stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
1 (The Beatlesin albumi)

| 1 The Beatles |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1962–1970
 Julkaistu: 13. marraskuuta 2000
 Tuottaja(t): George Martin, Phil Spector
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 79.08
 Levy-yhtiö: Apple
The Beatlesin muut julkaisut
| Yellow Submarine Songtrack 1999 | 1 2000 | Let It Be... Naked 2003 |
1 on The Beatles -yhtyeen kokoelma-albumi, joka sisältää 27 kappaletta. Albumi sisältää kaikki yhtyeen Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa listaykkösiksi nousseet singlet vuosien 1962 ja 1970 väliltä. Lähes kaikkien kappaleiden kirjoitus on pantu John Lennonin ja Paul McCartneyn nimiin. Albumi on yksi kaikkien aikojen menestyneimmistä Beatles-julkaisuista.
Kappaleet

Kaikki kappaleet ovat kirjoittaneet John Lennon ja Paul McCartney, jollei luettelossa toisin ole ilmoitettu.
"Love Me Do"
"From Me to You"
"She Loves You"
"I Want to Hold Your Hand"
"Can't Buy Me Love"
"A Hard Day's Night"
"I Feel Fine"
"Eight Days a Week"
"Ticket to Ride"
"Help!"
"Yesterday"
"Day Tripper"
"We Can Work It Out"
"Paperback Writer"
"Yellow Submarine"
"Eleanor Rigby"
"Penny Lane"
"All You Need Is Love"
"Hello, Goodbye"
"Lady Madonna"
"Hey Jude"
"Get Back"
"The Ballad of John and Yoko"
"Something" (George Harrison)
"Come Together"
"Let It Be"
"The Long and Winding Road"
August Sicard von Sicardsburg

August Sicard von Sicardsburg
August Sicard von Sicardsburg (virheellisesti myös  Siccard von Siccardsburg, s. 6. joulukuuta 1813 Pest – k. 11. kesäkuuta 1868 Weidling) oli itävaltalainen arkkitehti. Hänet tunnetaan etenkin Wienin valtionoopperasta (1861–1869), jonka hän suunnitteli yhdessä Eduard van der Nüllin kanssa. Wienissä opiskellut ja opettanut von Sicardsburg edisti itävaltalaisessa rakennustaiteessa historismin asemaa niin itsensä kuin oppilaidensa, kuten Karl von Hasenauerin, kautta.
Aiheesta muualla

Tietoa August Sicard von Sicardsburgista Österreich-Lexikonissa (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Aldebaran Robotics

Aldebaran Roboticsin logo.
Aldebaran Robotics on ranskalainen yritys, joka kehittää Nao-robotteja.  Yhtiön perustaja on Bruno Maisonnier. Yhtiö on ensimmäinen ranskalainen pelkästään humanoidi­robotteja kehittävä yritys.
Andrew Mlangeni

