stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Max Horkheimer

| Max Horkheimer |
| --- | --- |
 Max Horkheimer (etuvasemmalla), Theodor Adorno  (etuoikealla) ja Jürgen Habermas äärimmäisenä takaoikealla vuonna 1965 Heidelbergissa Saksassa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. helmikuuta 1895
Kuollut: 7. heinäkuuta 1973 (78 vuotta)
Koulutus ja ura
Koulukunta:  kriittinen teoria
Vaikutusalueet:  kriittinen teoria, yhteiskuntateoria
Tunnetut työt:  autoritaarinen persoonallisuus
Väitöstyön ohjaaja:  Hans Cornelius
Max Horkheimer (14. helmikuuta 1895 Zuffenhausen, nykyisin osa Stuttgartia – 7. heinäkuuta 1973 Nürnberg) oli saksalainen filosofi ja yhteiskuntateoreetikko. Horkheimer oli Institut für Sozialforschung -tutkimuslaitoksen johtajana 1930–1958. Hän oli myös Frankfurtin yliopiston yhteiskuntafilosofian professorina vuosina 1930–1934 ja vuosina 1949–1962 filosofian ja sosiologian professorina. Vuosina 1951–1953 hän toimi Frankfurtin yliopiston rehtorina.
Horkheimer on niin sanotun Frankfurtin koulukunnan (Herbert Marcuse, Theodor W. Adorno, Leo Löwenthal, Friedrich Pollock, Erich Fromm) perustajahahmo ja sen keskeisten teoreettisten linjausten kirjoittaja. Hän oli keskeinen kriittisen teorian ja länsi-marxilaisuuden kehittäjä. Muun muassa teoksissaan Valistuksen dialektiikka (kirjoitettu yhdessä Theodor W. Adornon kanssa) ja Eclipse of Reason (1947) sekä lukuisissa artikkeleissaan (muun muassa traditionaalinen ja kriittinen teoria) hän kehitteli syvälle menevää länsimaisen sivilisaation kritiikkiä erityisesti järjen käsitteen luonteen muutosta paikantaen. Horkheimer ajatteli, että kulttuuri ja tietoisuus omasivat osittain erillisen ja aktiivisen roolin talouden ulkopuolella. Tässä hän irtaantui selvästi niin sanotuista vulgaarimarxilaisista yhteiskuntaa kuvaavista teorioista. Hän arvosteli välineellistä järkeä, jonka hän väitti olevan vallitseva järjen muoto niin kapitalistisissa kuin sosialistisissa yhteiskunnissa.
Kirjallisuutta

Adorno, Theodor W., Horkheimer, Max & Marcuse, Herbert: Järjen kritiikki.  (Suomentanut ja toimittanut Jussi Kotkavirta)  Tampere:  Vastapaino, 1991.  ISBN 951-9066-41-1
Horkheimer, Max & Adorno, Theodor W.: Valistuksen dialektiikka: Filosofisia sirpaleita.  ((Dialektik der Aufklärung: Philosophische Fragmente, 1947.) Suomentanut Veikko Pietilä. Klassikko-sarja)  Tampere:  Vastapaino, 2008.  ISBN 978-951-768-219-0
Horkheimer, Max: Välineellisen järjen kritiikki.  ((Eclipse of reason, 1947.) Suomentaneet Olli-Pekka Moisio ja Veikko Pietilä. Klassikko-sarja)  Tampere:  Vastapaino, 2008.  ISBN 978-951-768-189-6
Aiheesta muualla

Berendzen, J. C.: Max Horkheimer The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki 2  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Hopeakloridi

| Hopeakloridi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  7783-90-6
PubChem CID:  24561 ja 5460490
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  AgCl
Moolimassa:  143,32 g/mol
Ulkomuoto:  Valkoinen kiinteä aine
Sulamispiste:  455 °C 
Kiehumispiste:  1 550 °C 
Tiheys:  5,56 g/cm3 
Liukoisuus veteen:  5,6 · 10−5 g / 100 ml  (50 °C) 
   
