stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ratsastus kesäolympialaisissa 2016
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Saksa | 2 | 2 | 2 | 6 |
| 2 |  Ranska | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 2 |  Iso-Britannia | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 4 |  Yhdysvallat | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 5 |  Ruotsi | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6 |  Australia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 6 |  Kanada | 0 | 0 | 1 | 1 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ratsastus kesäolympialaisissa 2016 Wikimedia Commonsissa
Ratsastus Rio de Janeiron 2016 kesäolympialaisten ja -paralympialaisten virallisilla sivuilla. (Arkistoitu – Internet Archive) (portugaliksi)
Ratsastus olympialaisissa
1896 •
1900 •
1904–1908 •
1912 •
1920 •
1924 •
1928 •
1932 •
1936 •
1948 •
1952 •
1956 •
1960 •
1964 •
1968 •
1972 •
1976 •
1980 •
1984 •
1988 •
1992 •
1996 •
2000 •
2004 •
2008 •
2012 •
2016 •
2020 •
2024
Kesäolympialaisten 2016 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Golf | Jalkapallo | Jousiammunta | Judo | Koripallo | Käsipallo | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Pöytätennis | Ratsastus | Rugby | Soutu | Sulkapallo | Taekwondo | Taitouinti | Tennis | Triathlon | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
Rasvaprosentti

Rasvaprosentti ilmoittaa rasvan määrän prosentteina koko kehon painosta. Se on jonkin verran parempi mittari ylipainon arviointiin kuin painoindeksi, sillä jälkimmäinen olettaa lihasten olevan keskimääräisessä kunnossa. Esimerkiksi kehonrakentajilla painoindeksi voi näyttää ylipainoa, vaikka rasvaprosentti on alhainen. Jos lihaskunto on heikko, painoindeksi voi näyttää normaalipainoa, vaikka rasvaprosentti onkin yli normaalin. Täysikasvuisen ihmisen normaali rasvaprosentti vaihtelee lihavuustutkijoiden mukaan naisilla välillä 25–33 ja miehillä välillä 13–21. Normaalin rasvaprosentin yläraja voidaan johtaa esimerkiksi siitä, että naisilla, joiden painoindeksi on 25 (normaalipainon yläraja), rasvaprosentti on keskimäärin 33 ja miehillä vastaavasti 21. Ikääntyneiden naisten normaali rasvaprosentti saatta olla kuitenkin jopa 35 ja miesten 25 prosenttia. Tarkkoja arvoja ei voida antaa muun muassa sen vuoksi, että eri mittalaitteet antavat hyvin erilaisia tuloksia, eivätkä asiantuntijat ole saavuttaneet konsensusta asiasta. Ihmisellä on huomattavasti enemmän rasvakudosta kuin esimerkiksi simpansseilla, joiden normaali rasvaprosentti on 3,5 (naaraat) / 0,005 (urokset).
Rasvaprosentin mittaaminen

Rasvaprosentin mittaaminen ei anna koskaan täysin tarkkaa tulosta edes kun testaustilanne vakioidaan mahdollisimman hyvin. Halvimpia mittaustapoja ovat kenttämittaukset kuten ihopoimumittaus ja sähköiset bioimpedanssi-mittaukset. Kalleimpia ja tarkimpia mittaustapoja ovat laboratoriomittaukset kuten vedenalaispunnitus tai duterium-laimennus.
Ihopoimumittaus suoritetaan pihdeillä, joilla mitataan ihopoimun paksuus neljästä kohdasta. Ihopoimumittaus on luotettavimmillaan melko hoikilla tai normaaleilla ihmisillä. Bioimpedanssi-mittaus käyttää heikkoa sähkövirtaa ja laskee rasvaprosentin kehon nestetasapainon pohjalta.
Rasvaprosentin arvioiminen

