stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
World of Warships
Vastaanotto

| Vastaanotto> Yhteispisteet.Kerääjä | Vastaanotto> Yhteispisteet.Pisteet |
| --- | --- |
GameRankings: 80,93% 
Metacritic: 81 / 100 
Arvostelupisteet
Julkaisu: Pisteet
Gamereactor: 8 
PC Gamer UK: 80 / 100 
Pelit: 84 
Pelaaja: 8 / 10 
Dome.fi:  
War of Warships on saanut pääosin hyvän vastaanoton niin pelaajilta kuin arvostelijoiltakin. Arvosteluja keräävässä Metacriticissä sen arvostelukeskiarvo oli 81 sadasta ja Game Rankingsissa 80,93 prosenttia.
Domen arvostelija Jukka Kauppinen kehui World of Warshipsiä jo sen ollessa beetavaiheessa. Pelin ilmestyttyä hän kehui sitä arvostelussaan Wargaming.netin parhaaksi peliksi, joka on monien toisiinsa vaikuttavien elementtien takia palkitseva. Pelaajalehden arvostelija Janne Pyykkönen kuvaili World of Warshipsiä hiotuksi laatupeliksi. Hän kuitenkin moitti peliä etenemisen hitaudesta ilman maksullista Premium-tiliä.
Aiheesta muualla

Verkkosivut (englanniksi)
Lucy Spoors

| Mitalit> Maa:   Uusi-Seelanti.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Uusi-Seelanti.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Uusi-Seelanti.Naisten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Uusi-Seelanti> Naisten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Pariisi 2024 | pariairokaksikko |  |
|  Hopeaa | Tokio 2020 | kahdeksikko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ottensheim 2019 | kahdeksikko |  |
|  Pronssia | Sarasota 2017 | kahdeksikko |  |
Lucy Spoors (s. 24. joulukuuta 1990) on uusiseelantilainen soutaja. Hän on pariairokaksikon olympiavoittaja ja kahdeksikon maailmanmestari.
Spoors saavutti kahdeksikossa pronssia Sarasotan MM-kilpailuissa 2017 ja voitti maailmanmestaruuden Ottensheimissa 2019 oltuaan maalissa 2,72 sekuntia ennen hopeajoukkue Australiaa. Hän saavutti olympiahopeaa vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. Siellä joukkue hävisi kultaa voittaneelle Kanadan venekunnalle 0,91 sekuntia. Belgradin MM-kilpailuissa 2023 Spoors ja Brooke Francis sijoittuivat pariairokaksikossa viidenneksi, ja Pariisin olympialaisissa 2024 he voittivat kultaa 0,24 sekunnin erolla Romanian venekuntaan.
Spoors voitti vuonna 2008 perämiehettömässä nelosessa nuorten maailmanmestaruuden. Vuonna 2012 hän saavutti pariaironelosessa alle 23-vuotiaiden MM-pronssia.
Louis Jérôme Gohier

Louis Jérôme Gohier, Jacques Augustin Pajoun maalaama muotokuva vuodelta 1802.
Louis Jérôme Gohier (27. helmikuuta 1746 Semblancay, Indre-et-Loire – 29. toukokuuta 1830 Eaubonne, Val-d’Oise) oli ranskalainen poliitikko, joka oli Ranskan viisihenkisen direktoriohallituksen jäsen ja viimeinen puheenjohtaja vuonna 1799.
Gohier toimi ennen vallankumousta lakimiehenä Bretagnen parlamentissa ja sai mainetta uhmatessaan kansleri Maupeoun ja myöhemmin valtiovarainministeri Loménie de Briennen absolutistista politiikkaa. Gohier valittiin vuonna 1791 edustajaksi kansalliskokoukseen, jossa hän esiintyi varsinkin papiston etuoikeuksien vastustajana. Hänet valittiin myös kansalliskonventtiin. Hän oli Ranskan oikeusministerinä maaliskuusta 1793 huhtikuuhun 1794, pääosan niin sanotusta terrorin ajasta. Oltuaan välillä syrjässä Gohier nimitettiin direktorion jäseneksi 18. kesäkuuta 1799 niin sanotun prairialkuun 30. päivän kaappauksen yhteydessä. Hän oli direktorion viimeinen puheenjohtaja. Hän ja direktori Moulin vastustivat kenraali Napoléon Bonaparten saman vuoden marraskuussa suorittamaa brumairekuun 18. päivän vallankaappausta, jonka yhteydessä heidät syrjäytettiin.
Gohier toimi keisarikunnan aikana Ranskan pääkonsulina Amsterdamissa vuosina 1802–1810. Hän julkaisi muistelmansa vuonna 1824.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Louis Jérôme Gohier Wikimedia Commonsissa
Lombardi Award

