stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Apis

Apis (sanatarkasti Hapu)[lähde? ]oli muinaisessa Egyptissä palvottu härkäjumala. Apiksen palvonta sijoittui pääasiassa Ptah-jumalan temppeliin Memfiissä.
Apista kuvaava patsas Pariisin Louvren taidemuseossa.
Apis kuvattiin usein sonnina, jonka sarvien välissä oli auringonkehrä. Maan päällä sitä edusti tehtävään tarkoin valittu sonni. Oraakkelinakin pidetty sonni oleskeli Ptahin temppelissä, jossa siitä huolehdittiin hyvin, koska sen uskottiin olevan Ptahin ilmentymä maan päällä. Myöhempinä aikoina Apis yhdistettiin myös Osirikseen.
Kun edellinen Apis-sonni kuoli, etsittiin sen tilalle uusi, jolla tuli olla tietyt tunnusmerkit. Jos sonnilla oli puolikuun muotoinen laikku toisessa kyljessä tai otsassa, musta korppikotkan muotoinen laikku selässä tai pilkku kielen alla, valittiin se seuraavaksi Apis-sonniksi. Tätä valintaprosessia varten oli erillinen papeista koostuva ryhmä, joka tulkitsi merkit ja päätti mistä sonnista tulisi seuraava Apis-sonni. Etsinnät saattoivat kestää usein hyvinkin pitkään. Jos sonnia ei löytynyt, uskottiin että Ptah oli suuttunut ihmiskunnalle ja häntä yritettiin lepyttää erilaisin uhrilahjoin.
Uuden valtakunnan aikana kuollut Apis-sonni ryhdyttiin hautaamaan Sakkarassa sijaitseviin hautoihin. Ensimmäinen tunnettu Sakkaraan haudattu Apis-sonni on peräisin Amenhotep III:n hallituskaudelta, jolloin hänen poikansa Thutmosis suoritti hautauksen. Ramses II:n hallituskaudella Apis-sonneja varten valmistettiin suuri maanalainen hautakompleksi, Serapeion, johon Apis-sonnit ryhdyttiin hautamaan omiin kammioihinsa. Serapeioniin haudattiin Apis-sonneja ainakin Kleopatra VII:n hallituskaudelle asti.
Serapeionin löysi egyptologi Auguste Mariette, joka myös suoritti laajamittaisia kaivauksia siellä. Hänen kaivauksistaan tekemänsä muistiinpanot ja raportit ovat kuitenkin hävinneet, mikä vaikeuttaa suuresti Serapeionin kronologista sijoittamista.
Ramses XI:n ja Osorkon II:n hallituskausien väliltä on tiedossa vain yhdeksän Apis-sonnia, joista kolmen hautapaikkaa ei tiedetä. Ne ovat kuitenkin oletettavasti haudattuna Serapeioniin, kammioon jota Auguste Mariette piti liian vaarallisena kaivukohteena. Yhdeksän härkää lähes 250 vuoden aikana on kuitenkin huomattavasti liian vähän ja vaikka Auguste Marietten Ramses XI:n hallintokaudelle sijoittamia Apis-sonnien hautauksia sijoitettaisiin uudelleen huomattavasti myöhempään ajankohtaan, jäisi Apis-sonnien väliin yli 130 vuotta. Joidenkin egyptologien teorioiden mukaan 20. dynastia on ajoitettu väärin ja sitä tulisi siirtää joitain satoja vuosia lähemmäs nykyhetkeä. Toiset tutkijat taas ovat sitä mieltä, että hautoja on enemmän, mutta niitä ei ole vielä löydetty tai tutkittu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Apis Wikimedia Commonsissa
1180-luku

