stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Shanghai Y-10
Historia > Kehitystyö

Y-10:n kehittäminen alkoi virallisesti elokuussa 1970, kun Kiinan kansallinen suunnittelukomissio hyväksyi suunnitelmat suuren matkustajalentokoneen rakentamiseksi Shanghain lentokonetehtaalla. Vaikka Kiinan ja länsimaiden suhteet lämpenivät vuoden 1972 jälkeen ja CAAC hankki laivastoonsa Boeing 707 -koneita, koneen kehitystyötä päätettiin jatkaa, jotta saataisiin konetyyppi, joka ei ole riippuvainen länsimaisista varaosista. Y-10:n voimalaitteeksi suunniteltiin alun perin kiinalaisvalmisteista WS-8-suihkumoottoria, mutta sen viivästyessä koneeseen tuli sen sijaan Pratt & Whitney JT3D -moottorit, jotka oli alun perin hankittu CAAC:n 707-koneiden varaosiksi. Projektin on väitetty olleen vahvasti politisoitunut, ja sanotaan, että koneen kehittämistä olisi ajanut neljän koplan jäsen Wang Hongwen.
Ulkoisesti Y-10:n on sanottu olevan paljolti Boeing 707:n näköinen, ja joidenkin lähteiden mukaan Y-10 suunniteltiinkin Boeing 707-320C:n pohjalta takaisinmallintamalla. Sekä suunnittelijoiden että Boeingin mukaan Y-10 ei kuitenkaan ollut 707:n kopio. Se muistuttaa ulkoisilta mitoiltaan enemmän Boeing 720:aa, ja sisäisesti sen rakenne ja järjestelmät olivat täysin erilaiset kuin Boeingilla. Ulkomuodon samankaltaisuuden on arveltu johtuvan suunnittelussa käytetyistä samankaltaisista aerodynaamisista periaatteista, samaan tapaan kuin Vickers VC10:n ja Iljušin Il-62:n tapauksessa.
Y-10:n suunnitelmat valmistuivat kesäkuussa 1975. Koneesta tuli nelimoottorinen ja keskikokoinen: tilaa oli yhdessä luokassa tiheällä konfiguraatiolla 178 matkustajalle, tavallisella konfiguraatiolla 149:lle ja kahdessa matkustusluokassa 124 matkustajalle. Y-10 suunniteltiin viiden hengen ohjaamomiehistölle: kapteeni, perämies, lentoinsinööri, suunnistaja ja radisti. Koneen suunniteltu toimintamatka oli 8 300 kilometriä. Sen siipiprofiilin suunnittelussa oli pyritty hyvään käsiteltävyyteen suurissa nopeuksissa sekä aerodynaamiseen tehokkuuteen. Se oli suurin ja raskain Kiinassa suunniteltu lentokone.
Historia > Koelento-ohjelma ja hylkääminen

