stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Anton Cederholm
Ura > Seuraura

Cederholm on Jonstorps IF:n kasvatti. Hän siirtyi 15-vuotiaana Rögle BK:n junioreihin kaudeksi 2010–2011. Kauden 2011–2012 päätteeksi Cederholm voitti J20 SuperElitin pronssia. Kaudella 2012–2013 hän debytoi Röglen Elitserien-joukkueessa, jossa 17-vuotias Cederholm pelasi 12 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän teki Elitserien-debyyttinsä runkosarjan avauskierroksella 13. syyskuuta 2012 Luleå HF:ää vastaan. Rögle putosi kauden päätteeksi HockeyAllsvenskaniin. Cederholm teki joukkueen kanssa jatkosopimuksen huhtikuussa 2013.
Vancouver Canucks varasi Cederholmin viidennellä kierroksella 145. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2013. Samana kesänä hänet varasi myös WHL-joukkue Portland Winterhawks 60. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa. Cederholm siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2013–2014. Hän eteni Winterhawksin kanssa aina WHL:n finaaleihin asti, mutta Ed Chynoweth Cupin vei kuitenkin Edmonton Oil Kings otteluvoitoin 4–3.
Toukokuussa 2014 Cederholm teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Vancouver Canucksin kanssa. Hän siirtyi kaudeksi 2014–2015 vielä Winterhawksiin, jonka varakapteeniksi Cederholm nousi. Kaudeksi 2015–2016 hän siirtyi Canucksin organisaatioon. Seura lähetti Cederholmin harjoitusleirin päätteeksi ensin AHL-joukkue Utica Cometsiin, mutta ennen ensimmäistäkään sarjaottelua hänet lähetettiin kuitenkin ECHL-joukkue Kalamazoo Wingsin vahvuuteen. Cederholm pelasi siellä koko kauden ja hän voitti K-Wingsin sisäisen tehotilaston lukemalla +18.
Kaudeksi 2016–2017 Canucks lainasi Cederholmin takaisin kotimaahansa Rögle BK:n SHL-joukkueeseen, jossa hänen todettiin yhteisymmärryksessä kehittyvän parhaiten. Cederholm pelasi siellä kahdeksan ottelua ilman tehopisteitä, kunnes hän siirtyi loppukaudeksi sarjatasoa alemmas HockeyAllsvenskan-joukkue AIK IF:ään. Kauden 2017–2018 Cederholm aloitti AHL-joukkue Utica Cometsin vahvuudessa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Břeclav 2011 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Břeclav 2012 | jääkiekko |  |
Cederholm alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuosina 2011 ja 2012, joista ensimmäinen turnaus päättyi hopeaan ja jälkimmäinen pronssiin. Hän pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2012. Yhteensä Cederholm on pelannut viisi nuorten ja 31 poikien maaottelua.
Pelityyli

Elite Prospects -sivuston mukaan Cederholm on pelityyliltään puolustava puolustaja, joka on hyvin käyttökelpoinen alivoimalla.
Muuta

Cederholmin pikkuveli Jacob pelaa HV71:n SHL-joukkueessa ja hänellä on Winnipeg Jetsin NHL-varaus vuodelta 2016.
Anton Schmid

Anton Schmidin muistojuliste A Letter To The Stars-tapahtumassa Wienissä vuonna 2011.
Anton Schmid (9. tammikuuta1900 Wien − 13. huhtikuuta 1942 Vilna) oli Saksan Wehrmachtissa palvellut itävaltalainen aliupseeri, joka auttoi hengenvaarassa olleita juutalaisia pakenemaan surmaamistaan joko getossa tai tuhoamisleirissä. Hän jäi kiinni, ja hänet tuomittiin sotaoikeudessa kuolemaan petturina.
Scmidin on kuvailtu olleen tavallinen mies, joka ei ollut kiinnostunut filosofiasta eikä lukenut sanomalehtiä eikä kirjoja. Hän ei ottanut toiminnastaan rahaa. Hän toimi pelkästään ihmisyydestä.
Elämänvaiheita

