stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Milenko Tepić
Ura

Tepić aloitti uransa KK Sports Worldin juniorijoukkueissa, joista hän siirtyi pelaamaan KK Vojvodinaan. Vuonna 2003 hän voitti alle 16-vuotiaiden Euroopan mestaruuden. Kahden vuoden päästä hän voitti alle 18-vuotiaiden Euroopan mestaruuden. Tepić lähti Vojvodinasta kesällä 2006 ja siirtyi KK Partizaniin. Samana vuonna hän voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan mestaruuden ja toisti sen vuonna 2007. Partizanin kanssa hän pelasi kaksi kautta myös Euroliigaa. Partizanista hän siirtyi Panathinaikosiin. Tepić oli jo ennen sopimustaan sanonut, että olisi kiinnostunut pelaamaan Panathinaikosissa, jos tilaisuus siihen tulisi. Tärkeimmiksi syiksi hän kertoi Nikola Pekovićin ja valmentaja Željko Obradovićin läsnäolon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Milenko Tepić Wikimedia Commonsissa
Euroliigan pelaajaprofiili (englanniksi)
Adrianmeren liigan pelaajaprofiili (englanniksi)
Serbian joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2009
4 Popović |
5 Tepić |
6 Teodosić |
7 Paunić |
8 Bjelica |
9 Marković |
10 Tripković |
11 Raduljica |
12 Krstić |
13 Perović |
14 Veličković |
15 Mačvan |
Valmentaja Ivković
Helios (yritys)

Helios on suomalainen valokuvausalan kauppaketju, joka oli 1900-luvun loppuvuosikymmeninä yksi Suomen suurimmista alallaan. Esimerkiksi vuonna 1976 Helios Oy:llä oli 25 myymälää 14 paikkakunnalla sekä kuvatilausten postimyyntipalvelu. Syksyllä 2018 ketjuun kuului puolen tusinaa itsenäistä yrittäjää eri puolilla Suomea, jotka eivät enää välttämättä käytä Helios-ketjutunnuksia.
Nykyään liikeketjua ei ole enää olemassa
Historia

Helioksen historia juontaa Hankoon, jossa vuosina 1926–1931 toimi valokuvaaja Eino Partasen ensimmäinen Helios-niminen liike. Vuosina 1931–1939 Partanen piti Heliostaan Viipurissa. Sivuliike Helsingissä hänellä oli vuodesta 1937 ja Tampereella vuodesta 1938. Sotavuosina toiminta siirtyi Viipurista Helsinkiin. Vuonna 1955 perustettiin Helioksen sisaryritys, kuvavalmistamo Kuva-Sampo Oy, ja vuonna 1959 valokuvausalan tukkuliike Mitras Oy, joka toi maahan muun muassa View-Master-katselulaitteita. Sotien jälkeen Helios toimi Helsingissä Mannerheimintie 10:ssä, johtajana Reino Partanen. Vuonna 1961 Helioksella oli myymälä myös Riihimäellä, Hämeenlinnassa, Tampereella, Turussa, Lappeenrannassa, Imatralla, Kuopiossa ja Oulussa.
1970-luvulla alkupuolella Helios, Kuva-Sampo ja Mitras muodostivat Suomen suurimman valokuvausalan yritysryhmän. Tuolloin Helios Oy:n pääkonttori oli Malminkatu 20:ssä, jossa toimi pitkään myös Helioksen suuri myymälä. Vuoden 1977 paikkeilla Helios, Kuva-Sampo ja Mitras purkivat yhtymärakenteen ja alkoivat kukin toimia itsenäisesti. Tällöin Helios siirsi kuvavalmistuksensa Kuva-Sammosta ensin Tuhatkuvalle ja sitten Eirille ja Kodakille. Muun muassa Konica-kameroita maahantuonut Mitras kuului 1980-luvun keskivaiheilla Kaukomarkkinoihin ja myöhemmin Eiriin ja teki konkurssin 2000-luvulla.
Vuonna 1976 Helios perusti neljän keskieurooppalaisen valokuvausalan yrityksen kanssa yhteisen Europa-Foto GmbH -yrityksen, josta tuli Euroopan suurin valokuvausalan vähittäiskauppayritys. Sillä oli perustamisvaiheessa yli 700 liikettä noin 500 kaupungissa.
1980- ja 1990-luvuilta Helios muistetaan televisiomainoksistaan, joiden lopussa mustavalkoinen animoitu lintu raakkui ketjun nimeä.
Michael Maniaci

