stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Temmeksen kirkko
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Temmeksen kirkko Wikimedia Commonsissa
Temmeksen kirkko (rakennusperintörekisteri) Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi. Museovirasto.
| n k Pohjois-Pohjanmaan kirkot |
| --- | --- |
Oulu:  Haukipudas  Karjasilta  Kastelli  Kiiminki  Maikkulan kappeli  Nasaretin pyhän perheen kirkko  Oulujoki  Oulunsalo  Pateniemi  Pyhän Andreaan kirkko  Pyhän Kolminaisuuden katedraali  Pyhän Luukkaan kappeli  Pyhän Tuomaan kirkko  Tuira  Tuomiokirkko  Turkansaari  Yli-Ii  Ylikiiminki 
Muut kunnat:  Alavieska  Haapajärvi  Haapavesi  Hailuoto  Hailuodon vanha kirkko  Himanka  Ii  Kalajoki  Pyhän Kolminaisuuden kirkko (Kempele)  Kempeleen vanha kirkko  Kestilä  Kuivaniemi  Käylän rajaseutukirkko  Pyhän Ristin kirkko (Kuusamo)  Kylmälänkylän kappeli  Kärsämäki  Kärsämäen paanukirkko  Liminka  Lumijoki  Maakalla  Merijärvi  Muhos  Nivala  Olkkola  Oulainen  Paavola  Pattijoki  Piippola  Pudasjärvi  Pulkkila  Pyhäjoki  Pyhäjärvi  Pyhän Kolminaisuuden kirkko (Ylivieska)  Pyhän Matteuksen kappeli  Pyhäntä  Raahe  Rantakylän kappeli  Rantsila  Rautio  Reisjärvi  Revonlahti  Saloinen  Sarakylän kappeli  Sievi  Siikajoki  Säräisniemi  Taivalkoski  Temmes  Tyrnävä  Utajärvi  Vaala  Vihanti  Ylivieskan vanha kirkko 
| n k Perustiedot Wikidatassa: Temmeksen kirkko (Q11896876)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: kirkko
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Temmes, Tyrnävä, Tyrnävä
sijainti: Temmes
katuosoite: Temmeksen Kirkkotie 5, 91950 Temmes
koordinaatit: 64°40′30″N 25°35′53″E﻿ / ﻿64.675°N 25.5981°E﻿ / 64.675; 25.5981
Harmaapäärastas

| Harmaapäärastas |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Rastaat Turdidae
Suku::  Rastaat Turdus
Laji::  leucomelas
Kaksiosainen nimi
 Turdus leucomelas  Vieillot, 1818 

Katso myös
   Harmaapäärastas Wikispeciesissä   Harmaapäärastas Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Harmaapäärastas (Turdus leucomelas) on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Harmaapäärastasta tavataan Etelä-Amerikan pohjois- ja itäosissa. Lajin kannan kokoa ei tiedetä, mutta sitä on kuvattu yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Motetti

