stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Raí
Saavutuksia

Maailmanmestaruus 1994
Copa Libertadores 1992 ja 1993
Intercontinental Cup 1992 ja 1993
Euroopan supercup 1996
Ranskan mestaruus 1994
Campeonato Brasileiro 1991
Campeonato Paulista 1987, 1989, 1991, 1992, 1998 ja 2000
Ranskan Cup 1993, 1995 ja 1998
Ranskan liigacup 1995 ja 1998
Etelä-Amerikan paras pelaaja 1992
Ranskan liigan paras pelaaja 1995 ja 1996
Campeonato Paulistan paras maalintekijä 1991
Intercontinental cupin finaalin paras pelaaja 1992
Aiheesta muualla

Pelaajakortti sambafoot.comissa
Brasilian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1994
1 Taffarel |
2 Jorginho |
3 Rocha |
4 Ronaldão |
5 Silva |
6 Branco |
7 Bebeto |
8 Dunga |
9 Zinho |
10 Raí |
11 Romário |
12 Zetti |
13 Aldair |
14 Cafu |
15 Santos |
16 Leonardo |
17 Mazinho |
18 Paulo Sérgio |
19 Müller |
20 Ronaldo |
21 Viola |
22 Gilmar |
Valmentaja Parreira
Romance and Arabella

| Romance and Arabella |
| --- | --- |
 Elokuvan mainos Moving Picture World -aikakauslehdessä tammikuussa 1919
Ohjaaja:  Walter Edwards
Käsikirjoittaja:  Edith M. Kennedy
Perustuu:  William Hurlbutin näytelmään
Tuottaja:  Lewis J. Selznick
Kuvaaja:  James Van Trees
Pääosat:  Constance Talmadge Harrison Ford
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Select Pictures Corporation
Ensi-ilta:   15. helmikuuta 1919
Kesto:  50 minuuttia
Alkuperäiskieli:  mykkä (välitekstit englanniksi)
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Romance and Arabella on Walter Edwardsin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä komediaelokuva vuodelta 1919. Romantiikkaa sisältävän komediaelokuvan pääosissa ovat Constance Talmadge ja Harrison Ford. Romance and Arabella kertoo nuoresta leskestä (Talmadge), joka aikoo ottaa ilon irti elämästä, ja hän päätyykin neljään eri romanssiin neljän eri miehen kanssa.
Romance and Arabella perustuu William Hurlbutin samannimiseen näytelmään (1917), jonka pohjalta Edith M. Kennedy laati elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuotanto- ja levittäjäyhtiönä oli Select Pictures Corporation. Romance and Arabella sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 15. helmikuuta vuonna 1919.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Constance Talmadge  | … |  Arabella Cadenhouse   |
|  Harrison Ford  | … |  Bill   |
|  Gertrude Claire  | … |  Effie-täti   |
|  Monte Blue  | … |  Harry Atteridge   |
|  Arthur Edmund Carewe  | … |  Claude Estabrook   |
|  Antrim Short  | … |  Peter Harper   |
|  James Neill  | … |  tohtori Henry   |
Aiheesta muualla

Romance and Arabella Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Romance and Arabella AllMoviessa. (englanniksi)
Romance and Arabella Silent eran sivuilla (englanniksi)
Romance and Arabella TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Ranch Pleasure

Ranch pleasure on lännenratsastuksen laji, joka mittaa hevosen monipuolisuutta, asennetta ja askellajien laatua erilaisilla radalla suoritettavissa osioissa. Hevosen tulisi olla eteenpäinpyrkivä ja sen täytyy toimia ratsastajan pienillä avuilla, sillä karjatilan töissä ratsastaja ei ehdi jatkuvasti kiinnittää huomiotaan ratsuunsa. Ratsukon tulisi kuitenkin nauttia yhteistyöstä. Ranch pleasure on kilpailulajina melko uusi, mutta suoritettavan radan tehtävät ovat olleet kirjatiloilla jo satoja vuosia. AQHA eli American Quarter Horse Association on ottanut ranch pleasuren yhdeksi viralliseksi lajikseen vuonna 2012.
Rata

