stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rudolf Bahro

| Rudolf Bahro |
| --- | --- |
 Rudolf Bahro vuonna 1996
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. marraskuuta 1935 Bad Flinsberg, Saksa (nyk. Swieradów Zdrój, Puola)
Kuollut: 5. joulukuuta 1997 (62 vuotta) Berliini, Saksa
Kansalaisuus:  saksalainen 
Koulutus ja ura
Instituutti:  Technische Hochschule Leuna-Merseburg
Tutkimusalue:  yhteiskuntafilosofia
Rudolf Bahro (1935–1997) oli itäsaksalainen kirjailija, filosofi ja toisinajattelija. Hänen tunnetuin teoksensa Die Alternative (Vaihtoehto) sisälsi voimakasta kritiikkiä sosialismia kohtaan, vaikka siinä ei kapitalismiakaan nähty ratkaisuna yhteiskunnan ongelmiin.
Bahron teoksen arvostus on noussut 2000-luvulla, kun siitä on löydetty kestävän kehityksen perusajatuksia.
Elämä

Bahron kouluvuosina 1950-luvun alkupuolella DDR:n Fürstenbergissä oli jokaisen nuoren kuuluttava kommunistiseen Freie Deutsche Jugend -järjestöön. Niinpä Bahrokin liittyi siihen. Myöhemmin hän itse piti tätä ainoana kertana, kun hän teki jotain vasten tahtoaan. Vuonna 1952 hän anoi jäsenyyttä Saksan Sosialistisessa yhtenäisyyspuolueessa SED:ssä, josta hän myöhemmin sai myös työpaikan.
Bahron pääteos Die Alternative valmistui 1977. Elokuussa 1977 länsisaksalainen lehti Der Spiegel julkaisi siitä katkelmia Bahron haastattelun yhteydessä. Teoksen ja haastattelun sisältämä DDR-kritiikki aiheutti Bahron vangitsemisen ja kahdeksan vuoden vankeustuomion. Tällöin Bahron maine lännessä toisinajattelijana ja mielipidevankina alkoi levitä. Hänet vapautettiin 11. lokakuuta 1979 ja päästettiin länteen viikkoa myöhemmin.
Bahron pääteos sisälsi talouden kasvuajattelun kritiikkiä ja ympäristönsuojelun kehittämisvaatimuksia. Teos korostaa solidaarisuutta ja yksilönvapautta. Niinpä Bahro alkoikin lännessä toimia vihreän puolueen riveissä. Tällöin Bahro hylkäsi aatemaailmastaan marxilaisuuden, ja katsoi, että se on aatteena vanhentunut.
Suomeksi julkaistut teokset

Vaihtoehto. Reaalisesti olemassaolevan sosialismin kritiikkiä.  Suomentanut Ilkka Tervonen. Helsinki:  Otava, 1979.  ISBN 951-1-05094-X
Aiheesta muualla

Rudolf Bahro Helsingissä Ylen radiohaastattelu 1979, Elävä arkisto
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Australia  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  IdRef 
Bahro Itä-Saksan SED-puolueen puoluekokouksessa 1970-luvulla.
Professorit Rudolf Bahro ja Kurt Biedenkopf pitämässä yhteisluentoa Berliinin Humboldt-yliopistossa 1991.
Kansan Ääni (1945)

Kansan Ääni oli Vaasassa vuosina 1945–1994 ilmestynyt vasemmistolainen sanomalehti. Lehteä julkaisi vuoteen 1990 saakka SKDL:n Vaasan piirijärjestö.
Vuoden 1945 eduskuntavaalien edellä perustettu lehti ilmestyi aluksi kerran ja vuodesta 1954 lähtien kolmesti viikossa. Sitä painettiin Kokkolassa, Oulussa ja Helsingissä, vuosina 1969–1977 SDP:lle siirtyneessä vasemmistoradikaalin Työn Äänen entisessä kirjapainossa Vaasassa ja sen jälkeen Porissa ja Seinäjoella. Vuonna 1969 SKP:n keskuskomitea lakkasi tukemasta Kansan Ääntä, jolloin Pohjanmaan piirijärjestöt päättivät jatkaa sen julkaisemista omin voimin. Säästötoimien ja talkootyön avulla lehti osoittautui elinkelpoiseksi. Vuonna 1978 perustettiin nykyaikainen latomo, joka mahdollisti varsin korkeatasoisen ulkoasun. Kansan Äänen levikki oli 1960-luvulle saakka noin 5 000–7 000, mutta nousi vuonna 1976 jopa 13 000:een. Päätoimittajina työskentelivät Arvo M. Hildén (1945), Reino Eero (1945–1958), Pentti Kujamäki (1958–1963), Reino Kangasmäki (1963–1979) ja Tapani Elgland (1980–1994).
Valkealan sairaala

