stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Epätasa-arvoiset sopimukset
Luettelo sopimuksista

| Sopimus | Vuosi | Edunsaajamaa(t) |
| --- | --- | --- |
| Nanjingin rauhansopimus | 1842 |  Yhdistynyt kuningaskunta |
| Boguen sopimus | 1843 |  Yhdistynyt kuningaskunta |
| Wanghian sopimus | 1844 |  Yhdysvallat |
| Whampoan sopimus | 1844 |  Ranska |
| Kantonin sopimus | 1847 |  Ruotsi-Norja |
| Kuljan sopimus | 1851 |  Venäjän keisarikunta |
| Aigunin sopimus | 1858 |  Venäjän keisarikunta |
| Tientsinin sopimus | 1858 |  Ranska  Yhdistynyt kuningaskunta  Venäjän keisarikunta  Yhdysvallat |
| Pekingin rauhansopimus | 1860 |  Yhdistynyt kuningaskunta  Ranska  Venäjän keisarikunta |
| Tientsinin sopimus | 1861 |  Preussin kuningaskunta |
| Chefoon konventio | 1876 |  Yhdistynyt kuningaskunta |
| Livadian sopimus | 1879 |  Venäjän keisarikunta |
| Pietarin sopimus | 1881 |  Venäjän keisarikunta |
| Tientsinin rauhansopimus | 1885 |  Ranska |
| Kiinan ja Portugalin Pekingin sopimus | 1887 |  Portugalin kuningaskunta |
| Shimonosekin rauhansopimus | 1895 |  Japanin keisarikunta |
| Lin–Lobanovin sopimus | 1896 |  Venäjän keisarikunta |
| Liaotungin niemimaan vuokrasopimus | 1898 |  Venäjän keisarikunta |
| Hongkongin alueen laajentamista koskeva yleissopimus | 1898 |  Yhdistynyt kuningaskunta |
| Kwangchow Wanin sopimus | 1899 |  Ranska |
| Boksaripöytäkirja | 1901 |  Alankomaat  Belgia  Espanjan kuningaskunta  Yhdistynyt kuningaskunta  Italian kuningaskunta  Itävalta-Unkari  Japanin keisarikunta  Ranska  Saksan keisarikunta  Venäjän keisarikunta  Yhdysvallat |
| Simlan konventio | 1914 |  Yhdistynyt kuningaskunta |
| 21 vaatimusta | 1915 |  Japanin keisarikunta |
| Kiinan ja Japanin yhteinen puolustussopimus | 1918 |  Japanin keisarikunta |
| Tanggun tulitaukosopimus | 1933 |  Japanin keisarikunta |
Itškerian tšetšeenitasavalta

Itškerian tšetšeenitasavalta on nimitys, jota käytettiin Tšetšenian kansainvälisesti tunnustamattomasta separatistihallinnosta vuoteen 2007 asti, jolloin separatistihallinnon johtaja Doku Umarov julisti uuden Kaukasuksen emiraatin sen seuraajaksi.
Itškeria on turkkilainen nimi vuoristoiselle alueelle Keski-Tšetšeniassa. Se valittiin tasavallan nimeksi, koska Venäjä ei hyväksynyt nimen "Tšetšenian tasavalta" käyttämistä.
Ukrainan rada tunnusti Itškerian itsenäisyyden 18. lokakuuta 2022.
Synty

Vuonna 1991 Neuvostoliiton ollessa romahtamaisillaan Džohar Dudajev julisti Tšetšeenien ja inguušien ASNT:n itsenäiseksi. Venäjän presidentti Boris Jeltsin, Neuvostoliiton presidentti Mihail Gorbatšov, tai  mikään itsenäinen valtio ei tunnustanut alueen itsenäisyyttä. Pääasiallinen syy alueen itsenäisyyden tunnustamattomuuteen oli se, että kansainvälisesti oli päätetty tunnustaa ainoastaan Neuvostoliiton entisten sosialististen neuvostotasavaltojen kuten Venäjän federaation itsensä tai Ukrainan itsenäisyys, mutta autonomisen sosialistinen neuvostotasavallan aseman omaavien alueiden, kuten Karjalan oli määrä jäädä Venäjän federaation itsehallintoalueiksi. Tämän johdosta osa itsenäistymishaluisista alueista, Tšetšenian ohella muun muassa Tatarstan ja Dagestan, jäivät Venäjän federaation osiksi. Ainoastaan tšetšeenit ryhtyivät kapinaan kansallisen itsenäisyyden puolesta. Mikään itsenäinen valtio ei tunnustanut Itškeriaa, pääasiallisena syynä diplomaattisuhteiden säilyttäminen Venäjän kanssa. Tosin aikaisemmin Zviad Gamsakhurdian johtama Georgia oli tunnustanut Itškerian itsenäiseksi, samoin kuin Taliban-liike.
Tasavallalle säädettiin uusi perustuslaki, joka tuli voimaan 12. maaliskuuta 1992 korvaten vuoden 1978 neuvostoaikaisen. Perustuslakiin tehtiin marraskuussa 1996 lisäys ensimmäisen Tšetšenian sodan jälkeen ja toinen helmikuussa 1997 Aslan Mashadovin valinnan jälkeen.
Ääri-islamilaisuus

