stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Studebaker

Studebaker Speedster vuodelta 1916.
Neliovinen Studebaker-henkilöauto 1950-luvulta.
Studebaker Champion (”Bullet nose”) vm.  1951
Studebaker, oik. Studebaker Corporation, oli yhdysvaltalainen autotehdas, joka sijaitsi South Bendissä Indianassa. Vuonna 1852 perustettu yhtiö valmisti alkujaan kaivosvaunuja. Vuonna 1868 se rekisteröitiin nimellä Studebaker Brothers Manufacturing Company. Kun Studebaker ryhtyi valmistamaan sähkö- ja bensiinikäyttöisiä kulkuvälineitä 1902, se toimi yhteistyössä muiden bensiinikäyttöisten kulkupelien valmistajien kanssa vuoteen 1911. Vuonna 1913 Studebaker toi markkinoille ensimmäiset bensiinikäyttöiset autot omalla ”Studebaker”-merkillään.
1910- ja 1920-luvuilla Studebaker oli Yhdysvaltojen suurimpia teollisuusyrityksiä. Vuosina 1916–1924 sen pörssiarvo määritti osaltaan Dow Jones -teollisuusindeksiä.
Studebaker Corporation valmisti myös muita automerkkejä, vuosina 1927–1930 Erskine- ja 1932–1933 Rockne-autoja. Ne olivat loistoauto Studebakeria halvempia automerkkejä.
Vuonna 1954 detroitilainen Packard Motors Company osti yhtiön, ja Studebakerista tuli Studebaker Packard Corporationin yksi osasto vuosiksi 1957–1962. Vuonna 1962 se otti jälleen käyttöön vanhan nimensä Studebaker Corporation. Studebaker luopui autonvalmistuksesta 1966, mutta yhtiö pysyi itsenäisenä sijoitusyhtiönä vuoteen 1967, jolloin se yhdistyi Worthingtoniin ja yhtiön nimeksi tuli Studebaker-Worthington Corp.
Suomessa

Ensimmäiset Studebaker-autot tuotiin Suomeen jo ennen ensimmäistä maailmansotaa. Maahantuojana oli Ab Walfrid Alfthan Oy, joka toi Studebakereita vuosina 1912–1913 runsaat 20 kappaletta. Vuodesta 1925 alkaen Studebakerin edustajana Suomessa toimi Korpivaara Oy siihen saakka, kunnes Studebaker luopui autojen valmistuksesta. Studebaker-henkilöautoja rekisteröitiin 1930-luvun ajan melko runsaasti: huippuvuonna 1938 lukumäärä oli 818. Kuorma- ja linja-autona Studebaker ei ollut kovin yleinen, mutta niilläkin oli Suomessa joukko uskollisia käyttäjiä. Vuonna 1939 Studebaker oli Suomen kahdeksanneksi yleisin henkilöautomerkki 3,1 prosentin osuudella rekisteröidyistä autoista.
Toisen maailmansodan jälkeen Studebaker-autojen tuonti Suomeen jäi vähäiseksi säännöstelyn vuoksi. Vuoden 1954 lopussa Suomen ajoneuvorekisterissä oli 744 Studebaker-henkilöautoa ja 264 Studebaker-kuorma-autoa. Vuonna 1961 Studebaker Lark -henkilöauto maksoi Suomessa 1 430 000 markkaa (vuoden 2005 rahassa 27 170 euroa), mikä oli reilut kaksi kertaa niin paljon kuin Volkswagen Kuplan hinta (610 000 mk/11 590 €) ja hieman enemmän kuin Mercedes-Benz 180:n hinta (1 230 000 mk/23 370 €). Vuoden 1963 lopussa Studebakereita oli rekisterissä vielä noin 600 autoa, mutta tämän jälkeen sitä ei mainittu ajoneuvorekisterissä enää omana merkkinään. Viimeiseksi Suomessa esitellyksi Studebakeriksi jäi vuoden 1962 uutuus, Avanti-urheiluauto. Studebakerin tuonti Suomeen päättyi valmistajan lopettaessa toimintansa vuonna 1966.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Studebaker Wikimedia Commonsissa
Studebaker-Worthingtonin sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Studebaker-museo (englanniksi)
Studebakerin historiaa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Scooby-Doo ja noidan haamu

