stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sekotähkäyökkönen

| Sekotähkäyökkönen> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Yökköset Noctuidae
Alaheimo::  Puuyökköset Xyleninae
Suku::  Tähkäyökköset Mesapamea
Laji::  remmi
Kaksiosainen nimi
 Mesapamea remmi  Rézbányai-Reser, 1985 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sekotähkäyökkönen eli urakkatähkäyökkönen (Mesapamea remmi) on harvinainen yöperhoslaji. Sen erottaminen valkotähkäyökkösestä (Mesapamea secalis) tai martotähkäyökkösestä (Mesapamea secalella) ei onnistu ilman genitaalipreparaatin tekemistä. Laji kuvattiin tieteelle vuonna 1985.
Koko ja ulkonäkö

Laji on ulkonäöltään identtinen valkotähkäyökkösen ja martotähkäyökkösen kanssa. Erottavat tuntomerkit ovat ainoastaan genitaalien rakenteissa. Siipiväli on noin 30 mm.
Levinneisyys ja lentoaika

Laji tavattiin Suomesta ensimmäisen kerran Kökarista elokuussa 2002. Sittemmin yksilöitä on tunnistettu etelärannikolla koko Ahvenanmaalta Virolahdelle ulottuvalta alueelta noin kolmekymmentä, joista yksi oli talletettu jo vuonna 1984.
Elinympäristö ja elintavat

Sekotähkäyökköstä pidetään yleisesti valko- ja martotähkäyökkösten risteymänä.
Ravintokasvit

Toukan ravintokasveja lienevät heinät.
Aiheesta muualla

Bestimmungshilfe des Lepiforums (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q13128866  BioLib: 54118  EoL: 522313  EUNIS: 309983  Fauna Europaea: 447413  Fauna Europaea (new): c4cdec27-bab8-4412-bfbd-fcd5a5f908cf  GBIF: 1788435  iNaturalist: 483497  IRMNG: 11286668  LepIndex: 266976  NBN: NHMSYS0000503202  NCBI: 2489004  Observation.org: 185138  Open Tree of Life: 3209855
Ares

Areen patsas. Villa Hadriana, Tivoli.
Ares (m.kreik. Ἄρης) oli kreikkalaisessa mytologiassa sodan ja taistelun jumala. Ares oli mahdollisesti alun perin traakialainen jumala.
Ares oli Zeuksen ja Heran poika. Sisaruksia olivat Eris ja seppä Hefaistos. Ares kuvattiin usein pitkäksi ja komeaksi nuorukaiseksi, mutta luonteeltaan hän oli väkivaltainen ja raakalaismainen. Tämä jumala ei tarvinnut yhtään syytä sotaan, ja hän olikin hyvin epäsuosittu. Myös hänen oma isänsä Zeus julisti vihaansa poikaa kohtaan. Areksella ei ollut vaimoa, mutta hän oli varsinkin kauneuden jumalattaren Afroditen lumoissa. Areella oli myös ystävä Alektryon, jonka Ares otti mukaansa aina kun hän lähti retkilleen Afroditen luokse. Monien muiden kreikkalaisten jumalten tavoin hän kuitenkin vietteli useita naisia ja sai heidän kanssaan jälkeläisiä. Antiikin roomalaisten mytologiassa Areen nimi oli Mars, mutta nämä kaksi jumalaa eroavat toisistaan suuresti.
Kuvaus

Ares kuvattiin usein parrakkaaksi soturiksi ja voimakkaaksi nuorukaiseksi, jolla on päässään kultainen kypärä, ja joskus hänen käteensä on asetettu verinen keihäs, palava soihtu tai pyhä kilpi. Areen sotavaunuja veti neljä tulista oria, jotka olivat auringonjumala Helioksen hevosten jälkeläisiä. Jumalan lempieläimiksi sanottiin koiria ja korppikotkia. Areen seuralaisina kuvauksissa esiintyvät Eris (Riita), Deimos (Kauhu) ja Fobos (Pelko), joista kaksi jälkimmäistä olivat Areen poikia.
Myytit > Ares ja Kadmos

