stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rami Määttä
Ura > Maajoukkueura

Määttä valittiin Suomen alle 20-vuotiaiden MM-joukkueeseen vuoden 2022 turnaukseen, mutta hän kuitenkin putosi kisajoukkueesta vain kaksi päivää ennen joukkueen matkustamista Kanadaan, kun Määtän seurajoukkueessa Ässissä oli ilmennyt koronavirustartuntoja. Elokuussa pelattavan uuden turnauksen Suomen lopullisesta MM-joukkueesta hän putosi viimeisten joukossa. Määttä valittiin MM-ehdokkaaksi myös vuoden 2021 turnaukseen, mutta hän putosi kuitenkin lopullisesta kisajoukkueesta.
Määttä pelasi myös alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2019. Yhteensä hän on pelannut kymmenen nuorten ja 24 poikien maaottelua.
Muuta

Määttä valmistui ylioppilaaksi Porin suomalaisen yhteislyseon lukiosta keväällä 2021. Hän on harrastanut jääkiekon ohella useita urheilulajeja. Lapsena hän pelasi jalkapalloa Oulun Luistinseurassa sekä harrasti hiihtoa ja salibandya. Määtän isä on pelannut kaukalopalloa ja Rami on itsekin osallistunut I-divisioonan otteluihin.
Määttä on maininnut esikuvakseen Lasse Kukkosen, johon myös Ässien entinen päävalmentaja Karri Kivi on häntä verrannut. Näyttelijä Alina Tomnikov on Määtän serkku.
RN Impavido

| RN Impavido |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Cantieri del Tirreno, Riva Trigoso
Kölinlasku:  15. elokuuta 1941
Laskettu vesille:  24. helmikuuta 1943
Palveluskäyttöön:  30. huhtikuuta 1943
Poistui palveluskäytöstä:  saksalaisten valtaama 1943 TA23
Tekniset tiedot
Uppouma:  920 t (standardi) 1 651 t (kuormattu)
Pituus:  82,5 m
Leveys:  9,9 m
Syväys:  3,77 m
Koneteho:  16 000 hv
Nopeus:  26 solmua
Miehistöä:  154
Aseistus
Aseistus:  3 x OTO 100 mm/47 M1937 -tykkiä 8 x 20 mm/65 ilmatorjuntatykkiä 4 x 450 mm torpedoputkea 4 x syvyyspomminheitintä
RN Impavido (ital. Regia Nave Impavido) oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1943 valmistunut Ciclone-luokan torpedovene.
Valmistus

Alus tilattiin Riva Trigososta Cantieri del Tirrenolta, missä köli laskettiin 15. elokuuta 1941. Alus laskettiin vesille 24. helmikuuta 1943 ja liitettiin laivastoon vielä samana vuonna 30. huhtikuuta.
Palvelus

Saksalaiset valtasivat 1943 aluksen, jonka liittivät laivastoonsa nimellä TA23.
RN Guglielmo Pepe

| RN Guglielmo Pepe |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Ansaldo, Genova
Kölinlasku:  2. heinäkuuta 1913
Laskettu vesille:  17. syyskuuta 1914
Palveluskäyttöön:  20. elokuuta 1915
Poistui palveluskäytöstä:  Espanjalle 1937 Teruel
Loppuvaihe:  romutettu 1948
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 028 t (normaali) 1 216 t (kuormattu)
Pituus:  85,0 m (kokonaispituus)
Leveys:  8,0 m
Syväys:  3,1 m
Koneteho:  20 000 hv (suunniteltu)
Nopeus:  31,5 solmua
Miehistöä:  129, joista viisi upseeria
Aseistus
Aseistus:  6 x 102 mm/35 tykkiä 4 x 450 mm torpedoputkea 42 x miinaa
RN Guglielmo Pepe (ital. Regia Nave Guglielmo Pepe) oli Italian kuninkaallisen laivaston Poerio-luokan laivueenjohtaja ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Genovasta Ansaldolta, missä köli laskettiin 2. heinäkuuta 1913. Alus laskettiin vesille 17. syyskuuta 1914 ja liitettiin laivastoon 20. elokuuta 1915.
Palvelus

