stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ebrahim Rasool

Ebrahim Rasool
Ebrahim Rasool (s. 15. heinäkuuta 1962 Kapkaupunki) on eteläafrikkalainen diplomaatti ja Afrikan kansalliskongressin poliitikko.
Rasool joutui vuonna 1972 perheineen pakkosiirretyksi kotoaan hallinnon julistettua alueen valkoisille varatuksi. Hän sai vuonna 1983 humanististen tieteiden kandidaatin arvon Kapkaupungin yliopistosta englanninkielisessä kirjallisuudessa ja taloushistoriassa. Rasool sai sieltä myös ylemmän diplomin kasvatustieteessä vuonna 1984. Hän toimi aktiivisesti apartheidia vastaan ja perusti muslimien apartheidvastaisen The Call of Islam -järjestön. Hän on ollut myös myöhemmin aktiivinen uskontojen välisessä vuoropuhelussa ja ääriliikehdinnän torjunnassa. Rasool oli vuosina 1985–1988 ilman oikeudenkäyntiä pidätettynä ja kotiarestissa.
Rasool toimi vuosina 1991–1994 Länsi-Kapin yliopiston apulaisrehtorina. Hän johti Länsi-Kapin Afrikan kansalliskongressia vuosina 1998–2005. Vuonna 2004 hänet nimitettiin Länsi-Kapin pääministeriksi. Rasool oli Etelä-Afrikan suurlähettiläs Yhdysvaltoihin vuosina 2010–2015 ja palasi tähän tehtävään tammikuussa 2025. Yhdysvaltain ulkoministeri Marco Rubio kuitenkin ilmoitti 14. maaliskuuta 2025 Rasoolin olevan ei-toivottu henkilö. Hän väitti tämän vihaavan Yhdysvaltoja ja Donald Trumpia. Trumpin hallinto oli aiemmin syyttänyt Etelä-Afrikkaa valkoisten syrjinnästä.
Rasool on saanut kunniatohtorin arvot Chicagon Roosevelt-yliopistosta ja Pittsburghin Chatham-yliopistosta.
Luettelo Suomen virallisen albumilistan ykkösistä vuonna 2025

Tämä on luettelo Suomen virallisen albumilistan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä albumeista ja niiden esittäjistä vuonna 2025.
Woodrow Wilson

| Woodrow Wilson |
| --- | --- |

Yhdysvaltain 28. presidentti
 4. maaliskuuta 1913 – 4. maaliskuuta 1921  
Varapresidentti:  Thomas R. Marshall
Edeltäjä:  William Howard Taft
Seuraaja:  Warren G. Harding
New Jerseyn 34. kuvernööri
 17. tammikuuta 1911 – 1. maaliskuuta 1913  
Edeltäjä:  John Fort
Seuraaja:  James Fielder
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. joulukuuta 1856 Staunton, Virginia, Yhdysvallat
Kuollut: 3. helmikuuta 1924 (67 vuotta) Washington (D.C.), Yhdysvallat
Ammatti:  historiantutkija, valtiotieteilijä
Puoliso:  Ellen Wilson Edith Galt Wilson
Tiedot
Puolue:  Demokraatit
Uskonto:  presbyteeri
Kunnianosoitukset:   Nobelin rauhanpalkinto (1919)
 Nimikirjoitus
Thomas Woodrow Wilson (28. joulukuuta 1856 Staunton, Virginia, Yhdysvallat – 3. helmikuuta 1924 Washington, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen poliitikko ja akateemikko, joka toimi Yhdysvaltain 28. presidenttinä vuosina 1913–1921.  Hän oli Andrew Jacksonin jälkeen toinen demokraatti, joka palveli kaksi peräkkäistä kautta Valkoisessa talossa. Wilson on Yhdysvaltain historian oppineimpia presidenttejä.
Wilson valittiin Yhdysvaltain presidentiksi marraskuussa 1912. Toiselle kaudelle hänet äänestettiin 7. marraskuuta 1916.
Woodrow Wilson on Yhdysvaltojen historiassa merkittävä presidentti, sillä hänen presidenttikaudelleen ajoittuvat ensimmäinen maailmansota ja Yhdysvaltojen osallistuminen kyseiseen sotaan, Yhdysvaltain keskuspankin perustaminen sekä Versailles'n rauha, jota Wilson oli neuvottelemassa. Wilsonin osuus rauhansopimuksen synnyssä oli merkittävä, sillä se pohjautui hänen esittelemäänsä Neljäntoista kohdan ohjelmaan sekä sisälsi Kansainliiton perustamisen. Kansainliiton perustaminen oli Wilsonin ajatus, ja hän kiersi Euroopassa ja Yhdysvalloissa markkinoimassa ajatusta. Wilson koki pettymyksen, kun Yhdysvaltain republikaanienemmistöinen senaatti äänesti Kansainliiton jäsenyyttä vastaan. Yhdysvallat ei liittynyt Kansainliittoon.lähde?
Akateeminen ura

