stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Schweinfurt
Historia

Ensimmäinen maininta Schweinfurtista on vuodelta 791. 900-luvulla kaupunki toimi rajakreivien residenssikaupunkina. 1200-luvun ensimmäisellä puoliskolla Schweinfurtista kehitettiin todellinen kaupunki rakentamalla sen ympärille kaupunginmuuri torneineen ja portteineen. Samoihin aikoihin kaupungissa aloitettiin St. Johannisin kirkon rakennustyöt ja kaupunkiin perustettiin rahapaja.
Vuoden 1250 tienoilla Schweinfurt tuhoutui täysin Hennebergin kreivin ja Würzburgin ruhtinaspiispan välisen konfliktin seurauksena. Tuhoutumisen jälkeen käynnistettiin kaupungin jälleenrakennustyöt. Vuonna 1254 kaupunki mainittiin ensimmäistä kertaa Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan vapaana valtakunnankaupunkina (saks. freie Reichsstadt).[lähde? ] Uskonpuhdistus saapui kaupunkiin 1540-luvulla ja kaupunki vaihtoi protestanttisuuteen vuonna 1542. Vuonna 1554 kaupunki tuhoutui rajakreivien sodassa ja jälleenrakennustyöt jatkuivat aina vuoteen 1615 saakka.
Kolmikymmenvuotisessa sodassa Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolf valloitti kaupungin ja rakennutti sinne linnakkeita. Vuonna 1802 Schweinfurt siirtyi Baijerin kuningaskunnalle ja se lakkasi toimimasta vapaana valtakunnankaupunkina.
Vuonna 1852 Schweinfurtiin avattiin ensimmäinen rautatieyhteys. 1800-luvun lopulla kaupunkiin kehittyi huomattavaa kuulalaakeriteollisuutta. Liittoutuneet pommittivat Schweinfurtia raskaasti ja useaan otteeseen kaupungin teollisuuden vuoksi toisessa maailmansodassa.
Nähtävyyksiä

Gotiikkaa edustava, vuosina 1570–1572 rakennettu raatihuone
St. Johannisin kirkko
Jälleenrakennettu vanhakaupunki
Museum Georg Schäfer
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaupungin verkkosivut (saksaksi)
Baijerin piirikunnat ja kaupunkipiirit
Aichach-Friedberg
Altötting
Amberg
Amberg-Sulzbach
Ansbachin piirikunta
Ansbach
Aschaffenburgin piirikunta
Aschaffenburg
Augsburgin piirikunta
Augsburg
Bad Kissingen
Bad Tölz-Wolfratshausen
Bambergin piirikunta
Bamberg
Bayreuthin piirikunta
Bayreuth
Berchtesgadener Land
Cham
Coburgin piirikunta
Coburg
Dachau
Deggendorf
Dillingen an der Donau
Dingolfing-Landau
Donau-Ries
Ebersberg
Eichtätt
Erding
Erlangen
Erlangen-Höchstadt
Forchheim
Freising
Freyung-Grafenau
Fürstenfeldbruck
Fürthin piirikunta
Fürth
Garmisch-Partenkirchenin piirikunta
Günzburg
Haßberge
Hofin piirikunta
Hof
Ingolstadt
Kaufbeuren
Kelheim
Kempten
Kitzingen
Kronach
Kulmbach
Landsberg am Lech
Landshutin piirikunta
Landshut
Lichtenfels
Lindau
Main-Spessart
Memmingen
Miesbach
Miltenberg
Mühldorf am Inn
Münchenin piirikunta
München
Neuburg-Schrobenhausen
Neumarkt in der Oberpfalz
Neustadt an der Aisch-Bad Windsheim
Neustadt an der Waldnaabin piirikunta
Neu-Ulm
Nürnberg
Nürnberger Land
Oberallgäu
Ostallgäu
Passaun piirikunta
Passau
Pfaffenhofen an der Ilm
Regen
Regensburgin piirikunta
Regensburg
Rhön-Grabfeld
Rosenheimin piirikunta
Rosenheim
Roth
Rottal-Inn
Schwabach
Schwandorf
Schweinfurtin piirikunta
Schweinfurt
Starnberg
Straubing
Straubing-Bogen
Tirschenreuth
Traunstein
Unterallgäu
Weiden in der Oberpfalz
Weilhelm-Schongau
Weißenburg-Gunzenhausen
Wunsiedel im Fichtelgebirge
Würzburgin piirikunta
Würzburg
Kauppatori ja vuosina 1570–1572 rakennettu raatihuone.
St. Johannisin kirkko
Simme

