stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bouvet’nsaari

Bouvet’nsaari kaakosta 13 kilometrin päästä kuvattuna
| --- | --- |
Sijainti:  Norja 
Korkein kohta:  Olavtoppen 780 m
Pinta-ala:  49 km²
Suojelualue:  Bouvetøya Nature Reserve (d) (käännä suomeksi) 
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Bouvet’nsaari (norj. Bouvetøya) on Norjalle kuuluva asumaton saari Etelä-Atlantilla. Se sijaitsee 2 600 kilometriä lounaaseen Etelä-Afrikan Hyväntoivonniemestä. Saaren pinta-ala on noin 49 neliökilometriä. Saari on vulkaaninen ja noin 93-prosenttisesti jäätikön peitossa. Kasvillisuutta on vain harvoissa jäättömissä kohdissa, ja se koostuu kokonaan sammalista, jäkälistä ja levistä. Saarella elää laajoja hylje- ja merilintuyhdyskuntia. Runsaslukuisimmat lajit ovat kergueleninmerikarhu ja etelänmyrskylintu.
Bouvet’nsaari on nimetty sen vuonna 1739 löytäneen Jean-Baptiste Bouvet de Lozier’n mukaan. Brittiläinen hylkeenpyytäjä George Norris julisti vuonna 1825 sen kuuluvan Britannialle – tosin hän luuli tulleensa toiselle saarelle, koska Bouvet oli merkinnyt löytönsä sijainnin väärin. Britannia ei ollut kiinnostunut saaresta, ja Harald Horntvedt julisti 1927 sen Norjan omaisuudeksi. Norja ja Britannia pääsivät pian tämän jälkeen sopimukseen saaren asemasta. Norjalle siirtynyt saari julistettiin 1971 luonnonsuojelualueeksi, ja Norjan Polaari-instituutti rakennutti sinne vuonna 1977 automaattisen säähavaintoaseman. Saari on myös kansainvälisesti tärkeä lintualue.
Maantiede > Sijainti ja pinnanmuodot

Bouvet’nsaari sijaitsee Atlantin eteläosissa, noin 2 600 kilometriä Etelä-Afrikasta lounaaseen ja 1 690 kilometriä Etelämantereesta pohjoiseen. Se sijaitsee kauempana mantereesta ja muista saarista kuin mikään muu saari maailmassa, sillä alle 1 690 kilometrin etäisyydellä Bouvet’nsaaresta ei ole lainkaan muita saaria.
Saari on noin 9,5 kilometriä pitkä ja seitsemän kilometriä leveä. Saaren pinta-ala on noin 49 neliökilometriä. Pysyvä jää peittää Bouvet’nsaaresta noin 93 prosenttia. Suurin jäätön alue on nimeltään Nyrøysa, joka syntyi vuosien 1955–1958 aikana todennäköisesti maanvyörymän seurauksena.
Topografiset muodot ovat kerrostulivuoren muodostamat. Isoja osia tulivuoresta on kulunut meren aiheuttaman abraasion takia. Maata on hävinnyt erityisesti pohjois-, länsi- ja lounaisrannikoilta, minkä takia tulivuoren kraatteri ei ole keskellä maamassaa.
Bouvet’nsaaren korkein kohta on 780 metriä merenpinnan yläpuolella. Se sijaitsee kraatterin lounaisreunalla. Kraatterin jään peitossa oleva pohja on noin 500 metrin korkeudessa. Tulivuoren kartio laskeutuu tasaisesti rannikkoja kohti. Itärannalla se laskeutuu 60 metrin korkeuteen ja etelärannalla 100–300 metrin korkeuteen merestä. Länsi- ja pohjoisrannikoilla rinne päättyy 400–500 metriä korkeaan jyrkänteeseen. Rannikkokaistale on hyvin kapea ja aaltojen pieksemä, joten saarelle pääsy on hyvin vaikeata.
Saaren rannikolla on joitakin huomattavia niemiä ja niemekkeitä. Idässä Kapp Lollossa on 80 metriä korkeita kallionjyrkänteitä. Keskellä pohjoisrannikkoa on kasvillisuudesta lähes autio Kapp Valdivia. Saaren luoteiskulmassa on Kapp Circuncision, joka on lumeton 200 metrin korkeuteen asti. Sen lounaispuolella on noin 1,5 kilometriä pitkä Nyrøysa, joka nousee 51 metrin korkeuteen pohjoisosassaan. Saaren eteläosassa on 260–380 metrin korkeudessa oleva Rustadkollenin tasanko.
Maantiede > Geologia

