stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ruusutetra
Koko ja ulkonäkö

Ruusutetra kasvaa neljä senttiä pitkäksi. Kuten korutetralla, sillä on harmahtava vartalo, ja hain evää muistuttava korkea mustakärkinen selkäevä, jonka päässä on valkea pilkku. Muut evät ovat punaiset. Ruusutetran erottaa korutetrasta siitä, että ruusutetralla on perä- ja vatsaevien kärjessä valkoinen täplä.
Alkuperä

Ruusutetra on peräisin Etelä-Amerikasta, Essequibo-, Corantijn- ja Suriname-jokien vesistöistä.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Ruusutetra on vilkas, mutta sopuisa parvikala. Kudettamiseen sopiva lämpötila on suurin piirtein 25–26 astetta. Veden pitäisi olla hyvin pehmeää ja pH noin 6. Kalat kutevat hienolehtisten kasvien tiheikköön. Poikaset kuoriutuvat vuorokaudessa ja lähtevät uimaan noin viiden päivän kuluttua, jolloin niille kelpaavat esimerkiksi mikromadot.
Vesiolot ja ravinto

Ruusutetralle sopiva lämpötila-alue on 24–28 °C ja pH 6–7. Se syö pienijakeista sekaruokaa.
Aiheesta muualla

Harrastajan sivu (suomeksi, kuva)
The Aquarium Wiki
Sahan presidentti

Sahan presidentti on Venäjän federaatioon kuuluvan Sahan tasavallan valtionpäämies ja korkein virka-asema. Sahan presidentin virkakausi on viisi vuotta. Presidentti johtaa hallitusta ja valitsee pääministerin. Varapresidenttinä toimii pääministeri.
Sahan presidentti valittiin vuosina 1991, 1996 ja 2002 suoralla kansanvaalilla. Jos kukaan ei saanut yli puolia ääniä ensimmäisellä kierroksella, järjestettiin toinen kierros kahden eniten ääniä saaneen ehdokkaan kesken. Vuonna 2004 Venäjän federaatiossa säädettiin laki, jonka mukaan tasavallan parlamentti valitsee presidentin Venäjän federaation presidentin antaman esityksen perusteella.
Presidentit

| nimi | s> vsi-k.vsi | toimikausi |
| --- | --- | --- |
| Mihail Nikolajev | s. 13. marraskuuta 1937 | 27. joulukuuta 1991 – 27. tammikuuta 2002 |
| Vjatšeslav Štyrov | s. 23. toukokuuta 1953 | 27. tammikuuta 2002 – 31. toukokuuta 2010 |
| Jegor Borisov | s. 15. elokuuta 1954 | 31. toukokuuta – 17. kesäkuuta 2010 (vt. presidentti) 17. kesäkuuta 2010 – 28. toukokuuta 2018 |
| Aisen Nikolajev | s. 22. tammikuuta 1972 | 28. toukokuuta 2018 – |
Presidentin valinta

