stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Höganäsin kunta
Taajamat

Kunnassa on 7 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 89,2 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 2 657 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2010) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Höganäs | 14 107 |
| 2 | Viken* | 4 223 |
| 3 | Jonstorp | 1 880 |
| 4 | Mölle | 715 |
| 5 | Arild | 522 |
| 6 | Mjöhult | 292 |
| 7 | Ingelsträde | 241 |
Kunnan keskustaajama on lihavoitu. Asteriskilla (*) merkityt taajamat kuuluvat tähän kuntaan vain osittain, ja edellä on merkitty kunkin taajaman tähän kuntaan kuuluvan osan väestö. Koko Vikenin taajamassa on 4 227 asukasta, ja se kuuluu pieniltä osin myös Helsingborgin kuntaan.
Taajamat > Entiset taajamat

Lerberget
Nyhamnsläge
Väsby (Kyrkby)
Ruotsissa on tilastoitu taajamaväestö aikaisemmin myös vuosina 1960, 1965, 1970, 1975, 1980, 1990, 1995, 2000 ja 2005. Jonakin tai joinakin näistä vuosista kunnassa on ollut myös seuraavan luettelon mukaiset taajamat, jotka eivät enää ole taajamia:
Luettelossa mainituista taajamista kaikki ovat sittemmin kasvaneet yhteen Höganäsin taajaman kanssa.
Taajamat > Pientaajamat

Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Farhultsbaden och Stenvallabaden
Häljaröd
Lerhamn
Stora Görslöv
Taajamat > Entiset pientaajamat

Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Jonstorp (nordöstra delen)
Kunnanvaltuusto

Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, aluevaltuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Höganäsin kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien.
| Puolue | Puolue | 1973 | 1976 | 1979 | 1982 | 1985 | 1988 | 1991 | 1994 | 1998 | 2002 | 2006 | 2010 | 2014 | 2018 | 2022 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Maltillinen kokoomus | 10 | 11 | 13 | 15 | 14 | 12 | 14 | 13 | 14 | 11 | 17 | 19 | 19 | 17 | {{{m2022}}} |
|   | Keskustapuolue | 9 | 8 | 6 | 5 | 3 | 3 | 3 | 3 | 2 | 4 | 3 | 2 | 2 | 3 | {{{c2022}}} |
|   | Liberaalit | 4 | 4 | 4 | 2 | 6 | 5 | 3 | 3 | 2 | 5 | 3 | 4 | 3 | 3 | {{{fp2022}}} |
|   | Kristillisdemokraatit | 0 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 3 | 1 | 4 | 4 | 3 | 2 | 1 | 2 | {{{kd2022}}} |
|   | Ympäristöpuolue vihreät | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 4 | 2 | 2 | 2 | 2 | 2 | 3 | 3 | 3 | {{{mp2022}}} |
|   | Ruotsin sosiaalidemokraattinen työväenpuolue | 18 | 17 | 17 | 17 | 15 | 15 | 14 | 17 | 13 | 11 | 9 | 7 | 8 | 7 | {{{s2022}}} |
|   | Vasemmistopuolue | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 1 | 1 | 2 | 2 | 1 | 1 | 1 | 1 | {{{v2022}}} |
|   | Ruotsidemokraatit | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 2 | 2 | 4 | 5 | {{{sd2022}}} |
|   | Muut | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 2 | 1 | 1 | 1 | 0 | 0 | {{{övr2022}}} |
|   | Yhteensä | 41 | 41 | 41 | 41 | 41 | 41 | 41 | 41 | 41 | 41 | 41 | 41 | 41 | 41 | Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”{”. |
Piirit

Vuodesta 2016 alkaen kunta on jaettu seuraaviin piireihin:
Brunnbyn piiri
Farhultin piiri
Höganäsin piiri
Jonstorpin piiri
Vikenin piiri
Väsbyn piiri
Seurakunnat

Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Höganäs
Väsby
Viken
Brunnby
Farhult-Jonstorp
Seurakunnat > Historialliset seurakunnat

Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri" (ruots. kyrkobokföringsdistrikt), joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Brunnby
Farhult
Höganäs
Jonstorp
Viken
Väsby
Seurakunnat > Kirkot

