stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo 3DO-peleistä

| World Cup Super Stadium | 1995 | TV Tokyo | TV Tokyo | JP |
| The Yakyuuken Special | 1994 | Soshietta | Soshietta | JP |
| Yamada Kamachi Bijutsukan: Kamachi's Museum | 1995 | System Sacom | TV Asahi | JP |
| Yamamura Misa Suspense: Kyoto Kurama Sansou Satsujin Jiken | 1994 | TOSE | T&E Soft | JP |
| Yu Yu Hakusho | 1994 | Hudson Soft | Tomy | JP |
| Zhadnost: The People's Party | 1995 | The 3DO Company | The 3DO Company | NA |
Lost Girls

| Lost Girls |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Liz Garbus
Käsikirjoittaja:  Michael Werwie
Perustuu:  Robert Kolkerin teokseen Lost Girls: An Unsolved American Mystery
Kuvaaja:  Igor Martinović
Pääosat:   Amy Ryan  Thomasin McKenzie  Lola Kirke  Oona Laurence  Dean Winters  Miriam Shor  Reed Birney  Kevin Corrigan  Gabriel Byrne 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Archer Gray  Langley Park Productions 
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:   2020-01-2828. tammikuuta 2020 (Sundance)  2020-03-1313. maaliskuuta 2020 (Netflix)  
Kesto:  95 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lost Girls on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Liz Garbus ja käsikirjoittanut Michael Werwie. Elokuva kertoo newyorkilaisesta perheenäidistä (Amy Ryan), joka yrittää selvittää tyttärensä katoamista. Etsinnät paljastavat sarjamurhaajan ruumiskätkön. Elokuva perustuu Robert Kolkerin teokseen Lost Girls: An Unsolved American Mystery, joka käsittelee todellista Shannan Gilbert -nimisen prostituoidun katoamista Long Islandilla vuonna 2010 ja tämän etsinnän aikana esille noussutta murhien sarjaa, joka tunnetaan nimellä Gilgo Beachin murhat.
Lost Girls sai ensi-iltansa 28. tammikuuta 2020 Sundancen elokuvajuhlilla. Se julkaistiin suoratoistopalvelu Netflixissä 13. maaliskuuta 2020. Elokuvan vastaanotto oli pääosin positiivinen. Elokuvalla on arvosteluja yhteen keräävällä Metacritic-sivustolla keskimääräinen arvosana 67/100.
Let Us Prey

| Let Us Prey Electric Wizard |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : syys–lokakuu 2001, Chuckalumba Studios, Dorset
 Julkaistu: 25. maaliskuuta 2002
 Tuottaja(t): John Stephens, Jus Oborn
 Tyylilaji: doom metal, stoner rock, dark ambient
 Kesto: 43.51
 Levy-yhtiö: Rise Above
Electric Wizardin muut julkaisut
| Dopethrone 2000 | Let Us Prey 2002 | We Live 2004 |
Let Us Prey on englantilaisen doom metal -yhtye Electric Wizardin neljäs studioalbumi vuodelta 2002. Tyylillisesti levy noudattaa Dopethronen viitoittamaa tietä, mutta on entistäkin raskaampi ja synkempi sekä sludge-vaikutteita on entistäkin enemmän. Albumilla on myös joitakin yhtyeelle epätyypillisiä kokeiluita, esimerkiksi "We, the Undead" kulkee epätavallisen nopealla tempolla ja Justinin laulu on hänelle epätyypillistä rääyntää sekä tyylilajiltaan enemmänkin dark ambientia edustavassa "Night of the Shapessa" kuullaan pianoa ja viulua. Ambient-vaikutteita on havaittavissa muuallakin, sillä albumin kaikki raidat perustuvat pitkälti hypnoottiseen toistoon. Levy ei ole noussut suuren yleisön suosioon, mutta silti monet pitävät sitä yhtenä yhtyeen parhaista julkaisuista. Albumin yhdellekään kappaleelle ei ole julkaistu lyriikoita, ja se on viimeinen alkuperäisen Electric Wizard -kokoonpanon nauhoittama julkaisu.
Kappaleet

...A Chosen Few – 6.35
We, the Undead – 4.29
Master of Alchemy – 9.23 (Instrumentaali)
I. House of Whipcord
II. The Black Drug
The Outsider – 9.18
Night of the Shape – 4.02 (Instrumentaali)
Priestess of Mars – 10.02
Kokoonpano

