stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jesse Colin Young
Aiheesta muualla

Jesse Colin Youngin virallinen sivusto (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Jesse Colin Young
Käännös suomeksi
John S. Marmaduke

John S. Marmaduke
John Sappington Marmaduke (14. maaliskuuta 1833 – 28. joulukuuta 1887) oli etelävaltioiden kenraali Yhdysvaltain sisällissodassa ja Missourin kuvernööri vuosina 1884–1887, kuolemaansa saakka.
Lapsuus ja nuoruus

Hän syntyi Arrow Rockissa Saline Countyssä, Missourissa. Hänen isänsä Meredith Miles Marmaduke (1791–1864) oli Missourin kahdeksas kuvernööri. Hänen isoisoisänsä John Breathitt oli palvellut Kentuckyn kuvernöörinä vuosina 1832–1834, kuollen virassaan.
Marmaduke meni Chapel Hillin akatemiaan Lafayette Countyssä Missourissa ja Masonic Collegeen Lexingtonissa Missourissa, ennen kuin meni Yalen yliopistoon kahdeksi vuodeksi ja Harvardiin vuodeksi. Kongressimies John S. Phelps nimitti Marmaduken West Pointiin, mistä hän valmistui 1857, 30. luokkansa 38 oppilaasta. Hän palveli vähän aikaa toisena luutnanttina kiväärimiehissä ennen kuin siirrettiin ratsuväkeen eversti Albert Sidney Johnstonin alaiseksi. Marmaduke palveli Utahin sodassa mormoneja vastaan 1858–1860.
Sisällissodan alku

Sisällissodan alussa hän oli Missourin osavaltiokaartin eversti. Hänen joukkonsa epäonnistuivat Boonvillen taistelussa 17. heinäkuuta 1861. Kiukustuneena tilanteesta Marmaduke erosi, ja meni Richmondiin Virginiaan, missä hänet nimitettiin 1. luutnantiksi konfederaation vakinaiseen armeijaan. Konfederaation sotahallinto käski hänet palvelukseen Arkansasiin, missä hänet valittiin pian everstiluutnantiksi 1. Arkansasin pataljoonaan. Hän palveli kenraaliluutnantti William J. Hardeen esikunnassa, joka oli entinen West Pointin jalkaväentaktiikoiden opettaja. Marmaduken entinen komentaja Utahin sodassa, Albert Sidney Johnston, pyysi häntä liittymään esikuntaansa alkuvuonna 1862.
Arkansas

Marmaduke haavoittui Shilohin taistelussa everstinä 3. konfederaation jalkaväessä, ja oli toimintakyvytön useita kuukausia. Marraskuussa 1862 sotahallinto ylensi hänet prikaatinkenraaliksi. Hänen ensimmäinen komennuksensa prikaatinkenraalina oli Prairie Groven taistelu. Huhtikuussa 1863 Marmaduke lähti Arkansasista 5 000 miehen ja kymmenen tykistöyksikön kanssa ja meni Unionin miehittämään Missouriin. Kuitenkin hän joutui perääntymään Cape Girardeaun taistelussa ja pakotettiin palaamaan Helenaan Arkansasiin.
Syyttelyt seurasivat pian Marmadukea. Syyskuussa 1863 hänen suora esimiehensä Lucius M. "Marsh" Walker syytti häntä pelkuruudesta taustelukentällä, koska hän ei ollut miestensä kanssa läsntä. Walker piti tätä loukkauksena ja haastoi tämän kaksintaisteluun, joka päättyi Walkerin kuolemaan 6. syyskuuta.
Sodan loppu

Marmaduke komensi myöhemmin ratsuväendivisioonaa Trans-Mississippin alueella, palveli Red River-sotaretkellä ja Pricen ryöstöretkellä Missouriin, missä hän jäi sotavangiksi Mine Creekin taistelussa perääntymismatkalla Westportin taistelusta. Yhä sotavankina Johnson's Islandissa Ohiossa ollessaan Marmaduke ylennettiin kenraalimajuriksi maaliskuussa 1865. Hänet vapautettiin kun sota loppui.
Myöhemmät vaiheet

