stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Koulutusjohtamisen instituutti
Historia

Aiemmin instituutti oli aiemmin nimeltään Rehtori-instituutti. Instituutin toiminta alkoi vuonna 1996 rehtoreille tarkoitettuna 20 opintoviikon laajuisena koulutusohjelmana. Vuonna 1999 koulutusohjelmasta tuli lainsäädännön muutoksen kautta rehtorin kelpoisuuden antava yliopistollinen oppilaitosjohtamisen ja hallinnon opintokokonaisuus ja yksikkö nimettiin Rehtori-instituutiksi. Vuosien varrella instituutin toiminta laajentui yksittäisistä perusopinnoista aine- ja jatko-opinnoiksi. Kotimaan toiminnan lisäksi koulutus on kansainvälistynyt, ja vuonna 2007 instituutissa alkoi englanninkielinen maisteriohjelma ja pari vuotta myöhemmin kansainvälinen MBA-tyylinen online-ohjelma. Tutkimuksen saralla opetusministeriön antama tutkimustehtävä ja apuraha vuonna 2008 ovat merkinneet instituutin vahvaa mukaantuloa oman tieteenalansa tutkimukseen niin kotimaassa kuin kansainvälisestikin. Osaava-hankkeen myötä instituutista on tullut myös vahva täydennyskouluttaja.
Rehtori-instituutti vakinaistettiin osaksi Jyväskylän yliopiston toimintaa vuonna 2012, ja se on kiinteä osa kasvatustieteiden tiedekuntaa ja kasvatustieteiden laitosta.  Sen koulutuksiin on viime vuosina osallistunut vuosittain yli tuhat ihmistä niin kotimaassa kuin eri puolilta maailmaa. Syksyllä 2014 kasvatustieteiden tiedekunnassa täytetty koulutusjohtamisen professuuri on ainoa laatuaan Suomessa. Koulutuksen ja tutkimuksen lisäksi instituutista on tullut tieteenalansa merkittävä yhteiskunnallinen vaikuttaja niin kotimaassa kuin kansainvälisestikin.
Rehtori-instituutin nimi muuttui 1. maaliskuuta 2015 Koulutusjohtamisen instituutiksi. Nimenmuutoksen perusteena oli instituutin kehittyminen 19-vuotisen olemassaolonsa aikana yksittäisestä rehtoreille tarkoitetusta koulutusohjelmasta laaja-alaiseksi koulutusjohtamisen tutkimus- ja koulutuskeskukseksi, jonka toiminta koskettaa johtajuuden näkökulmasta koko koulutusalaa.
Kuume (albumi)

| Kuume Pariisin Kevät |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 3. helmikuuta 2017
 Formaatti: CD, LP, digitaalinen
 Tyylilaji: pop, rock
 Kesto: 36.48
 Levy-yhtiö: Columbia Records
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 1.
Pariisin Kevään muut julkaisut
| Musta laatikko 2015 | Kuume 2017 | Reuna 2019 |
Singlet albumilta Kuume
 ”Tiputa sun aseet” Julkaistu: 10. kesäkuuta 2016  ”Hei mä soitan sulle ihan kohta” Julkaistu: 30. syyskuuta 2016  ”Pilvissä” Julkaistu: 5. tammikuuta 2017
Kuume on suomalaisen Pariisin Kevät -yhtyeen kuudes studioalbumi. Se julkaistiin CD-levynä sekä digitaalisesti ladattavana 3. helmikuuta 2017. Albumi nousi neljännellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan ensimmäiseksi. Albumi ylitti myynnillään kultalevyyn oikeuttavan rajan joulukuussa 2018.
Albumin singleistä ”Hei mä soitan sulle ihan kohta” ja ”Pilvissä” on tehty musiikkivideot, jotka on ohjannut Hannu Aukia.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Pilvissä | 3.23 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Kuume | 3.26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Kuu katoaa | 3.52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Hullu | 3.42 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Jättiläinen | 5.43 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Hei mä soitan sulle ihan kohta | 3.33 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Matkalla sun luo | 3.46 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Tiputa sun aseet | 3.43 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Liukuovet | 3.52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Vielä vähän matkaa tähtiin | 4.26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Kuka sulkee sun silmät | 3.05 |  |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

