stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Juri Balašov

Balashov 
(Wijk aan Zee, 1965)
Juri Sergejevitš Balašov (ven. Юрий Сергеевич Балашов, s. 1949) on venäläinen shakinpelaaja ja suurmestari. Balašov pelasi vuosina 1969–1980 yhdeksästi shakin neuvostoliitonmestaruuskilpailuissa sijoittuen parhaimmillaan toiseksi vuonna 1976. Balašovin muita merkittäviä saavutuksia ovat moskovanmestaruus vuonna 1970, toinen sija Wijk aan Zeessa vuonna 1973, toinen Cienfuegosissa 1975, ensimmäinen Vilnassa 1975, Hallessa 1976, Lvovissa 1978, Münchenissä 1979, Karlovacissa 1979 ja Wijk aan Zeessa 1982.
Vuonna 1980 Balašov edusti Neuvostoliittoa shakkiolympialaisissa ensimmäisenä varapelaajana.
Balašoville myönnettiin suurmestarin arvonimi vuonna 1973.
Aiheesta muualla

Juri Balašov ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
FIDE-kortti: Juri Balašov (englanniksi)
José Eduardo dos Santos

| José Eduardo dos Santos |
| --- | --- |
 José Eduardo dos Santos vuonna 2007.
Angolan 2. presidentti
 10. syyskuuta 1979 – 26. syyskuuta 2017  
Pääministeri:  Fernando José de França Dias Van-Dúnem Marcolino Moco Fernando José de França Dias Van-Dúnem Fernando da Piedade Dias dos Santos Paulo Kassoma
Edeltäjä:  Agostinho Neto
Seuraaja:  João Lourenço
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. elokuuta 1942  Luanda, Angola
Kuollut: 8. heinäkuuta 2022 (79 vuotta)  Barcelona, Espanja
Puoliso:  Ana Paula dos Santos
Tiedot
Puolue:  MPLA
Uskonto:  roomalaiskatolisuus
 Nimikirjoitus
José Eduardo dos Santos (28. elokuuta 1942 Luanda, Portugalin Länsi-Afrikka – 8. heinäkuuta 2022 Barcelona, Espanja) oli angolalainen poliitikko, joka toimi Angolan presidenttinä vuosina 1979–2017, yhteensä 38 vuoden ajan. Hän oli myös puolueensa MPLA:n (Movimento Popular de Libertação de Angola) johtaja.
Dos Santosin vanhemmat olivat São Tomé ja Príncipestä Angolaan muuttaneita siirtolaisia. Hän opiskeli petrokemiaa 1960–1970-lukujen vaihteessa Neuvostoliitossa ja valmistui insinööriksi Bakun öljy- ja kemianinstituutista. Angolan presidentiksi dos Santos nousi 10. syyskuuta 1979 maan ensimmäisen presidentin Agostinho Neton kuoltua.
Presidenttinä dos Santos pyrki parantamaan maansa suhteita länsimaihin. Hänen seuraajakseen tuli João Lourenço vuonna 2017. Dos Santos kuoli 79-vuotiaana heinäkuussa 2022 Teknon-klinikalla Espanjan Barcelonassa, jossa hän oli hoidossa pitkäaikaisen sairauden vuoksi.
Dos Santos oli naimisissa kolmesti ja hänellä on yhteensä seitsemän lasta. Dos Santosin ensimmäinen vaimo oli venäläinen Tatiana Kukanova, jonka hän tapasi opiskeluaikoinaan. Heidän Bakussa syntynyt tyttärensä Isabel dos Santos on Afrikan rikkain nainen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta José Eduardo dos Santos Wikimedia Commonsissa
Jouluntaika

| Jouluntaika Pellekaija Pum |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2000
 Julkaistu: 2000
 Tyylilaji: Lastenmusiikki
 Kesto: 40.52
 Levy-yhtiö: Daigado
Pellekaija Pum muut julkaisut
| Pullopostia 1998 | Jouluntaika 2000 | Keikarin Kuudet Vaatteet 2002 |
Jouluntaika on lastenmusiikkiyhtye Pellekaija Pumin studiolevy.
Kappaleet

