stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ritva-Liisa Korhonen

Ritva-Liisa Korhonen (s. 2. lokakuuta 1960 Hämeenlinna) on suomalainen sopraano.
Korhosen vanhemmat ovat Eino Korhonen ja Ella Hakkarainen. Hän tuli ylioppilaaksi 1979 ja valmistui oopperalaulajaksi Sibelius-akatemiasta 1990. Hän on myös opiskellut Roomassa 1979-1980 ja Zürichissä 1985-1986.
Korhonen aloitti vierailut Suomen Kansallisoopperassa vuodesta 1984 lähtien ja vuodesta 1991 hän on talon solistikunnan vakituinen jäsen. Hän on myös vieraillut Savonlinnan Oopperajuhlilla useana vuonna 1990-luvulla. Hän työskenteli laulajana Oulun kaupunginteatterissa 1990-1991 ja Lahden kaupunginteatterissa 1991-1992 ja on toiminut myös musiikin opettajana.
Korhosen esittämiä rooleja ovat muun muassa Pamina (oopperasta Taikahuilu), Fiordiligi (Così fan tutte), Gilda (Rigoletto), Violetta (La traviata), Micaëla (Carmen), Cio-Cio-san (Madame Butterfly), Manon Lescaut ja Marsalkatar (Ruusuritari). Hänen levytyksiinsä kuuluvat muun muassa Aarre Merikannon Juha, Leevi Madetojan Pohjalaisia ja Erkki Melartinin Aino.
Korhonen sai Timo Mustakallio -laulukilpailun tunnustuspalkinnon 1985 ja hänet valittiin Suomen Oopperaliiton vuoden oopperasolistiksi vuonna 1991.
Ravals

Ravals on asuinalue Kirkkonummella. Ravalsissa on paljon asutusta, ja asuinrakennukset koostuvat pääasiassa omakotitaloista ja rivitaloista. Alueella on myös luhtitaloja.
Palvelut

Ravals on parin kilometrin päässä Kirkkonummen keskustasta luoteeseen. Lähin elintarvikeliike on Lindalin Sale-lähikauppa. Ennen Ravalsissa oli myös yksityinen kioski, mutta se purettiin ja sen tontille rakennettiin amerikkalaistyylinen pienkerrostalo. Lisäksi Ravalsissa on päiväkoti.
RIAA-korjain

Vinyylilevyn pintaa. RIAA-korjauksen avulla levyyn on saatu enemmän ääntä tallennettua. (Punainen viivasto on millimetriasteikko.)
RIAA-korjain oikaisee LP-levyä toistettaessa levyn tallennuksen aikana tehdyn suodatuksen eli RIAA-esikorostuksen taajuusvasteen alkuperäisen musiikkitallennuksen mukaiseksi. Korjain on yleensä integroitu äänipäätevahvistimen esivahvistimessa magneettiselle äänirasialle tarkoitettuun levysoitinliitäntään.
RIAA-taajuuskorjaus on analogisisissa äänilevyissä ja levysoittimissa käytetty taajuuskorjaustapa. Se määrittelee ääntä levylle tallennettaessa ja levyltä toistettaessa käytettävät taajuuskorjaukset. Tallennuksen aikana matalia ääniä vaimennetaan ja toiston aikana vastaavasti vahvistetaan. Tämän avulla uran aaltoilun amplitudi levyllä pienenee ja urat voidaan kaivertaa levyn pintaan tiheään ilman että ne koskettavat toisiaan.
Vuonna 1954 standartoitu RIAA-korjaus ei heti yleistynyt. Siksi monissa 1930-1970 vuosien levyissä on äänitteitä, jotka tehtiin levy-yhtiön omalla taajuuskorjaustavalla. Erillisessä RIAA-korjaimessa voi olla mahdollisuus valita, minkälaista taajuuskorjausta käyttää.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta RIAA-korjain Wikimedia Commonsissa
Korsolampi

| Korsolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Kirkkonummi
Koordinaatit:  60°09′12″N, 24°22′00″E
Järvinumero:  81.061.1.011
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  51,2 m 
Rantaviiva:  0,784 km 
Pinta-ala:  0,034 km² 
 fiKorsolampi 
Korsolampi on pieni erämaajärvi Kirkkonummen länsiosassa Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 3,36 hehtaaria. Etäisyys Kirkkonummen keskustasta on viisi kilometriä luoteeseen ja Helsingistä 32 kilometriä länteen.
Korsolammen pituus lounaasta koilliseen on 300 metriä. Suurin leveys kaakosta luoteeseen on 150 metriä. Järveä ympäröi Meikon luonnonsuojelualue. Järven ympäristö on kosteaa ja mäkistä metsämaata, jonka korkeimmat kohdat ovat noin 15 metriä järven pintaa ylempänä. Runsaat sata metriä Korsolammelta koilliseen sijaitsee Immerlampi (52,1 metriä mpy). Lounaassa sijaitsee Meiko (42,9 metriä mpy).
Korsolammen nimi lienee suomalaisten antama, mutta sen alkuperä ja merkitys ovat jääneet vaille selitystä.
Korsolampi (81.061.1.011) kuuluu Estbyån valuma-alueeseen (81.061), joka on kolmannen jakovaiheen vesistöalue Suomenlahden rannikkoalueen (81) päävesistössä. Valuma-alueen laajimmat vakavedet ovat Humaljärvi ja Meiko. Valuma-alueella sijaitsee 13 vähintään hehtaarin laajuista järveä.
RGMusic Records

| RGMusic Records |
| --- | --- |

Perustettu:  2005
Perustajat:  Robert G.
Tilanne:  toiminnassa
Tyylilajit:  dance
Kotimaa:  Saksa
Sijainti:  Aachen
Kotisivu
Infobox OKNimi-testi OK: 
RGMusic Records on saksalainen tanssimusiikkiin erikoistunut levymerkki, jonka omistaa Robert Gecsey. Se perustettiin vuonna 2005. Levymerkki julkaisee muun muassa handsup-, trance- ja dancecoremusiikkia. RGMusic Recordsin tunnetuimpiin artisteihin kuuluvat mm. Robert G., Phillip ja 69Rave!rz. Yhtiö julkaisee vuosittain sen edustamiin musiikkilajeihin perustuvia kokoelmalevyjä, esimerkiksi Hands Up Party Dance Selection.
Levymerkin musiikkia jakelee maailmanlaajuisesti Feiyr.com.
Aiheesta muualla

RGMusic Recordsin kotisivut
Ravansaari

Ravansaari Uuraan kartan yläosassa
Ravansaari (ven. Ма́лый Высо́цкий, Malyi Vysotski) on saari Viipurinlahdessa, lähellä Uurasta noin 12 kilometriä etelään Viipurin keskustasta, Venäjällä. Ravansaari kuului 1600-luvun lopulta vuoteen 1800 asti Johanneksen pitäjään, jolloin se liitettiin Viipurin pitäjään. Suomen suuriruhtinaskunnan aikana saarella oli linnoitus, jonka rauniot ovat yhä nähtävissä. Siellä toimi myös luterilainen Ravansaaren rukoushuone.
Ravansaari liitettiin Viipurin kaupungin alueeseen 1932 ja asukkaita oli lähes tuhat vuonna 1939. He saivat elantonsa mm. sahateollisuudesta. Talvisodan 1940 päättäneen Moskovan rauhan myötä Ravansaari sijaitsi Neuvostoliitolle luovutetulla alueella.
Saarella toimi tuberkuloosi- ja alkoholistiparantola, kunnes vuonna 1963 Suomi vuokrasi Neuvostoliiton-puoleisen osuuden Saimaan kanavasta ja vuokra-alueeseen sisältyi myös Ravansaaren nimellä tunnettu Malyi Vysotski. Kyseisen vuokrasopimuksen vuoksi radioamatöörit laskivat Ravansaaren erilliseksi radioamatöörimaaksi. Ensimmäinen suomalais-venäläinen radioretkikunta kävi saarella 1988.
Koska tukinuiton lakattua saarta ei ole tarvittu jälleenlastauspaikkana, se ei enää sisälly nykyiseen vuokra-alueeseen (voimassa vuodesta 2012). Nykyisin saari on täysin metsittynyt.
Aiheesta muualla

