stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Peter Conover Hains

| Peter Conover Hains |
| --- | --- |
 Hains yliluutnantin arvoisena vuonna 1862
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. heinäkuuta 1840 Philadelphia, Pennsylvania
Kuollut: 7. marraskuuta 1921 Washington D.C.
Ammatti:  sotilas
Sotilashenkilö
Taistelut ja sodat:  Yhdysvaltain sisällissota Espanjan–Yhdysvaltain sota Ensimmäinen maailmansota
Sotilasarvo:  kenraalimajuri
Joukko-osasto:  Yhdysvaltain armeija Unionin armeija
 Nimikirjoitus
Peter Conover Hains (6. heinäkuuta 1840 – 7. marraskuuta 1921) oli yhdysvaltalainen sotilas, joka palveli Yhdysvaltain armeijassa Yhdysvaltain sisällissodassa, Espanjan-Yhdysvaltain sodassa ja ensimmäisessä maailmansodassa. Hän oli ainoa amerikkalainen upseeri, joka elämänsä aikana palveli sekä sisällissodan että ensimmäisen maailmansodan aikana.
Elämäkerta

Philadelphiassa suutarin pojaksi syntynyt Hains pääsi vuonna 1857 West Pointin sotilasakatemiaan, missä hänen luokkatovereihinsa lukeutui muun muassa George Armstrong Custer. Hains valmistui West Pointista luokkansa 19. parhaana kesäkuussa 1861.
Elämäkerta > Sisällissota

Valmistuttuaan Hains palveli ensin tykistössä. Bull Runin taistelussa hän määräsi taistelun ensimmäisen tykinlaukauksen ammuttavaksi. Hän sai kehuja neuvokkuudestaan Vicksburgin taistelussa, jopa kenraali Ulysses S. Grantilta. Hänet siirrettiin pioneereihin, ja hän yleni sodan aikana väliaikaisesti everstiluutnantiksi asti.
Elämäkerta > Sisällissodan jälkeen

Hains jäi armeijan palvelukseen sisällissodan jälkeen ja suunnitteli muun muassa majakoita ja Washingtonin Tidal Basin -tekojärven. Espanjan–Yhdysvaltain sodassa Hains komensi vapaaehtoisjoukkoa muutaman kuukauden ajan vuonna 1898. Hänet ylennettiin prikaatikenraaliksi 21. huhtikuuta 1903. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1904.
Hains ylennettiin eläkkeelle jääneenä kenraalimajuriksi vuonna 1916. 18. syyskuuta 1917 hänet kutsuttiin takaisin aktiiviseen palvelukseen 77 vuoden ikäisenä. Tämä teki hänestä vanhimman aktiivipalveluksessa ensimmäisessä maailmansodassa olleen yhdysvaltalaisen upseerin. Hän toimi sotilasinsinöörinä Virginian rannikkoalueella Hampton Roadsissa, kunnes jätti jälleen aktiivisen palveluksen syyskuussa 1918. Hän kuoli Walter Reedin sotilassairaalassa vuonna 1921.
Perhe

Hains avioitui vuonna 1864 amiraali Thornton Jenkinsin tyttären Virginia Pettis Jenkinsin kanssa.
Vuonna 1908 Hainsin poikia Peter Conover Hains II:ta ja Thornton Jenkins Hainsia syytettiin William E. Annisin murhaamisesta merenkulkukerholla Long Islandilla. Thornton todettiin syyttömäksi, mutta Peter lähetettiin kuolemantuottamuksesta Sing Singin vankilaan. Kenraali Hains vetosi New Yorkin kuvernööriin, joka armahti hänen poikansa vuonna 1911.
Hainsin pojanpoika Peter Conover Hains III saavutti hänen tapaansa kenraalimajurin arvon. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1961 ja kuoli 97-vuotiaana 3. heinäkuuta 1998.
Kenraalimajuri Hains vuonna 1918
Pyhän Joosefin kirkko (Kuopio)

| Pyhän Joosefin kirkko |
| --- | --- |

Sijainti:  Lönnrotinkatu 24, Männistö, Kuopio
Koordinaatit:  62°54′04″N, 027°42′22″E
Seurakunta:  Pyhän Joosefin katolinen seurakunta
Rakentamisvuosi:  1912–1913
Suunnittelija:  Antti Koponen
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  343
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pyhän Joosefin kirkko (entinen Männistön Vanha kirkko) on Kuopion Männistön kaupunginosassa sijaitseva Suomen katolisen kirkon kirkkorakennus, joka on pyhitetty Pyhälle Joosefille.
Rakennuksen historiaa

