stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Erinykset

Kaksi raivotarta
Erinykset tai erinyit (m.kreik. Ἐρινύες, Erinyes) ovat kreikkalaisessa mytologiassa verikoston kostottaria. Roomalaisessa mytologiassa heitä kutsuttiin fuurioiksi – raivottariksi. Iliaassa annettu vala luo heidät, jotka maan alla rankaisevat niitä, jotka väärän valan vannovat. Niinpä erinykset ovatkin yksinkertaisesti valan vannomiseen liittyviä itselle langetetun kirouksen ruumiillistumia. Toisaalta myös luonnonlaki- ja moraalirikoksen uhri, joka halusi kostoa tekijälle, pystyi kääntymään erinyksien puoleen hakiessaan apua jumalilta.
Erinyksien on kerrottu saaneen alkunsa veritipoista, jotka syntyivät Kronoksen kuohitessa sirpillä isänsä Uranoksen. Heidät kuvailtiin kammottaviksi naisiksi, joilla oli siivet ja käärmeitä hiuksissaan ja käsivarsissaan. Päällään heillä oli joko surukaapu tai lyhyt hame, ja jaloissaan heillä oli metsästäjättären kengät.
Vaikka varhaisimmissa kirjoituksissa erinyksiä ei henkilöity tai edes heidän määräänsä rajattu, jotkut myöhemmät kirjailijat kuten Vergilius rajoittavat heidät kolmeen: Alekto, Megaira ja Teisifone. Heidän kostonsa toteutui useissa eri muodoissa, kuten raastavana hulluutena, tauteina, tuhona ja kollektiivisissa tapauksissa jopa nälänhätänä ja puutteena. Koston sovittaminen edellytti puhdistautumisrituaalia tai sovitustekoa.
Aiskhyloksen tragediassa  Eumenidit kerrotaan, kuinka Oresteen tapettua äitinsä ja tämän rakastajan, erinykset ajavat häntä takaa. Pallas Athene järjestää hänelle oikeudenkäynnin Ateenassa, jossa tuomarien äänet menevät tasan ja Orestes vapautetaan rangaistuksesta. Samalla erinyksille annetaan eufemismi eumenidit, ”hyväntahtoiset”.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Erinykset Wikimedia Commonsissa
Epithelantha

| Epithelantha |
| --- | --- |
 Epithelantha micromeris
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  versokasvit, Embryophyta
Alakaari::  putkilokasvit, Tracheophyta
Luokka::  siemenkasvit, Spermatophyta
Alaluokka::  koppisiemeniset, Angiospermae
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  kaktuskasvit, Cactaceae
Alaheimo::  Cactoideae
Tribus::  Cacteae
Suku::  Epithelantha F. A. C. Weber ex Britton & Rose 1922
Infobox OKNimi-testi OK: 
Epithelantha on kaksilajinen kaktuskasvisuku. Lajit ovat pienikokoisia ja kauniita autiomaan kaktuksia, joita löytää avoimelta aavikolta usein kalkkikivilaattojen joukosta. Lajit ovat äärimmäisen muuntelevia, mistä johtuu, että niitä on aikojen kuluessa kuvattu ja nimetty useiksi lajeiksi. Eniten ne muistuttavat syyläkaktuksia (Mammillaria). Suvun tieteellinen nimi on yhdistelmä kreikan sanoja epi ’päällä’, thele ’nänni’ ja anthos ’kukka’, ja sillä viitataan kukkien sijaintiin nystyröiden päässä.
Tuntomerkit

Kasvit ovat yksi- tai monivartisia, äärimmäisen vaihtelevia kooltaan, piikeiltään, ulkoasultaan ja väriltään. Varsi on päältä litistynyt pallo, läpimitaltaan 1–6 cm ja nystyinen. Piikkien runsaus peittää varren. Nystyjen päässä on pienet kääpiöversot eli areolit, joihin kiinnittyy 19–38 valkoista tai vaaleankeltaista piikkiä useassa kiehkurassa. Kukat sijaitsevat nuorten nystyjen kärjissä varsipallon yläpinnalla, ovat kellomaisia, väriltään valkoisia tai vaaleanpunaisia ja läpimitaltaan 3–12 mm. Hedelmä on nuijamainen, punainen, avautumaton ja muutamasiemeninen. Siemenet ovat soikeita ja kiiltävän mustia, pinnaltaan verkkokuvioisia tai nystyisiä.
Levinneisyys

