stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Etelä-Intian Thali

| Etelä-Intian Thali |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Lasse Naukkarinen
Käsikirjoittaja:  Lasse Naukkarinen
Tuottaja:  Lasse Naukkarinen
Säveltäjä:  Carl-Johan Häggman
Kuvaaja:  Lasse Naukkarinen
Leikkaaja:  Nina Normann
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Ilokuva, Naukkarinen & Co. 2007
Ensi-ilta:  2008
Kesto:  27 min
Alkuperäiskieli:  suomi, hindi
Budjetti:  59 000 €
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Etelä-Intian Thali on dokumenttielokuva, joka kertoo Etelä-Intiassa sijaitsevasta Keralan osavaltion arjen värikkäästä elämänmenosta. Dokumentin erikoisuutena on rinnastaa perinteisen eteläintialaisen monta ruokalajia sisältävän thali-annoksen eri makuelämykset Keralan osavaltiossa koettuihin elämyksiin, ikään kuin Keralan elämän "makuihin". Thali-ruokalajissa tarjoillaan 6–7 hyvin erimakuista kuppia, kuten myös dokumentissa on tunnelmiltaan eli "mauiltaan" selvästi hyvin erilaisia kohtauksia. Dokumentin kuvailemaan Keralan eksotiikkaan kuuluvat mm. uskonnolliset rituaalit, joiden vastakohtina ja erilaisina "elämänmakuina" ovat vaikkapa häiden hartaus tai poliittinen kiihko.
Ohjaaja on pitkän linjan dokumentaristi Lasse Naukkarinen. Elokuva tuli ensi-iltaan vuonna 2008.
Annelies Verbeke

Annelies Verbeke Helsingin kirjamessuilla 2011.
Annelies Verbeke (Dendermonde, 6. helmikuuta 1976) on belgialainen kirjailija, joka kirjoittaa flaamiksi. Häneltä on suomennettu romaanit Nuku! (2003) ja Kalanpelastaja (2009).
Ura

Verbeke on opiskellut germaanisia kieliä Gentin yliopistossa ja käsikirjoittamista Brysselin Erasmuskorkeakoulussa. Verbeken näytelmä Dogdreaming palkittiin yhtenä kahdestatoista näytelmästä European Pitch Pointissa 2003. Verbeke on julkaissut romaanit Nuku! (2003), Reus (”jättiläinen”, 2006), Kalanpelastaja (2009) ja Dertig dagen (”kolmekymmentä päivää”, 2015).
Teokset

Nuku!.  ((Slaap!, 2003.) Suomentanut Titia Schuurman)  Helsinki:  Avain, 2006.  ISBN 952-5524-21-3.
Reus.  Breda:  De Geus, 2006.
Kalanpelastaja.  ((Vissen redden, 2009.) Suomentanut Mari Janatuinen)  Helsinki:  Avain, 2011.  ISBN 978-951-692-893-0.
Dertig dagen.  Breda:  De Geus, 2015.
Teokset > Käsikirjoitukset

Dogdreaming (näytelmä, 2001)
Romance (lyhytelokuva, 2004)
Swooni (elokuva, 2011)
Artism, Crash ja Space

| Artism, Crash, Space |
| --- | --- |
 Space
Nimi:  Artism, Crash, Space
Tekijä:  Henry Pulla, Kimmo Hela-aro
Valmistumisvuosi:  1988
Taiteenlaji:  graffititeos
Sijainti:  Kontulan metroasema
Paikkakunta:  Helsinki
Koordinaatit:  60°14′10″N, 025°05′01″E
Artism, Crash ja Space ovat Henry Pullan ja Kimmo Hela-aron tekemiä graffititeoksia Kontulan metroaseman laituritasolla Helsingissä. Metroradan taustaseinään kiinnitetyt teokset on maalattu erillisille paneeleille. Teokset on tehty vuonna 1988.
Erkinheimo

