stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
IndiGo
Laivasto > Nykyinen laivasto

Lokakuussa 2022 IndiGon laivasto koostuu seuraavista konetyypeistä. Laivaston keski-ikä on 3,3 vuotta.
| Konetyyppi | Lukumäärä | Tilauksia | Matkustajapaikkoja | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Airbus A320-200 | 20 | — | 180 | Poistetaan laivastosta vuoteen 2022 mennessä. |
| Airbus A320neo | 144 | 200 | 180 | Konetyypin suurin käyttäjä. |
| Airbus A320neo | 144 | 200 | 186 | Konetyypin suurin käyttäjä. |
| Airbus A321neo | 68 | 82 | 222 |  |
| Airbus A321LR | — | 236 | vahv. myöh. |  |
| Airbus A321XLR | — | 236 | vahv. myöh. |  |
| ATR 72-600 | 35 | 15 | 78 |  |
| Yhteensä | 267 | 533 |  |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta IndiGo Wikimedia Commonsissa
IndiGon virallinen verkkosivusto englanniksi ja hindiksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
IndiGon Airbus A320neo Shahjalalin kansainvälisellä lentoasemalla.
IndiGon Airbus A321neo Abu Dhabin kansainvälisellä lentoasemalla.
IndiGon ATR 72-600
Käännös suomeksi
Dibërin maakunta

| Dibërin maakunta Qarku i Dibrës |
| --- | --- |

 Vaakuna
 Sijainti
Valtio:  Albania
Kuntia:  4
Perustettu:  2000
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Peshkopi
 – Johtaja:  Naim Gazidede
Pinta-ala:  2 586 km²
Väkiluku (2011):  137 047
 – väestötiheys:  53 as./km²
 
Qarku Dibër
Dibërin maakunta (alb. Qarku i Dibrës) on yksi Albanian 12:sta maakunnasta. Se sijaitsee maan koillisosassa ja rajautuu idässä Pohjois-Makedoniaan. Maakunnan pinta-ala on 2 586 neliökilometriä ja asukasluku arviolta 137 047 (vuonna 2011).
Vuoden 2015 kuntauudistuksesta lähtien Dibër on jaettu neljään kuntaan: Bulqizë, Dibër, Klos ja Mat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dibërin maakunta Wikimedia Commonsissa
Qarku Dibër (albaniaksi)
Albanian maakunnat
Beratin maakunta
Dibërin maakunta
Durrësin maakunta
Elbasanin maakunta
Fierin maakunta
Gjirokastërin maakunta
Korçën maakunta
Kukësin maakunta
Lezhën maakunta
Shkodërin maakunta
Tiranan maakunta
Vlorën maakunta
Condemned (yhtye)

| Condemned> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2004–
Tyylilaji:  brutaali death metal
Kotipaikka:   San Diego, Kalifornia
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Angel Ochoa, laulu   Steve Crow, kitara   Paul Avila, kitara   Mario Pena, bassokitara   Forrest Stedt, rummut  
Levy-yhtiö:  Unique Leader Records, 2008–   Lacerated Enemy Records, 2006–2007  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Condemned on yhdysvaltalainen brutaalia death metalia soittava yhtye. Sen perustivat vuonna 2004 rumpali Forrest Stedt ja kitaristi Steve Crow.
Condemnedin julkaistua demon Mass Burial vuonna 2005 Lacerated Enemy Records otti yhtyeeseen yhteyttä ja Condemned solmi levytyssopimuksen. Esikoisalbumi Desecrate the Vile julkaistiin tammikuussa 2007.
Elokuussa 2008 yhtye solmi levytyssopimuksen Unique Leader Recordsin kanssa.
Jäsenet

Forrest Stedt – rummut (2004–)
Steve Crow – kitara (2004–)
Angel Ochoa – laulu (2005–)
Mario Pena – bassokitara (2006–)
Paul Avila – kitara (2008–)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Ross Scarbro – kitara
Paul Hickey – bassokitara (2004–2006)
Chris Ben-Judah – kitara (2005–2006)
Jerry Williams – kitara (2006–2007)
Jäsenet > Livemuusikot

Alex Colon – rummut (2012)
Sam Townsley – laulu (2013–)
Diskografia

Desecrate the Vile (2007)
Realms of the Ungodly (2011)
His Divine Shadow (2017)
Mass Burial (2005,  demo)
Promo (2008,  demo)
Aiheesta muualla

