stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mörkö (Marvel Comics)

| Mörkö |
| --- | --- |
 Mörkö, Hämähäkkimiehen vihollinen
Luoja(t):  Roger Stern ja John Romita Jr.
Kustantamo:  Marvel Comics
Ensiesiintyminen:  (I) Spectacular Spider-Man #43 (Kingsley) (1980)    (I) Amazing Spider-Man #238 (Mörkö) (1983)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  (I) Roderick Kingsley   (II) Arnild "Lefty" Donovan   (III) Ned Leeds   (IV) Jason Philip Macendale Jr.   (V) Tuntematon   (VI) Daniel Kingsley   (VII) Phil Urich   Harry Osborn (Ultimate)
Status:  (I) Murhattu   (II) Kuollut   (III) Murhattu   (IV) Kuollut    (V) Tuntematon    (VI) Murhattu        (VII) Aktiivinen
Ryhmäsidokset:  (VII) Goblin Underground
Edelliset ryhmäsidokset:  (IV) Kuuden Kopla
Henkilöllisyydet:  (IV) Kurpitsalyhty   (VII) Goblin Knight
Voimat:  Yliluonnollisen voimakas, paljon erilaisia aseita
Suhteet
Sukulaiset:  (I) Daniel Kingsley (veli)   (IV) poika (nimeä ei kerrottu), ex-vaimo (nimeä ei kerrottu)
Mörkö (engl. Hobgoblin) on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superrikollinen, jonka verivihollinen on Hämähäkkimies. Mörkö pohjautuu monelta osin Vihreään Menninkäiseen, ollen sille ikään kuin jatkoa. Mörkö-hahmon naamion takana on ollut seitsemän eri miestä, mutta ulkopuoliset manipuloivat tehtävään heistä kaksi. Hahmon loivat Roger Stern ja John Romita Jr.
Vuonna 2009 IGN-sivusto sijoitti Mörön 57:nneksi laatimassaan kaikkien aikojen sadan suurimman sarjakuvarikollisen listassa.
Voimat ja varusteet

Lentolauta ja hyvin voimakkaat räjähteet, jotka muistuttavat hyvin pieniä kurpitsoja. Phil Urichilla oli Mörkönä käytössään myös Korppikotkan siipiä muistuttavat siivet sekä maaninen nauru (engl. Lunatic laugh), joka saa vastustajan korvat soimaan.
Mörkö muissa medioissa > Vuoden 1994 animaatiosarja

Mörkö esiintyi ensimmäisen kerran animaatiossa vuoden 1994 Hämähäkkimies animaatiosarjassa jaksossa 11. "Menninkäinen 1/2".
Sen jälkeen hän esiintyi jaksoissa:
12. "Menninkäinen 2/2",
17. "Hämähäkkimutantti",
18. "Mutanttien kosto",
32. "Rocket Racer" (ei Mörkönä),
39. "Pilkku",
40. "Menninkäissota",
53. "Häät" (takauma) ja
64. "Minä, todella, todella vihaan klooneja" (toisen ulottuvuuden Mörkö)
Triviaa animaatiosarjan Möröstä:
Toisin kuin oikeasti oli, animaatiosarjassa annettiin ymmärtää Macendalen olleen alkuperäinen (ja ainut) Mörkö.
Mark Hamill toimi Mörön äänenä.
Mörköä kutsuttiin sarjan suomennoksissa nimellä Menninkäinen.
Sarjakuvista poiketen Mörkö esiintyi animaatiossa ennen Vihreää Menninkäistä.
Alun perin Vihreän Menninkäisen ei pitänyt esiintyä sarjassa, vaan Norman Osbornin piti muuttua Möröksi.
Mörkö muissa medioissa > Hämmästyttävä Hämähäkkimies

