stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uskonto Kuopiossa
Protestantismi > Luterilaisuus > Evankelis-luterilainen kirkko

Kuopiosssa toimii kuusi evankelis-luterilaista seurakuntaa, jotka kuuluvat Kuopion tuomiorovastikuntaan. Kuopiossa toimivia seurakuntia ovat tuomiokirkkoseurakunta, Alavan seurakunta, Järvi-Kuopion seurakunta, Kallaveden seurakunta, Männistön seurakunta ja Puijon seurakunta. Nämä seurakunnat muodostavat yhdessä Kuopion seurakuntayhtymän.
Kuopio toimii myös Kuopion hiippakunnan keskuspaikkana. Hiippakunnan tuomiokapituli sijaitsee Kuopiossa.
Protestantismi > Luterilaisuus > Herätysliikkeet

Kuopio kuuluu Pohjois-Savon herännäishenkiseen herätysliikealueeseen. Liikkeellä onkin Kuopiossa kohtalaista kannatusta. Muita Kuopiossa toimivia herätysliikkeitä ovat vanhoillislestadiolaisuus ja kansanlähetys.  Herännäisyyden piirissä Kuopiossa toimivia Herättäjä-Yhdistyksen paikallisosastoja ovat Karttulan, Nilsiän, Säyneisten ja Kuopion paikallisosastot.
Viidennen herätysliikkeen piirissä Kuopio toimii Pohjois-Savon Kansanlähetyksen keskuspaikkana. Kansanlähetyksellä on Kuopiossa oma Lähetyskoti. Myös Kansan Raamattuseura järjestää Kuopiossa tilaisuuksia. Kansan Raamattuseuran keskuksena toimii Sanan Kulma Kuopion keskustan tuntumassa. Vanhoillislestadiolaisuuden piirissä Kuopiossa toimii Kuopion ja ympäristön rauhanyhdistys. Esikoislestadiolaisuuden piirissä Kuopiossa on esikoisten sekä esikoislestadiolaisten toimintaa.
Protestantismi > Luterilaisuus > Muut luterilaiset kirkot

Suomen evankelisluterilaisella lähetyshiippakunnalla on Kuopiossa Pyhän Pietarin luterilainen seurakunta, minkä lisäksi entisen Riistaveden kunnan alueella toimii oma kappeliseurakuntansa.
Protestantismi > Helluntailaisuus

Helluntailaisuuden piirissä Kuopiossa toimii Kuopion helluntaiseurakunta, johon kuuluu yli 1 100 jäsentä. Muita Kuopiossa toimivia helluntaiseurakuntia ovat Kuopion Tukikohta-seurakunta ja Nilsiän helluntaiseurakunta. Helluntailiike saapui Savon alueelle 1910-luvulla ja Kuopioon vuonna 1912. Kuopiossa työtä johti Pekka Brofeldt, mutta työ hiipui kun Brofeldt muutti pois vuonna 1919. Vuonna 1926 William Uotinen tuli saarnaajaksi Kuopioon ja Kuopion helluntaiseurakunta järjestäytyi uudelleen vuonna 1927. Seurakunta kasvoi runsaasti 1930-luvulla ja parhaimpina vuosina kastettiin yli 200 jäsentä. Uotisen kauden lopussa, vuonna 1937, seurakuntaan kuului noin 700 jäsentä. Kuopion helluntaiseurakunnasta tuli tähän aikaan useita helluntailiikkeen keskeisiä saarnaajia.
Katolinen kirkko

Roomalaiskatolisen kirkon piirissä Kuopiossa toimii Pyhän Joosefin katolinen seurakunta. Seurakunta kuuluu Helsingin katoliseen hiippakuntaan. Katolinen seurakunta kokoontuu Männistön kaupunginosassa sijaitsevassa Pyhän Joosefin kirkossa.
Ortodoksinen kirkko

