stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Meters

| The Meters |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1966– 
Tyylilaji:  funk
Kotipaikka:   New Orleans, Yhdysvallat
Jäsenet:  George Porter Jr., basso   Joseph "Ziggy" Modeliste, rummut   Leo Nocentelli, kitara  
Entiset jäsenet:  Art Neville, koskettimet   Gary Brown, saksofoni   Glen, rummut   Cyril Neville, perkussiot   David Batiste Sr., koskettimet   Willie West, laulu   Russell Batiste Jr., rummut   Brian Stoltz, kitara   Page McConnell, koskettimet  
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Metersin Art Neville ja George Porter Jr. vuonna 2004.
The Meters on yhdysvaltalainen funk-yhtye New Orleansista.
Yhtye perustettiin vuonna 1965. Keskeiset jäsenet olivat kosketinsoittaja ja vokalisti Arthur 'Art' Neville, kitaristi Leo Nocentelli, basisti George Porter Jr. sekä rumpali Joseph 'Zig' Modeliste. Tunnetuimpia The Metersin levyjä ovat 1969 ilmestynyt instrumentaalilevy Look-Ka Py Py, jossa luodaan tietä 1970-luvun funkille, sekä Nevillen (ja taustalaulajien) laulua sisältävä Rejuvenation (1974), joka edustaa täyspainoista 1970-luvun funkia. Muista levyistä debyyttilevy sekä Fire on the Bayou (1975) ovat pidetyimmästä päästä. The Meters teki myös työtä eri artistien, kuten Paul McCartneyn, studioyhtyeenä. Yhtye ei koskaan saanut suurta suosiota, mutta on silti edelleen hyvin arvostettu. Yhtyeen musiikkia, etenkin rumpali Zig Modelisten komppeja, on myöhemmin samplattu ahkerasti hip hop -levyille.
Diskografia

The Meters (1969)
Look-Ka Py Py (1969)
Struttin' (1970)
Gabbage Alley (1972)
Rejuvenation (1974)
Fire on the Bayou (1975)
Trick Bag (1976)
New Directions (1977)
Here Come the Metermen (1986)
Good Old Funky Music (1990)
Uptown Rulers: The Meters Live on the Queen Mary (1992)
Fundamentally Funky (1994)
Fiyo at the Fillmore, Vol. 1 (2003)
Message from the Meters (2004)
Theagenes

Theagenes (m.kreik. Θεαγένης, Theagenēs, ”Jumalatarsyntyinen”) on antiikin kreikkalainen nimi, joka voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Theagenes Megaralainen (500-luku eaa.), Megaran tyranni
Theagenes Patraslainen (n. 160 jaa.), kyynikkofilosofi
Theagenes Rhegionlainen (500-luku eaa.), kirjailija ja varhainen Homeros-kriitikko
Theagenes Thasoslainen (400 eaa.), urheilija ja Olympian kisojen voittaja
Theagenes Thebalainen (300-luku eaa.), Theban joukkojen komentaja Khaironeian taistelussa
Theagenes (ajoitus tuntematon), historioitsija
Theagenes Knidoslainen (100-luku), grammaatikko, joka opetti Herodes Atticusta
Theagenes, toinen päähenkilö Heliodoros Emesalaisen romaanissa Etiopialainen kertomus (Aithiopika)
Theagenes Thasoslainen

Theagenes Thasoslainen (400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen urheilusankari. Hän voitti urheilu-urallaan enemmän kilpailuja kuin kukaan toinen antiikin ajan urheilija: yhteensä 1 400 kilpailua nyrkkeilyssä ja pankrationissa, joista merkittävimpinä kolmesti Olympian kisoissa ja Delfoissa Python kisoissa, yhdeksästi Nemeassa ja kymmenen kertaa Isthmiassa. Päälajissaan nyrkkeilyssä Theageneen kerrotaan olleen voittamaton 22 vuoden ajan.
The Press

