stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Joulun taika
Kappaleet

Adventtikynttilät – 2.31
Joulun taika – 2.59
Pikkujoulujuhlat – 2.21
Joulumarkkinat – 2.31
Mä uskon joulupukkiin – 2.51
Saavu joulu – 2.58
Joulupukin maa – 2.21
Tonttuvaari – 2.21
Kuka seisoo ovellasi? – 3.07
Jouluenkeli – 2.21
Joulun vieras – 3.38
Kalevalainen joululaulu – 2.23
Halleluja – 3.02
Kuusen ympäri – 1.57
Un jour, un enfant

| Un jour, un enfant> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Frida Boccara
Säveltäjä(t):  Emil Stern
Sanoittaja(t):  Eddy Marnay
Euroviisutiedot
Vuosi:  1969
Maa:  Ranska
Kieli:  ranska
Sijoitus:  1.
Pisteet:  18
Un jour, un enfant (suom. päivä, lapsi) oli yksi vuoden 1969 eurovision laulukilpailun neljästä voittajakappaleesta. Sen esitti Frida Boccara ranskaksi ja se toi Ranskalle sen neljännen viidestä voitosta. Kappale sai 18 pistettä, jakaen saman pistemäärän Ison-Britannian, Espanjan ja Alankomaiden kanssa. Kappaleen esiintymisnumero oli 14.
Frida Boccara teki peräti viisi eri kielistä versiota kappaleesta ja Agnetha Fältskog levytti sen ruotsiksi.
Aiheesta muualla

Kappaleen sanat
Eurovision laulukilpailun voittaneet kappaleet
| --- | --- |
1950-luku:   1956: ”Refrain”  1957: ”Net als toen”  1958: ”Dors, mon amour”  1959: ”Een beetje” 
1960-luku:   1960: ”Tom Pillibi”  1961: ”Nous les amoureux”  1962: ”Un premier amour”  1963: ”Dansevise”  1964: ”Non ho l’età”  1965: ”Poupée de cire, poupée de son”  1966: ”Merci, Chérie”  1967: ”Puppet on a String”  1968: ”La, la, la”  1969: ”Boom Bang-a-Bang”  ”De troubadour”  ”Un jour, un enfant”  ”Vivo cantando” 
1970-luku:   1970: ”All Kinds of Everything”  1971: ”Un banc, un arbre, une rue”  1972: ”Après toi”  1973: ”Tu te reconnaîtras”  1974: ”Waterloo”  1975: ”Ding-a-dong”  1976: ”Save Your Kisses for Me”  1977: ”L'oiseau et l'enfant”  1978: ”A-Ba-Ni-Bi”  1979: ”Hallelujah” 
1980-luku:   1980: ”What’s Another Year?”  1981: ”Making Your Mind Up”  1982: ”Ein bißchen Frieden”  1983: ”Si la vie est cadeau”  1984: ”Diggi-loo diggi-ley”  1985: ”La det swinge”  1986: ”J’aime la vie”  1987: ”Hold Me Now”  1988: ”Ne partez pas sans moi”  1989: ”Rock Me” 
1990-luku:   1990: ”Insieme: 1992”  1991: ”Fångad av en stormvind”  1992: ”Why Me?”  1993: ”In Your Eyes”  1994: ”Rock ’n’ Roll Kids”  1995: ”Nocturne”  1996: ”The Voice”  1997: ”Love Shine a Light”  1998: ”Diva”  1999: ”Take Me to Your Heaven” 
2000-luku:   2000: ”Fly on the Wings of Love”  2001: ”Everybody”  2002: ”I Wanna”  2003: ”Everyway That I Can”  2004: ”Wild Dances”  2005: ”My Number One”  2006: ”Hard Rock Hallelujah”  2007: ”Molitva”  2008: ”Believe”  2009: ”Fairytale” 
2010-luku:   2010: ”Satellite”  2011: ”Running Scared”  2012: ”Euphoria”  2013: ”Only Teardrops”  2014: ”Rise Like a Phoenix”  2015: ”Heroes”  2016: ”1944”  2017: ”Amar pelos dois”  2018: ”Toy”  2019: ”Arcade” 
2020-luku:   2020: Ei järjestetty  2021: ”Zitti e buoni”  2022: ”Stefania”  2023: "Tattoo"  2024: "The Code"
Juankosken tehtaankirkko

