stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jan Karlsgården

Jan Karlsgårdenin ulkoilmamuseo vuonna 2011.
Yksi tuulimyllyistä.
Jan Karlsgården on Kastelholmassa Ahvenanmaalla sijaitseva ulkoilmamuseo, jossa esitellään 1800-luvun talonpoikien elämää. Se on Helsingin Seurasaaren tavoin koottu muualta tuoduista rakennuksista. Museon kokonaisuus ei ole alkuperäinen maatila, mutta rakennuksista on yritetty luoda tyypillinen ahvenanmaalainen talokokonaisuus. Useimmat talot ovat 1700- ja 1800-luvuilta.
Historia

Jo 1920-luvulla alettiin suunnitella Ahvenanmaalle ulkoilmamuseota Skansenin tapaan, ja vuonna 1931 alueelle siirrettiin pari tuulimyllyä. Museo sai nimensä Jan Karlsin tilalta joka Finströmin Bambölen kylästä, mistä päärakennuskin on tuotu. Päärakennus tuotiin paikalle vuonna 1934. Sen jälkeen sinne on tuotu noin 20 rakennusta eri puolilta Ahvenanmaata.
Ahvenanmaalaisesta rakennuskulttuurista

Ennen vanhaan pihapiiri jaettiin perinteisesti mies- ja karjapihaan. Päärakennus, pihatupa, erilaiset yöpymiseen ja tavaroiden säilytykseen käytetyt aitat laskettiin miespihaan kuuluviksi. Karjapihaan taas kuuluivat talli, vaunuliiteri, navetta ja lampola ja sen lato ja ulkorakennukset. Tiloilla oli myös usein rakennuksia jotka eivät olleet pihapiirissä niin kuin sauna, paja, riihi ja mahdollinen venevaja.
Näytökset ja museo

Museossa järjestetään erilaisia toimintapäiviä joilla esitellään perinteisiä työtapoja ja entisajan elämää. 1940-luvulta lähtien on museossa pystytetty perinteeksi tullut juhannussalko. Vuosittain joulukuussa siellä järjestetään Ahvenanmaan suurimmat pikkujoulumarkkinat. Museorakennuksiin pääsee sisälle vain kesäaikana, muuten alueelle on vapaa pääsy ympäri vuoden.
Kuvia

Jan Karlsgårdenin ulkoilmamuseo.
Jan Karlsgårdenin ulkoilmamuseo vuonna 2013.
Kuva sisältä päärakennuksesta Jan Karlsgården, Sund, Ahvenanmaa.
Talon ulkorakennuksia Jan Karlsgårdenissa Sundissa vuonna 2012.
Jan Karlsgården vuonna 1991.
Tuulimyllyjä.
Tuulimylly.
Aiheesta muualla

Jan Karlsgårdens friluftsmuseum (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
KirjastoVirma: Rakentamisen historiaa (Arkistoitu – Internet Archive)
Ivan Ivanov

