stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kamarimusiikki
Tunnettuja kamarimusiikkisävellyksiä

Ludwig van Beethoven: Jousikvartetot nrot 7–9 ja 14–15; Suuri fuuga jousikvartetille; pianotriot nro 7 Arkkiherttua ja nro 5 Aave
Johannes Brahms: Klarinettikvintetto, pianokvintetto; pianokvartetot nrot 1 ja 2; pianotrio nro 2; jousikvartetto nro 1; trio klarinetille, sellolle ja pianolle
Alexander Borodin: Jousikvartetto nro 2 "Nokturno"
Claude Debussy: Jousikvartetto; trio huilulle, harpulle ja alttoviululle
Antonín Dvořák: Jousikvartetto nro 12 "Amerikkalainen"; Pianotrio nro 4 ; Pianokvintetto nro 2
Joseph Haydn: Jousikvartetot op. 64 nro 5 "Leivonen", op. 77 nro 2 "Lobkowitz", op. 76 nro 3 "Keisari", op. 76 nro 2 "Quinten" ja op. 76 nro 4 "Auringonnousu"
Leoš Janáček: Jousikvartetot nrot 1 "Kreutzer" ja 2 "Kirjeet"
Felix Mendelssohn: Pianotrio nro 1; oktetto jousille
Olivier Messiaen:  Aikojen lopun kvartetto (Quatuor pour la fin du temps)
Maurice Ravel: Jousikvartetto
Wolfgang Amadeus Mozart: Klarinettikvintetto; jousikvartetot nro 17 Metsästys, nro 19 Dissonanssi ja nro 20 Hoffmeister; jousikvintetot nrot 4 ja 5; oboekvartetto
Franz Schubert: Jousikvartetot nrot 5, 12 Quartettsatz, 14 Neito ja kuolema ja 13 Rosamunde; pianokvintetto Forelli; pianotriot nrot 1 ja 2; jousikvintetto
Robert Schumann: Pianokvintetto
Arnold Schönberg: Kirkastettu yö jousisekstetille op. 4
Jean Sibelius: Jousikvartetto op. 56 Voces intimae
Bedřich Smetana: Jousikvartetto nro 1
Dmitri Šostakovitš: Jousikvartetto nro 8
Kamuta Latasi

Kamuta Latasi vuonna 2011.
Kamuta Latasi (s. 1936) on tuvalulainen poliitikko. Hän toimi maansa pää- ja ulkoministerinä 10. joulukuuta 1993 – 24. joulukuuta 1996. Hänen edeltäjänsä ja seuraajansa oli Bikenibeu Paeniu. Latasi oli vuonna 2010 siirtymäkauden kenraalikuvernöörinä. Lisäksi hän on toiminut muun muassa Tuvalun parlamentin puhemiehenä.
Tuvalun pääministerit
Toaripi Lauti
Tomasi Puapua
Bikenibeu Paeniu
Kamuta Latasi
Bikenibeu Paeniu
Ionatana Ionatana
Lagitupu Tuilimu
Faimalaga Luka
Koloa Talake
Saufatu Sopoanga
Maatia Toafa
Apisai Ielemia
Maatia Toafa
Willy Telavi
Tuvalun kenraalikuvernöörit
Fiatau Penitala Teo | Sir Tupua Leupena | Sir Toaripi Lauti | Sir Tomu Sione |  Sir Tulaga Manuella | Sir Tomasi Puapua | Faimalaga Luka | Filoimea Telito | Kamuta Latasi | Iakoba Italeli
Kamvoúnia