Sahan tasavallan presidentin virka perustettiin vuonna 1991 ja 20. joulukuuta samana vuonna pidetyn presidentin vaalin ensimmäisellä kierroksella presidentiksi valittiin Sahan tasavallan korkeimman neuvoston puheenjohtaja Mihail Nikolajev. Korkeimman neuvoston puheenjohtaja oli siihen asti ollut Sahan tasavallan korkein virka-asema.
Nikolajev valittiin toiselle kaudelle 22. joulukuuta 1996 pidetyn presidentinvaalin ensimmäisellä kierroksella. Nikolajev sai 60 prosenttia äänistä, voittaen A. Aleksejevin, joka sai 26,1 prosenttia äänistä.
Sahan tasavallan kolmansissa presidentinvaaleissa oli kaikkiaan kuusi ehdokasta. Vaalin ensimmäinen kierros pidettiin 23. joulukuuta 2001. Kukaan kuudesta ehdokkaasta ei saanut yli puolia äänistä, joten järjestettiin toinen kierros. Toiselle kierrokselle pääsivät ensimmäisellä kierroksella eniten ääniä saaneet Vjatšeslav Štyrov ja Fedot Tumusov. Vaalin toinen kierros pidettiin 13. tammikuuta 2002 ja presidentiksi valittiin Vjatšeslav Štyrov, joka sai 59,2 prosenttia äänistä. Tumusov sai 34,6 prosenttia äänistä.
Vuonna 2006 Sahan presidenttiä ei valittu suoralla kansanvaalilla, kuten aikaisemmin, vaan valinnan teki vuonna 2004 säädetyn Venäjän federaation lain mukaan Sahan parlamentti, Venäjän federaation presidentin antaman esityksen pohjalta. Venäjän federaation presidentti Vladimir Putin antoi 28. marraskuuta 2006 Sahan parlamentille esityksen, jonka mukaan Vjatšeslav Štyrov valittaisiin toiselle kaudelle. Sahan parlamentti, Il Tumen, hyväksyi esityksen 7. joulukuuta 2006 äänin 60 – 3, yhden äänestäessä tyhjää. Štyrov erosi tehtävästään kesken kauden 31. toukokuuta 2010, jolloin virkaa tekeväksi presidentiksi nimitettiin silloinen pääministeri Jegor Borisov. Borisov valittiin Sahan presidentiksi 9. kesäkuuta 2010 Il Tumenin hyväksyessä Venäjän presidentin esityksen asiasta äänin 61–2 ja hän astui virkaansa 17. kesäkuuta 2010.
Ismaël Bullialdus

Ismaël Bullialdus
Ismaël Bullialdus (1605–1694) oli ranskalainen tähtitieteilijä. Hän keksi muuttuvien tähtien jaksollisuuden ja esitti 1667, että Mira Cetin jakso on 333 päivää.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ismaël Bullialdus Wikimedia Commonsissa
Janee' Kassanavoid

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Janee' Kassanavoid vuonna 2018. |  Janee' Kassanavoid vuonna 2018. |  Janee' Kassanavoid vuonna 2018. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Naisten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Budapest 2023 | moukarinheitto |  |
|  Pronssia | Eugene 2022 | moukarinheitto |  |
Janee' Kassanavoid (s. 19. tammikuuta 1995) on yhdysvaltalainen moukarinheittäjä. Hän saavutti MM-kilpailuissa pronssia vuonna 2022 tuloksella 74,86 ja hopeaa 2023 tuloksella 76,36. Kassanavoid kuuluu intiaaniheimo comancheihin.
Kassanavoid ylitti 70 metrin rajan vuonna 2019. Hän paransi vuonna 2021 ennätyksekseen 75,50. Toukokuussa 2022 ennätys kohentui ensin tulokseen 76,82 ja kaksi viikkoa myöhemmin lukemiin 78,00, millä hän nousi maailman kaikkien aikojen tuloslistalla kuudenneksi.
Saapasjalkakissa (täsmennyssivu)

Saapasjalkakissa (engl. Puss in Boots) on klassinen satu puhuvasta kissasta.
Saapasjalkakissa tai Puss in Boots voi viitata myös:
Elokuvat

Puss in Boots, Walt Disneyn ohjaama lyhytanimaatioelokuva vuodelta 1999
Saapasjalkakissa (jap. Nagagutsu o haita neko),  Kimio Yabukin ohjaama animaatioelokuva vuodelta 1969
Saapasjalkakissa, Eugene Marnerin ohjaama musikaalielokuva vuodelta 1988
Puss in Boots, Phil Nibbelinkin ohjaama animaatioelokuva vuodelta 1999
Saapasjalkakissa, animaatioelokuva vuodelta 2011, joka sisältää Shrek-elokuvien hahmon
Hahmot

Saapasjalkakissa, hahmo Shrek-elokuvasarjassa
Musiikki

Puss 'n' Boots, Crash Test Dummiesin albumi vuodelta 2003
"Puss 'n Boots", kappale Adam Antin vuoden 1983 albumilta Strip
"Puss 'n' Boots", kappale New York Dollsin vuoden 1974 albumilta Too Much Too Soon
Videopelit

