stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
DDC Mlimani Park Orchestra

| DDC Mlimani Park Orchestra> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1978–
Tyylilaji:  Muziki wa dansi Jazz Kuubalainen rumba
Kotipaikka:   Dar es Salaam, Tansania
Laulukieli:  swahili
Jäsenet:  Muhiddin Maalim, laulu, 1978-   Hassani Bitchuka, laulu, 1978-   Abel Balthazar, soolokitara, 1978-   Michael Enoch, saksofoni  
Levy-yhtiö:  Africassette   GMC Wasanii Promters LTD  
Infobox OKNimi-testi OK: 
DDC Mlimani Park Orchestra on tansanialainen muziki wa dansia soittava yhtye. Vuonna 1978 perustettu yhtye kuuluu merkittävimpiin oman tyylilajinsa edustajiin. 1980-luvulla yhtye julkaisi sarjan Itä-Afrikassa erittäin tunnetuiksi nousseita hittejä. Valtaosan yhtyeen suurimmista hiteistä on säveltänyt ja sanoittanut Hassani Bitchuka, Cosmas Chidmule ja Shaaban Dede.
Historia

DDC Mlimani Park Orchestra perustettiin vuonna 1978 soittamaan Mlimani Club -yökerholle Dar es Salaamissa, Mwengen kaupunginosassa. Sen perusti vuonna 1978 Nuta Jazz Bandin jäsenet Muhiddin Maalim, Hassani Bitchuka ja Abel Balthazar. Myöhemmin yhtyeeseen liittyi Michael Enoch Dar es Salaam Jazz Bandistä. Perustettaessa yhtyeeseen kuului noin 15 jäsentä, mutta nykyisin siihen kuuluu jopa 25 jäsentä. Kun yökerhon omistaja Tanzania Transport and Taxi Services teki konkurssin vuonna 1983, yhtye siirtyi Dar es Salaam Development Corporationin (DDC) alaisuuteen, josta juontaa etuliite yhtyeen nimeen. Koska musiikki-instrumentteja koskevat tuontirajoitukset olivat 1980-luvulla tiukat, valtaosa yhtyeistä työskenteli eri yrityksille ja organisaatioille, jotka investoivat musiikkiin tuottavana liiketoimintana. Nämä sponsorit omistivat soittimet ja järjestivät harjoitus- sekä esiintymistilat. Muusikot saivat vakituista palkkaa sekä provision lipputuloista.
DDC Mlimani Park Orchestran musiikillista linjaa johti 1980-luvulla pääasiallisesti Dar es Salaam Jazz Bandistä yhtyeeseen liittynyt Michael Enoch, joka toimi aiemmassa yhtyeessään kitaristina, mutta soitti DDC Mlimani Park Orchestrassa pääasiallisesti saksofonia
Yhtyeen tunnetuin levy Sikinde nauhoitettiin Radio Tanzania, Dar es Salaam (RTD) -radiokanavan studiossa ja äänityksestä vastasi James Mhilu.
Musiikkityyli

DDC Mlimani Park Orchestran motto on ngoma ya ukae ("kodin tanssi"). Yhtye on säilyttänyt 1980-luvulle tyypillisen muziki wa dansi tyylin samana nykypäivään saakka. Jokaiselle muziki wa dansi yhtyeelle ominaista tyyliä tehdä musiikkia, esiintyä ja tanssia kutsutaan mtindoksi. Mtindo on ikään kuin toinen nimi, jota fanit käyttävät ilmaistessaan suosikkiyhtyettään. DDC Mlimani Park Orchestran mtindo on Sikinde, joka juontaa nimensä Dar es Salaamin seudulta kotoisin olevan Zaramo -heimon ngoma (musiikki, laulu ja tanssi) kulttuurista.
Jäsenet ja kokoonpano > Sikinde levyllä