| Juankosken tehtaankirkko |
| --- | --- |
 Koivukuja helmikuussa 2017
Sijainti:  Tehtaankirkontie, Juankoski, Kuopio
Koordinaatit:  63°03′46.9″N, 028°19′49.5″E
Seurakunta:  Järvi-Kuopion seurakunta
Rakentamisvuosi:  1861–1864
Suunnittelija:  Henrik Heselius
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  250
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Juankosken tehtaankirkko eli Juankosken vanha kirkko sijaitsee Kuopiossa Juankosken taajamassa. Kirkko rakennettiin osaksi Juantehtaan ruukin yhdyskuntaa. Kirkko on päätytornillinen pitkäkirkko, joka valmistui 1861, tornin ulkoasu on vuodelta 1924. Tasakattoisen kirkkosalin pinta-ala on 148 neliömetriä. Kirkko toimi myös tehdasalueen kouluna 1862–1921 ja sen yhteyteen rakennettiin pappila. Kirkkoa on korjattu 1890, 1924 ja 1961. Alttaritaulun Ristiä kantava Jeesus maalasi Mikko Kiljander 1885, kirkon kello on vuodelta 1930. 11-äänikertaiset urut kirkkoon toimitti Kangasalan urkutehdas 1970, ensimmäiset urut vuodelta 1896 olivat 7-äänikertaiset.
Uuden kirkon valmistuttua Juankoskelle 1989 vanhaa tehtaankirkkoa on käytetty kerhotilana, kirkkosalissa ei ole pidetty jumalanpalveluksia. Museovirasto epäsi kirkolle anotun purkuluvan ja 2006 sitä kunnostettiin. Kirkko on suojeltu kirkkolain nojalla.
Joutsenkanava

Joutsenkanavan näkymä Nevalle päin. Oikealla puolella on Kesäpuisto.
Joutsenkanava (ven. Лебя́жий кана́л, Lebjaži kanal) on Kesäpuiston ja Mars-kentän erottava kanava Pietarin keskustassa Venäjällä. Vuosina 1711–1719 kaivettu kanava yhdistää Nevan ja Moikan. Sen pituus on 648 metriä. Kanavan ylittävät Palatsin rantakadun ja Moikan rantakakadun sillat.
Aiheesta muualla

Joutsenkanava Pietari-tietosanakirjassa (venäjäksi)
Joustava perusopetus

Joustava perusopetus eli JOPO tai JoPo on Suomessa vuonna 2006 käynnistynyt hanke koulupudokkaiden aktivointiin tähtäävän toiminnan kehittämiseen perusopetuksessa ja toisen asteen nivelvaiheessa. Joustavan perusopetuksen tavoitteena on tukea oppilaita, jotka ovat vaarassa jäädä ilman perusopetuksen päättötodistusta. Samalla pyritään ehkäisemään toisen asteen koulutuksesta pois jäämistä ja koulutuksen keskeyttämistä.  Toimintamallin avulla kehitetään perusopetukseen yksilöllisiä, oppilaiden erilaiset tarpeet huomioivia toimintatapoja ja opetusmenetelmiä. Joustavassa perusopetuksessa korostuvat toiminnallisuus, erilaisten oppimisympäristöjen käyttö ja työssäoppiminen.
Joustavan perusopetuksen piirissä oli vuonna 2015 n. 1800 oppilasta. Toiminnassa tehostetaan moniammatillista yhteistyötä, johon osallistuvat peruskoulut, kuntien nuoriso-, sosiaali- ja terveystoimi sekä ammatilliset oppilaitokset, lukiot ja mahdolliset nuorten työpajat. Toiminnan tueksi järjestetään alueellista ja valtakunnallista koulutusta.
Opetus järjestetään noin 10 oppilaan joustavan perusopetuksen JOPO-ryhmässä. Kouluissa toiminnasta vastaa tiimi, johon kuuluu opettajan lisäksi nuorisotyöntekijä, sosiaalityöntekijä tai vastaava. Opetus toteutetaan perusopetuksen opetussuunnitelman mukaisesti. Hankkeessa kehitetään perusopetuksen 7-9 luokilla oleville nuorille oppilaan yksilöllisistä elämäntilanteista lähteviä opetusjärjestelyjä, toiminnallisia ja työpainotteisia opetus- ja työmuotoja sekä kohdennettuja tuki- ja neuvontapalveluja. Oppilaan perheen kanssa tehtävällä työllä on keskeinen asema oppilaan kokonaistilanteen arvioinnissa ja sopivien työmuotojen valinnassa.
Aiheesta muualla

