stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo televisiosarjan Breaking Bad jaksoista
Jaksot > Kolmas tuotantokausi (2010)

| № (sarja) | № (kausi) | Nimi | Alkuperäinen nimi | Ohjaus | Käsikirjoitus |  Alkup>  esitys |  Alkup>  esitys |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 21 | 1 | Jälkilöyly | No Más | Bryan Cranston | Vince Gilligan | 21. maaliskuuta 2010 | 6. helmikuuta 2015 |
| 22 | 2 | Rahalla saa | Caballo sin Nombre | Adam Bernstein | Peter Gould | 28. maaliskuuta 2010 | 6. helmikuuta 2015 |
| 23 | 3 | Kotirauha | I.F.T. | Michelle MacLaren | George Mastras | 4. huhtikuuta 2010 | 6. helmikuuta 2015 |
| 24 | 4 | Vihreää valoa | Green Light | Scott Winant | Sam Catlin | 11. huhtikuuta 2010 | 13. helmikuuta 2015 |
| 25 | 5 | Diili | Más | Johan Renck | Moira Walley-Beckett | 18. huhtikuuta 2010 | 13. helmikuuta 2015 |
| 26 | 6 | Asuntoauto | Sunset | John Shiban | John Shiban | 25. huhtikuuta 2010 | 13. helmikuuta 2015 |
| 27 | 7 | Kaunoja | One Minute | Michelle MacLaren | Thomas Schnauz | 2. toukokuuta 2010 | 13. helmikuuta 2015 |
| 28 | 8 | Samaa perhettä | I See You | Colin Bucksey | Gennifer Hutchinson | 9. toukokuuta 2010 | 20. helmikuuta 2015 |
| 29 | 9 | Kortit pöydälle | Kafkaesque | Michael Slovis | Peter Gould & George Mastras | 16. toukokuuta 2010 | 20. helmikuuta 2015 |
| 30 | 10 | Kärpänen | Fly | Rian Johnson | Sam Catlin & Moira Walley-Beckett | 23. toukokuuta 2010 | 20. helmikuuta 2015 |
| 31 | 11 | Ovi | Abiquiu | Michelle MacLaren | John Shiban & Thomas Schnauz | 30. toukokuuta 2010 | 20. helmikuuta 2015 |
| 32 | 12 | Koston kierre | Half Measures | Adam Bernstein | Sam Catlin & Peter Gould | 6. kesäkuuta 2010 | 27. helmikuuta 2015 |
| 33 | 13 | Vastapeli | Full Measure | Vince Gilligan | Vince Gilligan | 13. kesäkuuta 2010 | 27. helmikuuta 2015 |
Jaksot > Neljäs tuotantokausi (2011)

