stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Committee for Skeptical Inquiry
Jäseniä

CSI:in jäsenistöön kuuluvat tai ovat kuuluneet muun muassa:
Edoardo Amaldi, fyysikko
Susan Blackmore, psykologi
Brand Blanshard, filosofi
Vern Bullough, seksologi
Sean B. Carroll, evoluutiobiologi
Richard Dawkins, eläintieteilijä
Daniel Dennett, filosofi
Sanal Edamaruku, ateisti ja rationalisti
Antony Flew, filosofi
Martin Gardner, matemaatikko
Murray Gell-Mann, fyysikko
Steven Jay Gould, paleontologi
Susan Haack, filosofi
Douglas Hofstadter, filosofi
Ray Hyman, psykologi
Cornelis de Jager, tähtitieteilijä
Paul Kurtz, filosofi
Larry Kusche, Bermudan kolmion epäilijä
Leon Lederman, fyysikko
Elisabeth Loftus, psykologi
Marvin Minsky, tekoälytutkija
Richard Muller. fyysikko
Bill Nye, insinööri ja toimittaja
Steven Pinker, kognitiotieteilijä
Massimo Polidoro, kirjailija ja toimittaja
Marilyn vos Savant, tietokirjailija ja toimittaja
Eugenie Scott, biologinen antropologi.
Jill Tarter, tähtitieteilijä
Neil deGrasse Tyson, tähtitieteilijä
Steven Weinberg, fyysikko
Edward O. Wilson, biologi
Jäseniä > Kunniajäseniä

| Henkilö | tausta |
| --- | --- |
Steve Allen: viihdyttäjä, kirjailija
Isaac Asimov: biokemisti, tieteiskirjailija, tietokirjoittaja
Francis Crick: molekyylibiologi
L. Sprague de Camp: tieteiskirjailija
Martin Gardner: tieteen yleistajuistaja
Stephen Jay Gould: evoluutiobiologi
Donald O. Hebb: neuropsykologi
Sidney Hook: filosofi
Philip J. Klass: insinööri, toimittaja, ufo-skeptikko
Paul Kurtz: filosofi, Center for Inquiryn perustaja
Ernest Nagel: filosofi
W. V. Quine: filosofi
Carl Sagan: tähtitieteilijä, tieteen yleistajuistaja
Glenn T. Seaborg: kemisti
B. F. Skinner: psykologi
Victor J. Stenger: fyysikko
Stephen Toulmin: filosofi
Committed

| Committed Travis Bicle |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 18. huhtikuuta 2007
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Big Vili, Jazzy-O, MGI, Ah & The O, Skem, Coach Beats, Tiedemies
 Tyylilaji: rap, pop
 Levy-yhtiö: Turnin' Records
Committed on rap-artisti Travis Biclen (tunnettu myös nimillä Petri Nygård ja Dream) albumi, joka julkaistiin 18. huhtikuuta 2007. Kappaleesta What's Poppin on tehty musiikkivideo. Albumin julkaisi Turnin' Records.
Kappaleet

Committed intro (mukana Monz)
Whats Poppin
Stand Up!
Love Me (mukana Kristiina Wheeler)
It's Travis!
New York Groove
No More No Less (mukana Miss J)
Bend Over
Get Down (mukana Emel)
Exited (mukana King Kirk of Sporty Thievz)
Love Like This
Do My Thing (mukana Monz)
Don't Get It Twisted
Crank It Up (Remix)
Hot or Not (mukana Emel)
Top Gun
Still Cry...
I Love Hip Hop (mukana Erkka)
Tuotanto

Big Vili: 1, 14
Jazzy-O: 2, 9, 10, 12, 13
MGI: 3, 5, 7, 8, 11, 17
Ah & The O: 4
Skem: 6
Coach Beats: 15, 18
Tiedemies: 16
Claud Buchanan Ticehurst

