stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jarmo Meriläinen
Kirjailija > Teoksia

Kyrönjoen suiston suurkasvillisuus vuonna 1982. Vaasa: Vaasan vesipiirin vesitoimisto, 1983. ISSN 0358-7169.
Impact of an acid, polyhumic river on estuarine zoobenthos and vegetation in the Baltic Sea, Finland. Jyväskylä: Jyväskylän yliopisto, 1989. ISBN 951-680-104-8 (Meriläisen väitöskirja).
Suomen vesistöt. Opetusmoniste. Jyväskylä: Jyväskylän yliopisto 1994. ISSN 1238-4232.
Honkanen, Veijo; Laitinen, Kalle & Meriläinen, Jarmo J.: Saarijärven mahtava Pyhäjärvi. Saarijärven kaupunki, ympäristönsuojelutoimi, 2004. ISBN 951-96218-3-0
Kustula, Virve; Witick, Allan & Meriläinen, Jarmo J.: Rintalan alueen happamien valumavesien käsittely: loppuraportti. Jyväskylä: Jyväskylän yliopisto, 2005. ISBN 951-39-2341-X
Aiheesta muualla

Eräitä professori Meriläisen tieteellisiä artikkeleita ResearchGate.net-palvelun sivustolla (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
Messerschmitt Me 163 Komet

Messerschmitt Me 163 Komet
Messerschmitt Me 163B
Walter HWK 509B-1 -rakettimoottori
Messerschmitt Me 163 Komet oli saksalainen toisessa maailmansodassa käytetty rakettimoottorinen hävittäjälentokone. Polttoaineina olivat hydratsiini ja alkoholi, joiden reaktio tuotti työntövoiman.
Lentokone tuli Luftwaffen palveluskäyttöön vuonna 1944. Konetta rakennettiin alle 400 kappaletta ja sillä operoinut Jagdgeschwader 400 saavutti kaikkiaan vain yhdeksän ilmavoittoa, mutta menetti 14 konettaan enimmäkseen nousu- tai laskeutumisonnettomuuksissa.
Jos laskeutuminen tai nousu kentältä epäonnistui, kone useimmiten räjähti. Tästä syystä lentäjiä kehotettiin pakkotilanteessa yrittämään kapuamista ja pudottautumista koneen siiveltä maahan.
Yhdysvaltain ilmavoimissa kone tunnettiin nimellä ”Voimamuna” sen muodon ja nopeuden perusteella. Yhdysvaltalaiset Mustang-lentäjät pyrkivät ampumaan ”loppuunpalaneet munat”, kun ne laskeutuivat liitolennossa kentilleen. Kone oli ensimmäisiä, jossa lentäjien piti tarkkaan huomioida mitä söivät ennen lentoa – suolistokaasun laajeneminen nopean nousun aikana oli tuskallista. Kone oli ongelmallinen myös tankatessa, koska hydratsiini-ajoaine räjähti kosketuksissa esimerkiksi öljyn kanssa. Tankattavien koneiden alle asetettiin vedellä täytetty matala allas, joka esti hydratsiinin kontaktin hallin tai kentän öljyläikkien kanssa.
Hydratsiini on myrkyllistä ja reagoi myös kudoksen kanssa. Lentäjät käyttivät erityistä umpihaalaria, suojalaseja sekä naamaria. Happinaamari asetettiin kasvoille jo koneen ollessa maassa myrkyllisten höyryjen varalta, mutta myös koska koneen nousunopeus vei sen nopeasti normaaliin hengitykseen riittävän tiheän ilmakehän yläpuolelle.
Painon säästämiseksi koneessa ei ollut perinteistä laskutelinettä, vaan pyörät irrotettiin nousun yhteydessä ja laskeutuminen tehtiin rungon alla olevalla jalaksella.
Tunnetuin tyypillä lentänyt lienee Wolfgang Späte, jolla oli 72 pudotusta ennen siirtymistään Me 163 -ohjelmaan. Tyypin ensimmäinen koelento tehtiin moottorittomana ja Späte oli tunnettu purjelentäjä. Hän komensi koelentotoimintaan perustettua Erprobungskommando (Ekdo) 16:tta.
Tekniset tiedot (Me 163B-1)

