stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Peugeot 106

| Peugeot 106 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska  Tunisia
Valmistaja:  Peugeot
Konserni:  PSA Peugeot Citroën
Valmistusvuodet:  1991–2003
Korimalli:  3-ovinen hatchback 5-ovinen hatchback
Luokka:  B-segmentti
Seuraaja:  Peugeot 107
Teknisesti samankaltaisia:  Citroën Saxo
Tekniset tiedot
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,0–1,6 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  4-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen manuaali 3-vaihteinen automaatti
Peugeot 106 on Peugeot’n vuosina 1991–2003 valmistama pieni henkilöautomalli. Se jakaa suuren osan tekniikastaan sisarmallinsa Citroën Saxon kanssa. Mallin seuraajaksi tuli Peugeot 107.
Viisiovinen Peugeot 106.
Peugeot’n pikkuautojen eli 100-sarjan ensimmäinen malli oli vuonna 1972 esitelty 104. Sen korvaajaksi esiteltiin vuonna 1983 Peugeot 205, mutta malli pysyi tuotannossa vuoteen 1988 saakka. Pienempi 106 esiteltiin 205:n alapuolelle vuonna 1991.
Luokitusta varten Peugeot toi markkinoille urheilullisen 106 Rallye -mallin, jossa oli 1,3-litrainen (100 hv) moottori. Auton tunnusmerkkinä oli valkoisiksi maalatut Michelinin 14-tuumaiset peltivanteet. Varustelu oli Rallyessa niukka.
Peugeot 106 Rallye
Vuonna 1996 malli sai uudet puskurit, ajovalot ja etusäleikön. Muotoilu oli aiempaa pyöreämpää. Turvallisuutta parannettiin oviin asennetuilla sivutörmäyssuojilla ja kuljettajan turvatyyny tuli vakiovarusteeksi.
106 Rallye uudistui muuta mallistoa myöhemmin vuonna 1998, ja tällä kertaa siinä oli moottorina kahdeksanventtiilinen 1,6-litrainen (103 hv). Rallye sijoittui mallistossa kalliimman 16-venttiilisen GTI:n alapuolelle, mutta etuna siihen verrattuna oli alhaisempi paino.
Facelift-mallin Peugeot 106.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Peugeot 106 Wikimedia Commonsissa
Peugeot’n automallit
| --- | --- |
Nykyiset henkilöautomallit:  108  208  301  308  408  508  2008  3008  5008  Rifter  Traveller 
Nykyiset hyötyajoneuvot:  Partner  Expert  Boxer  Pick Up  Landtrek 
Entiset mallit:  104  106  107  1007  201  202  203  204  205  206  207  301  302  304  305  306  307  309  401  402  403  404  405  406  407  504  505  601  604  605  607  806  807  4007  4008  Bipper  RCZ  Hoggar  iOn  D3  D4  J5  J7  J9
Ford Fusion

