stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Porvoo
Kulttuuri > Media

Porvoossa ilmestyy suomenkielinen sanomalehti Uusimaa (perustettu 1894) ja ruotsinkielinen sanomalehti Östnyland, joka perustettiin vuonna 2015 porvoolaisen Borgåbladetin ja loviisalaisen Östra Nylandin yhdistyessä. Uusimaan ja Östnylandin lisäksi Porvoossa ilmestyy suomenkielinen ilmaisjakelulehti Itäväylä. Aiemmin Porvoossa sijaitsi maakuntaradio Radio Itä-Uusimaan toimitus. Yle Östnylandin toimitus on yhä Porvoossa.
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Porvoo kuuluu ruokakulttuuriltaan uusimaalaiseen alueeseen. Rannikkokunnassa kala on kuulunut päivittäiseen ruokavalioon. Tyypillisiä suolakaloja ovat olleet silakka ja lahna ja tyypillisin mauste ruohosipuli. Uusimaalaiseen ruokakulttuuriin kuuluvat rosollit, piimäjuustot ja laatikot. Uusimaalaiseen ruokakulttuuriin kuuluu myös marjaviinituotanto, puutarhamarjat ja niistä tehdyt jalosteet. Runebergintortun ohella toiseksi Porvoon pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla pariloidut silakat sipulirenkaiden ja tillin kera. Porvoon maalaiskunnan pitäjäruoiksi valittiin Pellingin kalakeitto ja nokkoskeitto.
Porvoossa on vahva konditoria- ja kahvilaperinne. 1800-luvulta lähtien Porvoossa on tarjottu Venäjän keisarin mukaan nimettyjä aleksanterinleivoksia. Muita Porvoolle tyyppillisiä leivoksia ovat mazariinit, napoleoninleivokset, tuulihatut ja runebergintortut. Myös hiekkakakut ja kinuskitortut kuuluvat perinneleivonnaisiin.
Runebergintortun kehitti porvoolainen kondiittorimestari, ja kerrotaan, että J. L. Runeberg söi niitä aamiaiseksi. Myös kansallisrunoilijan vaimo Fredrika Runeberg teki leivoksia miehelleen niistä aineista, joita kaapeista sattui löytymään: vehnä- ja korppujauhoja, keksimuruja, manteleita, omenahilloa ja sokeria.
Virkistys > Retkeily

Porvoon alueella sijaitsee useita retkeily- ja virkistyskohteita. Porvoon alueen kohteita ovat muun muassa Pirttisaaren virkistysalue, Söderskärin majakka, Jerusalembergetin muinaishaudat, Linnamäet ja Maari, Porvoon kansallinen kaupunkipuisto, Näsinmäki, Gammelbackan metsä, Lennätinvuori, Haikkoon metsä ja Koddervikenin lintutorni, Sikosaaren lintutorni sekä Ruskiksen lintutorni. Emäsalossa sijaitsevat Stornäsuddenin ja Varlaxuddenin virkistysalueet. Epoossa sijaitsee Virvikin uimaranta.
Porvoon alueen luontoreittejä ovat muun muassa Kerkkoon kirkkopolku, Porvoonjoen reitti, kaupunkipuiston reitit, Edelfeltin taidekierrokset, Porvoon pyöräreiti, Hasselholmenin luontopolku, Gammelbackan polut, Sikosaaren luontopolku, Ekuddenin luontopolku, latuverkosto, Holkenin kierros sekä Bosgårdin luontopolut. Epoossa kulkee Virvikin luontopolku.
Virkistys > Urheilu

Porvoossa toimii noin 140 seuraa ja liikuntatoimintaa järjestävää yhdistystä, minkä lisäksi osalla seuroilla on eri lajien jaostoja. Porvoon urheiluseuroissa voi harrastaa noin 70 eri lajia ja seuroissa on yhteensä yli 17 000 jäsentä.
Seuroja ovat muun muassa: FC Futura Naiset Porvoon Akilles, Akilles Bandy, Akilles Fotboll, FC Futura, Old Town Shamrocks, Porvoo Hunters, Porvoon Butchers, Porvoon Taitoluistelijat, Porvoon Tarmo, Porvoon Urheilijat, Borgå Simmare – Porvoon Uimarit, Porvoon Weikot, PSS ja Shirokawa.
Porvoon urheiluhalleja ovat keskustassa sijaitseva Urheiluhalli, Kokonhalli, Salibandyhalli Aurora sekä uimahalli. Jäähalleja on kaksi: Kokonniemen jäähalli ja sen vieressä sijaitseva Nuorisojäähalli. Kokonniemessä toimii myös Kokonniemen laskettelukeskus.
Ulkokenttiä ovat muun muassa Porvoon keskuskenttä ja Porvoon pallokenttä.
Ystävyyskaupungit

