stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uralilais-altailaiset kielet
Areaalis-typologinen kieliryhmä

Riippumatta mahdollisesta yhteisestä alkuperästä tai sen puuttumisesta uralilais-altailaisista kielistä voidaan puhua areaalis-typologisena kieliryhmänä. Vaikka geneettistä suhdetta eikä merkittävää yhteistä sanastoa muuten kuin lainasanoina kielten välillä ei toistaiseksi ole pystytty osoittamaan, niin uralilais-altailaiset kielet muodostavat typologisesti niin selvärajaisen alueellisen yksikön verrattuna ympäröiviin, eri typologioita edustaviin kieliin, että esimerkiksi suomalainen kielitieteilijä Juha Janhunen on edustanut kantaa, että kyseisillä kielillä täytyy olla yhteinen leviämiskeskus.
Turkkilaisten kielten, mongolikielten ja tunguusikielten kantakieliä on puhuttu Mantšurian alueella, eikä Janhusen mukaan ole suurta mahdollisuutta, että myöskään uralilaisten kielten niiden kanssa samanlainen rakenteellinen typologia olisi voinut syntyä ilman läheistä kontaktia niihin. Juha Janhusen mukaan uralilais-altailaiset kielet ovat agglutinatiivisiä kieliä kuten suomen lisäksi myös turkki, mongoli, tunguusi, korea ja japani. Kielten rakennetyypistä johtuen suomella ja turkilla on  hämmentävän samantapaisia piirteitä, kuten agglutinoiva (päätteitä liimaileva) morfologia ja vokaalisointu .
Suhteessa ympäröiviin kielikuntiin uralilais-altailaiset kielet muodostavat Juha Janhusen mukaan hyvin selvärajaisen kokonaisuuden, kun ympäröivistä kielikunnista niin indoeurooppalaiset kielet ja sinotiibetiläiset kielet etelässä, jukagiiriset kielet ja tšuktšilais-kamtšatkalaisiin kielet pohjoisessa kuin myös nivhi ja ainu äärimmäisessä idässä edustavat muita typologioita. Samoin kielialueen reunoilla on Janhusen mukaan havaittavissa sekä asteittaista typologista altailaistumista muissa kielissä että altaisten kielten typologista ei-altailaistumista altailaisissa kielissä.
Samalla tavoin myös altailaisten kielten yhteisen typologian voidaan Janhusen mukaan päätellä olevan tulosta keskinäisistä kontakteista menneisyydessä ehkä muutamia tuhansia vuosia sitten, jolloin kieliryhmän muiden kantakielten kuin kantauralin tiedetään esiintyneen varsin tiiviillä yhtenäisellä alueella nykyisessä Mantšuriassa. Uralilaisen kantakielen osalta kysymys sen sijaan on monimutkaisempi.
Jaakko Häkkinen on hiljattainmilloin? esittänyt, että jukagiirisissa kielissä esiintyvät, kantauralin tasoon palautettavat lainasanat olisivat osoitus kantauralia edeltäneen kielimuodon, esikantauralin esiintymisestä Siperiassa, vaikka itse kantauralin puhuma-alueeksi monilla perusteilla viime vuosina yksimielisesti onkin katsottu Euroopan puoleinen alue Uralvuorten eteläpäässä. Ante Aikio ei ole yhtynyt Häkkisen perusteluihin, vaan on katsonut osoitetuiksi vain lainat kantasamojedista ja esikantasamojedista kantajukagiiriin.
Uralilais-altailaisten kielten pronominien suhteesta

