stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Grandi

Päärynän makuinen Grandi-mehu
Grandi on Valion valmistama pillimehu.
Grandi tuli markkinoille vuonna 1970 kilpailemaan samantapaisen, vuodesta 1962 valmistetun Tripin kanssa.
Aiemmin Grandi-pakkauksissa oli kuvattuna Kari Grandi -niminen hahmo, jota on kutsuttu nimellä "kaikkien janoisten sankari" ja joka liikkuu erilaisilla kulkuneuvoilla. Mainoksissa hahmoa ovat esittäneet Eeki Mantere ja Sami Kojonen.
Grandin makuja ovat muun muassa mansikka, appelsiini, vadelma, päärynä ja appelsiini-kola.
2020-luvulla Valio Grandille tuli kolme uutta 1L mehujuomaa: talvinen omena, vadelma-päärynä ja persikka-jäätee.
Aiheesta muualla

Aikamme sankari on Kari Grandi - media, valta ja eliitit, dos. Laura Kolbe, Helsingin yliopisto (Edistyksen päivät 2000)
Cuxhaven

| Cuxhaven |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Cuxhaven
 Koordinaatit: 53°52′N, 8°42′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Ala-Saksi
Piirikunta:  Cuxhaven
Hallinto:  
 – Pormestari:  Arno Stabbert
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  161,91 km²
Korkeus:  2 m m
Väkiluku:  49 093 (2 011)
 – Väestötiheys:  322 as./km²
 
 www.cuxhaven.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Cuxhaven on kaupunki Ala-Saksin osavaltiossa, pohjoisessa Saksassa. Se sijaitsee Elbejoen suulla Pohjanmeren rannikolla ja toimii Cuxhavenin piirikunnan pääkaupunkina. Kaupunki tunnetaan merkittävänä satama- ja matkailukaupunkina.
Cuxhaven on saksalaisittain hyvin nuori kaupunki, sillä se sai kaupunginoikeudet 15. maaliskuuta vuonna 1907. Yli 600 vuoden ajan, vuoteen 1937 saakka, Cuxhaven oli myös osa Hampuria. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 49 093 asukasta, Pinta-alaltaan se on 161,91 neliökilometrin suuruinen, ja asukastiheys on 322 as./km².
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Cuxhavenin kaupungin viralliset sivut
Näkymä Cuxhavenista.
Muska (albumi)

| Muska Muska |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1973 Finnvox, Helsinki
 Julkaistu: 1973
 Tuottaja(t): Måns Groundstroem
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 35.13 56:56 (CD)
 Levy-yhtiö: Love Records
Muskan muut julkaisut
|   | Muska 1973 | Babitzinit konsertissa 1975 |
Muska on suomalaisen laulajan Muskan esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 1973. CD-versio levystä ilmestyi vuonna 1991.lähde? Svart Records julkaisi myöhemmin albumin rajoitettuna vinyyliuusintapainoksena.
Albumilla soittava taustayhtye on käytännössä Wigwam täydennettynä kitaristi Albert Järvisellä. Yhtyeen perustan muodostavat Pekka Pohjola, Jukka Gustavson ja Ronnie Österberg. Levyllä lisäksi vierailevat Antero Jakoila, Pepe Willberg ja Pave Maijanen sekä ensisijaisesti jazz-muusikkoina tunnetut Esko Rosnell, Juhani Aaltonen ja Erik Dannholm. Albumin tuotti Måns Groundstroem.
Kappaleet