Andrew Mokete Mlangeni (6. kesäkuuta 1925 Bethlehem – 21. heinäkuuta 2020 Pretoria) oli eteläafrikkalainen apartheidia vastustanut aktivisti ja Afrikan kansalliskongressin poliitikko.
Mlangeni syntyi neljätoistalapsisen perheen yhdeksäntenä lapsena. Hän aloitti koulunkäynnin 10-vuotiaana, mutta siirtyi työntekoon 12-vuotiaana isänsä kuoltua. Hän jatkoi koulunkäyntiä 1940-luvulla vanhemman veljensä taloudellisella tuella ja aloitti sitten linja-autonkuljettajana työskentelemisen. Vuonna 1951 Mlangeni liittyi Afrikan kansalliskongressin nuorisoliittoon ja vuonna 1954 Afrikan kansalliskongressiin. Hän kirjoitti New Age -lehteen, jonka päätoimittajana oli Ruth First. Vuonna 1961 Mlangeni lähetettiin ensimmäisten joukossa Afrikan kansalliskongressista sotilaalliseen koulutukseen ulkomaille, Kiinaan.
Vuonna 1963 Mlangeni pidätettiin ja asetettiin syytteeseen Rivonian oikeudenkäynnissä, jossa myös Nelson Mandela tuomittiin. Mlangeni vietti 26 vuoden ajan vangittuna Robben Islandilla. Vuonna 1994 hänet valittiin Etelä-Afrikan ensimmäiseen demokraattisesti valittuun parlamenttiin. Hän istui parlamentin jäsenenä ensin vuoteen 2004 ja oli vielä vuosina 2009–2014 kauden parlamentin alahuoneen jäsenenä. Mlangeni sai Mandelalta Ansiokkaan palveluksen ritarikunnan ensimmäisen luokan kultaisen ansiomerkin vuonna 1999. Hänelle oli myönnetty myös Leninin kansainvälinen rauhanpalkinto.
Mlangeni oli vankeustuomion saadessaan naimisissa Johanna Junnyn kanssa. Pariskunnalla oli kymmenen lasta. Vaimo kuoli vuonna 2001. Mlangeni oli viimeinen elossa ollut Rivonian oikeudenkäynnissä syytetty ennen kuin kuoli jouduttuaan 95-vuotiaana sairaalahoitoon Pretoriassa.
19 (Adelen albumi)

| 19 Adele |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : toukokuu 2007
 Julkaistu: 28. tammikuuta 2008
 Tuottaja(t): Jim Abbiss, Mark Ronson, Eg White
 Tyylilaji: Pop, rock, alternative, R&B, soul, indierock
 Kesto: 43.41
 Levy-yhtiö: XL, Columbia
Listasijoitukset
  1.  4.   26.
Adelen muut julkaisut
|   | 19 2008 | 21 2011 |
Singlet albumilta 19
 ”Hometown Glory” Julkaistu: 28. lokakuuta 2007  ”Chasing Pavements” Julkaistu: 22. tammikuuta 2008  ”Cold Shoulder” Julkaistu: 28. helmikuuta 2009 (radio)  ”Make You Feel My Love” Julkaistu: 27. lokakuuta 2008
19 on brittiläisen laulajan Adelen esikoisalbumi, joka julkaistiin 28. tammikuuta 2008. Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 56 ja pysyi listalla useita viikkoja. Saturday Night Live -esityksen jälkeen albumi nousi sijalle 46 ja sitä seuraavana sijalle 11, myytyään 25 000 kappaletta sillä viikolla. Vuonna 2009 albumi voitti kaksi Grammy-palkintoa ja albumi nousi Yhdysvalloissa sijalle kymmenen. Albumi sai uutta tuulta alleen maailmalla Adelen toisen studioalbumin julkaisun jälkeen vuonna 2011. Yhdysvalloissa albumi on myynyt platinaan oikeuttavan määrän eli yli miljoona kappaletta. Maailmanlaajuisesti albumia on myyty yli kolme miljoonaa kappaletta.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Tuottaja(t) | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | Daydreamer | Adele Adkins, Jim Abbiss | Jim Abbiss | 3.41 |  |  |  |  |  |
| 2. | Best for Last | Adkins | Abbiss | 4.19 |  |  |  |  |  |
| 3. | Chasing Pavements | Adkins | Eg White | 3.31 |  |  |  |  |  |
| 4. | Cold Shoulder | Adkins, Abbiss | Mark Ronson | 3.12 |  |  |  |  |  |
| 5. | Crazy for You | Adkins, Abbiss | Abbiss | 3.28 |  |  |  |  |  |
| 6. | Melt My Heart to Stone | Adkins, Abbiss | White | 3.24 |  |  |  |  |  |
| 7. | First Love | Adkins, Abbiss | Abbiss | 3.10 |  |  |  |  |  |
| 8. | Right as Rain | Adkins, Truth & Soul Productions | Abbiss | 3.17 |  |  |  |  |  |
| 9. | Make You Feel My Love | Bob Dylan | Abbiss | 3.32 |  |  |  |  |  |
| 10. | My Same | Adkins, Abbiss | Abbiss | 3.16 |  |  |  |  |  |
| 11. | Tired | Adkins | White | 4.19 |  |  |  |  |  |
| 12. | Hometown Glory | Adkins, Abbiss | Abbiss | 4.31 |  |  |  |  |  |
| Taiwan special edition |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Chasing Pavements (bonus enhanced video)  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Japanese bonus tracks |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | That's It, I Quit, I'm Movin' On (Live)  | 2.13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Now and Then |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Painting Pictures |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | Daydreamer |  |  |  |  |  |  |  |  |
| US bonus disc |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Right as Rain (live)  | 3.28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Melt My Heart to Stone (live)  | 3.21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | My Same (live)  | 3.02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | That's It, I Quit, I'm Movin' On (live)  | 2.21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Chasing Pavements (live)  | 3.49 |  |  |  |  |  |  |  |
Kappaleet > Bonusversio

