stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Väike-Palkna järv

| Väike-Palkna järv, Mazais Baltiņš |
| --- | --- |
 Näkymä järvelle heinäkuussa 2013
Valtiot:  Viro, Latvia
Maakunnat:  Võrumaa
Kunnat:  Rõugen kunta, Alūksne
Koordinaatit:  57°36′22″N, 26°58′15″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskuoja:  oja Pärlijõgeen 
Järvinumero:  VEE2151710
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  168,1 m  mpy. 
Pituus:  0,46  km
Leveys:  0,14  km 
Rantaviiva:  1,071 m  
Pinta-ala:  4,8 ha  
Keskisyvyys:  14 m  
Suurin syvyys:  31,9 m 
Saaria:  ei saaria 
 fiVäike-Palkna järv, Mazais Baltiņš 
Väike-Palkna järv (myös Väike-Palkna järv) eli Mazais Baltiņš on järvi Latvian ja Viron rajalla. Viron puolella se kuuluu Luutsnikun kylään Võrumaalla Rõugen kuntaan ja Latvian puolella Alūksnen kuntaan (entinen Veclaicenen pitäjä).
Maantietoa

Järven allas on syntynyt viimeisen jääkauden lopussa mannerjäätikön sulamisvesien kuluttamana. Järven pinta-ala on 4,8 hehtaaria (ha) (myös 3,2 ha ilmoitettu ) ja se on 450 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 14 metriä (myös 11,2 metriä ) ja suurin syvyys 31,9 metriä (tai 32,0 metriä ). Järveen laskee etelässä samasamasyntyinen suurempi järvi Lielais Baltiņš. Järven laskuoja lähtee pohjoiseen ja ojaa seuraa valtioden välinen raja. Se yhtyy pian Pärijõgeen, joka on Gaujan valuma-alueen latvahaaroja. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00066 kuutiokilometriä eli 0,66 miljoonaa kuutiometriä . Järven rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä ja sen rannat ovat hiekkapohjaista metsää. Rannat ovat osittain soistuneita, mutta vedessä ranta syvenee jyrkästi. Järvi on mutapohjainen.
Järven luokittelu ja ekologia

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 5) mukaan veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vedenväri on vaalea ja kirkas (vir. pehme- ja heledaveeline järv).
Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä pehemeävetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (vir. pehmeveeline miksotroofne tai pehmeveeline segatoiteline, PE). Silloin veden kalkkipitoisuus on vähäinen, mutta veden ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on silloin rehevöitynyt.
Aiheesta lisää

veclaicene.lv: Kornetu ezeri, viitattu 15.4.2017
Wenzel Müller

Wenzel Müller (Georg Deckerin litografia)
Wenzel Müller (26. syyskuuta 1767 Trnava – 3. elokuuta 1835 Baden bei Wien) oli itävaltalainen säveltäjä ja kapellimestari.
Müller sai merkittävää tukea musiikkiopinnoissaan Raigern-benediktiiniluostarista Brnon lähellä. Vuonna 1782 hän pääsi kolmanneksi viulistiksi teatteriin Brnoon. Samoihin aikoihin hän aloitti näyttämöteosten säveltämisen. Brnon teatteri ei ollut käytettävissä kahden tulipalon (1785–1786) jälkeen, mutta Müller sai vuonna 1786 kiinnityksen wieniläisen Leopoldstädter Theaterin kapellimestariksi. Hän sävelsi sille runsaasti oopperoita sekä muita näyttämöteoksia ja eteni keskeiseksi Wienin Singspiel-säveltäjäksi.
Vuosina 1807–1813 Müller työskenteli kapellimestarina Prahan Kartanoteatterissa. Hänen seuraajansa tehtävässä oli Carl Maria von Weber. Vuodesta 1813 kuolemaansa hän oli jälleen Leopoldstädter Theaterin kapellimestari, joka samalla jatkoi sille näyttämömusiikin säveltämistä. Müllerin Singspieleihin kuuluvat Kaspar der Fagottist (1791) ja Die Schwestern von Prag (1794). Osa näyttämöteoksista pohjautui Ferdinand Raimundin tuotantoon. Myös Müllerin yksittäiset laulut saavuttivat suosiota. Ludwig van Beethovenin teos Kakadu-muunnelmat (op. 121a) pohjautuu Müllerin melodiaan "Ich bin der Schneider Kakadu".
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
Väike-Maarjan kunta