Kamvoúnia-vuorta.
| --- | --- |
Sijainti:  Lárisa, Thessalia sekä Grevená ja Kozáni, Länsi-Makedonia Kreikka
Korkeus merenpinnasta:  1 615 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kamvoúnia (kreik. Καμβούνια) on vuori Thessalian ja Makedonian rajalla pohjoisessa Kreikassa. Sen korkeus on 1 615 metriä.
Vuosi sijaitsee osin Lárisan alueyksikössä Thessalian alueella ja osin Kozánin alueyksikössä Länsi-Makedonian alueella muodostaen näiden välisen rajan. Osa vuoresta on myös Länsi-Makedonian Grevenán alueyksikön puolella. Kamvoúnian länsipuolella sijaitsee Ólympos-vuori.
Sérvia-Velventóksen kunnan osa Kamvoúnian kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta, on saanut nimensä vuoresta.
Kosti Raitio

Konstantin (Kosti) Raitio (sukunimi aik. Kåhlman; 24. elokuuta 1855 Urjala – 12. helmikuuta 1924 Helsinki) oli suomalainen seminaarinjohtaja ja kansakoulun oppikirjojen tekijä.
Raition vanhemmat olivat varanimismies, siltavouti Juho Kåhlman ja Maria Margareta Berggren. Hän pääsi ylioppilaaksi 1873 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1881. Raitio teki opintomatkat Saksaan 1886 sekä Tanskaan, Saksaan ja Sveitsiin 1904.
Raitio oli Sortavalan seminaarin suomen ja ruotsin kielen lehtorina 1881–1889, Laatokka-lehden päätoimittajana 1885–1887, Viipurin läänin kansakouluntarkastajana 1889–1894 ja Jyväskylän seminaarin lehtorina 1895–1896. Hän toimi Raahen seminaarin johtajana 1896–1899 ja Jyväskylän seminaarin johtajana 1900–1912. Näistä tehtävistä täysin palvelleena erottuaan hän toimi myös jonkin aikaa K. J. Gummerus -yhtiön palveluksessa.
Raitio oli jäsenenä Sortavalan, Raahen ja Jyväskylän kaupunginvaltuustoissa. Hän oli kirkolliskokouksen jäsen 1893 ja 1908 sekä kansakouluoppikirjakomitean jäsen ja sihteeri 1895–1896.
Konstantin Raitio oli naimisissa vuodesta 1881 Elli Josefina Erikssonin (k. 1954) kanssa, joka oli pianisti ja pianonsoitonopettaja. Heidän poikiaan olivat kustannusjohtaja, suomentaja Martti Raitio ja säveltäjä Väinö Raitio. Heidän tyttärensä Sylvi Raitio Orola oli myös säveltäjä sekä pianonsoitonopettaja.
Teoksia