Lähde: lähde?
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 1
Pituus: &&&&&&&&&&&&&&05.07000005,70 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&&09.03300009,33 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&02.07500002,75 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&&018.050000018,5 m²
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&01905.&&&&001 905 kg
Lentopaino: &&&&&&&&&&&03950.&&&&003 950 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&&04310.&&&&004 310 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Walter HWK 109-509A-2 -nesterakettimoottori; &&&&&&&&&&&&&017.&&&&0017 kN
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0960.&&&&00960 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&&&040.&&&&0040 km
Lentoaika: 8 min
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&012100.&&&&0012 100 m
Nousukyky: &&&&&&&&&&&03666.&&&&003 666 m/min
Siipikuormitus: &&&&&&&&&&&&0213.&&&&00213 kg/m²
Työntövoima-painosuhde: 0.42:1
Aseistus
2 × 30 mm MK 108 tykki
SC 500 ”Jagdfaust”, jossa oli viisi ylöspäin suunnattua 50 mm R4M-rakettia putkissa siiven tyvessä. Ne laukaisi kohteen varjo valokennon ohjaamana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Messerschmitt Me 163 Komet Wikimedia Commonsissa
Messerschmitt Me 163
Messerschmitt Me 163 B
Metsäkonduktööri

Metsäkonduktööri on vanha suomalainen metsänhoitotutkinnon suorittaneen henkilön nimitys. Metsäkonduktöörit työskentelivät valtion metsähallinnon palveluksessa. Evon metsäopiston toiminnan aikana 1862–1908 metsäkonduktöörin arvokirjan ja arvon saivat henkilöt, jotka suorittivat opiston oppikurssin ja läpäisivät päästötutkinnon. Opisto antoi ylioppilaille korkeampaa metsäopetusta vuoteen 1908, jolloin koulutus siirrettiin Helsingin yliopistoon. Siellä opiskelijat suorittivat metsänhoitotutkinnon ja siirtyessään metsähallituksen palvelukseen saivat metsäkonduktöörin arvokirjan. Vuonna 1918 metsäkonduktööri-nimitys siirtyi historiaan, kun ammattinimikkeeksi tuli ylimääräinen metsänhoitaja.
Helsingin Jalkapalloklubi

| Mitalit> SM-kilpailu, Mestaruussarja, Veikkausliiga  |
| --- | --- | --- |
|  Kultaa | 1911, 1912, 1917, 1918, 1919, 1923, 1925, 1936, 1938, 1964, 1973, 1978, 1981, 1985, 1987, 1988, 1990, 1992, 1997, 2002, 2003, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2017, 2018, 2020, 2021, 2022, 2023 |  |
|  Hopeaa | 1921, 1933, 1937, 1939, 1956, 1965, 1966, 1982, 1983, 1999, 2001, 2005, 2006, 2016 |  |
|  Pronssia | 1954, 1968, 1969, 1974, 1976, 1979, 1980, 1986, 1993, 1994, 1995, 2015, 2024 |  |
Suomen Cup 
|  Kultaa | 1966, 1981, 1984, 1993, 1996, 1998, 2000, 2003, 2006, 2008, 2011, 2014, 2017, 2020 |  |
|  Hopeaa | 1975, 1985, 1990, 1994, 2010, 2016, 2018 |  |
Liigacup 
|  Kultaa | 1994, 1996, 1997, 1998, 2015, 2023 |  |
|  Hopeaa | 1995, 2009, 2012 |  |
Helsingin Jalkapalloklubi eli HJK on helsinkiläinen jalkapalloseura. Suomen mestaruuksilla mitattuna se on Suomen menestynein jalkapalloseura.
Ajatuksen seuran perustamisesta sai Franz Fredrik Wathén. HJK perustettiin virallisesti vuonna 1907 ja se voitti ensimmäisen jalkapallon Suomen-mestaruutensa vuonna 1911. Seura aloitti toiminnan jalkapallosta, mutta myöhemmin mukaan tulivat jääpallo ja jääkiekko, joissa molemmissa seura voitti Suomen-mestaruuksia 1920- ja 1930-luvuilla. Lisäksi HJK:ssa harrastettiin muun muassa keilailua, taitoluistelua ja käsipalloa. Vuodesta 1976 lähtien seura on keskittynyt jalkapalloon.
Vuodesta 1964 lähtien HJK on pelannut jalkapallon pääsarjatasolla. Se on ainoa suomalaisseura, joka on pelannut Mestarien liigan tai Eurooppa-liigan lohkovaiheessa. Seuran nykyinen kotistadion on Bolt Arena. Aikaisemmin HJK on pelannut ottelujaan Töölön pallokentällä ja Helsingin olympiastadionilla. HJK:lla on myös reservijoukkue Klubi 04, joka pelaa Ykkösessä. Se perustettiin vuonna 2004, kun seura osti Jokerien jalkapallojoukkueen. HJK:n naisjoukkue on myös Suomen menestynein seura mestaruuksissa mitattuna.
Historia > Seuran alkuvuodet