Erkinheimo voi tarkoittaa:
Heidi Erkinheimo (s. 1994), yleisurheilija
Jaakko Erkinheimo (s. 1981), kymmenottelija ja yleisurheiluvalmentaja
Sanna Erkinheimo (s. 1981), pikajuoksija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Erkinheimo”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Atrain

Burmalainen atrain 1700-luvulta
Atrainta kädessään pitävä Poseidon. Kööpenhaminan satamassa sijaitseva veistos.
Atrain on keihään kaltainen kalastusväline, jota käytetään tuulastuksessa. Atraimen kärjessä voi olla jopa yli kymmenen rinnakkaista piikkiä. Piikeissä on usein väkäset, jotka estävät saaliin irtoamisen. Taisteluvälineenä käytettävä kolmikärki on eräänlainen atrain, mutta siinä ei yleensä ole väkäsiä ja piikkien reunat ovat leikkaavia.
Merenjumalan tunnus

Atrain on kuvattu kansanperinteessä ja luonnonuskonnoissa lähinnä merenjumalan tunnusmerkiksi ja vertauskuvaksi. Suomessa se on kuvattu Ahdin ja Kreikassa Poseidonin kalastusvälineeksi. Tavaramerkkiin liittyvässä logossa atrain on 1948 vuodesta alkaen valmistetussa Ahti-sillipurkin kannessa pelkistetyn vedenjumala Ahdin yhteydessä. Myös piru ja paholainen kuvataan usein kolmikärkisen atraimen (tai pikemminkin hiilihangon) kanssa.
Valtiolliset symbolit

Valtiollisena vertauskuvana atrain on Ukrainan vaakunassa. Ensimmäisen kerran Ukrainassa vaakunan yhteydessä on atrainta tiettävästi käytetty Svjatoslav I:n (-972)  aikana. Atrainta käytti 1918 Ukrainan kansantasavalta.
Muuta

Atraimen englanninkielinen nimi, Trident, on yhdysvaltalaisen sukellusveneistä laukaistavan mannertenvälisen ohjuksen nimi. Se on myös Trident-selainmoottori Internet Explorerissa sekä kolmisuihkumoottorinen matkustajalentokone Hawker Siddeley Trident.
Lucaniasta, Poseidoniasta n. 530-500 eaa. löydetyssä kolikossa Poseidon pitelee atrainta.
Vuonna 1991 Neuvostoliitosta itsenäistyneen Ukrainan tasavallan pieni vaakuna
Finlandia (makeinen)

Rasiallinen Finlandia-marmeladikuulia.
Finlandia on Fazerin valmistama marmeladi ja sen ensimmäinen vientituote.
Valmistus

Marmeladia valmistettiin vielä 1950-luvulla metallimuotteihin, jotka laitettiin pieneksi aikaa jääkaappiin, minkä jälkeen makeiset irrotettiin yksitellen muoteista haarukalla. Vuodesta 2000 lähtien marmeladipallot on irrotettu koneellisesti painamalla vastakkain kaksi levyä, joihin on valettu puolipallot.
Alkuaan marmeladit olivat hedelmänmuotoisia, mutta nykyään makeiset ovat Vihreiden kuulien tapaan pyöreitä, kahdesta osasta yhdistettyjä palloja.
Historia

Vuonna 1902 Fazer lähetti hedelmämarmeladeja kuningas Edvard VII:n kruunajaisiin. Puista rasiaa koristi Yhdistyneen kuningaskunnan kuninkaan kruunu. Vuonna 1947 kruunajaismarmeladeja lähetettiin häälahjaksi prinsessa Elisabetille ja Philip-herttualle. Vuonna 1948 Kruunajaismarmeladin nimi muutettiin Finlandiaksi, mutta makeisen historiasta muistuttaa rasian kruunajaiskruunukuva..
Fazer on jatkanut marmeladien lähettämistä brittihoville myös tämän jälkeen esimerkiksi vuonna 2011, jolloin prinssi William sai marmeladirasian häälahjaksi. Fazer ilmoitti lähettävänsä myös uudelle kuninkaalle Charlesille perinteisen makeistervehdyksen.
Vuodesta 2008 Finlandia-rasiassa ovat olleet mukana perinteiset, kuluttajien toivomat maut: aprikoosi, mustaherukka, sitruuna, mansikka ja päärynä.
Erkka Gröhn

