stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Erityinen suhteellisuusteoria
Energian suhteellisuus > Massan ja energian yhtäläisyys

Kahdella samamassaisella ja samalla nopeudella törmäävällä kappaleella on liike-energia K. Koska kappaleita on kaksi, on niiden liike-energia yhteensä 2K. Kappaleet törmäävät toisiinsa kohtisuoraan ja tarttuvat tai sulautuvat toisiinsa pysyvästi eli tapahtuu epäkimmoinen törmäys. Klassisessa fysiikassa 2K energian sanotaan muuttuvan kappaleiden atomien lämpöliikkeeksi, joka kohottaa kappaleiden lämpötilaa. Suhteellisuusteorian yhtälöön E = E0 + K ei kuitenkaan sisälly lämpöenergiaa. Törmäyksen energia on Et = 2mc2 + 2K. Kappaleet eivät liiku törmäyksen jälkeen, joten 2K = 0, ja kaava on siten
E_{kok}=Mc^{2}=E_{t}=2mc^{2}+2K
Kaavassa M on yhteen sulautuneiden kappaleiden kokonaismassa. Energian on monesti osoitettu kokeellisesti olevan pysyvää, eli kappaleiden kokonaisenergia Ekok ei voi kadota törmäyksen jälkeenkään. Valonnopeus tyhjiössä on vakio, joten ainoa mahdollinen muuttuja on M.
Massa ei siis säily eli se voi muuntua energiaksi. Vastavuoroisesti massaa voi muodostua energiasta. Tämän vastoin klassisen fysiikan perusperiaatteisiin kuuluvaa massan säilymislakia. On kuitenkin hyvä ymmärtää, että energiaa itsessään ei ole missään puhtaassa muodossa, vaan se on täysin kuvitteellinen käsite, jolla voidaan vertailla eri asioita kuten liikettä ja kemiallisia reaktioita keskenään. Energia on siis verrannollisuuskerroin.
Suhteellisuusteorian massan ja energian yhtäläisyys on kuitenkin todistettu kokeellisesti monesti ja nimenomaan siihen perustuvat muun muassa ydinvoima ja ydinaseet, joissa pieni määrä massaa muuntuu valtavaksi määräksi energiaa. Kyseessä ei kuitenkaan ole ydinreaktioihin rajoittunut tapahtuma: massan muuntumista energiaksi ja päinvastoin tapahtuu esimerkiksi kaikissa kemiallisissa reaktioissa kaikkialla koko ajan, mutta näiden energiat ovat pieniä suhteessa ydinreaktioihin ja massan muutokset ovat niin pieniä että ne ovat käytännössä merkityksettömiä. Kemiallisessa reaktiossa vapautunut energia myös usein muuntuu nopeasti ympäristön massaksi.
Esimerkiksi kun hiukkaskiihdyttimessä kiihdytetään elektroni hyvin lähelle tyhjiön valonnopeutta ja törmäytetään se atomiin, voi elektroni irrottaa atomista elektronin. Klassisen fysiikan olettamusten pohjalta havaittaisiin kahden elektronin sinkoavan poispäin atomista, yhden irronneen ja yhden törmänneen. Oikeasti kuitenkin havaitaan sinkoavan atomista poispäin kolmen elektronin ja positronin, joka elektronin positiivisen omaava antimateriahiukkanen. Systeemin kokonaissähkövaraus pysyy muuttumattomana koska positroni ja elektroni sulkevat pois toistensa varaukset, mutta massan omaavat elektroni ja positroni ovat siis muodostuneet energiasta. Jokin elektroneista tosin annihiloituu erittäin nopeasti positronin kanssa, koska materia ja antimateria reagoivat keskenään kiivaasti, jolloin nämä kaksi hiukkasta katoavat ja muuntuvat kahdeksi vastakkaisiin suuntiin eteneväksi ja massattomaksi fotoniksi. Fotonit varastoivat elektronin ja positronin liike-energian ja massan energian taajuuteensa.
Kausaliteetin rikkoutuminen