Prototyyppien valmistaminen alkoi vuonna 1975. Ensimmäinen maassa tehtäviin kokeisiin tarkoitettu Y-10 valmistui syyskuussa 1976. Koneelle tehtiin seuraavien vuosien aikana kaikkiaan 166 erilaista koetta. Kokeiden jälkeen prototyypille tehtiin 23. marraskuuta 1978 rasituskoe, jossa rasitusta kasvatettiin rungon kantokykyä suuremmaksi. Vasen siipi katkesi kokeessa odotetusta kohtaa ja odotetulla rasituksella, mikä osoitti koneen rakenteen olevan yhtä kestävä kuin oli suunniteltu.
Koelento-ohjelmaa varten koneesta rakennettiin toinen prototyyppi. Se teki ensilentonsa 26. syyskuuta 1980 koelentäjä Wang Jindan komennuksessa. Y-10 pysytteli koelennoillaan aluksi Shanghain lähistöllä, ja ensimmäinen pidempi lento tehtiin vasta 8. joulukuuta 1981. Prototyyppi lennettiin silloin Pekingiin, jossa se osallistui 8 000 hengelle järjestettyyn lentonäytökseen ennen paluutaan takaisin Shanghaihin. Y-10 vieraili sen jälkeen Harbinissa, Ürümqissa, Kantonissa, Kunmingissa ja yli 3 500 metrin korkeudella merenpinnan tasosta sijaitsevassa Lhasassa. Prototyypille kertyi kaikkiaan 167 lentotuntia 121 koelennon aikana. Pisin lennetty matka oli 3 600 kilometriä, ja lennoista ajallisesti pisin kesti neljä tuntia 49 minuuttia.
Prototyyppi lensi viimeisen kerran vuonna 1983, ja koneen kehitystyö loppui vuonna 1984, kun vain kaksi prototyyppiä oli valmistettu. Y-10 oli länsimaisiin kilpailijoihinsa verrattuna raskas, epätaloudellinen ja toimintasäteeltään rajallinen – joidenkin väitteiden mukaan prototyyppi ei pystynyt juuri puolta tuntia pidempiin lentoihin – eivätkä kiinalaiset lentoyhtiöt halunneet tilata konetyyppiä. Vaikka Y-10 edusti kiinalaisen matkustajalentokonetekniikan silloista huippua, länsimaiset konetyypit olivat kuitenkin sitä sukupolven verran edellä. Taloudellisuus- ja markkinaseikkojen lisäksi Y-10:ä vaivasivat liian pienet painopisteen siirtymärajat, joiden vuoksi se ei ollut matkustajakäyttöön tarpeeksi turvallinen.
Historia > Hylkäämisen jälkeen

Y-10:n kehitysohjelman hylkäämisen jälkeen koneen prototyyppi asetettiin näytteille varsin huomaamattomaan paikkaan Dachangin lentoasemalle Shanghain tehtaiden viereen. Sen annettiin ajan myötä rapistua, mikä osoittaa, että epäonnistunut mutta sinänsä historiallisesti merkittävä kone haluttiin unohtaa. Vuosien myötä asenteet kuitenkin muuttuivat. Kone maalattiin uudelleen ja sen viereen pystytettiin vuonna 2009 muistomerkki, jossa oli teksti ”älä koskaan luovuta” englanniksi ja kiinaksi. Myöhemmin kone purettiin ja kuljetettiin maanteitse Pudongiin lähelle COMAC:n pääkonttoria, jossa yhtiön johtajat pitivät paljastusseremonian Y-10:n ja sen parissa työskennelleiden kunniaksi. Myös koneen uudelle paikalle pystytettiin muistomerkki, jossa sama teksti oli englannin ja kiinan lisäksi myös venäjäksi.
Koneen ohjaamo
Ohjaamon yläpaneeli
Lentoinsinöörin mittaristo
Suunnistajan mittaristo
Tekniset tiedot

Lähde: GlobalSecurity
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 5
Matkustajat: 178 (1 luokka, tiheä), 149 (1 luokka), 124 (2 luokkaa)
Pituus: &&&&&&&&&&&&&042.093000042,93 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&042.024000042,24 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&013.042000013,42 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&0244.0500000244,5 m²
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&058120.&&&&0058 120 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&0110227.&&&&00110 227 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&04.&&&&004 × Pratt & Whitney JT3D-7 -suihkuturbiinia; &&&&&&&&&&&&&084.070000084,7 kN  per moottori
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0639.&&&&00639 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&08300.&&&&008 300 km
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&012000.&&&&0012 000 m
Prototyypin viereen Dachangiin vuonna 2009 pystytetty muistomerkki.
Paaso

Paaso on suomalainen muinaisnimi. Se voi tarkoittaa myös:
Arttu Paaso (s. 2002), jääkiekkoilija
Hannes Paaso (1908–1970), Keskustapuolueen kansanedustaja
Maria Paaso (1868–1945), sosialidemokraattinen kansanedustaja
Sulo Paaso (1913–1988), Espanjan sisällissotaan osallistunut suomalainen
Sylvi Paaso (1924–2008), suomalaissyntyinen neuvostodesantti
Paaso, kylä Heinolassa
Paason kartano, kartano Heinolan Paasossa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Paaso”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Sininen gardenia

