stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
AMOS-kranaatinheitinjärjestelmä
AMOS Suomessa > AMOS-FIN (XA-361) tekniset tiedot

Alusta: Patria AMV 8×8, perustuu XA-360 P1 -kuljetuspanssariajoneuvon alustaan
Pääase: 2 × Patria 120 mm AMOS-kranaatinheitin
Kaliiperi: 120 mm
Putken pituus: 3 000 mm
Suurin kantama: 10 km
Putken korot: −3…+85°
Ampumasektori: 360°
Ampumatarvike: sirpalekranaatti + peräkuppi
Ammuspaino: 14–18 kg
Tulinopeus: 16 laukausta minuutissa
Ammustäyttö: 48 kranaattia
Paino: 26 t
Suurin tienopeus: 100 km/h
Toimintaetäisyys: 800 km
Miehistö: 4 (johtaja, ajaja, lataaja ja ampuja)
Liikkuvan kranaatinheittimistön variaatiot maailmalla

120 millimetrin raskaita kranaatinheittimiä on siirrelty panssaroiduissa miehistönkuljetusvaunuissa muun muassa Lähi-idän konflikteissa. Esimerkiksi Israel on käyttänyt sitä telavetoisessa yhdysvaltalaisessa M113-miehistönkuljetusvaunussa Tampellan teknologiaan perustuvia 120 mm Soltam-kranaatinheittimiä. AMOS on kuitenkin ensimmäinen umpinainen vaunu kranaatinheittimelle.
Yhdysvaltalainen AAI Corporation hankki AMOS-kranaatinheitinjärjestelmän tekniikan yksinoikeuslisenssin 29. maaliskuuta 2003.
Ruotsi on tilannut Patrialta ja BAE Systems Hägglundsilta kaksi AMOS-prototyyppiä. Tilaus sisältää kehitystyön, valmistuksen ja mahdolliset maa- ja meriversioiden sarjatoimitukset. Kaupan arvo on noin 55 miljoonaa euroa ja toimitukset aloitetaan mahdollisesti vuonna 2011.
Maavoimat hankkii 18 Amos-kranaatinheitinpanssariajoneuvoa tykötarpeineen ja koulutuksineen.milloin?
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Patria Hägglunds AMOS-sivusto https://www.patriahagglunds.fi/
Reunamäki, Kari: AMOS® – Advanced MOrtar System. Panssari-lehti, 2004, nro 2, s. 4.  Panssarikilta. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 8.3.2012. (Arkistoitu – Internet Archive)
AMOS-KRANAATINHEITINJÄRJESTELMÄ PUOLUSTUSVOIMILLE. (Arkistoitu – Internet Archive) 2003. Suomen Sotilas-lehden artikkeliarkisto. Viitattu 8.3.2012
Amos-esittelyvideo[vanhentunut linkki] Suomen Sotilas-lehden artikkeliarkisto. Viitattu 8.3.2012
Amenemhet IV

Amenemhet IV (joskus myös Amenemhat) oli muinaista Egyptiä 12. dynastian aikaan vuosina 1799–1787 eaa. (tai 1786–1777 eaa.)  hallinnut faarao. Hän jakoi valtaistuimen isänsä Amenemhet III:n kanssa ensimmäisinä hallitusvuosinaan.
Manethon mukaan Amenemhet hallitsi vain kahdeksan vuotta. Torinon papyrus taas ilmoittaa hänen hallitusajakseen 9 vuotta, 3 kuukautta ja 27 päivää.
Amenemhet IV on luultavasti Amenemhet III:n poika (mahdollisesti pojan poika). Hänen äitinsä nimeä ei tiedetä ja tämä saattoikin olla jo kuollut Amenemhet IV:n noustessa valtaan.lähde?  Amenemhet III:n pitkän hallituskauden vuoksi, Amenemhet IV oli jo hyvin vanha noustessaan faaraoksi (lyhyt hallitusaika puoltaa tätä näkemystä). Amenemhetillä ei ollut miespuolisia jälkeläisiä ja häntä valtaistuimelle seurasikin hänen sisarpuolensa (mahdollisesti täti) Sobekneferu, joka saattoi olla myös hänen vaimonsa.
Amenemhetin hallituskaudesta tiedetään hyvin vähän, mutta löytyneiden kirjoitusten pohjalta voidaan päätellä hänen pitäneen sotajoukkoja Nubiassa (Senusret III:n valtaamat alueet), kuitenkaan laajentamatta Egyptin rajoja.
Mazgunassa sijaitseva pyramidin katsotaan olevan Amenemhetin rakennuttama, vaikka vuonna 1910 tehdyissä kaivauksissa ei löydetty mitään merkkiä pyramidin omistajasta. Pyramidin ajoitus perustuukin täysin tyylillisiin seikkoihin, eikä siksi ole välttämättä paikkansapitävä. Amenemhetin tiedetään rakennuttaneen isänsä aloittaman temppelin loppuun Medinet Maadissa. Lisäksi hän rakennutti pienen temppelin Qasr el-Saghaan.
Amenemhet oletetaan olevan haudattuna Mazgunan pyramidiin, mutta koska paikalla suoritetuissa kaivauksissa ei ole löytynyt mitään todisteita tästä, ei oletusta voida pitää ollenkaan varmana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Amenemhet IV Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Amenemhet III | Egyptin faarao 12. dynastia | Seuraaja: Sobekneferu |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa
Vieras talossa