Arildin kappeli
Brunnbyn kirkko
Farhultin kirkko
Höganäsin kirkko
Jonstorpin kirkko
Lerbergetin kirkko
Möllen kappeli
Vikenin kirkko
Väsbyn kirkko
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Höganäsin kunnan kotisivut
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Höganäs kommun – Kuntajaon kehitys on käännöstä.
Skånen läänin kunnat
Kartta Höganäsin kunnan piireistä.
Käännös suomeksi
Isosuomuluura

| Isosuomuluura |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Luurat Grallariidae
Suku::  Luurat Grallaria
Laji::  varia
Kaksiosainen nimi
 Grallaria varia  (Boddaert, 1783) 
Katso myös
   Isosuomuluura Wikispeciesissä   Isosuomuluura Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Isosuomuluura (Grallaria varia) on luurien heimoon varpuslintu
Levinneisyys

Isosuomuluuraa tavataan Etelä-Amerikassa Argentiinassa, Brasiliassa, Ranskan Guianassa, Guayanassa, Paraguayssa, Perussa, Surinamessa ja Venezuelassa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Isosurviainen

| Isosurviainen |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arhtropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Päivänkorennot Ephemeroptera
Alalahko::  Furcatergalia
Yläheimo::  Ephemeroidea
Heimo::  Ephemeridae
Suku::  Ephemera
Laji::  vulgata
Kaksiosainen nimi
 Ephemera vulgata  Linnaeus, 1758 
Katso myös
   Isosurviainen Wikispeciesissä   Isosurviainen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Isosurviainen (Ephemera vulgata) on päivänkorento, joka on suuren kokonsa ja yleisyytensä vuoksi heimonsa tunnetuin laji. Sitä tavataan kaikkialla  Suomessa. Sen ruumis on yli kaksi senttiä pitkä ja siitä  lähtee kolme pitkää peräsukasta. Ne eivät syö aikuisena mitään eivätkä elä paria päivää vanhemmiksi. Aikuisten ainoa tehtävä on suvun jatkaminen.
Toukkavaihe kestää pitkään ja on monivaiheinen. Toukka elää kirkasvetisten järvien ja purojen pohjahiekassa kaksi vuotta, minkä jälkeen se nousee vedestä ja luo nahkansa. Tuossa vaiheessa toukka muuttuu siivekkääksi surviaiseksi, joka ei vielä ole aikuinen vaan hyönteismaailmassa ainutlaatuinen esiaikuinen eli subimago. Sen on vielä luotava nahkansa ennen kuin se on täysikasvuinen.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Isosurviainen (Ephemera vulgata)
Ötökkätieto: Isosurviainen (Ephemera vulgata)
iNaturalist: Isosurviainen (Ephemera vulgata)
UniProt: Taxonomy - Ephemera vulgata (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Ephemera vulgata (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Ephemera vulgata (englanniksi)
Elixia

Elixia on SATS ELIXIA -konserniin kuuluva pohjoismaalainen kuntokeskusketju. Suomessa Elixialla on keskuksia Helsingissä, Espoossa, Turussa, Tampereella, Vantaalla ja Jyväskylässä.
Ruotsissa SATS ELIXIA -konsernin kuntokeskukset toimivat nimillä SATS, SATS Base ja Balance. Norjassa konsernin kuntokeskukset toimivat nimillä Elixia, SATS, SATS Base ja Fresh Fitness. Tanskassa konserni pyörittää fitness dk -ketjua.
SATS ELIXIA on osa Altorin (51 %) ja TryghedsGruppenin (49 %) omistamaa Health & Fitness Nordicia (HFN).
Kuntosalin lisäksi Elixia tarjoaa erilaista ryhmäliikuntaa kuten jumppia, joogaa ja indoor cyclingiä. Ryhmäliikuntatarjonta sisältää sekä Les Mills -tunteja, että Elixian omia tunteja. Elixialla on myös kolme ryhmäliikuntakonseptia.
Elixian on jäsensali, jossa jäsenyydestä maksetaan kuukausimaksua. Lisäpalveluita ovat muun muassa käytettävien salien määrä, ryhmäliikunnan laajus ja lastenhoito.
Historia

