stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Osoiteavaruus
Historia

Alkujaan tietokoneen muistille ei ollut abstraktiota: tietokoneohjelma oli tietyssä fyysisessä osoitteessa ja oli ainoa suoritettava ohjelma (prosessi). Moniohjelmoinnin myötä aiemmat olettamukset eivät enää pitäneet paikkaansa ja ohjelmaa voitiin vaihtaa milloin vain, muun muassa tietokoneen odottaessa IO-järjestelmän toimintaa. Myös osituskäytön ja interaktiivisuuden myötä tuli tarve jakaa muisti osoitevaruuksiin sekä lisätä näiden välisiä suojauksia.
Osoiteavaruuden toiminta

Osoiteavaruuden laajuuden ilmoittamisessa normaalisti kerrotaan montako bittiä osoitteeseen ilmaisuun käytetään. Tavun ollessa pienin osoitettavissa oleva yksikkö, muistiavaruuden koko on kaksi potenssi osoitteen koko. Esimerkiksi 32-bittisessä osoiteavaruudessa osoitettavissa olevan muistin määrä: 232 = 4 gigatavua.
Suoritin voi tukea sisäisesti osoiterekisterissä 32-bittistä osoiteavaruutta, mutta ulkoisen muistiväylän leveys voi olla pienempi kustannuksissa säästämiseksi. Esimerkiksi ensimmäinen Motorola 68000 -sarjan suoritin tuki sisäisesti 32-bittistä avaruutta mutta ulkoisesti pystyi osoittamaan vain 16-bittistä avaruutta.
Käyttöjärjestelmä usein jakaa muistin ytimen ja käyttäjän osoiteavaruuksiin. Ydin voi käyttää fyysisiä osoitteita (laitteiden oikeat osoitteet) ja käyttäjäsovellukset loogisia osoitteita, joiden käsittelyssä auttaa muistinhallintayksikkö.
Tietokoneen osoittamassa muistiavaruudessa voi olla aukkoja (memory hole), joka on varattu laitteistolle. Käyttöjärjestelmä voi käyttää tätä aluetta tiedon välitykseen laajennuslaitteille. Suorittimet tyypillisesti tukevat suurempaa osoiteavaruutta kuin mitä tietokoneessa voi fyysisesti olla kerralla. Tämä kapasiteetti voidaan hyödyntää näennäismuistissa, jossa varsinainen sisältö vaihdetaan levyltä keskusmuistiin tarvittaessa.
Tietokoneissa laajennuslaitteilla voi olla oma muistiavaruutensa eivätkä ne näe tietokoneen keskusmuistia suoraan tai lainkaan riippuen järjestelmän toteutuksesta. 
Oikosiirron (DMA) tapauksessa muistikäsittelyn on huomioitava että laajennuslaitteella voi olla rajoittuneempi kyky osoittaa muistia (pienempi osoiteavaruus) kuin tietokoneen omalla suorittimella.
HSA-arkkitehtuuri (engl. Heterogeneous System Architecture) laitteissa CPU ja GPU voivat jakaa saman muistiväylän ja käyttää samaa muistia. Tämä vähentää mahdollisia muistisiirtoja ja voi parantaa suorituskykyä. Esimerkkinä PlayStation 4.
Miinalanjoki (Lahdenpohja)

| Miinalanjoki Мийналанйоки |
| --- | --- |
 Joen uomaa Miklin kylän kohdalla
Maanosa:  Eurooppa
Maat:  Venäjä
Alue:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Lahdenpohjan piiri
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Nevan vesistö
Valuma-alue:  Miinalanjoen valuma-alue
Pinta-ala:  230 km²  
Pääuoman pituus:  33 km 
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Potkan ja Nivanjoen yhtymäkohta 
 :  61.5719°N, 30.3252°E
Laskupaikka:  Laatokka 
 :  61.517°N, 30.325°E
Sivu-uomat:  Nivanjoki (d)
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  16 m mpy. 
Laskukorkeus:  4,8 m mpy. 
Korkeusero:  11,2 m
Pituus:  7 km  
Kaltevuus:  1,6 m/km
Muuta
Muualla:  Wikimedia Commons
Joen vedenväri on ruskea.
Miinalanjoki (ven. Мийналанйоки, Миналан-йоки, Петкя, Miinalanjoki, Petkja) on Venäjällä Karjalan tasavallan Lahdenpohjan piirissä virtaava 7 kilometriä pitkä joki, joka laskee Miinalan Miklissä Laatokan Metsolanselältä työntyvään Lemetrannanselkään.
Joen kulku

