stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sini Häkkinen

Sini Häkkinen (s. 19. maaliskuuta 1990) on suomalainen lentopalloilija, joka pelasi vuosina 2008–2014 LP Viesti Salon joukkueessa Lentopallon SM-liigaa ja voitti jokaisella kuudella kaudella Suomen mestaruuden. Naisten maajoukkueessa Häkkinen pelasi 24 maaottelua vuosina 2006–2010. Pituudeltaan hän on 183-senttinen.
Häkkisen kaksoissisko Sanna Häkkinen on myös lentopalloilija.
Ura

Häkkinen aloitti uransa Saarijärven Pullistuksessa juniorina. Pian hän nousi myös tyttöjen maajoukkueeseen ja pelasi saman kauden aikana alle 16-, 18-, ja 20-vuotiaiden tyttöjen maajoukkueessa. Naisten A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa, EM-karsintaottelun Ranskaa vastaan, ennen ainuttakaan SM-liigaottelua syyskuussa 2006. Pian hän nousi SM-liigan yleispelaajien eliittiin Pislaplokin joukkueessa ja opiskeli Pihtiputaan urheilulukiossa. Kaudesta 2008–2009 lähtien Häkkinen edusti LP Viesti Saloa, jonka riveissä hän voitti kuusi perättäistä Suomen mestaruutta ja neljä Suomen cupia. Hän päätti uransa loukkaantumisten vuoksi keväällä 2014.
Joukkueet

2006–2008 Ploki / Pislaploki
2008–2014 LP Viesti Salo
Saavutukset

SM-kultaa 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014
Suomen cupin voitto 2008, 2009, 2010, 2011
Kauden naisjuniori 2008
SM-liigan tähdistöjoukkueessa 2009
Politiikka

Sini Häkkinen oli kuntavaaleissa 2017 Kokoomuksen ehdokas Turussa ja ylsi 217 äänellä varavaltuutetuksi.
Suolahden rautatieasema

Suolahden rautatieasema vuonna 1960 kadun puolelta.
Suolahden rautatieasema otettiin käyttöön 1952. Se korvasi vanhan aseman, josta nykyisin käytetään nimeä Suolahden Wanha Asema.
Jyväskylä–Suolahti-rata valmistui 1898, ja rata otettiin käyttöön syksyllä 1898. Äänekosken tehtaat rakensi pässinradaksi sanotun kapearaiteisen radan Äänekoskelta Suolahteen. Liikenne tällä radalla alkoi vuoden 1899 lopussa. Sitä levennettiin, kun 1938 rataa päätettiin jatkaa Haapajärvelle. Leveäraiteinen rata Suolahdesta Äänekoskelle saatiin valmiiksi vuonna 1943. Suolahden uusi asema otettiin käyttöön 1952. Matkustajaliikenne Äänekoski–Haapajärvi-rataosalla lakkautettiin 1960-luvun lopussa ja Jyväskylä–Äänekoski-välillä 1986. Taajama kehittyi rautatieaseman lähiympäristöön.
Sulo Iivari Söyrinki