| --- | --- |
 Levy 1 Daydreamer  Best for Last  Chasing Pavements  Cold Shoulder  Crazy for You  Melt My Heart to Stone  First Love  Right as Rain  Make You Feel My Love  My Same  Tired  Hometown Glory :  Levy 2 – Acoustic Set Live from Hotel Café, Los Angeles Chasing Pavements  Melt My Heart to Stone  That's It, I Quit, I'm Movin' On (Sam Cooke cover)  Crazy for You  Right as Rain  My Same  Make You Feel My Love  Daydreamer  Hometown Glory  Many Shades of Black – Bonus Track Performed by Adele and The Raconteurs
Arvostelut

Allmusic:
Metacritic: 68/100
Rolling Stone:
Soundi:
Adam Gontier

| Adam Gontier |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. toukokuuta 1978 (ikä 46)
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1992–
Tyylilajit:  alternative metal post-grunge hard rock
Soittimet:  Kitara
Yhtyeet:  Three Days Grace (1997–2013), (2024–) Saint Asonia (2014-)
Levy-yhtiöt:  Jive Records
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Adam Wade Gontier (s. 25. toukokuuta 1978) on kanadalainen rockmuusikko. Hänet tunnetaan Three Days Grace -yhtyeen laulajana, kitaristina ja sanoittajana. Gontier kuului myös Groundswell-nimiseen yhtyeeseen (yhtye ennen Three Days Gracea) ja oli myös yhtyeen laulaja ja sanoittaja. Hän kuului yhtyeen alkuperäiseen kokoonpanoon vuonna 1997. Nykyään hän on päävokalisti ja kitaristi yhtyeessä nimeltä Saint Asonia. Kanadalais-amerikkalainen yhtye perustettiin vuonna 2014.
Gontier meni vuonna 2004 naimisiin hänen lukioaikaisen tyttöystävänsä kanssa Naomi Faith Brewerin kanssa. Adam mainitsi eräässä elämäkertahaastattelussaan, että hän saattaa hankkia lapsia vuoden 2011 alussa. He kuitenkin erosivat, ja Gontier meni naimisiin Jeanie Marien kanssa vuonna 2015. Hän päätyi vuonna 2005 Toronton CAMH:iin (Centre for Addiction and Mental Health) oksikodoniriippuvuudesta kärsittyään. Tänä aikana hän kirjoitti monta One-X-albumilla olevaa kappaletta, muun muassa kappaleet ”Pain”, ”Animal I Have Become”, ”Over and Over” sekä ”Gone Forever”.
Adam Gontierin laulua kuullaan Apocalyptican kappaleessa ”I Don’t Care” (2007). Hän avusti Apocalypticaa kyseisessä kappaleessa ja on myös ilmoitettu, että Gontier on tehnyt yhteistyötä Daugthry-yhteen Chris Daughtryn kanssa.
Yksityiselämä

