stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Münchenin piirikunta
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Münchenin piirikunta Wikimedia Commonsissa
Piirikunnan verkkosivut (saksaksi)
Baijerin piirikunnat ja kaupunkipiirit
Aichach-Friedberg
Altötting
Amberg
Amberg-Sulzbach
Ansbachin piirikunta
Ansbach
Aschaffenburgin piirikunta
Aschaffenburg
Augsburgin piirikunta
Augsburg
Bad Kissingen
Bad Tölz-Wolfratshausen
Bambergin piirikunta
Bamberg
Bayreuthin piirikunta
Bayreuth
Berchtesgadener Land
Cham
Coburgin piirikunta
Coburg
Dachau
Deggendorf
Dillingen an der Donau
Dingolfing-Landau
Donau-Ries
Ebersberg
Eichtätt
Erding
Erlangen
Erlangen-Höchstadt
Forchheim
Freising
Freyung-Grafenau
Fürstenfeldbruck
Fürthin piirikunta
Fürth
Garmisch-Partenkirchenin piirikunta
Günzburg
Haßberge
Hofin piirikunta
Hof
Ingolstadt
Kaufbeuren
Kelheim
Kempten
Kitzingen
Kronach
Kulmbach
Landsberg am Lech
Landshutin piirikunta
Landshut
Lichtenfels
Lindau
Main-Spessart
Memmingen
Miesbach
Miltenberg
Mühldorf am Inn
Münchenin piirikunta
München
Neuburg-Schrobenhausen
Neumarkt in der Oberpfalz
Neustadt an der Aisch-Bad Windsheim
Neustadt an der Waldnaabin piirikunta
Neu-Ulm
Nürnberg
Nürnberger Land
Oberallgäu
Ostallgäu
Passaun piirikunta
Passau
Pfaffenhofen an der Ilm
Regen
Regensburgin piirikunta
Regensburg
Rhön-Grabfeld
Rosenheimin piirikunta
Rosenheim
Roth
Rottal-Inn
Schwabach
Schwandorf
Schweinfurtin piirikunta
Schweinfurt
Starnberg
Straubing
Straubing-Bogen
Tirschenreuth
Traunstein
Unterallgäu
Weiden in der Oberpfalz
Weilhelm-Schongau
Weißenburg-Gunzenhausen
Wunsiedel im Fichtelgebirge
Würzburgin piirikunta
Würzburg
Noitti

Noitti on kylä Hirvensalmella Etelä-Savossa lähellä Pertunmaan rajaa. Kylän lävitse kulkeva tie Noitintie muuttuu Hirvensalmen puolella Hartosenpääntieksi ja jatkuu Hirvensalmen puolella Ripatin kylään. Vanhat metsät ja peltoaukea hallitsevat maisemaa Noitissa.
Noitti ei muodosta omaa maarekisterikylää.
Naval Special Warfare Development Group

| Naval Special Warfare Development Group |
| --- | --- |

Toiminnassa:  1980–
Valtio:   Yhdysvallat
Rooli:  erikoisjoukko
Tukikohta:  Virginia Beach, Virginia
Lempinimi:  SEAL Team 6
SEAL Team 6, viralliselta nimeltään Naval Special Warfare Development Group on Yhdysvaltain laivaston erikoisjoukko, joka suorittaa tehtäviä, joita pidetään liian vaarallisina tavallisille joukoille. SEAL Team 6 kuuluisimpiin operaatioihin kuuluu Operation Neptune Spear, jossa terroristijärjestö Al-Qaidan johtaja Osama bin Laden sai surmansa
Kokoonpano

SEAL Team 6 koostuu yhteensä kuudesta ryhmästä:
Gold (rynnäkköryhmä)
Blue (rynnäkköryhmä)
Silver (rynnäkköryhmä)
Red (rynnäkköryhmä)
Black (tarkka-ampujaryhmä)
Gray (kuljetusryhmä)
Historia