Kirkko rakennettiin alun perin luterilaiseksi Hannukselan rukoushuoneeksi. Sen rakennutti vuosina 1912–1913 Kuopion diakonaattiyhdistys rakennusmestari Antti Koposen suunnitelmien mukaan. Rukoushuone vihittiin kirkoksi vuonna 1945, jolloin kellotorniin hankittiin tamperelaisen Lokomon valama teräksinen kirkonkello. Kirkossa on tehty korjauksia 1960-luvulla ja viimeksi 2002, jolloin osa vanhoista muutoksista palautettiin.
Kirkon alttaritauluna oli vuodesta 1964 lähtien Unto Heikkisen Hautaan laskeminen. Joulukuussa 2013 Heikkisen teos siirrettiin evankelisluterilaisen Männistön Pyhän Johanneksen kirkon aulaan. Edellinen Männistön Vanhan kirkon alttaritaulu oli mosaiikkityö, kuvataiteilija Uuno Eskolan Kristus ristillä. Vuonna 1957 lahjoitti kuvanveistäjä Raimo Utriainen  kirkkoon metallireliefin Jeesus ilmestyy opetuslapsille. Kirkon suunnittelija, rakennusmestari Koponen oli Männistössä asuneen Utriaisen äidinpuoleinen isoisä.
Kirkossa on Urkurakentamo Veikko Virtasen tekemät 15-äänikertaiset urut vuodelta 1970.
Katoliseksi kirkoksi

Maaliskuussa 2013 Kuopion seurakuntayhtymän yhteinen kirkkoneuvosto päätti esittää kesällä 2013 kokoontuvalle yhteiselle kirkkovaltuustolle kirkon myymistä, kauppahinta olisi 800 000 euroa. Kaupan toteutuminen piti hyväksyä vielä kirkkohallituksessa. Kirkon urut kuuluvat kauppaan, mutta ei mitään irtaimistoa tai taidetta. Kirkkovaltuusto hyväksyi myynnin katoliselle kirkolle kesäkuussa 2013.
Rakennus vihittiin katoliseksi Pyhän Josefin kirkoksi 3. toukokuuta 2014. Pyhän Joosefin katolinen seurakunta aloitti toimintansa Kuopiossa pääsiäisenä 2016.
Aiheesta muualla

Katolisen Pyhän Olavin seurakunnan www-sivut
Männistön kirkot Kuopion ev.lut. seurakuntayhtymän www-sivuilla
Peter Cornelius

Peter Cornelius
Carl August Peter Cornelius (24. joulukuuta 1824 - 26. lokakuuta 1874) oli saksalainen säveltäjä, runoilija, kirjailija ja kääntäjä. Hän syntyi ja kuoli Mainzin kaupungissa, Saksassa.
Nuoruus ja nuori aikuisuus

Jo nuorella iällä Cornelius soitti viulua ja sävelsi liedejä. Hän aloitti sävellysopinnot Heinrich Esserin johdolla vuonna 1841. Cornelius asui Peter von Corneliuksen luona Berliinissä vuodesta 1844 vuoteen 1852. Tänä aikana hän tapasi vaikutusvaltaisia henkilöitä kuten Alexander von Humboldtin, Grimmin veljekset, Fridrich Rückertin ja Felix Mendelssohnin. Viimeisinä Berliinin-vuosinaan Cornelius kirjoitti musiikkikritiikkejä useille berliiniläislehdille ja ystävystyi Joseph von Eichendorffin, Paul Heysen ja Hans von Bülowin kanssa.
Aikuisuus

