stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Santiago Calatrava
1990-luvun projekteja > Gare de Lyon Saint-Exupéry (1989–1994) and the Eastern Train Station in Lisbon (1992–98)

Kaksi vuotta myöhemmin, vuonna 1994, hän sai valmiiksi toisen merkittävän rautatieaseman, Gare de Lyon Saint-Exupéry Lyonin lentoasemalla Satolasissa. Tämä rakennus edusti sekä toiminnallista yhteyttä lentokentän ja rautatieaseman välillä, huippunopeiden TGV-junien terminaalia että Rhonen Alppien alueen symbolia. Asema on katettu valtavilla munankuoren muotoisilla betonirakenteilla, joiden korkeus vaihteli 120 ja 100 metrin välillä ja joihin ripustettujen osien maksimikorkeus oli 40 m ja paino 1300 tonnia. Rautatieasemaa ja lentoterminaalia yhdisti 180 metriä pitkä silta, johon oli käytetty lasia ja betonia. Lasiset ja teräksiset sivut ja terminaalin kattoikkunat sillan sisällä muistuttivat modernia katedraalia, lasipaneelit ylimpänä muistuttivat mieleen vihjailevasti lentomatkan. Ulkopuolelta asemaa on sanottu esihistorialliseksi eläimeksi, kun lasista ja teräksistä siltaa on verrattu lintuun tai paholaisrauskuun.
Gare do Oriente. Rautatieasema, Lissabon, Portugali (1998).
Gare do Oriente. Rautatieasema, Lissabon, Portugali (1998).
Bilbao Airport. Lennonjohtotorni, Bilbao (1990-2000).
Bilbao Airport. Bilbaon lentoaseman terminaali, Bilbao, Espanja (1990-2000).
Bilbao Airport. Bilbaon lentoaseman terminaali, Bilbao, Espanja (1990-2000)
Gare do Oriente eli itäinen rautatieasema rakennettiin vuoden 1998 Lissabonin maailmannäyttelyä varten ja yhdysväylänä läheiseen teollisuusalueeseen. Se oli suunniteltu kulkemaan joutomaan yli, mikä erotti asuinalueen Tagus Riverin keskustasta. Samankaltaisen käytävän hän oli suunnitellut Torontoon, mutta nyt suuremmassa mittakaavassa. Aseman sisäpuoli muistuttaa metsää, jonka pilarit ovat kuin jättiläismäisiä puita, jotka kannattelevat 238 metristä 78 metriin yltävää lasikattoa, mikä on kahdeksan raideparin yläpuolella. Asemakompleksiin kuuluu myös liikekeskus sekä mahdollisti raitiovaunujen ja metron liikenneyhteydet kaupungin keskustaan. Lukuisat holvikaaret ja kaarteet ilmentävät liikkumista ja lähtövalmiutta.
1990-luvun projekteja > Bilbao Airport (1990–2000)

Eräs Calatravan viimeisistä projekteista 1900-luvulla oli Bilbaon lentoasema Espanjassa. Huomionarvoinen siellä oli 42 metrin korkuinen lennonjohtotorni, jossa betoni oli päällystetty alumiinilla, joka kasvoi kookkaaksi ja joka muistutti käsiään edessään pitävää patsasta. Tärkeitä ovat myös terminaalirakennukset, joissa valkeisiin betonirakenteisiin on yhdistetty alumiinimuodostelmia. Terminaalirakennukset itsessään näyttävät suunnan ylöspäin, lähtemään lentoon. Lentoasema onkin saanut yleisesti käytetyn lempinimen ”kyyhkynen”.
Museoita, konserttihalleja ja pilvenpiirtäjiä (2000-2010)

