stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aleksei Žitnik

| Aleksei Žitnik> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 10. lokakuuta 1972 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Ukraina  Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  97 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1989–2010
Aik. seurat:  Los Angeles Kings Buffalo Sabres New York Islanders Philadelphia Flyers Atlanta Thrashers Dynamo Moskova
NHL-varaus:  81. varaus, 1991 Los Angeles Kings
| Mitalit> Maa:   Yhdistynyt joukkue.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt joukkue.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt joukkue.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Yhdistynyt joukkue> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Albertville 1992 | jääkiekko |  |
Maa:   Venäjä
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Nagano 1998 | jääkiekko |  |
Aleksei Nikolajevitš Žitnik (ven. Алексей Николаевич Житник, ukr. Олексій Миколайович Житник, Oleksi Mykolaiovytš Žytnyk, s. 10. lokakuuta 1972 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän on kansallisuudeltaan ukrainalainen, mutta edusti Venäjää arvokisoissa. Hän pelasi puolustajana. Hän lopetti uransa KHL-seura Dynamo Moskovassa. Urallaan Žitnik pelasi 1085 ottelua NHL:ssä, jonne Los Angeles Kings varasi hänet vuoden 1991 varaustilaisuuden neljännellä kierroksella. Žitnik tunnetaan aggressiivisesta pelityylistä ja voimakkaista taklauksista.
Žitnik on voittanut urallaan olympiakultaa vuonna 1992 Armenian, Kazakstanin, Ukrainan, Uzbekistanin, Valko-Venäjän, sekä Venäjän muodostamassa yhdistyneessä joukkueessa. NHL:ssä Žitnik pääsi kahdesti Stanley Cup -loppuotteluihin, tulokaskaudellaan Los Angeles Kingsissä 1992–1993 ja Buffalo Sabresissa 1998–1999.
Jääkiekkoseurat

1989–1991 Sokol Kiova
1991–1992 TsSKA Moskova
1992–1995 Los Angeles Kings
1995–2004 Buffalo Sabres
2004–2005 Ak Bars Kazan
2005–2006 New York Islanders
2006–2007 Philadelphia Flyers
2007–2008 Atlanta Thrashers
2008–2010 HK Dynamo Moskova
Saavutukset

olympiakulta 1992
maailmancupin pronssi 1996
olympiahopea 1998
NHL:n tähdistöottelussa kausilla 1998–1999 ja 2001–2002
Billy MacMillan

| Billy MacMillan |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. maaliskuuta 1943 Charlottetown, Prinssi Edwardin saari
Kuollut: 15. heinäkuuta 2023 (80 vuotta)
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Pituus:  180 cm
Paino:  78 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1970–1977
Seurat:  St. Michael's College (OHA-Jr.) Toronto Maple Leafs (NHL) Atlanta Flames (NHL) New York Islanders (NHL) Fort Worth Texans (CHL)
| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Grenoble 1968 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Jugoslavia 1966 | jääkiekko |  |
William Stewart MacMillan (7. maaliskuuta 1943 Charlottetown, Prinssi Edwardin saari, Kanada – 15. heinäkuuta 2023) oli kanadalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja. Hän pelasi NHL:ssä vuosina 1970–1977 446 runkosarjaottelua ja oli päävalmentajana 180 NHL-ottelussa.
Ura > Pelaajana

