stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Karlismi
Karlismin synty

Vuonna 1830 kuningas Ferdinand VII muutti pragmaattisella sanktiolla  kruununperimysjärjestyksen tyttärensä Isabellan hyväksi. Karlistit eivät tunnustaneet tätä ja tukivat Molinan kreivin, Ferdinandin veljen Carlosin (1788–1855) oikeutta kruunuun. Liikkeen syntyyn vaikutti myös pettymys ranskalaisen Bourbon-hallitsijasuvun Espanjassa hallinneeseen sukuhaaraan (Borbón y Borbón). Maa ajautui vuoteen 1839 asti kestäneeseen sisällissotaan, jossa olivat vastakkain Isabellan kannattajat ja Katalonian nationalisten tukemat karlistit. Sota päättyi Isabellan voittoon.
Karlismi 1900-luvulla

Karlismi oli vahvimmilaan 1830-luvulla, mutta se koki uudelleenheräämisen vuoden 1898 Yhdysvaltoja vastaan käydyn sodan jälkeen. Tämän jälkeen se oli merkittävänä osapuolena vuosien 1936–1939 Espanjan sisällissodassa, jonka jälkeen se oli osa Caudillo, generalissimus Francisco Francon hallintoa aina vuoteen 1975 asti.
Karlismi 2000-luvulla

Karlistinen liike elää edelleen Espanjassa, mutta päivänpolitiikan ulkopuolella. Vaikka karlismi syntyi kruununperimyskiistasta, se on myös yhteiskunnallinen ideologia. Karlistien iskulause Dios, Patria y Rey (Jumala, isänmaa ja kuningas) kiteyttää liikkeen aatteelliset peruspilarit. Historiansa aikana ideologia on korostanut vastavallankumouksellisuutta, isänmaallisuutta, monarkismia, konservatismia ja katolisuutta.
Kiribati Newstar

| Kiribati Newstar |
| --- | --- |
Lehtityyppi:  sanomalehti
Perustettu:  toukokuu 2000
Sitoutuneisuus:  yksityisomistuksessa
Kotimaa:   Kiribati
Ilmestymistiheys:  perjantaisin
Kieli:  kiribatiksi, englanniksi
Kiribati Newstar on kiribatilainen sanomalehti. Se on Te Uekeran ohella maansa ainoa viikoittain julkaistava sanomalehti. Yksi lehden perustajista oli entinen presidentti Ieremia Tabai. Kiribati Newstar ilmestyy perjantaisin ja julkaistaan useilla saarilla.
Kirkonkylän koulu (Kaavi)

| Kaavin koulu> Kirkonkylän koulu |
| --- | --- |
 Kaavin koulu eli Kirkonkylän koulu on Pohjois-Savon Kaavilla toimiva alakoulu. Sen vieressä toimii Kaavin kirjasto (punatiilinen talo kuvan oikeassa laidassa).
Sijainti:  Kaavintie 24 A, 73600 Kaavi
Koordinaatit:  62.97520°N, 28.48722°E
Tyyppi:  suomenkielinen alakoulu
Rehtori:  Teemu Laasanen
Luokat:  0-6
Oppilaita:  164 (2016, lisäksi esikoululaiset)
Verkkosivut
Kaavin koulu tai Kirkonkylän koulu on alakoulu Kaavin kunnan kirkonkylän taajamassa Pohjois-Savossa. Tilastokeskuksen mukaan koulua kävi vuonna 2016 yhteensä 164 peruskoulun oppilasta.
Kaavilla lopetettiin 2010-luvulla useita kyläkouluja. Alakoulujen opetus keskitettiin syksyllä 2016 osin lukuvuonna 2015–2016 uudisrakennettuun Kirkonkylän kouluun. Samalla Kaavi luopui tuolloin ainoana Itä-Suomen kuntana omasta yläkoulustaan. Peruskoulun yläluokkien (luokka-asteiden 7-9) oppilaat siirrettiin käymään kouluaan Tuusniemen yhtenäiskouluun tai Juankoskella.
Aiheesta muualla

Kaavin koulu tekemässä Nenäpäivä-ennätyksen (2018) (Arkistoitu – Internet Archive) (koillis-savo.fi)
Tuusniemen yhtenäiskoulu (peda.net)
Tarja Kankkunen

