stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yayoi Kobayashi

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Yayoi Kobayashi
Syntymäaika: 18. syyskuuta 1981 (ikä 43)
Syntymäpaikka: Tokio, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Pituus: 157 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1997–2014 | Nippon TV Beleza | 223 (50) |
Maajoukkue
| 1999–2004 | Japani | 54 (12) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Yayoi Kobayashi (jap. 小林 弥生, Kobayashi Yayoi; s. 18. syyskuuta 1981 Tokio) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Kobayashi debytoi Japanin maajoukkueessa maaliskuussa 1999. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1999, 2003 ja kesäolympialaisissa 2004. Hän on pelannut 54 maaottelua ja tehnyt niissä 12 maalia.
William De Witt Snodgrass

William De Witt Snodgrass (5. tammikuuta 1926 – 13. tammikuuta 2009) oli yhdysvaltalainen runoilija.
Snodgrass syntyi Wilkinsburgissa, Pennsylvaniassa, ja aloitti opintonsa Geneva Collegessa. Opiskelun keskeytti kuitenkin toinen maailmansota, jonka aikana Snodgrass palveli laivastossa Tyynellä valtamerellä.
Sodan jälkeen Snodgrass siirtyi Iowan yliopistoon. Hänen ensimmäiset runonsa julkaistiin vuonna 1951. Heart's Needle -teos julkaistiin 1959, ja vuonna 1960 Snodgrassille myönnettiin runouden Pulitzer-palkinto.
Aeneis

| Aeneis |
| --- | --- |
 Aeneis, pako Troijasta (Vergilius Vaticanus)
Kirjailija:  Vergilius
Kieli:  latina
Genre:  eeppinen runoelma
Julkaistu:  29–19 eaa.
Suomennos
Suomentaja:  Päivö ja Teivas Oksala
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1999
ISBN:  951-0-23806-6
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Aeneis on roomalaisen Vergiliuksen ensimmäisellä vuosisadalla eaa. kirjoittama eeppinen runoelma, joka oli aikoinaan Rooman valtakunnan kansalliseepos. Se sijoittuu historian alkuhämäriin ja on tavallaan jatkoa Homeroksen Ilias-eepokselle. Eepos on kirjoitettu vuosien 29–19 eaa. välillä.
Vergiliuksen kahden muun pääteoksen, Paimenlaulujen ja Georgican tavoin Aeneis on kirjoitettu antiikin Kreikasta periytyvällä heksametrimitalla. Teos jakautuu kahteentoista kirjaan ja sisältää yhteensä noin 10 000 säettä.
Taustaa

Keisari Augustus oli toivonut jotakuta aikansa etevimmistä runoilijoista kirjoittamaan roomalaisille uuden kansalliseepoksen, joka tukisi hänen poliittista ohjelmaansa ja imperiumin rakennustyötään sekä yhdistäisi sisällissodan jakamaa kansaa. Tehtävää tarjottiin aluksi Horatiukselle, mutta tämän kieltäydyttyä se lankesi myöhemmin hovikirjailijaksi kohotetun Vergiliuksen harteille. Runoilija pyrki Augustuksen kulttuuripolitiikan mukaisesti luomaan teoksesta Homeroksen eepoksia vastaavan taidonnäytteen, jossa sankari on esikuvallinen roomalainen. Teos ei kuitenkaan koskaan valmistunut, sillä Vergilius sairastui ja kuoli matkalla Kreikkaan omistettuaan Aeneikselle elämänsä viimeiset kymmenen vuotta. Ennen kuolemaansa hän oli pyytänyt käsikirjoituksen tuhoamista, mutta se julkaistiin Augustuksen käskystä nopeasti viimeisteltynä.
Aeneiksen pohjana on käytetty pääosin homeerista tarustoa, joka oli satoja vuosia vanhaa jo teoksen syntyaikoina. Runomittanaan eepos käyttää antiikin Kreikasta periytyvää heksametrimittaa. Suullisen perimätiedon sijaan kirjoittaja on käyttänyt pääosin kirjallisia lähteitä, Iliaan ja Odysseian lisäksi muun muassa Naeviuksen teosta Puunilaissota (Bellum Poenicum), josta Aineiaan ja Didon tarina on peräisin. Teoksen pääpaino on menneisyyden tapahtumissa, mutta muutamat ennenäyt kuvailevat myös Rooman vaiheita Aeneiksen tapahtumien jälkeen keisari Augustuksen aikaan saakka. Teoksessa Aineias esitetään Juliusten hallitsijasuvun esivanhempana Romuluksen kautta, ja suvun kantaisänä on jumalallinen Zeus.
Eepoksen sisältö

