stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Keltalehvämuura

| Keltalehvämuura |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Puumuurat Thamnophilidae
Suku::  Lehvämuurat Herpsilochmus
Laji::  gentryi
Kaksiosainen nimi
 Herpsilochmus gentryi  Whitney & Alvarez Alonso, 1998 
Katso myös
   Keltalehvämuura Wikispeciesissä   Keltalehvämuura Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Keltalehvämuura (Herpsilochmus gentryi) on puumuurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Keltalehvämuuraa tavataan Perussa ja Ecuadorissa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 65 300 km2. Laji on harvinainen ja paikallinen Ecuadorissa, mutta paikallisesti yleinen Perussa. Se on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi. Suuren levinneisyysalueen turvin se on kuitenkin luokiteltu elinvoimaiseksi.
Keltalepinkäisvireo

| Keltalepinkäisvireo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Vireot Vireonidae
Suku::  Lepinkäisvireot Vireolanius
Laji::  leucotis
Kaksiosainen nimi
 Vireolanius leucotis  (Swainson, 1837) 
Katso myös
   Keltalepinkäisvireo Wikispeciesissä   Keltalepinkäisvireo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Keltalepinkäisvireo (Vireolanius leucotis) on eteläamerikkalainen varpuslintu. Sen esiintymisalue käsittää mantereen pohjois- ja luoteisosan Kolumbiasta Ecuadoriin, Peruun, Boliviaan, Brasilian etelässä Mato Grossoon saakka, sekä Guyanan, Surinamen, ja Ranskan Guayanan. Lajista tunnetaan neljä alalajia. William John Swainson kuvaili lajin holotyypin Ranskan Guyanasta vuonna 1837.
Kansallisbolševismi

Venäjän kansallisbolševistisen puolueen Limonka-lehti ja sen lippu.
Kansallisbolševismi on poliittinen liike, joka yhdistää nationalismin ja bolševismin aineksia. Sen johtava teoreetikko on venäläinen Eduard Limonov, joka johti kiellettyä Kansallisbolševistista Puoluetta. Kansallisbolševistinen puolue käyttää symbolinaan Natsi-Saksan lipun kaltaista lippua, josta hakaristi on korvattu sirpillä ja vasaralla.
Ideologia on voimakkaan amerikkalaisvastainen. Geopolitiikka on saanut Venäjän kansallisbolševistisen puolueen ajamaan Venäjän ja muun Euroopan yhdistymistä unioniksi nimeltä Euraasia, joka George Orwellin romaanissa Vuonna 1984 oli Yhdysvaltain ja Britannian Oseanian (kansallisbolševistien "Atlantica"selvennä) kilpailijana. Puolue on kieltänyt ohjelmassaan kaikenlaisen yhteyden fasismiin, antisemitismiin ja muukalaisvihaan.
Aate on hyvin traditionalistinen Julius Evolan hengessä. Muiksi merkittäviksi teoreetikoiksi kansallisbolševikit nimeävät mm. Mao Zedongin, Otto Strasserin ja Josif Stalinin.
Venäjä

Venäjän sisällissodassa moni keskeisistä valkoisista siirtyi bolševikkien riveihin, koska he arvelivat, että vain siten voidaan Venäjän suuruus palauttaa. Heihin kuulunut professori Nikolai Ustrjalov, alun perin antikommunisti, arveli, että bolševismia voitaisiin muokata palvelemaan nationalistisia tavoitteita. Hänen seuraajansa "smenovehovtsit" pitivät itseään kansallisbolševisteina. He lainasivat termin Niekischiltä.
Samanlaisia aatteita omaksuivat myös muut liikkeet. Kansallisbolševikit pitivät voittonaan Josif Stalinin ajatusta "sosialismista yhdessä maassa".
Esimerkiksi Aleksandr Solženitsynia on väitetty kansallisbolševismin suuntaiseksi ajattelijaksi, mutta kansallisbolševistien mukaan nimitys on katteeton, koska Solženitsyn on läpikotaisin antimarxilainen ja antistalinistinen ja hän halusi elvyttää venäläisen kulttuurin ortodoksikirkkoineen sekä halusi Venäjän vetäytyvän alueelleen ja eristäytyvän kansainvälisesti. Kansallisbolševikit eivät olleet uskonnollisia (joskaan eivät täysin uskontovihamielisiäkään), ja heistä Venäjän kansainvälinen toiminta oli tärkeää Venäjän vallalle ja arvostukselle. Solženitsynin ja Venäjän kansallisbolševistisen puolueen johtohahmon Eduard Limonovin välillä vallitsi avoin vihamielisyys. Solženitsynin mukaan Limonov on "pieni hyönteinen, joka kirjoittaa pornoa", kun taas Limonovin mielestä Solženitsyn on kotimaansa petturi, joka edisti Neuvostoliiton romahtamista.
Nykysuuntaukset