Oheisessa taulukossa voidaan todeta uralilais-altailaisten kielten persoonapronominien samankaltaisuus. Koska pronominit ovat kielen kestävimpiä elementtejä ja pysyvät kielien muutoksessa parhaiten ja äärimmäisen harvoin kokonaan siirtyvät kielestä toiseen, niitä voidaan pitää todisteena kielisukulaisuudesta. Huomattakoon, että "s" suomen kielen pronominissa *sinä on tulosta ti > si ääntämys säännössä  vanhassa kantasuomessa, ja lausuttiin aiemmin *tinä, kuten monikossa te ja unkarin pronomini te.
Venäläinen kielitieteilijä Nikolaus Poppe esitti 1920-luvulla teorian suomen, mongolian ja turkin kielten yhteisestä uralilais-altailaisesta alkuperästä.
Kameleontti (sarjakuvahahmo)

| Kameleontti |
| --- | --- |

Luoja(t):  Stan Lee ja Steve Ditko
Kustantamo:  Marvel
Ensiesiintyminen:  Amazing Spider-Man nro 1
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Dmitri Smerdyakov
Status:  Aktiivinen
Ryhmäsidokset:  Kahdentoista Kopla
Edelliset ryhmäsidokset:  Kuuden Kopla Hydra Kraven Saalistaja
Voimat:  toisten ihmisten esittäminen
Suhteet
Sukulaiset:  Sergei Kravenoff (velipuoli)
Kameleontti (engl. Chameleon), oikealta nimeltään Dmitri Smerdyakov, on kuvitteellinen rikollinen Marvel Comicsin sarjakuvissa ja hän on Hämähäkkimiehen perivihollinen. Hänen ensiesiintymisensä oli 
Amazing Spider-Man #1 lehdessä ja hänet loivat Stan Lee ja Steve Ditko.
Kameleontti on myös ensimmäinen Hämähäkkimiehen vihollinen (jos ei lasketa rikollista, joka ampui Peter Parkerin sedän, Ben Parkerin).
Voimat ja varusteet

Kameleontin vyössä on kamera, jolla hän voi kuvata ihmisiä ja sen jälkeen vyön voimalla muuntautua kuvatun ihmisen näköiseksi.
Kameleontti muissa medioissa > Televisio

Kameleontti esiintyi useasti Hämähäkkimies-animaatiosarjassa milloin kenenkin laskuun. Kameleontti ei lainkaan puhunut sarjassa, vaan, kun hän muutti hahmoaan, tämän hahmon ääninäyttelijä puhui.
Jaksot, jossa Kameleontti esiintyi: 13 "Kameleontti", 14 "Kavala Kuusikko 1/2", 15 "Kavala Kuusikko 2/2", 33 "Framed", 34 "Mies ilman pelkoa", 35 "Lopullinen tappaja", (takauma) , 43 "Kissa", 44 "Musta Kissa" ja 54–58 Kuusi unohdettua soturia -tarinassa.
Sarjassa esiintyviä tärkeitä hahmoja, joina Kameleontti sarjassa esiintyi (suluissa määrä ja jaksot):
Peter Parker (2x) (Kameleontti)
Hämähäkkimies (3x) (Kameleontti, Kavala Kuusikko 1/2, Framed)
J. Jonah Jameson (1x) (Kameleontti)
Joseph "Robbie" Robertson (2x) (Kameleontti, Kuusi unohdettua soturia - tarinassa)
Glory Grant (1x) (Kameleontti)
Nick Fury (2x) (Kameleontti, Kissa)
Kingpin (3x) (Kavala Kuusikko 1/2, Kavala Kuusikko 2/2, Mies ilman pelkoa)
May Parker (1x) (Kavala Kuusikko 1/2)
Nuijapää (1x) (Kavala Kuusikko 2/2)
Silvermane (1x) (Kavala Kuusikko 2/2)
Anna Watson (1x) (Mies ilman pelkoa)
Daredevil (1x) (Mies ilman pelkoa)
Kameleontti muissa medioissa > Marvel Cinematic Universe

