stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HMS Eglinton (L87)

| HMS Eglinton |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Vickers Armstrong, Newcastle-upon-Tyne
Kölinlasku:  8. kesäkuuta 1939
Laskettu vesille:  28. joulukuuta 1939
Palveluskäyttöön:  28. elokuuta 1940
Loppuvaihe:  romutettu 28. toukokuuta 1956
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 050 t (standardi) 1 360 t (max)
Pituus:  85 m
Leveys:  8,8 m
Syväys:  3,27 m
Koneteho:  19 000 hv
Nopeus:  27,5 solmua
Miehistöä:  146
Aseistus
Aseistus:  4 × 4" QF Mk XVI -tykkiä kaksiputkisina Mk XIX -asennuksina 4 × QF 2 naulan Mk VIII neliputkisena Mk VII -asennuksena 2 × Oerlikon 20 mm yksiputkisina P Mk III -asennuksina 2 × syvyyspomminheitintä, yksi kisko, joihin 40 syvyyspommia
HMS Eglinton (viirinumero L87) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Hunt-luokan tyypin I saattuehävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 21. maaliskuuta 1939 vuoden 1939 laivasto-ohjelmassa työnumerolla J4091 Parsons Marine Steam Turbines Companylta. Aluksen runko tilattiin Vickers Armstrongin Tynesiden telakalta Newcastlesta, missä köli laskettiin 8. kesäkuuta 1939. Alus laskettiin vesille 28. joulukuuta ja valmistui 28. elokuuta 1940.
Gucci Mane

| Gucci Mane |
| --- | --- |
 Gucci Mane, 2024
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. helmikuuta 1980 (ikä 44) Birmingham, Alabama, Yhdysvallat
Ammatti:  rap-artisti
Muusikko
Taiteilijanimi:  Gucci Mane 
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2001–
Tyylilajit:  rap, trap
Yhtyeet:  1017 Brick Squad
Levy-yhtiöt:  1017 Brick Squad Records Asylum Warner Bros. Tommy Boy Entertainment
Aiheesta muualla
www.guccimaneonline.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Gucci Mane (oik. Radric Davis, s. 12. helmikuuta 1980 Birmingham, Alabama, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen hip hop -artisti ja sanoittaja. Hän aloitti räppäämisen 14-vuotiaana. Hän on myös 1017 Brick Squad -levy-yhtiön perustaja.
Ura

Gucci Mane julkaisi esikoisalbuminsa Trap Housen vuonna 2005. Albumilta julkaistiin yksi single Icy, jolla vierailee Young Jeezy ja Boo.[lähde? ]
Toinen albumi Hard to Kill -julkaistiin vuonna 2006.
Vuonna 2007 Gucci Mane julkaisi Back to the Trap House -albumin. Sitä myytiin ensimmäisellä viikolla 32 000 kappaletta. Albumi sisälsi myös Guccin Freaky Gurl -hittisinglen, Single sijoittui U.S. Billboard Hot Rap Tracks -listan 12. sijalle.[lähde? ]
Kokoelma-albumi Murder Was the Case julkaistiin keväällä 2009.[lähde? ]
Diskografia > Studioalbumit

Trap House (2005)
Hard to Kill (2006)
Trap-A-Thon (2007)
Back to the Trap House (2007)
Murder Was the Case (2009)
The State vs. Radric Davis (2009)
The Appeal: Georgia’s Most Wanted (2010)
The Return of Mr. Zone 6 (2011)
Everybody Looking (2016)
The Return of East Atlanta Santa (2016)
Mr. Davis (2017)
El Gato: The Human Glacier (2017)
Evil Genius (2018)
Delusions of Grandeur (2019)
Ice Daddy (2021)
Diskografia > Singlet

| Vuosi | Single | U> S. Hot 100 | U> S. R&B | U> S. Rap | U> S. Pop 100 | Albumilta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005 | "Icy" (feat. Young Jeezy & Boo) | 105 | 46 | 23 | - | Trap House |
| 2006 | "Go Head" | - | 51 | - | - | Trap House / Hard to Kill |
| 2007 | "Freaky Gurl" | 62 | 19 | 12 | 84 | Hard to Kill |
| 2009 | "Stoopid" | - | 66 | - | - | Murder Was the Case |
| 2009 | "I Think I Love Her" | - | 107 | - | - |  |
↑  Kappale oli sijalla 5 Bubbling Under Hot 100 Singles -listalla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Gucci Manen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Gucci Mane Myspacessa (englanniksi)
Unto Korhonen (professori)

