stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
White Night -mellakat
Mellakat > Väkivaltaa kaupungintalolla

Kun Castrosta päin tuleva väkijoukko yhdistyi toiseen väkijoukkoon Polkin alueelta, joka oli San Franciscon toinen homoalue, taistelu kaupungin poliisia vastaan alkoi. Ennen pitkää paikalle kokoontui tuhansia ihmisiä lisää.
Väkijoukon jäsenet repivät kullattuja koristeita rakennuksen valurautaovista ja rikkoivat sitten niillä ensimmäisen kerroksen ikkunoita. Useat Harvey Milkin ystävät, kuten hänen entinen rakastajansa Scott Smith, tarkkailivat ja yrittivät estellä väkijoukkoa. Poliisin kiila ilmestyi Civic Center Plazan pohjoisreunalle ja ne, jotka olivat yrittäneet pidätellä mellakoijia, istuivat alas kiitollisina tuesta. Auttamisen sijaan poliisit alkoivat kuitenkin hakata tarkkailijoita pampuilla.
Eräs nuori mies potkaisi poliisiauton ikkunan rikki, sytytti tulitikkulaatikon ja sytytti auton verhoilun tuleen. Polttoainesäiliö räjähti lyhyen tulipalon jälkeen. Tusina poliisiautoja ja kahdeksan muuta autoa tuhoutui samalla tavalla. Useat mellakoijat levittivät kyynelkaasua, jonka he olivat ottaneet poliisiautoista. Mellakoijat estivät liikenteen kulun ja rikkoivat autojen ja liikkeiden ikkunoita. Raitiovaunujen kulku estettiin, kun niiden ilmajohdot revittiin alas, ja alakynteen jääneitä poliiseja vastaan alettiin käyttää väkivaltaa. Poliisipäällikkö Charles Gain oli sisällä kaupungintalossa ja käski poliiseja pitämään asemansa ja olemaan hyökkäämättä.
Pormestari Feinstein ja valtuutettu Carol Ruth Silver puhuttelivat väkijoukkoa ja yrittivät lievittää Whiten tuomion aiheuttamaa raivoa. Feinstein sanoi, että hän oli ottanut tiedon tuomiosta vastaan "epäuskoisena". Valtuutettu Silver sanoi: "Dan White on päässyt pälkähällä murhasta. Niin yksinkertaista se on." Hän loukkaantui, kun häneen osui lentävä esine. Myös yli 140 muuta loukkaantui.
Poliisin kosto

Siedettyään vihaisen väkijoukon huutoja lähes kolmen tunnin ajan poliisit ryhtyivät tukahduttamaan mellakkaa. Kertomusten mukaan poliisit peittivät virkamerkkinsä mustalla teipillä, jotta heitä ei tunnistettaisi, ja hakkasivat mellakoijia. Kymmenet poliisit hyökkäsivät väkijoukkoon. He käyttivät kyynelkaasua pakottaakseen mielenosoittajat pois rakennuksen luota. Poliisit yllättyivät väkijoukon voimakkaasta vastarinnasta; mellakoijat yrittivät saada heidät perääntymään puun oksilla, kaupungin busseista revityillä kromiosilla ja kadusta otetuilla asfaltin paloilla. Kun eräs mies sytytti viimeisen poliisiauton, hän huusi toimittajalle: "Laita lehteen, että söin liian monta Twinkie-patukkaa." 60 poliisia loukkaantui ja paikalla pidätettiin parisenkymmentä henkilöä.
Väkivallan toisessa vaiheessa poliisi teki tunteja myöhemmin ratsian pääosin homojen asuttamalla Castron alueella. Kun järjestys oli palautettu kaupungintalolle, kymmeniä poliiseja kuljettavat SFPD:n autot suuntasivat Castroon. Poliisit marssivat Elephant Walk -nimiseen homobaariin, vaikka heitä ei ollut käsketty tehdä niin. He huusivat "likaiset kyrvänimijät" ja "sairaat hintit" ja rikkoivat baarin suuret lasi-ikkunat asiakkaiden hakkaamisen lisäksi. 15 minuutin jälkeen poliisit vetäytyivät baarista ja liittyivät muihin poliiseihin, jotka hyökkäsivät satunnaisesti kadulla käveleviä homoja vastaan. Välikohtaus kesti lähes kaksi tuntia.
Kun päällikkö Charles Gain kuuli Elephant Walkin ratsiasta, jolle hän ei ollut antanut lupaa, hän lähti välittömästi paikalle ja käski miehiään poistumaan. Myöhemmin samana yönä freelance-toimittaja Michael Weiss näki ryhmän poliiseja juhlimassa keskustan baarissa. "Olimme kaupungintalolla [surmien] tapahtumapäivänä ja hymyilimme silloin", eräs poliisi kertoi. "Olimme siellä tänään ja hymyilemme yhä."
Ainakin 61 poliisia ja arviolta 100 homoa joutui sairaalaan mellakan aikana. Suuri siviilivalamiehistö kokoontui selvittämään, kuka oli määrännyt hyökkäyksen, mutta se ei päätynyt selkeään lopputulokseen, kun henkilökohtaisista vammoista ja muista vahingoista tehtiin rahallinen sopimus.
Jälkipyykki

