stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
M/S Mega Smeralda

| M/S Mega Smeralda |
| --- | --- |
 Mega Smeralda Bastiassa.
Tyyppi:  matkustaja-autolautta
Nykyinen reitti:  Livorno–Bastia
Lippuvaltio:   Italia
Kotipaikka:  Genova
IMO-numero:  8306486
Aiemmat nimet:  1985–1992: Svea 1992–1994: Silja Karneval 1994–2008: Color Festival
Omistaja:  Medinvest
Aiemmat omistajat:  1985–1987: Johnson Line 1987–1994: Svea Line 1994–2008: Color Line
Rakennustelakka:  Wärtsilän Helsingin-telakka, Suomi
Rakennusnumero:  470
Tilattu:  13. huhtikuuta 1983
Kölinlasku:  12. huhtikuuta 1984
Vesillelasku:  28. syyskuuta 1984
Luovutettu:  7. toukokuuta 1985
Tekniset tiedot
Kansien määrä:  12
Pituus:  168,45 m
Leveys:  27,60 m
Syväys:  6,70 m
Bruttovetoisuus (GT):  34 694
Koneisto:  4 × Wärtsilä-Pielstick 12PC-6V -dieselmoottori
Koneteho:  26 200 kW
Jääluokitus:  1A Super
Nopeus:  22 kn
Hyttipaikkoja:  1 933
Matkustajia:  2 000
Autokapasiteetti:  henkilöautoja: 400 rekkoja: 60
Sisaralukset:  M/S Mega Andrea
Lähteet:  
M/S Mega Smeralda (ent. Svea, Silja Karneval ja Color Festival) oli Silja Linen autolautta, joka oli käytössä Turku–Tukholma-reitillä vanhalla nimellä vuosina 1985–1992 ja uudella vuosina 1992–1994. Se on M/S Silja Festivalin sisaralus. Vuosina 1994–2007 alus oli Color Linen käytössä nimellä Color Festival. Alus myytiin marraskuussa 2007 italialaiselle Corsica Ferriesille ja sai nimekseen M/S Mega Smeralda.
Valmistus

Suomen Höyrylaiva osakeyhtiö tilasi aluksen 13. huhtikuuta 1983 Wärtsilän Hietalahden telakalta Helsingistä. Valmistumisen aikana aluksen tilaussopimus siirrettiin Tukholmaan rekisteröidylle Johnson Linelle. Sen köli laskettiin  12. huhtikuuta 1984 telakkanumerolla 470 ja alus laskettiin vesille 28. syyskuuta. Alus luovutettiin 7. toukokuuta 1985 Svea Line Finlandille. Se vuokrattiin Johnson Linelle ja kastettiin samana päivänä Sveaksi kumminaan Birgit Nilsson.
Palvelus