The Milwaukee Art Museum in Milwaukee. Taidemuseo, Milwaukee, Wisconsin (1994-2001).
Bodegas Ysios winery in Laguardia. Viinitila, Laguardia, Spain (1998-2001).
Auditorio de Tenerife in the Canary Islands. Oopperatalo,  Santa Cruz de Tenerife, Teneriffa, Kanarian saaret, Espanja (1997-2003).
Auditorio de Tenerife in the Canary Islands. Oopperatalo,  Santa Cruz de Tenerife, Teneriffa, Kanarian saaret, Espanja (1997-2003)
Museoita, konserttihalleja ja pilvenpiirtäjiä (2000-2010) > Milwaukee Art Museum (1994–2001)

Milwaukeen taidemuseon Quadracci-paviljonki (1994–2001) oli Calatravan ensimmäinen rakennus Yhdysvalloissa ja myös hänen ensimmäinen museonsa. Se toi julki tekniset keksinnöt ja muodot, joita hän oli käyttänyt rautatie- ja lentoasemilla, mutta nyt käyttäen enemmän muodon ja arkkitehtonisen näyttämisen vapautta. Sillä on yhteyttä olemassaolevaan Eero Saarisen 1957 suunnittelemaan rakennukseen lähellä Michiganjärveä. Myöhempi esikuva Calatravalle oli 1975 David Kahler. Uuden paviljongin tarkoituksena oli tehtävämäärittelyn mukaan saada uusi sisäänkäynti museolle, eritoten ”uudelleen määrittää museon identiteetti vahvemmaksi imagoltaan”. Calatrava valittiin seitsemänkymmentäseitsemän kilpailutetun arkkitehdin joukosta. Calatravan ratkaisuna oli lasinen ja teräksinen kaksi metriä korkea sisääntulohalli liikuteltavine aurinkosuojineen. Rakenteeseen kuului kaksi suurta siipeä, joihin kuului kaksikymmentäkuusi pienempää siipeä, pituudeltaan 8 – 32 metriä. 115 tonnin painoinen aurinkosuoja voitiin nostaa ylös yksinkertaisella pylonilla, kuten valtavalla linnun siivellä, tai laskea, kun tuulen nopeus järveltä ylitti 65 kilometriä tunnissa. Rakenteen sisällä oli konferenssihalli, näyttelytila, liikkeitä ja ravintola näköalapaikkana järvelle. Hän myös suunnitteli olemassaolevan jalankulkusillan kaupungin keskustan ja järven rannan välille.
Museoita, konserttihalleja ja pilvenpiirtäjiä (2000-2010) > Bodegas Ysios winery (1998–2001)

Bodegas Ysios –viinitila Laguardiassa Espanjassa (1998–2001) suunniteltiin Rioja-viinien symboliksi viinitilalla. Rakennettu viinitilan viettävälle rinteelle 196 metriä pitkä rakennus. Se sai alumiinikaton ja julkisivuksi laminoitua, vuoroin kuperaa, vuoroin koveraa puupanelia, mikä kattolinjan kera väreili kuin sarjana aaltoja.
Museoita, konserttihalleja ja pilvenpiirtäjiä (2000-2010) > Auditorio de Tenerife (1991–2003)

Auditorio de Tenerife (1991–2003) Teneriffalla Kanarian saarilla pitää sisällään 1558-paikkaisen konserttihallin sekä 428-paikkaisen kamarimusiikkihallin. Se hallitsee kaupunkiaukiota ja vanhaa kaupunkia kuusikymmentämetrisellä kaarevalla betonikupolillaan sekä kruununaan sillä on murtuvan aallon kaltainen kaareva katto. Ulkokuori on päällystetty keraamisilla laatoilla ja katukäytävä sekä enimmät lattioista on tehty paikallisesta laavakivestä. Rakennuksen epätavallinen veistoksellinen muoto antaa erilaisen vaikutelman riippuen tarkastelupaikasta.
Turning Torso. Pilvenpiirtäjä, Malmö, Ruotsi (1999-2004).
Sundial Bridge Turtle Bayssa, Kaliforniassa (2004).
Science Museum. Tiedemuseo, Valencia, Espanja (1991-2006).
Merkittäviä töitä