Keskeisiä kansallisbolševismin teoreetikkoja ja toteuttajia ovat Aleksandr Dugin ja Eduard Limonov, joka johtaa rekisteröimätöntä Venäjän kansallisbolševistista puoluetta. Limonovin kanssa riitautuneet puolestaan perustivat oman NBP bez Limonova (NBP ilman Limonovia) -puolueensa, joka on avoimesti rasistinen ja äärioikeistolainen. Myös Dugin riitautui Limonovin kanssa, ja hänestä tuli myöhemmin Vladimir Putinin kannattaja sekä Putinin sisäpiirin jäsen.
Kansallisbolševistit osallistuivat mielenosoituksiin G8:aa vastaan Pietarissa. Myös Yhdysvalloissa on ryhmä, joka pyrkii luomaan Amerikan kansallisbolševistisen puolueen.
Kansallisbolševikit eri maissa

Kielletyllä Venäjän kansallisbolševistisella puolueella on noin 15 000 jäsentä, ja se on ollut melko näkyvä. Pieniä kansallisbolševistisia puolueita on Latviassa, Moldovassa, Ruotsissa ja Ukrainassa. Vieläkin pienempää kansallisbolševistisia liikehdintää on Yhdysvalloissa, Kanadassa, Israelissa ja eräissä Euroopan maissa. Entisen Neuvostoliiton alueella toimivat Kansallisbolševistiset puolueet ovat kaikki osa Venäjän puoluetta.
Aiheesta muualla

Kansallisbolševismi
Russian National Bolshevik Party (Arkistoitu – Internet Archive)
Website of National-Bolsheviks movement (Arkistoitu – Internet Archive)
On the Founding of the KAPD
National Bolshevism from Christian Bouchet
The link to Ecologism (Arkistoitu – Internet Archive)
Dugin's National Bolshevism (Arkistoitu – Internet Archive)
National Bolshevik Party USA
National Bolshevik Party of Canada (Arkistoitu – Internet Archive)
Article on National Bolshevism, National Communism and National Socialisms
Khadevis Robinson

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Robinson Osakan MM-kisoissa 2007 |  Robinson Osakan MM-kisoissa 2007 |  Robinson Osakan MM-kisoissa 2007 |  |
Maa:  Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Maebashi 1999 | 4×400 m viesti |  |
Khadevis Kekoai Tobi Robinson (s. 19. heinäkuuta 1976 Dallas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen keskimatkojen (pääasiassa 800 m) juoksija.
Robinson sijoittui Ateenan olympialaisissa 2004 800 metrillä alkuerässään kolmanneksi ajalla 1.46,14 ja Lontoon olympialaisissa 2012 alkuerässään neljänneksi ajalla 1.47,17 karsiutuen kummallakin kerralla jatkosta. Ulkoratojen MM-kilpailuihin hän on osallistunut 800 metrillä joka kerta vuosina 1999–2011. Sevillassa 1999 ja Edmontonissa 2001 hän jäi alkueriin, mutta Pariisissa, Helsingissä, Osakassa, Berliinissä ja Daegussa hän selviytyi välieriin. Sisäratojen MM-kilpailuissa Maebashissa 1999 Robinson juoksi alkuerissä 4×400 metrin viestissä ja sai kultamitalin kun toisella kokoonpanolla juossut Yhdysvaltain joukkue voitti loppukilpailun. 800 metrillä sisäratojen MM-kilpailuissa hän on selviytynyt välieriin Maebashissa, Moskovassa 2006 ja Valenciassa 2008. Birminghamissa 2003 hän ei selviytynyt jatkoon alkueristä.
Vuonna 2006 Robinson sijoittui maailmancupissa kuudenneksi ajalla 1.46,45 ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa viidenneksi ajalla 1.47,37.
Henkilökohtaiset ennätykset

