stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Virtuaalinen Imatranajo
2023

Virtuaalista Imatranajoa ei järjestetty vuonna 2023, mutta vastaavasisältöinen tapahtuma järjestettiin Outokummussa Vanhalla Kaivoksella Vanha Kaivos SpeedRush-tapahtumassa.
Virtuaalinen Imatranajo 2020: Tapahtumapaikkana Imatran kävelykeskusta
Virtuaalinen Imatranajo 2020: Virtual Reality-moottoriurheilua
Virtual Imatranajo x Skynett Online 2021: Tapahtuma sisälsi e-urheilun lisäksi rentoa moottoriurheiluaiheista pelattavaa yleisölle
Virtual Imatranajo x Skynett Online 2021: Tapahtumassa järjestettiin myös LANit
International Virtual Imatranajo 2022: Kansainvälisen moottoripyöräkilpailun e-urheilija, Elmo Repo
International Virtual Imatranajo 2022: F1 Esports SM-liigan e-urheilijoita
Yksifotoniemissiotomografia

Yksifotoniemissiotomografia (SPECT tai SPET) on isotooppilääketieteen kuvantamismenetelmä, jonka avulla voidaan seurata radioaktiivisen isotoopin kertymistä ja puoliintumista elimistössä. SPECT-tutkimuksessa potilaan elimistöön annetaan radioaktiivisilla isotoopeilla merkittyä merkkiainetta (radiolääkettä), jonka käyttäytyminen tunnetaan. Radiolääke ruiskutetaan verenkiertoon tai annetaan suun kautta, tai potilas hengittää sitä aerosolina. Merkkiaineen jakautumista, kulkua ja hajoamista voidaan seurata gammakameralla. Kuvauksessa käytetään yleensä kahta gammakameraa, jotka pyörivät kohteen ympärillä mitaten jatkuvasti kohteesta tulevaa gammasäteilyä. Näin halutusta elimistön osasta saadaan useita eri kulmista otettuja leikekuvia. Yksifotoniemissiotomografiassa radioaktiivinen hajoaminen synnyttää yhden fotonin, kun taas positroniemissiotomografiassa (PET) syntyy radioaktiivisen hajoamisen jälkeen kaksi toisiaan kohtisuoraan kulkevaa fotonia. SPECT on edullisempi kuvausmenetelmä kuin PET, koska siinä käyttetyillä radionuklideilla on pidempi puoliintumisaika, eikä niiden tuottamiseen tarvita syklotronia. SPECT-kuvausta voidaan käyttää useiden sairauksien, kuten sydänsairauksien, syövän ja aivovammojen, diagnosointiin. SPECT-kuvauksen resoluutio on noin 10 mm. Yhdistämällä siihen tietokonetomografia (TT), tarkkuus paranee 1 mm:iin.
Winterset

Winterset voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Winterset, kaupunki Iowassa, Yhdysvalloissa
New Yorkin nukkuessa (Winterset), Maxwell Andersonin näytelmä vuodelta 1935
New Yorkin nukkuessa (Winterset), Andersonin näytelmän elokuvasovitus vuodelta 1936.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Winterset”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vielä koittaa uusi aika

| Vielä koittaa uusi aika Egotrippi |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2005–2006
 Julkaistu: 22. helmikuuta 2006
 Tuottaja(t): Lasse Kurki
 Tyylilaji: poprock
 Kesto: 40.51
 Levy-yhtiö: Zen Garden
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 1.
Egotripin muut julkaisut
| 20 Suosikkia 2004 | Vielä koittaa uusi aika 2006 | Maailmanloppua odotellessa 2008 |
Singlet albumilta Vielä koittaa uusi aika
 ”Nämä ajat eivät ole meitä varten” Julkaistu: tammikuu 2006
Vielä koittaa uusi aika on Egotripin keskiviikkona 22. helmikuuta 2006 julkaistu kuudes studioalbumi. Albumi on Egotripin uran ensimmäinen Suomen albumilistan ykköseksi mennyt julkaisu sen saavutettua jo viikossa kultalevyyn oikeuttavan 15 000 kappaleen myyntimäärän.
Kappaleet

