stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pariisin kansannousu 1793
Tapahtumat 31. toukokuuta – 2. kesäkuuta

Tapahtumat alkoivat toukokuun 31. päivän vastaisena yönä, jolloin kahdeksan Pariisin sektion edustajat valtasivat Pariisin kaupungintalon, julistivat perustaneensa uuden johdon kommuunille ja alkoivat soittaa kaupungissa hätäkelloja. Aseistetut kapinallisryhmät ottivat haltuunsa avainpaikkoja eri puolilla kaupunkia. Päivällä noin 12 000 – 15 000 mielenosoittajan kulkue saapui Tuileries’n palatsille, johon kansalliskonventti oli muuttanut muutamaa viikkoa aiemmin. Useita kansalaisvaltuuskuntia vieraili päivän aikana konventin istunnossa. Pariisin määri (pormestari) Jean-Nicolas Pache pyrki turvaamaan ainoastaan konventin turvallisuuden, mutta ei estämään sen painostusta. Mielenosoittajat vaativat kahdentoista komission lakkauttamista, girondistien erottamista konventista ja puhdistamista maan hallinnosta, pidätyksiä, kansalaisarmeijan muodostamista, äänioikeuden rajaamista vain sanskulotteihin, leivän ensimmäishinnan alentamista ja lisää köyhäinapua. Vaatimuksia oli innoittanut sanskulottien ääriliike ”raivopäät” (enragés). Kansalliskonventti ei painostuksesta huolimatta äänestänyt yhdestäkään vaaditusta asiasta. Sama toistui pienemmän mielenosoittajajoukon palatessa seuraavana iltana.
Kapinajohto siirtyi nyt kovempiin otteisiin, joten 2. kesäkuuta Tuileries’n palatsin piiritti noin 20 000 ihmisen joukko, jossa oli mukana Ranskan kansalliskaartin osastoja. Konventille esitettiin uhkavaatimus 22:n nimeltä mainitun girondistiedustajan erottamisesta tai muuten turvauduttaisiin voimankäyttöön. Vuoripuolueen edustajat ramman Georges Couthonin johdolla vaativat istunnossa ”kansan tahtoon” taipumista. Bertrand Barère pyysi girondisteja eroamaan itse tilanteen ratkaisemiseksi, mutta he kieltäytyivät. Puhemies Marie-Jean Hérault de Séchelles päätti keskeyttää istunnon, jolloin muut kuin vuoripuolueen edustajat yrittivät hänen johdollaan poistua rakennuksesta, mutta palatsia piirittäneet kansalliskaartilaiset estivät poistumisen. Piiritystä johtanut Pariisin kansalliskaartin komentaja François Hanriot ilmoitti Hérault de Séchellesille röyhkeästi avaavansa tulen, ellei vaatimuksiin suostuttaisi. Edustajat palasivat jatkamaan istuntoa, ja useita tunteja kestäneen väittelyn päätteeksi konventti päätti äänestyksellä erottaa girondistit.
Pidätettäviksi ja kotiarestiin asetettaviksi määrättiin 29 konventin jäsentä, joukossa Barbaroux, Brissot, Buzot, Pétion de Villeneuve ja Vergniaud. Samalla pidätettiin myös kaksi girondistiministeriä, valtiovarainministeri Étienne Clavière ja ulkoministeri Pierre Lebrun-Tondu.
Seuraukset

Johtavien girondistien erottamisen seurauksena vuoripuolue sai hallitsevan aseman kansalliskonventissa. Se pääsi muokkaamaan mieleisekseen uuden perustuslain, joka hyväksyttiin konventissa 22. kesäkuuta, mutta ei astunut koskaan voimaan sodan jatkumisen vuoksi. Ranskan maakunnissa puhkesi kesän aikana useita keskusvallan vastaisia federalistien kapinoita, jotka osoittivat solidaarisuutta girondisteille. Useat konventista erotetuista girondisteista onnistuivat pakenemaan Pariisista ja liittyivät maakuntien kapinallisiin. Heinäkuussa 1793 girondistien kohtalosta järkyttynyt Charlotte Corday murhasi Marat’n tämän kodissa Pariisissa. Syksyllä 1793 Ranska ajautui niin sanottuun terrorin aikaan, kun yhteishyvän valiokunta alkoi vainota ja teloituttaa vastavallankumouksellisiksi epäiltyjä entistä mielivaltaisemmilla keinoilla. Brissot ja 21 muuta girondistijohtajaa teloitettiin lokakuussa 1793.
Pidätettyjä girondistiedustajia saatetaan ulos kansalliskonventin istunnosta.
Pennsville

