stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mihail Kuzmin
Perintö

Symbolismin alkaessa kuihtua uuden suuntauksen, akmeismin, tieltä Mihail Kuzmin oli tärkeä välittäjähahmo. Elämänsä loppuvaiheet hän vietti köyhyydessä. Mihail Kuzmin kuoli keuhkokuumeeseen 63-vuotiaana. Hänen kirjallinen jäämistönsä katosi pitkäaikaisen asuinkumppanin Juri Jurkunin pidätyksen yhteydessä vuonna 1938, Jurkun teloitettiin samana vuonna Stalinin määräämissä puhdistuksissa.
Homoseksuaalisuus dekriminalisoitiin Lokakuun vallankumouksen jälkeen, mutta Kuzmin ehti nähdä kuinka se kriminalisoitiin uudelleen Stalinin aikana. Vielä neuvostoaikana Kuzminin siekailemattomat päiväkirjat pidettiin länsimaisten queer-tutkijoitten ulottumattomissa.
Kuzminin henkilökohtainen päiväkirja vuosilta 1905-1934 (julkaistu vain osittain) on hänen perinnössään erityisen tärkeällä sijalla, ja venäläisen kulttuurin historioitsijat ovat arvostaneet sitä ainutlaatuisen intiimistä näkemyksestä maan kulttuurielämään tuon ajanjakson aikana. Kiinnostus Kuzminin teoksiin ja elämään heräsi 1970- ja 1980-luvuilla, kun hänen runoistaan ​​julkaistiin kolmiosainen laitos vuonna 1977 ja vuosina 1984-2000 julkaistiin 12-osainen proosakokoelma. Vuodesta 1990 lähtien Kuzminin teoksista on julkaistu useita painoksia myös Venäjällä.
Suomennettu teos

Ote teoksesta Siivet kokoelmassa Miesten kesken: miesten välinen rakkaus maailmankirjallisuuden valossa. Suom. Martti Anhava. Helsinki: Otava, 1993.
Teoksia, valikoima

Runoja
Verkot (Сети). Moskova: Skorpion kustantamo, 1908; 2. painos Petrograd, 1915; 3. painos Petrograd; Berlin: Petropolis kustantamo, 1923
Rakkauden kellot (Куранты любви). Moskova: Skorpion kustantamo, 1910
Syksyiset järvet (Осенние озёра). Moskova: Skorpion kustantamo, 1912
Savikyyhkyt (Глиняные голубки). Pietari: M. I. Semjonovin painotalo, 1914; 2. ja 3. painos Berlin, 1923
Johtaja (Вожатый). Petrograd: Prometeus kustantamo (Прометей), 1918
Kaksi (Двум). Petrograd: 'Tänään' kustantamo (Сегодня), 1918
Verhotut kuvat (Занавешенные картинки). Petrograd, 1920 (kannessa lukee "Amsterdam"). 320 numeroitua kappaletta.
Aleksandrian lauluja (Александрийские песни). Petrograd: Prometeus kustantamo (Прометей), 1921. Painos 4 500 kappaletta. Kirjasta on kaksi kansivaihtoehtoa: vanhalla ja uudella oikeinkirjoituksella.
Kaiku (Эхо). Petrograd: Kartonnij domik kustantamo (Картонный домик), 1921
Toisen maailman illat (Нездешние вечера). Petrograd, 1921; 2. painos Berlin: Slovo kustantamo, 1923
Parabolit (Параболы). Berlin: Petropolis kustantamo, 1923
Yleissopimukset: Artikkeleita taiteesta (Условности: Статьи об искусстве). Petrograd: 'Pohjantähti', Polarnaja zvezda (Полярная звезда), 1923. [Typografia: 'Punainen paino', Krasnij petšatnik, (Красный печатник)]
Taimen murtaa jään: runoja 1925-1928 (Форель разбивает лёд: стихи 1925—1928). Kirjailijoiden kustantamo Leningradissa (Издательство Писателей в Ленинграде), 1929
Proosaa
Siivet (Крылья). Moskova: Skorpion kustantamo, 1908; 4. painos. Berlin: Petrograd, 1923
Päiväkirjat
Päiväkirja 1905-1907. Pietari: Ivan Limbakh kustantamo (Издательство Ивана Лимбаха), 2000
Päiväkirja 1908-1915. Pietari: Ivan Limbakh kustantamo, 2005
Päiväkirja 1934 - Toim. 2. Pietari: Ivan Limbakh kustantamo, 2007
Aiheesta muualla

