stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Final Doom

| Final Doom |
| --- | --- |

Kehittäjä:  id Software
Julkaisija:  Activision Williams
Jakelija:  Atari, Inc. (käännä suomeksi), Steam, Humble Store ja GOG.com
Säveltäjä:  Aubrey Hodges
Ohjelmoija:  John Carmack
Pelisarja:  Doom
Pelimoottori:  Doom-pelimoottori
Julkaistu:  1996
Lajityyppi:  ensimmäisen persoonan ammuntapeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Alkaen 17 vuotta 
Alusta:  DOS, PlayStation, Macintosh
Jakelumuoto:  CD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Final Doom on id Softwaren kehittämä ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli on julkaistu vuonna 1996 DOS:lle, Macintoshille ja PlayStationille. Peli käyttää samaa pelimoottoria, esineitä ja hahmoja kuin Doom II. Final Doom eroaa Doomista ja Doom II:sta vain siten, että kentät ja jotkin tekstuurit ovat muuttuneet. Final Doomissa on yhteensä 64 tasoa, jotka on jaettu kahteen eri episodiin: The Plutonia Experiment ja TNT-Evilution. Episodit eroavat toisistaan suuresti. TNT-Evilutionissa on laajat kentät joiden läpäisy vaatii hieman enemmän aivotyötä, sokkeloissa seikkailua ja avainten etsimistä kun taas Plutonia Experimentin loistokkuus piilee pienissä kentissä ja niiden nerokkaassa hirviöiden sijoittelussa. Plutoniassa avainkorttien löytäminen ei ole haastavin osuus vaan erittäin rajallinen ammusmäärä suhteutettuna suureen vihollismäärään.
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (englanniksi)
Final Doom MobyGamesissa (englanniksi)
-pelisarja
| --- | --- |
Pääpelit:  Doom  Doom II  The Ultimate Doom  Master Levels for Doom II  Final Doom  Doom 64  Doom 3  Resurrection of Evil  Doom 4  Doom Eternal 
Mobiilipelit:  Doom RPG  Doom Resurrection  Doom II RPG 
Muuta:  Doom-pelimoottori  Doom 3 -pelimoottori  Doom-elokuva  Doom-lautapeli  id Software  GT Interactive  Activision  Luettelo Doom-pelien vihollisista
Bergsala

Bergsala AB
Bergsala AB on ruotsalainen yritys, joka on ollut Baltian ja Pohjoismaiden Nintendon maahantuoja ja edustaja vuodesta 1981. Bergsalan pääkonttori on Kungsbackassa Ruotsissa, mutta toimistoja on myös Norjassa, Tanskassa ja Suomessa.
Nykyään Bergsala tuo Nintendon tuotteita Ruotsiin, Norjaan, Tanskaan ja Suomeen, sekä Pokémon-korttipelisarjaa Norjaan ja Suomeen. Bergsala pitää yllä kahta tärkeää markkinointisivustoa: Nintendo- sekä Pokémon-sivustoa. Sivujen sisältö on kaikissa pohjoismaissa suunnilleen sama. Pokémon-sivusto sisältää tietoa Pokémon-peleistä, -tv-sarjasta ja -korttipelisarjasta.
Suomessa Bergsalan tytäryhtiö Bergsala Fun Oy toimi vuodesta 1993 vuoteen 1999 Nintendon maahantuojana Suomessa. Tämän jälkeen maahantuojana oli Amo. Vuodesta 2013 lähtien Bergsala on taas ollut Nintendon Suomen-maahantuoja.
Aiheesta muualla

Ruotsin Bergsalan kotisivu (ruotsiksi)
Ruotsinkielinen Nintendo-sivusto (ruotsiksi)
Suomenkielinen Pokémon-sivusto
Kroatian lippu

Kroatian lippu, suhteet 1:2 21. joulukuuta 1990 –
Kroatian lippu on Kroatian virallinen lippu. Se koostuu punaisista, valkoisista ja sinisistä raidoista. Keskellä on Kroatian vaakuna.
Kun Kroatia oli osa Jugoslaviaa, lippu oli sama lukuun ottamatta viisisakaraista punaista tähteä keltaisine ääriviivoineen keskellä. Vuonna 1990 tähti vaihdettiin vaakunaan. Nykyinen lippu otettiin virallisesti käyttöön 22. joulukuuta 1990.
Aiemmat versiot

