stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Peter Greene

| Peter Greene |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. lokakuuta 1965 (ikä 59) Montclair, New Jersey
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Peter Greene (s. 8. lokakuuta 1965 Montclair, New Jersey) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Greene teki ensimmäiset elokuva- ja televisioroolinsa 1990-luvun alkupuolella. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan elokuvissa Pulp Fiction – Tarinoita väkivallasta, jossa hän esitti rasisistista poliisia Zediä, ja The Mask – naamiosta, jossa hän esitti Dorian Tyrell -nimistä roistoa.
Greenen ura on jatkunut vakaana, mutta hän ei ole ainakaan toistaiseksimilloin? päätynyt pääosarooleihin.
Parisa Liljestrand

| Parisa Liljestrand |
| --- | --- |
 Liljestrand vuonna 2022.
Ruotsin kulttuuriministeri
 Kristerssonin hallitus 18. lokakuuta 2022–  
Edeltäjä:  Jeanette Gustafsdotter
Henkilötiedot
Koko nimi:  Parisa Molagholi Liljestrand
Syntynyt: 15. maaliskuuta 1983 (ikä 41) Iran
Ammatti:  opettaja, rehtori, poliitikko
Tiedot
Puolue:  Maltillinen kokoomus
Muut puolueet:  Demoex (2002–2010)
Koulutus:  Uppsalan yliopisto
Parisa Molagholi Liljestrand (s. 15. maaliskuuta 1983 Iran) on ruotsalainen kokoomuspoliitikko ja Ruotsin nykyinen kulttuuriministeri lokakuusta 2022. Hän opiskeli opettajaksi Uppsalan yliopistossa ja on työskennellyt muun muassa rehtorina. Hänet valittiin vuonna 2002 Vallentunan kunnanvaltuustoon paikallisen Demoex-puolueen (Demokratiexpetrimentet i Vallentuna) ehdokkaana. Vuonna 2010 hän liittyi maltilliseen kokoomukseen ja vuodesta 2015 hän on ollut Vallentunan kunnanhallituksen puheenjohtaja.
Liljestrand syntyi Iranissa ja pakeni Ruotsiin perheensä mukana neljävuotiaana. Hän varttui Vallentunassa.
Pian kulttuuriministeriksi nousemisensa jälkeen Liljestrand aiheutti kohua, kun hän television aamuohjelmassa luuli elokuvaohjaaja Ruben Östlundia kirjailijaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Parisa Liljestrand Wikimedia Commonsissa
Parisa Liljestrand Ruotsin hallituksen verkkosivuilla (ruotsiksi)
Peter Grimes

Peter Grimes on brittiläisen säveltäjän Benjamin Brittenin säveltämä kolminäytöksinen ooppera. Sen libreton on kirjoittanut Montagu Slater ja se pohjautuu George Crabben runoon The Borough. Kantaesityksensä se sai Lontoossa 7. kesäkuuta 1945. Kapellimestarina toimi tuolloin Reginald Goodall, ja nimiroolin tulkitsi Peter Pears.
Peter Grimes kertoo yhteisöstä syrjäytyneestä kalastajasta, jota syytetään oppipojan kuolemasta. Uudenkin oppipojan kuollessa Peter Grimes ajautuu epätoivoiseen ratkaisuun. Peter Grimes merkitsi Brittenille läpimurtoa. Vahva tarina ja merellisiä tunnelmia henkivä musiikkikenen mukaan? nostivat oopperan sekä kriitikoiden että yleisön suosioon, ja se kuuluu edelleen oopperatalojen kantaohjelmistoon.
Suomessa teos nähtiin ensimmäisen kerran jo neljä vuotta kantaesityksen jälkeen, kun Suomalainen Ooppera esitti sitä 17.3.1949 lähtien. Ensimmäinen suomalainen Peter Grimes oli Alfons Almi.
Peter Grimes on esitetty myös Savonlinnan oopperajuhlilla. Libreton on suomentanut Leena Vallisaari.
FEE Suomi

