stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mulkosilmäkeltti
Koko ja ulkonäkö

Mulkosilmäkeltti voi suurimmillaan kasvaa noin 45 cm pitkäksi. Laji on ruumiinrakenteeltaan pitkänomainen, tukevahko ja litistetyn lieriön muotoinen. Selkäeviä on kaksi ja pyrstöevä on hieman haarautunut. Kalan silmät ovat kookkaat. Mulkosilmäkeltti on väriltään ruskehtavan harmaa.
Levinneisyys ja elintavat

Mulkosilmäkelttiä tavataan Intian pohjois- ja länsiosista Myanmariin ulottuvalta alueelta. Lajin elinympäristöä ovat joet ja jokisuistot. Mulkosilmäkeltin ravintoa ovat levät, pienet äyriäiset ja mikro-organismit. Lisääntymiskausi on sadekauden mukaan toukokuusta marraskuulle.
Mulkosilmäkeltti on kaupallisesti merkittävä ruokakala elinalueellaan.
Asko Murtomäki

Asko Murtomäki (s. 1971) on suomalainen euroviisuharrastaja ja toimittaja. Hän on harrastanut Euroviisuja lapsesta asti ja on perehtynyt aiheeseen muun muassa tekemällä pro gradu -tutkielman Ääniteteollisuuden markkinointiviestintä. Artisti-imagot vuosien 1994−1997 Eurovision laulukilpailujen ohjelmalehdissä. Murtomäki valmistui vuonna 1997 filosofian maisteriksi Vaasan yliopistosta, jossa hän opiskeli viestintää ja kieliä.
Murtomäen Euroviisu-ura Yleisradiossa alkoi vuonna 1998 Birminghamin kilpailusta, ja vuodesta 2001 vuoteen 2011 hän toimi Ylen televisioimissa kilpailulähetyksissä kommentaattorina. Vuonna 2007 ilmestyi hänen toimittamansa Suomen Euroviisujen historiikki Finland 12 points! Suomen Euroviisut (Teos).
Myöhemmin Murtomäki on työskennellyt ohjelmatiedottajana SBS Nordicilla vuosina 2012–2017, mistä hän siirtyi kansainvälisen lentoliikenteen osaajaksi Finnair Flight Academyn koulutuksen jälkeen.
Fredrik VII

| Fredrik VII |
| --- | --- |
 
Tanskan kuningas
Valtakausi:  20. tammikuuta 1848 – 15. marraskuuta 1863
Edeltäjä:  Kristian VIII
Seuraaja:  Kristian IX

Syntynyt:  6. lokakuuta 1808 Glükcsburgin linna, Hannoverin herttuakunta
Kuollut:  15. marraskuuta 1863 (55 vuotta) Glücksburg, Holsteinin herttuakunta
Hautapaikka:  Roskilden tuomiokirkko
Puoliso:  Vilhelmine Marie Caroline Mariane Louise Rasmussen
Koko nimi:  Frederik Carl Christian
Suku:  Oldenburg
Isä:  Kristian VIII
Äiti:  Charlotte Frederikke
Uskonto:  luterilaisuus
Nimikirjoitus:  
Fredrik VII (6. lokakuuta 1808 Levetzaun linna (nyk. Kristian VIII:n palatsi), Kööpenhamina – 15. marraskuuta 1863 Glücksburg, Holsteinin herttuakunta) oli Tanskan kuningas vuodesta 1848 aina kuolemaansa asti.
Suku

Frederik Carl Christian oli Kristian VIII:n ja tämän ensimmäisen puolison, herttuatar Charlotte Frederika von Mecklenburg-Schwerinin (1784–1840) toinen poika. Vanhemmat erosivat kun Frederik oli kaksivuotias eikä hän saanut nähdä äitiään sen jälkeen.
Kruununprinssi

Vuonna 1839 Frederik nimitettiin Fynin kuvernööriksi. Kruununprinssinä hän eli irstailevaa elämää, mikä vaikutti keskusteluun absoluuttisen monarkian lakkauttamisesta.
Kuningas

