stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jelena Jaakkola
Kausien parhaat heitot

2003: 38,21 m
2004: 40,09 m
2005: 47,58 m
2006: 50,22 m
2007: 55,93 m
2008: 58,89 m
2009: 56,21 m
2010: 55,20 m
2011: 46,12 m
2012: 50,57 m
2013: 52,48 m
2014: 55,40 m
2015: 55,37 m
2016: 55,90 m
2017: 56,92 m
2018: 56,04 m
2019: 51,12 m
2020: 55,89 m
Jumalakaipuu

Jumalakaipuu tai jumalaikävä on teologinen käsite, joka teologien mukaan selittää uskontojen olemassaolon. Kirkkoisä Augustinuksen kehittämän opin mukaan luotuisuuteen kuuluu jumalakaipuu. Luonnollisen jumalakaipuun teologian mukaan kaikki ihmiset ovat uskonnollisia.
Yleisen kristillisen mielipiteen mukaan muut uskonnot kuvastavat jumalakaipuusta, mutta kristinusko vastaa tähän kaipuuseen.
Zygmunt Baumanin mukaan Ihmisillä on luontainen halu ja riippuvuus etsiä varmuutta ja perustaa oman itsensä, tilanteensa ja arvostelukykynsä ulkopuolelta. John Deweyn mukaan inhimillisesti välttämättömästä tottumuksesta uskoa absoluutteihin, ylempään ilmoitukseen kuten absoluuttiseen totuuteen tai tiedon objektiiviseen perustaan jossain ulkopuolellamme, voi kasvaa pois samaan tapaan kuin lapsi voi kasvaa pois uskostaan vanhempiensa kaikkivoipuuteen.
Jumalaapelkäävät

Jumalaapelkäävät (kreik. θεοφοβείς tai φοβουμενοι τον θεον ja pers. Tarsàkàn) ovat ei-juutalaisia, joilla on eritasoisia yhteyksiä juutalaisuuteen, mutta eivät ole kuitenkaan täyskypsiä proselyyttejä eli juutalaisuuteen kääntyneitä. Jumalaapelkäävät uskoivat Israelin Jumalaan, mutta ei jostakin syystä (esim. työnsä tähden) tahtoneet antaa ympärileikata itseään, koska silloin heidän olisi pitänyt noudattaa koko Mooseksen lakia.
Raamatussa jumalaapelkääviksi mainitaan Hananjan, Job, Simeon, Cornelius ja purppuran myyjä Lyydia.
Käännös suomeksi
Jumalaapelkäävä

Jumalaapelkäävä tarkoittaa mm. seuraavia asioita:
Jumalaapelkäävä, Israelin Jumalaan uskova, joka ei kuitenkaan ole ympärileikkauttanut itseään ja kääntynyt juutalaiseksi
Jumalaapelkäävä, kirkkolainsäädännön termi, jolla viitataan mm. pappien ja kummien kelpoisuusehtoihin
Jumalaapelkäävä, yleisesti Jumalaan uskovasta käytetty vanhahtava nimitys
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Jumalaapelkäävä”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kaasuöljy

Kaasuöljy voi tarkoittaa
Kevyt polttoöljy
Dieselöljy
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kaasuöljy”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jumalainen valo – Leonardo da Vilhu

| Jumalainen valo – Leonardo da Vilhu |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Jean Bitar
Käsikirjoittaja:  Jean Bitar
Leikkaaja:  Jean Bitar Joseph Bitar
Pääosat:  Leonardo da Vilhu
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Bitar Films
Ensi-ilta:  3. kesäkuuta 2013
Kesto:  86 minuuttia
Aiheesta muualla
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jumalainen valo – Leonardo da Vilhu (myös Jumalainen valo)  on Jean Bitarin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumentti- ja televisioelokuva vuodelta 2013.
Elokuva on henkilödokumentti taiteilija Risto Vilhusesta, taiteilijanimeltään Leonardo da Vilhu. Dokumentissa seurataan Vilhusen elämää ja työntekoa hänen Vantaan Sotungissa sijaitsevassa veistospuistossaan sekä ateljeessaan.
Jumalageeni

