stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tracy
Tunnettuja Tracy-nimisiä henkilöitä > Tracy etunimenä

Tracy Austin (s. 1962), yhdysvaltalainen tennispelaaja
Tracy Byrd (s. 1966), yhdysvaltalainen country-muusikko
Tracy Caldwell Dyson (s. 1969), yhdysvaltalainen fyysikko ja astronautti
Tracy Cameron (s. 1975), kanadalainen soutaja
Tracy Caulkins (s. 1963), yhdysvaltalainen uimari, olympiavoittaja ja maailmanmestari
Tracy Chapman (s. 1964), yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä
Tracy Chevalier (s. 1962), yhdysvaltalainen kirjailija
Tracy Lynn Cruz, yhdysvaltalainen näyttelijä ja tanssija
Tracy Curry, ”The D.O.C” (s. 1968), yhdysvaltalainen rap-artisti
Tracy Ferrie, yhdysvaltalainen basisti
Tracy Grijalva, ”Tracy G” (s. 1959), yhdysvaltalainen heavy metal -kitaristi
Tracy Hickman (s. 1955), yhdysvaltalainen fantasiakirjailija
Tracy Kidder (s. 1945), yhdysvaltalainen tietokirjailija
Tracy Letts (s. 1965), yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija, käsikirjoittaja ja näyttelijä
Tracy Marrow, ”Ice-T” (s. 1958), yhdysvaltalainen rap-artisti, rockmuusikko ja näyttelijä
Tracy McGrady (s. 197), yhdysvaltalainen koripalloilija
Tracy Middendorf (s. 1970), yhdysvaltalainen näyttelijä
Tracy Morgan (s. 1968), yhdysvaltalainen näyttelijä, koomikko ja kirjailija
Tracy Scoggins (s. 1953), yhdysvaltalainen näyttelijä
Tracy Wilson (s. 1961), kanadalainen jäätanssija
Tunnettuja Tracy-nimisiä henkilöitä > Kuvitteellisia henkilöitä

Dick Tracy, sarjakuvissa esiintynyt poliisi
Tracy Kendall, hahmo televisiosarjassa Dynastia
Tracy Strauss, hahmo televisiosarjassa Heroes
Muita merkityksiä

Tracy, trooppinen hirmumyrsky
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Tracy”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Sætre

| Sætre |
| --- | --- |

 Sætre
 Koordinaatit: 62°18′40″N, 6°06′04″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Møre ja Romsdal
Kunta:  Ørsta
Pinta-ala:  
 – Maa:  0,8 km²
Väkiluku (2023):  400
 – Väestötiheys:  500 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sætre on taajama Ørstan kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,5 neliökilometriä ja asukasluku 400 vuonna 2023.
Tsunami Bomb

Tsunami Bomb oli punk rock -yhtye, joka perustettiin Petalumassa, Kaliforniassa vuonna 1998 ja hajosi lokakuussa 2005. Yhtyeen perusti basisti ja lauluntekijä Dominic Davi, joka pestasi naisvokalistiksi Kristin McRoryn. Davi tapasi McRoryn loppuvuodesta 1997, jolloin tämä aloitti Headboard-yhtyeen vokalistina.
Davi ja McRory jättivät Headboardin helmikuussa 1998, ja tekivät ensiesiintymisensä Tsunami Bombina 26. kesäkuuta 1998 Fatty Mochassa Mercedissä, Kaliforniassa.
Tsunami Bombin kappale "Lemonade" soitettiin ensimmäisessä show'ssa, jonka Davi kirjoitti vastaukseksi tunteilleen Headboardin jättämisestä. Lemonade jäi yhtyeen tunnetuimmaksi ja konserteissa toivotuimmaksi lauluksi. Yhtye tosin usein kieltäytyi soittamasta sitä myöhempinä vuosina, sillä heidän musiikkityylinsä oli vaihtunut lähes täysin ajasta, jolloin Limonaadi kirjoitettu.
Diskografia > EP:t