Justin Oborn – kitara, laulu
Tim Bagshaw – basso
Mark Greening – rummut
Paul Sax – viulu kappaleessa Night of the Shape
Arviot

Allmusic:
I-Mockery:
Soundi:
Aiheesta muualla

Let Us Prey Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Let Us Prey Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Lloque Yupanqui

Lloque Yupanqui
Lloque Yupanqui oli kolmas Sapa Inca eli Inkavaltion hallitsija noin vuosina 1258–1288 tai 1260–1290. Hän kuului Hurinin dynastiaan ja oli isänsä Sapa Inca Sinchi Rocan nuorempi poika. Kuten isänsä, ei Lloque Yupanqukaan ollut erityisen sotaisa, eikä hän valloittanut inkoille uusia alueita.
Loimalammi

| Loimalammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Forssa
Koordinaatit:  60°48′01″N, 23°39′55″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pyhäjärven alue (35.93)
Laskujoki:  oja Loimijokeen 
Järvinumero:  35.931.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  96,5 m 
Rantaviiva:  0,682 km 
Pinta-ala:  0,02869 km² 
 fiLoimalammi 
Loimalammi on Kanta-Hämeessä Forssassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueeseen.
Maantiede

Lammen pinta-ala on 2,9 hehtaaria ja sen pituus on 350 metriä ja leveys 200 metriä. Siihen laskee ympäröivän Viksberginsuon ojia. Lammen vedenpinnan taso on samalla tasolla läheisen Pyhäjärven kanssa (96,5 metriä). Lammen luusuana toimii avosuon poikki kaivettu 550 metriä pitkä kanava, joka yhtyy Loimijokeen 2,3 kilometriä Pyhäjärven luusuasta. Lampea ympäröi avosuo, joka on halkaisijaltaan lähes 800 metriä, ja jonka reuna on pääosin peltomaata tai metsäisen suon reunaa. Lammen avoveden rantaviiva on 0,68 kilometriä pitkä.
Luonto

Alue on luonnonsuojelualue ja lammen pohjoispuolella on luontorni.
Lilli Vuorela

Lijdia (Lilli) Vuorela (11. elokuuta 1914 Rautu – 18. maaliskuuta 2009 Savonlinna) oli suomalainen maatalon emäntä ja kirjailija.
Lilli Vuorela (o.s. Orlov) kävi kansakoulun ja kotitalouskoulun. Hän opiskeli myös Kansanvalistusseuran kirjeopistossa. Halua olisi riittänyt laajempaankin opiskeluun, mutta maatalon ainoalle tyttärelle se ei ollut mahdollista.
Vuorela teki käsikirjoituksen vuonna 1961 valmistuneeseen tv-elokuvaan Hevosen kaima (ohjaus Juhani Kumpulainen).
Avioiduttuaan rajavartioston palveluksessa olleen Toivo Vuorelan kanssa Lilli Vuorela asui pitkään perheineen Suomussalmella. Siellä hän kirjoitti romaanien, näytelmien ja kuunnelmien lisäksi tuotteliaasti novelleja ja jatkokertomuksia Kolmiokirjan lukemistolehtiin. Hän oli myös entisten rautulaisten kotiseutulehden vakituinen avustaja.
Toivo Vuorelan jäätyä eläkkeelle pariskunta muutti 1970-luvun alussa Punkaharjulle. Kirjailijan työ jatkui heidän kodikseen hankkimassaan Lahdenkylän entisessä kansakoulussa. Paikallista menestystä saavutti erityisesti Lilli Vuorelan näytelmä "Siel' koton' Karjalas'", jota esitettiin pitkään Savonlinnan Teatterissa 1970-luvulla.
Lilli Vuorela vaikutti Punkaharjun kulttuurielämään muun muassa kulttuurilautakunnan jäsenenä. Kirjallisista ansioistaan hänelle myönnettiin taiteilijaeläke v. 1977.
Näytelmiä

Justiinan lähtö. 1960
Kotjlehmä. 1960
Onnin liivit. 1963
Unjlukkari. 1969
Hyvä ahvenen syönti. 1972
Petäjämiäen ämmä. 1975
Pitkä piena. 1975
Kiveen kudottiin Kiteen paha pajari. 1976
Oiti, Pajarin tytär. 1977
Varpaiset. 1977
Vitsa on valttia. 1978
Impi ei ole enää Impi. 1979
Muita teoksia

