stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ķemerin kansallispuisto
Yhteydet

Soinen ja järvien Ķemeri sijaitsee keskellä Latviaa lähellä kylpyläkaupunkia Jūrmalaa noin 6 km etäisyydellä Riianlahdesta. Vuonna 1877 avattiin Riian ja Tukumsin välinen rautatie ja sen yhteydessä Ķemeriin rakennettiin ensimmäinen rautatieasema. Ensimmäisen maailmansodan aikana tuhoutunut rautatieasema rakennettiin arkkitehdin Arthur Medlingerin kaavan mukaisesti uudelleen sotienvälisenä vuonna 1922 ja se on säilynyt nykypäivään saakka pienin muutoksin. Vielä kerran asemarakennus kunnostettiin toisen maailmansodan jälkeen ja siellä sijaitsee Ķemerin polkupyöränvuokrausasema. Lomakeskuksen suosion kasvaessa jo kesällä 1911 otettiin käyttöön junaliikenne Ķemeristä suoraan Moskovaan. Kesällä vuonna 1912, kaksi vuotta kestäneen rakentamisen jälkeen, avattiin 6 km pituinen sähköinen raitiovaunulinja rautatieasemalta Jaunķemerin uimarannalle.
Puisto rajoittuu Riianlahteen Jūrmalan länsipuolella ja kaupungin rautatieasemalta tähän on 11,5 kilometriä. Puisto sijaitsee 40,5 km päässä Riian kansainvälisestä ja 20,5 km päässä Jūrmalan lentoasemasta. Puiston vierestä kulkee moottoritie Е22 ja Riian ja Ventspilsin välinen maantie А10. Julkisilla liikennevälineillä Riiasta puistoon on tunnin ajomatka ja perille Ķemerin asemalle pääsee joko Riika–Ķemeri- tai Riika–Jūrmala–Tukums-junalla. Busseista Riian ja Ventspilsin tai Riian ja Kuldīgan väliä kulkeva pysähtyy pysäkille "Ķemeri pagrieziens" ja Sloka (Jūrmalan kaupunginosa)–Ķemeri-reittiä ajava linja-auto nro 6 pysäkillä ”Meža māja”. Jūrmalasta pääsee vielä Buldurin nimisen lähialueen kautta Ķemeriin minibussilla nro 10 ja Riiasta minibussilla nro 11.
Noin 2 km: n päässä Ķemeristä (rautatieasemalta n. 2,5 km) sijaitseva puisto ja Metsätalon opaskeskus on vierailijoille avoinna alkaen 1. toukokuuta 30. syyskuuhun saakka.
Ķemerin historiallinen lomakeskuspuisto

Ķemeristä tuli asuttu paikkakunta parantavien rikkilähteiden ansiosta, joita alun perin kutsuttiin lähimmän asutuskeskuksen mukaan Slokas- tai pyhiksi lähteiksi. Vaikka lähteiden parantavat ominaisuudet olivat olleet paikallisten tiedossa jo vuosisatojen ajan, tiheät metsät, laajat suot ja yhteyksien puute vaikeuttivat niiden käyttöä. Vuodesta 1838 vuoteen 1995 Ķemerissä toimi eliittilomakeskus, jossa parannukseen käytettiin Ķemerin alueen rikkipitoisia vesiä.
Ķemerin historiallinen lomakeskuspuisto > Paikannimi

Tarina kertoo, että XIX vuosisadan ensimmäisellä puoliskolla alueella asui yritteliäs metsänhoitaja Anša Kemeri, joka ensimmäisenä huomasi paikallisten vesien parantavat ominaisuudet. Lähdevesi oli kirkasta, väritöntä, sillä oli voimakasta rikkivetyhajua ja suolaisuuden lisäksi karvasta makua. Lähteille oli mahdollista päästä vain kävelemällä Kūdrasta metsäpolkua pitkin tai veneellä pitkin Slocene (joen)–Slokas-järven–Vērsupīte-joen muodostamaa vesiväylää. Metsän tarkkailun lisäksi A. Kemeri otti tehtäväkseen kaikkien tänne tulevien opastuksen ja hän jopa rakensi tänne ensimmäisen talon, jossa oli alkeellisia kylpyjä ja jossa vieraat saattoivat yöpyä.
Paikannimen Ķemerin alkuperä liittyy sekä metsämiehen sukunimeen että Slokan alueen taloihin, joita mainitaan Kuurinmaan herttua Gotthard Kettlerin asiakirjoissa vuonna 1561, ja joiden joukossa oli maanviljelijän Caspar Ķemmeran talo. Vasta 1800-luvulla lomakohde sai nimen Ķemeri.
Ķemerin historiallinen lomakeskuspuisto > Perustamisen alkuhetket