Ranch pleasure –rata suoritetaan yksilösuorituksena. Radan suorittamisessa ei ole aikarajaa. Rata koostuu eri askellajeista: käynti, jog eli hidas ravi, lisätty jog, laukka ja lisätty laukka sekä kolmesta erilaisesta liikkeestä. Nämä kolme eri liikettä voivat olla sidepass eli pohkeenväistöä muistuttava sivuttaisliike, laukanvaihto, 360 asteen käännös hevosen takaosan ympäri, maapuomien ylitys missä tahansa askellajissa tai jokin muu karjatilan töissä käytettävä liike tai tehtävä. AQHA on suunnitellut muutaman radan sääntökirjaansa, mutta tuomarit voivat halutessaan suunnitella oman ratansa.
Arvostelu

Ranch pleasuressa arvostellaan ratsukon selviytymistä karjatilan töiden tapaisista tehtävistä ja liikkeistä. Liikkeen laadukkuus, yhteistyöhalukkuus ja monipuolisuus sekä pehmeys ovat hyvän ranch pleasure –hevosen ominaisuuksia.  Liikkeen laadukkuudella tarkoitetaan rytmiä, eteenpäinpyrkivyyttä ja ennen kaikkea luonnollisuutta.
Ratsukon varusteet

Ranch pleasuressa käytetään tavallisia lännenratsastusvarusteita ja –vaatetusta. Hevosen perusvarusteisiin kuuluvat lännensatula, satulahuopa ja suitset. Hopeoituihin varusteisiin suhtaudutaan varauksella, sillä ne eivät kuulu työhevosen varusteisiin. Hevosen kavioita ei saa lakata eikä hevosen harjaa tai häntää saa letittää. Myös harjan lisäkkeet ovat kiellettyjä. 
Ratsastaja pukeutuu siististi karjatilan töihin sopiviin vaatteisiin kuten farkkuihin ja kauluspaitaa. Asuun kuuluvat myös lännenhattu ja saappaat. Chapsit eivät ole pakolliset.
Aiheesta muualla

http://www.aqha.com
http://americashorsedaily.com
Robi Rähmä

Robi Rähmä (engl. Robbie Rotten) on hahmo islantilaisessa lastenohjelmassa Lazy Town. Hän haluaa, ettei Lazy Townissa tehtäisi mitään muuta kuin laiskoteltaisiin (niin kuin siellä tehtiin ennen kuin Stephanie saapui sinne). Robi kokee vihaa Sportacusta kohtaan, joka estää aina Robin juonet.
Robi Rähmän näyttelijällä Stefán Karl Stefánssonilla diagnosoitiin haimasyöpä lokakuussa 2016. Hän kuoli sairauteensa 43-vuotiaana 21. elokuuta 2018.
Hahmon suomenkielisenä äänenä toimi Heikki Sankari.
Puukkojunkkarit (kirja)

| Puukkojunkkarit |
| --- | --- |

Kirjailija:  Santeri Alkio
Kieli:  Suomi
Genre:  Kansalliskirjallisuus, romaani
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1894
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Puukkojunkkarit on Santeri Alkion kirjoittama realismia edustava aikalaiskuvaus vuodelta 1894. Se on säilyttänyt paikkansa yhtenä kansalliskirjallisuutemme kulmakivistä. Aikeistaan laatia tämän kaltainen eteläpohjalainen kansalliseepos Alkio kertoi kustantajalleen Werner Söderströmille kesällä 1893. Puukkojunkkari-ilmiön syväluotaaminen oli rohkea veto, jollaista kukaan ei ollut vielä lähtenyt yrittämäänkään. Kun Alkio valmisteli Puukkojunkkareitaan, kääntyi hänen katseensa sinne, missä rajuimmat tappelut oli käyty ja missä korskeimmat puukkojunkkarit olivat esiintyneet. Alkio ei kuitenkaan pyrkinyt luomaan tarkkaa historiakertomusta vaan käytti kirjailijan vapauksiaan kirjaa tehdessään. Hänen teostensa rakenne kuten Puukkojunkkareidenkin on jykevä ja kuvaustapansa avointa.
Tausta