| Väike-Maarjan kunta (Väike-Maarja vald) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Väike-Maarja sijaitsee Pohjois-Virossa.
 Koordinaatit: 59°2′N, 26°16′E 
Valtio:   Viro
Maakunta:  Länsi-Virumaa
Rakken liittyminen Väike-Maarjaan:  3.11.2017
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kunta  (vir. vald)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  682,46 km²
Väkiluku (1.1.2018):  6 016
 – Väestötiheys:  9 as./km²
 
 www.v-maarja.ee 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Väike-Maarjan kunta sijaitsee Pohjois-Virossa Länsi-Virumaan maakunnassa Rakveren kaupungin eteläpuolella.
Sijainti

Kunta rajoittuu idässä Vinnin kuntaan, etelässä Jõgevaan sekä lännessä Järvaan ja Tapaan.
Hallinto

Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Rakken kunta liitettiin Väike-Maarjaan 3. marraskuuta 2017. Väike-Maarjassa on 6 016 asukasta (1.1.2018).
Väike-Maarja koostuu Kiltsin, Rakken, Simunan ja Väike-Maarjan pienkauppaloista (alevik) ja 64 kylästä (küla). Kunnan hallinnollinen keskus on Väike-Maarjan pienkauppala.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Väike-Maarjan kunta Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rakke Wikimedia Commonsissa
Valtatie 10 (Viro)

Valtatien kulku Viron kartalla.
Valtatie 10 kulkee Länsi-Virossa Lääne-Nigulan Rististä valtatieltä 9 Lihulan kautta Virtsun satamaan ja lauttayhteyden jälkeen Muhun saaren poikki Saarenmaalle Kuressaareen.  Valtatie on 143,7 kilometriä pitkä.
Suunnitelmia

Pärnumaan Virtsun ja Saarenmaan Kuivastun välillä kulkee lautta, jonka korvaamista sillalla on suunniteltu. Uudesta sillasta tulisi Viron pisin silta. Vaihtoehto sillalle on tunneli.[lähde? ]
Tien kulku

Valtatie 10 kulkee seuraavien maakuntien ja kuntien kautta:
Tien kulku > Läänemaan maakunta

Lääne-Nigulan kunta
Tien kulku > Pärnumaan maakunta

Läänerannan kunta
Tien kulku > Saarenmaan maakunta

Muhun kunta
Saarenmaan kunta
Víctor García (yleisurheilija)

| Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Espanja> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Helsinki 2012 | 3 000 m esteet |  |
Víctor García Blázquez (s. 13. maaliskuuta 1985) on espanjalainen estejuoksija.
Helsingin EM-kilpailuissa 2012 García saavutti 3 000 metrin estejuoksussa pronssia ajalla 8.35,87. Hänen ennätys 3 000 metrin estejuoksussa on 8.15,20.
Viking (satelliitti)

Viking
Viking oli Ruotsin ensimmäinen satelliitti, jonka päätehtävänä oli tutkia magnetosfäärin ja ionosfäärin
plasmailmiöitä. Satelliitti laukaistiin avaruuteen 22. helmikuuta 1986 Ariane 1 -kantoraketilla Ranskan Guayanassa sijaitsevasta Kouroun avaruuskeskuksesta.
Satelliitin rakenne ja rata

Tämä pieni 286 kg:n painoinen Viking-satelliitti laukaistiin hyvin elliptiselle radalle 814–13 530 km:n korkeuteen, josta se pystyi tehokkaasti tutkimaan ilmakehän yläosia. Satelliitin kiertoaika maapallon ympäri on 261,2 minuuttia.
Muodoltaan Viking on kahdeksankulmainen kappale, jonka halkaisija on 1,9 m ja korkeus 0,5 m.
Mittalaitteet

