stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vesa Lakaniemi

Vesa Markus Lakaniemi (s. 1969 Vimpeli) on suomalainen virkamies. Hän toimii Eurajoen kunnanjohtajana 1. helmikuuta 2017 alkaen..
Lakaniemi on valmistunut käsityönopettajaksi Rauman opettajankoulutuslaitoksesta. Koulutukseltaan hän on kasvatustieteiden maisteri. Lakaniemi on työskennellyt opettajana Espoossa ja Pirkkalassa. Vuosina 2002–2006 Lakaniemi toimi Raumanmeren peruskoulun rehtorina, vuosina 2006–2009 Rauman opetuspäällikkönä ja vuodesta 2009 lähtien Rauman kasvatus- ja opetusjohtajana. Joulukuussa 2016 hänet valittiin Eurajoen kunnanjohtajaksi.
Stratolaunch Systems

Stratolaunch Systems on avaruustoiminta-alan yritys, joka kehittää kiertoratalaukaisujärjestelmää. Järjestelmä koostuu Scaled Composites Stratolaunch -lentokoneesta ja sen kyydistä laukaistavasta kantoraketista. Lentokone nostaa raketin kyydissään korkealle ilmakehään, noin 11 kilometrin lentokorkeuteen. Siellä se pudotetaan lentokoneen kyydistä, minkä jälkeen se kulkee kiertoradalle rakettimoottorillaan. Järjestelmän tavoitteena on maksimissaan 6124 kilogramman hyötykuorma 180-2000 kilometrin kiertoradalle.
Paul Allen ja Burt Rutan julkistivat projektin 13. joulukuuta 2012. Allen rahoittaa projektia ja Rutan on lentokoneen valmistajan Scaled Composites:in perustaja.
Stratolaunch teki ensilentonsa 13. huhtikuuta 2019. 2-tuntinen koelento tehtiin ilman rakettikuormaa. Samalla siitä tuli siipiväliltään maailman suurin lentänyt lentokone.
Sogdiana

Sogdiana noin 300 eaa.
Sogdiana eli Sogd (tadžikiksi Суғд, muinaispersiaksi Sughuda, pers. ‏سغد‎, kiin. 粟特) oli muinaisten sogdien asuttama maakunta Zeravšan- ja Kaškadarja-jokien varsilla nykyisten Uzbekistanin ja Tadžikistanin alueella. Sen keskuksena toimi Marakanda eli nykyinen Samarkand.
500–300-luvuilla eaa. Sogdiana kuului akemenidien valtakuntaan. Vuosina 329–328 sen asukkaat kävivät Spitamenesin johdolla sitkeää taistelua Aleksanteri Suuren joukkoja vastaan. Aleksanterin kuoltua alue kuului seleukidien valtakuntaan, 200-luvulta eaa. Kreikkalais-baktrialaiseen kuningaskuntaan ja ajanlaskumme ensimmäisinä vuosisatoina Kušana-valtakuntaan. 300–400-luvuilla Sogdianan valtasivat valkoiset hunnit, 500–600-luvuilla turkkilaiset ja 600–700-lukujen vaihteessa arabit.
300–700-luvuilla Sogdianassa oli useita autonomisia ruhtinaskuntia. Alueella oli huomattava merkitys idän kansojen talous- ja kulttuurielämässä. Sogdilaiset kauppiaat hallitsivat silkkikauppaa. Kiinan ja Keski-Aasian Mervin välisille karavaaniteille perustettiin sogdilaisia siirtokuntia. 400–700-luvuilla rakennettiin monumentaalirakennuksin koristettuja linnoitettuja kaupunkeja. Kuvataiteessa on turkkilaisia, iranilaisia, intialaisia, kiinalaisia ja bysanttilaisia vaikutteita. Sogdin kieli tunnetaan 300–900-luvuilla laadittujen buddhalaisten, manikealaisten ja nestorialaisten tekstien perusteella.
Sogdianassa tunnettiin paperinvalmistus jo 300-luvulla.
Kirjallisuutta

Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 24, kniga I, s. 66.  Moskva:  Sovetskaja Entsiklopedija, 1976.
Muinaisen Persian valtakunnan maakunnat
Arabia · Arakhosia · Aria · Armenia · Assyria · Babylonia · Baktria · Dahai · Drangiana · Egypti · Foinikia/Palestiina · Fryygia ·  Gandara · Gedrosia · Hyrkania · Joonia · Intia · Indus · Kappadokia · Kaaria · Khorasmia · Kilikia · Kolkhis · Kush · Libya/Kyrene · Lyydia  · Maka · Makedonia (valtakunta) · Meedia · Paflagonia ·Pamfylia · Parthia · Persis · Saka · Sattagydia · Sogdiana · Susiana · Traakia
Vesalan koulu (Oulu)

Koulurakennus kesäkuussa 2016, päiväkotisiipi vasemmalla.
Vesalan koulu on Vesalan kaupunginosassa Ylikiimingissä Oulussa sijaitseva vajaan kahdensadan oppilaan (lukuvuosi 2014–2015) peruskoulun 0.—6. luokka-asteiden oppilaitos, joka sijaitsee vuonna 2010 valmistuneessa Vesalan monitoimitalossa (osoite Valpastie 16, 91300 Ylikiiminki).
Koulun henkilökunnan lukumäärä on 14. Talossa on myös päiväkoti, kaiken kaikkiaan siellä on lähes 240 lasta ja yli 20 työntekijää, samoin kuin kolmannen sektorin toimintaa mukaan lukien nuorisotoimi, seurakunta, 4H-kerho, Oulu-opisto ja paikallinen kyläyhdistys.  Koulun rehtori on Olavi Ala-Aho ja vararehtori Perttu Hämäläinen. Heidän lisäkseen koulussa työskentelee seitsemän luokanopettajaa, esikoulunopettaja ja kuusi muuta henkilökunnan jäsentä.
Koulu perustettiin jo 1920-luvulla ja oli siitä erikoinen, että se toimi aluksi vuorotellen Karahkan koulun kanssa. Vuoden 1931 opetussuunnitelman mukaan koulua pidettiin syyslukukaudella Karahkassa ja kevätlukukaudella Vesalassa.
Aiheesta muualla

Vesalan monitoimitalon rakennusurakka (Arkistoitu – Internet Archive) (Viitattu 12.6.2016)
Star-luokka (hävittäjä)

| Star-luokka |
| --- | --- |
 Star-luokan HMS Chamois

Tekniset tiedot
Uppouma:  390 t (standardi) 440 t (kuormattu)
Pituus:  67,06 m (kokonaispituus)
Leveys:  6,32 m
Syväys:  2,97 m
Koneteho:  6 200 ihp
Nopeus:  30 solmua
Miehistöä:  63
Aseistus
Meritorjunta:  1 x QF 12 naulan 12 cwt -laivatykki 5 x QF 6 naulan Hotchkiss -tykkiä 2 x 18" torpedoputkea
Star-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kahdeksan aluksen muodostama torpedovenehävittäjäluokka. Alukset valmistuivat kolmesta Palmers Shipbuilding and Iron Companyn vastaanottamasta tilauksesta. Alukset oli varustettu kahdella akselilla, joihin oli kytketty neljä Reed-kattilaa.
Alukset