YLE: Jopo-luokista hyviä tuloksia: peruskoulu loppuun ja vainu opiskelupaikasta
Joonialaiset

Joonialaisten asuma-alueet vastaavat pääosin attikan murteen (purppura) ja joonialaisten murteiden (violetti) alueita antiikin Kreikan murrekartassa.
Joonialaiset (m.kreik. Ἴωνες, Iōnes, yks. Ἴων, Iōn) olivat yksi antiikin Kreikan pääheimoista. Klassisella kaudella joonialaisten pääalueita olivat Attika, pohjoiset Egeanmeren saaret sekä Joonian rannikko Vähässä-Aasiassa. Joonialaiset puhuivat attikalais-joonialaisia murteita.
Historia

Joonialaiset saapuivat nykyisen Kreikan alueelle jo hyvin varhain, todennäköisesti jo 2000-luvulla eaa. Oman käsityksensä mukaan joonialaiset olivatkin maan autoktoonisia eli alkuperäisiä asukkaita esimerkiksi Attikassa, johon kuuluu muun muassa Ateena. Joonialaisten varhaista pääaluetta oli myös muun muassa Euboian saari. Joskus joonialaiset yhdistettiin Kreikan alkuperäisinä asukkaina pelasgeihin, siinä missä myöhemmin tulleet doorilaiset nähtiin varsinaisina helleeneinä.
Herodotoksen mukaan ainakin osa attikalaisista olisi ollut peräisin Pyloksesta Messeniasta. Joonialaisia asui mahdollisesti myös Akhaiassa. Joonianmeren nimelle onkin joskus haettu selitystä siitä, että joonialaiset olisivat aiemmin asuneet lännempänä. Väestön siirtymä seudulta idemmäksi saattoi tapahtua mykeneläisen kulttuurin romahduksen ja niin kutsutun doorilaisvalloituksen jälkeen. Kulttuuriromahduksen jälkeen osa joonialaisista siirtyi vieläkin idemmäksi noin 1000 eaa. alkaen, ja asutti Attikasta ja Keski-Kreikasta käsin pohjoisen Egeanmeren alueen saaria sekä Vähän-Aasian rannikon, joka sai heimosta nimen Joonia. Joonian merkittävimpiä kaupunkeja olivat Miletos ja Efesos, ja sen rannikon merkittävimmät joonialaiset siirtokunnat Samos ja Khios.
700-luvulta eaa. lähtien Euboialta ja muilta joonialaisilta alueilta lähteneet perustivat siirtokuntia Sisiliaan ja Etelä-Italian Suur-Kreikkaan. Joonialaiset perustivat siirtokuntia myös muun muassa Egeanmeren pohjoisrannikolle ja Mustallemerelle sekä Massiliaan saakka.
Heimot ja yhteiskunta