| Ford Fusion |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Intia  Saksa
Valmistaja:  Ford
Konserni:  Ford Motor Company
Valmistusvuodet:  2002–2012
Korimalli:  5-ovinen tila-auto
Luokka:  M-segmentti
Seuraaja:  Ford B-Max
Teknisesti samankaltaisia:  Ford EcoSport I Ford Fiesta V Ford Figo I Ford Ikon II Mazda2 (DY) Mazda Verisa
Pohjalevy:  Ford B3
Iskutilavuus:  1,4–1,6 l
Teho:  80–100 hv
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen robotti 4-vaihteinen automaatti
Ford Fusion on Fordin vuosina 2002–2012 valmistama viidennen sukupolven Fiestaan perustuva pieni tila-automalli. Valmistaja markkinoi autoa termillä ”Urban Activity Vehicle” (suom. urbaani monikäyttöauto). Fusionin korvasi mallistossa Ford B-Max.
Vuoden 2003 Euro NCAP -kolaritestistä Fusion sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Bensiinimoottorit olivat Fiestan 1,4- (80 hv) ja Focuksen 1,6-litrainen (100 hv). Dieselvaihtoehto oli Fiestan 1,4 TDCi (80 hv). Voimansiirtona kaikissa moottoreissa oli viisivaihteinen manuaalivaihteisto. 1,4-litraisen bensiinimoottorin yhteyteen sai halutessaan viisiportaisen Durashift EST -robottivaihteiston.
Suomessa varustetasot olivat aluksi Trend ja Elegance.
Facelift-mallin Ford Fusion.
Trendissä oli vakiovarusteina muun muassa neljä turvatyynyä, ABS-jarrut hätäjarruassistentilla, automaattiset ajovalot, radio/CD-soitin ja sähköikkunat edessä.
Eleganceen kuului lisäksi kauko-ohjattu keskuslukitus, manuaali-ilmastointi, lämmitettävä tuulilasi, lämmitettävät sähköpeilit, sumuvalot, kartanlukuvalot ja sisävalon viive.
Vuonna 2006 Fusioniin tehtiin muhkeammat puskurit, uudet etu- ja takavalot sekä leveämmät kylkilistat. Sisällä kojelauta vaihdettiin samanlaiseen kuin Fiestassa ja mittaristo uudistui täysin. Tarjolle tuli myös uusi väri- ja sisustusvalikoima. Dieselmoottori jätettiin pois mallistosta ja 1,6-litraisen yhteyteen tuli saataville neliportainen automaattivaihteisto. Samassa yhteydessä Elegancen korvasi Ghia, ja Trendin yläpuolelle tuli uusi varustetaso Limited, jossa oli Trend-varusteiden lisäksi manuaali-ilmastointi, lämmitettävä tuulilasi, kauko-ohjattu keskuslukitus ja sähkötoiminen takaluukun avaus auton sisältä.
Ghiassa oli Limitedin lisäksi 15 tuuman kevytmetallivanteet, sumuvalot, kromattu etusäleikön kehys, lämmitettävät sähköpeilit, radio/CD-soittimen kauko-ohjaus ja nahkaverhoiltu ohjauspyörä sekä vaihteenvalitsimen nuppi.
Trend-varustetaso jätettiin pois mallistosta vuonna 2008, jolloin ainoiksi vaihtoehdoiksi jäivät Limited ja Ghia. Limited sai korinväriset ovenkahvat ja kylkilistat vuonna 2009.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ford Fusion Wikimedia Commonsissa
Volkswagen Passat (B6)

| Volkswagen Passat B6 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Angola  Intia  Kiina  Saksa  Ukraina  Venäjä
Valmistaja:  Volkswagen
Konserni:  Volkswagen Group
Valmistusvuodet:  2005–2010
Muut nimet:  Volkswagen Magotan
Korimalli:  4-ovinen sedan 5-ovinen farmari
Luokka:  D-segmentti
Edeltäjä:  Volkswagen Passat (B5)
Seuraaja:  Volkswagen Passat (B7) Volkswagen Passat (NMS)
Teknisesti samankaltaisia:  SEAT Alhambra (Typ 7N) Škoda Superb (Typ 3T) Volkswagen CC Volkswagen Passat (B7) Volkswagen Passat (NMS) Volkswagen Sharan II
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Volkswagen Group A6
Moottori:  R4 VR6
Iskutilavuus:  1,4–3,6 l
Polttoaine:  bensiini diesel maakaasu
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen automaatti 6-vaihteinen kaksoiskytkin 7-vaihteinen kaksoiskytkin
Volkswagen Passat B6 on Volkswagenin Passat-mallin viides sukupolvi, jota valmistettiin vuosina 2005–2010. Tämän jälkeen malli sai kasvojenkohotuksen, jonka myötä sitä alettiin kutsua Passat B7:ksi, vaikka perusrakenne oli siinä yhä sama kuin B6-mallissa. Passatista tuli vuonna 2008 markkinoille coupé-korinen versio nimeltään Volkswagen Passat CC (myöhemmin vain Volkswagen CC). Kiinassa Passatia myytiin Volkswagen Magotan -nimisenä.
Volkswagen Passat (2005–2010)