Wilson sai presbyteerisen kasvatuksen isältään, joka toimi pappina. Hän valmistui Princetonin yliopistosta ja toimi lakimiehenä jonkin aikaa, mutta kääntyi politologian opiskelujen puoleen ja väitteli tohtoriksi Johns Hopkinsin yliopistossa.
Hän opetti oikeustiedettä ja kansantaloustiedettä Princetonissa, Bryn Mawr Collegessa ja Wesleyan Universityssä Connecticutissa. Vuonna 1902 hänestä tuli Princetonin yliopiston rehtori. Samaan aikaan hän osallistui myös politiikkaan sanomalehtikirjoituksin ja puhein. Hänen pyrkimyksensä yliopiston uudistamiseen joutuivat vastatuuleen, joten hän suostui New Jerseyn kuvernööriehdokkaaksi ja tuli valituksi vuonna 1911.
Poliittisen uran alku ja sisäpolitiikka

Wilson nimitettiin vuonna 1912 demokraattisen puolueen presidenttiehdokkaaksi. Hän sai taakseen valitsijamiesten enemmistön, vaikka hän sai noin miljoona ääntä vähemmän kuin kaksi republikaaniehdokasta yhteensä. Republikaanien hajanaisuus siis auttoi Wilsonin voittoon. Myös kongressiin tuli demokraattienemmistö. Hän alkoi toteuttaa sisäpoliittisia uudistuksia ja sai maanlaajuista suosiota muun muassa trustien valtaa rajoittavilla toimilla. Uudistuksiin sisältyivät suojelutullimaksujen poistaminen, verotuksen uudistaminen siirtymällä progressiiviseen tuloveroon ja Yhdysvaltain keskuspankkijärjestelmän luominen.
Wilsonin ulkopolitiikka