Unto Kalervo Korhonen (20. tammikuuta 1915 Viipuri – 22. maaliskuuta 1988 Vantaa) oli suomalainen fyysikko. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1952 Helsingin yliopistossa ja hoiti Teknillisen korkeakoulun fysiikan professuuria 1957–1979 ja toimi Tampereen Teknillisen Korkeakoulun ensimmäisenä rehtorina 1965–1969. Vuonna 1965 Tampereelle perustettiin Teknillisen korkeakoulun sivukorkeakoulu, joka 1972 itsenäistyi Tampereen teknilliseksi korkeakouluksi (TTKK).
Professorina Korhonen tutki kiinteiden aineiden atomien elektronijakautumia. Hän oli myös Helsingin seudun kesäyliopiston ensimmäinen rehtori vuosina 1966–1975, Suomen Fyysikkoseuran perustajajäsen ja puheenjohtaja 1956–1958 sekä Suomen tieteenharjoittajien liiton hallituksen puheenjohtaja 1961–1969.
Tukholman kaupunginmuseo

Tukholman kaupunginmuseo. Rakennuksen edustalla oleva aukio tunnetaan nimellä Ryssgården.
Tukholman kaupunginmuseo (ruots. Stockholms stadsmuseum) on Ruotsin pääkaupungin Tukholman ja sen asukkaiden historiaa dokumentoiva, kokoava ja esillepaneva museo. Museo kuvaa Tukholman kasvua pienestä keskiaikaisesta satamakaupungista nykypäivän suurkaupungiksi karttojen, kuvien, tuoksujen sekä äänien avulla.
Museo sijaitsee Södermalmin kaupunginosassa, Slussenin alueella. Museorakennus on entinen niin sanottu Södra stadshuset eli eteläinen kaupungintalo, jossa toimi aiemmin osia kaupungin hallinnosta sekä kauppiaiden varastoja. Talo valmistui alkujaan 1670-luvulla Nicodemus Tessin vanhemman suunnittelemana, mutta tuhoutui pian tulipalossa. Nicodemus Tessin nuorempi suunnitteli sen uudelleen vuoden 1680 jälkeen. Rakennus muutettiin kaupunginmuseon käyttöön 1939–1942.
Museon arkistoihin on yleisöllä vapaa pääsy. Arkistoissa on muun muassa yli miljoona valokuvaa Tukholmasta sen historian varrelta. Museossa sijaitsee myös kahvila sekä museokauppa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tukholman kaupunginmuseon viralliset sivut
Tukholman konserttitalo

Tukholman konserttitalo.
Tukholman konserttitalo (ruots. Stockholms Konserthus) on musiikkinäyttämö Tukholman Norrmalmin kaupunginosassa, Hötorget-aukiolla. Konserttitalo rakennettiin vuosina 1924–1926, ja sen suunnittelusta vastasi ruotsalainen arkkitehti Ivar Tengbom. Rakennus edustaa ruotsalaista 1920-luvun klassismia.
Konserttitalo toimii vuonna 1902 perustetun Tukholman kuninkaallisen filharmonisen orkesterin kotipaikkana, ja siellä myös järjestetään vuosittain useita palkinto-tilaisuuksia, kuten lääketieteen, fysiikan, kemian ja kirjallisuuden Nobel-palkinnon jakoseremonia, Polar-musiikkipalkintoseremonia sekä Astrid Lindgren -palkintotilaisuus.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Konserthuset
Hassisen Kone 40 vuotta myöhemmin

