stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Louis Barthou
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Louis Barthou Wikimedia Commonsissa
Mitä Marseillen murhat merkitsevät?, Suomen Kuvalehti, 20.10.1934, nro 43, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Lelang

Neljä alkuperäistä Han-dynastian sotilasläänitystä Korean niemimaalla.
Lelang oli Kiinan Han-dynastian aikainen sotilasläänitys Korean niemimaan pohjoisosassa. Lelang oli pitkään kiinalaisen kulttuurin tukialue Korean niemimaalla, joskin varsinaiset kiinalaiset lienevät muodostaneen alueen väestön vähemmistön. Lelang heikkeni Han-dynastian heikkenemisen myötä ja kiinalaisvalta alueella lienee kukistunut vuoteen 300 jaa. mennessä. Esimerkiksi kiinan kielellä oli sivistyskielen asema Koreassa kuitenkin vielä pitkään Lelangin luhistumisen jälkeenkin.
Historia

Kiinalainen vaikutus alkoi ulottua Korean niemimaalle Kiinan pohjoisosissa vaikuttaneen noin 1000 vuotta ennen ajanlaskun alkua perustetun Yan-valtion kaudella. Yan-valtion alueet päätyivät ensin Qin-dynastian (221–206 eaa.) ja sittemmin Han-dynastian (206 eaa. – 220 jaa.) haltuun. Han-dynastian kannalta Korea oli merkittävä alue useista syistä. Dynastia vahvisti otettaan pohjoisista rajoistaan, joita uhkasivat etenkin Mantšurian kansat. Alueelta pystyttiin myös muodostamaan kauppayhteyksiä Koreaan ja Japanin. Kolmanneksi alueelle oli muodostunut kiinalainen yläluokka, jonka etuja kiinalaiset dynastiat pyrkivät valvomaan. Korean niemimaalle perustettiin alun perin neljä sotilasläänitystä (jun), joista Lelang oli yksi. Kolme muuta olivat Xuantu, Lintun ja Chenfan. Lelang käsitti aluksi alueen Jalujoen pohjoispuolella. Myöhemmin siihen liitettiin alueita myös muita alueita hankalasti hallittavina pidetyistä Lintunin ja Chenfanin läänityksistä. Xuantun alue keskittyi puolestaan ajan myötä Korean niemimaan ulkopuolelle.
Lelang kukoisti suurin piirtein vuosisadan verran. Lopulta alueella alkoivat vaikuttaa Han-dynastian sisäiset ristiriidat. Han-dynastian sekasorron kausi tunnetaan kapinallisen Wang Manin perustaman Xin-dynastian (9–23 jaa.) aikana. Itse Han-dynastia jakautui läntiseen ja itäiseen Han-dyanstiaan. Lelangin valtataistelujen myötä läntisen Han-dyastian ote Korean niemimaalla rajooittui Lelangin ydinalueeseen Korean luoteisosassa. Han-dynastian kukistuttua lelangissa pitivät valtaa useat eri kiinalaiset sotaherrat Wei- ja Jin-dynastiasta. Samaan aikaan Korean niemimaalle syntyi muita uusia valtakeskuksia, jotka alkoivat uhata kiinalaisen Lelangin asemaa. Kiinalaisvalta lelangissa lienee päättynyt vuoteen 300 jaa. mennessä. Sen tilalle nousi lopulta Goguryeon valtio. Lelangin luhistuttua sen kiinalainen väestö joko palasi Kiinaan, tai sulautui muuhun väestöön.
Kulttuuri

Suurin osa Lelangin väestöstä lienee edustanut ei-kiinalaista väestönosaa. Alueella lienee kuitenkin asunut myös huomattava määrä han-kiinalaista väestöä. Kiinalainen virkamiehistö vastasi esimerkiksi veronkannosta ja kaupasta Koreassa ja japanissa. Suuri osa kiinalaisista lienee asunut Lelangin pääkaupungissa Joseonissa, eli kiinalaisittain Chaoxianissa. Kaupungin arkeologisissa tutkimuksissa on sittemmin löydetty runsaasti esimerkiksi kiinalaista esineistöä ja rakennuskantaa.
Kiinan kielestä tuli Lelangin kaudella Korean sivistyksen kieli. Kielen vaikutuskesta saapui myös kiinalaisen kulttuurin piirteitä, kuten yhteiskuntafilosofiaa ja aineellisen kulttuurin yksityiskohtia.
Suitsukkeiden polttamiseen käytetty esine Lelangin ajoilta.
Kuvitusta Lelangin aikaisen laatikon koristelussa.
Meidias