600 m: 1.15,23 (2005)
800 m: 1.43,68 (2006)
1 500 m: 3.46,74 (2008)
800 m: 1.46,95 (2008)
Oderin vesistö

Oderin vesistöalue on yksi Euroopan suurimmista.
Itämeren valuma-alue ulottuu 14 valtion alueelle, joista 9 on Itämeren rantavaltiota. Suurempien jokien pääuomat on merkitty lihavoituina ja valuma-alueen korkeussuhteet ja veden syvyydet ilmaistaan väreinä.
Oderin vesistöalue
Oderin vesistö (puol. Dorzecze Odry, saks. Einzugsgebiet der Oder, puol. Povodí Odry, vesistöaluetunnus 6 (Saksa) ja 2-01-01-001 (Tšekki)) muodostuu varsinaiseen Itämereen Oderinhaffiin laskevan Oderin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 118 861 neliökilometriä. Se on Itämeren valuma-alueen yksi sen suurimpia jokien vesistöalueita ja se sijaitsee pääasiassa Puolassa, mutta myös Saksassa ja Tšekissä. Oder laskee Itämereen 18,5 kuutiokilometriä vettä (tai 16,2 kuutiokilometriä vettä ) ja se on Itämeren valuma-alueella kuudenneksi suurin joki.
Pääuoma

Vesistön pääuomaksi on valikoitunut koko Oderin uoma sen lähteestä suistoon asti. Näin siitäkin huolimatta, että pisin yhdistetty uoma löytyy Wartan sivujoesta, jolla on pituutta 808 kilometriä. Wartan yhtymäkohdassa on Oderin yläjuoksulla pituutta 618 kilometriä. Oderin haaran valuma-alue on hieman suurempi ja siinä virtaa enemmän vettä, joten Oderin haara on luonnollinen valinta pääuomaksi.
Pääuoma alkaa vuoristopurona Oderinvuoristossa (tšek. Oderské vrchy) 634 metrin korkeudessa mpy. Se laskeutuu ensimmäisten  47 kilometriä matkalla melko jyrkästi alas vuorilta. Joen kokema pudotus jakautuu sen uomalle epätasaisesti. Joen kaltevuus Ostravasta Watrtan yhtymäkohtaan on 0,27 metriä kilometriltä (m/km) ja Schwedtin alajuoksulla se on enää 0,05 m/km.
Vesistön valuma-alue

Oderin vesistöalue sijaitsee Itämeren valuma-alueen eteläosassa. Sillä on pitkä yhteinen vedenjakaja sen itäpuolella sijaitsevan Veikselin vesistöalueen kanssa. Myös Veiksel laskee Itämereen. Valuma-alueen eteläpuolella se rajautuu Tonavan vesistöalueeseen, jonka pääuoma Tonava laskee Mustaanmereen. Länsipuolella sijaitsee Elben vesistöalue, jossa Elbe laskee Pohjanmereen. Pohjoispuolella, Oderin vesistöalueen ja Itämeren välissä, sijaitsee useiden pienien jokien valuma-alueita. Oderin jokisuun länsipuolella sijaitsee Uecker, jonka valuma-alueella on yhteinen vedenjakaja Elben vesistöalueen kanssa. Lisäksi Oderin itäpuolella on lännestä itään luetellen vielä seuraavien jokien valuma-alueita: Walczenica, Rega, Parsęta ja Wieprza.
Oderin vesistöalueen pinta-alaksi on tapana ilmoittaa hieman eri arvoja. Suurin arvo on 124 049 neliökilometriä (km²), josta 107 169 km² (86,4 %) kuuluu Puolalle, 9 602 km² (7,7 %) kuuluu Saksalle ja 7 278 km² (5,9 %) Tšekille. Hieman pienempi arvo on 122 512 km², jos mukaan tulee vain Oderinhaffi ilman sen omaa valuma-aluetta ja 118 861 km² ilman haffia.
Vesistön valuma-alue > Valuma-alueen piirteitä