| Pennsville |
| --- | --- |
 Finns Pointin majakka.
 Pennsville Salemin piirikunnan kartalla.
 Pennsville
 Koordinaatit: 39°37′35″N, 75°30′12″W 
Valtio:   Yhdysvallat
Osavaltio:  New Jersey
Piirikunta:  Salem
Väkiluku (2010):  13 409
 
 www.pennsville.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pennsville on kunta (township) Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltiossa Salemin piirikunnassa. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 13 409.
Maantiede

Pennsville sijaitsee Salemin piirikunnassa Delawarejoen varrella.  New Jersey Turnpike eli valtatie I-295 ja valtatie I-95 yhdistyvät Pennsvillessä Delaware Memorial Bridgen lähellä.
Historia

Nykyisen Pennsvillen asukkaat olivat ruotsalaisia ja suomalaisia siirtolaisia Delawarejoen vastarannalta. He olivat alun perin vuonna 1638 asettuneet nykyisen Wilmingtoniin (Uusi-Ruotsi), mutta pian joukko siirtolaisia siirtyi viljelemään maata nykyisen New Jerseyn puolelle. Ruotsalaiset siirtolaiset asuttivat niin sanotun Churchtownin ja suomalaisten siirtolaisten asuttama paikka tuli tunnetuksi nimellä Finn's Point. Pennsville itsessään tunnettiin alun perin nimellä Lower Penn’s Neck ja nykyisen nimensä se sai vasta vuonna 1965.
Nykyisessä Pennsvillessä on useita 1700-luvulla rakennettuja rakennuksia, jotka ovat säilyneet näihin päiviin saakka. Vapaussodan aikana brittien aluksia tarkkailtiin Guard House-nimisestä kivitalosta, joka on sittemmin purettu. 1800-luvun loppupuolella paikkakunnalle avattiin tomaattien purkittamo ja vuonna 1917 DuPont avasi kemikaalitehtaita Delawarejoen varteen. Riverview Beach Park oli Pennsvillessä vuosina 1914–1917 toiminut huvipuisto.
Talous

Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Pennsvillessä aikavälillä 2014–2018 olivat 63 443 USD ja henkilöä kohden 36 042 USD. 10,1 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö

Kunnan asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 13 409 ja vuoden 2019 arvion mukaan 12 418. Kaupungin asukkaista 92,1 % oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 90,6 %), 2,7 % afroamerikkalaisia, 2 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 2 % aasialaisia. 4,7 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä, kuin englantia ja 4,6 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Pennsvillen kartta.
Talo 1700-luvulta.
Yhdystie 2410

Yhdystie 2410 on seututieltä 110 (entinen valtatie 1) Suomusjärven Kitulassa Salossa alkunsa saava, Kiikalan kautta Somerolle seututielle 280 johtava yhdystie. Osoitenimenä tiellä on Salossa Kiikalaan asti Suomusjärventie ja siitä eteenpäin Lautelantie. Somerolla osoiteniminä ovat Lautelantie ja Terttiläntie.
Tie risteää Suomusjärven Kitulassa valtatien 1 kanssa, kulkee Kiikalassa Yltäkylän, Silvan, Pappilan, Saarenkylän ja Komisuon kylien kautta Kiikalan kirkonkylään, jossa siitä erkanee Kiikalan Rekijoelle johtava yhdystie 2411. Kiikalan Kirkonkylästä tie jatkuu Kiikalan Satakosken kautta Someron Lautelaan, jossa siihen yhtyy kantatieltä 52 Perttelissä alkava yhdystie 2403, ja edelleen Someron Terttilään, jossa siihen yhtyy seututieltä 280 Somerniemen Oinasjärvellä alkunsa saava yhdystie 2801. Seututiehen 280 tie yhtyy Someron Ihamäen Seppälässä.
Tien varrelle jääviä kohteita ovat muun muassa Härjänvatsan uimala Kiikalan Silvassa ja Kiikalan kirkko Kiikalan kirkonkylässä. Osalla matkaa tien loppuosa Someron Lautelassa ja Terttilässä noudattaa historiallisen Hiidentien kulkua.
Valtatien 1 valmistuttua moottoritieksi vuonna 2009 yhdystien 2410 on todettu saaneen uutta merkitystä Someron ja Helsingin välisessä liikenteessä, koska moottoritien valmistumisen jälkeen matka-aika Somerolta Helsinkiin ei juuri poikkea suoremmasta, mutta lyhyemmän matkaa moottoritietä kulkevasta reitistä seututien 280 kautta. Haittana on kuitenkin osalla matkaa tien huono kunto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yhdystie 2410 Wikimedia Commonsissa
Väinö Parkkinen