| Scooby-Doo ja noidan haamu> Scooby-Doo and the Witch's Ghost |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jim Stenstrum
Käsikirjoittaja:  Rick Copp David A. Goodman Davis Doi Glenn Leopold
Tuottaja:  Jean MacCurdy Joseph Barbera William Hanna Davis Doi Cos Anzilotti
Säveltäjä:  Louis Febre
Leikkaaja:  Rob DeSales
Pääosat:  Scott Innes Mary Kay Bergman Frank Welker B. J. Ward
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Hanna-Barbera Productions Warner Bros. Animation
Levittäjä:  Warner Bros. Home Entertainment Netflix
Ensi-ilta:   5. lokakuuta 1999  3. huhtikuuta 2004
Kesto:  67 min.
Alkuperäiskieli:  Englanti
Edeltäjä:  Scooby-Doo ja saaren zombiet
Seuraaja:  Scooby-Doo and the Alien Invaders
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Scooby-Doo ja noidan haamu (Scooby-Doo and the Witch's Ghost) on vuonna 1999 suoraan DVD:lle julkaistu animaatioelokuva. Se oli samalla järjestyksessään toinen suoraan DVD:lle julkaistu Scooby-Doon elokuvasarjassa, jonka aloitti Scooby-Doo ja saaren zombiet vuonna 1998. Elokuvan ohjasi Jim Stenstrum ja pääosassa ääninäyttelivät Scott Innes, Mary Kay Bergman, Frank Welker ja B. J. Ward.
Juoni

Mysteeri Oy -jengi saa kutsun kauhuromaaneja kirjoittavalta Ben Ravencroftilta kotikyläänsä Oakhaveniin. Saapuessaan kylään he saavat kuulla, että siellä kummittelee noidan haamu, joka on Ravencroftin esiaikainen sukulainen Sarah Ravencroft. Häntä vainottiin paikallisessa kylässä satoja vuosia sitten, koska ihmiset luulivat Sarahin olevan noita tämän erikoisten parannuskeinojen vuoksi. Ben kertoo mysteeripoppoolle Sarahin olleen wicca, eikä noita ja että hän haluaa puhdistaa Sarahin nimen löytämällä hänen vanhan päiväkirjansa.
Tutkimuksen edetessä ryhmä tapaa goottisen tyttöbändin nimeltä Hex Girls. Fred epäilee myöhemmin bändin laulaja Thornin olevan kaikkien kummallisuuksien takana, mutta hänen epäilynsä muuttuvat, kun Velma onnistuu ratkaisemaan noidan arvoituksen. Noita osoittautuu julkisuustempuksi, jonka tarkoituksena oli saada kylään lisää turisteja.
Tilanteen selvittyä Velma saa vihjeen siitä, mihin päiväkirja on piilotettu. Scooby kaivaa päiväkirjan esille, jonka jälkeen kaikkien yllätykseksi Ben paljastaa valehdelleensa kaikille, sillä hänen esiäitinsä olikin todellisuudessa noita ja päiväkirja oli loitsukirja. Hetkeä myöhemmin Ben loitsuaa Sarah Ravencroftin aaveen paikalle, joka kuitenkin pettää vapauttajansa. Sekamelskan keskellä selviää, että Thorn on ainut joka kykenee lähettämään noidan aaveen takaisin vankilaansa. Velman avustuksella Thorn lausuu loitsun, joka imee Sarahin aaveen takaisin kirjaan. Noita vie Benin mukanaan, jonka jälkeen palavan puun oksa putoaa kirjan päälle polttaen sen tuhkaksi.
Ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Scott Innes  | … |  Scooby-Doo, Shaggy   |
|  Mary Kay Bergman  | … |  Daphne Blake   |
|  Frank Welker  | … |  Fred Jones   |
|  B. J. Ward  | … |  Velma Dinkley   |
|  Tim Curry  | … |  Ben Ravencroft   |
|  Jennifer Hale  | … |  Sally ”Thorn” McKnight   |
|  Jane Wiedlin  | … |  Dusk   |
|  Kimberly Brooks  | … |  Luna   |
|  Bob Joles  | … |  Jack   |
|  Tress MacNeille  | … |  Sarah Ravencroft   |
|  Peter Renaday  | … |  McKnight   |
|  Neil Ross  | … |  pormestari   |
Suomalaisia ääniä

Mika Ala-Panula - Fred Jones, Ben Ravencroft, McKnight, pormestari
Jukka Puotila - Scooby-Doo, Shaggy, Sarah Ravencroft, Jack
Erja Manto - Daphne Blake, Velma Dinkley, Thorn, Luna, Dusk
Aiheesta muualla