Puss 'n Boots: Pero's Great Adventure, Nintendo Entertainment Systemille julkaistu videopeli vuodelta 1990
Puss in Boots, Blitz Gamesin videopeli vuodelta 2011
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Saapasjalkakissa”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jaakko Lintinen

Jaakko Johannes Lintinen (8. toukokuuta 1933 Tampere – 26. helmikuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja taidekriitikko. Koulutukseltaan hän oli filosofian maisteri.
Lintinen oli Taide-lehden pitkäaikainen toimitussihteeri ja 1990-luvulla myös sen päätoimittaja.
Vuonna 1984 Lintinen sai E. J. Vehmaksen palkinnon ja vuonna 2009 hänet nimettiin Suomen arvostelijain liiton kunniajäseneksi.
Lintinen kuoli 89-vuotiaana pitkäaikaisen sairauden uuvuttamana Hopeatien ryhmäkodissa Helsingissä. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Teoksia

Lintinen, Jaakko (toim.): Modernin ulottuvuuksia: fragmentteja modernista ja postmodernista.  Helsinki:  Taide, 1989.  ISBN 951-891-210-6.
Taide hidas, elämä lyhyt: merkintöjä kuvataiteen tapahtumiin 1960- ja 1970-luvuilta.  Helsinki:  Taide, 2001.  ISBN 951-608-044-8.
Sakari Salo

| Sakari Salo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. joulukuuta 1919
Kuollut: 13. joulukuuta 2011 (91 vuotta) Espoo, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Tennispelaaja
Grand Slam -turnauksissa
Wimbledon:  1. kierros (1949, 1952)
Aiheesta muualla
ATP
Sakari Salo (21. joulukuuta 1919 – 13. joulukuuta 2011 Espoo) oli suomalainen urheilija, joka pelasi tennistä ja jääpalloa. Salo voitti urallaan 127 tenniksen Suomen mestaruutta. Davis Cupissa hän edusti Suomea 18 maaottelussa vuosina 1950–1963. Grand Slam -turnauksen pääsarjassa Salo pelasi kahdesti, Wimbledonissa vuosina 1949 ja 1952. Jääpallossa Salo edusti Suomen maajoukkuetta 21 ottelussa. Salo toi yhdessä vaimonsa Thelman kanssa squashin Suomeen ensimmäistä kertaa jatkosodan jälkeen. He avasivat squash-hallin Lönnrotinkadulle marraskuussa 1968.
Elämä ja ura

