stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jälleenvakuutussopimus

Jälleenvakuutussopimus oli Saksan ja Venäjän keisarikuntien välinen salainen liittosopimus, joka oli voimassa vuosina 1887–1890. Se oli osa Saksan valtakunnankansleri Otto von Bismarckin luomaa laajaa liittosopimusjärjestelmää.
Jälleenvakuutussopimus solmittiin Saksan, Venäjän ja Itävalta-Unkarin välisen kolmen keisarin liiton rauettua Itävalta-Unkarin ja Venäjän erimielisyyksiin Balkanilla. Eristettynä ollut Ranska pyrki tämän jälkeen lähentymään Venäjää, mutta liitto tasavaltaisen Ranskan kanssa oli vielä liian vastenmielinen ajatus Venäjän tsaari Aleksanteri III:lle. Niinpä hän antoi saksalaismieliselle ulkoministerilleen Nikolai Giersille vapaat kädet uuden liiton solmimiseen Saksan kanssa. Bismarckin järjestämä salainen sopimus allekirjoitettiin 18. kesäkuuta 1887. Sopimuksen mukaan molemmat osapuolet pysyisivät puolueettomina mikäli toinen joutuisi kolmannen valtion hyökkäyksen kohteeksi. Tämä ei kuitenkaan pätisi Saksan hyökätessä Ranskaa tai Venäjän hyökätessä Itävalta-Unkaria vastaan. Vastineeksi liitosta Saksa lupasi tukea Venäjän valtapiiripyrkimyksiä Bulgariassa, Itä-Rumeliassa ja Mustallamerellä.
Sopimuksen ansiosta Saksa saattoi luottaa Venäjän puolueettomuuteen, mikäli se joutuisi puolustussotaan Ranskaa vastaan. Saksan Venäjälle Balkanilla antamat takeet olivat kuitenkin ristiriidassa Saksan Itävalta-Unkarin ja Italian kanssa solmiman kolmiliiton sekä Saksan liittolaisten Italian ja Itävalta-Unkarin Englannin kanssa helmikuussa 1887 solmiman Välimeren status quo -sopimuksen kanssa. Vuonna 1888 Saksan keisariksi tullut Vilhelm II ja hänen neuvonantajansa – heistä vaikutusvaltaisimpana Friedrich von Holstein – vastustivat Bismarckin järjestelmään sisältyneitä keskenään ristiriitaisia liittosopimuksia ja pitivät jälleenvakuutussopimusta Itävalta-Unkarin pettämisenä. Lisäksi jos Venäjä olisi paljastanut sopimukseen sisältyvät salaiset takeet, se olisi voinut vaarantaa Saksan suhteet muihin liittolaisiinsa. Vilhelm II:n tahdosta jälleenvakuutussopimus jätettiin uusimatta sen erääntyessä kesäkuussa 1890, vaikka Venäjän hallitus olisi ollut valmis jatkamaan liittoa. Keisari Vilhelm oli erottanut Bismarckin kolme kuukautta aiemmin.
Jälleenvakuutussopimuksen raukeamisen jälkeen Ranska ja Venäjä alkoivat Vilhelm II:n odotusten vastaisesti lähentyä, mikä johti myöhemmin Ranskan ja Venäjän liittoon.
João de Deus

João de Deus
João de Deus de Nogueira Ramos (8. maaliskuuta 1830 – 11. tammikuuta 1896) oli portugalilainen runoilija. Hän opiskeli lakia Coimbran yliopistossa, mutta keskittyi pian päätoimiseen kirjoittamiseen.
João de Deus oli kotoisin Algarvesta, mutta kuoli Lissabonissa. Hän kuului sukupolvensa suurimpiin runoilijoihin ja loi myös pienen uran sitoutumattomana poliitikkona.
Juan Marén