Hopeakloridi (AgCl) on hopea- ja kloridi-ionien muodostama ioniyhdiste. Hopeakloridia esiintyy luonnossa sarvihopea- eli klooriargyriitti-nimisenä mineraalina.
Kemialliset ominaisuudet

Hopeakloridi on hyvin niukkaliukoista veteen. Hopeakloridia valmistetaankin lisäämällä hopeanitraattia kloridisuolaliuokseen, kuten kaliumkloridiliuokseen. Tällöin hyvin huonosti veteen liukeneva hopeakloridi saostuu ja voidaan kerätä. Lisäksi syntyy kaliumnitraattia, joka jää vesiliuokseen.
Hopeakloridi liukenee komplekseja muodostaen alkalimetallien syanidiliuoksiin, tiosulfaattiliuoksiin, ammoniumkarbonaatti- ja -kloridiliuoksiin sekä elohopeanitraattiliuoksiin.
Käyttö

Hopeakloridia käytetään valokuvauspapereissa. Hopeakloridi on herkkä valolle, joka hapettaa kloridi-ioneja, jolloin hopeaionit vastaanottavat niistä vapautuvat elektronit  ja pelkistyvät metalliseksi hopeaksi. Pelkistyminen johtaa mustan kuvan syntymiseen. Valokuvauksessa käytetään hopeakloridin lisäksi myös hopeabromidia ja hopeajodidia.
Tarkoissa pH-mittareissa käytetään standardielektrodeina kalomelielektrodia tai hopea-hopeakloridielektrodeja.
Hopeakloridia voidaan käyttää magnesium-hopeakloridipattereissa. Patterissa magnesium hapettuu magnesiumkloridiksi ja hopeaionit pelkistyvät. Magnesium-hopeakloridipatterin tuottama lähdejännite on 2,59 V ja napajännite on noin 1,5 V. Magnesium-hopeakloridipattereissa elektrolyyttinä on merivesi, ja niitä käytetään esimerkiksi poijujen valojen jännitelähteinä sekä erilaisissa meteorologisissa laitteissa. Jännitelähteessä tapahtuva kokonaisreaktio on:
Hopea ja bakteerit

Hopeaionit kykenevät tappamaan mikro-organismeja kuten bakteereja ja pieniä alkueläimiä. Hopeakloridia ja muita niukkaliukoisia hopeayhdisteitä käytetään haavojen hoidossa, vaikka ovat ihmiselle ja ympäristölle erittäin haitallisia (raskasmetalli). Ne tappavat kuitenkin tehokkaasti niin hyviä kuin huonoja pienorganismeja sekä bakteereja, jotka voisivat haitata haavojen parantumista.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hopeakloridi Wikimedia Commonsissa
Charlotta

| Charlotta |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  12. toukokuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Lotta, Sarlotta
Vastineita eri kielissä:  Charlotte, Lotte, Lotten, Lottie
Nimen alkuperä:  Karl, Karla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Charlotta on naisen etunimi. Nimi on alkujaan diminutiivimuoto Karl- tai Kaarle-nimien nais­puolisesta vastineesta Karla. Vastaavasti esiintyy Ranskassa ja Italiassa myös Charles-nimestä miespuolinen diminutiivi­muoto Charlot'. Charlotta-nimen lyhentymänä on syntynyt myös nimi Lotta.
Suomessa nimi Charlotta on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 5 483 henkilölle. Charlottan nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 12. toukokuuta, joka sekä suomen- että ruotsin­kielisen kalenterin mukaan on myös Lotan nimipäivä.
Tunnettuja Charlotta-nimisiä

