stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gunnar Brusewitz
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gunnar Brusewitz Wikimedia Commonsissa
Untuvapilvi

Jalaspilviä (Cirrus uncinus).
Untuvapilvi (Cirrus, Ci) on kuitumainen yläpilvi. Untuvapilvi muodostuu jääkiteistä. Se saa kuitumaisen muotonsa suihkuvirtausten vaikutuksesta, joka estää tasaisen pilven syntymisen. Untuvapilvet voivat olla lyhytikäisiä laikkuja tai pitkäikäisiä, koko taivaankannen ylittäviä säteittäisiä juovia. Untuvapilvissä voi olla sadejuovia. Ne eivät sada maahan saakka, mutta ne kiihdyttävät sateen muodostumista alemmissa pilvissä. Untuvapilvi kasvaa koko ajan yläosastaan ja haihtuu alaosastaan.
Untuvapilviä syntyy lämpimän rintaman ilman hitaasti kohotessa tai hiipuneen ukkospilven alasimesta. Myös lentokoneiden synnyttämät tiivistymisjuovat yhdistyvät untuvapilviin. Untuvapilvi on kauniin ilman pilvi, mutta etenkin jalaspilvet (Cirrus uncinus) ennakoivat sadetta vuorokauden sisällä.
Nimen tausta

Pilven nimi cirrus on latinaa ja tarkoittaa hiuskiehkuraa. Nimi johtuu pilven hiuskiehkuramaisesta ulkonäöstä silloin, kun siitä putoavat jäiset sadejuovat yhdessä emopilven kanssa joutuvat kovien tuulten armoille.
Pilven syntyminen

Luonnollisesti untuvapilvi voi syntyä kahdella tavalla. Yleisempi syntymätapa on vesihöyryn härmistyminen jääkiteiksi silloin, kun lämpimän rintaman ilma kohoaa hitaasti. Toinen syntymätapa liittyy ukkospilviin, jolloin hiipuva kuuropilvi haihtuu pois jättäen jäljelle vain yläpuolella olevan alasimen mallisen pilven. Joka tapauksessa untuvapilvet muodostuvat jääkiteistä, sillä niiden esiintymiskorkeudella lämpötila on aina kymmeniä asteita pakkasen puolella.
Eräänlaisia untuvapilviä voi syntyä myös ihmisen edesauttamana. Puristuttuaan suihkumoottorin läpi vesihöyry muuttuu jääkiteiksi, jolloin syntyviä pilvivanoja kutsutaan tiivistymisjuoviksi. Näin syntyneet pilvet voivat sopivan kostealla ilmalla levitä laajallekin alueelle, jolloin niitä voi olla vaikea erottaa luonnonmukaisesti syntyneistä pilvistä.
Tuntomerkit ja ominaisuudet

Untuvapilvet eivät pysty muodostamaan suuria ja tasaisia pintoja sen vuoksi, että ne ovat 7–10 kilometrin korkeudessa suihkuvirtausten vaikutusten alaisia. Virtaukset aiheuttavat untuvapilville tyypillisen kuitumaisen ulkonäön. Untuvapilvi uusiutuu muodostamalla yläpuolelleen jatkuvasti uutta pilveä samalla kun alaosa sublimoituu vesihöyryksi täyttäen alla olevaa kuivempaa ilmaa. Pilvisuvun lajeja ovat jalasmainen, kuituinen, tiheä, kokkareinen ja harvemmin tavattava vallinharjamainen. Lisäksi pilvelle tyypillisiä muunnoksia ovat kalanruotomainen, säteittäinen, kietoutunut ja kahden kerroksen muodot. Hetkellisesti untuvapilvet voivat esiintyä pieninä laikkuina, mutta pitkäkestoisempina jopa koko taivaankannen ylittävinä säteittäisinä juovina.
Untuvapilvi on selkeän ja aurinkoisen ilman pilvi, joka yleensä enteilee pilvistyvää säätä. Untuvapilven jalasmainen laji tapaa usein edeltää vuorokauden sisällä saapuvaa sadetta. Untuvapilvetkin voivat sataa, mutta eivät maahan saakka. Sade muodostuu putoavista tai tuulen kuljettamista jääkiteistä, jotka ilmenevät untuvapilvestä lähtevinä sadejuovina. Usein emopilveä on vaikea erottaa sen aiheuttamasta sadejuovasta. Vaikka untuvapilvet itse eivät sada maahan saakka, niistä putoavat jääkiteet kiihdyttävät alla olevien sadepilvien sateen muodostusta.
Tuntomerkit ja ominaisuudet > Jaottelu

