stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ratchet & Clank 3
Kehitys

Ratchet & Clank: Up Your Arsenal oli koko pelin kehitysnimi, kun Insomniac Team aloitti sen suunnittelemisen. 115 hengen tiimi halusi suunnitella pelistä merkittävästi edeltäjäpeleistä erottuvan pelin. Insomniac uskoi, että yksi tärkeimmistä osioista kehitysprosessissa oli tiukat testit. Työskentelemällä tiiviisti Sonyn kanssa ja kuuntelemalla Ratchet & Clank -sarjan faneja tiimi keräsi palautetta ja teki parannuksia peliin. He kokivat että heidän pitää luoda peli, jolla olisi useita eri lajityyppejä joihin lukeutuisi tasohyppely, toiminta ja sivuvieritys lajit. Samaan aikaan, kun Naughty Dog kehitti Jak 3 -peliä, oli se läheisesti sidoksissa Insomniacin kanssa. Naughty Dogin Jak & Daxter ja Ratchet & Clank -sarjoilla on samat lajityypit ja molemmista sarjoista molempien pelit on aina julkaistu samaan aikaan. Insomniacin työntekijä, Ryan Schneider sanoi että ”Vertauksellisesti voidaan esittää, että Insomniac haluaa tarkastella sitä, miten Tiger Woods, Michael Jordan ja Kobe Bryant osaavat toimia kun kyse on heidän ammatistaan. Emme todellakaan katso sitä miten vertailisimme peliä muihin urheilijoihin tai peleihin, me vain yritämme tehdä parhaamme ja nostaa urheilun määrää.”
Vastaanotto

| Vastaanotto> Yhteispisteet.Kerääjä | Vastaanotto> Yhteispisteet.Pisteet |
| --- | --- |
GameRankings: 92/100
Metacritic: 91/100
Arvostelupisteet
Julkaisu: Pisteet
Game Informer: 10/10
GameSpot: 8.7/10
GameSpy: 5/5
IGN: 9.6/10
Official PlayStation Magazine (US): 5/5
Ratchet & Clank 3 esiteltiin ensimmäisen kerran E3 2004 -messuilla, jossa siitä oli pelattava demo. Sen lyhyisyyden ja vähäisen sisällön takia 1UP.com ei pystynyt luokittelemaan peliä parhaaksi toimintapeliksi E3-messuilla. Julkaisun jälkeen peli sai arvostelijoilta todella paljon kehuja. Esimerkiksi GameSpy antoi sille arvosanaksi viisi tähteä ja totesi, että ”kaikkien täytyy ostaa tämä peli välittömästi”. IGN uskoi pelin olevan helpompi kuin sen edeltäjä Ratchet & Clank: Going Commando, GameSpot taas ajatteli sen muistuttavan liikaa edeltäjäänsä. X-Play sanoi, taas että ”erinomaisen pelattavuuden ja uusien toimintojen sekoitus tekevät siitä todella hyvin menestyvän pelin ja yhden vuoden parhaimmista peleistä”, antaen pelille täydet viisi tähteä.Metacriticin tiedostojen mukaan 12 arvostelijaa antoivat pelille suurimman arvosanan mitä voi antaa. Vuonna 2005 Ratchet & Clank 3 pääsi Greatest Hits -sarjaan. Samalla pelin julkaisusta lähtien peliä oltiin myyty jo pelkästään Yhdysvalloissa yhteensä 2,15 miljoonaa kappaletta. IGN listasi pelin 12:ksi parhaiten myydyksi peliksi listalle ”The Top 25 PS2 Games of All Time”.
Herma Bauma