Alus oli esiteltävänä Gröna Lundin rannassa Tukholmassa 11. toukokuuta 1984 ja se asetettiin Silja Linen reitille Tukholmasta Maarianhaminan kautta Turkuun 13. toukokuuta. Alus myytiin Johnson Linelle 15. joulukuuta 1989. Aluksella havaittiin vika konehuoneessa sen saavuttua Turusta Tukholmaan 15. toukokuuta 1990. Vian korjaamisen jälkeen alus myytiin takaisin Svea Line Finlandille 15. elokuuta ja se vuokrattiin Johnson Linelle.
Alus saapui 4. maaliskuuta 1992 Lloyds Werftille Bremerhaveniin modernisoitavaksi. Se kastettiin 31. maaliskuuta Silja Karnevaliksi ja alus palasi palvelukseen 7. huhtikuuta. Alus asetettiin 13. huhtikuuta reitille Tukholma–Maarianhamina–Turku. Aluksen myymisestä Color Linelle tehtiin periaatepäätös 15. lokakuuta 1993 ja alus saapui 30. maaliskuuta 1994 viimeisen kerran Turkuun.
Alus lähti maaliskuun viimeisenä päivänä Turusta Göteborgiin, jossa se siirrettiin 2. huhtikuuta telakalle. Alus myytiin 6. huhtikuuta Osloon rekisteröidylle Color Line ASA:lle, joka siirsi aluksen Color Line Marine AS:lle Sandefjordiin. Alus lähti 24. huhtikuuta Göteborgista Hirtshalsiin, jonne se saapui koeajolla 25. huhtikuuta ja alus saapui seuraavana päivänä Fredrikshavniin.
Aluksella oli avoimet ovet 26.–27. huhtikuuta Ålborgissa Tanskassa, mistä se lähti Osloon. Aluksen saavuttua Osloon 28. huhtikuuta se kastettiin Color Festivaliksi. Alus aloitti liikennöinnin Oslosta Hirtshalsiin 29. huhtikuuta.
22. helmikuuta 2002 Color Festival törmäsi aallonmurtajaan juuri ennen Hirtshalsin satamaa kovalla merenkäynnillä, ja yksi potkuri vaurioitui. Color Festival vietiin Blohm & Vossin telakalle Hampuriin, josta se palasi liikenteeseen 7. maaliskuuta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta M/S Mega Smeralda Wikimedia Commonsissa
Maijasen hautausmaa

| Maijasen hautausmaa |
| --- | --- |
 Kynttiläkivi.
Sijainti:  Kittiläntie 8070, Rovaniemi
Koordinaatit:  67°04′51.9″N, 25°04′46.1″E
Seurakunta:  Rovaniemen seurakunta
Avattu:  1948
Pinta-ala:  2 hehtaaria
Kotisivu:  Maijasen hautausmaa
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Maijasen hautausmaata.
Maijasen hautausmaa on Rovaniemen seurakunnan hautausmaa Ounasjokivarressa, joen itäpuolella. Sieltä on Kittiläntietä pitkin matkaa Rovaniemen keskustaan 82 kilometriä. Hautausmaa on vihitty käyttöön vuonna 1948, ja se on Rovaniemen hautausmaista pohjoisin.
Ounasjokivarren kylissä alettiin 1940-luvulla kaivata hautausmaita pääasiassa pitkien matkojen takia, lisäksi tuolloiset hautausmaat alkoivat täyttyä. Maijasen kylän Hepokankaalle saatiin ensimmäisenä perustettua kaivattu hautausmaa. Seurakunta osti elokuussa 1947 kahden hehtaarin alueen Vieno Marjomaalta. Hautausmaan vihki 7. syyskuuta 1948 käyttöön Oulun piispa Väinö Malmivaara. Hautausmaalla on noin 1 300 hautapaikkaa. Hautauksia kertyy vuosittain alle kymmenen.
Kyläläisten lahjoittamat hirret odottivat jo hautausmaalla, kun rukoushuonetoimikunta esitti siunaustilaksi sopivan rakennuksen tekoa. Multaushuone ja kellotorni valmistuivat vuonna 1950. Sinunauskappelin rakentamiseksi tehtiin aloite 1968, mutta kesti vuoteen 1977 saakka, ennen kuin rakennusmestari Toivo Lukkariniemen suunnittelema siunauskappeli valmistui hautausmaan viereen. Kappeli vihittiin käyttöön 9. huhtikuuta 1977. Sitä on laajennettu vuonna 1990.
Hautausmaalla on muualle haudattujen vainajien muistamiseen tarkoitettu kynttiläkivi.
Charles Morerod

Charles Morerod (s. 28. lokakuuta 1961 Riaz) on sveitsiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hän kuuluu dominikaaneihin.
Morerod vihittiin papiksi 30. huhtikuuta 1988. Hänet nimitettiin 3. marraskuuta 2011 Lausanne, Genève et Fribourgin hiippakunnan johtoon, ja piispaksi vihkiminen seurasi 11. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Georges Marie Martin Cottier, jota avustivat William Joseph Levada ja Pierre Farine.
Maikel Aerts