Areen maanpäällisiin rooleihin kuului hänen osuutensa Theban luomisessa. Kadmos surmasi Areen vesilohikäärmeen ja kylvi otuksen hampaat maahan. Niistä kasvoivat hurjat sotajumalan jälkeläiset — spartit. Lepyttääkseen Aresta Kadmos meni naimisiin hänen tyttärensä Harmonian kanssa ja lopetti kaiken riidan ja perusti Theban kaupungin.
Myytit > Ares ja Troijan sota

Ares oli luvannut Athenelle ja Heralle taistella kreikkalaisten puolella, mutta Afrodite suostutteli hänet troijalaisten pariin. Jumalan oma poika, Diomedes, taisteli Hektorin kanssa ja näki isänsä kamppailevan kreikkalaisia vastaan. Hän kutsui sotilaansa kokoon ja päätti perääntyä hitaasti. Areen äiti Hera kuitenkin näki tapahtumien kulun ja käski Diomedesta käymään isäänsä vastaan. Mies heitti keihään jumalaa kohti ja Athene ohjasi sen maaliinsa. Ares päästi hirmuisen huudon aseen osuessa ja pakeni takaisin Olympokselle, ja troijalaiset perääntyivät takaisin kaupunkiinsa.
Myytit > Murhaoikeudenkäynti

Poseidonin rakastama poika Hallihurthos yritti raiskata Aglauloksen ja Areen tyttären Alkippen. Tästä suivaantuneena Ares murhasi julkean pojan, ja Poseidon puolestaan vaati, että sotaisaa jumalaa rangaistaisiin. Areiopagilla pidetyssä oikeudenkäynnissä muut jumalat kumminkin päättivät Areen olevan syytön, ja kukkula nimettiin Areen mukaan.
Myytit > Ares ja Athene

Ares, jota tämän isä inhosi, ja isänsä suosikki Pallas Athene eivät pitäneet toisistaan. Athene oli Aresta parempi sotastrategi, sillä hänen joukkonsa voittivat Areen joukot molemmilla kerroilla, kun ne kohtasivat. Troijan sodassa Athene ja Ares joutuivat kaksi kertaa vastatusten. Kummallakin kerralla Ares jäi sisarpuolensa pieksemäksi ja olisi kuollut, jos olisi ollut kuolevainen. Aresta pidettiinkin alkukantaisen, tuhoavan taistelun jumalana, kun taas Pallas Athene esiintyi järjestäytyneen, saalista tuottavan taistelun jumalattarena.
Myytit > Ares ja Adonis

Metsästysretkellä mustasukkainen Ares hyökkäsi metsäkarjuna Adoniksen kimppuun ja surmasi tämän. Afrodite suri rakastettunsa kuolemaa niin suuresti, että jumalat sallivat Adoniksen viettää osan vuotta maan päällä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Areiopagi nähtynä Akropoliilta.
Salon kirkko