| № (sarja) | № (kausi) | Nimi | Alkuperäinen nimi | Ohjaus | Käsikirjoitus |  Alkup>  esitys |  Alkup>  esitys |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 34 | 1 | Veitsenterällä | Box Cutter | Adam Bernstein | Vince Gilligan | 17. heinäkuuta 2011 | 27. helmikuuta 2015 |
| 35 | 2 | Kolmekasi | Thirty-Eight Snub | Michelle MacLaren | George Mastras | 24. heinäkuuta 2011 | 27. helmikuuta 2015 |
| 36 | 3 | Avoimet ovet | Open House | David Slade | Sam Gatlin | 31. heinäkuuta 2011 | 6. maaliskuuta 2015 |
| 37 | 4 | Uhkapeliä | Bullet Points | Colin Bucksey | Moira Walley-Beckett | 7. elokuuta 2011 | 6. maaliskuuta 2015 |
| 38 | 5 | Ajelulla | Shotgun | Michelle MacLaren | Thomas Schnauz | 14. elokuuta 2011 | 6. maaliskuuta 2015 |
| 39 | 6 | Viesti | Cornered | Michael Slovis | Gennifer Hutchison | 21. elokuuta 2011 | 6. maaliskuuta 2015 |
| 40 | 7 | Neuvonpitoa | Problem Dog | Peter Gould | Peter Gould | 28. elokuuta 2011 | 13. maaliskuuta 2015 |
| 41 | 8 | Veljekset | Hermanos | Johan Renck | Sam Catlin & George Mastras | 4. syyskuuta 2011 | 13. maaliskuuta 2015 |
| 42 | 9 | Jäljitystä | Bug | Terry McDonough | Moira Walley-Beckett & Thomas Schnauz | 11. syyskuuta 2011 | 13. maaliskuuta 2015 |
| 43 | 10 | Meksikossa | Salud | Michelle MacLaren | Peter Gould & Gennifer Hutchison | 18. syyskuuta 2011 | 13. maaliskuuta 2015 |
| 44 | 11 | Pakoraossa | Crawl Space | Scott Winant | George Mastras & Sam Catlin | 25. syyskuuta 2011 | 20. maaliskuuta 2015 |
| 45 | 12 | Lopun ajat | End Times | Vince Gilligan | Thomas Schnauz & Moira Walley-Beckett | 2. lokakuuta 2011 | 20. maaliskuuta 2015 |
| 46 | 13 | Tilinteko | Face Off | Vince Gilligan | Vince Gilligan | 9. lokakuuta 2011 | 20. maaliskuuta 2015 |
Jaksot > Viides tuotantokausi (2012–2013)

| № (sarja)> Osa 1 | № (kausi)>  | Nimi>  | Alkuperäinen nimi>  | Ohjaus>  | Käsikirjoitus>  |  Alkup>  esitys. |  Alkup>  esitys. |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 47 | 1 | Jälkimaininkeja | Live Free or Die | Michael Slovis | Vince Gilligan | 15. heinäkuuta 2012 | – |
| 48 | 2 | Pienessä piirissä | Madrigal | Michelle MacLaren | Vince Gilligan | 22. heinäkuuta 2012 | – |
| 49 | 3 | Riskilisä | Hazard Pay | Adam Bernstein | Peter Gould | 29. heinäkuuta 2012 | – |
| 50 | 4 | Hyvää syntymäpäivää | Fifty-One | Rian Johnson | Sam Gatlin | 5. elokuuta 2012 | – |
| 51 | 5 | Rahtijuna | Dead Freight | George Mastras | George Mastras | 12. elokuuta 2012 | – |
| 52 | 6 | Ulososto | Buyout | Colin Bucksey | Gennifer Hutchison | 19. elokuuta 2012 | – |
| 53 | 7 | Vaikenemisen vaikeus | Say My Name | Thomas Schnauz | Thomas Schnauz | 26. elokuuta 2012 | – |
| 54 | 8 | Kaiken jälkeen | Gliding Over All | Michelle MacLaren | Moira Walley-Beckett | 2. syyskuuta 2012 | – |
Osa 2: 
| 55 | 9 | Verirahat | Blood Money | Bryan Cranston | Peter Gould | 11. elokuuta 2013 | – |
| 56 | 10 | Haudattu | Buried | Michelle MacLaren | Thomas Schnauz | 18. elokuuta 2013 | – |
| 57 | 11 | Tunnustuksia | Confessions | Michael Slovis | Gennifer Hutchinson | 25. elokuuta 2013 | – |
| 58 | 12 | Uskollinen piski | Rabid Dog | Sam Catlin | Sam Catlin | 1. syyskuuta 2013 | – |
| 59 | 13 | Ruuvi kiristyy | To’hajiilee | Michelle MacLaren | George Mastras | 8. syyskuuta 2013 | – |
| 60 | 14 | Ozymandias | Ozymandias | Rian Johnson | Moira Walley-Beckett | 15. syyskuuta 2013 | – |
| 61 | 15 | Piilossa | Granite State | Peter Gould | Peter Gould | 22. syyskuuta 2013 | – |
| 62 | 16 | Viimeinen näytös | Felina | Vince Gilligan | Vince Gilligan | 29. syyskuuta 2013 | – |
Aiheesta muualla

