stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kati Rauhaniemi
Ura

Kati Rauhaniemi perusti ensimmäisen yrityksensä Dot Designin 22-vuotiaana vuonna 1997. Yritys syntyi hänen mukaansa oikeastaan vahingossa, kun opiskeluaikoina tehty mainostyö poiki toisen ja sitä seuraavan työn. Vuonna 2010 Dot Design toimi koko maassa ja työllisti 10 vakituista työntekijää ja joukon freelancereita ja alihankkijoita. 1990-luvulla Rauhaniemi toimi myös Valmetin henkilöstöhallinnossa, Yleisradion toimittajaharjoittelijana Jyväskylässä ja tietotekniikan tuntiopettajana.
Vuonna 2011 Cargotecin viestintäjohtaja ja Viestintätoimisto Moren perustaja Berit Virtanen-Thewlis luki Rauhaniemestä Markkinointi & Mainonta-lehdestä ja otti häneen yhteyttä. Kun joukkoon liittyivät vielä Marvaco Oy:n Kai Lankinen ja PlanMill Oy:n toimitusjohtaja Thomas Hood syntyi Brand United, johon Dotin työntekijät siirtyivät vanhoina työntekijöinä. Rauhaniemestä tuli Brand United Oy:n designstrategi ja yksi sen omistajista. Hän vastasi uuden yrityksen luovan suunnittelun kehittämisestä. Helsinkiläisen Vastavirran ostaessa Brand Unitedin vuonna 2015 Rauhaniemetä tuli yrityksen liiketoiminnan kehitysjohtaja.
Kati Rauhaniemi toimi vuosina 2017–2018 Jyväskylässä järjestetyn Business Spring Festivalin brändi- ja asiakaskokemusvastaavana.
Vuoden 2019 alussa Rauhaniemi valittiin Yritystehtaan toimitusjohtajaksi. Tätä ennen Rauhaniemi toimi Yritystehtaan hallituksen jäsenenä.
Luottamustoimet

Rauhaniemi on ollut mukana Keski-Suomen Yrittäjien hallituksessa, Nuorkauppakamarissa, Kauppakamarissa, Yrittäjänaisissa ja Rotareissa.
Vuonna 2011 Keski-Suomeen nimettiin maakunnan yhteistyöryhmän (MYR) aloitteesta yritysten kehittämisen johtoryhmään, Y-joryyn. Sen tavoite oli tehostaa elinkeinojen kehittämistä ja vähentää päällekkäisiä toimia. Johtoryhmään kuului kahdeksan jäsentä, jotka edustivat useita eri aloja ja seutuja. Rauhaniemi oli ryhmän ainoa naisjäsen.
Tunnustukset

Kati Rauhaniemi on saanut useita yrittäjyyspalkintoja: vuonna 2006 hän sai Nuori Yrittäjä 2006 -palkinnon ja vuonna 2008 Keski-Suomen Yrittäjänainen -palkinnon. Vuonna 2010 hänet valittiin Valtakunnalliseksi Yrittäjänaiseksi ja oli samalla ensimmäinen keskisuomalainen, joka kyseisen palkinnon sai. Palkinnon kriteereihin kuuluu yritystoiminnan kannattavuus, erityisen luovuuden osoittaminen, oman alansa kehittäminen, työllisyyden lisääminen ja terveet tunnusluvut.
Palkintoa seurasi kutsu Linnan juhliin, jonne hän osallistui Jukka Rintalan suunnittelemassa puvussa. . Samana vuonna Talouselämä valitsi Rauhaniemen yhdeksi 35 "bisnestähdestä, joista vielä kuullaan".
Kauppalehden vuosittaisessa Menestyjät-listauksessa oli vuonna 2011 mukana 15 300 keskisuomalaista yritystä. Rauhaniemen johtama Dot Design sijoittui sijalle 101 ja se oli myös listan menestynein keskisuomalainen markkinointiyritys.
Rauhaniemen tarina esiteltiin Merja Rehnin kirjoittamassa Yritä perässä -kirjassa, jossa kerrotaan naisista miljoonabisneksessä. Muut kirjan menestyjänaiset olivat Maija Itkonen, Leena Jurvakainen, Marjo Kaipainen, Päivikki Palosaari, Miia Porkkala, Paola Suhonen, Pirjo Suhonen ja Satu Wrede.
Yksityiselämä