Kroatian sosialistisen tasavallan lippu 18. tammikuuta 1947 – 25. kesäkuuta 1990
Kroatian lippu 25. kesäkuuta 1990 – 21. joulukuuta 1990
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kroatian lippu Wikimedia Commonsissa
Euroopan liput
| --- | --- |
Valtiot:  Alankomaat  Albania  Andorra  Azerbaidžan  Armenia  Belgia  Bosnia ja Hertsegovina  Bulgaria  Espanja  Georgia  Islanti  Irlanti  Italia  Itävalta  Kroatia  Kreikka  Kypros  Latvia  Liechtenstein  Liettua  Luxemburg  Malta  Moldova  Monaco  Montenegro  Norja  Pohjois-Makedonia  Portugali  Puola  Ranska  Romania  Ruotsi  Saksa  San Marino  Serbia  Slovakia  Slovenia  Suomi  Sveitsi  Tanska  Tšekki  Turkki  Ukraina  Unkari  Yhdistynyt kuningaskunta Englanti  Skotlanti  Wales  Valko-Venäjä  Vatikaanivaltio  Venäjä  Viro 
Itsehallintoalueet:  Ahvenanmaa  Färsaaret  Gibraltar  Guernsey  Jersey  Mansaari 
Tunnustamattomat valtiot:  Abhasia  Artsakh  Kosovo  Transnistria  Pohjois-Kypros
Deifobos

Deifobos (m.kreik. Δηίφοβος) oli kreikkalaisessa mytologiassa Priamoksen ja Hekaben poika. Hän oli myös naimisissa Helenan kanssa Parisin kuoltua. Troijan kukistuttua Menelaos surmasi hänet ja vei Helenan takaisin Spartaan.
Ankhises

Aineias kantamassa Ankhisesta noin vuodelta 520–510 eaa.
Ankhises (m.kreik. Ἀγχίσης) on kreikkalaisessa mytologiassa Troijan kuninkaan Priamoksen serkku. Hän sai  rakkaudenjumalatar Afroditen kanssa pojan nimeltä Aineias. Ankhises kerskaili suhteestaan Afroditen kanssa, josta suuttuneena Zeus rampautti tämän salamaniskulla. Troijan tuhouduttua Ankhiseen poika Aeneias kantoi hänet pois palavasta kaupungista.
Tuukka Kotti

| Tuukka Kotti |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Tuukka Antero Kotti
Syntynyt: 18. maaliskuuta 1981 (ikä 43) Forssa, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pelipaikka:  Iso laitahyökkääjä / Sentteri
Pituus:  205 cm
Paino:  102 kg
Nyk. joukkue:  Tapiolan Honka
Sarja:  Korisliiga
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
2001–2005:   Providence College
Seurajoukkueet
1998–2000 2000–2001 2005–2007 2007–2008 2008–2009 2009–2010 2010–2011 2011–2012 2012–2013 2013–2016 2016 2017–2022 2022-:   Forssan Koripojat  Salon Vilpas  Castelletto Ticino  Nuova Sebastiani  Étendard de Brest  Espoon Honka  Basket Club Ferrara  Andrea Costa Imola  Vanoli Cremona  Bisons Loimaa  Crailsheim Merlins  Helsinki Seagulls  Tapiolan Honka
Maajoukkueet
2000–:   Suomi
Ottelut (pisteet):  225 (1627)
Aiheesta muualla
FIBA
Tuukka Antero Kotti (s. 18. maaliskuuta 1981 Forssa) on suomalainen koripalloilija, joka on pelannut ammattilaisena Italiassa, Suomessa ja Saksassa. Nykyisin pelipaikoilla 4–5 pelaava Kotti on pitkäaikainen Suomen maajoukkuepelaaja: hän on eniten miesten A-maaotteluita pelannut suomalaiskoripalloilija.
Ura