Satelliitti varustettiin viidellä mittalaitteella, joiden toteuttamiseen osallistui tutkijoita Norjasta, Tanskasta, Ranskasta, Kanadasta, Yhdysvalloista ja Saksasta.
Electric Fields Experiment: ilmakehän yläosien sähkökenttien mittaaminen (Royal Institute of Technology, Ruotsi)
Magnetic Field Experiment: magneettikentän tutkiminen (Applied Physics Laboratory, Johns Hopkins University, Yhdysvallat)
Particle Experiment: spektrometrejä ilmakehän yläosien sähköisten hiukkasten tutkimiseen (Kiruna Geophysical Institute, Ruotsi)
Wave Experiment: magnetosfäärin hiukkasten tutkiminen (Swedish Institute of Space Physics, Danish Space Research Institute)
UV Imaging Experiment: revontulien ultraviolettisäteilyn tutkiminen (University of Calgary, Kanada)
Hankkeen tulokset ja toteutuminen

Viking-satelliitin toimintaiäksi suunniteltiin 240 päivää, mutta käytännössä se jatkoi mittauksia pidempään yhteensä 444 päivän ajan. Satelliitin toiminta päättyi 12. toukokuuta 1987. Satelliitin avulla saatiin merkittävää tietoa ilmakehän yläosien ominaisuuksista ja revontulista.
Hankkeen toteuttajana toimi Swedish Space Corporation. Hankkeen kokonaiskustannukset olivat 20 miljoonaa dollaria (vuoden 1986 mukaan). Satelliitin valmisti Saab-Scania yhdessä amerikkalaisen Boeing-yhtiön kanssa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viking-satellite
VIKING – Sweden's first satellite (Arkistoitu – Internet Archive)
Víctor Manuel López Forero

Víctor Manuel López Forero (29. maaliskuuta 1931 – 23. syyskuuta 2023) oli kolumbialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Bogotán arkkihiippakuntaan 27. lokakuuta 1957 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Afufenian titulaaripiispaksi 6. toukokuuta 1977. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Aníbal Muñoz Duque, jota avustivat José Gabriel Calderón Contreras ja Alfonso López Trujillo.
López Forero sai 6. joulukuuta 1980 nimityksen Socorro y San Gilin hiippakunnan piispaksi ja 7. kesäkuuta 1985 Kolumbian sotilaspiispaksi sekä Cilibian titulaaripiispaksi. 21. kesäkuuta 1994 hänet nimitettiin Nueva Pamplonan ja 27. kesäkuuta 1998 Bucaramangan arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 13. helmikuuta 2009.
Víctor Hugo Peña

| Víctor Hugo Peña |
| --- | --- |
 Peña Tour de Romandiessa 2007
Henkilötiedot
Koko nimi:  Víctor Hugo Peña Grisales
Syntynyt: 10. heinäkuuta 1974 (ikä 50)
Kansalaisuus:   Kolumbia
Pyöräilijä
Lempinimi:  El Tiburon
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  aika-ajon erikoismies
Ura
Amatöörijoukkue(et)
2013 2014:  Supergiros - Blanco Valle - Redetrans Blanco del Valle - Redetrans - Supergiros
Ammattilaisjoukkue(et)
1997 1998 1999–2000 2001–2004 2005–2006 2007 2008–2010 2010–2011 2012:  Telecom-Flavia Avianca-Telecom  Vitalico Seguros-Grupo Generali US Postal Service Phonak Hearing-Systems Unibet.com Rock Racing Café de Colombia-Colombia es Pasión Colombia-Coldeportes
Suurimmat voitot
 Italian ympäriajo, etappi 
 Tiedot päivitetty: 23. tammikuuta 2015 
Víctor Hugo Peña Grisales (s. 10. heinäkuuta 1974 Bogota) on kolumbialainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena 1997–2012. Hänet on nimetty sekä isänsä että kirjailija Victor Hugon mukaan.
Hän voitti vuoden 2000 Italian ympäriajossa aika-ajoetapin 11 sekunnin erolla Jan Hruškaan. Kolme vuotta myöhemmin hänestä tuli ensimmäinen kolumbialainen, joka kantoi maillot jaune -paitaa Ranskan ympäriajossa. Hän siirtyi kokonaiskilpailun johtoon edustamansa US Postal Service -tallin voitettua 4. etappina ajetun joukkueaika-ajon ja piti keltaista paitaa kolmen päivän ajan.
Vuonna 2014 Pena edusti amatöörijoukkue Blanco del Valle - Redetrans - Supergirosia.
Wetzer-Welte Kirchenlexikon