Rauhaniemi on kilpaillut yleisurheilijana 7-ottelussa ja hypännyt kolmiloikkaa.
Aiheesta muualla

Kati Rauhaniemi Twitterissä
Kati Rauhaniemen LinkedIn-profiili
https://yritystehdas.fi/
Jim Redman

Jim Redman (vas.), Luigi Taveri ja Kunimitsu Takahashi vuonna 1963.
Jim Redman Salzburgissa vuonna 2006.
Jim Redman (s. 11. elokuuta 1931 Lontoo, Englanti) on kuusinkertainen ratamoottoripyöräilyn maailmanmestari. Nuorena miehenä Redman muutti Englannista Rhodesiaan (nyk. Zimbabwe), jossa hän aloitti kilpauransa. Hän voitti neljä maailmanmestaruutta 350-kuutioisten sarjassa vuosina 1962–1965. Vuosina 1962–1963 hän saavutti tuplamestaruudet voittamalla myös 250-kuutioisten sarjan. Vuonna 1964 hänestä tuli ensimmäinen kuljettaja, joka oli voittanut kolme kilpailua samana päivänä Alankomaiden kilpailussa. Redman voitti myös kuusi kertaa Mansaarella ajetun kilpailun. Yhteensä hän voitti 45 kilpailua. Hän sai saavutuksistaan Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsenyyden (MBE).
Tulokset

| Vuosi | Luokka | Sijoitus | Valmistaja | Voitot |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1959 | 350cc | 15. | Norton | 0 |
| 1959 | 500cc | 14. | Norton | 0 |
| 1960 | 125cc | 7. | Honda | 0 |
| 1960 | 250cc | 4. | Honda | 0 |
| 1960 | 500cc | 9. | Norton | 0 |
| 1961 | 125cc | 4. | Honda | 0 |
| 1961 | 250cc | 3. | Honda | 2 |
| 1962 | 125cc | 2. | Honda | 1 |
| 1962 | 250cc | 1. | Honda | 6 |
| 1962 | 350cc | 1. | Honda | 4 |
| 1963 | 125cc | 3. | Honda | 1 |
| 1963 | 250cc | 1. | Honda | 4 |
| 1963 | 350cc | 1. | Honda | 5 |
| 1964 | 125cc | 2. | Honda | 2 |
| 1964 | 250cc | 2. | Honda | 3 |
| 1964 | 350cc | 1. | Honda | 8 |
| 1965 | 250cc | 3. | Honda | 3 |
| 1965 | 350cc | 1. | Honda | 4 |
| 1966 | 250cc | 3. | Honda | 0 |
| 1966 | 350cc | 15. | Honda | 0 |
| 1966 | 500cc | 5. | Honda | 2 |
Rautainen Coogan

| Rautainen Coogan> Coogan's Bluff |
| --- | --- |
 Elokuvan suomenkielinen juliste.
Ohjaaja:  Donald Siegel
Käsikirjoittaja:  Herman Miller   Dean Riesner   Howard Rodman
Tuottaja:  Irving Leonard  (apulaistuottaja)    Richard E. Lyons  (apulaistuottaja)  Donald Siegel   Clint Eastwood  (vastaava tuottaja) 
Säveltäjä:  Lalo Schifrin
Kuvaaja:  Bud Thackery   Robert Surtees
Leikkaaja:  Sam E. Waxman
Tuotantosuunnittelija:  Alexander Golitzen
Lavastaja:  Alexander Golizen   Robert C. MacKichan
Pääosat:  Clint Eastwood   Lee J. Cobb   Susan Clark   Tisha Sterling
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures
Levittäjä:  Universal Studios Netflix
Ensi-ilta:  1968
Kesto:  93 min
Alkuperäiskieli:  Englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rautainen Coogan (Coogan's Bluff) on vuonna 1968 ensi-iltansa saanut jännitys- ja rikoselokuva, jonka ohjasi Don Siegel ja pääosassa on Clint Eastwood.
Elokuva oli Siegelin ja Eastwoodin ensimmäinen yhteinen elokuva, jonka jälkeen he tekivät muun muassa menestyselokuvat Likainen Harry ja Pako Alcatrazista.
Juoni

