stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hymni (pienoisromaani)
Vastaanotto

Kirja julkaistiin ensimmäisen kerran Englannissa vuonna 1938, mutta Yhdysvalloissa mikään kustantamo ei aluksi halunnut ottaa teosta julkaistavaksi. Se julkaistiin ensimmäisen kerran Yhdysvalloissa vasta sodan jälkeen vuonna 1946, mutta osoittautui aluksi kaupalliseksi pettymykseksi. Randin mukaan poliittiset syyt vaikuttivat kirjan julkaisun myöhästymiseen. Hymni pääsi Libertarian Futurist Societyn Hall Of Fameen vuonna 1987.
Kirjailijan omat kommentit

Hymnin työvaiheessa käytetty nimike oli "Ego", ja yksi Randin kirjeenvaihtaja oli varoittanut olevan ihmisiä joille sana ego on "liian vahva - ehkä jopa moraaliton." Tähän Rand oli vastannut: "Totta kai heitä on. Keitä vastaan kuvittelet kirjan olevan kirjoitetun?"
Aiheesta muualla

Ayn Rans's Anthem: An Appreciation, The Atlas Society. (englanniksi)
Wolfgang Ketterle

| Wolfgang Ketterle |
| --- | --- |
 Wolfgang Ketterle vuonna 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. lokakuuta 1957 (ikä 66) Heidelberg, Saksa
Kansalaisuus:   Saksalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Heidelbergin yliopisto Max Planck -instituutti
Väitöstyön ohjaaja:  Herbert Walther
Instituutti:  Heidelbergin yliopisto MIT
Tutkimusalue:  Fysiikka
Palkinnot:   Nobelin fysiikanpalkinto (2001)
Wolfgang Ketterle (s. 21. lokakuuta 1957) on saksalainen fyysikko, joka työskentelee MIT:ssä Yhdysvalloissa. Hän keskittyy koejärjestelyihin, jotka hidastavat ja jäähdyttävät atomeita lähelle absoluuttista nollapistettä. Hänen vetämänsä tutkimusryhmä toteutti Bosen–Einsteinin kondensaatin yhtenä maailman ensimmäisistä vuonna 1995. Tästä hyvästä hänelle myönnettiin Nobelin fysiikanpalkinto yhdessä Eric Cornellin ja Carl Wiemanin kanssa 2001.
Ketterle kasvoi ja kävi koulua Heidelbergissä ja sen läheisessä Eppelheimissä. Hänen kiinnostuksensa tekniikkaan suuntautui ensin Legoihin ja sitten kemiaan ja elektroniikkaan. Hän aloitti myös yliopiston Heidelbergissä mutta siirtyi kanditutkinnon jälkeen Müncheniin. Puolijohteisiin liittyvälle väitöskirjalleen hän sai ohjaajat Max Planck -instituutista. 32-vuotiaana hän vaihtoi kylmätutkimuksen pariin ja siirtyi Yhdysvaltoihin MIT:hen.
Virtuaalituunaus

Virtuaalituunaus on ajoneuvoista otettujen kuvien muokkaamista digitaalisessa muodossa tietokoneen avulla. Tuunaamisessa ja ehostamissa käytetään kuvankäsittelyohjelmaa. Virtuaalituunaamalla saadaan tehtyä ajoneuvoon kaikki mahdolliset muutokset suunnittelijan kuvankäsittelytaidoista riippuen. Virtuaalituunauksessa pyritään fotorealismiin.
Visuaalista simulointia (sisustusta, arkkitehtuuria, näyttelyitä jne.) on aina käytetty ja sama pätee autojen rakenteluunkin. Näin voidaan havainnollistaa muutoksen mukana tulevat erot. Virtuaalituunaus on autoista ja kuvankäsittelystä kiinnostuneiden harrastus. Virtuaalinen muokkaus antaa ideoita sekä mahdollisuuden ideoiden vertailuun aidon auton rakentamisessa.
Cartoonaus

Cartoonaus on virtuaalituunauksen "alakategoria", jossa valokuvasta yritetään saada mahdollisimman sarjakuvamainen. Tyylejä on erilaisia, jotkut harrastajat tekevät aidompaa jälkeä lisäämällä yksityiskohtia ja monia eri sävyjä silti säilyttäen kuvan sarjakuvamaisena, jotkut taas tekevät yksinkertaisia muutaman sävyn kuvia.
Aiheesta muualla