Lombardi Award on Yhdysvaltain yliopistojalkapallon vuosittain jakama palkinto. Se jaetaan kauden parhaimmalle pelaajalle riippumatta pelipaikastaan. Se on jaettu vuodesta 1970 lähtien.
Voittajat

| Vuosi | Pelaaja | Yliopisto | Pelipaikka |
| --- | --- | --- | --- |
| 1970 | Jim Stillwagon | Ohio State | DT |
| 1971 | Walt Patulski | Notre Dame | DT |
| 1972 | Rich Glover | Nebraska | DT |
| 1973 | John Hicks | Ohio State | OT |
| 1974 | Randy White | Maryland | DT |
| 1975 | Lee Roy Selmon | Oklahoma | DE |
| 1976 | Wilson Whitley | Houston | DE |
| 1977 | Ross Browner | Notre Dame | DE |
| 1978 | Bruce Clark | Penn State | DT |
| 1979 | Brad Budde | USC | OG |
| 1980 | Hugh Green | Pittsburgh | DE |
| 1981 | Kenneth Sims | Texas | DT |
| 1982 | Dave Rimington | Nebraska | C |
| 1983 | Dean Steinkuhler | Nebraska | OT |
| 1984 | Tony Degrate | Texas | DT |
| 1985 | Tony Casillas | Oklahoma | DT |
| 1986 | Cornelius Bennett | Alabama | LB |
| 1987 | Chris Spielman | Ohio State | LB |
| 1988 | Tracy Rocker | Auburn | DT |
| 1989 | Percy Snow | Michigan State | LB |
| 1990 | Chris Zorich | Notre Dame | DT |
| 1991 | Steve Emtman | Washington | DT |
| 1992 | Marvin Jones | Florida State | LB |
| 1993 | Aaron Taylor | Notre Dame | OT |
| 1994 | Warren Sapp | Miami | DT |
| 1995 | Orlando Pace | Ohio State | OT |
| 1996 | Orlando Pace | Ohio State | OT |
| 1997 | Grant Wistrom | Nebraska | DE |
| 1998 | Dat Nguyen | Texas A&M | LB |
| 1999 | Corey Moore | Virginia Tech | DE |
| 2000 | Jamal Reynolds | Florida State | DT |
| 2001 | Julius Peppers | North Carolina | DE |
| 2002 | Terrell Suggs | Arizona State | DE |
| 2003 | Tommie Harris | Oklahoma | DT |
| 2004 | David Pollack | Georgia | DE |
| 2005 | A. J. Hawk | Ohio State | LB |
| 2006 | LaMarr Woodley | Michigan | LB |
| 2007 | Glenn Dorsey | LSU | DT |
| 2008 | Brian Orakpo | Texas | DE |
| 2009 | Ndamukong Suh | Nebraska | DT |
| 2010 | Nick Fairley | Auburn | DT |
| 2011 | Luke Kuechly | Boston College | LB |
| 2012 | Manti Te'o | Notre Dame | LB |
| 2013 | Aaron Donald | Pittsburgh | DT |
| 2014 | Scooby Wright III | Arizona | LB |
| 2015 | Carl Nassib | Penn State | DE |
| 2016 | Jonathan Allen | Alabama | DE |
| 2017 | Bryce Love | Stanford | RB |
| 2018 | Ugochukwu Amadi | Oregon | S |
| 2019 | Joe Burrow | LSU | QB |
Bryce Love voitti palkinnon 2017
Luettelo englanninkielisistä oopperoista