Telvis.fi
Scooby-Doo
| --- | --- |
Scooby-Doo henkilöhahmot:   Scooby-Doo  Shaggy Rogers  Fred Jones  Daphne Blake  Velma Dinkley  Scrappy-Doo  Scooby-Dum  Yabba-Doo 
Televisiosarjat:   Scooby-Doo, Where Are You! (1969–1971)  The New Scooby-Doo Movies (1972–1974)  The Scooby-Doo/Dynomutt Hour (1976–1977)  The Scooby-Doo Show (1976–1979)  Scooby's All-Star Laff-A-Lympics / Scooby's All-Stars (1977–1979)  Scooby-Doo and Scrappy-Doo (1979–1980)  Scooby-Doo and Scrappy-Doo (1980–1982)  The Scooby & Scrappy-Doo/Puppy Hour (1982–1983)  The All-New Scooby and Scrappy-Doo Show / The New Scooby-Doo Mysteries (1983–1985)  The 13 Ghosts of Scooby-Doo (1985–1985)  Scooby's Mystery Funhouse (1985–1986)  A Pup Named Scooby-Doo (1988–1991)  Scooby-Doo (2002–2006)  Shaggy & Scooby-Doo Get a Clue! (2006–2008)  Scooby-Doo! Mystery Incorporated (2010–2013) 
Scooby-Doo erikoisjaksoissa:   Scooby Goes Hollywood (TV-spesiaali, 1979)  Scooby-Doo in Arabian Nights (TV-spesiaali, 1994) 
Scooby Doo televisioelokuvissa:   Scooby-Doo kohtaa Boon aaveveljekset (1987)  Scooby-Doo ja kummituskoulu (1988)  Scooby-Doo ja ihmeellinen ihmissusi (1988)  Scooby-Doo: In the Beginning (2009)  Scooby-Doo! Curse of the Lake Monster (2010) 
Suoraan videolle/DVD:lle julkaistut elokuvat:   Scooby-Doo ja saaren zombiet (1998)  Scooby-Doo ja noidan haamu (1999)  Scooby-Doo and the Alien Invaders (2000)  Scooby-Doo ja kyberjahti (2001)  Scooby-Doo ja vampyyri (2003)  Scooby-Doo ja Meksikon hirviö (2003)  Scooby Doo ja Loch Nessin hirviö (2004)  Aloha, Scooby-Doo (2005)  Scooby Doo: Missä muumio luuraa? (2005)  Scooby-Doo: Merirosvoja, ohoi! (2006)  Jäitä hattuun, Scooby-Doo! (2007)  Scooby-Doo ja peikkokuningas (2008)  Scooby Doo and the Samurai Sword (2009)  Scooby-Doo! Abracadabra-Doo (2010)  Scooby-Doo! Camp Scare (2010) 
Teatraaliset elokuvat:   Scooby-Doo ja salaperäinen saari (2002)  Scooby-Doo 2: Monsterit vapaalla (2004)  Scooby-Doo 3: The Mystery Begins (2009)  Scooby-Doo 4: Curse of the Lake Monster (2010)
Sädekehä

Simon Ushakovin Viimeinen ehtoollinen (1685)
Sädekehä on uskonnossa pyhyyden ja jumalallisuuden tunnusmerkki . Kirkollisessa taiteessa sellainen on usein kuvattuna pyhimysten pään ympärille: tällaista kutsutaan pyhimyskehäksi.. Kirkkotaiteessa sädekehä on yleensä henkilön päätä joka suunnalta ympäröivä sädehtivä kiekko.
Nykyajan populaarikulttuurissa pyhimyksille ja enkeleille on usein kuvattu toisenlainen sädekehä, pään yläpuolella leijuva kultainen rengas.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sädekehä Wikimedia Commonsissa
Shizuo Miyama

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Shizuo Miyama
Syntymäaika: 
Syntymäpaikka: Hiroshima, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Puolustaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
|  | Rijo Shukyu-Dan |  |
Maajoukkue
| 1923 | Japani | 2 (0) |
Shizuo Miyama (jap. 深山 静夫) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Miyama debytoi Japanin A-maajoukkueessa toukokuussa 1923. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Aiheesta muualla