| Mitalit> Maa:   Kuuba.Miesten kreikkalais-roomalainen paini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kuuba.Miesten kreikkalais-roomalainen paini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kuuba.Miesten kreikkalais-roomalainen paini. Olympialaiset  | Maa:   Kuuba> Miesten kreikkalais-roomalainen paini. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Atlanta 1996 | 62 kg |  |
|  Hopeaa | Sydney 2000 | 63 kg |  |
|  Pronssia | Barcelona 1992 | 62 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Varna 1991 | 62 kg |  |
|  Pronssia | Tukholma 1993 | 62 kg |  |
| Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  |  |
|  Kultaa | Havanna 1991 | 62 kg |  |
|  Kultaa | Mar del Plata 1995 | 62 kg |  |
|  Kultaa | Winnipeg 1999 | 63 kg |  |
|  Kultaa | Santo Domingo 2003 | 66 kg |  |
| Pan-Amerikan-mestaruuskilpailut   | Pan-Amerikan-mestaruuskilpailut   | Pan-Amerikan-mestaruuskilpailut   |  |
|  Kultaa | 1991 | 62 kg |  |
|  Kultaa | 1992 | 62 kg |  |
|  Kultaa | 1993 | 62 kg |  |
|  Kultaa | México 1994 | 62 kg |  |
|  Kultaa | San Juan 1997 | 63 kg |  |
|  Kultaa | Winnipeg 1998 | 63 kg |  |
|  Kultaa | Cali 2000 | 63 kg |  |
|  Kultaa | Santo Domingo 2001 | 63 kg |  |
|  Kultaa | Maracaibo 2002 | 66 kg |  |
Juan Luis Marén Delís (s. 20. maaliskuuta 1971 Santiago de Cuba) on kuubalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän edusti synnyinkaupunkinsa Cerro Pelado -seuraa.
Marén saavutti olympiapronssia 62 kg:n painoluokassa Barcelonassa 1992 kukistettuaan pronssiottelussa puolalaisen Włodzimierz Zawadzkin. Atlantan olympialaisissa 1996 hän sai samassa sarjassa hopeaa hävittyään loppuottelussa Zawadzkille. Hän saavutti olympiahopeaa 63-kiloisissa Sydneyssä 2000 hävittyään loppuottelussa venäläiselle Varteres Samurgaševille.
Marén sai MM-kilpailuissa 62 kg:n sarjassa pronssia Varnassa 1991 ja Tukholmassa 1993 sekä sijoittui kymmenenneksi Prahassa 1995. 63-kiloisissa hän oli neljäs Patraksessa 2001, viides Gävlessä 1998 ja kuudes Wrocławissa 1997. 66 kg:n painoluokassa hän sijoittui kahdeksanneksi Moskovan MM-kilpailuissa 2002.
Marén voitti junioreiden maailmanmestaruuden 58-kiloisissa 1988 ja sai nuorten MM-hopeaa 62-kiloisissa 1989. Hän voitti maailmancupissa 62 kg:n sarjan 1992 ja 1995 sekä sijoittui kolmanneksi 1996.
Marén voitti Pan-Amerikan kisoissa kultaa 62 kg:n painoluokassa Havannassa 1991 ja Mar del Platassa 1995, 63-kiloisissa Winnipegissä 1999 ja 66-kiloisissa Santo Domingossa 2003. Hän voitti Pan-Amerikan-mestaruuden 62 kg:n sarjassa 1991, 1992, 1993 ja 1994, 63-kiloisissa 1997, 1998, 2000 ja 2001 sekä 66-kiloisissa 2002.
Marén voitti Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa kultaa 62 kg:n painoluokassa 1990 ja 1993. Hän voitti Keski-Amerikan-mestaruuden samassa painoluokassa 1990.
Juolat