Maikel Aerts (s. 26. kesäkuuta 1976 Eindhoven, Pohjois-Brabant, Alankomaat) on alankomaalainen uransa lopettanut jalkapallomaalivahti, joka edusti viimeiseksi jääneellä kaudellaan saksalaista Hertha BSC:tä,
Ammattilaisuransa FC Den Boschin riveissä 1994 aloittanut Aerts pelasi seurassa 107 ottelua Alankomaiden kahdella ylimmällä sarjatasolla ennen siirtoaan Germinal Beerschotin joukkueeseen Belgiaan vuonna 2001. Vierailu naapurimaassa jäi kuitenkin vain kauden mittaiseksi, ja hän palasi kotimaahansa, RBC Roosendaaliin. RBC:tä Aerts edusti 71 Eredivisie -ottelun verran. Kaudeksi 2005/2006 hän teki sopimuksen maan parhaimmistoon kuuluvan rotterdamilaisseura Feyenoordin kanssa mutta pääsi pelaamaan vain neljä ottelua. Kesällä 2006 hän siirtyi Willem II Tilburgiin.
Tilastot

(kausi, seura, ottelut)
94-95 FC Den Bosch 10 (1. divisioona)
95-96 FC Den Bosch 0 (1. divisioona)
96-97 FC Den Bosch 1 (1. divisioona)
97-98 FC Den Bosch 0 (1. divisioona)
98-99 FC Den Bosch 32 (1. divisioona)
99-00 FC Den Bosch 34
00-01 FC Den Bosch 30 (1. divisioona)
01-02 Germinal Beerschot 9
02-03 RBC Roosendaal 17
03-04 RBC Roosendaal 34
04-05 RBC Roosendaal 20
05–06 Feyenoord Rotterdam 4
06–07 Willem II Tilburg 7
07-08 Willem II Tidburg
08-09 Willem II Tidburg
09-10 Willem II Tidburg
10-11 Hertha BSC
11-12 Hertha BSC
Ottelut Eredivisiessä: 116
Ottelut Alankomaiden 1. divisioonassa: 73
Ottelut Belgian liigassa: 9
Ammattilaisottelut yhteensä: 198
Culex invidiosus

| Culex invidiosus> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kaksisiipiset Diptera
Alalahko::  Sääsket Nematocera
Heimo::  Hyttyset Culicidae
Suku::  Culex
Laji::  invidiosus
Kaksiosainen nimi
 Culex invidiosus  (Theobald, 1901) 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Culex invidiosus on kaksisiipisten (Diptera) lahkoon ja hyttysten (Culicidae) heimoon kuuluva hyönteislaji. Lajin kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Theobald vuonna 1901. Lajia tavataan Afrikasta. Sillä ei ole alalajeja.
Aiheesta muualla

University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Culex invidiosus (englanniksi)
Charles Monck

| Charles Monck |
| --- | --- |

Kanadan kenraalikuvernööri
 1867–1868  
Edeltäjä:  -
Seuraaja:  John Young
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. lokakuuta 1819 Templemore, Irlanti
Kuollut: 29. marraskuuta 1894 (ikä 75) Enniskerry, Irlanti
Arvonimi: varakreivi
Charles Stanley Monck ( 10. lokakuuta 1819 - 29. marraskuuta 1894) oli brittiläinen (irlantilainen) aatelismies ja poliitikko, joka toimi ensimmäisenä Kanadan kenraalikuvernöörinä 1867 – 1868.
Monck opiskeli lakia Trinity Collegessa Dublinissa. Hänet valittiin Britannian parlamenttiin 1852 ja valtionvarainministeriksi 1855. Vuonna 1861 hänelle tarjottiin kenraalikuvernöörin paikkaa Britannian Pohjois-Amerikan siirtokunnissa. Hän oli perinyt isänsä tilukset, varakreivin arvonimen ja suuret velat vuonna 1849, ja kertoi myöhemmin ottaneensa kenraalikuvernöörin paikan vastaan taloudellisista syistä. Kanada ei tuolloin vielä ollut yhdistynyt omaksi dominiokseen. Monien, myös itsensä yllätykseksi Monck selvisi tehtävässä hyvin, ja ohjasi siirtokuntia vaikeina aikoina tyynesti ja rauhallisesti huolimatta jännitteistä Yhdysvaltojen ja Kanadan välillä.
Charles Mouton