National Football Teams
Sitomaton rakastaja

| Sitomaton rakastaja> Lover Unbound |
| --- | --- |
 Kirjan suomalainen kansi
Alkuperäisteos
Kirjailija:  J. R. Ward
Kieli:  Englanti
Genre:  fantasia
Kustantaja:  Penguin Group (USA)
Julkaistu:  25. syyskuuta 2007
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  509
Suomennos
Suomentaja:  Maria Sjövik
Kustantaja:  Basam Books
Julkaistu:  3. syyskuuta 2011
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  586
Sarja: Mustan tikarin veljeskunta
Edeltävä:  Paljastettu rakastaja
Seuraava:  Varjeltu rakastaja
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Sitomaton rakastaja (engl. Lover Unbound) on Mustan tikarin veljeskunta -kirjasarjan viides osa, jonka on kirjoittanut J. R. Ward (toiselta nimeltään Jessica Bird). Kirja julkaistiin englanniksi vuonna 2007 ja se suomennettiin vuonna 2011.
Juoni

Miltä tuntuisi, jos saisit tietää, että kohtalosi olisi auttaa kokonaisen lajin säilymisessä? Vishous tapaa Kirjurineitsyen, joka on paitsi hänen äitinsä myös hyvin varma siitä, että hänen poikansa on paras mahdollinen suvunjatkaja. Vishousin pitäisi siittää neljälymmentä Valittua, jotta heidän rotunsa pääsisi kukoistamaan jälleen. Vishous ei ole ollenkaan tyytyväinen äitinsä suunnitelmiin, mutta huomaa että hänellä ei ole muita vaihtoehtoja. Vampyyrit ovat eläneet vuosituhansia salassa ihmisiltä, joten Vishousin vahingoittuminen taistelussa ja päätyminen ihmisten sairaalaan on pahin mahdollinen asia. Hän saa lääkärikseen asiantuntevan Jane Whitcombin, joka huomaa poikkeavuuksia leikatessaan Vishousia. Samalla komea ylilääkäri Manuel Manello yrittää lämmittää välejä Janen kanssa. Soturit saavat tietää Vishousin olinpaikan ja käynnistävät täysimittaisen pelastusoperaation, jossa mukaan eksyy myös vaalea lääkäri Jane. Jane on kauhuissaan kidnappauksesta eikä aluksi osaa suhtautua millään lailla tilanteeseen. Hänet suljetaan komean potilaansa kanssa samaan huoneeseen ja käsketään hoitamaan tämä kuntoon. Janen mielestä miehessä on jotain kummallista, mutta hän ei tiedä mitä. Aina niin nokkelan Janen ja karskin Vishousin välille syntyy kummallinen suhde, joka pikku hiljaa alkaa saada lämpimiä vivahteita. Kun Phury loukkaa itsensä ja Jane suostuu hoitamaan tämän kuntoon, Vishous on melkein kokonaan naisen lumoissa. Sillä aikaa kun Jane hoitaa Phurya, Vishous paljastaa Butchille yksityiskohtaisia asioita itsestään. Phury huomaa kuinka Vishous on Janen lumoissa ja tekee suuren uhrauksen suostumalla Vishousin sijasta Valittujen Esiurokseksi. Eräänä kohtalokkaana iltana Jane sattuu olemaan väärässä paikassa väärään aikaan ja joutuu ammutuksi. Vishous murtuu ja meinaa taipua äärimmäisiin keinoihin pelastaakseen Janen. Kuoleman ja elämän rajalla Jane tapaa Kirjurineitsyen, joka päättää palauttaa pojalleen tämän rakastettunsa. Jane ei kuitenkaan palaa täytenä ihmisenä. Toisella puolella Phury tapaa Cormian, jonka hän tuo omaan maailmaansa oppimaan uutta. Esiuroksena toimiminen kauhistuttaa häntä.
Semender

Semender (Samandar) oli Kasaarien kaanikunnan ensimmäinen pääkaupunki (700-luvun alkupuolella). Suuri keskiaikainen kaupunki Kaspianmeren rannalla Dagestanissa.
Historia