| Salon kirkko |
| --- | --- |
 Salon kirkko
Sijainti:  Kirkkokatu 7, Salo
Koordinaatit:  60°23′08.7″N, 23°08′02.8″E
Seurakunta:  Salon seurakunta
Rakentamisvuosi:  1894
Suunnittelija:  G. E. Ekestubbe
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  350
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Salon kirkko on Salon seurakunnan kirkko Salon keskustaajamassa Varsinais-Suomessa.
Alun perin rukoushuoneeksi rakennettu kirkko on tehty vuonna 1894 arkkitehti G. E. Ekestubben suunnitelman mukaan. Vuonna 1927 se vihittiin kirkoksi. Kirkon torni on peräisin vuodelta 1933.
Kristuksen kirkastumista kuvaavan kirkon alttaritaulun on maalannut Venny Soldan-Brofeldt, ja lasimaalaukset on suunnitellut arkkitehti Ilmari Launis. Kellot ovat vuodelta 1933.
Kirkko uudistettiin viimeksi vuonna 1985 Salon kaupunginarkkitehti Lauri Hollménin suunnitelman mukaan. Tässä yhteydessä kirkon valaistus uusittiin ja uudet valaisimet suunnitteli Lisa Johansson-Pape. Vuonna 1994 kirkkoon hankittiin Uuno Eskolan Kristus-aiheinen mosaiikkiteos.
Urkuparvella sijainneet Kangasalan Urkutehtaan urut vuodelta 1968 olivat huonokuntoiset. Kirkon urkuasiain neuvottelukunta suositteli vuonna 2013 niiden purkua. Uudet urut ostettaisiin käytettynä, ja suunnitelmissa on vuoden 1959 urut Tukholman Bromman kirkosta. Vanhat urut purettiin elokuussa 2016.
Portti
Kirkkosali
Urkuparvi
Lasimaalaus
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Salon kirkko Wikimedia Commonsissa
Churches – Kirkot, Salon kirkko (Arkistoitu – Internet Archive)
Rakennettu kulttuuriympäristö, Museovirasto
| n k Perustiedot Wikidatassa: Salon kirkko (Q18661838)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: kirkko
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Salo
katuosoite: Kirkkokatu 7
koordinaatit: 60°23′08″N 23°08′02″E﻿ / ﻿60.38569°N 23.13392°E﻿ / 60.38569; 23.13392
Punahaukiankerias

| Punahaukiankerias |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Puutteellisesti tunnettu  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ankeriaskalat Anguilliformes
Heimo::  Haukiankeriaat Muraenesocidae
Suku::  Cynoponticus
Laji::  coniceps
Kaksiosainen nimi
 Cynoponticus coniceps  (Jordan & Gilbert, 1882) 
Katso myös
   Punahaukiankerias Wikispeciesissä   Punahaukiankerias Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Punahaukiankerias (Cynoponticus coniceps) on käärmeankeriaisiin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan lämpimistä vesistä Tyynenmeren itärannikolta.
Koko ja ulkonäkö

Punahaukiankerias voi kasvaa suurimmillaan noin 200 cm pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan laji on pitkä, tukevahko ja pää on suippo. Kalan pitkät selkä- ja peräevät ovat yhtyneet pyrstöevän kanssa. Punahaukiankerias on väriltään selästään harmaa tai ruskea ja vatsastaan vaalea.
Levinneisyys ja elintavat

Punahaukiankeriaan levinneisyysalue ulottuu Kalifornianlahdelta Peruun. Laji liikkuu muta- tai hiekkapohjaisilla alueilla ja mangrokasvillisuuden joukossa. Sen ravintoa ovat kalat ja äyriäiset.
Punahaukiankeriaan liha on erinomaista, mutta se on lähinnä muun kalastuksen sivusaalis.
Sam Sullivan

Sam Sullivan
Sam Sullivan C.M. (s. 1959) on kanadalainen poliitikko. Hän on Brittiläisen Kolumbian liberaalipuolueen kansanedustaja vuodesta 2017. Hän oli Vancouverin pormestari 2006-2009 ja kaupunginvaltuuston jäsen 1993-2005.
Sullivan neliraajahalvautui vakavan hiihto-onnettomuuden seurauksena 19-vuotiaana. Hän on valmistunut Simon Fraserin yliopistosta ja saanut myöhemmin käsienkäyttökykynsä takaisin. Liikkumisessaan hän joutuu yhä turvautumaan pyörätuoliin.
Sullivan on tunnettu vammaisalan aktivisti. Hän on perustanut kuusi voittoa tavoittelematonta järjestöä vammautuneiden pohjoisamerikkalaisten hyväksi. Hänet otettiin vuonna 2005 Kanadan ritarikunnan jäseneksi.
Sullivan osallistui talviolympialaisten 2006 ja vain hieman myöhemmin talviparalympialaisten 2006 lopetusseremoniaan.
Hiuskarvan varassa