Sulo Iivari Söyrinki (4. toukokuuta 1888 Vesilahti – 9. huhtikuuta 1918 Valkeala) oli suomalainen pastori ja kansanopiston johtaja, jonka punaiset surmasivat Suomen sisällissodan aikana.
Söyringin vanhemmat olivat maanviljelijä Erland Söyrinki (ent. Kaapu) ja Marjaana Mäkelä. Hän pääsi ylioppilaaksi 1909 Tampereen reaalilyseosta. Söyrinki suoritti vuonna 1914 Helsingin yliopistossa teologian erotutkinnon ja hänet vihittiin papiksi samana vuonna.
Söyrinki oli Inkeroisten kansanopiston johtajana syksystä 1914 alkaen.
Sisällissodan aikana Söyrinki vangittiin 8. huhtikuuta 1918 Inkeroisissa yhdessä seitsemän muun henkilön kanssa. Hänen epäiltiin hankkineen aseita valkoisille. Söyrinki oli lisäksi kuulunut syyskuussa 1917 Inkeroisten suojeluskunnan perustajiin. Vangitut kuljetettiin Kouvolaan, jossa neljä heistä Söyrinki mukaan luettuna ammuttiin jo aamuyöllä seuraavana päivänä. Söyringin ruumis löytyi toukokuussa, ja hänet haudattiin Vesilahdelle.
Sulo Iivari Söyrinki oli naimisissa vuodesta 1914 Anna Johanna Varvikon (s. 1889) kanssa. Heillä oli kaksi poikaa: keuhkotautiin kuollut lääketieteen kandidaatti Viljo Aarre Ilmari Söyrinki (1916–1943) ja jatkosodassa kaatunut ylioppilas Osmo Kaleva Söyrinki (1917–1944). Kasvitieteilijä, professori ja rehtori Niilo Söyrinki oli Sulo Iivari Söyringin veli.
Suomen joukkue jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 1998

Suomen jääkiekkomaajoukkue vuoden 1998 maailmanmestaruuskisoissa jotka järjestettiin Sveitsissä.
Kokoonpano

Päävalmentaja:  Hannu Aravirta
| Pelipaikka | Num>  | Pelaaja | Joukkue (1997-1998) |
| --- | --- | --- | --- |
| MV | 35 | Jarmo Myllys |  Luleå HF |
| MV | 31 | Ari Sulander |  Jokerit |
| MV | 19 | Vesa Toskala |  Ilves |
| P | 42 | Jere Karalahti |  HIFK |
| P | 2 | Marko Kiprusoff |  Malmö IF |
| P | 72 | Janne Laukkanen |  Ottawa Senators |
| P | 8 | Kaj Linna |  HIFK |
| P | 9 | Toni Lydman |  Tappara |
| P | 27 | Antti-Jussi Niemi |  Jokerit |
| P | 3 | Petteri Nummelin |  HC Davos |
| P | 4 | Kimmo Timonen |  HIFK |
| H | 29 | Mika Alatalo |  Luleå HF |
| H | 22 | Mikko Eloranta |  TPS |
| H | 14 | Raimo Helminen |  Ilves |
| H | 23 | Juha Ikonen |  Kiekko-Espoo |
| H | 12 | Olli Jokinen |  HIFK |
| H | 24 | Sami Kapanen |  Carolina Hurricanes |
| H | 18 | Joni Lius |  Västra Frölunda HC |
| H | 37 | Toni Mäkiaho |  HPK |
| H | 16 | Ville Peltonen |  Västra Frölunda HC |
| H | 25 | Kimmo Rintanen |  TPS |
| H | 32 | Jarkko Ruutu |  HIFK |
| H | 33 | Marko Tuomainen |  HIFK |
| H | 15 | Antti Törmänen |  Jokerit |
Stevnsin kunta

| Stevnsin kunta |
| --- | --- |
 Kunnan sijainti Tanskan kartalla.
Valtio:   Tanska
Alue:  Sjællandin alue
Keskustaajama:  Store Heddinge
Hallinto:  
 – Pormestari:  Mogens Haugaard Nielsen
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  250,1 km²
Väkiluku:  22 800
 – Väestötiheys:  91,2 as./km²
 
 www.stevns.dk 
 Tilastotietojen lähteenä Danmarks Statistik. Väkiluvun ajankohta 1.4.2020 ja pinta-alan vuosi 2020. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kartta kunnan alueella sijaitsevista seurakunnista.
Stevns on Sjællandin alueella Tanskassa sijaitseva kunta. Vuoden 2020 huhtikuussa kunnassa oli 22 800 asukasta, ja sen pinta-ala oli 250,1 neliökilometriä. Kunnan keskustaajama on nimeltään Store Heddinge.
Seurakunnat