Joonialaiset jakautuivat eri heimoihin (fylē), joiden lukumäärä ja nimet vaihtelivat alueittain. Attikan neljä vanhaa joonialaisheimoa olivat Aigikoreis, Argadeis, Geleontes ja Hopletes. Arkaaisen kauden lopulla Attikan väestö jaettiin keinotekoisempiin ”heimoihin”, joita oli alun perin kymmenen, Erekhtheis, Aigeis, Pandionis, Leontis, Akamantis, Oineis, Kekropis, Hippothontis, Aiantis ja Antiokhis.
Poliittisesti monet joonialaiset kaupunkivaltiot olivat aiemmin tyrannioita ja kehittyivät myöhemmin demokraattiseen suuntaan, merkittävimpänä demokratian synnyinpaikaksi usein mainittu Ateena.
Kieli ja kulttuuri

Joonialaisten puhuma joonialainen kreikka oli yksi klassisen kreikan päämurteista. Se oli läheistä sukua Attikassa puhutulle Attikan murteelle, ja siitä tuli Homeroksen ansiosta muun muassa eeppisen runouden kieli.
Eeppisen runouden lisäksi joonialaisilla oli suuri vaikutus kreikkalaiseen ajatusmaailmaan ja kulttuuriin muun runouden, kirjallisuuden, taiteen ja keramiikan kautta, joissa joonialaiset olivat monilla tavoin edelläkävijöinä. Joonialaisilla alueilla sai alkunsa myös varhaisin kreikkalainen filosofia, esisokraattinen joonialainen luonnonfilosofia. Kreikkalaisessa arkkitehtuurissa joonialaisista on saanut nimensä joonialainen pylväsjärjestelmä.
Kulttuurissa joonialaiset haluttiin joskus esittää ”pehmeinä”, vastakohtanaan sotilaskurin doorilaiset.
Pekka Joutsi

Pekka Kalervo Joutsi (s. 1. marraskuuta 1949 Pori) on suomalainen ristikonlaatija.
Joutsin ensimmäinen lehteen hyväksytty ristikko julkaistiin Suuri Ristikko Kilpa -lehden numerossa 5/1965. Hän on toiminut ammattimaisena ristikonlaatijana yli 50 vuotta. Hänen ristikoitaan julkaistaan tai on julkaistu mm. Kolmiokirjan Iisakki-lehtiperheessä (joukossa nyt jo lopetettu nimikkolehti Pekan Helpot Ristikot), Hymyssä, Suomen Kuvalehdessä sekä Bulls Pressin jakelemana useissa  sanomalehdissä. Hän on myös Ilta-Sanomien ja Sanaristikkoseura Sanaseppojen järjestämän ristikonratkonnan SM-kisan laadintatiimin jäsen vuodesta 1993 eli alusta lähtien.
Joutsi tekee edelleenkin ristikkonsa lähes kokonaan käsityönä, vaikka monet laatijat ja piirtäjät ovat siirtyneet käyttämään työssään runsaasti tietokonetta. Ristikoittensa pääkuvina Joutsi käyttää piirroksia sekä eri puolille maailmaa suuntautuneilla matkoilla ottamiaan valokuvia. Hänen muut pääharrastuksensa matkailun ohella ovat urheilu, elokuvat ja country-musiikki. Joutsi on myös tehnyt visailukysymyksiä lehtiin ja ajanvietepeleihin sekä yhteen kirjaan.
Sanasepot on perustanut ristikkopalkinnon, jota myönnetään ansioituneille ja arvostetuille alan ihmisille. Palkinnon ensimmäinen saaja oli Pekka Joutsi. Palkinto luovutettiin Porissa hänen 60-vuotispäivänään 1. marraskuuta 2009 tunnustuksena suuresta vaikutuksesta suomalaisten sanaristikkojen kehittämiseen ja laadun nostamiseen. Toisena kunnianosoituksensa Sanasepot julistivat 1.8.2015 elokuun ensimmäisen päivän Suomalaisen ristikon päiväksi eli Pekka Joutsin päiväksi. Tuolloin tuli 50 vuotta hänen ensimmäisen ristikkonsa julkaisusta.
Kirjat

Joutsi, Pekka & Vuokila, Erkki: Nimivisa.  Otava, 2004.  ISBN 951-1-19125-X  Visailukirja nimistä vuoden jokaiselle päivälle
Jostedalsbreen