| --- | --- |
Vuosisadat: 900-luku · 1000-luku · 1100-luku · 1200-luku · 1300-luku
Vuosikymmenet: 1090-luku · 1100-luku · 1110-luku · 1120-luku · 1130-luku · 1140-luku 1150-luku · 1160-luku · 1170-luku · 1180-luku · 1190-luku · 1200-luku
Vuodet: 1090 · 1091 · 1092 · 1093 · 1094 · 1095 · 1096 · 1097 · 1098 · 1099 1100 · 1101 · 1102 · 1103 · 1104 · 1105 · 1106 · 1107 · 1108 · 1109 1110 · 1111 · 1112 · 1113 · 1114 · 1115 · 1116 · 1117 · 1118 · 1119 1120 · 1121 · 1122 · 1123 · 1124 · 1125 · 1126 · 1127 · 1128 · 1129 1130 · 1131 · 1132 · 1133 · 1134 · 1135 · 1136 · 1137 · 1138 · 1139 1140 · 1141 · 1142 · 1143 · 1144 · 1145 · 1146 · 1147 · 1148 · 1149 1150 · 1151 · 1152 · 1153 · 1154 · 1155 · 1156 · 1157 · 1158 · 1159 1160 · 1161 · 1162 · 1163 · 1164 · 1165 · 1166 · 1167 · 1168 · 1169 1170 · 1171 · 1172 · 1173 · 1174 · 1175 · 1176 · 1177 · 1178 · 1179 1180 · 1181 · 1182 · 1183 · 1184 · 1185 · 1186 · 1187 · 1188 · 1189 1190 · 1191 · 1192 · 1193 · 1194 · 1195 · 1196 · 1197 · 1198 · 1199 1200 · 1201 · 1202 · 1203 · 1204 · 1205 · 1206 · 1207 · 1208 · 1209
Alyzía

| Alyzía Αλυζία |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Alyzía
 Koordinaatit: 38°42′N, 20°56′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Peloponnesos,Länsi-Kreikka jaJooniansaaret
Alue:  Länsi-Kreikka
Alueyksikkö:  Aitolia-Akarnania
Kunta:  Xirómero
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta
 – Kallikrates-koodi:  380702
Väkiluku (2011):  3 005
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  300 19
Suuntanumero(t):  26460
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Alyzía (kreik. Αλυζία; virallisesti Δημοτική Ενότητα Αλυζιάς, Dimotikí Enótita Alyziás) on yksi Xirómeron kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Aitolia-Akarnanian alueyksikössä Länsi-Kreikan alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 3 005 (vuonna 2011).
Alyzían kunnallisyksikkö käsittää Xirómeron kunnan luoteisosan Joonianmeren rannalla. Se on ottanut nimensä alueella sijainneelta antiikin aikaiselta Alyzeian eli Alyzian kaupungilta. Kunnallisyksikön suurin asutus on Kandílan kylä. Alyzía oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Xirómeron kunnaksi yhdessä Astakóksen ja Fyteíesin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Alyzían kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä­yhdys­kunta | Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Archontochóri | Ágios Athanásios | 0 |
| Archontochóri | Archontochóri | 655 |
| Archontochóri | Palióvarka | 46 |
| Kandíla | Kandíla | 1 048 |
| Mýtikas | Mýtikas | 759 |
| Panagoúla | Panagoúla | 155 |
| Várnakas | Várnakas | 342 |
Yhteensä: 3 005
Jaakko Smolander

Jaakko Ilmari Smolander (s. 27. marraskuuta 1945 Vaasa) on suomalainen upseeri ja vara-amiraali evp. Hän toimi Rajavartiolaitoksen päällikkönä 19. huhtikuuta 2004 – 30. marraskuuta 2008. Hän oli ensimmäinen meriupseeri kyseisessä virassa.
Ura

Rajavartiolaitoksen apulaispäällikkönä hän toimi 1998 alkaen. Sitä ennen hän palveli Vartiolentolaivueen komentajana ja Saaristomeren merivartioston komentajana.
Smolander valmistui Kadettikoulusta vuonna 1971 ja Sotakorkeakoulun merisotalinjalta 1981.
Yksityiselämä

Smolanderin isä oli komentajakapteeni Jorma Smolander, joka palveli myös merivartiostossa. Jaakko on naimisissa Taru Smolanderin kanssa.
Apollinari Vasnetsov

