stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Spider (vuoden 2002 elokuva)

| Spider |
| --- | --- |

Ohjaaja:  David Cronenberg
Käsikirjoittaja:  Patrick McGrath
Perustuu:  Patrick McGrathin romaaniin
Tuottaja:  David Cronenberg Samuel Hadida Catherine Bailey
Säveltäjä:  Howard Shore
Kuvaaja:  Peter Suschitzky
Leikkaaja:  Ronald Sanders
Tuotantosuunnittelija:  Andrew Sanders
Pukusuunnittelija:  Denise Cronenberg
Pääosat:  Ralph Fiennes Miranda Richardson Gabriel Byrne
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Kanada Yhdistynyt kuningaskunta Ranska
Tuotantoyhtiö:  Grosvenor Park Productions
Levittäjä:  Sony Pictures Classics
Ensi-ilta:  2002
Kesto:  98 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Spider on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut David Cronenbergin ohjaama elokuva. Se perustuu Patrick McGrathin samannimiseen romaaniin, josta McGrath sovitti itse käsikirjoituksen.
Elokuva käsittelee mielenvikaisuutta ja todellisuuden hämärtymistä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Ralph Fiennes   | … |   Dennis ”Spider” Clegg   |
|   Bradley Hall   | … |   Dennis ”Spider” Clegg (nuorena)   |
|   Miranda Richardson   | … |   Rouva Clegg (Dennisin äiti)   |
|   Gabriel Byrne   | … |   Bill Clegg (Dennisin isä)   |
|   Lynn Redgrave   | … |   Rouva Wilkinson   |
|   John Neville   | … |   Terrence   |
Aiheesta muualla

Spider Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Elokuvan viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
David Cronenbergin ohjaamat elokuvat
Transfer
From the Drain
Stereo
Crimes of the Future
Kylmät väreet
Verenimijät
Fast Company
The Brood
Scanners – tappava ajatus
Videodrome – tuhon ase
Viimeinen yhteys: The Dead Zone
Kärpänen
Erottamattomat
Alaston lounas
M. Butterfly
Crash
eXistenZ
Spider
A History of Violence
Eastern Promises
A Dangerous Method
The Sugarcubes

The Sugarcubes (isl. Sykurmolarnir) oli islantilainen vaihtoehtorockyhtye, jonka pääasiallinen laulaja oli Björk ennen soolouralle ryhtymistään. Muita yhtyeen jäseniä olivat Sigtryggur Baldursson (rummut), Einar Örn Benediktsson (laulu, trumpetti), Einar Melax (koskettimet), Þór Eldon (kitara), Bragi Ólafsson (basso) ja Margrét Örnólfsdóttir (koskettimet).
Diskografia

Life's Too Good (1988)
Here Today, Tomorrow, Next Week! (1989)
Stick Around for Joy (1992)
It's-It (1992)
The Great Crossover Potential (1998)
Putkolan pamaus

Ilmakuva Iisalmen keskustasta räjähdyksen jälkeen.
Putkolan pamauksena tunnettu räjähdysonnettomuus tapahtui 14. syyskuuta 1965 Iisalmen keskustassa. Räjähdyksessä ja sitä seuranneessa tulipalossa tuhoutui täysin Putkola Oy:n liikerakennus myymälöineen, konttoreineen ja varastoineen.
Myös lähellä ollut Pohjois-Savon Kauppa Oy:n varastorakennus paloi ja ikkunoita rikkoontui laajalta alueelta lähikortteleissa. Räjähdys tapahtui yöllä, joten siitä ei aiheutunut ihmishenkien menetyksiä, koska rakennukset olivat tyhjillään. Muutamia henkilöitä loukkaantui ja aineelliset vahingot olivat huomattavat.
Räjähdyksen aiheutti todennäköisesti Putkola Oy:n maali-, lakka- ja kaasupullovarastossa syttynyt tulipalo. Onnettomuuden laajuuteen arveltiin vaikuttaneen myös kantopommivaraston räjähtämisen. Kanto- eli raivauspommeja liikkeen varastossa oli yhteensä 110–115 kilogrammaa sekä kivipommeja 35–40 kilogrammaa.
Putkola Oy:n toimitusjohtaja Lars Mikael Aminoff rakennutti uuden liikerakennuksen tilalle.
It’s All Gone Pete Tong