Hän oli Oldenburgin hallitsijasuvun alkuperäisen päähaaran viimeinen hallitsija ja myös Tanskan viimeinen absoluuttisena monarkkina hallinnut kuningas. Hän allekirjoitti 5. kesäkuuta 1849 itsevaltiuden kumonneen perustuslain. Perustuslaki oli vapaamielinen ja loi Tanskalle muun muassa kaksikamarisen kansanedustuslaitoksen.
Fredrik VII onnistui tekemään itsestään yhden aikansa pidetyimmistä kuninkaista. Syynä tähän oli todennäköisesti se, että hän luopui absolutismista, mutta myös hänen persoonallisuutensa teki kansaan vaikutuksen. Hän oli lahjakas näyttelijä ja osasi olla kansanläheinen ja sydämellinen. Lukuisilla matkoillaan hän vaali kontakteja kansalaisten keskuudessa. Hänen heikkouksiaan olivat muun muassa patologinen valehtelu ja alkoholismi.lähde?
Hänen hallituskauttaan leimasi kansallinen yhteenotto Schleswig-Holsteinissa, Kolmivuotinen sota vuosina 1848-1850, jossa kuninkaasta tuli kansallisen yhtenäisyyden symboli. Perustuslakikysymys jäi kuitenkin Schleswig-Holsteinin kysymyksen varjoon. Fredrik hylkäsi ehdotuksen Schleswigin jakamisesta vuonna 1848 ja eteläosan luovuttamisesta Preussille. Sen sijaan hän liitti sen Tanskan valtioon. Schleswigin saksalaiset etsivät ja saivat Preussin apua kapinaan Tanskan valtaa vastaan, jonka Tanska kukisti vuosina 1848-1850.
Fredrikin kolmas vaimo Louise Christine Rasmussen liittyi Bondevennerin (Talonpoikien ystäväpuolue) puolelle. Fredrik itse joutui yhä enemmän konfliktiin kansallisliberaalien kanssa, joilla oli vuodesta 1854 lähtien enemmän hallituspaikkoja. Konflikti keskittyi valtaistuimen periytymiseen: lapseton kuningas nimitti Kristian von Glücksburgin seuraajakseen ja perustuslailliseen ongelmaan, jossa Fredrik suosisi yhteistä perustuslakia kaikille kruunun alla oleville maille.
Vain kaksi päivää ennen Fredrikin kuolemaa Rigsråd ratifioi Tanskan ja Schleswigin herttuakunnan yhteisen perustuslain, mikä johti sotaan Saksan valtioiden kanssa vuonna 1864.
Avioliitot

Fredrik avioitui kolme kertaa: vuonna 1828 pikkuserkkunsa kuningas Fredrik VI:n tyttären, prinsessa Vilhelmine Marien (1808–1891) kanssa, lapseton avioliitto päättyi asumuseroon vuonna 1834 ja avioeroon vuonna 1837. Toisen kerran hän avioitui vuonna 1841 herttuatar Caroline Mariane von Mecklenburg-Strelitzin (1821–1876) kanssa, liitto päättyi eroon vuonna 1846 ja kolmas morganaattinen avioliitto 1850 balettitanssijatar ja modisti, rajakreivitär Danner, Louise Christine Rasmussenin (1815–1874) kanssa. Kaikki liitot olivat lapsettomia.
Perintö

Fredrik VII:n kuoli 55-vuotiaana lokakuussa 1863 Glücksburgin linnassa ruusu ihosairauden aiheuttamaan kohtaukseen.
Tanskan hallitsijaksi tuli Oldenburgien Glücksburg-sukuhaaraan kuulunut Kristian IX. Hallitsijasuvun vaihdos osaltaan johti Tanskan sotaan Saksan liittoa vastaan Slesvig-Holsteinin tilanteen vuoksi vuonna 1864.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fredrik VII Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: Kristian VIII | Tanskan kuningas 1848–1863 | Seuraaja: Kristian IX |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja 2  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Kreikka  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  KulturNav 
Henkilöt:  Archaeology Data Service  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  RISM  IdRef  Te Papa (New Zealand) 
Kruununprinssi Frederik 16-vuotiaana, C. A. Jensen 1824
Kruununprinssi Frederikin ja toisen puolison, prinsessa Mariannen saapuminen Kööpenhaminaan, Carl Balsgaard 1841
Kuningas Fredrik VII ja kolmas puoliso kreivitär Danner, visiittikorttivalokuva 1860-luvun alusta
Aaro Heikkilä