Erkka Gröhn (s. 19. kesäkuuta 2001 Kitee) on suomalainen pesäpalloilija. Gröhn edustaa Superpesiksessä pelaavaa Joensuun Mailaa. Hän on pelannut yhden Superpesisottelun myös kasvattajaseurassaan Kiteen Pallossa. Hän pelaa ulkokentällä polttolinjassa. Gröhn on pelannut urallaan viisi Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on lyönyt yhden tavallisen juoksun, tuonut kolme juoksua ja kerännyt seitsemän kärkilyöntiä. Gröhn on pelannut neljä Superpesiksen ylempää pudotuspeliottelua. Näissä hän on kerännyt kuusi kärkilyöntiä.
Asla Kangasniemi

Asla Tapani Kullervo Kangasniemi (7. kesäkuuta 1946 Inari – 26. kesäkuuta 1992 Pudasjärvi) oli suomalainen jännityskirjailija.
Kangasniemi kävi 7 luokkaa oppikoulua. Hän työskenteli elämänsä aikana useissa eri ammatteissa kuten TVL:n mittamiehenä, laturina, porarina, Jäämerellä ammattikalastajana, Helsingissä toimistovirkailijana ja vahtimestarina sekä Rovaniemellä oikolukijana ja toimitusharjoittelijana.
Kangasniemi julkaisi 1970-luvulla kaksi Lappiin sijoittunutta vakoiluromaania.
Teoksia

Jäiset jäähyväiset.   WSOY 1972
Pakkasvarjojen yö.   WSOY 1974
Finlandia-kvartetti

Finlandia-kvartetti (engl. Finlandia Quartet) on suomalainen vuonna 1969 perustettu jousikvartetti, jonka alkuperäiset muusikot olivat Olavi Pälli (1. viulu), Jussi Pesonen (2. viulu), Esa Kamu (alttoviulu) ja Heikki Rautasalo (sello). Vuonna 1977 ykkösviulistiksi vaihtui Okko Kamu. Myöhemmin kokoonpanoksi vakiintui Seppo Tukiainen (1. viulu), Jussi Pesonen (2. viulu), Mauri Pietikäinen (alttoviulu) ja Heikki Rautasalo (sello). Finlandia-kvartetti toimi 1990-luvun puoleenväliin saakka.
Historiaa

Finlandia-kvartetti syntyi EMI-levymerkin Reino Bäckmanin aloitteesta hänen kuultuaan erästä iskelmälevytystä varten koottua jousikvartettia. Hän pyysi ryhmää levyttämään Sibeliuksen Voces intimae -⁠kvarteton. Sen jälkeen kvartetti alkoi myös esiintyä, ja konserteille ilmeni kysyntää ulkomailla vielä enemmän kuin Suomessa.
Vuonna 1978 Finlandia-kvartetista tuli ensimmäinen länsimainen musiikkiryhmä, joka pääsi esiintymään Pekingiin ja Shanghaihin Kiinan kulttuurivallankumouksen jälkeen.
Levytyksiä

