stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nymphenburgin linna
Aiheesta muualla

Nymphenburg Palace - virallinen kotisivu (englanniksi)
Schlossanlage Nymphenburg (Arkistoitu – Internet Archive)
Königliche Porzellan Manufaktur Nymphenburg - virallinen kotisivu (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat 
Maantieteelliset:  Structurae 
Henkilöt:  ISIL 
Muut:  IdRef 
Nymphenburgin linna, Bernardo Bellotto 1761
Amalienburg, peilisali
Amalienburgin metsästyslinna Nymphenburgin linnan puistossa, arkkitehti François de Cuvillés  1734-1739
Nymphenburgin linnan puisto, Grande Parterre, taustalla vesiputous ja kanava
Rokokootyyliset Commedia dell'arte posliinifiguurit Pierrot ja Pierrette on tehnyt mallimestari Franz Anton Bustelli, tehtaan kuuluisin työntekijä.
Panoraamakuva Nymphenburgin linnasta, julkisivun kokonaispituus on 632 metriä, mikä on enemmän kuin Versailles'n palatsissa.
Oskari Salminen

| Oskari Salminen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. syyskuuta 1999 (ikä 25) Kotka, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Osku, Salkku, Sal
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  195 cm
Paino:  99 kg
Seura
Seura:  JYP
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  35
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2018–
Aik. seurat:  KooKoo (SML) SaPKo (Mestis) Jukurit (SML) Manitoba Moose (AHL) Norfolk Admirals (ECHL) SaiPa (SML)
Oskari Salminen (s. 22. syyskuuta 1999 Kotka) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa SM-liigajoukkue JYPissä.
Muuta

Salmisen isoveli Markus pelasi omalla urallaan puolustajana Kotkan Titaanien Suomi-sarjajoukkueessa.
Kalle (nimi)

| Kalle |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  28. tammikuuta
– ruotsinkielinen:  28. tammikuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Kake, Kallu, Kaltsu, Kaaleppi ja Kalu
Vastineita eri kielissä:  Kaarl, Karl, Karlo, Carlo
Nimen alkuperä:  Kaarle, Karl
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kalle on suomalainen miehen etunimi, alkujaan ruotsinkielinen lempinimimuoto nimestä Karl. Kalle kuuluu Suomen tavallisimpiin miesten etunimiin. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan nimi Kalle on annettu Suomessa tammikuuhun 2025 mennessä vuoden 2019 loppuun mennessä 39 624 miehelle ja alle 23 naiselle.
Kallen nimipäivää vietetään 28. tammikuuta. Päivä on alkujaan joulupäivänä 800 Rooman keisariksi kruunatun Kaarle Suuren kuolin- ja muistopäivä.
Kuvitteellisia Kalleja

Kalle, häijy porsas Orson-sarjakuvassa
Kalle "Kilu", hahmo Pertsa ja Kilu -kirjoissa.
Kalle, Saippuaprinssi-elokuvan hahmo, jota esitti Mikko Leppilampi
Kalle Aaltonen, samannimisen Tapio Rautavaaran laulun päähenkilö
Kalle Anka, Aku Ankan ruotsinkielinen nimi
Kalle Ankanpää, hahmo Aku Ankassa, kuvitteellinen hahmo MacAnkkain klaanissa.
Kalle Blomkvist, Astrid Lindgrenin romaanien mestarisalapoliisi
Kalle-Kustaa Korkki, päähenkilö Outsiderin kirjasarjassa
Kalle Laitela, tv-sarjassa Salatut elämät
Kalle Pettersson, samannimisen rikoselokuvan päähenkilö
Kalle Silander, punakaartilainen Väinö Linnan kirjasarjassa Täällä Pohjantähden alla
Kalle Tappinen, päähenkilö Georg Malmstenin iskelmässä Kohtalokas samba (1950)
Kalle Töyry, maanviljelijä ja suojeluskuntalainen Väinö Linnan kirjasarjassa Täällä Pohjantähden alla
Kalle Ylöstalo, punakaartilaispäällikkö Väinö Linnan kirjasarjassa Täällä Pohjantähden alla
Kippari-Kalle, pinaattia syövä piirroshahmo
Pikku-Kalle, vitsien viisasteleva poika
Muita Kalleja

