Luftwaffe (Wehrmacht)
Taistelu Britanniasta 1940

Yksi Luftwaffen suurimmista koitoksista oli ilmasota Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa heinä–lokakuussa 1940, jolloin Luftwaffen olisi pitänyt saada ilmaherruus Englannin yllä ennen Saksan maihinnousua Englantiin. Massiiviset ilmahyökkäykset eivät kuitenkaan onnistuneet murtamaan Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimia (Royal Air Force, RAF). Saksalaiset keskittivät pommituksensa aluksi Englannin kanaalissa kulkevia brittien kauppalaivoja vastaan ja sittemmin Englannin rannikon tutka-asemia vastaan, mutta riittävää tuhovaikutusta ei saatu aikaan. Tällöin Saksan ilmavoimien komentaja, valtakunnanmarsalkka Göring keskitti hyökkäykset Kaakkois-Englannin lentokenttiä ja sektoriasemia vastaan.
Hyökkäykset aiheuttivat tuhoa, mutta eivät tuoneet toivottua tulosta: Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimat oli elokuun lopussa 1940 edelleen toimintakunnossa. Kuitenkin Hitlerin käskystä Luftwaffe määrättiin elokuun lopussa pommittamaan Lontoota kostoksi RAF:n tekemästä Berliinin pommituksesta (pommit tappoivat noin 400 siviiliä ja joitain eläintarhan eläimiä). Ensimmäinen ”Blitz” eli Lontoon pommitus tehtiin vasta 7. syyskuuta. Tämä antoi RAF:lle kipeästi kaivattua aikaa järjestäytyä uudelleen. 17. syyskuuta, joka oli viimeinen päivä, jolloin sää olisi ollut maihinnousulle suosiollinen ennen tyypillisiä syysmyrskyjä, Luftwaffe ei ollut pystynyt saavuttamaan ilmaherruutta kanaalin ja Etelä-Englannin yllä. Hitler lykkäsi maihinnousun Englantiin tulevaisuuteen.
Yhdistyneen kuningaskunnan voittoon vaikutti myös uusi keksintö, tutka, jonka avulla britit pystyivät havaitsemaan Luftwaffen koneet jo niiden noustessa ilmaan Pohjois-Ranskassa. Tämän ansiosta brittihävittäjät olivat ilmassa valmiina odottamassa vihollista.  Saksan ilmavoimilla ei ollut raskaita pommikoneita ja sen Me 109 -hävittäjien toimintasäde oli aivan liian lyhyt, jotta ne olisivat voineet suojata pommikonemuodostelmia. Lisäksi Göringin esikunta antoi virheellisiä ja sekavia komentoja. Saksan ilmavoimat oli 31. lokakuuta mennessä menettänyt taistelussa Britanniasta yli 1 700 hävittäjä- ja pommikonetta, kun taas Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimat menetti vain vajaa 1 400 hävittäjää. Lisäksi Luftwaffe menetti tuhansia lentäjiä vihollismaan ilmatilassa, kun taas monet Yhdistyneen kuningaskunnan ja Brittiläisen kansainyhteisön lentäjät palasivat palvelukseen pelastauduttuaan laskuvarjoilla. Yhdistyneen kuningaskunnan ilmailuministeriö lopetti taistelun aikana uusien lentokoneiden kehitysohjelmat, ja teollisuus keskittyi vaurioituneiden koneiden korjaamiseen ja tuhoutuneiden korvaamiseen. Britannian ilmasodan epäonnistuttua valtakunnanmarsalkka Göring joutui väliaikaisesti Hitlerin epäsuosioon. Taistelun kriittisyyttä Englannille kuvaavat Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerin sir Winston Churchillin sanat parlamentin alahuoneelle: ”Ihmisten välisissä yhteenotoissa eivät niin monet koskaan ole olleet kiitollisuudenvelassa niin harvoille.”
Tämän jälkeen Luftwaffe keskittyi itäiseen suuntaan. Suuret kalustomenetyksensä saksalaiset pystyivät korvaamaan kesään 1941 mennessä, mutta kokeneista hävittäjälentäjistä menetettiin taistelussa neljännes, mitä ei pystytty korvaamaan.