| It’s All Gone Pete Tong |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Michael Dowse
Käsikirjoittaja:  Michael Dowse
Tuottaja:   Allan Niblo  James Richardson 
Säveltäjä:  Michael McCann
Kuvaaja:  Balazs Bolygo
Leikkaaja:  Stuart Gazzard
Lavastaja:  Graham Massey
Pääosat:   Paul Kaye  Beatriz Batarda  Kate Magowan  Mike Wilmot 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat, Kanada
Tuotantoyhtiö:   True West Films  Vertigo Films 
Levittäjä:  Matson Films Netflix
Ensi-ilta:  2004
Kesto:  94 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
It’s All Gone Pete Tong on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut Michael Dowsen ohjaama komediaelokuva kuuroutuvasta tiskijukasta Ibizalla..
Chicago Sun-Timesin Roger Ebert piti elokuvaa intensiivisyydessään toimivana komediana ja antoi sille kolme tähteä neljästä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Paul Kaye  | … |  Frankie Wilde   |
|  Beatriz Batarda  | … |  Penelope Garcia   |
|  Kate Magowan  | … |  Sonya Slowinksi   |
|  Mike Wilmot  | … |  Max Haggar   |
|  Neil Maskell  | … |  Jack Stoddart   |
|  Monica Maja  | … |  Charlize Bondo   |
|  Pete Tong  | … |  itseään   |
|  Ron Lloy Hugh Elliston  | … |  Marvin Sallis   |
|  Dan Antopolski  | … |  Eric Banning   |
|  Brent Tufford  | … |  Tim Plester   |
|  Paul Spence  | … |  Alfonse   |
|  Dave Lawrence  | … |  Horst   |
|  Steve Oram  | … |  Blinky   |
|  Borja Galban Fear  | … |  Spanish Waiter   |
|  S.C. Lim  | … |  Dr. Lim   |
|  Sterling Willis  | … |  King   |
|  Geffen Strummer Kaye  | … |  Baby Wilde   |
|  Gideon Gold  | … |  Coke Badger   |
|  Barry Ashworth  | … |  itseään   |
|  Charlie Chester  | … |  itseään   |
|  Carl Cox  | … |  itseään   |
|  Sarah Main  | … |  itseään   |
|  Tiësto  | … |  itseään   |
|  Danny Whittle  | … |  itseään   |
|  Fatboy Slim  | … |  Lol Hammond   |
|  Paul Van Dyk  | … |  itseään   |
Lähde:
Aiheesta muualla

It’s All Gone Pete Tong Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Simo Halinen

| Simo Halinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. lokakuuta 1963 Helsinki
Kansalaisuus:  suomalainen
Kirjailija
Esikoisteos:  Idänsydänsimpukka (2004)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Simo Halinen (s. 30. lokakuuta 1963 Helsinki) on suomalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja, näyttelijä ja kirjailija.
Halinen on ohjannut ja käsikirjoittanut elokuvia ja televisiosarjoja. Halinen opiskeli dokumenttiohjausta Taideteollisessa korkeakoulussa valmistuen taiteen kandidaatiksi.
Häneltä on ilmestynyt kolme romaania. Lisäksi hän on tehnyt lyhyitä dokumenttielokuvia.
Halisen ensimmäinen kokoillan elokuva Cyclomania (2001) kertoi polkupyöräläheteistä. Vuonna 2006 Halinen ohjasi minisarjan Kultainen noutaja YLElle.
Toinen pitkä elokuva Kerron sinulle kaiken (2012) käsittelee moderneja, urbaaneita ihmissuhteita. Pääosissa näyttelevät Leea Klemola, Peter Franzén ja Ria Kataja. Suomen Elokuvaohjaajaliitto SELO palkitsi Halisen elokuvasta Vuoden elokuvaohjaaja -palkinnolla. Halinen palkittiin myös Jussilla elokuvan käsikirjoituksesta. Leea Klemola voitti parhaan naispääosan Jussin. Elokuva voitti myös Seyfi Teoman -palkinnon Palicin kansainvälisellä elokuvafestivaalilla Serbiassa.
Kolmas pitkä elokuva, Kääntöpiste, kertoi paperittoman afrikkalaisen miehen ja oululaisen kuntosaliyrittäjän yrityksestä olla jäämättä kiinni yöjunassa tapahtuneesta henkirikoksesta. Pääosia esittivät Dadid Nzinga, Samuli Vauramo ja Laura Birn. Elokuva sai neljä Jussi-ehdokkuutta kuvauksesta, leikkauksesta, puvustuksesta ja äänisuunnittelusta.
Vuonna 2022 ilmestynyt rikosromaani Nainen joka katosi oli palkintoehdokkaana vuoden parhaaksi rikosromaaniksi. Kirja voitti helmikuussa 2023 Suomen dekkariyhdistyksen vuosittain myöntämän parhaan esikoisteoksen palkinnon. Teoksesta on suunnitteilla neliosainen TV-sarja.
Halinen on Suomen elokuvaohjaajien liiton sekä Suomen Kirjailijaliiton jäsen. Hän asuu ja työskentelee Helsingissä. Hänellä on kolme tytärtä.
Hänelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke 2025.
Teoksia