| Mitalit> Maa:   Bulgaria.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Bulgaria.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Bulgaria.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Maa:   Bulgaria> Miesten painonnosto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Barcelona 1992 | 52 kg |  |
|       Hylätty | Sydney 2000 | 56 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ateena 1989 | 52 kg |  |
|  Kultaa | Budapest 1990 | 52 kg |  |
|  Kultaa | Donaueschingen 1991 | 52 kg |  |
|  Kultaa | Melbourne 1993 | 54 kg |  |
|  Hopeaa | Istanbul 1994 | 54 kg |  |
|  Pronssia | Lahti 1998 | 56 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ateena 1989 | 52 kg |  |
|  Kultaa | Aalborg 1990 | 52 kg |  |
|  Kultaa | Szekszard 1992 | 56 kg |  |
|  Kultaa | Sofia 1993 | 54 kg |  |
|  Kultaa | Riesa 1998 | 56 kg |  |
|  Hopeaa | Varsova 1995 | 54 kg |  |
|  Hopeaa | Sofia 2000 | 56 kg |  |
|  Pronssia | Wladyslawowo 1991 | 56 kg |  |
|  Pronssia | La Coruña 1999 | 56 kg |  |
Ivan Ivanov Ivanov (bulg. Иван Иванов Иванов, s. 27. elokuuta 1971 Šumen, Bulgaria) on entinen bulgarialainen painonnostaja ja olympiavoittaja.
Ivanov voitti kultaa Barcelonan 1992 olympialaisissa kevyimmässä eli alle 52-kiloisten sarjassa tuloksella 265 kg. Hän nosti tempauksessa 115 kg ja työnnössä 150 kg. Atlantan 1996 olympialaisissa hän sijoittui kevyimmässä eli alle 54-kiloisten sarjassa kuudenneksi. Sydneyn 2000 olympialaisissa kevyin sarja oli alle 56 kiloa, ja Ivanov sijoittui siinä alun perin toiseksi mutta menetti mitalinsa jäätyään kiinni dopingtestissä.
Ivanov voitti maailmanmestaruuden alle 52-kiloisten sarjassa vuosina 1989, 1990 ja 1991 sekä alle 54-kiloisissa vuonna 1993. Hän voitti Euroopan-mestaruuden alle 52-kiloisissa vuosina 1989 ja 1990, alle 56-kiloisissa vuosina 1992 ja 1998 sekä alle 54-kiloisissa vuonna 1993. Lisäksi hän saavutti yhden MM-hopean, yhden MM-pronssin, kaksi EM-hopeaa ja kaksi MM-pronssia.
Jazz ist anders

| Jazz ist anders Die Ärzte |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2. marraskuuta 2007
 Formaatti: CD, LP
 Tuottaja(t): Die Ärzte
 Tyylilaji: punk rock
 Kesto: 50.47
 Levy-yhtiö: Hot Action
Listasijoitukset
  1.
Die Ärzten muut julkaisut
| Bäst of 2006 | Jazz ist anders 2007 | Overkiller 2009 |
Singlet albumilta Jazz ist anders
 ”Junge” Julkaistu: 5. lokakuuta 2007  ”Lied vom Scheitern” Julkaistu: 18. tammikuuta 2008  ”Lasse redn” Julkaistu: 11. huhtikuuta 2008
Jazz ist anders on Die Ärzten kahdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 2. marraskuuta 2007. Albumin mukana on myös EP-levy, joka sisältää kolme varsinaista kappaletta ja yhden piilotetun kappaleen. Albumi on yhtyeen diskografiassa jo toinen albumi, jonka yhtye on tuottanut kokonaan itse. Albumi nousi Saksassa virallisen albumilistan ensimmäiselle sijalle, jolla se vietti yhteensä seitsemän listaviikkoa. Yhteensä albumi pysyi listalla 68 viikkoa.
Jazz ist anders on ulkonäöltään humoristinen, kuten yhtyeen jotkin aiemmat julkaisut. Tavallisen cd-kotelon sijaan albumi on pakattu pieneen pahviseen pizzalaatikkoon. CD:n pintaan on painettu pizzan kuva ja mukana tuleva EP on tomaatin viipaleen kuvalla varustettu CD tai paperinen vihreä chili, johon on painettu koodi, joka mahdollistaa EP:n lataamisen yhtyeen kotisivuilta.
Albumin kappaleista ”Junge”, ”Lied vom Scheitern” ja ”Lasse redn” julkaistiin singlet ja musiikkivideot.
Albumista julkaistiin myös Jazz ist anders (Economy), joka sisältää humoristiset versiot alkuperäisen albumin kappaleista. Economy julkaistiin CD:nä myytäväksi yhtyeen Es wird eng -kiertueella, sekä yleiseen myyntiin vinyylinä. CD:tä ja vinyyliä koristaa kuva pizzan pohjasta.
Kappaleet