Roderick Kingsley esiintyi Hämmästyttävä Hämähäkkimies -animaatiosarjassa ensimmäisellä kaudella. Sarjan ohjaaja on kertonut, että mikäli sarjaan olisi tehty kolmas tuotantokausi, Mörkö olisi esiintynyt siinä. Ohjaaja ei kuitenkaan ole vahvistanut, olisiko Kingsley ollut Mörkö.
Tässä sarjassa Courtney B. Vance oli Roderick Kingsleyn äänenä.
Mörkö muissa medioissa > Muut versiot

Hämähäkkimiehen Ultimate -sarjakuvissa Harry Osbornista tulee Mörkö. Huhujen mukaan Harryn piti muuttua Möröksi myös Hämähäkkimies 3 -elokuvassa, mutta tämä tieto on vahvistamaton. Valmiissa elokuvassa Harryn menninkäisnimi on New Goblin (”uusi menninkäinen”).
Hahmoa näytelleet

| Vuodet | Näyttelijät | Sarjat | Elokuvat | Konsolipelit | Muu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1995–1996, 1998 | Mark Hamill | Hämähäkkimies |  |  |  |
| 1999 | Pat Fraley |  |  |  | The Amazing Adventures of Spider-Man -kiertoajelu |
| 2009 | Steve Blum |  |  | Spider-Man: Shattered Dimensions |  |
| 2017– | Josh Keaton (Norman Osborn) Max Mittelman (Harry Osborn) | Spider-Man |  |  |  |

Mörkö Hämähäkkimiehen animaatiosarjassa.
Nikolaus von Amsdorf

Nikolaus von Amsdorf
Nikolaus von Amsdorf (3. joulukuuta 1483 Torgau – 14. toukokuuta 1565 Eisenach) oli saksalainen teologi ja Martti Lutherin tukija.
Biografia

Von Amsdorf syntyi Torgaussa ja opiskeli Leipzigissa ja Wittenbergissä. Hän oli yksi ensimmäisistä Wittenbergin yliopistosta valmistuneista. Hänet nimitettiin teologian professoriksi 1511.
Andreas Karlstadtin ohella von Amsdorf oli aluksi yksi jotavista perinteisen skolastisen  teologian kannattaja, mutta Lutherin vaikutuksesta hän hylkäsi tämän näkökannan ja ryhtyi kannattamaan augistinolaista armokäsitystä. Von Amsdorf oli läpi elämänsä yksi Lutherin vankimmista tukijoista. Hän oli Lutherin mukana Leipzigin konferenssissa vuonna 1519 ja Wormsin valtiopäivillä vuonna 1521. Hän myös tiesi Lutherin oleskelusta Wartburgissa. Hän avusti Lutheria uskonpuhdistuksen käynnistämisessä Magdeburgissa vuonna 1524, Goslarissa (1531) ja Einbeckissä (1534). von Amsdorf myös osallistui aktiivisesti Schmalkaldenissa vuonna 1537 käytyyn keskusteluun.
Von Amsdorf kuoli Eisenachisa 1565. Hänet on haudattu Eisenachin Pyhän Yrjön kirkkoon
Merkitys

Von Amsdorf oli voimakastahtoinen, erittäin sovitteleva ja hänellä oli huomattava merkitys uskonpuhdistuksessa. Hän kirjoitti useita kirjeitä ja muita lyhyitä merkintöjä, joita säilytetään Weimarin kirjastossa. Hänen muistiinpanonsa ovat arvokkaita lähteitä tutkittaessa Lutheria.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nikolaus von Amsdorf Wikimedia Commonsissa
Tehtaanmäki

