stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bernard Montgomery
Myöhempi elämä ja polemiikki

Sodan jälkeen Montgomerystä tehtiin 1. Alameinin varakreivi vuonna 1946. Hänen maineensa tahriintui kaksi vuosikymmentä kuoleman jälkeen, kun vuonna 1999 paljastuneissa aiemmin salaisissa papereissa oli todisteita rasismista vuosilta 1947–1948, jolloin hän toimi maavoimien komentajana. Tuona aikana hänet määrättiin pitämään salaisina näkemyksensä, jotka olivat vastoin Britannian virallisesta linjaa ja edustajat tarkastivat, että hänen julkiset esiintymisensä pysyvät linjassa.
Montgomeryn muistelmat ovat joidenkin mielestä olleet liian kriittiset sodanaikaisia kollegoja kohtaan. Hänen hatara ystävyytensä Eisenhowerin kanssa päättyi muistelmien julkaisuun.
Vuonna 1967 Montgomery herätti huomiota kampanjoimalla homoseksuaalisuuden laillistamista vastaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa, mutta myöhemmin on hänen elämäkertansa kirjoittaja on esittänyt epäilyn, että Montgomery itse olisi ollut ”tukahdutettu homoseksuaali”.
Kirjallisuutta

Montgomery, Bernard Law: Sodankäynti kautta aikojen.  ((A History of Warfare, 1968.) Toimitus: John Hadfield & George Speaight. Suomentanut Tauno Kuosa)  Porvoo Helsinki:  WSOY, 1973.  ISBN 951-0-00649-1
Sotamarsalkka Montgomeryn muistelmat.  (The Memoirs of Field-Marshal the Viscount Montgomery of Alamein, K. G. (1958))  Suomentanut Kivilahti, Toivo J.. Porvoo:  Werner Söderström Osakeyhtiö, 1959.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: Alan Brooke | Maavoimien komentaja (CIGS) 1946–1948 | Seuraaja: William Slim |
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: - | Alameinin varakreivi 1. varakreivi | Seuraaja: David Bernard Montgomery |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  3  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Taiwan  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 2  Portugali  Venäjä  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  NARA  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand) 
Montgomery M3 Grant panssarivaununsa tornissa Pohjois-Afrikassa lokakuussa 1942.
Montgomery ja George S. Patton Sisiliassa 28. heinäkuuta 1943.
21. armeijaryhmän komentajat kenraali Omar N. Bradley, kenraali Montgomery ja kenraaliluutnantti Miles C. Dempsey Normandiassa Ranskassa 10. kesäkuuta 1944. Taustalla Montgomeryn Humber Tourer.
Long Range Desert Group

Long Range Desert Group -yksikön tunnus.
Long Range Desert Group (LRDG) oli brittiläinen armeijan erikoisyksikkö, joka osallistui toisen maailmansodan aikana taisteluihin Pohjois-Afrikassa. Se perustettiin 1940 ja lakkautettiin sodan päätyttyä Euroopassa 1945. Kooltaan se oli suurimmillaan pataljoonan vahvuinen.
Saksalaisen sotamarsalkan ja Afrikakorpsin komentajan Erwin Rommelin mukaan yksikkö aiheutti enemmän tuhoa kuin mikään muu kokoisensa brittiläinen yksikkö.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Long Range Desert Group Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Long Range Desert Group
Käännös suomeksi
Gustavo Adrián López

| Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Argentiina> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Atlanta 1996 | Jalkapallo |  |
Gustavo Adrián López Pablo (s. 13. huhtikuuta 1973 Valentín Alsina, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka edusti kotimaansa Independienten jälkeen espanjalaisia Real Zaragozaa (1996–1999), Celta Vigoa (1999–2007) ja Cádizia (2007–2008). 174 senttimetriä pitkän Lópezin pelipaikka on hyökkääjä. Hänellä on myös Espanjan kansalaisuus.
Lópezin ammattilaisura alkoi kaudella 1991–1992 Independienten joukkueessa. Hän edusti seuraa neljä kautta, kunnes siirtyi kaudella 1995–1996 Real Zaragozaan. Ensimmäinen visiitti Eurooppaan jäi puolen kauden mittaiseksi, ja López palasi pian takaisin Independienteen. Kuitenkin jo seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi uudestaan Zaragozaan, ja tällä kertaa hän viihtyi aragonialaisseurassa kolmen kauden verran, kunnes siirtyi Celta Vigoon vuonna 1999. López pelasi Celtassa kahdeksan kautta.
Argentiinan maajoukkueessa López debytoi joulukuussa 1994 Romaniaa vastaan pelatussa ottelussa. Ainoat MM-kisansa López koki Japanissa ja Etelä-Koreassa 2002 mutta hän ei päässyt turnauksessa pelaamaan. Yhteensä 31 maaottelua pelannut ja niissä neljä maalia tehnyt López oli mukana Atlantan olympialaisissa 1996, jossa Argentiinan joukkue voitti hopeaa.
Lola (vuoden 1961 elokuva)

| Lola |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jacques Demy
Käsikirjoittaja:  Jacques Demy
Tuottaja:   Carlo Ponti  Georges de Beauregard  Bruna Drigo 
Säveltäjä:  Michel Legrand
Kuvaaja:  Raoul Coutard
Leikkaaja:  Anne-Marie Cotret
Lavastaja:  Bernard Evein
Pääosat:   Anouk Aimee  Marc Michel 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska Italia
Tuotantoyhtiö:   Rome-Paris Films  Euro International Films 
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  1961
Kesto:  88 min
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lola on Jacques Demyn esikoispitkä elokuva vuodelta 1961. Mustavalkoinen elokuva on kuvattu hänen kotikaupungissaan Nantesissa.
Juoni

Kabareetanssija Lola (Anouk Aimée) odottaa seitsemän vuotta poissa ollutta miestä, jonka lapsen hän on synnyttänyt. Toinen päähenkilö, haaveellinen Roland (Marc Michel) ihastuu Lolaan.
Musiikki

Musiikki on sekä Michel Legrandin varta vasten säveltämää että Bachin, Beethovenin ja Mozartin musiikkia.
RN Lombardia (1890)

| RN Lombardia |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Regio Cantiere di Castellammare di Stabia, Castellammare di Stabia
Kölinlasku:  19. marraskuuta 1888
Laskettu vesille:  12. heinäkuuta 1890
Palveluskäyttöön:  16. helmikuuta 1893
Poistui palveluskäytöstä:  4. heinäkuuta 1920
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 245-2 689 t (standardi) 2 411-3 110 t (kuormattu)
Pituus:  80,00 m
Leveys:  12,03 m
Syväys:  4,87 m
Koneteho:  6 842-7 677 ihp
Nopeus:  17,8-19,8 solmua
Miehistöä:  213-278
Aseistus
Aseistus:  4 × 6"/40 tykkiä 6 × 4,7"/40 tykkiä 8 × Cannone da 57/40 Mod. 1886 -tykkiä 2 × Hotchkiss 37 mm/20 tykkiä 2 × konekivääriä 2 × 17,7" torpedoputkea
RN Lombardia (ital. Regia Nave Lombardia) oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1890 vesillelaskettu Regioni-luokan panssarikansiristeilijä.
Valmistus

Alus tilattiin Castellammare di Stabiasta Regio Cantiere di Castellammare di Stabialta ja sen köli laskettiin 19. marraskuuta 1888. Alus laskettiin vesille 12. heinäkuuta 1890 ja se liitettiin laivastoon 16. helmikuuta 1893.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 4. heinäkuuta 1920.
Logistiikan Toimihenkilöt

Logistiikan toimihenkilöt ry toimii autoliikenne- ja huolinta-aloilla työskentelevien toimihenkilöiden edunvalvojana. Noin 3500 jäsenellään se on alansa suurin toimihenkilöjärjestö.
Logistiikan toimihenkilöt ry on yksi Erityisalojen Toimihenkilöliitto ERTOn jäsenyhdistyksistä. Yhdistyksen jäsenistä 66% on naisia ja jäsenten keski-ikä on 46,5 vuottalähde?.
Historia