Hiuskarvan varassa voi tarkoittaa seuraavia:
Hiuskarvan varassa (saks. Schernenschnitt), Paul Pörtnerin vuonna 1963 kirjoittama näytelmä
Hiuskarvan varassa (engl. The Treasure of San Teres), Alvin Rakoffin ohjaama seikkailu- ja rikoselokuva vuodelta 1959
Hiuskarvan varassa (engl. Man vs. Wild), brittiläinen matkailuaiheinen televisiosarja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hiuskarvan varassa”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Gerald Isaac Lobo

Gerald Isaac Lobo (s. 12. marraskuuta 1949) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 5. toukokuuta 1977 ja nimitettiin Shimogan hiippakunnan johtoon 3. joulukuuta 1999. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. maaliskuuta 2000. Pääkonsekraattorina toimi Ignatius Paul Pinto, jota avustivat Aloysius Paul D'Souza ja John Baptist Sequeira.
Larry (kissa)

| Larry |
| --- | --- |
 Virallinen muotokuva 2016.
Kabinetin kanslian päähiirestäjä
 15. helmikuuta 2011– Yhdessä Freyan kanssa 2012–2014  
Monarkki:  Elisabet II Charles III
Pääministeri:   David Cameron  Theresa May  Boris Johnson  Liz Truss  Rishi Sunak  Keir Starmer 
Edeltäjä:  Sybil (2009)
Henkilötiedot
Syntynyt: 2007 (ikä 16–17)
Asuinpaikka:  Downing Street 10
Ammatti:  virkamies
Larry (s. noin tammikuu 2007) on kissa, joka on toiminut Ison-Britannian pääministerin virka-asunnon päähiirestäjänä vuodesta 2011 alkaen. Larrystä huolehtii Downing Streetin henkilökunta, eikä se ole pääministerin omaisuutta. Larry lasketaan valtion virkamieheksi.
Larry päädyttiin hankkimaan sen jälkeen, kun Downing Streetillä havaittiin hiiriä. Se on hankittu Battersean löytökissojen ja -koirien kodista Lontoossa. Tähän mennessä Larry on palvellut kuuden pääministerin toimikausien aikana: Cameronin, Mayn, Johnsonin, Trussin, Sunakin ja Starmerin.
Larry on saanut paljon mediahuomiota ja sen on sanottu olevan "Downing Streetin kuuluisin pysyvä asukas".
Elina Pitkäkangas

| Elina Pitkäkangas |
| --- | --- |
 Elina Pitkäkangas Worldcon 75 tapahtumassa Helsingissä vuonna 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1990 (ikä 33–34) Hollola
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Kirjallinen suuntaus: nuortenkirjat
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Elina Pitkäkangas (s. 1990, Hollola) on suomalainen nuortenkirjailija. Hän on valmistunut filosofian maisteriksi pääaineenaan yleinen kirjallisuustiede. Hän tekee myös Youtube-videoita kanavalle For YA yhdessä kollegansa ja ystävänsä Sini Helmisen kanssa.
Pitkäkangas on kirjoittanut ihmissusista kertovan nuorten aikuisten urbaania fantasiaa edustavan trilogian, johon kuuluvat osat Kuura, Kajo ja Ruska. Kuura-trilogian maailmaan sijoittuva ennen varsinaista trilogiaa tapahtuva lisäosa, Hukan perimät, oli vuonna 2021 Topelius-ehdokkaana. Pitkäkankaan viides romaani Sang voitti vuoden 2022 Topelius-palkinnon tammikuussa 2023.
Worldcon Helsingissä 2017 (Elina Pitkäkangas on kuvassa toinen vasemmalta.)
Teokset