| Vieras talossa> Dans la maison |
| --- | --- |

Ohjaaja:  François Ozon
Käsikirjoittaja:  François Ozon
Perustuu:  Juan Mayorgan näytelmään El chico de la última fila (2006)
Tuottaja:   Éric ja Nicolas Altmayer  Claudie Ossard 
Säveltäjä:  Philippe Rombi
Kuvaaja:  Jérôme Alméras
Leikkaaja:  Laure Gardette
Pukusuunnittelija:  Pascaline Chavanne
Pääosat:   Fabrice Luchini  Ernst Umhauer  Kristin Scott Thomas  Emmanuelle Seigner  Denis Ménochet  Bastien Ughetto 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:   Mandarin Films  Mars Films  FOZ  France 2 Cinéma 
Levittäjä:  BiM Distribuzione Vertigo Média
Ensi-ilta:   2012-9-1010. syyskuuta 2012 (Toronton elokuvajuhlat, Kanada)  2012-10-1010. lokakuuta 2012 (Ranska)  2013-3-1515. maaliskuuta 2013 (Suomi)  
Kesto:  105 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vieras talossa (ransk. Dans la maison) on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut François Ozonin käsikirjoittama ja ohjaama psykologista jännitystä, draamakomediaa ja mysteeriä yhdistelevä ranskalainen elokuva, jonka pääosia näyttelevät Fabrice Luchini, Ernst Umhauer, Kristin Scott Thomas, Emmanuelle Seigner, Denis Ménochet ja Bastien Ughetto. Elokuva kertoo äidinkielenopettajasta ja lahjakkaasta oppilaasta, jonka kirjoittamat aineet vaikuttavat kohtalonomaisesti perheen elämään.
Vieras talossa perustuu espanjalaisen Juan Mayorgan näytelmään El chico de la última fila (2006), jonka pohjalta François Ozon sovitti elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajina olivat Éric ja Nicolas Altmayer ja Claudie Ossard. Elokuva sai elokuvakriitikoilta erinomaiset arvostelut ja oli ehdolla muun muassa kuuden Césarin saajaksi.
Juoni

16-vuotias lahjakas ja arvoituksellinen koulupoika Claude Garcia (Ernst Umhauer) ujuttautuu tekosyyn varjolla luokkatoverinsa Raphaël ”Rapha” Artolen (Bastien Ughetto) kotiin ja ryhtyy analysoimaan tämän keskiluokkaista perhe-elämää intiimeissä ja suorasukaisissa äidinkielen ainekirjoituksissaan. Työhönsä turhautunut äidinkielen opettaja Germain Germain (Fabrice Luchini) hämmentyy erikoisen oppilaansa tekemisistä, mutta Clauden kypsä kirjoitustyyli ja sosiaalinen tarkkanäköisyys tekevät häneen vaikutuksen. Germain luetuttaa tekstin myös taidegalleristivaimollaan Jeannella (Kristin Scott Thomas). Pian pariskunta jää koukkuun Clauden ainekirjoituksiin, jotka etenevät jatkokertomuksen tapaan. Germain alkaakin kehittää lahjakkaasta oppilaastaan vieläkin parempaa kirjoittajaa. Clauden teot eivät kuitenkaan jää ilman seurauksia.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Fabrice Luchini  | … |  Germain Germain   |
|  Ernst Umhauer  | … |  Claude Garcia   |
|  Kristin Scott Thomas  | … |  Jeanne Germain   |
|  Emmanuelle Seigner  | … |  Esther Artole   |
|  Denis Ménochet  | … |  Raphaël ”Rapha” Artole vanhempi   |
|  Bastien Ughetto  | … |  Raphaël ”Rapha” Artole nuorempi   |
|  Jean-François Balmer  | … |  rehtori   |
|  Yolande Moreau  | … |  Rosalie / Eugénie   |
|  Catherine Davenier  | … |  Anouk   |
|  Vincent Schmitt  | … |  Bernard   |
|  Jacques Bosc  | … |  herra Garcia   |
Tuotanto

