stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Emil Öist
Luottamustoimet

Öist toimi Vaasan kaupunginvaltuuston jäsenenä vuosina 1931, 1933–1935 ja istui myöhemmin Vaasan kaupunginvaltuustossa Svenska Finlands Folktingin jäsenenä. - Hänet haudattiin Vaasaan.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Jefreitteri 24. helmikuuta 1918  Aliupseeri  huhtikuussa 1918  Varavääpeli 15. toukokuuta 1918  Vääpeli 18. kesäkuuta 1918  Suojeluskuntaupseeri 1939 |     |  Vapaudenristi 3. lk.  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Vapaudenmitali 1. lk.  Suojeluskuntajärjestön rautainen ansioristi  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Talvisodan muistomitali  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi  Keskuskauppakamarin kultainen ansiomerkki |
Jääkäripataljoona 27:n 1. komppania.
Ben Zyskowicz

| Ben Zyskowicz |
| --- | --- |
 Ben Zyskowicz Sanomatalon Mediatorilla 2017
Eduskunnan puhemies
 27.4.2011–23.6.2011  
Edeltäjä:  Sauli Niinistö
Seuraaja:  Eero Heinäluoma
Kansanedustaja
 24.3.1979–   
Ryhmä/puolue:  Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Helsingin vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. toukokuuta 1954 (ikä 70) Helsinki
Ammatti:  juristi
Puoliso:  Rahime Husnetdin-Zyskowicz
Tiedot
Puolue:  Kokoomus
Uskonto:  juutalaisuus
Ben Berl Zyskowicz (s. 24. toukokuuta 1954 Helsinki) on suomalainen poliitikko. Hän on toiminut kokoomuksen kansanedustajana vuodesta 1979. Helsingin kaupunginvaltuutettuna Zyskowicz toimi vuosina 1977–1980 ja 1993–2008. Vuosina 1993–2006 Zyskowicz oli kokoomuksen eduskuntaryhmän puheenjohtaja.
Zyskowicz on toiminut kansanedustajana pidempään kuin kukaan muu nykyisistä kansanedustajista.
Tausta

Zyskowicz syntyi Helsingin Kampissa. Hänen puolanjuutalainen isänsä Abram Zyskowicz (1917–1960) oli kotoisin Puolan Kielcestä ja työskenteli ahtaajana. Zyskowiczin suomenjuutalainen äiti Ester Fridman (1920–2002) oli Pauligin puhelinvaihteen työntekijä. Abram Zyskowicz selvisi Sachsenhausenin ja Majdanekin keskitysleireiltä ja saapui Ruotsiin pakolaisena. Ruotsissa hän tapasi siellä väliaikaisesti asuneen Ester Fridmanin ja he avioituivat. Tytär Carmela syntyi vuonna 1952, ja seuraavana vuonna perhe muutti Suomeen. Ben Zyskowicz syntyi vuotta myöhemmin. Abram Zyskowicz hukkui uintiretkellä Benin ollessa kuusivuotias. Syntyessään Ben ja hänen sisarensa Carmela olivat Puolan kansalaisia vuoteen 1959 asti, jolloin he saivat Suomen kansalaisuuden. Kotona puhuttiin ruotsia, ja juutalaisessa koulussa Ben puhui suomea.
Zyskowicz kävi Helsingin juutalaista koulua. Hänen kanssaan samalla luokalla oli myöhemmin filosofina tunnettu Dan Steinbock. Zyskowicz kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1973 Töölön yhteiskoulusta ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1978.
Poliitikkona