Viidennen sukupolven Passat esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2005. Se perustuu nimestään huolimatta samalle A6-pohjalevylle kuin Škoda Superb, SEAT Alhambra ja Volkswagen Sharan.
Vuoden 2005 Euro NCAP -kolaritestistä Passat sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Bensiinimoottorit olivat aluksi 1,6 8V (102 hv), 1,6 FSI (115 hv) ja 2,0 FSI (150 hv). Dieselmoottoreina olivat pumppusuutintyyppiset 1,9 TDI (105 hv) ja 2,0 TDI (122/140 hv). Syksyllä 2005 tulivat turboahdettu 2,0 TFSI (200 hv), 3,6 V6 FSI (280 hv) ja 2,0 TDI:n 170-hevosvoimainen versio. Lisäksi keväällä 2006 esiteltiin 3,2 V6 FSI (250 hv).
Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2007 esiteltiin Passat R36, jossa on vapaasti hengittävä 300-hevosvoimainen 3,6-litrainen VR6-moottori. Alusta on tavallisia malleja matalampi ja koria on muotoiltu urheilullisemmaksi.
Syksyn 2007 uutuusmoottorit olivat turboahdetut bensiinimoottorit 1,4 TSI (122 hv) ja 1,8 TSI (160 hv). Vuoden 2008 alussa 2,0 TSI (200 hv) korvasi 2,0 TFSI:n. Keväällä 1,6 FSI poistui ja 2,0 TDI muuttui yhteispaineruiskutteiseksi, tehovaihtoehtoina 140 sekä 170 hevosvoimaa. Vuoden lopulla tuli myös 110-hevosvoimainen versio, joka korvasi 1,9 TDI:n.
Alkuvuonna 2009 esiteltiin 1,4 TSI:n maakaasua polttoaineenaan käyttävä versio. Syksyllä uutuutena oli yhteispaineruiskutteinen 1,6 TDI (105 hv).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Volkswagen Passat (B6) Wikimedia Commonsissa
Volkswagen Passat B6 Variant
Volkswagen Passat R36
Ali Hassan Kuban

Ali Hassan Kuban (arab. علي كوبان‎; 1929 tai 1933 – 2001 Kairo) oli egyptiläinen muusikko, joka popularisoi nubialaisen musiikin ja yhdisti siihen kansainvälisiä tyylipiirteitä.
Kuban syntyi pienessä nubialaisessa kylässä ja muutti vuonna 1942 vanhempineen Kairoon. Hän aloitti musiikkiuransa lapsena laulamalla Niilissä kulkeneilla aluksilla ja opetteli Kairoon muutettuaan useiden soitinten soittoa. Kuban oli itseoppinut klarinetisti ja säkkipillinsoittaja, josta tuli perinteinen häämuusikko. Hän menestyi Egyptissä muun muassa kappaleillaan “Sukkar Sukkar Sukkar” ja “Amira”. Kuban työskenteli useissa nubialaisen musiikin yhtyeissä ja yhdisti paikallisiin perinnesoittimiin länsimaisia soittimia. Samalla hän liitti nubialaisiin melodioihin jazz- ja popvaikutteita. Kuban saavutti kansainvälistä suosiota esiintymisillään eri festivaaleilla, joihin kuuluivat Heimatklänge (1989), Midem (1993), WOMAD (1994), Montrealin kansainvälinen jazzfestivaali (1994) ja SummerStage Festival (1995).
Seututie 559

Seututie 559 on seututie Siilinjärvellä. Se on valtatien 5 rinnakkaistie ja osa vanhaa vitostietä. Tie alkaa Siilinjärven pohjoispuolelta Räisälästä ja päättyy Toivalassa valtatiehen 9.
Reitti

