stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Matthew Bomer
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2005 | Flightplan | Eric |
| 2006 | Amy Coyne | Case |
| 2006 | Teksasin moottorisahamurhaaja – pahan alku | Eric |
| 2011 | In Time | Henry Hamilton |
| 2012 | Magic Mike | Ken |
| 2014 | The Normal Heart | Felix Turner |
| 2015 | Magic Mike XXL | Ken |
| 2016 | The Magnificent Seven | Matthew Cullen |
| 2017 | Walking Out | Cal |
| 2017 | Anything | Freda Von Rhenburg |
| 2018 | Jonathan | Ross Craine |
| 2018 | Papi Chulo | Sean |
| 2018 | Viper Club | Sam |
| 2020 | The Boys In The Band | Donald |
| 2021 | Justice Society: World War II | Barry Allen / Salama (ääni) |
| 2023 | Legion of Super-Heroes | Barry Allen / Salama (ääni) |
| 2023 | Magic Mike’s Last Dance | Ken (cameo) |
| 2023 | Maestro | David Oppenheim |
| 2024 | Justice League: Crisis on Infinite Earths – Part One | Barry Allen / Salama (ääni) |
| 2024 | Justice League: Crisis on Infinite Earths – Part Three | Barry Allen / Salama (ääni) |

| Televisiosarjat> Vuosi | Televisiosarjat> Nimi | Televisiosarjat> Rooli | Televisiosarjat> Jaksot | Televisiosarjat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 | All My Children | Ian Kipling | 1 jakso |  |
| 2002 | Aarteenmetsästäjä | agentti | ”Fire in the Sky” |  |
| 2001–2003 | Guiding Light | Ben Reade | 6 jaksoa |  |
| 2003–2004 | Pelastaja | Luc Johnston | 17 jaksoa |  |
| 2004 | Aloha Havaiji | Ross | ”Bellport” |  |
| 2007 | Traveler | Jay Burchell | 8 jaksoa |  |
| 2007–2009 | Chuck | Bryce Larkin | 7 jaksoa |  |
| 2009–2013 | Kovat kaulassa | Neal Caffrey | 62 jaksoa |  |
| 2012 | Glee | Cooper Andersson | ”Big Brother” |  |
| 2013 | The New Normal | Monty | ”The Goldie Rush” |  |
| 2014 | American Horror Story | Andy | 1 jakso |  |
| 2015 | American Horror Story | Donovan | 12 jaksoa |  |
| 2016–2017 | The Last Tycoon | Monroe Stahr | 9 jaksoa |  |
| 2018–2020 | Will & Grace | MCoy Whitman | 6 jaksoa |  |
| 2020 | Syntinen | Jamie | 8 jaksoa |  |
| 2019–2020 | Doom Patrol | Larry Trainor | 25 jaksoa |  |
| 2021 | American Horror Stories | Michael Winslow | 2 jaksoa |  |
| 2022 | Echoes | Jack Beck | 7 jaksoa |  |
| 2023 | Fellow Travelers | Hawkins “Hawk” Fuller | 8 jaksoa |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Matthew Bomer Wikimedia Commonsissa
Matthew Bomer Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Matthew Bomer Allmoviessa (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Emmy Awards  MusicBrainz
Waldemar Bergendahl

Waldemar Bergendahl (18. huhtikuuta 1933 Årsunda – 21. maaliskuuta 2022 Tukholma) oli ruotsalainen elokuvaohjaaja, -leikkaaja, -tuottaja, -kuvaaja ja -käsikirjoittaja. Bergendahl tunnetaan parhaiten Astrid Lindgrenin romaaneihin perustuvien elokuvien tuottajana.
Elämä ja ura

