stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kymenlaakson keskussairaala
Historia

Sairaalan rakentaminen liittyy vuonna 1956 hyväksyttyyn sairaalalakiin, jossa Kotka määrättiin yhdeksi keskussairaalapaikkakunnaksi. Sairaalaa suunniteltiin aluksi Kotkansaarelle Kotkansaaren sairaalan paikalle, mutta vaihtoehto törmäsi ahtaisiin laajenemismahdollisuuksiin. Sairaalan tontiksi valittiin Kotkan sisääntulotien varrella sijainnut Kolera-kalliona tunnettu paikka, joka on saanut nimensä paikalla sijainneen venäläisen kulkutautisairaalan mukaan. Rakennustyöt alkoivat lokakuussa 1964 ja sairaalaosa valmistui kolmessa vuodessa. Potilaiden hoito alkoi joulukuussa 1967. Sairaalan läheisyyteen rakennettiin asuintalot vuosina 1966–1967.
Sairaala-alueelle sijoitettiin sairaalarakennuksen lisäksi kolme kerrostaloa, kolme rivitaloa, autotalleja ja sauna. Rakennusten sijoittelussa näkyy ajalle tyypillinen ”metsäkaupunkiajattelu”, jossa maasto toimii keskeisenä määrittäjänä suunnittelussa. Rakennusten välille pyrittiin saamaan tiiviimmän ja väljemmän rakentamisen vuorottelua ympäristöä mukaillen ja säilyttäen kallioiset maastonmuodot sekä männyt. Jaakko ja Veli Paatela kuuluivat sairaalasuunnittelun kärkeen. Jaakko Paatela vastasi sairaalarakennuksen ja talouskeskuksen suunnittelusta ja Veli Paatela vastasi asuinrakennusten ja saunan suunnittelusta.
Sairaala-alueen rakentaminen toteutettiin kahdessa vaiheessa. Vuosina 1964-67 rakennettiin sairaalarakennus sekä talouskeskus ja vuosina 1966-67 asuinrakennukset ja autotallit. Sairaalassa oli valmistuessaan yhteensä 389 sairaalapaikkaa. Vuodeosastojen lisäksi rakennettiin poliklinikat, lastentautien poliklinikat, synnytyssaliosasto, röntgendiagnostinen osasto, sädehoito-osasto, kliininen laboratorio, isotooppilaboratorio, patologinen laboratorio, fysikaalinen osasto, anestesia-heräämisosasto, leikkausosasto ja teho-keinomunuaisosasto. Lisäksi sairaalassa sijaitsi henkilökunnan tiloja. Talouskeskuksessa sijaitsi mm. taloteknisiä tiloja, keittiö, ruokala, keskuspesula, toimistoja, kappeli, puutyö- ja maalaustilat, ompelimo sekä eläintallit.
Henkilökunnan asuntojen rakentaminen sairaaloiden yhteyteen oli yleistä 1960-luvun lopulle saakka. Asunnoilla houkuteltiin työntekijöitä ja lisäksi sotien jälkeen monessa kaupungissa oli pulaa asunnoista. Henkilökunnalle rakennetuissa kerrostaloissa (A, B ja C) sekä rivitaloissa (D, E1 ja E2) oli yhteensä 229 vuokra-asuntoa.
| Kymenlaakson keskussairaala |
| --- | --- |

Valmistumisvuosi:  1967
Suunnittelija:  Arkkitehtitoimisto Veli ja Jaakko Paatela, työryhmä: Veli Paatela, Jaakko Paatela, Jukka Similä, Maija Kairamo, Pentti Kauppila, Bengt Mattson, Kaija Narinen, Marja Pöyry, Peter Rittmeyer, Veikko Vasko ja Folke Wickström
Rakennuttaja:  Kotkan keskussairaalan rakennustoimikunta
Urakoitsija:  1. vaiheessa: Arvonen Oy Rakennustoimisto, 2. vaiheessa: Rakennusliike T. Rainio
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK:
Laukkanahikas

| Laukkanahikas |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Omphalotaceae
Suku::  Mycetinis
Laji::  scorodonius
Kaksiosainen nimi
 Mycetinis scorodonius  A.W. Wilson & Desjardin, 2005 
Synonyymit
 Marasmius scorodonius (Fr.) Fr., 1826 
Katso myös
   Laukkanahikas Wikispeciesissä   Laukkanahikas Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Laukkanahikas (Mycetinis scorodonius) on Omphalotaceae-heimoon kuuluva sienilaji. Sitä tavataan Etelä-Suomessa yleisenä, pohjoisempana se on harvinaisempi ja Lapissa se ei kasva ollenkaan. Laukkanahikkaan lakki on 1–3 senttimetrin levyinen ja sen jalka on 1–4 senttimetrin korkuinen. Sitä tavataan heinä-lokakuussa. Laukkanahikasta muistuttavat kuusenneulasnahikas (Marasmiellus perforans) ja oksaratasnahikas (Marasmius rotula).
Käsikirjoittajien lakko 2007–2008

