stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gustave Gilbert

| Gustave Gilbert> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. syyskuuta 1911 New York
Kuollut: 6. helmikuuta 1977 (65 vuotta) Manhasset, New York
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Koulutus ja ura
Tunnetut työt:  Nuremberg Diary
Gustave Mark Gilbert (30. syyskuuta 1911 – 6. helmikuuta 1977) oli yhdysvaltalainen psykologi, joka tunnetaan parhaiten korkea-arvoisista natsijohtajista Nürnbergin oikeudenkäyntien aikana tekemistään havainnoista. Hän teoksensa Psychology of Dictatorship pyrki kuvaamaan Adolf Hitleriä hänen johtajalähipiirinsä kuvaamana.
Goleniów

| Goleniów |
| --- | --- |
 Käräjäoikeus
 lippu:  vaakuna
 Goleniów
 Koordinaatit: 53°34′N, 14°49′E 
Valtio:   Puola
Voivodikunta:  Länsi-Pommeri
Kaupunkioikeudet:  1268
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Robert Krupowicz
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  11,8 km²
Korkeus:  15 m
Väkiluku (2019)  (arvio):  22 216
 – Väestötiheys:  1 882,7 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  72-100
Suuntanumero(t):  +48 91
 
 goleniow.pl 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Goleniów [ɡɔˈlɛɲuf] (saks. Gollnow) on kaupunki Länsi-Pommerin voivodikunnassa Puolassa. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2019 arvion mukaan 22 216. Goleniów sijaitsee noin 35 kilometriä koilliseen Szczecinistä.
Liikenne

Kaupunki sijaitsee kansallisella tiellä DK 3 Tšekin rajalta Świnoujścieen. Se on osa kansainvälistä E28-tietä.
Goleniówin rautatieasema sijaitsee Szczecin - Świnoujścien reitillä, ja sitä palvelevat alueelliset junat ja satunnaiset kaukoliikenteen junat.
Szczecinin lentokenttä sijaitsee 7 kilometrin päässä kaupungista.
Valokuvia

Pyhän Katariinan kirkko
Wolin-portti
Vanha aitta
Peruskoulu
Keskiaikainen puolustus
Ystävyyskaupungit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Bergen auf Rügen, Saksa   Greifswald, Saksa |   Guryevsk, Venäjä   Opmeer, Alankomaat |   Pyrzyce, Puola   Svedala, Ruotsi |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Goleniów Wikimedia Commonsissa
Glorantha

Glorantha on erityisesti useista rooli- ja lautapeleistä tunnettu fantasiamaailma, jossa taikuus ja jumalat ovat todellisia. Gloranthan maailmaa kansoittavat ihmisten lisäksi monet mielikuvitusolennot, kuten haltiat, kääpiöt, peikot, kentaurit ja jättiläiset, jotka usein poikkeavat tolkienilaisista esikuvistaan.
Historia

Glorantha sai alkunsa Greg Staffordin kirjoittamasta tarinasta 1960-luvulla. Ensimmäinen julkaistu Glorantha-tuote oli Chaosiumin julkaisema lautapeli White Bear & Red Moon, joka kuvasi Sartarin barbaarien ja suuren Lunarin imperiumin kamppailua keskenään. Nomad Gods -lautapeli laajensi aihetta.
1978 ilmestyi RuneQuest-roolipelin ensimmäinen versio, jonka sääntökirjaan oli liitetty tiiviisti Gloranthan maailma. RuneQuestin miltei kahdenkymmenen julkaisuvuoden aikana ilmestyi runsaasti roolipelikirjoja, jotka kuvasivat Gloranthaa RuneQuestin sääntöjen kautta. Tosin sääntöjen osuus saattoi joissakin kirjoissa olla hyvin pieni ja itse sanallisen kuvauksen osuus suuri.
RuneQuestin julkaisemisen ajautuessa ongelmiin 1990-luvun puolivälissä Issaries, Inc. kehitti kokonaan uuden Glorantha-roolipelin: Hero Warsin. Hero Wars ja sen uudempi versio HeroQuest jatkoivat Gloranthan kuvaamista ja pelimateriaalin tarjoamista. Issariesin julkaisemia kirjoja on ilmestynyt jo toistakymmentä, ja lisää on tulossa tulevina vuosina.
Gloranthan ympärille on vuosien saatossa syntynyt voimakas fanijoukko, joka on julkaissut omia epävirallisia Glorantha-lehtiä, kuten brittiläistä Tales of the Reaching Moonia, saksalaista Tradetalkia ja suomalaista The Zin Lettersiä. Muutamassa maassa on oma Glorantha-yhdistyksensä, kuten saksalainen RuneQuest Gesellschaft ja suomalainen Kalikos – Suomen Glorantha-seura ry. Epävirallisemmin faneja ovat yhdistäneet Internetin kansainväliset ja kansalliset postituslistat ja keskustelufoorumit.
Vaikka Glorantha on liittynyt alun perin rooli- ja lautapeleihin, sitä koskevien tuotetyyppien määrä on laajentunut muuallekin. Tietokonepeli King of Dragon Pass sijoittuu Gloranthaan, ja sen suunnittelijat David Dunham, Greg Stafford ja Robin D. Laws ovat tunnettuja Glorantha-kirjoittajia. Gloranthaan sijoittuvaa kaunokirjallisuutta puolestaan edustavat Widow’s Talen kaltaiset romaanit ja sarjakuvalehtisarja The Path of the Damned.
Luonne