| Ympäristökasvatusjärjestö FEE Suomi ry |
| --- | --- |
Perustettu:  1990
Kotipaikka:  Helsinki
Toiminnanjohtaja:  Anna Muotka
Puheenjohtaja:  Marjo Pakkanen
Jäsenlehti:  Ympäristökasvatus Teema
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ympäristökasvatusjärjestö FEE Suomi ry:n logo
Ympäristökasvatusjärjestö FEE Suomi ry (entiseltä nimetään Suomen Ympäristökasvatuksen Seura) on ympäristökasvatuksen edistämiseen, kehittämiseen ja tukemiseen erikoistunut asiantuntijajärjestö. Järjestö on perustettu vuonna 1990. FEE Suomi tekee työtä sen puolesta, että yhä laajempi joukko opettajia ja kasvattajia voisi tarjota lapsille ja nuorille tiedollisia, taidollisia ja asenteellisia valmiuksia sekä mahdollisuuksia osallistua kestävän tulevaisuuden rakentamiseen.
FEE Suomi on kansainvälisen ympäristökasvatusjärjestö Foundation for Environmental Education in jäsen. FEE Suomi koordinoi kansainvälistä Vihreä lippu -ympäristökasvatusohjelmaa Suomessa. Muita järjestön keskeisiä toimintamuotoja ovat aktiivinen yhteiskunnallinen vaikuttaminen ympäristökasvatuksen aseman parantamiseksi, alan yhteistyön koordinointi, koulutukset ja ympäristökasvatusmateriaalin laatiminen sekä viestintä ja tiedonvälitys.
Organisaatio

FEE Suomi on valtakunnallinen ympäristökasvatusjärjestö, jolla on henkilö- ja yhteisöjäseniä ympäri maata.
Toiminta > Yhteiskunnallinen vaikuttaminen ja ympäristökasvatusyhteistyö

FEE Suomi vaikuttaa aktiivisesti päätöksentekoon ympäristökasvatuksen edistämiseksi. FEE Suomi tekee yhteistyötä ympäristökasvatusalan järjestöjen ja toimijoiden kanssa muun muassa koordinoimalla valtakunnallista järjestöjen yhteistyöfoorumia, Pyöreää pöytää. Pyöreässä pöydässä vaihdetaan ja jaetaan ajankohtaista ympäristökasvatukseen liittyvää tietoa sekä suunnitellaan yhteistä vaikuttamistyötä. Verkostoon kuuluu yhteensä noin 30 järjestöä ja muuta alan toimijaa. Vaikuttamistyön keskiössä on Kestävä koulu -ohjelma.
Lisäksi FEE Suomi antaa lausuntoja sekä tekee aloitteita ja esityksiä  ympäristökasvatuksen aseman ja tunnettavuuden parantamiseksi yhteiskunnassa. FEE Suomi tähtää siihen, että ympäristökasvatus saadaan mukaan kaikkiin kasvatusta ja koulutusta ohjaaviin asiakirjoihin. FEE Suomi julkaisee myös Ympäristökasvatus-lehteä ja vaikuttaa sosiaalisen median kautta.
Toiminta > Vihreä lippu

Vihreä lippu on kansainvälinen päiväkotien, koulujen ja muiden kasvatusalan toimijoiden kestävän kehityksen ympäristöohjelma ja -sertifikaatti. Sen tavoitteena on tukea lasten ja nuorten kasvua ja osallisuutta kestävän tulevaisuuden rakentamiseksi. Ohjelma tavoittaa yli 100 000 suomalaista lasta, nuorta, opettajaa ja muuta henkilökuntaa. Vihreä lippu on osa kansainvälistä Eco-Schools -ohjelmaa, joka toimii yli 70 maassa. Vuonna 2022 Eco-Schools -ohjelma valittiin HundrED-innovaatiokokoelman 100 vaikuttavimman kasvatuksen innovaation Hall of Fame -kärkeen. YK:n ympäristöohjelma UNEP suosittelee Vihreää lippua. Suomessa Vihreä lippu -ohjelman suojelijana toimii kansanedustaja Pekka Haavisto.
Aiheesta muualla

