stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Oulun yliopisto
Alumnitoiminta

Oulun yliopistolla on yli 55 000 alumnia. Oulun yliopistoseura ry on vuodesta 1999 asti nimennyt Vuoden Alumnin ja vuodesta 2011 alkaen Vuoden Opiskelijan:
| Vuoden Alumni | Vuoden Opiskelija | Vuosi |
| --- | --- | --- |
| Anni Rapinoja | Meri Pekki | 2022 |
| Hannu Raitio | Tuomas Majuri | 2019 |
| Hannu Huttunen | Emmi-Kaisa Molkkari | 2018 |
| Rauni Räsänen | Senni Suhonen | 2017 |
| Matti Heimonen | Mia Hautala | 2016 |
| Leena Ala-Kokko | Olli Peura | 2015 |
| Pekka Laatio | Tapio Hansson | 2014 |
| Paula Vanninen | Timo Tuovinen | 2013 |
| Tony Manninen | Yu-Hsuan Lee | 2012 |

| Tatu Juvonen | Tuuli Miettinen | 2011 |
| Vilho Lantto |  | 2010 |
| Tytti Isohookana-Asunmaa |  | 2009 |
| Tero Ojanperä |  | 2008 |
| Markus Pessa |  | 2007 |
| Pertti Yliniemi |  | 2006 |
| Pekka Timonen |  | 2005 |
| Karl Tryggvason |  | 2004 |
| Seppo Säynäjäkangas |  | 2003 |
| Eino Siuruainen |  | 2002 |
| Heimo Karinen |  | 2001 |
| Leena Palotie |  | 2000 |
| Martti Ahtisaari |  | 1999 |
Kirjallisuutta

Julku, L., Julku. K. 1983. Oulun yliopiston perustamisen historia 1905–1958. Studia Historica Septentrionalia 6. Julkaisija: Pohjois-Suomen historiallinen yhdistys, Rovaniemi. ISBN 951-95472-6-6 (sidottu), ISBN 951-95472-5-8 (nidottu)
Salo, M., Lackman, M. 1998. Oulun yliopiston historia 1958–1993. Julkaisija: Oulun yliopisto. ISBN 951-42-5017-6
Salo, M. 2003. Pohjoinen Alma Mater. Oulun yliopisto osana korkeakoululaitosta ja yhteiskuntaa perustamisvaiheista vuoteen 2000. Studia Historica Septentrionalia 42. Julkaisija: Pohjois-Suomen historiallinen yhdistys, Rovaniemi. ISBN 952-9888-21-X
Samarinräätäli

| Samarinräätäli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Hertut Cisticolidae
Suku::  Räätälit Orthotomus
Laji::  samarensis
Kaksiosainen nimi
 Orthotomus samarensis  (Steere, 1890) 
Katso myös
   Samarinräätäli Wikispeciesissä   Samarinräätäli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Samarinräätäli (Orthotomus samarensis) on Filippiinien kotoperäinen varpuslintu. Se elää maan itäosassa Samarilla, Leytellä ja Boholissa. Joseph Beal Steere kuvaili lajin holotyypin Samarilta 1890.
Satahanka

Satahanka XII - leirin logo 2013
Satahanka XI -tapahtuman logo vuodelta 2008
Satahanka on 4–6 vuoden välein järjestettävä kansainvälinen meripartiotapahtuma, jonka järjestää Suomen Partiolaiset — Finlands Scouter ry. Satahanka-leirit kestävät tyypillisesti viikon. Vuodesta 1955 järjestetty tapahtuma on meripartiolaisille tärkeä ja keskeinen tapahtuma.
Vuonna 2008 järjestetyn Satahanka XI -leirin teemana oli merelliset ammatit. Leiriläiset pääsivät merelle isoilla purjeveneillä, kevytveneillä, kanooteilla ja moottorialuksilla. Satahanka leireillä toimitaan Suomen Partiolaisten ikäkausissa: Tarpojissa, Samoajissa ja Vaeltajissa.
Suomen Partiolaisten valtakunnallinen Satahanka XII -leiri järjestettiin vuonna 2013 Kustavissa, Lootholman leirintäalueella, noin 70 km Turusta.
Kansainvälinen Satahanka XIII järjestetään kesällä 2018 Loviisan merellisessä Rönnäsissä Suomenlahden rannalla. Leiriä korostetaan nyt vahvasti myös ei vielä partiossa oleville. Leiriohjelmaa on luvassa niin merellä kuin maalla.
Satahanka-leirit