Briksdalsbreen on osa Jostedalin jäätikköä
Jostedalsbreen (Jostedalin jäätikkö) on suurehko lakijäätikkö Etelä-Norjan länsirannikon lähellä vuoristossa. Jäätikön pinta-ala on 486 km² ja korkein kohta on Lodalskåpa, 2 083 metriä. Jäätiköstä leviää sen eri puolille useita virtamaisia vuoristojäätiköitä eli laaksojäätiköitä, joissa ylhäälle kertyneet jäämassat valuvat rinteitä pitkin alas. Jostedalsbreenin osia ovat Austdalsbreen, Bergsetbreen, Bøyabreen, Fåbergstølsbreen, Langedalsbreen, Lodalsbreen, Melkevollbreen, Stigaholtbreen, Tuftebreen ja Tunsbergdalsbreen.
Glasiologia

Jäätiköt toimivat herkkinä ilmaston vaihteluiden mittareina, joten ne ovat myös arvokkaita kohteita ilmaston historiallisessa tutkimuksessa. Tarkemmat jäätiköiden pituus- ja massamuutoksiin kohdistuvat mittaukset alkoivat kuitenkin vasta 1800-luvun lopulla, joten sitä edeltävän ajan tilanteita tarkastellessa on turvauduttu muihin historiallisiin ja geomorfologisiin lähteisiin. Vanhojen piirrosten, maalausten, painokuvien, valokuvien, karttojen sekä kirjoitettujen dokumenttien avulla Jostedalin jäätikön pituuden muutoksia on voitu tarkastella noin 300 viimeisen vuoden ajalta.
Varhain holoseenin aikana, noin 7 600 vuotta ennen ajanlaskun alkua, Jostedalin jäätikkö suli kokonaan olemattomiin. Syynä olivat nykyiseen verrattuna korkeammat kesälämpötilat sekä/tai alhaisemmat talvisademäärät. Kesäiset keskilämpötilat olivat useiden vuosisatojen ajan noin 0,7 °C korkeampia kuin nykyisin. Talviset sademäärät ovat kuitenkin olleet melko samanlaisia kuin nykyisin (esim. keskimääräinen talvisadanta vuosivälillä 1961–1990).
Vaikka suoria historiallisia todisteita ei ole löydetty 1800-lukua edeltäneeltä ajalta, on joidenkin epäsuorien dokumenttien perusteella voitu päätellä, että pienen jääkauden aikana Jostedalin jäätikkö oli suurimillaan noin vuoden 1750 paikkeilla. Varhain 1700-luvulla jäämassat kasvoivat suuresti, mikä todennäköisesti johtui jopa enemmän runsaslumisista talvista kuin viileämmistä kesistä. Esimerkiksi Jostedalin jäätikköön kuuluvan Nigardsbreen-laaksojäätikön pituus kasvoi 2 800 metriä 25 vuoden aikana vuosien 1710 ja 1735 välillä, joten sen keskimääräinen kasvu oli tuolloin noin 110 metriä vuodessa. Useat tutkitut jäätikön ulosvirtauskohdat eli laaksojäätiköt saavuttivat pienemmän kasvuhuippunsa myös 1870-luvun lopussa.
Kansallispuisto

Jäätikön ympärille perustettiin Jostedalsbreenin kansallispuisto vuonna 1991, ja suojeltua aluetta laajennettiin edelleen vuonna 1998. Nykyisin kyseinen kansallispuisto kattaa 1 310 neliökilometrin laajuisen alueen, joten se on Norjan kansallispuistoista neljänneksi suurin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jostedal Glacier National Park
Litografi Nigardsbreen-jäätiköstä vuodelta 1848.
Joonialainen murre

Antiikin Kreikan murrealueet Egeanmeren alueella. Joonialaisten murteiden alueet merkitty violetilla.
Antiikin Kreikan murrealueet Suur-Kreikassa ja Sisiliassa. Joonialaisten murteiden alueet merkitty violetilla.
Joonialainen murre (m.kreik. ἡ Ἰωνικὴ διάλεκτος, hē Iōnikē dialektos) oli yksi muinaiskreikan päämurteista tai oikeammin murreryhmistä. Joonialaiset murteet olivat läheistä sukua Attikan murteelle, ja niitä puhuttiin alun perin kreikkalaisen maailman itäosien joonialaisilla alueilla sekä siirtokunnissa.
Historia

