stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Valerjan Revutskyi

| Valerijan Revutskyi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. kesäkuuta 1911 Iržavets, Prylukyn piiri, Pultavan kuvernementti
Kuollut: 23. joulukuuta 2010 (99 vuotta) Vancouver, Brittiläinen Kolumbia, Kanada
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  teatteri
Valerjan Dmytrovytš Revutskyi (ukr. Валер’ян Дмитрович Ревуцький; 14. kesäkuuta 1911 Iržavets, Prylukyn piiri, Pultavan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 23. joulukuuta 2010 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) oli teatterintutkija ja kriitikko. Hänen isänsä oli musiikkitieteilijä Dmytro Revutskyi.
Revutskyi valmistui Moskovan teatteri-instituutista 1941 ja Toronton yliopistosta 1957. Hän opetti Kiovan konservatoriossa 1941–1942. Hän oli kiovalaisen lastenteatterin johtaja ja työskenteli Lvivin kansankulttuuri-instituutin teatterikoulussa 1943–1944.
Revutskyi muutti Kanadaan 1950 ja opetti Brittiläisen Kolumbian yliopistossa 1960–1976. Hän on kirjoittanut teoksen ukrainalaisen teatterin merkkihahmoista Pjat velykyh' avtoriv ukrajinskoji stseny (1955), Mykola Kulišin näytelmistä Pjesy Mykoly Kuliša (1956), Berezil-teatterin näyttelijöistä Josyp Hirnjakista ja Olimpija Dobrovolskasta Neskoreni bereziltsi (1985) sekä artikkeleita tietosanakirjoihin Entsyklopedija ukrajinoznavstva (1949–1984), Ukraine: A Concise Encyclopaedia (1971), Encyclopedia of Ukraine ja toimittanut teoksen Les Kurbas (1989).
Varisdrongo

| Varisdrongo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Drongot Dicruridae
Suku::  Drongot Dicrurus
Laji::  annectens
Kaksiosainen nimi
 Dicrurus annectens  (Hodgson, 1836) 
Katso myös
   Varisdrongo Wikispeciesissä   Varisdrongo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Varisdrongo (Dicrurus annectens) on drongojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Varisdrongoa tavataan Intian niemimaan pohjoisosissa ja Kaakkois-Aasiassa. Intian niemimaalla sitä on kuvattu paikallisesti yleisestä paikallisesti runsaslukuiseksi. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tâmegan alue

Tâmega Portugalin kartalla
Tâmega on Região Norten alueen ala-alue Portugalissa. Se on nimetty Tâmega-joen mukaan.
Tâmegan alueen pinta-ala on 26 629 km² ja väkiluku noin 550 516 (2011).
Kunnat

Amarante
Baião
Castelo de Paiva
Cinfães
Felgueiras
Lousada
Marco de Canaveses
Mondim de Basto
Paços de Ferreira
Paredes
Penafiel
Resende
Ribeira de Pena
U-testi

Mann-Whitneyn U-testi eli Wilcoxonin järjestyssummatesti on parametrisen t-testin epäparametrinen vastine. Tämä tarkoittaa sitä, ettei populaatiojakaumista tarvitse tehdä mitään parametrisia oletuksia. U:n jakauma on diskreetti ja symmetrinen. Sen pienin arvo on 0. Tarkasteltava hypoteesi on
H:F_{1}=F_{2}
jossa F1 on ensimmäinen populaatiojakauma ja F2 toinen. Koska mielenkiinto kohdistuu sijainteihin, vastahypoteesi voi olla joko
H_{v}:F_{1}>F_{2} tai
H_{v}:F_{1}<F_{2} eli
H_{v}:F_{1} ≠  F_{2}
Kummankaan järjestyssumman jakauman ei tarvitse olla symmetrinen, mutta havaitun merkitsevyystason tulkinta on yksiselitteistä vain, jos jakaumat F1, F2 ovat samanmuotoisia.
U-testiä laskettaessa siirrytään havaintoarvoista pelkkiin järjestyslukuihin korvaamalla pienin arvo järjestysluvulla 1, toiseksi pienin luvulla 2 ja niin edelleen. Wilcoxonin järjestyssummatesti perustuu järjestyslukujen summaan
w_{1}=s_{1}+s_{2}+...+s_{n}
Mukavuussyistä siirrytään Mann-Whitneyn U-testisuureeseen
U=W_{1}-{\frac {1}{2}}n_{1}(n_{1}+1)
Mann-Whitneyn U-testisuureella on seuraavat ominaisuudet hypoteesin H mukaisessa mallissa:
E(U)={\frac {1}{2}}n_{1}n_{2}
Var(U)={\frac {1}{12}}n_{1}n_{2}(n_{1}+n_{2}+1)
Urs N. Glutz von Blotzheim