Annu : romaani. Marjamaa Oy, Oulu 1964
Itärajan ihmisiä : maaseuturomaani. WSOY 1966
Vitsa on valttia : radiokuunnelma ; Yleisradiolle kirj. Lilli Vuorela ; dramaturgi Marja Rankkala. Yleisradio 1979
Let Your Poison Scream

| Let Your Poison Scream Hero Dishonest |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : toukokuu 2004 School of hiplarit
 Julkaistu: 28. kesäkuuta 2004
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: hardcore punk
 Kesto: 21.52
 Levy-yhtiö: If Society
Hero Dishonestin muut julkaisut
| Climbing Up on the Way Down (EP) 2003 | Let Your Poison Scream 2004 | When the Shit Hits the Man 2006 |
Let Your Poison Scream on hardcore punk -yhtye Hero Dishonestin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 28. kesäkuuta 2004 levymerkillä If Society.
Vastaanotto

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Desibeli.net : 
Imperiumi.net : 
Soundi : 

Albumi sai hyvän vastaanoton. Imperiumin Kari Sarlin antoi albumille kahdeksan tähteä kymmenestä. Hän sanoi yhtyeen onnistuneen tuomaan live-energiansa albumille edellisiä julkaisuja paremmin, ja kehui huumorin ja itseironian antavan albumille hyvän piristysruiskeen. Soundin Antti Luukkanen sitä vastoin piti live-esitysten olennaisen huumoriaspektin välittyvän edeltävää albumia Juggernautia vaikeammin levylle, vaikka pitikin sitä taattuna, rosoisena ja kiivaana teoksena. Desibelin Ilkka Valpasvuo sanoi räjähtävän musiikin tiputtavan kuuntelijansa lähes kelkasta ja sanoi sanoitusten olevan lähinnä ainoastaan luettavissa, mutta antoi albumille neljä tähteä viidestä.
Kappaleet

Dead Theories – 1.17
Hiljaisuuden salaliitto – 0.44
Oppi, oopium & krapula – 1.41
Case 2: Hobo Hobby – 0.57
Close Encounters of a Turd Kind aka Read Between the Lines – 1.04
7-Kaistainen Kusipolku – 1.10
D. O. F. – 2.00
Pääni – 1.08 (Kansanturvamusiikkikomissio -cover)
Sokea nuoli – 1.20
Hidden in Plain View – 2.21
Vastuunkantajat – 1.12
Shackles – 1.19
Ghost Healers and Stockholders – 1.11
Case 3: North Core – 1.30
Youth Go Boom Boom Boom – 1.20
Killed in Inaction – 1.38
Kokoonpano

| --- | --- |
 Yhtye Extreme Nose Terror – laulu  Der Robot Kikkel Kügel Schreiber – laulu  Kyle Minoque – kitara  Dirty Larry – basso  The Ugliest Swedish Hardcore Guy – rummut + Hubert F.O.A.D. – muu laulu  Patu – muu laulu :  Tuotanto Ilai Rämä – äänittäjä  Pent ”Mr. Wolf” Opossum – miksaaja  Julio – masteroija  Ill Explode – valokuvat  Metankhamon – valokuvat  Anger – valokuvat  Xjanix – valokuvat
Aiheesta muualla

Let Your Poison Scream @ bandcamp.com (englanniksi)
Let Your Poison Scream discogs.com -sivustolla
Hero Dishonest
| --- | --- |
Studioalbumit:   Pleasure/Disgust  Juggernaut  Let Your Poison Scream  When the Shit Hits the Man  Dangerous  Alle lujaa  Liha ja teräs  Maailma palaa taas  Flat Society 
Kokoelmat:  Juggernaut / Let Your Poison Scream
EP:t:   Climbing Up on the Way Down  Kaikki hajoaa 
Split-albumit:   Hero Dishonest / Rebound  Hero Dishonest / Mukeka Di Rato
Lorenzo Kihlman

