stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Museoiden historia
Renessanssi ja nykyaikaisen museon juuret

Nykyaikaisen museon juuret ovat tieteellisessä mielessä renessanssissa. Renessanssin myötä ihmisten mielenkiinto palasi antiikin kirjallisuuteen ja taiteeseen, ja sen aikana tapahtui huomattavaa kehittymistä kaikilla tieteen ja taiteen aloilla. Samalla esinekokoelmia alettiin järjestää sisällöllisesti, esteettisesti ja systemaattisesti, mihin vaikuttivat erityisesti paavien kiinnostus asiaan. Sixtus IV lahjoitti 1471 antiikin pronssiveistoksia kokoelmaan, josta tuli Musei Capitolini. Julius II puolestaan muutti Innocentius VIII:n rakennuttaman Belvedere-palatsin museoksi, ja Leo X nimesi 1515 Rafaelin sen kokoelmien hoitajaksi.
Paavien luomien ensimmäisten museoiden aikaan kehittyi myös taidekokoelmien säilytyspaikaksi gallerioita, jotka olivat saaneet nimensä veistosten ja maalausten säilytykseen käytetystä pitkästä ja käytävämaisesta tilatyypistä, galleriasta. Firenzeläinen Medicien pankkiirisuku aloitti taidekokoelmien keräämisen jo 1400-luvun alussa ja jatkoi sitä 1700-luvun puoliväliin. Medicien toimistorakennuksen Uffizin (Galleria degli Uffizi) yläkerta muutettiin 1582 museotilaksi. Palatsiarkkitehtuurista mallinsa saaneiden gallerioiden lisäksi renessanssiaikana tunnettiin myös kirjastolla ja esinevalikoimin varustettu kabinetti.
Taidemuseoiden lisäksi renessanssiaikana historialliset ja luonnontieteelliset museot menivät eteenpäin. Piispa Paolo Giovio loi Comossa ensimmäisen historiallisin kriteerein järjestetyn kokoelman. ”Kuuluisien henkilöiden elämästä” kertovassa kokoelmassa oli muotokuvia ja muuta henkilökohtaista aineistoa. Giovion Museum Jovianum avattiin yleisölle 1520. Luonnontieteellisiä kokoelmia oli aiemmin kerätty vain lääketieteellisistä, maagisista tai kuriositeettiarvoon liittyvistä syistä. Kokoelmista tuli 1500-luvun aikana tieteellisen tutkimuksen kohteita, ja niitä alettiin järjestää systemaattisesti. Tähän vaikuttivat ajan humanistinen maailmankuva ja löytöretkien Eurooppaan tuomat eksoottiset kasvit ja eläimet sekä kivet ja muut luonnonnäytteet. Varhaisimpana tunnettuna luonnontieteellisenä museona pidetään Luca Ghinin 1500-luvun alkupuolella Padovaan perustamaa kasviota.
Valistus ja nykyaikaisen museon synty > Museoiden avaaminen

Valistuksen ajan airuina oli 1600-luvulla yliopistolaitoksen voimakas kasvu. Tieteellisen kehityksen myötä syntyivät myös yliopistojen museot ja kokoelmat. Joskus museo jopa tulkittiin eräänlaiseksi tutkijan työhuoneeksi. Baselin yliopiston museo avattiin yleisölle 1671 ja Britannian Ashmolean Museum 1683.
Moderni museo syntyi 1700-luvun aikana, kun monet kokoelmat siirtyivät yksityisistä omistuksista julkisiksi. Niitä alettiin tämän jälkeen avata yleisölle entistä laajemmin. Ajatus museoiden opettavasta ja kasvattavasta asemasta levisi saman vuosisadan aikana, ja esimerkiksi British Museum avattiin yleisölle 1759. Se perustui John Sloanen 1700-luvun alkupuolella Väli-Amerikassa kokoamalle luonnontieteelliselle kokoelmalle. Sloane testamenttasi sen valtiolle, ja sen ympärille rakentui monenlaisten kokoelmien, kirjastojen ja arkistojen kokonaisuus. Myös muualla Euroopassa seurattiin esimerkkiä: paavi Klemens XIV:n aikana 1773 Vatikaanin museot avattiin virallisesti ja Habsburgien kokoelmat olivat kolmesti viikossa avoinna vuodesta 1781. Taidemuseoihin vaikutti estetiikan eriytyminen omaksi tieteenhaarakseen, ja systemaattisen taidetutkimuksen ansiosta kokoelmia lajiteltiin jatkossa taidehistoriallisten periaatteiden mukaan.
Museoajatus levisi Euroopasta siirtomaapolitiikan ja kaupankäynnin seurauksena myös muualle. Yhdysvaltain museolaitoksen perusta on 1770-luvulla vapaussodan henkisessä ja poliittisessa ilmapiirissä. Maan ensimmäinen museo oli luonnontieteellisen kokoelman ympärille vuonna 1773 perustettu Charlestonin museo. Yhdysvaltain museoissa on jo alusta alkaen korostettu opetus- ja kasvatustavoitteita. Toinen yhdysvaltalaismuseoiden keskeinen piirre on elämyksellisyys, sillä 1780-luvulla Philadelphian museo pyrki monipuoliseen viihdyttämiseen ja täyttämään taloudelliset tavoitteensa. Museosta tuli näin myös liikelaitos.
Valistus ja nykyaikaisen museon synty > Louvre ja kansallismuseoaate