Rakkaani – 4.13
Arvoitus – 4.06
Nämä ajat eivät ole meitä varten – 4.43
Valta naisille – 3.53
Asfaltin pinta – 4.31
Mian laulu (osat 1 & 2) – 3.34
Iloinen aina – 4.04
Aprillipäivä – 4.38
Yksinäisyys – 3.02
Vuokses sun – 4.07
Kokoonpano

Mikki Kauste – laulu, kosketinsoittimet, kitara
Knipi – kitarat, taustalaulut
Skele – kitarat
Anssi Maasalo – basso
Sampo Haapaniemi – rummut
Kokoonpano > Tuotanto

Lasse Kurki – tuottaja, äänittäjä (kappale 6)
Jyrki Tuovinen – äänittäjä (kappaleet 1–5 ja 7–10), miksaaja (kappaleet 2–4 ja 6)
Juha Heininen – äänittäjä (kappale 10), miksaaja (kappaleet 1, 5 ja 8)
Jussi Jaakonaho – miksaaja (kappaleet 7, 9 ja 10)
Svante Forsbäck – masteroija
Arvostelut

Desibeli.net:
Dome.fi: positiivinen
Nyt.fi:
Soundi:
Aiheesta muualla

Vielä koittaa uusi aika discogs.com -sivustolla
Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit 1987

Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit 1987 järjestettiin 11. kesäkuuta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit 1987 Wikimedia Commonsissa
Vesipallo kesäolympialaisissa 1972

Vesipallo oli XX kesäolympialaisissa Münchenissä ohjelmassa kuudettatoista kertaa.
Mitalistijoukkueiden pelaajat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
|  Neuvostoliitto Anatoli Akimov  Aleksei Barkalov  Vadim Guljajev  Aleksandr Dolgušin  Aleksandr Dreval  Vladimir Šmudski  Aleksandr Kabanov  Leonid Osipov  Vjatšeslav Sobtšenko  Nikolai Melnikov  Aleksandr Šidlovski |  Unkari András Bodnár  Tibor Cservenyák  István Görgényi  Tamás Faragó  Zoltán Kásás  Ferenc Konrád  István Magas  Dénes Pócsik  László Sárosi  Endre Molnár  István Szívós |  Yhdysvallat Peter Asch  Steven Barnett  Bruce Bradley  Stanley Cole  James Ferguson  Eric Lindroth  John Parker  Gary Sheerer  James Slatton  Russell Webb  Barry Weitzenberg |
Lopputulokset

| Sija | Joukkue |
| --- | --- |
:  Neuvostoliitto
:  Unkari
:  Yhdysvallat
4.:  Länsi-Saksa
5.:  Jugoslavia
6.:  Italia
7.:  Alankomaat
8.:  Romania
9.:  Kuuba
10.:  Espanja
11.:  Bulgaria
12.:  Australia
13.:  Meksiko
14.:  Kreikka
15.:  Japani
16.:  Kanada
Vesipallo olympialaisissa
1896 •
1900 •
1904 •
1908 •
1912 •
1920 •
1924 •
1928 •
1932 •
1936 •
1948 •
1952 •
1956 •
1960 •
1964 •
1968 •
1972 •
1976 •
1980 •
1984 •
1988 •
1992 •
1996 •
2000 •
2004 •
2008 •
2012 •
2016 •
2020 •
2024
Kesäolympialaisten 1972 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Jalkapallo | Jousiammunta | Judo | Koripallo | Käsipallo | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Ratsastus | Soutu | Sulkapallo (Näytöslaji) | Uimahypyt | Uinti | Vesihiihto (Näytöslaji) | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
William Lagesson

| William Lagesson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. helmikuuta 1996 (ikä 28) Göteborg, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  189 cm
Paino:  94 kg
Seura
Seura:  Detroit Red Wings
Sarja:  NHL
Pelinumero:  84
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2017–
Aik. seurat:  Djurgårdens IF (SHL) Bakersfield Condors (AHL) HC Vita Hästen (Allsv.) Kristianstads IK (Allsv.) Edmonton Oilers (NHL) Montreal Canadiens (NHL) Chicago Wolves (AHL) Toronto Marlies (AHL) Toronto Maple Leafs (NHL) Anaheim Ducks (NHL)
NHL-varaus:  91. varaus, 2014 Edmonton Oilers
William Lagesson (s. 22. helmikuuta 1996 Göteborg, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa NHL-joukkue Detroit Red Wingsin organisaatiota. Elite Prospects -sivuston mukaan Lagesson on voimakas ja erinomainen puolustava puolustaja, joka tekee myös kohtalaisen hyvin pisteitä. Hän menee ruuhkatilanteisiin, on hyvä fyysisissä väännöissä ja sijoittuu hyvin, mutta Lagessonilla on kuitenkin kehitettävää luistelussa.
Ura > Seuraura