| Tapahtuma | Aika | Paikka |
| --- | --- | --- |
| Satahanka XIV | 18.-26.7.2025 | Nauvo, Parainen |
| Satahanka XIII | 30.7.–6.8.2018 | Rönnäs, Loviisa |
| Satahanka XII | 29.7.–5.8.2013 | Lootholma, Kustavi |
| Satahanka XI | 28.7.–4.8.2008 | Ahtela, Sauvo |
| Satahanka X | 24.–31.7.2002 | Hanko, Syndalen |
| Satahanka IX | 1.–8.8.1998 | Bomarsund, Ahvenanmaa |
| Satahanka VIII | 1992 | Paasivesi, Saimaa |
| Satahanka VII | 1987 | Pihlus, Rauma |
| Satahanka VI | 1982 | Öjn, Parainen |
| Satahanka V | 1978 | Kyläniemi, Saimaa |
| Satahanka IV | 1973 | Bänö-ö, Ahvenanmaa |
| Satahanka III | 1968 | Pähkinäinen, Rymättylä |
| Satahanka II | 1960 | Itä-Villinki, Helsinki |
| Satahanka I | 1955 | Mustfinnö, Parainen |
Aiheesta muualla

Satahanka-kotisivut
Satahanka PartioWikissä
Gunnar Ericsson

Gunnar Ericsson, Eriksson i Näs selvennä (27. heinäkuuta 1906 Vimmerby, Småland, Ruotsi – 27. toukokuuta 1974 Vimmerby) oli ruotsalainen keskustapuolueen poliitikko, joka myös kirjoitti poliittisisia satiireja.
Ericsson oli Ruotsin keskustapuolueen nuorisojärjestön palveluksessa 1936–1942 ja kansanedustaja toisessa kamarissa 1946–1956. Hän kannatti hyvin voimakkaasti pohjoismaista yhteistyötä. Ericsson oli tiiviisti yhteydessä suomalaisiin puoluetovereihin ja opetteli suomea. Urho Kekkonen kuului hänen ystäväpiiriinsä. Hän vaikutti Hanasaaren kulttuurikeskuksen perustamiseen. Kansanedustajavuosinaan hän oli muun muassa Ruotsin Keskustapuolueen edustajana eläkekomiteassa 1951–1955. Ericsson oli maanviljelijä koko työuransa ajan vuoteen 1965.
1950-1970-luvulla Ericsson julkaisi vuosittain satiirikokoelmia, jotka kuvitti Ewert Karlsson. Satiireissa hän sovitti ajankohtaisia Ruotsin tapahtumia viikinkiajan Sveanmaahan. Hän käytti yleensä salanimeä Gunnar på Lid-arrende.
Gunnar Ericsson oli Astrid Lindgrenin veli. Kirjailija Karin Alvtegen on hänen tyttärentyttärensä.
Kirjoituksia (valikoima)