Rasvaprosentti voidaan arvioida monella eri kaavalla joista yleisimmät ovat:
Lapsen rasvaprosentti = (1.51 × painoindeksi) − (0.70 × ikä) − (3.6 × sukupuoli) + 1.4
Aikuisen rasvaprosentti = (1.20 × painoindeksi) + (0.23 × ikä) − (10.8 × sukupuoli) − 5.4
jossa sukupuoli 1, jos mies ja 0, jos nainen.
Painoindeksi lasketaan kaavalla paino jaettuna pituuden neliöllä, eli paino (kg) / (pituus(m) x pituus(m))
Yhdysvaltojen puolustusvoimien rasvaprosenttikaava

mitataan tuumina
Miehille:
rasvaprosentti % = 86,010 x log10(vyötärön_ympärys - kaulan_ympärys) - 70,041 x log10(pituus) + 36,76
Naisille:
rasvaprosentti % = 163,205 x log10(vyötärön_ympärys + lantion_ympärys - kaulan_ympärys) - 97,684 x log10(pituus) - 78,387.
Rationalismi

Australian rationalistiyhdistyksen jäseniä March for Science -tapahtumassa Maan päivänä 2017.
Center for Applied Rationalityn perustajiin kuuluva Julia Galef on tehnyt rationalistisia ajattelutapoja tunnetuksi työpajoissa ja julkaisuissaan.
Rationalismi eli järkiajattelu on yleisesti järjen kannattamista korostava ajattelutapa. Tietoteoriassa rationalismi eli apriorismi viittaa etenkin kartesiolaiseen rationalismiin empirismin vastakohtana. Historiallisesti osa uskonnottomista on kutsunut itseään rationalisteiksi eli järjen käytön kannattajiksi. Rationalisti- ja vapaa-ajattelijaliikkeet järjestäytyivät 1800-luvulta alkaen.
Rationalismin piirteitä

BBC:n artikkelin mukaan rationalistit ovat kyseenalaistaneet väitteitä, jotka vetoavat auktoriteettiin kokemuksen sijasta. Esimerkiksi filosofi Bertrand Russell sanoi, ettei jumalista tai yliluonnollisesta ole näyttöä. Tieteellisen menetelmän perusteella esimerkiksi Charles Darwinin kehittämä evoluutioteoria on tähän mennessä parhaita selityksiä. Rationalisteilla on ollut erilaisia ajatuksia, mutta useimmat rationalistit ovat yhtä mieltä siitä, että yhteiskunnan tulee olla avoin ja turvata yksilöiden vapaus ja tasa-arvo.
Intiassa toimii useita rationalistijärjestöjä, jotka toimivat uskonnollista fundamentalismia, näennäistiedettä ja taikauskoa vastaan. Monet intialaiset yhteiskunnallisten uudistusten ajajat ovat olleet rationalisteja. Heidän tavoitteenaan on ollut edistää valistuksen ajattelua ja tieteellistä menetelmää yhteiskunnallisen edistyksen puolustamiseksi.
Historia

Valistuksen ajan Euroopassa rationalisteiksi kutsuttuja ajattelijoita olivat muiden muassa Baruch Spinoza, Pierre Bayle, Balthasar Bekker ja Richard Simon. Järkeen perustuvat aatteet, kuten uskonnonvapaus, uhmasivat valtiollista ja kirkollista holhousta sekä sensuuria ja poliisivaltaa. Rationalistien kirjoitukset järkyttivät uskoa ehdottomiin arvoihin, kuten kulttuuri-ihmisten ja barbaarien väliseen keinotekoiseen erotteluun. Rationalistien levittämillä vanhoja totuuksia kyseenalaistaneilla ajatuksilla oli vaikutusta yleiseen mielipiteeseen Ranskassa. Monarkian, katolisen kirkon ja aatelin arvostus ja auktoriteetti alkoivat siellä horjua.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Rationalist Society of Australia. (englanniksi)
RationalWiki. (englanniksi)
Rafael Rinne

Vieno Rafael Rinne (21. marraskuuta 1904 Nousiainen – 27. marraskuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen filosofian maisteri, osastopäällikkö ja päätoimittaja.
Rinteen vanhemmat olivat maalari Frans Anton Rinne ja Fanny Maria Jaska. Hän pääsi ylioppilaaksi 1926 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1931 ja maisteriksi 1934. Rinne oli Varkauden työväenopiston johtajana 1931–1934, Elanto-lehden toimittajana 1936–1938 ja tamperelaisen Kansan Lehden päätoimittajana 1938–1941. Tämän jälkeen hän toimi kansanhuoltoministeriössä osastosihteerinä 1942 ja oli valtion tiedotuslaitoksen palveluksessa 1942–1944 sekä Talouselämä-lehden toimittajana 1944–1945. Rinne oli sosiaaliministeriön osastopäällikkönä vuodesta 1945 alkaen.
Rinne oli Turun kaupunginvaltuuston jäsen 1931, hinta- ja palkkaneuvoston jäsen ja varapuheenjohtaja 1945–1953, Yleisradion hallintoneuvoston jäsen 1946–1949 sekä valtion palkkauslautakunnan puheenjohtaja 1954–1956.
Rafael Rinne oli naimisissa 1936–1946 Helena Oreschnikov-Virtasen kanssa, liitto päättyi avioeroon. Hän meni uudelleen naimisiin 1946 Työväen Urheiluliiton naissihteerin ja Naisten Urheilulehden päätoimittajan Greta Viola Rajalan (1912–2009) kanssa.
Mavis Hiltunen Biesanz