Lagesson on HK Kingsin kasvatti. Hän siirtyi 15-vuotiaana Frölunda HC:n junioreihin kaudeksi 2011–2012. Lagesson toimi seuran U16-junioreiden kapteenina ja johdatti joukkueen U16 SM:n hopeaan. Hän voitti myös J18 Allsvenskanin pronssia. Kaudella 2012–2013 Lagesson nousi Frölundan J18-junioreiden kapteenistoon ja oli J18 Elitissä joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 1+12=13. Kauden 2013–2014 hän vietti suurimmaksi osaksi seuran J20-junioreissa, joita Lagesson edusti myös Junior Club World Cupissa. Hän vahvisti myös Frölundan J18-junioreita, jossa Lagesson voitti kauden päätteeksi J18 Allsvenskanin pronssia.
Edmonton Oilers varasi Lagessonin neljännellä kierroksella 91. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2014. Samana kesänä hänet varasi myös USHL-junioriliigan Dubuque Fighting Saints 11. pelaajana. Lagesson siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2014–2015. Vuosina 2015–2017 Lagesson kävi Massachusettsin yliopistoa Amherstissa. Sophomore -vuotenaan 2016–2017 hän toimi joukkueensa varakapteenina.
Huhtikuussa 2017 Lagesson teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Edmonton Oilersin kanssa. Toukokuussa seura lainasi hänet kauden 2017–2018 kattavalla sopimuksella kotimaahansa SHL-joukkue Djurgårdens IF:ään. Lagesson teki SHL-debyyttinsä runkosarjan toisella kierroksella 21. syyskuuta 2017 Malmö Redhawksia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 19.52 minuuttia. Ensimmäisen SHL-maalinsa Lagesson teki 10. helmikuuta 2018 Karlskrona HK:ta vastaan. Hän keräsi ottelusta teholukeman +2. Kaikkiaan hänen tulokaskautensa toi 49 runkosarjaottelussa tehot 1+12=13 ja 11 playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen.
Marraskuussa 2020 Lagesson teki Oilersin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Heinäkuussa 2022 Lagesson teki Carolina Hurricanesin kanssa yksivuotisen sopimuksen.
Heinäkuussa 2023 Lagesson teki Toronto Maple Leafsin kanssa yksivuotisen ja kaksisuuntaisen sopimuksen.
Maaliskuussa 2024 Maple Leafs asetti Lagessonin siirtolistalle, josta Anaheim Ducks poimi hänet joukkueeseensa.
Heinäkuussa 2024 Lagesson teki vapaana agenttina Detroit Red Wingsin kanssa vuoden mittaisen ja 775 000 dollarin arvoisen sopimuksen.
Ura > Maajoukkueura

Lagesson pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2015 ja 2016, joista jälkimmäisessä turnauksessa hän voitti Ruotsin sisäisen tehotilaston lukemalla +7. Lagesson jakoi myös kahdella osumallaan turnauksen puolustajien maalipörssin voiton kolmen muun pelaajan kanssa. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014,joissa valmennus valitsi Lagessonin Ruotsin turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Hänet valittiin myös Yhdysvaltoja vastaan pelatun välieräottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Lagesson pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2013 sekä World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2013, jolloin hän voitti kultaa. Yhteensä Lagesson on pelannut 25 nuorten ja 39 poikien maaottelua.
Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit 1992

Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit 1992 pidettiin 9. huhtikuuta. Vaaleissa John Majorin johtama konservatiivipuolue sai neljännen peräkkäisen voiton parlamenttivaaleissa: se sai 336 paikkaa ja työväenpuolue 271. Vaalit olivat yllätykselliset, sillä mielipidemittaukset olivat ennustaneet työväenpuolueelle voittoa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit 1992 Wikimedia Commonsissa
Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit 1959

Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit 1959 järjestettiin 8. lokakuuta 1959. Vaalit voitti Konservatiivit.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit 1959 Wikimedia Commonsissa
Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit 1983

Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit 1983 järjestettiin 9. kesäkuuta. Vaalit voitti silloinen pääministeri Margaret Thatcher.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit 1983 Wikimedia Commonsissa
Lempinimi

Lempinimellä tarkoitetaan nimeä mille tahansa esineelle, asialle tai tapahtumalle. Tällöin niitä ei kutsuta niiden oikeilla nimillä. Monilla ihmisillä, kuten julkisuuden henkilöillä on lempinimiä.
Jopa kaupungit käyttävät lempinimeä, kuten Helsinkiä kutsutaan nimillä Hesa tai Stadi. Lempinimi liitetään usein myös kutsumanimeen, mutta kutsumanimen erottaa lempinimestä se, että kutsumanimen kantaja ei välttämättä pidä kantamastaan nimestä.
Lempinimet johdetaan usein nimestä, mutta kaikki lempinimet eivät välttämättä ole lähelläkään oikeaa nimeä.
Lempinimiä käytetään usein paljon, jos kyseisen henkilön nimi on pitkä tai yhdysnimi.
Autoille on perinteisesti annettu lempinimiä. Suomalaisia autojen lempinimiä on tiedossa nelisentuhatta.
Viininmaistelu

Torrontés-viininmaistajaisten valmistelua baarissa Cafayatessa, Argentiinassa.
Viininmaistelu (viinipiireissä käytetään usein englanninkielistä termiä tasting) on viinin aistinvaraista tutkimista ja arvioimista. Viininmaistelua on harjoitettu yhtä kauan kuin viiniä on tuotettu, mutta vakiintuneempia menetelmiä on alettu käyttää 1300-luvulta lähtien. Nykypäivän ammattiviininmaistajat (kuten sommelierit tai jälleenmyyjien sisäänostajat) käyttävät koko ajan kehittyvää virallista terminologiaa, jonka avulla kuvaillaan viinissä havaittuja makuja, tuoksuja ja yleisiä piirteitä. Vapaampimuotoisessa maistelussa saatetaan käyttää samanlaista terminologiaa, mutta menetelmä ei ole niin analyyttinen ja henkilökohtaiset mieltymykset korostuvat enemmän.
Maistelun vaiheet

Viinin maisteluun kuuluu neljä eri vaihetta:
ulkonäkö
tuoksu lasissa
suutuntuma
jälkimaku
Näitä yhdistelemällä viinille määritellään seuraavat ominaisuudet:
vivahteikkuus ja luonne
potentiaali (soveltuvuus varastoitavaksi tai juotavaksi)
mahdolliset virheet
Tämän tarkastelun pohjalta viinin laadun määrittelyyn kuuluu vielä vertaaminen sekä toisiin saman hintaluokan viineihin että kyseisen alueen tai vuosikerran ominaisuuksiin. Arvioinnissa otetaan huomioon, onko viini esimerkiksi valmistusalueelleen tyypillinen vai poikkeava, tai käytetäänkö sen valmistamiseen erityisiä menetelmiä, kuten tammitynnyri- tai malolaktista käymistä.
Vertailusta saadaan objektiivisempaa, kun maistellaan yhtä aikaa useita eri viinejä. Maisteltavat viinit saatetaan valita joko vuosikerran tai viinitarhan mukaan. Jos taas halutaan tehdä täysin puolueeton arvio viinistä, voidaan käyttää sokkomaistelua, jolloin pullot – joskus jopa lasit – peitetään, jotta saadaan rajattua pois ennakkoluuloja vuosikertoja tai tarhoja kohtaan.
Sokkomaistelu