Helsingin Sanomat:
Keskisuomalainen:
Savon Sanomat:
Soundi:
König Palast

König Palast.
König Palast on areena saksalaisessa Krefeldin kaupungissa, Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa. Areenaa käytetään pääasiassa jääkiekkoon, ja se onkin jääkiekkoseura Krefeld Pinguinen kotiareena. Pinguine pelaa Saksan korkeimmalla sarjatasolla DEL-liigassa. König Palastia alettiin rakentaa vuonna 2003 ja se valmistui joulukuussa 2004. König Palastin kapasiteetti jääkiekko-ottelussa on 8 109 henkilöä.
König

König, Koenig tai Kœnig on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Arthur Lee Koenig, Arthur Kopit (1937–2021), yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija
Dénes Kőnig (1884–1944), unkarilainen matemaatikko
Elke König (s. 1954), saksalainen kauppatieteilijä ja virkamies
Gottfried Michael Koenig (1926–2021), saksalainen säveltäjä
Heinrich König (1790–1869), saksalainen kirjailija
Johann Balthasar König (1691–1758), saksalainen säveltäjä ja kapellimestari
Klaus Schmidt-Koenig (1930–2009), saksalainen lintutieteilijä
Leopold König (s. 1987), tšekkiläinen maantiepyöräilijä
Marie-Pierre Kœnig (1898–1970), Ranskan marsalkka ja puolustusministeri
Matthias König (s. 1959), saksalainen roomalaiskatolinen piispa
Ralf König (s. 1960), saksalainen sarjakuvapiirtäjä
Reinhard von Koenig-Fachsenfeld (1899–1992), saksalainen paroni, kilpa-autoilija ja autojen aerodynamiikan kehittäjä
Vroni König-Salmi (o.s. König, s. 1969), sveitsiläis-suomalainen suunnistaja
Walter Koenig (s. 1936), yhdysvaltalainen näyttelijä kirjailija, opettaja ja ohjaaja.
Muita merkityksiä:
König-luokka, Saksan keisarikunnan laivaston alusluokka
König (ravintola), ravintola Helsingissä
König Palast, areena Krefeldissä, Saksassa
Koenig-asteikko, äänenkorkeusasteikko.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Königin Luise

Königin Luise (saksaa, ”kuningatar Luise”) on ollut ainakin kolmen aluksen nimenä:
SS Königin Luise (1896), North German Lloydin Barbarossa-luokan risteilyalus, laskettu vesille 1896, nimetty 1921 SS Omariksi, nimetty 1924 SS Edisoniksi, romutettu 1935
SS Königin Luise (1913), Hapagin rahtialus, laskettu vesille 1913, Saksan keisarikunnan laivaston apumiinalaivaksi 1914, upotettu 1914
MV Königin Luise (1934), Hapagin kylpyläalus, laskettu vesille 1934, Kriegsmarinen apumiinalaivaksi 1941, uponnut osuttuaan miinaan 1941
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Königin Luise”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Königgrätzer Marsch

"Königgrätzer Marsch" kansi
Königgrätzer Marsch (myös Der Königgrätzer) on saksalaisen Johann Gottfried Piefken säveltämä sotilasmarssi, joka on omistettu Preussin armeijan voitolle Itävallan armeijasta Königgrätzin taistelussa. Piefken on sanottu luonnostelleen marssin ensimmäisen version Königgrätzin taistelukentällä 3. elokuuta 1866. Hän järjesti vielä samana iltana marssin esityksen kuningas Vilhelm I:lle, joka piti siitä suuresti. Vedotakseen preussilaisten isänmaallisiin tunteisiin Piefke oli liittänyt marssinsa trio-osaksi toisen marssin, Der Hohenfriedbergerin, joka oli sävelletty vuonna 1745 Fredrik Suuren voiton kunniaksi. Königgrätzer Marsch tuli pian hyvin suosituksi, mutta sen aihe teki Piefkestä epäsuositun Itävallassa, jossa häntä oli aiemmin kunnioitettu. Saksan keisarikunnan armeijassa Königgrätzer Marsch oli viiden eri joukko-osaston kunniamarssina, Reichswehrissä kuuden joukko-osaston.
Königgrätzer Marsch on edelleen yksi tunnetuimpia saksalaisia sotilasmarsseja. Se sisältyy Saksan armeijan viralliseen marssiluetteloon kahtena eri versiona (AM II 134 ja AM II 195). Niistä toinen on Piefken myöhemmin säveltämä galoppiversio, josta on jätetty Hohenfriedbergerin melodia pois.
Kuningas Salomonin kaivokset