Porvoon ystävyyskaupungit ovat:
Dalvík, Islanti
Dinkelsbühl, Saksa
Hamar, Norja
Hancock, Michigan, Yhdysvallat
Kamień Pomorski, Puola
Lund, Ruotsi
Tyresö, Ruotsi
Ventspils, Latvia
Viborg, Tanska
Viimsi, Viro
Viljandi, Viro
Tunnettuja asukkaita

Simo Aalto (s. 1960), taikuri
Tommy Hellsten (s. 1951), teologi, terapeutti ja tietokirjailija
Klaus Härö (s. 1971), ohjaaja
Ulla-Lena Lundberg (s. 1947), kirjailija
Leena Peisa (s. 1979), muusikko
Sami Hyypiä (s. 1973), jalkapalloilija
Lauri Lehtinen (1908–1973), juoksija
Konrad Björksten (1869–1914), kansanedustaja (RKP)
Kaj Bärlund (s. 1945), kansanedustaja (SDP)
Edvard Hannula (1859–1931), kansanedustaja (nuor. ja kok.)
Klaus Hellberg (s. 1945), kansanedustaja (SDP)
Jussi Kujala (1878–1919), kansanedustaja (SDP)
Mikaela Nylander (s. 1970), kansanedustaja (RKP), valtiosihteeri
Per-Henrik Nyman (1927–2015), kansanedustaja (RKP)
Lauri Perälä (1881–1942), kansanedustaja (ml.)
Pirkko Ruohonen-Lerner (s. 1957), kansanedustaja (ps.)
Matti Silander (1923–1994), kansanedustaja (SMP)
Pär Stenbäck (s. 1941), kansanedustaja (RKP), järjestövaikuttaja
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Porvoo Wikimedia Commonsissa
Porvoon kaupungin kotisivut
Tilastokeskus – Porvoon avainluvut (Arkistoitu – Internet Archive)
Yle Elävä arkisto – Vierailu Porvoossa 1961 -nettivideo
Sata vuotta Porvoossa: Kun kaikki kaunis purettiin... Uusimaa. 1.9.2017. Viitattu 1.3.2022.
| n k Uudenmaan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Askola  Espoo  Hanko  Helsinki  Hyvinkää  Inkoo  Järvenpää  Karkkila  Kauniainen  Kerava  Kirkkonummi  Lapinjärvi  Lohja  Loviisa  Myrskylä  Mäntsälä  Nurmijärvi  Pornainen  Porvoo  Pukkila  Raasepori  Sipoo  Siuntio  Tuusula  Vantaa  Vihti 
Entiset kunnat:  Bromarv  Degerby  Haagan kauppala  Huopalahti  Hyvinkään maalaiskunta  Karjaa  Karjaan maalaiskunta  Karjalohja  Kulosaari  Liljendal  Lohjan kunta  Nummi  Nummi-Pusula  Oulunkylä  Pernaja  Pohja  Porvoon maalaiskunta  Pusula  Pyhäjärvi Ul  Ruotsinpyhtää  Sammatti  Snappertuna  Tammisaaren maalaiskunta  Tammisaari  Tenhola 
Suomen 30 suurinta kuntaa väkiluvun mukaan (31. joulukuuta 2024)
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. Helsinki | 684 589 | 7. Jyväskylä | 149 269 | 13. Lappeenranta | 73 369 | 19. Porvoo | 51 753 | 25. Lohja | 45 693 |
| 2. Espoo | 321 031 | 8. Kuopio | 125 668 | 14. Vaasa | 70 374 | 20. Salo | 50 867 | 26. Nurmijärvi | 45 026 |
| 3. Tampere | 260 358 | 9. Lahti | 121 383 | 15. Hämeenlinna | 68 376 | 21. Kotka | 50 210 | 27. Tuusula | 42 238 |
| 4. Vantaa | 251 405 | 10. Pori | 83 316 | 16. Seinäjoki | 66 610 | 22. Kokkola | 48 368 | 28. Kirkkonummi | 41 660 |
| 5. Oulu | 216 194 | 11. Joensuu | 78 743 | 17. Rovaniemi | 65 738 | 23. Hyvinkää | 47 047 | 29. Rauma | 38 975 |
| 6. Turku | 206 035 | 12. Kouvola | 78 399 | 18. Mikkeli | 51 893 | 24. Järvenpää | 46 866 | 30. Kerava | 38 476 |
Suomen keskiaikaiset kaupungit
Turku
Viipuri
Ulvila
Porvoo
Rauma
Naantali
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Muut:  IdRef 
Porvoo Zacharias Topeliuksen kirjasarjassa Finland framstäldt i teckningar 1800-luvun puolivälissä.
Kartta Porvoon alueliitoksista. Porvoonjoen länsirannan Näsin ja Hornhattulan alueet liitettiin maalaiskunnasta kaupunkiin vuonna 1927 sekä Pappilanmäen ja Järnbölen alueet vuonna 1954. Porvoon maalaiskunta liitettiin kokonaisuudessaan kaupunkiin vuonna 1997.
Porvoon valtiopäivien muistolaatta.
Porvoon keskusta Näsinmäen näkökalliolta kuvattuna
Seututie 170 Helsingistä Vaalimaalle eli vanha valtatie 7 ylittää Porvoonjoen siltaa pitkin.
Lautta Pellingissä.
Borgå gymnasium, Porvoon ruotsinkielinen lukio, joka on perustettu vuonna 1641.
Albert Edelfelt, Borgaflicka, 1895.
Runebergin koti.
Porvoon uimahalli.
Sokrates