Zyskowicz oli Helsingin ääniharava eduskuntavaaleissa 2007 sekä kunnallisvaaleissa 2000 ja 2004. Hän on ollut Eduskunnan pankkivaltuuston jäsen vuosina 1999–2005 ja uudelleen vuodesta 2007, vaalikaudella 2011-2015 puheenjohtajana. Zyskowicz on kertonut, ettei ole pyrkinyt ministeriksi, koska kärsii kroonisesta migreenistä.
Eduskunnassa Zyskowicz tunnetaan taitavana väittelijänä ja esiintyjänä. Hän on kaikkien aikojen yhdenneksitoista useimmin eduskunnassa puhunut kansanedustaja ja kaikkien aikojen toiseksi ahkerin välihuutelija.
Puolueensa oikeistosiipeen sijoittuva Zyskowicz on kritisoinut omankin puolueensa toimijoita, kuten Ilkka Kanervaa, näiden suomettuneesta politiikasta Kekkosen ajan loppuvaiheissa.
”Benin tallilla” tarkoitetaan kokoomuksen pääkaupunkiseudulla asuvien nuorten (pääasiassa naispoliitikkojen) valmentamista valtakunnallisen tason poliittisiin tehtäviin. ”Talliin” ovat kuuluneet muun muassa Kirsi Piha, Piia-Noora Kauppi, Sari Sarkomaa ja Jaana Pelkonen. Muita Zyskowiczin urallaan edistämiä poliitikkoja ovat Alexander Stubb sekä Jan Vapaavuori, jotka molemmat ovat toimineet sittemmin ministereinä. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Zyskowicz tuki julkisesti Fatbardhe Hetemaj’ta ja Laura Rätyä, jotka jäivät Helsingin vaalipiirissä kahdelle ensimmäiselle varasijalle. Kunnallisvaaleissa 2012 Zyskowicz toimi Saido Mohamedin kampanjapäällikkönä.
27. huhtikuuta 2011 Zyskowicz valittiin eduskunnan puhemieheksi meneillään olleiden hallitusneuvotteluiden ajaksi.
Zyskowicz kertoi, ettei todennäköisesti tule pyrkimään ehdolle vuoden 2023 eduskuntavaaleissa vedoten migreeniinsä, mutta pyörsi päätöksensä marraskuussa 2022.
Ilkka Kanervan kuoltua kesken eduskuntakauden 14. huhtikuuta 2022 Ben Zyskowiczistä tuli istuvan eduskunnan pitkäaikaisin kansanedustaja.  Kevääseen 2022 mennessä Zyskowicz oli istunut 44 valtiopäivät, ja tällä lukumäärällä hän on kaikkien aikojen kolmanneksi pitkäaikaisin kansanedustaja RKP:n Ernst Estlanderin ja SDP:n Viljo Rantalan kanssa.
Zyskowiczin päälle hyökättiin vaalikampanjoinnin yhteydessä Helsingin Itäkeskuksessa keväällä 2023. Hän sai tilanteessa muun muassa hiusmurtuman reisiluuhun. Helsingin käräjäoikeus tuomitsi 40-vuotiaan miehen pahoinpitelystä ja laittomasta uhkauksesta 50 päivän pituiseen ehdottomaan vankeusrangaistukseen, joka oli mahdollista suorittaa 47 tunnin mittaisena yhdyskuntapalveluna.
Yksityiselämä

Zyskowiczin puoliso on vuodesta 1982 lähtien ollut suomentataari Rahime Husnetdin-Zyskowicz. Heillä on kaksi tytärtä. Zyskowiczit omistavat sijoitusasunnon  Helsingin Haagan kaupunginosassa Lassilassa.  Rap-artisti Uniikki on Zyskowiczin sisarenpoika.
Zyskowicz on absolutisti.
Mediassa

Ben Zyskowiczin hahmo on mukana satiirianimaatiossa Itse valtiaat, jossa Zyskowicz on Kokoomuksen eduskuntaryhmän puheenjohtaja.
Vuonna 2013 Jussi Vatanen voitti Putouksen Vuoden sketsihahmokilpailun hahmollaan nimeltä Karim Z. Yskowicz. Zyskowicz itse kertoi olleensa imarreltu kuultuaan hahmosta.
Teokset

Eduskunnasta menin Baakariin: nuoren kansanedustajan päiväkirja 1981–1982. Edita, 2005. (ISBN 951-37-4286-5).
Kirjallisuutta