Tarja Kankkunen, (o.s. Jaskari, s. 17. kesäkuuta 1974) on aktiiviuransa jo lopettanut suomalainen kilpakävelijä. Hän edusti koko urheilu-uransa ajan Lapuan Virkiää ja hänen valmentajanaan toimi Marko Kivimäki. Kalevan kisoista Kankkunen saavutti 10 kilometrin kävelyssä kaksi hopeaa (vuosina 1995 ja 1998) ja kaksi pronssia (vuosina 1996 ja 1997) sekä 20 kilometrin kävelyssä kaksi kultaa (vuosina 1997 ja 1998) ja hopean (vuonna 1995). Lisäksi hän saavutti sisäratojen SM-kisoista 3 000 metrin kävelyssä kultaa vuonna 1996, hopeaa vuonna 1997 ja pronssia vuonna 1995. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1999 jälkeen.
Kankkunen sijoittui aikuisten maaotteluissa parhaimmillaan toiseksi 10 000 metrin kävelyssä Espoossa 1996 ennätyksellään 48.33,35. 10 kilometrin kävelyssä hänen ennätyksensä on 48.07.
Karibian merirosvous

HMS Mary Rose taistelussa seitsemää merirosvolaivaa vastaan 8. joulukuuta 1669.
Länsi-Intian eli Karibian kartta vuodelta 1636.
Karibian merirosvouden aikakautta olivat noin vuodet 1550–1730. Toiminnan huippukautena pidetään ajanjaksoa 1698–1730, jonka loppuun mennessä kaikki alueen pelätyimmät merirosvot oli saatu kiinni ja otettu hengiltä.
Kaapparit

Karibiassa kaappareiden, eli hallitsijan nimissä toisen valtion laivoja ja siirtokuntia ryöstelevien palkkarosvojen, käyttö oli erityisen yleistä. Siirtokuntia puolustavien laivastojen lähettämiseen Karibiaan ei 1500- ja 1600-luvulla ollut varaa. Yksityisten laivoja nimitettiin kaappareiksi laivastoon niin sanotulla kaapparikirjalla, jolla heille myönnettiin osuus vihollisen laivojen ja siirtokuntien ryöstelystä saadusta saaliista, loput menivät valtiolle. Kaapparilaivat toimivat yksin tai laivastoina. Menestyessään heidän palkkionsa saattoi olla suuri, kuten Francis Draken kaapatessa espanjalaisten hopeasaattueen Nombre de Diosissa vuonna 1573, mikä teki hänen miehistöstään rikkaita. Saman teki hollantilainen Piet Hein vuonna 1628 ansaiten 12 miljoonaa guldenia hollantilaisten Länsi-Intian kauppakomppanialle. Tämänkaltaiset voitot tekivät kaappariudesta lähes normaalia liiketoimintaa: rikkaat liikemiehet ja aateliset sijoittivat kaappareihin. Kaapattujen tuotteiden myynti avitti niin ikään siirtokuntien taloutta.
Bukanieerit

Bukanieereiksi kutsutut merirosvot ilmaantuivat noin vuonna 1630 ja toimivat merirosvouden ajan loppuun asti 1730-luvulle. Alkuperäiset bukanieerit olivat siirtokuntien maanpakolaisia. Pakotettuina elämään ilman tukea, piti heidän olla taitavia laivanrakentajia, merimiehiä ja metsästäjiä. Sana bukanieeri tulee alun perin ranskan sanasta boucaner, joka tarkoittaa savustettua lihaa. Nimitys tarkoitti lihaa avotulella paahtaneita villikarjan metsästäjiä, jotka 1700-luvulle asti toimivat Karibiassa osittain laillisesti ulkoespanjalaisten vähäisellä tuella. Lopulta he alkoivat soveltaa taitojaan merirosvouteen.
Bukanieereilla oli jotain omintakeisia piirteitä. Joukko toimi demokratiaperiaatteella: miehistö valitsi kapteenin ja saattoi syrjäyttää tämän. Kapteenin oletettiin olevan sekä johtaja että taistelija: taistelussa hänen täytyi olla miestensä rinnalla eikä johtaa toimintaa kauempaa.
Ryöstösaalis jaettiin osiin; jos joillakuilla oli tavanomaista suurempi osuus, johtui se heidän ottamastaan suuremmasta riskistä tai erityistaidoista. Toisinaan miehistö saattoi purjehtia ilman palkkaa velaksi, saalista saatettiin koota kuukausia ennen sen jakamista. Bukanieerit voittivat kauppalaivat usein miesylivoimansa ja vahvan sotilashenkensä turvin. Rosvoilla oli myös jonkinlainen sosiaaliturva – loukkaantumisten varalle saatettiin taata tietty määrä rahaa tai kultaa.
Merirosvouden ajan loppu