Heikkilä vuonna 1970.
Aaro Iivari Aukusti Heikkilä  (30. joulukuuta 1935 Haapajärvi – 5. huhtikuuta 2007 Haapajärvi) oli Joensuun kaupunginjohtaja 1975–1995. Koulutukseltaan hän oli oikeustieteen kandidaatti (1960), ja hän sai varatuomarin arvon 1963. Hän sai kaupunkineuvoksen arvonimen 1999. Originelli Heikkilä tunnettiin seurallisena ”kyläpäällikkönä”lähde?. Hän joutui selvittämään joitakin virkatoimiaan käräjillä, minkä takia hän oli virasta pidätettynä 1980- ja 1990-lukujen vaihteessalähde?.
Aaro Heikkilä kirjoitti ylioppilaaksi Haapajärveltä 1955. Lakiopintojen jälkeen hän toimi kymmenkunta vuotta Elannon palveluksessa Helsingissä. Hän tuli Helsingistä Joensuuhun aluksi kaupunginsihteeriksi, sitten apulaiskaupunginjohtajaksi ja kaupunginjohtajaksi. Puoluekannaltaan hän oli sosialidemokraatti.lähde?
Heikkilän aikana Joensuu kasvoi 30 000 asukkaan kaupungista noin 50 000 asukkaan yliopistokaupungiksi. Kaupunginjohtaja korosti koko kautensa ajan koulutuksen tärkeyttä ja Joensuun asemaa koulutuskaupunkina. Hänen johdollaan harjoitettiin myös aktiivista elinkeinopolitiikkaa ja hän antoi kasvonsa mittavalle mainoskampanjalle, jossa Joensuuhun houkuteltiin uusia yrittäjiä 1980-luvun lopussa.lähde?
Eläkkeelle siirryttyään vuonna 1995 Heikkilä muutti Helsinkiin ja myöhemmin Haapajärvelle, jossa hän oli muun muassa kaupunginvaltuutettuna.lähde?
Hän sai  Aleksis Kiven Seuran Eskon puumerkki -palkinnon 1986.
Arto Halonen on tehnyt vuonna 1988 Heikkilästä dokumenttielokuvan Aaro Iivari Aukusti, maanviljelijän poika.lähde?
Douglas Adams

| Douglas Adams |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. maaliskuuta 1952 Cambridge, Yhdistynyt kuningaskunta
Kuollut: 11. toukokuuta 2001 (49 vuotta) Santa Barbara, Kalifornia, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  brittiläinen
Ammatti:  komediakirjoittaja, kirjailija, dramaturgi
Kirjailija
Salanimi: David Agnew 
Tyylilajit:  komedia, science fiction
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
douglasadams.com (englanniksi)
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Douglas Noel Adams (11. maaliskuuta 1952 Cambridge, Britannia – 11. toukokuuta 2001 Santa Barbara, Kalifornia) oli brittiläinen kirjailija, joka tunnetaan erityisesti humoristisesta tieteisromaanistaan Linnunradan käsikirja liftareille (1979). Radiokuunnelmana syntynyt romaani aloitti Linnunrata-nimisen viisiosaisen kirjasarjan, jonka ohella Adams kirjoitti muitakin romaaneja.
Elämä ja ura