Massallinen tai massaton hiukkanen ei voi liikkua valoa nopeammin sillä se rikkoisi suppeassa suhteellisuusteoriassa kausaliteetin. Kausaliteetilla fysiikassa tarkoitetaan syy-seuraussuhdetta eli jokin tapahtuma A aiheuttaa tapahtuman B. Suppean suhteellisuusteorian Lorentz-muunnoksilla laskettaessa valoa nopeammin liikkuvan kappaleen on pakko saada aikaan B ennen A:ta jossakin toisessa inertiaalikoordinaatistossa. Kiven heittäminen eli tapahtuma A välittyy kiven liikkeen, joka on kausaliteetin välittäjä, kautta tapahtumaksi B, jossa kivi rikkoo liikkuvan auton ikkunan. Tilannetta, jossa ikkuna rikkoutuu ennen kiven osumista siihen, ei ole koskaan havaittu käytännössä. Massallinen kappale, kuten kivi, vaatii suppean suhteellisuusteorian mukaan lisäksi äärettömästi energiaa liikkuakseen valoa nopeammin. Tilanne on kuitenkin edelleen mahdoton vaikka kiven sijaan käytettäisiin jotakin massatonta sädettä, joka liikkuu valoa nopeammin räjäyttäen vaikkapa pommin ikkunassa osuttuaan pommissa olevaan säteen havaitsimeen. Vastaavanlaiset tapahtumat aiheuttavat paradokseja. Tilanne, jossa henkilö syntyy ennen äitiään, olisi kausaliteetin rikkoutuessa "mahdollinen". On hyvä ottaa huomioon, että vaikka toisistaan riippumattomat tapahtumat ovat aina eri aikaisia eri inertiaalikoordinaatistoissa suppean suhteellisuusteorian mukaan (katso osio samanaikaisuuden suhteellisuus), ovat tapahtumat edelleen toisistaan riippumattomia, eli niiden välillä ei ole kausaalista suhdetta.
Oletetaan että A aiheuttaa tapahtuman B jonkin aiheuttajan välittämänä, jonka nopeus on u. Aiheuttaja liikkuu valon tyhjiönopeutta c nopeammin eli u > c. Tapahtuma A tapahtuu inertiaalikoordinaatistossa S kohdassa xA = 0 ajan hetkenä tA = 0. A aiheuttaa tapahtuman B toisessa inertiaalikoordinaatistossa S', joka liikkuu valoa hitaammin nopeudella v eli v < c. B tapahtuu koordinaatiston S' kohdassa xB ajan hetkenä tB = xB / u.
Koska xA = 0 ja tA = 0, on Lorentz-muunnosten mukaan xA' = 0 ja tA' = 0. Lorentz-muunnos tapahtuman B ajan hetkelle tB' on
t_{b}'=\gamma {\Bigl (}t_{B}-{\frac {vx_{B}}{c^{2}}}{\Bigr )}=\gamma t_{B}{\Bigl (}1-{\frac {v(x_{B}/t_{B})}{c^{2}}}{\Bigr )}=\gamma t_{B}{\Bigl (}1-{\frac {vu}{c^{2}}}{\Bigr )}
Yhtälöstä on poistettu tB, koska u = xB / tB inertiaalikoordinaatistossa S. u on jonkin kertoimen α verran valoa nopeampi eli u = αc. α > 1, jotta u > c. Siten yhtälön vu/c2 = αv/c. Lopullisen yhtälön lähemmässä tarkastelussa nähdään että
v > c/α, koska α > 1. Siten vu/c2 > 1.
Koska vu / c2 > 1, on yhtälön (1 - vu / c2) arvo negatiivinen eli tB' < 0.
Jos tB' < 0, silloin B tapahtuu ennen A:ta inertiaalikoordinaatistossa S'. Kausaliteetti on rikkoutunut inertiaalikoordinaatistossa S'.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Einstein, Albert: Zur Elektrodynamik bewegter Körper. Annalen der Physik, 1905, 322. vsk, nro 10, s. 891–921.  Artikkelin verkkoversio. (saksaksi)
Turun yliopisto, Erikoinen suhteellisuusteoria (Arkistoitu – Internet Archive)
Thuneberg, Erkki: Johdatus suhteellisuusteoriaan (pdf) (Suppean suhteellisuusteorian luentomoniste) users.aalto.fi. Oulun yliopisto.
Scholarpedia: Special relativity (englanniksi)
Scholarpedia: Special relativity: electromagnetism (englanniksi)
Scholarpedia: Special relativity: kinematics (englanniksi)
Scholarpedia: Special relativity: mechanics (englanniksi)
Maa ja muu aurinkokunta liikkuu maailmankaikkeuden täyttämän valoeetterin halki.
Valo sähkömagnetismin mukaan: muuttuva sähkökenttä E saa aikaan magneettikentän B, joka aiheuttaa E:n ja niin edelleen, jolloin muodostuu itseään ylläpitävä aallonpituuden λ sähkömagneettinen aalto.
Aika kuluu kiihtyvällä tai vakionopeudella liikkuvalla kappaleella (punainen) hitaammin kuin kappaleella, joka on levossa (sininen).
Kellon mukana liikkuvan laskema fotonin liike.
Kellon mukana liikkumattoman laskema fotonin liike.
Suorakulmainen kolmio.