Hassani Bitchuka (laulu)
Muhiddin Maalim Gurumo (laulu)
Cosmas Tobias Chidumule (laulu)
Hamisi Juma (laulu)
Benno Villa (laulu)
Francis Lubua (laulu)
Max Bushoke (laulu)
Joseph Mulenga (soolokitara)
Abel Balthazar (soolokitara)
Henry Mkanyia (soolokitara)
Michael Bilali (soolokitara)
Abdallah Gama (toinen soolokitara ja rytmikitara)
Muharami Saidi (toinen soolokitara ja rytmikitara)
Mohamed Iddi (toinen soolokitara ja rytmikitara)
Huruka Uvuruge (toinen soolokitara ja rytmikitara)
Suleiman Mwanyiro (basso)
Julius Mzeru (basso)
Habibu Abbas (rummut)
Chipembere Saidi (rummut)
Ally Omari (tumba)
Mashaka Shaban (tumba)
George Kessy Omojo (urut)
Boniface Kachale (trumpetti)
Ibrahim Mwinchande (trumpetti)
Machaku Salum (trumpetti)
Hamisi Miramb (trumpetti)
Ally Yahya (trumpetti)
Michael Enoch (saksofoni)
Juma Hassan (saksofoni)
Joseph Bernard (saksofoni)
Shaban Lendi (saksofoni)
Diskografia > Albumit

Taxi Driver (LP; Polydor [Nairobi] POLP 523) 1982
Dunia Kuna Mambo (LP; Polydor [Nairobi] POLP 530) 1982
Matatizo ya Nyumbani (C-kasetti; Ahadi [Nairobi] AHD (MC) 002) 1985
The Best of DDC Mlimani Park Orchestra (LP; Ahadi [Nairobi] AHDLP 6002) 1986
The Best of DDC Mlimani Park Orchestra Vol. 2 (LP; Ahadi [Nairobi] AHDLP 6006) 1988
Maisha Ni Kuona Mbele (LP; Polydor [Nairobi] POLP 579) 1988
Dua la Kuku (LP; Polydor [Nairobi] POLP 589) 1989
Tanzania Dance Bands Vol. 1: Sikinde (CD; Monsun [Hamburg] MSCD 9.00902) (CD; Africassette [Detroit, USA] AC9402 [1994, nimellä "Sikinde") 1990
Tunazikumbuka Vol. 1 (C-kasetti; Ahadi [Nairobi] AHD (MC) 015)
Utafiti wa Mpenzi (C-kasetti; Ahadi [Nairobi] AHD (MC) 6014)
Tunazikumbuka Vol. 3 (C-kasetti; Ahadi [Nairobi] AHD (MC) 017)
Tunazikumbuka Vol. 4 (C-kasetti; Ahadi [Nairobi] AHD (MC) 018)
Sitokubali Kuwa Mtumwa (C-kasetti; Ahadi [Nairobi] AHD (MC) 6024)
MV Mapenzi (C-kasetti; Ahadi [Nairobi] MSKCAS 501)
MV Mapenzi No. 2 (C-kasetti; Ahadi [Nairobi] MSKCAS 504)
Majirani Huzima Radio (C-kasetti; Ahadi [Nairobi] MSKCAS 506)
Mtoto Akililia Wembe (C-kasetti; Ahadi [Nairobi] MSKCAS 510)
Golden Hits 80s (C-kasetti; Ahadi [Nairobi] MSKCAS 511)
Maisha na Mapambano (C-kasetti; tuntematon julkaisija RC 312) 1994
Sungi (CD; Popular African Music [Frankfurt] PAM 403) 1994
Nelson Mandela (C-kasetti; Ahadi [Nairobi] MSKCAS 512)
Ndomo Huponza Kichwa (C-kasetti; FM Productions) 1996
Ndomo Huponza Kichwa (C-kasetti; FM Productions) 1996
Maneno Maneno (GMC Wasanii Promoters LTD)
Diskografia > Kokoelmilla

