stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Punanaamatimali
Elintavat

Punanaamatimali on melko arka lintu ja piileskelee metsien sisäosissa. Ravintonaan laji käyttää marjoja, siemeniä sekä hyönteisiä. Linnun pesimäkausi kestää toukokuulta heinäkuulle. Punanaamatimalit rakentavat kuppimaisen pesänsä sammalista ja ruohoista. Naaras munii kahdesta neljään sinistä munaa.
Pulkkosieni

| Pulkkosieni |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Boletales
Heimo::  Paxillaceae
Suku::  Pulkkosienet Paxillus
Laji::  involutus
Kaksiosainen nimi
 Paxillus involutus  (Batsch) Fr. 
Katso myös
   Pulkkosieni Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pulkkosienen itiöitä
Kalifornian Folsomista kerättyjä pulkkosieniä
Pulkkosieni (Paxillus involutus) on kellertävänruskea ja myrkyllinen pulkkosienten sukuun ja Boletales-lahkoon kuuluva sienilaji. Se on Suomessa erittäin yleinen.
Tuntomerkit

Pulkkosienen ruskeansävyinen lakki on 5–15 senttimetriä leveä. Nuorilla yksilöillä lakin reunat ovat kiertyneet alas. Sienen heltat ovat tiheät, johteiset ja väriltään kellertävät. Ne lähtevät irti samaan tapaan kuin samaan lahkoon kuuluvien tattien pillistö. Helttojen väri tummenee nopeasti koskettaessa. Pulkkosienen jalka on kellanruskea ja tyveen päin suippeneva. Sen pituus on 3–6 senttimetriä. Malto on kellanvaaleaa ja sitkeää. Vahingoittuneista kohdista malto muuttuu ruskeaksi. Sienen itiöpöly on ruskeaa.
Tuntomerkit > Samannäköisiä lajeja

Pulkkosienen voi sekoittaa mustarouskuun (Lactarius necator). Pulkkosienen heltat eivät vuoda maitiaista lainkaan ja tummuvat nopeasti kun niitä koskee. Mustarouskun heltat vuotavat runsaasti pysyvästi valkoista nestettä.
Kasvuaika ja -paikka

Pulkkosieni kasvaa yleisenä erilaisissa metsissä, puistoissa, hakkuualueilla, joutomailla, pihoilla ja puutarhoissa. Sieni viihtyy erityisesti taajamien metsissä ja ihmistoiminnan vaikuttamilla paikoilla. Sientä tavataan alkukesästä loppusyksyyn ja kanta on usein melko runsas.
Pulkkosieni on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.
Myrkyllisyys ja käyttö ravintona

Pulkkosientä on ennen vanhaan käytetty melko runsaasti ruokasienenä, mutta nykyisin sitä pidetään myrkkysienenä. Pulkkosienen myrkyllisyyden aiheuttavaa yhdistettä ei tunneta, joskin epäiltynä on ainakin involutiini, joka on pulkkosienestä eristetty fenolijohdos. Pulkkosienen myrkyn arvellaan kuitenkin aiheuttavan herkistymistä tai keräytyvän elimistöön. Myrkyn vaikutus voimistuu syöntikertojen toistuessa. Se aiheuttaa elimistössä vakavan ruoka-aineallergiaa muistuttavan vasta-ainereaktion, jolloin kehittynyt vasta-aine tuhoaa veren punasoluja. Tämä voi johtaa veren rasvojen nopeaan sakkautumiseen sisäelinten hiussuoniin. Jatkuva pulkkosienen syönti saattaa johtaa jopa kuolemaan.
Neuvostoliitossa sitä pidettiin kauppasienenä vuoteen 1981 saakka, jonka jälkeen sen myyminen kiellettiin poistamalla se kauppasienten luettelosta. Venäjällä pulkkosienet on perinteisesti keitetty ja suolattu. Siitä saatetaan tehdä myös salaattia. Joidenkin lähteiden mukaan sitä edelleen käytetään runsassatoisena ruokasienenä 2000-luvulla Venäjällä huolimatta siitä, että sitä pidetään myrkyllisenä ja että myös sienioppaat pitävät sitä myrkyllisenä. Sienen nimi on svinuška tonkaja ("ohut porsas"), mutta sitä kutsutaan myös nimillä svinuška tonkonogaja ("ohutjalkainen porsas"), svinoje uho ("siankorva") tai dunka.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Pulkkosieniryhmä – Paxillus involutus coll.
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Pulkkosieni (Paxillus involutus) (Arkistoitu – Internet Archive)
Luontoportti: Pulkkosieni (Paxillus involutus)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Paxillus involutus:  Wikidata: Q518069  Wikispecies: Paxillus involutus  APNI: 120978  AusFungi: 60026638  BioLib: 60211  CoL: 75VQZ  EoL: 155071  EPPO: PAXIIN  Fungorum: 191172  GBIF: 5240002  iNaturalist: 55941  IRMNG: 10389861  MycoBank: 191172  NatureServe: 2.911919  NBN: NHMSYS0001492003  NCBI: 71150  NZOR: 5f52b308-bfda-4dcd-a0a1-3ffea70a682e  Observation.org: 15193  Open Tree of Life: 92696  uBio: 1214093  Laji.fi: MX.5016966 
Agaricus involutus:  Wikidata: Q59546360  AusFungi: 60026639  CoL: 5TMSX  GBIF: 2525575  IRMNG: 11290431  MycoBank: 229635  NZOR: d01e8451-e2c8-40ca-9004-611a8f96fc09
Heino Pulli