| Juolat |
| --- | --- |
 Niittyjuola (Elytrigia repens)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Yläkaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Suku::  Juolat Elytrigia  Desv.
Katso myös
   Juolat Wikispeciesissä   Juolat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Juolat eli lujajuolat (Elytrigia) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva kasvisuku, joka yhdistetään toisinaan vehniöiden (Elymus) suvun kanssa yhdeksi villivehnien suvuksi. Juolien sukuun sijoitettavien lajien lukumäärä riippuu tarkasteltavasta lähteestä, sillä eri lähteissä on eroja sekä lajien että sukujen rajauksissa. Lisäksi monet juola- ja vehniölajit voivat muodostaa keskenään erilaisia risteymiä.
Juolat ovat monivuotisia heiniä, joilla on pitkä, maan alla suikertava juurakko. Varret ovat kasvutavaltaan pystyjä. Lehdet ovat hienokarvaisia ja yläpinnoiltaan jokseenkin karheita, mutta alapinnoiltaan sileitä. Kieleke on lyhyt ja kalvomainen. Juolien kukintoina on kaksirivinen kerrannaistähkä, jonka tähkylät ovat perättömiä ja monikukkaisia. Tähkylät ovat asettuneet leveämpi sivu kukintorankaa vasten. Tähkylöiden kaleet ovat keskenään yhtä suuria, monisuonisia, leveänsoikeita, kalvolaitaisia ja tähkylää lyhyempiä. Ulkohelpeet ovat vihneettömiä tai lyhytvihneisiä. Vihneet ovat kuitenkin ulkohelpeitä lyhyempiä. Heteiden ponnet ovat noin 5 mm pitkiä.
Lajeja

Elytrigia acuta
Elytrigia atherica (eli jäykkäjuolavehnä Elymus athericus)
Elytrigia campestris – tannerjuola (eli Elymus pungens)
Elytrigia elongata – isojuola
Elytrigia intermedia – hopeajuola
Elytrigia junceiformis – merijuola (eli haprajuola Elytrigia juncea eli merijuolavehnä Elymus farctus )
Elytrigia junceiformis ssp. boreoatlanticus – merihaprajuola (eli merivehnä Elymus farctus ssp. boreoatlanticus)
Elytrigia repens – niittyjuola (eli juolavehnä Elymus repens )
Elytrigia repens ssp. arenosa – rantajuola (eli rantajuolavehnä Elymus repens ssp. arenosus)
Elytrigia repens ssp. repens – rikkajuola (eli rikkajuolavehnä Elymus repens ssp. repens)
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Juolat eli lujajuolat (Elytrigia)
Jordanka

Jordanka, Yordanka, Jurdanka (bulg. Йорданка, serb. Јорданка; = ital. Giordana, engl. Jordana) on seuraavien henkilöiden etunimi:
Jordanka Beleva
Jordanka Belić, syntymänimi: Jordanka Mičić (s. 1964, Budoželja), serbialainen shakinpelaaja
Jordanka Blagojeva (Ivanova), bulg. Йорданка Благоева Иванова (s. 1947, Gorno Tserovene), bulgarialainen korkeushyppääjä ja kaksinkertainen olympiamitalisti
Jordanka Bončeva
Jordanka Čankova
Jordanka Donkova, bulg. Йорданка Донкова (s. 1961, Sofia), bulgarialainen yleisurheilija ja olympiavoittaja
Jordanka Fandăkova (s. 1962), bulgarialainen poliitikko ja Sofian pormestari
Jordanka Filaretova
Jordanka Hristova
Jordanka Ilieva
Jordanka Ilova
Jordanka Kuzmanova
Jordanka Stefanova
Jordanka Stojanova
Jurdanka