Sairaalan raunioita kesällä 2023.
Valkealan sairaala oli entisen Valkealan kunnan Saarenmaalla vuosina 1962–2006 toiminut psykiatrinen sairaala. Vuonna 2006 se suljettiin ja toiminta siirtyi Kuusankoskelle Pohjois-Kymen sairaalan yhteyteen. Sairaala-alue kuuluu nykyisin Kouvolan kaupunkiin, joka pyrkii purkamaan ilkivallan ja tulipalon ränsistyttämät rakennukset vuonna 2025.
Sairaalan perustaminen

Pohjois-Kymenlaakson kunnat ja Hamina kuuluivat ennen Valkealan sairaalan rakentamista Kaakkois-Suomen mielisairaanhuoltopiiriin, jonka A- eli keskusmielisairaala oli Rauhan sairaala Joutsenossa. Siellä hoidettiin kuitenkin vain akuuttipotilaita. Vuonna 1952 säädetty mielisairaslaki velvoitti kuntia tarjoamaan potilaille keskussairaalan lisäksi myös lievempiä hoitomahdollisuuksia. Päätös B-piirimielisairaalan rakentamisesta Pohjois-Kymenlaaksoon tehtiin syksyllä 1955. Sairaalan tarkempi sijoituspaikka aiheutti kuitenkin paljon kiistaa. Aluksi laitos aiottiin sijoittaa Kouvolaan ja sitten Kuusankoskelle. Päätös sen rakentamisesta Valkealaan tehtiin vasta syksyllä 1956 kuntien edustajien kokouksessa. Valkealan kunta lahjoitti sairaalalle tontin Jokelan kylästä, Väliväylään kuuluvan Käyräjoen rannalta.
Sairaalatoiminta

Kroonikoille tarkoitettu 225-paikkainen B-mielisairaala valmistui vuonna 1962. Sairaala tarvitsi suuren maa-alan, sillä maanviljely ja puutarhanhoito olivat tuolloin vielä tärkeä osa mielisairaaloiden toimintaa ja potilaiden hoitoa. Sairaalan yhteydessä toimi huolto- eli mielenterveystoimisto. Vuoteen 1973 asti laitoksessa hoidettiin myös alkoholisteja. 1980-luvulla Valkealan sairaalasta tuli Pohjois-Kymenlaakson akuutista psykiatriasta huolehtiva kuntouttava keskus. Sairaalarakennuksen uudempi osa valmistui vuonna 1992.
Toiminnan päättyminen ja alueen kehityssuunnitelmat

Kymenlaakson psykiatrisen sairaalan toiminta siirtyi Kuusankosken aluesairaalan viereen valmistuneeseen uuteen rakennukseen helmikuussa 2006, koska Valkealan sairaalakiinteistön korjauskustannukset olisivat olleet suuret. Osa rakennuksesta jäi vuokralle ja osaa tyhjistä tiloista käytettiin poliisikoirien koulutukseen. Tyhjentyneelle sairaala-alueelle suunniteltiin suurta vapaa-aikakeskusta, johon olisi kuulunut muun muassa lomakylä, golfkenttä ja kallion sisään louhittava hiihtoareena. Sairaanhoitopiirin kuntayhtymä myi sairaalakiinteistön huhtikuussa 2007 tytäryhtiölleen Kastek-Kiinteistöt Oy:lle 60 000 euron kauppahinnasta.
Alueen myynti kiinalaisille