Joen alkupaikasta on olemassa kaksi vaihtoehtoista tietoa. Venäjän vesistöviranomaisten tietokannassa esitetään joen alkukohdaksi Paikjärvi (ven. Пайк-ярви, Пайкъярви, Paikjarvi ), jolloin joen pituus olisi 16 kilometriä. Järvestä alkavalla jokiosuudella on kuitenkin kartoissa kaksikin eri nimeä. Useimmat kartat esittävät Miinalanjoen nimisen joen alkavan Potkan (ven. Пётка) ja Nivanjoen (ven. Ниванйоки) yhtymäkohdasta. Tässä artikkelissa toimitaan viimeiseksi mainitulla tavalla.
Mainittu jokihaara sijaitsee Oppolan peltoaukealla, jonne Nivanjoki tulee pohjoisesta ja Potkan joki lännestä. Miinalanjoki virtaa siitä kohti etelää, jossa se ohittaa Miinalan kylän, virtaa Miinalanlammen läpi, ja käy kaartamassa Miklin kylän vierestä ennen laskemistaan Laatokkaan. Joen alaosa Miklissä levenee ja muodostaa lahtimaisen tai estuaarimaisen joensuun, joka on 1,5 kilometriä pitkä.
Valuma-alue > Pääuoman kulku

Joen valuma-alueen pääuomaan kuuluu luonnollisesti Miinalanjoki jokihaaraan asti. Valuma-alueen pääuomasta ei ole tässä saatavilla tietoa mistään lähteestä. Yleensä valitaan pääuomaksi joko pisin joki tai virtaamaltaan suurin joki. Nivajoella on kartan mukaan yläjuoksulla pisin uoma ja sillä vaikuttaisi myös olevan suurin valuma-alue. Tätä tulkintaa tukee Internetin karttapalvelu (Yandex ), joka esittää Miinalanjoen nimeä myös Nivajoen alajuoksulle. Siksi tässä yhteydessä on pääuomaksi valittu Nivajoen uoma, vaikka se on merkitty vesistörekisteriin sivu-uomaksi. Nivajoki yhtyy Miinalanjokeen 6,8 kilometriä jokisuusta ja Nivajoen uoman pituudeksi on merkitty 26 kilometriä. Siksi pääuoman pituudeksi esitetään tässä 33 kilometriä.
Valuma-alue > Valuma-alueen rakenne

Vesistöalueella on muutama pikkujärvi ja yksi suuri Paikjärvi. Miinalanjoen joensuussa siihen yhtyy Kirkkolammen laskuoja. Kun Miinalanjokea noustaan Miklistä kohti pohjoista, yhtyy siihen ensimmäinen suurempi oja, kun siihen tulee idästä virtaava ja Volneenjärvestä alkava johto-oja. Tähän Miinalassa sijaitsevaan pelto-ojaan yhtyy monet muutkin lampien laskuojat. Pari kilometriä ylempänä kohtaavat lännestä tuleva Potka (Pötkä) ja pohjoisesta tuleva Nivanjoki.
Potko yhtyy Nivanjokeen 7 kilometriä joensuusta ylöspäin. Se on mäkien välissä mutkitteleva monin paikoin luonnollisesti mutkitteleva puro, jonka nimi on Paikjärvestä laskiessaan ensin Kummunjoki ja sitten Potka. Vanhoissa suomalaisissa kartoissa on järveen laskevia ojia vain Vaasoja. Järvestä on matkaa Laatokalle 16 kilometriä ja Nivanjoen yhtymäkohtaan 9 kilometriä.
Nivanjoki seuraa Miinalan peltojen jälkeen Metsämiklin peltoja pohjoiseen. Vanhoissa suomalaisissa kartoissa peltoalueen reunalla on toiminut koskessa mylly, saha ja nahkatehdas. Nivanmäen jälkeen jokeen yhtyy luoteesta tuleva Nivanoja  ja koillisesta Koivuoja. Neljä kilometriä ylempänä jokeen yhtyy toinen ja kolmas Koivuoja sekä kaksi muuta ojaa. Yläjuoksulla Nivanjoen kaltevuus suurenee ja sivuojat lyhenevät. Nivanjoen latvoilla on uoman nimeksi merkitty Heinäjoki. Nivanjoen pituudeksi on ilmoitettu 26 kilometriä , minkä täytyy sisältää myös Heinäjoen.
Nivanoja, joka yhtyy Nivanjokeen alempana, tulee lännestä. Sen nimi on vanhoissa suomalaisissa kartoissa latvoilla Kinneoja, Vehkoja ja Haukioja. Nivanojan pituudeksi on ilmoitettu 12 kilometriä.
Valuma-alue > Koskia