Michael Maniaci (s. 3. toukokuuta 1976) on yhdysvaltalainen oopperalaulaja. Maniaci on kontratenori, jolla on sopraanon ääniala. Maniaci pystyy laulamaan sävelen C6 ("sopraano-c"). Maniacin korkea ääni johtuu vain vähäisesti murrosiässä kehittyneestä kurkunpäästä. Maniacin äänihuulet pidentyivät ja paksuuntuivat murrosiässä vain hieman. Maniacia kutsutaan miessopraanoksi. Maniaci on esiintynyt oopperassa ja levyttänyt oopperamusiikkia. Toinen puoli Maniacin kasvoista on halvaantunut.
Hasselblad

Logo
Hasselblad 500 EL, jollaista käytettiin Apollo 11 -kuulennolla.
Hasselblad on ruotsalainen valokuvausalan yhtiö. Vuonna 1841 nimellä F. W. Hasselblad & Co perustettu sekalaista tavaraa maahantuova yritys perusti valokuvauksen suosion kasvaessa kameroita myyvän osaston. Kun toiminta laajeni valokuvausalaa varten perustettiin 1909 itsenäinen yritys Hasselblads Fotografiska AB.
Nimen nosti maailmanmaineeseen Victor Hasselblad (1906–1978). Hän otti isänsä jälkeen haltuunsa sekä tukkuliikkeen että valokuva-alan tytäryhtiön. Hän oli isoisänsä vaikutuksesta kiinnostunut valokuvauksesta ja kuvasi lintuja. Hän perusti 1937 Göteborgiin kameraliikkeen Victors Foto, jossa hän aloitti projektorien ja kameratarvikkeiden valmistuksen.
Kun toista maailmansotaa käytiin Ruotsin ympärillä, Ruotsin ilmavoimat tilasi silloin jo nimekkäältä Hasselbladilta ilmakuvauskameroita. Myös maavoimat tilasi häneltä kameroita, ja Hasselblad toimitti Ruotsin puolustusvoimille yhteensä 342 kameraa. Kameroita valmistava yritys toimi nimellä Ross AB, mutta pian nimeksi tuli Victor Hasselblad AB. Yritys valmisti kelloja ja Saabille hammaspyöriä, kun niitä ei sodan vuoksi voinut tuoda ulkomailta, mutta koko ajan oli haaveena siviilikameran valmistus.
Vihdoin 1948 esiteltiin yrityksen peiliheijastuskamera kuvakokona 6 × 6 cm, Hasselblad 1600F. Objektiivit kameraan valmistettiin Rochesterissa. 1957 julkistettiin Hasselblad 500C, joka sai suosiota erityisesti ammattivalokuvaajien keskuudessa.[lähde? ]
Yrityksen uusin digitaalijärjestelmäkamera on Hasselblad H4D-60, jossa on 40,2 × 53,7 mm:n, 60 megapikselin CCD-sensori.
Varsinkin Gemini-lentojen alkuaikoina, Kuussa otetut ja suuri osa avaruudessa (kiertoradalla) kuvatuista valokuvista on otettu Hasselbladin kameroilla. Hasselblad on NASA:n ja osittain myös ESA:n suurimpia yhteistyökumppaneita.
Yrityksen vaihtuvien omistusten aikana sillä alkoi alamäki, eikä se päässyt kunnolla mukaan digiaikaan.
Hasselbladin edustajana monissa Aasian maissa ollut Shriro Group osti tammikuussa 2003 yrityksestä enemmistöosuuden. Elokuussa 2004 Hasselblad osti tanskalaisen yrityksen Imacon A/S, ja yritykset sulautettiin yhteen ja nimeksi tuli Hasselblad Imacon. Omistaja on edelleen Shriro ruotsalaisen holdingyhtiönsä Shriro Swedenin kautta. Sen jälkeen se on keskittynyt kalliiden ammattilaistason digikameroiden valmistukseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hasselblad Wikimedia Commonsissa
Michael Cartellone