Vieras talossa kuvattiin kahdeksassa viikossa elo-syyskuussa 2011. Elokuva kuvattiin Île-de-Francessa, jossa sen kuvauspaikkoina olivat Serris’n kunta Seine-et-Marnen departementissa, Mennecyn kunta Essonnen departementissa, Saint-Maur-des-Fossés’n kunta Val-de-Marnen departementissa, Boulogne-Billancourt’n kunta Hauts-de-Seinen departementissa ja Bry-sur-Marnen kunnassa sijaitsevat studiot Val-de-Marnen departementissa. Elokuvan viimeinen kohtaus kuvattiin Croissy-sur-Seinen kunnassa Yvelinesin departementissa. Vieras talossa -elokuvan budjetti oli 9,2 miljoonaa euroa ja tuotantoyhtiöinä olivat Mandarin Films, Mars Films, FOZ ja France 2 Cinéma.
Ensi-ilta ja vastaanotto > Ensi-ilta

Vieras talossa sai maailmanensi-iltansa Kanadassa Toronton elokuvajuhlien Special Presentations -esityssarjassa 10. syyskuuta 2012. Teatteriensi-iltansa se sai Ranskassa 10. lokakuuta 2012 ja Suomessa 15. maaliskuuta 2013. Mars Distribution oli elokuvan teatterilevittäjänä Ranskassa ja Oy Cinema Mondo Ltd. Suomessa. Vieras talossa oli Ranskassa vuoden 2012 44. katsotuin elokuva saatuaan 1 195 518 katsojaa. Suomessa se oli vuoden 2013 161. katsotuin elokuva saatuaan 4 352 katsojaa. Ranskassa elokuva tuotti 9,5 miljoonan dollarin lipputulot ja maailmanlaajuisesti 18,5 miljoonan dollarin lipputulot.
Vieras talossa julkaistiin DVD:lle ja blu-raylle Ranskassa 20. helmikuuta 2013. Scanbox Entertainment Finland Oy julkaisi elokuvan DVD:lle Suomessa 18. syyskuuta 2013.
Ensi-ilta ja vastaanotto > Vastaanotto

Vieras talossa on saanut erinomaisen vastaanoton niin kriitikoilta kuin yleisöltäkin. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 89 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan 7,4/10 keskiarvolla. Keskiarvo perustuu 81 arviointiin. 5 563 käyttäjästä 84 prosenttia on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan 3,9/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 25 arvostelun perusteella elokuva on saanut 72 pistettä sadasta mahdollisesta. Metacriticin 30 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 7,4/10. Internet Movie Databasen 25 968 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 7,4/10.
Vieras talossa palkittiin Toronton elokuvajuhlilla Special Presentations -esityssarjan kansainvälisen elokuvakriitikkojen järjestön myöntämällä Fipresci-palkinnolla ja Espanjassa San Sebastiánin elokuvajuhlien pääpalkinnolla, parhaan elokuvan Kultaisella simpukalla. San Sebastiánin elokuvajuhlilla François Ozon palkittiin tuomariston parhaan käsikirjoituksen palkinnolla. Lisäksi hän oli ehdolla parhaan ohjaajan Hopeisen simpukan ja tuomariston erikoispalkinnon saajaksi. Ozon palkittiin myös Euroopan elokuva-akatemian myöntämällä parhaan käsikirjoittajan Euroopan elokuvapalkinnolla. Lisäksi Ozon oli ehdolla parhaan ohjaajan ja Fabrice Luchini roolisuorituksestaan parhaan miesnäyttelijän Euroopan elokuvapalkinnon saajaksi. Ranskassa Ernst Umhauer palkittiin lupaavimman nuoren miesnäyttelijän Lumièresilla. Vieras talossa oli ehdolla Ranskassa kuuden César-palkinnon saajaksi vuoden 2013 César-gaalassa.
| César-ehdokkuudet> Kategoria | César-ehdokkuudet> Ehdokas / ehdokkaat | César-ehdokkuudet>  | César-ehdokkuudet>  |
| --- | --- | --- | --- |
| Paras elokuva | Éric Altmayer Nicolas Altmayer François Ozon |  |  |
| Paras ohjaus | François Ozon |  |  |
| Paras sovitettu käsikirjoitus | François Ozon |  |  |
| Paras miespääosa | Fabrice Luchini |  |  |
| Paras musiikki | Philippe Rombi |  |  |
| Lupaavin miesnäyttelijä | Ernst Umhauer |  |  |
Varaventtiili