Jurdanka Pukavičarova
Korvameduusa

| Korvameduusa |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Polttiaiseläimet Cnidaria
Luokka::  Meduusat Scyphozoa
Lahko::  Kiekkomeduusat Semaeostomeae
Heimo::  Ulmaridae
Suku::  Aurelia
Laji::  aurita
Kaksiosainen nimi
 Aurelia aurita  (Linnaeus, 1758) 
Synonyymit
 Aurelia coerulea von Lendenfeld, 1884 
Katso myös
   Korvameduusa Wikispeciesissä   Korvameduusa Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Korvameduusa (Aurelia aurita) on Pohjois-Atlantissa ja Itämeressä esiintyvä yleinen meduusalaji, ainoa Suomen vesillä säännöllisesti tavattava meduusa. Korvameduusa on peto, jonka pääasiallinen ravinnonlähde on eläinplankton. Ihmiselle korvameduusa on vaaraton.
Ulkomuoto ja aistit

Korvameduusan tunnistaa helposti sen uimakellossa olevista neljästä vaaleanpunaisesta renkaasta, jotka ovat meduusan sukurauhaset. Uimakello on läpikuultava, ja sen alapuolella suun ympärillä on neljä suuliuskaa, joissa on poltinsoluja. Itämeren korvameduusoiden halkaisija on yleensä 5–15 cm, mutta se voi kasvaa jopa 20-senttiseksi.
Meduusojen rakenne on yksinkertainen, mutta ne kykenevät aistimaan valoa, painovoimaa, kosketusta, kemiallista hajua ohi uivista eliöistä (kemoreseptori), äänenpaineaaltoja, tärinää, hydrostaattista painetta ja suuntaa. Ne aistivat myös veden suola- ja happipitoisuutta ja voivat välttää niille epäsuotuisia oloja ja pysytellä parin metrin päässä rantakallioista. Korvameduusat näyttävät hakeutuvan kohti meren pintaa päivisin ja laskeutuvan öisin.
Levinneisyys

Aurelia-suvussa on keskenään hyvin samannäköisiä lajeja, ja niiden levinneisyyksien kartoittaminen on siksi vaikeaa. Ilmeisesti Aurelia aurita on levinneisyydeltään subarktisen Atlantin valtameren ja Euroopan pohjoisten merten laji,, kun taas Tyynenmeren koillisosassa esiintyy Aurelia labiata -laji.
Korvameduusat voivat elää valtamerissä –6...+31 °C:n lämpötilassa. Optimaalinen lämpötila on 9–19 °C. Ne viihtyvät vähäsuolaisissa merissä, joissa esiintyy merivirtoja.
Lisääntyminen

Korvameduusat lisääntyvät suvullisesti kesällä. Niiden meduusavaihe yksineuvoinen, eli naaras- ja koirasmeduusat ovat erikseen. Naaras voi tuottaa jopa miljoona toukkaa, jotka ovat 0,1–0,6 mm kokoisia. Toukat kiinnittyvät merenpohjan kiviin ja niistä kehittyy polyyppeja, joista kuroutuu suvuttomasti uusia vapaasti uivia meduusayksilöitä.
Ekologia

Korvameduusat ovat osa meren makroplanktonia.
Korvameduusat ja ihminen

Korvameduusat voivat haitata kalankasvatusta. Kesällä 2010 korvameduusalautta tappoi kaupallisen lohikasvattamon kaloja Irlannin länsirannikolla. Korvameduusojen poltinsiimat vahingoittavat lohen kiduksia ja saavat aikaan kidusvaurioita vielä suoran kosketuksen loppumisen jälkeenkin. 
Toisaalta tutkimuksissa on Aurelia-meduusoita myös käytetty kalankasvatuksessa Stephanolepis cirrhifer -viilakalojen ravintona.
Korvameduusoita on esillä monissa yleisöakvaarioissa, kuten Helsingin Sea Lifessä. Niitä voi myös hankkia lemmikiksi yksityiseen akvaarioon. Korvameduusan lähisukulaisia käytetään ruoanlaittoon Vietnamissa, salaatteihin tai keittoihin.
Aiheesta muualla