Konstantinopolin patriarkaattiin kuuluvan Suomen ortodoksisen kirkon alaisuudessa Kuopiossa toimii Kuopion ortodoksinen seurakunta. Seurakunnan sekä Kuopion ja Karjalan hiippakunnan pääkirkko on Pyhän Nikolaoksen katedraali. Kirkko on valmistunut vuosina 1902–1903 ja sen on suunnitellut rakennusmestari Aleksander Isakson.
Kulttuuri > Tapahtumat

Kuopiossa on järjestetty useita kristillisiä suurtapahtumia. Herätysliikkeiden tapahtumista Kuopio on isännöinyt vanhoillislestadiolaisten Suviseuroja kahdesti vuosina 1948 ja 1957. Herännäisten valtakunnalliset Herättäjäjuhlat on järjestetty kaupungissa neljä kertaa vuosina 1910, 1938, 1959 ja 1989. Herättäjäjuhlat on järjestetty myös viisi kertaa tuolloin itsenäisessä Nilsiässä vuosina 1906, 1920, 1952, 1985 ja 2017 sekä Karttulassa vuonna 1902. Kansanlähetyspäivät on järjestetty Kuopiossa kaksi kertaa vuosina 1973 ja 2004. Vapaakirkollisten kesäjuhlat on järjestetty Kuopiossa kahdeksan kertaa vuosina 1981, 1991, 1994, 1998, 2002, 2007, 2013 ja 2019.
Pyhän Nikolaoksen katedraali.
Krimin tataarit

Krimin tataarit (krimintat. qırımtatarlar), tai krimiläiset (krimintat. qırımlılar), ovat turkkilainen kansa, jonka kotimaa on Ukrainalle kuuluva Krimin niemimaa. Heitä elää myös suurina määrinä ympäri Eurooppaa, Aasiaa ja Pohjois-Amerikkaa. Vanhastaan Krimin tataarit puhuvat krimintataarin kieltä, joka luokitellaan nykyään uhanalaiseksi kieleksi. Krimin tataarit puhuvat äidinkielensä sijasta yhä enenevissä määrin venäjää ja ukrainaa.
Krimin tataarit ovat geneettisesti ja kielellisesti eri kansaa kuin Volgan ja Siperian tataarit (kaksi muuta tataari-pääryhmää). Heillä on kuitenkin osittain yhteiset ”tataarilaiset juuret”, viitaten Kultaisen ordan aikaisiin kiptšak-tataareihin.
Krimin tataarit jaetaan kolmeen heimoon. 55 % Krimin tataareista kuuluu tat-heimoon, joka asutti Krimin vuoristoista osaa ennen vuotta 1944. 30 % kuuluu yalıboylu-heimoon, jonka perinteinen asuinalue sijaitsee niemimaan eteläosassa ja 15 % kuuluu noğay-heimoon, joka aikaisemmin eli Krimin aroilla. Tat- ja yalıboylu-heimojen piirteet ovat länsimaalaisia, kun taas noğay-heimolle on tyypillistä keskiaasialaiset piirteet.lähde?
Historia

Ensimmäiset Krimin turkkilaisiin kansoihin kuuluneet asukkaat olivat hunneja, jotka valloittivat alueen 400-luvulla. Myöhempinä vuosisatoina hunneja seurasivat useat muut paimentolaiskansat. 600-luvun loppuun mennessä Krimistä oli tullut osa kasaarien valtakuntaa ja sen myöhemmin hajotessa alueelle tulivat petsenegit, jotka asettuivat alueelle 900-luvulla. Petsenegejä puolestaan seurasivat kiptšakit, jotka hallitsivat aluetta parin vuosisadan ajan. Kiptšakkien kieli jätti vaikutteita nykyiseen Krimin tataarin kieleen.
Tšingis-kaanin johtamat mongolit valloittivat Krimin 1240-luvulla ja suuren Mongolivaltakunnan hajottua Krimistä tuli osa Kultaista ordaa. Kultaiseen ordaan ja sitä kautta Krimille levisi islam ja valtakunta myös turkkilaistui. Krimin tataarit tuli terminä käyttöön 1200-luvulla. Kultainen orda hajosi edelleen kun Hacı Giray yritti epäonnistuen saada johtajuuden käsiinsä, mutta päätyikin pakenemaan Krimille. Krimillä hän perusti Krimin kaanikunnan vuoden 1428 paikkeilla. Kaanikunnan alueisiin kuului nykyisen Krimin lisäksi myös alueita eteläisestä Ukrainasta. Krimin kaanikunta tunnusti Ottomaanien ylivallan alueella sopimuksella, jonka allekirjoitti kaani Mengli Giray I vuonna 1475.
Historia > Kohtaamiset Venäjän kanssa