Viini pitäisi tarjoilla “sokkona” ja ilman että maistaja on nähnyt etikettiä tai pullon muotoa, jotta viinin arviointi olisi tasapuolista. Sokkomaistelussa viini saatetaan tarjoilla mustassa viinilasissa, jotta viinin väriä ei erota. Etukäteen saatu tieto kasvupaikasta, viinin hinnasta, maineesta, väristä tai muista ominaisuuksista saattaa vääristää maistajan arviota.
Tieteellinen tutkimus on todistanut ennakko-odotuksien vaikuttavan aistihavaintoihin. Ihmiset odottavat löytävänsä esimerkiksi kalliimmista viineistä mieluisampia piirteitä kuin halvemmista viineistä. Kun ihmisille tarjoillaan viiniä, jota väitetään kalliiksi, lähes kaikki sanovat sen maistuvan paremmalta kuin jos heille tarjoiltaisiin aivan samaa viiniä, jonka kerrotaan olevan halvempaa. Ranskalainen tutkija Frédéric Brochet antoi arvioitavaksi keskihintaisen Bordeaux-viinin kahdessa eri pullossa: yhdessä oli halvan pöytäviinin etiketti, kun taas toisessa kalliin grand cru -viinin etiketti. Tulos oli ennalta arvattavissa. Maistajat pitivät oletettua grand cru -viiniä puisena, monivivahteikkaana ja pyöreänä, mutta oletettua halpaa viiniä kuvailtiin lyhytmakuiseksi, kevyeksi ja vialliseksi.
Samoin myös viinin alueellinen syntyperä, tuottaja, vuosikerta, väri ja monet muut ominaisuudet luovat tiettyjä odotuksia. Esimerkiksi Brochetin tarjoillessa valkoviiniä sitä luonnehdittiin valkoviinille ominaisin termein: tuore, kuiva, hunajainen ja eloisa. Myöhemmin hän tarjoili samaa viiniä punaiseksi värjättynä ja sai kuulla punaviinin yleisimmät ominaisuudet: voimakas, mausteinen, notkea ja täyteläinen.
Vertikaali- ja horisontaaliteemat

Vertikaali- ja horisontaaliteemaiset maistajaiset ovat viininmaistamistilaisuuksia, joiden päämääränä on samankaltaisen viinien erojen esille tuominen.
Vertikaaliteemassa maistellaan saman viinityypin eri vuosikertoja. Tällöin vuosikertojen väliset vivahde-erot tulevat esille.
Horisontaaliteemassa kaikki maistettavat viinit ovat samaa vuosikertaa, mutta peräisin eri valmistajilta. Kun viinin tyyppi ja tuotantoalue ovat yhtenäiset, eri valmistajien tyylit erottuvat toisistaan paremmin.
Maisteluerät

Yhdellä kertaa maistettavaa viinilajitelmaa kutsutaan maistelueräksi tai sarjaksi. Erässä on useimmiten kolmesta kahdeksaan, joskus jopa 50, eri viiniä, joita on tarkoitus vertailla keskenään.
Muistiinpanot ja arviot

Muistiinpanoilla tarkoitetaan maistajan kirjallista arviota viinin tuoksusta, maun tunnistamisesta, hapokkuudesta, rakenteesta, koostumuksesta ja balanssista. Internetin viiniyhteisöissä jäsenet voivat ylläpitää muistiinpanojaan, joista voi olla apua myös muille.
Tarjoilulämpötila

Viinin tarjoilulämpötilalla voi olla suuri vaikutus sen makuun ja tuoksuun. Alempi lämpötila korostaa hapokkuutta ja tanniineja ja heikentää aromaattisuutta. Korkeampi lämpötila vähentää hapokkuutta ja tanniineja ja lisää aromaattisuutta. Master of Wine Jancis Robinson suosittelee seuraavia lämpötiloja erilaisille viinityypeille.
Kevyet, makeat jälkiruokaviinit: (esim. trockenbeerenauslese, Sauternes) 5–10 °C
Valkoiset kuohuviinit: (esim. samppanja) 6–10 °C
Aromaattiset, kevyet valkoviinit: (esim. riesling, sauvignon blanc) 8–12 °C
Punaiset kuohuviinit: (esim. shiraz-kuohuviini, jotkin lambrusco-viinit) 10–12 °C
Keskitäyteläiset valkoviinit: (esim. Chablis, semillon) 10–12 °C
Täyteläiset jälkiruokaviinit: (esim. oloroso sherry, Madeira) 8–12 °C
Kevyet punaviinit: (esim. Beaujolais, Provence rosé) 10–12 °C
Täyteläiset valkoviinit: (esim. tamminen chardonnay, Rhone-valkoviinit) 12–16 °C
Keskitäyteläiset punaviinit: (esim. grand cru Burgundy, sangiovese) 14–17 °C
Täyteläiset punaviinit: (esim. cabernet sauvignon, nebbiolo-pohjaiset viinit) 15–18 °C
Lasit