Valuma-alueen korkein kohta Śnieżka (tšek. Sněžka, saks. Schneekoppe) sijaitsee Tšekin ja Puolan rajalla Riesengebirgessä 1 602 metrin korkeudella mpy. Pääuoman lähde sijaitsee 634 metrin korkeudella Oderinvuoristossa (tšek. Oderské vrchy) Tšekissä. Valuma-alueesta 24 % sijaitsee korkeudella 0–100 metriä mpy., 54 % sijaitsee 100–300 metrin korkeudella ja 21 % yli 300 metrin korkeudella. Valuma-alueen keskikorkeus on 163 metriä mpy.
Valuma-alueen joet ovat pääsääntöisesti pieniä, mutta joukosta erottuu kolme suurta uomaa: Oder, Warta ja sen sivujoki Noteć. Kun Wartan valuma-alueen pinta-ala on 54 520 km² muodostaa noin puolet Oderin vesistön pinta-alasta, lohkaisee Noteć valuma-alueensa 17 302 km² pinta-alalla siitä vuorostaan puolet.
Viranomaiset jakavat Oderin pääuoman kolmeen osaan: alajuoksu ylettyy suistosta ylös Wartan yhtymäkohtaan asti, yläjuoksu alas Nysa Kłodzkaan asti ja keskijuoksu jää Nysa Kłodzkan ja Wartan yhtymäkohtien väliin. Viranomaiset jakavat myös vesistön pääuoman valuma-alueen samalla kolmijaolla kolmella poikkeuksella. Keskijuoksun alaosaan yhtyvän Wartan valuma-alue käsittää lähes puolet Oderin valuma-alueesta ja se muodostaakin oman kokonaisuuden. Neissen valuma-alue sisältää vuoristoseutuja ja siinä on usein tulvia, joten tämän valuma-alueesta ovat viranomaiset muodostaneet oman kokonaisuutensa. Oderinhaffi ja sen valuma-alue muodostaa yhtenäisen osansa. Toisissa yhteyksissä Oderinhaffin alueita ei lueta hydrologisesti Oderin valuma-alueeseen, mutta viranomaistoiminnassa se kuuluu tähän kokonaisuuteen.
Vesistön valuma-alue > Ilmasto

Valuma-alueen ilmasto on ollut mannermainen. Ilmasto on kuitenkin muuttumassa ja valuma-alueella on lisääntyvissä määrin alkanut vaikuttaa Länsi-Euroopan suunnalta tulevat sääilmiöt. Alueen sadanta vaihtelee 500–600 millimetrin välillä, mutta alueen lounais- ja eteläosien vuoristoissa vaihtelee sadanta välillä 1 000–1 400 millimetriä. Lounas- ja eteläosien sivujoet ovatkin suurimpien tulvien aiheuttajat.
Vesistön valuma-alue > Virtaamia

Oderin virtaamia mitataan säännöllisesti Puolassa Gozdowicessä ja 132 kilometriä ylempänä sijaitsevassa Slubicessä. Tässä on käytettävissä Gozdowicen lukusarja vuodesta 1900 (marraskuu) vuoteen 1994 (joulukuu). Tilaston mukaan joen keskivirtaama on ollut 547 kuutiometriä sekunnissa (m³/s) ja pienin virtaama 134 m³/s. Suurinta virtaamaa ei ole pystytty mittaamaan, mutta suurin mitattu virtaama 2 134 m³/s on huhtikuulta. Mittausaseman yläpuolelle jää 109 729 km³ valuma-aluetta ja se sisältää myös suurimman sivujoen Wartan virtaamat.
Vesistön valuma-alue > Luontoarvoja

Valuma-alueella sijaitsee seitsemän kansallispuistoa. Ne ovat Puolassa sijaitsevat Karkonoszen kansallispuisto Riesengebirgessä, Góry Stołowe, Wielkopolski Park Narodowy, Drawieński Park Narodowy Drawnossa, Wartan jokisuiston kansallispuisto, Wolinin kansallispuisto ja Saksan puolella Nationalpark Unteres Odertal. Kansallispuistojen lisäksi on erityisesti Oderjoen jokilaaksossa pienempiä suojelualueita, jotka on suojeltu Natura 2000- ohjelman sisällä.
Vesistön valuma-alue > Järviä