Mauritz Lorenzo Kihlman (11. helmikuuta 1861 Pietarsaari – 15. toukokuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen juristi, joka toimi Suomen prokuraattorina sekä Suomen itsenäistymisen jälkeen diplomaattina ja korkeimman hallinto-oikeuden jäsenenä.
Kihlmanin vanhemmat olivat professori Alfred Kihlman ja Hilda Wilhelmina Augusta Forssell. Hän tuli hovioikeuden auskultantiksi 1885 ja palveli 1885–1887 Turun hovioikeudessa ja vuodesta 1888 Vaasan hovioikeudessa, mistä virasta hänet erotettiin 1904. Asianajajana Helsingissä Kihlman toimi 1904–1905, vuoden 1905 suurlakon jälkeen hänestä tuli 1906 prokuraattorin apulainen ja 1908 prokuraattori. Erottuaan prokuraattorin virasta 1909 Kihlman toimi taas asianajajana 1910–1917. Suomen itsenäistyttyä hän oli lähettiläänä Pariisissa ja Madridissa 1918 ja sitten korkeimman hallinto-oikeuden jäsenenä 1919–1931. Kihlman otti osaa hengelliseen työhön muun muassa Helsingin ruotsalaisen NMKY:n puheenjohtajana 1927–1929, Förbundet för svenskt församlingsarbete i Finland -järjestön johtokunnan jäsenenä sekä Helsingin Diakonissalaitoksen johtokunnan varapuheenjohtajana 1929–1943. Hän toimi myös vanhainkotien perustamisen hyväksi.
Kihlmanin puoliso vuodesta 1889 oli Ida Mathilda Ekström (k. 1932). Kirjallisuudentutkija Erik Kihlman (1895–1933) ja kirjailija Bertel Kihlman (1898–1977) olivat heidän lapsiaan.
Kihlmanin kesähuvila, Villa Rulludd, on museona Espoossa.
Aiheesta muualla

KIHLMAN Mauritz Lorenzo. Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu. Viitattu 29.3.2014.
Lentopallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 1982

Lentopallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 1982 pelattiin Perussa 13.–25. syyskuuta. Nämä olivat yhdeksännet naisten maailmanmestaruuskilpailut. Mitaliottelut pelattiin Limassa, ja muut kisakaupungit olivat Arequipa, Chiclayo, Ica, Tacna ja Trujillo. Mukana oli 23 joukkuetta. Jotkut itäblokin maat boikotoivat kisoja, ja yhtenä korvaavana joukkueena kisoissa pelasi epävirallisesti Perun kakkosjoukkue. Joukkueet pelasivat alkusarjan kuudessa neljän joukkueen lohkossa, joista kustakin kaksi parasta pääsi kahdessa lohkossa pelattuun ylempään jatkosarjaan muiden jatkaessa kaksilohkoisessa alemmassa jatkosarjassa. Lopulliset sijoitukset ratkaistiin cupsysteemillä. Mestaruuden voitti Kiinaa, hopealle sijoittui Peru ja pronssia sai Yhdysvallat.
Mitaliottelut > Välierät

| Välieräottelut | Välieräottelut | Välieräottelut | Välieräottelut | Välieräottelut | 1>  erä | 2>  erä | 3>  erä | 4>  erä | 5>  erä | raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 24.9. | Lima | Kiina  | 3–0 |  Japani | 15–8 | 15–7 | 15–6 |  |  |  |
| 24.9. | Lima | Peru  | 3–0 |  Yhdysvallat | 15–12 | 15–12 | 15–10 |  |  |  |
Mitaliottelut > Pronssiottelu

| Pronssiottelu | Pronssiottelu | Pronssiottelu | Pronssiottelu | Pronssiottelu | 1>  erä | 2>  erä | 3>  erä | 4>  erä | 5>  erä | raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 25.9. | Lima | Yhdysvallat  | 3–1 |  Japani | 15–5 | 2–15 | 15–8 | 15–6 |  |  |
Mitaliottelut > Loppuottelu

| Loppuottelu | Loppuottelu | Loppuottelu | Loppuottelu | Loppuottelu | 1>  erä | 2>  erä | 3>  erä | 4>  erä | 5>  erä | raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 25.9. | Lima | Kiina  | 3–0 |  Peru | 15–1 | 15–5 | 15–11 |  |  |  |
Lopulliset sijoitukset

| --- | --- |
:  Kiina
:  Peru
:  Yhdysvallat
4.:  Japani
5.:  Kuuba
6.:  Neuvostoliitto
7.:  Etelä-Korea
8.:  Brasilia
9.:  Bulgaria
10.:  Unkari
11.:  Kanada
12.:  Australia
13.:  Meksiko
14.:  Länsi-Saksa
15.:  Italia
16.:  Alankomaat
17.:  Puerto Rico
18.:  Argentiina
19.:  Paraguay
20.:  Espanja
21.:  Indonesia
22.:  Chile
23.:  Nigeria
Llorenç Gomez