Apollinari Vasnetsov
Apollinari Mihailovitš Vasnetsov (ven. Аполлина́рий Миха́йлович Васнецо́в; 6. elokuuta (J: 25. heinäkuuta) 1856 Rjabovo, Vjatkan kuvernementti – 23. tammikuuta 1933 Moskova) oli venäläinen taidemaalari ja graafikko, jonka veli on tunnetumpi Viktor Vasnetsov. Hän oli erikoistunut näkymiin Moskovan keskiaikaisesta historiasta.
Vasnetsov oli taidemaalari ja graafikko. Hän ei koskaan saanut akateemista taidekoulutusta. Hän opiskeli vanhemman veljensä Viktor Vasnetsovin johdolla, joka oli kuuluisa venäläinen taidemaalari. Vuodesta 1882 Apollinari Vasnetsov ja veljensä Viktor Vasnetsov asuivat ja työskentelivät Abramtsevossa, jossa hän sai vaikutteita Vasili Polenovilta. Vuosina 1898–1899 hän matkusteli ympäri Eurooppaa. Venäjän luonnon eeppisten maisemien lisäksi hän loi oman tyylinsä historiallisen maisemamaalaustyylinsä historiallisen ja arkeologisen tiedon perusteella. Hänen maalauksensa esittävät visuaalisen kuvan keskiaikaisesta Moskovasta. Hän oli Vaeltajien jäsen vuodesta 1900 alkaen ja Keisarillisen taideakatemian akateemikko vuodesta 1900. Hän oli yksi Mir iskusstvan perustajista ja ohjaajista.
Pikkuplaneetta 3586 Vasnetsov, jonka löysi neuvostoliittolainen astronomi Ljudmila Žuravljova vuonna 1978, on nimetty Viktor ja Apollinari Vasnetsovin mukaan.
Teoksia

Kreml, 1892.
Bjarmien maa, 1899
Aamunkoiton aikaan Voskresenskin sillalla, n. 1900
Tataarit tulevat!, 1909.
Novgorodin tori, 1909.
Luonnos lavastuksesta Tšaikovskin oopperaan Opritšnikit, 1911.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Apollinary Mikhailovich Vasnetsov. Virtual Museum of Canada
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Apollinary Vasnetsov
Käännös suomeksi
141 Lumen

| 141 Lumen> Löytäminen |
| --- | --- |
Löytäjät:  Paul Henry Prosper Henry
Löytöaika:  13. tammikuuta 1875
Kiertoradan ominaisuudet
Eksentrisyys:  0.214720
Kiertoaika Auringon ympäri:  4.35 v.
Fyysiset ominaisuudet
Massa:  8.25 ± 5.77 × 1018 kg 
Albedo:  0.0540
141 Lumen on pikkuplaneetta. Sen löysivät Paul Henry ja Prosper Henry 22. syyskuuta 1990 ja sen albedo on 0.0540  ja eksentrisyys 0.214720  ja kiertoaika 4,35 vuotta  ja massa 8.25 ± 5.77 × 1018
Iši biladi

Iši biladi (عيشي بلادي, "Eläköön kotimaani") on Arabiemiraattien kansallislaulu. Laulun on sanoittanut Arif al-Šaikh Abdullah al-Hasan, jonka sanoitus valittiin aiemmin tekstittömän hymnin sanoiksi kilpailun jälkeen vuonna 1996. Laulun melodia on ollut Arabiemiraattien kansallislauluna jo vuodesta 1971. Kyseessä on fanfaaria muistuttava hymni, jonka on säveltänyt Mohammed Abdel Wahab. Hän on säveltänyt myös Tunisian kansallislaulun Humat al-hima ja Libyan kansallislaulun Libya, Libya, Libya.
Teksti arabiaksi

عيشي بلادي عاش اتحاد إماراتنا

عشت لشعب دينه الإسلام هديه القرآن

حصنتك باسم الله يا وطن
بلادي بلادي بلادي بلادي
حماك الاله شرور الزمان

أقسمنا أن نبني نعمل

نعمل نخلص نعمل نخلص

مهما عشنا نخلص نخلص
دام الأمان وعاش العلم يا إماراتنا

رمز العروبة

كلنا نفديك بالدما نرويك

نفديك بالأرواح يا وطن
Transkriptio

‘Īšī, bilādī, ‘āša-ttiḥādu imārātinā

‘Išti li-ša‘bin, dīnuhu-l-islāmu, hadīhu-l-qur’ānu

Ḥaṣṣantuki bi-smi-llāhi yā waṭanu
Bilādī, bilādī, bilādī, bilādī
Ḥamāki-l-ilāhu šurūra-l-zamāni