Douglas Adams syntyi Cambridgessa Englannissa vuonna 1952. Hän kävi koulun Essexissä ja sai 12-vuotiaana julkaistua ensimmäisen tarinansa Eagle-lehdessä. Adams on kertonut tärkeän kannustimensa myöhemmällä kirjailijanurallaan ollut harvinaislaatuinen 10 pisteen kouluaine, josta hän sai opettajaltaan tunnustusta.
Adams pääsi vuonna 1971 opiskelemaan St John’s Collegeen Cambridgessa. Siellä hän haki komedialliseen Footlights Dramatic Club -teatterikerhoon, mutta koska ei päässyt siihen, ryhtyikin kirjoittamaan ja esiintymään Adams-Smith-Adams-komediaryhmässä.
Adams valmistui vuonna 1974 englanninkielisen kirjallisuuden kandidaatiksi ja päätti ryhtyä kokopäivätoimiseksi kirjailijaksi. Hän kirjoitti radioon ja televisioon sekä osallistui muun muassa Monty Pythonin lentävä sirkus -ohjelman yhden sketsin tekoon. Kirjoittaminen freelancerina ei kuitenkaan lyönyt kunnolla leiville, joten Adams teki sen ohella sekalaisia hanttihommia.
Vuonna 1977 Adams otettiin kirjoittamaan tieteiskomediasarjaa radioon. Sarjan alkuperäinen nimi oli The Ends of the Earth, mutta siitä tuli myöhemmin The Hitchhiker’s Guide to the Galaxy. Sen jälkeen Adams kirjoitti myös käsikirjoituksia BBC:n tieteissarjaan Doctor Who. Ystävänsä John Lloydin kanssa hän käsikirjoitti kaksi jaksoa hollantilais-brittiläiseen animaatiosarjaan Tohtori Sykerö.
Koska Adamsin radiosarjasta tuli suosittu, hän alkoi kirjoittaa romaania Linnunradan käsikirja liftareille. Viisiosaiseksi laajentuneen romaanisarjan ensimmäinen osa julkaistiin vuonna 1979, ja muut neljä osaa vuosina 1980, 1982, 1984 ja 1992. Sarjassa seurataan Maan viimeisen asukkaan Arthur Dentin outoja ja murheellisia seikkailuja ystävänsä Ford Prefectin kanssa.
Adams julkaisi Linnunrata-kirjasarjansa lomassa romaanit Dirk Gentlyn holistinen etsivätoimisto (1987) ja Sielun pitkä pimeä teehetki (1988).
Adams kuoli sydänkohtaukseen 11. toukokuuta 2001. Hänellä oli vaimo ja tytär. Hänen keskeneräiseksi jäänyt romaaninsa The Salmon of Doubt julkaistiin postuumisti.
Adams kertoi ottaneensa kirjoihinsa vaikutteita muun muassa Charles Dickensiltä ja P. G. Wodehouselta. Myöhemmällä urallaan hän alkoi ihailla Kurt Vonnegutin absurdistisia tieteiskirjoja.
Adamsin mielikuvituksellisissa tarinoissa näkyy hänen radikaali ateisminsa sekä kiinnostuksensa teknologiaan ja musiikkiin. Adams oli taitava kitaristi ja soitti kerran Pink Floydin konsertissa kitaristiystävänsä David Gilmourin rinnalla. Adams oli myös ympäristöaktivisti ja oli mukana tekemässä radiosarjaa ja kirjaa uhanalaisista eläinlajeista.
Kirjat > Linnunrata-sarja

Linnunradan käsikirja liftareille.  ((The Hitchhiker’s Guide to the Galaxy, 1979.) Suom. Pekka Markkula. 2. tarkistettu painos)  WSOY, 1989.  ISBN 951-0-15825-9
Maailmanlopun ravintola.  ((The Restaurant at the End of the Universe, 1980.) Suom. Jukka Saarikivi)  WSOY, 1990.  ISBN 951-0-16717-7
Elämä, maailmankaikkeus – ja kaikki.  ((Life, the Universe and Everything, 1982.) Suom. Jukka Saarikivi)  WSOY, 1991.  ISBN 951-0-17370-3
Terve, ja kiitos kaloista.  ((So Long, and Thanks For All the Fish, 1984.) Suom. Jukka Saarikivi)  WSOY, 1993).  ISBN 951-0-18949-9
Enimmäkseen harmiton.  ((Mostly Harmless, 1992.) Suom. Jukka Saarikivi)  WSOY, 1994.  ISBN 951-0-19622-3
Linnunrata: Viisiosainen trilogia.  (Suom. Pekka Markkula, Jukka Saarikivi)  WSOY, 1997 (13. painos 2006).  ISBN 951-0-21844-8
Kirjat > Muut kirjat

Douglas Adams & John Lloyd: Elimäen tarkoitus. (The Meaning of Liff, 1983.) Suomeksi kirjoittaneet Silja Hiidenheimo, Kirsti Määttänen, Tuomas Nevanlinna ja Tarja Roinila. Loki-Kirjat, Helsinki 1996. ISBN 952-9646-26-7
Dirk Gentlyn holistinen etsivätoimisto.  ((Dirk Gently’s Holistic Detective Agency, 1987.) Suom. Hilkka Pekkanen)  WSOY, 1989.  ISBN 951-0-15824-0
Sielun pitkä pimeä teehetki.  ((The Long Dark Tea-time of the Soul, 1988.) Suom. Jukka Saarikivi)  WSOY, 2002.  ISBN 951-0-27247-7
Douglas Adams & John Lloyd: Elimäen perimmäinen tarkoitus. (The Deeper Meaning of Liff, 1990.) Suomeksi kirjoittaneet Silja Hiidenheimo ym. Loki-Kirjat, Helsinki 1997. ISBN 952-9646-52-6
The Salmon of Doubt: Hitchhiking the Galaxy One Last Time.  Macmillan, 2002.  ISBN 0-333-76657-1  (englanniksi)
Adams, Douglas & Carwardine, Mark: Last Chance To See.  Stockart, 1990.  ISBN 0773724540  (englanniksi)
Tietokonepelit