Jouluntaikaa – 3.08
Tip Top – 3.00
Hoi, tonttu-Kalle – 2.47
Lumessa piehtarointia – 2.32
Joulusaunassa – 2.23
Tonttu kurkkaa – 1.55
Jonttu-Tonttu – 2.04
Lumihommia – 1.55
Tonttukomitea – 2.46
Pakkasherran arvoitukset – 2.23
Paistettiin pipareita – 2.46
Alma Niukkasen lahjavinkit – 3.08
Joulusamba – 2.38
Pellekaijan joulu-twist – 2.01
Joulutulet – 2.58
Tänään rauha voittaa – 2.22
Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Pekka Tonttila.
Muusikot

Jarkko Lepistö (rummut, lyömäsoittimet, taustalaulu)
Jani Snellman (bassokitara)
Pekka Tonttila (laulu, kitara, huuliharppu, Hohner-claviola, pumppupilli, kellopeli)
Tuula Tonttila (laulu, lyömäsoittimet)
Lassi Logren (viulu, mandoliini)
Urpo Rauhala, kirkkourut (12)
Jari Ravaska (kosketinsoittimet)
Nurmijärven musiikkiopiston lapsikuoro Laulujoutsenet (laulu)
Veera Tonttila (laulu)
Iiris Tonttila (laulu)
Katariina Tonttila (laulu)
Lähde
Jupiterin renkaat

Jupiterilla on ympärillään renkaat, jotka tunnetaan Jupiterin renkaina. Ne olivat kolmannet renkaat, jotka Aurinkokunnasta löydettiin Saturnuksen renkaiden ja Uranuksen renkaiden jälkeen. Renkaat löysi Voyager 1-luotain, ja niitä tutki tarkemmin Galileo-luotain. Renkaita ovat tutkineet myös Hubble-teleskooppi ja teleskoopit maasta käsin.
Jupiterin renkaat ovat koostumukseltaan lähinnä pölyä ja ovat siitä syystä erittäin harvat ja himmeät. Renkaat koostuvat neljästä pääosasta: tiheästä halosta, suhteellisen kirkkaasta ja harvasta päärenkaasta sekä kahdesta sisäosiltaan tiheästä ja reunoja kohti harventuvasta renkaasta. Uloimpia renkaita ruokkivat Amalthea ja Thebe. Kahta sisempää rengasta ruokkivat Metis ja Adrastea sekä pienemmät tuntemattomat kappaleet meteoriititörmäysten tuloksena.
Infrapunavalossa renkaat näyttävät punaisilta haloa lukuun ottamatta, joka on sävyltään neutraali tai sininen. Pölyhiukkasten koko renkaissa on noin 15 mikrometrin luokkaa haloa lukuun ottamatta. Renkaiden kokonaismassa on noin 1016 kg. Renkaiden ikää ei tiedetä, mutta ne ovat voineet olla olemassa aina Jupiterin syntymästä saakka. Renkaiden täytyy kuitenkin uusiutua jatkuvasti, sillä pölyhiukkasten keskimääräinen elinaika on noin sata vuotta, kunnes ne törmäävät Jupiteriin.
Juhlapäivä

Juhlapäivä on päivä, jolloin on tarkoitus juhlistaa tai muistaa jotakin. Eri maissa vietetyt yleiset juhlapäivät, joihin kuuluu yleisesti noudatettuja juhlaperinteitä, liittyvät usein uskontoon tai kansalliseen historiaan. Usein ne ovat samalla yleisiä vapaapäiviä tai liputuspäiviä. Yksityisiä juhlapäiviä ovat esimerkiksi syntymä-, nimi-, hää- ja muut vuosipäivät.
Juhlaparaati

Juhlaparaati voi viitata seuraaviin asioihin:
Paraati
Juhlaparaati (Aku Ankan taskukirja)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Juhlaparaati”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Josip Manolić

| Josip Manolić |
| --- | --- |

Kroatian 2. pääministeri
 24. elokuuta 1990 – 17. heinäkuuta 1991  
Presidentti:  Franjo Tuđman
Edeltäjä:  Stjepan Mesić
Seuraaja:  Franjo Gregurić
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. maaliskuuta 1920  Kalinovac, Jugoslavia (nykyään Kroatia)
Kuollut: 15. huhtikuuta 2024 (104 vuotta)
Ammatti:  poliisi, poliitikko
Arvonimi: majuri
Tiedot
Puolue:  Kroatian demokraattinen liitto
Josip Manolić (22. maaliskuuta 1920 – 15. huhtikuuta 2024) oli kroatialainen poliitikko ja majuri. Hän oli maan toinen pääministeri vuosina 1990–1991.
Elämä