Lakkoilevia käsikirjoittajia ja heidän tukijoitaan osoittamassa mieltään Los Angelesissa 9. marraskuuta 2007.
Käsikirjoittajien lakko 2007–2008 oli kahden yhdysvaltalaisen käsikirjoittajien ammattiliiton, Writers Guild of America, East (WGAE) sekä Writers Guild of America, West (WGAW), järjestämä lakko, joka alkoi 5. marraskuuta 2007 ja päättyi 13. helmikuuta 2008. WGAE ja WGAW edustavat yhdysvaltalaisten elokuvien, televisiosarjojen ja radio-ohjelmien käsikirjoittajia. Lakon vastapuolena oli työnantajajärjestö Alliance of Motion Picture and Television Producers (AMPTP).
Lakossa oli yli 12 000 käsikirjoittajaa. Lakko päättyi, kun käsikirjoittajien ammattiliitto hyväksyi jäsenäänestyksessään sopimuksen, joka sisälsi uudet ehdot käsikirjoittajien töiden käyttämisestä internetissä ja DVD-julkaisuilla.
Edellinen vastaava lakko oli vuonna 1988. Se kesti 21 viikkoa ja kuusi päivää ja sen arvioidaan maksaneen Yhdysvaltain elokuvatuotannolle yli 500 miljoonaa dollaria (870 miljoonaa vuoden 2007 dollareissa).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Käsikirjoittajien lakko 2007–2008 Wikimedia Commonsissa
The 100-Day Writers’ Strike: A Timeline The New York Times.  12.2.2008. (englanniksi)
Kreikan parlamenttitalo

| Parlamenttitalo> Μέγαρο Βουλής |
| --- | --- |

Osoite:  Mégaro Voulís, 100 21 Ateena, Kreikka
Koordinaatit:  37°58′30.6″N, 23°44′12.7″E
Valmistumisvuosi:  1843
Suunnittelija:  Friedrich von Gärtner
Omistaja:  Kreikan valtio
Käyttäjä:  Kreikan parlamentti Kreikan hallitus
Tyylisuunta:  uusklassinen
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kreikan parlamenttitalo (kreik. Μέγαρο Βουλής, Mégaro Voulís eli Παλαιά Ανάκτορα, Palaiá Anáktora, ”Vanha kuninkaallinen palatsi”) on Kreikan parlamentin kokoontumispaikka. Se sijaitsee maan pääkaupungin Ateenan ydinkeskustassa Sýntagma-aukion laidalla.
Parlamenttitalossa kokoontuu Kreikan 300-jäseninen, yksikamarinen parlamentti. Alun perin rakennus toimi Kreikan kuninkaallisena palatsina. Rakennus edustaa uusklassista arkkitehtuuria.
Historia