The Pressin logo.
The Press on päivittäin ilmestyvä sanomalehti, jota julkaistaan Christchurchissa Uudessa-Seelannissa. Sen omistaa Stuff Ltd. Vuonna 2019 lehden levikki oli noin 37 000.
Lehden ensimmäinen numero julkaistiin 25. toukokuuta 1861. Lehden perusti poliitikko James FitzGerald.
Aiheesta muualla

The Pressin verkkosivut (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta The Press Wikimedia Commonsissa
Teivo Stayers

Teivo Stayers (lyh. TeSt) on vuonna 1987 perustettu tamperelainen kestävyysjuoksuun erikoistunut juoksuseura.
Teivo Stayers järjestää joka talvi Teivocupin, johon kuuluu kuusi osakilpailua. Muita seuran järjestämiä kilpailuja ovat Teivocooper, johon kuuluu viisi osakilpailua ja se juostaan Teivon Raviradalla sekä polkujuoksu Teivo Trails, johon kuuluu kolme osakilpailua ja se juostaan syyskesäisin Teivaalanharjun maastossa.
Seuran jäsenmäärä oli parhaimmillaan n. 200, mistä sittemmin vähentynyt kymmeniin.
Menestyneimpiä Teivo Stayersia edustaneita juoksijoita ovat muun muassa Santtu Mäkinen ja Teppo Syrjälä, joka voitti 3 000 metrin estejuoksussa SM-pronssia vuonna 2006 ja on osallistunut Kalevan kisoihin useita kertoja.
Seuraennätyksiä

Seuraennätyksiä:
1 500 m: 3.52,29 (Teppo Syrjälä 30. toukokuuta 2004 Tampere)
5 000 m: 13.59,88 (Santtu Mäkinen 2. syyskuuta 2000 Helsinki)
10 000 m: 29.20,03 (Santtu Mäkinen 8. elokuuta 1999 Seinäjoki)
maraton: 2.18.58 (Vesa Erojärvi 24. huhtikuuta 2005 Hampuri)
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Seuran vanhat kotisivut
Teivocupin tilastosivut
Harmaat sudet

Harmaat sudet tai harmaasudet (turk. Bozkurtlar) on turkkilainen nationalistinen järjestö, joka on toiminut 1960-luvun lopulta lähtien. Sen ideologiaa on kuvattu äärikansallismieliseksi ja uusfasistiseksi. Järjestöllä on läheiset yhteydet Kansallismieliseen toimintapuolueeseen (MHP). Se on MHP:n puolisotilaallinen tai terroristisiipi. Yhdysvallat ja Euroopan unioni eivät kuitenkaan määrittele Harmaita susia terroristijärjestöksi. Harmaiden susien perustaja oli eversti Alparslan Türkeş (1917–1997), joka johti myös MHP:tä.
Harmaat sudet osallistuivat vuosina 1976–1980 Turkin poliittisiin väkivaltaisuuksiin, joissa kuoli yli 5 000 ihmistä. Väkivaltaisuudet johtivat vuoden 1980 sotilasvallankaappaukseen. Harmaat sudet tappoivat yli sata aleviittiä Maraşin verilöylyssä vuonna 1978. Järjestön on epäilty toteuttaneen myös Taksim-aukion verilöylyn vuonna 1977. Paavi Johannes Paavali II:n murhaa yrittänyt Mehmet Ali Ağca oli Harmaiden susien jäsen.
Harmaat sudet kannattaa panturkkilaisuutta. Järjestön jäseniä on taistellut Vuoristo-Karabahin sodassa azerien puolella ja Tšetšenian sodissa tšetšeenien puolella. He tukivat Azerbaidžanin vallankaappausyritystä vuonna 1995. Järjestö toimii myös Euroopassa asuvien turkkilaisten keskuudessa. Harmaat sudet on jäsenmäärältään Saksan suurin äärioikeistolainen järjestö. Sillä uskotaan olevan yhteyksiä Turkin niin sanottuun ”syvään valtioon”, eli oletettuihin Turkin poliittisen järjestelmän taustalla toimiviin demokratianvastaisiin elementteihin, kuten tiedustelupalveluun, armeijaan ja mafiaan sekä aiemmin myös Counter-Guerrillaan, joka oli Operaatio Gladion turkkilainen haara.
Vuonna 2016 Harmaiden susien jäseniä on taistellut Syyrian sisällissodassa Vapaan Syyrian armeijan puolella. Järjestö suhtautuu vihamielisesti kurdeihin ja armenialaisiin sekä kieltäytyy jyrkästi tunnustamasta armenialaisten kansanmurhaa.
Saksassa arvioidaan olevan 2016 noin 10 000 harmaiden susien jäsentä, joista Baijerissa 1200. Ryhmä on osallistunut entistä aktiivisemmin kurdien vastaiseen aktivismiin, kuten joukkotappeluihin kurdien tilaisuuksissa.
Giovanni Melis Fois