Santeri Alkio (vuoteen 1898 asti Aleksander Filander) syntyi 1862 ja kasvoi Laihialla ja oli 1800-luvun alun johtavia suomalaisia poliitikkoja, mutta myös kirjailija ja toimittaja. Hänet tunnetaan erityisesti Maalaisliiton (nyk. Keskusta) perustajana.
Alkio kannatti demokratiaa sekä Suomen itsenäisyyttä, mutta johti myös nuorisoseuraliikettä. Tällä hän halusi vaalia ennen kaikkea raittiutta ja terveitä elämäntapoja, mikä on ollut painava syy kirjoittaa Puukkojunkkarit. Hänelle itsekasvatus oli tärkeä ihanne, jota hän korosti nuorisoseurassa. Puukkojunkkareiden tarkoituksena on ollut herättää sen aikaiset nuoret puukkojunkkareiden eli häjyjen ihannoinnista ja kunnioittamisesta. Nämä olivat rauhanhäiritsijöitä ja yleisiä rettelöitsijöitä, joita tuli kaikista yhteiskuntaluokista. Heitä oli hyvin vaikea vangita, sillä harva suostui todistamaan junkkaria vastaan. Syy heidän ihannointiinsa oli pääasiassa uskallus vastustaa yhteiskuntaa ja virkavaltaa. Alkio kuoli Laihialla 1930.
Teos > Juoni

Puukkojunkkarit jakautuu kahteen osaan. Ensimmäisessä kuvataan naimaikään tulleen Santra Järvelän aviomiehen valintaa ja siitä seuraavia konflikteja. Toisessa osassa keskitytään puukkojunkkarin prototyyppinä Esa Karhuun, joka alkaa ymmärtää, ettei elämä junkkarina voi jatkua ikuisesti ilman seurauksia. Santra Järvelää ollaan naittamassa puukkojunkkari Ella Kuivaselle mutta Santra rakastuukin körttiläiseen Valee Laitilaan ja karkaa tämän kanssa. Junkkarit päättävät kostaa kokemansa vääryyden ja ryöstää Santran väkivalloin takaisin Mikkeli-yönä.
Tästä kehittyy kirjan ensi osan päättävä Korvenloukon tappelu.
Tämän tappelun mittaan Valee käyttää vain jykevää puukankea joka tehoaakin - mutta Esa turvautuu jo varhain puukkoonsa ja veriset jäljet merkitsevät hänen kulkuaan; samoin hänen apurinsa Iikan Antin puinen kanki jossa on kaksi riviä hevosenkengän nauloja tekee pahaa jälkeä - joskin vastapuoli on vielä kovempi: Antti jää tantereelle Janne Hautalan tervapiiskan kaatamana.
Varsinaisia kuolonuhreja ei tappelussa tule; vain yksi hevonen kuolee saatuaan viikatteen terän vatsaansa ja pakokauhussa repeää auki.
Yritys kuitenkin epäonnistuu, ja Esan johtamat junkkarit häviävät tappelun korvenloukkolaisille. Junkkarit joutuvat palaamaan häpeissään kotiin ilman Santraa.
Varsinkin Esa Karhun itsetunnolle Korvenloukon tappelu on kova kolaus. Hänen elämänsä lähtee tästä eteenpäin alamäkeen; Esan talo joutuu huutokauppaan maksamattomien velkojen vuoksi ja Esan kosinta torjutaan. Puukkojunkkarien keskinäiset ristiriidat ja valtataistelu aikaansaavat junkkarien yhtenäisyyden horjumisen. Varsinkin Vennu Karin ja Esan välinen taistelu puukkojunkkarien kuninkuudesta rikkoo Esan ja muiden junkkarien välit.
Lopulta Esa muuttuu junkkarien johtajasta yksinäiseksi hevosvarkaaksi.
Hänen ainoa ja viimeinen apurinsa Levalan Lomppi on arkajalka josta ei ole Esalle iloa edes hevosmiehenä.
Miljöö