SEAL Team 6 päätettiin perustaa Iranin panttivankikriisin ja epäonnistuneen panttivankien pelastusyrityksen jälkeen vuonna 1980. Vastuu yksikön perustamisesta annettiin komentaja Richard Marcinkolle. Marcinko antoi yksikölle nimen SEAL Team 6 harhauttaakseen Neuvostoliiton vakoojia yliarvioimaan SEAL-ryhmien määrän jos tieto heille vuotaisi. Ryhmiä oli tuolloin todellisuudessa vain kaksi. Joukko koostui alun perin vain kahdesta rynnäkköryhmästä nimeltä Blue ja Gold.
SEAL Team 6 laajeni merkittävästi vuoden 2001 jälkeen, kun sille alkoi virrata rahaa terrorisminvastaisen sodan myötä. Uusien vaatimusten täyttämiseksi joukon vahvuus nousi noin 300:een niin sanottuun rynnäkköjoukon jäseneen ja 1 500:aan tukevaan henkilöön. SEAL Team 6 lähetettiin Afganistaniin Afganistanin sodan myötä, jossa sen tarkoituksena oli jahdata Al-Qaidan johtohahmoja. Joukkoa käytettiin kuitenkin lopulta paljolti myös vähemmän merkityksellisiä kohteita, kuten tavallisia Taleban-liikkeen taistelijoita vastaan. Vuotta 2001 seuranneen 14 vuoden aikana SEAL Team 6:n tappiot olivatkin suuremmat kuin yksikön koko muun historian aikana yhteensä. SEAL Team 6:n ensimmäinen suurempi taistelu käytiin Afganistanissa Takur Gharin vuorella maaliskuussa 2002, jolloin joukkoon kuulunut Neil C. Roberts putosi helikopterista Al-Qaidan taistelijoiden hallitsemaan maastoon. Hän sai surmansa ennen kuin hänet voitiin pelastaa ja hänestä tuli näin SEAL Team 6:n ensimmäinen Afganistanissa kuollut jäsen. Vuoden 2002 aikana suuri osa Osama bin Ladenin taistelijoista pakeni Pakistanin puolelle ja taistelut itse Afganistanissa vähenivät merkittävästi.
Irakin sodan myötä Yhdysvaltojen sotilaallinen vahvuus Afganistanissa pieneni ja Taleban kokosi samaan aikaan rivejään. Kehityksestä huolestuneena kenraaliluutnantti Stanley A. McChrystal päätti käyttää erikoisjoukkoja Talebania vastaan. Team 6 alkoi toteuttaa yöhyökkäyksiä, jotka kohdistettiin keskiluokan tärkeysasteen Taleban-järjestön jäseniä vastaan. Näitä kohteita oli paljon ja enimmillään joukko saattoi tappaa 10-25 vihollista joka yö. Afganistanissa Team 6 liitettiin myös joihinkin iskuihin, joissa sai surmansa siviilejä. Joulukuussa 2009 Afganistanin armeijan joukkojen kanssa toteutetussa operaatiossa Ghazi Khanin kylässä sai YK:n mukaan surmansa kahdeksan aseetonta opiskelijaa. Yhdysvaltojen armeijan mukaan surmansa saaneet olivat rakentaneet jonkinlaisia räjähteitä.
Vuonna 2011 Team 6 suoritti iskun Pakistanin Abbottabadin kaupunkiin ja surmasi siellä talossa piilotelleen Al-Qaidan johtajan Osama bin Ladenin.
Muumien malliin

Muumien malliin (ruots. På mumintrollens vis) on Mannerheimin Lastensuojeluliiton vuosina 2005–2006 tuottama tietoiskusarja. Sarja toteutettiin yhteistyössä Muumimaailma Oy:n ja Yleisradion kanssa. Sarjaan sisältyy 12 lyhyttä jaksoa, joiden kuvamateriaali on peräisin animaatiosarjasta Muumilaakson tarinoita. Jaksojen tarkoituksena on muun muassa opettaa lapsille hyviä käytöstapoja ja sosiaalisia taitoja. Sarjaa esitettiin muun muassa vuonna 2007 Yleisradion lastenohjelmien yhteydessä.
Sarjassa on mukana useita tuttuja ääninäyttelijöitä Muumilaakson tarinoita -sarjan alkuperäisestä, Yleisradion toteuttamasta jälkiäänityksestä. Kaikki tämän sarjan repliikit ovat kuitenkin uudelleen äänitettyjä, eivät peräisin Muumilaakson tarinoista. Sarjasta tuotettiin myös ruotsinkielinen versio, jossa oli myös alkuperäisiä ääninäyttelijöitä sarjasta.
Sarjan jaksot