Kalevipoeg. Kansanvalistusseura, Helsinki 1884
Ohjeita kieliopin opetukseen. Tekijä, Sortavala 1885, C. W. Alopaeus, Sortavala 1887, 1892
Äidinkielen alkeisoppi. Tekijä, Sortavala 1885, C. W. Alopaeus, Sortavala 1887, WSOY 1894, 1897, 1901
Kirjallisuutemme vaiheet. WSOY 1887
Runovihkonen nuorisolle. WSOY 1887
Silmäys Kalevalaan. WSOY 1887
Valikoima suomalaista kansanrunoutta. WSOY 1887
Lukukirja lapsille. WSOY 1888, 1889, 1894, 1897, 1900, 1901, 1906, 1911, 1918, 1921
Pieni lasten lukukirja eli aapinen. Sortavalan kirjapaino 1889, 1894, 1914
Toinen lukukirja. WSOY 1891, 1894, 1896, 1900, 1907
Hiljaiset kirjoitusharjoitukset : kansakoulujen tarpeeksi. WSOY 1893, 1894, 1896, 1898, 1904
Kieliopillisia harjoituksia : kansakoulujen tarpeeksi. WSOY 1895, 1897, 1901, 1907
Oikeinkirjoitusharjoituksia. WSOY 1893, 1897, 1900
Äidinkielen opetusoppi kansakoulu- y.m. alkeisopetuksen tarpeeksi ; kirjoittajat K. Raitio ja Herman Niemi. WSOY 1899, 1922
Kieliopin alkeita : oppikirjan koe : etupäässä neli-osastoisten kansakoulujen tarpeeksi. WSOY 1901, 1907, 1912, 1914, 1918, 1919, 1921
Kieliopin käsikirja : ”Kieliopin alkeita”- nimisen oppikirjan käsittelemistä varten. WSOY 1901
Kodin kirja : alkeislukukirja kansa-, kierto- ja valmistavia kouluja varten ; toimittajat A. Kohonen, K. Raitio, E. N. Setälä, Mikael Johnsson. Otava 1906
Hiljaisia kieliharjoituksia : ”Kieliopin alkeita” nimiseen oppikirjaan liittyviksi 1 : 1 ja 2 osaston harjoitukset. WSOY 1908, 1910, 1911, 1916, 1921, 1924, 1925, 1927
Kielioppi kansakoulussa. Gummerus 1909
Hiljaisia kieliharjoituksia : ”Kieliopin alkeita” nimiseen oppikirjaan liittyviksi 2 : 3 ja 4 osaston harjoitukset. WSOY 1910, 1913, 1915, 1921, 1924, 1927
Kotipiirin kirjan opetusohjelmia. Otava 1911
Suomenkielen kertauskirja. WSOY 1911
Esi- ja toinen lukukirja : kansakoulun valmistavan koulun sekä 1 ja 2 vuosiosaston tarpeeksi. WSOY 1912
Jyväskylän seminaarin 50-vuotinen toiminta. Gummerus 1913
Kieliopin opetusohjeita : ”Kieliopin alkeita” nimisen oppikirjansa käyttämistä varten. WSOY 1914
Jaloja tekoja : historiallisia pikku kuvia. WSOY 1916, 1925, 1930
Käytännöllinen kirjoitustaidon opas. WSOY 1916
Suomensukua etsimässä. Ahjo, Helsinki 1919
Kasvatusaakkosia. Ahjo, Helsinki 1920 (nimimerkillä Toivio)
Koillisväylän löytö ja katsaus A. E. Nordenskiöldin elämäntyöhön. Ahjo, Helsinki 1920
Lukemisen opetus yläasteilla. Otava 1921
Raahen seminaari 1896-1921 ; kirjoittajat K. Raitio ja Väinö Helle. Valistus 1921
Kotiaapinen. WSOY 1923
Aiheesta muualla

Vapaasti ladattavia Konstantin Raition e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä
Raitio, K., “Lukukirja lapsille: ensimmäistä lukemisen ja kirjoituksen opetusta varten,” DIGI - Yleisten kirjastojen digitoimaa aineistoa, viitattu 7. heinäkuuta 2015
Kamarineuvos

Kamarineuvos (ruots. kammarråd) on Suomessa käytössä oleva arvonimi. Ruotsissa kamarineuvoksiksi kutsuttiin aiemmin kamarikollegion jäseniä.
Kamarineuvos Ruotsissa

Kustaa Vaasa perusti 1539 kuninkaallisen kamarin, jonka palveluksessa olevia johtavia virkamiehiä kutsuttiin kamarineuvoksiksi. He vastasivat toimistaan aluksi suoraan kuninkaalle ja myöhemmin valtiovarainhoitajalle, joka toimi kamarin päällikkönä. Vuoden 1634 hallitusmuoto teki kamarista kollegion, jota nimitettiin kamarikollegioksi. Sen palveluksessa oli neljä kamarineuvosta, joista kaksi oli valtaneuvoksia. Näitä kahta nimitettiin valtakunnankamarineuvoksiksi (ruots. rikskammarråd), mutta nämä virat lakkautettiin 1720. Kamarineuvosten virat lakkautettiin 1972, jolloin kollegion esimiehiä alettiin kutsua viraston johtajiksi (verkschef).
Kamarineuvoksen arvonimi Suomessa