Mäntyrinteen insinööritalot
Rantalinjan mestaritalot
Tehtaanmäki on asuntoalue Kouvolassa Inkeroisten kaupunginosassa. Asuntoalue on Alvar Aallon suunnittelema Oy Tampella Ab:n  Anjalan paperitehtaan ja  Inkeroisten kartonkitehtaan työntekijöille. Alue valmistui samoihin aikoihin tehtaan valmistumisen kanssa 1930-luvun lopulla.
Tervalinjan asuintaloja. Kuvassa oikealla Tervalinja 1 -rakennuksen pääty.
Tehtaan mestareille valmistuivat Mestaritalot, insinöörien perheille Insinööritalot ja työläisille Tervalinja-niminen asuinalue. Tehtaanmäen asukkaiden lapsille Aalto suunnitteli koulurakennuksen vuosina 1938–1939. Tämä koulu on nykyisin Tehtaanmäen koulu.
1950-luvun alussa Aalto suunnitteli samalle alueelle vielä kolme kerrostaloa.
Aravatien kerrostalot
Tehtaanmäen koulu

Tehtaanmäen koulu
Tehtaanmäen koulu on peruskoulun ala-aste Inkeroisissa, Kouvolan Anjalankoskella. Koulussa on noin 100 oppilasta luokilla 1-6. Koulurakennus on valmistunut vuonna 1940, ja sen on suunnitellut Alvar Aalto. Koulu sijaitsee Inkeroisten kaupunginosassa, Tehtaanmäen vanhan tehdasalueen vieressä Tehtaanmäen asuinalueella. Luokkatasot on jaettu kahteen ryhmään (A, B).Vuonna 2016 koulussa oli 77 oppilasta.
Tehtaanmäen koulu lakkautetaan vuonna 2024, kun uusi Inkeroisten monitoimitalo valmistuu. Uuteen Inkeroisten yhtenäiskouluun siirtyy lisäksi myös Anjalan alakoulun oppilaat.
The Shin

The Shin
The Shin (georg. შინ) on georgialainen jazzyhtye, joka perustettiin Saksassa 1998. The Shinin jänesenet ovat Zaza Miminoshvili (kitara, panduri), Zurab J. Gagnidze (basso, laulu), ja Mamuka Gaganidze (laulu, lyömäsoittimet. Yhtyeen musiikki yhdistää georgialaisia folkmelodioita jazziin.
Yhtye edusti Georgiaa vuoden 2014 Eurovision laulukilpailussa Mariko Ebralidzen kanssa, kappaleella "Three Minutes to Earth". He tulivat viimeisiksi toisessa semifinaalissa.
Gaganidze kuoli 12. elokuuta 2019.
Nuevo Continente

Aero Continenten Boeing 737 Berliinissä vuonna 2004
Nuevo Continente (IATA: N6, ICAO: ACQ, kutsukoodi: AERO CONTINENTE) oli perulainen lentoyhtiö, joka lensi sekä reitti- että tilauslentoja.
Yhtiö perustettiin Aero Continente -nimellä 4. tammikuuta 1992 ja se aloitti toimintansa 25. toukokuuta 1992. Yhtiö lopetti toimintansa tammikuussa 2005 ajauduttuaan konkurssiin värikkäiden tapahtumien sävyttämänä. Yhtiön Fernando Zevallosia syytettiin muun muassa huumerikoksista ja yhtiö menetti siksi vakuutuksensa.
Laivastohistoria

Nuevo Continente ja sitä ennen Aero Continente käyttivät toimintansa aikana seuraavia konetyyppejä:
Boeing 737-100
Boeing 737-200
Boeing 757-200
Boeing 767-200
Lockheed L-1011-1 Tristar
Off the Rails