www.feesuomi.fi
https://www.fee.global/
Ympäristöreportterit
Green Key
Vihreä lippu -ohjelman logo
Periodi 1986–1990

| Periodi 1986–1990 Ilona |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1986–1990
 Julkaistu: 10. maaliskuuta 2006
 Tyylilaji: suomirock
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Ilonan muut julkaisut
| Ilotulitus 1989 | Periodi 1986–1990 2006 |   |
Periodi 1986–1990 on suomalaisen Ilona-yhtyeen kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 2006. Kokoelma sisältää parhaat kappaleet yhtyeen kolmelta albumilta, parilta singleltä sekä bonuksena kolme kappaletta kitaristi/laulaja Toni Lähteenmäen sooloalbumilta Haaveilen.
Kappaleet

Se kävin muhun käsiks
Leo (saat myös pullaa)
Anna tukan valuu vaan
Rottinkihetekka
Kesäpano
Tää se päivä on
Luostarilupaus
Opettaja ja lapset kaupungissa
Pojat
Kitaraasi rakastan
Kello käy
Tuhma poika
En sua saanutkaan
Näkemiin
Saako olla
Haaveilen
Häälaulu
Sademies
Erika Lust

| Erika Lust> Erika Hallqvist |
| --- | --- |
 Erika Lust vuonna 2012
Henkilötiedot
Syntynyt: 1977
Kansalaisuus:  ruotsalainen
Ammatti:  elokuvaohjaaja
Ohjaaja
Aktiivisena:  2004–
Tunnetuimmat ohjaukset:  Barcelona Sex Project  Life Love Lust  Cabaret Desire
Palkinnot
 Vuoden elokuva (Feminist Porn Awards 2012) sekä eri kategorioita 2014 ja 2015 
Aiheesta muualla
erikalust.com
IMDb 
Erika Lust (s. 1977 Tukholma) on ruotsalainen feministi sekä eroottisten filmien ohjaaja ja tuottaja.
Erika Hallqvist on opiskellut Lundin yliopistossa politiikan tutkimusta, feminismiä ja naistutkimusta.
Hän aloitti eroottisten filmien tuottamisen vuonna 2004 muutettuaan Barcelonaan. Hänen ensimmäinen filminsä The Good Girl – a humorous statement of principles pyrki haastamaan valtavirran pornografian vinoutumia. Filmi palkittiin saman vuoden Barcelonan filmijuhlilla (FICEB).
Alkumenestyksen siivittämänä Hallqvist perusti vuonna 2005 filmiyhtiön Lust Films. Yhtiö on tuottanut kolme palkittua pitkää elokuvaa: Five Hot Stories for Her, Life Love Lust ja Cabaret Desire. Lisäksi on valmistunut lyhytfilmejä, jotka syntyvät filmiryhmän yhteisen ideoinnin pohjalta.
Pitkiä elokuvia

2008: Barcelona Sex Project
2010: Life Love Lust
2011: Cabaret Desire
Lyhytfilmikoosteita

2007: Five Hot Stories For Her incl. Something about Nadia
2013: XConfessions vol. 1
2014: XConfessions vol. 2 incl. The Art of Spanking
2014: XConfessions vol. 3
2015: XConfessions vol. 4
2015: XConfessions vol. 5
2016: XConfessions vol.
Lyhytfilmejä

2004: The Good Girl
2009: Handcuffs
2010: Love Me Like You Hate Me (ohjaus Venus O'Haran kanssa)
2011: Room 33
Kirjallisuus

