stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jätemylly
Ympäristövaikutukset

Jätemyllyt lisäävät vedenkäsittelylaitokselle tulevan orgaanisen hiilen kuormitusta, mikä puolestaan lisää hapen kulutusta.  Metcalf ja Eddy määrittelivät tämän vaikutuksen 0,04 punnan biokemiallisen hapen kulutukseksi henkilöä kohden päivässä jätemyllyä käytettäessä.  Australialaisessa tutkimuksessa, jossa verrattiin jätemyllyyn perustuvaa ruokajätteen käsittelyä kompostointivaihtoehtoihin elinkaariarvioinnin avulla, havaittiin, että vaikka pesualtaassa oleva jätemylly toimi hyvin ilmastonmuutoksen, happamoitumisen ja energiankäytön suhteen, se vaikutti rehevöitymiseen ja myrkyllisyyteen.
Tämä voi johtaa korkeampiin energiakustannuksiin johtuen hapen tarpeesta käsittelyssä. Jos jäteveden käsittelyprosessi on hyvin hallinnassa, elintarvikkeen orgaaninen hiili voi auttaa pitämään bakteerihajottamisen käynnissä, koska hiilen määrä saattaa muuten olla puutteellinen. Tämä lisähiili toimii halpana ja jatkuvana hiilen lähteenä, jota tarvitaan biologisten ravinteiden poistamiseen.
Yksi vaikutus on kiinteän jäännöksen suurempi määrä jätevedenkäsittelyprosessista. EPA:n rahoittamassa tutkimuksessa East Bay Municipal Utility Districtin jätevedenpuhdistamolla havaittiin, että ruokajäte tuottaa kolme kertaa enemmän biokaasua kuin kunnallinen jätevesiliete.  Ruokajätteen anaerobisessa mädättämisessä tuotetun biokaasun arvo näyttää ylittävän ruokajätteen käsittelystä ja biokiintoainejäännösten hävittämisestä aiheutuvat kustannukset (perustuen LAX-lentoaseman suunnitelmaan ohjata 8 000 tonnia bulkkiruokajätettä vuodessa).
Hyperionin jätevedenkäsittelylaitoksella Los Angelesissa tehdyssä tutkimuksessa jätevedenkäsittelyn käytöllä oli minimaalinen tai olematon vaikutus biokiinteiden aineiden kokonaismäärään jäteveden käsittelystä ja samoin minimaalinen vaikutus käsittelyprosesseihin, koska ruokajätteen aiheuttama korkea haihtuvien kiintoaineiden tuhoutuminen (VSD) tuottaa minimaalisen määrän kiinteitä aineita jäännökseen.
Jätemyllyn virrankulutus on tyypillisesti 500–1500 W, joka on verrattavissa sähkösilitysrautaan, mutta koska sitä käytetään vain hyvin lyhyen ajan, se kuluttaa yhteensä noin 3–4 kWh sähköä kotitaloutta kohden vuodessa.  Päivittäinen vedenkulutus vaihtelee, mutta on tyypillisesti 1 US gal (3,8 L) vettä henkilöä kohti päivässä,  joka on verrannollinen ylimääräiseen wc-huuhteluun.  Yhdessä jätemyllyistä tehdyssä tutkimuksessa havaittiin, että kotitalouksien vedenkäyttö lisääntyi hieman.
Jätemyllyn osat
Näkymä ylhäältä pesualtaaseen asennettuun jätemyllyyn.
Nykyaikainen jätemylly
Motonet