Gloranthassa painottuu vahvasti sen myyttinen luonne. Gloranthan jumalat, henget ja muut mahtiolennot ovat osa Gloranthan todellisuutta, vaikkakin melko kaukaisia tavallisille ihmisille. Jumalat edustavat monia erilaisia asioita ja voimia. Sopivaa jumalaa palvomalla ihminen voi saada heiltä taikavoimia, esimerkiksi taikuutta, jolla hän voi hallita tuulia tai parantaa peltonsa tuottavuutta.
Gloranthaa kansoittavat lukuisat olennot ja rodut, joilla on oma myyttinen menneisyytensä. Aina eivät kansojen myyttisen käsitykset sovi yhteen toistensa kanssa, jolloin voi pahimmillaan syntyä pahoja konflikteja. Kansat eivät ole myöskään suoranaisesti hyviä tai pahoja: heillä on omat uskomuksensa, joiden mukaan he pitävät jotakin oikeana ja jotakin vääränä, kuten meidän maailmamme historialliset kansatkin tekivät.
Eivät ainoastaan Gloranthan kansojen myytit ole maagisia, vaan koko Gloranthan maailma on maaginen: sen kasvit kätkevät sisäänsä henkiä, sen maantieteellisiin paikkoihin liittyy tiettyjä henkiä tai jumalia, sairaudet ovat oikeasti pahojen henkien aiheuttamia, pahat teot voivat tuoda maagista turmiota yhteisöön, ja jopa Gloranthan taivaankappaleiden sanotaan olevan jumalia tai jumalien ruumiillistumia.
Gloranthan kansojen tavoissa ja myyteissä on ammennettu paljon meidän maailmamme kansojen tavoista ja myyteistä, mutta niitä ei ole suoraan lainattu vaan yhdistelty hedelmällisenä pidetyllä tavalla. Myöskään Gloranthan haltiat, peikot ja kääpiöt eivät ole kovin suoraan toisista fantasiamaailmoista kopioituja vaan varsin omanlaisiaan. Omaleimaisuudessa ja syvällisyydessä Gloranthaa on verrattu J. R. R. Tolkienin luomaan Keski-Maahan.
Alueet ja kansat

