stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Skandinavian pronssikausi
Uskonto > Aarteet, uhraukset ja kätköt

Jos arkeologien tulkinta yksinäisinä löytyneille hienoille ja käyttämättömille kivityökaluille on oikea, niin silloin ihmiset ovat jo kivikaudella uhranneet kallisarvoisia esineitä jumalille tai luonnon haltioille. Tällaisia kätköjä on löydetty järvistä, lammista, soista, joista tai koskista, tai maahan kaivettuina rituaaleille varatuilta paikoilta. Esimerkiksi Gallemosen uhrikätkö, vaikka se tehtiinkin neoliittisella kivikaudella 2000 eaa., oli sen sisältönä pronssi- ja kupariesineitä. Sama vallitseva tapa jatkui myös skandinaavisella pronssikaudella ja vuosisatoja tämänkin kauden jälkeen. Esineiden uhraaminen näyttää pronssikaudella kiihtyneen ja saaneen suuret mittasuhteet ainakin Tanskan alueella. Tiedetään monia löytöjä, joissa yksittäisten esineiden sijasta on uhrattu suuri määrä pronssi- ja muita metalliesineitä yhdellä kertaa. Tällaisesta on esimerkkinä Borgbjergin aarre  ajalta 1000–800 eaa. Tanskasta tunnetaankin pronssikaudelta yli tuhat uhrikätköä.
Kaikki esinekätköt eivät ole olleet uhrauksia, koska ne on voinut piilottaa henkilö, joka aikoi noutaa sen myöhemmin. Ero kätkön ja uhrauksen välillä ei ole itsestään selvä ja aarteen löytäjälle ei ehkä milloinkaan selviä, kummasta on ollut kyse. Jos aarre löytyy vesistöstä taikka suosta, missä on aikoinaan sijainnut suonsilmä, voidaan kallistua uhrauksen puolelle. Kukaan ei ehkä hakisi suonsilmästä esineitä, vaikka niitä sieltä tarvitsisikin. Maahan kaivetusta kätköstä käy esimerkkinä Pilen kätkö Malmön eteläpuolelta. Se on ajoitettu noin 1700 eaa.
Tollundin mies on kuuluisa esimerkki toisenlaisesta uhrauksesta, jossa ihminen tapetaan ja työnnetään suolampeen tai suonsilmään. Tollundin mies on toki rautakaudelta, mutta vastaavia uhreja on annettu myös pronssikaudella. Esimerkiksi osa Tanskan Borremosenin suoruumiista on pronssikaudelta. Tanskasta, Norjasta ja Ruotsista tunnetaan suoruumiita kivikaudelta, pronssikaudelta ja rautakaudelta. Egtvedin tytön haudassa oli mukana astiallinen palaneita lasten luita. Tätä hauta-antia on epäilty lapsiuhriksi, sillä lapsi on ollut tytön omaksi lapseksi liian vanha. Tutkijat ovatkin kallistuneet sille kannalle, että lapsi olisi uhrattu.
Aiheesta muualla

Luukkonen, Ismo: Muinaisen jälkiä
Kristiansen, K.: Catalogues of Nordic Late Bronze Age hoards, periods IV-V, Denmark, Sweden, Norway, Germany and Polen, 2018
Meripihkaketjuja valmiina kaupattavaksi.
Oulun Leimasintehdas

Leimasinvalmistamo Koulukatu 35 Oulu
Sanomalehti Kalevan ilmoitus 1953
Oulun Leimasintehdas Oy (OLT) on vuonna 1918 perustettu suomalainen merkintäalanselvennä Perheyritys. Yritys on aloittanut liiketoimintansa leimasimilla. Toiminta on laajentunut tuote- ja pakkausmerkintälaitteiden valmistukseen. Yrityksen suurin asiakaskunta koostuu suurista ja keskisuurista yritysasiakkaista. Asiakasryhmiä ovat elintarvike-, metsä-, elektroniikka- ja muu valmistava teollisuus. Yritys omistaa Suomen Teollisuusmerkintä Oy:n (STM) Helsingissä.
Historia > Vuosi 1918