Blast-Modding.net – Suomen suurin virtuaalituunausyhteisö (Arkistoitu – Internet Archive)
Digimods.co.uk – Kansainvälinen virtuaalituunaussivusto
Warren Cummings Smith

Warren Cummings Smith (s. 21. kesäkuuta 1992 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat) on virolainen alppihiihtäjä.
Alppihiihdon maailmancupissa Smith kilpaili ensimmäisen kerran Levin pujottelussa marraskuussa 2014. Hän ei ole päässyt maailmancupissa vielä pistesijoille. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 Smith sijoittui pujottelussa 36:nneksi ja keskeytti suurpujottelussa. Sotšin olympialaisissa 2014 Smith sijoittui pujottelussa 26:nneksi ja suurpujottelussa 45:nneksi. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän jäi ilman tulosta sekä pujottelussa että suurpujottelussa.
WinRAR

| WinRAR |
| --- | --- |

Kehittäjä:  RARLAB
Kehityshistoria
Ensijulkaisu:  22. huhtikuuta 1995
Vakaa versio:  7.01 (15. toukokuuta 2024)
Kehitystilanne:  aktiivinen
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  pakkausohjelma
Alusta:  Windows
Ohjelmointikielet:  C++
Lisenssi:  omisteinen ohjelmisto, shareware
Aiheesta muualla
win-rar.com
WinRAR on RARLABin valmistama Windows-käyttöjärjestelmällä varustetussa tietokoneessa toimiva purku- ja pakkausohjelma. WinRARia kehitti alun perin Jevgeni Rošal.
Ominaisuudet

Tukee pakkaustyyppejä RAR ja ZIP.
Lisäksi se pystyy purkamaan muita tyyppejä: ACE, ARJ, BZ2, CAB, GZ, JAR, ISO, LZH, TAR ja 7z.
Tukee AES-tekniikalla toimivaa arkistonsuojausta
Tukee 8 589 miljardin gigatavun kokoisia tiedostoja
Pystyy luomaan automaattisesti purkautuvia arkistoja
Tukee NTFS-tiedostojärjestelmää
Mahdollista asettaa salasanasuojauksia
Osaa tehdä pieniä elvytystallenteitaselvennä
WinRAR on käännetty useille eri kielille, myös suomeksi. Ohjelmasta on saatavilla kaupallinen versio ja ilmainen kokeiluversio. Ilmainen versio toimii kuten kaupallinenkin, paitsi 40 päivän päästä näkyvää ilmoitusta lisenssin loppumisesta. Tämä ei kuitenkaan lopeta ohjelman toimintaa.
RAR on pakkausohjelman versio, joka on julkistettu seuraaville alustoille: Pocket PC,selvennä Linux, macOS, DOS, OS/2 ja FreeBSD.
Aiheesta muualla

WinRAR (englanniksi)
RARLAB (englanniksi)
Warren Hawksley

Philip Warren Hawksley (10. maaliskuuta 1943 – 15. maaliskuuta 2018) oli brittiläinen Konservatiivipuolueen poliitikko. Hän istui parlamentin jäsenenä alun perin The Wrekinin vaalipiiristä vuosina 1979–1987. Hän edusti parlamentaarikkona vielä vuosina 1992–1997 Halesowen and Stourbridgen vaalipiiriä, mutta ei ole saanut paikkaa sen koommin.
Vuokratut huulet

| Vuokratut huulet> Rented Lips |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Robert Downey, Sr.
Käsikirjoittaja:  Martin Mull
Tuottaja:  Martin Mull
Säveltäjä:  Van Dyke Parks
Kuvaaja:  Robert Yeoman
Pääosat:  Martin Mull Dick Shawn Jennifer Tilly Robert Downey Jr.
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Vista Organization
Ensi-ilta:   1. heinäkuuta 1988
Kesto:  82 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vuokratut huulet (engl. Rented Lips) on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka on ohjannut Robert Downey, Sr.. Elokuvan pääosissa ovat Martin Mull, Dick Shawn, Jennifer Tilly ja Robert Downey Jr..
Vuokratut huulet sai ensi-iltansa kotimaassaan Yhdysvalloissa 1. heinäkuuta vuonna 1988.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Martin Mull  | … |  Archie Powell   |
|  Dick Shawn  | … |  Charlie Slater   |
|  Jennifer Tilly  | … |  Mona Lisa   |
|  Robert Downey Jr.  | … |  Wolf Dangler   |
|  Kenneth Mars  | … |  Pastori Farrell   |
|  June Lockhart  | … |  Archien äiti   |
|  Edy Williams  | … |  Heather Darling   |
|  Shelley Berman  | … |  Bill Slotnik   |
Tuotanto