Mihail Kuzminille omistettu sivusto (venäjäksi)
Mihail Kuzminin teoksia Lib.ru -sivustolla (venäjäksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 2 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef 
Georgi Tšitšerin vuonna 1900
Sergei Sudeikin (1882–1946), päiväämätön omakuva
Juri Jurkun (alunper. Juozas Jurkūnas, 1895-1938) 1910-luvulla
Mihail Kuzmin noin vuonna 1911
Mihail Kuzmin, Juri Annenkovin muotokuva 1919
Mihail Kuzmin, Nikolai Radlovin muotokuva 1926
Runokokoelma Verkot kansi, Nikolai Feofilaktov, 1908
Romaanin Siivet kansi, Nikolai Feofilaktov 1908
Bosniannokkasärki

| Bosniannokkasärki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Alalahko::  Särkikalat Cyprinoidei
Heimo::  Särjet Leuciscidae
Alaheimo::  Särjet Leuciscinae
Suku::  Nokkasärjet Chondrostoma
Laji::  phoxinus
Kaksiosainen nimi
 Chondrostoma phoxinus  Heckel, 1843 
Katso myös
   Bosniannokkasärki Wikispeciesissä   Bosniannokkasärki Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Bosniannokkasärki (Chondrostoma phoxinus) on särkien heimoon (Leuciscidae) kuuluva länsibalkanilainen makean veden kalalaji. Se on varsin pienisuomuinen kala, suomuja on kylkiviivalla 88-90 kappaletta. Nämä kalat elävät parvissa vuolaissa virroissa.
Boorikarbidi

| Boorikarbidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  12069-32-8
PubChem CID:  123279
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  B4C
Moolimassa:  55,25
Ulkomuoto:  Musta, kiiltävä kiinteä aine
Sulamispiste:  >2 450 °C
Kiehumispiste:  3 500 °C
Tiheys:  2,52 g/cm3
  
Boorikarbidi (B4C) on epäorgaaninen boorin karbidi. Yhdiste on hyvin kovaa ja lämmönkestävää, minkä vuoksi sillä on käyttökohteita muun muassa työkalujen terissä.
Rakenne

Boorikarbidi kuuluu niin kutsuttuihin välisijayhdisteisiin ja on niille tyypillisesti usein epästoikiometrinen. Kaupallisessa boorikarbidissa boorin ja hiilen suhde on melko tarkasti 4:1, mikä antaa empiirisen kaavan B4C, mutta usein yhdiste on hiilivajaa ja tunnetaan yhdisteitä, joiden koostumus vaihtelee välillä B4,3C–B10,4C.
Boorikarbidin alkeiskoppi on romboedrinen. Rakenne muodostuu booriatomien muodostamista ikosaedreistä, joissa 12 booriatomia ovat sijoittuneet säännöllisen ikosaedrin kärkiin. Ikosaedrien ulkopuolella hiiliatomit muodostavat kolmen atomin ketjuja, jotka littävät boorista koostuvat ikosaedrit toisiinsa.
Ominaisuudet

Boorikarbidissa atomit muodostavat jäykän rakenteen, minkä vuoksi se sulaa vasta hyvin korkeassa lämpötilassa ja on kovaa. Yhdiste on huono lämmönjohde ja sen lämpölaajenemiskerroin on pieni. Boorikarbidin korkean Youngin moduulin, noin 450 GPa, vuoksi se on kuitenkin melko altis materiaali lämpöshokille. Korkeissa lämpötiloissa boorikarbidi on p-tyypin puolijohde ja sen kielletty vyö on 0,8 eV.
Boorikarbidi on kemiallisesti hyvin inertti, eikä se liukene veteen tai happo- tai emäsliuoksiin. Voimakkaiden emästen kanssa kuumennettaessa ja sulien emästen vaikutuksesta se kuitenkin hajoaa muodostaen boraatteja. Metallioksidien kanssa kuumennettaessa se muodostaa borideja. Ilman hapen vaikutuksesta yhdiste hapettuu yli 500 °C:n lämpötilassa ja kloori reagoi sen kanssa noin 600 °C:n lämpötilassa ja bromi noin 800 °C:n lämpötilassa.
Valmistus

