stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lohjan Jääankat
Historia

Lohjan Jääankat perustettiin alkuvuodesta 1992. Seuran nimellä ei ole tekemistä vuotta myöhemmin perustetun NHL-joukkue Anaheim Ducksin kanssa.
Seura aloitti jääkiekon pelaamisen neljännessä divisioonassa, ja ensimmäinen virallinen sarjaottelu pelattiin 5. joulukuuta 1992. Kauden 1992–1993 saldona oli yhden tasapelin lisäksi pelkkiä otteluvoittoja, ja Ankat nousikin seuraavalle kaudelle III-divisioonaan.
Pelattuaan III-divisioonaa 12 kautta Jääankat nousi keväällä 2005 II-divisioonaan. Neljä vuotta myöhemmin, kevätkaudella 2009 Ankat voitti lohkonsa runkosarjan hävittyään vain kaksi ottelua koko sarjan aikana ja nousi karsintasarjan kautta Suomi-sarjaan.
Aiheesta muualla

Ankat.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
Lohjan Koikkalan-Vaanilan työväentalo

| Lohjan Koikkalan-Vaanilan työväentalo |
| --- | --- |
Sijainti:  Lohja
Valmistumisvuosi:  1912
Purkuvuosi:  1954–1955
Rakennuttaja:  Lohjan Koikkalan-Vaanilan työväenyhdistys
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lohjan Koikkalan-Vaanilan työväentalo oli Lohjan kaupungissa sijainnut työväentalo.
Historiaa

Koikkalan-Vaanilan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Yhdistys osti noin puolen hehtaarin tontin, jolle päätettiin rakentaa työväentalo vuonna 1911. Talon rakennustarpeiksi ostettiin vanha talli. Vuonna 1912 valmistuneen työväentalon nimeksi annettiin Veljelä. Näyttämöllä laajennettu talo valmistui vuonna 1917, mutta vihkiäisjuhlat päästiin pitämään vasta vuonna 1919. Talo siirtyi vuonna 1953 Sos.dem. puolueen omistukseen. Talo oli huonokuntoinen, ja se päätettiin purkaa vuosina 1954–1955.
Rakennus

Työväentalossa ei ollut sähköä, joten tilaisuuksia oli talvisin vaikea järjestää. Talossa oli juhlasali ja pieni näyttämö sekä laajennusosassa ravintola ja keittiö. Talossa oli myös talonmiehen asunto.
Legio II Augusta

Augustus, Rooman keisari vuosina 27 eaa. – 14 jaa.
Legio II Augusta (suom. toinen Augustuksen legioona) oli roomalainen legioona. Sen perustivat todennäköisesti konsuli Gaius Vibius Pansa Caetronianus ja Octavianus (tuleva keisari Augustus) vuonna 43 eaa. Sen tunnuksia olivat kauris, Pegasos ja sodanjumala Mars.
Historia > Augustuksen aika

Legio II Augustaa kutsuttiin mahdollisesti aluksi nimellä Sabina. Se taisteli Marcus Antoniusta vastaan Mutinan sodassa ja myöhemmin Cassiusta ja Brutusta vastaan Filippoin taisteluissa. Legioona osallistui myös Perusian sotaan Octavianuksen puolella, mistä kertoo Perusiasta löytynyt lingon ammus, jossa on teksti Caesar Leg II.
Legioonan vaiheet vuosien 40 eaa. – 30 eaa. välillä ovat epäselviä, mutta jos Legio II Augusta on sama kuin Legio II Gallica, joka tiedetään palvelleen myös Octavianuksen puolelle, niin on mahdollista, että II Augusta oli tuolloin Galliassa. Vuoden 30 eaa. jälkeen legioona siirrettiin Hispania Tarraconensikseen, missä se osallistui kantabriaaneja vastaan käytyyn sotaan vuosina 25 eaa. – 13 eaa. Sodan jälkeen legioonalaiset rakensivat yhdessä Legio I Germanican kanssa Accin colonian Hispaniaan. Legioonan veteraaneja asutettiin Faventiaan ja Cartennaan.
Historia > Augustuksen aika > Palvelus Germaniassa ja Britannian sotaretki