Valuma-alueella on hyvin vähän suuria järviä ja monet pienetkin sijaitsevat sivujokien latva-alueilla. Pääuomassa sijaitsevista järvistä voidaan mainita alajuoksulla sijaitseva Dąbie, jonka Oder suurimmaksi osaksi nykyään ohittaa. Alajuoksun valuma-alueilta voidaan mainita Płonian pääuomassa sijaitseva Miedwie ja Oderin länsipuolella sijaitseva Parsteiner See. Wartan valuma-alueella on muutama suurempi järvi. Drawan sivujoen latvoilla sijaitsevat Lubie ja Drawsko, Gwdan latvoilla Wielimie, Notećin latva-alueella sijaitseva Gopło. Wartan valuma-alueella on Mesznan latvaoilla Powidzkie ja Wartan pääuomassa Jeziorsko.
Bóbrin valuma-alueella sijaitsee Bukówkan, Pilchowicen ja Sosnówkan tekojärvet. Bóbrin sivujoen alueella ovat lisäksi Leśnan ja Złotnikin tekojärvet. Słupin tekojärvi sijaitsee Kaczawan sivujoen Nysa Szalonan alueella. Bystrzycan alueella ovat Mietkówin ja Dobromierzin tekojärvet. Nysa Kłodzkan pääuomassa sijaitsevat Kozielno, Topola, Otmuchów ja Nysa, jotka muodostavat lähekkäisten järvien laskevan portaikon. Mała Panewin pääuomassa sijaitsee Turawan tekojärvi. Olšen joella on Térlickon tekojärvi ja Ostravicen joella Šancen, Morávkan, Žermanicen, Olešnan ja Baškan tekojärvet. Opavan Moravican sivujoella sijaitsevat peräkkäin Slezká Hartan ja Kružberkin tekojärvet.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oder Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Oder
Käännös suomeksi
Kertosäe

Esimerkki kertosäkeestä kappaleessa Kulkuset.
Kertosäe on fraasi, säe tai joukko rivejä, jotka toistuvat säännöllisesti runossa tai laulussa. Suomenkielisen termin syntyyn liitetään Daniel Europaeus.
Kertosäkeitä esiintyy esimerkiki egyptiläisessä Kuolleiden kirjassa, muinaisessa kirjallisuudessa ja balladeissa. Musiikissa kertosäkeen sanotaan olevan kappaleen loppuratkaisu ja kliimaksikohta, jossa säe on yksinkertaistettu toistettavaksi asiaksi. Kertosäe on tyypillisesti "säe-kertosäe" -musiikkirakenteessa toinen tärkeä osa. Toisinaan sanotaan, että kappaleen kertosäkeen olisi alettava ennen kuin kappaleesta on kulunut minuutin verran. Suositut kappaleet usein noudattavat samankaltaista rakennetta säkeen ja kertosäkeen vuorottelussa.
Kertosäe (taideteos)

Osa 14-metrisestä teoksesta.
Kertosäe on Saara Ekströmin 14-metrinen säänkestävästä corten-teräksestä valmistettu taideteos Turussa Vähätorin laidalla. Taideaita tilattiin rajaamaan Vähätoria vilkasliikenteisestä Linnankadusta, ja aita kulkee Linnankadun suuntaisesti sivuten vanhan pääkirjaston eteen luotua oleskelualuetta. Teoksessa on symmetrisesti sijoiteltua ruusuornamentiikkaa. Kasvi- ja kukka-aiheet ovat toistuvia teemoja Ekströmin teoksissa. Kertosäe edustaa jonkinlaista jatkumoa vieressä olevan G. A. Petreliuksen suihkukaivon köynnös-teemalle.
Ulkoveistos paljastettiin 8. toukokuuta 2010. Taideteos liittyy Vähätorin uudistamiseen 2009–2010, jolloin tori rakennettiin pihakadun kaltaiseksi oleskelutilaksi. Kunnostetusta torista henkii paikan historiallinen luonne, mutta vanhaan on liitetty onnistuneesti uusia kerrostumia, kuten juuri Kertosäe -taideaita.
Kelhunlammi

| Kelhunlammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Tammela
Koordinaatit:  60°48′23″N, 23°53′54″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pyhäjärven alue (35.93)
Laskujoki:  oja Oksjärveen 
Järvinumero:  35.937.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  117,8 m 
Rantaviiva:  1,504 km 
Pinta-ala:  0,11117 km² 
 fiKelhunlammi 
Kelhunlammi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella Pyhäjärven alueeseen. Lampi kuuluu Myllyjoen valuma-alueeseen.
Maantiede