Jalkapallon tultua Suomeen heräsi ajatus perustaa Helsinkiin jalkapallon oma erikoisseura. Vuoden 1907 alussa Franz Fredrik Wathén esitti ajatuksensa julkisuudessa, ja saman vuoden toukokuussa tehtiin periaatteellinen päätös perustaa Helsingin Potkupalloklubi eli Helsingfors Sparkbollsklubb. Kesäkuussa seuran virallinen perustamiskokous pidettiin Kaisaniemessä ja uuden seuran nimeksi otettiin Helsingin Jalkapalloklubi eli Helsingfors Fotbollsklubb. Ensimmäisen jalkapallo-ottelunsa HJK pelasi vielä samana vuonna Tammisaaressa paikallista tehdasjoukkuetta vastaan. HJK oli ollut kaksikielinen seura, mutta vuonna 1908 viralliseksi kieleksi valittiin suomi. Vuotta myöhemmin seuran ohjelmistoon otettiin mukaan jääpallo. Ensimmäisen Suomen-mestaruutensa HJK saavutti vuonna 1911, jolloin se voitti Åbo IFK:n maalein 7–1. Lisäksi vuonna 1912 seura juhli jalkapallon Suomen-mestaruutta, kun paikalliskilpailija HIFK kaatui samoin lukemin 7–1. Vuosikymmenen lopulla HJK voitti vielä kolme SM-kultaa vuosina 1917–1919. Vuonna 1917 seura voitti loppuottelussa ÅIFK:n maalein 4–2 ja kahtena seuraavana vuonna Viipurin Reippaan, ensin vuonna 1918 3–0 ja seuraavana vuonna lukemin 1–0. Muissa lajeissa seura saavutti ensimmäisen Suomen mestaruutensa jääpallossa. HJK voitti vuonna 1921 jääpallon SM-loppuottelussa Viipurin Sudet. Vuonna 1924 seuran ohjelmistoon otettiin mukaan keilailu, mutta tästä jouduttiin pian luopumaan. Seuraavan kerran lajivalikoimaa laajennettiin vuonna 1928, jolloin HJK aloitti toiminnan jääkiekossa. Seuraavana vuonna HJK juhli lajissa Suomen-mestaruutta.
Jalkapallossa aloitettiin sarjamuotoinen kausi vuonna 1930, mutta ensimmäistä kertaa HJK oli mukana Mestaruussarjassa vuonna 1931, pudoten kauden päätteeksi B-sarjaan. HJK palasi kuitenkin jo vuoden kuluttua takaisin Mestaruussarjaan voittamalla B-sarjan 1932. Vuosina 1936 ja 1938 seura voitti Mestaruussarjan. Jääkiekossa HJK voitti vielä kaksi SM-kultaa 1930-luvulla. Sotien jälkeen HJK otti käsipallon lajivalikoimaansa, ja keilailu palasi seuran toimintaan. Aikaisemmin seurassa mietittiin myös koripallon ottamista mukaan ohjelmaan, mutta ajatuksesta luovuttiin. Käsipallossa seura voitti SM-hopeaa vuonna 1944. HJK:n naisjaosto aloitti toimintansa vuonna 1946, jolloin alkoi myös naisten käsipallo. Jalkapallossa alkanut mitaliton kausi loppui vuonna 1954, jolloin HJK voitti SM-pronssia. Seuran toimintaa vaikeuttivat taloudelliset ongelmat, eikä se pystynyt panostamaan lajeihin erikoisseurojen tapaan.
Historia > Jalkapallon erikoisseuraksi