Väinö Armas Parkkinen (27. huhtikuuta 1902 Helsinki – 6. maaliskuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Parkkisen vanhemmat olivat liikemies Oskar Parkkinen ja Ester Dahlberg. Parkkinen kävi kolme luokkaa Suomalaista normaalilyseota 1913–1917 ja harjoitti opintoja Englannissa 1920–1923. Hän oli Oskar Parkkisen tukkuliikkeen palveluksessa 1917–1941 tullaaja, varastonhoitaja, autonkuljettaja, kauppamatkustaja ja prokuristi, ja sitten Oskar Parkkinen Oy:n toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja 1941–1956. Parkkinen oli myös Mauste-yhtiön toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja 1941–1956 ja hänellä oli useita kaupan alan ja muita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Parkkinen sai 1947.
Wilhelm von Tegetthoff

Wilhelm von Tegetthoff, Joseph Kriehuberin litografia 1866.
Wilhelm von Tegetthoff (23. joulukuuta 1827 Marburg (nyk. Slovenia), Steiermark, Itävallan keisarikunta – 7. huhtikuuta 1871, Wien, Itävalta) oli itävaltalainen amiraali. Hänen katsotaan kuuluvan 1800-luvun merkittäviin merikomentajiin, muun muassa uusien taktiikoiden kehittäjänä ja innostavana johtajana. Hän valmistui Venetsian Marinecollegiumista 1849. Tegethoff osallistui 1864 toiseen Saksan-Tanskan sotaan, jossa hänen komentamansa preussilais-itävaltalainen laivasto-osasto joutui perääntymään Helgolandin taistelussa. Vuonna 1866 Tegethoff johti Preussin-Itävallan sodassa Itävallan laivaston voittoon Preussin liittolaisesta Italiasta (Lissan taistelu).
Tegetthoff kuoli yllättäen keuhkokuumeeseen Wienissä. Hänet on haudattu Graziin. Hänet on kuvattu itävaltalaiseen postimerkkiin 1935 ja 20 euron kolikkoon 2004. Hänen mukaansa on nimetty useita aluksia, muun muassa:
arktinen tutkimusalus SMS Tegetthoff (1872).
sotalaiva SMS Tegetthoff (1878) – myöhemmin nimetty nimelle SMS Mars 1912.
dreadnought-taistelulaiva SMS Tegetthoff (1912).
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Wilhelm von Tegetthoff
Pasi Heinonen (muusikko)

| Pasi Heinonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1976 (ikä 47–48) Jyväskylä
Ammatti:  laulaja, tuottaja, lauluntekijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Poju
Laulukielet:  suomi
Aktiivisena:  1990–
Tyylilajit:  pop, dance
Yhtyeet:  Funkykarkurit, Hausmylly
Levy-yhtiöt:  Sony, MTG, Bonnier Amigo, AXR
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Pasi Heinonen, taiteilijanimeltään Poju (s. 1976 Jyväskylä), on suomalainen laulaja, joka tuli tunnetuksi vuonna 2011 esittämästään ”Poika (saunoo)” -kappaleesta.
Musiikkiura