2009: X: a Woman's Guide to Good Porn
2010: Erotic Bible to Europe
2010: Love Me Like You Hate Me – Venus O'Haran kanssa
2011: Shooting Sex: How to Make an Outstanding Sex Movie with Your Partner
2011: Six Female Voices – Antia Pagantin kanssa
2013: La Canción de Nora (Nora's Song)
2013: Let's Make a Porno
Aiheesta muualla

https://erikalust.com/
Faouzi Rouissi

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 20. maaliskuuta 1971 (ikä 53)
Syntymäpaikka: Tunis, Tunisia
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 176 senttimetriä
Junioriseurat
1981–1988: Club Africain
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1988–1992 1992–1994 1994–1995 1996–2000 2000–2001 2001–2003 |  Club Africain  SM Caen  Al-Riyadh SC  Club Africain  SpVgg Greuther Fürth  Al-Wahda FC | 65 (22) 57 (6)   36 (5) |
Maajoukkue
| 1990–1999 |  Tunisia | 42 (17) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Faouzi Rouissi (arab. فوزي الرويسي‎, s. 20. maaliskuuta 1971 Tunis, Tunisia) on tunisialainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ura

Rouissi aloitti uransa Club Africainin junioreissa 10-vuotiaana, josta hän nousi myöhemmin edustusjoukkueeseen kaudella 1988–1989. Ensimmäisen kauden jälkeen Rouissi nousi joukkueensa legendojen joukkoon erityisesti voitettuaan maalikuninkuuden kaudella 1989–1990. Palattuaan takaisin Club Africainiin vuonna 1996 hän johdatti joukkueensa jälleen menestykseen heidän voitettua Rouissin johdolla muun muassa Arabian Mestarien liigan vuonna 1997. Hänen uransa Euroopassa ei kuitenkaan mennyt kotimaansa tavoin menestyksekkäästi. Parhaimmillaan Rouissi onnistui maalinteossa neljästi kaudella 1992–1993 ja 2000–2001 Ranskassa ja Saksassa.
Ura > Maajoukkue

Maajoukkueessa hän pelasi kaiken kaikkiaan 42 ottelua, joissa hän onnistui 17 kertaa maalinteossa. Maalimäärällä Rouissi on Tunisian jalkapallomaajoukkueen kaikkien aikojen maalitilastossa kuudentena.
Aiheesta muualla

National Football Teams (englanniksi)
Transfermarkt (saksaksi)
Weltfussball (saksaksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Abdelhamid Hergal | Tunisian liigan maalikuningas Kausi 1989–1990 | Seuraaja: Othman Chehaibi |
Tunisian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 1994
1 Boumnijel |
2 Mahjoubi |
3 Mizouri |
4 Boukadida |
5 Thabet |
6 Ben Sassi |
7 Trabelsi |
8 S. Sellimi |
9 Hicheri |
10 Souayah |
11 A. Sellimi |
12 Tlemçani |
13 Okbi |
14 Souissi |
15 Bouzaiene |
16 el-Ouaer |
17 Gharbi |
18 Chihi |
19 Rouissi |
20 Hamrouni |
21 Limam |
22 Salhi |
Valmentaja Zouaoui
Tunisian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 1998
1 Khabir |
2 Badra |
3 Trabelsi |
4 Hicheri |
5 Mkacher |
6 Chouchane |
7 Rouissi |
8 Baya |
9 Jelassi |
10 Ghodhbane |
11 Sahbani |
12 Fekih |
13 Bouazizi |
14 Chihi |
15 Zdiri |
16 Salhi |
17 Thabet |
18 Ben Slimane |
19 Gabsi |
20 Jaballah |
21 Tlemcani |
22 Boumnijel |
Valmentaja Kasperczak
Pauliina Laamanen

Pauliina Laamanen (s. 10. lokakuuta 1984 Savonlinna) on suomalainen keihäänheittäjä. Hän edusti Savonlinnan Rientoa ja hänen valmentajanaan toimi Jarmo Hirvonen. Aikuisten SM-kisoista Laamanen saavutti pronssia talviheittojen SM-kilpailuissa 2007 ja lisäksi hänellä on yksi SM-kulta alle 20-vuotiaiden sarjasta ja neljä kultaa alle 23-vuotiaiden sarjasta. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole kilpaillut vuoden 2008 jälkeen. Ennätyksensä 57,13 hän heitti vuonna 2007.
Patrokles

