stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Benito de Soto
Kiinnijäänti

Vuonna 1832 de Soto teki ryöstön intialaiseen kauppa-alukseen ja tappoi suurimman osan miehistöstä ja ryösti lastin. Hän jatkoi ryöstelyä ja seilasi kohti Espanjaa. Hänen aluksensa ajautui huonolla säällä karille ja miehistö yritti mahdollisimman rehellisiltä näyttäen pyytää apua ohikulkevalta alukselta. Aluksella oleva ryöstösaalis kuitenkin vesitti yrityksen. De Soto onnistui kuitenkin pakenemaan Gibraltarille.
De Soto saapui Gibraltarille epäonnekseen samaan aikaan kuin hänen ryöstämänsä intialainen kauppa-alus. Aluksen matkustajat tunnistivat hänet ja kuvernööri Sir George Don päätti lähettää hänet miehistöineen Cádiziin hirtettäväksi. De Soton kerrotaan huutaneen hirtäytyessään "Adios Todos" (suomeksi näkemiin kaikille).
Bygstadin kirkko

| Bygstadin kirkko Bygstad kyrkje |
| --- | --- |

Sijainti:  Sunnfjord, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Bjørgvinin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1845
Suunnittelija:  Hans Ditlev Franciscus Linstow
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  300
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bygstadin kirkko (norj. Bygstad kyrkje) on Sunnfjordin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1845.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bygstadin kirkko Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  KulturNav
Gjøran kappeli

| Gjøran kappeli Gjøra kapell |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2021.
Sijainti:  Sunndal, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Møren hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1935
Suunnittelija:  Johan B. Meyer
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  190
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Gjøran kappeli (norj. Gjøra kapell) on Sunndalin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1935.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gjøran kappeli Wikimedia Commonsissa
Al J. Neiburg

Allen J. Neiburg (22. marraskuuta 1902 St. Albans, Vermont – 12. heinäkuuta 1978 New Haven, Connecticut) oli yhdysvaltalainen sanoittaja. Hän opiskeli Bostonin yliopistossa ja tuli tunnetuksi sanoittamistaan kappaleista ”I’m Confessin’ That I Love You” (yhdessä Doc Doughertyn ja Ellis Reynoldsin kanssa), ”It’s the Talk of the Town” ja ”Under a Blanket of Blue” (Jerry Livingstonin ja Marty Symesin kanssa). Hän johti myös omaa musiikkikustantamoaan.
Aiheesta muualla

Al J. Neiburg Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Saksa  Italia  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Kroatia  Puola 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  MusicBrainz 
Muut:  SNAC
Belgian Grand Prix

|  Belgian Grand Prix  |
| --- | --- |

Rata:  Circuit de Spa-Francorchamps
Sijainti:  Stavelot ja Malmedy, Belgia
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  7,004 km
Kilpailun pituus:  44 kierrosta, 308,052 km
Eniten voittoja
Kuljettajat:   Michael Schumacher (6) 
Tallit:  Ferrari (18)
Viimeisin kilpailu (2024):
Voittaja:   Lewis Hamilton   (Mercedes)
Voittoaika:  1:19.57,566
Toinen:   Oscar Piastri   (McLaren-Mercedes)
Kolmas:   Charles Leclerc   (Ferrari)
Paalupaikka
Kuljettaja:   Charles Leclerc   (Ferrari)
Paaluaika:  1.53,754
Nopein kierros
Kuljettaja:   Sergio Pérez   (Red Bull Racing-Honda RBPT)
Kierrosaika:  1.44,701 (kierroksella 44)
Paikkakunnat, joissa Belgian Grand Prix on järjestetty.
Belgian Grand Prix (ransk. Grand Prix de Belgique, holl. Grote Prijs van België, saks. Großer Preis von Belgien) on vuonna 1925 ensimmäistä kertaa järjestetty autokilpailu Belgiassa, joka on ollut vuodesta 1950 lähtien muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta (usein radan vaarallisuuden tai turvallisuustekijöiden johdosta) joka vuosi osana Formula 1 -luokan maailmanmestaruussarjaa.
Belgian Grand Prix jäi kuitenkin pois vuosien 1957, 1959, 1969, 1971, 2003 ja 2006 kilpailukalentereista. Seitsemän kilometriä pitkä Circuit de Spa-Francorchamps’n moottorirata on pisin Formula 1 -sarjassa 2000-luvulla mukana oleva rata.
Eniten voittoja on saksalaisella Michael Schumacherilla, kaikkiaan kuusi vuosilta 1992, 1995–1997 sekä 2001–2002. Viidesti voittajaksi on ajanut Ayrton Senna, neljästi Kimi Räikkönen, Lewis Hamilton ja Jim Clark.
Suomen kansalaisista kilpailun ovat voittaneet Mika Häkkinen vuonna 2000, Kimi Räikkönen neljästi vuosina 2004, 2005, 2007 ja 2009, sekä Nico Rosberg vuonna 2016.
Sponsorit