| Sininen gardenia> The Blue Gardenia |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Fritz Lang
Käsikirjoittaja:  Charles Hoffman
Tuottaja:  Alex Gottlieb
Säveltäjä:  Raoul Kraushaar
Kuvaaja:  Nicholas Musuraca
Leikkaaja:  Edward Mann
Pääosat:   Anne Baxter  Richard Conte  Ann Sothern  Raymond Burr 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:  23. maaliskuuta 1953
Kesto:  88 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sininen gardenia (The Blue Gardenia) on Fritz Langin ohjaama yhdysvaltalainen film noir -elokuva vuodelta 1953. Elokuvan pääosissa ovat Anne Baxter, Richard Conte, Ann Sothern ja Raymond Burr.
Tarina

Elokuva kertoo Norah Larkinista, joka saa armeijassa palvelevalta poikaystävältään rukkaset ja ihastuu naistennaurattajaan. Norah herää yön juhlinnan jälkeen murhatun Harry Prebblen asunnosta. Larkinia syytetään Prebblen murhasta. Kolumnisti Casey Mayo nimittää murhia nimellä The Blue Gardenia Murderess. Larkin ja Mayo liittyvät lopulta yhteen selvittääkseen murhan taustat.
Arviot

Matti Rämön (Tv-maailma) arvion mukaan elokuvasta heijastuu Hollywoodin studiokoneiston tasapäistävä vaikutus Fritz Langin työhön. Se voisi hänen arvionsa mukaan olla monen muunkin konkariohjaajan käsialaa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Anne Baxter  | … |  Norah Larkin   |
|  Richard Conte  | … |  Casey Mayo   |
|  Ann Sothern  | … |  Crystal Carpenter   |
|  Raymond Burr  | … |  Harry Prebble   |
|  George Reeves  | … |  etsivä Sam Haynes   |
|  Jeff Donnell  | … |  Sally Ellis   |
|  Richard Erdman  | … |  Al   |
|  Ruth Storey  | … |  Rose Miller   |
Paksunokkaorneerot

| Paksunokkaorneerot |
| --- | --- |
 Valkokaulusorneero (Anabazenops fuscus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Orneerot Furnariidae
Suku::  Paksunokkaorneerot Anabazenops  Lafresnaye, 1841
Katso myös
   Paksunokkaorneerot Wikispeciesissä   Paksunokkaorneerot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Paksunokkaorneerot (Anabazenops) on orneerojen heimoon kuuluva lintusuku. Molemmat suvun lajit elävät Etelä-Amerikassa:
Paksunokkaorneero (Anabazenops dorsalis)
Valkokaulusorneero (Anabazenops fuscus)
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintulajien suomenkieliset nimet
ITIS: Anabazenops (englanniksi)
Paasivirta

Paasivirta on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Jaakko Paasivirta (1931–2011), orgaanisen kemian professori
Juhani Paasivirta (1919–1993), historiantutkija ja professori
Karl Viktor Paasivirta (ent. Hellström, 1854–1933), opettaja, maanviljelijä ja valtiopäivämies
Lauri Alfred Paasivirta (1888–1969), Kahvi Oy:n toimitusjohtaja
Niilo Paasivirta (s. 1968), internetpersoona
Viljo Paasivirta (1873–1941), postiljooni, ammattiyhdistysjohtaja ja raittiusliikkeen vaikuttaja.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Paksunniemen rautatietunneli

| Paksunniemen rautatietunneli |
| --- | --- |
Paikkakunta:  Parikkala
Maa:  Suomi
Koordinaatit:  61°38.93′N, 29°35.97′E
Avattu:  1966
Pituus:  26 m
Raiteita:  1
Ylläpitäjä:  Väylävirasto
Paksunniemen rautatietunneli tai Paksuniemen rautatietunneli on rautatietunneli Parikkalassa Karjalan radalla Parikkalan ja Säkäniemen välisellä osuudella. Tunnelin pituus on 26 metriä ja se on siten Suomen lyhyin rautatietunneli. Tunneli on valmistunut vuonna 1966 ja sen nopeusrajoitus on 140 km/h.
Liikenneviraston vuonna 2018 julkaisemassa tarveselvityksessä esitettiin Paksunniemen tunnelin muuttamista kallioleikkaukseksi, koska tunnelin poikkileikkaus rajoittaa rataosan suurimmaksi nopeudeksi 140 km/h. Kallioleikkaukseksi muuttaminen mahdollistaisi nopeuden nostamisen.
Aiheesta muualla