Anton Schmid syntyi katoliseen perheeseen, jonka juuret olivat Määrissä. Isä oli ammatiltaan leipuri ja äiti oli kotiäiti. Käytyään koulunsa hän meni sähköteknikon oppipojaksi. Vuonna 1918 hänet kutsuttiin Itävalta-Unkarin armeijaan ja joutui myös rintamapalvelukseen. Kovinkaan paljoa hänen elämästään ei tiedetä ennen vuotta 1939.
Schmid oli sodan alkaessa perheellinen mies ja omisti radioliikkeen. Hänen radioliikkeessään myytiin ja huollettiin radioita ja kameroita. Itävalta oli liitetty Saksaan vuonna 1938 ja kun toinen maailmansota alkoi vuonna 1939, Schmid kutsuttiin suorittamaan asepalvelusta Saksan Wehrmachtissa.
Schmid palveli aluksi Puolassa ja kun kesällä 1941 Saksa valtasi Operaatio Barbarossassa Liettuan, hänen palveluspaikakseen määrättiin Vilna. Ikänsä johdosta häntä ei sijoitettu rintamapalveluun. Hänen palveluspaikkansa sijaitsi lähellä Vilnan rautatieasemaa ja hän näki paljon juutalaisiin kohdistettua väkivaltaa.
Aluksi Schmid otti juutalaisia töihin armeijayksikköönsä, järjesti väärennettyjä henkilöllisyyspapereita ja sai joitakin vapaaksi vankilasta. Pian kaupungilla kulki huhu sotilaasta, joka yritti auttaa juutalaisia.
Väärien henkilötodistusten hankkimisessa Schmidiä auttoi karmeliittamunkki Andreas Gdowski, joka kirjoitti väärennettyjä kaste- ja syntymätodistuksia. Lisäksi hän selitti saksalaisille miehitysviranomaisille, että neuvostoviranomaiset olivat kyydittäneet väärennetyillä papereilla elävien juutalaisten omaisia Siperiaan ja tuhonneet väestökirjanpitoa.
Kuuluisimmat Schmidin pelastamat juutalaiset olivat kirjailija Hermann Adler ja oopperalaulaja Anita Distler. Schmid otti pariskunnan asumaan työhuoneeseensa. Kaikkiaan Schmid pelasti 300- 350 juutalaista. Lisäksi hän työllisti rintamalta poistuneita saksalaisia sotilaita, venäläisiä sotavankeja ja juutalaisia armeijan verstaisiin. Niissä työntekijät olivat turvassa SS:n ja liettualaisen apujoukon tekemiltä satunnaisilta pidätyksiltä ja teloituksilta.
Lisäksi Schmid tarjosi asuntoaan kokouspaikaksi Vilnan juutalaiselle vastarintarintaliikkeelle. Sen jäsenet eivät olleet uskoa korviaan kun kuulivat kokoontuvansa Saksan armeijan sotilaan kodissa.
Toimintansa vuoksi Schmid oli hengenvaarassa. Salainen poliisi pidätti Schmidin tammikuussa 1942 Vilnan ulkopuolella. Tapahtumien kulku ei ole selvillä. Hänet vietiin oikeuteen 25. helmikuuta 1942. Oikeudenkäyntiasiakirjat ovat kadonneet, joten siitä mistä häntä syytettiin voi vain spekuloida. Hänet ammuttiin Vilnassa 13. huhtikuuta 1942.Viimeisessä kirjeessään perheelleen hän kirjoitti: Toimin vain kuin ihminen enkä halunnut vahingoittaa ketään.
Kun tieto Schmidin teloituksesta tuli julki, hänen vaimonsa ja tyttären kodin ikkunat särjettiin ja he joutuivat kiusaamisen kohteiksi.
Jälkimaine