Puukkojunkkarit sijoittuu 1800-luvun puolivälin jälkeen Etelä-Pohjanmaalle. Puukkojunkkarius oli vahvimmillaan Lapuan suurpitäjässä ja sen laitaosissa Kauhavalla, Ylihärmässä ja Alahärmässä, mutta paljoa ei jälkeen jäänyt Laihia ja Kyrönmaa yleensäkään.  Romaanista löytyy monia historiallisia yhtymäkohtia alueen tapahtumiin, varsinkin Kauhavalle. . Puukkojunkkareiden kultakausi hiipuu 1880-luvulla ja tämä kehitys näkyy teoksessakin. Puukkojunkkareissa tapahtumat seuraavat tiivisti toisiaan joten laajuudestaan huolimatta teos ei sisällä ajallisesti pitkää jaksoa.
Teemat ja tulkinnat

Teoksessa toistuvat kohtaukset, joissa kuvataan puukkojunkkareiden ja muun yhteiskunnan välistä yhteentörmäystä. Puukkojunkkarit suosivat elämäntapaa, joka on väkivallan salliva ja ihannoiva ja lisäksi konflikteja lisää heidän runsas alkoholinkäyttönsä. Puukkojunkkarin oma kunnia on vahvasti kytköksissä hänen kykyynsä ja pelottomuuteensa tapella niin oman ryhmän kuin ulkopuolistenkin kanssa.
Teoksessa ympäristö etsii keinoja puukkojunkkareiden ylivallan lopettamisen, sillä yhteiskunnan auktoriteetit ovat kovin avuttomia puukkojunkkareiden edessä. Nouseva vastavoimia on herätysliike. körttiläisyys kasvaa ja vahvistuu Pohjanmaalla, ja tämä kovin erilaisten joukkojen ja elämänkatsomusten kohtaaminen aiheuttaa ristiriitatilanteita.
Teoksessa puukkojunkkareiden elämäntapaa kuvataan realistisesti ja tuodaan tapahtumien raakuus ja kurjuus esiin. Puukkojunkkareiden aikalaiskuva on hyvä ja tarkka. Tämä näkyy myös päähenkilön, Esa Karhun kohtalon kuvauksesta. Henkilöistä välittyy stereotyyppinen kuva, Laitilan Valee on kansallisromanttinen, perinteinen kuvaus suomalaisesta miehestä, joka asetetaan esimerkin asemaan. Naiset näkyvät teoksessa pelkistettyinä sivuhahmoina mutta heillä on monessa tilanteessa toimeenpaneva rooli, kuten Laitilan Santran osa.
Kieli

Alkion kerronnassa havainnollistamispyrkimys on etualalla. Hän on ennen kaikkea liikkeen kuvaaja ja väri ja muodot jäävät merkityksettömiksi ulkonaisten tapahtumien ja havaintojen rinnalla:”…hän Esa? lensi ympäri tuvan kuin raivotautinen kissa, riipoi puukollaan rikki sängyn esiripun, vaatteet seinillä, ja liikkui kuin orava.”Myös äänen kuvauksella on huomattava taiteellinen merkitys kerronnassa. Kerronnan tyyli rakentuu kansanomaiselle kielenkäytölle harkiten ja tyylitellen, mikä tekee ilmaisusta karua ja kovaa mutta toisaalta ilmeikästä ja luontevaa. Varsinkin tappelukohtaukset ovat värikkään realistisia. Runsas murteellinen dialogi korostaa teoksen rakennetta. Dialogi on luontevaa ja ilmeikästä, mutta jättää hahmojen persoonallisuuden taka-alalle tuoden esiin ennemminkin heidän edustamansa ryhmän. Puukkojunkkarit ja heränneet puhuvat omilla tyypillisillä tavoillaan, laukkuryssä vienankarjalaisella murteella ja nimismies Lindblom ruotsalaisittain ääntäen:""Luuletko sine, ettei mine ymmerre!" huusi Lindblom, "mut siine on muutkin seikat, se on semmosta pirun joukko." "  Kaikkitietävä kertoja avaa lukijalle hahmojen ajatusmaailmaa ja mahdollistaa syvemmän motiivien tarkastelun.
Vastaanotto