1970: Jean Sibelius, Finlandia Quartet: String Quartet Voces Intimae D-Minor ‎(LP, His Master’s Voice	5 E063-34235)
1971: Finlandia Quartet / Ralf Gothóni / Joonas Kokkonen / Aulis Sallinen – Piano Quintet 1953 / String Quartet No 3 ‎(LP, EMI E063-34330)
1971: Finlandia Quartet – Joonas Kokkonen: String Quartet No 1 & Einojuhani Rautavaara: String Quartet No 1 (LP, His Master’s Voice 5 E 063- 34444), Yleisradion Vuoden levy -palkinto
1972: Johannes Brahms, Shuku Iwasaki, The Finlandia Quartet: Piano Quintet ‎(LP, EMI 5E063-34723)
1974: Nielsen, Beethoven, Finlandia Quartet – The Finlandia Quartet ‎(LP, His Master’s Voice 5E 063-34642)
1975: Valse Lente ‎(LP, His Master’s Voice 5E 063-36007)
Artix (Pyrénées-Atlantiques)

Artixin kylän pääkatu
Artix on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 3 122 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa.Artixin pinta-ala on yhdeksän neliökilometriä.
Etelä-Jeolla

Etelä-Jeolla (kor. 전라남도, Jeollanam-do, hanja 全羅南道) on yksi Etelä-Korean maakunnista. Se sijaitsee maan lounaisosassa Koreansalmen ja Keltaisenmeren rannalla ja ympäröi Gwangjun metropolikaupunkia. Maakunta rajautuu pohjoisessa Pohjois-Jeollan ja idässä Etelä-Gyeongsangin maakuntiin. Etelä-Jeollan asukasluku on 1 777 409 (vuonna 2010) ja pinta-ala 11 911,30 neliökilometriä. Maakunnan pääkaupunki oli aiemmin Gwangju, mutta hallinto siirrettiin Muanin piirikuntaan vuonna 2005.
Etelä-Jeolla muodosti aiemmin Pohjois-Jeollan kanssa historiallisen Jeollan maakunnan. Se on yksi Etelä-Korean maaseutuvaltaisimmista alueista, ja neljännes maakunnan väestöstä saa edelleen elantonsa maanviljelystä. Maakunnan rannikko on rikkonainen ja sen edustalla on lukuisia saaria; sille leimallisia piirteitä ovatkin riisipellot, dramaattiset rannikkonäkymät ja merellinen keittiö. Maakunta oli myös yksi maan demokratialiikkeen keskuksista ja presidentti Kim Dae-jungin kotipaikka. Etelä-Jeollan toinen kuuluisuus on japanilaiset 1500-luvulla voittanut amiraali Yi Sun-sin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Etelä-Jeolla Wikimedia Commonsissa
Maakunnan internetsivut (koreaksi, englanniksi, japaniksi, kiinaksi)
Korean tasavallan hallinnollinen jako
| --- | --- |
Pääkaupunki:  Soul
Suurkaupungit:   Busan  Daegu  Daejeon  Gwangju  Incheon  Ulsan 
Provinssit:   Etelä-Chungcheong  Etelä-Gyeongsang  Etelä-Jeolla  Gangwon  Gyeonggi  Jeju  Pohjois-Chungcheong  Pohjois-Gyeongsang  Pohjois-Jeolla
Architect of the Capitol

| Architect of the Capitol (AOC)  |
| --- | --- |

Perustettu:  1793
Toimivalta:  United States Capitol -kompleksi
Päätoimi­paikka:  Yhdysvaltain kongressitalo, Washington, D.C.
Pääjohtaja:  Christine Merdon (vt, johdossa 2018-)
Aiheesta muualla
AOC Online
Architect of the Capitol (AOC) on Yhdysvaltojen liittovaltion virasto, joka operoi, kehittää ja ylläpitää United States Capitol -kompleksia, johon kuuluvat esimerkiksi kongressitalo (United States Capitol) ja korkeimman oikeuden rakennus. Architect of the Capitol (Capitolin arkkitehti) on myös viraston johtajan nimike.
Historia