Vuonna 1960 HJK:n puheenjohtajaksi valittiin Apu-lehden omistaja Olli Lyytikäinen, joka tuki seuraa sekä taloudellisesti että tarjoamalla pelaajille työpaikkoja. Seuran toimintaa alettiin vähentää ja jääpallojaosto lakkautettiin vuonna 1963. Jalkapallossa HJK palasi Suomen-mestariksi valmentaja Aulis Rytkösen johdolla vuonna 1964. Mestaruuden myötä seura pääsi ensimmäistä kertaa Euroopan Cupiin kaudella 1965–1966. HJK hävisi kuitenkin molemmat alkukierroksen pelinsä Manchester Unitedia vastaan. Vuonna 1966 seura voitti ensimmäistä kertaa Suomen cupin. Jääkiekossa HJK oli pudonnut pääsarjasta, mutta nousi suurten taloudellisten panostusten ansiosta takaisin. Seura tavoitteli myös SM-kultaa, mutta sijoittui parhaimmillaan hopealle kaudella 1971–1972. Jääkiekkojaosto ajautui taloudellisiin ongelmiin ja lopulta päätti fuusioitua Karhu-Kissojen kanssa Helsingin Jääkiekkoklubiksi. Myös taitoluistelu lopetettiin vuonna 1972, jolloin jäljelle jäivät käsipallo ja jalkapallo. Naisten jalkapallossa HJK oli aloittanut toimintansa vuonna 1971, jolloin seura voitti heti Suomen-mestaruuden. Miesten joukkueen rahoittajaksi tuli Paavo Einiö, jonka tuella HJK palasi mestariksi kaudella 1973. Vuonna 1976 HJK:sta tuli jalkapalloon keskittynyt seura, kun käsipallotoiminta lakkautettiin.
Historia > Mestarien liiga ja 2000-luku