Tulevina vuosisatoina Krim oli merkittävä tekijä valtakamppailussa Venäjän ja Ottomaanien välillä Krimin toimiessa puskurina näiden kahden välillä estäen Venäjän laajentumisen etelään. Ottomaanien nimellinen ylivalta Krimin kaanikuntaan nähden päättyi vuonna 1774 solmittuun Kutšuk Kainardžin rauhansopimukseen. Venäjä liitti Katariina Suuren johdolla sisäisiin vaikeuksiin ajautuneen kaanikunnan itseensä vuonna 1783. Venäjän keisarikunta yritti aktiivisesti venäläistää aluetta, mikä johti tataarien sortoon ja suureen muuttoliikkeeseen nykyiseen Turkkiin. 1860-luvulle mennessä tataarit olivatkin menettäneet enemmistöasemansa Krimillä. Krimin tataarit ylläpitivät 1700-luvun loppupuolelle saakka massiivista orjakauppaa Ottomaanien valtakunnan ja Lähi-idän kanssa ja veivät noin 2 miljoonaa orjaa Venäjältä ja Ukrainasta vuosina 1500–1700.
Historia > Neuvostoliiton aikana

Krimin tataarien kansallinen liikehdintä sai alkunsa 1900-luvun alussa. 1910-luvulla syntyi useita tataarien vapautukseen tähtääviä maanalaisia liikkeitä. Venäjän vallankumouksen yhteydessä vuonna 1917 nämä liikkeet nousivat tataarien johtoon. Marraskuussa 1917 pidettiin Krimillä paikalliset parlamenttivaalit , jotka johtivat Krimin demokraattisen tasavallan itsenäisyysjulistukseen. Bolševikit kuitenkin kukistivat tasavallan lyhyiden yhteenottojen jälkeen. Venäjän sisällissodan yhteydessä Krim vaihtoi usean kerran omistajaa valkoisten ja punaisten välillä. Punaiset veivät voiton ja he perustivat vuonna 1921 Krimin autonomisen neuvostotasavallan. Krimin tataarien älymystö hävitettiin lähes tyystin puhdistuksissa 1920–1930-luvuilla.
Toisen maailmansodan sytyttyä ja Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon vuonna 1941 saksalaiset valloittivat Krimin saman vuoden syksyyn mennessä. Neuvostoliiton joukot valloittivat alueen takaisin vuonna 1944. Toukokuussa 1944 koko Krimin tataariväestö pakkosiirrettiin Keski-Aasiaan ja Siperiaan syytettynä saksalaismielisyydestä. Kuljetusten huonot olosuhteet johtivat lähes puolen kuljetettavista kuolemaan jo matkalla. Perilläkään olot eivät olleet paljon paremmat. Samaan aikaan todisteita tataarien olemassa olosta hävitettiin Krimillä. Paikannimet venäläistettiin ja alueelle muutettiin venäläisiä uudisasukkaita.
Krimin tataarien kansallinen liike heräsi taas vuonna 1956, jolloin alettiin vaatia paluuoikeutta Krimille. Neuvostoliittolaiset viranomaiset eivät kuitenkaan kiinnittäneet asiaan huomiota ennen 1980-luvun vapaamman politiikan aikaa. Mitään ei kuitenkaan tapahtunut tällöinkään, jolloin Krimin tataarien johto alkoi vuodesta 1989 kannustaa tataarien takaisinmuuttoa laittomasti. Myöhemmin suuri osa karkotetuista on palannut jälkeläisineen kotimaahansa. Voimakkaimmillaan Krimin tataarien paluumuutto Uzbekistanista, Venäjältä, Tadžikistanista, Kazakstanista ja Kirgisiasta oli vuosina 1989–1992, mutta heikkeni sen jälkeen Ukrainan talouskehityksen jouduttua vaikeuksiin. Krimin tataarit suosivat muiden aiemmin karkotettujen tavoin maaseutupaikkakuntia paluumuuttonsa kohteena Ukrainassa. Ukrainan itsenäistyessä takaisin muuttaneet tataarit ovat ajautuneet konfliktiin useampaan otteeseen Ukrainan ja Venäjän välillä. Tataarit kannattavat pääasiassa Krimin pysymistä osana Ukrainaa, kun taas alueen venäläisenemmistö kannattaa liittymistä Venäjään.
Nykytilanne