Yhtiön toimitettua 27 solmun hävittäjien tilauksensa onnistuneesti se vastaanotti 1895 tarjouspyynnön 30 solmun aluksista. Tilaus sisälsi kaksi alusta ja option neljästä. Elokuussa 1906 tiedotettiin HMS Cranessa havaituista rasitusmurtumista.
| Nimi> 23. joulukuuta 1895 tilatut alukset | Telakkanro> 23. joulukuuta 1895 tilatut alukset | Kölinlasku> 23. joulukuuta 1895 tilatut alukset | Vesille> 23. joulukuuta 1895 tilatut alukset | Valmis> 23. joulukuuta 1895 tilatut alukset | Kohtalo> 23. joulukuuta 1895 tilatut alukset | 23>  joulukuuta 1895 tilatut alukset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HMS Star | 710 | 23. maaliskuuta 1896 | 11. elokuuta 1896 | syyskuu 1898 | myyty romutettavaksi 1919 |  |
| HMS Whiting | 711 | 13. huhtikuuta 1896 | 26. elokuuta 1896 | kesäkuu 1897 | myyty romutettavaksi 1919 |  |
9. tammikuuta 1896 tilatut alukset
| HMS Bat | 712 | 28. toukokuuta 1896 | 7. lokakuuta 1896 | elokuu 1897 | myyty romutettavaksi 1919 |  |
| HMS Chamois | 713 | 28. toukokuuta 1896 | 9. marraskuuta 1896 | marraskuu 1897 | haaksirikkoutunut 1904 |  |
| HMS Crane | 714 | 2. elokuuta 1896 | 17. joulukuuta 1896 | huhtikuu 1898 | myyty romutettavaksi 1919 |  |
| HMS Flying Fish | 715 | 9. elokuuta 1896 | 4. maaliskuuta 1897 | kesäkuu 1898 | myyty romutettavaksi 1919 |  |
 ?? tilatut alukset
| HMS Fawn | 721 | 5. syyskuuta 1896 | 13. huhtikuuta 1897 | joulukuu 1898 | myyty romutettavaksi 1919 |  |
| HMS Flirt | 722 | 5. syyskuuta 1896 | 15. toukokuuta 1897 | huhtikuu 1899 | upotettu 1916 |  |
Vesa Laakkonen

Vesa Esko Laakkonen (11. helmikuuta 1926 Kuopio – 28. kesäkuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen yhteiskuntatieteilijä ja Helsingin yliopiston professori. Hän oli sosiaalipolitiikan, erityisesti osuustoimintaopin ylimääräinen professori 1968–1977 ja varsinainen professori vuodesta 1977.
Laakkonen valmistui ylioppilaaksi 1946, voimistelunopettajaksi 1949 ja valtiotieteiden kandidaatiksi 1953. Lisensiaatintutkinnon hän suoritti 1957 ja väitteli tohtoriksi 1958.
Vehkalampi (Mäntyharju, Varpanen)

| Vehkalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°23′20″N, 26°51′19″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pyhäveden valuma-alue (14.97)
Laskuoja:  Vehkaoja Pyhäveteen 
Järvinumero:  14.971.1.013
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  103,6 m  
Pituus:  210 m  
Leveys:  80 m  
Rantaviiva:  0,452 km  
Pinta-ala:  1,027 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiVehkalampi 
Vehkalampi on Etelä-Savossa Mäntyharjulla Varpaisten lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Vehkalampi on 210 metriä pitkä, 80 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,0 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Vesistösuhteet

Vehkalampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Pyhäveden valuma-alueella (14.97), jonka Pyhäveden lähialueeseen (14.971) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 103,6 metriä mpy.
Sofonisba Anguissola

Shakkipeli, taiteilijan sisarten muotokuva 1555, Kansallismuseo Poznań.
Omakuva 1556.
Sofonisba Anguissola (n. 1532 Cremona – 16. marraskuuta 1625 Palermo) oli italialainen renessanssin taidemaalari.
Anguissola oli aikansa johtavia muotokuvamaalareita. Hän teki myös omakuvia ja uskonnollisia teoksia, mutta jälkimmäisistä tärkeä osa on kadonnut vuosien varrella.
Anguissolan tiedetään opiskelleen nuoruusvuosinaan jonkin aikaa Bernardino Campin ja Bernardino Gattin johdolla. Hän tutustui Roomassa Michelangeloon ja lähti vuonna 1559 Espanjan hoviin.
Elämänvaiheita

