Kornilovin kapina
Kapinayritys > Kornilovin ja Kerenskin välirikko ja kapinan alku

Entinen yliprokuraattori Vladimir Lvov tarjoutui välittäjäksi Pietarissa olleen Kerenskin ja Mogiljovissa olleen Kornilovin välille mutta onnistui pahentamaan tilannetta. Lvov kertoi ensin Kerenskille Stavkan kenraalien suunnittelevan tämän murhaa. Saavuttuaan 6. syyskuuta (24. elokuuta) Mogiljoviin Lvov antoi Kornilovin ymmärtää, että Kerenski olisi valtuuttanut hänet neuvottelemaan Kornilovin kanssa sotilasdiktatuurin perustamisesta yhteisymmärryksessä. Lvovin mukaan diktaattoriksi voisi tulla joko Kerenski, Kornilov tai molemmat yhdessä. Todellisuudessa Kerenski ei ollut ehdottanut tällaista eikä liene antanut Lvoville neuvotteluvaltuuksia. Kornilovin mukaan paras vaihtoehto oli vallan antaminen hänelle itselleen mutta hän voisi toimia myös Kerenskin alaisuudessa. Kornilov esitti 7. syyskuuta (25. elokuuta) Lvoville uudet vaatimuksensa, joiden mukaan Pietari oli julistettava sotatilaan, sotilaallinen ja poliittinen valta keskitettävä armeijan ylipäällikölle ja kaikkien ministerien Kerenskiä lukuun ottamatta erottava. Lisäksi Kerenskin oli saavuttava Mogiljoviin ”oman turvallisuutensa takaamiseksi” ja keskustelemaan uuden hallituksen muodostamisesta.
Kornilov määräsi samana päivänä Krymovin armeijakunnan etenemään kohti Pietaria. Krymov julisti ensimmäisessä päiväkäskyssään ”Pietarin armeijan” komentajana Pietarin kaupungin ja kuvernementin, Kronstadtin linnoituksen, Vironmaan kuvernementin sekä Suomen piiritystilaan. Tämä tarkoitti, että aseiden hallussapito oli laitonta sekä kokousten ja lakkojen järjestäminen ampumisen uhalla kiellettyä. Alueille tuli myös voimaan sensuuri ja ulkonaliikkumiskielto sekä mahdollisuus perustaa kenttäoikeuksia.
Kuultuaan Pietariin palanneelta Lvovilta Kornilovin vaatimukset Kerenski katsoi, että Kornilov aikoi kaapata vallan ja että kutsu Mogiljoviin oli ansa. Kerenski kutsui hallituksen myöhään illalla 8. syyskuuta (26. elokuuta) hätäistuntoon, jossa hän pyysi ja sai itselleen rajoittamattomat valtuudet kapinan kukistamiseen. Kornilov lähetti Kerenskille 9. syyskuuta (27. elokuuta) vastaisena yönä sähkeen, jossa hän ilmoitti keskittävänsä joukot Pietariin illalla 10. syyskuuta (28. elokuuta) ja pyysi kaupungin julistamista sotatilaan sitä seuraavana päivänä. Saatuaan Kornilovilta vahvistuksen pyynnölle saapua Mogiljoviin Kerenski vastasi sähkeellä, jossa hän julisti Kornilovin erotetuksi. Kerenski myös vangitutti Lvovin.
Kerenskin reaktio tuli ilmeisesti yllätyksenä Korniloville, joka luuli aluksi bolševikkien vanginneen hallituksen tai tulleensa itse huijatuksi. Raivostunut Kornilov päätti miehittää Pietarin joka tapauksessa ja vaati sähkeitse armeijoiden komentajia asettumaan puolelleen. Hän pyysi tuekseen myös rintamalla apujoukkoina ollutta brittiläistä panssariautodivisioonaa, mutta britit olivat haluttomia yhteistyöhön. Kornilov esitti päivällä 9. syyskuuta Venäjän kansalle osoitetun julistuksen, jossa hän syytti Kerenskiä ”suurisuuntaisesta provokaatiosta”, joka oli ”kohtalokas uhka koko Äiti-Venäjälle”, ja väitti väliaikaisen hallituksen toimivan neuvostojen painostamana ”Saksan yleisesikunnan suunnitelman mukaisesti”. Eräät rintamien ja armeijoiden komentajat ilmoittivat tukevansa Kornilovia. Kerenski puolestaan nimitti tilapäiseksi ylipäälliköksi entisen armeijan esikuntapäällikön, jalkaväenkenraali Mihail Aleksejevin, ja käski tätä vangitsemaan Kornilovin.