Elokuva kertoo arizonalaisesta poliisista, Walt Cooganista, joka on saanut tehtäväkseen hakea vanki New Yorkista. Vanki on Cooganille jo ennestään tuttu, eikä hän iloitse tehtävästä. New Yorkin poliisit tekevät vangin luovutuksen kaikkein vaikeimman kautta. Lopulta, kun vanki annetaan Cooganin haltuun, auttavat vangin toverit hänet pakoon ja lyövät Cooganin kanveesiin. Cooganin esimies kieltää häntä tekemästä mitään tyhmää, mutta Coogan aloittaa oman raivokkaan ajojahtinsa New Yorkin pimeissä öissä.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Clint Eastwood  | … |  Walt Coogan   |
|  Lee J. Cobb  | … |  komisario McElroy   |
|  Susan Clark  | … |  Julie Roth   |
|  Tisha Sterling  | … |  Linny Raven   |
|  Don Stroud  | … |  James Ringerman   |
|  Betty Field  | … |  Ellen Ringerman   |
|  Tom Tully  | … |  sheriffi McCrea   |
|  Melodie Johnson  | … |  Millie   |
|  James Edwards  | … |  konstaapeli Jackson   |
|  Rudy Diaz  | … |  Running Bear  |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen sanoo Rautaista Coogania erinomaiseksi citytrilleriksi ja antaa sille neljä tähteä viidestä.
Aiheesta muualla

Rautainen Coogan Internet Movie Databasessa (englanniksi)
RN Re di Portogallo

| RN Re di Portogallo |
| --- | --- |
 Eduard Nezbedan maalaus, jossa Itävalta-Unkarin laivaston SMS Kaiser yrittää törmäämällä upottaa Re di Portogallon.

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Webb, New York
Kölinlasku:  joulukuu 1861
Laskettu vesille:  29. elokuuta 1863
Palveluskäyttöön:  23. elokuuta 1864
Poistui palveluskäytöstä:  alusluettelosta 31. maaliskuuta 1875
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 610 t (normaali) 6 082 t (kuormattu)
Pituus:  99,61 m (kokonaispituus)
Leveys:  16,76 m
Syväys:  7,18 m
Koneteho:  1 845-1 812 ihp
Nopeus:  10,8-10,6 solmua
Miehistöä:  552
Aseistus
Aseistus:  2 × 10" tykkiä 26 × 164 mm tykkiä
RN Re di Portogallo (ital. Regia Nave Re di Portogallo) oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1863 vesillelaskettu Re d’Italia -luokan ironclad.
Valmistus

Alus tilattiin Yhdysvaltain sisällissodan aikana New Yorkista Webbiltä ja sen köli laskettiin joulukuussa 1861. Alus laskettiin vesille 29. elokuuta 1863 ja se liitettiin laivastoon 23. elokuuta 1864.
Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 31. maaliskuuta 1875.
Reichs-Rundfunk-Gesellschaft

Reichs-Rundfunk-Gesellschaft oli saksalainen vuonna 1925 toimintansa aloittanut radioverkko, jonka alaisuudessa toimi yhdeksän radioasemaa eri puolilla Saksaa. Vuodesta 1933 alkaen verkko toimi Kansanvalistus- ja propagandaministeriön alaisuudessa. Ohjelmajohtajana (saksaksi Reichssendeleiter) toimi vuonna 1935 Eugen Hadamovsky. Verkon lähetystoiminta lakkasi toisen maailmansodan lopussa, mutta virallisesti päätös verkon taustalla olleen yrityksen alasajosta tehtiin vasta kesäkuussa 1951 ja alasajoprosessi kesti vuoteen 1961 saakka.
Ratchet & Clank (videopeli)