Sodan jälkeen hän asui St. Louisissa, työskenteli vakuutusalalla, rautateillä ja Missourin kuvernöörinä. Hän kuoli kuvernöörin virassaan keuhkokuumeeseen 1887 ja on haudattu Arlingtonin sotilashautausmaahan. Kaksi hänen veljeään kuoli sisällissodassa.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:John S. Marmaduke
Käännös suomeksi
Edmé Bouchardon

Edmé Bouchardon
Edmé Bouchardon (1698–1762) oli ranskalainen kuvanveistäjä, Guillaume Coustou nuoremman oppilas. Hänen veljensä oli kuvanveistäjä Jacques-Philippe Bouchardon.
Bouchardon oli Pariisin taideakatemian professori. Hänen puhdasta tyyliä osoittavista teoksistaan tunnetuimpia ovat suihkukaivo Pariisissa rue de Grenellen varrella ja siellä ollut mutta vallankumouksessa 1792 hävitetty Ludvig XV:n ratsastajapatsas.
Fontaine des Quatre-Saisons
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Edmé Bouchardon Wikimedia Commonsissa
Ellida

Ellida tarkoittaa seuraavia asioita:
Ellida, naisen etunimi
KNM Ellida (1849), korvetti
KNM Ellida (1880), 1. luokan tykkivene
KNM Ellida (A534), LST
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ellida”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jo Wilson

| Jo Wilson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Josephine Alice "Jo" Wilson
Sukupuoli:  nainen
Suhteet
Lapset:  Luna Wilson (s. Toukokuussa 2020)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jo Wilson on fiktiivinen hahmo ABC:n sairaaladraama Greyn Anatomiassa. Häntä esittää Camilla Luddington. Hahmo esiintyi ensimmäistä kertaa Greyn Anatomian yhdeksännen tuotantokauden ensimmäisessä jaksossa, "Going, Going, Gone".
Taustaa

Wilsonin äiti jätti hänet paloasemalle vain viiden päivän ikäisenä. Wilson ei koskaan löytänyt pysyvää sijaiskotia ja 16-vuotiaana hän muutti asumaan autoonsa. Wilson valmistui luokkansa parhaana oppilaana ja jatkoi opiskelua Princetonin yliopistossa ja sieltä valmistumisen jälkeen hän opiskeli lääketiedettä Harvardin yliopistossa. Wilson oli erinomainen oppilas ja valmistui aina loistonumeroin.
Kun Wilson opiskeli lääketiedettä, hän tapasi vanhemman, menestyneen lääkärin, Paul Stadlerin. Pari meni naimisiin nopeasti. Stadler alkoi kuitenkin pahoinpidellä Wilsonia, kerran melkein tappaneen hänet. Wilson varastaa Stadlerilta rahaa, vaihtaa nimensä ja karkaa eri puolelle maata. Wilson ei ikinä uskaltanut hakea avioeroa, peläten että Stadler löytäisi ja tappaisi hänet. Wilson uskaltaa hakea avioeroa Alex Karevin ja Meredith Greyn tuella. Stadler ilmestyy uuden kihlattunsa, Jennyn kanssa Grey Sloan Memorial sairaalaan. Kun Stadler ja Jenny ovat Seattlessa, jää Stadler Rattijuopon auton alle. Stadler julistetaan aivokuolleeksi ja Wilson, Stadlerin virallinen vaimo, saa päättää sammutetaanko hengityskone. Wilson päättää sammuttamisen puolesta ja Stadler kuolee.
Perhe

Koronaviruspandemian aikana Wilson hoitaa Val Ashtonia, joka kärsii kohdunulkoisesta raskaudesta, joka on kaikkien yllätykseksi edennyt viikolle 26. asti. Val päätyy menehtymään, mutta vauva, Luna saadaan pelastettua. Wilson kiintyy Lunaan, joka tarvitsee pitkään hoitoa sairaalassa. Hän yrittää adoptoida Lunan, mutta sosiaaliviranomaiset eivät suostu tähän. Wilson päättää taistella Lunasta ja lopulta hän saa viedä tyttärensä kotiin 2021 huhtikuussa.
Josselyn Van Tyne