1. Kaikki otetaan mukaan

2. Hyväksymme erilaisuutta

3. Suojelemme ympäristöä

4. Nukumme riittävästi

5. Emme käytä väkivaltaa

6. Emme kiusaa

7. Autamme muita

8. Kuuntelemme muita

9. Puolustamme pienempiä ja heikompia

10. Olemme tasa-arvoisia

11. Pyydämme anteeksi

12. Kiitämme
Ääninäyttelijät

| Hahmo | Suomenkielinen ääninäyttelijä | Ruotsinkielinen ääninäyttelijä |
| --- | --- | --- |
| Muumipeikko | Rabbe Smedlund | Sixten Lundberg |
| Muumimamma | Ulla Tapaninen | Margit Lindeman |
| Muumipappa | Matti Ruohola | Johan Simberg |
| Pikku Myy | Outi Alanen | Lilli Sukula-Lindblom |
| Niiskuneiti | Aila Svedberg (muut jaksot) Ulla Tapaninen (jakso 11)  | Ragni Grönblom |
| Nuuskamuikkunen | Timo Torikka (jaksot 11 ja 12) Pertti Sveholm (jaksot 2 ja 3) | Michel Budsko |
| Haisuli | Matti Ruohola | Peik Stenberg |
| Vilijonkan lapset | Ulla Tapaninen Aila Svedberg |  ? |
Niiskuneidin sulhanen:  ?
Henry Rawlinson

Henry Rawlinson voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Henry Rawlinson, (1810–1895) brittiläinen arkeologi, diplomaatti ja poliitikko
Henry Rawlinson, (1864–1925), brittiläinen ensimmäisen maailmansodan kenraali ja yllä olevan poika.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Henry Rawlinson”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Hertunjärvi (Kuhmoinen)

| Hertunjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kuhmoinen
Koordinaatit:  61°41′54″N, 25°11′32″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskuoja:  oja Vähään Pihlajajärveen 
Järvinumero:  14.225.1.032
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  105,1 m  
Pituus:  510 m  
Leveys:  220 m  
Rantaviiva:  1,218 km  
Pinta-ala:  7,42 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHertunjärvi 
Hertunjärvi on Pirkanmaalla Kuhmoisissa Haikupohjan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 7,4 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Sen koillispuolella sijaitseva Hertunvuori nousee 85 metriä ja lounaispuolella sijaitseva Lehmävuori 40 metriä järven pinnan yläpuolelle. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Pohjoisrannalle on rakennettu kolme vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet kaakosta ja idästä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Iso-Pihlajajärven valuma-alueeseen (14.225) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 105,1 metriä mpy. Siihen johtaa kaksi ojaa. Laskuoja lähtee järven kaakkoispäästä ja laskee 350 metrin päässä Vähään Pihlajajärveen. Laskuojan pudotus on 2,0 metriä.
Historiaa

Vuoden 1966 peruskartassa järvi oli autio ja siitä lähti vain laskuoja. Vuoteen 1986 mennessä järvelle oli rakennettu kaksi taloa ja siihen oli johdettu kaksi ojaa.
Nalgondan piirikunta

Nalgondan piirikunta (teluguksi నల్గొండ జిల్లా, Nalgoṇḍa jillā, urduksi ‏نلگنڈہ ضلع‎‎, Nalgunḍah ẓilaʿ) on yksi Telanganan  osavaltion 10 piirikunnasta Intiassa. Se kuului  Andhra Pradeshin osavaltioon  kesäkuuhun 2014 asti.  Nalgonda on sen pääkaupunki. Vuonna 2011 piirikunnassa asui 3 483 648 henkilöä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nalgondan piirikunta Wikimedia Commonsissa
Telanganan piirikunnat
Adilabad
Hyderabad
Karimnagar
Khammam
Mahbubnagar
Medak
Nalgonda
Nizamabad
Rangareddi
Warangal
Mykerösara

| Mykerösara |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
Suomessa::  Erittäin uhanalainen
 