MacMillan aloitti jääkiekkoilun kotinsa lähellä olleessa jääkiekkokaukalossa. Hänen lahjakkuutensa jääkiekkoilijana huomattiin jo nuorena. MacMillanin ikäkausijoukkueet voittivat useita Prinssi Edwardin saaren mestaruuksia. MacMillan kävi Queen Charlotte High Schoolia, jossa hän oli Prinssi Edwardin saaren mestaruuden voittaneen koulun rugbyjoukkueen kapteeni ja tähti koulun jääkiekkojoukkueessa, joka voitti kaupungin mestaruuksia. Lisäksi MacMillan voitti koulujen väliset kilpailut pikajuoksussa. Kaudella 1958–1959 MacMillan pelasi juniorijääkiekkoa Abbies-joukkueessa.
David Bauer (isä Bauer) rekrytoi MacMillanin pelaamaan juniorijääkiekkoa Torontoon St. Michael's Collegen joukkueeseen. MacMillan hyväksyi tarjouksen ja muutti pois kotoaan Prinssi Edwardin saarelta. Hän nousi nopeasti St. Michael'sin ykkösjoukkueeseen ja hänet valittiin joukkueen kapteeniksi, kun edellinen kapteeni Dave Keon lähti NHL:ään. MacMillan pelasi St. Michael's Collegen joukkueessa vuosina 1959–1963. Kaudella 1962–1963 joukkue pelasi Neil McNeil Maroons -nimisenä. MacMillan pelasi kolmella juniorijääkiekkokaudellaan Memorial Cupin loppuotteluturnauksessa (1961, 1962 ja 1963).
Juniorijääkiekkouran jälkeen MacMillan palasi takaisin Charlottetowniin jatkaakseen opintojaan. Hän pelasi vuosina 1963–1965 Charlottetownin St. Dunstanin yliopiston jääkiekkojoukkueessa. Joukkue voitti oman sarjansa, MacMillan teki eniten pisteitä sarjassa ja hänet valittiin sarjan parhaaksi pelaajaksi.
David Bauer valittiin Kanadan maajoukkueen päävalmentajaksi ja hän pyysi MacMillania pelaamaan maajoukkueeseen. MacMillan pelasi Kanadan maajoukkueessa vuosina 1965–1970 muun muassa neljissä MM-kisoissa. Hän voitti vuoden 1966 MM-kisoissa pronssia ja vuoden 1968 talviolympialaisissa pronssia. Kauden 1967–1968 hän pelasi OHA:n aikuisten amatöörisarjan Ottawa Nationalsissa. Maajoukkuevuosinaan MacMillan valmistui Manitoban yliopistosta.
MacMillan siirtyi ammattilaiseksi vuonna 1970. Hän pelasi vuosina 1970–1972 NHL:n Toronto Maple Leafsissä. Ensimmäisellä NHL-kaudellaan hän teki 22 maalia 76 ottelussa. Uusi NHL-seura Atlanta Flames valitsi MacMillanin joukkueeseensa kesän 1972 laajennusvaraustilaisuudessa. Atlantassa hän pelasi kuitenkin vain yhden kauden, sillä toukokuussa 1973 Atlanta myi hänet New York Islandersiin, jossa MacMillan pelasi vuoteen 1977 asti. Viimeisellä NHL-kaudellaan (1976–1977) hän pelasi myös Islandersin farmijoukkueessa, CHL:n Fort Worth Texansissa.
Ura > Valmentajana

Kaudella 1977–1978 MacMillan toimi Fort Worthin pelaaja-valmentajana. Fort Worth voitti kauden päätteeksi CHL:n mestaruuden, Adams Cupin ja MacMillan lopetti uransa jääkiekkoilijana. MacMillan valittiin samalla kaudella myös CHL:n vuoden valmentajaksi.
MacMillan toimi Fort Worthin päävalmentajana myös kaudella 1978–1979. Kaudella 1979–1980 hänet nimettiin New York Islandersin apulaisvalmentajaksi. Islanders voitti Stanley Cupin vuonna 1980. Colorado Rockies tarjosi MacMillanille seuran päävalmentajan paikkaa kaudeksi 1980–1981. MacMillan hyväksyi tarjouksen, mutta toimi valmentajana vain yhden kauden. Hän jätti valmentajan tehtävät kun Colorado nimitti hänet seuran toiminnanjohtajaksi (general manager) kaudeksi 1981–1982. Kesällä 1982 Colorado muutti New Jerseyhin ja joukkueen uudeksi nimeksi tuli New Jersey Devils. Samalla MacMillan palasi joukkueen päävalmentajaksi. Kaudella 1982–1983 New Jersey voitti hänen valmennuksessaan 17 ottelua ja hävisi 49 ottelua.
Seuraavan kauden (1983–1984) alussa New Jersey hävisi 20 ensimmäisestä pelistään 18. Tämä oli NHL:n historian toiseksi huonoin kauden alku. New Jersey hävisi marraskuussa Edmonton Oilersille 13–4. Ottelu jäi MacMillanin viimeiseksi. Ottelun jälkeen Wayne Gretzky totesi New Jerseyn joukkueen olevan "Mikki Hiiri -jääkiekkoa". 22. marraskuuta New Jersey erotti MacMillanin sekä nimesi uudeksi päävalmentajaksi Tom McVien ja toiminnanjohtajaksi Max McNabin.
Muuta