Wetzerin ja Welten Kirchenlexikon on ensyklopedinen teos katolilaisuuden historiasta, biografioista ja teologiasta. Se oli ensimmäinen yritys koota yhteen teokseen kaikki vähänkään teologiaan viittaava aineisto. Sen toimittivat alkujaan Heinrich Joseph Wetzer ja Benedict Welte. Ensimmäinen 13-osainen painos julkaistiin 1847–1860 Verlag Herderin kustantamana. Tietosanakirja inspiroi protestantteja aloittamaan vastaavan teossarjan Real-Encyklopädie für protestantische Theologie.
Toinen painos, jonka toimittivat Joseph Hergenröther ja Franz Philip Kaulen, oli alaotsikoltaan Encylopädie der katholischen Theologie und ihrer Hülfswissenschaften, ja se julkaistiin Freiburgissa vuosina 1883–1903.
Aiheesta muualla

archive.org: Digitoitu versio 2. painoksesta
mgh.de: Digitoitu versio 2. painoksesta (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Wetzer-Welte Kirchenlexikon
Käännös suomeksi
Wentzel

Wentzel voi tarkoittaa seuraavia:
Sukunimenä

Carl-Gustaf Wentzel (s. 1974), suomalainen teatterinjohtaja
Gustav Wentzel (1859–1927), norjalainen taidemaalari
Kitty Wentzel (1868–1961), norjalainen toimittaja ja kirjailija
Tom Wentzel (s. 1947), suomalainen näyttelijä
Fredrik Pettersson-Wentzel (s. 1991), ruotsalainen jääkiekkomaalivahti
Etunimenä

Wentzel Hagelstam (1863–1932), suomenruotsalainen kirjailija, toimittaja ja kustantaja
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Wazner

Wazner, myös Wazenez ja Wadjenedj ( tai Wenegbu?), voi olla esidynastinen egyptiläinen kuningas, joka hallitsi  Niilin suisto-alueella aikaisintaan noin vuonna 3100 eaa. Hänet tunnetaan ainoastaan maininnasta Palermon kivessä, viidennen dynastian (n. 2500 – n. 2350 eaa.) ajalta, jossa hänen nimensä esiintyy Ala-Egyptin kuninkaiden joukossa. Koska ei ole muita todisteita hänestä, hän voi olla myyttinen kuningas ja on säilynyt läpi suullisen perinteen, tai maininnat hänestä voi jopa olla täysin kuvitteellisia.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Wazner
Wałbrzychin voivodikunta

Wałbrzychin voivodikunnan sijainti Puolan kartalla.
Wałbrzychin voivodikunta (puol. województwo wałbrzyskie) oli vuosina 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Wałbrzych. Wałbrzychin voivodikunnan alueesta tuli vuoden 1999 hallintouudistuksen tuloksena osa nykyistä Ala-Sleesian voivodikuntaa.
Verlan vesivoimalaitos

| Verlan vesivoimalaitokset    Verla 1, Verla 2 |
| --- | --- |

Valtio:  Suomi
Sijainti:  Kouvola, Verla
Koordinaatit:  61°03′47″N, 26°38′28″E
Valmistunut:  1954, 1994
Omistaja:  KSS Energia Oy
Vesistö:  Mäntyharjun reitti
Joki tai koski:  Verlankoski
Juoksutuskanavia:  2
Kanavan pituus:  120 m
Yläpuolinen patoallas
Nimi:  Suolajärvi, Niskajärvi, Siikajärvi
Pituus:  12 km 
Leveys:  4,5 km 
Pinta-ala:  18,46053 km²  
Kokonaistilavuus:  0,1228185 km³  
Syvyys:  31,56 m (Niskajärvi )
Keskikorkeus:  73,1 m  
Alapuolinen allas
Nimi:  Iso-Kamponen (sis. Vähä-Kamponen)
Pinta-ala:  1,51926 km²  
Pituus:  2,3 km 
Leveys:  1,3 km 
Kokonaistilavuus:  0,00539633 km³ 
Syvyys:  14,84 m 
Keskikorkeus:  67 m 
Voimalaitos
Nimi:  Verla 1, Verla 2
Tyyppi:  jokivoimalaitos
Käyttötarkoitus:  vesivoima
Pudotuskorkeus:  6,2 m  
Rakennevirtaama:  58 m³/s  
Turbiinit:  kaksi vesiturbiinia
Kapasiteetti:  3,3 MW  
Vuosituotanto:  16 GWh 
 fiVerlan vesivoimalaitokset 
Verlan vesivoimalaitokset ovat kaksi vesivoimalaitosta Kymenlaakson Kouvolassa sen Jaalan ja Valkealan suuralueiden rajalla Verlan kylässä. Niihin voidaan viitata nimillä Verla 1 ja Verla 2.
Pato, varastoaltaat ja voimalaitokset