Kamarineuvos on suomalainen arvonimi, jonka myöntää tasavallan presidentti. Se kuuluu 8. ryhmään arvonimistä suoritettavien maksujen luettelossa. Arvonimestä maksettava vero on joko 6 200 euroa tai 1 550 euroa.
Arvonimi on myönnetty itsenäisyyden aikana Suomen tasavallassa 105 henkilölle vuosien 1919–2013 aikana.
Ensimmäisen kamarineuvoksen arvon itsenäisessä Suomessa sai Viipurin läänin lääninrahastonhoitaja Gustaf Timgren vuonna 1919. Televisiotoimittaja Niilo Tarvajärvi sai kamarineuvoksen arvon vuonna 1989 ja kirjailija Reino Palmroth vuonna 1982.
Kiskotien seisake

Kiskotien seisake (lyh. Kkt) oli rautatien seisake Oulussa Nokelan kaupunginosassa. Seisake sijaitsi Valtionrautateiden Nokelan veturivarikolle johtavan Kiskotien tasoristeyksessä noin kahden kilometrin päässä Oulun rautatieasemalta etelään. Seisake palveli pääasiassa lähialueen asukkaita sekä varikon henkilökuntaa. Matkustajaliikenne lakkautettiin 3. kesäkuuta 1984 ja koko liikennepaikka lakkautettiin 2. kesäkuuta 1985.
Alun perin etelästä Ouluun johtanut Pohjanmaan rata ja Oulun–Kontiomäen rata kulkivat Oulun ja Nokelan välillä rinnakkain kaksiraiteisena rautatienä. Seisakkeen lakkautuksen jälkeen Nokelan raidejärjestelyjen myötä itäinen Kontiomäelle johtanut raide on purettu tarpeettomana ja huonokuntoisena.
Kino Riviera

| Kino Riviera Pelle Miljoona United |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 25. syyskuuta 2015
 Kesto: 44.01
 Levy-yhtiö: Suomen Musiikki
Listasijoitukset
  30.
Pelle Miljoona Unitedin muut julkaisut
| Diaspora 2013 | Kino Riviera 2015 | Olla joku 2017 |
Kino Riviera on Pelle Miljoonan 25. syyskuuta 2015 United-yhtyeen kanssa julkaisema musiikkialbumi.
Kappaleet

35 vuotta tien päällä – 3.31
Maailman vanhin fiilis – 3.26
Pitkä marssi vapauteen – 3.32
Ajan halki kesäyön – 3.47
Varjojen mailla – 5.00
Postimerkin kokoinen – 3.05
Ain vaalin rakkauttain – 3.21
Tirlirlei – 5.39
Pikkukaupungin kesäyö – 4.15
Maa kutsuu Janniina – 2.58
Sadepäivä paratiisissa – 5.23
Arvostelut

Keskisuomalainen: 4/5
Soundi:
Karitsa

Karitsa voi tarkoittaa seuraavia:
karitsa, nuori lammas
karitsanliha, syötäväksi tarkoitettu nuoren lampaan liha
Karítsa, kaupunki Dío-Ólympoksen kunnassa Pierian alueyksikössä Keski-Makedonian alueella Kreikassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Karitsa”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kanteenmaa

Kanteenmaan nuorisoseurantalo.
Kanteenmaa on kylä aivan Punkalaitumen kunnan eteläosassa Loimaan vastaisella rajalla, valtatie 2:n varrella.
Kanteenmaassa sijaitsevan Majakan yhteyteen rakennettiin vuonna 2009 yksityistie maantieltä 2310, sekä linja-autopysäkit VT2:n varteen liityntäpysäköintimahdollisuuksineen.selvennä
Aiheesta muualla

(Arkistoitu – Internet Archive)
Kariya (sukunimi)