Ilmeisesti Semenderin on perustanut Persian šaahi Khosrau I (531—579), joka rakennutti useita linnoituksia kaukasian-persian rajalla. Bysanttilaisen kirjailijan Theofylaktos Simokattesin mukaan 500-luvulla olisi elänyt myös avaarien heimo zabender. Ilmeisesti he asuivat Pohjois-Kaukasuksella ja antoivat nimensä kaupungille. Nimi on voinut tulla myös iranilaisista kielistä, joissa se tarkoittaa ”ulointa ovea”.
Arabien-kasaarien sotien aikoihin Semender oli kasaarien tärkein kaupunki. Se sijaitsi pohjoisempana Derbentin ahtaumasta, minkä vuoksi se oli pitkään arabien sotajoukkojen saavuttamattomissa toisin kuin toinen kasaarikaupunki Belendzher, jonka arabit tuhosivat vuonna 722. Semender valloitettiin vuonna 737 Marvan ibn Muhammedin hyvin valmistellun sotaretken aikana. Tämän jälkeen kasaarien pääkaupunki siirrettiin paljon kauemmas etelärajalta Itiliin, joka sijaitsi Volgan suistossa. Semenderin alueesta tuli kaanikunnan eteläinen reuna-alue, johon jäi kuitenkin asumaan huomattava kasaariväestö.
800-900-luvuilla kaupungista muodostui huomattava kaupan keskus. Talouden tärkeimpiä tukipilareita oli viininkasvatus. Kaupungissa ja ympäristössä oli 40 000 viinitilaa. Väestö oli hyvin monipuolinen kuten Itilissäkin: juutalaisia, muslimeja ja kristittyjä. Kristittyjen asema oli vahvempi kuin Itilissä ja muslimien asema ilmeisesti heikompi. Kaupungissa oli kaikkien näiden uskontojen pyhättöjä ja toreja. Talot olivat enimmäkseen olkikattoisia puutaloja. Kaupungin hallinnosta on vähän tietoja. Jonkin lähteen mukaan siellä olisi ollut oma hallitsija ja toisen mukaan siellä olisi ollut kasaarikeisarin sukulainen hallitsijana. Semenderin alueen nimi 900-luvulla oli Dzhidan eikä se kuulunut kasaarikeisarin suoraan alaisuuteen. Vuonna 968/969 kaupunki tuhoutui Kiovan ruhtinas Svjatoslavin sotaretken aikana.
Arabimaantieteilijöiden mukaan Semender sijaitsi jossain Kaspianmeren rannalla 4(8) päivämatkan päässä Derbentistä ja 7(8) päivämatkaa Itilistä. Arkeologeilla on vaikea sijoittaa keskiaikaisia kaupunkeja nykyisessä Dagestanissa. Useimmiten Semenderin sijainniksi on määritelty sama kuin myöhempi kaupunki, Tarki (nykyään samanniminen kylä lähellä Mahatškalaa). Toisen version mukaan se olisi voinut sijaita Terekjoen alajuoksulla lähellä nykyistä Kizljaria. Dagestanilainen arkeologi Murad Gadzhievich oletti, että Semenderin nimisenä olisivat molemmat voineet olla eri aikakausina.
Shizuoka

| Shizuoka-shi (静岡市) |
| --- | --- |
 Ylhäältä vasemmalta: Shizuoka Sengen-jinja, Nihondairan stadion, näkymä Fujivuorelle ja Shimizun satamaan Nihondairalta, teepelto, Toron arkeologinen kohde, Sunpun linna.
 lippu
 Shizuokan sijainti Shizuokan prefektuurissa.
 Koordinaatit: 34°58′32″N, 138°22′57″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Chūbu (Tōkai)
Prefektuuri:  Shizuokan prefektuuri
Hallinto:  
 – Pormestari:  Nobuhiro Tanabe
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1 411,93 km²
Väkiluku (2014):  707 183
 – Väestötiheys:  500,9 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Cornus florida
 – Kukka:  Tarhasalkoruusu
 – Lintu:  Kuningaskalastaja
 
 http://www.city.shizuoka.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Shizuoka (jap. 静岡市, Shizuoka-shi) on Shizuokan prefektuurin pääkaupunki Suruganlahden länsirannalla Honshūn etelärannikolla Japanissa. Kaupungin pinta-ala on 1 411,93 neliökilometriä, väkiluku on 707 183 asukasta (2014) ja väestötiheys siten 500,9 asukasta neliökilometrillä. Shizuoka on valittu yhdeksi Japanin virallisista suurkaupungeista.
Kaupungissa on mm. paperi- ja koneteollisuutta. Siellä on myös yliopisto. Se on myös Japanin tärkeimmän teenviljelyalueen kauppakeskus. 2000-luvulla kaupunki on suurentunut huomattavasti siihen yhdistettyjen kaupunkien takia.
Aluejako

