stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Inho (elokuva)
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Catherine Deneuve  | … |  Carole Ledoux   |
|  Ian Hendry  | … |  Michael   |
|  John Fraser  | … |  Colin   |
|  Yvonne Furneaux  | … |  Hélène Ledoux   |
|  Patrick Wymark  | … |  vuokraisäntä   |
|  Renee Houston  | … |  neiti Balch   |
|  Valerie Taylor  | … |  Madame Denise   |
|  James Villiers  | … |  John   |
|  Helen Fraser  | … |  Bridget   |
|  Hugh Futcher  | … |  Reggie   |
|  Monica Merlin  | … |  rouva Rendlesham   |
|  Imogen Graham  | … |  manikyristi   |
|  Mike Pratt  | … |  työmies   |
|  Roman Polański  | … |  cameo katumuusikkona   |
Kohtelu Suomessa

Valtion elokuvatarkastamo aluksi kielsi elokuvan kokonaan 1965 mielenterveydelle vaarallisena ja raaistavana. Kielto herätti Suomessa mediahuomiota vielä vuosia myöhemminkin. Valitus valtion elokuvalautakuntaan kuitenkin tuotti tuloksen, tarkastamo muutti elokuvalautakunnan näkemyksestä kantaansa ja salli elokuvan myöhemmin samana vuonna ikärajalla K18. Tarkastamo kuitenkin leikkasi elokuvasta erittäin lyhyen pätkän; Helsingin Sanomat raportoi leikkauksen olleen lähinnä periaatteellinen ja mainitsee, että Suomi oli ainoa maa, jossa elokuvaa piti leikata ennen levitystä.
Arvioita

Kriitikko Arto Pajukallion mukaan elokuva muodosti uuden luvun kauhuelokuvan historiaan. Iltalehden Tuomas Riskalan mukaan ”Polanski rakentaa painajaismaisilla mustavalkokuvilla ja hyytävällä äänimaailmalla unohtumattoman kurkistuksen yhden mielen helvettiin”.
Luke Humphries

Luke Humphries (s. 11. helmikuuta 1995 Newbury, Berkshire), lempinimeltään ”Cool Hand Luke”, on englantilainen dartsinpelaaja ja maailmanmestari voitettuaan vuoden 2024 MM-kisojen loppuottelussa Luke Littlerin. Humphries on helmikuussa 2025 PDC:n maailmanlistan ykkösenä.
Maailmanmestaruuden lisäksi Humphries on voittanut kuusi major-turnausta. Vuoden 2023 loka-marraskuussa hän voitti World Grand Prix -turnauksen loppuottelussa Gerwyn Pricen, Grand Slam -turnauksen loppuottelussa Rob Crossin ja Players Championship Finals -turnauksen loppuottelussa Michael van Gerwenin. Vuonna 2024 Humphries kohtasi World Matchplayn finaalissa Van Gerwenin ja voitti. Saman vuoden marraskuussa hän voitti Players Championship Finalsin toista kertaa peräkkäin kaatamalla loppuottelussa Luke Littlerin. Helmikuussa 2025 Humphries voitti uudistetun World Masters -turnauksen finaalissa Jonny Claytonin.
Humphries on myös nuorten maailmanmestari vuodelta 2019, Premier Leaguen finalisti vuodelta 2024 ja UK Openin finalisti vuosilta 2021 ja 2024. Hän on voittanut vuosien 2022–2024 aikana seitsemän European Tour -turnausta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Luke Humphries Wikimedia Commonsissa
Hämähäkkinaisen suudelma