| Sokrates> Σωκράτης |
| --- | --- |
 Roomalainen veistos ensimmäiseltä vuosisadalta Louvressa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 470/469 eaa. Alopeke, Ateena
Kuollut: 399 eaa. Ateena
Koulutus ja ura
Tunnetut työt:  sokraattinen menetelmä, sokraattinen ironia
Oppilaat:  Platon
Sokrates (m.kreik. Σωκράτης, Sōkratēs; 470/469–399 eaa.) oli antiikin Kreikassa Ateenassa vaikuttanut filosofi. Hän on yksi kaikkien aikojen merkittävimpiä filosofeja, ja häneen viitataan usein koko länsimaisen filosofian isänä.
Sokrates hylkäsi esisokraatikoiksi kutsuttujen edeltäjiensä luonnonfilosofiset pohdiskelut ja suuntasi tutkimuksensa ihmisten elämäntapoihin. Hän kyseenalaisti ihmisten totunnaiset käsitykset ja pyrki kyselemällä löytämään määritelmiä erilaisille käsitteille, kuten hyve ja oikeudenmukaisuus. Sokrateelle tieto ja hyve liittyivät läheisesti yhteen; hän esimerkiksi katsoi, että jos ihminen tunsi hyveen käsitteen, hän teki automaattisesti sitä, mikä on hyvää.
Sokrates ei perustanut mitään omaa koulukuntaa, mutta houkutteli ympärilleen joukon oppilaita ja ihailijoita, joista tunnetuin on Platon. Opetuksiaan Sokrates ei kirjoittanut muistiin, eikä hän jättänyt jälkeensä muitakaan kirjoituksia; sen sijaan hän opetti dialektiikan avulla käyttäen niin sanottua sokraattista menetelmäänsä. Hänen oppilaansa kuitenkin kirjoittivat useita sokraattisia dialogeja, joiden keskushahmona Sokrates esiintyy. Tunnetuimpia näistä ovat Platonin dialogit.
Sokrates vaikuttaa väittäneen, ettei hän tiedä itsekään mitään, mutta ainakin hän tietää sen, ettei tiedä mitään (mistä on peräisin sanonta ”tiedän, etten tiedä mitään”). Koska Sokrateen tyylinä oli haastaa tinkimättömästi ihmiset perustelemaan tietoväitteensä ja myöntämään tietämättömyytensä, hän sai sekä vihollisia että ystäviä. Lopulta hänet tuomittiin kuolemaan ja hän joutui juomaan myrkkyä.
Elämä > Sokraattinen ongelma

