stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen juhlapäivät
Kirjallisuutta

Aalto, Satu (toim.): Suuri perinnekirja: Suomalaista juhlaperinnettä ennen ja nyt.  Hämeenlinna:  Karisto, 1999.  ISBN 951-23-3963-3
Hautala, Jouko (toim.): Vanhat merkkipäivät.  (7. painos (1. painos 1948))  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2000.  ISBN 951-746-162-3
Isotalo, Merja: Joulusta juhannukseen, häistä läksiäisiin: Suomalaisen juhlaperinteen ja kansanhuvien opinto-opas.  (Maa- ja kotitalousnaisten keskuksen julkaisuja no 174)  Helsinki:  Maa- ja kotitalousnaisten keskus, 1999.  ISBN 952-5302-02-4
Juvonen, Riikka: Pieni perinnekirja.  Helsinki:  Kirjapaja, 2004.  ISBN 951-607-038-8
Karjalainen, Sirpa: Juhlan aika: Suomalaisia vuotuisperinteitä.  Helsinki:  WSOY, 1994.  ISBN 951-0-22920-2
Karjalainen, Sirpa & Korhonen, Teppo & Lehtonen, J. U. E.: Uusi ajantieto.  (3. ajantasaistettu painos)  Helsinki:  WSOY, 1991.  ISBN 951-0-17424-6
Koskinen, Raija & Vuolio, Kaisu: Suomalaiset juhlat.  Helsinki:  WSOY, 1989.  ISBN 951-0-15709-0
Lahtinen, Mysi: Juhlat: Uudestavuodesta elonkorjuuseen.  Helsinki:  Tammi, 2004.  ISBN 951-31-3151-3
Nirkko, Juha (toim.): Juhannus ajallaan: Juhlia vapusta kekriin.  (Folklore-sarja)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004.  ISBN 951-746-587-4
Niskala, Meiju: Juhlapäiväkirja.  Helsinki:  Avain, 2007.  ISBN 978-952-5524-44-4
Seljavaara, Anu & Kärjä, Päivi (toim.): Juhlat alkakoot! Vuotuisia tapoja ja perinteitä.  Helsinki:  WSOY, 2005.  ISBN 951-0-28965-5
Tuomikoski, Pekka: Päivästä päivään: Kalenterimme merkkipäivät.  Helsinki:  Edita, 2007.  ISBN 978-951-37-4792-3
Vento, Urpo (toim.): Juhlakirja: Suomalaiset merkkipäivät.  (Kalevalaseuran vuosikirja 59)  Helsinki:  Suomalaisen kirjallisuuden seura, 1979.  ISBN 951-717-178-1
Vilkuna, Kustaa: Vuotuinen ajantieto: Vanhoista merkkipäivistä sekä kansanomaisesta talous- ja sääkalenterista enteineen.  (Valokuvin kuvitettu laitos (1. laitos 1950))  Helsingissä:  Otava, 1994.  ISBN 951-1-13320-9
Aiheesta muualla