1998–2002: Foster’s Belgian Grand Prix
2007–2009: ING Belgian Grand Prix
2011–2015: Shell Belgian Grand Prix
2017: Pirelli Belgian Grand Prix
2018–2019: Johnnie Walker Belgian Grand Prix
2020–2022, 2024: Rolex Belgian Grand Prix
2023: MSC Cruises Belgian Grand Prix
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Belgian Grand Prix Wikimedia Commonsissa
Formula 1 -luokan Belgian Grand Prix’t
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950-luku | 1950 | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 |
| 1960-luku | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 |
| 1970-luku | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980-luku | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990-luku | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000-luku | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 |
| 2020-luku | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 |  |  |  |  |  |
Radat: Circuit de Spa-Francorchamps (1950–1956, 1958, 1960–1968, 1970, 1983, 1985–2002, 2004–2005, 2007–) Nivelles-Baulers (1972, 1974) Circuit Zolder (1973, 1975–1982, 1984)
Belgiansininen

| Belgiansininen |
| --- | --- |

Käyttötarkoitus::  liharotu
Alkuperä ja nimet
Alkuperämaa::  Belgia
Rodun syntyaika::  1800-luku
Polveutuminen::  paikalliset kannat ja shorthorn; ehkä charolais
Kantakirja perustettu::  1973
Muita nimityksiä::  Belgian Blue, Blue Pied, Blanc Bleu Belge, Race de la Moyenne et Haute Belgique
Esiintyminen
Merkitys Suomessa::  Lihajalostajien toimesta kielletty
Ominaisuudet
Sarvet::  sarvellinen
Paino::  sonnit 1 300 kg,   lehmät 700 kg
Värit::  valkoinen, sinimusta, kirjava
Teuraana::  jopa 80 %
Aiheesta muualla
  Belgiansininen Commonsissa 
Belgiansininen on lihakarjarotu, joka on kehitetty lähinnä keskisessä ja itäisessä osassa Belgiaa. Eläin on pienipäinen ja rakenteeltaan sirohkoluinen, mutta lihasmassaa on runsaasti; sen teurasprosentti voi olla jopa 80 prosenttia (muilla roduilla parhaimmillaankin noin 65 prosenttia). Erityisen silmiinpistävä piirre on niin sanottu kaksoislihaksikkuusselvennä. Rotu on saanut nimensä väristään, joka on valkoisen ja sinimustan kirjava.
Historia

Belgiansininen kehittyi Belgian keski- ja yläosissa 1800-luvulla, kun paikallista karjaa risteytettiin brittiläisten shorthorn-rodun ja mahdollisesti charolais-rodun kanssa. Alun perin rodussa oli sekä lypsy- että lihalinja. Nykymuotoonsa rodun kehitti 1950-luvulla professori Hanset, joka työskenteli Liègen provinssissa keinosiemennyskeskuksessa.
Ominaisuudet

Nykyisin rotu on hyvin pitkälle jalostettu, mistä on syntynyt eläimen terveydelle vakavia ongelmia. Lihasmassa on niin suuri, etteivät eläimen luut välttämättä kestä sitä. Vasikat ovat syntyessään pieniä ja siroja ja risteytyskäytössä syntyvät helposti, minkä vuoksi belgiansininen on erittäin suosittu rotu risteytykseen. Suurimmat ongelmat poikimisessa johtuvat kuitenkin emon suurista peräpään lihaksista eli poikimavaikeuksia on ainoastaan puhdasrotuisilla. Hyvin usein ensimmäistä kertaa poikivalle emolle joudutaan tekemään keisarileikkaus. Kaksoislihaksisuus periytyy risteytysjälkeläisiin.
Ominaisuudet > Liha