B-Movie Queens (1999)
Mayhem on the High Seas (1999)
The Invasion from Within! (2001)
Prologue (2004)
Lullaby For The End Of The World/Naysayers (2018)
Diskografia > Albumit

The Ultimate Escape (2002)
The Definitive Act (2004)
The Spine That Binds (2019)
Diskografia > Singlet

Lemonade (2000)
Take the Reins (2002)
Dawn On A Funeral Day (2004)
Diskografia > Videot

Take the Reins (2002)
Live at the Glasshouse (2005)
Dawn On A Funeral Day (2004)
Diskografia > Kokoelmat

Punk Rock Strike (1997)
You Call This Music?! Volume 1 (2000)
Warped Tour 2001 Tour Compilation (2001)
Punk Rock Is Your Friend: Kung Fu Records Sampler (2002)
Warped Tour 2002 Tour Compilation (2002)
Warped Tour 2003 Tour Compilation (2003)
Punk Rock is Your Friend: Kung Fu Records Sampler No. 4 (2003)
The Rocky Horror Punk Rock Show (2003)
Punk Rock is Your Friend: Kung Fu Records Sampler No. 5 (2004)
The Razor - Vol. 10 (2004)
Warped Tour 2005 Tour Compilation (2005)
Punk Rock is Your Friend: Kung Fu Records Sampler No. 6 (2005)
Trust No One (2016)
Tractor pulling

Amerikkalainen Super Stock -luokan traktori.
Tractor pulling eli suomalaisittain traktoriveto, on moottoriurheilulaji, jossa traktori tai muu vetoajoneuvo vetää maaradalla mahdollisimman pitkän matkan jarruvaunua, jonka kuormitus kasvaa vetomatkan edetessä. Rata on 130 metriä pitkä (turva-alue mukaan luettuna) ja 10 metriä leveä. Full pull eli täysi veto saavutetaan, kun traktori on vetänyt jarruvaunua vähintään 100 metriä. Full pullin vetäneet menevät finaaliin eli pull-offiin, joka ajetaan alkukisaa raskaammilla vaunun asetuksilla. Pull-offissa pisimmälle vetänyt on luokan voittaja.
Lajin historia

Lajin ensimmäiset kilpailut, joista tulokset ovat säilyneet, järjestettiin Yhdysvalloissa vuonna 1929. Näissä ensimmäisissä kilpailuissa matka oli 10 metriä, ja usein traktorit hajosivat ennen täyttä matkaa. Lajin suosio Yhdysvalloissa kasvoi vasta 1950- ja 1960-luvuilla, mutta lajin säännöt vaihtelivat osavaltioiden välillä. Vuonna 1969 perustettiin yhdistys, National Tractor Pullers Association (NTPA), jonka avulla saatiin sovittua yhteiset säännöt. Australiassa pidettiin ensimmäiset Tractor Pull -kilpailut vuonna 1976.
Lajin historia > Tractor pulling Suomessa

Suomeen laji tuli vuonna 1985. Ensimmäiset SM-Kisat järjestettiin Myrskylässä. Suomen ehkä tunnetuimpia traktorivedon joukkueita ovat Herlevi Pulling Team ja Mad Max Pulling Team. Ensimmäisen Euroopan mestaruuden voitti pohjoismaihin Mikko Perä 4 400 kg Super Stock -luokassa Ranskan Bernayssa vuonna 1992.
Vuoden 2018 SM-osakilpailupaikkoja olivat Alahärmä, Honkajoki, Piikkiö, Haapajärvi, Lievestuore, Tyrnävä, Lappeenranta ja Kalajoki.
Kilpailuluokat