Himmelblau – 3.16 (säv. , san. Farin Urlaub)
Lied vom Scheitern – 3.29 (säv. Dirk Felsenheimer, san. Felsenheimer)
Breit – 3.14 (säv. Rodrigo González, san. González, Urlaub)
Lasse redn – 2.49 (säv. , san. Urlaub)
Die ewige Maitresse – 2.24 (säv. González, san. Felsenheimer)
Junge – 3.07 (säv. , san. Urlaub)
Nur einen Kuss – 4.25 (säv. , san. Urlaub)
Perfekt  – 2.35 (säv. , san. Felsenheimer)
Heulerei – 2.13 (säv. , san. Urlaub)
Licht am Ende des Sarges – 2.47 (säv. , san. Felsenheimer)
Niedliches Liebeslied – 3.40 (säv. González, san. Felsenheimer)
Deine Freundin – 2.13 (säv. , san. Urlaub)
Allein – 3.50 (säv. , san. Urlaub)
Tu das nicht – 3.52 (säv. , san. Felsenheimer)
Living Hell – 3.41 (säv. , san. Urlaub)
Vorbei ist vorbei – 3.04 (säv. , san. Urlaub)
Kappaleet > Bonus EP

Wir sind die Besten – 2.28 ( säv. , san. Urlaub )
Nimm es wie ein Mann (a.k.a. Kurt Cobain) – 1.57 (säv. González, san. Felsenheimer)
Wir waren die Besten – 4.14 (säv. , san. Felsenheimer)
Wir sind die Lustigsten – 4.34 (säv. , san. González)
Arvostelut

AllMusic:
Laut.de:
It’s Great, It’s Ray Smith

| It’s Great, It’s Ray Smith Ray Smith |
| --- | --- | --- |

LP-levyn kansikuva.
Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1950-luvun lopussa   ja 1960-luvun alussa
 Julkaistu: 1975
 Formaatti: LP-levy
 Tyylilaji: rock and roll
 Levy-yhtiö: Judd Records
Ray Smithin muut julkaisut
|   | It’s Great, It’s Ray Smith  |   |
It’s Great, It’s Ray Smith on Ray Smithin kokoelma-albumi, jonka kappaleet on äänitetty 1950-luvun lopussa ja 1960-luvun alussa. Kappaleista menestynein on Top Twenty -hitti ”Rockin’ Little Angel” vuodelta 1960. Monoäänisen albumin on julkaissut Judd Records, joka on osa Georgian Atlantassa toimivaa National Recording Corporationia (NRC). NRC on huolehtinut levyn jakelusta.
Kappaleet

Sivu 1.
You Made a Hit
Why, Why, Why
Rockin’ Bandit
So Young
Right Behind You Baby
Sail Away
Candy Doll
Let Your Self Go (tai Let Yourself Go)
Johnny the Hummer
Did We Have a Party
Sivu 2.
Rockin’ Little Angel
Rebound
Makes Me Feel Good
That’s All Right
Little Miss Blue
Blonde Hair, Blue Eyes (tai Blond Hair Blue Eyes)
Put Your Arms Around Me Honey
Robin the Cradle
Nice Guy
Rockin Robin (tai Rockin’ Robin)
Kappaleiden julkaisija on BMI.
James J. Bulger

James J. Bulger
James Joseph ”Whitey” Bulger, Jr. (3. syyskuuta 1929 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat – 30. lokakuuta 2018 Länsi-Virginia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen rikollinen. Hän oli FBI:n kymmenen etsityimmän henkilön listalla 19. elokuuta 1999 alkaen. Hänen löytämiseensä johtavista tiedoista luvattiin kahden miljoonan dollarin palkkio. Hänet pidätettiin vuonna 2011.
Bulger syntyi Massachusettsissa katolilaisille irlantilaisille vanhemmille. Hän varttui vuokralähiössä South Bostonissa. Yksi hänen sisaruksistaan on William M. Bulger, joka on valinnut elämässään varsin erilaisen suunnan; hän toimi kahdeksantoista vuoden ajan osavaltion senaatin puheenjohtajana.
Bulger toimi vuonna 1957 vankilassa vapaaehtoisena koehenkilönä lääketieteellisissä kokeissa, joissa tutkittiin LSD:tä hoitokeinona skitsofreniaan.
Bulgerilla oli vuonna 1967 syntynyt Douglas Glenn Cyr -niminen poika, joka kuoli jo 6-vuotiaana vuonna 1973. Lapsen äiti, Bulgerin silloinen avovaimo Lindsey Cyr, salasi pojan isyyden lapsen suojelemiseksi mahdollisilta isänsä rikollisvihollisilta.
Bulger sai 2015 lisähuomiota uuden Black Mass -nimisen elokuvan myötä, joka kertoo Bulgerin rikollispuuhista. Elokuvassa Bulgeria näyttelee Johnny Depp.
Bulger surmattiin 30. lokakuuta 2018 heti samana päivänä, kun hänet oli siirretty Floridasta Hazeltonin vankilaan Länsi-Virginiaan.
Rikosura

