stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Las
Rakennukset ja löydökset

Lasin akropolis eli Asia-kukkula oli ympäröity muurein. Kukkulalla nykyisin olevan Passaváksen linnan muureissa on käytetty uudelleen paljon antiikin aikaisia rakennuskiviä. William Martin Leake havainnoi, että itäpuolen muurin eteläosassa on näkyvillä antiikin aikaista muuria vajaan 40 metrin pituudelta, ja että antiikin aikainen osuus käsittää tuossa kohdassa noin ⅔ muurin korkeudesta. Muuri oli tehty monikulmaisista kivistä.
Pausanias näki akropoliin raunioiden keskellä Athene Asian temppelin ja patsaan. Kaupungin muurien edustalla oli Herakleen patsas ja muistomerkki, joka oli pystytetty niistä makedonialaisista saadun voiton kunniaksi, jotka olivat osa Filippos V:n armeijaa hänen hyökätessään Lakoniaan. Pausaniaan aikainen kaupunki sijaitsi lähellä Galakon lähdettä. Sen lähellä oli gymnasion, jossa oli Hermeen patsas. Lasin alakaupungin alueelta on tehty löytöjä klassiselta, hellenistiseltä ja roomalaiselta kaudelta.
Akropoliilla olleiden vanhan kaupungin raunioiden lisäksi rakennuksia oli myös kahdella muulla edellä mainitulla kukkulalla. Ilionilla oli Dionysokselle omistettu temppeli ja sen huipulla Asklepiokselle omistettu temppeli. Knakadionilla sijaitsi Apollon Karneiokselle omistettu temppeli.
Nykyisestä Vathýstä kaupungin oletetun sataman paikalta on tehty roomalaisaikaisia löydöksiä.
Lasin akropolista eli Asia-kukkulaa. Muurit ovat keskiaikaisesta Passaváksen linnasta, mutta niissä on käytetty uusiksi kukkulan antiikin aikaista kivimateriaalia.
Säteily

Suurin osa sähkömagneettisesta säteilystä on ei-ionisoivaa. Näkyvää valoa suurienergiaisempi röntgensäteily, ultraviolettisäteily ja gammasäteily voivat kuitenkin ionisoida atomin. Jos atomi absorboi sähkömagneettista säteilyä, atomista tulee itse epävakaa. Hiukkassäteilystä alfasäteily ja neutronisäteily voivat tönäistä elektronin pois radaltaan, jolloin atomista tulee positiivisesti varautunut. Elektroni voi puolestaan asettua kiertämään atomia ja tehdä siitä negatiivisesti varautuneen. Ydinsäteily on säteilyä joka on peräisin atomiytimestä. Gamma-, röntgen-, ultravioletti- ja alfasäteilyä syntyy luonnostaan ydinreaktioissa
Säteily on energian etenemistä avaruudessa aaltojen tai subatomisten hiukkasten muodossa. Säteily etenee tavallisesti suoraviivaisesti tyhjiössä ja niissä väliaineissa, joissa kantajakenttä tai -hiukkanen pystyvät etenemään.
Jos säteilylähde on pieni tai pistemäinen suhteessa etäisyyteen ja säteily etenee normaalisti joka suuntaan, säteilyn voimakkuus noudattaa käänteisen neliön lakia. Esimerkiksi käy nuotion säteilemä valo, jonka intensiteetti putoaa neljäsosaansa etäisyyden kaksinkertaistuessa, jos etäisyys on paljon isompi kuin nuotion läpimitta. Säteilylähde voidaan myös valmistaa siten, että mainittu laki ei päde: laserissa valo suunnataan tarkasti siten, että valo heikkenee mahdollisimman hitaasti käyttöetäisyyksillä.
Säteilytyyppejä

