukkiensa vuoksi pitää kauniinakin. Esimerkiksi komealupiinia monet pitävät kauniina, mutta monet taas haluavat hävittää sen heti. Yleensä rikkakasveista aiheutuvat haitat ovat kuitenkin hyötyjä suuremmat.
Torjunta

Rikkaruohoja voidaan torjua kemiallisesti, mekaanisesti ja biologisesti. Rikkakasvien vanhin torjuntakeino on käsin kitkeminen. Niiden leviämistä pyritään estämään myös erilaisten siementen lajittelukoneiden avulla. Nykyään niiden torjumiseksi kuitenkin käytetään myös runsaasti torjunta-aineita. Rikkakasvien hävittämiseen tarkoitettuja torjunta-aineita sanotaan herbisideiksi. Suomessa esiintyvistä rikkakasveista haitallisimpana pidetään yleisesti hukkakauraa, jonka torjumisesta on Suomessa ja useissa muissakin maissa säädetty erityinen laki.
Rikkaruohoja voidaan torjua myös kuumakäsitelyllä Noin sata-asteinen vesi tuhoaa rikkakasvit noin neljäksi viikoksi. Kuumaan veteen lisätään maissisokeria jotta neste vaahtoaisi, jolloin vaahto ehtii vaikuttaa kasviin pitempään kuin pelkkä neste. Kuumavesi-maissisokerikäsittely on glyfosaatilla myrkyttämistä kalliimpaa, koska Suomen olosuhteissa kuumavesikäsittely täytyy tehdä kolmesti kesässä.
Esimerkkejä > Siemenrikkaruohoja

Hukkakaura
Jauhosavikka
Kirjopillike
Niittyleinikki
Peltoemäkki
Peltohatikka
Pelto-orvokki
Peltosaunio eli saunakukka
Peltoukonnauris
Peltovillakko
Pihasaunio
Pihatatar
Pihatähtimö
Rikkanenätti
Esimerkkejä > Juuririkkaruohoja

Ahosuolaheinä
Juolavehnä
Peltokorte
Pelto-ohdake
Peltovalvatti
Voikukka
Vuohenputki
Kirjallisuutta

Mikko Piirainen: Rikkaruohot, WSOY 2004, ISBN 951-0-26728-7.
Aiheesta muualla

Venla Jyrkinen: Nurmen rikkakasvien haittavaikutukset naudoilla, 30.6.2011 (pdf)
Meilläkotona.fi: Tunnista ja torju monivuotiset rikkaruohot
Iltalehti.fi: Suuri rikkaruoho-opas: näin pääset eroon kaikista rikkaruohoista
Kotipuutarha.fi: Rikkakasvien torjunta
YLE: Rikkakasvit kuriin ilman myrkkyjä – kuokka ja katetta, etikkaa ja sokeria
ET-lehti: Kitke, tukahduta tai syö – näin hävität rikkaruohot
Anu Rinkinen

Anu Rinkinen on suomalainen runoilija, suomentaja, vapaa toimittaja ja kirjallisuuden ja luovan kirjoittamisen opettaja. Koulutukseltaan Rinkinen on filosofian maisteri.
Rinkinen debytoi runoilijana vuonna 2002 esikoiskokoelmallaan Nainen on irrottautunut maasta. Rinkisen toinen runokokoelma Budapest on konvehti ilmestyi vuonna 2018. Kolmas kokoelma Metallivaahto ilmestyi vuonna 2022.
Lisäksi Anu Rinkisen runoja on ilmestynyt antologioissa Sanojen saloilla (1993), Runon viiniä (2000), Mot Mot Elävien runoilijoiden klubin vuosikirja (2001), Tulevaisuuden kuiskaavat tuulet - Runoja parhaaseen nuoruuteen (2003), Kiilan albumi (2005), Rajattomia kuvitelmia (2010) sekä Olet täyttänyt ruumiini tulella. Eroottisen runouden antologia (2017). Rinkisen runoja on julkaistu myös kirjallisuuslehdissä Tuli&Savu, Lumooja, Kulttuurivihkot ja Nuori Voima.
Anu Rinkinen on suomentanut italialaista runoutta kahteen italialaisen runouden antologiaan: Italian runoutta 1900-luvulta (2004) ja Miten paljon teistä täältä näkyy. Italialaista nykyrunoutta 1960-2000 (2006). Lisäksi Rinkinen on toimittanut ja suomentanut sisilialaisen nykyrunouden antologian Valkosoihtujen tasangolle (2004/2012).
Anu Rinkinen on kirjoittanut myös kaksi matkaopasta Roomaan: Mondo matkaopas Rooma (2008) ja Tripsteri matkaopas Rooma (2018). Anu Rinkinen kirjoittaa suomalaiselle Tripsteri-matkailusivustolle Roomasta ja Sisiliasta, joissa hän on asunut. Rinkinen on Tripsterin perustajajäsen yhdessä muiden aiemmin Mondon matkaoppaita kirjoittaneiden toimittajien kanssa.
Teokset > Runoteokset