Milwaukee Art Museum. Taidemuseo, Milwaukee, Wisconsin, USA (2001)
Calatrava bridge. Silta, Petah Tikva, Israel (2005)
Turning Torso, Pilvenpiirtäjä, Malmö, Ruotsi (2005)
Chords Bridge for pedestrians and train. Jalankulku- ja rautatiesilta, Jerusalem, Israel (2008)
Technion Obelisk. Obeliski, Haifa, Israel (2009)
Peace Bridge (Calgary). Silta Calgary, Alberta, Kanada (2012)
Margaret Hunt Hill Bridge. Silta Dallas, Texas, USA (2012)
Florida Polytechnic University, Teknillinen yliopisto, Florida, USA (2014)
Kiistelyä ja kritiikkiä

Vuosia kiiteltiin ja kommentoitiin Calatravan töitä. Vuonna 2013 Calatravan joissakin projekteissa alettiin kritisoida perustusten kalleutta, valmistumisten viivästymisiä ja käytännön ratkaisuja. Erityisesti Suzanne Daieyn artikkelissa New York Timesissa syyskuun 13. päivänä 2013 artikkelissa "Santiago Calatrava collects critics as well as fans. (Santiago Calatrava kerää yhtähyvin kritiikkiä kuin ihailijoita)" oli esitetty Calatravan projektien hyvät ja huonot puolet.
Calatravan Venetsiaan suunnittelema silta Calatravan silta on herättänyt paljon kiistaa. Rakennustyöt kestivät 12 vuotta, ja sillan vihkiäisten piti olla 18. syyskuuta 2008, mutta tilaisuus peruttiin sillan herättämien ristiriitaisten tunteiden vuoksi. Silta on neljäs Venetsian Canal Granden ylittävä silta. Rakennuskustannukset oliva suunnitelluista nelinkertaiset.[2]
Taideteoksia

Calatrava on myös kuvanveistäjä ja maalari. Monet hänen arkkitehtoniset työnsä, huomattavimpana Turning Torso Malmössä, olivat alun perin veistoksia. Vuonna 2006 New York Cityn Metropolitan-taidemuseossa pidettiin yhden miehen näyttely. Siellä oli esillä Calatravan piirustuksia, veistoksia ja arkkitehtonisia malleja. Näyttelyn otsikkona oli: Veistoksista arkkitehtuuriin.
Vuonna 2012 Pietarin Eremitaaši-museossa oli Calatravan töiden näyttely ja tätä seurasi näyttely Vatikaanin museossa Roomassa. Kahdeksan Calatravan veistosta on pystytetty Park Avenuelle 52. ja 55. katujen välille New York Cityssä
Rakennuskohteet > Kesken

City of Sport, University of Rome Tor Vergata. Urheilukeskus, Rooma, Italia
Crati River Bridge, Cosenza, Italia
New railway station in Mons (Arkistoitu – Internet Archive), Uusi rautatieasema, Mons, Belgia
Peninsula Place, Kolme tornia ja jalankulkusilta, Greenwich, London, Englanti
Sharq Crossing. Kolme siltaa ja kaksi tunnelia, Doha, Qatar (2022?)
Dubai Creek Tower. Maailman korkein näköalatorni, Dubai, Yhdistyneet arabiemiirikunnat. (Perustus murtunut, valmistuminen ajoitettu vuoteen 2020; kilpailee kuntannuksiltaan maailman kalleimpana rakennuksena.)
UAE Pavilion at EXPO 2020, Maailmannäyttelyn paviljonki, Dubai, Yhdistyneet arabiemiirikunnat
Margaret McDermott Bridge, Dallas, Texas, USA (2022?)
St. Nicholas Greek Orthodox Church, New York City, USA (2021?)
Tunnustukset

