stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Joseba Etxeberria

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Joseba Etxeberria Lizardi
Syntymäaika: 5. syyskuuta 1977 (ikä 47)
Syntymäpaikka: Elgoibar, Guipúzcoa, Espanja
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 178 senttimetriä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1994–1995 1995 1995–2010 | Real Sociedad B Real Sociedad Athletic | 29 (9) 7 (2) 445 (87) |
Maajoukkue
| 1997–2004 | Espanja | 53 (12) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 16. toukokuuta 2010.
Joseba Etxeberria Lizardi (s. 5. syyskuuta 1977 Elgoibar, Guipúzcoan maakunta, Espanja) on espanjalainen baskisukuinen jalkapalloilija. Laitahyökkääjänä pelannut Etxeberria edusti bilbaolaista Athleticia suurimman osan urastaan, jonka kapteeninakin hän toimi. Vuodesta 2018 hän on toiminut Segunda Divisiónissa pelaavan Tenerifen päävalmentajana.
Etxeberrian ensimmäinen seura oli CD Elgoibar, johon hän liittyi 9-vuotiaana. Elgoibarista hän siirtyi pian sansebastiánilaisen Real Sociedadin riveihin käytyään näytillä myös Athleticissa. Ensimmäisen aikuisten ottelunsa Realissa Etxeberria pelasi seuran B-joukkueessa keväällä 1994, ja 29. tammikuuta 1995 hän debytoi edustusjoukkueessa Espanjan pääsarjan Primera Divisiónin ottelussa Españolia vastaan. Jo seuraavana kesänä Athletic osti tuolloin 17-vuotiaan Etxeberrian 550 miljoonalla pesetalla.
Athleticissa Etxeberria pelasi yhtäjaksoisesti kaudesta 1995–1996 lähtien. Yksi seurajoukkueuran kohokohdista oli sijoittuminen Espanjan pääsarjan toiseksi kaudella 1997–1998, minkä myötä joukkue pääsi seuraavan kauden Mestarien liigaan. Etxeberria on toiseksi eniten Espanjan pääsarjan otteluita Athleticin paidassa pelannut pelaaja José Ángel Iribarin jälkeen. Hän päätti uransa 15 Athletic-vuoden jälkeen kauteen 2009–2010, jonka hän pelasi poikkeuksellisesti palkatta kiitoksena seuralle ja sen kannattajille.
Etxeberria voitti alle 20-vuotiaiden MM-turnauksen maalikuninkuuden vuonna 1995, ja nousi pian myös Espanjan A-maajoukkueeseen. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 1998 MM-kilpailuissa sekä vuosien 2000 ja 2004 EM-kilpailuissa. Hän on pelannut 53 maaottelua ja tehnyt niissä 12 maalia. Epävirallisessa Baskimaan maajoukkueessa Etxeberria on pelannut kymmenen ottelua ja tehnyt kaksi maalia.
Aiheesta muualla

Joseba Etxeberrian sivusto (espanjaksi)
Espanjan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1998
1 Zubizarreta |
2 Ferrer |
3 Aranzabal |
4 Alkorta |
5 Abelardo |
6 Hierro |
7 Morientes |
8 Guerrero |
9 Pizzi |
10 Raúl |
11 Alfonso |
12 Sergi |
13 Cañizares |
14 Campo |
15 Aguilera |
16 Celades |
17 Etxeberria |
18 Amor |
19 Kiko |
20 Nadal |
21 Luis Enrique |
22 Molina |
Valmentaja Clemente
Espanjan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2000
1 Cañizares |
2 Salgado |
3 Aranzabal |
4 Guardiola |
5 Abelardo |
6 Hierro |
7 Helguera |
8 Fran |
9 Munitis |
10 Raúl |
11 Alfonso |
12 Sergi |
13 Casillas |
14 Gerard |
15 Engonga |
16 Mendieta |
17 Etxeberria |
18 Paco |
19 Velasco |
20 Urzaiz |
21 Valerón |
22 Molina |
Valmentaja Camacho
Espanjan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2004
1 Cañizares |
2 Capdevila |
3 Marchena |
4 Albelda |
5 Puyol |
6 Helguera |
7 Raúl |
8 Baraja |
9 Torres |
10 Morientes |
11 Luque |
12 Gabri |
13 Aranzubia |
14 Vicente |
15 Bravo |
16 Alonso |
17 Etxeberria |
18 César |
19 Joaquín |
20 Xavi |
21 Valerón |
22 Juanito |
23 Casillas |
Valmentaja Sáez
Kaarlo Heininen

