stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Clare Hall

| Clare Hall |
| --- | --- |
  

Perustettu:  1966
Opiskelijoita:  1
Jatko-opiskelijoita:  214
Sijainti:  Cambridge, Englanti  Yhdistynyt kuningaskunta
Osoite:  Herschel Road Cambridge CB3 9AL
Yhteistyö:  St Cross College (Oxford)
Sivusto:  www.clarehall.cam.ac.uk
Clare Hall on yksi Cambridgen yliopiston 31 collegesta. Sen perusti vuonna 1966 Clare College, joka itsekin oli aikaisemmin (1338–1856) tunnettu nimellä Clare Hall. Päätös collegen perustamisesta tehtiin tammikuussa 1964 ja sen ensimmäiseksi presidentiksi valittiin vuonna 1965 Brian Pippard. Clare College lahjoitti uudelle jatko-opiskelijoiden collegelle paitsi vanhan nimensä, myös maata ja rakennuksia Herschel Roadilta Cambridgen läntisistä osista. Lisälahjoituksia saatiin muun muassa Andrew Mellonin säätiöltä, jonka nimi oli tuolloin Old Dominion Foundation. Clare Hall sai kuninkaallisen erioikeuden itsenäisenä collegena Elisabet II:lta vuonna 1984.
Clare Hallin itsensä mukaan collegen tekee poikkeukselliseksi sen epämuodollinen ilmapiiri, joka ilmenee muun muassa erillisen opettajain pöydän (engl. High Table) puuttumisena ruokasalista; Clare Hallissa opettajien ja jatko-opiskelijoiden vuorovaikutusta yritetään kannustaa. Muita Clare Hallin erityisyyksiä ovat perheystävällisyys ja ulkomaisten vierailevien tutkijoiden runsas määrä.
Cambridgen yliopisto poisti vuonna 1965 säännöistään sekacollegekiellon. Clare Hall ja kaksi muuta jatko-opiskelijoiden collegea (Wolfson College ja Darwin College) olivat Cambridgen ensimmäiset colleget, jotka alkoivat hyväksyä sekä mies- että naisopiskelijoita.
Clare Hall ja Osk. Huttusen säätiö ovat perustaneet Fellowship-apurahan. Se on tarkoitettu tutkijoiden 6–12 kuukauden työskentelyyn Cambridgen yliopistossa, sen Clare Hall -collegessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Clare Hall Wikimedia Commonsissa
Cambridgen yliopiston colleget
Christ’s
Churchill
Clare
Clare Hall
Corpus Christi
Darwin
Downing
Emmanuel
Fitzwilliam
Girton
Gonville and Caius
Homerton
Hughes Hall
Jesus
King’s
Lucy Cavendish
Magdalene
Murray Edwards (New Hall)
Newnham
Pembroke
Peterhouse
Queens’
Robinson
St Catharine’s
St Edmund’s
St John’s
Selwyn
Sidney Sussex
Trinity
Trinity Hall
Wolfson
Oruro

| Oruro |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Oruro
 Koordinaatit: 17°58′S, 67°6′W 
Valtio:   Bolivia
Departementti:  Oruro
Perustettu:  1606
Korkeus:  3700 m
Väkiluku (2012):  264 900
Aikavyöhyke:  UTC-4
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Oruro on vanha kaivoskaupunki Bolivian länsiosassa Andien vuoristossa, noin 3 700 metrin korkeudella merenpinnasta. Kaupungin perustivat espanjalaiset vuonna 1606, alun perin nimellä Real Villa de Don Felipe de Austria. Oruro perustettiin alun perin hopeakaivosten vuoksi. Hopeavarojen myöhemmin ehdyttyä perustettiin tinakaivoksia.
Kaupungissa oli vuonna 2012 noin 264 900 asukasta..
Kaivosteollisuuden ansiosta Orurossa on hyvä rautatielinja, mutta matkustajajunia kulkee vain etelään Uyuniin ja siitä eteenpäin. Sitä kautta on mahdollista päästä Argentiinan rajalle tai Chileen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oruro Wikimedia Commonsissa
Damasus