Charles Mouton
Charles Mouton (n. 1626 – ?) oli ranskalainen luutisti ja säveltäjä. Hän syntyi todennäköisesti Rouenissa tai sen lähellä. Ei ole varsinaisia todisteita, että hän olisi opiskellut Denis Gaultierin johdolla, mutta ainakin tyylillisesti hän oli tämän seuraaja. Hän vietti todennäköisesti aikaa myös Italiassa.
Moutonin uskotaan työskennelleen nuorena Savoijin hovissa Torinossa, ja hän asettui vuonna 1678 Pariisiin. Hän sävelsi luutulle ja opetti luutunsoittoa. Hän kuoli joskus vuoden 1699 jälkeen.
Cimetière du Montparnasse

Cimitiére du Montparnasse.
Génie du sommeil éternel
Cimetière du Montparnasse eli Montparnassen hautausmaa on kuuluisa hautausmaa Pariisin neljännessätoista kaupunginosassa (arrondissement). Noin 19 hehtaariin laajuinen hautausmaa avattiin 25. heinäkuuta 1824. Hautausmaalle on haudattu yli 300 000 ihmistä.
Hautausmaa perustettiin yhdessä kolmen muun suuren hautausmaan kanssa sen jälkeen kun varsinaiset Pariisin kaupungin hautausmaat oli suljettu terveysriskin vuoksi vuonna 1786. Cimetière du Montparnasse muodostettiin kolmesta maatilasta vuonna 1824, ja se tunnettiin aluksi nimellä Le Cimetière du Sud (Eteläinen hautausmaa). Muut uudet suuret hautausmaat Pariisin eri kolkissa olivat Cimetière de Montmartre pohjoisessa, Cimetière du Père-Lachaise idässä ja Cimetière de Passy kaupungin keskustassa.
Montparnassen hautausmaalle haudattujen kuuluisuuksien lista on pitkä, minkä vuoksi hautakiviä voi olla vaikea nähdä turistimassan takaa. Sinne on myös pystytetty muistomerkkejä palveluksessaan kuolleille poliiseille ja palomiehille.
Kuvia

Ukrainan presidentti  Viktor Juštšenko vaimonsa Katerjanan kanssa Symon Petljuran haudalla vuonna  2005.
Jean-Paul Sartren ja Simone de Beauvoirin hauta.
Eugène Ionescon hauta.
Charles Baudelairen hautamuistomerkki.
Serge Gainsbourgin hauta.
Jean-Claude Pascalin hauta.
Susan Sontagin hauta.
Man Rayn hauta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Cimetière du Montparnasse Wikimedia Commonsissa
Luettelo Cimetière du Montparnasselle haudatuista (englanniksi)
Colourpoint

Colourpoint on yksi persialaisen kissan värimuunnoksista. Hyväksyttyjä naamiovärejä ovat ruskea, sininen, suklaa, lila, punainen, creme, kilpikonna ja sinikilpikonna sekä vastaavat tabbynaamiot. Väritys on kissan kasvoissa, korvissa, jaloissa ja hännässä. Vartalon väri on vaalea. Turkki on pitkä, tuuhea ja pehmeä. Colourpointin vartalo on tanakka, jalat matalat ja vankat. Pää on pyöreä ja massiivinen, nenä lyhyt ja leveä. Korvat ovat pienet ja niiden sisällä on tupsut. Silmät ovat avoimet, pyöreät ja väriltään siniset. Häntä on lyhyt ja pensasmaisen tuuhea.
Colourpoint on luonteeltaan lauhkea ja hyväntahtoinen kissa, joka kiintyy syvästi omistajaansa. Se on ihanteellinen lemmikki.
Colourpoint exotic on lyhytkarvainen muunnos. Colourpoint exoticilla hyväksytään samat naamiovärit kuin pitkäkarvaisilla. Molemmilla kissoilla on sama rakenne, samoin silmien väri, vain turkissa on eroa. Exoticin turkki lyhyt ja tuuhea.
Historia