Hamilo, Marko: Hyvää siviiliyhteiskunnan saavutusten päivää! (Arkistoitu – Internet Archive) Skeptikon päiväkirja 1.2.2010.
Tunnetko juhlapäivät? Testaa tietosi Yle Oppiminen
| n k Suomalainen kulttuuri |
| --- | --- |
Yhteiskunta:  Historia  Kielet  Suomalaiset  Uskonto 
Taide ja kirjallisuus:  Arkkitehtuuri  Kirjallisuus Sarjakuva  Runous  Kuvanveisto  Muoti  Musiikki  Taide  Tanssi  Teatteri 
Muut:  Juhlapäivät  Kansanperinne  Keittiö  Media Elokuva  Internet  Radio  Sanomalehdet  Televisio  Mytologia  Urheilu 
Symbolit:  Eepos  Henkilöitymä  Kansallislaulu  Kansallispäivä  Kansallispyhäkkö  Lippu  Soitin  Vaakuna 
| n k  Artikkelit Suomesta |
| --- | --- |
Historia:  Suomen asutushistoria  Suomen esihistoria  Ruotsin vallan aika Suomessa  Suomen suuriruhtinaskunta  Itsenäisen Suomen historia  Suomen sotahistoria 
Maantiede:  Geologia  Ilmasto  Joet  Järvet  Kansallispuistot  Kaupungit  Kaupunkialueet Helsinki  Tampere  Turku  Oulu  Jyväskylä  Kunnat  Linnut  Luonto  Luonnonsuojelualueet  Läänit  Maakunnat Ahvenanmaa  Metsät  Nisäkkäät  Saaret  Taajamat  Ääripisteet 
Hallinto:  Asevoimat NATO  Eduskunta  Hallinnolliset alueet  Ihmisoikeudet  Korruptio  Laki  Oikeusjärjestelmä  Perustuslaki  Poliisi  Politiikka  Presidentti  Puolueet  Pääministeri  Ulkopolitiikka  Vaalit  Valtioneuvosto  Valtion talousarvio 
Talous:  Eläkejärjestelmä  Energia  Liikenne  Maatalous  Matkailu  Meriteollisuus  Metsätalous  Keskuspankki  Pörssi  Teollisuus  Tiede  Tulopolitiikka  Valtionyhtiöt  Verotus  Viestimet  Yrittäjyys 
Yhteiskunta:  Hyvinvointi  Ihmiskauppa  Ilmastonmuutos  Kielet Suomi  Ruotsi  Pohjoissaame  Inarinsaame  Koltansaame  Karjala  Koulutus  Naiset  Prostituutio  Rikollisuus  Sensuuri  Siirtolaisuus  Suomalaiset  Terveydenhoito  Uskonto  Väestö 
Kulttuuri:  Arkkitehtuuri  Elokuva  Itsenäisyyspäivä  Juhlapäivät  Kansallislaulu  Kansanperinne  Kansallissymbolit  Keittiö  Kirjallisuus Kalevala  Lippu  Maailmanperintökohteet  Musiikki  Mytologia  Sauna  Taide  Urheilu  Valokuvaus  Vaakuna 
Suomen lippu (siniristilippu).
Veikko Pirilä

Veikko Pirilä
Veikko Vilho Pirilä (14. lokakuuta 1914 Laihia – 25. elokuuta 1995 Seinäjoki) oli suomalainen opetusneuvos ja Seinäjoella ilmestyvän Ilkka-lehden päätoimittaja. Hän kirjoitti myös vuodesta 1958 alkaen lehteen pakinoita nimimerkillä Aaretti.
Pirilän vanhemmat olivat maanviljelijä Vilho Johannes Pirilä ja Hilma Susanna Ala-Huikku. Hän pääsi ylioppilaaksi 1933.
Pirilä oli Ilkka-lehden toimittajana 1937–1940, toimitussihteerinä 1946-1954 ja päätoimittajana 1958–1980. Hän oli myös välillä Länsi-Suomi-lehden toimittajana 1940–1946 ja Karjalan Maa-lehden päätoimittajana 1954–1958. Pirilä sai opetusneuvoksen arvon 1977.
Pirilä oli Etelä-Pohjanmaan maakuntaliiton hallituksen jäsen vuodesta 1960 ja liiton 1. varapuheenjohtaja vuodesta 1975. Hän oli keskustapuolueen valtuuskunnan jäsen vuodesta 1964 ja hallituksen jäsen vuodesta 1968.
Teoksia

40 vuotta Pohjois-Karjalan hyväksi : katsaus sanomalehti Karjalan maan vaiheisiin. Kirjapaino osakeyhtiö Maakunta, Joensuu 1957
Katsaus Joensuun musiikkiyhdistyksen viiden vuosikymmenen ja Joensuun mieslaulajien kolmikymmenvuotisvaiheisiin. Joensuun musiikkiyhdistys, Joensuu 1958
Kauhavan yhteiskoulu (keskikoulu & lukio) 1921-1971 ; toim. Veikko Pirilä. Kauhava 1971
Taisteleva sanomalehti. 2, Ilkka vuosina 1930-80. Ilkka, Seinäjoki 1981
Sainpahan sanottua : Pohjanmaata ja politiikkaa. WSOY 1982
Maakuntapatriootit : Reino Ala-Kulju ja Matti Laurila isänmaan ja kotiseudun asialla. Etelä-Pohjanmaan maakuntasäätiö, Seinäjoki 1985
Alkion kynnöksellä : Maalaisliitto-Keskustapuolue Etelä-Pohjanmaalla 1906-1986. Keskustapuolue. Etelä-Pohjanmaan piiri, Seinäjoki 1986
Eteläpohjalaisia taisteluissa 2, 1919-1944 ; kirj. Sampo Ahto, Veikko Pirilä. Otava 1989
Yhteistyön maakuntaliitto : Etelä-Pohjanmaan maakuntaliiton 50 toiminnan vuotta : 1939-1989 ; kirj. Ilmari Laukkonen ; maakuntaliiton esihistoria Veikko Pirilä. Etelä-Pohjanmaan maakuntaliitto, Seinäjoki 1989
Etelä-Pohjanmaan lottien neljännesvuosisata : historiaa - muisteluja ; toimittaja Veikko Pirilä. Etelä-Pohjanmaan rintamanaiset, Kauhava 1991, lisäpainos 2001
Suomen humanistiliitto