Meidias (m.kreik. Μειδίας) voi viitata seuraaviin:
Meidias (300-luku eaa.), ateenalainen reettori
Meidias (toimi n. 420–400 eaa.), attikalainen savenvalaja
Meidias-maalari (toimi n. 420–400 eaa.), attikalainen punakuviomaalari, joka maalasi Meidiaan vaaseja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Meidias”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Mathieu Crepel

| Mathieu Crepel |
| --- | --- |
 Mathieu Crepel vuonna 2010 Calgaryssä.
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. lokakuuta 1984 Tarbes, Ranska
Kansalaisuus:   Ranska
Uran tiedot
Pituus:  1,70 m
Laji:  Lumilautailu
Saavutukset
Paras sijoitus maailmancupissa:  1.
 Tietolaatikko päivitetty 4.3.2017 
Aiheesta muualla
www.mathieu-crepel.com
| Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten lumilautailu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten lumilautailu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten lumilautailu.MM-kilpailut  | Maa:   Ranska> Miesten lumilautailu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Arosa 2007 | big air |  |
|  Kultaa | Arosa 2007 | half-pipe |  |
|  Pronssia | Gangwon 2009 | half-pipe |  |
Mathieu Crepel (s. 26. lokakuuta 1984) on uransa lopettanut ranskalainen lumilautailija ja maailmanmestari half-pipessä sekä big airissa vuodelta 2007. Näiden lisäksi hän saavutti pronssia vuonna 2009 half-pipessä.
Olympialaisissa hän kilpaili kahdesti half-pipessä: vuosina 2006 ja 2010. Näistä paremmin hän sijoittui vuonna 2010 Vancouverissa ollessaan kymmenes.
Hän kilpaili lumilautailun maailmancupissa yhteensä 21 kertaa, voitti neljä kertaa ja oli yhteensä yhdeksän kertaa palkintopallilla.
Lisa Eilbacher

Lisa Eilbacher (s. 5. toukokuuta 1956) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän aloitti uransa lapsena; elokuvia, joissa hän on myöhemmällä urallaan esiintynyt, ovat muiden muassa Upseeri ja herrasmies (1982) ja Beverly Hills kyttä (1984).
Eilbacher syntyi Saudi-Arabiassa öljy-yhtiön johtajan tyttärenä.
Aiheesta muualla

Lisa Eilbacher Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Lisa Eilbacher Elonetissä.
Love over Gold

| Love over Gold Dire Straits |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1981–1982
 Julkaistu: 16. syyskuuta 1982
 Tuottaja(t): Mark Knopfler
 Tyylilaji: rock progressiivinen rock
 Kesto: 40.59
 Levy-yhtiö: Vertigo Records
Dire Straitsin muut julkaisut
| Making Movies 1980 | Love over Gold 1980 | ExtendedancEPlay (EP) 1983 |
Love over Gold on brittiläisen rockyhtye Dire Straitsin neljäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1982. Albumi sisältää muun muassa yhtyeen suuren hitin ”Private Investigations”. Lover over Gold nousi Britannian albumilistan ykköseksi.
Kappaleet

”Telegraph Road” – 14:15
”Private Investigations” – 6:45
”Industrial Disease” – 5:49
”Love over Gold” – 6:16
”It Never Rains” – 7:54
Mathieu Debuchy