Damasus on ollut seuraavien kahden paavin nimenä:
Damasus I
Damasus II.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Damasus”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Oruron departementti

| Oruro |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Sijainti
Valtio:   Bolivia
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Oruro
Pinta-ala:  53588 km²
Väkiluku (2010):  450 800
Oruron departementti (esp. Departamento de Oruro) on yksi Bolivian yhdeksästä departementistä. Se sijaitsee maan länsiosassa Chilen vastaisella rajalla rajutuen pohjoisessa La Pazin departementtiin, koillisessa Cochabamban departementtiin ja idässä ja etelässä Potosín departementtiin. Oruron departementti on pinta-alaltaan 53 588 neliökilometriä ja sen asukasluku oli vuonna 2010 yhteensä 450 800. Departementin pääkaupunki on noin 216 000 asukkaan Oruro.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oruron departementti Wikimedia Commonsissa
Nir Barkat

Nir Barkat
Nir Barkat (s. 1959 Jerusalem, Israel) on israelilainen liikemies ja poliitikko. Hänet valittiin Jerusalemin pormestariksi vuonna 2008 ja jatkokaudelle vuonna 2013. Sekulaarinen Barkat seurasi virassa ääriortodoksista Uri Lupolianskia.
Barkat on entinen laskuvarjojääkäri. Hän opiskeli tietojenkäsittelytiedettä sekä liikkeenjohtoa ja perusti ohjelmistoyhtiön BRM Group.
Barkat pyrki Jerusalemin pormestariksi jo vuoden 2003 vaalissa, jonka Lupolianski voitti. Vuodesta 2003 lähtien hän oli oppositiojohtajana kaupunginvaltuustossa, kunnes hän vuonna 2008 voitti pormestarinvaalissa ääriortodoksisen ehdokkaan Meir Porushin, ja vuonna 2013 hänet valittiin virkaan uudelleen.
Helmikuussa 2015 Barkat otti kiinni palestiinalaisen hyökkääjän, joka oli puukottanut israelilaista miestä. Lokakuussa 2015 hän neuvoi kaupungin asukkaita kantamaan asetta terrori-iskujen varalta.
Vuoden 2015 lopulla Barkat ilmoitti liittyvänsä Likud-puolueeseen. Hän on tukenut puolueen puheenjohtajaa Benjamin Netanjahua useissa valtiollisissa vaaleissa. Jerusalemin pormestarina häntä seurasi Moshe Lion vuonna 2018.
Barkat vastustaa Jerusalemin jakamista arabi- ja juutalaisväestön kesken.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nir Barkat Wikimedia Commonsissa
Nina Roos

| Nina Roos |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. joulukuuta 1956 Porvoo
Kansalaisuus:  suomalainen
Taiteilija
Ala:  taidemaalari
Nina Kristina Roos (s. 24. joulukuuta 1956 Porvoo) on suomalainen taidemaalari, joka on saanut vaikutteita käsitetaiteesta ja on kiinnostunut katsojan ja teoksen suhteesta.
Roos on opiskellut Helsingin yliopistossa, Grundskolan för konstnärlig utbildningissa Tukholmassa sekä Kuvataideakatemiassa 1983–1988 Helsingissä.
Roosin maalauksia ei voi sijoittaa mihinkään yhtenäiseen tyylisuuntaan, koska hänellä ei varsinaisesti ole pysyvää tyyliä tai käsialaa. Vaikka Roos maalaa teoksiaan yleensä sarjoissa, hänen tuotannolleen on ollut ominaista teosten ilmaisukeinojen voimakkaat muutokset. Roosin tekniikassakaan ei ole sellaista ohjelmallista ulottuvuutta kuin modernistisilla taiteilijoilla monesti on. Roos on itse kuvannut suhdettaan teostensa tyyliin seuraavasti:
»”Sitten kun yksi ryhmä on valmis, minua ei enää kiinnosta tuottaminen tai toisto. En voi tehdä uuttaa sarjaa samalla tavalla kuin edellistä”.»
Roosin aiemmin abstraktiin ilmaisuun on myöhemmin ilmaantunut ihmishahmoja. Hänellä oli yksityisnäyttely Kiasmassa 2001.
Vuonna 2007 Roos palkittiin työstään Pro Finlandia -mitalilla .
Palkinnot ja tunnustukset

Carnegie Art Award -taidepalkinto 2004
Pro Finlandia -mitali 2007
Prinssi Eugenin mitali 2009
Aiheesta muualla

Nina Roos Forsblomin galleriassa (Arkistoitu – Internet Archive)
Nina Roosin teoksia Kansallisgallerian kokoelmissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Causelandin rautatieasema