Lajit:
Cirrus uncinus – jalasmainen
Cirrus spissatus – tiheä
Cirrus fibratus – kuituinen
Cirrus castellanus – vallinharjamainen
Cirrus floccus – kokkaremainen
Muunnokset:
Cirrus vertebratus – kalanruotomainen
Cirrus intortus – kuidut käyristyneet ja mielivaltaisesti sekaantuneet toisiinsa
Cirrus radiatus – säteittäinen
Cirrus duplicatus – toisiinsa yhdistyneitä eri korkeuksilla olevia pilviläikkiä
Lisäpiirteet:
Cirrus mammatus – utaremaisia rakenteita
Kelvin-Helmholtzin cirruspilvi – spiraalimainen pilvimuodostelma vaakatasossa
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Cirrus clouds on the planet Mars
Online guide to meteorology
Cirrus Clouds and Climate (Arkistoitu – Internet Archive)
Pilvet
| --- | --- |
Ryhmä A: Yläpilvet:   Cirrus (Ci)  Cirrostratus (Cs)  Cirrocumulus (Cc) 
Ryhmä B: Keskipilvet:   Altostratus (As)  Altocumulus (Ac) 
Ryhmä C: Alapilvet:   Stratus (St)  Cumulus (Cu)  Stratocumulus (Sc) 
Ryhmä D: Paksut pilvet:   Cumulonimbus (Cb)  Cumulus congestus  Nimbostratus (Ns) 
Cirrus fibratus -pilvi Austnesfjorden-vuonon yllä Norjassa huhtikuussa 2015.
L’uomo meccanico

| L’uomo meccanico |
| --- | --- |
 Mekaaninen mies tarjoaa samppanjaa pöytäseurueelleen.
Ohjaaja:  André Deed
Käsikirjoittaja:  André Deed
Kuvaaja:  Alberto Chentrens
Pääosat:  André Deed, Valentina Frascaroli
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia
Tuotantoyhtiö:  Milano Films
Ensi-ilta:  25. lokakuuta 1922 (Rooma)
Kesto:  1821/740 metriä (26 min.)
Alkuperäiskieli:  mykkäelokuva italiankielisin välitekstein
Aiheesta muualla
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
L’uomo meccanico
L’uomo meccanico (”mekaaninen mies”) on vuonna 1921 valmistunut italialainen mykkäelokuva. Rikollisten kaappaamasta robotista kertovan tieteisfiktion, komedian ja seikkailuelokuvan sekoituksen on käsikirjoittanut ja ohjannut ranskalainen koomikko André Deed. Sen pääosia esittävät Deed ja hänen vaimonsa Valentina Frascaroli. Elokuvan alkuperäisestä pituudesta on säilynyt alle puolet.
Juoni

Eräs tiedemies on keksinyt sähkömagneettisilla aalloilla ohjattavan ihmisenkaltaisen laitteen, joka kykenee liikkumaan ja tuhoamaan kaiken eteensä osuvan. Naisen johtama rikollisjoukkio tappaa keksijän saadakseen haltuunsa laitteen piirustukset. Rikolliset jäävät kiinni ja heidät tuomitaan vankilaan, mutta nainen onnistuu pakenemaan. Hän kaappaa keksijän veljentyttären ja pakottaa tämän paljastamaan setänsä salaisuuden. Naisen kauko-ohjaama mekaaninen mies kylvää tuhoa, kunnes keksijän veli rakentaa toisen samanlaisen laitteen. Hirviöt kohtaavat oopperateatterin naamiohuveissa ja tuhoavat toisensa. Mekaanista miestä ohjannut nainen saa surmansa oikosulun seurauksena.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  André Deed  | … |  Modestino alias Saltarello   |
|  Valentina Frascaroli  | … |  Mado   |
|  Gabriel Moreau  | … |  professori D’Ara   |
|  Mathilde Lambert  | … |  Elena D’Ara   |
|  Ferdinando Vivas-May  | … |  Ramberti   |
|  Giulia Costa  | … |     |
Tuotanto, teemat ja vastaanotto