| Suomen humanistiliitto |
| --- | --- |

Toimiala:  humanismi
Kotipaikka:  Helsinki
Aiheesta muualla
humanistiliitto.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suomen humanistiliitto on suomalaisten humanistien järjestö. Humanistiliitto haluaa edistää vapaata keskustelua ja todellisuus- ja arvokäsitysten pohdintaa. Liitto pyrkii tuomaan keskustelussa esiin uskontokuntiin sitoutumattomien kannan sekä edistämään vakaumusten tasa-arvoa ja humanistisia juhlatapoja.
Suomen humanistiliitto on Kansainvälisen humanistisen ja eettisen liiton jäsen. Suomen humanistiyhdistys perustettiin Helsingissä 1968. Liitoksi järjestö muuttui 1987.
Humanistiliitto järjestää vuosittain Humanismin päivät. Päivät käsittelevät ajankohtaisia aiheita humanistisen elämänkäsityksen näkökulmasta. Liitolla on paikallisyhdistyksiä, jotka järjestävät muun muassa keskustelutilaisuuksia. Humanistiliitto esittää yhteiskunnallisia kannanottoja ja pyrkii vaikuttamaan lainsäädäntöön yhteiskuntaa ja uskontoa koskevissa kysymyksissä.
Historia

Etenkin Helsingin seudulla muutamat henkilöt alkoivat 1950-luvulla kokoontua pieniin keskusteluryhmiin, joihin kuului vanhemman polven vapaa-ajattelijoita ja muun muassa nuoria juristeja, lääkäreitä ja luonnontutkijoita. Puheiden perusteella pienryhmät saivat tietoa toisistaan. 1960-luvun alussa alettiin kokoontua vakinaisemmin. Innoittajana oli ennen kaikkea Väinö Voipio, jossain määrin myös Yrjö Kallinen. Tapaamispaikkana oli Vanhan ylioppilastalon Karhu-kabinetti, jossa pidettiin alustuksia sovituista aiheista.
Humanistien ryhmä otti kantaa pakolliseen uskonnonopetukseen kouluissa kirjoittaen asian muutostarpeesta eduskunnalle osoitetun vetoomuksen. Ryhmän ulkopuolelta hankittiin allekirjoittajiksi viitisenkymmentä tunnettua henkilöä, muun muassa Göran von Bonsdorff, Antti Eskola, Jorma Etto, Urpo Harva, Pertti Hemánus, Yrjö Kallinen, Yrjö Koivukari, Sven Krohn, Kari Lagerspetz, Timo K. Mukka, Kullervo Rainio, Paavo Rintala, Arvo Salo ja Klaus Vala.
Muutamat aktiivit olivat yhteydessä IHEU:n päämajaan ja neuvottelivat vakinaisen yhdistyksen perustamisesta. Ohjeita saatiin myös 1956 Norjaan perustetulta Human-Etisk Förbundilta. Suomen humanistiyhdistys perustettiin 28.4.1968 Helsingin yliopiston pienessä juhlasalissa yli sadan henkilön läsnä ollessa. Koollekutsujia olivat muiden muassa puheenjohtaja Matti Luoma, Gun Hemming (myöhemmin Gun Väyrynen), Mårten Ringbom, Kalevi Suomela, Jorma Taarna ja Jussi Pikkusaari.
Säännöissä toiminnan tarkoitukseksi määriteltiin kulttuuripoliittisten ja yleisten yhteiskunnallisten kysymysten ratkaiseminen kriittisen humanistisen asennoitumisen pohjalta. Yhdistyksen piti lisäksi edistää ihmiskunnan yhteisetuja sekä suojella ajatuksen vapautta ja yksilön loukkaamattomuutta antamatta etusijaa millekään poliittiselle puolueelle tai uskontokunnalle tai suosimatta mitään autoritaarista aatetta. Pian rekisteröimisen jälkeen yhdistys hyväksyttiin ulkojäseneksi Kansainväliseen humanistiseen ja eettiseen liittoon.
1970-luvun lopulle saakka yhdistyksen toiminta rajoittui muutamiin pääkaupungissa vuosittain järjestettyihin keskustelutilaisuuksiin ja monistettujen kirjeiden lähettämiseen. Jäsenmäärä ei noussut edes neljäänkymmeneen. Yhdistys suomensi vuonna 1973 julkistetun Humanistinen manifesti II:n mutta ei saanut levitettyä yleisten tiedotusvälineiden kautta sisältöä laajempaan tietoisuuteen.
Tilanne alkoi muuttua vuodesta 1982 lähtien osaksi uuden puheenjohtajan Jussi Pikkusaaren toiminnan ansiosta. Yhdistyksen johtokunta alkoi järjestää vuosittain kaikille avoimia Humanismin päiviä, joille hankittiin aiheiden alustajiksi niihin perehtyneitä henkilöitä. Vuonna 1985 jäseniä oli 94 ja kaksi vuotta myöhemmin 163.
Vuonna 1987 Suomen Humanistiyhdistys muuttui Helsingin humanistiyhdistykseksi, ja yhdessä muutaman muun paikallistason humanistiyhdistyksen kanssa yhdistykset perustivat Suomen humanistiliiton. Liiton puheenjohtajina ovat toimineet muun muassa Jussi Pikkusaari (1982–1992) ja Pekka Elo (1999–2013).
Historia > Puheenjohtajat