Causelandin rautatieasema on pieni rautatieasema Looe Valley Linella Causelandin kylässä, Cornwallissa. Asemalle liikennöi Great Western Railway.
Asemaa käytti 2 094 matkustajaa kaudella 2014–2015.
Nordic Film Group

Oy Nordic Film Group Ab oli suomalainen elokuvayhtiö, joka toimi vuosina 1989-1995 Finnkinon yhteydessä. Nordic Film Group oli Nordisk Filmin toissijainen elokuvalevittäjä vuosina 1988-1995. Sillä tavoin Nordic Film Group aloitti toimintansa 1980-luvulla, ja alkoi levittää elokuvia yhdessä vanhan Finnkino-elokuvayhtiön kanssa, jolloin vanhan Egmont-konsernin yhtiö Egmont Film tuli samaan Finnkino-nimiseen elokuvayhtiöön 1990-luvun alussa. Yhtäkkiä Nordic Film Group lakkautti elokuvalevityksen vuonna 1995, kun toissijainen elokuvalevittäjä Nordisk Film aloitti toimintansa vuonna 1996, joka täytti 90 vuotta entisen Nordic Film-yhtiön myötä.  [lähde? ]
City Ice Boat

City Ice Boat oli sarja varhaisia yhdysvaltalaisia jäänmurtajia. Erityisesti City Ice Boat No. 1 on ansainnut paikkansa jäänmurtajien historiassa, sillä se oli maailman ensimmäinen varta vasten jäänmurtajaksi rakennettu laiva, joka valmistui vuonna 1837. Tätä puista siipirataslaivaa seurasi samanniminen rautalaiva ja myöhemmin vielä numerot 2 ja 3 saaneet kaimat.
City Ice Boat No. 1 (1837)

Pennsylvanian osavaltiossa sijaitsevasta Philadelphian kaupungista muodostui 1830-luvulla tärkeä rautatieliikenteen solmukohta. Sieltä oli hyvä yhteys valtamereen kaupungin sivuitse virtaavaa Delaware-jokea pitkin. Joen jäätyminen ankarina talvina pysäytti kuitenkin kaupankäynnin ja tavaroiden kulun lähes kokonaan. Jää tarjosi kyllä ihmisille monenlaisia huvittelumahdollisuuksia, mutta laivat se sitoi paikoilleen. Höyrykoneen voimalla kulkeva siipirataslaiva pystyi pilkkomaan jäätä pidentäen näin liikennöintikautta ja sellaisen Philadelphian kaupunki päätti rakennuttaa.
Maaliskuussa 1837 muodostettiin johtokunta (Trustees of Ice Boats), johon valittiin kaksitoista kaupungin huomattavinta kauppiasta. Heidän tehtävänsä oli valvoa laivan rakentamista, sen liikennöintiä ja määrätä maksut sen käytöstä. Tämän puisen laivan rakensi Vandusen & Birely -veistämö ja se laskettiin vesille elokuussa 1837. Aluksen pituus oli 53,1 metriä ja leveys siipirattaiden suojien kohdalla 17,5 metriä. Muualla laivan suurin leveys oli 8 metriä ja sen syväys oli 3,05 metriä. Aluksen kaksi 250 hevosvoimaista, philadelphialaisen Mathias Baldwinin rakentamaa höyrykonetta pyörittivät aluksen laidoilla olleita rautavahvisteisia puisia siipirattaita. City Ice Boat No. 1 aloitti jäiden pilkkomisen joulukuussa 1837 varmistaen näin kulkuyhteyden Philadelphian satamasta joelle. Alus toimi tehtävässään vuoteen 1865, jolloin se korvattiin samannimisellä rautalaivalla.
City Ice Boat No. 1 (1866)

Aluksen rakensi philadelphialainen William Cramp & Sons Ship and Engine Building Company ja se sai telakkanumerokseen 147. Tämä rautainen alus luovutettiin kaupungin käyttöön helmikuussa 1866 ja sen kapteenina toimi L. H. Schellinger. Alus, jonka bruttovetoisuus oli 325, toimi edeltäjänsä tavoin Philadelphian satamassa. Vuonna 1917 alus muutettiin ruoppaajaksi.
City Ice Boat No. 2