Bouvet’nsaari sijaitsee Atlantin keskiselänteen eteläisimmässä osassa. Maankuori saaren alla on noin 4,5–5 miljoonaa vuotta vanhaa, ja saaren kallioperän vanhin osa merenpinnan yläpuolella on noin 1,4 miljoonaa vuotta vanhaa. Kallioperä koostuu kahdesta muodostelmasta. Vanhempi ja alempi on pyroklastista kiveä, joka muodostui todennäköisesti merenalaisesta hyaloklastiitista. Nuorempi kivi on lähinnä laavakiveä, joka on pääasiassa basalttia. Nuoremmat esiintymä ovat ryoliittia.
Saari on vulkaaninen, ja tulivuori on edelleen aktiivinen, mistä kertovat myös fumarolit, joita on erityisesti pohjois- ja koillisrannikoilla. Tulivuorenpurkauksista ei kuitenkaan ole todistusaineistoa historialliselta ajalta. Saaren nuorin laavakivi on 100 000 vuotta vanhaa. Saaren huippu on tasainen, ja kraatterin halkaisija on noin kaksi kilometriä.
Ilmasto

Bouvet’nsaarella vallitsee kylmä meri-ilmasto. Sen erityispiirteitä on vähäinen lämpötilanvaihtelu. Saaren keskilämpötila merenpinnan tasolla on ympäri vuoden −2,7 – +1,6 °C. Vuoden keskilämpötila on noin −1 °C. Tammikuussa keskilämpötila on +1 °C ja syyskuussa −3 °C. Saari on usein pilvien tai tiheän sumun peitossa.
Historia > Löytäminen

Bouvet’nsaaren löysi 1. tammikuuta 1739 ranskalainen Jean-Baptiste Bouvet de Lozier, ja saari nimettiin hänen mukaansa. Bouvet merkitsi saaren sijainnin väärin, minkä takia eivät James Cook, James Clark Ross eikä Thomas Moore löytäneet sitä myöhemmin. Ross purjehti vuonna 1843 noin 29 kilometriä Bouvet’nsaaren pohjoispuolelta ja Moore vuonna 1854 noin 24 kilometriä sen itäpuolelta.
Brittiläiset hylkeenpyytäjät James Lindsay ja Thomas Hopper näkivat saaren 6. lokakuuta 1808. He luulivat löytäneensä uuden saaren, koska he olivat kaukana Bouvet’n antamista koordinaateista. He nimesivät sen Lindsaynsaareksi. Yhdysvaltalainen hylkeenpyytäjä Benjamin Morrell lähetti 7. joulukuuta 1822 aliperämiehensä maihin. Se oli Bouvet’nsaaren ensimmäinen rekisteröity maihinnousu.
Brittiläinen hylkeenpyytäjä George Norris löysi 10. joulukuuta 1825 kaksi saarta. Ensimmäisen saaren hän nimesi Liverpoolinsaareksi ja toisen Thompsoninsaareksi. Hän nousi maihin Liverpoolinsaarelle, joka todennäköisesti oli Bouvet’nsaari, ja julisti sen kuuluvaksi Yhdistyneelle kuningaskunnalle. Britannian hallitus ei kuitenkaan missään vaiheessa noudattanut julistusta, eikä saarta ollut missään kartoissa merkitty Britannian omistukseksi. Thompsoninsaari on jäänyt mysteeriksi, sillä vaikka siitä on myös muita havaintoja (muun muassa yhdysvaltalaiselta Joseph J. Fullerilta vuodelta 1893), Carl Chun ei löytänyt siitä jälkiä 25. marraskuuta 1898. Chunin retkikunta oli ensimmäinen, joka kartoitti Bouvet’nsaaren.
Historia > Norjalle