Säteilyn perustyyppejä ovat:
Sähkömagneettinen säteily, joka jaetaan aallonpituutensa sekä myös syntytapansa ja vaikutustensa perusteella seuraaviin lajeihin:
radioaallot (aallonpituusalue 0,1 mm – 100000 km)
mikroaallot (1 mm – 30 cm)
infrapunasäteily (700 nm – 1 mm)
näkyvä valo (400 nm – 700 nm)
ultraviolettisäteily (10 nm – 400 nm)
röntgensäteily (10 pm – 1 nm)
gammasäteily (10 fm – 100 pm)
Gravitaatiosäteily eli gravitaatioaallot, yleisen suhteellisuusteorian ennustama ilmiö
Hiukkassäteily, joka koostuu jostakin lähteestä kaikkiin suuntiin suurella nopeudella etenevistä massallisista hiukkasista, esimerkiksi
alfasäteily (heliumatomin ytimiä)
beetasäteily ja katodisäteet (elektroneja ja positroneja)
neutronisäteily
neutriinosäteily
Tietyissä olosuhteissa syntyvillä sähkömagneettisen tai hiukkassäteilyn muodoilla on lisäksi erityisnimiä kuten
lämpösäteily, sähkömagneettista, etupäässä infrapunasäteilyä, jonka intensiteetti ja aallonpituus riippuvat kappaleen lämpötilasta; erityistapauksena mustan kappaleen säteily
Tšerenkovin säteily, sähkömagneettista säteilyä, jonka alkuperä on väliaineessa suurella nopeudella etenevät sähkövaraukselliset hiukkaset
Hawkingin säteily, oletettua hiukkassäteilyä, jota teorian mukaan lähtee mustista aukoista
kosminen säteily, hiukkassäteilyä, joka on peräisin avaruudesta
Säteily voidaan luokitella myös ionisoivaan ja ionisoimattomaan säteilyyn. Ionisoiva säteily on sähkömagneettista tai hiukkassäteilyä, jossa yksittäisen hiukkasen tai kvantin energia on niin suuri, että se pystyy ionisoimaan atomeja. Ionisoivaksi säteilyksi luokitellaan röntgen- ja gammasäteily sekä alfa- ja beetahiukkassäteilyt. Joskus myös ultaviolettisäteily lasketaan ionisoivaksi säteilyksi. Ionisoimattomalla säteilyllä sen sijaan ei ole riittävästi energiaa aiheuttaa ionisaatiota, ja tällaisia säteilytyyppejä ovat esimerkiksi sähkömagneettinen säteily radioaaltojen tai näkyvän valon aallonpituusalueilla.
Säteilyturvallisuus

Monet säteilylajit, erityisesti ionisoiva säteily mutta myös eräät ionisoimattomat sähkömagneettisen säteilyn muodot, voivat olla terveydelle vaarallisia, minkä vuoksi säteilyturvallisuudesta on säädetty laissa. Pohjalla säteilyturvallisuudessa ovat oikeutus-, optimointi- ja yksilönsuojaperiaatteet. Oikeutusperiaatteen mukaan säteilyn käytöllä saavutettava hyöty on suurempi kuin sen haitta. Optimointiperiaatteen mukaan säteilyn käyttö on suunniteltava siten, että sille altistuminen on mahdollisimman pientä. Yksilönsuojaperiaatteen mukaan lain ja asetusten määräämiä säteilyannosrajoa ei saada ylittää. Säteilyä käytetään hyväksi tutkimuksessa, lääketieteessä (esim. sädehoidossa) sekä monissa teollisissa sovelluksissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Säteily Wikimedia Commonsissa
Kirjallisuutta