Anguissola syntyi Cremonassa seitsemästä lapsesta vanhimmaksi. Hänen vanhempansa Amilcare Anguissola ja Bianca Ponzone polveutuivat vanhoista aatelissuvuista. Sofonisba menetti äitinsä ollessaan 4–5-vuotias. Isä kannusti kaikkia tyttäriään etenemään urallaan, mikä oli ajalle epätyypillistä, sillä naisten koulutusta ei pidetty tärkeänä. Kaikki tytöt olivat taiteellisesti lahjakkaita, mutta Sofonisba Anguissola oli ainoa, jonka tuotanto on jäänyt elämään.
Espanjan hovissa vuonna 1570 Anguissola oli lähes neljänkymmenen ja yhä naimaton, joten hänelle järjestettiin avioliitto Don Francisco de Moncadan kanssa. Vuoden 1578 aikana Anguissola ja hänen miehensä jättivät Espanjan hovin kuninkaan suostumuksella. Mies kuoli Palermossa vuonna 1579. Tammikuussa 1580 Anguissola meni uusiin naimisiin merikapteeni Orazio Lomellinon kanssa.
Vanhoilla päivillään Anguissola kärsi heikkonäköisyydestä, mutta hänen henkinen toimintakykynsä säilyi lähes siihen saakka, kunnes hän kuoli Palermossa vuonna 1625. Häneltä jäi leskeksi Orazio Lomellino, joka lisäsi edesmenneen vaimonsa haudalle muistokirjoituksen vuonna 1632.
Espanjan Filip II:n muotokuva 1564, Prado.
Kolme lasta ja koira, 1570–1590.
Catalina Micaela, 1577–1578.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sogndalsfjorden

| Sogndalsfjorden |
| --- | --- |

Sijainti:  Sogn ja Fjordane,  Norja
Päävuono:  Sognevuono
Merialue:  Atlantin valtameri
Sogndalsfjorden on Sognevuonoon kuuluva sivuvuono Sognin ja Fjordanen läänissä Norjassa. Vuono on kokonaan Sogndalin kunnan alueella.
Vuonon varrella sijaitsevia kyliä ovat mm. Sogndalsfjøra, Norum, Kjørnes sekä Eidsfjordenin sivuvuonon päädyssä sijaitseva Eide.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sogndalsfjorden Wikimedia Commonsissa
Vicarage Road

Vicarage Road (2005)
Vicarage Road on jalkapallojoukkue Watford FC:n kotistadion Watfordissa, Englannissa. Kenttä on aiemmin ollut myös rugbyjoukkue Saracens FC:n kotikenttä. Vuonna 1922 rakennetulla stadionilla on yli 20 000 istumapaikkaa.[lähde? ]
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vanair

| Vanair |
| --- | --- |
 IATA: X4  –  ICAO: ZHI 
Perustettu:  1965
Lakkautettu:  2004
Laivaston koko:  4
Kohteiden määrä:  29
Solmukohdat:  Bauerfieldin kansainvälinen lentoasema
Kotipaikka:  Port Vila, Vanuatu
Yhtiön (tuolloin nimellä Air Melanesiæ) 1970-luvulla käyttämä DHA-3 Drover.
Vanair oli vanuatulainen lentoyhtiö. Se perustettiin 1965 ja sulautettiin vuonna 2004 Air Vanuatuun. Se lensi 29 kohteeseen Vanuatun 18 saarella.
Laivasto

4 de Havilland Canada DHC-6 Twin Otter
Onnettomuudet

Yhtiölle tapahtui neljä onnettomuutta sen olemassaolon aikana.
3. tammikuuta 1990: Britten-Norman BN-2A Trislander Mk.III -koneesta loppui bensa ja lentäjä kääntyi takaisin yrittäen laskeutua laitumelle. Laskeutuminen onnistui, mutta kone törmäsi kaatuneisiin kookospuihin.
25. heinäkuuta 1991: metsätaloustutkimuslennolla ollut Britten-Norman BN-2A-26 Islander osui puiden latvoihin, menetti hallinnan ja törmäsi vuorenrinteessä olevaan metsään. Kaikki kahdeksan matkustajaa sekä lentäjä kuolivat. Lentäjä ei ollut kokenut matalalla lentämisessä.
27. tammikuuta 1997: Britten-Norman BN-2A-26 Islander teki pakkolaskun. Kaksi henkilöä loukkaantui. Kone päätyi veteen ja kärsi suolavedestä johtuvaa vahinkoa.
8. toukokuuta 1999: de Havilland Canada DHC-6 Twin Otter törmäsi satamaan Port Vilan lähellä kovassa sateessa. Viisi henkilöä selvisi ja seitsemän kuoli.
Uusiutuva energia Italiassa