Hänt och timat i Svitjod, 1956
Stor Tvetalans år, 1957
Järtecken över Svitjod, 1958
Så var det i Svitjod, 1959
Svitjod och dess hövdingar, 1960
Nytt från gamla Svitjod, 1961
I Gamla Svitjod åter, 1962
Synden i Svitjod, 1963
Svitjod, Svitjod fosterland, 1964
Vad sig i Svitjod tilldragit, 1965
Hell Svitjod, häll!, 1966
Runda ord i Svitjod, 1967
Det svänger i Svitjod, 1968
Gnäll och gny i Svitjod, 1969
Maktspelet i Svitjod, 1970
Men vad hände i Svitjod?, 1971
Råd och rön i Svitjod, 1972
Svitjods saga, 1973
Svitjod i tiden: urval från 20 års krönikor, 1974
Völse finner Finland suom. Viikinki Völse valloittaa Suomen, kuv. Ewert Karlsson (EWK) ; Suom. ja vähän mukaillut Risto Kautto ; Runot suom. Kirsi Kunnas. WSOY, 1967
Brandon Sanderson

| Brandon Sanderson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. joulukuuta 1975  Lincoln 
Puoliso:  Emily Bushman
Lapset:  3
Kirjailija
Tyylilajit:  fantasia, sci-fi
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Brandon Sanderson (s. 19. joulukuuta 1975) on yhdysvaltalainen fantasia- ja tieteiskirjailija. Hänet tunnetaan Cosmere-universumista, johon useimmat hänen fantasiakirjansa sijoittuvat. Sanderson myös kirjoitti loppuun Robert Jordanin Ajan pyörä -kirjasarjan tämän kuollessa.
Elämä

Brandon Sanderson syntyi 19. joulukuuta 1975, Lincolnissa, Nebraskassa. Hänestä tuli teini-ikäisenä intohimoinen korkea fantasia -romaanien lukija ja hän yritti monia kertoja omien tarinoiden kirjoittamista.
Cosmere

Cosmere on sarja ja universumi, johon Elantris, Usvasyntyinen, Warbreaker, The Stormlight Archive, White Sand ja Arcanum Unbounded: The Cosmere Collectionin sisältämät tarinat sijoittuvat.
Purjealus

Purjealus on vesiliikennealus, joka kulkee vedessä tuulen voiman vaikuttaessa sen purjeisiin. Purjeet levitetään aluksen takilaan puomien, raakapuiden ja harusköysien varaan. Meriteiden säännöissä purjealus tarkoittaa jokaista purjehtivaa alusta edellyttäen, ettei kuljetuskoneistoa, jos sellainen on asennettu alukseen, käytetä.
Suuria purjealuksia voidaan kutsua purjelaivoiksi ja pieniä vastaavasti purjeveneiksi. Mitään täsmällistä kokorajaa näiden nimitysten välillä ei ole. Purjealukset luokitellaan myös eri tyyppeihin takiloinnin, käyttötarkoituksen ja rungon muodon perusteella. Purjealusten nimien edessä käytetään usein tunnusta S/v tai S/y.
Täysitakiloitu kolmimastoinen purjelaiva
Purjealusten tyyppejä > Takilatyypin mukaan jaoteltuna

Täystakiloitu eli fregatti,  3-5 mastoinen alus, jonka kaikissa mastoissa on raakapurjeet. Täystakiloidussa aluksessa voi olla lisäksi haruspurjeita ja takimmaisessa mastossa raakapurjeiden lisäksi kahvelipurje. Suomessa täystakiloituja purjealuksia ei ole liikenteessä yhtään ja museolaivoistakin ainoastaan Suomen Joutsen on täystakiloitu.
Parkki, 3-5 mastoinen alus, jonka takimmaisessa (mesaanimastossa) on pitkittäispurjeet ja muissa mastoissa raakapurjeet. Museolaiva Sigyn on kolmimastoinen parkki. Ahvenanmaalainen museolaiva Pommern on nelimastoinen parkki.
Kuunarilaiva holl. barkentiini; 3-6 mastoinen alus, jonka keulamastossa on raakapurjeet ja muissa mastoissa pitkittäispurjeet. Useampimastoisissa kuunarilaivoissa saattoi olla osassa keskimastoja lisäksi raakahuippupurjeita. Kuunarilaiva on suomalainen nimitys jota on käytetty mm. 1900-luvun alun merimiestaidon oppikirjassa.
Priki; kaksimastoinen, molemmissa mastoissa raakapurjeet.
Prikantiini; kaksimastoinen, taemmassa mastoissa pitkittäispurjeet ja keulamastossa raakapurjeet.
Kuunari; vähintään kaksimastoinen pitkittäistakiloitu alus, keulamasto lyhyempi tai enintään yhtä pitkä kuin taemmat mastot.
Ketsi; kaksimastoinen, isomasto keulimmaisena, matalampi mesaanimasto peräsimen etupuolella
Jooli; kaksimastoinen, mesaanimasto peräsimen takapuolella.
Kutteri; yksimastoinen, kaksi tai useampia haruspurjeita maston keulan puolella.
Sluuppi; yksimastoinen, vain yksi haruspurje maston keulan puolella. Suomalaisista purjeveneistä suurin osa  on sluuppeja.
DynaRig; erikoistapaus, jossa on kääntyvät mastot ja köysitakilaa ei ole.
Purjealusten tyyppejä > Runkomallin mukaan jaoteltuja