Idänsydänsimpukka, Tammi 2004
Lemmenomenia, Tammi 2008
Nainen joka katosi, Crime Time 2022
Filmografia > Ohjauksia

Minerva (1997)
Cyclomania (2001)
Hokkasen näköinen nainen (2005, TV-sarja)
Kultainen noutaja (2007, TV-sarja)
Kerron sinulle kaiken (2012)
Kääntöpiste (2018)
Filmografia > Käsikirjoittajana

Minerva (1997)
Cyclomania (2001)
Hokkasen näköinen nainen (2005, TV-sarja)
Kultainen noutaja (2007, TV-sarja, yhdessä Michael Baranin kanssa)
Kääntöpiste (2018)
Filmografia > Palkintoja

Parhaan käsikirjoituksen Jussi 2012 elokuvasta Kerron sinulle kaiken
Humanismin käsi 2013 elokuvasta Kerron sinulle kaiken
Anjalankosken elokuvapalkinto 2014 elokuvasta Kerron sinulle kaiken
Seyfi Teoman -palkinto, Palic International Film Festival, elokuvasta Kerron sinulle kaiken
Vuoden esikoisdekkari -palkinto 2023 romaanista Nainen joka katosi
Aiheesta muualla

Simo Halinen Elonetissä.
Simo Halinen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| n k Simo Halinen |
| --- | --- |
Pitkät elokuvat (ohjaus):  Minerva (1997)  Cyclomania (2001)  Kerron sinulle kaiken (2013)  Kääntöpiste (2018) 
TV-elokuvat ja -sarjat (ohjaus):  Hokkasen näköinen nainen (2005)  Kultainen noutaja (2007) 
Dokumenttielokuvat (ohjaus):  Vanhus näki unta leijonista (1990)  Maan sylissä (1991) 
Lyhytelokuvat (ohjaus):  Variksenpelätti (1989)  Wonderlust (1991)  Heads & Bodies: Daily Ripples (1993)  Laihan miehen balladi (1993) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Puola 
Henkilöt:  Elonet 
Merkinnän syy: Halisen ohjaamat elokuvat
Työoikeudellinen Yhdistys

Työoikeudellinen Yhdistys on suomalainen oikeustieteellinen yhdistys, jonka tarkoituksena on työoikeudellisten kysymysten käsitteleminen, niiden tutkimisen edistäminen ja tunnetuksi tekeminen sekä yhteyden pitäminen ulkomaisiin vastaaviin yhdistyksiin ja työoikeudellisen tutkimuksen edustajiin. Yhdistys on perustettu vuonna 1958.
Yhdistys järjestää erilaisia tilaisuuksia, kuten seminaareja ja keskustelutilaisuuksia. Lisäksi se on julkaissut vuodesta 1978 alkaen vuosikirjaa, jossa ilmestyy työ- ja sosiaalioikeudellisia artikkeleita. Yhdistyksellä on noin 700 jäsentä. Yhdistys on jäsenenä Kansainvälisessä työ- ja sosiaaliturvaoikeuden yhdistyksessä (eng. International Society for Labour and Social Security Law, ISLSSL), jonka hallitukseen yhdistyksen puheenjohtaja kuuluu. Yhdistyksen nykyinen puheenjohtaja on Outi Anttila.
Vuonna 2024 Juristiliitto myönsi yhdistykselle Oikeus ja kohtuus -palkinnon.
Elämäni ilman minua

| Elämäni ilman minua> My Life Without Me |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Isabel Coixet
Käsikirjoittaja:  Isabel Coixet
Tuottaja:   Esther García  Gordon McLennan 
Säveltäjä:  Alfonso Vilallonga
Kuvaaja:  Jean-Claude Larrieu
Leikkaaja:  Lisa Robison
Tuotantosuunnittelija:  Carol Lavallée (käännä suomeksi)
Pukusuunnittelija:  Katia Stano
Pääosat:   Sarah Polley  Scott Speedman  Mark Ruffalo  Amanda Plummer  Deborah Harry 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Espanja, Kanada
Tuotantoyhtiö:  El Deseo Milestone Production
Levittäjä:  Sony Pictures Classics
Ensi-ilta:  2003
Kesto:  108 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Elämäni ilman minua (My Life Without Me) on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut katalonialaisen Isabel Coixetin ohjaama englanninkielinen draamaelokuva.
Juoni