Kaksoislihaksikkuudenselvennä aiheuttaa poikkeama myostatiinihormonin tuotantoon vaikuttavassa geenissä. Muuntunut myostatiini ei kykene normaalilla tavalla rajoittamaan lihaskasvua. Mutaatio säilytetään rodussa linjajalostuksella. Se häiritsee myös rasvan varastoitumista, mistä johtuen rodun liha on erittäin vähärasvaista.
Eurooppalaisten kokkien järjestö Euro-Toques ilmoitti vuonna 1998 boikotoivansa rodun lihaa gastronomisesti turhana tuotteena.
Levinneisyys

Belgiansinistä kasvatetaan ympäri maailmaa muun muassa Euroopassa, Brasiliassa, Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Uudessa-Seelannissa. Suomessa rotua käytetään risteytyskäyttöön, mutta puhdasrotuisia eläimiä Suomessa ei ole. Rodun eläimiä ja alkioita ei ole tuotu Suomeen. Suomen Eläinlääkäriliitto, MTK ja monet muut järjestöt ovat ottaneet kielteisen kannan rodun kasvattamisesta Suomessa. Rodun lihaa myydään Suomessakin, ja sitä tuodaan Suomeen paljon Brasiliasta ja jonkin verran EU:n alueelta, mutta rodun nimeä ei mainita lihaa myytäessä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Belgiansininen Wikimedia Commonsissa
About the Breed Belgian Blues Cattle Society Australia. Viitattu 6.7.2019 (englanniksi).
Belgian sinistä nautaa ei haluta Suomeen Turun Sanomat.  27.1.1999. Arkistoitu 30.9.2007. Viitattu 6.7.2019.
Belgiansinisen peräpää.
Viksdalenin kirkko

| Viksdalenin kirkko Viksdalen kyrkje |
| --- | --- |

Sijainti:  Sunnfjord, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Bjørgvinin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1848
Suunnittelija:  W. K. Essendrop
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  284
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Viksdalenin kirkko (norj. Viksdalen kyrkje) on Sunnfjordin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1848.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viksdalenin kirkko Wikimedia Commonsissa
Annika Damström

| Annika Damström> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. helmikuuta 1973
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  televisiotoimittaja ja -juontaja
Käsikirjoittaja
Alma mater:  Helsingin yliopisto
Aiheesta muualla
IMDb 
Annika Damström (s. 21. helmikuuta 1973) on Yleisradion televisiotoimittaja ja -juontaja, joka on toiminut muun muassa Aamu-TV:n, Ylen tv-uutisissa, A-teeman ja A-Talkin juontajana. Vuosina 2004–2005 Damström työskenteli Ylen toimittajana Argentiinassa. Nykyään Damström toimii Yle TV1:n A-studion toimittaja-juontajana. Damström on valmistunut valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta.
Damström kihlautui helmikuussa 2022 ja avioitui elokuussa 2023 vuonna 2018 Tinderissä tapaamansa miehen kanssa.
Aiheesta muualla

Annika Damström Twitter.
Siistonen, Miia: Heviä fanittava tv-toimittaja Annika Damström: ”Musiikissa rakastan draamaa ja voimaa” Anna.  12.3.2022. Viitattu 27.4.2022.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Ritva  Yle
Viipurin lääninsairaala

Viipurin lääninsairaala oli vuonna 1813 perustettu, Viipurissa ja myöhemmin Kotkassa vuoteen 1945 saakka toiminut sairaala.
Juuret keskiajalla

Viipurin lääninsairaalan juuret ulottuvat keskiajalle, Viipurissa toimineeseen Maria Magdalena Hospitalet -laitokseen, joka toimi 1400-luvun alusta vuoteen 1706. Sen ja muitakin vastaavia laitoksia Euroopassa perustivat ns. hospitaaliritarikunnat, jotka olivat omistautuneet köyhien, sairaiden ja pyhiinvaeltajien auttamiseen. Latinan sana hospitalia tarkoittaa kirjaimellisesti vierashuoneistoa. Perustamansa laitokset ritarikunta siirsi paikallisen hallinnon hoidettavaksi.
Lääninsairaalan perustaminen