Claud Buchanan Ticehurst (1881 St. Leonards-on-Sea, Sussex – 17. helmikuuta 1941) oli englantilainen lintutieteilijä.
Ticehurst opiskeli ensin Tonbridge Schoolissa ja myöhemmin St John's Collegessa Cambridgessa. Alun perin hän sai lääketieteellisen koulutuksen, mutta pian hän ryhtyi keräilemään lintuja ja matkusteli Euroopassa yhdessä John Lewis James Bonhoten ja Hugh Whistlerin kanssa. Hänen 10 000 nahan kokoelmansa testamentattiin British Museumille.
Ensimmäisessä maailmansodassa Ticehurst palveli Britannian armeijassa kirurgina, käyden Basrassa ja Quettassa. Jälkeenpäin hänestä tuli Etelä-Aasian linnuston asiantuntija, näin seuraten Philip Lutley Sclateria. Kuollessaan 1941 hän työskenteli Whistlerin kanssa aihetta käsittelevän käsikirjoituksen parissa, ja kun Whistlerkin kuoli parin vuoden kuluttua, jäi teos julkaisematta.
Ticehurstin veli Norman Frederick Ticehurst (1873-1960) oli myös lintutieteilijä.
C. B. Ticehurst nimesi linnuista muun muassa aasiantörmäpääskyn alalajin indica.
Teokset

The birds of Sind, 1922. The Ibis.
The birds of Mesopotamia, 1921. Journal of the Bombay Natural History Society.
On the ornithology of Albania, 1932.
A History of the Birds of Suffolk, 1932.
A Systematic review of the genus Phylloscopus, 1938.
Ari Piispa

| Ari Piispa> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Ari Tapio Piispa
Syntynyt: 13. maaliskuuta 1951 (ikä 73) Mikkeli
Ammatti:  Näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1977–
Merkittävät roolit:  nimismies Toivonen (Vares – Kaidan tien kulkijat)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Ari Tapio Piispa (s. 13. maaliskuuta 1951 Mikkeli) on suomalainen näyttelijä. Hän on ollut kiinnitettynä Turun kaupunginteatterissa vuodesta 2005. Erityisesti hänet tunnetaan lukuisista teatterirooleistaan.
Piispa opiskeli Suomen teatterikoulussa vuosina 1973–1977. Hän sai jo opiskeluaikanaan kiinnityksen Kajaanin kaupunginteatteriin (vuonna 1972), mutta työskenteli siellä vain vuoden. Valmistauduttuaan näyttelijäksi hän on ollut kiinnitettynä monissa teattereissa. Hän on myös näytellyt elokuvissa sekä televisiosarjoissa. Ensimmäisen kerran hänet nähtiin televisiossa vuonna 1969.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva / TV-elokuva / Lyhytelokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1969 | Ampumarata |  |
| 1970 | Olen unessa useasti |  |
| 1970 | Pilvilinna | Keijo Kaltola |
| 1977 | Kevään herääminen | pastori |
| 1978 | Nuorallatanssijan kuolema eli kuinka Pete Q sai siivet | Willehart Watussi |
| 1979 | Pietarin miilu | munansyöjä |
| 1981 | Kauhea murhamies Lalli | jälkiviisas keihäsmies |
| 1981 | Sadeaika | poliitikko |
| 1981 | Kiljusen herrasväki | puheenjohtaja Häyrinen |
| 1981 | Pölhölä | kyläläinen |
| 1982 | Vangittu tuli |  |
| 1982 | Arvottomat | Vasili |
| 1983 | Yön sankari |  |
| 1994 | Kuuma liekki eli erään murhapolton tarina |  |
| 1995 | Saapasmaani |  |
| 1998 | Maisteri | Kutvonen |
| 1999 | Silmä silmästä | Kai-Petteri Korppi |
| 2012 | Vares – Kaidan tien kulkijat | nimismies Toivonen |
Filmografia > Tv-sarjat

| Vuosi | Tv-sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1979 | Vonkalat |  |
| 1979, 1980 | Teatterituokio | Tapani Ahmanaho / mies iltamatalon pihalla |
| 1982 | Presidentti | Nikita Hruštšov |
| 2000 | Trasselirakastaja | putkimies |
| 2000 | Siperian Nero! | Veikko Raavas |
| 2011 | Enon opetukset | Tauno / Suku |
| 2017 | Rakkaus ja laki | taksikuski |
| 2020 | Kaikki synnit | nimismies Kaarlo Ahola |
Teattereikiinnitykset