Viisitoista ihmistä haastoi poliisilaitoksen oikeuteen White Night -mellakoiden jälkeen, mutta suurin osa oikeusjutuista sovittiin tai niistä luovuttiin.
Seuraavana aamuna homoliikkeen johtajat kokoontuivat Civic Centerin komiteahuoneeseen. Valtuutettu Harry Britt, joka oli korvannut Milkin, ja jyrkemmin asiaan suhtautuvat homot Harvey Milk Democratic Clubista tekivät selväksi, että kukaan ei tulisi pyytämään mellakoita anteeksi. Lehdistötilaisuudessa Britt kertoi toimittajille, että "Harvey Milkin ihmisillä ei ole mitään anteeksipyydettävää. Nyt yhteiskunnan täytyy pitää meitä kauneussalonkeja omistavien kivojen pikku keijukaisten sijaan ihmisinä, jotka kykenevät väkivaltaan. Emme aio sietää Dan Whiteja enää." Toimittajat olivat järkyttyneitä siitä, että julkisessa virassa oleva henkilö tuki edellisen yön väkivaltaisia tekoja. Myöhemmät yritykset löytää homoliikkeen johtaja, joka olisi pyytänyt tekoja anteeksi, eivät onnistuneet.
Toukokuun 22. päivä olisi ollut tapetun Harvey Milkin 49. syntymäpäivä. Kaupungin viranomaiset olivat harkinneet illaksi suunnitellun mielenosoituksen luvan perumista, mutta vetäytyivät väkivallan uhan pelossa. Viranomaiset sanoivat, että mielenosoitus voisi ohjata yhteisön vihaa johonkin positiiviseen. Pormestari Feinstein käski San Franciscon ja naapurikaupunkien poliisin hälytystilaan uusien väkivaltaisuuksien varalta. Cleve Jones suunnitteli tapahtumiin vastaamista poliisin kanssa ja koulutti 300 valvojaa pitämään väkijoukkoa silmällä. Arviolta 20 000 henkeä kokoontui Castro Streetille ja Market Streetille; väkijoukko oli "vihainen, mutta lyöty". Poliisi pysyi välimatkan päässä ja valvoi väkijoukkoa. Tällä kertaa väki kuitenkin juhli Milkin elämää rauhanomaisesti. Ihmiset tanssivat suosittuja diskokappaleita, joivat olutta ja lauloivat tribuutin Milkille.
Samana iltana arviolta 100 henkeä piti yli kolmen tunnin mielenosoituksen Sheridan Squarella Manhattanilla protestoidakseen tuomiota. Noin 20 poliisia tarkkaili kahdeksalta illalla alkanutta mielenosoitusta, mutta ketään ei pidätetty. Kynttilämielenosoitus suunniteltiin kaksi päivää aiemmin ja sitä tukivat Coalition for Lesbian and Gay Rights ja National Gay Task Force.
Perintö > Vaikutus HLBT-kulttuuriin

14. lokakuuta 1979 yli 100 000 henkeä marssi Washingtonissa homojen oikeuksien puolesta. Monet kantoivat mukanaan Milkin kuvia ja hänen perintöään kunnioittavia kylttejä. Mielenosoitus, jollaisen Milk oli halunnut järjestää, pidettiinkin nyt hänen muistokseen. Toimittaja ja kirjailija Randy Shiltsin mukaan White Night -mellakat olivat sopiva loppu Harvey Milkin tarinalle.
Perintö > Vaikutus San Franciscon politiikkaan