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Herma Bauma |  Herma Bauma |  Herma Bauma |  |
Maa:   Itävalta
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | Keihäänheitto |  |
Hermine "Herma" Bauma (23. tammikuuta 1915 Wien – 9. helmikuuta 2003 Wien) oli itävaltalainen yleisurheilija, joka kilpaili keihäänheitossa. Bauma on tullut tunnetuksi myös käsipalloilijana. Hän voitti kultaa Lontoon olympialaisten keihäänheitossa vuonna 1948 tuloksella 45,57.
Bauma voitti Itävallan mestaruuden keihäänheitossa yhteensä 15 kertaa vuosina 1931–1934, 1936–1937, 1941–1943, 1946–1950 ja 1952 sekä viisiottelussa kolme kertaa vuosina 1932–1933 ja 1947. Hän teki viisiottelussa Itävallan ennätyksen 221 pistettä vuonna 1932 ja 250 pistettä vuonna 1933. Keihäänheitossa hän paransi Itävallan ennätystä yhteensä neljätoista kertaa, ensimmäisen kerran vuonna 1931 tuloksellaan 36,31 m. Wienissä 1. toukokuuta 1933 hän ylitti ensimmäisenä  itävaltalaisnaisena 40 metrin rajan tuloksellaan 40,23 m. Vuonna 1936 hän heitti Euroopan ennätykset 44,69 m ja 45,71 m sekä vuosina 1947 ja 1948 maailmanennätykset 48,21 m ja 48,63 m. Viimeksi mainittu säilyi Itävallan ennätyksenä kesäkuuhun 1959 saakka.
Itävallan ennätykset

| Laji | Tulos | Vuosi | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- |
| Keihäänheitto | 36,31 | 1931 |  |
| Keihäänheitto | 36,64 | 1932 |  |
| Keihäänheitto | 38,00 | 1932 |  |
| Keihäänheitto | 38,14 | 1932 |  |
| Keihäänheitto | 40,23 | 1933 |  |
| Keihäänheitto | 41,69 | 1934 |  |
| Keihäänheitto | 42,33 | 1934 |  |
| Keihäänheitto | 42,68 | 1936 |  |
| Keihäänheitto | 42,95 | 1936 |  |
| Keihäänheitto | 44,69 | 1936 | Euroopan ennätys |
| Keihäänheitto | 45,71 | 1936 | Euroopan ennätys |
| Keihäänheitto | 46,23 | 1942 |  |
| Keihäänheitto | 48,21 | 1947 | Maailmanennätys |
| Keihäänheitto | 48,63 | 1948 | Maailmanennätys |
| Viisiottelu | 221 | 1932 |  |
| Viisiottelu | 250 | 1933 |  |
Lähde:
Bastardikilpikonna

| Bastardikilpikonna |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Kilpikonnat Testudines
Heimo::  Merikilpikonnat Cheloniidae
Suku::  Lepidochelys
Laji::  kempii
Kaksiosainen nimi
 Lepidochelys kempii  (Garman, 1880) 
Katso myös
   Bastardikilpikonna Wikispeciesissä   Bastardikilpikonna Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Bastardikilpikonna eli atlantinbastardikilpikonna (Lepidochelys kempii) on pienin ja harvinaisin merikilpikonnista.
Koko ja ulkonäkö

Bastardikilpikonnan selkäkilpi kasvaa yleensä enintään 60 sentin levyiseksi ja korkeintaan 80 sentin pituiseksi. Painoa on 30–50 kilogrammaa. Selkäkilpi on suhteellisesti leveämpi kuin muilla merikilpikonnilla, ja on sen takia ulkonäöltään hyvin pyöreä. Selkäkilven molemmilla puolilla on viisi kylkilevyä joista sen voi erottaa toisesta bastardikilpikonnalajista. Eturaajoissa on yksi tai kaksi kynttä. Leuat soveltuvat hyvin murskaamiseen ja murentamiseen. Sukupuolet eroavat toisistaan melko vähän. Naaras on hieman pidempi ja sen eturaajat ovat kaarevammat. Väritys vaihtelee paljon sen mukaan kuinka paljon kilpikonnaan on kiinnittynyt leviä ja loisäyriäisiä. Selkäkilpi on mustanruskea ja siinä on harmaita ja oliivinvihreitä läikkiä ja juovia.
Levinneisyys ja elinympäristö

Bastardikilpikonna elää vain Atlantissa. Sen levinneisyys keskittyy Meksikonlahdelle, jossa myös niiden kaikki lisääntymisrannat sijaitsevat. Pohjoisessa sitä voi tavata Nova Scotiaan asti. Euroopan vesissä aikuisia kilpikonnia ei juuri tavata.
Bastardikilpikonna elää mieluiten matalilla merialueilla kuten lahdissa ja laguuneissa merivirtoja seuraten. Elinalueiden merenpohja on mieluiten hiekka- tai mutapohjainen. Välillä ne oleskelevat myös avomerellä. Vuorovesialueita laji karttaa, mutta oleskelee usein aivan rannan tuntumassa. Laji pystyy sukeltamaan varsin syvälle.
Elintavat