Joonialaiset murteet olivat läheistä sukua Attikassa puhutulle Attikan murteelle, ja muodostavat yhdessä sen kanssa attikalais-joonialaisten murteiden ryhmän. Se puolestaan muodostaa yhdessä arkadokyproslaisten murteiden kanssa itäisten kreikkalaismurteiden ryhmän.
Joonialaisten murteiden pääaluetta oli alun perin Euboian saari sekä pohjoiset ja keskiset Kykladit (mm. Andros, Naksos, Paros). Noin 1000 eaa. lähtien joonialaismurteet levisivät siirtokuntien perustamisen myötä Joonian rannikolle Vähään-Aasiaan ja sen edustan saarten siirtokuntiin (mm. Khios, Samos), Egeanmeren pohjoisrannikolle (Khalkidike sekä Traakian rannikko), Propontiin ja Pontoksen rannikoille sekä Suur-Kreikan ja Sisilian siirtokuntiin Italian eteläosissa (mm. Naksos, Zankle). Vähän-Aasian rannikolla joonialainen murre levisi lopulta alun perin aiolialaisen murteen Smyrnasta aina Halikarnassokseen saakka, joka oli alun perin doorilaisen murteen aluetta.
Homeroksen runokieli homeerinen kreikka oli Vähä-Aasian joonialaista murretta, jossa oli myös aiolialaisen murteen vaikutusta sekä joitakin mykeneläisen kreikan aineksia, jotka olivat peräisin pitkästä suullisesta perinteestä. Tätä eeppistä joonialaista taidekieltä käytettiin myöhemmin heksametri- ja elegiarunoudessa myös joonialaismurteiden alueen ulkopuolella; sitä käytti muun muassa Boiotiassa elänyt Hesiodos. Jooniaa käyttivät runoudessaan myös Arkhilokhos, Semonides ja Hipponaks.
Joonialaisella murteella kirjoitettiin myös vanhin kreikkalainen proosakirjallisuus, sillä sitä käyttivät monet historioitsijat, filosofit ja tiedemiehet, kuten Herakleios, Hekataios, Herodotos ja Demokritos sekä Hippokrates ja tämän koulukunta. Joonialaisen historiankirjoituksen vaikutus näkyy vielä muutoin Attikan murretta kirjoittaneella Thukydideellä. Attikan murre korvasi muut joonialaiset murteet 400-luvulle eaa. tultaessa, vaikkakin sai paljon vaikutteita jooniasta kehittyen 300-luvulta eaa. lähtien yleiskreikkalaiseksi koinee-kreikaksi.
Alamurteet

Joonialaiset murteet jaetaan tutkimuksessa seuraaviin alaryhmiin:
Läntiset joonialaiset murteet (Euboia). Muistuttivat Attikan, Boiotian ja Lokriin murteita.
Keskiset joonialaiset murteet (pohjoiset ja keskiset Kykladit).
Itäiset joonialaiset murteet (Joonia ja sen rannikon saaret).
Antiikin aikana Herodotos jakoi joonialaiset murteet puolestaan neljään muotoon: Kaarian joonialaisten kaupunkien murre, Lyydian joonialaisten kaupunkien murre, Samoksen murre sekä Khioksen ja Erythrain murre. Näistä ei kuitenkaan ole merkkejä kirjoitetun kielen jäänteissä.
Piirteitä