Tyypillisin tapa valmistaa boorikarbidia on booritrioksidin ja hiilen välinen reaktio. Tämä reaktio on hyvin endoterminen ja sen suorittamiseen käytetään sähköisiä ahjoja, joissa lämpötila on välillä 1 400–2 500 °C.
Toinen tapa muodostaa yhdistettä on boorioksidin pelkistys magnesiumilla hiilen läsnä ollessa. Tällöin tarvittavat lämpötilat ovat alhaisempia, noin 1 400–1 800 °C. Reaktio suoritetaan usein vetyilmakehässä grafiittiputkiuunissa. Sivutuotteena muodostuva magnesiumoksidi poistetaan liuottamalla se hapon avulla.
Muita tapoja yhdisteen valmistamiseen ovat valmistus suoraan hiilestä ja boorista, booritrikloridin pelkistys vedyllä hiilen läsnä ollessa ja CVD-menetelmällä booritrikloridista, metaanista ja vedystä.
Käyttö

Boorikarbidi on hyvin kovaa ja siitä valmistettuja kuituja käytetään muun muassa luodinkestävien asusteiden valmistukseen ja ajoneuvojen suojaamiseen. Muita käyttökohteita ovat muun muassa polkupyörän rungot, hioma-aineena, työkaluissa, kuten kallioporissa, korroosiota ja korkeita lämpötiloja kestäviin sovelluksiin esimerkiksi avaruusaluksissa. Boorikarbidia käytetään myös muiden kovien materiaalien, kuten titaanidiboridin valmistuksessa ja lisäämään alumiinin ja alumiiniseosten kovuutta ja kestävyyttä.
Boorin isotoopeista 10B absorboi tehokkaasti neutroneita. Tämän vuoksi kyseistä boorin isotooppia sisältävää boorikarbidia käytetään säteilysuojana. Muun muassa ydinreaktoreja voidaan ympäröidä sillä ja valmistaa siitä säätösauvoja. Tähän tarkoitukseen boorikarbidi on halvempaa kuin boori alkuaineena.
Aiheesta muualla

Boorikarbidin käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich, viitattu 26.12.2014.
Malli boorikarbidin alkeiskopista. Vihreät ikosaedrit koostuvat booriatomeista ja mustat pallot kuvaavat hiiliatomeja.
Plinius nuorempi

Plinius nuoremman patsas Comon tuomiokirkossa.
Plinius nuorempi lat. Plinius Minor (Gaius Plinius Caecilius Secundus, 63 – noin 113) oli roomalainen kirjailija ja oppinut. Hän oli Plinius vanhemman sisarenpoika. Hän on kirjoittanut ainoan säilyneen silminnäkijäkuvauksen Pompejin tuhonneesta Vesuviuksen purkauksesta.
Kirjallisuutta > Suomennetut teokset

Plinius Caecilius Secundus, Gaius, nuor.: Kirjeitä keisariajan Roomasta: Valikoima Plinius nuoremman kirjetuotannosta.  (Toimittanut Marja Itkonen-Kaila)  Helsinki:  Gaudeamus, 1974.  ISBN 951-662-081-7
Plinius Caecilius Secundus, Gaius, nuor.: Plinius nuoremman kirjeitä Trajanuksen ajan Roomasta.  (Kääntäneet ja toimittaneet Tuulikki Elo ja Heikki Laakkonen. Kuvat: Olavi Rantala. Kartat: Venla Laakkonen, Salla Jokela. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 1023)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005.  ISBN 951-746-656-0
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Plinius nuorempi Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3  4  5  6  7  8  9  10  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 2  Vatikaani 2 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  IdRef
Born In The S.A.V.O.