Viinilasin muodolla voi olla hieman vaikutusta viinin aistimiseen, etenkin sen bukeehen. Tyypillisesti ihanteellinen muoto on alaspäin levenevä lasi, jossa on kapeampi suuaukko (esim. tulppaanin muotoinen lasi). Ylhäältä leveät lasit ovat huonoiten sopivia. Monesti viininmaistelutilaisuuksissa käytetään ISO XL5 -mallin laseja. Huomionarvoista on kuitenkin, ettei lasin ulkonäkö tunnu vaikuttavan maisteluhavaintoihin.
Viinin väri

Maistamatta ei pysty sanomaan onko viini esimerkiksi voimakas vai kevyt. Ennen siemailua maistaja yrittää asettaa otoksen viinit maistelujärjestykseen pelkästään ulkonäön ja hajun perusteella. Voimakkaat viinit ovat syvemmän värisiä ja voimakkaan tuoksuisia. Makeammat viinit ovat tiheämpirakenteisia ja niistä jää pyöritellessä paksut  juovat lasin sisäreunaan. Näitä juovia kutsutaan kyyneliksi tai jaloiksi.
Maistamisprosessi

Viinin arviointiin kuuluu viisi kriteeriä: väri, rakenne, tuoksu, maku ja jälkimaku. Näistä voidaan johtaa myös maistamisen viisivaiheinen menettelyohje: Katso, pyöräytä, haista, maista ja makustele. Viineistä haettavia ominaisuuksia ovat selkeys, rypälelajikkeen tunnistettavuus, tasapaino, ilmeikkyys, kompleksisuus ja alkuperän tunnistettavuus.
Viinin väriä kannattaa arvioida valkoista taustaa vasten. Väri tulee parhaiten esille tarkasteltaessa lasia vinosta kulmasta. Väri antaa osviittaa käytetystä rypälelajikkeesta ja siitä, onko viiniä mahdollisesti kypsytetty tammitynnyrissä.
Maistamisprosessi > Arvioitavat ominaisuudet

Rypälelajikkeen tunnistettavuuden osalta määritellään, kuinka hyvin viinissä tuntuvat valmistukseen käytetylle rypälelajikkeelle tyypilliset tuoksut ja maut. Maistaja arvioi viinistä myös tasapainoa eli sitä, kuinka hyvin viinin hapokkuus, tanniinisuus, alkoholi jne. ovat keskenään sopusoinnussa. Kun viini on tasapainoinen, sen sanotaan olevan harmoninen kokonaisuus.
Viinistä etsitään myös ilmeikkyyttä. Ilmeikkyyden aste kuvaa sitä selkeyttä, jolla viinin tuoksut ja maut tulevat esiin. Kompleksisuuteen taas vaikuttavat monet tekijät, esimerkiksi viinin makuvivahteiden runsaus. Alkuperän tunnistettavuus on ominaisuutena abstraktimpi ja vaikeammin hahmotettava. Rypäleen tuotantoalueen maaperä tuottaa omat vivahteensa viiniin, ja viinissä arvostetaan näiden ominaispiirteiden esilletuloa.
Maistamisprosessi > Ammattimainen viininmaistelu