Vakiotraktorit, eli Farmi-luokka. Neljässä eri painoluokassa: 2,5; 3,5; 6,0 ja 8,0 tonnia. Kuten nimikin jo kertoo, ovat luokan traktorit miltei vakiokoneita. Säännöt rajaavat muutokset pieniksi, ja tästä syystä luokka tarjoaa edullisen lähtöpohjan pulling-harrastukselle.
Super Farmi -luokka on uusin luokka pullingissa. Luokka sijoittuu harrastajakustannuksiltaan farmi-luokan ja Pro Stockin välimaastoon. Super farmeissa virittäminen ja moottorin vaihtaminen on sallittua, mutta kierrosrajoituksen ansiosta kustannukset lajin harrastamiselle ovat kohtuulliset. Super Farmissa ajetaan kahdessa painoluokassa: 3-tonniset (enintään 4 sylinteriä ja iskutilavuus 5,5 litraa) sekä 4,5-tonniset (enintään 6 sylinteriä ja 8,3 litraa).
Pro Stock -luokassa säännöt sallivat Farmi- ja Super Farmi -luokkia enemmän muutoksia traktoriin. Luokka on vaativampi kuin Farmi tai Super Farmi. Alemmista luokista kilpailija voi siirtyä haluamaansa luokkaan, mutta Pro Stock -luokka käytettävine dieselmoottoreineen on tavallisesti se luokka, johon kilpailijat siirtyvät seuraavaksi. Luokassa kilpaillaan 3,5 tonnin painoluokassa. Moottorien tehot lähentelevät huipputraktoreissa 2 000 hevosvoimaa.
Super Stock -luokka sallii alempia luokkia huomattavasti vapaamman rakentelun, ja muun muassa alkoholin käyttö polttoaineena on sallittua. Moottorin lohkon tulee olla alkuperäinen. Painoluokka on Pron tavoin 3,5 tonnia. Metanolikäyttöisten moottorien tehot ovat jopa yli 3 000 hevosvoimaa.
Modified-luokka tunnetaan siitä, että traktorit ovat varsin muunneltuja. Rakentelu on melko vapaata, mutta painoluokittain rajoitetaan moottorien lukumäärää tehopiste-taulukon mukaan. Lisäksi turvallisuusmääräykset ovat tiukat. Painoluokat ovat 950 kiloa eli Mini sekä 2,5; 3,5 ja 4,5 tonnia. Modified luokka tarjoaa ajoittain melko luoviakin rakentelu- ja muunteluratkaisuja, esimerkkinä hollantilainen 950 kilon luokan traktori, jossa on moottorina Rolls-Royce Griffon. Kyseiselle moottorille ilmoitetaan painoksi 950 kiloa. Euroopassa Modified traktoreilla ajetaan jopa 5,4 tonnin painoluokassa. Silloin moottorien yhteisteho voi olla liki 10 000 hevosvoimaa. Puolestaan 3,5 ja 4,5 tonnin luokissa käytetään yleensä viittä V8 remmiahdettua moottoria tai kolmea V12-moottoria, joissa on tehoa noin 6 000–9 000 hevosvoimaa.
Race Trucks- eli kuorma-autoluokka. Traktorin enimmäispaino on 8 500 kiloa mukaan lukien kuljettaja, öljy-, vesi-, ja polttoainetäytöt. Auton ulkoasun tulee olla sama kuin sarjavalmisteisen. Vain dieselpolttoainetta käyttävä moottori sallitaan, ja sen tulee olla peräisin sarjavalmisteisesta kuorma-autosta.
Jarruvaunu