Teutoburgin taistelun jälkeen vuonna 9 jaa., Legio II Augusta siirrettiin todennäköisesti Reinille, missä se asettui Mogontiacumin lähistölle. Vuosina 14–16 se osallistui sotapäällikkö Germanicuksen sotaretkiin Germaniassa. Sotaretkien aikana se mainitaan yhdessä Legio XIV Geminan kanssa, kun nämä joutuivat yhtäkkiä äkillisen tulvan uhkaamaksi ollessaan lastattuina laivoihin Vattimerellä. Vuoden 16 jälkeen legioona asettui Argentoratumiin, Germania Superiorin provinssiin, missä se vartioi strategisesti tärkeää Reinin ylityspaikkaa.
Vuonna 21 Legio II Augusta osallistui sotaretkeen gallialaisia kapinallisia, Julius Sacroviriä ja Julius Florusta vastaan. Kapina kukistettiin ja voiton kunniaksi pystytettiin riemukaari Arausioon.
Vuonna 43 keisari Claudius käynnisti Britanniaan suuntautuneen sotaretken, johon myös Legio II Augusta osallistui. Legioonan komentajana toimi tällöin Titus Flavius Vespasianus, tuleva keisari. Legioona oli aluksi jakautunut lukuisiin linnakkeisiin Lounais-Britanniassa. Vuonna 48 koko legioona koottiin vastarakennettuun leiriin, joka sijaitsi Isca Dumnoriorumissa. Vuonna 57 legioona siirrettiin uuteen leiriin nykyisen Gloucesterin alueella.
Vuonna 60 tai 61 Ikeenien kuningatar Boudicca kapinoi roomalaisia vastaan. Kun provinssin maaherra Suetonius Paulinus pyysi legioonalta apua, niin sen prefekti, Poenius Postumius kuitenkin kieltäytyi. Hän teki myöhemmin itsemurhan mutta ei tiedetä miksei paikalla ollut legaattia, joka oli normaalisti legioonan komentaja.
Historia > Neljän keisarin vuosi

Vuoden 69 sisällissodan aikana Legio II Augusta tuki Aulus Vitelliusta. Ainakin yksi legioonan lippukunta osallistui Cremonan ensimmäiseen taisteluun, jossa Vitelliuksen joukot kukistivat Othon armeijan. Myöhemmin se taisteli varmasti myös Cremonan toisessa taistelussa, jossa Vespasianuksen armeija puolestaan kukisti Vitelliuksen. On mahdollista, että koko legioona, muutamia alaosastoja lukuun ottamatta, tuki Vespasianusta alusta lähtien. Sodan jälkeen legioonan osastot palasivat takaisin Britanniaan.
Historia > Antoninuksen valli

Vespasianuksen aikana Legio II Augusta siirrettiin entisestä leiristään Isca Silurumiin, jossa se pysyi vuoteen 139 asti, jolloin Rooman armeija hyökkäsi Etelä-Skotlantiin. Legio II Augusta osallistui sotaretkeen ja myöhemmin Antoninuksen vallin rakentamiseen vuosina 142–143. Noin vuosina 155–158 syttyi raju kapina Pohjois-Britanniassa ja roomalaiset joukot kärsivät kovia tappioita. Antoninuksen valli hylättiin ja vahvistuksia jouduttiin tuomaan kahdesta Germanian provinsseista. Tämä mainitaan Tynestä löytyneessä piirtokirjoituksessa.
Historia > Septimius Severus ja 200-luku

Vuonna 196 Britannian maaherra Decimus Clodius Albinus vei provinssin joukot Galliaan tavoitteenaan syöstä Septimius Severus vallasta ja nousta keisariksi. Severuksen kuitenkin kukistivat Albinuksen ja Britannian joukot palasivat takaisin provinssiinsa, missä he joutuivat taistelemaan provinssin vallanneita britannialaisia vastaan. Vuonna 208 Septimius Severus saapui Britanniaan ja käynnisti sotaretken Skotlantiin. Legio II Augusta siirrettiin Carpowiin Tayjoen varrelle, missä se jakoi suuren legioonalaislinnoituksen Legio VI Victrixin kanssa.
Keisari Caracallan tai Elagabaluksen kaudella Legio II Augusta sai lisänimen Antonina, keisarien Antoninus-nimen mukaan. Severus Alexanderin aikana valloituksista luovuttiin ja legioona palasi takaisin entiseen linnoitukseensa Isca Silurumiin. Legioona oli siellä ainakin vuoteen 255 asti. 200-luvulla yksi legioonan lippukunta saattoi taistella Armoricassa, Länsi-Galliassa.
Historia > Myöhäisantiikki