Bergendahl syntyi huhtikuussa 1933 Årsundassa. Hän varttui maatilalla Årsundan ja Gästrike-Hammarbyn välissä. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijöitä, joilla oli lehmiä, hevosia, kanoja, sikoja ja monia muita eläimiä. Bergendahl meni myöhemmin Gävlen yliopistoon. Sitten hän muutti Tukholmaan.
Vuonna 1957 Bergendahl asui yhdessä Europafilmin tuotantopäällikön kanssa asunnossa Tukholmassa. Tuotantopäällikkö käski Bergendahlia hakemaan työpaikkaa elokuvayhtiöön. Vuotta myöhemmin Bergendahl oli osa Neiti Huhtikuu -elokuvan kuvausryhmää, jossa päärooleissa olivat Gunnar Björnstrand ja Gaby Stenberg. Tuolloin hän ei tiennyt elokuvatyöstä mitään, joten hän yritti auttaa missä pystyi.
Bergendahl haaveili näyttelijäksi tulemisesta, mutta tajusi pian, ettei hän sopinut tehtävään. Hän halusi kuitenkin jatkaa työskentelyä elokuvateollisuudessa ja päätti siksi työskennellä tuottajana.
Vuonna 1963 Bergendahl tuotti elokuvan Korppikortteli. Vuonna 1984 hän aloitti työskentelyn Astrid Lindgrenin kanssa ja tuotti Ronja ryövärintyttären. Hänen elokuvansa Elämäni koirana (1988) oli ehdolla parhaaksi ei-englanninkieliseksi elokuvaksi British Academy Film Award -palkinnolle.
Bergendahl tuotti noin 120 elokuvaa. Hän työskenteli yhdessä Astrid Lindgrenin, Tage Danielssonin, Bo Widerbergin, Lasse Hallströmin, Helena Bergströmin ja monien muiden kanssa. Hän valitsi aina työntekijät elokuviinsa itse.
Vuonna 2010 Bergendahlille osoitettiin kunnioitusta elokuvatuottajana jakamalla hänelle Hedersguldbaggen.
Yksityiselämä

Bergendahl eli kuolemaansa asti Tukholmassa. Hänellä oli kaksi nuorempaa sisarta. Vuonna 2008 Bergendahlilla diagnosoitiin Parkinsonin tauti.
Aiheesta muualla

Waldemar Bergendahl Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Waldemar Bergendahl, Svensk Filmdatabas
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Waldemar Bergendahl
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Elonet 
Käännös suomeksi
Kelujärvi (kylä)

Kelujärvi on Sodankylässä sijaitseva kylä. Se sijaitsee noin 20 kilometrin päässä kunnan keskustasta Kelujärven ja Matalajärven väliin jäävällä niemellä. Kylän halki kulkee Tanhuaan vievä seututie 967 (Savukoskentie). Kelujärvellä on noin 120 asukasta.
Kelujärvi valittiin Vuoden kyläksi vuonna 1986. Kelujärveltä on kotoisin muun muassa kirjailija Jenny Siivola.
Kirjallisuutta

Strand, Marita (toim.): Tarinoiden Kelujärvi.  Rovaniemi:  Väylä, 2012.  ISBN 978-952-5823-40-0
Jätkäsaaren peruskoulu

| Jätkäsaaren peruskoulu |
| --- | --- |

Sijainti:  Hyväntoivonkatu 5, 00220 Helsinki
Tyyppi:  suomenkielinen peruskoulu
Rehtori:  Maria Hukkanen (vs.)
Luokat:  1–9
Verkkosivut
Jätkäsaaren peruskoulu on Helsingin Jätkäsaaressa sijaitseva peruskoulu. Koulussa toimivat luokat 1–9.
Rakennus valmistui vuonna 2019. Sen pinta-ala on 8 500 neliömetriä, tilavuus noin 40 000 kuutiota ja siinä on kolme kerrosta. Rakennuksen on suunnitellut Aarti Ollila Ristola Arkkitehdit Oy. Jätkäsaaren koulu valittiin vuoden 2019 betonirakenteeksi. Rakennuksessa on 800 ikkunaa, eli yhtä monta kuin oppilaita koulussa.
Koulussa on paljon avonaista tilaa, josta on tullut paljon kritiikkiä. Avoimen tilan on koettu häiritsevän keskittymistä ja opettamista. Opettajien ja oppilaiden vanhempien kritiikin myötä Helsingin kaupunki muutti linjaustaan ja jatkossa kouluissa on enemmän suljettuja tiloja. Akustisesti avoimet tilat ovat meluisia, jotka haittaa keskittymistä.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
Juho Uusitalo (näyttelijä)

| Juho Uusitalo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1993 (ikä 31–32) Haapavesi, Suomi
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Laura Mattila
Juho Uusitalo (s. 1993 Haapavesi, Suomi) on suomalainen näyttelijä, joka valmistui vuonna 2019 Taideyliopiston Teatterikorkeakoulusta. Teatterikorkeakoulussa hänen opinnäytetyönsä oli monologi Full Pull, Woyzeck!, jonka on ohjannut hänen puolisonsa Laura Mattila. Hän oli jo opiskeluaikanaan Kansallisteatterin näytelmässä Karamazovin veljekset Aljošan, veljeksistä nuorimman roolissa.
Lapsuus ja nuoruus