Luettelo televisiosarjan Breaking Bad jaksoista Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Luettelo meteoriparvista

Tämä artikkeli on luettelo Suomessa näkyvistä meteoriparvista.
Tammikuu

kvadrantidit
Helmikuu

delta-leonidit tai δ-leonidit
Huhtikuu

lyridit
Toukokuu

eta-akvaridit tai η-akvaridit
eta-lyridit tai η-lyridit
Kesäkuu

kesäkuun bootidit
Heinäkuu

eteläiset delta-akvaridit tai δ-akvaridit
alfa-capricornidit tai α-capricornidit
Elokuu

perseidit
kappa-cygnidit tai κ-cygnidit
Syyskuu

alfa-aurigidit tai α-aurigidit
syyskuun perseidit
delta-aurigidit tai δ-aurigidit
Lokakuu

draconidit tai giacobinidit
epsilon-geminidit tai ε-geminidit
leo minoridit
lokakuun camelopardalidit tai kamelopardalidit
orionidit
Marraskuu

eteläiset ja pohjoiset tauridit
leonidit
alfa-monocerotidit tai α-monocerotidit
andromedidit
Joulukuu

monocerotidit
sigma-hydridit tai σ-hydridit
geminidit
ursidit
coma berenicidit
Aiheesta muualla

Ursan meteorijaoston havainto-opas
International Meteor Organization
Axel Pilmark

| Mitalit> Maa:   Tanska.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tanska.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tanska.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Tanska> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Lontoo 1948 |  |  |
Axel Peter Pilmark (23. marraskuuta 1925 Kööpenhamina – 13. heinäkuuta 2009 Søborggård, Gladsaxe) oli tanskalainen jalkapalloilija ja olympiamitalisti.
Pilmark pelasi Tanskan miesten maajoukkueessa vuosina 1947–1950 18 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Hän voitti Tanskan kokoonpanossa olympiapronssia Lontoossa 1948. Seurajoukkuetasolla Pilmark edusti ensin Kjøbenhavns Boldklubia, minkä jälkeen hän pelasi vuosikymmenen Italiassa Bologna FC 1909:ssä.
Aiheesta muualla

Axel Pilmark Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Bratislavan eläintarha

| Bratislavan eläintarha |
| --- | --- |

Sijainti:  Bratislava, Slovakia
Perustettu:  1960
Eläinlajeja:  169
Organisaatio
Aiheesta muualla
Verkkosivut
Bratislavan eläintarha on Slovakian pääkaupungin Bratislavan eläintarha. Se sijaitsee Karlova Vesin osa-alueella Pienten Karpaattien metsässä. Eläintarha on avattu vuonna 1960.
Vuonna 2008 eläintarhassa oli 983 eläintä, jotka kuuluivat 157 lajiin. Niistä tunnetuimpia ovat kissaeläimet, jotka ovat myös lisääntyneet tarhassa: eteläafrikkalaiset leijonat, valkoiset bengalintiikerit, jaguaarit ja  Sri Lankasta tuodut leopardit. Tarhassa on myös sarvikuonoja, seeproja, kirahveja  ja kenguruita sekä terraarioita ja akvaarioita. Vuonna 2008 eläintarhassa kävi 203 000 vierasta.
Bloomfield-stadion

