stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kunta- ja hyvinvointialuetyönantajat KT

| Kunta- ja hyvinvointialuetyönantajat KT |
| --- | --- |

Perustettu:  1993
Toimiala:  Kunta-alan ja hyvinvointialueiden työnantajajärjestö ja työmarkkinakeskusjärjestö
Kotipaikka:  Helsinki
Jäsenmäärä:  Ei jäsenjärjestöjä, lailla Suomen kunnat ja kuntayhtymät sekä kunnalliset liikelaitokset ja niiden palveluksessa olevat palkansaajat
Jäsenlehti:  KT-lehti
Aiheesta muualla
kt.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kunnallisen työmarkkinalaitoksen logo joulukuuhun 2010 asti.
Kunta- ja hyvinvointialuetyönantajat KT (aiemmin Kunnallinen työmarkkinalaitos ja KT Kuntatyönantajat) on kunta-alan ja hyvinvointialueiden työnantajajärjestö, joka ajaa kuntien, kuntayhtymien ja hyvinvointialueiden etuja työnantajaosapuolena työmarkkinoilla. KT:sta tuli itsenäinen julkisoikeudellinen yhteisö 1.7.2021 ja sen asema perustuu lakiin kuntien ja hyvinvointialueiden työnantajaedunvalvonnan järjestämisestä (630/2021) . Heinäkuuhun 2021 asti KT oli osa Kuntaliittoa ja sen asema perustui 1993 säädettyyn lakiin. Kunnallisen työmarkkinalaitoksen edeltäjänä toimi Kunnallinen sopimusvaltuuskunta, joka perustettiin 1. joulukuuta 1970.
Vuonna 2010 järjestö otti käyttöönsä nimen KT Kuntatyönantajat. Sen virallinen nimi oli heinäkuuhun 2021 saakka Kunnallinen työmarkkinalaitos. Laki kuntien ja hyvinvointialueiden työnantajaedunvalvonnan järjestämisestä (630/2021) muutti nimen Kunta- ja hyvinvointialuetyönantajat KT:ksi.
Sopiminen

Kuntien ja kuntayhtymien palveluksessa on 425 000 palkansaajaa. Kunta-ala on Suomen suurin sopimusala, ja sen pöydissä neuvotellaan kuudella eri sopimusalalla:
kunnallinen yleinen virka- ja työehtosopimus (KVTES)
opetushenkilöstön virka- ja työehtosopimus (OVTES)
lääkärien virkaehtosopimus (LS)
teknisen henkilöstön virka- ja työehtosopimus (TS)
tuntipalkkaisen henkilöstön työehtosopimus (TTES)
sosiaali- ja terveydenhuollon virka- ja työehtosopimus (SOTE-sopimus)
Kunta-alan pääneuvotteluryhmän kokouksiin osallistuvat KT:n neuvotteluosapuolena Julkisalan koulutettujen neuvottelujärjestö JUKO ry:n, Julkisen alan unioni JAU ry:n (JHL ja Jyty) ja Sote ry:n (Tehy ja SuPer) edustajat.
Lars Avellan

Lars Torsten Runar Avellan (s. 14. kesäkuuta 1948) on suomalainen keihäänheittäjä, joka sijoittui hopealle Kalevan Kisoissa 1970. Hänen ennätyksensä on 82,84. Hän edusti HIFK:ta.
Kausien parhaat heitot

1966 69,50 Helsinki 29.8.
1967 73,52 Tartto 23.9.
1968 66,40 Helsinki 7.10.
1969 74,70 Helsinki 16.6.
1970 82,68 Helsinki 30.6.
1971 82,84 Helsinki 9.5.
1972 78,44 Helsinki 8.6.
1973 77,08 Hyvinkää 12.8.
1974 80,88 Helsinki 1.8.
Kuippana