Manolić syntyi Kalinovacissa, joka tunnetaan nykyisin nimellä Đurđevac. Manolić oli mukana toisessa maailmansodassa, jonka seurauksena hänestä tuli majuri. Manolić liittyi Kroatian demokraattiseen liittoon jäseneksi.
Elämä > Nousu pääministeriksi

Manolićista tuli pääministeri vuonna 1990. Manolić erosi pääministerin virastaan Jugoslavian hajoamissotien takia. Manolić oli näissä sodissa mukana ja lähetti usein poliiseja ja sotilaita pysäyttämään mellakkaan osallistujia, jotka rikkoivat ikkunoita ja autoja. Hänet erotettiin majurin virasta ja korvattiin seuraajalla.
Elämä > Eron jälkeen

Manolić valittiin puhemieheksi sodan jälkeen. Manolić pyrki vielä kerran pääministeriksi, mutta hävisi parlamenttivaaleissa Zlatko Matešalle.
Jouluna

| Jouluna Club for Five |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 8. marraskuuta 2013
 Formaatti: CD, digitaalinen
 Tyylilaji: a cappella
 Kesto: 59.07
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 9.
Club for Fiven muut julkaisut
| Ihmiset 2011 | Jouluna 2013 | Ennen tätä hetkeä 2015 |
Jouluna on suomalaisen a cappella-yhtye Club for Fiven 8. marraskuuta 2013 julkaistu toinen joulualbumi ja järjestyksessään yhtyeen kuudes studioalbumi. Julkaisuviikollaan albumi nousi Suomen virallisen albumilistan 27:nneksi (46/2013) ja neljännellä listaviikollaan se saavutti parhaan sijoituksensa, 9. Albumi on yli 16 000 kappaleen myynnillään myynyt kultaa.
Albumilta julkaistiin marraskuussa 2012 singlenä Mikko Kuustosen ja Tapiolan kuoron kanssa levytetty "Jouluenkeli"-kappale. Toinen single "Maa on niin kaunis" julkaistiin lokakuussa 2013.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Maa on niin kaunis | Säveltäjä tuntematon, Hilja Haahti | 3.51 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Joulupuu on rakennettu | suomalainen kansansävelmä, G.O. Schöneman | 3.45 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Jumala kuiskaa joulun | Päivi Ojanperä | 3.20 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | On hanget korkeat, nietokset | Jean Sibelius, Vilkku Joukahainen | 4.47 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Joulun kellot | Armas Maasalo, Helmi Auvinen | 4.43 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Reippahasti käypi askeleet | Emmy Köhler, suomalainen sanoittaja tuntematon | 3.05 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Heinillä härkien kaukalon | ranskalainen kansansävelmä, Martti Korpilahti | 5.42 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Kun joulu on | Otto Kotilainen, Alpo Noponen | 5.31 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Tule joulu kultainen | Aarno Raninen, Seppo Mattila | 3.25 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Kuusi on tuotu eteiseen | Johnny Marks, Jouni Kannisto | 3.26 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | God Rest You Merry, Gentleman | englantilainen kansansävelmä | 4.28 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Jouluna | Eeppi Ursin | 4.54 |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Jouluenkeli (Mukana Mikko Kuustonen & Tapiolan kuoro) | Jouni Kannisto | 4.36 |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Prinsessalle | Tuomas Kantelinen, Mariska, Paula Vesala | 4.25 |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

AudioVideo.fi: ristiriitainen
José María Hernández González

José María Hernández González
José María Hernández González (17. tammikuuta 1927 Pénjamo – 19. tammikuuta 2015) oli meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 25. maaliskuuta 1950 ja nimitettiin Chilapan hiippakunnan johtoon 18. helmikuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Girolamo Prigione, jota avustivat Rafael Bello Ruiz ja Victorino Alvarez Tena.
Hernández González sai 18. marraskuuta 1989 nimityksen Netzahualcóyotlin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 18. tammikuuta 1990. Hän jäi eläkkeelle 8. heinäkuuta 2003.
Juhani Tervala