| Kaarlo Heininen |
| --- | --- |

Kansanedustaja
 22.5.1907–31.7.1908  
Ryhmä/puolue:  KrTL
Vaalipiiri:  Turun eteläinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. maaliskuuta 1853 Laitila
Kuollut: 15. marraskuuta 1926 (73 vuotta) Pyhäranta
Ammatti:  puuseppä, mylläri
Kaarlo Heininen (synt. Wallenström, 27. maaliskuuta 1853 Laitila – 15. marraskuuta 1926 Pyhäranta) oli suomalainen puuseppä ja poliitikko, joka toimi kristillisen työväen liiton kansanedustajana vuosina 1907–1908.
Elämä

Laitilan Koumassa syntyneen Heinisen vanhemmat olivat kalantilainen renki Karl Gustaf Wallenström (1827-1898) ja Uudenkaupungin Vohdensaaresta kotoisin ollut Henrika Matilda Matintytär (1829-1912).
Puuseppänä Kalannin Harikkalassa työskennellyt Heininen toimi myös itseoppineena rakennusmestarina. Hän korjasi muun muassa Kalannin kirkon tornin puisen yläosan nykyiseen kuosiinsa vuonna 1884 ja kunnosti ainakin Mynämäen, Velkuan, Pyhärannan ja Pyhämaan kirkkoja. Lisäksi Heininen urakoi muun muassa 1901 valmistuneen Laitilan pappilan. Vuosina 1903–1926 hän omisti Pyhärannan Radansuun kylässä toimineen vesimyllyn. Heininen ajanmukaisti vanhaa myllyä ja asensi sen yhteyteen modernin sirkkelisahan.
Heininen vaikutti kunnalliselämässä ja vuonna 1907 hänet valittiin kansanedustajaksi Suomen ensimmäisissä eduskuntavaaleissa. Heinisen eduskuntatyö päättyi yhteen kauteen, sillä seuraavissa vaaleissa hän jäi varasijalle. Heininen kuoli pitkäaikaisen sairauden jälkeen 73-vuotiaana marraskuussa 1926.
Perhe

Kaarlo Heinisen puoli oli Kalannissa syntynyt Amanda Ulrika Kaarlentytär (1861-1954), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1883. Pariskunnalla oli kolme lasta.
Kaarlo Hartiala

Kaarlo Jakob Waldemar Hartiala, entinen Hartman (12. lokakuuta 1919 Hancock, Michigan, Yhdysvallat – 25. syyskuuta 2009) oli suomalainen fysiologian professori ja Turun yliopiston rehtori ja kansleri.
Hartialan vanhemmat olivat rovasti Rafael Hartman ja Hilja Maria Wargelin. Hänen puolisonsa vuodesta 1943 oli lääkäri Airi Inkeri Järvinen. Hartiala aloitti oppikoulun Joensuun lyseossa 1929 ja kirjoitti ylioppilaaksi Käkisalmen yhteislyseosta 1938. Lääketieteen lisensiaatiksi hän valmistui 1947 ja tohtoriksi 1951. Hän oli jo 1948–1950 opiskellut Yhdysvalloissa Rockefeller-säätiön apurahalla.
Hartiala nimitettiin Turun yliopiston ensimmäiseksi fysiologian professoriksi vuonna 1955. Professorina hän toimi aina eläkkeelle jäämiseensä vuonna 1984 saakka. Hartiala toimi Turun yliopiston rehtorina 1970–1975 ja kanslerina 1975–1984. Hartiala tuli tunnetuksi dopingaineiden vastaisen työn kärkihahmona. Hän oli muun muassa mukana luomassa eurooppalaisille olympiakomiteoille yhteistä lääketieteellistä komiteaa 1980-luvulla. Hän toimi Suomen olympiakomitean hallituksessa 1968–1976 ja sen valtuuskunnan puheenjohtajana 1976–1984. Sittemmin hän oli Euroopan olympiakomitean liittohallituksessa ja Kansainvälisen olympiakomitean lääketieteellisessä komissiossa. Työskentelystään niin urheilun kuin tieteenkin parissa hänet palkittiin useasti.
Suomen Urheilulääkäriyhdistys jakaa artialan mukaan nimettyä stipendiä nuorille liikuntalääketieteen tutkijoille.
Teokset