Nainen on irrottautunut maasta. Enostone, 2002. ISBN 951-9036-28-8.
Budapest on konvehti. ntamo, 2018. ISBN 978-952-215-748-5.
Metallivaahto. ntamo, 2022. ISBN 978-952-215-858-1.
Teokset > Suomennokset

Italian runoutta 1900-luvulta. Toim. Rolando Pieraccini. The Lauttasaari Press, 2004. ISBN 951-97511-7-3.
Miten paljon teistä täältä näkyy. Italialaista nykyrunoutta 1960-2000. Toim. Hannimari Heino. Nihil Interit, 2006. ISBN 9789529886227.
Valkosoihtujen tasangolle. Sisilialaista nykyrunoutta. Toim. ja suom. Anu Rinkinen. Kirja kerrallaan, 2004; ntamo, 2012. ISBN 978-952-215-244-2.
Teokset > Runoja antologioissa

Sanojen saloilla. Uudenmaan kirjoittajat ry, 25-vuotisjuhla-antologia, 1994. ISBN 951-95326-4-1.
Runon viiniä. Gummerus, Alko, Nuoren Voiman Liitto, 2000. ISBN 951-20-5748-4.
Mot Mot Elävien runoilijoiden klubin vuosikirja. WSOY, 2001. ISBN 951026797-X.
Tulevaisuuden kuiskaavat tuulet - Runoja parhaaseen nuoruuteen. Katharos, 2003.
Kiilan albumi. Like, 2005.
Rajattomia kuvitelmia. Kansainvälinen kulttuurikeskus Caisa, 2010.
Olet täyttänyt ruumiini tulella. Eroottisen runouden antologia. Toim. Sinikka Vuola. WSOY, 2017. ISBN 9789510415917.
Teokset > Matkaoppaat

Mondo matkaopas Rooma. Image kustannus, 2008.
Tripsteri matkaopas Rooma. Readme, 2018. ISBN 9789523215559.
Tripsteri matkaopas Rooma. 2. päivitetty painos. Readme, 2020. ISBN 9789523730052.
Aiheesta muualla

Arvostelu Valkosoihtujen tasangolle-antologiasta Kiiltomadossa
Budapest on konvehti -kokoelmasta Kirja vieköön -blogissa
Juttu Opettaja-lehdessä
Rinkisen artikkeleja Tripsterissä
Anu Rinkinen YLE:n haastattelusarjassa Länsimaisen sivistyksen 10 kaupunkia: Rooma - ikuinen kaupunki?
Jukka Petäjän arvio Helsingin Sanomissa antologiasta Miten paljon teistä täältä näkyy
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
Jukka Rislakki