Viipurin kaupunkia ja ympäröivää maaseutua palvellut hospitaali muutettiin lasaretiksi vuonna 1813 annetulla määräyksellä. Laitos sijaitsi kaupungin kaakkoislaidalla ja sitä laajennettiin vuosina 1814 ja 1827.
Vuonna 1836 sairaalan toiminta siirrettiin Pietarinkadun (myöh. Kannaksenkatu) varrelle ns. Ladon talon tontille. Nimi viittaa talon lahjoittaneeseen Kristian Adrian Ladoon (1704–1767). Vanha talo oli ollut köyhäinhoidon käytössä ns. vaivaishuoneena. Uusi rakennus valmistui 1839. Tällöin alettiin yleisemmin puhua lääninsairaalasta eikä enää lasaretista.
Lääninsairaalan lääkäreinä toimivat aluksi oman toimensa ohella kaupunginlääkärit ja linnanlääkärit, millä viitataan vankilana toimineen Viipurin linnan lääkäreihin. Ensimmäinen pitkäaikainen lääninsairaalan lääkäri oli Nils Reinhold Holstius (toimikausi 1834–1866). Hänen apulaislääkärinään palveli lyhyen aikaa myöhemmin kasvitieteilijänä tunnettu William Nylander.
1800-luvun lopulta 1900-luvun alkuun

Ensimmäinen ylihoitajatar Viipurin lääninsairaalaan nimitettiin virkaan vuonna 1893, kuten myös Mikkelin ja Turun lääninsairaaloihin. Asetus (33/1892) viroista oli annettu edellisvuonna.
Lääketieteen lisensiaatti Peder Waldemar Granberg aloitti ylilääkärinä vuonna 1898 uran, joka kesti aina vuoteen 1934.
Syksyllä 1916 levisivät Viipurin lääniin Itä-Kannaksen rajapitäjistä iso- ja vähärokon (variola minor) epidemiat. Samasta vuodesta lähtien sairaalaa oli jälleen kuormittanut myös sukupuolitautiepidemia kupan ja tippurin muodossa.
1917–1919: kulkutauteja, espanjantautia, vankileirejä

Ajanjaksona 1917–1919 Suomeakin uhkasivat Venäjän valtakunnan alueella esiintyneet useat yhtäaikaiset epidemiat: angiina, tulirokko ja reumakuume, lintuinfluenssapandemia, isorokko sekä täinpuremien välityksellä levinnyt toisintokuume. Nämä levisivät tehokkaasti vankileirien ahtaissa ja epähygieenisissä oloissa heikkokuntoisten vankien keskuudessa. Leireiltä vapautuneet levittivät Viipurissakin edelleen mm. isorokkoa.
Espanjantauti saapui Suomeen mahdollisesti saksalaisten joukkojen tuomana. Viipurin läänissä tautia esiintyi erityisesti Muolaassa ja Käkisalmessa.
1920–30-luvut

1920- ja 1930-luvuilla Viipurissa toimi aluelääkäreitä erikseen kaakkoisia kaupunginosia, luoteisia kaupunginosia sekä Uuraan saarta ja satamaa varten.
1930-luvun alussa lääninsairaalaa laajennettiin 360 sairaansijaa käsittäväksi. Lääninsairaalan ohella eri asukasryhmiä palvelivat Viipurin Diakonissalaitoksen sairaala sisätautien ja silmätautien osalta uusissa, vuonna 1931 valmistuneissa tiloissa sekä Viipurin sotilassairaala, jolle valmistui uusi päärakennus vuonna 1932.
Lennart Peterson aloitti lääninsairaalan ylilääkärinä vuonna 1934 toimittuaan aiemmin kaupunginsairaalan johtajana. Duodecim-lääkäriseuran Viipurin osasto perustettiin 3. maaliskuuta 1934.
Lääninsairaala kouluttajana