Tämä artikkeli kertoo uusiutuvaan energiaan liittyvistä seikoista  Italiassa.
Tuulivoima

| Tuulivoima Italiassa>  | Tuulivoima Italiassa> Kapasiteetti  (MW) | Tuulivoima Italiassa> Sähkö  (TWh) |
| --- | --- | --- |
| 2007 | 2 726 | 4 034 |
| 2008 | 3 736 | 5 957 |
| Kommentit: | Kommentit: |  |

Italiassa oli vuonna 2009 tuulivoimakapasiteettia 4 850 MW.
Aurinkoenergia > Aurinkolämmitys

European Solar Thermal Industry Federation:in (ESTIF) mukaan vuonna 2008 Italian aurinkolämmityksen kapasiteetti oli 1 124 MWh lämpöä eli likimain sama määrä kuin Espanjassa ja Ranskassa.
Aurinkolämmitys työllisti vuonna 2008 Italiassa 10 000 ihmistä ja liikevaihto oli 400 miljoonaa euroa.
Aurinkoenergia > Aurinkosähkö

Aurinkosähkön (aurinkokennot) kapasiteetti vuoden 2008 lopussa oli 300 MW. Määrä oli Euroopassa kolmanneksi suurin Saksan ja Espanjan jälkeen. Vuodesta 2007 aurinkokennoille katolle asennettuna syöttötariffi on  (40-44 €c/kWh), joka kattaa 1200 MW asti. Tavoite on rajoitettu 3000 MW:iin vuonna 2016.
Rooman lähellä on Montalto di Castro  aurinkovoimala, jonka maksoi 30 miljoonaa €. Se on tuottanut kesästä 2009 alkaen sähköä 7 GWh vuodessa.
Biopolttoaineet

Italiassa on biopolttoaineille E1 ja D1 velvoite vuonna 2008.selvennä Worldwatch instituutin mukaan Italia tuotti 130 miljoonaa litraa bioetanolia ja 300 000 miljoonaa litraa biodieseliä vuonna 2008. Vuoden 2008 lopussa biodiesel kulutus oli Eurobaron mukaan  6,5 TWh.
Geoterminen energia

Geotermisen energian kapasiteetti vuoden 2008 lopussa oli 800 MW,
Speicherstadt

| Speicherstadt |
| --- | --- |

Kaupunki:  Hampuri
Suuralue:  HafenCity
Pinta-ala:  0,2095 km² 
Ilmakuva kanavien ympäröimästä alueesta
Speicherstadt on Saksassa Hampurin satamassa sijaitseva maailman suurin puupaalujen varaan rakennettu varastokaupunki. Se rakennettiin vuosien 1885–1927 aikana. Nykyään kanavien ympäröimissä alueen punatiilisissä varastorakennuksissa on monenlaisia erikoisliikkeitä ja museoita. Alue on suojeltu, ja se on osa Hampurin uutta kaupunginosaa HafenCityä. Speicherstadt muodostaa yhdessä Kontorhausviertelin kanssa Unescon maailmanperintökohteen.
Sijainti ja arkkitehtuuri