Vuoden 2001 Ukrainan väestönlaskennassa 248 400 maan asukkaista ilmoitti olevansa Krimin tataareja, mikä oli 0,5 % Ukrainan kokonaisväkiluvusta. Suurin osa on uskonnoltaan muslimeita. Krimin lounaisosassa sijaitsevan Sevastopolin kaupunkipiirin alueella krimintataareja oli vuonna 2001 noin 1 800. Krimin tataarien vuonna 1991 keskusjärjestö on nimeltään Krimin tataarien kansan medžlis, jonka puheenjohtaja oli vuoteen 2013 saakka Mustafa Cemilev, jonka jälkeen virkaa on hoitanut hoitaa Refat Tšubarov.
Varsin tuoreina paluumuuttajina Ukrainan Krimin tataarien kielitaidossa venäjä oli selvästi ukrainaa osatumpi kieli. Ukrainassa asuneet Krimin tataarit taisivat venäjää vuoden 2001 väestönlaskennassa kertomansa mukaisesti selvästi yleisemmin (noin 85 % sujuvasti) kuin Ukrainan ukrainalaiset kertoivat itsestään (noin 68 %). Silti äidinkielekseen venäjän ilmoitti vain 6,1 prosenttia Ukrainan Krimin tataareista.
Noin 150 000 Krimin tataaria elää vielä Keski-Aasiassa, pääasiassa Uzbekistanissa. Arviolta viisi miljoonalla Turkin asukkailla on krimintataarisukujuuret. Merkittävä Krimin tataarien asuinalue on myös Dobrudžan alue, jonka Romanian puoleisessa osassa elää 30 000 Krimin tataaria ja Bulgarian puoleisessa osassa noin 15 000. Pienempiä krimintataarivähemmistöjä elää myös muun muassa Latviassa, Valko-Venäjällä, Venäjällä ja Puolassa.lähde?
Nykytilanne > Venäjän miehitys 2014–

