stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uusrealismi (kansainvälinen politiikka)

Uusrealismi (myös rakenteellinen realismi tai neorealismi) on realismiin pohjautuva kansainvälisten suhteiden teoria, joka korostaa kansainvälistä anarkista järjestelmää valtioiden välisen valtakamppailun lähteenä.
Uusrealismi muodostui 1970-luvulla, ja sen huippuaika ulottui 1990- ja 2000-lukujen vaihteeseen asti. Se pyrki luomaan tieteellisemmän ja selkeämmän version klassisesta realismista sekä vastaamaan kilpailevien teorioiden ja kansainvälisen politiikan muutosten siihen kohdistamiin paineisiin. Uusrealismin kehittäjän pidetään Kenneth Waltzia, jonka pääteosta Theory of International Politics (1979) on kutsuttu uusrealismin johtotähdeksi. Uusrealismi on kilpaillut etenkin uusliberalismin kanssa kansainvälisten suhteiden tutkimuksen ns. "kolmannessa suuressa väittelyssä" 1980-luvulla ja konstruktivismin kanssa ns. "neljännessä suuressa väittelyssä" 1990-luvulla.
Uusrealismin kannattajat ovat väittäneet sen olevan realismin ja reaalipolitiikan kaikkein huomattavin ja järjestelmällisin versio. Sen sijaan teorian vastustajat ovat väittäneet, että sen menestys on parempi nähdä myöhästyneenä ja väärin osuneena vastaiskuna behavioralismille, ja perinteisemmän realismin kannattajat ovat väittäneet sen yksinkertaistaneen ja köyhdyttäneen realismin historiallisesti kehittynyttä ja monopuolista ymmärrystä.
Yleistä

Uusrealismissa kansainvälistä politiikkaa tarkastellaan yksittäisten toimijoiden sijaan makrotason rakenteen näkökulmasta. Kansainvälisen järjestelmän anarkkinen rakenne nähdään valtioiden käyttäytymistaipumusten pääasiallisena selittäjänä. Uusrealismin mukaan kansainvälisessä politiikassa on kyse rationaalisten valtioiden omien etujensa ajamisesta anarkkisessa kansainvälisessä järjestelmässä, jota leimaa suurvaltojen taipumus tasapainottaa toistensa voimaa.
Uusrealismi on myös joustanut realismin perinteisestä valtiokeskeisyydetä ja keskittymisestä sodan ja rauhan kysymyksiin ottamalla huomioon muun muassa globaalin ja alueellisen organisoitumisen, transnationaalisten suhteiden, ylikansallisen integraation sekä keskinäisriippuvuuden vaikutukset kansainväliseen elämään. Tarkastelun kohteeksi on otettu myös esimerkiksi yhteistyö kansainvälisissä instituutioissa ja kansainvälisten normijärjestelmien kehitys.
Uusrealismin haarat

Uusrealismi jaetaan offensiiviseen eli hyökkäykselliseen realismiin ja defensiiviseen eli puolustukselliseen realismiin. Andrew H. Kyddin mukaan ero offensiivisten ja defensiivisten realistien välillä on siinä, että edelliset eivät missään olosuhteissa näe mahdollisuuksia luottaa toisten valtioiden hyviin aikomuksiin, kun taas jälkimmäiset pitävät luottamusta jossain määrin muuttujana.
Uusrealismin haarat > Offensiivinen realismi

Offensiivisen realismin mukaan valtiot pyrkivät jatkuvasti lisäämään valtaansa kilpailijoidensa kustannuksella, mikä ajaa ne aktiivisesti kamppailemaan vallasta. Tilanne nähdään nollasummapelinä, jossa toimija, joka ei ota aloitetta ennakoivin ja usein rajun hyökkäyksellisin toimin, menettää mahdollisuutensa menestyä. Offensiivista realismia edustaa etenkin John Mearsheimer.
Uusrealismin haarat > Defensiivinen realismi