Juhani Tervala (s. 1951) on suomalainen virkamies. Hän on työskennellyt liikenneministeriössä vuodesta 1992 lähtien. Hän toimi Liikenneviraston pääjohtajana vuosina 2010–2012.
Tervala on koulutukseltaan diplomi-insinööri. Liikenne- ja viestintäministeriössä hän on työskennellyt vuodesta 1992 ja sitä ennen Tielaitoksessa. Syyskuussa 2006 hän aloitti liikenne- ja viestintäministeriön yleisen osaston päällikön virassa. Tervala aloitti Liikenneviraston pääjohtajana vuoden 2010 alussa. Hänen toimikautensa piti kestää vuoden 2014 loppuun, mutta hän joutui eroamaan viraston pääjohtajan paikalta vuonna 2012 menetettyään liikenneministeri Merja Kyllösen luottamuksen. Tuolloin liikennehankkeiden kustannuslaskelmissa oli sekaannusta. Eron jälkeen hän palasi rakennusneuvoksen virkaan liikenne- ja viestintäministeriöön.
Tervala palasi Liikenneviraston palvelukseen vuonna 2014. Hän on Suomen edustaja yleiseurooppalaisiin TEN-liikenneverkostoon liittyvissä asioissa.
Juri Blinov

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Sapporo 1972 | jääkiekko |  |
Juri Blinov (s. 13. tammikuuta 1949 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen hyökkääjä. Blinov pelasi 37 maaottelua tehden 23 maalia Neuvostoliiton maajoukkueessa 1971–1972. Blinov pelasi 236 liigaottelua ja teki 119 maalia Neuvostoliiton mestaruussarjassa. Hän pelasi TsSKA Moskovassa.
Parhaat saavutukset

Jääkiekon olympiakulta 1972
Jääkiekon MM-hopea 1992
Summit-sarjan otteluissa Kanadaa vastaan 1972
Erikoispalkinto

Neuvostoliiton Hall of Fame 1972
José María Guido

| José María Guido |
| --- | --- |
 Guido vuonna 1962.
Argentiinan presidentti
 1962–1963  
Edeltäjä:  Arturo Frondizi
Seuraaja:  Arturo Umberto Illia
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. elokuuta 1910
Kuollut: 13. kesäkuuta 1975
José María Guido (29. elokuuta 1910 – 13. kesäkuuta 1975) oli Argentiinan väliaikainen presidentti maaliskuun lopusta 1962 elokuun puoliväliin 1963.
Guido väitteli lainopin tohtoriksi La Platan yliopistossa ja toimi nuoresta saakka radikaalissa puolueessa (Unión Cívica Radical). Hänet valittiin senaattiin 1958 ja samana vuonna puolueensa puheenjohtajaksi.
Guidon asema oli vaikea aikana, jolloin peronistipuolue oli kielletty, mutta jotkut ryhmät olisivat sallineet uusperonistien palata politiikkaan. Guido kannatti aluksi peronismin kieltäjiä eli ”punaisia”, mutta kallistui sitten sallivampien ”sinisten” kannalle näiden päästyä valtaan vuoden 1962 vallankumouksessa. Siinä Arturo Frondizi pakotettiin luopumaan vallasta vaalivilpistä syytettynä, ja armeijan ja laivaston pakottama parlamentti nimitti virkaan saman puolueen Guidon.
Elokuun 13. päivänä 1963 Argentiinan parlamentin molemmat kamarit päättivät yhteisistunnossaan nimittää maan uudeksi presidentiksi Arturo Umberto Illian.
Käännös suomeksi
Josip Kuže

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Josip Kuže
Syntymäaika: 13. marraskuuta 1952
Syntymäpaikka: Vranje, Jugoslavia
Kuolinaika: 16. kesäkuuta 2013 (60 vuotta)
Kuolinpaikka: Zagreb, Kroatia
Seura
Seura: –
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1971–1981 |  NK Dinamo Zagreb | 384 (14)<br |
Valmennusura
1982–1984 1985–1986 1986–1988 1988–1989 1989–1990 1991–1992 1992–1994 1996–1997 1998–1999 2000 2003–2004 2005–2006 2007 2007 2007–2008 2008 2009–2011 2012:  Sydney Croatia FC  BSK Slavonski Brod  NK Dinamo Zagreb Juniorit  FK Borac Banja Luka  NK Dinamo Zagreb  FC Rot-Weiß Erfurt  1. FSV Mainz 05  Gamba Osaka  NK Zagreb  Chemnitzer FC  NK Inter Zaprešić  NK Dinamo Zagreb  NK Rijeka  NK Varteks  Ruandan maajoukkue  JEF United  Albanian maajoukkue  Tianjin Teda
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Josip Kuže (13. marraskuuta 1952 Vranje, Jugoslavia – 16. kesäkuuta 2013 Zagreb, Kroatia) oli kroatialainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Hän teki pitkän, 30 vuotta kestäneen uran valmentajana eri puolilla maailmaa. Uran suurimmat meriitit hän saavutti NK Dinamo Zagrebin päävalmentajana.
Ura pelaajana