Parta-Kalle, Karl Marxin lempinimi
Porno-Kalle, nimitys, jota Kalervo Palsa käytti itsestään sarjakuviensa nimiölehdellä
Kulta-Kalle, Kaarlo Kangasniemen lempinimi
Kalle, Kaarlo Juurelan lempinimi
Kalle Kustaa, Ruotsin kuningas Kaarle XVI Kustaa
Kalle-Kustaa, pakinoitsija Iivari Kajannon nimimerkki
Kallet ja Kaisat, hollolalainen kansantanssiryhmä
Kalle P , Pitkä kuuma kesä -elokuvasta syntynyt rockyhtye (elokuvassa nimellä Kalle Päätalo)
Kalle, suomalainen pornolehti
Kalle Kotipsykiatri, MikroBitti-lehdessä julkaistu keskusteluohjelma.
Kalle sanonnoissa

kalle: rinne, vieru, lape, luiska, kallas (Nykysuomen sanakirjan mukaan); miehen synonyymi monissa sanonnoissa
kellokalle: tehtaan työntutkija
kuumakalle: temperamenttinen tai suuttunut henkilö
kylmäkalle: kuollut; jäähdytysväline
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kalle (nimi) Wikimedia Commonsissa
Pielinen

| Pielinen |
| --- | --- |
 Pielistä Räsävaaralta.
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Lieksa, Juuka, Nurmes, Joensuu
Koordinaatit:  63°16′14″N, 29°36′24″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Pielisjoki 
Järvinumero:  04.411.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  93,7 m  
Pituus:  100  km
Leveys:  10  km 
Rantaviiva:  1 717,9 km  
Pinta-ala:  894,20703 km²  
Tilavuus:  8,99859 km³  
Keskisyvyys:  10,06 m  
Suurin syvyys:  61 m  
Valuma-alue:  12 823 km2 
Saaria:  1491 
 fiPielinen 
Pielinen (joskus myös Pielisjärvi,lähde? ruots. Pielisjärvi) on Pielisen reitin keskusjärvi Vuoksen vesistössä Lieksan, Juuan, Nurmeksen ja Joensuun alueilla Pohjois-Karjalassa. Joensuussa sijaitseva osa on entistä Enon kuntaa. Se on Suomen neljänneksi suurin järvi. Nimensä Pielinen on saanut Pielniemestä, joka sijaitsee Pielisjoen itärannan reunassa Rukaveden pohjoispäässä. Nimeen sisältyvää sanaa pieli, joka merkitsee heinähaasian pystysalkoa tai oven ja ikkunan reunapuuta, on käytetty kuvaannollisessa merkityksessä reunaa tarkoittavana.
Maantietoa > Järvi

Pielinen on luode–kaakkosuunnassa 104 km pitkä ja enimmillään jopa 30 km leveä, ja se on pinta-alaltaan Suomen neljänneksi suurin järvi. Sitä luonnehtivat rannoilla kohoavat jylhät vaarat ja suuret avonaiset järvenselät. Järven pinta-ala on 89 420 hehtaaria eli 894,2 km². Sen tilavuus on 8 999 miljoonaa m³ eli 9,0 km³. Järven keskisyvyys on 10,1 metriä ja suurin syvyys on 61 metriä. Syvin kohta sijaitsee lähellä Paalasmaan saarta.
Maantietoa > Saaret

Pielinen on saariston pirstoma, joten suuria selkiä löytyy järven eri osista. Järvessä on laskettu olevan 1491 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 14 715 ha, mikä on noin 14,1 % järven kokonaispinta-alasta. Saarista 26 on yli neliökilometrin suuruisia, 288 yli hehtaarin suuruisia, 1 103 yli aarin ja loput 74 ovat alle aarin kokoisia. Niistä huomattavimmat ovat Paalasmaa, Kynsisaari, Porosaari, Iso Ristinsaari, Koveronsaari, Hattusaari, Satjanko ja Kelvänsaari.
Maantietoa > Järvenosia