Jukka Rislakki Helsingin kirjamessuilla 2013.
Jukka Rislakki (s. 23. maaliskuuta 1945 Kuusankoski) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija, joka on julkaissut Suomessa, Yhdysvalloissa, Ukrainassa ja Baltiassa useita lähinnä Suomen lähihistoriaa, Baltian maita ja tiedustelutoimintaa käsitteleviä kirjoja.
Jämsänkoskella lapsuus- ja nuoruusvuotensa viettänyt Rislakki valmistui valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta ja toimittajaksi Sanomien toimittajakoulusta. Hän oli Suomen sarjakuvaseuran ensimmäinen puheenjohtaja (1972lähde?). Rislakki on työskennellyt vuosina 1968–2001 toimittajana Helsingin Sanomien ulkomaantoimituksessa ja sunnuntaitoimituksessa, viimeksi Baltian-kirjeenvaihtajana. Yhdysvaltain Helsingin-suurlähetystö suhtautui Rislakin kirjoituksiin 1980-luvulla usein kielteisesti. Yhdysvaltain lähetystö pyysi Helsingin Sanomien toimittajaa Seppo Heikinheimoa kaivelemaan Rislakin papereita. Heikinheimo kieltäytyi.
Vuoden 2002 alusta Rislakki on asunut Latvian Jurmalassa. Hän työskentelee vapaana toimittajana ja tietokirjailijana ja on naimisissa latvialaisen kirjailijan, entisen Latvian Suomen- ja Viron-suurlähettilään Anna Žīguren kanssa. Jämsänkoskella hän on vetänyt kirjallisia Jukka Virtas -kävelyitä.lähde? Vuoden 2008 alusta Rislakilla oli oma, poliittisia pilapiirroksia sisältävä blogi päivälehti Dienan nettisivuilla. Hän kuului myös lehden pääkirjoitussivun piirtäjiin lokakuuhun 2009 asti, jolloin lehden omistaja vaihtui. Rislakin pilapiirrosten näyttely avattiin Jelgavan kaupungin galleriassa syyskuussa 2014. Samanlainen näyttely järjestettiin Helsingissä talvella 2015. Otava julkaisi Rislakin muistelmat 2018. Hän on kirjoittanut myös kaksi vakoliluromaania. Tietokirja Saatan kuolla jo rajalla - Suomen ja Neuvostoliiton vakoilusodan hahmoja ilmestyi keväällä 2021.
Eero Rantanen arvioi Kanavassa Rislakin teoksen Tiedustelu ja vakoilu: opit, operaatiot, agentit tyylillisesti reportaasiksi. Teoksesta on kustannsúsvaiheessa karsittu pois parisataa sivua, jotka käsittelivät muun muassa Israelin tiedustelu- ja vakoilutoimintaa. 478-sivuisen teoksen Rantanen arvioi runsassisältöiseksi. Se sisältää olennaisen vakoilusta Suomessa.
Teokset