| Hassisen Kone 40 vuotta myöhemmin |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Mika Kaurismäki
Käsikirjoittaja:  Mika Kaurismäki Antti Kuivalainen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Marianna Films
Levittäjä:  Pirkanmaan elokuvakeskus
Ensi-ilta:  17.3.2023
Kesto:  80 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hassisen Kone 40 vuotta myöhemmin on Mika Kaurismäen ohjaama suomalainen dokumenttielokuva, jonka ensi-ilta oli 17. maaliskuuta 2023.
Elokuva on 80 minuuttinen dokumenttielokuva joensuulaisesta Hassisen Kone -rockyhtyeestä. Dokumentissa seurataan yhtyeen historiaa sekä valmistautumista 40-vuotisjuhlakonserttiin 30. heinäkuuta 2022 Tampereen stadionilla. Elokuvassa käydään läpi muun muassa Jussi Kinnusen nuoruuden päihdeongelmat sekä kitaristi Reijo Heiskasen äkillinen eroaminen ja Jukka Orman tulo mukaan. Lisäksi haastatellaan myös laajennetun kokoonpanon kosketinsoittaja Eero ”Safka” Pekkosta, perkussionisti Hannu Porkkaa ja saksofonisti Antti Seppoa. Konsertista tulee myös tunnin mittainen kappalekooste. Televisiossa nämä kaksi ohjelmaa aiotaan esittää peräkkäin, kun Ratinan keikasta tulee kuluneeksi vuosi.
Palkinnot

Tampereen elokuvajuhlien yleisöpalkinto
Arvosteluja

Jesse Raatikainen, Episodi
Pilvi Meriläinen, Film-o-holic.com
Toni Keränen, Katso
Päivi Valotie, Turun Sanomat
Jussi Virratvuori, Karjalainen
Ville Sirén, Helsingin Sanomat
Aiheesta muualla

Hassisen Kone 40 vuotta myöhemmin Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Elokuvan Youtube-traileri.
HammerFall

| HammerFall |
| --- | --- |

 HammerFall esiintymässä Wackenissa 2014.
Tiedot
Toiminnassa:  1993–
Tyylilaji:  heavy metal, power metal
Kotipaikka:  Göteborg, Ruotsi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Joacim Cans, laulu (1996–)  Oscar Dronjak, kitara (1993–)  Fredrik Larsson, basso (1994–1997, 2007–)  Pontus Norgren, kitara (2008–)  David Wallin, rummut (2014–) 
Entiset jäsenet:  Johan Larsson, basso (1993–1994)  Glenn Ljungströmkitara, 1995–1997   Patrik Räfling, rummut (1997–1999)  Mikael Stanne, laulu (1993–1996)  Jesper Strömblad, rummut (1993–1997)  Niklas Sundin, kitara (1993–1995)  Magnus Rosén, basso (1997–2007)  Stefan Elmgren, kitara (1997–2008)  Anders Johansson, rummut (1999–2014) 
Levy-yhtiö:  Nuclear Blast, (1997–)  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
HammerFall on vuonna 1993 perustettu ruotsalainen metalliyhtye. Yhtyeen johtohahmo ja perustajajäsen on kitaristi Oscar Dronjak.
Dronjak ja Jesper Strömblad perustivat HammerFallin Niklas Sundinin sekä Mikael Stannen kanssa vuonna 1993. Yhtye teki levytyssopimuksen neljästä levystä saksalaisen levy-yhtiön Nuclear Blastin kanssa vuonna 1997. Debyyttilevy Glory to the Brave julkaistiin saman vuoden lopulla.
Jäsenet

Joacim Cans – laulu
Oscar Dronjak – kitara
Fredrik Larsson – basso
Pontus Norgren – kitara
David Wallin – rummut
Jäsenet > Entiset jäsenet

Johan Larsson – basso
Glenn Ljungström – kitara
Patrik Räfling – rummut
Mikael Stanne – laulu
Jesper Strömblad – rummut
Niklas Sundin – kitara
Johan Nieman – basso
Magnus Rosén – basso
Stefan Elmgren – kitara
Anders Johansson – rummut
Diskografia > Studioalbumit

Glory to the Brave (1997)
Legacy of Kings (1998)
Renegade (2000)
Crimson Thunder (2002)
Chapter V: Unbent, Unbowed, Unbroken (2005)
Threshold (2006)
No Sacrifice, No Victory (2009)
Infected (2011)
(r)Evolution (2014)
Built to Last (2016)
Dominion (2019)
Hammer of Dawn (2022)
Avenge the Fallen (2024)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta HammerFall Wikimedia Commonsissa
Kotisivut (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:HammerFall
Käännös suomeksi
Unto Laakso