Seuraavassa on esitetty luettelo kunnan alueella sijaitsevista seurakunnista (tansk. sogn). Luettelon numerot viittaavat oheisen kartan numeroihin.
01: Valløby Sogn
02: Strøby Sogn
03: Vråby Sogn
04: Endeslev Sogn
05: Himlingøje Sogn
06: Tårnby Sogn
07: Hårlev Sogn
08: Varpelev Sogn
09: Magleby Stevns Sogn
10: Holtug Sogn
11: Hellested Sogn
12: Store Heddinge Sogn
13: Frøslev Sogn
14: Lyderslev Sogn
15: Havnelev Sogn
16: Lille Heddinge Sogn
17: Højerup Sogn
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Stevnsin kunnan kotisivut (tanskaksi)
Suomen joukkue jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 1994

Suomen jääkiekkomaajoukkue vuoden 1994 maailmanmestaruuskisoissa, jotka järjestettiin Italiassa.
Kokoonpano

Päävalmentaja:  Curt Lindström
| Pelipaikka | Num>  | Pelaaja | Joukkue (1993-1994) |
| --- | --- | --- | --- |
| MV | 1 | Pasi Kuivalainen |  KalPa |
| MV | 35 | Jarmo Myllys |  Lukko |
| MV | 30 | Jukka Tammi |  Ilves |
| P | 4 | Erik Hämäläinen |  Jokerit |
| P | 7 | Waltteri Immonen |  Jokerit |
| P | 5 | Timo Jutila |  Tappara |
| P | 2 | Marko Kiprusoff |  TPS |
| P | 12 | Janne Laukkanen |  HC České Budějovice |
| P | 26 | Mika Strömberg |  Jokerit |
| P | 23 | Hannu Virta |  TPS |
| H | 15 | Mika Alatalo |  Lukko |
| H | 14 | Raimo Helminen |  Malmö IF |
| H | 24 | Sami Kapanen |  KalPa |
| H | 9 | Esa Keskinen |  TPS |
| H | 11 | Saku Koivu |  TPS |
| H | 17 | Jari Kurri |  Los Angeles Kings |
| H | 20 | Jere Lehtinen |  TPS |
| H | 42 | Mikko Mäkelä |  Malmö IF |
| H | 40 | Mika Nieminen |  Luleå HF |
| H | 8 | Janne Ojanen |  Tappara |
| H | 13 | Marko Palo |  HPK |
| H | 16 | Ville Peltonen |  HIFK |
| H | 22 | Christian Ruuttu |  Chicago Blackhawks |
Sinikka Piippo

Sirkka Sinikka Piippo (s. 18. marraskuuta 1955 Helsinki) on suomalainen kasvitieteilijä, biologi ja tietokirjailija. Piippo on julkaissut yleistajuisia tietokirjoja kasveista ja luonnonlääkinnästä.
Ura

Sinikka Piippo suoritti filosofian tohtorin tutkinnon vuonna 1986 ja on toiminut Helsingin yliopistossa kasvitieteen dosenttina vuodesta 1986. Luonnontieteellisessä keskusmuseossa hän on työskennellyt vuodesta 1981 lähtien. Vuonna 1995 hänet nimitettiin itiökasviosaston johtajaksi. Professorin arvo hänellä on ollut vuodesta 1996 saakka. Piipon erikoisalaa ovat maksasammalet.
Piippo on julkaissut yli 300 tieteellistä artikkelia, etenkin bryologiaa koskevia. Lisäksi hän on kirjoittanut yli 40 yleistajuista artikkelia lääkekasveista.
Piippo on luennoinut ja osallistunut kongresseihin myös ulkomailla, muun muassa Tšekissä, Unkarissa, Saksassa, Havaijilla, Venäjällä, Japanissa, Englannissa, Meksikossa,  Norjassa, Kiinassa sekä Australiassa.
Palkinnot ja kunnianosoitukset