Alus luovutettiin 1937 Espanjalle, joka nimesi sen Terueliksi. Se poistettiin Italian alusluettelosta kesäkuussa 1938. Alus romutettiin 1948.
Rekkaralli

Rekka-ralli on Monopolya muistuttava lautapeli, jota 1960-luvulla valmisti Kuvataide-niminen yhtiö ja myi muun muassa Stockmann. Sen ideana on ajella rekka-autoilla noppia heittämällä ja kerätä rahoja tiettyjen tariffien mukaisesti. Päätarkoituksena on yrittää kerätä mahdollisimman suuri omaisuus liiketoiminnalla. Pelin keskipisteenä ovat yli kymmenen tonnin painoiset rekat, joita pelistä löytyy viisi erilaista. Jokaisella rekalla on kolme ominaisuutta, joiden ansiosta rekkojen pitäisi erota toisistaan. Todellisuudessa rekkojen suurimmaksi eroksi muodostuu kuitenkin niiden ulkoasu ja ominaisuuksilla ei juurikaan ole merkitystä. Peliä voidaan myös pelata kilpailupelinä, jolloin jätetään pois rahat ja kortit sekä jaetaan jokaiselle pelaajalle sovitun ajokierrosmäärän mukaisen määrän huoltokortteja. Joka kierroksella luovutetaan pois aina yksi kortti ja ensimmäiseksi korteistaan eroon päässyt pelaaja voittaa.
RN Intrepido

| RN Intrepido |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Cantieri del Tirreno, Riva Trigoso
Kölinlasku:  31. tammikuuta 1942
Laskettu vesille:  8. syyskuuta 1943
Palveluskäyttöön:  16. tammikuuta 1944
Poistui palveluskäytöstä:  saksalaisten valtaama 1943 TA26
Loppuvaihe:  upotettu 15. kesäkuuta 1944
Tekniset tiedot
Uppouma:  920 t (standardi) 1 651 t (kuormattu)
Pituus:  82,5 m
Leveys:  9,9 m
Syväys:  3,77 m
Koneteho:  16 000 hv
Nopeus:  26 solmua
Miehistöä:  154
Aseistus
Aseistus:  2 x OTO 100 mm/47 M1937 -tykkiä 12 x 20 mm ilmatorjuntatykkiä 8 x 13,2 mm ilmatorjuntakonekivääriä 4 x 450 mm torpedoputkea 4 x syvyyspomminheitintä
RN Intrepido (ital. Regia Nave Intrepido) oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1944 valmistunut Ciclone-luokan torpedovene.
Valmistus

Alus tilattiin Riva Trigososta Cantieri del Tirrenolta, missä köli laskettiin 31. tammikuuta 1942. Alus laskettiin vesille 8.syyskuuta 1943 ja liitettiin laivastoon 16. tammikuuta 1944.
Palvelus

Saksalaiset valtasivat 1943 aluksen, jonka liittivät laivastoonsa nimellä TA26.
Miinanlaskuoperaatio Nadelissa 14.-15. kesäkuuta 1944 välisenä yönä TA26 ja TA30 laskivat miinansa kaksikymmentä vaille kahdesta kolmea minuuttia vaille kahteen. Paluumatkalla alukset joutuivat Yhdysvaltain laivaston moottoritorpedoveneiden USS PT552, USS PT558 ja USS PT559 yllättämiksi kello 04.14 lähestyessään La Speziaa. TA26:een osui kaksi kahden viimeksi mainitun moottoritorpedoveneen laukaisemaa torpedoa ja TA30:een osui kolmannen PT-veneen laukaisema torpedo. Kumpikin torpedovene upposi vieden mukanaan suuren osan miehistöistään. TA26:n 170 hengen miehistöstä sai surmansa 90 (44°04′N, 09°32′E).
RAM Racing