KOIVISTOINEN
ILOLA
TIHINEN
SAASTAMOINEN
NYLUND
VASARA
RIIHILAHTI
LEHKOSUO
PIRACAIA
KOTTILA
KUQI
Aloituskokoonpano PSV-ottelussa
Kaudella 1981 seura saavutti ensimmäisen tuplamestaruutensa HJK:n voitettua sekä cup- että Suomen-mestaruuden. Vuosina 1985, 1987 ja 1988 seura voitti jälleen mestaruuden Jyrki Heliskosken valmentamalla joukkueella. Ensimmäisellä Veikkausliiga-kaudella HJK palasi mestariksi kauden tauon jälkeen, mutta seuran toimintaa vaikeutti 1990-luvun lama. Vuoden 1991 alussa perustettiin saneerausohjelman ja organisaatiouudistuksen jälkeen HJK-Klubi Oy, jolla houkuteltiin sijoittajia. Kaudella 1992 HJK voitti Veikkausliigan mestaruuden, vaikka seura kärsi edelleen talousongelmista, joiden takia mietittiin jopa konkurssia. Seuraavina vuosina vakavat taloushuolet väistyivät ja HJK-Klubi Oy lakkautettiin. Kaudella 1996 HJK antoi ensimmäistä kertaa potkut valmentajalleen, kun Tommy Lindholm erotettiin huonosti alkaneen kauden takia. Joukkue joutui sarjakarsintaan, jotka se lopulta voitti yhteismaalein 2–1 Hangö IK:a vastaan. Huonosti menneen kauden myötä joukkueen pelaajisto vaihdettiin suurelta osin ja HJK palasi Suomen-mestariksi. Seura pääsi täten mukaan Mestarien liigan karsintoihin, joissa se voitti ensin FC Jerevanin ja FC Metzin. Tällöin HJK:sta tuli ensimmäinen Mestarien liigan lohkovaiheeseen päässyt suomalaisjoukkue. HJK jäi lohkonsa viimeiseksi, mutta onnistui voittamaan Benfican.
HJK muutti Finnair Stadiumille kauden 2000 aikana ja saavutti cup-mestaruuden. Ensimmäisen mestaruutensa vuosikymmenen aikana joukkue voitti vuonna 2002. Myös vuonna 2003 HJK voitti Suomen-mestaruuden, jonka lisäksi se voitti cup-mestaruuden. Talvella 2004 seura osti FC Jokerien jalkapallotoiminnan ja teki joukkueesta oman farmijoukkueensa, jonka nimeksi tuli Klubi 04. HJK juhli satavuotisjuhliaan vuonna 2007, mutta sijoittui liigassa vasta seitsemänneksi. Kauden lopun joukkuetta valmensi Antti Muurinen. Suomen-mestariksi HJK palasi kaudella 2009. Myös seuraavana vuonna seura voitti Veikkausliigan, minkä lisäksi seura pääsi Eurooppa-liigassa play-off-kierrokselle. HJK voitti kolmannen mestaruutensa putkeen kaudella 2011 ja neljäs tuli 2012, mikä merkitsi Suomen ennätystä peräkkäisten jalkapallomestaruuksien määrässä. Kaudella 2013 seura voitti jo viidennen perättäisen Suomen-mestaruutensa..
Kaudella 2014–2015 HJK eteni ensimmäisenä suomalaisseurana Eurooppa-liigan lohkovaiheeseen voitettuaan karsintojen viimeisellä kierroksella Rapid Wienin. Lisäksi seura voitti kuudennen perättäisen Suomen-mestaruutensa. Mestaruusputki päättyi lopulta kaudella 2015, jolloin mestariksi kruunattiin Seinäjoen Jalkapallokerho HJK:n jäädessä pronssille. HJK palasi mestaruuskantaan kaudella 2017 voittaen myös Suomen Cupin, ja kaudella 2018 tuli toinen mestaruus peräkkäin. HJK saavutti vuosina 2020–2023 kaikkiaan neljä peräkkäistä mestaruutta, kunnes se sijoittui kaudella 2024 pronssille.
Seuratunnukset > Seuravaakunat

Vuonna 1910 seuran jäsenille julistettiin kilpailu seuratunnuksesta. Kun sopivaa tunnusta ei tämän kilpailun perusteella löytynyt, sai diplomi-insinööri Osmo Korvenkontio toimeksiannon suunnitella merkin vuonna 1911. Korvenkontion suunnitelma otettiin käyttöön vuonna 1913. Seuratunnuksessa yhdistyvät jalkapllo, seuran perustamisvuosi sekä kukkafiguuri. Logon viivat ja fontti ovat kokeneet hienosäätöä vuosien varrella.
Seuran 100-vuotisjuhlavuonna 2007 käytössä oli seuravaakuna, jossa oli kaksi tähteä 20 mestaruuden merkiksi sekä vuosiluvut 1907–2007. Vuonna 2020 seura päivitti 30. Suomen mestaruuden kunniaksi seuravaakunaa niin, että logon ylle tuotiin viisi mestaruustähteä. Viidellä mestaruustähdellä tunnustettiin myös naisten joukkueen tuohon mennessä saavuttamat 23 Suomen mestaruutta.
1990-luvun puolivässä HJK:n markkinoinnissa käytettiin tunnusta, jossa HJK-teksin yläpuolella oli liekinvarrella varustettu jalkapallo. Tunnus liittyi HJK:n  "Antaa palaa"-markkinointikampanjaan ja tunnus oli esillä ainoastaan seuran kannattajamateriaalissa.
HJK:n alkuperäinen tunnus.
HJK:n viisitähtinen tunnus. (2021–)
Seuratunnukset > Värit