Vuokratut huulet tuotti ja käsikirjoitti pääosaa näyttelevä Martin Mull.
Elokuvan kuvaukset alkoivat 19. tammikuuta vuonna 1987 ja kestivät 26. helmikuuhun asti. Elokuvaa kuvattiin Kalifornian Glendalessa, Los Angelesissa ja Beverly Hillsissä.
Julkaisu

International Video Entertainment julkaisi Vuokratut huulet VHS:lle pian teatterilevityksen jälkeen. Elokuvaa ei ole julkaistu vielä DVD:lle, mutta 21. joulukuuta vuonna 2009 Lionsgate ilmoitti aikovansa julkaista elokuvan.
Aiheesta muualla

Vuokratut huulet Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Vuokratut huulet Elonet.
Vuokratut huulet AllMoviessa. (englanniksi)
Humisevan harjun paluu

| Humisevan harjun paluu Dingo |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 29. lokakuuta 2008
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Risto Asikainen
 Tyylilaji: suomirock, iskelmä
 Kesto: 42.45
 Levy-yhtiö: Edel
Muut kannet
   Albumin takakansi.
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 22. (45/2008)
Dingon muut julkaisut
| Kunnian päivät 1983–1986 2006 | Humisevan harjun paluu 2008 | Live 2009 |
Singlet albumilta Humisevan harjun paluu
 ”Skorpioninainen (promo)” Julkaistu: 2008  ”Laivauutisia (promo)” Julkaistu: 2008
Humisevan harjun paluu on Dingo-yhtyeen kuudes studioalbumi. Albumi julkaistiin 29. lokakuuta 2008 ja sen tuotti yhtyeen edellisen albumin puoliksi tuottanut Risto Asikainen.
Taustaa

Albumin ensimmäinen single oli keväällä julkaistu ”Skorpioninainen”. Kesällä 2008 hieman ennen albumin äänityksiä ilmoitettiin, että yhtyeen basisti Jarkko Eve eroaa yhtyeestä ja keskittyy jatkossa soolouraansa. Hänen tilalleen liittyi Vesa Kuhlman, joka soitti myös albumin bassokitaraosuudet ”Skorpioninaista” lukuun ottamatta.
Kansitaide

Albumin kansikuvissa esiintyy Neumann, joka oli albumin julkaisun aikaan Dingon ainoa alkuperäinen jäsen. Kuvat on ottanut Ilpo Musto. Albumin sisäkannen kuvissa on kuvia Dingon keikalta, joissa näkyvät myös yhtyeen muut jäsenet.
Vastaanotto

Albumi menestyi heikommin kuin yhtyeen aiemmat levyt. Julkaisuviikollaan se nousi albumilistan 22. sijalle, mutta putosi listalta jo seuraavalla viikolla.
Heikosta menestyksestä huolimatta albumi sai kriitikoilta paremman vastaanoton kuin kolme vuotta aiemmin julkaistu Purppuraa. Soundin kriitikko kehui levyä paremmaksi kuin Dingon kaksi aiempaa paluulevyä. Hänen mukaansa Humisevan harjun paluu oli kuitenkin puolivillaista iskelmärokkia, mutta kappaleet toimivat paremmin kuin edellisillä albumeilla.
Kappaleet

Kaikkien kappaleiden säv. ja san. Neumann ja sov. Risto Asikainen
Laivauutisia – 4.18
Mascaramies – 4.32
Aamutähti – 4.18
Humisevan harjun paluu – 4.40
Lontoo deluxe – 3.52
Merisairas – 3.44
Velhon kosketus – 4.36
Maaginen päivä – 4.10
Skorpioninainen – 4.10
Mustan koiran majatalo – 4.19
Kokoonpano