| Born In The S> A.V.O. Sleepy Sleepers |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty :  ?
 Julkaistu: 1985
 Tuottaja(t): Atte Blom & J. Sumén
 Tyylilaji: huumorirock / punk
 Kesto: 48.37
 Levy-yhtiö: Virgin
Listasijoitukset
  Suomi: 12. (lokakuu 1985)
Sleepy Sleepersin muut julkaisut
| Sossu-possuilua Finlandiassa 1984 | Born In The S.A.V.O. 1985 | Rock'y VI - Pölkyllä päähän 1986 |
Born In The S.A.V.O. on  Sleepy Sleepersin albumi. Albumin nimi ja kansikuva on mallinnettu Bruce Springsteenin Born in the U.S.A.-albumilta. Albumilla soittaa kitaraa Dingon kitaristina tunnettu Jonttu Virta.
Albumin nimi ja kansikuva on mukaelma Bruce Springsteenin albumista Born in the U.S.A..
Kappaleet

Ring Ring – 3.51
Paskan myivät – 4.27
Laulu rakastamisen vaikeudesta - Tehtaan varjossa – 3.08
On se niin väärin – 4.31
Papa oli pyörivä kivi – 3.49
Kesäkatu – 5.31
Kaksi tapaa keittää kahvia – 2.32
Nokialainen nuoriso-ohjaaja – 3.46
Avanto häämöttää – 3.51
Valtuutettujen valitus – 2.36
Hottentotti – 6.44
Konkurssi – 3.47
Muusikot

Mato Valtonen, Sakke Järvenpää, Sakari Kuosmanen ja Ari ”Pulu” Asunmaa: laulut
Pekka ”Devil” Virtanen ja Jonttu Virta: kitarat
Kari ”Kartano” Kaatrankoski: rummut
Silu Seppälä: bassokitara
Pekka ”Devil” Virtanen: kosketinsoitin
Ming Sumén: saksofoni
Eve, Riitta, Mia, Minna: kuorot
Arto Nyqvist: naurut
Muusikot > Tuotanto

Atte Blom ja Jimi Sumén: tuottaja
Jimi Sumén ja K. Kalén: äänitys / Westside Studio-Finnvox
Fred O. & Jukka Nuutila: kansi
Bormiskos

| Bormiskos> Βορμίσκος.Sijainti |
| --- | --- |
 Bormiskos
Koordinaatit:  40°40′36″N, 23°40′41″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Stavrós, Vólvi, Thessaloniki, Keski-Makedonia
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Mygdonia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Bormiskos (m.kreik. Βορμίσκος, lat. Bormiscus) eli Bromiskos (m.kreik. Βρομίσκος, lat. Bromiscus) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Mygdoniassa nykyisen Kreikan alueella. Se sijoitetaan lähelle nykyistä Vólvin kunnan Stavrósta.
Maantiede

Bormiskos sijaitsi Chalkidikína nykyisin tunnetun niemimaan juuren itärannikolla Strymoninlahden rannalla lähellä Rekhios-jokea, jonka kautta Bolbe-järven vedet laskivat Strymoninlahteen. Bormiskoksen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä. Kaupungin lähellä siitä itään sijaitsi Arethusa.
Historia

Bormiskoksen historiasta ei tiedetä juuri mitään. Se mainitaan lähinnä Brasidaan sotaretken yhteydessä. Vaikka kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Se arvioidaan polikseksi ennen kaikkea sillä perusteella, että se vaikuttaa kuuluneen klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, sillä sen nimi esiintyy liiton verotusluetteloissa vuonna 422/421 eaa. ja ehkä myös 425/424 eaa.
Stefanos Byzantionlainen sanoo, että Euripides olisi kuollut Bormiskoksessa koirien repimänä. Toinen legenda sijoitti tapahtuman kuitenkin Arethusaan, jossa näytettiin runoilijan hautaa. Stefanos kutsuu Bormiskosta kyläksi. Nykyisin arvellaan, että Bormiskos ja Arethusa olivat jotenkin kytköksissä toisiinsa, ja on ehdotettu, että Bormiskoksen asukkaat olisivat jossakin vaiheessa siirtäneet kaupunkinsa Arethusaksi. Tämä selittäisi sen, miksi kaupungit sijaitsivat poikkeuksellisen lähellä toisiaan.
Rakennukset ja löydökset

Bormiskoksesta on tehty joitakin löytöjä arkaaiselta ja klassiselta kaudelta, kun taas Arethusan löydöt ovat pääosin myöhemmältä ajalta, mikä vaikuttaa tukevan ajatusta kaupungin siirtämisestä.
Marcus Minucius Felix