| RAM |
| --- | --- |
Koko nimi:  RAM Racing
Päämaja:   Yhdistynyt kuningaskunta
Perustajat:  John MacDonald ja Mick Ralph
Henkilökunta:  Dave Kelly, Gustav Brunner
Tunnetuimmat kuljettajat:   Lella Lombardi  Philippe Alliot  Jonathan Palmer
Valmistajat:  Brabham, March, Williams
Moottorit:  Ford Cosworth DFV, Hart turbo
Saavutukset Formula 1:n MM-sarjassa
Ensimmäinen kilpailu:  Espanjan Grand Prix 1976
Kilpailuja:  65
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Viimeinen kilpailu:  Euroopan Grand Prix 1985
RAM Racing on entinen brittiläinen Formula 1 -talli. Tallin nimi tulee tallin perustajajäsenien John MacDonaldin ja Mick Ralphin nimikirjaimista.
Historia Formula 1-sarjassa > Alku muiden valmistajien autolla

Vielä 1970-luvulla moni Formula 1-talli käytti muiden tallien valmistamia autoja. Näin toimittiin RAM Racingilla, joka käytti alkuvuosinaan Brabhamin (1976), Marchin (1977) ja Williamsin (1980) autoja. Menestystä ei tullut muutamaa maaliin ajettua kilpailua lukuun ottamatta. Suomalainen Mikko Kozarowitzky ajoi RAM-tallin autolla kahdessa kilpailussa kaudella 1977, mutta karsiutui molemmista. Vuosi 1980 jäi viimeiseksi kaudeksi, jolloin RAM Racing käytti muiden valmistajien rakentamia autoja. Talli muistetaan parhaiten vuoden 1976 Saksan osakilpailusta, missä tallin autot joutuivat poliisin takavarikoimiksi, koska tallin entinen kuljettaja Loris Kessel vaati kauden alussa maksamaansa rahasummaa takaisin tultuaan korvatuksi muilla maksukuljettajilla kesken kauden.
Historia Formula 1-sarjassa > Omin voimin F1-kilpailuihin

RAM palasi Formula ykkösiin kaudella 1983 itse suunnitellulla autolla. Vuonna 1983 RAM käytti autoissaan vielä tuolloin F1-sarjassa yleisesti käytettyjä Fordin moottoreita, jotka olivat suosittu voimanlähde Arrowsin ja Theodoren kaltaisten pikkutallien keskuudessa. Kauden 1983 aikana RAM-tallin autoa ajoi Eliseo Salazar, Jacques Villeneuve, Jean-Louis Schlesser ja Kenny Acheson, joista Acheson toi tallille kauden parhaan sijoituksen hänen ajettuaan Etelä-Afrikan GP:ssä maaliin sijalla 12.
RAM Racingin ja Fordin yhteistyö jäi yhden kauden mittaiseksi, kun talli vaihtoi kaudelle 1984 uudeksi moottoritoimittajakseen brittiläisen Hart:in moottorit. Tallin uusina kuljettajina vuonna 1984 ajoivat Philippe Alliot ja Jonathan Palmer. Mike Thackwell tuurasi Palmeria Kanadan osakilpailussa, joka päättyi hänen osaltaan keskeytykseen. Tallin parhaaksi saavutukseksi jäi Palmerin ajama kahdeksas sija Brasilian GP:ssä.
RAM Racing kilpaili F1:sissä viimeisen kerran kaudella 1985. Philippe Alliot jatkoi kuljettajana mutta toista tallin autoa hankittiin ajamaan Manfred Winkelhock, joka menehtyi kauden aikana Mosport Parkissa ajetussa F1-sarjan ulkopuolisessa autokilpailussa. Menehtyneen Winkelhockin tilalle toiseksi kuljettajaksi tuli Kenny Acheson, joka ajoi tallissa kauden loppuun saakka.
Tallin oli tarkoitus ajaa myös kaudella 1986, mutta suunnitelmat kaatuivat rahoituksen puutteeseen. RAM Racingille kertyi 65 osakilpailua, jääden joka kerta pistesijojen ulkopuolelle.
Manfred Winkelhock RAM-tallin autolla Saksan GP:ssa 1985.
Raippalitu