Painonsiirtolaite, jota alan normaalissa kielenkäytössä kutsutaan jarruvaunuksi tai lavetiksi, on joko yhdellä tai kahdella akselilla varustettu eräänlainen perävaunu. Sen etuosan alla on kitkalevy, johon kohdistuva paino lisääntyy tasaisesti vedon aikana. Kitkalevyn ohella jarruvaunun toinen oleellinen osa on painolaatikko, jossa on tietty määrä tietyn kokoisia valurauta- tai valurauta-betonipainoja. Tämä painolaatikko on vedon alkaessa vaunun takaosassa, jolloin sen paino kohdistuu kokonaan vaunun takapyöriin. Vaunun lähtiessä liikkeelle painolaatikko lähtee siirtymään eteenpäin lisäten kitkalevyyn kohdistuvaa painoa vähitellen. Painolaatikon siirtymisnopeutta säädellään erityisellä vaihteistolla. Euroopassa järjestettävissä kilpailuissa jarruvaunuja on kahta tyyppiä, niin sanottuja isoja vaunuja ja minijarruvaunuja. Useimmissa on moottori, jonka avulla jarruvaunu voi siirtyä takaisin lähtöpaikalle.
Ensimmäiset jarruvaunut olivat staattisia, joissa painoina oli kiviä, betonia tai toisia traktoreita. Traktorien tehon kehittyessä siirryttiin jarruvaunuihin, joiden paino lisääntyi matkan kasvaessa. Ensimmäinen versio tällaisesta vaunusta oli vaunu, jonka kyytiin hyppäsi matkan varrelta avustajia merkityille paikoilleen. Tämän jälkeen kehitettiin nykyisenkaltainen jarruvaunu.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen Traktoriurheiluliiton kotisivut
Hot Hunter -niminen tractor pulling -traktori C-kilpailussa Lievestuoreella
Jyry-Sisu-mallinen truck pulling -kuorma-auto C-kilpailussa Lievestuoreella
Amerikkalainen tractor pulling -jarruvaunu
Tidningar Utgifne Af et Sällskap i Åbo

Tidningar Utgifne Af et Sällskap i Åbo, 31. tammikuuta 1776.
Tidningar Utgifne Af et Sällskap i Åbo (”Erään turkulaisen seuran julkaisemia sanomia”) oli Suomen ensimmäinen sanomalehti. Se oli Aurora-seuran äänenkannattaja ja sen toimittajana oli Henrik Gabriel Porthan ja Johan Lilius. Lehti ilmestyi Turussa vuosina 1771–1778 ja 1782–1785. Puhekielessä lehden nimi lyhentyi nopeasti Åbo Tidningariksi.
Aurora-seura julkaisijana

Lehden julkaisija, Aurora-seura, pyrki jakamaan tietoa kansallisesta kulttuurista laaja-alaisesti: runoista, kielestä, maantieteestä, talouselämästä, historiasta, tieteestä, akatemiasta, kirkosta sekä koulu- ja oikeuslaitoksesta. Seurassa ajateltiin, että maan monipuolinen tuntemus olisi omiaan aiheuttamaan kansalaisissa isänmaanrakkautta. Lehdessä laajalla aihevalikoimalla pyrittiin myös vetoamaan mahdollisimman laajoihin yleisönosiin.
Åbo Tidningarin ensimmäisessä numerossa oli viisi juttua. Pääjuttu käsitteli unkarilaisen tähtitieteilijä Johannes Sajnovicsin teosta, joka vertaili unkarin, saamen ja suomen kieliä. Mukana oli myös Porthanin ja hänen seuratoverinsa, P. A. Gaddin, laatima runo suomalaisista Pohjolan kansana, joka on skyyttien vanhaa juurta. Lisäksi lehti kertoi muun muassa kuninkaallisen hovioikeuden sinä vuonna ratkaisemista oikeusjutuista.
Aiheiden käsittely ei ollut vapaata, sillä vuoden 1774 painovapauslaissa sanomalehdet asetettiin suurennuslasin alle. Ne eivät saaneet käsitellä esimerkiksi Ruotsin ja muiden valtioiden välisiä suhteita. Viikko- ja päivälehtien julkaisuun tarvittiin myös kansliakollegion lupa, jossa määriteltiin tarkasti, mitä aiheita kyseisessä lehdessä sai käsitellä. Jokainen lehden numero oli myös toimitettava välittömästi ilmestymisen jälkeen kansliakollegioon tarkastettavaksi.
Åbo Tidningarin toimittaminen oli Aurora-seuran näkyvin ja pysyvin toimintamuoto. Seura julkaisi lehteä vuosina 1771–1778. Periaatteessa kaikilla seuran jäsenillä oli velvollisuus avustaa lehteä, mutta käytännössä toimitustyö jäi jo varhaisessa vaiheessa Porthanille. Kun seura lopahti, Porthan otti lehden virallisesti vastuulleen.
Porthan julkaisijana