Yhdistyksen historia alkaa jo vuodesta 1969 
liiton, silloin Yleinen Toimihenkilöliitto (YTL), perustamisajankohdasta. Huolintaliikkeiden toimihenkilöt perustivat tuolloin Laivausalan toimihenkilöt (ruots. Tjänstemännen inom Skeppningsbranschen ry) LAT-TIS -nimisen yhdistyksen.
Yhdistyksen jäsenet olivat huolitsijoita ja laivanvarustamoiden toimihenkilöitä ja tekemisissä ennen kaikkea kansainvälisen liikenteen kanssa. Järjestäytyminen oli tehokkainta satamakaupungeissa, kuten Kotkassa, Helsingissä ja Turussa.
Vaikka järjestäytymistä luonnehdittiin vielä 1970-luvun puolivälissä ”luvattoman alhaiseksi”, LAT-TIS oli tuolloin liiton suurin jäsenyhdistys. 
Vuonna 1972 YTL:ään liittyi toinenkin kuljetusalan toimihenkilöiden yhdistys, Ammattiliikenteen toimihenkilöt ry eli (ALT), jonka jäseniksi liittyi esimerkiksi kuorma-autoliikenteen ajojärjestelijöitä ja linja-autoasemien virkailijoita.
ALT:n jäsenet työskentelivät kotimaanliikenteen yrityksissä hoitaen sekä rahti- että matkustajaliikennettä ja esimerkiksi taksinvälitystä.
Pieni YTL oli 1970-luvulla Suomen Teollisuustoimihenkilöiden Liiton (STL) ohella ainoa TVK:n (Toimihenkilö- ja Virkamiesjärjestöjen Keskusliitto) jäsenjärjestö, joka neuvotteli työehtosopimuksista STK:n (Suomen Työnantajain Keskusliitto) kanssa.
LAT-TIS:n ja ALT:n toimintakentät sivusivat toisiaan ja olivat osin jopa päällekkäiset, ja järjestöt päättivätkin yhdistää voimansa. Molemmat yhdistykset lakkautettiin lokakuussa 1977, ja niiden tilalle perustettiin uusi yhdistys, Kuljetus- ja Huolinta-alan Toimihenkilöt ( KHT).
KHT oli 1980- ja 1990-luvuilla liiton suurin jäsenyhdistys. Se pystyi 1980-luvulla menestyksekkääseen edunvalvontaan. Sekä kuljetuksen että huolinnan aloille saatiin pitkät työehtosopimukset, jotka paransivat palkkoja ja muita työehtoja merkittävästi. Lama ja varsinkin Suomen liittyminen EU:hun koettelivat varsinkin huolinta-alaa, jolta katosi runsaasti työpaikkoja. 2000-luvun alussa ensin ET, sitten ATK-T kasvoivat jäsenmääriltään suuremmaksi kuin KHT, joka on kuitenkin säilyttänyt asemansa voimakkaana järjestönä.
Yhdistys muutti keväällä 2007 nimensä Logistiikan toimihenkilöt ry:ksi.
Paikallistoimikunnat

Paikallistoimikunnat ovat yhdistyksen kulmakivi ja lakko-organisaatio työtaistelutilanteessa,
Toimikuntia on 12 ja suurin niistä on Helsinki-Uusimaa 
Jokainen toimiva paikallistoimikunta voi saada edustuksen hallitukseen ja täten vaikuttaa suoraan yhdistyksen toimintaan.
Paikallistoimikunnat myös nimeävät ehdokkaansa yhdistyksen puheenjohtajaksi.
Edunvalvonta

Logistiikan toimihenkilöt ry neuvottelee yhdessä Toimihenkilöliitto ERTOn kanssa kaksi työehtosopimusta;
Autoliikennealojen toimihenkilöitä koskeva työehtosopimus (ALT-ERTO) ja Huolinta-alan toimihenkilöiden työehtosopimus (PALTA-ERTO) 
Työehtosopimukset kattavat lähes kaikki aloilla toimivat toimihenkilöt.
Aiheesta muualla

