stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fred Coe

Fred Coe (13. joulukuuta 1914 – 29. huhtikuuta 1979) oli yhdysvaltalainen televisio-ohjelmien tuottaja ja ohjaaja, joka tunnetaan parhaiten The Philco Television Playhouse sekä Playhouse 90 -sarjoista. Coen tuottamiin televisiodraamoihin puolestaan kuuluvat muun muassa Marty, Producers' Showcase sekä Days of Wine and Roses.
Aiheesta muualla

Fred Coe Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Luunjan kunta

| Luunjan kunta (Luunja vald) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Luunja sijaitsee Keski-Virossa.
 Koordinaatit: 58°24′N, 27°0′E 
Valtio:   Viro
Maakunta:  Tartumaa
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kunta  (vir. vald)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  131,79 km²
Väkiluku (1.1.2018):  4 503
 – Väestötiheys:  34 as./km²
 
 luunja.ee 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Luunjan kunta sijaitsee Keski-Virossa Tartumaan maakunnassa.
Sijainti

Luunjan kunta sijaitsee Tarton itäpuolella rajoittuen etelässä Kastreen ja Kambjaan, lännessä Tarton kaupunkiin sekä pohjoisessa Tarton kuntaan ja Peipsiääreen. Emajoki on noin 25 kilometrin matkalla Luunjan ja Kambjan rajajokena.
Hallinto

Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Luunjan hallinnollinen asema ei muuttunut. Luunjassa on 4 503 asukasta (1.1.2018).
Kunta muodostuu Luunjan pienkauppalasta (alevik) sekä 20 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Luunjan pienkauppala.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Luunjan kunta Wikimedia Commonsissa
Federico Cecon

| Federico Cecon |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. kesäkuuta 1994 (ikä 30)
Mäkihyppääjä
Seura:   Cai Monte Lussari
Suksimerkki:  Fischer
Maailmancup
Kaudet:  2014-
Voitot:  0
Palkintokorokkeella:  0
 Tietolaatikko päivitetty 17. tammikuuta 2015 
Federico Cecon (s. 11. kesäkuuta 1994) on italialainen mäkihyppääjä. Seuratasolla Cecon edustaa Cai Monte Lussaria.
Cecon debytoi mäkihypyn maailmancupissa joulukuussa 2014, kun hän oli Nižni Tagilin kilpailussa sijalla 42. Tuota kilpailua aikaisemmin Cecon oli jo osallistunut kahteen joukkuekilpailuun Planicassa ja Klingenthalissa. Sija 42 on Ceconin tähänastisen maailmancup-uran paras sijoitus.
Cecon on osallistunut neljiin nuorten MM-kilpailuihin, joissa hän on ollut parhaimmillaan 11. sijalla vuonna 2014 Val di Fiemmessä. Hän on kilpaillut myös Continental Cupissa.
Ceconin isä on yksi kaikkien aikojen menestyneimmistä italialaismäkihyppääjistä, Roberto Cecon.
16 Horsepower

| 16 Horsepower |
| --- | --- |
 David Eugene Edwards esiintymässä vuonna 2004.
Tiedot
Toiminnassa:  1992–2005
Tyylilaji:  alternative country, folk rock
Kotipaikka:  Denver, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  David Eugene Edwards, laulu, kitarat, concertina, koskettimet   Pascal Humbert, bassokitara, kontrabasso   Jean-Yves Tola, lyömäsoittimet  
Entiset jäsenet:  Jeffrey-Paul Norlander, kitara (1997–1998)  Steve Taylor, kitara (1998–2002)  Keven Soll, kontrabasso (1993–1996)  Rob Redick, kontrabasso (1996)  Bob Ferbrache  
Levy-yhtiö:  A&M Records   Glitterhouse Records   Razor & Tie Records   Volkloren  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
16 Horsepower oli 1992 perustettu countrya ja rockia yhdistänyt yhdysvaltalainen yhtye Coloradon Denveristä. Sen viimeisen kokoonpanon jäsenet olivat David Eugene Edwards, Pascal Humbert ja Jean-Yves Tola. Yhtyeen musiikki oli yleensä tummasävyistä, ja kappaleiden sanoituksissa esiintyi paljon kristillistä tematiikkaa.
Yhtye hajosi vuonna 2005 "lähinnä poliittisten ja henkisten" erimielisyyksien takia. David Eugene Edwards ja Pascal Humbert soittavat Woven Hand -yhtyeessä, ja esittävät yhä 16 Horsepowerin kappaleita yhdessä.
Tuotanto > Studioalbumit