Marcus Minucius Felix (noin 100-luvun loppu – 200-luvun alku) oli roomalainen kristitty apologeetta, yksi varhaisimpia latinaksi kirjoittaneita kristinuskon puolustajia.
Elämä ja teokset

Minucius Felixin omasta elämästä ei tiedetä kovin paljon. Hänet on voitu ajoittaa vain suunnilleen vuosiin 150–200. Hieronymus mainitsee hänet joitakin kertoja teoksessaan De Viris Illustribus, samoin Lactantius teoksessaan Institionum divinarum. Heidän tietonsa ovat kuitenkin ilmeisesti peräisin Minucius Felixin omista teoksista. Niistä hänen voidaan päätellä olleen Roomassa toiminut asianajaja, joka oli ollut pakana ja kääntynyt sitten kristityksi. Hänen on arveltu olleen afrikkalaista alkuperää.
Minucius Felix tunnetaan nykyään lähes pelkästään teoksestaan Octavius. Teos on kristinuskoa käsittelevä dialogi, jossa keskustelevat pakanallinen Caecilius Natalis ja kristitty Octavius Januarius. Teos on varhaisempi kuin Cyprianuksen Quod idola dei non sint, jossa on siitä lainauksia, mutta kuinka paljon varhaisempi, riippuu siitä, mikä on sen suhde Tertullianuksen teokseen Apologeticum. Yleisesti Minucius Felixin on katsottu olleen näistä kolmesta varhaisin latinaksi kirjoittanut apologeetta.
Kirjallisuutta

Dennis, Holmes V. M.: The Date of the Octavius. The American Journal of Philology, 1929, 50. vsk, nro 2, s. 185-189.  Artikkelin verkkoversio.
Minucius Felix, Marcus: Octavius: Kristinuskon puolustus.  (Latinasta suomentanut Heikki Koskenniemi)  Helsinki:  Arkki, 2007.  ISBN 978-951-618-846-4
Aiheesta muualla

Higgins, C. Francis: Minucius Felix The Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Lejay, Paul: Minucius Felix Catholic Encyclopedia.  1911. New York:  Robert Appleton Company. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Marcus Minucius Felix
Käännös suomeksi
Maxime Bossis

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Maxime Bossis
Syntymäaika: 26. kesäkuuta 1955 (ikä 69)
Syntymäpaikka:  Saint-André, Vendée, Ranska
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 186 senttimetriä
Seura
Seura: lopettanut
Junioriseurat
1969–70 1970–73: Saint-André Sport FC Yonnais
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1973–85 1985–89 1990–91 | FC Nantes Matra Racing FC Nantes Yhteensä | 379 (24) 120 (2) 34 (0) 533 (26) |
Maajoukkue
| 1976–86 | Ranska | 76 (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Maxime Bossis (s. 26. kesäkuuta 1955 Saint-André, Vendée, Ranska) on ranskalainen entinen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja. Bossis pelasi Ranskan maajoukkueessa yhteensä 76 ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Maajoukkueesta hänet muistetaan vuoden 1982 MM-kisojen välieräottelusta Saksa–Ranska, jossa hän epäonnistui rangaistuspotkukilpailussa ja Ranska jäi ilman finaalipaikkaa. Vuonna 1984 hän kuului Euroopan-mestaruuden voittaneeseen joukkueeseen. Bossis piti vuosien 1985 ja 1992 välillä ennätystä maajoukkueotteluista Ranskan paidassa. Hänellä oli myös ennätys eniten pelattuja otteluita MM-kisoissa (15 kpl), mutta sittemmin Fabien Barthez on rikkonut kyseisen ennätyksen.
Seurajoukkue tasolla Bossis edusti urallaan FC Nantesia ja Racing Club de Parisia. Nantesissa yhteensä yli kymmenen vuotta ja nelisensataa liigaottelua pelannut Bossis oli voittamassa joukkueen mukana kolmea liigamestaruutta ja Ranskan Cupia.
Bortetsomibi