1990-luvun alussa Heinonen lauloi Funkykarkurit-yhtyeessä. Hän toimi Hausmyllyn laulajana vuodesta 2007 vuoteen 2010. Lisäksi 2000-luvulla Heinonen julkaisi joitakin kappaleita omalla nimellä. Heinonen on tehnyt jonkin verran kappaleita muutamille artisteille.
Pojun ensimmäinen soolosingle, ”Poika (saunoo)”, oli yksi vuoden 2011 kesähiteistä Suomessa. Se pysyi seitsemän viikkoa Suomen virallisen listan ykkössijalla. Singlen myyntimäärä on ylittänyt kultalevyyn vaadittavan määrän. Alun perin Poju teki kappaleen jääkiekkojoukkue JYPin mahdollisia kultajuhlia varten. JYP ei kuitenkaan voittanut mestaruutta, mutta kappale nousi suosioon soituaan Suomen voittamien jääkiekon MM-kilpailujen 2011 televisiolähetyksissä.
Pojun toisena singlenä julkaistiin kappale ”Katseet kenttään” ja kolmantena singlenä ”Alivoimamaali”.
Pojun ensimmäinen sooloalbumi, Panokset kovenee, julkaistiin 12. lokakuuta 2011. Se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 38.
Poju on tehnyt myös jyväskyläläiselle salibandyjoukkueelle, Happeelle, kannustuslaulun ”Hirvivaara” sekä Lahden Pelicansin jääkiekkojoukkueelle kannustuskappaleen ”Pelicans ja Lahti”.
Pojun esittämä ”Oijoijoi” oli JYPin maalilaulu lokakuuhun 2023 asti.
Urheilu-ura

Heinonen on myös itse pelannut Happeessa. Hän edusti kaudella 2005–2006 seuraa 15:ssä Salibandyliigan ottelussa ilman tehopisteitä. Heinosen ainoa tilastomerkintä liigassa oli yksi kahden minuutin rangaistus.
Soolotuotanto > Pasi Heinonen (singlet)

Miksi rakkaudesta lauletaan (Sony, 2001)
Toiset meistä (Sony, 2002)
Bensaa ja paperia (MTG, 2004)
Kun muut ovat menneet (MTG, 2004)
Aikaa murtaa vuoret (MTG, 2005)
Tytöistä ja moottoreista (MTG, 2005)
Soolotuotanto > Poju

Poika (saunoo) (AXR 2011)
Alivoimamaali feat. Kippari & Tuija (AXR 2011)
Panokset kovenee (AXR, 2011)
Eeva (AXR, 2012)
Mitä yhdestä auringosta (AXR, 2012)
Tytöt haikkaa (AXR, 2013)
Spada handuun (AXR, 2013)
Pitkä matka, pienet askeleet (AXR, 2013)
Polvi liukuu (AXR, 2013)
Käki (Phonofile, 2013)
Viikon reissu (Phonofile, 2013)
Hanskat kattoon feat. Waldo (Phonofile, 2014)
Normipäivä nurmikolla (Phonofile, 2014)
Oikeesti 90's mix (Phonofile, 2014)
Haluu sitä miestä (Skysound, 2014)
Kattilat jakoon feat. Rusty Albert (Skysound, 2015)
Hääpäivä (Skysound, 2015)
Musiikkia (Skysound, 2015)
Tahdon tanssia (Skysound, 2015)
Sä Muistutat Mua (Rockpool Records, 2015)
Faijamatskuu (Rockpool Records, 2015)
Valoja päälle (Rockpool Records, 2015)
Rykimäsukka (Rockpool Records, 2015)
Espanjalainen (Rockpool Records, 2016)
Suomen kesä (Rockpool Records, 2016)
40+ (Rockpool Records, 2016)
Kun summeri soi (Rockpool Records, 2016)
Kalsarikännit (Rockpool Records, 2016)
Höpöniä Höpöniä (Rockpool Records, 2017)
Esson baariin (Rockpool Records, 2017)
Juhlin kuin Jukka Tammi (Rockpool Records, 2017)
Pitonainen (Rockpool Records, 2018)
Käkkärikäännös (Rockpool Records, 2018)
SitiDiskoJäbä (Rockpool Records, 2018)
Passiivimalli (Rockpool Records, 2019)
Kannut (Olut virtaa taas) feat. Dj Anton (Rockpool Records, 2019)
Per S. Kärpänen (Rockpool Records, 2019)
Mieli lepää (Rockpool Records, 2020)
Sä pidät lämmöt päällä (Rockpool Records, 2020)
Vanhojen tanssit feat. Lord Est (Rockpool Records, Kaiku Entertainment, 2021)
Kaarnalaivat (Rockpool Records, 2021)
Aiheesta muualla