Kun oot 52 – 3.43 (alkup. 48 Crash, säv. Chapman & Chinn, sov. Pekka Järvinen, suom. san. Gobseck)
Johnny B. Goode – 2.38 (säv. Chuck Berry, sov. Järvinen, suom. san. Jarkko Laine)
Ystävättäret – 2.38 (alkup. My Friend Stan, säv. Neville Holder & James Lea, sov. Järvinen, suom. san. Gobseck)
Lauantaina jytää – 4.06 (alkup. Saturday Night's Alright, säv. Elton John & Bernie Taupin, sov. Järvinen, suom. san. Gobseck)
Häämuistojen valssi – 3.42 (säv. Iosif Ivanovici, sov. Järvinen & Erik Dannholm, suom. san. Arno Ora)
Krokotiili rock – 3.49 (alkup. Crocodile Rock, säv. Elton John & Bernie Taupin, sov. Måns Groundstroem, suom. san. Jussi Raittinen)
Koko viime yön – 3.03 (alkup. Can You Do It, säv. A. V. Malcolm, sov. Järvinen, suom. san. Gobseck)
Rock'n roll kiertää – 5.14 (alkup. Rock'n Roll Gypsies, säv. Roger Tillison, sov. Järvinen & Jukka Gustavson, suom. san. Gobseck)
Paha tyttö – 3.40 (alkup. Bad Bad Boy, säv. McGafferty, Charlton, Agnew & Sweet, sov. Järvinen, suom. san. Gobseck)
Jambalaya – 2.40 (säv. Hank Williams, sov. Groundstroem, suom. san. Saukki)
Kappaleet > CD:n bonuskappaleet

Mulla on uudet rullaluistimet – 2.17 (alkup. Brand New Key, säv. Melanie Safka, suom. san. Jarkko Laine)
Lennetään lehdellä – 3.03 (alkup. Can't Stop Now, säv. Snow, Fitzpatrick & Wood, suom. san. Laine)
Sininen tarina – 2.41 (säv. Isokynä Lindholm)
Miten on päällikkö? – 1.26 (säv. Isokynä Lindholm)
Sä oot pliisu – 4.06 (alkup. Skweeze Me, Pleeze Me, säv. James Lea & Neville Holder, sov. Järvinen, suom. san. Gobseck)
Senhän sanoo järkikin – 2.12 (esitt. Muska & George, säv. Erik Lindström, sov. Pentti Lasanen, san. Saukki)
Löysä nainen – 3.44 (alkup. (Proud to Be) A Honky Tonk Woman, esitt. Muska & Hot Dogs, säv. Gage, sov. Salakka & Gustavson, suom. san. Juice Leskinen)
Heitän hetulaa – 2.14 (esitt. Muska & Coitus Int, säv. Juice Leskinen)
Kokoonpano

Muska – laulu
Pekka Järvinen – kitara
Jukka Gustavson – piano
Pekka Pohjola – basso
Ronnie Österberg – rummut
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Erik Dannholm – tenorisaksofoni (kappale 5)
Juhani Aaltonen – tenorisaksofoni (kappale 5)
Simo Salminen – trumpetti (kappale 5)
Heikki Hiekkala – piano (kappale 2)
Kaj Westerlund – piano (kappaleet 6 ja 10)
Antero Jakoila – kitara (kappaleet 6 ja 10)
"Roy" Rabb – steel-kitara (kappale 10)
Måns Groundstroem – basso (kappaleet 6 ja 10)
Esko Rosnell – rummut (kappaleet 6 ja 10)
Pepe Willberg – taustalaulu (kappale 6)
Pekka Maijanen – taustalaulu (kappale 6)
Pekka Suvanto – taustalaulu (kappaleet 1 ja 7)
Kokoonpano > Tuotanto

Måns Groundstroem – tuottaja
Erkki Hyvönen – äänittäjä Finnvox
Mika Jussila – masteroija (Finnvox)
Lasse Takamäkia – kannet
Mauri Helenius – kansikuva
Konrad von Bagh