Valistusajan museokehityksen symboliksi nousi Louvren taidemuseon avaaminen Ranskan suuren vallankumouksen jälkeen 1793. Louvre on perustellusti maailman ensimmäinen kansallismuseo. Monet pitävät sitä jopa nykymuseon alkuna. Louvre jouduttiin sulkemaan rakennuksen huonon kunnon vuoksi kuitenkin jo 1796, mutta se avattiin uudelleen 1803 nimellä Musée Napoleon. Napoleon oli tuonut Ranskaan paljon taideaarteita muualta Euroopasta ja Egyptistä. Napoleon tavoitteli Ranskaan eurooppalaisen kulttuurin keskusmuseota, mutta se herätti vastareaktion, jonka seurauksena muihinkin Euroopan maihin alettiin suunnitella kansallismuseoita. Napoleon oli itse perustamassa Amsterdamiin Rijksmuseumin edeltäjää Kuninkaallista museota ja Milanoon Breran pinakoteekkia.
Ranskan suuren vallankumouksen jälkeistä muutamaa vuosikymmentä on pidetty museoiden kulta-aikana. Museoiden syntymiseen vaikutti ajatus museon asemasta kansakunnan yhteisenä omaisuutena. Napeolonin kaatumisen jälkeen Berliinissä avattiin 1815 näyttely, jossa olivat esillä Pariisista palautetut taideaarteet. Se johti Altes Museumin perustamiseen 1830. Baijerin kuningas Ludvig I halusi puolestaan luoda pääkaupungistaan Münchenistä uuden Ateenan. Monien linnojen ja palatsien lisäksi kaupunkiin rakennettiin veistoskokoelmille 1830 Glyptothek ja maalauskokoelmille 1833 Pinakothek. Uudet saksalaiset museot vaikuttivat museoarkkitehtuuriin ympäri maailmaa. Museorakennusten arkkitehtuuria ohjasivat Saksassa jo periaatteet, joiden mukaan pyrittiin turvaamaan kokoelmalle suotuisat olot. Venäjän tsaarien kokoelmat avattiin myös 1800-luvun alkupuolella. Kokoelman taide-esineisiin kuului vain länsieurooppalaista taidetta. Talvipalatsin jäätyä pieneksi sen viereen rakennettiin vuonna 1852 avattu Eremitaaši.
Amerikassa museolaitos kehittyi edelleen Euroopan esimerkin mukaan. Etelä-Amerikan ensimmäinen julkinen museo avattiin 1815 Rio de Janeirossa. Sen pohjalla oli Portugalin kuninkaan lahjoittama kokoelma. Samantapaisesti syntyi 1823 myös Buenos Airesiin perustettu kansallismuseo. Yhdysvaltojen ensimmäinen kansallismuseo perustettiin 1858. Englantilainen aatelinen James Smithson (kuoli 1829), joka ei käynyt elinaikanaan Yhdysvalloissa, testamenttasi omaisuutensa Yhdysvaltain valtiolle. Testamentin tarkoituksena oli perustaa Smithsonian-instituutti, joka avattiin virallisesti 1858.
Maailmannäyttelyiden vaikutus

