stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Operaatiovahvistimen kytkennät
Invertoiva integraattori

Invertoiva integraattori Integroi signaalin ajan suhteen ja invertoi sen.
(missä  V_{\text{in}}\! ja  V_{\text{out}}\! ovat ajan funktioita,  V_{\text{initial}}\! on integraattorin lähtöjännite ajan hetkellä t = 0.)
Huomaa, että tätä kytkentää voidaan pitää myös alipäästösuotimena. Se on suodatin, jolla on yksi napa ja vahvistusta tasajännitteellä (ts. kun  \omega =0\!).
Koska kondensaattorin reaktanssi laskee taajuuden noustessa, tämä piiri poistaa pulssimuotoisesta aallosta korkeataajuiset komponentit. Kun piiriin johdetaan askelmuotoinen tulosignaali, kondensaattorin yli vaikuttava jännite nousee tai laskee tasaisesti. Tulossa vaikuttava kanttiaalto aiheuttaa lähtöön kolmioaallon.
Kytkennällä on useita potentiaalisia ongelmia.
Yleensä oletetaan, että tulo  V_{\text{in}}\! ei sisällä tasavirtakomponenttia (ts. keskiarvo on 0). Muutoin, ellei kondensaattoria ajoittain pureta, ulostulo alkaa kellua operaatiovahvistimen toiminta-alueen ulkopuolella.
Vaikka  V_{\text{in}}\!:lla ei olisi offsettiä, vuoto- tai biasointivirrat voivat lisätä epätoivottua offset-jännitettä sisääntuloon  V_{\text{in}}\!, mikä aiheuttaa ulostulotason karkaamisen. Sisääntulovirtojen tasapainottaminen ja ei-kääntävän ( +\!) kytkennän korvaaminen kytkennällä vastuksen kautta maahan. Vastus voi pienentää tätä ongelmaa.
Koska tämä kytkentä ei tuota tasavirtaista takaisinkytkentää (ts. kondensaattori käyttäytyy kuten avoin piiri kun  \omega =0), lähdön offset ei välttämättä täytä odotuksia (ts. suunnittelija ei kykene hallitsemaan  V_{\text{initial}}\!:ia).
Invertoiva derivaattori

Invertoiva derivaattori derivoi signaalin ajan suhteen ja invertoi sen.
Huomaa, että kytkentää voidaan tarkastella myös ylipäästösuotimena. Kytkennällä on yksi nolla tasavirralla (ts.  \omega =0) ja vahvistusta. Derivaattorin ylipäästöominaisuudet voivat johtaa epävakaaseen toimintaan jos kytkentää käytetään analogisessa servo-silmukassa. Tästä syystä yleensä käytetään integraattoripiiriä.
V_{\text{R}}=V\left(e^{\frac {-t}{RC}}\right)
Komparaattori

Yksi erittäin käyttökelpoinen operaatiovahvistinkytkentä on komparaattori, komparaattori vertailee sisääntuloihin tulevaa jännitettä ja ajaa lähdön joko ylempään tai alempaan syöttöjännitteeseen riippuen invertoivan ja ei-invertoivan sisääntulon jännitteiden välisestä suhteesta. Tosin reaalisissa operaatiovahvistimissa esimerkiksi ulostulon rajallinen muutosnopeus ja hidas palautumisnopeus rajoittavat toimintanopeutta ja siksi nopeiden signaalien vertailussa suositellaan käytettäväksi erillistä komparaattoripiiriä.
V_{\text{out}}={\begin{cases}V_{{\text{S}}+}&{\text{kun }}V_{+}>V_{-}\\V_{{\text{S}}-}&{\text{kun }}V_{+}<V_{-}\end{cases}}
jossa  V_{{\text{S}}+} ja  V_{{\text{S}}-} ovat piirin positiivinen ja negatiivinen syöttöjännite,  V_{+} sekä  V_{-} piirin ei-invertoiva ja invertoiva sisääntulo.
Jos sisään tuleva signaali on hitaasti muuttuva tai sisältää paljon kohinaa voidaan komparaattorin toimintaa parantaa lisäämällä kytkennän hystereesiä takaisinkytkennällä ja tekemällä siitä nk. Schmitt-liipaisin.
Komparaattori > Schmitt-liipaisin