Järven pinta-ala on 11,1 hehtaaria ja sen pituus on 600 metriä ja leveys 250 metriä. Siihen laskee muutama suo-oja. Järven luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkunsa 1,7 kilometriä pitkä oja Oksjärveen.
Järven rantaviiva on 1,5 kilometriä pitkä, ja sen ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaaston ympäröimää suota. Pohjoisrantaa kiertää harju, joka kulkee Oksjärven suunnalta Liukonlammin eteläpuolelle. Harjun pohjoispuolelle jää pieni, lähes umpeen kasvanut ja nimetön lampi, joka laskee Kelhunlammiin. Rannoille on rakennettu neljä loma-asuntoa ja lähellä sijaitsee maatila. Näille johtaa tiet Kuivajärven rannalta Hykkilästä.
Historia

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Källkujärvi”. Se oli tuolloin asumaton, eikä sen rannoille ollut vielä raivattu niittyjä. Vuoden 1884 Senaatin kartastossa järven nimi oli kirjoitettu ”Kelloluihtajärvi” ja sen korkeus merenpinnasta oli 56,4 saschenia. Järven eteläpuolelle oli rakennettu nykyinen tie, jonka varrella sijaitsivat monet nykyisetkin talot. Kulmakunnan nimiä ovat olleet Leppäsilta tai Nummenpää.
Khadija Arib

Arib vuonna 2011.
Khadija Arib (s. 10. lokakuuta 1960 Hedami, Marokko) on marokkolaissyntyinen alankomaalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän on istunut maan edustajainhuoneessa vuosina 1998–2006 ja jälleen vuodesta 2007. Arib valittiin edustajainhuoneen puhemieheksi tammikuussa 2016.
Arib on opiskellut sosiaalityötä nykyisessä Amsterdamin ammattikorkeakoulussa (holl. Hogeschool van Amsterdam). Työuransa hän aloitti sosiaalityöntekijänä. Vuonna 1995 Arib suoritti sosiologian tutkinnon Amsterdamin yliopistosta. Ennen poliittista uraansa Arib toimi muun muassa sosiaalialan johtotehtävissä Amsterdamin kaupungin palveluksessa vuosina 1992–1998 ja tutkijana Rotterdamin Erasmus-yliopistossa 1992–1995.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Khadija Arib Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (hollanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Anouchka van Miltenburg | Alankomaiden edustajainhuoneen puhemies 2016– | Seuraaja: (nykyinen) |
Kanariantyräkki

| Kanariantyräkki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Malpighiales
Heimo::  Tyräkkikasvit Euphorbiaceae
Suku::  Tyräkit Euphorbia
Laji::  canariensis
Kaksiosainen nimi
 Euphorbia canariensis  L. 
Katso myös
   Kanariantyräkki Wikispeciesissä   Kanariantyräkki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kanariantyräkki (Euphorbia canariensis) on endeeminen eli kotoperäinen Kanariansaarten laji.
Ulkonäkö ja koko

Kanariantyräkit näyttävät kaktuksilta mutta eivät ole niitä. Kaktukset ovat kotoisin Amerikasta, tyräkit puolestaan ovat vanhan maailman kasveja. Tyräkkien suvun yhteisenä piirteenä on myrkyllinen valkoinen (tai keltainen)
maitiaisneste. Kanariantyräkki haarautuu juuresta ja muodostaa pensastoja. Sillä on mehevät neli- tai viisisärmäiset (joskus harvoin 6) vaaleanharmaanvihreät varret, jotka ovat yleensä noin 8 cm halkaisijaltaan ja hieman spiraalimaisia. Ne kasvavat parhailla kasvupaikoilla 3–4 metriä korkeiksi, suurta kynttelikköä muistuttavaksi pensastoksi.
Piikit, 5–14 mm, kasvavat varsien särmien kärkiin, ja ovat ruskeita ja kaarevia. Kukat kehittyvät varsien särmien kärkiin keväisin. Hedelmä on kastajanruskea ja kukin niistä sisältää yhden siemenen.
Tyräkkikasvien maitiaisneste on yleensä myrkyllistä, niin myös kanariantyräkin. Se ärsyttää ihoa ja voi aiheuttaa erittäin voimakasta kipua limakalvoilla ja voi jopa sokeuttaa joutuessaan silmiin.
Levinneisyys ja kasvupaikat

