stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
1933
Syntyneitä > lokakuu–joulukuu

2. lokakuuta – John Gurdon, vuoden 2012 Nobelin lääketieteen palkinnon saanut brittiläinen kehitys- ja solubiologi
2. lokakuuta – Ragni Malmstén, suomalainen laulaja (k. 2002)
5. lokakuuta – Diane Cilento, australialainen näyttelijä (k. 2011)
8. lokakuuta – Michael Korda, brittiläinen kirjailija ja päätoimittaja
9. lokakuuta – Peter Mansfield, vuoden 2003 Nobelin fysiikanpalkinnon saanut brittiläinen fyysikko (k. 2017)
17. lokakuuta – William Anders, yhdysvaltalainen astronautti, Apollo 8:n miehistön jäsen (k. 2024)
18. lokakuuta – Jacques Charpentier, ranskalainen säveltäjä, urkuri ja kulttuurivaikuttaja (k. 2017)
19. lokakuuta – Geraldo Majella Agnelo, brasilialainen kardinaali (k. 2023)
19. lokakuuta – S. Albert Kivinen, suomalainen filosofi (k. 2021)
21. lokakuuta – Terho Itkonen, suomalainen kielitieteilijä ja professori (k. 1998)
26. lokakuuta – Rauno Meriö, Suomen ilmavoimien komentaja 1975–1987
31. lokakuuta – Ulla Nenonen, suomalainen lähetystyöntekijä ja raamatunkääntäjä (k. 2018)
3. marraskuuta – John Barry, brittiläinen säveltäjä (k. 2011)
3. marraskuuta – Michael Dukakis, yhdysvaltalainen poliitikko
3. marraskuuta – Amartya Sen, vuoden 1998 Nobelin taloustieteen palkinnon saanut intialainen taloustieteilijä ja filosofi
4. marraskuuta – Charles K. Kao, vuoden 2009 Nobelin fysiikanpalkinnon saanut brittiläis-yhdysvaltalainen fyysikko (k. 2018)
4. marraskuuta – Chukwuemeka Odumegwu Ojukwu, Biafran johtaja 1967–1970 (k. 2011)
10. marraskuuta – Aleksandr Bessmertnyh, venäläinen diplomaatti, Neuvostoliiton ulkoministeri 1990–1991
14. marraskuuta – Fred Haise, yhdysvaltalainen astronautti
19. marraskuuta – Juhani Ahava, suomalainen vuorineuvos ja elinkeinoelämän vaikuttaja
19. marraskuuta – Larry King, yhdysvaltalainen juontaja ja toimittaja (k. 2021)
21. marraskuuta – Antero Ruuhonen, suomalainen dokumenttiohjaaja ja elokuvaaja (k. 1979)
23. marraskuuta – J. Juhani Kortesalmi, suomalainen filosofian tohtori, kansanedustaja ja maaherra (k. 2019)
23. marraskuuta – Krzysztof Penderecki, puolalainen säveltäjä ja kapellimestari (k. 2020)
2. joulukuuta – Bengt Gustafsson, Ruotsin puolustusvoimien komentaja (k. 2019)
3. joulukuuta – Paul J. Crutzen, vuoden 1995 Nobelin kemianpalkinnon saanut alankomaalainen meteorologi (k. 2021)
6. joulukuuta – Henryk Górecki, puolalainen säveltäjä (k. 2010)
13. joulukuuta – Paul Bracq, ranskalainen autosuunnittelija
17. joulukuuta – Walter Buczynski, kanadalainen säveltäjä
19. joulukuuta – Kolbein Falkeid, norjalainen runoilija (k. 2021)
20. joulukuuta – Olavi Salonen, suomalainen keskimatkojen juoksija
22. joulukuuta – Abel Pacheco de la Espriella, Costa Rican presidentti
23. joulukuuta – Akihito, Japanin keisari 1989–2019
23. joulukuuta – Markku Blomqvist, suomalainen näyttelijä (k. 2000)
26. joulukuuta – Olavi Salsola, suomalainen keskimatkojen juoksija (k. 1995)
27. joulukuuta – Reijo Kallio, suomalainen iskelmälaulaja (k. 2018)
27. joulukuuta – Carmine Tucci, italialainen jääkiekkoilija (s. 1990)
28. joulukuuta – Antero Viherkenttä, suomalainen urheilutoimittaja (k. 2011)
Kuolleita > tammikuu–maaliskuu