Glorantha on muodoltaan jättimäinen kuutio, joka kelluu vesien keskellä. Ylhäällä on valoisa taivas ja alapuolella synkkä alamaailma. Useiksi alueiksi jakautuneen kuution pinnan keskimmäiset alueet ovat kuolevaisten kansojen asuttamia, kun taas sen reunoilla asuvat kuolemattomat kansat.
Gloranthan pintamaailma jakautuu kahteen suureen mantereeseen: Genertelaan ja Pamaltelaan. Genertela on pohjoinen manner ja ihmisten vahvasti asuttama. Pamaltela puolestaan sijaitsee etelässä, ja ei-ihmiset ovat siellä vahvempia. Kahden mantereen väliin jää meri, jossa on useita saaria, kuten läntinen Jrustela, keskinen Teleos ja idässä sijaitsevat Itäiset saaret. Keskellä mantereita on valtava Magastan pyörre, joka yltää aina alamaailmaan asti.
Genertela jakautuu useisiin erilaisiin alueisiin. Genertelan läntisiä osia asuttavat suureksi osaksi monoteistiset malkionit, joiden kulttuurissa on paljon vaikutteita kristinuskosta ja keskiaikaisesta Euroopasta. Suurimmat valtakunnat lännessä ovat etelässä sijaitseva Seshnela ja pohjoisessa sijaitseva Loskalm. Ralios on hajanaisempi alue, joka jakautuu lukuisiin pieniin ruhtinaskuntiin.
Idässä sijaitsee Kralorelan valtakunta, jonka asukkaat ovat läheisissä suhteissa lohikäärmeiden kanssa ja muistuttavat monilta osin muinaisia kiinalaisia. Kralorelan lounaispuolella sijaitsee Teshnos, joka norsuineen ja sielunkierto-oppeineen on lähellä Intiaa.
Kralorelasta länteen sijaitsee hevospaimentolaisten asuttama Pent. Heissä näkyy piirteitä historian paimentolaiskansoista, esimerkiksi mongoleista. Pentin eteläpuolella Autiomaassa puolestaan asuu toisenlaisia paimentolaisia, jotka ratsastavat monilla erilaisilla eläimillä.
Genertelan keskiosassa sijaitsee laaja Lunarin imperiumi, jonka asukkaat palvovat kuun- ja auringonjumalia. Heissä on piirteitä muun muassa antiikin kreikkalaisista, roomalaisista, persialaisista ja neuvostoliittolaisista. Lunarin imperiumin pohjoispuolella on valtava Valindin jäätikkö, joka toimii kuolevaisten maailman rajana.
Etelässä ja muiden alueiden lomassa asuu barbaarisia orlanthilaisia, jotka palvovat myrskynjumalia. Heissä on paljon samaa kuin viikingeissä ja kelteissä.
Pamaltelan pohjoisosassa sijaitsee suuria haltioiden metsiä. Pohjoisosien rannikoille keskittyvät myös Pamaltelan suurimmat ihmiskulttuurit. Keskisiä tasankoja asuttavat mustaihoiset alkuasukkaat, agimorit, joiden kulttuurissa on yhtäläisyyksiä afrikkalaisten heimojen, esimerkiksi zulujen ja Australian aboriginaalien kanssa. Heidän esi-isänsä Pamaltin mukaan manner on saanut nimensä. Kaikkein eteläisimmät osat ovat ihmisille elinkelvottoman kuumia, mutta niillä asustaa tarunomaisia olentoja ja kuolemattomia kansoja.
Itäiset saaret ovat Genertelan ja Pamaltelan itäpuolella sijaitseva lukemattomista pienistä saarista koostuva saaristo. Niiden asukkaiden keskuudessa on erittäin monia erilaisia kulttuureita ja jumalia. Osa muistuttaa Tyynenmeren pikkusaarien kulttuureja.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Chaosium, Inc., Gloranthan nykyinen julkaisija
Kalikos – Suomen Glorantha-seura ry
Yleiskatsaus Gloranthasta (Arkistoitu – Internet Archive)
www.glorantha.com - Vanhentunut virallinen Glorantha-sivu, jossa kuitenkin asiaa maailmasta
Gloranthan kartta
Gustave Franconie

Gustave Franconie
Gustave Franconie (15. tammikuuta 1845 Cayenne – 23. tammikuuta 1910 Pointe-à-Pitre) oli ranskalainen poliitikko, joka edusti Ranskan Guayanaa maan kansalliskokouksessa.
Franconie syntyi kauppiaan ja orjan tyttären perheeseen. Hänen isoisänsä oli toiminut Ranskan Guayanan kuvernöörin sijaisena, ja hänen isänsä oli majoittanut luokseen alueelle karkotetun tasavaltalaisjohtajan Charles Delescluzen. Franconie kävi lukion Pariisissa ja olisi halunnut jatkaa opintojaan, mutta joutui palaamaan Guayanaan hoitamaan veljensä kanssa perheen kauppahuonetta.
Franconie edusti Guayanaa Ranskan kansalliskokouksessa yhtäjaksoisesti vuosina 1879–1898. Hän asui etupäässä Ranskassa, ja siksi hän hävisi vuosien 1898 ja 1902 vaalit radikaalisosialisti Henri Ursleurille. Franconie valittiin uudelleen kansalliskokoukseen vuonna 1906. Hänen kuoltuaan laivalla matkalla Guayanaan edustajaksi tuli entinen kuvernööri Albert Grodet.
Franconie kuului kansalliskokouksessa äärivasemmistoon ja sosialisteihin. Hän oli aktiivinen lähinnä omaa vaalipiiriään ja siirtomaita koskevissa kysymyksissä. Franconie oli mukana Counanin tasavallan perustamisessa, vaikka ei itse juurikaan osallistunut hankkeeseen. Hänen kotitalossaan Cayennessa toimii departementin museo.
Gile Steele