Vuoden 1979 kuntavaalit käytiin vain kuukausia mellakoiden jälkeen, ja monet pelkäsivät homovastaista aaltoa vaaleissa. Sitä ei kuitenkaan tullut, ja homoyhteisöllä oli nyt enemmän valtaa kuin koskaan aiemmin. Vaikka lähes tuntematon homo pormestariehdokas David Scott jäi kolmanneksi vaaleissa, hän sai sen verran paljon ääniä, että virkaatekevä pormestari Feinstein joutui toiselle kierrokselle konservatiivista kaupunginvaltuutettua Quentin Koppia vastaan. Koska Feinstein oli luvannut nimittää julkisiin virkoihin enemmän homoja ja hän kampanjoi runsaasti Castrossa, hän sai homoyhteisöltä tarpeeksi tukea voittaakseen vaalit ja hänet valittiin pormestariksi.
Yksi pormestari Feinsteinin ensimmäisistä teoista valintansa jälkeen oli nimittää Cornelius Murphy uudeksi poliisipäälliköksi. Murphy oli irlantilaiskatolinen, ja hän päätti, etteivät poliisiautot olisi enää vaaleansinisiä vaan ne maalattaisiin uudelleen "machon mustavalkoisiksi". Tämä miellytti poliiseja ja palautti heidän luottamuksensa poliisilaitoksen johtoon. Murphy lupasi kuitenkin myös noudattavansa edelleen edeltäjänsä käyttöön ottamaa homoihin myötämielisesti suhtautuvaa politiikkaa. Vuoteen 1980 mennessä yksi seitsemästä uudesta poliisikokelaasta oli homo tai lesbo. Eräässä viimeisistä julkisista esiintymisistään poliisipäällikkö Charles Gain sanoi, että hän odotti näkevänsä päivän, jona San Franciscolla olisi sekä homo pormestari että homo poliisipäällikkö.
Aiheesta muualla

Video White Night -mellakoista
Kertomus White Night -mellakoista (Arkistoitu – Internet Archive)
San Franciscon kaupungintalo, jossa murhat tapahtuivat. Rakennus vahingoittui pahoin mellakoissa.
Mellakoijat aiheuttavat vahinkoja Civic Center Plazalla. Taustalla on palavia poliisiautoja. Kuva Daniel Nicoletta.
Karl F. Sundman

| Karl F>  Sundman |
| --- | --- |
 Karl F. Sundman.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Karl Frithiof Sundman
Syntynyt: 28. lokakuuta 1873 Kaskinen
Kuollut: 28. syyskuuta 1949 (75 vuotta) Helsinki
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Johan Oskar Backlund ja Anders Donner
Tutkimusalue:  Matematiikka
Karl Frithiof Sundman (28. lokakuuta 1873 Kaskinen – 28. syyskuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen tähtitieteilijä ja matemaatikko, joka oli Helsingin yliopistossa henkilökohtaisena ylimääräisenä professorina 1907–1918 ja tähtitieteen professorina 1918–1941.
Sundmanin vanhemmat olivat tullivartija Johan Frithiof Sundman ja Adolfina Fredrika Rosenqvist. Hän pääsi ylioppilaaksi 1893 Helsingin ruotsalaisesta reaalilyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1897, filosofian lisensiaatiksi 1901 ja filosofian tohtoriksi 1903. Sundman oli naimisissa 1898–1924 Edit Rosina Matilda Axelsonin (k. 1924) ja vuodesta 1930 Fanny Aleksandra Janhosen kanssa.
Sundman tuli kuuluisaksi esitettyään ratkeamattomaksi luullun ns. kolmen kappaleen probleeman ratkaisun vuonna 1912 teoksessaan Mémoire sur le problème des trois corps tutkittuaan sitä useita vuosia. Tutkimuksestaan Sundman sai Ranskan tiedeakatemian Pontécoulantin palkinnon, joka tätä tapausta varten kaksinkertaistettiin.
Sundman kutsuttiin vuonna 1908 Suomen Tiedeseuran jäseneksi ja vuonna 1947 Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian ulkomaalaiseksi jäseneksi.
Sundmanin mukaan on nimetty Kuun kraatteri. Asteroidi 1424 on nimetty Sundmaniaksi.
Aiheesta muualla

Karttunen, Hannu: Vanhin tiede – Tähtitiedettä kivikaudesta kuulentoihin, s. 499.  ("Karl Frithiof Sundman (1873–1949)")  Helsinki:  Ursa, 2003.  ISBN 978-952-5329-26-1
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  zbMATH 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 
Muut:  IdRef
Sulfuryylikloridi

| Sulfuryylikloridi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  7791-25-5
PubChem CID:  24648
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  SO2Cl2
Moolimassa:  134,97
Ulkomuoto:  Väritön neste
Sulamispiste:  -54,1 °C
Kiehumispiste:  69,1 °C
Tiheys:  1,667 g/dm3 (20 °C)
Liukoisuus veteen:  Reagoi 
Sulfuryylikloridi eli sulfonyylikloridi (SO2Cl2) on rikin, hapen ja kloorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Sulfuryylikloridia käytetään pääasiassa kloorausaineena orgaanisessa synteeissä.
Ominaisuudet

Sulfuryylikloridi on väritöntä hajultaan pistävää nestettä. Se ei liukene eikä sekoitu veteen, mutta hydrolysoituu melko hitaasti veden vaikutuksesta. Hydrolysoitumista nopeuttavat muun muassa aktiivihiili ja alumiinikloridi. Pieni määrä vettä hajottaa sulfuryylikloridin klooririkkihapoksi ja runsas vesimäärä rikki- ja suolahapoksi. Myös valo nopeuttaa hydrolyysiä.
Valmistus

Sulfuryylikloridia tuotetaan kloorin ja rikkidioksidin välisellä reaktiolla. Tyypillisesti tämä suoritetaan jäähdytetyssä teräksisessä reaktorissa, jossa on katalyyttinä aktiivihiiltä. Toinen vaihtoehto on johtaa nesteytettyyn rikkidioksidiin, johon on liuotettu katalyytiksi kamferia, kloorikaasua 0 °C lämpötilassa. Tuote puhdistetaan tislaamalla.
Käyttö

Sulfuryylikloridia käytetään orgaanisia molekyylejä kloorattaessa sulfonoitaessa tai liitettäessä niihin kloorisulfoniryhmiä. Sulfuryylikloridi on kloorausaineena kloridikaasuun nähden selektiivisempi ja reaktiot voidaan suorittaa miedommissa olosuhteissa esimerkiksi matalammissa lämpötiloissa lisäksi se nesteenä on helpommin käsiteltävissä. Klooraus tapahtuu radikaalimekanismilla. Reaktion initiaattorina käytetään tyypillisesti bentsoyyliperoksidia, joka synnyttää reaktiivisen sulfuryylikloridiradikaalin. Sivutuotteena radikaalin hajoamisessa muodostuu rikkidioksidia.
Sulfuryylikloridia käytetään myös eräissä litiumakuissa. Näissä akuissa on litiumkatodi ja elektrolyyttinä toimivat sulfuryylikloridiin liuotetut litiumsuolat. Sulfuryylikloridi pelkistyy anodilla rikkidioksidiksi ja kloridi-ioneiksi. Vastaavalla tavoin toimii akku, joissa käytetään tionyylikloridia, mutta siihen verratuna litium-sulfuryylikloridiakusta saadaan parempi energiatiheys ja vsuurempi virta. Näillä akuilla on kuitenkin käyttöä vain tietyissä erikoissovellutuksissa.
Aiheesta muualla

Sulfuryylikloridin kansainvälinen kemikaalikortti
Sumukammio

Sumukammio DESYssä
Sumukammio on ionisoivaa säteilyä havaitseva ilmaisin. Sumukammion keksi Charles Wilson vuonna 1911. Varattujen hiukkasten kulku sumukammiossa näkyy sumujälkinä.
Toiminta

Sumukammio koostuu säiliöstä, jossa on kyllästettyä kaasua. Kaasuna voidaan käyttää esimerkiksi vesihöyryä, joka saadaan ylikylläiseksi pudottamalla kammion painetta. Kun paine laskee, vesi tiivistyy pisaroiksi kohdissa, joissa hiukkassäteily on ionisoinut vesimolekyylejä. Valokuvaamalla pisarat nähdään reitti, jota pitkin ionisoiva hiukkanen on kulkenut. Kun sumukammio sijoitetaan magneettikenttään, hiukkasten radat kaareutuvat. Radan säde riippuu hiukkasen massasta, joten hiukkaset voidaan tunnistaa ratojensa perusteella.
Jos sumukammio on asetettu homogeeniseen magneettikenttään, niin kammion läpäisseen varatun hiukkasen liikemäärä voidaan määritellä mittaamalla hiukkasen radan kaarevuus, sillä magneettikenttä työntää hiukkasta voimalla, joka on kohtisuorassa sekä hiukkasen nopeusvektorin että magneettikentän suunnan suhteen. Hiukkasen radan varrelle muodostuneiden pisaroiden määrän avulla voidaan mitata hiukkasen energia. Siten käyttämällä tietoa energiasta ja liikemäärästä on mahdollista laskea hiukkasen massa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sumukammio Wikimedia Commonsissa
Mauri Sumén

Mauri Juhani Sumén (s. 2. lokakuuta 1965 Lappeenranta) on suomalainen säveltäjä ja muusikko sekä musiikkikasvattaja. Hän on käyttänyt myös taiteilijanimeä Ming Sumén vuosina 1982–1986. Hänen isoveljensä on muusikko Jouko "Jimi" Sumén.
Sumén opiskeli vuosina 1988–1992 Helsingin konservatoriossa klarinetinsoitonopettajaksi. Vuonna 2006 hän aloitti opiskelun Sibelius-Akatemian musiikkikasvatuksen osastolla ja valmistui musiikin maisteriksi vuonna 2016. Syksyllä 2015 Sumén aloitti opiskelun Columbia University in the City of New York, School of the Arts (MA in Film and Media Studies) Fulbright stipendiaattina ja valmistui keväällä 2017, Master of Arts.
Sumén on toiminut uransa aikana mm. yrittäjänä, musiikinopettajana, klarinetinsoiton opettajana, muusikkona (kosketinsoittimet, hanuri) sekä säveltäjänä. Hän on muusikkona levyttänyt eri yhtyeiden, kuten imatralaisen Stressin kanssa vuodesta 1981. Sumén toimi Leningrad Cowboys -yhtyeen kosketinsoittajana, hanuristina, kapellimestarina, (säveltäjänä,) sovittajana (ja tuottajana) vuosina 1987–2006.
Sumén on tehnyt paljon sovituksia suurille kokoonpanoille, muun muassa Leningrad Cowboys-yhtyeen ja Puna-armeijan kuoron ja orkesterin yhteiskonsertit Helsingin Senaatintorilla Total Balalaika Show (1993) ja Global Balalaika Show (2003). Leningrad Cowboys ja Lübeck Sinfoniker esiintyivät Schleswig-Holsteinin musiikkijuhlilla Kielissä, Saksassa 2001. Hän oli mukana suunnittelemassa ja sovittamassa musiikkia myös Ylipormestarin Populaarikonsertteihin Helsingin Senaatintorille 2001–2002. Konserteissa esiintyivät Helsingin kaupunginorkesteri, UMO Jazz Orchestra sekä solisteja. Sumén oli suunnittelemassa ja sovittamassa ohjelmistoa Kuorosota-kuoromusiikkikilpailuun (Nelonen 2009).
Sumén on ansainnut uransa aikana yhdeksän kultalevyä, yhden kultasinglen, yhden  timanttilevyn ja yhden platina-DVD:n.
Sumén on säveltänyt myös orkesterimusiikkia. Tunteellinen siili -laulusarja kuorolle ja orkesterille kantaesitettiin Lappeenrannan musiikkiluokkien 40-vuotisjuhlissa 29.9.2007 kapellimestari Atso Almilan johdolla. Ritmo Animale -laulusarja kuorolle ja orkesterille kantaesitettiin Kemissä 29.9.2009 kapellimestari Jukka Myllyksen johdolla. Tämän lisäksi laulusarjoja ovat esittäneet mm. Suomalainen Kamariorkesteri Jukka-Pekka Sarasteen johdolla 2008, Oulu Sinfonia 2010 Jukka Myllyksen johdolla, Kuopion kaupunginorkesteri 2012 Atso Almilan johdolla, RSO Hannu Linnun johdolla 2014 sekä Turun Filharmoninen orkesteri Erkki Lasonpalon johdolla 2016.
Elokuva- ja televisiomusiikki

Sumén on tehnyt elokuvamusiikkia vuodesta 1988 alkaen mm. useampaan Aki Kaurismäen ja Mika Kaurismäen (Tie Pohjoiseen, Elämältä kaiken sain) sekä Veikko Aaltosen elokuvaan. 
Hän on säveltänyt musiikin mm. TV-draamoihin Pieni pala jumalaa (ohj. Peter Lindholm 1999), Tie Eedeniin (ohj. Juha Rosma, J-P Siili, Aleksi Salmenperä, Olli Saarela, Maarit Lalli, Saara Saarela 2002–2005), Sydänjää (ohj. Veikko Aaltonen 2006–2009), Helppo elämä (ohj. Veikko Aaltonen 2008–2011), Missä kuljimme kerran (2011), Kansanmies (2013) sekä Mustat lesket (2013–2015, toinen ohj. Marja Pyykkö).
Jussi-palkinnon parhaasta elokuvamusiikista Sumén sai 1993 musiikistaan Veikko Aaltosen elokuvaan Tuhlaajapoika (1992). Samasta elokuvamusiikista hän oli ehdolla myös pohjoismaisen Amanda-elokuvapalkinnon saajaksi 1993 Norjan Haugesundissa.
Sumén kutsuttiin jäseneksi Euroopan Elokuva-Akatemiaan (European Film Academy EFA) ja World Soundtrack Academy WSA (Arkistoitu – Internet Archive):an 2004.
Aiheesta muualla

Imdb
Mauri Suménin kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Leningrad Cowboys |
| --- | --- |
 Ville Tuomi  Sakke Järvenpää  Tume Uusitalo  Varre Vartiainen  Pauli Hauta-aho  Sami Järvinen  Timo Tolonen  Okke Komulainen  Pemo Ojala  Pope Puolitaival  Jay Kortehisto  Anna Sainila  Hanna Moisala   Mato Valtonen  Nicky Tesco  Silu Seppälä  Mauri Sumén  Puka Oinonen  Pimme Korhonen  Sakari Kuosmanen  Pekka Virtanen  Ben Granfelt  Esa Niiva  Teijo "Twist Twist" Erkinharju  Jore Marjaranta  Tokela  Vesa Kääpä  Mari Hatakka  Tiina Isohanni  Tatu Kemppainen  Veeti Kallio  Tipe Johnson  Ykä Putkinen  Antti Snellman  Marzi Nyman  Juuso Hannukainen 
Albumit:  1917 - 1987  Leningrad cowboys go America  We Cum from Brooklyn  Total Balalaika Show - Helsinki Concert  Live in Prowinzz  Happy Together  Go Space  Mongolian Barbeque  Thank You Very Many - Greatest Hits And Rarities  Terzo Mondo  Go Wild  Global Balalaika Show  Zombie's Paradise  'Those Were the Days – The Best of Leningrad Cowboys  'Buena Vodka Social Club 
Singlet:  '”Those Were The Days CD-Single”  '”Those Were The Days CD-Single”  ”Thru The Wire CD-Single”  ”Jupiter Calling CD-Single”  ”Where's The Moon CD-Single”  ”Be Worry Don't Happy CD-Promo Single”  ”Happy Being Miserable CD-Single” 
Elokuvat:  Rocky VI  Thru The Wire  L.A. Woman  Leningrad Cowboys Go America  Those Were The Days  These Boots  Total Balalaika Show  Leningrad Cowboys Meet Moses  LA Without a Map 
Musiikkivideot:  Jupiter Calling  Leningrad  Where`s The Moon  Happy Being Miserable  You`re My Heart, You`re My Soul  All We Need is Love  Gimme Your Sushi  Buena Vodka Social Club 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Ritva 2  Elonet 
Muut:  IdRef
Susann Sundkvist

Gunnevi Monica Susanne ”Susann” Sundkvist (s. 8. joulukuuta 1957 Luoto) on suomalainen korkeushyppääjä. Sundkvist voitti korkeushypyssä ulkoradoilla kuusi peräkkäistä Suomen mestaruutta. Hänen ennätyksensä on 187 cm vuodelta 1976. Sundkvist paransi kuusi kertaa Suomen ennätystä vuosina 1974–1976 (175–187 cm). Seuratasolla hän edusti pietarsaarelaista Idrottsföreningen Drottia ja Kokkolan Veikkoja. Hän saavutti hopeaa alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1975 tuloksella 186. Valmentajana hänellä toimi Göran Brunell.
Sundkvist on nuorin korkeushypyn Suomen mestaruuden voittanut urheilija. Vuoden 1973 mestaruus tuli 15 vuoden, 8 kuukauden ja 2 päivän ikäisenä. Voittaessaan pronssia vuonna 1972 hän oli tuolloin kautta aikojen nuorin Kalevan kisojen mitalisti (14 v, 8 kk, 4 pv). Tämän ennätyksen rikkoi Anna-Leena Manninen vuonna 1974. Sundkvist on edelleen nuorin korkeushypyn SM-mitalisti.
Uransa jälkeen yleisurheilussa hän on ollut mukana SUL:n tyttöprojektin puitteissa ja ollut sen jälkeen erilaisissa maajoukkuetta avustavissa tehtävissä. Nykyisessä kotikaupungissaan Turussa valmentaa nuoria hyppääjiä.
Saavutukset