Kajaanin kaupunginteatteri 1972–1973
Vaasan kaupunginteatteri 1977–1979
Ryhmäteatteri 1979–1984
Oulun kaupunginteatteri 1984–2005
Turun kaupunginteatteri 2005–
Aiheesta muualla

Ari Piispa Elonetissä.
Ari Piispa Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Anneli Ranta

| Anneli Ranta> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Anneli Ranta-Meriläinen
Syntynyt: 11. syyskuuta 1955 (ikä 69)  Alavus
Ammatti:  Näyttelijä, laulaja, vuorovaikutuskouluttaja
Puoliso:  Ari Meriläinen
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Helena Kuula (Salatut elämät) Laila Heikkinen (Metsolat)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Anneli Ranta-Meriläinen (s. 11. syyskuuta 1955 Alavus) on suomalainen näyttelijä, laulaja ja vuorovaikutuskouluttaja.
Ranta kävi Tampereen yliopiston IV ammattinäyttelijäkurssin vuosina 1977–1981. Hänen vuosikurssitovereitaan olivat muun muassa Tommi Auvinen, Markku Eskelinen, Ilpo Hakala, Ritva Jalonen, Teija Auvinen, Seppo Pääkkönen, Aliisa Pulkkinen, Jukka Rantanen, Vesa Wallgren ja Tiina Weckström. Hän korotti alempaa korkeakoulututkintoa vastaavan ammattinäyttelijätutkinnon teatteritaiteen maisteriksi vuonna 1997.
Teatteritaiteen lisäksi Ranta on tehnyt lauluopintoja Tampereen konservatoriossa vuosina 1992–1998, Vera Rózsan johdolla Lontoossa vuosina 1997–1999 ja Arla Salon johdolla vuodesta 2014 lähtien. Lisäksi hän on tehnyt Alexander-tekniikan opintoja Tampereen yliopistossa ja Walther Carringtonin koulussa Lontoossa vuosina 1996–1999.
Ranta on näytellyt useissa rooleissa muun muassa Tampereen Teatterissa, Turun kaupunginteatterissa ja Hämeenlinnan kaupunginteatterissa, ja tuottanut runsaasti erilaisia teatteriproduktioita kuten Wisława Szymborskan runoesityksiä, lastennäytelmän Ronja Ryövärintytär, Risto Aution komedian Sainks mä? ja kabareen Kylän komeimmat kumpareet. Hän on myös laulaja ja esiintynyt pääroolissa Gian Carlo Menottin oopperassa Puhelin sekä useissa musikaaleissa.
Rannan tunnetuin näyttelijäntyö lienee Helena Kuulan rooli saippuasarjassa Salatut elämät. Rannan roolihahmo nähtiin sarjassa ensimmäisen kerran keväällä 2008 ja viimeisen kerran syksyllä 2015. Sitä edelsi merkittävä rooli Matti Ijäksen televisioelokuvassa Kolme Suudelmaa yhdessä Sulevi Peltolan kanssa.
Vuonna 2012 Ranta oli ehdolla kunnallisvaaleissa Vihreiden listalla Tampereella. Hän oli myös ehdolla kuntavaaleissa 2017 saaden 58 ääntä eikä tullut valituksi.
Anneli Rannalla on kolme lasta: Jetro Meriläinen, Peetu Meriläinen ja Vihreiden entinen kansanedustaja Rosa Meriläinen, jonka kanssa hän näytteli Metsoloissa. Rannan puoliso on televisiotuottaja Ari Meriläinen.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva / Televisioelokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1984 | Medeia | nainen |
| 1984 | Musta hurmio | Renkosen vaimo |
| 2006 | Kolme suudelmaa | Lefa |
| 2008 | Päätalo | Alli Kuusinen |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Televisiosarjat | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1985 | Suomalaisia tähtihetkiä |  |
| 1986 | Solmuja | Ruth |
| 1993 | Pappa rakas | Marjatta Alanen |
| 1995 | Metsolat | Laila Heikkinen |
| 1997 | Elämän suola | Minna Masteroni |
| 2000 | Mahtihäät |  |
| 2003 | Kaunis mies | Olga |
| 2003–2004 | Tie Eedeniin | Helena Pohja |
| 2004 | Paavo ja Raili | asiakas |
| 2007 | Maan mitta | nainen kokouksessa |
| 2008–2015 | Salatut elämät | Helena Kuula |
| 2020 | Pihlajasatu | Helena Kuula |
Aiheesta muualla