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Yksisirkkaiset Monocotyledoneae
Lahko::  Poales
Heimo::  Sarakasvit Cyperaceae
Alaheimo::  Cyperoideae
Tribus::  Cariceae
Suku::  Sarat Carex
Laji::  bohemica
Kaksiosainen nimi
 Carex bohemica  Schreb. 
Synonyymit
 Carex cyperoides L. 
Katso myös
   Mykerösara Wikispeciesissä   Mykerösara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mykerösara (Carex bohemica) on Euroopassa tavattava sarakasvien heimoon ja sarojen sukuun kuuluva kasvi. Suomessa laji on luokiteltu uhanalaiseksi lajiksi.
Ulkonäkö ja koko

Mätästävä mykerösara kasvaa 5–30 cm korkeaksi. Varren tyvitupet ovat vaaleanruskeat. Kellanvihreät lehdet ovat 1,5–2,5 mm leveitä, karheareunaisia, hentoja ja vartta lyhyempiä. Kukinto on 1,5–2,5 cm leveä, hyvin lähekkäin olevien vihreiden tähkien muodostama melkein pallomainen mykerö. Kukinnon alla on 3–5 pitkää tukilehteä, joista alimman pituus on 3–15 cm. Kapean sukkulamaiset, vihreät pullakot ovat 7–10 mm pitkiä. Pullakon suuota on pitkä ja kaksikärkinen. Mykerösara kukkii Suomessa heinäkuussa.
Levinneisyys

Mykerösaraa tavataan suurimmassa osassa Manner-Eurooppaa eteläisimpiä ja pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Pohjoismaissa lajia tavataan ainoastaan Suomessa. Suomessa mykerösaraa tavataan harvinaisena Itä- ja Kaakkois-Suomessa. Vahvin kanta on Pohjois-Karjalassa sekä Keski-Savossa.
Elinympäristö

Mykerösara kasvaa avoimilla, liejuisilla tulvarannoilla ja vesijättömailla. Lajin kannanvaihtelu on suurta.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2020: Mykerösaran (Carex bohemica) levinneisyys Suomessa.
Suomen Lajitietokeskus: Mykerösara (Carex bohemica)
Mykerösaran habitus ja kukinto.
Natja Brunckhorst

Natja Brunckhorst vuonna 2009.
Natja Brunckhorst (alk. Nadja Brunckhorst) (s. 26. syyskuuta 1966 Berliini, Saksa) on saksalainen näyttelijä ja käsikirjoittaja. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa Christiane F. - tyttö metroasemalta (1981), Quarelle: A Film About Jean Genet's 'Quarelle Best' (1982) , Babylon (1992), Eine Fast Perfekte Liebe (1995), The Warrior and the Empress (2000) ja Mein (2009). Hän on näytellyt myös sarjassa Etsivä Lea Sommer. Brunckhorst on käsikirjoittanut elokuvan Never Mind the Wall (2001).
Palkinnot

Screenplay Award German Screenplay Award (2001
Yksityiselämä

Brunckhorstilla on yksi tytär joka on syntynyt vuonna 1991, suhteesta näyttelijä Dominick Haakeen joka kesti vuodet 1988-1993.
Aiheesta muualla

Natja Brunckhorst Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Natja Brunckhorstin kotisivut[vanhentunut linkki]
New Amsterdam

New Amsterdam (suom. Uusi Amsterdam, holl. Nieuw Amsterdam) voi tarkoittaa:
Paikat

Uusi Amsterdam, hollantilainen siirtokunta
New Amsterdam, kaupunki Indianassa, Yhdysvalloissa.
New Amsterdam, kaupunki Guyanassa, Etelä-Amerikassa
Nieuw Amsterdam, kaupunki Surinamessa, Etelä-Amerikassa
Muita merkityksiä