Nykyinen parlamenttitalo rakennettiin alun perin kuninkaalliseksi palatsiksi Kreikan ensimmäiselle kuninkaalle Otolle sen jälkeen, kun Ateenasta oli tullut itsenäistyneen Kreikan pääkaupunki. Rakennuksen suunnitteli saksalainen arkkitehti Friedrich von Gärtner ja se rakennettiin vuosina 1836–1843. Palatsin sijaintipaikaksi päätettiin Boubounístran kukkula. Vaihtoehtoisia sijoituspaikkoja olivat olleet muun muassa Akropolis, Kerameikós, Lykavittós ja Omónoia-aukio.
Kuninkaallisessa palatsissa asuivat sen historian aikana kuningas Otto perheineen vuoteen 1862 sekä häntä seurannut kuningas Yrjö I perheineen vuosina 1863–1909 ja 1912–1913. Kuningatar Amalia rakennutti palatsin ympärille suuren puutarhan, nykyisen Kansallispuutarhan, 1840-luvulla.
Palatsi kärsi vaurioita tulipaloissa vuosina 1884 ja 1909. Jälkimmäisen palon seurauksena kuningasperhe joutui muuttamaan pois rakennuksesta vuoteen 1912 saakka. Sotavuosien aikana rakennuksen kunnostaminen oli hidasta. Vuonna 1913 uusi kuningas Konstantin I muutti palatsista omaan palatsiinsa, joka toimii nykyisin Kreikan presidentin virka-asuntona. Kuninkaallinen perhe lakkasi käyttämästä kuninkaallista palatsia lopullisesti vuonna 1922.
Vuonna 1924 Kreikan monarkia lakkautettiin kansanäänestyksellä ja rakennus lakkasi toimimasta kuninkaallisena palatsina. Sen jälkeen rakennuksen käyttötarkoitukset vaihtelivat jonkin aikaa. Niin kutsutun Vähän-Aasian katastrofin ja sitä seuranneen Kreikan ja Turkin väestönvaihdon jälkeen rakennus toimi sairaalana ja monenlaisen hyväntekeväisyystoiminnan keskuksena. Väliaikana rakennuksessa toimivat myös muun muassa eri ministeriöt sekä poliisi. Rakennuksessa toimi myös Yrjö I:n perinnön museo vuosina 1927–1930 ja 1936–1941.
Vuonna 1928 rakennuksen eteen rakennettiin Tuntemattoman sotilaan hauta, joka muutti rakennuksen suhdetta ympäristöönsä merkittävästi. Rakennuksesta tuli parlamenttitalo vuoden 1929 marraskuussa, kun Kreikan hallitus päätti siirrättää maan parlamentin toiminnot sinne parlamentin vanhasta rakennuksesta. Rakennuksen muutostöistä vastasi tuolloin arkkitehti Andréas Kriezís. Parlamentti muutti virallisesti rakennukseen vuonna 1935 ja sen ensimmäinen kokoontuminen rakennuksessa oli 1. heinäkuuta kyseisenä vuonna.
Arkkitehtuuri ja tilat

Parlamenttitalo edustaa tyyliltään pelkistettyä ja modernia uusklassista arkkitehtuuria. Sen rakentamiseen on käytetty Pentéli-vuoren marmoria.
Rakennuksen toimiessa kuninkaallisena palatsina se sisälsi muun muassa valtaistuinsalin, päivällissalin ja keittiön, tanssiaissalin ja lukuisia muita juhlasaleja, kuninkaallisen perheen jäsenten yksityiset huoneet, kuninkaallisen aarrekammion sekä virkamiesten ja henkilökunnan tilat. Rakennuksessa oli alun perin katolinen ja myöhemmin ortodoksinen kappeli. Sen marmoriportaikko ja huoneet oli koristeltu ylellisesti. Vain osa alkuperäisestä koristelusta on säilynyt.
Kun rakennus muutettiin parlamenttitaloksi, siihen rakennettiin parlamentin suuri istuntosali sekä tilat pääministerille ja puhemiehelle, valtioneuvostolle ja parlamentin kirjastolle sekä lukuisia huoneita ja kokoussaleja parlamentin eri elimille ja puolueille. Osa rakennuksen siivistä purettiin ja siihen rakennettiin uusi siipi. Rakennus sai myös uuden doorilaisen pylväikön koristaman sisäänkäynnin pohjoispuolelle. Myöhemmin rakennuksen alapuolelle on rakennettu monikerroksinen pysäköintihalli.
Elefthérios Venizélos -salissa on suuri friisi, joka esittää Kreikan vallankumouksen tapahtumia ja sankareita. Parlamentin istuntosalissa on Chrístos Kapráloksen 40 metriä pitkä reliefi, joka esittää Píndos-vuorten taistelua.
Ympäristö

Parlamenttitalon edustalla sen länsipuolella ovat Tuntemattoman sotilaan hauta, jonka edessä järjestetään säännöllisesti näyttävä vahdinvaihto, sekä Ateenan keskusaukio Sýntagma-aukio. Rakennuksen etupuolelta näiden välistä kulkee Vasilíssis Amalías -valtakatu ja sen sivuitse pohjoispuolella Vasilíssis Sofías -valtakatu. Parlamenttitalon takana levittäytyy Kansallispuutarha, entinen kuninkaallinen puutarha.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kreikan parlamenttitalo Wikimedia Commonsissa
Kreikan parlamenttitalo. Rakennuksen edustalla Tuntemattoman sotilaan hauta. Taustalla Ymittós-vuori.
Parlementin istuntosali.
Kuopion Reippaan Voimistelijat