Järven pohjoispäässä sijaitsevat kaksi järven pääaltaasta erillistä järvenosaa. Lautiainen, joka on 8,7 kilometriä pitkä ja 2,7 kilometriä leveä, jää Nurmeksen Porokylässä Akkonsalmen taakse ja vain 2,1 kilometriä pitkä Nurmesjärvi aukeaa heti Mikonsalmen takana Nurmeksen keskustan itäpuolella. Lautiaisen pohjukkaan Ylikylään laskee Saramojoki.
Kuokkastenjärvi on erillinen järvenosa, joka alkaa Aronsalmesta ja se on 8,1 kilometriä pitkä ja 1,7 kilometriä leveä. Se sijaitsee järven luoteispään länsiosassa. Lahdenpohjukkaan laskevassa Pöyhölänjoen joensuussa Kuokkastenkosken voimalaitos. Lieksan kaupungin keskusta sijaitsee Mönninselän rannassa. Lahden pohjukka on järven pääakselin suuntaisena 14,5 kilometriä pitkä, mutta sen lahdensuu aukeaa kohtisuoraan Mahonselkänä, joka on viisi kilometriä leveä ja 6,5 kilometriä syvälähde?. Jauhiainen on itärannalla Vuonislahden kylän ja yli 20 metriä leveän salmen takana sijaitseva järvimäinen lahti. Se on 5,1 kilometriä pitkä ja 2,0 kilometriä leveä.
Järven kaakkoispäässä Pielisjoen luusuassa sijaitsee Rahkeenvesi, joka jää Uimaharjun sillan kohdalla olevan Laiskanvirran taakse. Järvenosa on 4,6 kilometriä pitkä ja 1,4 kilometriä leveä. Rukavesi sijaitsee myös järven kaakkoispäässä ja se jää Laukkalansaaren ja Uimaharjun väliin. Se on 8,0 kilometriä pitkä ja 3,8 kilometriä leveä. Juuasta kahdeksan kilometriä kaakkoon sijaitsee Nunnanlahti, joka jää 3,6 kilometriä pitkän Vinkarinniemen taakse suojaan. Lahden pohjukassa sijaitsee Nunnanlahti. Erikoinen ja suojaisa järvenosa on Höljäkkä, jossa Retusaari ja sen saaristo peittää ulapalta taakseen kahdeksan kilometriä pitkän ja kapean alueen, jossa sijaitsee Kopraksen kylä.
Maantietoa > Asutus

Järven rantaviivan pituus on 1 718 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 948 kilometriä.
Järven lounaisrannalla sijaitsee kuuluisa Koli ja Kolin kansallispuisto. Lisäksi järven rannoilla sijaitsevat Lieksan ja Nurmeksen kaupungit sekä Juuan kirkonkylä. Etelässä Rukaveden rannalla on Joensuun Uimaharjun taajama.
Maantietoa > Vesiliikenteen historiaa