| Ratchet & Clank |
| --- | --- |
 Eurooppalainen kansikuva.
Kehittäjä:  Insomniac Games
Julkaisija:  Sony Computer Entertainment
Jakelija:  Sony Computer Entertainment
Suunnittelija:  Brian Allgeier
Taiteilija:  John Fiorito Dave Guertin Greg Baldwin
Säveltäjä:  David Bergeaud
Ohjelmoija:  Alexander Hastings Brian Hastings
Pelisarja:  Ratchet & Clank
Pelimoottori:  Kinetica (muokattu)
Julkaistu:  PlayStation 2JP 3. joulukuuta 2002EU 8. marraskuuta 2002NA 4. marraskuuta 2002AUS 6. marraskuuta 2002 PlayStation 3NA 2012EU 29. kesäkuuta 2012
Lajityyppi:  tasohyppely, ammunta
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: T  Virheellinen ESRB-arvo OFLC: PG PEGI: 3Virheellinen PEGI-arvo
Alusta:  PlayStation 2, PlayStation 3, PlayStation Vita
Jakelumuoto:  DVD, Blu-ray, muistikortti
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK      : 
Ratchet & Clank on Insomniac Gamesin kehittämä ja Sonyn julkaisema tasohyppely/ammuntapeli. Peli julkaistiin vuonna 2002 PlayStation 2:lle, ja se on ensimmäinen peli Ratchet & Clank -pelisarjassa.
Peli lähtee liikkeelle, kun Lombax-rotuinen mekaanikko Ratchet tapaa kotiplaneetallaan Clank-nimisen robotin. Clank saa selville, että blarg-nimistä rotua edustava puheenjohtaja Drek suunnittelee luovansa rodulleen uuden planeetan tuhoamalla muita planeettoja ja käyttämällä niiden osia. Clank suostuttelee Ratchetin auttamaan häntä etsimään avuksi kuuluisa supersankari, Kapteeni Qwark, mutta pian he huomaavat, että heidän pitää pelastaa galaksi kahden kesken.
Peli sisältää suuren määrän aseita ja laitteita, joiden avulla pelaajan tulee päihittää vihollisia ja suorittaa pulmanratkaisutehtäviä kuvitteellisen Solana-galaksin eri planeetoilla. Pelissä on myös useita minipelejä, kuten kilpailuja ja lukkojen tiirikointia, jotka pelaajan täytyy läpäistä jatkaakseen eteenpäin.
Pelaaminen

Ratchet & Clankin pääasiallinen pelattava hahmo on Ratchet, jota pelaaja ohjaa kolmannen persoonan kuvakulmasta. Pelaaja kulkee erilaisten peliympäristöjen lävitse käyttäen monia epätavallisia aseita ja laitteita vihollisten tuhoamiseen ja esteiden ylittämiseen. Pelissä voi hankkia enintään 35 asetta ja laitetta. Pelin alussa käytettävissä on vain kaksi asetta; “OmniWrench 8000”-jakoavain, joka on monikäyttöinen lähitaisteluase, ja Bomb Glove, lyhyen välimatkan kranaatinheitin. Suorittaessaan tehtäviä pelin useilla planeetoilla pelaaja saa käyttöönsä lisää aseita ja laitteita, joita ovat muun muassa Blaster (automaattipistooli), Pyrocitor (liekinheitin) ja Suck Cannon (ase, joka imee pienet viholliset ja muuntaa ne ammuksiksi). Aseet joko löydetään tai ostetaan pulteilla, jotka ovat pelin valuuttaa. Peli sisältää myös härveleitä joihin lukeutuu mm. Swingshot (narupistooli), jolla Ratchet voi tarttua erilaisiin kohteisiin ja Hologuise, joka muuttaa Ratchetin tietynlaisen robotin näköiseksi hologrammiksi. Pultteja kerätään voitetuilta vihollisilta ja ympäri pelimaailmaa sirotelluista laatikoista. Pelaajan tulee myös ostaa ammuksia useimpiin aseisiin, mutta jotkin aseet toimivat ilman ammuksia. Ammuksia löydetään laatikoista ja ostetaan asekauppiailta. Läpäistyään pelin pelaaja voi aloittaa pelin alusta “challenge mode” -tilassa, jolloin vaikeustaso nousee merkittävästi mutta ensimmäisellä pelikerralla hankitut pultit ja aseet säilyvät. Pelaaja voi myös ostaa kultaisia aseita, jotka ovat voimakkaampia versioita tavallisista aseista. Pelihahmon terveydentilasta kertoo nanotech, jota on alussa neljä kappaletta mutta jota voi pelin edetessä laajentaa kahdeksaan.
Normaalisti Clank ratsastaa Ratchetin selässä ja toimii rakettireppuna tai jonain vastaavana laitteena. Tilanteissa, joissa Ratchet ei pysty tutkimaan jotain aluetta, Clankista tulee pelattava hahmo. Clank kykenee ohjaamaan “Gadgebotteja”, itsensä kaltaisia pienempiä robotteja, ja suorittamaan niiden avulla tiettyjä tehtäviä. Kilpaileminen esiintyy pelissä leijulautakilpailujen muodossa. Jotkut kilpailut ovat tarpeellisia pelissä etenemisen kannalta, toiset taas ovat valinnaisia. Pelissä on myös yksi taso avaruustaistelua ja yksi taso säiliöalusten ampumista ilmassa lentäen. Useimmilla tasoilla on minipelejä, joilla avataan ovia, levitetään siltoja tai nostetaan alustoja.
Kehitys ja julkaisu