New Amsterdamin teatteri New Yorkissa
New Amsterdam, yhdysvaltalainen televisiosarja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”New Amsterdam”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Noitavasara

| Noitavasara> Malleus maleficarum |
| --- | --- |
 Nimiö vuodelta 1669.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Heinrich Kramer
Kieli:  latina
Julkaistu:  1486
Suomennos
Suomentaja:  Vesa Suomalainen
Kustantaja:  Salakirjat
Julkaistu:  2014
Sivumäärä:  464
ISBN:  978-952-5774-61-0
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Noitavasara eli Malleus maleficarum (saks. Der Hexenhammer) on noitavainojen aikaan vuonna 1486 julkaistu kirja. Sen kokosi inkvisiittori Heinrich Kramer (n. 1430–1505), ja hän liitti kirjaan munkkiveljensä Jakob Sprengerin (1436–1495) nimen ilman tämän suostumusta. Noitavasarassa annetaan yksityiskohtaisia ohjeita noitien kuulusteluun ja tunnistamiseen; kidutuksella hankittua tunnustusta pidettiin luotettavana. Noitavasarassa musta magia selitetään osaksi kerettiläistä harhaoppia, jota vastaan inkvisitio taisteli. Noituus on jaettu 14 lajiin. Kerettiläisyytenä pidetään myös sitä, että noitien vaikutukseen ei uskottu: "Hairesis maxima est opera maleficarum non credere."
Saadakseen teokselle arvovaltaa Kramer esitti kirjan Kölnin yliopiston teologian laitokselle toukokuussa 1487, mutta hyväksymistodistuksen aitoutta on epäilty. Nykyisin todistusta pidetään aitona, mutta oletetaan, että todistuksen antajat eivät olleet kirjaa lukeneet.[lähde? ]
Teoksen merkitystä on historioitsija Mirkka Lappalaisen mukaan sekä liioiteltu että mystifioitu. Pohjolassa se tunnettiin aika heikosti, ja suomalainen Henrik-tietokanta tuntee siitä vain yhden maininnan, jonka mukaan hovioikeudenneuvos Adam Ingeletin kappale oli vuonna 1740 myyty huutokaupassa.
Kirjasta otettiin vuosina 1487–1520 kolmetoista painosta ja 1574–1669 kuusitoista painosta. Kirja oli suosittu laajalti Euroopassa ja sekä katolisten että protestanttien hyväksymä. Katolisetkin tukeutuivat teokseen, vaikka jo 1490 kirja oli kielletty paavin päätöksellä ja lisätty Index Librorum Prohibitorumiin eli roomalaiskatolisen kirkon kiellettyjen kirjojen listaan. [lähde? ]
Vuonna 2014 Noitavasara ilmestyi suomenkielisenä käännöksenä.
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta Der Hexenhammer (1923) on Wikiaineistossa (saksaksi)
Lisää luettavaa aiheesta Malleus Maleficarum on Wikiaineistossa (latinaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Noitavasara Wikimedia Commonsissa
Noitavasara englanniksi vuoden 1928 käännöksenä
Helena Kara

| Helena Kara |
| --- | --- |
 Helena Kara vuonna 1939 Aktivistien mainoskuvassa
Henkilötiedot
Koko nimi:  Aini Helena Leminen
Syntynyt: 16. elokuuta 1916 Salo, Suomen suuriruhtinaskunta
Kuollut: 26. helmikuuta 2002 (85 vuotta) Helsinki
Ammatti:  elokuvanäyttelijä
Puoliso:  Hannu Leminen  (vih. 1940; k. 1997)
Lapset:  3
Näyttelijä
Aktiivisena:  1937–1952
Merkittävät roolit:  Valkoiset ruusut
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Aini Helena Kara (vuoteen 1927 Dahl, vuodesta 1940 Leminen; 16. elokuuta 1916 Salo – 26. helmikuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen elokuvanäyttelijä ja yksi toisen maailmansodan ajan suosituimmista filmi­tähdistä Suomessa. Hän kuului Lea Joutsenon ja Regina Linnanheimon ohella niihin suomalaisiin vanhan elokuvan näyttelijöihin, joilta puuttui teatteritausta. Karan tunnetuimpiin tulkintoihin kuuluu pääosa melodraamassa Valkoiset ruusut.
Lapsuus ja nuoruus