| Mavis Hiltunen Biesanz |
| --- | --- |
 Biesanz Kiinan muurilla huhtikuussa 1981
Henkilötiedot
Koko nimi:  Helmi Mavis Hiltunen
Syntynyt: 27. heinäkuuta 1919 Vermilion Lake Township, Minnesota, Yhdysvallat
Kuollut: 21. helmikuuta 2008 (88 vuotta) Escazú, Costa Rica
Kansalaisuus:  Yhdysvallat ja Costa Rica (kaksoiskansalaisuus)
Ammatti:  Tietokirjailija, antropologi
Koulutus ja ura
 Nimikirjoitus
Mavis Hiltunen Biesanz (27. heinäkuuta 1919 Vermilion Lake Township, Minnesota, Yhdysvallat – 21. helmikuuta 2008 Escazú, Costa Rica) (syntyjään Helmi Mavis Hiltunen) oli amerikansuomalainen tietokirjailija ja antropologi. Hän kirjoitti miehensä John Biesanzin kanssa useita sosiologian ja antropologian yliopisto-oppikirjoja. Hänen muu kirjallinen tuotantonsa keskittyi Väli-Amerikan ihmisten elämän tutkimiseen, erityisesti Costa Ricaan. Hän asui Costa Ricassa vuodesta 1971 asti kuolemaansa 2008 saakka.
Elämä

Helmi Mavis Hiltunen syntyi suomalaisten siirtolaisvanhempien lapsena Minnesotan osavaltiossa Yhdysvalloissa, jossa hän asui lapsuutensa Vermilion Lake Townshipissa, St. Louisin piirikunnan suomalaisyhteisössä. Mavisin isä Peter (alkujaan Pietari) oli kotoisin Utajärven Sanginkylästä. Mavisin äiti Hilja (o.s. Lempia) oli syntynyt Amerikassa. Äidinäiti oli kotoisin Iin Olhavankylästä, äidinisä Vaasasta.
Vaikka hänen etunimensä oli Helmi, häntä kutsuttiin jo lapsuudessa Mavisiksi (amerikansuomeksi Meivissi) – nimi Helmi kun ei soveltunut amerikkalaiseen ääntämykseen. Hän käytti peruskoulun aikana itsestään amerikkalaistettua nimeä Mavis Pearl Hiltunen.
Hän valmistui Embarrass High Schoolista vuonna 1936. Hän aloitti yliopisto-opintonsa Winona State Collegessa Winonassa, mutta siirtyi pian Iowan valtionyliopistoon. Hän valmistui sieltä kesällä 1940 summa cum laude arvosanalla ja Phi Beta Kappa -kunniamaininnalla. Opiskeluaikana hän rahoitti elämänsä siivoojana, lastenhoitajana, astianpesijänä ja tarjoilijana. Valmistumisvuonnaan hän meni naimisiin John Biesanzin (s. 24.8.1913, Winona, MN) kanssa. He elivät yhdessä Johnin kuolemaan 1995 asti. John oli sosiologian ja antropologian professori, joka opetti sosiologiaa uransa aikana muun muassa Tulanen, Pittsburghin ja Wayne Staten yliopistoissa.
Biesanz teki työuransa kirjailijana. Sen lisäksi hän on toiminut englannin opettajana. Hän kirjoitti yhteensä 12 kirjaa. Hänen päätuotantonsa oli sosiologian ja antropologian oppikirjat, joita on käytetty laajalti eri yliopistoissa. Hän myös haamukirjoitti osan miehensä nimellä julkaistuista kirjoista.
Heillä on kaksi poikaa, Richard ja Barry, sekä tytär Katja. Lapsenlapsia heillä on viisi ja lapsenlapsenlapsia kuusi. Richard on sosiologian professorina Corning Community Collegessa Corningissa, New Yorkissa. Barry on kansainvälisesti tunnustettu puualan käsityöläinen, jolla on oma yritys Biesanz Woodworks Costa Ricassa. Katja asuu Portlandissa, ja työskentelee nykytanssijana, koreografina ja terapeuttina.
Mavisin harrastuksiin kuului kirjakerhon (Women's Book Club) pitäminen ja Scrabblen pelaaminen. Hänet tunnettiin myös filantrooppina, ja hän auttoi monia nuoria saavuttamaan koulutukselliset unelmansa. Hän myös matkusti laajalti ympäri maailmaa ja toimi Democrats Abroad -järjestössä.
Costa Rica