Teollistuminen, kaupungistuminen ja kaupallistuminen kiihtyivät 1800-luvun lopulla, mistä todistavat myös jättimäiset maailmannäyttelyt, joista ensimmäinen pidettiin Lontoossa 1851. Maailmannäyttelyt edistivät vahvasti museoiden demokratisoitumista sekä museorakennusten ja -näyttelyiden kehittymistä. Niiden herättämä mielenkiinto sai myös museot panostamaan enemmän näyttelyrakenteisiin ja -tekniikoihin sekä viihtymiseen. Monia näyttelytekniikoita on omaksuttu museoihin maailmannäyttelyissä tehtyjen kokeilujen jälkeen. Maailmannäyttelyt ovat antaneet myös sysäyksen monien uusien museoiden perustamiselle. Niitä varten kerättiin laaja esineistö, jolle piti löytää näyttelyn jälkeen uusi säilytyspaikka. Lontoon maailmannäyttelyn jälkeen perustettiin Victoria and Albert Museum ja Science Museum, ja lisäksi esimerkiksi Yhdysvaltain Metropolitan Museum of Art on saanut alkunsa kansainvälisen suurnäyttelyn jälkeen.
Nykyaikainen julkinen museo, jonka tehtävänä on kerätä, säilyttää ja pitää esillä kokoelmiaan ja jolla on sekä tieteellisiä että kasvatuksellisia tavoitteita, syntyi 1800-luvun jälkipuoliskolla. Kehitykseen vaikuttivat museolaitoksen sisäiset muutokset ja tieteen virtaukset. Tiede erikoistui entistä suppeampiin aloihin, ja positivismi korosti kokemuksiin ja havainnointiin perustuvaa tietoa. Näin myös museokohteiden tutkimus ja havainnointi korostui. Samoihin aikoihin taide jakautui lukuisiin alaryhmiin, ja esimerkiksi taideteollisuus ja muut sovelletut taiteet erikoistuivat ja saivat pian omat museonsa.
Oranssikorusimppu

| Oranssikorusimppu |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteicthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Simppukalat Scorpaeniformes
Alalahko::  Scorpaenoidei
Heimo::  Korusimput Sebastidae
Suku::  Sebastes
Laji::  pinniger
Kaksiosainen nimi
 Sebastes pinniger  (Gill, 1864) 
Katso myös
   Oranssikorusimppu Wikispeciesissä   Oranssikorusimppu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oranssikorusimppu (Sebastes pinniger) on pohjoisamerikkalainen korusimppujen heimon kalalaji.
Ulkonäkö ja koko

Kala on enintään 75 cm:n pituinen. Se on väriltään enimmäkseen oranssinsävyinen ja selkäpuolella on harmaata sävyä.
Levinneisyys ja elinympäristö

Oranssikorusimppu esiintyy Tyynenmeren koillisosassa Alaskanlahdelta Kalifornianlahdelle saakka enimmäkseen kiviriuttojen ympärillä.
Elintavat

Kala tulee sukukypsäksi 5–6-vuotiaana. Hedelmöitys on sisäinen. Kutuaika on tammi-maaliskuussa. Vastakuoriutuneet kalat oleskelevat keijuston läheisyydessä.
Oranssikorusimppu syö pieniä kaloja ja äyriäisiä.
Orijärvi

Orijärvi voi viitata seuraaviin asioihin:
Kyliä ja alueita

Orijärvi, kylä Luhangassa
Orijärvi, kylä Salossa
Orijärven kaivos, Kiskon (nyk. Salon) Orijärvellä 1758–1958 toiminut kuparikaivos
Vesistöjä

Orijärvi, järvi Salossa
Orijärvi, järvi Mikkelissä
Orijärvi, järvi Kouvolassa
Orijärvi (ven. Ozero Oriyarvi), järvi Murmanskin provinsissa, Venäjällä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Orijärvi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Para

Para voi tarkoittaa seuraavia asioita:
para-_etuliite (lisä) lääketiede
para-, etuliite ( 'vieressä', 'samoin', 'jostakin', 'vastoin')
para (puhekieltä), parapleegikko (ks. paraplegia)
para, henkiolento
para, vanha rahayksikkö Turkissa ja aiemmin Osmanien valtakunnassa
Pará, Brasilian osavaltio
Para, Surinamen piiri
PaRa, Paimion ratsastajat
Pará-luokka, kolme Brasilian laivaston alusluokkaa
CT Pará (1908), Brasilian laivaston hävittäjä
Par