Sokrates on henkilönä paljolti historiallinen arvoitus. Koska hän ei itse kirjoittanut mitään tai ainakaan hänen kirjoituksiaan ei ole säilynyt, nykyinen tietämys Sokrateesta on peräisin toissijaisista lähteistä. Niitä ovat Platonin, Ksenofonin ja Aristofaneen teokset sekä joiltakin muilta aikalaisilta säilyneet katkelmat. Gabriele Giannantoni on koonnut moniosaiseen teokseensa Socratis et Socraticorum Reliquiae kaikki mahdolliset Sokratesta koskevat viitteet. Niihin kuuluvat edellä mainittujen lisäksi muun muassa Aiskhines, Antisthenes sekä lukuisia muita Sokrateen tunteneita henkilöitä.
Näihin lähteisiin liittyy muutamia ongelmia, joiden vuoksi kaikkea Sokrateehen liittyvää tietoa tulisi pitää vain mahdollisesti mutta ei varmasti totena. Aristofanes esimerkiksi oli komediakirjailija, ja siksi hänen näkemyksensä Sokrateesta on lähinnä pilkallinen eikä historiallisesti luotettava. Myös Ksenofonin kuvausten luotettavuus, samoin kuin hänen filosofisen ymmärryksensä laajuus, on usein kyseenalaistettu. Platon puolestaan halusi välittää Sokrateesta jälkipolville tietynlaisen kuvan, johon hän halusi myös itse samaistua. Hänen dialogejaan, joissa Sokrates esiintyy, ei ole tarkoitettu sanatarkoiksi esityksiksi tämän opetuksista.
Elämä > Syntyperä ja koulutus

Sokrates oli syntyperäinen ateenalainen ja kotoisin Alopeken demoksesta. Hänen isänsä Sofroniskos oli kuvanveistäjä ja äitinsä Fainarete kätilö. Sokrates vaikuttaa saaneen ajalle tyypillisen muodollisen koulutuksen, johon on todennäköisesti kuulunut lukemista, kirjoittamista, voimistelua ja musiikkia. Sofroniskos vaikuttaa kuolleen pian Sokrateen tultua täysi-ikäiseksi, jolloin tästä tuli äitinsä holhooja. Fainarete meni myöhemmin uudestaan naimisiin Khairedemos-nimisen miehen kanssa ja sai toisen pojan, nimeltään Patrokles.
Dialogien perusteella Sokrateella olisi ollut vain kaksi opettajaa, grammaatikko Prodikos ja mantinealainen papitar Diotima, joka antoi hänelle opetusta eroksessa eli rakkaudessa. Useista dialogeista käy ilmi, että hän oli hyvin tietoinen suunnilleen samoihin aikoihin eläneiden Parmenideen ja Anaksagoraan opetuksista. Historiallisissa lähteissä kummatkin on joskus mainittu Sokrateen opettajina Arkhelaoksen ohella. Platon kertoo hänen ainakin lukeneen Anaksagoraan teoksia. Platonin dialogissa Parmenides Sokrates esitetään keskustelemassa vuonna 450 eaa., 19-vuotiaana, Parmenideen ja Zenonin kanssa heidän vieraillessaan Ateenassa Panathenaia-juhlan aikana. Jotkut pitävät myös Damonia Sokrateen opettajana.
Noin 20-vuotiaana Sokrates suoritti kaksivuotisen asepalveluksen. Ateenassa miehiä pidettiin kypsinä julkisiin virkoihin 30-vuotiaana, ja väliin jäävät kymmenen vuotta käytettiin ammatin sekä julkisessa elämässä tarvittavien taitojen, kuten puhetaidon, oppimiseen. Sokrateskin on saattanut saada tällaista opetusta: Platonin dialogeissa Sokrates esitetään keskustelemassa useiden merkittävien tuon ajan opettajien, kuten Protagoraan, Prodikoksen ja Hippiaan, kanssa.
Elämä > Filosofina