Vuonna 1997 Venäjän federaatio allekirjoitti Itškerian hallinnon kanssa rauhansopimuksen ensimmäisen Tšetšenian sodan päätteeksi.[lähde? ] Samana vuonna Aslan Mashadov valittiin presidentiksi kansainvälisesti reiluksi tunnustetussa vaalissa. Samassa yhteydessä valittiin 63-jäseninen parlamentti.
Tasavalta vajosi ensimmäisen Tšetšenian sodan jälkeen käytännössä anarkiaan ja erilaisten rosvojoukkojen ja "komentajien" hallitsemaksi. Tasavallassa ryösteltiin yleisesti muun muassa junakuljetuksia ja myös ulkomaiden kansalaisia pidettiin panttivankeina lunnaiden toivossa. Maassa vahvistui myös ääri-islamilainen suuntaus ja vaatimuksia sen julistamisesta islamilaiseksi valtioksi. Laittomuuksia hillittiin muun muassa julkisilla teloituksilla.
Alkuvuodesta 1999 Mashadov ilmoitti šarialakiin siirtymisestä, jonka sotaneuvosto vahvisti virallisesti kesällä 2002. Mashadov nimitti myös islamistista suuntausta edustavan Šamil Basajevin pääministerikseen. Vuonna 1999 alkoi toinen Tšetšenian sota Basajevin johtamien islamistien hyökättyä naapuritasavalta Dagestaniin ja julistettua sinne islamilaisen valtion.
Itškerian tšetšeenitasavalta tuli käytännössä päätökseen viimeisen presidentin Doku Umarovin julistettua lokakuun 2007 lopussa videoviestissään itsensä "Kaukasian emiiriksi" hajottaen Itškerian tšetšeenitasavallan ja päätettyä sen presidenttiyden. Hän julisti myös liikkeensä taistelun kattavan paitsi toimet Venäjän turvallisuusjoukkoja vastaan, myös pyhän sodan Yhdysvaltoja, Britanniaa ja Israelia vastaan. Tuolloin tasavallan parlamentti, jossa on edelleen noin 10 itsenäisyyttä kannattavaa jäsentä, julisti presidentin erotetuksi virastaan ja hänen valtaoikeuksiensa siirtyvän parlamentille. Päätös oli mahdollisesti voimassa olleen perustuslain vastainen.
Umarov antoi 11. joulukuuta 2007 asetuksen, joka lakkautti Itškerian presidentinviran, parlamentin ja hallituksen, ja nimesi Tšetšenian yhdeksi Kaukasian emiraatin maakunnista.
Presidentit

Džohar Dudajev, 1991–1996
Zelimhan Jandarbijev, 1996–1997
Aslan Mashadov, 1997–2005
Abdul-Halim Sadullajev, 2005–2006
Doku Umarov, 2006–2007 (julistautui emiiriksi 31.10.2007)
Aiheesta muualla

Itškerian tšetšeenitasavallan ulkoministeriö (Arkistoitu – Internet Archive)
Itškerian tšetšeenitasavallan valtion uutistoimisto
Chechnya - Constitution (perustuslaki englanniksi)
Eutykhios

Eutykhios (m.kreik. Εὐτύχιος, ”Hyväonninen”; lat. Eutychius) voi viitata seuraaviin:
Eutykhios Proklos (100-luku), grammaatikko
Eutykhios Konstantinopolilainen (n. 512–582), Konstantinopolin ekumeeninen patriarkka 552–565 ja 577–582
Eutykhios (700-luku), Ravennan eksarkki n. 727–751
Eutykhios Aleksandrialainen (877–940), Aleksandrian patriarkka
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Eutychios”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Janusz Wójcik