Metsämiklissä on entisen vesioimalaitoksen paikalla nykyään vapaana koski (ven. Кривая труба, Krivaja truba, ”Käyrä putki”), jonka pudotus on 8 metriä. Nimi johtuu voimalaitoksen mutkaisesta putkesta, jolla vesi on johdettu ylhäällä sijaitsevasta betonipadosta 400 metriä alempana sijaitsevaan voimalaan. Entisen voimalan nimi on unohtunut. Potkan uomassa on pienempi putous, jonka on ylittänyt tie. Sillan betoniset rakenteet ovat vielä näkyvissä.
Huomioita

1 2 3  Joen pääuoman kulku ja pituus on päätelty lähdetiedoista ja selostettu tekstissä.
1 2 3  Asia katsottu Internetin karttapalveluista kuten esimerkiksi Google Earth, GeoMixer tai ACME.
↑  Asia on luettu venäjänkielisen Wikipedian artikkelista ru:Мийналанйоки.
Elitloppet

| Elitloppet |
| --- | --- |
 Vuoden 2010 Elitloppet
Kilpailupaikka:  Solvallan ravirata, Tukholma
Maa:   Ruotsi
Perustettu:  1952 Jubileumsloppet-nimellä
Matka:  1 609 m, autolähetys
Rotu:  lämminveriset
Ikä:  4–12-vuotiaat
Kilpailuennätys:  08,0a (Horsy Dream 2024)
Voitokkain hevonen:  yhdeksän eri hevosta kaksi voittoa
Voitokkain ohjastaja:  Stig H. Johansson, 6
Ensimmäinen palkinto:  5 000 000 SEK (2022)
Elitloppet on Tukholmassa Solvallan raviradalla järjestettävä ravikilpailu. Se on Prix d'Ameriquen ja The Hambletonianin ohella yksi maailman tunnetuimmista ja arvostetuimmista ravikilpailuista. Ykköspalkinto kisassa on 5 miljoonaa Ruotsin kruunua eli noin 476 500 euroa.
Yleistä

Kilpailu järjestetään vuosittain toukokuun viimeisenä sunnuntaina. Elitloppet-viikonloppu on yksi Ruotsin suurimmista vuosittaisista urheilutapahtumista, joka kerää kahden päivän aikana Solvallaan yli 50 000 katsojaa. Tapahtumaan saapuu myös tuhansia ulkomaisia vieraita. Pääkilpailun lisäksi viikonloppuna järjestetään useita muita suurkilpailuja. Niistä merkittävimmät ovat lauantaiset Sweden Cup ja 3 100 metrin matkalla juostava Harper Hanovers Lopp sekä sunnuntaina kilpailtava pohjoismaisille kylmäverisille tarkoitettu Elitkampen.
Elitloppet on kansainvälinen kutsukilpailu, jossa ennen finaalia ajetaan kaksi kahdeksan hevosen karsintalähtöä. Kummastakin neljä parasta pääsee samana päivänä ajettavaan loppukilpailuun. Kilpailumatkana on 1 609 metriä autolähetyksellä.
Suomalaishevoset Elitloppetissa