| Hämähäkkinaisen suudelma> Kiss of the Spider Woman |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Hector Babenco
Käsikirjoittaja:  Manuel Puig (kirja) Leonard Schrader
Tuottaja:  Hector Babenco   David Weisman
Säveltäjä:  John Neschling
Kuvaaja:  Rodolfo Sánchez
Leikkaaja:  Mauro Alice Lee Percy
Pääosat:  William Hurt   Raúl Juliá   Sonia Braga
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  HB Filmes   Sugarloaf Films Inc. 
Levittäjä:  Embrafilme
Ensi-ilta:  1985
Kesto:  120 min
Alkuperäiskieli:  englanti   portugali
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hämähäkkinaisen suudelma (Kiss of the Spider Woman) on yhdysvaltalais-brasilialainen draamaelokuva vuodelta 1985. Se kertoo kahdesta miehestä, jotka 1970-luvulla sotilasjuntan aikana ovat joutuneet argentiinalaiseen vankilaan ja oppivat kunnioittamaan toisiaan. Toinen on poliittinen vanki, ja toinen on vankilassa homoseksuaalisuutensa takia.
Elokuvan on ohjannut Hector Babenco, ja se perustuu Manuel Puigin romaaniin Hämähäkkinaisen suudelma. Sen pääosissa ovat William Hurt, Raúl Juliá ja Sonia Braga.
Hämähäkkinaisen suudelman tarinaa voidaan kuvata sanoin "elokuva elokuvassa". Hurt kertoo Juliálle episodimaisesti saksalaisen toisen maailmansodan aikana tehdyn elokuvan "Hämähäkkinaisen suudelma" juonta. Toisin kuin useimmissa muissa sisäisissä kertomuksissa, tässä ei ole väliä, miten elokuva elokuvassa päättyykenen mukaan?. Tärkeämpi juoni keskittyy vankien elämään.
Hurt sai elokuvasta parhaan miespääosan Oscarin, ja elokuva oli ehdolla myös muun muassa parhaasta elokuvasta. Lisäksi Hurt sai roolityöstään BAFTAn ja Cannesin elokuvajuhlilla parhaan näyttelijän palkinnon .
The New York Timesin kriitikot valitsivat Hämähäkkinaisen suudelman vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Rooliluettelo

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  William Hurt   | … |   Luis Molina   |
|  Raúl Juliá   | … |   Valentin Arregui   |
|  Sonia Braga   | … |   Leni Lamaison/Marta/Hämähäkkinainen   |
|  José Lewgoy   | … |   Vankilanjohtaja   |
|  Milton Gonçalves   | … |   Salainen poliisi   |
|  Míriam Pires   | … |   Äiti Molina   |
|  Nuno Leal Maia   | … |   Gabriel, Molinan ystävä   |
|  Fernando Torres   | … |   Americo    |
Palkinnot > Oscarit

Paras miespääosa: William Hurt
Ehdokkaana:
Paras elokuva
Paras ohjaus: Hector Babenco
Paras sovitettu käsikirjoitus: Leonard Schrader
Palkinnot > BAFTAt

Paras miespääosa: William Hurt
Palkinnot > Palkintoehdokkuudet > Golden Globet

Ehdokkaana:
Paras draamaelokuva
Paras miespääosa draamaelokuvassa: William Hurt
Paras miespääosa draamaelokuvassa: Raúl Juliá
Paras naissivuosa: Sonia Braga
Aiheesta muualla

Elokuvan viralliset sivut
Hämähäkkinaisen suudelma Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Beetlejuice

| Beetlejuice |
| --- | --- |
 Elokuvan blu-ray-julkaisu (2008).
Ohjaaja:  Tim Burton
Käsikirjoittaja:  Michael McDowell Warren Skaaren
Tuottaja:  Larry Wilson Michael Bender Richard Hashimoto
Säveltäjä:  Danny Elfman
Kuvaaja:  Thomas E. Ackerman
Leikkaaja:  Jane Kurson
Pääosat:  Alec Baldwin Geena Davis Jeffrey Jones Catherine O'Hara Winona Ryder Michael Keaton
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros. The Geffen Film Company
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix FandangoNow
Ensi-ilta:  Yhdysvallat 30. maaliskuuta 1988 Suomi 5. elokuuta 1988
Kesto:  92 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  15 miljoonaa $
Tuotto:  73 707 461  $
Seuraaja:  Beetlejuice Beetlejuice
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Beetlejuice on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut fantasia- ja komediaelokuva. Elokuvan ohjasi Tim Burton ja pääosissa ovat Alec Baldwin, Geena Davis, Winona Ryder ja Michael Keaton.
Elokuvan pohjalta on tehty myös piirrossarja Beetlejuice ja peli Nintendo Entertainment Systemille.
Juoni