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Mathieu Debuchy
Syntymäaika: 28. heinäkuuta 1985 (ikä 39)
Syntymäpaikka: Fretin, Ranska
Pelipaikka: oikea puolustaja
Pituus: 187 senttimetriä
Paino: 77 kilogrammaa
Lempinimi: La Buche
Seura
Seura: Saint-Étienne
Pelinumero: 26
Junioriseurat
1992–1993: Frétin
1993–2003: Lille
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2003–2013 | Lille | 233 | (16) |
| 2013–2014 | Newcastle United | 43 | (1) |
| 2014–2018 | Arsenal | 13 | (1) |
| 2016 | → Bordeaux | 9 | (0) |
| 2018– | Saint-Étienne | 47 | (9) |
Maajoukkue
| 2011– | Ranska | 27 | (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 29. syyskuuta 2019.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 10. lokakuuta 2015.
Mathieu Debuchy (s. 28. heinäkuuta 1985 Fretin, Nord-Pas-de-Calaisin alue, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea puolustaja. Hän edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Saint-Étienneä.
Debuchy edusti vuodet 2003–2012 kasvattajaseuraansa Lilleä, jonka paidassa hän voitti Ranskan liiga- ja cup-mestaruudet kaudella 2010–2011. Joulukuun lopussa 2012 hänen kerrottiin siirtyvän 5,5 miljoonan punnan siirtosummalla Englannin Valioliigaan Newcastle Unitediin.
Debuchy siirtyi Englannin Valioliigassa pelaavaan Arsenaliin kauden 2013–2014 kauden päätteeksi 15 miljoonan euron siirtosummalla. Hän pystyi pelaamaan kaudella 2014–2015 vain kymmenen liigaottelua nilkka- ja olkapäävammojen vuoksi. FA Cupissa, jonka Arsenal voitti, hän pelasi vain välieräottelussa. Debuchyn peliaika Arsenalissa jäi vähäiseksi loukkaantumisten myötä. Debuchy ei pystynyt haastamaan pelipaikalla hyvin esiintynyttä Héctor Belleríniä ykköskokoonopanossa. Helmikuun alussa 2016 hän siirtyi loppukauden mittaisella lainasopimuksella Girondins Bordeaux'hon. Tämän jälkeen hän pelasi jälleen Arsenalissa kunnes siirtyi tammikuussa 2018 Saint-Étienneen.
Debuchy pelasi ensimmäisen ottelunsa Ranskan maajoukkueessa Albaniaa vastaan lokakuussa 2011. Ensimmäisen maalinsa hän teki Islantia vastaan toukokuussa 2012. Hän pelasi neljä ottelua sekä EM-kilpailuissa 2012 että MM-kilpailuissa 2014.
Leiraksen lääkeainetehdas

| PCAS Finland Oy |
| --- | --- |

Perustettu:  1960
Toimitusjohtaja:  Jussi Torikka
Kotipaikka:  Turku, Suomi
Toimiala:  kemianteollisuus
Kotisivu:  www.pcas.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Leiraksen lääkeainetehdas on tehdas, joka aloitti lääkeaineiden valmistuksen vuonna 1960. Se oli Suomen ensimmäinen lääkeainetehdas.
Vanha tehdasrakennus sijaitsi Artukaisten lentokentän kiitotien eteläpuolella, Huhtamäen tehdasalueella Jalostaja Oy:n rakennuksen lähellä Turussa.
Vuoteen 2001 asti Leiraksen lääkeainetehdas oli osa Leirasta ja kuului Huhtamäki-konserniin. Leiraksen lääkeainetehdas on toiminut nimellä Leiraksen lääkeainetehdas, Leiras Fine Chemicals Oy sekä nykyään nimellä PCAS Finland Oy.
Lääkeainetehtaan historiaa