Ravansaariseura – Viipurinlahden saariston, "kotisaarten", perinneyhdistys (Arkistoitu – Internet Archive) Karjalan Liitto
Suomen Neuvostoliitolle 1940-luvulla luovuttamat alueet
| Kokonaan luovutetut kunnat |
| --- | --- |
kaupungit:  Käkisalmi | Sortavala | Viipuri
kauppalat:  Koivisto | Lahdenpohja
maalaiskunnat:  Antrea | Harlu | Heinjoki | Hiitola | Impilahti | Jaakkima | Johannes | Kanneljärvi | Kaukola | Kirvu | Kivennapa | Koiviston maalaiskunta | Kuolemajärvi | Kurkijoki | Käkisalmen maalaiskunta | Lavansaari | Lumivaara | Metsäpirtti | Muolaa | Petsamo | Pyhäjärvi Vpl | Rautu | Ruskeala | Räisälä | Sakkola | Salmi | Seiskari | Soanlahti | Sortavalan maalaiskunta | Suistamo | Suojärvi | Suursaari | Terijoki | Tytärsaari | Uusikirkko | Valkjärvi | Viipurin maalaiskunta | Vuoksela | Vuoksenranta | Äyräpää
Osin luovutetut kunnat
sodan jälkeen muihin kuntiin yhdistetyt:  Jääski | Korpiselkä | Pälkjärvi | Säkkijärvi | Vahviala
toimintaansa vuoden 1948 jälkeen jatkaneet:  Ilomantsi | Inari | Kitee | Kuusamo | Lappee | Nuijamaa | Parikkala | Rautjärvi | Ruokolahti | Saari | Salla | Simpele | Tohmajärvi | Vehkalahti | Virolahti | Uukuniemi | Värtsilä | Ylämaa
Vuokra-alueeseen sisältyneet kunnat
kokonaan:  Hanko
osin:  Bromarv | Degerby | Espoo | Inkoo | Kirkkonummi | Siuntio
Yksittäisiä mainittavia paikkoja luovutetuilla alueilla
 :  Elisenvaara | Enso | Ihantala | Ilmee | Kolosjoki | Konevitsa | Kyyrölä | Liinahamari | Pitkäranta | Pölläkkälä | Uuras | Valamo
Kotelokilpikonnat

| Kotelokilpikonnat |
| --- | --- |
 Idänkotelokilpikonna (Terrapene carolina)
 Mioseeni - Nykyaika (Holoseeni) 15–0 Ma  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Kilpikonnat Testudines
Heimo::  Suokilpikonnat Emydidae
Suku::  Kotelokilpikonnat Terrapene  Merrem, 1820
Katso myös
   Kotelokilpikonnat Wikispeciesissä   Kotelokilpikonnat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kotelokilpikonnat (Terrapene) on Etelä- ja Itä-Amerikasta kotoisin oleva kilpikonnasuku. Myös Cuora-suvun rasiakilpikonnia kutsutaan joskus, tosin virheellisesti, kotelokilpikonniksi. Terrapene-suku on kotoisin Amerikasta, Cuora-suku taas Aasiasta.
Taksonomiaa

Kotelokilpikonnat (engl. box turtles) kuuluvat suokilpikonnien heimoon Emydidae. Sukuun kuuluu neljä lajia.
Idänkotelokilpikonna (Terrapene carolina )
Terrapene carolina bauri (Taylor, 1894)
Terrapene carolina carolina (Linnaeus, 1758)
Terrapene carolina major (Agassiz, 1857)
Terrapene carolina mexicana (Gray, 1849)
Terrapene carolina triunguis (Agassiz, 1857)
Terrapene carolina yucatana (Boulenger, 1895)
Terrapene coahuila (Schmidit & Owens, 1944)
Terrapene nelsoni (Stejneger, 1925)
Lännenkotelokilpikonna Terrapene ornata
Terrapene ornata ornata (Agassiz, 1857)
Terrapene ornata luteola (Smith & Ramsey, 1952)
Yleistä