Aqsamnā an nabnī na‘malu

Na‘malu nukhliṣu, na‘malu nukhliṣu

Muhimman ‘išnā nukhliṣu, nukhliṣu
Dāma-l-amān wa-‘āša-l-‘alamu, yā imārātanā

Ramzu-l-‘urūbati

Kullunā nafdīki bil-dimā nurwīki

Nafdīki bil-arwāḥi yā waṭanu
Käännös

Eläköön maani, Emiraattiemme yhtenäisyys elää

Olet elänyt kansakunnalle, jonka uskonto on islam ja opas on Koraani.

Tein sinusta vahvemman Jumalan nimessä – oi, kotimaa!

Minun maani, maani, maani, maani.

Allah on suojellut sinua ajan pahuuksilta.

Olemme vannoneet rakentavamme ja tekevämme töitä -

työskentele vilpittömästi, työskentele vilpittömästi!

Niin kauan kuin elämme, olemme vilpittömiä.

Turvallisuus on kestänyt ja lippu on elänyt – oi, meidän Emiraattimme!

Arabismin symboli:

Me kaikki uhraamme puolestasi ja annamme sinulle veremme;

Me uhraamme sinun puolestasi sielullamme – oi, isänmaa!
Ante Gotovina

| Ante Gotovina |
| --- | --- |
 Ante Gotovina Kroatiassa marraskuussa 2012
Henkilötiedot
Muut nimet:  Andrija Grabovac (leg.)  Kristijan Horvat (maanp.)   Stjepan Senicic (maanp.)
Syntynyt: 12. lokakuuta 1955 (ikä 69) Tkon, Jugoslavia
Kansalaisuus:  kroaatti
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Ranska    Kroatia
Palvelusvuodet:  1973–1981    1991–2000 
Komentajuudet:  HVO:n 1. kaartinprikaati "Tiikerit" (1991–1992)   Splitin sotilaspiiri (1994–1996)   Kroatian armeija (1995)
Sotilasarvo:  kenraaliluutnantti    caporal-chef 
Kunniamerkit:  Red kneza Domagoja - 26.05.1995     Red bana Jelačića - 26.05.1995     Red hrvatskog trolista - 20.05.1996     Red hrvatskog križa - 20.05.1996   
Ylennykset:  ylikorpraali (caporal-chef) (1978)    majuri   everstiluutnantti (1992)  eversti (1992)   kenraalimajuri (1994)   kenraaliluutnantti (1995)
Joukko-osasto:  11e Brigade Parachutiste  
Joukkoyksikkö:  2ème Régiment Étranger de Parachutistes 
Perusyksikkö:  Commandos de Recherche et d'Action en Profondeur 
Aiheesta muualla
Ante Gotovina
Ante Gotovina (s. 12. lokakuuta 1955, Tkon, Jugoslavia) on kroatialainen kenraaliluutnantti, joka oli yksi korkeimmista Kroatian armeijan komentajista Kroatian sodassa (1991—1995). Kroatiassa Gotovinaa on pidetty yhtenä maan kansallissankareista, mutta vuonna 2001 YK:n Entisen Jugoslavian rikostuomioistuin asetti hänet syytteeseen sotarikoksista Krajinan serbien karkotusten yhteydessä Operaatio Myrskyn aikana vuonna 1995. Gotovina tuomittiin 24 vuodeksi vankeuteen 15. huhtikuuta 2011, mutta vetoomusaste vapautti Gotovinan yhdessä ex-apulaissisäministeri Mladen Markačin kanssa vuoden vankeuden jälkeen, koska tuomiolle ei sen mukaan ollut perusteita.
Alun perin Gotovina oli saanut sotilaskoulutuksensa Ranskan muukalaislegioonassa, jonka myötä hänellä oli Ranskan kansalaisuus. Ennen paluutaan Kroatiaan vuonna 1990 entinen eliittikommando Gotovina toimi useissa sotilas- ja turvallisuusalan suojelu- ja koulutustehtävissä eri puolilla maailmaa. Erityisesti hän työskenteli oikeistolaisten ja antikommunististen piirien hyväksi.
Sotilasura Kroatian armeijassa > Taustaa