Condemned Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Condemned Myspacessa (englanniksi)
Condition Red

| Condition Red Iron Savior |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : lokakuu 2001 – tammikuu 2002 Powerhouse, Hampuri
 Julkaistu: 3. kesäkuuta 2002
 Tuottaja(t): Piet Sielck, Iron Savior
 Tyylilaji: heavy metal, power metal
 Kesto: 66.37
 Levy-yhtiö: Noise Records
Iron Saviorin muut julkaisut
| Dark Assault 2001 | Condition Red 2002 | Battering Ram 2004 |
Condition Red on Iron Saviorin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 3. kesäkuuta 2002.
Kappaleet

Titans of Our Time – 3.54
Protector – 4.36
Ironbound – 5.22
Condition Red – 4.57
Warrior – 4.48
Mindfeeder – 4.45
Walls of Fire – 4.21
Tales of the Bold – 5.31
I Will Be There – 5.50
No Heroes – 4.15
Paradise – 5.48
Thunderbird – 7.23
Crazy (Seal cover, bonuskappale) – 5.07
Living After Midnight (Judas Priest cover, Japanin bonuskappale)
Kokoonpano

Piet Sielck – laulu, kitara
Jan Eckert – basso
Joachim "Piesel" Küstner – kitara
Thomas Nack – rummut, lyömäsoittimet
Andreas Kück – kosketinsoittimet
Arvostelut

AllMusic:
Aiheesta muualla

Condition Red Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Condition Red Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Cyrix 6x86

Cyrix 6x86MX PR200
Cyrix 6x86 on yhdysvaltalaisen Cyrixin suunnittelema kuudennen sukupolven 32-bittinen x86-yhteensopiva suoritin. Sitä valmistivat IBM ja SGS-Thomson ja se julkaistiin vuonna 1996.
6x86:n arkkitehtuuri on edistyneempi kuin Intel Pentiumin. Se sisältää jopa joitain Intel Pentium Pron ominaisuuksia. 6x86 ei pilko alkuperäisiä CISC-käskyjä RISC-tyylisiksi mikro-operaatioiksi kuten monet uudemmat suorittimet, mutta sen ominaisuuksiin kuuluu silti muun muassa käskyjen uudelleenjärjestely ja rekisterien uudelleennimeäminen. Siinä on 16 kilotavua L1-välimuistia ja se käy samaan suoritinkantaan kuin Pentium P54C. Koska suoritin oli kokonaislukulaskennassa nopeampi kuin samalla kellotaajuudella käyvä Intel Pentium, Cyrix nimesi suorittimet sen mukaan, kuinka nopeaa Pentiumia ne vastasivat.
6x86n liukulukuyksikkö oli kuitenkin huomattavasti heikompi kuin Pentiumin, koska se ei ollut liukuhihnoitettu; liukulukukäskyjen suorituksessa kului useampi kellojakso ja seuraava liukulukukäsky pystyi aloittamaan suorituksen vasta kuin edellinen oli täysin valmistunut.
6x86 ei ollut täysin yhteensopiva Pentiumin käskykannan kanssa, jonka takia suoritin tunnistuu 486:na. Myöhemmin Cyrix julkaisi uudemmalla valmistustekniikalla valmistetun viileämmän 6x86L-mallin sekä 6x86MX-mallin, joka sisälsi tuen MMX-käskyille ja nelinkertaisti välimuistin määrän 64 kilotavuun.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
PCGuide.com, Cyrix 6x86
cpu-collection.de, Cyrix 6x86
Cyrill Demian

Cyrill Demian ensimmäisen rakentamansa akkordion kanssa.
Cyrill Demian (myös Cyril tai Zyrill Dämian tai Damian, 1772–1847) oli armenialaissyntyinen piano- ja urkurakentaja, joka patentoi ensimmäisen Akkordion-nimellä kulkeneen harmonikan vapaalehdykkäkielisen esimuodon Wienissä 23. toukokuuta 1829.
Demianin Akkordion koostui sarjasta aeolinoja eli kahdesta huuliharpusta, jotka oli järjestetty puiseen laatikkoon ja varustettu palkeella ja koskettimistolla. Paljetta käytettiin oikealla kädellä. Näppäintä painettaessa saatiin aikaan sointu, eri sointu paljetta vedettäessä kuin työnnettäessä. Nimi Akkordion juontaa juurensa juuri kyseisestä sointuominaisuudesta.
Aiheesta muualla