Bastardikilpikonna viihtyy parhaiten yksikseen, joskus ryhminä. Se on kuitenkin tekemisissä lajitoveriensa kanssa vain lisääntymisaikana. Bastardikilpikonnaurokset eivät nouse kuoriutumisensa jälkeen enää koskaan maalle. Sen sijaan naaraat käyvät vuosittain munimassa rannalla. Laji vaeltaa mielellään eivätkä kilpikonnat pidä reviiriä. Ääntely on köhinämäistä ja sen kuuleva lajitoveri voi mahdollisesti paikantaa sen aiheuttajan, mikä on hyödyllistä etenkin lisääntymisaikana.
Bastardikilpikonna syö mieluiten rapuja, katkarapuja, nilviäisiä, meduusoja ja joitain kasveja.
Bastardikilpikonnanaaras lisääntyy yleensä joka toinen vuosi, huhti–heinäkuussa. Parittelu tapahtuu vedessä ja uros pitää naaraasta kiinni eturaajojensa avulla. Naaraiden nousua  rannalle kutsutaan “arribadaksi”. Naaraat kaivat kuoppia takaraajoillaan ja munivat 50–200 munaa. Munimistapahtuma kestää naaraalta useita tunteja. Naaraat tulevat rannalle yleensä useita kertoja saman lisääntymiskauden aikana. Munat hautuvat hiekassa keskimäärin noin 55 päivää. Alhaisessa lämpötilassa syntyy eniten uroksia, kun taas korkeassa lämpötilassa enemmän naaraita. Poikaset käyttävät munankuoren avaamisessa avuksi niin kutsuttua munahammasta. Poikaset kuoriutuvat yöllä ja suuntaavat heti veteen turvaan maapedoilta, kuten kojooteilta, pesukarhuilta ja merilinnuilta. Poikaset suuntavat veteen ilmeisesti valon avulla. Poikaset uivat tunteja syville vesille turvaan pedoilta. Poikasten nuoruusvaihe on huonosti tunnettu, koska ne välttävät silloin rannikkoalueita. Lajin luontaisia vihollisia ovat muun muassa hait ja miekkavalaat. Kilpikonnat tulevat sukukypsiksi noin 11–35-vuotiaina. Ne voivat elää 50-vuotiaiksi.
Uhat ja suojelu

Bastardikilpikonna on uhanalaisin kaikista merikilpikonnista. Pesiviä naaraita on nykyisin vain noin 1 000 yksilöä. Vielä 1940-luvulla naaraita pesi 100 000, mutta määrä romahti muutamaan sataan 1980-lukuun mennessä kalastuksen ja munienkeruun takia. Bastardikilpikonna ei ole niin arvostettu ruokana kuin muut merikilpikonnat, mutta sitä jää usein sivusaaliiksi verkkoihin ja ilman valvontaa munienkeruu on laajamittaista. Tehokkaan suojelutyön ansiosta kanta on elpynyt. Kilpikonnia on auttanut etenkin pesimärantojen suojelu Meksikossa ja Yhdysvalloissa. Munia myös haudotaan keinotekoisesti ja kuoriutuneet poikaset päästetään luontoon siten etteivät ne jää maapetojen saaliiksi.
Pierre Guyotat

Pierre Guyotat (9. tammikuuta 1940 Bourg-Argental – 7. helmikuuta 2020) oli ranskalainen kirjailija. Hänen esikoisromaaninsa Sur un cheval ilmestyi vuonna 1960.
Aiheesta muualla

John Taylorin artikkeli The inhuman work of Pierre Guyotat Times Literary Supplementissa (englanniksi)
Guyotat lukee teoksiaan (ranskaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  SNAC  IdRef
Kampiakseli

Kampiakseli (punainen), männät ja vauhtipyörä.
Kampiakseli on akseli, jossa osa akselista kiertää epäkeskisesti varsinaisen akselin ympäri ja tähän epäkeskiseen osaan on nivelöity kampi tai polttomoottoreiden yhteydessä kiertokanki. Kampiakseli on yleisin mekanismi, jolla suoraviivainen liike muutetaan pyöriväksi tai päinvastoin. Kampimekanismilla saadaan työntävä tai vetävä voima muutettua vääntömomentiksi.
Historia

Kampiakseli keksittiin Kiinassa 200-luvulla, ja myös roomalaiset tunsivat sen.  Yksinkertaisen kampiakselin kehitti myös Al-Jazari 1200-luvulla.
Kampiakseli polttomoottorissa