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Llorenç Gomez vuonna 2019. |  Llorenç Gomez vuonna 2019. |  Llorenç Gomez vuonna 2019. |  |
Maa:  Espanja
Miesten beachfutis
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Tahiti 2013 |  |  |
Llorenç Gomez (eli Llorenç; s. 3. marraskuuta 1991 Sant Cugat del Vallès) on espanjalainen beachfutispelaaja, joka edustaa Espanjan beachfutismaajoukkuetta ja venäläistä BSC Kristallia. Llorenç on 180 senttimetriä pitkä.
Llorenç on osallistunut kaksiin MM-kilpailuihin vuosina 2013 ja 2015. Vuoden 2013 MM-kilpailuista hän saavutti MM-hopeaa tehden turnauksessa neljä maalia. Vuonna 2013 hän voitti myös Mundialiton. Vuoden 2014 Euro Beach Soccer Leaguessa eli ns. EM-kilpailuissa Llorenç oli koko turnauksen paras maalintekijä yhdessä Venäjän Anatoli Peremitinin kanssa.
Seuratasolla Llorenç pelaa venäläisessä BSC Kristallissa, jota ennen hän on edustanut kotimaansa Gimnàstic de Tarragonaa ja FC Barcelonaa sekä italialaista ASD Terracinaa.
Käännös suomeksi
Lengeden kaivosonnettomuus

Kaivosmiehet nostettiin yksitellen onkaloon poratun kuilun kautta tällaisella pelastuskapselilla.
Lengeden kaivosonnettomuus oli 24. lokakuuta 1963 Saksan liittotasavallan Lengedessä tapahtunut kaivosturma, jossa rautamalmikaivos täyttyi äkkiä vedellä. 129:stä kaivosmiehestä 39 hukkui, mutta 79:n onnistui pelastautumaan muutaman tunnin kuluessa. Viimeiset 11 kaivosmiestä onnistuivat viettämään maanalaisessa pimeässä ilmaonkalossa 14 vuorokauden ajan ennen kuin heidän koputuksensa kuultiin 10 päivän kuluttua onnettomuudesta ja nelipäiväinen pelastusoperaatio aloitettiin. Siihen asti monimutkaisin ja hyvin onnistunut kaivosonnettomuuden pelastusoperaatio tunnetaan nimellä ”Lengeden ihme”, das Wunder von Lengede.
Onnettomuuspaikka sijaitsi tuolloisen Länsi-Saksan Ala-Saksin osavaltiossa lähellä Salzgitterin kaupunkia. Kun kaivoksesta oli kuultu elonmerkkejä, miehille onnistuttiin toimittamaan ruokaa, juomaa, vaatteita ja pelikorttipakkoja. Luolaan saatiin vedetyksi myös puhelinyhteys. Pelastuskuilun poraaminen 60 metrin syvyyteen kesti kolme vuorokautta, ja operaatio päättyi onnistuneesti 7. marraskuuta 1963.
Lengeden pelastusoperaatio oli Euroopan ensimmäisiä uutistapahtumia, joita televisiokatsojat saattoivat seurata erikoislähetysten myötä miltei hetki hetkeltä varsinkin saksankielisissä maissa. Paikalle saapui jopa 450 tiedotusvälineiden edustajaa.
Aiheesta tehtyjä elokuvia

Saksalainen elokuvaohjaaja Rudolf Jugert ohjasi aiheesta näytelmäelokuvan Das Wunder von Lengede (1969). Dokumenttielokuvia tapauksesta on julkaistu 1979 ja 2003. Vuonna 2003 valmistui tapauksen pohjalta kolmituntinen televisiodraama Valoa pimeydessä (Das Wunder von Lengede), joka esitettiin Suomen televisiossa huhtikuussa 2006. Se voitti saksalaisen Grimme-televisiopalkinnon.
Käännös suomeksi
Lucas Bögl