Henry Purcell: Dido ja Aeneas
Georg Friedrich Händel: Hercules
John Adams: Klinghofferin kuolema
Benjamin Britten: Peter Grimes
George Gershwin: Porgy ja Bess
John Blow: Venus ja Adonis
Wicker Park

| Wicker Park |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Paul McGuigan
Käsikirjoittaja:   Gilles Mimouni  Brandon Boyce 
Tuottaja:   Andre Lamal  Tom Rosenberg 
Säveltäjä:  Cliff Martinez
Kuvaaja:  Peter Sova
Leikkaaja:  Andrew Hulme
Pääosat:   Josh Hartnett  Rose Byrne  Diane Kruger  Matthew Lillard 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer Netflix
Ensi-ilta:   2004-09-033. syyskuuta 2004 (Yhdysvallat)    2004-11-1919. marraskuuta 2004 (Suomi)  
Kesto:  114 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Tuotto:  21 568 818 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Wicker Park on yhdysvaltalainen romanttinen, psykologinen trilleri vuodelta 2004. Elokuvan ohjasi Paul McGuigan. Elokuva perustuu ranskalaiseen elokuvaan Kohtalokas asunto (L’Appartement, 1996). Se oli ehdolla palkinnon saajaksi Montrealin elokuvafestivaaleilla, kaupungissa, jossa elokuva on kuvattu.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Josh Hartnett  | … |  Matt Simon   |
|  Matthew Lillard  | … |  Luke   |
|  Diane Kruger  | … |  Lisa   |
|  Rose Byrne  | … |  Alex   |
|  Jessica Paré  | … |  Rebecca   |
|  Christopher Cousins  | … |  Daniel Ristelli   |
|  Amy Sobol  | … |  Ellie   |
|  Ted Whittall  | … |  Walter   |
Arvioita

Turun Sanomien Tapani Maskula kritisoi elokuvaa sekavaksi ja epäloogiseksi sattumien summaksi, jonka asetelma romahtaisi jos alati kännyköitään näpläävät roolihenkilöt vain hoksaisivat joskus soittaa toisilleen oikeaan aikaan.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Wicker Park Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Wicker Park Elonet.
Lucy Webb Hayes

| Lucy Webb Hayes |
| --- | --- |

Yhdysvaltain ensimmäinen nainen
 4. maaliskuuta 1877 – 4. maaliskuuta 1881  
Edeltäjä:  Julia Grant
Seuraaja:  Lucretia Garfield
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. elokuuta 1831
Kuollut: 25. kesäkuuta 1889 (57 vuotta)
Vanhemmat:  James Webb Maria Cook Webb
Puoliso:  Rutherford B. Hayes (alk. 1852)
Tiedot
Uskonto:  metodisti
 Nimikirjoitus
Lucy Ware Webb Hayes (28. elokuuta 1831 Chillicothe, Ohio – 25. kesäkuuta 1889 Fremont, Ohio) oli Yhdysvaltain 19. presidentin Rutherford B. Hayesin puoliso ja Yhdysvaltain ensimmäinen nainen.
Lucy Webbin isä oli lääkäri James Webb ja äiti Maria Cook Webb. James kuoli tyttärensä ollessa vasta kaksivuotias ja Maria kasvatti lapsensa yksin. Maria Webb arvosti koulutusta, minkä ansiosta Lucy pääsi Ohio Wesleyan Female Collegeen. Naisten korkea kouluttautuminen oli tuohon aikaan Yhdysvalloissa harvinaista ja Lucy Webbistä tulikin Valkoiseen taloon päästyään ensimmäinen Yhdysvaltain ensimmäinen nainen, joka oli valmistunut collegesta. Webb tapasi lakimiehenä työskennelleen Rutherford B. Hayesin vuonna 1850, ja pari avioitui 30. joulukuuta 1852. Pariskunta sai yhteensä kahdeksan lasta, joista viisi selvisi aikuisikään asti.
Puolisonsa päästessä ensin Yhdysvaltain kongressiin ja myöhemmin Ohion kuvernööriksi Lucy Hayes osallistui itsekin aktiivisesti kongressin debatteihin ja teki paljon hyväntekeväisyystyötä. Hyväntekeväisyystyönsä ansiosta Lucy Hayes nautti ohiolaisten suosiota. Rutherford Hayesin presidentinvaalivoiton myötä Lucysta tuli vuonna 1877 Yhdysvaltain ensimmäinen nainen. Valkoisessa talossa Lucy Hayes muistetaan päätöksestään tarjoilla Valkoisen talon vieraille vain alkoholittomia juomia, mistä hän sai liikanimen ”Limonadi-Lucy” (engl. Lemonade Lucy). Lucy Hayes ei kuitenkaan kannattanut alkoholin kieltolakia eikä vastustanut muiden alkoholinkäyttöä, vaan Valkoisen talon alkoholikielto otettiin käyttöön poliittisista syistä: kansalaiset kannattivat alkoholikieltoa ja kielto toi Rutherford B. Hayesille uusia äänestäjiä. Alkoholikiellon lisäksi Lucy Hayes muistetaan lapsille vuosittain Valkoisen talon takapihalla järjestettävän munanvierityskilpailun aloittajana.
Rutherford B. Hayesin presidenttikauden päätyttyä 1881 pariskunta vetäytyi kotitilalleen Ohion Fremontiin, jossa Lucy Hayes vietti viimeiset vuotensa. Hän kuoli syöpään 25. kesäkuuta 1889. Hänet on haudattu lähelle Fremontin-kotiaan.
Louis Feuillade