Pojun virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Väinö Olkkonen

Väinö Arvi Olkkonen (15. maaliskuuta 1909 Viipurin pitäjä – 7. maaliskuuta 1965 Jyväskylä) oli suomalainen kirjailija ja suomentaja.
Teoksia

Matkatavaravaras : kevytmielinen kertomus kiltin lehtorin kesäisistä kommelluksista.       Gummerus 1947
Suomennoksia

Dezső Kosztolányi : Nero, verinen runoilija : romaani ; unkarin kielestä suom. Väinö Olkkonen.        Gummerus 1944 (alkuteos Nero, a véres költö)
Ingrid Hesslander : Elämäkö helppoa? : romaani.       Gummerus 1945 (alkuteos Kvinnorna har det inte lätt)
John Brett Robey : He tuomitsevat hänet : romaani.    Gummerus 1946 (alkuteos The Innovator)
Maurice Chevalier : Tieni ja lauluni : taiteilijan muistelmia.      Gummerus 1947 (alkuteos Ma route et mes chansons)
H. R. Langdale : Kadonnut kultakimpale ; kuv. George Avison ; suom. Väinö Olkkonen.        Gummerus 1950 (alkuteos Hank of Lost Nugget Creek)
Peter Cheyney : Kuoleman huvipursi : jännitysromaani. Salamasarja 33.      Gummerus 1957
Shelley Smith : Mies joka katosi : jännitysromaani.       Gummerus 1964 (alkuteos The ballad of the running man)
Vähäjärvi (Vesilahti)

| Vähäjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa‎
Kunnat:  Vesilahti
Koordinaatit:  61°17′06″N, 23°37′04″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pyhäjärven alue‎ (35.21)
Laskuoja:  oja Pyhäjärveen 
Järvinumero:  35.211.1.032 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  77,3 m 
Rantaviiva:  3,866 km 
Pinta-ala:  0,32039 km² 
Tilavuus:  0,000103 km³ 
Suurin syvyys:  alle 1 m 
 fiVähäjärvi 
Vähäjärvi  on Pirkanmaalla Vesilahden Suomelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Vähäjärvi on osa Pyhäjärven lähialuetta.
Maantietoa

Järven pituus on 1,7 kilometriä, leveys 250 metriä ja sen pinta-ala on 32 hehtaaria. Se on syntynyt samaan kalliomurrokseen kuin siihen viereen työntyvä Pyhäjärven Alhonselän Suomelanlahtikin. Etelästä järveen rajautuu korkeat moreenimäet ja pohjoisesta peltomaat. Lahden rantaan on laskuojalla Lihmonojalla matkaa vain 350 metriä. Vähäjärveen laskee Rimminsuolle kaakosta Rimminoja, johon yhtyy pelto-ojia pieneltä valuma-alueelta. Pohjoisesta laskee lyhyt pelto-oja rantapelloilta. Järven rantaviivan pituus on 3,9 kilometriä. Rannat ovat soistuneet ja järvessä ei vesikasvillisuuden takia ole enää avovettä . Järven lähiympäristössä sijaitsee toistakymmentä maatilaa. Vapaa-ajan asuntoja vain kaksi pohjoisrannalla. Järven länsipään ohittaa seututie 301, joka johtaa Narvaan.
Järvi ja sen lähirannat on merkitty lintujen osalta luonnonsuojelualueeksi.
Vedenlaatu