Franjo Tuđmanin hallinto julisti maan itsenäiseksi Jugoslaviasta 25. kesäkuuta 1991. Tällöin Serbian hallitus presidentti Slobodan Miloševićin johdolla pyrki ensiksi puolisotilaallisilla joukoilla valtaamaan osia Kroatiasta, mutta lopulta serbijohtoinen Jugoslavian liittoarmeija teki varsinaisen intervention maahan.  Nopeasti koottu Kroatian armeija onnistui pysäyttämään Belgradin lähettämät joukot ja Kroatia tunnustettiin kansainvälisesti 15. tammikuuta 1992. Jugoslavian armeija ja serbijoukot vetäytyivät, mutta jättivät Kroatiasta kolmasosan eli merkittävät serbialueet paikallisten serbien johdettaviksi. Krajinan kapinan jälkeen serbit olivat muodostaneet jo syyskuussa 1990 "Autonomiset serbialueet" (Srpske autonomne oblasti), jotka sitten yhdistyivät ja julistautuivat Krajinan serbitasavallaksi (Republika Srpske Krajine) Kroatian itsenäistymispäivänä. Serbit muodostivat vuoden 1991 väestönlaskennan mukaan 12,16 prosenttia Kroatian väestöstä ja puolet heistä asui Pohjois-Dalmatiassa, Likassa, Banovinassa, Kordunissa, Bosnia-Hertsegovinan raja-alueella, Länsi-Slavoniassa Pakracin ympärillä, Itä-Slavoniassa, Baranjassa ja Länsi-Srijemissä Serbian vastaisella rajalla.
Sotilasura Kroatian armeijassa > Ensivaiheet Kroatian armeijassa

Yhteytensä kotimaahansa kadottanut Gotovina kuuli kesäkuussa 1991 Argentiinan kroaattisiirtolaisilta Kroatian itsenäistyneen ja hän lähti saman tien kotimaahansa. Kroatiassa Gotovina liittyi Kroatian kansalliskaartiin, josta oli muodostuva Kroatian armeija. Hän oli tehokas komentaja ja hän kuului niihin harvoihin kroaattisotilaisiin, joilla oli taistelukokemusta. Gotovina taisteli Länsi-Slavoniassa Novskassa ja Nova Gradiškassa. Näissä raskaissa taisteluissa hän oli 1. prikaatin komentaja. Hän kiinnitti pian esimiestensä huomion ja, kun vuonna 1992 Kroatian armeija perustettiin, Gotovina ylennettiin everstiluutnantiksiksi. Toivuttuaan Novskan taisteluissa saamista vammoistaan everstiluutnantti Gotovina toimi hetken Bosnian kroaattiarmeijan Livnon alueen komentajana. 9. lokakuuta 1992 Gotovina nimitettiin varsinaiseen tehtäväänsä eli Splitin operatiivisen alueen eli myöhemmän sotilaspiirin komentajaksi.
Nopeasti edennyt Gotovina ylennettiin everstiksi yhdessä Janko Bobetkon ja Ante Roson kanssa ilmeisesti vuoden 1992 lopulla. Nämä upseerit olivat yhdessä Dalmatian takaisin valtauksen tammikuussa 1993 toteuttaneen Operaatio Maslenican pääorganisoijia. Tässä operaatiossa Gotovinan tehtävä oli vallata Zemunik, Skabrnja ja turvata Kasicia ja Paljuvia kohti etenevän 4. kaartinprikaatin selusta. Hänen tehtävänsä oli myös organisoida helikoptereilla Zagrebista Zadariin tulleen 3. kaartinprikaatin pataljoonan saapuminen ja sijoittaminen operaation kriittisessä vaiheessa. Operaatio Maslenican aikana Gotovina tapasi toimittaja Vesna Karuzan, joka synnytti hänelle maaliskuussa 1994 tyttären Ana.
Sotilasura Kroatian armeijassa > Kroatian sodan jälkeen