Voimalaitokset on rakennettu suhteellisen kapeaan Verlankoskeen. Uoman nykyinen leveys on ilmakuvasta mitattuna noin 40–50 metriä. Kosken yli on rakennettu matala pato, jossa on kaksi ohijuoksutusporttia. Porttien oikealla puolella sijaitsee noin 100 metriä pitkä kanava, joka johtaa vettä vanhalle voimalalle (Verla 1), ja niiden vasemmalla puolella on noin 50–70 metriä pitkä katettu kanava uudelle voimalalle (Verla 2). Voimaloiden väliin jää siten ohijuoksutuskanava sekä pengerkenttä, jossa on joitakin rakennuksia. Ennen patoa kosken ylittää yhdystien 14570 silta. Voimalan vedet laskevat Vähä-Kamposeen, joka kuuluu Iso-Kamposeen.
Padon yläpuolinen varastoallas muodostuu Suolajärvestä, Niskajärvestä ja Siikajärvestä. Niiden vedenpinta on nostettu samalle tasolle, ja järvien yhteispinta-ala on 18,5 neliökilometriä. Vesiturbiinit kykenevät päästämään läpi 58 kuutiometriä vettä sekunnissa. Tämä lisäksi juoksutusporteista voidaan ohijuoksuttaa lisää vettä. Voimalaitokset tuottavat sähköenergiaa yhteisteholla 3,3 megawattia. Verlan vesivoimalaitokset tuottavat sähköä vuosittain noin 16 000 megawattituntia. Siitä riittää sähköä noin 3 000 keskivertokotitalouden tarpeisiin.
Juoksutussääntö

Korkean veden aikana osa yläpuolisten vesistöjen vedestä virtaa luonnostaan Jukakosken kautta alajuoksulle. Voimalaitoksien tarkoitus ei ole varastoida vettä yläjuoksulle, vaan päästää voimalan läpi se vesi, joka yläjuoksulta tulee luonnostaan. Vedenpintojen ei kuulu vaihdella merkittävästi tuotannon aikana. Juoksutussääntöön tuli vuonna 2016 muutos, jolla täydennettiin vuonna 1992 annettua juoksutussääntöä. Täydennyksen mukaan matalanveden aikana kun Suolajärven vedenpinta on laskenut tasolta NN+72,90 metriä mpy. tasolle NN+72,80 metriä, on voimalaitoksen juoksutusta muutettava 33 kuutiometristä 8 kuutiometriin sekunnissa. Verlankoskessa ja sen alapuolisissa vesistöissä tulee ylläpitää vähintään 8 kuutiometriä sekunnissa. Tämä tarkoittaa Suolajärvessä sitä, että järven keskivedenkorkeus (MW) kasvaa aiemmasta korkeudesta kuudella senttimetrillä ja alimmat vedenpinnan korkeudet kasvavat arviolta 15–20 senttimetriä.
Kulttuuriympäristö

Voimalat ovat osa Verlan puuhiomon ja pahvitehtaan Unescon maailmanperintökohdetta. Verlan päivänä (18.7.) järjestetään Verlankoskella koskinäytös, jossa vedet päästetään vapaasti kuohumaan.
Historiaa

Verlankosken vesivoimaa on hyödynnetty maatalouden vesimyllyissä kauan ennen kuin kosken käyttöoikeudet ostettiin teollisuuden käyttöön. Vuonna 1872 käynnistyi kosken rannassa Verlan puuhiomo ja pahvitehdas. Koskeen asennettiin jo vuonna 1889 pieni vesiturbiini, joka tuotti sähköä tehdassalien valaistukseen. Vasta vuonna 1923 rakennettiin koskeen ensimmäinen vesivoimalaitos tuottamaan sähköenergiaa. Se käytti hyväkseen vain osan kosken virtaamasta toisen puolen virratessa vapaana. Tämä voimalaitos korvattiin vuonna 1954 uudella voimalalla, ja se peruskorjattiin vuonna 2013. Tämän voimalan pohjoisrannalle rakennettiin toinen voimalaitos (Verla 2) vuonna 1994.
Aiheesta muualla