Shizuoka jakautuu kolmeen suuralueeseen. Niistä Shimizu-ku vastaa pääosin entisen, Shizuokaan liitetyn Shimizun kaupungin aluetta.
| Nimi | Japaniksi | Pinta-ala (km²) | Asukasluku (2010) | Väestötiheys (as> /km²) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Aoi-ku | 葵区 | 1 073,42 | 255 375 | 238 |
| Shimizu-ku | 清水区 | 265,54 | 247 763 | 933 |
| Suruga-ku | 駿河区 | 72,89 | 213 059 | 2 923 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shizuoka Wikimedia Commonsissa
Kaupungin viralliset sivut (japaniksi)
Shizufumi Ishido

Shizufumi Ishido (s. 1945 Kawasaki, Japani) on japanilainen budō-opettaja.
Ishido toimii oman dōjōnsa johtajana ja pääopettajana Kawasakissa, Japanissa. Hän on Kanagawan prefektuurin iaido-osaston johtaja. Ishidon vyöarvot ovat ZNKR iaidossa hanshi 8. dan, ZNKR jodossa kyoshi 8. dan ja kendossa kyoshi 7. dan. Hän vierailee usein Euroopassa opettamassa iaidoa ja jodoa.
Iaidon opiskelun Shizufumi Ishido aloitti vuonna 1955 isänsä Sadataro Ishidon ohjauksessa. Aloittaessaan opinnot Tokion Nihon yliopistossa hän aloitti samaan aikaan jodon harjoittelun Chokichi Nakashiman ohjauksessa. Valmistuttuaan yliopistosta, hän aloitti työuran Chiyoda-lasiyrityksessä. Ishido lopetti yrityksen palveluksessa 1976 ja keskittyi perheensä harjoitussalin johtamiseen isänsä kanssa.
Shizufumi Ishidon vaikutus eurooppalaiseen iaidoon ja jodoon on hyvin merkittävä. Hän on vuodesta 1979 alkaen vieraillut säännöllisesti Euroopassa opettamassa iaidoa ja jodoa suurilla harjoitusleireillä ja kilpailuissa. Opetuksessaan Ishido on ottanut huomioon eurooppalaisen tavan ajatella ja oppia asiota, joka eroaa japanilaisesta. Ishidolla on Euroopassa kuusi oppilasta, joilla puolestaan on lukuisia oppilaita Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Alankomaissa.
"Ensitapaaminen ja tutustuminen"

Brittiläinen eurooppalaisen budo-harjoittelun pioneeri, Jock Hopson, tapasi Ishidon vuonna Japanin Sapporossa kendon maailmanmestaruuskisoissa vuonna 1979. Hopson kutsui Ishidon Britteinsaarille. Kesällä 1979 Ishido-sensei vierailikin Glasgowissa ja Brightonissa. 
Seuraavana kesänä Hopson päätti vierailla Ishidon kotidojolla ja otti matkaseurakseen Vic Cookin ja Chris Mansfieldin. Kuluneen kolmen viikon harjoittelu sensein luona johti kesästä 1981 katkeamattomaan jokavuotiseen Ishidon kesäseminaariin jossakin Euroopan maassa.
Ishido-perheen kotidojo

Ishido-perheen kotidojo sijaitsee Japanin Kawasakissa. Se rakennettiin 1970-luvun lopulla periaatteella että kotitalon alakerrassa sijaitseva dojo on Ishido-perheen toinen koti, asuinkerroksen alla. Päivisin dojo on varattu lasten kendoharjoitteluun ja iltaisin harjoitteluajat on jaettu kendon, iaidon ja jodon kesken.
Talnah

| Talnah (Талнах) |
| --- | --- |
 Talnahin kaupunki
 vaakuna
 Krasnojarskin aluepiirin sijainti Venäjällä, alla kaupungin sijainti aluepiirissä
 Talnah
 Koordinaatit: 69.486°N, 88.387°E 
Federaatiosubjekti:  Krasnojarskin aluepiiri
Kaupunkipiirikunta:  Talnahin kaupunkipiirikunta
Perustettu:  1920
Kaupunkityyppiseksi taajamaksi:  1962
Kaupungiksi:  1982
Väkiluku (2006)  (Nykyään osa Norilskia):  58 654
Aikavyöhyke:  UTC+7 (MSK+4)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Talnah (ven. Талнах) on samannimisestä joesta nimensä saanut kaivosalue ja Norilskin kaupunginosa, joka sijaitsee 24 kilometriä Noriliskin keskustasta pohjoiseen Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Vuodesta 1960 (1962) lähtien se oli taajama ja vuodesta 1982 itsenäinen kaivoskaupunki. Siellä asui noin 58 000 ihmistä ennen kuin se liitettiin kaupunginosaksi (piiriksi) Norilskin kaupunkiin vuonna 2005.
Paikkakunta on tunnettu suurista Norilsk Nickel -yhtiön hallitsemista polymetallikaivoksistaan; kaivoksista louhitaan nikkeliä, kuparia, hiiltä ja talnahiittikaivokset. Talnahiitti on saanut nimensä kaupungin mukaan.
Talnah
Talnah, taustalla Norilsk
Aiheesta muualla