Korkeushyppy
12. sija kesäolympialaisissa 1976
Suomen mestari: 1973, 1974, 1975, 1976, 1977, 1978
SM-pronssi: 1972
Suojaviittamadonna

Ravensburgin suojaviittamadonna, 1480.
Neitsyt Marian kuvatyypit
Annunziata * Apokalyptinen madonna * Conceptio immaculata * Itämaan tietäjät * Maestà * Marian taivaaseenottaminen * Mater dolorosa * Pietà * Sacra conversazione *  Suojaviittamadonna
Suojaviittamadonna on maalaustaiteen ja kuvanveiston kuva-aihe, jossa Neitsyt Maria kokoaa uskovat viittansa suojaan. Suojaviittamadonna-aihe kehittyi 1200-luvulla varsinkin dominikaani- ja sisterssiläisveljeskuntien keskuudessa.
Suojaviittamadonnoja kutsutaan myös italiaksi Madonna della Misericordia ja latinaksi Mater Misericordiae, eli laupeuden tai armeliaisuuden äiti.
Suojaviitta-aihe juontuu oikeuskäytännöstä, joka oli yleinen varhaiskeskiajalla etenkin Alppien pohjoispuolella. Korkea-arvoiset henkilöt, varsinkin naiset, saattoivat tarjota tarjota vainotuille turvapaikan "viittansa alla" ja pyytää armoa heidän puolestaan. Naisten suojaviittaoikeus liitettiin myöhemmin Neitsyt Marian hahmoon. Neitsyt Maria toimi Armeliaisuuden äitinä, jonka valtava viitta tarjosi suojan uskoville.
Domenico Ghirlandaion Suojaviittamadonna-freskossa Neitsyt Maria seisoo jalustalla. Hän on levittänyt suojaavat kätensä lahjoittajien ylle ja enkelit avustavat viitan kannattelussa. Lahjoittajat ovat polvistuneet sukupuolen mukaan eri puolille Mariaa. Madonnan takana vasemmalla on löytöretkeilijä Amerigo Vespucci, jonka mukaan Amerikka nimettiin.
Duccio di Buoninsegna, Fransiskaanien Madonna noin  1280. Varhaisin tunnettu suojaviittamadonna-aiheinen maalaus.
Lippo Memmi, 1350-luku. Etualan pariskunta on todennäköisesti lahjoittanut maalauksen.
Sano di Pietro,  Neitsyt Maria suojaa nunnia, 1400-luku. Nunnien joukossa on noviiseja, jotka eivät ole peittäneet päätään.
Domenico Ghirlandaio, Suojaviittamadonna, noin 1472. Fresko (siirretty).
Saksalainen maalaus 1500-luvulta.
Francisco de Zurbarán, 1600-luku.
Fredrikson (yritys)

Fredrikson eli Fredriksonin lakkitehdas on Jyväskylässä kravatti- ja rusettitehtaana vuonna 1887 toimintansa aloittanut lakkitehdas. Sen perusti kauppias Anton Fredrikson. Tehtaassa valmistettiin myös hansikkaita ja damaskeja.
Vuoden 1975 öljykriisin jälkeen yhtiön tulos painui tappiolle, ja Fredrikson keskittyi valmistamaan vain lakkeja. 1990-luvun laman aikana tuotanto siirrettiin Venäjälle, josta se myöhemmin siirtyi takaisin Suomeen ja sai avainlippuaseman.Vuonna 2004 tehdasrakennus Jyväskylässä muutettiin asuinkäyttöön.
MASI Jeans -konserni myi Fredriksonin syksyllä 2024 Tanskalaiselle C.L. Seifertille, joka siirsi yrityskauppojen myötä lakkien tuotannon kokonaisuudessaan Liettuaan.