Merirosvouden ajan loppu liittyi laajemmin palkkasotureiden poismenoon ja kansallisten armeijojen perustamiseen Euroopassa. Kolmikymmenvuotisen sodan jälkeen valtioiden voima lisääntyi. Armeijat yhtenäistettiin ja saatettiin kruunun hallintaan ja kaapparitoimintakin väheni. Laivastoja vahvistettiin ja niiden toimialaan lisättiin merirosvoja vastaan taisteleminen. Merirosvouden hiipuminen Euroopan vesillä sai jatkoa Karibiassa 1720-luvulla, Länsi-Afrikassa ja Pohjois-Amerikassa 1720-luvun alun jälkeen, ja 1720-luvun lopulla Intian valtamerelläkään ei enää juuri ollut merirosvoja. 1700-luvun alkupuolen lukuisat ja tunnetut merirosvot olivat tavallaan lainsuojattomia jäänteitä merirosvouden kultakaudelta.
Tunnettuja Karibian merirosvoja ja kaappareita

Stede Bonnet
Anne Bonny
Calico Jack
Edward Low
Henry Morgan
Mustaparta eli Edward Teach
Mary Read
Bartholomew Roberts
Charles Vane
Kirjallisuutta

Cochran, Hamilton: Karibian kaapparit ja merirosvot.
Aiheesta muualla

”Method of Securing the Ports and Populations of All the Coasts of the Indies” Sebastien de Rotetan kirjoitus Länsi-Intian turvallisuudesta merirosvojen suhteen noin vuodelta 1694. World Digital Library. (espanjaksi, englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Piracy in the Caribbean – 2.9.2005 versio
Merirosvo Edward Englandin lippu ja tunnettu merirosvojen symboli, pääkallo ja ristikkäiset sääriluut.
Karibian merirosvo Charles Vane 1700-luvulla.
Merirosvot valtaamassa palavaa laivaa. Howard Pylen piirros.
Käännös suomeksi
Tarja Lapila

Tarja Lapila on suomalainen elokuvaohjaaja ja tuottaja, joka on tehnyt erityisesti lyhytelokuvia ja dokumentteja. Lapila opiskeli Taideteollisen oppilaitoksen elokuvalinjalla ja valmistui 1970. Hän asuu Perniössä. Tarja Lapila perusti miehensä Timo Lapilan kanssa Perniön Muovikassimuseon.
Lapilalla on yhdessä miehensä Timo Lapilan kanssa tuotantoyhtiö Kaukonpyöli, jonka nimissä he tekevät elokuvia. Tarja Lapila on ollut Turun ja Porin läänin läänintaiteilija 1988, ja hän keskittyi erityisesti Salon seutuun.
Uransa alkuaikoina Lapila toimi Elokuva-ja tv-kasvatuksen keskuksessa, opetti elokuvakerronnan perusteita, toimi Taideteollisen korkeakoulun elokuvataiteen laitoksen assistenttina. Hän teki myös toimittajan töitä ja joitakin elokuvakokeiluja. Kaukonpyölissä hän aloitti 1980-luvulla yhdessä Timo Lapilan kanssa ja on toiminut elokuvanteon eri prosesseissa. He ovat erikoistuneet suomalaisen maaseudun kuvaamiseen ja Tarja Lapila lisäksi vanhuksiin. Lapila opettaa kulttuuria Turun yliopiston hoitotieteen laitoksella.
Karsinnat jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailuihin 2020 – Lohko H