Seuran perustamisen jälkeen peliasujen väriksi valittiin valkoinen. Tällä värityksellä pelattiin vuoteen 1909 saakka, jolloin pelipaitojen värit vaihdettiin sinivalkoraitaisiksi. Värit olivat kannanotto suomalaisuusaatteen puolesta. Vuosien varrella HJK on käyttänyt muitakin kotipeliasuja, mutta värit ovat pysyneet samana. Vuodesta 1986 lähtien peliasu on ollut jälleen sinivalkoraitainen.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|             }}   1907–1908  |             }}   1909–1972, 1986–  |             }}   1977  |             }}   1982  |             }}   1985  |
| Joitakin HJK:n kotipeliasuja vuosien varrelta. | Joitakin HJK:n kotipeliasuja vuosien varrelta. | Joitakin HJK:n kotipeliasuja vuosien varrelta. |  |  |
Stadion

HJK pelaa kotiottelunsa nykyisin Bolt Arenalla eli Töölön jalkapallostadionilla, jolla seura on pelannut vuodesta 2000 lähtien. Stadionin rakennutti Hjallis Harkimo ja HJK oli osaomistaja stadionia hallinnoivasta yhtiöstä.
Töölön jalkapallostadion valmistui vuonna 2000, jolloin sen nimioikeudet myytiin Finnairille kymmeneksi vuodeksi. Tämän johdosta stadion tunnettiin vuoteen 2010 asti nimellä Finnair Stadium. Vuonna 2010 stadionin nimioikeudet vanhenivat, jolloin TeliaSonera hankki nimioikeudet vuoteen 2013 asti. Aluksi nimi oli Sonera Stadium ja vuodesta 2017 vuoden 2020 alkuun saakka Telia 5G Areena. HJK omistaa stadionin nykyisin kokonaan. Stadionin nimi vaihdettiin kuitenkin vuonna 2020, kun HJK teki uuden yhteistyösopimuksen Bolt.Works-henkilöstövuokrausyhtiön kanssa.
Stadionin alustana oli alun perin luonnonnurmi, mutta keväällä 2003 se korvattiin niin sanotulla Mondon tekonurmella. Tekonurmen käyttöä on perusteltu sen sopivuudella ympärivuotiseen käyttöön. Tekonurmi on herättänyt vastustusta, mutta samalla stadionin käyttötunteja on pystytty nostamaan.
HJK:n ensimmäinen kotikenttä oli vuonna 1915 valmistunut Töölön pallokenttä. Toinen HJK:n usein käyttämä pelipaikka oli Helsingin olympiastadion. Veikkausliigan aikana HJK pelasi Töölön pallokentällä vuosina 1992–1994 ja 1997–1998 sekä olympiastadionilla 1990–1991, 1995–1996 ja 1999. HJK:n suurimmat yleisömäärät ovat juuri olympiastadionilta. Pääsarjatason ennätys, 23 382 katsojaa, on vuonna 1996 pelatusta HJK-MyPa-ottelusta, ja Mestarien liigan HJK-PSV Eindhoven-ottelussa katsojia oli 34 146.
HJK:n kotikentät
Kaisaniemen kenttä 1907–1908
Eläintarhan kenttä 1909–1914
Töölön pallokenttä 1915–1998
Helsingin olympiastadion 1939–2000
Töölön jalkapallostadion 2000–
Kilpailijat