Teoksen päähenkilö on Aeneas eli Aineias, troijalainen sotapäällikkö ja Venuksen ja kuolevaisen Ankhiseen poika, joka esiintyy sivuhenkilönä myös Iliaassa. Aineiaan tehtäväksi on annettu löytää luvattu maa ja perustaa sinne uusi valtakunta tuhotun Troijan tilalle. Tuulenjumala Aioloksen nostattama myrsky kuljettaa Aineiaan Karthagoon, jossa tämä kohtaa leskikuningatar Didon. Dido rakastuu Aineiakseen ja Aineias alkaa kertoa takautuvasti Troijan sodasta, paostaan ja Troijan hevosesta sekä harhailustaan Välimerellä ja isänsä kuolemasta. Lyhyen suhteen jälkeen Aineias jatkaa matkaansa Mercuriuksen muistutettua häntä jumalallisesta tehtävästään ja hylkää Didon, joka surmaa itsensä ja kiroaa Aineiaan.
Myöhemmin seurueen naiset tuhoavat laivat, koska ovat väsyneet vuosia jatkuneeseen purjehtimiseen ja haluavat asettua aloilleen. Osa väestä jää, mutta Aineias jatkaa matkaa ja saapuu Apollon temppeliin, jossa ennustajapapitar Sibylla lupaa johdattaa hänet kuoleman valtakuntaan. Aineias käy tuonpuoleisessa ja kohtaa Didon uudelleen. Autuaille varatussa Elysionissa Aineias tapaa isänsä, joka kertoo hänelle Rooman suuresta tulevaisuudesta ja kuvailee sen sankareita.
Juno lietsoo Italian kansat sotakiihkoon manalan kostotar Allekton avulla. Teoksen viimeinen kolmannes kuvaa Italian verisiä sotia, jotka päätetään ratkaista Aineiaan ja vihollisten ylipäällikön, Turnuksen, kaksintaistelulla. Jumalat puuttuvat peliin, osapuolet sopivat riitansa ja Aineias voittaa surmaten Turnuksen.
Suomennokset

Virgilion Aineiaan ensimmäinen runomus.  (Suomentanut M. Costiander)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1858.
Aineiis runon toinen jakso.  (Suomentanut Samuel Roos)  Turku:  Samuel Roos, 1869.
Laulu Aineiaasta 1.  (Suomentanut alkuteoksen runomitalla H. K. Korander)  Viipuri:  H. K. Korander, 1874.
Aeneidi.  (Suomensi ja lyhyillä selityksillä varusti K. Siitonen)  Pietari:  Lindeberg, 1888.
Aeneis-runoelmasta kolmannen kirjan runomittainen suomennos.  (Tehnyt K. J[aakkola])  Pori:  Satakunnan kirjakauppa, 1891.
Aeneis: Aeneaan taru.  (Suomentaneet Päivö ja Teivas Oksala. Alkusanat ja selitykset Teivas Oksala)  Helsinki:  WSOY, 1999.  ISBN 951-0-23806-6.
Aeneis.  (Suomentanut Alpo Rönty)  Helsinki:  Loki-Kirjat, 2000.  ISBN 952-9646-88-7.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Aeneis (nimellä Aeneid) Project Gutenbergissä kokotekstinä englanniksi ja latinaksi
Aeon of the Shadow Goddess

| Aeon of the Shadow Goddess Forgotten Horror |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 15. toukokuuta 2015
 Tyylilaji: blackened death metal
 Kesto: 45.33
 Levy-yhtiö: Woodcut
Forgotten Horrorin muut julkaisut
| The Serpent Creation 2011 | Aeon of the Shadow Goddess 2015 |   |
Aeon of the Shadow Goddess on suomalaisen blackened death metal -yhtye Forgotten Horrorin toinen studioalbumi. Se julkaistiin toukokuussa 2015 levymerkillä Woodcut Records.
Albumilla vierailee yhtyeen vuonna 2014 jättänyt Corpse sekä Sotajumalan kitaristi Kosti Orbinski.
Kappaleet