Venäjän miehitettyä Krimin tuhannet Krimin tataarit pakenivat miehittämättömän Ukrainan puolelle. Toukokuussa 2014 heitä arvioitiin olevan Ukrainan puolella 8 000 ja heistä Lvivin kaupungissa noin 1 000. Ukrainan korkein neuvosto tunnisti Krimin tataarit alkuperäiskansaksi maaliskuussa 2014 maan menetettyä Krimin hallinnan.
Venäjän miehitettyä niemimaa Krimin tataarit ovat joutuneet uudestaan vainojen kohteeksi, ja monille se tuo mieleen muistot vuoden 1944 karkottamisesta. Yksi syy vainoihin on ollut se, että Krimin tataarit vastustivat hyvin aktiivisesti Venäjän miehitystä.
Pelkästään etniseen ryhmään kuuluminen saattaa johtaa vankeusrangaistukseen. Miehittäjät sulkivat myös ainoan krimintataarinkielisen televisiokanavan ART:n, joka sittemmin siirsi toimintansa Ukrainan mantereelle. Krimin tataarien koteihin on tehty aiheettomia kotietsintöjä rutiininomaisesti, ja nämä johtavat myös pidätyksiin. Vainojen kohteena ovat alusta asti olleet ihmisoikeusaktivistit.
Nykytilanne > Krimin tataarien asuinalueet ja väestöosuuden kehitys Krimin niemimaalla

Vuosina 1926 ja 1939 (ennen karkotusta) Neuvostoliitossa ja 2001 (paluumuuton enemmistö tapahtunut) Ukrainassa suoritettujen väestölaskentojen mukainen Krimin tataarien alueellinen osuus niemimaan paikallishallinnollisilla alueilla on kuvattu oheisissa kartoissa.
Krimin tataarien suhteellinen osuus (%) Krimin hallinnollisilla alueilla vuonna 1926.
Prosenttiosuus vuonna 1939.
Prosenttiosuus vuonna 2001.
Kulttuuri

Venäjän miehityksen jälkeen Krimin tataarien kulttuuri on noussut erityisen näkyväksi osittain näiden kohtaamien vainojen takia. Krimin tataarien kulttuurinen ja poliittinen aktivismi ovat myös saaneet nostetta Venäjän miehityksen takia.
Aamukahvi on keskeinen osa Krimin tataarien ruokakulttuuria, koska tällöin perhe kokoontuu yhteen heti aamulla. Krimin tataareille omaleimainen ruokalaji on tseburek, joka on puoliympyrän muotoinen voissa paistettu ja lihalla täytetty piiras. Mikäli tseburek paistettaan pannulla pienessä määrässä rasvaa, sitä kutsutaan nimellä yantiq.
Krimin tataarien karkottamisesta kertova draamaelokuva H’aitarma sai ensi-iltansa vuonna 2013. Sen on ohjannut Krimin tataareihin kuuluva Ahtem Seitablajev, ja se keskittyy tunnetun neuvostoliittolaisen lentäjän Amet-han Sultanin kokemuksiin karkotuksesta. Toinen tunnettu Krimin tataareihin kuuluva ohjaaja on Nariman Aliev, joka on ohjannut kolme lyhytelokuvaa vuosina 2013–2016.
Tunnettuja Krimin tataareihin kuuluvia muusikkoja ja laulajia ovat Jamala, Usein Bekirov ja Aisel Balitš. Jamala voitti vuonna 2016 Euroviisut kappaleellaan "1944", joka kertoo Krimin tataarien karkottamisesta.
Keramiikka on jo vuosisatojen ollut Krimin tataarien keskeinen taiteenmuoto. Keramiikkaa, vaatteita, lasia ja paljon muuta on ollut tapana koristella monimutkaisilla ja luontoaiheisilla ornamenteilla, joka tunnetaan Krimin tataarien keskuudessa nimellä örnek. Tekniikka lisättiin vuonna 2021 Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Krimin tataarit Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta State Defense Committee Decree No. 5859ss on Wikiaineistossa (englanniksi) (Englanninkielinen käännös vuoden 1944 päätöksestä Krimin tataarien pakkosiirrosta)
Crimean Tatar, A language of Ukraine (englanniksi) (ethnologue.com)
Mejlis of the Crimean Tatar People (englanniksi) (krimintataariksi) (venäjäksi) (ukrainaksi)
Krimintataarien verkkosivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (kirimtatar.com)
Minorities at risk: Chronology for Crimean Tatars in Ukraine (englanniksi) (cidcm.umd.edu)
Krimin tataari ja puolalainen ratsuväen sotilas taistelussa, maalannut Juliusz Kossak.
Krimin tataarien pakkosiirron muistomerkki Sudakissa.
Tampereen yliopiston yhteiskunta- ja kulttuuritieteiden yksikkö