| Motonet Oy |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Autoilevan ihmisen tavaratalo
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1989
Toimitusjohtaja:  Marko Röytiö
Kotipaikka:   Joensuu
Toiminta-alue:  Suomi, Ruotsi, Viro 
Toimiala:  vähittäiskauppa
Tuotteet:  autojen ja moottoripyörien varaosat ja tarvikkeet, työkalut sekä kodin ja vapaa-ajan tuotteet
Liikevaihto:   430,8 milj. € (2023) 
Liikevoitto:   31,8 milj. € (2023) 
Henkilöstö:   1 469 (2023) 
Emoyhtiö:  Broman Group Oy
Kotisivu:  www.motonet.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Motonetin myymälä Jyväskylän Keljossa.
Motonet on suomalainen autovaraosien ja -tarvikkeiden, työkalujen sekä kodin ja vapaa-ajantuotteiden erikoisliikeketju. Motonet on 100-prosenttisesti suomalaisen Broman Group -konsernin tytäryhtiö. Konsernissa toimii viisi tytäryhtiötä: Motonet Oy, Varaosamaailma Oy, Finntest Oy, Broman Logistics Oy ja Broman Yhtiöt Oy. Vuonna 2018 Motonetissa työskenteli yli 1 200 työntekijää.  Motonet-myymäläverkosto kattaa yli 40 tavarataloa. Lisäksi Motonet toimii motonet.fi-verkkokaupan kautta. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Turun myymälän yhteydessä.
Tavaratalot

Huhtikuussa 2024 Motonet-tavarataloja oli 41 ympäri Suomea. Lisäksi ensimmäinen ulkomaille avattu Motonet Viron Tallinnassa aloitti toimintansa toukokuussa 2016. Tavarataloketju on avannut uusia ja uudistanut vanhoja myymälöitään kovalla tahdilla. Ensimmäinen pienemmille paikkakunnille suunnitellun konseptin mukainen Motonet-myymälä aukesi toukokuussa 2019 Loimaalla. Keväällä 2021 avattiin uudet myymälät Iisalmeen , Imatralle, Oulun Ritaharjuun.  sekä Varkauteen. Vuosi 2024 toi tullessaan uuden myymälän Kirkkonummelle ja seuraavan uusi tavaratalo aukeaa Tampereen Linnainmaalle vuonna 2025.
Syksyllä 2021 Motonet kertoi laajentavansa Ruotsiin. Verkkokauppa ja ensimmäinen myymälä avattiin vuoden 2023 syksyllä Sundsvalliin. Toinen myymälä aukesi 2024 keväällä Örebrossa. Tällä hetkellä Motonetilla on suunnitteilla jo viiden myymälän ketju Ruotsin puolelle.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Espoo Hannus  Lommila  Helsinki Konala  Roihupelto  Hyvinkää  Hämeenlinna  Iisalmi  |  Imatra  Joensuu  Jyväskylä Keljo  Seppälä  Järvenpää  Kaarina  Kajaani  Kerava  Kokkola  |  Kotka  Kouvola  Kuopio  Lahti  Lappeenranta  Lohja  Loimaa  Rauma  Rovaniemi  |  Salo  Mikkeli  Oulu Ritaharju  Vasaraperä  Pori  Porvoo  Savonlinna  Seinäjoki  |  Tallinna, Viro  Tampere Lielahti  Pirkkala  Tornio  Turku  Vaasa  Vantaa  Varkaus  |
Historia

Motonetin perusti Lauri Juntunen (1950–2019) Turussa vuonna 1989 ja toiminta alkoi 1990. Maaliskuussa 2007 Broman Group osti Motonet-varaosaketjun koko osakekannan. Broman Group oli alun perin autojen varaosien ja autotarvikkeiden myyjä. Se perustettiin vuonna 1965 nimellä Pielisensuun Auto. Nykyisen nimensä yritys sai vuonna 2002. Broman Group -konsernin pääkonttori sijaitsee Joensuussa. Motonetin logistiikkakeskus Broman Logistics sijaitsee Hyvinkäällä. Voimakkaan kasvun tukemiseksi Broman Group osti kesällä 2018 Keskolta Anttilan entisen logistiikkakeskuksen Keravalta.
Heinäkuussa 2017 Motonet osti konkurssiin menneeltä Erätukulta sen tärkeimpiä tuotemerkkejä. Samoihin aikoihin liikevaihtoaan 17,6 prosenttia edellisvuodesta kasvattaneen Motonetin kerrottiin olevan Puuilon ohella yksi Anttilan katoamisesta hyötyneistä halpahalliketjuista samaan aikaan, kun Tokmanni oli vaikeuksissa ja Hong Kong (nyk. Rusta) yrityssaneerauksessa. Tuolloin Broman Groupin toimitusjohtaja Harri Broman arveli Motonetin kasvattavan liikevaihtoaan jatkossakin 10–15 prosentilla vuodessa.
Aiheesta muualla