Hit Parade Number 1 (LP; Polydor [Nairobi] POLP 516) 1979
African Gold Vol. 1 (LP; Makumbusho AGLP 001) 1983
Swahili Hits (C-kasetti; Ahadi [Nairobi] AHD (MC) 001) 1985
Swahili Hits Vol. 2 (C-kasetti; Ahadi [Nairobi] AHD (MC) 004) 1985
Tanzania Hit Parade '88 (LP; Ahadi [Nairobi] AHDLP 6005)1988
Swahili Hits Vol. 3(C-kasetti; Ahadi [Nairobi] AHD (MC) 008)
Tanzania Hit Parade Vol. 2 (C-kasetti; Ahadi [Nairobi] AHD (MC) 013)
Muziki wa Dansi: Afropop Hits from Tanzania (CD; Africassette [Detroit, MI, USA] AC 9403) 1995
Zanzibara vol. 5: Hot In Dar (CD; Buda Musique 860184) 2009
Diskografia > Singlet

Pesa Pt. 1 / Pesa Pt. 2 (7" 45; Ahadi [Nairobi] AHD 01) 1983
Matatizo ya Nyumbani Pt. 1 / Matatizo ya Nyumbani Pt. 22 (7" 45; Ahadi [Nairobi] AHD 02) 1983
MV Mapenzi (Sauda) Pt. 1 / MV Mapenzi (Sauda) Pt. 2 (7" 45; Ahadi [Nairobi] AHD 06) 1985
Siwalaumu Wakwe Pt. 1 / Siwalaumu Wakwe Pt. 2 (7" 45; CBS [Nairobi] CBS (K) 7024)
Kiu ya Jibu Pt. 1 / Kiu ya Jibu Pt. 2 (7"45; CBS [Nairobi] CBS (K) 7025)
Hiba Pt. 1 / Hiba Pt. 2 (7" 45; Ahadi [Nairobi] AHD 07)
Aiheesta muualla

DDC Mlimani Park Orchestra Last.fm:ssä (englanniksi)
Jahazi-media sivustolla
Earl Cameron

Cameron vuonna 2017
Earl Cameron (8. elokuuta 1917 – 3. heinäkuuta 2020) oli bermudalaissyntyinen brittiläinen näyttelijä. Hän aloitti 1940-luvun Lontoossa pitkän uransa, jonka aikana hän esiintyi niin elokuvissa, televisiossa kuin teatterissakin.
Cameron syntyi Pembrokessa, Bermudalla vuonna 1917 ja muutti Britanniaan vuonna 1939. Hän työskenteli jonkin aikaa Britannian kauppalaivastossa ja sai vuonna 1941 pienen roolin teatterimusikaalista Chu Chin Chow. Cameron näytteli sodan jälkeen muissakin teatterirooleissa, mutta sitten hän sai roolin jännityselokuvasta Lontoon nukkuessa (1951), missä hän näytteli merimiestä. Cameronista tuli elokuvan myötä brittiläisen elokuvan ensimmäisiä merkittäviä tummaihoisia näyttelijöitä. Cameron kertoi vuoden 2017 haastattelussa, ettei aikoinaan pitänyt itseään edelläkävijänä, mutta huomasi sittemmin, että sitä hän lopulta oli.
Elokuvan Lontoon nukkuessa jälkeen Cameron näytteli 1950-luvulla muun muassa mau-mau-kapinasta kertovissa elokuvissa Simba (1955) ja Safari (1957) sekä jännityselokuvassa Salaperäinen Sapphire (1959). Cameron muisteli myöhemmin, että roolien saaminen oli aikanaan hyvin vaiketa. Jos roolia ei ollut erikseen kirjoitettu mustalle näyttelijälle, henkilöhahmon esittäjäksi harvoin otettiin mustaa näyttelijää. Cameron kertoi olleensa hyvin turhautunut, sillä hän sai yleensä vain pieniä rooleja.
Cameron näytteli 1960-luvulla erityisesti televisiossa. Hänellä oli muun muassa päärooli sarjassa The Dark Man, jossa hän näytteli maahanmuuttanutta taksikuskia. Hänellä oli myös pieni rooli James Bond -elokuvassa Pallosalama, jossa hän näytteli Bondin bahamalaista kontaktia. Cameron oli mukana Doctor Who -sarjan ylistetyssä ”Tenth Planet” -jaksossa.
Cameron kääntyi 1960-luvun alussa bahá'í-uskoon ja muutti sen jälkeen Salomonsaarille. Cameron käynnisti uransa uudelleen palattuaan Britanniaan. Hänellä oli keskeinen rooli sotarikoksista syytettynä afrikkalaisena valtionpäämiehenä elokuvassa Tulkki (2005). Hänet nähtiin lyhyesti myös elokuvissa The Queen ja Inception. Cameron oli äänenä suomalaisessa elokuvassa, Pia Tikan Hiekkamorsiamessa (1998).
Henkilökohtainen elämä