MacMillan toimii nykyään Prinssi Edwardin saaren alkoholikomission (Liquor Comission) johtajana. Hän asuu Prinssi Edwardin saarella Meadowbankissa vaimonsa Marjin kanssa.
MacMillanin nuorempi veli on jääkiekkoilija Bob MacMillan.
Saavutuksia

Prinssi Edwardin saaren ”vuoden saarelainen 1970”
Prince Edward Island Sport Hall of Fame – valittu jäseneksi 1985
Stanley Cup 1980 New York Islandersin apulaisvalmentajana
Akritarkit

Akritarkit ovat pienten orgaanisten rakenteiden fossiileja. Yleisesti mikä tahansa pieni, happoon liukenematon (ts. ei karbonaatti  eikä silikaatti) orgaaninen rakenne, jota ei voida muuten luokitella, on akritarkki. Useimmat akritarkit ovat varmasti jäänteitä vedessä eläneistä yksisoluisista eliöistä.[lähde? ]
Akritarkkeja löytyy sedimenttikivistä, jotka ajoittuvat prekambrista nykyaikaan. Prekambriselta ajalta eri lajeja on pystytty erottamaan vain muutamia. Fossiilien koko vaihtelee 0,01–0,1 millimetriin.
Ameryn jäähylly

Etualalla Battyen jäätikkö ja taustalla Ameryn jäähylly.
Ameryn jäähylly tai jäälautta on Etelämantereen kolmanneksi suurin jäähylly. Alue, jolla jäähylly sijaitsee, kuuluu Australian aluevaatimuksiin Etelämantereella. Jäähyllyn koko on noin 60 000 neliökilometriä. Lambertin jäätikön ja Ameryn jäähyllyn muodostama valumajärjestelmä on yksi suurimmista valumajärjestelmistä itäisellä Etelämantereella.
Jäävuoren irtoaminen Ameryn jäähyllystä vuonna 2019.
Vuonna 2019 jäähyllystä irtosi 1 636 neliökilometrin suuruinen jäävuori, joka nimettiin D-28:ksi. Tutkijoiden mukaan jäävuoren irtoaminen ei suoraan liittynyt ilmastonmuutokseen. Jäävuoren irtoamisen aikaan kuitenkin epäiltiin, että se saattaisi aiheuttaa häiriöitä laivaliikenteelle. Myös vuonna 1960 jäähyllystä irtosi palanen.
Vuonna 2021 havaittiin, että jäähyllyyn oli vuonna 2019 tullut halkeama, jota kautta jäähyllyssä ollut järvi oli kolmessa päivässä tyhjentynyt alla olevaan valtamereen. Halkeama avautui uudelleen myös vuonna 2020.
On mahdollista, että Ameryn jäähylly sulaa tulevaisuudessa merkittävästi. Sen vaikutus merenpinnan korkeuteen olisi kuitenkin pieni.
Allen Klein

Allen Klein (18. joulukuuta 1931 Newark, New Jersey, Yhdysvallat – 4. heinäkuuta 2009) oli yhdysvaltalainen liikemies. Hän toimi muun muassa The Rolling Stonesin ja The Beatlesin managerina sekä Apple Corpsin johtajana.
Klein perusti oman yrityksensä ABKCO Recordsin 1950-luvun lopulla, The Rolling Stonesin ja The Beatlesin lisäksi hänen asiakkaihinsa kuuluivat muun muassa Sam Cooke, Bobby Darin ja Herman's Hermits. Klein omisti oikeuden The Rolling Stonesin 1960-luvun tuotantoon – sopimus, jota Keith Richards kutsui myöhemmin ”oppirahoiksi”. The Beatles palkkasi Kleinin managerikseen vuonna 1969 Paul McCartneyn vastusteluista huolimatta. McCartney olisi halunnut tehtävään appensa Lee Eastmanin. Hän sai neuvoteltua Beatleseille rahakkaan sopimuksen, mutta yhtye hajosi vuonna 1970. Vuotta myöhemmin Klein oli järjestelemässä George Harrisonin Concert for Bangladesh -hyväntekeväisyyskonserttia Madison Square Gardenissa.
Associated Pressin mukaan Klein oli esikuvana John Belushin vuoden 1978 elokuvassa The Rutles esittämälle lipevälle managerihahmolle Ron Declinelle. Hänen myös sanotaan inspiroineen John Lennonin vuoden 1974 laulun ”Steel and Glass”. Klein kuoli 77-vuotiaana kärsittyään Alzheimerin taudista.
Belgian asevoimat