16 Horsepower (1995,  EP)
Haw (1996,  EP)
Sackcloth 'n' Ashes (1996)
Low Estate (1997)
Secret South (2000)
Hoarse (2000)
Folklore (2002)
Olden (2003)
Tuotanto > Livealbumit

Live March 2001 (2008)
Tuotanto > Kokoelmat

Yours Truly (2011)
Tuotanto > Videotallenteet

Black Soul Choir and Haw (1995)
16HP DVD (2005)
Live DVD (2006)
Tuotanto > Singlet

Shametown (1994)
Black Soul Choir (1996)
For Heaven's Sake (1997)
Coal Black Horses (1997)
The Partisan (1998)
Clogger (2000)
Splinters (2001)
Aiheesta muualla

Yhtyeen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Thank You For Clapping: epäviralliset ihailijasivut (englanniksi)
16 Horsepower Last.fm:ssä (englanniksi)
Fredrik Vilhelm I

Fredrik Vilhelm I voi viitata seuraaviin hallitsijoihin:
Fredrik Vilhelm (myös Fredrik Vilhelm I), Brandenburgin vaaliruhtinas 1620–1688
Fredrik Vilhelm I, Preussin kuningas 1713–1740
Fredrik Vilhelm I, Saksi-Weimarin herttua 1573–1602
Fredrik Vilhelm I, Hessenin vaaliruhtinas 1847–1866
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Fredrik Vilhelm I”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ferenc Rákóczi

Ferenc Rákóczi voi viitata ainakin seuraaviin henkilöihin:
Ferenc I Rákóczi, unkarilainen maanomistaja ja salaliittolainen
Ferenc II Rákóczi, Ferenc I:n poika ja kapinajohtaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ferenc Rákóczi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Hotelli- ja ravintolamuseo

| Hotelli- ja ravintolamuseo |
| --- | --- |
[[Tiedosto:Hotelli- ja ravintolamuseon logo|200px|]]
Tyyppi:  Erikoismuseo
Osoite:  Kaapeliaukio 3, 00180 Helsinki  
Sijainti:  Kaapelitehdas, Kaapeliaukio 3, 00180 Helsinki (Ruoholahti)
Perustettu:  1971
Ylläpitäjä:  Hotelli- ja ravintolamuseon omistaa Hotelli- ja ravintolamuseosäätiö – Stiftelsen för Hotell- och restaurangmuseet sr
Johtaja:  Anni Pelkonen
Kotisivut:  www.hotellijaravintolamuseo.fi
Koordinaatit:  60°09′43″N, 024°54′20″E
 fiHotelli- ja ravintolamuseo 
      