Vaunut.org: Kuva Paksunniemen rautatietunnelista
Operaatio Mongoose

Ensimmäinen sivu Operaatio Mongoosea käsittelevästä kokousmuistiosta.
Operaatio Mongoose (suom. mangusti, englanniksi tunnetaan myös nimellä Cuban Project) oli yleisnimitys Yhdysvaltain presidentin John F. Kennedyn 30. marraskuuta 1961 alulle panemille CIA:n peiteoperaatioille. Presidentti antoi luvan  Fidel Castron Kuuban ja sen kommunistihallinnon vastaisille ankarille salaisille toimille. Operaatiota johti ilmavoimien prikaatikenraali Edward Lansdale.
Operaation tavoitteena oli "auttaa Kuubaa kukistamaan kommunistihallinto" mukaan lukien sen johtaja Fidel Castro, tähtäimenä oli "kansannousu, joka voisi tapahtua Kuubassa lokakuussa 1962". Yhdysvaltalaiset politiikantekijät halusivat myös nähdä "uuden hallituksen, jonka kanssa Yhdysvallat voisi elää rauhassa".
Kun hankkeen piti huipentua lokakuussa 1962, Kuuban ohjuskriisi oli pahimmillaan. Kriisin aikana Yhdysvallat ja Neuvostoliitto ajautuivat ydinsodan partaalle. Operaatio Mongoose lopetettiin 30. lokakuuta 1962.
Aiheesta muualla

Edward Lansdalen raportti 20. helmikuuta 1962
Oscar Klefbom

| Oscar Klefbom |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. heinäkuuta 1993 (ikä 31) Karlstad, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  192 cm
Paino:  98 kg
Seura
Seura:  Edmonton Oilers
Sarja:  NHL
Pelinumero:  7
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2009–2020
Seurat:  Skåre BK (Ruotsi I) Färjestad BK (SHL) Oklahoma City Barons (AHL) Edmonton Oilers (NHL)
NHL-varaus:  19. varaus, 2011 Edmonton Oilers
KHL-varaus:  20. varaus, 2011 Salavat Julajev Ufa
Oscar Klefbom (s. 20. heinäkuuta 1993 Karlstad, Ruotsi) on ruotsalainen uransa päättänyt jääkiekkopuolustaja, joka pelasi viimeisimpänä NHL-joukkue Edmonton Oilersissa. Oilers varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 19. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2011. Klefbom oli isokoinen kahden suunnan puolustaja, jota verrattiin varaustilaisuuden yhteydessä Doug Murrayhyn.
Ura > Seuraura