| Belgian asevoimat Defensie La Défense |
| --- | --- |
 Belgian asevoimien tunnus
Toiminnassa:  perustettu 1830
Valtio:   Belgia
Puolustushaarat:   maavoimat  ilmavoimat  merivoimat  lääkintäjoukot 
Koko:  33 000 aktiivipalvelus 6 500 reservi
Tukikohta:  Evere, Bryssel, Belgia
Komentajat
Nykyinen komentaja:  kuningas Philippe
Belgian asevoimat (holl. Defensie, ransk. La Défense) muodostuu neljästä puolustushaarasta: maavoimista, merivoimista, ilmavoimista ja lääkintäjoukoista.
Belgian asevoimat on tiivisti kytketty Natoon, joten sen kaikki osat voidaan tarvittaessa liittää monikansallisten joukkojen osaksi. Ammattisotilaista koostuvien joukkojen rahoitus perustuu valtion budjettiin ja sen toiminta on parlamentaarisessa valvonnassa.
Historia

Vuosina 1830–1831 irtautuessaan Alankomaista Belgian odotettiin luovan puolueettoman puskurivyöhykkeen. Takaajina olleet Ranska, Yhdistynyt kuningaskunta ja Preussi mahdollistaisivat vain puolisotilaallisten joukkojen valvoman vyöhykkeen olemassaolon. Nopeasti kuitenkin todettiin vakinaisten joukkojen tarve. Asevelvollisuuteen perustuva joukkojen perusta luotiin, mutta vain noin neljännes ikäluokasta kutsuttiin palvelukseen.
Historia > Ensimmäinen maailmansota

Hieman ennen ensimmäisen maailmansodan puhkeamista Belgian asevoimiin kuului 19 jalkaväki-, 10 ratsuväki- ja 8 tykistörykmenttiä. Tukeviin joukkoihin kuului lisäksi pioneereja, linnoitusjoukkoja, rautatie sekä vartioyksiköitä. Kenttäarmeijan muodostaneet seitsemän divisioonaa liikkuvana osana ja 65000 miestä oli sijoitettu linnoituksiin Antwerpenin, Liegen ja Namurin ympäristöön. Linnoitusten rakennustyöt oli aloitettu jo 1859 ja niitä oli tehty useassa vaiheessa, mutta osa oli edelleen kesken vuonna 1914.
Historia > Maailmansotien välillä

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Belgia allekirjoitti Yhdistyneen kuningaskunnan ja Ranskan kanssa puolustussopimuksen, jonka perusteella maa ylläpiti kahdentoista divisioonan asevelvollisuusarmeijaa aina vuoteen 1923 saakka. Vuoteen 1926 mennessä armeija oli supistunut kahteen aktiivipalveluksessa olevaan ja kahteen reservidivisioonaan. Puolueettomuus oli puolustuspolitiikan ydin ja maa vaati takuut Saksan hyökkäyksen varalta Britannialta ja Ranskalta.
Nykyään

Vuonna 2023 Belgian asevoimat ilmoitti lähettävänsä vuonna 2024 tuhat sotilasta ulkomaankomennuksille. Määrä on suurin kymmeneen vuoteen.
Belgian puolustusmenot eivät ole vuodesta 2014 lähtien kertaakaan olleet 2 % BKT:sta kuten Naton jäsenmaat ovat keskenään sopineet. Vuonna 2023 maa käytti 1,13 % BKT:staan puolustusmenoihin. Tämä on Nato-maista toiseksi pienin osuus. Euromääräinen puolustusbudjetti oli 6,658 miljardia euroa. Pääministeri Alexander De Croo sanoi heinäkuussa 2023, että maan on määrä nostaa puolustusmenojen osuus 2 prosenttiin vuoteen 2035 mennessä siten, että vuonna 2030 osuus olisi 1,54 %.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Amazon