Porthan julkaisi Åbo Tidningaria vuosina 1782–1785. Porthan oli yliopistomies, ja sanomalehti tarjosi hänelle mahdollisuuden tarttua ajankohtaisiin asioihin. Akatemiassa nykyisyydestä puhumista ei pidetty vakavasti otettavana tai tieteellisenä. Tutkimuksissa painottuivat historialliset ja universaalit aiheet.
Muutos journalistiseen sisältöön ei ollut yksinkertainen. Historiallinen aineisto oli Åbo Tidningarissa edelleen keskeisellä sijalla. Porthan käytti myös lehtiartikkeleissaan raskasta viitteistöä tutkimuksista tuttuun tapaan. Hänen kirjoitustyylinsä oli laveaa ja hän joutui toisinaan katkaisemaan rönsyjään: ”olen jo ollut liian laajapuheinen, ja on lopetettava”.
Journalistisen sisällön kehittämistä pidettiin tärkeänä, sillä lehtien avulla opetettiin Euroopan tapahtumia. Professori Algot Scarin piti  Turun akatemiassa erityisiä sanomalehtikollokvioita ja myös Porthan jatkoi opettajakaudellaan tätä käytäntöä. Jo lehden nimi korosti ajankohtaisen aineiston osuutta, sillä tidning tarkoitti uutista. Tätä uutissisältöä edustivat lehdessä hovioikeuden vuositilastot, luettelot julkaistuista väitöskirjoista, Turun tuomiokapitulin uutiset, kuolinilmoitukset, sääkatsaukset, tiedot riehuvista taudeista ja onnettomuuksista. Uutisointi oli nykyiseen verrattuna melko satunnaista. Kun Turusta paloi liki viidesosa vuonna 1775, Åbo Tidgningar ei kirjoittanut asiasta mitään.
Tiedonkulun hitauteen tai sen puuttumiseen oli useita syitä. Ensinnäkin lehti ilmestyi vain joka toinen viikko. Poikkeuksena oli toinen ilmestymisvuosi 1772, jolloin lehteä julkaistiin joka viikko. Tarjonta osoittautui kuitenkin ylimitoitetuksi ja jo seuraavana vuonna ilmestymistä harvennettiin. Toiseksi 1700-luvulla oli varsin tavallista lukea vanhojakin uutisia. Ruotsin tapahtumista julkaistiin esimerkiksi vuosittain kronikoita, jotka kertoivat ajanjakson tärkeimmät uutiset. Kolmanneksi uutisten tehtävänä katsottiin olleen paitsi tiedonvälittämisen, myös opetusten ja varoitusten antamisen aivan kuten rahvaan arkkiveisuissakin.
Åbo Tidningarin painos jäi pariinsataan, kun samaan aikaan akatemian latinankielisten väitöskirjojen painos oli viisisataa. Lehden painosmäärä takasi, että kustantaja pääsi juuri ja juuri omilleen. Käytännössä lehden lukijakunta koostui samasta yleisöstä kuin tutkimustenkin, sillä lukeva yleisö oli keskittynyt Turun akatemian ympärille. Se koostui akatemian opettajista, ylioppilaista sekä kirkon ja valtion ylemmistä virkakunnista.
Kirjallisuutta

Hultin, Arvid: Åbo Tidningar under Porthan-Franzénska tiden.  Svenska litteratursällskapets Förhandlingar och Uppsatser 30, Helsingfors, 1917.
Laine, Tuija (toim.): Kirjahistoria: Johdatus vanhan kirjan tutkimukseen, s. 185–212.  (Sensuuri ja sen asettamat julkaisurajoitukset)  SKS, Helsinki, 1996.
Suova, Eino: Aurora-seuran sanomalehti 1771–78: Sanomalehtiopillinen tutkimus.  Turun yliopiston julkaisuja, 1952.
Tommila, Päiviö: Suomen sanomalehdistön historia, osa I, s. 23–75.  (Suomen sanomalehdistön alkuvaiheet)  Kustannuskiila, Kuopio, 1988.
Urpilainen, Erkki: Algot Scarin: Gööttiläisen historiankirjoituksen mureneminen Ruotsissa 1700-luvun alkupuolella.  SHS, Helsinki, 1993.
Aiheesta muualla