Cameron kuului bahai-uskontoon johon hän liittyi Bahain maailmankongressissä Royal Albert Hallissa Lontoossa. Cameron asui Kenilworthissä Warwickshiressä Englannissa. Hän oli naimisissa Barbara Cameronin kanssa. Hänen ensimmäinen vaimonsa Audrey Cameron kuoli vuonna 1994. Cameronilla oli kuusi lasta. Cameron kuoli 3. heinäkuuta 2020 102-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Earl Cameron Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Euroopan kemikaaliviraston pääkonttori

| Euroopan kemikaaliviraston pääkonttori |
| --- | --- |
 Rakennus Telakkakadun puolelta huhtikuussa 2020.
Osoite:  Telakkakatu 6
Sijainti:   Punavuori, Helsinki
Rakennustyyppi:  toimistorakennus
Rakennustyöt aloitettu:  joulukuu 2017
Avattu:  7. tammikuuta 2020
Rakennuskustannukset:  n. 90 milj. EUR
Suunnittelija:  Robert Trapp, L-Arkkitehdit
Urakoitsija:  Skanska
Omistaja:  Hansainvest Real Estate
Käyttäjä:  Euroopan kemikaalivirasto
Tyylisuunta:  nykyarkkitehtuuri
Runkorakenne:  betoni
Julkisivumateriaali:  corten-teräs
Kerrosluku:  8 (+1 kellarikerros ja konehuone)
Bruttoala:  23 000 m²
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Euroopan kemikaaliviraston pääkonttori sijaitsee osoitteessa Telakkakatu 6 Helsingin Punavuoressa. Sen rakentaminen aloitettiin Telakkaranta-kokonaisuuden ensimmäisenä uudisosana joulukuussa 2017, ja se otettiin käyttöön tammikuussa 2020. Rakennus on kahdeksankerroksinen, sen pääsisäänkäynti on Telakkakadun varrella, ja toisella puolella avautuu näkymät Hietalahteen. Rannan puolelta uudisrakennus yltää vanhan suojellun verstaan päälle. Pääkonttorissa on työtilat noin 650 henkilölle.
Rakennuksen on suunnitellut arkkitehtitoimisto L-Arkkitehdit Oy pääsuunnittelijanaan Robert Trapp.
Arkkitehtuuri

Rakennuksessa on kahdeksan kerrosta ja yksi kellarikerros, sekä konehuone ullakolla. Rakennuksen julkisivu ja taitekatto muodostavan yhtenäisen kulmikkaan ulkokuoren. Se on päällystetty rei’itetyllä ruosteisella corten-teräksellä. Aluksi julkisivuun suunniteltiin myös kuparia, mutta siitä luovuttiin, koska ajan myötä patinoituva kupari muuttuisi mustaksi.
Rakennuksen keskiössä on atrium, jota valaisee lasikatto. Alimmassa kerroksessa on pääaula ja ruokailutiloja. Toimistotiloja on toisesta kerroksesta ylöspäin. Vanhan verstasrakennuksen tiilijulkisivut jäävät osaksi uudisrakennuksen sisäpintoja atriumin puolella.
Historia