Motonet.fi
Kalervo Kallio

Kaarlo Marjanen, Kalervo Kallio ja Einari Vuorela vuonna 1944.
Niilo Kalervo Kallio (28. maaliskuuta 1909 Nivala – 2. marraskuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä. Kalliota on kuvattu kansainvälistyvän ajan kansainväliseksi taiteilijaksi, joka matkusteli tilaustöitä tehden muun muassa Yhdysvalloissa, Euroopassa ja Afrikassa. Ulkomailla häntä työllistivät muotokuvatilaukset ja kotimaassa suuret muistomerkkihankkeet.
Kallion isä oli presidentti Kyösti Kallio. Kalervo Kallio on Walter Runebergin ohella toinen kuvanveistäjä, joka on tehnyt oman isänsä muistomerkin Helsinkiin.
Teoksia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Julkisia veistoksia Pekka Vesaisen muistomerkki, (1940, paljastettiin 1950), Ii.  Lakeuden raivaaja, 1954, Ilkan kenttä, Ilmajoki.  Leevi Madetojan hautamuistomerkki, 1955, Helsinki.  Jätkänpatsas, 1955 Rovaniemi.  Tulevaisuus – Kajaani Osakeyhtiön sodissa kaatuneiden työntekijöiden muistopatsas, 1957, Kajaani.  Alben W. Barkleyn muistopatsas, 1958, Yhdysvaltain senaatin kokoelma.  Nuorukainen ja ankkuri, Werner Hacklinin hautamuistomerkki 1958, Reposaaren hautausmaa.  Lasinpuhaltaja, 1960, Riihimäki.  Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki, 1961, Peräseinäjoki, Seinäjoki.  Heikki Nurmion muistomerkki, 1962, Turku.  Kyösti Kallion muistopatsas, 1962, Helsinki.  Klemetti-Kuulan patsas 1963, Seinäjoki.  Uudisraivaajapatsas, 1963, Halikko, Salo  Hiihtäjä, 1965, Haapavesi.  Keihäänheittäjä, 1966, Porin urheilukeskus.  Mannerheimin patsas, 1967, Mikkeli.  Hoitavat kädet, 1969, Oulun hautausmaa  Suomen ilmailun muistomerkki, Merikotka, 1969, Vaasa.  |  Sankaripatsaat Riihimäki, 1948  Laihia, Sydänveri, 1952, graniitti  Kajaani, 1950, Tulevaisuus, Kajaani Oy:n palveluksessa olleiden sankarivainajien muistoksi  Nurmo, 1951  Toholampi, 1952  Peräseinäjoki, Sotaan lähtö , 1953  Jämijärvi, Tulevaisuudenusko, 1955  Kemijärvi, Lähtö, 1956  Ranua, Ei kuolema vaan elämä, 1957  Turtola, 1957  Ylistaro, 1957  Ylitornio, 1958  Karunki, 1958  Mikkelin maaseurakunnan sankarihautausmaa, Velvollisuus, 1959  Nivala, 1960  Imatrankosken hautausmaa, Imatra, Karjalan Itkuvirsi, 1963   |  Muita teoksia Kajaani Osakeyhtiön liikemerkin uusin versio, 1957  Kajaani Osakeyhtiön 50-vuotisjuhlamitali, 1957  Suomen Vakuutustoiminta 1816–1966 -mitali  Vakuutusyhtiö Pohjola 1891–1966 -mitali  |
Valokuvia teoksista