Urs Noël Glutz von Blotzheim (18. joulukuuta 1932) on sveitsiläinen eläintieteilijä. Glutz von Blotzheim on Bernin yliopiston emeritusprofessori ja asuu Schwyzissä. Hän kirjoitti yhdessä Günther Niethammerin ja Kurt M. Bauerin kanssa lintutieteen suurteoksen, 14-osaisen  Handbuch der Vögel Mitteleuropas (1966–). 1960-luvulla hän kirjoitti teoksen Die Brutvögel der Schweiz.
Rautaneito (albumi)

| Rautaneito Maj Karman Kauniit Kuvat |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Cotton Studio
 Julkaistu: 2001
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Ahti Impola, Häiriö Piirinen
 Tyylilaji: vaihtoehtorock, heavy metal, poprock
 Kesto: 45.33
 Levy-yhtiö: Megamania
Listasijoitukset
  33. (43/2001)
Maj Karman Kauniiden Kuvien muut julkaisut
| Ääri 2000 | Rautaneito 2001 | Metallisydän 2003 |
Rautaneito on Maj Karman Kauniiden Kuvien neljäs pitkäsoitto. Se ilmestyi 19. lokakuuta 2001 Megamanian kautta. Levyllä vierailevat Jussi Reunamäki, Marika Paaso, Kimmo Gröhn, Pemo Ojala ja Timo Roiko-Jokela. Levyn nauhoituksissa nauhoitettiin myös neljä levylle päätymätöntä kappaletta. Niistä ”Rautaneito”, jonka piti alun perin olla levyn päätösraita, ilmestyi seuraavana vuonna Rocktähti-singlellä ja uusi versio yhtyeen ensimmäisen levyn kappaleesta ”Kun lapset aamulla heräsivät” Romanssi-singlellä, jolla on myös Rautaneito-albumin kappale ”Taivaanvuohi”. Kaksi levylle päätymätöntä raitaa, ”Heidi sanoo” ja ”Karate”, ovat vielä julkaisematta. Singleraidoista on ilmestynyt myös musiikkivideot, ”Romanssi” Jari Lähteisen ja ”Rocktähti” Tuukka Temosen ohjaamana. Myös ”Taivaanvuohesta” on tehty demovideo, jonka ohjasi Jorma Polakki. ”Kielto” on rock-versio samannimisestä kappaleesta, joka alun perin ilmestyi yhtyeen Rinta-singlellä.
Kappaleet

Rocktähti – 4.05
Kevytmelankolia – 3.40
Pasi sanoo – 4.32
Romanssi – 3.47
Jokainen lause jää ke – 2.41
Karl Benz – 3.30
Haavat – 3.32
Kielto (rock-versio) – 2.21
Bloody Valentine – 4.20
Taivaanvuohi – 3.37
Tulva – 4.02
Minä rakastan sinua – 5.20
Kokoonpano

Herra Ylppö – laulu
Häiriö Piirinen – kitara, taustalaulu, äänittäjä
J. Savolainen – rummut
V.V.V. – basso
Kanttori Väyrynen – valot
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Jussi Reunamäki
Kimmo Gröhn
Marika Paaso
Pemo Ojala
Timo Roiko-Jokela
Kokoonpano > Muut tekijät

Ahti Impola – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
Björn Engelmann – masteroija
Arvostelut

Desibeli.net:
Mesta.net:
Soundi:
Aiheesta muualla

Rautaneito discogs.com -sivustolla
Maj Karma
| --- | --- |
Studioalbumit:   Kaukana puhelimista  Kaakao  Ääri  Rautaneito  Metallisydän  Sodankylä  Ukkonen  Salama  Peltisydän  101 tapaa olla vapaa 
Muuta:  Diskografia
Urs Lehmann