Yhdysvaltojen lähialueilla Wilsonille huolta aiheuttivat Meksikon, Haitin ja Dominikaanisen tasavallan levottomuudet. Vuonna 1915 Wilsonin johdolla Yhdysvaltojen joukot tekivät Haitiin maihinnousun ja miehittivät maata vuoteen 1934 asti.
Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä Wilson pyrki pitämään maansa sodan ulkopuolella ja yritti toimia välittäjänä sotivien maiden välillä. Saksalaisten suorittamasta matkustajalaiva RMS Lusitanian upottamisesta (toukokuu 1915) alkaen Yhdysvalloissa voimistui vaatimus, että sotaan on osallistuttava. Toukokuussa 1916 Wilson totesi, että Yhdysvaltojen saattaa olla pakko liittyä sotaan, jotta se saadaan loppumaan. Samalla hän ehdotti kansainvälisen rauhanjärjestön perustamista. Vuoden 1916 aikana Wilson kävi vaalikamppailua ja hänet valittiin presidentiksi toiselle kaudelle. Wilson esitti virkaanastujaispuheessaan rauhansuunnitelman, jonka tarkoitus oli lopettaa sota ilman kummankaan osapuolen voittoa. Kun Saksa ilmoitti aloittavansa Atlantilla rajoittamattoman sukellusvenesodan, Yhdysvallat katkaisi 3. helmikuuta 1917 diplomaattisuhteet Saksaan. Yhdysvallat julisti sodan Saksalle 6. huhtikuuta 1917, ja toukokuussa sen joukkoja alkoi saapua länsirintamalle. Maan valmius sodankäyntiin oli kuitenkin heikko. Voimasuhteiden muutos alkoi tuntua vasta vuonna 1918, kun keskikesällä rintamalla oli 1,2 miljoonaa amerikkalaista sotilasta.
Sota päättyi Saksan antautumiseen marraskuussa 1918. Sen jälkeen alkoivat neuvottelut rauhanehdoista. Wilson esitti jo 8. tammikuuta 1918 Neljäntoista kohdan ohjelman, jossa sotaan johtaneita kiistoja pyrittiin ratkaisemaan, eikä ohjelmassa ollut erityisiä rangaistuksia Saksalle. Rauhaa solmittaessa alkuvuonna 1919 Ranska ja Britannia kuitenkin vaativat kovia rauhanehtoja Saksalle, ja lopullinen Versailles’n rauha 1919 oli Ranskan ja Britannian vaatimusten mukainen.
Wilsonin ajatus rauhanjärjestön perustamisesta toteutui, kun Kansainliitto perustettiin 25. tammikuuta 1919, mutta hänen pettymyksekseen Yhdysvallat ei liittynyt sen jäseneksi. Tämän taustalla oli, että demokraatit menettivät marraskuussa 1918 enemmistön senaatissa, ja republikaanit vastustivat Kansainliittoon liittymistä. Wilson yritti vaikuttaa asiaan ennen lopullista päätöstä järjestämällä laajan puhekiertueen Yhdysvalloissa. Kiertueen aikana syyskuun lopussa 1919 presidentin terveys murtui. Hän hoiti kuitenkin vuoteen 1921 ulottuneen presidenttikautensa loppuun. – Senaatti vaati muutoksia myös Pariisin rauhansopimukseen, mitä Wilson ei hyväksynyt. Tämän erimielisyyden takia Yhdysvallat ei ratifioinut Pariisin rauhansopimusta.
Wilson sai Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1919 Kansainliiton perustamisesta.
Bukayo Saka

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
 Bukayo Saka edustamassa Englantia MM-kilpailuissa 2022.
Henkilötiedot
Syntymäaika: 5. syyskuuta 2001 (ikä 23)
Syntymäpaikka: Ealing, Englanti
Pelipaikka: laitahyökkääjä
Pituus: 178 cm
Seura
Seura: Arsenal
Pelinumero: 7
Junioriseurat
–2018: Arsenal
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2018– | Arsenal | 170 | (47) |
Maajoukkue
| 2017 | Englanti U16 | 2 | (1) |
| 2017–2018 | Englanti U17 | 9 | (0) |
| 2018–2019 | Englanti U18 | 5 | (1) |
| 2018–2019 | Englanti U19 | 10 | (4) |
| 2020 | Englanti U21 | 1 | (0) |
| 2020– | Englanti | 40 | (12) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 2. kesäkuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 17. heinäkuuta 2024.
Bukayo Saka (s. 5. syyskuuta 2001 Ealing, Lontoo, Englanti) on englantilais-nigerialainen jalkapalloilija, joka pelaa laitahyökkääjänä ja keskikenttäpelaajana. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Arsenalia, jossa hän on voittanut kerran FA Cupin mestaruuden.
Seurajoukkueura