Äiti ja lapsi, Kokkola.
Pekka Vesaisen muistomerkki, 1940, Ii.
Johannes Linnankosken muistopatsas, 1944, Porvoo.
Sankarimuistomerkki, 1948, Riihimäki.
Nurmon sankaripatsas, 1949, Seinäjoki.
Raivaajapatsas, 1949, Urjala.
Katse tulevaisuuteen, Jämijärvi.
Sankarimuistomerkki, 1952, Toholampi.
Peräseinäjoen sankarimuistomerkki, 1953, Seinäjoki.
Lakeuden raivaaja, 1954, Ilmajoki.
Kaatuneiden upseerien muistopatsas, 1957, Hamina.
Turtolan sankarimuistomerkki, 1957, Pello.
Ei kuolema vaan elämä, sankarimuistomerkki, 1957, Ranua.
Santeri Alkion patsas, Laihia, 1958.
Karungin sankaripatsas, 1958, Tornio.
Rukoileva äiti, Ylitornion sankaripatsas, 1958.
Velvollisuus, Maaseurakunnan sankarimuistomerkki, 1959, Mikkeli.
Ylistaron sankarimuistomerkki, 1959, Seinäjoki.
Lohdutus, Tervola, 1959.
Sankarimuistomerkki, 1960, Nivala.
Talvi- ja jatkosodan muistomerkki, 1960, Nivala.
Lasinpuhaltaja, 1960, Riihimäki
Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki, 1961, Peräseinäjoki, Seinäjoki.
Kyösti Kallio, 1962, Helsinki.
Wilihelm Schaumanin rintakuvaveistos, 1962, Pietarsaari.
Lasinpuhaltaja-patsaan pienoismalli, 1963, Riihimäki.
Klemetti-Kuulan patsas, 1963, Seinäjoki
Uudisraivaajapatsas, 1963, Halikko, Salo.
Nuorukainen ja ankkuri, Werner Hacklinin hautamuistomerkki, 1963, Reposaari, Pori.
Hiihtäjäpatsas, 1965, Haapavesi
Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki, 1966, Nivala.
Keihäänheittäjä, 1966, Pori.
Päämajapatsas, 1967, Mikkeli.
Suomen ilmailun muistomerkki, 1969, Vaasa.
Marsalkka Mannerheimin muistomerkin reliefi, 1982, Masku. Muistomerkkisuunnittelu Aarne Ehojoki.
Ph. U. Strengbergin rintakuvaveistos, 1984, Pietarsaari.
Reliefi Ragnar Nordströmin muistomerkissä, 2008, Loviisa.
Valokuvia teoksista > Kallion sukuhauta Nivalassa

Yleiskuva
Kaisa Kallio
Keskireliefi
Kyösti Kallio
Hautamuistomerkin on suunnitellut Kalevo Kallio, ja se on paljastettu vuonna 1949. Keskellä on isokokoinen reliefi, joka esittää rukoilevaa naista ja kylvävää miestä. Sitä reunustavat Kyösti ja Kaisa Kalliota esittävät reliefit. Sukuhautaan on haudattu presidenttiparin lisäksi Kalervo Kallio ja muita suvun jäseniä. Hauta on reunustettu mustalla muurilla, joka on samaa kiveä kuin taideteoksetkin.
Aiheesta muualla

Kirjastovirman henkilögalleria (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Elonet  Uppslagsverket Finland
Kettering (Ohio)

Kettering on kaupunki Yhdysvalloissa, Ohion osavaltiossa. Se sijaitsee Miamijoen laaksossa Daytonin eteläpuolella.
Vuoden 2010 väestönlaskennassa Ketteringin väkiluku oli 56 163.
Euroopan Kanoottiliitto