Puukkojunkkareitten valmistuttua kustannusosakeyhtiö Werner Söderström, joka oli taloudellisesti ahtaalla, kehotti Alkiota parantamaan kirjaa. Lopulta kustantaja suostui kustantamaan kirjan tietyin varauksin. Teoksen menekki ei sen ilmestyttyä ollut hyvä eikä se aiheuttanut suurempaa reaktioita yleisössä.
Käsitys Pohjanmaan puukkojunkkarikulttuurista selkeni Alkion avulla, sillä Puukkojunkkarit on ensimmäinen romaanikuvaus puukkojunkkareista. Teoksella on myös vahva rooli muun pohjalaiskirjallisuuden synnylle. Sen asema on esikuvallinen, sillä se aloittaa kulttuurihistoriallisen kerronnan perinteen pohjalaiskirjallisuudessa.
Aiheesta muualla

Puukkojunkkarit ladattavissa ilmaisena e-kirjana Gutenberg-projektissa
Revontuli-mallisto

Revontuli-mallisto oli Suomen Trikoon vaatemallisto 1960-luvulla. Se oli aikansa huippumuotia, jolle olivat tunnusomaisia värikkäät kuosit ja pelkistetyt linjat.
Suomen Trikoo halusi 1960-luvulla nostaa tehtaan profiilia ja panostaa vientiin. Tehtaan silloinen johtaja Waldemar Jensen soitti Lenita Airistolle tammikuussa 1966 ja pyysi häneltä apua. Airistolla oli kokemusta viennistä muun muassa Yhdysvaltoihin. Airisto valitsi tiimiinsä tamperelaiset muotisuunnittelija Anna-Liisa Niemisen sekä tekstiilitaiteilija Nana Sunin. Kolmikko alkoi kehitellä mallistoa Airiston kehittämän konseptin mukaiseksi. Mallistoa markkinoitiin Lapin eksotiikalla sekä näyttävillä muotikuvilla. Revontuli-mallisto oli tuotannossa vain kolme vuotta. Kolmikko purki sopimuksen Suomen Trikoon kanssa, jolle malliston pienet tuotantoerät eivät olleet yhtä tärkeitä kuin Neuvostoliittoon tuotetut suuret vaatemäärät.
Aiheesta muualla

Vapriikin näyttely
Revon Turistiliikenne

Revon Turistiliikenteen linja-auto Oulussa.
Revon Turistiliikenne on muhoslainen linja-autoyritys, joka hoitaa Oulun joukkoliikennettä ja tilausajoja ympäri Suomen.
Revon Turistiliikenne ajaa Oulun joukkoliikenteessä mm. Muhokselle, Ylikiiminkiin, Kiiminkiin, Oulun keskustaan, Kivikkokankaalle sekä Herukkaan.
Linjat