Suhteessa toisiinsa eri kulmissa olevat xy- ja x'y'-koordinaatistot päällekkäin. Mustan pisteen koordinaatit ovat molemmissa koordinaatistoissa eri.
y: kappaleen liikemäärä (momentum). x: kappaleen nopeus suhteessa valon nopeuteen tyhjiössä. Vihreä: newtonilaisen fysiikan mukaan kappaleen liikemäärän kasvu on nopeuteen verrannollinen ja tyhjiön valonnopeus voi ylittyä. Punainen: suppean suhteellisuusteorian mukaan valon nopeutta lähestyttäessä massallisen kappaleen liikemäärä kasvaa hyvin jyrkästi ja saavuttaa äärettömän arvon valonnopeudessa c, mitä arvoa ei siksi voi saavuttaa eikä ylittää.
Jorma Kaimio

Jorma Juhani Kaimio (s. 13. heinäkuuta 1946 Helsinki) on suomalainen antiikintutkija ja etruskologi.
Kaimio valmistui filosofian kandidaatiksi Rooman kirjallisuudesta 1967, lisensiaatiksi 1969 ja väitteli tohtoriksi 1972 etruskin kielen katoamisesta Helsingin yliopistossa.
Kaimio toimi tutkijana ja opettajana Helsingin yliopiston klassillisen filologian laitoksella, kunnes siirtyi Akateemisen kirjakaupan johtoon. Kaimio toimi vuodesta 1991 WSOY:n kirjallisena johtajana ja varatoimitusjohtajana ja vuosina 2000–2006 toimitusjohtajana. Kaimion puoliso Maarit Kaimio toimi Helsingin yliopiston kreikan kielen ja kirjallisuuden professorina.
Tuotantoa

The Ousting of Etruscan by Latin in Etruria. Studies in the Romanization of Etruria 3.  (Väitöskirja)  Roma:  Helsingin yliopisto, 1972.
Cicero's Topica. The Preface and Sources.  (Turun yliopiston julkaisuja B 141)  Turku:  Turun yliopisto, 1976.  ISBN 951-6-41348-X
The Romans and the Greek Language.  (Commentationes humanarum litterarum 64)  Helsinki:  Societas scientiarum Fennica, 1979.  ISBN 951-6-53088-5
Nielsen, Marjatta & Kaimio, Jorma & Jarva, Eero: Etruskit.  Helsinki:  WSOY, 2003.  ISBN 951-0-27743-6
RN Europa (1895)