1. tammikuuta – T. J. Wikman, suomalainen salapoliisikirjailija (s. 1890)
5. tammikuuta – Calvin Coolidge, Yhdysvaltain presidentti (s. 1872)
17. tammikuuta – Louis Tiffany, yhdysvaltalainen sisustussuunnittelija, taidemaalari, sisustustaiteilija, lasi- ja korusuunnittelija (s. 1848)
20. tammikuuta – Arthur af Hällström, suomalainen arkkitehti (s. 1867)
26. tammikuuta – Rafael Ramstedt, suomalainen kuplettilaulaja ja säveltäjä (s. 1888)
29. tammikuuta – Fred. Olsen, norjalainen laivanvarustaja (s. 1857)
31. tammikuuta – John Galsworthy, vuoden 1932 Nobelin kirjallisuuspalkinnon saanut englantilainen kirjailija (Forsytein taru) (s. 1867)
3. helmikuuta – Anne de Rochechouart de Mortemart, ranskalainen kuvanveistäjä ja kirjailija (s. 1847)
7. helmikuuta – Albert Apponyi, unkarilainen kreivi ja poliitikko (s. 1846)
8. helmikuuta – Aleksander Strandman, suomalainen senaattori ja Venäjän armeijan eversti (s. 1856)
12. helmikuuta – William Robertson, brittiläinen sotamarsalkka (s. 1860)
23. helmikuuta – Hannes Gebhard, suomalainen liikemies ja professori (s. 1864)
27. helmikuuta – Heikki Laakso, suomalainen toimittaja (s. 1877)
28. helmikuuta – Fjodor Roditšev, venäläinen poliitikko, Suomen väliaikainen ministerivaltiosihteeri 1917 (s. 1854)
4. maaliskuuta – Julius Ailio, suomalainen arkeologi, professori ja poliitikko (s. 1872)
7. maaliskuuta – Elof Hellquist, ruotsalainen kielitieteilijä (s. 1862)
9. maaliskuuta – Bernhard Folkestad, norjalainen taidemaalari (s. 1879)
15. maaliskuuta – Gustavo Jiménez, perulainen eversti ja Perun lyhytaikainen presidentti (s. 1886)
18. maaliskuuta – Luigi Amedeo, italialainen tutkimusmatkailija, Espanjan kuningas Amadeus I:n poika (s. 1873)
20. maaliskuuta – Kuuno A. Talvioja, suomalainen kirjallisuuden tutkija (s. 1865)
22. maaliskuuta – Frans Uuno Salonen (”Uuno Kailas”), suomalainen runoilija (s. 1901)
23. maaliskuuta – Asta Nørregaard, norjalainen taidemaalari (s. 1853)
25. maaliskuuta – Erik Jan Hanussen, itävallanjuutalainen  tiedottaja, šarlataani ja selvänäkijä (s. 1889)
27. maaliskuuta – Karl Reth, saksalainen katolinen piispa (s. 1849)
31. maaliskuuta – Einar Rinne, suomalainen näyttelijä (s. 1875)
Kuolleita > huhtikuu–kesäkuu