Kuopion Reippaan Voimistelijat on kuopiolainen voimisteluseura. Se jatkaa vuonna 1906 perustetun Kuopion Reipas Ry:n perinteitä. Kuopion Reippaan Voimistelijat on ainut alkuperäisen seuran perinnäisseuroista, joka on säilyttänyt nimessään Kuopion Reipas läpi aikojen, ja näin yhteyden alkuperäiseen seuraan.
Seura sai alkunsa vuonna 1906, kun Kuopion Raittiusseuran Miesvoimistelijat, Kuopion Voimistelijat ja Rautatieläisten voimisteluseura päättivät yhdistyä. Tällöin nimeksi tuli Kuopion Reipas. Kuopion Reippaan ohjelmassa olivat hiihto, paini, yleisurheilu, voimistelu ja jalkapallo.
Vuoden 1918 tapahtumien jälkeen Kuopion Reippaan yleisseura hajosi. Uusina seuroina muodostuivat vuonna 1920 Kuopion Urheilu-Veikot, vuonna 1923 Kuopion Palloseura ja vuonna 1930 Puijon Hiihtoseura. Jäljelle jäänyt Naisjaosto tahtoi säilyttää Reippaan nimen ja otti nimekseen Kuopion Reippaan Naisvoimistelijat ry:n. 2000-luvulla seura päätti palata juurilleen. Miesvoimistelijoiden kiinnostuksen seurauksena seura päätti muuttaa nimensä Kuopion Reippaan Voimistelijat Ry:ksi. Seuralla on noin 1 300 jäsentä ja se on 2. suurin Kuopion liikuntaseura jäsenmäärältään.
Vuosina 1906–1907 Suomen ensimmäinen yleisurheilun olympiavoittaja, kuopiolainen juoksija Hannes Kolehmainen edusti Kuopion Reipasta, ennen kuin perusti veljensä kanssa kilpailevan urheiluseuran Kuopion Riennon.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Kuopion Reipas

| Kuopion Reipas |
| --- | --- |
Perustettu:  13. kesäkuuta 2011
Paikkakunta:   Kuopio, Suomi
Värit:  vihreä ja musta
Lajit:  Yleisurheilu
Puheenjohtaja:  Marko Ahtiainen
Kuopion Reipas on vuonna 2011 perustettu kuopiolainen yleisurheiluseura. Reipas perustettiin siirtämällä Kuopion NMKY:n yleisurheilujaosto ja Kuopion Sisu-Veikkojen toiminta kokonaisuudessaan uuden seuran alaisuuteen.
Seurassa on 350 jäsentä (15.12.2011). Seuran tunnetuimpia urheilijoita ovat muun muassa pikajuoksija Maria Räsänen ja moniottelija Thomas Barrineau.
Kuopion Reipas -niminen urheilun yleisseura perustettiin alun perin vuonna 1906. Seura jakaantui sittemmin osiin, ja nykyisin sen perinnettä pitää yllä Kuopion Reippaan Voimistelijat.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Lamminkylä

Lamminkylä voi tarkoittaa ainakin seuraavia paikkoja:
Lamminkylä, Hirvensalmi
Lamminkylä, Jokioinen
Lamminkylä, Kankaanpää
Lamminkylä, Lieksa
Lamminkylä, Parikkala
Lamminkylä, Pieksämäki
Lammin kirkonkylä, Hämeenlinna
Chikusei

| Chikusei (筑西市) |
| --- | --- |
 Naige-daijingūn pyhäkkö
 lippu:  symboli
 Chikusein sijainti Ibarakin prefektuurissa
 Chikusei
 Koordinaatit: 36°18′26″N, 139°58′59″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kantō
Prefektuuri:  Ibarakin prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  205,3 km²
Väkiluku (10/2020):  99 987
 – Väestötiheys:  487 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Kirsikka
 – Kukka:  Kosmos ja omenapäärynän kukka
 – Lintu:  Haarapääsky
 
 https://www.city.chikusei.lg.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Chikusei (jap. 筑西市, Chikusei-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Ibarakin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin länsiosassa Kinu- ja Kokaijokien varrella. Pohjoisessa kaupunki rajautuu Tochigin prefektuuriin. Chikuseissa on 99 987 asukasta (lokakuussa 2020) ja sen pinta-ala on 205,3 neliökilometriä.
Chikusei on kaupunkina suhteellisen nuori: se perustettiin vuonna 2005 liittämällä yhteen Shimodaten kaupunki sekä Akenon, Kyōwan ja Sekijōn maaseutukaupungit.
Kaupunkia palvelevat JR Higashi-Nihonin Mito-linja, Kantō-rautateiden Jōsō-linja ja Mooka-rautatien Mooka-linja.
Kuvia