Kuže edusti koko pelaajauransa ajan Dinamo Zagrebia, jonka edustusjoukkueessa hän pelasi vuosina 1971–1981 ja teki 384 ottelussa neljätoista maalia. Hän jäi ajan suurimpien jugoslavialaistähtien varjoon eikä pelannut koskaan maajoukkuetasolla.
Ura valmentajana

Peliuransa jälkeen Kuže teki pitkän uran valmentajana eri puolilla maailmaa. Hän aloitti 1982 australialaisen Sydney Croatian peräsimessä. Kahden Australiassa vietetyn vuoden jälkeen Kuže palasi takaisin Jugoslaviaan, jossa toimi BSK Slavonski Brodin ja NK Dinamo Zagrebn juniorijoukkueen päävalmentajana. Ensimmäinen askel suurempiin ympyröihin oli kauden 1988–89 pesti FK Borac Banja Lukassa. Seuraavalla kaudella hän johdatti Dinamo Zagrebin Jugoslavian liigassa hopealle.
Jugoslavian hajoamisen alettua Kuže siirtyi Saksaan, jossa toimi FC Rot-Weiß Erfurtin ja FSV Mainzin päävalmentajana. Vuonna 1996 Kuže lähti Japaniin, jossa luotsasi Gamba Osakan J. Leaguen neljänneksi. Kahden kauden jälkeen Kuže palasi kotimaahansa ja toimi NK Zagrebin päävalmentajana kaudella 1998–99. Lyhyen Chemnitzer FC-pestinsä jälkeen Kuže toimi FK Inter Zaprešićin valmentajana, kunnes palasi 2005 Dinamo Zagrebiin. Kausi 2005–06 oli kaikinpuolin menestyksekäs, ja Kužen suojatit voittivat mestaruuden näytöstyyliin. Menestystä seurasi kuitenkin kehno syksy ja lopulta Kužen sopimus purettiin marraskuussa 2006.
Vuosi Dinamo-potkujensa jälkeen Kuže palasi valmentajaksi ja otti vastaansa haasteen Ruandan maajoukkueen valmentajana. Pesti päättyi kuitenkin ennen aikojaan, kun kroaatti siirtyi tammikuussa 2008 japanilaisen JEF United Chiban valmentajaksi. Kehno menestys johti kuitenkin potkuihin jo toukokuussa. Vuosi myöhemmin Kužesta tuli Albanian maajoukkueen päävalmentaja. Hänen johdollaan Albania otti muun muassa sen historian suurimpaan voittoon (6–1; ystävyysottelussa Kyprosta vastaan 2009.
EM2012-karsinnat Kužen johtama Albania on aloittanut hyvin. Avausottelussa se pelasi 1–1 tasapelin Romaniaa vastaan ja toisella kierroksella kaatoi Luxemburgin 1–0. Syyskuun lopussa Kuže joutui aivoverenkiertohäiriön takia sairaalahoitoon ja joutuu olemaan toistaiseksi sivussa valmennustehtävistä. Albania sijoittui EM-karsintalohkossaan lopulta toiseksi viimeiseksi kerättyään kymmenestä karsintaottelusta yhdeksän pistettä. Karsintojen jälkeen Kuže joutui jättämään tehtävänsä.
Tammikuussa 2012 Kužesta tuli Kiinan Superliigassa pelaavan Tianjin Tedan päävalmentaja. 20. toukokuuta pelatussa Superliigan ottelussa Tianjin hävisi lisäajalla Liaoning Whowinille ja rangaistuspotkusta syntyneen 2–1-maalin jälkeen Kuže heilutti setelitukkoa ottelun erotuomarille.  Kiinan jalkapalloliitto tuomitsi Kužen maksamaan 38 000 juanin sakot käytöksestään. Lisäksi hän sai seitsemän ottelun toimitsijakiellon. Kroatialaisvalmentaja sai potkut tehtävistään toukokuun lopussa.
Kuže kuoli 60-vuotiaana 16. kesäkuuta 2013 Zagrebissa. Hän oli sairastanut pitkään leukemiaa.
Meriitit valmentajana