Bulger joutui pidätetyksi ensimmäistä kertaa jo 13-vuotiaana. Hän liittyi nuorisorikollisten katujengiin, ja pidätysten jatkuttua Bulger joutui tarkkailukeskukseen, josta hän vapautui vasta vuonna 1948. Hän palveli Yhdysvaltain ilmavoimissa vuosina 1948–1952, mutta joutui tuonakin aikana toistuvasti pidätetyksi, vuonna 1950 sotilaskarkuruudesta.
Bulger syyllistyi vuonna 1952 kaappaukseen ja pian lukuisiin pankkiryöstöihin Rhode Islandilla ja Indianassa. Hänet tuomittiin kesäkuussa 1956 vankeuteen 25 vuodeksi. Hän aloitti tuomionsa kärsimisen United States Penitentiaryssa Atlantassa, mutta päätyi vuonna 1959 Alcatraziin. Hän istui siellä vuoteen 1962 ja vapautui vuonna 1965. Hän sittemmin ryhtyi järjestäytyneeseen rikollisuuteen.
Bulger kuului pääasiassa Bostonin alueella toimivaan Winter Hill Gangiin, ja häntä etsittiin epäiltynä muun muassa sellaisista rikoksista kuin osallisuudesta murhiin ja huumausainekaupasta sekä rahanpesusta.
Pakoilu

Bulger pakeni Bostonista 23. joulukuuta 1994 ja oli kateissa siitä lähtien. Hänen kuvansa näytettiin America's Most Wanted -ohjelmassa ensimmäistä kertaa vuonna 1995. Alun perin häntä avusti pakomatkalla hänen rakastajattarensa Theresa Stanley.
Viimeisin vahvistettu havainto James J. Bulgerista oli Lontoosta vuodelta 2002. Heinäkuussa 2005 FBI lähetti tutkijoitaan selvittelemään mahdollista johtolankaa Uruguaysta. FBI oli tutkinut huhtikuussa 2007 Taorminassa, Sisilian saarella Italiassa mahdollisesti tehtyä havaintoa Bulgerista ja hänen rakastajattarestaan Catherinesta.
Kiinnijääminen

Bulger jäi kiinni Santa Monicassa Los Angelesissa 22. kesäkuuta 2011, jossa hän asui väärällä nimellä yhdessä pitkäaikaisen naisystävänsä kanssa. Myös naisystävä Catherine Greig pidätettiin. Asunnosta löytyi useita käsiaseita sekä peräti 800 000 dollarin edestä käteistä rahaa ja muita arvoesineitä.
Bostonilaisgangsteri oli kiinni jäädessään 81-vuotias, ja hän ehti olla pakosalla noin 16 vuotta.
Julkisuudessa on epäilty, että Bulger sai olla pakosalla pitkään, koska liittovaltion poliisi ei etsinyt häntä tarpeeksi tehokkaasti. Bulger oli aiemmin toiminut FBI:n tietolähteenä.
Ivan Iljin