Unto Uljas Laakso (24. toukokuuta 1915 Turku – 18. helmikuuta 1995) oli suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja näytelmäkirjailija.
Laakso oli kiinnitettynä Satakunnan Maaseutunäyttämöllä näyttelijänä ja taloudenhoitajana 1945–1947, näyttelijänä Vaasan Näyttämöllä 1947–1948, Uudenkaupungin Teatterissa 1948–1949, näyttelijänä ja järjestäjänä Joensuun Kansanteatterissa 1949–1950, Rauman Kansanteatterissa 1950–1952, näyttelijänä Kuusankosken Teatterissa 1952–1953, ohjaajana Etelä-Karjalan Näytelmäseurassa 1953–1954, ohjaajana Kokkolan Maakuntateatterissa 1954–1957, ohjaajana Ykspihlajan Työväen Näyttämöllä 1957–1960, näyttelijänä ja järjestäjänä Tampereen Teatterissa 1960–1963, Teatteri Jurkassa 1963, sekä ohjaajana ja näyttelijänä Lappeenrannan Kansanteatterissa 1965–1967.
Laakson tehtäviä olivat Klaus Kurki (Elinan surma), Candy (Hiiriä ja ihmisiä), Edgar (Kuolemantanssi), Otto Frank (Anna Frankin päiväkirja), Apso (Lemmin poika), Cajalén (Katariina kaunis leski), Alfred Tanner (Orpopojan valssi), Grumio (Kuinka äkäpussi kesytetään), Pickering (Pygmalion), Vanja-eno, Esko, Sakeri, Isak (Jääkärin morsian), sekä bufforooleja. Laakson ohjauksia olivat Nummisuutarit, Anna Frankin päiväkirja, Elokuun teehuone, Vanja-eno, Jääkärin morsian, Entäs nyt Niskavuori, Miehen kylkiluu, Sateentekijä, Elinan surma, Äidittömät, ja Helmikuu tulee.
Laakso kävi kansakoulun. Hän opiskeli viulunsoittoa Urho Koskisen ja Rudolf Niestedtin ohjauksessa. Laulua hän oppi Elbe Nissisen johdolla. Laakso teki opintomatkoja Ranskaan 1951, Ruotsiin 1956 ja 1958, ja Neuvostoliittoon 1962. Laakson luottamustehtäviä olivat näyttelijäyhdistyksen puheenjohtajana ja rahastonhoitajana sekä matkanjohtajana vierailuilla.
Laakson vanhemmat olivat puuseppä Johan Emil Laakso ja Mandi Josefiina (o.s. Kujanpää). Laakson ensimmäinen puoliso oli kauppateknikko Maila Marjatta Heinonen 1947–1951.
Ohjauksia

Asianajaja lääkärinä : tv-elokuva. 1963 (Pekka Koskisen kanssa)
Ensimmäinen varoitus : tv-elokuva. 1964 (Pekka Koskisen kanssa)
Tuolta se tulee, tuolta se tulee

| Tuolta se tulee, tuolta se tulee |
| --- | --- |

Nimi:  Tuolta se tulee, tuolta se tulee
Tekijä:  Heikki Varja
Valmistumisvuosi:  1979
Sijainti:  Seinäjoen rautatieasema
Paikkakunta:  Seinäjoki
Koordinaatit:  62°47'28.73"N, 22°50'33.52"E
Tuolta se tulee, tuolta se tulee (joskus myös Tuolta se tuloo ja tuonne se menöö) on kuvanveistäjä Heikki Varjan vuonna 1979 paljastettu veistos Seinäjoen rautatieaseman edessä. Se on muistomerkki Seinäjoen kehitykseen voimakkaasti vaikuttaneiden rautatieläisten työlle. Teosta kutsutaankin usein nimillä rautatieläisten muistomerkki tai rautatieläispatsas.
Seinäjoen opiskelijoilla on perinteenä pestä veistos vappuaattoisin.
Teos siirrettiin Seinäjoen uudelle asema-aukiolle 22.-23.8.2024 välisenä yönä.
Urho Talke

Viljo Kämäräinen (vas.) ja Urho Talke vuonna 1915.
Urho August Talke (synt. Tallgren, 9. lokakuuta 1894 Helsinki – 31. joulukuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen kestävyysuoksija. Helsingin Kisa-Veikkoja edustanut Talke osallistui maratonille vuoden 1920 Antwerpenin olympialaisissa ja sijoittui yhdeksänneksi.
USS H-8

| USS H-8 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Puget Soundin laivastontelakka
Laskettu vesille:  14. marraskuuta 1918
Palveluskäyttöön:  18. marraskuuta 1918
Poistui palveluskäytöstä:  17. marraskuuta 1922
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 28. marraskuuta 1933
Tekniset tiedot
Uppouma:  358 t
Pituus:  45,82 m
Leveys:  4,83 m
Syväys:  3,78 m
Nopeus:  14 solmua
Miehistöä:  25
Aseistus
Aseistus:  4 x 18" torpedoputkea
USS H-8 (runkonumero SS-151) oli Yhdysvaltain laivaston H-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin Puget Soundin laivastontelakalta. Alus laskettiin vesille 14. marraskuuta 1918 ja otettiin palvelukseen 18. marraskuuta ensimmäisenä päällikkönään Ralph W. Holt.
Palvelus