Viraston historian katsotaan alkavan vuodesta 1793, jolloin kongressitaloa alettiin rakentaa Washingtoniin ja sen suunnittelijasta William Thorntonista tuli siten ensimmäinen Capitolin arkkitehti. Nimeä Architect of the Capitol käytettiin ensimmäisen kerran sekä virastosta että henkilöstä vuonna 1867 Edward Clarkin toimiessa virassa. Hänen kuoltuaan käytettiin nimitystä ”Superintendent of the Capitol Buildings and Grounds”, kunnes vuonna 1921 päätettiin, että Architect of the Capitol olisi virallinen nimi ja sitä on käytetty siitä lähtien.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Architect of the Capitol Wikimedia Commonsissa
AOC:in verkkosivusto (englanniksi)
Asunmaa

Asunmaa on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Juha Asunmaa (s. 1978), pesäpallon pelituomari
Martti Asunmaa (s. 1934), historianopettaja, Kaltion päätoimittaja
Martti Asunmaa (1942–2019), Helsingin kaupungin henkilöstöjohtaja, Viron-suhteiden hoitaja
Matti Asunmaa (1921–1998), SMP:n ja myöhemmin SKYP:n kansanedustaja
Teemu Asunmaa (s. 1987), ralliautoilija
Tytti Isohookana-Asunmaa (s. 1947), Keskustan kansanedustaja.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Edvard Lehto

Abraham Edvard Lehto (6. helmikuuta 1870 Messukylä – 6. maaliskuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen filosofian maisteri ja kauppakoulun opettaja ja johtaja.
Lehdon vanhemmat olivat työnjohtaja Abraham Lehto, entinen Wiklund ja Fredrika Reilin. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta 1892 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi Helsingin yliopistosta 1901.
Lehto oli Keski-Suomi-lehden toimittajana 1892–1894, kansakoulunopettajana Helsingissä 1896–1908, Helsingin kauppaopiston opettajana 1898–1902, Helsingin suomalaisen normaalilyseon tuntiopettajana 1902–1908 sekä Helsingin kauppiaiden kauppakoulussa opettajana 1908–1930 ja johtajana 1910–1911 ja 1912–1930. Hän oli Suomen liikemiesten yhdistyksen järjestämien liikeapulaisten iltakurssien opettajana vuodesta 1909 ja kurssien johtajana 1910–1925. Lehto oli valantehnyt tilintarkastaja vuodesta 1912. Hän oli Helsingin suomenkielisten kansakoulujen taloudenhoitajana 1921–1924 ja johtokunnan sihteerinä vuodestsa 1921.
Lehto oli Suomalaisen kirjallisuuden seuran kirjapainon ja Oy Uuden Suomen johtokuntien jäsenenä ja Helsingin kauppiaitten yhdistyksen sihteerinä ja rahastonhoitajana 1910–1923 sekä yhdistyksen kunniajäsenenä vuodesta 1933.
Edvard Lehto oli naimisissa vuodesta 1896 Iida Aleksandra Tannerin kanssa.
Julkaisuja

Nimellä A. E. Lehto:
Konekirjoitusharjoituksia tärkeimpine sääntöineen : kauppaoppilaitosten sekä itsekseen opiskelevien tarpeeksi. Kirja, Helsinki 1913, 2. painos 1921, 3. painos 1929
Helsingin kauppiaitten yhdistyksen 20-vuotisvaiheet : 1896-1916. Helsinki 1916
Helsingin suomalaisen seuran 10-vuotisvaiheet : 1906-1916. Helsinki 1916
Helsingin kauppiaitten yhdistys : kertomus 5-vuotiskaudelta 1916-20. Helsingin kauppiaitten yhdistys, Helsinki 1921
Kansakoulunopettajain leski- ja orpokassa : 1880-1930. Kansakoulunopettajain leski- ja orpokassa, Helsinki 1930
Suomennoksia

Tor Hedberg : Kertomuksia ja jutelmia ; suom. Abraham Edvard Lehto. H. T. Bärlund, Tampere 1894
Aryan Brotherhood