5. huhtikuuta – Hjalmar Mellin, suomalainen matemaatikko (s. 1854)
9. huhtikuuta – Sigfrid Karg-Elert, saksalainen säveltäjä, urkuri ja pianisti (s. 1877)
18. huhtikuuta – K. G. Blomberg, suomenruotsalainen runoilija (s. 1856)
27. huhtikuuta – Geoffrey Salmond, brittiläinen Kuninkaallisten ilmavoimien komentaja (s. 1878)
29. huhtikuuta – Konstantínos Kaváfis, kreikkalainen runoilija (s. 1863)
3. toukokuuta – Anton Alfthan, suomalainen yritysjohtaja ja vuorineuvos (s. 1856)
8. toukokuuta – Magnus Schjerfbeck, suomalainen arkkitehti (s. 1860)
20. toukokuuta – Gunder Anton Jahren, norjalainen poliitikko (s. 1858)
22. toukokuuta – Sándor Ferenczi, unkarilainen lääkäri ja psykoanalyytikko (s. 1873)
23. toukokuuta – J. R. Danielson-Kalmari, suomalainen tiede- ja valtiomies (s. 1853)
26. toukokuuta – Jimmie Rodgers, yhdysvaltalainen kantrilaulaja ja lauluntekijä (s. 1897)
29. toukokuuta – Johan Henrik Rye Holmboe, norjalainen poliitikko (s. 1863)
1. kesäkuuta – Oscar Behm, suomenruotsalainen kirjailija (s. 1867)
4. kesäkuuta – Ahmet Haşim, turkkilainen runoilija (s. 1883)
14. kesäkuuta – Hans Prinzhorn, saksalainen psykiatri ja taidehistorioitsija (s. 1886)
14. kesäkuuta – Ada Thilén, suomalainen taidemaalari (s. 1852)
20. kesäkuuta – Clara Zetkin, saksalainen sosialistipoliitikko ja feministi (s. 1857)
25. kesäkuuta – Anna Brigadere, latvialainen kirjailija (s. 1861)
29. kesäkuuta – Roscoe Arbuckle, yhdysvaltalainen mykkäelokuvanäyttelijä ja koomikko (s. 1887)
Kuolleita > heinäkuu–syyskuu

6. heinäkuuta – Robert Kajanus, suomalainen kapellimestari ja säveltäjä (s. 1856)
7. heinäkuuta – Mykola Skrypnyk, ukrainalainen bolševikkipoliitikko (s. 1872)
11. heinäkuuta – Ove Rode, tanskalainen poliitikko (s. 1867)
14. heinäkuuta – Raymond Roussel, ranskalainen kirjailija (s. 1877)
19. heinäkuuta – Kaarle Krohn, suomalainen kielitieteilijä ja kansanrunouden tutkija (s. 1863)
29. heinäkuuta – Aito Husso, suomalainen ratsumestari ja kääntäjä (s. 1892)
4. elokuuta – Toivo Raita, suomalainen kirjailija (s. 1893)
11. elokuuta – Haldor Larsen Børve, norjalainen arkkitehti (s. 1857)
20. elokuuta – Gustaf Cederström, ruotsalainen taidemaalari (s. 1845)
21. elokuuta – Paavo Warén, suomalainen toimittaja ja suomentaja (s. 1872)
23. elokuuta – Adolf Loos, itävaltalainen arkkitehti (s. 1870)
23. elokuuta – B. H. Päivänsalo, suomalainen pappi, kansanedustaja ja kirjailija (s. 1875)
31. elokuuta – Theodor Lessing, saksalainen filosofi (s. 1872)
31. elokuuta – Kalle Saha (”Sahan-Kalle”), suomalainen kansanrunoilija (s. 1852)
2. syyskuuta – Georges Leygues, ranskalainen poliitikko, pääministeri 1920–1921 (s. 1857)
7. syyskuuta – Edward Grey, brittiläinen poliitikko, ministeri ja ornitologi (s. 1862)
8. syyskuuta – Faisal I, Irakin kuningas (s. 1885)
14. syyskuuta – Lennart Gripenberg, suomalainen everstiluutnantti, poliitikko ja teollisuusmies (s. 1852)
25. syyskuuta – Paul Ehrenfest, itävaltalainen fyysikko ja matemaatikko (s. 1880)
29. syyskuuta – Margaret Talmadge, yhdysvaltalainen julkisuuden henkilö, kolmen näyttelijän äiti (s. 1864)
Kuolleita > lokakuu–joulukuu