Corneliuksen ensimmäiset oikeat sävellykset, joukossa ooppera Der Barbier von Bagdad syntyivät vuosina 1852-1858, jolloin hän asusti Weimarissa. Tänä aikana hän tutustui Franz Lisztiin, jonka ympärille kasvoi sävellystyön opiskelijoista ja nuorista säveltäjistä ns. Uusi saksalainen koulukunta. Liszt ylisti Corneliusta suureksi kyvyksi, mutta oli pettynyt saadessaan kuulla, että hänen oppilaansa ensimmäinen suuri sävellystyö tulisi olemaan komedia. Suuri säveltäjä kuitenkin lopulta oli erittäin mielissään lopputuloksesta ja toimi oopperan skandaalinkäryisen kantaesityksen ohjaajana ja kapellimestarina. Tämän jälkimainingeissa niin Cornelius kuin kapellimestarin työstään eroamaan joutunut Liszt jättivät Weimarin pölyt taakseen. Cornelius muutti Wieniin, jossa hän viihtyi viisi vuotta. Wienissä hän tapasi ja tutustui Richard Wagneriin, jonka neuvosta hän 1864 muutti Müncheniin, jossa lopulta meni naimisiin ja sai lapsia.
Huolimatta ystävyydestään Wagneriin ja Franz Lisztiin, Corneliuksen suhde uuteen saksalaiseen koulukuntaan (johon hän kuului) ei ollut ongelmaton. Hän ei tullut Wagnerin ja von Bülowin seuraksi Tristanin ja Isolden ensi-iltaan, ilmoittaen syyksi oman oopperansa Der Cidin ensiesityksen. Hänen kolmas ja viimeinen oopperansa, skandinaavisiin Edda-taruihin pohjautuva Gunlöd, jäi kesken säveltäjän kuollessa sokeritautiin 1874. Se sai kantaesityksensä lopulta vuonna 1891.
Oopperat

Der Barbier von Bagdad (1858)
Der Cid (1865)
Gunlöd (1891)
Aiheesta muualla

Vapaasti käytettävissä olevia Corneliuksen partituureja Mutopia Project
Pyhän Kolminaisuuden kirkko (Ateena)

| Pyhän Kolminaisuuden kirkko Ναός Αγίας Τριάδος Ρωσσικής |
| --- | --- |
 Pyhän Kolminaisuuden kirkko.
Sijainti:  Sýntagma, Ateena, Attika, Kreikka
Koordinaatit:  37°58′24″N, 23°44′2″E
Kirkkokunta:  ortodoksinen kirkko
Rakentamisvuosi:  noin 1031
Tyylisuunta:  bysanttilainen
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pyhän Kolminaisuuden kirkko (kreik. Ναός Αγίας Τριάδος Ρωσσικής, Naós Agías Triádos Rossikís) eli Venäläinen Pyhän Kolminaisuuden kirkko tai Ateenan venäläinen kirkko, alun perin Lykodemoksen Vapahtajan kirkko (Σωτήρα Λυκοδήμου, Sotíra Lykodímou), on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko Ateenassa Kreikassa. Se on nykyisin Ateenan venäläisortodoksinen kirkko.
Pyhän Kolminaisuuden kirkon julkisivua.
Kirkko on rakennettu Ateenan keskibysanttilaisella kaudella noin vuonna 1031. Samalla paikalla oli aiemmin ollut varhaiskristillinen basilikakirkko, joka puolestaan oli rakennettu roomalaisaikaisen kylpylän paikalle. Nykyinen kirkko oli alun perin omistettu Vapahtajan kirkastumiselle. Sen rakennuttajaksi mainitaan eri versioissa Lykodemos (Lykodímos) tai Nikodemos (Nikodímos); näistä nimeä Lykodemos pidetään yleensä oikeana muotona. Tämän vuoksi kirkko on tunnettu nimellä Lykodemoksen Vapahtajan kirkko.
Kirkko toimi bysanttilaisella ja osmanivallan aikana Panagía Sotíra Lykodímou -luostarin pääkirkkona (katholikon). Rakennus vaurioitui Francesco Morosinin johtamien venetsialaisten hyökkäyksessä vuonna 1687 sekä maanjäristyksessä vuonna 1701. Kirkon ympärillä olleet luostarirakennukset purettiin, kun osmanit linnoittivat kaupunkia vuonna 1780. Kirkko kärsi vaurioita myös Kreikan vapaussodan aikana vuonna 1827. Venäläiset ostivat kirkon vuonna 1847, minkä jälkeen se kunnostettiin tsaari Aleksanteri II:n tuella. Samalla kirkkoon lisättiin kellotorni. Siitä lähtien se on ollut kaupungin venäläisyhdyskunnan käytössä. Kirkko omistettiin Pyhälle Kolminaisuudelle.
Kirkko sijaitsee Sýntagman kaupunginosassa Filellínon-kadulla jonkin verran etelään Sýntagma-aukiosta. Se on Ateenan suurin säilynyt bysanttilaisaikainen rakennus ja huomattavan suuri kaupungin muihin samalta aikakaudelta peräisin oleviin kirkkoihin verrattuna. Kirkossa on suuri kahdeksankulmainen kupoli. Sisätilat on koristeltu pääosin 1800-luvun venäläistä tyyliä edustavilla seinämaalauksilla, mutta myös aikaisemmista bysanttilaisaikaisista maalauksista on joitakin jäänteitä. Kirkon julkisivu on tehty cloisonné-tyylillä suurista kivistä ja punaisista tiileistä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyhän Kolminaisuuden kirkko Wikimedia Commonsissa
Päätöslauselma