Joonialaisten murteiden yhteisiä piirteitä olivat muun muassa:
Pitkän ᾱ:n (ā) muuttuminen η:ksi (ē) myös tapauksissa, jossa Attikan murre säilyttää ᾱ:n (nk. EIRA-säännön mukaisesti), esim. ἡμέρη (hēmerē) = ἡμέρᾱ (hēmerā), 'päivä'; πρῆγμα (prēgma) = πρᾶγμα (prāgma), 'asia'.
-σσ- (-ss-) siinä missä Attikan murteessa on -ττ- (-tt-), esim. θάλασσα (thalassa) = θάλαττα (thalatta), 'meri'; πρήσσω (prēssō) = πράττω (prāttō), 'teen'.
[t]:n assibilaatio [s]:ksi [i]:n edellä.
Digamman ϝ [w] varhainen katoaminen.
Psiloosi eli sananalkuisen /h/-äänteen lausumatta jättäminen (eli spiritus asperin muuttuminen spiritus lenikseksi).
Aspiraation /h/ puuttuminen myös muissa tapauksissa, esim. ἀπικνέομαι (apikneomai) = ἀφικνέομαι (afikneomai), 'saavun'; Ταργηλιών (Targēliōn) = θαργηλιών (Thargēliōn).
Vokaalien kvantitatiivinen metateesi hiatus-tapauksissa: ηο (ēo) > εω (eō), esim. βασιλῆος (basilēos) > βασιλέως (basileōs).
Määräisten artikkeleiden käyttö relatiivipronomineina, paitsi ὅς (hos) niin kuin attikassa, ei ὅ (ho).
Yksikön genetiivipäätteenä myös -εω (-eō) -ου:n (-ū) sijasta, esim. νεηνίεω (neēnieō) = νεᾱνίου (neāniū), 'nuorukaisen'.
Monikon genetiivipäätteenä myös -έων (-eōn) ῶν:in (-ōn) sijasta, esim. Περσέων (Perseōn) = Περσῶν (Persōn), 'persialaisten'.
Pääte -ν (-n) substantiivien monikon datiivimuodoissa, jotka päättyivät -σι (-si), sekä verbeissä jotka päättyivät -σι (-si) tai -ε (-e) (3. persoonan yksikkö ja monikko).
Taipumus epäsäännöllisten muotojen, kuten verbien, säännöllistymiseen, mikä edelsi koineessa tapahtunutta kehitystä; esim. 'tietää'-verbin taivutus οἶδας, οἴδαμεν, οἴδατε (oidas, oidamen, oidate), siinä missä attika säilytti epäsäännölliset muodot οἶδα, οἶσθα, οἶδε, ἴσμεν (oida, oistha, oide, ismen) jne.
Muita sanojen murremuotoja verrattuna Attikan murteeseen ovat esim.:
ἐμεωυτόν (emeōuton) = ἐμαυτόν (emauton), '(minä) itse'
ἑωυτόν (heōuton) = ἑαυτόν (heauton), '(hän) itse'
κοῖος (koios) = ποῖος (poios), 'millainen'
κότε (kote) = πότε (pote), 'milloin'
κῶς (kōs) = πῶς (pōs), 'kuinka'
ξεῖνος (kseinos) = ξένος (ksenos), 'vieras'
μοῦνος (mūnos) = μόνος (monos), 'yksin'
οἰκήιος (oikēios) = οἰκεῖος (oikeios), 'yksityinen'
ὦν (ōn) = οὖν (ūn), 'täten'
Live and Let Die (kappale)

| ”Live and Let Die” Wings |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Live and Let Die
 Äänitetty : lokakuu 1972
 Julkaistu: 1. kesäkuuta 1973
 Tekijä(t): Paul McCartney ja Linda McCartney
 Tuottaja(t): George Martin
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 03.12
 Levy-yhtiö: Apple
Wingsin muut singlet
| ”My Love” 1973 | ”Live and Let Die / I Lie Around” 1973 | ”Helen Wheels” 1973 |
Live and Let Die on Paul ja Linda McCartneyn säveltämä ja sanoittama sekä George Martinin tuottama kappale, joka tehtiin James Bond -elokuvan Elä ja anna toisten kuolla (1973) tunnuskappaleeksi. Sen esittivät alun perin Paul McCartney ja Wings-yhtye. Guns N' Roses teki kappaleesta coverin vuonna 1991. Molemmat versiot menestyivät hyvin singlelistoilla.
Alkuperäinen versio