Tämänkin aluksen rakensi raudasta William Cramp & Sons Ship and Engine Building Company telakkanumerolla 153. Alus, jonka bruttovetoisuus oli 458, luovutettiin vuonna 1867 Philadelphian kaupungille, joka hylkäsi sen vuonna 1955.
City Ice Boat No. 3

Aluksen rakensi raudasta John H. Dialoguen (1828–1898) ja Randolph Woodin (?–1874) yritys River Iron Works, joka toimi joen vastarannalla olevassa, mutta New Jerseyn puolella sijaitsevassa Camdenissa. Vesillelasku tapahtui 5. marraskuuta 1873 ja luovutus kaupungin käyttöön seuraavan vuoden puolella. Alus juuttui Delaware-joen ahtojäihin helmikuussa 1905, jäät veivät sen päin hylkyä ja murtaja upposi. On hyvin harvinaista, että jäänmurtaja uppoaa jäiden vuoksi.
Numero kahta ja numero kolmea käytettiin jään pilkkomisen ohella toisten alusten avustamiseen ja hinaamiseen. Ne toimivat Delaware-joen ja Delawarenlahden lisäksi myös läheisillä rannikkoalueilla. Alusten hallinnointi siirrettiin vuonna 1887 yleisten töiden osaston alaiselle jäälaivavirastolle. Vuonna 1907 virasto siirrettiin osaksi kaupungin Laituri-, satama- ja lauttaosastoa. Vanhuutensa alukset viettivät suureksi osaksi ruoppaustöissä, koska jäätä esiintyi Delaware-joessa yhä harvemmin.
City Ice Boat No. 1 (1837)
City Ice Boat No. 3 vuonna 1898.
Cantemirin piiri

Piiri tummennettuna Moldovan kartalla.
Cantemirin piiri on hallintopiiri eteläisessä Moldovassa. Piirin hallintokeskus on Cantemir.
Piirin pinta-ala on 870 neliökilometriä, ja väkiluku vuonna 2014 noin 52 115.
Charles Arkoll Boulton

Charles Arkoll Boulton (17. huhtikuuta 1841 Cobourg, Ontario Kanada – 15. toukokuuta 1899 Russell, Manitoba) oli kanadalainen sotilas, joka osallistui Redjoen ja Saskatchewanin kapinoiden tukahduttamiseen.
G. D'Arcy Boultonin pojanpoika Boulton sai koulutuksen Upper Canada Collegessa. Sotilasurallaan hän palveli 100. jalkaväkirykmentissä, Gibraltarilla, Maltassa ja Montrealissa.
Vuonna 1869 hän oli mukana maanmittausryhmässä, joka lähetettiin Red River Colonyyn suorittamaan maan uudelleenjakoa. Alueen métis-asukkaiden kapinoitua maanjakoa vastaan Boulton kokosi joukon vapaaehtoisia ryhmänjohtaja John Stoughton Dennisin kanssa taistellakseen Louis Rielin johtamia kapinoitsijoita vastaan. Taistelua ei kuitenkaan päästy aloittamaan, sillä 50 hänen miestään vangittiin. Boulton pakeni Portage la Prairien kylään, jossa hän tapasi muita pakoon päässeitä tovereitaan. Joukko teki hyökkäysyrityksen siirtokuntaan vapauttaakseen vangitut toverinsa, mutta joutui itsekin vangituksi. Boulton vapautettiin myöhemmin, ja hän palasi Ontarioon.
Boulton perusti sahan lähelle Lakefieldin kylää Ontariossa. Hänet valittiin kunnanhallitukseen, ja myöhemmin hänestä tuli kunnanjohtaja. Sahayrityksen ajauduttua konkurssiin hän muutti Shelljoen jokilaaksoon Manitobassa. Hän sai lainvartijan (engl. First Warden) aseman Russellin kunnassa 1881 ja toimi läntisen piirin tuomioistuimessa.
Vuonna 1885 Boulton johti Boulton's Scouts sotilasosastoa auttaakseen kukistamaan Saskatchewanin kapinan. Hänet nimitettiin Kanadan senaattiin vuonna 1889.
Aiheesta muualla