Kotti aloitti koripallouransa Forssan Koripojissa, jonka edustusjoukkueeseen hänet nostettiin vuonna 1998. Hän edusti seuraa kahden kauden ajan, kunnes siirtyi Salon Vilppaaseen yhdeksi kaudeksi. Vuodet 2001–2005 Kotti pelasi yliopistokoripalloa Providencessa, jonka jälkeen hän siirtyi ammattilaiseksi Italian toisella sarjatasolla pelanneeseen Castelletto Ticinoon. Kotti pelasi joukkueessa kaksi kautta ja siirtyi tämän jälkeen pääsarjassa pelanneeseen Nuova Sebastianiin. Kaudella 2007–2008 hän ei kuitenkaan pelannut koko kautta, sillä hän mursi kätensä ja joutui olemaan loppukauden sivussa. Tätä ennen Kotti oli noussut joukkueen aloitusviisikkoon.
Seuraavan kauden hän aloitti Ranskan toisella sarjatasolla pelanneessa Étendard de Brestissä. Ennen kauden loppua hän palasi Suomeen, jossa hän teki Espoon Hongan kanssa pelaajasopimuksen. Kotti pelasi myös seuraavan kauden Hongassa ja hänet valittiin Korisliigan vuoden pelaajaksi. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi Italian toisella sarjatasolla pelanneeseen Basket Club Ferraraan. Kotti edusti seuraa yhden kauden ja jatkoi tämän jälkeen samalla sarjatasolla Andrea Costa Imolan joukkueessa. Kaudeksi 2012–2013 hän teki Nilan Bisonsin kanssa sopimuksen, joka kuitenkin mahdollisti siirtymisen myös ulkomaille. Heinäkuussa 2012 Kotti siirtyikin Italian pääsarjassa pelanneeseen Vanoli Cremonaan. Yhden pelikauden jälkeen hän teki loimaalaisen Nilan Bisonsin kanssa uuden sopimuksen, jossa oli niin ikään ulkomaanpykälä mahdollista siirtoa varten.
Alkuvuodesta 2016 Bisonsin uutisoitiin kärsivän talousvaikeuksista, ja usea pelaaja lähti seurasta. Italialaisen Pallacanestro Varesen uutisoitiin olleen kiinnostunut Kotista, mutta tämä pysyi Suomessa kauden loppuun. Hänet valittiin kauden parhaaksi puolustuspelaajaksi.
Kesäkuussa 2016 Kotti siirtyi Joensuun Katajaan 1+2-vuotisella sopimuksella, johon kuului ulkomaille siirtymisen mahdollistanut optio kuun loppuun mennessä. Yhtä aikaa Kotin kanssa Loimaalta Joensuuhun siirtyi päävalmentaja Greg Gibson. Kotti käytti ulkomaanoptionsa ja siirtyi Tuomas Iisalon valmentamaan Crailsheim Merlinsiin Saksan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle. Kotti teki heinäkuussa 2017 kahden vuoden sopimuksen Helsinki Seagullsin kanssa.
Kesällä 2016 Kotti nousi Jouko Heikkisen ohi eniten miesten A-maaotteluita pelanneeksi koripalloilijaksi. Kotti on pelannut maajoukkueurallaan harvinaisesti jokaisella viidellä pelipaikalla.
Vuoden 2013 EM-kilpailuissa Kotti voitti turnauksen hyökkäyslevypallokuninkuuden.
Saavutuksia > Henkilökohtaiset saavutukset

Korisliigan vuoden pelaaja 2010 ja 2018
Korisliigan vuoden puolustuspelaaja 2014, 2016 ja 2018
SM-koriksen vuoden tulokas 1999
Korisliigan kuukauden pelaaja 03/2009
Saavutuksia > Joukkuesaavutukset

SM-hopeaa 2015
SM-pronssia 2014 ja 2018
Suomen cup-mestaruus 2009 ja 2020
Pelityyli ja ominaisuudet

Kottia on kuvailtu tasokkaaksi korinaluspelaajien puolustajaksi, joka kuitenkin huipputasolla saattaa jäädä kooltaan pieneksi vastustajan senttereitä vastaan. Kotti sijoittuu hyvin kentällä ja liikkuu sujuvasti sivuttain palloskriinitilanteissa. Maajoukkueessa hänen korintekokykyään on ajoittain kritisoitu.
Yksityiselämä