Räisälä (vt 5)
Siilinjärvi (kt 75)
Kasurila
Jälä
Haaparinne
Vuorela (vt 5)
Toivala (vt 9)
Historiaa

Tie kulki aikoinaan Kuopion Kelloniemestä lautalla Siilinjärven Ranta-Toivalaan. Vuonna 1932 valmistui pengertie Kuopion Päivärannasta Siilinjärven Vuorelaan. Vuoden 1938 tieliikennejärjestelmässä tie nimettiin valtatieksi 5. Tie kulki pääosin nykyistä reittiä lukuun ottamatta Yhdysväylä-nimistä osuutta Vuorelassa ja Siilinjärven kirkonkylää. Kirkonkylällä tie kulki rautatieaseman ohi nykyistä Asematietä pitkin ja jatkui sieltä kulkien Pyylammen halki Taivallahdentietä ja Pyylammen tietä pitkin. Sittemmin tie siirrettiin nykyiselle Kasurilantielle nykyisen kunnantalon ja linja-autoaseman väliin. Kun moottoritie Vuorelasta Siilinjärvelle vuonna 1992 valmistui, valtatie 5 siirtyi käyttämään nykyistä reittiään, ja rinnakkaistie nimettiin seututieksi 559. Tosin pätkä Vanhasta Pappilasta Räisälään rakennettiin moottoritien rakentamisen aikoihin.
Tien laatu

Tien laatu on yleisesti ottaen hyvä, koska tieosuus on vanhaa valtatietä. Tie on leveä, mutta sen varrella on runsaasti asutusta. Lisäksi tiellä (varsinkin eteläpäässä) on jonkin verran mäkiä. Tien nopeusrajoitus vaihtelee välillä 50-80 kilometriä tunnissa. Tiellä on yksi kiertoliittymä Toivalassa (entinen eritasoliittymä) sekä kaksi eritasoliittymää (valtatien 5 ja kantatien 75 kanssa). Tie kuuluu taajamaan välillä Kasurila-Räisälä sekä tien eteläpäässä Vuorelassa.
Tiehankkeita

Seututie 559 oli mukana Kallansiltojen parannushankkeessa. Tie oikaistiin muutaman kilometrin matkalla ja sitä jatkettiin Kuopion Päivärantaan saakka. Parannushankeen jälkeen Yhdysväylä-niminen seututien osa ei ole ollut enää osa seututietä.
Golftien/Kasurilantien risteykseen on suunnitteilla kiertoliittymä. Paikka sijaitsee noin 2 kilometriä etelään Siilinjärven kirkonkylästä.
Lisäksi tielle saatetaan sijoittaa valo-ohjattuja liittymiä Siilinjärven kirkonkylän kohdalle tulevaisuudessa.
Väriaine

Metyleenisinisellä värjättyä vettä.
Väriaineet ovat erilaisten materiaalien värjäämiseen käytettyjä, yleensä johonkin liuotteeseen tai sideaineesen liukenevia värillisiä, tavallisesti orgaanisia yhdisteitä. Väriaineiksi voidaan sanoa myös maaleissa käytettyjä pigmenttejä, jotka ovat yleensä liukenemattomia ja enimmäkseen epäorgaanisia yhdisteitä. Muutamia väriaineita käytetään myös indikaattoreina sekä väri­valo­kuvauksessa.
Orgaaniset väriaineet

Orgaanisia väriaineita käytetään muun muassa tekstiilikuitujen, paperin, nahan, puun,
ravintoaineiden ja mikroskooppipreparaattien värjäämiseen.  Vanhastaan käytettyjä, luonnosta saatavia väriaineita ovat muun muassa sininen indigo, punertava purppura, keltainen alitsariini ja punainen karmiini. Valtaosa nykyisin käytettävistä väriaineista valmistetaan kuitenkin synteettisesti. Niiden raaka-aineena käytetään varsinkin kivihiilitervaa, ja siksi niitä nimitetäänkin myös tervaväreiksi, mutta myös petrokemikaaleja.
Orgaaniset väriaineet > Värillisyys