Adolf Eichmannin oikeudenkäyntiä raportoinut Hannah Arendt mainitsee Hans Schmidin esimerkkinä henkilöstä, joka ei terrorin vallitessa luopunut ihmisyydestään. Hänen mukaansa Euroopan, Saksan ja Israelin historia olisivat erilaisia, jos Schmidin kaltaisia henkilöitä olisi enemmän. Tämä oli ensimmäinen julkinen yritys tehdä kunniaa Schmidin pelastustyölle. Tätä ennen jotkut hänen pelastamistaan henkilöistä olivat yksityisesti halunneet auttaa hänen perhettään.
Israel myönsi Schmidille arvonimen "Vanhurskas kansakuntien joukossa" vuonna 1967.
Itävalta ei tunnustanut Schmidiä kansallissosialismin uhriksi ja tämän vuoksi hänen perheensä ei saanut avustuksia. Vuonna 1990 hänen entisen kotitalonsa seinään kiinnitettiin muistolaatta ja vuonna 2003 hänen mukaansa nimettiin katu. Kurier-sanomalehti nimitti hänet Itävallan Oskar Schindleriksi.
Myös Saksan liittotasavallan armeija on osoittanut Schmidille kunnioitustaan. Blankenburgin kasarmit nimettiin vuonna 2016 hänen mukaansa. Schmid mainittiin esimerkiksi rohkeasta ihmisestä, jonka antama esimerkki ohjaa Saksaa sekä nykyajassa että tulevaisuudessa.
Vuonna 2000 Simon Wiesenthal kirjoitti Saksan liittotasavallan hallitukselle kirjeen, jossa kertoi että on pitänyt Anton Schmidiä jo vuosia pyhimyksenä. Hänen mukaansa Schmidin pyyteetön uhrautuvaisuus, ihmisyyden kunniotus ja kristilliset arvot ovat olleet pyhiä.
Lisää aiheesta

http://seura.fi/tv/poiminnat/historia-vilnan-juutalaisten-pelastaja-anton-schmid-laittoi-henkensa-peliin-auttaakseen-vainottuja-juutalaisia/
https://www.tracesofwar.com/sights/137286/Grave-Anton-Schmid.htm
Axel Henning Krabbe

Axel Henning Krabbe (25. maaliskuuta 1823 Vaasa – 17. toukokuuta 1865 Vaasa) oli suomalainen upseeri ja  valtiopäivämies.
Krabben vanhemmat olivat Vaasan ja Oulun laamannikunnan laamanni Karl Arvid Krabbe ja Agata Sofia Krook. Krabbe tuli ylioppilaaksi 1841. Hän oli seuraavasta vuodesta nuorempi aliupseeri Suomen kaartissa ja sitten venäläisessä  1. tarkk’ampujapataljoonassa vänrikki 1845, aliluutnantti 1847, luutnantti 1852, alikapteeni 1855 ja kapteeni 1856. Majuri 16. tarkk’ampujapataljoonassa hänestä tuli 1861, siirron venäläiseen linnoituspataljoonaan hän sai 1864 ja erosi samana vuonna sotapalveluksesta everstiluutnanttina. Valtiopäiväedustaja Krabbe oli aatelissäädyssä 1863–1864.
Axel Henning Krabben velipuoli hänen isänsä ensimmäisestä avioliitosta oli juristi, valtiopäivämies Magnus Arvid Krabbe.
Bajina Bašta

| Bajina Bašta (Бајина Башта) |
| --- | --- |
 Bajina Bašta talvella.
 lippu:  vaakuna
 Bajina Baštan kunnan sijainti Serbiassa.
 Koordinaatit: 43°57′N, 19°33′E 
Valtio:  Serbia
Serbian piirikunnat:  Zlatibor
Hallinto:  
 – Pormestari:  Miloje Savić
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  673 km²
Väkiluku (2002):  29 151
 – Väestötiheys:  43.3 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  31250
Suuntanumero(t):  +381 31
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bajina Bašta (serb. Бајина Башта) on kunta Serbiassa Zlatiborin piirikunnassa. Kunnan alueella asui vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 29 151 ihmistä, ja sen samannimisessä keskustajaamassa 9 543 ihmistä.
Bajina Baštan taajama on Tara-vuorten juurella Drinan oikealla rannalla. Sen lähistöllä on Taran kansallispuisto, ja kansallispuiston turistikeskus sijaitsee Bajina Baštassa. Kansallispuiston suosituin turistikohde on Račan luostari, jonka rakennutti perimätiedon mukaan Serbien kuningas Stefan Dragutin 1200-luvulla.
Perućacin kylässä on vesivoimala, joka on muodostanut Drinaan Perućacjärven. Alueen muuta teollisuutta edustavat metalli-, elektroniikka, tekstiili- ja pahvitehtaat. Bajina Baštan ympäristössä kasvatetaan tupakkaa, vadelmia sekä monia hedelmiä ja vihanneksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bajina Bašta Wikimedia Commonsissa
Bajina Basta Portal (englanniksi) (serbiaksi)
Brasilian pojat (vuoden 1962 elokuva)