| RN Europa |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Charles Connell and Company, Glasgow
Laskettu vesille:  4. heinäkuuta 1895
Palveluskäyttöön:  6. lokakuuta 1915
Poistui palveluskäytöstä:  1920
Loppuvaihe:  romutettu
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 400 t (normaali) 8 805 t (kuormattu)
Pituus:  119,5 m (vesiraja) 123,1 m (kokonaispituus)
Leveys:  14 m
Syväys:  5,8 - 8,6 m
Koneteho:  2 594 ihp
Nopeus:  12,2 solmua
Aseistus
Aseistus:  2 × 76 mm ilmatorjuntatykkiä 8 × lentokonetta
RN Europa (ital. Regia Nave Europa) oli Italian kuninkaallisen laivaston vesilentokoneiden emälaiva.
Valmistus

Espanjalainen Pinillos, Izquierdo & Cia tilasi aluksen Charles Connell and Companyltä Glasgow'sta Skotlannista, missä köli laskettiin 1895 telakkanumerolla 222. Alus laskettiin vesille 4. heinäkuuta 1895 nimellä SS Manila ja valmistui elokuussa.
Alus oli vesirajasta mitattuna 119,5 ja kokonaispituus oli 123,1 metriä. Aluksen leveys oli 14 ja sen kokonaismassa oli 4 134 grt ja omapaino 2 636 tonnia. Aluksen runko oli jaettu neljään ruumaan, joista kaksi oli keulassa ja kaksi perässä. Keskellä oli kansirakenteet. Aluksella oli valmistusaikanaan rahtialukselle tyypillisesti lyhyt keulapakka ja puolikansi.
Aluksen voimanlähteenä oli yksi kolmivaihehöyrykone, jolle höyry tuotettiin kolmella hiiltä polttavalla kattilalla, joiden savukaasut poistettiin kahdella keskilaivaan vedetyllä savuhormilla. Sekä höyrykone että kattilat oli toimittanut govanilainen Dunsmuir & Jackson. Propulsiojärjestelmä oli suunniteltu tuottamaan alukselle 12 solmun huippunopeus, kun voimanlähteellä tuotetaan 3 000 ihp:tä. Koeajoissa alus saavutti 12,2 solmun nopeuden 2 594 ihp:llä. Aluksen varastoihin oli mahdollista sijoittaa 600 tonnia hiiltä, mikä mahdollisti 2 750 merimailin toimintamatkan 11 solmun nopeudella.
Aluksen valmistuessa sillä oli myös neljä mastoa, joihin oli mahdollista ripustaa kaksi suorakaiteen muotoista ja kaksi latinalaispurjetta. Mastot kuitenkin korvattiin kahdella pienemmällä mastolla, jotka sijoitettiin etu- ja takakansille ruumien väliin.
Käyttö

Alus myytiin 1898 Glasgow'hun Donaldson Brosille, joka nimesi aluksen Salaciaksi. Alus myytiin 1912 edelleen hampurilaiselle laivanvarustajalle M. Jebsenille, joka myi sen seuraavana vuonna genovalaiselle Tito Campanellalle. Alus sai 1914 uuden nimen Quarto. Italian laivasto lunasti 6. helmikuuta 1915 aluksen vesilentokoneiden emälaivaksi. Alus nimettiin Europaksi ja se otettiin palvelukseen 6. lokakuuta.
Palvelus