Uusitalo kasvoi Haapavedellä vanhempiensa ja kolmen vanhemman veljen kanssa. He asuivat Aittokylän vanhassa kansakoulussa. Hänen vanhemmillaan oli siellä maatila. Myöhemmin heidän perheeseensä kuului vielä kaksi sijoitettua lasta.
Haapavesi on vanhoillislestadiolaista aluetta, mutta Uusitalon vanhemmat eivät olleet lestadiolaisia. Hän aloitti 6–7-vuotiaana tanssimisen Jokihelmen opistossa Haapavedellä. Tanssiharrastuksen vuoksi hänestä tuli paikkakunnalla silmätikku, koska vanhoillislestadiolaiset eivät hyväksy tanssia ja ympäristön paineet olivat miehisempään suuntaan. Hänen ystävänsä olivat enimmäkseen tyttöjä, mikä korosti stereotyyppistä vaikutelmaa hänestä.
Koulun jälkeen hän meni ammattikouluun opiskelemaan huonekalupuusepäksi, joksi hän valmistui vuonna 2012. Hän sanoo tunteneensa siellä itsensä aikaisempaakin oudommaksi, koska ei sopinut ammattikoulun miehisiin malleihin. Uusitalolle ei ollut tullut lainkaan äänenmurrosta ja hän kantoi piipittävän homon leimaa. Hänen ollessaan varusmiespalveluksessa Kainuun prikaatissa yliluutnantti huusi hänelle:
»– Alokas Uusitalo. Äänesi kuulostaa sialta, jota raiskataan!» 
(Kainuun prikaatin yliluutnantti)
Näyttelijäksi opiskelu

Varusmiespalveluksen jälkeen Uusitalo opiskeli näyttelemistä Suomen Teatteriopistossa Tampereella vuosina 2013–2014. Siellä kokeneet näyttelijät sanoivat hänelle, ettei hän voisi luoda uraa äänensä takia. Hän oli käynyt lääkärillä Haapavedellä, mutta hänen äänihuulistaan ei löydetty elimellistä vikaa. Hän oli kuitenkin ennen varusmiespalvelusta huomannut pystyvänsä puhumaan myös matalammalla äänellä, muttei kokenut sitä omakseen.
Uusitalo jatkoi Tampereelta Taideyliopiston Teatterikorkeakouluun, josta valmistui vuonna 2019. Hän oli opiskeluaikanaan Kansallisteatterin näytelmässä Karamazovin veljekset jossa hänellä oli Aljošan, veljeksistä nuorimman rooli. Teatterikorkeakoulussa hänen opinnäytetyönsä oli monologi Full Pull, Woyzeck!, jonka on ohjannut hänen puolisonsa Laura Mattila. Se esitettiin ensimmäisen kerran Mattilan ja Uusitalon kodin olohuoneessa vuonna 2018. Sen jälkeen hän on esitänyt sitä Haapavesi Folk Music Festivalilla ja Kajaanin Runoviikoilla vuonna 2019. Näytelmä kertoo Uusitalon kasvusta omanlaiseensa miehisyyteen ympäristön paineessa. Näytelmässä hän pistää itsensä likoon moniäänisemmän maailman ja taiteen puolesta.
Ura

Valmistumisen jälkeen Uusitalo on esiintynyt Teatteri Jurkassa sekä Full Pull, Woyzeckissä, että Buzz ja minässä.
Tämän lisäksi hän on näytellyt mm. Kajaanin kaupunginteatterissa ja Oulun teatterissa.
Aiheesta muualla

Lavat auki -vlog: Juho Uusitalo Taide yliopisto. Arkistoitu 17.2.2020. Viitattu 17.2.2020.
Full Pull, Woyzeck! Teatteri Jurkka. Viitattu 17.2.2020.
FS Jean Bart (1889)

| Jean Bart |
| --- | --- |
 Jean Bart

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Rochefort
Kölinlasku:  syyskuu 1887
Laskettu vesille:  24. lokakuuta 1889
Palveluskäyttöön:  5. maaliskuuta 1892
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut ajettuaan karille 11. helmikuuta 1907
Tekniset tiedot
Uppouma:  4 100 t
Pituus:  105,5 m
Leveys:  13,2 m
Syväys:  6,5 m
Koneteho:  88 000 hv
Nopeus:  18 solmua
Aseistus
Aseistus:  4 × Canon de 164 mm Modèle 1881 6 × Canon de 138 mm Modèle 1881 4 × torpedoputkea
Jean Bart oli Ranskan laivaston vuonna 1889 vesillelaskettu Alger-luokan panssarikansiristeilijä.
Valmistus