Hotelli- ja ravintolamuseo on vuonna 1971 perustettu suomalaisen ruoka- ja juomakulttuurin erikoismuseo. Museo sijaitsee Kaapelitehtaalla, Helsingin Ruoholahdessa. Museo kuuluu Kaapelimuseoihin.
Vuonna 1971 perustettu museo on viiden vuosikymmenen aikana kasvanut hotelli- ja ravintola-alan opiskelijoille suunnatusta pienestä erikoismuseosta ruoka- ja juomakulttuurin yleismuseoksi, joka palvelee laajasti monipuolisia yleisöjä ja erilaisia tarpeita. Hotelli- ja ravintolamuseon tavoitteena on tehdä näkyväksi ruoka- ja juomakulttuurin ja siihen liittyvän palvelukulttuurin yhteistä kulttuuriperintöä ja yhteiskunnallista merkitystä. Hotelli- ja ravintolamuseosäätiön säännöissä määritellään, että yksi museon tehtävistä on ylläpitää ja hoitaa majoitus-, matkailu- ja ravitsemisalasta ja suomalaisen ruokakulttuurin kehityksestä kertovaa museokokoelmaa ja jatkuvasti kartuttaa sitä tallentamalla esineistöä sekä kuva- että muuta aineistoa.
Vuonna 2022 museossa vieraili 15 978 kävijää, joista maksettuja käyntejä oli 10 100 kpl ja loput ilmaiskäyntejä (mm. oppilaitosvierailuita). Kävijäennätys on vuodelta 2016, jolloin museossa kirjattiin 16 106 museokäyntiä, joista kolmannes (5 354 kpl) oli ilmaiskäyntejä ja kaksi kolmannesta (10 750 kpl) maksettuja käyntejä.
Museon johtajana toimii Anni Pelkonen, jonka lisäksi museossa työskentelee kaksi amanuenssia, museolehtori sekä freelancer-oppaita. Museoon on ilmainen sisäänpääsy joka kuun viimeinen keskiviikko.
Näyttelyt > Pysyvä näyttely

Lokakuussa 2021 avautunut moniaistinen Makuasioita-näyttely tarjoaa erilaisia näkökulmia ruoka- ja juomakulttuuriin: mitä se on, mistä ja miten se rakentuu ja muokkautuu ja ketkä siihen vaikuttavat.
Makuasioita-näyttely vie paikkoihin, joissa ruoka- ja juomakulttuuria rakennetaan ja muokataan. Näyttelyssä voi istahtaa retkipaikalle luontoon ja kokea olevansa metsästäjä-keräilijän jälkeläinen. Ravintolassa tuoksuvat ruokauutuudet, kouluruokailussa maistuu tasa-arvo ja kahvilassa hitunen arjen luksusta. Ruoka- ja juomakulttuuri ei koskaan ole pysyvää, vaan se muuttuu koko ajan. Siihen vaikuttavat niin yksilöt, yhteisöt, yhteiskunta kuin valtiokin. Ruokaan liittyvällä maulla myös osoitetaan yhteiskunnallista asemaa ja identiteettiä. Näyttelyssä herätellään pohtimaan, mitä ruoka- ja juomakulttuuri merkitsee meistä jokaiselle, ja miten me itse vaikutamme sen muotoutumiseen.
Näyttelyt > Aiemmat näyttelyt

Elokuussa 2012 avattu Palveluksessanne!-näyttely oli moniaistinen ja toiminnallinen näyttely. Siellä pystyi tutustumaan suomalaiseen ruoka- ja juomakulttuuriin ja sen kehitykseen, tehdä matkan majoittumisen ja matkailun historiaan, tutustua alan työntekijöiden arkeen, asettua asiakkaan rooliin ja viihtyä musiikin, laulun ja tanssin parissa. Näyttely nosti esille hotelli- ja ravintola-alan ammattilaisia ja heidän työtään.
Näyttelyt > Muut näyttelyt

Pysyvän näyttelyn lisäksi Hotelli- ja ravintolamuseossa on vaihtuvia pienempiä teemanäyttelyjä ja verkkonäyttelyjä. Tammikuussa 2023 avautui FOOD TATTOO - Lentävä karjalanpiirakka ja muita ruokatatuointeja -näyttely, joka nostaa esiin erilaisia ruoka- ja juoma-aiheisia tatuointeja ja tarinoita niiden taustalla. Tatuoinnit näyttelyyn on kuvannut palkittu valokuvaaja Meeri Koutaniemi. Haastatteluista ja tarinateksteistä vastasivat Helsingin yliopiston etnografian opiskelijat.
Tietopalvelu