Pertti Neumann – laulu, akustinen kitara, huuliharppu
Erik Valkama – kitara, laulu
Vesa Kuhlman – basso, laulu
Robert Engstrand – kosketinsoittimet
Ville Siuruainen – rummut
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Jarkko Eve – basso ja laulu (kappale 9)
Okke Komulainen – kosketinsoittimet (kappale 9)
Risto Asikainen – kitara, kosketinsoittimet
Stiina Jean – taustalaulut
Arvostelut

Rumba: positiivinen
Aiheesta muualla

Edel Records Finland - Humisevan harjun paluu[vanhentunut linkki].
Viuhahdus (kappale)

| ”Viuhahdus” Irwin Goodman |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Irwin Goodman Story
 B-puoli: ”Pannaan menemään”
 Äänitetty : 31. elokuuta 1974
 Tyylilaji: iskelmä
 Levy-yhtiö: Philips
Irwin Goodmanin muut singlet
| ”Si Si Si” 1973 | ”Viuhahdus” 1974 | ”Haistakaa paska koko valtiovalta” 1976 |
Viuhahdus on Irwin Goodmanin levyttämä kappale, joka levytettiin vuonna 1974. Irwin Goodmanin piti osallistua kappaleella samana vuonna järjestettyyn Syksyn säveleen. Kappale ei kuitenkaan päässyt osallistumaan kilpailuun tehdyn sääntömuutoksen takia.
Kappaleen on sanoittanut Vexi Salmi salanimellä Emil von Retee. Kappaleen säveltäjäksi on merkitty useissa yhteyksissä Antti Hammarberg eli Irwin Goodman. Kappaletta on kuitenkin pidetty käännöskappaleena (tai mukaelmana) yhdysvaltalaisen lauluduo Dean & Jeanin vuonna 1963 levytetystä kappaleesta ”Hey Jean, Hey Dean”. Mahdollisesta plagioinnista nousi kohu jo kappaleen levytysvuonna.
Kappale ei koskaan päätynyt Irwinin studioalbumeille, vaan se julkaistiin singlenä B-puolellaan ”Pannaan menemään”. Myöhemmin kappale on julkaistu lukuisilla Irwin Goodmanin kokoelmalevyillä.
Idänuunilintu

| Idänuunilintu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Uunilinnut Phylloscopidae
Suku::  Aasiansieppokertut Seicercus
Laji::  trochiloides
Kaksiosainen nimi
 Seicercus trochiloides  (Sundevall, 1837) 
Synonyymit
 Phylloscopus trochiloides 

Katso myös
   Idänuunilintu Wikispeciesissä   Idänuunilintu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Idänuunilintu (Seicercus trochiloides) on pieni vihertävä lintu, vaikea erottaa tavallisesta uunilinnusta muuten kuin lauluäänensä perusteella. Lajin kuvaili Karl Jakob Sundevall 1837.
Koko ja ulkonäkö

Idänuunilintu on pieni, pyöreäpäinen, noin seitsemän grammaa painava uunilintujen sukuun kuuluva hyönteissyöjä. Sen harmahtavan vihreä selkäpuoli ja vaalea vatsapuoli auttavat sitä sulautumaan tiheään kasvillisuuteen, eikä sitä helposti erotakaan lehvästön seasta. Rinnassa ja kurkussa on hento keltainen sävy, joka toistuu vaaleassa silmäkulmanjuovassa. Paras lajituntomerkki on kapea valkea siipijuova, joka erottaa linnun samaan sukuun kuuluvista ja hyvin samannäköisistä pajulinnusta ja tiltaltista.
Helpoiten linnun erottaa kuitenkin laulustaan, joka on iloinen, epäselvästi hyppivä säe, jossa on teräviä, korkeita osia ja lyhyitä taukoja. Jotkin laulut loppuvat trilliin, toiset taas tasaisesti edeten. Kutsu- ja varoitusääni on kaksiosainen ”tsi-lih”.
Levinneisyys

