stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Porin rautatieasema
Asemarakennus > Muutostyöt

Asemarakennuksen alkuperäinen asu on säilynyt lähinnä odotushallissa, kun taas siipirakennusten tilat on uusittu lähes kokonaan. Vuonna 1957 tehtiin muutostöitä, joiden yhteydessä muun muassa asemahallin valaisimet vaihdettiin uusiin Paavo Tynellin suunnittelemiin. Vuonna 1968 postitoimisto muutettiin viestilaitetilaksi, ja samalla rakennuksessa siirryttiin puu- ja hiililämmityksestä öljylämmitykseen. Lipunmyyntiä laajennettiin vuonna 1976. Neljä vuotta myöhemmin asemaravintola muutettiin VR:n työntekijöiden ruokalaksi ja asemahalliin avattiin kahvio yhdistämällä kolme pienempää kioskia. Samalla rakennettiin myös uudet wc-tilat ja matkatavarasäilytys muutettiin asemamiehen työhuoneeksi.
Lipunmyynti siirrettiin entisiin ravintolatiloihin vuonna 1993. Vanha lipunmyynti muutettiin toimistotiloiksi, ja asemahalliin johtaneet myyntiluukut peitettiin lasitiilillä. Neljä vuotta myöhemmin tehtiin seuraava remontti, jolloin entiseen tavarasäilytykseen johtanut aukko suljettiin myös lasitiiliseinällä. Vuonna 1998 tehtiin suuri ulkoremontti, jonka yhteydessä muun muassa vanha peltikate vaihdettiin uuteen konesaumattuun peltikattoon. Myös julkisivujen rappaukset uusittiin ja rakennus maalattiin alkuperäiseen sävyyn vaalean keltaiseksi. Odotushallissa toiminut kahvikioski purettiin 2000-luvun alussa.
Asemarakennus > Tavara-asema

Asemarakennuksen vieressä sijaitseva tavara-asema valmistui 1938, ja sitä laajennettiin kymmenen vuotta myöhemmin. Tavara-asema suljettiin 1976, jolloin se muutettiin henkilökunnan tiloiksi. Nykyään rakennuksen sisällä ei ole enää mitään jälkeä alkuperäisestä käyttötarkoituksesta, ja myös ulkoa on purettu kaupunginpuoleinen lastauslaituri. Vuonna 2018 VR ilmoitti aikeistaan rakentaa tavara-aseman paikalle kerrostaloja.
Aseman ympäristö

Porin rautatieasema valmistui keskustan etelälaidalla sijainneelle peltoaukealle, jolle oli arkkitehti Harald Andersinin vuonna 1922 laatimassa yleiskaavassa suunniteltu uusi IX kaupunginosa. Ennen sotavuosia ehdittiin rautatieaseman lisäksi toteuttamaan vain joitakin alueen läntisiä ja pohjoisia kortteleita. Kaupunginarkkitehti Jaakko Laaksovirta uudisti asemakaavan vuonna 1942, jonka mukaisesti nykyinen Riihikedon kaupunginosa rakentui 1960-luvun alkuun mennessä.
Asema-alueen ensimmäisen puistosuunnitelman laati VR:n ylipuutarhuri Kaarlo Jokela vuonna 1945. Vuotta myöhemmin alueen luoteispäähän valmistui 8-kerroksinen rautatieläisten asuintalo Ratalinna. Uusi puistosuunnitelma tehtiin 1958. Asemarakennuksen kaakkoispuolelle syntyi Asemapuisto, jossa sijaitsivat myös vuonna 1938 valmistuneet ratavartijan asunto ja yleinen käymälä. Rautatieaseman eteen puolestaan muodostui Asema-aukio, joka sai lopullisen muotonsa vuonna 1961 laaditun suunnitelman myötä. Sen laidalla sijaitsivat muun muassa SOK:n ja Keskon suuret konttorirakennukset.
Vuonna 1998 rakennettiin ratapihan ja valtatie 2:n alittava Porttaalitunneli, josta on myös kulku asemalaitureille. Tunneli on osa 1990-luvulla syntynyttä Promenadi-Poria, joka yhdistää keskustan Tiilimäen kaupunginosaan. Vuonna 2017 rautatieaseman viereen valmistui Satakunnan ammattikorkeakoulun uusi kampus. Samana syksynä otettiin käyttöön Asema-aukiolle rakennettu Porin matkakeskus. Lisäksi entisen Asemapuiston paikalle alettiin rakentamaan neljää opiskelija-asunnoiksi tarkoitettua kerrostaloa, joista ensimmäiset valmistuvat vuonna 2018.
Muuta