Bergenin museon näyttelysivusto, sisältää kuvan (Arkistoitu – Internet Archive)
Daniel Mancinelli

Daniel Mancinelli (s. 23. heinäkuuta 1988 San Severino Marche) on italialainen moottoriurheilija.
Hänellä ehti olla pitkä karting kokemus, kunnes vuonna 2003 hän siirtyi Italian Open Masters ICA Junior luokkaan, jossa hän sijoittui neljänneksi. Edelle jäivät vain Sébastien Buemi, Stefano Coletti ja Miguel Molina. Seuraavana vuonna hän sijoittui neljänneksi EM ICA luokassa ja viidenneksi Italian Open Master ICA luokassa. Vuonna 2005 Mancinelli oli viides samassa kilpailussa, jossa hän edelleen jäi mm. entinen F1-kuljettaja Jaime Alguersuari. Vuonna 2007 hän voitti Copa Campeones Trophy ICA sarjan mestaruuden.
Mancinelli aloitti Formula uransa vuonna 2006, kun hän ajoi Italian Formula Azzurra sarjassa. Hän saavutti yhden palkintokorokesijan hänen neljässä ajetuissa kilpailuissaan. Vuonna 2007 hän siirtyi kilpailemaan Italian Formula Renault 2.0 sarjaan CO2 Motorsport tallissa. Ensimmäisellä kaudellaan hän keräsi 78 pistettä ja sijoittui sarjan 16:ksi. Mancinelli jatkoi sarjassa seuraavana vuonna, vaikka osallistuikin vain kuuteen viimeiseen kilpailuun koko sarjasta. Hän sijoittui 15:ksi ja otti kaksi palkintokorokesijaa ja yhden voiton. Mancinelli osallistui myös marraskuussa 2008 Formula Renault'n talvisarjaan, jossa hän otti yhden voiton ja sijoittui sarjan viidenneksi. Mancinelli ajoi vuonna 2009 kahdeksan kilpailua Formula Renault 2.0 Eurocup-sarjaa sijoittuen sarjan 19:ksi. Hän jatkoi sarjassa vuonna 2010 ja sijoittui 16:ksi sarjan loppupisteissä.
Formula Renault'ien lisäksi Mancinelli on kilpaillut mm. Formula Master, Formula 3, Porsche Carrera Cup ja World Series by Renault-sarjoissa. Vuonna 2011 Mancinelli kilpaili GP3-sarjassa Mücke Motorsport tallissa Belgian kilpailusta lähtien korvaten Luciano Bachetan. Hän ei saavuttanut pisteitä.
GP3 -tulokset

| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011 | RSC Mücke Motorsport | TURFEA   | TURSPR   | ESPFEA   | ESPSPR   | EURFEA   | EURSPR   | GBRFEA   | GBRSPR   | GERFEA   | GERSPR   | HUNFEA   | HUNSPR   | BELFEA Kesk. | BELSPR 17 | ITAFEA 15 | ITASPR 15 | 0 | 35. |
Cyril Winthrop Mackworth-Praed

| Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta> Miesten ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Pariisi 1924 | 100 m hirvi,  parilaukaukset (joukkue) |  |
|  Hopeaa | Pariisi 1924 | 100 m hirvi,  yksittäislaukaukset |  |
|  Hopeaa | Pariisi 1924 | 100 m hirvi,  parilaukaukset |  |
Cyril Winthrop Mackworth-Praed (21. syyskuuta 1891 Dorking, Surrey – 30. kesäkuuta 1974) oli brittiläinen lintutieteilijä ja ampuja sekä vuoden 1924 olympiavoittaja.
Mackworth-Praed kilpaili Pariisin olympialaisissa 1924. Hän voitti kultamitalin Yhdistyneen kuningaskunnan joukkueessa ammuttaessa liikkuvaan peuraan kaksoislaukauksin. Hän voitti kaksi hopeamitalia yksilökisassa ammuttaessa liikkuvaa peuraa yhden ja kahden laukauksen kilpailuissa. Hän osallistui myös sadan metrin liikkuvan peuran joukkuekilpailuun kertalaukauksilla, sijoituksenaan neljäs, trapammuntaan, jossa sijoittui joukkuekisassa kahdeksanneksi. Henkilökohtaisen trap-kilpailun sijoitus  on tuntematon.
Mackworth-Praed osallistui myös Helsingin olympialaisiin 1952 ollessaan 60-vuotias. Hän sijoittui yhdenneksitoista hirviammunnassa.
Mackworth-Praed opiskeli Etonissa ja kuului opiston ammuntajoukkueeseen Eton Ashburton III vuosina 1908–1910. Viimeisenä vuotenaan hän oli joukkueen johtajana. Saman vuoden lopulla Mackworth-Praed johti Imperial Cadet -joukkuetta Kanadassa. Etonin jälkeen hän meni opiskelemaan Cambridgen Trinity Collegeen. 1930-luvulla hän voitti epävirallisen savikiekkoammunnan maailmanmestaruuden Berliinissä. Läpi elämänsä hän oli Kansallisen kivääriseuran vankkumaton tukija ja hän sai vapaajäsenyyden jo vuonna 1924.
Ensimmäisessä maailmansodassa Mackworth-Praed palveli Scots Guards -joukoissa. Toisessa maailmansodassa hän komensi Commando Training Schoolia Western Isles -saariryhmässä.
Varakkaana pörssivälittäjänä hänellä oli mahdollisuus matkustella Itä-Afrikassa, missä hän keräsi lintuja ja muita eläimiä Natural History Museumille. Hän oli Kuninkaallisen maantieteellisen seuran ja Kuninkaallisen eläintieteellisen seuran jäsen. Hän julkaisi useita kirjoituksia Afrikan linnustosta.
Mackworth-Praed kuvaili ja nimesi linnuista muun muassa papyrushempon (Serinus koliensis) ja ugandankutojan (Ploceus spekeoides), yhdessä Grantin kanssa.
Teoksia

On the species and races of the yellow wagtails from Western Europe to Western North America, yhdessä Grantin kanssa (1952).
African handbook of birds, yhdessä Grantin kanssa (6 osaa, 1952–1973).
Daniel M. Angel

Daniel M. Angel (14. toukokuuta 1911 – 13. joulukuuta 1999) oli brittiläinen elokuvaohjaaja. Hän ohjasi useita merkittäviäselvennä elokuvia 1950-luvulla.
Hän oli naimisissa Vivian Van Dammin tyttären, Betty Van Dammin, kanssa.
Aiheesta muualla

Daniel M. Angel Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Hiroshiman rauhanmuistomerkki

| Hiroshiman rauhanmuistomerkki> 原爆ドーム, Genbaku dōmu |
| --- | --- |
 Hiroshiman rauhanmuistomerkki
Osoite:  1-10 Ote-machi, Naka-ku
Sijainti:   Hiroshiman prefektuuri, Japani
Koordinaatit:  34°23′44″N, 132°27′13″E
Valmistumisvuosi:  1915
Suunnittelija:  Jan Letzel
Omistaja:  Hiroshima
Runkorakenne:  Tiili
Korkeus:  25 m
Kerrosala:  0,40 ha
 Liitetty Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1996. 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hiroshiman rauhanmuistomerkin sijainti Japanin kartalla.
Hiroshiman rauhanmuistomerkki (jap. 原爆ドーム, Genbaku dōmu) on entinen Hiroshiman prefektuurin teollisuuden edistämiseen tarkoitettu näyttelyhalli ja nykyinen Hiroshiman ydinpommin aiheuttaman tuhon monumentti Hiroshimassa, Japanissa. Se lisättiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1996. Näyttelyhalli oli ainoa Hiroshiman ydinpommin räjähdyksen hyposentrumin lähellä sijainnut rakennus, ja yksi harvoista rakennuksista koko Hiroshimassa, joka selvisi räjähdyksestä pystyssä. Muistomerkin katsotaan symboloivan rauhaa ja tavoitetta päästä eroon ydinaseista.
Historia > Näyttelyhallina