Giovanni Melis Fois (7. lokakuuta 1916 – 3. syyskuuta 2009) oli katolisen kirkon italialainen piispa. Hän syntyi Sorgonossa ja sai vihkimyksen papiksi 13. elokuuta 1939 sekä piispaksi 28. heinäkuuta 1963. Hän toimi Ampurias e Tempion (1963–1970) ja Nuoron (1970–1992) hiippakuntien piispana.
Aiheesta muualla

Catholic-hierarchy.org: Bishop Giovanni Melis Fois (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Mario Ghiga | Ampurias e Tempion piispa 1963–1970 | Seuraaja: Carlo Urru |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Giuseppe Melas | Nuoron piispa 1970–1992 | Seuraaja: Pietro Meloni |
Tekolampi (Mäntyharju, Vääränjärvi, pohjoinen)

| Tekolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°09′22″N, 27°01′46″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Repoveden–Tihvetjärven valuma-alue (14.98)
Laskuoja:  oja Vääränjärveen 
Järvinumero:  14.982.1.047
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  yli 85 m  
Pituus:  170 m  
Leveys:  160 m  
Rantaviiva:  0,573 km  
Pinta-ala:  1,879 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiTekolampi 
Tekolampi  on Etelä-Savossa Mäntyharjulla  Vekarajärven lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 170 metriä pitkä, 160 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,9 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Repoveden–Tihvetjärven valuma-alueella (14.98), jonka Naarajärven–Vääräojan valuma-alueeseen (14.982) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on yli 85 metriä mpy.
Fruška goran kansallispuisto

| --- | --- |
Sijainti:   Serbia
Lähin kaupunki:  Šid, Sremska Mitrovica, Ruma ja Inđija (eteläosassa) Novi Sad, Sremski Karlovci, Beočin ja Backa Palanka ja  Itä-Kroatian Ilok (vuorten pohjoispuolella)
Pinta-ala:  250 tai 266,72 km²
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  serb. Национални парк Фрушка гора
Tyyppi:  Kansallispuisto 
Perustettu:  1960
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Fruška goran kansallispuisto (serb. Национални парк Фрушка гора) on luonnonsuojelualue ja kansallispuisto Pannonian kauden loppuvaiheen tuliperäisellä tasangolla sijaitsevalla Fruška goran vuorialueella Vojvodinan provinssissa, Pohjois-Serbiassa.
Tonavan ja Sava-joen välisellä alueella Sremin eteläosassa sijaitseva Fruška gora on yksi viidestä Serbian kansallispuistosta. Puisto on 80 kilometriä pitkä ja 12–15 km leveä ja on maan sekä suurin että vanhin kansallispuisto. Kokonaispinta-alaltaan 26 672 hehtaarinen suojelualue on korkeimmillaan 538 metriä merenpinnasta ja noin 23 000 hehtaarin verran sitä kattavat metsämaat. Fruška goran kansallispuiston johtokunnan kotipaikka on Novi Sadin esikaupungissa Sremska Kamenicassa.
Vuonna 1960 Serbian kansalliskokous asetti erityislailla silloisen Fruška goran kansallisen retkialueen erityissuojeluun julistamalla sen kansallispuistoksi pysyvän suojelun takaamiseksi. Aktiivisen suojelun alue kattaa 27 762 hehtaaria. Fruška goran kansallispuistolle hyväksyttiin joulukuussa 2014 Brysselissä Euroopan kestävän matkailun peruskirja (ECST) eli pätevyys ympäristöllisesti kestävän matkailun edistämiseen. Kansallispuisto on Europarcin eli Euroopan luonnon- ja kansallispuistoliiton jäsen.
Fruška gora inspiroi monia suuria runoilijoita kuten Branko Radičevićia, Jovan Jovanović Zmajia, 1800-luvun suurimmaksi serbilaiseksi naisrunoilijaksi kutsuttua Milica Stojadinović Srpkinjaa, kirjailijaa Dositej Obradovićia, runoilijaa ja guslaria Filip Višnjićia ja kapinajohtajaa Karađorđea. Vuosina 2004–2006 Serbian Radio-televizija kuvasi kansallispuistossa kohtauksia serbialaiseen komediasarjaan ”Stižu dolari” (suom. "Dollarit tulevat").
Nimi