Kuippana on suomalaisessa kansantarustossa metsänhenki. Kuippanalla ja sille sukua olevilla hahmoilla on eri perinteissä erilaisia tehtäviä ja nimityksiä. Kuopion seudulla Kuippana oli ehkä jäniksiä tuova metsänhaltija, mahdollisesti jänisten emuu. Uskomusolentoja, joilla on Kuippanaa muistuttava nimi, kutsutaan myös metsän kuninkaaksi tai Karhun emännäksi, ja niitä rukoillaan pitämään pedot kurissa tai suomaan riistaa.
Kuippanan toisena nimenä esiintyy toisinaan Hippa.
Muita nimityksiä

Näiden metsänhenkien nimitysten arvellaan olevan sukua "Kuippanalle":
Kuihkamo
Kuittola
Kuituri
Kuikuli
Kulkia
Kuittia
Kuihtana
Huuhkana
Yrjönkadun uimahalli

Uimahallin sisäänkäynti
Yrjönkadun uimahalli on Suomen ensimmäinen ja vanhin julkinen uimahalli. Halli otettiin käyttöön 4. kesäkuuta 1928. Seuraava Helsingissä käyttöön otettu uimahalli avattiin 1940 Santahaminan kadettikoulussa. Turun uimahalli avattiin vasta 1954. Yrjönkadun halli sijaitsee Helsingissä osoitteessa Yrjönkatu 21b, ja sen omistaa Helsingin kaupunki.
Historia

Uimahallirakennus on arkkitehti Väinö Vähäkallion suunnittelema ja tyyliltään 1920-luvun klassismia. Hallin esikuvana oli varsinkin Tukholman Centralbadet. Se oli alun perin yksityisomistuksessa, mutta siirtyi SVUL:lle 1954 ja Helsingin kaupungille 1967. Halli entisöitiin vuosina 1997–1999.
Kuvaus

Yrjönkadun uimahallin ensimmäisessä kerroksessa on 25 × 10 metrin allas, kaksi saunaa ja pukukaapit altaan reunoilla. Toisessa kerroksessa on lepohyttejä, saunoja ja kahvilapalvelut. Halliin myydään erikseen ensimmäiseen kerrokseen sekä molempiin kerroksiin oikeuttavia lippuja. Hallissa on perinteisesti uitu alasti, mutta uima-asun käyttö on ollut sallittua vuodesta 2001. Miehillä ja naisilla on omat uintivuoronsa. Maaliskuussa 2012 Yrjönkadun uimahalli ilmoitti vaihtavansa alkuperäisen vuodelta 1928 peräisin olevan puukiukaansa uuteen vähentääkseen Forumin kiinteistöjen savuhaittoja. Uusi puukiuas otettiin käyttöön elokuussa 2013. Se on 2,8 metriä korkea ja sen arvioidaan olevan yksi Suomen suurimpia puukiukaita.
Britannian yleisradioyhtiö BBC sijoitti vuonna 2015 Yrjönkadun uimahallin maailman kauneimpien uimahallien listalle.
Uimahalli sulkeutui 31. joulukuuta vuonna 2023 perusparannuksen vuoksi, joka valmistuu arviolta tammikuussa 2026.
Kuvia

Vuonna 1968
Vuonna 1929
Vuonna 1928
Uimahallin allas rakenteilla n. 1927–1928
Kirjallisuutta

Aro, Toivo: Helsingfors simhall. Arkitekten, 1929, nro 4, s. 52–55.  Helsingfors:  Finlands arkitektförbund. (ruotsiksi)
Ringell, Susanne: ”Riisuttu tapaaminen: Yrjönkadun uimahalli”, Naisten Helsinki: Kulttuurihistoriallinen opas.  (Toimittaneet Anna Biström ym.)  Helsinki:  Schildts, 2010.  ISBN 978-951-50-1994-3.  (suomeksi)
Jutila, Helena: Yrjönkadun roomalainen kylpylä. Muoto, 1999, 19. vsk, nro 3–4, s. 58.
Niskanen, Aino: Yrjönkadun uimahallin vaiheita. Arkkitehti, 2000, nro 2, s. 53–55.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hannus, Hanna: Yrjönkadun uimahalli: viisi kysymystä ja vastausta Katukuvia -blogi.  26.9.2017. Viitattu 3.9.2020.
Helsingin uimahalleja
Kaupungin uimahallit: Itäkeskus - Jakomäki - Pirkkola - Yrjönkatu