| Brasilian pojat> Os Cafajestes |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ruy Guerra
Käsikirjoittaja:  Ruy Guerra
Tuottaja:  Jece Valadão
Säveltäjä:  Luiz Bonfá
Kuvaaja:  Tony Rabatoni
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Brasilia
Ensi-ilta:  1962
Kesto:  100 minuuttia
Alkuperäiskieli:  portugali
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Brasilian pojat (Os Cafajestes) on Ruy Guerran käsikirjoittama ja ohjaama mustavalkoinen draamaelokuva vuodelta 1962. Siinä ylemmän keskiluokan perheistä tulevat vetelehtijänuorukaiset yrittävät kiristää nuorista naisista rannalla ottamillaan alastonkuvilla rahaa näiden rikkailta sukulaisilta.
Guerran läpimurtoelokuvaa pidetään brasiliaiselokuvan uuden aallon (port. Cinema Nôvo) aloittaneena teoksena. Sen runsaat alastonkohtaukset aiheuttivat kohua. Suomessa elokuvan esittäminen kiellettiin kokonaan. Elokuvan musiikin on tehnyt Luiz Bonfá.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jece Valadão  | … |  Jandir   |
|  Norma Bengell  | … |  Leda   |
|  Daniel Filho  | … |  Vavá   |
|  Hugo Carvana  | … |     |
|  Lucy de Carvalho  | … |  Vilma   |
Brasilian presidentinvaali 1989

Brasilian presidentinvaali 1989 järjestettiin 15. marraskuuta 1989. Vaalit ovat ensimmäiset, joissa on mahdollisuus valita Brasilian presidentti suoralla kansanvaalilla.
Koska kukaan ehdokas ei saanut ensimmäisellä kierroksella yli 50% äänistä, niin toinen kierros järjestettiin 17. joulukuuta 1989. Toiselle kierrokselle pääsivät Kansallisen jälleenrakennus puolueen ehdokas Fernando Collor de Mello sekä Työväenpuolueen ehdokas Luiz Inácio Lula da Silva.
Fernando Collor de Mello voitti vaalit niukasti 53,03% ääniosuudella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Brasilian presidentinvaali 1989 Wikimedia Commonsissa
Bulla sublimis Deus sic dilexit humanum, et infra

Paavi Paavali III
Paavi Paavali III:n Bulla sublimis Deus sic dilexit humanum, et infra oli julistus, joka kielsi Amerikan intiaanien orjuuttamisen. Bullan toimeenpanijaksi määrättiin Toledon arkkipiispa. Bullan määräysten rikkojia uhkasi kirkonkirous.
Intiaaneilla on oikeus sakramentteihin

Vapauden ja omistamisen oikeuden lisäksi paavin bulla takasi intiaaneille oikeuden sakramentteihin. Afrikan mustiin verrattuina intiaanit olivat erikoisasemassa, sillä vaikka afrikkalaisten järjellisyyttä ei koskaan ollut asetettu kyseenalaiseksi, heillä ei kuitenkaan ollut vapautta paavin tarkoittamassa mielessä. Paavin kirje oli selkeä, eikä sen tulkinnasta syntynyt riitoja, mutta sen soveltaminen vallitsevaan käytäntöön oli vaikeata. Papistolla oli kuitenkin tehokkaana  mahdollisuutenaan julistaa paavin määräysten rikkojat kirkonkiroukseen. Piispa Las Casas kieltäytyi antamasta ehtoollista paavin käskyä pahiten rikkoneille. Tämä oli eräs syy encomenderojen kaunaan tarmokasta Las Casasia kohtaan.
Sääntökunnat ovat erimielisiä suhteessaan intiaaneihin