Charlotta (1759–1818), Ruotsin kuningatar, kuningas Kaarle XIII:n puoliso
Charlotta Falkman (1795–1882), suomenruotsalainen kirjailija
Charlotta Fougberg (s. 1985), ruotsalainen este- ja keskimatkojen juoksija
Charlotta Höglund (s. 2005), suomalainen pesäpalloilija
Charlotta Jonsson (s. 1973), ruotsalainen näyttelijä
Charlotta Lönnqvist (1815–1891), suomalainen mesenaatti
Charlotta Malm-Reuterholm (1768–1845), suomalainen taidemaalari
Charlotta Saari (s. 2000), laulaja ja vuoden 2023 tangokuningatar
Charlotta Säfvenberg (s. 1994), ruotsalainen alppihiihtäjä
Charlotta Wolff (s. 1976), suomenruotsalainen historioitsija ja kääntäjä.
Chelsea Bridge (kappale)

”Chelsea Bridge” on Billy Strayhornin säveltämä jazzstandardi vuodelta 1941. Sen nauhoitti ensimmäistä kertaa Duke Ellingtonin orkesteri kokoonpanossaan pianisti Strayhorn, saksofonisti Ben Webster ja pasunisti Juan Tizol. Vaikka kappale ei kuulunutkaan Ellingtonin orkesterin vakiorepertuaariin, orkesterinjohtaja soitatti sitä silloin tällöin antaakseen pianonsoittovuoron Strayhornille.
”Chelsea Bridgen” säveltämisen aikaan oli käynnissä muusikkoliitto ASCAP:n lakko, jonka aikana liittoon kuuluvien muusikoiden sävellyksiä ei saanut soittaa radiossa. Liiton jäsenenä Ellington tilasi musiikkia pojaltaan Mercer Ellingtonilta ja Strayhornilta, joista kumpikaan ei kuulunut liittoon. Tänä aikana syntyivät myös Strayhornin ”Take the ’A’ Train” ja Mercer Ellingtonin ”Things Ain’t What They Used to Be”.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | ’Chelsea Bridge’ on enemmän Debussytä kuin Ellingtonia... Se on ’klassinen’ siinä mielessä, että se integroi melodian ja harmonian orgaaniseksi kokonaisuudeksi. | ” |
– David Hajdu
Strayhornin elämäkerran kirjoittajan David Hajdun mukaan sävellyksessä on selkeitä klassisia vaikutteita. Kappaleen nimi tulee Lontoossa sijaitsevasta Thames-joen ylittävästä Chelsea Bridge -sillasta, jota Strayhorn ei kuitenkaan koskaan ollut nähnyt. Itse asiassa kuva, joka Strayhornilla oli sävellyshetkellä mielessään, oli William Turnerin maalaamasta taulusta, joka esittää Lontoon Battersea Bridgeä.
Sävellyksessä sanotaan olevan yhdenmukaisuuksia Maurice Ravelin impressionistiseen sävellykseen ”Valses nobles et sentimentales”. Strayhorn on kuitenkin sanonut, ettei ollut koskaan kuullut Ravelin sävellystä.
Kappale tunnetaan instrumentaalina, mutta se on esitetty myös laulettuna. Laulukvartetti The Four Freshmen nauhoitti sen vuonna 1958 sanoilla, jotka kertovat laulajan kaipuusta Lontoon Chelsea Bridgelle. Vuotta aiemmin laulaja Ella Fitzgerald äänitti sanattomasti lauletun version albumilleen Duke Ellington Songbook. Instrumentaalina kappaleen ovat äänittäneet muun muassa Keith Jarrett ja Wynton Marsalis. Saksofonisti Ben Webster oli mukana kappaleen ensimmäisessä levytyksessä Ellingtonin orkesterissa vuonna 1941 ja jatkoi sen esittämistä myös soolourallaan.
Charminar