Par tai PAR voi tarkoittaa seuraavia:
ihannetulos par golfissa
Passive Autocatalytic Recombiner, vetyrekombinaattori, laite, joka poistaa vetyä ydinvoimalan suojarakennuksesta onnettomuuden aikana
Paraguayn maatunnus (KOK ja FIFA)
paremmin, lyhenne par.
Nancy Cartwright

| Nancy Cartwright |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Nancy Campbell Cartwright
Syntynyt: 25. lokakuuta 1957 (ikä 66)  Kettering, Ohio
Näyttelijä
Aktiivisena:  1980 –
Merkittävät roolit:  Bart Simpson, Nelson Muntz, Ralph Wiggum ja Todd Flanders (Simpsonit)
Palkinnot
 Primetime Emmy (1992)  Annie (1995) 
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Nancy Campbell Cartwright (s. 25. lokakuuta 1957 Kettering, Ohio) on yhdysvaltalainen Emmy-palkittu ääninäyttelijä. Cartwright tunnetaan erityisesti Simpsonit-animaatiosarjan Bart Simpsonin äänenä.
Elämäkerta

Cartwright syntyi Ohiossa Miriam ja Frank Cartwrightille. Valmistuttuaan Kettering Fairmontin high schoolista Nancy siirtyi opiskelemaan Ohion yliopistoon ennen siirtymistään UCLA:han, jossa hän suoritti teatterialan tutkinnon. Omien sanojensa mukaan hän ei halunnut esiintyä kameran edessä vaan työskennellä ääninäyttelijöiden tavoin näkymättömänä ja hakeutui siksi ääninäyttelijäveteraani Daws Butlerin oppiin.
Elämäkerta > Ura

Cartwright teki ensimmäisiä äänirooleja animaatioihin vuonna 1980, jolloin hän oli Riku Rikkaan tyttöystävän Glorian äänenä Riku Rikkaan omassa piirrossarjassa. Cartwright oli muun muassa Gustyn äänenä My Little Pony and Friendsissä ja teki sivuääniä Alvin ja pikkuoravat -piirrettyyn. Samoihin aikoihin Simpsonien ääniä haettiin ja Nancy lähti koe-esiintymiseen. Aluksi häntä kaavailtiin Lisan rooliin, mutta nähtyään Bartin kuvan hän oitis halusi "näytellä" Bartia. Sittemmin Cartwrightista on tullut ehkä Yhdysvaltojen ja Ison-Britannian suosituin ääni. Cartwright on palkittu Bartin roolista Emmyn lisäksi Annie-palkinnolla. Bartin ohella Cartwrightin muita vakituisia rooleja Simpsoneissa ovat Nelson Muntz, Ralph Wiggum, Todd Flanders, Kearney ja Database. Cartwright näyttelee nykyään myös pääosan Maggie Simpsonin äänistä, lukuun ottamatta tutista lähtevää ääntä (varhaisemmissa jaksoissa Maggien ääniä esitti Yeardley Smith).
Simpsoneiden aikana hän on tehnyt äänirooleja niin elokuviin, kuin televisiosarjoihin, kuten Pieni merenneito, Animaaniset, Hopon poppoo, Toonsylvania ja All Grown Up. Lisäksi Cartwrightilla on ollut päärooleja Disneyn tuottamissa animaatiosarjoissa Vaihdokit ja Kim Possible, joista jälkimmäisestä sarjasta hänet huomioitiin Daytime Emmy-ehdokkuudella Rufusin ääniroolista.
Elämäkerta > Skientologia

Cartwright on Skientologiakirkon jäsen. Hän liittyi skientologeihin vuonna 1989 ja saavutti arvonimen Puhdas vuonna 1991. Vuonna 2007 Cartwright lahjoitti skientologeille 10 miljoonaa dollaria eli lähes kaksi kertaa vuosipalkkansa verran. Tästä hyvästä kirkko myönsi hänelle Patron Laureate -palkinnon.
Vuonna 2009 Cartwright herätti pahennusta käyttäessään Bart Simpsonin nimeä ja ääntä puhelinnauhoitteessa mainostaessaan Skientologiakirkkoa.
Aiheesta muualla

Nancy Cartwright Voice Chasersissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Olli Jokinen (jääkiekkoilija, 1990)

| Olli Jokinen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. toukokuuta 1990 (ikä 34) Joutseno, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  183 cm
Paino:  90 kg
Seura
Seura:  Ketterä
Sarja:  Suomi-sarja
Pelinumero:  25
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2008–
Aik. seurat:  SaiPa (SML) HC Briançon (Ranska)
Olli Jokinen (s. 26. toukokuuta 1990 Joutseno) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Suomi-sarjajoukkue Imatran Ketterässä.
Ura > Seuraura