Effect of anoxic anoxia on the humorally stimulated pancreatic secretion, Suomalainen tiedeakatemia, 1951. (väitöskirja)
Polkuni tieteen turuilla, lääkärin ja tiedemiehen näkökulmasta, WSOY 1979
Medi, lääkärikeskus 1–4, toimituskunnan jäsen, WSOY 1980–1982
Polun varrelta – sanottua ja tehtyä, 1990
Neljätoista vuottani nuijan varressa – ja nuijan alla, 1991
Urheilun kahdet kasvot: terve sielu terveessä ruumiissa vai rahan ja dopingin vallassa, 1997
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Kaarlo Hartiala dopingväittelyssä 1991
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Tauno Nurmela | Turun yliopiston rehtori 1970–1975 | Seuraaja: Osmo Ikola |
Jose Nippala

| Jose Nippala> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. helmikuuta 1980 (ikä 44) Vilppula, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Pala
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  82 kg
Seura
Seura:  LeKi
Sarja:  Mestis
Pelinumero:  15
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1999–2000
Aik. seurat:  Ilves (SML) Hermes (Mestis) KOO-VEE (S-S)
Jose Nippala (s. 25. helmikuuta 1980 Vilppula) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa Mestis-joukkue Lempäälän Kisaa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Nippalaa on pidetty LeKissä myös seuraikonina. Nippala on tehnyt joukkueessa yhteensä 318 runkosarjaottelussa tehot 139+187=326, joilla hän johtaa sekä LeKin seurahistorian runkosarjan kaikkien aikojen piste-, maali- ja syöttöpörssiä sekä on pelannut myös eniten runkosarjaotteluita joukkueessa. Hän on toiminut myös LeKin kapteenina vuosina 2005–2007. Nippala on toiminut myös joukkueen valmennuspäällikkönä,  F-junioreiden valmentajana sekä luistelukoulun ja Leijona-kiekkokoulun rehtorina.
Pelityyli

Nippala on pelityyliltään klassinen kahden suunnan keskushyökkääjä. Hänen vahvuuksiin kuuluu rauhallisuus, pelikäsitys, tasaisuus, monipuolisuus ja johtajuus. Nippala on pelannut myös muutamia otteluita puolustajana. Hän ei kuitenkaan loista varsinaisesti millään osa-alueella ja tyytyy useimmiten peruspeliin.
Ura