Wahlström, Björn: Säteileekö? Säteilytietoa arkikielellä.  Loviisa:  Itä-Uudenmaan paino, 1994.  ISBN 951-9114-43-2
Ydintekniikka
| --- | --- |
Ydinfysiikka:   Atomi  Fissio  Fuusio  Säteily  Radioaktiivisuus  Ionisoiva säteily  Ydinräjähdys  Fissiili  Vaikutusala  Kriittinen massa 
Ydinvoima:   Ydinvoiman käyttökohteet  Ydinpolttoainekierto  Säteilyturvallisuus  Ydinturvallisuus  Ydinjätehuolto  Geologinen loppusijoitus  Uraani  Uraanin esiintyminen  Uraanikaivos  Uraanin väkevöinti  Plutonium  Torium  Torium-ydinpolttoainekierto 
Ydinreaktori:   Kevytvesireaktori  Kiehutusvesireaktori  Painevesireaktori  VVER-reaktori  EPR-reaktori  RBMK-reaktori  MKER-reaktori  CANDU-raskasvesireaktori  AP1000-reaktori  Pieni modulaarinen reaktori  Hyötöreaktori  Kiihdytinreaktori  SCWR-reaktori  Nestemäisellä metallilla jäähdytetty reaktori  Sulasuolareaktori  Kaksoisfluidireaktori  Fuusioreaktori 
Ydinaseet:   Ydinsota  Vetypommi  Neutronipommi  Ydinaseriisunta  Vaikutukset 
Ydinonnettomuus:   Fukushiman ydinvoimalaonnettomuus  Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuus  Three Mile Islandin ydinvoimalaonnettomuus  Luettelo ydinonnettomuuksista  Luettelo ydinlaitostapahtumista  Ydinvoimalan sydämen sulamisonnettomuus  Ydinaseonnettomuus  INES-asteikko 
Ydinvoima Suomessa:   Olkiluodon ydinvoimalaitos  Loviisan ydinvoimalaitos  Hanhikiven ydinvoimalaitos
Tavastilan koulu (Kotka)

Tavastilan koulu on peruskoulu Kotkassa Tavastilan kylässä. Koulussa toimii ala-aste eli luokat 1–6. Tavastilan koulu remontoitiin vuonna 2008. Koulussa on noin 150 oppilasta. Se on Kotkan pohjoisin koulu.
Aiheesta muualla

Tavastilan koulun kotisivut
Veripalvelu

| Veripalvelu Blodtjänst |
| --- | --- |

 Suomen Punaisen Ristin Veripalvelun päätoimipiste, Härkälenkki 13, 01730 Vantaa. Kuva Vehkalan rautatieaseman suunnalta.
Perustettu:  1948
Toimiala:  veripalvelutoiminta
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Veripalvelu on voittoa tavoittelematon, taloudellisesti riippumaton ja toiminnallisestikin erillinen osa Suomen Punaista Ristiä. Veripalvelu vastaa koko maan veripalvelutoiminnasta. Veripalvelun tehtäviin kuuluu muun muassa verenluovutusten järjestäminen, luovutetun veren testaus, verivalmisteiden tuotanto ja jakelu sekä verivalmisteisiin liittyvä terveydenhoitoalan henkilöstön koulutus ja konsultaatio. Tulonsa Veripalvelu saa valmistamiensa verivalmisteiden myynnistä sekä asiakkailleen tarjoamistaan palveluista, kuten veriryhmätutkimuksista sekä elin- ja kantasolusiirtoihin liittyvistä kudossopeutuvuustutkimuksista. Veripalvelussa tehdään myös esimerkiksi kaikkien Suomessa raskaana olevien äitien veriryhmävasta-ainetutkimukset. Veripalvelussa toimii lisäksi Kantasolurekisteri.
Veripalvelun toimintaa Suomessa ohjaa laki veripalvelutoiminnasta, veripalveluasetus sekä muun muassa Euroopan unionin veriturvallisuusdirektiivi. Veripalvelun toimintaa valvoo Fimea.
Veripalvelu työllistää noin 500 henkeä. Valtaosa henkilöstöstä työskentelee päätoimipisteessä Vantaan Vehkalassa, jonne on keskitetty monia Veripalvelun toimintoja, esimerkiksi laboratoriotutkimukset, laadunvalvonta ja tukipalvelut. Veripalvelun kiinteät toimipisteet ja verenluovutustilaisuudet työllistävät 150 henkeä yhdeksällä eri paikkakunnalla ja tämän lisäksi liikkuva Veripalvelu järjestää luovutuksia eri puolilla Suomea.
Historia