| Varaventtiili |
| --- | --- |
 Julisteen on suunnitellut Tapio Vilpponen.
Ohjaaja:  Valentin Vaala
Käsikirjoittaja:  Yrjö Kivimies
Perustuu:  Hilja Valtosen romaaniin Nuoren opettajattaren varaventtiili (1926)
Tuottaja:  Matti Schreck
Säveltäjä:  Harry Bergström
Kuvaaja:  Eino Heino
Leikkaaja:  Valentin Vaala
Lavastaja:  Ville Hänninen
Pääosat:  Lea Joutseno Irma Seikkula Tapio Nurkka Olavi Reimas
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomi-Filmi Oy
Ensi-ilta:  22. maaliskuuta 1942
Kesto:  93 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Varaventtiili (ruots. Kärlekens ABC) on Valentin Vaalan ohjaama suomalainen mustavalkoelokuva vuodelta 1942. Se on tyyliltään romanttinen komedia ja perustuu Hilja Valtosen romaaniin. Varaventtiili on ensimmäinen Suomi-Filmin elokuva, joka kuvattiin kokonaisuudessaan jatkosodan puhkeamisen jälkeen.
Elokuvan on äänittänyt Harald Koivikko ja kuvauksesta vastasi Eino Heino. Lavastukset teki Ville Hänninen ja musiikin sävelsi Harry Bergström. Ensi-ilta oli 22. maaliskuuta 1942 Helsingin Scalassa ja Kino-Palatsissa sekä useissa maaseututeattereissa.
Varaventtiili kuvaa kuinka turhauttavaa rutiininomainen opettajan työ voi olla spontaanille ja älyllisiä haasteita kaipaavalle luonteelle. Sanallisesti lahjakas ja huumorintajuinen päähenkilö Liisa hakee vastapainoa työlleen kirjallisuudesta, musiikista ja harrastajateatterista, eikä löydä työpaikalta kaipaamaansa samankaltaista juttukaveria. Tarinan toinen naishahmo Rauha edustaa nöyrää ja ylitunnollista naisopettajatyyppiä.
Vastaanotto

Aikalaiskriitikoiden yleistä asennetta kuvannee erään kriitikon näkemys Suomen Sosialidemokraatissa: ”Varaventtiili on laatuunkäypä elokuva, josta ei voi sanoa muuta kuin ettei suomalainen elokuva ole sen kautta ottanut tavanomaista askelta eteenpäin joskaan nyt ei taaksepäinkään”. Naispääosan esittäjän Lea Joutsenon suoritusta kiiteltiin hyväksi muutoin melko latteaksi luonnehditussa teoksessa.
Ensi-iltaan Varaventtiili haluttiin saada poikkeusolojen vuoksi mahdollisimman pian. Elokuva sai ensiesityksensä maaliskuussa, varsin pian kuvausten päätyttyä. Yleisömenestys oli vuoden 1942 toiseksi paras – edelle meni niukasti vain syyskaudella nähty Puck.
Taustaa