Aineen värillisyys aiheutuu siitä, että osa siihen osuvasta poly­kromaattisesta, valkoisesta valosta absorboituu siihen, ja lisäksi absorboituva osuus riippuu voimakkaasti valon aallon­pituudesta. Tällöin silmä näkee aineesta heijastuneen tai sen läpi kulkeneen valon, josta puuttuvat aineen absorboima, tiettyä aallon­pituutta olevat valon komponentit. Valo­kvanttien absorboituminen tapahtuu, kun kvantin energia on tietyn suuruinen, jolloin sen vaikutuksesta osa aineen elektroneista siirtyy perustilasta korkeampi­energisille orbitaaleille.
Epäorgaanisista aineista voimakkaasti värillisiä ovat muun muassa monet siirtymämetallien suolat.
Orgaanisissa yhdisteissä värillisyyden aiheuttavia elektronien siirtymisiä tapahtuu erityisesti 
π-orbitaaleilla, joita on runaasti pitkissä konjugoiduissa kaksois­sidoksia sisältävissä molekyyleissä. Tällaisia atomiryhmiä sanotaan kromo­foreiksi, ja sellaisia on kaikissa orgaanisissa väriaineissa sekä myös luonnossa esiintyvissä värillisissä orgaanisissa yhdisteissä.
Kromoforeja ovat esimerkiksi:
hiiliatomien muodostamat ketjut, joissa esiintyy vuorotellen kaksoissidos ja yksinkertainen sidos
atsoryhmä, jonka muodostaa kaksi kaksoissidoksella toisiinsa kiinnittynyttä typpiatomia
nitroryhmä -NO2,
karbonyyliryhmä -C=O ja
kinoidiset rengasjärjestelmät.
On myös atomiryhmiä, jotka voimistavat kromoforien vaikutuksia. Sellaisia sanotaan auksokromeiksi, ja niitä ovat esimerkiksi:
aminoryhmä (NH2)
hydroksyyliryhnä (-OH)
halogeenit
kahteen hiiliatomiin sitoutunut happiatomi
Orgaaniset väriaineet > Väriaineen kiinnittyminen

Hyvältä väriaineelta edellytetään muitakin ominaisuuksia kuin värillisyyttä. Sen on voitava kiinnittyä kuituun siten, että se värjää tämän mahdollisimman pysyvästi, ja sen on kestettävä pesuaineita ja vaihtelevia sääoloja.
Värineen kiinnittyminen kuituun voi tapahtua esimerkiksi sen molekyylissä olevien reaktiokykyisten atomiryhmien vaikutuksesta, jotka reagoivat kuidun kanssa. Tämän kiinnittymisen saavat useissa tapauksissa aikaan samat atomiryhmät, jotka toimivat myös auksokromeina, mutta kiinnittäjä­ryhminä voivat toimia myös karboksyyli­ryhmä -COOH ja sulfonaattiryhmä -SO3H. Väriaineen kiinnittyminen voidaan saada aikaan myös niin, että liukenematon väriaine syntetisoidaan suoraan värjättävään kuituun tai liuottamalla väriaine tekokuituun. Peittaus­värjäyksessä käytetään erillisiä kiinnittäviä lisäaineita, jotka imeytetään kuituun ja joiden kanssa väriaine sitten reagoi.
Orgaaniset väriaineet > Väriaineiden ryhmittely