Geneetikot yrittivät aikaansaada pitkäkarvaisen naamiokissan jo vuonna 1927 risteyttämällä siamilaisen ja pitkäkarvakissan. Tuloksena oli aina naamioton kissa ja siihen innostus loppui. Vasta 
vuonna 1953 geneetikot keksivät risteyttää ensimmäisen polven naamiottomat kissat keskenään ja maailman ensimmäinen colourpointpentu syntyi. Uusi rotu hyväksyttiin Englannissa vuonna 1955. Amerikassa kissaa alettiin kutsua Himalayan- kissaksi. Suomeen tuotiin ensimmäinen colourpoint vuonna 1962 ja ensimmäinen pentue syntyi syksyllä 1964.
Aiheesta muualla

Colourpointyhdistys (Arkistoitu – Internet Archive)
PersianKittenEmpire.com - Global Breeder Directory
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
DNA:n sekvensointi

Kromosomi
DNA
RNA
Genomi
Perinnöllisyys
Mutaatio
Perinnöllinen muuntelu
Nukleotidi
Johdatus
Historia
Evoluutio (molekyylievoluutio)
Populaatiogenetiikka
Mendelin perinnöllisyyssäännöt
Kvantitatiivinen genetiikka
Molekyyligenetiikka
DNA:n sekvensointi
Geenitekniikka
Genomiikka
Perinnöllisyyslääketiede
n · k ·
Esimerkki automaattisen DNA-sekvensoinin tuloksesta
DNA:n sekvensointi on prosessi, jossa määritetään DNA:n sekvenssi eli nukleotidien tarkka järjestys DNA-molekyylissä. Se sisältää kaikki menetelmät tai tekniikat, joita käytetään neljän eri emäksen, adeniiniin, guaniini, sytosiini ja tymiini (A, G, C,T) järjestyksen muodostaman geneettisen koodin selvittämisessä. Nopeiden sekvensointimenetelmien kehittyminen on kiihdyttänyt biologian ja lääketieteen kehitystä.
DNA:n ymmärtämisestä on tullut erottamaton osa biologian tutkimukselle samoin kuin useilla sovellusalueilla kuten diagnostiikka, biotekniikka, rikostutkimus ja systematiikka. Nykyaikaisen DNA-sekvensoinnin suuri nopeus on mahdollistanut koko DNA-järjestyksen ja genomin selvittämisen lukuisilta eliömuodoilta ja -lajeilta mukaan lukien ihmisen genomi.
Ensimmäiset DNA-järjestykset pystyttiin selvittämään 1970-luvun alussa kromatografialla. Myöhemmät fluoresenssiin perustuvia automatiosoituja analysointimenetelmiä käyttävät DNA-sekvensserit ovat tehneet DNA:n selvittämisestä nopeampaa ja helpompaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta DNA:n sekvensointi Wikimedia Commonsissa
M/S Marella

| M/S Marella |
| --- | --- |
 M/S Marella vuonna 1972.
Tyyppi:  Matkustaja-autolautta
Rakennustelakka:  Brodogradiliste Titovo, Kraljevica, Jugoslavia
Rakennusnumero:  394
Tilattu:  19. marraskuuta 1968
Vesillelasku:  22. maaliskuuta 1970
Luovutettu:  9. joulukuuta 1970
Status:  romutettiin 2004
Tekniset tiedot
Pituus:  99,17  m
Leveys:  17,33 m
Syväys:  4,801 m
Bruttovetoisuus:  3 930 brt
Nopeus:  33 km/h
Nopeus:  18 kn
Hyttejä:  176 hyttimatkustajaa  824 kansimatkustaja
Lastikapasiteetti:  225 henkilöautoa tai  24 yhdistelmäajoneuvoa
Alus Alcaeos-nimisenä vuonna 2002.
Marella oli Viking Linen väreissä vuosina 1970–1981 liikennöinyt, ahvenanmaalaisen SF Linen omistama autolautta. Se oli Viking Linen silloisen lippulaivan M/S Kapellan muunneltu ja suurennettu sisaralus. Laivan kummiksi oli kutsuttu pääministeri Mauno Koiviston puoliso Tellervo Koivisto, joka kastoi aluksen Jugoslaviassa maaliskuussa 1970.
Alus