Konrad von Bagh 1960-luvulla.
Konrad Ernst von Bagh (10. helmikuuta 1908 Pietari – 13. tammikuuta 1982 Lahti) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Von Baghin vanhemmat olivat diplomi-insinööri Hermann Konrad von Bagh ja Anna Elizabeth zur Loye. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1936 (k. 1949) oli sairaanhoitaja Aino Salome Tuomala ja toinen vuodesta 1959 Signe Maria Ahokas. Elokuvahistorioitsija Peter von Bagh (1943–2014) oli hänen poikansa ensimmäisestä avioliitosta. Von Bagh tuli ylioppilaaksi 1926 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1935. Uransa alussa hän työskenteli Helsingin Lapinlahden ja Kivelän sairaaloissa.
Von Bagh oli taustaltaan neurofysiologian ja neuropatologian tutkija. Hänellä oli Helsingissä 1939 saatu hermo- ja mielitautien erikoislääkärin pätevyys ja alan professorin pätevyys Helsingissä ja Turussa. Hän oli Turun ensimmäinen hermo- ja mielitautiopin professori 1936–1939. Lyhyen aikaa syksyllä 1946 hän hoiti Helsingin yliopiston psykiatrian professorin virkaa. Kun Turun yliopiston lääketieteellinen tiedekunta 1949 perustettiin, Bagh nimitettiin psykiatrian professoriksi, mutta jo samana vuonna hän irtisanoutui ja siirtyi Oulun piirimielisairaalan, myöhemmin Oulun keskusmielisairaalan, ylilääkäriksi ja toimi erikoislääkärikouluttajana. Hän oli tunnettu varsinkin dementian tutkimuksesta, johon hän oli perehtynyt Berliinissä. Hän jäi Oulusta eläkkeelle 1973. Von Baghille myönnettiin lääkintöneuvoksen arvonimi vuonna 1968.
Von Bagh oli jatkosodan aikana sotapsykiatrian vaikuttajia. Suomalaissotilaiden psyykkisiä häiriöitä jatkosodan aikana tutkineen Ville Kivimäen mukaan von Bagh edusti psykiatriassa saksalaista koulukuntaa joka tarjosi mielisairauksien hoitokeinoiksi työtä ja kovaa kuria. Jatkosodan aikana von Bagh määräsi armeijan hermotoipilaille kovia voimisteluharjoituksia, joiden tarkoituksena oli hänen mukaansa saada potilas ”pakenemaan terveyteen”. Von Baghin vaikutuksesta myös saksalaispsykiatrian perinne jatkui Pohjois-Suomessa pitempään kuin muualla Suomessa.
Kirjallisuutta

Nikkonen, Aarne, Suomalainen neuropsykiatri Konrad von Bagh oppihistoriallisessa kontekstissaan. Pro gradu, Oulun yliopisto 1998.
Yehuda Bauer

Bauer
Yehuda Bauer (hepr. ‏יהודה באואר‎; 1926 Praha, Tšekkoslovakia – 18. lokakuuta 2024) oli israelilainen professori, joka teki mittavan kansainvälisen uran holokaustin historian tutkijana.
Tausta

Bauer varttui Prahassa ja puhui sujuvasti tšekkiä, slovakkia ja saksaa sekä oppi myöhemmin hepreaa, jiddišiä, englantia, ranskaa ja puolaa. Hänen isänsä oli sionisti, jonka tavoitteena oli viedä perheensä Palestiinaan. Muutto vaati tuhat puntaa, jonka perhe sai koottua 15. maaliskuuta 1939, samana päivänä, kun Saksa otti haltuunsa Böömin ja Määrin. Perhe matkusti välittömästi Palestiinaan. Bauer meni Haifan lukiotasoiseen kouluun, jossa hänen historianopettajansa Rachel Krulik kannusti erityisesti häntä opiskelemaan historioitsijaksi. Kouluaikoinaan hän liittyi Palmahiin, Haganan sotilaalliseen ja maanalaiseen osajärjestöön, josta myöhemmin tuli Israelin armeijan ydin.
Koulutus