Gile Steele (24. syyskuuta 1908 Ohio – 16. tammikuuta 1952 Culver City, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen puvustaja. Hän aloitti uransa Metro-Goldwyn-Mayerilla.
Hän voitti parhaan puvustuksen Oscar-palkinnon kaksi kertaa. Ensimmäisen kerran vuoden 1950 Oscar-gaalassa mustavalkoelokuvasta Perijätär ja toisen kerran vuoden 1951 gaalassa värielokuvasta Samson & Delila. Kuolemansa jälkeen hän oli kahtena vuonna peräkkäin ehdolla parhaan puvustuksen palkintoon; vuonna 1952 elokuvista King Lady ja Kuolematon Caruso ja vuonna 1953 elokuvasta Iloinen leski.
Gottfried Reinhold Treviranus

Gottfried Reinhold Treviranus
Gottfried Reinhold Treviranus (4. helmikuuta 1776 Bremen – 16. helmikuuta 1837 Bremen) oli saksalainen naturalisti ja fysiologi. Hän oli lajien transmutaation kannattaja ja esitti transmutaation ajatuksen teoksessaan Biologie; oder die Philosophie der lebenden Natur vuonna 1802. Samoihin aikoihin myös Jean-Baptiste Lamarck esitti samanlaisia ajatuksia lajien kehittymisestä.
Treviranus on myös biologia-käsitteen isä Jean-Baptiste Lamarckin ohella, mutta hänestä riippumatta.
Göteborgin raatihuone

Göteborgin raatihuone
Göteborgin raatihuone on rakennus Göteborgin kaupungissa, Länsi-Götanmaalla, Ruotsissa. Se on rakennettu vuosina 1670-1672, ja sen suunnittelusta on vastannut arkkitehti Nicodemus Tessin vanhempi. Nykypäivänä sitä käyttää Göteborgin käräjäoikeus.
Rakennusta on muokattu vuosien varrella. Vuonna 1732 sitä uudistettiin kaupungininsinööri Bengt Wilhelm Carlbergin johdolla, ja 1810-luvun toisella puoliskolla rakennukseen lisättiin kolmas kerros. Lisäksi vuonna 1937 raatihuoneen viereen valmistui funktionalismia edustava lisärakennus. Sen on suunnitellut arkkitehti Gunnar Asplund.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Göteborgin raatihuoneen sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Fredrik August III

| Fredrik August III |
| --- | --- |
 Kuningas Fredrik August III vuonna 1914.
Saksin kuningas
Valtakausi:  15. lokakuuta 1904 – 13. marraskuuta 1918
Edeltäjä:  Yrjö