Lääkeainetehtaan suunnittelu aloitettiin jo vuonna 1958. Vuonna 1960 käyttöönotetun lääkeainetehtaan alkuperäinen tarkoitus oli tutkia ja kehittää uusia valmistusmenetelmiä. Suurin osa tuotannosta meni vientiin, osa Leiraksen lääketehtaan valmisteisiin ja muille kotimaan lääketehtaille. Ensimmäinen tehdas oli suunniteltu alkuaan lähinnä koetehtaaksi, mutta toiminta laajeni, ja laajennusosien rakentamisen myötä vähitellen tehtaasta tuli myös tuotantolaitos.
Pääosa tuotteista oli synteettisiä lääkeaineita. Mutta tuotanto-ohjelmassa oli myös ergot-alkaloidien valmistusta, joita eristettiin itse sopimusviljelyksillä tuotetuista torajyvistä. 1970-luvun alussa torajyväviljely oli jo säännöllistä ja tuotantoa varten viljeltyä alaa noin 200 hehtaaria. Viljelyssä käytettiin hyväksi Claviceps purpurea -sientä, jonka rihmastopahka muodosti torajyvän.
Tehtaalla tutkittiin ja kehitettiin myös bioteknisiä menetelmiä. 1970-luvun alkupuolella hankittiin tuotantoon fermentointilaitteisto, joilla pyrittiin torajyvän sukulaissieni Claviceps paspalian tuottamiseen liuoksessa, jolloin sitä oli mahdollista käyttää ns. puolisynteettisten alkaloidien valmistukseen.
Vanha tehdas purettiin teknisesti vanhentuneena vuonna 1989. Nykyinen tehdasrakennus on vuodelta 1983.
PCAS Finland Oy

PCAS Finland Oy on suomalainen hienokemian alan yritys, joka on erikoistunut farmaseuttisesti aktiivisten aineiden kehitykseen ja valmistukseen lääketeollisuudelle.
Aiheesta muualla

PCAS Finland Oy
PCAS (Arkistoitu – Internet Archive)
Lääkeainetehdas Turussa
Liquid

| Liquid Recoil |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : heinäkuu 1998 – kesäkuu 1999 The Thin Line, Sussex
 Julkaistu: 21. maaliskuuta 2000
 Tuottaja(t): Alan Wilder
 Tyylilaji: electronica, avantgarde, spoken word
 Kesto: 60.04
 Levy-yhtiö: Mute Records – STUMM 173
Recoilin muut julkaisut
| Unsound Methods 1997 | Liquid 2000 | subHuman 2007 |
Liquid on brittiläisen Recoilin viides studioalbumi, joka julkaistiin levy-yhtiöllä Mute Records 21. maaliskuuta 2000. Se nauhoitettiin Alan Wilderin The Thin Line -nimisellä kotistudiolla Sussexissa heinäkuun 1998 ja kesäkuun 1999 välillä. Albumin tuotti Wilder itse, kumppaninsa Hepzibah Sessan avustuksella.
Liquidin musiikki jatkuu samalla tyylillä Recoilin aikaisemman albumin Unsound Methodsin kanssa, tosin Liquidin musiikki on keskittynyt Wilderin kokemaan kuolemanrajakokemukseen vuonna 1994, jolloin Wilder ajoi kumppaninsa Hepzibah Sessan kanssa Skotlannissa, kun Panavia Tornado -sotilaslentokone osui heidän edessä olevaan rinteeseen. Lentokoneessa olevat kaksi henkilöä kuolivat. Albumin idea, eritoten kappale ”Black Box” keskittyy lentokoneen pilotin ajatuksiin elämänsä viimeisillä hetkillä.
Recoil valitsi albumiin jälleen kerran monimuotoisen ryhmän laulajia – maailmanlaajuista suosiota saanut, myös Mute Recordsilla olevan artistin Diamanda Galásin, 1940-luvun gospel-laulajat Golden Gate Jubilee Quartet -kvartetista, New Yorkista tulevat spoken word -esiintyjät Nicole Blackmanin ja Samantha Coerbellin ja katalaaninkielisen kertojan, Recoilin fanin Rosa Torraksen. Muita albumiin kontribuoineita muusikkoja olivat muun muassa Curve-yhtyeen Dean Garcia (bassokitara) ja Steve Monti (rummut), Ian Dury and the Blockheadsin Merlin Rhys-Jones (kitara) ja Miranda Sex Gardenin, Wilderin kumppani Hepzibah Sessa (viulu).
Huomioitavaa on kappale ”Jezebel”, jossa esiintyy 1940-luvun gospel-kvartetti Golden Gate Jubilee Quartet. Jotkut väittävät Mobyn vuotta aikaisemmin julkaistun albumin Playn olevan tämän inspiraationa. Kyseisellä albumilla käytettiin yhdysvaltalaisen muusikon Alan Lomaxin nauhoituksia. Samantapainen kappale tosin esiintyy Recoilin vuoden 1992 albumilla Bloodline, jolla Moby esiintyi, mahdollisesti tehden Bloodlinesta inspiraation Play-albumille.
Nine Inch Nails soitti Liquid-albumin ennen lavalle saapumista hänen Fragility-kiertueensa aikana vuonna 2000.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Laulu | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Black Box (Pt.1) | Reto Bühler | 2.48 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Want | Nicole Blackman | 6.09 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Jezebel | Diamanda Galás, The Golden Gate Quartet | 4.57 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Breath Control | Nicole Blackman | 6.41 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Last Call for Liquid Courage | Samantha Coerbell | 5.29 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Strange Hours | Diamanda Galás | 7.26 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Vertigen | Diamanda Galás, Rosa M. Torras | 7.10 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Supreme | Samantha Coerbell | 6.54 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Chrome | Nicole Blackman | 7.07 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Black Box (Pt. 2) | Reto Bühler | 5.06 |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  | 60.04 |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Alan Wilder – kaikki musiikki
Paul Kendall – tuotanto ja äänen suunnittelu
Reto Bühler – kerronta kappaleissa ”Black Box Pt. 1” ja ”Black Box Pt. 2”
Nicole Blackman – laulu kappaleissa ”Want”, ”Breath Control” ja ”Chrome”
Golden Gate Jubilee Quartet – laulu kappaleessa ”Jezebel”
Samantha Coerbell – laulu kappaleissa ”Last Call for Liquid Courage”, ”Supreme” ja ”New York Nights”
Diamanda Galás – laulu kappaleissa ”Strange Hours”, taustalaulu kappaleissa ”Jezebel” ja ”Vertigen”
Rosa M. Torras – laulu kappaleessa ”Vertigen”, taustalaulu kappaleessa ”Black Box (Complete)”
Sonya Madan – laulu kappaleessa ”Don’t Look Back”
Dean Garcia – taustabasso / kitara
Steven Monti – rumpu
Merlin Rhys-Jones – kitara
Hepzibah Sessa – viulu ja taustalaulu
Lee Funnell – valokuvaus
Michael Williams – Art Director / design
Arvostelut