Alueella sijaitsi aiemmin Hietalahden telakan rakennuksia. Vanhimmat rakennukset suojeltiin asemakaavassa, joten ne säästyivät purkamiselta toisin kuin esimerkiksi samalla alueella sijaitseva Nosturi. Telakkarannan suunnittelu alkoi vuonna 2010 kansainvälisellä arkkitehtuurikilpailulla, jonka voitti tanskalainen Lundgaard & Tranberg Arkitekter. Sen pohjalta laadittiin alueen asemakaava, johon sisältyy myös asuinrakennuksia. Theodor Höijerin piirtämä kaksikerroksinen verstas rakentui rannan puolelle vuonna 1899. Se vaurioitui pahoin tulipalossa vuonna 1933, jonka jälkeen korjauksen yhteydessä se korotettiin kolmikerroksiseksi.
Euroopan kemikaalivirasto sijaitsi aiemmin Annankadulla. Rakentaja Skanska ja kemikaalivirasto tekivät vuokrasopimuksen uusista toimitiloista joulukuussa 2017, ja samalla rakentaminen alkoi. Skanska kertoi sijoittaneensa hankkeeseen 96 miljoonaa euroa. Kesäkuussa 2019 Skanska myi rakennuksen saksalaiselle Hansainvest Real Estatelle 135 miljoonalla eurolla.
Rakennus valmistui vuoden 2019 lopussa, ja kemikaalivirasto muutti siihen 7. tammikuuta 2020.
Kuvia

Vanha verstasrakennus.
Kävelysilta.
David Edward Hughes

David Edward Hughes
David Edward Hughes (1831–1900) oli brittiläis-yhdysvaltalainen keksijä. Kirjainlennättimen keksijä Hughes kehitti 1878 erittäin herkän mikrofonin, joka perustui kosketusvastukseen. Kun virta kulki kevyesti kärkensä varassa lepäävän grafiittisauvan kautta, pienetkin värähtelyt muuttivat voimakkaasti kosketuskohdan vastusta ja samalla sen läpi kulkevaa virtaa. Hughes olikin ensimmäinen, joka käytti sanaa mikrofoni, koska äärimmäisen heikotkin äänet tulivat sen kautta kuuluviin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta David Edward Hughes Wikimedia Commonsissa
David E. Durston

David E. Durston (10. syyskuuta 1921 – 6. toukokuuta 2010) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hänet muistetaan ennen kaikkea kauhuelokuvasta I Drink Your Blood (1970), jonka pääosassa nähtiin intialainen tanssija Bhaskar Roy Chowdhury. Muiden töiden joukossa on Stigma (1972).
Aiheesta muualla

David E. Durston Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Erkki Vala

| Erkki Vala |
| --- | --- |
 Erkki Vala 1949.
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. joulukuuta 1902 Porvoo
Kuollut: 14. helmikuuta 1991 (88 vuotta) Helsinki
Ammatti:  toimittaja, kustantaja, kriitikko ja kirjailija
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Erkki August Valdemar Vala, vuoteen 1928 Erik Wadenström; salanimi A. R. Torni, (17. joulukuuta 1902 Porvoo – 14. helmikuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, kustantaja, kriitikko ja kirjailija.
Ura