| Off the Rails Little Bob Story |
| --- | --- | --- |

LP-levyn kansikuva.
Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Escape Studios,  Kent   heinäkuussa 1977
 Julkaistu: 1977
 Formaatti: LP-levy
 Tuottaja(t): Sean Tyla
 Tyylilaji: rhythm and blues
 Levy-yhtiö: Chiswick Records
Off the Rails on ranskalaisen Little Bob Story -yhtyeen toinen, vuonna 1977 julkaistu studioalbumi. Sen on tuottanut omaakin Tyla Gang -yhtyettä johtanut Sean Tyla sopimuksella Sphere Managementin kanssa. Albumin kappaleet ovat kahta lukuun ottamatta yhtyeen omaa tuotantoa.
Levy-yhtiö on Chiswick Records. Sen osoite on ollut 3 Kentish Town Road, Lontoo.
Levy on äänitetty heinäkuussa 1977 Escape-studioilla Kentin kreivikunnassa. Äänittäjänä on toiminut John Burns apunaan Ian Madman.
Michael Beal on ottanut levykannen valokuvat ja toiminut taiteellisena johtajana kannen teossa. Levykannen kuvassa yhtyeen johtohahmo ja laulaja Little Bob Piazza on kömpimässä henkilöauton takakontista teräase kädessä. Levykannen on valmistanut Press & Post Ltd. Osallisena (Pressed Relations) on ollut myös Rick Rogers.
Kappaleet

Sivu I
"When the Night Comes" (Piazza / Le Lan)
"Baby" (Shuman / Westlake)
"Little Big Boss" (Piazza / Gremy / Le Lan)
"You Make Me Crazy" (Piazza / Guillon)
"Dress in Black" (Gillon)
Sivu II
"Riot in Toulouse" (Piazza / Gremy / Le Lan / Guillon / Quertier)
"Mister Tap" (Piazza / Gremy)
"Nothin' Else (Can Give It to Me)" (Piazza / Gremy / Le Lan)
"'Round the Corner" (Piazza / Gremy / Quertier)
LP-levyn etiketissä kappaleen "Mister Tap" nimi on muodossa "Mr. Tap".
Kappaleiden julkaisija on Intersong Music Ltd. paitsi kappaleen "Baby" osalta Carlin Music Corp. ja kappaleen "Dress in Black" osalta Hyde Park Music.
Little Bob Story

Guy George Gremy – kitara
'Black Beard' Le Lan – basso
'Mino' Quertier – rummut
Bob Piazza – laulu
Dominique Quillon – kitara
Aiheesta muualla

Mikko Montonen: Levyarvostelu. Soundi, 1978, 4. vsk, nro 7, s. 61.  Tampere:  Lehtijussi Oy.
Olof af Hällström

Olof af Hällström vuonna 1952
Olof Eliel af Hällström (10. lokakuuta 1916 – 2. joulukuuta 1990 Suomenlinna) oli suomalainen filosofian maisteri, joka toimi lähes kolmekymmenta vuotta Suomenlinnan intendenttinä.
Olof af Hällströmin vanhemmat olivat Karjaan kirkkoherra, rovasti Jakob Eliel af Hällström (1865–1950) ja Nina Amanda Rehnberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1935 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1943 ja maisteriksi 1950. Af Hällström oli vt. amanuenssina Kansallismuseossa 1949–1951 ja Suomenlinnan museon intendenttinä vuodesta 1951 alkaen. Ehrensvärd-seuran sihteerinä hän oli vuodesta 1952 alkaen.
Teoksia

Hattulan vanha kirkko. Vanhaa nähtävää, Suomen Muinaismuistoyhdistyksen oppaita 1. Helsinki 1949, 2. painos 1955
Karis socken från forntiden till våra dagar. I, Forntiden. 1949
Karis socken från forntiden till våra dagar. 4, Karis och Svartå kyrkor. Karis kommun - Karis köping - Karis församling, Karis 1957
Hur Sveaborg kom till : fästningsverk och platsanläggningar under svenska tiden. Frenckellska tryckeri aktiebolagets presentboksserie 12. Helsingfors 1959
Hattulan kirkko. Hattulan seurakunta, Hämeenlinna 1960, 1968, uudemmat painokset nimellä Hattulan Pyhän ristin kirkko. Hattulan seurakunta, Hattula 1974, 1977, 1985, 1996
Esihistoria. - Pitäjän kirkko teoksessa Pohjan pitäjän historia. Osa 1. Pohjan kunta, Porvoo 1964
Pohjan Pyhän Marian kirkko. Porvoo 1964, 1994
Viaporista Suomenlinnaan : linnoitus, monumentti, kulttuurikeskus ; käännös Ulla-Riitta Kauppi ; kartta ja eri saarten perspektiivipiirrokset Kirsti Ervola. Ehrensvärd-seura, Helsinki 1974, 1978
Matkailijan Suomenlinna ; käännös Ebba Brännback ; akvarellit Päivi Paunu ; valokuvat Simo Rista ; orientoitumiskuvat Terttu Lappinen. Ehrensvärd-seura, Suomenlinna 1988, 2. täyd. painos, ruotsinkielisen alkuperäistekstin täydennys Magdalena af Hällström. Olof af Hällströmin perikunta, Helsinki 2004, 3. täyd. painos Olof af Hällströmin perikunta, Kauniainen 2010
Mäkirullalautailu