Syntynyt:  25. toukokuuta 1865 Dresden, Saksin kuningaskunta
Kuollut:  18. helmikuuta 1932 (66 vuotta) Sibyllenort, Sleesia (nyk. Puola)
Puoliso:  Luise
Lapset:  Yrjö Fredrik Kristian Ernst Henrik Maria Alix Karola Margareeta Karola Maria Alix Luitpolda Anna
Koko nimi:  Friedrich August Johann Ludwig Karl Gustav Gregor Philipp
Suku:  Wettin
Isä:  Yrjö
Äiti:  Maria Anna
Uskonto:  roomalaiskatolilaisuus
Nimikirjoitus:  
Fredrik August III (25. toukokuuta 1865 Dresden – 18. helmikuuta 1932 Sibyllenort, Sleesia (nyk. Puola)) oli Saksan keisarikuntaan kuuluneen Saksin kuningaskunnan viimeinen kuningas vuosina 1904–1918.
Fredrik August oli Saksin kuningas Yrjön poika. Hän omistautui sotilasuralle ja palveli vuodesta 1883 upseerina Saksin armeijassa sekä vuodesta 1893 samanaikaisesti myös Preussin armeijassa. Saksin joukoissa hän yleni 1898 kenraaliluutnantiksi ja Preussin armeijassa 1902 jalkaväenkenraaliksi. Hän toimi vuodesta 1902 alkaen Saksin armeijasta muodostetun Saksan 12. armeijakunnan komentajana kunnes kohosi isänsä kuoltua 15. lokakuuta 1904 Saksin kuninkaaksi. Myöhemmin hän sai Preussin armeijassa vielä 1909 kenraalieverstin ja 1912 kenraalisotamarsalkan arvon. Saksassa puhjennut vallankumous pakotti Fredrik Augustin luopumaan kruunusta 13. marraskuuta 1918. Hän asui sen jälkeen Sleesian Sibyllenortissa.
Fredrik Augustin puoliso oli vuosina 1891–1903 Toscanan suurherttuatar Luise, mutta he erosivat kuningattaren siirryttyä elämään toisen miehen kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fredrik August III Wikimedia Commonsissa
Galápagosin merensuojelualue

Galápagosin merensuojelualue (Reserva Marina Galápagos) on Galápagossaaria ympäröivä luonnonsuojelualue tuhannen kilometrin päässä Ecuadorin rannikolta. Sen pinta-ala on 133 000 km2. Suojelualue perustettiin vuonna 1986 ja laajennettiin nykyiseen kokoonsa vuonna 1998. Se on osa Unescon maailmanperintökohdetta.
Merivirrat tuovat alueelle sekä viileää että lämmintä vettä, joten siellä elää hyvin monenlaisia Tyynenmeren lajeja. Merenalainen virtaus nostaa ravinteita merenpohjasta, mikä ruokkii suuria määriä planktonia, mikä puolestaan on monien ravintoketjujen alkupää. Siellä elää suuria haiparvia, rauskuja, koralliriuttoja ja värikkäitä kaloja.
Tämä on ainoa paikka maailmassa jossa pingviinit uivat koralliriuttojen seassa. Merileijonia on kaksi lajia, toinen on kotoisin etelästä, toinen pohjoisesta.
Galyani Vadhana

| Galyani Vadhana> สมเด็จพระพี่นางเธอ เจ้าฟ้ากัลยาณิวัฒนา กรมหลวงนราธิวาสราชนครินทร์ |
| --- | --- |
 Galyani Vadhana
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. toukokuuta 1923 Lontoo
Kuollut: 2. tammikuuta 2008 (84 vuotta) Bangkok
Kansalaisuus:  Thaimaa
Muut tiedot
 Nimikirjoitus
Galyani Vadhana (thaiksi สมเด็จพระพี่นางเธอ เจ้าฟ้ากัลยาณิวัฒนา กรมหลวงนราธิวาสราชนครินทร์) (6. toukokuuta 1923 Lontoo – 2. tammikuuta 2008 Bangkok) oli Thaimaan kuninkaan Bhumibol Adulyadejin vanhin sisarus. Hän syntyi Lontoossa.
Vadhana meni toisen maailmansodan aikana naimisiin eversti Aram Rattakun Serireongritin kanssa. Parille syntyi Sveitsissä tytär Thanpuying Dhasanawalaya Sornsongkram vuonna 1945. Hän meni vuonna 1969 uusiin naimisiin prinssi Waranonthawatin (k. 1990) kanssa.
Kesällä 2007 Vadhana joutui Sirirajin sairaalaan, jossa hänellä todettiin syöpä. Hän kärsi myöhemmin samana vuonna aivoinfarktin ja kuoli pitkään huonosta terveydentilasta kärsittyään 84 vuoden iässä 2. tammikuuta 2008.
Galápagosin kuuma piste

Merenpohjan syvyys Galápagossaarten ympäristössä.
Galápagosin kuuma piste  on vulkaanisesti aktiivinen kuuma piste, joka sijaitsee Galápagossaarten länsipuolella. Sen halkaisija on noin 150 km. Galápagossaaret ovat syntyneet tästä kuumasta pisteestä ryöppyävästä laavasta.
Ghost House Pictures