Josselyn Van Tyne (11. toukokuuta 1902 Philadelphia – 1957) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.
Josselyn Van Tynen vanhemmat olivat Claude Halstead Van Tyne ja Isabella Joslin Van Tyne. Hänen isänsä oli historioitsija, joka työskenteli Pennsylvanian yliopistossa ja myöhemmin Michiganin yliopistossa, jossa hänestä tuli Historia-osaston johtaja.
Josselyn Van Tyne avioitui Helen Belfield Batesin kanssa 1933.
Van Tyne kiinnostui linnuista jo poikana. Hän vieraili usein Ann Arborin eläintieteellisessä museossa. Hän opiskeli Harvardissa ja väitteli filosofian tohtoriksi Michiganissa 1928. Väitöskirjan aiheena oli rikkitukaanin (Ramphastos sulfuratus, silloin R. brevicarinatus) biologia, jota varten Van Tyne tutki lajia Panaman kanavan alueella Barro Colorado Islandilla. Hänen kiinnostuksensa tukaaneihin jatkui läpi elämän.
Van Tyne työskenteli Michiganin yliopiston eläinmuseossa ensin apulaiskuraattorina ja vuodesta 1931 alkaen kuraattorina, jossa virassa hän pysyi kuolemaansa saakka. Eläintieteen professori hän oli vuodesta 1953 lähtien. Van Tyne tutki etenkin lintujen systematiikkaa, esiintymistä, ekologiaa ja biologiaa. Hän työskenteli pääasiassa museossa mutta kävi joka vuosi pitkällä retkellä. Hän kävi Indo-Kiinassa 1928–1929, Keski-Amerikassa, arktisessa Kanadassa, Euroopassa ja monissa paikoissa Yhdysvaltoja. Hän oli tehokas keräilijä ja preparoi erinomaisesti tuhansia lintuja.
Van Tyne toimitti The Wilson Bulletinia vuosina 1939–1948. Toimittajana hän oli äärimmäisen pikkutarkka ja perehtyi käsikirjoitukseen ja viitteisiin ylettömän huolellisesti, mistä aiheutui monenlaisia ongelmia. Van Tyne liittyi vuonna 1922 American Ornithologists' Unioniin, jossa hän palveli useissa toimikunnissa ja myös yhdistyksen puheenjohtajana 1950–1953. Vuonna 1954 hän toimi puheenjohtajana International Ornithological Congressin tapaamisessa Baselissa, Sveitsissä.
Van Tyne kuvaili ja nimesi joitakin lintujen alalajeja, muun muassa luolapääskyn alalajin citata.
Van Tyne oli tuottelias kirjoittaja ja alla olevassa listassa on vain pieni osa hänen kirjoituksistaan.
Teoksia

Birds of the Kelley-Roosevelts Expedition to French Indo-China, yhdessä Outram Bangsin kanssa. 1931.
The Birds of Northern Peten, Guatemala. 1935.
... The discovery of the nest of the Colima warbler (Vernivora crissalis). 1936.
The Birds of Brewster County, Texas. 1937.
Check list of the birds of Michigan. 1938.
Island Life in Lake Michigan. Cranbrook. 1948.
A Distributional Check-list of the Birds of Michigan, yhdessä Dale A. Zimmermanin kanssa. 1959.
Fundamentals of Ornithology, yhdessä Andrew J. Bergerin kanssa. 1959.
Juan de Zumárraga