Päätöslauselma eli resoluutio on yleensä kirjallinen julkilausuma, jonka päättää ja julkaisee jonkin organisaation päättävä taho. Päätöslauselman sisältö voi koskea organisaatiosta riippuen mitä tahansa.
Useimmiten päätöslauselmat ovat kansainvälisten järjestöjen tai niiden toimielinten antamia. Esimerkkeinä mm. Yhdistyneet kansakunnat ja Euroopan parlamentti. Tällainen päätöslauselma on yleensä järjestön tai sen toimielimen painokas suositus jonkin asiaintilan tai lainsäädännön saattamiseksi päätöslauselmassa esitettyyn muotoon.
Myös yritysten johtoryhmät voivat laatia resoluutioita. Poliittisilla foorumeilla päätöslauselman on tarkoitus kuvata jonkin ongelman sisältö ja jonkin enemmistön ratkaisumalli siihen. Englannissa parlamentti voi julkistaa ei-sitovia resoluutioita asiakohdista, joista ei tehdä lakia tai asetusta. Yhdysvalloissa esimerkiksi perustuslain muutokset ja sodanjulistukset on julkaistu resoluutioina.
Pukkilan kartano (Salo)

Pukkilan kartano on 1700-luvulta peräisin oleva kartano Salossa.  Kartanon maat muodostavat yhden Salon kylistä.
Pukkilan kartano sijaitsee mäen päällä peltoalueiden ympärillä. Mäen ohi kulkee Villiläntie. Kartano on yhä maanviljelystila ja vanha navetta on muutettu juhlatilaksi. Karhujoki virtaa Pukkilan eteläpuolella läheltä kartanoa.
Pukkilan kantatila mainitaan ensimmäisen kerran 1500-luvulla. Tila on kuulunut Munck af Fulkila -suvun omistukseen vuoteen 1681, jolloin se siirtyi reduktiossa kruunulle. Pukkila jaettiin Maunun ja Paukun ratsutiloiksi, jotka yhdistettiin jälleen 1700-luvulla Pukkilan kartanoksi. Pukkilaan on liitetty myös Falkin yksinäistila.
Pukkilan alueella on useita kivikautisia asuinpaikkoja, joilla on asuttu noin 3500–2600 eaa. Tuolloin Pukkila on ollut meren rannalla. Maankohoamisen myötä Pulkkila on jäänyt sisämaahan ja vanhasta merenalahdesta muodostui Alasjärvi, joka kuivattiin 1830-luvulla.
Quentin