Liiton puheenjohtajina ovat toimineet:
Matti Luoma 1968–1970
Jorma Taarna 1970–1980
Kaarlo Helasvuo 1980–1981
Jussi Pikkusaari 1987–1991
Sirkka Kuikka 1992–1993
Gun Väyrynen 1993–1999
Pekka Elo 1999–2013
Periaateohjelma

Humanistiliiton periaateohjelmassa todetaan, että jokaisella on oikeus ajatuksenvapauteen. Ohjelman mukaan humanistiliitto vaatii avointa keskustelua ja perusteltua päätöksentekoa yhteiskunnassa. Se haluaa edistää arvovalloista vapaata ajattelua ja uskonnoista riippumatonta etiikkaa. Liiton mielestä tutkimukseen perustuva käsitys todellisuudesta ja siihen pohjautuva humanistinen aate voi antaa ihmiselle mahdollisuuden omavastuiseen elämään.
Pyrkimys tietoon ja valistukseen ovat liiton mukaan sen toiminnan keskeisiä tavoitteita. Ihminen ja luonto muodostavat kokonaisuuden. Kaikkeuden toiminnan selvittämisessä tiede tarjoaa parhaat menettelytavat.
Moraali on ihmisen oma luomus, joka syntyy ja kehittyy yksilön ja yhteisön keskinäisessä vuorovaikutuksessa. Jokainen yksilö on vastuussa toiminnastaan itselleen ja muille. Ihminen voi muodostaa moraalinsa järkiperäisesti ja jaetusta kokemuksesta oppien.
Jokaiselle on taattava yhtäläiset ihmisoikeudet ja tasa-arvoiset elämisen edellytykset. Ihmisen ja luonnon säilyminen vaatii luonnonvarojen kulutuksen ja ympäristön kuormituksen vähentämistä. Humanistiliitto haluaa toimia kykyjensä mukaan rauhan palauttamiseksi ja ylläpitämiseksi kaikkialla maailmassa.
Valtion tulee suhtautua tasapuolisesti erilaisiin uskontoihin ja muihin elämänkäsityksiin. Julkisen vallan on oltava niiden suhteen puolueeton. Mitään uskontoa tai muuta aatteellista käsitystä ei saa asettaa erityisasemaan suhteessa valtioon. Kirkon ja valtion ero on toteutettava täysin.
Toiminta