Muutostöiden valmistuttua toukokuussa 1915 alkoi miehistön koulutus ja erilaiset koeajot, jotka veivät pääosan vuoden lopusta. Alukselle asennettiin 76 millimetrin ilmatorjuntatykit syyskuussa ja alus otettiin virallisesti palvelukseen 6. lokakuuta, jolloin se määrättiin Brindisiin korvaamaan Elba. Joulukuussa aluksella oli kaksi Curtiss lentovenettä ja kuusi L.1 merilentokonetta, joiden lisäksi oli kaksi maihin sijoitettua L.1-konetta. Alus lähetettiin Italian lokakuussa 1914 valtaamalle Valonan lahdelle.
Valonassa ei ollut satamalaitteita lukuun ottamatta aallonmurtajia. Alus oli lentokoneidensa paikallaan pysyvänä tukikohtana sekä muiden alueella olevien alusten kuten satamassa olleiden varastoalusten, tankkereiden ja kelluvan telakan miehistöjen majoitusaluksena. Valonassa olon aikana alukselle oli sijoitettu ainoastaan puolet lentokonevahvuudesta, jona oli yleensä vain pari tiedustelu- ja hävittäjäkonetta.
Toukokuussa 1917 aluksen lentokoneet osallistuivat Otranton salmen taisteluun. Aluksen koneista kolme oli toimintavalmiina aamulla ennen taistelua ja tiedon Itävalta-Unkarin laivaston hyökkäyksestä saavuttua Italian laivaston johto lähetti kello viisi aluksen FBA-lentoveneet etsimään vihollista. Koneet palasivat kello seitsemän, minkä jälkeen ne tankattiin, pommit kuormattiin ja lähetettiin uudelleen matkaan.
Hävittäjä RN Riboty saapui kahdeksalta Valonaan tankattavaksi Europalta ennen paluutaan merelle varttia vaille kymmenen. Ensimmäinen aluksen lentoveneistä hyökkäsi SMS Helgolandia vastaan ilman tulosta. Koneen pudottama pommi osui lähelle alusta, jolloin joitakin pultteja peräsimen läheltä irtosi. Lentokone varjosti vihollislaivastoa ennen kuin palasi Europalle tankattavaksi.
Aluksen lentokoneet hyökkäsivät 16. heinäkuuta Durazzoon yhdessä Brindisistä ja Valonasta saapuneiden koneiden kanssa. Hyökkäyksen seurauksena Durazzossa ollut Itävalta-Unkarin lentotukikohta oli pitkään poissa käytöstä. Sodan aikana aluksen lentokonemiehistöt tekivät kaikkiaan 1 884 lentoa, joista 1 500 oli tiedustelulentoja ja noin 200 varsinaisia taistelulentoja. Hyökkäyksissä koneet pudottivat noin 2 000 pommia. Sodan lopulla aluksen lentokoneet lähetettiin maihin ja alus oli lähinnä sukellusveneiden emälaivana.
Itävalta-Unkarin antauduttua marraskuussa 1918 alus osallistui Sebenicon ja muiden Dalmatian satamien miehitykseen. Vuonna 1919 se palasi Tarantoon ja edelleen La Speziaan.
Sodan jälkeen kiinnostus laivaston ilmavoimiin väheni ennen kaikkea Douhetin oppien seurauksena. Europa oli lisäksi yli 20 vuotta vanha ja sen hitaus esti toiminnan laivaston päävoimien kanssa estäen hyökkäävän toiminnan. Alus poistettiin palveluksesta 10. syyskuuta 1920 ja romutettiin pian sen jälkeen.
Jarmo Kaivonurmi

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 12. marraskuuta 1957 (ikä 67)
Syntymäpaikka: Kuopio, Suomi
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 175 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1976–1981 | KPT | 131 | (28) |
| 1982–1986 | Kuusysi | 101 | (11) |
| 1987–1990 | KPT | 65 | (10) |
| Yhteensä | Yhteensä | 297 | (49) |
Maajoukkue
| 1978–1979 | Suomi U21 | 6 | (0) |
| 1979 | Suomi | 2 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jarmo Kaivonurmi (s. 12. marraskuuta 1957 Kuopio) on suomalainen entinen jalkapalloilija.
Hyökkääjänä pelannut Kaivonurmi edusti urallaan Kuopion Pallotovereita 1976–1981 ja 1987–1990 sekä Kuusysiä 1982–1986. Hän voitti Kuusysissä Suomen mestaruuden 1982, 1984 ja 1986 sekä Suomen Cupin 1983. Kaikkiaan Kaivonurmi pelasi 11 kauden aikana 233 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 35 maalia.
Maajoukkueessa Kaivonurmi pelasi kaksi maaottelua vuonna 1979.
Kaitajärvi (Naistenjärvi)