Talvi- ja jatkosodan aikana Porin rautatieaseman kautta kulki noin 4 000 sotalasta. Vuonna 1999 odotushallin seinään kiinnitettiin sotalasten muistolaatta ja siihen liittyvä Kari Alajärven maalaus.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Porin rautatieasema Wikimedia Commonsissa
Porin rautatieasema (Arkistoitu – Internet Archive) VR-yhtymä.
Porin ensimmäinen rautatieasema 1910-luvulla.
Odotushalli.
Porttaalitunnelin sisäänkäynti taustallaan Satakunnan ammattikorkeakoulun rakennus.
Peene

| Peene |
| --- | --- |

Maanosa:  Eurooppa
Maat:  Saksa
Osavaltio:  Mecklenburg-Etu-Pommeri
Piirikunta:  Vorpommern-Greifswald, Mecklenburgische Seenplatte
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Peenen vesistö (966)
Valuma-alue:  vesistön pääuoma
Pinta-ala:  5 110 km²  
Pääuoman pituus:  138,5 km 
Pääuoman osuudet:  Peene ←Kummerower See ←Peenen kanava ←Malchiner See ←Westpeene
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Kummerower See 
 :  53.8471°N, 12.8889°E
Laskupaikka:  Anklam, Peenestrom
 :  53.8556°N, 13.8083°E
Sivu-uomat:  Trebel, Tollense
Taajamat:  Anklam, Jarmen, Loitz, Demmin
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  0,2 – 0,3 m  mpy. 
Laskukorkeus:  0 m  mpy.
Korkeusero:  0,3 m  
Pituus:  83 km  
Kaltevuus:  0,002 m/km
Suurin syvyys:  2 – 5 m  
Keskiylivirtaama:  80 m³/s (MHQ) 
Keskivirtaama:  21,7 m³/s (MQ) 
Muuta
Muualla:  Wikimedia Commons
Valuma-alueen jokiverkostoa.
Jokialueen alavuutta.
Joen tulva-alueen kaivauksien jäänteitä.
Peene on Saksan Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltiossa Vorpommern-Greifswaldin piirikunnan Mecklenburgische Seenplattessa virtaava 83 kilometriä pitkä joki, joka muodostaa Peenen vesistön pääuoman alajuoksun. Joen valuma-alueen pinta-ala on 5 110 neliökilometriä. Se alkaa Kummerower Seestä ja laskee Itämereen päätyvään Peenestromiin Anklamissa.
Joen kulku

Joki alkaa Kummerower Seestä, joka ei ole sen varsinainen lähdejärvi. Peenenimeä käytetään järven ylipuolisistakin vesistön osista, mutta niiden nimiin liitetään jokin selventävä etuliite. Nykyään käytetään pelkkää Peene-nimeä järvestä alkavasta pääuoman osasta alaspäin. Kummerower See on 11 kilometriä pitkä ja 4,6 kilometriä leveä järvi, jonka vedenpinnan korkeus on tavallisesti 0,2–0,3 metriä mpy. Joki alkaa järven pohjoisrannasta ja se virtaa mutkitellen kohti koillista. Demmin pikkukaupungin kohdalla siihen yhtyy kaakkoispuolelta Tollense ja luoteispuolelta Trebel. Ne ovat Peenen suurimmat sivujoet. Samalla Peene saapuu alavaan jokilaaksoon, jossa se kääntyy Loitzin kohdalla kohti itää ja itäkaakkoa. Se ohittaa ensin Jarmenin ja sitten Anklamin kaupunkiin. Jarmenin jälkeen alkaa jokilaakson tulva-alueella kosteikkoinen osuus. Myös Anklamin jälkeen alkava joen suistoalue on kosteikkoinen. Joki saapuu Oderinhaffin länsiosaan, jossa virtaa Itämerelle Peenestromin salmi tai joki.
Anklam
Demmin
Jarmen
Peenebrücke Jarmenissa
Peenetalbrücke
Loitzin ranta-asutusta
Neue Peenebrücke Loitzissa
Etymologiaa