L’uomo meccanico on jatko-osa vuonna 1920 valmistuneelle elokuvalle Il documento umano (”Ihmisasiakirja”), jossa tiedemies tatuoi keksintönsä salaisuuden tyttärensä ihoon. Sarjan kolmas osa Gli strani amori di Mado (”Madon oudot rakkaudet”) ei toteutunut. Elokuvan tekijä André Deed tunnetaan parhaiten Italiassa kuvattujen Cretinetti-komedioiden näyttelijänä. Naisrikollista Madoa esittää Deedin vaimo Valentina Frascaroli.
Elokuva on erikoinen yhdistelmä tieteisfiktiota, jännitysseikkailua sekä Deedille ominaista toiminnallista farssia. Sen arviointia vaikeuttaa säilyneiden osien lyhyys ja hajanaisuus. Aineksista mieleenpainuvin on yksi elokuvahistorian ensimmäisistä roboteista, jota ei kuitenkaan vielä kutsuta tällä Karel Čapekin vasta edellisenä vuonna keksimällä nimellä. L’uomo meccanicon roboteilla on yhtymäkohtia Italian futuristien koneromantiikkaan, ja ulkonäöltään ne muistuttavat tieteiselokuvissa aina 1950-luvulle saakka nähtyjä peltihökötyksiä. Kohtaus, jossa robotti tunkeutuu teräsoven läpi, esiintyy lähes sellaisenaan vuoden 1984 Terminaattorissa. Naamiota kantava naisrikollinen tuo mieleen mestarivaras Fantomasin ja sukupuoli-identiteettiä vaihtavan Filibusin kaltaiset hahmot. Elokuvassa on myös eräitä ”rohkeita” kuvia, joista hämmentävin on robotin alastomaksi riisuma nainen.
Aikalaiskriitikot pitivät elokuvaa tarpeettoman monimutkaisena ja hajanaisena kokoelmana muuten hyvin toteutettuja kohtauksia. Ilmeisesti jo tuolloin sitä oli leikelty rajusti. Elokuvahistorioitsija Gian Piero Brunettan mukaan L’uomo meccanico on mielenkiintoinen esimerkki lajityyppien sekoituksesta sekä futurismin vaikutuksesta genreistä vähäarvoisimpana pidettyyn komediaan.
Restaurointi ja julkaisut

L’uomo meccanico on restauroitu Bolognan elokuva-arkistossa vuonna 1992. Restaurointi perustuu Brasilian elokuva-arkistossa säilyneeseen hyvin puutteelliseen kopioon. Portugalinkieliset välitekstit on käännetty italiaksi ja elokuva on varustettu Marco Dalpanen, Giorgio Casadein ja Massimo Semprinin säveltämällä musiikilla. Alkuperäisestä 1821 metrin pituudesta on säilynyt 740 metriä.
VHS-kasetilla julkaistu restaurointi on saatavilla myös yhdysvaltalaisen Alpha Videon DVD:nä. Se sisältää englanninkieliset välitekstit sekä Rachel Gutchesin uudelleen säveltämän musiikin.
Aiheesta muualla

L’uomo meccanico Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Uposkoisa

| Uposkoisa |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Imukärsälliset perhoset Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset perhoset Heteroneura
Yläheimo::  Koisaperhosmaiset Pyraloidea
Heimo::  Heinäkoisat Crambidae
Alaheimo::  Vesikoisat Acentropinae
Suku::  Acentria
Laji::  ephemerella
Kaksiosainen nimi
 Acentria ephemerella  (Denis & Schiffermüller, 1775) 
Synonyymit
 Phryganea nivea  Acentria nivea  Acentropus niveus 
Katso myös
   Uposkoisa Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Uposkoisa (Acentria ephemerella) on vesistöjen äärellä tavattava pieni perhoslaji.
Koko ja ulkonäkö

Uposkoisan etusiivet ovat pituuteensa nähden kapeat ja harmaanvalkoiset ilman kuviointia, joskin etureunasta sävyltään tummemmat. Takasiivet ovat puhtaanvalkoiset. Siipiripset ovat melko pitkät. Osa naaraista on kokonaan siivettömiä. Takaruumiin selkäpuoli on osittain ruskea. Siipiväli 10–17 mm.
Levinneisyys ja lentoaika

