stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Salmisen seisake

Salmisen seisake (lyh. Slm) on Jokioisten Museorautatien seisake Jokioisten kunnassa Kanta-Hämeessä. Liikennepaikka sijaitsee Rehtijärven kylän länsipuolella, kaksi kilometriä etelään Minkiön asemalta ja neljä kilometriä pohjoiseen Jokioisten asemalta. Se sijaitsee ratakilometrillä 10,0 museorautatien ja Hiitelänmäentien tasoylikäytävän vieressä, aivan Kujanpää-nimisen tilan pihapiirin tuntumassa.
Alun perin liikennepaikka oli yksi kapearaiteisen Jokioisten rautatien liikennepaikoista.  Se avattiin liikenteelle ensimmäisen kerran 22. toukokuuta 1932, kun Jokioisten rautatie aloitti moottorivaunuliikenteen Forssan ja Humppilan välillä. Liikennepaikka lakkautettiin 31. toukokuuta 1949. Jokioisten Museorautatie otti seisakkeen uudelleen käyttöön 5. kesäkuuta 1994.
Liikennepaikalla ei ole asemarakennusta, ainoastaan seisakkeen nimikyltti sekä lyhyt matkustajalaituri. Museorautatien henkilöjunat pysähtyvät liikennepaikalla tarvittaessa.
Salminen on ollut junanlähetyspaikkana Höyryfestivaalien yhteydessä, kun LWR 6 -veturilla on ajettu Minkiön ja Salmisen väliä. Seisakkeelle ei ole kiinteätä puhelinyhteyttä, vain käsipuhelimet.
Ragged Glory

| Ragged Glory Neil Young |
| --- | --- | --- |

Julkaisun tiedot
 Studio : Plywood Digital, Woodside, CA (paitsi kappale ”Mother Earth”: The Hoosier Dome)
 Julkaistu: 9. syyskuuta 1990
 Tuottaja(t): Neil Young, David Briggs
 Tyylilaji: Garage rock, grunge
 Levy-yhtiö: Reprise
Neil Youngin muut julkaisut
| Freedom 1989 | Ragged Glory 1990 | Harvest Moon 1992 |
Ragged Glory on Neil Youngin kuudes Crazy Horsen kanssa tehty albumi. Albumi on julkaistu vuonna 1990. Levyn on julkaissut Reprise Records, jolla Young on julkaissut suurimman osan tuotannostaan. ”Farmer John” on cover-versio Don and Deweyn vuonna 1959 julkaistusta kappaleesta. Kappaleet syntyivät Youngin Broken Arrow ranchilla, jossa bändi harjoitteli kaksi kertaa päivässä muutaman viikon ajan.
Kappaleet

|  | Kappale | Kesto |
| --- | --- | --- |
| 1. | Country Home | 7:05 |
| 2. | White Line | 2:57 |
| 3. | Fuckin' Up | 5:54 |
| 4. | Over and Over | 8:28 |
| 5. | Love to Burn | 10:00 |
| 6. | Farmer John | 4:14 |
| 7. | Mansion on the Hill | 4:48 |
| 8. | Days That Used to Be | 3:42 |
| 9. | Love and Only Love | 10:18 |
| 10 | Mother Earth (Natural Anthem) | 5:11 |
Kokoonpano

Neil Young – kitara, laulu
Frank ”Poncho” Sampedro – kitara, taustalaulu
Billy Talbot – basso, taustalaulu
Ralph Molina – rummut, taustalaulu
Pulitzer-palkinto