| Bloomfield Stadium |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Koordinaatit:  32°3′6.22″N, 34°45′41.18″E
Avattu:  12. lokakuuta 1962
Remontoitu:  2000
Omistaja:  Tel Avivin kunta
Kenttä:  luonnonnurmi
Käyttäjät
 Hapoel Tel Aviv (1962–nykyhetki) Maccabi Tel Aviv (1963–1966, 1969-1985, 1986-1987, 1995-1996, 2000–nykyhetki) Bnei Yehuda (1962–1970, 2004–nykyhetki) 
Katsojakapasiteetti
 29 400 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Bloomfield-stadion (hepr. ‏אצטדיון בלומפילד‎, Itztadyon Blumfild) on jalkapallostadion, joka sijaitsee Tel Avivissa Israelissa. Stadion toimii kolmen israelilaisjoukkueen Hapoel Tel Avivin, Maccabi Tel Avivin ja Bnei Yehudan kotikenttänä. Sen kapasiteetti on 29 400.
Stadion on avattu vuonna 12. lokakuuta 1962 ja se on remontoitu kerran vuonna 2000. Ensimmäinen ottelu sillä pelattiin avajaispäivänä Hapoel Tel Avivin ja Twenten välillä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kuvia stadionista World Stadiums-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Boyd Holbrook

| Boyd Holbrook |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Robert Boyd Holbrook
Syntynyt: 1. syyskuuta 1981 (ikä 43) Prestonsburg, Kentucky, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, malli
Puoliso:  Tatiana Pajkovic
Lapset:  1
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Robert Boyd Holbrook (s. 1. syyskuuta 1981 Prestonsburg) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hänet tunnetaan muun muassa roolistaan DEA-agentti Steve Murphyna draamasarjassa Narcos ja Donald Piercen roolista elokuvassa Logan.
Yksityiselämä

Holbrook syntyi Prestonsburgissa, Kentuckyssa. Hän on aikaisemmin seurustellut näyttelijä Elizabeth Olsenin kanssa. He menivät kihloihin maaliskuussa vuonna 2014, mutta purkivat kihlauksen tammikuussa 2015. Myöhemmin Holbrook meni naimisiin tanskalaisen Tatiana Pajkovicin kanssa. Heillä on yhteinen poika.
Bertil Torekull

Bertil Torekull Göteborgin kirjamessuilla 2011.
Bertil Torekull (s. 1931) on ruotsalainen toimittaja ja tietokirjailija. Hän on käyttänyt kirjoittaessaan nimimerkkiä Mr Trend.
Torekull oli Dagens insdustri -lehden perustajia ja Svenska Dagbladetin päätoimittaja. Hän on ollut 1970–1973 Veckans Affärerin ja 1981–1989 Östgöta Correspondentenin päätoimittaja. Nimimerkki Mr Trend sai alkunsa Veckans Affärersissä 1965 pakinoitsijanimimerkkinä, ja myöhemmin hän käytti sitä myös Svenska Dagbladetissa.
Teokset

Svenskan och hennes hövdingar (1994) Svenska Dagbladetista
Äventyret Dagens Industri (1995, Lars Bringertin kanssa)
På spaning efter ett företags själ (1987) SAABista
Historien om Ikea (1998) Ingvar Kampradista, päivitetty 2011
Zojas hus (2004)
Rabarbertronen (2000) omaelämäkerta
Det emaljerade hjärtat (2002) omaelämäkerta
Andra resan till Dubrovnik (1996)
Uppbrottslingar (2007)
Livet var en dröm på Brantevik (1995)
Vykorten från Simrishamn (2005, Christian Wollinin kanssa)
Lille hövdingen (1992)
Teokset > Suomennetut teokset

Värityskirja johtajille (tekijänimellä Mr Trend yhdessä Kari R. Rahialan kanssa) B Tammi 1969
Ikea-tarina, Edita 2007
Ball’s Pyramid