Alus tilattiin 18. syyskuuta 1886 Rochefortin telakalta, missä köli laskettiin syyskuussa 1887. Alus laskettiin vesille 24. lokakuuta 1889 ja otettiin palvelukseen koeajoja varten 5. maaliskuuta 1891. Laivasto otti aluksen palvelukseen 5. maaliskuuta 1892.
Palvelus

Aluksen alustavat koeajot hyväksyttiin 8. lokakuuta 1891. Alus lähti 18. lokakuuta Rochefortista edelleen koeajomiehitettynä Touloniin, missä koeajoja jatkettiin. Alus otettiin palvelukseen 5. maaliskuuta 1892 sijoitettuna Välimeren laivueen (ransk. Escadre de la Méditerranée) reserviin. Alus osallistui 1893 Kolumbian maailmannäyttelyn laivastokatselmukseen. Alus luokiteltiin 1897 uudelleen toisen luokan risteilijäksi ja lähetettiin Kauko-Itään.
Alus palasi 1902 Lorientiin, jossa sille asennettiin uudet Niclausse-kattilat ja pilkekölit. Alus oli sijoitettuna reserviin, kunnes se palautettiin palvelukseen 1906 ja lähetettiin Karibialle. Alus ajoi 11. helmikuuta 1907 kartoittamattomalle riutalle Saharan rannikolla Ras Nouadhiboussa. Hylky katkesi kahtia 23. helmikuuta. Miehistö sai materiaali evakuoinnin päätökseen 2. huhtikuuta. Hylky myytiin 8. huhtikuuta Las Palmasiin Blandy Bros.:lle. Alus poistettiin alusluettelosta 13. huhtikuuta. Aluksen romutus oli edelleen kesken 11. maaliskuuta 1914.
Satutettu lapsi

| Satutettu lapsi> Lost child |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Torey Hayden
Kieli:  englanti
Genre:  tositapahtumiin perustuva romaani
Kustantaja:  Bluebird
Julkaistu:  2019
Sivumäärä:  326
ISBN:  978-1-5098-6448-5
Suomennos
Suomentaja:  Seppo Raudaskoski
Kansitaiteilija:  Ashley Caswell
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  2020
Sivumäärä:  301
ISBN:  978-951-1-35312-6
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Satutettu lapsi on psykologi ja erityisopettaja Torey Haydenin kirjoittama tositarina 9-vuotiaasta Jessiestä, joka oli lapsi jota ei haluttu ja joka oli varhaislapsuudessaan kärsinyt hoivan puutteesta. Jessie ei pystynyt muodostamaan normaaleja kiintymyssuhteita, valehteli ja satutti muita ihmisiä jatkuvasti. Hän pyrki hallitsemaan kaikkia tilanteita ja ihmisiä.
Juoni