Kotti on koripalloilija Petri Virtasen pojan kummisetä.
Tilastot > Runkosarja (kansalliset pääsarjat)

| Kausi | Joukkue | Sarja | Sarja | O | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1997–1998 | Forssan Koripojat | Korisliiga |  | 15 | 50,0 % | – | 50,0 % | 0,1 | 0,4 | 0,5 | – | 0,2 | – | – | 0,7 |
| 1998–1999 | Forssan Koripojat | Korisliiga |  | 34 | 43,9 % | 30,8 % | 75,0 % | 1,5 | 2,6 | 4,0 | 1,1 | 2,3 | 1,6 | 0,5 | 8,5 |
| 2000–2001 | Salon Vilpas | Korisliiga |  | 31 | 45,3 % | 39,4 % | 62,9 % | 1,9 | 5,7 | 7,6 | 2,2 | 2,5 | 2,0 | 1,1 | 15,1 |
| 2008–2009 | Étendard dese Brest | Pro B |  | 21 | 49,7 % | 25,0 % | 57,4 % | 3,1 | 3,7 | 6,9 | 2,0 | 1,9 | 0,8 | 0,5 | 10,0 |
| 2008–2009 | Espoon Honka | Korisliiga |  | 12 | 58,7 % | 33,3 % | 51,1 % | 2,8 | 6,8 | 9,6 | 1,3 | 2,8 | 1,2 | 1,0 | 14,6 |
| 2009–2010 | Espoon Honka | Korisliiga |  | 44 | 55,5 % | 30,8 % | 61,4 % | 3,6 | 6,5 | 10,1 | 1,4 | 3,0 | 1,3 | 1,3 | 16,8 |
| 2012–2013 | Vanoli Cremano | Lega A |  | 28 | 61,0 % | – | 48,9 % | – | – | 5,6 | 0,5 | – | 0,8 | 0,2 | 6,0 |
| 2013–2014 | Bisons Loimaa | Korisliiga |  | 44 | 53,8 % | 0,0 % | 40,8 % | 2,1 | 4,7 | 6,8 | 2,0 | 1,6 | 0,8 | 0,8 | 10,8 |
| 2013–2014 | Bisons Loimaa | Eurocup |  | 10 | 54,9 % | – | 40,9 % | 1,6 | 3,5 | 5,1 | 1,9 | – | 1,0 | 0,4 | 10,9 |
| 2014–2015 | Bisons Loimaa | Korisliiga |  | 27 | 53,8 % | 0,0 % | 46,8 % | 2,3 | 5,3 | 7,6 | 2,7 | 1,2 | 1,1 | 0,7 | 10,9 |
| 2014–2015 | Bisons Loimaa | VTB United League |  | 19 | 53,3 % | – | 33,3 % | 1,7 | 3,7 | 5,5 | 1,6 | – | 0,6 | 0,6 | 7,9 |
| 2015–2016 | Bisons Loimaa | Korisliiga |  | 29 | 54,9 % | 0,0 % | 63,4 % | 2,0 | 4,9 | 6,9 | 1,6 | 1,3 | 0,7 | 0,6 | 10,5 |
| 2015–2016 | Bisons Loimaa | VTB United League |  | 27 | 55,0 % | 0,0 % | 64,7 % | 1,9 | 3,5 | 5,4 | 1,9 | – | 0,9 | 0,5 | 9,3 |
| 2016–2017 | Crailsheim Merlins | Pro A |  | 28 | 62,3 % | 0,0 % | 68,9 % | 1,5 | 4,4 | 5,9 | 1,6 | – | 0,7 | 0,8 | 9,6 |
| 2017–2018 | Helsinki Seagulls | Korisliiga |  | 33 | 57,1 % | 34,4 % | 79,2 % | 2,2 | 6,8 | 9,0 | 2,7 | 1,4 | 1,5 | 0,6 | 13,8 |
| 2018–2019 | Helsinki Seagulls | Korisliiga |  | 40 | 57,7 % | 28,0 % | 73,8 % | 3,0 | 6,0 | 9,1 | 2,9 | 1,5 | 1,3 | 0,5 | 13,1 |
| 2019–2020 | Helsinki Seagulls | Korisliiga |  | 36 | 54,6 % | 45,5 % | 67,2 % | 1,3 | 4,8 | 6,1 | 2,2 | 1,1 | 0,8 | 0,6 | 7,5 |
| Yhteensä | Yhteensä | Korisliiga | Korisliiga | 345 | 53,6 % | 35,8 % | 62,1 % | 2,2 | 5,1 | 7,3 | 2,0 | 1,8 | 1,2 | 0,7 | 11,6 |
| Yhteensä | Yhteensä | VTB United League | VTB United League | 46 | 54,3 % | 0,0 % | 58,1 % | 1,8 | 3,6 | 5,4 | 1,8 | – | 0,8 | 0,5 | 8,7 |
Tilastot > Pudotuspelit (kansalliset pääsarjat)