Amazon voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Amazon, joki Etelä-Amerikassa
Amazonin sademetsä, sademetsäalue Etelä-Amerikassa
Amazon.com, verkkokauppa
Amazon (Amazonas), barbaarielokuva vuodelta 1986
Amazon (Amazon Women on the Moon), Joe Danten ohjaama elokuva vuodelta 1987
Amazon, Mika Kaurismäen ohjaama elokuva vuodelta 1990
HMS Amazon (1745), 26-tykkinen kuudennen luokan alus (fregatti)
HMS Amazon (1773), 32-tykkinen Amazon-luokan fregatti
HMS Amazon (1795), 36-tykkinen Amazon-luokan fregatti
HMS Amazon (1799), 38 -tykkinen Amazon-luokan fregatti
HMS Amazon (1821), 46-tykkinen fregatti
HMS Amazon (1865), Amazon-luokan puinen potkurikorvetti
HMS Amazon (1908), Tribal-luokan hävittäjä
HMS Amazon (D39), prototyyppi hävittäjä
HMS Amazon (F169), Tyypin 21 -fregatti
Amazon, Volvon malli
Allen Newell

| Allen Newell> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. maaliskuuta 1927  San Francisco 
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Herbert Simon
Tutkimusalue:  tietojenkäsittelytiede
Palkinnot:  Turing-palkinto
Allen Newell (19. maaliskuuta 1927 San Francisco – 19. heinäkuuta 1992 Pittsburgh) oli yhdysvaltalainen tietojenkäsittelytieteilijä. Hänet tunnetaan tekoälyn pioneerina. Hänelle myönnettiin vuonna 1975 Turing-palkinto Herbert A. Simonin kanssa.
Alberto Crespo

| Alberto Crespo |
| --- | --- |
 Alberto Crespo.
Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Argentiina
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1952
Talli(t):  Maserati
Kilpailuja:  1 (0 lähtöä)
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Italian Grand Prix 1952
Viimeinen kilpailu:  Italian Grand Prix 1952
Alberto Augusto Crespo (16. tammikuuta 1920 Buenos Aires – 14. elokuuta 1991 Buenos Aires) oli argentiinalainen F1 -kuljettaja.
Ura > Etelä-Amerikan autosarjat

Crespo ajoi alkuaikoinaan erilaisissa pikkuformulasarjoissa 1950-luvulla. Hän voitti vuonna 1950 Fuerza Limitadan mestaruuden ja Fuerza Libre -mestaruuden vuotta myöhemmin.
Ura > Formula 1

Crespo osallistui yhteen F1 osakilpailuun kaudella 1952, Italian GP:hen. Hän kuitenkin karsiutui eikä päässyt starttaamaan kilpailuun. Hän ajoi myös sarjan ulkopuolisia kilpailuja.
| Vuosi | Talli | Valmistaja | Moottori | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | Sija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1952 | Enrico Platé (yksityinen Maserati) | Maserati 4CLT/48 | Maserati/Platé S4 | SUI | 500 | BEL | FRA | GBR | GER | NED | ITA DNQ | NC | 0 |
Muuta

Formula 1:ten jälkeen Crespo työskenteli Argentiinan urheilun hallinnollisella puolella kuolemaansa saakka.
Allen Robinson

| Allen Robinson |
| --- | --- |
 Robinson vuonna 2019
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. elokuuta 1993 (ikä 31) Detroit, Michigan
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Pituus:  188 cm
Paino:  99 kg
Pelipaikka:  Laitahyökkääjä
Seura
Seura:  Chicago Bears
Sarja:  NFL
Pelaajaura
Aik. seurat:  Jacksonville Jaguars
Seurat:  2014–2017
NFL-varaus:  61., 2014 Jacksonville Jaguars
Pääsarjaura:  2014–
Allen Bernard Robinson II (24. elokuuta 1993, Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänen pelipaikkansa on laitahyökkääjä. Robinson edustaa Chicago Bearsia. Lisäksi hän on pelannut Jacksonville Jaguarsissa.
Robinson edusti yliopistourallaan Pennsylvanian osavaltionyliopistoa. Hän pelasi Penn Statessa vuodet 2011–2013. Hän pelasi yliopistossa yhteensä 35 ottelua, joissa teki 17 touchdownia ja vastaanotti 2479 jaardia. Ensimmäisellä kaudellaan hän vastanaotti vain kolme syöttöä.
Jacksonville Jaguars varasi Robinsonin NFL:n vuoden 2014 varaustilaisuuden toisella kierroksella 61. pelaajana. Robinson pelasi vuodet 2014–2017 Jaguarsissa yhteensä 43 ottelua, joissa eteni syöttöjä vastaanottaen 2848 jaardia ja teki 22 touchdownia. Hänet valittiin kauden 2015 päätteeksi Pro Bowliin. Hän loukkasi polvensa kauden 2017 ensimmäisessä ottelussa eikä pystynyt pelaamaan loppukautena. Kauden 2017 jälkeen Robinson siirtyi vapaana agenttina Chicago Bearsiin ja solmi Bearsin kanssa kolmivuotisen, 42 miljoonan dollarin sopimuksen. Hän on pelannut vuosina 2018–2020 Bearsissa runkosarjassa 45 ottelua, joissa on tehnyt 17 touchdownia ja edennyt vastaanottamalla 3151 jaardia. Lisäksi hän on pelannut Bearsissa kaksi pudotuspeliottelua (2018 ja 2020).
Kauden 2020 jälkeen maaliskuussa 2021 Bears käytti Robinsoniin franchise tagin, jonka perusteella Robinson ja Bears tekivät yhden vuoden jatkosopimuksen, joka arvo on 17,9 miljoonaa dollaria.
Alexandre Bisson