Suomen ensimmäinen sanomalehti (Arkistoitu – Internet Archive) — sisältö suomeksi ja ruotsiksi
Historiallinen sanomalehtikirjasto: Tidningar Utgifne Af et Sällskap i Åbo
Ruotsinkieliset sanomalehdet Suomessa
| --- | --- |
Yhä ilmestyvät lehdet:   Hufvudstadsbladet  Nya Östis  Syd-Österbotten  Vasabladet  Västra Nyland  Åbo Underrättelser  Österbottens Tidning  Östnyland 
Lopetetut lehdet:   Björneborgs Tidning  Borgåbladet  Helsingfors Dagblad  Helsingfors Morgonblad  Jakobstads Tidning  Nya Pressen  Tammerfors Aftonblad  Tidningar Utgifne Af et Sällskap i Åbo  Vikingen  Österbottningen  Östra Nyland 
Ahvenanmaalla ilmestyvät lehdet:   Nya Åland  Åland
Suomalainen mytologia (Haavio)

| Suomalainen mytologia |
| --- | --- |
 Uusintapainoksen kansikuva
Kirjailija:  Martti Haavio
Kieli:  suomi
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1967
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Suomalainen mytologia on Martti Haavion kirjoittama, vuonna 1967 WSOY:n julkaisema suomalaista mytologiaa ja muinaisuskoa käsittelevä tietokirja. Kirja oli ollut pitkään vaikeasti saatavissa, joten Suomalaisen Kirjallisuuden Seura julkaisi siitä uuden painoksen vuonna 2019. Tähän laitokseen on Kalevalaseuran toiminnanjohtaja Ulla Piela kirjoittanut jälkisanat.
Kirjassa on kaksi osaa, joista ensimmäinen keskittyy uskomuksiin ja toinen tarkastelee myyttisten voimien käyttöä. Kirjan Johdatus-osiossa Haavio esittelee aikaisempaa suomalaisen mytologian tutkimusta ja kertoo tavoitteenaan olevan esitellä teoksessaan ”kansanomaisia, ikivanhoja peruskäsityksiä siitä, mikä on olevaisen alku, ’syvin synty’.” Hän kertoo kirjassaan haluavansa ”liittää suomalaiset sirpaleet jättiläismosaiikkiin”, toisin sanoen osaksi muun maailman mytologisia käsityksiä, joilla hän uskoi olevan yhteisiä juuria, jopa kulttuuripiirien yhteisiä, myöhemmin sirpaloituneita myytistöjä.
Teoksen ensimmäinen osa lähtee liikkeelle karhunpalvonnan käsittelyllä ja jatkaa tarkastelemalla riistaeläinlajien kantavanhempia, emuita sekä metsän ja veden myyttisiä olentoja. Näiden jälkeen Haavio siirtyy käsittelemään eeppisten runojen myyttisiä hahmoja, kuten Ilmarista ja Ukko ylijumalaa sekä suuria perusmyyttejä, kuten Sampoa. Tämä osa kirjasta päättyy ”Oluen synty” -runon käsittelyyn. Haavio yhdistää teoksessaan kansanrunouden teemat kaukaisiin myytteihin. Esimerkiksi Lemminkäistä käsittelevien runojen käsittely on otsikoitu Suomalaisessa mytologiassa ”Jumalan kuolema ja ylösnousemus”. Haavio tulkitsee Lemminkäisen virren loppuosa perimmäiseksi lähteeksi Osiris-myytin.
Kirjan toinen osa alkaa noitien ja tietäjien toiminnan tarkastelulla ja jatkaa tautien ja vaivojen vammojen hoitoon liittyvien syntyjen käsittelyllä. Haavio pohtii tässä osassa muun muassa sitä, mitä ovat luonto, haltia ja lovi myyttisten voimien käyttäjän kutsuessa: ”Nouse luontoni lovesta, haon alta haltiani”. Hän kuvaa, että tietäjä on asiantuntija, jonka vastuulla on sosiaalisen ryhmä elämänjärjestyksen säilyminen. Haavio kuvailee, miten tietäjä tuntee esimerkiksi kiven synnyn loitsun, jota tarvitaan hoidettaessa kiven aiheuttamaa ruhjetta tai muuta vammaa.
Arvioita