& Lindfors, Jorma: CIA: Selvitys Yhdysvaltain tiedustelupalvelun toimista maailmalla ja Suomessa.  (Esipuhe Philip Agee)  Helsinki:  Love, 1978.  ISBN 951-835-013-2
Erittäin salainen: Vakoilu Suomessa.  Helsinki:  Love-kirjat, 1982.  ISBN 951-835-057-4
Maan alla: Vakoilua, vastarintaa ja urkintaa Suomessa 1941–1944.  Helsinki:  Love-kirjat, 1985.  ISBN 951-835-099-X
Kauhun aika: Neljä väkivallan kuukautta keskisuomalaisessa jokilaaksossa.  Helsinki:  Vastapaino, 1995, uusittu ja laajennettu versio Ajatus, Helsinki 2007.  ISBN 978-951-20-7486-0
En kyyneltä vuodattanut: Olavi Laihon elämän kahdeksantoista vuodenaikaa 1940–1944.  Helsinki:  Like, 1995.  ISBN 951-578-264-3
& Lahti-Argutina, Eila: Meillä ei kotia täällä: Suomalaisten loikkareiden joukkotuho Uralilla 1938.  Helsinki:  Otava, 1997.  ISBN 951-1-14851-6
Kluso slepotaju zeme Somija.  Rīga:  Valters un Rapa, 2003.  ISBN 9984-595-84-6
& Sandell, Rainer: Varsinainen Puupää! Ola Fogelbergin ja hänen Pekkansa tarina.  Helsinki:  Tammi, 2005.  ISBN 951-31-1790-1
Latvian kohtalonvuodet. Krisjanis Berkiksen ja Hilma Lehtosen tarina.  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005.  ISBN 951-746-710-9
Tapaus Latvia: Pieni kansakunta disinformaatiokampanjan kohteena.  Tampere:  Vastapaino, 2007.  ISBN 978-951-768-211-4  Julkaistu myös englanniksi, venäjäksi ja latviaksi. Uusi, laajennettu englanninkielinen painos 2014.
Ar pedali grida. Pilapiirroksia Latvian politiikasta ja yhteiskunnasta. 2007
Pingvinu un kvauksku rokasgramata. A Handbook for Penguins and Yappers. Poliittisia pilapiirroksia.  Mansards, Riga 2009
Paha sektori: Atomipommi, kylmä sota ja Suomi.  Helsinki:  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-0-36478-9
Vorkuta! Vankileirin kapina ja sen suomalainen johtohahmo.  Helsinki:  WSOY, 2013.  ISBN 978-951-0-39776-3  Kirja on käännetty ukrainaksi, latviaksi, liettuaksi ja viroksi.
Joulupukki on siis sittenkin suomalainen/So Santa is Finnish after all. Pilapiirroksia. Riika 2014. Omakustanne. ISBN 978-9934-14-405-9.
Kananlihalla. Vakoilukertomuksia. Arktinen banaani 2016. ISBN 978-952-270-298-2.
Vilki, velni un viri. Alberta Kronenberga dzive un dailrade. Neputns 2017. ISBN 978-9934-565-08-3.
Olematon vakooja. Arktinen banaani 2017. ISBN 978-952-270-366-8.
Mullistusten mies. Elämää ja kohtaloita historian aallokossa. Otava 2018. ISBN 978-951-1-32019-7.
Saatan kuolla jo rajalla - Suomen ja Neuvostoliiton vakoilusodan hahmoja. Docendo 2021. ISBN 978-952-291-995-3.
Tiedustelu ja vakoilu: opit, operaatiot, agentit.  Docendo, 2024.  ISBN 978-952-382-728-8
Palkinnot

Sarjakuvaneuvos 1981
Valtion tiedonjulkistamispalkinto 1986.
Tutkivien journalistien Lumilapiopalkinto 1995.
Tieto-Finlandia-ehdokas 1997.
Diena-lehden tietokirjapalkinto 2004.
Kolmas palkinto Virginian sotilascollegen Kylmä sota -kirjoituskilpailussa 2011 (Virginia Military Institute Cold War Prize Competition) artikkelilla ”Without Mercy” - U.S. Strategic Intelligence and Finland in the Cold War.
Suomen tietokirjailijat ry:n tunnustuspalkinto 2012.
Lvivin (Ukraina) kirjamessujen tunnustuspalkinto 2015 ja Lvivin kaupungin palkinto vuoden parhaasta käännöksestä.
Tunnustuspalkinto Latvian kirjastojen eniten lainatulle käännöstietokirjalle 2015.
Latvian kulttuuriministeriön kunniakirja 2017.
Jūrmalan kaupungin kunniakirja kulttuurin alalla 2017.
Jämsä-mitali numero 24, 2019.
Latvian Atzinibas krusts (ansioristi) 2009.
Suomen Valkoisen Ruusun 1. luokan ritarimerkki 2009.
Aiheesta muualla

Museo24:n sivu Jukka Rislakista
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Alankomaat 
Henkilöt:  DDB  Ritva 
Muut:  IdRef
Kulkuri ja joutsen (kappale)

Kulkuri ja joutsen on Tapio Rautavaaran tunnetuksi tekemä kappale. Se on käännös ruotsalaisen Lasse Dahlquistin kappaleesta "Lite grann från ovan". Ruotsiksi sen on levyttänyt Edvard Persson. Suomenkielisen tekstin on tehnyt Reino Helismaa. Suomennos ei ole suora käännös, vaikka molemmat versiot kertovatkin linnun lennosta korkealla. Rautavaara levytti laulun kahdesti, 1950 ja 1965. Kummankin version sovitti Toivo Kärki. Vuoden 1950 levytyksessä Rautavaaraa säestää Kärjen johtama Rytmi-orkesteri, kun taas vuoden 1965 versiossa on pelkistetympi kitarasäestys (Heikki Laurila ja Raimo Sarkio). Vuoden 1950 levytyksen kääntöpuolella on Reino Helismaan laulelma Rakovalkealla.
Helsingin Sanomat pyysi keväällä 2009 lukijoitaan nimeämään oman ”onnen laulunsa”, ja yli 800 ehdotetun kappaleen joukossa ”Kulkuri ja joutsen” oli yksi 35:stä eniten mainintoja saaneesta.
Władysław Reymont

