stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Teemu Selänne
Ennätykset

| --- | --- |
 NHL:n tulokkaiden yhden runkosarjakauden maali- ja piste-ennätys, 76 maalia ja 132 tehopistettä kaudella 1992–1993  Eniten maaleja NHL:ssä yhden runkosarjakauden aikana viimeistellyt eurooppalainen pelaaja kaudella 1992–1993, jaettu ennätys Aleksandr Mogilnyin kanssa  Winnipeg Jetsin/Phoenix Coyotesin seurahistoriassa eniten maaleja ja tehopisteitä yhden runkosarjakauden aikana tehnyt pelaaja, 76 maalia ja 132 tehopistettä kaudella 1992–1993  Anaheim Ducksin seurahistorian maali- ja ylivoimatilastojen johtava pelaaja  Anaheim Ducksin seurahistorian paras maalintekijä yhden runkosarjakauden aikana, 52 maalia kaudella 1997–1998  Anaheim Ducksin seurahistorian paras pistemies yhden runkosarjakauden aikana, 109 tehopistettä kaudella 1996–1997  Anaheim Ducksin seurahistoriassa eniten kypärätemppuja (yht. 13 kertaa) viimeistellyt pelaaja  Ensimmäinen eurooppalainen jääkiekkoilija, joka on tehnyt kypärätempun NHL:n tähdistöottelussa (vuonna 1998)  Ensimmäinen yli 35-vuotias jääkiekkoilija, joka on ylittänyt NHL:ssä 40 maalin rajan kahtena runkosarjakautena perättäin :  Talviolympialaisten miesten jääkiekon kaikkien aikojen paras pistemies tehoin 24+19=43.  Kaikkien aikojen vanhin olympialaisissa maalin tehnyt miesjääkiekkoilija  Kaikkien aikojen vanhin olympiamitalin saavuttanut miesjääkiekkoilija  Kaikkien aikojen eniten maaleja ja tehopisteitä NHL:ssä tehnyt suomalainen jääkiekkoilija pistein 684+773=1 457  NHL:n historian ensimmäinen pelaaja, joka on tehnyt yhden runkosarjakauden aikana neljä tasoitusmaalia ottelun viimeisen kolmen minuutin aikana  NHL:n historian vanhin pelaaja, joka on onnistunut maalinteossa rangaistuslaukauksesta.  NHL:n historian iäkkäin pelaaja, joka on osallistunut runkosarjan jokaiseen 82 otteluun (41-vuotiaana kaudella 2011–2012)  Ensimmäinen yli 40-vuotias jääkiekkoilija, joka on tehnyt NHL:ssä viisi tehopistettä yhdessä ottelussa  Kaikkien aikojen vanhin 45 maalin rajan NHL:n runkosarjassa yhden kauden aikana ylittänyt pelaaja  Ensimmäinen yli 42-vuotias jääkiekkoilija, joka on tehnyt kahdessa ottelussa neljä tehopistettä NHL:n runkosarjassa
Palkinnot ja saavutukset