Kuningas Salomonin kaivokset voi tarkoittaa seuraavia:
Kuningas Salomon kaivokset (ilmestynyt myös nimellä Kuningas Salomonin kaivokset), H. Rider Haggardin seikkailuromaani
Kuningas Salomonin kaivokset, elokuva vuodelta 1937
Kuningas Salomonin kaivokset, elokuva vuodelta 1950
Kuningas Salomonin kaivokset, elokuva vuodelta 1985
Kuningas Salomonin kaivokset, elokuva vuodelta 2004.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kuningas Salomonin kaivokset”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Komitea työväendemokratian ja kansainvälisen sosialismin puolesta

| Komitea työväendemokratian ja kansainvälisen sosialismin puolesta> Комитет за рабочую демократию и международный социализм |
| --- | --- |
Perustettu:  1990
Lopetti:  7. tammikuuta 1999
Puheenjohtaja:  Sergei Bjiets
Ideologia:  Marxilaisuus Trotskilaisuus
Poliittinen kirjo:  Äärivasemmisto
Äänenkannattaja:  Työväendemokratia
Värit:       punainen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Komitea työväendemokratian ja kansainvälisen sosialismin puolesta (ven. Комитет за рабочую демократию и международный социализм, КРДМС, Komitet za rabotšuju demokratiju i meždunarodnyi sotsializm, KRDMS) on yksi ensimmäisistä trotskilaisjärjestöistä Venäjällä.
KRDMS luominen

KRDSMS:n perusti Sergei Bijets vuonna 1990 Työväen kansainvälisen komitean (TKK) venäläiseksi osastoksi. KRDMS piti itseään Lev Trotskin vuonna 1928 perustaman bolševikki-leninistien liiton suorana seuraajana. Järjestö osallistui kampanjamateriaaliensa jakeluun ja osallistui aktiivisesti vuosien 1991 ja 1993 tapahtumiin Moskovassa sekä vastusti ”työnvastaisen” työlain käyttöönottoa. Valiokunta julkaisi Työväendemokratia -sanomalehteä. Vuonna 1993 organisaatio erosi TKK:n jäsenyydestä. Tuloksena muodostui kaksi samannimistä ryhmää.
KRDMS muutoksia

Vuonna 1998 KRDMS, muutti nimekseen Sosialistinen vastarinta (ven. Социалистическое сопротивление, Sotsialistitšeskoje soprotivlenije), ja sanomalehden nimeksi muutettiin Vasen etujoukko (ven. Левый авангард, Levyi avangard).
KRDMS

Järjestön jäsenet kannattivat ”vallankumouksellisen työväenpuolueen” perustamista, joka ei liity mihinkään kansainvälisiin rakenteisiin. KRDMS aloitti marxilaisen työväenpuolueen kanssa yhdistävän keskustelun, jonka puitteissa pidettiin useita seminaareja Neuvostoliiton luokkaluonteesta. Yhdistymistä ei kuitenkaan koskaan tapahtunut. Vuonna 1998 Moskovassa pidetyssä KRDMS:n kuudennessa kongressissa yksi järjestön johtajista, Sergei Bijets, ehdotti liittymistä marxilaisen internationaalin komiteaan (KMT). Hänen ehdotuksensa ei sitten saanut tukea.
Tammikuussa 1999 pidettiin seitsemäs kongressi, jossa järjestö päätti liittyä KMT:hen. Samassa kongressissa KRDMS nimettiin uudelleen Vallankumoukselliseksi työväenpuolueeksi. Boris Stomahin, erotettiin organisaatiosta samassa kongressissa.
Kultamuseo

| Kultamuseo |
| --- | --- |

Tyyppi:  Erikoismuseo, museo, paikallismuseo 
Osoite:  Tankavaarantie 11c, 99695 Tankavaara  
Sijainti:  Sodankylä 
Perustettu:  1973  
Kotisivut:  kultamuseo.fi 
Koordinaatit:  68°10′41″N, 27°06′07″E
 fiKultamuseo 
  