Aluksi lähdevettä kannettiin soisesta, vaikeasti tavoitettavasta paikasta kahteen läheiseen metsätaloon, joissa tarjottiin kylpyjä. Joidenkin lähteiden mukaan kylpyammeina käytettiin paikallisten talonpoikien tammesta tehtyjä kaukaloita. Ensimmäiset potilaat tulivat Ķemeriin jo vuonna 1796, mutta kiinnostus rikkilähteiden käyttöönotosta sairauksien hoitoon kasvoi sen jälkeen, kun oltiin tehty rikkiveden kemiallinen analyysi. Vuonna 1801 Pietarin lääketieteellinen neuvosto määräsi farmaseutti T. Lovitzin Baldoneen tutkimaan rikkivettä  ja useita vuosia myöhemmin kivennäisvesianalyysien parissa jatkoi Riian apteekkari (joidenkin lähteiden mukaan Tarton yliopiston alun perin riikalainen professori) D. Grindels. Slokan asukkaat avasivat ensimmäiset täysihoitolat Ķemerissä vuonna 1818. Vierailijoiden tarpeisiin tarkoitetut ensimmäiset julkiset rakennukset ja ajotie Ķemeristä Sloka–Tukums-päätielle rakennettiin 1800-luvun loppupuolella–1920-luvulla. Potilaiden joukossa oli Baltian kenraalikuvernööri kreivi von Pālens, jota hoidettiin Ķemerissä 1930-luvulla. Hänen ehdotuksestaan Venäjän tsaarivaltio myönsi maata ja varoja lomakeskuksen rakentamiseen. Vuonna 1836 saatiin ensimmäiset tontit ja rakennettiin ensimmäinen hallintorakennus. Tsaari Nikolai I antoi vuonna 1838 kylpylän perustamiseen 100 tuhatta ruplaa ja 760 hehtaaria (joissakin lähteissä luku on 677 hehtaaria) metsämaata puistoa varten. Ensimmäiset 20 kylpyammetta asennettiin vuonna 1838, ja sitä pidetään lomakohteen perustamisajankohtana.
Vuonna 1839 aloitettiin ja v. 1851 perustettiin Ķemerin lomakeskukseen Riian maisema-arkkitehdin (joidenkin lähteiden mukaan puutarhurin) Kārlis Heinrihs Vāgnersin suunnittelema n. 760 hehtaarin kokoinen maisemapuisto. Tämä laaja puisto muutti Ķemerin maailmanluokan terveyskylpyläksi. Ķemerin puistoon kuului monia pienarkkitehtuurisia elementtejä kuten paviljongit, rotundat ja sillat, myös Vēršupīte-joki ja keinotekoisesti luodut kanavat. Ķemerin puisto on Latvian vanhin ja suurin julkinen puutarha Riian ulkopuolella, jossa 1930-luvulla puistopolkujen kokonaispituus oli 15 km. Vuonna 2009 aloitettiin puiston ja sen arkkitehtonisten kohteiden peruskorjaus.
Kansallispuiston kuvaus