2. lokakuuta – Arnarulunnguaq, grönlantilainen alkuperäisasukas ja tutkimusmatkailija (s. 1896)
5. lokakuuta – Nikolai Judenitš, venäläinen kenraali (s. 1862)
6. lokakuuta – Wilhelm Amatius Tötterström, suomalainen arkkitehti (s. 1860)
15. lokakuuta – Anton Fredrikson, suomalainen teollisuusyrittäjä ja kauppaneuvos (s. 1859)
18. lokakuuta – Helmi Biese, suomalainen taidemaalari (s. 1867)
18. lokakuuta – Oskar Friman, suomalainen painija (olympiavoittaja) (s. 1893)
26. lokakuuta – Erik Enge, norjalainen poliitikko (s. 1852)
27. lokakuuta – Emily Murphy, kanadalainen kirjailija, toimittaja ja feministi (s. 1868)
29. lokakuuta – Albert Calmette, ranskalainen lääkäri, tuberkuloosirokotteen keksijä (s. 1863)
29. lokakuuta – Marcel Gerbidon, ranskalainen näytelmäkirjailija (s. 1868)
29. lokakuuta – Paul Painlevé, ranskalainen matemaatikko ja poliitikko (s. 1863)
3. marraskuuta – Emile Roux, ranskalainen lääkäri, bakteriologi ja immunologi (s. 1853)
4. marraskuuta – Ester Walters, suomalainen lastenkirjailija (s. 1879)
8. marraskuuta – Mohammed Nadir Shah, Afganistanin kuningas (s. 1883)
11. marraskuuta – Ernst Hartert, saksalainen lintutieteilijä (s. 1859)
24. marraskuuta – Arthur Frenckell, suomalainen päätoimittaja ja valtiopäivämies (s. 1861)
24. marraskuuta – Jaakko Gummerus, suomalainen piispa (Tampereen hiippakunta) (s. 1870)
30. marraskuuta – Arthur Currie, kanadalainen kenraali (s. 1875)
1. joulukuuta – Pekka Halonen, suomalainen taidemaalari ja professori (s. 1865)
4. joulukuuta – Stefan George, saksalainen runoilija ja kääntäjä (s. 1868)
17. joulukuuta – Thubten Gyatso, Tiibetin 13. dalai-lama (s. 1876)
18. joulukuuta – Hans Vaihinger, saksalainen filosofi (Philosophie des Als Ob) (s. 1852)
21. joulukuuta – Knud Rasmussen, grönlantilainen naparetkeilijä ja antropologi (s. 1879)
25. joulukuuta – Francesc Macià i Llussà, Katalonian autonomisen hallituksen puheenjohtaja (Generalitat de Catalunya) (s. 1859)
26. joulukuuta – Gunnar Suolahti, suomalainen historioitsija ja professori (s. 1876)
Nobelin palkinnot

Nobelin fysiikanpalkinto: Erwin Schrödinger ja Paul Dirac
Nobelin lääketieteen palkinto: Thomas Morgan
Nobelin kirjallisuuspalkinto: Ivan Bunin
Nobelin rauhanpalkinto: Sir Norman Angell
Muuta

Elokuvavuosi 1933
Kirjallisuusvuosi 1933
Elia (arkkipiispa)