Sakari Salo muutti vanhempiensa mukana Viipuriin 3-vuotiaana. Nuoruudessaan hän kiinnostui jääpallosta ja liittyi 14-vuotiaana Viipurin Palloseuran nuorten joukkueeseen. Edustusjoukkueeseen hän nousi vuonna 1937. Jääpallon maajoukkueeseen hänet valittiin jo seuraavana vuonna eli 1938, jolloin Suomi-Ruotsi-maaottelu pelattiin Salon kotikaupungissa Viipurissa yli seitsemäntuhannen katsojan edessä. Hän oli ottelussa kentän parhaimmistoa viimeistellen kaksi maalia. Salo muutti syksyllä 1938 Helsinkiin, mutta pelasi edelleen ViPS:n miehistössä.
Talvisodan ja samalla Viipurin menetyksen jälkeen kesällä 1940 ViPS ja menestyksekkäin viipurilainen jääpalloseura Sudet yhtyivät Susien nimen alle. Näin Salosta tuli kaudelle 1941 Susien pelaaja. Kaudella 1942, joka jäi sarjana kesken, Salo pelasi HIFK:n riveissä, sillä Susien joukkue oli hajonnut. Salon kannalta kauden keskeytyminen oli sikäli huono asia, että hän olisi saattanut saada Suomen mestaruuden HIFK:n johtaessa keskeytynyttä jääpallosarjaa. Urallaan Salo ei nimittäin saavuttanut yhtään jääpallon SM-kultaa.  Keväällä 1942 entiset ViPS-pelaajat päättivät perustaa Helsinkiin uuden jääpalloseuran Hukat. Salo pelasi kaudesta 1943 lähtien tässä joukkueessa. Syksyllä 1950 Hukat ja Sudet yhtyivät jälleen, ja Salosta tuli Susien mestaruussarjapelaaja kaudelle 1951. Urallaan Salo ei onnistunut saavuttaa yhtään Suomen mestaruutta – yksi hopeinen Salolla on kaudelta 1941. Hänet valittiin kuitenkin vuoden jääpalloilijaksi vuosina 1947, 1948, 1949 ja 1951.
Pitkällä ja menestyksekkäällä jääpallourallaan Sakari Salo kuului jääpallomaajoukkueen vakiomiehistöön vuosina 1938–1952. Tältä ajalta on kaksi keskeistä peliä edellä mainitun ensimmäisen Suomi-Ruotsi-maaottelun lisäksi. Helmikuussa 1940 Talvisodan kestäessä hän pelasi legendaarisessa Ruotsi-Suomi-jääpallomaaottelussa Tukholman olympiastadionilla. Viimeisellä kaudellaan maajoukkueessa 1952 hän pelasi Suomen olympiajoukkueessa Oslossa, jossa jääpallo oli näytöslajina.
Aktiiviuran jälkeen Salo toimi jääpallomaajoukkueen valitsemisvaliokunnassa ja maajoukkueen päävalmentajana 1955–1961.
Salolle myönnettiin vuonna 2006 Euroopan Tennisliiton "Tennis Europe Award" -palkinto tämän työstä tenniksen parissa. Hän toimi Suomen Tennisliiton toiminnanjohtajana vuosina 1958–1963.
Yksityiselämä

Sakari Salon poika on squashin moninkertainen Suomen-mestari Poku Salo. Hänen veljensä oli musiikkimies Jaakko Salo.
Aiheesta muualla

Sakari Salon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
J. W. Snellman

Johan Wilhelm Kristian Snellman (10. elokuuta 1888 Viipuri – 6. kesäkuuta 1968 Lahti) oli suomalainen jääkärimajuri ja toimitusjohtaja. Hän oli Johan Vilhelm Snellmanin pojanpoika.
Snellmanin vanhemmat olivat senaattori Anders Henrik Snellman (1848–1911) ja Anna Maria Alfthan (1850–1930). Hän oli naimisissa Rakel Rebecca Sahlbergin (1902–1976) kanssa.
Snellman pääsi ylioppilaaksi 1906 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1908. Hän teki opintomatkat Englantiin 1910 ja 1911. Snellman oli mukana jääkäriliikkeessä, ja hän kuului syksyllä 1914 Ylioppilaiden keskuskomiteaan, joka oli käynnistämässä jääkärien rekrytointia. Hän oli liikkeen Lockstedtin leirillä ja Tukholmassa vuosina 1915–1918. Suomen sisällissodan aikana Snellman oli pataljoonan päällikkö Hjalmarsonin ryhmässä, ja hän palveli myös valkoisten päämajassa ja yliesikunnassa. Sodan jälkeen Snellman oli 1919 Tornion rajakomendanttina.
Snellman oli Suomen lankarullatehdasyhdistyksen toimitusjohtaja 1923–1927, Joh. Parviaisen Tehtaat Oy:n toimitusjohtaja 1928–1930, H. Saastamoinen Ltd. oy:n ja H. Saastamoinen ja pojat oy:n johtokunnan jäsen 1930–1937, Oy Suolahden tehtaat Ab:n toimitusjohtaja 1938–1942 sekä vuodesta 1942 alkaen Suomen vaneriteollisuusyhdistyksen asiamies.
Sadepäivän ihmisiä