Kuura.  Myllylahti, 2016.  ISBN 978-952-202-709-2
Kajo.  Myllylahti, 2017.  ISBN 9789522027917
Ruska.  Myllylahti, 2018.  ISBN 978-952-202-947-8
Hukan perimät.  Myllylahti, 2020.  ISBN 978-952-356-076-5
Sang.  Helsinki:  WSOY, 2022.  ISBN 978-951-0-48456-2
Naraka.  WSOY, 2024.  ISBN 9789510484593
Saltviks församling

| Saltviks församling Saltvikin seurakunta |
| --- | --- |
 Käräjäpaikan muistokivi Saltvikin kirkon edessä.
Kirkkokunta:   Suomen evankelis-luterilainen kirkko
Hiippakunta:   Porvoon hiippakunta
Rovastikunta:  Ahvenanmaan rovastikunta
Kirkkoherra:  Carolina Lindström
Jäseniä:  1476 (2020)
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Saltviks församling (suom. Saltvikin seurakunta) on Saltvikissa toimiva seurakunta, joka kuuluu Porvoon hiippakuntaan. Vuonna 2020 siihen kuului 1476 henkilö. Seurakunnan kirkkoherrana (vt.) toimii Carolina Lindström.
Seurakuntaan kuuluu yksi kirkko (Saltvikin kirkko), yksi seurakuntatalo ja hautauskappeli ja pappila.
Papisto

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Saltvikin seurakunnan kirkkoherroina:
1997–1998: vt. Mårten Andersson
2012–2014: Peter Blummentahl
Velkuanmaa

Velkuanmaa
| --- | --- |
Sijainti:  Naantali Varsinais-Suomi Suomi
Saariryhmä:  Turun saaristo
Pinta-ala:  7,1 km² 
| --- | --- |
Asukasluku:  33
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Velkuanmaa on saari Saaristomerellä Naantalin kaupungissa, entisessä Velkuan kunnassa. Se on yksi Velkuan suurimmista saarista ja asuttu jo keskiajalta lähtien. Saaren pinta-ala on 7,1 neliökilometriä ja vakituisia asukkaita on 33. Vapaa-ajan asuntoja saarella on 88 (pois lukien vapaa-ajan asunnot, joissa asutaan pysyvästi). Saarelle ei ole kiinteää tieyhteyttä.
Saaren eteläosassa sijaitsee Velkuankaupunki, jossa torppareille jaettiin aikoinaan parikymmentä talonpaikkaa ja asutus oli tiheää. Siellä oli vuorotellen joku niin sanottuna pormestarinakin. Velkuankaupungissa oli muun muassa katu-nimisiä teitä kuten Pitkäkatu ja Rantakatu. Vuonna 2011 alueella oli vielä Klapinhakkaajankatu. Velkuankaupunkilaisista puhuttaessa muut saarelaiset puhuivat "niistä kaupunkilaisista".
Palvelut

Saarella ei juurikaan ole palveluita. 1900-luvun alussa Velkualle päätettiin perustaa koulu ja Velkuanmaan sekä Salavaisten asukkaat kannattivat koulua Velkuanmaalle, kun taas teersalolaiset ja palvalaiset Palvaan. Velkuan koulu valmistui Palvaan vuonna 1910 ja se sijaitsee siellä edelleen.
Muut lähimmät palvelut kuten kauppa, kirjasto, päiväkoti ja kaupungin yhteispalvelupiste sijaitsevat Livonsaaren Teersalossa.
Liikenne