| Simme |
| --- | --- |
 Simmen alkulähde Siebenbrunnen eli Bi de Sibe Brünne.
Alkulähde:  Bi de Sibe Brünne, Lenk
Laskupaikka:  Wimmis, Bern; Kander → Aare → Rein
Maat:  Sveitsi
Pituus:  55 km
Alkulähteen korkeus:  1 405 m
Virtaama:  20 m³/s
Valuma-alue:  594 km²
Simme virtaa Bernin kantonin eteläosassa laskien Kanderjokeen lähellä Thuninjärveä.
Simme on joki Keski-Sveitsissä. Joen pituus on 55,4 km Simme saa alkunsa Bernin Alpeilta, Wildstrubelin länsipuolelta ja Lenkin eteläpuolelta. Joki laskee Kanderiin Wimmisissä, Spiezin länsipuolella.
Simme virtaa Bernin kantonin alueella. Merkittävimmät paikkakunnat joen varrella ovat Lenk, Zweisimmen ja Wimmis. Simme on antanut nimen muun muassa Zweisimmenille, jossa joen kaksi alkuhaaraa yhdistyvät.
Vesivoima

Simmessä on neljä vesivoimalaa.
Virtaama

Simmen virtaama vaihtelee vuosien 1986-2008 tietojen perusteella vuosittain melko vähän: joen vuotuinen keskivirtaama alajuoksulla Latterbachissa, Wimmisin yläpuolella - ennen joen yhdistymistä Kanderiin - on ollut 20 m³/s. Suurin keskivirtaama oli vuonna 1999 (25 m³/s) ja pienin keskivirtaama vuonna 1989 (16 m³/s). Lyhyemmän jakson vaihtelu on suurempaa: suurin vuorokausikeskivirtaama on mitattu vuoden 2005 elokuussa (316 m³/s) sekä pienin vuoden 1997 huhtikuussa (2,1 m³/s).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Simme Wikimedia Commonsissa
Sikyonilaisten aarrekammio

Sikyonilaisten aarrekammio voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin rakennuksiin:
Sikyonilaisten aarrekammio, Delfoi
Sikyonilaisten aarrekammio, Olympia
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sikyonilaisten aarrekammio”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Shintarō Kurumaya

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Shintarō Kurumaya
Syntymäaika: 5. huhtikuuta 1992 (ikä 32)
Syntymäpaikka: Kumamoto, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Puolustaja
Pituus: 178 cm
Seura
Seura: Kawasaki Frontale
Pelinumero: 7
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2014– | Kawasaki Frontale | 127 (1) |
Maajoukkue
| 2017– | Japani | 4 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Shintarō Kurumaya (jap. 車屋 紳太郎, Kurumaya Shintarō; s. 5. huhtikuuta 1992 Kumamoto) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Kurumaya debytoi Japanin maajoukkueessa lokakuussa 2017. Hän on pelannut neljä maaottelua.
Soikko (Simo)

| Soikko |
| --- | --- |
 Soikko
 Koordinaatit: 65°45.694′N, 25°19.32′E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Lappi
Kunta:  Simo
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kylä
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  95200
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Soikko on kylä Simojoen itärannalla Simon kunnassa Lapin maakunnassa. Se sijaitsee Alaniemen ja Karisuvannon kylien välissä seututien 924 varrella, noin 16 kilometriä Simon liikekeskustasta koilliseen.
Kylän maisemaa hallitsevat Simojoen Lappalaisenkoski sekä jokirantojen pellot. Joen vastarannalla sijaitsee Matalan kylä.