Jellyfish feature (Arkistoitu – Internet Archive) (2003) Aurelia-suvun lajien esiintymiskartta ja muuta tietoa. (englanniksi)
Encyclopedia of Life: Aurelia auriata (luettu 1.5.2012) (englanniksi)
Rannalle ajautuneita korvameduusoita.
Jyrki Juusela

Jyrki Tapani Juusela (s. 15. marraskuuta 1943 Helsinki) on suomalainen vuorineuvos joka toimi Outokumpu Oy:n toimitusjohtajana vuosina 1992–2004.
Juusela kirjoitti ylioppilaaksi Munkkiniemen yhteiskoulusta 1962. Hän valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun vuoriteollisuusosastolta 1967, tekniikan lisensiaatiksi 1970 ja tekniikan tohtoriksi 1971 samasta oppilaitoksesta.
Juusela työskenteli Teknillisessä korkeakoulussa vanhempana assistenttina 1968–1969. Sen jälkeen hän toimi Outokummussa eri tehtävissä, kunnes hänet valittiin toimitusjohtajaksi 1992, jossa tehtävässä hän oli eläkkeelle jäämiseensä saakka, vuoden 2004 loppuun.
Josef Österbladh

Josef Österbladh (29. toukokuuta 1845 Alavieska – 15. elokuuta 1913 Helsinki) oli suomalainen pappi ja valtiopäivämies.
Josef Österbladhin vanhemmat olivat lääninrovasti Wilhelm Österbladh ja Agatha Schroderus ja puoliso vuodesta 1869 Maria Magdalena Schroderus. Österbladh tuli ylioppilaaksi 1863 ja suoritti teologisen erotutkinnon ja vihittiin papiksi 1867. Varapastorin arvon hän sai 1876. Österbladh oli ensin Pyhäjoen kirkkoherran apulainen ja sitten Siikajoen kirkkoherran apulainen 1868 ja Lumijoen kappalainen 1871, astuen virkaan 1873. Piippolan kirkkoherra hänestä tuli 1883, mihin virkaan hän astui 1884, ja lääninrovasti 1886. Österbladh tuli Lapinlahden kirkkoherraksi 1894. Hän oli kirkolliskokousedustaja 1886 ja pappissäädyssä valtiopäivämies 1885.
Historioitsija, arkistonhoitaja Kaarlo Österbladh oli Josef Österbladhin poika.
Juuso Kalmakoski

Juuso Kalmakoski (s. 4. toukokuuta 1990 Oulu) on suomalainen pesäpalloilija. Kalmakoski edusti koko uransa Superpesiksessä kasvattajaseuraansa Kempeleen Kiriä. Hän pelasi ulkokentällä kakkospolttajana. Hän toimi myös joukkueen kapteenina. Kalmakoski pelasi 57 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi yhden kunnarin ja 17 tavallista juoksua, toi 20 juoksua ja keräsi 114 kärkilyöntipistettä. Kalmakoski pelasi yhdeksän Superpesiksen alemman loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi yhden kunnarin ja neljä tavallista juoksua, toi kaksi juoksua ja keräsi 13 kärkilyöntipistettä.
Kukka (yhtye)