Ivan Iljin
Ivan Aleksandrovitš Iljin (ven. Ива́н Алекса́ндрович Ильи́н, 9. huhtikuuta (J: 28. maaliskuuta) 1883 Moskova – 21. joulukuuta 1954 Zollikon) oli venäläinen juristi, uskonnollinen ja poliittinen filosofi, julkaisija ja konservatiivinen monarkisti. Hän piti helmikuun vallankumousta "tilapäisenä epäjärjestyksenä" ja lokakuun vallankumousta "kansallisena katastrofina" ja liittyi aktiivisesti taisteluun bolševikkihallintoa vastaan. Hänestä tuli valkoinen emigrantti -toimittaja, slavofiili ja Venäjän sotilasliiton ideologi, joka uskoi, että voima oli ainoa keino, jolla Neuvostoliitto voitiin kaataa.
Kun kommunistit olivat karkottaneet Iljinin Venäjältä vuonna 1922, hän päätyi Saksaan, jossa maan hallitus antoi hänelle töitä. Iljin puolusti aluksi Adolf Hitleriä, mutta natsihallinto ei lopulta arvostanut hänen totalitarismia koskevaa kritiikkiään. Vuonna 1934 Iljin kieltäytyi hyväksymästä heidän käskyjään levittää natsipropagandaa Venäjän akateemisessa instituutissa, minkä jälkeen hänet erotettiin virastaan ja kiellettiin kaikesta muusta työsuhteesta. Iljin menetti pääasiallisen tulonlähteensä, mutta Sergei Rahmaninov auttoi häntä taloudellisesti asettumaan Sveitsiin. Iijin asui  valtiottomana henkilönä Zollikonissa Zürichinjärven rannalla vuonna 1938. Koska Iljin ei saanut työskennellä tai olla poliittisesti aktiivinen, hän opiskeli enimmäkseen esteettisiä, eettisiä ja psykologisia kysymyksiä. Iljinille "natsismi oli vain muunnelma bolševistisesta barbaarisuudesta". Vaihtoehtona sekä marxilaisten turmeltuneelle kansainvälisyydelle että natsien kansalliskiihkoiselle imperialismille Iljin yritti kehittää kolmannen tyyppistä politiikkaa, joka perustuu perinteiseen isänmaallisuuden hyveeseen".
Iljin kirjoitti yli 40 kirjaa, satoja artikkeleita ja pamfletteja venäjäksi ja saksaksi. Lähes kaikki hänen teoksensa ovat uskonnollisia ja liittyvät Venäjään. Iljin ei kuulunut Vladimir Solovjovin seuraajien ryhmään, joka saarnasi maailmanlaajuista teokratiaa ja johon 1900-luvun alun venäläinen uskonnollinen ja filosofinen renessanssi yleensä yhdistetään. Hän vaati Venäjälle patriarkaalista hallintomuotoa, joka perustuu ortodoksisuuteen ja uskoon tsaariin (autokratiaan, ei tyranniin). Vetoaminen sankaruuteen ja moraaliseen aristokratismiin esiintyy kaikkialla Iljinin kirjoituksissa.
Iljin pysyi oikeistohegeliläisenä koko ikänsä ja tutki valtion, lain ja vallan teemoja maailmanhistoriassa. Iljin hylkäsi federalismin, puolueettomuuden ja oli länsimaisen analyyttisen filosofian vastustaja. Ultranationalistinen Iljin kritisoi länsimaista demokratiaa ja korosti sen sijaan vahvan hallituksen merkitystä Venäjän itsevaltaisen perinnön mukaisesti. Hän ennusti neuvostovaltion romahtamisen. Iljinin näkemyksillä Venäjän yhteiskunnallisesta rakenteesta ja maailmanhistoriasta oli suuri vaikutus Neuvostoliiton jälkeisiin intellektuelleihin ja poliitikkoihin, joista nimekkäimpinä kirjailija Aleksandr Solženitsyn ja presidentti Vladimir Putin.
Käännös suomeksi
Jan Müller-Wieland