Kultamuseon Suomen näyttelystä
Kultamuseo on yksi Suomen ammatillisesti hoidetuista erikoismuseoista. Museo toimii Pohjois-Sodankylässä Tankavaarassa naapureinaan Tankavaaran Kultakylä ja Tankavaaran entinen luontokeskus. Vuonna 1973 perustettu Kultamuseo tutkii ja tallentaa Suomen kullankaivun historiaa sekä esittelee maailman kullanhuuhdontaperinnettä. Museon omistaa ja sitä hallinnoi yksityinen Kultamuseosäätiö. Museo kuuluu valtionavun piiriin.
Näyttelyt

Kultamuseon perusnäyttelyssä on kattavasti tietoa Suomen kultahistoriasta, kullankaivusta ja kultamaiden legendoista. Kansainvälisessä näyttelyssä on esillä noin 20 eri maan ja alueen kullankaivun historiaa. Vaihtuva näyttely vaihtuu vuosittain. Kivi- ja mineraalinäyttely esittelee geologista näkökulmaa sekä Lapissa että muualla, ja ulkomuseoalueelta löytyy tunnelmallisia kullankaivajien kämppiä, koneita ja muita välineitä.
Kultamuseon pihaa koristaa pronssinen, lähes kolmemetrinen vaskaajapatsas. Patsaan on lahjoittanut Lapinkullan Ystävät ry, ja se paljastettiin Kultamuseon 20-vuotisjuhlassa vuonna 1993. Patsaan on tehnyt taiteilija Ensio Seppänen, ja se on kunnianosoitus "elinkautisten" kullankaivajien työlle.
Kääpiöluppakani

| Kääpiöluppakani |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa::  Hollanti
Muita nimityksiä::  kääpiöluppa
Ulkonäkö ja terveys
Turkki::  normaali, lyhytkarvainen (rex), silkkikarvainen (satiini) tai villakarvainen (angora)
Väritys::  kaikki värit
Silmät::  turkin värin mukaan
Paino::  1,41 – 1,90 kg
Elinikä::  5–7 v
Rotumääritelmä
Kääpiöluppakani eli kääpiöluppa  on pienin Suomessa tavattava luppakorvainen lemmikkikanirotu. Se kuuluu kääpiökanirotuihin. Rodun kehittäjä on Adrian De Cock, ja rotu hyväksyttiin  sen kotimaassa Hollannissa 1964. Pohjoismaisessa standardissa se tunnistettiin vuonna 1972.
Kaikki standardin värit ja kuviot ovat hyväksyttyjä kääpiöluppalla. Lupilla esiintyy myös erilaisia turkkimuunnoksia, kuten fuchs (nykyään oma rotunsa Kasmirluppa), rex, satiini ja angora. Kääpiöluppien ihannepaino on 1,4–1,9 kilogrammaa ja niiden ruumis on melko lyhyt ja pää pyöreä. Kääpiöluppa on yleiseltä luonteeltaan melko rento ja hyvin helppohoitoinen.
Kääpiöluppa on ollut yleisin kanihypyssä käytetty rotu, ja ne sijoittuvat tilastojen mukaan siinä hyvin. Tämä saattaa johtua niiden rohkeudesta, rennosta luonteesta sekä uteliaisuudesta. Nykyään on ristiriitaisia mielipiteitä lyhytrunkoisen kanin käytöstä esteillä ja estekaniristeytyksiä kasvatetaan radoille.
Kääpiöluppa on yleinen rotu Suomessa ja kasvattajia löytyy lähes joka puolelta maata. Tällä hetkellä virallisia, Suomen Kaniyhdistys ry:n hyväksymiä kääpiölupan kasvattajia on noin 40. 
Kääpiölupat elävät seurallisuutensa vuoksi mielellään laumassa.
Kääpiöluppa elää keskimäärin 5–7-vuotiaaksi, mutta vanhempi-ikäisiä yksilöitä löytyy. Hyvin hoidettuna kääpiöluppa voi elää jopa 10-vuotiaaksi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kääpiöluppa petsiessä (Arkistoitu – Internet Archive)
Kaniininkasvattajat
Kaniyhdistyksen sivusto
Kääpiöluppa
Rõuge jõgi