Jokinen on Imatran Ketterän oma kasvatti. Hän toimi kaudella 2005–2006 seuran C-nuorten kapteenina ja oli Ketterän paras pistemies ja maalintekijä sekä I-divisioonan runkosarjassa tehoilla 19+13=32 että SM-karsinnoissa tehoilla 12+5=17. Jokinen sijoittui runkosarjan maalipörssissä toiseksi ja pistepörssissä kolmanneksi. Kaudella 2006–2007 hän kuului myös Ketterän B-nuorten kapteenistoon. Jokinen pelasi myös ensimmäiset miesten pelinsä vain 16-vuotiaana seuran Suomi-sarjajoukkueessa, jossa hän sai tililleen kahdeksan ottelua tehopistein 3+1=4.
Kaudeksi 2007–2008 Jokinen siirtyi Saimaan Palloon. Kaudella 2008–2009 hän pelasi seurassa ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan SM-liigaottelunsa 25. marraskuuta 2008 Oulun Kärppiä vastaan. Kaikkiaan Jokinen pelasi SaiPan A-nuorissa neljänä kautensa, joista viimeisellä kaudellaan 2010–2011 hän toimi joukkueen varakapteenina ja oli SaiPan paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Miika Kivirannan jälkeen tehoilla 15+19=34.
Jokinen palasi kaudeksi 2011–2012 Ketterään, jossa hän pelasi ensimmäisen kokonaisen kautensa miesten sarjoissa tehden 21 ottelussa tehot 12+18=30. Kaudeksi 2012–2013 Jokinen siirtyi Ranskan pääsarja Ligue Magnusiin Diables Rouges de Briançonin riveihin. Hänen ensimmäinen kokonainen ammattilaiskautensa toi 23 runkosarjaottelussa tehot 4+4=8 sekä kahdeksassa playoff-ottelussa tehot 1+1=2. Ranskan liigacupissa Jokinen teki yhteensä kymmenessä ottelussa tehot 5+3=8. Turnaus päättyi Briançonin voittoon.
Kaudeksi 2013–2014 Jokinen palasi taas Ketterään, jonka kapteeniksi hän nousi. Jokinen oli joukkueen paras maalintekijä 21 osumallaan, joilla hän jakoi koko Suomi-sarjan maalipörssin viidennen sijan S-Kiekon Olli Aallon ja Roope Elosen kanssa. Kauden 2015–2016 päätteeksi Jokinen voitti Suomi-sarjan hopeaa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Piešťany 2007 | jääkiekko |  |
Jokinen pelasi alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2007, jolloin hän voitti hopeaa.
Obsolete

| Obsolete Fear Factory |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : helmi−toukokuu 1998
 Julkaistu: 27. heinäkuuta 1998
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Fear Factory, Rhys Fulber, Greg Reely
 Tyylilaji: industrial metal, heavy metal
 Kesto: 48.59
 Levy-yhtiö: Roadrunner
Listasijoitukset
  Billboard 200: 77.
Fear Factoryn muut julkaisut
| Remanufacture 1997 | Obsolete 1998 | Resurrection (EP) 1999 |
Singlet albumilta Obsolete
 ”Shock” Julkaistu: 1998  ”Resurrection” Julkaistu: 14. syyskuuta 1998  ”Descent” Julkaistu: huhtikuu 1999  ”Cars” Julkaistu: 31. elokuuta 1999
Obsolete (tyyliteltynä °BSΩLE+e) on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Fear Factoryn kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 27. heinäkuuta 1998 levymerkillä Roadrunner Records.
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 77.
Kappaleet

Shock – 4.57
Edgecrusher – 3.41
Smasher/Devourer – 5.34
Securitron (Police State 2000) – 5.47
Descent – 4.36
Hi-Tech Hate – 4.33
Freedom or Fire – 5.11
Obsolete – 3.51
Resurrection – 6.35
Timelessness – 4.08
Kappaleet > Vuoden 1999 painos

Cars – 3.38 (Gary Numan -cover)
0-0 (Where Evil Dwells) – 5.16 (Wiseblood -cover)
Soulwound – 3.53 (säv. Bell, Cazares, Herrera, Wolbers)
Messiah – 3.33 (säv. Bell, Cazares, Herrera, Wolbers)
Concreto – 3.36 (säv. Bell, Cazares, Herrera)
Arvostelut