Simo
| --- | --- |
Kylät ja alueet:   Alaniemi  Asemakylä, keskustaajama  Hamari  Karisuvanto  Maksniemi  Matala  Onkalonperä  Pömiö  Simonkylä eli Filpus  Simoniemi, kirkonkylä  Soikko  Tainijoki  Taininiemi  Viantie  Ylikärppä 
Vesistöt:   Simojoki  Viantienjoki 
Muuta Simoon liittyvää:   Karsikkoniemi  Maksniemen seisake  Kirkko  Kivalot  Rautatieasema  Ykskuusi  Veljekset Salmela  Viantien seisake
Sinertävä aivotäplä

Sinertävä aivotäplä tai sinitumake (lat: locus caeruleus) on valveen ylläpidon kannalta tärkeä aivorungon pientumake. Se reagoi varsinkin stressin yhteydessä syntyviin aistiärsykkeisiin erittämällä noradrenaliinia, joka ylläpitää aivokuoren reaktiokykyä.
Juniorijääkiekko

Kuva kanadalaisesta junioriottelusta.
Juniorijääkiekko tarkoittaa amatöörijääkiekkoa, jota pelataan juniori-ikäisten kesken. Pelin sääntöjä on muokattu nuorille pelaajille sopiviksi esimerkiksi taklaamista rajoittamalla tai peliaikaa muuttamalla. Juniorikiekko jaetaan usein tavallisilla säännöillä pelaaviin nuorten (engl. juniors) ja nuorien sääntömuutoksilla pelaavien juniorien (engl. minors) sarjoihin.
Tuomarit

Juniorijääkiekko-otteluissa tuomarit ovat usein itse junioripelaajia, jotka tuomitsevat itseään nuorempien juniorien pelejä. Jääkiekkotuomarit aloittavatkin uransa juuri junioripeleistä.
Yksi yleisistä tuomaroinnin lopettamissyistä ovat vanhempien, valmentajien ja pelaajien taholta tuleva kommentointi ja jopa suoranainen solvaaminen. Kanadassa aloitettiin vuonna 2002 Relax, it's just a game -kampanja, jossa puututaan näihin ongelmiin.
Juniorijääkiekko maittain > Pohjois-Amerikka > Kanada

Kanadassa provinssit ovat vastuussa kaikista ikäluokistaan. Ikäsarjojen sisällä voi olla vielä erikseen taitotasoon perustuvia sarjoja. Ikäluokat on jaettu seuraavasti:
Mite (3–4 v.)
Tyke (5–6 v.)
Novice (7–8 v.)
Atom (9–10 v.)
Peewee (11–12 v.)
Bantam (13–14 v.)
Midget (15–17 v.)
Juvenile (18–20 v.)
Taitotasoon perustuvia tasoja ovat:
AE
A
AA
AAA (korkein taso)
Edellämainitut ovat junnukiekkoa (engl. Minor hockey). Kanadassa juniorikiekkoa (engl. Junior hockey) pelataan neljällä tasolla:
Major Junior, CHL:n alaiset sarjat
Junior A, CJHL:n alaiset sarjat
Junior B
Junior C
sekä kaksi jääkiekkoliiton ulkopuolista juniorisarjaa
Juniorijääkiekko maittain > Pohjois-Amerikka > Yhdysvallat