Charminarin moskeija
Charminar (teluguksi చార్ మినార్, Cār Minār, hindiksi चार मीनार, Cāra Mīnāra, urduksi ‏چار مینار‎, Cār Mīnār) on moskeija Hyderabadin kaupungissa Telanganan osavaltiossa Intiassa. Moskeijassa on neljä minareettia, kunkin korkeus on noin 50 metriä.
Charminarin rakennutti Kutb Šah -dynastian viides hallitsija Muhammad Kuli Kutb Šah vuonna 1591 pian sen jälkeen, kun hän oli siirtänyt pääkaupungin Golkondasta nykyiseen Hyderabadiin. Muhammad Kuli Kutb Šah rakennutti Charminarin kiitoksena Allahille, joka vapautti kaupungin ruttoepidemiasta. Moskeija valmistui vuonna 1612
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Charminar Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Chen Yueling

| Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Kiina> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Barcelona 1992 | 10 km kävely |  |
| Aasian-mestaruuskilpailut  | Aasian-mestaruuskilpailut  | Aasian-mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | New Delhi 1989 | 10 km kävely |  |
| Aasian kisat  | Aasian kisat  | Aasian kisat  |  |
|  Kultaa | Peking 1990 | 10 km kävely |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Hopeaa | Sheffield 1991 | 10 km kävely |  |
Chen Yueling (s. 1. huhtikuuta 1968 Tieling, Liaoning) on kiinalais-yhdysvaltalainen kilpakävelijä.
Chen kuului Kiinan kävelymaajoukkueeseen vuosina 1987–1993. Hän voitti 10 kilometrin kävelyssä kultaa Aasian-mestaruuskilpailuissa 1989 ja Aasian kisoissa 1990. Vuonna 1991 hän saavutti hopeaa universiadeissa ja sijoittui kahdeksanneksi Tokion MM-kilpailuissa. Hän voitti kultaa Barcelonan kesäolympialaisissa 1992, kun ensimmäisenä maaliin tullut mutta kilpailun lopussa juoksuaskelia ottanut Alina Ivanova hylättiin. Chenin loppuaika oli 44.32, ja hän voitti Jelena Nikolajevan sekunnilla.
Chen muutti Yhdysvaltoihin ja sai vuonna 2000 maan kansalaisuuden. Hän edusti Yhdysvaltoja Sydneyn kesäolympialaisissa 2000 ja sijoittui 20 kilometrin kävelyssä 38:nneksi.
Chenin ennätysaika 10 000 metrin ratakävelyssä on keväällä 1992 kävelty 42.46,70 ja 10 kilometrin maantiekävelyssä 43.29 keväältä 1991.
The Chess Monthly

The Chess Monthly oli lyhyen aikaa Yhdysvalloissa julkaistu shakkilehti. Sitä julkaistiin vuodesta 1857 vuoteen 1861. Lehteä toimitti diplomaatti ja lingvistiikan professori Daniel Willard Fiske sekä jonkun aikaa Paul Morphy. Eugene B. Cook (1830–1915) ja Sam Loyd pitivät lehden shakkiongelmapalstaa. Lehteä ilmestyi ainoastaan viisi numeroa, mutta se muistetaan silti Tr. Silas Mitchellin artikkelisarjasta, jossa hän paljasti shakkia pelaavan Turkkilaisen toimintaperiaatteen.
Chauchat m1915 (pikakivääri)