Allmusic:
Chronicles of Chaos: 5/10
Aiheesta muualla

Obsolete Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Obsolete Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Omenmean vallanhaltija

| Omenmean vallanhaltija |
| --- | --- |

Kirjailija:  Siiri Enoranta
Kustantaja:  Robustos
Julkaistu:  2009
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Omenmean vallanhaltija on Siiri Enorannan esikoisromaani, jonka Robustos julkaisi elokuussa 2009. Kirja oli ilmestymisvuonnaan Finlandia Junior -palkintoehdokkaana.
Kirja on lajityypiltään fantasiaa. Sen teemoja ovat ystävyys ja luottamus sekä valta. Teoksen päähenkilöt ovat 13-vuotiaat ystävykset Ninir ja Nezsandra (Nez). Tytöt asuvat Omenmeassa, joka on yksi kahdeksasta maailmasta. Ninir halvaantuu onnettomuudessa ja Nezsandra päättää auttaa ystäväänsä hankkimalla jokaisesta maailmasta palan kunkin valtiaan valtaa. Hän lähtee matkalle kuusijalkaisen Humu-ratsunsa kanssa.
Aiheesta muualla

Tieaho, Matti: Fantasian virkkeessä on hyvä poljento Kymen Sanomat.  23.11.2009.
Loikkanen, Maria: Siiri Enoranta: Omenmean vallanhaltija (Julkaistu alun perin Kalevassa) Alas Taikavirtaa -blogi.  3.1.2010.
Palopo

| Palopo |
| --- | --- |

 fiPalopo 
 3°00′S, 120°12′E 
Valtio:  Indonesia
Provinssi:  Etelä-Sulawesi
Maantiede
Kokonaispinta-ala:  253 km² 
Korkeus merenpinnasta:  3 m 
Väestö
Väkiluku (2015):  168 452
Väestötiheys:  666 as./km²
 www.palopokota.go.id 
Palopo on kaupunki Indonesiassa Sulawesin saarella Etelä-Sulawesin provinssissa. Vuoden 2015 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli noin 168 000.
Palopuro

Palopuro on kylä  Hyvinkäällä Hyvinkään keskustan ja Jokelan välissä. Etäisyyttä kumpaankin on noin viisi kilometriä. Palopuron kylässä asuu noin 400 ihmistä ja alueella noin 600.
Palopurossa on ollut kauppa, kirjasto, koulu, neuvola, posti ja postipankki sekä rautatieseisake. Koulu lakkautettiin vuonna 2011. Kylän nimi oli aiemmin Palojoki, mutta se muutettiin vuonna 1951, jotta vältyttäisiin sekaannuksilta Nurmijärven Palojoen kylän kanssa. Nimi tulee lähellä virtaavasta Vantaanjoen sivujoesta Palojoesta.
National League

National League of Professional Baseball Clubs, joka tunnetaan yksinkertaisesti nimellä National League (NL), on vanhempi kahdesta liigasta, jotka muodostavat nykyisen Major League Baseball -sarjasysteemin, ja maailman vanhin edelleen olemassa oleva ammattilaisten urheiluliiga. Toinen liiga Major League Baseballissa on American League.
Liigojen mestarit ovat vuodesta 1903 kohdanneet World Seriesissä, niin sanotussa ammattilaisten maailmanmestaruusottelussa. Mestaruusottelu on jäänyt pelaamatta vain kaksi kertaa – vuonna 1904 boikotin ja 1994 pelaajien lakon takia.
National League -joukkueet ovat voittaneet 49 ja hävinneet 66 kaikkiaan 115:stä World Series -sarjasta vuosina 1903–2019. Washington Nationals on National Leaguen hallitseva mestari voitettuaan pennantin 2019. New York/San Francisco Giantsilla ja Dodgersilla on eniten National Leaguen mestaruuksia, molemmilla 23, kun taas St. Louis Cardinals on National Leaguen joukkueista se, jolla on eniten World Series voittoja – kauden 2014 jälkeen 11.
National League pelattiin vuoteen 1968 yhtenä sarjana, jonka voittaja oli suoraan liigamestari ja selvisi World Seriesiin. Vuonna 1969 liiga jaettiin kahteen divisioonaan, itään ja länteen, joiden voittajat ratkaisivat mestaruuden ottelusarjassa. Vuodesta 1994 lähtien on divisioonia ollut kolme, ja näiden voittajien lisäksi myös paras lohkokakkonen on päässyt mukaan pudotuspeleihin niin sanotulla villillä kortilla.