www.logistiikantoimihenkilot.fi
www.erto.fi
Richard Long

Richard Long, Riverlines, Hearst Towerin aula, New York City.
Ympäristötaide
Casagrande & Rintala, , teräksinen puisto Japanissa, 2003.
Suuntauksia
Installaatio | Maataide | Paikkasidonnainen taide | Tilataide | Valotaide
Suomalaisia tekijöitä
Jan-Erik Andersson | Marco Casagrande | Saara Ekström | Kaarina Kaikkonen| Ismo Kajander | Marja Kanervo | Jussi Kivi | Antti Laitinen | Harri Larjosto | Tuuli Luukas | Annikki Luukela | Anni Rapinoja | Sami Rintala | Catarina Ryöppy | Charles Sandison | Maaria Wirkkala
Ulkomaisia tekijöitä
Carl Andre | John Baldessari | Christo ja Jeanne-Claude | Jan Dibbets | Ian Hamilton Finlay | Hamish Fulton | Andy Goldsworthy | Hans Haacke | Michael Heizer | Robert Irwin | Nancy Holt | Richard Long | Walter de Maria | Ana Mendieta | Dennis Oppenheim | Robert Smithson | James Turrell | Wolf Vostell
Teoksia
Hiljainen kansa | Kolme aitaa | Maaltapako | 1000 Rauhanlippua
Richard Long (s. 2. kesäkuuta 1945) on englantilainen käsitetaiteilija ja maataiteen keskeisimpiä edustajia. Long käyttää usein geometrisia perusmuotoja, kuten maagisia ympyröitä, spiraaleja, viivoja tai viivastoja.
Long käyttää teoksissaan arkkityyppisiä abstrakteja muotoja: viivaa, ympyrää ja spiraalia. Ne ovat jo vuosituhansia olleet ihmisten käyttämiä merkkejä, mutta niiden merkitys vaihtelee eri puolilla maailmaa. Tämä monimerkityksellisyys on yksi Longin taiteen kiehtovuuden syy. Long piirtää peruskuvioita usein myös maisemaan esimerkiksi kävelemällä tai keräämällä kiviä janaksi.  Käveleminen onkin Longille keskeistä – sekä metaforisina vaelluksina että muina karttaan liittyvinä teoksina. Long toteutti ensimmäisen viivakävelyn A Line Made by Walking  vuonna 1967, minkä jälkeen hän on työskennellyt luonnossa systemaattisesti. Long matkustaa usein harvaanasutuilla seuduilla ja tekee luontoon teoksia kävelemällä ja veistoksia paikalla olevista materiaaleista. Näistä saamiaan kokemuksia hän välittää katsojille valokuvin ja tekstein.
Long on ainoa taiteilija, joka on ollut Turner Prize -ehdokkaana neljä kertaa. Hän kieltäytyi palkinnosta vuonna 1984 ja vastaanotti sen vuonna 1989 White Water Line -teoksestaan. Hän oli ehdolla myös vuosina 1987 ja 1988.
Porin taidemuseossa oli Richard Longin näyttely vuodenvaihteessa 1986–1987.
Aiheesta muualla

Richard Longin verkkosivut
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  South Australia  KulturNav  Museum of Modern Art  National Gallery of Canada  Victoria  Photographers' Identities  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  IdRef  Te Papa (New Zealand)
Loistokottarainen

| Loistokottarainen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kottaraiset Sturnidae
Suku::  Loistokottaraiset Lamprotornis
Laji::  superbus
Kaksiosainen nimi
 Lamprotornis superbus  Ruppell, 1845 
Katso myös
   Loistokottarainen Wikispeciesissä   Loistokottarainen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Loistokottarainen (Lamprotornis superbus) on Itä- ja Keski-Afrikassa tavattava kottaraisiin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan loistokottaraiset ovat noin 18–19 cm. Lajin selkä, siivet ja rinta ovat väriltään metallinhohtoisen sinivihreät. Pää on musta. Rinnan alapuolella kulkee ohut valkoinen poikkijuova, joka erottaa sinisen rinnan ja punaoranssin vatsan. Loistokottaraisen alaperä on valkoinen. Koiraat ja naaraat eivät eroa höyhenpuvuiltaan toisistaan. Nuorten lintujen väritys ei ole yhtä kirkas kuin aikuisen linnun. Ulkonäöltään loistokottarainen muistuttaa keniankottaraista (Lamprotornis hildebrandti), mutta keniankottaraiselta puuttuu valkoinen juova rinnasta ja keniankottaraisten silmien väri on punainen, kun taas loistokottaraisen silmät ovat valkoiset. Laji muistuttaa myös paratiisikottaraista (Cosmopsarus regius), joka eroaa suuremman koon ja pitkän pyrstön perusteella.
Levinneisyys ja elinympäristö