| Louis Feuillade |
| --- | --- |
 Louis Feuillade.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. helmikuuta 1873
Kuollut: 25. tai 26. helmikuuta 1925 (52 vuotta)
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  ohjaaja (mykkäelokuvat)
Ohjaaja
Aktiivisena:  1906–1924
Tunnetuimmat ohjaukset:  Fantomas (1913–1914), Vampyyrit (1915–1916) ja Judex (1917)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Louis Feuillade ([fœjad]; 19. helmikuuta 1873 Lunel, Ranska – 25. tai 26. helmikuuta 1925 Nizza, Ranska) oli tuottelias ja merkittävä ranskalainen mykkäelokuvien ohjaaja. Vuosina 1906–1924 hän ohjasi yli 630 elokuvaa.
Feuillade jalosti 1910-luvulle tyypillisestä seikkailuelokuvasta taide-elokuvan. Hänen filminsä ovat unenomaisia ja salaperäisen jännittäviä. Surrealismin taidesuunta sai vaikutteita Feuilladen näkemyksistä. Tunnettuja Feuilladen töitä ovat elokuvasarjat Fantomas (1913–1914), Vampyyrit (1915–1916) ja Judex (1917).
Aiheesta muualla

Walberto: Poet of Reality: Louis Feuillade Movies List on MUBI. Viitattu 17.12.2020. (englanniksi)
Lucy Staniforth

Lucy Staniforth
Lucy Staniforth (s. 2. lokakuuta 1992) on englantilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Englannin naisten maajoukkueessa helmikuun 2021 loppuun mennessä 16 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi syyskuussa 2018. MM-kilpailuissa 2019 hän pääsi kentälle vain neljännesvälieräottelussa vaihtopelaajana.
Staniforth edustaa seuratasolla Manchester Unitedia. Kausina 2018–2020 hän edusti Birmingham Cityä. Hänen aiempia seurojaan ovat Sunderland, jossa hän oli joukkueen kapteeni, Liverpool, Bristol Academy ja Lincoln.
Woo Do-hwan

| Woo Do-hwan |
| --- | --- |
 Woo Do Hwan lokakuussa 2018.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. heinäkuuta 1992 (ikä 32) Anyang, Gyeonggi, Etelä-Korea
Ammatti:  näyttelijä
Muut tiedot
Aktiivisena:  2011–
Woo Do-hwan (Hangul: 우도환; s. 12. heinäkuuta 1992 Anyang, Gyeonggi, Etelä-Korea) on eteläkorealainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten rooleistaan tv-sarjoissa Save Me ja Mad Dog.
Varhainen elämä ja koulutus

Woo syntyi 12. heinäkuuta 1992. Hän valmistui Dankook Universitystä.
Filmografia > Elokuva

| Vuosi | Elokuva | Rooli | Lähde |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | Operation Chromite | Ri Kyung-shikin alainen |  |
| 2016 | Master | Mies, jolla on lippalakki väärinpäin |  |
Filmografia > Tv-sarja