Museon amanuenssit vastaavat veloituksetta nopeasti selvitettäviin faktakysymyksiin ja kokoelmatiedusteluihin. Vastausaika on 3-5 arkipäivää. Laajat kokoelmatiedonhaut (yli 30 min) sekä selvitystyöt ruoka- ja juomakulttuurin historiasta ja hotelli- ja ravintola-alan vaiheista sopimuksen mukaan. Lisäksi voit tilata digitaalisia kuvatiedostoja museon kokoelmiin kuuluvista esineistä, valokuvista ja arkistodokumenteista, kuten etiketeistä ja ruokalistoista esim. tutkimuskäyttöön, kuvitukseksi, rekvisiitaksi tai sisustukseen.
Kokoelmat

Hotelli- ja ravintolamuseo tallentaa ja ylläpitää Suomen ruoka- ja juomakulttuurin sekä majoitus- ja ravitsemusalan kulttuuriperinnön kokoelmia. Kokoelmat muodostuvat esineistä, valokuvista, arkistosta sekä käsikirjastosta. Museon kokoelmia on kartutettu jo ennen museon perustamista, 1930-luvulta lähtien,  Ajallisesti kokoelmat ulottuvat 1700-luvulta tähän päivään. Elinkeinon painottuminen pääkaupunkiseudulle selittää Helsingin suurta osuutta kokoelmissa, mutta kokonaisuutena kokoelmat kattavat koko Suomen. Museon kokoelmissa on kymmeniätuhansia ruoka- ja juomalistoja eli menyykortteja, cocktail- ja viinilistoja sekä à la carte -listoja. Vanhimmat menyykortit ovat 1860-luvulta. Osa museon aineistosta on selattavissa Finna-palvelussa.
Hotelli- ja ravintolamuseo myös vastaanottaa kokoelmalahjoituksia. Museo tallentaa kokoelmiinsa uutta sekä vanhaa ruoka- ja juomakulttuuriin liittyvää aineistoa: esineitä, valokuvia, arkistoaineistoa, kuten ruoka- ja juomalistoja. Amanuenssit päättävät tapauskohtaisesti kokoelmiin otettavista lahjoituksista.
Kokoelmat > Alkon myymälämuseo

Alkon myymälämuseo yhdistettiin Hotelli- ja ravintolamuseoon vuonna 1999.
Alkon myymälämuseo avattiin Alkon 50-vuotisjuhlavuonna 1982 Salmisaaressa, Alkon pääkonttori-, tehdas- ja varastorakennusten yhteydessä. Museon perustamisesta päätettiin vuonna 1978, mutta esineistöä oli kerätty talteen jonkin verran jo 1960-luvulla.
Myymälämuseo palveli yhtiön edustus- ja vierastilaisuuksien sekä henkilökunnan valistus- ja koulutustyön tarpeita. Alkolla oli myös muita kokoelmia: Rajamäen tehtaiden yhteyteen vuonna 1963 perustettu tehdasmuseo, jota nykyään hallinnoi Altia; talonpoikaisesineistöä sisältänyt Rajamäen talo; sekä Alkon pääkonttorissa esillä ollut, 1960-alussa alkunsa saanut juomaesinekokoelma.
Hotelli- ja ravintolamuseo ja Alkon myymälämuseo sijaitsivat lähekkäin, ja kahdella museolla oli runsaasti yhteistyötä. Yhdistämisen tarkoituksena oli sopimuksen mukaan keskittää museo-, tutkimus-, näyttely- ja opetustoimintaa, poistaa kahden samankaltaisen esine- ja arkistokokoelmien päällekkäisyyksiä, yhdenmukaistaa dokumentointia, parantaa tiedonsaantia sekä ylläpitää yhteisiä näyttely- ja varastotiloja.
Myymälämuseon kokoelmat talletettiin Hotelli- ja ravintolamuseoon deponointisopimuksella. Deponointi tarkoittaa, että Myymälämuseon kokoelman omistaa edelleen Alko Oy, mutta Hotelli- ja ravintolamuseolla on kokoelmaan täysi käyttöoikeus. Hotelli- ja ravintolamuseo ylläpitää ja hoitaa yhdistettyä kokoelmaa samojen periaatteiden mukaan kuin omia kokoelmiaan. Alko Oy maksaa museolle kokoelman hoidosta vuosittaista toiminta-avustusta.
Aiheesta muualla