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Janusz Marek Wójcik
Syntymäaika: 18. marraskuuta 1953
Syntymäpaikka: Varsova, Puola
Pelipaikka: puolustaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1967–1970 1970–1974 1974 1975–1976 1976–1977 1977–1980 |  Agrykola Varsova  Gwardia Varsova  Ursus Varsova  Hutnik Varsova  Ravalpindi  Toronto Falcons |  |
Valmennusura
1978–1979 1981–1982 1982–1983 1983–1984 1984–1985 1986–1987 1988 1988–1992 1992–1993 1994–1996 1996–1997 1997–1999 2001–2002 2003 2003–2004 2007–2008 2008:  Puolan U16-maajoukkue (apuv.)  Pogoń Grodzisk Mazowiecki  Huragam Wołomin  Puolan U16-maajoukkue  Hutnik Krakova  Jagiellonia Białystok  Puolan U18-maajoukkue  Puolan olympiamaajoukkue  Legia Varsova  Arabiemiirikuntien olympiamaaj.  Al-Khallej  Puolan maajoukkue  Anorthosis Famagusta  Syyrian maajoukkue  Świt Nowy Dwór Mazowiecki  Znicz Pruszków  Widzew Łódz
| Mitalit> Maa:   Puola.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Puola.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Puola.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Puola> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Barcelona 1992 | jalkapallo |  |
Janusz Marek Wójcik (18. marraskuuta 1953 – 20. marraskuuta 2017 Varsova) oli puolalainen jalkapallovalmentaja, poliitikko ja entinen pelaaja. Hän valmistui vuonna 1979 Varsovan liikuntatieteellisestä instituutista ja teki uransa pelaajana sekä valmentajana. Vuosina 2005–2007 hän oli edustajana Puolan parlamentin alahuoneessa.
Ura pelaajana

Wójcik aloitti uransa Agrykola Varsovan joukkueessa vuonna 1967. Hän edusti urallaan useita varsovalaisseuroja onnistumatta kuitenkaan tekemään suurta läpimurtoa. Hän siirtyi vuonna 1976 pakistanilaiseen Ravalpindin joukkueeseen, josta seuraavana vuonna uransa lopuksi Kanadaan Toronto Falconsiin. Wójcik lopetti aktiiviuransa 1980.
Ura valmentajana

Valmentajana Wójcik teki pitkän kolmekymmentävuotisen uran lähinnä kotimaassaan. Hän aloitti 1978 Puolan alle 16-vuotiaiden maajoukkueen apulaisvalmentajana. Kaudella 1986/87 hän luotsasi Jagiellonia Białystokin Puolan ykkösdivisioonan mestariksi. Tämän jälkeen hän siirtyi ensin maan alle 18-vuotiaiden maajoukkueen peräsimeen ja 1988 olympiajoukkueen valmentajaksi. Hän johdatti Puolan olympiahopealle Barcelonassa 1992. Maajoukkuemenestyksensä jälkeen hän valmensi kauden 1992/93 Legia Varsovaa johdattaen seuran mestaruushopealle.
Vuonna 1994 Wójcik siirtyi Arabiemiraatteihin olympiajoukkueen päävalmentajaksi muttei onnistunut luotsaamaan joukkuetta kisoihin. Tämän jälkeen hän toimi maassa seurajoukkue Al-Khallej'n valmentajana. Wójcik palasi Puolaan 1997 ja siirtyi A-maajoukkueen peräsimeen. Hän epäonnistui johdattamaan maata EM-kisoihin 2000 ja sai jättää tehtävänsä 1999.
Sittemmin Wójcik valmensi kotimaassaan vähemmän menestyksekkäästi, viimeisimpänä Widzew Łódzia vuonna 2008. Hän toimi myös Syyrian maajoukkueen valmentajana vuonna 2003.
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Puolan mestaruus
Hopeaa: 1993
Puolan 1. divisioona: 1987
Olympiahopeaa: 1992
Puolan vuoden valmentaja (2): 1992, 1998
Poliitikkona