Defensiivisen realismin mukaan valtiot tavoittelevat vain itsesäilytystä ja pyrkivät tasapainottamaan toistensa hegemonisia pyrkimyksiä. Valtioilta edellytetään tällöin myös vastuullista käyttäytymistä. Defensiivisen realismin kannattajat ovat pyrkineet selittämään uusrealistisen teorian puitteissa monia sellaisia ilmiöitä, jotka eivät näytä sopivan ainakaan Waltzin teoriaan, ja näin laajentaneet uusrealismin alaa. Defensiivisen realismin edustajiin kuuluvat esimerkiksi Charles Glaser ja Jospeh Grieco.
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1951

Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1951 järjestettiin 8.–9. heinäkuuta Lahdessa.
Yleisen sarjan mitalistit > Miehet

|  |  | Aika | 1>  osuus | 2>  osuus | 3>  osuus | 4>  osuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
4 × 100 m
| 1. | Helsingin Kisa-Veikot | 43,3 | Mikko Saarela | Veikko Ruoho | Erik Georgsson | Ensio Pailemo |
| 2. | Idrottsklubben-32 | 44,0 | Keijo Bovellan | Holger Arrenius | Urho Kiikeri | Lennart Lindberg |
| 3. | Viipurin Urheilijat | 44,2 | Lauri Kantee | Pentti Helve | Olli Kosonen | J. Laakkonen |
4 × 400 m
| 1. | Helsingfors IFK | 3.20,6 | Rainer Pelkonen | Lars Räihä | Oskar Reponen | Rolf Back |
| 2. | Helsingin Kullervo | 3.25,6 | Tapio Nieminen | Rainer Helmroos | Olavi Puranen | Erik Rönnholm |
| 3. | Helsingin Kisa-Veikot | 3.27,4 | Klaus Löfström | Lauri Venesjärvi | Pekka Palamaa | Veikko Ruoho |
4 × 800 m
| 1. | Helsingfors IFK | 7.44,4 | Yngve Cavonius | Rainer Pelkonen | Lars Räihä | Rolf Back |
| 2. | Rosenlewin Urheilijat-38 | 7.52,0 | Ensio Ekman | Urho Julin | Rolf Haikkola | Ilmari Taipale |
| 3. | Helsingin Kisa-Veikot | 7.59,4 | Lauri Venesjärvi | Aulis Rinteenpää | Teuvo Paakkari | Reino Tikkanen |
4 × 1 500 m
| 1. | Rosenlewin Urheilijat-38 | 15.57,8 | Ensio Ekman | Urho Julin | Rolf Haikkola | Ilmari Taipale |
| 2. | Helsingin Kisa-Veikot | 16.17,8 | Olavi Rinteenpää | Aulis Rinteenpää | Teuvo Paakkari | Reino Tikkanen |
| 3. | Tampereen Pyrintö | 16.18,0 | Helge Perälä | Ilpo Nikkilä | Pentti Siltaloppi | Viljo Kiiskinen |

Lähde
Yleisen sarjan mitalistit > Naiset

|  |  | Aika | 1>  osuus | 2>  osuus | 3>  osuus | 4>  osuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
4 × 100 m
| 1. | Helsingin Naisurheilijat | 51,9 | Marja-Terttu Salo | Pirkko Mikkonen | Pirkko Raikas | Tuija Valkama |
| 2. | Seinäjoen Urheilijat | 52,6 | Kaarina Lähdesmäki | Liisa Hirvijärvi | Raili Perttula | Aino Autio |
| 3. | Helsingin Tarmo | 52,7 | Annikki Aarnio | Kyllikki Leino | Agda Torkko | Terttu Laine |
Lähde
Ukrainan väestö