Yksirunkoinen purjealus
Katamaraani Kaksirunkoinen alus, rungot keskenään samanlaisia
Proa Kaksirunkoinen alus, rungot erikokoisia. Hyvin harvinainen länsimaissa.
Trimaraani Kolmirunkoinen alus.
Purjealusten tyyppejä > Muita nimitysperusteita

Džonkki, kiinalainen erityinen purjealus
Lorcha, alus jossa on länsimainen runko mutta dzonkkitakila
Fregatti, täystakiloitu
Flöitti
Holkki, useita merkityksiä, muun muassa 1400-luvulla käyttöön tullut koggia muistuttava kolmimastoinen kauppalaiva
Kaljaasi
Kaljuutti
Klipperi
Koggi
Korvetti, kuin fregatti mutta kooltaan pienempi
Kreijari
Jaala
Jahti, yksimastoinen purjealus
Soima, kuin jahti mutta vähän isompi
Tjalk tai barge, hollantilainen tasapohjainen, useimmiten yksimastoinen, purjealus, jonka laidoilla on alaslaskettavat kääntökölit
Purjelaivojen historia

Suomessa purjelaivoilla purjehdittiin valtamerillä laajemmin 1800-luvun puolesta välistä toiseen maailmansotaan asti. Museoituja purjelaivoja Suomessa ovat mm. Sigyn, Suomen Joutsen ja Pommern.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jukka Mikkolan bibliografia suurista suomalaisista purjelaivoista (Arkistoitu – Internet Archive)
Purjehdustermejä FE83:n wikissä
Laivatyyppien nimitysperusteita Suomen meriarkeologisen seuran sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Kolmimastoparkki
Priki
Ketsi
Sluuppi
David (nimi)

| Daavid, David |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  Daavid: 30. joulukuuta
– ruotsinkielinen:  David:  30. joulukuuta
– ortodoksinen:  Daavid: 27. joulukuuta
Muunnelmia:  Taavetti, Taavi ja Tatu
Vastineita eri kielissä:  Dave, Davide
Nimen alkuperä:  heprealainen
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
David, Suomessa myös Daavid, on heprealaisperäinen miehen etunimi, joka tarkoittaa ihailtua tai rakastettua. Nimen on tehnyt laajalti suosituksi Vanhasta testamentista tunnettu Israelin muinainen kuningas Daavid, joka tunnetaan myös Koraanissa.
Suomessa nimi Daavid on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 205:lle ja David 6 062 miehelle. Suomenkielisen kalenterin mukaan Daavidin nimipäivä on 30. joulukuuta, joka on myös suomenruotsalaisen kalenterin mukaan Davidin nimipäivä. Suomessa nimestä ovat käytössä myös muunnokset Taavetti, Taavi ja Tatu.
Kuvitteellisia Davideja