| Michael Cartellone |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. kesäkuuta 1962 (ikä 62) Cleveland, Ohio
Ammatti:  muusikko, taiteilija
Muusikko
Tyylilajit:  southern rock,hard rock, heavy metal, progressiivinen rock
Soittimet:  rummut
Yhtyeet:  Damn Yankees, Accept, Lynyrd Skynyrd
Aiheesta muualla
michaelcartellone.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Michael Cartellone (s. 7. kesäkuuta 1962, Cleveland, Ohio) on yhdysvaltalainen muusikko ja taiteilija. Hänet tunnetaan parhaiten Damn Yankeesin ja Lynyrd Skynyrdin rumpalina.
Cartellone on Damn Yankeesin (1989–1996, 1998-2001) perustajajäsen  ja Acceptin (1996) entinen rumpali. Kun Damn Yankees hajosi, hän toimi Ted Nugentin ja myöhemmin John Fogertyn kiertuerumpalina ennen siirtymistä Lynyrd Skynyrdiin.
Cartellone on kiertänyt ja nauhoittanut useiden eri muusikoiden, kuten Adrian Belewian, Jack Bladesian (Damn Yankeesin lopettamisen jälkeen), Cherin, John Fogertyn, Peter Framptonin, Brad Gillisin, Wolf Hoffmannin, Eddie Jobsonin, Freddie Mercuryn, Tommy Shawin, Shaw Bladesin, Joe Lynn Turnerin ja John Wettonin kanssa.
Cartellone on myös taidemaalari, ja hänen töitään on ollut esillä gallerioissa eri puolilla Yhdysvaltoja New Yorkista Los Angelesiin.
Heikki Lukinmaa

Heikki Lukinmaa on suomalainen toimittaja. Hän on työskennellyt muun muassa MTV3:n Huomenta Suomi -ohjelmassa. [lähde? ]
Hisato Satō

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 12. maaliskuuta 1982 (ikä 42)
Syntymäpaikka: Kasukabe, Saitaman prefektuuri, Japani
Pelipaikka: Hyökkääjä
Seura
Seura: Sanfrecce Hiroshima
Pelinumero: 11
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2000-2001 2002 2003-2004 2005- | JEF United Ichihara Cerezo Osaka Vegalta Sendai Sanfrecce Hiroshima |  |
Maajoukkue
| 2006-2010 | Japani | () |
Hisato Satō (jap. 佐藤寿人, s. 12. maaliskuuta 1982 Kasukabe, Saitaman prefektuuri, Japani) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Japanin maajoukkueessa Satō pelasi vuosien 2006–2010 aikana kaikkiaan 31 ottelua ja teki niissä 4 maalia.
Tilastot

| Japanin jalkapallomaajoukkue> Vuodet | Japanin jalkapallomaajoukkue> ottelut | Japanin jalkapallomaajoukkue> maalit |
| --- | --- | --- |
| 2006 | 12 | 3 |
| 2007 | 7 | 0 |
| 2008 | 6 | 0 |
| 2009 | 3 | 1 |
| 2010 | 3 | 0 |
| Yhteensä | 31 | 4 |
Aiheesta muualla

National Football Teams
Japan National Football Team Database
Japanin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2007
1 Kawaguchi |
2 Konno |
3 Komano |
5 Tsuboi |
6 Abe |
7 Endō |
8 Hanyū |
9 Yamagishi |
10 S. Nakamura |
11 Satō |
12 Maki |
13 Suzuki |
14 K. Nakamura |
15 Mizuno |
18 Narazaki |
19 Takahara |
20 Yano |
21 Kaji |
22 Nakazawa |
23 Kawashima |
24 Hashimoto |
28 Ōta |
29 Inoha |
Valmentaja Osim
Harstadin kirkko

| Harstadin kirkko Harstad kirke |
| --- | --- |

Sijainti:  Harstad, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Nord-Hålogalandin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1958
Suunnittelija:  Jan Inge Hovig
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Harstadin kirkko (norj. Harstad kirke) on Harstadin kunnassa Tromssan läänissä Norjassa sijaitseva vuonna 1958 valmistunut kirkko. Sen suunnitteli arkkitehti Jan Inge Hovig.
Kuvia