Täällä on yksi Latvian tunnetuimmista ja suurimmista noin 60 neliökilometrin laajuinen valtaisa ja turverikas Suuri Ķemerin suo (Lielais Ķemeru tīrelis Boļes Ķemera purvs), erityisyytenään pienten järvien labyrintti, johon johtaa yli kolmen kilometrin pituinen polku. Kansallispuiston soista toiseksi isoin on Raganu, jossa esiintyy suota rikastavia rikkilähteitä ja 0.8 km pituinen pitkospuupolku. Ķemeri tiedetään mineraalipitoisista, rikkivety- e. kivennäisvesilähteistä ja parantavista mutavarastoista, sen ympäristöstä löytyy runsaasti mineraaleja ja biologisesti arvokkaita niittyjä. Harvinaisena luonnonilmiönä Ķemerin maanpinnassa on yli 30 rikkilähdettä, joiden parantavien ominaisuuksien ansiosta paikkakunnalla on takanaan yli 160 vuotta lomakohdeperinteitä. Puiston alueen halki virtaa huhtikuisin ja toukokuisin tulviva Vēršupīte-joki, tässä sijaitsevat Kanieris- ja Slokas-järvi, entisiä Litorinameren laguuneja, joiden kaislikoissa viihtyviä lintuja voi seurata Kaniera Pilskin (Kaniersin muinaislinnan) luontopolulla (Laipa) tai näkötornista. Puistossa on useita retkireittejä: kosteaan leppämetsään johtavan lisäksi vaihtoehtoina on kolme, joko 16, 17 tai 22 kilometrin pituista reittiä Valguma-järven läheisyydessä, kävelytie suon läpi, mäen polku, pyöräilyreittejä ja useita luontopolkuja, mm. paljain jaloin kuljettava polku (1,2 km), sekä 3 tornia lintujen tarkkailemiseksi. Näkötorneista yksi on rakenteiltaan kelluva, josta voi vakoilla vesilintuja.
Puiston alueesta 57% on metsää, 24% suota ja 10% pintavesistöä eli pääasiassa kosteikkoja ja Ķemerin eteläpuolella sijaitsevaa suomaata, joihin kuuluu seitsemän suota, kolme isoa linturikasta järveä, Kaņieris, Slokas- ja Valguma-järvi, kaksi jokea lukuisine sivujokineen ja rannat. Metsämassiivien ja Vēršupīte-joen tulva-alueiden välissä avautuvat biologisesti arvokkaat niityt, joissa laiduntavat sekä metsäneläimet että villilehmät ja -hevoset. Puiston keskiosan valtavat korkeat sammalsuot. Ķemerin kansallispuisto erottuu ekojärjestelmien moninaisuudellaan, johon kuuluvat lähes kaikki Latvian leveysasteille tunnusomaiset metsätyypit mm. kosteat mustaleppämetsät, ja jossa rannikolle on ominaista pääasiassa valkoiset hiekkarannat, herkkä dyynikasvillisuus ja kuivat mäntymetsät. Geologian näkökulmasta puisto sijaitsee Litorinameren entisillä rannoilla, johon dyynit ja järvet syntyivät. Puiston luoteisosassa on kumpuja ja Valguma-järvi, jonka syvyys on 30 metriä. 
Kansallispuiston alueella on jäänteitä sekä ensimmäisen että toisen maailmansodan aikaisista mm. v. 1915 kaivetuista juoksuhaudoista ja hautausmaista.
Kansallispuisto sisältää 3 tai jopa 4 vyöhykettä. Puiston koko alue ei kuulu valtion omistukseen ja sitä ympäröivällä puskurivyöhykkeellä asuu nykyään 3 500 paikallista ihmistä. Asukkaiden pääasiallinen toimeentulo on kalastus. Seuraavat vyöhykkeet ovat suojattua aluetta että suunniteltu estämään puistoon kuuluvan maan laitonta käyttöä. Lopuksi on kansallispuiston keskeinen vyöhyke ja erityisen suojattu luonnonsuojelualue, johon vierailijoille pääsy on estetty.
Kansallispuiston kuvaus > Kansallispuiston erikoisuudet