Adams ja Steve Meretzky tekivät vuonna 1984 tekstiseikkailupelin The Hitchhiker's Guide to the Galaxy, joka pohjautui Adamsin samannimiseen kirjaan. Kaksi vuotta myöhemmin Adams osallistui ideoijana LucasArtsin (silloinen Lucasfilm Games) Labyrinth-pelin viikon kestäneeseen suunnittelutilaisuuteen. Hän osallistui myös Bureaucracy-pelin tekemiseen, ja myöhemmin hän oli vuonna 1999 julkaistun Starship Titanicin pääsuunnittelijana.
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Douglas Adamsin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive).
Douglas Adams. (englanniksi)
Douglas Adams Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Leena Peltonen: Maailmanlopun ravintola. Aikakone 4/1990.
Marko Ahonen: Enimmäkseen harmiton. Aikakone 3/1995.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST 2  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat 2  Puola  Portugali  Venäjä 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  ELMCIP  Europeana  SNAC  IdRef
Boris Mironov

| Boris Mironov> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. maaliskuuta 1972 (ikä 52) Moskova, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  193 cm
Paino:  105 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1989–2007
Seurat:  HK TsSKA Moskova Winnipeg Jets Edmonton Oilers Chicago Blackhawks New York Rangers HK Vitjaz Tšehov
NHL-varaus:  27. varaus, 1992 Winnipeg Jets
| Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Venäjä> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Nagano 1998 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Salt Lake City 2002 | jääkiekko |  |
Boris Olegovitš Mironov (ven. Борис Олегович Миронов, s. 21. maaliskuuta 1972 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hänet varattiin NHL:n Winnipeg Jetsiin vuonna 1992. Hän pelasi Winnipeg Jetsissä 1993–1994, Edmonton Oilersissa 1994–1999, Chicago Blackhawksissa 1999–2003 ja New York Rangersissa 2003–2004. Hän on pelannut NHL-urallaan 716 ottelua tehden 76 maalia ja 231 maalisyöttöä.
Mironov on saavuttanut jääkiekon hopeamitalin talviolympialaisissa 1998 ja pronssimitalin talviolympialaisissa 2002 Venäjän maajoukkueessa.
Sonja Kuittinen

| Sonja Kuittinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Sonja Kuittinen
Syntynyt: 30. syyskuuta 1990 (ikä 34)
Ammatti:  näyttelijä, muusikko
Näyttelijä
Aktiivisena:  2011–
Merkittävät roolit:  Anna (Miami)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Sonja Kuittinen (s. 30. syyskuuta 1990 Puumala) on suomalainen näyttelijä ja muusikko. Hän on koulutukseltaan teatteritaiteen maisteri.
Näyttelijänä

Kuittinen sai heti valmistuttuaan Taideyliopiston Teatterikorkeakoulusta vuonna 2016 pääroolin Zaida Bergrothin draamaelokuvassa Miami yhdessä Krista Kososen kanssa.  Rooli toi sekä Kuittiselle että Kososelle Jussi-ehdokkuuden parhaasta naispääosasta, jonka Kosonen voitti.
Kuittinen on tehnyt myös roolin Kansallisteatterissa yhtenä Macbeth-näytelmän kolmesta noidasta.
Kuittisella on myös pieni rooli televisiosarja Sorjosen toisella kaudella. Vuonna 2021 hän esiintyy yhdessä päärooleista Mädät omenat -sarjassa ja vuonna 2022 Pysäyttäkää Nyqvist -satiirisarjassa.
Kesällä 2022 Kuittinen esitti Ylen kuunnelmasarjassa Mä haluun olla Nylon Erin Anttilaa.
Muusikkona