| Rõuge jõgi |
| --- | --- |
 Joki Kakun kohdalla
Maat:  Viro
Maakunnat:  Võrumaa
Kunnat:  Rõugen kunta, Võrun kunta
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Rõuge jõen valuma-alue
Pinta-ala:  68,3 km²  
Yhtyy:  Võhandu jõgi (100,5 km joensuusta )
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  metsäoja, Mõõlu
 :  57.8233°N, 27.2044°E
Laskupaikka:  Võhandu jõgi
 :  57.8225°N, 27.3605°E
Läpivirtausjärvet:  Kaku järv, Nursi veskijärv, Kahrila järv, Tõugjärv, Ratasjärv, Suurjärv, Liinjärv
Esteet:  Kakun pato, Nursin pato, Ala-Rõugen pato
Sivu-uomat:  Tsirgupalu kraav, Märdi oja, Kibõra kraav, Sandisuu oja, Tindi oja
Taajamat:  Nursi, Rõuge
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  195 m  mpy. 
Laskukorkeus:  72 m  mpy. 
Korkeusero:  123 m
Pituus:  25,9 km  
Kaltevuus:  4,75 m/km
Muuta
Rõuge jõgi sen meanderoivalla osuudella.
Pato ja vesimylly Kakussa.
Pitkä ja kapea Kahrilajärv seuraa laakson muotoja.
Näkymä Rõugen kauppalaan Suurjärven etelärannasta.
Lähteitä Liinjärven rinteillä Tindissä.
Rõuge jõgi tai myös Äiu jõgi  on Virossa Võrumaalla virtaava 26 kilometriä pitkä Võhandu jõen sivujoki. Joella on myös muita rinnakkaisnimiä: Ajo-, Aju-, Aiu- tai Kaha- ja Kaharila jõgi .
Joen kulku

Joki alkaa Rõugen kunnassa Mõõlun kylässä Haanjan ylängöllä sijaitsevien Tornimäen ja Kunnumäen välistä. Aluksi se virtaa länteen pientä laaksoa pitkin ja kun se saapuu Rõugen ürgorgiin, se alkaa virrata kohti luodetta. Laakso laskee nopeasti 50 metrin syvyyteen ja virtaa jo pohjoista kohti, kun se kääntyy uudestaan luoteeseen vain 30 metrin syvyisenä. Rõugesta alkaen laaksossa esiintyy kuuden kilometrinmatkalla järviä, jotka muodostavat tiiviin järviketjun. Ensin tulee Liinjärv ja sen perään Suurjärv, jonka alapuolella on joki padottu. Padon jälkeen joki virtaa ensin Ratasjärven ja sitten Tõugjärven kautta. Jokilaakso muuttuu kapeaksi ja matalaksi ja joki muuttuu mutkittelevaksi uomaksi, jota kutsutaan myös Karhila jõeksi. Pisin järvi on 2,5 kilometriä pitkä Kahrila järv ja sen alapuolella joki on padottu Nursi veskijärveksi. Joesta tulee rajajoki Rõugen ja Võrun välille. Joen kolmas pato sijaitsee alempana Kaku järvessä. Joen alajuoksua kutsutaan myös Äiu jõeksi. Jokilaakso on enää kymmenen metriä syvä ja joen uoma alkaa meanderoida matkallaan kohti joensuuta. Ennen Võhandu jõgea sitä on oikaistu liiallisen mutkittelun vähentämiseksi. Joki yhtyy Võhanduun 101 kilometriä sen joensuusta aivan Vagula järven yläpuolella.
Valuma-alue, sivu-uomia ja järviä > Valuma-alue

Rõuge jõen valuma-alueen ympärillä on muita Võhandu jõen sivu-uomia. Sen itäpuolella on Vagula järveen laskevia ojia, joista Ura oja on suurin. Sen länsipuolella virtaa Mustjõgi, jonka sivujoki Pärlijõen valuma-alue seuraa sitä etelässä. Ne kuuluvat Gaujan valuma-alueeseen, joka laskee Riianlahteen. Rõuge jõen valuma-alueen pinta-ala on 68,3 neliökilometriä . Jos valuma-alueen pinta-ala jaetaan joen pituudella 25,6 kilometriä, tulee valuma-alueen keskimääräiseksi leveydeksi 2,7 kilometriä.
Valuma-alue, sivu-uomia ja järviä > Sivu-uomia