Kiinteistön omistaja, Kymenlaakson sairaanhoitopiirin kiinteistönhoitoyhtiö Kaste-Kiinteistöt Oy, myi toukokuussa 2007 koko sairaala-alueen kiinalaisomisteiselle ja Suomessa rekisteröidylle Leishi Finland Oy:lle, vaikka kiinteistö ei edes ollut julkisesti myytävänä. Kauppa herätti paikkakunnalla paljon keskustelua, koska ostaja sai joen rannalla sijaitsevan, 11,5 hehtaarin laajuisen maa-alueen lisäksi sairaalarakennuksen, paritalon, rivitalon, kaksi rantasaunaa ja kaksi kerrostaloa yhteensä vain 330 000 eurolla. Alhaista myyntihintaa perusteltiin lähinnä rakennusten lämmityskuluilla ja remonttitarpeella sekä sillä, ettei kiinteistö ollut kelvannut sairaanhoitopiirin jäsenkunnille. Tapausta koskeva kohu vain kiihtyi, kun Valkealan kunta osti kesäkuussa kiinalaisilta 4,4 hehtaaria maata ja huonokuntoisemman rantasaunan yhteensä 110 000 eurolla. Lisäksi kunta myi Leishille 1,4 hehtaaria peltomaata 10 000 eurolla. Tällöin kiinalaisten alueesta maksama summa oli käytännössä pienentynyt vain 230 000 euroon. Sairaalan myynnistä ja Valkealan kunnan etuosto-oikeuden käyttämättä jättämisestä tehtiin useita valituksia Etelä-Suomen lääninhallitukselle ja eduskunnan oikeusasiamiehelle, mutta niitä ei otettu käsittelyyn.
Leishin hyvinvointikeskus aloitti toimintansa vuonna 2008.
Myöhempiä tapahtumia

Valkealan sairaala nousi uudestaan esille alueen medioissa keväällä 2009. Tuolloin kiinteistöstä oli ilmeisesti vahingossa laitettu Internetin Oikotie-palveluun myynti-ilmoitus, jossa siitä pyydettiin 3,9 miljoonaa euroa eli 12 kertaa ostohintaa korkeampaa summaa. Ilmoitus kuitenkin poistettiin sivuilta ja omistajat ilmoittivat, etteivät olleet myymässä kiinteistöä, vaan tarkoituksena oli testata sen arvo.
Samoihin aikoihin suunniteltiin myös turvapaikanhakijoiden vastaanottokeskuksen perustamista entisen sairaalan tiloihin. Tämä hanke raukesi Suomeen tulleiden pakolaisten määrän käännyttyä laskuun, jolloin uusille vastaanottokeskuksille ei enää ollut tarvetta.
Kastek-Kiinteistöt hoiti sairaalan lämmityslaitosta loppukesään 2009 asti, jolloin koko kiinteistön hoito siirtyi nykyisille omistajille.
Leishi Finland laittoi sairaalan vieressä, joen rannalla olevan paritalon eli entisen lääkärien asuntolan myyntiin tammikuussa 2010. Hintapyyntö tästä vuonna 1965 valmistuneesta, 240-neliöisestä rakennuksesta oli 230 000 euroa. Summa on siis sama kuin minkä yritys on itse maksanut koko sairaala-alueesta, kun maavaihdot Valkealan kunnan kanssa otetaan huomioon. Paritalo myytiin syyskuussa 2010 yksityishenkilölle, tuntemattomaan hintaan.
Leishi laittoi syksyllä 2010 alueelta kaksi kerrostaloa myytäväksi yhteensä 577 200 eurolla.
Kouvolan entinen kaupunginjohtaja Aimo Ahti sai helmikuussa 2011 syytteen lahjuksen ottamisesta, koska hän oli vastaanottanut hierontoja Leishin hyvinvointikeskuksessa korvauksetta. Samalla Leishin toimitusjohtaja sai syytteet lahjuksen antamisesta, työaikasuojelurikoksesta ja työsyrjinnästä.
Entinen kansanedustaja ja silloinen Kouvolan kaupunginvaltuuston puheenjohtaja Valto Koski jätti keväällä 2011 oikeuskanslerille valituksen neljän vuoden takaisesta Valkealan sairaalakiinteistön myynnistä. Oikeuskansleri jätti valituksen tutkimatta, koska yksityisiä osakeyhtiöitä koskevat asiat eivät kuulu hänen toimialaansa.
Epäily rikollisesta toiminnasta