| Linja | Reitti | Vyöhyke |
| --- | --- | --- |
| 36 | Ylikiiminki – Keskusta (Pekuri) – Oulu (Linja-autoasema) | ABC |
| 40, 40K | Oulu, Keskusta (Pekuri) – Sanginsuu – Leppiniemi – Muhos (Linja-autoasema) – Pikkarala – Oulu, Keskusta (Pekuri) | ABC |
| 40A | Oulu (Linja-autoasema) – Oulu, Keskusta (Pekuri) – Sanginsuu – Leppiniemi – Muhos (Linja-autoasema) – Pikkarala – Oulu (Linja-autoasema) | ABC |
| 40V | Oulu (Linja-autoasema) – Oulu, Keskusta (Pekuri) – Sanginsuu – Laukan silta – Muhos (Linja autoasema) | ABC |
| 41, 41K | Oulu, Keskusta (Pekuri) – Pikkarala – Muhos (Linja-autoasema) – Leppiniemi – Sanginsuu – Oulu, Keskusta (Pekuri) | ABC |
| 41A | Oulu (Linja-autoasema) – Pikkarala – Muhos (Linja-autoasema) – Leppiniemi – Sanginsuu – Oulu, Keskusta (Pekuri) – Oulu (Linja-autoasema) | ABC |
| 52, 52K | Oulu, Teknologiakylä – Oulu, Keskusta (Pekuri) – Kempele – Tupos – Liminka | ABC |
| 52A | Oulu, Keskusta (Kuvernööri) – Kempele – Tupos – Liminka – Lumijoki | ABC |
| 54 | Oulu, Keskusta (Kuvernööri) – Kempele – Tupos – Tyrnävä – Liminka | ABC |
| 54B | Oulu, Keskusta (Kuvernööri) – Kempele – Tupos – Tyrnävä | ABC |
Aiheesta muualla

Revon turistiliikenne
Ryan Villopoto

Ryan Villopoto
Ryan Villopoto (s. 13. elokuuta 1988) on yhdysvaltalainen kilpailu-uransa päättänyt motocross- ja supercross-kuljettaja. Hän voitti Kawasakilla American Motorcyclist Associationin mestaruuden Lites-luokassa vuosina 2006 ja 2007. Kausi 2015 jäi hänen viimeiseksi kaudekseen. Viimeisenä kautenaan hän ajoi motocrossin MM-sarjassa Monster Energy Kawasaki racing teamissa. Villopoto ilmoitti hänen kilpailu-uransa päättämisestä kauden 2015 puolivälissä. Hän on kotoisin Poulsbosta Washingtonista.
Saavutukset

2014 AMA SX Champion
2013 AMA MX Champion
2013 AMA SX Champion
2012 AMA SX Champion
2011 AMA SX Champion
2011 AMA MX Champion
2011 Motocross des Nations Champion
2011 Monster Energy Cup Champion
2010 Loukkaantui alkukaudesta, mutta kaudesta jäi silti käteen eniten AMA SX voittoja: San Francisco, Anaheim 3, Indianapolis, Daytona, Toronto, Jacksonville ja Houston
2009 AMA SX voitot: Seattle ja Las Vegas, AMA MX voitto Glen Helenissä.
2008 AMA SX Lites West 2.
2008 Motocross des Nations Champion
2008 AMA MX Lites Champion
2007 AMA SX Lites West Champion
2007 AMA MX Lites Champion
2007 Motocross des Nations Champion
2006 AMA MX Lites Champion
2006 Motocross des Nations Champion
2006 AMA Rookie OF The Year -Award
Revolverimies Waco