Johann Pachelbelin motetti Gott ist unser Zuversicht psalmista 46.
Motetti (ital. mottetto, 'pikkuruno') on erilaisista kuoroteoksista käytetty nimitys. Erilaiset motetit olivat merkittävimpiä polyfonisen musiikin muotoja 1200-luvulta 1700-luvun puoliväliin.
Motettien säveltämisen gregoriaanisen kirkkomusiikin clausulan muodossa aloittivat säveltäjä Perotinus ja hänen aikalaisensa 1200-luvulla Pariisin Notre Damen katedraalissa. Tästä kehittyi 1300-luvulle tultaessa isorytminen motetti.
Renessanssimotetti on hyvin erilainen kuin aikaisemmat motettimuodot. Se on polyfoninen, neljä-kuusiääninen kuoroteos, jossa ei ole säestystä, ja se on rytmiikaltaan vapaampi kuin 1200-luvun motetit. Flaamilaisen koulukunnan säveltäjät veivät tämän motettimuodon huippuunsa, ja 1400-luvun puolivälissä se levisi koko Eurooppaan. Merkittävimpiä säveltäjiä olivat flaamilaiset Josquin Desprez ja Orlando di Lasso, italialaiset Andrea ja Giovanni Gabrieli sekä Giovanni Pierluigi da Palestrina ja englantilaiset Thomas Tallis ja William Byrd.
Barokkiajalle tultaessa merkittävimmät motetit sävellettiin Saksassa saksankielisiin teksteihin. Johann Sebastian Bach sävelsi ainakin kuusi motettia. Bachin jälkeen termiä motetti on käytetty lähes minkälaisesta hengellisestä, polyfonisesta kuoroteoksesta tahansa, mutta yleensä sillä tarkoitetaan säestyksettömiä latinankielisiä motetteja, joita käytetään katolisen kirkon jumalanpalveluksissa. Klassismin ajan motetteihin kuuluu Wolfgang Amadeus Mozartin Ave verum corpus. Kenties tunnetuimmat moteteiksi nimetyt kuoroteokset ovat 1700-luvun jälkeen säveltäneet Johannes Brahms ja Anton Bruckner. Niitä sisältyy myös Felix Mendelssohnin tuotantoon. Ranskaksi motetteja ovat säveltäneet muiden muassa Camille Saint-Saëns ja César Franck.
| n k Kirkkomusiikki |
| --- | --- |
 Antifonit  Graduaalit  Koraalit  Latinalainen kirkkolaulu Ambrosialainen kirkkomusiikki  Gallikaaninen kirkkomusiikki  Gregoriaaninen kirkkolaulu  Litaniat  Liturginen musiikki  Magnificatit  Messut Offertoriumit  Requiemit  Motetit  Ortodoksinen kirkkomusiikki  Passio  Vesperit  Vigiliat  Virret
Sadon kultakaivokset

| Sadon kultakaivokset |
| --- | --- |

Maailmanperintökohde
Sijainti:  Japani  38°2′27″N, 138°15′28″E
Tyyppi:  kulttuurikohde
Kriteerit:  (iv)
Tunnusnumero:  1698
Valintahistoria
Valintavuosi:  2024
 
Sadon kultakaivokset (jap. 佐渡金山, Sado kinzan) on kolmesta osasta koostuva Unescon maailmanperintökohde  Japanissa. Se sijaitsee Sadon saarella, noin 35 kilometriä Niigatan prefektuurin rannikolta länteen. Siinä taltioidaan kaivostoiminnan perintöä ajalta, jolloin ei käytetty vielä koneita. Sadon saari on vulkaanista alkuperää, ja siinä on kaksi rinnakkaista vuorijonoa, jotka ulottuvat lounaasta koilliseen ja joita erottaa yksi tulvatasanko. Vulkaanisen kiven rapautuminen paljasti kulta- ja hopeaesiintymät, joita louhittiin maan alta maan pinnalta ja syvällä maan alla Aikawa-Tsurushin alueella, Osadon vuoriston eteläpäässä.
Sadosta kaivettu kulta oli Tokugawa-shōgunaatin tärkeä tulonlähde.
Meiji-restauraation jälkeen saarelle kaivettiin länsimaisen tekniikan avulla hopeakaivoskuiluja. Hopean arvon laskiessa valtio myi kaivokset Mitsubishille, joka hyödynsi myös uusia kultaesiintymiä ja toisen maailmansodan lähestyessä kuparia, rautaa ja sinkkiä. Tuohon aikaan kaivoksilla käytettiin korealaisia pakkotyössä, ja heidän riittävän näkyvä kunnioittamisensa on kiristänyt maiden välejä. Unesco-yhteyksissä Japani painottaa edo-kauden kulttuuriperintöä.
Aaro Cantell