| Heino Pulli |
| --- | --- |
 Heino Pulli vuonna 1958
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. maaliskuuta 1938 Sortavalan mlk
Kuollut: 11. huhtikuuta 2015 (77 vuotta) Tampere
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Hepa
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1953–1968
Seurat:  TK-V
Valmennusura
Vuodet:  1971-1972
Seurat:  Koo-Vee
| Mitalit> Maa:  Suomi.Miesten jääkiekko.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Suomi.Miesten jääkiekko.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Suomi.Miesten jääkiekko.EM-kilpailut  | Maa:  Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Yhdysvallat 1962 |  |  |
Heino Vihtori Pulli (22. maaliskuuta 1938 Sortavalan mlk – 11. huhtikuuta 2015 Tampere) oli suomalainen jääkiekkohyökkääjä. Koovee on jäädyttänyt Pullin pelinumeron 10.
”Hepa” Pulli oli miesten SM-sarjan 1950- ja 1960-lukujen pelätyimpiä maalintekijöitä kovan lyöntilaukauksensa ansiosta. Hän pelasi koko uransa Kooveessa, jossa oli voittamassa seuran ainoaa Suomen mestaruutta vuonna 1968. Pulli lopetti uransa mestaruuteen. Hän teki SM-sarjassa pelaamissaan 190 ottelussa tehot 173+77.
Pulli edusti maajoukkuetta Squaw Valleyn 1960 ja Innsbruckin 1964 talviolympialaisissa sekä viisi kertaa MM-kilpailuissa. Vuoden 1962 MM-kilpailuista Pullin edustama Suomi voitti maan historian ensimmäisen aikuisten arvokisamitalin, EM-hopean. Maaotteluita hänelle kertyi yhteensä 118 ja pisteitä näissä 64+19.
Pulli kuoli 77-vuotiaana pitkän sairastelun jälkeen 11. huhtikuuta 2015.
Saavutukset ja palkinnot > Henkilökohtaiset saavutukset

Suomen paras jääkiekkoilija 1960
Lynces Academicin parhaan hyökkääjän patsas 1960 ja 1964
SM-sarjan paras pisteidentekijä 1963
SM-sarjan maalipörssin voittaja 1960
Herrasmiespelaaja 1964
SM-sarjan tähdistökentällisessä 1962, 1963 ja 1964
Koovee on jäädyttänyt Pullin pelinumeron 10
Suomen Jääkiekkoleijona #33
Saavutukset ja palkinnot > Joukkuesaavutukset

1 EM-hopea (1962)
1 Suomen mestaruus (1968)
3 SM-hopeaa (1959, 1962, 1964) ja 2 SM-pronssia (1960, 1961)
Perhesuhteet

Myös Heino Pullin veljet Kalevi ja Markku pelasivat jääkiekkoa SM-tasolla.
Galleria