| Kukka> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1997–2001
Tyylilaji:  diskopop
Kotipaikka:  Tampere, Suomi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Moppi, laulu, kitara, koskettimet, ohjelmointi   Risto Ylihärsilä, koskettimet, rummut, ohjelmointi   Ville Koistinen, basso, koskettimet  
Entiset jäsenet:  Taito Kantomaa, basso (1997–1998, 2001)  Olli Krogerus, rummut (1998)  Mirva Viitanen, laulu, sähkörummut (2000–2001)  Tyko Haapala, rummut (2000–2001) 
Levy-yhtiö:  Helmi Levyt, 2007   Merceedee's, 1999–2000  
Aiheesta muualla
MySpace
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kukka oli suomalainen diskopop-yhtye, joka saavutti kulttisuosiota Tampereella vuosituhannen vaihteessa.
Kukka perustettiin Tampereella keväällä 1997. Se teki ensimmäisen, neljä kappaletta sisältäneen demonsa samana vuonna ja soitti ensimmäiset keikkansa kesällä 1998. Seuraavan vuoden aikana yhtye teki vielä pari demoa, jotka poltettiin myöhemmin Collected Works -nimiseksi CD:ksi.
Merceedee's-pienlevy-yhtiö julkaisi Kukan ensimmäisen virallisen singlen alkuvuodesta 2000. Sen ensimmäinen painos myytiin nopeasti loppuun.
Yhtye teki pienen kiertueen myös Pietariin ja Moskovaan vuonna 2000. Jukka Kärkkäinen ohjasi musiikkivideon kappaleesta ”Hot Light”. Videon myötä yhtye huomattiin myös Tampereen ulkopuolella ja haastatteluja annettiin MoonTV:lle ja MTV3:n Jyrkille.
Alkuvuodesta 2001 Kukka konsertoi taas Pietarissa. Suosio kasvoi jatkuvasti, mutta erään konsertin päätteeksi Tampereen Yo-talolla vuonna 2001 yhtye ilmoitti, että se lopettaa.
Kukka teki lyhyen paluun vuonna 2007, jolloin Helmi-levyt julkaisi kahden CD:n kokoelma-albumin yhtyeen koko tuotannosta ja yhtye teki muutaman konsertin.
Yhtyeen jäsenet ovat myöhemmin soittaneet muun muassa kokoonpanoissa Risto, Moppi & Aivokurkiaiset ja Aloha Junktion.
Kokoonpano

Tuomas ”Moppi” Toiviainen – laulu, kitara, koskettimet, ohjelmointi
Risto Ylihärsilä – koskettimet, rummut, ohjelmointi
Ville Koistinen – basso, koskettimet
Diskografia > Albumit

Collected Works (2007)
Diskografia > Singlet

Machine / Hot Light / Waiting a Jet-Plane (2000)
Aiheesta muualla

Kukka Myspacessa (englanniksi)
Juan Manuel de Rosas

Juan Manuel de Rosas (1793–1877) oli argentiinalainen konservatiivipoliitikko, Argentiinan  ensimmäinen  Caudillo eli sotilasjohtaja. Hän oli Buenos Airesin maakunnan kuvernööri 1829–1832 ja 1835–1852. Hänellä oli runsaasti valtaa, sillä aluehallinto oli voimakasta ja valtiollinen järjestäytyminen oli hajanaista. Yli 20 vuotta jatkuneen valtansa aikana hän sai paljon ihailijoita ja paljon vihamiehiä. Hän hankki varallisuutensa 1810-luvulla maanviljelijänä ja naudanlihan myyjänä.
Justo José de Urquizan johtama liittouma, johon kuului muita Argentiinan osavaltioita sekä brasilialaisia ja uruguaylaisia kaatoi Rosasin vuonna 1852. Hän joutui lähtemään loppuiäkseen maanpakoon Englantiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Juan Manuel de Rosas Wikimedia Commonsissa
Krimin tataarien kansan medžlis

Medžlisin kokoontumispaikka Krimillä
Krimin tataarien kansan medžlis (krimintat. Qırımtatar Milliy Meclisi, ukr. Меджліс кримськотатарського народу, Medžlis krymskotatarskoho narodu) on Krimin tataareita edustava toimeenpanevaa valtaa käyttävä organisaatio. Lainsäädännöllistä valtaa käyttää Krimin tataarien kansan kurultai. Medžlis koostuu 33 vaaleilla valitusta henkilöstä, joista yksi toimii puheenjohtajana.
Sana medžlis tulee alkujaan arabian kielen "istumapaikkaa" tarkoittavasta sanasta (arab. مجلس‎).
Historia