Saatuaan brittiläisen stipendin Bauer aloitti opiskelut Walesissä, Cardiffin yliopistossa. Hän palasi taistelemaan Israelin itsenäisyyssodassa 1948–1949, minkä jälkeen hän palasi Cardiffiin jatkamaan opiskelujaan.
Palattuaan Israeliin hän liittyi Shovalin kibbutsiin ja aloitti samalla jatko-opinnot Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa. Hän sai tohtorinarvon 1960 aiheenaan Palestiinan brittiläinen mandaatti.
Ura

Aloitettuaan luennoitsijana Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa hän tapasi Abba Kovnerin, holokaustista selvinneen runoilijan ja sionistin. Tämän innoittamana Bauer alkoi tutkia holokaustin historiaa. Havaittuaan pian kielitaidon merkityksen tutkimusaiheelle Bauer opiskeli lyhyessä ajassa riittävästi jiddišiä, ranskaa ja puolaa kyetäkseen etenemään tutkimuksessa.
Aluksi hänen tutkimustyönsä keskittyi eloonjääneiden kokemuksiin, minkä jälkeen hän tutki yhdysvaltalaisten suhdetta holokaustiin. Myöhäisemmässä vaiheessa hän tutki juutalaisten ja natsien vuorovaikutusta juutalaisten pelastumisessa.
1970-luvulla hän toimi Institute for Contemporary Jewryn johtajana ja hänestä tuli Jerusalemin heprealaisen yliopiston professori 1977. Vuonna 1980 hänet nimitettiin pysyväksi akateemiseksi johtajaksi Institute for Contemporary Jewryssä. Samana vuonna hän perusti The Vidal Sassoon International Center for the Study of Antisemitism -tutkimusyksikön. Hän toimi vierailevana professorina muun muassa Yalen yliopistossa, Brandeisin yliopistossa, Havaijin yliopistossa ja Berliinissä.
Julkaisuja

They Chose Life (1968)
My Brother’s Keeper (1974)
Flight and Rescue (1975)
American Jewry and the Holocaust (1982)
Jews for Sale (1994)
Rethinking the Holocaust (2001)
Aiheesta muualla

Laaja selostus Bauerin elämästä ja tutkimuksesta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Dinklage

| Dinklage |
| --- | --- |
 Kaupungintalo
 lippu:  vaakuna
 Dinklage
 Koordinaatit: 52°40′N, 8°8′E 
Valtio:   Saksa
Osavaltio:  Ala-Saksi
Piirikunta:  Vechta
Hallinto:  
 – Pormestari:  Carl Heinz Putthoff
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  72,81 km²
Väkiluku (2021):  13 290
 – Väestötiheys:  182,5 as./km²
Postinumero:  49413
 
 www.dinklage.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dinklage on kaupunki Vechtan piirikunnassa, Ala-Saksin osavaltiossa Saksassa. Sen väkiluku oli 13 290 vuonna 2021 ja väestötiheys 182,5 km². Kaupungin pormestari on Carl Heinz Putthoff.
Kaupunki sijaitsee noin 1,5 kilometriä länteen Bundesautobahn 1 (A1)-moottoritieltä. Lännessä kulkee liittovaltion valtatiet B68, idässä B69 ja etelässä B214.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dinklage Wikimedia Commonsissa
Kaupungin kotisivut
Haugelaisuus

Haugelaisuus on 1800-luvulla Norjassa syntynyt luterilainen herätysliike. Hans Nielsen Haugen johtama liike kasvoi erittäin laajaksi ja sosiaalisesti merkittäväksi. Haugiaanien alueellinen ja sosiaalinen kannatuspohja noudatteli jo Lofthuus-kapinasta tunnettuja uria ja sanomassa korostui kritiikki tapainturmelusta ja ylempien yhteiskuntaluokkien moraalittomuutta kohtaan. Haugen kannattajissa oli runsaasti talonpoikaistoa ja liikkeen kannattajilla oli vahva edustus suurkäräjillä. Hauge itse oli kauppias ja sai kannattajia myös Bergenin, Stavangerin ja Kristiansandin porvaristossa. Haugelaisella herätyksellä oli suuri merkitys Norjan talonpoikaisliikkeen ja keskiluokan identiteetille. Liike korosti ahkeruutta, raittiutta, hyväntekeväisyyttä ja elävää kristillisyyttä.
Haugelaisuuden vaikutukset näkyvät yhä edelleen monissa Norjan kirkollisissa liikkeissä.
Jari Sillanpää