Loistokottaraista tavataan Etiopiasta, Keniasta, Somaliasta, Sudanista, Tansaniasta ja Ugandasta. Lajin elinympäristöä ovat avoimet pensaikkoiset ja puustoiset alueet aina 2 200 metrin korkeuteen. Lisäksi lajia tavataan ruohikkomailta, maatalousmailta sekä kaupunkien puutarhoista ja puistoista.
Lisääntyminen ja ravinto

Loistokottaraiset rakentavat pesänsä piikkipensaikkoon tai kallionkoloon. Pesä rakennetaan ruohoista, lehdistä ja pienistä oksanpätkistä. Lisääntymisaika vaihtelee alueittain. Naaras munii pesään noin neljä vihreää ja sinistä munaa. Niiden hautominen kestää noin kaksi viikkoa ja sekä koiras, että naaras hautovat ja osallistuvat kuoriutuneiden poikasten ruokintaan. Poikaset poistuvat pesistä noin kolmen viikon kuluttua kuoriutumisestaan.
Loistokottaraisten ravinto koostuu pääasiassa hyönteisistä, hedelmistä ja jyvistä.
Jevgeni Lopatin

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Lopatin vuonna 2001. |  Lopatin vuonna 2001. |  Lopatin vuonna 2001. |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Miesten painonnosto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | 67,5 kg |  |
Jevgeni Ivanovitš Lopatin (ven. Евгений Иванович Лопатин, 29. maaliskuuta 1917 Balašov, Neuvosto-Venäjä – 21. heinäkuuta 2011) oli Neuvostoliittoa edustanut painonnostaja, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Lopatin saavutti painoluokan 67,5 kg olympiahopeaa Helsingissä 1952. Hän saavutti urallaan myös MM-hopeaa ja Euroopan mestaruuden vuonna 1950 sekä EM-hopeaa vuonna 1947.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jevgeni Lopatin Wikimedia Commonsissa
Loojärvi

| Loojärvi |
| --- | --- |
 Koillisrantaa Espoon Loojärventieltä.
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Espoo, Kirkkonummi
Koordinaatit:  60°12′36″N, 24°30′43″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Mankinjoki
Järvinumero:  81.057.1.001 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  13,5 m
Rantaviiva:  7,3 km 
Pinta-ala:  1,2 km² 
Tilavuus:  0,0024 km³ 
Keskisyvyys:  1,94 m 
Suurin syvyys:  4,3 m 
 fiLoojärvi 
Loojärvi (ruots. Låjärv) on runsasravinteinen ja saareton järvi Mankinjoen valuma-alueella Espoon länsirajalla noin 25 kilometriä Helsingin keskustasta länsiluoteeseen. Järven itäosa kuuluu Espooseen Espoonkartanon kaupunginosaan, pohjoinen ja läntinen osa puolestaan Kirkkonummeen.
Loojärveä ympäröi vanha kulttuurimaisema laajoine peltoaukeineen; järven kaakkoisella rannalla sijaitsee muun muassa Urbergan kartano. Loojärveä kuormittavat sen yläpuolinen vesistö, Loojärven valuma-alue ja Ämmässuon kaatopaikka. Järven tilavuus on noin 2,4 miljoonaa kuutiometriä. Ympäristöhallinto luokitteli vuonna 2013 Loojärven ekologisen tilan huonoksi.
Loojärven nimen lähtömuoto on Lohijärvi. Keskiajan ja uuden ajan taitteen kartoissa nimi esiintyy muodossa Lohitresk ja Lohiiärffi.
Loojärven länsipuolitse kulkee Lapinkyläntie eli yhdystie 1130.
Mankinjoen valuma-alue (81.057) on kolmannen jakovaiheen vesistö Suomenlahden rannikkoalueella (81). Loojärvi on Mankinjoen valuma-alueen eteläisiä vakavesiä.
Aiheesta muualla