Uposkoisaa tavataan yleisenä lähes koko Euroopassa. Se on myös levinnyt vieraslajina Pohjois-Amerikkaan. Suomessa sitä tavataan Ahvenanmaalta ja etelärannikolta ainakin Tornion korkeudelle saakka. Perhoset ovat lennossa heinä-elokuussa.
Elinympäristö ja elintavat

Uposkoisa on sidoksissa vesistöihin, eikä sitä juuri tapaa muualta. Elinympäristöjä ovat järvet, lammet ja hitaasti virtaavat joet. Perhosen elintapa on sikäli erikoinen, että siivettömät naaraat elävät veden alla nousten pintaan vain parittelua varten. Koiraat lentävät lähellä veden pintaa ja parittelu tapahtuu nopeasti pinnalla. Koiraita voi lentää öisin valolle. Toukka elää vesikasveilla jopa kahden metrin syvyydessä, löyhän seitin tai lehdenkappaleista kasatun suojan naamioimana ja myös koteloituminen tapahtuu vedenpinnan alapuolella. Toukka talvehtii.
Ravintokasvi

Toukan ravintokasveja ovat varsin monet vesikasvit, erityisesti kanadanvesirutto (Elodea canadensis) ja näkinparrat (Chara).
Aiheesta muualla

Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
Koiraan genitaalit (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q654920  Wikispecies: Acentria ephemerella  BioLib: 50774  BOLD: 15314  BugGuide: 10908  EoL: 3980815  EPPO: ACENEP  EUNIS: 306413  Fauna Europaea: 443047  Fauna Europaea (new): 95a6198d-3a80-4605-a79b-1911ee5934d1  GBIF: 4531687  iNaturalist: 417098  LoB: 5095  MONA: 5299  MaBENA: AcentEphem  NatureServe: 2.744457  NBN: NHMSYS0021143779  NCBI: 1666818  Observation.org: 20853  Open Tree of Life: 3170534  PPE: acentria-ephemerella  Laji.fi: MX.61258 
Siivetön naaras
URF

| URF |
| --- | --- |
 URF HMS Beloksen takakannella

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Kockums, Malmö
Laskettu vesille:  7. huhtikuuta 1978
Palveluskäyttöön:  1978
Tekniset tiedot
Uppouma:  52 t
Pituus:  13,5 m
Leveys:  3,8 m
Syväys:  2,8 m
Nopeus:  3,5 solmua
Miehistöä:  3
Aseistus
Aseistus:  ei
URF eli Ubåtsräddningsfarkosten on Ruotsin laivaston sukellusveneiden pelastusalus. Aluksella kyetään pelastamaan 35 hengen sukellusvenemiehistö 460 metrin syvyydestä.
Alus kuljetetaan sijoituspaikastaan Merivoimien sukelluskeskuksesta Bergasta rekalla satamaan, josta se voidaan hinata 10 solmun nopeudella onnettomuuspaikalle.
Valmistus

Alus tilattiin Malmöstä Kockums Mekaniska Verkstads AB:lta ja se laskettiin vesille 7. huhtikuuta 1978. Alus liitettiin laivastoon vielä saman vuoden lopulla.
Palvelus

Vuonna 2011 Ruotsin merivoimat teki 11 miljoonan punnan sopimuksen James Fisher Defencen (JFD) kanssa aluksen modernisoinnista, jonka päätyttyä sen nimenä on URF MkII. Modernisoinnissa kaikki aluksen järjestelmät päivitettiin. Työn loputtua aluksen väritys muutettiin valkoinen oranssista kelta-siniseen.
Hillilä (Himanka)

Hillilä on kylä entisen Himangan kunnan, nykyisen Kalajoen kaupungin alueella. Hillilä sijaitsee noin viiden kilometrin päässä Himangan keskustasta Kannukseen päin seututie 775:n varrella. Kylässä on noin 300 asukasta ja se tunnetaan perunanviljelystä. Hillilässä oli aikoinaan kaksi kauppaa, postikonttori ja ala-aste, mutta ne kaikki on sittemmin lakkautettu.
| n k Himanka |
| --- | --- | --- |
 Keski-Pohjanmaa  Kalajoki 
| Kylät |  Ainali  Hillilä  Himankakylä  Kekolahti  Kirkonkylä  Pahkala  Pernu  Pöntiö  Rautila  Sipi  Tomujoki  Torvenkylä  |  |
Pöntiö