Järven ja Lihmonojan vedenlaatua on tutkittu vuosina 2000, 2005 ja 2009. Vesi on tummaa, kohtalaisen humuspitoista, sameaa ja erittäin ravinnepitoista. Järvestä purkautuvan veden fosforipitoisuus oli erässä talvinäytteessä 520 mikrogrammaa litrassa vettä (µg/l) ja typpipitoisuus 2 620 µg/l. Toisessa loppukesän vesinäytteessä fosforia oli 81 µg/l ja typpipitoisuus 770 µg/l. Jo alimmilla pitoisuuksilla järvi luokiteltaisiin erittäin reheväksi järveksi. Korkeammat arvot vastaavat yleisesti kunnalliselta vedenpuhdistamolta vesistöön johdetun veden pitoisuuksia. Vesi oli sekä talvi- että loppukesän mittauksissa lähes hapetonta. Vesikasvillisuus varjostaa vettä tehokkaasti eikä sen vuoksi leväkukintoja esiinny. Pinnasta liukenee veteen uutta happea ja katiskalla saa järvestä satunnaisesti kalaa, joka nousee sinne Pyhäjärvestä. Ravinnetilanne on seurausta hajakuormituksen pitkästä vaikutuksesta. Osa ravinteista kumpuavat sisäisenä kuormituksena sedimenteistä, koska hapettomissa olosuhteissa pohjaan kerrostuneet ravinteet liukenevat takaisin veteen. Järven virkistyskäyttöluokitus on kesäisin välttävä ja talvisin huono.
Järvi on käytännössä valuma-alueensa peltojen laskeutusallas. Se ei kuitenkaan vähennä Alhonselän kuormitusta, koska Vähäjärvi tuottaa veteen itse niin paljon ravinteita lisää. Järven kunnostus on taloudellisesti mahdotonta. Siihen voisi kuitenkin ruopata vesilinnuille avoveden alueita, jotta sen virkistysarvo lintujärvenä kohentuisi.
Vähäjärvi (Tampere, Aitolahti)

| Vähäjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Tampere
Koordinaatit:  61°34′22″N, 23°52′37″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Näsijärven alue (35.31)
Laskuoja:  oja Näsijärveen 
Järvinumero:  35.311.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  117,8 m  
Rantaviiva:  1,507 km  
Pinta-ala:  9,923 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiVähäjärvi 
Vähäjärvi  on Pirkanmaalla Tampereella Aitolahden kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 9,9 hehtaaria ja se on 600 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Näsijärven lähialueeseen (35.311) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 117,8 metriä mpy.
War of the Dead

| War of the Dead – Stone’s War> War of the Dead |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Marko Mäkilaakso
Käsikirjoittaja:  Marko Mäkilaakso
Tuottaja:  Ramunas Skikas Barr B. Potter
Säveltäjä:  Joel Goldsmith
Kuvaaja:  Hannu-Pekka Vitikainen
Leikkaaja:  Michael J. Duthie
Pääosat:  Andrew Tiernan Mikko Leppilampi Samuli Vauramo Jouko Ahola
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat    Liettua    Italia
Tuotantoyhtiö:  Lithuanian Film Studios
Ensi-ilta:   4. toukokuuta 2012    18. syyskuuta 2012    2011
Kesto:  86 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
War of the Dead – Stone’s War on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut toimintakauhuelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Marko Mäkilaakso.  Elokuva on Mäkilaakson ensimmäinen täyspitkä elokuvaohjaus, ja sen pääosassa ovat Andrew Tiernan, Mikko Leppilampi, Samuli Vauramo, Andreas Wilson ja Jouko Ahola.
Elokuva kuvattiin Liettuassa kesällä 2007, ja sen piti valmistua vuonna 2008. Rahoitusongelmien takia lähes valmiin elokuvan julkaisu kuitenkin lykkääntyi vuosilla. Elokuvan ensi-ilta oli viimein Toronto After Dark -filmifestivaalilla vuonna 2011 ja teatterilevitykseen elokuva pääsi vuonna 2012. Suomessa elokuvan teatteriensi-ilta oli 4. toukokuuta 2012.
Juoni