Klefbom on Hammarö HC:n kasvatti. Hän siirtyi juniori-ikäisenä Färjestads BK:hon. Klefbom teki debyyttinsä miesten peleissä kaudella 2009–2010, jolloin hän pelasi yhteensä viisi Ruotsin I-divisioonan ottelua IFK Munkforsissa ja Skåre BK:ssa. Pääosin hän pelasi kauden kuitenkin Färjestadin J18-junioreissa.
Kauden 2010–2011 Klefbom aloitti lainalla Skåressa, mutta lokakuussa 2010 hänet nostettiin Färjestadin Elitserien-joukkueeseen, jossa Klefbom pelasi kauden aikana yhteensä 23 runkosarjaottelua tehoin 1+1=2. Hän vahvisti kauden aikana myös Färjestadin J18-joukkuetta. Huhtikuussa 2011 Klefbom teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Färjestadin kanssa.
Tammikuussa 2011 NHL:n kykyjenetsijäpalvelu listasi Klefbomin kahdeksanneksi Euroopassa pelaavista kenttäpelaajista NHL:n varaustilaisuuteen 2011. Huhtikuussa hän nousi rankingissa kuudenneksi. Edmonton Oilers varasi Klefbomin ensimmäisellä kierroksella 19. pelaajana. Hän oli jo varaustilaisuuden viidentenä varattu ruotsalainen. Vuonna 2011 Klefbomin varasi myös KHL-joukkue Salavat Julajev Ufa ensimmäisellä kierroksella 20. pelaajana. Kaudella 2011–2012 hän pelasi Elitserienissä 33 runkosarja- ja 11 playoff-ottelua, mutta Klefbom pelasi osan kaudestaan vielä myös Färjestadin J20-joukkueessa. Keväällä 2012 hän teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Edmonton Oilersin kanssa, mutta sopi samalla pelaavansa kauden 2012–2013 vielä Ruotsissa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Alberta 2012 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Saksa 2011 | jääkiekko |  |
Klefbom voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2012, jolloin hänet valittiin koko turnauksen tähdistökentälliseen ja Ruotsin top-3-pelaajaksi. Klefbom voitti myös alle 18-vuotiaiden MM-hopeaa vuonna 2011. Hän toimi turnauksessa Ruotsin kapteenina ja oli tehoilla 1+3=4 joukkueen tehokkain puolustaja Rasmus Bengtssonin kanssa. Klefbom voitti myös alle 17-vuotiaiden World Hockey Challengen pronssia vuonna 2010.
Operaatio Sealords

Operaation toiminta-alue
Operaatio Sealords oli Vietnamin sodan sotilasoperaatio, joka alkoi 8. lokakuuta 1968. Se oli Yhdysvaltain armeijan ja Etelä-Vietnamin joukkojen yhteisoperaatio, jonka tarkoituksena oli häiritä Pohjois-Vietnamin huoltoreittejä Mekongin suiston alueella.
Operation Flashpoint (pelisarja)

| Operation Flashpoint |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Bohemia Interactive, Codemasters
Julkaisija:  Codemasters
Lajityyppi:  taktinen ammuntapeli
Aiheesta muualla
MobyGames
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Operation Flashpoint on ensimmäisen persoonan taktinen ammuntapelisarja, jonka pelit ovat kehittäneet Bohemia Interactive ja Codemasters.
Pelisarjan nimen jäätyä Codemastersille Bohemia siirtyi kehittämään omaa ArmA-sarjaansa.
Pelit

Operation Flashpoint: Cold War Crisis (2001), Bohemia Interactive
Operation Flashpoint: Resistance (2002), Bohemia Interactive
Operation Flashpoint: Red Hammer (2002), Codemasters
Operation Flashpoint: Dragon Rising (2009), Codemasters
Operation Flashpoint: Red River (2011), Codemasters
Aiheesta muualla

Pelisarja MobyGamesissä (englanniksi)
Paaskopeli

Saamelaisia pelaamassa paaskopeliä Suonikylässä vuonna 1935.
Paaskopelin pelinappuloina käytettyjä poronluita museokokoelmassa.
Paaskopeli (koltansaameksi päskksiõrr) on kolttasaamelaisten peli, jota pelataan poron jalasta saatavilla pienillä kopara- eli sorkkaluilla. Pelissä kaksi tai useampi pelaajaa ottaa vuorotellen kourallisen luita ja pudottaa ne tasaiselle alustalle. Pystyyn neljälle ”jalalle” jääneet luut ovat poroja, kahdelle ”jalalle” jääneet paimenia. Peliä jatketaan, kunnes kaikki luut ovat poroja tai ihmisiä. Eniten poroja kerännyt pelaaja voittaa.
Aiheesta muualla

Siida: Leikkejä – Päskksiõrr (Paaskopeli)
Saamelaiskäräjät: Videovarasto – Päskksiõr (Paaskopeli)
Orthos