Yrityksen perustaja Wäinö Jousi (ennen vuotta 1906 Wäinö Junnelius) osti vuoden 1917 leimasinvalmistusvälineet eräältä merimatkaansa rahaa tarvitsevalta englantilaiselta merimieheltä. 1918 kirjaltaja Wäinö Jousi valmisti ensimmäisen “teollisen“ leimasimensa. Koko tehdas LEIMASIN-VALMISTAMO T:MI WÄINÖ JOUSI mahtui pieneen lipastoon.
Historia > 1930-luku

Valmistus jäi vähäiseksi, koska vuonna 1919 Jousi valittiin Oulun Kirjateollisuus Oy:n toimitusjohtajaksi. Lisäksi hän aloitti poliittisen uransa Oulun kaupunginvaltuutettuna 1919–1922. Vuonna 1922 hänelle tarjoutui toimitusjohtajan paikka turkulaisesta Sosialisti-lehdestä ja 1924 Kotkassa Eteenpäin-lehden toimitusjohtajana sekä osakkaana. Vuoden 1929 pörssiromahdusksen ja siitä seuranneen 30-luvun laman myötä hän palasi Ouluun 1932 ja aloitti jälleen leimasinvalmistuksen.
Historia > Sotavuodet

Pojista Pentti taisteli Kuusamo-Salla-linjalla ja Eero kenraali Laguksen panssarijoukoissa Syvärillä. Molemmat selvisivät ilman fyysisiä vammoja.
Historia > 1940–1950-luvut

1940-luku oli tiukkaa aikaa perheelle. Leimasinvalmistuksen lisäksi oli koitettava saada elantoa myös muualta. Tuolloin perustettiin mm. Oulun Vaatetyö. Vuonna 1946 Wäinö Jousi teki päätöksen luopua yritystoiminnasta. Hän jakoi yritystoiminnan siten, että Pentti Jousi ryhtyi pyörittämään Oulun Vaatetyötä ja Eero Jousi Leimasinvalmistusta. Samalla toinen sukupolvi astui johtoon ja yhtiö vietiin kaupparekisteriin uudella nimellä Oulun Leimasintehdas Oy
Historia > 1960–1970-luvut

Vuonna 1972 perustettiin tienrakennuksen heijastaviin turva-asuihin ja tieturvallisuustarvikkeisiin erikoistunut Jousi & Jousi (fus. myöh. OLT). 1974 valmistui uusi 1-vaiheen toimitalo Oulun Lapinkankaalle. 1976 yhtiön johtoon nimitettiin Harry Wallin (OLT tj 1976–1983) .
Historia > 1980–1990-luvut

Vuonna 1978 sahateollisuuden voimakas kasvu ajoi yhtiön kehitystä. Sahatavaraleimasimen tuotanto vei yhtiön kasvun tielle. Asiakkaina oliva suuret metsäyhtiöt, kuten mm. Enso-Gutzeit, Rauma-Repola Oy, Kemi Oy jne. . Tuotanto uusittiin ja tuotevalikoimaa laajennettiin koko merkintäpuolelle. OLT kehitti yhteistyössä Raute Oy:n ja Orfer Oy:n kanssa sahatavaran päätyleimauskoneet. OLT Oy kohosi alansa edelläkävijäksi. 1979 OLT osti konkurssiin menneen Länsi-Pohjan Kirjapaino Oy:n  (joka myytiin v. 1988). Eero Jousi kuoli vuonna 1979. Yhtiön johtoon astui Jaakko Jousi 1983 ja samalla kolmas sukupolvi otti vastuun toiminnan jatkamisesta. 1984 Yritys aloitti helsinkiläisen Telko Oy:n merkintätarvikkeiden jälleenmyyjänä suuntautuen voimakkaasti sahateollisuuden merkintöihin. Vuonna 1987 Jaakko Jousi ja Telko Oy:stä lähtenyt Magnus Finnilä perustivat Suomen Teollisuusmerkintä Oy:n (STM) Helsinkiin


