Porin Karhut
Jääkiekko > Mestaruus

| Karhujen joukkue 1964–1965> Pelaaja | Karhujen joukkue 1964–1965> PP | Karhujen joukkue 1964–1965> O | Karhujen joukkue 1964–1965> M | Karhujen joukkue 1964–1965> S | Karhujen joukkue 1964–1965> P | Karhujen joukkue 1964–1965> RM |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Erkki Harju | h | 18 | 16 | 5 | 21 | 8 |
| Keijo Koistinen | h | 18 | 13 | 7 | 20 | 2 |
| Jaakko Honkanen | h | 18 | 8 | 10 | 18 | 8 |
| Anto Virtanen | h | 18 | 8 | 6 | 14 | 2 |
| Seppo Nyström | h | 18 | 3 | 6 | 9 | 4 |
| Veli-Pekka Ketola | h | 18 | 4 | 1 | 5 | 2 |
| Kaj Matalamäki | h | 18 | 4 | 1 | 5 | 2 |
| Antti Heikkilä | p | 18 | 4 | 1 | 5 | 12 |
| Juha Rantasila | p | 18 | 4 | 1 | 5 | 18 |
| Timo Jussila | p | 18 | 3 | 1 | 4 | 10 |
| Matti Salmi | h | 9 | 2 | 2 | 4 | 0 |
| Lasse Heikkilä | h | 17 | 2 | 0 | 2 | 6 |
| Tuomo Pirskanen | p | 18 | 0 | 1 | 1 | 0 |
| Esa Wesslin | h | 12 | 0 | 1 | 1 | 0 |
| Erkki Saine | h | 16 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| Matti Jansson | mv | 17 | 0 | 0 | 0 | 4 |
| Mikko Myllyniemi | mv | 13 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| Esa Vironen | mv | 6 | 0 | 0 | 0 | 0 |
Pori oli ollut viimeinen SM-sarjapaikkakunta, jossa ei vielä ollut tekojäärataa. Lopulta sellainen saatiin kauden 1964–1965 kynnyksellä, kun Isomäen tekojäärata vihittiin käyttöön 19. lokakuuta 1964. Porista oli noussut edellisellä kaudella toinenkin joukkue SM-sarjaan, RU-38, joka pystyi taustakonsernin tuella hankkimaan kovia pelaajia joukkueeseensa. Karhutkin hankki alkavalle kaudelle riveihinsä Kaj Matalamäen Ilveksestä.
Kauden avausottelu Karhuilla oli RU-38:aa vastaan, mutta ennen ottelua tapahtui erikoinen lahjusskandaali. RU-38 ilmoitti julkisuuteen, että Karhujen joukkueenjohtaja Antero Lartola oli yrittänyt lahjoa heidän maalivahtinsa Tapani Suominen. Jääkiekkoliitto asetti Lartolan elinikäiseen toimitsijakieltoon, tuo kielto kuitenkin kumottiin kaksi vuotta myöhemmin. Avausottelun Karhut voitti 5–2.
Kauden alkupuoli oli Karhuilta varsin ailahtelevainen, kymmenen ottelun jälkeen joukkueella oli koossa yhdeksän pistettä. Mutta sen jälkeen tuli viiden ottelun voittoputki, joka nosti Karhut tasaisen sarjan kärkijoukkoon. Voittoputki katkesi tasapeliin TPS:ää vastaan, mutta sarjan toiseksi viimeisessä pelissä Karhut voitti historiansa ensimmäistä kertaa Lukon lähes 10 000 katsojan edessä Raumalla. Karhut ja Ilves olivat tasapisteissä ennen viimeistä ottelukierrosta. Viimeinen sarjapeli Karhuilla oli SM-sarjasta putoamisensa varmistanutta Tapparaa vastaan. Karhut voitti lopulta tiukan ottelun kotonaan 2–1. Kun Ilveskin voitti oman ottelunsa, jouduttiin mestaruudesta pelaamaan uusintaottelu.
Uusintaottelu pelattiin 13. helmikuuta 1965 Tampereella. Karhujen ja Ilveksen johtajat olivat sopineet ottelupaikkakunnaksi Tampereen, koska sinne mahtui enemmän katsojia ja se oli joukkueille taloudellisesti kannattavampaa. Pelaajiakaan vieraspeli ei liiemmin haitannut, koska Karhut oli voittanut kauden aikana vieraissa paljon useammin kuin kotonaan. Ottelun alku myöhästyi varsin erikoisesta syystä, Karhujen huoltaja Simo Heikkilä oli unohtanut joukkueen luistimet pakettiautoonsa Poriin. Kaiken lisäksi unohdus huomattiin vasta Tampereella. Joukkueenjohtaja Niilo Herrala keksi soittaa apua Porin taksiasemalta, josta joku taksikuski sitten murtautui Heikkilän autoon ja kiidätti luistimet räntäsateessa Tampereelle. Ottelun alku myöhästyi noin puoli tuntia. Ilves lähti otteluun ennakkosuosikkina, mutta Karhujen maalivahti Matti Jansson pysäytti Ilveksen alkurynnistyksen haamutorjunnoillaan. Ilveksen rynnistys laantui, kun Karhut sai ensimmäisen erän puolivälissä tehtyä kaksi maalia. Karhut voitti ottelun lopulta 1–5 ja voitti näin Suomen mestaruuden.