Suku on levinnyt Yhdysvaltojen Arizonaan, Uuteen-Meksikoon ja Teksasiin sekä Meksikon Coahuilaan, San Luis Potosiin ja Nuevo Leóniin.
Lajit

Suvussa on kaksi lajia, joskin on esitetty, että ne voitaisiin yhdistää yhdeksi.
Epithelantha bokei
Epithelantha micromeris
Matt Damon

| Matt Damon |
| --- | --- |
 Matt Damon Berliinin elokuvajuhlilla vuonna 2024.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Matthew Paige Damon
Syntynyt: 8. lokakuuta 1970 (ikä 54) Cambridge, Massachusetts, Yhdysvallat
Puoliso:  Luciana Bozán Barroso (2005–)
Lapset:  4
Näyttelijä
Aktiivisena:  1988–
Merkittävät roolit:  Will Hunting Pelastakaa sotamies Ryan  Medusan verkko The Departed Yksin Marsissa  Le Mans 66 – täydellä teholla
Palkinnot
 Parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar  1997 Will Hunting  
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Matthew Paige ”Matt” Damon (s. 8. lokakuuta 1970 Cambridge, Massachusetts) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja Oscar-palkittu elokuvakäsikirjoittaja. Hänet tunnetaan muun muassa CIA-agentti Jason Bournen roolistaan elokuvissa Medusan verkko (2002), Medusan isku (2004), Medusan sinetti (2007) ja Jason Bourne (2016) sekä menestyselokuvista Pelastakaa sotamies Ryan (1998), Ocean’s Eleven – korkeat panokset (2001), The Departed (2006) ja Will Hunting (1997), josta hänet palkittiin yhdessä Ben Affleckin kanssa parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscarilla.
Matt Damon Venetsian elokuvajuhlilla vuonna 2009.
Lapsuus ja nuoruus

Matt Damon syntyi Cambridgen kaupungissa Massachusettsissa. Hänellä on englantilais-skotlantilais-suomalais-ruotsalais-walesilaiset sukujuuret. Hänen äitinsä isällä, alkuperäiseltä sukunimeltään Pajari, on juuret Suomessa.  Damonin isä Kent Damon oli pankkiiri ja kiinteistönvälittäjä, hänen äitinsä Nancy Carlsson-Paige taas varhaiskasvatuksen professori. Damonilla on myös vanhempi veli. Damonin juuret löytyvät Kemin Karihaarasta, josta hänen isoisoisä Nils Johan Olafsson-Pajari lähti Yhdysvaltoihin vuonna 1907 kahden veljensä kanssa.
Damon aloitti näyttelemisen jo koulussa. Hänen koulunsa teatteriryhmä voitti kilpailuja useilla näytelmäfestivaaleilla. Damonin ensimmäinen elokuva oli romanttinen komedia Mystic Pizza (1988). Hän pääsi opiskelemaan Harvardin yliopistoon, mutta jätti opinnot kesken kuvausten vuoksi ja muutti Los Angelesiin tavoittelemaan näyttelijän uraa.
Ura

Damon näytteli aluksi pienissä rooleissa, kunnes sai ison osan elokuvassa Geronimo (1993), jossa näyttelivät myös Gene Hackman ja Jason Patric. Hän sai kiitosta heroiiniriippuvaisen sotilaan roolista elokuvassa Tulikokeessa (1996). Ystävänsä Ben Affleckin kanssa Damon käsikirjoitti elokuvan Will Hunting (1997), joka kertoo kasvutarinan matemaattiseksi neroksi osoittautuvasta nuoresta kapinallisesta. Damonin rinnalla pääosissa esiintyivät Robin Williams ja Damonin tuolloinen seurustelukumppani Minnie Driver. Damon ja Affleck saivat elokuvasta parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscarin.
Damon on usein luokiteltu tyypilliseksi ”kauniiksi pojaksi”, vaikka hän on tehnyt monipuolisia roolisuorituksia. Niihin kuuluvat esimerkiksi homoseksuaalinen sosiopaatti Tom Ripley elokuvassa Lahjakas herra Ripley (1999), kunniallinen sotilas elokuvassa Pelastakaa sotamies Ryan (1998) ja langennut enkeli elokuvassa Dogma (1999), jossa hänen vastanäyttelijänään oli jälleen Ben Affleck. Myös elokuvat Medusan verkko (2002) sekä Ocean’s Eleven – korkeat panokset (2001), Ocean’s Twelve (2004), The Departed (2006) sekä The Good Shepherd (2006) ovat olleet menestyksiä.
Damon on myös tehnyt vierailevia rooleja televisiosarjoissa, kuten Will & Grace ja 30 Rock.
Vuonna 2015 Damon näytteli astronauttia elokuvassa Yksin Marsissa, josta hänet palkittiin parhaan miespääosan Golden Globella.
Yksityiselämä