| Sadepäivän ihmisiä Pelle Miljoona & Linnunlaulu |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1989
 Julkaistu: 1989
 Tuottaja(t): Kenzo Kalen
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 47.10
 Levy-yhtiö: Pyramid
Pelle Miljoonan muut julkaisut
| Tule kotiin Johnny 1987 | Sadepäivän ihmisiä 1989 | Lauluja rakastamisen vaikeudesta 1989 |
Sadepäivän ihmisiä on Pelle Miljoona & Linnunlaulu -yhtyeen toinen ja viimeiseksi jäänyt albumi vuodelta 1989. Pelle Miljoonalle se on 13. albumi. Levystä ilmestyi remasteroitu ja bonus-kappaleilla täydennetty CD-versio 23. helmikuuta 2005.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Pelle Miljoona, paitsi (A5) Tero Siitonen - Pelle Miljoona.
A-puoli
Manu ja Harri – 4.18
Sadepäivän ihmiset – 3.38
Kallion kuu – 5.00
Tavallinen kundi – 3.22
Tyttö nimeltä Rebel – 3.12 (säv. Tero Siitonen, san. Pelle Miljoona)
B-puoli
Dazvidania Afganistan – 4.48
Seitsemäs aalto – 2.43
Vanha pummi – 4.14
Laura Virtanen – 3.52
Spreijaan – 3.35
CD-bonukset
Liikaa rakkautta – 3.46
Shangrila – 3.47
Tekijät > Muusikot

Pelle Miljoona: laulu, kitara, huuliharppu
Repa Rantsila: rummut
Stefan Piesnack: kitara
Tero Siitonen: basso, laulu, kitara, mandoliini
Tekijät > Muusikot > Sekä

Ismo Alanko: sello (B4)
Mauri Sumén: haitari (A2), (A3)
Wando Suvanto: taustalaulut
Tekijät > Muut

Äänitys, miksaus ja tuotanto: Kenzo Kalen
Kansi: Riipinen / Hirvikoski (Siamese Cats)
J. W. Enqvist (yritys)

Lielahden tehdas
Sellutehtaan vanha laituri Näsijärvellä. Sitä käytettiin tehtaalle uitetun puutavaran vastaanottoon. Betonipilarit ovat jäänne paikalla toimineesta puunippunostimesta.
J. W. Enqvist Oy oli pääosin Tampereen seudulla vuosina 1875–1965 toiminut metsäteollisuusyritys, jonka perusti tehtailija ja liikemies J. W. Enqvist (1853–1907). Yrityksen toiminta alkoi 1875, ja aluksi se omisti vain Enqvistin isän Johan Reinhold Enqvistin perustaman Santalahdessa sijainneen sahalaitoksen. 1900-luvun alussa yritys omisti jo useita sahoja, paperitehtaan sekä oman laivanvarustamon. Yritys muutettiin osakeyhtiöksi vuonna 1908. Yrityksellä oli myös Virtain Killinkoskella puuhiomo ja massatehdas vuosina 1911–1954.
J. W. Enqvist Oy perusti vuonna 1914 Tampereen Lielahteen sulfiittiselluloosatehtaan ostettuaan Lielahden kartanon, joka oli kuulunut aikoinaan myös paroni Wilhelm von Nottbeckille. Yhtiö osti vuonna 1916 myös viereisen 1889 perustetun Niemen sahan.
J. W. Enqvist Oy siirtyi G. A. Serlachius Oy:n haltuun yritysostolla vuonna 1965. Serlachius rakennutti Lielahden alueelle vaahtomuovitehtaan 1970 ja aaltopahvitehtaan 1971. Niemen saha suljettiin 1965, ja sulfiittiselluloosan valmistus Lielahdessa päättyi vuonna 1985. Metsäteollisuuden tuotantoa jatkoi alueelle perustettu CTMP-kemihierretehdas, joka kuitenkin suljettiin vuonna 2008. Lielahden tehdasalue siirtyi vuonna 2014 Tampereen kaupungin omistukseen, ja kaupunki kehittää Metsä Boardilta hankkimiensa 90 hehtaarin alueelle uutta Hiedanrannan kaupunginosaa.
Isonoe