Saksankielinen nimi palautuu vanhaan slaavilaiseen nimeen Pěna, joka on tarkoittanut sanaa ”Schaum” eli vaahtoa. Joen nimi tarkoittaisi siten ”vaahtoavaa jokea”.
Vesistön valuma-alue

Joen suurin latvahaara ja sen suurimmat sivujoet ovat samaa suuruusluokkaa, joten kansalaisten pääuomaksi nimeämällä valitsema vesistöreitti otetaan tässä tarkastelun pohjaksi. Pääuomaan kuulu alajuoksun Peenejoki, joka alkaa Kummerower Seestä ja laskee Itämeressä Peenestromiin. Järveen tulevat latvahaarat ovat lähes samanarvoiset. Ne laskeutuvat järveen yli 60 metrin korkeudelta ylänköalueelta. Niistä on tähän valittu pääuomaan Peenen- ja Dahmerin kanavat, Malchiner See ja Westpeene. Alla olevaan taulukkoon on koottu vesistöalueen sivu-uomia. Tietojen lähteet on luetteloitu taulukon alle ja ne on yksilöity taulukon oikeassa sarakkeessa.
| Sivu-uoman nimi   | Etäisyys mereen (km) | Pääuoman kohta   | Pituus (km)   | Virtaama MQ (m³/s) | Valuma- alue (km²) | Lähteet     |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
pääuoma laskee Itämereen
| Libnower Mühlbach |  | alajuoksu |  |  |  | 2,–,2,–,–,– |
| Stegenbach |  | alajuoksu |  |  |  | 2,–,2,–,–,– |
| Swinow |  | alajuoksu | 24 |  | 108 | 2,–,2,6,–,6 |
| Großer Abzugsgraben |  | alajuoksu |  |  |  | 2,–,2,–,–,– |
| Schwinge |  | alajuoksu | 24 | 0,2 | 96 | 2,–,2,5,5,5 |
| Kuckucksgraben |  | alajuoksu |  |  |  | 2,–,2,–,–,– |
| Ibitzgraben |  | alajuoksu |  |  |  | 2,–,2,–,–,– |
| Trebel |  | keskijuoksu | 87 | 1,1 | 956 | 2,–,2,4,1,4 |
| Tollense |  | keskijuoksu | 96 | 6,2 | 1 829 | 2,–,2,3,3,3 |
| Röcknitzbach |  | keskijuoksu |  |  |  | 2,–,2,–,–,– |
| Sommersdorfer Mb |  | Kummerower See |  |  |  | 2,–,2,–,–,– |
| Teterower Peene |  | Kummerower See | 12 | 1,4 | 324 | 2,–,2,1,1,1 |
| Ostpeene |  | Peenen- ja Dahmerin kanava | 41 | 1,7 | 361 | 2,–,2,1,1,1 |
| Lubenbach |  | Malchiner See |  |  |  | 2,–,2,–,–,– |
| Burgtal |  | Malchiner See |  |  |  | 2,–,2,–,–,– |
| Stammbach |  | Malchiner See |  |  |  | 2,–,2,–,–,– |
| Dahmer Mb |  | Malchiner See |  |  |  | 2,–,2,–,–,– |
| Ziddorfer Mühlenbach |  | Malchiner See |  |  |  | 2,–,2,–,–,– |

Lähteet: 1 = , 2 = , 3 = , 4 = , 5 = , 6 =
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Peene Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Peene
Käännös suomeksi
Peter Hall

Peter Hall voi viitata ainakin seuraaviin henkilöihin:
Peter Adolf Hall (1739–1793), ruotsalainen miniatyyritaiteilija
Peter Hall (1932–2014), englantilainen kaupunkisuunnittelija
Peter Hall (1930–2017), englantilainen teatteri-, ooppera- ja elokuvaohjaaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Peter Hall”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Patisenlampi

| Patisenlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Kangasniemi
Koordinaatit:  61°54′58″N, 26°21′21″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kälkäjoen valuma-alue (14.95)
Laskujoki:  Vehkapuru Kälkäjokeen 
Järvinumero:  14.951.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  98,7 m  
Pituus:  1,3 km  
Leveys:  470 m  
Rantaviiva:  3,513 km  
Pinta-ala:  49,269 ha  
Saaria:  3 
 fiPatisenlampi 
Patisenlampi  on Etelä-Savossa Kangasniemellä  Kortesalmen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 1,3 kilometriä pitkä, 470 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 49 hehtaaria. Lammella on kartan mukaan kolme saarta.  Sen rantaviivan pituus on 3,5 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Kälkäjoen valuma-alueella (14.95), jonka Kälkäjoen alaosan alueeseen (14.951) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 98,7 metriä mpy.
Pawan Kalyan