Schmitt-liipaisin on komparaattori jolla on hystereesi. Tässä kytkennässä tulojännite kytketään vastuksen  {R_{1}} kautta operaatiovahvistimen ei-invertoivaan tuloon ja vertailutaso invertoivaan tuloon. Tällöin komparaattorikytkennällä on kaksi vertailutasoa ja tulosignaalin täytyy ylittää tai alittaa kummatkin ennen kuin ulostulo muuttaa arvoaan, joten amplitudiltaan tasojen erotusta pienempi kohina ei vaikuta ulostuloon. Hystereesikäyrä on ei-invertoiva ja kynnysjännitteille pätee kaava
V_{k}=\pm {\frac {R_{1}}{R_{2}}}V_{\text{max}}
missä   V_{\text{max}} on operaatiovahvistimen maksimilähtöjännite.
Vaihtamalla tulojännite ja maa keskenään saadaan hystereesikäyrästä invertoiva ja kynnysjännitteelle pätee kaava
V_{k}=\pm {\frac {R_{1}}{R_{1}+R_{2}}}V_{\text{max}}
Transimpedanssivahvistin

Transimpedanssivahvistin on invertoiva operaatiovahvistinkytkentä, joka toimii virta-jännitemuuntajana. Kytkentää voidaan käyttää matalatehoisten virtalähteiden, kuten esimerkiksi fotodiodin tai vastaavan valoa havaitsevan komponentin tuottaman virtasignaalin muuttamiseen käyttökelpoiseksi jännitesignaaliksi.
Yllä olevassa kuvassa fotodiodilta lähtee virtasignaali  I_{s}, joka riippuu diodille tulevasta valosta. Takaisinkytkentävastuksella  R_{f} voidaan säädellä lähdön jännitesignaalia  V_{out}, seuraavan yhtälön mukaisesti:
V_{out}=-I_{s}R_{f}
Simuloitu induktanssi

Kelan induktanssia voidaan simuloida operaatiovahvistimen kytkennällä. Piiri käyttää hyväksi miten virta käyttäytyy ajan suhteen kondensaattorissa samaan tapaan kuin jännite käyttäytyy kelassa. Piirille saadaan laskettua impedanssi resistanssin ja induktanssin sarjaankytkennästä, missä sarjaresistanssi on  R_{L} ja induktanssi  L=R_{L}RC.
Ensisijaisena tavoitteena korvaavalla piirillä on pienentää kokoa ja hintaa poistamalla suurikokoiset ja kalliit kelat.
Huipunilmaisin

Huipunilmaisin on operaatiovahvistinkytkentä, joka säilyttää tulosignaalin korkeimman jännitteen kondensaattorin avulla. Jännitehuippu on luettavissa kytkennän lähtösignaalina.
Kytkentä toimii siten, että kondensaattori  C latautuu tulojännitteen  V_{in} korkeimman arvon mukaan. Diodi  D ja toinen operaatiovahvistin estävät kondensaattoria purkautumasta, jolloin tulojännitteen laskiessa kondensaattorin varaus pysyy edelleen huippujännitteen määrittämässä arvossa. Jos tulojännite kasvaa aiemmasta maksimiarvostaan, kasvaa myös kondensaattorin varaus. Varattu huippuarvo on luettavissa toisen operaatiovahvistimen lähdöstä  V_{out}.
Tarkka puoliaaltotasasuuntaaja