300-luvulla Legio II Augusta oli osa Kentiin sijoitettua rannikkopuolustusta, jonka jälkeen se katoaa lähteistä. On mahdollista, että myöhäisantiikin aikana perustettu Legio II Brittannica oli alkujaan osa Legio II Augustaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Legio II Augusta Wikimedia Commonsissa
Vespasianus, Rooman keisari vuosina 69–79.
Hadrianuksen ja Antoninuksen vallit Britanniassa.
Lincoln City FC

Lincoln City Football Club on englantilainen jalkapalloseura Lincolnista, Lincolnshiren alueelta. Seura pelaa Englannin sarjajärjestelmän kolmannella tasolla, Ykkösliigassa.
Historia

Lincoln City perustettiin amatööriseurana 1884. Siitä tuli ammattilaisseura 1891 ja vuonna 1892 seura oli yksi Englannin 2. divisioonan perustajajäsenistä. 1900-luvun alussa Lincoln City putosi ja palasi 2. divisioonaan useita kertoja. Kun 3. divisioona perustettiin, Lincoln City oli yksi sen perustajista. Vuonna 1932 seura nousi 2. divisioonaan, mutta putosi jälleen kaksi kautta myöhemmin.
1950-luvulla Lincoln pelasi yhdeksän kautta toisella sarjatasolla, mutta putosi kahdesti peräkkäin 1961 ja 1962 päätyen 4. divisioonaan. Lincoln palasi 3. divisioonaan 1976 ja seuraavan 10 vuoden aikana heilui 3. ja 4. divisioonan välillä useita kertoja. Vuonna 1986 Lincoln putosi Konferenssiin, mutta nousi heti takaisin. Tämän jälkeen seura pelasi yhtä kautta lukuun ottamatta neljännellä sarjatasolla, kunnes putosi liigasta 2011. 2000-luvun alussa seura joutui selvitystilaan ja oli lähellä konkurssia, mutta selvisi lopulta.
Lincoln pelasi Konferenssissa kunnes voitti sarjan 2017 ja nousi Kakkosliigaan. Kaudella 2018–2019 Lincoln voitti sarjan ja nousi Ykkösliigaan.
Saavutukset

Englannin 3. divisioonan mestaruus (3. taso)
1932, 1948, 1952
Englannin 4. divisioonan / Kakkosliigan mestaruus (4. taso)
1976, 2019
Englannin konferenssin mestaruus (5. taso)
1988, 2017
Lisboa Matavel

Lisboa Matavel (1938-6. marraskuuta 2002) oli mosambikilainen laulaja. Hän aloitti uransa 1960-luvulla. Matavel oli soolouralla, kunnes hän vuonna 2000 liittyi marrabentaa ja rap-musiikkia yhdistelevään Mabulu-yhtyeeseen. Hän osallistui Mabulun ensimmäiselle matkalle Eurooppaan 2000. Hän sai myöhemmin levytyssopimuksen pakistanilaisen levytysyhtiön kanssa, mutta kuoli 2002. (Arkistoitu – Internet Archive)
Ludger Schepers

Ludger Schepers (s. 18. huhtikuuta 1953 Oberhausen) on saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Essenin hiippakuntaan Franz Hengsbach 2. maaliskuuta 1979. Hänet nimitettiin Essenin vihkipiispaksi ja Neapolis in Proconsularin titulaaripiispaksi 27. kesäkuuta 2008. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Felix Genn, jota avustivat Franz Grave ja Franz Vorrath.
Lipari

| Lipari |
| --- | --- |

 Lipari
 Koordinaatit: 38°28′N, 14°57′E 
Valtio:  Italia
Alue:  Sisilia
Metropolikaupunki:  Messina
Pinta-ala:  
 – Maa:  89,72  km²
Väkiluku (31.12.2015):  12 753
 – Väestötiheys:  142  as./km²
 
 www.comunelipari.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Liparin kaupungin vanhakaupunki.
Lipari (sisiliaksi: Lipari), antiikin Lipara (m.kreik. Λιπάρα, lat.) on Italiaan kuuluva saari ja samanniminen kunta Tyrrhenanmerellä. Se on Liparisaarten suurin saari ja sijaitsee noin 30 kilometriä Sisilian rannikosta pohjoiseen. Liparin pinta-ala on 37,6 km² ja asukkaita on vajaat 13 000. Se on yksi seitsemästä Etnan ja Vesuviuksen välillä sijaitsevasta tuliperäisestä saaresta. Saaren keskus Liparin kaupunki.
Historia > Antiikki