| Raippalitu |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Rosidit
Lahko::  Brassicales
Heimo::  Ristikukkaiskasvit
Suku::  Raippalidut Pseudoturritis  Al-Shehbaz
Laji::  turrita
Kaksiosainen nimi
 Pseudoturritis turrita  (L.) Al-Shehbaz (2005) 
Synonyymit
 Arabis turrita L. (1753) 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Raippalitu eli korkeapitkäpalko (Pseudoturritis turrita, syn. Arabis turrita) on ristikukkaiskasveihin kuuluva kasvilaji. Laji on siirretty pitkäpaloista raippulitujen (Pseudoturritis) sukuun, jossa se on ainoa laji. Se on kaksi- tai monivuotinen ruoho, jolla on valkoiset kukat ja pitkät hyvin ohuet lidut. Raippalitua esiintyy Keski- ja Etelä-Euroopassa sekä lähialueilla Algeriassa, Syyriassa, Jordaniassa ja Kaukasiassa. Suomessa lajia on havaittu tulokkaana kerran, 1920-luvulla Turussa.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2021: Raippalitu (Pseudoturritis turrita) Suomessa.
Ravinaisten SM-kilpailu

Ravinaisten SM-kilpailu on naisraviohjastajille suunnattu kilpailu. Myös Ravinaisten SM-ajo -nimellä tunnettu kisa on järjestetty vuodesta 1963 lähtien, mutta kilpailun järjestämisessä on ollut välivuosia. Kilpailun käytännön järjestelyistä vastaa vuosittain yksi ravinaisten 15 alueellisesta järjestöstä, järjestämisvuoro on kiertävä. Kilpailussa pyritään ajamaan kaksi osalähtöä, joista toinen lämminverisillä, toinen kylmäverisillä. Kokonaistulokset ratkeavat pistelaskun perusteella. Voittaja saa kiertopalkinnon sekä hänelle pyritään järjestämään mahdollisuus ajaa kansainvälisessä lähdössä.
Kunniataulukko

| Vuosi | Paikka | 1>  | 2>  | 3>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1975 | Lappeenranta (lv) /Jyväskylä (sh) |  |  |  |
| 1976 | Helsinki (lv) / Forssa (sh) |  |  |  |
| 1977 | Pori (lv) / Kouvola (sh) |  |  |  |
| 1978 | ei ajettu |  |  |  |
| 1979 | Forssa |  |  |  |
| 1980 | Oulu |  |  |  |
| 1981 | Kaustinen |  |  |  |
| 1982 | Pori |  |  |  |
| 1983 | Lappeenranta |  |  |  |
| 1984 | Kuopio |  |  |  |
| 1985 | Seinäjoki |  |  |  |
| 1986 | Kaustinen |  |  |  |
| 1987 | Tampere |  |  |  |
| 1988 | Kouvola |  |  |  |
| 1989 | ei ajettu |  |  |  |
| 1990 | Kaustinen |  |  |  |
| 1991 | Lahti | Irmeli Lehtioksa |  |  |
| 1992 | Riihimäki |  |  |  |
| 1993 | Seinäjoki |  |  |  |
| 1994 | Turku |  | Terttu Heinonen |  |
| 1995 | Lappeenranta |  |  |  |
| 1996 | Kaustinen |  |  |  |
| 1997 | Kouvola |  |  |  |
| 1998 | Pori |  |  |  |
| 1999 | Lahti |  |  |  |
| 2000 | Helsinki |  |  |  |
| 2001 | Kuopio |  |  | Nina Sulka |
| 2002 | Forssa |  |  |  |
| 2003 | Mikkeli |  |  |  |
| 2004 | Tampere |  |  |  |
| 2005 | Kaustinen |  |  |  |
| 2006 | Forssa |  |  |  |
| 2007 | Pori |  |  |  |
| 2008 | Turku |  |  |  |
| 2009 | Lahti |  |  |  |
| 2010 | Seinäjoki |  |  |  |
| 2011 | Joensuu |  |  |  |
| 2012 | Helsinki |  |  |  |
| 2013 | Ylivieska |  |  |  |
| 2014 | Kuopio | Mervi Laurila |  |  |
| 2015 | Pori | Henna Halme | Mervi Laurila | Emma Väre |
| 2016 | Seinäjoki |  |  |  |
| 2017 | Lahti | Veera Vekola | Maija Fors | Liisa Nummi |
| 2018 | Tampere | Liisa Nummi |  |  |
| 2019 | Helsinki | Anna Sulin | Emma Väre | Liisa Nummi |
| 2020 | Oulu | Carolina Krokvik | Milla Markkanen | Susanne Klemola |
| 2021 | Kaustinen | Miia Salminen | Saara Mäkinen | Sara Hautamäki |
| 2022 | Joensuu | Jenna Rissanen | Tiia Vehviläinen | Minna Rampa |
Lähdeluettelo