Tasasuuntaukseen käytetään diodeja tehoelektroniikassa. Tällaisissa sovelluksissa diodien kynnysjännitteistä aiheutuu jännitehäviö.
Yksinkertaisella operaatiovahvistimen ja diodin kytkennän avulla voidaan myös tehdä tarkka puoliaaltotasasuuntaaja, johon ei tule tasasuuntausvaiheessa jännitehäviöitä.
Kuvan kytkennässä tulojännitteen ollessa negatiivinen on myös operaatiovahvistimen lähtö negatiivinen ja siten diodin  D läpi ei kulje virtaa kuormalle  R. Positiivisen puolijakson aikana diodi päästää virtaa läpi, ja takaisinkytkennän ansiosta operaatiovahvistimen lähtöjännite on yhtä kuin tulojännite.
Aiheesta muualla

http://www.analog.com/library/analogdialogue/archives/37-04/comparator.html (Arkistoitu – Internet Archive)




Esimerkki induktanssia simuloivasta piiristä. Molemmilla Zin on samanlaiset arvot yleisimmissä sovelluksissa.
Niks ja naks

| Niks ja naks Stig |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 25. lokakuuta 2013
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): DJPP, Matti Mikkola
 Tyylilaji: country, folk
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 12.
Stigin muut julkaisut
| Puumaa mä metsästän 2012 | Niks ja naks 2013 | Remix Max EP 2014 |
Niks ja naks on Stigin neljäs pitkäsoitto, joka julkaistiin Warner Music Finlandin kautta 25. lokakuuta 2013. Albumi ylsi parhaimmillaan Suomen virallisen albumilstan 12. sijalle.
Singlet

Albumin ensimmäinen single "Viheltelen" julkaistiin 21. kesäkuuta 2013, ja siitä julkaistiin musiikkivideo saman vuoden heinäkuussa. Kappale nousi myös Suomen virallisen singlelistan kahdeksannelle sijalle.
Albumin toinen single, nimikkokappale "Niks ja naks", julkaistiin 4. lokakuuta 2013. Se oli mukana myös vuoden 2013 Syksyn sävelessä.
Kappaleet

Viheltelen – 3.31
Laulu pahan päivän varalle – 3.15
Niks ja naks – 3.34
Ruutia – 2.58
Lastauslaiturilla – 4.02
Jäätävä rakkaus – 2.42
Yks kesä yhdesti – 3.13
Kissankarvoja – 2.41  (mukana Kaija Koo)
Lemmenlukko – 3.13
Voi hemmetti – 2.58
Nykypäivän hulluja juttuja – 3.37
Moottoritiesi – 3.19
Nyt nussitaan – 3.02
Arvostelut

Keskisuomalainen: suopea
Nuorgam: 46/100
Nyt.fi:
Rumba:
Soundi:
Neuvostoliiton vaakuna

Neuvostoliiton vaakuna 1958–1991.
Neuvostoliiton vaakuna 1946–1956.
Neuvostoliiton vaakuna eli Sosialististen neuvostotasavaltojen liiton vaakuna oli Neuvostoliiton tunnus lipun, moton ja hymnin ohella. Se otettiin käyttöön vuonna 1924. Vaakunassa on kahden olkikerän keskellä oleva sirpin ja vasaran koristama maapallo. Maapallon yläpuolella on kansainvälinen kommunismin symboli, punainen tähti. Punaista tähteä käytettiin myös Neuvostoliiton armeijan sekä sitä aiemmin puna-armeijan tunnuksena. Maapallon alareunassa on nouseva aurinko. Vaakunan alareunassa on venäjän kielellä kansainvälinen kommunistien tunnuslause, Kaikkien maiden proletaarit, liittykää yhteen!. 15:ssä sivuilla olevassa nauhassa on sama teksti 15:llä Neuvostoliiton liittotasavallan kielellä.
Neuvostoliiton vaakunasta on muutamia erilaisia versioita. Ensimmäisessä 1922–1940 käytössä olleessa versiossa oli kuudella neuvostotasavallan kielellä teksti Kaikkien maiden proletaarit, liittykää yhteen!. Vuonna 1940 otettiin käyttöön versio, jossa teksti oli 16:lla Neuvostoliiton virallisella kielellä, vasemmalta kolmas alaspäin oli suomenkielinen teksti. Kun Suomalais-Karjalainen SNT alennettiin ASNT:ksi vuonna 1956, jäi suomenkielinen teksti pois, ja vuoteen 1991 asti teksti Kaikkien maiden proletaarit, liittykää yhteen! oli 15:llä Neuvostoliiton virallisella kielellä.
Neuvostoliiton lakkauttamisen jälkeen Venäjän presidentti Boris Jeltsin otti käyttöön tsaarin Venäjän vaakunaan eli Romanovien sukuvaakunaan pohjautuvan vaakunan valtion tunnukseksi.
Neuvostotasavaltojen vaakunat