Kun edellisten Bond-elokuvien säveltäjä John Barry oli jättäytynyt sivuun Bondeista, Apple Recordsin johtaja Ron Kass pyysi vanhaa kaveriaan Paul McCartneya tekemään seuraavan Bond-elokuvan tunnuskappaleen. McCartney on kertonut Bond-kappaleen tekemisen olleenkin yksi hänen pienistä ambitioistaan. McCartney luki elokuvan käsikirjoituksen ja kirjoitti suurimman osan kappaleesta. Hänen vaimonsa Linda kirjoitti reggae-tyylisen keskiosan ("what does it matter to you..."). Paul soitti Beatles-tuottaja George Martinille ja pyysi tätä tekemään kappaleeseen sovituksen. Martin käytti sovituksessaan suurta orkesteria. Laulajina toimivat Paul, Linda ja Eric Stewart. Kappale alkaa rauhallisesti Paulin laululla ja pianolla, ja voimistuu kohta pauhaavaksi orkesteriksi. Martin äänitti Paulin laulun kappaleelle kaksinkertaisena, mikä saa sen kuulostamaan vahvemmalta. Koska McCartney lauloi niin tarkasti, kaksoisääntä kuitenkaan tuskin havaitsee.
Bond-tuottaja Harry Saltzman ei aluksi ymmärtänyt Paul McCartneyn merkitystä ja ehdotti Martinille, että laulun voisi esittää esimerkiksi Thelma Houston. Martin ja ohjaaja Guy Hamilton saivat kuitenkin taivuteltua Saltzmanin hyväksymään McCartney laulajaksi. Elokuvassa kappaleen esittää McCartneyn lisäksi myös B. J. Arnau. McCartney sai 15 000 punnan palkkion. Martin sävelsi elokuvan muun musiikin.
Paul McCartney ja Wings esittivät kappaleen ensi kertaa julkisesti keväällä 1973 yhden tunnin televisio-erikoislähetyksessä James Paul McCartney. Elokuvan ensiesitys oli saman vuoden kesäkuussa. Kappale nousi Britannian singlelistan sijalle 9 ja Yhdysvaltain listan sijalle 2. George Martin sai kappaleesta Grammyn parhaasta laulusäestyksellisestä instrumentaalisovituksesta, ja kappale sai Oscar-ehdokkuuden parhaasta elokuvalaulusta.
Alkuperäinen versio > Kappaleet > Britannian 7" vinyyli

Live and Let Die
I Lie Around
Alkuperäinen versio > Aiheesta muualla

Discogs
Guns N’ Rosesin versio

| ”Live and Let Die” Guns N’ Roses |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Use Your Illusion I
 Julkaistu: 3. joulukuuta 1991
 Formaatti: CDS, 7"- ja 12" vinyyli
 Tuottaja(t): Mike Clink & Guns N’ Roses
 Tyylilaji: hard rock
 Kesto: 03.04
 Levy-yhtiö: Geffen
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 1.
Guns N’ Rosesin muut singlet
| ”Don’t Cry” 1991 | ”Live and Let Die” 1991 | ”Knockin’ on Heaven’s Door” 1992 |
Guns N’ Rosesin versio kappaleesta julkaistiin singlenä joulukuussa 1991. Singlen B-puolena oli painoksesta riippuen kappaleen Wembley Stadiumilla nauhoitettu liveversio tai liveveto kappaleesta ”Shadow of Your Love. Single nousi Suomen virallisen listan sijalle 1.
Guns N’ Rosesin versio > Kappaleet > Euroopan 7" vinyyli

Live and Let Die (LP Version) – 2.59
Live and Let Die (Live) – 3.57
Guns N’ Rosesin versio > Kappaleet > USA:n promokasetti

Live and Let Die – 2.59
Live and Let Die (Live) – 3.37
Shadow of Your Love (Live) – 2.50
Guns N’ Rosesin versio > Aiheesta muualla

Discogs