| Lucas Bögl |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. kesäkuuta 1990 (ikä 34)
Uran tiedot
Pituus:  172 cm
Seura:   SC Gaißach
Laji:  maastohiihto 
Maailmancup
Kaudet:  2010-
Paras sijoitus:  4. (9 km  v, Val di Fiemme 2022) Henkilökohtainen 8.
Voitot:  0
Palkintokorokkeella:  0
 Tietolaatikko päivitetty 5. tammikuuta 2022 
Lucas Bögl (s. 14. kesäkuuta 1990) on saksalainen maastohiihtäjä. Bögl edustaa seuratasolla SC Gaißachia.
Bögl debytoi maastohiihdon maailmancupissa joulukuussa 2010 Tour de Skin osakilpailuissa Oberstdorfissa sijoittuen prologissa sijalle 67. Ensimmäistä kertaa Bögl selviytyi 30 parhaan joukkoon tammikuussa 2015 Tour de Skin avauskilpailussa niin ikään Oberstdorfissa ollen prologin 17:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan Tour de Skin 2017–2018 viimeisen etapin osuusajoissa yhdeksänneksi nopein. Parhaimmillaan hän on sijoittunut neljänneksi niin ikään Tour de Skin päätösetapilla, Val di Fiemmen yhdeksän kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa tammikuussa 2022. Tour de Skin kokonaiskilpailussa hän on ollut kahdestoista kaudella 2020–2021.
Bögl saavutti tammikuussa 2010 nuorten MM-pronssia viestistä Hinterzartenista. Aikuisten maailmanmestaruuskilpailuissa hän on parhaimmillaan sijoittunut henkilökohtaisilla matkoilla 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 18:nneksi ja 15+15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 19:nneksi Lahdessa 2017 sekä viestissä kuudenneksi Lahdessa 2017 ja seitsemänneksi Oberstdorfissa 2021. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 15:nneksi, yhdistelmäkilpailussa 16:nneksi, 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 42:nneksi ja viestissä kolmannen osuuden hiihtäjänä kuudenneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui yhdistelmäkilpailussa 12:nneksi, 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 17:nneksi, lyhennetyssä 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 33:nneksi ja viestissä viidenneksi.
Käännös suomeksi
Lucas Beltrán

Lucas Beltrán (s. 21. maaliskuuta 2001 Córdoba) on argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 176-senttimetrinen. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa ACF Fiorentinaa.
Beltrán edusti Argentiinan pääsarjassa River Platea ja lainasopimuksella Colónia. Kaudella 2023 hän teki mestaruuden voittaneelle River Platelle 25 liigaottelussa 12 maalia, millä hän oli koko liigan maalintekijätilastossa jaetulla kolmannella sijalla. Hän siirtyi elokuussa 2023 italialaisseura Fiorentinaan. Hän on vuoden 2023 loppuun mennessä pelannut Serie A:ssa 15 ottelua, joista kymmenen ottelua avauskokoonpanossa, ja tehnyt niissä kolme maalia, kaikki joulukuussa: Salernitanaa, Hellas Veronaa ja Monzaa vastaan.
Beltrán ei ole pelannut yhtään maaottelua.
Lootukset

| Lootukset |
| --- | --- |
 Intianlootus Nelumbo nucifera
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Yläkaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset Eudicots
Lahko::  Proteales
Heimo::  Lootuskasvit Nelumbonaceae
Suku::  Lootukset Nelumbo  Adans.
Katso myös
   Lootukset Wikispeciesissä   Lootukset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lootukset (Nelumbo) on kasvisuku lootuskasvien heimossa. Se on lootuskasvien tyyppisuku. Lootuksiin kuuluu kaksi nykyaikana elävää lajia. Useita muita lajeja on kuvattu fossiiliaineistosta. Lootukset ovat vesikasveja, joita esiintyy itäisessä Pohjois-Amerikassa ja itäisessä Aasiassa temperaattisella ja lämpimällä vyöhykkeellä. Niitä käytetään ravintokasveina ja koristekasveina.
Lootuslajeja

amerikanlootus (Nelumbo lutea Willd.)
intianlootus (lootuksenjuuri) (Nelumbo nucifera Gaertn.)
Nelumbo aureavallis Kasvanut varhaisella eoseenikaudella Pohjois-Amerikassa.
Nelumbo puertae Fossiilinen laji.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Nelumbo
Suomen Lajitietokeskus: Lootukset – Nelumbo
Lootus