Velkuanmaalle ei ole kiinteää tieyhteyttä, vaan saaren kulkee lossi Palvan saaresta, josta edelleen toinen lossi Livonsaareen. Saareen jatkuu pienen matkaa lossirannasta Palvasta tuleva yhdystie 12246. Saaren läpi kulkevan tien nimi on sen eri osissa Velkuanmaantie, Kaupungintie ja Martinmaantie. Velkuanmaan lauttavälin pituus on 940 metriä ja väliä liikennöi lautta numero 171, jonka kantavuus on 44 tonnia ja se kykenee kuljettamaan kerrallaan noin kymmenen henkilöautoa. Lossi kulkee jokaisena päivänä ympäri vuorokauden, mutta yöllä se pitää tilata erikseen. Vuonna 2003 Lounais-Suomen saariston 17 lossivälistä ainoastaan välejä Teersalo–Palva ja Palva–Velkuanmaa ei ole suunniteltu korvattavaksi kiinteällä tieyhteydellä.
Velkuanmaahan liikennöi toisinaan myös yhteysalus M/S Kivimo Velkuan reittialueella. Alukselle mahtuu 8 henkilöautoa ja 50 matkustajaa tai vaihtoehtoisesti vain matkustajia ottavana 70. Ennen saareen kulki lossin sijaan yhteysalus. Vaihelan rannasta lähtee viitoitettu 2,4 metrin kulkusyvyinen veneväylä.
Kuvassa Kaupungintie nähtynä Saarentien ja Kaupungintien risteyksestä Velkuankaupungissa, Velkuanmaalla.
Salla Eerola

Salla Eerola (o.s. Suominen, s. Turku) on suomalainen balettitanssija. Hän on tanssinut Suomen Kansallisbaletissa vuodesta 1996 ja sen tähtitanssijana vuodesta 2009 alkaen.
Eerola aloitti tanssimisen 3-vuotiaana satubaletissa. Hän opiskeli Turun konservatoriossa Mirja-Liisa Herhin johdolla vuosina 1994–1995. Eerola on opiskellut myös Suomen Kansallisoopperan balettikoulussa ja suorittanut lisäopintoja tanssikursseilla. Vuonna 2004 Eerola vieraili Tanskan kuninkaallisessa baletissa Pähkinänsärkijän Klaaran roolissa (Alexei Ratmanskyn koreografia).
25. maaliskuuta 2010 Eerola sai Suomen Kulttuurirahaston Edvard Fazer -palkinnon. Hän vastaanotti palkintomaljan ja siihen kuuluvan 8 000 euron palkinnon Kansallisoopperan näyttämöllä Prinsessa Ruususen kauden 2010 ensimmäisessä esityksessä.
Eerolan puoliso Jaakko Eerola on myös balettitanssija. Perheeseen kuuluu kaksi lasta.
Rooleja

Anna Karenina: Kitty (Aleksei Ratmanski)
Bajadeeri: Nikiya (Natalia Makarova/Petipa)
Don Quijote: Kitri (Partice Bart/Petipa)
Giselle: Myrtha ja maalais-pas de deux (Sylvie Guillem/Coralli–Perrot–Petipa)
Joutsenlampi: pienten joutsenten tanssi (Vladimir Bourmeister/Petipa–Ivanov)
Joutsenlampi: Odette/Odile (Rudi van Dantzig/Petipa–Ivanov)
Lumikuningatar: Kerttu (Kenneth Greve)
Onegin: Olga (John Cranko)
Prinsessa Ruusunen: prinsessa Aurora (Javier Torres/Petipa)
Prinsessa Ruusunen: prinsessa Aurora (Rudolf Nurejev/Ivanov)
Pähkinänsärkijä: Clara ja pastoraalitanssi (Rudolf Nurejev/Ivanov)
Pähkinänsärkijä ja Hiirikuningas: Klaara (Wayne Eagling ja Toer van Schayk)
Raymonda: nimirooli (Anna-Marie Holmes/Petipa)
Tšaikovski: Desirée Artot (Patrice Bart)
Tuhkimo: nimirooli (Ben Stevenson)
Serenade (George Balanchine)
Black Cake (Hans van Manen)
Four Hands (Laszlo Berdo)
Oracle (Glen Tetley)
Suo tihkua vihreä tammi (Susanna Leinonen)
Carmen (Marilena Fontoura)
Viime heinäkuu (Marilena Fontoura)
Twisted Shadow (Jorma Elo)
Happyis Happy(Jorma Elo)
Offcore (Jorma Elo)
L'Apesanteur du coeur (Alexandre Bourdat)
Svadebka: Morsian (Jirí Kylián)
Petite mort: 5. pari (Jirí Kylián)
Stepping Stones (Jirí Kylián)
Kirkastunut yö (Tero Saarinen)
Ratsuväkeä odotellessa (Jouka Valkama)
Jäinen kukinta (Odd Johan Fritzøe)
Suite Murder (Jorma Elo)
Seitsemäs sinfonia (Uwe Scholz)
Palkinnot