Aaro Cantell on Normet Group Oy:n omistaja, yrittäjä ja hallituksen puheenjohtaja. Cantell toimii myös EK:n hallituksen puheenjohtajana sekä Teknologiateollisuuden 100-vuotissäätiön ja  Tana Oy:n hallitusten puheenjohtajana.
Aiemmin Aaro Cantell on ollut muun muassa Valmetin ja Solidiumin hallitusten varapuheenjohtaja, VTT:n ja Affecton puheenjohtaja, Teknologiateollisuus ry:n hallituksen ja työvaliokunnan jäsen sekä Teknologiateollisuuden työnantajat ry:n puheenjohtajana. Cantell oli vuonna 2013 perustetun Kasvuryhmä ry:n käynnistäjä ja toimi useita vuosia Kasvuryhmän hallituksen puheenjohtajana. Koulutukseltaan Cantell on diplomi-insinööri.lähde?
Cantell osti vuonna 1962 perustetun Normetin vuonna 2005. Vuonna 2023 Normet Group teki vuosikertomuksensa mukaan noin 484 miljoonan euron liikevaihdolla noin 73 miljoonaa euroa käyttökatetta (EBITDA).
Merita Berg

| Merita Berg> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1991
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä
Muusikko
Aktiivisena:  2016–
Tyylilajit:  indie, pop, rock, soft rock, sophisti-pop
Levy-yhtiöt:   Helmi Levyt  Playground Music Finland 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Merita Berg (s. 1991 Kirkkonummi) on suomalainen artisti ja laulaja-lauluntekijä, joka tunnetaan yhtyeistään Hullu Ruusu ja Rosita Luu.
Ura

Berg debytoi musiikintekijänä vuonna 2017 Antti Hermajan kanssa yhteisellä Hullu Ruusu -yhtyeellään, jonka ensialbumin julkaisi Helmi Levyt. Albumi sai kriitikoilta innostuneen vastaanoton ja esimerkiksi Helsingin Sanomien kriitikko Oskari Onninen kirjoitti debyyttilevystä neljän tähden arvion saatesanoin "Mielenterveysindien uusi tähti on syttynyt."  Yhtye julkaisi myös toisen albumin, Rehab (2019), mutta hajosi pian sen jälkeen.
Rosita Luu sai alkunsa Bergin sooloprojektina, jossa Hermaja on kuitenkin mukana laulunkirjoittajana ja tuottajana, Bergin vastatessa suurimmasta osasta sanoituksista ja melodioista. Yhtye on julkaissut neljä pitkäsoittoa: SOS (2018), Samettisuu (2020), Maaginen elävä (2022) ja Yöeläin (2024). Rosita Luun albumeilla on kuultu ennakkoluulottomasti kaikuja laajalti musiikin eri tyylilajeista. Merita Bergin lyriikoiden pohjavire on ihmisyyttä, erheitä ja isoja tunteita syvästi ymmärtävä, eikä Rosita Luun maailmassa mikään ole mustavalkoista tai pyhää.
Rosita Luun Samettisuu-albumi oli vuonna 2021 ehdolla Emma-gaalassa Kriitikoiden valinta- ja Vuoden yleisöäänestys -kategorioissa. Albumi listattiin julkaisuvuotenaan mm. Soundin Vuoden kotimainen albumi -listan sijalle kolme.
Artistin tuorein albumi Yöeläin (2024) huomioitiin muun muassa vuoden 2024 levyt -listauksissa Yleisradion musiikkitoimittaja Susanna Vainiolan poimintona  sekä Soundi -lehdessä. Lisäksi albumi nousi tammikuussa 2025 ehdolle vuoden albumiksi riippumattomien levy- ja tuotanyhtiöiden yhdistys IndieCo ry:n toimesta osana Indie Awards 2025 -tapahtumaa.
Berg on kuvaillut Yöeläin -albumin olevan yhdistelmä outoutta, ulkopuolisuuden ylistystä, varjojen tummuutta mutta myös keveyttä ja leikkisyyttä. Kappaleissa viritetään pommeja makkarissa, eksytään jyrkkiin kotibileisiin, liidetään toden ja kuvitellun rajapinnalla aamuyön tunneilla eikä eilisestä ruikuteta, vaikka haava sisällä roihuaa yhä. Bergin pyrkimyksenä on loppujen lopuksi kommentoida lauluillaan jotakin mahdollista, tunnistettavaa tunnetta tai kokemusta ulkopuolelle, ulkopuolisille.  Äänitteellä soivat monenkirjavat vaikutteet, kuten sophisti-pop, soft rock, trip hop, synth-pop, R&B ja gospel.
Ura > Kokoonpanot