Geologiset ja paleontologiset tutkimukset osoittavat, että Vojvodinan ainoalle vuorelle Fruška goralle on muodostunut monia luonnonhistoriallisia kasvi- ja eläinfossiileja, joten muinaisina aikoina Fruška goraa kutsuttiin ”Alma Mons”iksi (latinaksi Alma Mons eli ravitseva tai hedelmällinen vuori). "Gora" on vanha serbialainen sana vuorelle, kun taas "Fruška" tulenee vanhasta serbialaisesta sanasta tai frankkilaisille tarkoitetusta etnonimestä  Franak, jolloin "frankkivuori" osoittaa, että frankit asuivat täällä tai hallitsivat tätä aluetta törmättyään Rooman valtakuntaan. Joidenkin mukaan vuoren nimi Frankan tulee vanhasta slaavilaisesta tai sloveenialaisesta nimestä ”Frug” (Franke) ja sen adjektiivi ”Fruški” tarkoittaa frankkien läsnäoloa tai Frankkien valtakuntaa. Joidenkin lähteiden mukaan nimen Fruška goran sisältämää etnisen Frugin adjektiivimuoto tarkoittaa "roomalaista" ja siten tämän vuoren nimi säilyttää muiston etnisestä yhteisöstä, joka katosi kauan sitten.
1500- ja 1700-luvuilla barokin ja keskiaikaisen Serbian Moravan arkkitehtuurikoulun kehittämään tyyliin rakennettujen, rikkaista kirjastoista ja freskoista tunnettujen pyhäkköjen ja palvontapaikkojen runsauden vuoksi Fruška goraa kutsutaan myös "Pyhäksi vuoreksi" tai "Serbian Atokseksi”. Vuoren laaksoissa oli 35 serbialaista ortodoksista luostaria, joista 16 on säilynyt sotien ryöstöistä ja hävityksestä. Tiedemiehet kutsuvat Fruška goraa sen ainutlaatuisten ja erittäin lukuisten fossiilisten jäännösten ansiosta ”geologisen tai maantieteellisen menneisyyden peiliksi” ja itse serbit joskus kulttuurisen ja henkisen menneisyyden peiliksi tai nimellä ”Serbian jalokivi”.
Historia