Urheiluhallit Oy:n uimahallit: Kallio - Kontula - Malmi - Mäkelänrinne - Siltamäki - Töölö - Vuosaari
Yhteisöpalvelu

Yhteisöpalvelu, myös verkkoyhteisöpalvelu tai internetyhteisöpalvelu, on palvelu, joka tarjoaa mahdollisuuden ihmisten välisten suhteiden luomiseen ja ylläpitämiseen tietoverkon kautta. Verkkoyhteisöpalvelut ovat tulleet laajaan käyttöön Web 2.0:n ja sosiaalisen median yleistymisen myötä.selvennä
Verkkoyhteisöpalveluissa käyttäjät lisäävät listalleenselvennä niitä käyttäjiä, joihin heillä on yhteysselvennä. Käyttäjät voivat myös hyväksyä tai hylätä toisten käyttäjien lähettämiä pyyntöjä. Boyd ja Ellison väittävät, etteivät verkkoyhteisöpalvelut rajoitu vain kaikista selvimpiin tapauksiin, kuten Facebook ja MySpace, vaan verkkoyhteisöpalveluja ovat myös LastFM (musiikinkuuntelutapojen jakamista), Flickr (kuvien jakamista) ja YouTube (videoiden jakamista), joissa käyttäjät itse jakavat informaatiota tai materiaalia. Useissa palveluissa on myös mahdollista kommentoida ja keskustella jaetusta informaatiosta tai materiaalista. Boydin ja Ellisonin määrittely on puolestaan ristiriidassa esimerkiksi Lietsalan ja Sirkkusen luomien sosiaalisen median kategorioiden kanssa, joissa esimerkiksi sisällön jakaminen on eroteltu omaksi kategoriaksi. Tässä tekstissä käytetään Lietsalan ja Sirkkusen luomia kategorioita. Kategorioiden erottaminen toisistaan ei kuitenkaan ratkaise kaikkia määrittelyn ongelmia, koska usein on mahdollista jakaa toisen kategorian sisältöjä toisessa kategoriassa. Esimerkiksi Facebookissa voi jakaa YouTube-videoita.
Historia

Ensimmäinen huomattava verkkoyhteisöpalvelu oli vuonna 1997 aloittanut SixDegrees.com, joka mahdollisti käyttäjille oman profiiliin luomisen ja kavereiden listaamisen. Vaikka SixDegrees sai miljoonia käyttäjiä, bisneksenä se ei toiminut. Palvelu suljettiin vuonna 2000, jolloin oli jo olemassa muita verkkoyhteisöpalveluja, kuten LunarStorm. Vuodesta 2003 verkkoyhteisöpalvelujen lukumäärä ja ominaisuudet ovat kasvaneet, aivan kuten käyttäjien tuottaman sisällön määräkin.
Yhteensopivuus