Saka nousi Arsenalin edustusjoukkueeseen ensimmäisen kerran kaudella 2018–2019, jolloin hän pääsi kentälle niin Valioliigassa kuin FA Cupissakin yhdessä ottelussa ja pelasi Eurooppa-liigassa kaksi ottelua – niistä toisessa täydet minuutit. Seuraavalla kaudella hän pelasi Valioliigassa 26 ottelua ja teki maalin heinäkuussa 2020 Wolverhampton Wanderersia vastaan. Arsenalin voittamassa FA Cupissa hän pelasi neljä ottelua ja teki maalin neljännellä kierroksella Bournemouthia vastaan mutta jäi välierässä ja loppuottelussa vaihtopelaajaksi. Eurooppa-liigassa hän pelasi kuusi ottelua ja teki maalin vierasotteluissa Eintracht Frankfurtia ja Standard Liègeä vastaan.
Kaudella 2020–2021 Saka pelasi 32 valioliigaottelua, joista 30 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki niissä viisi maalia. Eurooppa-liigassa Arsenal eteni välieriin ja Saka pelasi yhdeksän ottelua, joissa hän teki kaksi maalia: ensimmäisen pudotuspelikierroksen ensimmäisessä osassa Benficaa ja puolivälierien jälkimmäisessä ottelussa Slavia Prahaa vastaan. Kaudella 2021–2022 Saka pelasi Arsenalin kaikki 38 valioliigaottelua, joista 36 ottelussa avauskokoonpanossa. Hän teki Valioliigassa 11 maalia, millä hän oli joukkueensa paras maalintekijä. Myös seuraavalla kaudella hän pelasi Arsenalin kaikissa liigaotteluissa, ja yhtä vaille kaikissa avauskokoonpanossa. Hän viimeisteli 14 maalia ja antoi 11 maalisyöttöä. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 35 liigaottelua, joissa hän teki 16 ja syötti yhdeksän maalia. Tammi-helmikuussa hän teki viidessä peräkkäisessä liigaottelussa kaikkiaan seitsemän maalia. Mestarien liigan yhdeksässä ottelussa hän sekä teki että syötti neljä maalia. Hän voitti FA Community Shieldin.
Maajoukkueura

Saka pelasi useissa Englannin nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi pääasiassa vasempana laitapuolustajana viisi ottelua alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2018. Englanti eteni välieriin ja Saka teki Alankomaita vastaan pelatun välierän ratkaisseessa rangaistuspotkukilpailussa maalin mutta Alankomaat pudotti kuitenkin Englannin jatkosta.
Saka pelasi Englannin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2020 ystävyysottelussa Walesia vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki viidennessä maaottelussaan kesäkuussa 2021 Englannin tuloksella 1–0 voittamassa ystävyysottelussa Itävaltaa vastaan. Myöhemmin samassa kuussa hän pelasi avauskokoonpanossa EM-kilpailujen kolmannessa alkulohko-ottelussa Tšekkiä vastaan ja neljännesvälieräottelussa Saksaa vastaan. Puolivälierässä hän ei pelannut mutta oli välierässä Tanskaa vastaan jälleen avauskokoonpanossa, ja hänen keskityksestään syntyi Englannin 1–1-tasoitusmaali puolustaja Simon Kjærin ohjatessa pallon omaan maaliin. Turnauksen loppuottelussa Italiaa vastaan Saka vaihdettiin kentälle 70. peliminuutilla. Jatkoajan jälkeisessä rangaistuspotkukilpailussa Saka valittiin laukojaksi aikuisten tasolla ensimmäistä kertaa urallaan; Italian maalivahti Gianluigi Donnarumma torjui hänen laukauksensa ja Italia voitti Euroopan mestaruuden.
Saka teki syksyn 2021 MM-karsintaotteluissa maalin koti- ja vierasottelussa Andorraa sekä kotiottelussa San Marinoa vastaan. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi avauskokoonpanossa muissa paitsi jatkopaikan kannalta merkityksettömässä viimeisessä alkulohko-ottelussa. Hän teki kaksi maalia ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Irania vastaan ja yhden maalin neljännesvälieräottelussa Senegalia vastaan.
Saka teki vuoden 2024 EM-kilpailujen karsinnoissa maalin Ukrainaa ja hattutempun Pohjois-Makedoniaa vastaan. EM-kilpailuissa 2024 hän oli avauskokoonpanossa hopeaa saaneen Englannin kaikissa seitsemässä ottelussa ja pelasi täyden ajan kaikissa neljässä pudotuspeliottelussa. Hän teki maalin puolivälierässä Sveitsiä vastaan.
Saka on heinäkuun 2024 puoliväliin mennessä pelannut 40 A-maaottelua, joissa hän on ollut avauskokoonpanossa 30 kertaa sekä tehnyt ksksitoista ja syöttänyt seitsemän maalia.
Pelityyli