Alttari
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Harstadin kirkko Wikimedia Commonsissa
Jess and the Ancient Ones (albumi)

| Jess and the Ancient Ones Jess and the Ancient Ones |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : joulukuu 2011
 Studio : Necromorbus Studio
 Julkaistu: 23. toukokuuta 2012
 Formaatti: LP, CD
 Tyylilaji: psykedeelinen rock, pakanarock
 Kesto: 46.53
 Levy-yhtiö: Svart
Listasijoitukset
  7.
Jess and the Ancient Onesin muut julkaisut
|   | Jess and the Ancient Ones 2012 | The Deepest Sea / Into Starlit Chambers 2012 |
Jess and the Ancient Ones on saman nimisen psykedeelisen rockin yhtyeen ensimmäinen studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2012 levymerkillä Svart Records.
Albumin CD-painos sisältää myös kappaleen 13th Breath of the Zodiac, joka on julkaistu myös singlenä.
Kappaleet

Prayer for Death and Fire – 6.00
Twilight Witchcraft – 5.52
Sulfur Giants – 12.02
Ghost Riders – 7.14
The Devil (In G Minor) – 4.02
Come Crimson Death – 11.43
Kokoonpano

Jess – laulu
Thomas Corpse – kitara
Thomas Fiend – kitara ja taustalaulu
Von Stroh – kitara
Fast Jake – basso
Yussuf – rummut
Abraham – kosketinsoittimet
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi.net:
Kaaoszine: 8/10
Metal Crypt:
The Metal Observer: 10/10
Noise.fi:
Soundi:
Aiheesta muualla

Jess and the Ancient Ones discogs.com -sivustolla
Jess and the Ancient Ones
| Jess • Thomas Corpse • Thomas Fiend • Fast Jake • Yussuf • AbrahamVon Stroh |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Jess and the Ancient Ones • Second Psychedelic Coming: The Aquarius Tapes • The Horse and Other Weird Tales
EP:t:  Astral Sabbat
Split-albumit:  The Deepest Sea / Into Starlit Chambers
Singlet:  ”13th Breath of the Zodiac” • ”Castaneda” • ”In Levitating Secret Dreams” • ”Minotaure”
Katso myös:  Deathchain • The Exploding Eyes Orchestra
Hans Gabriel Trolle-Wachtmeister

Hans Gabriel Trolle Wachtmeister
Hans Gabriel Trolle-Wachtmeister (11. syyskuuta 1782 – 11. heinäkuuta 1871) oli Ruotsin oikeuskansleri vuosina 1809–1817. Hänen muistelmansa Anteckningar och minnen julkaistiin 1889. Hänen isänsä oli oikeuskansleri Carl Axel Trolle-Wachtmeister.
Helios Airways

| Helios Airways‎ |
| --- | --- |

 IATA: ZU  –  ICAO: HCY 
Kutsukoodi:  HELIOS
Perustettu:  1998
Lakkautettu:  2006
Laivaston koko:  4
Kohteiden määrä:  14
Helios Airways 1998–2006.
Helios Airways (IATA: ZU, ICAO: HCY, kutsukoodi: HELIOS) oli kyproslainen halpalentoyhtiö. Yhtiö perustettiin vuonna 1998 ja sillä oli lentokoneita neljä. Kohteita yhtiöllä oli 14. Yhtiö lopetti toimintansa vapaaehtoisesti vuonna 2006 lennon 522 onnettomuuden jälkeen.
Laivasto

Helios Airways käytti seuraavia lentokoneita:
1 Boeing 737-300
1 Boeing 737-400
2 Boeing 737-800
Onnettomuudet