Lohko H karsinnoissa jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailuihin 2020 oli yksi kymmenestä karsintalohkosta, jolla ratkaistiin pääsy Euroopan-mestaruuskilpailuihin 2020. Lohkossa pelasivat Albania, Andorra, Islanti, Moldova, Ranska ja Turkki.
Ranska ja Turkki etenivät kahtena parhaiten sijoittuneena joukkueena lopputurnaukseen.
Sarjataulukko

| Sij>  | Joukkuen • k •  | O | V | T | H | TM | PM | ME | P | Karsinta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Ranska | 10 | 8 | 1 | 1 | 25 | 6 | +19 | 25 | Etenee lopputurnaukseen |
| 2 |  Turkki | 10 | 7 | 2 | 1 | 18 | 3 | +15 | 23 | Etenee lopputurnaukseen |
| 3 |  Islanti | 10 | 6 | 1 | 3 | 14 | 11 | +3 | 19 |  |
| 4 |  Albania | 10 | 4 | 1 | 5 | 16 | 14 | +2 | 13 |  |
| 5 |  Andorra | 10 | 1 | 1 | 8 | 3 | 20 | −17 | 4 |  |
| 6 |  Moldova | 10 | 1 | 0 | 9 | 4 | 26 | −22 | 3 |  |
Kinopalatsi (Turku)

| Kinopalatsi |
| --- | --- |
 Kinopalatsin sisäänkäynti Kauppiaskadun varrella.
Osoite:  Kauppiaskatu 11, 20100 Turku
Sijainti:  Turku, Suomi
Koordinaatit:  60.45322°N, 22.26693°E
Rakennustyyppi:  elokuvateatteri
Perustettu:  2001
Käyttäjä:  Finnkino
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kinopalatsi on Turun keskustassa sijaitseva elokuvateatteri, joka kuuluu Finnkino-elokuvateatteriketjuun. Se on Turun suurin elokuvateatteri. Saleja on yhteensä yhdeksän, ja Kinopalatsi onkin kaupungin ainoa jäljellä oleva elokuvateatteri, jossa on enemmän kuin yksi sali.
Samassa rakennuksessa on ollut elokuvateatteritoimintaa 1920-luvulta saakka. Pohjoismainen elokuvakonserni Sandrew Metronome avasi nykyisen Kinopalatsin vuonna 2001. Omistaja vaihtui vuonna 2006, kun Finnkino osti Sandrew Metronomen Suomen elokuvateatterit.
Historia

Kinopalatsin suunnitteli Arkkitehtitoimisto Schauman, ja se rakennettiin vanhojen Formia- ja Casino-elokuvateatterien tiloihin. Samoissa tiloissa on esitetty elokuvia jo 1920-luvulta asti, sillä sittemmin Formiaksi vaihtunut elokuvateatteri oli alun perin Kinola, jossa esitettiin Suomen ensimmäinen äänielokuva vuonna 1929.
Maaliskuussa 2001 avatun Kinopalatsin omisti aluksi Sandrew Metronome, joka päätti nimetä sen samoin kuin muutamaa vuotta aiemmin perustetun Helsingin Kinopalatsin. Finnkino osti Turun Kinopalatsin vuonna 2006.
Kirjallisuutta

Pajasta Palatsiin. Turun elokuvaelämän historia. Toim. Ari Honka-Hallila, Helena Honka-Hallila, Hanna Kangasniemi, Hannu Salmi. Lähikuva-yhdistys, Turun elokuvakerho, Varsinais-Suomen elokuvakeskus ry 1997.
Tarja Koskelo

Tarja Vappu Helena Koskelo (s. 23. huhtikuuta 1961 Tyrvää) on suomalainen yleisurheilija. Hän edusti Vammalan seudun Voimaa.
Pituushypyssä Koskelo oli ulkoratojen Suomen mestari vuonna 1981 ja kolmas vuonna 1980. Sadalla metrillä hän oli pronssilla vuonna 1981. Sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa Koskelo voitti pituushypyn vuosina 1981 ja 1982. 60 metrin juoksussa hän sai hopeaa vuonna 1982 ja pronssia vuonna 1977.
Aikuisten maaotteluissa Koskelo edusti Suomea vuosien 1977–1982 välisenä aikana.
Keltanokkakotinga

| Keltanokkakotinga |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kotingat Cotingidae
Suku::  Lumikotingat Carpodectes
Laji::  antoniae
Kaksiosainen nimi
 Carpodectes antoniae  Ridgway, 1884 
Katso myös
   Keltanokkakotinga Wikispeciesissä   Keltanokkakotinga Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Keltanokkakotinga (Carpodectes antoniae) on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Keltanokkakotingaa tavataan Costa Ricassa ja Panamassa. Sen kannaksi arvioidaan 250–999 sukukypsää yksilöä. Laji on vähentynyt elinympäristöjen tuhoutumisen takia, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Klamathin kieli