Heino Pulli mopon satulassa 1950-luvulla.
Pullin veljekset 1950-luvulla. Vasemmalla Heino, keskellä Markku ja oikealla Kalevi.
Heino Pulli.
Heino Pulli Oslossa Mauno Nurmen ja jonkun kolmannen kanssa. (1950-luvulla).
Heino Pulli olympiakaukalossa Squaw Valleyn talvikisoissa 1960.
Jorma Salmi, Raimo Kilpiö ja Heino Pulli filmitähti Jayne Mansfieldin kanssa Squaw Valleyn talviolympialaisissa 1960.
Kooveen Italian reissu 1960. Heino Pulli ja papukaija Hagenbeckin eläintarhassa Hampurissa.
Seppo Nikkilä ja Heino Pulli Moskovassa vuonna 1959.
Kooveen kolmikko Matti Reunamäki - Heino Pulli - Seppo Nikkilä maajoukkueessa 1960-luvulla
Ilveksen Räshid Hakimsan ja Heino Pulli Koulukadun ensimmäisessä pelatussa ottelussa vuonna 1956.
Suomen maaottelu Kanadaa vastaan Koulukadulla vuonna 1963. Kuvassa Heino Pulli ja George Ferguson.
Heino Pulli palkitaan 1960-luvun alussa.
Aiheesta muualla

Heino Pulli Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Pauli Hyväri | Raimo Kilpiö -palkinnon voittaja 1964 | Seuraaja: Antti Ravi |
Pūngi

Pūngia soittava käärmeenlumooja Jaipurissa. Valokuva vuodelta 2007.
Pūngi (myös puungi, poongi, bin tai been) on yleisnimi kaikille tuulikapselilla varustetuille eteläaasialaisille kaksoisklarineteille.
Pūngeja käyttävät erityisesti käärmeenlumoojat, muun muassa Rajasthanin mustalaisheimot, kuten Kalbeliya-mustalaiset. Pūngeja käytetään yleisesti myös rajasthanilaisten mustalaistanssien säestyssoittimena.
Soittimissa on usein kurpitsasta tehty ilmakapseli, siihen kiinnitetty suukappale ja useimmiten kaksi yksikkölehdykkäistä ja samansuuntaista bambusta tai luusta tehtyä putkea eli jivalaa. Bambuputket on kiinnitetty kurpitsaan mehiläisvahalla. Soitinta voi virittää ja putkien pituutta säätää mehiläisvahan sisällä liikuttamalla. Pilleistä toinen saa aikaan bordunaääntä, kun taas toista käytetään melodian tuottamiseen. Melodiaputkessa on tyypillisesti viidestä kahdeksaan sormiaukkoa.
Pūngi oli alkujaan intialainen kansanmusiikkisoitin, ja se on yhä tärkeässä asemassa muun muassa Intian uskonnollisessa musiikissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pūngi Wikimedia Commonsissa
Video pūngia soittavasta käärmeenlumoojasta
Punasilmämullo

| Punasilmämullo |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Mullot Mullidae
Suku::  Upeneus
Laji::  asymmetricus
Kaksiosainen nimi
 Upeneus asymmetricus  Lachner, 1954 
Katso myös
   Punasilmämullo Wikispeciesissä   Punasilmämullo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Punasilmämullo (Upeneus asymmetricus) on mullojen (Mullidae) heimoon kuuluva merivesissä elävä kalalaji. Sitä pidetään hyvänä ruokakalana.
Koko ja ulkonäkö