Veripalvelutoiminnan historia Suomessa voidaan katsoa alkaneen 30. maaliskuuta 1935, jolloin partiojohtajat Toivo Kataja ja Yrjö Kohonen perustivat epävirallisen, Veriliitto -nimisen verenantajajärjestön. Toiminta oli aluksi lähinnä luovuttajarekisterin ylläpitoa yhdessä Helsingin Naistenklinikan kanssa. Partioliikkeen liittojohtaja, pastori Niilo Visapään myötämielisyydellä toiminta levisi myös muihin partiolaisten lippukuntiin ja maaliskuuhun 1936 mennessä kaikki NMKY:n partiopoikaliitot olivat antaneet tukensa asialle. Veriliiton virallistaminen tapahtui 30. lokakuuta 1936  kun Partiolaisten Vapaaehtoinen Verenantajajärjestö Veriliitto r.y. perustettiin. Seuraavina vuosina Veriliittoon liittyi useiden kaupunkien lippukuntia ja sekä jäsenmäärät että luovutukset nousivat nopeasti.lähde?
Talvi- ja jatkosota hiljensivät Veriliiton toimintaa ja sotien päätyttyä se yhdistyi Puolustusvoimien Veripalveluun. Lapin sodan jälkeen puolustusvoimat joutui kuitenkin valvontakomission määräyksestä luopumaan veripalvelutoiminnastaan ja toiminta alalla oli jonkin aikaa hyvin epäjärjestynyttä. SPR:n Veripalvelun voidaan katsoa perustetun 30. joulukuuta 1947, jolloin ”Ehdotus verihuollon järjestämiseksi Helsingin kaupungin sairaaloihin” hyväksyttiin. Toimintansa se aloitti kaksi päivää myöhemmin muutaman Helsingin Veripalvelun toimihenkilön ja yhden osapäivätoimisen lääketieteen kandidaatin voimin. Muutoksen johdosta Veripalvelu muutti Naistenklinikalta SPR:n sairaalaan. Suomen Punaisen Ristin Veripalvelun ensimmäinen ja samalla pitkäaikainen johtaja ja toiminnan kehittäjä oli Harri Nevanlinna.
Veripalvelutoiminnan vaiheita:
1935 Partiolaisten Veriliitto
1939–1944 Puolustusvoimain Veripalvelu
1948 Suomen Punaisen Ristin Veripalvelu. Ensimmäisenä toimintavuotena 14 667 verenluovutustalähde?
1951 Ensimmäinen liikkuva verenluovutustilaisuus
1960-luvulla siirrytään asteittain keräämään verta muovisiin veripusseihin
1970 Veripalveluun keskitetään elinsiirtoihin liittyvät kudostyypitykset ja sopivuuskokeet
1992 perustetaan Luuytimenluovuttajarekisteri (nykyisin Kantasolurekisteri)
1998 perustetaan Istukkaveripalvelu (istukkaveren kerääminen lopetettiin 2013)
2012 Veripalvelun Solutuotantokeskus aloittaa toimintansa
2014 Hematologinen biopankki aloittaa toimintansa.
2017 Veripalvelu perustaa oman biopankin
2022 Veripalvelun päätoimipiste muuttaa Vantaan Vehkalaan.
2023 Veripalvelu lanseeraa ensimmäisen Verenluovutusbussin
Organisaatio

Veripalvelu työllistää vakituisesti noin 500 henkeä, joista noin 400 Vantaan Vehkalassa. Vehkalan toimipisteeseen on keskitetty mm. kaikki verivalmisteiden tuotanto, laadunvalvonta, laboratoriotutkimukset sekä tukipalvelut. Kiinteät toimipisteet ja verenluovutustilaisuudet työllistävät satakunta henkeä yhdeksällä eri paikkakunnalla (ks. Toimipisteet alla).
Organisaatio > Hallinto