Nippala on Vilppulan Kiekon kasvatti. Hän siirtyi C-juniori-ikäisenä Tampereen Ilvekseen, jossa Nippala voitti B-nuorten SM-pronssia vuonna 1997 ja A-nuorten SM-hopeaa vuonna 1999. Hän oli joukkueen paras pistemies C-nuorissa kaudella 1995–1996 sekä B-nuorissa kaudella 1997–1998. Kaudella 1999–2000 Nippala teki liigadebyyttinsä ja pelasi Ilveksessä viisi SM-liigaottelua jääden niissä ilman tehopisteitä. NHän pelasi samalla kaudella miesten pelejä myös kolmen ottelun verran lainalla Mestis-joukkue Kokkolan Hermeksessä, jossa Nippala pelasi kokonaan kauden 2000–2001. Hän pelasi kautensa lähinnä nelosketjun rikkovassa roolissa ja teki 41 runkosarjaottelussa tehot 2+7=9 sekä kahdeksassa playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen.
Kaudeksi 2001–2002 Nippala siirtyi Suomi-sarjajoukkue KOO-VEEhen. Hän ehti pelata siellä vain kolme ottelua, kunnes Nippalan reisiluu katkesi ja hänen kautensa päättyi vakavaan loukkaantumiseen. Hän siirtyi kaudeksi 2003–2004 pelaamaan II-divisioonaa Lempäälän Kisaan, kun joukkueen seurajohto lupasi järjestää Nippalalle myös työpaikan. Hän oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 40+28=68. Kaudella Nippala teki 77 tehopistettä, mutta LeKin sisäisessä piste- ja maalipörssissä hänen edellään oli Timo Ruuska. Joukkue nousi seuraavaksi kaudeksi 2005–2006 Suomi-sarjaan ja Nippalasta tuli myös LeKin kapteeni. Hän oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 13+24=37. Seuraavalla kaudella 2006–2007 Nippala oli koko kevään 2007 pudotuspelien paras syöttäjä ja jakoi pistepörssin voiton joukkuetoverinsa Juha Leimun kanssa. Hän voitti niiden päätteeksi Suomi-sarjahopeaa ja oli nostamassa LeKiä Mestikseen.
Kaudella 2007–2008 Nippala jakoi LeKissä varakapteenina. Hän hoiti samaa virkaa myös vuodet 2009–2012. Kauden 2009–2010 päätteeksi LeKin fanit palkitsivat Nippalan Kipinä-pelaajana. Hän teki seuraavalla kaudella 2010–2011 Mestiksen yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 12+20=32, joilla hän oli LeKin paras maalintekijä ja jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Johannes Alasen kanssa. Nippala päätti pelaajauransa kevääseen 2012, mutta helmikuussa 2013 hän palasi vahvistamaan LeKiä loppukaudeksi 2012–2013.
Muuta

Nippala on opiskellut oppisopimuksella liikunnanohjaajaksi.
Jääpallon Allsvenskan-kausi 2021–2022

| Allsvenskan 2021–2022 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  13
Mestari:  Gripen Trollhättan BK
Toinen sija:  Åby/Tjureda IF
Kolmas sija:  Lidköpings AIK
Nousseet joukkueet:  Gripen Trollhättan BK
Pudonneet joukkueet:  UNIK, Uppsala
Ylempi sarjataso:  Elitserien
Alempi sarjataso:  1.Division
  ← 2021 :  2023 → 
Ruotsin jääpallon Allsvenskan pelattiin kaudella 2021–2022 13 joukkueen kaksinkertaisena sarjana.
Tällä sarjakaudella 8 Allsvenskan-joukkuetta 13:sta pelasi kotiottelunsa hallissa eli Gripen Trollhättan BK, Katrineholm Bandy, IFK Kungälv, Lidköpings AIK, Nässjö IF, Tillberga Västerås, UNIK ja Åby/Tjureda IF.
Elitserien-karsinnat

Karsinnat pelattiin yhdessä neljän joukkueen lohkossa. Karsinnoissa pelasivat Elitserienin neljänneksi ja viidenneksi viimeinen eli Frillesås BK ja Bollnäs GoIF sekä Allsvenskanin toinen ja kolmas eli Åby/Tjureda IF ja Lidköpings AIK. Kaksi parasta pelaa seuraavalla kaudella 2022-2023 Elitserienissä.
|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Frillesås BK  | 6 | 4 | 1 | 1 | 31 | 21 | +10 | 9 |
| Bollnäs GoIF  | 6 | 3 | 2 | 1 | 31 | 20 | +11 | 8 |
| Åby/Tjureda IF  | 6 | 3 | 1 | 2 | 32 | 26 | +6 | 7 |
| Lidköpings AIK  | 6 | 0 | 0 | 6 | 21 | 48 | -27 | 0 |
Frillesås BK ja Bollnäs GoIF säilyttivat Elitserien-paikkansa.
Allsvenskan-karsinnat > A-ryhmä