Ukrainan väestönkehitys vuodesta 1950 lähtien.
Syntyvyys (sinisellä), kuolleisuus (punaisella) ja luonnollinen väestönkasvu (vihreällä) vuodesta 1950. Neuvostoliiton hajoaminen on merkitty pystyviivalla.
Väestötiheys piireittäin vuonna 2010.
Etnisten ukrainalaisten osuus väestöstä alueittain vuonna 2001.
Ukrainan väestöllä tarkoitetaan Ukrainassa asuvia ihmisiä. 1. tammikuuta 2017 Ukrainan tilastokeskus arvioi maassa olevan 42 584 542 asukasta, kun Venäjän sotilasmiehityksessä tuolloin olleita Ukrainan Krimin autonomisen tasavallan ja Sevastopolin väkilukua ei laskettu mukaan.
Neuvostoliiton väestönlaskennat

Neuvostoliitossa järjestettiin kymmenen vuoden välein väestönlaskenta, mihin myös Ukrainan väestö laskettiin Ukrainan sosialistisena neuvostotasavaltana. Väestönlaskenta suoritettiin siten, että paikallinen väestönlaskija meni jokaiseen asuntoon kysymään tiedot henkilökohtaisesti. Väestönlaskennoissa kysyttyjä asioita olivat muun muassa nimet, lasten lukumäärä, kansallisuus, äidinkieli ja puhutut muut kielet. Jos asukas oli ulkomaalainen, niin kerättiin myös tieto kansalaisuudesta.
Neuvostoliitossa vähemmistö- ja kansallisuuspolitiikan toteuttamiseksi jokaisella kansalaisella oli Neuvostoliiton kansalaisuuden lisäksi myös kansallisuus. Lapsen kansallisuus määräytyi seka-avioliitoissa yleensä äidin mukaan, mutta sosiaalinen asema taas isän mukaan joko työläiseksi tai toimihenkilöksi. Monissa tapauksissa epäsuosion kohteeksi joutuneet vähälukuisten kansallisuuksien edustajat pyrkivät vaihtamaan kansalaisuutensa muuksi, usein venäläiseksi. Ukrainassa on esiintynyt Puolan ja Venäjän tapaan antisemitismiä, minkä vuoksi erityisesti liberalisoituneet ja maallistuneet tai ortodoksistuneet juutalaiset venäläistyneissä suurkaupungeissa olivat yleensä kansallisuudeltaan venäläisiä.
Vuoden 2001 väestönlaskenta

Ukrainan oma kansallinen väestönlaskenta järjestettiin vuonna 2001. Seuraavat kartat kuvaavat eri kieliä äidinkielenään puhuvien osuutta Ukrainan piireissä vuoden 2001 väestönlaskennassa.
ukrainan kieli
venäjän kieli
romanian kieli ja
moldavian kieli
krimintataarin kieli
bulgarian kieli
unkarin kieli
Väestö etnisen ryhmän mukaan 1959–2001