Isonoe on Jupiteria retrogradiseen suuntaan kiertävä, epäsäännöllinen, Carme-ryhmän kuu. Kuun löysi ryhmä Havaijin yliopiston astronomeja vuonna 2000. Kuu sai väliaikaiseksi nimeksi S/2000 J 6.
Kuu on läpimitaltaan noin 3,8 kilometriä. Se kiertää Jupiteria noin 23 833 000 kilometrin etäisyydellä kiertoajan ollessa noin 726 päivää. Radan inklinaatio on 165° ja eksentrisyys 0,2465.
Nykyisen nimensä kuu sai kreikkalaisesta mytologiasta.
Sahan tasavalta Turkvision laulukilpailussa

| Sahan tasavalta |
| --- | --- |

Paikallinen TV-asema:  TBC
Esiintymiset
Esiintymiskerrat:  2
Ensiesiintyminen:  2013
Paras sijoitus:  7. (2014)
Huonoin sijoitus:  Ei jatkoon (2013)
Paras pistemäärä:  183 (2014)
Sahan tasavalta on osallistunut Turkvision laulukilpailuun kahdesti, vuosina 2013 ja 2014.
Historia > 2013

Sahan tasavalta osallistui kaikkien aikojen ensimmäiseen Turkvision laulukilpailuun Turkin Eskişehirissä vuonna 2013. Edustajaksi valittiin laulaja Olga Spiridonova kappaleella "Kötütööm" (Көтүтүөм). Turkvision laulukilpailun semifinaalissa Spiridonova ei päässyt jatkoon.
Historia > 2014

Vuonna 2014 Sahan tasavalta osallistui uudestaan Turkvision laulukilpailuun, joka järjestettiin Kazanissa, Tatarstanissa. Edustajaksi valittiin laulaja Vladlena Ivanova Sakhaya kappaleella "Kyn" (Кын). Kilpailun semifinaalissa Sakhaya sai 168 pistettä, sijoittui kahdenneksitoista ja pääsi finaaliin. Finaalissa hän sijoittui seitsemänneksi 183 pisteellä.
Kilpailijat

Voitto
Toinen
Kolmas
Viimeinen
| Vuosi | Artisti(t) | Kieli | Kappale | Sija | Pisteet | Semif>  | Pisteet |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | Olga Spiridinova | Jakuutti | ”Kötütööm” (Көтүтүөм) | Ei päässyt jatkoon | Ei päässyt jatkoon | Ei päässyt jatkoon | Ei päässyt jatkoon |  |
| 2014 | Vladlena Ivanova Sakhaya | Jakuutti | ”Kyn” (Кын) | 7 | 183 | 12 | 168 |  |
| 2015 | Ei osallistunut kilpailuun | Ei osallistunut kilpailuun | Ei osallistunut kilpailuun | Ei osallistunut kilpailuun | Ei osallistunut kilpailuun | Ei osallistunut kilpailuun | Ei osallistunut kilpailuun |  |
2016: Kilpailu peruttu
Sahan-Kalle

Albert Gebhard, Kansanrunoilija Sahan Kalle, 1892.
Kalle (Karl Fredrik) Saha (sukunimi alkuaan Oravala) eli Sahan-Kalle (24. kesäkuuta 1852, Toholampi – 31. elokuuta 1933, Toholampi) oli keskipohjalainen maanviljelijä ja kansanrunoilija.
Henkilöhistoria