. Yhtiöt toivat myyntivalikoimiinsa ensimmäiset mustesuihkumerkintälaitteet. 1980-luvun loppu oli yhtiölle voimakasta kasvua. Asiakaskunta kasvoi ja yhä vaativampia sovellutuksia asennettiin. Oulun Lapinkankaalle valmistui 1988 2-vaiheen toimitalon laajennus. Rakentamiseen varattu laina maksettiin pois 1990 juuri ennen revalvointia vastoin pankinjohtajien neuvoja. Ilman tätä yhtiön historia olisi voinut jopa päättyä.1990 STM perusti Tampereen Leitek Oy:n palvelemaan asiakaskuntaa sektorille Jyväskylä-Tampere.
STM Oy osti Suomen Willett Oy:n  liiketoiminnan vuonna 1995

.
Historia > 2000-luku

2001 OLT Oy:n johtoon astui Juha Jousi ja Johanna Jousi-Moilanen. Samalla neljäs sukupolvi otti vastuun toiminnan jatkamisesta. 2000-luvulla yrityksen liikeidea oli edelleen sama ”Merkintä”selvennä joka oli jalostunut muotoon ”Asiakkaiden tuote- ja  laatujärjestelmämerkinnät” . Yritys fuusioitui vuonna 2012 ja jatkoi nimellä Jousi Group Oy. Oulun Leimasintehdas Oy perustettiin fuusiossa uutena yhtiönä.
Yhteiskuntavastuu

OLT on painottanut toiminnassaan aina yhteiskuntavastuuta. Yhtiö on lahjoittanut historian aikana tarkoin harkittuihin hyväntekeväisyyskohteisiin lahjoituksia. Lisäksi johto on sitoutunut ja osallistunut myös itse hyväntekeväisyysjärjestöihin. Yhtiö teki vuoden 2008–2009 taloustaantuman aikana hallitustason ratkaisun jättämällä lomautukset tekemättä. Yhtiön päätöksen takana on ollut näkemys siitä, että hyvinä aikoina yrityksen työntekijät ovat toiminnallaan turvanneet huonojen aikojen ylimenokaudet. Yhtiö ei tehnyt vuoden 2008–2010 aikana tappiollista tilinpäätöstä. Vuodesta 2001 saakka OLT on ollut myös mukana muiden jäsenyritysten tavoin vaikuttamassa Suomen Perheyritysliitossa yhteiskuntavastuun ja kasvollisen omistuksen puolestapuhujana. Yritys on ollut mukana myös Oulun yliopiston rahoituskehitysyhteistyössä.
Aiheesta muualla

Oulun Leimasintehtaan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Perheyritysliiton jäsenyritykset (Arkistoitu – Internet Archive)
Lapinkangas (Arkistoitu – Internet Archive)
Taloussanomat: Oulun Leimasintehdas merkitsee kaiken (14.9.2009)
OLT nojaa ihmisiin Kaleva[vanhentunut linkki]
Oulun Yrittäjät vuoden 2013 palkittu Jousi Group Oy (Arkistoitu – Internet Archive)
1918 Leimasinvalmistamo Wäinö Jousi
Sotavuodet 1939-44 Pentti ja Eero Jousi
Stockholm 1952
OLT rakennus Oulussa.
Bad Sign

Bad Sign oli Teddy & The Tigersin laulaja-kitaristina tunnetuksi tulleen Aikka Hakalan rhythm and blues-/rock-yhtye, joka levytti 1980-luvulla viisi albumia. 1990-luvulla Bluelight Records uudelleenjulkaisi albumeita CD-muodossa.  Bad Sign esiintyi joitakin kertoja myös vuonna 2007.
Bad Sign esittää neuvostoliittolaista rockyhtyettä Michael Aptedin ohjaaman ja Suomessa kuvatun jännityselokuvan Gorkin puisto (1983) yhdessä kohtauksessa, mutta yhtye jäi ilman mainintaa elokuvan lopputeksteissä. Noin puolentoista minuutin kohtauksessa yhtye soittaa kappaleita ”It’s So Easy” ja ”Twist and Shout”.
Kokoonpano