Orthos kuolleena Geryonin ja Herakleen jalkojen juuressa, attikalainen punakuviokyliks, 510–500 eaa.
Orthos tai Orthros oli kreikkalaisessa mytologiassa kaksipäinen koira, jolla oli käärme häntänä. Se vahti isäntänsä Geryon-jättiläisen punakarjaa Erytheian saarella.
Herakles saapui saarelle saatuaan kymmenenneksi tehtäväkseen noutaa Eurystheukselle Geryonin karja. Orthoksen saatua vainun Herakleesta se lähti tämän perään, mutta Herakles tappoi Orthoksen nuijallaan.
Orthos oli Tyfonin ja Ekhidnan jälkeläinen ja siten Kerberoksen ja Khimairan veli. Sen itse sanotaan siittäneen Ekhidnan kanssa sfinksin ja Nemean leijonan.
Orthos on mahdollisesti edustanut mytologiassa alun perin Ison koiran ja Pienen koiran tähdistöjä.
Orthochromis polyacanthus

| Orthochromis polyacanthus |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Cichliformes
Heimo::  Kirjoahvenet Cichlidae
Suku::  Orthochromis
Laji::  polyacanthus
Kaksiosainen nimi
 Orthochromis polyacanthus  (Boulenger, 1899) 
Synonyymit
 Tilapia polyacanthus Boulenger, 1899  Haplochromis polyacanthus (Boulenger, 1899)  Rheohaplochromis polyacanthus (Boulenger, 1899)  Schwetzochromis polyacanthus (Boulenger, 1899) 
Katso myös
   Orthochromis polyacanthus Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Orthochromis polyacanthus on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa vesissä elävä kalalaji.
Orthochromis polyacanthus voi kasvaa korkeintaan 11,8 senttimetrin mittaiseksi. Selkäevässä on 18–19 piikkiruotoa ja yhdeksän pehmeää ruotoa, peräevässä kolme piikkiruotoa ja seitsemän pehmeää ruotoa.
Orthochromis polyacanthus -lajia tavataan ainoastaan Kongon demokraattisesta tasavallasta. Laji elää noin 25–26 asteen lämpöisissä vesissä. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut sen elinvoimaiseksi lajiksi.
Outshined

| ”Outshined” Soundgarden |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Badmotorfinger
 Äänitetty : maalis–huhtikuu 1991
 Julkaistu: joulukuu 1991
 Tekijä(t): Chris Cornell
 Tuottaja(t): Terry Date, Soundgarden
 Tyylilaji: grunge, alternative metal
 Kesto: 05.11
 Levy-yhtiö: A&M
Soundgardenin muut singlet
| ”Jesus Christ Pose” 1991 | ”Outshined” 1991 | ”Rusty Cage” 1992 |
Outshined on Soundgardenin kappalee. Se on julkaistu myös singlenä vuonna 1991 ja on Badmotorfinger-albumin toinen raita. "Outshined" oli kuukauden kappale tammikuussa 1997selvennä.
"Outshinedin" alussa on kitarariffi. Kappaleen sanat "I'm looking California, and feeling Minnesota" ovat antaneet aiheen elokuvalle Feeling Minnesota, mutta sitä ei silti ole elokuvan soundtrackillä. Kappaleesta on tehty musiikkivideo, jonka ovat tuottaneet Jonathan Dayton ja Valerie Faris. Soundgarden itse ei pitänyt videosta. Videon lyhentämiseksi kitarasoolosta oli leikattu osa pois.
Chris Cornellin Soundgardenin jälkeinen yhtye Audioslave on soittanut kappaleen lukuisia kertoja keikoillaan, ja se on muun muassa yhtyeen Live in Cuba -DVD:llä.
Kesto

Outshined – 5.11
Aiheesta muualla

Discogs
Albumi Outshined Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Soundgarden
| --- | --- |
Studioalbumit::   Ultramega OK  Louder Than Love  Badmotorfinger  Superunknown  Down on the Upside  King Animal 
EP:t::   Screaming Life  Fopp  Loudest Love  SOMMS  Songs from the Superunknown 
Kokoelma::   Screaming Life/Fopp  A-Sides  Telephantasm 
Videot::   Louder Than Live  Motorvision 
Singlet::   "Hunted Down"  "Flower"  "Loud Love"  "Hands All Over"  "Room a Thousand Years Wide"  "Jesus Christ Pose"  "Outshined"  "Rusty Cage"  "Spoonman"  "Black Hole Sun"  "Fell on Black Days"  "My Wave"  "The Day I Tried to Live"  "Superunknown"  "Pretty Noose"  "Burden in My Hand"  "Blow Up the Outside World"  "Ty Cobb"  "Bleed Together" 
Aiheeseen liittyvää::   Grunge  Audioslave  Hater  Temple of the Dog
Oscar Kleineh