Kotelokilpikonnat ovat metsänpohjan eläimiä, ne viettävät piilottelevaa elämää kosteahkojen metsien kenttäkerroksessa. Ne pysyttelevät usein veden lähellä. Kotelokilpikonnat ovat omnivoreja, ja syövät kasvimateriaalin lisäksi etanoita, toukkia, kastematoja ja hyönteisiä.
Kotelokilpikonnat ovat verraten pienikokoisia kilpikonnia, lajista riippuen suora kilven mitta on 13-20cm. Niiden erikoisuutena omnivorismin lisäksi on niiden plastronin, vatsakilven sarana, jolla ne saavat kilpensä etuaukon suljettua täysin. Tästä juontaa juurensa niiden nimikin.
Kotelokilpikonnat ovat hitaita lisääntymään, ne munivat muutamia munia kerran vuodessa maanalaiseen onkaloon. Kotelokilpikonnat talvehtivat maahan kaivautuneina.
Muuta

Ulkomaisessa kirjallisuudessa kotelokilpikonniin sekoitetaan usein myös Cuora-suvun rasiakilpikonnat. Cuora-suku eroaa täysin kotelokilpikonnista ollen lähes täysin vesieläimiä. Cuora-suvun kilpikonnat elävät Aasiassa.
Myös muutamalla muulla kilpikonna-lajilla on samantyyppinen puolustusmekanismi kuin kotelokilpikonnilla. Esimerkiksi Kinixys-suvun kilpikonnilla on myös sarana kilvessään, mutta Kinixys-suvun lajeilla sarana sijaitsee yläkilven taka-osassa, ja näin ne voivat sulkea kilpensä taka-aukon.
Aiheesta muualla

Suomen Herpetologinen Yhdistys
SHY:n kirjaston aineistotietokanta (Arkistoitu – Internet Archive)
Ulkomaalainen kotelokilpikonna-keskustelufoorumi
Kuvagalleria Terrapene-suvun kilpikonnista
Ra (yhtye)

Ra on yhdysvaltalainen, nelihenkinen rock- ja heavy metal -yhtye. Yhtyeen ensimmäinen levy From One ilmestyi vuonna 2002 ja toinen levy Duality vuonna 2005. Singlenä yhtyeeltä on ilmestynyt muun muassa kappaleet "Do you call my name", "Sky" ja "Rectifier".
Kristian (täsmennyssivu)

Kristian voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Kristian, miehen etunimi
Kristian, laulaja Bengt Huhdan (1949–2019) käyttämä taiteilijanimi
Kristian, Bengt Huhdan (Kristianin) esikoisalbumi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kristian”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Klaus Hagerup

Klaus Hagerup
Klaus Hagerup (5. maaliskuuta 1946 Oslo – 20. joulukuuta 2018) oli norjalainen kirjailija. Hän on myös toiminut teatteri- ja kulttuurialalla.
Suomennetut teokset

Markus ja Diana (1994)
Markus ja tytöt (1997)
Markus ja jalkapallon huuma (1999)
Markus ja Sigmund (2003)
Kanit laulavat pimeässä (2003)
Klaus Groth

| Klaus Groth |
| --- | --- |
 Christian Wilhelm Allers: Klaus Groth
Henkilötiedot
Syntynyt: 1819
Kuollut: 1899 (79–80 vuotta)
Ammatti:  runoilija
Kirjailija
Äidinkieli: saksa
Tuotannon kieli: saksa
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Klaus Groth (1819–1899) oli saksalainen runoilija, jonka pääteos on alasaksanmurteinen runokokoelma Quickborn (1852). Groth on lisäksi kirjoittanut muun muassa kansanelämää kuvaavia kertomuksia ja idyllin Rotligeter Meister Lamp und sin Doehder (1862). Kootut teokset ilmestyivät 1898.
Grothin runoja on sävelletty, ja niitä on suomentanut Kyllikki Solanterä. Suomennoksia on julkaistu kokoelmassa Sata kuuluisaa yksinlaulua.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Klaus Groth Wikimedia Commonsissa
Groth, Klaus, Nordisk familjebok (ruotsiksi)
Kristian Agricola