Hotelli- ja ravintolamuseon kotisivut
Hotelli- ja ravintolamuseon Finna-näkymä
Esimerkkejä museon verkkonäyttelyistä: Matkaruokailu-verkkonäyttely ja Moderni eksotiikka : 1920-1930-luvun helsinkiläisravintoloiden sisustuksia
Fredrik Vilhelm Charpentier

Fredrik Wilhelm Charpentier (23. marraskuuta 1849 Kuopio – 25. toukokuuta 1918 Pietari) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijan kenraalimajuri, joka palveli useissa eri joukko-osastoissa Itä-Siperiassa.
Charpentierin vanhemmat olivat kapteeni Robert Gustav Charpentier ja Carolina Elisabet von Scharenberg ja puolisot 1873–1909 Maria Dmitrieva ja vuodesta 1911 Valentina Jaskova. Tykistön kenraalimajuri Theodor Charpentier oli hänen poikansa ensimmäisestä avioliitosta. Fredrik Wilhelm Charpentier palveli ensin junkkarina 87. Savonlinnan jalkaväkirykmentissä, kunnes hänet ylennettiin vänrikiksi 1870 ja aliluutnantiksi 1872. Erottuaan seuraavana vuonna sotapalveluksesta hän palasi kuitenkin uudelleen palvelukseen aliluutnanttina 4. Itä-Siperian linjapataljoonaan keväällä 1875. Luutnantiksi hänet ylennettiin vuonna 1878 ja  siirrettiin vuonna 1881 palvelemaan 4. Itä-Siperian tarkk’ampujapataljoonaan. Alikapteeni Charpentierista tuli 1883. Hän siirtyi 2. Itä-Siperian tarkk’ampujapataljoonaan vuonna 1889 ja edelleen 5. Itä-Siperian tarkk’ampujapataljoonaan vuonna 1891. Kapteeniksi Charpentier ylennettiin 1891, everstiluutnantiksi 1898 ja everstiksi 1903. Seuraavana vuonna hänet määrättiin Stretenskin reservipataljoonan komentajaksi ja hän osallistui Venäjän–Japanin sotaan. Charpentier määrättiin sodan jälkeen vuonna 1906 pataljoonan komentajaksi 4. Itä-Siperian tarkk’ampujarykmenttiin ja vuonna 1908 3. Itä-Siperian tarkk’ampujarykmentin komentajaksi. Sotapalveluksesta hän erosi kenraalimajurina vuonna 1910.
Folio (albumi)

| Folio Jay Lewis Gang |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : joulukuu 2016 – tammikuu 2018
 Julkaistu: 9. maaliskuuta 2018
 Tuottaja(t): Jay Lewis, Jean Van Kemp, Daffy Terävä
 Tyylilaji: suomirock
 Kesto: 37.23
 Levy-yhtiö: omakustanne
Jay Lewis Gang muut julkaisut
|   | Folio 2018 |   |
Singlet albumilta Folio
 ”Liekki” Julkaistu: tammikuu 2017  ”Taivas tietää sen” Julkaistu: helmikuu 2017  ”Enkelit” Julkaistu: syyskuu 2017  ”Julma nainen” Julkaistu: tammikuu 2018
Folio on suomirock -yhtye Jay Lewis Gangin esikoisalbumi, joka julkaistiin omakustanteena 9. maaliskuuta 2018.
Albumilta on julkaistu singleinä kappaleet ”Liekki”, ”Taivas tietää sen”, ”Enkelit” ja ”Julma nainen”.
Folion kaikki kappaleet on sanoittanut Jay Lewis, lukuun ottamatta kappaletta ”Älä lähde pois”. Säveltämiseen ovat osallistuneet myös muut yhtyeen jäsenet. ”Älä lähde pois” on alun perin Skädäm -yhtyeen kappale vuodelta 1986. Skädämin laulaja ja yksi perustajajäsenistä oli Jay Lewis Gangissa soittava Frogley.
Kappaleet