Noin 150 poliisin, rajavartiolaitoksen ja tullin virkamiestä teki 11. marraskuuta 2009 laajamittaisen, valtakunnallisissakin medioissa huomiota saaneita kotietsintöjä ja kiinniottoja Leishin hyvinvointikeskuksessa, Kouvolan entisessä meijerissä toimivassa Nordic China Centerssä ja muualla Kymenlaaksossa. Useita epäiltyjä Hyvinvointikeskuksen omistajien ohella pidätettiin ja vangittiin. Rajavartiolaitos epäili, että kiinalainen rikollisryhmän järjestäneen yritystoiminnan varjolla kiinalaisten laajamittaista, törkeää laitonta maahantuloa. Suomesta on myönnetty kiinalaisille oleskelulupia yritystoimintaa varten, mutta osa luvan saaneista ja Suomeen tulleista henkilöistä ei ole tiennyt mitään yrityksestä, johon oli tulossa töihin. Sen sijaan heidän epäillään maksaneen rikollisille tuhansia euroja luvan välittämisestä. Schengen-alueelle on saapunut laittomasti vähintään kymmeniä kiinalaisia. Tapaus oli suurin Rajavartiolaitoksen Suomessa tutkima epäily laittoman maahantulon järjestämisestä.
Vangitut kiinalaiset vapautettiin helmikuussa 2010, koska KKO:n tekemän ennakkopäätöksen mukaan väärilläkin tiedoilla saatu viisumi on laillinen ja oikeuttaa maahantuloon. Siksi maahanmuutossa avustaminen ei ole rangaistavaa, vaikka maahantulon todellinen syy olisi eri kuin mitä viisumia haettaessa on väitetty. Rajavartiolaitos jatkoi tapauksen tutkintaa rikosnimikkeillä väärän todistuksen antaminen viranomaismenettelyssä, väärennys ja rekisterimerkintärikos. Kaksi kiinniotettua kiinalaista aiotaan karkottaa maasta, koska heidän oleskelulupansa on saatu väärin perustein.
Rajavartiolaitos lopetti esitutkinnan laittoman maahantulon järjestämisestä kesällä 2010, koska epäillyistä rikoksista ei saatu riittävästi näyttöä syytteiden nostamista varten. Lisäksi ihmiskaupan tutkiminen olisi vaatinut asianomistajan, mutta uhreiksi oletetut kiinalaiset eivät kokeneet joutuneensa hyväksikäytetyiksi.
Alue nykyisin

Valkealan sairaala on ollut jo pitkään hylättynä, ja se on päässyt huonoon kuntoon. Viime vuosina rakennukselle on tehty paljon ilkivaltaa, ja sieltä on myös varastettu irtaimistoa. Rakennuksen nykyinen omistaja asuu Sveitsissä, ja Kouvolan kaupunki on yrittänyt jo pitkään tavoittaa häntä tuloksetta. Heinäkuussa 2021 sairaalan vanhan osan ullakko tuhoutui tulipalossa, jota epäillään tuhopoltoksi.
Vuosina 2007-2012 osaa tiloista käytti vuokralaisena Kouvolan kaupungin päiväkoti Ruusulaakso. Kaupungin Leishi-yhtiölle maksama vuokra oli 135 420 euroa vuodessa, mikä ilmeisesti riitti kattamaan koko sairaalarakennuksen ylläpitokustannukset. Valkealan kunnan ostama, kuntaliitoksen seurauksena nykyisin  Kouvolan kaupungin omistuksessa oleva rantasauna oli kaksi vuotta tyhjillään vesivahingon takia. Kaupunki antoi sen läheistä ulkoilumajaa ylläpitävän yrityksen, Kuntoseiska Oy:n, käyttöön kesällä 2009. Yritys ei maksa siitä vuokraa, vaan remontoi sen edustussaunakseen omalla kustannuksellaan.
Ulkomaisessa omistuksessa oleva rakennuskokonaisuus muodostuu kahdesta kiinteistöstä, joista toisesta purkupäätös on tehty lokakuussa 2024 ja toisestakin tehtäneen joulukuussa 2024. Omistajia ei ole tavoitettu, mutta heidän katsotaan lain mukaan saaneen asian tiedoksi viikon kuluttua päätöksestä.
Gunnar Breimo