Mäkirullalautailu on rullalautailua mäkirullalaudalla. Termi on paras suomenkielinen vastine alkuperäiselle englanninkieliselle nimitykselleen 'longboard skateboarding', joskin siitä syystä hieman suppea, että longboardilla voi rullalautailla muuallakin kuin mäissä. Mäkirullalautailu tulkitaankin usein joukoksi rullalautailun muotoja, joissa suorituksen päähuomio on muussa, kuin temppujen tekemisessä. Temppukeskeisiä rullalautailun muotoja ovat esimerkiksi nykyään suuressa suosiossa oleva katurullalautailu ja aikaisemmin suositut vertikaalirullalautailu ja freestyle rullalautailu. Mäkirullalautailussa on kyse soljuvasta etenemisestä pitkin katuja ja jalkakäytäviä, vauhdinhurmasta mäissä, ja ison laudan hallinnasta mitä erilaisimmissa paikoissa. Joskus mäkirullalautailija saattaa tosin väläyttää yksittäisen tempunkin etenemistä värittääkseen.
Mäkirullalautailussa kilpaillaan nopeuslaskussa ja pujottelussa.
Taustaa

Lainelautailun vaikutus on merkittävä vielä nykyäänkin.
Yhteinen esihistoria rullalautailun kanssa
Perustekniikat > Vauhdinotto

potkuttelu kuten rullalautailussa
pumppaaminen (carving) tasamaalla (rytmikäs mutkittelu) erityisesti slalomissa
pumppaaminen kaaressa
Perustekniikat > Vauhdinhallinta

Mäkirullalaudalla on mahdollista saavuttaa sopivassa alamäessä erittäin korkeita nopeuksia, parhaimmillaan 120 km/h. Julkisilla teillä laskettaessa vauhdinhallinta on oleellinen osa mäenlaskua, sillä yllättävän esteen tai jyrkän mutkan sattuessa lautaa ei ole mahdollista pysäyttää hetkessä. Vauhdinhallintaan ja jarruttamiseen on useita tekniikoita, joiden käyttö riippuu laskunopeudesta ja lautailijan taitotasosta. Suurissa nopeuksissa ilmanvastusta voi käyttää hyväkseen suoristamalla vartalo ja levittämällä kädet sivuilleen. Tekniikka soveltuu vain yli 30 km/h nopeuksiin ja siitä käytetään nimitystä ilmajarrutus. Vauhdin kasvamista voi hillitä myös mutkittelemalla voimakkaasti. Tekniikka perustuu jyrkän käännöksen aikana tapahtuvaan renkaan sivuttaisliukuun (en. drifting), mikä alentaa liikenopeutta. Alhaisissa nopeuksissa yleisimmin käytetty jarrutustekniikka on jalkajarrutus, missä laskija liuttaa taimmaisen jalkansa kengänpohjaa maata vasten. Jalkajarruttaessa on olemassa tasapainon menettämisen riski, sillä laskiessaan jalkaansa maahan lautailijan pitää seisoa hetken yhden jalan varassa. Jalkajarrutuksen toinen huono puoli on kengänpohjien nopea kuluminen. Teknisesti haastavin ja samalla näyttävin jarrutustekniikka on nelipyöräliuku, jossa lautailija saattaa laudan sivuttaisluisuun erittäin terävän käännöksen avulla. Liu'un hallintaa voi helpottaa huomattavasti laittamalla käsi tai molemmat kädet maahan. Tällöin käsissä on syytä pitää tähän käyttöön tehtyjä liukuhanskoja.
Lajihaarat