Polttomoottorissa kampiakseli on keskeinen osa, joka muuntaa kiertokankien välityksellä mäntien suoraviivaisen, edestakaisen liikkeen kiertoliikkeeksi. Moottorin tuottama mekaaninen teho otetaan yleensä käyttöön kampiakselilta.
Kampiakseli voidaan valmistaa valamalla tai takomalla ja joissakin erikoistapauksissa se kootaan erillisistä kappaleista. Kampiakseli voi olla umpiterästä tai osittain ontto. Kampiakseli on tuettu moottorin runkoon (sylinteriryhmään) runkolaakereilla, ja päittäissuunnassa sitä ohjaa erityinen päittäislaakeri. Kampiakselin sitä osaa, johon kiertokanki on laakeroitu, kutsutaan kammentapiksi. Laakereina käytetään autonmoottoreissa jokseenkin poikkeuksetta liukulaakereita, mutta varsinkin 2-tahtimoottoreissa myös vierintälaakereita. Kampiakselissa on usein tasapainotuspainoja, joiden avulla ”epämuotoisen” mutkikas akseli saadaan pyörimään värinättömästi. Kampiakselin toisessa päässä on vauhtipyörä, joka tasoittaa akselin pyörintää, ja vastakkaisessa päässä saattaa lisäksi olla värinänvaimennin. Kampiakselin etupää pyörittää hammas- tai ketjupyörän avulla jakohihnaa tai -ketjua nokka-akselin toimintaa varten. Kampiakselin liikettä käytetään usein myös muun muassa latausgeneraattorin käyttämiseen.
Autonmoottorit tehdään yleensä useampisylinteriseksi, jolloin saavutetaan tasaisempi käynti. Kuitenkin useissa pienissä moottoreissa, kuten mopoissa ja puutarhakoneissa, saattaa olla vain yksi mäntä, jolloin tarvitaan suhteellisesti raskaampi vauhtipyörä, jotta männällä riittäisi voimaa palata alkuperäiseen asemaansa.
Mäntien lukumäärä ja sijoittelutapa toisiinsa sekä kampiakseliin nähden on eräs moottorityyppien lajitteluperuste. Tyyppejä ovat muun muassa rivimoottori, jossa kaikki männät ovat rivissä rinnakkain; V-moottori, jossa männät ovat kahdessa rivissä kampiakselin päästä katsottuna V:n muodossa ja vastakkaisten sylinterien kiertokanget kiinnittyvät samalle kammentapille; W-moottori, jossa männät ovat kolmessa tai useammassa rivissä; sekä vastaisku- eli bokserimoottori, jossa vastakkaisten sylinterien männät on laakeroitu omille kammentapeilleen ja liikkuvat vastakkaisiin suuntiin. Lentokoneiden moottorina aikoinaan vallitsevana olleessa tähtimoottorissa kampiakseli on keskellä moottoria ja männät sen ympärillä tähden muodossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kampiakseli Wikimedia Commonsissa
Ludvig XII

Ludvig XII, Jean Perréal'n työpaja n. 1514
Ludvig XII (ransk. Louis) ; (27. kesäkuuta 1462 Château de Blois – 1. tammikuuta 1515 Hôtel des Tournelles, Pariisi) oli Ranskan kuningas vuosina 1498–1515. Hänet tunnetaan epäonnistuneista sotaretkistään Italiaan ja suuresta kansansuosiostaan omien alamaistensa parissa.
Suku

Ludvig, Orléansin herttua oli Kaarle VIII:n kaukainen serkku ja Kaarle V:n pojanpojanpoika. Edellisen kuninkaan Kaarle VIII:n perilliset olivat kaikki kuolleet alle viisivuotiaina ennen isäänsä.
Ludvigin vanhemmat olivat Charles I, Orléansin herttua (1394–1465) ja tämän kolmas vaimo Maria Cleveläinen (1426–1487). Hänellä oli kaksi sisarta: Marie d'Orléans, Narbonnen varakreivitär (1457–1493) ja Anne d'Orléans, Fontevraud'n ja Poitiers'n luostareitten abbedissa (1464–1491). Hänellä oli myös sisarpuoli Jeanne de Valois, Alençonin herttuatar (1409–1432).
Herttua