| Pulitzer-palkinto |
| --- | --- |
 Pulitzer-kultamitali
Palkitaan:  saavutuksista sanomalehtijournalismissa, kirjallisuudessa ja sävellyksessä
Palkinnon antaja:  Columbian yliopisto
Maa:  Yhdysvallat
Ensimmäinen palkinto:  1917
Virallinen internet-sivu
Pulitzer-palkinto on Yhdysvalloissa myönnettävä arvostettu palkinto, joka myönnetään kolmella alalla: journalistisista ja kirjallisista saavutuksista sekä sävelteoksista. Se on perustettu yhdysvaltalaisen lehtimiehen Joseph Pulitzerin testamentin pohjalta.
Ensimmäisen kerran palkinnot myönnettiin 4. kesäkuuta 1917. Nykyään ne jaetaan joka vuoden huhtikuussa Columbian yliopistossa. Journalismin ja kirjallisuuden sarjassa on useita alaluokkia, joissa palkinto myönnetään, musiikissa myönnetään vain yksi palkinto.
Palkinnot > Palkintokategoriat

Nykyään palkintoa jaetaan 21 kategoriasta. Niistä 14 on journalismista, 6 kirjallisuudesta ja 1 musiikista.
Yhteiskunnallinen toiminta
Uutisraportointi
Tutkiva journalismi
Selittävä journalismi
Paikallisasioiden raportointi
Kansallisten asioiden raportointi
Kansainvälisten asioiden raportointi
Erikoisartikkelit
Kommentaarit
Kritiikit
Pääkirjoitukset
Poliittiset pilapiirrokset
Uutisvalokuvaus
Erikoisvalokuvaus
Fiktio (ks. Pulitzerin kaunokirjallisuuspalkinto)
Näytelmät
Historia
Elämäkerrat ja omaelämäkerrat
Runous
Yleinen tietokirjallisuus (ks. Pulitzerin tietokirjallisuuspalkinto)
Musiikki (ks. Pulitzerin musiikkipalkinto)
Palkinnot > Ehdokasasettelu

Jokaiseen palkintokategoriaan on hieman erilaiset säännöt, mutta palkintoehdokkuutta voi käytännössä kuka tahansa ehdottaa. Ehdotusdokumenttien lähettämisen lisäksi ehdotuksesta pitää maksaa 50 dollarin käsittelykulu. Yhdysvalloissa onkin kritisoitu välillä kirjailijoiden tai toimittajien käyttämää ilmaisua ”Pulitzer-ehdokas”, sillä ehdokkuuteen ei varsinaisesti tarvita vielä mitään muuta kuin lomakkeen täyttäminen. Pulitzer-lautakunnalla on virallinen prosessi, jossa se valitsee palkintofinalistit ehdotettujen joukosta.
Journalismipalkintojen saajaksi voi ehdottaa henkilöitä minkä tahansa Yhdysvalloissa säännöllisesti julkaistun sanomalehden, aikakauslehden tai uutissivuston materiaalin perusteella. Kaunokirjallisuuden, elämäkertakirjallisuuden, runouden ja yleisen tietokirjallisuuden sekä musiikin palkintojen saajan pitää olla Yhdysvaltain kansalainen. Historian kategorian kirjailija voi olla minkämaalainen tahansa, mutta kirjan tulee käsitellä Yhdysvaltain historiaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pulitzer-palkinto Wikimedia Commonsissa
Pulitzer-palkinnon kotisivu
Purolan työväentalo

| Purolan työväentalo |
| --- | --- |
Osoite:  Laivarannantie 12, 49240 Purola
Sijainti:  Pyhtää
Valmistumisvuosi:  1933
Rakennuttaja:  Purolan Työväenyhdistys
Omistaja:  yksityinen
Runkorakenne:  ranko
Kerrosluku:  1
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Purolan/Svartbäckin työväentalo noin 1930
Purolan/Svartbäckin työväentalo 7.5. 1957
Purolan työväentalo sijaitsee merenrantatontilla Purolan kylässä Pyhtäällä.
Historia

Työväentalo on rakennettu vuonna 1933. Laajennuksia on tehty vuonna 1964. Talon tontilla on jo aiemmin ollut talo, jossa on ollut vilkasta näyttämö- ja juhlatoimintaa. Kivijalka oli valmiina jo monta vuotta ennen kuin uusi rakennus rakennettiin. Varoja rakentamiseen saatiin myymällä uimaranta kunnalle ja entisten vuokratonttien myynnistä. Talo rakennettiin osittain talkoilla ja osittain palkkatyövoimalla.
Rakennus