Shimodaten rautatieasema
Arakawa-suvun historiallinen asuintalo
Shimodaten kaupunkikuvaa
Riisipeltoja, taustalla Tsukubavuori
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chikusei Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Kristian Huselius

| Kristian Huselius |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. marraskuuta 1978 (ikä 45) Haninge, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  86 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1996–2013
Aik. seurat:  Färjestad (Elitserien),   Frölunda (Elitserien),   Florida Panthers (NHL),   Linköping (Elitserien),   Calgary Flames (NHL)   Columbus Blue Jackets (NHL)   AIK (Elitserien)
NHL-varaus:  47. varaus, 1997 Florida Panthers
| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Ruotsi 2002 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Sveitsi 2009 | jääkiekko |  |
Kristian Huselius (s. 10. marraskuuta 1978 Haninge, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän pelasi urallaan sekä kotimaassaan että Pohjois-Amerikan NHL-sarjassa. NHL:ssä hän edusti kolmea seuraa kymmenen kauden aikana. Huselius voitti kahdesti Eliterienin mestaruuden, ja hänet palkittiin kerran Guldhjälmenillä sarjan parhaana pelaajana. Ruotsin paidassa Huselius sai kahdesti MM-pronssia. Huseliuksen ura päättyi vuonna 2013 AIK:ssa.
Ura > Maajoukkueessa

Huselius aloitti maajoukkueuransa nuorisomaajoukkueissa, joissa hän oli Ruotsin vakiokalustoa. Hän pelasi 18-vuotiaiden EM-kilpailut vuonna 1996. Ruotsi sijoittui kilpailuissa pronssille. Nuorten MM-kilpailuissa Huselius edusti Ruotsia vuosina 1997 ja 1998.
Miesten maajoukkueessa Huselius on pelannut Ruotsin arvokisajoukkueessa vuosien 2000, 2001 ja 2002 maailmanmestaruuskilpailuissa, joista kahdesta jälkimmäisestä hänellä on saavutuksena pronssimitali. Kaikkiaan Huselius on pelannut 80 maaottelua.
Aiheesta muualla

Kristian Huselius Calgary Flamesin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Kristian Huselius Jatkoaika.comissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Käsikirves

Piikivinen käsikirves.
Käsikirves oli kivikautinen alkeellinen työkalu, jota pidettiin kädessä ja jota voitiin käyttää työkaluna tai aseena. Ensimmäiset käsikirveet teki varhainen pystyihminen Homo erectus noin 1,5 miljoonaa vuotta sitten liittyen Abbevillen kulttuuriin. Käsikirveitä on löytynyt kaikilta mantereilta ja eniten Afrikasta. Materiaalina on käytetty useimmiten kvartsiittimineraaleja. Käsikirvestä käytettiin niin metsästämiseen kuin taisteluihin muita vastaan.
Moviuksen raja
Käsikirves oli tuntematon Balkanilta mustanmeren pohjoisrannikolta Kiinaan ja Indonesiaan ulottuvalta vyöhykkeeltä. Rajan toisella puolella ihmiset käyttivät erilaisia käsi-iskureita ja -talttoja. Käsikirveskulttuurin ja iskurikulttuurin raja on selvä, ja sitä kutsutaan Moviuksen rajaksi löytäjänsä Hallam Moviuksen mukaan. Hän ehdotti rajaa vuonna 1948.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
STONE AGE HAND-AXES by W.J. Kowalski], kopio Internet Archiven palvelimella
Lahnanen (Viitasaari)

| Lahnanen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Viitasaari
Koordinaatit:  63°03′39″N, 26°07′34″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Keiteleen keskiosan alue (14.42)
Laskujoki:  Konosjoki Suotajärveen 
Järvinumero:  14.427.1.008
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  128 m  
Pituus:  2,1 km  
Leveys:  1,9 km  
Rantaviiva:  10,453 km  
Pinta-ala:  1,20151 km²   
Saaria:  1 
 fiLahnanen 
Lahnanen  on Keski-Suomessa Viitasaarella  Mäntylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 2,1 kilometriä pitkä, 1,9 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 120 hehtaaria eli 1,2 neliökilometriä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 10,5 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen keskiosan alueella (14.42), jonka Suotajärven valuma-alueeseen (14.427) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 128 metriä mpy.
Lahnanen (Rautalampi)