Adamin kiinnostui musiikista muun muassa äitinsä Patricia Duffyn ansiosta. Hän myös opetti Adamia soittamaan kitaraa. Adam lauloi 12-vuotiaana muutamissa jam-yhtyeissä. 14-vuotiaana Adam esiintyi yhtyeineen pienissä pubeissa. Hän myös kirjoitti tällöin kappaleen ”I Hate Everything About You”.
Adamilla on monenlaisia tatuointeja. Hänen oikeassa käsivarressaan on musta vankka nauha ja sen alapuolella osa hänen yhtyeensä laulun sanoista kappaleesta ”Never Too Late” albumilta One-X, ja vasemmassa käsivarressaan Adamilla on erityisiä sanoja tarkoitettuna hänen isoäidilleen. Hänella on myös kaksi tatuointia rintakehässään. Hänellä on tatuointi vaimostaan Naomista vasemmassa käsivarressaan ja sana ”grace” tatuoituna hänen rystysiinsä käyttäen Jeff Buckleyn Grace albumin fonttia. Vuonna 2007 hän otti tribaali-tatuoinnin oikeaan olkavarteensa. Gontierilla on kaksi nuorempaa sisarusta, Christian ja Katelyn. Hänellä on myös kummitytär nimeltä Roo. Hänen serkkunsa, Cale Gontier, soittaa bassoa kanadalaisissa yhtyeissä nimeltä Art Of Dying ja Thornley. Gontierin musiikkiin on vaikuttanut Jeff Buckley, The Beatles, Alice In Chains, Dinosaur Jr, Nirvana, Soundgarden, Pearl Jam ja Sunny Day Real Estate.
Adam tapasi yhtyeensä tulevan rumpalin Neil Sandersonin ollesaan yhdeksännellä luokalla. Lukiossa hän tapasi Brad Walstin, joka soittaa bassoa Three Days Gracessa. Adamin sanojen mukaan kaikki he kolme ystävystyivät ennen kuin heistä tuli bändi.
Musiikkiura

Uransa alussa Three Days Gracessa oli vain Adam, Neil ja Brad. Myöhemmin he tapasivat Barry Stockin, joka on yhtyeen pääkitaristi. Yhtyeen kappaleesta ”I Hate Everything About You” tuli hitti ja sen jälkeen yhtyeestä tuli entistä suurempi. Kappale kertoo viha-rakkaussuhteesta. ”Wake Up” -kappaleessa taas pyydetään toista mahdollisuutta, jota ei koskaan saa. Adam on tehnyt toisten muusikoiden lauluista covereita ja omia versioitaan (akustisia), kuten Chris Isaacin kappaleesta ”Wicked Game”. Hän on myös laulanut pienen osan serkkunsa Calen yhtyeessä Art Of Dying kappaleessa ”Raining” ja ystäviensä yhtyeessä Before The Curtain (Adam keksi yhtyeen nimen) hän on myös laulanut hiukan yhdessä kappaleessa. Lokakuussa 2024 Gontier palasi Three Days Graceen jakaen laulamisen Matt Walstin kanssa.
Palkinnot

Adam on voittanut kaksi BMI-palkintoa ja on ollut parhaan musiikkivideon, parhaan rock-videon ja parhaan kansainvälisen videon ehdokkaana. Adam ja koko Three Days Grace on tehnyt rock-kappaleiden listan: ”I Hate Everything About You”, ”Animal I Have Become”,”Break”, ”Never Too Late” ja ”Riot”.
Aiheesta muualla

Adam Gontier Myspacessa (englanniksi)
Three Days Grace
| --- | --- |
Studioalbumit:   Three Days Grace  One-X  Life Starts Now  Transit of Venus  Human  Outsider  Explosions 
Singlet:   I Hate Everything About You  Just Like You  Home  Wake Up  Animal I Have Become  Pain  Never Too Late  Riot  Break  The Good Life  World So Cold  Lost in You  Chalk Outline  The High Road 
↑  Childers, Chad: Three Days Grace Issue Statement Confirming Reunion With Adam Gontier (With a Twist) loudwire.com.  3.10.2024. Loudwire. Viitattu 4.10.2024. (englanniksi)
Amy Johnson