Yhteiskunta- ja kulttuuritieteiden yksikkö (YKY) oli yksi Tampereen yliopiston tieteenalayksiköistä. Yksikön englanninkielinen nimi on School of Social Sciences and Humanities. Yksikön johtajana toimii professori Risto Kunelius.
Opiskelu

Yksikössä on kuusi tutkinto-ohjelmaa:
Filosofia
Historia
Logopedia
Psykologia
Sosiaalityö
Yhteiskuntatutkimus
Aiheesta muualla

Tampereen yliopiston yhteiskunta- ja kulttuuritieteiden yksikkö
Pihvi

Tyypillinen pihviannos, Porsaan ulkofilepihvin lisukkeina lohkoperunoita ja kasviksia
Pihvi on ruokalaji, joka valmistetaan useimmiten palasta lihaa, tyypillisesti naudanlihasta. Pihvi voidaan valmistaa myös jauhetusta lihasta tai kasviksista. Usein punainen liha, kala ja joskus myös broileri viipaloidaan pihveiksi. Kasvispihvit tulivat ravintoloihin 1980-luvulla. Pihveihin erikoistunutta ravintolaa kutsutaan pihviravintolaksi.
Valmistus

Pihvi tarjoillaan usein grillattuna, mutta se voidaan myös paistaa pannulla kypsäksi. Poikkeuksena kypsentämiseen on täysin raakana tarjottava tartarpihvi.
Leikepihvit nuijitaan litteiksi ja leivitetään eli kieritellään ensin vehnäjauhoissa, sitten kananmunassa ja lopuksi korppujauhoissa. Kuuluisin leikepihvi lienee Wieninleike, eli Wienerschnitzel.lähde?  Aitoon Wienerschnitzeliin käytetään vasikanlihaa, mutta sitä valmistetaan usein myös sianlihasta. Italialainen versio leikkeestä on cotoletta alla Milanese.
Pihveihin käytetään usein mureinta lihaa, jota eläimestä saadaan, ja täten se on usein kallista. Pihvin syöntiä pidettiin vuosikymmeniä sitten vaurauden merkkinä, mutta nykyään se on suosittu viikonloppuruoka.
Valmistus > Pihvien kypsyysaste

Monissa ravintoloissa pihvin voi tilata eri kypsyysasteisena. Grillatun tai paistetun pihvin kypsyysaste voi olla esimerkiksi:
Bleu — Ennen raakaa, pannulla todella nopeasti.
Raaka (engl. rare) — Pinta ruskistunut, sisältä raaka.
Medium- —Pinta ruskistunut, sisältä punertava, keskellä hieman raakaa.
Medium — Pinta ruskistunut, sisältä kiinteytynyt, väri vielä hieman punertava.
Medium+ — Pinta ruskistunut, sisältä kiinteytynyt, väri hyvin vähän punaruskea.
Kypsä (engl. well done) — Pinta ruskistunut, sisältä kypsä, mutta ei kuitenkaan liian kuiva.
Ylikypsä — Kypsää selvästi kuivempi.
Hiiltynyt — Pinta palanut, sisältä todella kuiva.
Tarjoilu

Suomessa tyypillinen pihviannos tarjoillaan perunoiden kanssa, mutta lisukkeena voidaan käyttää myös riisiä, papuja, salaattia tai vaikka pastaa. Tyypilliseen pihviannokseen kuuluu myös lajitelma vihanneksia. Pihvejä varten on kehitetty erityinen pihviveitsi, joka on normaalia veistä terävämpi ja hammastettu.
Pihvityyppejä