Biography at the Dictionary of Canadian Biography Online (englanniksi)
Kandan parlamentti, Charles Boulton (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Newt Gingrich

| Newt Gingrich |
| --- | --- |

Yhdysvaltain edustajainhuoneen puhemies
 4. tammikuuta 1995 – 3. tammikuuta 1999  
Edeltäjä:  Tom Foley
Seuraaja:  Dennis Hastert
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. kesäkuuta 1943 (ikä 81) Harrisburg, Pennsylvania, Yhdysvallat
Puoliso:  Callista Gingrich (2000-)
Tiedot
Puolue:  Republikaanit
Uskonto:  roomalaiskatolinen
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
newt.org
Newton Leroy Gingrich (s. 17. kesäkuuta 1943) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko. Hän oli Yhdysvaltain edustajainhuoneen puhemies vuosina 1995–1999. Gingrich oli Time-lehden valinta Vuoden henkilöksi 1995, koska hänen johtamansa "Republikaanivallankumous" päätti demokraattien 40 vuotta kestäneen enemmistön edustajainhuoneessa.
Elämä

Gingrich opetti historiaa University of West Georgia -yliopistossa Carrolltonissa vuosina 1970–1978. Hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1971. Hän on ollut naimisissa kolme kertaa ja hänellä on kaksi lasta ensimmäisestä avioliitostaan ja kaksi lastenlasta.
Gingrich tuli baptistikristityksi opiskeluaikanaan, mutta liittyi katoliseen kirkkoon vuonna 2009.
Poliittinen ura

Kongressiin hänet valittiin ensimmäisen kerran 1978 Georgian osavaltion edustajana. Kuusi viikkoa ennen 1994 kongressivaaleja Gingrich esitteli Contract with America -ohjelmajulistuksen, jossa esitettiin veronalennuksia, tiukkaa budjettikuria ja kovia otteita rikollisuuden vähentämiseksi. Hänestä tuli puhemies vuonna 1995, republikaanien voitettua enemmistön edustajainhuoneessa ensimmäistä kertaa 40 vuoteen. Hän ilmoitti eroavansa republikaanien menetettyä 5 paikkaa vuoden 1998 vaaleissa.
Poliittinen ura > Kongressiuran jälkeen

Erottuaan puhemiehen virasta hän on aktiivisesti osallistunut poliittiseen keskusteluun. Hän on tutkijana American Enterprise Institute -tutkimuskeskuksessa ja vierailee usein Fox Newsin keskusteluohjelmissa. Gingrich mainittiin mahdollisena ehdokkaana 2008 presidentinvaaleissa, mutta hän ei asettunut ehdolle. Myöhemmin Gingrich on saanut julkisuutta Yhdysvaltain presidentiksi valitun Donald Trumpin puolestapuhujana.
Presidentinvaalit 2012

Gingrich pyrkii republikaanien ehdokkaaksi 2012 vaaleihin. Kesäkuussa 2011 hänen koko kampanjajohtonsa erosi, minkä uskottiin vaikuttavan negatiivisesti hänen ehdokkuuteensa. Vuoden 2011 lopulla Gingrich kuitenkin nousi gallupeissa republikaanien suosikiksi.
Presidentinvaalit 2012 > Kampanjan vaiheita

Gingrich herätti joulukuussa 2011 kansainvälistä huomiota ja hämmennystä, kun kommentoi yhdysvaltalaiselle The Jewish Channel -televisiokanavalle, että "palestiinalaiset ovat keksitty kansa", joka haluaa tuhota Israelin ja olisi voinut valita asuinpaikakseen jonkun muun. Lausunnolla oletetaan Gingrichin kosineen puolelleen juutalaisia äänestäjiä.
Gingrich on kampanjansa aikana kritisoinut myös lapsien työntekoa rajoittavia lakeja.
Suomen Kuvalehti kirjoittaa, että Gingrich on rohkea poliitikko, koska hän on uskaltanut puolustaa Yhdysvalloissa pitkään asuneiden laittomien siirtolaisten oikeuksia, vaikka "tällainen humanismi saattaa kääntyä esivaaleissa häntä vastaan".
Tammikuussa 2012 Ginrichin kampanjan suurimmaksi rahoittajaksi nousi amerikkalainen miljardööri ja sionisti Sheldon Adelson. Adelson, joka parhaimmillaan on ollut Yhdysvaltain kolmanneksi rikkain, oli yksin Israelissa syntyneen vaimonsa kanssa tällöin lahjoittanut jo 10 miljoonaa dollaria Ginrichin kampanjaan.  Gingrich saavutti ensimmäisen esivaalivoittonsa Etelä-Carolinassa 21. tammikuuta.
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu
http://www.govtrack.us/congress/person.xpd?id=404587
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Tom Foley | Yhdysvaltain edustajainhuoneen puhemies 1995–1999 | Seuraaja: Dennis Hastert |
Newsroom

