Viidennen sukupolven suihkuhävittäjät

F-22A Raptor
Viidennen sukupolven suihkuhävittäjiksi nimitetään eräitä teknisesti edistyneitä sotilaslentokoneita. "Viidennen sukupolven" käsitettä ei kuitenkaan ole määritelty sellaisella tavalla, josta vallitsisi laaja yhteisymmärrys.
Esimerkiksi F-22:n voitaisiin laskea olevan pikemminkin kahdeksannen kuin viidennen sukupolven hävittäjälentokone. "Viidennen polven" käsite lienee peräisin Lockheed Martinin myyntiosastolta.
Lockheed Martin esittää käsitteen tarkoittavan kehittyneitä häiveominaisuuksia (jotka saadaan aikaan esimerkiksi sisäänrakennettujen mittaus- ja asejärjestelmien avulla), ketteryyttä taisteluissa (sisältää suihkuvirtauksen suuntauksen sekä supercruisen eli yliääninopeuden saavuttamisen ilman jälkipoltinta), yhdistettyjä tietojärjestelmiä (jotka esimerkiksi yhdistävät eri lähteistä saatavat mittaustiedot helposti ymmärrettäväksi näkymäksi, joka voidaan jakaa muiden toimijoiden kanssa) sekä etuja ylläpidossa (luotettavuuden, huollettavuuden, käyttöönoton ja kustannusten suhteen). Venäjän puolustusministeriön mukaan viidennen sukupolven hävittäjään kuuluvia ominaisuuksia ovat esimerkiksi häiveominaisuudet, supercruise ja yhdistetyt elektroniikka- ja palonsammutusjärjestelmät. Viidennen sukupolven ominaisuuksina pidetään toisinaan myös komposiittimateriaalien käyttöä ja AESA-mallin elektronisesti suunnattava tutkaa. Erään yhteenvedon mukaan viidennen sukupolven hävittäjien yhteiset piirteet ovat häiveominaisuudet, ketteryys, kehittynyt elektroniikka, tietoverkkoja hyödyntävä datafuusio sekä kyky toimia monenlaisissa tehtävissä.
Ensimmäinen "viidennen sukupolven" hävittäjä on Yhdysvaltain ilmaherruushävittäjä Lockheed Martin F-22 Raptor, joka tuli palveluskäyttöön joulukuussa 2005. Tätä konemallia Yhdysvallat ei ole myynyt muilla maille.
Yhdysvaltain Lockheed Martin F-35 Lightning II:n, jonka ensilento tapahtui vuonna 2006, sanotaan edustavan viidettä sukupolvea – tosin koneen C-versio ei kykene yliääninopeuteen ilman jälkipoltinta, koska sen siipipinta-ala vähentää sen nopeutta, minkä vuoksi se joutuu saavuttamaan yliääninopeuden jälkipoltinta käyttämällä. Tämä konetyyppi on noussut uudeksi NATOn standardihävittäjäksi joka on korvannut tai korvaa useiden maiden vanhenevan hävittäjäkaluston
Suhoi T-50 lentonäytöksessä vuonna 2011.
Venäjän hävittäjäprojektin PAK FA viidennen sukupolven Suhoi Su-57:n prototyyppi T-50 lensi ensilentonsa tammikuussa 2010. Venäjä kehittää Su-57:ää yksin ja on kehittänyt Intian kanssa Suhoin ja HALin yhteistä FGFA-konetta, mutta huhtikuussa 2018 Intia vetäytyi projektista. Venäjä julkaisi Suhoin LTS -prototyypin osana LTS-projektiaan heinäkuussa 2021, jonka ensilennon on tarkoitus tapahtua 2023.
Kiinan ensimmäisen viidennen sukupolven hävittäjän Chengdu J-20 prototyyppi teki ensilentonsa tammikuussa 2011. ja toinen kiinalainen viidennen sukupolven hävittäjäprototyyppi Shenyang FC-31 teki ensilentonsa lokakuussa 2012.
Etelä-Korea kehittää KF-X -projektissaan viidennen sukupolven konetta KAI KF-21 Boramae, jonka ensilento on suunniteltu 2022. KF-21 on kuitenkin varhaisimpien suunniteltujen sarjojen osalta vain ns. 4,5 sukupolven hävittäjä, ja vasta myöhemmissä tuotantosarjoissa täyttäisi varsinaiset viidennen sukupolven hävittäjän kriteerit.
Intian viidennen sukupolven hävittäjäprojekti on AMCA, jonka ensilento on suunniteltu 2025.
Viidettä sukupolvea odotettaessa on alettu käyttää termiä 4,5-sukupolvi niistä 1990–2000-lukujen hävittäjistä, jotka täyttävät osan viidennen sukupolven ominaisuuksista, etenkin elektroniikan osalta. Nämä koneet perustuvat kuitenkin aikaisempaan suunnitteluun ja merkittävin niiden ominaisuuspuutteista on häiveominaisuuksien puute. 4.5-sukupolvea edustavat muun muassa F-18E/F Super Hornet, Suhoi Su-33, Suhoi Su-35, Eurofighter Typhoon, JAS 39 Gripen ja Dassault Rafale.
Yhdysvaltain ilmavoimat selvittää uuden "viisi miinus -sukupolven" hävittäjälentokoneen tarvetta.
Myös kuudennen sukupolven suihkuhävittäjiksi kutsuttavia koneita on jo kehitteillä.