Liparin saari on asutettu jo esihistoriallisella kaudella viimeistään noin 5000 eaa. Antiikin aikana saari tunnettiin alun perin nimellä Meligunis (Μελιγουνίς), mikä oli todennäköisesti peräisin kreikkalaista siirtokuntaa edeltäneeltä ajalta. Myöhemmin saari sai nimen Lipara. Kreikkalaiset asuttivat saaren noin vuonna 580–577 eaa. Saaren polis eli kaupunkivaltio Lipara oli Knidoksesta ja Rhodokselta tulleiden doorilaisten perustama. Siirtokunta kukoisti merenkulun kannalta edullisen sijaintinsa sekä tuliperäisyyden vuoksi hedelmällisen maaperänsä ansiosta. Saarelta kaivettiin myös alunaa, mikä oli myös tuliperäisyyden ansiota. Lipara oli välillä Karthagon vallassa. Roomalaiset valtasivat sen vuonna 252/251 eaa.
Historia > Myöhempi historia

Liparin tulivuori on viimeksi purkautunut 400-luvulla. Antiikin ajan jälkeen saarta ovat pitäneet hallusaan muun muassa arabit, saraseenit sekä osmanit. Liparin merkittävimpiä nähtävyyksiä on Kaarle V:n aikainen Liparin kaupungin linnoitus Castello eli La Cittade, joka on rakennettu kaupungin antiikin aikaisen akropoliin paikalle, sekä sitä ympäröivä vanhakaupunki.
1930–1940-luvuilla Lipari toimi karkotuspaikkana, jonne Italian diktaattori Mussolini lähetti poliittisia vankeja. Saarella olivat arestissa muun muassa Curzio Malaparte sekä Carlo Rosselli.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lipari Wikimedia Commonsissa
Messinan metropolikaupunki
Acquedolci | Alcara Li Fusi | Alì | Alì Terme | Antillo | Barcellona Pozzo di Gotto | Basicò | Brolo | Capizzi | Capo d’Orlando | Capri Leone | Caronia | Casalvecchio Siculo | Castel di Lucio | Castell’Umberto | Castelmola | Castroreale | Cesarò | Condrò | Falcone | Ficarra | Fiumedinisi | Floresta | Fondachelli-Fantina | Forza d’Agrò | Francavilla di Sicilia | Frazzanò | Furci Siculo | Furnari | Gaggi | Galati Mamertino | Gallodoro | Giardini-Naxos | Gioiosa Marea | Graniti | Gualtieri Sicaminò | Itala | Leni | Letojanni | Librizzi | Limina | Lipari | Longi | Malfa | Malvagna | Mandanici | Mazzarrà Sant’Andrea |  Merì | Messina | Milazzo | Militello Rosmarino | Mirto | Mistretta | Mojo Alcantara | Monforte San Giorgio | Mongiuffi Melia | Montagnareale | Montalbano Elicona | Motta Camastra | Motta d’Affermo | Naso | Nizza di Sicilia | Novara di Sicilia | Oliveri | Pace del Mela | Pagliara | Patti | Pettineo | Piraino | Raccuja | Reitano | Roccafiorita | Roccalumera | Roccavaldina | Roccella Valdemone | Rodì Milici | Rometta | San Filippo del Mela | San Fratello | San Marco d’Alunzio | San Pier Niceto | San Piero Patti | San Salvatore di Fitalia | San Teodoro | Sant’Agata di Militello | Sant’Alessio Siculo | Sant’Angelo di Brolo | Santa Domenica Vittoria | Santa Lucia del Mela | Santa Marina Salina | Santa Teresa di Riva | Santo Stefano di Camastra | Saponara | Savoca | Scaletta Zanclea | Sinagra | Spadafora | Taormina | Terme Vigliatore | Torregrotta | Torrenova | Tortorici | Tripi | Tusa | Ucria | Valdina | Venetico | Villafranca Tirrena
Liparin rannikkoa ja laavakiveä.
Näkymä Liparista Vulcanon saaren suuntaan.
Letkunlammi

| Letkunlammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Virrat
Koordinaatit:  62°17′06″N, 23°40′42″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Toisveden alue (35.42)
Laskuoja:  oja Petäjäjärveen 
Järvinumero:  35.421.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  131,5 m  
Rantaviiva:  0,698 km  
Pinta-ala:  2,593 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiLetkunlammi 
Letkunlammi  on Pirkanmaalla Virroilla Herraskylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,6 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Toisveden lähialueeseen (35.421) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 131,5 metriä mpy.
Lauri Hihnavaara

| Lauri Hihnavaara |
| --- | --- |
 Lauri Hihnavaara 2002.
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. kesäkuuta 1935 Sodankylä
Kuollut: 12. heinäkuuta 2020 (85 vuotta) Sodankylä
Ammatti:  tehdastyöntekijä, kirjailija
Vanhemmat:  Aleksi ”Mosku” Hihnavaara ja Mari Tanhua
Puoliso:  Sirkka-Liisa Hihnavaara s. Hiltunen
Kirjailija
Tuotannon kieli: suomi
Aikakausi:  2003–2015
Aiheet:  Elämä Lapissa, veijaritarina, työ Ruotsissa
Esikoisteos:  Luiron laulu (2003), Vesittäjät (2006)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Lauri Kalervo Hihnavaara eli ”Hihna-Lassi” (4. kesäkuuta 1935 Sodankylä – 12. heinäkuuta 2020 Sodankylä) oli suomalainen tehdastyöntekijä ja kirjailija.
Perheyhteydet

Hihnavaaran vanhemmat olivat poromies Aleksi ”Mosku” Hihnavaara ja hänen vihkimätön vaimonsa Edla-Maria ”Moskun Mari" Tanhua. Mosku otti Laurin nimiinsä 1937 ja kuoli sydänkohtaukseen Laurin ollessa vasta kolmivuotias.
Hihnavaara meni vuonna 1962 naimisiin ranualaisen Sirkka-Liisa Hiltusen kanssa. Hihnavaarojen perhe oli monilapsinen.
Opinnot

Hihnavaara kävi Korvasen supistetun kansakoulun ja sen jatkoluokan. Myöhemmin Hihnavaara opiskeli Lapin kansanopistossa Sodankylässä. ”Se antoi uuden elämän”, hän totesi. Hihnavaara jatkoi Lapin Kansankorkeakouluun. ”Siellä olo oli parasta aikaa elämässäni.” Keskikoulussa yksi matematiikan kurssi jäi suorittamatta, ja koulu jäi kesken. Sittemmin hän kävi maalarikurssin. Hihnavaaran teokset sisältävät tarinoita Sompion ja Trollhättanin väliltä. Pohjois-Suomesta muutti 1960–1970-luvuilla paljon väkeä työn perässä Ruotsiin.
Työelämässä

Hihnavaaran töihin Suomessa kuului tukinuittoa, kyläkaupan pitäminen (Juukosken voimalaitos valmistui; työväki lähti nopeasti, kaupan pito loppui), teollisuusmaalausta, Kemijärvi Oy:n sellutehtaan työtä, Vanttauskosken voimalaitosrakennustöitä.
Hihnavaaran työelämäkausi sattui yhteiskunnallisen muutoksen aikaan, jolloin maaseudulla monien toimeentulo loppui ja oli lähdettävä muualle leivän perään. Hihnavaara muutti 33-vuotiaana Trollhättaniin vuonna 1968 SAABin (Svenska Aeroplan AB) autotehtaalle. Aluksi Hihnavaara työskenteli kokoonpano-, myöhemmin maalauslinjalla. Hihnavaaran perhe sai tilavan asunnon. Sirkka-Liisa tuli kolmen lapsen kera, ja pian syntyi neljäs. Sittemmin Sirkka-Liisa meni myös töihin SAABille.
Vuonna 1974 perhe muutti Luulajaan, lähemmäksi Lappia ja Sodankylää. Hihnavaara sai työpaikan Norrbottens Järnverk AB:n (NJA) terästehtaasta. Hihnavaara työskenteli aluksi kaasuhöylääjänä. Ennen uuniinasettamista teräskappaleet oli siistittävä. Höylätessä teräs suli ja höylä leikkasi. Työ oli kuumaa, äänekästä ja raskasta. Suojavarusteet oli oltava sen mukaiset. Pidemmän aikaa Hihnavaara työskenteli hiojana suurella hiomakoneella; vanha NJA:n noesta musta työskentelytila vaihtuu SSAB:n värikkääksi ja valoisaksi. Yksitoistametristen rautalaattojen päät katkottiin, höylättiin mahdolliset viat, iskettiin sarjanumerot ja maalattiin. Työssä tarvittava tietokoneen käyttö opetettiin.
Julkaisut