The Adept – 5.29
Behold a Shadow Goddess – 4.25
...of Man's First Rebellion – 5.09
Lilithian – 5.03
In Ravenous Darkness (The Shores of Mictlan) – 5.35
Queen of an Ivory Moon – 4.38
Babalon Emissaries – 5.45
Her Crescent Horns – 6.00
The Ghost of Time – 3.29
Kokoonpano

Tuomas Karhunen – kosketinsoitin, musiikkiohjelmointi, bassokitara, kitarat
Kassara – rumpusovitukset
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Mariann Hermansson – sopraanolaulu
Corpse – kitarasoolo (kappale 3)
Kosti Orbinski – kitarasoolo (kappale 7)
Arvostelut

Imperiumi.net:
Inferno:
Miasma:
Aiheesta muualla

Aeon of the Shadow Goddess Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Aeon of the Shadow Goddess Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Voutila (kylä)

Voutilan kylää Kuninkaantien alun suunnalta nähtynä. Kuvassa vasemmalla vihreäkattoinen Övre-Thors (Kuninkaantie 3) ja ruskeakattoinen Nedre Thors piharakennuksineen (Kuninkaantie 1b: punakattoinen on asuinrakennus, oikealla navetta).
Voutilan kylä on Vantaalla, nykyisen Ylästön kaupunginosassa, Vantaanjoen koillispuolella sijaitseva kylä. Se sijaitsee vanhan Turun-Viipurin maantien eli Kuninkaantien varrella. Nykyisin kylän eteläpuolitse kulkeva maantie tunnetaan Ylästöntienä, jonka linjausta on tosin muutettu länsipäästään eteläisemmäksi ja josta erkaneva Kuninkaantie (aiempi Ylästöntie) noudattaa vanhaa maantien linjausta. Kylän rakennukset ovat perinteisesti ryhmitelty Kuninkaantien pohjoispuolelle johtavan kylänraitin (Voutilantie) varrella sijaitsevalle mäelle. Kylänraitin itäpuolella on alavampaa peltolaaksoa, joka jatkuu kylän eteläpuolella Vantaanjokeen saakka.
Kylän rakennuskannasta Påvalsin tilan päärakennus on vanhin, ja mahdollisesti 1750-luvulta.
William Dazeley

William Dazeley (s. 1966 Warwickshire) on brittiläinen baritoni.
Dazeley suoritti opintonsa Cambridgen Jesus Collegessa ja Guildhall School of Music and Dramassa. Hän sai opiskeluaikoinaan useita huomattavia palkintoja. Dazeley on esiintynyt eri puolilla maailmaa ja saavuttanut arvostelumenestystä muun muassa Travellerin roolilla oopperassa Kuolema Venetsiassa. Muita rooleja ovat olleet Marcello (La bohème), Jevgeni Onegin (Jevgeni Onegin), Guglielmo sekä Alfonso (Così fan tutte), Don Giovanni (Don Giovanni), Papageno (Taikahuilu), Posa (Don Carlo) ja Faninal (Ruusuritari). Dazeley on osallistunut Harrison Birtwistlen The Last Supperin, Toshio Hosokawan Hanjon ja Mark Greyn Frankensteinin kantaesityksiin.
Dazeley on ollut myös aktiivinen resitalisti, jonka esiintymispaikkoihin ovat kuuluneet Wigmore Hall ja Théâtre du Châtelet. Hän on tulkinnut konserttiohjelmistoa muiden muassa Birminghamin kaupungin sinfoniaorkesterin, Barcelonan sinfoniaorkesterin, Berliinin filharmonikkojen, BBC:n sinfoniaorkesterin ja San Franciscon sinfoniaorkesterin kanssa. Hänen säestäjiään ovat olleet Graham Johnson, Iain Burnside ja Sholto Kynoch.
Volot

| Volot Во́лот |
| --- | --- |

 Volot
 Koordinaatit: 57°55′40″N, 30°42′9″E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Novgorodin alue
Piiri:  Volotin piiri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  taajama
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  148,07 km²
Väkiluku (2010):  2 800
 