Hiroshiman prefektuuri päätti prefektuurin teollisuuden edistämiseen tarkoitetun näyttelyhallin rakentamisesta vuonna 1910. Kolmikerroksisen näyttelyhallin suunnitteli tšekkiläinen arkkitehti Jan Letzel ja tiilirakennus valmistui Motoyasu-joen itärannalle vuonna 1915. Pinta-alaa rakennuksella oli tuolloin 1 023 neliömetriä ja siinä oli sementtirapatut ulkoseinät. Näyttelyhallin keskiosa oli muusta rakennuksesta poiketen viisikerroksinen ja sen huipulla oli ellipsin muotoinen kupoli. Arkkitehtuuriltaan eurooppalaistyylinen rakennus oli kokonaisuudessaan 25 metriä korkea.
Rakennuksen ensisijainen tehtävä oli toimia Hiroshiman ja sitä ympäröivien prefektuurien tuotteiden esittelypaikkana. Lisäksi se toimi muun muassa museona ja taidegalleriana tehden tunnetuksi myös Hiroshiman kulttuuria. Rakennuksen kaupallisesta käytöstä luovuttiin 1944 toisen maailmansodan kiihtymisen vuoksi. Tämän jälkeen rakennuksessa toimivat erään sisäasiainministeriön alaisen viraston sivutoimisto sekä Hiroshiman alueen puutavarayhtiön ja joidenkin muiden kansallisten ja prefektuaalisten organisaatioiden toimistot.
Historia > Hiroshiman pommitus

Toisen maailmansodan lopussa 6. elokuuta 1945 kello 08.15 Yhdysvallat pudotti Little Boyksi nimetyn uraanipommin Hiroshimaan. Pommi räjähti aivan näyttelyhallin yläpuolella. Räjähdysaallon lähes kohtisuoran kulman ansiosta osa rakennuksen seinistä säilyi pystyssä vaikka räjähdyksen hyposentrumi sijaitsi vain noin 150 metrin päässä rakennuksesta. Pommi tappoi yhteensä noin 140 000 ihmistä, mukaan lukien kaikki noin 30 näyttelyhallin sisällä ollutta henkilöä. Japanin ilmoittamien virallisten lukujen mukaan pommi tuhosi 69 % kaikista Hiroshiman rakennuksista, jonka lisäksi noin 6 000 rakennusta kärsi huomattavista vaurioista.  Näyttelyhalli oli ainoa Hiroshiman ydinpommin räjähdyksen hyposentrumin lähellä sijainnut rakennus, joka selvisi räjähdyksestä pystyssä.
Rakennuksen omistava Hiroshiman kaupunki päätti vuonna 1966 säilyttää rakennuksen sen räjähdyksen jälkeisessä muodossa. Muistomerkkiin on tämän jälkeen tehty kaksi entisöintiprojektia, ensin vuonna 1967 ja uudestaan vuosina 1989–90. Rakennuksen sisäseiniä tuettiin rautakehikoilla sellaisissa paikoissa, joissa sen pelättiin romahtavan. Rakennuksen ympärille rakennettiin vuosien 1950–1964 aikana Hiroshiman rauhanpuisto ja nykyisin puistossa järjestetään vuosittain 6. elokuuta Hiroshiman rauhanseremonia. Muistomerkki on suojeltu Japanin laissa määriteltynä historiallisena kohteena. Japanissa muistomerkki tunnetaan nimellä Genbaku dōmu eli atomipommikupoli.
Maailmanperintökohde

Japani asetti Hiroshiman rauhanmuistomerkin ehdolle Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1995 ja se hyväksyttiin 5. joulukuuta 1996. Ehdotuksessaan Japani ei nimennyt minkä kriteerin perusteella hyväksyminen tulisi tehdä. Poikkeuksellisesti Hiroshiman rauhanmuistomerkki hyväksyttiin luetteloon ainoastaan kulttuurillisten kriteerien (VI) pohjalta. Yhdysvallat ei osallistunut kohteen hyväksymistä koskevaan päätöksentekoon, koska se katsoi ettei Hiroshiman rauhanmuistomerkillä ollut tarpeeksi suurta historiallista merkitystä. Kiina puolestaan esitti varauksensa nimitystä kohtaan, koska epäili nimityksen tarjoavan keinon väheksyä muun Aasian toisessa maailmansodassa kokemia kärsimyksiä. Perintöluetteloon merkityn alueen pinta-ala on 0,4 hehtaaria ja sitä ympäröi 43 hehtaarin suojavyöhyke.
Kuvagalleria