Kuittinen muodostaa yhdessä Fanni Noroilan kanssa rap-yhtyeen Sofa, jonka he itse ovat määritelleet feministibändiksi.  Kuittinen esiintyy taiteilijanimellä MC SonSon.
Aiheesta muualla

Sonja Kuittinen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Ritva  Elonet
Argo (täsmennyssivu)

Argo voi viitata seuraaviin asioihin:
Argo, argonauttien laiva kreikkalaisessa mytologiassa
Argo-laiva, vanhan käsityksen mukainen tähdistö, nykyisin jaettu kolmeksi tähdistöksi
Argo, suomalainen moottorivenemerkki
Argo, italialainen maatalouskoneita valmistava yritys
Argo Online, MGamen luoma verkkopeli
Argo, Ben Affleckin ohjaama elokuva vuodelta 2012.
Argo, NASAn ehdotettu avaruusluotain
Fiat Argo, automalli
Argo, kreikkalainen yhtye
Argo-nimisiä henkilöitä:
Argo Arbeiter (s. 1973), virolainen jalkapalloilija
Victor Argo, alk. Victor Jimenez (1934–2004), yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja
HMS Argo (1758), Coventry-luokan 28-tykkinen kuudennen luokan alus (fregatti)
HMS Argo (1780), kuunari
HMS Argo (1781), Roebuck-luokan 44-tykkinen viidennen luokan alus
HMS Argo (1833), Active-luokan 38-tykkinen viidennen luokan alus
HMS Argo (1904), potkurisluuppi.
Argo-luokka, Italian kuninkaallisen laivaston sukellusveneluokka
R.Smg. Argo (1936), Italian kuninkaallisen laivaston Argo-luokan sukellusvene
HMS Argo (1909), 1. luokan torpedovene
HMS Argo (T111), Plejad-luokan torpedovene
HMS Argo (A504), Altair-luokan koululaiva.
S/S Argo, suomalainen vuonna 1942 tuhoutunut höyrylaiva.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Argo”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Birgitta Kantola

Katarina Birgitta Kantola (o.s. Häggblom; s. 27. helmikuuta 1948 Vaasa) on suomalainen varatuomari ja hallitusammattilainen. Hän on työskennellyt Kansallis-Osake-Pankissa, IMF:ssä, Pohjoismaiden investointipankissa, Maailmanpankin kansainvälisen rahoitusyhtiön IFC:n rahoitusasioiden johtajana, Ålandsbankenissa puoli vuotta 2001 ja sen jälkeen omassa konsulttiyrityksessä Birka Consulting.
Birgitta Kantola oli seuraavien hallitusten jäsen helmikuussa 2008: Stora Enso, Varma, OMX, Nordea ja Fortumin hallituksen varapuheenjohtaja.
Anders Gløersen

| Anders Gløersen |
| --- | --- |
 Gløersen Quebecissä vuonna 2012
Henkilötiedot
Koko nimi:  Anders Nøstdahl Gløersen
Syntynyt: 22. toukokuuta 1986 (ikä 38) Oslo, Norja
Uran tiedot
Pituus:  185 cm
Seura:  Rustad IL
Laji:  maastohiihto 
Maailmancup
Kaudet:  2007–
Voitot:  5
Palkintokorokkeella:  13
 Tietolaatikko päivitetty 10. joulukuuta 2016 
| Mitalit> Maa:   Norja.Miesten maastohiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten maastohiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten maastohiihto.MM-kilpailut  | Maa:   Norja> Miesten maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Falun 2015 | 4 x 10 km viesti |  |
|  Pronssia | Falun 2015 | 15 km (v) |  |
Anders Nøstdahl Gløersen (s. 22. toukokuuta 1986) on norjalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa Rustad IL -seuraa.
Gløersen kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Drammenin sprintissä maaliskuussa 2007. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti vapaan hiihtotavan sprinttikilpailussa Rybinskissä 16. joulukuuta 2007. Toisen voittonsa hän sai Salpausselän kisojen vapaalla tyylillä käydyssä sprintissä 1. maaliskuuta 2008. Kauden 2007–2008 sprintticupin kokonaispisteissä hän oli neljäs. Kaudella 2009–2010 hän oli toinen Düsseldorfin vapaan tyylin sprintissä 5. joulukuuta 2009 ja voitti Oslon vapaan hiihtotavan sprintin 14. maaliskuuta 2010. Kaudella 2010–2011 hän oli kolmas Rybinskin vapaan sprintissä 5. helmikuuta 2011. Oslon MM-kilpailujen vapaan hiihtotavan sprintissä hän oli 13:s. Kaudella 2011–2012 hän oli kolmas Roglan vapaan sprintissä 18. joulukuuta 2011 ja toinen Moskovan vapaan sprintissä 2. helmikuuta 2012.
Gløersen sijoittui kaudella 2012–2013 neljänneksi Quebecin sprintissä. Hän oli toinen Canmoren vapaan hiihtotavan sprintissä. Kaudella 2013–2014 hän voitti Davosin vapaan hiihtotavan sprintin. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli vapaan sprintissä neljäs. Kaudella 2014–2015 Gløersen sijoittui toiseksi Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä. Hän voitti Davosin 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailun. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän sai pronssia 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa sekä hiihti kolmannen osuuden kultaa voittaneessa Norjan viestijoukkueessa.
Gløersen sijoittui Davosin 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa kolmanneksi kaudella 2015–2016 ja toiseksi kaudella 2016–2017. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 11:nneksi.
Suomalainen muinaisusko