Vuoteen 1948 asti Fruška goran metsiä hoidettiin talousmetsinä. Vuonna 1949 Pannonian tasangolla sijaitsevan Fruška goran alueen erityisen tärkeyden vuoksi Serbian kansantasavallan hallitus perusti organisaation "Narodno izletište Fruška gora" (suom.:Kansallinen Fruška goran retkialue), jonka tehtävänä oli parantaa tätä kompleksia piknikalueena ja lomakeskuksena. Se julistettiin kansallispuistoksi vuonna 1960 pysyvän suojelun takaamiseksi.
Vuonna 1962 SAP Vojvodinan johtokunta määritteli Fruška Goran kansallispuiston rajat ja hyväksyi suunnitelman puiston järjestelyjä varten. Kansallispuiston kokonaispinta-ala oli 24 302 hehtaaria ja vaikutusalueen alla oleva alue, joka sisälsi sen laajemman ympäristön ja asutuksen, oli 45 000 hehtaaria. Vuonna 1977 SAP Vojvodinan yleiskokous hyväksyi uuden Fruška Goran kansallispuistoa koskevan lain, jonka mukaan vuoden 1960 lainmukainen kansallispuiston asema säilytettiin, mutta uudet säännökset tarjosivat pysyvän suojan ja parannuksia Fruška Goran kansallispuiston luonnonarvoihin. SAP Vojvodinan johtokunta teki vuonna 1977 annetun lain perusteella myös päätöksen kansallispuiston uusien rajojen määrittämiseksi, jonka mukaan rajoja laajennettiin 25 393 hehtaariin.
Kuvaus > Luostarit

Fruška goran laaksoissa oli aikoinaan jopa 35 Serbian ortodoksista luostaria, jotka Brankovićin hallitsijasuku rakennutti jatkaen Nemanjićin kuninkaiden kulttia. Ne tunnettiin erityisesti arkkitehtuuristaan, kirjastoistaan ja freskoistaan, mutta niitä tuhoutui sodissa ja valloituksissa. Nykyään Fruška Goralla on 16 tai 17 ortodoksista luostaria: Petkovican, Rakovacin, Velika Remetan, Divšan (tunnetaan myös: Đipša), Novo Hopovon, Staro Hopovon, Jazakin, Mala Remetan, Grgetegin, Beočin, Privina Glavan, Šišatovacin, Kuvežedinin, Vrdnik-Ravanican (tunnetan myös Mala Ravanica) ja Sveta Petka–Šidin luostarit. Niistä Šišatovacin, Novo Hopovon, Vrdnik - Ravanican, Beočinin, Privina Glavanin ja Jazakin luostarit kärsivät edelleen Naton vuoden 1999 ilmailupommitusten seurauksena saaduista tuhoista.
Fruška Goran luostarit ovat suuren joukon Serbian historian merkittävien henkilöiden hautapaikkoja ja pyhimyksien pyhäinjäännösten koti. Petkovicassa ovat Pyhän Petkan ja Novi Hopovossa Pyhän Theodore Tyronin jäännöksiä, Grgetegin luostariin on haudattu pappi ja historioitsija Ilarion Ruvarac. Tuhoista selvinneeseen Krušedolin luostariin on haudattu kuuluisia serbejä, kuten patriarkka Arsenij Čarnojević,metropoliitta Isaija Đaković, arkkipiispa Arsenije IV Jovanović Šakabenta, monarkki Đordje Branković, Serbian voivodi ja Vojvodinan ensimmäinen voivodi Stevan Šupljikac, kuningas Milan Obrenović IV ja Serbian ruhtinaskunnan prinsessa Ljubica Vukomanović. Nuorimpaan, Jazakin luostariin on haudattu vaatimattomuutensa ansiosta "heikoksi" kutsuttu Stefan Uroš V.
Kaikki Fruška goran luostarit julistettiin kulttuurimuistomerkeiksi vuonna 1990 ja ne ovat sekä valtion että Unescon suojelemia maailmanperintökohteita.
Kuvaus > Luolia