Vuonna 2006 kasvitieteen professori Sinikka Piippo on vastaanottanut Suomen tietokirjailijat ry:n 5 000 euron Tietokirjailijapalkinnon, samoin kuin Suomen Elokuva-arkiston tutkija Sakari Toiviainen. Palkinnon perusteina on käytetty sitä, että "Piipon teokset ovat kerronnaltaan selkeää ja ulkoasultaan tyylikästä tietokirjallisuutta".
Valikoima julkaisuja > Kirjat

Suomen luonnon lääkekasvit / Sinikka Piippo. Helsinki, Kustannusosakeyhtiö Tammi, 2018
Elinvoimaa puista : terveyttä mielelle ja keholle / Sinikka Piippo. Helsinki, Minerva Kustannus Oy, 2017
Villivihannekset : terveyttä pihoilta, niityiltä ja metsistä / Sinikka Piippo. Helsinki, Minerva Kustannus Oy, 2016
Mielen ruokaa : ravinnon vaikutus muistiin, jaksamiseen ja henkiseen tasapainoon / Sinikka Piippo. Helsinki, Minerva, 2014
Puhdasta ravintoa / Sinikka Piippo. Helsinki, Minerva, 2013
Elinvoimaa mausteista : terveelliset maustekasvit ja niiden käyttö / Sinikka Piippo.  Helsinki, Minerva, 2011. (4. p. 2016.)
Suomalaiset marjat : kaikki metsän ja puutarhan lajit / Sinikka Piippo. Helsinki, Minerva, 2010
Kasvien salaiset voimat / Sinikka Piippo. Helsinki, Helmi, 2008
Luonnon lääkeyrtit. 4 / Sinikka Piippo. Helsinki, Tammi, 2005
Luonnon lääkeyrtit. 3 / Sinikka Piippo. Helsinki, Tammi, 2005
Luonnonyrtit : villivihannekset ja marjat / Sinikka Piippo. Helsinkim WSOY, 2005
Luonnon lääkeyrtit. 2 / Sinikka Piippo. Helsinki, Tammi, 2004
Luonnon lääkeyrtit. 1 / Sinikka Piippo. Historia, nykyisyys, vahvistavat kasvit Tammi, 2004
Aiheesta muualla

Voi Hyvin (28.11.2017) / Väkevä, Valtteri : 20 parantavaa ruokaa – (www.terve.fi)
Vilo, Hanna (12.3.2017): Puut huokuvat kehoa ja mieltä hoitavia aineita – keväällä kannattaa korjata satoa – (www.maaseuduntulevaisuus.fi)
Akuutti (30.8.2016) / Jensen, Tiina: Luonnon omasta apteekista: Rahkasammal imee verta ja hoitaa haavoja – (yle.fi)
Hyvä terveys / Helkkula, Mirkka (24.11.2014): Hanki nämä neljä supermaustetta keittiöösi – (www.hyvaterveys.fi)
Makuja / Aarnio, Maria (15.6.2014): Asiantuntijan ohje villiyrttien käyttämiseen: Vierasvara-karjalanpiirakat litulaukalla (Arkistoitu – Internet Archive) – (www.mtv.fi)
Makuja / Aarnio, Maria (14.6.2014): Älä syö sudenmarjaa! Kasvitieteen professori listasi vaaralliset kasvit (Arkistoitu – Internet Archive) – (www.mtv.fi)
Makuja / Aarnio, Maria (12.6.2014): Tuhoaa selluliittia, laihduttaa, poistaa myrkkyjä – voikukka on hyödyllinen villiyrtti! (Arkistoitu – Internet Archive) – (www.mtv.fi)
Sulkavanjärvi (Siilinjärvi)

| Sulkavanjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Siilinjärvi
Koordinaatit:  63°06′50″N, 27°41′30″E
Järvinumero:  04.651.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  84,9 m 
Rantaviiva:  20,33 km 
Pinta-ala:  3,08 km² 
Tilavuus:  0,0121 km³ 
Keskisyvyys:  3,8 m 
Suurin syvyys:  17 m 
 fiSulkavanjärvi 
Sulkavanjärvi on pieni humusjärvi Siilinjärven keskustan koillispuolella Pohjois-Savossa. Sen pinta-ala on 3,1 neliökilometriä. Etäisyys Kuopiosta on 23 kilometriä pohjoiseen.
Maantiede