Helena Kara syntyi Salossa viisilapsiseen perheeseen. Hänen vanhempansa olivat ratamestari Otto Emil Dahl ja Aina Josefina Dahl (o.s. Forsberg). Vuonna 1927 perhe muutti sukunimensä Karaksi. Helena harrasti lapsena liikuntaa ja elokuvia. Hän kirjoitti kirjeitä ihailemilleen filmitähdille ja suri pitkään Rudolph Valentinon varhaista kuolemaa. Isä kuoli Helenan ollessa 11-vuotias, ja perhe joutui taloudellisesti lujille, sillä äidillä ei ollut mitään ammattia. Kaikki lapset saivat kuitenkin suoritettua oppikoulun, ja Helena käytti omat taskurahansa tanssikursseihin.
Helena Kara kirjoitti keväällä 1936 ylioppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta. Hän oli urheilullinen ja suunnitteli voimistelun­opettajan uraa. Kesällä Helena työskenteli Turun Kino-Palatsissa lipunmyyjänä. Siellä hänet huomasi Suomi-Filmin johtaja Risto Orko, joka pyysi häntä tulemaan Helsinkiin koekuvauksiin. Vuoden päästä Kara näytteli sivuosan apteekin myyjänä ensimmäisessä elokuvassaan, Orvo Saarikiven ohjaamassa Miehen kylkiluussa (1937). Elokuvalukemisto luonnehti häntä: ”Kaino ja hiljainen kuin metsäkukka”.
Filmi­tähden ura oli 1930-luvulla monen suomalaistytön haave, mutta monien vanhemmat suhtautuivat moiseen karsaasti. Karan mukaan hänen sukulaisensa eivät täysin ymmärtäneet hänen ratkaisuaan vielä elokuvauran alettuakaan, mutta eivät suoralta kädeltä tuominneetkaan sitä. Hänen Aina-äitinsä kuitenkin muutti pian Helsinkiin huolehtimaan tyttärestään.
Ura > Suomi-Filmin kassamagneetti

Miehen kylkiluun jälkeen Kara nähtiin Suomi-Filmin komediaelokuvien veikeänä sankarittarena. Hänen toinen elokuvatyönsä oli pikainen näyttäytyminen, esiintyminen Risto Orkon Jääkärin morsiamessa (1938) kahvilakohtauksen avustajana. Hänen nimeään ei mainita elokuvan esiintyjätiedoissa. Samana vuonna hän teki ensimmäisen pää­osansa Orvo Saarikiven komediassa Poikamiesten holhokki. Raisun Katin roolissa Karan todettiin viime näkemältä kehittyneen kameran edessä. Alusta lähtien arvostelijat kuitenkin kommentoivat enemmän hänen ulkonäköään kuin varsinaisia näyttelijäntaitojaan.
Karan toinen pääosa oli niin ikään Saarikiven komediassa Hätävara (1939), joka perustui Hilja Valtosen romaaniin. Karan roolisuoritusta Vappuna kehuttiin, ja rooli teki hänestä koko kansan tunteman filmitähden. Hätävaran jälkeen hän siirtyi dramaattisempien roolien suuntaan, ennakkona suunnanmuutoksesta oli senaattorin tyttären rooli Orkon elokuvassa Aktivistit (1939). Karan roolisuoritus oli sivuosa, jota ei juuri kommentoitu elokuvalehdissä. Sen sijaan Aktivistien markkinoinnissa hänen nuoruuttaan ja kauneuttaan hyödynnettiin. Toimittaja Olavi Linnus kirjoitti muutama vuosi myöhemmin Karan suorituksesta Aktivisteissa, että hän oli löytänyt taiteelliseen kypsymiseen johtavan linjan. Hän oli ”itsenäinen taiteilija, persoonalliset keinot tavoittanut”. Kara oli kohonnut lupauksen asteelta tasolle, jossa voi edellyttää lupausten täyttymistä.
Kara kuului Tuulikki Paanasen ja Sirkka Sarin ohella Suomi-Filmin ensimmäisiin kuukausipalkkaisiin näyttelijöihin. Heillä ei ollut teatteritaustaa, joten he olivat riippuvaisia elokuvayhtiöstään. Heitä pidettiin teatterinäyttelijöihin verrattuna ”helppoina sijoituksina”, sillä heillä ei ollut mahdollisuutta siirtyä toiseen tuotantoyhtiöön tai perääntyä elokuva-alalta teatterien lavoille. Kara, Sari ja Paananen kuvattiin lehdissä usein yhdessä, ja näin luotiin kuva heidän keskinäisestä ystävyydestään. Jonkin aikaa Kara ja Sari asuivatkin yhteisessä asunnossa. Suosittu poikamiestyttökolmikko hajosi ennen 1940-luvun vaihdetta. Sari kuoli tapaturmaisesti kesällä 1939 ja saman vuoden marraskuussa, talvi­sodan kynnyksellä, amerikansuomalainen Paananen muutti Yhdysvaltoihin.
Talvisodan jälkeen Kara teki naispääosat seurapiirikomedioissa Kyökin puolella ja Poikani pääkonsuli, joiden juoni rakentui ajalle tyypillisesti väärinkäsityksille ja romanttiselle kilvoittelulle. Keväällä 1941 Kara äänestettiin Suomi-Filmin Uutisaitta-lehdessä yhtiön naisnäyttelijöistä ”kauneimmaksi ja miellyttävimmäksi”. Samaan aikaan alettiin tuoda esiin hänen taiteellista muuntautumiskykyään ja korostettiin, että hän pystyy esittämään muutakin kuin omaa itseään valkokankaalla. Lehdistö loi kuitenkin kauneudesta Helena Karan tuotemerkin, ja hänen ulkonäkönsä oli lähes yhtä merkittävä osa elokuvaa kuin hänen taiteellinen suoriutumisensakin. Draamaelokuva Neljä naista jäi sillä erää Karan viimeiseksi työksi Suomi-Filmille. Hänen tähtikuvansa oli muuttumassa kypsempään suuntaan, joten studio oli antanut hänelle ensi kertaa aikuisen naisen roolin.
Ura > Myöhempi ura