Calatrava on saanut lukuisasti palkintoja suunnittelu- ja insinööritöistään. Vuonna 1988 SOM-säätiö palkitsi Calatravan Fazlur Khanin kera kansainvälisestä ystävyydestä. 1990 hän vastaanotti Pariisissa "Médaille d'Argent de la Recherche et de la Technique"n. 1992 hän sai Rakennusinsinöörien järjestön maineikkaan kultamitalin. 1993 New Yorkissa modernin taiteen museo palkitsi hänen näyttelytyönsä "Structure and Expression". 1998 Pariisissa hänet valtiin "Les Arts et Lettres"in jäseneksi. 2005 Calatrava Arkkitehtien Amerikan järjestön (American Institute of Architects, AIA) kultamitalin.
2005 Calatrava palkittiin MIT:n taiteiden neuvoston myöntämällä Eugene McDermott -palkinnolla. Hän on myös Design Futures Councilin seniorijäsen.
Calatrava on saanut kaksikymmentäkaksi tunnustuspalkintoa töistään. 2013 Georgian instituutti myönsi Calatravalle tekniikan kunniatohtorin arvon. Vain harvalle tämä myönnetään.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Santiago Calatrava Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Santiago Calatrava
Käännös suomeksi
Michelle Shocked

Michelle Shocked Hardly Strictly Bluegrass -festivaaleilla 2007.
Michelle Shocked (s. Karen Michelle Johnston, 24. helmikuuta 1962 Dallas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä, jonka musiikissa ja esiintymisissä on vaikutteita hänen texasilaisilta juuriltaan ja poliittisesta aktiivisuudestaan. Hänen ensimmäisen levy-yhtiönsä tuottaja vertasi hänen itsevarmaa tyyliään trubaduureihin, kuten Joni Mitchell, Spider John Koerner ja Dave Van Ronk.
Valikoitu diskografia

The Texas Campfire Tapes (1986)
Short Sharp Shocked (1988)
Captain Swing (1989)
Arkansas Traveler (1992)
Kind Hearted Woman (1994)
Good News (1998)
Deep Natural (2001)
Dub Natural (2001)
Don't Ask Don't Tell (2005)
Got No Strings (2005)
Mexican Standoff (2005)
ToHeavenURide (2007)
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (englanniksi)
Mika Niemi

Mika Niemi voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Mika Niemi, vuonna 1981 syntynyt suomalainen jääkiekkoilija
Mika Niemi, vuonna 1988 syntynyt suomalainen jääkiekkoilija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Mika Niemi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Martin McDonagh

| Martin McDonagh |
| --- | --- |
 Martin McDonagh syyskuussa 2012.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Martin Faranan McDonagh
Syntynyt: 26. maaliskuuta 1970 (ikä 54) Camberwell, Lontoo, Englanti
Ammatti:  näytelmäkirjailija, käsikirjoittaja, elokuvaohjaaja
Ohjaaja
Aktiivisena:  1996–
Tunnetuimmat ohjaukset:  Three Billboards Outside Ebbing, Missouri
Palkinnot
 Parhaan lyhytelokuvan Oscar  2004 Six Shooter  Parhaan draamaelokuvan Golden Globe  2017 Three Billboards Outside Ebbing, Missouri  Parhaan käsikirjoituksen Golden Globe  2017 Three Billboards Outside Ebbing, Missouri 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Allmovie
Martin Faranan McDonagh (s. 26. maaliskuuta 1970 Camberwell, Lontoo, Englanti) on brittiläis-irlantilainen näytelmäkirjailija, käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja. Hän syntyi ja kasvoi Lontoossa, ja hänen vanhemmat ovat irlantilaisia. McDonagh tuli julkisuuteen 1990-luvun loppupuoliskolla paitsi nopeasti Englannissa ja Yhdysvalloissa menestyneillä, Irlannin eteläosiin sijoittuvalla tylyn naturalistisilla näytelmillään, myös räväkällä ja ylimielisellä käytöksellään. Hänet on palkittu muun muassa Oscar-palkinnolla, kahdella Golden Globella, neljällä Bafta-palkinnolla ja kolmella Olivier-palkinnolla, jonka lisäksi hän ollut ehdolla viiteen Tony-palkintoon.
McDonaghin kirjoittamia näytelmiä ovat muun muassa Vuoriston kaunotar (1996), Inishmaanin rampa (1996), Lännen syrjällä (1997), Inishmoren luutnantti (2001), Tyynymies (2003) ja Hangmen (2015).
Vuonna 2004 McDonagh palkittiin parhaan lyhytelokuvan Oscar-palkinnolla lyhytelokuvastaan Six Shooter. Hän on ohjannut neljä kokopitkää elokuvaa: Kukkoilijat (2008), Seitsemän psykopaattia (2012), Three Billboards Outside Ebbing, Missouri (2017) ja The Banshees of Inisherin (2022).
Filmografia > Näytelmät