Sähköpostissa viestin voi lähettää kelle hyvänsä vastaanottajan sähköpostipalvelusta riippumatta. Outlook käyttäjä voi siis lähettää sähköpostia Gmailin tai muiden sähköpostipalveluiden käyttäjille. Näin ei kuitenkaan ole monessa tämän hetken käytetyimmässä yhteisöpalvelussa, kuten Facebookissa. Facebookin käyttäjä ei voi katsella Twitterin tai muun yhteisöpalvelun käyttäjän julkaisuja eikä toisinpäin.
Ylitsepääsemättömiä teknisiä esteitä yhteisöpalveluiden väliseen yhteentoimivuuteen ei ole, vaan syy lienee erilaisessa syntyhistoriassa. Tämän päivän kaltaisten sähköpostien pohja kehitettiin varhaisessa vaiheessa, kun ensimmäiset tietoverkot kehitettiin ja luotiin. Se luotiin tavaksi käyttäjien lähettää postia tietokoneilla. Yhteisöpalvelut, kuten Facebook, syntyivät Web 2.0:n aikaan. Aiempaan nähden Webissa ja koko Internetissä kaupallisuus nousi keskeisempään rooliin. Aiemmin pitkälti valtiollisten ja akateemisten tahojen sekä harrastajien kuriositeetistaselvennä tuli entistä suositumpi, jonne maallikotkin suuntasivat. Facebookia luodessa ei siis ollut enää tarkoituksena tehdä kaikkien käyttöön järjestelmää, vaan se oli alusta lähtien enemmänkin tuote. Toisaalta, koska yhteisöpalvelut ja etenkin modernit sellaiset olivat uunituore asia, niille ei juuri ollut olemassa protokollia tai standardeja käytettäviksi toisin kuin pikaviestinässä oli jo tuolloin XMPP. Toisaalta Facebook oli aikanaan melkoinen uutuus. Usein uusien ideoiden tai keksintöjen alussa asialla tehdään ensin tulosta ennen kuin se päätyy yleishyödyllisemmäksi.selvennä
Facebook kasvoi räjähdysmäisesti ja on siitä alkaen ollut markkinavoimaltaan massiivinen toimija alallaan. Nykyään sillä ei ole halua luoda yhteentoimivuuteen muiden palveluiden kanssa standardeja ja protokollia tai edes sallia sitä. Onhan massiivinen käyttäjämäärä, joka pitää käyttäjät palvelussa vahvasti kiinni, vahva markkinaetu. Harva käyttäjä haluaa vaihtaa toiseen yhteisöpalveluun, kun suuri osa kontakteista on Facebookissa eikä heidän kanssaan voi muulla palvelulla kommunikoida.
Yhteisöpalvelut tarvitsevat yhteentoimivuuteen standardin/protokollan, jonka välityksellä ne osaavat toimia keskenään. Kunkin palvelun on myös sallittava yhteentoimivuus. Vaikka yhteinen protokolla olisi, voi palvelua hallinnoiva taho halutessaan rajoittaa kommunointia toisten palveluiden kanssa tai estää sen kokonaan.
Yhteisöpalveluiden väliseen kommunkointiin on World Wide Web Consortiumin kehittämä avoin ActivityPub-protokolla. Protokollaa noudattaa ja yhteentoimivuuden sallii moni yhteisöpalvelu, kuten MastodonSocial, Mastodontti, PixelfedSocial ja PixelfedFI, mutta tämän hetken käytetyimmät yhteisöpalvelut, kuten Facebook, YouTube, Instagram, Weixin/WeChat tai Tiktok eivät.
ActivityPubia tukevat monet palvelinohjelmistot, kuten Mastodon- ja Pixelfed-palvelin. Protokollaa tukevia asiakasohjelmia on myös useita.
Yhteensopivuus > Protokollat

Yhteisöpalveluiden väliseen kommunkointiin on joitain protokolla, mutta sittemmin potenttiaalinen protokolla on ActivityPub.tarvitaan parempi lähde
Verkkoyhteisöpalvelu-termi