Aluksen tukikohtana oli San Pedro Kaliforniassa, jossa se kuului ensin 6. sukellusvenedivisioonaan ja siten 7. sukellusvenedivisioonaan. Alus osallistui Yhdysvaltain länsirannikolla sisaralustensa kanssa erilaisiin taisteluharjoituksiin ja koulutuspurjehduksiin, joiden välillä se teki partiomatkat Santa Catalinan edustalla.
Alus lähti 25. heinäkuuta 1922 San Pedrosta sukellusvenedivisioonien ja emälaiva USS Beaverin kanssa. Osasto saapui 14. syyskuuta Norfolkiin, missä alus poistettiin 17. marraskuuta 1922 palveluksesta. Se poistettiin alusluettelosta 26. helmikuuta 1931 ja myytiin romutettavaksi 28. marraskuuta 1933.
Tyrrhenanmeri

Tyrrhenanmeri
Tyrrhenanmeri on Välimeren osa Manner-Italian länsipuolella eli Apenniinien niemimaan, Korsikan, Sardinian ja Sisilian ympäröimänä. Syvimmillään se on 3785 metriä syvä. Tyrrhenanmeri sijaitsee Afrikan ja Euraasian mannerlaattojen rajalla, joten sen syvyyksissä on harjanteita ja aktiivisia tulivuoria. Merellä on vaikea purjehtia, sillä monet paikallistuulet sotkevat sen tuulioloja:
Sirocco ja Ostro etelästä
Libreccio lounaasta
Muinaiset kreikkalaiset uskoivat, että tuulten koti oli Tyrrhenanmeren luodoilla, Aeoluksen hoivissa. Tyrrhenanmeri on saanut nimensä etruskien kreikankielisestä nimestä tyrrhēnoi.
USS Groton (SSN-694)

| USS Groton |
| --- | --- |
 USS Groton
Aluksen vaiheet
Rakentaja:  General Dynamics Electric Boat, Groton, Connecticut
Kölinlasku:  3. elokuuta 1973
Laskettu vesille:  9. lokakuuta 1976
Palveluskäyttöön:  8. heinäkuuta 1978
Poistui palveluskäytöstä:  7. marraskuuta 1997
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 780 t (pinnalla) 6 143 t (sukelluksissa)
Pituus:  110,3 m
Leveys:  10 m
Syväys:  9,4 m
Koneteho:  1 x S6G-painevesireaktori 35 000 hv (26 MW)
Nopeus:  pinnalla: 15 solmua (28 km/h) sukelluksissa: 32 solmua (59 km/h)
Miehistöä:  12 upseeria ja 98 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  4 x 533 mm Mk67 torpedoputkea
USS Groton (runkonumero SSN-694) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin General Dynamics Electric Boat Divisionilta Grotonista Connecticutista, missä köli laskettiin 3. elokuuta 1973. Se laskettiin vesille 9. lokakuuta 1976 ja liitettiin laivastoon 8. heinäkuuta 1978.
Palvelus

Alus poistettiin käytöstä 7. marraskuuta 1997.
Hamza Younes

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 16. huhtikuuta 1986 (ikä 38)
Syntymäpaikka: Monastir, Tunisia
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 186 cm
Seura
Seura:  FK Botev Plovdiv
Pelinumero: 9
Junioriseurat
1995–2005:  US Monastir
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2005–2006 2006–2011 2011 2012–2013 2014– |  US Monastir  CS Sfaxien  ES Sahel  Petrolul Ploiești  Botev Plovdiv |  155 (39)  52 (34) 13 (5) |
Maajoukkue
| 2014– |  Tunisia | 9 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 8. kesäkuuta 2014.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 26. tammikuuta 2015.
Hamza Younes (arab. حمزة يونس‎‎, s. 16. huhtikuuta 1986 Monastir) on tunisialainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelaava Younes edustaa Bulgarian pääsarjassa pelaavaa Botev Plovdivia.
Ura