Sairaanhoitajakoulutusta annettiin esim. 1920-luvulla  1–3-vuotisina kursseina, joita lääninsairaalat järjestivät.
Viipurin lääninsairaala tarjosi yksi- ja kaksivuotisia
kursseja. Kolmivuotisena koulutusta järjestivät tuolloin Helsingin yleinen sairaala ja Helsingin kaupunginsairaala. Kursseilta valmistui kurssin pituuden mukaan joko nuoremmaksi tai vanhemmaksi hoitajattareksi. Ensinmainitut olivat oikeutettuja alihoitajattaren tehtäviin, joissa toimittiin vanhemman hoitajattaren apulaisena. Kaksivuotisille kursseille edellytettiin keskikoulun todistusta, kun lyhyemmälle kurssille saattoi osallistua kansakoulun suorittaneena.
Sairaalan toiminta ja evakuoituminen sotavuosina > Talvisota

Joulukuun alussa 1939 suomalaiset vetäytyivät pääasemaan. Lääninsairaala siirrettiin Viipurista Kuusankoskelle 3. joulukuuta 1939.  Päämaja siirtyi samana päivänä Helsingistä Mikkeliin.
Sairaalan toiminta ja evakuoituminen sotavuosina > Välirauhan aika

Talvisodan päätyttyä toiminta siirrettiin Kotkaan, kaupunginsairaalan entiseen rakennukseen. Laitos tunnettiin nyt nimellä "Viipurin lääninsairaala Kotkassa".
Sairaalan toiminta ja evakuoituminen sotavuosina > Jatkosota

Jatkosodan hyökkäysvaiheessa suomalaiset valtasivat Viipurin takaisin elokuun lopulla 1941. Kesti kuitenkin vuoteen 1943, ennen kuin lääninsairaalan osia jälleen toimi Viipurissa.
Neuvostoliiton suurhyökkäyksen kesäkuussa 1944 alettua sairaalan toiminnot siirrettiin Kuusankoskelle Sotasairaala 13:n yhteyteen.
Kun sotasairaala 13 lakkautettiin, lääninsairaalan toiminnot siirrettiin Kotkaan, missä saatiin käyttöön ajanmukainen rakennus.
Lääninsairaalan toiminta päättyy

Kotkaan siirtyneen Viipurin lääninsairaalan toiminta päättyi vuonna 1945. 
Lääninsairaalan työn jatkajia olivat Kotkan kaupunginsairaala ja vuonna 1970 valmistunut Kymenlaakson keskussairaala.
Kirjallisuutta

Pöllänen, Pasi: Hospitaaliritarikuntien perilliset : julkisen hoidon historiallinen ja teologis-filosofinen perusta: mallina Kymijokilaakson ja sen itäpuolisen läntisen kirkon kolmen valtion alueen yhteisvastuun kehitys 1400–2000.  Kotka:  Kymenlaakson sosiaali- ja terveyspalvelujen kuntayhtymä, 2021.  ISBN 978-951-820-998-3
Ruotsi, Antti: Viipurin Duodecim 1934–1984.  Tiuruniemi:  Suomalainen lääkäriseura Duodecim, Viipurin seudun paikallisosasto, 1989.  ISBN 952-90-0637-3
Elmgren-Heinonen, Tuomi: Toivo Kuula.  Porvoo:  WSOY, 1953.
Lääninsairaala 1920–1930-luvun kuvassa.
Viipurin lääninsairaalan hoitajataroppilaat vuoden viimeisellä järjestetyllä kurssilla 1914. Keskellä istumassa ylihoitajatar Helmi Dahlström.
Vaurioitunut Viipurin lääninsairaalan rakennus syyskuussa 1942. Etualalla ryhmä ruotsalaisen ammattiyhdistysliikkeen vierailevia edustajia.
Harvey Weinstein

| Harvey Weinstein |
| --- | --- |
 Harvey Weinstein vuonna 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. maaliskuuta 1952 (ikä 72) Queens, New York, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  elokuvatuottaja
Puoliso:  Georgina Chapman (2007–2017)
Lapset:  5
Sukulaiset:  Bob Weinstein (veli)
Muut tiedot
Aktiivisena:  1979–2017
Harvey Weinstein (s. 19. maaliskuuta 1952 Queens, New York) on yhdysvaltalainen elokuvatuottaja ja tuomittu seksuaalirikollinen. Hän tuotti useita menestyselokuvia, kuten Pulp Fiction (1994) ja Rakastunut Shakespeare (1998), josta sai parhaan elokuvan Oscar-palkinnon. Time-lehti nimesi Weinsteinin vuonna 2012 yhdeksi maailman sadasta vaikutusvaltaisimmasta ihmisestä.
Ura