• Suuri Ķemerin suo (Lielais Ķemeru tīrelis) ja sen nummipolut (Lielā Ķemeru tīreļa taka). Suon pinta-ala on 5 000–5 600 hehtaaria ja ikä on n. 8 000 vuotta. Sille on ominaista pitkulaisten järvien tai suonsilmäkkeiden labyrintti, joka antaa sille erityisen ilmeen. Puiset kävelytiet johtavat keskelle sammalien, matalien mäntyjen, pienten tummien lampien, suopursujen, lihansyöjäkasvisukua kihokkien, pienten lirojen, västäräkkien, metsäkirvisten ja kurkien elinympäristöä. Lyhyempi kierros on n. 1,4 ja pidempi, n. 3,4 kilometrin pituinen tarjoaa näkymät suolle havaintoalustalta.
• Raganu-suo (Raganu purvs) on yksi rikkivedenlähdepaikoista kansallispuistossa. Rikkipitoinen vesi on syynä suon ekosysteemiin ja sen lampien tunnusomaiseen, erikoiseen kasvistoon ja väriin. Paikoissa, joissa rikkilähteitä virtaa, kasvaa kalsifiilisia kasveja, koska lähteiden vesi sisältää runsaasti kalsiumkarbonaattia. Reitti pitkospuilla läpi ylemmän suon rikkilammille sijaitsee Raganu-suon länsireunassa, polun pituus on 0.8 km ja polulla käynti on sallittu vain puiston oppaan saattamana.
• Kanieris-järvi (Kaņiera ezers) on yksi kansallispuiston parhaimmista lintujen tarkkailupaikoista. Tähän on rakennettu lintujen tarkkailutorni ja siellä tie johtaa Latvian suurimman katajikon läpi. Tutustuakseen kaislikoissa eläviin lintuihin järven yli on ponttoneille asetettuina kaislikonsillat.
• Slokas-järvi on matala rannikkojärvi, jossa on dolomiittipohja, rikkaat vesikasvit ja rikkilähteet. Se on tärkeä muuttolintujen lepopaikka ja tässä kalastus on sallittu.
• Vihreä dyyni (Zaļā kāpa). Ķemerin metsätie päättyy umpikujaan lähelle jyrkkää Vihreää dyyniä. Tämä on mäntymetsään kohonnut hiekkamäki, joka ulottuu useiden kilometrien päähän ja joka oli muinaisen Litorinmeren rannikkoa.
• Dundurun niityt (Dunduru pļavas). Metsien ympäröimillä Dundurun niittyillä laiduntavat ”uudet alkuhärät” ja puolalaista konik rotua hevoset. Nämä eläimet ovat hyvin lähellä sukupuuttoon joutuneita esi-isiä – alkuhärkää ja tarpaaneja. Niitä voidaan tarkkailla näkötornista.
Kansallispuiston kuvaus > Floora ja fauna

Ķemerin kansallispuisto on kosteikkopuisto ja lähes puolet siitä on metsää, josta tulva-alueiden kosteaa mustaleppämetsää on säilynyt varsin laajoilla alueilla. Ne ovat lehtipuumetsiä, joissa vallitsee tammet ja saarnet, dyynien vanhimmat mäntymetsät ja pohjoiset kosteat havumetsät, joissa hallitsevat kuusi ja mänty. Metsäkasviston kauniimpia edustajia ovat lehtotikankontti eli ”pieni tohveli”, luonnonvaraiset kämmekkäkasvit, miekkaliljat, hiekan neilikka. Ķemerin puiston länsipuolella avautuvat hiekkarannat ja matalia hiekkadyynejä voidaan havaita melkein koko rannikolla. Dyynit kauempana mertä ovat melko tiheiden mäntymetsien peittämiä.
Kansallispuiston alueelta löytyy noin 237  (tai Latviassa rekisteröidystä 342 lintulajista lähes 260) lintulajia, joista 188 on paikallisia. Kaņieris-järvi, Slokas-järvi että Ķemerin iso suo ovat kansainvälisesti tärkeitä lintupaikkoja ja ruokinta- ja pesimisolosuhteet ovat täällä erityisen suotuisat. Muuttokautena pysähtyy useita tuhansia lintuja Vēršupīte-joen tulvametsässä, Dundurun niityillä, Lapmežciemsin merenrannalla sekä Raganu-suolla. Puiston symboli on sekä Latviassa että Euroopassa harvinainen tikkalaji, valkoselkätikka, joka vaatii hyvin kosteita lehtimetsiä. Tämän lisäksi täällä pesii pohjantikkoja, palokärkiä, ruisrääkköjä, yhdeksän lepakkolajia jne. Seitsemän erilaista lisko- ja käärmelajia elää niittyjen pitkässä ruohossa, aluskasvustossa ja soiden välissä. Vuorostaan 11 erilaista sammakkoeläinlajia, tavallisia sammakko- että rupikonnalajeja elelee lähempänä vettä. Ķemerin kansallispuistossa esiintyy yhteensä 47  nisäkäslajia, täällä asuvat että liikkuvat susi, ilves, peura, hirvi, saukko, majava, näätä, kärppä, jyrsijöistä unikeko, laiduntaa metsäkauriita ja kaivelee maata villisiat jne.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Latvian kansallispuistot
Gaujan kansallispuisto
Ķemerin kansallispuisto
Rāznan kansallispuisto
Slīteren kansallispuisto
Vēršupīte -joki
Paviljonki ”Rakkauden saareke”
Pitkospuut Ķemerin suolla
Kalastajan laituri Lapmežciemsissa
Ķemerin suota
Raganu-suo
Ķemerin matalia mäntyjä
Chinon