Armenian SNT:n vaakuna
Azerbaidžanin SNT:n vaakuna
Georgian SNT:n vaakuna
Kazakkien SNT:n vaakuna
Kirgiisien SNT:n vaakuna
Latvian SNT:n vaakuna
Liettuan SNT:n vaakuna
Moldavian SNT:n vaakuna
Tadžikistanin SNT:n vaakuna
Turkmenistanin SNT:n vaakuna
Ukrainan SNT:n vaakuna
Uzbekistanin SNT:n vaakuna
Valko-Venäjän SNT:n vaakuna
Venäjän SFNT:n vaakuna
Viron SNT:n vaakuna
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Neuvostoliiton vaakuna Wikimedia Commonsissa
Mel Brooks

| Mel Brooks |
| --- | --- |
 Mel Brooks vuonna 2010.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Melvin James Kaminsky
Syntynyt: 28. kesäkuuta 1926 (ikä 98) Brooklyn, New York
Ammatti:  käsikirjoittaja, näyttelijä, ohjaaja, tuottaja
Puoliso:  Florence Baum (1953–1962)   Anne Bancroft (1964–2005)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1949–
Palkinnot
 Oscar…  Parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar  1968 Kevät koittaa Hitlerille  Parhaan varieteesarjan käsikirjoituksen Primetime Emmy  1967 The Sid Caesar, Imogene Coca, Carl Reiner, Howard Morris Special  Parhaan komediasarjan vierailevan miesnäyttelijän Primetime Emmy  1997–1999 Hulluna sinuun  Parhaan puhutun komedia-albumin Grammy-palkinto  1999 The 2000 Year Old Man in the Year 2000  Parhaan musiikkielokuvan Grammy  2001 The Producers  Parhaan musikaaliteatterin albumin Grammy  2001 The Producers  Parhaan musikaalin Tony  2001 The Producers  Parhaan musikaalin kirjan Tony  2001 The Producers  Parhaan alkuperäissävelmän Tony  2001 The Producers  2001 EGOT    
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
AllMovie
Mel Brooks, oikealta nimeltään Melvin Kaminsky, (s. 28. kesäkuuta 1926 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen koomikko, elokuvaohjaaja, näyttelijä, käsikirjoittaja ja tuottaja.
Brooks aloitti uransa vuonna 1949 televisiokomedioiden käsikirjoittajana. Hän loi vuonna 1965 alkaneen suositun Salainen agentti 86 -komediasarjan. Brooks alkoi ohjata elokuvakomedioita 1960-luvun lopulla. Hän sai ensimmäisestä elokuvastaan Kevät koittaa Hitlerille (1968) parhaan käsikirjoituksen Oscar-palkinnon. Brooksin menestyneimpiä komedioita ovat Villiä hurjempi länsi (1974) ja Frankenstein Junior (1974). Brooks ohjasi vuosina 1968–1995 kaikkiaan 11 komediaelokuvaa, ja hän on itse myös näytellyt niistä useimmissa. Elokuvissaan Brooks yleensä parodioi Hollywoodin kliseitä ja perinteisiä lajityyppejä crazy-huumorin keinoin. Ohjaajanuransa jälkeen Brooks on tehnyt useita äänirooleja ja televisioesiintymisiä.
Varhainen elämä