| Jari Sillanpää |
| --- | --- |
 Jari Sillanpää Vihreät Niityt -musiikkitapahtumassa vuonna 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. elokuuta 1965 (ikä 59) Ludvika, Ruotsi
Muusikko
Laulukielet:  muun muassa suomi, ruotsi, englanti
Tyylilajit:  tango, iskelmä
Soittimet:  laulu
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jari Veikko Sillanpää (s. 16. elokuuta 1965 Ludvika, Ruotsi) on ruotsinsuomalainen laulaja.
Hän on voittanut useita laulukilpailuja ja musiikkipalkintoja.
Sillanpää nousi julkisuuteen tullessaan tangokuninkaaksi Seinäjoen Tangomarkkinoilla 1995. Kilpailun jälkeen julkaistu nimikkoalbumi Jari Sillanpää on Suomen kaikkien aikojen myydyin äänite (yli 270 000 levyä).
Sillanpäällä on musiikkiliiketoimintaan yritys Bridgehead Productions Ltd Oy.
Ura

Jari Sillanpää sai kipinän esiintymiseen työskennellessään ruotsinlaivalla 1990-luvun alkupuolella. Yleisön kannustus laivan karaokessa rohkaisi Sillanpäätä hakeutumaan laulajan uralle.
Sillanpää osallistui Tangomarkkinoille ensimmäistä kertaa 1993, jolloin tie kariutui karsintoihin. Seuraavana vuonna hänestä kruunattiin tangoprinssi.
Vuonna 1995 Sillanpää voitti lopulta tangokuninkaan arvonimen. Loppukilpailussa hän sai kaikilta tuomareilta täydet pisteet.
Jari Sillanpää on edustanut Suomea kahdessa kansainvälisessä laulukilpailussa: Vuonna 1997 hänen esityksensä "Remember Me" äänestettiin voittajaksi Romaniassa Kultainen hirvi -kilpailussa. Vuonna 2004 Sillanpää edusti Suomea ensimmäisissä kaksipäiväisissä Eurovision laulukilpailuissa. "Takes 2 to Tango" -edustuskappale sai semifinaalissa 51 pistettä ja sijoittui semifinaalin 14. sijalle, mutta ei päässyt jatkoon.
Sillanpää osallistui Suomen karsintaan myös vuosina 1998 ("Valkeaa unelmaa") ja 2009 ("Kirkas kipinä"). Hän toimi Suomen pisteidenlukijana Eurovision laulukilpailussa vuosina 2005 ja 2009.
Vuonna 2004 Sillanpää teki Katri Helenan kanssa MeStarat-konserttikiertueen. He tekivät yhteisen kiertueen myös vuonna 2007. Sillanpää sai vuonna 2005 sekä Tango- että Iskelmä-Finlandia -palkinnon.
Vuonna 2006 ruotsalais-suomalainen kulttuurirahasto myönsi Sillanpäälle 5 000 euron palkinnon ansioista Suomen ja Ruotsin välisessä kulttuurivaihdossa. Lisäksi hänelle on myönnetty Carl Axel Gottlund -palkinto Ruotsissa asuvan suomenkielisen väestön aseman edistämisestä.
Sillanpää voitti lokakuussa 2011 Syksyn Sävel -laulukilpailun kappaleella "En se olla saa".
Syksyllä 2012 Sillanpää oli mukana Nelosella esitetyssä Vain elämää -sarjassa, jossa seitsemän kotimaista artistia esitti toistensa kappaleita. Sillanpää valittiin myös ohjelman all stars -kaudelle vuonna 2017.
Keväällä 2014 Sillanpää oli mukana MTV3:n Tähdet, tähdet -musiikkiohjelmassa ja voitti finaalin yleisöäänestyksen.
Syksyllä 2016 Sillanpää toimi yhtenä Nelosella esitetyn Talent Suomi -kykyjenetsintäohjelman kolmesta vakituisesta tuomarista ohjelman viidennellä tuotantokaudella.
Sillanpäästä tehty Rakkaudella merkitty -niminen musikaali sai ensi-iltansa Suomen kesäteatterissa Valkeakoskella 14. kesäkuuta 2018. Sen ohjasi ja käsikirjoitti Heikki Paavilainen. Jari Sillanpään roolissa nähtiin näyttelijät Jari Ahola varttuneena Sillanpäänä sekä Martti Manninen nuorena Sillanpäänä.
Sillanpään vuodesta 1996 asti toiminut ihailijakerho lopetettiin vuonna 2018, jo ennen Sillanpään huumekäryä. Sillanpää valittiin Seinäjoen Tangomarkkinoiden vuoden 2019 tuomaristoon.
Sillanpäästä tehtiin kolmiosainen dokumenttielokuvasarja Siltsu, joka esitettiin MTV3-kanavalla ja MTV Katsomossa syksyllä 2023.
Sillanpää piti tehdä 24. marraskuuta 2023 alkava 19 paikkakunnan joulukonserttikiertue Suomessa, mutta muutamat kaupungit ovat peruneet konsertteja Sillanpään rikostuomioiden vuoksi. Näin tekivät muun muassa, Turku, Hämeenlinna ja Lappeenranta. Samoin Sillanpään jo sovittu esiintyminen Tallink Siljan Iskelmäristeilyllä marraskuussa 2023 peruttiin laivayhtiön toimesta yksipuolisesti.
Yksityiselämä