Levytyksillä soittaneet muusikot:
Aikka Hakala (oik. Alpo Hakala) - laulu, kitara, huuliharppu
Olli Pekkola - kitara
Pimme Korhonen - rummut
Jallu Mantila - rummut
Mela Salmela - basso, taustalaulu
Itu Pehkonen - basso
Diskografia > Singlet

”Hellbound Train”/”Bad Bad Woman” (Poko, 1983)
”Forbidden Love”/”Upside Down” (Poko, 1984)
”Thunder Mountain”/”Save That Dress” (Polarvox, 1987)
Diskografia > Albumit

Born Under Bad Sign (Poko, 1983)
Runaround (Poko, 1984)
Travlin' Bone (Rafu, 1985)
Sleepwalk (Rafu, 1986)
V (Amulet, 1988)
Travlin' Bone / Sleepwalk (Bluelight, 1995, uudelleenjulkaisu)
Bad Sign / Runaround (Bluelight, 1998, uudelleenjulkaisu)
Travlin' Bone - The Bad Sign Anthology 1983-1988 (2CD, Bluelight, 2007, kokoelma)
Lähteet:
Arkeeinen eoni

| Geologinen ajanlasku> Alkamisaika milj. v sitten | Geologinen ajanlasku> Aioni |
| --- | --- |
542: fanerotsooinen
2 500: proterotsooinen
4 000: arkeeinen
4 570: hadeeinen
Arkeeinen eoni on geologinen ajanjakso 4,0–2,5 miljardia vuotta sitten. Arkeeista eonia on kutsuttu myös arkeotsooiseksi eoniksi. Arkeeista eonia edelsi eloton hadeeinen eoni. Arkeeisen kauden alussa alkoi elämä, joka oli bakteerien kaltaisia alkeistumaisia. Niistä on jäänyt jäljelle kerrostuneita bakteerimattoja, stromatoliitteja. Viimeistään kauden lopulla sinibakteerit alkoivat yhteyttää. Monet tutkijat sanovat Maan olleen kaudella huomattavasti nykyistä lämpimämpi, minkä toiset tutkijat kiistävät. Aurinko oli nykyistä himmeämpi, ja paksu hiilidioksidikaasukehä lämmitti Maata.
Arkeeisen kauden eliöt

Elämän arvellaan syntyneen 4,0–3,5 miljardia vuotta sitten, joissain tarkasteluissa vasta noin 3,2 miljardia vuotta sitten. Elämä oli tällä kaudella yksisoluisia, alkeistumallisia. Sinibakteerien kaltaiset eliöt kasautuivat kerrostuessaan stromatoliitteiksi kauden alusta lähtien. Varsinaisia eubakteereja on löydetty vain vähän. On myös löydetty fossiilisia äärioloihin sopeutuneita ekstremofiileja, jotka kuuluvat arkeoneihin. Aitotumaisten fossiileja ei tunneta tältä ajalta.
Luultavasti kaasukehässä ei ollut juurikaan happea, mutta tästä on kiistelty. Yhteyttäminen syntyi tällä kaudella (sinibakteerit eli sinilevät). On teoretisoitu, että osa alkeellisista tumattomista solutyypeistä olisi kuollut viimeistään arkeeisen kauden lopussa sukupuuttoon.
Arkeeisen kauden eliöt > Corycium enigmaticum

Arkeeinen kausi oli elämän synnyn kausi. Sen eliöistä on todisteina vain äärimmäisen harvat ja vaikeasti tutkittavat fossiilit. Eräs vanhimmista fossiileista nimeltään Corycium enigmaticum on löytynyt Suomesta Tampereen lähistöltä, ja sen ikä on eräiden arvioiden mukaan jopa yli kaksi miljardia vuotta. Corycium enigmaticum on pieni pussimainen hiilimuodostuma. Isotooppitutkimusten mukaan sen hiili on elollisesta olennosta peräisin. Se on saattanut olla jonkinlainen alkeellinen leväkasvi.
Arkeeinen eoni