Suomen kieli ei ole yksin vaikeuksissa verkkoyhteisöpalvelu-termin kanssa. Esimerkiksi Beer problematisoi englannin kielen termien 'social networking sites' ja 'social network sites' eroavaisuuksia. Sheldon käytti tutkimuksessaan lyhyempää ”social networks” -termiä, kun taas Stutzman käytti termiä ”social network communities”. Matikainen kääntää ”social network sites” -termin verkostoitumis- tai yhteisöpalveluksi ja Puheviestinnän sanasto kääntää sen verkosto- tai yhteisöpalveluksi. Mikään näistä termeistä ei täysin vastaa englanninkielistä vastinetta tai kuvaa kyseisiä palveluja. Yhteisöpalvelu-termi on siitä vaikea, että käyttäjä voi tuntea kuuluvansa yhteisöön, vaikka muut yhteisöön kuuluvat eivät kokisi samoin. Itse yhteisönkin rajaaminen näissä palveluissa on vaikeaa, jollei mahdotonta. Verkosto(itumis)palvelu-termi puolestaan ei kuvaa yhteisöllistä puolta riittävästi, jotta se olisi validi. Täten usein käytetään suomennosta verkkoyhteisöpalvelu, jonka Partanen on maininnut, mutta ei määritellyt. Sanastokeskus TSK suosittaa termin verkkoyhteisöpalvelu käyttöä suomennoksena englannin kielen ”social network service” -termille, mutta myös termit yhteisöpalvelu, internetyhteisöpalvelu ja sisällöllisesti hieman poikkeava verkostoitumispalvelu ovat mahdollisia suomennoksia. Sanastokeskus TSK määritteleekin verkkoyhteisöpalvelun seuraavasti:
»Verkkoyhteisöpalvelun kautta ihmiset voivat viestiä keskenään ja jakaa esimerkiksi kiinnos-tuksen kohteitaan koskevia tietoja ja mielipiteitä. Joissain verkkoyhteisöpalveluissa käyttäjä luo itselleen profiilin, johon hän liittää tietoja itsestään ja esimerkiksi kuvansa. Hän voi pyytää ystäviään liittymään verkkoyhteisöpalveluun (ks. ystäväpyyntö) tai hyväksyä toisia palvelun käyttäjiä ystävikseen. Verkkoyhteisöpalvelun avulla voi esimerkiksi etsiä vanhoja koulukavereitaan. Verkkoyhteisöpalveluita voidaan hyödyntää myös työelämään ja harrastuksiin liittyvässä viestinnässä.»
Verkkoyhteisöpalvelu tai yhteisöpalvelu -termissäkin on puutteensa. Se esimerkiksi vastaa englannin kielen ”social network service” –termiä. Sen sijaan ”social networking service” -termiä kuvaa suomenkielessä paremmin käsite "verkostoitumispalvelu".
Mihin verkkoyhteisöpalveluja käytetään?

Internetiä käytetään usein ihmissuhteiden muodostamiseen. Verkosta etsitään ihmisiä, joilla on samoja kiinnostuksen kohteita. Kiinnostuksen kohteet voivat olla sekä romanttisia että sosiaalisia. Sen sijaan verkkoyhteisöpalveluilla ylläpidetään usein jo olemassa olevia sosiaalisia kontakteja. Useimmat verkkoyhteisöpalvelut korostavat verkossa–kasvokkain -trendiä (online-to-offline trend), jossa ihmiset tutustuvat toisiinsa verkossa ja tapaavat myöhemmin kasvokkain. Poikkeuksena on esimerkiksi Facebook, jossa tämä menee yleensä toisin päin, eli kasvokkaisviestinnän suhteet siirtyvät verkkoon.
Verkkoyhteisöpalvelujen tutkimuksesta

Verkkoyhteisöpalvelujen tutkimus on usein keskittynyt jonkin tietyn palvelun, kuten Facebookin, tarkasteluun. Muutamissa tutkimuksissa on tarkasteltu ylipäätään verkkoyhteisöpalveluja, mutta niissäkin on yleensä korostettu joitain tiettyjä palveluja, kuten Boydin tutkimuksessa MySpacea ja Facebookia.
Esimerkkejä sosiaalisen median palveluista