Humanistiliiton lehti Humanisti on ilmestyi vuosina 1989–2015. Muihin liiton julkaisuihin kuuluvat muun muassa kirjat Humanistin juhlat (1996), keskustelukirja Humanistin maailman etiikka (1997) ja artikkelikokoelma Kansanhumanismin ABC (1998).
Liitto toimii yhteistyössä vuonna 1999 perustetun Prometheus-seremoniat Oy:n kanssa, joka tarjoaa palveluita uskonnottomiin juhliin. Liitto on humanistiseen aatteeseen perustuvia aikuistumisleirejä vuodesta 1990 järjestäneen Prometheus-leirin tuen yhteisöjäsen.
Kesällä 2009 humanistiliitto osallistui yhdessä Vapaa-ajattelijain liiton kanssa kansainväliseen ateistien bussikampanjaan Jumalaa tuskin on olemassa -mainoksilla.
Humanistiset kunniamaininnat

Järjestö on luovuttanut Humanismin päivillä humanistisen kunniamaininnan humanistisen elämänkatsomuksen toteuttamisesta. Palkittu on valittu vuoden humanistiksi. Palkinnon saajia ovat:
Heikki Ylikangas 1994, teoksesta Tie Tampereelle
Karl Augustson 1995, kansalaisrohkeudesta
Helena Allahwerdi 1996, maailmankansalaisen kypsyyskokeesta
Eino Huotari 1997, toiminnasta Prometheus-leirin tuki ry:ssä
K. J. Lång 1998, postuumisti vankeinhoidon uudistajalle
Anneli Aurejärvi-Karjalainen 1999, toiminnasta omaehtoisen perhekulttuurin hyväksi teoksella Perheen omat juhlat
Erkki Tuomioja 2002, toiminnasta ulkoministerinä
Helena Ranta 2006, työstä ihmisoikeuksien hyväksi ja erityisesti ihmisoikeusrikosten tunnetuksi tekemiseksi maailman eri kriisialueilla
Jacob Söderman
Anto Leikola 2008
Toivo Salonen 2011
Liiton julkaisuja

Humanisti.  Helsinki:  Suomen humanistiliitto, 1989–2015.  ISSN 0787-5428
Elo, Pekka & Väyrynen, Gun & Saarinen-Elo, Minna (toim.): Humanistin juhlat.  Helsinki:  Suomen humanistiliitto, 1996.  ISBN 951-97679-0-8
Saarinen-Elo, Minna & Tavi, Jukka (toim.): Oodi nuoruudelle. Keskustellen.  Helsinki:  Suomen humanistiliitto, 1998.  ISBN 951-97679-1-6
Elo, Pekka & Väyrynen, Gun (toim.): Humanistin maailman etiikka.  Helsinki:  Suomen humanistiliitto, 1997.  ISBN 951-97679-0-8
Vaismaa, Aaro (toim.): Kansanhumanismin ABC. Suomalaisen humanistiliikkeen sanomaa ja historiaa kolmelta vuosikymmeneltä.  Helsinki:  Suomen humanistiliitto, 1998.  ISBN 951-97679-2-4
Elo, Pekka & Hulkki, Erkki & Kaila, Eero (toim.): Kaikki virtaa. Elämänkatsomustiedon perusta ja tulevaisuus.  (Filosofian ja elämänkatsomustiedon opettajat ry:n 2006 vuosikirja)  Helsinki:  Opetushallitus: Filosofian ja elämänkatsomustiedon opettajat ry: Suomen humanistiliitto, 2006.  ISBN 952-13-2946-7
Aiheesta muualla

Suomen humanistiliitto.
Humanisti-lehden blogi (Arkistoitu – Internet Archive).
Suomalaisten uskonnottomien järjestöjen Vapaa-ajattelijain liiton ja Humanistiliiton Jumalaa tuskin on olemassa -mainoskampanjan mainos Helsingissä 25. kesäkuuta 2009.
Jaarli Pirkkiö