Wójcik kuului puolalaiseen talouspoliittisesti vasemmistopopulistiseen ja arvokysymyksissä oikeistolaisene uskonnolliskonservatiiviseen Samoobrona-puolueeseen. Hänet valittiin Puolan parlamentin alahuoneeseen vuonna 2005 Białystokin piiristä 4236 äänellä. Hän istui alahuoneessa vuoteen 2007.
Kuolema

Hän kuoli 20. marraskuuta 2017 Varsovassa. 29. marraskuuta 2017 hänet haudattiin Puolan pääkaupungissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Janusz Wójcik Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Adam Musiał Franciszek Smuda | Puolan vuoden valmentaja (Piłka nożna) 1992 1998 | Seuraaja: Andrzej Zamilski Franciszek Smuda |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Krzysztof Etmanowicz | Legia Varsovan päävalmentaja 1992–1993 | Seuraaja: Paweł Janas |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Krzysztof Pawlak | Puolan maajoukkueen päävalmentaja 1997–1999 | Seuraaja: Jerzy Engel |
Etelä-Afrikan vapaa evankelis-luterilainen synodi

| Free Evangelical Lutheran Synod in South Africa (FELSISA) Etelä-Afrikan vapaa evankelis-luterilainen synodi |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  Luterilaisuus
Teologia:  tunnustuksellinen luterilaisuus
Johtaja:  Dieter Reinstorf
Yhteistyötahoja:  Kansainvälinen luterilainen neuvosto
Toiminta-alue:  Etelä-Afrikka
Perustettu:  1892
Seurakuntia:  17
Jäseniä:  2 829
Kotisivu:  http://www.felsisa.org.za/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Etelä-Afrikan vapaa evankelis-luterilainen synodi (Free Evangelical Lutheran Synod in South Africa (FELSISA)) on luterilainen kirkko, joka toimii Etelä-Afrikassa Afrikassa. Kirkon jäsenmäärä on 2 829.
Historia

FELSISA:n juuret ovat Saksan Lüneburgin alueella 1800-luvun puolivälissä vaikuttaneessa hengellisessä herätyksessä. Tähän liittyi myös Hermannsburgin lähetysseura, jonka kautta monia muutti Etelä-Afrikkaan tukemaan evankeliumin julistusta pakanoiden keskuudessa. Vuonna 1892 nämä siirtolaiset perustivat FELSISA:n, sillä he eivät voineet enää olla kirkollisessa yhteydessä Saksan unioituneiden kirkkojen kanssa.
Syntymästään asti kirkko tuki Bleckmarin lähetysseuraa, joka on Saksan Itsenäisen evankelis-luterilaisen kirkon lähetysjärjestö. Sen ja kirkon oman lähetystyön myötä syntyi vuonna 1967 Luterilainen kirkko eteläisessä Afrikassa, jonka kanssa FELSISA oli jatkossakin tiiviissä yhteydessä. FELSISA alkoi pyrkiä läheisempiin yhteyksiin myös muiden tunnustuksellisten luterilaisten kirkkojen kanssa ja vuonna 1995 siitä tuli Kansainvälisen luterilaisen neuvoston jäsen.
Nykytilanne

Kirkolla on 17 seurakuntaa, joissa on 2 829 jäsentä. Kirkon saksalainen historia näkyy edelleen, ja suurin osa sen seurakunnista toimittaa jumalanpalveluksensa saksan kielellä ja järjestää ylimääräisiä jumalanpalveluksia joko englanniksi tai afrikaansiksi. Muutama seurakunta käyttää vain englantia tai afrikaansia. Seurakunnat sijaitsevat Gautengin, Mpumalangan, KwaZulu-Natalin ja Länsi-Kapin alueilla. Kirkko kuuluu tunnustukselliseen luterilaiseen Kansainväliseen luterilaiseen neuvostoon.
Aiheesta muualla

Kirkon kotisivut
Elokuvavuosi 2022

Elokuvavuosi 2022 käsittelee vuoden 2022 aikana ensi-iltansa saaneita elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Suomen katsotuimmat elokuvat

| Sijoitus | Elokuva | Katsojat 2022 |
| --- | --- | --- |
| 1 | Top Gun: Maverick | 436 069 |
| 2 | Kätyrit: Grun tarina | 358 058 |
| 3 | Mielensäpahoittaja Eskorttia etsimässä | 192 689 |
| 4 | The Batman | 173 996 |
| 5 | Avatar: The Way of Water | 158 548 (Kokonaiskatsojaluku 358 334) |
| 6 | Ihmeotukset: Dumbledoren salaisuudet | 146 746 |
| 7 | Doctor Strange in the Multiverse of Madness | 143 814 |
| 8 | Downton Abbey: Uusi aikakausi | 143 448 |
| 9 | Elvis | 139 563 |
| 10 | Thor: Love and Thunder | 137 874 |
Ensi-iltoja > Heinä–syyskuu