| Lahnanen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Rautalampi
Koordinaatit:  62°35′24″N, 26°57′09″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Konneveden alue (14.71)
Laskujoki:  Lahnasenpuro Heikinjärvenpuroon 
Järvinumero:  14.712.1.018
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  125,8 m  
Pituus:  290 m  
Leveys:  70 m  
Rantaviiva:  0,647 km  
Pinta-ala:  0,997 ha  
Suurin syvyys:  3,8 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiLahnanen 
Lahnanen  on Pohjois-Savossa Rautalammilla  Tyyrinmäen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 290 metriä pitkä, 70 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,0 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Konneveden alueella (14.71), jonka Hankaveden alueeseen (14.712) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 125,8 metriä mpy.
Kylkiäinen (Ähtäri)

| Kylkiäinen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Pohjanmaa
Kunnat:  Ähtäri
Koordinaatit:  62°24′46″N, 24°05′01″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Toisveden alue (35.42)
Laskuoja:  oja Soukanjärveen 
Järvinumero:  35.424.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  176,6 m  
Rantaviiva:  0,738 km  
Pinta-ala:  2,899 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKylkiäinen 
Kylkiäinen on Etelä-Pohjanmaalla Ähtärissä Pusaankylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,9 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Peränteen alueeseen (35.424) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 176,6 metriä mpy.
Kookosluri

| Kookosluri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Kaijat Psittaculidae
Suku::  Lurit Lorius
Laji::  hypoinochrous
Kaksiosainen nimi
 Lorius hypoinochrous  (G.R. Gray, 1859) 
Alalajit
 Lorius hypoinochrous hypoinochrous  Lorius hypoinochrous devittatus  Lorius hypoinochrous rosselianus 
Katso myös
   Kookosluri Wikispeciesissä   Kookosluri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kookosluri (Lorius hypoinochrous) on lurien sukuun kuuluva kaija.
Koko ja ulkonäkö

Kookoslurin pituus on noin 26 cm ja paino 200–240 g. Se muistuttaa aitoluria. Sen höyhenpuvun yleisväri on punainen. Päälaki ja otsa ovat mustat, siivet päältä vihreät, alapuolelta punaiset ja mustat ja siipisulissa on keltainen raita. Pyrstö on punainen ja sen kärki on leveälti sininen tai vihreä. Nokka on punaoranssi ja sen tyvi valkoinen, iiris on oranssi tai punainen. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Esiintyminen

Kookosluri elää Papua-Uusi-Guinean itäosan saarilla. Lajin elinympäristön laajuus on 50 000–100 000 neliökilometriä. Lajista tunnetaan kolme alalajia, joiden väritys vaihtelee jonkin verran. Lajin populaation koko on yli 50 000 yksilöä. Kookosluria pidetään myös  lemmikkilintuna, mutta Suomessa sen lemmikkikanta on olematon tai hyvin pieni.
Elinympäristö

Kookoslurit asuvat pääasiassa alavien maiden metsissä ja vuorten alarinteillä 1 600 metrin korkeudelle saakka. Ne viihtyvät monenlaisissa metsiköissä, etenkin kookospalmumetsiköissä, sekä myös puutarhoissa ja taajamissa. Ne esiintyvät yleensä pienissä, alle 20 yksilön parvissa tai pareittain. Laji on äänekäs ja huomiota herättävä.
Lisääntyminen

Pesintä tunnetaan vain vankeudessa elävien lintujen osalta. Naaras munii yleensä kaksi munaa, joita haudotaan noin 25–26 päivää. Poikaset jättävät pesän noin 11 viikon ikäisinä.
Ravinto

Kookoslurit syövät ainakin siitepölyä, mettä ja kukkia.
Lavian seurakunta

Lavian kirkko
Lavian seurakunta oli Turun arkkihiippakuntaan kuulunut Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimi entisen Lavian kunnan alueella Porissa. Seurakunta liittyi kuntaliitoksen myötä osaksi Porin seurakuntayhtymää vuonna 2015 ja se liitettiin Noormarkun seurakuntaan vuonna 2021.