Uuden laitoksen jälkisanoissa Piela esittelee ja arvioi kolmea laajaa kirja-arviota, jotka julkaistiin kirjan alkuperäisen julkaisun aikaan. Ne kaikki ovat varsin kriittisiä. Arvioijat totesivat, ettei kirja muodosta kokonaisesitystä, vaan on paremminkin sarja tutkielmia. Esimerkiksi Heikki Kirkinen kirjoitti Suomalaisessa Suomessa julkaistussa arviossaan ihmettelevänsä aivan erityisesti, miksei Haavio edes mainitse kirjassaan Iivar Kemppisen vuonna 1960 julkaistua Suomalainen mytologia -teosta.
Merja Leppälahden vuoden 2019 kirja-arvion mukaan teos ”kuuluu ehdottomasti folkloristiikan ja uskontotieteen klassikoihin”, vaikka osin sisältääkin vanhentuneita käsityksiä.
Aiheesta muualla

Merja Leppälahti: Uskomuksia ja spekulaatiota suomalaisesta mytologiasta, kirja-arvio Martti Haavion teoksesta Suomalainen mytologia. (Agricolan kirja-arvostelut 9.4.2019)
Smarties

Smarties on makeinen, jossa on värikäs päällyste ja sisällä suklaata. Smarties-makeiset ovat suuressa suosiossa Kanadassa, Isossa-Britanniassa, Irlannissa, Australiassa, Espanjassa, Kreikassa ja Etelä-Afrikassa. Niiden kehittämisen aloitti H.I. Rowntree & Co. vuonna 1882. Nykyään Smartiesia valmistaa Nestlé.
Smartiesit ovat pyöreän linssin muotoisia, läpimitaltaan 5 mm korkeita ja 15 mm leveitä. Niitä on saatavilla kahdeksaa eri väriä: punaista, oranssia, keltaista, vihreää, sinistä, violettia, vaaleanpunaista ja ruskeaa. Joissakin maissa tosin siniset Smartiet on korvattu valkoisilla.
Historia

Rowntree's-makeisyritys valmisti "Chocolate Beans" -suklaapapuja jo vuodesta 1882 lähtien Yorkissa, Englannissa. Kyseinen tuote uudelleennimettiin "Smarties Chocolate Beansiksi" vuonna 1937. Vuonna 1977 Rowntrees pakotettiin kuitenkin poistamaan kaksi sanaa (chocolate ja beans) tuotteensa nimestä noudattaakseen standardeja vaatimuksia, sillä sana "beans" (pavut) katsottiin harhaanjohtavaksi. Sen jälkeen nimeksi vaihtui "Milk Crisp Sugar Shell". Myöhemmin se uudelleennimettiin "Smartiesiksi".
Smarties-makeisia ei valmisteta enää Yorkissa. Tuotanto on siirretty sieltä Saksaan, jossa kolmasosa tuotannosta oli jo valmiiksi. Euroopan ulkopuolella Nestlén suurin Smarties-makeistehdas on Kanadassa, jossa Nestlé on valmistanut Smartieseja jo vuodesta 1918.
Värit