12. maaliskuuta 1996 presidentti Tuđman nimitti Gotovinan Kroatian armeijan pääsotilastarkastajaksi ja koko armeijan tarkastusviraston johtoon. Tässä tehtävässään hän toimi aina 29. syyskuuta 2000 asti, jolloin Gotovina joutui eroamaan tehtävästään allekirjoitettuaan "Kahdentoista kenraalin kirjeen". Kirjeessä kenraalit arvostelivat Kroatian itsenäisyyssodan sotarikollisten etsimistä ja hallituksen yhteistyötä Jugoslavia-tuomioistuimen kanssa. Gotovina lähti erottuaan vakinaisesta palveluksesta lähes välittömästi maanpakoon.
Syytteet sotarikoksista ja pidätys

Jugoslavia-tuomioistuin teki päätöksen Gotovinan ja Mladen Markačin etsintäkuulutuksista 8. kesäkuuta 2001. Etsintäkuulutus annettiin julkisuuteen 26. heinäkuuta 2001. Gotovinan tapaukseen lisättiin syytetyiksi vielä Mladen Markač ja Ivan Čermak 8. maaliskuuta 2004.
Tämän jälkeen alkoi varsinainen Gotovinan etsintäjahti. Espanjan poliisi yhdessä erikoisjoukkojen kanssa pidätti Gotovinan kesken illallisen Playa de las Américasista teneriffalaisesta hotellissa 7. joulukuuta 2005. Gotovina oli alun perin hoitamassa sotahaavojaan Kanariansaarilla. Gotovinalla oli passit peitenimille Kristijan Horvat ja Stjepan Senicic.  Hänen hotellihuoneestaan löydettiin 12 000 euroa käteistä ja passeissa oli leimat Argentiinasta, Chilestä, Venäjältä, Kiinasta, Tšekin tasavallasta ja Tahitilta. Gotovina lennätettiin välittömästi Madridiin, jossa hän joutui useaksi päiväksi vankeuteen oikeuden karkotuspäätöksen käsittelyn ajaksi. Hänet luovutettiin Haagiin Jugoslavia-tuomioistuimelle 10. joulukuuta, ja kaksi päivää myöhemmin Gotovina vastasi olevansa syytön kaikkiin häntä kohtaan nostettuihin syytteisiin. Espanjan poliisi oli seurannut Gotovinaa jo usean päivän ajan ilmeisesti apunaan Kroatian tiedustelupalvelu, joka salakuunteli hänen vaimonsa Dunjan puhelinta.
Gotovina vastasi olevansa syytön kaikkiin häntä vastaan nostettuun seitsemään syytekohtaan 12. joulukuuta. Kaikkia syytekohtia edelsi syyte  "osallistumisesta itsenäisesti ja/tai [hänen kauttaan] välillisesti yhteiseen rikolliseen toimeen suunnitellen, yllyttäen, käskien, sitoutuen ja/tai auttaen [syytetyn teon] suunnittelussa, valmistelussa ja toteuttamisessa".: Näitä syytteen mukaisia toimia olivat:
Poliittisin, etnisin ja uskonnollisin perusteilla toteutetut vainot, kyyditykset ja muut epäinhimilliset teot (pakkosiirrot) - kolme erillistä syytekohtaa rikoksista ihmisyyttä vastaan.
Muut epäinhimilliset teot - yksi syytekohta ihmisyyttä vastaan
Murha - yksi syytekohta sodankäyntiä koskevien lakien rikkomisesta
Julkisen ja yksityisen varallisuuden ryöstöhävittäminen ja mielivaltainen kaupunkien, kylien ja muiden asutuskeskusten tuhoaminen - kaksi syytekohtaa sodankäyntiä koskevien lakien rikkomisesta.
Asianajajansa mukaan Gotovina ilmoitti, ettei hän ole "syytekohdissa kuvailtu mies".
Gotovina todettiin syylliseksi seitsemään syytekohtaan kahdeksasta ja tuomittiin 24 vuodeksi vankeuteen 15. huhtikuuta 2011. Jugoslavia-tuomioistuimen vetoomusaste vapautti Gotovinan yhdessä ex-apulaissisäministeri Mladen Markačin kanssa vuoden vankeuden jälkeen 16. marraskuuta 2012, koska tuomiolle ei sen mukaan ollut perusteita. Vapauttavan päätöksen jälkeen Gotovina ja Markač palasivat välittömästi Kroatiaan, jossa vastassa olivat kansalliset juhlallisuudet..
Kritiikki

