Riutunkarin tuulivoimapuisto
Historiaa > Tuulivoimapuiston muotoutuminen

Seudun nopein tuulivoiman rakentaja oli Revon Sähkö, joka rakensi Hailuodolle ja Siikajoelle tuulivoimaloita. Oulun Seudun Sähköä kiinnosti jäljelle jääneistä alueista Oulun, Lumijoen ja Oulunsalon rannat. Sähköyhtiö teki vuonna 1995 tuulimittauksia Oulunsalossa, mutta aloite Riutunkarin tuulipuistosta tuli Lumijoen kunnalta. Vaikka halukkaita oli muitakin, oli Riutunkarin ensimmäisen tuulivoimalaitoksen rakentaja Oulun Seudun Sähkö. 7,5 miljoonan markan tuulivoimalan rakentaminen oli mahdollista valtion 30 % tuen ansiosta, kun voimala maksaisi itsensä takaisin 20 vuodessa .
Voimalaitos oli kapasiteetiltaan hetken ajan Suomen suurin tuulivoimalaitos. Se valmistui maaliskuussa 1999 ja se käynnistettiin elokuussa 1999. Voimala oli saksalaisen Nordexin valmistama N60/1300, jonka napakorkeus oli 65 metriä, tuuliturbiinin halkaisija oli 60 metriä, ja jonka kapasiteetti oli 1,3 megawattia. Voimalan tunnukseksi tuli Oulunsalo 1.
Riutankariin rakennettiin lisää tuulivoimaa PVO Innopowerin toimesta, kun sinne pystytettiin vuonna 2003 kolme suomalaisen Winwindin valmistamaa WWD-1-mallin tuulivoimalaitosta, joiden napakorkeus oli 70 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 56 metriä ja kapasiteetti 1,0 megawattia. Voimaloiden tunnuksiksi tuli Oulunsalo 2-4. Nordexin tuulivoimala ei ollut teknisesti kestävä ja Oulun Seudun Sähkö myi alkuvuodesta 2007 tuulivoimalaitoksensa PVO Innopowerille.
Vuonna 2007 muutettiin VTT:n tuulivoimatuotannon vuositilastojen tunnus Riutunkarin voimaloiden osalta. Oulunsalo 1 muuttui tunnukseksi Riutunkari T3 (jossakin tilastoissa lukee kyllä T1), ja myöhäisemmät voimalat Oulunsalo 2-4 voimaloiksi Riutunkari T4-T6. Syytä valittuun numerointiin ei ole tiedossa, mutta ehkä siinä mietittiin jo seuraavaa vuotta.
Vuonna 2008 rakennettiin kaksi uutta tuulivoimalaitosta. Ne valmistuivat toukokuussa ja ne olivat suomalaisen Winwindin valmistamaa WWD-3-mallia, jossa napakorkeus oli 88 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 100 metriä ja kapasiteetti 3,0 megawattia. Näitä voimaloita merkittiin vuosituotannon tilastoissa tunnuksilla Riutunkari T1-T2.
Riutunkarilla toimi vuosina 1999–2003 yksi tuulivoimala 1,3 megawatin teholla, vuosina 2003–2008 neljä tuulivoimalaa 4,3 megawatin teholla ja vuodesta 2008 alkaen kuusi tuulivoimalaa 10,3 megawatin teholla. Nämä olivat kaikki PVO Innopowerin omistuksessa ja ne muodostivat vuodesta 2006 yhden omistajan tuulivoimapuiston.
WWD-1-voimalat alkoivat osoittaa hajoamisen merkkejä jo 2010-luvulla, kun kahden voimalan vaihdelaatikkoihin tuli vikoja. Innopowerin mukaan vikoja ei kannattanut korjata, sillä korjauskustannukset nousivat kymmeniin prosentteihin voimalan arvosta, joten ne pysäytettiin. Lisäksi vanhimmassa Nordexin voimalassa havaittiin turvallisuuteen vaikuttava vika, jonka takia se purettiin ja myytiin pois keväällä 2013. Tuulipuiston kapasiteetti laski parissa vuodessa 6,0 megawattiin.
Alkutilanne elokuussa 2006, jossa näkyy Nordexin ja kolmen Winwindin voimalaa.
Tuulipuiston itäisimmät neljä voimalaa toukokuussa 2007.
Toukokuun 2009 tilanne.
Tuulipuistoa lokakuussa 2010.
Talvinen kuva huhtukuussa 2013 kuuden voimalan puistosta.
Vuoden 2014 kuvasta puuttuu Nordexin voimala.