Talo on rankorakenteinen ja alun perin se on ollut vuorattu ponttilaudoilla, vuonna 1976 pellillä. Alkuperäinen väri on ollut punainen. Alkuperäinen pärekate on vaihdettu vuonna 1976 peltikatteeksi. Talossa on ollut puukamiinat, vuonna 1964 on asennettu kuumailmapuhallin. Myöhemmin on asennettu öljy- ja sähkölämmitys, uusittu keittiö ja rakennettu sisävessat.
Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö ja eteinen sekä vuonna 1964 rakennettu kahden huoneen ja keittiön asunto.
Toimintaa työväentalolla

Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, juhlia, elokuvia ja urheiluharjoituksia.(1982) Talo on ollut vuokrattuna Kymenlaakson Juhlapalvelulle, ja myös asuinhuoneisto on ollut vuokralla. Pyhtään Sosialidemokraatit myivät työväentalon joulukuussa 2019 R. Pirinen Oy:lle, joka vuokraa taloa.
Roscoe Lee Browne

Roscoe Lee Browne vuonna 1979.
Roscoe Lee Browne (2. toukokuuta 1922 Woodbury, New Jersey – 11. huhtikuuta 2007 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka loi uraa televisiossa, teatterissa ja elokuvissa. Hänet tunnettiin tummasta bassoäänestään, ja useimmiten hän saikin näyteltäväkseen sivistyneitä ja arvovaltaisia roolihahmoja.
Nuorempana Browne oli yleisurheilija, ja hän voitti 1 000 jaardin juoksussa Yhdysvaltain hallimestaruuden vuosina 1950 ja 1951. Sittemmin hän joutui lopettamaan urheilijanuransa vammautumisen vuoksi.
Browne tuli tunnetuksi komediasarjasta Kupla, jossa hän näytteli piikikästä ja sivistynyttä hovimestari Saundersia. Pienempiä rooleja hän näytteli muun muassa sarjoissa Perhe on pahin, Bonanza, Apinoiden planeetta, The Cosby Show, A Different World, Shield – lain varjolla ja Kova laki. Hän näytteli myös lukuisissa elokuvissa ja toimi äänenä muun muassa elokuvissa Babe – urhea possu, Babe suurkaupungissa ja Aarreplaneetta.
Browne kuoli syöpään Los Angelesissa 2007.
Aiheesta muualla

Roscoe Lee Browne Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Rotoskooppaus

Rotoskooppaus on animointitekniikka, jolla elävien näyttelijöiden päälle animoidaan hahmo. Tekniikan kehitti animaattori Max Fleischer vuonna 1915.
Ralph Bakshi teki tekniikalla Taru sormusten herrasta -elokuvan vuonna 1978.
Ennen digitaalisen elokuvanteon yleistymistä rotoskooppaus oli myös yleinen erikoistehostetekniikka monissa tieteisfiktioelokuvissa. Rotoskooppausta edustavat mm. Tähtien sota -elokuvien valosapelit.
Myös monet ihmishahmoja sisältäneet piirrossarjat (esimerkiksi He-man) ja anime (Aku no Hana) hyödynsivät rotoskooppausta.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

| Alkuperäinen laukkaava hevonen | Siitä rotoskoopattu hevonen | Edelleen piirroselokuva-hevonen |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rotoskooppaus Wikimedia Commonsissa
Saksan 5. panssariarmeija