Punasilmämullo kasvaa yleensä noin 7–9 senttimetrin mittaiseksi ja enintään 14 senttimetrin mittaiseksi (SL). Lajilla on pitkänomainen ruumis ja pyöreä kuono. Peräevä on hieman sirppimäinen ja pyrstö erittäin haarautunut. Ensimmäisessä selkäevässä on seitsemän piikkiruotoa ja toisessa selkäevässä yksi piikkiruoto sekä kahdeksan pehmeää ruotoa. Punasilmämullolla on leuassaan kaksi ohutta viiksisäiettä.
Punasilmämullon pää ja ruumis ovat väritykseltään punaruskeita. Yläpuoli on tummempi ja alapuoli kylkiviivan jälkeen vaaleampi. Kiduksista pyrstön tyveen asti kulkee ruskea vaakasuora juova. Ensimmäisessä selkäevässä on neljä riviä punaruskeita täpliä ja rintaevä on väriltään vaaleanpunainen.
Levinneisyys ja elinympäristö

Punasilmämulloa tavataan indopasifisella merialueella Filippiinien, Indonesian ja Australian vesillä. Laji on pohjakala ja sen elinympäristöä ovat hiekkaiset ja vesikasvien peittämät alueet. Muiden mullojen tapaan punasilmämullo käyttää viiksisäikeitään ravinnonetsintään.
Naoto Tajima

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Naoto Tajima (vasemmalla), Jesse Owens ja Luz Long |  Naoto Tajima (vasemmalla), Jesse Owens ja Luz Long |  Naoto Tajima (vasemmalla), Jesse Owens ja Luz Long |  |
Maa:   Japani
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Berliini 1936 | kolmiloikka |  |
|  Pronssia | Berliini 1936 | pituushyppy |  |
Naoto Tajima (jap. 田島直人, Tajima Naoto, 15. elokuuta 1912 Iwakuni – 4. joulukuuta 1990) oli japanilainen yleisurheilija ja olympiavoittaja Berliinin olympialaisista 1936.
Tajima oli syntynyt Iwakunissa ja valmistui Kioton yliopistosta juuri ennen Berliinin olympialaisia. Toukokuussa hän oli voittanut Japanin valintakilpailut keskinkertaisella tuloksella 15,27, mutta kesäkuussa hän hyppäsi jo 15,67.
Olympialaisten pituuskarsinnassa raja oli vaatimaton 715. Loppukilpailussa Tajima hyppäsi parhaansa 774 kolmannella yrityksellä, mikä riitti pronssiin Jesse Owensin ja Luz Longin jälkeen. Kolmiloikassa Tajimaa pidettiin etukäteen Japanin heikoimpana lenkkinä, mutta helpon karsinnan (raja vain 14,00) jälkeen Tajima hyppäsi heti ensimmäisellään ennätyksensä 15,76 ja neljännellä saavutti ensimmäisenä maailmassa 16 metrin tuloksen hyppäämällä tasan 16,00. Historiallisen hypyn loikkien pituudet olivat epävirallisesti 6,20 – 4,00 – 5,80.
Olympiakultamitali oli Japanin kolmas peräkkäinen kolmiloikassa. Japanin seuraavaa yleisurheilun olympiakultaa jouduttiinkin sitten odottamaan yli 60 vuotta, aina Naoko Takahashin maratonjuoksun olympiavoittoon asti. Tajiman kolmiloikkatulos kesti maailmanennätyksenä 15 vuotta ja Japanin ennätyksenä 20 vuotta.
Takadji

| Takadji |
| --- | --- |
Valtiot:  Mali
Paikkakunta:  Timbuktun alue 
Koordinaatit:  15°58′59″N, 4°07′01″W
Mittaustietoja
Pinta-ala:  90 km²
 fiTakadji 
Takadji (myös Tagadji) on Nigerjoen tulvajärvi Timbuktun alueen Niafunkén piirin Soboundoun kunnassa Malissa. Sen enimmäispinta-ala on 90 neliökilometriä.
Takadjin yhdistää Nigerjokeen Dabin kylän luota lähtevä kanava, jonka kautta joen tulvavedet virtaavat järveen. Hiekan täytettyä kanavan se oli 1980-luvulla täysin kuiva. Kanavan syventäminen ja vuonna 1991 rakennettu pato ovat mahdollistaneet järven pinta-alan palauttamisen maatalouskäyttöön. Uusi Nounoun ja Diengon kylien välille rakennettu pato on antanut 1 200 lisähehtaaria. Takadjilla ja Soboundoun kunnan muilla järvillä viljellään riisiä, hirssiä ja durraa sekä myytäväksi menevää tupakkaa, sipulia, perunaa ja maniokkia.
Järven itärannalla sijaitsee Tondidaroun megaliittialue.
Punainen vaara (vuoden 1988 elokuva)