Costa Ricalla on ollut valtaisa merkitys Biesanzien elämässä ja kirjallisessa tuotannossa. Biesanzit kävivät ensimmäisen kerran Costa Ricassa vasta-avioutuneina vuonna 1942. John sai vuoden mittaisen vierailijaopettajan paikan Herediasta. Mavis oli tuolloin 22-vuotias. Matkanteko Costa Ricaan oli vaivalloista; lentoyhteyksiä oli niukasti, eikä Panamericana-valtatietä ollut vielä rakennettu. Costa Ricaan päästyään Mavis ja John alkoivat heti kirjoittaa ensimmäistä yhteistä kirjaansa. Tämä julkaistiin vuonna 1944 nimellä Costa Rican Life. Pariskunnan kirjoitusyhteistyö oli alun perin Johnin idea. John piti esikuvanaan sosiologipariskunta Sidney ja Beatrice Webbiä, sekä Helen ja Robert Staughton Lyndiä.
Mavisin ja Johnin toinen väliamerikkalaista elämää kuvaava kirja People of Panama ilmestyi vuonna 1955.
Biesanzit muuttivat vuonna 1971 pysyvästi Costa Ricaan, jossa Mavis ja John asuivat kuolemaansa saakka. John kuoli vuonna 1995. Mavisin viimeinen Costa Ricasta kertova kirja The Ticos: Culture and Social Change in Costa Rica julkaistiin 1998. Tämän kirjan hän kirjoitti poikansa Richardin, ja tämän vaimon Karenin kanssa.
Julkaisut > Kirjat

John & Mavis Biesanz: Costa Rican Life. Libreria Lehmann, San José, Costa Rica, 1944.
John & Mavis Biesanz: Modern Society. Prentice-Hall, 1954, 1959, 1964.
John & Mavis Biesanz: People of Panama. Columbia University Press, 1955.
Las Amigas Norteamericanas del Paraguay (The North American friends of Paraguay): Land of Lace and Legend: An Informal Guide to Paraguay. (Mrs. John Biesanz, editor in chief, Mrs. Dale Povenmire, President.) La Colmena, S.A. Asunción, 1965.
John & Mavis Biesanz: Introduction to Sociology. Prentice-Hall, 1969, 1973.
Mavis Biesanz: Why are Ticos So Different?. Reprint of 10 articles in The Tico Times, 1981. A Tico Time Publication. San José, Costa Rica, 1982.
Richard Biesanz, Karen Zubris Biesanz & Mavis Hiltunen Biesanz: The Costa Ricans. Waveland Press, 1988.
Mavis Hiltunen Biesanz: Helmi Mavis, a Finnish American Girlhood. North Star Press of St. Cloud, 1989.
Mavis Hiltunen Biesanz, Richard Biesanz & Karen Zubris Biesanz: The Ticos: Culture and Social Change in Costa Rica. Lynne Rienner Publishers, 1998.
Mavis Biesanz: Un año con Carmen: Cuentos y poemas. A Year with Carmen: Stories and poems. EUNED, Costa Rica, 2007.
Julkaisut > Tieteelliset artikkelit