Quentin tai Quenten voi tarkoittaa seuraavia:
Léonce Quentin (1880–1957), ranskalainen jousiampuja ja olympiamitalisti
Quentin Blake (s. 1932), brittiläinen piirtäjä ja kuvittaja
Quentin Bryce (s. 1942), Australian kenraalikuvernööri
Quentin Crisp (1908–1999), englantilainen kirjailija
Quenten Doolittle (s. 1925), yhdysvaltalaissyntyinen kanadalainen säveltäjä, muusikko ja pedagogi
Quentin Dupieux, Mr. Oizo (s. 1974), ranskalainen elektronisen musiikin artisti, elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja
Quentin Gilbert (s. 1989), ranskalainen ralliautoilija
Quentin Merabet (s. 1991), ranskalainen näyttelijä ja käsikirjoittaja
Quentin Fillon Maillet (s. 1992), ranskalainen ampumahiihtäjä
Quentin Rew (s. 1984), uusiseelantilainen kilpakävelijä
Quentin Skinner (s. 1940), brittiläinen historioitsija, filosofi ja politiikan tutkija
Quentin Tarantino (s. 1963), yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja
Quentin Patrick Hugh C. Wheelerin ja Richard Wilson Webbin kirjailijanimimerkki
Quentin, pikkurosvo, toinen päähenkilöistä elokuvassa Turpa kiinni! (Qubu & Quentin)
HMS Quentin (G78), Britannian Kuninkaallisen laivaston hävittäjä
San Quentin, kunnallishallinnoton alue Kaliforniassa, Yhdysvalloissa
San Quentin State Prison, vankila San Quentinin alueella Kaliforniassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Quentin”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Prahan slaavilainen kongressi

Praha 12. kesäkuuta
Prahan slaavilainen kongressi (tšek. Slovanský sjezd) oli Prahassa 2. –12. kesäkuuta 1848 järjestetty Itävallan keisarikuntaan kuuluneiden slaavilaisten kansojen tapaaminen. Se oli osa Euroopan hullun vuoden tapahtumia.
Tausta

Euroopassa oli puhjennut vuoden 1848 kuluessa useita kapinoita muun muassa Italiassa, Ranskassa sekä Saksassa. Myös Itävallassa kansa oli noussut barrikadeille, mikä oli johtanut valtiokansleri Klemens von Metternichin eroon ja maanpakoon marraskuussa.
Saksassa Frankfurtin kansalliskokous oli kokoontunut maaliskuussa tarkoituksenaan luoda yhdistynyt valtio kaikille saksalaisille. Myös Habsburgien monarkiaan kuuluneiden alueiden liittymistä tähän suunniteltiin, minkä moni Itävallan slaavi koki uhkana omalle kansalleen
Kongressin idean oli tuonut esiin kroatialainen kirjailija Ivan Kukuljević Sakcinski pian Frankfurtin kongressin alkamisen jälkeen. Kutsukirjeet kongressiin osallistujille lähetettiin kahdeksalla eri kielellä huhti- toukokuussa. Kirjeet olivat osoitettu lähinnä Itävallan slaaveille, mutta myös maan ulkopuoliset slaavit olivat tervetulleita osallistumaan. Tämä muuttui myöhemmin kun saksalaiset sanomalehdet syyttivät kongressia venäläismielisyydestä. Tästä huolimatta muun muassa venäläinen anarkisti Mihail Bakunin osallistui aktiivisesti sen toimintaan.
Kongressin kulku