Jessie oli vanhempiensa neljäs lapsi. Hän ei ollut toivottu lapsi, ja hänen äidillään oli vaikea masennus. Isä oli etäinen. Jessien 8-vuotias isosisko joutui usein huolehtimaan Jessiestä koska vanhemmat olivat kykenemättömiä siihen. Jessielle kehittyi reaktiivinen kiintymyssuhdehäiriö koska hän oli jäänyt vaille hoivaa varhaislapsuudessa. Hän ei kyennyt luomaan normaaleja sosiaalisia suhteita muihin ihmisiin.
Jessie on viehättävä tyttö, jolla on punaiset hiukset ja vihreät silmät. Huolimatta vaikeasta varhaislapsuudesta hän pärjäsi koulussa, koska oli älykäs ja kunnianhimoinen. Hän osasi myös piirtää hienoja, monimutkaisia ja yksityiskohtaisia piirustuksia. Hänellä oli kuitenkin myös pimeä puolensa. Jessiellä oli pakonomainen tarve hallita kaikkia tilanteita, hän oli taitava manipuloimaan ja osasi johdatella ihmisiä haluamaansa suuntaan. Jos Jessie ei saa tahtomaansa hyvällä, hän sai hillittömiä raivokohtauksia ja valehteli jatkuvasti. Opettajat pitivät häntä kurittomana ja vaikeana lapsena.
Jessie sytytti tulipaloja, valehteli ja sai raivokohtauksia, jonka lisäksi hän kohteli kaltoin muita perheenjäseniä sekä perheen koiraa. Koska hänen vanhempansa eivät saaneet otetta hänestä, he halusivat, että hänet otetaan huostaan hänen ollessaan 8-vuotias. Huostaanoton jälkeen hän oli useissa sijaisperheissä, joihin hän ei kuitenkaan sopeutunut.
Jessie päätyi 9-vuotiaana Glan Morfanin ryhmäkotiin, joka oli tarkoitettu vaikeasti häriintyneille ja käytöshäiriöisille nuorille. Kirjassa Torey Hayden kertoo ajasta, jonka oli tuossa ryhmäkodissa vapaaehtoisena terapeuttina. Hayden ei ole varma, oliko Jessien valehtelu tietoista, koska hän havaitsi hänen dissosioivan, mitä hän pitää merkkinä psyykkisestä traumasta. Lopulta Jessien valheiden taakse kätkemä järkyttävä totuus alkaa selvitä.
Aiheesta muualla

Reaktiivinen kiintymyssuhdehäiriö Lastenmielenterveystalo.fi. Arkistoitu 9.8.2020. Viitattu 9.8.2020.
Torey Hayden: Satutettu lapsi Kirjat kertovat -blogi. 10.4.2020. Viitattu 9.8.2020.
Torey Hayden: Satutettu lapsi Luetut kirjat -blogi. 4.4.2020. Viitattu 9.8.2020.
Super Bowl

Super Bowlin logo.
Super Bowl on amerikkalaisen jalkapallon NFL-liigan jokavuotinen loppuottelu, joka pelataan tammi-helmikuun vaihteessa. Super Bowlissa kohtaavat pudotuspelien jälkeen kahden eri konferenssin, American Football Conferencen (AFC) ja National Football Conferencen (NFC) voittajat.
Super Bowl on yksi maailman seuratuimmista yksittäisistä urheilutapahtumista.
NFC:n ja AFL:n mestareiden välistä ottelua ei nimitetty virallisesti Super Bowliksi ennen vuotta 1969 ja järjestyksessä kolmatta Super Bowl III:a vaan nimi oli AFL-NFL World Championship Game. Myöhemmin kaksi ensimmäistäkin AFL–NFL-mestaruusottelua saivat lisänimen Super Bowl. Nimen keksi AFL:n perustaja Lamar Hunt poikansa superpallosta (engl. Super Ball).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Super Bowlin virallinen sivu. (englanniksi)
| n k Super Bowl |
| --- | --- |
 I (1967)  II (1968)  III (1969)  IV (1970)  V (1971)  VI (1972)  VII (1973)  VIII (1974)  IX (1975)  X (1976)  XI (1977)  XII (1978)  XIII (1979)  XIV (1980)  XV (1981)  XVI (1982)  XVII (1983)  XVIII (1984)  XIX (1985)  XX (1986)  XXI (1987)  XXII (1988)  XXIII (1989)  XXIV (1990)  XXV (1991)  XXVI (1992)  XXVII (1993)  XXVIII (1994)  XXIX (1995)  XXX (1996)  XXXI (1997)  XXXII (1998)  XXXIII (1999)  XXXIV (2000)  XXXV (2001)  XXXVI (2002)  XXXVII (2003)  XXXVIII (2004)  XXXIX (2005)  XL (2006)  XLI (2007)  XLII (2008)  XLIII (2009)  XLIV (2010)  XLV (2011)  XLVI (2012)  XLVII (2013)  XLVIII (2014)  XLIX (2015)  50 (2016)  LI (2017)  LII (2018)  LIII (2019)  LIV (2020)  LV (2021)  LVI (2022)  LVII (2023)  LVIII (2024)  LIX (2025)  LX (2026)
Argentiina