Aryan Brotherhood (”arjalainen veljeskunta”), lyh. AB, on valkoihoisten muodostama valkoista ylivaltaa kannattava jengi tai ryhmittymä, joka syntyi vuonna 1964 Kaliforniassa San Quentinin vankilassa. Se perustettiin ensin valkoihoisten vankien suojelemiseksi lukumäärältään suuremmilta tummaihoisten ja meksikolaisten jengeiltä. AB:n sanotaan muotoutuneen 1950-luvulla toimineesta Blue Bird Gang -jengistä. AB:n alaosastoja esiintyy kodittomien turvana useissa suurissa Yhdysvaltojen kaupungeissa.
Jäsenyys myönnettiin alkujaan vain irlantilaisen syntyperän omaaville, myöhemmin vaatimuksesta on luovuttu. Ryhmään kuuluu myös joitakin ei-valkoihoisia jäseniä, jotka toimivat yhteistyössä muiden jengien kuten Mexican Mafian kanssa tai välittäjänä veljeskunnan ja ei-valkoihoisten vankien välillä. AB:n käyttää paljon natsi-Saksan symboleja kuten hakaristiä ja SS -salamoita. Muita symboleita ovat numerosarja 666, kirjaimet AB sekä apila.
Mafiapäällikkö John Gotti maksoi Aryan Brotherhoodille suojelusta USP Marionin vankilassa Illinoisissa.
Aiheesta muualla

FBI file File Number: 183-7396
Aryan Brotherhood Information Resource (Arkistoitu – Internet Archive)
Arya Stark

| Arya Stark |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Lojaalius:   Starkin suku 
Syntynyt:  289 AL
Perhe:   Eddard Stark (isä)  Catelyn Stark (äiti)  Robb Stark (veli)  Sansa Stark (sisko)  Bran Stark (veli)  Rickon Stark (veli)  Theon Greyjoy (kasvattiveli)  Rickard Stark (isoisä)  Lyarra Stark (isoäiti)  Hoster Tully (isoisä)  Minisa Whent (isoäiti)  Benjen Stark (setä)  Lyanna Stark (täti)  Lysa Arryn (täti)  Edmure Tully (setä)  Robert Arryn (serkku) 
Esiintymiset
Kirjat:   Valtaistuinpeli  Kuninkaiden koitos  Miekkamyrsky  Korppien kestit (ei kertojahahmona)  Lohikäärmetanssi  The Winds of Winter 
Kaudet:   1  2  3  4  5  6  7  8 
Näyttelijä:  Maisie Williams
Arya Stark on kuvitteellinen hahmo George R. R. Martin kirjoittamassa fantasiakirjasarjassa Tulen ja jään laulu, ja siihen perustuvassa HBO:n televisiosarjassa Game of Thrones, jossa Aryaa näyttelee Maisie Williams. Hän on yksi kertojahahmoista kirjoissa Valtaistuinpeli, Kuninkaiden koitos, Miekkamyrsky, Korppien kestit, Lohikäärmetanssi ja The Winds of Winter.
Arya Stark esitellään Valtaistuinpelissä Eddard ja Catelyn Starkin kolmantena lapsena. Hänen sisaruksiinsa kuuluvat Robb, Sansa Stark, Bran, Rickon ja velipuoli Jon Nietos. Arya on poikatyttö, joka ei ole kiinnostunut tavallisista aatelisneidon kiinnostuksenkohteista; hän on enemmän kiinnostunut miekkailusta. Hänellä on hurjasusi nimeltään Nymeria.
Aryan rooliin Game of Thrones -sarjaa varten koekuvattiin yli sata lapsinäyttelijää.
Aiheesta muualla

Arya Stark A Wiki of Ice and Firessa (englanniksi)
Arya Stark Game of Thrones Wikissä (englanniksi)
Arkadiusz Rygielski

| Arkadiusz Rygielski> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. elokuuta 1978 (ikä 46) Bydgoszcz, Puola
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Taiteilijanimi:  Arek Rygielski, Rygiel
Laulukielet:  kitara
Aktiivisena:  1995-
Soittimet:  sähkökitara 
Yhtyeet:  Chainsaw (2000-2010)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Arkadiusz Rygielski (s. 19. elokuuta 1978 Bydgoszcz, Puola) on puolalainen muusikko, joka toimi heavy metal -yhtye Chainsawin kitaristina.
Diskografia