| Newsroom> The Newsroom |
| --- | --- |

Tyyli:  poliittinen draama komedia
Kestoaika:  50–70 minuuttia
Luoja(t):  Aaron Sorkin
Pääosissa:  Jeff Daniels Emily Mortimer John Gallagher Jr. Alison Pill Thomas Sadoski Dev Patel Olivia Munn Sam Waterston
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   HBO  Yle TV1
Esitetty:   24. kesäkuuta 2012 –  14. joulukuuta 2014  26. maaliskuuta 2013 – 29. helmikuuta 2016
Tuotantokausia:  3
Jaksoja:  25 (luettelo jaksoista)
Ikäraja:   / 
Tuotanto
Vastaava(t) tuottaja(t):   Vastaavat tuottajat Alan Poul Scott Rudin Aaron Sorkin Denis Biggs Greg Mottola Paul Redford Anthony Hemingway Paul Lieberstein 
Ohjaaja(t):   Ohjaajat Alan Poul Greg Mottola Anthony Hemingway Lesli Linka Glatter Jeremy Podeswa Alex Graves Joshua Marston Daniel Minahan Jason Ensler Julian Farino Carl Franklin Paul Lieberstein 
Käsikirjoittaja(t):   Käsikirjoittajat Aaron Sorkin Gideon Yago Ian Reichbach Dana Ledoux Miller Adam R. Perlman Michael Gunn Elizabeth Peterson Jon Lovett Deborah Schoeneman 
Säveltäjä(t):  Alex Wurman Johnny Klimek Jeff Beal Thomas Newman
Tuotantoyhtiö(t):  HBO
Aiheesta muualla
IMDb 
Newsroom (The Newsroom) on  yhdysvaltalainen poliittinen draamasarja, jonka on luonut Aaron Sorkin. Newsroom alkoi HBO-kanavalla vuonna 2012 ja päättyi vuonna 2014. HBO tuotti sarjaa yhteensä kolmen tuotantokauden ja 25 jakson ajan. Sorkin käsikirjoitti sarjan kaikki jaksot joko yksin tai muiden kanssa.
Newsroom kertoo kuvitteellisen Atlantic Cable News -uutistoimiston työntekijöistä. Sarjan päähenkilö on ACN:n uutisohjelman News Nightin ankkuri Will McAvoy (Jeff Daniels). Sarjan alussa uutistoimiston toimitusjohtaja Charlie Skinner (Sam Waterston) palkkaa Willin entisen tyttöystävän MacKenzie McHalen (Emily Mortimer) News Nightin vastaavaksi tuottajaksi, ja he alkavat yhdessä muun uutistoimiston väen kanssa muokkaamaan ohjelmaa entistä paremmaksi.
Suomessa Yle TV1 esitti sarjan vuosina 2013–2016.
Tuotanto