1 2 3  Mahlamäki, Marjukka: Ravinaiset hippasilla. Hevosurheilu, 22.7.2015.
↑  Lahden Seudun Ravinaiset ry: SM-edustajat Lahden Seudun Ravinaiset ry. Viitattu 9.8.2022.
Reijo Haka

Reijo Haka (s. 16. maaliskuuta 1955, Kouvola) on entinen suomalainen pesäpalloilija ja pelinjohtaja.
Reijo "Rymy" Haka pelasi Mestaruussarjassa 1972-1990 (1983 ja 1987 ykkössarjassa) edustaen koko ajan Kouvolan Pallonlyöjiä. Suomen mestaruuden Haka saavutti 1976. Pronssia on tullut kaudella 1977 jolloin lohkesi myös Cup-mestaruus. Vuonna 1972 KPL oli myös kolmas, mutta Hakan pelaama 1 ottelu ei oikeuttanut mitaliin. Kaudella 1987 Haka joukkueineen voitti ykkössarjan.
Itä-Länsi-otteluun Haka valittiin 1984 ja Liitto-Lehdistöön 1977.
Vuonna 1991 Haka toimi KPL:n mestaruussarjajoukkueen pelinjohtajana. Nykyisin hän toimii KPL:n lehdistötilaisuuksien isäntänä.
Saavutukset > Pelaajana

1 SM-kulta: 1976
2 SM-pronssia: 1972, 1977
1 Itä-Länsi-ottelu: 1984
Pysyvät vastaavat

Pysyvät vastaavat (engl. Fixed Asset) ovat yritysten ja muiden talousyksiköiden taseen vastaavissa omaisuuseriä, jotka on tarkoitettu tuottamaan tuloa jatkuvasti useana tilikautena. Pysyvät vastaavat on tarkoitettu talousyksikön pysyvään käyttöön ja ne muodostuvat aktivoiduista pitkävaikutteisten tuotannontekijöiden hankintamenoista. Muut taseen vastaavien erät ovat vaihtuvia vastaavia.
Pysyvien vastaavien hankinta ja aktivointi

Pysyviä vastaavia muodostuu yritysten ja muiden talousyksiköiden taseeseen, kun ne hankkivat omistukseensa maa-alueita, rakennuksia, koneita ja laitteita, muita yrityksiä liikearvoineen tai käyttöomaisuusosakkeita taikka sijoittavat varoja pitkävaikutteisiin kehittämishankkeisiin. Hankintamenot aktivoidaan taseen pysyviin vastaaviin. Aineettomien ja aineellisten pysyvien vastaavien hyödykkeiden hankintamenoista kirjataan tuloslaskelmaan poistot, jotka vuosittain vähentävät aktivoitua hankintamenoa.
Pysyvät vastaavat omaisuuslajeittain

Pysyvät vastaavat on kirjanpitoasetuksen tasekaavassa jaettu luonteensa mukaisesti kolmeen pääryhmään:
Aineettomat hyödykkeet
Aineelliset hyödykkeet
Sijoitukset.
Pysyvät vastaavat omaisuuslajeittain > Aineettomat hyödykkeet