| --- | --- |
 SM-liiga A-nuorten Suomen mestaruus Helsingin Jokereissa kaudella 1987–1988  Jääkiekon Suomen mestaruus Jokereissa kaudella 1991–1992  Valinta SM-liigan tähdistökentälliseen kausilla 1990–1991 ja 1991–1992  Euroopan cupin kausi 1994–1995 mestaruus Helsingin Jokereissa  valinta tähdistökentälliseen  Kauden 1990–1991 palkinnot Raimo Kilpiö -palkinto  Kultainen kypärä -palkinto  Aarne Honkavaara -palkinto  Iltalehden Kultaleijona-palkinto NHL Calder Memorial Trophy kaudella 1992–1993  NHL:n paras maalintekijä yhdessä Aleksandr Mogilnyin kanssa kaudella 1992–1993 ja Peter Bondran kanssa kaudella 1997–1998  Valinta tulokkaiden tähdistökentälliseen kaudella 1992–1993 ykköstähdistöön kausilla 1992–1993 ja 1996–1997  kakkostähdistöön kausilla 1997–1998 ja 1998–1999  tähdistöotteluun vuosina 1993, 1994, 1996–2000, 2002, 2003, 2007 ja 2012 (11 kertaa)  Maurice ”Rocket” Richard Trophy kaudella 1998–1999  Bill Masterton Memorial Trophy kaudella 2005–2006  NHL:n Stanley Cup -mestaruus kaudella 2006–2007  Anaheim Ducksin historian paras pelaaja The Hockey News -lehden valitsemana vuonna 2017  :  Maajoukkue Valinta alle 18-vuotiaiden EM-kilpailujen tähdistökentälliseen 1988  Pronssia vuoden 1991 Kanada-cupista  MM-saavutukset hopeaa vuoden 1999 ja pronssia 2008 maailmanmestaruuskilpailuista, hopeaa 2004 maailmancupista  valinta arvokkaimmaksi pelaajaksi vuonna 1999 ja tähdistökentälliseen 1999  valinta parhaaksi hyökkääjäksi 2003  paras maalintekijä 2003  Olympiasaavutukset hopeaa 2006, pronssia vuosina 1998, 2010 ja 2014  pistepörssin voittaja vuosina 1998 ja 2006  paras maalintekijä vuonna 1992 (Andrei Homutovin ja Nikolai Borštševskin kanssa) ja 2006 (Olli Jokisen kanssa)  valinta parhaaksi hyökkääjäksi vuonna 2006  valinta tähdistökentälliseen vuosina 2006 ja 2014  valinta arvokkaimmaksi pelaajaksi vuonna 2014 Muut kunnianosoitukset Suomen Leijonan ansioristi vuonna 2010  Suomen Jääkiekkoleijona numero 232  Suomen vuoden jääkiekkoilija vuosina 1993, 1996–2000, 2006, 2007, 2012 ja 2014 (10 kertaa)  Suomen jääkiekkoliitto palkitsi Selänteen Presidents' Trophy -erikoispalkinnolla vuonna 1998  Jääkiekon A-nuorten SM-liigassa jaetaan vuosittain Teemu Selänne -palkinto päättyneen kauden vuoden pelaajalle  Suomen jääkiekkoliitto jäädytti Selänteen paidan numero 8 nuorten MM-kisojen yhteydessä Helsingissä loppuvuonna 2015 (yhdessä Jere Lehtisen, Saku Koivun ja Ville Peltosen kanssa, Tupu-Hupu-Lupu -ketju)  Kutsu itsenäisyyspäivän vastaanotolle vuosina 1994, 2014, 2017  Winnipegin kaupunki myönsi Selänteelle kaupungin avaimen syksyllä 2016  Valinta Kansainvälisen jääkiekkoliiton hall of fameen 21. toukokuuta 2017  Valinta Hockey Hall of Fameen 12. marraskuuta 2017  Valinta Suomen urheilun lähettilääksi 2018
Dokumentteja

Sel8nne, JP Siilin ohjaama dokumenttielokuva vuodelta 2013
Kirjallisuutta

Selänne, Ilmari: Teemu.  WSOY, 1993.
Mennander, Ari: Teemu.  Otava, 2014.
Mennander, Ari: Teemu Selanne: My Life.  Triumph Books/HarperCollins, marraskuu 2019.  (englanniksi)
Boryspil

| Boryspil (Бориспіль) |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Kiovan alue Ukrainassa
 Boryspil
 Koordinaatit: 50.351055°N, 30.950652°E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Kiovan alue
Piiri:  Boryspilin piiri
Väkiluku (2010):  58 200
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  08300–08371
 
 borispol-rada.gov.ua 
 Kaupungin kotisivut (ukrainaksi) 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Boryspil (ukr. Бориспіль) on kaupunki Ukrainan Kiovan alueella, 35 kilometriä maan pääkaupungin Kiovan keskustasta itään. Se on Kiovan esikaupunki ja tunnettu Boryspilin kansainvälisen lentoaseman, Kiovan päälentoaseman sijaintipaikkana.
Borispil on asukasluvultaan Kiovan alueen kolmanneksi suurin kaupunki ja hallinnollisesti itsenäinen, Kiovan alueen kuntatason yksikkö. Boryspilin kaupunki toimii myös ympäröivän Boryspilin piirin hallintokeskuksena. Vuonna 2010 kaupungissa asui 58 200 ja ympäröivässä piirissä 52 400 henkeä.
Kansainvälinen lentoasema ja muita liikenneyhteyksiä