Ghost House Pictures on yhdysvaltalainen kauhuelokuviin erikoistunut elokuvayhtiö. Ghost House Picturesin takana ovat ohjaaja Sam Raimi, tuottaja Rob Tapert ja Mandate Pictures -yhtiön toimitusjohtaja Nathan Kahane. Yhtiön tuotannossa on 1990-luvun jälkeen ollut suuri määrä menestyneitä elokuvia. Ghost House Pictures levittää kauhuelokuvia New Yorkin pörssiin listatun Lionsgaten kautta.
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Erik Christensen

| Erik Christensen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. joulukuuta 1983 (ikä 40) Edmonton, Alberta, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Crusher
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  93 kg
Pelinumero:  24
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2005–
Seurat:  Wilkes-Barre/Scranton Penguins (AHL) Pittsburgh Penguins (NHL) Atlanta Thrashers (NHL) Anaheim Ducks (NHL) Manitoba Moose (AHL) New York Rangers (NHL) Connecticut Whale (AHL) Minnesota Wild (NHL) Lev Praha (KHL)   HV71 (SHL)
NHL-varaus:  69. varaus, 2002 Pittsburgh Penguins
Erik Christensen (s. 17. joulukuuta 1983 Edmonton, Alberta, Kanada) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osasi pelata myös laidassa. Christensen on pelannut urallaan aiemmin NHL:ssä yhteensä 387 runkosarjaottelua tehopistein 68+95=163 ja keräten 162 jäähyminuuttia sekä 17 playoff-ottelua tehopistein 1+2=3 ja keräten kahdeksan jäähyminuuttia. Eliteprospects.com -sivuston Erik K. Pirin mukaan Christensenin vahvuuksiin kuuluu rannelaukaus, nopeus, luistelu ja hyökkäyspään pelaaminen. Hänellä on parannettavaa puolustamisessa ja fyysisessä pelissä.
Ura > Junioriura

WHL-joukkue Kamloops Blazers varasi Christensenin 101. pelaajana vuonna 1998. Hän siirtyi yhden AMBHL-juniorisarjassa vietetyn kauden jälkeen joukkueeseen kaudeksi 1999–2000. Kolmannella WHL-kaudellaan 2001–2002 Christensen oli tehoilla 22+36=58 Blazersin toiseksi paras syöttäjä ja kolmanneksi paras pistemies. Hän pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa. Pittsburgh Penguins varasi Christensenin kolmannella kierroksella 69. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2003.
Kaudella 2002–2003 Christensen teki WHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä kovilla tehoilla 54+54=108. Hän voitti koko liigan piste- ja maalipörssin ja palkittiin ensimmäisenä mainitun voiton myötä Bobby Clarke Trophylla. Christensen voitt Blazersin sisäisen piste- ja syöttöpörssin myös kevään 2003 pudotuspeleissä tehoilla 1+7=8. Hänet valittiin myös WHL:n läntisen konferenssin ensimmäiseen ja koko CHL:n toiseen tähdistökentälliseen. Kesken viimeisen juniorikautensa, tammikuussa 2004 2003–2004 Christensen siirtyi Brandon Wheat Kingsin joukkueeseen. Hän oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä kevään 2004 pudotuspeleissä tehoilla 8+4=12.
Ura > Ammattilaisura