Aineettomia hyödykkeitä ovat kehittämismenot, aineettomat oikeudet, liikearvo ja muut aineettomat hyödykkeet.
Kehittämistoiminnalla tarkoitetaan uusien tai aikaisempia parempien raaka-aineiden, laitteiden, tuotteiden, palvelujen tai tuotantoprosessien suunnittelua ja kehittämistä. Kehittämismenot saadaan kirjanpitolain mukaan aktivoida, jos ne tuottavat tuloa useampana tilikautena. Aktivoidut kehittämismenot kirjataan poistoina kuluksi vaikutusaikanaan.
Aineettomia oikeuksia ovat mm. toimiluvat, patentit, lisenssit, tavaramerkit, liikenneluvat ja tekijänoikeudet. Aineettomien oikeuksien hankintamenot on kirjanpitolain mukaan aktivoitava, jos ne tuottavat tuloa useampana tilikautena. Aktivoidut hankintamenot on poistettava vaikutusaikanaan.
Liikearvon hankintameno on yrityskaupan yhteydessä se osa kauppahinnasta, joka ylittää ostettavan yrityksen taseen nettovarallisuuden arvon. Liikearvo (goodwill) on aineetonta omaisuutta, kuten inhimillistä pääomaa, brändejä, asiakassuhteita, hyvää mainetta jne. Liikearvon hankintameno saadaan kirjanpitolain mukaan aktivoida. Hankintameno on poistettava vaikutusaikanaan, kuitenkin enintään kymmenen vuoden kuluessa.
Pysyvät vastaavat omaisuuslajeittain > Aineelliset hyödykkeet

Pysyvien vastaavien aineellisia hyödykkeitä ovat maa- ja vesialueet, rakennukset, koneet ja kalusto sekä muut aineelliset hyödykkeet.
Kirjanpitolain mukaan pysyvien vastaavien aineellisten hyödykkeiden hankintamenot aktivoidaan. Edellytyksenä on, että hyödyke tuottaa tuloa usean tilikauden aikana. Aktivoidut hankintamenot poistetaan vaikutusaikanaan. Kulumattomista aineellisista hyödykkeistä, kuten maa- ja vesialueista ja taide-esineistä ei tehdä poistoja.
Pysyvät vastaavat omaisuuslajeittain > Sijoitukset

Pysyvien vastaavien sijoituksiin kirjataan hankintamenot pysyvään käyttöön hankituista osakkeista ja osuuksista, jotka palvelevat yrityksen tai muun talousyksikön varsinaista toimintaa. Tällaisia osakkeita ovat esim. toimitilojen hallintaan oikeuttavat osakkeet. Muut osakkeet ja osuudet kirjataan vaihtuvien vastaavien rahoitusarvopapereihin.
Pysyvien vastaavien sijoituksiin kirjataan lisäksi saamiset, jotka ovat luonteeltaan pysyviä ja liittyvät yrityksen tai muun talousyksikön varsinaiseen toimintaan.
Käyttöomaisuuskirjanpito

Käyttöomaisuuskirjanpito on kirjanpidon tietojärjestelmän osajärjestelmä, johon tallennetaan pysyvien vastaavien hyödykkeiden hankintamenot, poistosuunnitelmat (poistomenetelmä ja poistoaika), myynnit ja käytöstäpoistot. Tietojärjestelmä laskee hyödykkeille suunnitelman mukaiset poistot ja jäljellä olevat poistamattomat hankintamenot. Käyttöomaisuuskirjanpidon tapahtumat siirretään kuukausittain pääkirjanpitoon. Käyttöomaisuuskirjanpito on pysyvien vastaavien inventoinnin perusta.
Ennen vuoden 1997 kirjanpitolain uudistusta taseen pysyvistä vastaavista käytettiin käsitettä käyttöomaisuus. Paitsi käyttöomaisuuskirjanpidossa, käyttöomaisuuskäsitettä käytetään edelleen myös elinkeinoverolaissa.
Raimund Divis