Elokuva kertoo nuoresta kahden lapsen äidistä, joka on kuolemansairas. Hän selvittää välinsä lähipiiriinsä, kokeilee uskottomuutta ja ryhtyy suorasanaisemmaksi kuin ennen. Hän ei kuitenkaan kerro sairaudestaan kenellekään.
Vastaanotto

Helsingin Sanomien Veli-Pekka Lehtonen kritisoi elokuvaa pinnallisuudesta, mutta piti sitä kuitenkin jotenkin kiehtovana: ”Sen maailma on eheä, rytmikin omanlaisensa, ja mukana on myös reilua kokeilua, joka tosin jää vielä tyylillisen epävarmuuden alle.”
Aiheesta muualla

Elämäni ilman minua Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:My Life Without Me
Käännös suomeksi
Aleksandr Zavjalov

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Aleksandr Zavjalov |  Aleksandr Zavjalov |  Aleksandr Zavjalov |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Miesten maastohiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Sarajevo 1984 | 30 km |  |
|  Hopeaa | Sarajevo 1984 | 4 × 10 km |  |
|  Pronssia | Lake Placid 1980 | 50 km |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Oslo 1982 | 4 × 10 km |  |
|  Hopeaa | Oslo 1982 | 15 km |  |
Aleksandr Aleksandrovitš Zavjalov (ven. Александр Александрович Завьялов, s. 2. kesäkuuta 1955 Moskova) on venäläinen maastohiihtäjä, joka aktiiviurallaan edusti Neuvostoliittoa.
Zavjalov saavutti pronssia 50 kilometrin kilpailussa Lake Placidin olympialaisissa 1980 Nikolai Zimjatovin ja Juha Miedon jälkeen. Oslon MM-kilpailuissa 1982 hän sijoittui 15 kilometrillä toiseksi 9,6 sekuntia Oddvar Brålle hävinneenä. Samoissa kilpailuissa hän hiihti ankkuriosuuden Neuvostoliiton joukkueessa, joka jakoi voiton Norjan kanssa sekä sijoittui kuudenneksi 30 ja 50 kilometrillä.
Zavjalov saavutti hopeaa Sarajevon olympialaisissa 1984 30 kilometrin kilpailussa 27 sekuntia Nikolai Zimjatoville hävinneenä. Samoissa kilpailuissa hän hiihti toisen osuuden Neuvostoliiton viestijoukkueessa, joka saavutti Ruotsin jälkeen hopeaa. Lisäksi hän sijoittui seitsemänneksi 50 kilometrillä ja kuudenneksitoista 15 kilometrillä.
Zavjalov voitti maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 1982–1983. Hän voitti tuolla kaudella 15 kilometrin kilpailut Sarajevossa ja Lahdessa sekä 30 kilometrin kilpailun Falunissa.
Ray Strachey

| Ray Strachey |
| --- | --- |
 Strachey vuonna 1911.
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. kesäkuuta 1887 Lontoo
Kuollut: 16. heinäkuuta 1940 (53 vuotta)
Kansalaisuus:  Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  Kirjailija Toimittaja
Ray Strachey (4. kesäkuuta 1887 Lontoo – 16. heinäkuuta 1940) oli brittiläinen kirjailija, toimittaja ja suffragisti. Hän pyrki edustamaan toimillaan naisten tasa-arvoisuutta muun muuassa samapalkkaisuuden osalta. Strachey oli mukana monissa kansainvälisissä rauhantempauksissa.
Strachey suoritti matematiikan tutkinnon Newnham Collegessa 1905–1908 ja opiskeli uraa insinööriksi Oxfordin yliopistossa vuonna 1910. Hän julkaisi kolme romaania vuosina 1907–1927, joiden sisällyksestä suurin osa liittyy poliittisiin kysymyksiin. Strachey muistetaan yleisesti parhaiten The Cause -teoksestaan, joka kertoo naisliikkeen historiasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ray Strachey Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Australia  Alankomaat  Vatikaani 
Taiteenala:  Photographers' Identities 
Henkilöt:  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Toinen maailmanpolitiikka

| Toinen maailmanpolitiikka: 10 käsitettä feministiseen kansainvälisten suhteiden tutkimukseen |
| --- | --- |