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Borlänge Bandy  | 4 | 3 | 0 | 1 | 16 | 10 | +6 | 6 |
| Falu BS  | 4 | 2 | 1 | 1 | 19 | 9  | +10 | 5 |
| Gustavsbergs IF  | 4 | 0 | 1 | 3 | 8  | 24 | -16 | 1 |
Borlänge Bandy nousi Allsvenskaniin. Falu BS putosi I Divisioonaan.
Allsvenskan-karsinnat > B-ryhmä

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Västanfors IF  | 4 | 3 | 0 | 1 | 25 | 15 | +10 | 6 |
| Surte BK  | 4 | 2 | 0 | 2 | 21 | 24 | -3 | 4 |
| Tranås BoIS  | 4 | 1 | 0 | 3 | 18 | 25 | -7 | 2 |
Västanfors IF säilytti Allsvenskan-paikkansa.
Kannaksen varavankila

Kannaksen varavankila perustettiin keväällä 1942. Tarkoitus oli siirtää kanta-Suomen vankiloista erilaisista palvelusrikoksiin syyllistyneitä sotilasvankeja erityisiin työleireihin, joissa nämä tekivät muun muassa linnoitustöitä. Kannaksen varavankila koostui useista alueellisista vankileireistä, niitä oli muun muassa Taipaleella ja Siirasmäellä. Siirasmäessä palveli talousaliupseerin vakanssilla kirjailija Kalle Päätalo.
Kesällä 1944 Kannaksen varavankila evakuoitiin puna-armeijan suurhyökkäyksen tieltä ensin Miehikkälään ja sitten Ylämaan Ihakselaan. Vankila lakkautettiin syksyllä 1944.[lähde? ]
Varavankilan leirit

Ahijärven vankileiri
Kauksaman vankileiri
Kotselän vankileiri
Kuuterselän vankileiri
Liipuan vankileiri
Onkamojärven vankileiri
Raajun vankileiri
Riikolan vankileiri
Sahakylän vankileiri
Siiramäen vankileiri
Tahoslammen vankileiri
Taipaleen vankileiri
Vammelsuun vankileiri
Joonas Pylsy

| Joonas Pylsy |
| --- | --- |
 Pylsy Salibandyn MM-kisoissa vuonna 2018.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. tammikuuta 1990 (ikä 34)
Salibandyn pelaaja
Pelipaikka:  hyökkääjä
Pituus:  173 cm
Paino:  71 kg
| Urheilijan ura> Seurat |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2009–2014 |  Happee | 156 | (85+75=160) |
| 2014–2016 |  Unihockey Tigers | 55 | (60+48=108) |
| 2016–2019 |  Classic | 100 | (86+90=176) |
| 2019–2023 |  SV Wiler-Ersigen | 96 | (65+69=134) |
Maajoukkue
| 2015–2023 | Suomi | 71 (47+35=82) | 71 (47+35=82) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 5.11.2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 5.11.2023.
| Mitalit> Maa:  Suomi.Miesten salibandy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Suomi.Miesten salibandy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Suomi.Miesten salibandy.MM-kilpailut  | Maa:  Suomi> Miesten salibandy. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Riika 2016 | Salibandy |  |
|  Kultaa | Praha 2018 | Salibandy |  |
|  Hopeaa | Helsinki 2020 | Salibandy |  |
|  Pronssia | Sveitsi 2022 | Salibandy |  |
Joonas Pylsy (s. 1. tammikuuta 1990) on suomalainen uransa lopettanut salibandypelaaja ja kaksinkertainen maailmanmestari. Pylsy edusti viimeisenä sveitsiläistä salibandyjoukkuetta SV Wiler-Ersigeniä. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Pylsy aloitti ammattilaisuransa kaudella 2009–2010 jyväskyläläisessa Happeessa. Hän saavutti Happeessa kaudella 2013–2014 Suomen mestaruuden. Happeessa Pylsy pelasi 124 runkosarjaottelua, joissa teki 69 maalia ja 64 syöttöpistettä. Pudotuspeleissä hän teki 16 maalia ja 11 syöttöpistettä 32 ottelussa. Kauden 2013–2014 päätteeksi Pylsy siirtyi sveitsiläiseen Unihockey Tigersiin. Tigersissä hän pelasi kaksi kautta tehden 44 maalia ja antaen 41 maalisyöttöä. Kaudeksi 2016–2017 Pylsy siirtyi tamperelaiseen Classiciin. Hän voitti Classicissa SM-kultaa kolmesti putkeen kausina 2017-2019 ennen siirtymistään Sveitsiin.
Pylsy valittiin Sveitsin liigan arvokkaimmaksi pelaajaksi kaudella 2020–2021.
Pylsy pelasi ensimmäisen kerran aikuisten maajoukkueessa vuonna 2015. Pylsy oli mukana Riian MM–kilpailuissa 2016, joissa Suomi saavutti maailmanmestaruuden. Hän oli myös mukana Prahan MM-kisoissa voittamassa Suomelle kultaa ja hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen.
Pylsy sai marraskuussa 2022 kesken vuoden 2022 Sveitsin MM-kisojen aivoverenkierron häiriön ja aivohalvauksen. Hän oli useita päiviä sairaalassa ja joutui lopulta lopettamaan urheilu-uransa tapahtuneen vuoksi.
Saavutukset > Maailmanmestaruuskilpailut