Anneli Ranta Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Heikki Nousiainen

| Heikki Nousiainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. kesäkuuta 1945 (ikä 79) Helsinki, Suomi
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1965–
Merkittävät roolit:  pappi Jaakob (Postia pappi Jaakobille) Aadolf Halme (Täällä Pohjantähden alla)
Palkinnot
 Jussi-palkinto Paras miespääosa: Postia pappi Jaakobille, 2009  Betoni-Jussi, 2022 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Heikki Olavi Nousiainen (s. 19. kesäkuuta 1945 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, joka on näytellyt pisimpään Suomen Kansallisteatterissa. Hän pyrki ja pääsi Suomen teatterikouluun kaksi kertaa ja valmistui sieltä vuonna 1969 ja sai kiinnityksen ensin Kotkan kaupunginteatteriin, josta siirtyi Tampereen Teatteriin vuosiksi 1973–1975. Sitten Nousiainen aloitti yli 30-vuotiseksi venähtäneen uransa Kansallisteatterissa.
Kansallisteatterista vuonna 2008 eläkkeelle jäätyään hän on esiintynyt Tampereen Teatterissa, Tampereen Työväen Teatterissa ja Tampereen Komediateatterissa (muun muassa Kvartetin Reginald Paget 2013). Syksyllä 2014 hänet nähtiin taas Kansallisteatterissa Vanja-enon professori Serebrjakovina.
Teatterityön ohella Nousiainen on esiintynyt paljon myös radiokuunnelmissa ja elokuvissa. Hän esitti myös Uuno Turhapuron appiukkoa elokuvassa Johtaja Uuno Turhapuro – pisnismies Tapio Hämäläisen kieltäydyttyä roolista. Nousiaisen tunnetuimpia radiorooleja on ministeriön erikoisosaston vanhempi virkamies Roland Lennox-Brown sarjassa Knalli ja sateenvarjo, jonka on käsikirjoittanut englantilainen Edward Taylor. Kyseisen roolin Nousiainen sai edellisen näyttelijän Kauko Helovirran kuoltua. Nousiainen on esiintynyt sarjassa vuodesta 1996, tosin tätä ennen hän kyllä esiintyi sarjassa sivurooleissa. Nousiainen on nähty presidentti Urho Kekkosen roolissa televisiosarjoissa Vallan miehet (1986), Presidentit (2006) ja Piru ja peijooni (2008), sekä Jouko Turkan näytelmässä Presidentin dementia (1994).
Nousiaisen vanhemmat olivat karjalaisia evakkoja. Hänen poikansa Mikko Nousiainen, Mikon poika eli Heikin pojanpoika Niila Nousiainen ja vaimonsa Eija Nousiainen ovat myös näyttelijöitä. Hänen tyttärensä Miia Nousianen puolestaan työskentelee Ylessä ohjaajana, apulaistuottajana ja tuotantokoordinaattorina.
Palkinnot