Ei ole varmaa tietoa siitä, milloin Sokrates kiinnostui filosofiasta, mutta se vaikuttaa täyttäneen ainakin viimeiset 25 vuotta hänen elämästään. Platonin mukaan Sokrateen elämä Ateenan yhteisöllisen elämän ”paarmana” alkoi, kun hänen ystävänsä Khairefon kysyi Delfoin oraakkelilta, onko kukaan viisaampi kuin Sokrates. Oraakkeli vastasi kieltävästi. Sokrates tulkitsi sen arvoitukseksi, sillä hän ei tuntenut olevansa viisas. Niinpä hän lähti matkalle etsimään itseään viisaampia. Näin Sokrates katsoi filosofisen tutkimuksensa olevan peräisin jumalilta, tarkemmin Delfoin Apollon-jumalalta.
Viisautta etsiessään Sokrates alkoi kierrellä toreilla, gymnasioneissa ja käsityöläisten työpajojen lähettyvillä ja väitellä kaikkien tapaamiensa ateenalaisten kanssa. Väittelyissään hän kyseenalaisti ihmisten tietoja hyvästä, hyveestä ja kauneudesta. Hänen tavoitteenaan ei kuitenkaan ollut varsinaisesti vastapuolen käsitysten kumoaminen, vaan totuuden löytäminen, delfoilaista ohjetta ”tunne itsesi” (gnothi seauton) noudattaen. Sokrates kehitti itselleen väittelytekniikan tai kyselymenetelmän, niin kutsutun sokraattisen menetelmän, jossa hän tekeytyi itse tietämättömäksi ja pyysi vastapuolelta opetusta jostakin asiasta ikään kuin saadakseen itse tietoa. Hän jatkoi kyselemistä, kunnes vastapuoli joutui ainakin myöntämään tietämättömyytensä puheenaiheen suhteen. Toisena tavoitteena hänellä oli varman tiedon löytäminen löytämällä menetelmän avulla käsitteille määritelmiä. Sokrates käytti menetelmää erityisesti aikansa moraalikäsitysten tutkimiseen.
Sokrates asetetaan usein samaan aikaan toimineita sofisteja vastaan. Sokrates itsekin korosti harrastavansa nimenomaan filosofiaa, jonka hän käsitti eri asiaksi kuin sofistiikan. Hänen mielestään sofistit keskittyivät ainoastaan väittelyjen voittamiseen eivätkä välittäneet siitä, ovatko väittelyn kohteena olevat asiat tosia. Samoin he tavoittelivat lähinnä rahallista tai muuta henkilökohtaista hyötyä. Sokrates itse asetti totuuden pelkän vakuuttavuuden ja menestyksen yläpuolelle. Hän ei myöskään pitänyt sofisteille tyypillisistä väittelynäytöksistä. Tavallisen kansan silmissä Sokrates näyttäytyi kuitenkin helposti sofistina sofistien joukossa, ja vielä 50 vuotta hänen kuolemansa jälkeen häneen saatettiin yleisesti viitata sofistina.
Ulkoisesti Sokrateen sanotaan olleen kalju, tylppänenäinen, pömppömahainen ja ruma, ja pukeutuneen ryysyihin. Alkibiades vertasi Pidoissa Sokratesta ulkoisesti rumaan mutta sisäisesti kauniiseen Silenoksen patsaaseen.
Elämä > Kuolema