Seuraavan taulukon luvut ovat Neuvostoliitossa ja itsenäisessä Ukrainassa pidettyjen väestönlaskentojen tuloksiin perustuvia.
| Etninen ryhmä | Vuosi 1959> Henkeä | Vuosi 1959>  % | Vuosi 1970> Henkeä | Vuosi 1970>  % | Vuosi 1979> Henkeä | Vuosi 1979>  % | Vuosi 1989> Henkeä | Vuosi 1989>  % | Vuosi 2001> Henkeä | Vuosi 2001>  % |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ukrainalaiset | 32 158 493 | 76,8 | 35 283 857 | 74,9 | 36 488 951 | 73,6 | 37 419 053 | 72,7 | 37 451 693 | 77,5 |
| venäläiset | 7 090 813 | 16,9 | 9 126 331 | 19,4 | 10 471 602 | 21,1 | 11 355 582 | 22,1 | 8 334 141 | 17,2 |
| valkovenäläiset | 290 890 | 0,7 | 385 847 | 0,8 | 406 098 | 0,8 | 440 045 | 0,9 | 275 763 | 0,6 |
| moldovalaiset | 241 650 | 0,6 | 265 902 | 0,6 | 293 576 | 0,6 | 324 525 | 0,6 | 258 619 | 0,5 |
| Krimin tataarit | 193 | 0,0 | 3 554 | 0,0 | 6 636 | 0,0 | 46 807 | 0,1 | 248 193 | 0,5 |
| bulgarialaiset | 219 419 | 0,5 | 234 390 | 0,5 | 238 217 | 0,5 | 233 800 | 0,5 | 204 574 | 0,4 |
| unkarilaiset | 149 229 | 0,4 | 157 731 | 0,3 | 164 373 | 0,3 | 163 111 | 0,3 | 156 566 | 0,3 |
| romanialaiset | 100 863 | 0,2 | 112 141 | 0,2 | 121 795 | 0,3 | 134 825 | 0,3 | 150 989 | 0,3 |
| puolalaiset | 363 297 | 0,9 | 295 107 | 0,6 | 258 309 | 0,5 | 219 179 | 0,4 | 144 130 | 0,3 |
| juutalaiset | 840 311 | 2,0 | 777 126 | 1,7 | 634 154 | 1,3 | 486 628 | 1,0 | 103 591 | 0,2 |
| armenialaiset | 28 024 | 0,1 | 33 439 | 0,1 | 38 646 | 0,1 | 54 200 | 0,1 | 99 894 | 0,2 |
| kreikkalaiset | 104 359 | 0,3 | 106 909 | 0,2 | 104 091 | 0,2 | 98 594 | 0,2 | 91 548 | 0,2 |
| tataarit | 61 334 | 0,2 | 72 658 | 0,2 | 83 906 | 0,2 | 86 875 | 0,2 | 73 304 | 0,2 |
| romanit | 22 515 | 0,1 | 30 091 | 0,1 | 34 411 | 0,1 | 47 917 | 0,1 | 47 587 | 0,1 |
| azerit | 6 680 | 0,0 | 10 769 | 0,0 | 17 235 | 0,0 | 36 961 | 0,1 | 45 176 | 0,1 |
| georgialaiset | 11 574 | 0,0 | 14 650 | 0,0 | 16 301 | 0,0 | 23 540 | 0,1 | 34 199 | 0,1 |
| saksalaiset | 23 243 | 0,1 | 29 871 | 0,1 | 34 139 | 0,1 | 37 849 | 0,1 | 33 302 | 0,1 |
| gagauzit | 23 530 | 0,1 | 26 464 | 0,1 | 29 398 | 0,1 | 31 967 | 0,1 | 31 923 | 0,1 |
| karaiimit | 3 301 | 0,0 | 2 596 | 0,0 | 1 845 | 0,0 | 1 404 | 0,0 | 1 196 | 0,0 |
| muut | 129 338 | 0,3 | 157 084 | 0,3 | 165 650 | 0,3 | 209 172 | 0,4 | 539 604 | 1,1 |
| Yhteensä | 41 869 046 | 41 869 046 | 47 126 517 | 47 126 517 | 49 609 333 | 49 609 333 | 51 452 034 | 51 452 034 | 48 416 000 | 48 416 000 |
Väestö etnisen ryhmän mukaan 1959–2001 > Muita etnisiä ryhmiä

Bessarabian bulgarialaiset
Gammalsvenskby (ruotsalainen kylä Ukrainassa)
Hutsulit (ukrainalaisten heimo)
Krymtšakit (kriminjuutalaiset)
Lipovanit (pääosin Romaniassa asuvia vanhauskoisia)
Mustanmeren saksalaiset
Ukrainan tšekit
Ruteenit (ukrainan kieltä muistuttavaa kieltä puhuva väestöryhmä)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
State Committee for Statistics of Ukraine (englanniksi) (venäjäksi) (ukrainaksi)
Viulun valmistus