Helios Airwaysin lento 522 (14. elokuuta 2005)
Helios

Helios aurinkovaunuissaan, J. B. Zimmermannin fresko 1700-luvulta.
Helios (m.kreik. Ἥλιος, Hēlios, lat. Helius) oli kreikkalaisessa mytologiassa auringon henkilöitymä. Homeros kutsui Heliosta usein epiteeteillä ”titaani” ja ”hyperion”. Helios oli titaanien Hyperionin ja Theian poika sekä kuun jumalattaren Selenen ja aamuruskon jumalattaren Eoksen veli. Kreikan kielessä Helios, Selene ja Eos merkitsevät yksinkertaisesti aurinkoa, kuuta ja aamuruskoa.
Helios oli kuviteltu komeaksi jumalaksi, jolla oli auringon korona kruununa, ajamassa vaunuilla yli taivaan. Homeros kuvaili niitä aurinkohärkien vetämiksi; myöhemmin Pindaros näki sen ”tulta rynnistävien ratsujen” vetämänä.  Rhodoksen kaupunkiin rakennettiin vuoden 305 eaa. taistelussa saadun puolustusvoiton kunniaksi valtava Heliosta esittävä pronssipatsas, Rhodoksen kolossi.
Ajan kuluessa yhä useammat samaistivat hänet valonjumala Apolloniin. Vastine Heliokselle roomalaisessa mytologiassa oli Sol, jonka nimi yksinkertaisesti tarkoittaa aurinkoa latinaksi.
Tarun mukaan Herakles, vihoissaan auringon polttavalle kuumuudelle, ampui nuolen kohti vaunuillaan ajavaa Heliosta. Hänen onnekseen Helios oli kuitenkin hyvällä tuulella ja ihasteli sankarin rohkeutta ja jopa lainasi tälle suuren kultaisen juomakulhonsa; kulho ei kuitenkaan ollut juomista varten, vaan sillä auringon jumala purjehti öisin meren yli itään valjakkonsa kanssa voidakseen taas aamulla nousta ajamaan vaunuillansa taivaalle kohti länttä.
Samoihin vaunuihin liittyy myös tarina hänen pojastaan Faethonista, joka pyysi isältään auringonvaunuja ajettavakseen voidakseen todistaa olevansa auringon poika. Vaunut saatuaan hän ei kuitenkaan kyennyt ohjaamaan niitä, jolloin vaunut syöksyivät lähelle maata ja olivat polttaa kaiken tuhkaksi. Kertomuksen mukaan Faethonin syöksyessä maahan suurin osa Afrikasta muuttui autiomaaksi ja etiopialaisten iho paloi mustaksi. Jumalien kuninkaana toimiva Zeus pelasti maailman syöksemällä Fathonin salamaniskulla Eridanosjokeen. Fathonin sisaret, heliadit, muuttuivat häntä itkiessään poppeleiksi ja heidän kyyneleensä meripihkaksi.
Helioksella oli myös jumalaista karjaa, jota hänen tyttärensä Faethusa ja Lampetia paimensivat Thrinakian saarella. Odysseus poikkesi kotimatkallaan saarelle, ja kun miehistö varoituksista huolimatta teurasti pyhiä eläimiä, vaati Helios Zeusta kostamaan tämän tai hän menisi Haadekseen loistamaan kuolleille. Zeuksen oli pakko suostua vaatimukseen ja hän upotti Odysseuksen laivan salamallaan.
Jälkeläiset

| Äiti | Lapset |
| --- | --- |
Aigle:  Khariitit
Klymene / Merope:  Heliadit  Faethon
Neaira:  Faethusa  Lampetia
Rhode:  Elektryone  Okhimos  Kerkafos  Makareus  Aktis  Teneges  Triopas  Kandalos
Perse:  Aigea  Aietes  Kalypso  Kirke  Pasifae  Perses
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Helios Wikimedia Commonsissa
Hans Gabrielsen