Nurmeslainen yrittäjä ja opettaja Matti Turunen oli kaupallisen vesiliikenteen pioneeri Pielisellä. Hän aloitti vesibussiliikenteen siellä vuonna 1973. Vuonna 1973 hän osti Pieliselle ensimmäisen laivan, MS Vinkeri II:n. Alus oli ensimmäinen Suomen rajojen ulkopuolelta sisävesiliikenteeseen hankittu laiva. Alus kulki Joensuun ja  Pielisen satamien välillä. Vuonna 1976 Turunen hankki pienen höyrylaivan nimeltä SS Weera, ja vuonna 1979 hän toi Joensuuhun suuremman aluksen, MS Bruvikin. Vuonna 1982 hän hankki MF Pielisen, joka aloitti liikennöinnin seuraavana vuonna. Lyhyemmän aikaa alueella risteilivät SS Koli ja SS Taimi. Koli III risteili aina Savonlinnaa ja Kuopiota myöten. Turusta tituleerattiin noihin aikoihin “Pielisen Onassikseksi”.
Autolautta MF Pielinen, aluperin Holger Stjern, joka oli rakennettu Norjan Trondheimissä vuonna 1958, liikennöi Pielisellä liikennöi Kolin ja Lieksan väliä kesäkausina vuosina 1983–2020. Lauttaa operoi viimeiseksi Nurmes-Marina Oy, ja se lopetti liikennöinnin vuonna 2020, jolloin se myytiin takaisin Norjaan. Se palautettiin alkuperäiseen asuunsa, sai takaisin alkuperäisen nimensä Holger Stjern ja liikennöi nykyään Trondheiminvuonossa. MF Pielinen oli Suomen ainoa sisävesien autolautta. Matka-aika Kolin ja Lieksan välillä oli 1 t 40 min.
Pielisellä liikennöi myös vuosina 2016–2020 kantosiipialus Suviexpress reitillä Koli-Vuonislahti-Lieksa kahdesti päivässä. Suviexpress on rakennettu Valko-Venäjällä, ja se on aiemmin operoinut mm. Viron Tartossa, josta se aikoinaan hankittiin Suomeen. Matkustajapaikkoja siinä on 54. Matka-aika Kolilta Lieksaan oli 45 minuuttia. Vuonna 2020 se siirtyi Suolahteen, mistä käsin se on liikennöinyt Viitasaarelle ja Jyväskylään. Matka Suolahdesta Jyväskylään on  2,5 tuntia.
Vesistösuhteet

Järvi kuuluu Vuoksen vesistössä (vesistöaluetunnus 04) Pielisen reitin valuma-alueella (04.4) Pielisen alueeseen (04.41), johon Pielisen lähialue (04.411) kuuluu.
Pielinen saa vetensä pohjoisesta Valtimon reitistä Kuokkastenjärven kautta sekä Saramojoesta Lautiaisten kautta. Lisäksi Pieliseen laskee Lieksanjokea pitkin Pankajärven vedet sekä Viekijärven kautta Viekijoen vedet. Pielisestä vedet laskevat etelässä Ahvenisenvirran kautta Rukaveteen ja Rahkeenveteen, ja siitä Pielisjokea pitkin Saimaan tasossa olevaan Pyhäselkään.
Vedenlaatu

Pielisen vedenlaatu on yleisen käyttökelpoisuusluokituksen mukaan hyvä, Lieksan Mönninselän osalta tyydyttävä.
Aiheesta muualla

Pajunen, Hannu: Järvisedimentit kuiva-aineen ja hiilen varastona, GTK, 2004
Tilting of Lake Pielinen, eastern Finland--an example of extreme transgressions and regressions caused by differential post-glacial isostatic uplift, 2012
Saaristoelämää Pohjois-Karjalassa, Helsingin Sanomat, 10.09.1939, nro 243, s. 32, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  VIAF 
Kansalliset:  Israel 
Pielinen Kolilta nähtynä
MF Pielinen vuonna 2011.
Mosambikin politiikka

Mosambikin poliittinen valtiomuoto on presidenttijohtoinen edustuksellinen tasavalta. Valtiossa on monipuoluejärjestelmä, ja presidentti on valtionpäämies. Toimeenpanovalta on hallituksella, ja lainsäädäntövalta on sekä hallituksellaselvennä että parlamentilla. Frelimo on ollut hallitseva puolue koko Mosambikin itsenäisyyden ajan.
Vallanjako ja perustuslaki

Mosambikin perustuslaissa on nimetty kolme eri elintä, jotka vastaavat vallasta vallan kolmijako -opin mukaan. Nykyinen perustuslaki hyväksyttiin marraskuussa 1990. Siihen on tehty sen jälkeen kolme lisäystä. Vuoden 2004 lisäys vähensi presidentin valtaoikeuksia. Kahden kolmasosan parlamentista tulee tukea perustuslain lisäystä, jotta se tulee voimaan.
Lainsäädäntö-, tuomio- ja toimeenpanovalta ovat erillään. Toimeenpanovalta on presidentillä, pääministerillä ja hallituksella, jota presidentin nimittämä pääministeri johtaa. Presidentti valitaan vaaleilla, ja presidentin virkakausi kestää viisi vuotta. Lainsäädäntövalta on parlamentilla, jossa on 250 jäsentä. Tuomiovalta on korkeimmalla oikeudella, jonka tuomarit presidentti nimittää.
Vaalit