Speicherstadt sijaitsee Hampurin sataman alueella Elbejoen 1,1 kilometriä pitkällä, kapealla saarella. Alue on 20,95 hehtaarin laajuinen, ja se on jaettu 15 varastokompleksiin, jotka ovat 5–7-kerroksisia. Komplekseja halkoo kanavaverkosto ja niitä yhdistävät useat sillat. Varastorakennelmien lisäksi alueella on kuusi sataman aputoimintoihin liittyvää rakennusta.
Vaikka varastorakennusten arkkitehtuuri ei ole yhtenäistä, varastokorttelit ovat kokonaisuudessaan hyvin samankaltaisia. Tämä johtuu siitä, että korttelit ovat kooltaan samansuuruisia ja niiden julkisivujen päärakennusmateriaalina on punainen tiili. Varastot jouduttiin rakentamaan tammesta tehtyjen paalujen varaan. Pehmeään mutaan paalutettiin yhteensä 3,5 miljoonaa tammipaalua, joista pisimmät ulottuvat 12 metrin syvyyteen.
Varastorakennelmien runko oli sen ajan mittapuulla uudenaikainen, mikä mahdollisti vapaat huonetilat ja rakennusten joustavan käytön.
Historia

Speicherstadt rakennettiin kolmessa osassa vuosina 1885–1927. Sen rakennutti Hampurin vapaasataman varastojärjestö, ja rakennustöitä valvoi suurimman osan ajasta insinööri Franz Andreas Meyer. Kahdelle saarelle rakennetun alueen tieltä joutui muuttamaan 20 000 ihmistä. Siellä asui erityisesti satamatyöntekijöitä, mutta saarilla oli myös varakkaampien ihmisten koteja.
Speicherstadtin tekninen suunnitelma tehtiin 1882, ja ensimmäiset rakennustyöt valmistuivat 15. lokakuuta 1888, jolloin myös vapaasatama avattiin virallisesti. Ensimmäisessä vaiheessa rakennettiin korttelit A:sta O:hon, ja alue käsitti tässä vaiheessa kaksikolmasosaa Speicherstadtista. Toisessa vaiheessa 1891–1896 valmistuivat korttelit P:stä Q/R:ään ja kolmannessa vaiheessa 1899–1927 S:stä X:ään. Vaikka aluetta rakennettiin vuoteen 1927, pääosa rakennelmista oli valmiina jo 1912.
Speicherstadt kärsi pahoin toisen maailmansodan aikana. A-, B-, C-, J-, K- ja M-korttelit sekä O-korttelin itäinen osa tuhoutuivat lähes täysin. A-, B-, C- ja J-kortteleita ei rakennettu uudestaan, vaan niiden paikalle rakennettiin myöhemmin Hanseatic Trade Center -niminen toimistokompleksi. Speicherstadtin jälleenrakennusta 1950- ja 1960-luvuilla johti arkkitehti Werner Kallmorgen. Osa rakennuksista kunnostettiin, mutta osan tilalle rakennettiin nykyaikainen rakennus.
Kun rahtiliikenne alkoi maailmansodan jälkeen siirtyä kappaletavaralasteista konttikuljetuksiin, Speicherstadt alkoi menettää merkitystään. Hampurin satama menetti vapaasataman aseman vuonna 2013. Aluetta onkin 2000-luvulla kehitetty toimisto-, kulttuuri- ja vapaa-ajantoimintoja varten.
Vuonna 2015 Speicherstadt valittiin Kontorhausviertelin kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon. Valintaa perusteltiin sillä, että Speicherstadt ja Kontorhausviertel todistavat 1800-luvun lopun ja 1900-luvun alun kansainvälisen kaupan nopeasta kasvusta ja lisäksi niiden arkkitehtuuri on malliesimerkki meriliikenteen varastorakennuksista ja moderneista toimistorakennuksista.
Käyttö