| Vuosi | Sarja | Rooli | Kanava | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011 | You're Here, You're Here, You're Really Here |  | MBN |  |
| 2012 | Shut Up Flower Boy Band |  | tvN |  |
| 2016 | Dramaworld | Seung-woo | Viki |  |
| 2016 | Sweet Stranger and Me | Kim Wan-shik | KBS2 |  |
| 2017 | Save Me | Suk Dong-cheol | OCN |  |
| 2017 | Mad Dog | Kim Min-joon | KBS2 |  |
| 2018 | The Great Seducer | Kwon Si-hyun | MBC |  |
| 2020 | The King: Eternal Monarch | Jo Eun-seob / Jo-yeong | SBS |  |
Palkintoja ja nimityksiä

| Vuosi | Palkinto | Kategoria | Elokuva/Sarja | Tulos | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | 53rd Baeksang Arts Awards | Paras uusi näyttelijä (Elokuva) | Master | Ehdokkuus |  |
| 2017 | 31st KBS Drama Awards | Paras uusi näyttelijä | Mad Dog | Voitto |  |
| 2018 | 54th Baeksang Arts Awards | Paras uusi näyttelijä (TV) | Save Me | Voitto |  |
Woo Do Hwan joulukuussa 2017.
World Heavyweight Championship (WWE, 2002–2013)

World Heavyweight Championship (suom. raskaansarjan maailmanmestari) oli yhdysvaltalaisen World Wrestling Entertainment -nimisen painifirman seitsemästä mestaruudesta toiseksi uusin ja toiseksi korkein (WWE Divas Championship on uusin). Se otettiin käyttöön vasta vuonna 2002, jolloin sen haltijaksi nimettiin Triple H. 15. joulukuuta, 2013, tapahtumassa WWE TLC: Tables, Ladders & Chairs se yhdistyi tittelin WWE Championship kanssa, minkä tuloksena tittelien sekoituksesta tuli nimi "WWE World Heavyweight Championship"
Historia > Raw

Titteli otettiin käyttöön ensi kertaa tällä nimellä 2. syyskuuta vuonna 2002, jolloin Eric Bischoff otti muokkaukseen vanhan WCW Championship vyön, koska "draftissa" mestari siirtyi SmackDown!:n jättäen RAW:n ilman mestaria. Bischoff antoi uuden vyön HHH:lle joka näin oli ensimmäinen maailmanmestari. Hän puolusti mestaruuttaan onnistuneesti Rob Van Damia vastaan Unforgivenissä ja Kanea vastaan No Mercyssä, mutta hävisi sen Shawn Michaelsille marraskuun Survivor Seriesin Elimination Chamber -matsissa, johon hänen ja HBK:n lisäksi osallistuivat Kane, Rob Van Dam, Booker T ja Chris Jericho.
Michaelsin mestaruuskausi jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä Hunter voitti mestaruuden häneltä takaisin uusintaottelussa Armageddonissa.
Toista maailmanmestaruuttaan Triple H puolusti monia kuukausia, kunnes Unforgivenissä viimeinkin Goldberg voitti sen häneltä.
Goldbergin hallussa vyö oli Armageddoniin asti, missä Triple H tuli jälleen kerran mestariksi kolminottelussa, jossa kolmas ottelija oli Kane.
Triple H:n kolmas mestaruuskausi päättyi WrestleManiaan, missä hän puolusti sitä kolminottelussa Shawn Michaelsia ja Chris Benoitia vastaan. Chris Benoit lähti ottelusta mestarina.
Benoit puolusti titteliä SummerSlamissä, missä Randy Orton nousi kaikkien aikojen nuorimmaksi maailmanmestariksi, muuntaen Crippler Crossfacen RKO:ksi. Unforgivenissä Orton menetti mestaruutensa Triple H'lle, ja kruunattiin jo neljännen kerran maailmanmestariksi
. Mestaruus oli hänellä joulukuun kuudenteen Monday Night Raw'hon asti, jossa Triple H, Chris Benoit ja Edge kävivät Triple Threat -ottelun, jonka epäselvän tilanteen johdosta mestaruus hyllytettiin, mutta Triple H voitti tittelin takaisin New Years Revolutionissa käydyssä Elimination Chamber-ottelussa, mihin hänen lisäkseen osallistuivat Edge, Chris Jericho, Batista, Chris Benoit ja Randy Orton.
Triple H puolusti mestaruuttaan WrestleMania 21:ssä, ja menetti tämän Batistalle, ja mestaruus siirtyi WWE Draftissa SmackDown!'iin.
Historia > Jälleen Raw'ssa