Yhdysvalloissa pelataan junnukiekkoa (engl. Minor hockey) seuraavissa sarjoissa:
Mite (8 v. ja sitä nuoremmat pelaajat)
Squirt (9–10 v.)
Peewee (11–12 v.)
Bantam (13–14 v.)
Midget 16 and Under (15–16 v.)
Midget 18 and Under (15–18 v.)
Juniorikiekkoa (engl. Junior hockey) pelataan seuraavilla tasoilla:
Tier I, vain USHL
Tier II, vain NAHL
Tier III A
Tier III B
sekä jääkiekkoliiton ulkopuoliset sarjat
Pohjois-Amerikan juniorijääkiekon sarjat
| --- | --- |
Kanada:  Major Junior: CHL (WHL | OHL | LHJMQ)  Junior A: CJHL (AJHL | BCHL | CenJHL | LHJAAAQ | MJHL | MJAHL | NOJHL | OJHL | SJHL | SIJHL)  Junior B: CalJHL | CapJHL | CWJHL | EOJHL | GOJHL | HJBHL | IJHL | KJHL | KIJHL | LHC | LHJBSL | LHJBB | LHJEM | LHJLSL | LHJLL | LHJM | LHJR | LHJSLSJ | NBJBHL | NEAJHL | NWJHL;| NSJHL | PIJHL | PJHL; | SJJHL | TBJBHL | VIJHL  Junior C: CalJCHL | COJCHL | EOJCHL | EBJCHL | GMOHL | GLJHL | HTJHL | Hockey North | LHJBF | LHJRS | NBJCHL | NDJCHL | NJHL | NSJCHL | PEIMJHL | SJCHL | SOJHL | WOJCHL  Itsenäiset: GMHL | MMJHL
Yhdysvallat:  Tier I: United States Hockey League  Tier II: North American Hockey League  Tier III A: AJHL | CSHL | EJHL | MJHL | NorPac | WSHL  Tier III B: CHA | EmJHL | GLJHL | MetJHL | SEJHL  Itsenäiset: IJHL | NJHL
Juniorijääkiekko maittain > Eurooppa > Ranska

Ranskassa on seuraavat ikäsarjat:
Moustiques (9 v. ja sitä nuoremmat pelaajat)
Poussins (11 v. ja sitä nuoremmat pelaajat)
Benjamins (13 v. ja sitä nuoremmat pelaajat)
Minimes (15 v. ja sitä nuoremmat pelaajat)
Cadets (18 v. ja sitä nuoremmat pelaajat)
Juniorijääkiekko maittain > Eurooppa > Saksa

Saksan ikäsarjat:
U7 (7 v. ja sitä nuoremmat pelaajat)
U9 (9 v. ja sitä nuoremmat pelaajat)
U11 (11 v. ja sitä nuoremmat pelaajat)
U13 (13 v. ja sitä nuoremmat pelaajat)
U15 (15 v. ja sitä nuoremmat pelaajat)
U17 (17v. ja sitä nuoremmat pelaajat)
U20 (20v. ja sitä nuoremmat pelaajat)
Juniorijääkiekko maittain > Eurooppa > Ruotsi

Ruotsissa on seuraavat sarjat:
U11 (11 v. ja sitä nuoremmat pelaajat)
U12 (12 v. ja sitä nuoremmat pelaajat)
U13 (13 v. ja sitä nuoremmat pelaajat)
U14 (14 v. ja sitä nuoremmat pelaajat)
U15 (15 v. ja sitä nuoremmat pelaajat)
U16 (16 v. ja sitä nuoremmat pelaajat)
J18 (18 v. ja sitä nuoremmat pelaajat)
J20 (20 v. ja sitä nuoremmat pelaajat)
Juniorijääkiekko maittain > Eurooppa > Suomi

Suomessa juniorit jaetaan karkeasti alle kouluikäisiin, kouluikäisiin ja nuoriin. Sarjajako on seuraava:
U10 (10 v. ja sitä nuoremmat pelaajat)
U11 (11 v. ja sitä nuoremmat pelaajat)
U12 (12 v. ja sitä nuoremmat pelaajat)
U13 (13 v. ja sitä nuoremmat pelaajat)
U14 (14 v. ja sitä nuoremmat pelaajat)
U15 (15v. ja sitä nuoremmat pelaajat)
Ja niin edelleen U20:een saakka.
Taitotasoon perustuvia tasoja Suomessa ovat:[lähde? ]
A
AA
AAA (korkein taso), D-ikäluokasta alkaen valtakunnallisia ylialuesarjapelejä.
C-junioreista lähtien tasoluokkien nimet ova:t [lähde? ]
Aluesarja
Suomi-sarja
Mestis
SM-sarja (korkein taso)
Juniorijääkiekko maittain > Eurooppa > Sveitsi