Euroopan Kanoottiliitto (engl. European Canoe Association eli ECA) on melontalajien kattojärjestö Euroopassa. Sen alaisuuteen kuuluvat Euroopan kansalliset melontajärjestöt. Euroopan Kanoottiliitto on suurin maaosien kanoottiliitoista 35 jäsenmaallaan. ECA:n hallituksen puheenjohtajana toimii brittiläinen Albert Woods.
Historia

Euroopan Kanoottiliitto perustettiin vuonna 1993 Italian Roomassa. Ensimmäisessä kokouksessa kirjoitettiin ECA:n säädökset. Kansainvälinen Kanoottiliitto hyväksyi sen toiminnan vuonna 1994 Acapulcon kaupungissa järjestetyssä kokouksessa Meksikossa. Huhtikuussa 1995 järjestetyssä toisessa ECA:n kokouksessa valittiin järjestön hallituksen jäsenet nelivuotiseen hallituskauteen.
Euroopan Kanoottiliitto on järjestänyt vuodesta 1994 lähtien Euroopan mestaruuskilpailut melkein kaikissa melontalajeissa. ECA järjestää myös seurojen Euroopan mestaruuskilpailut ja on laajentamassa sitä koskemaan kaikkia melontalajeja.
Aiheesta muualla

Euroopan Kanoottiliitto (englanniksi)
Suomen melonta- ja soutuliitto, verkkosivut
TAFISA

Maailman kuntoliikuntajärjestö TAFISA (engl. Trim and Fitness International Sport for All Association) on vuonna 1991 perustettu kansainvälinen liikuntajärjestöjen kattojärjestö, joka pyrkii edistämään kuntoliikuntaa koko maailmassa.
TAFISAn jäseneksi voivat hakea kaikki kansalliset tai kansainväliset kuntoliikuntajärjestöt. Tällä hetkellämilloin? TAFISAan kuuluu 153 urheilujärjestöä yli sadasta maasta. Mukana on järjestöjä jokaisesta maanosasta.
TAFISAlla on paikallisjärjestöjä Aasiassa ja Oseaniassa (Asiania Sport for All Association ASFAA) sekä Euroopassa (European Sport for All
Network ESFAN). Myös kuntoliikunnan Pan American –aluejärjestö on perustettu.
TAFISAn tapahtumia ovat muun muassa lokakuussa pidettävä Maailman Kävelypäivä (World Walking Day) sekä toukokuussa järjestettävä International Challenge Day.
TAFISAn hallitus valitaan viideksi vuodeksi kerrallaan. Hallituksessa on kaudella 2005-2009 jäsen myös Suomesta, Suomen Kuntoliikuntaliiton toiminnanjohtaja Jorma Savola.
Tafisan hallituksen kokoonpano

Hallitus (2005-2009)
Shang-Hi Rhee (puheenjohtaja)
Oscar Azuero-Ruiz (varapuheenjohtaja)
Comfort Nwankwo (varapuheenjohtaja)
Joël Raynaud (varapuheenjohtaja)
Thomas Ta-Chou-Huang (varapuheenjohtaja)
Brian Dixon (rahastonhoitaja)
Wolfgang Baumann (pääsihteeri)
Wim Florjin
Herzel Hagay
Mitra Rouhi Dehkordi
Jorma Savola
Ewa Suska
Ju-Ho Chang (neuvonantaja)
B. Sarjit Singh (toiminnanjohtaja
Aiheesta muualla

Tafisan kotisivu
Heal (Bloodred Hourglassin albumi)

| Heal Bloodred Hourglass |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 20. lokakuuta 2017
 Kesto: 46.23
 Levy-yhtiö: Ranka Kustannus
Listasijoitukset
  13. (albumilista)    5. (fyysinen albumilista)
Bloodred Hourglassin muut julkaisut
| Where the Oceans Burn 2015 | Heal 2017 | Godsend 2019 |
Heal on Bloodred Hourglassin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 20. lokakuuta 2017.
Kappaleet