Melvin Kaminsky syntyi 28. kesäkuuta 1926 Brownsvillessa, Brooklynissa, New Yorkissa. Hänen vanhempansa olivat Itä-Euroopassa syntyneitä juutalaisia: Max Kaminskyn suku oli saksanjuutalaisia Gdańskista ja Kate o.s. Brookmanin suku ukrainanjuutalaisia Kiovasta. Melvinillä oli kolme isoveljeä. Isä kuoli, kun Melvin oli kaksivuotias, ja äiti muutti poikineen Williamsburgiin. Vaikka perhe oli isän kuoleman jälkeen köyhä, Melvin oli perheen nuorimpana hyvin hemmoteltu.
Melvin oli jo nuorella iällä kaveripiirinsä ja kulmakuntansa hauskuuttaja. Hän kävi elokuvissa niin usein kuin pystyi ja kuunteli radiosta etenkin Eddie Cantorin komediaohjelmaa. Teatterissakäynti yhdeksänvuotiaana teki Melviniin niin suuren vaikutuksen, että hän otti tavoitteekseen ryhtyä isona kirjoittajaksi teatteriin.
Vuonna 1939 perhe muutti vuodeksi Brighton Beachiin, mutta palasi sen jälkeen Williamsburgiin. Melvin opetteli lukioaikoinaan soittamaan rumpuja. Koulunkäynnistä hän ei ollut kiinnostunut ja sai heikkoja arvosanoja, toisin kuin isoveljensä. Hän alkoi käydä teini-ikäisenä kesätöissä Catskillvuorten juutalaisissa lomakeskuksissa ja sai samalla tilaisuuksia esiintyä koomikkona ja rumpalina. Vakituisen koomikon sairastuttua Kaminsky sai tuurata tätä päivittäisellä kahden tunnin ohjelmapaikalla, mikä antoi hänelle tilaisuuden kehittää stand up -koomikon taitojaan. Hän otti myöhäisteini-iässä taiteilijanimekseen Melvin Brooks, joka tuli hänen äitinsä tyttönimestä Brookman. Etunimensä hän lyhensi myöhemmin. Tuohon aikaan moni juutalainen viihdyttäjä otti itselleen amerikkalaisenkuuloisen nimen vaikuttaakseen vähemmän etniseltä.
Kaminsky valmistui lukiosta 17-vuotiaana vuonna 1944. Hän liittyi armeijaan ja meni peruskoulutukseen Virginian sotilaalliseen instituuttiin Lexingtonissa ja sen jälkeen Oklahomaan. Hänet lähetettiin alkuvuonna 1945 Eurooppaan palvelemaan pioneerina toisen maailmansodan loppuvaiheissa, kun saksalaiset oli jo ajettu perääntymään. Hänen päätehtävänsä oli miinanraivaus. Kaminsky ylennettiin sodan lopussa korpraaliksi, ja hän kiersi jonkin aikaa miehitysjoukkojen viihdyttäjänä.
Raskaat sotakokemukset painoivat teini-ikäistä Kaminskya pitkään hänen kotiutumisensa jälkeen. Sota myös vahvisti hänen juutalaista identitettiään, vaikka hän ei ollutkaan uskonnollinen. Kaminsky kävi velvollisuudentunnosta äitiään kohtaan Brooklyn Collegea kymmenen kuukauden ajan mutta jätti opinnot kesken. Hän alkoi käyttää nimeä Melvin Brooks kaikkialla. Hän sai töitä teatterituottaja Benjamin Kutcherin apupoikana. Kutcheria hän käytti vuonna 1968 Max Bialystockin hahmon esikuvana. Brooks työskenteli kesällä 1947 teatteriseurueen avustajana ja ohjaajana. Kokemus rohkaisi häntä yrittämään saada töitä Broadwaylta, tosin ilman menestystä.
Ura > Sid Caesarin käsikirjoittajana