Vuonna 2007 Sveitsin jääkiekkoliitto nimesi juniorisarjat Sveitsin virallisilla kielillä.
Bambini (9 v. ja sitä nuoremmat pelaajat), italiaksi 'vauva'
Piccolo (11 v. ja sitä nuoremmat pelaajat), italiaksi 'pieni'
Moskito (13 v. ja sitä nuoremmat pelaajat), saksaksi 'moskiitto'
Mini (15 v. ja sitä nuoremmat pelaajat), latinaksi 'pieni'
Novizen, Novices, tai Novizi (18 v. ja sitä nuoremmat pelaajat)
Junioren, Juniors tai Juniores (20 v. ja sitä nuoremmat pelaajat)
Kansainvälisiä turnauksia > U20

MM-kilpailut
World Junior A Challenge
Junior Club World Cup
Kansainvälisiä turnauksia > U19

Jääkiekon alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut
Kansainvälisiä turnauksia > U18

MM-kilpailut
Ivan Hlinkan muistoturnaus
Tyttöjen MM-kilpailut
Kansainvälisiä turnauksia > U17

World U-17 Hockey Challenge
Euroopan nuorten talviolympiafestivaalit
Kansainvälisiä turnauksia > U16

Nuorten talviolympialaiset, joissa:
Nuorten talviolympialaisten poikien turnaus
Nuorten talviolympialaisten poikien yksilötaitokilpailu
Nuorten talviolympialaisten tyttöjen turnaus
Nuorten talviolympialaisten tyttöjen yksilötaitokilpailu
Aiheesta muualla

Hockey Canada - Minor Hockey (englanniksi)
Youth Hockey Drills & Skills (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Sinebrychoffin pokaali

NJK:n Rarahu johtaa ruotsalaista Blendaa taistelussa Sinebrychoffin pokaalista kesäkuussa 1899
Sinebrychoffin pokaali (virallisesti Kommodori Nicolas Sinebrychoffin Challengepokaali) on purjehduspalkinto, jonka Nyländska Jaktklubbenin kommodori Nicolas Sinebrychoff lahjoitti seuran 25-vuotisjuhlallisuuksiin vuonna 1886. Se on pääpalkintona 4–10-tonnisille veneille tarkoitetussa purjehduskilpailussa, joka järjestetään edelleen vuosittain Itämeren pursiseurojen välillä. Pokaali on jatkuva kiertopalkinto ja se on purjehdusurheilun toiseksi vanhin palkinto Americas Cup -palkinnon jälkeen  Aikansa mittapuulla kalliin ja hienon Pietarissa teetetyn pokaalin on suunnitellut merimaalari Oscar Kleineh.
Kilpailu purjehdittiin vuosina 1888–1909 ns. valööriveneillä ja vuosina 1911–1961 8mR-veneillä. Vuosina 1964–1998 purjehdittiin avomeripursilla IOR-säännön mukaan ja kahden veneen seurajoukkueilla Americas Cupin esikuvan mukaan. Vuodesta 2004 kilpailu on purjehdittu klassisten 6mR-veneiden luokassa, Americas Cupia muistuttaen. Kilpailu tunnetaan nykyään nimellä Nicolas Sinebrychoff Challenge.
Seulasarja

Seulasarja on joukko tarkoin määriteltyjä seuloja, joita käytetään kiviaineksen raekoostumuksen määrityksessä. Tietoa maa-aineksen raekoostumuksesta tarvitaan erityisesti maalajien luokittelemisessa.
Seulat