| Le fusil-mitrailleur de 8 mm CSRG modèle 1915 |
| --- | --- |

Tyyppi:  Pikakivääri
Valmistaja:  Societe des Cycles Clement et Gladiator Forges et aciéries de la Marine et d’Homécourt Manufacture d’Armes de Châtellerault Manufacture d’Armes de St-Etienne
Valmistusmaa:   Ranska
Valmistusvuodet:  1915–1922
Tekniset tiedot
Kaliiperi(t):  8 × 50 mmR French (8 mm Lebel), .30-06
Aseen pituus:  1 070 mm, 1 170 mm
Piipun pituus:  450 mm, 570 mm
Paino (tyhjänä):  8,870 kg, 9,5 kg
Lipas:  kaarilipas
Kapasiteetti:  20 patruunaa
Ammuksen lähtönopeus:  630 m/s
Tulinopeus (laukausta/min):  240 lks/min
Chauchat m1915 (Le fusil-mitrailleur de 8 mm CSRG modèle 1915) on ranskalainen ensimmäisen maailmansodan aikainen pikakivääri. Aseesta on käytetty lyhennettä CSRG, aseen konstruktion hyväksyneen komitean jäsenten (Chauchat, Suterre ja Ribeyrolle) sekä valmistajan (Gladiator) mukaan. Chauchat'n alkuperäinen kaliiperi on 8 x 50mmR (8 mm Lebel). Yhdysvaltain markkinoille sitä valmistettiin kaliiperissa .30-06.
Noin kymmenen kiloa painavan lähitukiaseen toiminta perustuu pitkärekyyliperiaatteeseen. Ammuttaessa koko piippu peräytyy jousen vaimentamana. Rekyylin aikana piippu irtautuu lukosta, joka jatkaa liikettään. Tässä vaiheessa käytetty hylsy poistuu ja piippu palaa alkuasentoon. Aseessa on 20:n patruunan kaarilipas.
Rintamakäytössä ase osoittautui likaantuessaan epäluotettavaksi, esimerkiksi hylsynpoistossa oli usein ongelmia.  Siitä haluttiinkin eroon myynnein ja lahjoituksin.
Suomeen Ranska lahjoitti talvisodan aikana 5 000 kpl Chauchat’eja. Suomen puolustusvoimat käytti aseesta nimitystä 8,00 pk/15. Tätä ennen aseita oli päätynyt Suomeen pieni erä vuonna 1918.
Chauchat
Chauchat rintamakäytössä vuonna 1918.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Le fusil-mitrailleur de 8 mm CSRG modèle 1915 (ranskaksi)
Springfield Armory Museum - Collection Record: FRENCH MACHINE GUN MODEL 1915 "CHAUCHAT" 8MM SN# 183950 (englanniksi)
Springfield Armory Museum - Collection Record: U.S. MACHINE RIFLE MODEL 1918 "CHAUCHAT" .30 SN# 1196 (englanniksi)
Springfield Armory Museum - Collection Record: FRENCH MACHINE GUN MODEL 1915 "CHAUCHAT" SECTIONALIZED 8MM SN# 97897 (englanniksi)
Firstworldwar.com: Chauchat Gun (englanniksi)
Che Guevaran mausoleumi

| Che Guevaran mausoleumi |
| --- | --- |

Sijainti:  Santa Clara  Kuuba
Koordinaatit:  22°24′8″N, 79°58′46″E
Rakennustyyppi:  mausoleumi, museo
Rakennustyöt aloitettu:  1982
Avattu:  28. joulukuuta 1988
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Che Guevaran mausoleumi on Ernesto "Che" Guevaran mausoleumi Kuuban Santa Claran kaupungissa. Guevara oli tullut tunnetuksi Kuuban vallankumouksen aikana ja myöhemmin hänen yrityksistään levittää vallankumousta muihin maihin. Guevara sai surmansa Boliviassa vuonna 1967. Hänen ruumiinsa palautettiin Kuubaan vuonna 1997, jossa se haudattiin vuonna 1988 avatulle taistelumuistomerkille. Nykyisin paikalla on haudan lisäksi Guevaran patsas, hänen elämäänsä käsittelevä museo ja aukio, jolla on järjestetty esimerkiksi poliittisia kokoontumisia.
Historia