Oravalan talossa syntyneen Kalle Sahan vanhemmat olivat talollinen Sakarias Mikonpoika Oravala ja Anna-Liisa Kotila. Köyhissä oloissa elänyt perhe asui useilla eri uudistiloilla. Kalle Saha piti itse elämänsä onnellisimpana aikana neljän vuoden jaksoa, jonka hän vietti renkinä. Hän meni naimisiin vuonna 1873 samassa talossa palvelleen Lohtajalta kotoisin olleen Johanna Aapantytär Luikun (alkuaan Bom; 1851–1905) kanssa.
Saha kävi Yhdysvalloissa ja asui siellä neljä vuotta, mutta ei päässyt hyviin ansioihin huonojen aikojen takia. Palattuaan Suomeen hän osti isältään Sahan kruununtorpan ja muutti sinne perheineen. Häntä alettiin kutsua Sahan-Kalleksi asuinpaikan mukaan. Perheessä oli yhdeksän lasta, mutta toimentulo oli kohtalainen ja Sahan-Kalle saattoi käyttää aikaa runojen kirjoittamiseen. Hän kirjoitti satoja runoja eri elämän ilmiöistä ja laati niitä myös erilaisiin juhlatilaisuuksiin. Kaarle Krohn julkaisi Sahan-Kallen runoja kokoelmana, joka ilmestyi vuonna 1891.
Vuosisadan vaihteessa perheonni kuitenkin kääntyi, kun neljän vuoden sisällä seitsemän perheenjäsentä kuoli keuhko- ja sydäntauteihin. Vastoinkäymisten takia Saha joutui myymään torppansa halvalla. Hänen vaimonsa kuoli samoihin aikoihin. Kalle Saha asui sittemmin useissa eri torpissa ja meni vielä kahdesti naimisiin: vuonna 1905 Amanda Aleksintytär Lahnalammen (1864–[907) kanssa ja vuonna 1909 Anna Liisa Juhontytär Jokelan kanssa.
Saha toimi pyhäkoulunopettajana 35 vuoden ajan ja kuului Toholammin säästöpankin isännistöön sekä kirkkovaltuustoon useaan otteeseen. Hänen syntymänsä satavuotispäivänä, juhannuksena 1952 pystytettiin hänen haudalleen Toholammin hautausmaalla muistokivi.
Teoksia

Sahan Kallen runoja.  WSOY 1891, uusi näköispainos 1992.
Aiheesta muualla

Sahan Kalle – uudisraivaaja, runoilija ja "mainosmalli", Helsingin Sanomat, 14.10.1962, s. 15.
Sahan Kalle – kansanrunoilija. Helsingin Sanomat, 22.12.1964, s. 11.
Kansanrunoilija Sahan Kalle: toholampilaisen Kalle Sahan 1852-1933 kirjallinen tuotanto, 2014, Viljo S. Määttälä
Sahan Kalle. Toholampilainen kansanrunoilija, Suomen Kuvalehti, 25.06.1932, nro 26, s. 32, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Rinkka

Anatomic-tyyppinen rinkka
Rinkka on selässä kannettava reppua suurempi kuljetusväline, jota tavallisesti – mutta ei välttämättä – täydentävät rinkkapussi tai -pussit, kantoviillekkeet sekä lantiovyö. Sinällään sana rinkka tarkoittaa ainoastaan kantokehystä itseään. Rinkkaa käytetään muun muassa retkeilyssä mukana tarvittavien tarvikkeiden kantamiseen.
Historiaa

Rinkkojen historia juontaa alkuperäiskansojen esimerkiksi intiaanien kantolaitteisiin. Ne valmistettiin puusta, esimerkiksi pajusta, tai seetrin oksista taivuttamalla ja niihin kiinnitettiin sitoen kuljetettavat pakkaukset. Näissä alkuperäisissä kantolaitteissa kantavana hihnana oli pääsääntöisesti otsahihna, ns. kolttahihna.
Mallit

Rinkkoja on nykyään kahta perustyyppiä: perinteinen ns. putkirinkka ja uudempi anatomic-rinkka (rosna). Rinkkojen kangas on kulutusta kestävää ja vettähylkivää, mutta ei etenkään kuluneena vedenpitävää. Useissa malleissa on nykyään myös kiinteä sadesuoja, joka suojaa kuljetettavia tavaroita ilman erillistä vesitiivistä paketointia.
Mallit > Putkirinkka