Kultaa (2): 2016 ja 2018
Hopeaa (1): 2020
Pronssia (3): 2022
Saavutukset > F-liiga

Kultaa (4): 2014, 2017, 2018 ja 2019
Saavutukset > Suomen Cup

Kultaa (3): 2013, 2018 ja 2019
Hopeaa (1): 2017
Saavutukset > Sveitsin liiga (NLA)

Hopeaa (1): 2021
Kultaa (1): 2023
Saavutukset > Sveitsin Supercup

Kultaa (2): 2019 ja 2023
Saavutukset > Henkilökohtaiset

Maailman parhaat salibandypelaajat -listasijoitus (Innebandymagazinet):
3. 2019
Kauden paras miespelaaja (Salibandyliitto): 2019
Salibandyliigan kuukauden pelaaja: marraskuu 2017 ja huhtikuu 2019
Salibandyliigan pudotuspelien pistepörssin voitto: 2019
Sveitsin liigan arvokkain pelaaja: 2021
Juho Tattari

Juho Tattari (4. joulukuuta 1870 Kaukola – 23. tammikuuta 1958 Parikkala) oli suomalainen kansanopiston veiston opettaja ja alan oppikirjojen tekijä.
Juho Tattarin isä oli maanviljelijänä ja kyläseppänä Kaukolassa. Tattari kävi E. Mäkisen käsityökurssin vuonna 1889 ja sen jälkeen Taideteollisuuskeskuskoulun käsityöläiskoulujen opettajakurssin 1892–1893. Hän opiskeli yhden talvikauden ajan 1900–1901 Flensburgissa Taidepuuseppäin ja kuvanveistäjäin ammattikoulussa ja kävi myös vuoden 1900 Pariisin maailmannäyttelyssä ja 1909 Tukholmassa Ruotsin sekä Pietarissa Venäjän taide- ja kotiteollisuusnäyttelyssä. Vuonna 1908 hän oli Tanskassa tutustumassa sikäläisiin kansanopistoihin yhdessä maisteri Niilo Liakan kanssa.
Tattari oli aluksi opettajana kiertävissä kotiteollisuuskouluissa ja kansakouluissa. Hän oli Itä-Savon käsityökoulun johtajana 1896–1900. Vuodesta 1901 alkaen Tattari oli veiston opettajana Etelä-Pohjanmaan kansanopistossa Ilmajoella. Hän piti myös kesäisin kouluhallituksen järjestämiä veistonohjaajakursseja kansakoulunopettajille. Tattari toimi lisäksi Itä-Karjalan ja Viipurin läänin kotiteollisuusyhdistyksien sihteerineuvojana 1911–1912 sekä oli vastaavassa toimessa Itä-Hämeessä 1915–1916.
Julkaisuja