| Punainen vaara> Red Heat |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Walter Hill
Käsikirjoittaja:   Walter Hill  Troy Kennedy-Martin  Harry Kleiner 
Tuottaja:   Gordon Carroll  Walter Hill  Andrew G. Vajna  Mario Kassar 
Säveltäjä:  James Horner
Kuvaaja:  Matthew F. Leonetti
Leikkaaja:   Donn Aron  Carmel Davies  Freeman A. Davies 
Lavastaja:  Michael Corenblith
Pääosat:   Arnold Schwarzenegger  James Belushi  Peter Boyle  Ed O’Ross  Laurence Fishburne 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  TriStar Pictures
Levittäjä:  InterCom Netflix
Ensi-ilta:   17. kesäkuuta 1988    9. syyskuuta 1988
Kesto:  106 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Punainen vaara (engl. Red Heat) on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut Walter Hillin ohjaama toimintakomediaelokuva, jonka pääosissa nähdään Arnold Schwarzenegger sekä James Belushi.
Juoni

Kovanaamainen neuvostoliittolainen poliisi Ivan Danko (Arnold Schwarzenegger) jahtaa georgialaista huumekauppiasta Viktor Rostavilia (Ed O’Ross), joka pakenee Neuvostoliitosta Yhdysvaltoihin. Saadakseen huumekauppiaan kiinni Dankon täytyy lähteä Chicagoon nappaamaan hänet. Siellä Danko alkaa tehdä yhteistyötä paikallisen poliisin kanssa, mikä aluksi ei näytä tuottavan tulosta. Ajan myötä Danko kuitenkin ystävystyy yhdysvaltalaisen kollegansa kanssa, ja näin he voivat yhdistää voimansa rikollisen nappaamiseksi.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Arnold Schwarzenegger  | … |  Ivan Danko   |
|  James Belushi  | … |  Art Ridzik   |
|  Peter Boyle  | … |  Lou Donnelly   |
|  Ed O’Ross  | … |  Viktor Rostavili   |
|  Laurence Fishburne  | … |  Charlie Stobbs   |
|  Gina Gershon  | … |  Cat Manzetti    |
Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1994 Kati Sinisalo kirjoitti elokuvan huumorin purevan vain ajoittain ja kyttäparin keskinäisen suhteen jäävän ilman kipinää. Hän antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä.
Aiheesta muualla

Thoke: Punainen vaara (1988) Leffatykki.  13.7.2004. Viitattu 20.5.2021.
Red Heat Reviews TV Guide. Viitattu 20.5.2021. (englanniksi)
Wilmington, Michael: Movie Review : Soviet ‘Dirty Harry’ Hits Chicago Streets in Flashy ‘Red Heat’ The Los Angeles Times.  17.6.1988. Viitattu 20.5.2021. (englanniksi)
Ebert, Roger: Red Heat RogerEbert.com.  17.6.1988. Viitattu 20.5.2021. (englanniksi)
Walter Hillin ohjaamat elokuvat
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
1970-luku: Haastaja (1975) · Keikkakuski (1978) · Soturit (1979)
1980-luku: Lainsuojattomat (1980) · Raivoisa ajojahti (1981) · 48 tuntia (1982) · Streets of Fire – Liekehtivät kadut (1984) · Wow! Mikä perintö! (1985) · Crossroads – bluesjätkät (1986) · Oikeuden puolesta (1987) · Punainen vaara (1988) · Johnny Handsome – kasvoton (1989)
1990-luku: Toiset 48 tuntia (1990) · Tunkeutujat (1992) · Geronimo (1993) · Hurja Bill (1995) · Last Man Standing (1996)
2000-luku: Supernova (2000) · Teräskehä (2002)
2010-luku: Bullet to the Head (2012)
Taiwanin talous