Nousiainen palkittiin parhaana miesnäyttelijänä Jussi-patsaalla elokuvasta Postia pappi Jaakobille.
Nousiainen sai Betoni-Jussin elämäntyöstään vuonna Jussi-gaalassa 2022.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva / TV-elokuva / Lyhytelokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1965 | Gentlemanni Pekka |  |
| 1967 | Henrik ja Pernilla |  |
| 1967 | Pähkähullu Suomi | tappelija laivalla / Nousiainen, kilpahiihtäjä nro 64 |
| 1968 | Sirkku | nuorisojengin jäsen |
| 1968 | Piispa ja piispan pulma |  |
| 1969 | Leikkikalugangsteri | poliisi |
| 1969 | Sen kunniaks |  |
| 1971 | Saatanan radikaalit | Hese |
| 1971 | Tieasioita | Teppo Ronkainen |
| 1975 | Rakastunut rampa | Mikko Suomenvaara |
| 1976 | Illallinen viidelle | Ilmar |
| 1976 | Päivä Helsingissä | Arvo Alanne |
| 1976 | Lottovoittaja UKK Turhapuro | ambulanssilääkäri |
| 1976 | Manillaköysi | korpraali |
| 1977 | Runebergin rouva | Johan Ludvig Runeberg |
| 1977 | Jäniksen vuosi | turistiseurueen opas Toropainen, ("Mr. Toro") |
| 1981 | Hullu kesä | eno Reino Hyllinen |
| 1983 | Yksityisetsivä | Forsblom |
| 1986 | V. Y. Vihdoinkin yhdessä | Roivas |
| 1986 | Akallinen mies |  |
| 1987 | Lain ulkopuolella | oikeuslääkäri |
| 1988 | Yksinäinen paikka | terapeutti Hannonen |
| 1989 | Kultainen koskelo |  |
| 1989 | Aito Halonen | Voitto Aro |
| 1990 | Kiljusen herrasväen uudet seikkailut | kansliaministeri |
| 1991 | Rinnat | tohtori |
| 1991 |  Keskiyön aurinko |  |
| 1992 | Mestari | sisäministerin autonkuljettaja Miettinen |
| 1993 | Sotapoika | poliisi |
| 1993 | Kun piru tuli polkupyörällä sepän tölliin ja sepän vaimo sai uuden nenän |  |
| 1996 | Transit |  |
| 1997 | Maraton | Ohimaa |
| 1997 | Pekko ja unissakävelijä | tutkija #2 |
| 1997 | Siivoton juttu | rehtori |
| 1998 | Johtaja Uuno Turhapuro – pisnismies | Vuoristoneuvos Hugo Tuura |
| 1999 | Kulkuri ja joutsen | Esa Pakarinen |
| 2000 | Tuntematon kaupunki |  |
| 2000 | Pelon maantiede | Tarmo Lipponen |
| 2000 | Hurmaava joukkoitsemurha | liikennöitsijä Rauno Korpela |
| 2000 | Presidentti | presidentti |
| 2001 | Haluatko ministeriksi? |  |
| 2003 | Ei siihen kuole | Svante |
| 2003 | Sibelius | Jean Sibelius vanhana |
| 2004 | Lapsia ja aikuisia | naapuri |
| 2005 | Paha maa | poliisipsykiatri |
| 2005 | Kaksipäisen kotkan varjossa | korkea-arvoinen upseeri |
| 2005 | Pappa | isä |
| 2006 | Matti | hiihtoliiton puheenjohtaja |
| 2006 | Heitelläänhän kääpiöitäkin | pussikaljamies |