John & Mavis Biesanz (1941): Social Distance in the Youth Hostel Movement. Sociology and Social Research, XXV, January-February, pp. 237-245.
John & Mavis Biesanz (1941): The School and the Youth Hostel. Journal of Educational Sociology, Vol. 15, No. 1, pp. 55-60.
John & Mavis Biesanz (1943): Mate Selection Standards of Costa Rican Students. Social Forces, Vol. 22, No. 2, pp. 194-199.
Mavis ja esikoinen Rick Balboassa Panaman kanavalla jouluna 1946.
Biesanzit selailemassa ensimmäistä yhteistä kirjaansa Costa Rican Life.
Rautalampi (Suonenjoki)

| Rautalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Suonenjoki
Koordinaatit:  62°30′05″N, 26°54′36″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Konneveden alue (14.71)
Laskujoki:  oja Ahveniseen 
Järvinumero:  14.718.1.062
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  117,9 m  
Pituus:  560 m  
Leveys:  150 m  
Rantaviiva:  1,312 km  
Pinta-ala:  6,189 ha  
Suurin syvyys:  6 m  
Saaria:  1 
 fiRautalampi 
Rautalampi  on Pohjois-Savossa Suonenjoella  Ahvenisen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 560 metriä pitkä, 150 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 6,2 hehtaaria. Lammella on kartan mukaan yksi saari. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Konneveden alueella (14.71), jonka Myhinjärven valuma-alueeseen (14.718) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 117,9 metriä mpy.
Rannikkosotilaskoti

Rannikkosotilaskotiyhdistyksen sotilaskotiauto Turussa.
Rannikkosotilaskotiyhdistys on perustettu 3. marraskuuta 1918 Helsingissä. Sotilaskotisisaret ovat tehneet naisten vapaaehtoista maanpuolustustyötä sotilaiden hyväksi varuskunnissa, sotilaskodeissa, sotaharjoituksissa ja Suomen käymien sotien aikana aina eturintamia myöten.
Yhdistyksen ensimmäisenä työnimenä oli Saaristosotilaiden joululahjakomitea, joka ilmensi helsinkiläisrouvien aloittaman vapaaehtoisen avustustyön tarkoitusta ja tavoitetta ankaran puutteen aikoina. Komiteasta kehittyi sittemmin vuonna 1920 Rannikkosotilaiden Huoltoyhdistys (RSHY), ja vuonna 1958 yhdistyksen nimi muutettiin Rannikkosotilaskotiyhdistys ry:ksi (RSKY).
Sotilaskotisisar tunnistetaan

Sotilaskotisisarten vaateasun vihreä väri periytyy suomalaisten jääkäreiden sisällissodan aikana käyttämistä sarkaisista univormuista. Heidät tunnistaa edelleenkin vihreästä sisarasusta.
Paikallisosastojen sisaret ovat RSKY:N jäseniä

Rannikkosotilaskotiyhdistyksen toiminta- ja työkenttä ei ole muiden itsenäisinä yhdistyksinä toimivien rekisteröityjen sotilaskotiyhdistysten tapaan sidottu yhteen paikkakuntaan tai varuskuntaan. Kaikki rannikon sotilaskotisisaret ovat RSKY ry:n jäseniä, mutta tekevät sisartyötä omien rekisteröimättömien paikallisosastojensa koordinoimina. Niinpä varuskunnan lakkauttaminen ja sisarten joutuminen sotilaskodittomien paikallisosastojen joukkoon voidaan nähdä myös uutena toiminnallisena haasteena rannikkosotilaskotiyhdistykselle ja sen hankolaisille jäsensisarille. Hangon paikallisosasto on tällä hetkellä (2006) vanhin RSKY:n toimivista paikallisosastoista. Hankoa vanhemmat yhdistyksen haaraosastot Viipurissa, Sortavalassa, Käkisalmessa ja Lahdenpohjassa ovat jääneet luovutetuille alueille. Hankokin on ollut luovutettuna ja evakuoituna, jolloin osaston toiminta li runsaan vuoden keskeytyksissä ja "maanpaossa" välirauhan aikana 1940–1941.
Sotilaskoti jokaiselle linnakkeelle

Suomen rannikkotykistön historia kertoo Rannikkosotilaiden Huoltoyhdistyksen, jota nimeä yhdistys käytti aikaisemmin, paikallisosastojen perustamisesta seuraavaa: "Tammikuussa 1920 pidetyssä varsinaisessa yhdistyksen perustavassa kokouksessa päätettiin paitsi jouluilon valmistamista myös muulla tavoin huolehtia toimintapiiriin kuuluvien sotilaiden viihtyisyydestä heidän vapaa-aikoinaan. Päämääräksi tuli silloin "sotilaskoti jokaiselle linnakkeelle ja jokaiseen tukikohtaan". Yhdistyksen ensimmäiset paikallisosastot perustettiin jo vuonna 1920 Sortavalaan ja Viipuriin sekä vähän myöhemmin Käkisalmeen, Hankoon ja Lahdenpohjaan.
Lukutuvan kahvinurkkauksesta Sotilaskodiksi