Juutalaiseen perheeseen syntynyt Weinstein perusti vuonna 1979 yhdessä veljensä Bobin kanssa Miramax-elokuvayhtiön. Veljekset myivät Miramaxin Disneylle 80 miljoonalla dollarilla vuonna 1993 ja työskentelivät Disneyn omistaman yhtiön johdossa vuoteen 2005, kunnes he perustivat The Weinstein Companyn.
Weinsteinia on syytetty monista asioista, kuten aasialaisten menestysfilmien levitysoikeuksien ostamisesta kilpailijoidensa nenän edestä ilman aikomusta päästää niitä ajoissa Yhdysvaltain elokuvateattereihin. Myös Miramaxin tapana ollut aasialaiselokuvien leikkaus ja ääniraidan muokkaus on puhuttanut elokuvaharrastajia. Johnny Depp on sanonut, että Weinstein voi olla läheisin ystävä tai pelottavin painajainen.
Seksuaalirikokset

Lokakuussa 2017 The New York Times ja The New Yorker -lehdet raportoivat kymmenien naisten syyttävän Weinsteinia seksuaalisesta häirinnästä, seksuaalisesta väkivallasta tai raiskauksesta. Myöhemmin monet muut elokuva-alalla työskentelevät naiset raportoivat vastaavista tapauksista. Weinstein itse kiisti ”harrastaneensa seksiä, joka ei olisi tapahtunut yhteisymmärryksessä”.
Weinstein erotettiin The Weinstein Companystä ilmitulleiden ahdistelusyytösten vuoksi lokakuussa 2017. Esitettyjen syytösten mukaan Weinsteinin ahdistelemia Hollywood-tähtiä olivat muun muassa Asia Argento, Dawn Dunning, Angelina Jolie, Ashley Judd, Rose McGowan, Gwyneth Paltrow ja Mira Sorvino.
Weinsteinin vaimo Georgina Chapman jätti miehensä syytösten tultua ilmi vuonna 2017. He avioituivat vuonna 2007 ja heillä on kaksi yhteistä lasta.
Yhdysvaltain elokuva-akatemia erotti Weinsteinin jäsenyydestään lokakuussa 2017.
Newyorkilainen tuomioistuin totesi Weinsteinin syylliseksi seksuaaliseen ahdisteluun ja raiskaukseen 24. helmikuuta 2020. Häntä vastaan oli nostettu viisi syytettä, joista kolmesta hänet vapautettiin. Häntä syytettiin muiden muassa törkeästä raiskauksesta, pahoinpitelystä ja seksiin pakottamisesta. Tuomiot tulivat tuotantoassistentin seksuaalisesta ahdistelusta vuonna 2006 ja naisnäyttelijän raiskaamisesta vuonna 2013. Oikeus julkisti maaliskuussa Weinsteinin saaneen 23 vuoden vankeusrangaistuksen. Jos Weinstein olisi todettu syylliseksi kaikkiin syytteissä mainittuihin rikoksiin, häntä olisi odottanut elinkautinen vankeus.
Seksuaalirikokset > Julkinen salaisuus