Idänuunilintu (Phylloscopus trochiloides) jaettiin aiemmin kuuteen alalajiin: viridanus, ludlowi, trochiloides, obscuratus, plumbeitarsus ja nitidus. Kaksi viimeksi mainittua on nyttemmin erotettu erillisiksi lajeiksi, burjatianuunilinnuksi (Phylloscopus plumbeitarsus) ja kaukasianuunilinnuksi (Phylloscopus nitidus). Idänuunilinnun levinneisyysalue kattaa koko Siperian metsävyöhykkeen Itä-Euroopasta Tyynenmeren rannalle, sekä osia etelämpää Keski-Aasiasta, muodostaen rengasmaisen kuvion: puutonta Tiibetin ylänköä reunustaa viiden toisikseen vaihettuvan alalajin esiintymisalueet. Alalaji nitidus elää erillisenä saarekkeenaan Mustanmeren ja Kaspianmeren välillä.
Suomessa esiintyvä viridanus on kesävieras, jota tavataan toukokuun lopusta elo-syyskuun vaihteeseen saakka. Suomen linnut talvehtivat Intiassa.
Suomeen lintu on levittäytynyt 1800-luvun lopulla, mutta se pysyi suurharvinaisuutena 1930-luvulle saakka. Ensimmäinen pysyvä kanta syntyi itäisen Suomenlahden saarille, josta laji levittäytyi mantereelle muodostaen pysyvän kannan 1940-luvulla. Tästä lähtien lintu on runsastunut ja levittäytyy yhä uusille asuinpaikoille jopa Suomen eteläpuolelle asti. Varsinkin vuodet 1970 ja 1980 muistetaan idänuunilinnun runsaudesta. Tällöin vallitsivat suotuisat lämpimät ilmavirtaukset kaakosta, jotka toivat Suomeen paljon lintuja. Idänuunilintujen esiintymisalueen laajeneminen voi johtua suotuisista muutoksista varsinaisella pesimäalueella idässä ja talvehtimisalueilla Aasian eteläosissa, jolloin kasvava kanta työntää lisää yksilöitä myös Suomen puolelle. Idänuunilinnun vuosittaiseen runsauteen Suomessa vaikuttavat kevään sääolot, sillä jos toukokuu on lämmin, se ennustaa hyvää idänuunilintukantaa sille kesälle.
Suomen pesimäkanta on tihein kaakossa ja etelärannikolla, mutta harvinaisena sitä tavataan melkeinpä ympäri maata. Vain Ahvenanmaalta ja Suomenselältä laji tuntuu lähes puuttuvan. Suomen pesimäkannaksi on arvioitu 4000 paria, mutta pesijöiden määrä vaihtelee vuosittain paljon. Suuri osa suomalaisista linnuista on nuoria koiraita, jotka on helppo havaita kesäkuun laulukauden aikana. Pesivien parien määrän arviointi on vaikeampaa, sillä reviiri on iso, ja linnut ovat hiljaisia pesimäkauden aikana.
Elinympäristö

Suomessakin esiintyvä alalaji viridanus pesii Itä-Euroopan alankojen lehti- tai sekametsissä, ja suosii korkeita metsiköitä tai puistoja ja jopa rannikoiden vesaikkoja sekä vanhoja kuusikoita, missä on jonkin verran lehtipuita. 
Suomessa lintu suosii reheviä, iäkkäitä kuusikoita tai kuusivaltaisia sekametsiä, etenkin jykevät rinnemetsiköt ovat lintujen mieleen. Osa koiraista tyytyy tukkipuuikäiseen tuoreeseen kuusikkoon, koivuvaltaiseen sekametsään tai Kaakkois-Suomessa jopa männikköön. Siellä missä kanta on harvinta, ovat myös linnut vaateliaampia reviirinsä suhteen kuin tiheämmän kannan alueilla.
Lisääntyminen

Pesintä alkaa toukokuun lopulla, kun koiras rakentaa pesän maahan tai hieman korkeammalle ruohikkoon, puiden juurakoihin, koloihin tai pensaikkoon. Pesä on katollinen ja kulkuaukko on sivussa, ja se on rakennettu korsista, juurikuiduista ja oksista, sekä vuorattu lehdillä, höyhenillä ja karvoilla. Naaras munii kesäkuussa 4–6 puhtaan valkeaa munaa, ja hautoo sen jälkeen 12–13 vrk. Molemmat vanhemmat ruokkivat poikasia vielä 12–14 vrk, kunnes ne ovat valmiita lentämään pesästä.
Ravinto