| Chinon |
| --- | --- |
 Château de Chinon
 vaakuna
 Chinon
 Koordinaatit: 47°10′04″N, 0°14′37″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Centre-Val de Loire
Departementti:  Indre-et-Loire
Arrondissementti:  Chinon
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  39,0 km²
Väkiluku (2017):  8 242 
 – Väestötiheys:  211 as./km²
Kunnan numero:  37072
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Chinon on kunta Ranskassa Indre-et-Loiren departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Viennejoen varrella, noin 46 kilometriä Toursin kaupungista lounaaseen. Chinonissa on departementin aliprefektuuri.
Chinonin keskiaikaisen kaupungin yläpuolelle kohoaa kuninkaallinen linna Château de Chinon. Linnan historia ulottuu 900-luvulle saakka. Yksi merkittävä tapahtuma linnassa koettiin vuonna 1429, jolloin Jeanne d’Arc saapui sinne tapaamaan tulevan Ranskan kuninkaan Kaarle VII:n ennen lähtöään Orléansiin.
Linnasta on näkymä ympäröivään jokilaaksoon ja sen viiniviljelmille. Seudun viinit ovat saaneet laatuluokituksen Chinon AOC. Kaikkiaan tähän tuotantoalueeseen kuuluu 26 kuntaa.
Vuonna 1958 rakennettu Chinonin ydinvoimala oli Ranskan ensimmäinen ydinvoimala. Nimestään huolimatta se sijaitsee läheisen Avoinen kunnan alueella.
Chinon AOC
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chinon Wikimedia Commonsissa
Chino Rheem

| David "Chino" Rheem |
| --- | --- |
 Chino Rheem 2019.
Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Pokerinpelaaja
WSOP-voitot:  0
WSOP-rahasijat:  33 
WPT-voitot:  3
EPT-voitot:  0
Turnausansiot (USD):  11 244 245
Päivitetty:  2. syyskuuta 2020
David Y. "Chino" Rheem on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Hän on voittanut kolme World Poker Tourin pääturnausta: Doyle Brunson Classicin ja 1 538 730 dollarin ykköspalkinnon joulukuussa 2008, WPT World Championshipin Las Vegasissa 2013 ja WPT Seminole Hard Rock Poker Showdownin 2016. Rheem pelasi myös World Series of Pokerin pääturnauksen finaalipöydässä marraskuussa 2008. Hän sijoittui seitsemänneksi ansaiten yli 1,7 miljoonaa dollaria. WSOP:ssa hän on ollut parhaimmillaan toinen vuonna 2006 1 000 dollarin no limit holdem -turnauksessa. Rheem on myös voittanut PokerStars Caribbean Adventuren pääturnauksen vuonna 2019.
Syyskuussa 2020 Rheemin pokeriuran turnausansiot ylittivät 11,2 miljoonaa dollaria.
Aiheesta muualla