Jumalageeni koskee oletusta uskonnollisuutta ohjaavista geeneistä. Geenitutkija Dean Hamerin mukaan uskonnollisuus ja käsitykset jumalasta ovat aivojen kemiallisten prosessien tulosta. Hänen mukaansa uskonnollisuutta ohjaa VMAT2-geeni, josta on olemassa kaksi erilaista muunnosta. Toinen muunnos on Hamerin tutkimusten mukaan huomattavasti yleisempi henkisesti suuntautuneilla ihmisillä kuin toinen. Ihmisen genomiprojektin (HUGO) johtaja Francis Collins on populaarikirjassaan "The Language of God - A Scientist Presents Evidence for Belief" (2007, Pocket Books, Simon & Schuster, UK) kritisoinut erittäin voimakkaasti nimenomaan Hamerin sensaationhakuista, tiedelehdissä julkaisematonta ja toistamatonta tutkimusta ko. VMAT2 (SLC18A2) -geenialueen polymorfiaa tuntien. Erityisesti Collins kritisoi sitä, että mm. Time-lehti nosti God Gene -kirjan etusivun jutuksensa. Scientific American -lehden kuvaavampaa otsikkoa lainaten hän nimesi kirjan: "A Gene That Accounts for Less Than One Percent of the Variance found in Scores on Psychological Questionnaires Designed to Measure a Factor Called Self-Transcendence, Which Can Signify Everything from Belonging to the Green Party to Believing in ESP, According to One Unpublished, Unreplicated Study."
Jiltu-ui hwasin

| Jiltu-ui hwasin> 질투의 화신 |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  60 min
Pääosissa:   Gong Hyo-jin  Jo Jung-suk  Go Kyung-pyo  Lee Mi-sook  Park Ji-young  Lee Sung-jae  Seo Ji-hye 
Alkuperämaa:   Korean tasavalta
Alkuperäiskieli:  korea
Verkko:   SBS
Esitetty:  24. elokuuta 2016 – 10. marraskuuta 2016
Jaksoja:  24
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  SM C&C
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Jiltu-ui hwasin (kor. 질투의 화신, engl. Jealousy Incarnate) on televisioyhtiö SBS:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Gong Hyo-jin, Jo Jung-suk, Go Kyung-pyo, Lee Mi-sook, Park Ji-young, Lee Sung-jae ja Seo Ji-hye.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Jätkän rakkaus

| Jätkän rakkaus Tulipunaruusut |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1994
 Julkaistu: 1994
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 37.38
 Levy-yhtiö: Warner Music
Tulipunaruusujen muut julkaisut
| Tulipunaruusut 1992 | Jätkän rakkaus 1994 | Elin kysymättä hintaa 1997 |
Jätkän rakkaus on Tulipunaruusujen studio-albumi vuodelta 1994
Kappaleet

Jätkän rakkaus – 2.44
Hammaslääkärin veli – 2.56
Harmaa varpunen – 3.26
Orvon osan sain – 4.01
En ole 'Mr. Muovimani' – 2.46
Haloo, haloo naiset – 2.48
Nyt kun oot mennyt – 3.13
Muista ystävää – 3.03
Tää on se maa – 3.04
Elämä ottaa, elämä antaa – 3.39
Oot poissa – 3.09
Reiluja reiskoja, huimia veikkoja – 2.44
Jumbo (myymälä)

Jumbo-myymälä Utrechtissa.
Jumbo on alankomaalainen supermarketketju. Se on osa yksityisessä omistuksessa olevaa Van Eerd Groupia. Van Eerd oli alun perin tukkumyymäläketju, jonka ensimmäinen myymälä oli avattu vuonna 1921. Vuonna 1983 Van Eerd perusti "Jumbo Supermarkten"-supermarketketjun.
Nykyään Jumbo on yksi Alankomaiden nopeiten kasvavimmista supermarketketjuista, sillä sen markkinaosuus kasvaa vuosi vuodelta 50 prosentilla. Yritys työllistää yhteensä 10 000 ihmistä ja huhtikuussa 2006 Jumbolla oli yhteensä 53 yrityksen omaa sekä 24 franchise-yrittäjän myymälää.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jumbo (myymälä) Wikimedia Commonsissa
Jouko Hautala

Jouko Hautala äänentallennuslaitteiden ääressä vuonna 1953.
Jouko Johannes Abraham Hautala (27. kesäkuuta 1910 Oulu – 5. lokakuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen kansanrunoudentutkimuksen professori ja Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran (SKS) kansanrunousarkiston johtaja.
Elämä