 Kunnan kotisivu 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Volot (ven. Во́лот) on maalaiskunta, sen keskustaajama sekä Volotin piirin hallinnollinen keskus Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Bologojen ja Dnon välisen rautatien varrella 120 kilometriä maanteitse Novgorodista lounaaseen. Taajamassa on 2 200 ja kunnassa 2 800 asukasta (vuonna 2010).
Maantiede ja asutus

Volotin kunnan pinta-ala on 148,07 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Volotin piirin Gorskojen ja etelässä Slavitinon kuntiin sekä idässä Staraja Russan piiriin. Pinta-alasta 60,8 % on metsää, 32,6 % maatalousmaata ja 5,7 % asuinaluetta.
Seutu kuuluu Ilmajärven alankoon. Tärkeimmät joet ovat Ilmajärveen laskevat Psiža ja Perehoda. Kunnan alueella on laajoja soita. Hyötykaivannaisiin kuuluu turve.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu 23 kylää: Gorki, Kašenka, Kisljakovo, Klinkovo, Kolesnitsy, Litšino, Loša, Mežduretšje, Mihalkovo, Mikšitsy, Osinovka, Peskova, Podsosonje, Pogorelets, Porožki, Solomenka, Stanišino, Totška, Unitsy, Veretje, Vzgljady, Zeremo ja Žukovo-Dubrovo. Toiseksi suurin asutuskeskus on noin 150 asukkaan Vzgljady.
Historia

Volotin taajama on syntynyt 1800-luvun lopulla perustetun rautatieaseman ympärille. Vuonna 1927 siitä tuli piirikeskus. Toisen maailmansodan aikana seutu oli saksalaisten miehittämä.
Liikenne, talous ja palvelut

Volotista on rautatien lisäksi maantieyhteydet Staraja Russaan ja Soltsyyn.
Paikallisista elinkeinoista tärkeimpiä ovat erilaiset julkiset palvelut ja hallinto, kauppa (14,6 % vuonna 2010) sekä maa- ja metsätalous (13,8 %). Kunnassa toimii meijeri, karjanhoitoon erikoistunut maatalousyritys, leipätehdas, sahalaitos, rehu- ja lannoitetehtaat, tielaitos ja metsänhoitoalueen konttori. Lähes viidesosa työvoimasta työskentelee kunnan ulkopuolella ja työikäisistä 15 % ei käy ansiotöissä.
Keskustaajaman palveluihin kuuluu kolme lastentarhaa, keskikoulu, lasten harrastuskeskus, taidekoulu, piirin kulttuuritalo, keskuskirjasto, lastenkirjasto, piirisairaala poliklinikkoineen, posti ja pankki. Eräitä julkisia palveluja on myös Vzgljadyssa ja muissa kylissä.
Nähtävyydet

Seudulla sijaitsee muinaisia hautapaikkoja. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat 1800-luvulla pystytetty Porožkin kirkko ja Vzgljadyn kartanon puistoalue. Historialliset kohteet liittyvät toiseen maailmansotaan.
Aiheesta muualla

Volotin kunta Volotin piirin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Vološno (Pustoškan piiri)

| Vološno Волошно |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Venäjä
Alue:  Pihkovan alue
Piiri:  Pustoškan piiri
Koordinaatit:  56°07′58″N, 29°19′03″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Nevedrjankan valuma-alue
Laskuoja:  oja Orlejaan
Järvinumero:  01030000111102000025908
Mittaustietoja
Pituus:  2,2 km 
Leveys:  1,3 km 
Pinta-ala:  1,765 km² 
Tilavuus:  0,005 km³ 
Keskisyvyys:  3 m 
Suurin syvyys:  7 m 
Valuma-alue:  62 km² 
Saaria:  1 
 fiVološno 
Vološno tai Šalahovo (ven. Волошно, Шалахово) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Pustoškan piirissä.
Maantietoa