Kirjailija:  Johanna Kantola & Johanna Valenius (toim.)
Kieli:  suomi
Genre:  kansainvälinen politiikka, naistutkimus
Kustantaja:  Vastapaino
Julkaistu:  2007
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  342
ISBN:  978-951-768-209-1
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Toinen maailmanpolitiikka: 10 käsitettä feministiseen kansainvälisten suhteiden tutkimukseen on Johanna Kantolan ja Johanna Valeniuksen toimittama kirja, joka käsittelee feminismiä ja maailmanpolitiikkaa. Teoksen kustansi Vastapaino.
Aiheesta muualla

Mari Luoma: Missä ovat naiset?[vanhentunut linkki] Ulkopolitiikka 3/2007.
Viski

Skotlantilaista viskiä
Viski on viljasta tislaamalla valmistettu väkevä alkoholijuoma. Viski on peräisin Britteinsaarilta; yleensä sen ajatellaan olevan kotoisin joko Skotlannista tai Irlannista. Säädösten mukaan viskinä voidaan pitää vähintään kolme vuotta vanhennettua 40-prosenttista juomaa. lähde?
Etymologia

Sana viski (engl.  whisky, whiskey) tulee gaelin kielen sanoista uisge beatha, ’elämän vesi’.
 Kirjoitusasu on muuttunut englannin kielen myötä muotoon whisky tai whiskey. Sanalla whisky viitataan yleensä nimenomaan skotlantilaisiin, walesilaisiin ja nykyisin myös kanadalaisiin viskeihin. Whiskey taas on yleensä yhdysvaltalaisten tai irlantilaisten viskinvalmistajien käyttämä nimitys.
Historia

Legendan mukaan Pyhä Patrick toi viskin Britteinsaarille 400-luvulla jaa., mutta todellisuudessa tislauskin lienee tätä myöhäisempi arabialainen keksintö. Länsi-Eurooppaan tislaustaito tuli viimeistään 1200-luvulla.
Varhaisin kirjallinen todiste viskin valmistuksesta on vuodelta 1494 peräisin oleva teksti, jossa pappi John Corille myönnettiin kuninkaan määräyksellä kahdeksan tynnyriä mallasta aqua vitaen valmistusta varten.
Viskiksi tislaamalla ylijäämävilja saatiin säilymään paljon kauemmin kuin leipänä tai oluena. Viskin valmistuksesta olikin tullut Britteinsaarilla yleistä jo 1600-lukuun mennessä. Ensimmäinen kaupallinen tislaamo oli Black Islen saarelle 1600-luvun alussa perustettu Fesintoch. Englannin hallitus alkoi vuonna 1643 periä veroa viskin valmistajilta. Tämä johti laittoman tislaamisen lisääntymiseen ja salakuljetukseen ja jopa mellakoihin.
Viskin kulutus kasvoi entisestään 1700-luvulla, mutta laiton tislaus oli yhä laajempaa kuin laillinen. Tislauspannuista tehtiin kapeampia, mikä nopeutti juoman kuumentamista. Nopeutetun kuumentamisen vuoksi tuotteiden laatu saattoi tosin samalla heiketä. Viskin verotusta ja lupamaksuja kevennettiin vuonna 1823, mikä johti useiden laillisten tislaamojen perustamiseen. Vuonna 1829 kibagielainen Robert Stein keksi tislauslaitteen, joka nopeutti tislaamista. Dublinilainen Aenas Coffey patentoi vuonna 1830 oman jatkuvan tislauksen laitteensa, jolla alkoholista saatiin aiempaa puhtaampaa ja vahvempaa.
Viski oli 1830-lukuun mennessä muodostunut jo Skotlannin kulttuurin keskeiseksi osaksi, jota nautittiin kaikenlaisissa tilaisuuksissa. Vuoden 1853 laki lyhensi pubien aukioloaikoja, mikä johti viskin myynnin laskuun. Viskin myynnin käänsi pian taas nousuun uudenlaisten sekoiteviskien tulo markkinoille sekä viinin tuotannon romahduttanut viinikirva.
Viinejä alettiin pullottaa 1860-luvulla. Tämän ansiosta viskien laatu oli helpompi varmistaa kuin tynnyrien kohdalla. Markkinoinnin ansiosta viskikulttuuri laajeni Britteinsaarilta kaikkialle brittiläisen imperiumin maihin. Käyttöön otettiin kehittyneempi tuote- ja laatumerkintäjärjestelmä, ja myös viskipullojen etiketeistä tehtiin houkuttelevampia.
Viskille määrättiin laissa vuonna 1915 kahden vuoden vähimmäiskypsytysaika, joka jo seuraavana vuonna pidennettiin kolmeen vuoteen. Skottiviskin kysyntä kasvoi Yhdysvalloissa kieltolain aikana 1920-luvulla, ja siitä tuli pysyvä osa amerikkalaisten juomatottumuksia. Kirkkaiden viinojen kuten votkan suosion kasvu 1960-luvulta alkaen pienensi viskin menekkiä.
Viskin menekki on 2000-luvulla kasvussa. Maailmanlaajuisen viskikaupan arvoksi vuonna 2025 on ennustettu 75 miljardia euroa. Markkinajohtaja on skottilainen Johnnie Walker, ja kymmenen myydyimmän viskin joukossa on skottilaisten tuottajien lisäksi myös yhdysvaltalaisia, kanadalaisia, irlantilaisia ja japanilaisia.
Viskilajeja