Kaupunki on tunnettu erityisesti maan tärkeimmän lentoaseman, Kiovan Boryspilin kansainvälisen lentoaseman sijaintipaikkana. Lentoaseman terminaalialue ja kahdesta pääkiitotiestä toinen sijaitsee Boryspilin kaupungin puolella; toinen kiitotie jää Boryspilin piirin puolelle. Maantieyhteyksistä tärkeimpiin kuuluu kaupungin keskustan läpi kulkeva Ukrainan valtatie M03, joka johtaa Kiovasta itään Poltavaan ja Harkovaan ja edelleen Venäjän rajalle. Tämä valtatie on samalla osa pidempää eurooppatietä E40. Kaupungin pohjoisosassa on Kiovasta itään johtavan pääradan varrella sijaitseva Boryspilin rautatieasema. Asemalle liikennöidään erityisesti lähiliikenteen junilla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Boryspil Wikimedia Commonsissa
Boryspil - Kiovan kansainvälinen lentoasema (ukrainaksi) (englanniksi) (venäjäksi) (airport-boryspil.kiev.ua)
Ympäröivän Boryspilin piirin kotisivut (ukrainaksi) (raybori.gov.ua/)
Boryspiliin keskittynyt portaali (Arkistoitu – Internet Archive) (ukrainaksi) (boryspil.osp-ua.info)
Boryspilin rautatieaseman aikatauluhaku: lähitunteina lähtevät junat (venäjäksi)
Kiovan kansainvälisen lentoaseman kiitotiet Boryspilin ja Kiovan rajalla
Anna Clyne

Anna Clyne (s. 9. maaliskuuta 1980 Lontoo) on brittiläinen säveltäjä.
Clyne sävelsi ensimmäisen musiikkikappaleensa 7-vuotiaana. Hän oppi lapsena soittamaan pianoa ja selloa. Clyne valmistui Edinburghin yliopistosta musiikin kandidaatiksi opiskeltuaan Marina Adamian johdolla. Musiikin maisterin oppiarvon hän sai Manhattan School of Musicista, jossa häntä opetti Julia Wolfe. Clynen teosten kantaesittäjien joukossa ovat olleet Martin Fröst, Jess Gillam, Pekka Kuusisto ja Yo-Yo Ma. Häneltä ovat tilanneet teoksia muiden muassa Carnegie Hall, Baltimoren sinfoniaorkesteri, Los Angelesin ooppera, Houstonin baletti ja Los Angelesin filharmonikot. New Yorkin filharmonikoiden konserttikauden 2021–2022 avasi Clynen jousiorkesterille säveltämä Within Her Arms. Clyne on tehnyt taiteenlajien rajat ylittävää yhteistyötä kuvataiteilijoiden, koreografien ja tanssijoiden kanssa. Hän on säveltänyt myös elektroakustista musiikkia.
Clyne on saanut useita palkintoja. Vuonna 2015 hän oli ehdolla parhaan nykyklassisen sävellyksen Grammy-palkinnon saajaksi teoksesta Prince of Clouds. Clyne on ollut monien orkesterien, kuten Helsingin kaupunginorkesterin, residenssisäveltäjänä. Hän asuu New Yorkin osavaltiossa Yhdysvalloissa.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Muut:  Europeana
Haali

Suomi Hall, Astoria, Oregon.
Haali on sali tai seurojentalo, joissa amerikansuomalaiset järjestävät yhteisiä tapaamisia, kokouksia ja juhlia.
Haaleja rakennettiin aikoinaan jokaiselle vähänkin suuremmalle suomalaisalueelle. Kaupunkien ja kylien suomalaiskortteleissa eli finntowneissa haali rakennettiin yleensä korttelin keskelle, ja siellä kävi väkeä myös ympäröivistä kylistä.
Suomalaissiirtolaisuuden alkuvuosina 1800-luvun lopulla haalit olivat etenkin raittiusseurojen käytössä. 1900-luvun alussa amerikansuomalaisten uskonnollisuus alkoi hiipua, ja haaleista tuli enemmänkin amerikansuomalaisten yleisiä juhla- ja tapaamispaikkoja, jotka oli tarkoitettu vapaa-ajan huvitteluun. Lisäksi sosialistit ottivat useita haaleja omaan käyttöönsä hankittuaan ensin enemmistön raittiusseuran jäsenistössä.
Haaleilla vaalittiin suomalaisia perinteitä, urheiltiin, harjoiteltiin, pidettiin häitä sekä tehtiin politiikkaa. Haaleille kokoonnuttiin suurella joukolla etenkin juhla-aikoina, kuten jouluna ja juhannuksena. Haaleilla oli esimerkiksi soittokuntien ja kuorojen harjoittelu- ja esiintymistiloja, näytelmäkerhoja, ompeluseuroja, kirjastoja sekä huvitoimikuntia, jotka järjestivät monenlaisia tilaisuuksia.
Haalien suosio väheni, kun ensimmäinen siirtolaissukupolvi alkoi kadota. Haalit toimivat 1950-luvulle saakka, jolloin monet haalirakennukset alkoivat siirtyä muuhun käyttöön tai ne purettiin. Floridan kahden haalin aktiivinen toiminta jatkui eläkepäiviään viettämään tulleiden amerikansuomalaisten keskuudessa aina 1970-luvulle asti, ja kumpikin Floridan haaleista toimii edelleen.
Sana haali esiintyy myös amerikansuomalaisten keskuudessa vaikuttaneen lestadiolaisuuden suuntauksen haalilaisuuden nimessä.
Naisasialiike Suomessa