| --- | --- |


Bortetsomibi
Systemaattinen (IUPAC) nimi
[(1R)-3-metyyli-1-[[(2S)-3-fenyyli-2-(pyratsiini-2-karbonyyliamino)propanoyyli]amino]butyyli]boronihappo
Tunnisteet
CAS-numero: 179324-69-7
ATC-koodi: L01XX32
PubChem CID: 387447
DrugBank: DB00188
Kemialliset tiedot
Kaava: C19H25BN4O4 
Moolimassa: 384,24
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 11 % (oraalinen)
Proteiinisitoutuminen: 84 %
Metabolia: Hepaattinen
Puoliintumisaika: 98 h
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Intravenoosi
Bortetsomibi (C19H25BN4O4) on peptideihin ja boronihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä multippelin myelooman ja manttelisolulymfooman hoitoon.
Vaikutusmekanismi ja käyttö

Bortetsomibi on mekanismiltaan proteasomin toiminnan inhibiittori. Boronihapporyhmän booriatomi sitoutuu proteasomin katalyyttisesti tärkeään treoniiniaminohappoon proteasomin 26S-alayksikössä. Tämän seurauksena solujen transkription kannalta oleellinen säätelyreitti NF-κB-estyy ja näin ollen syöpäsolujen transkriptio pysähtyy. Bortetsomibi on ensimmäinen markkinoille tullut proteasomin estäjä. Yhdistettä käytetään erityisesti multippelin myelooman hoitoon ja sen teho on ollut hyvä erityisesti taudin uusiuduttua muiden hoitojen jälkeen. Sitä voidaan käyttää myös ensilinjan hoitona. Bortetsomibi soveltuu käytettäväksi yhdistelmälääkkeenä yhdessä esimerkiksi melfalaanin, doksorubisiinin ja deksametasonin kanssa. Bortetsomibia on myös tutkittu käytettäväksi elinsiirroissa vasta-aineiden aiheuttaman hyljinnän estämiseksi.
Bortetsomibin haittavaikutuksena esiintyy neuropatiaa. Tämä ilmenee erityisesti jalkojen puutumisena ja pistelevänä kipuna. Haittavaikutus on yleensä lievä ja loppuu bortetsomibihoidon päätyttyä, mutta vakavimmissa tapauksissa hoito joudutaan keskeyttämään. Muita haittavaikutuksia ovat väsymys ja ruuansulatuskanavan oireet.
Valmistus

Bortetsomibille on kehitetty suuren mittakaavan asymmetrinen synteesi. Synteesin lähtöaineena on isobutyyliboronihappo, joka reagoi ensimmäisessä vaiheessa (+)-pinaanidiolin kanssa muodostaen esterin. Tämän jälkeen tapahtuu Matteson-reaktio emäksisissä olosuhteissa dikloorimetaanin kanssa ja tämä vaihe on enantioselektiivinen. Seuraavat synteesin vaiheet ovat nukleofiilinen subtituutio ja peptidisidoksen muodostuminen.
Bortetsomibin sitoutuminen proteasomiin
Boschendal

Boschendalin tilan päärakennus.
Boschendal on eteläafrikkalainen viinitila, joka sijaitsee Franschhoekissa Western Capessa. Tilaa pidetään yhtenä Etelä-Afrikan vanhimmista viinitiloista. Tila on perustettu noin vuonna 1685 ja tilalla on viljelty viiniä sen perustamisesta lähtien. Vuodesta 2005 tilan on omistanut DGB (Pty) Ltd.
Viinit