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Urs Lehmann |  Urs Lehmann |  Urs Lehmann |  |
Maa:   Sveitsi
Miesten alppihiihto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Morioka 1993 | syöksylasku |  |
Urs Lehmann (s. 1. huhtikuuta 1969 Rudolfstaetten) on sveitsiläinen alppihiihtäjä, syöksylaskun maailmanmestari.
Lehmann voitti syöksylaskun maailmanmestaruuden Moriokassa 1993 kukistettuaan toiseksi sijoittuneen Atle Skårdalin 0,6 sekunnilla. Hän oli voittanut syöksylaskun nuorten maailmanmestaruuden Hemsedalissa 1987.
Lehmann sijoittui maailmancupin osakilpailuissa viisi kertaa kymmenen parhaan joukkoon. Parhaimmillaan hän oli neljäs Val Gardenan syöksylaskussa joulukuussa 1992.
Valkomaksaruoho

| Valkomaksaruoho |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Lahko::  Saxifragales
Heimo::  Maksaruohokasvit Crassulaceae
Suku::  Maksaruohot Sedum
Laji::  album
Kaksiosainen nimi
 Sedum album  L. 
Katso myös
   Valkomaksaruoho Wikispeciesissä   Valkomaksaruoho Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valkomaksaruoho (Sedum album) on monivuotinen ruoho. Se on talvivihanta ja muodostaa löyhiä mättäitä ja laajoja kasvustoja.
Ulkonäkö ja koko

Valkomaksaruoho on monivuotinen maksaruoholaji. Se kasvaa 7–18 cm korkeaksi. Lehdet ovat liereitä, meheviä ja tavallisesti punavärisiä. Viuhkokukinto on melko tiheä ja sarjamainen. Teriö on valkoinen tai joskus vaaleanpunainen. Kukkii heinä-elokuussa.
Levinneisyys

Valkomaksaruohoa tavataan yleisesti Ahvenanmaalla, Etelä-Suomessa harvinaisena, pääasiassa rannikoilla. Muualla Suomessa se on harvinainen uustulokas.
Kasvupaikka ja elinympäristö

Valkomaksaruoho viihtyy emäksisellä, runsaskalkkisella alustalla. Valkomaksaruohoa käytetään melko paljon koristekasvina.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2020: Valkomaksaruohon (Sedum album) levinneisyys Suomessa
Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Valkomaksaruoho (Sedum album)
Luopioisten kasvisto: Valkomaksaruoho (Sedum album)
Veijo Teittinen

Veijo Teittinen (1951 Kotka – 1996) oli suomalainen Kotkassa asunut kirjailija.
Teittinen sai pitkän vankeustuomion väkivaltarikoksesta. Hän käsitteli vankeuskokemuksiaan vuonna 1993 julkaistussa kirjassa Vangin filosofia ja sitä edeltäneessä sosiaalipolitiikan pro gradu-tutkielmassaan Vangin näkökulma.
Teoksia

Kohti ikuisuutta : romaani. Kauppiaitten kustannus, Helsinki 1970
Yövuorossa ; katkelma romaanikäsikirjoituksesta, julkaistu teoksessa Vuosirengas 74. WSOY 1974
Tulevaisuus : radiokuunnelma ; Yleisradiolle kirj. Veijo Teittinen ; dramaturgit Ari Koskinen, Merja Turunen. Yleisradio, Helsinki 1979
Vangin näkökulma , sosiaalipolitiikan pro gradu-tutkielma. Tampereen yliopisto, Sosiaalipolitiikan laitos 1992
Vangin filosofia. Vankeinhoidon koulutuskeskuksen julkaisuja 1993, 5. Painatuskeskus, Helsinki 1993
Aiheesta muualla

Muurit itsen ympärillä, Juha Varton kirja-arvostelu Teittisen kirjasta Vangin filosofia, niin & näin-filosofinen aikakauslehti 2/1994
Vangin elämän filosofiset perusteet, Merja Saarnion kirja-arvostelu Teittisen kirjasta Vangin filosofia, Alkoholipolitiikka 4/1994 (Julkari)
Pyöreälampi (Mikkeli)

| Pyöreälampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mikkeli
Koordinaatit:  61°49′33″N, 27°00′35″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Puulaveden alue (14.92)
Laskuoja:  oja Laariin 
Järvinumero:  14.923.1.097
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  121,1 m  
Pituus:  220 m  
Leveys:  140 m  
Rantaviiva:  0,615 km  
Pinta-ala:  1,761 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPyöreälampi 
Pyöreälampi  on Etelä-Savossa Mikkelissä  Harjumaan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 220 metriä pitkä, 140 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,8 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Puulaveden alueella (14.92), jonka Puulan lähi-alueeseen (14.923) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 121,1 metriä mpy.
Ursa (täsmennyssivu)