Kroatian mestaruus: 2006
Käännös suomeksi
Jukka Kytölä

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 27. joulukuuta 1988 (ikä 35)
Syntymäpaikka: Suonenjoki, Suomi
Pelipaikka: pohjapelaaja
Pituus: 177 cm
Lempinimi: Kajuk
Seura
Seura: Kampuksen Dynamo
Jukka Kytölä finaalisarjan ottelussa kaudella 2017-18 Leijona Futsalia vastaan.
Jukka Kytölä (s. 27. joulukuuta 1988 Suonenjoki) on suomalainen futsalpelaaja, joka edustaa jyväskyläläistä Kampuksen Dynamoa. Kaudella 2018–2019 Jukka Kytölä pelasi Mantova Calcio a 5:ssa, Italian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Serie A2:ssa. Runkosarjassa Kytölä pelasi puolustavassa roolissa ja teki yhteensä 10 maalia. Kauden päätteeksi Mantova nousi Italian pääsarjaan ja kaudelle 2019–2020 Kytölä allekirjoitti yhden vuoden mittaisen jatkosopimuksen seuransa kanssa .
Jukka Kytölä teki 21. syyskuuta 2019 suomalaista futsalhistoriaa pelaamalla ensimmäisenä suomalaisena Italian korkeimmalla sarjatasolla. Kaos Mantovaa edustanut Kytölä teki ottelussa myös maalin.
Suomessa hän on edustanut Futsal-liigaa pelaavaa Kampuksen Dynamoa, jossa hän voitti ensimmäisen liigamestaruutensa kaudella 2017–2018 ja johon hän palasi kesällä 2020. Kytölä oli mukana voittamassa toisen mestaruutensa KaDy-paidassa kaudella 2020-21. Tämän lisäksi Kytölä on voittanut Kampuksen Dynamossa myös neljä hopeaa ja yhden pronssin. Kaudella 2013–2014 Jukka Kytölän seura oli italialainen ASD Futsal Tridentina, joka pelaa Serie A2:ssa. Henkilökohtaisina saavutuksina Kytölä on valittu kahdesti Urheilutoimittajien Liiton vuoden futsalpelaajaksi (2017 ja 2018) ja Futsal-liigan tähdistökentälliseen neljästi (2014–2018). Futsal-Liigan peljaajat äänestivät Kytölän Vuoden pelaajaksi vuonna 2021.
Kytölä on pelannut Suomen futsalmaajoukkueessa 98 ottelua ja tehnyt niissä 25 maalia (päivitetty 16.12.2021). Hänen veljensä Mikko pelaa myös futsalia. Kytölä on pelannut jalkapallossa Kakkosessa ja Kolmosessa, edustaen Suonenjoen Palloa ja Warkaus JK:ta.
Juhlalevy (Arvi Tikkalan albumi)

| Juhlalevy Arvi Tikkala |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1936–1939
 Julkaistu: 2006
 Tuottaja(t): Timo Leppänen
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 74.13
 Levy-yhtiö: Salix
Arvi Tikkalan muut julkaisut
| Unohtumattomat 1993 | Juhlalevy 2006 | Sävelhurmaa 2010 |
Juhlalevy on Arvi Tikkalan kokoelmalevy, johon on koottu vanhoja savikiekkoäänityksiä vuosilta 1936–1939. 26 kappaleesta 24 kuullaan ensi kerran savikiekkokauden jälkeen. Kappaleiden tekijätiedot on nyt julkaistu tekijöiden oikeilla nimillä, salanimistä on luovuttu.
Kappaleet

Annukka – 1.51
Ennen niin – 2.39
Hei hei juu juu – 2.42
Jäähyväiset – 3.13
Kaupunki illoin – 2.32
Kevätpäivä loistaa – 3.10
Kuka tietää kohtalon tiet – 2.48
Kun saavut illoin – 2.46
La libella – 2.50
Laulu neito ja kolpakko – 2.41
Lehtikankaan Nestori – 2.17
Meripojan valssi – 2.42
Monnien foxi – 2.48
Muistojen mökki – 2.53
Mulla kaipaus on suuri – 3.07
Niin monta iltaa – 2.59
Olympia foxi – 2.47
On siellä aamuiset autereet – 2.53
Pieni sinilyhtykapakka – 2.40
Rekiretki – 2.31
Sinä olet arvoitus – 2.46
Sun askeltesi ääntä kuuntelen – 2.32
Tango venetzia – 3.02
Tullessa illan – 3.07
Vaimoke – 3.09
Älä säälistä luokseni jää – 3.20
K-2 (täsmennyssivu)