Younes siirtyi kasvattajaseurasta US Monastirista CS Sfaxien vuonna 2006. Hän saavutti seurassa menestystä voitettuaan muun muassa CAF Confederation Cupin kahdesti vuosina 2007 ja 2008. Younes siirtyi elokuussa 2011 kolmen vuoden sopimuksella ES Saheliin. Hänen sopimuksensa kuitenkin purettiin marraskuussa 2011.
Ura > Petrolul Ploiești

Helmikuussa 2012 Younes siirtyi Romaniaan Petrolul Ploieștiin. Hän pelasi avauskaudellaan 13 sarjaottelua ja teki niissä kaksitoista maalia. Younes teki muun muassa heti avausottelussaan Concordia Chiajnaa vastaan kolme maalia. Myös kaudella 2012–2013 Younes onnistui heti avausottelussaan Ceahlăul Piatra Neamţia vastaan tekemään kolme maalia. Hän teki lopulta kauden aikana kolmetoista maalia. Younes voitti myös joukkueen mukana Romanian cupin. Kaudella 2013–2014 hän ehti pelata yksitoista sarjaottelua ja teki niissä yhdeksän maalia, kunnes jätti seuran joulukuussa.
Ura > Botev Plovdiv

28. tammikuuta 2014 Younes siirtyi kolmen vuoden sopimuksella bulgarialaiseen Botev Plovdiviin. Younes teki loppukauden aikana viisi maalia ja onnistui tekemään muun muassa heti avausottelussaan kaksi maalia Ludogoretsia vastaan.
Maajoukkue

Younes pelasi ensimmäisen maaottelunsa Tunisian paidassa harjoitusottelussa Etelä-Koreaa vastaan 28. toukokuuta 2014.
Saavutukset

CAF Confederation Cup: 2007, 2008
Tunisian cup: 2009
Pohjois-Afrikan Cup-voittajien cup: 2009
Romanian cup: 2013
Aiheesta muualla

National Football Teams (englanniksi)
Tunisian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2015
1 Ben Mustapha |
2 Ben Youssef |
3 Abdennour |
4 Mohsni |
5 Bedoui |
6 Ragued |
7 Msakni |
8 Rjaïbi |
9 Chikhaoui |
10 Younés |
11 Chermiti |
12 Maâloul |
13 Sassi |
14 Nater |
15 Moncer |
16 A. Mathlouthi |
17 H. Mathlouthi |
18 Khazri |
19 Akaïchi |
20 Yacoubi |
21 Saihi |
22 Ben Cherifia |
23 Ben Djemia |
Valmentaja Leekens
USS H-4

| USS H-4 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Puget Soundin laivastontelakka
Laskettu vesille:  9. lokakuuta 1918
Palveluskäyttöön:  24. lokakuuta 1918
Poistui palveluskäytöstä:  25. lokakuuta 1922
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 14. syyskuuta 1931
Tekniset tiedot
Uppouma:  358 t
Pituus:  45,82 m
Leveys:  4,83 m
Syväys:  3,78 m
Nopeus:  14 solmua
Miehistöä:  25
Aseistus
Aseistus:  4 x 18" torpedoputkea
USS H-4 (runkonumero SS-147) oli Yhdysvaltain laivaston H-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin Puget Soundin laivastontelakalta. Alus laskettiin vesille 9. lokakuuta 1918 ja otettiin palvelukseen 24. lokakuuta ensimmäisenä päällikkönään luutnantti Ralph O. Davis.
Palvelus

Aluksen tukikohtana oli San Pedro Kaliforniassa, jossa se kuului ensin 6. sukellusvenedivisioonaan ja siten 7. sukellusvenedivisioonaan. Alus osallistui Yhdysvaltain länsirannikolla sisaralustensa kanssa erilaisiin taisteluharjoituksiin ja koulutuspurjehduksiin, joiden välillä se teki partiomatkat Santa Catalinan edustalla sekä huollot Mare Islandilla.
Alus lähti 25. heinäkuuta 1922 San Pedrosta sukellusvenedivisioonien ja emälaiva USS Beaverin kanssa. Osasto saapui 14. syyskuuta Norfolkiin käytyään Magdalenanlahdella, Corintossa ja Coco Solossa. Alus poistettiin 25. lokakuuta 1922 Norfolkissa palveluksesta ja poistettiin alusluettelosta 28. helmikuuta 1931. Se myytiin romutettavaksi 14. syyskuuta.
USS H-9