Kaikki kappaleet on sovittanut Jay Lewis Gang.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Elämä viekin harhaan | Jay Lewis | 4.14 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Julma nainen | Lewis | 3.35 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Enkelit | Lewis | 3.19 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Syntinen | Lewis | 3.41 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Älä lähde pois | Rockheart, Frogley | 4.38 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Taivas tietää sen | Lewis | 3.52 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Rokkibasso | Jani Kemppinen, Lewis | 2.37 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Kylmyys | Daffy Terävä, Lewis | 4.19 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Liekki | Lewis | 2.54 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Metsä | Lewis | 3.34 |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  | 37.23 |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano > Yhtye

Jay Lewis – laulu, basso, taustalaulu
Daffy Terävä – kitara
Frogley – rummut, laulu (kappaleet 5 ja 8), taustalaulu
Jean Van – koskettimet, taustalaulu
Kokoonpano > Lisämuusikot

Päivi Lepistö – taustalaulu (”Liekki”)
M-84 (1935)

| M-84 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Sudomekh, Leningrad
Kölinlasku:  10. maaliskuuta 1934
Laskettu vesille:  15. heinäkuuta 1935
Palveluskäyttöön:  27. marraskuuta 1935
Tekniset tiedot
Uppouma:  161 t (pinnalla) 202 t (sukellus)
Pituus:  37,81 m
Leveys:  3,13 m
Syväys:  2,58 m
Koneteho:  1 × 38-V-8-dieselmoottori 685 bhp 1 × PG-60(35)-sähkömoottori 235 shp
Nopeus:  13,25 solmua (pinnalla) 7,5 solmua (sukellus)
Toimintamatka:  pinnalla: 575 merimailia@13,2 solmua tai 1 600 merimailia@8,2 solmua sukellus:6 merimailia@7,9 solmua tai 55 merimailia@2,5 solmua
Miehistöä:  18
Aseistus
Aseistus:  2 × 533 mm M-27 torpedoputkea 1 × 45 mm K-21 -ilmatorjuntatykkiä
M-84 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin Leningradista Sudomekhilta, missä köli laskettiin 10. maaliskuuta 1934. Alus laskettiin vesille 15. heinäkuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 27. marraskuuta.
Palvelus

Alus siirrettiin 1939 Tyynenmeren laivastoon, missä se nimettiin uudelleen 27. lokakuuta M-44:ksi.
Formignyn taistelu

Formignyn taistelu (ransk. Bataille de Formigny) käytiin 15. huhtikuuta 1450 Bayeuxin Formignyssä Ranskassa.
Esinäytös