Norjalainen liikemies Lars Christensen päätti 1920-luvulla, että Bouvet’nsaari olisi otollinen paikka valaanpyyntiasemalle. Hänen päämääränään oli myös saada Norjan haltuun Antarktisia maita. Hän sai 31. elokuuta 1927 Norjan hallitukselta oikeuden ottaa Norjan haltuun kaikki maat, jotka eivät ole vielä muiden valtioiden omistuksessa. Tästä syystä Christensen keskittyi Pietari I:n saareen ja Bouvet’nsaareen. Hän lähetti tutkimusalus Norvegian tutkimaan seutua. Aluksen kapteeni Harald Horntvedt astui maihin 1. joulukuuta 1927 ja julisti saaren kuuluvan Norjalle. Hän rakensi sinne myös pienen vajan, joka kuitenkin tuhoutui pian myrskytuulessa. Vajan tarkoituksena oli toimia suojana mahdollisesti haaksirikkoutuville merimiehille. Vajan rakentaminen oli myös perinteinen norjalainen tapa julistaa maan omistajuutta. Norvegian miehistö tutki saarta kuukauden ajan.
Vuonna 1930 Norjan suurkäräjät sääti lain, jonka mukaan saari samoin kuin Pietari I:n saari  ja Kuningatar Maudin maa kuuluvat Norjalle.
Christensenin suunnitelmat Bouvet’nsaaresta olivat kaatua toiseen norjalaiseen valaanpyyntiyritykseen, joka kysyi Britannialta lupaa metsästää hylkeitä ja pyydystää valaita Bouvet’n- ja Thompsoninsaaren vesillä. Britannia antoi retkikunnalle luvan, mutta tämän tultua julkisuuteen Norja ilmoitti, että se oli jo vaatinut saarta itsellen ja aloittanut siellä metsästyksen. Britannia vastusti Norjan vaatimusta Bouvet’nsaaresta, koska Norris oli julistanut saaren jo kuuluvaksi Britannialle. Maat pääsivät pian yhteisymmärrykseen. Britannia tunnusti marraskuussa 1928 Norjan aseman Bouvet’nsaarella, ja vastapainoksi Norja tunnusti Britannian vaatimukset Antarktiksella.
Norvegia palasi Bouvet’nsaarelle vuonna 1928. Matkan tarkoituksena oli perustaa saarelle meteorologinen asema, mutta saarelta ei löytynyt sille sopivaa paikkaa. Sääaseman sijaan saarelle rakennettiin pieni vaja. Norvegia purjehti Bouvet’nsaarelle jälleen marraskuussa 1929, jolloin saaresta otettiin ensimmäiset ilmakuvat ja viereiselle pienelle Larsøyalle rakennettiin pieni vaja. Sekä Bouvet’nsaaren että Larsøyan vajat olivat tuhoutunet, kun Nils Larsen kävi maaliskuussa 1931 Norvegialla Bouvet’nsaarella. Vuoden 1929 retkikunta otti saarelta myös ensimmäiset kivinäytteet, joiden ansiosta geologi Olaf Holtedahl määritteli saaren geologisia piirteitä.
Historia > Tutkimusaseman perustaminen ja suojelualueeksi