Alussa yhdistyksen puuhanaiset ja upseereiden rouvat saivat joissain kasarmeissa käyttöönsä huoneen tai nurkkauksen, jonka he kunnostivat asevelvollisina palvelevien varusmiesten vapaa-aikojen viettopaikaksi. Helsingissä toimiva yhdistys tilasi niihin sanoma- ja aikakauslehtiä, kirjoja ja muuta viihdykettä. Seuraava muoto yhdistyksen toiminnassa oli ns. lukutupien perustaminen linnakkeille, joista ensimmäinen avattiin heinäkuussa 1923 Örön linnakkeella Hangon patteriston alueella. Samana vuonna avattiin myös Russarössä lukutupa. Yhdistyksen ylläpitämien lukutupien kahvinurkkauksia voidaankin pitää niinä historiallisina nurkanvaltauksina, jotka loivat edellytykset varsinaisten linnakesotilaskotien ja kanttiinien perustamisille ja rakentamisille syrjäisimpiinkin linnakesaariin.
Nimiviidakkoa

Organisaatioterminologia on yhdistysten, järjestöjen ja eri yhteisöjen kohdalla ollut kuluneiden runsaan 80 vuoden aikana varsin kirjavaa. Esimerkkinä RSHY:n alueorganisaation sotilaskotiyksiköistä käytettyjä nimitermejä ja vuosilukuja: Sortavalan haaraosasto 1921-30, Sortavalan paikallisosasto 1931-45, Laatokan 5. lohko, Hangon haaraosasto 1924–1930, Hangon paikallisosasto 1931–1940 (osasto lopetti toimintansa talvisodan jälkeen 1940, kun Hanko luovutettiin Neuvostoliitolle), jatkosodan aikana 1941–1944 käytettiin nimitystä Hangon alue aina vuoteen 1948, koska Hangon mottia vartioimassa olleiden joukkojen parissa toimi lyhytaikaisesti yli puolisen sataa rintamasotilaskotia, mm. ruotsalaisten vapaaehtoisten oma ruotsalainen sotilaskoti.
Edelleen nimitermejä: Hangon paikallisosasto 1949, Hangon piiri 1950–1954, kokonaan uutena terminä Hangon alaosasto 1955–1957 ja sitten vuodesta 1958 alkaen jälleen Hangon paikallisosasto. Talvi- ja jatkosodan aikana koko sotilaskotitoiminnan valtakunnallinen organisaatio koki melkoisia muutoksia. Sotilaskotiliitto johti toimintaa koko valtakunnassa, kuten se tekee nykyisinkin. Mutta sen alajohtoportaina toimivat sodan aikana sotilaskotikeskuselimet eli SKE:t. Hangon motin – Neuvostoliitolle talvisodan jälkeen laivasto- ja lentotukikohdaksi luovutetun Hangon vuokra-alueen rajojen vartiointiin osallistuneiden joukkojen parissa toimi jatkosodan alkamisvuonna 1941 kaikkiaan runsaat 70 sotilaskotia ja kanttiinia. Ne eivät kaikki olleet suinkaan rannikkosotilaskoteja, vaikka toimivatkin Hangon alueen nimikkeen alla. Sotilaskotisisar Eija Paanasen kirjoitus kertoo hyvin rannikkosotilaskotitoiminnan laajuudesta sotien aikana. Hän kertoo: "Rannikkosotilaskotiyhdistyksellä oli kiinteiden sotilaskotien lisäksi Laatokan ja Syvärin rintamalinjoilla satoja myyntipisteitä ja kanttiineja, joihin puheenjohtaja Anna-Liisa Rewell (RSKY:n pj 1929–1962) teki yhdistyksen tarmokkaan taloudenhoitajan Fanny Ohtolan kanssa tarkastusmatkoja.
Hangon osaston puheenjohtajat

