Hesiodos
Elämä

Hesiodoksen ajoitus on epävarma, mutta hänen katsotaan yleensä eläneen 700-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla. Viimeistään Herodotoksen ajoista lähtien Hesiodos ja Homeros luettiin varhaisimmiksi kreikkalaisiksi runoilijoiksi joiden teoksia on säilynyt, ja heitä käsitellään usein yhdessä. Ei ole varmuutta, kumpi heistä eli aiemmin. Aristarkhos Samothrakelainen esitti ensimmäisenä Homeroksen olleen varhaisempi, ja näkemys hyväksyttiin myöhäisantiikin aikana yleisesti.
Päinvastoin kuin Homeroksesta, Hesiodoksen elämästä tiedetään yksityiskohtia. Työt ja päivät sisältää mainintoja hänen elämästään kolmessa kohdassa; Jumalten synnystä on voitu päätellä lisää. Hesiodoksen isä oli kotoisin Aioliin Kymestä, joka sijaitsee Joonian ja Troaksen välissä luoteisessa Anatoliassa, mutta hän oli ylittänyt meren asettuakseen Boiotiaan Askra-nimiseen kylään, joka sijaitsi lähellä Thespiaita. Isän jättämä perintö, pieni maa-alue Helikon-vuoren juurella, johti kahteen oikeudenkäyntiin Hesiodoksen ja hänen Perses-nimisen veljensä välillä. Perses voitti kummankin oikeudenkäynnin samojen tuomareiden päätöksellä.
Jotkut tutkijat ovat nähneet veljen kirjallisena luomuksena, vastakohtana, johon Hesiodos saattoi suunnata moraaliset opetuksensa. Hugh G. Evelyn-White on Hesiodoksen teosten englanninnoksessaan kuitenkin esittänyt useita argumentteja tätä teoriaa vastaan. Gregory Nagy sen sijaan on nähnyt sekä nimet Hēsiodos (”hän joka päästää äänen”; sanoista ἵημι, hiēmi + αὐδή, audē) että Persēs (”tuhoaja”; sanasta πέρθω, perthō) keksittyinä runollisten henkilöhahmojen niminä.
Muusat elivät perinteen mukaan Helikonilla, ja Jumalten synnyssä Hesiodos antaa heille kunnian runoutensa inspiroimisesta eräänä päivänä, kun hän oli paimentamassa lampaita. Töissä ja päivissä hän mainitsee Khalkiksessa pidetyn runokilpailun, jolloin hän sai erään Amfidamaan pojilta kolmijalan. Plutarkhos piti ensimmäisenä tätä kohtaa myöhempänä lisäyksenä teokseen, koska hän tunnisti Amfidamaan erääksi Khalkiksen ja Eretrian välillä noin vuonna 705 eaa. käydyn Lelantoksen sodan sankariksi. Plutarkhos piti tätä ajankohtaa liian myöhäisenä Homeroksen aikalaiselle, mutta nykyään tutkijat hyväksyvät ajoituksen mahdolliseksi. Maininta tällaisesta kilpailusta sekä viittaus Troijan sotaan sai myöhemmät runoilijat kertomaan kilpailusta Hesiodoksen ja Homeroksen välillä. 300-luvulla eaa. elänyt Alkidamas saattoi heidät yhteen teoksessaan Mouseion, ja kilpailua käsiteltiin myöhemmin kirjoituksessa Homeroksen ja Hesiodoksen kilpa.
Hesiodoksen haudasta on olemassa kaksi erilaista perinnettä. Toisen, viimeistään Thukydideen aikaisen perinteen, mainitsevat Plutarkhos, Suda sekä Johannes Tzetzes. Sen mukaan Delfoin oraakkeli varoitti Hesiodosta siitä, että tämä kuolisi Nemeassa, ja siksi tämä pakeni Lokrikseen, jossa hänet surmattiin paikallisessa Nemean Zeuksen temppelissä, ja haudattiin kaupunkiin. Kertomus toistaa ironisen ajatuksen oraakkelista, joka ennusti sittenkin oikein.
Toinen perinne mainitaan ensimmäisen kerran eräässä Khersios Orkhomenoslaisen 600-luvulla eaa. kirjoittamassa epigrammissa. Sen mukaan Hesiodos on haudattu Boiotian Orkhomenokseen. Aristoteleen nimiin laitetun Orkhomenoksen valtiomuodon mukaan thespiailaisten hävittäessä Askran paikalliset hakivat turvaa Orkhomenoksesta, ja kokosivat oraakkelin neuvosta Hesiodoksen tuhkat ja siirsivät ne kaupungin agoralle sen tarunomaisen perustajan Minyaksen haudan viereen. Lopulta orkhomenoslaiset pitivät myös Hesiodosta kaupunkinsa ainakin henkisenä perustajana. Myöhemmät kirjailijat pyrkivät yhdistämään nämä kaksi kertomusta Hesiodoksen haudasta.
Hesiodoksesta kertovien legendojen kannalta merkittävimpiä antiikin ajan lähteitä ovat mainittu kirjoitus Homeroksen ja Hesiodoksen kilpa; Johannes Tzetzeksen kirjoittama elämäkerta; Hesiodoksesta kertova artikkeli Sudassa; Pausaniaan tekemät huomautukset; sekä Plutarkhoksen tekemä maininta hänen teoksessaan Moralia.
Herculaneumista löydettiin tunnettu pronssinen roomalainen rintakuva, joka oli peräisin ensimmäisen vuosisadan eaa. lopulta. Sen katsottiin pitkään esittävän Senecaa. Tämä todettiin kuitenkin vääräksi vuonna 1813, kun löydettiin Senecan nimellä varustettu hyvin toisenlaiset piirteet omaava kuva. Gisela Richter esitti ensimmäisenä vuonna 1965, että rintakuvan on tarkoitettu esittävän Hesiodosta. Nykyisin suurin osa tutkijoista jakaa näkemyksen.