Norjalaiset eivät onnistuneet 1900-luvun alkupuoliskolla rakentamaan Bouvet’nsaarelle pysyvää tutkimusasemaa. Norjan lisäksi aseman rakentamista tutkivat myös Britannia (1939 ja 1964) ja Etelä-Afrikka (1955 ja 1966).
Bouvet’nsaari ja sitä ympäröivät merialueet julistettiin 1971 luonnonsuojelualueeksi. Saaren luonto ja ympäristö ovat sen ansiosta ympärivuotisessa suojelussa. Julistuksen myötä saari on myös turvattu teiden ja rakennusten rakentamiselta ja monilta muilta toiminnoilta, joihin kuuluu maaston muokkaamista.
Norjan Polaari-instituutti (NPI) rakennutti 1977 saarelle automaattisen säähavaintoaseman. NPI miehitti asemaa väliaikaisesti joulukuusta 1978 maaliskuulle 1979, jolloin saarella tehtiin biologisia ja geologisia tutkimuksia. Tutkimusryhmä jätti jälkeensä kaksi säähavaintoasemaa, kolme vajaa ja hätävaraston. NPI tutki saarta uudestaan maaliskuussa 1985 sekä joulukuun 1996 ja helmikuun 1997 välisenä aikana. NPI:n 1990-luvun puolivälin tutkimukset liittyivät Antarktiksen merielämää suojelevaan CCAMLR-sopimukseen. NPI:n tutkijat palasivat saarelle jälleen syksyllä 2007, jolloin he havaitsivat, että sekä tutkimus- että sääasema olivat molemmat syöksyneet mereen. Uusi ja paremmin varustettu asema vihittiin käyttöön tammikuussa 2014. Asemassa on kamera ja mittauslaitteita, joiden dataa pystyy lähettämään satelliitin kautta ympäri vuoden. Laitteet saavat virtaa tuulienergiasta.
Hallinto ja talous

Bouvet’nsaari on Norjan territorio, ja sitä hallitsee suoraan Norjan oikeus- ja turvallisuusministeriön napa-alueiden osasto. Bouvet’nsaari sijaitsee Antarktiksen sopimuksen määrittelemän alueen ulkopuolella, joten Norjan omistusoikeutta siihen ei ole kyseenalaistettu, toisin kuin Norjan vaatimien Pietari I:n saaren ja Kuningatar Maudin maan asemaa.
Vaikka saari on asumaton, sillä on kuitenkin Internetin ylätason verkkotunnus .bv. Tunnusta hallinnoi Norid, joka ei kuitenkaan ole avannut sitä rekisteröitäväksi. Sillä on myös radioamatööritoiminnassa oma maatunnuksensa 3Y/B, joka on DXCC:n listauksessa Pohjois-Korean jälkeen toiseksi etsityin kohde.
Bouvet’nsaaren ympärillä on Norjan yksinomainen talousvyöhyke, jonka pinta-ala on 757 814 neliökilometriä. Talousvyöhykkeen alueella on jonkin verran kalastustoimintaa. Kalastus alueella alkoi noin 1970-luvun puolivälissä. Viralliset tiedot Bouvet’nsaaren vesillä tehdystä kalastuksesta ovat vähäisiä, ja CCAMLR:n tietokanta käsittelee laajempaa Antarktista merialuetta. CCAMLR:n saalistietojen mukaan Bouvet’nsaaren vesillä ei kalasteta ollenkaan troolaamalla, mutta Sea Around Us Projectin tutkijat epäilevät, että alueella on melko runsaasti laitonta kalastusta valvonnan puutteen takia. Tutkijat arvioivat, että vuosien 1977–2010 aikana Bouvet’nsaaren talousvyöhykkeen kokonaissaalis oli noin 2 400 tonnia. Toiminta alkoi pienimuotoisena vuonna 1977, mutta saalismäärät kasvoivat hiljalleen, kunnes vuosina 2005–2010 kasvu kiihtyi. Pitkäsiimakalastuksen tärkeimmät saalislajit olivat jääahveniin kuuluvat Dissostichus eleginoides ja Dissostichus mawsoni sekä jääkalalajit.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bouvet’nsaari Wikimedia Commonsissa
Landgang på Bouvetøya. Om Norsk Polarinstitutts ekspedisjon til Antarktis (1979; tv-ohjelma, 27 min) (englanniksi) (tv.nrk.no)
3Y0J Bouvetøya full video (Radioamatöörien purjehdus ja dxpedition saarelle 2023) (englanniksi) (youtube.com)
Sääennuste Bouvet’nsaarelle (englanniksi) (yr.no)
Bouvet’nsaaren sijainti.
Bouvet’nsaaren kartta.
Kapp Valdivia.
Usnea antarctica -jäkälä hallitsee paljaita vuorenharjoja Nyrøysan pohjoispuolella.
Metsäkamppisammal on yleinen Kapp Valdiviassa.
Bouvet’nsaaren kergueleninmerikarhujen populaatio on maailman toiseksi suurin. Merikarhuja saarella olevalla Nyrøysan alueella.
Jean-Baptiste Bouvet de Lozier’n tutkimusmatkoista tehty kartta, joka tehtiin melkein heti tämän saavuttua takaisin Ranskaan. Karttaan on merkitty Bouvet’nsaaren Cap de la Circoncision tyhjän, tuntemattoman alueen reunalle.
Bouvet’nsaari valokuvassa vuodelta 1898.
Norjalaisretkikunta ensimmäisinä maissa Bouvet’n saarella vuonna 1927
Norjalaisia Kapp Circoncisionin vajan edustalla 1929.
Brendan Hughes