Amy Johnson noin vuonna 1930.
Amy Johnson (1. heinäkuuta 1903 Kingston upon Hull – 5. tammikuuta 1941 Thamesin estuaari) oli brittiläinen lentäjä, joka tuli kuuluisaksi 1930-luvun pitkistä yksinlentomatkoistaan. Vuonna 1930 hän yritti rikkoa yksinlennon nopeusennätyksen Englannista Australiaan. Yritys epäonnistui, mutta kuuden vuorokauden lento Karachiin rikkoi aiemman ennätyksen. Vuonna 1932 hän lensi yksinlennon Lontoosta Kapkaupunkiin ja vuonna 1936 saman matkan edestakaisin.
Toisen maailmansodan sytyttyä Johnson liittyi brittien sotilaslentokoneita siirtolentäneisiin Air Transport Auxiliary -joukkoihin. Hän sai surmansa 37-vuotiaana lento-onnettomuudessa siirtolennolla Thamesin estuaarin yllä 5. tammikuuta 1941.
Elämä > Varhaiset vuodet

Amy Johnson syntyi 1. heinäkuuta 1903 Kingston upon Hullissa Pohjois-Englannissa. Hänen isänsä John William Johnsonin suku omisti kalan vienti- ja tuontiliikkeen, ja hänen äitinsä Amy Hodge oli Hullin estisen pormestarin lapsenlapsi. Johnson oli perheen neljästä tyttärestä vanhin. Hän opiskeli ensin yksityiskouluissa Hullissa, sitten vuosina 1915–1922 Boulevard Municipal Secondary Schoolissa ja vuodesta 1922 Sheffieldin yliopistossa. Johnsonin suunnitelmana oli opiskella opettajaksi, mutta reputettuaan esikokeessa hän opiskelikin sen sijaan Bachelor of Arts -tutkinnon ranskassa, latinassa ja taloustieteessä. Hän valmistui yliopistosta vuonna 1925.
Valmistuttuaan yliopistosta Johnson kävi sihteerikurssin Hullissa ja työskenteli tilitoimistossa. Hän muutti vuonna 1927 Lontooseen, jossa hän työskenteli konekirjoittajana Crockers-lakitoimistossa. Vuonna 1928 hän liittyi Stag Lanen lentokentällä toimineen London Aeroplane Clubin jäseneksi ja aloitti lentotunnit syyskuussa 1928. Hän sai yksityislentäjän lupakirjan heinäkuussa 1929. Lupakirjan saatuaan hän alkoi tavoitella uraa ilmailun parissa. Hän aloitti lentokonetekniikan opiskelemisen ryhtymällä Stag Lanen päämekaanikon Jack Humphreysin apulaiseksi. Hän tuli kentälle aamuisin ennen päivätyötään ja taas iltaisin sen jälkeen, ja muut mekaanikot alkoivat kutsua häntä lempinimellä ”Johnnie”.
Elämä > Ennätyslentojen jälkeen