Viinin laatua arvioidaan sen bukeen ja maun mukaan. Bukee’lla tarkoitetaan viinin koko kehittynyttä aromaattista olemusta. Sen arvioiminen paljastaa viinin mahdollisia virheitä, kuten korkkivian, iän tai ilman aiheuttaman hapettumisen, säilöntäaineiden puutteen ja etikkahappobakteerista tai Brettanomyces-hiivasta johtuvan virhekäymisen eli pilaantumisen. Pienellä määrällä Brettanomyces-hiivan aromia voi olla positiivinen vaikutus, joka pirteyttää viinin makua, mutta yleisesti sitä pidetään viinin pilaavana hiivana.
Viinin bukee tulee parhaiten esille pyöräyttämällä viiniä kevyesti lasissa, jotta se saa enemmän happea. Näin viinistä irtoaa enemmän aromaattisia eetteri-, esteri- sekä aldehydiyhdisteitä, jotka muodostavat viinin bukeen keskeiset ominaisuudet.
Tarkastelemalla viinin tuoksua viininmaistaja pystyy ennakoimaan myös viinin makua. Juuri viinin kokonaistuoksu, eli bukee tai aromi, määrää suussa aistittavan maun. Viini lämpenee suussa, jolloin sen aromit vapautuvat edelleen ja kulkeutuvat nielun kautta tuoksujen vastaanottopaikkaan eli hajuepiteeliin, josta viinin monivivahteinen makuelämys todella alkaa.
Huolellinen viininmaistelu vaatii laajaa maku- ja suutuntumaominaisuuksien aistimista, minkä avulla tutkitaan viinin rakennetta ja sen makujen ja voimakkuuden yhdistelmää.  Ensin viininmaistaja nauttii tuoksun piirteistä ja pitää viiniä suussaan muutaman sekunnin totuttaakseen makusilmunsa. Seuraavaksi maistaja vetää hieman ilmaa suuhunsa huulten välistä, jotta viini saa lisää happea ja estereitä vapautuu. Täydellisin makukokemus saadaan kun viinin annetaan hitaasti kulkeutua suussa.
Tauotus ja keskittyminen jokaiseen vaiheeseen erottavat viininmaistelun tavallisesta juomisesta. Maisteluvaiheessa aromaattisten molekyylien laaja kirjo rekisteröityy arviolta 15 miljoonaan hermoreseptoriin, joita on noin 200 erilaista. Jos maistellaan useita viinejä peräkkäin, osa täydelliseen makukokemukseen kuuluvista vaiheista, kuten kokonaiskesto ja jälkimaku täytyy kuitenkin uhrata sylkemällä viini maistelun jälkeen pois.
Käsite anatomisesta ”kielikartasta”, jonka mukaan eri maut maistetaan kielen eri alueilla, säilyy viinipiireissä, vaikka makureseptorien tiedetään sijaitsevan laajemmin suuontelossa. Tavallisin väärinkäsitys on, että ainoastaan kielenkärjellä tunnistetaan viinin makeus ja kielen takasivuilla vastaavasti sen hapokkuus.
Viinin pisteyttäminen

Viineille annetaan pisteitä osana viininmaistelua ja niiden ominaisuuksien vertailua melko vakiintuneen luokituksen mukaan. Pisteyttäminen voi tapahtua joko painottamalla selkeästi eri ominaisuuksia, tai kokonaisnäkemyksen mukaan, vaikka tarkasteltaisiinkin samoja ominaisuuksia. Nämä ominaisuudet ovat: 1) viinin ulkonäkö, 2) tuoksu, 3) maku ja 4) kokonaisvaikutelma.  Eri järjestelmät painottavat ominaisuuksia eri tavoin, esimerkiksi ulkonäön osuus pistemäärästä voi olla 15 prosenttia, tuoksun 35 prosenttia ja maun 50 prosenttia. Yleensä kaikki nykyviinit saavat vähintään puolet pisteistä kaikilla asteikoilla. Alempi pistemäärä todistaisi viinin selvästi virheelliseksi. Euroopassa ja osissa Australaasiaa on tavallista arvostella viiniä 20 pisteen asteikolla puolen pisteen tarkkuudella, kun taas Yhdysvalloissa  arvosteluasteikko on 100 pistettä. Eri arvostelijoilla on kuitenkin omat mieltymyksensä arvosteluasteikkojen suhteen, ja jotkin arvostelut tehdään myös viiden pisteen asteikolla, puolen pisteen tarkkuudella.
Sylkeminen

Viini voi alkoholijuomana vaikuttaa juojansa arviointikykyyn. Tämän vuoksi virallisissa maistajaisissa, joissa arvioidaan kymmenittäin viinejä, viininmaistajat useimmiten sylkevät viinin pois arvioituaan sen laadun. Koska viiniä kuitenkin imeytyy suun limakalvojen läpi, kahdenkymmenen-kahdenkymmenenviiden viininäytteen maistaminen voi aiheuttaa päihtymisen viinien alkoholimääristä riippuen.