Christensen siirtyi kaudeksi 2004–2005 Pittsburgh Penguinsin organisaatioon. Hän pelasi osaksi myös NHL:n työsulun takia koko kauden sen farmijoukkue Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa, AHL:ssä. Kaudella 2005–2006 Christensen oli joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Matt Husseyn jälkeen tehtyään 48 runkosarjaottelussa tehot 24+22=46. Hän teki samalla kaudella myös NHL-debyyttinsä. Christensen kutsuttiin ensimmäisen kerran Pittsburgh Penguinsin NHL-joukkueeseen 31. lokakuuta 2005. Hänen NHL-uransa avausmaali syntyi 3. marraskuuta 2005 New York Islandersin Rick DiPietron taakse. Yhteensä Christensenin tulokaskausi NHL:ssä toi 33 runkosarjaottelussa tehot 6+7=13. Kaudella 2006–2007 hän teki NHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehtyään 61 runkosarjaottelussa tehot 18+15=33.
Kausi 2007–2008 oli Christensenille ensimmäinen kokonainen NHL:ssä, eikä hän saanut farmikomennuksia. Kuitenkin siirtotakarajalla, helmikuussa 2008 Penguins kauppasi Christensenin, Colby Armstrongin, Angelo Espositon ja kesän 2008 ensimmäisen kierroksen varausvuoron Atlanta Thrashersiin vaihdossa Marián Hossaan ja Pascal Dupuisiin. Vuotta myöhemmin, siirtotakarajalla maaliskuussa 2009 hänet kaupattiin Anaheim Ducksiin vaihdossa Eric O'Delliin.
Joulukuussa 2009 New York Rangers nappasi Christensenin siirtolistalta riveihinsä. Heinäkuussa 2010 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Helmikuussa 2012 Rangers kauppasi Christensenin Minnesota Wildiin vaihdossa Casey Wellmaniin.
Kaudeksi 2012–2013 Christensen siirtyi Eurooppaan ja tšekkiläisen KHL-joukkue Lev Prahan riveihin. Tehot 11+10=21 joukkueen sisäisen maalipörssin toiseen ja sisäisen pistepörssin kolmanteen sijaan. Hän jatkoi joukkueessa myös kaudella 2013–2014, mutta Christensen ehti tehdä 12 pelaamassaan ottelussa vain kaksi tehopistettä, kunnes hänen sopimuksensa purettiin lokakuussa 2013. Viisi päivää myöhemmin Christensen siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella Ruotsin SHL:ssä pelaavaan HV71:een. Hän oli 13 osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä Toni Rajalan kanssa ja kevään 2014 pudotuspeleissä HV71:n paras maalintekijä neljällä osumallaan. Maaliskuussa 2014 Christensen teki kaksivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Christensen oli kaudella 2014–2015 tehoilla 13+31=44 HV71:n paras pistemies ja syöttäjä. Hän jakoi SHL:n pistepörssin seitsemännen sijan Växjö Lakersin Robert Rosénin kanssa. Syyskuussa 2016, kauden 2016–2017 Christensen teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen HV71:n kanssa.
Galzignano Terme

| Galzignano Terme |
| --- | --- |

 Galzignano Terme
 Koordinaatit: 45°27′0″N, 11°43′0″E 
Valtio:  Italia
Alue:  Veneto
Maakunta:  Padova
Hallinto:  
 – Pormestari:  Riccardo Roman
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  18,15 km²
Korkeus:  22 m
Väkiluku (31.12.2015):  4 436
 – Väestötiheys:  242 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  35030
Suuntanumero(t):  049
 
 www.galzignanoterme.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Galzignano Terme on kylpyläkaupunki ja kunta Koillis-Italiassa Veneton alueella Padovan maakunnassa. Kunta sijaitsee noin 15 kilometriä Padovasta lounaaseen. Kunnassa asuu runsaat 4 000 ihmistä. Sen pinta-ala on 18,15 km2. Väestötiheys on 242 asukasta/km2 (2019).
Galzignanon kunnan keskus on samanniminen kylä. Kuntaan kuuluu lisäksi Valsanzibion kylä.
Galzignano Termen naapurikunnat ovat Arquà Petrarca, Baone, Battaglia Terme, Cinto Euganeo, Monselice, Montegrotto Terme, Teolo, Torreglia, Vo'.
Enya

| Enya |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. toukokuuta 1961 (ikä 63) Gaoth Dobhair, Donegalin kreivikunta, Irlanti
Ammatti:  laulaja muusikko säveltäjä musiikkituottaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Enya, Enya Brennan
Aktiivisena:  1986–
Tyylilajit:  New Age -musiikki, kelttiläinen musiikki
Soittimet:  piano
Levy-yhtiöt:  Warner Music Group
Aiheesta muualla
enya.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Enya, joskus mediassa: Enya Brennan, oikea nimi: Eithne Pádraigín Ní Bhraonáin (s. 17. toukokuuta 1961) on Irlannin menestyneimpiä artisteja ja maan rikkaimpia naisia. Artistin nimi juontuu Eithne-nimestä, joka kuulostaa englannin kielellä lausuttuna Enyalta. Enya-nimen alla työskentelee säveltäjä ja esittäjä Enyan lisäksi kaksi henkilöä: tuottaja Nicky Ryan ja sanoittaja Roma Ryanselvennä. Enya on yksi maailman myydyimmistä artisteista.