| Kaitajärvi Кайтаярви |
| --- | --- |

Valtiot:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Suojärven piiri
Kunnat:  Naistenjärvi
Koordinaatit:  62°18′58″N, 32°36′36″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Suojoki
Järveen tulevat joet:  Torasjoki
Laskujoki:  Torasjoki
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  140 m
Pituus:  2,2 km
Leveys:  1,2 km
Rantaviiva:  6,5 km
Pinta-ala:  1,2 km²
Tilavuus:  0,0041 km³
Keskisyvyys:  3,4 m
Valuma-alue:  1 030 km²
 fiKaitajärvi 
Kaitajärvi (ven. Кайтаярви) on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Suojärven piirin Naistenjärven kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 1,2 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 1 030 neliökilometriä ja keskisyvyys 3,4 metriä.
Kaitajärven kautta virtaa Torasjoki. Pohjoisrannalla sijaitsee Toivolan taajama.
Eurasianismi

Venäjän laajeneminen itään pohjoisessa euraasiassa.
Eurasianismi (ven. еврази́йство, jevrazijstvo) on venäläinen sosiopoliittinen liike, joka sai alkunsa vallankumouksen ja sisällissodan jälkeen valkoisten emigranttien keskuudessa 1920-luvulla. Eurasianisten mukaan Venäjän kulttuuri ja yhteiskunta ei ole eurooppalainen vaan siitä itäisempi ja erilainen, ja että Venäjän ei tulisi ottaa vastaan länsimaisia vaikutteita. Perustuen historiallisiin, maantieteellisiin, etnografisiin, kielellisiin, kulttuurillisiin ja uskonnollisiin tutkimuksiin eurasianistit ehdottivat, että Venäjän keisarikunnan- ja täten myös Neuvostoliiton maat muodostivat "luonnollisen yhtenäisyyden". Eurasianismin keskeinen piirre on venäläisen etnonationalismin hylkääminen.
Nykyaikainen eurasianismi keskittyy kolmen ideologisen virtauksen ympärille: Aleksandr Duginin neo-eurasianismi, "kommunistinen eurasianismi", jota edustaa Venäjän kommunistinen puolue, sekä Venäjän geopoliittisia etuja edistävä valtion eurasianismi. Presidentti Vladimir Putinin hyväksymä Venäjän vuoden 2023 ulkopoliittinen konsepti, jossa Venäjä määritellään euraasialaiseksi sivilisaatiovaltioksi, on tiiviisti linjassa Kiinan, islamilaisen maailman ja muun globaalin etelän kanssa. Se pyrkii "korvaamaan lännen hegemonian suureuraasialaisella kumppanuudella". Kazakstanin presidentin Nursultan Nazarbajevin puhe maaliskuussa 1994 Moskovan valtionyliopistossa muodosti ideologisen lähtökohdan "pragmaattisen eurasianismin" toteuttamiselle. Hän ehdotti uutta integraatiomallia: siirtyminen kohti Eurasialaista unionia, joka perustuu taloudelliseen integraatioon ja yhteiseen puolustukseen. Euraasian talousunioni perustetiin vuonna 2015. Siihen kuuluu Armenia, Kazakstan, Kirgisia, Valko-Venäjä ja Venäjä.
Turkissa puolestaan 1990-luvun lopulta eurasianismi on kerännyt jonkun verran seuraajia nationalistien keskuudessa. Merkittävin hahmo näistä on Doğu Perinçek, joka on myös avoimesti kannattanut Venäjän hyökkäystä Ukrainaan.
Historia