Kaudella syntyivät mantereet, jotka kauden lopulla ilmeisesti yhdistyivät Kenorlandin jättiläismantereeksi. Viimeistään kauden lopulla maan geologia oli nykyisenlaisine mannerliikuntoineen ja muine tektonisine tapahtumineen.
Tulivuoritoiminta oli huomattavasti nykyistä voimakkaampaa ja maalämpö kauden alussa kolme kertaa nykyistä voimakkaampi ja kauden lopussa kaksi kertaa nykyistä voimakkaampi. Useimmat arkaaisen kauden sedimentit ovat toisin kuin myöhemmän proterotsooisen kauden sedimentit, 
syvän veden metamorfisia kiviä. Kaudelle tyypillinen vihreäkivi liittyy saarikaariin. Arkeeisella kaudella syntyi 7 % nykyisistä mannerytimistä, kratoneista. Karbonaattikivet ovat harvinaisia, mikä viittaa suureen veteen liuenneen hiilihapon määrään.
Kauden alussa suurin meteoriittipommitus hiljeni. Yleensä tutkijat ovat sitä mieltä, että arkeeisella jaksolla Maan ilmakehä oli kasvihuoneilmiön takia jopa kymmeniä asteita nykyistä kuumempi mutta lämpötilaltaan alle 100 °C. Korkea lämpötila johtui kasvihuonekaasuista. Toisten mielestä Maa olisi ollut suunnilleen yhtä viileä kuin nyt.
Arkeeisella kaudella aurinko oli nykyistä himmeämpi, sen kirkkaus oli vain 75 % nykyisestä, mikä olisi tuottanut nykyisenlaisella ilmakehällä kasvihuoneilmiöineen noin -5 asteen pintalämpötilan.
Kauden jako

Eoarkeeinen maailmankausi 3800–3600 miljoonaa vuotta sitten
Paleoarkeeinen maailmankausi 3600–3200 miljoonaa vuotta sitten
Mesoarkeeinen maailmankausi 3200–2800 miljoonaa vuotta sitten
Neoarkeeinen maailmankausi 2800–2500 miljoonaa vuotta sitten
Paikallisia kerrostumia:
Kiinan Wutaian 2600–2350 miljoonaa vuotta sitten
Etelä-Afrikan Swazian 4000–3000 miljoonaa vuotta sitten
Gorkin puisto (elokuva)

| Gorkin puisto> Gorky Park |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Michael Apted
Käsikirjoittaja:   Martin Cruz Smith (romaani)  Dennis Potter 
Tuottaja:  Hawk Koch
Säveltäjä:  James Horner
Kuvaaja:  Ralf D. Bode
Leikkaaja:  Dennis Virkler
Pääosat:   William Hurt  Lee Marvin  Brian Dennehy  Joanna Pacuła  Ian Bannen  Richard Griffiths  Michael Elphick  Rikki Fulton  Ian McDiarmid  Alexei Sayle 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Orion Pictures
Levittäjä:  Orion Pictures Netflix
Ensi-ilta:  15. joulukuuta 1983
Kesto:  128 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Gorkin puisto (Gorky Park) on Michael Aptedin ohjaama elokuva vuodelta 1983. Se perustuu Martin Cruz Smithin samannimiseen romaaniin.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  William Hurt  | … |  Arkady Renko   |
|  Lee Marvin  | … |  Jack Osborne   |
|  Brian Dennehy  | … |  William Kirwill   |
|  Ian Bannen  | … |  Jamskoy   |
|  Joanna Pacula  | … |  Irina Asanova   |
|  Michael Elphick  | … |  Pasha   |
|  Richard Griffiths  | … |  Anton   |
|  Rikki Fulton  | … |  majuri Pribluda   |
|  Alexander Knox  | … |  kenraali   |
|  Alexei Sayle  | … |  Golodkin   |
|  Ian McDiarmid  | … |  Professori Andrejev   |
|  Niall O'Brien  | … |  Agentti Rurik   |
|  Henry Woolf  | … |  Levin   |
|  Tusse Silberg  | … |  Natasha   |
|  Elsa Salamas  | … |   Babuška   |
|  Patrick Field  | … |  Fet   |
|  Jukka Hirvikangas  | … |  James Kirwill   |
|  Marjatta Nissinen  | … |  Valerya Davidova   |
|  Heikki Leppänen  | … |  Kostia Borodin   |
|  Lauri Törhönen  | … |  ohjaaja   |
Tuotanto