Pöntiö on pieni, alle sadan asukkaan kylä Kalajoen kaupungissa entisen Himangan kunnan alueella Pohjois-Pohjanmaalla, noin seitsemän kilometriä Himangan kirkonkylältä itään. Vielä 1990-luvulla Pöntiössä oli useita karjatiloja ja sikala.lähde? Nykyään maitotiloja on jäljellä enää yksi. Kylän lävitse virtaa Pöntiönjoki.
Vuoden 2015 alussa Pöntiössä asui 67 henkilöä, valtaosa heistä paluumuuttajia perheineen. Himangan keskustaan on kylältä matkaa kuusi kilometriä, Kalajoelle ja Kannukseen noin 25 kilometriä ja Kokkolaan noin 45 kilometriä. Kylän lapset käyvät Raumankarin koulua.
Ihmisapinat

| Ihmisapinat |
| --- | --- |
 Lari (Hylobates lar)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Alaluokka::  Theria
Osaluokka::  Istukkanisäkkäät Eutheria
Lahko::  Kädelliset Primates
Alalahko::  Haplorrhini
Osalahko::  Apinat Simiiformes 
Yläheimo::  Ihmisapinat Hominoidea  Gray, 1825
Heimot 
 Gibbonit eli pienet ihmisapinat (Hylobatidae)  Isot ihmisapinat (Hominidae) 
Katso myös
   Ihmisapinat Wikispeciesissä   Ihmisapinat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ihmisapinat (Hominoidea) on kädellisten lahkoon ja apinoiden osalahkoon kuuluva nisäkkäiden yläheimo. Siihen kuuluvat nykyiset gibbonien (Hylobatidae) ja isojen ihmisapinoiden (Hominidae) heimot, ja lisäksi joukko esihistoriallisia apinaheimoja.
Piirteitä

Ihmisapinat ovat tyypillisesti suurikokoisia, ja niiden ruumiinpaino vaihtelee lajista riippuen neljän ja 200 kilogramman välillä. Muihin apinoihin verrattuna niillä on suhteellisen leveä nenä ja pitkät eturaajat. Kaikilta ihmisapinoilta puuttuu häntä (tosin joillakin esihistoriallisilla lajeilla oli häntä) Etuhampaat ovat leveät, ja useimmat lajit syövät pelkkää kasviravintoa. lähde? Varsinkin isot ihmisapinat ovat hyvin älykkäitä. Simpanssi osaa käyttää työkaluja, ja gorillat ja orangit oppivat kommunikoimaan ihmisen kanssa viittomakielellä. Ihmistä lukuun ottamatta lähes kaikki lajit elävät Afrikan ja Kaakkois-Aasian trooppisissa sademetsissä. Kaikki lajit paitsi ihminen ovat uhanalaisia, ja erityisesti gorillat ovat vaarassa kuolla sukupuuttoon.
Luokittelu