Liikkeen mukaan helmikuun vallankumous oli tarpeellinen reaktio maan länsimaistumista vastaan. Eurasianistit poikkesivat muista valkoisista emigranteista siinä, että he eivät suoraan vastustaneet Neuvosto-Venäjää, vaan uskoivat maan voivan kehittyä hylkäämään proletaarisen internationalismin ja uskontovastaisuuden, joita liike itse vastusti. Liikkeen taustalla oli oletettavasti jossain määrin 1800-luvun slavofilia. Liikkeen perustajina oli joukko nuoria filosofeja Nikolai Trubetskoin johdolla, joka julkaisi vuonna 1921 Sofiassa kirjoituskokoelman Исход к Востоку, Ishod k Vostoku. suomennettuna suunnilleen Pääsy Itään. Eurasianismin kannatus väheni 1930-luvulle tultaessa.  Aatteeseen voi liittää Neuvostoliiton ja Venäjän suurvaltapyrkimyksen, johon liittyy pääsy eteläisille merialueille.
Historia > Neo-Eurasianismi

Neo-Eurasianismi tai uus-eurasianismi (venäjäksi: неоевразийство) on venäläinen ajatuskoulukunta, joka nousi Venäjällä vuosina ennen ja jälkeen Neuvostoliiton romahtamisen. Neo-Eurasianismissa Venäjä mielletään kulttuurisesti lähemmäksi Aasiaa kuin läntistä Eurooppaa.
Koulukunta ammentaa inspiraationsa eurasianismista 1920-luvulta, eritoten prinssi Nikolai Trubetzkoy ja P. N. Savitsky ovat esimerkkeinä. Lev Gumiljov on usein nimetty neo-eurasianismisen liikkeen perustajaksi ja häntä on lainattu sanoin ”Minä olen eurasianisteista viimeinen”.
Toisaalta Gumiljovin ja alkuperäisten eurasianistien välillä on suuria eroja. Gumiljovin työ on kyseenalaista tieteellisiltä metodeiltaan (oman käsityksen käyttäminen etnisen identiteetin noususta ja käsitys ”passionarisuudesta”). Joka tapauksessa Gumiljovin työ on ollut inspiraationa neo-eurasianistisille kirjailijoille, joista maineikkain on Aleksandr Dugin.
Gumiljovin kontribuutiot neo-eurasianismiin ovat hänen päätelmissään, joihin päästään käyttämällä hänen teoriaansa etnisen identiteetin noususta. Gumilevin mukaan mongolien miehitys vuosina 1240–1480 jaa. on suojannut nousevaa venäläistä etnisyyttä aggressiiviselta läntiseltä naapurilta ja antaen kansakunnalle aikaa saavuttaa kypsyytensä. Ajatus eurasianismista on esillä myös Konstantin Leontyevin Byzantismi teoksessa, jossa on samankaltainen ajatus lännen torjumisesta, mutta siinä identifioidutaan bysanttilaiseen imperiumiin, eikä Keski-Aasialaiseen heimokulttuuriin.
Historia > Nykyinen eurasianismi

Tunnetuin venäläinen neo-eurasianisti on Aleksandr Dugin, jota pidetään presidentti Vladimir Putinin neuvonantajana. Varsinkin Duginin varhaisissa kirjoituksissa on aineksia natseilta. Dugin on suurvenäläinen, koska hän kannattaa koko Euraasian kattavaa Venäjän imperiumia. Duginin mukaan maailmassa on menossa taistelu "atlantistisen" lännen ja eurasianistisen Venäjän välillä. Venäjä tulee Duginin mukaan tuon taistelun voittamaan, kun länsi rappeutuu. Venäjän johtajalla on eurasianistien mukaan messiaaninen tehtävä.
Suurvenäjä