Moskovaan sijoittuva Gorkin puisto kuvattiin pääosin Helsingin Kaisaniemenpuistossa, koska kuvaus­ryhmää ei päästetty Neuvostoliittoon. Elokuva kuvattiin tammikuusta huhtikuuhun 1983.
Suomalainen Bad Sign esittää yhdessä kohtauksessa neuvostoliittolaista rockyhtyettä soittaen kappaleita ”It’s So Easy” ja ”Twist and Shout”. Yhtyettä ei kuitenkaan mainita elokuvan tiedoissa.
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa laimeaksi trilleriksi ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Gorkin puisto -elokuvaa varten Moskovaksi lavastettua Helsinkiä 1983. Lenin on Unioninkatu 45:n seinässä.
Muhammad Ahmad

| Muhammad Ahmad |
| --- | --- |
 Taiteilijan näkemys Muhammad Ahmadista.
Sudanin hallitsija
 1881–1885 
Henkilötiedot
Koko nimi:  Muḥammad Aḥmad ibn al-Sayyid ʿAbd Allāh
Syntynyt: 12. elokuuta 1844
Kuollut: 22. kesäkuuta 1885 Omdurman, Sudan
Arvonimi: Mahdi
Muut tiedot
Uskonto:  islam
Muhammad Ahmad bin Abdullah bin Fahal (arab. محمد أحمد بن عبد الله بن فحل‎, Muḥammad ’Aḥmad ibn ‘Abd Allāh ibn Faḥal; 12. elokuuta 1844 – 22. kesäkuuta 1885 Omdurman, Sudan) oli sudanilainen kapinallisjohtaja, joka julistautui mahdiksi ja rakensi muutamassa vuodessa valtavan Punaiseltamereltä Keski-Afrikkaan ulottuneen, Omdurmania pääkaupunkinaan pitäneen Mahdiyyan teokraattisen valtion.
Elämäkerta

Muhammad Ahmad oli laivanrakentajan poika Nubian Dongolasta; pian hänen syntymänsä jälkeen perhe muutti etelään Kararin jokikylään lähellä Khartumia. Nuorena Muhammad perehtyi itsenäisesti uskonnollisiin asioihin, tutki Koraania ja tutustui suufilaisuuteen. Hän liittyi Sammāniyyah-lahkoon ja hänen ympärilleen alkoi kerääntyä opetuslapsia, mutta riitaantui opettajansa kanssa ja karkotettiin. Tämän jälkeen Muhammad liittyi saman lahkon kilpailevaan veljeskuntaan.
1800-luvulla Sudan oli riippuvainen Egyptin kediivikunnasta, joka itse oli ottomaanien valtakunnan alainen. Hallitseva luokka oli turkinkielinen ja poikkesi jyrkästi sudanilaisista alamaisistaan ulkonäöltään, koulutukseltaan ja elämäntavoiltaan. Tyytymättömyyttä aiheuttivat myös muun muassa epäoikeudenmukainen verotus ja maakuntien kuvernööreiksi asetetut eurooppalaisperäiset ei-muslimit. Muhammad Ahmad piti jumalalallisena tehtävänään islamin puhdistusta ja sen saastuttaneiden hallitusten tuhoamista, ja 29. kesäkuuta 1881 hän julistautui julkisesti messiaaksi, Mahdiksi. Hän keräsi nopeasti kannatusta eri kansanryhmiltä ja loi alle neljässä vuodessa valtavan, Punaiseltamereltä Keski-Afrikkaan ulottuneen valtakunnan, Mahdiyyan. Vuoden 1883 loppuun mennessä hänen joukkonsa olivat kukistaneet kolme Egyptistä heitä vastaan lähetettyä armeijaa, joista viimeinen, kenraali William Hicksin komentama 8 000 miehen joukko, tuhottiin melkein viimeiseen mieheen.
Sudanin hallitsijana Mahdi Muhammad Ahmad muutti veronkannon Koraanin vaatimusten mukaiseksi, ja hänen maineensa kiiri Arabian niemimaalle ja Pohjois-Nigerian Bornuun saakka. Hänen uransa huipentui 26. tammikuuta 1885 tapahtuneeseen Khartumin valtaukseen, jonka jälkeen hän saattoi rauhassa keskittyä vakiinnuttamaan valtaansa. Hän perusti uuden pääkaupunkinsa Niilin rannalle Omdurmaniin Khartumia vastapäätä ja ohjasi yhteiskunnan jokaista osa-aluetta ja ihmisten henkilökohtaista elämää julistuksilla, saarnoilla, varoituksilla ja kirjeillä. Poliittiset instituutiot perustuivat mahdollisuuksien mukaan alkukantaisen islamin käytäntöihin. Muhammad Ahmad kutsui itseään "Jumalan lähettilään", profeetta Muhammedin seuraajaksi.
Muhammad Ahmadin valtakausi mahdina ja Sudanin hallitsijana jäi lyhyeksi, sillä hän sairastui mahdollisesti lavantautiin ja kuoli 41-vuotiaana kesäkuussa 1885. Häntä seurasi vallassa kalifi Abdallahi ibn Muhammad; tämä kuitenkin kukistui lopulta brittien hyökkäyksessä 24. marraskuuta 1899, jolloin Mahdiyyan olemassaolo päättyi. Muhammad Ahmadin hautamuistomerkki vahingoittui Omdurmanin taistelun tulituksissa vuonna 1898, mutta se rakennettiin myöhemmin uudelleen.
Jälkimaine