Sulkavanjärvi koostuu pohjoisesta selkävedestä, josta työntyy etelään useita järven pinta-alaan nähden suuria lahtia (Pyylahti, Oulunlahti, Särkilahti). Järvessä on useita vähintään 10 metriä syviä alueita. Niistä laajin sijaitsee koillisessa, ja sen keskellä on järven syvin kohta. Vähintään 10 metriä syvien alueiden pinta-ala on yhteensä 22 hehtaaria.
Sulkavanjärven saariluku on neljä. Järven rantaviiva ja saarten rannat ovat osin soistuneita. Haja-asutus ja kaivostoiminnan sulfaattikuormitus ovat heikentäneet Sulkavanjärven veden laatua, joka luokiteltiin vuonna 2013 välttäväksi. Sulkavanjärven vesitilavuus on 12 069 000 kuutiometriä.
Sulkavanjärveen laskee Pöljänjärvi luoteesta ja muutama vähäinen vakavesi pohjoisesta. Sulkavanjärvi laskee Sulkavansalmen kautta etelään Pieni-Sulkavaan, jonka korkeustaso on vain 0,1 metriä alempi.
Sulkavanjärvi (04.651.1.004) kuuluu Siilinjoen-Sulkavanjärven alueeseen (04.651), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe Siilinjoen valuma-alue (04.65) ja ensimmäinen Nilsiän reitin valuma-alue (04.6). Sulkavanjärvi on laajin Siilinjoen-Sulkavanjärven alueen kahdeksasta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Toiseksi laajin on Pieni-Sulkava.
Sulkavanjärvi on viidenneksi laajin Siilinjärven 126:sta vakavedestä. Sitä laajempia ovat Kallavesi, Juurusvesi, Iso-Jälä ja Kevätön. Sulkavanjärveä seuraa Pöljänjärvi, Siilinjärvi, Räimäjärvi ja Iso-Petäinen.
Starlight Express

Saksan Bochumissa Starlight Expressiä on esitetty vuodesta 1988 varta vasten rakennetussa Starlighthallessa.
Starlight Express on Andrew Lloyd Webberin Richard Stilgoen tekstiin säveltämä juna-aiheinen musikaali, jossa näyttelijät liikkuvat rullaluistimin. Se kantaesitettiin Apollo Victoria -teatterissa Lontoossa 27. maaliskuuta 1984, ohjaajana Trevor Nunn. Kriitikoiden penseydestä huolimatta musikaali oli ohjelmistossa vuoteen 2002 ja sai yhteensä 7 406 esitystä. Tämä tekee siitä viidenneksi pisimpään ohjelmistossa pysyneen lontoolaismusikaalin. Myös Broadwayllä Starlight Expressiä esitettiin vuoden 1985 kantaesityksen jälkeen vuosia useilla näyttämöillä.
Musikaalia on luonnehdittu lapsuudenunelmaksi pienoisjunien maailmasta. Rullaluistimilla etenevät näyttelijät esittävät junan vetureita ja vaunuja. Hahmoina ovat muun muassa vanha höyryveturi Rusty, joka yrittää pärjätä kilpailussa dieselveturi Greaseballia ja tietokoneohjattua Electra-sähköveturia vastaan. Lontoon Victoria-teatteriin rakennettiin katsomoa kiertäviä rullaluistinramppeja näyttelijöiden ”junaradoiksi”. Koreografian musikaaliin kehitti Arlene Phillips.
Musikaalin tunnetuimmat laulut ovat ”I am the Starlight” ja ”The Light at the End of the Tunnel”. Alkuperäisversiota on myöhemmin uusilla lauluilla ja muilla muutoksilla, joita ovat tehneet David Yazbek, Don Black sekä Alistair Lloyd Webber ja Nick Coler. Suurin uudistus Lontoossa tehtiin 1992, kun musikaali tuotiin uudestaan ohjelmistoon nimellä The New Starlight Express.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäiset artikkelit: en:Starlight Express & sv:Starlight Express
Sini Laitinen