Ennätyslentojen jäädessä hiljalleen taakse Johnson alkoi tavoitella uraa ilmailukonsulttina. Hän liittyi Women’s Engineering Society -yhdistykseen vuonna 1930 ja toimi sen puheenjohtajana vuosina 1934–1937, jolloin yhdistys keskittyi pitkälti ilmailuun. Hän myös järjesti väittelyitä, ensimmäisen niistä vuonna 1935 Mollisonin kanssa ennätyslentojen tarpeettomuudesta. Samalla hän jatkoi navigoinnin opiskelua ja aloitti Portsmouth, Southsea and Isle of Wight Aviation Companyn siirtolentäjänä vuonna 1939.
Toisen maailmansodan sytyttyä Johnson jatkoi aluksi työtään siirtolentäjänä, kunnes liittyi toukokuussa 1940 brittien sotilaslentokoneita siirtolentäneisiin Air Transport Auxiliary -joukkoihin, joiden naisosastoa johti hänen ystävänsä Pauline Gower. Hänet ylennettiin heinäkuussa 1940 first officeriksi.
Johnson kuoli 5. tammikuuta 1941 siirtolennolla sattuneessa onnettomuudessa. Hän sai varoituksen huonosta säästä, mutta päätti lähteä silti matkaan ja ohittaa pilvet yläkautta. Suunnitelma kuitenkin epäonnistui, ja Johnson eksyi pilvissä ja sumussa. Hän joutui lopulta hyppäämään Airspeed Oxford -koneestaan Thamesin estuaarin yllä. HMS Haslemeren miehistö näki laskuvarjohyppääjän vedessä, mutta tämä katosi aluksen päästyä lähelle. Johnsonin oletetaan ajautuneen laivan potkureihin ja saaneen surmansa. Hänen ruumistaan ei löydetty. Johnson oli kuollessaan 37-vuotias ja ehti 12-vuotisen ilmailu-uransa aikana lentää yli 2 500 tuntia.
Vuonna 1999 julkisuuteen tuli teoria, jonka mukaan brittiläinen ilmatorjunta olisi ampunut Johnsonin koneen alas. Thamesin estuaarin rannalla ilmatorjuntayksikössä ollut Tom Mitchell kertoi Johnsonin vastanneen kahdesti väärin, kun häneltä kysyttiin radioitse koodisanaa, minkä jälkeen hänen konettaan kohti avattiin tuli.
Merkitys ja muistaminen

Johnson tunnetaan yhtenä ilmailun romanttisen aikakauden sankareista ja ilmailun varhaisista pioneereista. Aikalaiset pitivät häntä rohkeana ja päättäväisenä lentäjänä sekä kyvykkäänä mekaanikkona ja feminismin uranuurtajana. Brittiläinen lehdistö kutsui häntä ”ilmojen kuningattareksi” (Queen of the Air). Luonteeltaan hän oli kuitenkin julkisuutta kaihtava, ja hänen kuvattiin olleen usein epävarma itsestään ja onneton.
Johnson sai jo eläessään lukuisia tunnustuksia. Hänelle myönnettiin vuonna 1930 egyptiläinen kultamitali rohkeudesta ja International League of Aviatiorsin naisten palkinto, vuonna 1931 Society of Engineeringin puheenjohtajan kultainen mitali, vuonna 1933 Segrave-palkinto ja League of Youthin kultainen kunniamitali ja vuonna 1936 Royal Aero Clubin kultainen mitali. Women’s Engineering Society perusti hänen nimeään kantavan naisilmailijoille tarkoitetun stipendin vuonna 1941.
Johnsonille on pystytetty patsaita ja muistomerkkejä Hulliin vuosina 1974 ja 2016 sekä Herne Bayhin lähelle hänen kuolinpaikkaansa niin ikään vuonna 2016. Hänen mukaansa on nimetty muun muassa Sheffieldin yliopiston Amy Johnson Building, Royal Aeronautical Societyn vuotuinen naisista ilmailussa kertova luento, ja yksi KLM:n, yksi EasyJetin ja kaksi Norwegian Air Shuttlen lentokonetta.
Johnsonin mukaan nimetty KLM:n MD-11-kone.
Johnsonin patsas Herne Bayssa Thamesin estuaarin rannalla.
Johnson kertoo nuoruudesta ja ilmailusta.
Johnson keskustelee aviomiehensä kanssa ennen lähtöä ennätyslennolleen Kapkaupunkiin.
Populaarikulttuurissa