Veripalvelun operatiivisesta toiminnasta ja sen kehittämisestä vastaavat Veripalvelun johtaja ja johtoryhmä, johon kuuluvat:
Pia Westman, Veripalvelun johtaja
Jarkko Ihalainen, lääketieteelliset palvelut ja laadunhallinta
Johanna Castrén, Verenluovutustoiminta
Johanna Nystedt, Verivalmisteet
Katarina Stendahl, Talouspalvelut ja vastuullisuus
Heikki Myllyniemi, Digitalisaation kehitys ja palvelut
Willy Toiviainen, Viestintä- ja markkinointi, henkilöstöpalvelut
Minna Mäki, Tutkimus, tuotekehitys ja uudet palvelut
SPR nimittää Veripalvelun johtokunnan, joka vastaa toiminnan strategisesta suunnittelusta ja valvoo operatiivisen toiminnan turvallisuutta ja tuloksellisuutta. Johtokuntaan kuuluvat:
Piia Aarnisalo, puheenjohtaja (lääketieteellinen johtaja, Pfizer Suomi)
Maija Laaksonen (henkilöstöjohtaja, Uudenmaan osuuspankki)
Anna Maksimainen (senior partner, Nordic Healthcare Group)
Tarmo Martikainen (johtaja, Varsinais-Suomen hyvinvointialue)
Juha-Petri Ruohola (ylilääkäri, Puolustusvoimat )
Minttu Viitanen (julkisten palvelujen liiketoiminta-alueen johtaja, Accenture)
Organisaatio > Toimipisteet

Veripalvelulla on kymmenen kiinteää toimipistettä kymmenellä eri paikkakunnalla:
Espoo (Iso Omena, Piispansilta 9)
Helsinki, Sanomatalo (Töölönlahdenkatu 2)
Jyväskylä (Kolmikulma, Puistokatu 2-4)
Kuopio (Kauppakeskus Minna, Haapaniemenkatu 18)
Lahti (Kauppakeskus Trio, Kauppakatu 10)
Oulu (Isokatu 32 C)
Seinäjoki (Kauppakatu 26)
Tampere (Koskikeskus, Hatanpään valtatie 1)
Turku (Yliopistonkatu 29 b)
Vantaa, Kauppakeskus Jumbo-Flamingo (Tasetie 8)
Organisaatio > Toimipisteet > Verenluovutustilaisuudet

Kiinteiden toimipaikkojen lisäksi verta voi luovuttaa verenluovutustilaisuuksissa, joita on vuosittain noin 1 100. Verenluovutustilaisuuksia järjestetään useilla paikkakunnilla Hangosta Rovaniemelle; aikatauluihin voi tutustua  Veripalvelun kotisivuilla. Verenluovutustilaisuuksia järjestetään myös suurilla, yli 1 000 henkilön työpaikoilla ja muissa yhteisöissä (esimerkiksi oppilaitokset, varuskunnat). Vuodesta 2023 alkaen verta voi luovuttaa myös Verenluovutusbussissa.
Organisaatio > Laboratorio

Kaikki Veripalvelun laboratoriotoiminnot on keskitetty Veripalvelun päätoimipisteeseen. Hoidettavia palveluita ovat mm.:
asiantuntijapalvelut
koulutukset ja konsultaatiot
laboratoriopalvelut
veriryhmätutkimukset
kudossopeutuvuustutkimukset (elin- ja kantasolusiirtoja varten)
veriryhmävasta-ainetutkimukset (kaikille raskaana oleville suomalaisäideille)
Toiminta > Veripalvelutoiminta