Beetlejuice kertoo Adam ja Barbara Maitlandista, jotka yllättäen kuolevat ja muuttuvat aaveiksi. Aaveiksi muututtuaan Maitlandit palaavat kotiinsa, joka kuitenkin myydään pian pariskunnan kuoleman takia Deentzin perheelle. Maitlandit yrittävät tuloksetta säikytellä uudet asukkaat pois ja päättävät lopulta palkata avukseen biomanaaja Beetlejuicen. Beetlejuice kuitenkin rakastuu Deentzin perheen tyttäreen Lydiaan, mikä vaikeuttaa asioita entisestään.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Alec Baldwin  | … |  Adam Maitland   |
|  Geena Davis  | … |  Barbara Maitland   |
|  Michael Keaton  | … |  Beetlejuice   |
|  Catherine O'Hara  | … |  Delia   |
|  Winona Ryder  | … |  Lydia   |
|  Jeffrey Jones  | … |  Charles   |
Tuotanto

Elokuvan budjetti oli noin 15 miljoonaa dollaria, josta vain miljoona käytettiin erikoistehosteiden luomiseen. Elokuvan ohjasi Tim Burton.
Vastaanotto

Beetlejuice on tuottanut pelkästään Yhdysvalloissa yhteensä noin 73,71 miljoonaa dollaria, mikä teki siitä taloudellisesti menestyksen. Elokuva tuotti jo ensimmäisenä viikonloppunaan yli kahdeksan miljoonaa dollaria. Se oli vuoden 1988 kymmenenneksi tuottoisin elokuva Yhdysvalloissa. Elokuva palkittiin parhaan maskeerauksen Oscar-palkinnolla.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Beetlejuicen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Beetlejuice sai jatko-osan syksyllä 2024. Elokuvan on ohjannut Tim Burton ja roolinsa uusivat muun muassa Michael Keaton, Catherine O’Hara ja Winona Ryder. Elokuvassa aikuisen Lydia Deetzin tytärtä esittää Jenna Ortega. Elokuvan nimi on Beetlejuice Beetlejuice
Miehuusvuodet

| Miehuusvuodet> Carnal Knowledge |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mike Nichols
Käsikirjoittaja:  Jules Feiffer
Tuottaja:  Mike Nichols Joseph E. Levine
Säveltäjä:  Glenn Miller
Kuvaaja:  Giuseppe Rotunno
Leikkaaja:  Sam O'Steen
Pääosat:  Jack Nicholson, Art Garfunkel, Candice Bergen, Ann-Margret
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Avco Embassy Pictures
Levittäjä:  Cineriz Netflix
Ensi-ilta:  1971
Kesto:  92 minuuttia 100 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Miehuusvuodet (Carnal Knowledge) on Mike Nicholsin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1971. Kahden eriluonteisen miehen naissuhteita 1940-luvulta 1960-luvulle seuraavan tarinan on käsikirjoittanut Jules Feiffer ja sen pääosia näyttelevät Jack Nicholson, Art Garfunkel, Candice Bergen ja Ann-Margret.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jack Nicholson  | … |  Jonathan Fuerst   |
|  Arthur Garfunkel  | … |  Sandy   |
|  Candice Bergen  | … |  Susan   |
|  Ann-Margret  | … |  Bobbie   |
|  Rita Moreno  | … |  Louise   |
|  Carol Kane  | … |  Jennifer   |
|  Cynthia O’Neal  | … |  Cindy  |
Vastaanotto ja jälkimaine