Kariya on seuraavien henkilöiden sukunimi
Paul Kariya (s. 1974), kanadalainen jääkiekkoilija
Steve Kariya (s. 1977), kanadalainen jääkiekkoilija
Martin Kariya (s. 1981), kanadalainen jääkiekkoilija
Noriko Kariya (s. 1979), kanadalainen nyrkkeilijä.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Järbo

| Järbo |
| --- | --- |
 Järbon kirkko
 Järbo
 Koordinaatit: 60°43′15″N, 16°35′44″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Gävleborgin lääni
Maakunta:  Gästrikland
Kunta:  Sandvikenin kunta
Väkiluku (2021):  1 770
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Järbo on taajama Sandvikenin kunnassa Gästriklandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 770 asukasta vuonna 2021. Järbo sijaitsee Pohjoisen pääradan (Norra stambanan) varrella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Järbo Wikimedia Commonsissa
Kantele (Pukkila)

Kantele on Pukkilan kylä, joka sijaitsee Myrskylän Kylmäsuon ja Orimattilan Terriniemen länsipuolella kuntien rajoilla. Kylän eteläpuolelta kulkee seututie 162. Kantele, aikaisemmin Kanteleenkylä, on maarekisterikylä, jonka numero on 403.
Kylämaisemalle leimaa-antavaa ovat peltoaukeat ja kuuluisana Natura-lintujärvenä tunnettu Kanteleenjärvi, jonka ympärille kylä on levittäytynyt.
Kylässä asuu n. 250 asukasta, joista puolet on 25-64-vuotiaita. Kylä on saanut viime vuosina uusia asukkaita. Kanteleen Nuutit ry järjestää tapahtumia kesäisin. Yksi tapahtumista on juhannuskokko.
Kantele on vahvaa maatalousaluetta ja yhä edelleen maatalous on kylällä merkittävässä asemassa. Viime aikoina kuitenkin yrittäminen ja ennen kaikkea palkkatyö kylän ulkopuolella on huomattavasti lisääntynyt. Jos ennen molemmat puolisot työskentelivät tilalla niin nyt vähintään toinen käy tilan ulkopuolella muissa töissä.
Siellä on karjataloutta sekä Natura 2000 -luonnonsuojelualueisiin kuuluva Kanteleenjärven lintuvesi. Varsinainen Kanteleen kylä on Kanteleenjärven lounaispuolella. Järveä kiertää Kanteleentie osoitenumeroinniltaan myötäpäivään. Järven pohjoispuolella oleva kulmakunta on nimeltään Hannulankulma. Vajaan kolmen kilometrin matkan päässä Kanteleenjärven itäpuolelta Pukkilan-Myrskylän tieltä Lahden-Koskenkylän tielle kulkevaa Pakaantietä pitkin ja siltä itää päin Letkunkulmalla on Pukkilan villisikatarha, jota esitellään tilauksesta.
Kanteleella toimivat Pukkilan Sotaveteraanit ry, Kanteleen maatalousnaiset, Kanteleen Keskustanaiset ry, Pukkilan Maataloustuottajat ry, nuorisoseura Kanteleen Nuutit ry, Kanteleen Metsästysyhdistys sekä Kanteleen kalastuskunta. Nuorisoseura Kanteleen Nuutit ry on järjestämässä kerran neljässä vuodessa Kanteleella maatalousnäyttelyt. Edellisellä kerralla ne järjestettiin 4.–5. heinäkuuta 2017.
Kanteleen kylällä on ollut oma koulu. Kanteleen ylempi tyttö- ja poikakansakoulu avattiin syyslukaudeksi 1876. 1906 valmistui uusi koulurakennus toiselle paikalle, Holmanmäelle. Rakennus oli käytössä 1960-luvun alkuun saakka. Holmanmäelle myös Pukkilan kunta oli rakennuttanut koulurakennukset 1924, mutta se paloi keväällä 1943. Kanteleen kansakoululla aloitti koulukeittola Pukkilan ensimmäisenä 1910, jolle valmistui rakennus 1914.  Kanteleen peruskoulu lakkautettiin 2009.
Nykyään Pukkilan kunnalla on koulut enää vain kahdessa paikassa.
Aiheesta muualla