Helsingin kansainvälisen balettikilpailun juniorisarjan finalisti 1995
Oulun Arktiset askeleet -kilpailun 1. sija
Eurovision Nuorten tanssijoiden kilpailun finalisti Gdanskissa, Puolassa 1997
Tanssin kukan Nuppu -palkinto 1997
Pro Operan apuraha 1997 ja 1999
Tanssin kukka -palkinto 2005
Suomen Kulttuurirahaston Edvard Fazer -palkinto 2010
Lähde
Aiheesta muualla

Filpus, Leena: Keveyden illuusio. Kauppalehti Presso, 23.12.2006, s. A12–A15.  Artikkelin verkkoversio.
Transmodernismi

Transmodernismi on ajattelutapa, jonka sen kannattajat sanovat seuraavan postmodernismia. Transmodernismi vastustaa postmodernismin kehityspessimismiä, täydellistä relativismia ja tieteenvastaisuutta ja kannattaa optimismia, absoluuttisia arvoja ja tiedettä, siirtyen tässä suhteessa takaisin modernismin suuntaan. Toisaalta transmodernismi huomioi jälkiteollisen yhteiskunnan ominaispiirteet, kuten yhteiskunnan pirstaloitumisen samoin kuin kehitykseen liittyvät ympäristö- ym. ongelmat ja eroaa siten postmodernia kritisoivasta (uus)modernismista. Toisin kuin jotkut modernismin muodot, transmodernismi ei aja yhteiskunnan täyttä sekularisaatiota, vaan hyväksyy perinteiset filosofiat ja uskonnot aatteina muiden joukossa.lähde?
Transmodernismi on yritys korvata sekä modernismi että postmodernismi sulauttamalla ajattelutapoja molemmista.lähde?
Ajattelijoita

Transmodernismi on filosofisena ajatussuuntana pieni verrattuna postmodernismiin ja varsin uusi pohjoisella pallonpuoliskolla.
Siihen liitetään kuitenkin joukko johtavia hahmoja ja filosofeja. Enrique Dusselia pidetään suunnan perustajana. Ken Wilber
puolustaa transpersoonallista näkökulmaa ja tunnetaan Integral Theoryn kehittäjänä. Paul Gilroy on pyrkinyt rohkaisemaan transmodernia ajattelua.
Ziauddin Sardar on postmodernismin kriitikko, joka on kritiikissään omaksunut transmoderneja jatuksia.
Käännös suomeksi
Seitsemän tähden liike

| Seitsemän tähden liike |
| --- | --- |
  
  
  