Fransiskaanien historioitsija Gerónimo Mendieta sivuuttaa paavin bullan kohtalaisen lyhyellä maininnalla. Sääntökuntien kesken vallitsi kilpailu vallasta ja kunniasta. Bulla oli paljolti dominikaanien toiminnan, eritoten Las Casasin ansiota. Fransiskaani Toríbio de Benavente, paremmin tunnettu intiaanien hänelle antamalla nimellä Motolinía, Cortésin hengellinen miekka ja Las Casasin katkera vihollinen, oli Domingo de Betanzosin kanssa jopa sitä mieltä, että intiaaneja oli siihen saakka kohdeltu hyvin. Vuonna 1524 Uuteen Espanjaan saapuneet 12 fransiskaania, johtajanaan Martín de Valencia, ymmärsivät intiaanien hankalan aseman, mutta olivat silti Cortésin miehiä. Fransiskaanien ja dominikaanien välillä oli todellisia, vallankäyttöön liittyviä riitoja. Dominikaanit saapuivat Uuteen Espanjaan vasta vuonna 1526.
Carolus-Duran

Carolus-Duran, kuva ehkä vuodelta 1880
Charles Auguste Émile Durand (4. heinäkuuta 1837 Lille – 17. helmikuuta 1917 Pariisi), tunnettu paremmin taiteilijanimellään Carolus-Duran, oli ranskalainen taidemaalari ja taideopettaja. Hän maalasi useita tyylikkäitä maalauksia Ranskan kolmannen tasavallan yläluokasta.
Elämänvaiheita

Carolus-Duran opiskeli taidetta ensiksi syntymäkaupungissaan, mistä siirtyi Pariisiin, missä oli François Souchonin oppilaana. Ensinäyttelynsä hän piti vuonna 1859. Tuolloin hänen töissään oli vahvoja vaikutteita hyvän ystävän, Gustave Courbet’n maalauksista. Hän tutustui tuolloin myös Pariisissa oleskelleeseen James McNeill Whistleriin. Jossain vaiheessa uransa alkua Charles Durand vaihtoi nimensä eksoottisempaan Carolus-Duraniin.
Taidetta opiskellessaan Carolus-Duran kapinoi aikansa taideopetusta vastaan, Hän ei pitänyt klassisen taiteen ihanteista, vaan päätti mennä suoraan juurille kopioiden Louvressa vanhojen mestareiden töitä. Tämä oli rohkeaa, sillä jokaisen nuoren taiteilijan olisi pitänyt ensiksi hakeutua jonkun vanhemman taiteilijan oppilaaksi ja suojatiksi.
Vuonna 1866 Carolus-Durand matkusti Espanjaan, missä ihastui maan taiteen värimaailmasta. Vuonna 1870 hän oleskeli Belgiassa ja vuonna 1872 hän palasi Pariisiin, missä avasi oman ateljeensa. Hänen ystäväpiiriinsä kuului tuolloin John Singer Sargent. Carolus-Durandista alkoi vähitellen tulla suosittu muotokuvamaalari. Vuonna 1876 Venäjälle suuntautunut matka antoi uusia vaikutteita hänen taiteelleen. Valtio tilasi häneltä vuonna 1878 Palais du Luxembourgin kattomaalaukset. Tähän aikaan hän alkoi saada kuuluisuutta myös taideopettajana.
Carolus-Durandin menestyksekäs ura toi myös erilaisia luottamustehtäviä. Vuonna 1890 hän oli mukana perustamassa Société Nationale des Beaux-Arts´ia ja hänet valittiin sen puheenjohtajaksi vuonna 1900. Vuonna 1904 hänestä tuli Ranskan Rooman instituutin johtajaksi.
Henri de Toulouse-Lautrec kutsui Carolus-Durandia "värien ruhtinaaksi" ja maisemamaalauksissaan hän osoitti tunteellisuutta ja ilmaisun vapautta. Carolus-Durandia pidettiin esteetikkona, mutta hän solmi ystävyyssuhteita myös aikansa nousevan taidesuuntauksen impressionismin edustajien, kuten Édouard Manet’n kanssa.
Ensimmäinen Carolus-Durandin koko elämäntyötä käsitellyt näyttely pidettiin vuonna 1919. Sen jälkeen lahjakkaan ja aikansa tähtitaiteilijan työt paljolti unohdettiin. Seuraava näyttely pidettiin vasta vuonna 2003.
Teoksia

Taiteilijan tytär Marie-Anne (1874)
Hauskanpitoa (1870)
Suudelma (1868) Omakuva vastavihityn vaimon kanssa.
Mademoiselle Croizetten ratsastajamuotokuva (1873)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
https://www.vangoghmuseum.nl/en/about/news-and-press/press-image-bank/images-in-the-picture/carolus-duran-1879 (Arkistoitu – Internet Archive)
Booker