SATS perustettiin vuonna 1995 Norjassa, josta se laajeni yritysostoin vuonna 1999 Ruotsiin ja vuonna 2000 Tanskaan. Suomeen SATS laajeni vuonna 2003, kun se osti kuntokeskusketju Club Wellnessin. Vuoden 2013 alusta Tanskan SATS-kuntokeskukset myytiin Fitness World -ketjulle.
Lyhenne SATS on muodostettu norjalaisesta nimestä Sport Aerobic Treningssenter.
SATS- ja Elixia-ketjujen omistus on vaihtunut useita kertoja.
Vuonna 2014 kilpailevat kuntokeskusketjut SATS ja Elixia yhdistyivät SATS ELIXIA:ksi. Myöhemmin kaikki Suomen keskukset muutettiin Elixia-kuntokeskuksiksi ja Ruotsin keskukset SATS-kuntokeskuksiksi. Norjassa ketju toimi edelleen molemmilla vanhoilla nimillään.
Vuonna 2018 SATS ELIXIA osti pohjoismaisen Fresh Fitness -ketjun, jonka kuntosalit muutettiin Suomessa Elixia Base -keskuksiksi sekä Ruotsissa ja Norjassa SATS Base -keskuksiksi. Myöhemmin samana vuonna konserni osti myös pienen tukholmalaisen Balance-ketjun sekä neljäkymmentä liikuntakeskuksen tanskalaisen fitness dk -ketjun.
Aiemmin SATS- ja Elixia-kuntokeskuksia on sijainnut Suomessa myös muun muassa Oulussa. Pohjoismaiden lisäksi Elixia-nimeä käyttäviä kuntokeskuksia löytyy Saksasta sekä aiemmin myös Itävallasta ja Ranskasta. Nämä eivät kuulu kuitenkaan pohjoismaiseen SATS ELIXIA -konserniin.
Julkisuudessa

Helsingin Sanomat uutisoi 25.2.2014 otsikolla "Kuntosaleilla on villit työehdot – "kukaan ei uskalla valittaa" siitä, miten kuntosaliohjaajat ovat työehtosopimusten ulkopuolella.
Aiheesta muualla

Elixian kotisivut
Example.com

example.com, example.net ja example.org (suom. esimerkki) ovat IANA:n RFC 2606:ssa dokumentoinnin kirjoittamiseen ja esimerkkeihin varaamia verkkotunnuksia, eikä niitä voi rekisteröidä.
Domainin sisältö muuttui tammikuun lopussa 2011, jolloin siitä tuli redirect IANA:n palvelimelle, jossa selitetään domain-nimien merkitys.
Tätä ennen nimellä vastasi ICANN:in hallinnoima palvelin, jossa oli yksinkertaisen viestin välittävä WWW-palvelin.
Aiheesta muualla

Example.com
Example.net
Example.org
Eben Etzebeth

| Eben Etzebeth |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. lokakuuta 1991 Kapkaupunki, Etelä-Afrikka
Kansalaisuus:   Etelä-Afrikka
Uran tiedot
Pituus:  204 cm
Paino:  123 kg
Seura:   Western Province (2012–2014)  Stormers (2012–2019)  Red Hurricanes (2015–2016)  Toulon (2019–)
 Tietolaatikko päivitetty 11. huhtikuuta 2019 
Eben Etzebeth (s. 29. lokakuuta 1991 Kapkaupunki) on eteläafrikkalainen rugby union -pelaaja, pelipaikaltaan lukko (lock). Hän edustaa kaudesta 2019–2020 lähtien Ranskan Top 14 -liigassa pelaavaa Toulonia.
Etzebeth debytoi Etelä-Afrikan maajoukkueessa kesäkuussa 2012. Maaliskuuhun 2019 mennessä hän on pelannut kaikkiaan 75 test-maaottelua, ja toiminut ajoittain myös maajoukkueen kapteenina.
Ilarion Alfejev

Ilarion Alfejev (s. 24. heinäkuuta 1966 Moskova) on Venäjän ortodoksisen kirkon piispa.
Opiskelu