Mallasviski valmistetaan pelkästään mallasohrasta. Se tislataan kuparisissa tislauspannuissa. Skotlantilaista mallasviskiä kypsytetään vähintään kolme vuotta.
Jyväviski valmistetaan yleensä joko vehnästä tai maissista, minkä lisäksi siinä on mallastamatonta ja mallastettua ohraa. Se tislataan jatkuvatoimisessa tislauspannussa. Jyväviskiä käytetään paljon sekoiteviskeissä.
Pure pot still -viskiä valmistetaan Irlannissa. Se tehdään mallastetun ja mallastamattoman ohran sekoituksesta ja tislataan pot still -tislauspannuissa.
Bourbon on yhdysvaltalainen viski, jota tehdään vähintään 51-prosenttisesti maissista ja kypsytetään vähintään kaksi vuotta uusissa, hiilletyissä valkotammitynnyreissä.
Amerikkalainen ruisviski tehdään vähintään 51-prosenttisesti rukiista. Sitä kypsytetään vähintään kahden vuoden ajan.
Maissiviski on tehty vähintään 80-prosenttisesti maissista. Sille ei ole määrätty vähimmäiskypsymisaikaa tai kypsytystynnyrin tyyppiä, kuten muille amerikkalaisviskeille.
Tennessee-viski valmistetaan enimmäkseen maissista ja suodatetaan paksun sokerivaahterahiilikerroksen läpi.
Kanadalaiset viskit ovat yleensä sekoitteita, ja niissä on aina mausteena jonkin verran ruista.
Single malt -viski tulee kokonaan yhdestä ja samasta tislaamosta, mutta siinä on viskiä monesta eri tynnyristä tasalaatuisuuden säilyttämiseksi. Single cask malt -viski valmistetaan yhden tislaamon yhden tynnyrin viskistä, ja se on yleensä 60-prosenttista. Vatted malt eli pure malt viittaa sekoitukseen, jossa on eri tislaamoiden mallasviskejä. Sekoiteviskit ovat useiden mallasviskien ja jyväviskien sekoituksia, joissa mallasviskin ja jyväviskin sekoitussuhde on yleensä 40:60.
Valmistus