Chainsaw
Chainsaw (2000,  omakustanne)
Electric Wizards (2002/2004,  Metal Mind Productions)
The Journey into the Heart of Darkness (2005,  Empire Records)
A Sin Act (2006,  Empire Records)
Aiheesta muualla

Arkadiusz Rygielski Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Arkady Martine

| Arkady Martine> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. huhtikuuta 1985 (ikä 39) New York
Kirjailija
Esikoisteos:  A Memory Called Empire
Palkinnot
 Hugo-palkinto 
Aiheesta muualla
www.arkadymartine.net
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Arkady Martine (s. 19. huhtikuuta 1985 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija.
Martine on voittanut parhaan romaanin Hugo-palkinnon teoksella A Memory Called Empire ja teoksella A Desolation Called Peace. Ennen debyyttiromaania A Memory Called Empire hän on kirjoittanut lyhyttä fiktiota.
Teokset > Teixcalaan-sarja

A Memory Called Empire (2019),  ISBN 9781250186430
A Desolation Called Peace (2021),  ISBN 9781250186461
Aiheesta muualla

Arkady Martine Internet Speculative Fiction Database -sivustolla (englanniksi)
Edvard Leino

Kasimir Edvard Leino, sukunimi aik. Rekola (6. syyskuuta 1873 Ypäjä – 17. helmikuuta 1945 Salo) oli suomalainen tehtailija ja toinen muun muassa maatalouskoneita Salossa valmistaneen E. & J. Leinon konetehtaan perustajista.
Elämä

Leinon vanhemmat olivat rakennusmestari Juho Vihtori Rekola ja Vilhelmiina Harvia. Hän kävi teollisuuskoulun ja teki opinto- ja liikemetkoja Saksaan, Ruotsiin, Viroon ja Venäjälle.
Leino perusti vuonna 1898 isänsä ja veljensä J. V. (Juho) Leinon kanssa Kuusjoelle puusepänliikkeen toiminimellä E. ja J. Leino. Yritys muutti 1902 Saloon ja toiminta laajeni niin että se käsitti konepajan, puusepäntehtaan, sahan, valimon, liesi- ja levyteostehtaan, rautakaupan ynnä muuta. Vuonna 1905 Leinon veljekset saivat patentin keksimälleen "Tuulikki"-nimiselle viljanpuhdistuksessa käytetylle viskuukoneelle joka saavutti suuren menekin Suomessa. Yrityksen toimintaan tulivat mukaan myös nuoremmat veljet Rikhard Leino ja Jalo Leino. Vuonna 1913 yrityksen palveluksessa oli 73 työntekijää ja yritykseen kuului myös rautakauppa, saha ja voimalaitos. Ensimmäisen maailmansodan alettua E. & J. Leino sai Venäjän armeijalta suuren 2 000 ambulanssi-, ammus- ja kuormastokärryn tilauksen ja tilauksen ansiosta työntekijämäärä kasvoi vuoteen 1916 mennessä 240:een. Venäjän vallankumouksen jälkeen suuri osa suomalaisista tavaratoimittajista menetti saatavansa mutta E. & J. Leinon edustajana toiminut Jalo Leino onnistui solmimaan sopimuksen jolla yhtiö sai maksun erilaisina tavaroina jotka sitten myytiin eteenpäin. Syksyllä 1917 yhtiölle oli valmistunut myös uusi valimo Salon rautatieasemaa vastapäätä olleelle tontille nykyisen Valimonkadun varrelle ja valimotoiminnasta tuli vähitellen yhtiön pääliiketoiminta-ala. Aluksi valmistettiin maatalouskoneissa tarvittavia valuosia, valurautaisia paistinpannuja ja muuripatoja, 1930-luvulla alkoi myös pumppujen ja puuliesien valuosien valmistus.
1930-luvulla valmistusohjelmaan kuuluivat muun muassa viljanpuhdistus- ja lajittelukoneet, kylvökoneet, puimakoneet, tuulimoottorit, pumput, erilaiset valutavarat, lämmitysuunit, liedet, puutarhakeinut ja potkukelkat. Valimoa laajennettiin vuonna 1948 ja se toimi vanhoissa tiloissa vuoteen 1968 saakka.
Vuonna 1968 E. & J. Leino Oy:lle valmistui uusi valimo Saloon Leinonkadun varrelle ja vuonna 1976 valimotoiminta erotettiin Leinovalu nimiseksi yritykseksi. Leinovalu toimii vuodesta 2016 alkaen nimellä LeinoCast ja on osa Leino Group-konsernia.
Edvard Leino oli Salon kauppalanvaltuuston ja Salon kauppalan säästöpankin hallituksen jäsenenä. Hän oli naimisissa vuodesta 1901 Naima Lindholmin kanssa.
Aiheesta muualla