Rosita Luu toimii esiintyvänä artistina keikkaillen viisihenkisellä yhtyeellä sekä duona erilaisissa ympäristöissä klubeilta festivaaleihin. Rosita Luun livekokoonpanossa perinteisessä täydessä yhtyeessä Bergiä säestävät nykyisin Meri Wallenius (kitara), Karoliina Laukola (rummut), Olli Puolakka (basso) ja Antti Vuorenmaa (koskettimet). Keikkoja soittaa myös duoversio, jossa Berg esiintyy useimmiten yhdessä sähkökitaristi Meri Walleniuksen kanssa. Isoimmilla keikoilla on toisinaan mukana Antti Hermaja (puhaltimet, kitara).
Bändin livekokoonpanon entisiä soittajia ovat Arwi Lind (rummut), Teemu Vänskä (koskettimet), Otso Kauniskangas (koskettimet), Aleksi Karppinen (rummut), Jenni Kinnunen (kitara) ja Tuukka Tervo (basso).
Diskografia > Albumit > Hullu Ruusu

Hullu Ruusu (2017, Helmi Levyt)
Rehab (2019, Helmi Levyt)
Diskografia > Albumit > Rosita Luu

SOS (2018, Helmi Levyt)
Samettisuu (2020, Helmi Levyt)
Maaginen elävä (2022, Playground Music Finland)
Yöeläin (2024, Playground Music Finland)
Vähä-Hyysti

| Vähä-Hyysti |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju (Pertunmaa)
Koordinaatit:  61°30′12″N, 26°20′58″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Vuohijärven alue (14.91)
Laskuoja:  oja Iso-Hyystiin 
Järvinumero:  14.917.1.010
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  130,5 m  
Pituus:  250 m  
Leveys:  220 m  
Rantaviiva:  0,673 km  
Pinta-ala:  3,329 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiVähä-Hyysti 
Vähä-Hyysti tai Pieni-Hyysti on Etelä-Savossa Pertunmaalla  Mansikkamäen lähellä sijaitseva lampi. Vieressä sijaitsee suurempi järvi Iso-Hyysti.
Maantietoa

Lampi on 250 metriä pitkä, 220 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 3,3 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Vuohijärven alueella (14.91), jonka Pieniveden valuma-alueeseen (14.917) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 130,5 metriä mpy.
Namibianhietakyyhky

| Namibianhietakyyhky |
| --- | --- |
 Naaraslintu
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Hietakyyhkylinnut Pterocliformes
Heimo::  Hietakyyhkyt Pteroclidae
Suku::  Hietakyyhkyt Pterocles
Laji::  namaqua
Kaksiosainen nimi
 Pterocles namaqua  Gmelin, 1789 
Katso myös
   Namibianhietakyyhky Wikispeciesissä   Namibianhietakyyhky Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Namibianhietakyyhky (Pterocles namaqua) on hietakyyhkyjen (Pteroclidae) heimoon kuuluva lintulaji.
Levinneisyys ja elinympäristö

Se elää Afrikan paahtavilla aavikoilla, joilla sataa harvoin. Namibianhietakyyhkyn uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan elinvoimainen.
Ravinto ja elintavat