Marella liikennöi Suomen lipun alla tunnuskirjaiminaan OGWJ ja kotisatamanaan Maarianhamina reittiä Naantali–Maarianhamina–Kapellskär. Myöhemmin reittinä oli Turku–Maarianhamina–Tukholma. Matkustajien käytössä oli avaran 130-paikkaisen ruokasalin, kafeterian ja yhdistetyn baari-tanssisalongin lisäksi kannella lepo- ja aurinkotuoleja sekä katettu näköalakuisti. Ostoksia varten aluksessa oli runsaasti tax free -myyntipisteitä sekä uutuutena ostostori. Vauvojen hoitoa varten oli varattu oma tila ja hiukan vanhemmille lapsille oli leikkinurkkaus. Sisätilojen suunnittelusta vastasi sisustusarkkitehti Robert Tillberg.
Tekniikka

Bureau Veritasin luokittelema alus oli jaettu kymmeneen vesitiiviiseen osastoon ja paloturvallisuutta paransi kaikkialle asennettu sprinklerijärjestelmä.
Marellassa oli kaksi 10-sylinteristä Sulzer 10TAD48 -dieselmoottoria, jotka rakensi Jugoturbina Karlovacissa. Sylinterien halkaisija oli 480 mm ja iskun pituus 700 mm. Moottorien kierrosnopeus oli 250 kierrosta minuutissa ja yhteisteho 6472 kW (8 800 hv). Moottorit oli kytketty suoraan omaan potkuriakseliinsa ja säätölapaiseen Lips-potkuriinsa.
Apukoneina oli kolme Burmeister & Wain (B&W) -dieselmoottoria ja peräsinkoneiston valmistaja oli Atlas. Aluksen keulassa oli yksi 440 kW ohjailupotkuri.
Aluksen vaiheita

Tukholmasta Turkuun matkalla ollut Marella ajoi karille 20. joulukuuta 1977 Ahvenanmaalla Härrön niemen eteläpuolella. Ulkovartioalus Viima ja pelastusalus Gustaf Erikson kuljettivat Marellan 166 matkustajaa lähelle pysähtyneeseen M/S Kapellaan. Aluksessa olleet 23 henkilöautoa ja 15 yhdistelmäajoneuvoa siirrettiin proomulla Långnäsin satamaan. Marella pystyi perääntymään omin avuin irti karilta, mutta konehuoneeseen tulleen veden vuoksi sen matka jatkui Viiman hinaamana Naantaliin Navire Yardin Luonnonmaan telakalle. Aluksen saamat vauriot korjattiin Wärtsilän Turun telakalla.
Marella oli Viking Line -varustamon käytössä 27. toukokuuta 1981 asti ja SF Line myi aluksen kreikkalaiselle Maritime Company of Lesvos S.A. -yritykselle samana vuonna. Alus liikennöi NEL Lines'in väreissä Kreikan lipun alla kotisatamanaan Mytilíni, tunnuksenaan SVKF ja nimenään Alcaeos. Alcaeos oli täysin ilmastoitu ja kykeni kuljettamaan 228 hyttimatkustajaa 112 hytissään sekä 813 kansimatkustajaa. Aurinkokannella oli 260 paikkaa. Henkilöautoja aluksen 400 kaistametrisille kansille mahtui 215 kappaletta.
Alus myytiin turkkilaiselle yritykselle vuonna 2002 ja se sai 2003 nimekseen Sochi Express. Se siirrettiin Saint Vincentin ja Grenadiinien lipun alle ja romutettiin vuonna 2004.
Aiheesta muualla