Dimitri Smerdyakov, elokuvassa ja lopputeksteissä pelkkä ”Dimitri”, esiintyy Marvel Cinematic Universessa vuoden 2019 elokuvassa Spider-Man: Far From Home, näyttelijänään Numan Acar. Tämä versio hahmosta on hämärätaustainen mies, joka työskenteli osana Nick Furyn ja Maria Hillin muodostamaa tiimiä. Jotta Peter Parker voisi auttaa heitä ja Quentin Beckiä taistelussa Elementaaleja vastaan Prahassa, Furyn liittolaiset olivat järjestäneet Prahan Peterin luokkaretken seuraavaksi etapiksi Pariisin tilalle, Smerdyakovin toimiessa koululaisten linja-auton kuljettajana.
Kameleontiksi ryhtynyt versio Dmitri Smerdyakovista esiintyy vaihtoehtoisessa aikajanassa, Disney+-sarjassa Your Friendly Neighborhood Spider-Man (2025–), ääninäyttelijänään Roger Craig Smith.
Kameleontti muissa medioissa > Sony’s Spider-Man Universe

Dimitri Kravinoff / Kameleontti esiintyi Sony’s Spider-Man Universessa hänen velipuoleensa, Sergei Kravinoffiin / Kraven Saalistajaan keskittyvässä elokuvassa Kraven the Hunter (2024). Smerdyakovia näyttelee Fred Hechinger.
Kameleontti Hämähäkkimies-animaatiosarjassa
Jack C. Haldeman II

| Jack C>  Haldeman II.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 18. joulukuuta 1941
Kuollut: 1. tammikuuta 2002 (60 vuotta)
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  biologi, kirjailija
Aiheesta muualla
www.sff.net/people/jack.haldeman
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jack Carroll ”Jay” Haldeman II (18. joulukuuta 1941 – 1. tammikuuta 2002) oli yhdysvaltalainen biologi ja tieteiskirjailija. Hän oli tieteiskirjailija Joe Haldemanin vanhempi veli.
Aiheesta muualla

Jack Haldeman's Home Page sff.net. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Yhdysvallat  Japani  Tšekki
Cariba Heine

| Cariba Heine |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. lokakuuta 1988 (ikä 36)  Johannesburg, Etelä-Afrikka
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Cari, Beba
Aktiivisena:  2006–
Merkittävät roolit:  Rikki Chadwick (H2O: Just Add Water)
Aiheesta muualla
IMDb 
Cariba Heine (s. 1. lokakuuta 1988 Johannesburg, Etelä-Afrikka) on australialainen näyttelijä. Cariba muutti Australiaan 1991lähde?.
Heine esiintyi australialaisessa nuortensarjassa H2O, jossa hän näytteli Rikkiä. Sarjaa on esitetty Yleisradion televisio-ohjelmassa Summerilähde?.
Varhainen elämä

Heine syntyi Johannesburgissa Kevin ja Michelle Heinelle, mutta muutti Australiaan vuonna 1991, Heinen ollessa kolme. Heine on saanut koulutusta jazztanssiin, steppiin, balettiin, akrobatiaan ja rytmiseen voimisteluun. Heine on esiintynyt myös yhdysvaltalaisen Will Young -nimisen laulajan musiikkivideolla "Leave Right Now". Vuonna 2009 Heine sai pääroolin elokuvasta A Model Daughter: The Killing of Caroline Byrne. Tämän jälkeen hänet kiinnitettiin Rikki Chadwickin rooliin merenneidoista kertovaan sarjaan H2O. Vuonna 2012 hän näytteli Heatheriä elokuvassa Bait.lähde?
Filmografia

2005: Strictly Dancing: Hän itse
2007, 2008 ja 2010: H2O: Just Add Water: Rikki Chadwick
2007: Stupid, Stupid Man: Mindy
2008: Blue Water High: Bridget Sanchez
2009: The Pacific: Phyllis
2009: A Model Daughter: The Killing of Caroline Byrne: Caroline Byrne
2010: Dance Academy: Isabelle
2010: The Future Machine: Kate Hill
2011: Blood Brothers: Ellie Carter
2011: Bait: Heather
2016: Mako Mermaids: Rikki Chadwick
Siperian tataarit