Linkkien ja uutisten jakopalveluita:
Reddit –  linkkien, uutisten ja keskusteluiden jakopalvelu
Blogipalveluita:
WordPress – blogipalvelu ja avoimen lähdekoodin ohjelmisto
Blogger – blogipalvelu
Tumblr – suosittu blogipalvelu
Mikroblogipalveluita:
Twitter – mikrobloggauspalvelu
MastodonSocial – mikrobloggauspalvelu
Mastodontti – suomalainen mikrobloggauspalvelu
Wiki- ja muita yhteistyöpalveluita:
Wikipedia – avoin tietosanakirja
MediaWiki – avoimen lähdekoodin wikiohjelmisto
Google Sites – yhdessä muokattavan, pienryhmille suunnatun verkkosivuston julkaisualusta
Mediapalveluita:
Flickr – kuvien jakelupalvelu
Photobucket – kuvien jakelupalvelu
Pinterest – kuvien ja linkkien jakelu- ja kuratointipalvelu
SlideShare – Powerpoint -sivujen ja esitysten jakelupalvelu
Prezi – uudenlaisten esitysten luominen ja jakelu
YouTube – videoiden jakelupalvelu
Vimeo – videoiden jakelualusta, HD-videot
Bambuser – videoiden jakelualusta, suorat nettivideolähetykset
Instagram – kuvien jakelupalvelu
Snapchat – valokuva- ja videoviestipalvelu
Tiktok – lyhytvideosovellus
SoundCloud – musiikin sekä muiden äänitiedostojen levitys- ja suoratoistopalvelu
PixelfedSocial – kuvien jakelupalvelu
PixelfedFI – suomalainen kuvien jakelupalvelu
Yhteisöjä:
Facebook – yhteisöpalvelu
Foursquare – paikkatietoon perustuva sosiaalisen verkostoitumisen yhteisöpalvelu
Suomi24 – suuri suomalainen verkkoyhteisö
LinkedIn – ammattilaisille tarkoitettu verkostoitumispalvelu
Last.fm – musiikkiharrastajien palvelu
Ning – pienyhteisöpalvelu
HeiaHeia – kuntoiluun keskittynyt yhteisöpalvelu
Dribbble – graafisille suunnittelijoille suunnattu yhteisö
Jodel
Virtuaalimaailmoja:
Second Life
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Koskinen, Matti: Unelma suur-somesta Nyt.fi 7.7.2011
Vallor, Shannon: Social Networking and Ethics The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Lauri Lemettinen

Lauri Henrik Lemettinen (2. kesäkuuta 1926 Viipuri – 28. elokuuta 2014 Nastola) oli suomalainen metallialan asiantuntija, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Lemettisen vanhemmat olivat konemestari Pekka Lemettinen ja Hilma Lemettinen ja puoliso vuodesta 1950 Terttu Virtanen. Lemettinen valmistui teknikoksi Tampereen teknillisestä koulusta 1952. Hän oli K. Widingin Moottoripajan asentaja- ja koneistajaoppilas Helsingissä 1940–1941, metallisorvaaja Viipurissa 1941–1944, työkalusorvaaja Koskella 1944–1945, teräsasentaja ja tarkastaja Hämeenlinnassa 1945, Jämsän Konepaja ja Valimon työkalusorvaaja Lahdessa 1945–1946, I. Siljanderin Autokorjaamo ja Konepaja Oy:n sorvaaja ja asentaja 1947–1949, Autokorjaamo ja Konepaja Tahti Oy:n suunnittelu- ja tuotantotehtävissä 1945–1952 ja työnjohtaja 1951, Lahden Erikoisvalu Oy:n tekninen eli konepajan johtaja 1952, Teräs-Pyörä Oy:n toimitusjohtaja 1953–1955 sekä Maa- ja Meijerikone Oy:n tekninen johtaja Kärkölässä 1955.
Veljensä Reinon kanssa perustamansa Levy-Pyörä Oy:n, vuodesta 1973 Levypyörä Oy, toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja Kärkölässä ja vuodesta 1956 Nastolassa Lemettinen oli 1955–1978 ja sitten yrityksen päätoiminen hallituksen puheenjohtaja ja jäsen. Lemettisellä oli myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 1982 ja Vuosikymmenen yrittäjä -palkinnon Nastolassa 1976.
Laksatiivit