| Alexandre Bisson |
| --- | --- |
 Alexandre Bisson
Henkilötiedot
Syntynyt: 1848
Kuollut: 1912 (63–64 vuotta)
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  näytelmäkirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ranska
Tuotannon kieli: ranska
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Alexandre Charles Auguste Bisson (1848−1912) oli ranskalainen kirjailija, taitava vallattomien, iloisten huvi- ja pilanäytelmien kirjoittaja, joissa nokkelasti keksittyyn juoneen on kudottu odottamattomia, hullunkurisia kohtauksia. Hänen lukuisia, osaksi toisten kirjailijain kanssa yhteistyössä kirjoittamiaan näytelmiä ovat muun muassa Rue Pigalle 115, Les surprises du divorce, Feu Toupinel, Disparu!!!, Jalouse (Mustasukkainen), Monsieur le directeur (Herra ylitirehtööri), Château historique (Historiallinen linna), Le bon juge (Tuomari) y. m.
Muutamista näytelmistä on tehty filmatisointeja, La femme X:stä on tehty useita.
Suomennetut näytelmät

Mustasukkainen, esitetty Kuopion teatterissa 1923
Näytelmäsuomennoksia on käsikirjoituksina Taideyliopiston Teatterikorkeakoulun kirjastossa, lisäksi Tuntematon nainen on myös Kansalliskirjastossa.
Toupinel-vainaja: 3-näytöksinen ilveily, suom. Jalmari Finne
Hyvä tuomari: 3-näytöksinen ilveily, suom. Jalmari Finne
Tuntematon nainen: 5-näytöksinen näytelmä (Rouva X.), suom. Walle Sorsakoski
Kaksi anoppia: 3-näytöksinen huvinäytelmä, suom. Aapo Pihlajamäki
Ferdinand Carrén kanssa: Herra Ylitirehtööri: 3-näytöksinen huvinäytelmä, suom. Jalmari Finne, esitetty Suomalaisessa teatterissa 1896 ja Suomen Kansallisteatterissa 1919
Aiheesta muualla

Alexandre Bisson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Alexandre Bisson, Nordisk familjebok (Runeberg.org) (ruotsiksi)
Alexandre Burrows

| Alexandre Burrows |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. huhtikuuta 1981 (ikä 43) Pincourt, Quebec, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  85 kg
Pelinumero:  14
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2005–2018
Seurat:  Vancouver Canucks   Ottawa Senators
Burrows vuonna 2009.
Alexandre Ménard-Burrows (s. 11. huhtikuuta 1981 Pincourt, Quebec, Kanada) on pelaajauransa lopettanut kanadanranskalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edusti NHL-urallaan Vancouver Canucksia ja Ottawa Senatorsia.
Ura