| Hans Gabrielsen> Salkuton ministeri säännöstelyministeriössä |
| --- | --- |
 Gerhardsenin I hallitus 25. kesäkuuta 1945 – 5. marraskuuta 1945  
Edeltäjä:  virka perustettu
Seuraaja:  virka lakkautettu
Finnmarkin maaherra
 1945–1948 1928–1941  
Opplandin maaherra
 1948–1961  
Henkilötiedot
Koko nimi:  Hans Julius Gabrielsen
Syntynyt: 8. tammikuuta 1891 Kristiania, Norja
Kuollut: 10. maaliskuuta 1965 (74 vuotta) Lillehammer, Norja
Ammatti:  juristi, poliitikko
Tiedot
Puolue:  Venstre
Kunnianosoitukset:  Pyhän Olavin ritarikunta
Hans Julius Gabrielsen (8. tammikuuta 1891 Kristiania – 10. maaliskuuta 1965 Lillehammer) oli norjalainen juristi ja Venstren poliitikko. Hän toimi salkuttomana ministerinä Gerhardsenin I hallituksessa vuonna 1945. Vuosina 1928–1941 ja 1945–1948 hän oli Finnmarkin maaherra ja 1948–1961 Opplandin maaherra.
Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut 1980

Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut 1980 olivat järjestyksessään kuudennet jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut. Ne järjestettiin Italiassa 11.–22. kesäkuuta 1980. Lopputurnaukseen osallistui kahdeksan joukkuetta, joista Italia selviytyi mukaan järjestäjämaan ominaisuudessa, muut karsintojen kautta. Alkulohkojen voittajat kohtasivat loppuottelussa ja lohkokakkoset pronssiottelussa – välieriä ei pelattu. Euroopan mestaruuden voitti Länsi-Saksa, joka kukisti loppuottelussa Belgian kahdella Horst Hrubeschin maalilla 2–1.
Stadionit

Rooman olympiastadion, Rooma – kapasiteetti: 86 500
Stadio Giuseppe Meazza, Milano – kapasiteetti: 85 700
Stadio San Paolo, Napoli – kapasiteetti: 72 800
Stadio Comunale, Torino – kapasiteetti: 50 000
Tulokset > A-lohko

Tšekkoslovakia – Saksa 0–1
57. Karl-Heinz Rummenigge 0–1
Alankomaat – Kreikka 1–0
65. Kees Kist 1–0 (rp)
Saksa – Alankomaat 3–2
20. Klaus Allofs 1–0, 60. Klaus Allofs 2–0, 65. Klaus Allofs 3–0, 79. Johnny Rep 3–1, 85. Willy van de Kerkhof 3–2
Kreikka – Tšekkoslovakia 1–3
6. Antonín Panenka 0–1, 14. Nikos Anastopoulos 1–1, 26. Ladislav Vízek 1–2, 63. Zdeněk Nehoda 1–3
Alankomaat – Tšekkoslovakia 1–1
16. Zdeněk Nehoda 0–1, 59. Kees Kist 1–1
Kreikka –  Saksa 0–0
| Joukkue | Ottelut | Voitot | Tasapelit | Tappiot | Maaliero | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Saksa | 3 | 2 | 1 | 0 | 4–2 | 5 |
|  Tšekkoslovakia | 3 | 1 | 1 | 1 | 4–3 | 3 |
|  Alankomaat | 3 | 1 | 1 | 1 | 4–4 | 3 |
|  Kreikka | 3 | 0 | 1 | 2 | 1–4 | 1 |
Tulokset > B-lohko

Belgia – Englanti 1–1
26. Ray Wilkins 0–1, 29. Jan Ceulemans 1–1
Espanja –  Italia 0–0
Belgia – Espanja 2–1
17. Eric Gerets 1–0, 36. Quini 1–1, 65. Julien Cools 2–1
Englanti – Italia 0–1
79. Marco Tardelli 0–1
Espanja – Englanti 1–2
19. Trevor Brooking 0–1, 48. Daniel Ruiz 1–1 (rp), 61. Tony Woodcock 1–2
Italia –  Belgia 0–0
| Joukkue | Ottelut | Voitot | Tasapelit | Tappiot | Maaliero | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Belgia | 3 | 1 | 2 | 0 | 3–2 | 4 |
|  Italia | 3 | 1 | 2 | 0 | 1–0 | 4 |
|  Englanti | 3 | 1 | 1 | 1 | 3–3 | 3 |
|  Espanja | 3 | 0 | 1 | 2 | 2–4 | 1 |
Tulokset > Pronssiottelu