| 5>  panssariarmeija |
| --- | --- |

Toiminnassa:  8. joulukuuta 1942 – 30. kesäkuuta 1943 ja 24. tammikuuta 1944 – 17. huhtikuuta 1945
Valtio:   Saksa
Puolustushaarat:  Maavoimat
Aselajit:  panssari
Osa joukkoa:  Panssariarmeija_Afrika ja Lännen Panssariryhmä
Koko:  armeija
5. panssariarmeija oli Saksan maavoimien toisen maailmansodan aikainen kenttäarmeija. Yhtymä muodostettiin 8. joulukuuta 1942 puolustamaan Tunisiaa liittoutuneiden hyökkäykseltä vastauksena Operaatio Soihtuun liittoutuneiden maihinnousuun Pohjois-Afrikkaan Marokkoon ja Algeriaan. 5. panssariarmeija taisteli yhdessä Italian 1. armeijan ja Saksan Afrika Korpsin kanssa Tunisian taisteluissa. Armeija kukistettiin 13. toukokuuta 1943 yhdessä sen komentajan Gustav von Vaerstin kanssa ja lakkautettiin 30. kesäkuuta 1943.
5. panssariarmeija uudelleenmuodostettiin 24. tammikuuta 1944 osana Lännen Panssariryhmää komentajanaan Leo Geyr von Schweppenburg. 5. panssariarmeija osallistui Normandian maihinnousun jälkitaisteluihin kärsien isoja tappioita ja monta sen osastoa jäi Falaisen mottiin. Jäljellejääneet osastot yhdistyivät Panssariryhmä Eberbachiksi ja vetäytyivät Saksaan Ardennien kautta ja osallistuivat Ardennien taisteluun. 5. panssariarmeija piiritettiin ja vangittiin Ruhrin mottiin ja se antautui liittoutuneille lopullisesti 17. huhtikuuta 1945.
Komentajat

Panssariarmeijan komentajina olivat:
Kenraaliluutnantti Heinz Ziegler (3. joulukuuta 1942 - 20. helmikuuta 1943)
Kenraalieversti Hans-Jürgen von Arnim (20. helmikuuta 1943 – 28. helmikuuta 1943)
Panssarikenraali Gustav von Vaerst (28. helmikuuta 1943 - 9. toukokuuta 1943)
Panssarikenraali Leo Geyr von Schweppenburg (19. marraskuuta 1943 - 4. heinäkuuta 1944)
Panssarikenraali Heinrich Eberbach (4. heinäkuuta 1944 - 9. elokuuta 1944)
SS-Oberst-Gruppenführer Sepp Dietrich (9. elokuuta 1944 - 9. syyskuuta 1944)
Panssarikenraali Hasso von Manteuffel (9. syyskuuta 1944 - 8. maaliskuuta 1945)
Kenraalieversti Josef Harpe (8. maaliskuuta 1945 - 17. huhtikuuta 1945)
Saksan toisen maailmansodan armeijat
| --- | --- |
Armeijat:  1. - 2. - 3. - 4. - 5. - 6. - 7. - 8. - 9. - 10. - 11. - 12. - 14. - 15. - 16. - 17. - 18. - 19. - 20. - 21. - 24. - 25. - Lappland - Ligurien - Ostpreussen - Norwegen
Panssariarmeijat:  1. - 2. - 3. - 4. - 5. - 6. - Afrika - Saksalais-italialainen panssariarmeija
Laskuvarjoarmeijat:  1. laskuvarjoarmeija
Progress (Novgorodin alue)

| Progress Прогресс |
| --- | --- |
 Progress
 Koordinaatit: 58°24′3″N, 33°56′23″E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Novgorodin alue
Piiri:  Borovitši
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  183 km²
Väkiluku (2010):  2 600
 
 progressadm.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Progress (ven. Прогресс) on maalaiskunta ja sen keskustaajama Novgorodin alueen Borovitšin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Borovitšin koillispuolella kaupungin välittömässä läheisyydessä. Taajamassa on 1 800 ja kunnassa 2 600 asukasta (vuonna 2010).
Maantiede ja asutus