| Klamath-Modoc kieli> Tiedot |
| --- | --- |
Alue:   Yhdysvallat (Kalifornia, Oregon)
Puhujia:  1
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  Penutikielet
Kieliryhmä:  tasankopenutikielet
Kielikoodit
ISO 639-1:  -
ISO 639-2:  -
ISO 639-3:  kla
 Ohje 
Klamathin tai modokin kieli on klamathien ja mokkien puhuma kieli, jota puhuttiin ennen Oregonin ja Kalifornian alueella. Vuonna 1998 kielellä oli vain yksi sitä äidinkielenään puhuva ja se on häviämässä sukupuuttoon. Kielen on korvannut käytöstä englannin kieli. Kieltä on kuitenkin pyritty elvyttämään.
Kielen piirteet

Kielelle on kehitetty useita ääntämistapoja. Albert S. Gatschet kehitti oman versionsa 1900-luvulla, mutta moni kieltä puhuvien heimojen jäsen on käyttänyt omaa tyyliään. M.A.R. Barkerin 1963-64 kehittämää mallia pidetään kaikista tarkimpana. Kieltä kirjoitetaan 35:llä eri aakkosella.
Tarja Kunnas

Tarja Kunnas (s. 1957) on suomalainen kirjailija. Hän on ollut naimisissa kirjailija Mauri Kunnaksen kanssa vuodesta 1977 saakka. Kunnas on toiminut luokanopettajana.
Tarja ja Mauri Kunnas asuvat Espoossa. Heillä on kaksi tytärtä, Noora Kunnas ja Jenna Kunnas.
Tarja Kunnas on tehnyt lastenkirjoja yhdessä miehensä kanssa.
Tarja Kautto

Tarja Helena Kautto (s. 10. syyskuuta 1949 Viitasaari) on suomalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko.
Kautto oli kansanedustajana 14 vuoden ajan. Hän nousi eduskuntaan varaedustajan paikalta, toukokuussa 1989, kun Pirjo Ala-Kapee siirtyi Vantaan kaupunginjohtajaksi, ja hän toimi kansanedustajana maaliskuuhun 2003, jolloin putosi eduskunnasta. Hän edusti Uudenmaan vaalipiiriä (vuoteen 1999 nimeltään Uudenmaan läänin vaalipiiri). Hän oli varsinaisena jäsenenä viidessä eduskunnan valiokunnassa, toisessa lakivaliokunnassa (toukokuusta 1989 maaliskuuhun 1991), suuressa valiokunnassa (huhtikuusta 1991 joulukuuhun 1993 ja huhtikuusta 1995 kesäkuuhun 2002), ympäristövaliokunnassa (huhtikuusta 1991 maaliskuuhun 2003), hallintovaliokunnassa (helmikuusta 1994 maaliskuuhun 1995) ja ulkoasiainvaliokunnassa (huhtikuussa 1999 ja kesäkuusta 2002 maaliskuuhun 2003). Lisäksi Kautto oli valtion asuntoneuvoston jäsen vuosina 1991–2003 ja sen puheenjohtaja 1997–2003.
Kautto syntyi Viitasaarella Keski-Suomessa ja hänen perheensä muutti silloiseen Helsingin maalaiskuntaan vuonna 1956. Kautto kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1969 ja samasta vuodesta alkaen hän työskenteli sihteerinä Vantaan kaupungin palveluksessa. Vuonna 1984 hän siirtyi Vantaan Sähkölaitoksen tiedottajaksi, jona hän toimi, kunnes aloitti kansanedustajana vuonna 1989.
Kautto oli Vantaan kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1980 vuoteen 2004 ja hän toimi myös kaupunginhallituksessa. Lisäksi hän oli poliittisella urallaan kerran presidentin valitsijamiehenä, presidentinvaalissa 1988.
Kautto on ollut vuodesta 1971 alkaen naimisissa Pentti Kauton kanssa, jonka kanssa hänellä on kaksi lasta, vuosina 1976 ja 1978 syntyneet pojat.
Keltanokkamesikko