Rõuge jõen sivu-uomat ovat melko lyhyitä ja alla olevaan luetteloon on koottu niistä pisimmät.
| yhtyy Rõuge jõgeen (km suusta) | Nimi | Pituus (km) | Valuma-alue (km²) | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Tsirgupalu kraav | 2 |  |  |
|  | Märdi oja | 1 | 4 |  |
|  | Kibõra kraav | 2 |  |  |
|  | Varõsuu oja |  |  | 1 |
|  | Kikkaorgin oja |  |  | 1 |
|  | Sandisuu oja | 5 | 9 |  |
|  | Tindi oja | 5 | 6 |  |
|  | Savimäen oja |  |  | 1 |
|  | Püssäorgin oja |  |  | 1 |
Lähteet: 1 =
Valuma-alue, sivu-uomia ja järviä > Järviä

Joen valuma-alueen järvistä on lukumääräisesti suurin osa tilojen vesihuollossa tarvittavia tekolampia. Koska joki kerää vetensä Haanjan ylängöltä, jossa maanpinnan vaihtelut ovat suuria, sijaitsee siellä myös järviä. Sen huomattavin järvialue on muodostunut jokilaaksoon, jonka epätasaisuuksiin on kertynyt vettä kymmeniäkin metrejä. Joen pääuomassa sijaitsevan järviketjun järviä ovat yläjuoksulta lueteltuna Liinjärv, Suurjärv, Ratasjärv, Tõugjärv, Kahrila järv, Nursi veskijärv ja Kaku järv. Rõugen kylässä sijaitsee pääuoman laaksossa lisäksi Valgjärv ja Kaussjärv. Joen sivu-uomien valuma-alueilla on pieniä luonnollisia järviä tai sinne padottuja tekolampia. Esimerkiksi Sandisuu ojan alueella sijaitsee Kõrbjärv ja Tindi ojan alueella Nogu karjäärilump.
Luontoarvoja

Jokilaakson lähteet tuovat jokeen mineraalipitoista vettä, jolloin joen ja järviketjun vesi on lievästi emäksistä. Lähteet pitävät myös joen veden viileänä, mutta koska jokeen on rakennettu kolme patoa, ei lohisukuiset kalat nouse sinne kutemaan. Joki järvineen kuuluu kokonaan Haanjan luonnonpuistoon.
Hallintoalue

Rõuge jõgi kuuluu Peipsijärven alavesistöalueeseen, joka on osa Itä-Viron vesistöaluetta. Joen vesistörekisterin tunnus on VEE1004100.
Nimi

Kuten myös Võhandulla ja Pühäjõella, on Rõuge jõgea kutsuttu muinoin eri nimillä. Kirjallisuudessa sen nimi on ollut esimerkiksi Ahia Jeggi (vuonna 1684), Ayo Jöggi (1798) ja Aiju jõgi (1935). Tätä nimeä on käytetty alajuoksun osuudesta ja Vastse-Nursissa on sijainnut Aiu veski (suom. Aiun vesimylly). Yläjuoksun nimi on liitetty Rõugen kironkylään tai kartanoon. Sen variaatioita ovat olleet Rõugõ ja Rauge. Kirjallisuudessa on nimi esiintynyt eri muodoissa: (ven. Ревгуи, Реввы eli Revgui, Revvy, vuonna 1563), Rewg ja Rewga (vuonna 1585), Reuk (1587), Reuda ja Renda (1613), Raugk ja Raug (1627), Raug (1638) ja Raugo (1782). Osa näistä viittaa nimenä kartanoon ja osa kylään.
Huomautuksia

↑  Teksti on osittain käännös vironkielisestä artikkelista et:Rõuge jõgi, jonka tiedot on vielä tarkistamatta muista lähteistä.
1 2 3  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus, asutus ja nimistöä on tarkistettu tai mitattu Internetin Keskkonnainfon Maa-Ametin karttapalvelusta, taikka kaupallisista Google, Bing, ACME tai Yandex karttapalveluista käyttäen annettuja koordinaatteja.
Kummitus (Circle)

| ”Kummitus” Circle |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: helmikuu 2017
 Formaatti: 7"
 Tyylilaji: heavy metal
 Levy-yhtiö: Full Contact Records
Circlen muut singlet
| ”Kumiluoti” 2014 | ”Kummitus” 2017 |   |
Kummitus on vuonna 2017 ilmestynyt Circlen single, joka sisältää kappaleet Hän on ja Maan tomua. Singlen painos oli 500 kappaletta.
Kappaleet