Progressin kunnan pinta-ala on 183 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Borovitšin piirin Kontšanskoje-Suvorovskojen, idässä Perjodkin, etelässä Borovitšin ja lännessä Sušanin sekä Volokin kuntiin. Maantieteellisesti alue sijaitsee Valdain ylängön itäreunalla. Seudulla virtaavat Mstan sivujoet Jurinka, Kamenka, Velgija, Belorutška, Udinka, Rudnik ja Pelenovka.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu Razdoljen taajama sekä 27 kylää: Aljošino, Babino, Baševo, Bereznik, Bolšije Lesa, Budrino, Bykovo, Derevtsovo, Gorka, Grebloš, Holm, Jurino, Kamennik, Ljulja, Lytkino, Malyje Lesa, Moštšenik, Nenaježnik, Priozerje, Prudištši, Prudnik, Šestnikovo, Spasskoje, Sušilovo, Tini, Zasorodje ja Žavoronkovo. Väestöstä 69,3 % asuu Progressin taajamassa, joka on Borovitšin piirin toiseksi suurin asutuskeskus. Yli sadan hengen asutuksia ovat Tini, Aljošino ja Razdolje. Kolmessa kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.
Historia

Progressin taajama on syntynyt 1930-luvun alussa samannimisen sovhoosin ympärille. Aluksi se tuotti etupäässä sianlihaa ja myöhemmin maitoa. 1980-luvulta lähtien taajamaan rakennettiin kerros- ja omakotitaloja, ja vuosisadan lopussa se kasvoi kiinni Borovitšin kaupunkiin.
Liikenne, talous ja palvelut

Kunnan kautta kulkevat Borovitšin, Ljubytinon ja Spasskaja Polistin sekä Borovitšin, Pestovon ja Ustjužnan väliset maantiet. Kylistä on linja-autoyhteydet Progressiin, Borovitšiin, lähistön muihin piirikeskuksiin sekä Novgorodiin.
Tärkeimmät elinkeinot ovat puunjalostus- ja huonekaluteollisuus (26,3 %), palvelut (21,8 %), rakentaminen (12,1 %) ja maatalous (9 %). Kunnassa toimii Progressin maatalousyritys, kolme yksityistilaa, sahalaitoksia sekä ikkunoita, ovia ja huonekaluja tuottavia yrityksiä.
Palveluihin kuuluu lastentarha, kulttuuritalo, kaksi kirjastoa ja postia, lääkärin vastaanotto ja kaksi lääkintäasemaa. Lapset käyvät koulua Borovitšissa tai naapurikunnissa. Vähittäiskauppaa harjoittaa harjoittaa Borovitšin piirin kulutusosuuskunta sekä joukko yksityisyrittäjiä.
Nähtävyydet

Seudulla on muinaisia asuin- ja hautapaikkoja sekä uhrikiviä. Nähtävyyksiin kuuluvat Spasskojen ja Greblošin kartanoalueet.
Aiheesta muualla

Progressin kunnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Rotring

Rotring on saksalainen kynien ja muiden piirustustarvikkeiden valmistaja. Se on perustettu 1928 Hampurissa. Nimi Rotring tulee sanoista rot Ring (suom. 'punainen rengas'). Punainen rengas esiintyy yhtiön logossa ja kynissä. 1990-luvulla yli 60 % teknisistä kynistä oli Rotringin valmistamia.
Rotringin ensimmäinen tuote oli mustekynä Titenkuli. Suosituimmaksi Rotringin tuotteista muodostui teräskärkinen, täytekynän tavoin mustesäiliöllä varustettu Rapidograph-tussipiirrin, josta tuli Suomessakin lähes standardi teknisessä ja muussa ammattimaisessa puhtaaksipiirtämisessä 1950-luvun alusta alkaen 1990-luvulle, jolloin tietokone alkoi nopeasti syrjäyttää käsinpiirtämistä.
Rotring myytiin yhdysvaltalaiseen Newell Rubbermaid -konserniin kuuluvalle Sanford L.P. -yhtiölle vuonna 1998. Konserni lopetti Rotring-kynien viennin Yhdysvaltoihin vuonna 2005.
Aiheesta muualla