Ernesto "Che" Guevara (1928–1967) oli argentiinalaissyntyinen vallankumouksellinen, joka osallistui Fulgencio Batistan hallinnon Kuubassa kaataneeseen Kuuban vallankumoukseen. Guevaran johtamasta Santa Claran taistelusta tuli kuubalaisessa mytologiassa vallankumouksen ratkaiseva taistelu, mikä nostatti Guevaran mainetta. Kuuban vallankumouksen jälkeen Guevara alkoi viedä vallankumousta Afrikkaan ja muualle Latinalaiseen Amerikkaan. Syksyllä 1966 hän matkusti Boliviaa, jossa hän johti vallankumouksellisia joukkoja Santa Cruzin alueella. 8. lokakuuta lähes koko Guevaran johtama ryhmä tuhoutui yhteenotossa Bolivian armeijan kanssa. Haavoittunut Guevara otettiin vangiksi ja myöhemmin hänet teloitettiin. Ruumiin kädet irroitettiin Guevaran tunnistamiseksi varmuudella sormenjälkien avulla. Muu ruumis haudattiin joukkohautaan lähellä Vallegranden kaupunkia. Merkitsemätön hauta löytyi vasta vuonna 1997.
Kuuban kommunistihallinto alkoi rakentaa taistelumuistomerkkiä Santa Clarassa vuonna 1982. Santa Claralla oli huomattava asema vallankumouksen historiass ja se oli saanut "Vallankumouksen sankarikaupungin" arvonimen. Muistomerkki avattiin 28. joulukuuta 1988. Siihen lukeutui esimerkiksi Che Guevaran patsas, hänen elämäänsä käsitellyt museo  ja suuri aukio, jolla on järjestetty esimerkiksi suuria poliittisia massatapahtumia. Varsinainen mausoleumi se ei vielä ollut, sillä Guevaran ruumis oli edelleen Boliviassa. Bolivia päätti huomattavana diplomaattisena eleenä luovuttaa Guevaran oletetut jäännökset Kuubaan. Guevaran ja kuuden muun kaatuneen vallankumouksellisen jäänteet haudattiin sotilasmenoin muistomerkin alle 17. lokakuuta 1997. Jäännösten kuuluminen Guevaralle on joskus kyseenalaistettu, mutta Kuuban valtion virallisen kannan mukaan ne on tunnistettu kiistatta Guevaran jäännöksiksi esimerkiksi hampaiden perusteella.
Aukio.
Chhattisgarh

| Chhattisgarh |
| --- | --- |
 Chhattisgarhin sijainti Intian kartalla.
Valtio:   Intia
Intian piirikunnat:  28 piirikuntaa
Perustettu:  1. marraskuuta 2000
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Raipur
 – Kuvernööri:  Biswabhusan Harichandan
 – Pääministeri:  Vishnu Deo Sai
Pinta-ala:  135 192 km²
Väkiluku (2011):  25 545 198 (16.)
 – väestötiheys:  189 as./km²
Chhattisgarh (hindiksi छत्तीसगढ़, Chattīsgaṛh) on vuonna 2000 perustettu osavaltio Intian keskiosassa. Aiemmin se oli Madhya Pradeshin osavaltion kaakkoisin osa. Chhattisgarhin pinta-ala on 135 192 km² ja asukasluku 25 545 198(2011). Osavaltion pääkaupunki ja suurin kaupunki on Raipur. Chhattisgarhin viralliset kielet ovat hindi ja chhattisgarhi.
Osavaltio on saanut nimensä hindin kielen sanoista chatta 'kolmekymmentä,' tis 'kuusi' ja garh 'linnoitus', eli kolmekymmentäkuusi linnoitusta. Linnoitukset suojasivat muinoin tasankoa, joka on osavaltion keskeisin alue.
Chhattisgarhin pohjois- ja eteläosat ovat harvaan asuttuja kukkuloita, kun taas keskiosa on osavaltion vilja-aitta ja hedelmällistä tasankoa. Lähes puolet osavaltion alueesta on metsää. Tärkein joki on Mahanadi sivujokineen.
Osavaltion piirikunnat
Philippe Chiappe