Sakan vahvuuksiksi kuvaillaan hänen nopeuttaan, peliälyään ja pallonhallintataitojaan. Saka on itse maininnut esikuvikseen Cristiano Ronaldon ja Freddie Ljungbergin.
Yksityiselämä

Saka on etniseltä taustaltaan joruba. Hänen vanhempansa muuttivat Nigeriasta Englantiin 1990-luvulla ja Sakalla on myös Nigerian kansalaisuus.
Saavutukset > Seurajoukkue

FA Cup: 2020
FA Community Shield: 2020
Saavutukset > Maajoukkue

Hopeaa: Euroopan-mestaruuskilpailut 2020
Konrad Nielsen

Konrad Nielsen
Konrad Nielsen (1875–1953) oli norjalainen kielentutkija ja suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen professori.
Konrad Nielsen on kautta aikojen yksi merkittävimpiä saamen kielen tutkijoita. Hän perehtyi suomalais-ugrilaiseen kielentutkimukseen lähinnä E. N. Setälän johdolla. Vuonna 1905 hän teki väitöskirjan Pulmangin pitäjän saamen murteen kvantiteettisuhteista. Vuonna 1911 Nielseniä varten perustettiin Oslon yliopistoon suomalais-ugrilaisten kielten henkilökohtainen professorin virka. Tätä virkaa Nielsen hoiti vuoteen 1946 saakka.
Nielsenin pääteoksena pidetään kolme laajaa osaa käsittävää Lappisk ordbok Lapp dictionary (1932–1938). Neljäs osa, systemaattinen asiasanakirja, ilmestyi vasta tekijän kuoleman jälkeen. Sanakirjassaan hän selvittää sanojen merkitykset norjaksi ja englanniksi. Saamenmaassa hänen pääkielenoppaanaan toimi Tenon alajuoksulta kotoisin oleva Hans J. Henriksen.
Meidän aikamme kielentutkimukseen vaikuttaa erityisesti hänen suurteoksensa ”Lappisk ordbok”. Siinä käytetty oikeinkirjoitusjärjestelmä tunnetaan nimellä Nielsenin ortografia, ja sitä käytetään Norjan ulkopuolella edelleen laajalti pohjoissaamen kielenainesten kirjoittamiseen historiallis-vertailevan kielentutkimuksen alalla.
Konrad Nielsenin julkaisuja

Die quantitätsverhältnisse im Polmaklappischen. Suomalais-ugrilaisen Seuran Toimituksia – Mémoires de la Société Finno-ougrienne XX. Helsingfors 1902. XV + 312 s.
Lappalaisia murteita tutkimassa. Matkakertomus Suomen ja Norjan Lapista (1904)
Spørsmaalet om den lappiske torvgammes oprindelse (1906)
Sproglige Bidrag til Belysning av Renskjøtselens Ælde hos Lapperne (1910)
Die Wissenschaftlige Bedeutung des Lappischen (1913)
Til undersøkelsen av lappiske stedsnavn (1920)
Lærebok i lappisk (1926–1929)
Vårt polarfolk (1930)
Lappisk ordbok – Lapp dictionary (1932–1938) (yhdessä Asbjørn Nesheimin kanssa)
Videopeliriippuvuus