Ludvig seurasi isäänsä Orléansin herttuana tämän kuoltua vuonna 1465. Kuningas Kaarle VIII:n alaikäisyyden aikana hän aloitti kapinan ja joutui vangituksi vuonna 1488. Palattuaan kuninkaan suosioon, hän komensi joukkoja Astissa Kaarlen Italian hyökkäyssodan aikana vuosina 1494–1495.
Kuningas

Ludvig nousi valtaistuimelle Kaarle VIII:n tapaturmaisen kuoleman jälkeen vuonna 1498 ja hänestä tuli ainoa Ranskan kuningas, joka edustaa Valois-dynastian Valois-Orléansin haaraa.
Yrittäessään päästä Milanon herttuaksi Ludvig XII jatkoi edeltäjänsä Kaarle VIII:n aloittamia sotia Italiassa. Hän sai Milanon herttuakunnan Ludovico Sforzalta Ranskan hallintaan vuosiksi 1499–1511, kunnes paavi Julius II muodosti Pyhän liigan vastustamaan Ranskan valtapyrkimyksiä Italiassa. Sveitsiläiset ajoivat viimeiset ranskalaisjoukot Milanosta vuonna 1513.
Jatkaessaan Kaarle VIII:n vaatimuksia Napolin kuningaskunnan suhteen, Ludvig solmi vuonna 1500 Granadan sopimuksen Ferdinand Katolilaisen kanssa Napolin jakamisesta, joka valloitettiin vuonna 1501. Vuotta myöhemmin molemmat kuninkaat olivat jo sodassa keskenään tästä jaosta ja maaliskuuhun 1504 mennessä ranskalaiset olivat menettäneet Napolin.
Syyskuussa 1504 Ludvigin puolison Anna Bretagnelaisen aloitteesta tehdyllä Blois'n sopimuksella Maksimilian I tunnusti Ludvigin Milanon herttuaksi vastineeksi siitä, että Milano ja myös Burgundin herttuakunta periytyisivät Maksimilianin pojanpojalle, tulevalle Kaarle V:lle ja tämän morsiamelle, Ludvigin ja Annan tyttärelle Claudelle, ellei Ludvigille syntyisi poikaa.  Claude oli Bretagnen herttuakunnan ainoa perillinen, omalla oikeudellaan (suo jure), koska se oli hänen äidinperintönsä. Ranskalaiset olivat kuitenkin raivoissaan Bretagnen menettämisen mahdollisuudesta, ja Ludvig kutsui kolmen säädyn edustajat Toursiin toukokuussa 1506 vaatimaan, että Claude kihlattaisiin Ludvigin kruununperijälle, François d' Angoulêmelle eli tulevalle Frans I:lle.
Ludvig XII oli suosittu kuningas, koska hän uudisti oikeuslaitosta ja alensi veroja, mistä juontuu lempinimi ”Kansan isä” (ransk. "Le Père du Peuple").
Avioliitot ja jälkeläiset

Ludvig joutui avioitumaan vuonna 1476 Ludvig XI:n ja Savoijin prinsessa Charlotten tyttären, pikkuserkkunsa Jeanne de Valois'n (1464–1505) kanssa. Yli 20 vuotta myöhemmin vuonna 1498 paavi Aleksanteri VI mitätöi lapsettomaksi jääneen avioliiton.
Näin Ludvig saattoi avioitua toisen tammikuussa 1499 Kaarle VIII:n lesken Anna Bretagnelaisen (1477–1514) kanssa (kaikki kuusi lasta olivat jo kuolleet), joka oli Bretagnen herttua François II:n ja Navarran ruhtinatar Margueriten tytär, ja siten sai Bretagnen alueen liitettyä yhteen Ranskan kanssa. Heille syntyi yhteensä viisi lasta, joista kaksi tytärtä, Claude (1499–1524) ja Renée (1510–1575) elivät aikuisiksi asti. Vuosina 1503, 1508 ja 1512 syntyneet nimettömiksi jääneet pojat kuolivat pian syntymänsä jälkeen tai vastasyntyneinä. Kuningatar Anna kuoli tammikuussa 1514.
Ludvigin kolmas avioliitto lokakuussa 1514 Englannin kuningas Henrik VII:n tyttären Maria Tudorin kanssa solmittiin yriryksenä saada perillinen Englannin valtaistuimelle. Lyhyt liitto päättyi lapsettomana, koska Ludvig kuoli kihtiin kuninkaallisessa kaupunkipalatsissaan Hôtel des Tournelles'ssa vain kolme kuukautta häiden jälkeen.
Perintö