David Clemens, toinen päähenkilöistä Frank Perryn ohjaamassa draamaelokuvassa David ja Lisa
David Copperfield, Charles Dickensin samannimisen romaanin päähenkilö
David Dunn, supersankari elokuvassa Unbreakable – särkymätön.
David Fisher, päähenkilö televisiosarjassa Mullan alla
David Gale, filosofi Alan Parkerin elokuvassa David Galen elämä
David North, Marvel Comicsin sarjakuvahahmo
David Palmer, televisiosarjassa 24
David Sinclair, televisiosarjassa Num3rot
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta David (nimi) Wikimedia Commonsissa
Pasi Rautiainen

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 18. heinäkuuta 1961 (ikä 63)
Syntymäpaikka: Helsinki, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 170 cm
Junioriseurat
: PK-35
0000–1972: HPS
1973–1977: HJK
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1978–1980 | HJK | 49 | (9) |
| 1980 | Bayern München | 1 | (0) |
| 1981–1982 | Werder Bremen | 41 | (2) |
| 1982–1986 | Arminia Bielefeld | 113 | (16) |
| 1986 | HJK | 3 | (1) |
| 1987 | FC Locarno | 14 | (0) |
| 1987–1989 | SG Wattenscheid 09 | 13 | (0) |
| 1989–1991 | HJK | 51 | (12) |
| 1994 | HJK | 4 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 289 | (40) |
Maajoukkue
| 1977 | Suomi U16 | 3 | (1) |
| 1978 | Suomi U17 | 5 | (0) |
| 1979 | Suomi U21 | 1 | (0) |
| 1979–1987 | Suomi | 29 | (1) |
Valmennusura
1994–1998: PK-35
1999–2000: Jokerit
2001: KooTeePee
2002: Levadia Maardu
2003: Jokerit
2006–2008: Flora
2009–2010: TPS
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Pasi Pentti Rautiainen (s. 18. heinäkuuta 1961 Helsinki) on suomalainen entinen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja, joka tunnetaan myös televisiokommentaattorina.
Pelaajaura

Rautiainen edusti Suomessa Helsingin Palloseuraa ja Helsingin Jalkapalloklubia. Keväällä 1980 Rautiainen siirtyi länsisaksalaiseen Bayern Müncheniin, mutta pelasi vain 20 minuuttia yhdessä ottelussa. Seuraavana syksynä Rautiainen siirtyi Werder Bremeniin, jonka jälkeen hän edusti vuosina 1982–1986 Arminia Bielefeldiä. Kesän 1986 Rautiainen pelasi jälleen HJK:ssa, josta hän siirtyi sveitsiläiseen FC Locarnoon ja pelasi vielä kaksi kautta länsisaksalaisessa Wattenscheidissa ennen paluutaan Suomeen vuonna 1989.
Suomen jalkapallomaajoukkueessa Rautiainen pelasi yhteensä 29 ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Rautiainen on edelleen nuorin Suomen A-maajoukkueessa esiintynyt pelaaja pelattuaan 5. helmikuuta 1979 Irakia vastaan 17 vuoden ja 202 päivän ikäisenä. Vuonna 1980 Rautiainen oli maajoukkueen avauskokoonpanon pelaaja, kunnes Suomi hävisi 21. elokuuta PM-turnauksen ottelussa Norjalle 1–6. Ottelun jälkeen päävalmentaja Esko Malm kritisoi Rautiaisen peliesitystä eikä valinnut häntä enää loppuvuoden maaotteluihin.
Valmentajaura