Ball’s Pyramid
Ball’s Pyramid
| --- | --- |
Sijainti:  Uusi Etelä-Wales Australia
Vesialue:  Tasmaninmeri 
Korkein kohta:  572  m 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Ball’s Pyramid
Lord Howen sauvasirkka
Ball’s Pyramid on noin 200 metriä leveä ja 562 metriä korkea jyrkkä kalliomuodostuma 16 kilometriä Lord Howen saaren kaakkoispuolella, Tasmaninmerellä. Saari kuuluu muiden Lord Howen saarten kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon.
Ball’s Pyramid on saanut nimensä brittiläisen luutnantti Henry Ballin mukaan, joka löysi saaren vuonna 1788. Ensimmäisenä saarelle rantautui kuitenkin geologi Henry Wilkinson vasta vuonna 1882. Basaltista muodostuva Ball’s Pyramid on jäänne seitsemän miljoonaa vuotta sitten paikalla sijainneen kilpitulivuoren kalderan reunasta. Pyramid ja sitä ympäröivät matalammat kalliomuodostelmat ovat tulivuoren ainoa yhä merenpinnan yläpuolelle nouseva osa. Saari on dramaattisen muotonsa vuoksi suosittu vuorikiipeilypaikka.
Lord Howen saarelle kulkeutuneiden rottien takia Lord Howen sauvasirkan (Dryococelus australis) uskottiin kuolleen sukupuuttoon 1930-luvulla, kunnes eräs Ball’s Pyramidin huipulle pyrkinyt vuorikiipeilijä onnistui ottamaan hyönteisestä kuvan vuonna 1964. Useiden epäonnistuneiden etsintäyritysten jälkeen Ball’s Pyramidilta löydettiin vuonna 2001 noin 30 yksilön suuruinen sauvasirkkapopulaatio.
Aiheesta muualla

Volcano World (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
World Mountain Encyclopedia (englanniksi)
Baffininhusky

| Baffininhusky> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:  Nunavut,  Kanada
Määrä:  harvinainen
Alkuperäinen käyttö:  vetokoira
Nykyinen käyttö:  vetokoira
Muita nimityksiä:  Baffinland Husky
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Ulkonäkö
Paino:  36–39 kg
Säkäkorkeus:  66 cm
Väritys:  mustavalkoinen tai ruskeavalkoinen
Baffininhusky (Baffinland Husky) on kanadalainen koirarotu.
Ulkonäkö

Baffininhusky on keskikokoinen, vankkarakenteinen, lihaksikas ja raskasluustoinen. Sillä on sukulaisrotuihinsa verrattuna lyhyempi kuono, pidempi selkä ja epätavallisen tuuhea häntä. Väritys on lähes aina mustavalkoinen, mutta joskus harvoin esiintyy myös ruskeavalkoisia yksilöitä. Säkäkorkeus on noin 66 cm ja paino noin 36–39 kg.
Luonne ja käyttäytyminen

Rotu on sitkeä ja voimakas.
Alkuperä

Rotu on kotoisin Baffininsaarelta Nunavutin territoriosta. Saaren maantieteellisen sijainnin vuoksi paikalliset koirat ovat ikään kuin grönlanninkoiran ja kanadaneskimokoiran välimuoto. Baffininhuskyä esiintyy saaren lisäksi myös Pohjois-Quebecissä. Desmond Morriksen mukaan labradorinnoutaja on saattanut vaikuttaa sen perimään.
Vielä 1900-luvun alussa baffininhusky luokiteltiin omaksi rodukseen, mutta nykyisin yleinen mielipide on että se olisi vain paikallismuunnos.
Barrel-suoritin

Barrel-suoritin (engl. barrel processor) on suoritin, joka vaihtaa suoritettavaa säiettä jokaisella syklillä. Tyypillisesti tämä ei salli useamman käskyn suorittamista yhdellä kellojaksolla. Esimerkiksi CDC Cyber -tietokoneet suorittivat yhden käskyn 20:sta saatavilla olevasta säikeestä ennen paluuta ensimmäiseen. Jokaista säiettä kohden on oma ohjelmalaskurin muiden rekisterien tila.
Käskykannan liukuhihnaa tukevia barrel-suorittimia on kehitetty.
Barrel-suorittimen käyttö eroaa keskeyttävästä moniajosta siten, että jokaiselle säikeelle on taattu käskyn suoritus n syklin välein, kun taas keskeyttävässä moniajossa yhtä säiettä suoritetaan kerralla satoja tai tuhansia syklejä muiden säikeiden odottaessa vuoroaan.
Lyijykynä