Järvi on 2,2 kilometriä pitkä, 1,3 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 1,77 neliökilometriä eli 177 hehtaaria. Järvellä on kolme niemeä, jotka erottavat sen kaarimaisia rantoja toistaan. Järvellä on yksi saari, jonka pinta-ala on 2,2 hehtaaria. Se sijaitsee lounaisrannan lahdessa. Järven suurin syvyys on 7 metriä ja sen keskisyvyys on kolme metriä. Järven etelä- ja itärannat ovat metsämaata, mutta muualla on peltomaata tai asuinaluetta. Länsipuolella sijaitsee Šalahovon kylä, jonka läpi kulkee pohjoisesta tuleva tie etelään Jaznon järvelle ja länteen Nevedron järveä ympäröiviin kyliin.
Luontoarvoja

Vološnon rannat ovat matalia ja ne kasvavat kapeana vyöhykkeenä vesikasvillisuutta. Rannat ovat hiekkaa, savea tai mutaa. Järven keskiosissa on mutapohja. Järven kalalajeja on runsaasti: hauki, ahven, lahna, kuha, säyne, suutari, made, pasuri, karppi, rantanuoliainen, mutakala, törö, salakka, pasuri ja ruutana, sekä joitakin Rutilus-suvun kalalajeja. Järvessä elää myös rapu.
Vesistösuhteita

Vološno sijaitsee Nevedrjankan valuma-alueella. Nevedrjanka on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen.
Järvellä on karttojen mukaan laskuoja Orlejaan (tai vaihtoehtoisesti  Nevedroon). Molemmat laskevat lopulta kuitenkin Nevedrjankaan. Järven valuma-alueen koko on lähteestä riippuen 49,9  tai 62 neliökilometriä.
Huomautuksia

1 2 3 4 5  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus sekä asutus on tarkistettu Internetin karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä.
1 2 3  Teksti on osittain käännös venäjänkielisestä artikkelista ru:Волошно (озеро, Пустошкинский район), jonka tiedot on vielä tarkistamatta muista lähteistä.
Käännös suomeksi
Wieringen

| Wieringen |
| --- | --- |
 Oosterlandin asutuskeskus Wieringenissä.
 lippu:  vaakuna

 Koordinaatit: 52°55′N, 005°00′E 
Valtio:  Alankomaat
Provinssi:  Pohjois-Hollanti
Keskuspaikkakunta:  Hippolytushoef
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Entinen kunta
 – Pormestari:  M. van Kampen
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  212,5 km²
 – Maa:  26,77 km²
 – Josta vettä:  185,73 km² 
Väkiluku (30.6.2008):  8 668
 – Väestötiheys:  324 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  1777–1779
 
 www.wieringen.nl 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Wieringen on entinen kunta Pohjois-Hollannin provinssissa Alankomaissa. Asukkaita kunnassa oli 8 668 (30.6.2008) ja väestötiheys oli 324 as./km². Kunnan pinta-ala oli 212,5 neliökilometriä, josta vettä oli 185,73 km². Wieringenin pormestarina toimi M. van Kampen. Kunnan keskuspaikkakunta oli Hippolytushoef, jossa muun muassa kunnantalo sijaitsi.
Wieringenin naapurikunnat olivat Wûnseradiel koillisessa (Afsluitdijkin kautta), Wieringermeer etelässä ja Anna Paulowna lännessä.
Vuoden 2012 alussa Wieringen, Wieringermeer, Niedorp ja Anna Paulowna yhdistyivät uudeksi kunnaksi, jonka nimeksi otettiin Hollands Kroon.
Asutuskeskukset