Valmentajana Rautiainen aloitti PK-35:ssä vuonna 1994 nostaen seuran Veikkausliigaan vuonna 1998. Hän jatkoi FC Jokereiksi nimensä muuttaneen seuran valmentajana vuoteen 2000 saakka. FC Jokereissa Rautiainen voitti Suomen Cupin vuonna 1999. Seuraavalla kaudella Rautiainen johdatti Jokerit Veikkausliigan hopeasijalle, mutta se ei riittänyt seuran omistajalle Hjallis Harkimolle vaan Rautiainen erotettiin. Vuonna 2001 Rautiainen siirtyi Kotkaan valmentamaan FC KooTeePee:tä, jonka hän nosti Ykköseen. Kotkasta Rautiainen lähti Viroon, jossa hän valmensi Levadia Maardua kauden verran. Vuonna 2003 Rautiainen palasi jälleen vuodeksi FC Jokereihin ennen seuran lakkauttamista.
Lokakuussa 2005 Rautiainen teki kolmen vuoden sopimuksen Viron pääsarjassa Meistriliigassa pelaavan tallinnalaisen FC Floran kanssa. Hän aloitti uudessa toimessa joulukuussa 2005 ja saavutti kolmen kauden aikana pronssia vuonna 2005 sekä hopeaa vuosina 2007 ja 2008. Marraskuussa 2008 hänet nimettiin Turun Palloseuran uudeksi päävalmentajaksi. TPS sijoittui kaudella 2009 kolmanneksi, mutta tammikuussa 2010 Rautiainen päätti jättää valmennustehtävät Turun Palloseurassa.
TV-kommentaattori

Rautiainen tunnetaan myös Yleisradion, MTV3:n ja Nelosen jalkapallolähetysten kommentaattorina. Hän aloitti Yleisradiossa vuoden 1992 EM-kilpailuissa, jolloin kanavalla oli ensimmäistä kertaa kisastudio jalkapallon arvokisoissa. Televisiossa intohimoinen jalkapallomies Rautiainen osoittautui räväkäksi sanankäyttäjäksi. Myöhemmin saman vuoden syksynä hän jatkoi YLE:lle UEFA:n juuri lanseeraaman Mestareiden liigan kommentaattorina. Vuonna 1994 hän oli studiossa kommentoimassa USA:n MM-kisoja.
Nelosen hankittua Mestareiden Liigan oikeudet vuosituhannen vaihteessa Rautiainen siirtyi kanavan kommentaatoriksi. Hänet muistetaan myös toteutetusta lupauksestaan kävellä Pasilan TV-studiolta kotiinsa Porvooseen, kun AC Milan sensaatiomaisesti putosi kaudella 2003/04 Mestarien liigan puolivälierissä. Rautiainen ei pitänyt sukkia jalassa edes suorassa televisiolähetyksessä.
Myöhemmin Rautiainen siirtyi Canal+- ja MTV Sport-kanaville kommentoimaan Englannin Valioliigaa ja Mestareiden liigaa. Nykyisin Rautiainen toimii Viasat Urheilu -kanavilla tv-kommentaattorina.
Yksityiselämä

Pasi Rautiaisen isä on jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja Pentti Rautiainen. Hänen sisarensa on jalkapalloilija Jutta Rautiainen.
Tilastolähteet

Tilastot Saksan sarjoista
https://archive.is/20070609140636/http://home.vr-web.de/~peter.boehm/steckbriefe/pasi_rautiainen.htm
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Ylen Elävä arkisto: Pasi Rautiainen pyöräretkellä
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: – Ville Lyytikäinen | FC Jokerien päävalmentaja 1999–2000, 2003 | Seuraaja: Jan Everse – |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Janno Kivisild | FC Floran päävalmentaja 2006–2008 | Seuraaja: Tarmo Rüütli |
Turun Palloseuran päävalmentajat
Juuso Lampila (1939–1947) • Imre Markos (1948–1950) • Raino Suominen (1951–1954) • Leo Aaltonen (1955–1959) • Knut Gustafsson (1960–1961) • Olli Virho (1962) • Kalevi Lehtovirta (1962) • Leo Aaltonen (1963) • Tage Friedfeld (1964) • Leo Aaltonen (1964) • Rainer Forss (1965–1970) • Paavo Nenonen (1971)• Lars Nyström (1972) • Manuel Gerpe (1973) • Paavo Nenonen (1973–1974) • Olavi Laaksonen (1975–1977) • Tapio Harittu (1978–1980) • Raimo Toivanen (1980–1983) Hans Martin (1984) • Rainer Forss (1985) • Tommy Lindholm (1986–1988) • Heikki Suhonen (1989–1991) • Tommy Lindholm (1991) • Raimo Toivanen (1992–1993) • Pauno Kymäläinen ja Tomi Jalo (1993) • Juha Malinen (1994–1997) • Siegfried Melzig (1998) • Seppo Miettinen (1998–2000) • Mika Laurikainen (2001–2003) • Kari Ukkonen (2004–2006) • Mixu Paatelainen (2007) • Martti Kuusela (2008) • John Allen (2008) Pasi Rautiainen (2009) • Marko Rajamäki (2010–2014) • Mika Laurikainen (2014–2018) • Tommi Pikkarainen (2019–2020) • Jonatan Johansson (2020–2022) • Marko Rajamäki (2022–) • Miika Nuutinen
Eem-interglasiaali