| Kausi | Joukkue | Sarja | Sarja | O | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000–2001 | Salon Vilpas | Korisliiga |  | 10 | 47,9 % | 28,6 % | 77,8 % | 1,5 | 5,3 | 6,8 | 2,5 | 2,1 | 1,4 | 1,8 | 11,4 |
| 2008–2009 | Espoon Honka | Korisliiga |  | 7 | 44,2 % | 33,3 % | 63,9 % | 2,0 | 6,1 | 8,1 | 0,9 | 2,3 | 1,3 | 0,6 | 10,3 |
| 2009–2010 | Espoon Honka | Korisliiga |  | 4 | 58,3 % | 0,0 % | 41,7 % | 3,5 | 7,3 | 10,8 | 1,3 | 2,5 | 1,0 | 1,3 | 11,8 |
| 2013–2014 | Bisons Loimaa | Korisliiga |  | 10 | 53,7 % | – | 36,1 % | 2,4 | 4,4 | 6,8 | 2,4 | 1,7 | 1,1 | 1,0 | 8,5 |
| 2014–2015 | Bisons Loimaa | Korisliiga |  | 13 | 52,7 % | – | 51,3 % | 2,8 | 7,5 | 10,2 | 2,3 | 1,8 | 1,5 | 1,1 | 13,4 |
| 2015–2016 | Bisons Loimaa | Korisliiga |  | 1 | 66,7 % | – | 50,0 % | 2,0 | 4,0 | 6,0 | 1,0 | 3,0 | – | – | 22,0 |
| 2017–2018 | Helsinki Seagulls | Korisliiga |  | 9 | 56,4 % | 50,0 % | 67,4 % | 2,0 | 7,4 | 9,4 | 4,2 | 1,9 | 1,2 | 0,8 | 16,4 |
| 2018–2019 | Helsinki Seagulls | Korisliiga |  | 3 | 43,3 % | 0,0 % | 75,0 % | 5,0 | 5,3 | 10,3 | 3,7 | 1,3 | 0,7 | 0,3 | 9,7 |
| Yhteensä | Yhteensä | Korisliiga | Korisliiga | 57 | 52,3 % | 28,6 % | 56,9 % | 2,4 | 6,2 | 8,6 | 2,5 | 1,9 | 1,2 | 1,0 | 12,1 |
O = ottelut, 2p % = kahden pisteen heittojen onnistumisprosentti, 3p % = kolmen pisteen heittojen onnistumisprosentti, 1p % = vapaaheittojen onnistumisprosentti, HL = hyökkäyslevypallot, PL = puolustuslevypallot, LEV = levypallot yhteensä, S = syötöt, M = menetykset, R = riistot, T = torjunnat, PTS = pistekeskiarvo
Aiheesta muualla