Fruška gorassa on kolme luonnollista luolaa. Niistä ”Grgurevačka pećina” muodostui mesotsooisella maailmankaudella triasjaksona esiintyneen kalkin liukenemisen johdosta pystysuoraan kanavaan ja sen muoto muistuttaakin enemmän kuoppaa kuin luolaa. Geologisen rakenteensa vuoksi se luokitellaan luolaksi. Kun tämä luola löydettiin vuonna 1961, sillä oli syvyyttä noin kuuden metrin verran ja veden aiheuttaman eroosion johdosta jo olemassa oleva halkeaman laajentuminen jatkui 13,5 metrin syvyyteen. Nykyisin luola on neljä metrin levyinen noin kuuden metrin syvyyteen saakka ja tämän jälkeen 10–11 metrin syvyyteen saakka se kapenee niin, että alaosalla on enää 60 senttimetriä leveyttä. Luonnollisia luolia ovat myös Ležimirska-kylässä löytynyt 20 metrin syvyinen ”Slobina Ležimir” ja luola Dubočaš-puron lähteellä. Muut, mm. Perina Pećina, vanha louhosluola lähellä Stari Hopovon luostaria ja sekä kaksi Dumbovossa että kaksi lähellä Rakovacin luostaria, luotiin keinotekoisesti joko kaivostöiden tai munkkien veistämänä.
”Rakovačka pećina” tai myös ”Pećina Beli Majdan”-luola Rakovačkassa sijaitsee vanhassa Beli Majdan-louhoksessa. Sen suuri kammio on noin neljän metrin korkuinen ja se syntyi vuoteen 1937 saakka kestäneen kaoliinigraniitin eli valkoisen koristekiven louhinnan seurauksena. Kiviä käytettiin useimmiten talojen perustuksissa, sekä hautakivien että luultavasti läheisen Rakovacin luostarin rakentamiseen ja kauneutensa ja laadun vuoksi sitä vietiin jopa Wieniin. Luolan kammio on 3-4 metrin korkuinen, sisäänkäynti on useita kymmeniä metrejä leveä ja ulottuu yhtä syvälle. Koko kompleksin mitat ovat vaikuttavia ja ainutlaatuisia Fruška goran alueella. Luolan vieressä maapinnassa on aukko, josta tulee lämmintä ilmaa, mikä on erityisen havaittavissa kylmempinä päivinä.
”Perina pećina”-luola sijaitsee syvän metsän piilossa lähellä Stari Ledinciä ja Popovičaa ja se oletettavasti edustaa jäännettä jostain vanhasta kaivoksesta. Paikalliset ihmiset sanoivat, että aikoinaan oli mies nimeltä Pera, joka omisti kaivoksen, kun taas toisten mukaan sama Pera kuoli siinä luolassa. Legenda vuodelta 1820 kertoo, että rikas kauppias maksoi joillekin ihmisille, jotta he kaivaisivat tämän noin 15 metriä korkuisen luolan. Sisäänkäynti on niin kapea, että tavallinen ihminen tuskin mahtuu siitä läpi. Sen jälkeen luola haarautuu kahteen noin 70 metrin pituiseen tunneliin, jotka molemmat laskeutuvat lievään rinteeseen.
Tähän mennessä Fruška gorasta löydettyjen seitsemän luolan määrää ei vielä pidetä lopullisena.
Kuvaus > Viljelyä

Fruška goran regeneroiduilla pelloilla kasvatetaan kasveja, jotka vaativat enemmän kosteutta, kuten vehnää, sokerijuurikasta, auringonkukkaa, maissia, soijapapuja ja vihanneksia. Samoin muinaisen Pannonian meren viljavien maisemien hedelmällinen maa, runsas vesistö, lievästi aaltoilevat rinteet ja leuto ilmasto ovat suoituisia olosuhteita viinitarhoille. Viininviljelyn alku nykypäivän Serbian alueella liittyy Fruška Goraan, jonka ensimmäinen viiniköynnös istutettiin vuonna 232 Sirmiumissa, nykyisessä Sremska Mitrovicassa syntyneen Rooman keisarin Marcus Aurelius Probuksen kautena. Alueen vanhin viinitila on vuodesta 1830. Fruška goran heimotyyppiset viiniköynnökset antavat pohjoislaatuisia laatuviiniä, joista osaa voidaan verrata Reinin, Moselin ja Ranskan viineihin. Fruška goran tunnetuimpia ovat kuohuviini Kovačević ja viinit Riesling Fruška Gora, Riesling Italico, Rhein Riesling, Župljanka, Traminer, Frankovka, Plemenka, Silvanac Zeleni, Portogizer, punaviini "Pino Nouar" ja maustettu Bermetti.
Kuvaus > Eläimistö