Kanariansaarilla kanariantyräkkiä kasvaa vyönä rannikolta aina 1100 metrin korkeuteen asti. Se on kuivakkokasvi joka on sopeutunut kuiviin ja kuumin oloihin. Se käyttää mehikasvien tapaan CAM-yhteyttämistä, jotka liiallisen haihtumisen estämiseksi pitävät ilmarakonsa kiinni päivällä. Yöllä ilmaraot avautuvat, jolloin kasvi ottaa sisään hiilidioksidia ja varastoi sen solunesterakkulaan omenahapoksi, josta jälleen päivällä vapautuu hiilidioksidi yhteyttämistä varten. Hiilidioksidimäärä, jonka kasvi pystyy varastoimaan solunesterakkulaan, on kuitenkin suhteellisen pieni. Tästä syystä CAM-kasvien yhteyttämisen määrä jää melko vähäiseksi.
Käyttö

Kanariantyräkkiä kasvatetaan Kanariansaarilla koristekasvina ja aitakasvina. Sitä käytetään kuivatun puun sijaan osittain myös polttopuuna.
Muuta

Luonnonvaraisesti kanariantyräkkiä kasvaa paljon luonnonsuojelualueilla Malpais de Güimarissa ja Malpais de Rascaissa.
Aiheesta muualla

Makaronesian kasvit: Euphorbia canariensis - kanariantyräkki
ITIS: Euphorbia canariensis  L.
Catalogue of Life : Euphorbia canariensis  L.
Sakari Kauppisen sivut: Euphorbia canariensis, kanariantyräkki, cardón
Kelaa sitä

| ”Kelaa sitä” Fintelligens |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Renesanssi
 Julkaistu: 2000
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Wretch, Jonny Bro
 Tyylilaji: rap
 Levy-yhtiö: Sony Music Entertainment
Fintelligensin muut singlet
| ”Stockholm–Helsinki” 2000 | ”Kelaa sitä” 2000 | ”Kaikki tietää / Viikonloppuilta” 2001 |
Kelaa sitä on rap-yhtye Fintelligensin neljäs single yhtyeen ensimmäiseltä Renesanssi-albumilta. Single julkaistiin vuonna 2000 ja sen tuotti Trilogia-yhtyeen Wretch. Single sisältää myös instrumentaaliversion ja Jonny Bron tekemän remixin.
Kappaleet

Kelaa sitä (originaali)
Kelaa sitä (instrumentaali)
Kelaa sitä (Jonny Bro remix)
Stockholm-Helsinki video
Listasijoitus

| Lista | Sija |
| --- | --- |
Suomen virallinen singlelista: 7 (52/2000)
Obdjoh

| Obdjoh Обдёх |
| --- | --- |

Maanosa:  Eurooppa
Maat:  Venäjä
Alue:  Pihkovan alue
Piiri:  Petserin piiri
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Obdjohin valuma-alue
Pinta-ala:  176 km²  
Pääuoman osuudet:  Obdjoh, Smolka
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Malskoje
 :  57.7563°N, 27.8296°E
Laskupaikka:  Pihkovanjärvi
 :  57.8496°N, 27.9474°E
Taajamat:  Petški, Gverston, Rogovo
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  45,3 m  mpy.
Laskukorkeus:  30 m  mpy.
Korkeusero:  15,3 m
Pituus:  19 km  
Kaltevuus:  0,81 m/km
Muuta
Obdjoh (ven. Обдёх, vir. Obdjohhi jõgi, Optjoki jõgi, Optjok) on Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueella 19 kilometriä pitkä joki, joka laskee Pihkovanjärven etelärantaan.