Jan Müller-Wieland
Jan Müller-Wieland (s. 30. maaliskuuta 1966 Hampuri) on saksalainen säveltäjä, kontrabasisti ja kapellimestari.
Müller-Wieland aloitti 20-vuotiaana Lyypekissä kontrabassonsoiton opinnot Willi Beyerin ja sävellysopinnot Friedhelm Döhlin johdolla. Hän suoritti sävellysopintoja myös Hans Werner Henzen johdolla Kölnissä ja Roomassa. Orkesterinjohdossa hän sai opetusta Günther Behrensiltä. Müller-Wielandista tuli Münchenin musiikkiakatemian luennoitsija vuonna 2006 ja sävellysprofessori vuonna 2007.
Müller-Wieland on saanut lukuisia palkintoja, kuten Ernst von Siemens -musiikkipalkinnon (Förderpreis) ja Hindemith-palkinnon. Hän on päässyt stipendien turvin Cité internationale des artsiin (Ranska), Villa Massimoon (Italia) ja Tanglewood Music Centeriin (Yhdysvallat). Viimeksi mainitussa hän osallistui orkesterinjohtokursseille, joita pitivät Oliver Knussen ja Seiji Ozawa.
Müller-Wielandin tuotantoon kuuluu oopperoita, muuta näyttämömusiikkia, kamarimusiikkia, orkesterisävellyksiä (kuten sinfonioita ja konserttoja) sekä vokaalimusiikkia.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (saksaksi)
Jekyll Island

| Jekyll Island |
| --- | --- |
 Jekyll Island on yksi Sea Islands -saarijonon eteläisimmistä.
Maantiede
Saariryhmä:  The Golden Isles of Georgia
Pinta-ala:  23 km²
Valtio
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Georgia
Piirikunta:  Glynn County
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jekyll Islandin klubitalo vanhassa postikortissa.
Jekyll Island on saari Yhdysvaltojen itärannikolla, Georgian osavaltion kaakkoiskulmassa. Glynnin piirikuntaan kuuluva saari on osa Floridan pohjoisosan, Georgian ja Etelä-Carolinan rannikon saariketjua nimeltä Sea Islands. Yhdessä neljän muun läheisen saaren kanssa se muodostaa saariryhmän, joka tunnetaan nimellä The Golden Isles of Georgia. Jekyll Island on pienin Georgian rannikon saarista ja suosittu rantalomakohde.
Jekyll Island sijaitsee noin 20 kilometriä Brunswickin kaupungista kaakkoon. Saarelle kulkee tie, joka ylittää Brunswick-joen 2,4 kilometrin mittaista vinoköysisiltaa pitkin. Se oli valmistuessaan 2005 Georgian osavaltion pisin silta, pääjänteeltään 380 metriä. Silta on nimetty runoilija Sidney Lanierin mukaan.
Jekyll Island on Georgian osavaltion omistama ja nimetty valtionpuistoksi (state park).
Historiaa

Vuosina 1886–1942 Jekyll Island tunnettiin amerikkalaisten miljonäärisukujen talvisena asuinpaikkana. Ylellisiä huviloita omistivat muiden muassa Rockefellerin, Morganin, Pulitzerin, Goodyearin ja Vanderbiltin sukujen jäsenet. Kun he kerääntyivät iltaisin saaren klubitalolle, oli tapana sanoa, että kuudesosa koko maailman varallisuudesta on paikalla. Vuonna 1910 Jekyll-klubin talossa pidettiin huippusalainen kokous Yhdysvaltain keskuspankin perustamiseksi.
Toisen maailmansodan vuosina ylellinen elämä saarella hankaloitui työvoima- ja tarvikepulan takia. Sodan jälkeen saaresta tehtiin Georgian osavaltion valtionpuisto, ja siitä tuli keskiluokkaisten amerikkalaisten suosittu lomakohde. Ylellinen elämä palasi saarelle 1986, kun Radisson-hotelliketju avasi klubitalon remontoituna osaksi uutta rantahotelliaan. Monet sitä ympäröivät miljonäärihuvilat ovat nykyisin museokäytössä ja avoimia yleisölle.
Aiheesta muualla