Siperian tataareja vuonna 2014.
Siperian tataarit (oma nimitys: Sibirtar, Sibirtatarlar) ovat etninen ryhmä Venäjällä, Länsi-Siperiassa. "Sipiirejä" on noin 200 000 ja he ovat yksi suurimmista tataarien alaryhmistä. Sipiirien puhuma kieli on seperia, joka käyttää tataarin kielen kirjakieltä, mutta on kehittynyt melko erilaiseksi. Sipiirien esi-isät ovat osittain lännempänä asuneita turkkilaisia ja suomalais-ugrilaisia kansoja, mutta pääasiassa Siperien juuret ovat kiptšakeissa. Tataarit muuttivat alueelle noin 1350–1900.
 Samoin heidän kielessään on vaikutteita kiptšakkien kielestä, joka kuitenkin lähinnä muistuttaa Kazanin tataarien kieltä. Lainasanoja on myös kazakista, baškiirista, uzbekista ja venäjästä.
Vuoden 2002 väestönlaskennassa Siperiassa asui 500 000 tataaria, mutta suurin osa (300 000) heistä oli Kazanin tataareja, jotka olivat asettuneet alueelle vasta myöhemmin.
Aiheesta muualla

Mы сибирские татары перепись населения 2020г
сибирские татары / Россия, любовь моя! / телеканал культура
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Siperian tataarit Wikimedia Commonsissa
Porsche Boxster 986

| Porsche Boxster 986 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Saksa  Suomi
Valmistaja:  Porsche
Valmistusvuodet:  1996–2004
Korimalli:  2-ovinen roadster
Luokka:  S-segmentti
Edeltäjä:  Porsche 968
Seuraaja:  Porsche Boxster 987
Tekniset tiedot
Moottori:  6-sylinterinen bokseri
Iskutilavuus:  2 480–3 179 cm3
Teho:  204–261 hv
Huippunopeus:  240–260 km/h
Kiihtyvyys:  5,9–6,9 s (0–100 km/h)
Vetotapa:  takaveto
Kulutus:  7,8–11,3 l/100 km (yhd.)
Porsche Boxster on keskimoottorinen, roadster-tyyppinen urheiluauto, joka esiteltiin vuonna 1996. Boxster on Porschen edullisin ja pienin automalli. Mallinimi tulee sanoista Boxer (viitaten bokserimoottoriin) ja Roadster.
Ensimmäisen sukupolven Boxsterin on muotoillut Style Porsche -osaston johtaja Harm Lagaay. Muotoilussa käytettiin lähtökohtana perinteisiä linjoja, joista aiemmissa malleissa oli jonkin verran jo poikettu.
Auton valmistus aloitettiin vuonna 1996 Stuttgartissa entisellä Porsche 928 -tehtaalla. Myös Valmetin autotehdas Uudessakaupungissa valmisti Boxstereita. Ensimmäisen sukupolven Boxster oli Porschen myydyin malli ennen Porsche Cayenne -maasturin myyntiintuloa.
Syksyllä 2002 malliin tehtiin facelift, jonka yhteydessä puskurit muotoiltiin uudelleen korostaen enemmän ilmanottoaukkoja ja pakoputkea. Kirkkaat ajovaloumpiot ovat vakiot. Samalla luovuttiin sivu- ja takavilkkujen ruskeankeltaisesta sävystä. Tosin Yhdysvalloissa säilyivät ruskeankeltaiset etusivuvalot ja punaiset takavilkut. Kuomu on uudelleen muotoiltu ja takalasi on korvattu lasisella aiemman muovisen sijaan.
Boxsterien yleisimmät värit ovat hopea, musta ja sininen edustaen kolmea neljännestä valmistusmäärästä.
Moottorit

| Malli | Moottori | Iskutilavuus | Teho | Vääntö | Mallivuodet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2.5 | B6 M96/20 | 2 480 cm3 | 150 kW (204 hv) @ 6 000 r/min | 245 Nm @ 4 500 r/min | 1997–2000 |
| 2.7 | B6 M96/22 | 2 687 cm3 | 162 kW (220 hv) @ 6 500 r/min | 260 Nm @ 4 500 r/min | 2000–2003 |
| 2.7 | B6 M96/23 | 2 687 cm3 | 168 kW (228 hv) @ 6 300 r/min | 260 Nm @ 4 700 r/min | 2003–2004 |
| 3.2 S | B6 M96/21 | 3 179 cm3 | 185 kW (253 hv) @ 6 250 r/min | 305 Nm @ 4 500 r/min | 2000–2003 |
| 3.2 S | B6 M96/24 | 3 179 cm3 | 192 kW (261 hv) | 310 Nm @ 4 600 r/min | 2003–2004 |
Mitat