Boschendalin viiniviljelmät kattavat noin 250 hehtaaria. Tilan päärypälelajikkeet ovat Sauvignon Blanc ja Chardonnay, mutta tilalla on myös merkittäviä Cabernet Sauvignon, Shiraz ja Merlot -istutuksia.
Vaikka tila tuottaakin niin puna-, valko- kuin kuohuviinejä, on Boschendal perinteisesti tunnettu erityisesti valkoviineistään, joista esimerkiksi Cecil John Sauvignon Blanc on saanut kiittäviä arvioita.  Viime vuosina tila on painostanut myös punaviineihin ja Boschendalin valmistamat Cecil John Shiraz ja Reserve Shiraz ovat saaneet kiittäviä arvioita. Myös tilan sekoitepunaviinit, erityisesti Grand Reserve (Cabarnet Franc, Cabarnet Sauvignon, Merlot ja Shiraz -sekoite), ovat varsin arvostettuja.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Boschendal Winesin sivut (englanniksi)
Valeri Borzov
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Valeri Borzov Wikimedia Commonsissa
| n k  Miesten 100 metrin juoksun olympiavoittajat |
| --- | --- |
 1896: Tom Burke  1900: Frank Jarvis  1904: Archie Hahn  1908: Reggie Walker  1912: Ralph Craig  1920: Charlie Paddock  1924: Harold Abrahams  1928: Percy Williams  1932: Eddie Tolan  1936: Jesse Owens  1948: Harrison Dillard  1952: Lindy Remigino  1956: Bobby Joe Morrow  1960: Armin Hary  1964: Bob Hayes  1968: Jim Hines  1972: Valeri Borzov  1976: Hasely Crawford  1980: Allan Wells  1984: Carl Lewis  1988: Carl Lewis  1992: Linford Christie  1996: Donovan Bailey  2000: Maurice Greene  2004: Justin Gatlin  2008: Usain Bolt  2012: Usain Bolt  2016: Usain Bolt  2020: Lamont Marcell Jacobs  2024: Noah Lyles 
Miesten 200 metrin juoksun olympiavoittajat
Miesten 100 metrin juoksun euroopanmestarit
Miesten 200 metrin juoksun euroopanmestarit
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Tšekki 
Henkilöt:  World Athletics  Tilastopaja 🔒
Markiisi de Sade

| Donatien-Alphonse-François de Sade |
| --- | --- |
 De Sade noin 20-vuotiaana, maalannut. Charles-Amédée-Philippe van Loo. Kyseessä on ainoa kuva de Sadesta.
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. kesäkuuta 1740 Pariisi, Ranskan kuningaskunta
Kuollut: 2. joulukuuta 1814 (74 vuotta) Charenton, Ranskan kuningaskunta
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Aikakausi:  1700-luvun loppupuoli
Pääteokset:  Sodoman 120 päivää (1785) Justine, eli, Hyveellisen neidon kovat kokemukset (1791) Filosofia budoaarissa, eli, Epämoraaliset kasvattajat (1795)
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Donatien-Alphonse-François de Sade (2. kesäkuuta 1740 Pariisi, Ranskan kuningaskunta – 2. joulukuuta 1814 Charenton, Ranskan kuningaskunta), joka tunnetaan paremmin nimellä markiisi de Sade,  oli ranskalainen aristokraatti ja kirjailija.
Sadea pidetään valistusfilosofina, mutta filosofina hän on varsin kiistelty hahmo. Joillekin hän edustaa valistukseen kuuluneen sosiaalisen emansipaation äärimmäistä huipentumaa kirjoittaessaan neuvoja siitä, miten ulostetta voidaan käyttää avuksi seksuaalisessa kanssakäymisessä. Toiset taas pitävät hänen filosofiansa merkitystä vähäisenä tai nimittävät hänen kirjallista tuotantoaan pelkäksi pornografiaksi, koska niissä käsitellään seksuaalisuutta ja perversioita hyvin räiskyvällä otteella. Myös Saden oma elämä oli täynnä irstailua, minkä johdosta hän joutui viettämään suuren osan elämästään vankilassa. Hän kirjoittikin useimmat kirjoistaan vankeudessa.
Markiisi de Saden nimestä on johdettu sana sadismi. Saden filosofiassa korostuu vahvasti nihilismi sekä uskonnonvastaisuus. Hän kritisoi uskontoa ankarasti todeten sen olevan ihmisen luoma harha. Näissä kohdissa Sade muistuttaa 1800-luvun lopulla kirjoittanutta Friedrich Nietzscheä. Myös Sade pitää kristinuskon moraalia luonnonvastaisuutena. Hänen mielestään ihminen ei ole eläimiä ja kasveja kummempi, vaan on pelkästään osa luonnon kiertokulkua. Kenties tärkeimmäksi Saden pilkan kohteeksi joutuu kuitenkin perhe ja lisääntymiseen tähtäävä sukupuolimoraali. Saden ajattelussa sosiaalisista normeista vapaa nautinnon hakeminen ja vihollisuus elämää kohtaan ovat korkeimpia päämääriä.