Näyttelyhalli ennen toista maailmansotaa.
Hallirakennus lokakuussa 1945.
Pienoismalli Hiroshimasta ennen pommitusta. Näyttelyhalli näkyy kuvan alareunassa.
Pienoismalli pommituksenjälkeisestä Hiroshimasta. Näyttelyhalli näkyy kuvassa alhaalla keskellä.
Uutta ja vanhaa, Hiroshima jälkeen jälleenrakennuksen. Näyttelyhalli, muistolaatta, sekä taustamaisemaa.
Atomikupoli auringonlaskussa. Taustalla näkyy Aioin sillan ohella japanilaista jylhää vuoristoa, mahdollisesti Futaba-vuori.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hiroshiman rauhanmuistomerkin museon sivut (englanniksi)
Condition Hüman

| Condition Hüman Queensrÿche |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2. lokakuuta 2015
 Tuottaja(t): Zeuss
 Tyylilaji: heavy metal progressiivinen metalli
 Kesto: 53.15
 Levy-yhtiö: Century Media
Queensrÿchen muut julkaisut
| Queensrÿche 2013 | Condition Hüman 2015 | The Verdict 2019 |
Condition Hüman on yhdysvaltalaisen Queensrÿche-yhtyeen studioalbumi, joka ilmestyi Century Media -levymerkillä 2. lokakuuta 2015. Albumi on yhtyeen toinen laulaja Todd La Torren kanssa. Condition Hüman sijoittui  Billboardin albumilistalla 27:nneksi.
Yhtye tiedotti toukokuussa 2014 säveltävänsä seuraajaa vuoden 2013 Queensrÿche-albumille. Joulukuussa 2014 yhtye aloitti PledgeMusic-palvelussa kampanjan, jonka kautta albumi oli ennakkotilattavissa erilaisten lisäkkeiden ohella. Albumi äänitettiin alkuvuodesta 2015 Uberbeatz-studiolla Washingtonissa tuottaja Chris ”Zeuss” Harrisin kanssa.
20. heinäkuuta 2015 julkaistiin albumin avauskappale ”Arrow of Time” SoundCloud-suoratoistopalvelussa, ja samalla paljastettiin myös albumin nimi ja julkaisupäivä. Yhtye soitti kappaletta myös heinä–elokuun 2015 Euroopan-kiertueellaan, muun muassa Wacken Open Airissa.
Kappaleet

Arrow of Time – 3.59
Guardian – 4.19
Hellfire – 5.05
Toxic Remedy – 4.09
Selfish Lives – 4.57
Eye9 – 3.20
Bulletproof – 4.00
Hourglass – 5.09
Just Us – 5.58
All There Was – 3.44
The Aftermath – 0.59
Condition Hüman – 7.52
Kappaleet > Deluxe edition bonuskappaleet

Espiritu Merto – 3.40
46° North – 3.33
Mercury Rising – 3.55
Kokoonpano

Eddie Jackson – bassokitara
Todd La Torre – laulu
Parker Lundgren – kitara
Scott Rockenfield – rummut
Michael Wilton – kitara
Arvostelut

About.com:
Allmusic:
Loudwire: positiivinen
Imperiumi: 8-/10
Kaaoszine: 7/10
Aiheesta muualla

”Arrow of Time” SoundCloud-sivustolla
Condition Hüman Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Condition Hüman Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Daniel Mandell

| Daniel Mandell> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1895 New York, New York
Kuollut: 8. kesäkuuta 1987 Huntington Beach, Kalifornia
Ammatti:  elokuvaleikkaaja
Siviilisääty:  naimisissa
Daniel Mandell (1895 New York, New York − 8. kesäkuuta 1987 Huntington Beach, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaleikkaaja. Hän sai Oscar-palkinnon elokuvista Sankaritekojen mies (1942), Parhaat vuodet (1946) ja Poikamiesboksi (1960). Kaikkiaan hän oli Oscar-ehdokkaana kahdeksan kertaa. Hänen muita elokuviaan ovat muun muassa Arsenikkia ja vanhoja pitsejä (1944) ja Humiseva harju (1939), jota hän itse piti lempielokuvanaan.
Aiheesta muualla

Daniel Mandell Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Daniel Mandell Elonetissä.
Cronhjelm af Hakunge