Argentiinan tasavalta eli Argentiina (esp. Argentina, República Argentina, IPA:  [reˈpuβlika aɾxenˈtina] (ohje)) on valtio Etelä-Amerikan eteläosassa Atlantin länsirannikolla. Argentiina ulottuu trooppisesta pohjoisesta Etelä-Amerikan antarktiseen eteläkärkeen. Sen naapurimaita ovat Bolivia, Brasilia, Chile, Paraguay ja Uruguay. Argentiina on pinta-alaltaan maailman kahdeksanneksi suurin valtio ja Brasilian jälkeen Etelä-Amerikan toiseksi suurin. Se ulottuu tropiikista 54. leveyspiirille ja sen maisemat vaihtelevat Andien jäätiköistä pampan lakeuksille ja Amazonin sademetsään. Maan eläinpopulaatioon kuuluu niin apinoita, jaguaareja kuin pingviinejäkin.
Argentiina on YK:n perustajajäsen ja kuuluu G20-maihin. Argentiinasta, Brasiliasta ja Chilestä on toisinaan käytetty yhteisnimitystä ABC-valtiot. 1800-luvun alussa itsenäistyneen valtion johdossa ovat vuorotelleet niin sotilaat, konservatiivit kuin vasemmistolaisetkin johtajat.
Argentiina kuului 1900-luvun alussa maailman rikkaimpiin valtioihin, mutta myöhemmin talous on muuttunut epävakaaksi ja maassa on ollut useita talouskriisejä.
Maantiede ja luonto > Ilmasto

| --- | --- |
Ilmastokaavioita Argentiinan eri osista (sademäärä sinisin pylväin, vuorokauden keskimääräinen  maksimi-, keski- ja minimilämpötila eri värisin käyrin.)
Buenos Aires maan itäosasta.: Posadas maan koillisosasta.
San Juan maan länsiosasta.: Ushuaia maan eteläosasta.
Argentiina sijaitsee melkein kokonaan lauhkeassa ilmastovyöhykkeessä. Maan eri osissa on silti suuria eroja. Itä- ja Keski-Argentiinan pampalla vuotuinen sademäärä on 500–1000 millimetriä. Pääosa sateista ajoittuu kesäpuolelle vuotta. Lämpötilat eivät ole kovin ääreviä; pakkasta on lähes joka talvi mutta pakkaskausi ei ole pitkä. Buenos Airesissa päivälämpötilat vaihtelevat kesä-heinäkuun neljästätoista tammikuun 29 asteeseen.
Koillisosan Gran Chacolla vallitsee trooppinen tai melkein trooppinen ilmasto. Lämpötila on korkea ympäri vuoden. Maan länsiosa on kuivaa aluetta. Monin paikoin vuoden keskimääräinen sademäärä on alle 250 millimetriä. Andeillakin lumisateet jäävät vähäisiksi. Andien itärinteet ja niiden juurella kohoavat kukkulat ovat puoliaavikkoa, alankomaat aavikkoa.
Maan eteläosassa Patagoniassa vallitsee tyypillinen keskileveysasteiden ilmasto, joka muistuttaa muuten Länsi-Eurooppaa, mutta on varsin kuiva.
Maantiede ja luonto > Kasvillisuus ja eläimistö

Argentiinassa metsäalueet ovat vähäisiä, koska ihmiset ovat tuhonneet niitä. Maan kasvisto vaihtelee alueittain, pensaikkoalueilla kasvaa vaivaispensaita, sademetsissä taas jättiläissetrejä.
Kukonkorallipuun kukka on Argentiinan kansalliskukka. Maan pohjoisosassa Gran Chacolla kasvaa subtrooppista kasvillisuutta kuten kebratsopuiksi kutsuttuja kovia puita, brasilianpalisanteria ja sen sukulaisia sekä Prosopis-suvun puita. Pampa oli alkujaan puutonta, mutta viljelijät ovat istuttaneet sinne eukalyptuksia ja muita ulkomaisia puita. Pampan ainoa luontainen puun kokoinen laji on puukermesmarja (Phytolacca dioica), joka on ikivihreä ruohovartinen puutunut kasvi.
Suurin osa eteläisestä Patagoniasta saa Andien suojaavan vaikutuksen takia vain vähän sateita. Kasvillisuus on sopeutunut tähän kuivuuteen. Alueen länsiosassa ja Tulimaassa kasvaa havumetsää. Argentiinan luoteisosassa kasvaa monenlaisia kaktuksia.
Maan subtrooppisessa pohjoisosassa tavataan kissaeläimiä, kuten puumia, jaguaareja ja oselotteja, apinoita ja todella suuria matelijoita, kuten krokotiileja ja kaimaaneja sekä monenlaisia kilpikonnia. Muihin eläimiin kuuluvat kapybara eli vesisika, tapiirit ja muurahaiskarhut.
Ruohikkoalueella elävät pampakissa, vyötiäiset ja nandut. Siellä tavataan myös monenlaisia lintuja. Lännen vuoristoalueella on oma eläimistönsä. Tyypillisiä eteläamerikkalaisia elämiä ovat laama, guanako ja vikunja. Vuorilla elää myös Amerikan suurin lintu, andienkondori.
Maantiede ja luonto > Maailmanperintökohteet ja kansallispuistot