| Władysław Reymont |
| --- | --- |
 Władysław Reymont 1924.
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. toukokuuta 1867
Kuollut: 5. joulukuuta 1925 (58 vuotta)
Kirjailija
 Nimikirjoitus
Palkinnot
  Nobelin kirjallisuuspalkinto 1924 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Władysław Stanisław Reymont, alun perin Rejmont, (7. toukokuuta 1867–5. joulukuuta 1925) oli puolalainen kirjailija. Hänelle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto vuonna 1924.
Władysław Reymontin muistopatsas Łódźissa.
Elämä ja ura

Reymont opiskeli räätäliksi, mutta ei kuitenkaan harjoittanut tätä ammattia,lähde? vaan hän karkasi 18-vuotiaana kiertävän teatterin matkaan ja päätyi rautatieristeyksen portinvartijaksi. Hän alkoi varsin nuorena lähettää kirjoittamiaan kertomuksia lehtiin ja sai novellejaan ja muutaman näytelmän julkaistua.lähde?
Reymont muodosti yhdessä muiden kirjailijoiden kanssa vuonna 1918 Skamander-ryhmän samannimisen kirjallisuuslehden ympärille. Nobel-palkinto myönnettiin ennen kaikkea neliosaisesta teoksesta Talonpoikia (Chłopi, 1902–1909). Hän kuvaa teoksessa maaseudun murrosaikaa naturalismin ja realismin hengessä, mutta siinä on myös viitteitä symbolismiin ja kreikkalaiseen mytologiaan. Sitä varhaisemmassa teoksessa Luvattu maa (Ziemia obiecana, 1899) hän kuvaa työläiselämää omien Łódźin-kokemustensa perusteella. Andrzej Wajda on vuonna 1974 ohjannut filmiversion Luvatusta maasta.
Suomennetut teokset