Marellan kuva http://www.simplonpc.co.uk/VikingLinePCs.html#anchor92661
Alcaeos kuva http://www.simplonpc.co.uk/NEL.html#anchor40933
Alcaeos kuva http://users.netonline.gr/costefan/Alcaeos1.jpg (Arkistoitu – Internet Archive)
Sochi Express kuva http://www.faktaomfartyg.se/sochi_express_1970_b_1.htm
Kuvia http://archive.is/20120526064053/http://www.faktaomfartyg.nu/marella_1970.htm
Viking Line
| --- | --- |
Nykyiset alukset:   Gabriella  Cinderella  Viking Glory  Viking Grace  Viking XPRS 
Entiset alukset:   Amorella  Apollo (1970)  Apollo III  Athena  Aurella  Boge  Diana  Diana II  Drotten  Isabella  Kalypso  Kapella  Linden  Marella  Mariella  Olympia  Rosella  Slite  Thor Viking  Turella  Viking  Viking 1  Viking 2  Viking 3  Viking 4  Viking 5  Viking 6  Viking Saga  Viking Sally  Viking Song  M/S Ålandsfärjan  S/S Ålandsfärjan 
Tilatut alukset, joita ei koskaan toimitettu:   Viking ADCC  Europa  Hansa Express 
Entiset osakasvarustamot:   Vikinglinjen  Slite  SF Line  Sally  Ålandsfärjan 
Muuta:  Ville Viking
Chris Carmack

| Chris Carmack> James Christopher Carmack |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. joulukuuta 1980
Aiheesta muualla
chriscarmackmusic.com
IMDb
Elonet
Chris Carmack (s. 22. joulukuuta 1980 Washington) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja entinen malli. Hän on tunnettu lähinnä roolistaan O.C:ssa, jossa hänen roolihahmonsa oli Luke Ward. Carmack esiintyi sarjassa ensimmäisellä tuotantokaudella ja näyttäytyi yhdessä toisen tuotantokauden jaksossa. Hän avioitui lokakuussa 2018 Erin Slaverin kanssa. Heillä on syksyllä 2016 syntynyt tytär.
Filmografia > Televisiosarjat

O.C. – Luke Ward
Dawson’s Creek – Vierailu
Strangers with Candy – Laird – 3. tuotantokausi
E!'s 101
Beach Girls – Cooper Morgenthal – 2005
Related – Alex – 2005/2006
On Air w/ Ryan Seacrest – Vieraana 29. tammikuuta 2004
Player$ – Jakso: Voodoo That You Do...with Hobbits
Player$ – Jakso: The Show to End All the Shows
The Sharon Osbourne Show – Vieraana 11. marraskuuta 2003
Smallville – Geoff Johns – 4. tuotantokausi
Jake In Progress – Jared Rush
The Tony Danza Show – Vieraana 2006
Nashville – Will Lexington – 2013–2018
Greyn anatomia – lääkäri Atticus Lincoln – 2018–
Filmografia > Elokuvat

Bring It On Again – Todd – 2004
The Last Ride – Matthew Rondell – 2004
Candy Paint – Jalkapallonpelaaja – 2005
The Power of Yoga – Itse – 2005
Just My Luck – David Pennington – 2006
Lovewrecked – Jason Masters – 2006
Suburban Girl – Jed Hanson – 2007
The Butterfly Effect 3: Revelations – 2009
Pinnan alla 2 – Riutta - Sebastian - 2009
Aiheesta muualla