| Kristian Agricola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. joulukuuta 1550 Turku
Kuollut: 19. helmikuuta 1586 (35 vuotta) Tallinna
Ammatti:  piispa
Vanhemmat:  Mikael Agricola Birgitta Olavintytär
Puoliso:   Elin Fleming (vih. 1583) 
Lapset:  1
Muut tiedot
Tutkinnot:  Wittenbergin yliopisto
Uskonto:  kristinusko
 Nimikirjoitus
Christian (Kristian) Agricola (Christianus Michaelis Agricola; 11. joulukuuta 1550 – 19. helmikuuta 1586) oli Tallinnan piispa vuosina 1583–1586 ja Mikael Agricolan ja tämän vaimon, Pirjo Olavintyttären (Birgitta Olafsdotter) ainut poika.
Christian kävi Turun katedraalikoulun, jonka jälkeen hän lähti Saksaan opiskelemään Leipzigin ja Wittenbergin yliopistoissa. Palattuaan Suomeen hän toimi Turun katedraalikoulun rehtorina vuosina 1578–1583. Vuonna 1583 hänet nimitettiin Tallinnan piispaksi, ja hän meni naimisiin Elina Pietarintytär Flemingin kanssa.  Viroon hän saapui kesällä vuonna 1584. 12. toukokuuta 1584 hänet aateloitiin ja hän otti käyttöönsä nimen Christian Agricola till Villnäs.
Christian Agricola kuoli  19. helmikuuta 1586 ja on haudattu Tallinnaan.
Riddochin ilmiö

Riddochin ilmiö tarkoittaa muuten täysin sokean kykyä nähdä liikettä. Ilmiön kuvasi neurologi George Riddoch ensimmäisessä maailmansodassa aivovaurion saaneilla sotilailla. Sokealla on tallella liikettä aistiva keskus, jonne osa valoärsykkeistä kulkeutuu.
Ilmiön arvellaan pohjautuvan evoluutiossa kehittyneistä alkeellisista näköjärjestelmistä. Yksinkertaisilla eliöllä on ollut kyky erottaa liikettä ja liikkuva uhka.
Märket

Märket
Märket lounaasta päin katsottuna vuonna 2013.
| --- | --- |
Sijainti:  60°18.057′N, 019°07.935′E,  Suomi: Hammarland  Ruotsi: Norrtälje, Östhammar    Suomi ( Ahvenanmaa)   Ruotsi 
Korkein kohta:  3 m
Pinta-ala:  0,0329 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Märket on pieni kallioluoto Ahvenanmerellä Suomen ja Ruotsin rajalla. Vuonna 1885 luodolle rakennettiin Märketin majakka turvaamaan merenkulkua kapeassa Eteläkurkussa. Luodolla on pinta-alaa vähän yli kolme hehtaaria, ja siellä sijaitsee Suomen läntisin kiinteän maan piste.
Vuodesta 2007 lähtien majakkaa on kunnostanut Suomen Majakkaseura. Työtä tekevät vapaaehtoiset majakanvartijat, jotka tarjoavat myös luodolle saapuville matkailijoille opastusta.
Maantiede > Sijainti