Talonpoikia I–IV Syksy, talvi, kevät, kesä (Chłopi). Suom. R[eino] Silvanto. Helsinki: WSOY 1949 – 2.p.; Helsinki: WSOY 1977 ISBN 951-0-07576-0 (koko teos)
Luvattu maa (Ziemia obiecana), suom. Reino Silvanto, Helsinki: Otava 1937
Ennen aamunsarastusta (Przed świtem). Suom. V. K. Trast. Teoksessa Slaavilaisten kirjallisuuksien kultainen kirja. WSOY Porvoo 1936
Luvattu maa: katkelma romaanista. Suom. Reino Silvanto. Teoksessa Nobel-kirjailijat: maailmankirjallisuuden mestarit. 2, Helsinki: Otava: Valitut Palat 1977 ISBN 951-1-04345-5
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Władysław Reymont Wikimedia Commonsissa
| n k Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajat |
| --- | --- |
1901–1925:  1901: Prudhomme  1902: Mommsen  1903: Bjørnson  1904: F. Mistral / Echegaray  1905: Sienkiewicz  1906: Carducci  1907: Kipling  1908: Eucken  1909: Lagerlöf  1910: Heyse  1911: Maeterlinck  1912: Hauptmann  1913: Tagore  1914: Ei jaettu  1915: Rolland  1916: Heidenstam  1917: Gjellerup / Pontoppidan  1918: Ei jaettu  1919: Spitteler  1920: Hamsun  1921: France  1922: Benavente  1923: Yeats  1924: Reymont  1925: Shaw 
1926–1950:  1926: Deledda  1927: Bergson  1928: Undset  1929: Mann  1930: Lewis  1931: Karlfeldt  1932: Galsworthy  1933: Bunin  1934: Pirandello  1935: Ei jaettu  1936: O’Neill  1937: Martin du Gard  1938: Buck  1939: Sillanpää  1940–1943: Ei jaettu  1944: Jensen  1945: G. Mistral  1946: Hesse  1947: Gide  1948: Eliot  1949: Faulkner  1950: Russell 
1951–1975:  1951: Lagerkvist  1952: Mauriac  1953: Churchill  1954: Hemingway  1955: Laxness  1956: Jiménez  1957: Camus  1958: Pasternak  1959: Quasimodo  1960: Perse  1961: Andrić  1962: Steinbeck  1963: Seferis  1964: Sartre  1965: Šolohov  1966: Agnon / Sachs  1967: Asturias  1968: Kawabata  1969: Beckett  1970: Solženitsyn  1971: Neruda  1972: Böll  1973: White  1974: Johnson / Martinson  1975: Montale 
1976–2000:  1976: Bellow  1977: Aleixandre  1978: Singer  1979: Elytis  1980: Miłosz  1981: Canetti  1982: García Márquez  1983: Golding  1984: Seifert  1985: Simon  1986: Soyinka  1987: Brodsky  1988: Mahfouz  1989: Cela  1990: Paz  1991: Gordimer  1992: Walcott  1993: Morrison  1994: Ōe  1995: Heaney  1996: Szymborska  1997: Fo  1998: Saramago  1999: Grass  2000: Gao 
2001–:  2001: Naipaul  2002: Kertész  2003: Coetzee  2004: Jelinek  2005: Pinter  2006: Pamuk  2007: Lessing  2008: Le Clézio  2009: Müller  2010: Vargas  2011: Tranströmer  2012: Mo Yan  2013: Munro  2014: Modiano  2015: Aleksijevitš  2016: Dylan  2017: Ishiguro  2018: Tokarczuk  2019: Handke  2020: Glück  2021: Gurnah  2022: Ernaux  2023: Fosse  2024: Kang 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Venäjä  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC  IdRef
Untamo Kulmala

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 11. maaliskuuta 1905
Syntymäpaikka: , Suomi
Kuolinaika: 13. joulukuuta 1987 (82 vuotta)
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| – |  TPS | – | (–) |
Maajoukkue
| 1925–1927 |  Suomi | 4 | (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Untamo Kulmala (11. maaliskuuta 1905 − 13. joulukuuta 1987) oli suomalainen jalkapalloilija.
Hän pelasi Suomen A-maajoukkueessa neljä ottelua vuosina 1925–1927. Kulmalan seura oli Turun Palloseura.
Kulmaläpimitta

Kulmaläpimitta kertoo kuinka suurena jokin esine tai kohde havaitsijalle näkyy eli näennäisen koon. Jotta todellinen koko voidaan määritellä laskennallisesti, on tiedettävä kohteen etäisyys. Yksinkertaistettuna kaukana oleva ihminen näyttää pieneltä ja lähellä oleva suurelta. Esimerkiksi kaukoputki suurentaa kohteen kulmaläpimittaa.
Mitattu tai arvioitu kulmaläpimitta ilmoitetaan kulmayksiköllä, jotka ovat aste, kaariminuutti, kaarisekunti, millikaarisekunti tai harvinaisemmin piiru.
Mitat suhteutuvat toisiinsa siten, että 1 aste on 60 kaariminuuttia tai toisin merkittynä 1° = 60′. Edelleen 1′ = 60 kaarisekuntia eli 60″.
Tähtitaivaan liikkeessä 1° liike vastaa aikana 4 minuuttia - (24 tuntia · 60 minuuttia) / 360° (täysi ympyrä) = 4 min/°.
Auringon ja Kuun kulmaläpimitta on Maasta katsottuna noin 1900 kaarisekuntia eli puoli astetta. Aurinko on 400 kertaa Kuuta suurempi ja 400 kertaa Kuuta kauempana Maasta. Hyvin kaukana olevien tähtien kulmaläpimitat ovat vastaavasti hyvin pieniä. Suoraksi ojennetun käden etusormi peittää noin puolen asteen alueen.
Kulmaläpimitta voidaan ilmoittaa esimerkiksi ilmassa, maastossa tai avaruudessa olevalle kohteelle. Kulmaläpimitta riippuu kohteen todellisesta koosta ja etäisyydestä, kaukana oleva suuri kohde voi olla kulmaläpimitaltaan samankokoinen kuin lähellä oleva pienempi kohde. Kohteen valoisuus, taustan kuviot yms. voivat aiheuttaa vääriä tulkintoja kohteen koolle josta kuuilluusio on tunnettu esimerkki luonnossa.
Kulmaläpimittaa ei tule sekoittaa kulmakorkeuteen, joka ilmoittaa kohteen, esimerkiksi Auringon, korkeuden asteina suhteessa horisonttiin.
Eeva Rista