Jari Sillanpää syntyi ruotsinsuomalaiseen perheeseen ja asui lapsuutensa Ruotsissa. Nykyisin Sillanpää asuu avoliitossa Siim Bahmatsovin kanssa Helsingin Katajanokalla. Lisäksi hänellä on kartano-huvila Haaparannalla, huvila Vihdissä ja lomahuoneistot sekä Thaimaassa että Espanjan Aurinkorannikolla Benalmádenassa.
Vuodesta 2011 alkaen Sillanpäällä on ollut Ruotsin ja Suomen kaksoiskansalaisuus.
Jari Sillanpäällä on oma Bridgehead Productions Oy -niminen yritys, jonka liikevaihto oli vuonna 2015 1,8 miljoonaa euroa. Vuonna 2010 Sillanpää ilmoitti, että hänen yhtiönsä hankkeena on rakennuttaa kaksi tuulivoimalaa Raaheen. Ensimmäinen tuulivoimala ilmoitettiin otettavan käyttöön lokakuussa 2013.
Sillanpää valaisi julkisesti seksuaalista suuntautumistaan kertomalla Nelosen Tuomas & Juuso Experience -ohjelmassa huhtikuussa 2006 entisen seurustelukumppaninsa olleen mies. Vihjaillen asiasta kerrottiin jo aiemmin. Sillanpää oli antanut haastattelun vuonna 1995 Helsingin Sanomille, jossa oli myös puhunut seksuaalisuudestaan, mutta lehti ei julkaissut sitä. Myöhemmin Sillanpää myönsi lehden ratkaisun olleen kuitenkin tilanteeseen nähden oikea.
Elokuussa 2016 julkaistu Sillanpään elämäkertakirja Jari Sillanpää – Paljaana nousi kuukauden myydyimmäksi tietokirjaksi Suomessa.
Yksityiselämä > Oikeudenkäynnit > Ensimmäinen tuomio huumeista