Perustettu:  2018
Lopetti:  1. elokuuta 2024
Puheenjohtaja:  Paavo Väyrynen (2018–2019) Seppo Hauta-aho (2019–?) Eero Paavola (2023–2024)
Puoluesihteeri:  Seppo Hauta-aho
Ideologia:  euroskeptismi, hajasijoittaminen, kansallismielisyys, alkiolaisuus
Poliittinen kirjo:  keskusta-oikeisto
Värit:  turkoosi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Seitsemän tähden liike, lyhyemmin tähtiliike (lyhenne TL), oli suomalainen puolue. Kansanedustaja Paavo Väyrynen tiedotti yhdistyksen perustamisesta 28. kesäkuuta 2018, ja se kirjattiin yhdistysrekisteriin 17. heinäkuuta. 27. heinäkuuta 2018 Väyrynen ilmoitti aloittavansa kannattajakorttien keräämisen yhdistyksen merkitsemiseksi puoluerekisteriin. Puolue merkittiin puoluerekisteriin 21. joulukuuta 2018. Seitsemän tähden liike poistettiin puoluerekisteristä eduskuntavaalien 2023 jälkeen, koska puolueesta ei ollut valittu kansanedustajia kaksissa peräkkäisissä eduskuntavaaleissa. Puolue lopetti toimintansa 1. elokuuta 2024.
Väyrynen kertoi perustaneensa Seitsemän tähden liikkeen siksi, että hänen aiemmin perustamansa Kansalaispuolue ei sen johtajuutta koskevien oikeuskiistojen vuoksi välttämättä pysty osallistumaan vuoden 2019 eduskuntavaaleihin. Väyrysen mukaan Seitsemän tähden liikkeellä oli sama poliittinen linja ja säännöt kuin Kansalaispuolueella. Liikkeen nimi viittasi italialaiseen Viiden tähden liikkeeseen ja Otavan tähtikuvioon.
16. marraskuuta 2018 Seitsemän tähden liike sai oman eduskuntaryhmän, kun alun perin keskustan listalta valittu kansanedustaja Paavo Väyrynen uudelleennimesi yksin edustamansa Kansalaispuolueen eduskuntaryhmän Tähtiliikkeen eduskuntaryhmäksi.
Puolue hyväksyi varsinaisiksi jäsenikseen vain nykyisiä ja entisiä kansanedustajia ja europarlamentaarikoita. Muut voivat liittyä puolueen kannatusjäseneksi. Kannatusjäseniltä ei peritty jäsenmaksua, mutta he eivät voineet myöskään päättää yhdistyksen toiminnasta. Malli oli samankaltainen kuin Kansalaispuolueessa.
Tähtiliike asetti ehdokkaita vuoden 2019 eduskunta- ja europarlamenttivaaleihin. Ehdokkaiksi voivat päästä sekä sitoutumattomat suomalaiset että muiden puolueiden jäsenet. Ehdokkaiden toivottiin liittyvän puolueen kannatusjäseniksi. Tähtiliike sai eduskuntavaaleissa 11 366 ääntä (0,37 %) ja europarlamenttivaaleissa 16 065 ääntä (0,88 %). Puolueesta ei valittu yhtään kansanedustajaa eikä europarlamentaarikkoa.
Väyrynen ilmoitti 13. toukokuuta 2019 jättävänsä tähtiliikkeen puheenjohtajuuden ja eroavansa puolueen jäsenyydestä. Ero astui voimaan europarlamenttivaalien jälkeen 27. toukokuuta 2019. Tilapäiseksi puheenjohtajaksi nimettiin sen jälkeen puoluesihteeri Seppo Hauta-aho. Puolue tiedotti samalla keskittyvänsä vuoden 2024 presidentinvaaleihin ja Paavo Väyrysen mahdollisen ehdokkuuden tukemiseen.
Eduskuntavaalit 2019

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Vaalipiiri | Ehdokkaat | Valitut |
Vaalipiiri: 2019
| Helsingin vaalipiiri | 22 | 0 |
| Uudenmaan vaalipiiri | 31 | 0 |
| Varsinais-Suomen vaalipiiri | 12 | 0 |
| Satakunnan vaalipiiri | 5 | 0 |
Ahvenanmaan maakunnan vaalipiiri: 0
| Hämeen vaalipiiri | 12 | 0 |
| Pirkanmaan vaalipiiri | 19 | 0 |
| Kaakkois-Suomen vaalipiiri | 14 | 0 |
| Savo-Karjalan vaalipiiri | 12 | 0 |
| Vaasan vaalipiiri | 12 | 0 |
| Keski-Suomen vaalipiiri | 9 | 0 |
| Oulun vaalipiiri | 15 | 0 |
| Lapin vaalipiiri | 13 | 0 |
| Yhteensä | 176 | 0 |