Elitloppetiin on vuosien saatossa osallistunut kaikkiaan nelisenkymmentä Suomessa syntynyttä tai suomalaisomistuksessa kilpaillutta hevosta. Niistä loppukilpailuun on selvinnyt 18, joista Suomessa syntyneitä ovat olleet Lucky Number (1987), Houston Laukko (1994), Baron Pepper (1999, 2000), Indian Silver (2000), BWT Magic (2001), Brad De Veluwe (2013) ja Next Direction (2019).
Ensimmäinen suomalaisosallistuja oli Martti Keskisen ohjastama tanskalaissyntyinen R.A.C., joka oli mukana vuonna 1976. Myös Meadow Trishin piti startata samana vuonna, mutta hevonen joutui jäämään kilpailusta pois. Kuuluisa hevonen Charme Asserdal oli ensimmäinen finaaliin selviytynyt suomalainen vuonna 1978. Tamma joutui kuitenkin jättämään loppukilpailun väliin loukkaantumisen vuoksi, mutta osallistui finaaliin kahtena seuraavana vuonna.
Menestynein suomalaishevonen Elitloppetissa on ollut Veijo Heiskasen ohjastama amerikkalaissyntyinen Rosalind's Guy, joka oli toinen vuonna 1985. Oman karsintalähtönsä on onnistunut voittamaan vain Charme Asserdal vuosina 1979 ja 1980.
Suomalaishevoset Elitloppetissa > Suomalaisfinalistit

Elitloppetin Suomessa syntyneet tai suomalaisomistuksessa kilpailleet finalistit. Ulkomailla syntyneiden hevosten nimen perään on merkitty syntymämaa.
| Vuosi | Hevonen | Ohjastaja | Sijoitus | Aika |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1978 | Charme Asserdal (SWE) | Heikki Korpi | poissa | – |
| 1979 | Charme Asserdal (SWE) | Heikki Korpi | 5. | 14,1a |
| 1979 | Madrigal (USA) | Ari Eve | 6. | 14,4a |
| 1980 | Charme Asserdal (SWE) | Heikki Korpi | 5. | 14,3a |
| 1980 | Madrigal (USA) | Ari Eve | 6. | 14,4a |
| 1981 | Super Mon (USA) | Pekka Korpi | 4. | 13,6a |
| 1982 | At Risk (USA) | Pekka Korpi | 6. | 13,5a |
| 1983 | Keystone Patriot (USA) | Veijo Heiskanen | 4. | 13,7a |
| 1983 | Arnie's Aim (USA) | Pekka Korpi | 7. | 14,2a |
| 1984 | Keystone Triton (USA) | Pekka Korpi | 6. | 13,2a |
| 1985 | Rosalind's Guy (USA) | Veijo Heiskanen | 2. | 11,6a |
| 1986 | Keystone Patton (USA) | Jorma Kontio | 8. | 14,1a |
| 1987 | Lucky Number | Pertti Puikkonen | 4. | 12,7a |
| 1990 | Express Ride (USA) | Pekka Korpi | 7. | 12,3a |
| 1994 | Houston Laukko | Jorma Kontio | 7. | 14,4a |
| 1999 | Baron Pepper | Stig H. Johansson | 5. | 13,1a |
| 1999 | Indian Silver | Jorma Kontio | 7. | 13,5a |
| 2000 | Baron Pepper | Torbjörn Jansson | 6. | 11,1a |
| 2000 | Indian Silver | Stig H. Johansson | 7. | 11,2a |
| 2001 | BWT Magic | Ahti Antti-Roiko | hyl. | – |
| 2013 | Brad De Veluwe | Tuomas Korvenoja | 4. | 10,5a |
| 2013 | Formula One (USA) | Björn Goop | 6. | 10,7a |
| 2017 | D.D's Hitman (USA) | Ulf Ohlsson | 8. | 09,7a |
| 2018 | Nadal Broline (SWE) | Ulf Ohlsson | 3. | 09,4a |
| 2018 | Pastore Bob (SWE) | Johan Untersteiner | 8. | 10,9a |
| 2019 | Next Direction | Iikka Nurmonen | 6. | 11,1a |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Elitloppet-tapahtuman kotisivut
Solvallan raviradan sivut
Voronežka