Toisessa maailmansodassa suomalaisista ja yhdysvaltalaisista sotilaista koostuvalle valiojoukolle annetaan tehtävä, tuhota natsien salainen bunkkeri. Tehtävä menee pahasti pieleen sotilaiden huomatessa, että natsit olivat tehneet bunkkerissa kokeita kuolemattomuudella eivätkä heidät tappamansa natsi- ja neuvostosotilaat pysy kuolleina.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Andrew Tiernan  | … |  Martin Stone   |
|  Mikko Leppilampi  | … |  luutnantti Laakso   |
|  Samuli Vauramo  | … |  Kolya   |
|  Jouko Ahola  | … |  kapteeni Niemi   |
|  Mark Wingett  | … |  Selzman   |
|  Andreas Wilson  | … |  Avustaja   |
|  Antti Reini  | … |  kersantti Halonen   |
|  Madgalena Gorska  | … |  Dasha   |
|  Marko Mäkilaakso  | … |  korpraali Jackson   |
|  Andrius Paulavicius  | … |  venäläinen sotilas   |
|  Alden Anderson  | … |  venäläinen sotilas   |
|  Tomas Ereminas  | … |  sotilas   |
|  Geoffrey T. Bersey  | … |  vanha mies   |
Wow! What Was That, Baby?

| Wow! What Was That, Baby? Pintandwefall |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : kesä 2007
 Julkaistu: 17. lokakuuta 2007
 Tuottaja(t): Pepe Trouble
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 29.08
 Levy-yhtiö: GAEA
Pintandwefallin muut julkaisut
| Milkbar, Baby? 2006 | Wow! What Was That, Baby? 2007 | Hong Kong, Baby 2009 |
Wow! What Was That, Baby? on Pintandwefallin esikoisalbumi, joka julkaistiin 17. lokakuuta 2007. Albumin äänitti Pepe Trouble.
Kappaleet

Rocket Chicks – 2.07
Angela Brown – 2.01
Somewhere I'd Be Worshipped – 1.56
Agentina – 2.03
What Is Shark – 2.55
Disko – 2.07
Shoot the Amber, Baby – 1.33
Alienlovesong – 3.07
Jack White – 2.32
John the Seahorse – 3.58
That X-Box – 2.27
Sex Song – 2.16
Kokoonpano

Dumb Pint – laulu, kitara
Cute Pint – laulu, koskettimet, lyömäsoittimet
Crazy Pint – basso, laulu
Tough Pint – rummut, laulu
Arvostelut

Soundi:
Aiheesta muualla

Wow! What Was That, Baby? discogs.com -sivustolla
Will Barnet

Will Barnet (25. toukokuuta 1911 – 13. marraskuuta 2012) oli yhdysvaltalainen taidemaalari. Hän syntyi Beverlyssä Massachusettsissa ja oli vuodesta 1982 Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian jäsen. Hän opiskeli Bostonissa ja vuodesta 1930 Art Students League of New Yorkissa.
Barnetin kuvataiteen tyyli vaihteli suuresti hänen uransa aikana. Varhaiset ekspressionistiset työt jäivät 1950- ja 1960-lukujen kuluessa abstraktimman tuotannon varjoon, ja tuoreemmat työt ovat figuratiivisempia ja realistisia. Teoksissa on usein keskeisessä osassa ihmishahmo.
Barnet myös opetti maansa johtavissa taidekouluissa. Hänen töitään on ollut kokoelmissa Pohjois-Amerikan tunnetuimmissa taidegallerioissa, kuten Metropolitan Museum of Artissa, Solomon R. Guggenheim -museossa ja Boston Museum of Fine Artsissa.
Vähäjärvi (Virrat)

| Vähäjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Virrat
Koordinaatit:  62°19′34″N, 23°54′17″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pihlajaveden reitin valuma-alue (35.48)
Laskuoja:  oja Isojärveen 
Järvinumero:  35.481.1.015
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  157,5 m  
Rantaviiva:  1,714 km  
Pinta-ala:  7,003 ha  
Saaria:  1 
 fiVähäjärvi 
Vähäjärvi  on Pirkanmaalla Virroilla Kangasniemenkylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 7,0 hehtaaria, se on 750 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Uurasjärven alueeseen (35.481) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 157,5 metriä mpy.
Wrap Your Troubles in Dreams

| Wrap Your Troubles in Dreams The 69 Eyes |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1997
 Tyylilaji: goottirock, glam metal
 Kesto: 40.00
 Levy-yhtiö: Poko Records
The 69 Eyesin muut julkaisut
| Savage Garden 1995 | Wrap Your Troubles in Dreams 1997 | Wasting the Dawn 1999 |
Wrap Your Troubles in Dreams on helsinkiläisen The 69 Eyes -yhtyeen vuonna 1997 julkaistu albumi.