Hihnavaaran kokemuspiiri edelläkuvattujen muutostenkin takia oli laaja-alainen. Sieltä hän ammentaa lukijoille kokemus- ja näkemystietoaan.
Hihnavaara julkaisi 67-vuotiaana esikoisteoksensa Luiron laulu, jossa hän kuvaa omiin kokemuksiinsa perustuen elämää 1940- ja 1950-lukujen Sompion ja Luiron kairoissa. Hän on julkaissut myös Lokan tekojärven rakentamisesta kertomuskokoelman Vesittäjät ja kuvaa siinä, kuinka Kemijoki Oy hankki häikäilemättömin keinoin sompiolaisilta patoaltaan alle jääneet maat. Hihnavaara julkaisi sodanjälkeisen jälleenrakennusajan Lappiin sijoittuvan veijariromaanin Pökkilöhaukka. Viimeinen Hihnavaaran teos Arpeetia! Neljä miestä ja melkein yksi sana ruotsia sijoittuu hänen kahden erilaisen tehdastyön historiaansa ja näkemyksiinsä. Ruotsiin ja Suomeen sijoittuvat kuvaukset vuorottelevat kirjassa. Hihnavaara sai useita WSOY:n apurahoja.
Hihnavaara kirjoitti lehtiartikkeleita Lapin Kansaan, Koillis-Lappiin, Sompioon, Luulajan Suomiseuran lehteen sekä Ruotsin Suomalaiseen.
Teokset

Luiron laulu: kertomuskokoelma. WSOY 2003
Vesittäjät: kertomuskokoelma. WSOY 2006
Pökkilöhaukka: veijaritarina Lapin aavoilta. WSOY 2011
Arpeetia! Neljä miestä ja melkein yksi sana ruotsia. Laten kirja 2015
Viimeinen matka: Lauri Hihnavaaran viimeinen teos postuumisti. Väyläkirjat 2021
Aiheesta muualla

Vesa Karonen, Erämaakylät hukkuivat Lokan tekoaltaaseen Lauri Hihnavaaran Vesittäjät kertoo Sompion kansan katastrofista, kirja-arvio, Helsingin Sanomat 6.8.2006 (archive.org)
Lauri Hihnavaara Kirjasampo.fi:ssä
Moskun talo, Lauri Hihnavaaran synnyinkoti 1940-luvulla.
Live at the BBC (Sladen albumi)

| Live at the BBC Slade |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 1969–1972
 Julkaistu: 28. syyskuuta 2009
 Tyylilaji: rock and roll, hard rock, glam rock
 Levy-yhtiö: Salvo
Sladen muut julkaisut
| The Collection 79–87 2007 | Live at the BBC 2009 | Merry Xmas Everybody: Party Hits 2009 |
Live at the BBC on brittiläisen Slade -yhtyeen vuonna 2009 julkaistu livealbumi. CD 1 sisältää BBC-sessioita vuosilta 1969–1972 ja CD 2 konsertin Lontoon The Paris Theatresta elokuulta 1972.
Kappaleet

| --- | --- |
 CD 1: Studio Sessions 1969–72 Coming Home  The Shape of Things to Come  See Us Here  Know Who You Are  My Life Is Natural  Coloured Rain  Man Who Speeks Evil  Move Over  Omaha  Sweet Box  Nights in White Satin  It's Alright Ma It's Only Witchcraft  Raven  Gudbuy Gudbuy  Getting Better  Darling Be Home Soon  Let the Good Times Roll  Dirty Joker  Get Down and Get with It  Wild Winds Are Blowing :  CD 2: Live at The Paris Theatre, London, August 17, 1972 Introduction  Hear Me Calling  In Like a Shot (From My Gun)  Look Wot You Dun  Keep on Rocking  Move Over Baby  Mama Weer All Crazee Now  Lady Be Good  Coz I Luv You  Take Me Back 'Ome  Get Down and Get With It  Good Golly Miss Molly
Kokoonpano