Fruška Goran metsät ja niityt tarjoavat luonnollista elinympäristöä monille hyönteisille, 280 selkärankaiselle, 23 sammakko- ja matelijalajille, 211 lintu- ja 60 nisäkäslajille. Fruška Gorassa elää runsaasti erilaisia villieläimiä, koska puistossa ei ole salametsästystä. Fruška goran yksittäisissä osissa esiintyy todella tiheää metsäerämaata, jossa asuu peuroja, metsäkauriita, villisikoja ja myös pienriistaa. Suurin osa niistä on alkuperäislajia metsästysalueella kasvatettuja kuusipeuroja ja mufloneja lukuun ottamatta.
Tällä vuorella asuvista lintulajista tunnetuimmat ovat tikkaselvennä, viitatiainen ja mustahaikara. Korppien, metsäkyyhkyjen, pikkukiljukotkien, aavikko-, haara-, sirovarpus- ja mehiläishaukkojen asema on merkittäväselvennä ja harvinaisimpia ja samalla uhanalaisimpia ovat keisarikotka ja pikkukotka. Täällä on 23 sammakko- ja matelijalajia. Erittäin harvinainen laji on tulisalamanteri, joista viimeinen löytö on jopa 35 vuotta vanha.milloin? Fruška goran ainoa myrkyllinen ja myös erittäin harvinainen käärme on kyy. Lisäksi vuorella on nisäkäslajia 16 heimosta ja 42 suvusta. Hyönteislajeista täällä löytyy Balkanin purokorentolajia ja unkarilainen maaperäkuoriainen.selvennä Pienistä nisäkkäistä esiintyy runsaasti siiseleita, unkarinsokkohiiriä ja vaivaispäästäisiä, suurista nisäkkäistä tärkeimmät ovat sakaali, saksanhirvi ja metsäkauris. Harvinaisista ja uhanalaisista nisäkäslajeista Fruška goralla elää villikissa, kivinäätä ja pähkinähiiri. Fruška Goran nisäkkäiden kokonaismäärästä 38 lajia on suojattu luonnollisina harvinaisuuksina.
Kalaa esiintyy vain kymmenkunnan alkuperäislajin verran keinotekoisissa vesimuodostumissa, koska Fruška goralla esiintyvät lukuisat purot ja virrat ovat pieniä ja epävakaita ja kesän aikana ne usein kuivuvat.
Puiston legenda

Sremin asukkaat selittävät Fruška goran kauneuden muinaisella legendalla, jonka mukaan ”kun Jumala loi maailman, Srem nukahti ja palasi pahoittelemaan vasta seuraavana päivänä. Jumala oli tuolloin kuitenkin jo jakanut kaiken, joten hänellä ei ollut muuta vaihtoehtoa, kun luovuttaa Sremille palanen paratiisia. Siksi Sremin uskotaan olevan paratiisi”.
Aiheesta muualla

Fruška gora NP
Nacionalni park Fruška gora
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pannonianmeren saaret
Suboticki bulevardi ja taustalla Fruška Gora -vuori.
Serbian ortodoksisen kirkon luostareita Fruška Gorassa
Popovičko-järvi
Dumbovački-vesiputous
Fruška goran Rakovačkan kaivos
Näkymä Bukovacin maaseudulle
Taulakääpä (Fomes fomentarius) on kääpä, jonka itiöemät kehittyvät kuolleille tai heikentyneille eläville lehtipuille. Se on jopa 50 cm leveä ja 25 cm paksu. Noin 2 mm:n paksuisen kovan ruskehtavan kuoren alla on huokoinen sisus, josta ennen tulitikkujen yleistymistä valmistettiin taulaa, johon vangittiin kipinä ja jota käytettiin sytykkeenä.
Peuroja Fruška gorassa