Vares, Vesa: Nuori Ben Zyskowicz: Suomettumisen vuodet.  Otava, 2023.
Östersundom

| Östersundom> Itäsalmi |
| --- | --- |

 Kaupungin kartta, jossa Östersundom korostettuna.  Helsingin kaupunginosat
Kaupunki:  Helsinki
Suurpiiri:  Östersundomin suurpiiri
Kaupunginosa nro:  55 (peruspiiri 801)
Pinta-ala:  7,50 km² 
Väkiluku:  542  (2013)
Väestötiheys:  72 as./km²
Postinumero(t):  00890
Lähialueet:  Salmenkallio, Talosaari, Karhusaari, Ultuna, Vantaa, Sipoo
Östersundom (aiemmin suomeksi Itäsalmi) on alue itäisen Helsingin ja läntisen Sipoon kuntien alueella. Helsingin 55. kaupunginosana ja samannimisenä Helsingin suurpiirinä alueesta käytetään sekä suomen- että ruotsinkielisissä yhteyksissä nimeä Östersundom. Östersundom on myös maarekisterikylän ruotsinkielinen nimi, suomenkielinen nimi on Itäsalmi. Osa maarekisterikylästä kuuluu Sipooseen.
Alue liitettiin Helsinkiin 1. tammikuuta 2009 osana Lounais-Sipoon osakuntaliitosta. Helsinkiin muodostettiin tällöin kaupunginosa, jolle annettiin nimeksi Östersundom. Östersundomin suurpiiriin ja samannimiseen peruspiiriin kuuluvat lisäksi Salmenkallion, Talosaaren, Karhusaaren ja Ultunan kaupunginosat, joista viimeksi mainittu jakautuu Landbon ja Puroniityn osa-alueisiin. Peruspiirin alueella uusia asuntoalueita ovat Karhusaari meren rannalla sekä Landbo Porvoonväylän pohjoispuolella. Ennen Helsinkiin liittämistä ja nykyistä postitoimipaikkaa 00890 Helsinki, oli alueen postiosoite 01100 Itäsalmi / Östersundom.
Helsingin Östersundomin suur- ja samalla peruspiirissä asui vuodenvaihteessa 2011/2012 yhteensä 2 144 henkeä. Tästä Östersundomin osa-alueen osuus oli 525 henkeä.
Östersundomin kautta kulkee 1930-luvulla rakennettu Uusi Porvoontie eli seututie 170, alkujaan valtatie 7. Liikennemäärien kasvaessa 1960-luvulla voimakkaasti tiestä tuli yksi Suomen vaarallisimmista, kunnes Östersundomin pohjoispuolitse kulkeva Porvoonväylä valmistui 1970-luvun alkuvuosina. Alueella sijaitsevat Östersundomin kartano ja sen sivukartano Koivuniemi, jossa Zachris Topelius asui viimeiset vuotensa.
Kaupunginosan nimi

Östersundom mainitaan vuoden 1347 tuomiokirjassa: ”sochne männer aff Hattalom, thet Hwsoom och Öster Sundom är”. Lisäksi mainitaan Haukosma Sundona eli Hauhonmaan salmet. Ruotsin kuninkaan tuomiolla Hattulan ja Hauhonmaan hämäläisten eränkävijöiden kalavedet annettiin ruotsalaisille, jotka olivat tulleet asumaan tänne salmien luokse. Myöhemmin Vuosaaren ja Länsisalmen välinen salmi on umpeutunut maankohoamisen takia. Tuomiokirje lienee kopio 1320-luvun alkuperäiskappaleesta ja on säilynyt vuosien 1618 ja 1624 kopioina. Siinä kylän nimenä esiintyy Heldersby (Itäsalmi) ja toisen kylän nimenä Gudztens by i Wester Sundom (Länsisalmi).
Kaupunginosa tunnettiin hetken aikaa myös suomenkielisellä käännösnimellä Itäsalmi, mutta syksyllä 2010 tuli voimaan päätös, jonka mukaan kaupunginosan nimeksi vakiinnutettiin ruotsinkielinen Östersundom. Perusteluiksi Helsingin kaupungin nimistönsuunnittelija Johanna Lehtonen kertoi, että he halusivat palata vanhaan, vakiintuneeseen ja kunnioitettuun nimeen. Kaupunginosan suomenkielisen nimen pudottamista vastustettiin asukkaiden puolelta virallisissa palautekirjeissä. Alueella olevalla rekisterikylällä säilyi kuitenkin edelleen myös nimi Itäsalmi. Äänestysalueen 055A:n suomenkielinen nimi oli vielä eduskuntavaaleissa vuonna 2011 virallisesti Itäsalmi.
Alueen palvelut