Saaren matkailusivusto (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jekyll Island Wikimedia Commonsissa
Jekyll (ohjelmisto)

| Jekyll> Kehityshistoria |
| --- | --- |
Vakaa versio:  4.3.4 (16. syyskuuta 2024)
Tiedot
Ohjelmointikielet:  Ruby
Lisenssi:  MIT-lisenssi
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Versiohallinta
Jekyll on staattisten verkkosivujen generointiin käytettävä ohjelmisto.
Ohjelmisto on toteutettu Ruby-kielellä ja sen on sanottu aloittaneen pienimuotoisen vallankumouksen vuonna 2008. Tom Preston-Werner aloitti ohjelman kehityksen ja julkaisi sen vuonna 2008.
Toiminta

Staattisen sivun generaattori tukee merkintäkieltä, jonka mukaan ohjelma muodostaa varsinaiset tiedostot verkkosivulle. Tämän etuna on, että käyttäjän ei tarvitse tuntea HTML:ää, mikä helpottaa sivujen luomista, ja staattiset sivut ovat nopeasti ja turvallisesti palveltavissa käyttäjille.
Staattisten sivujen generointi liittyy tyypillisesti Jamstack-kehitykseen.
Jekyll tukee muun muassa Markdown- ja Liquid-merkintäkieliä.
Aiheesta muualla

Getting started with Jekyll, a free and open source static site generator (englanniksi)
Ivan Ilić

Ivan Ilić maaliskuussa 2023.
Ivan Ilić (serb. Иван Илић; s. 17. maaliskuuta 2001 Niš, Serbian tasavalta, Jugoslavia) on serbialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 186-senttimetrinen. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Torinoa. Hän pelasi Serbian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran vuonna 2021.
Ilić on pelannut englantilaisseura Manchester Cityn junioreissa. Hän on edustanut Serbiassa Belgradin Punaista tähteä ja Zemunia, Alankomaissa toisella sarjatasolla NAC Bredaa sekä Italiassa Serie A:ssa Hellas Veronaa ja Torinoa. Hän on pelannut Serie A:ssa kaikkiaan 117 ottelua, joissa hän on tehnyt kahdeksan maalia.
Ilić on pelannut monissa Serbian nuorisomaajoukkueissa alle 15-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän pelasi alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuosina 2017 ja 2018 yhteensä kolme ottelua. Hän pelasi Serbian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2021 ystävyysotteluissa Jamaikaa ja Japania vastaan. MM-kilpailuissa 2022 hän tuli vaihdosta kentälle alkulohko-ottelussa Brasiliaa vastaan. Hän kuuluu Serbian joukkueeseen EM-kilpailuissa 2024. Hän on EM-kilpailujen ensimmäinen ottelu mukaan lukien pelannut 17 A-maaottelua, joissa hän on ollut kahdeksan kertaa avauskokoonpanossa. Maaleja hän ei ole A-maaotteluissaan tehnyt.
Jean-Joseph Sanfourche

Jean-Joseph Sanfourche tai yksinkertaisesti Sanfourche (25. kesäkuuta 1929 Bordeaux – 13. maaliskuuta 2010 Saint-Léonard-de-Noblat) oli ranskalainen taidemaalari, runoilija, kuvittaja ja kuvanveistäjä.
Hän harjoitti taistelua ja oli Gaston Chaissacin, Jean Dubuffetin ja Robert Doisneaun ystävä, jonka kanssa hän kävi kirjeenvaihtoa.
Jody Lukoki

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Jody Lukoki
Syntymäaika: 15. marraskuuta 1992 
Syntymäpaikka: Kinshasa, Zaire
Kuolinaika: 9. toukokuuta 2022 (29 vuotta)
Pelipaikka: laituri
Pituus: 175cm
Seura
Seura: Ajax Amsterdam
Pelinumero: 37
Junioriseurat
: Sporting Maroc Young Boys Haarlem
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2011– | Ajax Amsterdam | 2 (0) |
Maajoukkue
|  | Hollannin U-19 |  |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jody Lukoki (15. marraskuuta 1992 – 9. toukokuuta 2022) oli alankomaalainen jalkapalloilija, joka edusti AFC Ajaxia. Hän oli pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Lukoki teki debyyttinsä Ajaxin edustusjoukkueen riveissä 19. tammikuuta tullen kentälle vaihdosta ottelussa Feyenoord Rotterdamia vastaan 80 minuutilla Lorenzo Ebecilion tilalle.
Jody Williams