Ensimmäisten Smarties-värien joukossa olivat vaaleanruskeat Smarties-makeiset. Ne korvattiin vuonna 1988 sinisellä Smartiella. Ennen vuotta 1958 tummanruskeat Smarties-makeiset maistuivat suklaalta, kun taas vaaleanruskea maistui kahvilta. Oranssien Smarties-makeisten suklaa oli, ja Isossa-Britanniassa on edelleenkin, appelsiininmakuista.
Vuonna 2006 tiedotettiin, että Nestlé aikoo poistaa kaikki keinotekoiset väriaineet Smarties-makeisista Isossa-Britanniassa, johtuen siitä kun kuluttajat olivat huolissaan kemiallisten väriaineiden vaikutuksesta lasten terveydelle. Nestlé päätti korvata kaikki keinotekoiset väriaineet luonnollisilla, mutta koska heillä ei ollut käytössä sinistä luonnollista väriainetta, siniset Smartiet poistettiin valikoimasta. Tämä aiheutti myös harhaluuloja, että ainoastaan siniset Smartiet olisivat aiheuttaneet lapsiin hyperaktiivisuutta. Niiden tilalle tulivat valkoiset Smartiet. Valkoiset Smartiet kuitenkin vedettiin myöhemmin pois markkinoilta ja siniset Smartiesit otettiin Isossa-Britanniassa takaisin valikoimaan helmikuussa 2008, käyttäen niiden väriaineena syanobakteeri Spirulinasta tuotettua väriainetta.
Kanadassa keinotekoiset väriaineet poistettiin Smartieseista maaliskuussa 2009. Uusi kokoelma sisälsi keltaisen, ruskean, oranssin, punaisen, vihreän, vaaleanpunaisen ja purppuran värisiä makeisia. Siniset Smartiet tulivat sielläkin takaisin valikoimaan toukokuussa 2010.
Punaisten Smartiesien väriaine valmistettiin ennen kokenillikirvasta. Väri valmistettiin uuttamalla naaraspuolisista kokenillikirvoista. Isossa-Britanniassa punaiset Smartiet värjätään nykyisin punakaalista saatavalla väriaineella. Tästä huolimatta ne eivät kuitenkaan ole sopivia kasvissyöjille, koska ne sisältävät heraa, joka on tuotettu maidosta eläinperäisen juoksutteen avulla.
Värit > Luettelo väreistä

Punainen
Oranssi
Keltainen
Vihreä
Sininen
Purppura
Vaaleanpunainen
Ruskea
Valkoinen
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Smarties Wikimedia Commonsissa
Smarties-karkkeja.
Isossa-Britanniassa myytävät Smarties-makeiset ennen luonnollisiin väriaineisiin siirtymistä ja sen jälkeen. Sittemmin valkeiden tilalle on tullut luonnollinen sininen.
Styrsö-luokka

| Styrsö-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  250 t
Pituus:  36,0 m
Leveys:  8,0 m
Syväys:  2,2 m
Koneteho:  2 x dieselmoottoria 660 kW
Nopeus:  14 solmua
Miehistöä:  16
Aseistus
Meritorjunta:  2 x 12,7 mm ksp M/58 1 x miinantorjuntarobotti miinoja
Styrsö-luokka on Ruotsin merivoimien neljän vuosina 1996–1997 valmistetun miinantorjunta-aluksen muodostama alusluokka, jotka on modernisoitu 2004. Kaksi modernisoitua alusta on nimetty Spårö-luokaksi.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HMS Styrsö | Karlskronavarvet |  | 8. maaliskuuta 1996 | 19. syyskuuta 1996 |  |
| HMS Spårö | Karlskronavarvet |  | 30. elokuuta 1996 | 24. helmikuuta 1997 |  |
| HMS Skaftö | Karlskronavarvet |  | 20. tammikuuta 1997 | 13. kesäkuuta 1997 |  |
| HMS Sturkö | Karlskronavarvet |  | 27. kesäkuuta 1997 | 19. joulukuuta 1997 |  |
Spårö-luokka

Spårö ja Sturkö muutettiin 2004 miinantorjuntaan erikoistuneiden sukeltajien emälaivoiksi. Alusten miinantorjuntakyky kuitenkin säilytettiin. Muutetut alukset luokiteltiin Spårö-luokaksi.