Seulojen aukkojen muoto on neliö tai pyöreäaukkoisen seulan reikien koon tulee vastata neliömäistä nimelliskokoa. Seulan aukon mitta tarkoittaa neliönmuotoisen aukon sivun mittaa. Eri seulojen aukkojen nimelliskoot ovat standardin SFS-EN 933-2 mukaan seuraavat:
0,063 mm
0,125 mm
0,250 mm
0,500 mm
1 mm
2 mm
4 mm
8 mm
16 mm
31,5 mm
63 mm
125 mm
Seulat 0,063–2 mm ovat verkkoseuloja, joissa neliömäiset aukot muodostuvat ristikkäin kudottujen lankojen väleihin. Seulat 4–125 mm ovat reikäseuloja, joissa levyyn on tehty samankokoisia neliönmuotoisia aukkoja.
Seulonta

Jotta seulontatulokset olisivat vertailukelpoisia on myös seulonnan suorittaminen tarkoin määritelty ja se soveltuu sekä luonnonkiviainekselle että keinokiviainekselle. Lämpökaapissa (110 ±5 °C) kuivattu kiviaines kaadetaan aukkokooltaan suurimman seulan päälle ja seulan koneellisen tai käsin suoritetun ravistelun jälkeen punnitaan seulan päälle jääneen aineksen massa. Seulan aukkojen läpi mennyt aines siirretään pienempiaukkoisen seulan päälle. Seulonnan jälkeen punnitaan taas seulalle jääneen aineksen massa ja näin jatketaan kaikkien eri kokoisten seulojen kanssa. Hienoaineksen eli fillerin rakeisuuden määrityksessä käytetään ilmasuihkuseulontaa.
Saksan lentäjäkoulutus Neuvostoliitossa

Saksan lentäjäkoulutus Neuvostoliitossa perustui Venäjän ja Saksan Rapallon sopimuksen (1922) solmimisen jälkeen aloittamalle salaiselle sotilasyhteistyölle, jossa Saksa tarjosi Neuvostoliitolle teknistä apua sotavarusteteollisuuden uudistamiselle ja laajentamiselle ja missä Neuvostoliitto tarjosi lentokenttiään ja harjoitusalueitaan saksalaisille sotilaalliseen toimintaan, joka oli Saksalta kielletty Versailles’n rauhansopimuksessa.
Neuvostoliiton alueella oleva lentäjäkoulutus tähtäsi ensiksi hävittäjälentäjien kouluttamiseen, sittemmin myös tiedustelulentäjien ja ilmavalokuvaajien koulutukseen.
Sondergruppe Moskau

Vuonna 1923 perustettiin Sondergruppe Moskau, Moskovan ryhmä, jota kutsuttiin myös Zentrale Moskauksi, Moskovan keskukseksi.  Ryhmä kuului Saksan erikoisryhmä R:ään. Päällikkönä oli Saksan aikaisempien ilmavoimien esikuntapäällikkö Herman von der Lieth-Thomsen ja apulaispäällikkönä Ritter von Niedermayer.  Lieth-Thomsenin adjutantti, kapteeni Ratt, vastasi ilmailuasioista. Ensimmäinen saksalainen ilmailuryhmä saapui Neuvostoliittoon 1924. Siihen kuuluivat K. Lite, G. Johanenson, R. Hasenor, J. Schröder ja Martin Fiebig, josta tuli myöhemmin Luftwaffen kenraali. Myöhemmin myös muita saksalaisia ilmailuasiantuntijoita liittyi heihin. Aluksi saksalaiset toimivat neuvonantajina puna-armeijan ilmavoimien päähallinnon ja ilmavoimien akatemian palveluksessa, minkä jälkeen he siirtyivät Saksan Neuvostoliiton alueella toimivan ilmailukoulun henkilökunnaksi.
Neuvostoliitto oli varannut saksalaisten lentotoimintaa varten lentokentän Lipetskistä. Koulun johtajaksi tuli majuri Walter Schtaar, joka oli ensimmäisessä maailmansodassa komentanut lento-osastoa länsirintamalla. Hän johti koulua viisi vuotta. Lipetskin lentokentälle saksalaiset rakensivat tarvittavat lentokonehallit sekä hallinto- ja asuintilat johdossaan saksalainen ensimmäisen maailmansodan lentäjä-ässä E. Borian. Lisäksi alueelle rakennettiin oma puhelinkeskus. Koulun perustaminen maksoi Reichswehrille noin 2 000 000 ruplaa. Kesäkuussa 1925 viisikymmentä laatikkoihin osina pakattua Fokker D.XIII -hävittäjää laivattiin Stettinistä höyrylaiva Hugo Stinnes IV:llä Leningradiin. Samalla lähtivät myös lento-opettajat ja lentokadetit Neuvostoliittoon. Salaisena pidettävä kuljetus oli muodollisesti neuvostoliittolais-saksalaisen yhteisyritys Metachimin kauppa. Henkilökunta kuljetettiin turisteina tai yksityisten yritysten palveluksessa olevana henkilökuntana asiakirjojen mukaan. Lipetskissä saksalaiset käyttivät univormujensa sijasta siviilivaatteita tai neuvostoliittolaisia univormuja ilman arvomerkkejä.
Lentotoiminta aloitettiin Fokker D.XIII:llä. Myöhemmin lentokoululle toimitettiin Albatros-harjoituskoneita.
Lipetskin lentokoulu