Laksatiivit ovat suolen toimintaa stimuloivia aineita. Niitä käytetään tilanteessa, jossa halutaan saada suoli tyhjennettyä tai toimimaan. Laihdutuksessa laksatiiveilla ei ole tehoa, koska elimistö tottuu niihin, ja vähitellen suolen toiminta palautuu normaaliksi laksatiiveista huolimatta. Jos tämän jälkeen lopetetaan laksatiivien käyttö, seurauksena on ummetus eli tila, jossa suoli ei toimi.
Liiallisella sokerialkoholien sekä joidenkin muiden keinotekoisten makeutusaineiden käytöllä saattaa olla laksatiivinen vaikutus.
Historia

Laksatiiveja ei alkujaan käytetty ummetuksen hoitoon, vaan, peräruiskeiden ohella, tautia aiheuttavan pahan ruumiinnesteen poistamiseen tai pahan hengen karkotuskeinona, kuten suonen iskemistä ja kuppaustakin.
Laksatiivien käyttö lääkeaineina on varsin vanhaa. Risiinikasvista (Ricinus communis) saatava risiiniöljy on ollut käytössä Egyptissä jo noin 6000 vuotta sitten ja Intiassakin jo 2000 eaa.
Raparperia (Rheum rhabarbarum) käytettiin ulostuslääkkenä jo antiikin aikana, jolloin Dioskorides mainitsee sen aaloen ohella.
Arabit löysivät aleksandriansennan (Senna alexandrina) laksatiiviset ominaisuudet noin tuhat vuotta sitten, ja heiltä sen oppivat eurooppalaiset.
Lääkeaineet

Synteettisistä laksatiiveista vanhin on fenoliftaleiini, joka tuli ulostusaineena käyttöön 1900-luvun alussa. Sittemmin sen on syrjäyttänyt 1950-luvulla markkinoille tullut ja ominaisuuksiltaan samankaltainen bisakodyyli, joka on yhä moderneissa lääkevalmisteissa käytetty kontaktilaksatiivi.
Rikkiäkin on käytetty laksatiivina. Suolistobakteerit pelkistävät rikin suolta ärsyttäväksi rikkivedyksi. Rikkivedyn imeytymisestä aiheutuvien sivuvaikutusten vuoksi ainetta ei enää suosita.
Kroonisen ummetuksen hoitoon on tutkimusnäyttöä polyetyleeniglykolin (makrogoli), tegaserodin, psylliumin ja laktuloosin tehosta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Laksatiivit Wikimedia Commonsissa
Glyseriiniperäpuikkoja käytetään ulostuslääkkeenä.
Labor Day

| Labor Day |
| --- | --- |
 Labor Dayn paraati New Yorkissa vuonna 1882.
Valtio:   Yhdysvallat
Tyyppi:  kansallinen juhlapäivä
Vietetään:  syyskuun ensimmäinen maanantai
Järjestämistiheys:  vuosittain
Ensimmäisen kerran:  5. syyskuuta 1882
Labor Day on Yhdysvalloissa virallinen vapaapäivä. Sitä vietetään vuosittain syyskuun ensimmäisenä maanantaina. Sitä ei pidä sekoittaa Suomessa vappuna tunnettuun työläisten juhlapäivään, jota vietetään 1. toukokuuta. Ensimmäistä kertaa Labor Dayta vietettiin 5. syyskuuta 1882 New Yorkissa. Yhdysvalloissa sitä pidetään kesän päätösjuhlana. Silloin järjestetään muun muassa paraateja ja eväsretkiä, ja ihmiset grillaavat pihoillaan. Poliittisten puheiden tai mielenosoitusten osuus on pienempi kuin vastaavana toukokuussa vietettävänä kansainvälisenä työläisten päivinä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Labor Day Wikimedia Commonsissa
Lauri Leppäluoto