| Voronežka Воронежка, Voronežka |
| --- | --- |

Maanosa:  Eurooppa
Maat:  Venäjä
Alue:  Leningradin alue
Piiri:  Olhava
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Nevan vesistö
Valuma-alue:  Voronežkan valuma-alue
Pinta-ala:  320 km²  
Pääuoman pituus:  noin 50 km 
Pääuoman osuudet:  Voronežka ←Galinka
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  suojokien haara 
 :  60.1387°N, 32.9194°E
Laskupaikka:  Laatokka, Voronovo 
 :  60.2666°N, 32.6277°E
Läpivirtausjärvet:  Laatokka
Sivu-uomat:  Vjanitsa, Rassoha, Galinka
Taajamat:  Voronovo, Potanino
Mittaustietoja
Laskukorkeus:  4,8 m mpy. 
Pituus:  41 km  
Muuta
Muualla:  Wikimedia Commons
Voronežka (ven. Воронежка, Voronežka ) on Venäjällä Leningradin alueella Olhavan piirissä virtaava 41 kilometriä pitkä joki, joka laskee Laatokkaan Olhavanlahteen Voronovon (ven. Вороново) kylän lähellä.
Joen kulku

Joen nimikko-osa alkaa kahden latvahaaran, Rassohan (ven. Рассоха) ja Galinkan (ven. Галика), yhtyessä suoalueen länsilaidassa (ven. Соколий Мох, Sokolij Moh). Joki virtaa aluksi luoteeseen päin ja kohtaa täällä Muurmannin radan, jonka lähellä on kylä ja rautatieasema. Joki kääntyy pohjoiseen päin ja ohittaa Vesin ja Potaninon kylät. Potaninossa joki alittaa valtatien A121. Sitten jokeen yhtyy suuri sivujoki Vjanitsa (ven. Вяница), jonka valuma-alue on puolet koko Voronežkan valuma-alueesta. Kaikki suurien sivujokien lähteet sijaitsevat edellä mainitun suon länsireunalla.
Historiaa

Joella käytiin vuonna 1164 taistelu, jossa novgorodilaiset voittivat ruotsalaiset.
Talvella 1942–1943 rakennettiin Laatokan laivueen korjaamolle 10 000 voltin sähkölinja, johon saatiin sähköä jokeen rakennetusta vesivoimalaitoksesta. Potaninon kylässä toimineella voimalalla tuotti sähköä kaksi 50 kilowatin vesiturbiinia. Joessa on edelleen patorakenteiden jäänteitä, jossa vesi putoaa vajaa metrin.
Valuma-alue

Voronežka laskee Laatokkaan, jolloin se kuuluu Nevan vesistössä Laatokan valuma-alueeseen. Joen valuma-alue jää läntisen joen Säsjoen valuma-alueen ja itäisen Syvärin valuma-alueella sen Paksujoen sivujoen valuma-alueen väliin. Voronežkan valuma-alueen pinta-ala on 320 neliökilometriä ja sen pääuoman vesistöaluetunnus on 01040300112102000018006.
Voronetzan valuma-aluetta vuoden 1954 kartassa
Huomioita

1 2 3 4 5  Asia on luettu Intenetin karttapalveluista, kuten Google Maps, GeoMixer ja ACME.
1 2 3 4  Asia on luettu venäjänkielisen Wikipedian artikkelista ru:Воронежка.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Voronežka Wikimedia Commonsissa
Sarkajoki