| 2007 | Tässä lepää Aino Koski | lääkäri |
| 2008 | Tummien perhosten koti | sosiaalijohtaja Rantala |
| 2008 | Metsänpoika |  |
| 2009 | Postia pappi Jaakobille | pappi Jaakob |
| 2009 | Kielletty hedelmä | Joki |
| 2009 | Ralliraita | Ukko-Torppo |
| 2009 | Täällä Pohjantähden alla | räätäli Aadolf Halme |
| 2010 | Huomisen muisto | Aleksi Nurminen |
| 2010 | Sisko tahtoisin jäädä | Pentti |
| 2011 | Vieraat seinät | isoisä |
| 2012 | Vuonna 85 | työnjohtaja Tiainen |
| 2017 | Saattokeikka | Veikko |
| 2017 | Armomurhaaja | Martti |
| 2018 | Olavi Virta | Toivo Särkkä |
| 2018 | Pieniä suuria valheita | Ukko |
| 2019 | Tuntematon mestari | Olavi |
| 2020 | Teräsleidit | Tapio |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Televisiosarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1970 | Pääluottamusmies | Raimo Kaukonen |
| 1971 | Hanski | taiteilija |
| 1975 | Oi kallis kaupunki | toimittaja Kujala |
| 1976 | Sosiaalityöntekijä Virtanen | Juha Virtanen |
| 1977 | Teollisuustyöntekijä Virtanen | Mertasaari |
| 1979 | Sodan ja rauhan miehet | Uuno Hannula |
| 1979 | Rakas peto | psykiatri |
| 1979 | Sämpy |  |
| 1982 | Presidentti | eversti |
| 1985 | Huh hellettä! | Kai Suhonen |
| 1986 | Lyhyitä erikoisia |  |
| 1986 | Vallan miehet | Urho Kekkonen |
| 1988 | Poliisijuttu | päällikkö |
| 1990 | Mustapartainen mies | kansanedustaja |
| 1990–1991 | Ruusun aika | Lauri |
| 1991 | Häkkilinnut | Nurmi |
| 1993 | Tuntemattomalle jumalalle | isä |
| 1995 | Rapman | Vaara |
| 1995–1996 | Kotikatu | Korhonen |
| 1997–1998 | Ihmeidentekijät | Ralf Harttu |
| 1998 | Tuliportaat | asianajaja |
| 1998 | Team Ahma | filosofi juhlissa |
| 1999 | Ansa ja Oiva | vahtimestari |
| 2000 | Parhaat vuodet | Ralf Harttu |
| 2001–2002 | Benner & Benner | Huuskonen |
| 2002 | Hämmentäjien kuningas |  |
| 2002 | Niin paljon parempi mies | palotarkastaja |
| 2006 | Presidentit | presidentti Urho Kekkonen |
| 2007 | Kultainen noutaja | Ukko |
| 2007 | Rakkauden nälkä | suutari Weckman |
| 2008 | Presidentin kanslia |  |
| 2008 | Kaiken tämän takana | piispa |
| 2008 | Piru ja peijooni | presidentti Urho Kekkonen |
| 2013 | Taivaan tulet | Akseli |
| 2014 | Kiiltokuvia | Mikko Salminen |
| 2015 | Joulukalenteri: Kadonneiden lahjojen tapaus | Herra Hikkanen |
| 2017 | Rakkautta vain | Olavi |
| 2020 | Ei Haukku haavaa tee | iäkäs mies |
| 2021 | Karppi | Vaari |
| 2023 | Eroja ja sovintoja | Heikki |
Filmografia > Kuunnelmat