| Pawan Kalyan |
| --- | --- |
 Pawan Kalyan vuonna 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. syyskuuta 1971 (ikä 53) Bapatla, Andhra Pradesh, Intia
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:   Nandini  (vih. 1997; ero 2007)  Renu Desai  (vih. 2009; ero 2012)  Anna Lezhneva  (vih. 2013) 
Lapset:  4
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Power Star
Aktiivisena:  1996–
Aiheesta muualla
www.pawankalyan.info
IMDb 
AllMovie
Pawan Kalyan (s. 2. syyskuuta 1971 Bapatla, Andhra Pradesh, Intia) on intialainen näyttelijä, elokuvaohjaaja, elokuvakäsikirjoittaja, koreografi, laulaja ja poliitikko. Hänet tunnetaan erityisesti rooleistaan telugunkielisissä elokuvissa. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli vuonna 1996 ilmestynyt Akkada Ammayi Ikkada Abbayi. Kalyanin perheeseen kuuluu muitakin tunnettuja näyttelijöitä, kuten Chiranjeevi, Ram Charan ja Nagendra Babu.
Vuoden 2001 elokuvan Kushi saaman menestyksen vuoksi Kalyan nousi telugunkielisen elokuvateollisuuden tyyli-ikoniksi ja siitä lähtien häneen ollaan viitattu myös termillä ”Power Star”.
Vuonna 2012 ilmestynyt Pawan Kalyanin elokuva Gabbar Singh oli erittäin suosittu ja teki teluguelokuvien kaikkien aikojen parhaan tuoton. Kalyan palkittiin roolistaan muun muassa vuoden parhaan telugunkielisen näyttelijän Filmfare Awards South -palkinnolla. Elokuvalle on tekeillä myös jatko-osa, Gabbar Singh 2.
Vuonna 2014 Pawan Kalyan perusti Jana Sena -nimisen poliittisen puolueen. Poliittisten näkemystensä vuoksi Kalyan ei ole puheväleissä kongressipuolueeseen kuuluvan näyttelijä- ja poliitikkoveljensä Chiranjeevin kanssa. Hänen muista perheenjäsenistään ainakin Ram Charan ja Nagendra Babu ovat ilmoittaneet kannattavansa Chiranjeevia.
Filmografia

| Vuosi | Elokuva | Rooli | Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| 1996 | Akkada Ammayi Ikkada Abbayi | Kalyan |  |
| 1997 | Gokulamlo Seetha | Pawan Kalyan |  |
| 1998 | Suswagatham | Ganesh |  |
| 1998 | Tholi Prema | Balu |  |
| 1999 | Thammudu | Subhash |  |
| 2000 | Badri | Badrinath |  |
| 2001 | Kushi | Siddhartha Roy |  |
| 2003 | Johnny | Johnny | Pawan Kalyan myös ohjasi tämän elokuvan |
| 2004 | Gudumba Shankar | Shankar |  |
| 2005 | Balu ABCDEFG | Balu/Ghani |  |
| 2006 | Bangaram | Bangaram |  |
| 2006 | Annavaram | Annavaram |  |
| 2008 | Jalsa | Sanjay Sahu |  |
| 2010 | Puli | Komaram Puli |  |
| 2011 | Teen Maar | Arjun Palwai, Michael Velayudham |  |
| 2011 | Panjaa | Jai Dev |  |
| 2012 | Gabbar Singh | Venkataratnam Naidu (Gabbar Singh) | Parhaan telugunkielisen miesnäyttelijän Filmfare Awards South -palkinto |
| 2012 | Cameraman Ganga Tho Rambabu | Rambabu |  |
| 2013 | Attarintiki Daredi | Gowtham Nanda |  |
| 2015 | Gopala Gopala | Krishna |  |
| 2016 | Sardaar Gabbar Singh | Sardaar Gabbar Singh |  |
| 2017 | Katamarayudu | Katamarayudu |  |
| 2018 | Agnyaathavaasi | Abhishiktha Bhargav/Balasubramanyam |  |
| 2021 | Vakeel Saab | Konidela Sathyadev |  |
| 2022 | Bheemla Nayak | Bheemla Nayak |  |
| 2022 | Hari Hara Veera Mallu | Veera Mallu |  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pawan Kalyan Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Pawan Kalyan Allmoviessa (englanniksi)
Pikkusaari