Koska Ludvigilla ei kuollessaan ollut eläviä miespuolisia jälkeläisiä, häntä seurasi Ranskan valtaistuimelle serkku Frans I, joka avioitui Ludvigin ja Anna Bretagnelaisen vanhemman tyttären, Bretagnen herttuatar Clauden kanssa.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Kaarle VIII | Ranskan kuningas   | Seuraaja: Frans I |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Taiteenala:  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  Europeana  Dictionnaire historique de la Suisse  RISM  IdRef 
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  Louis XII | Facts, History, & Reign | Britannica www.britannica.com. Viitattu 12.6.2024. (englanniksi)
↑  Mary Tudor | Queen of England, Catholic Reformer & Executor of Protestants | Britannica www.britannica.com. Viitattu 12.6.2024. (englanniksi)
Ensimmäinen puoliso Jeanne de Valois
Basileus

Basileus (m.kreik. βασιλεύς) tarkoitti antiikin Kreikassa yleisesti kuningasta. Se on toiminut monarkkien arvonimenä myös Bysantin valtakunnassa ja nykyaikaisessa Kreikassa.
Monarkiasta käytettiin termiä basileia. Basileuksen naispuolisia vastineita olivat basilissa (βασίλισσα), basilinna (βασίλιννα), basilis (βασιλίς) ja basileia (βασίλεια) (”kuningatar”). Sanasta basileus on johdettu erisnimi Basileios.
Historiassa > Esi- ja varhaishistoriassa

Herooisena aikana monarkia oli käytössä hallintomuotona lähes kaikkialla Kreikassa. Nimitys basileus tunnetaan ylimysten nimityksenä jo mykeneläisestä kulttuurista, siinä missä yhteisön ylin hallitsija oli anaks (ἄναξ, alun perin ϝάναξ, wanaks). Kumpikin voidaan tulkita kuninkaaksi. Kuninkaan asema oli vain hieman muuta ylimystöä ylempänä. Myöhemmin geometrisella kaudella basileus viittasi edelleen aateliston johtajiin, siinä missä anaks jäi termiksi eeppiseen runouteen.
Historiassa > Antiikin aikana > Ateenassa

Ateenassa termiä basileus käytettiin alun perin Ateenan kuninkaista. Monarkiasta luopumisen jälkeen kuninkaan seremoniallinen asema siirtyi alun perin arkontille ja myöhemmin erityisesti kuningasarkontille (arkhōn basileus, usein vain basileus). Kuningasarkontin virka perustettiin vuonna 683 eaa., jolloin alkuperäinen yhden arkontin virka jaettiin yhdeksän arkontin arkonttikunnalle, ja virka peri tuolloin Ateenan kuninkaalla aiemmin olleet uskonnolliset tehtävät. Kuningasarkontti toimi eräänlaisena kaupunkivaltion ylipappina sekä johti areiopagin oikeudenkäyntejä. Myös basileuksen puolisolla basilissalla oli kulttitehtäviä. Kuningasarkontti oli yksi Ateenan kolmesta tärkeimmästä arkontinvirasta eponyymiarkontin ja polemarkin ohella.
Historiassa > Antiikin aikana > Muualla Kreikassa

Spartassa basileus viittasi Spartan kuninkaisiin. Persian suurkuninkaan (Megas Basileus, myös ”kuningasten kuningas”, Basileus Basileōn) nimityksen vaikutuksesta sanaa alettiin käyttää myös barbaarien kuninkaista. Hellenistisellä kaudella sitä käytettiin hellenististen valtakuntien kuninkaista.
Historiassa > Bysantin keisari

Sanaa basileus käytettiin myös Bysantin valtakunnan keisarien arvonimenä. Ensimmäisenä sen otti käyttöön keisari Herakleios vuonna 629.
Historiassa > Kreikan kuningas