Quiet Complaint – 3.44
The Last Of Us – 4.14
Architects – 3.23
We Form The Broken – 4.26
Remnants – 5.59
Six Feet Savior – 3.51
Times We Had – 4.46
Divinia – 4.27
Requiem Of Our Last Days – 11.29
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi: 10/10
Inferno:
Metalliluola: 8/10
Soundi:
Aiheesta muualla

Heal (Bloodred Hourglassin albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Heal (Bloodred Hourglassin albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Bloodred Hourglass
|  Jarkko Hyvönen  Jaredi Koukonen  Joni Lahdenkauppi  Jose Moilanen  Lauri Silvonen  Eero Silvonen >  Ilkka Jähi  Antti Nenonen  Jarkko Tiilikainen  |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Lifebound  Where the Oceans Burn  Heal  Godsend  Your Highness  How’s the Heart?
Auralan Setlementti

Auralan Setlementti ry on vuonna 1939 perustettu sitoutumaton yhdistys, joka toimii Turussa.
Auralan kansalaisopisto järjestää vuosittain yli 400 kurssia aiheista kuten liikunta, tanssi, hyvinvointi, kielet, musiikki, kädentaidot, kuvataide, tietotekniikka, kirjoittaminen, kirjallisuus ja yhteiskunnalliset aineet.
Auralan päiväkoti taas tarjoaa kodinomaisen, musiikkipainotteisen hoitopaikan noin 35 lapselle. Lisäksi Aurala järjestää olohuonetoimintaa, joka on kaikille avointa ja maksutonta.
Auralan Setlementti toteuttaa myös hankkeita, jotka keskittyvät muun muassa perus-ja kansalaistaitojen opetukseen sekä työnhaun neuvontaan.
Auralan Setlementti on Suomen Setlementtiliitto ry:n jäsen ja osa kansainvälistä setlementtiliikettä.
Liettuan jääkiekkoliitto

| Liettuan jääkiekkoliitto |
| --- | --- |
Liittynyt IIHF:ään:  19. helmikuuta 1938
IIHF Ranking Miehet:  23. (2021)
IIHF Ranking Naiset:  40. (2021)
Presidentti:  Dainius Zubrus
Infobox OKNimi-testi OK: 
Liettuan jääkiekkoliitto (liett. Lietuvos ledo ritulio federacija) perustettiin 14. lokakuuta 1932, ja maa liittyi IIHF:ään 19. helmikuuta 1938. Se erotettiin liitosta 26. huhtikuuta 1946 Neuvostoliiton miehityksen jälkeen.
Uudelleen itsenäistyneen Liettuan oma jääkiekkoliitto jatkoi toimintaansa vuonna 1991 ja liittyi IIHF:ään 6. toukokuuta 1992.
Maajoukkueet

Liettuan miesten jääkiekkomaajoukkue
Liettuan naisten jääkiekkomaajoukkue
Liettuan alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue
Liettuan alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue
Aiheesta muualla

Liettua IIHF:n sivuilla
Liiton viralliset sivut
Jääkiekkoliitot
Alankomaat
Andorra
Arabiemiirikunnat
Argentiina
Armenia
Australia
Azerbaidžan
Belgia
Bosnia-Herzegovina
Brasilia
Bulgaria
Chile
Espanja
Etelä-Afrikka
Etelä-Korea
Hongkong
Itävalta
Intia
Irlanti
Islanti
Iso-Britannia
Israel
Italia
Jamaika
Japani
Kanada
Kazakstan
Kiina
Kirgisia
Kreikka
Kroatia
Kuwait
Latvia
Liechtenstein
Liettua
Luxemburg
Macao
Makedonia
Malesia
Marokko
Meksiko
Moldova
Mongolia
Namibia
Norja
Pohjois-Korea
Portugal
Puola
Qatar
Ranska
Romania
Ruotsi
Saksa
Serbia
Singapore
Slovakia
Slovenia
Suomi
Sveitsi
Taiwan
Tanska
Thaimaa
Tšekki
Turkki
Ukraina
Unkari
Uusi-Seelanti
Valko-Venäjä
Venäjä
Viro
Yhdysvallat
Amiral Charner -luokka