Brendan Hughes (kesäkuu 1948 Belfast, Pohjois-Irlanti – 16. helmikuuta 2008 Belfast) oli irlantilainen tasavaltalainen ja yksi Väliaikaisen IRA:n suurimman osaston, Belfastin prikaatin, komentajista. Hän toteutti 1970-luvun alkuvuosina lukuisia iskuja Britannian armeijaa ja Pohjois-Irlannin poliisia vastaan. Toimintaa rahoitettiin muun muassa pankkiryöstöillä.
21. heinäkuuta 1972 IRA räjäytti 22 pommia Belfastissa. Yhdeksän ihmistä kuoli ja noin 130 haavoittui. Hughes kertoi myöhemmin katuneensa näitä iskuja. Seuraavana vuonna hänet saatiin kiinni ja pidätettiin samana päivänä kuin Gerry Adams, mutta hän pakeni vankilasta jäteauton kyydissä patjaan kääriytyneenä ja palasi Belfastiin uuden henkilöllisyyden turvin. Vuonna 1974 hänet pidätettiin uudestaan ja tuomittiin 15 vuodeksi vankeuteen. Hän sai viiden vuoden lisärangaistuksen pahoinpideltyään vanginvartijan, ja häneltä poistettiin etuoikeudet, joita Britannian viranomaiset olivat myöntäneet IRA:han kuuluville vangeille samaan tapaan kuin sotavangeille. Hän ystävystyi vankilassa Ulsterin vapaaehtoisjoukoissa toimineen Robert Batesin kanssa.
Vuonna 1980 Hughes johti vankien nälkälakkoa Belfastin lähellä sijainneessa Mazen vankilassa. Seuraavana vuonna Bobby Sands aloitti toisen nälkälakon, jonka aikana kymmenen vankia kuoli nälkään.
Hughes vapautui vankilasta vuonna 1986 ja asui jonkin aikaa Gerry Adamsin asunnossa. Vuonna 2013 julkaistulla nauhoitteella Hughes sanoo Adamsin määränneen Jean McConvillen murhan vuonna 1972. Adams on kiistänyt Hughesin väitteen. Hughes ei viimeisinä vuosinaan ollut hyvissä väleissä Sinn Féinin johdon kanssa vaan nimitti heitä ”Armaniin pukeutuvaksi prikaatiksi”. Adams osallistui kuitenkin Hughesin hautajaisiin vuonna 2008 ja oli yksi arkunkantajista.
Aiheesta muualla

Voices from the Grave -dokumenttielokuvan 1. osa Vimeo.com
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Brendan Hughes
Käännös suomeksi
Cheng