Patrokles (m.kreik. Πατροκλῆς, Patroklēs, lat. Patrocles) voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin:
Patrokles (400/300-luku eaa.), kuvanveistäjä
Patrokles (312 eaa.), makedonialainen kenraali Seleukos I:n palveluksessa
Patrokles Thurioilainen (400/300-luku eaa.), tragediakirjailija
Patrokles, Quintilianuksen mainitsema retoriikan opettaja
Patrokles Antigoneialainen (100-luku eaa.), sotilas Makedonian kuninkaan Perseuksen palveluksessa
Peugeot 404

Peugeot 404 oli Peugeot’n valmistama henkilöauto, joka korvasi Peugeot 403:n. Sen seuraajaksi esiteltiin vuonna 1968 Peugeot 504, mutta 404 pysyi sen rinnalla vielä useiden vuosien ajan.
Sedan-korinen Peugeot 404.
Peugeot 404 Familiale
404 sai paljon vaikutteita Fiat 1800:sta. Ranskalainen PSA-yhtymän auto sijoittui kilpailumarkkinoilla ylemmän keskikokoluokan perheautoihin eli D-segmenttiin. Sedan-auton omamassa oli 1 050 kilogrammaa.
Euroopassa tuotanto sijoittui vuosien 1960–1975 välille. Argentiinassa tämän mallin tuotanto päättyi vuonna 1980. Autoa valmistettiin mainittujen lisäksi muissakin maissa.
Auton peruskorimalli oli neliovinen sedan. Muita malleja olivat estate (farmari) ja familiale (farmarikorinen henkilöauto kolmella penkkirivillä) sekä varsin vähän valmistettu coupé. Henkilöautomallien lisäksi tuotannossa oli myös avolavainen pakettiautoversio. [lähde? ]
Peugeot 404 Coupé
Moottorivaihtoehdot olivat 1,5- ja 1,6-litraiset bensiinimoottorit sekä 1,9-litrainen dieselmoottori. [lähde? ]
Peugeot 404 Pickup
Ensiksi markkinoille tulleessa mallissa oli 1 618 kuutiosenttimetrin iskutilavuuden bensiinimoottori, jonka teho oli 72 SAE-hevosvoimaa kierrosluvulla 5 400 r/min. Sen polttoaineen keskikulutus oli noin 9–10 litraa sadalla kilometrillä. Huippunopeudeksi mitattiin 142 km/h.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Peugeot 404 Wikimedia Commonsissa
Peugeot 404:n televisiomainos vuodelta 1962, video 58 s
Peugeot’n automallit
| --- | --- |
Nykyiset henkilöautomallit:   108  208  301  308  408  508  2008  3008  5008  Rifter  Traveller 
Nykyiset hyötyajoneuvot:   Partner  Expert  Boxer  Pick Up  Landtrek 
Entiset mallit:   104  106  107  1007  201  202  203  204  205  206  207  301  302  304  305  306  307  309  401  402  403  404  405  406  407  504  505  601  604  605  607  806  807  4007  4008  Bipper  RCZ  Hoggar  iOn  D3  D4  J5  J7  J9
FFG

Itävallan tutkimuksen kehitysorganisaatio (FFG) (saks. Österreichische Forschungsförderungsgesellschaft tai FFG) on Itävallan soveltavan ja teollisen tutkimuksen tutkimusta ja innovaatiota edistävä organisaatio, jonka Itävallan tasavalta omistaa 100-prosenttisesti. Organisaation tavoitteena on vahvistaa Itävallan liiketoiminnan asemaa kohdennetuilla ohjelmilla, erityisesti tutkimus- ja kehitystyössä. Organisaation toimintaa rahoittavat liittovaltion liikenne-, innovaatio- ja teknologiaministeriö sekä liittovaltion talous- ja työministeriö.
Historia ja organisaatio