Juan de Zumárraga
Juan de Zumárraga (1468 – 3. kesäkuuta 1548) oli espanjalainen prelaatti ja Meksikon ensimmäinen piispa vuodesta 1528. Meksikon piispan arvon Zumárraga sai suoraan Kaarle V:ltä toimittuaan Baskimaassa tarmokkaasti noitia vastaan. Zumárraga oli baski.
Vuonna 1547 fransiskaani Juan de Zumárraga nimitettiin Meksikon arkkipiispaksi, mutta tieto siitä ei saavuttanut piispa Zumárragaa ennen hänen kuolemaansa. Zumarragalla oli virallinen protector de los indios -asema, josta syystä hänellä oli jatkuvia riitoja Uuden Espanjan ensimmäisen Real Audiencian, ja etenkin sen presidentin, pahamaineisen Nuño de Guzmánin kanssa. Vuosina 1536–1543 Zumárragalla oli apostolisen inkvisitorin oikeudet. Zumárraga oli kiinnostunut Erasmus Rotterdamilaisen ajatuksista. Zumárraga perusti Tlatelocolcoon koulun intiaaneja varten. Koulun johtajaksi hän nimitti fransiskaani Bernardino de Sahagúnin, jonka aikana koulun oppilaat ylsivät huomattaviin oppisaavutuksiin. Zumárraga kustansi omista varoistaan uskonnollista kirjallisuutta, myös katkismuksia, joista tunnetuin on dominikaani Pedro de Córdoban ja hänen munkkiveljiensä kirjoittama ja nahuatliksi kääntämänsä Doctrina cristiana para instrucción de los indios.
Vuoden 1543 toukokuun ensimmäisenä päivänä Kaarle V päiväsi valtaustoimiin liittyvän ohjekirjeen, joka oli osoitettu Juan de Zumárragalle. Kirjeen sisällys, vaikka se olikin kirkonmiehelle annettu suositus, jota kuitenkin oli viisasta noudattaa, poikkeaa huomattavasti kahdeksan vuotta aikaisemmin Cortésille annetusta määräyksestä. On mahdollista, että vuonna 1542 voimaan tulleiden ns. Uusien Lakien hillitsevä vaikutus näkyy kuninkaan Meksikon ensimmäiselle piispalle, Juan de Zumárragalle lähettämässä kirjeessä.
Kuninkaan Zumárragalle antamiin ohjeisiin on piilotettuna requerimienton sanoma. Tosin nyt vaaditaan neuvotteluja ja tehdään sopimuksia. Sopimukset edellyttävät ikuista ystävyyttä. Kysymys vahingosta ja pahennuksesta jää avoimeksi, sillä sanonta “jos jokin espanjalainen tai alamaisemme aiheuttaisi heille vahinkoa tai pahennusta ilman lupaa tai vastoin tahtoamme”, ei luvannut hyvää sopimuksen tehneiden intiaanien tulevaisuudelle. Kuninkaalle jäi oikeus antaa lupia vahingontekoon ja pahennuksen aiheuttamiseen. Kuninkaan ja mahdollisen vahingontekijän tahto ja halu saattoivat poiketa tosistaan kenenkään voimatta siihen puuttua.
Piispa Juan de Zumárraga kuoli kesäkuun 3. päivänä 1548. Vuotta ennen hänen kuolemaansa oli Meksikon Kaupungissa ilmestynyt painosta hänen laaja Regla Cristiana Breve -teoksensa. Sen vuonna 1951 ilmestyneessä painoksessa on 523 sivua.
Joanne Currie Nalingu

| Joanne Currie Nalingu> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1964 (ikä 59–60) Mitchell, Queensland
Muut tiedot
Aktiivisena:  1989 - nykyhetki
Merkittävät teokset: The River Is Calm
Joanne Currie Nalingu (s. 1964) on australialainen aboriginaalitaiteilija. Hänen maalauksensa The River is Calm voitti Wynne Prize -palkinnon vuonna 2008. Nalingu on itseoppinut taiteilija, jonka taideteokset tulkitsevat intensiivisesti Maranoa-jokeen liittyviä aiheita ja symboleja.
Yksityiselämä

Nalingu syntyi Mitchellissä, Australian Queenslandissa. Hän kasvoi Yumban aboriginaalialueella, joka sijaitsee Maranoa-joen rannalla Australiassa. 16-vuotiaana Nalingu muutti puolisonsa kanssa Brisbanen lähistölle, jossa parin lapset sittemmin kasvoivat.
Käännös suomeksi
Jiří Novák (jääkiekkoilija)