Jody Williams (2005)
Jody Williams (s. 1950) on Houstonin yliopiston professori ja poliittinen aktivisti, jolle myönnettiin Nobelin rauhanpalkinto vuonna 1997 yhdessä ICBL:n eli maamiinojen poistoon tähtäävän organisaation kanssa.
Jody Williams on opiskellut opettamaan englantia vieraana kielenä, sekä espanjan opettajaksi. Tätä kautta hän liittyi avustustyöhön, ja oli mukana Nicaraguan ja Hondurasin koulutusjärjestelmän kehitysprojektissa 1984. Sen jälkeen hän on jatkanut muissa kehitys- ja avustusprojekteissa.
Hän on kirjoittanut ja esitelmöinyt maamiinoista erittäin paljon ja näkyvästi.
Jason Dolley

| Jason Dolley |
| --- | --- |
 Jason Dolley vuonna 2008.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jason Scott Dolley
Syntynyt: 5. heinäkuuta 1991 (ikä 33) Los Angeles, Kalifornia, USA
Aiheesta muualla
www.jasondolley.com
IMDb 
Jason Scott Dolley  (s. 5. heinäkuuta 1991) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa Disney Channelin televisiosarjoista Coryn koukerot ja Onnea matkaan, Charlie!.
Dolley aloitti näyttelijän uransa 11-vuotiaana. Vuonna 2005 hän sai Young Artist -ehdokkuuden lyhytelokuvasta Chasing Daylight ja voitti palkinnon televisiosarjasta Kuusi miestä ja kaaos.
Dolley näytteli yhtä pääosaa Disneyn televisioelokuvassa Minutemen.
Filmografia

| Vuosi | Elokuva/Sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2004 | Chasing Daylight | Dylan |
| 2004–2005 | Kuusi miestä ja kaaos (19 jaksoa) | T. J. Savage |
| 2006 | Enemies (1 jakso) | Nuori Mickey Holloway |
| 2006 | Saving Shiloh | Marty Preston |
| 2006 | Kaikki alkoi päiväkirjasta | Connor Kennedy |
| 2007 | The Air I Breathe | Young Pleasure |
| 2007–2008 | Coryn koukerot (30 jaksoa) | Newt Livingston |
| 2008 | Minutemen | Virgil Fox |
| 2008 | Vaihdokit (1 jakso) | (ääni) |
| 2009 | Pete lainahöyhenissä | Pete |
| 2010–2014 | Onnea matkaan, Charlie! (97 jaksoa) | PJ Duncan |
|  | Jessie ( jakso good luck Jessie: NYC Christmas") | PJ Duncan |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jason Dolley Wikimedia Commonsissa
Jason Dolleyn kotisivu (englanniksi)
Jason Dolley Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Joe-Max Moore

Joe-Max Moore (s. 23. helmikuuta 1971 Tulsa, Oklahoma) on yhdysvaltalainen entinen jalkapalloilija.
Moore oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Hänet tunnettiin hyvänä maalintekijänä.
Moore pelasi Yhdysvaltain maajoukkueessa 100 ottelua ja teki niissä 24 maalia vuosina 1992–2002. Hän edusti Yhdysvaltoja MM-kilpailuissa vuosina 1994, 1998 ja 2002.
Moore edusti MLS:ssä New England Revolutionia vuosina 1996–1999 ja 2003–2004. Vuosina 1999–2002 hän edusti Englannin Valioliigassa Evertonia. Vuosina 1994–1996 Moore pelasi Saksassa 2. Bundesliigassa seuroinaan Saarbrücken ja Nürnberg. Hän pelasi seuratasolla lisäksi Ecuadorissa.