RSKY:n historiakirjaan 1918–1993 on kirjattu Hangon paikallisosastojen puheenjohtajat, tosin vasta vuodesta 1933 alkaen, ja tämä "myöhäinen ajankohta" juontunee siitä, että Hangon haaraosasto toimi alkuvuosina RSHY:n piiriin kuuluvana itsenäisenä sotilaskotiyhdistyksenä Viipurin, Sortavalan ja Lahdenpohjan yhdistysten tapaan aina vuoteen 1933, jolloin ne kaikki vielä itsenäisinä sotilaskotiyhdistyksinä liittyivät jäseniksi Sotilaskotiliittoon. RSHY ry. oli liittynyt Sotilaskotiliittoon jo vuonna 1927. Syy siihen, että eräät Helsingissä toimineen RSHY:n kaukaiset haaraosastot Karjalassa ja Hangossa toimivat tuolloin itsenäisinä yhdistyksinä on tuntematon, mutta silloisilla sotilaskotiyhdistysten saamilla huomattavilla valtionavustuksillakin saattoi olla merkityksensä asiassa. Sitä jaettiin vain itsenäisille yhdistyksille.
Rannikon sotilaskodeilla ja kanttiineilla ja niiden parissa eri paikkakunnilla vapaaehtoista ja palkatonta organisoitua sisartyötä tehneillä sisarpiireillä, haaraosastoilla, alaosastoilla ja paikallisosastoilla on periaatteessa ainakin perustamisajallisesti omat toisistaan jonkin verran eriävät historiansa, vaikka työkenttä on ollut sama. Rannikkosotilaiden Huoltoyhdistyksen johtamia ja ylläpitämiä lukutupia ja sotilaskoteja palkattuine taloudesta vastuussa olevine sotilaskodinhoitajineen on ollut linnakkeilla ja rannikkopaikkakunnilla toiminnassa jo ennen paikallisten vapaaehtoista sisartyötä tekevien osastojen syntymistä. Linnakesotilaskoteja on pyritty ylläpitämään niiden kannattamattomuudesta huolimatta syrjäisimmilläkin paikoilla, ja pieniinkin leiriharjoituksiin on saatu leirisotilaskoti tai kanttiini. Tämän on mahdollistanut vapaaehtoinen palkaton sisartyö. Rannikkosotilaskotisisaret ovat lisäksi osallistuneet laajalti sisarpäivystyksiin muiden joukko-osastojen sotilaskodeissa, linnakkeilla ja harjoituksissa
Kestävä organisaatio

RSKY:n historian vaiheista voidaan todeta rannikkosotilaskotiyhdistyksen toimintaan ja organisaatioon liittyvän erikoispiirteen. Yhdistys ei harjoita sotilaskotitoimintaa paikallisina rekisteröityinä yhdistyksinä, vaan toimii hajautettuina paikallisosastoina koko pitkällä rannikolla. Tämä joustava ja paikkakuntasidonnaisuudesta vapaa organisaatiomuoto on osoittanut toimivuutensa niin sodan melskeissä kuin rauhanajan joukkojen piirissä. Se on kestänyt raskaat alueluovutukset ja mittavat joukkojen ja varuskuntien uudelleenjärjestelyt. Rannikkosotilaskotiyhdistys on kriisiaikoina ja tilanteen niin vaatiessa kyennyt aina ns. polkaisemaan maasta sotilaskotitoimipisteitä ja palveluja sinne, missä Puolustusvoimat ovat niitä kulloinkin tarvinneet.
RSKY:n varapuheenjohtaja Eija Paananen kirjoituksessaan "85 vuotta sotilaskotityötä rannikolla ja saaristossa" (UudSle,vuosijulkaisu 2003) selvittänyt yhdistyksen toimialueen ja organisaation seuraavasti: "Rannikkosotilaskotiyhdistyksen toimialue kattaa merivoimien joukko-osastojen sijoitusten mukaisesti rannikon aina Raumalta Kotkaan saakka. Selkämeren, Turun, Hangon, Upinniemen, Suomenlinnan, Loviisan ja Kyminlinnan paikallisosastot muodostavat yhdistyksen, jossa on n. 500 vapaaehtoista jäsentä. Yhdistyksellä on toimintaa 10 sotilaskodissa ja kahdessa laivakanttiinissa. RSKY:n palveluksessa on artikkelin kirjoittamisen aikaan (v. 2003) 37 palkattua työntekijää".