Aikaisemman luokituksen mukaan ihmisapinoihin kuului kolme heimoa: gibbonit eli pienet ihmisapinat (Hylobatidae), suuret ihmisapinat (Pongidae) ja ihmiset (Hominidae). Nykyisin kaksi jälkimmäistä on yhdistetty isojen ihmisapinoiden heimoksi, johon kuuluvat gorillat, simpanssit, ihmiset ja orangit.
Uusimman, vuonna 2005 julkaistun luokituksen mukaan ihmisapinoihin kuuluu 21 elossa olevaa lajia kahdeksassa eri suvussa. Monet lajit jaetaan lisäksi useisiin alalajeihin, mutta niitä ei ole mainittu alla olevassa luettelossa. Uhanalaisuustiedot perustuvat IUCN:n Punaiseen listaan.
Isot ihmisapinat (Hominidae)
Gorillat (Gorilla )
Idängorilla (Gorilla beringei)   erittäin uhanalainen
Gorilla (Gorilla gorilla)   äärimmäisen uhanalainen
Ihmiset (Homo )
Ihminen (Homo sapiens)   elinvoimainen
Simpanssit (Pan )
Bonobo (Pan paniscus)   erittäin uhanalainen
Simpanssi (Pan troglodytes)   erittäin uhanalainen
Orangit (Pongo )
Sumatranoranki (Pongo abelii)   äärimmäisen uhanalainen
Borneonoranki (Pongo pygmaeus)   erittäin uhanalainen
Tapanulioranki (Pongo tapanuliensis)   äärimmäisen uhanalainen
Gibbonit (Hylobatidae)
Bunopithecus
Hulokki (Bunopithecus hoolock)   erittäin uhanalainen
Gibbonit (Hylobates )
Notkeagibboni (Hylobates agilis)   erittäin uhanalainen
Hylobates albibarbis   erittäin uhanalainen
Klossingibboni (Hylobates klossii)   erittäin uhanalainen
Lari (Hylobates lar)   erittäin uhanalainen
Hopeagibboni (Hylobates moloch)   erittäin uhanalainen
Borneongibboni (Hylobates muelleri)   erittäin uhanalainen
Kalottigibboni (Hylobates pileatus)   erittäin uhanalainen
Nomascus
Indokiinangibboni (Nomascus concolor)   äärimmäisen uhanalainen
Nomascus gabriellae   erittäin uhanalainen
Nomascus hainanus   äärimmäisen uhanalainen
Nomascus leucogenys   äärimmäisen uhanalainen
Nomascus siki   erittäin uhanalainen
Symphalangus
Siamanki (Symphalangus syndactylus)   erittäin uhanalainen
Aiheesta muualla

Tutkijat löysivät biologisen syyn sille, miksi ihmisapinoilla ei ole häntää Tekniikan Maailma 22.9.2021
Animal Diversity Web: kuvia ihmisapinoista (englanniksi)
Haaramo, Mikko: Hominoidea – Great apes and humans  2008. Mikko's Phylogeny Archive.
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q102470  Wikispecies: Hominoidea  ADW: Hominoidea  BioLib: 32324  CoL: 58L  EoL: 4529848  iNaturalist: 1036675  ITIS: 943782  MSW: 12100751  NCBI: 314295  Open Tree of Life: 386191  Paleobiology Database: 40883  Paleobiology Database: 40883 
Ihmisapinoiden luurankoja.
Valle Sovero

Valle Sovero, vuoteen 1919 Wladimir "Walle" Sofronoff  (22. marraskuuta 1876 Rauma – 11. lokakuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen kauppias, kauppaneuvos.
Perhe

V. Soveron isä oli entinen laukkukauppias Ivan Sofronoff, kotoisin Uhtuan Lamminpohjasta ja äiti turkulainen Karolina Lundstedt. Soveron vaimo oli viipurilaisen ravintoloitsijan tytär Hildegard Malmberg.
Ura

Sovero opiskeli Rauman alkeiskoulussa,  Turun lyseossa ja Helsingin kauppakoulussa. Hän aloitti uransa hoitamassa isänsä kumppaneineen omistama tukkuliikkeen Lehtinen & Sofronoff Oy:n toiminnan. Isän kuoltua hän asettui ainoana elossa olevana lapsena yrityksen johtoon. Hänestä tuli lyhyessä ajassa yksi paikkakunnan johtavista liikemiehistä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1913.
Yhteiskunnallinen ja poliittinen toiminta

Sovero oli kaupunginvaltuutettu ja Rauman säästöpankin johtokunnan jäsen. Hän toimi myös Espanjan konsuliagenttina kaupungissa. V. Sovero oli vanhasuomalaisen Länsi-Suomen lehden perustajajäsen ja kuului sen keskeisiin taustahenkilöihin. Hän oli Vienan Karjalaisten liiton, sittemmin Karjalan Sivistysseuran, aktiivinen jäsen.
Uraanihydridi

| Uraanihydridi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  13598-56-6
PubChem CID:  23989
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  UH3
Moolimassa:  241,05273 g/mol
Ulkomuoto:  Ruskehtavan harmaa tai musta kiinteä aine
Tiheys:  10,98 g/cm3 11,1 g/cm3
Liukoisuus veteen:  reagoi 
      
Uraanihydridi tai uraanitrihydridi (UH3) on uraanin ja vedyn muodostama hydridi. Uraanihydridi on myrkyllistä ja radioaktiivista, ruskehtavan harmaata tai mustaa pyroforista jauhetta tai haurasta kiinteää ainetta.
Fysikaalisia ominaisuuksia