Hän on – 4.42
Maan tomua – 4.02
Kuningas Sarvipää

Hornansarven olemus oli aikoinaan kauhistuttava.
Kuningas Sarvipää (engl. The Horned King) on hahmo Lloyd Alexanderin fantasiakirjasarjassa Prydainin kronikka ja siihen perustuvassa Disney-elokuvassa Hiidenpata. Kuningas Sarvipää on Kolmen kertomus -kirjassa paha mies, joka tottelee pimeyden ruhtinasta Arawnia. Hänet tunnistaa pääkallo-naamiosta, josta lähtee isot sarvet.
Disneyn elokuvasovituksessa hahmon suomenkielisenä nimenä on Hornansarvi, ja hän on kokonaan luurankomainen mies, jolla on vihertävä iho, punertavat silmät ja kaksi sarvea päässään. Hän yrittää löytää mystisen Hiidenpadan, jonka avulla hän voisi herättää kuolleiden armeijan kasvattamaan valtaansa. Hornansarvi asuu linnassa, jonka hän valtasi sen edelliseltä omistajalta. Hornansarvi kuoli, kun Hiidenpata imi tämän elinvoimat itseensä, minkä jälkeen hänen linnansakin tuhoutui. Hiidenpata-elokuvassa hahmon alkuperäisenä äänenä toimii John Hurt ja suomenkielisenä Heikki Sankari.
Hornansarvi on esiintynyt myös Mikin klubi-animaatiosarjassa. Descendants-romaanissa kerrotaan, että Hornansarvi on muiden pahisten tavoin herätetty henkiin ja vangittu Isle of the Lostille. Hornansarvi pitää saarella pientä kauppaa, joka korjaa keittoastioiksi tarkoitettuja taikajuomapatoja.
Käyhkö

Käyhkö on suomenkielinen sukunimi. Käyhkö-nimisiä suomalaisia henkilöitä:
Aku Käyhkö (1887–1945), näyttelijä ja teatterinjohtaja
Arttu Käyhkö (s. 1975), tietokirjailija ja valokuvaaja
Jukka Käyhkö (s. 1964), maantieteen professori ja Suomen ilmastopaneelin jäsen
Karri Käyhkö (1937–2020), uimari, Kavo Käyhkön poika
Kauko Käyhkö (1916–1983), rakennusmestari, säveltäjä, laulaja ja näyttelijä
Kavo Käyhkö (1907–1972), insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, kauppaneuvos, Kauko Käyhkön veli
Kyösti Käyhkö (1912–1973), näyttelijä, sanoittaja ja järjestäjä, Kauko Käyhkön veli
Neea Käyhkö (s. 2002), seitsenottelija ja pituus- ja korkeushyppääjä
Onni Käyhkö (s. 2002), jääkiekkoilija
Tauno Käyhkö (s. 1950), suomalais-kanadalainen mäkihyppääjä
Tomas Käyhkö (s. 1997), keilaaja
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Kukkulan tyttö, sataman poika

| Kukkulan tyttö, sataman poika> コクリコ坂から |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Gorō Miyazaki
Käsikirjoittaja:  Hayao Miyazaki Keiko Niwa
Perustuu:  Chizuru Takahashin ja Tetsurō Sayaman mangaan Coquelicot-zaka kara
Tuottaja:  Toshio Suzuki
Säveltäjä:  Satoshi Takebe
Kuvaaja:  Atsushi Okui
Leikkaaja:  Takeshi Seyama
Pääosat:  Masami Nagasawa Junichi Okada Keiko Takeshita Yuriko Ishida Jun Fubuki Takashi Naito Shunsuke Kazama Nao Omori Teruyuki Kagawa
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Japani
Tuotantoyhtiö:  Studio Ghibli
Levittäjä:  Tōhō
Ensi-ilta:   2011-07-1616. heinäkuuta 2011 (Japani)  2012-09-2828. syyskuuta 2012 (Suomi)  
Kesto:  91 minuuttia
Alkuperäiskieli:  japani
Budjetti:  2,2 miljardia ¥ (22 miljoonaa $)
Tuotto:  61,5 miljoonaa $ (maailmanlaajuinen) 4,5 miljardia ¥ (Japani)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kukkulan tyttö, sataman poika (jap. コクリコ坂から, Kokuriko-zaka Kara) on Gorō Miyazakin ohjaama ja Studio Ghiblin tuottama anime-elokuva vuodelta 2011. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 28. syyskuuta 2012.