Wieringen muodostui seuraavista osista:
| --- | --- |
 Kaupunki (holl. stad): Wieringen Kylät (holl. dorp / gehucht): De Haukes  Den Oever  Hippolytushoef  Oosterklief  Oosterland  Smerp  Stroe  Vatrop  Westerklief  Westerland:    Pienet kylät (holl. buurtschap): Dam  De Belt  De Hoelm  De Gest  De Elft  De Heid  De Normer  Hollebalg  Noord-Stroe  Noordburen  Noorderbuurt  Zandburen
Politiikka

Wieringenin pormestarina toimi M. van Kampen. Wieringenin kunnanvaltuustossa oli 13 paikkaa, ja ne olivat jakaantuneet seuraavasti:
PvdA: 4 paikkaa
VVD: 3 paikkaa
WR05: 3 paikkaa
OW91: 2 paikkaa
CDA: 1 paikka
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wieringen Wikimedia Commonsissa
Virallinen kotisivu (hollanniksi)
Aeon of Chaos

| Aeon of Chaos Sacred Crucifix |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : kevät 2004, Tonebox Studio, Oulu
 Julkaistu: 15. lokakuuta 2004
 Tyylilaji: death metal, thrash metal
 Kesto: 41.34
 Levy-yhtiö: Poison Arrow
Sacred Crucifixin muut julkaisut
|   | Aeon of Chaos 2004 | Creatures from the North (split) 2005 |
Aeon of Chaos on suomalaisen metalliyhtyeen Sacred Crucifixin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2004 levymerkillä Poison Arrow.
Kappaleet

Aeon of Chaos – 3.58
Gone – 4.33
Low Nobility – 2.29
3 Times the 12th Letter – 3.40
To Wallachia (Vlad Dracul) – 3.15
The Creature from the North – 4.51
The Painhour – 3.44
Requiem – 4.55
13 – 3.35
Still Here – 3.09
Chosen One – 3.25
Kokoonpano

Miku Mertanen – laulu, bassokitara
Tommi Määttä – kitara
Sami Taimela – kitara
Janne Kela – rummut
Kokoonpano > Vieraileva muusikko

Janne Tauriainen – akustinen kitara (kappale 11)
Arvostelut

Imperiumi: 8/10
Aiheesta muualla

Aeon of Chaos Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Aeon of Chaos Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Välilampi (Luhanka)

| Välilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Luhanka
Koordinaatit:  61°42′59″N, 25°43′53″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskuoja:  oja Terriölampeen 
Järvinumero:  14.221.1.248
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  90,6 m  
Pituus:  400 m  
Leveys:  120 m  
Rantaviiva:  0,918 km  
Pinta-ala:  3,177 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiVälilampi 
Välilampi  on Keski-Suomessa Luhangalla Lempään kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,2 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 90,6 metriä mpy.
Voutás

| Voutás Βουτάς |
| --- | --- |
 Voutás
 Koordinaatit: 35°17′31″N, 23°38′41″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Kreeta
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Chaniá
Kunta:  Kántanos-Sélino
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  7404010301
Korkeus:  264 m
Väkiluku (2011):  57
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Voutás (kreik. Βουτάς) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Kántanos-Sélinon kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 57 (vuonna 2011).
Voutásin kylä sijaitsee Pelekaniótikos-joen varrella noin 68 kilometriä lounaaseen Chaniásta. Se on rakennettu noin 264 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä oli seudun vuoriston tärkeitä kyliä vielä 1970-luvulle saakka, mutta nykyisin siellä on vain vähän asukkaita. Kylän nähtävyyksiin kuuluu bysanttilaisaikainen Pyhän Paraskevan (Agía Paraskeví) kirkko.
Voutás muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Βουτά, Topikí Koinótita Voutá), johon kuuluvat varsinaisen Voutásin kylän lisäksi kylät Ágios Pávlos, Azogyrés, Chasí, Gialós, Kítyros, Kontokynígi, Livádi ja Plátanos. Näistä Gialós on suurin. Koko yhdyskunnan väkiluku on 961.
Aiemmin kylä kuului Pelekánoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Kántanos-Sélinon kunnan Pelekánoksen kunnallisyksikköön.
Adlan Cruz