| Vuosi | Kuunnelma | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1996 – | Knalli ja sateenvarjo | Roland Lennox-Brown (joissakin jaksoissa etunimi on Dereck) |
Aiheesta muualla

Heikki Nousiainen Elonetissä.
Heikki Nousiainen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Sampo Sarkola

Sampo Sarkola 2010 Jussi-gaalassa.
Sampo Sarkola (s. 31. tammikuuta 1978) on suomalainen näyttelijä. Sarkola valmistui Teatterikorkeakoulun ruotsinkieliseltä linjalta. Elokuvien lisäksi hän on näytellyt vuosina 2004–2016 vakituisesti Helsingin kaupunginteatterin ruotsinkielisessä Lilla Teaternissa.
Sarkola voitti Parhaan miessivuosan Jussin elokuvasta Kohtaamisia. Sampo Sarkola on Asko Sarkolan poika ja Milja Sarkolan veli.
Sampo Sarkolan ja hänen puolisonsa Edith Holmströmin tytär Salma Sarkola esiintyy vuonna 2023 suomenruotsalaisen televisiosarjan Hallonbacken – Osasto 23 pääosassa.
Filmografia

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2003 | Venny – Kultakauden kolmiodraama | Antti Aho |
| 2003 | Rikospoliisi Maria Kallio | Janne Kivi |
| 2004 | Etulinjan edessä | Kaustinen |
| 2004 | Gourmet Club | Baarimikko |
| 2004 | Keisarikunta | Junnu (Juha Vainio) |
| 2005 | Kaksipäisen kotkan varjossa | Aleksi |
| 2006 | Presidentit | Sotilaspalvelija Juhonen |
| 2009 | Täällä Pohjantähden alla | Vilho Koskela |
| 2010 | Kohtaamisia | Make |
| 2010 | Täällä Pohjantähden alla II | Vilho Koskela |
| 2010 | Harjunpää ja pahan pappi | Johannes Heino |
| 2011 | Isän kuolema | Lääkäri |
| 2012 | Stalkkeri | Arto Tikka |
| 2013 | Kaikella rakkaudella | Toivo Vaarala |
| 2013 | Oppipoika | lehtori Ajander |
| 2013 | Ainoat oikeat | Anders |
| 2014 | Kesäkaverit | Tommy |
| 2014 | Taikojen talo | Daniel (äänirooli) |
| 2016, 2019 | Sorjonen | Lasse Maasalo |
| 2016 | Heroes of the Baltic Sea | Daniel Bjelke |
| 2017 | Ikitie | Strang |
| 2017–2018 | Onnela | Jyri |
| 2018 | Jägarna | Karl Lindmark |
| 2018 | Goliath | Örjan |
| 2019 | Suden hetki | Janne |
| 2019 | Sipoon herttua | kanslisti |
| 2019– | Nyrkki | Olavi Suominen |
| 2021 | Hotel Swan Helsinki | Deadwings-pomo |
| 2021 | Sorjonen: Muraalimurhat | Lasse Maasalo |
| 2022 | Made in Finland | Jorma Ollila |
Aiheesta muualla

Sampo Sarkola Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Simo Routarinne

| Simo Routarinne> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 31. maaliskuuta 1962 (ikä 62) Helsingin mlk
Ammatti:  näyttelijä, ohjaaja, käsikirjoittaja vuorovaikutusmuotoilija, diplomi-improvisoija
Näyttelijä
Aktiivisena:  1989–
Merkittävät roolit:  Jyrki (Kukkia ja sidontaa) Mikko Rantala (Ratikka-Raimo)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Simo Routarinne (s. 31. maaliskuuta 1962) on suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja käsikirjoittaja sekä luova johtaja ja vuorovaikutusmuotoilijaselvennä yrityksessä Proimpro Oy, joka tarjoaa vuorovaikutusvalmennusta ja fasilitointipalveluita yrityksille ja yhteisöille. Hän on perustajajäsen Stella Polaris -improvisaatioteatteriryhmässä. Simo Routarinne on kirjoittanut kaksi tietokirjaa: Improvisoi! (Tammi 2004) ja Valta ja vuorovaikutus (Tammi 2007) . Routarinteen merkittävin tähänastinen rooli valkokankaalla on Jyrki Koski elokuvassa Kukkia ja sidontaa. Routarinne on myös näytellyt Sydänjää-televisiosarjassa Petriä. Hän on myös ääninäytellyt Poopchevin roolin animaatioelokuvassa Kärpäsenä kuuhun. Routarinne on koulutukseltaan teatteritaiteen maisteri.
Yksityiselämä

Routarinteen vaimo on Sara Routarinne, ja he asuvat Vantaan Hiekkaharjussa.
Elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2004 | Kukkia ja sidontaa  | Jyrki Koski |
Televisiosarjat

| Vuosi | Sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1989 | Seitsemän veljestä |  |
| 1998 | Team Ahma | lääkäri |
| 1999-2000 | Ratikka-Raimo | Mikko Rantala |
| 2001 | Ei yhtään onnellista päivää |  |
| 2002 | Vapaa pudotus | useita rooleja |
| 2002-2003 | Hupiklubi | useita rooleja |
| 2007 | Sydänjää | Petri |
| 2012 | Maailma on valmis |  |
| 2021 | Nyrkki | pankkivirkailija |
| 2023 | Lahti 2001 | Bror-Erik Wallenius |
Tiina Pirhonen

| Tiina Johanna Pirhonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Tiina Johanna Pirhonen
Syntynyt: 15. huhtikuuta 1960 (ikä 64) Helsinki
Näyttelijä
Aktiivisena:  1983–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Tiina Johanna Pirhonen (s. 15. huhtikuuta 1960 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän opiskeli vuosina 1984–1988 Teatterikorkeakoulussa, jossa on toiminut näyttelijäntyön lehtorina vuodesta 2004. Pirhonen on näytellyt yli sadassa televisio- ja elokuvatuotannossa, kuunnelmissa ja teattereissa.
Ura