| Amiral Charner -luokka |
| --- | --- |
 Kaavio luokan aseisuksesta ja suojasta

Tekniset tiedot
Uppouma:  4 748 t
Pituus:  110,2 m
Leveys:  14,04 m
Syväys:  6,06 m
Koneteho:  8 300 - 9 000 ihp
Nopeus:  17 solmua
Miehistöä:  16 upseeria ja 378 miehistönjäsentä
Aseistus
Meritorjunta:  2 × Canon de 194 mm Modèle 1887 6 × Canon de 138 mm Modèle 1887 4 × Canon de 65 mm Modèle 1891 4 × Hotchkiss 47 mm 8 × Hotchkiss 37 mm 4 × 450 mm torpedoputkea
Amiral Charner -luokka oli Ranskan laivaston 1890-luvulla rakennettujen ja käyttöön otettujen neljän panssariristeilijän muodostama alusluokka.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Palvelukseen | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Amiral Charner | Arsenal de Rochefort | 15. kesäkuuta 1889 | 18. maaliskuuta 1893 | 26. elokuuta 1895 | uponnut 8. helmikuuta 1916 Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneen SM U-21 torpedoimana |
| Bruix | Arsenal de Rochefort | 9. marraskuuta 1891 | 2. elokuuta 1894 | 1. joulukuuta 1896 | palveluksesta 21. kesäkuuta 1920 |
| Chanzy | Chantier et Ateliers de la Gironde | tammikuu 1890 | 24. tammikuuta 1894 | 20. heinäkuuta 1895 | haaksirikkoutunut 30. toukokuuta 1907 |
| Latouche-Tréville | Société Nouvelle des Forges et Chantiers de la Méditerranée, Graville | 26. huhtikuuta 1890 | 5. marraskuuta 1892 | 6. toukokuuta 1895 | palveluksesta 1920 myyty romutettavaksi 1925 |
Järviseudun ammatti-instituutti

| Järviseudun ammatti-instituutti |
| --- | --- |

Motto:  Ammattilaisia tulevaisuuden tarpeisiin
Perustettu:  2003
Hallintomuoto:  kuntayhtymä
Toimipaikat:  Alajärvi, Alavus, Lappajärvi, Vimpeli
Kotisivu:  jamin.fi
Järviseudun ammatti-instituutti (myös JAMI) on Etelä-Pohjanmaan Järviseudulla toimiva ammattioppilaitos, jolla on toimipisteet Lappajärvellä, Alajärvellä, Kurejoella, Vimpelissä ja Alavudella.
JAMI tarjoaa seuraavia ammatillisia perustutkintokoulutuksia:
liiketoiminta
tieto- ja viestintätekniikka
matkailuala
maatalous
puutarha-ala
luonto- ja ympäristöala
puuteollisuus
rakennusala
sähkö- ja automaatioala
ajoneuvoala
logistiikka
kone- ja tuotantotekniikka
ravintola- ja cateringala
JAMI tarjoaa lisäksi esimerkiksi korttikoulutuksia.
Historia

Järviseudun ammatti-instituutti perustettiin vuonna 2003 yhdistämällä Alajärven kauppaoppilaitos, Alajärven ammatti-instituutti ja Lappajärven ammattioppilaitos.
Historia > Alajärven toimipiste

Alajärven kauppaopisto aloitti 1. syyskuuta 1966 ja omissa tiloissaan Kaupinniemessä se aloitti vuonna 1973.
Historia > Lappajärven toimipiste

Lappajärvellä aloitti metalli- ja puusepäntöitä opettanut mieskotiteollisuuskoulu vuonna 1951 ja vuonna 1965 perustettiin samoihin tiloihin Lappajärven ammattikoulu.
Kuvia