| Ensiesitys | Ensiesitys | Nimi | Tuotantoyhtiö | Näyttelijät ja tuotantoryhmä | Tyylilaji | Läh>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| H E I N Ä K U U | 6 | Thor: Love and Thunder | Marvel Studios | Taika Waititi (ohj./käs.); Jennifer Kaytin Robinson (käs.); Chris Hemsworth, Christian Bale, Tessa Thompson, Jaimie Alexander, Taika Waititi, Russell Crowe, Natalie Portman | Supersankari |  |
| H E I N Ä K U U | 15 | The Black Phone ‡ | Universal Pictures / Blumhouse Productions | Scott Derrickson (ohj./käs.); C. Robert Cargill (käs.); Mason Thames, Madeleine McGraw, Jeremy Davies, James Ransone, Ethan Hawke | Kauhu |  |
| H E I N Ä K U U | 15 | Vimmaiset Tassut | Paramount Pictures / Nickelodeon Movies | Rob Minkoff, Mark Koetsier, Chris Bailey (ohj.) Ed Stone, Nate Hopper (käs.); Michael Cera, Ricky Gervais, Mel Brooks, George Takei, Aasif Mandvi, Gabriel ”Fluffy” Iglesias, Djimon Hounsou, Michelle Yeoh, Samuel L. Jackson | Animaatio / Kungfu |  |
| H E I N Ä K U U | 29 | DC Superlemmikkien liiga | Warner Bros. / DC Entertainment | Jared Stern (ohj./käs.); John Whittington (käs.); Dwayne Johnson, Kevin Hart, Kate McKinnon, John Krasinski, Vanessa Bayer, Natasha Lyonne, Diego Luna, Thomas Middleditch, Ben Schwartz, Keanu Reeves | Supersankari / Animaatio |  |
| E L O K U U | 5 | Bullet Train | Sony Pictures Releasing / Columbia Pictures | David Leitch (ohj.); Zak Olkewicz (käs.); Brad Pitt, Joey King, Aaron Taylor-Johnson, Brian Tyree Henry, Andrew Koji, Hiroyuki Sanada, Michael Shannon, Benito A Martínez Ocasio, Sandra Bullock | Toiminta / Komedia |  |
| E L O K U U | 5 | Sihja – kapinaa ilmassa | SF Studios / Tuffi Films | Marja Pyykkö (ohj.); Kirsikka Saari, Jenni Toivoniemi (käs.); Elina Patrakka, Justus Hentula, Pirjo Lonka, Eero Ritala, Elena Leeve | Lapset |  |
| S Y Y S K U U | 2 | Veden vartija | B-Plan Distribution | Saara Saarela (ohj.); Ilja Rautsi (käs.); Saga Sarkola, Mimosa Willamo, Lauri Tilkanen, Pekka Strang, Minna Haapkylä | Tieteisfiktio |  |
| S Y Y S K U U | 8 | Pinocchio | Walt Disney Pictures / Disney+ | Robert Zemeckis (ohj./käs.); Chris Weitz (käs.); Tom Hanks, Benjamin Evan Ainsworth, Joseph Gordon-Levitt, Keegan-Michael Key, Cynthia Erivo, Luke Evans | Musikaali / Fantasia |  |
| S Y Y S K U U | 9 | Mielensäpahoittaja Eskorttia etsimässä | Solar Films | Mika Kaurismäki (ohj.); Daniela Hakulinen, Tuomas Kyrö (käs.); Heikki Kinnunen, Kari Väänänen, Silu Seppälä, Iikka Forss | Komedia / Road movie |  |
| S Y Y S K U U | 9 | Pelle Hermanni | Aurora Studios | Timo Koivusalo (ohj./käs.); Simo Ojanen (käs.); Vesa Vierikko, Martti Suosalo, Hannu-Pekka Björkman, Iina Kuustonen, Minttu Mustakallio | Komedia |  |
Ensi-iltoja > Loka–marraskuu