Ursa tarkoittaa latinassa naaraskarhua. Sanaa käytetään myös seuraavissa merkityksissä:
tähdistöjä:
Ursa Major, Iso Karhu, tähdistö, josta Otava muodostaa osan
Ursa Minor, Pieni karhu, tähdistö, johon Pohjantähti kuuluu
tähtitieteellisiä yhdistyksiä:
Ursa, Tähtitieteellinen yhdistys Ursa ry
Lahden Ursa
Lakeuden Ursa
Tampereen Ursa
Turun Ursa
Ursa-öljynporauslautta
HMS Ursa (1917), R-luokan hävittäjä
HMS Ursa (R22), U-luokan hävittäjä
Tyrvään yhteiskoulu

Tyrvään yhteiskoulu oli Vammalassa vuosina 1904–1955 toiminut yksityinen oppikoulu. Koulun omisti Tyrvään yhteiskoulun kannatusyhdistys.
Koulu aloitti toimintansa vuonna 1904 viisiluokkaisena ja se sijaitsi aluksi kauppias J. Tuomiston talossa. Oma hirsirakenteinen koulutalo valmistui 1908 Rautaveden rannalle ja vuonna 1909 koulu sai luvan laajentua 8-luokkaiseksi. Koulu sai ylioppilastutkinto-oikeuden 1912 ja oikeuden antaa keskikoulutodistuksia 1921. Koulutalo paloi 18. maaliskuuta 1920 ja koulu toimi sitten väliaikaisesti Rukoushuoneella sekä rouva Selanderin talossa. Uusi kivinen kaksikerroksinen koulutalo valmistui 1921, sitä laajennettiin myöhemmin vuosina 1928 ja 1954.
Koulu otettiin valtion haltuun toukokuussa 1955 annetulla asetuksella. Koulun toiminta jatkui Tyrvään yhteislyseon nimellä. Vuonna 1965 koulun nimeksi tuli Vammalan yhteislyseo ja vuonna 1973 peruskouluun siirtymisen myötä Vammalan lukio.
Koulun rehtorit

1904–1905 Elli Saarinen
1905–1907 A. V. Heikinheimo
1907–1938 Yrjö Sarasto
1938–1955 Harald Hariola
Kirjallisuutta

Tyrvään yhteiskoulu 1904-1954 : historiikki, muistelmia, matrikkeli. Tyrvään yhteiskoulu, Vammala 1954
Tyrvään yhteiskoulu - Vammalan lukio 1904-1979 : historiikki, matrikkeli. Vammalan kaupunki, Vammala 1979
Lastuja Rautaveden rannalta : Vammalan lukio 1904-2004; toimittaneet Antti Rajakorpi ja Marko Vesterbacka. Vammalan lukio, Vammala 2004
Aiheesta muualla

Tyrvään yhteiskoulun uusi talo, Suomen Kuvalehti, 19.01.1929, nro 3, s. 35, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Venetsian metropolikaupunki

Veneton alueen maakunnat ja metropolikaupungit.
Venetsian metropolikaupunki
Venetsian metropolikaupunki (ital. Città metropolitana di Venezia) oli yksi Italian metropolikaupungeista. Se sijaitsee Veneton alueella Italian koillisosassa rajoittuen Adrianmereen. Venetsian maakunta muutettiin 1.1.2015 alkaen Venetsian metropolikaupungiksi. Metropolikaupunki koostuu 44 kunnasta, ja sen pääkaupunki on Venetsia.
Venetsian maakunnan pinta-ala on 2 461 km². Asukkaita oli vuoden 2014 lopussa noin 860 000. Metropolikaupungin väkiluvultaan suurimmat kaupungit ovat:
| Kunta | Asukasluku 31> 12.2014 |
| --- | --- |
Venetsia: 264 534
Chioggia: 49 890
San Donà di Piave: 41 706
Mira: 38 873
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Venetsian metropolikaupunki Wikimedia Commonsissa
Venetsian metropolikaupunki
Annone Veneto | Campagna Lupia | Campolongo Maggiore | Camponogara | Caorle | Cavallino-Treporti | Cavarzere | Ceggia | Chioggia | Cinto Caomaggiore | Cona | Concordia Sagittaria | Dolo | Eraclea | Fiesso d’Artico | Fossalta di Piave | Fossalta di Portogruaro | Fossò | Gruaro | Jesolo | Marcon | Martellago | Meolo | Mira | Mirano | Musile di Piave | Noale | Noventa di Piave | Pianiga | Portogruaro | Pramaggiore | Quarto d’Altino | Salzano | San Donà di Piave | San Michele al Tagliamento | San Stino di Livenza | Santa Maria di Sala | Scorzè | Spinea | Stra | Teglio Veneto | Torre di Mosto | Venetsia | Vigonovo
Valkoluomikerttuli