Damon meni 9. joulukuuta 2005 naimisiin Luciana Barroson kanssa New Yorkissa. Pariskunnalla on kolme yhteistä tytärtä (s. 2006, 2008 ja 2010). Barrosolla on myös yksi lapsi entisestä liitostaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Matt Damon Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Matt Damon biography by Finn Film Entertainment (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Emmy Awards  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet  Yle 
Muut:  SNAC  IdRef
Liettua

Liettuan tasavalta (liett. Lietuvos Respublika) eli Liettua (liett. Lietuva) on valtio Itämeren itärannalla Euroopassa. Liettuan asukasluku on noin 2,8 miljoonaa ja maan pääkaupunki on Vilna. Maan pääväestön muodostavat liettualaiset, jotka ovat latvialaisten ohella maailman ainut jäljellä oleva balttilainen kansa.
Liettua mainitaan ensi kerran historiassa vuonna 1009. Tuohon mennessä alue oli ollut jo vuosisatoja eri balttilaisten kansojen asuttama. Ensimmäinen yhtenäinen Liettua syntyi 1253, kun Mindaugas kruunattiin Liettuan kuninkaaksi. Seuraavan sadan vuoden aikana se kohosi Euroopan suurimmaksi valtioksi liittoutuen lopulta Puolan kanssa. Vuonna 1569 liiton pohjalta syntyi vapaaehtoisesti Puola-Liettuan kansainyhteisö, joka kesti aina vuoden 1795 Puolan jakoon asti, jolloin liettualaisalueet joutuivat Venäjän keisarikunnan alaisuuteen. Ensimmäisen maailmansodan loppuvaiheessa Liettua itsenäistyi Venäjästä 16. helmikuuta 1918. Maailmansotien välisen ajan vuosina 1926–1940 maa oli Antanas Smetonan autoritaarisesti johtama tasavalta. Kesäkuun puolivälissä 1940 Neuvostoliitto kuitenkin miehitti Baltian maat, mukaan lukien Liettuan, josta se muodosti Liettuan SNT:n. Vuonna 1941 natsi-Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon alkoi saksalaismiehitys, joka päättyi neuvostomiehityksen palauttamiseen 1944. Liettua palautti itsenäisyytensä ensimmäisenä Baltian maana ja neuvostotasavaltana 11. maaliskuuta 1990. Vuonna 2004 Liettua liittyi Natoon ja Euroopan unioniin. Vuoden 2015 alusta alkaen maa otti käyttöön yhteisvaluutta euron.
Maantiede

Liettua rajoittuu pohjoisessa Latviaan, idässä Valko-Venäjään, etelässä Puolaan ja Venäjään (Kaliningradin alue). Länsiraja kulkee Itämerellä. Liettua on pinta-alallaan 65 300 km² suurin Baltian maista. Tämä vastaa noin viidesosaa Suomen pinta-alasta. Merenrantaa Liettualla on tarkastelutavasta riippuen 90 kilometriä tai enemmän. Liettuan korkein kohta, Aukstojas, on 293,8 metriä merenpinnan yläpuolella. Liettuan pisin joki on Valko-Venäjän puolelta alkava 917 kilometriä pitkä Nemunas (Niemen).
Liettua on suurimmaksi osaksi alankoja, soita ja metsiä. Liettuan järvet sijoittuvat suurimmalta osin ylänköalueille. Yli 0,5 hehtaarin kokoisia järviä on yhteensä 2 830 ja ne peittävät 880 neliökilometrin alueen. Järvistä suurin on 44,79 neliökilometrin laajuinen Druksiai. Suurin saari on Kaliningradin alueen pohjoispuolella Nemunasin suiston suojelualueella sijaitseva, tulvistaan ja linnustostaan tunnettu Rusnė (noin 48 km²).
Maantiede > Luonto ja luonnonsuojelu