Varsinainen lentokoulutus alkoi 15. heinäkuuta 1925. Koulutukseen sisältyi intensiivistä lentotoimintaa neljän viikon ajan kuuden lentokadetin ryhmissä.  Ensimmäiset lentokadetit olivat muuntokoulutettavia lentäjiä. Myöhemmin koulutettiin myös aidosti uusia lentäjiä. Koulun suorittamisen jälkeen oppilaat palkattiin Reichswehriin ilman merkintöjä siitä, että olisivat saaneet lentokoulutusta.
Saksalaisten esimerkistä myös neuvostoliittolaiset kokeilivat Fokker D.XIII:ia. Lentokoulun ensimmäisen toimintavuoden jälkeen sitä päätettiin laajentaa koskemaan myös tiedustelulentotoimintaa ja ilmakuvausta keväällä 1926, kun Neuvostoliiton ilmavoimien komentaja ja Saksan ilmavoimien salaisesta kehittämisestä vastaavat Reichswehrin henkilöt tapasivat. Ehdotuksen teki Reichswehrin ilmailuosaston päällikkö yliluutnantti Wilberg, mitä kannatti muun muassa sotilaskomissaari R. A. Muklevitš ideologisista syistä.
Tiedustelulentotoiminnan koulutus aloitettiin kahdeksalla Heinkel HD 17 -lentokoneella kesällä 1926.
Saksassa lentäjien alustava koulutus tapahtui muodollisesti Saksan siviili-ilmailukoulun eli Deutsche Verkehrsflieger-Schulen alaisena. Koulutusta annettiin myös urheilulentoseuroissa. Aluksi koulutusta annettiin vain keveillä pienlentokoneilla ja Junkersin matkustajalentokoneilla. Saksan siviili-ilmailukoulun perustamista ohjasi Reichswehrin tarkastusosasto 1 (ilmailutarkastus). Ilmailukoulu aloitettiin 1923, kun teollisuusmies H. Stinnes osti viisikymmentä yksipaikkaista Fokker D.XIII -hävittäjää Alankomaista. 1923–1925 myös muutamia Fokker D.VII:ia ja Fokker D.XI:ia hankittiin samalla tavalla. Tilaus suoritettiin Argentiinan ilmavoimien nimissä.
Saksalaislentäjien kouluttaminen loppui vuonna 1933.
Kemiallinen sodankäynti

Lipetskin lentokoulun yhteydessä suunniteltiin myös taistelukaasujen käyttöä ilmavoimien avulla maajoukkoja vastaan.
Aiheesta muualla

Bundesarchiv: Lipezk. Die geheime Fliegerschule und Erprobungsstätte der Reichswehr in der Sowjetunion (saksaksi)
Air Pages: A secret aviation school (englanniksi)
Samuel Page

| Samuel Page> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Samuel L. Elliot
Syntynyt: 5. marraskuuta 1976 (ikä 47)  Whitefish Bay, Wisconsin, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Ben 'Trey' Shepherd sarjassa All My Children (2002–2003) Jesse Parker sarjassa Pahan tytär (2005) Casey Woodland sarjassa Shark (2006–)
Aiheesta muualla
IMDb 
Samuel Page aka Sam Page (s. Samuel L. Elliott 5. marraskuuta 1976) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Nuoruus