Pippuripihvi
T-luupihvi
Fileepihvi
Lehtipihvi
Kasvispihvi
Naudan sisäfileestä valmistettuja pihvejä:
Tournedos
Chateaubriand
Filet mignon
Porterhouse (Eli T-luupihvi, sisältää ulko- ja sisäfileen)
Pihvilihat

Naudan sisäfilee
Naudan ulkofilee
Naudan paistit
Naudan välikyljys (entrecote)
Porsaan sisäfile
Porsaan ulkofile
Porsaan kyljys
Hevosen sisäfile
Hevosen ulkofile
Lampaan sisäfile
Lampaan ulkofile
Jotkut pitävät kobelaista nautaa laadukkaimpana pihvilihana. Hevosen sisäfilee on joidenkin mielestä erittäin herkullista ja laadukasta, toisissa maissa hevosenliha on ruokatabu. Hevosenliha on vähärasvaista ja siinä on paljon rautaa. Etenkin Ranskassa käytetään hevosenlihaa,lähde? tosin siellä on ilmennyt että koe-eläiminä käytettyjä hevosia on myyty elintarvikekäyttöön. Myös Suomessa hevosenlihaa on ryhdytty vähitellen käyttämään pihvilihana.
Suurimpia pihvilihan tuottajamaita ovat Brasilia ja Argentiina.lähde?
Jauhelihapihvejä voidaan tehdä joko pelkästä paistijauhelihasta tai lihapullataikinasta, jossa on lihan lisäksi esimerkiksi munaa, sipulia ja viljatuotteita, kuten korppujauhoja. Rakenteeltaan jauhelihapihviä muistuttavat punajuurta ja lihaa sisältävä lindströminpihvit, kalamureketaikinasta tehdyt kalapihvit ja juureksista tehtävät kasvispihvit. Merimiespihvi puolestaan on pieniä pihvejä ja perunaa sisältävä pataruoka.
Kirjallisuutta

Jokinen, Juha Veli & Schulze, Tomi: Pihvikirja – Stefan Richterin parhaat reseptit.  Helsinki:  Minerva, 2012.  ISBN 978-952-492-609-6
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hermann Maier Weltcupstrecke

| Hermann Maier Weltcupstrecke |
| --- | --- |
Paikkakunta::  Flachau, Itävalta
Talviurheilukeskus:: Snow Space Salzburg
Vuori:: Grießenkareck
Rinneluokitus:: Punainen
Yläasema:: 1 377 m
Ala-asema:: 924 m
Korkeusero:: 453 m
Pituus:: 2 914 m
Keskijyrkkyys:: 15,5 %
Hissi
Hissi:: Starjet 1
Tyyppi:: 6-hengen tuolihissi
Kapasiteetti:: 2 742 henkilöä/h
Ala-asema:: 924 m
Yläasema:: 1 377 m
Miehet
Suurpujottelu
Lähtö:: 1 365 m
Maali:: 960 m
Korkeusero:: 405 m
Pituus:: 1 350 m
Keskijyrkkyys:: 30 %
1. MC-kilpailu:: 6.1.1996
Pujottelu
Lähtö:: 1 160 m
Maali:: 960 m
Korkeusero:: 200 m
Pituus:: 590 m
Maksimijyrkkyys:: 53 %
Keskijyrkkyys:: 33,9 %
1. MC-kilpailu:: 7.1.1996
Naiset
Super-G
1. MC-kilpailu:: 22.12.1993
Suurpujottelu
Lähtö:: 1 310 m
Maali:: 960 m
Korkeusero:: 350 m
Pituus:: 1 185 m
Keskijyrkkyys:: 29,5 %
1. MC-kilpailu:: 9.3.2002
Pujottelu
Lähtö:: 1 169 m
Maali:: 960 m
Korkeusero:: 209 m
Pituus:: 590 m
Maksimijyrkkyys:: 53 %
Keskijyrkkyys:: 35,4 %
1. MC-kilpailu:: 14.1.2001
Hermann Maier Weltcupstrecke (aikaisemmin Grießenkar) on laskettelurinne Flachaussa Itävallassa.
Laskettelurinne on nimetty paikallisen alppihiihtäjän Hermann Maierin mukaan.
Hermann Maier Weltcupstrecke tunnetaan alppihiihdon maailmancupin tekniikkalajikilpailujen isäntäpaikkana, etenkin naisten iltapujottelusta.
Reitti