Tarina pohjautuu kirjailija Hilja Valtosen vuonna 1926 ilmestyneeseen esikoisromaaniin Nuoren opettajattaren varaventtiili, josta oli elokuvan teon alkuvaiheessa otettu jo kahdeksan painosta. Romaanissaan itäsuomalainen Valtonen kuvaa paljon omia kokemuksiaan Pohjanmaalla ja tuo koulumaailman epäkohdat suuren yleisön tietoisuuteen. Elokuva kuitenkin poikkeaa romaanista melkoisesti, eikä siinä ole samanlaista ”valtosmaista” henkeä kuin esimerkiksi Vaimokkeessa (1936). Sitä vastoin se kuvaa vieraalle paikkakunnalle tulleen opettajattaren ulkopuolisuuden ja yksinäisyyden tunnetta.
Romaanin päiväkirjamainen kerronta sijoittuu ajanjaksoon 11.7.1923 – 31.5.1924. Elokuvasovitus on siirretty kuvausaikaan, kuitenkin siten ettei sota näy eikä kuulu. Käsikirjoitus on Yrjö Kivimiehen, mutta Vaala teki siihenkin vielä muutoksia: alun hän muokkasi uudelleen ja lisäsi loppupuolelle kolme uutta jaksoa.
Elokuvan ulkojaksot kuvattiin talvella 1942 Kauhajoen kirkonkylässä. Vastoin tapojaan Vaala joutui kuvaamaan ulkojaksoja myös pilvisellä säällä. Tämä oli hänen myönnytyksensä jatkosodan ensimmäisen talven poikkeusolosuhteille.
Aiheesta muualla

Varaventtiili Elonet.
Aktivismi

Mielenosoitukset on yksi tunnetuimmista ja näkyvimmistä symbolisen aktivismin muodoista.
Aktivismi on aktiivista poliittista toimintaa, joka pyrkii muuttamaan yhteiskuntaa. Se voi profiloitua jonkin asian puolesta tai jotain asiaa vastaan ja eri aktivistiryhmillä voikin olla toisilleen vastakkaisia tavoitteita. Aktivismi voi olla symbolista, jolloin siinä vedotaan vallassaoleviin päättäjiin asioiden muuttamiseksi (esimerkiksi vetoomuksella tai mielenosoituksella), tai se voi olla suoraa toimintaa, jossa asiaan vaikutetaan omilla teoilla (esimerkiksi boikotilla tai lakolla). Lain rikkomista yhteiskunnallisen vaikuttamisen vuoksi kutsutaan kansalaistottelemattomuudeksi. Aktivismia voivat tehdä niin yksittäiset ihmiset, järjestöt kuin kansanliikkeetkin, jotka kokoavat samalla tavoin ajattelevia ihmisiä yhteen, järjestävät ja organisoivat toimintaa sekä hoitavat viestintää.
Suoran toiminnan eläinoikeusaktivistit ovat muun muassa pelastaneet koe-eläimiä laboratorioista.
Näkyvää ja huomiota saavaa aktivismia ovat esimerkiksi mielenosoitukset ja kansalaistottelemattomuus ja toisaalta rakentava yhdessä tekeminen, kuten joukkorahoitettujen kehityshankkeiden järjestäminen. Poliittiseen vaikuttamiseen tähtäävää aktivismia ovat lisäksi tyypillisesti myös erilainen kampanjointi, lobbaus, materiaalin julkaiseminen, tilaisuuksien järjestäminen sekä yhteistyö poliittisten päättäjien kanssa.
Aktivismin muodot > Mielipidevaikuttaminen

Mielenilmausten tarkoitus on vedota vallassa oleviin, jotta he muuttaisivat asioita. Suosittuja tapoja vedota ovat muun muassa sanomalehden mielipidekirjoitukset, mielenosoituskulkueet kaduilla sekä internetissä kerättävät vetoomukset eli adressit. Monesti asiaa pyritään tuomaan esille myös julkisella kampanjalla, esimerkiksi sosiaalisessa mediassa. Aktivismilla pyritään nostamaan asia yleiseen keskusteluun median kautta ja luomaan painetta vallassa oleville muuttaa asioita.
Mielipiteen vaikutusta voidaan pyrkiä tehostamaan esimerkiksi syömälakolla tai yhdistämällä mielenosoitukseen kansalaistottelemattomuutta tai suoraa toimintaa. Kuitenkin pääpaino on vetoamisella muihin asioiden muuttamisessa.
Aktivismin muodot > Kansalaistottelemattomuus