Vuoriston kaunotar (The Beauty Queen of Leenane , 1996)
Inishmaanin rampa (The Cripple of Inishmaan, 1996)
Pääkallo Connemarassa (A Skull in Connemara, 1997)
Lännen syrjällä (The Lonesome West, 1997)
Inishmoren luutnantti (The Lieutenant of Inishmore, 2001)
Tyynymies (The Pillowman, 2003)
A Behanding in Spokane (2010)
Hangmen (2015)
A Very Very Very Dark Matter (2018)
Filmografia > Elokuvat

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| Vuosi | Nimi | Ohjaajana | Käsikirjoittajana | Tuottajana | Muuta |
| 2004 | Six Shooter |  |  |  | lyhytelokuva |
| 2008 | Kukkoilijat |  |  |  |  |
| 2012 | Seitsemän psykopaattia |  |  |  |  |
| 2017 | Three Billboards Outside Ebbing, Missouri |  |  |  |  |
| 2022 | The Banshees of Inisherin |  |  |  |  |
Palkinnot ja ehdokkuudet

| Palkinnot ja ehdokkuudet> Palkinto | Palkinnot ja ehdokkuudet> Vuosi | Palkinnot ja ehdokkuudet> Kategoria | Palkinnot ja ehdokkuudet> Työ | Palkinnot ja ehdokkuudet> Tulos | Palkinnot ja ehdokkuudet> Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Oscar | 2004 | Paras lyhytelokuva | Six Shooter | Voitto |  |
| Oscar | 2008 | Paras alkuperäiskäsikirjoitus | Kukkoilijat | Ehdokkuus |  |
| Oscar | 2017 | Paras alkuperäiskäsikirjoitus | Three Billboards Outside Ebbing, Missouri | Ehdokkuus |  |
| Oscar | 2017 | Paras elokuva | Three Billboards Outside Ebbing, Missouri | Ehdokkuus |  |
| Bafta | 2004 | Paras lyhytelokuva | Six Shooter | Ehdokkuus |  |
| Bafta | 2008 | Paras alkuperäiskäsikirjoitus | Kukkoilijat | Voitto |  |
| Bafta | 2008 | Paras brittielokuva | Kukkoilijat | Ehdokkuus |  |
| Bafta | 2012 | Paras brittielokuva | Seitsemän psykopaattia | Ehdokkuus |  |
| Bafta | 2017 | Paras brittielokuva | Three Billboards Outside Ebbing, Missouri | Voitto |  |
| Bafta | 2017 | Paras elokuva | Three Billboards Outside Ebbing, Missouri | Voitto |  |
| Bafta | 2017 | Paras alkuperäiskäsikirjoitus | Three Billboards Outside Ebbing, Missouri | Voitto |  |
| Bafta | 2017 | Paras ohjaus | Three Billboards Outside Ebbing, Missouri | Ehdokkuus |  |
| Golden Globe | 2017 | Paras draamaelokuva | Three Billboards Outside Ebbing, Missouri | Voitto |  |
| Golden Globe | 2017 | Paras ohjaus | Three Billboards Outside Ebbing, Missouri | Ehdokkuus |  |
| Golden Globe | 2017 | Paras käsikirjoitus | Three Billboards Outside Ebbing, Missouri | Voitto |  |
| Golden Globe | 2023 | Paras musikaali- tai komediaelokuva | The Banshees of Inisherin | Odottaa |  |
| Golden Globe | 2023 | Paras ohjaus | The Banshees of Inisherin | Odottaa |  |
| Golden Globe | 2023 | Paras käsikirjoitus | The Banshees of Inisherin | Odottaa |  |
| Olivier | 1996 | Paras näytelmä | Vuoriston kaunotar | Ehdokkuus |  |
| Olivier | 1997 | Paras komedianäytelmä | Pääkallo Connemarassa | Ehdokkuus |  |
| Olivier | 2001 | Paras komedianäytelmä | Inishmoren luutnantti | Voitto |  |
| Olivier | 2003 | Paras näytelmä | Tyynymies | Voitto |  |
| Olivier | 2015 | Paras näytelmä | Hangmen | Voitto |  |
| Tony | 1998 | Paras näytelmä | Vuoriston kaunotar | Ehdokkuus |  |
| Tony | 1999 | Paras näytelmä | Lännen syrjällä | Ehdokkuus |  |
| Tony | 2005 | Paras näytelmä | Tyynymies | Ehdokkuus |  |
| Tony | 2006 | Paras näytelmä | Inishmoren luutnantti | Ehdokkuus |  |
| Tony | 2022 | Paras näytelmä | Hangmen | Ehdokkuus |  |
Aiheesta muualla