Liettua kuuluu luonnonmaantieteellisesti lauhkean vyöhykkeen sekametsäalueeseen. Metsät peittävät 31,3 prosenttia maa-alasta. Noin 70 % metsistä on talousmetsää. Havupuiden osuus metsien puustosta on hiukan yli puolet, yleisimpänä puulajina mänty.
Liettuan viidestä kansallispuistosta vanhin on vuonna 1974 perustettu Aukštaitijan kansallispuisto, jossa suojellaan vanhoja metsiä. Kuurinkynnään kansallispuisto muodostuu kapeasta hiekkakannaksesta. Trakaissa suojellaan järvimaiseman lisäksi historiallisia kohteita.
Maantiede > Ilmasto

Liettuan ilmasto on lauhkea. Kesällä on lämmintä, eniten sataa elokuussa. Talvella saattaa olla purevan kylmää, jos vallitseva ilmavirtaus tulee Venäjän sisäosista.
Vuoden keskilämpötila oli vuosien 1961–1990 mittausten mukaan Vilnassa 6,0 °C. Keskilämpötila on korkeimmillaan rannikon Kuurinkynnäällä (Nidassa runsas 7,2 °C) ja sisämaassa se vaihtelee välillä 5,5–6,5 °C. Kuurinkynnään Nidassa tammikuun keskilämpötila oli −3,2 °C ja heinäkuun 17,2 °C, Vilnassa on taas tammikuussa keskimäärin −6,1 °C ja heinäkuussa 16,9 °C. Kylmimmillään Liettuassa on ollut 42,9 astetta pakkasta (Utena 1.2.1956) ja kuumimmillaan lämpöä on riittänyt 37,5 celsiusastetta (Zarasai 30.7.1994).
Keskimääräinen vuosisademäärä oli vuosien 1961–1990 havaintojen perusteella välillä 550–850 millimetriä. Rannikolla ja maan länsiosissa satoi keskimäärin 700–850 ja maan keski- ja itäosissa 550–750 milliä vuodessa. Enimmillään vuorokaudessa on satanut 250 millimetriä (Dusetos 2.7.1980) ja vuodessa 1 109,2 millimetriä (Šilutė, 1981). Aurinko paistaa tilastojen valossa rannikolla enemmän (keskimäärin 1 800–1 900 tuntia vuodessa) kuin maan itäosissa (1 650–1 700 tuntia).
| Vilnan ilmasto | Tam | Hel | Maa | Huh | Tou | Kes | Hei | Elo | Syy | Lok | Mar | Jou | Vuosi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ylin lämpötila vuosina 1777–1990 (°C) | 8,5 | 14,4 | 19,8 | 27,6 | 31,8 | 33,4 | 35,4 | 34,4 | 29,8 | 24,5 | 14,9 | 10,5 | 35,4 |
| Alin lämpötila vuosina 1777–1990 (°C) | −37,2 | −35,8 | −29,6 | −14,1 | −3,6 | 0,0 | 3,5 | 1,0 | −4,8 | −14,4 | −22,5 | −30,5 | −37,2 |
Lähde: NOAA. Tiedot normaalikaudelta 1961–1990 sääasemalta 26730 Vilnius.
Historia > Esihistoria

Vanhimmat merkit ihmisasutuksesta Liettuassa ovat Kernavėn alueella, varhaiselta kivikaudelta 8000–9000 eaa. Balttilaiset heimot asettuivat nykyisen Liettuan alueelle 600–100-luvuilla eaa. Nykyiset latvialaiset ja liettualaiset ovat heidän jälkeläisiään. Ensimmäinen maininta Liettuasta sen omalla nimellä on vuodelta 1009 Quedlinburgin luostarin aikakirjoissa.
Historia > Keskiaika

Liettuan valtion historia alkaa 1260-luvulta, jolloin heimot yhdistyivät kuningas Mindaugasin johdolla vastustamaan Saksalaisen ritarikunnan hyökkäyksiä. Liettuan suuriruhtinaskunta kasvoi ajan myötä merkittäväksi monikulttuuriseksi valtioksi, joka kattoi suuria osia Itä-Euroopasta. Liettua säilytti muinaisuskoaan pisimpään Euroopan valtioista. Valtiosta tuli kristillinen vasta 1300-luvun lopulla, kun suuriruhtinas Jogaila nousi vuoden 1385 Krevan unioniin liittyvän avioliiton kautta Puolan kuningas Jagelloksi ja määräsi oman kansansa ottamaan kristillisen kasteen. Kansan pariin kristinusko levisi laajemmin parin seuraavan vuosisadan kuluessa. Jogailan seuraaja, suuriruhtinas Vytautas Suuri voitti Saksalaisen ritarikunnan vuonna 1410 Tannenbergissa, ja maa välttyi saksalaisvallalta. Nyky-Liettuan lounaiskulma oli Liettuan suuriruhtinaskunnan suuruuden vuosina kuitenkin osa Preussia.
Historia > Uusi aika: Puola-Liettuan ja Venäjän keisarikunnan aika