Kansalaistottelemattomuus on rauhanomaisen poliittisen protestin muoto, jossa kieltäydytään noudattamasta lakia tai aktiivisesti rikotaan sitä tavoitteena korjata koettu epäoikeudenmukaisuus. Kansalaistottelemattomuuden kohteena voi olla julkinen valta tai yksityisen sektorin toimija, kuten yritys.
Aktivismin muodot > Suora toiminta

Suorassa toiminnassa muutos pyritään saamaan aikaan muuttamalla asiaa suoraan omilla teoilla. Suoran toiminnan muotoja ovat muun muassa yritysten boikotointi, työntekijöiden lakko ja omaisuuden tuhoaminen. Suomessa suoraa toimintaa ovat olleet muun muassa venäläistämiskausien aktiivinen vastarinta, kuten kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikovin murha, Lapuan liikkeen toimeenpanemat kommunistien muilutukset, Eläinten vapautusrintaman koe-eläinten vapauttamiset ja iskut turkiksia myyviin liikkeisiin, Koijärvi-liikkeen rakentama pato suon kosteana pitämiseksi sekä äärioikeiston vastaanottokeskuksen tuhopolttoyritys.
Aktivismin muodot > Vaihtoehtoiset elämäntavat

Vastakulttuuriksi kutsutaan yleensä jotain ryhmää tai liikettä, joka vastustaa yhteiskunnassa vallitsevaa kulttuuria tai hylkää sen täysin. Vastakulttuurit ovat usein poliittisesti aktiivisia ja pyrkivät vaikuttamaan yhteiskunnalliseen kehitykseen tarjoamalla vaihtoehtoisia tapoja elää ja ajatella.
Esimerkiksi ekokylissä asuvat pyrkivät elämään luonnonmukaisesti ja usein asumiseen erilaisia sosiaalisia tavoitteita. Kaupunkiaktivismissa pyritään taas luomaan yhteisöllisiä tiloja ja vaihtoehtoisia toimintatapoja kaupunkiin. Esimerkiksi Helsingissä toimiva yhteisöllinen Sompasauna on kaikille avoin ja ilmainen sauna, kun taas Helsingin pyöräpajalla voi korjata oman pyöränsä.
Vegaanit puolestaan pyrkivät välttämään kaikkea eläinten hyväksikäyttöä kieltäytymällä tuotteista, joissa on eläinperäisiä ainesosia.
Internet

Internet-aikakaudella aktivismi on siirtynyt verkkoon ja esimerkiksi blogeiksi kutsutut nettipäiväkirjat ja wikit ovat muuttaneet ja haastaneet sekä perinteisen politiikan että tiedonvälityksen luoden uusia ja vaihtoehtoisia julkisuuksia sekä paljastaen poliittisesti arkaluotoisia tietoja, joita perinteinen media ei ole pystynyt saamaan selville. Esimerkki tällaisesta kommunikaatioaktivismista (tai internetaktivismista) on Wikileaks-verkkosivusto, joka heinäkuussa 2010 paljasti Afganistanin sotaa koskevan salaisen asiakirja-aineiston. Internet ei ole pelkkä kommunikaatiokanava, vaan kokonaan uudenlainen organisoitumismuoto.
Sosiaalisen median tukemana tapahtuvaa aktivismia on kutsuttu myös konnektiiviseksi toiminnaksi, jossa aktivismin pääasiallinen muoto on viestintää: viestintäteknologia mahdollistaa organisoitumisen henkilökohtaisten huolenaiheiden ympärille. Eräs tunnettu esimerkki tällaisesta uudentyyppisestä digitaalisesta aktivismista on #MeToo-kampanja.
Merkittäviä aktivismin saavutuksia > Suomessa