Tšekkoslovakia – Italia 9–8 rangaistuspotkukilpailun jälkeen, 1–1 jatkoajan jälkeen
54. Ladislav Jurkemik 1–0, 73. Francesco Graziani 1–1
Rp-kilpailu: Franco Causio 0–1, Marián Masný 1–1, Alessandro Altobelli 1–2, Zdeněk Nehoda 2–2, Giuseppe Baresi 2–3, Anton Ondruš 3–3, Antonio Cabrini 3–4, Ladislav Jurkemik 4–4, Romeo Benetti 4–5, Antonín Panenka 5–5, Francesco Graziani 5–6, Koloman Gögh 6–6, Gaetano Scirea 6–7, Miroslav Gajdůšek 7–7, Marco Tardelli 7–8, Ján Kozák 8–8, Fulvio Collovati epäonnistui, Jozef Barmoš 9–8
Tulokset > Loppuottelu

Belgia – Saksa 1–2
10. Horst Hrubesch 0–1, 75. René Vandereycken 1–1 (rp), 88. Horst Hrubesch 1–2
Parhaat maalintekijät

3 maalia:
Klaus Allofs
2 maalia:
Horst Hrubesch
Zdeněk Nehoda
Kees Kist
Länsi-Saksan joukkue

Maalivahdit: Harald Schumacher, Walter Junghans, Eike Immel
Puolustajat: Hans-Peter Briegel, Bernhard Cullmann, Bernard Dietz, Bernd Förster, Karl-Heinz Förster, Manfred Kaltz, Uli Stielike, Herbert Zimmermann
Keskikenttäpelaajat: Rainer Bonhof, Karl Del'Haye, Felix Magath, Lothar Matthäus, Caspar Memering, Hansi Müller, Bernd Schuster,  Mirko Votava
Hyökkääjät: Klaus Allofs, Horst Hrubesch, Karl-Heinz Rummenigge
Valmentaja: Jupp Derwall
Aiheesta muualla

http://en.euro2008.uefa.com/history/season=1980/index.html (englanniksi)
Hans Furler

| Hans Furler |
| --- | --- |

Euroopan parlamentin puhemies
 1956–1958  
Edeltäjä:  Giuseppe Pella
Seuraaja:  Robert Schuman
 1960–1962  
Edeltäjä:  Robert Schuman
Seuraaja:  Gaetano Martino
Kansanedustaja
 1953–1972  
Ryhmä/puolue:  CDU
Vaalipiiri:  Offenburg
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. kesäkuuta 1904 Lahr
Kuollut: 29. kesäkuuta 1975 (71 vuotta) Achern
Ammatti:  juristi
Tiedot
Puolue:  Saksan kristillisdemokraattinen unioni CDU
Hans Furler (5. kesäkuuta 1904 – 29. kesäkuuta 1975) oli saksalainen poliitikko. Hän oli Euroopan parlamentin puhemiestä vastaavissa tehtävissä 1956–1958 ja 1960–1962.
Furler opiskeli oikeustiedettä Freiburgissa, Berliinissä ja Heidelbergissä ja valmistui nopeasti ja hyvin arvosanoin. Hän sai opetusviran Karlsruhen yliopistossa jo 25-vuotiaana vuonna 1930. Toinen maailmansota vaikutti Furleriin syvästi ja sai hänet arvostamaan Ranskan ja Saksan välistä yhteistyötä ja koko Euroopan yhtenemistä. Hän liittyi CDU:hun vuonna 1952 ja nousi parlamenttiin seuraavana vuonna.
Vuonna 1955 Furlerista tuli yksi Saksan 18 edustajasta Euroopan hiili- ja teräsyhteisön parlamentissa, ja jo seuraavana vuonna hän nousi sen puhemieheksi.
Furlerin ensimmäisellä puhemieskaudella Hiili- ja teräsyhteisön jäsenet tekivät kaksi muuta sopimusta Euroopan talousyhteisöstä (ETY, EEC) ja Euroopan atomienergiayhteisöstä (Euratom). Kaikille kolmelle oli tulossa oma parlamentinkaltainen johtoelin, ja niiden välinen työnjako oli epäselvä. Fuhler esitti jo avajaispuheessaan 1956, että kaikkia kolmea yhteisöä johtamaan pitäisi valita yksi yhteinen Euroopan parlamentti. Hän onnistui tavoitteessaan, ja toukokuussa 1957 päätettiin valita kolmelle yhteisölle yhteinen johtoelin ja oikeusistuin. Yhteisen parlamentin, tai "yleiskokouksen" johtoon valittiin vuonna 1958 Robert Schuman. Furlerista tuli varapuheenjohtaja, ja hän ajoi seuraavaksi tämän toimielimen nimenmuutosta parlamentiksi. Se toteutui asteittain vuoteen 1987 mennessä. Vuonna 1960 Furler valittiin toiselle kaudelle Schumanin seuraajaksi. Toisella kaudellaan hän edisti parlamentin valintaa suorilla vaaleilla, muutos toteutui 1979.
Michael Carrick

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Michael Carrick
Syntymäaika: 28. heinäkuuta 1981 (ikä 43)
Syntymäpaikka: Wallsend, Tyne ja Wear, Englanti
Pelipaikka: keskikenttä
Pituus: 188 senttimetriä
Junioriseurat
1986–1997: Wallsend Boys Club
1997–1999: West Ham United
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1999–2004 | West Ham United | 136 | (6) |
| 1999 | → Swindon Town (laina) | 6 | (2) |
| 2000 | → Birmingham City (laina) | 2 | (0) |
| 2004–2006 | Tottenham Hotspur | 64 | (2) |
| 2006–2018 | Manchester United | 316 | (17) |
| Yhteensä | Yhteensä | 524 | (27) |
Maajoukkue
| 2000–2003 | Englanti U21 | 14 | (2) |
| 2001–2015 | Englanti | 34 | (0) |
Valmennusura
2021: Manchester United (väliaikainen)
2022: Middlesbrough
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Michael Carrick (s. 28. heinäkuuta 1981 Wallsend, Tyne ja Wear) on englantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Carrick oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän aloitti vuonna 2022 Middlesbrough’n päävalmentajana.
Carrick aloitti ammattilaisuransa West Ham Unitedissa ja teki debyyttinsä seuran edustusjoukkueessa vuonna 1999. Pelattuaan viisi kautta West Hamissa, Carrick siirtyi Tottenham Hotspuriin kaudella 2004–2005. Kesällä 2006 Manchester United osti hänet Tottenhamista 18,6 miljoonalla punnalla korvaamaan kapteeni Roy Keanen. Carrick voitti seurassa ollessaan muun muassa Valioliigan viisi kertaa, FA Cupin kaudella 2015–2016, Mestarien liigan kaudella 2007–2008 ja Eurooppa-liigan kaudella 2016–2017. Carrick ilmoitti tammikuussa 2018 päättävänsä ammattilaisuransa kauden 2017–2018 päätteeksi ja siirtyvänsä Manchester Unitedin valmennusjohtoon.
Maajoukkuetasolla Carrick edusti Englantia 34 kertaa ja oli mukana Englannin kokoonpanossa vuosien 2006 ja 2010 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Saavutukset

Englannin Valioliiga (5): 2006–2007, 2007–2008, 2008–2009, 2010–2011, 2012–2013.
Mestarien liiga (1): 2007–2008
FA Cup (1): 2015–2016
FA Community Shield (6): 2007, 2008, 2010, 2011, 2013, 2016
Englannin liigacup (3): 2008–2009, 2009–2010, 2016–2017
FIFA Club World Cup (1): 2008