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jiří Novák (jääkiekkoilija) |  Jiří Novák (jääkiekkoilija) |  Jiří Novák (jääkiekkoilija) |  |
Maa:   Tšekkoslovakia
Miesten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Innsbruck 1976 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Katowice 1976 |  |  |
|  Kultaa | Wien 1977 |  |  |
|  Hopeaa | Saksa 1975 |  |  |
|  Hopeaa | Praha 1978 |  |  |
|  Hopeaa | Moskova 1979 |  |  |
|  Pronssia | Moskova 1973 |  |  |
Jiří Novák (s. 6. kesäkuuta 1950 Jaroměř, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelasi 480 liigaottelua  tehden 255 maalia. Hän oli loistava pelintekijä, antoi tarkkoja syöttöjä ja oli hyvä kahden suunnan pelaaja. Novák pelasi Tšekkoslovakian maajoukkueessa 1970-luvulla samassa ketjussa Vladimír Martinecin kanssa ja Bohuslav Šťastnýn kanssa. Hän pelasi 160 maaottelua ja teki niissä 76 maalia.
Novák voitti kahdesti maailmanmestaruuden, Katowicessa 1976 ja Wienissä 1977. Vuoden 1976 MM-turnauksessa hän teki yhdeksän maalia ja antoi seitsemän maalisyöttöä, millä hän sijoittui turnauksen pistepörssissä toiseksi, edellään vain ketjukaverinsa Vladimír Martinec.
Seuraura

Tesla Pardubice, Tšekki 1962–1970
Dukla Jihlava, Tšekki 1970–1972
Tesla Pardubice, Tšekki 1972–1981
HC Lausanne, Sveitsi 1981–1983
Villard-de-Lens, Ranska 1983–1984
SG Corsina, Italia 1984–1985
Parhaat saavutukset

kuudet jääkiekon maailmanmestaruuskisat 1973 ja 1975–1979, kultaa 1976 ja 1977
jääkiekon olympiahopea 1976
Kanada-cupin 2. sija 1976
EDarling

eDarling on Internetissä toimiva seuranhakupalvelu (engl. Online Dating Service), jonka kautta voi aloittaa nettideittailun. Palvelu toimii Itävallassa, Sveitsissä, Ranskassa, Espanjassa, Italiassa, Puolassa, Ruotsissa, Alankomaissa, Turkissa, Venäjällä, Tšekissä, Norjassa, Meksikossa, Chilessä, Belgiassa, Suomessa, Unkarissa ja Tanskassa.
Palvelun omistaa berliiniläinen yritys Affinitas GmbH. Yrityksen toimitusjohtajat ovat Lukas Brosseder, David Khalil ja Christian Vollmann. Työntekijöitä on noin 300
Historia

Ensimmäinen eDarling aloitti Saksassa vuonna 2009. Sen jälkeen eDarling on levinnyt kahdeksaantoista maahan. .
Espanjassa eDarling on saanut Best Customer Experience Awards 2012 -palkinnon ja Saksassa tullut valituksi Computer Bild -lehden testivoittajaksi nettideittiportaalien vertailussa.
Suomessa

Suomessa eDarling toimii nimellä Eliittikumppani. Palvelu aloitti Suomessa joulukuussa 2012.
Suomessa > Yleisöpalaute ja viranomaisten arviot

Vaikka palvelu onkin aloittanut toimintansa Suomessa vasta hiljattain, siitä on jo Iltalehden mukaan tullut yhteydenottoja kuluttajansuojaviranomaisille, kun kysymyksiin asiakkuuden keskeyttämisestä ei ole vastattu. Kuluttajavirasto on Iltalehden mukaan kiinnittänyt huomiota myös siihen, että vaikka palvelua on markkinoitu ilmaisena, muu kuin rekisteröityminen maksaa. Myös palvelusta irtisanoutuminen on Iltalehden mukaan ollut vaikeaa.
Aiheesta muualla

Eliittikumppani
Joanne Dru

Joanne Dru elokuvan Koston laakso -trailerissa
Joanne Letitia Dru, oik. LaCock (31. tammikuuta 1922 – 10. syyskuuta 1996) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli Peter Marshallin isosisko.
Länsi-Virginiassa syntynyt Dru nousi maineeseen varsinkin rooleillaan lännenelokuvissa, kuten Punainen virta (1948) ja Keltainen nauha (1949). Työstään televisiossa hän sai tähden Hollywood Walk of Famelle. Lisäksi hän voitti vuonna 1994 Golden Boot -palkinnon.
Dru oli kolmen lapsen äiti. Hän kuoli lymfedeemaan 74-vuotiaana Los Angelesissa.
Aiheesta muualla