| Revolverimies Waco> Waco |
| --- | --- |

Ohjaaja:  R. G. Springsteen
Käsikirjoittaja:  Steve Fisher
Perustuu:  Harry Sanfordin ja Max Lambin romaaniin Emporia
Tuottaja:  A. C. Lyles
Säveltäjä:  Jimmie Haskell
Tuotantosuunnittelija:  Hal Pereira
Pukusuunnittelija:  Edith Head
Pääosat:  Howard Keel Jane Russell
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  A. C. Lyles Productions
Levittäjä:  Paramount Pictures
Ensi-ilta:   25. kesäkuuta 1966  19. toukokuuta 1967
Kesto:  85 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Revolverimies Waco (engl. Waco) on vuonna 1966 ensi-iltansa saanut R. G. Springsteenin ohjaama ja A. C. Lylesin tuottama yhdysvaltalainen lännenelokuva, joka kertoo kaoottisesta Emporian kaupungista Wyomingissa. Elokuvan pääosissa ovat Howard Keel ja Jane Russell, joka tekee elokuvassa uransa viimeisen pääosan. Russell teki Revolverimies Wacon jälkeen ainoastaan kolme elokuvaa, joiden jälkeen hän päätti elokuvauransa vuonna 1970. Elokuvan muita rooleja näyttelevät muun muassa Brian Donlevy, Wendell Corey ja Terry Moore. Elokuva perustuu Harry Sanfordin ja Max Lambin romaaniin Emporia (1961), jonka pohjalta Steve Fisher laati elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuotantoyhtiönä oli A. C. Lyles Productions ja levittäjäyhtiönä Paramount Pictures.
Revolverimies Waco kuvattiin Technicolor-elokuvausmenetelmällä Paramountin studioilla Kaliforniassa, Los Angelesin Hollywoodissa. Revolverimies Waco sai ensi-iltansa Nevadan Renossa 25. kesäkuuta 1966. Maanlaajuisen ensi-iltansa elokuva sai Yhdysvalloissa 1. syyskuuta 1966. Suomen ensi-ilta oli 19. toukokuuta 1967.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Howard Keel  | … |  ”Waco”   |
|  Jane Russell  | … |  Jill Stone   |
|  Brian Donlevy  | … |  Ace Ross   |
|  Wendell Corey  | … |  saarnamies Sam Stone   |
|  Terry Moore  | … |  Dolly   |
|  John Smith  | … |  Joe Gore   |
|  John Agar  | … |  George Gates   |
|  Gene Evans  | … |  apulaisseriffi Jim O’Neill   |
|  Richard Arlen  | … |  seriffi Billy Kelly   |
|  Ben Cooper  | … |  Scotty Moore   |
|  Tracy Olsen  | … |  Patricia West   |
|  DeForest Kelley  | … |  Bill Rile   |
|  Anne Seymour  | … |  Ma Jenner   |
|  Robert Lowery  | … |  pormestari Ned West   |
|  Willard Parker  | … |  Pete Jenner   |
|  Jeff Richards  | … |  Kallen   |
|  Regis Parton  | … |  Ike Jenner   |
Aiheesta muualla

Revolverimies Waco Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Revolverimies Waco Elonet.
Revolverimies Waco AllMoviessa. (englanniksi)
Revolverimies Waco TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Riitjärvi

| Riitjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Ruokolahti
Koordinaatit:  61°29′52″N, 28°50′00″E
Järvinumero:  04.127.1.058
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  101,3 m 
Rantaviiva:  13,98 km 
Pinta-ala:  1,03 km² 
Tilavuus:  0,0046 km³
Keskisyvyys:  4,5 m 
Suurin syvyys:  16,4 m 
 fiRiitjärvi 
Riitjärvi on metsäjärvi Ruokolahden pohjoisosassa Etelä-Karjalassa. Sen pinta-ala on 1,03 neliökilometriä. Etäisyys Imatralta on 36 kilometriä pohjoiseen.
Maantiede