Tuukka Kotti (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen Koripalloliitto
Lega Basketin pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
Legaduen pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Antti Nikkilä | Korisliigan vuoden pelaaja 2009–2010 | Seuraaja: Ville Kaunisto |
| Edeltäjä: Antti Nikkilä | Korisliigan vuoden tulokas 1998–1999 | Seuraaja: Jarno Mäkelä |
| Edeltäjä: Henri Hirvikoski Vesa Mäkäläinen | Korisliigan vuoden puolustuspelaaja 2013–2014 2015–2016 | Seuraaja: Vesa Mäkäläinen – |
Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2011
4 Koivisto |
5 Nikkilä |
6 Muurinen |
7 Huff |
8 Lee |
9 Mäkäläinen |
10 Kotti |
11 Koponen |
12 Salin |
13 Möttölä |
14 Virtanen |
15 Rannikko |
Valmentaja Dettmann
Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2013
4 Koivisto |
5 Nikkilä |
6 Muurinen |
7 Huff |
8 Lee |
9 Salin |
10 Kotti |
11 Koponen |
12 Haanpää |
13 Möttölä |
14 Ahonen |
15 Rannikko |
Valmentaja Dettmann
Suomen joukkue – Koripallon MM-kilpailut 2014
4 Koivisto |
5 Murphy |
6 Muurinen |
7 Huff |
8 Lee |
9 Salin |
10 Kotti |
11 Koponen |
12 Nuutinen |
13 Möttölä |
14 Lehto |
15 Rannikko |
Valmentaja Dettmann
Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2015
4 Koivisto |
7 Huff |
8 Lee |
9 Salin |
10 Kotti |
11 Koponen |
12 Nuutinen |
21 Kaunisto |
24 Cavén |
30 Ahonen |
31 Wilson |
33 Murphy |
Valmentaja Dettmann
Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2017
4 Koivisto |
7 Huff |
8 Lee |
9 Salin |
10 Kotti |
11 Koponen |
12 Nuutinen |
15 Rannikko |
22 Lindbom |
23 Markkanen |
31 Wilson |
33 Murphy |
Valmentaja Dettmann
Balázs Varga

| Balázs Varga> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. elokuuta 2003 (ikä 21) Budapest, Unkari
Kansalaisuus:   Unkari
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Balu
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  191 cm
Paino:  98 kg
Seura
Seura (P):  JYP
Sarja:  SM-liiga
Nyk. seura:  Fehérvár AV19 (ICEHL)
Pelinumero:  3
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2024–
Aik. seurat:  JoKP (Mestis)
Balázs Varga (unk. Varga Balázs; s. 13. elokuuta 2003 Budapest, Unkari) on unkarilainen jääkiekkoilija, joka pelaa monikansallisen ICE Hockey Leaguen unkarilaisjoukkue Fehérvár AV19:ssa vuokralla SM-liigajoukkue JYPistä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Ura > Seuraura

Vargan kasvattajaseura on Ifj. Ocskay Gábor JA. Hän pelasi kauden 2017–2018 suurimmaksi osaksi monikansallista B-nuorten EBJL-sarjaa Fehérvár AV19:n joukkueessa. Varga siirtyi seuraavaksi kaudeksi 2018–2019 vain 15-vuotiaana Suomeen KooKoon junioreihin vietettyyään seurassa viikon tryoutilla. Hänelle oli kertonut KooKoosta seurassa maalivahtina pelannut ystävä. Varga oli C-nuorten SM-karsinnoissa tehoilla 16+16=32 joukkueensa paras pistemies ja syöttäjä. Hän jakoi myös KooKoon sisäisen maalipörssin voiton Mikko Piikin ja Simo Heinosen kanssa. Kaudeksi 2021–2022 Varga siirtyi JYPin U20-joukkueeseen. Kaudella 2022–2023 hän oli tehoilla 15+24=39 joukkueen toiseksi paras pistemies Jesse Helanderin jälkeen.
Kesäkuussa 2023 Varga teki juniorisopimuksen JYPin SM-liigajoukkueen kanssa. Hän aloitti kauden 2023–2024 seuran U20-joukkueessa. Varga oli tehoilla 27+33=60 joukkuen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Santeri Huovilan jälkeen. Hän sijoittui U20 SM-sarjan maalipörssissä neljänneksi ja pistepörssissä seitsemänneksi. Varga valittiin kauden päätteeksi sarjan toiseen tähdistökentälliseen. Hän teki liigadebyyttinsä 6. tammikuuta 2024 vieraissa Tampereen Ilvestä vastaan. Varga merkittiin JYPin nelosketjun vasempaan laitaan Santeri Koskelan ja Riku Tohilan viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 6.44 minuuttia. Liigauransa avausmaalin Varga teki yhdeksännessä ottelussaan 17. helmikuuta 2024 vieraissa SaiPaa vastaan. Hänen osumansa jäi JYPin 1–4-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi. Kaikkiaan Varga pelasi SM-liigassa kauden aikana 17 runkosarjaottelua tehopistein 1+1=2. Hän pelasi kauden aikana myös yhden ottelun lainalla Mestis-joukkue KeuPa HT:ssä 9. tammikuuta 2024, jolloin Varga pelasi samassa ketjussa toisen JYP-lainan Santeri Huovilan kanssa. Hän sai ottelussa yhden syöttöpisteen. Varga valittiin kauden päätteeksi myös Unkarin vuoden nuoreksi pelaajaksi.
Maaliskuussa 2024 Varga teki JYPin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Hän pelasi alkukaudella 2024–2025 viisi ottelua lainalla KeuPa HT:n Mestis-joukkueessa. Lokakuussa 2024 JYP lainasi Vargan toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella toiseen Mestis-joukkueeseen, Joensuun Kiekko-Poikiin. Hän pelasi siellä 18 ottelua. Vargan rooli JYPissä jäi pieneksi ja hän pelasi siellä vain kaksi ottelua, kunnes helmikuussa 2025 hänen sopimuksensa seuraavasta kaudesta 2025–2026 purettiin. Samalla JYP vuokrasi Vargan loppukaudeksi entiseen junioriseuransa Fehérvár AV19:n joukkueeseen pelaamaan monikansallista ICE Hockey Leaguea.
Ura > Maajoukkueura