Sillanpää jäi 2017 kiinni metamfetamiinin vaikutuksen alaisena ajamisesta Helsingin keskustassa, minkä jälkeen Sillanpään asuntoon tehtiin kotietsintä. Sillanpää myönsi teon Facebook-päivityksessään ja poliisikuulustelussa. Sillanpää oli kiinnioton yhteydessä kertonut poliisille käyttäneensä metamfetamiinia kolmen vuoden ajan ennen kiinnijäämistään. Sitä seuranneen kotietsinnän yhteydessä Sillanpää oli tarkentanut käyttäneensä metamfetamiinia suonensisäisesti. Poliisit löysivät nesteytykseen soveltuvia pusseja, joita hän kertoi käyttävänsä kehon nestetasapainon palauttamiseen.
Helsingin käräjäoikeus tuomitsi tammikuussa 2018 Sillanpään rattijuopumuksesta, huumausaineen käyttörikoksesta ja kahdesta liikennerikkomuksesta 50:een päiväsakkoon, joka hänen tuloillaan teki 23 790 euroa. Sen lisäksi hänen pitää maksaa 40 euron rikesakko ja rikosuhrimaksu 40 euroa, sekä korvaamaan päihdetutkimuskustannukset 105 euroa. Hän sai ajolupansa samalla takaisin.
Yksityiselämä > Oikeudenkäynnit > Toinen tuomio huumeista

Sillanpää jäi jälleen maaliskuun lopulla 2018 kiinni huumeista. Hän oli palaamassa Thaimaasta, kun poliisi otti hänet kiinni Helsinki-Vantaan lentoasemalla, ja häneltä löytyi metamfetamiinia. Tämän toisen kiinnijäämisen jälkeen Sillanpään asianajaja kertoi hänen käyttäneen huumeita vuosina 2014–2017 ja tänä aikana hankitun metamfetamiinin määrän olleen yhteensä noin 110 grammaa, kerrallaan 1–10 grammaa.
Sillanpää sai kesäkuussa 2018 syytteen kahdesta huumausainerikoksesta. Sillanpään lisäksi samassa juttukokonaisuudessa hänen avopuolisoaan Siim Bahmatsovia syytetään myös kahdesta huumausainerikoksesta. Juttu tuli Helsingin käräjäoikeuteen elokuussa 2018.
Sillanpää puhui asiasta julkisuudessa ensimmäisen kerran MTV3-kanavalla 29. maaliskuuta 2018 esitetyssä tv-haastattelussa. Hän myönsi olevansa narkomaani mutta kielsi kuuluvansa huumerinkiin ja sanoi ettei koskaan ole esiintynyt huumeiden vaikutuksen alaisena. Hän kertoi ettei kaipaa muiden apua eikä tiedä, käyttääkö hän huumeita vielä vuoden päästä. Asian seurauksena Rukahovi, Siikaisten kunta ja Syvälahden tanssilava peruivat Sillanpään kesän 2018 esiintymisen.
Sillanpää tuomittiin Helsingin käräjäoikeudessa 17. elokuuta 2018 kymmenen kuukauden ehdolliseen vankeuteen kahdesta huumausainerikoksesta. Jutun pääsyytettynä ollut huumeiden maahantuoja ja myyjä tuomittiin neljän vuoden ehdottomaan vankeuteen. Sillanpäätä avusti asianajaja Riitta Leppiniemi.
Yksityiselämä > Oikeudenkäynnit > Tuomio sukupuolisiveellisyyttä loukkaavan kuvan levittämisestä

Helsingin käräjäoikeudessa käytiin helmikuussa 2020 Sillanpäätä vastaan oikeudenkäynti, jossa häntä syytettiin lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä ja sukupuolisiveellisyyttä loukkaavan kuvan levittämisestä. Istunto käytiin suljetuin ovin.
Oikeus hylkäsi näistä ensimmäisen syytteen, mutta tuomitsi jälkimmäisestä Sillanpään 45 päiväsakkoon, joka tekee hänen tuloillaan 15 480 euroa. Tuomion mukaan "Vastaaja on videokuvannut matkapuhelimellaan videon tietokoneensa ruudulta, jossa aikuinen mies on sukupuoliyhteydessä hyvin pienen lapsen kanssa. Lisäksi vastaaja on ottanut matkapuhelimellaan tietokoneen ruudulta kahdeksan kuvaa, joissa aikuinen kohdistaa seksuaalista toimintaa hyvin pieneen lapseen". Sillanpää tyytyi ratkaisuun muilta osin, mutta hän aikoi valittaa sakkojen summasta.
Julkaisut > Musiikkialbumit

