Sveitsin historia
1900-luvulta nykypäivään

1900-luvun kuluessa Sveitsissä tapahtui suuria muutoksia sekä sisä- että ulkopolitiikassa. Siitä kehittyi monipuoluejärjestelmä, talous kasvoi ja elintaso nousi.
Sveitsin talouskasvu alkoi 1900-luvun alussa. Tekstiileitä valmistettiin lähinnä kotiteollisuuden keinoin. Toisen maailmansodan jälkeen talous kasvoi voimakkaasti. 1970-luvulle asti tärkein sektori oli teollisuus, etenkin kellojen ja koneen osien valmistus. Maahan tuli vierastyöläisiä etenkin Italiasta. 1970-luvulla palvelusektori ohitti teollisuuden merkityksen.
Ensimmäisessä maailmansodassa Sveitsi pysyi puolueettomana. Miehet komennettiin puolustamaan rajoja, ja rintamamiehet olivat tyytymättömiä ansionmenetyksiin. Sodan eri osapuoliin samaistuneiden saksan- ja ranskankielisten sveitsiläisten väliset suhteet kiristyivät.
Vuonna 1918 yleislakko toi työläisille oikeuksia kuten työviikon rajoittamisen 48 tuntiin.
Maailmansotien välissä Sveitsi liittyi Kansainliittoon. Se ei tunnustanut Neuvostoliittoa eikä tuominnut Italian hyökkäystä Abessiniaan eikä Natsi-Saksan Itävallan valtausta.
Toisessa maailmansodassa Sveitsi pyrki suojelemaan itsenäisyyttään. Sodan aikana alkoi kehitys, jossa Sveitsin pankkien salaisille ja numeroiduille tileille talletettiin rahaa poliittisesti ja taloudellisesti epävakaista maista. Tämä kehitys jatkui myös sodan jälkeen. Sveitsin asema maailman pääomamarkkinoilla ei ollut ongelmaton, koske se edellytti valuutan, eli Sveitsin frangin, vakautta. Sveitsiläinen yritys Nestlé laajensi sodan jälkeen toimintaansa.
Sveitsi liittyi EFTAan vuonna 1959 ja Euroopan neuvostoon 1963, ja vuonna 1972 se solmi vapaakauppasopimuksen EEC:n kanssa. Sveitsin taloudessa suurilla pankeilla on ollut paljon vaikutusvaltaa. Se nähtiin vuonna 1962, kun taloutta uhkasi ylikuumeneminen. Hallituksen oli vaikea tehdä mitään, mutta pankit pelastivat tilanteen. Vuonna 1963 Sveitsissä oli 700 000 vierastyöläistä, mikä oli enemmän kuin missään muussa Länsi-Euroopan maassa. Naisille myönnettiin äänioikeus vuonna 1971. YK:n jäsenyyttä harkittiin toisen maailmansodan aikana ja vuonna 1986, mutta vasta vuoden 2002 täpärän kansanäänestyksen jälkeen Sveitsi liittyi YK:hon.
Vuonna 1979 Bernin Jura jakautui kahtia ja pääosin ranskankielinen Juran kantoni erkaantui pääosin saksankielisestä Bernin kantonista kansanäänestysten jälkeen.
Vuonna 2011 maa ilmoitti, että Sveitsin frangi tullaan sitomaan euroon.
Vuosikymmenien ajan Sveitsin toimeenpanovaltaa käyttävässä seitsenjäsenisessä liittoneuvostossa ovat hallinneet samat neljä keskeistä puoluetta, jotka ovat olleet oikeistopopulistinen ja maahanmuuttovastainen Sveitsin kansanpuolue (SVP), Sosiaalidemokraatit (SP), liberaalit (FDP) ja keskustaoikeistolainen kristillisdemokraatit (CVP). Lokakuun 2019 parlamenttivaaleissa suurimpana puolueena säilyi SVP, joka sai 53 paikkaa 200-paikkaiseen parlamentin alahuoneeseen. SVP:n keskeinen agenda on ollut maahanmuuttajien ja turvapaikanhakijoiden määrän rajoittaminen sekä Sveitsin pitäminen EU:n ulkopuolella. SVP menetti vaaleissa 12 paikkaa. Keskustavasemmistolaiset sosiaalidemokraatit tulivat toiseksi ja saivat 39 paikkaa menettäen neljä paikkaa. 29 paikkaa saanut keskustaoikeistolainen liberaalipuolue FDP tuli kolmanneksi. Suuren vaalivoiton saivat Sveitsin vihreät, joilla oli kuitenkin erimielisyyksiensä takia kaksi puoluetta. Vihreä puolue (GPS) tuli neljänneksi suurimmaksi puolueeksi saaden 28 paikkaa.Vihreät liberaalit (GLP) sai 16 paikkaa. Ilmastonmuutos oli keskeinen aihe vaaleissa ja yhteensä Sveitsin kaksi vihreää puoluetta sai yli 20 prosenttia annetuista äänistä. Vihreä puolue oli suurempi kuin liittoneuvostossa olleet kristillisdemokraatit (CVP) ja vihreät pystyivät näin ensimmäistä kertaa saamaan edustajansa Sveitsin seitsenjäseniseen liittoneuvostoon.