Pituus: 4 315 mm
Leveys: 1 786 mm
Korkeus: 1 290 mm
Akseliväli: 2 415 mm
Raideleveys (e/t): 1 455/1 508 mm
Omamassa: 1 250–1 335 kg
Tavaratila: 260 l
Eduardo Camavinga

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Eduardo Celmi Camavinga
Syntymäaika: 10. marraskuuta 2002 (ikä 22)
Syntymäpaikka: Miconge, Angola
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 185 cm
Seura
Seura: Real Madrid
Pelinumero: 6
Junioriseurat
2009–2013: Drapeau-Fougères
2013–2018: Rennes
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2018–2019 | Rennes B | 13 | (4) |
| 2019–2021 | Rennes | 71 | (2) |
| 2021– | Real Madrid | 103 | (2) |
Maajoukkue
| 2019–2022 | Ranska U21 | 13 | (2) |
| 2020– | Ranska | 24 | (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 12. helmikuuta 2025.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 21. joulukuuta 2024.
| Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Maa:   Ranska> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Qatar 2022 | jalkapallo |  |
Eduardo Celmi Camavinga (s. 10. marraskuuta 2002 Miconge, Angola) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Real Madridia ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura

Camavinga liittyi Rennesin junioriakatemiaan 11-vuotiaana. Camavinga allekirjoitti ensimmäisen ammattilaissopimuksensa Rennesin kanssa 14. joulukuuta 2018 ollessaan 16-vuotias, jolloin hänestä tuli samalla seuran historian nuorin ammattilaissopimuksen tehnyt pelaaja. Ensimmäisen ottelunsa ammattilaistasolla hän pelasi 6. huhtikuuta 2019 Angersia vastaan. Hän oli tuolloin nuorin koskaan Rennesin edustusjoukkueessa debytoinnut pelaaja, oltuaan iältään 16 vuotta ja neljä kuukautta.
18. elokuuta 2019 Camavinga kirjautti yhden maaliin johtaneen syötön nimiinsä ottelussa Paris Saint-Germainia vastaan. Ottelu päättyi Rennesin 2–1-voittoon ja Camavinga palkittiin ottelun parhaana pelaajana. Ensimmäisen maalinsa joukkueessa hän teki 15. joulukuuta 2019 ottelussa Lyonia vastaan. Hän pelasi Rennesin ykkösjoukkueessa kaikkiaan 71 Ligue 1:n ottelua ja teki kaksi maalia. Mestarien liigassa ja Eurooppa-liigassa hän pelasi neljä ottelua.
31. elokuuta 2021 Camavinga siirtyi kuusivuotisella sopimuksella espanjalaisseura Real Madridiin. Hänestä maksettiin 31 miljoonan euron siirtokorvaus, jonka lisäksi se voi nousta yhteensä 9 miljoonalla eurolla erilaisten menestysehtojen täyttyessä. Hän pelasi kaudella 2021–2022 kaikkiaan 26 Primera Divisiónin ottelua, joista kolmessatoista hän oli avauskokoonpanossa, ja teki kaksi maalia Realin voittaessa mestaruuden. Mestarien liigassa hän pelasi kymmenessä ottelussa, mutta oli vain kerran avauksessa. Voittoisassa loppuottelussa Liverpoolia vastaan hän pelasi neljä minuuttia. Hän voitti Supercopa de Españan 2021 ja UEFA Super Cupin 2022.
Maajoukkueura