Joanne Dru Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Donald Knuth

| Donald Knuth |
| --- | --- |
 Donald Knuth vuonna 2005.
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. tammikuuta 1938 (ikä 86)
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Marshall Hall
Tutkimusalue:  Kombinatoriikka, tietojenkäsittelytiede ja algoritmianalyysi
Palkinnot:  Turing-palkinto Grace Murray Hopper -palkinto
Aiheesta muualla
www-cs-faculty.stanford.edu/~knuth
Donald Ervin Knuth (s. 10. tammikuuta 1938, Milwaukee) on tietojenkäsittelyteoreetikko ja emeritusprofessori Stanfordin yliopistossa. Knuthin teos The Art of Computer Programming on yksi algoritmiikan perusteoksista ja nimetty vuosisadan kahdentoista parhaan monografian joukkoon American Scientist -lehden mukaan. Knuthia pidetään yhtenä algoritmianalyysin pääkehittäjistä. Hän on myös luonut TeX-julkaisujärjestelmän ja sen yhteydessä käytettävän Metafont-kirjasinjärjestelmän, ja muotoillut useita kirjasinlajeja, kuten TeX:n oletuskirjasinlajin Computer Modern. Knuth julkaisi Knuthin nuolinotaation vuonna 1976.
Opiskellessaan matematiikkaa hän totesi IBM 650:lle olevien esimerkkiohjelmien puutteet ja kirjoitti ne uudestaan sekä koulutukseen käytettävän oppikirjan. Sivuprojektina hän kehitti ohjelman koripallojoukkueen tilastoja varten. Kesälomalla hän kirjoitti ohjelmointikielten kääntäjiä ja ansaitsi enemmän kuin professorit.
Knuth suoritti alemman korkeakoulututkinnon matematiikasta Case Institute of Technologyssa ja tohtorin arvon California Institute of Technologyssa vuonna 1963. Vuonna 1968 hän sai Stanfordin yliopiston professuurin. Knuth voitti ensimmäisen Grace Murray Hopper -palkinnon 1971. Muita hänen saamiaan tunnustuksia ovat Turing-palkinto, Yhdysvaltain National Medal of Science -palkinto, IEEE John von Neumann -mitali ja Kioto-palkinto. Hän on Ranskan tiedeakatemian ja Royal Societyn jäsen.
Knuth jäi eläkkeelle opetustehtävistä 1992 kirjoittaakseen kirjasarjan The Art of Computer Programming loppuun. Tunnustuksena saavutuksista Knuth nimettiin 1990 ainutkertaisella arvonimellä Professor of the Art of Computer Programming, joka on sittemmin muutettu ohjelmointitaidon emeritusprofessuuriksi.
Knuth tunnetaan myös nörttihuumoristaan. Knuth maksaa 2,56 dollarin palkkion kirjoistaan löytyvistä virheistä (koska 256 senttiä on yksi heksadesimaalidollari). Hänen ohjelmiensa TeXin ja Metafontin versionumerot lähestyvät rajattomasti lukuja π ja e.
Knuth lopetti sähköpostin käytön vuonna 1990 koska haluaa välttää häiriöitä. Knuthin itsensä mukaan hänen työnsä vaatii pitkää tutkimusta ja keskeytyksetöntä keskittymistä. Hän pyrkii oppimaan aiheesta tyhjentävästi ja sitten pureskelemaan asian muotoon, joka on ymmärrettävissä ihmisille, joilla ei ole aikaa vastaavaan tutkimiseen.
Knuthin ensimmäinen julkaistu artikkeli oli The Potrzebie System of Weights and Measures Mad-lehden kesäkuun 1957 numerossa.
Knuthin kirjoituksia ja esityksiä > Historian kirjoituksesta