Muhammad Ahmadin postuumi poika Abd al-Rahman al-Mahdi nousi myöhemmin uusmahdistisen liikkeen johtajaksi ja hänelle ehdotettiin myös Sudanin kuninkaan asemaa maan itsenäistyessä, mutta hän kieltäytyi hengellisistä syistä. Nykypäivän Sudanissa Muhammad Ahmadia pidetään usein sudanilaisen nationalismin perustajana, ja Kansallinen ummapuolue, jonka entinen johtaja imaami Sadiq al-Mahdi oli Muhammad Ahmadin suora jälkeläinen, pyrkii jatkamaan hänen poliittista perintöään.
Centovalli

| Centovalli |
| --- | --- |
 Borgnonen kylä.
 vaakuna

 Centovalli
 Koordinaatit: 46°9′20″N, 8°36′41″E 
Valtio:   Sveitsi
Kantoni:  Ticino
Alue (Distretto):  Locarno
Piiri (Circolo):  Melezza
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  53,50 km²
Korkeus:  262–2 188 m
Väkiluku (2015):  1 170
 – Väestötiheys:  22 as./km²
 
 www.comunecentovalli.ch/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Centovalli (kirjaimellisesti sata laaksoa) on kunta ja laakso eteläisessä Sveitsissä, Ticinon kantonissa.
Kunta

Centovallin kunta perustettiin vuonna 2009, jolloin kolme alueen kuntaa, Borgnone, Intragna ja Palagnedra, yhdistyivät. Vuoden 2015 lopussa kunnassa oli 1 170 vakinaista asukasta.
Laakso

Centovallin laakso sijaitsee Melezzajoen Sveitsin puoleisessa laaksossa. Italian puoleinen osa laaksosta on nimeltään Valle Vigezzo. Melezza laskee Maggiajokeen Locarnon rajalla.
Liikenneyhteydet

Laaksoa pitkin kulkee Centovallin rautatie (ital. Ferrovia delle Centovalli) Locarnosta Italian Domodossolaan. Laaksoa pitkin kulkee myös mutkainen maantie. Juna- ja linja-autoiikennettä hoitaa Società per le Ferrovie Autolinee Regionali Ticinesi SA (FART) -yhtiö.
Aiheesta muualla