Lyijykynä
Lyijykynä on lyijyksi kutsutusta grafiittiytimestä ja sitä ympäröivästä, perinteisesti puusta valmistetusta, kuoresta koostuva kynä. Lyijykynä toimii jättämällä grafiittia kirjoitus- tai piirtopinnalle. Lyijykynän jälki vaihtelee vaaleanharmaasta tummanharmaaseen.
Vaikka lyijyä käytettiin yleisesti piirustus- ja kirjoitusvälineenä ennen lyijykynän keksimistä, lyijykynät eivät nimestään huolimatta ole koskaan sisältäneet lyijyä muuten kuin mahdollisesti kuorta peittävässä maalissa aikana, jolloin lyijymaaleja vielä käytettiin yleisesti. Niin kutsutun lyijykynän lyijyn materiaali eli grafiitti on eräs hiilen allotrooppinen muoto, ja kun sitä painetaan paperia vasten, siitä irtoaa ohuita hiutaleita, jotka jättävät paperiin harmaan jäljen. Paras lyijykynägrafiitti on perinteisesti saatu Englannin Cumbriasta vuonna 1564 löydetystä esiintymästä, jonka löytyminen johti nykyaikaisen lyijykynän syntyyn, kun hauras grafiitti keksittiin suojata puulla.
Hyvälaatuinen, puhtaana käyttökelpoinen grafiitti on harvinaista, ja lähes kaikissa lyijykynissä käytetäänkin nykyään grafiitin ja posliinisaven seosta. Grafiitti hienonnetaan ja siihen lisätään savea ja vettä. Seoksesta muotoillaan sauvoja, jotka poltetaan uunissa 1 200 °C:ssa ja käsitellään lopuksi kirjoitusjälkeä tasoittavalla vahalla sekä aineella, joka estää lyijyn liukumisen pois kynän kuoren sisältä. Posliinisaven ja grafiitin suhdetta muuttamalla säädellään lyijyn kovuutta. Puiset lyijykynät valmistetaan levyittäin: kahteen puulevyyn työstetään yhdensuuntaisia kouruja grafiittisydäntä varten, sydämet asetetaan paikalleen ja levyt liimataan yhteen. Kynät leikataan irti toisistaan, viimeistellään muotoonsa ja yleensä maalataan. Lyijykynien valmistuksessa yleisimmin käytetty puu on oregonintuoksusetri.
Historiaa

Muinaisessa Egyptissä sekä antiikin Kreikassa ja Roomassa käytettiin pieniä lyijykiekkoja piirtämiseen ja kirjoittamiseen. Antiikin Roomassa kirjoittajat käyttivät muun muassa lyijyä styluksen eli kirjoituspuikon materiaalina kirjoittaessaan papyrukselle. Eurooppalaiset taiteilijat alkoivat 1300-luvulla käyttää lyijystä, sinkistä tai hopeasta valmistettuja puikkoja eli hopeakyniä himmeänharmaiden piirrosten tekemiseen. Lyijyä sisältäviä piirustus- ja kirjoitusvälineitä ei kuitenkaan suomen kielessä missään vaiheessa kutsuttu lyijykyniksi.
Borrowdalessa, Englannissa löydettiin laaja grafiittiesiintymä noin vuonna 1500. Sen jälkeen myrkyttömän ja tummemman jäljen jättävän grafiitin käyttö yleistyi.
Pehmeä ja hauras grafiitti tarvitsi pidikkeen, ja aluksi grafiittipötkö käärittiin naruun. Nykyisen lyijykynän alkuna pidetään 1565 Englannissa valmistettua kynää, jossa grafiittipalanen on kiinnitetty puiseen uraan.
1600-luvulla yritettiin valmistaa lyijyjä grafiitista, rikistä ja antimonista, mutta tulokset olivat kehnoja. Ensimmäiset savipohjaiset keinotekoiset lyijyt valmisti saksalainen Kasper Faber 1700-luvun lopulla. Kehittyneempiä menetelmiä keksivät 1790-luvulla Ranskassa toiminut taiteilija-upseeri Nicolas Jacques Conté, kun Napoleonin Ranskaan oli vaikeuksia saada grafiittia Englannista, sekä Itävallassa keraamikko Joseph Hardtmuth. Contén keinotekoinen lyijy osoittautui hyväksi käytössä, koska sen kovuutta voitiin säädellä. Contén menetelmä on pääpiirteissään samanlaisena käytössä edelleenkin. Suuri osa lyijykynäteollisuudesta on vanhojen sukuyritysten, kuten Contén, Faberin, Staedtlerin ja Hardtmuthin hallussa.
Sarjatuotannosta brändiin