Gunnar Breimo (23. toukokuuta 1939 Alstahaug – 16. joulukuuta 2024 Sandnessjøen) oli norjalainen työväenpuolueen poliitikko.
Hänet valittiin Norjan parlamenttiin Nordlandista vuonna 1993, ja hänet valittiin kerran uudelleen.
Breimo oli Alstahaugin kunnanvaltuuston jäsen vuosina 1979–1993 ja uudelleen vuosina 2003–2007, toimien kaupunginjohtajana 1983–1993.
Breimo kuoli 16. joulukuuta 2024 Sandnessjøenin sairaalassa.
Tomas Sandström

| Tomas Sandström |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 4. syyskuuta 1964 (ikä 60) Pietarsaari, Suomi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1982–2002
Aik. seurat:  Brynäs IF (Elitserien) New York Rangers (NHL) Los Angeles Kings (NHL) Pittsburgh Penguins (NHL) Mighty Ducks of Anaheim (NHL) Malmö Redhawks (Elitserien)
NHL-varaus:  36. varaus, 1982 New York Rangers
| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Sarajevo 1984 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Wien 1987 | jääkiekko |  |
Tomas Sandström (s. 4. syyskuuta 1964 Pietarsaari, Suomi) on pelaajauransa lopettanut ruotsalainen jääkiekkoilija. Hän syntyi Pietarsaaressa suomenruotsalaiseen perheeseen ja muutti sieltä jo lapsena perheensä kanssa Ruotsiin. Hän varttui Fagerstassa Ruotsissa ja aloitti jääkiekkoilun siellä pelaten Fagersta AIK:n joukkueessa. Oikean laitahyökkääjä tontilla pelannut Sandström pelasi NHL-liigassa vuosina 1985–1999. Pelaajauransa jälkeen hän on toiminut palomiehenä Trelleborgissa.
Sandström varattiin sijalta 36 New York Rangersiin vuoden 1982 varaustilaisuudessa. Hän pelasi 983 NHL-ottelua, joissa onnistui maalinteossa  394 kertaa ja antoi 462 maalisyöttöä (yhteensä 856 tehopistettä). Hän voitti Stanley Cupin 1997 Detroit Red Wingsissä. Tomas Sandström pelasi Rendez-vous '87 -otteluissa NHL:n tähtijoukkueessa Neuvostoliittoa vastaan.
Ruotsin voittaessa maailmanmestaruuden Wienissä 1987 Sandström oli joukkueensa toiseksi paras pistemies neljällä maalilla ja kuudella maalisyötöllä.
Sandströmin veljenpoika Lucas Sandström pelaa myös jääkiekkoa HockeyAllsvenskanin Björklövenissä.
Saavutuksia

Nimettiin vuoden 1985 NHL:n tulokasjoukkueeseen
Aki Palsanmäki

| Aki Palsanmäki |
| --- | --- |
 Aki Palsanmäki vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. marraskuuta 1969 (ikä 55)
Vanhemmat:  Lauri Palsanmäki
Puoliso:  Heli Palsanmäki
Aki Kristian Palsanmäki (s. 15. marraskuuta 1969) on suomalainen huutokauppias. Hän on tullut tunnetuksi Jim-kanavalla ja Nelosella esitettävästä Suomen huutokauppakeisari -ohjelmasta. Palsanmäki pitää huutokauppaa Hirvaskankaalla, Uuraisilla yhdessä vaimonsa kanssa. Siellä heitä auttaa myös heidän itseoppinut apulaisensa Markku Saukko. Aki Palsanmäki peri huutokauppahallin heinäkuussa 2006 kuolleelta isältään Lauri Palsanmäeltä, joka oli perustanut yrityksen vuonna 1987.
Aki Palsanmäki palkittiin vuoden 2014 parhaan esiintyjän Kultaisella Venlalla tammikuussa 2015 järjestetyssä gaalassa. Palkinnon saaja valittiin yleisöäänestyksellä. Vuonna 2024 Uuraisten Vuoden yrittäjäksi valittiin Hirvaskankaan Kauppahuone Oy ja sen yrittäjät Aki ja Heli Palsanmäki. Valinnan teki Uuraisten Yrittäjät ry.
Yksityiselämä