Järviwiki: Loojärvi
Mopti

| Mopti |
| --- | --- |
 Kalastusveneitä Banijoen rannalla.
 Mopti
 Koordinaatit: 14°29′37″N, 4°11′44″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Moptin alue
Piiri:  Moptin piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunkikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  125 km²
Väkiluku (2009):  114 300
 – Väestötiheys:  914,4 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+0
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Komoguelin perjantaimoskeija.
Mopti on kaupunki, kunta sekä Moptin alueen ja Moptin piirin hallinnollinen keskus Malissa. Se sijaitsee Nigeriin laskevan Banijoen suussa 650 kilometriä maan pääkaupungista Bamakosta koilliseen. Kunnassa on 114 300 asukasta (vuonna 2009). Ranskan siirtomaa-aikana Moptista kehittyi kaupunki ja merkittävä kalastussatama. Sen alueelta pyydetään 90 prosenttia Malin kalansaaliista, ja kaupunki on ympäröivän maaseudun taloudellinen keskus. Vaikka Moptissa ei ole huomattavia nähtävyyksiä, se on merkittävä matkailukeskus, sillä sieltä järjestetään matkoja muualle Maliin.
Maantiede ja asutus

Moptin kaupunkikunnan pinta-ala on 125 neliökilometriä. Se rajoittuu ympäröivään Socouran maalaiskuntaan. Keskusta on rakennettu kolmelle saarelle, minkä johdosta kaupunkia kutsutaan toisinaan ”Malin Venetsiaksi”. Moptin kuntaan kuuluu myös 13 kilometrin päässä sijaitseva erillinen Sévarén esikaupunki. Nigerjoki muodostaa Moptin ympäristössä suuren tulva-alueen, jota kutsutaan Nigerin sisämaasuistoksi. Kaupungin keskustaa sekä Moptin ja Sévarén välistä tulva-aluetta ympäröivät suojavallit.
Seutu sijaitsee Sahelin ja Sudanin vyöhykkeiden rajalla. Vuoden kuumimman kuukauden toukokuun keskilämpötila on 32,9 °C. Viileintä on tammikuussa, keskimäärin 22,6 °C. Vuotuinen sademäärä on 552 millimetriä. Sadekausi kestää kesäkuusta syyskuuhun.
Hallinnollisesti kunta jakautuu yhteentoista kaupunginosaan: Komoguel I, Komoguel II, Gangal, Mossinkoré, Bougoufié, Toguel, Taïkiri, Médina Coura, Sévaré I, Sévaré II ja Sévaré III. Asukkaat ovat kansallisuudeltaan etupäässä bozoja, fulbeja, bambaroita, dogoneja, moseja, soninkeja, songhaita, tuaregeja, boboja, samoja ja miniankoja. Yleisimmät kielet ovat fulani ja bozo. Vallitsevat uskonnot ovat islam, katolisuus ja protestanttisuus.
Historia

Paikkakunta on saanut alkunsa bozojen asuttamasta Moptin kylästä. Ranskan siirtomaavallan aikana siitä kehittyi kaupunki ja maan tärkein kalastussatama. Parempien liikenneyhteyksiensä ansiosta Mopti syrjäytti Djennén alueen kaupallisena keskuksena. Kaupungin väkiluku on kasvanut nopeasti 1930-luvun alun 6 000 asukkaasta ja sen rakennettu alue on laajentunut osin hallitsemattomasti.
Liikenne, talous ja palvelut