Alfejev opiskeli aluksi musiikkia – viulun ja pianon soittoa sekä säveltämistä – musiikillisessa keskikoulussa vuosina 1973–1983. Musiikin opintoja hän jatkoi vuonna 1983 Moskovan konservatoriossa. Opinnot keskeytyivät siksi aikaa kun hän suoritti asepalveluksensa Neuvostoliiton puna-armeijassa vuosina 1984–1986.
Asepalveluksen jälkeen hän jatkoi jonkin aikaa opintojaan Moskovan konservatoriossa, kunnes hän tammikuussa vuonna 1987 liittyi Pyhän Hengen luostarin veljestöön Vilnassa Liettuassa. Lähdettyään luostariin hänet jo samana vuonna vihittiin munkiksi, diakoniksi ja papiksi.
Teologisen peruskoulutuksensa Alfejev sai opiskelemalla etäopiskelijana Moskovan hengellisessä seminaarissa ja akatemiassa. Seminaaritutkinnon hän suoritti vuonna 1989 ja akatemiatutkinnon vuonna 1991. Hän toimi vuosina 1990–1993 Kaunaksenkatedraalin kirkkoherrana. Vuosina 1991–1993 hän opetti Moskovan hengellisessä seminaarissa ja akatemiassa homiletiikkaa, dogmatiikkaa, Uuden testamentin eksegetiikkaa ja bysanttilaista kreikkaa. Erityisesti juuri Alfejevin vanhan kreikan kielitaito on antanut hänelle mahdollisuuden syventyä kreikankielisiin kirkkoisiin,
kuten Syyrian kielen taito on mahdollistanut syyrialaisen patristisen perinteen syvällisemmän tuntemisen.
Peruskoulutuksensa jälkeen Alfejev suoritti jatko-opintoja ulkomailla ja väitteli bysanttilaisesta teologista ja hengellisestä kirjailijasta Simeon Uudesta Teologista vuonna 1995 Oxfordin yliopistossa Englannissa. Hänen väitöskirjansa ja tutkimustyönsä tieteellisenä ohjaajana toimi Diokleian piispa Kallistos Ware. Väitös oli nimeltään St Symeon the New Theologian and Orthodox Tradition.
Samanaikaisesti työskennellessään väitöskirjansa kanssa Alfejev opiskeli syyrian kieltä, historiaa ja teologiaa tutkija Sebastian Brockin alaisuudessa. Näiden lisäopintojen tulos oli kirja syyrialaisesta teologista ja hengellisestä kirjailijasta Isak Syyrialaisesta. Teoksen nimi on The Spiritual World of Isaac the Syrian. Teos ilmestyi samana vuonna kuin Oxfordin yliopistossa suoritetun väitöskirjan painettu versio, eli vuonna 2000.
Työhistoria

Alfejev työskenteli Venäjän ortodoksisen kirkon ulkomaansuhteiden osastolla vuosina 1997–2002. Hänen esimiehenään siellä oli Kirill Gundjajev, joka on Kaliningradin ja Smolenskin metropoliitta ja Venäjän ortodoksisen kirkon korkeimman hallintoelimen pyhän synodin jäsen. Vuodesta 1996 lähtien Alfejev on ottanut osaa lukuisiin Venäjän ortodoksinen kirkon kahdenvälisiin oppikeskusteluihin eri kirkkojen kanssa. Näitä oppikeskusteluja on käyty esimerkiksi roomalais-katolisen kirkon ja reformoitujen kirkkojen maailmanallianssin, Saksan evankelisen kirkon,
Englannin kirkon ja Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kanssa. Vuonna 1998 hän oli jäsenenä Euroopan kirkkojen konferenssin
keskuskomiteassa ja vuonna 1999 Kirkkojen maailmanneuvoston keskuskomiteassa.
Tammikuussa vuonna 2002 Alfejev vihittiin piispaksi Venäjän ortodoksisen kirkon johtajan patriarkka Aleksi II:n johdolla Kristus Vapahtajan kirkossa Moskovassa. Hänet määrättiin Venäjän ortodoksisen kirkon Englannissa sijaitsevan Surožin hiippakunnan apulaispiispaksi. Kyseistä hiippakuntaa johti tuolloin metropoliitta Antoni Bloom (1914–2003). Alfejevilla oli ongelmia tehtävän hoidossa ja hän riitaantui metropoliitta Antonin kanssa, minkä johdosta Alfejevista jo heinäkuussa 2002 tuli Podolskin piispa. Hän ryhtyi tuolloin hoitamaan Venäjän ortodoksisen kirkon uutta edustustoa Euroopan unionissa. Tämä tehtävä vei hänet Brysseliin, missä edustusto sijaitsee. Vuonna 2003 Alfejevista tuli Wienin ja Itävallan piispa, mutta hän jatkoi työssään edustustossa. Vuonna 2009 Alfajev siirtyi Venäjän ortodoksisen kirkon ulkosuhteiden johtajaksi Volokomskin piispaksi Moskovaan. Hän sai arkkipiispan arvon vuonna 2009 ja metropoliitan 2010.
Mielipiteitä teologiasta