Videopeliriippuvuudeksi kutsutaan liiallista digitaalista pelaamista, joka haittaa pelaajan elämää. Yleiskielisestä termistä huolimatta haitallista liikapelaamista ei ole lääketieteellisesti määritelty riippuvuudeksi. Ehdotus ongelman lisäämisestä käyttäytymis- ja mielenterveyden häiriöiden diagnoosijärjestelmä DSM:iin tehtiin vuonna 2007, mutta ehdotus hylättiin riittämättömän tutkimustiedon vuoksi. Ongelmallisen pelaamisen mittaaminen ja määrittely on hankalaa, sillä sitä ei voida mitata ainoastaan peliin käytetyllä ajalla. Haitallisen liikapelaamisen aiheuttamia ongelmia voivat olla esimerkiksi sosiaalisten suhteiden kaventuminen, uniongelmat, eristäytyminen muusta maailmasta ja masennusoireet. Maailman terveysjärjestön (WHO) mukaan videopeliriippuvuus on mielenterveysongelma ja se tulee olemaan osa ICD-11-luokitusta.
Runsaskaan pelaaminen ei välttämättä kerro riippuvuudesta, vaan kyseessä saattaa olla mielenkiintoinen harrastus. Keskeistä ongelmallisen pelaamisen erottamisessa on se, pystyykö pelaaja itse hallitsemaan omaa pelaamistaan ja pelaamisesta mahdollisesti aiheutuvia haittoja. Ongelmallinen pelaaminen ei kuitenkaan aina välttämättä näy päällepäin. Peliriippuvuus on usein käsitetty vain nuorten ongelmaksi, mutta sitä esiintyy kaikissa ikä- ja sosiaaliryhmissä.
ICD-11 -taudinmääritysmanuaalin tullessa käyttöön Suomessa vuonna 2026, on tuolloin potilaiden mahdollista saada videopeliriippuvuuden diagnoosi. Kyseisiä diagnooseja on kahta erilaista, joista ensimmäinen on "verkossa tapahtuvan videopelaamisen häiriö" (engl. gaming disorder, predominantly online), ja toinen on "yhteydettömästi tapahtuvan videopelaamisen häiriö" (engl. gaming disorder, predominantly offline).
Haittaoireet