| Sarkajoki Саркайоки |
| --- | --- |

Maanosa:  Eurooppa
Maat:  Venäjä
Alue:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Suojärven piiri
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Nevan vesistö
Valuma-alue:  Jänisjoen vesistöalue
Pinta-ala:  204 km²  
Pääuoman pituus:  45 km 
Pääuoman osuudet:  Ulmosenjoki ←Sarkajoki ←Lautaoja
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Latvajärvi
 :  61.8967°N, 31.4838°E
Laskupaikka:  Suistamonjärvi
 :  61.9011°N, 31.1655°E
Läpivirtausjärvet:  Sarkajärvi
Sivu-uomat:  Aramajoki, Ihatsunjoki
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  102 m
Laskukorkeus:  72,7 m
Korkeusero:  29,3 m
Pituus:  22 km  
Kaltevuus:  1,33 m/km
Muuta
Sarkajoki (ven. Саркайоки, Сарка-йоки) on Venäjällä Karjalan tasavallan Suojärven piirissä virtaava 22 kilometriä pitkä joki, joka laskee Suistamonjärveen. Sarkajoella tarkoitetaan tässä Latvajärven ja Suistamonjärven välistä osuutta.
Joen kulku

Joki alkaa Latvajärvestä, joka sijaitsee kahdeksan kilometriä Leppäsyrjästä koilliseen päin. Sarkajoella on vanhemmissa suomalaiskartoissa Vaaherjoen tai Vaherjoen nimi, mutta sen käyttö vaihtelee nykyisissä venäläiskartoissa. Vaaherjoen nimi voi loppua Sarkajärveen mennessä tai se voi olla vielä käytössä Sarkajärvellä. Toisinaan koko joella on käytössä Sarkajoen nimi. Latvajärvi ei ole alueen ainoa järvi, vaan sen rinnalla on toistakymmentä muuta järveä. Myös Saarijärvestä tulee lasku-uoma, joka yhtyy Sarkajokeen . Joki virtaa alkuosuuden lounaista suuntaa lukuun ottamatta länteen päin. Joki putoaa 12 metriä ensimmäisen viiden kilometrin matkalla ja sen uoman kaltevuus loivenee Vuohenlammen kohdalla ja tämän jälkeen on jokilaaksossa soistuneita tulvareunuksia. Ihatsunjoen yhtymäkohtaan on karttoihin merkitty 86 metrin korkeusmerkki. Joki laskee Sarkajärveen  ja virtaa sen monialtaisessa järvessä, jonka vedenpinta on 84,4 metrin korkeudella. Sarkajärven osuus joen mitasta on neljä kilometriä. Sarkajoen alajuoksu Suistamonjärveen on kuusi kilometriä pitkä . Sen alkuosuudella siihen yhtyy pohjoisesta Aramajoki ja alajuoksulla etelästä Rekijärven laskuoja. Oja laskee joen uomaan aukeavaan Sammallampeen, josta on lyhyt matka Sarkajoen alajuoksun Pyöreäsuon leveään osuuteen. Suistamonjärvessä on vedenpinta yleensä 72,7 metrin korkeudella.
Joen keskijuoksulla Leppäsyrjässä toimii dolomiittilouhos , jonka kuivatusvesillä on vaikutusta Sarkajokeen. Suistamon ja Leppäsyrjän välinen tie jatkaa jokea seuraten kohti itää, jossa se liittyy Koirinojalta Loimolaan johtavaan maantiehen. Jokea seuraa myös Matkaselkä–Suojärvi-rautatie Sarkajärvelle saakka, missä se kääntyy lounaaseen päin radasta.
Ulmosenjoen valuma-alue > Yleistä

Sarkajoki kuuluu Nevan vesistöalueessa Laatokan valuma-alueen Jänisjoen vesistöalueeseen, jossa Ulmosenjoen valuma-alue sijaitsee Jänisjärven lähialueella. Sarkajoki muodostaa Ulmosenjoen valuma-alueen pääuoman keskijuoksun. Jänisjärvi laskee vuorostaan Laatokkaan, jonka laskujoki Neva laskee Pietarissa Itämeren Suomenlahteen.
Ulmosenjoen valuma-alueen pääuoma muodostuu alajuoksulla Ulmosenjoesta, Suistamojärvestä ja siihen laskevasta Sarkajoesta. Sarkajoella on yläjuoksulla Sarkajärvestä ylöspäin myös Vaaherjoen nimi (Vaherjoki). Vaaherjoki alkaa Latvajärvestä, johon laskee pohjoisesta 20 kilometriä pitkä Lautaoja . Pääuoman pituudeksi tulee näin noin 45 kilometriä.
Huomioita