Martin McDonagh Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Martin McDonagh Elonetissä.
Martin McDonagh Allmoviessa (englanniksi)
Mick Cocks

Mick Cocks (k. 22. joulukuuta 2009) oli australialainen kitaristi, joka muistetaan työstään hard rock -yhtyeessä Rose Tattoo. Hän toimi lisäksi muun muassa Heaven-yhtyeessä. Keväällä 2009 vahvistettiin tieto Cocksin sairastumisesta maksasyöpään. Heinäkuussa hänelle järjestettiin Sydneyssä hyväntekeväisyyskonsertti, jossa esiintyivät Rose Tattoo, Jimmy Barnes, You Am I, Ian Moss ja The Screaming Jets.
Cocks kuului jo Rose Tattoon alkuperäiskokoonpanoon 1970-luvulla. Hän kuoli 22. joulukuuta 2009.
Matt McGrath

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Matt McGrath vuonna 1911. |  Matt McGrath vuonna 1911. |  Matt McGrath vuonna 1911. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tukholma 1912 | moukari |  |
|  Hopeaa | Lontoo 1908 | moukari |  |
|  Hopeaa | Pariisi 1924 | moukari |  |
Matthew John ”Matt” McGrath (28. joulukuuta 1875 Nenagh, Tipperaryn kreivikunta, Irlanti – 29. tammikuuta 1941 New York, Yhdysvallat) oli irlantilaissyntyinen yhdysvaltalainen poliisi, moukarinheittäjä ja olympiavoittaja. McGrath voitti viimeisen olympiamitalinsa 48-vuotiaana, ja hän on vanhin olympialaisten yleisurheilumitalisti. McGrath voitti seitsemän Yhdysvaltain-mestaruutta sekä moukarin- että painonheitossa.
Muutto Yhdysvaltoihin

McGrath syntyi Irlannissa ja muutti Yhdysvaltoihin teini-ikäisenä 1890-luvulla. Hän liittyi 1902 New Yorkin poliisiin ja sai vuonna 1905 urhoollisuusmitalin pelastettuaan itsemurhaa yrittäneen henkilön Harlemjoesta.
Urheilu-ura