Mallasviski valmistetaan pelkästään mallastetusta ohrasta. Aluksi ohranjyvät kastellaan upottamalla ne isoihin tankkeihin pariksi päiväksi. Sitten märät jyvät levitetään viileään paikkaan, jolloin ne alkavat itää. Kun jyvät ovat itäneet noin viiden vuorokauden ajan, ne kuivataan itämisen pysäyttämiseksi. Kuivaaminen voidaan suorittaa käyttämällä kuumaa ilmaa, tai hiiltä, kuten antrasiittia, tai kuivattua turvetta.
Kuivuneet jyvät jauhetaan rouheeksi, jonka rakenne vaihtelee tislaamokohtaisesti. Osa rouheesta on karkeampaa ja osa hienorakeisempaa. Rouhe pumpataan mäskäysastioihin ja siihen sekoitetaan vettä, yleensä kolmessa erässä. Veden lämpötilaa nostetaan vaiheittain noin 60 asteesta 90 asteeseen, jotta eri lämpötiloissa liukenevat sokerit saadaan talteen. Jyvien tärkkelys muuntuu sokeriksi ja liukenee veteen. Näin syntynyt vierre otetaan talteen mäskäysastian siivilöivän pohjan läpi. Viimeisenä pumpattu erä käytetään seuraavaan mäskäyskertaan.
Vierre jäähtyy ja siirtyy käymisastioihin, jotka on valmistettu puusta tai ruostumattomasta teräksestä. Vierteeseen lisätään hiiva, joka alkaa syödä sokeria ja tuottaa alkoholia ja hiilidioksidia. Vierteen annetaan käydä tislaamosta riippuen kahdesta päivästä useaan päivään.
Kun vierre on käynyt tarpeeksi, sen alkoholipitoisuus on noin 8–10 prosenttia. Sen voi sanoa olevan olutta, jossa on vielä runsaasti hiivaa. Vierre tislataan kaksi tai kolme kertaa, jolloin sen alkoholipitoisuus nousee voimakkaasti. Raakatisle muuttuu ensimmäisessä tislauksessa 20–24-prosenttiseksi alkoholiksi, toisessa tislauksessa noin 70-prosenttiseksi ja joidenkin tislaamojen suorittamassa kolmannessa tislauksessa 82-prosenttiseksi. Toisessa tislauksessa hylätään ensimmäiset alkoholihöyryt, sillä ne ovat myrkyllistä metanolia. Myös tislauksen loppuosan annetaan valua keräystankkiin seuraavaa tislausajoa varten. Keskiosa otetaan talteen, usein noin 72 prosentin vahvuudesta alkaen. Alkoholihöyryt tiivistyvät nestemäiseen muotoon eli kondensoituvat kondensaattoreissa, jotka sijaitsevat tislaimen vieressä.
Tislauksessa syntynyt raakatisle siirretään noin 63,5-prosenttiseksi laimennettuna tammitynnyreihin kypsymään useiksi vuosiksi. Kypsytyksen aikana viski saa tynnyreistä tunnusomaisen makunsa ja värinsä. Tammitynnyrit ovat nestetiiviitä mutta eivät ilmatiiviitä, joten viskistä haihtuu esimerkiksi Skotlannissa noin kaksi prosenttia tynnyrin läpi vuodessa. Tätä haihtunutta viskiä kutsutaan ”enkelten osuudeksi”. Skotlannissa käytetään etupäässä amerikkalaisia bourbon-viskin säilömiseen käytettyjä tynnyreitä, sillä niitä saa halvalla. Loput tynnyreistä ovat yleensä sherrytynnyreitä. Samaa tynnyriä käytetään usein vain kahdesti, mutta sekoiteviskien kypsyttämiseen voidaan käyttää vanhempaakin tynnyriä.
Viskiä kypsytetään tynnyrissä kolmesta vuodesta jopa 25 vuoteen, useimmiten 10–12 vuotta. Sen jälkeen viski pullotetaan. Ennen pullotusta viski laimennetaan vedellä noin 40–46-prosenttiseksi sekä kylmäsuodatetaan.
Nauttiminen

Jotkut juovat viskinsä sellaisenaan eli raakana, mutta jotkut nauttivat sen jääpalojen kanssa ja jotkut laimentavat sen huoneenlämpöisellä vedellä. Jäillä juodaan etenkin bourbonia ja sekoiteviskejä.
Tavallinen viskilasi on tasalevyinen, mutta yläosastaan kapeneva niin sanottu copita-lasi ohjaa viskin aromit nenään. Muita viskilaseja ovat esimerkiksi Glencairn-lasi ja kannellinen Glenmorangie-lasi.
Tunnettuja viskidrinkkejä ovat esimerkiksi Manhattan ja Irish coffee. Irish Cream on irlantilainen viskiin perustuva kermalikööri.
Tuotantoalueet

Viskiä tuotetaan lähes joka puolella maailmaa. Erilaiset alueet antavat kuitenkin kullekin viskille omat piirteensä. Jopa hyvin lähekkäin sijaitsevilla tislaamoilla voidaan valmistaa hyvin erilaisia viskejä.