Brooks ihaili suosittua koomikkoa Sid Caesaria ja he ystävystyivät. Brooks vietti aikaa Ceasarin uuden TV-sketsishow’n Admiral Broadway Review’n harjoituksissa alkuvuonna 1949 ja yritti sinnikkäästi saada työtä sen käsikirjoittajana. Show’n tuottaja ei pitänyt Brooksista, mutta Caesar piti nuoren Brooksin ideoista ja palkkasi tämän omasta pussistaan 40 dollarin viikkopalkalla käsikirjoittajien avustajaksi. Ohjelma oli menestys, mutta se lopetettiin kesäkuussa 1949, ja Brooks oli taas väliaikaisesti ilman työtä. Caesar otti Brooksin mukaan myös seuraavan vuoden helmikuussa alkaneen uuden ohjelmansa Your Show of Shows kirjoittajatiimin avustajaksi. Brooksin rooli repliikkien ideoijana kasvoi viikko viikolta, ja huhtikuussa hän sai ensi kertaa nimensä lopputeksteihin. Hän alkoi myös saada palkkansa ohjelman tuotantobudjetista. Kaudelle 1951–1952 hänet otettiin vihdoin käsikirjoittajatiimin oikeaksi jäseneksi. Nuorella ja impulsiivisella Brooksilla oli aluksi vaikeuksia sopeutua ryhmän kurinalaisiin työskentelytapoihin. Brooksin palkkio nousi lopulta viiteen tuhanteen dollariin jaksoa kohti.
Vuonna 1952 Brooks kirjoitti Kauppamatkustajan kuolemaa parodioineen sketsin ”Of Fathers and Sons” revyyseen Curtain Going Up, joka ei kuitenkaan päässyt Broadwaylle asti. Brooksin sketsi otettiin kuitenkin New Faces -revyyseen ja siitä tehtyyn elokuvaan New Faces (1954). Sketsistä tuli suosittu, ja se antoi Brooksille mainetta teatteripiireissä. Brooks kävi ahkerasti Broadway-esityksissä ja löysi sitä kautta ensimmäisen vaimonsa, tanssija Florence Baumin, jonka kanssa hän meni naimisiin marraskuussa 1953. Epäkypsän Brooksin oli vaikea sopeutua itselleen täysin uuteen elämäntilanteeseen, minkä seurauksena avioliitto ajautui ajan myötä vaikeuksiin.
Keväällä 1954 Caesarin Your Show of Shows lopetettiin, ja ohjelman käsikirjoitustiimi jakaantui kahtia ohjelman kahden päätähden, Caesarin ja Imogene Cocan, uusiin ohjelmiin. Brooks jättäytyi aluksi pois kummastakin, sillä hän pyrki Broadway-käsikirjoittajaksi. Hänet saatiin seuraavana talvena vaikeuksissa olleeseen Imogene Cocan ohjelmaan, mutta hän riitautui muiden kirjoittajien kanssa, jotka eivät olleet tottuneet hänen röyhkeään käyttäytymiseensä ja sekopäisiin vitseihinsä. Ohjelman loppumisen jälkeen Brooks työskenteli Caesarin ohjelman Caesar’s Hour käsikirjoittajatiimissä syksystä 1955 kevääseen 1957, kunnes sekin lopetettiin.
Ura > Takaiskuja

Caesarin show’n loppumisen jälkeen Brooks koki uusia takaiskuja. Hän oli muokkaamassa keväällä 1957 Shinbone Alley -broadwayshow’n käsikirjoitusta, mutta show ei menestynyt. Syksyksi Brooks sai töitä The Polly Bergen Show’n tuottaja/käsikirjoittajana, mutta hänet erotettiin pian. Talvella Brooks osallistui Caesarin ja Cocan uuden ohjelman kirjoittamiseen, mutta se lopetettiin neljän kuukauden jälkeen. Caesarin tähden hiipuessa hänen ja Brooksin tiet erosivat. He tekivät myöhemmin vain joitakin yksittäisiä erikoisohjelmia, joissa Brooksin kirjoittajatoverina toimi usein nuori Woody Allen. Epäonnisen Brooksin ansiot olivat romahtaneet, ja kolmen lapsen nuori isä oli ajautunut aviokriisiin.
Brooks pääsi kirjoittamaan Jerry Lewisin komedia/varieteeshow’ta, jonka esittäminen alkoi joulukuussa 1959. Lewis kutsui Brooksin kesällä 1960 Los Angelesiin kirjoittamaan myös elokuvaansa Jerry naistenmiehenä. Brooks ei kuitenkaan sopeutunut egoistisen Lewisin johtamaan käsikirjoitustyöhön, ja myös miesten näkemykset komediasta olivat liian erilaiset. Lewis erotti Brooksin 13 viikkoa kestäneen yhteistyön jälkeen, eikä Brooksin nimeä näkynyt elokuvan tekijätiedoissa.
Ura > ”2000-vuotias mies” -sketsi