Burrows aloitti uransa QMJHL-junioriliigassa Shawinigan Cataractesissa, jossa hän pelasi kaksi kautta ja teki jälkimmäisellä 64 ottelussa tehot 35+35=70. Vaaramattomana pelaajana Burrows siirtyi ECHL-seura Greenville Grrrowliin kaudella 2002–2003. Hän siirtyi kesken kauden Baton Rouge Kingfishiin. Kaudella 2003–2004 hän pelasi Columbia Infernossa ja myös kaksi ottelua AHL:ssä Manitoba Moosessa. Myös seuraava kausi meni samojen seurojen välillä.
Marraskuussa 2005 Burrows sai kahden vuoden sopimuksen Vancouver Canucksin farmiseura Manitoba Moosen kanssa. Hän osallistui Canucksin harjoitusleirille, mutta ei saanut paikkaa joukkueessa ja aloitti kauden AHL:ssä. Burrows kutsuttiin tammikuussa 2006 NHL:ään ja hän teki ensimmäisen maalinsa Toronto Maple Leafsia vastaan. Hän teki kaudella 12 tehopistettä 43 ottelussa tulokaskaudellaan. Burrows pelasi koko kauden 2006–2007 Canucksissa ja tappoi alivoimaa. Hän ei kuitenkaan pärjännyt tehopisteiden muodossa ja teki 81 ottelussa vain yhdeksän tehopistettä. Kaudella 2007–2008 Burrows muodosti toimivan kaksikon Ryan Keslerin kanssa kolmosketjussa, joka pelasi vastustajien ykkösketjua vastaan. Hän teki kaudella 31 pistettä.
Kauden 2008–2009 Burrows aloitti jälleen Keslerin vierellä, mutta Canucksin päävalmentaja Alain Vigneault erotti parivaljakon ja siirti Burrowsin ykkösketjuun Danielin ja Henrik Sedinin viereen. Pian tämän jälkeen Burrows teki seuran kanssa nelivuotisen ja 8 miljoonan dollarin jatkosopimuksen helmikuussa 2009. Hän teki kaudella 28 maalia ja 51 tehopistettä. Pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella hän teki jatkoajalla ratkaisuosuman St. Louis Bluesia vastaan sarjan ratkaiseessa ottelussa.
Kaudella 2010–2011 Canucks voitti NHL:än runkosarjan ja pudotuspeleissä ensimmäisellä kierroksella Burrows teki ratkaisevassa seitsemännen pelin jatkoajalla maalin Chicago Blackhawksia vastaan. Canucks eteni aina finaaleihin asti ja oli lopulta voiton päässä Stanley Cupista, kun Boston Bruins vei ratkaisevan seitsemännen pelin ja juhli mestaruutta.
Kausi 2017–2018 jäi Burrowsin viimeiseksi. Hän ilmoitti lopettavansa pelaajauransa ja siirtyvänsä valmentajaksi QMJHL-juniorisarjaan.
Maajoukkuetasolla hän pelasi MM-kisat Kanadan joukkueessa 2012 ja 2016.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alexandre Burrows Wikimedia Commonsissa
Kanadan joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 2012
2 Keith |
3 Phaneuf (A) |
4 Bouwmeester |
5 Schenn |
7 Russell |
9 Kane |
10 Perry |
14 Eberle |
15 Getzlaf (C) |
16 Ladd |
20 Tavares |
22 Quincey |
24 Benn |
26 Purcell |
27 Murray |
30 Ward |
31 Hackett |
33 Methot |
37 O'Reilly |
40 Dubnyk |
41 Burrows |
44 Vlasic |
53 Skinner |
81 Sharp (A) |
93 Nugent-Hopkins |
Valmentaja Sutter
Airokalat

| Airokalat |
| --- | --- |
 Airokala (Regalecus glesne)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Kiiltolahnakalat Lampridiformes
Heimo::  Airokalat Regalecidae  Gill, 1884
Katso myös
   Airokalat Wikispeciesissä   Airokalat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Airokalat (Regalecidae) on kiiltolahnakalojen lahkon kalaheimo, josta tunnetaan kolme nauhamaista, suomutonta syvänmeren lajia, kahdessa suvussa. Airokala (Regalecus glesne) on tiettävästi maailman pisin luukala ja voi kasvaa yli 10 metrin pituiseksi.[lähde? ]
Bermudalla 1860 rantaan ajautunut, merikäärmeeksi määritetty airokala
Heimon lajit

Hopea-airokala Agrostichthys parkeri
Airokala Regalecus glesne
Siniairokala Regalecus russelii
Aiheesta muualla

Regalecidae WoRMS taxon details.
Family Regalecidae (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)