| USS H-9 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Puget Soundin laivastontelakka
Laskettu vesille:  23. marraskuuta 1918
Palveluskäyttöön:  25. marraskuuta 1918
Poistui palveluskäytöstä:  3. marraskuuta 1922
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 28. marraskuuta 1933
Tekniset tiedot
Uppouma:  358 t
Pituus:  45,82 m
Leveys:  4,83 m
Syväys:  3,78 m
Nopeus:  14 solmua
Miehistöä:  25
Aseistus
Aseistus:  4 x 18" torpedoputkea
USS H-9 (runkonumero SS-152) oli Yhdysvaltain laivaston H-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin Puget Soundin laivastontelakalta. Alus laskettiin vesille 23. marraskuuta 1918 ja otettiin palvelukseen 25. marraskuuta ensimmäisenä päällikkönään luutnantti Clarke Withers.
Palvelus

Aluksen tukikohtana oli San Pedro Kaliforniassa, jossa se kuului ensin 6. sukellusvenedivisioonaan ja siten 7. sukellusvenedivisioonaan. Alus osallistui Yhdysvaltain länsirannikolla sisaralustensa kanssa erilaisiin taisteluharjoituksiin ja koulutuspurjehduksiin, joiden välillä se teki partiomatkat Santa Catalinan edustalla sekä huollot Mare Islandilla.
Alus lähti 25. heinäkuuta 1922 San Pedrosta sukellusvenedivisioonien kanssa. Osasto saapui 14. syyskuuta Norfolkiin, jossa alus poistettiin 3. marraskuuta palveluksesta. Se poistettiin alusluettelosta 26. helmikuuta 1931 ja myytiin romutettavaksi 28. marraskuuta 1933.
Tyrrell P34

| Tyrrell P34 |
| --- | --- |

Talli:   Tyrrell
Suunnittelija(t):  Derek Gardner
Kuljettajat:   Jody Scheckter   Patrick Depailler    Ronnie Peterson
Teknisiä tietoja
Renkaat:  G Goodyear
Polttoaine:  Elf
Runko:  Alumiinimonokokki
Moottori:  V8 Ford-Cosworth DFV 3,0-litrainen
Voimansiirto:  Hewland FG 400 5-vaihteinen, manuaalinen
Kilpailuhistoria
Debyytti:  Espanjan GP 1976
Kilpailuja:  30
Voittoja:  1
Paalupaikkoja:  1
Nopeimpia kierroksia:  3
Palkintosijoja:  14
MM-pisteitä:  100
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Tyrrell P34 oli Derek Gardnerin, Tyrrellin pääsuunnittelijan, suunnittelema kuusipyöräinen Formula 1 –auto. Se oli ensimmäinen kuusipyöräinen F1-auto. Autossa oli neljä erikoisvalmisteista 10-tuumaista pyörää edessä, ja kaksi normaalikokoista rengasta takana. Pienten eturenkaiden tarkoituksena oli muuttaa ilman kulkeutumista ja saada siten auton nopeus suuremmaksi. Pienemmät renkaat kuitenkin aiheuttivat renkaiden ja asfaltin välisen pidon vähenemisen, koska vain pieni alue renkaasta oli kosketuksessa tien pintaan. Monimutkaisen pyöräntuennan ansiosta kaikkia neljää eturengasta pystyi kääntämään.
P34 esiintyi ensimmäistä kertaa F1-kisassa Espanjan Grand Prix’ssa 1976, ja Jody Scheckter saavutti sillä voiton Ruotsin Grand Prix'ssa samana vuonna. Auto oli kuitenkin teknisesti epäluotettava, ja FIA kielsi kuusipyöräiset autot kaudelle 1978. P34:n kilpailu-ura jäi kahden kauden mittaiseksi (1976 ja 1977) ja se osallistui kaikenkaikkiaan 30 F1-kilpailuun
Tuolumnen piirikunta

Tuolumnen piirikunta (engl. Tuolumne County) on Yhdysvaltojen Kalifornian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Piirikunnan väkiluku oli 54 478 vuonna 2019. Sen hallintokeskus ja suurin kaupunki on Sonora. Piirikunta sijaitsee Sierra Nevadan vuoristoalueella.