Uraanihydridin tiheys on noin 11 g/cm3, mikä on paljon pienempi kuin uraanin 19,1 g/cm3. Se johtaa sähköä. Se on hieman liukoisa suolahappoon ja hajoaa typpihappoon. Uraanihydridillä on kaksi erilaista kiderakenteen muotoa, molemmat ovat kuutiollisia (α-muodon hilavakio a = 416 pm ja β-muodon 664,4 pm). α-muodon UH3-hydridiä voidaan valmistaa ainoastaan matalissa lämpötiloissa, alle noin –80 °C. β-muotoa taas syntyy silloin kun kiteytyminen tapahtuu yli 250 °C:n lämpötilassa. α-muoto muuttuu hitaasti β-muotoon jo huoneenlämmössä, mutta etenkin kun sitä kuumennetaan yli 100 °C:n lämpötilaan. Sekä α- että β-UH3 ovat ferromagneettisia alle noin –93 °C (180 K) lämpötilassa, sen yläpuolella ne ovat paramagneettisia.
Ydintekniikassa uraanihydridi toimii neutronimoderaattorina.
Kemiallisia ominaisuuksia

Kun uraanimetallia kuumennetaan 250–300 °C, se reagoi vedyn kanssa muodostaen uraanihydridiä. Kun kuumennusta jatketaan noin 500 °C:n lämpötilaan saakka, vety poistuu palautuvalla reaktiolla. Tätä ominaisuutta hyväksi käyttäen voidaan tehdä hienojakoista uraanijauhetta ja uraanin yhdisteitä kuten uraanikarbidia, uraaninitridia ja halideja. Reaktio on seuraava:
Myös uraanin reaktio veden kanssa tuottaa uraanihydridiä:
Kun UH3 kuumennetaan diboraanin kanssa, muodostuu uraaniboridia. Kuumennettaessa bromin kanssa 300 °C:n lämpötilassa, saadaan uraani(IV)bromidia. Kloorin kanssa 250 °C saadaan uraani(IV)kloridia. Vetyfluoridin kanssa 20 °C saadaan uraani(IV)fluoridia. Vetykloridin kanssa 300 °C tuotetaan uraani(III)kloridia. Vetybromidin kanssa 300 °C tuotetaan uraani(III)bromidia. Vetyjodidin kanssa 300 °C saadaan uraani(III)jodidia. Ammoniakin kanssa 250 °C saadaan uraani(III)nitridia. Vetysulfidin kanssa 400  °C tuotetaan uraani(IV)sulfidia. Hapen kanssa jo 20 °C:n lämpötilassa saadaan triuraanioktaoksidia ja veden kanssa 350 °C saadaan uraanidioksidia.
Käyttö

Uraanizirkoniumhydridi (UZrH), yhdistelmä uraanihydridiä ja zirkonium(II)hydridiä, toimii ydinpolttoaineena ja neutronimoderaattorina TRIGA-luokan ydinreaktoreissa.
Uraanihydridiä voidaan käyttää vedyn isotooppierotteluun, erittäin puhtaan vedyn valmistamiseen, hienojakoisen uraanimetallipulverin valmistukseen ja pelkistimenä.
Uraanideuteridi ja käyttö ydinaseissa

Uraanideuteridi (UD3), eli uraanihydridi jossa vety on deuteriumina tavallisen luonnossa esiintyvän vetyisotoopin (protiumin) sijasta, on aine josta voidaan käyttää neutroni initiaattorien valmistamiseen ydinaseen sytytysmekanismissa.
Uraanihydridiä ja uraanideuteridia ehdotettiin uraanihydridipommin fissiiliksi materiaaliksi. Tätä tutkittiin Manhattan-projektin varhaisessa vaiheessa, mutta ajatuksesta luovuttiin keväällä 1944 kun opittiin että tällaisesta ydinpommista tulisi sangen tehoton. Ydinkokeet, joissa näitä aineita testattiin Operaatio Upshot-Knotholen kahdessa koeräjäytyksessä, osoittautuivat pettymyksiksi.
Aiheesta muualla

PubChem: Uranium hydride (englanniksi)