Kongressiin osallistuneet jaettiin kolmeen ryhmään heidän kansallisuuksiensa perusteella. Ensimmäisen ryhmän puheenjohtajana toimi Pavel Jozef Šafárik ja siihen kuului 237 jäsentä lähinnä tšekeistä, slovakeista, määriläisistä sekä sleesialaisista. Toinen ryhmä koostui 61 puolalaisesta sekä ukrainalaisesta. Kolmanteen ryhmään kuului 42 edustajaa eteläslaavilaisista kansoista kuten kroaateista, sloveeneista, serbeistä sekä dalmatialaisista.
František Palacký toimi 2. kesäkuuta alkaneet kongressin puhemiehenä. Kongressiin osallistujat pyrkivät saamaan aikaan yhteisymmärryksen neljästä kysymyksestä:
Yhteistyöjärjestön perustaminen Itävallan slaaveille.
Itävallan federalisoimisen mahdollisuus ja mikä tulisi olemaan slaavikansojen suhde valtakunnan ei-slaaveihin.
Itävallan slaavien suhde valtakunnan ulkopuolisiin slaaveihin.
Itävallan slaavien suhde Euroopan muihin ei-slaavilaisiin kansoihin, erityisesti saksalaisiin.
Kongressi hajoitettiin kesäkuun 12. päivänä kun Prahassa oli puhjennut kesäkuun kansannousu. Sen oli ollut tarkoitus kokoontua uudelleen määrittämättömän ajan jälkeen, mutta tätä ei koskaan tapahtunut. Kongressi ehti hyväksyä vain yhden asiakirjan, joka tuomitsi Euroopassa tapahtuvan poliittisen sekä kansallisen sorron.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Prahan slaavilainen kongressi Wikimedia Commonsissa
Itävallan kansallisuudet vuonna 1855
Prologi ja etapit 1–10 Ranskan ympäriajossa 2012

Ranskan ympäriajon 2012 prologin ja etappien 1–10 tulokset:
Prologi > 30. kesäkuuta 2012, Liège (Belgia), 6,4 km (henkilökohtainen aika-ajo)

Lähde: Cyclingnews
1. etappi > 1. heinäkuuta 2012 — Liège (Belgia) – Seraing (Belgia), 198 km

Lähde: Cyclingnews
2. etappi > 2. heinäkuuta 2012, Visé (Belgia) – Tournai (Belgia), 207, 5 km

Lähde: Cyclingnews
3. etappi > 3. heinäkuuta 2012, Orchies – Boulogne-sur-Mer, 197 km

Lähde: Cyclingnews
4. etappi > 4. heinäkuuta 2012 Abbeville–Rouen, 214,5, km

Lähde: Cyclingnews
5. etappi > 5. heinäkuuta 2012, Rouen – Saint-Quentin, 196,5 km

Lähde: Cyclingnews
6. etappi > 6. heinäkuuta, Épernay–Metz, 207,5 km

Lähde: Cyclingnews
7. etappi > 7. heinäkuuta 2012 — Tomblaine – La Planche des Belles Filles, 199 km

Lähde: Cyclingnews
8. etappi > 8. heinäkuuta 2012 — Belfort–Porrentruy (Sveitsi), 157,5 km

Lähde: Cyclingnews
9. etappi > 9. heinäkuuta 2012, Arc-et-Senans–Besançon, 41,5 km (henkilökohtainen aika-ajo)

Lähde: Cyclingnews
10. etappi > 11. heinäkuuta 2012, Mâcon–Bellegarde-sur-Valserine, 194,5 km

Lähde: Cyclingnews
Prologin profiili
1. etapin profiili
2. etapin profiili
3. etapin profiili
4. etapin profiili
5. etapin profiili
6. etapin profiili
7. etapin profiili
8. etapin profiili
9. etapin profiili
10. etapin profiili
Rauman kihlakunta

Rauman kihlakunta muodostettiin vuoden 1996 kihlakuntauudistuksessa, ja se toimi vuoden 2007 loppuun. Kihlakuntaan kuuluivat Eura, Eurajoki, Kiukainen, Lappi ja Rauma sekä ennen vuoden 2007 kuntaliitosta myös Kodisjoki. Kihlakunta sijaitsi aluksi Turun ja Porin läänissä ja vuoden 1997 lääniuudistuksen jälkeen Länsi-Suomen läänissä.
Pluto (täsmennyssivu)

Pluto voi viitata seuraaviin asioihin:
Tähtitiede

Pluto, kääpiöplaneetta, jota pidettiin aiemmin Aurinkokunnan yhdeksäntenä planeettana Auringosta laskettuna
Mytologia