Namibianhietakyyhky käyttää ravinnokseen aavikoilla kasvavien kasvien siemeniä, joita aina sateen sattuessa on runsaasti saatavilla. Yhden yksilön on syötävä päivittäin noin 8 000 siementä. Siemenet ovat kuitenkin kuivaa ravintoa. Namibianhietakyyhkyt hankkivat vettä joskus kymmenienkin kilometrien päästä. Lajin koiras lentää naaraan jäädessä pesälle. Kun se löytää juomapaikan, se upottautuu veteen ja kastelee höyhenensä perusteellisesti. Palattuaan poikastensa luo se asettautuu niiden eteen. Sen jälkeen poikaset imevät kosteuden uroslinnun höyhenistä ja tyydyttävät näin vedentarpeensa.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Namibianhietakyyhky (Pterocles namaqua)
ITIS: Pterocles namaqua (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q127964  Wikispecies: Pterocles namaqua  ADW: Pterocles_namaqua  Avibase: AAEF597A847E037E  BirdLife: 22692986  BOLD: 81647  BOW: namsan1  eBird: namsan1  GBIF: 2480202  iNaturalist: 117087  IRMNG: 10195215  ITIS: 177054  IUCN: 22692986  NCBI: 216825  Observation.org: 72873  Open Tree of Life: 322445  Paleobiology Database: 399882  TSA: 14910  Xeno-canto: Pterocles-namaqua
Anselmi

| Anselmi |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  21. huhtikuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Anssi, Anse, Seemi, Anssu
Vastineita eri kielissä:  Anselm, Anselmo
Nimen alkuperä:  Anshelm
Infobox OKNimi-testi OK: 
Anselmi on suomalainen miehen etunimi.
Anselmi on suomalainen muunnos muinaissaksalaisesta nimestä Anshelm, joka tarkoittaa 'jumalain suojaamaa'. Anshelm-nimen osat merkitsevät 'aasa-jumalia' sekä 'kypärää, suojaa'. Monissa maissa nimi esiintyy muodossa Anselm.  Suomessa siitä on käytössä myös lyhyempi muoto Anssi.
Anselmi on ollut almanakassa vuodesta 1908 lähtien, sitä ennen se esiintyi Kansanvalistusseuran kalenterissa 1882–1883 muodossa Anselmo. Nimen varhaisin esiintyminen kalenterissa on jo vuodelta 1662 muodossa Anshelm. Nimipäivä on 21. huhtikuuta, Anselm Canterburylaisen muistopäivänä.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 3 923 miestä saanut nimekseen Anselm ja 4 655 nimen Anselmi.
Tunnettuja nimenkantajia

Anselm Ahlfors, suomalainen painija
Anselm Canterburylainen, Canterburyn arkkipiispa, filosofi ja teologi, pyhimys
Anselm Feuerbach, saksalainen taidemaalari
Anselmi Hirvonen, suomalainen oopperajohtaja
Anselm Hollo, suomalainen runoilija
Anselmi Ilola, suomalainen mäkihyppääjä
Anselm F. Kaste, valokuvaaja ja salatieteilijä
Anselm Kiefer, saksalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä
Anselm Knuuttila, suomalainen maastohiihtäjä
Anselmi Nurmela, suomalainen jalkapalloilija
Anselm Pitkäsilta, suomalainen kansanedustaja
Anselm Ranta, suomalainen kauppaneuvos
Anselmi Vanjoki, suomalainen koripalloilija
Kuvitteellisia Anselmi-nimisiä