kirjasto
peruskoulu: Sakarinmäen koulu (luokat 1–9) ja ruotsinkielinen Östersundom skola (luokat 1–6) toimivat Sakarinmäki-monitoimitalossa
kolme päiväkotia
posti
K-Market (aiemmin Siwa)
pizzeria
Julkinen liikenne

Östersundomin alueella kulkevat seuraavat HSL:n linjat:
831 Itäkeskus (M) - Landbo
831K Itäkeskus (M) - Karhusaari - Landbo
839 Rapuojantie - Puroniitty
839K Rapuojantie - Talosaari - Östersundomin kappeli - Ultuna - Puroniitty
841 Itäkeskus (M) - Söderkulla - Nikkilä - Nikkilän kartano
841N Rautatientori - Itäkeskus - Söderkulla - Nikkilä - Nikkilän kartano
842 Itäkeskus (M) - Söderkulla - Eriksnäs
843 Itäkeskus (M) - Söderkulla - Kalkkiranta
844 Itäkeskus (M) - Söderkulla - Taasjärvi
Näiden lisäksi Landbon liittymästä kulkee lukuisia kaukovuoroja, joilla pääsee muun muassa Porvooseen, Loviisaan, Kotkaan, Haminaan ja Lappeenrantaan.
Tulevaisuus