Serbien ja muiden kriitikoiden mielestä Gotovina vapautettiin, koska  Kroatia oli länsivaltojen liittolainen Jugoslavian hajoamissodissa ja kroaatit itse jarruttivat todisteiden antamista Haagin oikeudelle.
Ante Gotovinaa tukeva kyltti Kroatiassa vuodelta 2005. Kyltissä lukee: "Tervetuloa kenraali Ante Gotovinan kotimaahan!"
Operaatio Myrskyn liikkeet. Alareunassa Gotovinan komentama eteläinen sektori.
Antti Puuhaara

Antti Puuhaara (myös Antti Puunhaara) on vanhojen suomalaisten kansansatujen hahmo, josta piirretty sarjakuva ilmestyi Yhteishyvä-lehdessä vuosina 1938–1954 ja tarinoita julkaistiin myös sarjakuvakirjoina. Antti Puuhaarasta on vuonna 1976 valmistunut elokuva Antti Puuhaara. Tarinasta on tehty myös teatterisovituksia.
Hahmo

Kansansadussa kerrotaan, kuinka Antti Puuhaara syntyi pienessä töllissä, johon rikas kaup­pamies oli sattunut asettumaan yöksi. Yöllä kauppias kuuli äänen sanovan, että poika perisi hänet. Estääk­seen sen hän seu­raavana päivänä osti lapsen tämän vanhemmilta ja jätti metsään puunhaaraan riippu­maan, siitä nimi Puunhaara. Ohi kulkenut metsästäjä pelasti lapsen ja otti kasvattipojakseen.
Vuosien kuluttua kauppias sattui yöpymään metsästäjän kotona ja kuuli pojan tarinan. Seuraavana aa­muna hän lähetti Antin viemään kirjettä kauppiaan kotiin. Kirjeessä käskettiin hirttämään sen tuoja pihakoivuun. Matkalla Antti nukahti puun juurelle ja kaksi ohikulkenutta teiniä vaihtoivat kirjeen toiseen, jossa käskettiin antamaan tuojalle heti kauppiaan tytär vaimoksi ja hirttä­mään talon koira pihakoi­vuun.
Kotiin palatessaan kauppias näki koiran hirressä ja kuuli, että Antista oli tullut hänen vävynsä. Päästäk­seen vävystään eroon hän antoi tälle mahdottoman tehtävän, lä­hetti Louhen luo Pohjolaan kysymään, missä onni piilee.
Antti lähti matkaan, kulki kulkemistaan ja kohtasi viimein kolme jättiläistä, joilla kullakin oli Louhelle oma kysymyksensä. Vielä ennen perillepääsyä piti ylittää joki, jossa lautturina toimiva eukko halusi tietää, kauanko hänen piti olla lautturina. Kun Antti saapui Louhen taloon, ei emäntä ollut paikalla, mutta hänen tyttärensä lupasi auttaa Anttia. Ty­tär piilotti Antin, ja kun Louhi tuli kotiin, hän esitti kysymykset äidil­leen niin, että Antti kuuli kaikki vastaukset. Sitten Antti pujahti tiehen­sä. Paluumatkalla hän kertoi kullekin kysyjälle vastauksen tämän kysymykseen.
Niin hän saapui kotiin kertomaan apelleen, missä onni piilee. Vastaus ei ollut apen mieleen, ja Antti sai hänen maansa kaivettavakseen, kun taas appi lähti kohti Pohjolaa hankkimaan samoja rikkauksia kuin Antti oli saanut jättiläisiltä. Kun hän saapui joelle, otti eukko hänet veneeseensä, hyppäsi maihin ja sysäsi veneen joelle, ja niin tuli kauppiaasta Louhen lautturi.
Sarjakuva

