Aquincum
Kaivaukset ja restaurointi

Aquincumin jäännökset löydettiin 1700-luvun lopulla. Vuonna 1778 eräs viininviljelijä löysi Óbudasta roomalaisajan lattialämmitysjärjestelmän jäännökset, kun hän kaivoi kuoppaa jäitä varten. Budapestin yliopiston kirjastonhoitaja István Schönvisner ymmärsi löydön olevan merkittävä ja yhdisti sen Aquincumin kaupunkiin. Kaivauksissa löydettiin yksi linnoituksen kylpylän saleista, ja Schönvisner julkaisi tutkimusten tulokset jo samana vuonna. Contra Aquincum löydettiin 1796 ja Transaquincum 1815.
Lisää kaivauksia tehtiin 1820-luvulla, kun Óbudan prefekti antoi kaivaa esiin kylpylän rauniot nykyisen Aquincumin museon alueella. 1860-luvulla tutkittiin Transaquincumin linnoitusta ja Hajógyárisaarelta löytynyttä kylpylää, joka osoittautui myöhemmin Hadrianuksen palatsin kylpyläsiiveksi. Löydöt herättivät huomiota, ja Aquincum sai lempinimen "Unkarin Pompeji".
Vuonna 1878 Aquincumin rauniot suojattiin hallinnollisella päätöksellä. Pian aloitettiin kaivaukset sekä siviilikaupungin amfiteatterissa että alueella, jossa linnoituksen ja sotilaskaupungin oletettiin sĳainneen. Vuodesta 1882 kaivauksia johti Bálint Kuzsinszky, ja kun Aquincumin museo perustettiin 1894, Kuzsinszkysta tuli sen johtaja. Óbudan kaasutehtaan rakennustöiden (1910−1913) yhteydessä tehtiin myös merkittäviä kaivauksia. Silloin siviilikaupungin savenvalajien korttelit, tiilistä ja kalkkikivistä tehtyine uuneineen ja kalustettuine työpajoineen, tulivat päivänvaloon.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Lajos Nagy aloitti kaivaukset Kuzsinszkyn kumppanina ja myöhemmin johti niitä itse. Hän keskittyi kaivauksiin etupäässä siviilikaupungin ulkopuolella. Tärkein Nagyn löytämä kohde oli Gellértinvuoren kelttiläinen linnoitus. 1920- ja 1930-luvuilla kaivauksia tehtiin paljon. Varhaiskristillinen hautakappeli kaivettiin esiin vuosina 1927–1930. Vuonna 1931 Nagy kaivoi esiin palomiesten päämajan siviilikaupungissa ja löysi Aquincumin urut, yhden kuuluisimmista Aquincumista löydetyistä esineistä. Contra Aquincumissa tehtiin kaivauksia 1932–1936, ja sotilaskaupungin amfiteatterissa kaivettiin jatkuvasti vuodesta 1925 vuoteen 1941.
Toisen maailmansodan jälkeen kaivauksiin on usein käyty uusien rakennushankkeiden yhteydessä. Hadrianuksen palatsin raunioita kaivettiin vuosina 1950–1956, kun Óbudan telakkaa uudistettiin. Herakleen huvila löydettiin Meggyfa-kadulta ja sitä tutkittiin vuosina 1964–1967. Siviilikaupungin raunioiden entisöinti Aquincumin museon alueella alkoi 1963, ja 1966 työt laajenivat kaupungin läntiselle, ennen tutkimattomalle alueelle. Vuonna 1973 museoalueen työt saatiin valmiiksi, ja kaikkiaan 16 rakennusta oli restauroitu. Nykyään nähtävillä olevat Aquincumin siviilikaupungin rauniot ovat enimmäkseen tulosta 1960- ja 1970-luvun restaurointityöstä, ja ne kattavat noin kolmasosan asutuksesta. Suurin osa nykyään näkyvistä raunioista kuvastaa toisen ja kolmannen vuosisadan vaihteen tilannetta. Museon lähellä, Szentendreikadun varrella on lisäksi restauroitu osa akveduktia, joka kulki siviilikaupungin poikki. Akveduktin jäänteitä on myös nähtävissä puistossa museon pohjoispuolella.
1970- ja 1980-luvuilla tehtiin jatkuvia kaivauksia ja konservointitöitä sotilasleirin ja sotilaskaupungin alueella, kun Óbudaan rakennettiin paljon suuria asuintaloja. Pelastuskaivaukset auttoivat selvittämään linnoituksen sijainnin, ja sotilaskaupungin rakenteesta saatiin lisää tietoa. Sotilasleirin itäinen ja eteläinen portti on restauroitu, ensimmäinen 200−300-luvun asuun ja jälkimmäinen 100-luvun jälkipuoliskolla rakennettuun asuun. Eteläinen portti on nähtävissä osana sotilasleirin eteläistä muuria, joka sijaitsee Flórian-aukion lounaisen jalankulkualikäytävän luona.
2000-luvun alussa entisöintitöitä on jatkettu useissa kohdissa siviilikaupungin raunioiden lounaisosassa, ja Mithran temppeli sekä majatalon kylpyläsiipi on restauroitu. Kaivaukset jatkuvat edelleen.