Kanteleen Metsästysyhdistyksen kotisivut
Pukkila
| --- | --- |
Kylät:  Kantele | Kirkonkylä | Savijoki | Syvänoja | Torppi
Järvet ja joet sekä voimalaitospadot:  Kanteleenjärvi
Rakennukset ja rakennelmat sekä muistomerkit:  Koivulinna | Pukkilan kirkko
Kamaripop

| Kamaripop |
| --- | --- |
Alkuperä:  poprock, viihdemusiikki, barokkimusiikki, taidemusiikki
Alkuperämaa:  Yhdysvallat, Yhdistynyt kuningaskunta
Kehittymisen ajankohta:  1960-luvun puoliväli
Tyypillisiä soittimia:  kielisoitin, käyrätorvi, kitara, basso, rummut, cembalo
Kehittyneitä tyylilajeja / suuntauksia:  taiderock, psykedeelinen pop, progressiivinen rock, sinfoninen rock, sunshine pop
Kamaripop on popmusiikin laji, jonka hallitseva tunnuspiirre on kamarimusiikin vaikutus. Se näkyy sovituksissa ja orkestroinnissa, johon liittyy usein paljon jousia tai puhaltimia sekä muita perinteisiä kamarimusiikkisoittimia. Englannin kielessä tyylistä käytetään myös barokki-johdannaisia nimityksiä kuten baroque pop, baroque rock tai English baroque. Kamaripop sai alkunsa 1960-luvun puolivälissä, jolloin rock and roll -kappaleisiin alettiin lisätä elementtejä klassisesta musiikista. Tyylin harjoittajat alkoivat käyttää rockille epätyypillisiä instrumetteja kuten cembaloa, oboeta tai käyrätorvea. Tyyli oli eniten suosiossa aikana, jolloin käytössä ei ollut syntetisaattoreita tai samplereita, joten levyillä käytettiin ”oikeita”, tavallisesti studiomuusikoiden soittamia instrumentteja. Kamaripop eroaa progressiivisen rockin klassisista orkestroinneista yksinkertaisemmilla kappalerakenteillaan, jotka ovat lähempänä tavanomaisempia popkappaleita, sekä lähempänä valtavirtaa olevilla sanoituksillaan.[lähde? ]
Nykykamaripop ammentaa vahvasti muun muassa Brian Wilsonin, Burt Bacharachin ja Lee Hazlewoodin tuotannosta. Se syntyi paljolti vastareaktiona 1990-luvun vaihtoehtomusiikissa vallinneelle lo-fi-estetiikalle.
Artisteja > 1960-luvun kamaripopartisteja

The Beach Boys
Love
Van Dyke Parks
Scott Walker
Artisteja > Nykypäivän kamaripopartisteja

Belle & Sebastian
The Decemberists
The Divine Comedy
Elliott Smith
Feist
Joanna Newsom
Jens Lekman
Rasputina
Tindersticks
Rufus Wainwright
Patrick Wolf
Vampire Weekend
Kamarineidon päiväkirja