Eeva Rista vuonna 1971. (Valokuva Simo Rista.)
Eeva Rista (o.s. Pakkala; s. 24. joulukuuta 1947 Helsinki) on suomalainen valokuvaaja.
Rista opiskeli valokuvausta Taideteollisessa oppilaitoksessa, jossa opettajana oli muun muassa hänen myöhempi aviopuolisonsa, valokuvaaja Simo Rista.
Rista on yhdessä valokuvaaja Simo Ristan kanssa julkaissut internetissä Helsinkiä esittävien valokuvien näyttelyn Stadin taivaan alla. Se on 8 300 kuvan valikoima 60 000 kuvaa käsittävästä arkistosta. Rista vastasi Albumit auki -valokuvatietokannasta 2002–2006. Vuodesta 2014 työtä on jatkanut arkistoa ylläpitävä Lasipalatsin Mediakeskus Oy.
Helsingin kaupunginmuseossa oli 14.10.2010–27.2.2011 näyttely "Asfalttia ja auringonkukkia", jossa oli esillä Eeva Ristan ja Simo Ristan Helsinki-kuvia vuosilta 1969–1979.
Eeva Ristalle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2018.
Teokset

Hakkola, Kirsti: Lentävä matto. Kuvat Eeva Rista. 1989.
Rista, Eeva – Rista, Simo – Kero, Esa: Helsinki ja pienen pojan varjo. 2002.
Filmografia

Matka on pitkä 1993, valokuvat, tuotantoassistentti, ohjaajan apulainen
Aarteenetsijä 1993, kuvaus
Viimeinen valssi 1996, ohjaus, käsikirjoitus, kuvaus
Kaksonen 1999, valokuvat
Viinan voima, ohjaus, käsikirjoitus
Kirjoja

Rista, Eeva – Rista, Simo – Savia, Satu (2010): Asfalttia ja auringonkukkia: Helsinki-valokuvia 1969–1989. Helsinki, Helsingin kaupunginmuseo. ISBN 978-952-223-770-5
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eeva Rista Wikimedia Commonsissa
Eeva Rista Elonetissä.
Stadin Taivaan Alla – Eeva ja Simo Ristan valokuvia Helsingistä vuosilta 1969–1987. (Arkistoitu – Internet Archive)
Albumit auki verkkonäyttely, kuvia Helsingistä. EU:n Urban II -yhteisöaloiteohjelman rahoittama projekti 2003–2006.
Asfalttia ja Aurinkoa -näyttelyn verkkosivut. (Arkistoitu – Internet Archive) Helsingin kaupunginmuseo.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Ritva  Elonet
Riskienhallinta

Riskienhallinta on yritystoiminnassa seurauksiltaan merkittävien kielteisten tapahtumien (riskien) järjestelmällistä määrittelyä ja niihin varautumista. Merkittäviä riskejä ovat ne, joista tietoisuus vaikuttaa tai vaikuttaisi organisaation johdon päätöksentekoon. Riskienhallinta on prosessi, joka nivoutuu toimintoihin, joiden riskejä käsitellään.
Riskien määrittely

Riskien määrittely käsittää
riskien tunnistamisen: tuotetaan luettelo riskeistä jatkokäsittelyä varten.
riskien analysoinnin: määritellään, mitä  seurauksia tapahtumalla on ja mikä on tapahtuman todennäköisyys.
riskien arvioinnin: tehdään päätös siitä, miten analysoitua riskiä käsitellään.