| Ensiesitys | Ensiesitys | Nimi | Tuotantoyhtiö | Näyttelijät ja tuotantoryhmä | Tyylilaji | Läh>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| L O K A K U U | 12 | Kikka! | Nordisk Film | Anna Paavilainen (ohj.); Maarit Nissilä (käs.); Sara Melleri, Elena Leeve, Jakob Öhrman, Martti Suosalo, Aku Hirviniemi | Elämäkerta |  |
| L O K A K U U | 21 | Black Adam | Warner Bros. / DC Films | Jaume Collet-Serra (ohj.); Adam Sztykiel, Rory Haines, Sohrab Noshirvani (käs.); Dwayne Johnson, Aldis Hodge, Noah Centineo, Sarah Shahi, Marwan Kenzari, Quintessa Swindell, Bodhi Sabongui, Pierce Brosnan | Supersankari |  |
| M A R R A S K U U | 4 | Kummeli esittää: Kontio & Parmas -elokuva | Solar Republic / Nelonen Media | Aleksi Mäkelä (ohj.); Heikki Vihinen, Heikki Silvennoinen (käs.); Heikki Silvennoinen, Timo Kahilainen, Elsa Saisio, Ilkka Heiskanen, Ernest Lawson, Heikki Hela, Heikki Vihinen | Komedia |  |
| M A R R A S K U U | 9 | Black Panther: Wakanda Forever | Marvel Studios | Ryan Coogler (ohj./käs.); Joe Robert Cole (käs.); Letitia Wright, Lupita Nyong’o, Danai Gurira, Winston Duke, Dominique Thorne, Florence Kasumba, Michaela Coel, Tenoch Huerta, Martin Freeman, Angela Bassett | Supersankari |  |
| M A R R A S K U U | 25 | Ihmeellinen maailma | Walt Disney Animation Studios | Don Hall (ohj.); Qui Nguyen (käs.); Jake Gyllenhaal, Dennis Quaid, Jaboukie Young-White, Gabrielle Union, Lucy Liu | Animaatio |  |
| J O U L U K U U | 9 | Guillermo del Toron Pinokkio | Netflix | Guillermo del Toro (ohj./käs.): Mark Gustafson (ohj.); Patrick McHale (käs.); Ewan McGregor, David Bradley, Gregory Mann, Ron Perlman, Cate Blanchett, Finn Wolfhard, Christoph Waltz, Tilda Swinton | Fantasia |  |
| J O U L U K U U | 14 | Avatar: The Way of Water | Lightstorm Entertainment / TSG Entertainment / 20th Century Studios | James Cameron (ohj./käs.); Rick Jaffa ja Amanda Silver (käs.); Sam Worthington, Zoë Saldaña, Sigourney Weaver, Stephen Lang, Kate Winslet | Tieteis / Fantasia |  |
| J O U L U K U U | 28 | Kiljuset! | Nordisk Film | Reetta Huhtanen (ohj.); John Lundsten, Jenny Dahlström (käs.); Mimosa Willamo, Ylermi Rajamaa, Hugo Koivulehto, Nino Kröger | Lapset |  |
Aiheesta muualla

Elokuvavuosi 2022 Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Eugen von Knorring