Alfejevin omaelämänkerrallisesta materiaalista ilmenee, että erityisesti jumalanpalvelustekstit ja kirkkoisien kirjoitukset muodostavat hänen teologialleen kaikkein keskeisemmän aineiston. Koska Alfejev ei ota erityisesti esille Raamattua, niin voidaan kysyä mikä on ortodoksisen teologian muiden lähteiden ohella erityisesti Raamatun merkitys hänelle. Hän ei omaelämänkerrallisissa teksteissään kertakaan mainitse Raamatun olleen hänelle tärkeä. Raamatun tärkeys on hänelle joko selviö tai sitten hänelle Raamattu ei ole suuremman mielenkiinnon kohde. Toki hän opetti eksegetiikkaa Moskovan hengellisessä seminaarissa ja akatemiassa, mutta kuitenkin kysymys raamatullisen teologian asemasta hänen teologiansa
muotoutumisessa jää jokseenkin epäselväksi.
Omaelämänkerrallisessa materiaalissa ilmenee myös jonkun verran pohdiskelua hänen teologisesta koulutuksestaan ja mitä hän kokee tähdelliseksi siinä. Alfejev mainitsee, että pääkoulutustaan hän ei omasta mielestään saanut yliopistossa eikä hengellisessä akatemiassa, vaan osallistumalla aktiivisesti jumalanpalveluksiin. Tämä siinä mielessä merkillistä, että Alfejev on saanut akateemisen teologisen koulutuksen. Nähtävästi hän kokee muut seikat tähdellisemmäksi teologiselle kehitykselleen, kuin akateeminen koulutus. Alfejev toimitti munkkilaisuutensa alussa useamman vuoden ajan vuorokauden kaikki jumalanpalvelukset päivittäin.
Hän kokee näiden olevan, ja erityisesti jumalanpalvelustekstien olevan teologiaa parhaimmillaan. Alfejev ylistää jumalanpalvelustekstien sisältävän kehittyneellä tavalla ”ortodoksisuuden koko dogmatiikan, koko asketiikan ja koko mystiikan.” Oman kantansa jumalanpalveluksien suhteesta kirkkoisiin Alfejev ilmaisee selvästi, hän näkee jopa jumalanpalvelukset suurempana ja varmempana lähteenä ja kriteerinä teologiassa kuin kirkkoisät. Hän korostaa jumalanpalvelustekstien olevan uskon mittoja ja ohjenuoria. Hänen mukaansa jumalanpalvelustekstit torjuivat tehokkaasti opin vääristymistä ja harhaoppien omaksumista osaksi ortodoksisen kirkon niin sanottua laulettua teologiaa.24 Tässä Alfejevin kannassa ilmenee useasti ortodoksisessa teologiassa korostettu rukouksen ja teologian läheinen suhde.
Toisena perustavanlaatuisena tekijänä omassa teologisessa kasvatuksessaan Alfejev näkee kirkkoisien tekstit. Alfejevin kiinnostus kirkkoisiin nimittäin juontaa juurensa jo nuoruuteen, jolloin hän järjestelmällisesti luki kirkkoisiä venäjänkielisinä käännöksinä. Hän väittää lukeneensa ”kaiken keskeisen patristisen kirjallisuuden, joka oli käännetty venäjän kielelle.”
Muissa omaelämänkerrallisissa merkinnöissä ja maininnoissa Alfejev kertoo, kuinka hän jo nuorena munkkina innostui erityisesti Iisak Syyrialaisesta. Hän oli nuori munkki eikä luostarissa ollut hänelle sopivaa hengellistä ohjaajaa, joten Alfejev tutustui ja löysi Iisak Syyrialaisen teksteistä mielestään luotettavaa ohjausta hengelliseen elämään. Hän kertoo kirjoittaneensa Iisakin tekstien mieleenpainuvia
lauseita munkkikammionsa seinälle, kunnes se oli täynnä sitaatteja.
Mielipiteitä teologiasta > Alfejeville tärkeitä henkilöitä