Taiwanin talous on yksi Itä-Aasian voimakkaimpia. Kiinan tasavalta eli Taiwan kuuluu Aasian tiikereihin, joiden talous kasvoi hyvin nopeasti 1960-luvulla ja sitä seuranneina vuosikymmeninä. Taiwanin talouskasvu oli yhdeksän prosenttia vielä vuonna 1996. Talouskasvu hidastui Aasian talouskriisiin 1998.lähde?
Valtavan talouskasvun aikana Taiwan oli maailman suurin televisioiden, kellojen, mikroprosessoreiden ja urheilujalkineiden valmistaja. Mikropiirien valmistuksessa maa on edelleen yksi maailman suurimpia. Valtavan talouskasvun aikana maan yhteiskunta vaurastui, ja lopulta halpatyövoiman perässä olleet yritykset siirtyivät muihin maihin. Nykyään Taiwanin teollisuuden yksi kulmakivistä on korkeasti koulutettu työvoima. Koulutus on haettu maan tärkeimmältä kauppakumppanilta Yhdysvalloilta.lähde?
Foxconn on taiwanilainen maailman suurin elektroniikan sopimusvalmistaja.lähde?
TSMC on maailman kolmanneksi suurin puolijohdeteollisuuden yritys.
Nykyiset tärkeimmät vientituotteet ovat mikropiirien ohella jalkineet, vaneri, sekä sähkö-, elintarvike- ja sahateollisuustuotteet. Taiwanilla on suuret valuuttavarannot, ja se on sijoittanut Kiinaan, Malesiaan ja Vietnamiin.lähde?
Maatalous on painottunut saaren länsiosiin, ja tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, sokeriruoko, bataatti, tee, banaani, ananas ja maapähkinä.lähde?
Puolalanmäki

Asunto Oy Albatross. Rakennus on vuodelta 1910 ja sen ylimmän kerroksen ateljeessa on työskennellyt muun muassa Wäinö Aaltonen.
Vappulakitus Puolalanmäellä vappuna 2017.
Puolalanmäki (ruots. Puolalabacken) on Turun keskustassa, VI:n ja VII:n kaupunginosan rajalla sijaitseva kukkula. Se on yksi Turun seitsemästä kukkulasta ja korkeudeltaan 35,2 metriä merenpinnan yläpuolella. Mäen päällä sijaitsee Turun taidemuseo, jota ympäröi Puolalanpuisto. Mäki on saanut nimensä Puolalan kylästä, joka liitettiin Turkuun Maariasta 1600-luvulla. Yhdessä Turun taidemuseon kanssa Puolalanmäki on yksi Museoviraston määrittelemistä valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Vuoden 1775 palon jälkeen Puolalanmäelle rakennettiin runsaasti matalia puumökkejä , joissa asui merimiehiä, käsityöläisiä ja kisällejä. Alueen puutalot säilyivät Turun palosta 1827 ja aina 1900-luvun alkuun asti. Keskiajalla täällä kaupunkialueen ulkopuolella sijaitsi spitaalisten laitos ”Pyhän Yrjänän hospitaali”, josta ensimmäinen tunnettu maininta on vuodelta 1355. Vasta vuonna 1623 spitaalilaitos siirrettiin Seilin saarelle Nauvoon.
Vanha rakennuskanta, mukaan lukien 1838 valmistunut palotorni, purettiin suurimmaksi 1900-luvun alkupuolella. Tällöin rakennettiin sekä Taidemuseon rakennus että sitä ympäröivät kivitalot. Puiston reunaman vanhemmasta rakennuskannasta ovat jäljellä Iso-Puolalan talo 1700-luvulta, Puolalanmäen lukion vanhempi osa (1888) ja sen vieressä oleva puinen rakennus 1840-luvulta. Puiston on suunnitellut Mauritz Hammarberg Tukholman mäkipuistojen mallien mukaan. Hammarbergistä tuli myöhemmin Tukholman kaupunginpuutarhuri.
Nykyään Turun kaupungin nuorisoasiankeskus järjestää Puolalanpuistossa vuosittain elokuussa ilmaiskonsertin.
Puolalanmäellä sijaitsi Mihail Anikušinin veistämä 13. marraskuuta 1977 paljastettu V.I. Leninin muistomerkki Muita Puolalanmäen julkisia taideteoksia ovat Leningradin ja Turun ystävyyden patsas (Antti Louhisto, 1969) sekä Jussi Mäntysen Joutsenet (1959) ja Kurjet pesällä (1986). Taidemuseon edustalla ovat myös Victor Westerholmin ja R. W. Ekmanin muotokuvahermit.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Puolalanmäki Wikimedia Commonsissa
Punavatsaturpiaali