Booker voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Henkilöt > Sukunimenä

Benjamin Booker (s. 1989), yhdysvaltalainen muusikko
Cory Booker (s. 1969), yhdysvaltalainen poliitikko ja senaattori
Devin Booker (s. 1996), yhdysvaltalainen koripalloilija
James Booker (1939–1983), yhdysvaltalainen pianisti ja laulaja
Sebastian Booker (s. 1993), suomalainen koripalloilija
Henkilöt > Etunimenä

Booker Ervin (1930–1970), yhdysvaltalainen tenorisaksofonisti
Booker Huffman (s. 1965), yhdysvaltalainen showpainija
Booker T. Jones (s. 1944), yhdysvaltalainen multi-instrumentalisti, säveltäjä ja tuottaja.
Booker T. Washington (1856–1915), yhdysvaltalainen pedagogi, puhuja ja kirjailija
Booker White, Bukka White (1906–1977), yhdysvaltalainen delta blues -muusikko
Muut

Booker-palkinto
Kansainvälinen Booker-palkinto
Booker T. & the M.G.’s, yhdysvaltalainen R&B-yhtye
Booker, yhdysvaltalainen televisiosarja
M10 Booker, Yhdysvaltain maavoimien tilaama panssariajoneuvo.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Booker”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Brasilian ralli 1982

|  Brasilian ralli 1982 |
| --- | --- |
 8. osakilpailu 12 osakilpailusta kaudella 1982. 
Ajankohta:  11. – 14. elokuuta 1982
Pituus:  29 erikoiskoetta, 705,98 km


Palkintokoroke
Voittaja:   Michèle Mouton    Fabrizia Pons
Toinen:   Walter Röhrl    Christian Geistdörfer
Kolmas:   Domingo De Vitta    Daniel Muzio
Michèle Moutonin Audi pysäköitynä vuoden 1982 Monte Carlon rallissa.
Brasilian ralli 1982 (viralliselta nimeltään 4. Marlboro Rallye do Brasil) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1982. Kilpailu järjestettiin 11. – 14. elokuuta 1982 São Paulossa. Kilpailu oli kauden kahdeksas ja erikoiskokeiden yhteispituus oli 705,98 kilometriä. Kilpailun voitti Michèle Mouton.
FISA totesi jälkikäteen, että ryhmän 4 autoja ei ollut kilpailussa riittävästi ja valmistajien keräämiä pisteitä laskettiin jälkikäteen.
Tulokset

| Sija | Kuljettaja | Kartanlukija | Auto | Aika | Ero |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Michèle Mouton |  Fabrizia Pons | Audi Quattro | 8:16.24 | 0.0 |  |
| 2. |  Walter Röhrl |  Christian Geistdörfer | Opel Ascona 400 | 8:51.49 | +35.25 |  |
| 3. |  Domingo De Vitta |  Daniel Muzio | Ford Escort | 10:15.30 | +1:59.06 |  |
| 4. |  Aparecido Rodrigues |  José Mattos | Volkswagen Passat 1.6 | 11:41.08 | +3:24.44 |  |
Lähde:
Brasilian presidentinvaali 1985

Brasilian presidentinvaali 1985 järjestettiin Brasiliassa 15. tammikuuta 1985. Vaalit olivat viimeiset, jotka pidettiin epäsuoralla vaalitavalla valitsijamiesten välityksellä.
Tancredo Neves voitti vaalit saaden 480 valitsijamiesääntä. Hänen vastaehdokkaansa oli Paulo Maluf joka sai 180 valitsijamiesääntä. Neves ei kuitenkaan astunut koskaan presidentinvirkaan eikä hän ehtinyt vannoa presidentinvalaa, koska hän sairastui päivää ennen presidentinvirkaan astumista ja kuoli vähän yli kuukauden päästä. Hänen varapresidenttiehdokkasta José Sarneystä tuli näin ollen Brasilian seuraava presidentti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Brasilian presidentinvaali 1985 Wikimedia Commonsissa
Arthur Ramsey