Elokuvan suomenkielinen nimi viittaa Mike Nicholsin aiempaan menestyselokuvaan Miehuuskoe. Elokuvan alkuperäisnimen käsite carnal knowledge (sananmukaisesti ”lihallinen tieto”) on vanhassa uskonnollisessa ja lainopillisessa kielessä käytetty kiertoilmaus sukupuoliyhteydestä. Vapaita esiaviollisia seksisuhteita käsittelevä elokuva aiheutti ensi-iltakierroksellaan kohuja ympäri Yhdysvaltojen maaseutukaupunkeja. Georgian osavaltion Albanyssä poliisi takavarikoi esityskopion epäsiveellisenä, mutta ratkaisu kumottiin korkeammissa oikeusasteissa myöhemmin.
Jotkut aikalaiskriitikot arvostelivat elokuvaa pessimistisistä ja naisvihamielisistä asenteista rakkausasioita kohtaan, kun taas toiset kriitikot kiittivät amerikkalaisen miesšovinismin realistista kuvausta. Muun muassa Chicago Sun-Times ja The New York Times listasivat Miehuusvuodet vuoden 1971 kymmenen parhaan elokuvan joukkoon. Roger Ebert piti sitä Mike Nicholsin selvästi parhaana elokuvana siihen asti.
Ann-Margret sai roolistaan Golden Globe -palkinnon ja oli Oscar-ehdokkaana. Elokuva tuotti Golden Globe -ehdokkuudet myös miespääosan esittäjille Jack Nicholsonille ja Art Garfunkelille.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Miehuusvuodet vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Aiheesta muualla

Miehuusvuodet Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Miehuusvuodet Elonet.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäiset artikkelit: en:Carnal Knowledge & en:Carnal knowledge
Käännös suomeksi
EK Zell am See

| EK Zell am See |
| --- | --- |

Perustettu:  1928
Kaupunki:   Zell am See, Itävalta
Kotiareena:  Eishalle Zell am See
– kapasiteetti:  2 600
Sarjataso:  AlpsHL
Värit:           
Toimitusjohtaja:   Patrick Schwarz
Puheenjohtaja:   Philip Wurzer
Päävalmentaja:   Mike Flanagan
Kapteeni:   Franz Wilfan
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
EK Zell am See on vuonna 1928 perustettu itävaltalainen jääkiekkojoukkue Zell am Seen kaupungista. Joukkue pelaa monikansallisessa Alps Hockey Leaguessa.
Joukkue kaudella 2024–2025

| Maalivahdit> Numero | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Hanskakäsi | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka | Maalivahdit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 30 |  | Max Zimmermann | L | 2025 | Wien, Itävalta |  |
|   |  | Ralf Kropiunig | L | 2025 | Klagenfurt, Itävalta |  |
|   |  | Alois Schultes | L | 2025 | Schwarzach, Itävalta |  |
| Puolustajat> Numero | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka | Puolustajat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 59 |  | Maximilian Egger | L | 2025 | Salzburg, Itävalta |  |
| 88 |  | Stephan Rossmann | L | Laina | Wien, Itävalta |  |
| 97 |  | Fredrik Widén | L | 2025 | Tukholma, Ruotsi |  |
|   |  | Mario Altmann | L | 2025 | Wien, Itävalta |  |
|   |  | Tyler Cuma | L | 2025 | Scarborough, Ontario, Kanada |  |
|   |  | Bernhard Fechtig | L | 2026 | Dornbirn, Itävalta |  |
|   |  | Josef Flick | L | Laina | Krems an der Donau, Itävalta |  |
|   |  | Lorenz Lindner | R | Laina | Spittal an der Drau, Itävalta |  |
|   |  | Timo Pallierer | L | Laina | Wien, Itävalta |  |
|   |  | Jacob Pfeffer | L | Laina | Wien, Itävalta |  |
|   |  | Stephan Rossmann | L | Laina | Wien, Itävalta |  |
|   |  | Devin Steffler | R | 2025 | Durango, Colorado, Yhdysvallat |  |
|   |  | Kele Steffler | L | 2025 | Durango, Colorado, Yhdysvallat |  |
| Hyökkääjät> Numero | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Pelipaikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 11 |  | Daniel Ban | L | OLH | 2025 | Klagenfurt, Itävalta |
| 23 |  | Christian Jennes | L | H | 2025 | Villach, Itävalta |
| 25 |  | Hubert Berger | L | KH | 2025 | Bad Reichenhall, Saksa |
| 29 |  | Philip Putnik | L | OLH | 2025 | Zell am See, Itävalta |
| 34 |  | Felix Koschek | L | H | Laina | Wien, Itävalta |
| 61 |  | Daniel Aschauer | L | H | Laina | Wien, Itävalta |
| 77 |  | Max Stiegler | L | H | Laina | Wien, Itävalta |
|   |  | Fabio Artner | L | H | 2025 | Wien, Itävalta |
|   |  | Nils Granitz | L | H | Laina |  |
|   |  | Nick Huard | L | KH | 2025 | Sudbury, Ontario, Kanada |
|   |  | Robin Johansson | L | KH / VLH | 2025 | Mora, Ruotsi |
|   |  | Cornelius Kaschnig | L | H | Laina | Graz, Itävalta |
|   |  | Alexander Lahoda | R | OLH | 2025 | Zell am See, Itävalta |
|   |  | Matt McLeod | R | KH / OLH | 2025 | North York, Ontario, Kanada |
|   |  | Tobias Piuk | L | H | 2025 | Klagenfurt, Itävalta |
|   |  | Kilian Rappold | R | H | Laina | Graz, Itävalta |
|   |  | Leon Widhalm | L | H | Laina | Wien, Itävalta |
|   |  | Max Wilfan | L | VLH | 2025 | Klagenfurt, Itävalta |
Joukkue kaudella 2024–2025 > Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Mike Flanagan
Apuvalmentaja: Christoph Frank
Apuvalmentaja: Jari Suorsa
Maalivahtivalmentaja: Moritz Mayer
Fysiikkavalmentaja: Dory Bacher
Taitovalmentaja: Petr Vala
Huoltopäällikkö: Thomas Grabmayr
Puheenjohtaja: Philip Wurzer
Toimitusjohtaja: Patrick Schwarz
Pelaajakehitysjohtaja: Tobias Dinhopel
Lähde: EliteProspects
Aiheesta muualla