Valmistusprosessissa grafiitti jauhetaan hienoksi ja sekoitetaan saveen. Grafiittipuikot saadaan survomalla massa pusertimeen, josta massa työntyy ulos kuin spagetti pastakoneesta. Puikot kuivataan ja hehkutetaan uunissa ja lopuksi suljetaan puiseen kuoreen.
Ensimmäisiä sarjatuotettuja grafiittikyniä alettiin valmistaa Nürnbergissä Saksassa 1662. Sarjatuotetut lyijykynät olivat aluksi maalaamattomia, ja ostaja valitsi kynänsä sen kuoreen käytetyn puun laadun perusteella. Parhaiden lyijykynien kuoret valmistetaan nykyisinkin tuoksusetripuusta.
Valmistajat alkoivat maalata lyijykyniä 1800-luvun lopulla. Noihin aikoihin paras grafiitti saatiin Kiinasta, joten kynien tuottajat halusivat viestiä kynän sisältävän juuri kiinalaista grafiittia. Kiinassa keltainen väri yhdistettiin kuninkaallisiin ja arvostettuun asemaan, joten lyijykyniä alettiin tuotteistaa maalaamalla ne keltaisiksi. Nykyisin 75 prosenttia Yhdysvalloissa myytävistä lyijykynistä on väriltään keltaisia, Euroopassa kysyntä jakautuu tasaisemmin eri väristen lyijykynien kesken.
Kirjoittamisesta piirtämiseen

Grafiitti on maan uumenissa tiivistynyttä ja puristunutta hiiltä. Lyijykynän ”lyijy” ei täten sisällä laisinkaan lyijyä, vaan se on myrkytöntä. Kynän grafiittiin sekoitetaan savea, minkä jälkeen saatua seosta kuumennetaan.
Lyijykyniin kuuluvat myös timpurinkynät, joissa on kaksi poikkeavaa ominaisuutta. Timpurinkynän muoto estää sen pyörimästä pois kaltevalta tasolta, esimerkiksi katolta, joten ne ovat tavallisesti litteitä ja suorakulmaisia. Kynä toimii myös kätevänä kaksimittaisena rakotulkkina. Lisäksi grafiitin täytyy olla niin vahvaa, että se kestää kirvesmiehen ja puusepän työt, joten grafiittipötky on tavallisesti sekin muodoltaan leveä ja litteä.
Kovat ja pehmeät kynät

Grafiitin ja saven sekoitussuhteen mukaan kynät luokitellaan kovista kirjoituskynistä (H –sarja) pehmeisiin piirustuskyniin (B -sarja) seuraavasti:
9H, 8H, 7H, 6H, 5H, 4H, 3H, 2H, H, F, HB, B, 2B, 3B, 4B, 5B, 6B, 7B, 8B, 9B
jossa 9H on kovin ja 9B pehmein.
Kokenut piirtäjä valitsee piirustuskynänsä ominaisuudet sen mukaan, käyttääkö hän karkeaa vai sileää piirustuspaperia. Piirtäjällä saattaa myös olla luontaisesti raskaampi (kovempi kynä) tai hennompi (pehmeämpi kynä) ”käsi” eli piirustusote. Varsinaisissa piirustustutkielmissa saatetaan käyttää useita erilaisia piirustuskyniä, kovia ja pehmeitä.
Piirrettäessä vapaalla kädellä samalla piirustuskynällä täytyy pystyä vetämään tummaa ja himmeää viivaa sekä leveää ja ohutta viivaa. Näin saadaan piirustuksen sävyyn vaihtelua eli, kuten valokuvauksessa sanotaan, sävyalaa. Teknisessä piirtämisessä, jossa piirretään tavallisesti viivottimen avulla kovalle paperille, viivan täytyy olla mahdollisimman tasainen. Joskus myös piirtäjän omat tottumukset saattavat vaikuttaa käytettävän kynän valintaan.
Kovat ja pehmeät kynät > Grafiittipuikot