| Kamarineidon päiväkirja> Le journal d'une femme de chambre |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Luis Buñuel
Käsikirjoittaja:   Luis Buñuel  Jean-Claude Carrière 
Perustuu:  Octave Mirbeaun romaaniin Le journal d'une femme de chambre (1900)
Tuottaja:   Michel Safra  Serge Silberman 
Kuvaaja:  Roger Fellous
Leikkaaja:  Louisette Taverna
Lavastaja:  Georges Wakhevitch
Pääosat:   Jeanne Moreau  Georges Géret  Michel Piccoli 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska, Italia
Tuotantoyhtiö:   Spéva Films  Ciné Alliance  Filmsonor  Dear Film Produzione 
Levittäjä:  Sony Pictures Entertainment Netflix
Ensi-ilta:  1964
Kesto:  93 min
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kamarineidon päiväkirja (Le journal d'une femme de chambre) on Luis Buñuelin ohjaama elokuva vuodelta 1964. Elokuvan pääosissa näyttelevät Jeanne Moreau, Georges Géret ja Michel Piccoli.
Elokuva perustuu Octave Mirbeaun romaaniin Le journal d'une femme de chambre, josta Jean Renoir oli ohjannut Hollywoodissa vuonna 1946 elokuvan Kotiapulaisen päiväkirja ja Benoît Jacquot vuonna 2015 elokuvan Journal d'une femme de chambre.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Kamarineidon päiväkirjan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jeanne Moreau  | … |  Célestine   |
|  Georges Géret  | … |  Joseph   |
|  Daniel Ivernel  | … |  kapteeni Mauger   |
|  Françoise Lugagne  | … |  Madame Monteil   |
|  Marguerite Muni  | … |  Marianne   |
|  Jean Ozenne  | … |  Monsieur Rabour   |
|  Michel Piccoli  | … |  Monsieur Monteil    |
|  Marc Eyraud  | … |  komisarion sihteeri   |
|  Gilberte Géniat  | … |  Rose   |
|  Bernard Musson  | … |  lukkari   |
|  Dominique Sauvage  | … |  Claire   |
|  Jean-Claude Carrière  | … |  pappi   |
|  Claude Jaeger  | … |  tuomari   |
Aiheesta muualla

Ciné-ressources (Cinémathèque française) (ranskaksi)
Kanteleenjärvi

| Kanteleenjärvi (18> 036.1.001) |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Pukkila
Koordinaatit:  60°39′48″N, 25°40′31″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Porvoonjoki
Järvinumero:  18.036.1.001 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  45  m 
Pinta-ala:  0,95 km²
Keskisyvyys:  0,8 m
Valuma-alue:  20 km²
 fiKanteleenjärvi 
Kanteleenjärvi sijaitsee Pukkilassa Kanteleen kylän läheisyydessä Orimattila–Mäntsälä seututie 162:n varrella. Suojelualueen lintutorni sijaitsee lakkautetun peruskoulun lähellä järven itäpuolella Holmanmäen juurella. Järvi on ruohottunut runsaasti, mutta sen umpeenkasvu estettiin nostamalla järven veden pintaa 0,4 metriä 0,4 metristä 0,8 metriin. Jotkut maanomistajat olisivat halunneet järvenpinnan nostamista yli metriin, kun taas lintuharrastajat halusivat, ettei järvenpintaa juuri nostettaisi. Vettä nostettiin 1999-2002 kaksi kertaa yhteensä 0,4 m. Järven kunnostuksen suunnitteli Helsingin vesi- ja ympäristöpiiri ja sitä oli toteuttamassa sen seuraajaviranomaisena Uudenmaan ympäristökeskus, joka nykyään on osa Uudenmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskusta. Hanketta rahoitettiin myös Euroopan aluekehitysrahastosta. Tuloksia pidettiin esimerkillisen onnistuneina, minkä vuoksi asiasta painatettiin esite.
Järven poikki kulkee Porvoonjoki ja järvi voi tulvia. Järven rannalla on runsaasti tulva-alueita, luhtia, jossa on ruohikkoa sekä runsaasti kosteikoissa viihtyviä lintulajeja, kaikkiaan noin 50 eri aikaan tai eri vuosina havaittuja pesimälintuja ja levähdystä varten matkallaan pysähtyneitä muuttolintuja.
Järveä laajemmalla alueelle sen tulvima-alueita käsittäen on perustettu Natura-alue, Kanteleenjärveä suurempi 93 hehtaarin laajuinen Kanteleenjärven lintuvesi, joka kuuluu myös valtakunnalliseen lintuvesiensuojeluohjelmaan.
Aiheesta muualla