Weinsteinia vastaan esitetyt syytökset saivat maailmanlaajuista huomiota lokakuussa 2017, mutta Weinsteinin lipevä käytös on ollut julkinen salaisuus ja vihjailujen aihe Hollywoodissa jo vuosikymmenien ajan. Vieraillessaan Letterman Show -televisio-ohjelmassa 1998 Gwyneth Paltrow sanoi, että ”Weinstein painostaa sinut tekemään yhtä sun toista”. Näyttelijä-ohjaaja Asia Argento on sanonut tulleensa Weinsteinin raiskaamaksi vuonna 1999, mistä kertoo kohtaus Argenton ohjaamassa elokuvassa Scarlet Diva (2000). Vuonna 2010 elokuva-alaan keskittyneen verkkosivuston Pajiban avustaja Courtney Enlow julkaisi artikkelin, jonka mukaan ”Huhut Harveyn tavasta käyttää sohvaa roolivalinnoissaan ovat jo legendaarisia”. Komediasarjan 30 Rock vuonna 2012 ilmestyneessä jaksossa Jenna Maroneyn roolihahmo toteaa: ”En pelkää ketään showbisneksessä, olen kieltäytynyt seksistä Harvey Weinsteinin kanssa, jopa kolmesti.” Julkistettuaan parhaan naissivuosan palkintoehdokkaat vuoden 2013 Oscar-gaalassa juontaja Seth MacFarlane sanoi: ”Onneksi olkoon, teidän viiden naisen ei tarvitse enää esittää olevanne kiinnostuneita Harvey Weinsteinista.” Juoruihin ja julkisuuden hahmoihin keskittynyt yhdysvaltalainen blogi Gawker julkaisi 2015 artikkelin ”Kerro meille, mitä tiedät Harvey Weinsteinin avoimesta salaisuudesta”.
Maaliskuussa 2015 The New York Times julkaisi jutun Weinsteinin jouduttua New Yorkin poliisin kuulusteltavaksi, sillä 22-vuotias nainen syytti häntä rintojensa kourimisesta. Nainen osoittautui italialaiseksi näyttelijä-malli Ambra Battilana Gutierreziksi. Weinstein kielsi syytöksen, jonka jälkeen yhdysvaltalainen tabloidilehdistö väitti Battilanan tekaisseen syytöksensä, ja leimasi hänet julkisuudentavoittelijaksi. Weinsteinin ja Battilanan toisesta kohtaamisesta julkaistiin myöhemmin ääninauha, jossa Weinstein vaikuttaa myöntävän teon ja kertovan Battilanalle, että hän on tottunut tekemään niin.
Scotland Yard kertoi 15. lokakuuta 2017 tutkivansa uusia ahdistelu- ja raiskaussyytöksiä Weinsteiniä vastaan. Syytöksiä ovat esittäneet kolme englantilaista naista, joista yksi on Näkemiin vaan, muru! -sarjassa näytellyt Lysette Anthony.
Seksuaalirikokset > Negatiivisten huhujen levittäjänä

Taru sormusten herrasta -elokuvat ohjanneen Peter Jacksonin mukaan Ashley Juddilta ja Mira Sorvinolta jäi roolit saamatta, koska Miramax-studion johtajana toiminut Weinstein levitti heistä ikäviä huhuja. Weinstein oli Jacksonin mukaan sanonut, että heidän kanssaan on kammottavaa työskennellä ja että heidän palkkaamistaan pitäisi välttää viimeiseen saakka. Jacksonin mukaan tuolloin ei ollut mitään syytä epäillä huhujen todenperäisyyttä.
Valikoitu filmografia tuottajana

Pulp Fiction (1994)
Smoke (1995)
Englantilainen potilas (1996)
Will Hunting (1997)
Jackie Brown (1997)
Rakastunut Shakespeare (1998, parhaan elokuvan Oscar-palkinto)
Taru sormusten herrasta (2001–2003)
Chicago (2002)
Rambo (2008)
Lukija (2008)
Nine (2009)
Kunniattomat paskiaiset (2009)
Kuninkaan puhe (2011)
August: Osage County (2013)
Dokumenttielokuvat

Untouchable, 2019, dokumenttielokuva Harvey Weinsteinin elämästä
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Harvey Weinstein Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Harvey Weinstein Elonetissä.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST 2  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet  Yle 
Muut:  IdRef
Muuttuva tähti

Muuttuvat tähdet eli muuttujat ovat tähtiä, joiden kirkkaus muuttuu joko säännöllisesti tai epäsäännöllisesti. Muuttuvia tähtiä on kymmeniä tuhansia, joista suurin osa on sykkiviä muuttujia. Jättiläistähtien sisärakenne on herkkä häiriöille, ja siksi niiden joukossa on paljon muuttuvia tähtiä. Muutokset tähdissä voivat olla esimerkiksi epäsäännöllisiä, puolisäännöllisiä tai pitkäjaksoisia.