Lauri Aukusti Leppäluoto (23. marraskuuta 1900 Haukipudas – 24. heinäkuuta 1973 Rovaniemi) oli suomalainen vaatealalla toiminut yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen vuonna 1966.
Haukiputaan Pateniemessä (nykyään osa Oulua) syntynyt Leppäluoto kävi kauppakoulun ja toimi kauppa-apulaisena eri liikkeissä. Konttoristina H. Liuskin liikeessä Kemissä hän toimi 1920–1921, kauppamatkustajana Lipponen & Rautiainen Oy:ssä 1921–1926 ja vuodesta 1926 perustamansa L. Leppäluoto Oy:n toimitusjohtajana. Rovaniemen vanhimmalla ja suurimmaksi kohonneella vaateliikkeellä oli parhammillaan 1950- ja 60-luvulla Rovaniemellä kolme myymälää. Liikkeen toiminta päättyi Rovaniemellä vuonna 1997.
Leppäluoto osallistui aktiivisesti Lapin liike-elämän järjestötoimintaan. Hän kuului muun muassa vähittäiskauppiaiden Rovaniemen piiriliiton hallitukseen, Yksityisyrittäjäin Lapin aluejärjestön hallitukseen ja oli sen puheenjohtajana 1949-1950 ja oli jäsenenä Kemin ja Rovaniemen kauppakamareissa sekä perustamansa Lapin kauppiasyhdistyksen ensimmäinen puheenjohtaja. Hän oli myös vuodesta 1954 Rovaniemen kauppalanvaltuuston ja sittemmin kaupunginvaltuuston jäsen. Leppäluoto osallistui sekä talvi- että jatkosotaan.
Lars Pettersson

Lars Pettersson tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Lars Pettersson, suomalainen taidehistorioitsija
Lars Pettersson, ruotsalainen meloja
Lars Pettersson, Sandvik AB:n toimitusjohtaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Lars Pettersson”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lars Reinhold Forssell

Lars Reinhold Forssell (3. maaliskuuta 1799 Padasjoki – 18. toukokuuta 1857 Helsinki) oli suomalainen senaattori ja hovioikeudenneuvos.
Forssellin vanhemmat olivat Hämeen rykmentin jääkäripataljoonan vääpeli, kornetti Karl Jakob Forssell (k. 1826) ja Ulrika Lovisa Stenroth. Hän pääsi ylioppilaaksi 1814 ja valmistui Turun akatemiasta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1819 sekä suoritti tuomarintutkinnon 1820. Forssell sai varatuomarin arvon 1823.
Forssell oli Turun hovioikeudessa kanslistina 1828–1831, kirjaajana 1831–1832, ylimääräisenä viskaalina 1832–1833 ja notaarina 1833. Hän oli Turun oikeuspormestarina 1833–1841 ja toimi samalla Turun hovioikeuden apujäsenenä 1837–1841. Forssell sai hovioikeudenasessorin arvonimen 1840 ja hän oli Turun hovioikeuden asessorina 1841–1851 ja hovioikeudeneuvoksena 1851–1855. Viimeksi Forssell oli Suomen senaatin oikeusosastolla senaattorina 1855–1857.
Forssell ei ollut naimisissa. Hänen veljensä Karl Henrik Forssell (1790–1845) toimi Vaasan hovioikeuden hovioikeudenneuvoksena 1833–1845.
Lagosin siirtomaa

Lagosin siirtomaa (engl. Lagos Colony) oli brittiläisen imperiumin siirtomaa, jonka keskuksena toimi nykyisen eteläisen Nigerian Lagosin satama. Lagos julistettiin siirtomaaksi 5. maaliskuuta 1862. Vuoteen 1872 mennessä Lagos oli kosmopoliittinen kaupankäynnin keskus yli 60 000 asukkaallaan.
Lagosin siirtomaa, josta tuli myös Britannian protektoraatti, yhdistettiin eteläiseen Nigeriaan helmikuussa 1906, ja Lagosista tuli Nigerian siirtomaan ja protektoraatin pääkaupunki tammikuussa 1914. Lagosista on noin 21 miljoonalla asukkaallaan tullut tämän jälkeen Länsi-Afrikan suurin kaupunki.