Verlan vaiheet, verla.fi
Sillanpää, Miina: Uusi pato suojaa Verlaa – museokävijät pääsevät kiertämään tehtaan yle.fi.  21.5.2015. Yle. Viitattu 3.9.2022.
KSS energian nykyisin omistama Verlan vesivoimalaitos.
William Carr (soutaja)

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Pariisi 1900 | kahdeksikko |  |
William John ("Bill") Carr (17. kesäkuuta 1876 Gortnagrace – 25. maaliskuuta 1942 Philadelphia) oli irlantilaissyntyinen soutaja. Hän muutti 1890-luvulla Yhdysvaltoihin ja kilpaili Vesper Boat Clubin jäsenenä vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa. Hän oli siellä mukana voittamassa kultaa kahdeksikossa.
Wevelgem

| Wevelgem |
| --- | --- |
 Kunnantalo
 lippu:  vaakuna
 Wevelgem
 Koordinaatit: 50°48′00″N, 03°10′00″E 
Valtio:  Belgia
Alue:  Flanderi
Provinssi:  Länsi-Flanderi
Arrondissementti:  Kortrijk
Hallinto:  
 – Kunnanjohtaja:  Jan Seynhaeve (CD&V)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  38,8 km²
Väkiluku (2016):  31 291
 – Väestötiheys:  806,5 as./km²
 
 www.wevelgem.be 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Wevelgem on kunta Länsi-Flanderin maakunnassa Belgiassa. Se muodostuu Gullegemin, Moorselen ja Wevelgemin kaupungeista. Kunnassa on arviolta 31 291 asukasta (vuonna 2016), ja sen pinta-ala on 38,8 neliökilometriä.
Wevelgem toimii maalipaikkana pyöräilyklassikossa Gent–Wevelgem.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wevelgem Wikimedia Commonsissa
Virallinen sivusto (hollanniksi)
Länsi-Flanderin provinssin kunnat
Sint-Theresian kirkko sijaitsee lähellä Wevelgemiä
William C. McCool

| William Cameron ”Willie” McCool |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. syyskuuta 1961 San Diego, Kalifornia
Kuollut: 1. helmikuuta 2003 Texasin ilmatilassa
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  koelentäjä
Ura
Tyyppi:  astronautti
Sotilasarvo:  komentajakapteeni, USN
Aika avaruudessa:  15 pv. 22 h 20 min.
Lennot

:  STS-107
 
William Cameron ”Willie” McCool (23. syyskuuta 1961 – 1. helmikuuta 2003) oli yhdysvaltalainen astronautti. Hän oli avaruussukkula Columbian lennon STS-107:n pilotti. McCool sai muun miehistön tavoin surmansa, kun sukkula tuhoutui palatessaan Maan ilmakehään.
Wenzel Hollar

| Wenzel Hollar |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. heinäkuuta 1607 Praha
Kuollut: 28. maaliskuuta 1677 (69 vuotta) Lontoo
Taiteilija
Taidesuuntaus:  barokki
 Nimikirjoitus
Wenzel Hollar (tai Wenceslaus, tšekiksi Václav) (13. heinäkuuta 1607 Praha –  28. maaliskuuta 1677 Lontoo) oli böömiläinen etsaaja ja kuparikaivertaja, joka työskenteli enimmäkseen Englannissa.
Elämä ja ura