| Valkoluomikerttuli |
| --- | --- |
 Naaras
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kerttulit Parulidae
Suku::  Naamiokerttulit Geothlypis
Laji::  tolmiei
Kaksiosainen nimi
 Geothlypis tolmiei  (J.K.Townsend, 1839) 
Synonyymit
 Oporornis tolmiei 
Alalajit 
 G. t. monticola  G. t. tolmiei 
Katso myös
   Valkoluomikerttuli Wikispeciesissä   Valkoluomikerttuli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Valkoluomikerttuli (Geothlypis tolmiei) on Yhdysvaltain ja Kanadan länsiosissa sekä Meksikossa elävä kerttuleihin kuuluva varpuslintu. Laji on nimetty William Fraser Tolmien kunniaksi.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan valkoluomikerttuli on noin 10–15 cm. Koiraan selkä, siivet ja pyrstö, lukuun ottamatta keltaista alapuolta, ovat väriltään oliivin vihreät. Pää, kaula ja kurkku ovat mustat. Silmiä ympäröi leveä katkennut rengas. Vaysa on keltainen. Naaraan pää ja kaula ovat väriltään oliivinvihreät. Silmiä ympäröivät ylä- ja alapuolilta valkeat kaaret. Nuoret yksilöt muistuttavat naarasta, mutta voivat olla väriltään vaaleampia. Valkoluomikerttulin koivet ovat vaaleanpunertavat. Laji muistuttaa rämekerttulia (Oporonis agilis) ja korpikerttulia (Oporornis philadelphia), mutta eroaa näistä valkoisen silmänympäryksensä perusteella, joka puuttuu näiltä lajeilta tai on epätäydellisempi kuin valkoluomikerttuleilla. Valkoluomikerttuli muistuttaa kuitenkin niin paljon räme- ja korpikerttulia, että niiden arvellaan jakautuneen omiksi lajeikseen yhteisestä kantamuodosta viimeisimmän jääkauden lämpimimpinä interglasiaalisina kausina, joiden jälkeen metsäalueet joutuivat jälleen jäämassoilla eristetyiksi.
Levinneisyys ja elinympäristö

Valkoluomikerttulit pesivät kalliovuorilta Tyynenmeren rannoille ja pohjois-etelä-suunnassa aina Yukonista keskiseen Meksikoon. Lajia tavataan havu-, lehti- ja sekametsistä sekä tiheiköistä rannikoilta aina 3 000 metrin korkeuteen saakka. Talveksi laji muuttaa Keski-Amerikkaan.
Ravinto ja lisääntyminen

Ravintonaan valkoluomikerttulit käyttävät hyönteisiä. Niitä ne etsivät yleensä maasta tai pensaiden lehtien seasta.
Laji rakentaa kuppimaisen pesänsä kuivista puun oksista ja muista kasvinosista. Lopuksi pesä viimeistellään hienommilla kasvikuiduilla. . Naaras munii yleensä kahdesta kuuteen vaihtelevasti kuvioitua kermanvalkeaa munaa.  Poikaset kuoriutuvat noin kahden viikon hautomisen jälkeen ja poistuvat pesästä noin yhdeksän päivän kuuluttua kuoriutumisestaan. Nuorten lintujen vanhemmat kuitenkin huolehtivat jälkeläisistään vielä kunnes ne ovat tarpeeksi vanhoja itsenäistyäkseen.
Aiheesta muualla