Arthur Ramsey tarkoittaa seuraavia:
Arthur Michael Ramsey (1904–1988), Canterburyn arkkipiispa
Arthur Stanley Ramsey, brittiläinen matemaatikko
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Arthur Ramsey”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Aroánia

Aroánian Neraïdórachin huippu.
| --- | --- |
Tyyppi:  vuoristo 
Sijainti:  Akhaia, Länsi-Kreikka, Kreikka
Vuoristo:  Aroánia
Korkeus merenpinnasta:  2 355 m
Prominenssi:  1 045 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Aroánia (kreik. Αροάνια) eli Chelmós (Χελμός; myös Helmós) on vuori ja vuorijono Peloponnesoksen niemimaan pohjoisosassa Kreikassa. Sen korkeus on 2 355 metriä ja prominenssi 1 045 metriä.
Aroánia-vuoristoa.
Aroánian korkein huippu on nimeltään Psilí Kor(y)fí (Ψηλή Κορ(υ)φή). Muut korkeimmat huiput ovat Neraïdórachi (Νεραϊδόραχη, 2 340 m), Kokkinóvrachos eli Profítis Ilías (Κοκκινόβραχος/Προφήτης Ηλίας, 2 282 m), Aetoráchi (Αετοράχη, 2 252 m), Gardíki (Γαρδίκι, 2 182 m), Avgó (Αυγό, 2 138 m) ja Nisí (Νησί, 2 042 m). Vuoristojärvi Mavrólimni (Μαυρόλιμνη) sijaitsee vuorilla 2 050 metrin korkeudessa.
Osa vuoristosta kuuluu Chelmóksen–Vouraïkóksen kansallispuiston alueeseen. Vuorilla 2 340 metrin korkeudessa sijaitsee Ateenan kansallisen observatorion alainen Chelmóksen observatorio (myös Helmoksen observatorio).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aroánia Wikimedia Commonsissa
Kreikan vuoret ja vuoristot
| --- | --- |
Korkeimmat vuoret (yli 2 000 m):   Ólympos  Smólikas  Vóras  Grámmos  Gkióna  Týmfi  Vardoúsia  Parnassós  Ída eli Psiloreítis  Páchnes  Kakardítsa  Taÿ́getos  Kyllíni  Aroánia  Varnoúntas  Tymfristós  Lákmos  Katarachiás  Vasilítsa  Falakró  Erýmanthos  Órvilos  Tringía  Doúsko  Piéria  Karáva  Tzéna  Lýgkos  Kakoplévri  Mavrovoúni  Pínovo  Oíti  Díkti  Avgó  Aféntis Christós  Vérno  Áskio  Kaliakoúda  Vérmio  Chatzí  Áthos  Bélles  Trapezítsa 
Vuoristot:   Ágrafa  Akarnaniká  Asteroúsia  Athamaniká  Bélles  Koúla  Kroússia  Lasíthi  Lefká Óri  Óri Kyparissías  Píndos  Rodópi  Thryptí
Christer Sarlin

Christer Sarlin (s. 1951) on suomalainen Yleisradiossa työskentelevä urheilutoimittaja. Sarlin selostaa Ylellä muun muassa ammuntaa, nyrkkeilyä, pikaluistelua, tennistä ja pöytätennistä. Sarlin aloitti työskentelyn Ylen radiourheilussa vuonna 1982 ja siirtyi television puolelle 1990-luvulla.
Suomen luisteluliitto valitsi hänet vuoden 2015 parhaaksi luistelutoimittajaksi. Sarlin on perehtynyt myös nyrkkeilyn saloihin: hänen toimittajanuransa yksi kohokohdista on Muhammad Alin tapaaminen Sydneyn vuoden 2000 kesäolympialaisissa.
Vuonna 2022 julkaistiin Sarlinin 511-sivuinen tietokirja Mitalisadetta ja mustia silmiä — Suomen nyrkkeilyn olympiahistoria (Docendo).
Australiansuomalaiset

| Australiansuomalaiset |
| --- | --- |
Väkiluku:  30 000
Uskonnot:  kristinusko[lähde? ]
Australiansuomalaiset ovat australialaisia, jolla on suomalaiset sukujuuret. Vuonna 2015 suomalaiset sukujuuret arvioitiin olleen noin 30 000 australialaisella.