FFG perustettiin syyskuussa 2004 "Itävallan keskeiseksi tutkimusta ja innovaatiota edistäväksi organisaatioksi". Se oli seurausta Industrial Research Promotion Fundin (FFF), Itävallan avaruusjärjestön (ASA), Kansainvälisen tutkimus- ja teknologiayhteistyön toimiston (BIT) ja Technology Impulse Societyn (TiG) yhdistämisestä yhdeksi virastoksi. Virasto muutti Haus der Forschungiin vuoden 2005 lopulla.
Organisaatio on jaettu nykyään seitsemään osa-alueeseen: perusohjelmat, rakenneohjelmat, temaattiset ohjelmat, eurooppalaiset ja kansainväliset ohjelmat, ilmailuvirasto, projektinhallinta ja auditointi sekä digitalisointivirasto. Strategiaosasto tukee FFG:tä ja vastuuministeriöitä tutkimuspoliittisten strategioiden kehittämisessä.
Tutkimuksen edistämisviraston tuottamat palvelut sisältävät Itävallan yritysten, tutkimus- ja yliopistolaitosten ja muiden organisaatioiden tutkimus- ja innovaatiohankkeiden rahoitusta, neuvontaa oikeiden rahoitusohjelmien valinnassa sekä tukea itävaltalaisten tutkijoiden eurooppalaisten ohjelmien ja kansainvälisten yhteistyöhankkeiden hakemisessa. FFG on myös kansallinen yhteyspiste ja siten se toimii yhteistyökanavana kaikille Horisontti 2020 -ohjelman osallisille. Ilmailuvirasto edustaa Itävaltaa Euroopan avaruusjärjestössä (ESA).
Tutkimustyönsä ansiosta FFG:llä on laaja pääsy tietoihin tutkimushankkeista ja tutkimusyhteistyöstä sekä tietoa teknologian suuntauksista Euroopan tasolla.
FFG:n palvelut keskittyvät yritystutkimuksen tukemiseen, mutta joissain ohjelmissa (esim. BRIDGE) ne ovat avoimia myös perustutkijoille. Sen sisarorganisaatio FWF (Tieteellisen tutkimuksen edistämisrahasto eli Tiederahasto) vastaa kuitenkin pääosin perustutkimuksen rahoittamisesta.
Rahoitusohjelmat

FFG:n rahoitusprioriteetit on jaettu seuraaviin osa-alueisiin: [2]
Perusohjelmat - rahoitusperiaate alhaalta ylös -menetelmällä
Rakenneohjelmat - rakennerahoitus (kuten COMET-ohjelma)
Temaattiset ohjelmat - ylhäältä alas suuntautuva rahoitus ohjauselementtinä politiikassa
Itävallan avaruusohjelma
Tilastotietoa

FFG työllisti yli 300 henkilöä vuonna 2018. Samana vuonna myönnettiin 833 miljoonaa euroa (kokonaisrahoitusvolyymi) yhteensä 4 326 hankkeelle (mukaan lukien laajakaistan laajentamiseen varatut varat).
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (saksaksi)
Peugeot 4007