| Arkkipiispa Elia |
| --- | --- |

 Helsingin ja koko Suomen arkkipiispa
 1. joulukuuta 2024– 
Edeltäjä:  Leo
Oulun metropoliitta
 11. tammmikuuta 2015–31. joulukuuta 2024 
Edeltäjä:  Panteleimon
Seuraaja:  Sergei (tehtävien hoitaja)
Henkilötiedot
Koko nimi:  Matti Wallgrén
Syntynyt: 8. joulukuuta 1961 (ikä 63) Kajaani, Suomi
Arvonimi: arkkipiispa
Muut tiedot
Koulutus:  TM, Joensuun yliopisto MDiv, Pyhän Vladimirin ortodoksinen teologinen seminaari
Uskonto:  kristinusko
Kirkkokunta:  Ortodoksinen
Tunnustuskunta:  Ortodoksinen kirkko
Arkkipiispa Elia, siviilinimeltään Matti Wallgrén  (aik. Halme, nimi muutettu myöhemmin Wallgreniksilähde?, s. 8. joulukuuta 1961 Kajaani) on Helsingin ja koko Suomen arkkipiispa. Hän seuraa tehtävässään arkkipiispa Leoa, joka jäi eläkkeelle vuonna 2024. Virallinen arkkipiispan tehtävään asettaminen tapahtui sunnuntaina 15. joulukuuta 2024 Uspenskin katedraalissa Helsingissä.
Aikaisemmin Elia toimi Oulun metropoliittana, johon virkaan hänet vihittiin 11. tammikuuta 2015. Hän seurasi tehtävässä metropoliitta Panteleimonia, joka jäi eläkkeelle kesäkuussa 2013. Elia on tunnettu kielitaitoisena piispana ja hän puhuu suomen kielen lisäksi ruotsia, puolaa, tšekkiä, englantia, saksaa ja jonkin verran venäjää.
Tausta ja opinnot

Matti Wallgrénin äiti oli ortodoksi. Hänen isänsä liittyi kirkkoon vasta vanhoilla päivillään. Wallgrén valmistui ylioppilaaksi Kajaanissa 1981. Tämän jälkeen hän opiskeli ruotsia, tšekkiä ja fonetiikkaa Tukholman yliopistossa. Vuonna 1983 hän aloitti myös luokanopettajan opinnot Tukholman opettajakorkeakoulussa. Hän asui Ruotsissa kahdeksan vuotta ja toimi valmistuttuaan luokanopettajana Ruotsissa sekä ruotsin kielen kielikylpyopettajana Helsingissä (mm. Meilahdessa) kymmenen vuotta sekä ortodoksisen uskonnonopettajana kaksi vuotta. Välillä hän myös asui Tšekissä, missä hän toimi kaksi vuotta oppaana.
Wallgrén liittyi ortodoksiseen kirkkoon Helsingissä vuonna 1994. Vuonna 1996 hän aloitti teologian opinnot Joensuun yliopistossa, missä hän opiskeli viisi vuotta. Hän lauloi kirkkokuorossa ja toimi lukijana.
Vuonna 2001 hän siirtyi Pyhän Vladimirin ortodoksiseen teologiseen seminaariin New Yorkin Crestwoodissa ja suoritti siellä jumaluusopin maisterintutkinnon vuonna 2003. Hän ei voinut  kuitenkaan osallistua valmistujaisseremonioihin äitinsä kuoltua juuri niihin aikoihin.
Ura pappina

Metropoliitta Ambrosius vihki Wallgrénin diakoniksi Espoon Pyhittäjä Herman Alaskalaisen kirkossa 29. toukokuuta 2003.
Arkkipiispa Leo vihki Wallgrénin papiksi 1. syyskuuta 2003 Jyväskylän Kristuksen ylösnousemuksen kirkossa.
Vuosina 2003–2006 Wallgrén toimi pappina Jyväskylän ortodoksisessa seurakunnassa ja vuodet 2006–2014 Vaasan ortodoksisen seurakunnan kirkkoherrana.
Valinta piispaksi

Wallgrén valittiin Oulun metropoliitaksi Valamossa pidetyssä kirkolliskokouksessa marraskuussa 2014. Hän oli yllätysehdokas eikä itse ollut paikalla vaalissa. Kirkolliskokous asetti suljetussa kokouksessaan kolme ehdokasta piispainkokoukselle ja piispat valitsivat varsinaiseen vaaliin kaksi ehdokasta. Piispanvaalissa hän voitti piispa Arsenin äänin 17–16. Yksi edustaja äänesti tyhjää.
Valamon luostarin johtaja arkkimandriitta Sergei vihki hänet munkiksi 16. joulukuuta 2014. Tuossa yhteydessä hän sai nimekseen Elia profeetta Elia Tisbeläisen mukaan. Seuraavana päivänä metropoliitta Panteleimon siunasi hänelle arkkimandriitan arvon.
Elia vihittiin piispaksi Oulussa 11. tammikuuta 2015. Vihkimyksen toimitti arkkipiispa Leo ja häntä avustivat kaikki muut suomalaiset piispat Ambrosius, Panteleimon ja Arseni.
Metropoliitta Elia matkusti tammikuussa 2015 Konstantinopoliin, jossa arkkipiispa Leo esitteli hänet patriarkka Bartolomeokselle.
Arkkipiispanvaali