Vuoden 2008 WWE Draftissa titteli siirtyi Rawiin, vaikka Edge jäikin Smackdowniin. Edge puolusti vyötä Batistaa vastaan Night of Champion-tapahtumassa. Edge voitti ottelun, kuten Undertakeria vastaankin, Ryderin, Hawkinsin, Bam Neelyn ja Guerrerojen avulla. Seuraavassa Rawissa Edge apureineen saapui kehään pilkkaamaan kehässä puhuvaa Jim Rossia. Lähtiessään kehästä Batista hyökkäsi hänen kimppuunsa iskien Edgen päätä kehätolppiin ja katsomon reunoihin ja lopulta iski häntä Batista Bomb liikkeellä. Tämän jälkeen CM Punk käytti Money in the Bank-salkkunsa World Heavyweight-mestaruuteen. Seuraavassa Rawissa käytiin mestaruuden ykköshaastajuujesta Fatal-4-Way-ottelu, jonka osanottajat olivat Kane, JBL, John Cena ja Batista. Ottelun voitti Batista selättämällä Kanen, joka ei kuitenkaan voittanut tämän ja CM Punkin välistä ottelua The Great American Bashissä Kanen väliin tulon takia. SummerSlamissä Punk puolusti mestaruuttaan onnistuneesti JBL:iä vastaan.
Unforgivenissä 7. syyskuuta 2008 CM Punk ei päässyt puolustamaan Mestaruuttaan Championship Scramble matsissa, koska Randy Orton, Cody Rhodes ja Manu pieksivät hänet kulissien takaisella alueella. Hänen tilallaan otteluun osallistui Chris Jericho. Jericho voitti ottelun ja samalla mestaruuden. 15. syyskuuta CM Punk sai uusinta ottelun, joka oli Steel Cage ottelu, mutta Jericho voitti ottelun. Batista voitti Jericholta tittelin Cyber Sunday:ssa. 3. marraskuuta RAW:n 800. jaksossa Jericho voitti World Mestaruuden takaisin, hänen uusinta matsissa Steel cage matsissa. Survivor Seriesissä 23. marraskuuta 2008 John Cena voitti mestaruuden Jericholta. Hän puolusti onnistuneesti titteliään Armageddonissa Chris Jerichoa vastaan ja Royal Rumblessa JBL:iä vastaan. No Way Out:ssa mestaruuden voitti jälleen Edge, joka tuli viidentenä Elimination Chamber matsissa ja selätti viimeisenä Rey Mysterion, joka tuli ensimmäisenä. Wrestlemania XXVssä John Cena voitti mestaruuden toisen kerran triple threat matsissa. Backlashissa hän hävisi sen Edgelle Last Man Standing -matsissa.
Luettelo NBA:han varatuista suomalaisista

Tämä on luettelo NBA:han varatuista suomalaisista. Suomalaisista koripallopelaajista ainoastaan seitsemän pelaajaa on koskaan varattu NBA:han.
| Nimi | Seura | Vuosi | Nro>  | Ottelut | Muuta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Liimo, KariKari Liimo | Los Angeles Lakers | 1969 | 97. | 0 |  |
| Sarkalahti, KaleviKalevi Sarkalahti | Phoenix Suns | 1973 | 186. | 0 |  |
| Saarelainen, TimoTimo Saarelainen | Los Angeles Lakers | 1985 | 115. | 0 |  |
| Möttölä, HannoHanno Möttölä | Atlanta Hawks | 2000 | 40. | 155 |  |
| Koponen, PetteriPetteri Koponen | Philadelphia 76ers | 2007 | 30. | 0 | Myytiin Portlandille. |
| Murphy, ErikErik Murphy | Chicago Bulls | 2013 | 49. | 24 |  |
| Markkanen, LauriLauri Markkanen | Minnesota Timberwolves | 2017 | 7. | 348 | Myytiin Chicagolle. |
Louis Fürnberg