Helsingin kaupunki on suunnitellut Östersundomiin uusia asuntoja noin 35 000–40 000 asukkaalle sekä työpaikkoja ja palveluita. Alueen julkiseksi liikenteeksi suunniteltiin aikaisemmin niin kutsuttua itämetroa, joka olisi toteutettu jatkeena Mellunmäen metroasemalta. Sittemmin liikennettä on kuitenkin alettu suunnitella huomattavasti halvempana pikaraitiotienä Itäkeskuksesta. Vuonna 2019 kaatuneessa yleiskaavassa Östersundomiin tavoiteltiin jopa 80 000:ta–100 000:ta uutta asukasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Östersundom Wikimedia Commonsissa
Östersundomin yhteinen yleiskaava (Arkistoitu – Internet Archive)
Sakarinmäen lastenkirjasto - Esittely[vanhentunut linkki]
Yle Arkivet: När Östersundom blev Helsingfors (ruotsiksi)
| n k Helsingin kaupunginosat  ja niiden osa-alueet suurpiireittäin |
| --- | --- | --- |
| Eteläinensuurpiiri |  1. Kruununhaka  2. Kluuvi  3. Kaartinkaupunki  4. Kamppi  5. Punavuori  6. Eira  7. Ullanlinna  8. Katajanokka  9. Kaivopuisto  13. Etu-Töölö  14. Taka-Töölö  20. Länsisatama Hernesaari  Jätkäsaari  Lapinlahti  Ruoholahti  31. Lauttasaari Koivusaari  Kotkavuori  Myllykallio  Vattuniemi  52. Suomenlinna  |  |
| Läntinensuurpiiri |  15. Meilahti  16. Ruskeasuo Pikku Huopalahti  Vanha Ruskeasuo  18. Laakso  29. Haaga Etelä-Haaga  Kivihaka  Lassila  Pohjois-Haaga  30. Munkkiniemi Kuusisaari  Lehtisaari  Munkkivuori  Niemenmäki  Talinranta  Vanha Munkkiniemi  32. Konala  33. Kaarela Hakuninmaa  Honkasuo  Kannelmäki  Kuninkaantammi  Malminkartano  Maununneva  46. Pitäjänmäki Marttila  Pajamäki  Pitäjänmäen yritysalue  Reimarla  Tali  |  |
| Keskinensuurpiiri |  10. Sörnäinen Hanasaari  Kalasatama  Sompasaari  Vilhonvuori  11. Kallio Linjat  Siltasaari  Torkkelinmäki  12. Alppiharju Alppila  Harju  17. Pasila Itä-Pasila  Keski-Pasila  Länsi-Pasila  Pohjois-Pasila  21. Hermanni Hermanninmäki  Hermanninranta  Kyläsaari  22. Vallila  23. Toukola Arabianranta  Toukola  24. Kumpula  25. Käpylä  26. Koskela  27. Vanhakaupunki  |  |
| Pohjoinensuurpiiri |  28. Oulunkylä Maunula  Maunulanpuisto  Metsälä  Patola  Pirkkola  Veräjälaakso  Veräjämäki  34. Pakila Itä-Pakila  Länsi-Pakila  35. Tuomarinkylä Haltiala  Paloheinä  Torpparinmäki  Tuomarinkartano  |  |
| Koillinensuurpiiri |  36. Viikki Latokartano  Viikinmäki  Viikinranta  Viikin tiedepuisto  37. Pukinmäki  38. Malmi Ala-Malmi  Malmin lentokenttä  Pihlajamäki  Pihlajisto  Tattariharju  Ylä-Malmi  39. Tapaninkylä Tapanila  Tapaninvainio  40. Suutarila Siltamäki  Tapulikaupunki  Töyrynummi  41. Suurmetsä Alppikylä  Heikinlaakso  Jakomäki  Puistola  Tattarisuo  |  |
| Kaakkoinensuurpiiri |  19. Mustikkamaa-Korkeasaari  42. Kulosaari  43. Herttoniemi Herttoniemenranta  Herttoniemen yritysalue  Länsi-Herttoniemi  Roihuvuori  44. Tammisalo  48. Vartiosaari  49. Laajasalo Hevossalmi  Jollas  Kruunuvuorenranta  Tullisaari  Yliskylä  50. Villinki  51. Santahamina  53. Ulkosaaret Itäsaaret  Länsisaaret  Aluemeri  |  |
| Itäinensuurpiiri |  45. Vartiokylä Itäkeskus  Marjaniemi  Myllypuro  Puotila  Puotinharju  Roihupelto  Vartioharju  47. Mellunkylä Kontula  Kivikko  Kurkimäki  Mellunmäki  Vesala  54. Vuosaari Aurinkolahti  Kallahti  Keski-Vuosaari  Meri-Rastila  Mustavuori  Niinisaari  Nordsjön kartano  Rastila  Uutela  |  |
| Östersundominsuurpiiri |  55. Östersundom  56. Salmenkallio  57. Talosaari  58. Karhusaari  59. Ultuna Landbo  Puroniitty  |  |
Helsingin alueellinen jako
Uuden Porvoontien varrella oleva Siwa, joka on nykyisin muutettu K-Marketiksi.
Kirjallisuuden valtionpalkinto

Kirjallisuuden valtionpalkinto on Suomen valtion kirjallisuustoimikunnan vuosittain myöntämä palkinto kirjailijoille ja kääntäjille. Vuonna 2013 jaettiin ensimmäistä kertaa myös erillinen kuvitustaiteen valtionpalkinto. Vuonna 2019 palkinto oli suuruudeltaan 14 000 euroa. Kääntäjille myönnettävää valtionpalkintoa kutsutaan myös kääntäjien valtionpalkinnoksi.
Kirjallisuuden valtionpalkintoa edelsi vuosina 1865–1992 jaettu valtion kirjallisuuspalkinto, jonka jakoi aluksi senaatti ja vuodesta 1919 lähtien opetusministeriön alaisuudessa toiminut valtion kirjallisuuslautakunta. Se myönnettiin kirjailijalle tai kääntäjälle edellisen vuoden aikana ilmestyneestä teoksesta. Ensimmäinen palkittu oli Aleksis Kivi. Palkinto on Suomen vanhin kirjallisuuspalkinto.
Valtion kirjallisuuslautakunta jakoi 1970-luvun puolivälistä alkaen erityisiä lastenkirjallisuuden ja nuorten kirjallisuuden valtionpalkintoja, jotka on myös luettu valtion kirjallisuuspalkinnoiksi. Vuoden 1993 valtionpalkintouudistuksen yhteydessä erilliset lasten ja nuorten kirjallisuuden valtionpalkinnot lakkautettiin, ja lastenkirjallisuutta on sittemmin palkittu lastenkulttuurin valtionpalkinnoilla.
Palkinnon saajat > Kirjallisuuden valtionpalkinto (1993–)