McGrath nousi maailman huipulle moukarinheitossa vasta 27-vuotiaana. Ensimmäisen maailmanennätyksensä hän heitti vuonna 1907. Tulos oli 52,90 metriä. Hän sai pitää ennätystä muutaman kuukauden, kunnes John Flanagan vei sen takaisin itselleen. Ensimmäisen Yhdysvaltain mestaruutensa hän voitti vuonna 1908. Sen ansiosta hän pääsi edustamaan Yhdysvaltoja myös vuoden 1908 olympialaisiin, joissa hän sijoittui hopealle tuloksella 51,18 metriä.
McGrath voitti toisen Yhdysvaltain-mestaruutensa 1910 ja heitti lokakuussa 1911 maailmanmennätyksen 57,10 metriä. Vuonna 1912 McGrath voitti jälleen Yhdysvaltain-mestaruuden ja pääsi edustamaan Yhdysvaltoja vuoden 1912 olympialaisiin. Tukholmassa hän oli moukarinheitossa ylivoimainen. Hänen voittotuloksensa oli 54,74 metriä, joka säilyi olympiaennätyksenä 24 vuoden ajan. Hänen kuudesta heitostaan lyhin oli noin 4,5 metriä pidempi kuin hopeamitalistin pisin heitto. Voittotulos rikkoi Flanaganin neljä vuotta vanhan olympiaennätyksen 2,82 metrillä.
McGrath kilpaili myös olympialaisissa 1920. Niissä hän loukkasi kuitenkin polvensa toisessa heitossa eikä pystynyt enää jatkamaan. Hän sijoittui lopputuloksissa viidenneksi. Mitaleille McGrath palasi vuoden 1924 olympialaisissa, kun hän sijoittui hopealle. McGrath oli tuolloin jo 48-vuotias, ja hän oli edelleen vuonna 2016 olympiahistorian vanhin yleisurheilumitalisti.
McGrath nousi moukarinheiton huipulle myöhään, mutta hän säilyi aivan maailman kärjessä 50-vuotiaaksi asti. Seitsemännen Yhdysvaltain-mestaruuteensa hän voitti vuonna 1926, ja hän oli edelleen maailmanlistan kymmenen parhaan joukossa vuonna 1928. Moukarin lisäksi McGrath kilpaili painonheitossa, jossa hän voitti seitsemän Yhdysvaltain-mestaruutta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Matt McGrath Wikimedia Commonsissa
Miesten moukarinheiton olympiavoittajat
McGrath vuoden 1912 olympialaisissa.
Michel Estevan

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Michel Estevan
Syntymäaika: 28. syyskuuta 1961 (ikä 63)
Syntymäpaikka: Alger, Ranskan Algeria
Seura
Seura:  LB Châteauroux
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1978–1980 1980–1982 1982–1984 1984–1987 1987–1991 1991–1994 |  AC Arles  Nîmes Olympique  AC Arles  FC Sète  Olympique Avignonais  Stade Beaucairois |   |
Valmennusura
1991–2002 2002–2003 2004 2005–2010 2011 2012–2015 2016–:  Stade Beaucairois  FC Martigues  FC Martigues  AC Arles  US Boulogne  Fréjus-Saint-Raphaël  LB Châteauroux
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Michel Estevan (s. 28. syyskuuta 1961) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Kesästä 2016 lähtien hän on toiminut LB Châteauroux'n päävalmentajana.
Ura pelaajana

Estevan aloitti jalkapalloilijan uransa AC Arles'n joukkueessa 1978. Juniorina oppinsa FC Tarascon'ssa ammentanut puolustaja siirtyi kaksi vuotta myöhemmin pääsarjassa pelanneeseen Nîmes Olympiqueen, mutta seura putosi Division 2:een jo seuraavana vuonna. Hän palasi takaisin AC Arles'en 1982. Hän ei enää tämän jälkeen pelannut Ranskan korkeimmalla sarjatasolla ja lopetti uransa pienen Stade Beaucairois'n pelaajavalmentajana vuonna 1994.
Ura valmentajana