Helmikuun vallankumouksen jälkeen ensimmäinen Krimin tataarien kurultai ja Krimin kansantasavalta perustettiin Bahtšisaraissa. Ensimmäiseksi hallituksen päämieheksi valittiin Noman Çelebicihan. Bolševikit valtasivat kuitenkin Krimin jo tammikuussa 1918, lakkauttivat sen kansanedustuslaitoksen ja pidättivät Çelebicihanin.
Nykymuodossaan medžlis perustettiin vuonna 1991 Simferopolissa. Ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Mustafa Cemilev, joka toimi virassa aina vuoteen 2013 asti.
Vuonna 1999 Ukrainan presidentti Leonid Kutšma perusti Krimin tataarien kansan edustajiston. Medžlis sen sijaan nähtiin epävirallisena edustuslaitoksena, joka kuitenkin de facto edusti Krimin tataareita Ukrainassa.
Toiminta nykyään

Medžlis kokoontuu neljä kertaa vuodessa ja ollakseen päätösvaltainen, paikalla tulee olla vähintään 2/3 edustajista. Medžlis keskittyy hoitamaan erityisesti Krimin tataarien karkotuksen aiheuttamia ongelmia. Lisäksi medžlis pyrkii pitämään kansanmurhaksi luokitellun tapahtuman muistoa.
Vuonna 2013 medžlisin puheenjohtajaksi valittiin Refat Tšubarov.
Toiminta nykyään > Evakointi Krimiltä

Medžlis ilmoitti 3. heinäkuussa 2014, että se kokoontuu ensimmäistä kertaa historiansa aikana Krimin niemimaan ulkopuolella, Henitšeskin kaupungissa H'ersonin alueella. Medžlisin ensimmäinen puhemies Cemilev oli jo saanut viiden vuoden "maahantulokiellon" venäläisiltä miehittäjiltä.
Syyskuussa 2014 Kremlin asettama nukkehallituksen edustaja Sergei Aksjonov sanoi, ettei mitään medžlisiä ole edes olemassa. Venäläiset olivat vain paria päivää aikaisemmin takavarkoineet medžlisin kokoontumispaikan. Lisäksi Krimin tataarien johtajia asetettiin "maahantulokieltoon" syytettynä etnisten ryhmien välisen vihan lietsomisesta. Medžlis on sittemmin siirtänyt kokoontumispaikkansa Kiovaan.
Kesäkuussa 2023 medžlis pani alulle aloitteen, jossa se pyysi Ukrainan parlamenttia tunnustamaan medžlisin aseman Krimin tataarien virallisena edustajana. Tätä ennen medžlisillä ei ole ollut virallista laillista statusta Ukrainassa Krimin tataarien edustajana ja mikäli medžlis saa virallisen valtion tunnustuksen se on oikeutettu omaan kiintiöityyn rahasummaan valtion budjetista.
Joseph Mees

Joseph Mees (18. huhtikuuta 1923 Bornem – 9. joulukuuta 2001) oli belgialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja Pyhän istuimen diplomaatti. Hänet vihittiin papiksi 4. huhtikuuta 1948 ja nimitettiin Ypreksen titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi nuntiukseksi Indonesiaan 14. kesäkuuta 1969. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jean-Marie Villot, jota avustivat Sergio Pignedoli ja Emiel-Jozef De Smedt.
Mees sai 10. heinäkuuta 1973 nimityksen nuntiukseksi Paraguayyn. 19. tammikuuta 1985 hänet siirrettiin apostoliseksi delegaatiksi Etelä-Afrikkaan ja pro-nuntiukseksi Lesothoon. Hän erosi tehtävistään lokakuussa 1987.
Joseph McCormick

| Joseph McCormick |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. elokuuta 1894 Buckingham
Kuollut: 14. kesäkuuta 1958 Toronto
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  175 cm
Paino:  67 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1920–1926
Aik. seurat:  Portland Rosebuds   Edmonton Eskimos   St. Paul Athletic Club   Pittsburgh Yellow Jackets
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Antwerp 1920 |  |  |
Joseph Wallace ”Joe” McCormick (12. elokuuta 1894 – 14. kesäkuuta 1958) oli yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Hänen uransa alkoi ennen ensimmäistä maailmansotaa Pittsburgh Yellow Jacketsissä.
McCormick oli kapteeni vuoden 1920 kesäolympialaisissa, jossa Yhdysvallat voitti hopeaa.
Käännös suomeksi
K-kauppiasliitto