Joukkueen viralliset kotisivut
Kesytön (elokuva)

| Kesytön> L’Enfant sauvage |
| --- | --- |

Ohjaaja:  François Truffaut
Käsikirjoittaja:  François Truffaut, Jean Gruault
Tuottaja:  Marcel Berbert
Säveltäjä:  Antonio Vivaldi
Kuvaaja:  Néstor Almendros
Leikkaaja:  Agnès Guillemot
Tuotantosuunnittelija:  Jean Mandaroux
Pukusuunnittelija:  Gitt Magrini
Pääosat:  François Truffaut, Jean-Pierre Cargol, Françoise Seigner, Jean Dasté, Annie Miller
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:  Films du Carrosse, Les Productions Artistes Associés
Levittäjä:  United Artists Netflix
Ensi-ilta:  1970
Kesto:  81 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kesytön (L’Enfant sauvage) on François Truffaut’n ohjaama draamaelokuva vuodelta 1970. Se pohjautuu vuonna 1797 löydetyn Aveyronin Victorin tapaukseen, jossa metsästä löytyi noin 11-vuotias villilapsi. Käsikirjoituksen elokuvaan teki Truffaut yhdessä Jean Gruault’n kanssa, ja Truffaut näyttelee itse pääosaa, villipojan kasvattilapsekseen ja tutkimuskohteekseen ottavaa lääkäri Jean Itardia.
Tuotanto

Truffaut neuvotteli elokuvan tuotannosta United Artists -yhtiön kanssa, joka ei innostunut aiheesta eikä ohjaajan elokuvalle kaavailemasta mustavalkoisuudesta. Sovittiin, että Kesyttömän tulevien tappioiden kattamiseksi tuotetaan ensin kaupallisempi elokuvaidea Mississipin velho (1969). Kävikin päinvastoin: Kesytön tuotti paremmin kuin lähes nelinkertaisella budjetilla tehty, Jean-Paul Belmondon ja Catherine Deneuven tähdittämä Mississipin velho.
Villipojan rooliin oli vaikea löytää sopivaa lasta. Truffaut halusi elokuvan kuvattavaksi aidoilla tapahtumapaikoilla Etelä-Ranskan Aveyronissa ja värväsi avustajansa etsimään villin oloista poikaa alueen kouluista. Lopulta löytyi mustalaispoika Jean-Pierre Cargol, joka osoittautui tunnetun flamencokitaristi Manitas de Platan sisarenpojaksi.
Kesytön oli Truffaut’n ensimmäinen yhteistyö elokuvaaja Néstor Almendrosin kanssa, joka toimi myöhemmin vielä kahdeksan Truffaut’n elokuvan pääkuvaajana.
Vastaanotto ja jälkimaine