Suomalaisuusliike onnistui kohottamaan suomen kielen ja suomenkielisten asemaa ja arvostusta 1800-luvulla ruotsinkielisten vastustuksesta huolimatta. Fennomaani J. V. Snellmanin esityksestä säädettiin 1863 kieliasetus, jonka myötä suomen kieli kohotettiin oikeus- ja virkakieleksi ja suomenkieliset alkoivat saada kielellisiä oikeuksia.
Perustuslaillisten passiivinen ja aktivistien aktiivinen vastarinta, naisasialiike ja vuoden 1905 suurlakko ja mielenosoitukset johtivat yleiseen ja yhtäläiseen äänioikeuteen, sananvapauteen sekä ensimmäisen sortokauden päättymiseen.
Jääkäriliike loi sotilaallisia edellytyksiä Suomen itsenäistymiselle (1917) ja itsenäisyyden turvaamiselle luomalla rungon Suomen puolustusvoimille.
Koijärvi-liike toi ympäristönäkökulman pysyvästi suomalaiseen politiikkaan.
Talonvaltauksilla on estetty lukuisten kulttuurihistoriallisesti arvokkaiden rakennusten purkamisia ja nostettu kulttuuriarvoja julkiseen keskusteluun.
Merkittäviä aktivismin saavutuksia > Maailmalla

Theodor Herzlin 1800-luvun lopussa perustama juutalaisten kansallinen liike, sionismi saavutti tavoitteensa perustaa juutalaisille oma valtio, Israel 1948.
Mohandas Gandhin johtama kansalaisliike saavutti Intian itsenäisyyden.
Yhdysvalloissa vuosina 1945–1970 toimineen rasismin vastaisen kansalaisoikeusliikkeen, johtohahmonaan Martin Luther King, Jr., toiminta johti syrjinnän kieltävän kansalaisoikeuslain säätämiseen vuonna 1964.
Richard Stallmanin Free Software Foundation, GNU-projekti sekä 1980-luvun vapaiden ohjelmistojen liike laativat GNU-lisenssit avoimen lähdekoodin ohjelmistoille ja Linus Torvalds suostui julkaisemaan Linux-ytimen sellaisella lisenssillä, joka sisältää copyleft-lausekkeen.
23. elokuuta 1989 Baltian maissa järjestettiin mielenosoitus neuvostomiehitystä vastaan ja Baltian maiden itsenäisyyden palauttamisen puolesta. Muodostettiin Baltian ketju, jossa noin kaksi miljoonaa toisiaan kädestä kiinni pitävää ihmistä muodosti 600 kilometriä pitkän ihmisketjun Tallinnasta Riian kautta Vilnaan.
Kansalaisten suurimittaiset mielenosoitukset saivat aikaan mm. Serbian ja Ukrainan vallanvaihdokset 2000-luvun alussa, kun vanhan vallan edustajat olivat ilmeisesti väärentäneet vaalitappionsa voitoiksi.
Eläinoikeusjärjestöjen aktiivisuus on johtanut eläinten kohtelun paranemiseen ja kosmetiikkateollisuuden eläinkokeiden kieltämiseen EU:n sisällä vuodesta 2009 lähtien.
Kirjallisuutta

Metsämäki, Mikko & Nisula, Petteri: Aktivistit: Suomalaisten kansalaisliikkeiden tarina.  (Kleio)  Helsinki:  Edita, 2006.  ISBN 951-37-4587-2
Dokumenttielokuvia

Jouko Aaltonen: Kenen joukoissa seisot (2006)
Saila Kivelä ja Vesa Kuosmanen: Eläinoikeusjuttu (2022)
Jouko Aaltonen: Miten korjata maailma (2023)
Virpi Suutari: Havumetsän lapset (2024)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pertti Lappalainen: Kansalaisaktivismi (Arkistoitu – Internet Archive). Jyväskylän yliopiston Kansalaisyhteiskunnan tutkimusportaali.
Perttu Häkkinen: Aktivistit - miksi heitä vihataan? Yle Puhe 26.11.2013.
Mielipidekirjoitukset pyrkivät vetoamaan muihin asioiden muuttamiseksi.
Martin Luther King on yksi tunnetuimmista kansalaistottelemattomuutta harjoittaneista henkilöistä maailmalla Mahatma Gandhin ohella.
Eugen Schaumanista tuli kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikovin surmattuaan 1904 sortokausien suomalaisaktivistien esikuva.
Virossa, Latviassa ja Liettuassa järjestettiin rauhanomainen mielenosoitus 23. elokuuta 1989 muistutuksena 50 vuotta aiemmin tapahtuneen Molotov–Ribbentrop-sopimuksen solmimispäivästä. Ajankohtaa pidettiin yleisesti Baltian valtioiden itsenäisyyden menettämiskauden alkupisteenä.