Omaelämänkerrallisessa materiaalissa, erityisesti yhdessä haastattelussa, Alfejev esittelee henkilöitä joilla on ollut merkittävä osuus hänen elämässään. Erityisen tärkeä hänelle uskonnollisessa mielessä oli hänen äitinsä, joka ensimmäisenä perheessä osoitti uskonnollista kiinnostusta tai harrastuneisuutta. On syytä huomata, että silloin elettiin vielä Neuvostoliiton aikaa ja valtion ja yhteiskunnan suhde uskontoon oli vielä varauksellinen. Alfejev kastettiin 11 vuoden iässä salaa kotonaan ja 13 vuoden ikäisenä hän alkoi omatoimisesti osallistua ortodoksisen kirkon
jumalanpalveluselämään. 15 vuoden iässä hän alkoi palvelemaan alttariapulaisena. Hänet uhattiin erottaa koulusta, koska hän osoitti uskonnollista kiinnostusta ja kävi kirkossa. Voisi kuvitella, että tällainen haaste, tai uhka, vain lisäsi Alfejevin sitoutumista valitsemallaan tiellä.
Lisäksi Alfejev luettelee ne kirkkoisät joita hän luki eniten. On syytä olettaa, että tämä luettelo sisältää ne kirkkoisät, jotka Alfejevin mielestä ovat keskeisiä. Näitä ovat seuraavat: varhaiset isät tai niin kutsutut apostoliset isät, Athanasios Suuri, Basileios Suuri, Gregorios Teologi, Gregorios Nyssalainen, Johannes Krysostomos, Makarios Suuri, Iisak Syyrialainen, Simeon Uusi Teologi, ja Filokalia antologiateoksen isät. Alfejev sanoo Iisak Syyrialaisen ja Simeon Uuden Teologin kirjoitusten tehneen häneen suurimman vaikutuksen. Näistä kahdesta Alfejev teki myös monografiat. Alfejev toteaa tämän lukemisen olleen yksi merkittävä tekijä hänen teologiselle kehitykselleen.
Alfejevin henkilöhistoria ja teologinen kehitys ja kypsyminen on yhä avoin, hän syntyi vasta vuonna 1966. Yllä oleva selvitys pyrkii kokoamaan jonkinlaisen yleiskuvan hänen taustastaan ja asioista, jotka ovat vaikuttaneet hänen elämäänsä.
Julkaisuja

Uskon mysteeri. Johdatus ortodoksiseen dogmatiseen teologiaan. Ortodoksisen kirjallisuuden Julkaisuneuvosto. Jyväskylä, 2002.
Rukous – elävä suhde. Logos. Ortodoksinen kulttuurilehti. 2/2008.
Kaikessa musiikissa on Bach. Logos. Ortodoksinen kulttuurilehti. 4-5/2008.
Lars Ahlbäck. KIRKKOISIEN PERINTÖ. Kirkkoisät Ilarion Alfejevin teologiassa. Joensuun yliopisto, teologinen tiedekunta Ortodoksinen teologia Pro gradu -tutkielma, kevät 2008
St Symeon the New Theologian and Orthodox Tradition. Oxford: Oxford University Press, 2000.
The Spiritual World of Isaac the Syrian. Cistercian Studies No 175. Kalamazoo, Michigan: Cistercian Publications, 2000.
The Mystery of Faith. Introduction to the Teaching and Spirituality of the Orthodox Church. London: Darton, Longman and Todd, 2002.
Orthodox Witness in a Modern Age. Geneva: WCC Publications, 2006.
Christ the Conqueror of Hell. The Descent into Hell in Orthodox Tradition. New York: SVS Press (in preparation).
Le mystère de la foi. Introduction à la théologie dogmatique orthodoxe. Paris: Cerf, 2001.
L’univers spirituel d’Isaac le Syrien. Bellefontaine, 2001.
Syméon le Studite. Discours ascétique. Introduction, texte critique et notes par H. Alfeyev. Sources Chrétiennes 460. Paris: Cerf, 2001.
Le chantre de la lumière. Initiation à la spiritualité de saint Grégoire de Nazianze. Paris: Cerf, 2006.
Le Nom grand et glorieux. La vénération du Nom de Dieu et la prière de Jésus dans la tradition orthodoxe. Paris: Cerf, 2007.
Le mystère sacré de l’Eglise. Introduction à l’histoire et à la problématique des débats athonites sur la vénération du Nom de Dieu. Fribourg: Academic Press, 2007.
La gloria del Nome. L’opera dello schimonaco Ilarion e la controversia athonita sul Nome di Dio all’inizio dell XX secolo. Edizioni Qiqajon. Bose, Magnano, 2002.
La forza dell’amore. L’universo spirituale di sant’Isacco il Syro. Bose: Qiqajon, 2003.
Cristo Vincitore degli inferi. Bose: Qiqajon, 2003.
Geheimnis des Glaubens. Einführung in die orthodoxe dogmatische Theologie. Aus dem Russischen übersetzt von Hermann-Josef Röhrig. Herausgegeben von Barbara Hallensleben und Guido Vergauwen. Universitätsverlag Freiburg Schweiz, 2003. 2. Ausgabe – Fribourg: Academic Press, 2005.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ilarion Alfejev piispa (Arkistoitu – Internet Archive)
Piispa Ilarion – ortodoksisuuden lähettiläs