Valmennusuransa Estevan aloitti 1991 Stade Beaucairois'n pelaajavalmentajana. Lopetettuaan aktiiviuransa 1994 hän jatkoi edelleen seuran päävalmentajan tehtävissä. Pitkä pesti Ranskan amatöörisarjassa (CFA) pelanneessa seurassa päättyi kaudella 2001/02 nousuun Nationaliin. Menestyskauden jälkeen Estevan siirtyi FC Martigues'n peräsimeen ja johdatti seuran Nationalin viidenneksi. Lisäksi hänen johdollaan Martigues eteni Coupe de Francessa aina puolivälieriin saakka kaudella 2002/03. Talousvaikeuksien vuoksi seura kuitenkin pudotettiin kauden jälkeen CFA:han ja Estevan jätti tehtävänsä kauden jälkeen. Hän palasi seuran päävalmentajaksi vielä helmikuussa 2004, mutta sai lähteä jo saman vuoden marraskuussa.
Vuonna 2005 Estevan palasi entiseen seuraansa AC Arles'een päävalmentajaksi. Hänen johdollaan seura nousi keväällä 2006 CFA2:sta CFA:han ja seuraavana vuonna amatöörimestarina Nationaliin. Debyyttikausi kolmannella sarjatasolla päättyi kahdeksanteen tilaan, mutta jo kaudella 2008/09 Estevan johdatti joukkueensa kolmanneksi ja nousuun Ligue 2:een.
Kaudella 2009/10 Estevan jatkoi Arles'n kanssa loistavia otteita ja nosti seuran kauden päätteeksi liigaan ensimmäistä kertaa Arles'n historiassa. Joulukuussa 2009 hänet palkittiin Ligue 2:n vuoden valmentajana.  Menestyksestä ja historiallisesta liiganoususta huolimatta seurajohto päätti yhteistyön Estevan'n kanssa kesäkuun lopussa.  Muutama päivä myöhemmin seurajohto kuitenkin ilmoitti Estevan'n kanssa käytyjen keskustelujen jälkeen, että valmentaja jatkaa seurassa.
Syyskuun puolivälissä 2010 AC Arles ilmoitti, että päävalmentaja Estevan on siirretty toistaiseksi sivuun valmentajan tehtävistä. Hänen asemansa ratkaistaan lopullisesti 18. syyskuuta pelatun Olympique Marseille -ottelun jälkeen. Estevan'n johdolla Arles on hävinnyt kaikki kauden liigaottelut.  Lopulta hänet erotettiin ja seuraajaksi palkattin bosnialainen Faruk Hadžibegić.
Estevan palasi valmennsutehtäviin vuoden 2011 alussa, kun Ligue 2:n keskikastissa majaileva US Boulogne palkkasi hänet päävalmentajaksi.  Estevan ei onnistunut enää nostamaan seuraa nousutaisteluun, vaan sijoitus oli kahdeksas. Kausi 2011/12 alkoi Boulognen osalta surkeasti ja lopulta Estevan sai potkut lokakuussa 2011 seuran majaillessa 10 kierroksen jälkeen sarjan toiseksi viimeisenä.
Kesällä 2012 Estevanista tuli Nationalissa pelanneen Fréjus-Saint-Raphaëlin päävalmentaja. Debyyttikaudellaan Estevan luotsasi Fréjus-Saint-Raphaëlin sarjassa neljänneksi ja nousu Ligue 2:een jäi vain pisteen päähän. Seuraavilla kausilla seuran sijoitus painui sarjan keskikastiin ja Estevan jätti seuran kesällä 2015.
Kesäkuussa 2016 Estevan palasi valmennustehtäviin, kun hänestä tuli LB Châteauroux'n päävalmentaja.
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Ligue 2
Pronssia: 2010
National
Pronssia: 2009
CFA Group B: 2008
Hopeaa: 2002