Anselmi, elokuvassa Anselmi – nuori ihmissusi
Anselmi Panda, sarjakuvahahmo
Anselmi Alakelmi, sarjakuvahahmo Hakki Hamsteri -lehdessä
Anselmi "Ami" Vainio (o.s. Rasi), Tuomas Reunasen näyttelemä hahmo Salatut elämät -sarjassa
Väärälampi (Pertunmaa)

| Väärälampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju (Pertunmaa)
Koordinaatit:  61°26′41″N, 26°21′16″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Rievelin valuma-alue (14.17)
Laskuoja:  oja Koskioon 
Järvinumero:  14.175.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  100,5 m  
Pituus:  1,1 km  
Leveys:  530 m  
Rantaviiva:  3,839 km  
Pinta-ala:  16,905 ha  
Saaria:  1 
 fiVäärälampi 
Väärälampi  on Etelä-Savossa Pertunmaalla Nipulin kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 16,9 hehtaaria, se on 1,1 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä. Lammella on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 3,8 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Seppälänjoen valuma-alueeseen (14.175) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 100,5 metriä mpy.
Vietnamin presidentti

| Vietnamin presidentti |
| --- | --- |
 Chủ tịch nước Cộng hòa Xã hội chủ nghĩa Việt Nam
 
 Nykyinen Lương Cường 21. lokakuuta 2024 lähtien
Virka-asunto:  Presidentinlinna
Kauden pituus:  5 vuotta, uudelleenvalinta mahdollinen
Perustettu:  2. syyskuuta 1945
Ensimmäinen:  Ho Tši Minh
Vietnamin presidentti (vietn. Chủ tịch nước Việt Nam) on Vietnamin valtionpäämies. Presidentti valitaan viiden vuoden välein, ja hänen roolinsa on pitkälti seremoniallinen. Presidentin tehtäviin kuuluu muun muassa nimittää pääministeri. Nykyinen presidentti on Lương Cường, lokakuuta 2024 lähtien.
Luettelo Vietnamin presidenteistä (1992 alkaen)

| Kuva | Nimi | Kausi |
| --- | --- | --- |
|  | Lê Đức Anh (1920–2019) | 1992–1997 |
|  | Trần Đức Lương (1936–) | 1997–2006 |
|  | Nguyễn Minh Triết (1942–) | 2006–2011 |
|  | Trương Tấn Sang (1949–) | 2011–2016 |
|  | Trần Đại Quang (1956–2018) | 2016–2018 |
|  | Đặng Thị Ngọc Thịnh (1959– ) | 21.9. – 23.10.2018 |
|  | Nguyễn Phú Trọng (1944–2024) | 23.10.2018 – 5.4.2021 |
|  | Nguyễn Xuân Phúc (1954– ) | 5.4.2021 – 18.1.2023 |
|  | Võ Thị Ánh Xuân (1970– ) | 18.1. – 2.3.2023 |
|  | Võ Văn Thưởng (1970– ) | 2.3.2023– 21.3.2024 |
|  | Võ Thị Ánh Xuân (1970– ) | 21. maaliskuuta 2024–22. toukokuuta 2024 |
|  | Tô Lâm (1957– ) | 22. toukokuuta 2024–21. lokakuuta 2024 |
|  | Lương Cường (1957– ) | 21. lokakuuta 2024 alkaen |
HMS Lancaster (F229)