Mäkirullalaudalla rullalautaillaan periaatteessa täysin samaan tapaan kuin lyhyellä rullalaudallakin, mutta yleisesti mäkirullalautailu jaotellaan neljään eri osa-alueeseen.
Lajihaarat > Kaupunkiristeily

Kaupunkiristeily, puhekielessä "kruisailu", on rullalaudan käyttöä liikennevälineenä kaupungissa. Kaupunkiristeilyyn käytetään useimmiten matkailulautaa tai temppuilulautaa ja pehmeitä, yli 65 mm halkaisijan, renkaita, jotka tarjoavat tasaisen kyydin ja vaivattoman vauhdin potkuttelun. Kaupunkiristeilyssä pelkkään eteenpäin rullaamiseen liitetään etenemistä hyödyttävää kaartelua mutta myös puhtaasti tyylikkyyteen pyrkiviä tasapainotemppuja, kuten edestakaisin kävelyä ja "tanssimista" laudalla.
Lajihaarat > Nopeuslasku

Nopeuslaskussa pyritään nimensä mukaan laskemaan nopeuslaskulaudalla mäkeä alas mahdollisimman nopeasti. Nopeuslaskussa ja nopeuskilpailuissa rullalautailijat käyttävät aerodynaamisia kypäriä ja ihonmyötäisiä asuja suojavälineinä ja ilmanvastuksen minimoimiseksi. Nopeuslaskun maailmanlaajuinen kattojärjestö on IGSA, joka järjestää nopeuslaskukilpailuita ympäri maailmaa. Euroopassa järjestetään vuonna 2005 kaksi maailmancupin osakilpailua. Suomea lähin osakilpailu käydään Ruotsin Åressa kesäkuun loppupuolella.
Lajihaarat > Pujottelu

Pujottelussa pyritään laskemaan pienillä keiloilla merkitty rata mahdollisimman nopeasti kiertämällä joka toinen keila vasemmalta ja joka toinen keila oikealta käyttäen pujottelulautaa.
Lajihaarat > Temppuilu

Nelipyöräliu'ut eli slaidaus
Lautakävely tyylittelyluontoisia liikkeitä eri osissa lautaa jäljitellen longboard-lainelautailun tekniikoita
Aiheesta muualla

http://www.nosewheelie.com./99-04/feature.html (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.sflongboarding.com/index2.html (Arkistoitu – Internet Archive) [History]
IGSA
Nopeuslaskua
Mäkirullalautailua Helsingissä
Oderin ympäristökatastrofi

| Oderin ympäristökatastrofi |
| --- | --- |
 Kuolleita kaloja joessa.
Päivämäärä:  heinä–elokuu 2022
Tapahtumapaikka:  Oder-joki
Syy:  Prymnesium parvumin leviäminen joessa
"Hautajaismarssi", jolla yritettiin hakea huomiota katastrofille.
Oderin ympäristökatastrofi tapahtui heinä–elokuun aikana vuonna 2022, kun kaloja ja muita eläimiä kuoli massoittain keskieurooppalaisen Oder-joen myrkyttyneen veden takia. Syyksi todettiin Prymnesium parvum -organismin kukinta joessa.
Tapahtumien kulku