Tutkimus Hämeen läänin maanviljelysseuran alueen kotiteollisuusoloista: kauppakotiteollisuustilasto keräyksen perusteella: kirjoitti tilaston kerääjä. Tekijä, Hämeenlinna 1916
Kodin puuseppä: ohjeita puutyökotiopintoja, kotiteollisuusopetusta ja ammattityön perusteita varten. Kansanvalistusseuran käsiteollisuuskirjasto n:o 23. Helsinki 1919
Puusepän oppikirja: ohjeita ammattitiedon perusteissa kotiteollisuus- ja ammattikouluja, kansanopistoja sekä itsekseenopiskelijoita varten. "Kodin puuseppä"-kirjan 2. kokonaan uud. painos, Otava 1926, 3. painos 1933, 4. kokonaan uud. painos 1939, 5. uus. painos 1946
Kirjansidonnan opas: koteja ja kouluopetusta varten. "Sido itse kirjasi"-kirjan 1. painos 1912 3. kokonaan uusittu painos Otava 1933
Kouluveiston aakkosia: ohjeita puutyökaluston käsittelyssä ja hoidossa. Otava 1942
Puutöiden alkeisoppi: kansanopistoja, maamieskouluja ja lyhyitä kotiteollisuuskursseja varten sekä kotiopiskelijain oppaaksi. Otava 1950, 2. painos 1956
Joseba Llorente

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Joseba Llorente Etxarri
Syntymäaika: 24. marraskuuta 1979 (ikä 44)
Syntymäpaikka: Hondarribia, Guipúzcoa, Espanja
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 184 senttimetriä
Seura
Seura: Osasuna
Pelinumero: 12
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1999–2003 2000 2003–2005 2005–2008 2008–2010 2010– 2012– | Real Sociedad → Eibar (laina) Eibar Real Valladolid Villarreal Real Sociedad → Osasuna (laina) | 23 (4) 8 (4) 71 (22) 100 (45) 61 (24) 35 (5) 12 (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 31. maaliskuuta 2013.
Joseba Llorente Etxarri (s. 24. marraskuuta 1979 Hondarribia, Guipúzcoan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä ja edustaa Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa pelaavaa Osasunaa.
Ura

Llorente sai jalkapallo-oppinsa Real Sociedadissa, mutta ei koskaan tehnyt läpimurtoa seuran edustusjoukkueen avauskokoonpanoon. Hän pelasi edustusjoukkueen riveissä neljän kauden aikana vain parissakymmenessä pääsarja Primera Divisiónin ottelussa, joista suurimman osan hän aloitti vaihtopenkiltä.
Syksyllä 2000 Llorente pelasi lainalla toiseksi korkeimman sarjatason Segunda Divisiónin Eibarissa ja vuonna 2003 hän liittyi joukkueen kokoonpanoon pysyvällä siirrolla. Lisääntyneen vastuun myötä myös maalimäärät kääntyivät nousuun. Kahden kauden jälkeen hän siirtyi saman sarjan Real Valladolidiin, jossa hän muodosti sittemmin tehokkaan hyökkäyskaksikon Víctorin kanssa. Kaudella 2006–2007 kaksikko maaleineen (Llorente 17, Víctor 19) oli mukana nostamassa Real Valladolidia kolmen vuoden tauon jälkeen takaisin Espanjan pääsarjaan.
Kaudella 2007–2008 Llorente oli pääsarjan parhaita maalintekijöitä. Kauden kohokohtia olivat Recreativoa vastaan tehty hattutemppu sekä Espanyolia vastaan 7,82 sekuntia alkuvihellyksestä tehty maali, joka oli urheilulehti Marcan mukaan sarjan historian nopein. Llorenten lopullinen maalimäärä oli 16, jolla hän sijoittui maalitilaston kärkikymmenikköön. Kauden päätyttyä hän siirtyi Espanjan pääsarjassa toiseksi sijottuneeseen Villarrealiin, jonka kanssa hän teki neljävuotisen sopimuksen. Hän pelasi joukkueessa kahden kauden aikana yhteensä 61 sarjaottelua ja teki niissä 24 maalia. Otteluita kertyi myös Mestarien liigassa, jossa hän teki kaudella 2008–2009 hattutempun ottelussa tanskalaista Aalborgia vastaan.
16. kesäkuuta 2010 Llorente teki sopimuksen kasvattajaseuransa Real Sociedadin kanssa, joka palasi kaudeksi 2010–2011 maan pääsarjaan. Joukkue maksoi hänestä 2,5 miljoonan euron siirtokorvauksen.
Llorente on pelannut myös Baskimaan epävirallisessa maajoukkueessa.
Aiheesta muualla