Antti Puuhaara -sarjakuvaa käsikirjoitti Raul Roine ja piirsi aluksi Aarne Nopsanen vuoteen 1943 saakka, jonka jälkeen piirtäjäksi vaihtui Risto Mäkinen. Tarinoita ilmestyi Yhteishyvä-lehden lisäksi yhdessätoista Otavan julkaisemassa sarjakuvakirjassa 1939–1956.
Sarjakuva > Sarjakuvakirjat

Antti Puuhaara: kuvakertomus, 1939.
Antti Puuhaaran uudet urotyöt, 1941.
Antti Puuhaaran seikkailut, 1942.
Antti Puuhaara käy kaukomailla, 1943.
Antti Puuhaara räätälimestarina, 1946.
Antti Puuhaara, taitava takoja, 1948.
Antti Puuhaara karhunkesyttäjänä, 1949.
Antti Puuhaara tutkimusmatkailijana, 1951.
Antti Puuhaara soittoniekkana, 1953.
Antti Puuhaara etsii aarretta, 1955.
Antti Puuhaara jättiläisten maassa, 1956.
Aiheesta muualla

Erkki Hartikainen: Antti Puuhaara (Arkistoitu – Internet Archive). Peruskoulun elämänkatsomustieto 1–2.
Antti Puunhaara-elokuva Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Musiikillinen melodraama sadusta Yle.fi
Jaakko Laitinen (laulaja)

Jaakko Laitinen esiintymässä Väärä Raha -yhtyeen kanssa Münchenissä vuonna 2015.
Jaakko Laitinen (s. 4. joulukuuta 1981 Rovaniemi) on suomalainen laulaja ja lauluntekijä. Laitinen on tunnettu etenkin vuonna 2009 perustetusta yhtyeestä Jaakko Laitinen & Väärä Raha. Laitisen uusin yhtye on vuonna 2019 perustettu Lehtojärven Hirvenpää.
Henkilöhistoria

Laitinen syntyi Rovaniemellä ja varttui Rovaniemen Korkalovaarassa, valmistui kirjastotradenomiksi Oulun seudun ammattikorkeakoulusta vuonna 2007. Vuodesta 2008 hän opiskeli länsi- ja eteläslaavilaisia kieliä Helsingin yliopistossa. Laitinen asui pitkään ensin Helsingissä ja sitten Tampereella, mutta muutti vuonna 2019 jälleen Rovaniemelle.
Laitisen isotäti oli Helsingin yliopiston germaanisen filologian professori Marjatta Wis.
Musiikillinen ura

Laitisen yhtyeitä ovat olleet Orkestar Business Class (2004–2008), Jaakko Laitinen & Väärä Raha (vuodesta 2009), Jaakko Laitinen & Lapin lisä (vuodesta 2018) ja Lehtojärven Hirvenpää (vuodesta 2019).
Yhtye Orkestar Business Class soitti balkanilaista musiikkia cover-versioina.
Yhtye Jaakko Laitinen & Väärä Raha yhdistää musiikissaan Balkanin musiikkityylejä, venäläisiä romansseja ja vanhaa suomalaista iskelmää.
Yhtye Jaakko Laitinen & Lapin Lisä on julkaissut toistaiseksi vain yhden singlen, cover-version Hannu Merkun tunnetuksi tekemästä humpasta "Kulje kautta Kittilän".
Yhtyettä Lehtojärven Hirvenpää luonnehditaan tangoyhtyeeksi, joka ottaa vaikutteita sekä argentiinalaisesta tango nuevosta että suomalaisesta tangoperinteestä. Yhtyeen sanoituksia on luonnehdittu haastaviksi.
Tuotantoa > Orkestar Business Class

Orkestar Business Class (2008)