Mosambikissa on järjestetty vuodesta 1994 monipuoluevaalit. Maassa valitaan viiden vuoden välein samanaikaisissa vaaleissa sekä presidentti että parlamentti. Vuoden 2009 vaaleista lähtien samassa yhteydessä on valittu myös maakuntien parlamentit.
Presidentinvaali on kaksikierroksinen, jos ensimmäisellä kierroksella yksikään ehdokkaista ei saa yli 50 % äänistä. Toinen kierros järjestetään kahden eniten ääniä saaneen ehdokkaan välillä, ja toisella kierroksella eniten ääniä saanut ehdokas valitaan presidentiksi. Parlamentin 250 jäsentä valitaan suhteellisella vaalitavalla. Aiemmin puolue tarvitsi 5 % äänistä, jotta se sai paikan parlamenttiin, mutta laki on nykyään poistettu.
Puolueet, puolueliitto ja yksittäiset henkilöt voivat nimetä ehdokkaansa presidentinvaaliin. Ehdokkaat pitää nimetä vähintään 60 päivää ennen vaalipäivää, ja riippumaton ehdokas tarvitsee 10 000 nimeä päästäkseen ehdokkaaksi. Puolueet ja puolueliitot asettavat omat ehdokaslistansa parlamenttivaaleihin. Keskusvaalikomitea tarkistaa jokaisen ehdokkaan laillisuuden.
Ulkosuhteet

Mosambikin itsenäisyyden alkuaikoina maalla oli vaikeuksia naapurivaltioidensa Zimbabwe ja Etelä-Afrikan kanssa. Nykyään Mosambikin ulkopolitiikan perustana ovat hyvien suhteiden säilyttäminen naapureihin ja suhteiden muodostaminen sekä parantaminen kehitysyhteistyökumppaneihin.
Itsenäistymisen jälkeen Mosambik sai huomattavaa tukea joiltakin länsimailta, erityisesti Pohjoismailta. Neuvostoliitosta ja sen liittolaisista tuli kuitenkin Mosambikin tärkein taloudellinen, aseellinen ja poliittinen tukija maan marxistisen politiikan ansiosta. Mosambikin ulkopolitiikkaan vaikutti yhteys muihin kommunistisiin valtioihin. Mosambik liittyi vuonna 1984 Maailmanpankkiin ja Kansainväliseen valuuttarahastoon, minkä jälkeen maa alkoi saada myös apua muilta länsimailta. Pohjoismaat, Yhdysvallat, Alankomaat ja Euroopan unioni syrjäyttivät Neuvostoliiton Mosambikin tärkeimpinä taloudellisina tukijoina.
Mosambik on Sitoutumattomien maiden liikkeen jäsen, ja se on Yhdistyneiden kansakuntien ja muiden kansainvälisten järjestöjen maltillinen afrikkalaisjäsen. Mosambik kuuluu myös Afrikan unioniin, Eteläisen Afrikan kehitysyhteisöön ja Islamilaiseen konferenssiin. Vuonna 1995 Mosambik liittyi Kansainyhteisöön ja oli perustamassa Portugalinkielisten maiden yhteisöä. Mosambik liittyi vuonna 1995 Kansainyhteisön (Commonwealth) jäseneksi ensimmäisenä maana, jolla ei ollut historiallisia siteitä Britannian siirtomaavaltaan. Toinen tällainen maa oli vasta vuonna 2009 Kansainyhteisöön liittynyt Ruanda.
Aiheesta muualla