Cheng on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Cheng Changgeng (1811–1880), kiinalainen oopperanäyttelijä
Cheng Chao-Tsun (s. 1993), taiwanilainen keihäänheittäjä
Cheng Congfu (s. 1984), kiinalainen kilpa-autoilija
Cheng Ho, Zheng He (1371–1433), kiinalainen merenkulkija ja tutkimusmatkailija
Cheng Shao-Chieh (s. 1986), taiwanilainen sulkapalloilija
Cheng Wen-tsan (s. 1967), taiwanilainen poliitikko ja varapääministeri
Cheng Xunzhao (s 1991), kiinalainen judoka
Cheng Yen (s. 1937), taiwanilainen buddhalainen nunna, filantropisti ja Tzu Chi-järjestön perustaja
Joe Cheng (s. 1982), taiwanilainen näyttelijä.
Kuvitteellisia henkilöitä

Cheng, mestarikokki Mika Kaurismäen ohjaamassa elokuvassa Mestari Cheng.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Venäjän federaation kuluttajansuoja- ja hyvinvointivirasto

Viraston logo.
Venäjän federaation kuluttajansuoja- ja hyvinvointivirasto (ven. Федеральная служба по надзору в сфере защиты прав потребителей и благополучия человека), lyhennettynä Rospotrebnadzor (ven. Роспотребнадзор) on Venäjän valtiollinen kansalaisten kuluttajansuoja-asioista, elintarviketurvallisuudesta sekä  terveydenhuollon ja hyvinvoinnin palveluista vastaava virasto. Se on ollut esillä myös länsimaisissa tiedotusvälineissä esimerkiksi tartuntatautien (kuten HIVin ja koronan) levinneisyydestä uutisoitaessa ja Venäjän valtionjohdon viraston avulla harjoittaman ulko- ja kauppapoliittisten toimien yhteydessä.
Vuonna 2004 perustetussa virastossa työskentelee yhteensä noin 110 000 asiantuntijaa (tilanne vuonna 2020). Virasto siirrettiin vuonna 2012 presidentin antamalla asetuksella terveysministeriön alaisuudesta suoraan valtionjohdon (hallituksen) alaisuuteen. Viraston päätoimipiste sijaitsee Moskovassa, jonka lisäksi sillä on useita satoja muita toimipaikkoja. Virastoon kuuluu esimerkiksi 84 alueellista osastoa hygienia- ja epidemiologiakeskuksineen sekä lähes 300 tarkastuspistettä raja-asemien, satamien, rautatieasemien ja lentoasemien yhteydessä. Alueellisten toimipisteiden lisäksi virastoon kuuluu 29 tutkimuslaitosta, 12 rutontorjunta-asemaa ja yli 100 desinfiointijärjestöä.
Rospotrebnadzor-virasto valvoo ulkomailta tapahtuvaa elintarvikkeiden ja maataloustuotteiden tuontia Venäjälle ja antaa tähän liittyviä ohjeita, määräyksiä ja lupia. Viraston antamia määräyksiä – vaikkapa useiden ulkomaisen astianpesuaineiden tai makeisten kieltäminen – on käytetty myös kauppapoliittisena välineenä venäläisen tuotannon suosimiseksi Venäjän kuluttajamarkkinoilla maan Ukrainassa käymän sodan ja siihen liittyvien ulkomaisten pakotetoimien aikana.
Vaikka Rospotrebnadzor on ollut esillä tiedotusvälineissä koronapandemian aikana, esimerkiksi Moskovan pormestari Sergei Sobjanin on ukrainalaisen ajatushautomon mukaan myöntänyt huhtikuun 2020 alussa, että "koronatestejä on tehty vain hyvin vähän, eikä kenelläkään ole todellista kuvaa asiasta". Venäjän raportoimien sairastuneiden ihmisten lukumäärää on siksi luonnehdittu jopa propagandaksi.
Aiheesta muualla