Jouko Hautalan vanhemmat olivat toimittaja Janne Hautala ja Hilma Maria Pohto ja puoliso vuodesta 1937 Irja Annikki Kaartinen. Ylioppilaaksi Hautala tuli 1930 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1936 ja lisensiaatiksi 1945. Filosofian tohtoriksi hän väitteli 1946. Hautala toimi SKS:n kansanrunousarkistossa ja seuran hallintoelimissä sekä Helsingin yliopiston dosenttina ja professorina neljän vuosikymmenen aikana. Hän oli perehtynyt kulttuurintutkimukseen laaja-alaisesti. Hänen suomeksi julkaisemansa perusteellinen historiateos Suomalainen kansanrunoudentutkimus (1954) on palvellut jatkuvasti alan käsikirjana ja siitä muokkautui myöhemmin englanninkielinen versio osaksi Suomen tieteen historiaa. Hän oli avustamassa myös suurissa sanakirjahankkeissa. Kansatieteellinen Filmi Oy:n sihteerinä ja taloudenhoitajana Hautala toimi 1938–1944 ja Studia Fennican toimitussihteerinä vuodesta 1947.
Perhe

Jouko Hautalan puoliso oli Irja Annikki Kaartinen (1909-1998), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1937. Heidän lapsiaan olivat taidemaalari Jorma Hautala ja elokuvaohjaaja Marja Pensala.
Kirjallista tuotantoa

Aunuksen asunnoilla: Itä-Karjalan kansanomaista rakennuskulttuuria, Carolus Lindbergin kanssa, 1943
Lauri Lappalaisen runo, 1945 (väitöskirja)
Suomen kansan arvoituskirja, Martti Haavion kanssa, 1946
Hiiden hirven hiihdäntä, 1947
Vanhat merkkipäivät, toimittanut Jouko Hautala, kuvittanut Erkki Tuomi, 1948
Kotiseutu laulaa: Kansanlaulujen ja sävelmien keruuopas, 1953
Suomalainen kansanrunoudentutkimus, 1954
Juhlavakka: Kansanomaisten juhla- ja merkkipäivien viettotapojen keruuopas, 1956
Myytit ja kvasimyytit, 1957
Jumin keko: Tutkielmia kansanrunoustieteen alalta, toimittanut Jouko Hautala 1960
Aiheesta muualla

Hautala, Jouko hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Kaasuvakio

Kaasuvakio (R) on kemiassa ja fysiikassa käytetty  luonnonvakio. Sen arvo on tarkalleen
eli noin 0,08206 L atm K-1 mol-1.
Kaasuvakio on yhdistetty Boylen, Charlesin sekä Avogadron lakien mukaisista vakioista, ja kuvaa sitä kuinka ideaalikaasun tilavuus riippuu sen paineesta, ainemäärästä ja lämpötilasta. Vakio esiintyy erityisesti ideaalikaasun yleisessä tilanyhtälössä
missä  p on kaasun paine,  T sen absoluuttinen lämpötila,  n ainemäärä ja  V tämän kaasumäärän tilavuus.
Kaasuvakio on yhtä suuri kuin Avogadron vakion N ja Boltzmannin vakion k tulo:
Koska SI-järjestelmän perusyksiköiden nykyisten, vuonna 2019 voimaantulleiden määritelmien mukaan sekä Avogadron että Boltzmannin vakioilla on tarkkaan määritellyt arvot, on myös kaasuvakiolla niiden tulona tarkkaan määrätty arvo.
Jillian Janson

| Jillian Janson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. toukokuuta 1995 (ikä 29)
Pornonäyttelijä
Aktiivisena:  2014–
Pituus:  170 cm
Paino:  61 kg
Aiheesta muualla
www.therealjillianjanson.com
IMDb
Jillian Janson (s. 23. toukokuuta 1995 Minneapolis, Minnesota) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Pornoelokuvissa näyttelemisen hän aloitti vuonna 2014. Hän on toiminut myös Penthousen mallina.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jillian Janson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Kaasuvaunu

Kaasuvaunu Chełmnon tuhoamisleirillä
Kaasuvaunu (saks. Gaswagen) oli natsi-Saksassa ja Neuvostoliitossa kehitetty väline ihmisten tuhoamiseen. Natsit ottivat kaasuvaunut käyttöön, koska ampuminen oli massateloituksista vastanneille Einsatzgruppien jäsenille psykologisesti liian kuormittavaa ja lisäksi hidasta. Kaasuvaunun ilmatiiviiseen takaosaan johdettiin moottorin käydessä syntyneet pakokaasut, minkä seurauksena uhrit kuolivat häkämyrkytykseen ja tukehtumiseen. Kaasuvaunut olivat kaasukammioiden edeltäjiä.
Johanna von Hertzen