Suurimmalle osalle pelaajista pelit ovat hauskaa ajanvietettä, eikä niistä aiheudu pelaajille haittaa. Osalla kuitenkin saattaa esiintyä pelaamisesta johtuvia haittoja, kuten esimerkiksi päänsärkyä, hartia- ja niskakipuja, arjen hallinnan heikkenemistä, univaikeuksia ja pelimaailman ulkopuolisen maailman ja sosiaalisten suhteiden kaventumista. Vähäiset lieveilmiöt eivät kuitenkaan vielä kerro varsinaisesta ongelmapelaamisesta, vaan tilannetta tulisi aina tarkastella kokonaisuutena. Tämän vuoksi tarkkoja rajoja ongelmalliselle pelaamiselle ei voida määritellä.
Pelaamista voidaan pitää ongelmallisena, kun se alkaa haitata pelaajan normaalia elämää (ihmissuhteet, talous, opiskelu). Ongelmalliseen pelaamiseen liittyy usein muita rinnakkaisongelmia, eikä syy- seuraussuhteiden hahmottaminen ole välttämättä helppoa. Pelaamiseen liittyvät ongelmat saattavatkin olla osa isompaa ongelmakokonaisuutta, ja tärkeää olisikin löytää peliriippuvuuden todellinen syy, sillä usein taustalla on muita ongelmia. Ongelmallisen pelaamisen määrittelyssä on tärkeää huomioida myös pelaamisen motiivi.  Pelien koukuttavuudessakin on eroja, mutta viime kädessä pelaajan henkilökohtaiset ominaisuudet ja pelaamisen olosuhteet vaikuttavat eniten siihen, syntyykö pelaamiseen riippuvuus.
Erityisesti pienillä lapsilla pelaamisen haittavaikutuksia aiheuttavat omalle ikäryhmälle sopimattomat pelisisällöt (väkivalta, seksi, huonot roolimallit). Sopimattomat pelisisällöt voivat aiheuttaa pienille lapsille muun muassa pelkoja ja painajaisia sekä tunne-elämän turtumista. Aikuisten voi olla vaikea etukäteen ennustaa, miten pelit lapseen vaikuttavat ja millaisia pelkoja ne lapselle aiheuttavat. Vuorovaikutteisuuteensa vuoksi pelit aiheuttavat enemmän riippuvuutta kuin esimerkiksi televisio. Pelien elinehtona on nimenomaan niiden koukuttavuus. Jokaiseen pelaajaan tämä koukuttavuus vaikuttaa eri tavoin. Pelien haitallisia piirteitä arvioitaessa tulisikin tarkastella nimenomaan sitä, mitä peli käsittelee. Osa peleistä käsittelee kyseenalaisia aihepiirejä, mutta on olemassa myös huolellisesti suunniteltuja ja yksilön eri taitoja kehittäviä pelejä.
Terveyden ja hyvinvoinnin laitos on listannut seuraavat seikat liikapelaamisen tunnusmerkeiksi:
Pelaaja viettää koneen äärellä paljon aikaa ja unohtaa tauot
Ajantaju katoaa pelatessa usein pitkiksi ajoiksi
Pelaamattomuus aiheuttaa levottomuutta ja ärtyisyyttä
Tarve pelata kasvaa
Pelaamisen rajoittaminen aiheuttaa voimakkaita negatiivisia tunnereaktioita
Pelimaailman ulkopuoliset kaverit jäävät pois
Muut velvollisuudet jäävät pelaamisen takia hoitamatta
Pelaaminen sekoittaa vuorokausirytmin
Pelaaminen aiheuttaa poissaoloja koulusta
Muut harrastukset jäävät pois pelaamisen takia
Pelaamisesta aiheutuu syyllisyydentunteita
Pelaaja valehtelee omasta pelaamisestaan ja sen määrästä
Pelaaja ei siedä arvostelua pelaamisen määrästä
Aiheesta muualla

EHYT ry:n Pelitaito-projektin sivut
Maria Anna Espanjalainen

Prinsessa Maria Anna Espanjalainen, Diego Velázquez n. 1626-1628
Maria Anna Espanjalainen (esp. María Ana de Austria y Austria); (18. elokuuta 1606 Real Sitio de San Lorenzo de El Escorial, Madrid, Kastilian kruunu – 13. toukokuuta 1646 Linzin linna, Linz, Itävallan arkkiherttuakunta) oli espanjalainen prinsessa, josta tuli Ferdinand III:n puolisona Böömin kuningatar vuonna 1631, Unkarin kuningatar vuonna 1637 ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinna sekä Saksan kuningatar vuonna 1637.
Suku ja avioliittosuunnitelmat