Märket sijaitsee Ahvenanmerellä, Eteläkurkun eli Ahvenanrauman vilkkaan laivaväylän itäpuolella. Luodolta on lyhimmillään matkaa Manner-Ahvenanmaalle noin 20 kilometriä ja Ruotsin mantereelle noin 25 kilometriä.
Märketin lähin naapuriluoto on Märketshällor, joka on luoteessa, noin kilometrin päässä Ruotsin aluevesillä. Lähimmät muut majakat ovat Märketskallenin pohjamajakka noin 5,6 kilometrin päässä ja Understenin majakka 12 kilometrin päässä, kumpikin Ruotsin puolella.
Suomi ja Ruotsi jakavat Märketin puoliksi, ja valtakunnanraja muistuttaa rusettia. Suomen puoli luodosta kuuluu Hammarlandin kuntaan Ahvenanmaan maakunnassa. Ruotsin puoli on taas jaettu kahden kunnan ja samalla kahden läänin välillä: toinen osa Ruotsin puolesta kuuluu Norrtäljen kuntaan Tukholman läänissä ja toinen Östhammarin kuntaan Uppsalan läänissä.
Valtakunnanrajan rajapisteessä numero 7 sijaitsee Suomen läntisin kiinteällä maalla oleva piste, mutta Suomen koko valtioalueen läntisin piste sijaitsee aluemerellä noin 12,5 kilometriä Märketiltä etelälounaaseen.
Maantiede > Topografia

Märketin luoto on mitoiltaan 350 × 150 metriä, ja sen kalliot ovat noin 1 265 miljoonaa vuotta vanhaa kiteistä diabaasia. 1800-luvun alkupuolella luodon pinta-ala oli vain noin kaksi hehtaaria, mutta maankohoamisen seurauksena luoto on kasvanut nykyiseen kokoonsa 3,29 hehtaariin. Luodon korkein kohta on vain noin kolme metriä merenpinnasta, minkä takia aallot vyöryvät myrskytuulessa koko luodon yli.
Maantiede > Luonto

Märketillä havaittiin yhteensä 23 kasvilajia heinäkuussa 1998 tehdyssä tutkimuksessa. Luotosorsimoa ja nyylähaarikkoa tavattiin eripuolilla luotoa, mutta muiden kasvilajien esiintymät olivat pääosin rajoittuneet luodon eteläniemen ja majakkarakennusten ympäristöön, jotka ovat parhaiten suojassa myrskyiltä.
Suurin osa tutkimuksessa havaituista lajeista oli heinäkasveja (järviruoko, luotosorsimo, niittynurmikka, pohjanlahdenlauha, punanata, ruokonata, ruokohelpi ja rönsyrölli), mutta myös vihvilöitä (konnan-, sammakon- ja suolavihvilä), kohokkikasveja (nyylähaarikko, pihatähtimö ja suolasolmukki), maksaruohoja (iso- ja keltamaksaruoho) sekä asterikasveja (etelänmerisaunio ja leskenlehti) esiintyi Märketillä. Lisäksi huomattiin myös niittyleinikin, meriluikan ja poimuhierakan kasvavan luodolla. Ainoa havaittu puuvartinen kasvi oli raita, joka kasvoi erään majakkarakennuksen juuressa.
Märketillä ja sen lähiluodoilla tavataan paljon halleja eli harmaahylkeitä, joita on mahdollista päästä katsomaan sinne järjestettävillä hyljesafareilla. Suomen lintuatlaksen mukaan luodolla pesii haahkoja, lapintiiroja, riskilöitä, räystäspääskyjä, västäräkkejä ja mahdollisesti ruokkeja.
Maantiede > Ilmasto