Ranskan ja Englannin välille oli allekirjoitettu aselepo. Kuitenkin 23. maaliskuuta 1449, englantilaisten joukkoihin kuulunut seikkailija Surienne, jota sanottiin Aragonialaiseksi, valtasi Fougèresin kaupungin. Tämä tapahtuma sai Bretagnen liittoutumaan virallisesti ranskalaisten puolelle, vaikkakin Arthur de Richemont, joka oli Bretagnen herttuan veli, oli toiminut Ranskan kuninkaan connetablena useiden vuosien ajan.selvennä
Bretagnen herttua François I allekirjoitti Ranskan Kaarle VIIn kanssa liittosopimuksen. Tämän sopimuksen nojalla aloitettiin puolustustaistelut Normandiassa, jotka päättyivät Ranskan joukkojen voittoon Rouenissä 29. lokakuuta 1449. Ranskalaiset voittivat Englannin Henrik VI joukot ja ne olivat pakotettuja puolustautumaan vetäytyessään Contentiniin.
Atlantin rannikolla olivat vielä 12. lokakuuta englantilaisten hallussa 
Avranches, Bayeux, Bricquebec, Caen, Cherbourg ja Saint-Sauveur-le-Vicomte. Mutta talven myötä bretagnelaiset kotiuttivat armeijansa ja siten sallivat englantilaisten palata Normandiaan.
Hyödyntäen tätä rauhallista vaihetta Suffolkin hertua onnistui rahoittamaan 3.500 miehen armeijan, joka oli Sir Thomas Kyrielin komennossa. Joukot nousivat maihin Cherbourgissa 15. maaliskuuta. Heidän tarkoituksensa oli liittyä Caenin kaupungissa oleviin 2 000 miehen vahvuisiin joukkoihin. Matkan varrella oli kuitenkin ranskalaisten hallussa oleva Valognesin kaupunki. Kaupungin piiritys alkoi 20. maaliskuuta ja siihen saatiin apua muista englantilaisten hallitsemista kaupungeista. Kuninkaalle annettiin hälytys ja luotiin 3 000 miehen armeija, jota komensi Jean de Bourbon, Clermontin kreivi. Tämä armeijan piti liittyä Arthur de Richmontin joukkoihin. Tämä armeija saapui Carentan kaupunkiin 12. huhtikuuta ja sai tiedon kaksi päivää aiemmin tapahtuneesta Valognesin kaupungin antautumisesta. Richmontin kreivi, jonka tehtävänä oli koota bretagnelaisten armeija, sai tiedon tapahtumista vasta 25. maaliskuuta.
Bretagnen herttua ja hänen veljensä varustivat 4 000 miehen armeijan, kuitenkin saavuttuaan Dol-de-Bretagneen herttua päätti jäädä läänityksensä alueelle ja säilyttää puolet armeijastaan omassa käytössään. Näin siis 10. huhtikuuta Arthur Richmond lähti Normandiaan vain 2 000 miehen vahvuisen armeijan johdossa.
Kreivi Artuhur de Richmond saapui Coutencen kaupunkiin 13. huhtikuuta ja hän sai viestin Clermontin kreiviltä. Viestissä oli tietoja Clermontin sijainnista, mutta hän tulkitsi väärin Kurielin liikkeitä ja oletti tämän matkaavan kohden Saint-Lôn kaupunkia. Tosiasiassa Kyriel otti tietoisen riskin löytääkseen kahlaamon Grand Veyn lähden suoalueelta. Ja iltapäivällä hän saapui Formignyn kylään, jota hän heti vahvisti linnoittamalla, saadakseen etapin matkallaan. Clermont huomasi 14. huhtikuuta englantilaisten aikeet, mutta ei reagoinut asiaan mitenkään. Vasta illalla hän lähetti tiedon asiasta Arthur de Richomontille, joka vasta aamulla sai tiedon asiasta.
Taistelutapahtumat