The New York Timesin kriitikot valitsivat Kesyttömän vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Aiheesta muualla

Kesytön (elokuva) Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kesytön (elokuva) Elonet.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:The Wild Child
Käännös suomeksi
Kontupohja

| Kontupohja Кондопога, Kondopoga |
| --- | --- |
 vaakuna
 Kontupohjan kaupunkikunta Kontupohjan piirin kartalla, alla kaupungin sijainti Karjalan tasavallassa
 Kontupohja
 Koordinaatit: 62°12′N, 34°16′E 
Valtio:   Venäjän federaatio
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Kontupohjan piiri
Kaupungiksi:  5. heinäkuuta 1938
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Valeri Anhimov
Pinta-ala  ():  
 – Kokonaispinta-ala:  11 km²
Väkiluku (2010)  ():  32 978
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  186220–186225 (piiri 186200–186250, 185901)
Suuntanumero(t):  +7 81451
 
 amsu.kondopoga.ru 
 Kontupohjan piirin sivusto (venäjäksi), kaupunki osa piiriä ja sen hallintokeskus 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kontupohja (ven. Кондопога, Kondopoga,  karjalaksi Kondupohju) on kaupunki  ja kaupunkikunta Äänisen luoteisrannalla Kontupohjanlahden perukassa Karjalan tasavallan Kontupohjan piirissä, 54 kilometriä Petroskoista pohjoiseen. Kontupohjan kaupunki on piirinsä ja kuntansa hallinnollinen keskus. Kaupunkikuntaan kuuluu lisäksi Berjozovkan taajama. Itse kaupunkiin sisältyvät Nigozeron ja Sjurganin asuinalueet. Kaupunki on Pietarista Petroskoin kautta Murmanskiin johtavan rautatien varrella ja samansuuntaisen valtatieyhteyden äärellä.
Historia

Kontupohjan kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1563.
Kontupohja ympäristöineen muodosti oman kunnan. Kunnassa oli 8 349 asukasta vuonna 1902 ja 8 249 asukasta vuonna 1905. Kontupohjan kunta lakkautettiin vuonna 1927 ja liitettiin Kontupohjan piiriin. Kontupohjan kauppalasta tuli piirin keskus.
Itä-Karjalaan muuttaneet suomalaiset ja amerikansuomalaiset rakensivat 1920- ja 1930-luvuilla Kontupohjasta kaupungin. Virallisesti Kontupohjasta tuli kaupunki vuonna 1938. Stalinin vainoissa (1935–1937) Kontupohjassa vangittiin 11 000 suomalaista. Sotavuosina suuri osa kaupunkia tuhoutui. Jatkosodan aikana 1941–1944 Kontupohja oli Suomen miehittämä.
Kaupunkiin muutti asukkaita 1950- ja 1960-luvuilla etenkin Ukrainasta, Valko-Venäjältä ja muualta Neuvostoliitosta.
Asukasluvun kehitys

Oheinen taulukko kuvaa kaupungin väkiluvun kehitystä väestönlaskentojen kautta.
| Vuosi | 1959 | 1970 | 1979 | 1989 | 2002 | 2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Väkiluku (kaupunki) | &&&&&&&&&&016060.&&&&0016 060 | &&&&&&&&&&027908.&&&&0027 908 | &&&&&&&&&&035198.&&&&0035 198 | &&&&&&&&&&036365.&&&&0036 365 | &&&&&&&&&&034863.&&&&0034 863 | &&&&&&&&&&032978.&&&&0032 978 |
Talous