Korkealaatuisesta grafiitista puristetut paksut puikot soveltuvat rohkeaan ja ilmaisuvoimaiseen työskentelyyn sekä laaja-alaiseen sävypiirräntään. Jälkeä voi vaihdella käyttämällä milloin puikon kärkeä, milloin sivulle syntynyttä litteää pintaa tai koko puikon leveyttä.
Piirustuskynää voi teroittaa hiomalla, veitsellä tai teroittimella. Kynää ei kannata pudottaa lattialle, koska hauras grafiitti katkeaa helposti.
Suosittuja välineitä

Yhdysvaltalainen lyijykynien keräilyyn erikoistunut harrastaja Doug Martin luetteloi verkkosivuillaan The Pencil Pages 217 lyijykynän valmistajaa eri puolilla maailmaa (kesäkuu 2005).
Helsingin kaupungin koulujen hankintakeskuksen tarjouspyynnössä mainitaan, että kaupungin koulut tarvitsevat vuonna 2006 HB-lyijykyniä 220 000 kpl, muita kovuuksia 8 000 kpl ja piirustuskyniä eri vahvuisina 15 000 kpl.
Samantyyppisiä kyniä > Kosmoskynä

Kosmoskynä eli kopiokynä on puuvärikynä, jossa väriaineena on aniliiniväri. Kosmoskynän kärkeä on kostutettava, jotta se jättää jäljen, ja sillä kirjoitetusta tekstistä voidaan tehdä jäljennös. Kosmoskynän jälki paperilla on myös lähtemätön, mistä syystä sitä on käytetty sellaisten merkintöjen tekemiseen, joita ei voi huomaamatta muuttaa. Kuulakärkikynän markkinoille tulon jälkeen kosmoskynät harvinaistuivat nopeasti.
Samantyyppisiä kyniä > Lyijytäytekynä

Lyijytäytekynät eli mekaaniset kynät ovat myös grafiittikyniä. Ohuita grafiitteja sisältävät kynät on suunniteltu kirjoittamiseen ja tekniseen piirtämiseen. Ne sopivat myös vapaalla kädellä piirtämiseen ja ovat nykyään monien piirtäjien valinta. Piirustustustarkoituksiin käytetään myös paksumpia kolmen ja kuuden millimetrin grafiittipötkyjä sisältäviä lyijytäytekyniä.
Ensimmäisen lyijytäytekynän patentoivat englantilaiset Sampson Mordan ja John Isaac Hawkins vuonna 1822. Lyijytäytekynästä teki menestystuotteen kuitenkin vasta 1900-luvulla japanilainen Tokuji Hayakawa, joka markkinoi kynää nimellä Ever-Sharp ("ikiterävä"). Hayakawan yrityksestä kehittyi myöhemmin Sharp-yhtiö. Lyijytäytekynässä käytetään ohuita, yleensä 0,5 tai 0,7 mm:n paksuisia pyöreitä kirjoituslyijytankoja Lyijyn kärjen kuluessa napin painallus, kynän kierto, heilutus tai muu vastaava mekanismi työntää esiin lisää lyijyä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lyijykynä Wikimedia Commonsissa
Doug Martinin The Pencil Pages
Lyijykynän valmistustapoja: vanha (yllä) ja uusi (alla)
Lyijykynien kovuusasteikko.
Lyijytäytekyniä