Itsenäistyneen Kreikan valtion monarkin arvonimenä Kreikan kuningaskunnan aikana oli Kreikan kuningas (kath.kreik. Βασιλεὺς τῆς Ἑλλάδος, Vasiléfs tís Elládos).
Seleukidikuningas Antiokhos I Soterin lyöttämä hopearaha kirjoituksella ΒΑΣΙΛΕΩΣ ΑΝΤΙΟΧΟΥ, basileōs Antiokhū, ”kuningas Antiokhoksen”.
Bysantin keisari Leo VI:n lyöttämä pronssinen follis kirjoituksella +LEOn En ΘEO bASILEVS ROMEOn, ”Leo, Jumalan armosta roomalaisten keisari”.
The Man-Eating Tree

| The Man-Eating Tree> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2009–
Tyylilaji:  tunnelmallinen metalli
Kotipaikka:  Oulu, Suomi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Manne Ikonen, laulu (2023–)  Janne Markus, kitara (2009–)  Sakke Paavola, kitara (2023–)  Mika "June" Junttila, basso (2016–)  Aksu Hanttu, rummut (2023–) 
Levy-yhtiö:  Noble Demon Records, (2024–)   Ranka Kustannus, (2014)   Century Media, (2011)   Cobra, (2010)  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Man-Eating Tree on oululaislähtöinen, vuonna 2009 perustettu suomalainen metalliyhtye, johon kuuluu muun muassa Poisonblack, Ghost Brigade, Entwine ja Mors Subita esiintyneitä muusikoita. Yhtye kuvaa musiikkiaan ”tunnelmalliseksi ja hämyiseksi metalliksi”. Nimi tulee ihmissyöjäkasveista kertovista taruista.
Historia

The Man-Eating Tree syntyi Sentenced-rumpalin Vesa Rannan sekä Aaron Rantosen, Janne Markuksen, Mikko Uusimaan ideoinnin pohjalta. Lopullisen muotonsa yhtye sai vuonna 2009, kun siihen liittyivät Tuomas Tuominen ja Heidi Määttä.
The Man-Eating Tree äänitti ensimmäiset demonsa keväällä ja kesällä 2009. Yhtyeen esikoisalbumi Vine ilmestyy syyskuussa 2010, mitä edelsi singlejulkaisu kappaleesta ”Out of the Wind” toukokuussa 2010. Albumin tuotti Hiili Hiilesmaa. Sävellyksistä vastasivat kitaristit Markus ja Rantonen, ja sanoituksista laulaja Tuominen.
Yhtye julkaisi vuonna 2011 toisen studioalbumin Harvest. Albumin tuotti Hiili Hiilesmaa.
Kolmas albumi, "In the Absence of Light" julkaistiin maaliskuussa 2015. Tuottajana toimi Aksu Hanttu.
Swallow the Sun-yhtyeen kanssa tehdylle yhteiskiertueelle julkaistiin myös yksi biisi, "Ritual".
Vuonna 2024 marraskuussa yhtye kertoi sosiaalisessa mediassa palaavansa pitkältä hiljaiselolta lähes kokonaan uusiksi menneen kokoonpanon kera - perustajajäsenistä Janne Markus on edelleen luotsaamassa yhtyettä. Bändi tulee julkaisemaan uuden albumin keväällä 2025, ja siitä ensimmäinen sinkku on tulossa vielä vuoden 2024 puolella.
Diskografia > Studioalbumit

Vine (2010,  Cobra Records)
Harvest (2011,  Century Media Records)
In the Absence of Light (2015,  Ranka Kustannus)
Diskografia > Singlet

Out of the Wind (2010)
Vultures (2010)
Aiheesta muualla

The Man-Eating Treen sivusto
The Man-Eating Treen Facebook-sivusto
The Man-Eating Tree Instagram-profilii
The Man-Eating Tree Spotify
Kiiski-luokan miinanraivaaja

| Kiiski |
| --- | --- |
 Kiiski 7 Aurajoessa Hallin perän ja Jurmo U613:n välissä

Tekniset tiedot
Uppouma:  20 t
Pituus:  16 m
Leveys:  4 m
Syväys:  1,3 m
Nopeus:  11 solmua
Miehistöä:  4
Aseistus:  1 × 12,7 mm konekivääri
Kiiski-luokka on Suomen merivoimien kuuden raivausveneen muodostama alusluokka, joka on tarkoitettu herätemiinojen raivaukseen ja soveltuu raivaamaan myös kosketusmiinoja. Luokan alukset on rakennettu vuosina 1982–1984 Fiskars Oy:n veneveistämöllä Turussa.
Suunnittelu

Alusten runko on lasikuitua. Alusten voimanlähteenä on kaksi 660 hevosvoiman Cummins NT-380M -dieselmoottoria, jotka pyörittävät kahta akselia. Alukset kykenevät vetämään tyypin F82 raivainta ja kykenevät myös mekaaniseen raivaukseen.