Pikkusaari on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Arvi Pikkusaari (1909–1989), kreikkalais-roomalaisen tyylin painija
Jussi Pikkusaari (1939–2022), kansanvalistaja, humanisti ja järjestöjohtaja
Lauri T. Pikkusaari (1911–1965), pappi ja tietokirjailija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Peukaloistapakulo

| Peukaloistapakulo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tapakulot Rhinocryptidae
Suku::  Tapakulot Scytalopus
Laji::  latebricola
Kaksiosainen nimi
 Scytalopus latebricola  Bangs, 1899 
Katso myös
   Peukaloistapakulo Wikispeciesissä   Peukaloistapakulo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Peukaloistapakulo (Scytalopus latebricola) on Etelä-Amerikan luoteisosassa elävä varpuslintu. Peukaloistapakulo splitattiin neljäksi lajiksi vuonna 2005: S. latebricola, venezuelantapakulo (S. caracae), meridantapakulo (S. meridanus) ja ecuadorintapakulo (S. spillmanni).
Esiintyminen

Peukaloistapakulot elävät Kolumbiassa ja Venezuelassa noin 3 900 neliökilometrin alalla.
Elinympäristö

Laji elää vuoristometsien alikasvoksessa.
Pikkuruusuleinikki

| Pikkuruusuleinikki |
| --- | --- |
 Punakukkainen pikkuruusuleinikki.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Ranunculales
Heimo::  Leinikkikasvit Ranunculaceae
Suku::  Ruusuleinikit Adonis
Laji::  microcarpa
Kaksiosainen nimi
 Adonis microcarpa  DC. 
Katso myös
   Pikkuruusuleinikki Wikispeciesissä   Pikkuruusuleinikki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pikkuruusuleinikki (Adonis microcarpa) on leinikkikasvien heimoon kuuluva siemenkasvi. Sitä tavataan Länsi-Aasiassa ja Etelä-Euroopassa. Pikkuruusuleinikki kasvaa noin 50 senttimetrin korkuiseksi ja kukkii punaisin tai keltaisin kukin. Pikkuruusuleinikin kuvasi tieteelle Augustin Pyramus de Candolle.
Pikkuruskus

| Pikkuruskus |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Parsakasvit Asparagaceae
Suku::  Ruskukset Ruscus
Laji::  aculeatus
Kaksiosainen nimi
 Ruscus aculeatus  L. 
Katso myös
   Pikkuruskus Wikispeciesissä   Pikkuruskus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pikkuruskus eli pikkurautamyrtti (Ruscus aculeatus) on monivuotinen euraasialainen parsakasveihin kuuluva varpu tai pikkupensas.
Pikkuruskus kasvaa 75 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat kiiltävät, 2,5 cm pitkät. Kasvi kukkii keväällä ja tuottaa punaisia kiiltäviä marjoja kesällä ja syksyllä.
Pikkuruskuksen ikivihreitä oksia käytetään leikkovihreänä. Ne kestävät maljakossa viikkoja. Myös kasvin käyttöä lääkkeenä hypotensioon äkkiseltään seisomaan noustessa on tutkittu.
Piet Cronjé