| Ajanjakso | Alijakso | Epookki | Tuhatta vuotta sitten |
| --- | --- | --- | --- |
| Kvartääri | Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | 11,5–116 |
| Kvartääri | Pleistoseeni | Eem-interglasiaali | 116–131' |
| Kvartääri | Pleistoseeni | Saale-jääkausi | 131–380 |
Eem-interglasiaali oli viime jääkautta edeltänyt lämmin kausi noin 131 000–114 000 vuotta sitten. Se oli pleistoseenin viimeinen interglasiaali. Kausi oli laajalti nykyistä lämpimämpi ja kosteampi. Nykyisiä kasvillisuusvyöhykkeitä vastaavat vyöhykkeet olivat nykyisiä vyöhykkeitä pohjoisempana. Alueet, joilla oli Jäätikköä tai tundraa olivat nykyistä suppeampia. Jaloja lehtipuita kasvoi Oulun korkeudella. Etelä-Englannissa oli subtropiikin eläimistöä ja ilmasto siellä muistutti nykyisen Ranskan ilmastoa. Merenpinta oli nykyistä 2-5 metriä korkeammalla. Etelä-Suomi oli suurelta osin veden peitossa. Euroopassa eli neandertalinihmisiä.
Eem oli Saale-jääkauden ja Veiksel-jääkauden välissä. Meriaineistojenselvennä mukaan Eem-interglasiaali olisi ollut 130 000–115 000 vuotta sitten, ja manneraineistonselvennä mukaan 126 000–109 000 vuotta sitten. Eem-interglasiaalikauden alun ja päättymisen tarkka ajoitus vaihtelee eri lähteissä käytettyjen ajoitusmenetelmien epätarkkuuden takia ainakin tuhannen vuoden verran.
Suomessa vuoden keskilämpötila oli jopa 4 astetta nykyistä korkeampi ja laajoilla alueilla kasvoi Keski-Euroopan tyyppistä lehtimetsää.
Itämeren paikalla ollut Eemmeri oli yhteydessä Vienanmereen eristäen Fennoskandian omaksi saarekkeekseen. Myös Pohjois-Venäjällä meri peitti laajoja nykyään kuivia alueita. Niinpä Taimyrin niemimaan ylävät alueet olivat saari ja rannikko sen kohdalla noin 60 leveysasteella.
Kaudesta käytetään myös tieteellistä nimeä MIS 5 (marine isotope stage 5). Eem-kausi on Englannissa nimeltään Ipswichianlähde?, Alpeilla Riss-Würm, USA:ssa Sangamon, Venäjällä Mikulino, Länsi-Siperiassa Kasancev ja Suomessa Tepsankummun interglasiaali.
Euroopassa eli neandertalinihmisiä, jotka ovat sittemmin kuolleet sukupuuttoon.
Eem-kauden ilmasto