K-kauppiasliitto on yhteistoiminta- ja edunvalvontajärjestö, johon kuuluvat kaikki K-kauppiaat. Liiton tehtävänä on K-kauppiasyrittäjyyden kehittäminen ja vahvistaminen sekä jäsentensä yhteisten etujen ajaminen.
K-kauppiasliitto ry on Keskon suurin osakkeenomistaja 4,25 prosentin osakeomistuksella ja 11,03 prosentin osuudella äänimäärästä (tilanne 31.12.2018).
K-lähikauppa

| K-lähikauppa |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Läheltä, helposti, ystävällisesti
Tuotetyyppi:  Elintarvikkeet
Omistaja:  Kesko
Alkuperämaa:  Suomi
Perustettu:  1994
Lakkautettu:  2003
Markkina-alueet:  Suomi
Infobox OKNimi-testi OK: 
K-lähikauppa oli Keskon omistama suomalainen päivittäistavaraketju. K-lähikaupat toimivat kaupunkien lähiöissä ja maaseudun taajamissa.  Sen tunnuslause oli Läheltä, helposti, ystävällisesti.
K-lähikaupat ja Rimit yhdistettiin K-market-, K-extra ja K-pikkolo-ketjuihin vuonna 2003.
Kreikan koripallomaajoukkue

Kreikan koripallomaajoukkue edustaa Kreikkaa koripallon maajoukkuekilpailuissa.
Historia > Olympialaisissa

Kreikan koripallomaajoukkue osallistui ensimmäisen kerran olympialaisiin Helsingissä 1952 ja sijoittui 17:nneksi. Seuraava esiintyminen tapahtui Atlantassa 1996, jolloin joukkue sijoittui viidenneksi. Myös Ateenassa 2004 ja Pekingissä 2008 tuloksena oli viides sija.
Historia > MM-kisoissa

Maailmanmestaruuskilpailuihin Kreikka on selviytynyt vuodesta 1986 alkaen yhtä poikkeusta (2002) lukuun ottamatta. Ensimmäisellä kerralla joukkue sijoittui kymmenenneksi ja sen tähtipelaaja Nikos Galis oli kisojen paras pistemies. Vuonna 1990 Kreikka sijoittui kuudenneksi ja vuonna 1994 neljänneksi hävittyään pronssiottelussa Kroatialle pistein 60–78. Vuonna 1998 Kreikka ylsi jälleen pronssiotteluun, jossa se hävisi Yhdysvalloille 61–84. Vuonna 2006 se saavutti hopeaa. MM-kilpailuissa 2010 Kreikka oli yhdestoista ja 2014 yhdeksäs .
Historia > MM-kisoissa > MM-kisat 2006

Japanissa järjestetyissä vuoden 2006 MM-kisoissa Kreikka voitti koripallohistoriansa ensimmäisen MM-mitalin. Välierässä se voitti Yhdysvallat pistein 101–95. Vasileios Spanulis teki tuossa ottelussa 22 pistettä. Finaalissa Kreikka hävisi Espanjalle selvin pistein 47–70. Mihális Kakioúzis teki finaalissa 17 ja kisojen tähtiviisikkoon valittu Theodoros Papalukas 10 pistettä. Kreikan valmentajana toimi Panayótis Yannákis, joka pelasi aikoinaan itsekin Kreikan maajoukkueessa.