David Rheem The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
Chamrousse

| Chamrousse |
| --- | --- |

 Chamrousse
 Koordinaatit: 45°06′33″N, 5°52′28″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Rhône-Alpes
Departementti:  Isère
Arrondissementti:  Grenoble
Väkiluku:  460
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Chamrousse on kunta itäisessä Ranskassa Isèren departementissa Rhône-Alpesin alueella. Sitä kutsutaan portiksi Belledonnen vuoristoon.
Urheilu

Chamroussen alppihiihtokeskuksessa järjestettiin Grenoblessa pidettyjen vuoden 1968 talviolympialaisten alppihiihtokilpailut.
Chamrousse on ollut kahdesti Ranskan ympäriajon etappimaalina; vuosina 2001 ja 2014.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chamrousse Wikimedia Commonsissa
Christian Olsson (elokuvaohjaaja)

Christian Bertel Olsson (s. 1. huhtikuuta 1946 Helsinki) on suomenruotsalainen elokuvaohjaaja ja media-alan yliopettaja. Hän asuu Vaasassa.
Olsson on ohjannut useita dokumenttielokuvia vaasalaisista kuvataiteilijoista . Hän toimi kamerataiteen läänintaiteilijana Vaasan läänissä 1973-1979. Hän toimi pitkään elokuvakerholiikkeen johdossa (SEKL ry). Olsson toimi elokuva-alan yliopettajana ammattikorkeakoulussa Noviassa (aikaisemmin Svenska Yrkehögskolan) 1990-2010.
Jäsenenä monessa elokuva-alan kulttuurijärjestöissä ja työryhmissä 1971-2007. Hän oli perustamassa elokuvayhtiöt Ruusujen Aika Oy, Kino Botnia Oy, Kinotuotanto Oy ja Pro Arte Media Ky. Palkintoja ja apurahoja eri elokuva-alan järjestöistä 1969-2005.
Yleisurheilun GP-kisat 2021

Yleisurheilun GP-kisat järjestettiin vuonna 2021 kuudella paikkakunnalla: Jyväskylässä, Espoossa, Kuortaneella, Joensuussa, Lapinlahdella ja Lahdessa. Tällä kaudella yleisö äänesti Ylen nettisivujen kautta osakilpailun suosikkiurheilijaa, joka palkittiin tuhannen euron sekillä.
Osakilpailut

| Päivä | Kaupunki |
| --- | --- |
2. kesäkuuta: Jyväskylä
10. kesäkuuta: Espoo
26. kesäkuuta: Kuortane
14. heinäkuuta: Joensuu
17. heinäkuuta: Lapinlahti
19. elokuuta: Lahti
Osakilpailut > Jyväskylä