Erkki Vala pääsi ylioppilaaksi 1924. Hän toimi Nuoren Voiman Liitossa ja Tulenkantajissa, työskenteli WSOY:n kustannusvirkailijana 1924–1928 ja sitten toimittajana Tulenkantajat-lehdessä 1928–1930 ja Yleisradio-lehdessä 1931–1932. Hän perusti uuden Tulenkantajat-lehden 1932 ja oli sen päätoimittajana vuoteen 1939 saakka. Nimen uuskäyttö herätti aikalaisissa pahennusta.
Vala arvosteli uudessa Tulenkantajat-lehdessä fasismia ja suomalaisia fasisteja ja otti kriittisesti kantaa muihinkin yhteiskunnan ongelmiin, kuten kuolemanrangaistukseen ja vuonna 1935 voimaan tulleeseen sterilointilakiin. Suomeen Saksasta saapuviin juutalaisiin Vala otti kantaa puolustamalla heidän auttamistaan aikana, jolloin suhtautuminen oli nuivaa. Hän  puolusti sananvapautta, ihmisoikeuksia ja demokratiaa. Ainur Elmgrenillä on tekeillä Valan elämäkerta, ja hän on piirtänyt Vala-aiheisen sarjakuvan.
Vala johti 1935–1941 Kirjailijain kustannusliikettä, joka julkaisi monien virallisessa epäsuosiossa olleiden kirjailijoiden teoksia, kuten Pentti Haanpään. Vuonna 1935 Vala ja Haanpää saivat 1 200 markan sakot jälkimmäisessä Tulenkantajat-lehdessä 1933–1934 julkaistuista Haanpään kirjoituksista ”Pulamiehet puhelevat” ja ”Pulamiehet lähtevät liikkeelle”, jotka käsittelivät Nivalan konikapinaa, koska niiden vuoropuheluissa oli ”Raamatusta lainaamalla ja halventavaa esitystapaa käyttäen levitetty lausumia, jotka olivat omiansa halventamaan julkista viranomaista ja laillista yhteiskuntajärjestystä”.
Vala julkaisi 1935 Tulenkantajat-lehdessä otteita Jaroslav Hašekin romaanista Kunnon sotamies Shvejkin seikkailut maailmansodassa, ja hänet tuomittiin sakkoihin uskonnollisten arvojen rienaamisesta. Seuraavana vuonna Vala joutui kuukaudeksi vankeuteen Katajanokalle Helsingin lääninvankilaan julkaistuaan otteita eurooppalaisten lehtien  kirjoituksista, joissa käsiteltiin Toivo Antikaisen oikeusjuttua. Vala oli Ihmisoikeuksien liiton johtokunnan jäsen 1936–1939 ja liiton puheenjohtaja 1950–1951.[lähde? ]
Vala toimi sotavuosina 1940–1945 vapaana kirjailijana ja toimittajana. Hän kirjoitti saksalaisvastaiseen lehteen nimeltä Vapaa Pohjola. Jatkosodan alettua Vala siirtyi Ruotsiin, jossa hänet pidätettiin Suomen ja Saksan vaatimuksesta 10.3.1942 epäiltynä Suomea koskevien tietojen luovuttamisesta briteille. Hän sai vuoden pakkotyötuomion. Ruotsissa ollessaan hän kirjoitti salanimellä A. R. Torni poliittisia analyyseja.
Sotien jälkeen Vala toimi Yleisradion esitelmä- ja selostusosaston päällikkönä 1945–1949 ja vuodesta 1949 alkaen vapaana toimittajana. Hän oli vuodesta 1951 Turun Sanomien ja Suomen Sosialidemokraatin vakinainen avustaja.[lähde? ]
Tuotanto

Valan 1930 ilmestynyt teos Leijonajuhla oli omana aikanaan harvoja älymystöpiirien kuvauksia. Vala kirjoitti satojen liuskojen mittaisen muistelmakäsikirjoituksen, jota hän ei kuitenkaan saanut julki. Minna Maijala on käyttänyt käsikirjoitusta laajasti lähteenä Katri Valan elämäkertateoksessaan Katri Vala: Kulkuri ja näkijä.
Yksityiselämä

Erkki Valan vanhemmat olivat metsänhoitaja Robert Waldemar Wadenström (1873–1911) ja Alexandra (Sandra) Fredrika (o.s. Mäki). Hänen vanhempi sisarensa oli runoilija Katri Vala (Karin Wadenström). Veli Niilo Wadenström (1905–1945) suomensi kolme teosta, joista yhden julkaisi Erkki Valan johtama Kirjailijain kustannusliike[lähde? ]. Valan setä oli päätoimittaja Hjalmar Wadenström.
Valan isoisä oli maineikas porvoolainen kanttori August Emanuel Wadenström (s. 1839), jonka mukaan on nimetty Pappilanmäen kaupunginosan Wadenströminkuja.
Erkki Vala oli naimisissa 1929–1930 laulajatar Ursula Thesleffin (k. 1930 pojan synnytyksessä) kanssa, 1931–1939 laulajatar Maila Järvisen kanssa (liitto päättyi avioeroon) ja vuodesta 1944 Helny Anna Constance Wallinin kanssa. Erkki Valan poika oli matemaatikko Klaus Vala (1930–2000).
Teokset > Nimellä Erkki Vala