Tilastot BDFutbol -sivustolla
Osasuna – Primera División
1 Riesgo |
2 Bertrán |
3 Rubén |
4 M. Flaño |
5 Lolo |
6 Echaide |
7 Sola |
8 Masoud |
9 Armenteros |
10 Puñal |
11 Sisi |
12 Llorente |
13 Andrés |
14 Arribas |
15 Oier |
16 Cejudo |
17 Nino |
18 Onwu |
19 Nano |
20 Lamah |
21 Torres |
22 Timor |
23 Loe |
24 Damià |
25 Annan |
26 Elías |
Valmentaja Mendilibar
Kannas

Kapea kannas Brunyn saarella Tasmaniassa.
Etelä- ja Pohjois-Amerikan yhdistävä Panamankannas kartalla.
Kannas on kahta vesialuetta kuten meriä erottava ja kahta laajempaa maa-aluetta yhdistävä kapea maa-alue. Kannas-nimitystä on myös käytetty erisnimenä Karjalankannaksen lyhyempänä muotona varsinkin toisen maailmansodan aikaa käsittelevissä suomalaisissa lähteissä, jos sekaantumisen vaaraa muihin kannaksiin ei ole ollut.
Suomessa on paljon järvikannaksia, joista useimmat ovat koostuneet soraharjuista syntyen jääkauden jälkeen mannerjään vetäytyessä.
Kannaksia

Aunuksenkannas Äänisen ja Laatokan välissä Venäjällä
Aucklandinkannas yhdistää Pohjoissaaren pohjoisosan muuhun saareen Uudessa Seelannissa
Avaloninkannas yhdistää Avalonin niemimaan Newfoundlandiin Kanadassa
Karjalankannas Laatokan ja Itämeren (Suomenlahti) välissä Venäjällä
Kaukasia Kaspianmeren ja Mustanmeren välissä Armeniassa, Azerbaidžanissa, Georgiassa ja Venäjällä, yhdistää Aasian ja Euroopan
Krankannas Intian valtameren (Andamaanienmeri) ja Tyynen valtameren (Siaminlahti) välissä Myanmarissa ja Thaimaassa
Panamankannas Atlantin valtameren ja Tyynen valtameren välissä Panamassa, yhdistää Etelä-Amerikan ja Pohjois-Amerikan, kannaksen poikki kulkee Panaman kanava
Perekopinkannas Asovanmeren ja muun Mustanmeren välissä, yhdistää Krimin muuhun Euraasiaan
Siinain niemimaasta muodostuva kannas Atlantin valtameren (Välimeri) ja Intian valtameren (Punainenmeri) välissä Egyptissä, yhdistää Aasian Afrikkaan, länsireunalla kulkee Suezin kanava
Tehuantepecinkannas Atlantin valtameren ja Tyynen valtameren välissä Meksikossa, yhdistää Keski-Amerikan muuhun Pohjois-Amerikkaan
Vienankannas tai Äänisenkannas Äänisen ja Vienanmeren (Äänislahti) välissä Venäjällä