| Vuosi | Kirjailija/kääntäjä/kuvittaja | Palkintoperuste |
| --- | --- | --- |
| 1999 | Hannu Niklander Kalevi Nyytäjä | Aurinko katsoo taakseen  – |
| 2000 | Juha Seppälä Erkki Kirjalainen | Suuret kertomukset  – |
| 2001 | Pirjo Hassinen Helene Bützow | Mansikoita marraskuussa  – |
| 2002 | Markku Paasonen Anna-Maija Viitanen | Voittokulku  Gaétan Soucy: Tulitikkutyttö (La petite fille qui aimait trop les allumettes) |
| 2003 | Harri Tapper Oili Suominen | Pitkäsuisten suku W. G. Sebald: Austerlitz |
| 2004 | Lars Sund  Kaisu Lahikainen ja Jouko Vanhanen | Eriks bok Jaan Krossin teoksen Uppiniskaisuuden kronikka suomentamisesta |
| 2005 | Ilpo Tiihonen Tuula Kojo | Largo Orhan Pamukin teosten Lumi ja Istanbul suomentamisesta |
| 2006 | Juha Itkonen Jukka-Pekka Pajunen | Anna minun rakastaa enemmän Elfriede Jelinek: Pianonsoittaja (Die Klavierspielerin) |
| 2007 | Jari Järvelä Matti Rossi | trilogiasta Veden paino (2001), Pieni taivas (2004) ja Kansallismaisema (2006) palkittiin Shakespeare-suomennoksistaan |
| 2008 | Rakel Liehu Kristiina Rikman | runokokoelma Bul bul laajasta suomennostyöstä |
| 2009 | Daniel Katz Juhani Lindholm | kirjasta Berberileijonan rakkaus ja muita tarinoita Vänrikki Stålin tarinoiden suomennos |
| 2010 | Kristina Carlson Tarja Roinila | Herra Darwinin puutarhuri Thomas Bernhardin romaanien Hakkuu ja Haaskio suomennoksista |
| 2011 | Märta Tikkanen Kaijamari Sivill | Emma ja Uno – rakkautta tottakai (2010) Routaholvi (Anne Michael) |
| 2012 | Tuula Kallioniemi Juhani Salokannel | monipuolisesta työstä lasten- ja nuortenkirjallisuuden saralla   vironkielisen kirjallisuuden kääntämisestä |
| 2013 | Monika Fagerholm   Liisa Ryömä | tunnusomainen kieli, "ett fagerholmskt språk"   monipuolisesta suomennostyöstä |
| 2014 | Osuuskunta Poesia   Riina Vuokko | runouden kustantamisen uudistamisesta   Mo Yanin romaanin Seitsemän elämääni suomennoksesta |
| 2015 | Hannu Väisänen   Jyrki Lappi-Seppälä | ansiokkaasta ja monipuolisesta työstä kirjallisuuden saralla   Don Quijoten suomennoksesta |
| 2016 | Johan Bargum   Reita Lounatvuori | pitkästä kirjailijanurastaan   teatterisuomennoksistaan |
| 2017 | Harri Haanpää   Sari Karhulahti | ansioistaan kustannustoimittajana   laaja-alaisista suomennoksistaan |
| 2018 | Vappu Orlov   Maarit Verronen | ansioistaan suomentajana   ansioista spekulatiivisen fiktion uranuurtajana |
| 2019 | Eeva Kilpi   Cia Rinne |  |
| 2020 | Markku Päkkilä   Antti Nylén |  |
| 2021 | Sirkka-Liisa Sjöblom   Tuli & Savu |  |
| 2022 | Kari Hotakainen   Ville Keynäs   Anu Partanen |  |
| 2023 | J. K. Ihalainen   Alice Martin |  |
| 2024 | Hannele Mikaela Taivassalo |  |
Tuovilanlahti