| Peugeot 4007 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Japani
Valmistaja:  Peugeot
Konserni:  PSA Peugeot Citroën
Valmistusvuodet:  2007–2012
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Seuraaja:  Peugeot 4008
Teknisesti samankaltaisia:  Chrysler Sebring Citroën C-Crosser Dodge Avenger Dodge Caliber Jeep Compass Jeep Patriot Mitsubishi Lancer Mitsubishi Outlander
Vetotapa:  etuveto neliveto
Peugeot 4007 on Peugeot’n vuosina 2007–2012 valmistama crossover-tyyppinen automalli. Autoa valmistettiin Mitsubishin tehtaalla Japanissa, ja sen sisarmallit olivat Mitsubishi Outlander ja Citroën C-Crosser. Samalle pohjalevylle perustuvat myös Mitsubishi Lancer, Dodge Caliber ja Jeep Compass sekä Patriot. Peugeot 4007:n korvasi pienempi 4008, joka sekin on kehitetty yhteistyössä Mitsubishin kanssa.
4007:ssä käytetään uusinta dieseltekniikkaa, joka mahdollistaa myös osittaisen biodieselin käytön. Moottorivalikoissa on aluksi PSA-konsernin oma 2,2-litrainen HDi-moottori, jonka suoritusarvot ovat alustavien tietojen mukaan 115 kilowattia (156 hv) 380 newtonmetrin vääntömomentilla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Peugeot 4007 Wikimedia Commonsissa
Peugeot’n automallit
| --- | --- |
Nykyiset henkilöautomallit:   108  208  301  308  408  508  2008  3008  5008  Rifter  Traveller 
Nykyiset hyötyajoneuvot:   Partner  Expert  Boxer  Pick Up  Landtrek 
Entiset mallit:   104  106  107  1007  201  202  203  204  205  206  207  301  302  304  305  306  307  309  401  402  403  404  405  406  407  504  505  601  604  605  607  806  807  4007  4008  Bipper  RCZ  Hoggar  iOn  D3  D4  J5  J7  J9
Plabennec

Plabennec on kunta Finistèren departementissa Bretagnen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 6 997 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Plabennecin pinta-ala on 50 neliökilometriä.
Euroopan Grand Prix 2005

|  Euroopan Grand Prix 2005  |
| --- | --- |
 7. osakilpailu 19 osakilpailusta kaudella 2005. 

Päivämäärä:  29. toukokuuta 2005
Sijainti:  Nürburgring, Adenau, Saksa
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  5,148 km
Kilpailun pituus:  59 kierrosta, 303,715 km
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Nick Heidfeld   (Williams)
Paaluaika:  1.30,081
Palkintokoroke
Voittaja:   Fernando Alonso   (Renault)
Toinen:   Nick Heidfeld   (Williams)
Kolmas:   Rubens Barrichello   (Ferrari)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Fernando Alonso   (Renault)
Kierrosaika:  1.30,711 (kierroksella 44)
Euroopan Grand Prix 2005 (virallisesti Formula 1 Grand Prix of Europe) oli Formula 1 -kauden 2005 seitsemäs osakilpailu, joka ajettiin 27.–29. toukokuuta 2005 Nürburgringin moottoriradalla Saksassa.
Kilpailun voitti Renault-tallin Fernando Alonso, joka kasvatti MM-pistejohtonsa toisena olevaan Kimi Räikköseen 32 pisteeseen. Räikkösen kilpailu päättyi katkerasti: oikean etupyörän ripustukset pettivät Räikkösen johdettua kilpailua viimeisellä kierroksella.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 5 |  Fernando Alonso | Renault | 59 | 1.31.46,648 | 6. | 10 |
| 2 | 8 |  Nick Heidfeld | Williams-BMW | 59 | +16,567 | 1. | 8 |
| 3 | 2 |  Rubens Barrichello | Ferrari | 59 | +18,549 | 7. | 6 |
| 4 | 14 |  David Coulthard | Red Bull Racing | 59 | +31,588 | 12. | 5 |
| 5 | 1 |  Michael Schumacher | Ferrari | 59 | +50,445 | 10. | 4 |
| 6 | 6 |  Giancarlo Fisichella | Renault | 59 | +51,932 | 9. | 3 |
| 7 | 10 |  Juan Pablo Montoya | McLaren-Mercedes | 59 | +58,173 | 5. | 2 |
| 8 | 16 |  Jarno Trulli | Toyota | 59 | +1.11,091 | 4. | 1 |
| 9 | 15 |  Vitantonio Liuzzi | Red Bull Racing | 59 | +1.11,529 | 14. |   |
| 10 | 3 |  Jenson Button | BAR-Honda | 59 | +1.35,786 | 13. |   |
| 11 | 9 |  Kimi Räikkönen | McLaren-Mercedes | 58 | Ripustukset | 2. |   |
| 12 | 4 |  Takuma Satō | BAR-Honda | 58 | +1 kierros | 16. |   |
| 13 | 11 |  Jacques Villeneuve | Sauber-Petronas | 58 | +1 kierros | 15. |   |
| 14 | 12 |  Felipe Massa | Sauber-Petronas | 58 | +1 kierros | 11. |   |
| 15 | 18 |  Tiago Monteiro | Jordan-Toyota | 58 | +1 kierros | 17. |   |
| 16 | 19 |  Narain Karthikeyan | Jordan-Toyota | 58 | +1 kierros | 19. |   |
| 17 | 21 |  Christijan Albers | Minardi-Cosworth | 57 | +2 kierrosta | 20. |   |
| 18 | 20 |  Patrick Friesacher | Minardi-Cosworth | 56 | +3 kierrosta | 18. |   |
| Kesk. | 17 |  Ralf Schumacher | Toyota | 33 | Ulosajo | 8. |   |
| Kesk. | 7 |  Mark Webber | Williams-BMW | 0 | Kolari (Montoya) | 3. |   |
Lähde:
Muuta