HJK:lla on historiansa aikana ollut useita merkittäviä kilpailijoita. 1900-luvun alkupuolella seuran tärkeimmät kilpailijat olivat muut helsinkiläiset pääsarjaseurat HIFK, HPS ja Kiffen, joiden kanssa HJK muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta jakoi mestaruudet ennen ensimmäistä maailmansotaa. Asetelmaa on vahvistanut ajoittain kiivaskin kilpailu pelaajista. Varsinkin 1960-luvulla käytiin kovaa kisaa elintilasta, kun pääsarjatasolla pelasi viisi helsinkiläisseuraa. Lopulta ainoastaan HJK säilyi pääsarjassa muiden joko pudottua alasarjoihin tai lopetettua kokonaan.
Helsingin ulkopuolella HJK:n merkittävin kilpailija on ollut Valkeakosken Haka. Seurat ovat Suomen kaksi menestyneintä, ja niiden välisiä kohtaamisia pidetään klassikoina, sillä niissä taistellaan usein sarjan kärkisijoista. Esimerkiksi kauden 1999 mestaruus ratkesi Hakan hyväksi viimeisessä ottelussa Valkeakoskella, kun se onnistui voittamaan pisteen sarjassa edellä olleen HJK:n 1–0. Otteluissa on ollut paljon katsojia ja neljä pääsarjatason 11 suurimmasta yleisömäärästä on juuri HJK:n ja Hakan välisistä peleistä.
1990- ja 2000-luvulla HJK:n tärkeimmät kilpailijat Hakan ohella ovat olleet pääkaupunkiseudun seurat. Erityisesti samalla stadionilla pelannut FC Jokerit nousi Harry Harkimon merkittävillä panostuksilla nopeasti huipulle ja oli lyhyen historiansa aikana tärkeä paikallisvastustaja. Jokerit hankki HJK:sta muun muassa Shefki Kuqin ja nousi haastamaan HJK:n ylivaltaa pääkaupunkiseudulla. Noustuaan kaudeksi 2006 Veikkausliigaan FC Honka on ollut HJK:n merkittävin paikallisvastustaja, lukuun ottamatta kausia 2015-2017.  Kauden 2023 päätteeksi Esport Honka meni konkurssiin, mutta Hongan konkurssin takia liigakarsinnat hävinnyt IF Gnistan nousi kaudeksi 2024 Veikkausliigaan. HJK:n nykyisen kotikentän suurimmat katsojamäärät ovat olleet HIFK:ta, Jokereita ja Honkaa vastaan. Näissä paikalliskamppailuissa on katsomossa ollut parhaimmillaan yli 10 000 katsojaa. Jokerien ja Hongan lisäksi muita paikalliskilpailijoita ovat olleet Finnairin Palloilijat, Atlantis FC ja AC Allianssi. 2010-luvulla HJK on pelannut ”Stadin derbyjä” HIFK:ta vastaan.
Organisaatio ja talous > Rakenne

Helsingin Jalkapalloklubin organisaatio kostuu HJK Oy:stä ja useasta yhdistyksestä. Osakeyhtiö vastaa liigajoukkueen sekä A- ja B-poikien edustusjoukkueen toiminnasta. HJK ry on seuran ydin ja nykyään se vastaa naisten ja tyttöjen joukkueista sekä nuorempien poikien edustusjoukkueista. Muusta junioritoiminnasta huolehtii HJK-Juniorit ry ja reservijoukkue Klubi-04:n toimintaa hoitaa Talenttiklubi ry. Osakeyhtiön pääomistaja on Olli-Pekka Lyytikäinen, joka omistaa kaksi kolmasosaa osakkeista yhdessä siskonsa ja perheyhtiönsä A-lehtien kautta. Lyytikäinen on myös osakeyhtiön hallituksen puheenjohtaja.
Organisaatio ja talous > HJK Oy