Lopetettuaan työskentelyn Spyro the Dragon -sarjan parissa Insomniac aikoi lanseerata uuden pelin PlayStation 2 -konsolille koodinimellä I5 (Insomniac-peli 5). Kehittäjät eivät kuitenkaan koskaan innostuneet ajatuksesta, ja idea hylättiin kuuden kuukauden jälkeen. Ratchet & Clank pohjautui Brian Hastingsin esittämään ideaan pelistä, jonka pääosassa olisi avaruudessa matkaileva matelija-avaruusolio, joka keräisi erilaisia aseita pelin edetessä. Ratchetin lopulliseen muotoon päädyttiin Insomniacin harkittua useita maanpäällisiä olentoja, mukaan lukien kissoja ja rottia; kissamaiset ominaisuudet erottuivat kehittäjien mielestä edukseen muista, sillä niihin liittyi vaikutelma ketteryydestä. Toinen varhainen idea oli Ratchet, johon kiinnittyisi monta pientä robottia, jotka voisivat suorittaa erilaisia toimintoja. Insomniac kuitenkin käsitti, että monen robotin käyttäminen oli hämmentävää ja loi Ratchetin ulkonäköön epäselvyyttä, minkä vuoksi päädyttiin vain yhteen robottiin, Clankiin. Lopullisesta pelistä leikattiin vain vähän, lukuun ottamatta joitain aseita ja laitteita, jotka ”eivät vain olleet hauskoja”.
Pian sen jälkeen kun projektin nimi oli vaihdettu I5:stä Ratchet & Clankiksi Naughty Dog kysyi Insomniacilta haluaisivatko he käyttää Naughty Dogin Jak and Daxter: The Precursor Legacyssa käytettyä peliteknologiaa ja pyysivät vastineeksi Insomniacia jakamaan heidän kanssaan kaikki teknologiaan tehdyt parannukset.
Esituotanto alkoi vuoden 2001 maaliskuun lopulla 35-henkisen ryhmän voimin. Varsinainen tuotanto alkoi marraskuussa 2001, ja projektin loppuun mennessä tuotantoryhmä oli kasvanut 45 henkeen. Peli julkaistiin ensimmäisenä Pohjois-Amerikassa 4. marraskuuta 2002 ja sen jälkeen Australiassa 6. marraskuuta 2002. PAL-alueilla julkaisu tapahtui 8. marraskuuta 2002 ja Japanissa 3. joulukuuta 2002. Marraskuussa 2003 Sony lisäsi pelin Greatest hits -sarjaansa ja vastaavaan PAL-alueiden Platinum-sarjaan 22. elokuuta 2003. Japanissa peli lisättiin The Best -sarjaan 3. heinäkuuta 2003, ja se oli myös Japanissa ainoa peli, jota myytiin yhdessä PlayStation 2:n kanssa.
Pelin kehityksen aikana tehtiin eräitä virheratkaisuja, muun muassa talon sisällä käytetyn työkalun nimeltä Karma jättäminen pois.
Äänirooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Mikey Kelley  | … |  Ratchet   |
|  David Kaye  | … |  Clank, Bob, Blarg-tiedemies, romukauppias Sam   |
|  Jim Ward  | … |  Kapteeni Copernicus Qwark, karannut sotilas, Gadgetronin toimitusjohtaja   |
|  Kevin Michael Richardson  | … |  Puheenjohtaja Alonzo Drek, kommando, Qwarkin henkivartija    |
|  Mona Marshall  | … |  Vastaanottovirkailija, Edwina, Helga von Streissenberger (Qwarkin valmentaja)   |
|  Neil Flynn  | … |  Putkimies, Skidd McMarx, Keksijä Fred, kaivostyöntekijä   |
|  Chad Michael Einbinder  | … |  Pokitarun lomakeskuksen omistaja, R.Y.N.O.-kauppias, Skidin agentti   |
|  Jack Angel  | … |  Novaliksen pormestari    |
|  Chris Hatfield  | … |  Iso-Al   |
|  Sylvia Amerito  | … |  Darla Gratch   |
|  Melissa Disney  | … |  leijulautakisojen juontaja   |
Vastaanotto