Piet Cronjé brittien sotavankina Saint Helenalla vuosien 1900 ja 1902 välillä.
Piet Arnoldus Cronjé (4. lokakuuta 1836 Colesberg, Kapmaa – 4. helmikuuta 1911 Potchefstroom, Etelä-Afrikan unioni) oli buurikenraali, joka toimi komentajana buurisodissa.
Cronjé syntyi vanhaan hugenottisukuun brittiläisellä Kapmaalla, mutta päätyi jo lapsuudessaan suuren vaelluksen yhteydessä Transvaalin vapaavaltioon. Hän ryhtyi marraskuussa 1880 johtamaan Transvaalissa brittien valtaa vastaan suunnattua kapinaa, sillä buurit eivät hyväksyneet brittiviranomaisten suorittamia viljan takavarikointeja verot maksamatta jättäneiltä maanviljelijöiltä. Seuranneessa ensimmäisessä buurisodassa Cronjé johti Potchefstroomin piiritystä, jota hän jatkoi jopa maaliskuussa 1881 voimaan astuneen aselevon jälkeen kunnes paikallinen brittivaruskunta antautui. Hänet valittiin myöhemmin Transvaalin parlamentin eli Volksraadin jäseneksi ja hän tuki politiikassa presidentti Paul Krugeria. Tammikuun 1896 epäonnistuneen Jamesonin hyökkäyksen päätteeksi Cronjé otti vastaan Leander Jamesonin antautumisen Doornkopissa.
Toisen buurisodan puhjettua lokakuussa 1899 kenraali Cronjé nimitettiin Transvaalin läntisen armeijan komentajaksi. Hän ryhtyi piirittämään ensin Mafekingia ja liittyi pian myös Kimberleyn piiritykseen. Modderjoen taistelussa 28. marraskuuta 1899 hän kärsi nimellisesti tappion, mutta tuotti lordi Methuenin komentamille brittijoukoille suuret tappiot. Magersfonteinin taistelussa 11. joulukuuta Cronjé torjui Methuenin hyökkäyksen. Helmikuussa 1900 Cronjé torjui samalla paikalla myös Frederick Robertsin joukot. Brittien saatua kuitenkin Kimberleyn vapautettua piirityksestä Cronjé joutui perääntymään Bloemfonteinia kohti, kunnes kenraali John Frenchin joukot katkaisivat hänen tiensä. Jouduttuaan saarroksiin Cronjé puolustautui 18. helmikuuta alkaneessa Paardebergin taistelussa, jossa hän aluksi onnistui lyömään takaisin Herbert Kitchenerin hyökkäyksen ja tuottamaan briteille suuret tappiot, kunnes joutui lopulta 27. helmikuuta antautumaan 4 000:n miehensä kanssa. Britit pitivät Cronjéa sodan loppuun asti vankina Saint Helenan saarella.
Cronjé esiintyi Paardebergin taistelun ennallistuksessa Saint Louisin maailmannäyttelyssä vuonna 1904. Myöhemmin hän vietti eläkepäiviä Klerksdorpissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Piet Cronjé Wikimedia Commonsissa
Pelinkehitysohjelma

Pelinkehitysohjelma tai pelinteko-ohjelma tarkoittaa ohjelmistoa, jota voidaan käyttää apuna videopelin toteuttamisessa. Pelinkehitysohjelmien avulla voi tehdä hahmoja, NPC-hahmojen tekoälyn, käyttöliittymätoimintoja, ääniefektejä ja montaa muuta asiaa. Pelimoottorin tai muokkausohjelman valinnalla voi olla suuri vaikutus minkälaisen pelin voi tehdä.
Pelinkehitykseen tarkoitettuja ohjelmistoja on hyvin erilaisia: pieniä ja pitkälle erikoistuneita ovat esimerkiksi Bitsy ja Ren'py, suurempia työkaluja ovat esimerkiksi Unity ja Unreal Engine. Erikoistuneet ohjelmat voivat olla suunnattu tiettyä lajityyppiä varten, esimerkiksi PuzzleScript on suunnattu tietynlaisia pulmapelejä varten kun taas Godot Engine, Unity ja Unreal Engine ovat laajempaan käyttöön. Eräät ohjelmat ovat saatavilla ilmaiseksi ja jotkin ovat maksullisia.
Kehityksessä voidaan käyttää lisänä lukuisia muita ohjelmia suunnitteluun, tuotantoon, ohjelmointiin sekä grafiikan, animaation ja äänen tekemiseen. Pelinkehitykseen suunnattujen työkalujen lisäksi voidaan useita muita ohjelmia, joilla on käyttöä myös pelinkehityksen ulkopuolella eivätkä siten ole varsinaisesti pelinkehitysohjelmia.
Historia