Meri tasaa merkittävästi Märketin vuosittaista lämpötilan vaihtelua, mikä tekee siitä erityisen leutotalvisen muuhun Suomeen verrattuna. 2000-luvun aikana siellä on mitattu ainakin seitsemän kertaa talvikuukauden ylin lämpötila Suomessa. Esimerkiksi 6. joulukuuta 2007 päivän ylin lämpötila oli 8,5 °C ja 30. tammikuuta 2016 6,5 °C.
Etelän ja pohjoisen suuntiin avautuvan, satoja kilometrejä pitkän avomeren takia Märketillä esiintyy korkeita tuulennopeuksia. Aapeli-myrskyssä 2. tammikuuta 2019 mitattiin luodolla keskituuleksi 32,4 m/s ja kovimmaksi yksittäiseksi puuskaksi 40,2 m/s. Tätä ennen myrskytuulia on luodolla mitattu esimerkiksi Oskari-myrskyssä 1. joulukuuta 2013, jolloin keskituuli oli 27,9 m/s ja kovin puuska 34,4 m/s.
Märketillä on vuodesta 1885 saakka havainnoitu säätä ja jäätilannetta, mutta alkuaikoina havainnot lähetettiin vain kerran kuukaudessa mantereelle. Vuonna 1906 Suomen Tiedeseuran Meteorologinen Päälaitos (nykyinen Ilmatieteen laitos) antoi majakkamiehistölle tehtäväksi ottaa myös vesinäytteitä eri syvyyksistä kolmesti kuukaudessa. Majakan automatisoinnin jälkeen 10. marraskuuta 1977 Märketillä aloitti toimintansa Ilmatieteen laitoksen automaattinen sääasema.
Maantiede > Valtakunnanraja

Koska Suomi ja Ruotsi ovat mukana sekä pohjoismaisessa passivapaudessa että Schengenin sopimuksessa, ei Märketillä rajaa ylittävillä pohjoismaiden kansalaisilla tarvitse olla mukanaan matkustusasiakirjoja. Kuitenkin muiden maiden kansalaisilla on oltava passi tai matkustamiseen kelpaava henkilökortti rajaa ylitettäessä.
Maantiede > Valtakunnanraja > Vuoden 1810 rajanveto

Suomen sodan jälkeisessä Haminan rauhassa vuonna 1809 sovittiin, että Venäjälle kuuluvat Suomen rannikkoa ja Ahvenanmaan mannerta lähimpänä olevat saaret, kun taas Ruotsille ne, jotka ovat lähimpänä sen rannikkoa. Vuonna 1810 solmitun rajanmäärityssopimuksen perusteella rajanveto määriteltiin tarkemmin vuoden 1811 aikana, jolloin ruotsalais-venäläinen rajakomitea sopi valtakunnanrajan kulkevan Märketin luodon koordinaatein määritellyn keskipisteen kautta, mutta tätä pistettä ei kuitenkaan merkitty maastoon.
Tämä rajanveto vahvistettiin myöhemmin Ahvenanmaan sopimuksessa vuonna 1921, sopimuksessa Suomen ja Neuvostoliiton välillä Ahvenanmaan saarista vuonna 1940 ja mannermaajalustasopimuksessa vuonna 1972.
Maantiede > Valtakunnanraja > Vuoden 1985 rajanveto

Majakka rakennettiin vuonna 1885 Ruotsin puolelle, luodon korkeimmalle kohdalle, luultavasti siinä uskossa, että koko luoto oli Suomen aluetta. Asiaan puututtiin kuitenkin vasta vuonna 1979, kun Suomi ehdotti rajanvetoa muutettavaksi siten, että majakkarakennukset sijaitsisivat Suomen puolella. Vuosina 1981–1982 suoritetussa rajankäynnissä luoto jaettiin murtoviivalla kahteen samansuuruiseen osaan. Majakkarakennukset jäivät Suomen puolelle, ja rajamurtoviiva kulki luodon keskipisteeksi vuoden 1810 rajanvedossa määritetyn rajapisteen kautta.
Eduskunta hyväksyi rajankäynnin kesäkuussa 1984, ja uusi valtakunnanraja Märketillä tuli voimaan noottien vaihdon jälkeen 14. kesäkuuta 1985. Koska Ahvenanmaan sopimuksessa ja muissa kansainvälisissä sopimuksissa valtakunnanraja ja Ahvenanmaan demilitarisaatioraja oli määritelty kulkemaan sopimusten taitepisteiden välillä suorana viivana eikä murtoviivana, lähetti ulkoasiainministeriö sopimusten osapuolille nootin, jossa todettiin, että valtakunnanrajaa on täsmennetty Suomen ja Ruotsin yhteisymmärryksessä.
Valtakunnanraja kulkee Märketillä 11 rajapisteen kautta, joista kahdeksan on merkitty maastoon porattuina reikinä kalliossa ja loput kolme taas messinkinuppeina. Näissä kolmessa messinkinupeilla merkityissä rajapisteessä valtakunnanraja tosin kulkee suoraan pisteen yli eikä tee taitosta, niin kuin muissa kahdeksassa, kallionreikinä merkityssä rajapisteessä. Tosiasiassa valtakunnanraja tekee siis luodolla kahdeksan mutkaa. Vuoden 1985 rajanvedossa valtakunnanraja piteni Märketillä hieman yli 100 metristä noin 480 metriin.
Kallioreiät ja messinkinupit ovat valikoituneet merkintätavaksi Märketille siksi, että rajatolpat eivät kestäisi luodolle iskeytyviä aaltoja ja talvella nousevia jäitä. Rajankulku luodolla tarkistettiin viimeksi vuonna 2006, ja tällöin yhden kallioreiän paikkaa korjattiin, sillä se oli lähes 3 metriä sivussa koordinaatein määritellystä rajapisteestä. Vuonna 2007 Suomen Majakkaseura maalasi rajapisteet näkyviin asfalttimaalilla, ja maalaus joudutaan uusimaan parin vuoden välein.
Majakka