Sévaréen johtaa maantie RN6 Bamakosta. Maantie RN15 vie Sévarésta Bandiagaran, Bankassin ja Koron kautta Burkina Fason rajalle ja maantie RN16 Gaoon. Moptissa on vilkas satama. Jokiliikenteestä vastaavat valtiollinen Comanav ja joukko yksityisyrittäjiä. Sévaréssa on kansainvälinen Ambodédjon lentokenttä. Kaupunkiliikennettä hoitavat taksit, pienet kuorma-autot sekä tulva-aikana veneet.
Mopti on ympäröivän maatalousalueen kaupallinen keskus. Maanviljelijät tuottavat myyntiin varsinkin riisiä ja vihanneksia. Tärkeä merkitys on myös karjanhoidolla, kalastuksella ja käsityöammateilla. Yleisimmät kotieläimet ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Moptin alueella pyydetään 90 % Malin kalansaaliista. Valtaosa kalasta kuivataan tai savustetaan ja osa viedään ulkomaille. Kaupungissa on käsityökeskus, liikekeskus ja useita torialueita kuten Ottawa, Sakorowel ja Taïkiryn karjamarkkinat. Tärkeimmät myyntiartikkelit ovat kala ja karja. Teollisuus on vähäistä. Sitä edustavat kolme nykyaikaista leipomoa, jäätehdas, meijeri ja riisinkäsittelylaitos.
Kaupungissa on yhdeksän peruskoulua, koraanikoulu, kaksi lyseota ja neljä ammattikoulua. Kulttuurilaitoksia ovat kansantalo, Gangalin koulun kulttuurikeskus ja kolme elokuvateatteria. Kaupungissa toimii useita musiikki- ja kansanperinneyhtyeitä. Katolisen lähetysaseman Issa Berin kirjasto on alueen suurin kirjasto. Moptissa ja Sévaréssa on myös pienet yleiset kirjastot.
Julkisiin terveyspalveluihin kuuluvat aluesairaala, piirin terveyskeskus ja kuusi terveysasemaa. Lisäksi on joukko sairastupia, yksityisvastaanottoja ja apteekkeja. Yleisimmät sairaudet ovat malaria ja ripulitaudit. Moptissa on nykyaikainen vesijohtoverkko ja Sévarén lämpövoimalan varassa toimiva sähköverkko, jotka eivät kata laitakaupunkia ja Sévarén vanhaa osaa. Suurimman ympäristöongelman muodostavat jätevedet, jotka johdetaan Pagué Danéwal -nimiseen lampeen.
Vuoden 2002 jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailuja varten Moptiin rakennettiin Baréma Bocoumin stadion, jonne mahtuu 15 000 katsojaa. Mestaruuskilpailujen jälkeen stadionia on käyttänyt paikallinen Débo Club de Mopti, joka pelaa Malin jalkapallon korkeimmalla sarjatasolla. Jalkapallon lisäksi kaupungissa harrastetaan muun muassa koripalloa, petankkia ja uintia.
Nähtävyydet ja matkailu

Mopti on yksi Malin tärkeimmistä matkailun keskuksista. Kaupungissa itsessään ei ole suuria turistikohteita, mutta sieltä tehdään retkiä Nigerjoelle, dogonien asuttamalle Bandiagaran kalliolle, historialliseen Djennén kaupunkiin ja Timbuktuun. Moptin omista nähtävyyksistä huomattavin on vuonna 1933 rakennettu Komoguelin perjantaimoskeija, jonka mallina on käytetty Djennén suurmoskeijaa. Syyskuun 22. päivän kanoottikilpailut ovat suuri yleisötapahtuma. Kaupungissa on hotelleja, ravintoloita ja vapaa-ajanviettopaikkoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mopti Wikimedia Commonsissa
HMS London (1840)

| HMS London |
| --- | --- |
 HMS London vuonna 1881

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Chathamin telakka
Kölinlasku:  lokakuu 1827
Laskettu vesille:  28. syyskuuta 1840
Palveluskäyttöön:  28. toukokuuta 1851
Poistui palveluskäytöstä:  romutettu 1884
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 598 bm
Pituus:  62,64 m (tykkikansi)
Leveys:  16,59 m
Syväys:  7,06 m
Koneteho:  täystakiloitu purjealus
Miehistöä:  850
Aseistus
Aseistus:  92 tykkiä
HMS London oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1840 vesillelaskettu Rodney-luokan 92-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin marraskuussa 1826 Chathamin telakalta ja sen köli laskettiin lokakuussa 1827. Alus laskettiin vesille 28. syyskuuta 1840 ja se valmistui 25. helmikuuta 1841, jolloin alus sijoitettiin reserviin Sheernessissä. Aluksen valmistuskustannukset olivat 74 647 puntaa, ja niihin sisältyi varustaminen.