Pirhonen on esiintynyt muun muassa Espoon kaupunginteatterissa (1989–1995), Uudessa Iloisessa Teatterissa 1989 ja 1991, Teatteri Quo Vadiksessa, Teatteri Jurkassa, Helsingin kaupunginteatterissa (2006–2013) ja Kansallisteatterissa (1994–1997). Merkittäviä teatterirooleja hänellä on ollut muun muassa Michael Greifin ohjaamassa Teräsliljassa, Michael Baranin ohjaamassa Kryptogrammissa, Juri Solominin ohjaamassa Metsässä sekä Otso Kauton ohjauksessa Angels in America.
Pirhosen tv- ja elokuvatöistä tunnetuimpiin kuuluvat Yleisradion viihdesarja Hymyhuulet (1987–1988), Ball at Kolushki Station (1989, Puola), Menopaluu (1989), Sinitaivas (1989), Elämästä selviää hengissä (1992), Mia Noi (1992, Thaimaa), Virtaset ja Kekkonen (1992), Rakkauden jano (1995), Konsertto Mallorcalla (1997, Mallorca), Muodollisesti pätevä (1999), Tappava Säde (2002), Kirje isältä (2003), Kumman kaa (2003–2005), Hokkasen näköinen nainen (2004), Poikkeustila (2007), Putoavia enkeleitä (2008), Super Comfort (2017), Paras vuosi ikinä (2020), Aallonmurtaja (2020) ja Mädät omenat (2020).
Pirhonen on Improvisaatioteatteri Stella Polariksen perustajajäsen ja aktiivinen toimija. Improvisaatiota, näyttelijäntyötä, ohjaamista ja opettamista hän opiskelee säännöllisesti niin kotimaassa kuin Euroopassa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Hän näytteli Stella Polariksen improvisaatioiden pohjalta tehdyissä televisiosarjassa Vapaa pudotus (2002) ja elokuvassa Kukkia ja sidontaa (2003).
Pirhonen voitti Parhaan näyttelijän Venla-palkinnon vuonna 2002 Vapaa pudotus -sarjan jaksosta ”Kaikki hyvin”. Roolistaan Camillana Kukkia ja sidontaa -elokuvassa hän oli Jussi-ehdokkaana vuonna 2003. Muita Pirhosen saamia palkintoja ovat Koura-palkinto tuotannoista Kirje isältä ja Vapaa pudotus, Teheranin kansainvälisen lyhytelokuvafestivaalin pääpalkinto ja R&A-kunnianmaininta Super Comfort -elokuvalle, Risto Jarva -palkinto Vapaan pudotuksen jakson ”Turon Baari” naispääosasta sekä Sokeain kuunnelmapalkinto kuunnelmasta Julma arki.
Pirhosen ohjauksia ovat muun muassa Svenska Teaternin taikurinäytelmä Poikamieselämää, Lahden kaupunginteatterin Improvisoitu murhamysteeri, Koko-teatterin näytelmä Valmiina muistamaan Eeva Litmasen suvun tarinasta sekä Teatterikorkeakoulussa Maraton-tanssit, Köyhää kansaa ja improvisoidut näytelmät. Pirhonen on toiminut käsikirjoittajana viihdesarjoissa, Stella Polariksen tuotannoissa sekä teatteriproduktioissa.
Pirhonen on myös ääninäytellyt piirrossarjoissa. Yksi hänen tunnetuimmista dubbauksistaan on Tikun ja Takun pelastuspartio -piirrossarjan hahmo Vinkki Vääntölä. Muita äänirooleja ovat muun muassa Hirveän Henrin äiti, Hanna Ankan auttavan puhelimen Hanna, Kuustamuuttajat-sarjan äiti, Palomies Samin Bronwyn sekä Kätyrit-elokuvan Madge.