Lippo Jaarli Pirkkiö (s. 12. helmikuuta 1967 Rovaniemi) on entinen suomalainen painonnostaja.
Pirkkiö sijoittui Soulin 1988 olympialaisissa alle 75 kilogramman sarjassa 12:nneksi. MM-kilpailuissa hän sijoittui yhteistuloksissa 17:nneksi vuonna 1985, 14:nneksi vuosina 1986 ja 1987, 11:nneksi vuonna 1989 ja 23:nneksi vuonna 1998. EM-kilpailuissa hän oli yhteistuloksissa kahdeksas vuonna 1988, seitsemäs vuonna 1989, kuudes vuonna 1990, kymmenes vuonna 1992, 11:s vuonna 1995, 15:s vuonna 1996, sekä kymmenes vuonna 1998. Nuorten MM-kilpailuissa hän oli parhaimmillaan viides vuosina 1986 ja 1987 sekä nuorten EM-kilpailuissa viides vuonna 1986 ja neljäs vuonna 1987. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuosina 1986, 1987, 1989, 1990, 1995 ja 1997.
Seuratasolla Pirkkiö edusti Rovaniemen Reipasta. Hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1986–1989, 1992, 1994, 1995, 1997, 1998 ja 2000. Hänen parhaat tuloksensa ovat vuodelta 1989 alle 82,5 kilogramman sarjasta: 155,5 kg tempauksessa, 195 kg työnnössä ja 347,5 kg yhteistuloksessa. Hän teki maaliskuussa 1998 alle 85 kilogramman sarjassa yhteistuloksen Suomen ennätyksen 332 kg, joka on yhä joulukuussa 2009 voimassa oleva Suomen ennätys.
Jaarli Pirkkiö on toiminut Lapin Kansan urheilutoimittajana vuodesta 1995. Hänen isänsä Martti Pirkkiö on Rovaniemen Reippaan painonnostojaoston perustaja vuodelta 1969. Hänen veljensä Samuli ja Benjamin Pirkkiö sekä vaimonsa Riitta Pirkkiö (o.s. Mäntylä) ovat myös painonnoston Suomen mestareita ja arvokisaedustajia.
Suomen Metodistikirkko

| Suomen Metodistikirkko |
| --- | --- |

Suuntautuminen:  protestantismi
Teologia:  metodismi
Hallinto:  episkopaalinen
Johtaja:  Christian Alsted
Yhteistyötahoja:  Suomen vapaakristillinen neuvosto Suomen ekumeeninen neuvosto
Toiminta-alue:  Suomi
Perustettu:  1892, 1925
Seurakuntia:  9
Jäseniä:  1 415 (2015)
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tampereen entinen metodistikirkko Lapintien varressa Jussinkylän kaupunginosassa.
Suomen Metodistikirkko on Suomessa toimivien metodistiseurakuntien emäkirkko ja kristillinen rekisteröity uskonnollinen yhdyskunta. Kirkkoon kuuluu yhdeksän seurakuntaa: Helsinki, Kuopio, Lahti, Lappeenranta, Oulu, Pori, Tampere, Turku ja Vuoksenlaakso. Jäseniä on yhteensä noin 1 400.
Suomen Metodistikirkko kuuluu samaan piispanalueeseen muun muassa muiden Pohjoismaiden metodistikirkkojen kanssa. Suomen Metodistikirkkoa johtaa Pohjoismaiden ja Baltian maiden yhteinen piispa, tanskalainen Christian Alsted. Häntä edelsi norjalainen Øystein Olsen.
Suomen ensimmäinen metodistiseurakunta perustettiin Vaasaan vuonna 1881 ja ensimmäinen suomenkielinen seurakunta Poriin vuonna 1887. Kirkko julkaisee Rauhan Sanomia -lehteä, joka on perustettu vuonna 1894.
Metodistikirkko on jäsenenä sekä Suomen vapaakristillisessä neuvostossa että Suomen ekumeenisessa neuvostossa.
Historia