Joutsen ja muna Karjalassa sijaitsevan kalliopiirroksen mukaan.
Suomalainen muinaisusko tarkoittaa ennen kristinuskon valtakautta Suomen alueella harjoitettuja uskonnollisia tapoja ja uskomuksia. Suomalaista muinaisuskoa luonnehtivat muun muassa monijumalaisuus, vainajien palvonta sekä tietäjälaitos. Ukko oli ukkosenjumala, Tapio hallitsi metsää ja Ahti vettä. Jumalien lisäksi eri paikkoja hallitsivat haltijat. Sukuun luettiin kuuluviksi myös sen edesmenneet jäsenet. Heitä muistettiin muun muassa vuotuisjuhlien yhteydessä, etenkin kekrinä. Riittejä suorittavien tietäjien tehtävä oli hoitaa sairauksia ja muita kriisejä.
Uskonto liittyi luonnosta riippuvaisiin elinkeinoihin eli metsästykseen, kalastukseen ja maanviljelyyn. Metsästysonnea pyydettiin Tapiolta, kaloja Ahdilta ja sadetta Ukolta. Jumalille, haltijoille ja vainajille uhrattiin uhripuiden ja uhrikivien luona. Puiden lisäksi pyhiä paikkoja ovat olleet monet kalliot, mäet ja lähteet. Maailman hahmotuksessa pohjoinen edusti tuonelaa eli vainajien maata ja etelä onnellista lintukotoa. Ylisessä oli jumalten maailma, keskisessä maailmassa haltijoiden, eläinten ja ihmisten sielut ja alisessa vainajat. Kuoleman valtakuntaa hallitsi Pohjolan emäntä. Taivaan jumala oli mahdollisesti ensin Ilmarinen, joka muuntui myöhemmin sankarilliseksi sepäksi. Uskomukset säilyivät loitsuissa, kalevalaisissa runoissa ja tarinoissa.
Muinaisusko ei ollut Suomessa yhtenäistä tai muuttumatonta, vaan tavat ja uskomukset vaihtelivat eri aikoina ja eri alueilla. Muinaisuskosta kertovia lähteitä ovat kalliomaalaukset, kansanrunous sekä muiden suomensukuisten kansojen parista kerätty aineisto. Valtio kielsi muinaisuskon harjoittamisen 1600-luvulla, mutta Suomessa tiedettiin olevan vielä 1700-luvulla pyhiä lehtoja, joita kirkonmiehet ja viranomaiset pyrkivät hävittämään.
Kirjallisia tietoja suomalaisesta muinaisuskosta alettiin kerätä 1800-luvulla, kristinuskon ollessa jo lähes kaikkien pääasiallinen uskonto. Varsinkin Karjalassa oli kuitenkin säilynyt monia vanhoja uskomuksia ja myyttejä. Tarinat Jeesuksesta ja Väinämöisestä, samoin kuin tarinat Ukko ylijumalasta ja kristinuskon Jumalasta, elivät kansanuskossa rinnan ja toisinaan myös sekoittuivat. Osa vanhan uskonnon piirteistä säilyi pitkälle 1900-luvulle.