Raimund Divis (s. 5. tammikuuta 1978 Wien, Itävalta) on itävaltalainen jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa oli oikea laitahyökkääjä.
Divis pelasi koko ammattilaisuransa Itävallan sarjoissa ja viimeiset kolme kautta 2-tasolla kasvattajaseuransa VEU Feldkirchin joukkueessa. Divis on esiintynyt Itävallan maajoukkueessa neljissä aikuisten MM-kisoissa (2003, 2004, 2005 ja 2007) sekä 1997 U20 MM-kisojen C-sarjassa.
Raimonds Raubiško

Raimonds Raubiško (28. toukokuuta 1939 – 27. syyskuuta 2000) oli latvialainen jazzsaksofonisti ja -säveltäjä. Hän soitti eri tyylilajeja perinteisestä jazzmusiikista ja big band -tyylistä modernimpaan bebopiin. Merkittävän osan hänen urastaan muodosti yhteistyösuhde Gunārs Rozenbergsin kanssa. Vaikutteita Raubiško omaksui esimerkiksi John Coltranelta, Dexter Gordonilta ja Sonny Rollinsilta. Yhden huomattavimmista muutoksista tyyliinsä Raubiško teki tutustuttuaan Ornette Colemanin musiikkiin.
Raubiško aloitti pianonsoiton 7-vuotiaana. Myöhemmin hän vaihtoi soittimensa saksofoniin. Hän soitti varhaisella urallaan Ivars Mazursin johtamissa kokoonpanoissa, kuten Armatūrassa. Hänen yhteistyökumppaneidensa joukossa olivat tuolloin Aivars Krūmiņš ja Aivars Zītars. Raimonds Paulsin kutsusta Raubiško otettiin jäseneksi Rīgas Estrādes orķestrisiin (REO), joka sai kansainvälistä suosiota esiintymisellään Prahan jazzfestivaalilla 1970-luvulla. Tapahtuman päätöskonsertissa Raubiško pääsi ainoana latvialaisena soittamaan Itä-Euroopan keskeisistä muusikoista muodostetussa Interjazz -big bandissa. Konsertin johti Václav Zahradník, ja se äänitettiin Supraphon-levymerkille. Rīgas Estrādes orķestrisin levytyksiä julkaistiin myös Melodija-levymerkin kautta.
Latvian television ja radion big bandia johti vuosina 1968–1991 viulisti Alnis Zaķis, joka kutsui myös Raubiškon sen jäseneksi. Gunārs Rozenbergsista tuli tänä aikana Raubiškon läheinen yhteistyökumppani. 1970-luvun puolessavälissä Raubiško aloitti soittamisen 2R+2B-kvartetissa, jonka muut jäsenet olivat Rozenbergs, Boriss Bannyh ja Vladimirs Boldirevs. Kvartetti teki merkittävän esiintymisen vuoden 1978 festivaalilla Tbilisissä. Vuonna 1981 kvartetti soitti kvintettinä, johon oli otettu lisäjäseneksi Ivars Vīgners. Raubiško soitti myös triossa, jossa hänen lisäkseen toimivat Ivars Galenieks ja Māris Briežkalns. Trio esiintyi esimerkiksi Vasaras ritmi–82 -tapahtumassa Riiassa ja Vjatšeslav Ganelinin trion kanssa Tallinnassa.
Raubiško johti vaihtelevaa Jazztet-kokoonpanoa, jossa toimi sekä maineensa vakiinnuttaneita että nuorempia jazzmuusikoita. Jazztet oli ensimmäinen kommunistimaasta peräisin ollut kokoonpano, joka pääsi esiintymään lontoolaiselle Ronnie Scott's Jazz Clubille. Esiintymässä siellä olivat vuonna 1989 Raubiškon kanssa Viktors Avdjukevičs, Māris Briežkalns, Madars Kalniņš, Jūlija Smirnova ja Gunārs Rozenbergs. Raubiško oli kumppaneineen esiintynyt myös Pori Jazzissa. Vuonna 1991 Jazztet esiintyi Yhdysvaltain Lionel Hampton -jazzfestivaalilla vastavuoroisena vierailuna Grover Washington Jr.:n käytyä Riiassa. Kanadaan asettuneen Aivars Zītarsin kutsumana Raubiško esiintyi myös Torontossa.
Raubiško kannusti uransa aikna aktiivisesti nuoria jazzmuusikoita. Hän toimi taustalla ja ideoijana Spožā nots -saksofonikilpailun perustamiselle vuonna 1999. Raubiško kuoli syyskuussa 2000. Hänen poikansa Eduards laati isänsä muistoksi albumin Puspuda sāls (2002), jossa kuullaan muiden muassa Raubiškon, Rozenbergsin, Briežkalnsin ja Kalniņšin soittamina George Gershwinin, Ben Harperin, Raubiškon, Raimonds Paulsin ja muiden sävellyksiä.
Rekkopaita