BirdForumin artikkeli valkoluomikerttulista
Koiras ja naaras
Varisella

| Varisella |
| --- | --- |

 Varisella
 Koordinaatit: 45°13′N, 7°29′E 
Valtio:  Italia
Alue:  Piemonte
Metropolikaupunki:  Torino
Korkeus:  521 m
Väkiluku:  311 
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 https://www.comune.varisella.to.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Varisella (piemonteksi Varisela ) on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2023 alussa kunnassa oli arviolta 311 asukasta.
Valero Rivera Folch

| Valero Rivera Folch |
| --- | --- |
 Rivera vuonna 2013
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. helmikuuta 1985 (ikä 39) Barcelona, Espanja
Kansalaisuus:   Espanja
Käsipalloilija
Pituus:  189 cm
Paino:  83 kg
Pelipaikka:  vasen laitapelaaja
Seurajoukkueet
2001–2005 2005–2007 2007–2008 2008–2009 2009–2010 2010–:  FC Barcelona BM Aragón Algeciras BM AD Ciudad de Guadalajara SD Octavio Vigo HBC Nantes
Maajoukkueet
:  Espanja
| Mitalit> Maa:  Espanja.Miesten käsipallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Espanja.Miesten käsipallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Espanja.Miesten käsipallo.MM-kilpailut  | Maa:  Espanja> Miesten käsipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Espanja 2013 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Puola 2016 |  |  |
|  Pronssia | Tanska 2014 |  |  |
Valero Rivera Folch (s. 22. helmikuuta 1985 Barcelona) on espanjalainen käsipalloilija, joka edustaa Ranskan LNH Division 1:ssä pelaavaa HBC Nantesia ja Espanjan käsipallomaajoukkuetta. Pelipaikaltaan 185 senttimetriä pitkä ja 83 kilogrammaa painava Rivera on vasen laitapelaaja.
Rivera oli mukana saavuttamassa MM-kultaa vuoden 2013 koti-MM-kisoista. EM-kilpailuista hänellä on hopeaa vuodelta 2016 ja pronssia vuodelta 2014. Vuoden 2016 EM-kilpailuissa Puolassa hän oli turnauksen paras maalintekijä 48 osumallaan.
Rivera on edustanut Ranskan pääsarjan HBC Nantesia vuodesta 2010 alkaen. Hän on voittanut seuran kanssa kerran Ranskan cupin. FC Barcelonan, jota hän edusti vuodet 2001–2005, Rivera voitti muun muassa EHF Champions Leaguen ja Liga ASOBAL:in mestaruudet.
Saavutukset

Seurajoukkuetasolla
EHF Champions League: 2005
Liga ASOBAL: 2003
Copa del Rey: 2004
Supercopa ASOBAL: 2003
Ranskan cup: 2015
Maajoukkuetasolla
MM-kilpailut: kultaa (2013)
EM-kilpailut: hopeaa (2016), pronssia (2014)
Henkilökohtainen
EM-kilpailuiden paras maalintekijä: 2016
LNH Division 1:n paras pelaaja: 2012
Varis ja valtion varatyömies

| Varis ja valtion varatyömies Veikko Lavi |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1986–1987
 Julkaistu: 11. maaliskuuta 2009
 Tyylilaji: kupletti
 Levy-yhtiö: Rocket Records
Veikko Lavin muut julkaisut
| Veikko Lavi 1950–1952 Vol 1. 2008 | Varis ja valtion varatyömies 2009 | Kupletin mestari 2012 |
Varis ja valtion varatyömies on Veikko Lavin kahden CD:n kokoelmajulkaisu, joka ilmestyi 11. maaliskuuta 2009. Se sisältää Veikko Lavin levytyksiä vuosilta 1986–1987.
Kappaleet