AllMusic:
CDNow:
Release Magazine:
Sputnikmusic:
Mariano Anastasio Moreno García

Mariano Anastasio Moreno García (7. syyskuuta 1938 – 16. elokuuta 2023) oli Argentiinassa toiminut espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän kuului augustinolaisiin. Hänet vihki papiksi Vicente Enrique y Tarancón 9. heinäkuuta 1964. Hänet nimitettiin Cafayaten alueprelatuurin johtoon 17. marraskuuta 2007, ja piispaksi vihkiminen seurasi 9. maaliskuuta 2008. Pääkonsekraattorina toimi Adriano Bernardini, jota avustivat Mario Antonio Cargnello ja Cipriano García Fernández. Hän siirtyi eläkkeelle helmikuussa 2014.
Lisa Evans

Lisa Evans
Lisa Evans (s. 21. toukokuuta 1992) on skotlantilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Skotlannin naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 81 maaottelua ja tehnyt niissä 17 maalia. MM-kilpailuissa hän pelasi Skotlannin kaikissa kolmessa ottelussa avauskokoonpanossa.
Evans edustaa englantilaisseura Arsenalia. Aiemmin hän on pelannut muun muassa saksalaisseura Bayern Münchenissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lisa Evans Wikimedia Commonsissa
Skotlannin joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2019
1 Alexander |
2 Smith |
3 Docherty |
4 Corsie |
5 Beattie |
6 Love |
7 Lauder |
8 Little |
9 Weir |
10 Crichton |
11 Evans |
12 Lynn |
13 Ross |
14 Arthur |
15 Howard |
16 C. Murray |
17 J. Murray |
18 Emslie |
19 Clelland |
20 Brown |
21 Fife |
22 Cuthbert |
23 Arnot |
Valmentaja Kerr
Marie Olaussen