Argentiinassa on kahdeksan Unescon maailmanperintöluettelon kohdetta. Neljä on kulttuurikohteita (Córdoban jesuiittakortteli ja -estanciat (karjatilat), Cueva de las Manos, Río Pinturas, Quebrada de Humahuaca ja Jesuiittojen guaranilähetysasemat) ja neljä luontokohteita (Iguazún kansallispuisto, Iguassun putousten sijaintipaikka, Ischigualaston ja Talampayan luonnonpuistot, Los Glaciaresin kansallispuisto ja Valdésin niemimaa).
Argentiinassa on 29 kansallispuistoa. Vanhin niistä on 1934 perustettu Nahuel Huapin kansallispuisto.
Historia > Varhaishistoria

Argentiinan asutushistoria alkoi jo 12 000 eaa. Patagonian alueelta. Silloin seudulla liikkui metsästäjä-keräilijäheimoja, jotka saalistivat sittemmin sukupuuttoon kuolleiden eläinlajien, kuten mammuttien ja jättiläislaiskiaisten, suuria laumoja. Chilen rannikolla he harjoittivat myös kalastusta. Nykyisen Koillis-Argentiinan alueella vaeltava elämäntapa keskeytyi ajoittain, ja silloin viljeltiin maissia ja maniokkia. Keski-Andien alueella syntyi kulttuurien kohtaamispaikka, jossa Chilen, Chacon ja Andien alueelle asettuneet kansat kohtasivat etelän metsästäjä-keräilijöitä. Luolamaalauksista ja kivikaiverruksista löytyy merkkejä, joiden symboliikkaa ei osata nykyisin tulkita.
Väestö kasvoi liian suureksi elämään pelkällä keräilyllä, ja maanviljelystä alettiin harjoittaa noin 1000–500 eaa. Viljelykasveina olivat peruna ja maissi, ja myöhemmin alluviaalitasangoilla alettiin paimentaa laamalaumoja. Ajanlaskun alkaessa alueella kudottiin kangasta ja poltettiin tupakkaa.
Suunnilleen vuosina 650–850 alueelle tuli vaikutteita Tiwanaku-kulttuurista. Uudet viljelykasvit levisivät, ja valmistettiin hienoja metalliesineitä muun muassa kullasta ja hopeasta. Vuosina 850–1480 jotkut ihmisryhmät rakensivat muurien suojaamia kaupunkimaisia asutuskeskuksia juomavesilähteiden lähelle. He tekivät taidokasta keramiikkaa ja palvoivat maaäiti Pachamamaa.
Inkat saapuivat Calchaquín laaksoihin 1400-luvulla. He rakensivat maantien Tyynenmeren rannalle koko Andien pituudelta. Siitä tuli vilkas kauppareitti, joka yhdisti alueen inkojen pääkaupunkiin. Ketšuasta tuli virallinen kieli, mutta Pachamaman palvonta sulautui inkojen uskontoon.
Maan harvaan asutussa eteläosassa metsästys-keräilykulttuuri säilyi pitempään, vielä espanjalaisvalloituksen jälkeenkin. Tulimaassa ja Patagonian eteläosassa eli neljä kansaa. Onat ja haushit pysyivät maalla, metsästivät kettuja ja guanakoita ja rakensivat asumuksikseen jurtan tapaisia vuotatelttoja. Rannikolla elivät yaghanit ja alacalufit, jotka kalastivat keihäillä, metsästivät hylkeitä ja rakensivat kanootteja. Tätä elämäntapaa nuo kansat jatkoivat 1800-luvulle asti. Kun alueella alettiin harjoittaa lampaankasvatusta, alkuperäiskansat katosivat 50 vuodessa.