Idänuunilintu on hyönteissyöjä.
Aiheesta muualla

Tiainen, Juha 1980: Idänuunilinnun ympäristönvalinta. - Lintumies 2.1980 s. 50-53. LYL.
ITIS: Phylloscopus trochiloides (englanniksi)
Virttaan työväentalo

| Virttaan työväentalo |
| --- | --- |
 Virttaan työväenyhdistyksen työväentalo.
Sijainti:  Virttaa, Loimaa
Valmistumisvuosi:  1906 / 1910
Rakennuttaja:  Virttaan Työväenyhdistys ry
Omistaja:  Virttaan Työväenyhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
Kerrosala:  230 m²
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Virttaan työväentalo on Alastaron kunnan (vuodesta 2009 lähtien osa Loimaata) Virttaan kylässä sijaitseva työväentalo.
Historiaa

Virttaan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905 nimellä Virtsanojan työväenyhdistys. Talo rakennettiin yhden lähteen mukaan vuonna 1906, toisen lähteen mukaan vuonna 1910. Todennäköisemmin vuosi 1910 on oikea, sillä yhdistys ilmoitti vasta vuonna 1912 SDP:n puoluetilastoon omistavansa talon.
Vuonna 1930 taloon tunkeutui 40-henkinen joukko, joka yritti kieltää työväenyhdistystä järjestämästä seuraavaksi illaksi suunniteltuja juhannusiltamia, tai muuten he laittaisivat talon nurkan alle pommin. Iltamat järjestettiin, mutta ne jouduttiin painostuksen alla keskeyttämään kahden tunnin jälkeen.
Talo on vuonna 2022 edelleen Virttaan työväenyhdistyksen omistuksessa.
Toimintaa työväentalolla

Taloa vuokrataan erilaisia tilaisuuksia varten. Vuonna 2017 siellä järjestettiin kylän yhteinen itsenäisyysjuhla.
Rakennus

Talo oli alun perin suorakaiteen muotoinen. Vuonna 1928 (toisen lähteen mukaan 1920) talo siirrettiin uudelle tontille, jonka yhdistys oli ostanut vuonna 1924. Samalla sitä laajennettiin niin, että pohjakaavasta tuli T:n muotoinen. Talossa on sali näyttämöineen, ravintola ja alun perin myös vahtimestarin asunto. Pihan puoleisessa julkisivussa oli molemmissa päädyissä eteisrakennelmat. Talo oli punaiseksi maalattu. Talo peruskorjattiin vuosina 1969–1973. Vuonna 2012 Virttaan työväenyhdistys sai valtiolta 9000 euroa avustusta talon korjaamista varten. Talon pinta-ala on 230 m².
Wolfgang Kirchbach

| Wolfgang Kirchbach |
| --- | --- |
 Wolfgang Kirchbach
Henkilötiedot
Syntynyt: 1857
Kuollut: 1906 (48–49 vuotta)
Ammatti:  kirjailija, toimittaja
Kirjailija
Äidinkieli: saksa
Tuotannon kieli: saksa
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Wolfgang Kirchbach (1857–1906) oli saksalainen prosaisti ja runoilija. Hän toimitti 1888–1889 Dresdenissä kirjallisuuslehteä Magazin für Literatur des In- und Auslandes. Kirchbach oli henkevä kirjallisuuskriitikko. Runoilijana ja kirjailijana häntä haittaa teennäisyys. Hänen tuotannostaan ovat merkittäviä esimerkiksi taiteilijaromaani Salvator Rosa (1880), runovalikoima Ausgewählte Gedichte (1883), draamarunoelmat Die Waiblinger (1887), Die letzten Menschen (1890 ja huvinäytelmät Der Menschenkenner (1888), Warum Frauen die Männer lieben (1892) ja Jung gefreit (1897).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wolfgang Kirchbach Wikimedia Commonsissa
Vinje

Vinje on Norjan kunta Telemarkin läänin luoteiskulmassa. Se on läänin suurin kunta, rajoittuen lännessä Agderin, Rogalandin ja Vestlandin lääneihin. Kunnan pohjoisosan tunturierämaat ovat osa Hardangerviddaa, josta suurin osa on kansallispuistoa. Idässä rajanaapureita ovat Tinn ja Seljord, etelässä Tokke ja Bykle, lännessä Suldal ja Ullensvang sekä pohjoisessa Nore og Uvdal. Vuoden 2023 alussa Vinjessä oli 3 832 asukasta.
Vinjen hallinnollinen keskus on Åmot. Lisäksi kunnassa sijaitsee Krossen taajama. Maatalous ja matkailu ovat tärkeitä elinkeinoja.
Kuvia