Palsanmäki on nuoruudestaan asti kärsinyt silmäsairaudesta, joka on vahingoittanut hänen vasemman silmänsä pupillin lihasta niin, ettei se enää säätele valoa. Tästä johtuen Palsanmäen silmä näyttää erilaiselta erityisesti kirkkaassa valossa.
Palsanmäki on naimisissa Heli Palsanmäen (s. 1978) kanssa. Heli Palsanmäellä todettiin syöpä alkuvuodesta 2022, josta hän parantui kuusi kuukautta myöhemmin. Lokakuussa 2024 Aki Palsanmäen kerrottiin sairastavan keuhkosyöpää.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aki Palsanmäki Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Virolaiset

Virolaiset (vir. eestlased, vanha vironkielinen nimi maarahvas) ovat toiseksi suurin itämerensuomalainen kansa, jotka kuuluvat suomalais-ugrilaisiin ja siten uralilaisiin kansoihin. Virolaiset puhuvat suomalais-ugrilaisten kielten yhteen päähaaraan, itämerensuomalaisiin kieliin kuuluvaa viroa. Se jakaantuu pohjois- ja etelämurteisiin, ja joskus myös koillisrannikon murre erotetaan kolmanneksi päämurteeksi.
Viron kirjakieli perustuu pohjoismurteeseen, ja sitä kirjoitetaan latinalaisilla kirjaimilla. Eteläviron murteilla tai -kielillä on ollut oma kirjakielen perinteensä, jota nykyään jatkaa etenkin võron ja setukaismurteen kirjallinen viljely. Viime vuosisatojen ajan tärkein uskonto virolaisten keskuudessa on ollut evankelis-luterilaisuus, mutta Kaakkois-Viron setukaiset ovat vanhastaan olleet ortodokseja.
Virolaiset ja suomalaiset ovat toistensa läheisiä sukukansoja, ja he nimittävät toisiaan veljeskansoiksi.
Nimitys

Suomenkielinen nimitys virolaiset viittaa Virumaan suurmaakuntaan, jonne Suomesta oli tiheät yhteydet. Nimitys vakiintui sittemmin tarkoittamaan kaikkia virolaisia. Alun perin alueelliset nimitykset ovat vakiintuneet tarkoittamaan kaikkia virolaisia myös muissa kielissä. Esimerkiksi latvialaiset kutsuvat virolaisia nimellä igauni aikoinaan Kaakkois-Virossa sijainneen Ugandin muinaismaakunnan mukaan. Ennen kuin virolaisten oma nimitys eestlased vakiintui käyttöön, virolaiset kutsuivat itseään nimityksellä maarahvas ('maanrahvas' tai 'maankansa') ja kieltään nimellä maakeel ('maankieli'). Nimitys eestiläiset vakiintui käyttöön vasta 1800-luvulla. Nimitys pohjautuu Tacituksen Germania-teoksessaan vuonna 98 mainitsemien aestien nimitykseen, jotka oletettavasti asuivat Itämeren rannikolla. On kuitenkin epäselvää, olivatko aestit mitään sukua nykyisille virolaisille.
Historia > Esihistoria

Viron ensimmäiset asukkaat tulivat Viroon mannerjäätikön sulaessa noin 10 000 vuotta sitten. Vanhin tunnettu ihmisen asuinpaikka Virossa on ajoitettu ajankohtaan 9 000–8 500 eaa. Varhaiset asukkaat elivät metsästyksellä ja kalastuksella. Varhaisia kulttuureita alueella olivat Kundan ja sitä seurannut Narvan kulttuuri. Kampakeraaminen kulttuuri levisi Viron alueelle 4 150–3 650 eaa. Kampakeraamisen kulttuurin edustajat olivat kieleltään mahdollisesti suomalais-ugrilaisia. Etelästä Viroon saapui baltteja, jotka sulautuivat alueen suomalaissukuiseen väestöön. Balttien ja itämerensuomalaisten kansojen rajat vakiintuivat Baltiassa pronssikauden myötä 1 500–700 eaa. Maanviljelys alkoi kehittyä ajanlaskun alussa. Samalla alkoivat erottua myös itämerensuomalaiset kielet. Maanviljelystä tuli ensimmäisen vuosituhannen aikana pääelinkeino. Viro oli pitkään maailman pohjoisin alue, jossa harjoitettiin maanviljelyä jo pari tuhatta vuotta sitten. Elokuvaohjaaja ja Viron presidentti Lennart Meri on todennut, että maanviljelyksen vuoksi virolaisten suhde maahansa on hyvin läheinen. Meren mukaan virolaiset käyvät maansa kanssa jatkuvaa vuoropuhelua yhdessä menneiden sukupolvien kanssa.
Toisen vuosituhannen alussa Vironkin alueella liikkui viikinkejä, mutta he eivät alistaneet aluetta valtaansa pysyvästi. Slaavit alkoivat samaten liikehtiä Viroon päin, ja vuonna 1030 Kiovan suuriruhtinas perusti nykyiseen Tarttoon Jurjev-nimisen linnoituksen. Virolaiset kuitenkin karkottivat venäläiset vuonna 1061.
Historia > Ristiretket