Camavinga pelasi kolme ottelua alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2021. Hän teki ensiesiintymisensä Ranskan A-maajoukkueessa Kansojen liigan ottelussa Kroatiaa vastaan syyskuussa 2020. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki 7. lokakuuta 2020 ystävyysottelussa Ukrainaa vastaan, jolloin hänestä tuli nuorin Ranskan maajoukkueessa maalin tehnyt pelaaja sitten Maurice Gastigerin vuonna 1914. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2022 kaksi ottelua Ranskan hopeajoukkueessa: kokonaan alkulohkopelin Tunisiaa vastaan ja loppuottelussa Argentiinaa vastaan viimeiset 49 minuuttia. EM-kilpailuissa 2024 hän pelasi avauskokoonpanossa puolivälieräottelussa Portugalia vastaan ja tuli vaihdosta kentälle kolmessa muussa ottelussa.
Camavinga on pelannut vuoden 2024 loppuun mennessä 24 A-maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia, joista toisen lokakuussa 2024 Kansojen liigan ottelussa Israelia vastaan.
Aiheesta muualla

Eduardo Camavingan tilastot Soccerway-sivustolla
Real Madrid – Primera División
1 Courtois |
2 Carvajal |
3 Militão |
4 Alaba |
5 Bellingham |
6 Camavinga |
7 Vinícius Júnior |
8 Valverde |
9 Mbappé |
10 Modrić |
11 Rodrygo |
13 Lunin |
14 Tchouaméni |
15 Güler |
16 Endrick |
17 Vázquez |
18 Vallejo |
19 Ceballos |
20 García |
21 Brahim |
22 Rüdiger |
23 Mendy |
Valmentaja Ancelotti
Ranskan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Lloris |
2 Pavard |
3 Disasi |
4 Varane |
5 Koundé |
6 Guendouzi |
7 Griezmann |
8 Tchouaméni |
9 Giroud |
10 Mbappé |
11 Dembélé |
12 Kolo Muani |
13 Fofana |
14 Rabiot |
15 Veretout |
16 Mandanda |
17 Saliba |
18 Upamecano |
19 Benzema |
20 Coman |
21 L. Hernández |
22 T. Hernández |
23 Areola |
24 Konaté |
25 Camavinga |
26 Thuram |
Valmentaja Deschamps
Ranskan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2024
1 Samba |
2 Pavard |
3 Mendy |
4 Upamecano |
5 Koundé |
6 Camavinga |
7 Griezmann |
8 Tchouaméni |
9 Giroud |
10 Mbappé |
11 Dembélé |
12 Kolo Muani |
13 Kanté |
14 Rabiot |
15 Thuram |
16 Maignan |
17 Saliba |
18 Zaïre-Emery |
19 Fofana |
20 Coman |
21 Clauss |
22 Hernández |
23 Areola |
24 Konaté |
25 Barcola |
Valmentaja Deschamps
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data
Toivo (fregatti)