Väriaineet voidaan ryhmitellä eri tavoin. Kemiallisen rakenteensa perusteella ne voidaan jakaa useisiin ryhmiin, joita ovat esimerkiksi atsoväriaineet, nitroväriaineet ja rikkivärit. Ne voidaan myös jakaa happo- ja emäsväreihin, joista happovärit sisältävät tavallisesti sulfonihapporyhmiä, emäsvärit aminoryhmiä.
Käytännössä väriaineet jaotellaan kuitenkin usein käyttötavan ja käyttö­tarkoituksen mukaan. Happo- ja emäsvärejä käytetään varsinkin villan ja silkin värjäämiseen, mutta emäsvärien valon- ja pesunkestävyys on usein huono. Puuvillan värjäämiseen käytetään substantiivisia eli suoria väriaineita, jotka kuuluvat myös happoväreihin. Nekin ovat sellaisenaan heikosti kestäviä, mutta niiden kestävyyttä voidaan parantaa sopivilla jälkikäsittelyillä.
Peittaväreillä värjätään etupäässä villan värjäämiseen. Niitä käytettäessä kuitu käsitellään ensin jollakin peitta-aineella, joita ovat muun muassa eräät kromi-, alumiini-, rauta- ja tanniiniyhdisteet, minkä jälkeen väriaine yhtyy siihen liukenemattomaksi, yleensä hyvin kestäväksi värilakaksi
Kyyppivärit kuten indigo ja indigoidiväriaineet ovat sellaisenaan liukenevia, mutta ne hapetetaan kuituun imeytymisen jälkeen lopulliseen liukenemattomaan muotoon. Kehitys­väreillä lopullinen liukenematon väriaine muodostuu vasta kuidussa aineen reagoidessa esimerkiksi naftolien ja diatsoitujen amiinien kanssa. Kestävyytensä ja monipuolisuutensa ansioista kyyppi- ja kehitys­värit ovat eniten käytettyjä väriaineita.
Reaktiivivärit voivat muodostua esimerkiksi moni­arvoisista sulfonihappoja tai typpi­yhdisteistä. Ne liittyvät selluloosaan, josta puuvilla pääasiassa koostuu, tai villaan muun muassa esteröitymällä. Tekokuituja värjättään myös dispersioväreillä, jotka imeytyvät vesi­dispersiosta kuituihin ja liukenevat niihin paremmin kuin veteen.
Orgaaniset väriaineet > Tärkeitä väriaineita

Trifenyylimetaaniväriaineita:
malakiittivihreä
auriini
atsoväriaineita:
kokelliinipunainen
Antrakinoniväriaineita:
alitsariini, keltainen
indigo, sininen
Orgaaniset väriaineet > Elintarvikevärit

Elintarvikevärit ovat lisäaineita, joita lisätään ruokiin sen värin muuttamiseksi. Hyväksyttyjen elintarvikevärien E-koodit ovat välillä E100-E199. Sellaisia ovat:
E100, kurkumiini
E101, riboflaviini
E102, tartratsiini
E110, paraoranssi
E120, kokkiniili, karmiini, karmiinihappo
E122, atsorubiini, karmosiini
E123, amarantti
E124, uuskokkiini, kokkeniilipunainen, Ponceau 4R
E127, erytrosiini
E129, alluranpunainen AC
E131, patenttisininen
E132, indigotiini, indigokarmiini
E133, briljanttisininen FCF
E140, klorofyllit, klorofylliinit
E141, klorofyllikuparikompleksit, klorofylliinikuparikompleksit
E142, vihreä S
E150, sokerikulööri
E151, briljanttimusta BN, musta PN
E153, kasviperäinen hiili
E154, ruskea FK
E155, ruskea HT
E160, karotenoidit
E160a, alfa-, beeta-, gammakaroteeni
E160b, annatto, biksiini, norbiksiini
E160c, paprikauute, kapsantiini, kapsorubiini
E160d, lykopeeni
E160e, beeta-apo-8'-karotenaali (C30)
E161, luteoliini, luteiini, kantaksantiini
E162, punajuuriväri, betalaiini, betaniini
E163, antosyaanivärit
Myös eräitä epäorgaanisia aineita käytetään elintarvikeväreinä:
E170, kalsiumkarbonaatti
E171, titaanidioksidi
E172, rautaoksidit ja hydroksidit
E173, alumiini
E174, hopea
E175, kulta
E180, litolirubiini BK.
E181, tanniinit
Aikaisemmin on elin­tarvike­värinä käytetty myös muun muassa atso­väri­aineisiin kuuluvaa punaista 2G (E 128), mutta nykyisin sen käyttö on kielletty, koska sitä ei enää pidetä turvallisena.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Väriaine Wikimedia Commonsissa
Food-Info: E100- E200 Food Colours (englanniksi)
Vain elämää (11. tuotantokausi)