Metodismi levisi Suomeen 1850- ja 1860-luvuilla lähinnä merimiesten ja Amerikan-siirtolaisten kautta. Toiminta painottui ruotsinkieliselle Pohjanmaalle. Ensimmäinen virallinen metodistiseurakunta perustettiin Vaasassa 1881. Metodistit järjestäytyivät omaksi uskontokunnakseen vuonna 1892 silloisen eriuskolaislain nojalla.
1800- ja 1900-lukujen taitteessa metodismi alkoi levitä myös suomenkielisten keskuuteen sekä Sisä-Suomen kaupunkeihin ja teollisuusyhdyskuntiin. Vuonna 1911 Suomen metodistit itsenäistyivät Ruotsin metodistikirkosta ja perustivat oman itsenäisen vuosikonferenssinsa. Uskonnonvapauslain tultua voimaan vuonna 1923 joutuivat metodistit järjestäytymään uudelleen. Uuden lain nojalla rekisteröitiin Suomen Piispallinen Metodistikirkko vuonna 1925. Siihen kuului myös ruotsinkielinen Suomen Metodistikirkon ruotsalainen osasto. Myöhemmin tämä itsenäistyi nimellä Finlands svenska metodistkyrka.
Ylämaan metodistiseurakunta liitettiin Lappeenrannan metodistiseurakuntaan vuonna 1988. 2010-luvulla Pirkkalassa toiminut metodistiseurakunta on sittemmin lakkautettu. Kokemäellä toiminut Jokilaakson seurakunta lakkautettiin vuonna 2023.
Talous

Suomen Metodistikirkko on saanut vuosina 2018–2023 opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta rekisteröityjen uskonnollisten yhdyskuntien toimintaan yhteensä noin 36 000 euroa. Keskimääräinen vuosittainen tuki on ollut noin 5 500 euroa.
Seurakunnat

Lappeenranta: Lappeenrannan metodistiseurakunta
Tampere: Tampereen Metodistiseurakunta
Oulu: Oulun metodistiseurakunta
Kuopio: Kuopion metodistiseurakunta
Asikkala: Vuoksenlaakson metodistiseurakunta
Lahti: Lahden metodistiseurakunta
Pori: Porin metodistiseurakunta
Helsinki: Helsingin metodistiseurakunta
Turku: Turun metodistiseurakunta Silta
Aiheesta muualla

Rauhan Sanomia
| n k Metodismi Suomessa |
| --- | --- |
Kirkot:  Finlands svenska metodistkyrka  Suomen Metodistikirkko 
Suurimmat seurakunnat:  Pietarsaari  Helsinki  Helsingin ruotsalainen  Inkoo  Kauniainen  Kokkola  Kristiinankaupunki  Lappeenranta  Loviisa  Porvoo  Vaasa  Turun ruotsalainen  Luettelo seurakunnista 
Henkilöt:  Aulanko  Carlson  Hurtig  Klockars  Sinisalo  Tuomenoksa  Valkama  Wärn-Rancken 
Järjestöt ja media:  Finska evangelisten  Lasten Ystävä  Nya Budbäraren  Pelastusarmeija  Rauhan Sanomia  Seurakuntalehti  Söndagsskolkolckan  Ungdomsvännen  Valon-Säteitä Nuorisolle 
Kulttuuri ja tapahtumat:  Hengellinen laulukirja 
Yhdistynyt metodistikirkko
| n k Suomen vapaakristillinen neuvosto (SVKN) |
| --- | --- |
Jäsenyhteisöt:  Adventtikirkko  Baptistikirkko  Helluntaikirkko  Metodistikirkko  Pelastusarmeija  Vapaakirkko 
Yhteistyökumppanit:  Frikyrklig samverkan  Suomen Ekumeeninen Neuvosto  Suomen Pipliaseura  Seurakuntien luontainen kehitys 
Kulttuuri:  Hengellinen laulukirja 
Jäsenyydet: Gospel and our Culture • Natural Church Development
| n k Suomen Ekumeeninen Neuvosto (SEN) |
| --- | --- | --- |
| Pääsihteerit |  Cantell  Castrén  Rusama  Edström  Huttunen  Auvinen  Wärn-Rancken  |  |
| Jäsenyhteisöt |  Evankelis-luterilainen kirkko  Ortodoksinen kirkko  Vapaakirkko  Katolinen kirkko  Pelastusarmeija  Baptistsamfund  Metodistkyrka  Metodistikirkko  Missionkyrkan  Anglikaaninen kirkko  International Evangelical Church  |  |
| Tarkkailijajäsenet |  Adventtikirkko  Baptistikirkko  Helluntaikirkko  Kveekarit  Pingstmission  |  |
| Kumppanit |  Filantropia  Filoksenia  Helsingin Diakonissalaitos  Herättäjä-Yhdistys  Hiljaisuuden Ystävät  Kansan Raamattuseura  Kirkon alat  Kirkon ulkomaanapu  Kulttuuri- ja uskontofoorumi FOKUS  Medialähetys Sanansaattajat  Lasten ja nuorten keskus  OCM-Suomen Konstantinus Yhdistys  Opiskelijoiden Lähetysliitto  Pyhän Henrikin pyhiinvaellusyhdistys  Sinapinsiemen  Suomen Caritas  Suomen kristillinen rauhanliike  Suomen Kristillinen Ylioppilasliitto  Suomen Liikemiesten Lähetysliitto  Suomen Lähetysseura  Suomen Merimieskirkko  Suomen NMKY:n liitto  Suomen NNKY-liitto  Suomen Pipliaseura  Suomen World Vision  Temppeliherrain Ritarikunta  Tuomasyhteisö  |  |
| n k Suomen lähetysneuvosto |
| --- | --- |
Jäsenyhteisöt:  Avainmedia  Evankelinen lähetysyhdistys  Fida International  Finlands svenska baptistsamfund  Finlands svenska metodistkyrka  Finlands svenska pingstmission  Good News Networking  IRR-TV  Israelin Ystävät  Kansan Raamattuseura  Kirkon lähetystyön keskus  Lähetysyhdistys Kylväjä  Lähetysyhdistys Rauhan Sana  Marttyyrien Ääni  Medialähetys Sanansaattajat  Missionskyrkan i Finland  Open Doors Finland  Operaatio Mobilisaatio  Patmos Lähetyssäätiö  Pelastusarmeija  Suomen Baptistikirkko  Suomen Evankelisluterilainen Kansanlähetys  Suomen Lepralähetys  Suomen Luterilainen Evankeliumiyhdistys  Suomen Lähetyslentäjät  Suomen Lähetysseura  Suomen Metodistikirkko  Suomen Pipliaseura  Suomen Vapaakirkko  Svenska Lutherska Evangeliföreningen  Wycliffe Raamatunkääntäjät  YWAM Finland
Piriläntie