Veripalvelu on osa Suomen Punaista Ristiä, joskin siitä taloudellisesti riippumaton ja toiminnallisestikin erillinen osa. Se ei tavoittele toiminnallaan voittoa vaan potilaan parasta. Sairaalat maksavat tilaamistaan valmisteista ja palveluista, ja näillä tuloilla katetaan toiminnan kulut sekä välttämättömät investoinnit. Vuonna 2022 Veripalvelun liikevaihto oli noin 53,4 miljoonaa euroa. Tilikauden tappio oli -12,9 miljoonaa euroa. Mahdollista taloudellista ylijäämää ei jaeta, vaan se käytetään Veripalvelun toiminnan jatkuvuuden turvaamiseen sekä kehittämiseen.
Veripalvelu toimittaa suomalaisiin sairaaloihin punasolu-, verihiutale- ja plasmavalmisteita potilaiden hoitoa varten. Luovutettu kokoveri jaetaan Veripalvelussa punasoluiksi, verihiutaleiksi ja plasmaksi. Punasolu- ja verihiutalevalmisteet tehdään Veripalvelussa. Plasma puolestaan jalostetaan valmisteiksi Veripalvelun yhteistyökumppanien plasmanfraktiointilaitoksissa (Shire).
Kiinteiden toimipaikkojen (ks. Toimipisteet yllä) lisäksi verta voi luovuttaa myös verenluovutustilaisuuksissa, joita Veripalvelu järjestää lähes jokaisessa Suomen kunnassa ja kaupungissa sekä monilla työpaikoilla, oppilaitoksissa ja varuskunnissa. Verenluovutustilaisuudet järjestetään yhteistyötahojen tiloissa. Syksyllä 2023 Veripalvelu otti käyttöönsä Verenluovutusbussin eli linja-auton, jonka sisällä voi luovuttaa verta. Se on suunniteltu verenluovutusta varten, eikä se liiku luovutusten aikana. Bussissa mahtuu kerralla luovuttamaan neljä henkilöä. Verenluovutusbussi kiertää pääkaupunkiseudulla, noin 50 km säteellä Helsingistä. Sillä järjestetään sekä kaikille avoimia luovutuksia että yksityistilaisuuksia (esim. yrityksissä ja oppilaitoksissa).
Vuonna 2022 verenluovutukseen ilmoittautui 115 528  eri henkilöä 195 196 kertaa. Kokoverenluovutuksia oli 181 406 , mikä on noin 5 % vähemmän kuin edellisenä vuonna. Verenluovutuksista 55 % kertyi verenluovutustilaisuuksissa kymmenessä veripalvelutoimistossa. Joukkoverenluovutuksia järjestettiin 1 130 oppilaitoksissa, työpaikoissa ja varuskunnissa.  Uusia verenluovuttajia rekisteröityi 18 800, 16 % kaikista kävijöistä.
Uusia luovuttajia tarvitaan Suomessa lisää, jotta potilaiden hoito verivalmisteilla voidaan turvata tulevaisuudessakin. Joka kuukausi osa säännöllisesti verta luovuttavista joutuu lopettamaan esimerkiksi iän tai sairauksien vuoksi.  Luovuttajille voi myös tulla pitkiä taukoja elämäntilanteista johtuen. Nyt vain noin kolme prosenttia suomalaisista luovutusikäisistä luovuttaa verta.
Veripalvelu julkaisee toimintaansa liittyen esimerkiksi vuosikertomuksen sekä uutiskirjeitä. Veripalvelun ajankohtaisia aiheita julkaistaan Suomen Punaisen Ristin Avun Maailma -lehdessä.
Verenluovutus pähkinänkuoressa