Viskuri pyöritti yrityksen vauhtiin, Turun Sanomat 8.10.2005 (Arkistoitu – Internet Archive)
Tehdas, joka valmistaa melkeinpä mitä vain, Seura, 14.07.1937, nro 28, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Juhliva teollisuuslaitos. E. & J. Leino Oy:n tehtaat Salossa toimineet 40 vuotta, Helsingin Sanomat, 06.09.1938, nro 239, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Etelä-Kordofan

| Etelä-Kordofan جنوب كردفان (arabiaksi) Ǧanūb Kurdufān |
| --- | --- |
 Hylätty kylä Nubavuorilla Etelä-Kordofanissa.
 Vaakuna
 Etelä-Kordofanin sijainti Sudanissa.
 Koordinaatit: 11°8′N, 29°53′E 
Valtio:  Sudan
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Kaduqli
 – kuvernööri:  Hamed al-Bashir Ibrahim
Pinta-ala  ():  79 470 km²
Väkiluku (2018)  ():  1 300 700
 – väestötiheys:  16,37 as./km²
Etelä-Kordofan (arab. جنوب كردفان‎, Ǧanūb Kurdufān) on yksi Sudanin 18 osavaltiosta. Sen hallintokeskus on Kaduqli. Osavaltion pinta-ala on 79 470 neliökilometriä, ja väkiluvun arvioitiin vuonna 2018 olevan noin 1 300 700 henkeä. Etelä-Kordofan on perustettu vuonna 1994 ja rajoittuu etelässä Etelä-Sudanin Unityn ja Ylä-Niilin osavaltioihin. Osa osavaltiosta on kapinallisryhmien hallinnassa.
Etelä-Kordofanin eteläosan alangot ovat pääosin savisia ja hiekkaisia ruohostomaita; yhdessä hiekkadyynien kanssa ne kattavat noin kaksi kolmasosaa osavaltion pinta-alasta loppuosan kuuluessa pääosin Nubavuoriin. Kuivuuden, toistuvien tulvien ja aavikoitumisen kaltaiset luonnonkatastrofit ovat alueella tavallisia. Myös ruoasta on pulaa, ja kaivojen kuivuminen ja laidunmaiden köyhtyminen ovat lisänneet paimentolaisten ja maanviljelijöiden välisiä jännitteitä koko Sahelin alueella. Talous perustuu pääosin maanviljelyyn ja karjanhoitoon, kun taas kaupankäynti on suhteellisen harvinainen elinkeino. Alueelta löytyy myös öljyä ja kultaa.
Vuonna 2011 tapahtuneen Etelä-Sudanin irtautumisen Sudanista aiheuttamat konfliktit ovat synnyttäneet laajamittaista pakolaisuutta myös Etelä-Kordofanissa, mikä on pahentanut väestön ankaraa köyhyyttä entisestään.