Ristiretkeläiset tulivat Baltiaan saksalaisten kauppiaiden perässä 1100-luvun loppupuolella. Vuonna 1199 Liivinmaan piispaksi nousi Albert von Buxhövden, joka perusti Riian kaupungin vuonna 1201. Baltiaan perustettiin myös Kalparitaristo, jonka avulla aloitettiin paikallisten pakanoiden käännyttäminen. Liiviläisten ja lättien alistuttua he liittoutuivat saksalaisten kanssa virolaisia pakanoita vastaan. 1217 virolainen heimopäällikkö Lembitu kokosi virolaisten voimat saksalaisia vastaan, mutta kärsi tappion Matinpäivän taistelussa. Saksalaisten lisäksi virolaisia vastaan sotivat sittemmin tanskalaiset ja ruotsalaiset. Pohjois-Viro joutui tanskalaisten käsiin Lindanisen taistelun jälkeen 1219 ja saksalaiset kukistivat viimeisen Viron muinaismaakunnista 1227 heidän valloitettuaan Saarenmaan. Ristiretkien jälkeen Pohjois-Viro jäi Tanskalle aina vuoteen 1346 saakka, jolloin Tanskan kuningas myi sen Saksalaiselle ritarikunnalle vuonna 1346. Muita alueita Virossa hallitsivat ritarikunta ja piispanistuimet.
Historia > Saksalaisvallan aika

Saksalaisvalloituksen jälkeen Viro jaettiin nopeasti moisioille ja niiden alueen talonpojista tuli näiden maaorjia, mikä seikka vakiintui 1400-luvulle tultaessa. Monet talonpojat pakenivat kaupunkeihin, joissa heitä tarvittiin työvoimaksi. Kaupunkien yläluokka oli vierasmaalaista ja ne virolaiset joiden onnistui kohota yhteiskunnallisessa asemassaan saksalaistuivat. 1500-luvulla levinnyt uskonpuhdistus heikensi ritarikunnan valtaa alueella. Sen myötä syntyi myös kansankielinen kirjallisuus kun uskonnollisia tekstejä pyrittiin kääntämään paikallisten kielelle. Ritarikunta menetti otteensa Baltiasta 1500-luvun loppupuolella ja heidän maansa joutuivat Virossa Ruotsin ja Puola-Liettuan alaisuuteen. Sodat alueella jatkuivat ja verottivat etenkin maalaisväestöä runsaasti. Vuoden 1600 paikkeilla virolaisia oli ehkä vain 100 000. Olojen rauhoituttua heidän määränsä lähti kuitenkin uuteen kasvuun.
Historia > Ruotsalaisvallan aika

Koko Viron alue päätyi Ruotsin haltuun vuoden 1629 Almarkin- ja vuoden 1645 Brömsebron rauhan jälkeen. Ruotsin vallan aika mielletään virolaisten kannalta nousukaudeksi, vaikkakin saksalainen yläluokka säilytti etuoikeutensa Ruotsin vallan alaisuudessakin. 1600-luvulla vakiintui kahden eri kirjakielen käyttö Viron pohjois- ja etelämurteiden mukaan. Tartossa avattiin 1630 kymnaasi ja Tallinnassa vuonna 1631. Tarton yliopisto perustettiin vuonna 1632. Samaten Tarttoon perustettiin vuonna 1684 nimenomaan virolaisille tarkoitettu opettajaseminaari. Sieltä lähtöisin olleet opettajat levittivät lukutaitoa talonpoikien keskuuteen.