| Vain elämää (11>  tuotantokausi) |
| --- | --- |
 
 11. tuotantokauden tunnus
 
Alkuperämaa:   Suomi
Esittäminen
Verkko:  Nelonen
Ensimmäinen esitys:  2. lokakuuta 2020
Viimeinen esitys:  18. joulukuuta 2020
Esitysten määrä:  13
Kaudet
 ← Edellinen 10. tuotantokausi Seuraava → 12. tuotantokausi
Vain elämää -sarjan 11. tuotantokausi esitettiin Nelosella syksyllä 2020. Sen kuvaukset alkoivat Hirvensalmen Satulinnassa heinäkuun lopussa 2020. Kauden artistit ovat Ressu Redford, Arja Koriseva, Herra Ylppö, Mariska, Vesku Jokinen, Jannika B, Stig ja Reino Nordin.
Artistikohtaisten jaksojen lisäksi joulukuussa 2020 esitettiin neljä erikoisjaksoa. Kauden ensimmäisessä jaksossa artistit esittivät yllätyskappaleita, seuraavana oli Pelastakaa Lapset -erikoisjakso ja kauden päätteeksi esitettiin kaksi joulujaksoa.
Sitaram Yechury

| Sitaram Yechury |
| --- | --- |

CPI(M):n pääsihteeri
 19. huhtikuuta 2015 – 12. syyskuuta 2024  
Edeltäjä:  Prakash Karat
Rajya Sabhan jäsen
 19. elokuuta 2005 – 18. elokuuta 2017  
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. elokuuta 1952 Madras, Intia
Kuollut: 12. syyskuuta 2024 (72 vuotta)
Tiedot
Puolue:  Intian kommunistinen puolue (marxilainen)
Tutkinnot:  Jawaharlal Nehrun yliopisto
Sitaram Yechury (teluguksi సీతారాం ఏచూరి, Sītārāṁ Ēcūri; 12. elokuuta 1952 – 12. syyskuuta 2024) oli intialainen poliitikko, joka johti marxilaista kommunistista puoluetta vuodesta 2015. Hän toimi edustajana Rajya Sabhassa kaksi kautta vuosina 2005–2017.
Yechury aloitti poliittisen uransa opiskellessaan taloustiedettä Jawaharlal Nehrun yliopistossa, jossa hän tutustui Prakash Karatiin. 1970-luvun lopussa hän päätyi opiskelijajärjestön puheenjohtajaksi. Intian kommunistinen puolue (marxilainen) kutsui hänet puolueen keskuskomitean jäseneksi 1984. Vuotta myöhemmin hänet valittiin puolueen ylimmän päätöksentekoelimen jäseneksi. Rajya Sabhaan hänet valittiin ensimmäisen kerran vuonna 2005 ja toiselle kaudelle vuonna 2011. Ura Rajya Sabhassa päättyi vuonna 2017, koska puolue ei sallinut kahta useampaa peräkkäistä kautta.
Näkemyksiä