Chris Carmack Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Maiki

| Mikke Neuvonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13.11.1989[lähde? ]
Muusikko
Taiteilijanimi:  Maiki, M89
Laulukielet:  suomi
Tyylilajit:  rap, pop
Yhtyeet:  DEM
Levy-yhtiöt:  Warner Music Finland
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Maiki (M89, oikealta nimeltään Mikke Juhani Neuvonen) on suomalainen säveltäjä, sanoittaja sekä artisti. Hänen säveltämissään kappaleissa kuullaan mm. Uniikki, Diandra, Meissi, Jontte Valosaari, Spekti, Nikke Ankara, Aste, Petri Nygård, Raappana, Vesku Jokinen, sekä Brädi.
Maiki on sanoittanut sekä säveltänyt omia kappaleitaan vuodesta 2000 asti.[lähde? ] Kappaleita joita hän on ollut mukana säveltämässä tai sanoittamassa on striimattu suoratoistopalveluissa yli 80 miljoonaa kertaa. Vuonna 2015 hän sävelsi Uniikin "Tikis" kappaleen sekä yhdessä Sami Tammisen kanssa Uniikin "Rauhaa", jolla on mukana Diandra. Myöhemmin hän sävelsi Seren Ei oo helppoo olla keskiluokkaa -albumin nimikkosinglen yhdessä Seren kanssa.
Ensimmäinen virallinen kappale, jossa Maiki toimii säveltäjä-roolin lisäksi artistina julkaistiin 18. elokuuta 2016 Warner Music Finlandin kautta. "Miljoona Taalaa" on Maikin sekä PistePisteen muodostaman DEM-yhtyeen ensimmäinen kultaa striimannut single. Samana vuonna julkaistiin myös toinen kulta-single "Murhaaja".
7. marraskuuta 2017 julkaistiin Petri Nygårdin kappale "Nössö", jota Maiki oli niin kirjoittamassa kuin tuottamassa. "Nössö" nousi Suomen Spotifyn sijalle yksi. Kappale on ylittänyt viisinkertaisen platinan rajan 2020.
26. huhtikuuta 2018 Maiki julkaisi kappaleen ”Mielipuolii”, jolla vierailee Eveliina Määttä. 11. helmikuuta 2019 Maiki toimi päävokalistina kansainvälistä huomiota saavuttaneessa The Verkkarsin "Ez4ence"-kappaleessa. Kappale oli samanaikaisesti Tšekin, Ruotsin, Puolan, Norjan, Suomen sekä Tanskan viraalisimmat-listan top 3. "Ez4ence"-kappale on myös ensimmäinen suomenkielinen kappale "Counter Strike:Global Offensive" -pelissä. Vuonna 2020 Maiki julkaisi singlen "Eilisii", jolla vierailee Uniikki, Tuomas Kauhanen sekä PistePiste.
Diskografia > Singlet

| Vuosi | Single | Yhtye |
| --- | --- | --- |
| 2016 | "Miljoona taalaa" | DEM |
| 2016 | "Murhaaja" | DEM |
| 2017 | "Säästä kyyneleet" | DEM |
| 2017 | "Kangastuksii" | DEM |
| 2017 | "Yläfemma" | Maiki |
| 2017 | "Halipula" | DEM |
| 2018 | "Mielipuolii" | Maiki |
| 2018 | "Sylkee" | Maiki |
| 2019 | "Ihminen" | Maiki |
| 2019 | "Mä en pelkää pimeet" | Maiki |
| 2020 | "Eilisii" | Maiki |
| 2021 | "Naama sulaa" | Maiki |
| 2023 | "Tenttupäivä" | Juhani&Joonatan |
| 2023 | "Rakkauden tiikeri" | Juhani&Joonatan |
Aiheesta muualla

Maiki Facebookissa
Maiki Instagramissa
Maiken Caspersen Falla
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maiken Caspersen Falla Wikimedia Commonsissa
Maiken Caspersen Falla Bio, Stats, and Results (Arkistoitu – Internet Archive) Olympics at Sports-Reference.com (englanniksi)
Naisten sprinttihiihdon olympiavoittajat
Naisten sprinttihiihdon maailmanmestarit
Naisten parisprinttihiihdon maailmanmestarit