Knuth on esittänyt puheessaan vuonna 2014 vetoomuksen, että tietojenkäsittelyn historiaa ei "tyhmennetä": tietojenkäsittelytieteen historian kirjoituksesta puuttuu teknistä sisältöä ja historian kirjoittajien pitäisi palata uralle kuten matematiikan historioitsijat ovat aina olleet. Knuthin mukaan hänen arvostamansa Martin Campbell-Kellyn vuoden 2007 artikkeli The History of the History of Software oli hänelle shokki: artikkeli oli pinnallinen ja täysin epätekninen.
Knuthin kirjoituksia ja esityksiä > Ohjelmistojen patentoinnista

Knuth vastustaa triviaalien asioiden patentointia.
Knuthin mukaan algoritmit ovat luonnostaan matemaattisia asioita ja pitäisi olla yhtä lailla patentoimattomia kuin piin arvo, mutta epätriviaaleihin asioihin pitäisi olla oikeus lisensoida rajatuksi ajaksi salassapidon sijaan. Esimerkkinä Knuth esittää kysymyksen, onko vaikealla tavalla löydetty lukuarvo jotain luonnossa esiintyvää patentoimatonta vai onko siinä keksinnöllisyyttä.
The Art of Computer Programming -kirjasarja

Knuth aloitti sarjan kirjoittamisen, koska saatavilla olevien julkaisujen taso ei ollut korkea ja useat julkaistut artikkelit olivat yksinkertaisesti väärässä. Knuth aloitti kirjoittamisen vuonna 1962, ja kolme ensimmäistä osaa julkaistiin vuosina 1968, 1969 ja 1973. American Scientist on lisännyt sarjan vuonna 2013 kirjajoukkoon, johon kuuluvat tiedettä muokanneet teokset. Sarjaa on painettu yli miljoona kappaletta vuoteen 2018 mennessä.
Asiat, jotka kuuluvat aiempiin osiin mutta ei ollut vielä keksitty kirjaa kirjoitettaessa julkaistaan vaiheosina, joista ensimmäinen on Volume 1 Fascicle 1.
The Art of Computer Programming -kirjasarja > Julkaistuja

Julkaistut osat (uusien painoksien tiedot):
Volume 1: Fundamental Algorithms, 1997.  ISBN 0-201-89683-4
Volume 1 Fascicle 1, MMIX: A RISC Computer for the New Millennium, 2005.  ISBN 0-201-85392-2
Volume 2: Seminumerical Algorithms, 1997.  ISBN 0-201-89684-2
Volume 3: Sorting and Searching, 1998.  ISBN 0-201-89685-0
Volume 4A: Combinatorial Algorithms, Part 1, 2011.  ISBN 0-201-03804-8
Volume 4B: Combinatorial Algorithms, Part 2, 2023.  ISBN 0-201-03806-4
The Art of Computer Programming -kirjasarja > Ennakkojulkaistut vaiheet

Tietyt osat tulevista kirjoista on julkaistu ennakkoon beta-versioina. Osat ovat julkaistu ennen 4A ja 4B -osien julkaisua jotta niihin saadaan palautetta.
Volume 4 Fascicle 0, Introduction to Combinatorial Algorithms and Boolean Functions, 2008.  ISBN 0-321-53496-4
Volume 4 Fascicle 1, Bitwise Tricks & Techniques; Binary Decision Diagrams, 2009.  ISBN 0-321-58050-8
Volume 4 Fascicle 2, Generating All Tuples and Permutations, 2005.  ISBN 0-201-85393-0
Volume 4 Fascicle 3, Generating All Combinations and Partitions, 2005.  ISBN 0-201-85394-9
Volume 4 Fascicle 4, Generating All Trees; History of Combinatorial Generation, 2006.  ISBN 0-321-33570-8
Volume 4 Fascicle 5, Mathematical Preliminaries Redux; Introduction to Backtracking; Dancing Links, 2019.  ISBN 978-0-13-467179-6
Volume 4 Fascicle 6, Satisfiability, 2015.  ISBN 978-0-13-439760-3
The Art of Computer Programming -kirjasarja > Suunnitteilla

Suunnitellut osat:
Volume 4C: Combinatorial Algorithms, Part 3 (sekä muut osat, valmisteilla)
Volume 5: Syntaxic Algorithms (valmisteilla, ennakoitu valmistuminen vuonna 2030)
Volume 6: The Theory of Context-Free Languages
Volume 7: Compiler Techniques