Yrityksen kotisivut
Rosanne Cash

Rosanne Cash
Rosanne Cash vuonna 2006.
Rosanne Cash (s. 24. toukokuuta 1955 Memphis, Tennessee) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. Hänen monipuolisen musiikkinsa perusta on ollut kantrimusiikissa. Rosanne Cash on Johnny Cashin vanhin tytär ensimmäisestä avioliitosta Vivian Liberton kanssa.
Cash sai Grammy-palkinnon vuonna 1985 kappaleellaan ”I Don't Know Why You Don't Want Me”. Cash tunnetaan nykyisin myös kirjailijana. Cash on konsertoinut Suomessa kaksi kertaa ensimmäisen kerran Helsingin Vanhalla ylioppilastalolla 6. toukokuuta 2013 ja toisen kerran Helsingissä Savoy teatterissa 23.8.2016
Diskografia

1978: Rosanne Cash
1979: Right or Wrong
1981: Seven Year Ache
1982: Somewhere in the Stars
1985: Rhythm & Romance
1987: King's Record Shop
1989: Hits 1979–1989 - kokoelma-albumi
1990: Interiors
1993: The Wheel
1996: 10 Song Demo
2003: Rules of Travel
2006: Black Cadillac
2009: The List
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Raggarit

Raggari ja Chevrolet Chevelle.
Raggareita kesätapaamisessa.
Kaksi ruotsalaista raggaria.
Raggarit (ruots. Raggare) on Ruotsissa 1950-luvulla syntynyt alakulttuuri. Raggarikulttuurin olennaisin osa on vanhojen amerikkalaisten autojen kunnostus ja niillä harrastettava kruisailu. Myös muulla 1950-luvun amerikkalaisella nuorisokulttuurilla on tärkeä osa raggarikulttuurissa. Raggarit järjestävät kesäisin tapaamisia eri puolilla Ruotsia.
Historia

1960- ja 1970-luvuilla raggarit olivat usein otsikoissa väkivaltaisesta käyttäytymisestään hippejä ja punkkareita kohtaan. Erityisesti punkkarien ja raggarien välit olivat 1970-luvulla huonot. Raggarimuusikko Eddie Meduza levytti vuonna 1978 kappaleen ”Punkjävlar” ja sai myöhemmin vastineen The Rude Kids -yhtyeen singlen ”Raggare is a bunch of motherfuckers” muodossa. Yhteenotot kärjistyivät usein väkivaltaisiksi mellakoiksi. Raggarit aiheuttivat häiriötä myös muun muassa Sex Pistolsin ja The Stranglersin Ruotsin esiintymisten aikana. Nykypäivän raggarit keskittyvät autojen kunnostukseen, kruisailuun ja keskinäisiin tapaamisiin, eikä vastaavia konflikteja muiden alakulttuurien kanssa enää ole.
Raggarien kesäisiin tapaamisiin saapuu harrastajia myös Ruotsin ulkopuolelta, lähinnä muista Pohjoismaista.
Raggarit eroavat varsinaisista 1950-luvun harrastajista siinä, että he eivät välttämättä pukeudu pelkästään vuosikymmenen muodin mukaisesti tai kuuntele vain rockabilly-musiikkia.
Kirjallisuutta

Berglind, Sten: Raggare. Rebellerna som skakade Sverige.  Stockholm:  Max Ström, 2005.  ISBN 91-7126-008-0.  (ruotsiksi)
O’Dell, Tom: Raggare and the panic of modernity: Modernity and hybridity in Sweden. Car cultures, 2001, s. 105–132.  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Stadin Raggarit.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Raggare
Käännös suomeksi
Sb

Sb tarkoittaa seuraavia:
Aircalin, IATA-koodi SB, lentoyhtiö
antimoni, kemiallinen merkki Sb, alkuaine
Salomonsaaret, ISO 3166-1 -koodi SB, valtio tai muu maantieteellinen alue.
Sandefjords Blad, SB, norjalainen sanomalehti
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sb”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Pohjoismainen Kennelunioni