Verta ei voida valmistaa keinotekoisesti.
Luovutetusta verestä tehdyillä verivalmisteilla hoidetaan muun muassa synnyttäviä äitejä, keskosia, syöpäpotilaita ja onnettomuuksien uhreja.
Verivalmisteilla annettu hoito voi pelastaa hengen.
Verenluovutus on Suomessa vapaaehtoista ja maksutonta.
Verenluovutuksen voi aloittaa 18–59-vuotiaana. Aiemmin verta luovuttaneet voivat jatkaa verenluovutusta 70-vuotiaaksi asti.
Suurin osa suomalaisista voi luovuttaa verta. Oman sopivuutensa luovuttajaksi voi testata osoitteessa sovinkoluovuttajaksi.fi.
Verta voi luovuttaa Veripalvelun kymmenessä toimipisteessä ja luovutustilaisuuksissa eri puolilla Suomea. Pääkaupunkiseudulla voi luovuttaa verta myös Verenluovutusbussissa: Luovutuspaikat.
Verenluovutukseen voi varata ajan Veripalvelun verkkosivuilla. Verenluovutukseen voi mennä myös ilman ajanvarausta, jos tilaa on.
Verenluovutuksen kulkuun voi tutustua Veripalvelun verkkosivuilla.
Verenluovuttajan sovelluksesta näkee oman veriryhmän, käyntikerrat ja hemoglobiiniarvot. Sovelluksen voi ladata ilmaiseksi sovelluskaupoista hakusanalla Veripalvelu.
Verenluovutus pähkinänkuoressa > Kantasolurekisteri

Veripalvelun on vuodesta 1992 ylläpitänyt Kantasolurekisteriä (entinen Luuytimenluovuttajarekisteri), johon kerätään siihen ilmoittautuneiden henkilöiden tiedot. Verenluovutuksen tapaan veren kantasolujen luovutus on täysin vapaaehtoista. Tällä hetkellä rekisterissä on yli 70 000 luovuttajaehdokasta, joista alle 1 000 on luovuttanut veren kantasoluja. Veren kantasoluja voidaan käyttää hoitona leukemiassa ja muissa pahanlaatuisissa verisairauksissa.
Kantasoluja tarvitsevalle potilaalle etsitään sopivaa luovuttajaa ensisijaisesti hänen omasta perhepiiristään. Toissijainen haku tehdään Suomen Kantasolurekisteristä ja tarvittaessa sen kautta muiden maiden rekistereistä. Tällä tavoin on mahdollista löytää kudostyypiltään yhteensopiva luovuttaja 40 miljoonan vapaaehtoisen luovuttajaehdokkaan joukosta. Vastaavasti ulkomaalaiselle potilaalle voidaan löytää sopiva luovuttaja Suomesta. Noin kolmannes suomalaisista potilaista saa siirteen kotimaiselta luovuttajalta. Luovuttaja ei voi valita saajaa, eivätkä luovuttaja ja saaja saa tietää toistensa henkilöllisyyttä. Luovuttajalle ilmoitetaan hänen niin halutessa ainoastaan saajan ikäluokka, sukupuoli sekä kotimaa. Kaikille potilaille ei löydy sopivaa luovuttajaa. Uusia jäseniä tarvitaan siksi koko ajan lisää.
Kantasolurekisteri ei saa taloudellista tukea yhteiskunnalta, vaan se kattaa toiminnallaan omat kulunsa. Rekisteriin tarvitaan vuosittain 5 000–10 000 uutta jäsentä. Rekisterin jäseniksi tarvitaan etenkin nuoria miehiä, sillä mies valikoituu biologisin perustein luovuttajaksi useammin kuin nainen. Tällä hetkellä rekisterissä on vähemmän miehiä kuin naisia.
Suurimmalle osalle rekisterin jäsenistä ei tule koskaan kutsua luovutukseen, mutta jokainen jäsen antaa mahdollisuuden elämään. Mitä enemmän rekisterissä on jäseniä, sitä useammalla potilaalla on mahdollisuus parantua. Vuosittain 20–40 suomalaista luovuttaa veren kantasoluja. Kaikkiaan suomalaisia luovuttajia on ollut 30 vuoden aikana reilut 800.
Kantasolurekisterillä on Veripalvelun verkkopalveluun kuuluva verkkopalvelu kantasolurekisteri.fi
Verenluovutus pähkinänkuoressa > Istukkaveripalvelu