Nykymuotoisena HJK yhtiöitettiin vuonna 2000. Yhtiömuotoa yritettiin myös aikaisemmin seuran 1990-luvun alun pahojen talousvaikeuksien käynnistämän saneerausohjelman yhteydessä. HJK-Klubi Oy perustettiin 1991, mutta osakeanti epäonnistui eikä seuraan saatu juurikaan uusia sijoittajia. Silloisesta yhtiöstä HJK ry omisti pääosan. Yhtiö laukkautettiin 1996 muun muassa verotussyistä ja edustusjoukkueen toiminta siirtyi takaisin HJK ry:lle.
2000-luvulla HJK:n vuosittainen liikevaihto pysyi keskimäärin noin 2 miljoonassa eurossa. 2010-luvulla HJK nousi kestomenestyjäksi kotimaan kentillä ja samalla sen keskimääräinen liikevaihto nousi hieman yli viiteen miljoonaan euroon. Korkeimmillaan seuran liikevaihto oli kyseisellä vuosikymmenellä kaudella 2014, kun HJK pelasi Eurooppa-liigan lohkovaiheessa, jolloin sen liikevaihto nousi lähes 9 miljoonaan euroon.. 2020-luvulla HJK on menestynyt kotimaan kenttien lisäksi myös eurokentillä ja päässyt säännöllisesti mukaan rahakkaisiin eurocupien lohkovaiheisiin, jonka myötä sen keskimääräinen liikevaihto onkin noussut kuluvalla vuosikymmenellä jo 7,6 miljoonaan euroon. HJK:n tulot koostuvat lipputuloista, yrityskumppanuuksista, yritysliikunnasta ja Töölön jalkapallostadionin tapahtumien vuokrasta. Huomattavia tuloja tuovat myös eurocupien palkintorahat sekä pelaajien myynnit, mitkä vaihtelevat vuosittain merkittävästi. HJK saa lisäksi muiden seurojen tapaan vuosittain noin 400 000 euroa Veikkausliigan televisiointisopimuksesta.. HJK:lla oli 2000-luvun alussa myös oma televisiosopimus MTV3:n kanssa.
HJK:n pääsponsorit ovat Adidas, Stadium, Bolt.Works, Lumme Energia, Apu, Carlsberg, Silja Line, OP Uusimaa, Ruutu, Mehiläinen, Foodora ja Turkish Airlines.
Organisaatio ja talous > Talouden tunnusluvut

| Tunnuslukuja 2005–2023> Tilikausi | Tunnuslukuja 2005–2023> Liikevaihto* | Tunnuslukuja 2005–2023> Tulos* | Tunnuslukuja 2005–2023>  |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | 1,59 | –0,04 |  |
| 2006 | 2,46 | 0,09 |  |
| 2007 | 2,20 | –0,15 |  |
| 2008 | 2,13 | –0,25 |  |
| 2009 | 1,81 | –0,49 |  |
| 2010 | 3,22 | 0,05 |  |
| 2011 | 5,60 | 1,50 |  |
| 2012 | 3,755 | 0,088 |  |
| 2013 | 3,705 | –0,149 |  |
| 2014 | 8,725 | 0,338 |  |
| 2015 | 5,740 | 0,494 |  |
| 2016 | 5,025 | 0,257 |  |
| 2017 | 4,842 | 0,253 |  |
| 2018 | 4,606 | 0,159 |  |
| 2019 | 4,160 | 0,058 |  |
| 2020 | 3,196 | 0,046 |  |
| 2021 | 7,097 | 0,751 |  |
| 2022 | 11,0 | 2,0 |  |
| 2023 | 9,23 | 0,400 |  |
*) miljoonaa euroa
Pelaajat ja valmentajat > Joukkue 2024

Päivitetty 5. syyskuuta 2024.
Päävalmentaja:  Toni Korkeakunnas
Valmentaja:  Ossi Virta
Valmentaja:  Óscar García Rodríguez
Valmentaja:  Mikael Forssell
Maalivahtivalmentaja ja joukkueenjohtaja:  Ville Wallén
Fysiikkavalmentaja:  Joni Ruuskanen
Fysioterapeutti:  Toni Taipale
Fysioterapeutti:  Tony Elomaa
Lääkäri:  Thomas Brinck
Lääkäri:  Klaus Köhler
Huoltaja:  Petteri Jutila
Huoltaja:  Boris Wistuba-Marino
Huoltaja:  Elias Louhento