Infanta, prinsessa Maria Anna Margareta oli Espanjan kuninkaan Filip III:n ja Margareeta Itävaltalaisen kolmanneksi vanhin tytär. Hänellä oli seitsemän sisarusta, joista vanhimmasta veljestä tuli kuningas Filip IV ja vanhimmasta sisaresta Anna Itävaltalaisesta tuli Ranskan kuningatar, hänen nuorempi veljensä oli kardinaaliprinssi Ferdinand (1609 /1610–1641).
Vuonna 1622 Englannin kuningas Jaakko I sai Maria Annan veljeltä, Espanjan Filip IV:ltä tarjouksen (Maria Annan isä oli kuollut vuonna 1621) vahvistaa maidensa suhteita Walesin prinssi Kaarlen ja prinsessa Maria Annan valtapoliittisen avioliiton avulla. Lontoo ja Madrid aloittivat aktiiviset neuvottelut. Mahdollinen avioliitto Walesin prinssin ja espanjalaisen infantan välillä tunnetaan historiassa nimellä "espanjalainen naimakauppa" ja aiheutti sisäpoliittisen kriisin sekä Englannissa että Skotlannissa. Vuonna 1623 Walesin prinssi Kaarle vieraili Buckinghamin herttua George Villiersin kanssa Madridissa tapaamassa mahdollista morsiantaan.
Maria Anna ei kuitenkaan halunnut mennä naimisiin protestantin kanssa, eikä Kaarle kääntynyt katolilaisuuteen. Avioliittoa ei koskaan järjestetty poliittisista syistä, vaan myös siksi, että uusi Espanjan kuningas Filip IV ei halunnut solmia valtapoliittista avioliittoa Stuart-suvun kanssa. Kaarle avioitui Bourbon-suvun vannoutuneen katolilaisen, Ranskan prinsessa Henrietta Marian kanssa vuonna 1625.
Avioliitto

Maria Annan oli suunniteltu naivan Ferdinandin vanhemman veljen, serkkunsa Juhana Kaarlen, mutta tämän saatua surmansa vuonna 1618 Ferdinand III peri sekä kruununperijän aseman että morsiamen. Virallinen kihlaus tapahtui vuonna 1626. Maria Annan matka Wieniin kesti yli vuoden 1629-1631. Viivästystä aiheuttivat sekä sodanuhka, kulkutaudit että Espanjan hovin taktinen viivyttely.
Merimatkalla Genovassa Italian niemimaalla puhjennut ruttoepidemia aiheutti hankaluuksia ja seurue ei päässyt pysähtymään Bolognassa, missä kardinaali Antonio Barberini, paavi Urbanus VIII:n veljenpoika, odotti infantan vastaanottamista. Seurue matkasi siis Napoliin, missä Maria Anna vihdoin vastaanotti kardinaalin huomionosoitukset. Poistuessaan Napolista infanta matkasi Kirkkovaltion lävitse tehtyään pyhiinvaelluksen Basilica della Santa Casaan Loretossa. Tällä matkaosuudella Maria Annaa seurasi roomalainen aristokratia, jota johti paavi Urbanus VIII:n toinen veljenpoika, Palestrinan prinssi Taddeo Barberini.
Tammikuun 26. päivänä 1631 Maria Anna saapui Itävaltaan Triesteen, jossa hän tapasi tulevan lankonsa Itävallan arkkiherttua Leopold Vilhelmin, joka saattoi infantan Wieniin. Samana päivänä Maria Anna solmi avioliiton per procurationem eli edustajan välitykselllä Unkarin ja Böömin kuninkaan, serkkunsa Ferdinand II:n kanssa, arkkiherttua Leopold Vilhelm toimi veljensä edustajana.
Ennen virallisia häitä kuningas Ferdinand, joka ei luottanut aiempiin muotokuviin, joita oli nähnyt infantasta, päätti katsella morsiantaan salaa. Kuninkaallinen ylihovimestari pyysi audienssin Maria Annalta. Vierailulla hänen mukanaan oli aatelisia, joista yksi oli hänen sulhasensa. Infantan kauneudesta vaikuttuneena Ferdinand paljasti välittömästi henkilöllisyytensä ja aloitti keskustelun Maria Annan kanssa espanjaksi.
Maria Anna ja Ferdinand vihittiin Wienissä 20. helmikuuta 1631, ja hääjuhlallisuudet kestivät kuukauden ajan.
Rakkaus ja kunnioitus, jota tuleva keisari tunsi vaimoaan kohtaan, kesti koko avioliiton ajan. Hän ei koskaan ollut uskoton tälle, eikä hänellä ollut aviottomia lapsia. Avioliittoa kuvailtiin ystävälliseksi. Maria Annaa kuvailtiin iloiseksi, ystävälliseksi ja älykkääksi, ja hän lievitti melko melankolisen Ferdinandin tunteita.