| Punavatsaturpiaali |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Turpiaalit Icteridae
Suku::  Hypopyrrhus
Laji::  pyrohypogaster
Kaksiosainen nimi
 Hypopyrrhus pyrohypogaster  (Tarragon, 1847) 
Katso myös
   Punavatsaturpiaali Wikispeciesissä   Punavatsaturpiaali Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Punavatsaturpiaali (Hypopyrrhus pyrohypogaster) on turpiaaleihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Kolumbiassa.
Koko ja ulkonäkö

Punavatsaturpiaali kasvaa 27–30 cm pitkäksi ja koiras on naarasta suurempi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Laji on melkein kokonaan kiiltävän musta. Pään höyhenet ovat muita höyheniä kapeammat ja niiden ruoti on paksu. Punavatsaturpiaalin vatsa ja alaperä ovat kirkkaan punaiset.
Levinneisyys ja elintavat

Punavatsaturpiaali elää Kolumbian länsiosissa. Lajin elinympäristöä ovat kosteat vuoristometsät ja niiden reunamaat 1 200–2 700 metrin korkeudella merenpinnasta. Lintu liikkuu pesimäkauden aikana pareittain ja pesimäkauden ulkopuolella useimmiten alle kymmenen yksilön parvina, mutta suurimmillaan parvissa voi olla jopa 50 lintua. Punavatsaturpiaalin ravintoa ovat hyönteiset ja hedelmät. Pesimäkausi on tammikuusta elokuulle ja kuppimainen pesä sijatsee oksanhaarassa.
Punavatsaturpiaali luokitellaan vaarantuneeksi, ja kannan kooksi arvioidaan 2 500–10 000 täysikasvuista yksilöä. Levinneisyysalue on laajempi kuin aiemmin on ajateltu, mutta kantaa uhkaa elinympäristön häviäminen hakkuiden vuoksi. Myös pesäloiset ja pyydystäminen häkkilinnuiksi voivat uhata kantaa.
Puntalan rautatieasema

Puntalan rautatieasema (lyh. Pnt) on lakkautettu rautatieliikennepaikka Karjalan radalla Ruokolahden Puntalassa.
Asema avattiin vuonna 1937, ja se on samantyyppinen rataosan muiden Thure Hellströmin suunnittelemien asemarakennusten kanssa. Alkuvuosina Puntalasta oli puutavaraliikennettä, jota edesauttoi lähelle perustettu saha. Aseman miehitys lopetettiin vuonna 1957 ja henkilöliikenne 11 vuotta myöhemmin. Lopullisesti liikennepaikka lakkautettiin vuonna 2005, jolloin myös vaihteet ja sivuraiteet purettiin.
Aseman läheisyydessä on Oritlammen taajama, joka kuitenkin tukeutui jo perustamisestaan lähtien valtatie 6:n linja-autoliikenteeseen.
Punakämmekkä

| Punakämmekkä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Kämmekkäkasvit Orchidaceae
Suku::  Liuskakämmekät Dactylorhiza
Laji::  incarnata
Alalaji::  incarnata
Kolmiosainen nimi
 Dactylorhiza incarnata subsp. incarnata  (L.) Soó 
Katso myös
   Punakämmekkä Wikispeciesissä   Punakämmekkä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Punakämmekkä eli suopunakämmekkä (Dactylorhiza incarnata subsp. incarnata, myös Orchis incarnata ja Dactylorchis incarnata) on Pohjois-Euroopassa ja Venäjällä tavattava liuskakämmekkä. Se kuuluu kämmekkäkasveihin. Suomessa lajia tavataan koko maassa, ja se on rauhoitettu Oulun läänin eteläpuolella.