Puolan kuningas Sigismund II pyrki siirtämään Liettuan suuriruhtinaskunnan eteläosia osaksi Puolaa sopimalla tästä paikallisten ruhtinaitten kanssa. Lublinin unionissa vuonna 1569 Liettua ja Puola yhdistyivät myös juridisesti ja muodostivat Puola-Liettuan valtioliiton. Valtioliiton pääkaupunki oli Krakovassa, mutta siirtyi 1500–1600-lukujen taitteessa Varsovaan. Katolinen kirkko ja puolalaistuva aatelisto levittivät puolalaista kulttuuria ja yhteiskuntajärjestystä. Liettuan kieli menetti asemaansa ja länsieurooppalaiset kulttuurivaikutteet levisivät maahan.
Pohjan sodan aikana (1655–1661) Liettua ja sen talous kärsivät Ruotsin armeijan tuhoista. Ennen kuin niistä ehdittiin toipua, alkoi suuri Pohjan sota (1700–1721). Sota, rutto ja nälänhätä surmasivat merkittävän osan maan väestöstä.
Puolan ja Liettuan unioni säilyi Puolan kolmanteen jakoon vuoteen 1795, jolloin Liettua liitettiin pääosin Venäjän keisarikuntaan. Lounaisin osa eli nykyisen Klaipėdan ympäristö liitettiin Preussiin. Liettuaa venäläistettiin 1863–1904, jolloin muun muassa Vilnan yliopisto suljettiin, liettuankielinen lehdistö ja kirjallisuus kiellettiin. Venäläistoimia vastustettiin ankarasti, ja lapsia opetettiin salaa liettuan kielellä kotikouluissa. Monet lähtivät ulkomaille: vuosina 1868–1914 maasta muutti noin 635 000 henkeä eli viidennes väestöstä. Vuoden 1905 vallankumouksen aikana Vilnaan valittu Liettuan kansalliskokous vaati turhaan itsehallintoa.
Politiikka

Liettuan tasavalta on parlamentaarinen demokratia, jonka päämies on Liettuan presidentti. Hänet valitaan vaaleissa viiden vuoden kaudeksi. Liettuan presidentti on ensisijaisesti edustuksellinen, seremoniallinen ja symbolinen valtionpäämies. Hänellä on silti ulkopoliittista valtaa ja hän nimittää pääministerin, mutta tämä tarvitsee myös parlamentin hyväksynnän. Presidentti nimittää pääministerin esityksen pohjalta muut ministerit, ja lisäksi johtavat virkamiehet, tuomarit ja perustuslakituomioistuimen jäsenet.
Liettuan presidentiksi valittiin toukokuun 2019 presidentinvaaleissa puolueisiin sitoutumaton ekonomisti Gitanas Nausėda.
Lainsäädäntövaltaa käyttää yksikamarinen eduskunta Seimas, johon valitaan 141 jäsentä neljän vuoden kaudeksi. 71 edustajaa valitaan yhden edustajan vaalipiireistä, lisäksi 70 edustajaa valitaan kansallisilta listoilta. Puolueilta vaaditaan 5 prosenttia maan kaikista äänistä, että ne saavat ehdokkaansa eduskuntaan. Liettuan vaalijärjestelmä on erikoislaatuinen. Parlamentin 141 paikasta 70 täytetään suhteellisen vaalitavan perusteella ja loput 71 niin, että kustakin vaalipiiristä valitaan vain eniten ääniä saanut edustaja.
Liettuan pääministerinä toimii Ingrida Šimonytė, joka aloitti marraskuussa 2020. Kotimaan liitto – Liettuan kristillisdemokraatit (TS-LKD) asetti Šimonytėn pääministeriehdokkaakseen, vaikka tämä ei virallisesti kuulukaan puolueeseen. TS-LKD muodosti hallituksen kahden pienemmän puolueen, liberaalien liikkeen ja Vapauspuolueen kanssa.
Ylintä tuomiovaltaa käyttävät perustuslakituomioistuin, korkein oikeus ja vetoomustuomioistuin. Presidentti nimittää kaikki tuomarit. Presidentti Algirdas Brazauskas määräsi kuolemantuomioiden täytäntöönpanon lopetettavaksi heinäkuussa 1996. Maassa oli teloitettu vuoden 1991 jälkeen seitsemän murhasta tuomittua. Odottamassa tuomion täytäntöönpanoa oli yhdeksän. Kuolemanrangaistus poistettiin v. 1998.
Puolustusvoimat