Ranskalaiset joukot lopettivat leirinsä rauhallisesti ja valmistautuivat jatkamaan matkaa Bayeuxiin. Samaan aikaan englantilaiset hyökkäsivät lännestä tulleiden Clermontin miesten kimppuun 2 000 miehen armeijalla. Englantilaisten tarkoituksena oli katkaista ranskalaisten matkanteko. Uskollisina vanhalle ja hyväksi koetulle englantilaiselle sodankäyntistrategialle, Kyriel määräsi joukkonsa taisteluun. Jousimiehet olivat eturivissä ja heitä suojelivat tukijoukot ja he odottivat. Kaikki ritarit olivat laskeutuneet hevosiltaan, ainoastaan vasemman siiven reservit olivat satulassa etelän suunnassa. Oikea sivusta, joka oli pohjoisessa, oli suojattu pienellä linnoitusrakennelmalla.
Clermont liikutteli joukkojaan englantilaisten jousimiesten ulottumattomissa ja antoi vain 60 keihäsmiehen ja kahden kanuunansa, jotka oli annettu Louis Giribautin komentoon, saada aikaan harvennusta englantilaisten jousimiesten joukoissa. Kanuunat laukaisivat ammuksen aina kahdeksan minuutin väliajoin. Tarkoituksena oli vallata sillanpää ja läheinen kahlaamo, jotta voitaisiin kontrolloida jokea, joka erotti kaksi englantilaisten armeijaa toisistaan. Tämä yritys oli päätetty tehdä jo ennen bretagnelaisten armeijan saapumista, joka tuli paikalle connetable Erthur Richmontin johtamana ja Bretagnen herttuan lähettämänä.
Matthieu Grat ei viivytellyt vastahyökkäyksen kanssa. Englantilaiset tapparakeihäiset sotilaat saavuttivat tykkimiehet. Pierre de Brézé kunnostautui raivaamalla tieltään ranskalaisen tykistön ja pian oli koko ranskalainen armeija suurissa vaikeuksissa. Samaan aikaa Arthus de Richemnot, joka oli vielä jonkin matkan päässä, sai tietoa taistelusta talonpojilta ja päätti lisätä joukkojensa vauhtia. Englantilaisten puolelta vain Grothin sivusta oli taistelussa, Kyriel säästi toista reservissä. Taistelu oli kestänyt kolme tuntia.
Samalla hetkellä ilmaantui 2 000 miehen armeija eteläiselle kukkulalle. Tämä aiheutti ilonhuutoja englantilaisten joukoissa, koska he uskoivat Caenin armeijan lähettäneen lisäjoukkoja Somersetin johtamina. Kuitenkin, kun havaittiin musta risti ja kärpännahka lipuissa, jotka olivat Bretagnen tunnukset, niin englantilaiset olivat suuresti pettyneitä. Näin bretagnelaiset joukot hyökkäsivät pitkin rinnettä englantilaisten reservien kimppuun.
Englantilaisten linjat sortuivat ja bretagnelaisten armeija antoi armoniskun englantilaisille. Walesilaiset jousimiehet pelkäsivät, että ranskalaiset amputoivat heidän peukalonsa ja siksi he taisteilivat viimeiseen mieheen. Kronikoitsijat puhuvatkin 500 walesilaisen jousimiehen surmasta ja työn viimeistelivät alueen talonpojat ryöstäessään aluetta.
Tätä taistelua on usein pidetty sellaisena, jossa ensimmäistä kertaa tykistöllä oli ratkaiseva osuus taistelujen kulussa. Asia on kuitenkin vaikeasti tulkittavissa, sillä enemminkin tulevan Bretagnen herttuan Arthur III johtamien apujoukkojen saapuminen ranskalaisten vahvistukseksi, näyttää ratkaisseen taistelun kulun.
Seuraukset

Normandia kokonaisuudessaan valloitettiin takaisin Ranskalle. Tämä oli satavuotisen sodan päätös Pohjois-Ranskassa.
Aiheesta muualla

Kaikki Formignyn taistelusta
Formigny
Bretonnit Connétable de Richemontin joukoissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Eugen Schüfftan

Eugen Schüfftan (21. heinäkuuta 1893 Breslau, Sleesia, Saksan keisarikunta – 6. syyskuuta 1977 New York, Yhdysvallat) oli saksalais-yhdysvaltalainen Oscar-palkittu elokuvaaja ja erikoistehosteteknikko.