Peli sai hyvät arvostelut ja sitä ylistettiin hyvistä grafiikoista, pelisisällön vaihtelevuudesta ja scifi-tarinasta. Metacriticin yhteenvedossa peli sai 88 pistettä sadasta.
Aiheesta muualla

Ratchet & Clank MobyGamesissa (englanniksi)
Insomniac Gamesin virallinen sivusto
Piero Regnoli

Piero Regnoli (19. heinäkuuta 1921 Rooma – 27. huhtikuuta 2001 Rooma) oli italialainen elokuvakäsikirjoittaja ja -ohjaaja.
Regnoli toimi Vatikaanin L'Osservatore Romanon elokuva-arvostelijana ja L'Eco del Cinema -lehden toimittajana sekä aloitti elokuvauransa Paolo Moffan assistenttina. Vuodesta 1951 lähtien hän työskenteli mitä erilaisimpiin tyylilajeihin kuuluvien elokuvien käsikirjoittajana, mainittavina Maciste nelle miniere del re Salomone ja Burial Ground. 1970-luvun alussa Regnoli erikoistui eroottisiin komedioihin ja pornoelokuviin. Hänen vuonna 1957 alkanut ohjaajanuransa käsittää joukon tavanomaisia viihde-elokuvia.
Aiheesta muualla

Internet Movie Database: Piero Regnoli (englanniksi)
Elonet: Piero Regnoli
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Yhdysvallat  Tšekki 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  IdRef
Redox-indikaattori

Redox-indikaattori on yhdiste, joka muuttaa väriään tietyssä elektrodipotentiaalissa (E0). Indikaattorin väri on erilainen sen hapettuneessa ja pelkistyneessä muodossa. Redox-indikaattoreita käytetään apuna hapetus-pelkistystitrauksessa. Jodometrisessä titrauksessa ja käytettäessä kaliumpermanganaattia titrausliuoksena varsinaista redox-indikaattoria ei tarvita, koska nämä reaktiot ovat itseindikoivia.
Redox-indikaattorit voidaan luokitella kolmeen ryhmään sen mukaan miten indikaattorin väri muuttuu sen hapettuessa ja jälleen pelkistyessä. Niin sanotut palautuvat indikaattorit, kuten ferroiini säilyvät rakenteeltaan identtisinä, kun ne hapettamisen tai pelkistämisen jälkeen alkuperäiseen tilaan palautettuna säilyttävät rakenteensa täysin. Joskus indikaattorin hapettunut tai pelkistynyt muoto on epävakaa ja hajoaa titrauksen aikana. Usein hajoamisessa muodostuneen yhdisteen väri on sama kuin indikaattorin väri sen alkuperäisessä muodossa. Indikaattori on palautumaton, jos se kerran hapetuttuaan tai pelkistyttyään ei voi enää palata alkuperäiseen muotoonsa.
Lähes kaikki indikaattorit luovuttavat protoneja titrauksen aikana. Tämän vuoksi titrauksen loppupiste on riippuvainen pH:sta  Redox-indikaattorit luokitellaankin pH-riippuvaisiin ja siitä riippumattomiin.
pH:sta riippumattomia indikaattoreita

| Indikaattori | E0, V | Hapettuneen muodon väri | Pelkistyneen muodon väri |
| --- | --- | --- | --- |
| 2,2'-Bipyridiini  (Ru-kompleksi) | +1,33 V | väritön | keltainen |
| Nitrofenantroliini (Fe2+-kompleksi)  | +1,25 V | vaaleansininen | punainen |
| N-fenyyliantraniilihappo | +1,08 V | punavioletti | väritön |
| 1,10-fenantroliini (Fe-kompleksi) | +1,06 V  | sinivihreä | punainen |
| Ferroiini | +1,06 V  | punaoranssi | vaaleansininen |
| N-etoksikrysoidiini | +1,00 V | punainen | keltainen |
| 2,2`-bipyridiini (Fe-kompleksi) | +0,95 V  | vaaleansininen | punainen |
| 5,6-dimetyylifenantroliini (Fe-kompleksi) | +0,97 V | keltavihreä | punainen |
| o-dianisidiini | +0,79 V | punainen | väritön |
| Natriumdifenyyliamiinisulfonaatti | +0,84 V | punavioletti | väritön |
| Difenyylibentsidiini | +0,76 V | violetti | väritön |
| Difenyyliamiini | +0,76 V | violetti | väritön |
pH-riippuvaisia indikaattoreita

