Taginaen taistelu
Taustaa

Itä-Rooman keisari Justinianus I oli vuonna 535 julistanut sodan ostrogooteille ja lähettänyt sotapäällikkö Belisariuksen valtaamaan Sisiliaa ja Italiaa. Belisariuksen joukot valtasivat Sisilian vuoden 535 loppuun mennessä, ja seuraavana vuonna roomalaiset hyökkäsivät Italiaan. Rooma antautui joulukuussa 536, ja Belisarius valtasi vuonna 540 goottien pääkaupungin Ravennan. Sodan lopputulos näytti jo varmalta, mutta sitten Belisarius joutui palaamaan takaisin Konstantinopoliin, ja gootit pystyivät toipumaan tappioistaan. Vuonna 541 gootit valitsivat uudeksi kuninkaakseen Totilan, joka kukisti Itä-Rooman joukot ja valtasi lähes koko Italian takaisin gooteille. Belisarius palasi Italiaan vuonna 544 mutta ei onnistunut kääntämään tilannetta uudestaan roomalaisten eduksi. Totila valtasi Rooman vuonna 546, menetti sen seuraavana vuonna, mutta valtasi sen uudestaan vuonna 550. Belisarius lähti Italiasta vuonna 549, ja seuraavana vuonna keisari Justinianus nimitti Italian sotaretken komentoon serkkunsa Germanuksen, joka kuitenkin kuoli saman vuoden syksyllä. Vuonna 551 Justinianus nimitti eunukin ja keisarillisen kamariherran (praepositus sacri cubiculi) Narseksen johtamaan Italian-sotaretkeä. Narses oli tuolloin jo vanha, mutta hän oli taitava sotapäällikkö ja johtanut 530-luvulla joukkoja Italiassa.
Narses lähti Konstantinopolista keväällä 551 liittyäkseen sotapäällikkö Johannekseen Salonassa. Narseksen armeijaan kuului noin 20 000–25 000 miestä, mukaan lukien suuri määrä ulkomaalaisia liittolaisjoukkoja; 6 000 langobardia, jotka kuningas Audoin oli lähettänyt auttamaan roomalaisia, 4 000 herulia komentajinaan Philemuth ja Aruth, 400 gepidiä ja joukko hunneja. Lisäksi armeijaan kuului Narseksen värväämiä sotilaita Traakiasta ja Illyriaista sekä roomalaisten puolelle loikanneita persialaisia ratsumiehiä, joita komensi Persian kuninkaan Kavadh I:n pojanpoika Kavadh, joka oli lapsena sekaantunut kuningas Khosrauta vastaan kohdistettuun salaliittoon ja joutunut myöhemmin pakenemaan Justinianuksen luo.
Narseksen armeija lähti Salonasta Pohjois-Italiaan keväällä 552. Totila oli antanut frankkien ottaa haltuunsa suuren osan Pojoen laaksosta ja lähettänyt parhaita joukkojaan Veronaan hidastamaan roomalaisia, mutta Narses vältti heidät marssimalla lähellä rannikkoa. Kesäkuussa 552 Narseksen joukot pääsivät Ravennaan, missä heidän armeijaansa liittyi vahvistuksia, joita johtivat magister militumit Justinus ja Valerianus. Narses jäi Ravennaan yhdeksäksi päiväksi, kunnes päätti jatkaa marssia etelään. Hän jätti Ravennaan Justinuksen johtaman varuskunnan ja lähti kaupungista kohti Roomaa. Matkalla hän joutui ohittamaan goottien hallussa olleen Ariminumin (nykyinen Rimini). Aikalaishistorioitsija Prokopioksen mukaan Narseksen tavoitteena oli kohdata Totilan joukot taistelussa mahdollisimman pian.
Kuullessaan Narseksen joukkojen hyökkäyksestä Totila lähti joukkoineen Roomasta ja marssi kohtaamaan Narseksen taistelussa. Goottien armeija oli 17 vuotta kestäneen sodan aikana kärsinyt raskaita tappioita ja Totilan oli täytynyt vahvistaa rivejään karanneilla orjilla ja maanviljelijöillä. Monet goottien joukkojen sotilaista olivat myös loikkareita Itä-Rooman armeijasta. Maksamattomat palkat ja Totilan tapa kohdella vangittuja sotilaita hyvin saivat monet itäroomalaiset siirtymään Totilan joukkojen riveihin. Prokopios ei kerro Totilan armeijan kokoa, mutta nykyarviot liikkuvat 16 000–20 000 miehen välillä. Totilan joukot leiriytyivät lähellä Taginaen (tai Tadinum) kylää Via Flaminian varrella lähellä nykyistä Gualdo Tadinon kaupunkia Umbriassa, Keski-Italiassa. Narseksen joukot leiriytyivät noin 20 kilometrin päähän goottien leiristä lähellä Busta Gallorum -nimistä paikkaa (suom. gallialaisten hautarovio), joka sijaitsi lähellä Sentinumia, missä roomalaiset kävivät vuonna 295 eaa. Sentinumin taistelun etruskeja ja galleja vastaan.