Arkkipiispanvaali pidettiin 28. marraskuuta 2024 Valamon luostarissa Heinävedellä. Valinta tehtiin suljetulla lippuäänestyksenä Elian ja Haminan piispa Sergein välillä. Elia sai vaalissa 24 ääntä ja Sergei yhdeksän ääntä. Metropoliitta Arseni oli kieltäytynyt ehdokkuudesta.
Ekumeenisen patriarkaatin Pyhä Synodi vahvisti arkkipiispan vaalin tuloksen ja Elia antoi juhlallisen vakuutuksen 1. joulukuuta 2024 Istanbulissa.
Launiasjärvi

| Launiasjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa‎
Kunnat:  Nokia
Koordinaatit:  61°29′41″N, 23°14′07″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kuloveden lähialue (35.135)
Laskuoja:  oja Piikkilänjärveen 
Järvinumero:  35.132.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  90,7 m  
Pituus:  390 m  
Leveys:  200 m  
Rantaviiva:  0,949 km  
Pinta-ala:  5,25 ha  
Saaria:  ei saaria
 fiLauniasjärvi 
Launiasjärvi on Pirkanmaalla Nokialla Suumaalla sijaitseva järvi.
Maantiede

Launiasjärven pinta-ala on 5,3 hehtaaria, ja sen pituus on 390 metriä ja leveys 200 metriä. Se on muodostunut Peltokankaanvuoren kaakkoisrinteeseen savimaiden reunaan. Järven rantaviiva on 0,95 kilometriä pitkä ja sen ranta on puoliksi moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa ja puoliksi metsäistä suota. Suovyöhykkeen reunasta alkavat Suumaan kylän peltomaat, jotka sijaitsevat pääosin rinteen alapuolella. Sen rantaan on rakennettu kolme vapaa-ajan asuntoa, joista vain kahdelle tulee kartassa kärrypolut.
Vesistösuhteita

Launiasjärvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Kuloveden lähialueeseen (35.132) se kuuluu. Järveen laskee kolme ojaa ja sen luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 3,5 kilometriä pitkä laskuoja Piikkilänjärveen. Laskuojassa on sen alajuoksulla pato ja patolammikko. Piikkilänjärvi on Kuloveden järvenosa. Järven vedenpinnan korkeus on 90,7 metriä ja Piikkilänjärvellä 57,5 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta 33,2 metriä.
Historiaa

Vuosina 1855–1856 valmistuneessa Kalmbergin kartastossa on järven nimi sama kuin nykyään. Suumaata kutsuttiin kartassa Kauniais byksi. Kylän peltomaat sijaitsevat kartassa Salmen ja Siuron välisen tien eteläpuolella tai heti Launaisjärven alapuolella. Pohjoispuolelta on raivattu niittymaita, joiden välissä on torppia. Vuoden 1930 Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa edellä mainitut niittymaat on raivattu peltomaiksi, joita on lähinnä järven eteläpuolella. Pohjoispuoliset niityt ovat metsämaata. Järven nimi on tähän karttaan kirjoitettu muodossa ”Launiaisjärvi”. Vuonna 1961 julkaistussa peruskartassa on järven nimi taas muodossa ”Launiasjärvi”..
Aiheesta muualla

