Nikon
Historia

Nippon Kogaku K.K. syntyi vuonna 1917, kun Mitsubishi-suuryhtiön aloitteesta kolme optiikka- ja lasialan yritystä yhdistettiin valmistamaan periskooppeja, kaukoputkia, valonheittimien peilejä ja kiikareita Japanin keisarillisen laivaston tarpeisiin. Ensimmäisen maailmansodan päättäneen Versailles’n rauhansopimuksen myötä saksalaisten ja japanilaisten sallittiin tehdä teknistä yhteistyötä. Nippon Kogakun johtajat matkustivat Saksaan neuvotellakseen yhdistymisestä Carl Zeiss -yhtiön kanssa. Tämä ei toteutunut, mutta johtajat toivat mukanaan kahdeksan optisen alan asiantuntijaa, joista tuli merkittävä apu yhtiön tuotteiden kehittämisessä. Optista lasia alettiin tuoda Saksasta. Vuonna 1923 suuri Kantōn maanjäristys teki valtavaa tuhoa Tokion alueella, mutta Nippon Kogakun tehdas säästyi vähin vaurioin. Sen sijaan Japanin armeijan optinen tutkimuslaitos tuhoutui, ja uudelleen perustamisen sijaan toimintaa päätettiin jatkaa osana Nippon Kogakua. Vuonna 1925 yrityksessä työskenteli jo noin 900 ihmistä.
Teknisenä johtajana toimineen saksalaisen Heinrich Achtin  johdolla yritys alkoi suunnitella uudenlaisia kameraobjektiiveja, joiden tuotenimeksi vakiintui Nikkor. Acht tutki markkinoiden parhaita objektiiveja ja pyrki näin saamaan aikaan jotain vielä parempaa. Hän lähti yrityksestä 1928, ja teknisen johdon otti käsiinsä Kakuya Sunayama. Ensimmäisiä tuotteita olivat saksalaista Tessaria muistuttavat kameraobjektiivit sekä Aero Nikkor -ilmakuvausobjektiivit Japanin ilmavoimille. Vuosina 1939–1948 Nippon Kogaku toimitti mittaetsimiä ja objektiiveja myös Canonin kameroihin.
Kiinaa vastaan käydyt sodat ja toinen maailmansota kasvattivat Nippon Kogakun tuotteiden kysyntää niin, että vuonna 1940 yritys työllisti 7 500, vuonna 1943 jo 16 000 ja maailmansodan lopulla yli 25 000 ihmistä.  Pommitusten takia tuotantoa piti siirtää Tokion ulkopuolelle, mutta Nippon Kogakusta tuli toisen maailmansodan aikana puolustusvoimien tilausten ansiosta hyvin monenlaisten optisten ja hienomekaanisten laitteiden asiantuntija.
Kun sota päättyi Japanin antautumiseen, ehtona oli ettei Nippon Kogaku saanut enää valmistaa sotatarvikkeita, jotka olivat olleet sen päätuotteita. Oli suuntauduttava siviilimarkkinoille, jotka tarvitsivat mittalaitteita, silmälasien linssejä, kiikareita ja kaukoputkia, mikroskooppeja ja elokuvaprojektorien objektiiveja. Tärkein panostusalue oli kuitenkin kameratuotanto, mutta Nippon Kogaku ei halunnut vaarantaa laatumainettaan halvoilla kansankameroilla.
Ensimmäinen kamera olikin Contax II:ta ulkoisesti muistuttava Nikon 1, joka saatiin markkinoille 1948 mutta jäi myynniltään 758 kappaleeseen. Se käytti kinofilmiä, mutta ruudun pituus oli 36 millimetrin sijasta vain 32 mm, jotta rullalle mahtuisi enemmän ruutuja. Erikoinen ruutukoko kuitenkin esti vientihaaveet, koska muualla maailmassa kinofilmiin perustuvat kuvanvalmistuslaitteet oli standardoitu 24×36 millimetrin ruutukoolle. Seuraavat kaksi mallia käyttivät 34 millimetrin mittaista ruutua ennen kuin Nippon Kogaku päätyi kansainväliseen ruutukokoon.
Nippon Kogakun ensimmäinen merkittävä vientimalli oli Nikon 3, hinnaltaan melkein Leica III:n tasoa ja suunnattu siksi ammattikuvaajille. Suureksi hyödyksi Nikonille, Canonille ja muille japanilaisille valokuvausvälinevalmistajille oli Korean sota, jota seuraamaan tulleet länsimaiset kuvaajat huomasivat japanilaisten objektiivien olevan vähintään saksalaisten veroisia mutta paljon halvempia. Nikkor-objektiivien käyttäjiksi siirtyivät monet suurten yhdysvaltalaisten aikakauslehtien kuten Life ja Fortune sotakuvaajat. Lehdet testasivat Nikonin tuotteita, totesivat Nikkorit jopa paremmiksi etenkin isoilla himmenninaukoilla kuin Zeiss-objektiivit ja tilasivat merkittäviä määriä Nikonin tuotteita kuvaajiensa käyttöön.
Vuonna 2019 ASML, Carl Zeiss ja Nikon sopivat lakikiistan litografiatekniikan käytöstä. Päätöksen mukaan ASML ja Carl Zeiss maksavat Nikonille 150 miljoonan euron kertamaksun ja yhtiöt sopivat tekniikan lisensoinnista toisilleen. Vuonna 2017 ASML:llä oli 85,4 prosentin osuus litografialaitteiden markkinoista, Nikonilla oli 10,3 prosentin osuus ja Canonilla oli 4,3 prosentin osuus. 1980- ja 1990-luvuilla Nikonilla oli 50–60 prosentin osuus toimituksista. ASML ja Nikon ovat olleet useita kertoja lakituvassa 2000-luvulla.