Vaikka Speicherstadtin merkitys varastoalueena on vähentynyt, siellä on edelleen varastotiloja, joissa säilytetään muun muassa kahvia, teetä ja mattoja. Varsinkin nuoret kaupunkilaiset ovat olleet kiinnostuneita Speicherstadtista, ja sinne on kehittynyt paljon kulttuuri- ja muita vapaa-ajan toimintoja sekä ravintoloita. Speicherstadt otettiin tästä syystä vuonna 2012 pois satama-alueen kehittämissuunnitelmasta, jotta sitä voitaisiin kehittää osana HafenCityn kaupunginosaa, johon se kuuluu myös hallinnollisesti.
Varastojen sekä pienten kauppojen ja kahviloiden lisäksi Speicherstadtissa on museoita ja muita nähtävyyksiä. Speicherstadtissa on muun muassa Miniatur Wunderland -pienoisrautatie, Hamburg Dungeon ja Saksan tullimuseo, jossa esitellään tullitoiminnan ja salakuljettamisen historiaa. Speicherstadt-museossa puolestaan on esillä esineistöä alueen historiallisista varastoyrityksistä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Speicherstadt Wikimedia Commonsissa
Speicherstadt vuonna 1890.
Poikkileikkaus Speicherstadtista
Vicarius filii dei

Lucas Cranach vanhempi kuvasi paaviuden antikristuksena Lutherin Uuden testamentin käännöksen (1522) mukaan. Kuvassa paavin tiaraa kantava Ilmestyskirjan lohikäärme.
Vicarius filii dei (tai Vicarivs Filii Dei) on joissain historiallisissa yhteyksissä paavista käytetty nimitys, joka on latinaa ja tarkoittaa kirjaimellisesti ”Jumalan pojan sijaista”. Se on muunnos arvonimestä Vicarius Christi (”Kristuksen sijainen”), jota katolinen kirkko käyttää piispoista, siis myös Rooman piispasta eli paavista.
Aikaisin tunnettu lähde tämän nimen käytöstä on Konstantinuksen lahjakirjana tunnettu kuuluisa varhaiskeskiajalla väärennetty asiakirja, johon paavit myöhemmin vetosivat. Nimi esiintyy useita kertoja roomalaiskatolisten omassa kirjallisuudessa, mutta nykyään nimeä ei enää käytetä.
Arvonimeen kiinnitettiin huomiota 1600-luvulla, kun protestantit päättelivät sen avulla paavin olevan antikristus. Martti Lutherin kannattaja Andreas Helwig julkaisi vuonna 1612 Wittenbergissä kirjoituksen Antichristus Romanus, in proprio suo nomine, numerum illum Apocalypticum (DCLXVI) continente proditus, jossa hän kiinnitti huomiota siihen, että kun nimen vicarivs filii dei latinalaisten kirjainten lukuarvot lasketaan yhteen, saadaan tulokseksi Raamatussa mainittu ”pedon luku” 666, joka Ilmestyskirjassa on antikristuksen tunnus. Kirjainten lukuarvot (V=5, i=1, C=100, D=500, L=50)  Kirjaimet joilla ei ole lukuarvoa (a, r, f, s ja e) lasketaan nollaksi. (5+1+100+1+5+1+50+1+1+500+1) = 666
Lukuarvo 666 voidaan saada monista muistakin nimistä, mutta havainto sopi hyvin yhteen uskonpuhdistuksen aikana vallinneeseen yleiseen käsitykseen, jonka mukaan roomalaiskatolinen kirkko tai paavi itse oli Ilmestyskirjan peto. Nykyään protestantit ovat pitkälti luopuneet tästä käsityksestä. Kirkkokuntana adventistit katsovat paavin vallan edelleen täyttävän Raamatun kuvaukset pedosta. Uriah Smith esitti 1866 tulkinnan Seitsemännen päivän adventisteille, joiden parissa se on edelleen suosiossa. Adventistien johtaja Le Roy Froom oikoi vuonna 1948 kirkkokunnassa vallalla olleita käsityksiä.
Ainakin paavit Leo IX ja Paavali VI ovat käyttäneet virallisissa asiakirjoissa arvonimeä Vicarius filii dei. Arvonimi on nähty paavin tiarassa vuonna 1845 Gregorius XVI:n aikana, mutta sen jälkeen se on poistettu tiaroista, eikä tiaroja ole tallella aiemmalta ajalta. Tosiasiassa, adventistien mukaan,selvennä mitään tällaista paavin tiaraa ei ole löydetty tai nähty. Lisäksi jokaisella paavilla on oma tiaransa eikä heitä kruunata sellaisella tiaralla, jossa kyseinen teksti olisi. Protestanttiset evankelistat ovat väärentäneet eri tiaroista otettuja valokuvia.
Stratigrafia