Jyväskylän GP-kisat järjestettiin 2. kesäkuuta 2021. Yleisön suosikkiurheilijaksi valittiin Elmo Lakka.
Miehet
| Laji | 1>  sija | Tulos | 2>  sija | Tulos | 3>  sija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 200 m (+0,6) |  Samuel Purola | 20,79 |  Roope Saarinen | 20,81 |  Oskari Lehtonen | 20,97 |
| 400 m |  Gustav Nielsen | 46,83 |  Tuomas Lehtonen | 47,80 |  Christian Vänttinen | 48,07 |
| 1 500 m |  Topi Raitanen | 3.38,48 |  Joonas Rinne | 3.38,56 |  Mikael Johnsen | 3.39,55 |
| 5 000 m |  Eemil Helander | 14.02,30 |  Ossi Kekki | 14.07,59 |  Jarkko Järvenpää | 14.18,25 |
| 110 m aidat (1. juoksu) (-0,5) |  Elmo Lakka | 13,50 |  Vladimir Vukicevic | 13,57 |  Tiaan Kleynhans | 14,01 |
| 110 m aidat (2. juoksu) (-0,3) |  Elmo Lakka | 13,31 SE |  Vladimir Vukicevic | 13,53 |  Tiaan Kleynhans | 13,78 |
| Kolmiloikka |  Simo Lipsanen | 16,68 (+0,6) |  Tuomas Kaukolahti | 16,00 (+0,8) |  Arttu Tyystjärvi | 15,64 (+0,8) |
| Kuulantyöntö |  Arttu Kangas | 18,66 |  Panu Tirkkonen | 18,06 |  Arttu Korkeasalo | 17,86 |
| Moukarinheitto |  Tuomas Seppänen | 73,08 |  Aaron Kangas | 72,76 |  Henri Liipola | 71,00 |
Naiset
| Laji | 1>  sija | Tulos | 2>  sija | Tulos | 3>  sija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 200 m (-0,4) |  Anniina Kortetmaa | 23,68 |  Ida Kathrine Karstoft | 23,69 |  Lotta Kemppinen | 23,75 |
| 1 500 m |  Sara Kuivisto | 4.10,67 |  Nathalie Blomqvist | 4.17,16 |  Ilona Mononen | 4.17,57 |
| 100 m aidat (-0,4) |  Annimari Korte | 12,94 |  Reetta Hurske | 12,96 |  Viivi Avikainen | 13,66 |
| 400 m aidat |  Viivi Lehikoinen | 56,33 |  Nea Mattila | 57,92 |  Aada Aho | 59,07 |
| Korkeushyppy |  Ella Junnila | 1,90 |  Sini Lällä | 1,84 |  Elin Pajunen | 1,82 |
| Pituushyppy |  Neea Käyhkö | 6,06 |  Sini Sanaslahti | 6,02 |  Anne-Mari Lehtiö | 5,99 |
| Kuulantyöntö |  Senja Mäkitörmä | 16,76 |  Eveliina Rouvali | 16,16 |  Jessica Meriheinä | 14,35 |
| Moukarinheitto |  Krista Tervo | 71,07 |  Katrine Jacobsen | 66,05 |  Suvi Koskinen | 65,22 |
Osakilpailut > Espoo

Espoon GP-kisat järjestettiin 10. kesäkuuta 2021. Yleisön suosikkiurheilijaksi valittiin Viivi Lehikoinen.
Miehet
| Laji | 1>  sija | Tulos | 2>  sija | Tulos | 3>  sija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 200 m (+0,5) |  Karl Erik Nazarov | 21,35 |  Eljas Aalto | 21,38 |  Viljami Kaasalainen | 21,39 |
| 800 m |  Joshua Lay | 1.45,99 |  Yevhen Hutsol | 1.46,83 |  Christian von Eitzen | 1.47,40 |
| 110 m aidat (+0,9) |  Vladimir Vukicevic | 13,49 |  David King | 13,53 |  Elmo Lakka | 13,53 |
| 400 m aidat |  Chris McAlister | 49,61 |  Oskari Mörö | 50,78 |  Tuomas Lehtonen | 51,41 |
| Korkeushyppy |  Derek Drouin | 2,18 |  Matias Mustonen | 2,13 |  Daniel Kosonen  Julius Kuusela | 2,05 |
| Seiväshyppy |  Mikko Paavola | 5,62 |  Tommi Holttinen    Urho Kujanpää | 5,36 | — | — |
| Kolmiloikka |  Arttu Tyystjärvi | 15,83 (+1,4) |  Antti Tiekso | 15,28 (+1,8) |  Aapo Karvinen | 14,90 (+1,2) |
| Moukarinheitto |  Wojciech Nowicki | 80,56 |  Eivind Henriksen | 74,80 |  Ragnar Carlsson | 73,08 |
| 5 000 m kävely |  Veli-Matti Partanen | 20.02,18 |  Joni Hava | 20.43,87 |  Jerry Jokinen | 20.59,75 |
Naiset
| Laji | 1>  sija | Tulos | 2>  sija | Tulos | 3>  sija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m (+0,9) |  Kristal Awuah | 11,51 |  Milja Thureson | 11,75 |  Karoliina Kujanpää | 11,97 |
| 800 m |  Viola Westling | 2.06,18 |  Kelly Nevolihhin | 2.06,91 |  Heidi Ikonen | 2.08,26 |
| 3 000 m |  Ilona Mononen | 9.27,55 |  Nina Chydenius | 9.28,61 |  Laura Maasik | 9.33,81 |
| 100 m aidat (+0,9) |  Reetta Hurske | 13,06 |  Sharona Bakker | 13,19 |  Isabelle Pedersen | 13,42 |
| 400 m aidat |  Viivi Lehikoinen | 56,17 |  Mariya Mykolenko | 57,71 |  Nea Mattila | 58,02 |
| Pituushyppy |  Kaiza Karlén | 6,52 (+0,3) |  Māra Grīva | 6,28 (+1,0) |  Anne-Mari Lehtiö | 6,06 (+1,1) |
| Kuulantyöntö |  Julia Ritter | 17,69 |  Sara Lennman | 16,69 |  Senja Mäkitörmä | 16,21 |
| Kiekonheitto |  Ieva Zarankaitė | 58,48 |  Salla Sipponen | 57,90 |  Julia Ritter | 57,14 |
| 3 000 m kävely |  Heta Veikkola | 13.52,86 |  Ellen Seisto | 14.12,96 |  Venla-Nora Nirkkonen | 14.39,75 |
Osakilpailut > Kuortane