Euroopan unionin komission päätös: Virallinen lehti nro L 040 , 11/02/2005 s. 0001 - 0181
European Nature Information System: FI0100072[vanhentunut linkki]
Uudenmaan ympäristökeskus: Kanteleenjärven lintuvesi[vanhentunut linkki]
Päijät-Hämeen lintutieteellinen yhdistys: Retkeilykohteet kunnittain: Orimattilan eri paikat / Ruha-Kantele (Arkistoitu – Internet Archive)
Kansalaisen karttapaikka
Pukkila
| --- | --- |
Kylät:  Kantele | Kirkonkylä | Savijoki | Syvänoja | Torppi
Järvet ja joet sekä voimalaitospadot:  Kanteleenjärvi
Rakennukset ja rakennelmat sekä muistomerkit:  Koivulinna | Pukkilan kirkko
Kirgisian tasavallan historia

Itsenäisen Kirgisian historia alkaa siitä, kun Kirgisia irtaantui Neuvostoliitosta.
Maaliskuussa 1991 88,7 % kirgisialaisista äänesti Neuvostoliitossa pysymisen puolesta. Neuvostoliiton vallankaappauksen jälkeen elokuussa 1991 presidentti Askar Akajev ja varapresidentti German Kuznetsov kuitenkin erosivat kommunistisesta puolueesta, jonka koko johto erosi, ja korkein neuvosto julisti tasavallan itsenäiseksi. Akajev valittiin presidentiksi ilman vastaehdokkaita lokakuussa 1991 ja uudelleen 1995.
Ensimmäisinä itsenäisyysvuosina presidentti Akajev tuki talouden vapauttamista ja sai kansainvälistäkin tunnustusta. Talousuudistusten tarvoitteena oli tehdä maasta "Keski-Aasian Sveitsi." Maan Neuvostoliiton hajoamisen jälkeiset talousvaikeudet eivät ole kuitenkaan merkittävästi helpottaneet. Kirgisia liittyi Itsenäisten valtioiden yhteisöön vuonna 1991 sekä Yhdistyneisiin kansakuntiin ja ETYJiin 1992.
Presidentinvalta vakiintuu

Akajevin valta sai huolestuttavia piirteitä 1990-luvun edetessä. Lehtimiehiä ja oppositiopoliitikkoja alettiin vangita. Vuonna 1993 korruptioepäily aiheuttivat suuren skandaalin, josta johtuen varapresidentti Feliks Kulov erosi joulukuussa. Presidentti sai jatkaa kauttaan kansanäänestyksen jälkeen. Perustuslakiuudistus epäonnistui 1994 ja presidenttiä syytettiin vallan haalimisesta itselleen. Hän vastasi syyttäen kommunistipuoluetta lain voimaantulon estämisestä. Uudistukset saatiin viimein voimaan lokakuussa 1994 kansanäänestyksen jälkeen ja ensimmäiset vapaat vaalit saatiin järjestettyä helmikuussa 1995. Suurin osa kaksikamarisen parlamentin, Jogorku Keneshin paikoista meni puolueiden ulkopuolisille ehdokkaille. Uuden perustuslain voimaansaamisen jälkeen uudet parlamenttivaalit järjestettiin 1996. Perustuslaillinen oikeus päätti heinäkuussa 1998, että Akajev voi pyrkiä vielä kolmannelle kaudelle.
Vuonna 1998 äänestettiin jälleen perustuslain lisäyksistä ja helmikuussa ja maaliskuussa 2000 kaksi parlamenttivaalien kierrosta. Ulkomaisten tarkkailijoiden mukaan vaaleja ei voitu pitää vapaina tai oikeudenmukaisina.
Kirgisia liittyi joulukuussa 1998 ensimmäisenä entisenä neuvostotasavaltana Maailman kauppajärjestöön (WTO).  Elo–syyskuussa 1999 islamilaiset militantit kaappasivat lukuisia panttivankeja ja valtasivat kyliä Tadžikistanin rajalla. Taistelut jatkuivat elokuussa 2000. Kirgisialle järjestyksen ylläpito ja ääriliikkeiden vastainen toiminta oli tärkeää, ja se liittyi vuonna 2001 pian syyskuun 11. päivän iskujen jälkeen Yhdysvaltain rinnalle terrorismin vastaiseen sotaan tarjoamalla Yhdysvaltain käyttöön lentotukikohdan..