Hermann Maier Weltcupstrecken yläasema sijaitsee 1 377 metriä merenpinnan yläpuolella. Rinne alkaa melko jyrkkänä, jyrkänteen jälkeen tulee Kirchner-S-oikea-vasen S-mutka. Kirchner-S:n jälkeen on pujottelun lähtöpaikka.
Pujottelu alkaa Kehlschuss-jyrkänteellä, jonka jälkeen on loivempi osuus. Loivemman osuuden jälkeen tulevat Kehlhang ja Zielhang-osuudet.
Maalialue on 960 metriä merenpinnan yläpuolelle ja itse laskettelurinne päättyy 924 metriä merenpinnan yläpuolelle Starjet 1 -tuolihissin ala-asemalle.
Doriva

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Dorival Guidoni Júnior
Syntymäaika: 28. toukokuuta 1972 (ikä 52)
Syntymäpaikka: Nhandeara, São Paulo,  Brasilia
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Maajoukkue
| 1995–1998 | Brasilia | 12 (0) |
| Mitalit> Maa:   Brasilia.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Brasilia.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Brasilia.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Maa:   Brasilia> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Ranska 1998 | Jalkapallo |  |
Dorival Guidoni Júnior, pelaajanimeltään Doriva (s. 28. toukokuuta 1972 Nhandeara, São Paulo) on brasilialainen jalkapalloilija, keskikenttäpelaaja. Hän pelasi kotimaansa lisäksi Portugalissa, Italiassa, Espanjassa ja Englannissa. Hän pelasi myös Brasilian maajoukkueessa. Vuonna 2007 päättyneen pelaajauransa jälkeen Doriva on toiminut valmentajana. Vuodesta 2023 hän on ollut Albanian maajoukkueessa apuvalmentajana.
Doriva voitti São Paulon joukkueessa Copa Libertadoresin vuonna 1993. Hän voitti FC Porton joukkueessa Portugalin liigamestaruuden vuosina 1998 ja 1999 sekä Portugalin cupin vuonna 1998. Middlesbrough'n joukkueessa hän voitti Englannin liigacupin vuonna 2004. Hän pelasi Samdporian joukkueessa Italian Serie A:ssa 17 ottelua, joissa hän teki yhden maalin ja Serie B:ssä 37 ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Hän pelasi Celta Vigon joukkueessa 34 Espanjan La Ligan ottelua ja teki niissä yhden maalin. Englannin Valioliigassa hän pelasi 79 ottelua tekemättä maaleja.
Doriva pelasi Brasilian maajoukkueessa ensimmäisen kerran toukokuussa 1995 ystävyysottelussa Israelia vastaan. Hän kuului Maanosaliittojen cupin 1997 voittaneeseen Brasilian joukkueeseen mutta pelasi turnauksessa vain pienen hetken Australiaa vastaan käydyn alkulohko-ottelun lopulla. Gold Cupissa 1998 hän tuli tappiollisessa välierässä Yhdysvaltoja vastaan kentälle jo 7. peliminuutilla Mauro Silvan tilalle ja pelasi voitokkaassa pronssiottelussa Jamaikaa vastaan täydet minuutit. MM-kilpailuissa 1998 hän pelasi hopeaa saavuttaneessa Brasilian joukkueessa runsaat 20 minuuttia alkulohko-ottelussa Marokkoa vastaan. Hän pelasi kaikkiaan 12 maaottelua, joissa hän oli kuusi kertaa avauskokoonpanossa.