↑  Asia on laskettu käyttäen hyödyksi venäläistä vesistörekisterin linkkejä ja karttoja. Pääuoman ja sen pituuden muodostuminen on esitelty valuma-alueosiossa.
1 2 3  Asia on luettu venäjänkielisen Wikipedian artikkelista ru:Саркайоки.
↑  Asia on luettu suomenkielisen Wikipedian artikkelista Leppäsyrjä.
↑  Asia katsottu ja mitattu Internetin karttapalveluista kuten esimerkiksi Google Earth, GeoMixer tai ACME.
Käännös suomeksi
Soskuanjoki

| Soskuanjoki Соскуанйоки |
| --- | --- |

Maanosa:  Eurooppa
Maat:  Venäjä
Alue:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Lahdenpohja
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Nevan vesistö
Valuma-alue:  Soskuanjoen valuma-alue
Pinta-ala:  234 km²  
Pääuoman pituus:  40 km
Pääuoman osuudet:  Soskuanjoki ←Latvalammenjoki 
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Latvalampi 
 :  61.5174°N, 29.8076°E
Laskupaikka:  Laatokka, Kurkijoenlahti
 :  61.2696°N, 29.9391°E
Läpivirtausjärvet:  Laatokka
Sivu-uomat:  Vjarjankoskenjoki (d)
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  yli 80 m
Laskukorkeus:  4,8 m  
Korkeusero:  noin 75 m
Pituus:  40 km  
Kaltevuus:  1,88 m/km
Muuta
Soskuanjoki (ven. Соскуанйоки) on Venäjällä Karjalan tasavallan Lahdenpohjan piirissä virtaava 40 km pitkä joki, joka laskee Laatokan Kurkijoenlahteen (Куркийокский залив).
Joen kulku

Soskuanjoen latvaosuutta kutsutaan myös Latvalammenjoeksi (Латваламменйоки), koska joki alkaa pienestä Latvalammesta noin 80–85 metriä mpy. Laskiessaan muutaman kilometrin etelään päin, sitä kutsutaan jo Soskuanjoeksi. Myös Lammen koillispuolella on suopuroja, mutta niitä ei käsitellä tässä. Joki virtaa ensimmäiset kilometrinsä metsämaastossa ja sen mutkittelu loppuu sen ylittäessä pitkän pelto-osuuden Välimäellä (Вялимяки). Pellot ovat kuuluneet Kostamojärven kylälle, joka on perannut joen uoman suoraksi. Joen suunta on kohti etelää, vaikka uoma toisinaan tekee käännöksiä itään päin. Ensimmäinen suuri sivujoki on Kotavaaranjoki (Котаваранйоки ), jota kutsutaan alajuoksulla vanhoissa suomalaiskartoissa myös Vääränkoskenjoeksi. Sivujoen jälkeen joki kääntyy viideksi kilometriksi kaakkoon ja jatkaa sitten seitsemäksi kilometriksi kohti etelää. Joki virtaa täällä syvemmässä laaksossa ja joessa on ollut myös koskipaikkoja vesimyllyjä ja pieniä sähkölaitoksia varten. Kun joki saapuu Otanlahteen (Отсанлахти), alkaa se mutkitella voimakkaasti ja löytää lopulta laskupaikan Laatokkaan Kurkijoenlahdessa (myös Laikkalanlahti). Soskuassa (Соскуа) on joella leveä ja soistunut suisto korkeiden mäkien välissä.
Luontoarvoja

Joessa on jäljellä vain yksi lohikaloille kutemiseen kelpaava joenosuus. Se on 300 metriä pitkä jokiosuus, jonka pinta-ala on 30 aaria. Joessa elää lähes pelkästään kaksivuotiaita lohia. Lohi nousee jokeen kutemaan syyskuun alusta alkaen ja kutu tapahtuu lokakuun alkupuoliskolla. Joessa elää alle 50 kutevaa lohta.
Soskuanjoen valuma-alue > Yleistä