Arkkitehti Georg Schreckin suunnittelema ja rakennuttama majakka valmistui Märketille vuonna 1885. Majakkaa tarvittiin, koska Ahvenanmeren Eteläkurkkua kulkeneet laivat pelkäsivät Märketin kareja, ja siksi ajautuivat haaksirikkoon Ruotsin rannikon matalikoille.
Majakkarakennuksessa on kaksi asuinkerrosta, kellari, ullakko ja lyhtykerros. Majakkarakennuksen lisäksi luodolta löytyy makasiini, jonka päälle on rakennettu verstas ja sauna. Siellä on myös venevaja, jonka päältä löytyy konehuone ja terassi.
Majakkahenkilökuntaan kuului majakkamestari ja neljä majakanvartijaa, joista yksi kerrallaan oli maissa lomalla. Majakka automatisoitiin vuonna 1976, ja seuraavan vuoden aikana miehitys lopetettiin. Vuodesta 2007 lähtien Suomen Majakkaseura on tehnyt kunnostustöitä majakan pelastamiseksi, sillä se oli ehtinyt yli 30 vuoden tyhjillään olon aikana rapistua huonoon kuntoon.
Amatööriradion radiomaa

Radioamatöörien kiinnostus Märketiä kohtaan alkoi vuonna 1969, kun ahvenanmaalainen radioamatöörikerho sai lisättyä luodon Yhdysvaltain radioamatööriliiton DXCC-maaluetteloon nimellä ”Market Reef”. Märket sai maatunnuksekseen ”OJ0”, mikä on jokaisen luodolta yhteyksiä pitävän radioamatöörin kutsumerkin alussa. Koska Märketillä käy vain harvoin radioamatöörejä, on haluttua sekä pitää yhteyksiä sinne että tulla vierailemaan siellä pitääkseen yhteyksiä. 2019 vietettiin Märketin 50:ttä radiomaavuotta ja ensimmäisen yhteyden muistoa. Ahvenanmaan postilaitos julkaisi aiheesta juhlapostikortin. 2019 oli kaikkiaan 23 OJ0-alkuista radioamatöörikutsumerkkiä.
Suomen amatööriradiokutsumerkit alkavat OF-, OG-, OH-, OI- tai OJ-kirjaimilla. Sen jälkeen tulee numero, mikä voi olla 0:sta  9:ään. Entisen Suomen lääneihin perustuvan piirijaon mukaan 1-9 liittyivät lääneihin, kun taas 0 liittyi vain ja ainoastaan Ahvenanmaan maakuntaan. Kun lääniperustaisesta piirijaosta luovuttiin ja Manner-Suomessa sai alueesta riippumatta käyttää numeroita 1-9, jäi silti voimaan säännös, minkä mukaan radioamatöörikutsumerkki 0 on varattu vain Ahvenanmaalle.