Viulun valmistus on ollut ja on edelleen pääasiassa käsityötä. Viulun rakentamisen taito on lähtöisin Italiasta 1500-luvulta. Maineikkaimpia viulunrakentajia on Antonio Stradivari, jonka aikalainen Suomessa oli Johan Petter Roos (k. 1735). Viulunrakennustaito tuli Suomeen 1700-luvulla Tukholmasta. Vanhin säilynyt Suomessa tehty viulu on Johan Lindströmin vuonna 1796 rakentama; sitä säilytetään Sibelius-museossa Turussa.
Viulunrakentaja työssään.
Viulun laukkaus meneillään.
Viulun kannen materiaalina käytetään kuusta, joka on tähän akustisesti parasta. Muuhun runkoon käytetään alppivaahteraa. Kolmas puumateriaali on eebenpuu. Se on hyvin kova puulaji, ja sitä käytetään otelaudassa, viritintapeissa, kieltenpitimessä, leukatuessa sekä ylä- ja alasatuloissa. Puuta kuivataan useita vuosia ensin ulkotiloissa, sitten viileissä sisätiloissa ja lopulta kuivissa, lämpimissä sisätiloissa.
Kannen muotoiluun käytetään talttoja ja pieniä höyliä. Valmiin kannen paksuus on 4–5 mm. Ennen rakentajan korva kertoi, milloin viritys on kohdallaan. Nykyisin käytetään apuna viritysmittaria. Valmis viulu lakataan lakalla, jonka viulunrakentaja tekee itse. Lakka on joko öljylakkaa, spriilakkaa tai näiden sekoitusta. Vanhoissa viuluissa on käytetty öljylakkaa. Muita käytettäviä materiaaleja ovat muun muassa riisi ja lohikäärmeen veri. Tehdasviuluissa käytetään selluloidilakkaa, polyuretaanilakkaa tai nitrolakkaa. Vanhaa viulua ei lakata uudestaan, sillä se muuttaisi soinnin.
Kielet valmistettiin aiemmin suolista. Suolikieliä ei kuitenkaan voi virittää yhtä korkealle kuin nykyisiä kieliä. Nykykielet valmistetaan halpoihin soittimiin teräksestä, kalliimpiin punotusta materiaalista, jossa voi olla suolta tai nailonia ja päällä alumiinia tai hopea-sekoitusta.
Viulun rakentaminen kestää 350–400 tuntia.
Tuomari ja salamurhaaja

| Tuomari ja salamurhaaja> Le Juge et l’Assassin |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Bertrand Tavernier
Käsikirjoittaja:   Bertrand Tavernier  Jean Aurenche 
Tarina:   Jean Aurenche  Pierre Bost 
Tuottaja:  Raymond Danon
Säveltäjä:   Philippe Sarde (elokuvamusiikki; kappaleiden sävellys ja sanoitus)  Jean-Roger Caussimon (kappaleiden sävellys ja sanoitus) 
Kuvaaja:  Pierre-William Glenn
Leikkaaja:  Armand Psenny
Lavastaja:  Antoine Roman
Pääosat:   Philippe Noiret  Michel Galabru 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:   Lira Films  Société française de production  France Régions 3 
Ensi-ilta:   1976-3-1010. maaliskuuta 1976 (Ranska)  
Kesto:  128 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tuomari ja salamurhaaja (ransk. Le Juge et l’Assassin) on vuonna 1976 ensi-iltansa saanut Bertrand Tavernierin ohjaama ranskalainen historiallinen rikosdraamaelokuva, jonka pääosia näyttelevät Philippe Noiret ja Michel Galabru. Sivuosissa ovat muun muassa Renée Faure, Isabelle Huppert, Cécile Vassort ja Jean-Claude Brialy.
Tuomari ja salamurhaaja perustuu tosielämän ranskalaisen sarjamurhaajan Joseph Vacherin (1869–1898) tarinaan. Bertrand Tavernier ja Jean Aurenche laativat elokuvan käsikirjoituksen Pierre Bostin ja Aurenchen tarinan pohjalta. Raymond Danon oli elokuvan tuottajana. Elokuva voitti kaksi César-palkintoa kuudesta ehdokkuudestaan; elokuva oli ehdokkaana muun muassa parhaan elokuvan Césarin saajaksi. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Juoni