Johanna von Hertzen
Johanna von Hertzen (s. 30. huhtikuuta 1994 Imatra) on suomalainen laulaja ja lauluntekijä.
Taustaa

Von Hertzen syntyi Imatralla ja asui lapsuutensa Kotkassa. Hän on tuottanut, juontanut ja järjestänyt lukuisia musiikkitapahtumia. Vuonna 2020 koronapandemian iskiessä von Hertzenin yritys kehitti SemiLive-striimausalustan, joka tuotti kymmeniä suomalaisten ja ulkomaalaisten artistien striimikeikkoja.
Ura

Von Hertzen perusti ensimmäisen yhtyeensä, Ottilian, vuonna 2012 yhdessä kitaristi Lauri Yrjölän kanssa. Ottilia julkaisi #Lainarakkautta-levyn vuonna 2015. Ottilia oli Johannan serkku, joka menehtyi liikenneonnettomuudessa samana päivänä vuosia aikaisemmin kun Johanna syntyi.[lähde? ]
Von Hertzen alkoi julkaista musiikkia omalla nimellään vuonna 2018. Kasuaalii-albumi ilmestyi vuonna 2020. Storia Productionsin julkaisema albumi edusti musiikillisesti poprockia ja käsitteli enimmäkseen rakkautta. Von Hertzenin yhtyeessä soittavat kosketinsoittaja Sampsa Pietilä, rumpali Tuukka Hanhiniemi, basisti Aki Pommelin ja kitaristi Taneli Rantala (vuosina 2018–2022 Sami Selei).
Vuonna 2020 von Hertzen julkaisi koulukiusaamisesta kertovan ”Apua!”-kappaleen rap-artisti Miikan kanssa.
Vuonna 2021 von Hertzen kirjoitti ”Itsepähän tyttösi valitsit” -kappaleen yhdessä muun muassa Egotripistä tunnetun Knipin kanssa. Kappaleeseen on tehty myös musiikkivideo, jonka ohjasi Chris Karvinen.
Vuonna 2022 von Hertzen aloitti yhteistyön Sami Hedbergin kanssa. Kaksikko muun muassa tuottaa ja juontaa yhdessä Open Stage -iltoja Helsingin Apollossa.
Perhe

Von Hertzenin isä on poliitikko Heikki. S. von Hertzen ja äiti toimittaja-kirjailija Ulla-Maija Sievinen. Johanna von Hertzenin syyskuussa 2022 julkaistu single ”Sä vain nukut” on muistokappale hänen isälleen, joka myös soitti saksofonia yli 50 vuoden ajan.
Von Hertzenillä on vuonna 2015 syntynyt lapsi laulaja Pete Parkkosen kanssa.
Diskografia > Albumit

#Lainarakkautta, 2015 (Ottilia-yhtye)
Kasuaalii, 2022
Diskografia > Vierailijana

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Artisti | Kappale | Albumi | Vuosi |
| Neemu | Kaikki on hyvin | Feeniks EP | 2022 |
| Slummikoira | Suihkus tai sateel | - | 2022 |
| Miika | Apua! | Miikaversumi | 2022 |
Diskografia > Musiikkivideot

Sä vain nukut (Live at Savoy-teatteri UMO Helsinki Hornsin ja Osmo Ikosen kanssa), 2022
Kasuaalii, 2021, ohj. Senni Rissanen
Itsepähän tyttösi valitsit, 2021, ohj. Chris Karvinen
Valo joka pelkää pimeetä, 2021
Johanna von Hertzenin yhtyeessä soittavat Taneli Rantala, Aki Pommelin, Sampsa Pietilä ja Tuukka Hanhiniemi.
Kaapusiepot

| Kaapusiepot |
| --- | --- |
 Japaninkaapusieppo (Cyanoptila cyanomelana)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Siepot Muscicapidae
Suku::  Kaapusiepot Cyanoptila  Blyth, 1847
Katso myös
   Kaapusiepot Wikispeciesissä   Kaapusiepot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaapusiepot (Cyanoptila) on sieppojen (Muscicapidae) heimoon kuuluva lintusuku. Edward Blyth kuvasi suvun tieteelle vuonna 1847.
Lajit

Sukuun kuuluu ainoastaan seuraavat kaksi lajia:
Japaninkaapusieppo (Cyanoptila cyanomelana)
Sinikaapusieppo (Cyanoptila cumatilis)
Joanni Perronet

| Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Maa:   Ranska> Miesten miekkailu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Ateena 1896 | ammattilaisten floretti |  |
Joanni Maurice Perronet (19. lokakuuta 1877 Pariisi – 1. huhtikuuta 1950 Pariisi) oli ranskalainen miekkailija, joka voitti hopeaa vuoden 1896 kesäolympialaisissa ammattilaisten florettiturnauksessa. Turnaukseen osallistui vain kaksi miekkailijaa, Perronet ja kreikkalainen Leonidas Pirgos. Pirgos voitti Perronetin osumin 3–1.
Joannie Rochette

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Joannie Rochette |  Joannie Rochette |  Joannie Rochette |  |
Maa:   Kanada
Naisten taitoluistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Vancouver 2010 | yksinluistelu |  |
Joannie Rochette (s. 13. tammikuuta 1986 Île-Dupas, Québec, Kanada) on kanadalainen taitoluistelija.
Rochette saavutti yksinluistelussa MM-hopeaa Los Angelesissa 2009. Aiemmin hän oli sijoittunut MM-kilpailuissa 17:nneksi vuonna 2003, kahdeksanneksi vuonna 2004, 11:nneksi vuonna 2005, seitsemänneksi vuonna 2006, kymmenenneksi vuonna 2007 ja viidenneksi vuonna 2008. Torinon 2006 olympialaisissa hän sijoittui viidenneksi. Vancouverin talviolympialaisissa 2010 Rochette luisteli pronssille yhteispistein 202,64. Hänen 55-vuotias äitinsä Therese Rochette oli kuollut yllättäen vain kaksi päivää ennen lyhytohjelman alkua.
Rochette on voittanut useita Kanadan-mestaruuksia sekä juniori- että aikuistasolla. Lisäksi hän on saavuttanut Four Continents -kilpailuissa pronssia vuonna 2007 sekä hopeaa vuosina 2008 ja 2009.
Rochette on kotoisin Montréalista, Québecistä.
Joe Theismann

| Joe Theismann |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. syyskuuta 1949 (ikä 75) New Brunswick, New Jersey
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Pelipaikka:  pelinrakentaja
Pelinumero:  7
Pelaajaura
Seurat:  Toronto Argonauts (CFL) Washington Redskins (NFL)
NFL-varaus:  99. varaus, 1971 Miami Dolphins
Pääsarjaura:  1971–1985
Joseph Robert ”Joe” Theismann (s. 9. syyskuuta 1949 New Brunswick, New Jersey) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen ja kanadalaisen jalkapallon entinen  ammattilaispelaaja. Hän oli pelipaikaltaan pelinrakentaja.
Ura > Pelaajana

Ennen ammattilaisuraansa Theismann pelasi kaudet 1968–1970 Notre Damen yliopiston amerikkalaisen jalkapallon joukkueessa. Hänen saavutuksiinsa yliopistourheilussa kuuluvat muun muassa Cotton Bowlin voitto tammikuussa 1971 ja sijoittuminen toiseksi äänestyksessä vuoden 1970 Heisman Trophyn, amerikkalaisen jalkapallon parhaan yliopistopelaajan palkinnon, saajasta. Hänet valittiin vuonna 2003, yli kolmekymmentä vuotta yliopistovuosiensa jälkeen, College Football Hall of Fameen.
Theismann sai NFL-varauksen, kun Miami Dolphins varasi hänet numerolla 99 vuoden 1971 NFL:n varaustilaisuuden neljännellä kierroksella. Hän ei kuitenkaan pelannut Dolphinsissa otteluakaan, vaan pelasi kaudet 1971–1973 Toronto Argonautsissa kanadalaisen jalkapallon ammattilaissarja CFL:ssä. Hän pelasi vuonna 1971, ensimmäisellä CFL-kaudellaan, Grey Cupin loppuottelussa ja hänet valittiin kahdesti, vuosina 1971 ja 1973, CFL:n tähdistöotteluun.
Theismann siirtyi vuonna 1974 NFL-seura Washington Redskinsiin, joka hankki hänen NFL-pelaajaoikeutensa Miami Dolphinsilta vaihdossa ensimmäisen kierroksen varausvuoroon. Hän edusti Redskinsiä koko NFL-uransa, 12 kautta, ja kaudesta 1978 alkaen hän pelasi vakituisesti seuran aloittavana pelinrakentajana. Hän oli voittamassa Super Bowlia vuonna 1983 (Super Bowl XVII) ja pelasi loppuottelussa myös seuraavana vuonna (Super Bowl XVIII). Hänet palkittiin kaudella 1982 Maxwell Football Clubin jakamalla NFL:n arvokkaimman pelaajan palkinnolla Bert Bell Awardilla ja kaudella 1983 muun muassa uutistoimisto Associated Pressin (AP) ja Pro Football Writers Associationin (PFWA) jakamilla NFL:n arvokkaimman pelaajan palkinnoilla. Lisäksi hän pelasi kahdesti NFL:n tähdistöottelussa Pro Bowlissa, vuosina 1983 ja 1984, joista jälkimmäisellä kerralla hänet valittiin ottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Theismannin pelaajaura päättyi loukkaantumiseen. New York Giantsin Lawrence Taylorin suorittama taklaus 18. marraskuuta 1985 pelatussa ottelussa johti hänen oikean jalkansa sääri- ja pohjeluun murtumiseen, eikä hän kyennyt tekemään myöhemmin paluuta. Theismann pelasi NFL-urallaan 167 runkosarjaottelua, joista 124 aloituskokoonpanossa, ja hänellä on hallussaan monia Washington Redskinsin seuraennätyksiä syötöissä. Hän on muun muassa eniten syöttöyrityksiä tehnyt (3 602) ja onnistuneita syöttöjä antanut (2 044) pelaaja seuran historiassa. Hänet on nimetty Redskinsin Ring of Fameen.
Ura > Pelaajauran jälkeen