Riitjärven pituus kaakosta luoteeseen on 3,4 kilometriä. Järvi muodostuu suurelta osin pitkistä ja kapeista lahdista. Kaakossa on noin 1,3 kilometriä pitkä Huirinlahti, jonka länsipuolella on Hytinlahti. Luoteessa on Mustilahti, joka koukkaa länteen, missä se laajenee noin kolmen hehtaarin laajuiseksi vesialueeksi, jonka läntisin ranta hipoo Etelä-Savon maakuntarajaa. Riitjärvessä on useita yli kymmenen metriä syviä alueita. Niiden pinta-ala on yhteensä noin kymmenesosa järven pinta-alasta. Järven syvin kohta, 16 metriä, sijaitsee itärannan läheisyydessä. Myös Huirinlahti on melko syvä. Riitjärven länsiosa on puolestaan matalahkoa.
Riitjärvessä on 11 saarta, joista 1 on alle aarin laajuinen ja 1 yli hehtaarin laajuinen. Saarten yhteispinta-ala on kuusi hehtaaria, josta Suurisaaren (4 ha) osuus on kaksi kolmasosaa. Järven luoteisrannalla Tervaniemen kohdalla on korkeintaan 1,5 metriä syvä alue, jonka sisällä sijaitsee useita pieniä saaria.
Riitjärven rannat ovat metsää ja suota, rannoilla on pientaloja. Järven luoteispuolella sijaitsee Päälampi (101,3 metriä mpy), järviä erottaa muutaman kymmenen metrin levyinen soinen kannas. Riitjärvi laskee etelään Savonkaitaan (98,2 metriä mpy).
Riitjärven vesitilavuus on 4 612 000 kuutiometriä.
Riitjärvi (04.127.1.058) kuuluu Lieviskänjärven valuma-alueeseen (04.127), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Pihlajaveden-Kokonselän alue (04.12) ja ensimmäinen Suur-Saimaan alue (04.1). Riitjärvi on viidenneksi laajin Lieviskänjärven alueen 73:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä laajempia ovat Suuri Jukajärvi, Ihalanjärvi, Savonkaita ja Peukalojärvi. Riitjärveä seuraavat Pieni Jukajärvi, Laihajärvi ja Lieviskänjärvi.
Rintama (puna-armeija)

Sotilasyksiköt
Armeijaryhmä / Rintama
Armeija
Armeijakunta
Divisioona
Prikaati
Rykmentti
Pataljoona/Patteristo
Komppania/Patteri
Joukkue/Jaos
Ryhmä
Partio
Taistelijapari
| --- | --- |
 Puna-armeijan rintamat toisessa maailmansodassa 
Baltian rintamat: 
Baltian rintama: 
1. Baltian rintama: 
2. Baltian rintama: 
3. Baltian rintama: 
Brjanskin rintama: 
Luoteisrintama: 
Orjolin rintama : 
Valko-Venäjän rintamat: 
Valko-Venäjän rintama: 
1. Valko-Venäjän rintama: 
2. Valko-Venäjän rintama: 
3. Valko-Venäjän rintama: 
Keskustan rintama: 
Kurskin rintama: 
Lännen rintama : 
Ukrainan rintamat: 
1. Ukrainan rintama: 
2. Ukrainan rintama: 
3. Ukrainan rintama: 
4. Ukrainan rintama: 
Arorintama: 
Etelän rintama: 
Lounaan rintama: 
Voronežin rintama: 
Reservirintama : 
Kaukoidän rintamat: 
Kaukoidän rintama: 
1. Kaukoidän rintama: 
2. Kaukoidän rintama: 
Transbaikalin rintama : 
Moskovan rintamat: 
Moskovan puolustuslinja: 
Moskovan reservirintama: 
Možaiskin puolustuslinja: 
Kalininin rintama: 
Reservirintama : 
Pohjoiset rintamat: 
Karjalan rintama: 
Leningradin rintama: 
Pohjoinen rintama: 
Olhavan rintama : 
Kaukasuksen rintamat: 
Kaukasuksen rintama: 
Pohjois-Kaukasuksen rintama: 
Transkaukasian rintama: 
Krimin rintama : 
Stalingradin rintamat: 
Donin rintama: 
Kaakon rintama: 
Stalingradin rintama: 
Rintama (ven. фронт, front) oli puna-armeijan toisen maailmansodan aikainen suuri sotatoimiyhtymä, joka vastasi saksalaisten armeijaryhmää. Puna-armeijan rintamalla oli tyypillisesti oma ilmavoimien yksikkö, joka oli suoraan rintaman komentajan alaisuudessa. Rintamat vastasivat toiminnastaan joko suoraan STAVKA:lle tai rintamien toimintaa koordinoivalle esikunnalle. Rintamia muodostettiin Puolan–Neuvosto-Venäjän sodassa, hyökkäyksessä Puolaan vuonna 1939 sekä operaatio Barbarossan alettua.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Front (Soviet Army)