Oikeanpuoleisessa Koiviston puvussa rekkopaita.
Rekkopaita on Kannaksen ja Inkerinmaan äyrämöisnaisten kansallispuvun osa. Paidassa on kauluksen alapuolella umpeensa kirjailtu nelikulmainen koristelappu, rekko. Rekko tulee siihen kohtaan joka paidasta näkyy parhaiten, kun sen päälle puetaan kansallispukuun kuuluva liivihame. ja sen päälle rinnasta avoin kesäinen päällysvaate kostuli. Samalla rekko on suojannut käyttäjänsä kurkkua.
Rekkopaita on ollut osa äyrämöispukua mutta ei savakkonaisten asua.. Rekkopaita liittyy nimenomaan äyrämöisten ja savakkojen vastakkainasetteluun Karjalankannaksella ja Inkerissä. Rekkopaitaa käyttivät äyrämöisten lisäksi myös näille kielellisesti ja kulttuurisesti läheiset Hevaan ja Soikkolan inkerikot Suomenlahden eteläpuolella.
Kun rekko on irrotettavissa, sen voi siirtää aina uudempaan paitaan, kun vanha kuluu puhki tai kun käyttäjä kasvaa ja paita jää pieneksi. Rekkoja on annettu myös perinnöksi. Karjalaiskylissä on ollut taitavia rekontekijöitä, jotka tekivät rekkoja toisillekin, kun puvun käyttäjä (tai hänen äitinsä) ompeli muut paidan osat itse.
Aiheesta muualla

Tuutarin puvun rekkopaita (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuolemajärven puvun paita (kuvia myös muista rekkopaidoista]
Kansallispukuneuvosto (Arkistoitu – Internet Archive)
Raimonds Pauls

Raimonds Pauls
Raimonds Pauls (s. 12. tammikuuta 1936 Riika, Iļģuciems, Latvia) on  latvialainen säveltäjä ja pianisti. Hän on tunnettu ja arvostettu Latviassa ja entisen Neuvostoliiton alueella.
Paulsin isä oli lasinpuhaltaja ja äiti kotirouva.
Pauls oli vuosina 1988–1993 Latvian kulttuuriministeri, sittemmin presidentin neuvonantaja ja vuodesta 1998 parlamentin jäsen.
Pauls on säveltänyt musikaaleihin, teatteriin, elokuviin, ja häneltä on ilmestynyt cd-levy My Favourite Melodies / So Many Stars, jossa hän soittaa pianolla jazzmusiikkia. Hänen suomalaisille tunnetuimpia sävellyksiään on Alla Pugatšovan tunnetuksi tekemä "Miljoona ruusua", jonka suomensi ja levytti Vera Telenius.
Reaktiomoottori

Reaktiomoottori on voiman ja vastavoiman laista tai tarkemmin liikemäärän säilymiseen perustuva moottorityyppi. Yleisimpiä reaktiomoottoreita ovat erilaiset suihkumoottorit tai rakettimoottorit, mutta käsitteen alle kuuluvat myös esimerkiksi ionimoottorit. Tyypillisimmässä kemiallisessa reaktiorakettimoottorissa palavan ajoaineen kuumat pakokaasut purkautuvat moottorin suuttimesta ja työntävät laitetta eteenpäin.