| HMS Lancaster |
| --- | --- |
 HMS Lancaster vuonna 2008

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Yarrow Shipbuilders, Scotstoun
Kölinlasku:  18. joulukuuta 1987
Laskettu vesille:  24. toukokuuta 1990
Palveluskäyttöön:  1. toukokuuta 1992
Tekniset tiedot
Uppouma:  noin 4 200 t (kuormattu)
Pituus:  133,0 m (kokonaispituus) 122,0 m (vesiraja)
Leveys:  16,1 m
Syväys:  5,5 m 7,3 m (kaikuluotain)
Koneteho:  2 × akselia 2 × Rolls-Royce Spey SM1A -kaasuturbiinia á 13 MW Risteilymoottori: 4 × Paxman Valenta 12 RP200C2 -dieselgeneraattoria á 1,3 MW ja 2 × GE-sähkömoottoria
Propulsio:  CODLAG:
Nopeus:  28+ solmua
Toimintamatka:  7 800 nm@15 solmua
Miehistöä:  170, joista 15 upseeria (normaali) 185 (majoitustilat)
Aseistus
Aseistus:  1 × 32 siilon VLS, jossa GWS26 Mod 1 Sea Wolf 2 × neljän ohjuksen Boeing Harpoon laukaisualustaa 2 × kaksiputkista 324 mm sukellusvenetorpedoputkea Stingray-torpedoille 1 × 114 mm Mk.8 2 × 30 mm DS30B 2 × Minigun 4 × GPMG-konekivääriä 1 × Westland Lynx HAS3
HMS Lancaster (viirinumero F229)  on Britannian kuninkaallisen laivaston tyypin 23 fregatti.
Valmistus

Alus tilattiin 15. heinäkuuta 1986 Scotstounista Yarrow Shipbuildersilta, missä köli laskettiin 18. joulukuuta 1987. Se laskettiin vesille 24. toukokuuta 1990 ja valmistui 9. marraskuuta 1991. Se otettiin palvelukseen 1. toukokuuta 1992.
Palvelus

Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:HMS Lancaster (F229)
Alus osallistui vuonna 2009 Karibialla huumeiden salakuljetuksen torjuntaan sekä kuljetti uuden Gibraltarin kuvernöörin vara-amiraali Adrian Johnsin toimipaikkaansa. Helmikuussa 2010 se oli Afrikan sarven vesillä osana taisteluosasto 150:tä, jonka tehtävänä oli torjua merirosvousta sekä huumeiden, ihmisten ja aseiden salakuljetusta. Lisäksi osaston tehtävänä oli torjua muuta rikollisuutta sekä terrorismia.
Syyskuussa 2010 alus siirrettiin Portsmouthissa telakalle modernisoitavaksi. Se vapautui telakalta alkuvuodesta 2012 ja alus palautettiin palvelukseen keväällä 2013. Kaikkiaan 17,9 miljoonan punnan tilaus sisälsi viestijärjestelmien, Sea Wolf -ohjusten ja taistelunjohdon uudistamisen. Alukselle asennettiin lisäksi 30 millimetrin kauko-ohjattu pikatykki sekä vakaimet. Kumpikin aluksen akseleista uusittiin, neljä uutta dieselgeneraattoria asennettiin sekä runko maalattiin. Lisäksi majoitus-, vapaa-ajan ja ruokailutilat kunnostettiin. Puolet aluksen miehistöstä palasi alukselle jo lokakuussa 2011 Charlie Guyn alaisuudessa ennen kuin Steve Moorhouse vastaanotti päällikön tehtävät marraskuussa.
Heinäkuusta elokuuhun 2013 alus oli jälleen Karibialla torjumassa huumeiden salakuljetusta, jolloin se takavarikoi lähellä Puerto Ricon rannikkoa pikaveneestä kaikkiaan 680 kg kokaiinia. Takavarikoidun huumeen arvoksi katukaupassa arvioitiin olevan noin 100 miljoonaa puntaa.
Käännös suomeksi
Parkumäen taistelu