Kuortaneen GP-kisat järjestettiin 26. kesäkuuta 2021. Yleisön suosikkiurheilijaksi valittiin Kristiina Mäkelä.
Miehet
| Laji | 1>  sija | Tulos | 2>  sija | Tulos | 3>  sija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m (+1,9) |  Riku Illukka | 10,27 |  Samuli Samuelsson | 10,27 |  Mathias Hove Johansen | 10,39 |
| 1 500 m |  Ferdinand Kvan Edman | 3.38,36 |  Kieran Lumb | 3.39,11 |  Joonas Rinne | 3.42,82 |
| 400 m aidat |  Carl Bengtström | 50,00 |  Abdelmalik Lahoulou | 50,03 |  Jonni Blomqvist | 51,66 |
| Seiväshyppy |  Mikko Paavola | 5,54 |  Urho Kujanpää | 5,54 |  Tommi Holttinen | 5,38 |
| Pituushyppy |  Thobias Montler | 8,13 (+1,2) |  Henrik Flåtnes | 7,95 (+1,3) |  Kristian Bäck | 7,92 (+1,1) |
| Kiekonheitto |  Daniel Ståhl | 70,55 |  Kristjan Čeh | 70,35 |  Simon Pettersson | 67,39 |
| Keihäänheitto |  Johannes Vetter | 93,59 |  Keshorn Walcott | 89,12 |  Neeraj Chopra | 86,79 |
Naiset
| Laji | 1>  sija | Tulos | 2>  sija | Tulos | 3>  sija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 200 m (+0,5) |  Jacinta Beecher | 23,41 |  Lisa Lilja | 23,45 |  Milja Thureson | 24,01 |
| 800 m |  Eglay Nalyanya | 2.00,56 |  Sara Kuivisto | 2.00,75 |  Noelie Yarigo | 2.01,13 |
| 100 m aidat (+2,1) |  Annimari Korte | 12,82 |  Reetta Hurske | 12,88 |  Isabelle Pedersen | 13,18 |
| 400 m aidat |  Lina Kloster | 56,30 |  Essi Niskala | 59,30 |  Heidi Salminen | 59,31 |
| Korkeushyppy |  Maja Nilsson | 1,91 |  Ella Junnila | 1,89 |  Heta Tuuri | 1,86 |
| Seiväshyppy |  Wilma Murto | 4,61 |  Elina Lampela | 4,41 |  Saga Andersson | 4,21 |
| Kolmiloikka |  Kristiina Mäkelä | 14,41 (+1,4) |  Ella Nisula | 13,04 (+1,2) |  Elina Kostiainen | 12,81 (+1,4) |
| Keihäänheitto |  Kelsey-Lee Barber | 60,05 |  Jo-Ané van Dyk | 59,31 |  Sanne Erkkola | 54,91 |