Cronhjelm-suvun aatelisvaakuna.
Cronhielm on ruotsalainen kreivillinen aatelissuku, jonka yksi sukuhaara, Cronhjelm af Hakunge, on introdusoitu Suomen Ritarihuoneeseen kreivillisenä sukuna 2. Suku elää Ruotsissa, mutta suomalainen sukuhaara on sammunut vuonna 1993.
Suku on lähtöisin Saksasta ja sen edustaja Polycarpus Crumbygel aateloitiin Ruotsissa 8. syyskuuta 1675, mutta suvun edustajaa ei esitelty kuninkaalle. Suku korotettiin vapaaherralliseksi 16. marraskuuta 1691 ja se esiteltiin 1693 ritarihuoneella numerolla 94 Cronhjelm Flostan ja Hakungen vapaaherra sekä Seklorabergin, Hyltenäsin ja Hvilstadin isäntä.lähde tarkemmin?
Cronhjelm af Hakunge oli Creutzin ohella toinen Suomen aatelin kahdesta kreivillisestä suvusta, jotka saivat kreivin arvon jo Ruotsin vallan aikana. Suvun suomalainen haara polveutuu vuonna 1799 kuolleesta kapteeni Polycarpus Cronhjelmista, jonka perhe oli 1800-luvun alkuun mennessä vajonnut varsin vaatimattomaan asemaan. Hänen pojanpoikansa saivat kasvatuksensa Pietarissa, minkä seurauksena suku osin venäläistyi 1800-luvun aikana.
Tunnettuja jäseniä

Salomon Cronhielm (1666–1724), valtaneuvos, Närken ja Värmlannin maaherra
Polycarpus Cronhielm (1757–1799), paikallinen vaikuttaja Luodon pitäjässä
Charlotta Berger, o.s. Cronhjelm (1784–1852), ruotsalainen kirjailija
Alexander Cronhjelm (1844–1905), Suomen Painoasiain ylihallituksen puheenjohtaja
Cromwell (panssarivaunu)

| A27M Cruiser Tank VIII Cromwell |
| --- | --- |
 Cromwell
Valmistushistoria
Valmistusmaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Tekniset tiedot
Pituus:  
– putki edessä:  ? m
– pelkkä runko:  6,35 m
Leveys:  2,908 m
Korkeus:  2,49 m
Taistelupaino:  28 t
Telaketjut:  ?
Maksiminopeus:  
– tiellä:  64 km/h
Toimintasäde:  270 km (tiellä)
Pääase:  Ordnance QF 75 mm panssarivaunukanuuna
Muu aseistus:  2 × 7,92 mm Besa-konekivääriä
Panssarointi:  max. 76 mm
Moottori:  Rolls-Royce Meteor V12 (bensiini)
– hevosvoimat:  600 hv
– kilowattia:  450 kW
Miehistö:  5
A27M Cruiser Tank VIII Cromwell oli yksi brittien menestyneimmistä nopeista, niin sanotuista cruiser-tankeista toisen maailmansodan aikana. Se oli ensimmäinen brittipanssarivaunu, jossa yhdistyivät kunnollinen tykki, hyvä liikkuvuus ja kohtuullinen panssarointi. Sodan loppuvaiheissa Cromwell oli brittien yleisin panssarivaunu ja se korvasi yhdysvaltalaisen M4 Shermanin joissakin yksiköissä. Cromwellista kehitettiin edelleen Comet. Cromwell nimettiin Englannin sisällissodan johtajan Oliver Cromwellin mukaan.
Cromwellin pääaseistuksena oli O.Q.F 75 mm, joka oli vanha 57 mm O.Q.F 6-pdr sovitettuna ampumaan yhdysvaltalaisen M3:n 75 millimetrin ammusta. Tykki pystyi ampumaan myös sirpalekranaattia, mikä oli sitä edeltävän Crusaderin suurin puute. Tykki ei kuitenkaan ollut yhtä tehokas panssarivaunuja vastaan kuin kuusinaulainen tai Shermanin Firefly-muunnokseen asennettu 76,2 millimetrin 17-naulainen. Vaunusta kehitettiin edelleen 20-naulaisella 84 millimetrin tykillä varustettu panssarintorjuntavaunu Charioteer.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta A27M Cruiser Tank VIII Cromwell Wikimedia Commonsissa