Tuomari ja salamurhaaja sijoittuu Ranskaan ja alkaa vuodesta 1893. Ranskan armeijan entinen kersantti Joseph Bouvier (Michel Galabru) ampuu rakkaansa ja yrittää itsemurhaa, mutta epäonnistuu yrityksessään. Hän joutuu sairaalaan, josta päästyään hän aloittaa viisi vuotta kestävän useiden puolustuskyvyttömien lammaspaimenien ja maataloustyöntekijöiden raiskaamisen ja murhaamisen. Kun Bouvier jää kiinni, hänen kohtalonsa päätyy tuomari Émile Rousseaun (Philippe Noiret) käsiin. Rousseau alkaa käsitellä Bouvierin tapausta, joka voi joko edistää hänen uraansa tai tuhota sen.
Tuotanto

Tuomarin ja salamurhaajan kuvaukset alkoivat 30. syyskuuta 1975 ja päättyivät 29. marraskuuta 1975. Elokuva kuvattiin kokonaan Kaakkois-Ranskassa Ardèchen departementissa, jossa sen kuvauspaikkoina olivat Tournon-sur-Rhônen, Lamastren, Saint-Michel-de-Boulognen, Malarce-sur-la-Thinesin, Choméracin, Largentièren, Privasin ja Aubenasin kunnat. Studiokuvaukset kuvattiin Studios Rivieran elokuvastudioilla Nizzassa. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Lira Films, Société française de production ja France Régions 3.
Julkaisu

Tuomari ja salamurhaaja sai ensi-iltansa Ranskassa 10. maaliskuuta 1976, oli Fox-Liran teatterilevittämä ja keräsi teatterikierroksensa aikana 913 557 katsojaa; elokuva oli Ranskassa vuoden 1976 40. katsotuin elokuva. Suomessa elokuva ei saanut teatteriensi-iltaa, mutta televisioensi-iltansa se sai Yle TV1 -kanavalla 5. lokakuuta 1995. Elokuva esitettiin vuoden 1976 Venetsian elokuvajuhlilla Italiassa.
Tuomari ja salamurhaaja julkaistiin ensimmäisen kerran DVD:lle Ranskassa 19. syyskuuta 2001 ja blu-raylle 10. maaliskuuta 2015.
Palkinnot ja ehdokkuudet

| Palkinnot ja ehdokkuudet> Palkinto | Palkinnot ja ehdokkuudet> Kategoria | Palkinnot ja ehdokkuudet> Ehdokas / ehdokkaat | Palkinnot ja ehdokkuudet> Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| César | Paras miespääosa | Michel Galabru | Voitto |
| César | Paras alkuperäinen tai sovitettu käsikirjoitus | Bertrand Tavernier Jean Aurenche | Voitto |
| César | Paras elokuva | Bertrand Tavernier Raymond Danon | Ehdokkuus |
| César | Paras ohjaus | Bertrand Tavernier | Ehdokkuus |
| César | Paras miessivuosa | Jean-Claude Brialy | Ehdokkuus |
| César | Paras musiikki | Philippe Sarde | Ehdokkuus |
| Suzanne Bianchetti | Vuoden lupaavin nuori elokuvanäyttelijätär | Isabelle Huppert | Voitto |
Aiheesta muualla

Tuomari ja salamurhaaja Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tuomari ja salamurhaaja Elonet.
Tuomari ja salamurhaaja AllMoviessa. (englanniksi)
Tuomari ja salamurhaaja AlloCinéssä (ranskaksi)
Tuomari ja salamurhaaja UniFrancessa (ranskaksi)
Tuomari ja salamurhaaja JP’s Box-Officessa (ranskaksi)
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1945

Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1945 järjestettiin 7. heinäkuuta Tampereella. Naisten SM-kilpailut, joissa 4x100 metrin viesti oli myös mukana, järjestettiin 22. elokuuta Turussa
Yleisen sarjan mitalistit > Miehet

|  |  | Aika | 1>  osuus | 2>  osuus | 3>  osuus | 4>  osuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
4 × 100 m
| 1. | Tampereen Pyrintö | 43,4 | Esko Jalava | Birger Lindberg | Olavi Mattila | Heikki Kauppinen |
| 2. | KIF, Helsinki | 43,6 | Into Rinne | Aarre Savolainen | Aki Tammisto | Alpo Savolainen |
| 3. | Turun Urheiluliitto | 44,4 | Kauko Simola | Olavi Merikallio | Veikko Simola | Pekka Simola |
4 × 400 m
| 1. | Helsingin IFK | 3.23,2 | Per-Erik Sundström | Georg Ek | Runar Björklöf | Bertel Storskrubb |
| 2. | KIF, Helsinki | 3.26,8 | Ture Nyberg | Aki Tammisto | Into Rinne | Oiva Vuorensola |
| 3. | Helsingin Kullervo | 3.27,6 | Väinö Arjaste | Rolf Laine | Erik Rönnholm | Martti Kaskivirta |
4 × 1 500 m
| 1. | Tampereen Pyrintö | 16.06,2 | Hannes Hallanvaara | Väinö Mäkelä | Ilmari Loikkanen | Pentti Siltaloppi |
| 2. | Karhulan Katajaiset | 16.15,4 | Viljo Kolsi | Viljo Heino | Kalevi Perälä | Martti Salovaara |
| 3. | Helsingin Kisa-Veikot | 16.31,2 | Taisto Mäki | Matti Laihoranta | Antti Kekki | Reino Tikkanen |
Yleisen sarjan mitalistit > Naiset

|  |  | Aika | 1>  osuus | 2>  osuus | 3>  osuus | 4>  osuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
4 × 100 m
| 1. | Jyväskylän Kisa-Toverit  | 53,8 | Laimi Tarvainen | Hellä Siloma | Mirja Jämes | Aili Reiko |
| 2. | Turun Pyrkivä | 55,0 | L.Koponen | H.Laine | Rebekka Roine | Kyllikki Nyman |
| 3. | Turun Voima | 57,3 |  |  |  | Aini Aavikko |
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1949

Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1949 järjestettiin 17.–18. heinäkuuta Oulussa kaupungin Keskuskentällä. Naisten SM-kisat, joissa 4×100 metrin oli myös mukana, kilpailtiin 14. elokuuta Varkaudessa.
Yleisen sarjan mitalistit > Miehet

|  |  | Aika | 1>  osuus | 2>  osuus | 3>  osuus | 4>  osuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
4 × 100 m
| 1. | Viipurin Urheilijat | 43,6 | Olli Kosonen | Nils Hagman | Erni Arvinen | J.Laakkonen |
| 2. | Helsingin Kisa-Veikot | 43,6 | Niilo Hakola | Erkki Soininen | Jorma Lindell | Ensio Pailemo |
| 3. | Idrottsklubben -32 | 44,0 |  |  | Urho Kiikeri | Lennart Lindberg |
4 × 400 m
| 1. | Helsingin IFK | 3.23,8 | Jorma Ravi | Rolf Back | Lars Räihä | Bertel Storskrubb |
| 2. | Turun Riento | 3.24,6 | Heikki Havulinna | Esko Pekkalainen | Denis Johansson | Matti Danielsson |
| 3. | Idrottsklubben -32 | 3.33,0 |  |  |  |  |
4 × 800 m
| 1. | Helsingin IFK | 7.47,6 | Rainer Pelkonen | Olof Laurén | Runar Björklöf | Lars Räihä |
| 2. | Turun Riento | 7.57,0 | Tauno Suvanto | Antti Kallio | Matti Danielsson | Denis Johansson |
| 3. | Tampereen Pyrintö | 8.07,8 | Lammi | Allan Joensuu | Väinö Mäkelä | Erkki Honkanen |
4 × 1 500 m
| 1. | Karhulan Katajaiset | 16.24,6 | Lauri Hämäläinen | Tauno Kurki | Viljo Heino | Paavo Toivari |
| 2. | Tampereen Pyrintö | 16.30,2 | Hannes Hallanvaara | Erkki Honkanen |  | Väinö Mäkelä |
| 3. | Helsingin Kisa-Veikot | 16.38,6 |  | Taisto Mäki |  | Reino Tikkanen |
Yleisen sarjan mitalistit > Naiset