Eroosion paljastamia maaperän kerroksia Saltassa (Argentiina).
Geologi tutkii porausnäytettä
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Stratigrafia (latinan sanoista stratum, "kerros" ja graphia, "tutkimusala") on geologisten muodostumien ajoittamista sekä toistensa suhteen että absoluuttisesti. Ajoittamisen avulla pyritään saamaan kokonaiskuva planeetan kiinteän kuoren muuttumisesta ajan kuluessa ja edelleen ymmärtämään kuorta muokanneita prosesseja.
Stratigrafiassa pyritään havaitsemaan planeetan kuoren eri yksiköt (esim. meteoriittikraatterit, vulkaaniset purkausjäljet, tektoniikka) ja huomioimaan niiden päällekkäisyydet: vanhempi muodostuma on jäänyt samalla alueella sattuneen uudemman muokkauksen alle. Pintaa muokkaavat tapahtumat voivat olla toisistaan riippuvaisia (tapahtuvat tietyssä järjestyksessä, esimerkiksi suuri kraateritörmäys, joka aiheuttaa sekundäärisiä törmäyksiä sekä vulkaanista toimintaa törmäysaltaaseen) tai riippumattomia, jolloin eri prosessit voivat vaikuttaa samanaikaisesti (esim. planeetan vulkaaninen toiminta ja samaan aikaan tapahtunut meteoritörmäys).
Stratigrafiaa hyödynnetään myös arkeologiassa, missä sillä tarkoitetaan kulttuurikerroksessa erottuvien maakerrosten ja rakennusjäännösten keskinäistä järjestystä ja suhdetta toisiinsa.
Aiheesta muualla

International Commission on Stratigraphy
Vesieroosio

Vesieroosio on veden aiheuttamaa eroosiota.
Aaltoeroosion kuluttama kalkkikivikallio Étretat'ssa (Haute-Normandie, Ranska)
Pyöreiksi hieroutuneita kiviä ja kalkkikivipylvään jäänteet Étretat'ssa (Haute-Normandie, Ranska)
Roiske-eroosio on pienten maahiukkasten irtoamista maasta ja kulkeutumista muualle ilmavirran mukana. Se johtuu hienojakoiseen, kuivaan maahan sataneitten sadepisaroitten pintajännityksestä, joka estää niitä imeytymistä maahan. Näin ollen pisarat pöllyttävät tomua sen sijaan, että kastelisivat sen heti.
Laattaeroosio on maa-aineksen kulkeutumista sadeveden mukana ja syntyy, kun sataa rankasti paljaalle maaperälle.
Mutavyöryjä esiintyy silloin, kun sataa enemmän kuin maaperä ehtii imeä. Vyörymän aiheuttamat pyörrevirtaukset kuluttavat maaperää usein enemmän kuin sadepisarat.
Ojaeroosiota syntyy, kun vesi virtaa pitkin painumaa ja kuluttaa sitä. Tästä hyvänä esimerkkinä ovat muuta maastoa matalammalla kulkevat tiet, jotka ovat ennen asfaltoimista kuluneet vuosien saatossa huomattavasti alemmaksi kuin niitä ympäröivät pellot.
Laakso- tai uomaeroosiota esiintyy silloin, kun vesi virtaa jatkuvasti samaa uomaa. Tämä eroosiotyyppi kuluttaa maastoa sekä alaspäin syventäen uomaa että eteenpäin kasvattaen sen pituutta.
Aaltoeroosio tapahtuu järvien, virtavesien ja merien rannoilla, kun aallot lyövät rantaan. Liikkuva vesi irrottaa maa-ainesta ja liikuttaa sitä veden mukana. Liikkuva maa-aines osallistuu kulutustyöhän hiomalla alustaansa.