Piriläntie eli yhdystie 8154 on noin kahden kilometrin pituinen yhdystie Kempeleessä. Tie lähtee seututieltä 816 Sarkkirannan kiertoliittymästä, ja päättyy Paiturissa seututien 847 liikennevaloristeykseen. Tie oli 1950-luvun alkuun saakka Kempeleen yksi pääteistä, joka kulki Kempeleen kirkon kautta Ouluun vanhan Pohjanmaan rantatien linjausta mukaillen. Tie aikoinaan on ollut myös osa vanhaa Nelostietä. Väyläviraston tierekisterin vuoden 2018 tilaston mukaan Piriläntien liikennemäärä oli 2 650 ajoneuvoa vuorokaudessa. Tie on päällystetty koko matkalta. Vieressä kulkee koko matkalla kevyen liikenteen väylä.
Tienumero 8154 oli aiemmin merkitty tienumero-opasteeseen ainoastaan Sarkkirannan kiertoliittymästä alkavan tien alussa. Nykyään tienumero-opaste on poistettu.
Piriläntien varrella sijaitsevat muun muassa Oulun seudun ammattiopiston luonnonvara-alan yksikkö, Pyhän Kolminaisuuden kirkko ja Kirkonmäen hautausmaa. Tien läheisyydessä sijaitsevat myös Kempeleen koulukeskus ja Kempeleen vanha kirkko.
Tien nimi tulee Kempeleen kirkkoympäristön läheisyydessä sijainneesta Pirilä-nimisestä tilasta, joka aikoinaan oli kunnan suurimpia rakennuksia. Historian aikana siinä on toiminut muun muassa sikala, osuusmeijeri, sodanaikainen kranaattitehdas sekä puutarha.
Kuvagalleria

Piriläntie Kempeleen Kirkonseudun suuntaan seututieltä 847 katsottuna.
Piriläntie on osa entistä valtatie 4:ää. Vuonna 1940 otetussa valokuvassa näkyvä valtatie 4:n ja Oulunsaloon johtavan maantien tienristeys sijaitsi nykyisen Kempeleen koulukeskuksen alueelle johtavan Vihiluodonkujan risteyksen kohdalla.
Piriläntie Savikorven kohdalla.
Piriläntie lähtee Sarkkirannan kiertoliittymästä.