Vinjen kirkko
Raulandin kirkko
Maisemaa
Tunnettuja henkilöitä

Torgeir Augundsson, "Myllarguten" (n. 1799–1872), kansanmuusikko
Odd Nordstoga (s. 1972), muusikko
Aslaug Vaa (1889–1965), kirjailija
Dyre Vaa (1903–1980), kuvanveistäjä
Guri Vesaas (s. 1939), kirjailija
Olav Vesaas (s. 1935), toimittaja ja kirjailija
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vinje Wikimedia Commonsissa
Telemarkin läänin kunnat
Bamble
Drangedal
Fyresdal
Hjartdal
Kragerø
Kviteseid
Midt-Telemark
Nissedal
Nome
Notodden
Porsgrunn
Seljord
Siljan
Skien
Tinn
Tokke
Vinje
Norjan läänit | Norja
Xaver Schlager

Xaver Schlager huhtikuussa 2015.
Xaver Schlager (s. 28. syyskuuta 1997 Linz) on itävaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 174-senttimetrinen. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa RB Leipzigia.
Schlager aloitti liigauransa FC Lieferingin joukkueessa Itävallan toisella sarjatasolla helmikuussa 2015. Itävallan Bundesliigassa hän pelasi kaksi ensimmäistä otteluaan toukokuussa 2016 Red Bull Salzburgin joukkueessa. Kesään 2019 mennessä hän pelasi pääsarjassa 67 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi 24 ottelua ja teki kaksi maalia. Sitten hän siirtyi saksalaisseura VfL Wolfsburgiin. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Saksan Bundesliigassa 23 ottelua, joissa hän teki yhden maalin, joulukuussa 2019 Wolfsburgin 2–1-voittoon päättyneessä ottelussa sarjaa silloin johtanutta Borussia Mönchengladbachia vastaan. Eurooppa-liigassa hän pelasi viisi ottelua. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 32 bundesliigaottelua ja teki maalin marraskuussa Schalkea sekä huhtikuussa Stuttgartia vastaan. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 14 bundesliigaottelua oltuaan loukkaantumisen vuoksi poissa kentiltä lähes puoli vuotta elokuusta helmikuuhun.
Schlager siirtyi kesällä 2022 RB Leipzigiin. Avauskaudellaan hän pelasi Bundesliigassa 22 ottelua ja teki maalin marraskuussa Werder Bremeniä vastaan. Mestarien liigassa hän pelasi seitsemän ottelua ja Leipzigin voittamassa Saksan cupissa neljä ottelua. Loppuottelussa hän tuli vaihdosta kentälle. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 29 bundesliigaottelua mutta sai liigan kolmanneksi viimeisellä ottelukierroksella toukokuun alussa pahan polvivamman. Mestarien liigassa hän pelasi kahdeksan ottelua ja teki yhden maalin.
Schlager pelasi Itävallan nuorisomaajoukkueissa. Alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2016 hän pelasi kolme ottelua ja teki yhden maalin Italiaa vastaan. Alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 hän pelasi kolme ottelua. Itävallan A-maajoukkueessa Schlager pääsi ensimmäisen kerran kentälle maaliskuussa 2018 ystävyysottelussa Sloveniaa vastaan. Hän on pelannut toukokuun 2024 loppuun mennessä 43 A-maaottelua, joista avauskokoonpanossa 36 ottelua. Hän on tehnyt A-maaotteluissaan neljä maalia: Kansojen liigassa marraskuussa 2018 Pohjois-Irlantia ja kesäkuussa 2022 Tanskaa vastaan, ystävyysottelussa marraskuussa 2022 Italiaa vastaan sekä ystävyysottelussa maaliskuussa 2024 Turkkia vastaan. Kesällä 2021 pelatuissa EM-kilpailuissa hän kuului avauskokoonpanoon joukkueensa kaikissa neljässä ottelussa. Hän joutui polvivamman vuoksi jäämään pois vuoden 2024 EM-kilpailuista.