Eem-kausi kesti Pohjois-Saksan liejukerrostumien mukaan noin 12 000 vuotta. Eem-kaudella oli huipussaan hyvin lämmintä, ja vuodenaikavaihtelut luultavasti nykyistä suurempia. Talvet olivat yleensä nykyistä lämpimämpiä ja kosteampia pohjoisella pallonpuoliskolla, mutta jotkut alueet hieman nykyistä viileämpiä.  Kausi päättyi monista Keski-Euroopan siitepölysarjoista päätellen melko äkkiä.
Nimenomaan Eemin varhaisessa lämpimässä vaiheessa talvet olivat kosteita ja leutoja ja ilmasto mereinen. Kaudella oli lämpimimmillään Siperiassa tundraa vain aivan Taimyrin niemimaalla ja idempänä Keski- ja Itä-Siperian pohjoisrannoilla joillain alueilla. Villamammutti lienee harvinaistunut kauden alussa. Suomen lähialueilla Baltian altaassa Eem-kauden jääkauden megafaunalöydöt ovat harvinaisia, minkä syiksi on ehdotettu mannerjäätikön löytöjä hävittävää vaikutusta ja näiden eläimien todellisesta harvinaisuudesta.
Korkeimmillaan merenpinta nousi 4–6 metriä nykyisen tason yläpuolelle. Etelämantereella ja Grönlannissa oli 3–5 astetta nykyistä lämpimämpää, ja Grönlannin mannerjäätikkö saattoi olla 30–50 % nykyistä pienempi.
Eem-kautta vastaa varhainen Monastirian-rantaviiva eli Tyrrhenian II -rantaviiva. Joidenkin tietojen mukaan Eem-kauden ilmasto olisi ollut nykyistä epävakaampi. Nämä tiedot perustuvat mm. Grönlannista porattuun GISP 2-jäänäytteeseen, jossa näyttää olevan nopeita vaihteluita. Näiden epäillään johtuvan osaksi jään ja alla olevan maan vuorovaikutuksesta, joka on mm. rutannut jään laskokselle niin, että vanhempi kerrostuma on tullut uuden päälle. Tämän arvellaan kertovan jääkentän melkein sulaneen Eem-kaudella. Myöhempien tutkimusten mukaan Eem-kaudella oli joitain ilmastonvaihteluja, muttei siinä mitassa kuin GISP 2-näytteen mukaan. Kauden ilmaston on havaittu alku- ja loppuvaihetta lukuun ottamatta olleen melko vakaa, niin kuin nykyisen holoseenikaudenkin.
Eem-kauden ilmasto > Lämpötilat Eem-kaudella

Muinaisten siitepölyjen mukaan Eem-interglasiaali oli keskivaiheillaan 120 000 vuotta sitten pohjoisessa ja keskisessä Euroopassa 2–3 astetta nykyistä lämpimämpi. Toisten tietojen mukaan maapallon keskilämpötila oli Eem-kaudella noin 6 000 vuoden takaista holoseenin lämpötilaoptimia 2 astetta eli 4 astetta nykyistä lämpimämpi. Planktonlajiston perusteella kylmiä jaksoja olisi ollut 127 000–126 000, 122 000–121 000 ja 117 000 vuotta sitten.
Varsinkin Euraasian mantereen sisäosat lämpenivät talvella, Moskovan seuduilla tammikuun keskilämpö nousi jopa 11 astetta.
Englannin kesälämpötila oli kolme astetta nykyistä korkeampi, ja alueen ilmasto muistutti nykyisen Etelä-Ranskan ilmastoa Bordeaux'n tai jopa Barcelonan leveyksillä.
Lämpötila lienee aaltoillut rajusti MIS 5 -vaiheen alkaessa, sillä edellisen MIS 6 -vaiheen lopussa Portugalin länsipuolen meriveden lämpötila oli noin 15–16 astetta, mutta putosi 130 000 vuotta sitten noin 11 asteeseen. Tämä saattaa kieliä viime jääkauden loppuvaiheen nuoremman dryaskauden tyyppisestä "takatalvesta". Mutta noin 13 000–124 000 vuotta sitten meriveden lämpötila nousi noin 10 astetta, ja erityisen rajusti, noin seitsemän astetta 126 000–124 000 vuotta sitten.