Varhaiset pelit kehitettiin aina tyhjästä alusta alkaen, mutta 1980-luvulla yleistyi työkalujen uudelleen käyttäminen uusien pelin kehityksessä, jotka usein kuuluivat samaan lajityyppiin. Esimerkiksi SCUMM sai useita päivityksiä ja oli käytössä pelitaloissa 20 vuoden ajan, mutta ei koskaan ollut julkisesti saatavilla (kehitetty LucasArtsin omaan käyttöön). Työkaluja kuten Shoot-'Em-Up Construction Kit julkaistiin yleisesti myyntiin. 1990-luvulla Doomin julkaisun myötä termi pelimoottori yleistyi.
Piet Joubert

Piet Joubert.
Petrus Jacobus (Piet) Joubert (20. tammikuuta 1831 Cango, lähellä Prince Albertia, Kapmaa – 27. maaliskuuta 1900 Pretoria, Transvaal) oli buurikenraali ja -poliitikko, joka toimi Transvaalin tasavallan varapresidenttinä ja sen armeijan ylipäällikkönä buurisodissa.
Joubertin isä oli köyhä maanviljelijä ja lähetyssaarnaaja, joka muutti suuren vaelluksen yhteydessä vuonna 1837 Natalin pohjoispuolelle. Perhe asettui myöhemmin Transvaalin Rustfonteiniin. Joubertin koulutus oli vaatimaton, mutta hän oli itseoppinut laintuntija ja menestynyt liikemies. Hänet valittiin Transvaalin parlamenttiin eli Volksraadiin ensi kerran vuonna 1860. Joubert nimitettiin 1870 Transvaalin yliprokuraattoriksi ja hän toimi virkaatekevänä presidenttinä presidentti Thomas François Burgersin oleskellessa Euroopassa vuosina 1875–1876. Kun Iso-Britannia vuonna 1877 julisti Transvaalin kruununsiirtomaakseen, Joubertista tuli yksi brittivaltaa vastustaneen liikkeen johtajista. Aluksi hän yritti yhdessä Paul Krugerin kanssa ratkaista asian neuvottelemalla, mutta kun tämä ei johtanut tuloksiin, buurit aloittivat joulukuussa 1880 aseellisen kapinan ja antoivat itsenäisyysjulistuksen. Kenraalikomendantiksi nimetty Joubert toimi Transvaalin armeijan ylipäällikkönä seuranneessa ensimmäisessä buurisodassa. Hän löi britit tammi–helmikuussa 1881 Laing’s Nekin, Schuinshoogten ja Majubavuoren taisteluissa, ja osallistui sodan jälkeen Pretorian rauhanneuvotteluihin, joiden tuloksena Transvaalin itsenäisyys palautettiin.
Joubert hävisi vuoden 1883 presidentinvaalit itseään vanhoillisemmalle Krugerille, mutta hänestä tuli kuitenkin Krugerin varapresidentti, ja hän oli jälleen virkaatekevänä presidenttinä Krugerin Euroopan-matkan aikana 1883–1884. Joubert olisi halunnut laajentaa Transvaalin aluetta, mutta Kruger vastusti ajatusta. Lisätäkseen vaikutusvaltaansa Joubert liittoutui Transvaalin brittiläisen vähemmistön eli niin sanottujen uitlandereiden kanssa, mikä syvensi kiistaa presidentti Krugerin kanssa. Joubert oli Krugerin vastaehdokkaana vielä vuosien 1888, 1893 ja 1898 presidentinvaaleissa, mutta hävisi joka kerralla, vaikkakin vuonna 1893 melko täpärästi. Vuoden 1896 Jamesonin hyökkäyksen jälkeisinä vuosina Joubert yritti sovitella Transvaalin ja Ison-Britannian välejä uuden sodan ehkäisemiseksi. Kun toinen buurisota lokakuussa 1899 syttyi, hänet nimitettiin uudelleen ylipäälliköksi. Hän valitsi sodassa hyvin varovaisen ja defensiivisen strategian. Buurijoukkojen menestys sodan alkuvaiheessa oli pääasiassa muiden komentajien ansiota eikä Joubert saanut hyödynnettyä sen tuomaa etua tehokkaasti. Paardebergin taistelussa helmikuussa 1900 kärsityn tappion jälkeen hän vetäytyi takaisin pääkaupunki Pretoriaan, jossa kuoli kuukautta myöhemmin. Uudeksi ylipäälliköksi tuli kenraali Louis Botha, joka Pretorian kukistumisen jälkeen onnistui jatkamaan sotaa sissisotana vielä lähes kaksi vuotta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Piet Joubert Wikimedia Commonsissa