Yhdysvaltalainen tuotantoyhtiö HBO tilasi sarjan pilottijakson tammikuussa 2011 nimellä More as This Story Develops. Sorkinin käsikirjoittaman elokuvan The Social Networkin tuottaja Scott Rudin ryhtyi sarjan vastaavaksi tuottajaksi. Kesäkuuhun mennessä Jeff Daniels, Emily Mortimer, Sam Waterston, Olivia Munn, Alison Pill ja Dev Patel oli valittu näyttelijöiksi, ja Greg Mottola oli valittu pilottijakson ohjaajaksi.
HBO tilasi sen ensimmäisen kymmenjaksoisen tuotantokauden syyskuussa 2011, jonka esittämisajankohdaksi valittiin vuoden 2012 kesä. The Newsroomin ensimmäinen jakso esitettiin 24. kesäkuuta 2012. Sarjasta tilattiin toinen kausi toisen jakson esittämisen jälkeen 2. heinäkuuta 2012.
Rooleissa > Päärooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jeff Daniels   | … |  Will McAvoy, omahyväinen ja kyyninen uutisankkuri ACN:n News Night -uutisissa.   |
|  Emily Mortimer   | … |  MacKenzie McHale, News Nightin vastaava tuottaja ja Willin entinen tyttöystävä.   |
|  John Gallagher Jr.  | … |  Jim Harper, MacKenzien uskottu tuottaja.   |
|  Alison Pill   | … |  Margaret Jordan, News Nightin nuori aloitteleva tuottaja.   |
|  Thomas Sadoski   | … |  Don Keefer, News Nightin entinen vastaava tuottaja, joka siirtyy kilpailevaan uutisohjelmaan sarjan alussa.   |
|  Dev Patel   | … |  Neal Sampat, Willin uutistiimin sosiaalisen median asiantuntija.   |
|  Olivia Munn   | … |  Sloan Sabbith, viehättävä ekonomisti, joka lukee talousuutisia News Nightissa.   |
|  Sam Waterston   | … |  Charlie Skinner, Atlantic Cable Newsin toimitusjohtaja ja merijalkaväen veteraani.   |
Rooleissa > Sivurooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jane Fonda   | … |  Leona Lansing, ACN:n emoyhtiö Atlantis World Median (AWM) omistaja.   |
|  Chris Messina   | … |  Reese Lansing, AWM:n toimitusjohtaja ja Leonan poika.   |
|  David Harbour   | … |  Elliot Hirsch, kymmenen uutisten ankkuri.   |
|  Hope Davis   | … |  Nina Howard, juorulehti TMI:n kolumnisti.   |
|  Chris Chalk   | … |  Gary Cooper, News Nightin avustava tuottaja.   |
|  Terry Crews   | … |  Lonny Church, Willin lyhytaikainen henkivartija.   |
|  Kelen Coleman   | … |  Lisa Lambert, Maggien kämppäkaveri.   |
|  Hamish Linklater  | … |  Jerry Dantana, vanhempi tuottaja ACN:n Washingtonin toimistosta.   |
|  Grace Gummer   | … |  Hallie Shea, toimittaja, joka raportoi Mitt Romneyn presidenttikampanjasta.   |
|  Constance Zimmer  | … |  Taylor Warren, Mitt Romney -kampanjan edustaja.   |
Juoni

Atlantic Cable News -kaapelikanavan uutisohjelman News Nightin ankkuri Will McAvoy palaa lomaltaan uutistoimistolle ja saa tietää, että puolet hänen tuotantoryhmästään on siirtynyt kilpailevaan uutisohjelmaan vastaavan tuottajan Don Keeferin johdolla. ACN:n toimitusjohtaja Charlie Skinner on valinnut ohjelman uudeksi vastaavaksi tuottajaksi Willin entisen tyttöystävän MacKenzie McHalen, joka on alansa paras. Charlien ja MacKenzien johdolla Will ja hänen tiiminsä, johon kuuluvat muun muassa MacKenzien mukana tullut tuottaja Jim Harper, nuori aloitteleva tuottaja Maggie Jordan, sosiaalisen median asiantuntija Neal Sampat ja ekonomisti Sloan Sabbith, alkavat muokata uutisohjelmaa entistä paremmaksi.
Juoni > Tuotantokaudet

| Kausi | Kausi | Jaksot | Esitetty>  HBO | Esitetty>  Yle TV1 | DVD / Blu-ray-julkaisu>  Yhdysvallat | DVD / Blu-ray-julkaisu>  Suomi | DVD / Blu-ray-julkaisu>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 10 | 24. kesäkuuta – 26. elokuuta 2012 | 26. maaliskuuta – 28. toukokuuta 2013 | 11. kesäkuuta 2013 | 12. kesäkuuta 2013 |  |
|  | 2 | 9 | 14. heinäkuuta – 15. kesäkuuta 2013 | 7. helmikuuta – 11. huhtikuuta 2014 | 4. marraskuuta 2014 | 3. marraskuuta 2014 |  |
|  | 3 | 6 | 9. marraskuuta – 14. joulukuuta 2014 | 25. tammikuuta 2016 – 29. helmikuuta 2016 | 16. kesäkuuta 2015 | 15. kesäkuuta 2015 |  |
Cornell Gunter

Cornelius E. "Cornell" Gunter (14. marraskuuta 1936 – 26. helmikuuta 1990) oli yhdysvaltalainen laulaja. Hänet muistetaan lähinnä The Coasters -yhtyeestä, johon hän liittyi 1950-luvulla. Hän kuoli henkirikoksen uhrina tuntemattoman hyökkääjän ampumana autoonsa.