Leijonajuhla: Romaani. Otava, 1930.
Onnelliset pessimistit. Novellikokoelma, Otava, 1930.
Rajakylä: Romaani. Tammi, 1945.
Teokset > Nimellä A. R. Torni

Finlands två ansikten: Politiska händelser på scenen och bakom kulisserna. Stockholm: Arbetarkulturs förlag, 1944.
De baltiska sovjetrepublikerna. Stockholm: Arbetarkultur, 1945.
Teokset > Nimellä Korpifilosofi

Kreteliinit ja musta veljeskunta: Poikakertomuksia. WSOY, 1927.
Kirjallisuutta

Janne Kosunen ja Matti Mieskonen: Unohtunut tulenkantaja Erkki Vala. Tieteessä tapahtuu, 2015, 33. vsk, nro 4, s. 10–15.  Artikkelin verkkoversio.
Aiheesta muualla

Ylen elävä arkisto: Erkki Vala kertoo, haastattelu vuodelta 1978
Eero Saarenheimo: / Vala, Erkki (1902–1991). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  30.11.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
David E. Singer

| David Singer |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1960 
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Pokerinpelaaja
WSOP-voitot:  1
WSOP-rahasijat:  18
WPT-voitot:  0
EPT-voitot:  0
Turnausansiot (USD):  4 049 868
Päivitetty:  6. kesäkuuta 2008
David E. Singer on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen.
Singer aloitti pokeriammattilaisuransa vuonna 1996. Tätä ennen työskenteli jonkin aikaa asianajajana voittoa tavoittelemattomassa ympäristöjärjestössä. Uransa alkuvuodet Singer pelasi pääosin seitsemän kortin avopokeria, mutta alkoi 2000-luvulla pelata myös no limit texas hold'em -turnauksia.
Singerillä on World Series of Pokerista (WSOP) useita finaalipöytäsijoituksia. Ensimmäisen, toistaiseksi ainoan, rannekkeensa hän voitti vuonna 2008 1 500 dollarin pot limit hold'em -turnauksesta, jonka ykköspalkinto oli 214 131 dollaria. Hän on myös ollut kahdesti WSOP:ssa toinen ($ 1,000 Limit 7 Card Stud Hi/Lo vuonna 1983 ja $ 1,000 Seven-Card Razz vuonna 1984). Vuonna 2006 Singer oli 50 000 dollarin sisäänoston arvostetussa H.O.R.S.E.-turnauksessa kuudes ja ansaitsi 411 480 dollaria. Hän uusi H.O.R.S.E.-sijoituksensa seuraavana vuonna voittaen 337 440 dollaria. WSOP:n pääturnauksessa Singer on parhaimmillaan ollut yhdeksäs (vuonna 2003).
World Poker Tourilla (WPT) Singer oli Pokerstars.com Caribbean Adventure -turnauksessa tammikuussa 2006 kolmas ansaiten 436 200 dollaria. Borgata Poker Openissa 2005 hän oli kuudes, palkintosumma oli 249 775 dollaria.
Singerin voitti The Mirage Poker Showdownin $ 7,500 Heads Up No Limit Hold'em -turnauksen ykköstilan toukokuussa 2006. Singer voitti lopun kaksinpelissä Eli Elezran ja ansaitsi 232 800 dollaria. Uransa toistaiseksi arvokkaimman voiton hän otti Caesars Palace Classicin 9800 dollarin pääturnauksessa lokakuussa 2007, jonka ykköstilasta hän ansaitsi miljoona dollaria. Joulukuussa 2007 hän oli toinen 2007 Vegas Open - NPL:n pääturnauksessa.
David Singer edustaa Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta. Kesäkuussa 2008 hänen pokeriuransa turnausansiot ylittivät 4,0 miljoonaa dollaria.
Aiheesta muualla