| Toivo |
| --- | --- |
 W. H. Yorken maalaus vuodelta 1872 Pohjois-Pohjanmaan museossa.
Tyyppi:  fregatti
Lippuvaltio:   Suomi
Kotipaikka:  Oulu
Omistaja:  norjalainen laivanvarustaja (1888–1895)
Aiemmat omistajat:  Kauppahuone J. W. Snellman G:son (1871–1888)
Rakennustelakka:  Toppilan veistämö
Vesillelasku:  29. heinäkuuta 1871
Neitsytmatka:  Liverpool (18.10.1871 – 4.12.1871)
Tekniset tiedot
Pituus:  51,8 m
Leveys:  11,3 m
Syväys:  6,75 m
Miehistö:  20 (1871)
Lähteet:  
Fregatti Toivo on suurin Oulussa rakennetuista purjelaivoista.
Fregatti (myöhemmin parkki) Toivo rakennettiin Toppilassa Kraakkulan veistämöllä vuosina 1869–1871 bostonilaisen William H. Varneyn piirustusten mukaan. Se rakennettiin puusta, ja pohja päällystettiin ensimmäisellä matkalla Englannissa kuparipeitteellä. Toivo laskettiin vesille 29. heinäkuuta 1871, ja neitsytmatkalleen Liverpooliin se lähti pari kuukautta vesillelaskun jälkeen kapteeninaan Henrik Wilhelm Snellman nuorempi.
Kauppahuone J. W. Snellman G:son omisti Toivon vuosina 1871–1888. Noina vuosina Toivo teki matkoja muun muassa Hongkongiin, Setúbaliin, Surabayaan, Rio de Janeiroon ja Philadelphiaan. Vuonna 1888, kun alus oli Cardiffissa, se myytiin norjalaiselle laivanvarustajalle. Vakuutusyhtiö Lloyd’sin rekisteristä se poistettiin vuonna 1895.
Toivon muistoksi on tehty Pohjois-Pohjanmaan museossa esillä oleva August Pullin rakentama pienoismalli. Tuiran kirkossa on Oulun Laivanpäällystöyhdistyksen naistoimikunnan 1990-luvun lopulla lahjoittama, Einari Sorosen rakentama Toivo-kirkkolaiva.
Toivosta on tehty alun perin pilkkaviisuksi tarkoitettu laulu, joka kertoo karrikoidussa muodossa Toivon seilauksista nuoren, 23-vuotiaan päällikkönsä H. W. Snellmanin (Wille-herra) johdolla.
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta Laiva Toivo, Oulu on Wikiaineistossa
Kaukiainen, Yrjö: Laiva Toivo, Oulu.  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1998.  ISBN 951-746-026-0
Skiftesvik, Joni: Laiva Toivo, Oulu (näytelmä). Oulun pääkirjaston Oulu-kokoelmat.
Intialaisesta temppelistä Tampereen taidemuseoon kulkeutuivat ryöstetyt Buddhan kuvat, joiden arvoa ei rahalla voida määritellä, Seura, 28.04.1937, nro 17, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Oulun historia
| --- | --- |
Oulun palot:  v. 1652 palo  v. 1655 palo  v. 1705 palot  v. 1715 palo  v. 1773 palo  v. 1822 palo  v. 1882 palo 
Merenkulku:  Fregatti Toivo  Hailuotolaiva  Kiikelin hylky  Laitakarin hylky  Hinaaja Oulu II  Sophia Marian hylky 
Teollisuuden historia:  Aittokoski Oy  Katri Antell  Merijal  Oulu Oy  Pateniemen saha  Tervahovi  Toppila Oy  Toppilan Mallasjuomatehdas  Typpi Oy  Ab Uleå Oy  Veljekset Åström 
Kuntaliitokset:  1965: Oulujoen kunta  2009: Ylikiimingin kunta  2013:  Haukiputaan kunta  Kiimingin kunta  Oulunsalon kunta  Yli-Iin kunta 
Katso myös:  Kierikkikeskus  Latokankaan kivikautinen asuinalue  Oulun kasarmi  Oulun kristalliyö  Oulun linna  Oulun valtaus  Pikku-Berliini  Rekikylän kivikautinen asuinpaikka  Typpi Oy:n räjähdysturma  Ylikiimingin seurakunta
Saint-Étienne

| Saint-Étienne |
| --- | --- |
 Näkymä kaupunkiin
 vaakuna
 Saint-Étienne
 Koordinaatit: 45°26′5″N, 4°23′25″E 
Valtio:  Ranska
Hallintoalue:  Auvergne-Rhône-Alpes
Departementti:  Loire
Arrondissementti:  Saint-Étienne
Kantoni:  1., 2., 3., 4., 5. ja 6.
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Gaël Perdriau
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  80 km²
Väkiluku (2021):  172 718
 – Väestötiheys:  2 159 as./km²
 – Metropolialue:  406 257
 