Kokemäenjoen vesistön vedensuojeluyhdistys: Launiasjärvi, 5.1.2015
Kokemäenjoen alue (35.1)
Nokian järvet
Pyhäjärvi
Kulovesi
Jokisjärvi
Teernijärvi
Vihnusjärvi
Tottijärvi
Alinenjärvi
Järvenjärvi
Ylinenjärvi
Tuulosjärvi
Hätikkäjärvi
Sanasjärvi
Otajärvi
Kalliojärvi
Taulajärvi
Ruokejärvi
Juojärvi
Kivikesku
Toivasjärvi
Porrasjärvi
Kyynijärvi
Murtoonjärvi
Kirstuanjärvi
Iso-Ahvenisto
Iso-Tappuri
Launiasjärvi
Koukkujärvi
Oksilammi
Ruutana
Siukolanjärvi
Juottojärvi
Hangaslammi
Ylinenjärvi
Heinijärvi
Haukijärvi
Korpijärvi
Heinijärvi
Pitkälammi
Jouttijärvi
Ylisenjärvenlammi
Hangaslammi
Vähäjärvi
Lilträskinjärvi
Iso Kakkurijärvi
Kahtalammi
Haukijärvi
Pieni Porrasjärvi
Pieni-Tappuri
Kiimalammi
Paskolampi
Pieni Koukkujärvi
Ylisenlammi
Jänninjärvi
Pikku-Matalus
Pannukakko
Messe Düsseldorf

Messe Düsseldorf vuonna 2008
Messe Düsseldorfin Rheinhallen.
Messe Düsseldorf on messukeskus Düsseldorfissa, Saksassa.
Keskuksessa järjestetään muun muassa:
Boot Düsseldorf
GMTN-messut, jotka keskittyvät valimoteknologiaan, tarkkuusvalutuotteisiin, metallurgiaan ja lämpöteknisiin prosesseihin
Aiheesta muualla

Verkkosivut
Campitelli

| Campitelli |
| --- | --- |
 Lohikäärmeen pää on Campitellin tunnus.
 Kaupungin kartta, jossa Campitelli korostettuna.  Rooman rionet
Kaupunki:  Rooma
Suuralue:  Municipio Roma I
Koordinaatit:  41°53′25.12″N, 12°29′6.33″E
Kaupunginosa nro:  R. X
Pinta-ala:  0,5990 km² 
Väkiluku:  590 (31.12.2013)
Väestötiheys:  985 as./km²
Lähialueet:  Sant’Angelo Pigna Monti Celio Ripa
Campitelli on Rooman kymmenes rione, jota ympäröivät luoteessa Sant’Angelo ja Pigna, koillisessa Monti, kaakossa Celio, etelässä San Saba ja lounaassa Ripa. Sen koko on noin 60 hehtaaria, väkiluku 600 ja väestötiheys 1 000 asukasta neliökilometrillä (2013). Koska Campitellin alasta lähes 70 prosenttia sijaitsee arkeologisilla alueilla, se on Rooman harvimmin asuttu rione. Sen alueella sijaitsee kaksi Rooman seitsemästä kukkulasta – Capitolium ja Palatium.
Rooman rioneista juuri Campitelli houkuttelee eniten turisteja, sillä sen alueella sijaitsivat Rooman valtakunnan keskeisimmät paikat: Capitolium, Palatium ja Forum Romanum. Capitoliumin laella on Michelangelon suunnittelema Piazza del Campidoglion aukio ja Musei Capitoliniin museoryhmä sekä Rooman kaupungintalona toimiva Palazzo Senatorio. Palatiumia pidetään Rooman syntypaikkana, jossa naarassusi imetti Romulusta ja Remusta. Esihistoriallisten löydösten lisäksi sieltä on löydetty jäänteitä useista keisarillisista palatseista.
Forum Romanum oli Rooman valtakunnan tärkein forum, jolla sijainneista rakennuksista ovat parhaiten säilyneet Castorin ja Polluxin temppeli, Julius Caesarin temppeli, Mamertiinien vankila, Curia Julia, Saturnuksen temppeli, Vestan temppeli, Romuluksen temppeli, Tituksen riemukaari, Septimius Severuksen riemukaari sekä Cloaca maxima, Rooman ensimmäinen viemärijärjestelmä. Campitellin pohjoislaidalla sijaitsee myös valtava Viktor Emanuel II:n monumentti (1885–1911), jonka on arvosteltu peittävän näkymän Capitoliumille ja Forum Romanumille.
Rajat