Venäjän federaation kulututtajansuoja- ja hyvinvointiviraston kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (rospotrebnadzor.ru)
Rospotrebnadzorin koronaepidemian sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (rospotrebnadzor.ru)
Rospotrebnadzorin kartta vahvistetuista koronatapauksista Venäjän federaation subjekteissa ja maailmalla (venäjäksi) (rospotrebnadzor.ru)
Moskovassa korotettu valmiustila koronavirusepidemian ehkäisemiseksi (6.3.2020) (finlandabroad.fi)
Valtiollisia tai maanosan kansanterveyslaitoksia
| --- | --- |
Eurooppa:    ECDC   RIVM   ISHP   Sciensano   UKHSA   PHE   PHS   PHW   NCPHA   ISCIII   HPSC   Embætti landlæknis   ISS   GÖG   EODY   HZJZ   SPKC   SMLPC   LIH   ANSP   FHI   IPH   INSA   NIZP-PZH   Santé Publique France   INSP   Folkhälsomyndigheten   RKI   IPHS   ÚVZ SR   NIJZ   THL   BAG   SIF   SZÚ   TsHZ   NNK   RRPCEM   Rospotrebnadzor   Terviseamet 
Aasia:    IEDCR   KCDA   NIHRD   NCDC   NIHR   IPI   ICDC   NIPH   IPC   NIPH   NTsOZ   China CDC   IPH   NCPH   NHL   BPKIHS   Pakistanin terveysvirasto   PNIPH   Saudi CDC   NCID   Taiwan CDC   Thai NIH   NIHE 
Afrikka:     Africa CDC   IPA   NICD   EPHI   NMIMR   CPC   KEMRI   INRB   NCDC   IPM   IPM   INS   NCDC   IPCI   ZNPHI   IPD   NIH Somalia   PHI   NIMR   INH   IPT   UVRI 
Amerikka:    ANLIS   IAL   ISP   INCIENSA   PHAC   INS   IPK   INSP   INS   CDC 
Muut alueet:   AIHW
Huomaa: Malline on keskeneräinen, eikä toistaiseksi sisällä läheskään kaikkia kansallisia tai ylikansallisia kansanterveyslaitoksia tai -virastoja.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Federal Service for Surveillance on Consumer Rights Protection and Human Wellbeing
Käännös suomeksi
Verdun-1:n kantoni

Verdun-1:n kantonin sijainti Meusen departementissa.
Verdun-1 on Ranskassa yksi Meusen departementin kantoneista (yleisneuvoston vaalipiiri). Se käsittää  Sivry-la-Perchen kunnan sekä osan Verdunin kaupungista. Kantonin alueella asui vuoden 2015 alussa 10 848 ihmistä. Verdun-1:n kantonin keskustoimisto on Verdunin kaupungissa.
Chen Yun