| Oscar Kleineh |
| --- | --- |
 Oscar Kleineh 1890-luvulla.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Oscar Conrad Kleineh
Syntynyt: 18. syyskuuta 1846 Helsinki
Kuollut: 16. marraskuuta 1919 (73 vuotta) Helsinki
Oscar Conrad Kleineh (18. syyskuuta 1846 Helsinki – 16. marraskuuta 1919 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.
Kleinehin vanhemmat olivat ravintoloitsija Louis Gabriel Kleineh ja Maria Kristina Forsell. Hän kävi Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulun 1863–1864 ja opiskeli sitten Düsseldorfissa, Karlsruhessa ja Pietarissa vuosina 1866–1878 sekä vielä Pariisissa 1881–1885.
Kleineh maalasi muun muassa meri- ja rannikkomaisemia Suomenlahden rannikolta ja saaristosta, Ranskasta, Tanskasta, Norjasta sekä Välimeren maista, samoin kuin purjehduskuvia ja kaupunkinäkymiä eri puolilta Eurooppaa, kuten 1870-luvulla Pohjois-Ranskasta. Edellisistä teoksista Myrskyn jälkeen voitti vuonna 1874 Taideyhdistyksen dukaattipalkinnon ja on Ateneumin kokoelmissa. Jälkimmäisiä taas edustaa Katukuva Quimperistä vuodelta 1871. Hänen maalauksensa Helsingin Eteläsatamasta on puolestaan esillä tasavallan presidentin virka-asunnossa.
Kleineh oli naimaton.
Kuvia teoksista

Näköala, Florö, Norja, 1875–1899
St. Briac, 1884
Kirjallisuutta

Tervo, Tuija & Lindgren, Liisa & Ericsson, Christoffer H.: Oscar Kleineh 1846–1919 : Oscar Kleinehin matkassa. Amos Andersonin taidemuseo 2003.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kleineh, Oscar hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Orthoceras

| Orthoceras |
| --- | --- |
 Orthoceras-kuvitelma
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nilviäiset Mollusca
Luokka::  Pääjalkaiset Cephalopoda
Alaluokka::  Helmiveneet Nautiloidea
Lahko::  †Orthocerida
Heimo::  †Orthoceratidae
Suku::  †Orthoceras  Bruguière, 1789
Lajit
 † Orthoceras regulare 
Katso myös
   Orthoceras Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Orthoceras on paleotsooisella kaudella 500–250 miljoonaa vuotta sitten elänyt, sukupuuttoon kuollut, helmiveneisiin luettu  nilviäissuku.  Orthoceras saalisti muun muassa trilobiittejä kymmenellä lonkerollaan. Nykyisin elävistä eläimistä oikosarville läheisintä sukua on Nautilus-helmivene.
Orthoceras oli oikosarvi, jolla oli suora kalkkikuori. Kuori koostui kaasutäytteisistä erillisistä kammioista. Kuoren peräpäässä oli paksumpi kerros kalkkia. Kaasutäytteinen kuori nosti oikosarvea ylöspäin ja kalkki  tasapainotti kuoren asentoa ja näin helpotti liikkumista. Termi oikosarvi viittaa kuoren muotoon; oikosarvia on muissakin fossiilisissa helmiveneryhmissä Orthoceras-suvun lisäksi.
Orthoceras-fossiilit ovat kapeita, pitkänomaisia kuoria. Ne ovat hyvin yleisiä, niitä löytyy kaikista merellisistä kerrostumista, varsinkin kalkkikivestä. Orthoceras esiintyi myös muinaisessa ordovikikauden Itämeressä.
5,3 senttinen Marokosta löytynyt Orthoceras-fossiili.
Käännös suomeksi