Naisasialiike Suomessa syntyi 1800-luvun lopulla, kun vuonna 1884 perustettiin Suomen Naisyhdistys ja vuonna 1892 edelleen toimiva Unioni Naisasialiitto Suomessa ry.
Aiheesta muualla

Unioni naisasialiitto Suomessa ry
Suomalainen naisliitto ry
Naisten kulttuuriyhdistys ry
Naisjärjestöjen keskusliitto
Naisjärjestöt Yhteistyössä NYTKIS ry.
Monika-naiset liitto ry. Maahanmuuttajanaisjärjestöjen kattojärjestön sivut.
Profeministimiehet (Arkistoitu – Internet Archive).
Feministien vuoro Feminististen kirjoittajien/tutkijoiden blogi.
Laura Koljonen: Feministit voivat nykyään olla mitä mieltä vain – siksi he riitelevät jatkuvasti keskenään. Suomen kuvalehti 13/2012.
Utsjoen saamelaislukio

| Utsjoen saamelaislukio> Ohcejoga sámelogahat |
| --- | --- |
Sijainti:  Utsjoentie 48 A, 99980 Utsjoki
Koordinaatit:  69.8941°N, 27.0133°E
Tyyppi:  saamen- ja suomenkielinen lukio
Perustettu:  1977
Rehtori:  Satu Labigne
Oppilaita:  9 (2018)
Verkkosivut
Utsjoen saamelaislukio (pohjoissaameksi Ohcejoga sámelogahat) on Utsjoella toimiva lukio, jossa opetusta voi saada saameksi ja suomeksi.
Lukion opiskelijamäärä laski merkittävästi 2000-luvun alussa ja on ollut vuodesta 2009 lähtien alle 20 henkeä. Vuonna 2018 Utsjoen saamelaislukiossa opiskeli vain 9 opiskelijaa. Lukion jatkuvuutta on pohdittu useana vuotena, ja esimerkiksi vaihto-opiskelijoiden avulla opisklijamäärää on saatu nostetuksi.
Koulukeskuksen yhteydessä sijaitsee asuntola, kunnankirjasto, liikunta- ja kuntosali sekä uimahalli. Myös Utsjokisuun koulu on toiminut koulukeskuksessa. Alkuvuodesta 2019 Utsjoen kunta päätti uudisrakennuksen rakentamisesta koulukeskuksessa raportoitujen sisäilmaongelmien vuoksi.
Frezza

Frezzaa lasipullossa.
Frezza on Pauligin valmistama maito-jääkahvijuoma, joka tuli markkinoille vuonna 2001. Paulig valmisti tuotetta alkuvuoteen 2023 saakka
Maaliskuussa 2023 Paulig sopi Juustoportin kanssa Frezza-brändin ja sen liiketoiminnan myymisestä Juustoportille. Kaupan suunniteltu täytäntöönpano on 31.3.2023.
Sisältö

Frezza-juomat ovat laktoosittomia, ja niitä myydään uudelleensuljettavissa muovisissa kierrätysmuovipulloissa, jotka ovat pantillisia. Aiemmin tuotteet oli pakattu lasipulloon. Kaikkien Frezza-juomien maitopitoisuus on 88 prosentista 97 prosenttiin.
Poistuneista tuotteista