|  |  | Aika | 1>  osuus | 2>  osuus | 3>  osuus | 4>  osuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
4 × 100 m
| 1. | Valkeakosken Haka | 52,6 | Else Saari | Sylvi Keskinen | Anna-Liisa Vallenius | Pirkko Länsivuori |
| 2. | Jyväskylän Kisa-Toverit | 53,9 |  |  |  |  |
| 3. | Porin Tarmo | 54,3 |  |  |  |  |
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1948

Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1948 järjestettiin 17.–18. heinäkuuta Tampereella Pyynikin kentällä. Naisten SM-kisat, joissa 4×100 metrin oli myös mukana, kilpailtiin 15. elokuuta Tampereella.
Yleisen sarjan mitalistit > Miehet

|  |  | Aika | 1>  osuus | 2>  osuus | 3>  osuus | 4>  osuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
4 × 100 m
| 1. | Helsingin Kisa-Veikot | 43,8 | Jorma Lindell | Aarne Tammisto | Veikko Ruoho | Ensio Pailemo |
| 2. | Turun Urheiluliitto | 44,1 | Olli Norla | Pekka Simola | Olavi Merikallio | Asser Huuhtanen |
| 3. | Viipurin Urheilijat | 44,2 | Toivo Ahjopalo | Vilho Aroniemi | Erni Arvinen | Nils Hagman |
4 × 400 m
| 1. | Helsingin IFK | 3.19,8 | Jorma Ravi | Max Lundberg | Lars Räihä | Bertel Storskrubb |
| 2. | Turun Riento | 3.22,8 | Matti Danielsson | Denis Johansson |  | Tauno Suvanto |
| 3. | Idrottsklubben -32 | 3.26,5 |  |  |  |  |
4 × 800 m
| 1. | Turun Riento | 7.43,4 | Teuvo Tuominen | Tauno Suvanto | Denis Johansson | Matti Danielsson |
| 2. | Helsingin IFK | 7.45,6 | Olof Laurén | Lars Räihä | Runar Björklöf | Bertel Storskrubb |
| 3. | Tampereen Pyrintö | 7.52,0 | Eero Honkanen | Helge Perälä | Väinö Mäkelä | Pentti Siltaloppi |
4 × 1 500 m
| 1. | Tampereen Pyrintö | 16.07,4 | Pentti Siltaloppi | Hannes Hallanvaara | Helge Perälä | Väinö Mäkelä |
| 2. | Helsingin Kisa-Veikot | 16.43,4 |  |  | Antti Kekki | Reino Tikkanen |
| 3. | Helsingin Urheilijat -41 | 16.45,0 |  |  |  |  |
Yleisen sarjan mitalistit > Naiset

|  |  | Aika | 1>  osuus | 2>  osuus | 3>  osuus | 4>  osuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
4 × 100 m
| 1. | Jyväskylän Kisa-Toverit | 52,2 | Aili Reiko | Mia Kuronen | Laimi Oksanen | Mirja Jämes |
| 2. | Turun Isku | 54,1 |  |  |  |  |
| 3. | Lappajärven Veikot | 54,2 |  |  |  |  |
Valkovatsadrongo

| Valkovatsadrongo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Drongot Dicruridae
Suku::  Drongot Dicrurus
Laji::  caerulescens
Kaksiosainen nimi
 Dicrurus caerulescens  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Valkovatsadrongo Wikispeciesissä   Valkovatsadrongo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Valkovatsadrongo (Dicrurus caerulescens) on drongojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Valkovatsadrongoa tavataan Intiassa, Nepalissa ja Sri Lankassa. Sen on kuvattu olevan paikallisesti yleinen Nepalissa alle 305 metrin korkeudella, harvinainen Intiassa ja yleinen Sri Lankan alankoalueilla. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.