Tuovilanlahti Zacharias Topeliuksen kirjasarjassa Finland framstäldt i teckningar 1800-luvun puolivälissä.
Tuovilanlahti on Kuopiossa entisen Maaningan kunnan alueella sijaitseva kylä ja saman niminen Maaninkajärven lahti. Kylän postinumero on 71775 ja asukasluku vuonna 2019 noin 250.
Tuovilanlahden kylätaajama on rakentunut  Korkeakoskenjoen alajuoksulle muodostuneeseen laaksoon ja Maaninkajärven pitkänkapean Tuovilanlahden poukamaan. Kylä sijaitsee Sinisen tien tuntumassa lähellä Pielaveden kunnanrajaa vesireitin ja maantien ristyskohdassa. Seutu kuuluu valtakunnallisesti merkittävään Maaninkajärven maisema-alueeseen.
Myös kylän rakennettu ympäristö on arvioitu valtakunnallisesti merkittäväksi. Tähän kuuluvat maanviljelysmaisemien ympäröimä kylä, sen kauppa- ja liikerakennukset sekä piensatama.  Useita sen perinteisiä rakennuksia on kunnostettu esittelemään kylän historiaa. Järvimaisemien lisäksi kylän luonnonnähtävyyksiin kuuluvat esimerkiksi Korkeakoski, Pirunpesä ja Mustalähde sekä lintuvesien suojeluohjelmaan kuuluvat Patalahti, Patajoki ja Patajärvi. Pitkäjänteinen kylätoiminta ja matkailun kehittäminen toivat Tuovilanlahdelle Pohjois-Savon kylät ry ja Pohjois-Savon Liiton Vuoden Kylä -palkinnon ja kunniakirjan Valtakunnallisessa Vuodet Kylä-kilpailussa vuonna 2019.
Nähtävyyksiä

Vielä 1900-luvulla uhrilähteenä toimineen Mustanlähteen halkaisija on noin 20 metriä. Lähde sijaitsee Tuovilanlahden kylässä pienen supan pohjalla. Vesi pulppuaa useista kohdista hiesupohjaiseen altaaseen, josta lähtee kohti lahtea voimakasvirtainen puro, jonka virta on riittänyt pyörittämään myllyä.
Tuovilanlahden rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat Tuovilanlahden koulutsijaitsevat Korkeakoskentien varrella hiukan ulompana kylän ytimestä.  Vuonna 1893 rakennettu alakansakoulu ja sen viereen samaan pihapiiriin 1915 rakennettu jugendvaikutteinen kansakoulun yläluokkia palvellut koulu olivat koulutoimen palveluksessa yhtämittaisesti 119 vuotta ennen siirtymistään matkailukäyttöön vuonna 2012. Korkeakosken ja sen luonnonsuojelualueiden maastossa kiertelevä luontopolku Kanjonin kierros siirtyy koulujen vaiheilla paluumatkaa varten päällystetylle Korkeakoskentielle.
Vanhaan rakennuskantaan kuuluu myös Kalapuron museotila, jonka muodostavat vanhakantaisena säilynyt maalaistalon pihapiiri rakennuksineen. Talosta ja sen asukkaista on paljon 1920-30-luvuilla otettuja valokuvia, joita otti kansakoululla joitakin vuosia opettanut ja sittemmin kylässä usein vieraillut kielitieteilijä Ahti Rytkönen savonmurretta kartoittaneen sanastotyön ja kansaperinteen tallentamistyönsä yhteydessä. Samassa yhdeydessä Rytkönen tallensi myös muita kyläläisiä työnsä äärellä ja näkymiä eri puolilta kylää.
Aiheesta muualla

Kokoelma Ahti Rytkösen ottamia valokuvia 1920-30 -lukujen Tuovilanlahdesta Finna-palvelussa
Tuovilanlahden kylän verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Ålander