Putkirinkoissa rinkka on metallinen tai komposiittimuovinen (yleensä alumiininen) kehikko, johon on kiinnitetty kantojärjestelmä (kantoviillekkeet ja lantiovyö ym.) sekä rinkkapussi. Kehikko on siis erillään rinkkapussista, sen ulkopuolella. Putkirinkan katsotaan toimivan jäykkyytensä vuoksi parhaiten erittäin painavien lastien kuljettamisessa (yli 30 kg). Siitä on erilaisia kehikkomalleja myös pelastustoimintaan, esimerkiksi ihmisten kuljettamiseen. Kahdesta putkirinkasta saa hätätapauksessa mallista riippumatta improvisoitua kelvolliset hätäpaarit.
Mallit > Anatomic-rinkka (Rosna-rinkka)

Uudempi anatomic-rinkkamalli rakentuu yleensä kahden muokattavan, jäykisteenä toimivan, alumiiniliuskan ympärille integroidusta kantojärjestelmästä, jossa reppuosa ja kantojärjestelmä on yhdistetty. Tämä malli on nykyään yleisin rinkkamalli. Erä-lehti järjesti kilpailun, jossa etsittiin suomenkielistä vastinetta anatomic-rinkalle. Nimiehdotuksista valittiin rosna. Rosna tulee kolttasaamelaisesta "krosna"-sanasta, jolla tarkoitettiin puukehikosta tehtyä kantolaitetta.
Käyttö

Rinkan merkitys kantovälineenä perustuu ennen kaikkea painon lantiolle ohjaavaan lantiovyöhön, joka on pehmustettu ja usein muotoiltu naisten ja miesten malleissa eri tavoin. Lantiosta paino ohjautuu suoraan jaloille eikä rasita selkää. Osa painosta kannetaan hartioiden yli kulkevilla viillekkeillä eli olkahihnoilla. Joissain rinkoissa olkahihnoja voidaan säätää mukavampaan asentoon ne yhdistävällä rintaremmillä. Olkahihnojen yläpäässä on usein lyhyt hihna, jolla voidaan säätää rinkan etäisyyttä kantajan hartioihin ja tuoda rinkkaa lähemmäs vartalon painopistettä. Lisäksi saatetaan käyttää otsan yli kulkevaa tumppi-nimistä hihnaa, jolla voidaan kantaa rinkan koko paino ja kohdistaa se selkärankaa pitkin alas lantioon ja jalkoihin. Tumppi-hihna on sangen yleinen eri alkuperäiskansojen kantolaitteissa.
Ihmisen lanteet kestävät painoa olkapäitä paremmin. Lisäksi painon jakautuminen lanteille siirtää rinkan painopistettä lähemmäs ihmisen ruumiin painopistettä ja samalla myös alemmaksi. Tällöin rinkan painopisteen aiheuttama momentti on pienempi rasittaen vähemmän. Myös tasapainon säilyttäminen on helpompaa ja heilurivoima pienempi, kun tukipiste on pääosin lanteilla.
Hyvässä rinkassa painopistettä voi siirtää tarpeen mukaan, jotta rasituksen jakautumista voidaan vaihdella kehon eri osien kesken. Esimerkiksi rintanauhaa säätämällä voidaan rasitusta siirtää hartioilla eri kohtiin. Rinkka on säädettävä käyttäjälle henkilökohtaisesti.
Yleisohje rinkkaa pakattaessa on "painopiste lähelle selkää ja ylös", kuten muutenkin kannettaessa tavaroita selässä. Lisäksi on huomioitava tavaroiden saaminen esille tauoilla. Talvella rinkan painopiste kannattaa pakata alemmaksi.
Aiheesta muualla

http://www.vaell.us/vaellusvarusteet/rinkka (Arkistoitu – Internet Archive) Tietoa rinkan hankkimisesta vaellus- ja retkeilykäyttöön
Putkimallisen rinkan kantolaitteet.