Noddy Holder – laulu, kitara
Jim Lea – bassokitara, viulu, taustalaulu
Dave Hill – kitara, taustalaulu
Don Powell – rummut
Arvostelut

The Guardian:
Ludhianan piirikunta

Ludhianan piirikunta (pandžabiksi ਲੁਧਿਆਣਾ ਜ਼ਿਲ੍ਹਾ, Ludhiāṇā zilhā) on yksi Intian Punjabin osavaltion 22 piirikunnasta. Piirikunta rajautuu pohjoisesta Jalandharin piirikuntaan, idästä Rupnagarin ja Fatehgarh Sahibin piirikuntiin, etelästä Barnalan ja Sangrurin piirikuntiin ja lännestä Firozpurin ja Mogan piirikuntiin.
Lohjan Immulan työväentalo

| Lohjan Immulan työväentalo |
| --- | --- |
 Pohjois-Lohjan työväenyhdistyksen talo
Osoite:  Immulantie 24, 08500 Lohja
Sijainti:  Immula, Lohja
Koordinaatit:  60°16′07″N, 24°08′07″E
Valmistumisvuosi:  1. talo 1920  2. talo 1934
Rakennuttaja:  Lohjan Immulan työväenyhdistys
Omistaja:  Lohjan Immulan työväenyhdistys
Huoneistoala:  1. talo: 60 m² 2. talo: 255 m²
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lohjan Immulan työväentalo on Lohjan kaupungissa Immulan kylässä sijaitseva työväentalo.
Historiaa

Lohjan Immulan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1907. Oman talon hankinnasta tehtiin ensimmäistä kertaa päätös vuonna 1911, mutta hanke ei toteutunut. Vuonna 1920 vuokrattiin tontti, ja talon rakennustyöt myytiin huutokaupassa työväenyhdistyksen puheenjohtajalle Kustaa Ahlströmille. Työväentalon vihkiäisjuhla pidettiin heinäkuussa 1920. Talo alkoi käydä pieneksi, ja vuonna 1929 ostettiin nykyinen 4 000 m²:n tontti. Pienen työväentalon iltamakäyttö kiellettiin. Uusi työväentalo rakennettiin vuonna 1934 pääosin talkootyönä. Työväenyhdistyksen toiminta vilkastui talon rakentamisen myötä.
Rakennus

Ensimmäisen vuonna 1920 rakennetun työväentalon pinta-ala oli vain 60 m². Rakennuksessa oli kuitenkin juhlasali, näyttämö, ravintola ja vaatesäilytys. Talossa järjestettyjen tilaisuuksien tuotoilla ostettiin muun muassa paloruisku ja kahvipannu sekä rakennettiin puuliiteri ja käymälä. Vuonna 1934 rakennettuun taloon vedettiin sähköt vuonna 1939. Vuonna 1983 talo maalattiin ja sinne vedettiin vesijohto.
Toimintaa työväentalolla

Vuonna 1934 rakennetun työväentalon vihkiäisjuhlassa oli yli 300 henkilöä. Työväentalolla järjestettiin arpajaisia 1930-luvulla. Niiden tuotoilla pystyttiin kunnostamaan ja ylläpitämään taloa. Sotavuosina työväentalo oli useaan otteeseen sotilaiden majoituspaikkana. Vuonna 1943 sinne majoitettiin Inkerin pakolaisia. Talossa oli myöhemmin vuokralaisina useita yrityksiä. Talo otettiin uudelleen yhdistyksen omaan käyttöön vuonna 1966. Nuoriso-osaston toiminta aktivoitui, ja vuonna 1967 siellä aloitettiin myös bingo. Talossa toimi myös Nuoret Kotkat. Talo on edelleen toiminnassa.
Leppälammi (Kuhmoinen)

| Leppälammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kuhmoinen
Koordinaatit:  61°34′16″N, 25°06′25″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskuoja:  metsäoja 
Järvinumero:  14.221.1.044
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  149,3 m  
Pituus:  230 m  
Leveys:  140 m  
Rantaviiva:  0,567 km  
Pinta-ala:  1,919 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiLeppälammi 
Leppälammi on Pirkanmaalla Kuhmoisissa Koivumäen kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,9 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammen pohjoispuolella Leppälamminkallio nousee noin 20 metriä lammen pinnan yläpuolelle. Leppälammella ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä. Rannat ovat metsämaata.