Soskuanjoki kuuluu Nevan vesistöalueessa Laatokan valuma-alueen Soskuanjoen valuma-alueeseen, jonka pääuoma joki on. Soskuanjoki laskee Laatokkaan, jonka laskujoki Neva laskee Pietarissa Itämeren Suomenlahteen. Soskuanjoen valuma-alueen pinta-ala on 234 neliökilometriä.
Soskuanjoen valuma-alue > Sivujoet ja järviä

Valuma-alueella on vain vähän järvi tai lampia. Joen sivujoetkin ovat yleensä lyhyitä ja alkavat soilta ja kosteikkoilta. Soskuan ja Otanlahden ympäristössä on pieniä lampia, kuten esimerkiksi Tentkenlampi (Тенткенлампи) ja Mälkinlampi (Мялькинлампи). Idästä jokeen yhtyvän Kiviojan latvoilla sijaitsevat Simolampi, Löyhönlampi (Леюхенлампи) ja Umpilampi. Tattarimyllynojan valuma-alueelta löytyvät Aninkaislampi ja laskuojaton Likolampi. Valuma-alueen suurin järvi on Kostamojärvi, jonka lyhyt laskuoja yhtyy suoraan Soskuanjokeen . Suurin sivujoki on Kotavaaranjoki, joka on 17 kilometriä pitkä. Sen valuma-alueella ei ole merkittäviä järviä.
Huomioita

1 2  Asia on luettu venäjänkielisen Wikipedian artikkelista ru:Соскуанйоки.
1 2  Asia katsottu Internetin karttapalveluista kuten esimerkiksi Google Earth, GeoMixer ja ACME.
Sytiviermänjoki

| Sytiviermänjoki Сютивиермянйоки, Sjutiviermjanjoki |
| --- | --- |

Maanosa:  Eurooppa
Maat:  Venäjä
Alue:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Suojärven piiri
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Nevan vesistö
Valuma-alue:  Jänisjoen vesistöalue
Pinta-ala:  93 km²  
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Sytiviermänjärvi
 :  62.1893°N, 31.1738°E
Laskupaikka:  Korpijärvi
 :  62.3256°N, 30.9823°E
Läpivirtausjärvet:  Ala-Mielunjärvi,  Ylä-Mielunjärvi
Sivu-uomat:  Mutanen
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  159 m  
Laskukorkeus:  130,3 m  
Korkeusero:  29,3 m
Pituus:  24 km  
Kaltevuus:  1,22 m/km
Muuta
Muualla:  Wikimedia Commons
Sytiviermänjoki (ven. Сютивиермянйоки, Sjutiviermjanjoki) on Venäjällä Karjalan tasavallan Suojärven piirissä virtaava 24 kilometriä pitkä joki, joka laskee Korpijärveen.
Joen kulku

Joki alkaa laajalta Pienisuolta (ven. болото Пиенисуо, Boloto Pienisuo), jota kutsuttiin vanhoissa suomalaiskartoissa  Kitsunrimmiksi. Suo sijaitsee aivan Uuksunjoen valuma-alueen vedenjakajalla. Suon ympäristössä on joitakin järviä, joista yksi toimii joen lähdejärvenä. Se on Sytiviermänjärvi (ven. Сютвиэрмянъярви, Sjutviermjanjarvi), jonka korkeus on 159 metriä mpy. Joki alkaa virtaamaan luoteeseen päin poikkeamatta suunnasta yhtään ennen saapumistaan lähelle Ylä-Mielunjärveä. Neljä kilometriä ennen järveä, se kaartaa lievästi mutkitellen kohti länttä ja laskee sitten järven itärannan kapeaan lahteen. Joki jatkaa järven pohjoispäästä pari kilometriä ja laskee Ala-Mielunjärveen. Täällä järvi kapenee leveäksi joeksi, joka kaartaa länteen päin ja laskee Korpijärven itäosaan Venäjän puolella.
Näkymä sillalta Mutasen joen suuntaan.
Sytiviermänjoen ylittävä silta, jossa aitaus Suomen rajan suuntaan.
Sama silta