 www.saint-etienne.fr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Saint-Étienne on Loiren departementin pääkaupunki Kaakkois-Ranskassa. 50 kilometrin päässä Lyonista lounaaseen sijaitseva kaupunki on tärkeä kivihiilialueen keskus. Saint-Étienne on saanut nimensä ensimmäisen kristityn marttyyrin Stefanuksen mukaan.
Saint-Étiennen väkiluku vuonna 2021 oli noin 173 000. Asukasluku on pysynyt suhteellisen samana vuoden 2010 jälkeen, mutta vuodesta 1968 väkiluku on laskenut noin 50 000:lla. Saint-Étiennen metropolialueella oli vuonna 2020 noin 406 000 asukasta.
Historia

Saint-Étiennesta tuli metalliteollisuuskeskus jo 1300-luvulla, ja kaupungissa alettiin kaivaa hiiltä erityisestä veitsien valmistusta varten. Teollisuus oli alkujaan pienimuotoista käsityöläisyyttä, mutta 1400-luvulla ala alkoi todella kasvaa. Saint-Étiennessa ruvettiin valmistaa myös muita tuotteita, erityisesti aseita. Kaupunkiin perustettiin 1764 kuninkaallinen asetehdas.
Saint-Étiennen väkiluku kasvoi 1700-luvun alussa nopeasti kaupungistumisen seurauksena. Suurin osa asukkaista teki 1800-luvulla teollisuustöitä, ja vuonna 1820 asukkaita oli 19 100. Asukasluku oli kasvanut vuoteen 1856 mennessä 94 000:nteen. Tuohon aikaan pitsinauhojen valmistuksessa työskenteli peräti puolet kaupungin työvoimasta.
Saint-Étienne oli vuonna 1911 Ranskan kymmenenneksi suurin kaupunki, ja sen raskas teollisuus oli vahvoilla 1900-luvun alussa maailmansotien ansiosta. Kaupunkia pommitettiin sen takia raskaasti toisen maailmansodan aikana.
Toisen maailmansodan jälkeen teollisuustuotanto ajautui kriisiin, ja Saint-Étiennestä hävisi paljon työpaikkoja. Hiilikaivosten sulkeminen 1950- ja 1960-luvulla aiheutti noin 25 000 työpaikan menetyksen, ja sama määrä työpaikkoja katosi teollisuudesta 1970- ja 1980-lukujen aikana. Asukasluku väheni samaan aikaan, sillä se oli korkeimmillaan vuonna 1968, jolloin kaupungissa asui noin 220 000 ihmistä.
Väestö

Saint-Étiennen väkiluku vuoden 2021 väestönlaskennan mukaan oli 172 718, ja sen metropolialueella asui edellisenä vuonna 406 257 ihmistä.  Kaupungin väkuluku oli vuodesta 2015 kasvanut noin 1 700:lla eli 0,2 prosentilla vuotta kohden. Väkiluku on pysynys vuoden 2010 jälkeen melkein samana, sillä silloin Saint-Étiennessä oli 171 260	asukasta. Väestö oli vuonna 1968 peräti 223 223, ja sen jälkeen väkiluku laski 2000-luvun alkuun saakka. Vuosien 1975 ja 1982 välillä väestönkasvu oli –1,0 prosenttia sekä vuosien 1990 ja 1999 välillä –1,1 prosenttia. Väestön väheneminen johtui erityisesti muuttoliikkeestä, joka suuntautui pois kaupungista.
Urheilu

Jalkapallojoukkue AS Saint-Étienne pelaa Ranskan pääsarjassa. Vuoden 2005 maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Saint-Étiennessä ja Saint-Galmierissa.
Kaupungissa syntyneitä

Claude Fauriel (1772–1844), historioitsija, kielitieteilijä ja kriitikko
Saint Marcellin Champagnat (1789–1840), pappi
Jules Janin (1804–1874), kirjailija ja kriitikko
Bernard Lavilliers (s. 1946), laulaja
Willy Sagnol (s. 1977), jalkapalloilija
Thierry Gueorgiou (s. 1979), suunnistaja