Ensimmäiset havainnot jokeen kuolleista kaloista väitetään tehdyn 14. heinäkuuta 2022, mutta on epävarmaa, liittyivätkö ne suoraan ympäristöonnettomuuteen. Suurin osa havainnoista tehtiin heinäkuun lopun ja syyskuun 12. päivän välillä. Katastrofin vaikutukset ulottuivat noin 500 kilometrin alueelle ja kuolleita kaloja havaittiin noin 360 tonnia. Saksan viranomaiset saivat virallisen ilmoituksen tapahtuneesta vasta 11. elokuuta, jolloin kaloja oli tullut alajuoksussa Saksan rajojen sisäpuolelle. Kalojen lisäksi katastrofi vaikutti muun muassa simpukka- ja etanakantoihin. Myös majavia ja eri lintulajeja oli kuollut. Puolan sisäministeriön mukaan kalojen nostoon oli lähetetty noin 2 000 poliisia, 300 palomiestä ja 200 sotilasta. Saksassa useat kunnat kielsivät uimisen ja kalastamisen Oder-joessa. Puola tarjosi 210 000 euron palkkion sille, joka auttaa syyllisen löytämisessä.
Katastrofin syy

Kalakantojen kuolemiseen johti Prymnesium parvum, joka on yksisoluinen mikro-organismilaji. Sen esiintymiseen vaikuttavat muun muassa valon määrä, lämpötila sekä veden suolaisuus, ja lajia oli tavattu Euroopassa jo ennen Oderin tapausta. Lajin myrkyllisyys perustuu sen erittämiin prymnesiini-solumyrkkyihin, jotka voivat olla tappavia useille levälajeille ja eläimille. Se tappaa esimerkiksi simpukoita ja kiduksilla hengittäviä mereneläviä. Prymnesium parvumin esiintymiseen johti Oder-joen poikkeuksellisen korkea suolapitoisuus, jonka uskotaan tulleen jäteveden mukana. Puolan mukaan Oderin valuma-alueella sijaitsevista teollisuusalueista ainakin 34:llä on lupa laskea jokeen suolaista jätevettä.
Joulukuussa 2022 joesta mitattiin yhä noin 400 milligrammaa natriumkloridia litraa kohden. 30. marraskuuta Frankfurtissa veden sähkönjohtavuus oli yli 2 000 mikrosiemensiä senttimetriä kohden.
Käännös suomeksi
Numero 2

| Numero 2 Eero ja Jussi & The Boys |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1966
 Julkaistu: 1966
 Tuottaja(t): Johan Vikstedt
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 45.20
 Levy-yhtiö: RCA Victor
Eero ja Jussi & The Boys muut julkaisut
| Numero 1 1965 | Numero 2 1966 | Eero ja Jussi 1960–1970 1970 |
Numero 2 on suomalaisen rock-yhtyeen Eero ja Jussi & The Boys studioalbumi. Finnlevy julkaisi albumin cd-levynä ja c-kasettina vuonna 1992. Warner Music Finland julkaisi albumin digitaalisissa jakelukanavissa 2013 ja Svart Records uudelleen vinyyli-lp:nä 18.10.2019.
Kappaleet

A-puoli
”Balladi kanuunasta” - 2.04
”Candy Man” - 3.23
”Maailmain” - 3.05
”Crawfish” - 3.01
”Skinnie Minny” - 2.59
”Nobody Knows You When You're Down and Out” - 3.26
”Unelmoin mä vain” - 2.09
”Rip it Up” - 2.03
B-puoli
”Tummanpunainen” - 3.11
”My Prayer” - 2.51
”Viisi villiruusua” - 3.31
”I Just Wanna Make Love to You” - 2.22
”Salainen rakkaus” - 3.19
”Kiddio” - 2.13
”Ronski Antti” - 2.15
”Balladi kanuunasta” (instrumentaali) - 2.05
Kokoonpano

Eero Raittinen – laulu, rummut
Jussi Raittinen – laulu, rytmikitara, kazoo, piano ja urut
Kaj Westerlund – soolokitara, piano
Lasse Kvist – bassokitara
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Rauno Lehtinen – piano, urut ja taustalaulu
Jukka Kuoppamäki – akustinen kitara, taustalaulu
Aiheesta muualla

Rytmimusiikin Syke: Numero 2
Olive Garden

Ketjun ravintola Danversissa, Massachusettsissa.
Olive Garden on yhdysvaltalainen ravintolaketju
Historia

General Mills perusti Olive Gardenin alun perin vuonna 1982. Nykyisin ketjun omistaa Darden Restaurants, joka on maailman suurin casual dining -ravintolayhtiö.
Inspiraatio

Olive Gardenin innoittajana toimii Italia. Yhtiön itsensä mukaan sitä inspiroi "italialaisten lämpö ja aito vieraanvaraisuus sekä perheen tärkeys heidän kulttuurissaan".
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Olive Gardenin kotisivut (englanniksi)
Nufenensola

Ravintola Nufenensolassa
Nufenensola (saks. Nufenenpass, ital. Passo della Novena) on alppisola Sveitsissä, Wallisin ja Ticinon kantonien rajalla. Sola sijaitsee Lepontisilla Alpeilla. Sen korkeus merenpinnan tasosta on 2 480 metriä.
Solaan päättyy sen itäpuolella Val Bedretton laakso, jonka pohjalla virtaa Ticinojoki. Solan luoteispuoli laskee kohti Rhônen laaksoa. Solan kautta kulkee maantie ticinolaisesta Airolosta valais’laiseen Ulricheniin, joka sijaitsee Obergomsin kunnassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nufenensola Wikimedia Commonsissa
Nordefco

| Nordefco |
| --- | --- |

Perustettu:  4. marraskuuta 2009
Jäsenet:  Suomi, Norja, Ruotsi, Tanska, Islanti
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
NORDEFCO (Nordic Defence Cooperation) on Pohjoismaiden yhteinen puolustusyhteistyöhanke. Sen viisi jäsentä ovat Tanska, Suomi, Islanti, Norja ja Ruotsi. Islanti osallistuu ainoastaan järjestön poliittiseen yhteistyöhön, ei sotilaalliseen.
Järjestö perustettiin Helsingissä 4. marraskuuta 2009, kun aiemmat pohjoismaiset yhteistyöhankkeet NORDSUP, NORDAC ja NORDCAPS tuotiin yhden katon alle maiden puolustusministerien yhteisestä päätöksestä. Järjestön toimintaa ohjaavat vuosina 2013 ja 2018 laaditut visioasiakirjat.
Toiminta

Nordefcon toiminnan tavoitteena on kansallisen puolustuskyvyn kehittäminen, kustannustehokkuus ja yhteisten ratkaisujen käyttöönotto. Nordefcolla ei ole pysyviä poliittisen tason rakenteita, vaan yhteistyö perustuu pohjoismaisten asevoimien ja puolustushallintojen väliseen jatkuvaan yhteydenpitoon ja säännöllisiin kokouksiin. Nordefco-rakenteen puheenjohtajuus on kiertävä Ruotsin, Norjan, Tanskan ja Suomen välillä. Suomi on toiminut puheenjohtajana vuosina 2013 ja 2017.
Nordefcon yhteistyö ei edellytä kaikkien maiden osallistumista, ja osa yhteistyöstä on kahdenvälistä. Muun muassa Suomen puolustusvoimat kuvaileekin konsensus-päätöksentekoa ja joustavuutta Nordefcon vahvuudeksi.
Vaikka organisaation virallinen puheenjohtajuus kiertää jäsenvaltioiden kesken, ovat pohjoismaiset puolustusministerit viime kädessä vastuussa Nordefcosta. Ministerit kokoontuvat kahdesti vuodessa. He toimivat puheenjohtajina Pohjoismaiden puolustuspolitiikan ohjauskomiteassa (Nordic Defence Policy Steering Committee), joka koostuu jäsenmaiden johtavista osastopäälliköistä.