Parkumäen taistelu eli Parkuinmäen taistelu oli Kustaa III:n sodan taistelu, joka käytiin 21. heinäkuuta 1789 Rantasalmen Parkumäellä noin 15 kilometriä Rantasalmen kirkonkylältä kaakkoon.
Taistelussa yhteensä 1 260 sotilasta käsittäneet eversti Curt von Stedingkin johtamat ruotsalais-suomalaiset joukot valtasivat venäläisten sotaleirin Hiishongan mäellä ja murskasivat kenraalimajuri Wilhelm von Schultzin johtaman yli tuhannen miehen venäläisjoukon. Operaatiota oli pohjustettu everstiluutnantti Georg Henrik Jägerhornin tekemillä tiedustelumatkoilla. Tarkoitus oli yllättää venäläiset aamutuimaan hyökkäämällä mäelle yhtä aikaa eri suunnista. Von Stedingk johti Porin ja Pohjanmaan rykmentit sivuteitä ja korpea pitkin venäläisten selustaan. Samalla tykistö ja Savon rykmentti lähestyivät leiriä maantien suunnasta. Yllätyshyökkäyksessä venäläiset jäivät kahden tulen väliin, ruotsalais-suomalaiset valtasivat venäläisten leirin. Majuri Jägerhorn kunnostautui taisteluissa ja pääsi kuningas Kustaa III:n suosioon. Ruotsin armeijan menestys perustui osaltaan siihen, että Venäjä oli joutunut vetämään joukkoja Savosta, koska pelkäsi joutuvansa saarroksiin ja huoltoyhteyksien katkeavan.
Venäläisiä kaatui noin 200 ja haavoittui noin 130, lisäksi ruotsalais-suomalaiset joukot vangitsivat noin 500 venäläistä sotilasta. Taistelun jälkeen eversti Carl Ehrnroothin porilaiset joukot valtasivat vielä Haukkalan kylän ja saivat saaliikseen venäläisten tykistön ja 600 kivääriä sekä vangitsivat von Schultzin. Voittoa juhlistettiin kuninkaan määräyksestä kiitosjumalanpalveluksilla kaikissa Ruotsi-Suomen kirkoissa.
Parkumäen taistelu oli Ruotsin maavoimien ensimmäinen hyökkäysvoitto venäläisistä sitten kuningas Kaarle XII:n ajan, esimerkiksi Porrassalmella käytiin puolustustaistelua eli kyseessä oli torjuntavoitto. Parkumäen leiristä pidätettiin entinen Ruotsin armeijan majuri Georg Fredrik Tigerstedt (1729–1790). Hän oli eronnut armeijasta 1783 ja ryhtynyt kesällä 1789 venäläisten vakoojaksi. Tigerstedt mestattiin Rantasalmella vuoden 1790 lopulla. Parkumäen taistelun jälkeen venäläiset joukot perääntyivät Savonlinnan lähelle Laitaatsalmen itäpuolelle varustettuihin asemiin. Tällä alueella Laitaatsillassa käytiin 9. lokakuuta 1789 ruotsalaisten eduksi päättynyt taistelu.
Parkumäen taistelupaikalle valmistui 21. heinäkuuta 1929 massiivinen tornimainen muistomerkki, jonka on suunnitellut arkkitehti Martti Välikangas. Muistomerkki toimi myös näkötornina.  8 metriä korkea betonista valettu muistomerkki oli päällystetty tummalla tekograniitilla ja se sijaintipaikka oli 66 metriä Haukiveden pinnan yläpuolella.
Kirjallisuutta

Mäntylä Ilkka, Kustavilainen aika, teoksesta Suomen historian pikkujättiläinen, WSOY 1987.
Jutikkala Eino, Kustavilainen aika, teoksesta Suomen historian käsikirja I, WSOY 1949.
Kilpinen Pekka, Valistunutta sodankäyntiä – Sotilaiden kertomuksia Kustaan sodasta, Yliopistopaino 2003.
Aiheesta muualla

Ernst Lampén : Parkuinmäen taistelu. Heinäkuun 21 p:nä 1789, Hakkapeliitta, 18.06.1927, nro 24, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Alkuperäinen kertomus Parkuinmäen taistelusta. Juttu Ruotsin Sotaväen voitosta Parkumäen tykönä Savon Maasa, sinä 21:nä päiv. Heinä-Kuusa 1789, Helsingin Sanomat, 21.07.1929, nro 193, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Parkuinmäen taistelu - kolmivuotisen sodan kauneimpia voittoja, Hakkapeliitta, 18.07.1939, nro 29, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot