stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Miekkailu kesäolympialaisissa 1972

Münchenin kesäolympialaisissa 1972 miekkailussa kilpailtiin kahdeksassa lajissa. Miehet kilpailivat sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa kalvalla, säilällä ja floretilla. Naiset kilpailivat sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa floretilla.
Mitalistit

| Laji: | Kultaa: | Hopeaa: | Pronssia: |
| --- | --- | --- | --- |
| Miesten floretti | Witold Woyda  Puola | Jenö Kamuti   Unkari | Christian Noël  Ranska |
| Miesten floretin joukkuekilpailu |  Puola Lech Koziejowski Witold Woyda Marek Dabrowski Jerzy Kaczmarek Arkadiusz Godel |  Neuvostoliitto Vasili Stankovitš Viktor Putjatin Leonid Romanov Anatoli Kotestšev Vladimir Denisov |  Ranska Daniel Revenu Bernard Talvard Gilles Berolatti Jean-Claude Magnan Christian Noël |
| Miesten kalpa | Csaba Fenyvesi   Unkari | Jacques la Degaillerie  Ranska | Győző Kulcsár   Unkari |
| Miesten kalvan joukkuekilpailu |  Unkari István Osztrics Sándor Erdös Csaba Fenyvesi Pál Schmitt Győző Kulcsár |  Sveitsi Peter Löetscher Christian Kauter Guy Evéquoz Daniel Giger François Suchanecki |  Neuvostoliitto Georgi Zažitski Grigori Kriss Viktor Modzalevski Igor Valetov Sergei Paramonov |
| Miesten säilä | Viktor Sidjak  Neuvostoliitto | Péter Marót   Unkari | Vladimir Nazlimov  Neuvostoliitto |
| Miesten säilän joukkuekilpailu |  Italia Michele Maffei Mario Aldo Montano Cesare Salvadori Mario Tullio Montano Rolando Rigoli |  Neuvostoliitto Mark Rakita Eduard Vinokurov Viktor Bajenov Viktor Sidjak Vladimir Nazlimov |  Unkari Pál Gerevich Tamás Kovács Péter Marót Tibor Pézsa Péter Bakonyi |
| Naisten floretti | Antonella Ragno-Lonzi  Italia | Ildikó Bóbis   Unkari | Galina Gorohova  Neuvostoliitto |
| Naisten floretin joukkuekilpailu |  Neuvostoliitto Jelena Belova Aleksandra Zabelina Tatjana Samusenko Galina Gorohova Svetlana Tširkova |  Unkari Ildikó Ságiné-Rejtö Ildikó Schwarczenberger Ildikó Matuscakné-Ronay Maria Szolnoki Ildikó Bóbis |  Romania Ileana Gyulai Ana Pascu Ecaterina Stahl Olga Szabó-Orbán |
Mitalitaulukko

| Sijoitus | Maa | Kulta | Hopea | Pronssi | Mitalien määrä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Unkari | 2 | 4 | 2 | 8 |
| 2. |  Neuvostoliitto | 2 | 2 | 3 | 7 |
| 3. |  Italia | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 3. |  Puola | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 5. |  Ranska | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 6. |  Sveitsi | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 7. |  Romania | 0 | 0 | 1 | 1 |
Miekkailu kesäolympialaisissa 1976

Montréalin kesäolympialaisissa 1976 miekkailussa kilpailtiin kahdeksassa lajissa. Miehet kilpailivat sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa kalvalla, säilällä ja floretilla. Naiset kilpailivat sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa floretilla.
Mitalistit

| Laji: | Kultaa: | Hopeaa: | Pronssia: |
| --- | --- | --- | --- |
| Miesten floretti | Fabio Dal Zotto  Italia | Aleksandr Romankov  Neuvostoliitto | Bernard Talvard  Ranska |
| Miesten floretin joukkuekilpailu |  Länsi-Saksa Harald Hein Thomas Bach Erk Sens-Gorius Klaus Reichert Matthias Behr |  Italia Fabio Dal Zotto Attilio Calatroni Carlo Montano Stefano Simoncelli Giovanni Battista Coletti |  Ranska Daniel Revenu Christian Noël Didier Flament Bernard Talvard Frédéric Pietruszka |
| Miesten kalpa | Alexander Pusch  Länsi-Saksa | Jürgen Hehn  Länsi-Saksa | Győző Kulcsár  Unkari |
| Miesten kalvan joukkuekilpailu |  Ruotsi Hans Jacobson Orvar Jonsson Carl von Essen Leif Högström Göran Flodström Rolf Edling |  Länsi-Saksa Alexander Pusch Jürgen Hehn Hanns Jana Reinhold Behr Volker Fischer |  Sveitsi Jean-Blaise Evéquoz Michel Poffet Daniel Giger Christian Kauter François Suchanecki |
| Miesten säilä | Viktor Krovopuskov  Neuvostoliitto | Vladimir Nazlimov  Neuvostoliitto | Viktor Sidjak  Neuvostoliitto |
| Miesten säilän joukkuekilpailu |  Neuvostoliitto Eduard Vinokurov Viktor Krovopuskov Mihail Burtsev Viktor Sidjak Vladimir Nazlimov |  Italia Mario Aldo Montano Michele Maffei Angelo Arcidiacono Tommaso Montano Mario Tullio Montano |  Romania Dan Irimiciuc Ioan Pop Marin Mustată Corneliu Marin Alexandru Nilca |
| Naisten floretti | Ildikó Schwarczenberger  Unkari | Maria Consolata Collino  Italia | Jelena Belova  Neuvostoliitto |
| Naisten floretin joukkuekilpailu |  Neuvostoliitto Jelena Belova Olga Knjazeva Valentina Sidorova Nailia Guiliazova Valentina Nikonova |  Ranska Brigitte Latrille Brigitte Dumont-Gapais Christine Muzio Veronique Trinquet Claudie Josland | Unkari Ildikó Schwarczenberger Edit Kovács Magda Maros Ildikó Ságiné-Rejtö Ildikó Bóbis |
Mitalitaulukko

| Sijoitus | Maa | Kulta | Hopea | Pronssi | Mitalien määrä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Neuvostoliitto | 3 | 2 | 2 | 7 |
| 2. |  Länsi-Saksa | 2 | 2 | 0 | 4 |
| 3. |  Italia | 1 | 3 | 0 | 4 |
| 4. | Unkari | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 5. |  Ruotsi | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 6. |  Ranska | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 7. |  Romania | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 7. |  Sveitsi | 0 | 0 | 1 | 1 |
Metsälehmus

| Metsälehmus |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
Suomessa::  Elinvoimainen 
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Malvales
Heimo::  Malvakasvit Malvaceae
Alaheimo::  Tilioideae
Suku::  Lehmukset Tilia
Laji::  cordata
Kaksiosainen nimi
 Tilia cordata  Mill. 

Katso myös
   Metsälehmus Wikispeciesissä   Metsälehmus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Metsälehmus eli niinipuu (Tilia cordata) on puu, joka kasvaa suuressa osassa Eurooppaa ja Englannissa sen pohjoisinta osaa lukuun ottamatta. Suomeen se saapui noin 6 000 vuotta sitten. Nykyään sitä esiintyy luontaisesti Pietarsaari–Joensuu-linjan eteläpuolella. Kuitenkin metsälehmus on Suomen etelä- ja lounaisosassa yleisempi kuin pohjoisemmassa. Jo Baltiassa ja Etelä-Ruotsissa metsälehmus on suhteellisen yleinen puulaji, mutta erityisesti kuitenkin vasta Keski-Euroopassa. Suomessa puistopuina käytetään yleensä metsälehmuksen sijaan risteyttämällä jalostettua puistolehmusta.
Metsälehmus on Tšekin kansallispuu. Metsälehmusta kutsutaan usein myös niinipuuksi. Suomessa muun muassa Niinisalo on saanut nimensä siellä kasvavista lehmuksista. Metsälehmusta viljellään laajalti Pohjois-Amerikassa siellä luontaisen amerikanlehmuksen sijasta, jolla on suuremmat ja karkeammat lehdet.
Ulkonäkö

Lehmuksen runko on tumma, nuorten vesojen musta, ja sen oksat kaartuvat alaspäin. Se kasvattaa runsaasti tyvivesoja. Silmu on pullea ja tumma. Lehdet ovat pyöreän herttamaiset. Kasveja vähemmän tunteva saattaa sekoittaa nuoren lehmuksen pähkinäpensaaseen, jota kasvaa Suomen eteläosissa. Metsälehmus voi kasvaa jopa 30 metrin korkuiseksi. Se kukkii heinäkuussa, ja kukissa on voimakas huumaava tuoksu. Niiden siitepöly houkuttelee puoleensa mehiläisiä. Vain eteläisen Suomen tammivyöhykkeellä lehmus lisääntyy jotenkuten siementen avulla, sillä pohjoisemmassa siemenet eivät ehdi kypsyä ennen talven tuloa.
Levinneisyys ja yleisyys

Metsälehmus on mantereinen laji, toisin kuin monet muut jalot lehtipuut, eikä viihdy Suomen rannikkoseuduilla, lukuun ottamatta etelärannikkoa, jossa se ei ole kovin harvinainen. Se puuttuu länsirannikolta lähes kokonaan, mutta sisämaassa sitä kasvaa. Levinneisyytensä pohjoisimmilla alueilla metsälehmus on ainoa jalo lehtipuu. Tampereen leveyksillä se on jaloista lehtipuista yleisin, tosin sielläkin melko harvalukuinen. Vaikka metsälehmus on yleisempi mentäessä Tampereesta etelämmäksi, muuttuvat kuitenkin metsävaahtera ja pähkinäpensas nopeasti runsaammiksi ja ovat selvästi lehmusta yleisempiä etelärannikolla. Tampereen leveyksillä kulkevat metsävaahteran ja pähkinäpensaan kasvualueiden pohjoisrajat. Lehmus muodostaa Suomessa harvemmin varsinaisia metsiä. Lähinnä sitä esiintyy pieninä löyhinä puuryhminä muiden puulajien seassa. Tammi taas voi esiintyä Etelä-Suomen tammivyöhykkeellä tammimetsikköinä.
Kasvupaikka

Metsälehmus on kasvupaikaltaan melko vaatimaton jaloksi lehtipuuksi. Tämän ansiosta se ehkä onkin laajimmalle levinnein jalo lehtipuu Suomessa. Metsälehmus viihtyy lehdoissa, purolaaksoissa, jyrkänteiden juurella, rehevillä harjuilla, ja lehtomaisilla kankailla. Se ei useinkaan kärsi talvivaurioista Oulun eteläpuolella, ja se kasvaa jopa katu- ja pihapuuna Rovaniemellä saakka.lähde? Metsälehmus on melko hyvä kilpailija Etelä-Suomessa muille lehtipuille ja ravinteikkailla mailla se kukistaa nopeasti männyn. Se ei kuitenkaan pärjää kuuselle Suomessa, sillä kuusella on Suomen pitkässä ja kylmässä talvessa selvät kilpailuedut verrattuna lehmukseen.lähde?
Käyttö

Metsälehmuksen puuaines on vaaleaa eikä sydänpuu erotu väriltään pintapuusta. Puuaines on pehmeää ja sitä käytetään veistoksiin ja puuleikkaustöihin, esimerkiksi taulujen kehyksiin. Puu on helposti lahoavaa ja soveltuu siksi vain sellaiseen käyttöön, jossa se ei joudu alttiiksi säälle.
Lehmuksen kuori on kaksikerroksinen: päällä on kaarna ja sen alla on niintä. Niini hyvin sitkeää, ja aiemmin metsälehmuksella oli taloudellista arvoa merkittävänä niinen lähteenä. Puistolehmuksen ja erityisesti isolehtilehmuksen (Tilia platyphyllos) niini on hyvin haurasta ja heikkolaatuista. Metsälehmuksen niintä käytettiin sekä raakana että liotettuna. Niinestä tehtiin etupäässä köysiä ja virsuja, eteläisemmillä seuduilla niinilevyistä myös taiteltiin astioita. Venäjällä kudottiin niinestä myös mattoja rokos(k)oita, joista tehtiin säkkejä, kuleja (jauhokuli) sekä suhteellisen vedenpitäviä kuormapeitteitä. Näitä käytettiin suuria määriä myös Suomessa Venäjän vallan aikana.
Metsälehmusta on perinteisesti käytetty rohdoksena. Erityisesti lehmuksenkukkatee on edelleen suosittua etenkin Keski-Euroopassa. Lääkeaineita saadaan myös lehmuksen lehdistä ja kuoresta.
Keski-Euroopassa metsälehmusta käytetään kujannepuuna, mistä tunnettu esimerkki on Unter den Linden Berliinissä. Suomessa taas kujannepuuna käytetään yleensä metsälehmuksen ja keskieurooppalaisen isolehtilehmuksen risteymää puistolehmusta (Tilia × vulgaris, syn. T. × europaea), jota Keski-Euroopassa käytetään huomattavasti vähemmän. Puistolehmuksen tunnistaa muhkuraisesta rungosta, joskin lehmusten tunnistaminen toisistaan on usein hankalaa.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Metsälehmus (Tilia cordata)
Luontoportti: Metsälehmus (Tilia cordata)
Valokki – nettikasvio: Metsälehmus, niinipuu (Tilia cordata)
Viljo Kujala : Jaloja puita I. Villi lehmus eli niinipuu, Helsingin Sanomat, 05.05.1935, nro 119, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
UniProt: Taxonomy – Tilia cordata (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Small-leaf linden, Tilia cordata (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Tilia cordata (small-leaf lime) (englanniksi)
PheroBase: Floral volatiles of Tilia cordata (englanniksi)
Suomalaiset lehtipuut
euroopanpähkinäpensas
halava
harmaaleppä
hieskoivu
jokipaju
korpipaatsama
kotipihlaja
kynäjalava
metsähaapa
metsälehmus
metsäomenapuu
metsätammi
metsävaahtera
mustuvapaju
orapaatsama
outapaju
raita
rauduskoivu
ruotsinpihlaja
saarni
suippuorapihlaja
suomenpihlaja
talvikkipaju
tervaleppä
tunturikoivu
tuomi
tylppöorapihlaja
vuorijalava
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q158746  Wikispecies: Tilia cordata  BioLib: 39313  BOLD: 254185  CoL: 56WPP  Ecocrop: 10446  EoL: 486446  EPPO: TILCO  EUNIS: 184664  GBIF: 3152047  GRIN: 36675  iNaturalist: 132600  IPNI: 835277-1  IRMNG: 11165674  ITIS: 505507  IUCN: 203360  MichiganFlora: 1682  MoBotPF: 287364  NatureServe: 2.149202  NBN: NHMSYS0000464454  NCBI: 172266  NZOR: f33cd7f9-4a42-4553-8494-9a39bcc3d75a  Open Tree of Life: 218598  PalDat: Tilia_cordata  PfaF: Tilia cordata  PFI: 3092  Plant List: kew-2518181  PLANTS: TICO2  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:835277-1  RHS: 18225  Tropicos: 32200030  VASCAN: 6641  WFO: wfo-0000457451  Laji.fi: MX.38686 
Metsälehmuksen lehti
Metsälehmuksen hedelmiä
Kartanokimalainen metsälehmuksen kukilla
Metsäkirvinen

| Metsäkirvinen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Västäräkit Motacillidae
Suku::  Kirviset Anthus
Laji::  trivialis
Kaksiosainen nimi
 Anthus trivialis  (Linnaeus, 1758) 

Katso myös
   Metsäkirvinen Wikispeciesissä   Metsäkirvinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ääninäytteet
Äänitetty Culverissa Englannissa.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Metsäkirvinen (Anthus trivialis) on västäräkkien heimoon kuuluva lintulaji.
Koko ja ulkonäkö

Metsäkirvinen on 14–16 senttimetriä pitkä.
Metsäkirvisen yläpuoli on väriltään harmaanruskea ja tummaviiruinen, mutta yläperä on viiruton. Rinta ja kupeet ovat beiget ja niissä on tummia viiruja, jotka kupeilla ovat heikompia. Vatsa ja alaperä ovat valkoiset. Jalat ovat vaaleanpunertavat ja takavarpaan kynsi on lyhyt ja käyrä, toisin kuin niittykirvisellä.
Metsäkirvisen kutsuääni on lyhyt ja karkea bsrih. Varoitusääni on läpitunkeva ja kirkas tsit. Metsäkirvisen laulu on terhakka ja kuuluva, trilleistä ja nopeudeltaan vaihtelevista äänistä koostuva säe. Metsäkirvinen laulaa ahkerasti, usein myös keskipäivällä, jolloin muut linnut ovat hiljaisia. Metsäkirvinen laulaa laululennossa, joka alkaa puusta. Lintu nousee aluksi ylöspäin, liitäen sitten siivet jäykkinä ja laskeutuu jalat roikkuen uudelle oksalle.
Käyttäytyminen on rauhallisempaa kuin niittykirvisen. Lentää melko suoraviivaisesti ja voimakkaasti, ja maassa kävelee vähemmän touhukkaasti. Muuttoaikoina pienissä parvissa.
Vanhoilla metsäkirvisillä on sulkasato heinä–elokuussa. Lajin sulkasato on suomalaisista linnuista nopein, kestäen keskimäärin 32 päivää. Nuoret linnut voi syksyllä erottaa vanhoista kuluneemman höyhenpuvun perusteella.
Vanhin suomalainen rengastettu metsäkirvinen on ollut 5 vuotta 8 päivää vanha. Euroopan vanhin on ollut 8 vuoden 2 kuukauden ikäinen ruotsalainen lintu.
Levinneisyys

Metsäkirvinen pesii lähes koko Euroopassa sekä suuressa osassa Siperiaa ja Keski-Aasiaa. Laji on muuttolintu, joka talvehtii Afrikassa ja Intiassa. Suomeen metsäkirvinen saapuu huhti-toukokuussa. Syysmuutto tapahtuu elo-lokakuussa.
Euroopassa elää arviolta 81–126 miljoonaa metsäkirvistä. Euroopan kanta muodostaa 25–49 prosenttia koko maailman populaatiosta, joten hyvin varovainen arvio koko maailman metsäkirviskannasta on 165–504 miljoonaa yksilöä. Suomessa metsäkirvinen pesii koko maassa Tunturi-Lappia lukuun ottamatta. Nykyinen kannanarvio on 1,7 miljoonaa pesivää paria. Metsäkirviskannan arvellaan olleen suurimmillaan 1940–1950-luvuilla, jonka jälkeen kanta on taantunut. Vähenemisen arvellaan johtuvan muutoksista talvehtimis- ja muuttoalueiden olosuhteissa, koska sopivat elinympäristöt Suomessa ovat nykymetsätalouden myötä lisääntyneet.
Elinympäristö

Metsäkirvinen pesii kaikenlaisissa metsissä. Se suosii avoimia mäntymetsiä, hakkuuaukkoja ja rämeiden reunamia, mutta välttää liian tiheitä ja sulkeutuneita metsiä.
Lisääntyminen

Metsäkirvisen pesä on maassa kasvillisuuden seassa. Muninta tapahtuu touko-kesäkuussa. Naaras munii 3–6 tummapilkkuista, pohjaväriltään suuresti vaihtelevaa munaa, joita se hautoo 12–14 vuorokautta. Kummatkin emot ruokkivat poikasia, jotka lähtevät pesästä ennen kuin ovat lentokykyisiä noin 10 päivän ikäisinä. Emot ruokkivat poikasia vielä kaksi viikkoa tämän jälkeen. Metsäkirvinen pesii toisinaan kahdesti kesän aikana.
Ravinto

Metsäkirvinen on hyönteissyöjä. Se syö hyönteisiä ja hämähäkkejä ja syksyllä myös siemeniä.
Aiheesta muualla

LuontoPortti: Metsäkirvinen (Anthus trivialis)
ITIS: Anthus trivialis (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q143313  Wikispecies: Anthus trivialis  ABA: trepip  ADW: Anthus_trivialis  Avibase: 365F5E975B414FE6  BioLib: 8841  BirdLife: 22718546  BOLD: 52600  BOW: trepip  BTO: bob10090  CoL: 5VKFM  eBird: trepip  EoL: 45511049  EUNIS: 887  EURING: 10090  Fauna Europaea: 97417  Fauna Europaea (new): 28208550-38e0-485b-83b6-c2f962074f79  GBIF: 2490246  iNaturalist: 13711  IRMNG: 10763148  ITIS: 178500  IUCN: 22718546  NBN: NHMSYS0000530162  NCBI: 45804  Observation.org: 73  Open Tree of Life: 695340  Paleobiology Database: 369262  Paleobiology Database: 369262  TSA: 1928  WoRMS: 558533  Xeno-canto: Anthus-trivialis  Laji.fi: MX.32214 
Metsäkirvisen munia.
Muni Anthus trivialis trivialis
Miglitoli

| --- | --- |

Miglitoli
Systemaattinen (IUPAC) nimi
(2R,3R,4R,5S)-1-(2-hydroksietyyli)-2-(hydroksimetyyli)piperidiini-3,4,5-trioli
Tunnisteet
CAS-numero: 72432-03-2
ATC-koodi: A10BF02
PubChem CID: 441314
DrugBank: DB00491
Kemialliset tiedot
Kaava: C8H17NO5 
Moolimassa: 207,226
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 114 °C 
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Proteiinisitoutuminen: Vähäistä
Metabolia: Ei metaboloidu
Puoliintumisaika: 0,4-1,8 h
Ekskreetio: Renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Oraalinen
Miglitoli (C8H17NO5) on aminosokereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä diabeteksen hoitoon.
Ominaisuudet ja käyttö

Miglitoli on puolisynteettinen deoksinojirimysiinin johdannainen. Huoneenlämpötilassa se on kiteistä ainetta. Miglitoli on α-glukosidaasientsyymin inhibiittori. Entsyymin toiminnan estymisen vuoksi polysakkaridien pilkkoutuminen esimerkiksi glukoosiksi hidastuu. Tämän seurauksena verensokeritason muutokset eivät ole yhtä suuria. Miglitolia voidaan käyttää ainoana kakkostyypin lääkehoitona, mutta tyypillisempää on, että sitä käytetään yhdessä muiden lääkeaineiden kanssa.
Tyypillisimpiä miglitolin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat vatsavaivat kuten vatsakipu, turvotus, ripuli ja ilmavaivat. Haittavaikutukset ovat tyypillisimpiä hoidon alkaessa.
Aulikki Miettinen

Aulikki Miettinen (s. 1951 Tampere) on suomalainen kirjailija ja kuvittaja.
Henkilöhistoria

Miettinen valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta 1974. Jo opiskeluaikoina hän teki animaatioita Pikku kakkoseen ja myöhemmin television muihin lastenohjelmiin. Valmistuttuaan jonkin aikaa graafikkona toiminut Miettinen on ollut sittemmin freelancer -taiteilija.
Taiteellinen tuotanto

Miettinen on sekä kuvittanut että julkaissut lastenkirjoja, osin nimellä Klas Ahlvik.
Otto ja keijuvauva, 2007
Kettusten koulutehtävät, yhdessä Riitta Korhosen kanssa, 2000
Viljamin talviloma, 1999
Viljamin maja, 1998
Viljami ja nukkulammas, 1997
Lunta sataa, Viljami, 1996
Viliina ja Veli-Pulla, yhdessä Tuula Sandströmin kanssa, 1993
Kettusten tehtäväkirja 2, yhdessä Riitta Korhosen kanssa, 1992
Kettusten koulukirja ja siihen liittyvä Kettusten tehtäväkirja, 1991
Oivalliset apurit, 1990, nimellä Klas Ahlvik
Kettuset Majakkasaarella, 1989
Kaisa-mummin yövieraat, 1988
Pienen miehen suuret kengät, 1988, nimellä Klas Ahlvik
Pikku Ollin leikit, 1988
Olli-vauvan oman touhut, 1987
Kettusen perheen juhlakirja, 1986
Kaarlo Kettunen kutsuu kylään, 1985
Viljamin toriretki, 1985
Miettinen sai Aapiskukko-palkinnon vuonna 2007.
Mikittala

Mikittala (ven. Никити́лово, Nikitilovo) on kylä Leningradin alueen Seuloskoin piirin Kuivaisin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee neljä kilometriä Kuivaisista itään. Vakituisia asukkaita on vain virallisesti vain yksi, mutta todellisuudessa noin 25 (vuonna 2010).
Lempaalan luterilaisen seurakunnan alueella sijainnut Mikittalan kylä oli historiallisesti etupäässä inkerikkojen ja venäläisten asuttama. Vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan siellä asui 131 venäläistä ja 16 inkerinsuomalaista. Omakotitaloista koostuvaa kylää ympäröi nykyään suuri puutarhapalsta-alue.
Mikkilänjärvi

| Mikkilänjärvi Миккильское, Mikkilskoje |
| --- | --- |
Valtiot:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Prääsän piiri
Paikkakunta:  Nuosjärvi
Koordinaatit:  61°43′06″N, 33°01′06″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Suojoki
Järveen tulevat joet:  Mikkilänjoki
Laskujoki:  Mikkilänjoki
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  94 m
Pituus:  3,2 km
Leveys:  2,7 km
Rantaviiva:  11,4 km
Pinta-ala:  6,6 km²
Tilavuus:  0,0103 km³
Keskisyvyys:  1,6 m
Suurin syvyys:  2,4 m
Valuma-alue:  224 km²
 fiMikkilänjärvi 
Mikkilänjärvi (ven. Ми́ккильское, Mikkilskoje) on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Prääsän piirin Nuosjärven kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 6,6 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 224 neliökilometriä, keskisyvyys 1,6 metriä ja suurin syvyys 2,4 metriä.
Mikkilänjärven kautta virtaa Sotjärveen laskeva Mikkilänjoki. Järven kalalajeja ovat siika, muikku, hauki, särki, salakka, lahna, säyne, sulkava, mutu, rantanuoliainen, made, kuha, ahven, kiiski ja kivisimppu.
Järven itärannalla sijaitsee Mikkilän kylä.
Veijo Mikkolainen

Veijo Veikko Mikkolainen (25. elokuuta 1924 Kivennapa – 7. huhtikuuta 2013) oli suomalainen kilpasoutaja.
Mikkolainen edusti Suomea Helsingin olympialaisissa 1952 perämiehellisessä kaksikossa, jossa Suomi sijoittui viidenneksi. Hän souti Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1953.
Seuratasolla Mikkolainen edusti Valkeakosken Vesiveikkoja. Hän voitti Suomen-mestaruuden perämiehellisessä kaksikossa vuosina 1952–1953.
Mikkolainen kilpaili myös hiihdossa. Hänen serkkunsa Martti Mikkolainen ja tämän poika Kimmo Mikkolainen ovat myös maajoukkuetason soutajia.
Miguel (jalkapalloilija)

Miguel Valencian paidassa syyskuussa 2006.
| Mitalit> Maa:   Portugali.Miesten jalkapallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Portugali.Miesten jalkapallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Portugali.Miesten jalkapallo.EM-kilpailut  | Maa:   Portugali> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Portugali 2004 |  |  |
Luís Miguel Brito Garcia Monteiro tai lyhyemmin vain Miguel (s. 4. tammikuuta 1980 Lissabon, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Seuraurallaan hän edusti Estrelaa (1998–2000), Benficaa (2000–2005) ja espanjalaista Valenciaa. Benficassa hän voitti cup-mestaruuden vuonna 2004 ja liigamestaruuden vuonna 2005.
Portugalin maajoukkueessa Miguel debytoi 12. helmikuuta 2003 ottelussa Italiaa vastaan. Hän oli mukana vuoden 2004 EM- ja vuoden 2006 MM-kilpailuissa.
Aiheesta muualla

Miguel Football Database -sivustolla (englanniksi)
Portugalin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2004
1 Ricardo |
2 Ferreira |
3 Rui Jorge |
4 Andrade |
5 Couto |
6 Costinha |
7 Figo |
8 Petit |
9 Pauleta |
10 Costa |
11 Simão |
12 Quim |
13 Miguel |
14 Valente |
15 Beto |
16 Carvalho |
17 Ronaldo |
18 Maniche |
19 Tiago |
20 Deco |
21 Nuno Gomes |
22 Moreira |
23 Postiga |
Valmentaja Scolari
Portugalin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Ricardo |
2 Ferreira |
3 Caneira |
4 Costa |
5 Meira |
6 Costinha |
7 Figo |
8 Petit |
9 Pauleta |
10 Viana |
11 Simão |
12 Quim |
13 Miguel |
14 Valente |
15 Boa Morte |
16 Carvalho |
17 Ronaldo |
18 Maniche |
19 Tiago |
20 Deco |
21 Nuno Gomes |
22 Santos |
23 Postiga |
Valmentaja Scolari
Portugalin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2008
1 Ricardo |
2 Ferreira |
3 Alves |
4 Bosingwa |
5 Meira |
6 Meireles |
7 Ronaldo |
8 Petit |
9 Almeida |
10 Moutinho |
11 Simão |
12 Nuno |
13 Miguel |
14 Ribeiro |
15 Pepe |
16 Carvalho |
17 Quaresma |
18 Veloso |
19 Nani |
20 Deco |
21 Nuno Gomes |
22 Patrício |
23 Postiga |
Valmentaja Scolari
Portugalin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Eduardo |
2 Alves |
3 Ferreira |
4 Rolando |
5 Duda |
6 Carvalho |
7 Ronaldo |
8 Mendes |
9 Liédson |
10 Danny |
11 Simão |
12 Beto |
13 Miguel |
14 Veloso |
15 Pepe |
16 Meireles |
17 Amorim |
18 Almeida |
19 Tiago |
20 Deco |
21 Costa |
22 Fernandes |
23 Coentrão |
Valmentaja Queiroz