Useat Frezza-tuotteet ovat poistuneet markkinoilta.
Frezzasta oli vuonna 2006 myynnissä toffeenmakuinen Frezza Caramel, jota valmistettiin rajoitettu erä.
Frezza toi toukokuussa 2008 myyntiin appelsiininmakuisen Frezza Orangen.
Frezza Mocca palkittiin Nielsen Finlandin Vuoden Päivittäistavaralanseeraus -palkinnolla vuonna 2002. Frezzaa on mainostettu myös televisiossa.
Frezza toi maaliskuussa 2011 myyntiin uutuutena lakritsan- ja toffeenmakuisen Frezza Black Toffeen.
Frezza-tuotteet

Frezza Mocca (aiemmin Mocha)
Frezza Vanilla
Frezza Latte
Frezza Mint (aiemmin Chokomint)
Frezza Forte
Frezza Banana
Frezza-tuotteet > Markkinoilta poistuneet Frezza-tuotteet

Frezza Caramel (toffeen maku)
Frezza Orange (appelsiinin maku)
Frezza Java (vähäkalorisempi vaihtoehto)
Frezza Black Toffee (lakritsin ja toffeen maku)
Frezza Caramel Popcorn
Frezza Vanilla Caramel (maidoton)
Frezza Choco Orange (maidoton)
Aiheesta muualla

Juustoportin Frezza-tuotesivu
Rudolf-Harbig-Stadion

| Rudolf-Harbig-Stadion |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Dresden, Saksa
Avattu:  1923
Remontoitu:  1951, 1990, 2009
Omistaja:  Dresdenin kaupunki
Kenttä:  luonnonnurmi
Kustannukset:  500 000 RM (1923) 43 milj. euroa (2009)
Käyttäjät
 Dynamo Dresden 
Katsojakapasiteetti
 32 066 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Rudolf-Harbig-Stadion on jalkapallostadion Dresdenissä, Saksassa. Se toimii 3. Ligassa pelaavan Dynamo Dresdenin kotikenttänä.
Historia

Ensimmäistä kertaa stadionin maaperää käytettiin urheiluun vuonna 1896. Tätä pelipaikkaa piti kotiareenanaan myös juuri perustettu Dresdensia Dresden. Vuonna 1922 salaneuvos Hermann Ilgen aloitti stadionin rakentamisen pelipaikan kohdalle. 24 000-paikkaisen Dresdner Kampfbahn-stadionin avajaiset pidettiin jo vuonna 1923. Vuonna 1937 stadion nimettiin sen perustajan mukaan Ilgen-Kampfbahniksi.
Toisen maailmansodan ilmapommitukset aiheuttivat Dresdenissä valtavia tuhoja, ja myös stadion kärsi vaurioita. Stadion avattiin uudestaan vasta vuonna 1951 ja nimettiin toisessa maailmansodassa kadonneen dresdeniläisen keskimatkan juoksijan Rudolf Harbigin mukaan Rudolf-Harbig-Stadioniksi. Vasta kuusi vuotta myöhemmin myös Dynamo Dresden siirtyi stadionille. Samana vuonna Stasi otti stadionin haltuunsa. Vuonna 1969 peliareenalle asennettiin valonheittimet.
Vuonna 1971 stadion uudelleennimettiin Dynamo-Stadioniksi. Vuosikymmenen aikana stadionia laajennettiin jatkuvasti ja vuonna 1980 areenan katsojakapasiteetti oli jo 38 500. Stadion jouduttiin vuonna 1990 modernisoimaan täyttämään Saksan jalkapalloliiton ja UEFA:n määräykset. Tällöin stadionin nimeksi otettiin takaisin Rudolf-Harbig-Stadion. Muutostöihin kuuluivat muun muassa stadionin turvallisuuden parantaminen ja kentän laajentaminen. Myös stadionin katsojakapasiteettiä jouduttiin vähentämään.
Kun Dynamo Dresden putosi Bundesliigasta, jäivät stadionin remontointityöt vähemmälle. Loppuvuodesta 2004 Dresdenin kaupunginhallitus päätti uuden stadionin rakentamisesta nykyisen paikalle. Rakentaminen aloitettiin syksyllä 2007, mutta stadionia käytettiin silti peleissä koko rakentamisen ajan. Uusi 43 miljoonaa euroa maksanut Rudolf-Harbig-Stadion valmistui vuonna 2009, ja ensimmäinen stadionilla pelattu ottelu pelattiin Dynamo Dresdenin ja FC Schalken välillä syyskuussa 2009. Stadion on valittu yhdeksi vuoden 2011 jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailujen kisastadioniksi.
Joulukuussa 2010 stadionin nimeksi muutettiin sponsorointisyistä Glücksgas-Stadion. Vuodet 2016–2020 stadionin sponsorinimi oli DDV-Stadion.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Dynamo Dresden (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Das neue Dresden (saksaksi)
Entinen stadion
Erik Johnson