Ålander on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Esa Ålander (1946–2016), keihäänheittäjä
Freka Ålander (1883–1937), kuvittaja, mainospiirtäjä ja taidemaalari
Kyösti Ålander (1917–1975), arkkitehtuurin tutkija, kriitikko ja Suomen rakennustaiteen museon intendentti
Minna Ålander, politiikan tutkija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
We’re Only in It for the Money

| We're Only in It for the Money The Mothers of Invention |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : elokuu 1967 - lokakuu 1967
 Julkaistu: tammikuu 1968
 Tuottaja(t): Frank Zappa
 Tyylilaji: Psykedeelinen rock, konkreettinen musiikki, huumorirock, taiderock
 Kesto: 39.07
 Levy-yhtiö: Verve
The Mothers of Inventionin muut julkaisut
| Absolutely Free 1967 | We're Only in It for the Money 1968 | Lumpy Gravy 1968 |
We're Only in It for the Money on Frank Zappan ja hänen silloisen yhtyeensä The Mothers of Inventionin kolmas levy vuodelta 1968. Levy koostuu lyhyehköistä toisiinsa liitetyistä lauluista, jotka parodioivat muun muassa tuolloin muodissa ollutta hippiaatetta ja -liikettä, hälyäänistä ja orkesterikatkelmista ja – kuten molempien levyjen kannessa mainitaan – muodostaa eräänlaisen parin Zappan julkaisujärjestyksessä seuraavan levyn, Lumpy Gravyn (joka kuitenkin äänitettiin ennen tätä levyä), kanssa. Molemmat levyt ovat studioteknisesti melko monimutkaisia lyhyistä pätkistä koostuvia kokonaisuuksia.
Levyn kansi on Beatlesin Sgt. Pepper -albumin kannen jäljitelmä nurin päin: avattavan levykannen ulkopuoli on sisäpuoli ja sisäpuoli ulkopuoli. Siinä missä Sgt. Pepperin kansiteksti 'The Beatles' esitetään kukkasin, 'Mothers' lukee tämän levyn kannessa melonein, porkkanoin ja punajuurin.
Vuonna 2005 albumi valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
Kappaleet

"Are You Hung Up?" – 1:25
"Who Needs the Peace Corps?"  – 2:34
"Concentration Moon" – 2:22
"Mom and Dad" – 2:16
"Telephone Conversation" – 0:49
"Bow Tie Daddy" – 0:33
"Harry, You're a Beast" – 1:21
"What's the Ugliest Part of Your Body?" – 1:03
"Absolutely Free" – 3:24
"Flower Punk" – 3:03
"Hot Poop" – 0:26
"Nasal Retentive Calliope Music" – 2:02
"Let's Make the Water Turn Black" – 2:01
"The Idiot Bastard Son" – 3:18
"Lonely Little Girl" – 1:09
"Take Your Clothes Off When You Dance" – 1:32
"What's the Ugliest Part of Your Body? (Reprise)" – 1:02
"Mother People" – 2:26
"The Chrome Plated Megaphone of Destiny" – 6:26
Kokoonpano

Frank Zappa – kitara, piano, laulu, äänet
Dick Barber – laulu
Jimmy Carl Black – trumpetti, rummut, laulu
Eric Clapton – puhe
Roy Estrada – sähköbasso, laulu
Bunk Gardner – puupuhaltimet
Gary Kellgren – kuiskaus
Billy Mundi – rummut, laulu
Don Preston – kosketinsoittimet
Euclid James "Motorhead" Sherwood – baritoni- ja sopraanosaksofoni, äänet
Spider
Suzy Creamcheese – puhelinääni
Ian Underwood – piano, kosketinsoittimet, äänet, puupuhaltimet
Pamela Zarubica – laulu
Loistokari

Loistokari v. 2010
S/S Ukkopekka Loistokarilla v. 2004
S/S Ukkopekka Loistokarille v. 2004
Loistokari on Turun saaristossa Airiston selän pohjoispäässä sijaitseva pieni kallioinen luoto, jossa on loisto. Luoto on Turkuun johtavan 3,0 m väylän varrella ja se tunnetaan myös nimellä Kauppakari.