Jari Sillanpää (1995)
Hyvää joulua (1996)
Auringonnousu (1997)
Varastetut helmet (1998)
Onnenetsijä (1999)
Maa on niin kaunis (2000)
Hän kertoo sen sävelin (2001)
Määränpää tuntematon (2003)
Albumi (2008)
Al ritmo latino! (2008)
Kuin elokuvissa (2009)
Millainen laulu jää (2011)
Rakkaudella merkitty mies (2014)
Kilpailut ja palkinnot

| Vuosi | Kilpailu/palkinto | Tulos |
| --- | --- | --- |
| 1993 | Tangomarkkinat | Putosi semifinaalissa |
| 1994 | Tangomarkkinat | 3. sija (tangoprinssi) |
| 1995 | Tangomarkkinat | Voitti (tangokuningas) |
| 1996 | Vuoden solistitulokkaan Emma-palkinto | Voitti |
| 1996 | Vuoden debyyttialbumin Emma-palkinto | Voitti |
| 1997 | Kultainen hirvi -laulukilpailu | Voitti |
| 1997 | Vuoden miessolistin Emma-palkinto | Voitti |
| 1998 | Suomen euroviisukarsinta | 2. sija |
| 2004 | Suomen euroviisukarsinta | Voitti |
| 2004 | Eurovision laulukilpailu | Putosi semifinaalissa |
| 2005 | Tango-Finlandia | Voitti |
| 2005 | Iskelmä-Finlandia | Voitti |
| 2009 | Suomen euroviisukarsinta | Putosi finaalin 1. kierroksella |
| 2011 | Syksyn sävel | Voitti |
| 2014 | Tähdet, tähdet | Voitti |
| 2014 | Vuoden iskelmäalbumin Emma-palkinto | Voitti |
Kirjallisuutta

Aino Suhola: Jaettu jano –- tänä iltana Jari Sillanpää (Otava, 2004)
Mari Koppinen: Jari Sillanpää –- Paljaana (Tammi, 2016)
Aiheesta muualla

Jari Sillanpään virallinen sivusto
Jari Sillanpään esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Seinäjoen tangomarkkinoiden tangokuninkaat
| --- | --- |
1980-luku:   1985: Kauko Simonen  1986: Teuvo Oinas  1987: Harri Lahti  1988: Kari Piironen  1989: Risto Nevala 
1990-luku:   1990: Jouni Raitio  1991: Jaska Mäkynen  1992: Mika Pohjonen  1993: Sebastian Ahlgren  1994: Sauli Lehtonen  1995: Jari Sillanpää  1996: Tomi Markkola  1997: Matti Korkiala  1998: Jouni Keronen  1999: Petri Hervanto 
2000-luku:   2000: Antti Raiski  2001: Erkki Räsänen  2002: Mikko Kilkkinen  2003: Kari Hirvonen  2004: Tommi Soidinmäki  2005: Saska Helmikallio  2006: Marko Lämsä  2007: Henri Stenroth  2008: Jukka Hallikainen  2009: Amadeus Lundberg 
2010-luku:   2010: Marko Maunuksela  2012: Pekka Mikkola  2013: Kyösti Mäkimattila  2014: Teemu Roivainen  2015: Aki Samuli  2016: Marco Lundberg  2017: Teijo Lindström  2018: Jarno Kokko  2019: Johannes Vatjus 
2020-luku:   2022: Keijo Hietikko  2023: Pasi Flodström  2024: Harri Hautaniemi