Mosambikin hallituksen sivut (portugaliksi)
Mosambikin politiikkaa käsittelevä tiedotuslehti (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
MAS 218 -luokka

| MAS 218 -luokka |
| --- | --- |

Tekniset tiedot
Uppouma:  12,9 t (MTV) 11,8-12,0 t (tykkivene)
Pituus:  16,4 m
Leveys:  2,89 m
Syväys:  1,35 m
Koneteho:  2 × 6-sylinterinen Isotta Fraschini L250 -bensiinimoottori 500 hv 2 × Rognini-sähkömoottoria á 10 hv
Nopeus:  26 solmua 4 solmua (sähkömoottori)
Miehistöä:  8
Toimintamatka:  170 mpk@24 solmua 16 mpk@4 solmua (sähkömoottori)
Aseistus
Meritorjunta:  MTV: 2 × 450 mm torpedoa 2-3 × 6,5 mm konekivääriä 4 × syvyyspommia tykkivene: 1 × 57 mm/43 tykki 1 × 6,5 mm konekivääri 2 × syvyyspommia
MAS 218 -luokka tai Orlando 12 tonnin tyyppi, ryhmä A, 2. sarja oli 15 moottoritorpedoveneen muodostama alusluokka, joka pohjautui SVANin suunnittelemaan veneeseen.
Suunnittelu

Veneet suunnitteli insinööri Luigi Orlando. Niiden pituus oli 16,4 metriä ja leveys 2,8 metriä. Alusten uppouma vaihteli käyttötarkoituksen mukaan tykkiveneen 12 tonnista moottoritorpedoveneen 12,9 tonniin, mikä vaikutti vastaavasti syväykseen 1,3-1,4 metriin. Alusten propulsiojärjestelmänä oli kaksi 500 hevosvoiman 6-sylinteristä Isotta Fraschini L250 -bensiinimoottoria, jotka oli kytketty omiin akseleihin. Veneissä 218-222 ja 228 oli lisäksi kaksi 10 hevosvoiman Rognini-sähkömoottoria. Bensiinimoottorit mahdollistivat 26 solmun ja sähkömoottorit 4 solmun huippunopeuden.
Tykkiveneenä aseistuksena oli 57 millimetrin 43 pituuskaliiperin tykki ja 6,5 millimetrin konekivääri, minkä täydennyksenä oli kaksi syvyyspommia. Moottoritorpedoveneenä pääaseena oli kaksi 450 millimetrin torpedoa ulkoisissa ripustimissa ja kahdesta kolmeen 6,5 millimetrin konekivääriä. Näiden lisäksi veneissä oli neljä syvyyspommia.
Suunnittelu > Sisu-luokka

Veneen Välimeren olosuhteisiin suunniteltu rungon muoto ja eritoten matala terävä keula ei soveltunut Itämeren aallokkoon ja veneen palatessa mereltä miehistö oli märkä. Venetyyppi saikin miehistöiltään lempinimen ”suihkukaivo”. Aluksen torpedot riippuivat erillisissä telineissä kyljissä ja olivat koko ajan alttiina vedelle, mistä seurasi erityisesti syksyisin jäätymisongelmia.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| MAS 218 | Cantiere navale fratelli Orlando, Livorno |  | 1918 | 13. kesäkuuta 1918 | poistettu 26. marraskuuta 1926 |
| MAS 219 | Orlando |  | 1918 | 24. kesäkuuta 1918 | poistettu 1. maaliskuuta 1937 |
| MAS 220 | Orlando |  | 1918 | 20. heinäkuuta 1918 | poistettu 1920 myyty Suomelle MTV-1 (myöh. Sisu) |
| MAS 221 | Orlando |  | 1918 | 3. elokuuta 1918 | poistettu 1920 myyty Suomelle MTV-2 (myöh. Hurja) |
| MAS 222 | Orlando |  | 1918 | 28. elokuuta 1918 | poistettu 10. marraskuuta 1937 |
| MAS 223 | Orlando |  | 1918 | 14. syyskuuta 1918 | kesäkuusta marraskuuhun 1924 radio-ohjattu koealus hävittäjä Cdsenziä testattaessa poistettu 1. maaliskuuta 1937 luovutettu Espanjan kansallismielisille 26. huhtikuuta Sicilia (myöh. LT18) poistettu 1941 mennessä |
| MAS 224 | Orlando |  | 1918 | 8. lokakuuta 1918 | poistettu 31. lokakuuta 1929 |
| MAS 225 | Orlando |  | 1918 | 22. lokakuuta 1918 | poistettu 31. lokakuuta 1929 |
| MAS 226 | Orlando |  | 1918 | 7. marraskuuta 1918 | poistettu 1921 myyty Kiinalle |
| MAS 227 | Orlando |  | 1918 | 16. marraskuuta 1918 | poistettu 1921 myyty Kiinalle |
| MAS 228 | Orlando |  | 1918 | 30. marraskuuta 1918 | poistettu 10. marraskuuta 1937 |
| MAS 229 | Orlando |  | 1918 | 10. marraskuuta 1918 | poistettu 1. maaliskuuta 1937 |
| MAS 230 | Orlando |  | 1918 | 20. joulukuuta 1918 | poistettu 10. marraskuuta 1937 |
| MAS 231 | Orlando |  | 1918 | 10. tammikuuta 1919 | poistettu 1921 myyty Ruotsille motortorpedbåt nr 1 |
| MAS 232 | Orlando |  | 1918 | 21. tammikuuta 1919 | poistettu 1921 myyty Ruotsille motortorpedbåt nr 2 |
Jan Troell