Pluton eli Haades, manalan jumala kreikkalaisessa mytologiassa
Pluto, manalan jumala roomalaisessa mytologiassa
Pluto, okeanidi kreikkalaisessa mytologiassa
Populaarikulttuuri

Pluto, hahmo Disneyn sarjakuvamaailmassa, Mikki Hiiren koira
Pluto, Naoki Urasawan manga
Pluto, portugalilainen rock-yhtye
Autotehdas

Pluto Automobilfabrik, Saksassa 1924-1927 toiminut autotehdas
Sotatiede

Operaatio Pluto (engl. Pipe-Lines Under The Oceans), toisen maailmansodan aikainen, Normandian maihinnousuun ja polttoaineen toimittamiseen liittynyt suuroperaatio
Laivoja

HMS Pluto (J446), Britannian Kuninkaallisen laivaston miinanraivaaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Pluto”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Rauman kylpylä

Rauman kylpylä oli vuonna 1821 Rauman terveyslähteelle perustettu kylpylä. Kylpylän perusti arkkiatri Gabriel von Bonsdorff. Paikalla sijaitsi jo edellisellä vuosisadalla tunnettu terveyslähde. Kylpylässä annettiin perinteisiä vesihoitoja.
Kylpylää varten perustettiin Raumo Badinrättnings Bolag -niminen osakeyhtiö. Se oli Suomen ensimmäisiä osakeyhtiöitä. Yhtiön osakkeenomistajiksi ei hyväksytty alhaista tai vähemmän valistunutta väkeä (”inga ringare och mindre upplyste Personer”).
Raumasta tuli suosittu terveyskylpylä aina Turun paloon 1827 asti. Sen jälkeen kylpyläyhtiön tilanne heikkeni. Jo vuoden 1842 yhtiökokouksessa ehdotettiin, että laitos myytäisiin. Myynnistä päätettiin kuitenkin vasta vuonna 1854, kun rakennukset olivat jo hyvin rapistuneet eivätkä enää tuottaneet lainkaan voittoa osakkaille, vaan yhtiö oli joutunut vaatimaan heiltä vuosittaisia lisämaksuja. Kylpylän rakennukset purettiin 1857.
Kaivopuistoksi nimetty alue oli pitkään suosittu ulkoilualue, ja terveyslähde mainittiin 1890 paikallisessa lehdessä.
Putouskorkeus

Vesivoimalaitoksen rakennekuvassa yläpuolinen vedenpinta sijaitsee vasemmalla ylhäällä ja alapuolinen vedenpinta oikealla alhaalla.
Putouskorkeus, tai myös pudotuskorkeus (engl. fall height ), on vesivoiman tuottamisessa käytettävien vesivoimalaitoksien tekninen ominaisuus, jolla ilmaistaan voimalan kykyä tuottaa vedestä sähköenergiaa. Se tarkoittaa suuresti yksinkertaistaen voimalan yläpuolisen vedenpinnan ja sen alapuolisen vedenpinnan korkeuseroa. Kun lasketaan vesivoimalaitoksen sähkötuotantokapasiteettia, eli sen sähköenergian tuottamisen maksimitehoa, ei pelkällä vedenpintojen välisellä korkeuserolla voida laskea vesivoimalan todellista kapasiteettia. Sen tarkempi määrittäminen vaatii painekorkeuden (engl. hydraulic head, saks. hydraulisches potential ) käyttöä laskuyhtälöissä. Painekorkeus taas riippuu paitsi korkeuserosta niin lisäksi myös yläaltaan ja ala-altaan rakenteista sekä tulo- ja lähtökanavien että vesiturbiinin muotoilusta. Rakenneputouskorkeus on suurin putouskorkeus, jolla on tarkoitettu tuottamaan vesivoimaa turvallisesti.
Huomaa, että putouskorkeuden tai pudotuskorkeuden termejä käytetään myös kanavatekniikassa ja esimerkiksi potamologiassa (pudotus), rakennustekniikassa ja urheilussa aivan muussa merkityksessä.