K2 tai K-2 merkitsee muun muassa seuraavia:
K2, vuori Himalajalla
K2, vuorenhuippu Itävallan Tirolissa (3 253 m mpy.)
K2, saksalainen elektronisen tanssimusiikin yhtye 1990-luvulla (mm. ”Der Berg ruft”)
K2, eräs tähtien spektriluokka
K2-vitamiinit, eräitä menakinoneja
K2 Sports, urheiluvälinevalmistaja
K-2, kajakkikaksikko
K-2 (1938), Neuvostoliiton laivaston sukellusvene toisessa maailmansodassa
DJ K2, suomalainen DJ
Kia Rio, myydään Kiinassa Kia K2 -nimisenä
K2 Black Panther, eteläkorealainen taistelupanssarivaunu.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”K-2”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Katharine Hepburn

| Katharine Hepburn |
| --- | --- |
 Katharine Hepburn vuonna 1941.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Katharine Houghton Hepburn
Syntynyt: 12. toukokuuta 1907 Hartford, Connecticut, Yhdysvallat
Kuollut: 29. kesäkuuta 2003 (96 vuotta) Old Saybrook, Connecticut, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Ludlow Ogden Smith (1928–1934)
Näyttelijä
Taiteilijanimet:   First Lady of Cinema  Kate  The Great Kate 
Aktiivisena:  1926–1995
Palkinnot
  Parhaan naispääosan Oscar  1934 Viattomuuden kukka  1968 Arvaa kuka tulee päivälliselle  1969 Leijona talvella  1982 Kultalampi  
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Katharine Houghton Hepburn  (12. toukokuuta 1907 Hartford, Connecticut – 29. kesäkuuta 2003 Old Saybrook, Connecticut) oli yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä. Häntä kutsuttiin lempinimellä First Lady of Cinema, elokuvan ensimmäinen nainen. Hepburn oli yli 60 vuotta jatkuneella urallaan 12 kertaa Oscar-ehdokkaana (naisnäyttelijöistä vain Meryl Streep on ollut useammin) ja sai palkinnon neljä kertaa, useammin kuin kukaan toinen näyttelijä.
Hepburn tuli tunnetuksi etenkin lukuisista elokuvistaan Cary Grantin ja Spencer Tracyn kanssa.
American Film Institute valitsi hänet vuonna 1999 vuosisadan merkittävimmäksi naisnäyttelijäksi. Hepburn kirjoitti omaelämäkerran nimeltä Minä.
Katharine Hepburn ei ollut sukua toiselle samaan aikaan tunnetulle näyttelijälle Audrey Hepburnille.
Ura

Hepburn aloitti uransa teatterissa vuonna 1928. Broadway-näytelmässä The Warrior’s Husband (1932) tulleen menestyksen jälkeen hänet kutsuttiin Hollywoodiin. Urheilullinen Hepburn ei ollut perinteistä Hollywoodin tähtityyppiä. Hänen kolme ensimmäistä elokuvaansa menestyivät kuitenkin hyvin, ja kolmannesta, Viattomuuden kukka (1933), hän sai Oscarin. Paluu Broadwaylle ei sujunut hyvin, ja ura koki alamäen vuoteen 1940 asti.
Broadway-komedian Skandaalihäät filmatisoinnista alkoi uusi nousu, ja siitä lähtien Hepburn oli enemmän elokuva- kuin teatterinäyttelijä. Hän sai kolme muuta Oscaria, elokuvista Arvaa kuka tulee päivälliselle (1967), Leijona talvella (1968) ja Kultalampi (1981).
Hepburn näytteli muissakin klassikkoelokuvissa, kuten Hätä ei lue lakia (1939), Skandaalihäät (1940), Afrikan kuningatar (1951) ja Äkkiä viime kesänä (1959).
Hepburn esiintyi ensimmäisen kerran televisioelokuvassa vuonna 1976 yhdessä Laurence Olivierin kanssa. Elokuvan nimi oli Rakkautta raunioilla (Love Among the Ruins) ja Hepburn sai siitä Emmy-palkinnon.
Hepburn näytteli viimeisen kerran vuonna 1994 elokuvassa Kutsuvat sitä rakkaudeksi (Love Affair).