| Jan Troell |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. heinäkuuta 1931 Limhamn, Ruotsi
Ammatti:  elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja
Puoliso:  Agneta Ulfsäter-Troell
Ohjaaja
Aktiivisena:  1966–
Tunnetuimmat ohjaukset:   Maastamuuttajat  Raivaajat 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Jan Gustaf Troell (s. 23. heinäkuuta 1931 Limhamn, Ruotsi) on ruotsalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.
Troellin ohjaustöihin kuuluvat viisi Oscar-ehdokkuutta saanut Maastamuuttajat (Utvandrarna) ja suomalaisesta kolmoismurhaaja Juha Valjakkalasta kertova Il Capitano.
Troellin vakionäyttelijöihin lukeutuu Max von Sydow.
Ohjaustyöt

Tässä on elämäsi (Här har du ditt liv, 1966)
Ole dole doff (1968)
Maastamuuttajat (Utvandrarna, 1971)
Raivaajat (Nybyggarna, 1972)
Gamen (1973)
Kohtaaminen erämaassa (Zandy’s Bride, 1974)
Bang! (1977)
Hurrikaani (Hurricane, 1979)
Kotkan lento (Ingenjör Andrées luftfärd, 1982)
Sagolandet (1988)
Il Capitano (1991)
Hamsun (1996)
Jäätynyt maailma (En frusen dröm, 1997)
Från Sverige i tiden (2000)
92,8 MHz – drömmar i söder (2000)
Pilvien syleilyssä (Så vit som en snö, 2001)
Närvarande (2003)
Ikuistetut hetket (Maria Larssons eviga ögonblick, 2008)
Kirjallisuutta

Bagh, Peter von: ”Valon kuvaaja”, Jan Troellin haastattelu, Filmihullu 4/2013.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  FID  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Elonet 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Pohjanmaa-luokan korvetti