Lootus tarkoittaa seuraavia asioita:
Kasvitieteessä

lootukset (Nelumbo), kasvisuku
intianlootus (Nelumbo nucifera), aasialainen vesikasvilaji, myös pyhä kasvi hindulaisuudessa ja buddhalaisuudessa
Valkoinen lootus, kutsuttu myös nimellä egyptiläinen valkoinen lootus, Nymphaea-sukuinen kasvi
Sininen lootus, kutsuttu myös nimellä egyptiläinen sininen lootus, Nymphaea-sukuinen kasvi
Muuta

Lootus, Aku Ankkulin albumi
lootusasento, mietiskelyyn ja joogaan liittyvä istumisasento
Lootustemppeli

| Lootustemppeli |
| --- | --- |
 Lootustemppeli
Perustiedot
Sijainti:  Delhi, Intia
Rakennustyyppi:  temppeli
Uskonnollinen käyttö:  bahai
Arkkitehtuuri
Arkkitehdit:  Fariborz Sahba
Valmistumisvuosi:  1986
Kapasiteetti:  2 500
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lootustemppeli on Delhissä, Intiassa sijaitseva bahai-uskon temppeli, joka vihittiin käyttöön joulukuussa 1986. Sen kukkamaisesta muodosta on tullut merkittävä nähtävyys kaupungissa. Kuten kaikki bahai-temppelit, myös Lootustemppeli on avoin kaikille uskonnosta tai muista ominaisuuksista riippumatta. Shoghi Effendin mukaan bahai-temppeli on bahai-uskon ”hiljainen opettaja”. Rakennus koostuu 27 vapaasti seisovasta marmoripäällysteisestä ”terälehdestä”, jotka on järjestetty kolmeen klusteriin muodostamaan yhdeksän sivua, ja yhdeksän ovea avautuu keskushalliin, jonka korkeus on hieman yli 34 metriä ja jonka tilavuus on 2 500 ihmistä. Lootustemppeli on voittanut lukuisia arkkitehtonisia palkintoja ja se on ollut esillä monissa sanoma- ja aikakauslehdissä. Vuoden 2001 CNN:n raportissa viitattiin siihen maailman eniten vierailtuna rakennuksena.
Galleria

Yksi Lootustemppeliä ympäröivistä yhdeksästä lammesta.
Lootustemppelin puutarhaa.
Lootustemppelin infopiste.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lootustemppeli Wikimedia Commonsissa
Kotisivut (englanniksi)
Lentopallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 1986

Lentopallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 1986 pelattiin Tšekkoslovakiassa 2.–13. syyskuuta. Nämä olivat kymmenennet naisten maailmanmestaruuskilpailut. Mitaliottelut pelattiin Prahassa, ja muut kisakaupungit olivat Brno, Olomouc, Ostrava, Plzeň ja Žilina. Mukana oli 16 joukkuetta. Ne pelasivat alkusarjan neljässä neljän joukkueen lohkossa, joista kustakin kolme parasta pääsi ylempään jatkosarjaan neljännen joukkueen jäädessä pelaamaan sijoista 13–16. Ylemmän jatkosarjan kahden lohkon kaksi parasta pelasivat mitaleista, kaksi seuraavaa sijoista 5–8 ja kaksi viimeistä sijoista sijoista 9–12 cupsysteemillä. Mestaruuden voitti Kiina, hopealle sijoittui Kuuba ja pronssia sai Peru.
Mitaliottelut > Välierät

| Välieräottelut | Välieräottelut | Välieräottelut | Välieräottelut | Välieräottelut | 1>  erä | 2>  erä | 3>  erä | 4>  erä | 5>  erä | raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 12.9. | Praha | Kiina  | 3–0 |  Peru | 18–16 | 15–1 | 15–8 |  |  |  |
| 12.9. | Praha | Kuuba  | 3–1 |  Itä-Saksa | 13–15 | 15–3 | 15–7 | 15–3 |  |  |
Mitaliottelut > Pronssiottelu

| Pronssiottelu | Pronssiottelu | Pronssiottelu | Pronssiottelu | Pronssiottelu | 1>  erä | 2>  erä | 3>  erä | 4>  erä | 5>  erä | raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 13.9. | Praha | Peru  | 3–1 |  Itä-Saksa | 13–15 | 16–14 | 15–9 | 15–8 |  |  |