Samuel Page syntyi Whitefish Bayssa, Wisconsinissa  ja kävi Princetonin yliopiston, josta hän valmistui pääaineinaan ekologia ja biologia. Yliopistoaikanaan Page pelasi myös koulun baseball-joukkueessa ja hän onkin erittäin kehuttu urheilija pelattuaan lisäksi amerikkalaista jalkapalloa, jääkiekkoa, golfia ja tennistä. Princetonin yliopistosta Page valmistui vuonna 1988.
Ura

Page tiesi haluavansa näyttelijäksi seniorivuonnaan Princetonin yliopistossa; "Tulin kotiin ja sanoin äidilleni ja isälleni muuttavani Hollywoodiin näyttelijäksi.
Los Angelesissa ollessaan Page esiintyi muun muassa televisiosarjoissa Men, Women & Dogs, Undressed, Seitsemäs taivas, Popular, Hang Time ja Border Town. New York Cityssä Page valittiin näyttelemään Trey Kenyonia draamasarjaan All My Children, vuonna 2002.
Pagella oli sivuosa televisiosarjassa American Dreams ja hän teki vierailuja sarjoissa, kuten CSI: Miami ja Wicked Science. Vuonna 2005 Page valittiin näyttelemään Jesse Parkeria FOXin yliluonnolliseen draamasarjaan Pahan tytär. Vuonna 2006 Page sai roolin CBS:n draamasarjaan Shark. Vuonna 2008 Page esiintyi Will.i.amin videossa "Yes We Can" Barack Obaman presidenttivaaliehdokkuuden hyväksi, yhdessä lukuisten muiden julkisuuden henkilöiden kanssa.
Televisiorooliensa lisäksi Page on esiintynyt elokuvissa The Brotherhood, Prison of the Dead ja Microscopic Boy.
Pagen on esiintynyt useassa ABC:n draamasarjan Täydelliset naiset jaksossa Sam Allen nimisenä hahmona, joka on Bree Hodgen ensimmäisen miehen Rexin poika .
Savona

| Savona |
| --- | --- |
 Torre Leon Pancaldo
 lippu:  vaakuna
 Savona
 Koordinaatit: 44°18′33″N, 8°28′29″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Liguria
Maakunta:  Savona
Pinta-ala:  
 – Maa:  65,32  km²
Korkeus:  4 (min. 0 - maks. 840)  m
Väkiluku (2013):  60 760 
 – Väestötiheys:  930  as./km²
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Savona on kaupunki Pohjois-Italiassa olevalla Ligurian alueella. Se on samannimisen Savonan maakunnan pääkaupunki. Kaupungilla on pitkät perinteet merenkulussa, ja se on edelleen tärkeä satamakaupunki. Se on myös usein risteilyalusten vierailupaikka.
Nähtävyyksiä

Kaupungin symboli on 1300-luvulta oleva torni Torre Leon Pancaldo. Se on vanhan kaupunginmuurin ainoa jäljellä oleva osa. Se sijaitsee satamassa, ja sen seinämässä on Savonan pyhimyksen Nostra Signora della Misericordian marmorinen patsas.
Spaceman

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Spaceman voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
”Spaceman”, The Killersin kappale vuodelta 2008
”Spaceman”, Asteen kappale vuodelta 2013
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Spaceman”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Savonan maakunta

Savonan maakunta (ital. Provincia di Savona, liguuriksi Pruvinsa de Sann-a) on maakunta Ligurian alueella Luoteis-Italiassa.
Savonan maakunnan pinta-ala on 1 545 km2 ja asukasluku noin 280 000. Maakunta muodostuu 69 kunnasta, ja sen pääkaupunki on Savona.
Savona on Savonan maakunnan pääkaupunki.