Hollarin perhe joutui perikatoon kolmikymmenvuotisessa sodassa, ja nuori Hollar, jonka oli tarkoitus opiskella lakia, päätti ryhtyä taiteilijaksi. Hänen varhaisimmat säilyneet teoksensa ovat vuosilta 1625 ja 1626. Vuonna 1627 hän työskenteli Frankfurtissa Matthäus Merianin alaisuudessa. Sieltä hän siirtyi Strassburgiin ja vuonna 1633 Kölniin. Siellä hän kiinnitti kuuluisan taiteenharrastajan Thomas Howardin, Arundelin 14. jaarlin huomion, joka oli tuolloin lähettiläänä keisarillisessa hovissa. Hänen kanssaan Hollar matkusti Wieniin ja Prahaan ja saapui lopulta vuonna 1637 Englantiin, josta tuli hänen kotinsa moniksi vuosiksi. Vaikka hän asui lordi Arundelin taloudessa, hän ei ilmeisesti työskennellyt yksinomaan hänelle. Ensimmäisenä vuonna Englannissa hän valmisti lähes metrin pituisen Greenwichin näkymän. Lordi Arundel lähti Englannista vuonna 1642, ja Hollar siirtyi Yorkin herttuan palvelukseen. Hollar pakeni noin vuonna 1644 Englannin sisällissotaa lordi Arundelin seuraan Antwerpeniin, jossa hän valmisti monia tunnetuimpia teoksiaan, muun muassa kaupunki- ja merimaisemia, ja palasi Lontooseen vuonna 1652. Seuraavina vuosina julkaistiin useita kirjoja, joita hän oli kuvittanut: John Ogilbyn Virgil and Homer, Robert Stapyltonin Juvenal ja William Dugdalen Warwickshire, St Paul's and Monasticon. Lontoon vuoden 1666 suuren tulipalon jälkeen hän valmisti kuuluisia Lontoon maisemakuvia, ja kuningas lähetti hänet vuonna 1668 Tangeriin piirtämään kaupungin ja linnoitukset. Erittäin alhaisin hinnoin kirjakauppiaille työskennellyt Holler kuoli äärimmäisessä köyhyydessä. Hänet haudattiin Pyhän Margaretin kirkkoon, Westminsteriin.
Hollarin monipuolisuus oli valtava. Hänen laattojaan on noin 2 740, ja niihin sisältyy näkymiä, muotokuvia, laivoja, uskonnollisia aiheita, heraldisia aiheita, maisemia ja asetelmia. Hänen teoksiaan on myöhemmin arvioitu erittäin korkeatasoisiksi.
Näkymä Lontooseen Banksidesta
Pioni
Vanhan St Paulin katedraalin palo
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wenzel Hollar Wikimedia Commonsissa
Víctor López Seoane

| Víctor López Seoane |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. syyskuuta 1832 Ferrol, Espanja
Kuollut: 14. heinäkuuta 1900 (67 vuotta) A Coruña, Espanja
Arvonimi: professori
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  eläintiede, kasvitiede
 Nimikirjoitus
Víctor López Seoane y Pardo-Montenegro (28. syyskuuta 1832 Ferrol – 14. heinäkuuta 1900 A Coruña) oli espanjalainen eläin- ja kasvitieteilijä.
Seoane opiskeli Santiago de Compostelassa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1851. Madridin Universidad Central de Madridissa hän opiskeli lääketiedettä ja valmistui Santiagossa 1859. Vuonna 1858 hän muutti Andaluciaan. 1862–1864 Seoane toimi professorina Instituto de La Coruñassa.
Seoane erikoistui hyönteisiin, lintuihin ja matelijoihin. Hän nimesi kaksi sammakkolajia ja linnuista punapyyn (Alectoris rufa) alalajin hispanica. Hänen kunniakseen on nimetty seoanenkyy (Vipera seoanei).
Teoksia

Reseña de Historia Natural de Galicia (1866)
Historia de Galicia (1885)
Fauna Mastológica de Galicia (1861–1863)
Aves Nuevas de Galicia (1870)
Notas para la fauna gallega (1877)
Examen crítico de las Perdices de Europa, particularmente de las de España y descripción de dos nuevas formas de Galicia (1891)
Bosquejo histórico de la botánica española (1897)
WarCry

| WarCry |
| --- | --- |
 Yhtye esiintymässä vuonna 2012.
Tiedot
Toiminnassa:  2001–
Levy-yhtiö:  Jaus Records  
Infobox OKNimi-testi OK: 
WarCry on espanjalainen power metal -yhtye. Yhtye on perustettu vuonna 2001.
Diskografia > Studioalbumit

WarCry (2002)
El sello de los tiempos (2002)
Alea Jacta Est (2004)
¿Dónde está la luz? (2005)
La quinta esencia (2006)
Revolución (2008)
Alfa (2011)
Inmortal (2013)
Donde el silencio se rompió... (2017)
Daimon (2022)
Aiheesta muualla

WarCry Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
WarCry Discogsissa. (englanniksi)