Liettuan puolustusvoimissa työskentelee noin 14 700 henkilöä, joista 2 220 on siviilejä. Asevelvollisuudesta luovuttiin syyskuussa 2008, mutta se palautettiin vuonna 2015. Puolustusvoimat jakaantuu maavoimiin, merivoimiin, ilmavoimiin, erikoisjoukkoihin ja vapaaehtoisjoukkoihin.
Läänit

Liettua on jaettu kymmeneen lääniin (apskritys, yksikkö – apskritis), jotka on nimetty suurimman kaupungin mukaan. Läänit on jaettu kuntia vastaaviin 43 kunnallispiiriin sekä kuntia vastaaviin kaupunkikuntiin ja kuntiin. Näitä yksiköitä on yhteensä 60.
| Lääni | Pääkaupunki |
| --- | --- |
 Alytusin lääni:  Alytus
 Kaunasin lääni:  Kaunas
 Klaipėdan lääni:  Klaipėda
 Marijampolėn lääni:  Marijampolė
 Panevėžysin lääni:  Panevėžys
 Šiauliain lääni:  Šiauliai
 Tauragėn lääni:  Tauragė
 Telšiain lääni:  Telšiai
 Utenan lääni:  Utena
 Vilnan lääni:  Vilna
Talous

Liettuan talous on siirtynyt suunnitelmataloudesta markkinatalouteen ja kasvanut nopeasti viime vuosikymmenenä. Maa liittyi WTO:hon ja EU:hun vuonna 2004. Maan bruttokansantuote on kasvanut vuosina 2002–2011 keskimäärin 4,5 %, joka oli Slovakian jälkeen Euroopan yhteisömaiden suurin kasvuprosentti. Lamavuonna 2009 kansantuote laski kuitenkin −14,8 %, muina jakson vuosina BKT kasvoi. Vuonna 2012 BKT:n on raportoitu kasvaneen 4,1 %. Vuoden 2012 lopussa työttömyysaste oli 12,3 % (toisella tilastointitavalla 13,0 %), mikä oli runsaan prosentin edellisvuotta vähemmän. Keskimääräinen kuukausipalkka oli 2 232 LTL eli 647 euroa (2012 lopussa).
Liettuan rahayksikkö on euro vuoden 2015 alusta alkaen. Vuoteen 2015 asti rahayksikkönä oli Liettuan liti (valuuttakoodi LTL). Litin arvo sidottiin euroon vuoden 2002 helmikuussa vaihtokurssilla 1,00 EUR = 3,4528 LTL. Maan keskuspankki päätti jo vuonna 2005 liettualaisten eurokolikoiden ulkoasusta. Huhtikuussa 2014 Liettuan parlamentti päätti kannattaa euroon liittymistä. Kesäkuussa 2014 Euroopan keskuspankki arvioi, että Liettua täyttää eurojäsenyyden vaatimukset ja Euroopan komissio ehdotti, että Liettua voisi liittyä valuuttaliittoon vuoden 2015 alusta lähtien. EU:n jäsenmaat päättivät Liettuan eurojäsenyydestä heinäkuussa 2014.
Suuri osa Liettuan kaupasta suuntautuu edelleen itään ja Keski-Eurooppaan. Vuonna 2011 tuonnin määrä oli yhteensä 78,8 miljardia litiä. Liettuan suurimmat tuontimaat olivat Venäjä (osuus 32,1 %), Saksa (10,0 %), Puola (9,1 %), Latvia (6,6 %) ja Alankomaat (5,0 %).
Liettuan kauppatase oli vahvasti alijäämäinen, sillä vuoden 2011 vienti oli suuruudeltaan vain 69,6 miljardia litiä. Maan vienti kohdistui erityisesti Venäjälle (16,6 %), Latviaan (10,2 %), Saksaan (9,3 %), Puolaan (6,9 %), Viroon (6,6 %), Alankomaihin (6,1 %) ja Valko-Venäjälle (5,2 %). Viennin merkittävimmät tuoteryhmät ovat poltto- ja voiteluaineet (26,0 mrd. litiä eli 33,0 %), koneet ja kulkuneuvot 21,3 % sekä kemikaalit ja niihin liittyvät tuotteet 12,9 %.
Suomen osuus Liettuan ulkomaankaupan tuonnista oli 2,1 % (1 644,1 milj. LTL) ja viennistä 1,3 % (931,2 milj. LTL). Suomalaisyritykset ovat toimineet erityisesti tukku- ja vähittäiskaupan sekä valmistusteollisuuden aloilla. Esimerkiksi Nesteellä on maassa yli 50 huoltamoa, Rautakesko omistaa liettualaisen Senukai-rautakauppaketjun ja S-ryhmän Prisma-tavaratalot ovat merkittävä vähittäiskaupan toimija.
Vuonna 2011 inflaatio 4,1 %. Maatalous työllistää 14 % työvoimasta ja tuottaa 3,3 % kansantuotteesta. Sen tuotteita ovat vilja, peruna, sokerijuurikas ja vihannekset.
Talous > Energiatalous