Pelaajauransa jälkeen Theismann on toiminut urheilukommentaattorina monen eri televisiokanavan amerikkalaisen jalkapallon lähetyksissä, kaudella 1985 ABC:llä, kausina 1986–1987 CBS:llä, kausina 1988–2006 ESPN:llä ja kaudesta 2010 alkaen NFL Networkilla. Hänen ensimmäinen lähetyksensä kommentaattorina oli ABC:n lähetys San Francisco 49ersin ja Miami Dolphinsin välisestä Super Bowl XIX -ottelusta. Hänen kanssaan selostamossa olivat Frank Gifford ja Don Meredith, jolle lähetys oli puolestaan viimeinen urheilukommentaattorina. Hän on myös ollut tekemässä kirjoja, muun muassa kirjan The Complete Idiot's Guide to Football, toiminut United Football Leaguessa pelaavan Florida Tuskersin pääomistajana ja puheenjohtajana sekä toiminut ravintoloitsijana.
Yksityiselämä

Theismann on ollut vuodesta 1996 naimisissa Robin Smithin kanssa, mitä ennen hän on ollut naimisissa kahdesti. Hänellä on kolme lasta ensimmäisen vaimonsa Shari Brownin kanssa, kaksi poikaa ja tytär.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joe Theismann Wikimedia Commonsissa
Juno Irwin

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Juno Irwin (vasemmalla) ja Vicki Draves vuonna 1948. |  Juno Irwin (vasemmalla) ja Vicki Draves vuonna 1948. |  Juno Irwin (vasemmalla) ja Vicki Draves vuonna 1948. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Naisten uimahypyt
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Melbourne 1956 | 10 metrin kerroshypyt |  |
|  Pronssia | Helsinki 1952 | 10 metrin kerroshypyt |  |
| Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  |  |
|  Hopeaa | México 1955 | kerroshypyt |  |
|  Hopeaa | Chicago 1959 | kerroshypyt |  |
Juno Rosalys Stover-Irwin (22. marraskuuta 1928 Los Angeles, Kalifornia – 2. heinäkuuta 2011) oli yhdysvaltalainen uimahyppääjä, joka sai naisten 10 metrin kerroshyppyjen pronssia vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä (pisteet: 70,49) ja hopeaa Melbournessa 1956 (pisteet: 81,64). Pronssimitalin saadessaan hän oli odottanut toista lastaan kolme ja puoli kuukautta. Vuoden 1948 kesäolympialaisissa – ollessaan vielä Juno Stover – hän oli sijoittunut naisten kerroshypyissä viidenneksi, ja vuonna 1960 hän saavutti neljännen sijan. Kilpauran jälkeen hänestä tuli valmentaja.
Irwin opiskeli Hoover High Schoolissa ja Glendale Community Collegessa. Hän voitti kaksi AAU-mestaruutta ja sai kaksi hopeamitalia Pan-Amerikan kisoissa (1955, 1959). Hänet otettiin vuonna 1980 International Swimming Hall of Fameen.
Käännös suomeksi