Sokrateen kuolemantuomion täytäntöönpanoa edelsi vankeusaika, josta Platonin Kriton ja Faidon sekä Ksenofonin teos Muistelmia kertovat. Vankeusaika johtui siitä, että juuri tuolloin pidettiin Deloksen Delia-juhlat ja ateenalaisten pyhä laiva lähetystöineen oli vuotuisella matkallaan Deloksessa. Lain mukaan tänä aikana ei kuolemantuomiota saanut panna täytäntöön. Ksenofon kertoo, että Sokrateen elämä jatkui tämän vuoksi vielä kolmekymmentä päivää.
Ksenofonin mukaan Sokrates ei muuttanut vankeusaikana elämäntapojaan eikä menettänyt elämäniloaan. Päivää tai paria ennen Sokrateen kuolemaa, kun Deloksesta saapuvaa laivaa jo odotettiin palaavaksi, Sokrateen lapsuudenystävä Kriton yritti taivutella Sokratesta pakenemaan. Sokrates kieltäytyi, sillä hänestä pahan tekeminen tai pahan teon kostaminen ei ollut sallittua missään olosuhteissa. Hänestä pakeneminen ja lain rikkominen olisivat myös osoittaneet, että oikeus olisi ollut oikeassa syyttäessään häntä nuorison turmelemisesta, sekä saattaneet hänen sukunsa ja ystävänsä häpeään.
Platonin mukaan Sokrates tapasi perheensä viimeisinä hetkinään ja vietti loppuajan ystäviensä ympäröimänä. Hän keskusteli filosofiasta ystäviensä kanssa ja puolusti sielun kuolemattomuutta sekä kehotti heitä etsimään lakkaamatta totuutta. Toisaalta hän kehotti heitä hillitsemään tunteensa. Lopulta niin kutsutun ”Yhdentoista” eli arvalla valittujen vankilaviranomaisten palvelija toi Sokrateelle myrkyn, antoi hänelle ohjeet sen nauttimisesta ja kertoi, kuinka myrkky vaikuttaa. Palvelija kutsui Sokratesta kaikista vangeista ”jaloimmaksi, lempeimmäksi ja parhaimmaksi”. Sokrates joi myrkyn tyynesti. Hänen arvoitukselliset viimeiset sanansa olivat: ”Kriton, olemme Asklepiokselle velkaa kukon. Uhratkaa se hänelle, älkää unohtako!” Oletettavasti Sokrates tarkoitti tällä lausumalla kuoleman parantavan hänet elämästä, poiketen täten aikaisemmasta elämänasenteestaan. Kukon uhraaminen lääketieteen jumalalle oli täten vertauskuvallinen lääkärinpalkkio tästä ”parannuksesta”.
Diogenes Laertioksen mukaan ateenalaiset katuivat tuomiota heti Sokrateen kuoltua, ja kansan viha kohdistui sen jälkeen hänen syyttäjiinsä. Meletos tuomittiin vuorostaan kuolemaan, ja muut syyttäjät karkotettiin. Sokrateen muistoksi pystytettiin pronssinen patsas.
Elämä > Sokrates satiireissa

Sokrates mainitaan useissa kreikkalaisissa komedioissa ja esiintyy joissain jopa yhtenä henkilöhahmona. Näytelmäkirjailija Aristofanes pilkkasi Sokratesta komediassaan Pilvet, jonka hän kirjoitti vuonna 423 eaa., kun Sokrates oli nelissäkymmenissä. Komediassa Sokrates-niminen hahmo ”kulkee ympäri ja väittää kävelevänsä pilvissä ja puhuu kaikenlaista päätöntä”. Tämä on varhaisin säilynyt kuvaus Sokrateesta. Aristofanes pilkkasi Sokratesta myös näytelmässään Linnut tämän likaisuudesta sekä näytelmässä Sammakot. Aristofaneen lisäksi Sokratesta pilkkasivat satiireissaan muutkin komediakirjailijat, kuten Kallias, joka kirjoitti Sokrateesta ensimmäisenä noin vuonna 429 eaa.; Ameipsias, joka pilkkaa Sokratesta tämän vanhasta viitasta ja paljasjalkaisuudesta näytelmässään Konnos; sekä Eupolis, joka syytti Sokratesta hiustenhalkomisesta ja viinikauhan varastamisesta. Sokratesta kommentoi myös Telekleides.
Näytelmäkirjailijat arvostelivat usein Sokratesta ja sofisteja yleisestä tapojen turmelemisesta. Sokrates sanoi oikeudenkäynnissään Platonin kirjoittaman puolustuspuheen mukaan, että juoruja levittävät komediakirjailijat olivat hänen kannaltaan vaarallisempia ja heidän syytöksensä painavampia kuin hänen varsinaiset syyttäjänsä ja näiden väitteet.
Filosofia