| Keltanokkamesikko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Mesikot Meliphagidae
Suku::  Kellomesikot Manorina
Laji::  flavigula
Kaksiosainen nimi
 Manorina flavigula  Gould, 1840 
Katso myös
   Keltanokkamesikko Wikispeciesissä   Keltanokkamesikko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Keltanokkamesikko (Manorina flavigula) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Keltanokkamesikkoa tavataan suuressa osassa Australiaa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Keltaniska-amatsoni

| Keltaniska-amatsoni |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Papukaijat Psittacidae
Suku::  Amatsonit Amazona
Laji::  auropalliata
Kaksiosainen nimi
 Amazona auropalliata  (Lesson), 1842 
Katso myös
   Keltaniska-amatsoni Wikispeciesissä   Keltaniska-amatsoni Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Keltaniska-amatsoni (Amazona auropalliata) on keskiamerikkalainen papukaijalaji, jonka elinympäristö käsittää alueen Meksikosta Costa Ricaan. Sen holotyypin kuvaili René-Primevère Lesson 1842.
Taksonomia

Joidenkin lähteiden mukaan keltaniska-amatsoni ei ole oma lajinsa, vaan keltaniska-amatsoni alalajeineen ovat amazonianamatsonin alalajeja. Amazonianamatsonin (ent. keltaotsa-amatsoni), keltapääamatsonin sekä keltaniska-amatsonin lajirajat on vedetty monesti uusiksi ja epävarmuus oikeista lajirajoista on jatkuvaa.
Klaipėdan yliopisto

| Klaipėdan yliopisto> Klaipėdos universitetas |
| --- | --- |

Perustettu:  1. tammikuuta 1991
Henkilökunta:  noin 1 300
Opiskelijoita:  6 500-7 000
Sijainti:  Klaipėda,  Liettua (55.7241°N, 21.1250°E)
Osoite:  Herkaus Manto g. 84, LT-92294 Klaipėda, Liettua
Yhteistyö:  melko runsaasti vaihtosopimuksia, mm. Turun yliopiston kanssa
Sivusto:  www.ku.lt
KU business incubator
Klaipėdan yliopisto (liett. Klaipėdos universitetas) on Klaipėdan satamakaupungissa Liettuassa toimiva yliopisto. Yliopisto perustettiin vuonna 1991 meritieteen ja mereen liittyvien aiheiden tutkimiseksi, Liettuan länsiosien kehityksen rohkaisemiseksi ja Liettuan aseman vahvistamiseksi Itämeren alueella.
Nuoreen yliopistoon kuuluu seitsemän tiedekuntaa ja viisi erillislaitosta, joista kaksi on opintoihin ja kolme tutkimukseen suuntautunutta. Yliopistossa opiskelee noin 6 500 opiskelijaa (liettuankielisen sivun mukaan 7 000). Henkilökuntaa on noin 1 300 henkeä.
Yliopistokampuksen yhteydessä toimii tiede- ja teknologiapuisto.
Sosiaalitieteiden tiedekunnan tiloja.
Yliopiston teologian tiedekunnan rakennus.
Yliopiston hallintorakennus.
Historian ja arkeologian laitoksen rakennus.
Yliopiston kasvitieteellistä puutarhaa.
Klaipėdan yliopiston meritekniikan tiedekuntaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Klaipėdan yliopisto Wikimedia Commonsissa
Ranking web of Universities: Klaipėda University (englanniksi) (webometrics.info)
Yliopiston kotisivu (englanniksi)
Kazunon piirikunta

Kazunon piirikunta (jap. 鹿角郡, Kazuno-gun) on yksi Akitan prefektuurin piirikunnista Japanissa. Siellä asuu 4 780 asukasta, ja väestö on ollut laskussa ainakin vuodesta 1995 lähtien. Vuosina 2015-2020 väkiluku laski 2,2 prosentilla eli noin 700 hengellä. Piirikunnan pinta-ala on 201,7 neliökilometriä ja väestötiheys 23,7 asukasta neliökilometrillä.
Kunnat

Kosaka
Thomas Vazhapilly

Thomas Vazhapilly (s. 11. huhtikuuta 1940) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Bombayn arkkihiippakuntaan 2. joulukuuta 1964 ja nimitettiin Mysoren piispaksi 12. helmikuuta 2003. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ignatius Paul Pinto, jota avustivat Joseph Roy ja John Baptist Sequeira.
Kazunari Ninomiya