Istukkaveri (napaveri) on lapsen syntymän ja napanuoran katkaisun jälkeen istukkaan jäävää ylimääräistä verta. Se heitetään yleensä synnytyksen jälkeen istukan mukana pois. Istukkaveri on kuitenkin hyvin rikas kantasolujen lähde, jota voidaan käyttää pahanlaatuisten veritautien, kuten esimerkiksi leukemian, hoidossa.
Pahanlaatuisten veritautien ja eräiden muiden harvinaisten tautien hoitoon tarvitaan usein rankkoja lääke- ja sädehoitoja, jotka vaurioittavat potilaan omaa verta muodostavaa kudosta, luuydintä. Istukkaveren kantasolut pystyvät käynnistämään uudelleen verenmuodostuksen.
Kanta- eli emosoluista kehittyvät kaikki veren solut: punasolut, valkosolut ja verihiutaleet. Siirrettävien veren kantasolujen on oltava kudostyypiltään yhteensopiva potilaan kudostyypin kanssa.
Suomen Punaisen Ristin Veripalvelun ylläpitämässä Istukkaveripalvelussa on säilytettävänä Suomessa aiemmin kerättyjä istukkaverisiirteitä potilaiden hoitoa varten. Istukkaverta kerättiin aiemmin pääkaupunkiseudun synnytyssairaaloissa. Istukkaveren keräämisestä luovuttiin Suomessa vuonna 2013.
Verenluovutus pähkinänkuoressa > Vapaaehtoistoiminta

Vapaaehtoiset avustajat hoitavat paikallisen yhdyshenkilön välityksellä ja SPR:n paikallisosastojen sekä muiden yhteistyökumppanien kanssa käytännön järjestelyt useissa verenluovutustilaisuuksissa, joita ovat muun muassa oppilaitokset, seurakuntakodit, työpaikat sekä varuskunnat. Koska noin kolmannes kaikesta Suomessa luovutetusta verestä saadaan muualta kuin Veripalvelun kiinteistä toimipisteistä, on vapaaehtoisten avustajien rooli merkittävä.
Verenluovutus pähkinänkuoressa > Veriryhmätiedot puhelimeen

Veripalvelun syksyllä 2023 lanseeraama mobiilisovellus tuo verenluovutustiedot helposti luovuttajien saataville. Ensivaiheessa sovelluksesta löytyvät muun muassa tiedot seuraavasta mahdollisesta luovutusajankohdasta, aiemmista luovutuksista, hemoglobiiniarvoista ja veriryhmästä.Sovelluksessa voi myös etsiä lähimmät verenluovutuspisteet, ja sen kautta pääsee verenluovutuksen ajanvaraukseen sekä täyttämään luovuttajan terveyskyselyn. Luovuttajan sovellus löytyy sovelluskaupasta nimellä Veripalvelu tai Verenluovuttaja, ja sen voi ladata maksutta Google Playsta ja App Storesta.
Aiheesta muualla

Veripalvelu
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Yle 
Veripalvelun Vantaan verenluovutuspiste sijaitsee Jumbo-Flamingon kauppa- ja vapaa-ajankeskuksessa, Flamingo-kylpylähotellin naapurina.
Verenlovutus käynnissä Suomen Punaisen Ristin Veripalvelussa.
Emile Claus

Emile Claus Algerian matkallaan.
Emile Claus: Katu, maalattu vuonna 1895.
Emile Claus:Charlotte Dufaux`n (taiteilijan vaimo) muotokuva.
Emile Claus (1849–1924) oli belgialainen impressionistisen taidesuunnan taidemaalari. Hän on kotimaansa parhaiten tunnettuja maisemaalareita. Maisemaalausten ohella hän maalasi myös laatu- ja muotokuvia.