| Erik Johnson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 21. maaliskuuta 1988 (ikä 36) Bloomington, Minnesota
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  "E.J"  "Condor"
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  193 cm
Paino:  102 kg
Seura
Seura:  Colorado Avalanche
Sarja:  NHL
Pelinumero:  6
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2007–
Aik. seurat:  St. Louis Blues (NHL) Peoria Rivermen (AHL)   Colorado Avalanche (NHL)   Buffalo Sabres (NHL)   Philadelphia Flyers (NHL)
NHL-varaus:  1. varaus, 2006 St. Louis Blues
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Vancouver 2010 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Ruotsi & Suomi 2013 | jääkiekko |  |
| Stanley Cup  |
| --- | --- | --- |
|  | Colorado Avalanche | 2022  |
Erik Robert Johnson (s. 21. maaliskuuta 1988 Bloomington, Minnesota) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-joukkue Colorado Avalanchessa. St. Louis Blues varasi Johnsonin varausnumerolla 1 NHL:n varaustilaisuudessa vuonna 2006. Ennen siirtymistään Bluesin joukkueeseen Johnson oli pelannut kaksi kautta Yhdysvaltain alle 18-vuotiaiden joukkueessa puolustajana ja on voittanut joukkueessa kaksi kultamitaliakin. Johnson edusti Yhdysvaltain maajoukkuetta olympialaisissa 2010, jossa Yhdysvallat sijoittui toiseksi. Johnson voitti Stanley Cup mestaruuden kesällä 2022.
Heinäkuussa 2023 Johnson teki vapaana agenttina Buffalo Sabresin kanssa yksivuotisen ja 3,25 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Maaliskuussa 2024 siirtorajan viimeisenä päivänä Sabres kauppasi Johnsonin Philadelphia Flyersiin vaihdossa neljännen kierroksen varausvuoroon vuoden 2024 varaustilaisuudessa.
Maaliskuussa 2025 Johnson palasi Avalancheen Flyersin kaupattua hänet sinne vaihdossa Givani Smithiin.
Jamalin piiri

Jamalin piiri Jamalin Nenetsian kartalla
Jamalin piiri (ven. Ямальский райо́н, Jamalski raion) on kuntatason hallinnollinen alue Jamalin niemimaalla, Jamalin Nenetsian autonomisen piirikunnan pohjoisosissa Pohjois-Venäjällä. Piirin pinta-ala (117  410 km2) on suuri, mikä vastaa runsasta kolmasosaa koko Suomen alueesta. Kuntakeskuksena toimii Jar-Salein kylä piirin eteläosissa Obinlahden rannalla.
Kunnallispiiri rajoittuu lännessä ja pohjoisessa Karanmereen, idässä ja etelässä Obinlahteen, lounaassa Priuralskin piiriin. Piiriin kuuluu myös muutamia Karanmeren ja Obinlahden saaria. Saarista suurin on Jamalin niemimaan pohjoispuolella sijaitseva Belyi.
Piirin kunnat ja väestö

Jamalin piirin pysyvien asukkaiden määrä oli vuoteen 2010 saakka kasvanut melko maltillisesti, erityisesti kun tilannetta verrataan autonomisen piirikunnan keskiosien aiemmin tuotantoon otettujen kaasukenttien alueisiin. Vuonna 1959 Jamalin piirissä asui 8 245, vuonna 1970 9 727, vuonna 1979 12 641, vuonna 1989 15 029 ja vuonna 2002 kaikkiaan 14 918 henkeä.
Piirin yhteenlaskettu asukasluku oli 2010 väestönlaskennan mukaan 16 310 henkeä. Jamalin piiri jakautuu paikallishallinnossa kuuteen maalaiskuntaan. Asukkaista 46 henkeä kirjattiin maalaiskylien (kuntien) ulkopuolella asuviksi (tällaisia voivat olla esimerkiksi porojensa mukana paikasta toiseen muuttavat taloudet). Maalaiskunnat ovat vuoden 2010 asukaslukuineen:
Mys-Kamennyin maalaiskunta ('Kamennyiniemen' maalaiskunta), 1 716 asukasta,
Novyi Portin (kylän) maalaiskunta, 1 780 as.,
Panajevskin (kylän) maalaiskunta, 2 265 as.,
Sjojahan (kylän) maalaiskunta 2 605 as.,
Salemalin (kylän) maalaiskunta 970 as. ja
Jar-Salen maalaiskunta, 6 928 asukasta, joista Jamalin piirin keskuksena toimivassa Jar-Salen kylässä (taajamassa) 6 486 asukasta.
Jamalin piirissä sijaitsee lisäksi muun muassa Gazpromin syrjäinen, mutta merkitykseltään kasvava, arktinen Bovanenkovon tuotantotaajama, joissa työskentelee useita tuhansia ihmisiä. Tuotantotaajaman asukkaat ovat merityön tapaan töissä kausittain ja tyypillisesti kirjoilla muualla, eikä heitä siksi näy asukastilastoissa.
Petrokemian tuotannon laajeneminen tälle arktiselle alueelle paitsi lisää väestöä, myös muuttaa kansallisuusjakaumaa. Vielä 1989 väestönlaskennassa piirin suurin väestöryhmä oli yhä alkuperäisasukkaisiin kuuluvat nenetsit.lähde?
Talous