Marie Olaussen (s. 1997) on norjalainen suunnistaja. Doksyn MM-kilpailuissa 2021 ja Flims Flaaxin MM-kilpailuissa 2023 Olaussen saavutti pronssia viestissä. Henkilökohtaisilla matkoilla hänen paras saavutuksensa MM-kilpailuissa on pitkän matkan seitsemäs sija samalta vuodelta. Rakveren EM-kilpailuissa 2022 Olaussen saavutti EM-pronssia viestissä. Henkilökohtaisilla matkoilla hänen paras saavutuksensa EM-kilpailuissa on pitkän matkan 13:s sija samalta vuodelta Suunnistuksen maailmancupin osakilpailussa Olaussen on parhaimmillaan sijoittunut kolmanneksi Ostfoldin pitkän matkan kilpailussa vuonna 2023. Juniorien MM-kilpailuissa Olaussen on saavuttanut kolme MM-pronssia viesteistä. Hänen paras saavutuksensa henkilökohtaisilla matkoilla on pitkän matkan viides sija vuodelta 2017. Seuratasolla Olaussen edustaa Fredrikstad SK:ta.
Marie Misamu

Marie Misamu Ngolo (16. marraskuuta 1974 Kinshasa – 16. tammikuuta 2016) oli kinshasankongolainen gospellaulaja ja näyttelijä.
Misamu syntyi kahdeksanlapsisen perheen seitsemäntenä lapsena ja aloitti 11-vuotiaana laulamisen kinshasalaisessa helluntaikirkossa. Hänen uransa alkoi edetä Debaban Dieu qui connait Tout -albumin (1996) ja sen laulun "Seigneur" julkaisemisen myötä. Misamu julkaisi viisi omaa albumia, joista tunnetuimmiksi tulivat Mystère du voile I ja Mystère du voile II. Uusi albumi Mystère du voile III ilmestyi vähän ennen kuin Misamu kuoli sydänvikaan. Misamun musiikillisten yhteistyökumppaneiden joukossa olivat Charles Mombaya, Mike Kalambayi, Moise Mbiye, Debaba ja Papa Wemba.
Näyttelijänä Misamu esiintyi televisioelokuvissa ja Ngangura Mwézén elokuvassa Les habits neufs du gouverneur (2005). Vuonna 2015 hän aloitti säännöllisen työskentelyn Bienvenue Tukebanan ("Caleb") johtaman Cinarc-teatteriryhmän kanssa. Hän esiintyi ryhmän elokuvissa Sadakama ja Ba mama Bokilo. Hän suunnitteli itse esiintymisvaatteensa. Misamun tytär Ruth Misamu on seurannut äitinsä jalanjälkiä gospellaulajana.
Lehtosinijuuri

| Lehtosinijuuri |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Malpighiales
Heimo::  Tyräkkikasvit Euphorbiaceae
Suku::  Sinijuuret Mercurialis
Laji::  perennis
Kaksiosainen nimi
 Mercurialis perennis  L. 
Katso myös
   Lehtosinijuuri Wikispeciesissä   Lehtosinijuuri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lehtosinijuuri (Mercurialis perennis) on vaatimaton, tyräkkikasveihin kuuluva myrkyllinen ruohomainen lehtokasvi.
Ulkonäkö

Monivuotinen lehtosinijuuri on 25–40 senttimetriä korkeaksi kasvava juurakon turvin talvehtiva ruohokasvi. Kuivana juurakko värjäytyy siniseksi, mistä suvun nimi tulee. Varsi on haarautumaton, liereä, suomuinen ja tavallisesti tyviosastaan lehdetön. Lehdet ovat puikeat, tiheästi matalahammaslaitaiset ja tummanvihreät. Lehtiasento on vastakkainen ja varressa on pienet korvakkeet. Mitättömät kukat ovat yksineuvoisia ja vihertäviä. Laji on kaksikotinen eli hede- ja emikukat ovat eri kasviyksilöissä. Hedetähkät ovat pitkäperäisiä ja harsuja, pitkäperäiset emikukat ovat yksittäin tai pareittain lehtihangoissa. Suomessa lehtosinijuuri kukkii toukokuussa.
Useimmista tyräkkikasveista poiketen lehtosinijuuri on maitiaisnesteetön.
Levinneisyys