Joidenkin Venäjällä kannattamaa poliittis-kulttuurista käsitettä kutsutaan joskus "Suurvenäjäksi". Sitä kuvataan yleisvenäläisten nationalistien ja irredentistien poliittiseksi pyrkimykseksi saada takaisin entisen Neuvostoliiton- ja Keisarikunnan alueet. Poliitikko Alexandr Rustkoi esitti irredentistivaatimuksia muun muassa Viron Narvaan, Ukrainan Krimiin ja Kazakstanin Ust-Kamenogorskiin.
Ennen Georgian sodan (2008) alkua, politologi Alexandr Dugin vieraili Etelä-Ossetiassa ja ennusti: "Joukkomme miehittävät Georgian pääkaupungin Tbilisin, koko maan, ja ehkä jopa Ukrainan ja Krimin niemimaan, joka jo valmiiksi on historiallisesti osa Venäjää." Etelä-Ossetian entinen presidentti Eduard Kokoity väitti, että Etelä-Ossetia ei ole koskaan jättänyt Venäjän keisarikuntaa ja että sen pitäisi olla osa Venäjää.
Yhdysvaltalaisen toimittajan Michael Hirshin mukaan presidentti Vladimir Putin on eurasianisti, "jonka jatkuva vetoaminen Kiovan Venäjälle ulottuvasta historiasta on paras selitys hänen näkemykseensä, minkä mukaan Ukrainan on oltava osa Venäjän vaikutuspiiriä."
Aiheesta muualla

Ishod k vostoku
Vladimir Putin ja hänen "oikeanlainen nationalismi" (venäjäksi)
Pan-nationalismi
Eurooppalaisten alkuperä

Eurooppalaisten alkuperä on etupäässä kolmessa suuressa esihistoriallisessa muuttoaallossa, jotka muokkasivat Euroopan väestöä nykyiseen geneettiseen koostumukseensa. Nämä ovat metsästäjä-keräilijöiden jääkautiset muuttoaallot, maanviljelijöiden neoliittinen muuttoaalto Anatolian kautta sekä jamna-paimentolaisten indoeurooppalainen muuttoaalto idän aroilta.
Metsästäjä-keräilijät

Euroopan varhaisimpia asukkaita olivat metsästäjä-keräilijät, joita Eurooppaan alkoi saapua jo yli 40 000 vuotta sitten. Jääkauden päättymisen aikoihin noin 14 000 vuotta sitten Kaakkois-Euroopasta muualle Eurooppaan levittäytynyt metsästäjä-keräilijäväestö syrjäytti suuren osan aikaisemmin vakiintuneesta väestöstä.
Aurignacin kaudella noin 43 000–40 000 vuotta sitten isälinjan haplotyyppi oli Eurooppaan saapuneella väestöllä IJ, mikä kehittyi pian Euroopassa tyypiksi I. Myös C:tä esiintyi, ja F:ää. Äitilinjan tyyppejä olivat R*, N ja M, U2 ja ehkä H.
Gravetten kaudella 29 000–21 000 vuotta sitten isälinjan tyyppejä olivat I, CT, BT, IJK, F Äitilinjan tyyppejä olivat U2, U5, U8c, M. Myös äitilinjan R*-CRS, ehkä H.
Mesoliittisella kaudella eurooppalaisten geenit pysyivät melko samoina. Yleisin isälinjan tyyppi mesoliittisessa Euroopassa oli I. Idässä oli tyyppiä R. Länsi- ja keski-Euroopassa äitilinjat U4 ja U5.
Viljelijät

Viljelijöitä alkoi levittäytyä Balkanille Anatoliasta noin 6800 eaa. Osa heistä levittäytyi Välimeren pohjoisrannikkoa pitkin Italiaan, Ranskaan ja Iberiaan. Toinen aalto levittäytyi Tonavaa pitkin Keski-Eurooppaan, mistä osa jatkoi Pohjois-Eurooppaan ja osa pohjoiseen Itä-Eurooppaan. Viljelijäväestö poikkesi geneettisesti huomattavan paljon Eurooppaa siihen asti asuttaneesta metsästäjä-keräilijäväestöstä. Ryhmät alkoivat risteytyä vasta parin tuhannen vuoden kuluttua viljelijöiden saapumisesta. Baltiassa ja muualla pohjoisessa, missä viljelyn edellytykset olivat etelää heikommat, risteytyminen ja kulttuurien sekoittuminen tapahtui hitaimmin. Ajan myötä viljelijoiden kulttuuri kuitenkin syrjäytti metsästäjä-keräilijöiden kulttuurin.
Neoliittisen muuttoaallon isälinjan haplotyyppi oli G2. Äitilinjan tyyppejä olivat H, T ja K.