Pohjoismainen Kennelunioni PKU (Nordisk Kennelunion) on pohjoismaiden kansallisten kennelliittojen väliseen yhteistyöhön tähtäävä unioni. Sen tarkoitus on yhdenmukaistaa ja yksinkertaistaa rekisteröintiin, näyttelyihin, käyttö- ja metsästyskokeisiin ynnä muuhun liittyviä sääntöjä ja ohjeita.
Kaikki PKU:n alaiset kennelliitot ovat FCI:n jäseniä, minkä johdosta ne tunnustavat automaattisesti kaikki kansainvälisesti hyväksytyt rodut ja noudattavat järjestön viitoittamia sääntöjä ja ohjeita.
Jokainen pohjoismainen kennelliitto voi päättää, haluaako se hyväksyä lisäksi myös sellaisia rotuja, joita FCI ei ole tunnustanut. PKU:n yleiskäytäntö on, että yhdessä jäsenmaassa tunnustettu rotu hyväksytään myös PKU:ssa ja sen myötä mieluiten muissakin jäsenmaissa. Tämän vuoksi on olemassa rotuja, jotka on tunnustettu kaikkien PKU-jäsenmaiden virallisissa kennelliitoissa, muttei FCI:ssä. Näin ei kuitenkaan aina tapahdu, ja on useita rotuja jotka on hyväksytty vain tietyissä jäsenmaissa. Niistä osalla voi olla PKU-tunnustus, mutta osalla ei sitäkään kuten esimerkiksi vain Ruotsin ja Suomen kennelliittojen hyväksymä gotlanninajokoira. SKL:n tunnustamista roduista gotlanninajokoiran lisäksi amerikankääpiökettuterrierillä, međimurjenkoiralla, markiesjellä ja venäjänspanielilla ei ole PKU:n tunnustusta.
PKU:n tunnustamat FCI:n ulkopuoleiset rodut ovat australianlammaskoira l. working kelpie (ei SKL-rotu), itäeuroopanpaimenkoira, amerikankarvatonterrieri, amerikanrottaterrieri, andalusianrottakoira, biewerterrieri (SKL-rotu vuoden 2019 alusta lähtien), tenterfieldinterrieri, amerikaneskimokoira, hälleforsinkoira, mustatanskanpystykorva, tanskanpystykorva, valkoinen ruotsinhirvikoira, englantilais-venäläinen ajokoira, plottinajokoira, sininen pesukarhukoira, venäjänajokoira, walkerinpesukarhukoira, saint-usugenspanieli, puolanmetsästysspanieli ja venäjänbolonka.
Ennen vuotta 1995 PKU:lla oli oma rotujaottelunsa, joka poikkesi huomattavasti FCI:n vastaavasta. PKU on FCI:n virallisesti nimeämä samojedinkoiran vastuu"maa", vaikka rodun alkuperämaaksi onkin tunnustettu Pohjois-Venäjä ja Siperia.
PKU:n jäsenjärjestöt

Dansk Kennel Klub (Tanskan Kennelliitto)
Hundaræktarfélag Islands (Islannin Kennelliitto)
Norsk Kennel Klub (Norjan Kennelliitto)
Suomen Kennelliitto
Svenska Kennelklubben (Ruotsin Kennelliitto)
PKU:n entinen rotujaottelu

PKU jakoi rodut kahdeksaan eri ryhmään aina vuoteen 1994 asti, mutta koska siitä eteenpäin on noudatettu FCI:n jaottelua, sen jälkeen hyväksyttyjen rotujen jaottelusta alkuperäisiin pohjoismaisiin roturyhmiin ei ole olemassa tietoa. Listauksesta täten puuttuu moni nykyisin yleinenkin PKU:n hyväksymä rotu, kuten esimerkiksi lagotto romagnolo, bichon frisé, novascotiannoutaja, jackrussellinterrieri ja amerikanstaffordshirenterrieri. Huomattavaa on tiettyjen rotujen luokittelu toisenlaisiin ryhmiin kuin FCI:llä: mm. muutama paimenkoira luettiin seurakoiriin ja pystykorviin ja useampi molossikoira seurakoiriin.
PKU:n entinen rotujaottelu > A) Pystykorvat