Brooks kehitti sketsihahmon nimeltä ”2000-vuotias mies” käsikirjoittajatoverinsa Carl Reinerin kanssa heidän työskennellessään Caesarille 1950-luvun alussa. Sketsissä Brooks esitti osin improvisoiden 2000-vuotiasta miestä, joka oli tavannut lähes kaikki historian merkkihenkilöt, ja vastaili Reinerin esittämiin kysymyksiin. Hahmo perustui Brooksin Sol-setään. Brooks ja Reiner julkaisivat suosituksi nousseen sketsinsä komedialevynä vuonna 1960. Levyä myytiin miljoona kappaletta, se sai Grammy-ehdokkuuden ja teki urakriisissä olleesta Brooksista tunnetun nyt myös esiintyvänä koomikkona. Brooks ja Reiner tekivät levylle seuraavina vuosina kaksi jatko-osaa, joilla Brooks esitti muitakin hahmoja. Levyjen menestyksen seurauksena Brooks ja Reiner alkoivat esiintyä yhdessä televisiossa, vaikka he eivät voineetkaan siellä improvisoida tai olla yhtä rohkeita kuin levyllä. He tekivät sketsistään uusia levytyksiä seuraavina vuosikymmeninä ja saivat Grammyn vuonna 1998.
Brooks oli komedialevynsä tuomista tuloista huolimatta vuonna 1962 yhä pahassa rahapulassa eikä kyennyt maksamaan laskujaan. Hän teki sekalaisia, vaihtelevasti menestyneitä esiintymis- ja kirjoittamistöitä, kuten esiintymisiä televisiospesiaaleissa, tekstiä kahteen teatterimusikaaliin, jotka menestyivät huonosti, sekä suosituksi nousseen sarjan olutmainoksia radioon.
Ura > The Critic ja Salainen agentti 86

Vuoden 1962 tienoilla Brooks alkoi kirjoittaa romaaniaan Springtime for Hitler, josta hän myöhemmin ohjasi elokuvan. Hän teki satiiriseen käsikirjoituksen ja puheroolin The Critic -lyhytanimaatioon, joka esitettiin keväällä 1963. Animaatio voitti useita palkintoja eri maissa ja keväällä 1964 myös parhaan lyhytanimaation Oscarin.
Brooks ja Florence Baum saivat avioeron tammikuussa 1962, ja äiti sai kolmen lapsen huoltajuuden. Brooks muutti yhteen uuden naisystävänsä, näyttelijä Anne Bancroftin kanssa. He menivät naimisiin elokuussa 1964. Kahelin Brooksin ja viehättävän Bancroftin liitto herätti julkisuudessa paljon huomiota, sillä paria pidettiin hyvin epäsuhtaisena. Liitto oli kuitenkin hyvin onnellinen.
Vuonna 1964 televisiotuottaja David Susskind pyysi Brooksia tekemään agenttiparodian televisioon. Hän sai työparikseen Buck Henryn. Brooks loi epätavanomaisen, hullun, sarjakuvamaisen ja aikuiselle miesyleisölle suunnatun komediasarjan Salainen agentti 86, jonka päähahmona oli amerikkalaisessa sitcomissa ensi kertaa idiootti. Sarjaa alettiin esittää vuonna 1965, ja se nousi niin yleisön kuin kriitikoidenkin suosioon. Brooks itse kirjoitti sarjan ensimmäisellä kaudella kolme jaksoa, joista yksi toi hänelle Emmy-ehdokkuuden. Seuraavan viiden vuoden ajan hän toimi sarjan teossa lähinnä vain neuvonantajana.
Ura > Elokuvaura > Ensimmäiset elokuvat