Outotecille jatkotilaus Norilsk Nickeliltä (12/2013) (Arkistoitu – Internet Archive) (kauppalehti.fi)
Talne

| Talne (Тальне́) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Talne
 Koordinaatit: 48.883°N, 30.7°E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Tšerkasy
Piiri:  Zvenyhorodkan piiri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  161 km²
Väkiluku (2021):  13 012
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 misto.talnern.org.ua 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Talne (ukr. Тальне́; ven. Тальное, Talnoje) on kaupunki Ukrainan keskivaiheilla, Tšerkasyn alueen Zvenyhorodkan piirissä. Kaupungissa asuu noin 13 000 ihmistä (1.1.2021).
Ennen heinäkuun 2020 aluehallinnon uudistusta kaupunki oli Talnen piirin hallintokeskus. Ukrainan tilastokeskuksen arvion mukaan silloisessa Talnen piirissä asui 35 423 henkeä 2013 alussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Talne Wikimedia Commonsissa
Perustietoja Ukrainan parlamentin sivustolla (ukrainaksi) (rada.gov.ua)
Seto Kaiba

| Seto Kaiba |
| --- | --- |

Luoja(t):  Kazuki Takahashi
Näyttelijä(t):   Hikaru Midorikawa  Kenjirō Tsuda  Eric Stuart  Bruno Lähteenmäki
Ensi- esiintyminen:  Mangan luku 9  Animen jakso 3 (Tuotantokausi 0)
Kustantaja:  Shueisha
Henkilötiedot
Ikä:  15 (alku), 16 (loppu)
Suhteet
Muut sukulaiset:  Mokuba Kaiba (pikkuveli) Gozaburo Kaiba (adoptioisä) Noah Kaiba (adoptioveli)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Seto Kaiba (jap. 海馬 瀬人, Kaiba Seto) on kuvitteellinen hahmo manga- ja animesarjassa Yu-Gi-Oh!. Hän on rikas Kaiba-yhtymän (engl. Kaiba Corps) johtaja, jolle oli erityisen tärkeää olla Otteluhirviöt (engl. Duel Monsters, mangassa ja Japanissa "Magics and Wizards") -korttipelin paras pelaaja, eikä siksi kestä sitä tosiasiaa, että häviää jatkuvasti Yugi Mutoulle.
Historia > Lapsuus

Seton ja Mokuban äiti kuoli synnyttäessään Mokubaa, ja isä muutama vuosi myöhemmin, ja he joutuivat orpokotiin. Sieltä heidät adoptoi mies nimeltä Gozaburo Kaiba, Seton voitettua hänet shakissa (Seto tosin huijasi, jotta hän voittaisi). Gozaburolta he saivat Kaiba sukunimen. Gozaburo koulutti Setoa ankarasti jatkamaan työtään sota-aseita valmistavan Kaiba-yhtymän johtajana. Lopulta Seto juonitteli itselleen suurimman osan osakkeista sekä johtokunnan kääntymään hänen puolelleen. Lisäksi hän muutti Kaiba-yhtymän pelivarusteita ja huvipuistoja suunnittelevaksi yritykseksi. Mangassa Gozaburo hyppäsi yhtymänsä menetettyään ikkunasta alas tappaen itsensä, koska uskoi, että häviäjänä ansaitsee kuoleman. Animessa Gozaburo oli yhä elossa ja hänellä oli oma poika nimeltä Noah Kaiba, joka oli menehtynyt auto-onnettomuudessa ja jonka mielen hän oli siirtänyt virtuaalitodellisuuteen. Gozaburo oli alun perin pyrkinyt kasvattamaan Setosta uutta kehoa Noahille.