Singerin sivu Full Tilt Pokerilla (Arkistoitu – Internet Archive)
David Singer The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
Ecuadorin kansalliskirjasto

| Ecuadorin kansalliskirjasto>  Biblioteca Nacional del Ecuador "Eugenio Espejo" |
| --- | --- |
 Ecuatoriana-kulttuuritalo Quitossa on Ecuadorin kansalliskirjaston sijaintipaikka.
Osoite:  Av. 12 de Octubre, Nro. 555 y Patria, Quito, Ecuador
Koordinaatit:  0.2105°S, 78.4955°W
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ecuadorin kansalliskirjasto (esp.  Biblioteca Nacional del Ecuador "Eugenio Espejo", lyhennys BNEE; engl. National Library of Ecuador) on Ecuadorin kansalliskirjasto, joka toimii maan pääkaupungissa Quitossa sijaitsevassa Ecuatoriana-kulttuuritalona (esp. Casa de la Cultura Ecuatoriana, CCE) tunnetussa kulttuurikeskuksessa. Kirjasto on nimetty ecuadorilaisen kirjailijan, lakimiehen ja lääkärin Eugenio Espejon mukaan. Kansalliskirjastoa johtaa Katia Flor (2019 alussa).
Kansalliskirjasto katsoo olevansa Etelä-Amerikan vanhimpia kirjastoja. Kirjaston toiminta sai alkunsa 25. toukokuuta 1792, jolloin vihittiin nykyisen Ecuadorin alueen ensimmäinen yleinen kirjasto. Se sai aineistonsa jesiittojen kirjaston perintönä. Espanjan kuninkaan kieltämänä Colegio Máximo de San Ignacio de Loyola de la Compañía de Jesús -oppilaitos oli joutunut lopettamaan vähän aiemmin tuon ajan Etelä-Amerikan suurimpiin kuuluvine kirjastoineen.
Kirjaston nimettiin kansalliskirjastoksi tasavallan  alkuaikoina; tätä nimitystä käytti ensimmäisenä presidentti Vicente Rocafuerte vuonna 1838. Maaliskuun 22. päivän 1859 maanjäristys raunioitti kirjaston. Samana vuonna kansalliskirjasto liitettiin Gabriel García Morenon säädöksellä Universidad Central de la República -yliopiston yhteyteen. Uusi kirjastorakennus valmistui 1862 ja jesuiittapappien johdolla kokoelmat järjestettiin, luetteloitiin ja niitä täydennettiin. Vuoden 1868 maanjäristys aiheutti uutta tuhoa. Vuonna 1876 jesuiittojen sijaan kirjaston johtajaksi asetettiin Leonidas Larrea. Vuonna 1883 annetulla säädöksellä yliopistokirjasto erotettiin jälleen kansalliskirjastosta, vaikka molemmat kokoelmat säilyivät vuoteen 1903 saakka samassa rakennuksessa.
Tällöin kansalliskirjastosta nyt hallinnollisesti vastannut Academia Ecuatoriana de la Lengua siirsi kansalliskirjaston vanhan San Gabrielin koulun tiloihin, jossa kirjasto toimi vuoteen 1915 saakka. Vuonna 1912 säädettiin Presidencia de Quito -arkiston liittämisestä kansalliskirjastoon.
(kesken: hypätty käännöksessä pätkä yli)
Kansalliskirjasto toimi Ecuadorin opetusministeriön alaisuudessa vuoteen 1945 saakka. Tuolloin kansalliskirjasto siirrettiin kansallisen kulttuuritalon yhteyteen tämän talon perustamisesta annetulla lailla. Nykyinen Ecuatoriana-kulttuurikeskuksen talo vihittiin käyttöön 3. kesäkuuta 1983.
Tammikuussa 2019 tuotiin esille, että kansalliskirjaston uudelleensijoittamiseksi etsitään uutta rakennusta. BNEE muuttaisi tällöin pois Ecuatoriana-kulttuuritalosta.