Yechury kritisoi vuonna 2015 silloisen Yhdysvaltain presidentti Barack Obaman kutsumista päävieraaksi tasavallan päivän juhlallisuuksiin. Hän syytti Yhdysvaltojen ulkopoliittisten toimien aiheuttaneen kasvualustan islamilaiselle fundamentalismille. Kansainvälisen joogapäivän yhteydessä samana vuonna Yechury aiheutti suuttumusta vertaamalla joogaa koirien kehonliikkeisiin. Hänen mukaansa joogapäivä muistutti keinoja, joilla diktaattorit harhauttivat kansaa kiinnittämään huomion epäolennaisiin asioihin nälänhädän kaltaisten suurten ongelmien sijaan.
Yechury ilmoitti vuonna 2019 pitävänsä Jammun ja Kashmirin autonomian poistamista yrityksenä toteuttaa fasistinen väestönvaihtoprojekti, jossa alueen muslimienemmistö korvataan hinduilla. Samana vuonna uuden kansalaisuuslain ympärillä tapahtuneiden mielenosoitusten yhteydessä hän kommentoi tilanteen olevan pahempi kuin Indira Gandhin julistaman kansallisen hätätilan aikana. Hän arvosteli kansalaisuuslakia uskonnon merkityksen korostamisesta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sitaram Yechury Wikimedia Commonsissa
Yechuryn kirjoituksia Frontline-lehdessä
Intian kommunistisen puolueen (marxilainen) kuvaus Yechurysta
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat 
Tieteilijät:  CiNii 
Muut:  IdRef
Kursun kansantalo

| Kursun kylätalo> Kursun kansantalo |
| --- | --- |
 Kursun Kansantalo vuonna 1960
Osoite:  Uutelantie 2B, 98600 Kursu
Sijainti:  Salla
Koordinaatit:  66°45′57″N, 28°08′05″E
Valmistumisvuosi:  1947
Omistaja:  Kursun Työväen ja Pienviljelijäin yhdistys ry., vuodesta 2008 Kursun Kyläseura ry.
Runkorakenne:  puurunko
Julkisivumateriaali:  lauta
Huoneistoala:  365 m²
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kursun kylätalo, entinen kansantalo, sijaitsee Sallassa Kursun kylässä. Talon ja tontin omisti aiemmin Kursun Työväen ja Pienviljelijäin yhdistys.. Vuonna 2008 talon osti Kursun Kyläseura.
Historiaa

Kansantalon suunnitteli rakennusmestari Leppävuori vuonna 1945, ja talo rakennettiin talkoilla vuonna 1947.
Rakennus

Rakennus on osittain kaksikerroksinen, puurunkoinen ja verhottu lomalaudoituksella. Talon toisessa päässä on sali näyttämöineen ja toisessa päässä kahvila. Alkuperäisenä katteena olivat päreet. Rakennustyöt tehtiin talkoilla.. Talon rakentamiseen liittyi myös onnettomuus. Talon rakentaminen aloitettiin vuonna 1946, ja seinien ollessa jo pystyssä iski 15. toukokuuta 1946 kova pyörremyrsky ja kaatoi kaikki seinät. Vahingot saatiin kuitenkin nopeasti korjattua.
Taloon tehtiin peruskorjaus vuosina 1962–1964. Pärekaton päälle naulattiin huopakatto vuonna 1964. Talo maalattiin vuonna 1981 ja uudelleen vuonna 2005. Salin lattia uusittiin vuonna 1989 ja uudelleen 1990-luvulla. Kahvila kunnostettiin vuonna 1995.
Kylätaloa on remontoitu vuonna 2016 Suomen Kotiseutuliiton tuella. Talon katto korjattiin ja asennettiin peltikatto ja maalattiin ulkoseinät. Vuonna 2019 päivitettiin talotekniikka, ja nyt talossa on nykyaikaiset wc-tilat invavarusteltuna. Myös yläkerran keittiötiloja remontoitiin. 2020 kylätalolle asennettiin ilmalämpöpumput sekä uudistettiin sähköasennuksia. Lisäksi rakennettu uudet ulkoportaat invaluiskineen. 2022 Salin seinät maalattiin, ikkunoita entisöitiin sekä ovia korjattiin.
Talossa on iso sali sekä näyttämö. Salin vierellä keittiötila. Eteisessä kaksi wctä, joista toinen invavarusteltu. Lisäksi henkilökunnan wc. Yläkerrassa ravintola/kokoustila ja keittiötila.
Syksyllä 2023 Kylätalon pihalle on avautunut sähköauton latauspiste.