Varga edusti Unkaria IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2024, jolloin hän voitti kultaa ja oli nostamassa joukkuetta seuraavaksi vuodeksi pääsarjatasolle. Varga pelasi myös Milanon olympiakisojen 2026 karsinnoissa. Yhteensä hän on pelannut 21 A-maaottelua tehopistein 5+7=12. Varga teki A-maajoukkuedebyyttinsä 9. marraskuuta 2023 Budapestin Tüskecsarnokissa Ukrainaa vastaan. Hän teki ottelussa myös kaksi ensimmäistä A-maajoukkuemaaliaan. Varga keräsi Unkarin 5–4-tappioon päättyneessä ottelussa myös teholukeman –2.
Varga pelasi myös alle 20-vuotiaiden IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2023, jolloin hän toimi Unkarin varakapteenina. Varga pelasi myös alle 18-vuotiaiden IB-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2019, jolloin hän voitti pronssia.
Muuta

Varga on kertonut seuranneensa paljon Auston Matthewsia. Hän on kertonut ihailleensa myös Sidney Crosbya ja Gábor Ocskayta.
Captain Falcon

Captain Falcon pelistä F-Zero GX.
Captain Falcon (キャプテン・ファルコン, Kyaputen Farukon) on Nintendon F-Zero -pelisarjassa esiintyvä fiktiivinen henkilöhahmo. Hän ajaa Blue Falcon -nimistä kilpuria F-Zero Grand Prix -kisoissa. On huhuttu, että Falconin lisänimi Captain tulisi siitä, että hän työskenteli aikanaan Internovan poliisivoimissa. Nykyään hän työskentelee palkkionmetsästäjänä kisailujen lomassa. Falconin DNA:ta varastettiin erään suuren onnettomuuden jälkeen ja siitä kehitettiin myöhemmin Falconin klooni, Blood Falcon. Falcon on esiintynyt kaikissa F-Zero-sarjan peleissä, paitsi F-Zero: Maximum Velocityssä.
Captain Falcon on myös esiintynyt pelattavana hahmona Nintendon Super Smash Bros.-pelisarjassa.
Esiintymiset

F-Zero
F-Zero X
F-Zero GX
F-Zero AX
F-Zero: GP Legend
Super Smash Bros.
Super Smash Bros. Melee
Super Smash Bros. Brawl
Super Smash Bros. 3DS/Wii U
Super Smash Bros. Ultimate
Sylvään koulu