Lehtosinijuuri on eurooppalainen kasvilaji, jota tavataan Ranskasta ja Britteinsaarilta Länsi-Venäjälle. Etelässä levinneisyysalue rajoittuu Etelä-Italiaan ja Pohjois-Kreikkaan, pohjoisessa Fennoskandian eteläosiin ja Viroon. Suomessa lehtosinijuuri on harvinainen eteläinen laji, joka kasvaa vain parhaissa lehdoissa. Pääosin sen kotoiset esiintymät sijaitsevat Uudenmaan alueella. Lisäksi lehtosinijuuri kasvaa muutamissa paikoissa Ahvenanmaalla ja Varsinais-Suomessa. Laji on rauhoitettu Ahvenanmaalla.
Elinympäristö

Lehtosinijuuri kasvaa lehdoissa, muun muassa pähkinäpensas- ja harmaaleppälehdoissa sekä jalopuumetsissä. Laji on kalkinsuosija.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2020: Lehtosinijuuren levinneisyys Suomessa.
Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Lehtosinijuuri (Mercurialis perennis)
Luontoportti: Lehtosinijuuri (Mercurialis perennis)
Pohjolan kasvien pauloissa: Mercurialis perennis - lehtosinijuuri
Lehtosinijuuren hedekukkia.
Keväinen lehtosinijuurikasvusto Isossa-Britanniassa.
Maksim Vylegžanin

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Maksim Vylegžanin, 2014 |  Maksim Vylegžanin, 2014 |  Maksim Vylegžanin, 2014 |  |
Maa:   Venäjä
Miesten maastohiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Sotši 2014 |  50 km (v) |  |
|  Hopeaa | Sotši 2014 | parisprintti (p) |  |
|  Hopeaa | Sotši 2014 | 4x10 km viesti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Falun 2015 | yhdistelmäkilpailu |  |
|  Hopeaa | Liberec 2009 | 50 km (v) |  |
|  Hopeaa | Oslo 2011 | yhdistelmäkilpailu |  |
|  Hopeaa | Oslo 2011 | 50 km (v) |  |
|  Pronssia | Val di Fiemme 2013 | 4×10 km viesti |  |
Maksim Mihailovitš Vylegžanin (ven. Максим Михайлович Вылегжанин, s. 18. lokakuuta 1982 Šarkan, Udmurtian ASNT, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen uransa lopettanut maastohiihtäjä. Hän on maailmanmestari ja viisinkertainen MM-mitalisti.
Arvokilpailut

Vylegžanin kilpaili aikuisten arvokilpailuissa ensimmäisen kerran Liberecin MM-kilpailuissa 2009. Hän saavutti 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa hopeaa 0,7 sekuntia Petter Northugille hävinneenä. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa kahdeksas ja 15 kilometrin vapaan kilpailussa yhdeksäs.
Oslon MM-kilpailuissa 2011 Vylegžanin saavutti yhdistelmäkilpailussa sekä 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa hopeaa ja oli 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa kymmenes. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui yhdistelmäkilpailussa viidenneksi ja 50 kilometrillä kahdeksanneksi. Viestistä hän voitti pronssia Venäjän joukkueen kanssa. Sotšin olympialaisissa 2014 Vylegžanin hiihti ankkuriosuuden Venäjän hopeaa voittaneessa joukkueessa. Samoissa kilpailuissa hän saavutti hopeaa myös Nikita Krjukovin kanssa perinteisen hiihtotavan parisprintissä sekä vapaan hiihtotavan 50 kilometrillä. Vuonna 2017 Kansainvälinen olympiakomitea päätti hylätä hänen suorituksensa Sotšin olympialaisista dopingrikkomuksen vuoksi. Venäjä ei kuitenkaan hyväksynyt KOK:n päätöstä ja valitti siitä vetoomustuomioistuin CAS:iin, joka sitten päättikin vuoden 2018 helmikuussa palauttaa hylätyt mitalit Vylegžaninille.
Vylegžanin voitti 30 kilometrin yhdistelmäkilpailun maailmanmestaruuden Falunissa 2015 kukistettuaan Dario Colognan 0,4 sekunnilla. 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa hän sijoittui neljänneksi.