| Philippe Chiappe |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 21. maaliskuuta 1963 (ikä 61) Cau de Bec, Ranska
Kansalaisuus:   Ranska
Moottoriurheilija
F1 Powerboat Racing
Esikoiskausi:  2008
Maailmanmestaruuksia:  3
Mestaruudet
2014-2016:  F1 Powerboat Racing
Philippe Chiappe (s. 21. marraskuuta 1963 Cau de Bec) on ranskalainen F1-veneilijä ja lajin vuosien 2014–2016 maailmanmestari. Chiappe kilpailee kiinalaisen CTIC China Teamin riveissä. Hän on 184 senttimetriä pitkä ja painaa 83 kilogrammaa.
Chiappe debytoi F1-veneiden MM-sarjassa vuonna 2008. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti vuonna 2013. Chiappe saavutti kaudella 2014 maailmanmestaruuden voitettuaan kaksi kilpailua ja ollen kahdesti toinen. Pisteitä hän keräsi viidestä kilpailusta 70 kappaletta. Kaudella 2016 hän keräsi 97 pistettä ja voitti kolmannen perättäisen maailmanmestaruutensa 14 pisteen erolla Yhdysvaltain Shaun Torrenteen. Vuosina 2012 ja 2017 hän sijoittui MM-sarjan toiseksi ja vuonna 2013 kolmanneksi.
Hopealuoti (elokuva)

| Hopealuoti> Silver Bullet |
| --- | --- |
 Hopealuoti -elokuvan suomalainen VHS-kansi.
Ohjaaja:  Dan Attias
Käsikirjoittaja:  Stephen King
Perustuu:  Stephen Kingin pienoisromaaniin Ihmissuden vuosi
Tuottaja:  Dino De Laurentiis Martha De Laurentiis
Säveltäjä:  Jay Chattaway
Kuvaaja:  Armando Nannuzzi
Pääosat:  Gary Busey Everett McGill Corey Haim Megan Follows Terry O'Quinn
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures
Ensi-ilta:  1985
Kesto:  95 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hopealuoti (engl. Silver Bullet) on Dan Attiasin ohjaama kauhuelokuva vuodelta 1985. Se perustuu kirjailija Stephen Kingin vuoden 1983 pienoisromaaniin Ihmissuden vuosi. King on myös itse käsikirjoittanut elokuvan.
Juoni

Pienessä Tarker Millsin kylässä tapahtuu kevätyönä hirmuinen veriteko. Joku pitää kylää kauhun vallassa, kun raakoja murhia tapahtuu lisää. Sitten eräänä heinäkuun neljäntenä nuori pyörätuolia käyttävä poika Marty Coslaw joutuu tekemisiin murhaajan kanssa, mutta selviytyy siitä hengissä. Hän saa tietää, että murhaaja, joka tappaa uhrinsa aina täysikuun aikaan, on paljon enemmän kuin ihminen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Gary Busey  | … |  Red-eno   |
|  Everett McGill  | … |  pastori Lowe   |
|  Corey Haim  | … |  Marty Coslaw   |
|  Megan Follows  | … |  Jane Coslaw   |
|  Robin Groves  | … |  Nan Coslaw   |
|  Leon Russom  | … |  Bob Coslaw   |
|  Terry O’Quinn  | … |  seriffi Joe Haller   |
|  Bill Smitrovich  | … |  Andy Fairton   |
Arvioita

Roger Ebert antoi elokuvalle kolme tähteä neljästä, ja hän kommentoi elokuvan tuntuneen hänestä parodialta pienoisromaaniin ja yleisesti Kingin tuotantoon nähden, mutta myönsi elokuvan olleen hänestä joka tapauksessa viihdyttävä. Sen sijaan The New York Timesin kriitikko Vincent Canby kutsui elokuvaa "erittäin ala-arvoiseksi Stephen King -fiktioksi" ja ihmissudesta hän ajatteli "sen muistuttavan suttakin enemmän Smokey Bearia pahimman krapulan jälkeen".
Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen kuvasi elokuvaa siloitelluksi jännitykseksi joka ei pelota pienimpiäkään. Hän antoi sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.