Huber, Rodolfo: Centovalli (Region) (Sveitsin historiallinen tietosanakirja) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS). 16.2.2005. Bern:  Stiftung HLS. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Centovalli Wikimedia Commonsissa
| n k Ticinon kantonin hallintoalueet ja kunnat |
| --- | --- |
Hallintoalue (ital. distretto) ja kunnat (115 kpl, 2.4.2017–)
 Bellinzona: Arbedo-Castione • Bellinzona • Cadenazzo • Isone • Lumino • Sant’Antonino
 Blenio: Acquarossa • Blenio • Serravalle
 Leventina: Airolo • Bedretto • Bodio • Dalpe • Faido • Giornico • Personico• Pollegio • Prato • Quinto
 Locarno: Ascona • Brione • Brione sopra Minusio • Brissago • Corippo • Frasco • Gordola • Lavertezzo • Locarno • Losone • Mergoscia • Minusio • Muralto • Orselina • Ronco sopra Ascona • Sonogno • Tenero-Contra • Vogorno • Onsernone • Cugnasco-Gerra • Terre di Pedemonte • Centovalli • Gambarogno
 Lugano: Agno • Alto Malcantone • Aranno • Arogno • Astano • Bedano • Bedigliora • Bioggio • Bissone • Brusino Arsizio • Cademario • Cadempino • Canobbio • Capriasca • Caslano • Collina d'Oro • Comano • Croglio • Cureglia • Curio • Grancia • Gravesano • Lamone • Lugano • Magliaso • Manno • Maroggia • Massagno • Melano • Melide • Mezzovico-Vira • Miglieglia • Monteceneri • Monteggio • Morcote • Muzzano • Neggio • Novaggio • Origlio • Paradiso • Ponte Capriasca • Ponte Tresa • Porza • Pura • Rovio • Savosa • Sessa • Sorengo • Torricella-Taverne • Vernate • Vezia • Vico Morcote
 Mendrisio: Balerna • Breggia • Castel San Pietro • Chiasso • Coldrerio • Mendrisio • Morbio Inferiore • Novazzano • Riva San Vitale • Stabio • Vacallo
 Riviera: Biasca • Riviera
 Vallemaggia: Bosco/Gurin • Campo • Cerentino • Cevio • Linescio • Maggia • Lavizzara • Avegno Gordevio
Brûleurs de Loups de Grenoble

| Brûleurs de Loups de Grenoble |
| --- | --- |

Perustettu:  1963
Kaupunki:   Ranska, Grenoble
Kotiareena:  Patinoire Pôle Sud
– kapasiteetti:  3496
Sarjataso:  Synerglace Ligue Magnus
Värit:                
Toimitusjohtaja:   Jean-François Dufour
Puheenjohtaja:   Jacques Reboh
Päävalmentaja:   Per Hånberg
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Brûleurs de Loups de Grenoble on grenoblelainen jääkiekkoseura, joka pelaa Ranskan pääsarjassa, Ligue Magnusissa. Joukkue on voittanut maansa mestaruuden 1981, 1982, 1991, 1998, 2007, 2009, 2019 ja 2022 ja saanut hopeaa vuosina 1967, 1968, 1977, 1983, 1990, 2004, 2012 ja 2018.
Joukkueen nimi ("Sudenpolttajat") tulee kardinaali LeCamusin muistiinmerkitsemästä tapahtumasta vuodelta 1752. Kardinaalin mukaan hänen seurakuntansa jäsenet kyllästyivät karjaa vainoaviin susiin. Eräänä yönä maalaiset ahdistivat susilauman pieneen osaan metsää ja polttivat ne elävältä. Tarinaa kerrotaan edelleen Grenoblen kansanperinteessä. Vastaavat tapahtumat eivät olleet epätavallisia 1700-luvun Ranskassa, ja elokuva Susien klaani (2001) kertookin samantapaisista tapahtumista samalla alueella vuonna 1764.
Brûleurs de Loups on yksi tärkeimmistä Ligue Magnusin joukkueista ja kauden 2006-2007 mestari. Chicago Blackhawksin maalivahti Cristobal Huet pelasi Grenoblessa uransa alusta aina vuoteen 1998 asti. Huet on syntynyt Grenoblen naapurikaupungissa, Saint-Martin-d'Hèresssa.
Joukuetta valmensi kaudet 2021-2023 sekä kauden 2023-2024 alkupuolen Jyrki Aho.