Nick Heidfeldin uran ainoa paalupaikka.
Nick Heidfeldin uran ensimmäinen kilpailun johtokierros.
Vitantonio Liuzzin viimeinen kilpailu Red Bullilla.
Kierrosmäärää vähennettiin yhdellä ylimääräisen lämmittelykierroksen takia.
Pjotr Zajev

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten nyrkkeily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Moskova 1980 | yli 81 kg |  |
Pjotr Ivanovitš Zаjev (ven. Пётр Иванович Заев, 26. heinäkuuta 1953 Lipetskin alue, Venäjän SFNT – 29. marraskuuta 2014 Lipetsk, Venäjä) oli urheilu-urallaan Neuvostoliittoa edustanut nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.
Zajev saavutti painoluokan yli 81 kg olympiahopeaa Moskovassa 1980. Hän hävisi loppuottelussa kuubalaiselle Teófilo Stevensonille.
Zajev kuoli Lipetskissä 61-vuotiaana 29. marraskuuta 2014.
Peret

| Peret |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Pere Pubill Calaf
Syntynyt: 24. maaliskuuta 1935 Mataró
Kuollut: 27. elokuuta 2014 (79 vuotta) Barcelona
Ammatti:  kitaristi, laulaja-lauluntekijä, säveltäjä
Muusikko
Tyylilajit:  katalonialainen rumba
Soittimet:  kitara 
Levy-yhtiöt:  Ariola, Belter, Discophon
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Pere Pubill Calaf (24. maaliskuuta 1935 – 27. elokuuta 2014) oli espanjalainen kitaristi, laulaja ja säveltäjä.
Peret oli yksi merkittävimmistä katalonialaisen rumban kehittäjistä. Katalonialainen rumba kehittyi romaniyhteisöissä Barcelonassa 1950–1960-luvuilta lähtien. Peret piti itseään katalonialaisen rumban luojana. Peretin mukaan rumba catalana oli sekoitus Elviksen esittämää rockia ja karibialaisia rytmejä, etenkin kuubalaisen Pérez Pradon musiikkia.
Peret aloitti esiintymisen serkkunsa kanssa taiteilijanimellä ”Hermanos Montenegro” Tívoli-teatterissa Barcelonassa. Myöhemmin hän esiintyi Barcelonan ja Madridin tablao-paikoissa ja yökerhoissa.
Kappale ”Borriquito como tύ” (1968) julkaistiin vuonna 1971 ja siitä tuli suosittu Espanjassa ja muualla Euroopassa.
Peret sävelsi noin 300 kappaletta mukaan lukien uudet versiot.
Peret osallistui Espanjan edustajana Eurovision laulukilpailuun kappaleella ”Canta y sé feliz” vuonna 1974. Espanjan valtiollinen televisio määräsi Peretin osallistumaan, koska hän ei ollut suorittanut asepalvelusta.
Paloma Zapatan elämäkertadokumentti Peret, yo soy la rumba esitettiin maaliskuussa 2019 Espanjassa.