Televisiosarjansa menestyksen myötä Brooks pystyi nyt valikoimaan työnsä aiempaa paremmin. Hän kirjoitti edelleen television erikoisohjelmia ja Broadway-näytelmiä tai konsultoi niiden käsikirjoittajia. Hän sai Emmyn käsikirjoituksistaan vuonna 1967. Hän esiintyi myös televisiovisailuissa ja komedioissa. Samalla Brooks kirjoitti koko ajan romaaniaan Springtime for Hitler, joka satirisoi Adolf Hitleriä. Dialogipainotteinen romaani muuttui ensin näytelmän käsikirjoitukseksi ja lopulta 1960-luvun puolivälissä elokuvakäsikirjoitukseksi. Samalla se muuttui kertomaan tuottajista, jotka tekevät tahallisen huonon Hitler-aiheisen musikaalin. Tarinan uskalias kepeys aiheutti aluksi vaikeuksia löytää elokuvalle tuottajaa ja rahoittajaa. Lopulta elokuva saatiin tuotantoon, mutta sen nimi vaihdettiin. Brooks ohjasi ja käsikirjoitti elokuvan sekä sävelsi ja kirjoitti sen nimikkolaulun.
Brooksin kokemattomuus elokuvaohjaajana aiheutti kuvauksissa paljon ongelmia ja riitoja. Kevät koittaa Hitlerille (The Producers) saatiin valmiiksi loppuvuonna 1967. Koe-esitykset menivät penkin alle, ja vasta kun elokuvan sattumalta nähnyt näyttelijä Peter Sellers ryhtyi innostuneesti markkinoimaan elokuvaa, se laitettiin teatterilevitykseen. Epätavallisesta mustasta komediasta ei tullut suurta menestystä, mutta Brooks voitti siitä parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscarin 1969.
Brooksin toinen elokuva, 12 pallia eli kevät koittaa anopille (The Twelve Chairs, 1970), perustui venäläiseen satiiriin, jonka Brooks oli kuullut lapsena. Elokuva kuvattiin Jugoslaviassa. Brooks ohjasi ja käsikirjoitti elokuvan jälleen itse, ja hänen kasvanut kokemuksensa teki kuvauksista esikoiselokuvaa helpommat. Näyttelijä Frank Langellan mukaan kuvaukset olivat ratkiriemukkaita etenkin Brooksin ja pääosan esittäjän Dom DeLuisen ansiosta. Brooks näytteli itse pienen sivuosan. Elokuva oli edeltäjäänsä rauhallisempi ja vakavampi. Se sai varauksellisen myönteisen vastaanoton kriitikoilta, mutta elokuvayleisöä se ei juurikaan kiinnostanut. Brooks otti itselleen henkilökohtaisesti tärkeän elokuvan epäonnistumisen raskaasti, vaikka ymmärsikin että sen venäläisyys jäi katsojille vieraaksi. Jälkeenpäin hän on pitänyt sitä yhtenä kolmesta elokuvastaan, joista hän on eniten ylpeä. Toisen kaupallisen epäonnistumisensa jälkeen Brooks päätti ryhtyä tekemään jatkossa aiheeltaan enemmän valtavirran elokuvia sekä tekemään käsikirjoituksiaan yhdessä muiden kirjoittajien kanssa.
Vuonna 1970 Brooks oli mukana käsikirjoittamassa Emmy-palkittua televisiokomediaa Annie, the Women in the Life of a Man. Koska hänellä ei ollut elokuvaa työn alla, hänellä oli paljon aikaa lukea venäläistä kirjallisuutta ja kartuttaa levykokoelmaansa. Toukokuussa 1972 Brookseille syntyi poika Max.