Chen Yun vuonna 1958.
Chen Yun (alkuperäinen nimi Liao Chenyun; 1905 Shanghai – 10. huhtikuuta 1995 Peking) oli kiinalainen kommunistipoliitikko. Mao Zedongin valtakautena ja Maon kuolemaa seuranneina vuosina hän tuli tunnetuksi käytännöllisenä talouspoliitikkona. Deng Xiaopingin aikana 1980- ja 1990-luvuilla Chen Yun oli Kiinan kommunistisessa puolueessa (KKP) Dengin uudistuspolitiikkaa vastustaneen vanhoillisen siiven keulahahmo.
Chen Yun kuului KKP:n puoluejohtoon poikkeuksellisen pitkän ajan. Hän oli keskuskomitean jäsenenä vuosina 1931–1987 ja politbyroossakin yli 40 vuotta. Chenillä ei ollut mitään muodollista koulutusta kansakoulua lukuun ottamatta. Hän toimi 1920-luvulla kommunistien salaisena ammattiyhdistystoimitsijana ja osallistui vuosien 1934–1935 pitkään marssiin. Sen jälkeen hän oli jonkin aikaa komennuksella Moskovassa, mutta palasi vuonna 1937 Kiinan kommunistien päämajaan Yan’aniin. Vähäisestä koulutuksestaan huolimatta Chen alkoi erikoistua talouskysymyksiin. Kiinan kansantasavallan perustamisen jälkeen hän toimi monissa tärkeissä viroissa, kuten varapääministerinä, teollisuusministerinä ja valtion suunnittelukomiteassa. Hän oli yksi niitä harvoja, jotka vuonna 1957 uskalsivat ilmaista epäilyksensä Maon suunnittelemaa suurta harppausta kohtaan. Suuren harppauksen aikana Kiinan talouspolitiikka siirrettiin pois Chenin johtamien keskussuunnitteluelinten käsistä, mutta suuren harppauksen epäonnistuttua hänet kutsuttiin vuonna 1961 johtamaan kansantalouden elvytystoimia.
Kulttuurivallankumouksen aikana Chen Yun tuomittiin ”kapitalistina” ja hänet siirrettiin pois kaikista viroistaan keskuskomitean jäsenyyttä lukuun ottamatta. Hänen merkityksensä kasvoi Deng Xiaopingin noustuaan valtaan vuodesta 1977 alkaen. Chen pysyi uskollisena marxilaisille näkemyksilleen ja suhtautui epäilevästi Dengin ajamiin rohkeisiin talousuudistuksiin. Chen ja hänen kannattajansa muodostivat 1980- ja 1990-luvuilla Kiinan johdossa jarruttavan voiman, joka hidasti Dengin suunnitelmien toteuttamista ja pakotti useasti Dengin kompromisseihin. Chen kuvasi Kiinan kansantaloutta kuuluisaksi tulleella lintuhäkkivertauskuvalla. Hänen mukaansa markkinoille oli suotava rajoitettuja vapauksia kuten häkissä olevalle linnulle on annettava tilaa, ettei se tukehdu. Hän sanoi hyväksyvänsä talouden modernisaation sillä ehdolla, että valtio ei antaisi ”linnun paeta häkistä”. Dengin painostuksesta Chen luopui vuonna 1987 tehtävistään KKP:n keskuskomiteassa ja politbyroossa, mutta säilyi tosiasiassa sen jälkeenkin hyvin vaikutusvaltaisena, sillä hän tuki nuorempia vanhoillisia johtajia. Chen ja Deng elivät molemmat hyvin korkeaan ikään, mutta Chen kuoli kaksi vuotta ennen Dengiä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chen Yun Wikimedia Commonsissa
Brendan Murray

| Brendan Murray |
| --- | --- |
 Murray vuonna 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. marraskuuta 1996 (ikä 27)
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Aktiivisena:  2014–
Tyylilajit:  pop
Soittimet:  laulu
Levy-yhtiöt:  RCA Records 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Brendan Murray (s. 16. marraskuuta 1996) on irlantilainen laulaja ja entinen irlantilaisbändi Hometownin jäsen. Hän edusti Irlantia sooloartistina vuoden 2017 Euroviisuissa Kiovassa.
Elämä ja ura > 2014–2016

Vuonna 2014 Murraysta tuli osa Hometown-nimistä irlantilaisbändiä, jota johti Louis Walsh. Bändi saavutti kolme listamenestystä kotimaassaan, sisältäen ykkössinglet ”Where I Belong” vuonna 2014 ja ”Cry for Help” vuonna 2015. Heidän debyyttialbuminsa HomeTown julkaistiin marraskuussa 2015 ja se nousi neljännelle sijalle Irlannissa. Joulukuussa 2016 bändi ilmoitti, että he lopettaisivat toimintansa.
Elämä ja ura > 2016-

16. joulukuuta 2016 Murrayn ilmoitettiin olevan Irlannin euroviisuedustaja vuoden 2017 Eurovision laulukilpailussa. 10. maaliskuuta 2017 hänen kappaleensa ”Dying To Try” julkaistiin.
Käännös suomeksi
Venäjän federaation maatalousministeriö

| Venäjän federaation maatalousministeriö Министерство сельского хозяйства Российской Федерации |
| --- | --- |

 Ministeriön rakennus Moskovassa.
Perustettu:  2000
Sijainti:  Moskova
Valtio:  Venäjä
Ministeri:  Oksana Lut
Aiheesta muualla
Sivusto
Venäjän federaation maatalousministeriö (ven. Министерство сельского хозяйства Российской Федерации, Ministerstvo selskogo hozjaistva Rossijsoki Federatsii) on Venäjän federaation ministeriö.