Liettuan sähköntuotanto koki suuria muutoksia, kun keskeisessä asemassa ollut Ignalinan ydinvoimala suljettiin vuoden 2009 lopussa. Vielä vuonna 2004 maa oli Euroopan 27 maasta toiseksi hiilidioksiditehokkain. Silloin ydinvoimalla tuotettiin 78 % ja uusiutuvilla lähteillä 15 % maan omasta energiantuotannosta. Maa tuo öljyä ja maakaasua Venäjältä. Nykyisin maan suurin voimala on raskasta polttoöljyä ja maakaasua käyttävä Elektrėnain voimala (1 800 MW). Ignalinan sulkemisen jälkeen Liettua on myös tuonut sähköä ulkomailta. Liettuan vuonna 2010 hyväksytyn, vuoteen 2050 ulottuvan energiapoliittisen strategian tavoitteena on saavuttaa energiaomavaraisuus vuoteen 2020 mennessä. Strategiapaperin mukaan energian maahantuontia monipuolistetaan, markkinoita vapautetaan ja kotimaan energiatarpeiden täyttämiseksi luodaan riittävä tuotantokapasiteetti. Tarkoituksena on strategiapaperin mukaan ryhtyä tuottamaan sähköä uudella Visaginasin ydinvoimalalla ja uudistuvilla energianlähteillä. Vuonna 2013 avattiin esimerkiksi Fortumin toimittama, yhdyskuntajätettä hyödyntämään pystyvä Klaipėdan voimalaitos. Liettua sopi myös sähkönsiirron kantaverkon yhdistämisestä Puolan kantaverkkoon vuoteen 2015 mennessä LitPolLink-siirtoyhteydellä. Tällä parannetaan sähkövarmuutta. Ennestään Liettuasta oli kantaverkkoyhteys pohjoiseen (Latviaan ja Viroon) sekä itään (Valko-Venäjän ja Venäjän suuntaan).
Strategian mukaisesti Liettua allekirjoitti vuonna 2011 yhteistyösopimuksen amerikkalaisen energiayhtiön kanssa maakaasun toimittamisesta vuodesta 2015 alkaen 30 % maakaasun tuontia ja jakelua hallinneen venäläisyhtiö Gazpromin hintatasoa edullisemmin. Kaasu tuotaisiin maahan nesteytettynä meriteitse. Tätä varten Klaipėdaan on rakenteilla LNG-terminaali, joka on tarkoitus ottaa käyttöön vuoden 2014 loppuun mennessä. Liettuan parlamentti päätti kesällä 2012 myös velvoittaa maakaasun maahantuojat ohjaamaan vähintään 25 % Liettuassa käytettävän kaasun tuonnistaan uuden kaasuterminaalin kautta. Osin Gazpromin omistama kaasun myynti- jakeluyhtiö Lietuvos Dujos päätettiin lain voimalla jakaa vuonna 2014 aikana erillisiksi jakelu- ja myyntiyhtiöiksi. Näin useat kaasuntoimittajat voivat jatkossa käyttää samaa maakaasun siirtoputkistoa.