Lappajärven toimipiste
Alajärven toimipiste
Kirjallisuutta

Röyttä, Esko: Lappajärven ammattioppilaitos : 30 vuotta ammattitaitoa Järviseudun nuorille ja aikuisille.  Järviseudun ammatillisen koulutuksen kuntayhtymä, 1995.  ISBN 952-90-6752-6
Aiheesta muualla

Alajärven ammatti-instituutin historiikki (arkistoitu)
Victor Goldschmidt

| Victor Goldschmidt |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Victor Moritz Goldschmidt
Syntynyt: 27. tammikuuta 1888 Zürich, Sveitsi
Kuollut: 20. maaliskuuta 1947 (59 vuotta) Oslo, Norja
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Oslon yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Waldemar Christofer Brøgger
Instituutti:  Oslon yliopisto, Göttingenin yliopisto, Macaulay Institute of Soil Research, Rothamsted Research
Oppilaat:  Brian Harold Mason Katharina Boll-Dornberger William Houlder Zachariasen
Tutkimusalue:  mineralogia, geokemia
Tunnetut työt:  Goldschmidtin luokittelu, Goldschmidtin toleranssitekijä Lantanidikontraktio
Palkinnot:  Royal Societyn ulkomainen jäsen Elliott Cressonin mitali (1903) Wollaston-mitali (1944)
Victor Moritz Goldschmidt (27. tammikuuta 1888 Zürich, Sveitsi – 20. maaliskuuta 1947 Oslo, Norja) oli norjalainen mineralogi ja geokemisti, jota Vladimir Vernadskyn ohella pidetään nykyaikaisen geokemian ja kidekemian perustajana. Hän myös laati alkuaineiden geokemiallisen luokittelun, joka tunnetaan Goldschmidtin luokitteluna.
Syntyperä ja opinnot

Goldschmidt syntyi Zürichissä Sveitsissä 27. tammikuuta 1888. Hänen isänsä Heinrich Jacob Goldschmidt, (1857–1937) oli Zürichin teknillisessä korkeakoulussa (ETH Zürich) toiminut fysikaalinen kemisti ja äitinsä puutavarakauppiaan tytär Amelie Koehne (1864–1929). He antoivat pojalleen nimen Viktor isän työtoverin Victor Meyerin mukaan. Heinrich Goldschidt kuului juutalaiseen sukuun, jonka vaiheet tunnetaan ainakin vuodesta 1600 ja jonka useimmat jäsenet olivat korkeasti oppineita, muun muassa rabbeja, tuomareita, lakimiehiä ja upseereita. Isän edetessä urallaan perhe muutti ensin Amsterdamiin vuonna 1893, Heidelbergiin vuonna 1896 ja lopulta vuonna 1901 Kristianiaan, nykyiseen Osloon, jossa hänet nimitettiin yliopiston fysikaalisen kemian professoriksi. Perheestä tuli Norjan kansalaisia vuonna 1905.
Goldschmidt aloitti opintonsa Kristianian (nyk. Oslon) yliopistossa vuonna 1906. Hän opiskeli epäorgaanista ja fysikaalista kemiaa, geologiaa, mineralogiaa, fysiikkaa, matematiikkaa, eläintiedettä ja kasvitiedettä. Jatko-opintoja varten hän sai varmistetuksi itselleen ohjaajan 21-vuotiaana, vuonna 1909. Hän valmisteli väitöskirjaa huomattavan geologi Waldemar Christofer Brøggerin johdolla ja saavutti tohtorin arvon 23 vuoden iässä (1909). Hänen tutkielmastaan Die Kontaktmetamorphose im Kristianiagebiet ("Kontaktimetamorfoosit Kristianian seudulla") Norjan tiedeakatemia myönsi vuonna 1912 Fridtjof Nansenin palkinnon. Samana vuonna hänet nimitettiin yliopistoon mineralogian ja petrografian dosentiksi.