Eugen Theodor von Knorring (12. tammikuuta 1812 Kokemäki – 10. kesäkuuta 1874 Helsinki, Suomen suuriruhtinaskunta) oli suomalainen juristi ja virka- ja valtiopäivämies.
Von Knorring oli vuodesta 1862 senaatin oikeusosaston jäsen, prokuraattori vuonna 1863, talousosaston siviilitoimikunnan apulaispäällikkö vuonna 1871 ja oikeusosaston varapuheenjohtaja vuodesta 1874. Hän edisti oikeus- ja vankilalaitoksen uudelleenorganisointia ja perusti vuonna 1869 Suomen Vankeusyhdistyksen, jonka ensimmäinen puheenjohtaja hän oli. Hän suhtautui myönteisesti suomen kieleen ja Suomen perustuslailliseen asemaan.
Von Knorring julkaisi vuonna 1858 Suomen ensimmäisen aateliskalenterin. Hän oli vapaaherra ja aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863–1864, 1867 ja 1872. Eugen von Knorringin isä oli eversti, valtiopäivämies Henrik Gustaf von Knorring ja hänen äitinsä oli Renata Elisabet Blum "Blom", "Blume" (1771-1841), joka oli luutnantti Johan Petter Blomin (1733-1797), Yyterin säteriratsutilan omistajan ja Katarina Kristina Lebellin (1749-1821), jonka isä oli Porin ja Ulvilan kirkkoherra Mikael Kasimirsson Lebell, tytär.
Sisarusparveen kuului 14 lasta, joista puolet kuoli pikkulapsina. Hänen veljiään olivat kirkkoherra Frans Peter von Knorring, kapteeni Karl Henrik von Knorring, Gustaf von Knorring (1789-1839), Sebastian von Knorring (1795-1890), Georg Reinhold von Knorring (1801-1864) ja eversti Magnus Kasimir von Knorring (1806-1884).
Eugen von Knorringin ja Helena Catharina Schwenzonin (1822-1901) lapsia olivat: Agata Lovisa von Knorring Procopé (1844-1871), joka oli runoilija Hjalmar Procopén äiti; säveltäjä Vilhelmina (Minna) von Knorring (1846-1918); Eugen Carl Egenolf von Knorring (1848-1911); laamanni Anton Leonard von Knorring (1853-1926); Olga Elisabet Alexandrine von Knorring von Törne (1856-1946), joka oli säveltäjä Bengt von Törnen äiti ja diplomi-insinööri Frans Axel Herman von Knorring (1860-1904).
Insinööri, valtiopäivämies Frans Axel Herman von Knorring oli Eugen von Knorringin ja tämän puolison Helena Catharina Schwenzonin (1822-1901) poika.
Aiheesta muualla

Uppslagsverket Finland. (Arkistoitu – Internet Archive)
Ehdonalainen vapaus

Ehdonalainen vapaus tarkoittaa ehdottomaan vankeusrangaistukseen tuomitun vangin päästämistä suorittamaan loppuosa rangaistuksesta vapaudessa. Se koittaa Suomessa, kun vanki on suorittanut hänelle kuuluvan määräosan rangaistuksestaan.  Ajankohdan laskemisen pohjana on aina tuomioistuimen määräämän ehdottoman vankeusrangaistuksen pituus.  Määräosan laskemisen jälkeen saadusta osamäärästä vähennetään aika, jonka henkilö on ollut tämän asian vuoksi vapautensa menettäneenä. Puhekielessä ehdonalainen vapaus ja ehdollinen vankeusrangaistus sekoitetaan usein keskenään. Ne ovat kuitenkin eri käsitteitä.
Ennen varsinaista ehdonalaista vapauttamista vanki voidaan tietyin edellytyksin päästää ns. valvottuun koevapauteen, joka voi alkaa enintään kuusi kuukautta ennen ehdonalaista vapautta. Valvottua koevapautta valvotaan teknisin välinein tai muulla tavoin. Jos valvotun koevapauden edellytykset eivät enää päätöksen tekemisen jälkeen täyty, koevapaus peruutetaan.
Vapautumisajankohdat > Nuoret, ensikertalaiset ja rikoksenuusijat

Vangin vapautuminen riippuu hänen iästään rikoksen tekohetkellä ja mahdollisista aiemmista rikoksistaan.
Nuori rikoksentekijä (rikokseen 15–20-vuotiaana syyllistynyt) päästetään ehdonalaiseen vapauteen hänen suoritettuaan yhden kolmasosan rangaistuksestaan, jos hän rikosta edeltäneiden kolmen vuoden aikana ei ole suorittanut vankeusrangaistusta vankilassa (ns. nuori ensikertalainen). Hänen pitää tavata henkilökohtaista ehdonalaisvalvojaa tiettyinä päivinä.
Vanki päästetään ehdonalaiseen vapauteen puolet rangaistuksesta suoritettuaan, jos hän
on ensimmäistä kertaa vankilassa
on nk. vankeinhoidollisesti ensikertalainen eli ei ole syyllistynyt vapausrangaistukseen johtaneeseen rikokseen edellistä vapautumista seuranneiden kolmen vuoden aikana.
on tehnyt rikoksen alle 21-vuotiaana, mutta rikosta edeltäneiden kolmen vuoden aikana on suorittanut vankeusrangaistusta vankilassa (ns. nuori rikoksenuusija).
muissa kuin edellisissä tapauksissa, eli 21 vuotta täyttäneen rikoksenuusijan kyseessä ollessa, vanki päästetään ehdonalaiseen vapauteen, kun hän on suorittanut kaksi kolmasosaa rangaistuksestaan.