Menestyksen seurauksena Karalle tarjottiin elokuvaosia enemmän kuin hän ehti tehdä. Hän esiintyi vuonna 1944 kaikkiaan kolmessa elokuvassa, mutta koki roolit epäkiitollisina. Lemisen ohjaama Suurin voitto ei ollut menestys, eikä Kara itsekään pitänyt sairaanhoitajattaren osastaan. Kara ei olisi myöskään halunnut tehdä Minna Canthin näytelmään perustuvan Sylvin nimiroolia, eikä hänen roolitulkintansa vakuuttanut kriitikoitakaan, joiden mielestä hän ei sopinut tragedienneksi. Vuonna 1945 ensi-iltaan tullut romanttinen satu En ole kreivitär taas merkitsi Karalle ja Lemiselle paluuta komedian pariin.
Kara siirtyi vuonna 1947 puolisonsa mukana Adams-Filmiin. Vuonna 1912 perustettu tuotantoyhtiö aloitti keväällä 1947 uudelleen kymmenisen vuotta jäissä olleen elokuvatuotantonsa. Kara näytteli kolmessa Adamsin elokuvassa. Ensimmäinen oli Tuhottu nuoruus (1947). Sen kaupallinen menestys oli huono. Soita minulle, Helena! (1948) ja Rosvo-Roope (1949) menestyivät huomattavasti paremmin.
Ura > Ongelmaelokuvat

Vuonna 1947 Helena Kara näytteli kahdessa niin sanotussa probleemielokuvassa, Hedelmätön puu ja Tuhottu nuoruus. Molemmat ohjasi hänen puolisonsa. Ongelmaelokuvien aiheena oli jokin ajankohtainen, arkaluontoinen ongelma tai epäkohta. Tuhotun nuoruuden teema on abortti. Kara tulkitsee elokuvassa Kirstiä, joka tulee raskaaksi avioliiton ulkopuolella. Samoin käy elokuvan toiselle naiselle Adelelle. Kumpikin haluaa keskeyttää raskauden. Adele kuolee abortin yhteydessä. Kirsti peruuttaa abortin viime hetkellä ja pelastuu. Elokuvassa painotetaan, että Kirstille käy lopulta hyvin sen vuoksi, että hän tulee ”isosta, ehjästä ja onnellisesta perheestä”. Lopussa hänet palkitaan kunnon miehellä.
Hedelmättömässä puussa aiheena on lapsettomuus. Kara näyttelee Helenaa, joka menee naimisiin Rauli Tuomen esittämän Erkin kanssa. Avioliitto alkaa rakoilla miehestä johtuvan lapsettomuuden takia. Opiskellessaan Helsingissä Helena tapaa Joel Rinteen näyttelemän Taunon, joka saattaa hänet raskaaksi. Lopussa hän joutuu valitsemaan Erkin tai Taunon.