| --- | --- |
 CD 1 Sukuvika – suksi ei luista – 2.43  Ukkomiesten puolesta – 2.45  Katkerat muistot – 3.08  Ruusuja lurjukselta – 3.12  Pienen pieni kirje – 2.16  Kotipihan kivellä – 1.48  Limperin Hilma – 3.26  Ankkalammen valssi – 3.48  Väärä vitonen – 1.43  Leivän ylistys – 2.26  Muistoja kotimaasta – 1.52  Tanssi Anjuska – 2.50  Alla venäläisen kuun – 2.43  Syysunelmia – 3.32 :  CD 2 Nälkälinna – 3.25  Keltaiset banaanit – 3.21  Miksi poistuit luotani – 3.09  Pieni kaupunkini – 3.57  Kesäilta Saimaalla – 1.53  Lentävä hollantilainen – 2.23  Yön varjot – 2.22  Kaipuuni kaitainen polku – 3.06  Aropaimen – 3.06  Julma ikäluokka – 2.33  Sorsa ja ukko – 2.31  Varis ja valtion varatyömies – 2.35  Inhoittavat naapurit – 3.37  Laulajan testamentti – 2.57  Mäkikotka – 2.57  Latujen kuningatar – 2.21
Aiheesta muualla

http://www.rocket-records.com/veikkolavi (Arkistoitu – Internet Archive)
Vankileiri

Vankileiri tarkoittaa vankilaa tilapäisemmäksi tarkoitettua erityslaitosta, joka yleensä on vaatimattomammin varustettu. Vankileiri voi olla tarkoitettu rikosvankien, sotavankien, poliittisten vankien tai esimerkiksi siviilien eristämiseen.
Ensimmäinen erityisesti sotavankeja varten rakennettu vankileiri perustettiin Norman Crossiin, Englantiin vuonna 1797 Ranskan vallankumoussotien ja Napoleonin sotien aikana.
Vankileirejä ovat esimerkiksi:
internointileirit
keskitysleirit
kokoontumis- ja koontileirit
pakkotyöleirit
sotavankileirit
tuhoamisleirit
turvasäilöön vangittujen työleirit
Valkomesikkä

| Valkomesikkä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit Fabaceae
Alaheimo::  Faboideae
Suku::  Mesikät Melilotus
Laji::  albus
Kaksiosainen nimi
 Melilotus albus  Medik. 
Synonyymit
 Trigonella alba (Medik.) Coulot & Rabaute 
Katso myös
   Valkomesikkä Wikispeciesissä   Valkomesikkä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valkomesikkä (Melilotus albus, syn. Melilotus alba) on hernekasveihin kuuluva valkokukkainen kaksivuotinen ruohovartinen kasvi.
Ulkonäkö ja koko

Valkomesikän pysty varsi voi kasvaa puolitoistametriseksi. Lehdet ovat kolmisormiset. Kasvi kukkii heinäkuusta syyskuuhun valkoisin 4-5 mm pitkin kukin. Kasvi muistuttaa huonokuntoista lupiinia: sen kukat ovat pienemmät ja kukinto harvempi. Kukattomana valkomesikän voi sekoittaa helposti keltakukkaiseen rohtomesikkään (Melilotus officinalis) ja kukallisena volganmesikkään (Melilotus wolgicus).
Levinneisyys

Valkomesikkää tavataan nykyisin Euroopassa Keski-Suomesta etelään, Venäjällä ja lisäksi Yhdysvalloissa. Se on Turkista lähtenyt tulokaslaji, joka on levinnyt 1600-luvulta alkaen rukiin rikkaruohona ja painolastien mukana. Amerikkaan sitä vietiin kasvatettavaksi karjan rehuksi.
Elinympäristö

Valkomesikkä kestää kuivaa. Sitä tavataan etenkin ratavarsissa, lastauspaikoilla ja satamissa. Sitä myös kasvatetaan maanparannus- ja maisemakasvina ja mehiläisten mesikasvina.
Verenohennuslääke

Verenohennuslääkkeenä käytetty varfariini keksittiin tutkittaessa 1930-luvulla miksi pilaantunut rehuna käytetty valkomesikkä aiheutti eläimille jopa kuolemaan johtaneita verenvuotoja. Vuonna 1939 saatiin selville, että valkomesikälle ominaisen hajun ja maun antanut kumariini muuttui kasvin pilaantuessa dikumaroliksi, joka vähensi veren hyytymiskykyä ehkäisemällä protrombiinin muodostumista. Dikumarolista kehitettiin edelleen 4-hydroksikumariinit, jollainen varfariini on.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Valkomesikkä (Trigonella alba)
Luontoportti: Valkomesikkä (Melilotus albus)
Luopioisten kasvisto: Valkomesikkä (Melilotus albus)
Flora of China: Melilotus albus (englanniksi)
Tarhamehiläinen valkomesikän kukinnolla.
Valkomesikän hedelmiä ja siemeniä.