Kazunari Ninomiya vuonna 2007
Kazunari Ninomiya (jap. 二宮和也; s. 17. kesäkuuta 1983) on japanilainen näyttelijä ja laulaja. Hän on tunnettu Arashi-poikabändistä.
Näyttelijänä Ninomiya on esiintynyt muiden muassa elokuvissa Ao no Honoo (The Blue Light) (2003) ja Kirjeitä Iwo Jimalta (2006) sekä useissa televisiosarjoissa, kuten Amagi Goe (1998), stand up!! (2003), Yamada Taro Monogatari (2007), Ryusei no Kizuna (2008) ja useissa draamaspesiaaleissa, kuten Tengoku de Kimi ni Aetara ja Door To Door (2009) ja Saigo no Yakusoku (2010), joista jälkimmäinen yhdessä muiden Arashin jäsenten kanssa.
Tällä hetkellä myös Ninona tunnettu mies kuvaa kahta elokuvaa, mangasarja Gantzista tehtävää 
liveaction-elokuvaa sekä Ōokua, joka myös pohjautuu samannimiseen mangaan.
Aiheesta muualla

Kazunari Ninomiya Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Thomas Valqui

Thomas Valqui on perulainen lintutieteilijä, joka on ollut nimeämässä tieteelle uutta lintulajia.
Valqui valmistelee väitöskirjaansa Louisianan valtionyliopistossa. Hän valmistui ekologian ja evoluutiobiologian maisteriksi Princetonin yliopistosta, ja jo aikaisemmin metsänhoitajaksi Liman kansallisesta maatalousyliopistosta (National Agrarian University).
Valqui äänittää lintujen ääniä Cornellin yliopiston johtamalle Macaulay Library of Natural Sounds-järjestölle ja toimii oppaana lintu- ja luontoretkillä. Vuonna 2004 Valqui julkaisi teoksen Perun lintupaikoista, Where to Watch Birds in Peru, ja vuonna 2005 ilmestyi hänen, John P. O'Neillin ja Charles A. Munnin laatima teos Peru, Natural eden of birds.
Valqui ja Jon Fjeldså kuvailivat ja nimesivät junininsirkun (Atlapetes melanopsis) vuonna 2002.
Suomalaisen filosofian historia

Suomalaisen filosofian historia esihistorialliselta ajalta nykyfilosofiaan.
Filosofia on Suomen samoin kuin maailmankin ensimmäinen akateeminen oppiaine. Turun Akatemiaa perustettaessa vuonna 1640 sen opettajakuntaan nimitettiin oikeustieteen, lääketieteen ja kolmen teologian professorin lisäksi kuusi filosofisen tiedekunnan professoria. 2000-luvun filosofialla on Suomessa kaikki tieteen ulkoiset tunnusmerkit: vakiintunut asema akateemisena oppiaineena, omat julkaisusarjat, tieteelliset seurat, kongressit ja kansainvälisen yhteistyön järjestöt.
Suomalaisen filosofian suuria nimiä ovat olleet muun muassa 1800-luvulla G. W. F. Hegelin ajattelua edustanut ja saksalaisesta idealismista vaikutteita saanut J. V. Snellman, jota on pidetty Suomen kansallisfilosofina, sekä 1900-luvulla Edvard Westermarck, Eino Kaila, Georg Henrik von Wright ja Jaakko Hintikka, jotka ovat liittäneet suomalaisen filosofian ennen kaikkea anglosaksisen eli brittiläisen ja amerikkalaisen filosofian yhteyteen.
Esihistoriallisen ajan ajattelu

Esihistoriallisena aikana suomalaista kaikkeutta ja elämää koskevaa ajattelua esitettiin erilaisina myytteinä ja kansanrunoina. Esihistoriallisen Suomen elämästä ja ajattelusta on säilynyt tietoa ainoastaan myöhemmin muistiin kirjoitettujen kansanrunojen kautta. Esimerkiksi Kalevalasta voidaan löytää kuvauksia ajan taruista ja käsityksistä, kuten erilaisia selvityksiä kaikkeuden rakenteesta sekä sen ensimmäisistä tapahtumista. Henkilökuvauksista voidaan puolestaan päätellä ajan moraali- ja yhteiskuntakäsityksiä.