Adlan Cruz
Adlan Cruz (s. 18. marraskuuta 1968, Puerto Rico) on säveltäjä, tuottaja ja arvostettu yhtenä maailman parhaista konserttipianisteista. Hänen soittamansa musiikki on yhdistelmä poppia, etnoa ja klassista tyyliä. Adlan Cruzin musisointi on innostavaa ja koskettavaa. Hän on konsertoinut monien sinfoniaorkestereiden kanssa sekä toiminut musiikillisena johtajana Billy Grahamille ja Nicky Cruzille, jotka ovat kansainvälisesti tunnettuja kristittyjä vaikuttajia.
Cruz osoitti lahjakkuutensa jo hyvin nuorena. Hän aloitti pianonsoiton korvakuulolta kolmevuotiaana ja soittotunnit viisivuotiaana. Hänen kehitykseensä vaikutti kaksi huippusoittajaa, Rosita Casanova ja Violeta de la Mata. Hän valmistui yhdestä New Yorkin parhaista musiikkikouluista. Harjoiteltuaan monta yliopistovuotta eri oppilaitoksissa hän alkoi kiertää eri puolilla maailmaa soittaen ja esiintyen.
Cruz matkustaa edelleen eri puolilla maailmaa konsertoiden erilaisille ihmisryhmille. Hänen suurimpia saavutuksiaan ovat New Yorkin – Puerto Ricon päivän marssi, johon osallistui 1,5 miljoonaa ihmistä vuonna 2005, ja Nigerian Lagosissa hän soitti 3,4 miljoonan suuruiselle yleisölle vuonna 2000. Nigerian esityksen jälkeen Cruzin unelma käydä jokaisella mantereella soittamassa musiikkiaan oli täyttynyt.
Vuoden 2006 helmikuussa Adlan Cruz oli Suomen kiertueella, johon kuului 17 konserttia. Tämä oli Cruznin ensiesiintyminen Suomessa, ja se oli menestys.[lähde? ]
Aiheesta muualla

http://www.adlancruz.com/
Volovo

| Volovo FM2000 |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2. kesäkuuta 2004
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: alternative metal
 Kesto: 31.31
 Levy-yhtiö: Dynamo Kruts (omakustanne)
FM2000:n muut julkaisut
| Routanyrkki 2003 | Volovo 2004 | 76100 Pieksämäki 2005 |
Volovo on alternative metal -yhtye FM2000:n esikoisalbumi, joka julkaistiin omakustanteena vuonna 2004. Albumin saatesanoissa yhtye mainitsee albumin musiikin olevan ”hc-heviä äärimmillään”.
Vastaanotto

Albumi sai suopean vastaanoton. Desibelin Mika Roth antoi albumille kolme ja puoli tähteä viidestä, kiitellen kappaleiden rakennetta sekä eritoten sovituksia, sekä vertasi musiikkia Mokoman ja Stam1nan kaltaiseksi ”hc-metalliksi”. Imperiumin Niko Kaartinen antoi albumille kolme tähteä viidestä, kehuen yhtyeen yhden vahvuuden olevan kolme vokalistia, ja kehui albumia iskeväksi. Molemmissa arvosteluissa musiikki tuomittiin ajoittain hieman puuduttavaksi. Lammaszinen Markus Veijalaisen mukaan ”FM2000 todellakin on synonyymi sanalle ruma”, myöntäen kuitenkin albumin löytävän kuulijakuntansa.
Kappaleet

Ei tienneet – 1.57
Vova – 2.34
Ääniä Käytävästä – 2.49
Alta Hautani – 3.24
Kuningas Arttu – 2.05
Viimeinen palanen – 2.55
No, ei kait siinä – 3.16
Kaada – 2.14
Kaithu – 2.41
Kanna ei ääni – 4.24
Ammu ja lataa – 3.13
Kokoonpano

Sebü – laulu, basso
Rota – kitara
Vepa – kitara
Kosmo – rummut
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi.net:
Lammaszine: ristiriitainen
Aiheesta muualla

Volovo itunes.com -sivustolla
Volovo discogs.com -sivustolla