Campitellin rajat suhteessa naapurikaupunginosiin ovat seuraavat:
Sant’Angelo: Via del Teatro di Marcello → Via Montanara → Piazza di Campitelli → Via Cavalletti → Via dei Delfini → Piazza Margana → Via Margana → Via dell’Aracoeli
Pigna: Via di San Marco → Piazza di San Marco
Monti: Via dei Fori Imperiali
Celio: Via di San Gregorio
Ripa: Via dei Cerchi → Via di San Teodoro → Via dei Fienili → Piazza della Consolazione → Vico Jugario
Palazzo Senatorio
Palazzo dei Conservatori
Viktor Emanuel II:n monumentti
Domus Augustana, Palatium
Forum Romanum
Maxentiuksen basilika, Forum Romanum
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Campitelli Wikimedia Commonsissa
Rooman rionet
Kebal

| Kebal |
| --- | --- |

 Kebal
 Koordinaatit: 58°57′13″N, 11°08′27″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Länsi-Götanmaan lääni
Maakunta:  Bohuslän
Kunta:  Strömstad
Väkiluku (31.12.2023):  409
Kebal on taajama Strömstadin kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä Bohuslänin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 409 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kebal Wikimedia Commonsissa
Ys

Ys tarkoittaa seuraavia:
joktosekunti, tunnus ys, ajan yksikkö
joktosiemens, tunnus yS, konduktanssin yksikkö
jottasekunti, tunnus Ys, ajan yksikkö
jottasiemens, tunnus YS, konduktanssin yksikkö
Régional, IATA-koodi YS, lentoyhtiö
Ylioppilaskunnan Soittajat, YS, Helsingin yliopiston yhteydessä toimiva sinfoniaorkesteri
Yrkesorganisasjonenes Sentralforbund, YS, norjalainen ammattiliittojen keskusjärjestö
Ys, myyttinen kaupunki Bretagnessa, Ranskassa
Ys, Joanna Newsomin albumi
Ys, videopelisarja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ys”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Rossö

| Rossö |
| --- | --- |

 Rossö
 Koordinaatit: 58°50′58″N, 11°10′51″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Länsi-Götanmaan lääni
Maakunta:  Bohuslän
Kunta:  Strömstad
Väkiluku (31.12.2023):  247
Rossö on taajama Strömstadin kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä Bohuslänin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 247 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rossö Wikimedia Commonsissa
Rantaraitti (Jyväskylä)

Rantaraitin viimeinen osuus rakenteilla kesäkuussa 2014. Vasemmalla  taka-alalla 13-kerroksinen tornitalo Maailmanpylväs.
Jyväskylän Rantaraitti on Jyväsjärven kiertävä kevyen liikenteen väylä Jyväskylässä. Väylä kattaa pituudeltaan 12,6 kilometriä, ja se on kokonaan päällystetty. Sen viralliset avajaiset järjestettiin syyskuussa 2002.
Rantaraitti on Jyväskylän kaupungin suosituimpia liikunta- ja virkistysalueita, ja juoksutapahtuma Finlandia Marathon juostaan pääsääntöisesti sillä. Rantaraitti palkittiin Vuoden tie 2005 -arvonimellä ”Tie paikallaan – katu kohdallaan” -kilpailussa.
Väylän historian katsotaan alkaneen 1970-luvulla, jolloin siitä käytiin ensimmäisiä keskusteluja. Alun vastustuksesta huolimatta sen rakentaminen käynnistyi 1990-luvun alkupuolella, ja se valmistui noin 20 vuotta myöhemmin. Huhtikuusta 2018 lähtien Rantaraitin varrelle on lisätty ja lisätään vuosittain ulkoilmakuntosaleja.