| Indikaattori | E0, V pH=0 | E0, V pH=7 | Hapettuneen muodon väri | Pelkistyneen muodon väri |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Natrium-2,6-Dibromifenoli-indofenoli Natrium-2,6-Dikloorifenoli-indofenoli | +0,64 V | +0,22 V | sininen | väritön |
| Natrium-o-kresoli-indofenoli | +0,62 V | +0,19 V | sininen | väritön |
| Tioniini | +0,56 V | +0,06 V | violetti | väritön |
| Metyleenisininen | +0,53 V | +0,01 V | sininen | väritön |
| Indigotetrasulfonihappo | +0,37 V | −0,05 V | sininen | väritön |
| Indigotrisulfonihappo | +0,33 V | −0,08 V | sininen | väritön |
| Indigokarmiini | +0,29 V | −0,13 V | sininen | väritön |
| Indigomonosulfonihappo | +0,26 V | −0,16 V | sininen | väritön |
| Fenosafraniini | +0,28 V | −0,25 V | punainen | väritön |
| Safraniini T | +0,24 V | −0,29 V | punavioletti | väritön |
| Neutraalipunainen | +0,24 V | −0,33 V | punainen | väritön |
Regioni-luokka

| Regioni-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  2 245-2 689 t (standardi) 2 411-3 110 t (kuormattu)
Pituus:  80,00 m (kokonaispituus)
Leveys:  12,03 m
Syväys:  4,87 m
Koneteho:  6 842-7 677 ihp
Nopeus:  17,8-19,8 solmua
Miehistöä:  213-278
Aseistus
Meritorjunta:  4 x 6"/40 tykkiä 6 x 4,7"/40 tykkiä 8 x 57 mm/40 tykkiä 2 x 37 mm/20 tykkiä 2 x konekivääriä 2 x 17,7" torpedoputkea
Regioni-luokka eli Umbria-luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston kuuden 1880- ja 1890-lukujen vaihteessa valmistetun aluksen muodostama panssarikansiristeilijäluokka.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| RN Umbria | Cantiere navale fratelli Orlando, Livorno | 1. elokuuta 1888 | 23. huhtikuuta 1891 | 16. helmikuuta 1894 | poistettu  29. heinäkuuta 1909 myyty Haitille 1911 nimellä Ferrier |
| RN Lombardia | Regio Cantiere di Castellammare di Stabia, Castellammare di Stabia | 19. marraskuuta 1888 | 12. heinäkuuta 1890 | 16. helmikuuta 1893 | poistettu 4. heinäkuuta 1920 |
| RN Etruria | Cantiere navale fratelli Orlando, Livorno | 1. huhtikuuta 1889 | 23. huhtikuuta 1891 | 11. heinäkuuta 1894 | upotettu 13. elokuuta 1918 |
| RN Liguria | Ansaldo | 1. heinäkuuta 1889 | 8. kesäkuuta 1893 | 1. joulukuuta 1894 | poistettu  15. toukokuuta 1921 |
| RN Elba | Regio Cantiere di Castellammare di Stabia, Castellammare di Stabia | 22. syyskuuta 1890 | 12. elokuuta 1893 | 27. helmikuuta 1896 | poistettu 5. tammikuuta 1920 |
| RN Puglia | Taranton laivastontelakka | lokakuu 1893 | 22. syyskuuta 1898 | 26. toukokuuta 1901 | poistettu  22. maaliskuuta 1923 |
Toivo Rautavaara

Toivo Rautavaara.
Toivo Fredrik Rautavaara (27. helmikuuta 1905 Viipurin maalaiskunta – 4. maaliskuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen hyötykasvitutkija, maatalous- ja metsätieteiden tohtori ja terveiden elämäntapojen puolestapuhuja, jolle myönnettiin professorin arvonimi. Hän oli Juho Vainion säätiön puheenjohtaja ja säätiön julkaiseman TEE-lehden päätoimittaja.