Kaupungin suurin työnantaja on jo vuonna 1928 toimintansa aloittanut paperitehdas, nykyisin OAO Kondopoga. Se tuottaa sanomalehtipaperia, jota käytetään myös Suomessa. Tehtaalla on viisi paperikonetta ja rahoitukseltaan se on omavarainen, pääasiassa työntekijöidensä ja johdon omistama. Tehdas on myös rahoittanut kaupunkiin ravintolan, Arbatiksi kutsutun kävelykadun, kulttuuritalon, jäähallin (valmistui 2001) ja kalanviljelylaitoksen. Tehdas vaikuttaa Kontupohjan apulaiskaupunginjohtajan valintaan.lähde?
Tehdasta on myöhemmin kunnostettu suomalaisvoimin. Lisäksi kaupungissa on valimo, kivenjalostamo, tiilitehdas ja rehutehdas sekä lähistöllä toimivat titaani- ja vanadiinikaivokset sekä marmorilouhos. Kontupohjan tiilitehdas tuottaa noin kolmanneksen Karjalan tasavallan rakennusmateriaaleista. Kontupohja tuottaa noin 25 % Karjalan tasavallan teollisuustuotannosta.
Kaupungin keskustassa toimii hotelli Kivats (rakennettu 1973).
Talous > Liikenne

Kontupohjan rautatieasema on Venäjän päärataverkkoon kuuluvan Murmanskin radan varrella; asemarakennus sijaitsee kaupunkikeskustan pohjoisosissa. Pietarista Kuolan niemimaalle johtava valtatie M18 (eurooppatie E 105) ja sen kanssa Petroskoin ja Karhumäen osuudella rinnakkainen kantatie P15 tarjoaa toimivan maatieyhteyden myös sujuvalle alueelliselle bussiliikenteelle.
Nähtävyydet

Kontupohjan huomattavin nähtävyys oli vuonna 1774 valmistunut Uspenskin kirkko, joka oli pyhitetty Neitsyt Marialle. Kirkko oli rakennettu pyöröhirsistä, ja se edusti perinteistä karjalaista kirkonrakennuskulttuuria. Se tuhoutui tulipalossa elokuussa 2018. Kirkon lähistöllä on säilynyt myös useita vanhoja karjalaisia taloja. Kaupungissa on myös kotiseutumuseo.
Urheilu

Kontupohjassa hiihto on suosituin urheilulaji. Kontupohjasta ovat kotoisin hiihtäjät Olga Vodolazova (o.s. Rokko), Larisa Lazutina (o.s. Ptitsyna) ja Jevgenija Medvedeva-Arbuzova. Kontupohjaan valmistui Karjalan tasavallan ensimmäinen jäähalli vuonna 2001. Hallin rahoitti OAO Kondopoga.lähde? SKA Pietarin farmiseurana toimiva toiseksi korkeimman sarjatason eli VHL-liigan jääkiekkojoukkue SKA-Neva pelasi kaupungissa vuoteen 2015. Kontupohjassa pelatessaan joukkue toimi nimillä HK VMF Karjala ja SKA-Karjala.
Ystävyyskaupunki

Jämsänkoski (Suomi), vuodesta 1989
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kontupohja Wikimedia Commonsissa
Kontupohja - Karjalan helmi kondopoga.ru (suomeksi) (englanniksi) (ranskaksi)
Жемчужина Карелии. Кондопога (Arkistoitu – Internet Archive) Kontupohjan epäviralliset sivut. kondopoga.ru (venäjäksi)]
| n k Kontupohjan piirin kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Kontupohja  Hirvas  Kentjärvi  Käppäselkä  Ketrajärvi  Novinka  Petrovski  Jänispelto 
| n k Karjalan tasavallan kaupungit ja taajamat |
| --- | --- | --- |
| Kaupungit |  Aunus  Belomorsk  Karhumäki  Kemi  Kontupohja  Kostamus  Lahdenpohja  Petroskoi  Pitkäranta  Puudosi  Segeža  Sortavala  Suojärvi  |  |
| Taajamat |  Helylä  Louhi  Mujejärvi  Pinduinen  Poventsa  Prääsä  Pääjärvi  Tšuuppa  Uhtua  Vojatšu  Värtsilä  |  |
Itä-Karjalan entiset kunnat ja kaupungit
Sodassa tuhotuttuja taloja ja suomalaissotilaita Kontupohjassa 1941
OAO Kondopoga
Vuonna 2018 palanut Uspenskin kirkko.