Akita/Amerikanakita (olivat vielä virallisesti samaa rotua)
Alaskanmalamuutti
Basenji
Buhund
Chow chow
Grönlanninkoira
Harmaa norjanhirvikoira
Jämtlanninpystykorva
Karjalankarhukoira
Keeshond
Lapinporokoira
Lunnikoira
Länsigöötanmaanpystykorva
Musta norjanhirvikoira
Pohjanpystykorva
Ruotsinlapinkoira
Samojedinkoira
Schipperke
Siperianhusky
Suomenlapinkoira
Suomenpystykorva
Venäläis-eurooppalainen laika
Welsh corgi cardigan
PKU:n entinen rotujaottelu > B) Ajokoirat

Beagle
Dreeveri
Dunkerinajokoira
Haldeninajokoira
Hamiltoninajokoira
Hygeninajokoira
Mäyräkoira
Schillerinajokoira
Smoolanninajokoira
Suomenajokoira
Sveitsinajokoira
PKU:n entinen rotujaottelu > C) Lintukoirat

Amerikancockerspanieli
Bretoni
Cockerspanieli
Englanninsetteri
Englanninspringerspanieli
Gordoninsetteri
Irlanninsetteri (punainen)
Irlanninvesispanieli
Karkeakarvainen saksanseisoja
Kultainennoutaja
Labradorinnoutaja
Lyhytkarvainen saksanseisoja
Pitkäkarvainen saksanseisoja
Pointteri
Sileäkarvainennoutaja
Viiriäiskoira
Walesinspringerspanieli
PKU:n entinen rotujaottelu > D) Palveluskoirat

Belgianpaimenkoira
Bokseri
Bouvier
Dobermanni
Pitkäkarvainen collie
Rottweiler
Saksanpaimenkoira
Sileäkarvainen collie
Suursnautseri
PKU:n entinen rotujaottelu > E) Terrierit

Airedalenterrieri
Bedlingtoninterrieri
Borderterrieri
Bullterrieri
Cairnterrieri
Dandiedinmontinterrieri
Irlanninterrieri
Karkeakarvainen kettuterrieri
Kerrynterrieri
Lakelandinterrieri
Sealyhaminterrieri
Sileäkarvainen kettuterrieri
Skotlanninterrieri
Skyenterrieri
Valkoinen länsiylämaanterrieri
Walesinterrieri
PKU:n entinen rotujaottelu > F) Vinttikoirat

Afgaaninvinttikoira
Englanninvinttikoira
Irlanninsusikoira
Italianvinttikoira
Saluki
Skotlanninhirvikoira
Venäjänvinttikoira
Whippet
PKU:n entinen rotujaottelu > G) Seurakoirat

Bernhardinkoira
Berninpaimenkoira
Dalmatiankoira
Englanninbulldoggi
Ibizanpodenco
Kääpiöpinseri
Kääpiösnautseri
Mastiffi
Newfoundlandinkoira
Partacollie
Pyreneittenkoira
Ranskanbulldoggi
Rhodesiankoira
Shetlanninlammaskoira
Snautseri
Tanskandoggi
Vanhaenglanninlammaskoira
Vihikoira
Villakoira
PKU:n entinen rotujaottelu > H) Kääpiökoirat

Bostoninterrieri
Cavalierkingcharlesinspanieli
Chihuahua
Griffon bruxellois
Japanese chin
Kiinanpalatsikoira
Kingcharlesinspanieli
Kleinspitz
Maltankoira
Mopsi
Papillon
Petit brabancon
Shih tzu
Tiibetinspanieli
Yorkshirenterrieri
Käännös suomeksi