Aiemminkin mainittu sokraattinen ongelma koskee paitsi Sokrateen elämää myös tämän opetuksia. Sokrateen filosofisten käsitysten yksityiskohtainen esittäminen ei ole helppoa, koska hän ei itse kirjoittanut filosofiaansa ylös. Näin tulkinnassa ollaan riippuvaisia Platonin ja Ksenofonin osittain ristiriitaisista selonteoista. Sokrateen todelliset näkemykset ovat olleet suuren filosofisen kiistelyn aiheena, ja erityisesti on kiistelty siitä, missä määrin ne erosivat Platonin omista näkemyksistä.
Sokraattinen ongelma koskee näin ollen erityisesti sitä, missä määrin Platonin dialogien Sokrateessa on historiallista Sokratesta. Sokrateen ja Platonin näkemysten erottamiseksi on kuitenkin vain vähän selviä todisteita, ja sokraattisen ja platonisen osuuden erottaminen dialogeista on hyvin vaikeaa. On mahdotonta sanoa, oliko esimerkiksi ideaoppi Platonin keksintö vai oliko se jossain muodossa jo Sokrateen luoma ajatus.
Usein on kuitenkin ajateltu, että Sokrateen ääni olisi erotettavissa ainakin Platonin varhaisimmista dialogeista. Eräs näkemys on, että silloin kun Sokrates esiintyy filosofisesti hienostuneesti, puhujana on tosiasiassa Platon. Tämän näkemyksen mukaan Sokrates ei ollut metafyysikko tai teoreetikko vaan elämänfilosofi.
Jotkut katsovat, ettei Sokrateella itsellään edes ollut mitään tiettyä joukkoa näkemyksiä vaan että hän pyrki ainoastaan tutkimaan asioita ja muiden näkemyksiä. Jotkut taas katsovat, että Sokrateella oli omia selityksiä ja käsityksiä, mutta siitä, mitä nämä näkemykset olisivat olleet, on suuria erimielisyyksiä. Pienimpänä yhteisenä tekijänä vaikuttaisi olevan se, että Sokrates piti hyvin tai hyveellisesti elämistä tärkeimpänä asiana elämässä.
Etiikan ulkopuolisten asioiden suhteen Sokrates vaikuttaa olleen epäilevämpi. Ei kuitenkaan ole selvää, katsoiko hän totuuden olevan tavoitettavissa järkiperäisen keskustelun kautta, vai katsoiko hän ainoastaan, että keskustelu voi paljastaa tietämättömyytemme. Vaikka Sokrates ei mennyt yhtä pitkälle kuin kyynikot aineellisten asioiden hylkäämisessä, hän vaikuttaa suosineen yksinkertaista elämää.
Sokraattinen, historiallisen Sokrateen hahmoon liittyvä ongelma on syytä pitää mielessä luettaessa seuraavassa esitettäviä Sokrateen näkemyksiä. Kuvaus perustuu ennen kaikkea Platonin dialogeihin.
Filosofia > Sokraattinen menetelmä

Eräs merkittävimpiä panoksia, jonka Sokrates on antanut länsimaiseen ajatteluun, on hänen käyttämänsä dialoginen opetusmenetelmä. Sitä kutsutaan sokraattiseksi menetelmäksi (elenkhos). Menetelmään kuuluvat kysely, keskustelu sekä ristiriitaisten käsitysten ja väärien väitteiden kumoaminen. Sokraattisessa menetelmässä voidaan nähdä kaksi vaihetta. Ensimmäisessä, negatiivisessa vaiheessa Sokrates tekeytyi itse tietämättömäksi ja pyysi vastapuolelta opetusta jostakin asiasta. Hän jatkoi kyselemistä, kunnes vastapuoli joutui ainakin myöntämään tietämättömyytensä puheena olleen aiheen suhteen. Teeskentelyn vuoksi tällaiseen toimintaan on viitattu sokraattisena ironiana. Toisessa, positiivisessa vaiheessa, oppilaan myönnettyä tietämättömyytensä, Sokrates jatkoi aiheen käsittelyä kyselemällä, tuoden näin aiheesta esiin yhä uusia puolia, jotka voitiin lopulta liittää yhteen käsitteen kuvaukseksi tai määritelmäksi. Menetelmän päämääränä oli näin tieto käsitteiden löytämisen kautta.
Menetelmää kutsutaan myös kätilöintimenetelmäksi (maieutikos), koska Sokrateen ajattelun mukaan tietämys totuudesta on piilevänä kaikissa ihmisissä, ja kysymysten ja annettujen vastausten kautta kyselijä voi auttaa kysymysten kohteena olevaa ”synnyttämään” ajatukset itsestään ja tällä tavalla opettaa häntä. Sokraattista menetelmää käyttämällä taitava opettaja voi siis opettaa oppilaansa ajattelemaan itse. Ajatus ilmenee hyvin dialogissa Menon, jossa Sokrates houkuttelee eräästä Menonin orjapojasta esiin yksinkertaisen geometrisen teoreeman.
Sokrates itse sanoi, että elämä ilman tutkiskelua ei ole elämisen arvoista.