Seudulla on lukuisia maakaasu-, öljy- ja kaasukondensaattikenttiä, joista tunnetuimpiin kuuluu 2010-luvun alkupuolella avattu ja tuotantoon otettu Bovanenkovo, josta alkunsa saava 1 100 kilometrin maakaasun siirtoputkisto liittyy aiempaan kaasuputkiverkkoon Komin tasavallassa. 2010-luvun puolivälissä tuotantoon otettiin Novyi Portin (Novoportovskojen) öljy- ja kaasukenttä, josta öljyä kuljetetaan putkitse ensin 105 kilometriä pohjoiseen Mys-Kamennyin (Kamennyiniemi) kylän seudulle ja sieltä 10,5 kilometriä merellä arktiseen meriöljyterminaaliin. Jamalin piiri on kasvamassa erittäin merkittäväksi petrokemian raaka-aineiden tuotantoalueeksi; alueen luonnonrikkauksien tutkimus- ja tuotanto-oikeudet kuuluvat pääsääntöisesti Gazpromille, jonka Jamalin megaprojektin keskeinen osa on juuri Jamalin niemimaan ja sitä ympäröivän matalan merialueen tuotannon kehittäminen.
Talous > Liikenneyhteyksiä

Kaasu- ja öljykenttien etsiminen ja käyttöönotto on edesauttanut liikenneyhteyksein kehittymistä. Arktiset olot tuovat kuitenkin haasteita liikenneväylien kunnossapidolle. Suurin osan piirin alueesta on taigaa tai subarktista tai arktista tundraa ilman valmiita tieyhteyksiä. Karameri on jäässä suurimman osan vuodesta.
maantie- ja rautatieyhteydet
lentokentät mm. Bovanenkovo, Sabettan lentoasema
satamat mm. Novyi Port, Sabetta (Sjojaha)
Mys-Kamennyi (Kamennyiniemi): Öljy- ja kaasuteollisuuden putkistoja ja rakennuksia.
Nosturialus asentamassa keltaista, jäävahvistettua öljyterminaalia Obinlahdella Kamennyiniemen ulkopuolella. Terminaalia käytetään muun muassa Novyi Portin öljykentän tuotannon vientiin.
Aiheesta muualla

Jamalin piirin sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (mo-yamal.ru)
Jamalski raion - lyhyesti (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (yamal.ru)
GeoPortal - Karta (zoomattava, sisältöä valittavissa) (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (map.yanao.ru)
Jamalo-Nenetski avtonomnyi okryg: Potštovnyje indeksy - Jamalski raion (venäjäksi)
Jamalo-Nenetski avtonomnyi okryg: Telefonnyje kody[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
Gazprom Neftin kuvia Mys-Kamennyin kylän seudulla olevasta arktisesta meriöljyterminaalista ja rannan petrokemiallisen teollisuuden rakenteista, jotka palvelevat Novoportovskojen (Novyi Portin seudun) öljy- ja kaasukentän vientiä (5/2016) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (gazprom-neft.com)
Gubkinski •
Jamal •
Krasnoselkup •
Labytnangi •
Muravlenko •
Nadym •
Nojabrsk •
Novyi Urengoi •
Priuralsk •
Pur •
Salehard •
Šuryškary •
Taz
Jamalin piirin vaakuna