Sylvään yläkoulun julkisivua.
Sylvään koulu sijaitsee Vammalassa Sastamalassa, Pirkanmaalla. Sylvään yläasteella on noin 500 oppilasta ja 50 opettajaa.
Sylvään koulu oli Suomen ensimmäinen nimenomaan peruskouluksi suunniteltu koulutalo, ja sen suunnitteli arkkitehti Osmo Lappo. Rakennustyön urakoi Polar-rakennus Oy. Koulutalo otettiin käyttöön syyslukukauden alussa 1973, jolloin Vammalassa siirryttiin peruskoulujärjestelmään. Rehtoreina ovat toimineet Jussi Virta (1973–1992), Marjatta Vanha-Kämppä (1992–2002) ja Jari Andersson (vuodesta 2002). Koulussa on ollut vuosittain 40–50 opettajaa.
Sylvään koulussa on vuodesta 1985 lähtien järjestetty jokakesäiset Vanhan kirjallisuuden päivät. Koulun liikuntasali oli Vammalan Lentopallon (VaLePa) kotisali syksyyn 2012 saakka, jolloin Vammalaan valmistui uusi palloiluhalli Vexve Areena.
Aiheesta muualla

Sylvään koulun verkkosivut
Vanttila (Punkalaidun)

Vanttila on pirkanmaalaisen Punkalaitumen kunnan läntisin kylä Huittisten rajalla. Kylä sijaitsee Punkalaitumenjoen ja Taikayöntieksi nimetyn Huittinen–Urjala-maantien (seututie 230) varrella. Vanttila on maatalousvaltainen kylä. Vähäistä teollisuutta edustaa Vanttilan Muovi Oy.
Historia

Vanttila on tarun mukaan saanut nimensä Fant-nimisestä sotilaasta, joka on vartioinut alueella ollutta kohtaa, missä Punkalaitumenjoki muinoin laski mereen.lähde? Kylän nimi Fanttila on sittemmin muuttunut Vanttilaksi. Alueelta on löydetty kivikautinen asuinpaikka sekä monia kivikauden esinelöytöjä.
Vanttilan kyläyhdistys perustettiin vuonna 2001. Vuonna 2002, jolloin Punkalaidun kuului vielä Satakuntaan, Vanttila valittiin Satakunnan vuoden kyläksi.
Etäisyyksiä

Punkalaitumen keskustaan 9 km
Huittisiin 15 km
Tampereelle 80 km
Poriin 79 km
Raumalle 83 km
Turkuun 106 km
Helsinkiin 170 km
Aiheesta muualla

Vanttilan kyläyhdistyksen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Punkalaidun |
| --- | --- | --- |
 Pirkanmaa  Lounais-Pirkanmaan seutukunta 
| Kylät |  Jalasjoki  Kanteenmaa  Kirkonkylä  Koskioinen  Pitäjänseutu  Pohjoisseutu  Vanttila  |  |
Tonmi Lillman

| Tonmi Lillman |
| --- | --- |
 Tonmi Lillmanin promokuva.
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. kesäkuuta 1973 Kouvola
Kuollut: 13. helmikuuta 2012 (38 vuotta)
Ammatti:  muusikko, tuottaja, graafikko
Muusikko
Tyylilajit:  hard rock 
Soittimet:  rumpusetti 
Levy-yhtiöt:  Sony BMG Music Entertainment 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Tonmi Lillman (synt. Tommi Kristian Lillman, 3. kesäkuuta 1973 Kouvola – 13. helmikuuta 2012) oli suomalainen muusikko ja tuottaja. Pääsoitintensa rumpujen ja basson ohella Lillman soitti myös koskettimia ja kitaraa. Hän soitti yhtyeissä Ajattara, Kylähullut, Lordi, Sinergy, To/Die/For, HateFrame, Vanguard, Cold Cold Ground ja 3rror. Graafikkona hän teki levynkansia ja videoita. Ajattarassa Lillman käytti taiteilijanimeä Malakias IV ja Lordissa Otus.
Elämä ja ura

Lillmanin isä on muusikko ja innostus musiikkiin syttyi jo lapsena. Keikkailun Lillman aloitti 14-vuotiaana. Alkuperäisen etunimensä Tommi hän vaihtoi Tonmiksi.
Lillman toimi myös Kouvolan musiikkiopistossa rumpujensoiton ja digitaaliäänityksen opettajana. Uransa aikana Lillman soitti useita vuosia keikkamuusikkona eri iskelmä- ja tanssiyhtyeissä. Vielä kesällä 2010 hän keikkaili ympäri Suomea dr.doctor -bilebändissä. Yhdessä Rainer ”Raikku” Tuomikannon kanssa Lillman toimi rumpalina Dimebag Beyond Forever 2009 -kiertueella.