Johnsonin elämästä on kirjoitettu useita kirjoja. Niistä ensimmäinen, toimittaja Charles Dixonin kirjoittama Amy Johnson, Lone Girl Flier julkaistiin jo vuonna 1931, Johnsonin Australian-lennon jälkeisenä vuonna. Suurin osa hänestä kirjoitetuista kirjoista keskittyykin häneen lentäjänä ja erityisesti hänen lentomatkaansa Australiaan. Kattavimpia hänestä kirjoitettuja kirjoja on Constance Babington Smithin vuonna 1967 julkaistu Amy Johnson. Johnsonin syntymän satavuotispäivän kunniaksi vuonna 2003 julkaistiin Midge Gilliesin kirjoittama Amy Johnson – Queen of the Air.
Johnsonin tarina on myös filmatisoitu useaan otteeseen. Vuonna 1942 julkaistiin Herbert Wilcoxin ohjaama They Flew Alone (tunnettu myös nimellä Wings and the Woman), jossa Johnsonia esitti Anna Neagle. Laura Mulveyn ja Peter Wollenin ohjaama vuoden 1980 Amy!-elokuva tutkailee Johnsonin tarinan pohjalta sankarikuvaa. Vuonna 1984 julkaistussa Nat Crosbyn ohjaamassa elämäkerrallisessa Amy-elokuvassa pääosaa esittää Harriet Walter.
Johnson on ollut inspiraationa usealle musiikkiteokselle. Jo 1930-luvulla hänestä ja hänen saavutuksistaan tehtiin kymmenisen erilaista musiikkikappaletta, joista tunnetuimmaksi nousi Amy, Wonderful Amy. Muita hänestä kirjoitettuja kappaleita ovat Johnnie, Our Aeroplane Girl, A Lone Girl Flier ja Just Plain Johnnie. Myös Al Stewartin kappale Flying Sorcery kertoo hänestä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Amy Johnson Wikimedia Commonsissa
Johnson Intiassa vuonna 1930 Jason-koneensa kanssa.
Andrew McCarthy

| Andrew McCarthy |
| --- | --- |
 Andrew McCarthy vuonna 2010.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Andrew Thomas McCarthy
Syntynyt: 29. marraskuuta 1962 (ikä 61) Westfield, New Jersey, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, ohjaaja
Näyttelijä
Aktiivisena:  1983-
Aiheesta muualla
andrewmccarthy.com
IMDb
Elonet
Andrew McCarthy (s. 29. marraskuuta 1962 Westfield, New Jersey Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja ohjaaja.
McCarthy tunnetaan parhaiten rooleistaan elokuvissa Treffit Elmossa, Pretty in Pink – vaaleanpunainen unelma ja Alta nollan.
Adam Gaudette

| Adam Gaudette |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. lokakuuta 1996 (ikä 28) Braintree, MA, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  185 cm
Paino:  83 kg
Seura
Seura:  Ottawa Senators
Sarja:  NHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2018–
Aik. seurat:  Vancouver Canucks (NHL)   Utica Comets (AHL)   Chicago Blackhawks (NHL)   Toronto Marlies (AHL)   Springfield Thunderbirds (AHL)   St. Louis Blues (NHL)
NHL-varaus:  149. varaus, 2015 Vancouver Canucks
Adam Gaudette (s. 3. lokakuuta 1996 Braintree, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Ottawa Senatorsissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Gaudette laukoo oikealta.
Pelityyli

The Sports Forecaster -sivuston mukaan Gaudettella on erinomaiset hyökkäyspään vaistot ja hyvä runko. Hän osaa pelata monipuolisesti ja on käyttökelpoinen jokaisessa tilanteessa. Gaudette on myös joukkueelleen käänteentekevä pelaaja. Hänen tulisi kuitenkin hyödyntää kokoaan paremmin ja lisätä voimaa maksimoidakseen potentiaalinsa NHL-tasolla. Gaudettella on parannettavaa myös aloituksissa ja puolustuspelaamisessa.