Louis Fürnberg (1949)
Louis Fürnberg (24. toukokuuta 1909 Iglau, nyk. Jihlava – 23. kesäkuuta 1957 Weimar) oli saksalainen säveltäjä, kirjailija ja journalisti. Hän saavutti tunnustusta Itä-Saksassa etenkin kappaleellaan "Lied der Partei", jota käytettiin Saksan sosialistisen yhtenäisyyspuolueen ylistyslauluna. Laulusta tulevat helposti muistettavat sanat "Die Partei, die Partei, die hat immer recht" ("Puolue, Puolue, se on aina oikeassa"). Fürnbergin laulusta "Das neue Leben muss anders werden" tuli Saksan vapaan nuorison hymni.
Fürnbergin ensimmäinen emigroitumisyritys johti Gestapon pidättämäksi joutumiseen, mutta hän lähti vuonna 1939 Italiaan ja Jugoslaviaan. Vuonna 1941 hän muutti Palestiinaan. Hän toimi toisen maailmansodan jälkeen Tšekkoslovakian hallinnon palveluksessa ja muutti Weimariin vuonna 1954. Fürnberg kirjoitti muun muassa kommunistisia kantaatteja ja näytelmiä amatöörejä ja festivaaleja varten. Hänen kirjalliseen tuotantoonsa kuuluu myös runoutta ja historiallisia romaaneja. Hän toimi Deutsche Schillerstiftungin pääsihteerinä vuonna 1955. Hän oli Itä-Berliinin taiteiden akatemian ja vuodesta 1956 (Itä-)Saksan kirjailijaliiton jäsen. Fürnberg käytti myös salanimeä Nuntius.
Fürnberg sai vuonna 1953 Julius Fučík -palkinnon ja vuonna 1956 Itä-Saksan kansallispalkinnon. Hänen kuoltuaan leskeksi jäi vaimo Lotte, joka asui Weimarissa, kunnes kuoli 92-vuotiaana vuonna 2004. Koulu Weimarissa nimettiin vuonna 1959 postuumisti Fürnbergin mukaan. Weimarissa on hänen muistopatsaansa. Hänen mukaansa nimettiin myös palkinto, jonka saajiin kuuluivat Hanns Cibulka (1973) ja Walter Werner (1975).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Louis Fürnberg Wikimedia Commonsissa
Louis Frémaux

| Louis Frémaux |
| --- | --- |
 Louis Frémaux vuonna 1975.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Louis Joseph Félix Frémaux
Syntynyt: 13. elokuuta 1921 Aire-sur-la-Lys, Ranska
Kuollut: 20. huhtikuuta 2017 (95 vuotta)
Kansalaisuus:  ranskalainen
Ammatti:  kapellimestari
Muusikko
Tyylilajit:  länsimainen taidemusiikki 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Louis Joseph Félix Frémaux (13. elokuuta 1921 Aire-sur-la-Lys – 20. maaliskuuta 2017) oli ranskalainen kapellimestari. Hän on toiminut ylikapellimestarina Birminghamin kaupungin sinfoniaorkesterissa, Sydneyn sinfoniaorkesterissa ja Monte-Carlon filharmonisessa orkesterissa.
Louis Frémaux opiskeli ennen toista maailmansotaa ja sen aikana Valenciennesin konservatoriossa mutta hänen osallistumisensa vastarintaliikkeeseen häiritsi opintoja. Vuosina 1945–1946 hän palveli Vietnamissa muukalaislegioonassa kapteenina, jonka jälkeen hän jatkoi opintojaan Pariisin konservatoriossa opettajanaan Louis Fourestier. Vuonna 1954 hänet kuitenkin kutsuttiin takaisin muukalaislegioonaan ja lähettiin Algeriaan. Monacon prinssi Rainier halusi hänet johtamaan Monte-Carlon filharmonista orkesteria ja sai järjestettyä hänelle vapautuksen. Frémaux aloitti vuonna 1956 Monte-Carlon filharmonisen orkesterin johtajana ja jatkoi vuoteen 1965 asti.
Myöhemmin hän oli Rhône-Alpesin filharmonisen orkesterin johtajana Lyonissa vuosina 1968–1971. Birminghamin kaupungin sinfoniaorkesterissa vuosina 1969–1978. Sydneyn sinfoniaorkesterissa vuosina 1979–1982.
Louis Frémaux kuoli 20. maaliskuuta 2017 95-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Louis Frémaux (Conductor) Bach Cantatas. Viitattu 13.2.2019 (englanniksi).
McPherson, Angus: Louis Frémaux has died Limelight magazine.  27.3.2017. Viitattu 13.2.2019 (englanniksi).