| Pohjanmaa-luokka |
| --- | --- |
 Laivue 2020 logo

Tekniset tiedot
Uppouma:  4 300 t
Pituus:  117 m
Leveys:  16 m
Syväys:  5 m
Nopeus:  26 solmua
Miehistöä:  66–120
Aseistus
Meritorjunta:  2 × miinakiskoa (100 PB 17 miinaa) Pintatorjuntaohjus 2020  Torped 47
RWS:  Saab Trackfire
Ilmatorjunta:  RIM-162 ESSM 1 x Bofors 57 mm/70 SAK Mk3  Rheinmetall Multi Ammunition Softkill System
Pohjanmaa-luokka on rakentamisvaiheessa oleva Suomen merivoimien korvettiluokka, jonka alusten operatiivinen valmius saavutetaan vuonna 2029 ja joiden on tarkoitettu pysyvän käytössä 2050-luvulle. Hankkeen nimi on Laivue 2020, ja siihen kuuluvia monitoimikorvetteja rakennetaan neljä kappaletta. Ilmavoimien HX-hävittäjähankeen tavoin Laivue 2020 on puolustusvoimien strateginen hanke, jossa muodostettu suorituskyky on suunniteltu keskeiseksi osaksi Suomen puolustusjärjestelmän kokonaisuutta. Alushankkeen alkuperäinen ilmoitettu budjetti oli 1,2 miljardia euroa. Hankintasopimuksiin tehtiin kuitenkin hankkeen viivästymisestä ja suunnittelutyön edetessä ilmenneistä välttämättömistä lisä- ja muutostöistä johtuvia muutoksia.
Pohjanmaa-luokan alukset tulevat olemaan Suomen merivoimien historian pisimmät alukset.
Pohjanmaa-luokan alukset korvaavat seitsemän vanhaa tai vanhenevaa alusta.
Kuvia

Alustava havainnekuva Laivue 2020 -korvetin rakennejärjestelyistä (2017)
Havainnekuva Laivue 2020 -luokan aluksesta jäissä (2018)
Suorituskyky

Alusten pääasejärjestelmiksi on suunniteltu meritorjuntaohjukset ja merimiinat. Lisäksi aseistukseen tulee kuulumaan useita omasuoja-asejärjestelmiä: ilmatorjuntaohjukset ja Hamina-luokan ohjusveneistä riisuttavat Bofors 57mm Mark 3 -tykit ilmatorjuntaan sekä torpedot sukellusveneiden torjuntaan. Hankkeen myötä torpedoasejärjestelmä tulee palaamaan Merivoimien suorituskykyjen joukkoon pitkähkön tauon jälkeen: Merivoimien kaukotorjunta perustui vuodesta 1944 aina 1970-luvun puoleenväliin saakka torpedoilla varustettavien moottoritykkiveneiden operaatioihin, joihin pyrittiin yhdistämään järeän rannikkotykistön tuli. Vuonna 1965 tehty päätös meritorjuntaohjuksen hankinnasta käynnisti hitaan, mutta väistämättömän muutoksen, jonka seurauksena meritorjuntaohjuksesta tuli 1980-luvun alkuun mennessä kaukotorjunnan pääase torpedon jäädessä taka-alalle. Aseistukseen kuuluu Gabriel-ohjus pintatorjuntaohjus 2020 järjestelmässä.
Lisäksi nykykalustoon verrattuna uutena suorituskykynä aluksille tulee UAV-lennokkien hangaari.
Puolustusministeriö ilmoittaa monitoimikorvetin tärkeimmiksi suorituskyvyiksi:
Pintatorjuntakyky avomerelle.
Merimiinoituskyky.
Sukellusveneentorjuntakyky.
Merioperaatioiden johtamiskyky.
Korvetti voi olla pitkään merellä.
Korvettia voidaan käyttää ympäri vuoden. Se pärjää Itämerellä, vaikka sää tai jäätilanne olisi mikä tahansa.
Alusten rakenteessa pyritään mahdollisimman vähäiseen tutkanäkyvyyteen.
Suorituskyky > Aseistus

Saabin 9LV-taistelujärjestelmä ja Torped 47 -kevyttorpedo.
Saabin Tracfire RWX -konekiväärilavetit.
Israelilainen Gabriel-meritorjuntaohjus.
Suomalaisia merimiinoja.
Raytheonin Evolved Sea Sparrow Missile (ESSM Block 2) ja laukaisinalusta Lockheed Martinin Mk41
57 millimetrin Bofors-tykki.
Suorituskyky > Sensorijärjestelmät

Valvontatutka Saabin Sea Giraffe 4A Fixed Face ja Sea Giraffe 1X
Saabin CEROS 200 - Tulenjohtotutka
kaikumittain ja hinattava hydrofonikaapeli, runkosonar