| Sini Laitinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 4. toukokuuta 1992 (ikä 32)
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  tubettaja, radiojuontaja
Sini Laitinen eli Papananaama (s. 4. toukokuuta 1992) on suomalainen tubettaja ja radiojuontaja. Hänet tunnetaan suositusta YouTube-kanavastaan, jonka ensimmäiset videot julkaistiin vuonna 2013. Laitinen on vuodesta 2020 juontanut YleX:llä lähetettävää musiikkiaiheista radio-ohjelmaa Papananaaman K-Pop-show.
Tausta

Laitinen vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Joroisissa, josta hän muutti Helsinkiin. Lukion hän oli ehtinyt aloittaa Joroisten lukiossa ja kävi sen loppuun Helsingin aikuislukiossa, josta hän valmistui vuonna 2012. Helsingissä Laitinen työskenteli aluksi muun muassa kassatyöntekijänä.
Laitisen äiti on thaimaalainen ja isä suomalainen.
Ura > Sosiaalinen media

Laitinen pitää YouTubessa videoblogia nimellä Papananaama, jolla oli vuonna 2020 noin 150 000 tilaajaa. Laitinen tunnetaan huumoripainotteisista ja räväköistä mielipidevideoistaan, jotka ovat etenkin nuorison suosiossa. Hän aloitti tubettamisen harrastuksena, mutta se muuttui ammatiksi. Hän elää videoista ja eri mainosyhteistöistä saamillaan palkkioilla. Nimi Papananaama viittaa hänen kasvojensa pisamiin.
Ensimmäiset videonsa Laitinen julkaisi vuonna 2013. Yksi hänen varhaisista videoistaan oli ”Suomen kielen junttius”, joka oli vuoden 2013 kolmanneksi katsotuin independent-video Suomessa. Video käsitteli suomalaisten tapaa lausua kansainvälisiä sanoja. Videon suosion myötä Laitisen kanava kasvoi nopeasti. Vuonna 2015 Papananaama palkittiin Tube Awardseissa vuoden huumorikanavana, ja vuonna 2016 Yle kuvasi häntä yhdeksi Suomen suosituimmista tubettajista.
Kaikkiaan Laitinen on julkaissut useita satoja videoita. Niissä hän avautuu elämästä ja itseään kiinnostavista asioista provosoivalla tyylillä haluten herättää keskustelua. Jotkut hänen videoistaan ovat myös herättäneet kohua ja mielipahaa. Laitisella on myös yhteiskunnallisia videoita, ja eduskuntavaalien 2019 alla hän julkaisi videon jossa täytti vaalikoneen. Hänelle on tyypillistä myös videoilla vaihteleva ulkonäkö, jota hän muuttaa esimerkiksi peruukeilla ja piilolinsseillä.
»Yleensä videot syntyvät siten, että minulla on yksi idea, joka saattaa lähteä jostakin keskustelusta. Sitten teen ajatuksistani kartan ja jalostan aiheesta videon. Jos aihe lähtee oikein kunnolla lentoon, saatan kirjoittaa kaikki ajatukset word-tiedostoon, josta teen videon käsikirjoituksen. [– –] Jos koen, että pointit eivät ole tarpeeksi hyviä ja vahvoja, jätän asian hautumaan.» 
(Sini Laitinen vuonna 2016)
Laitisen Instagram-tilillä oli vuonna 2017 yhteensä 67 000 seuraajaa. Seuraajista oli tuolloin noin puolet 18–24-vuotiaita, puolet 13–17-vuotiaita. Laitinen on pitänyt myös Subliminal Code -nimistä blogia.
Laitinen oli Janita Aution ja Tuomas Kukkosen kanssa raportoimassa sosiaalisen median välityksellä vuoden 2017 Eurovision laulukilpailusta. He tubettivat, tviittasivat ja julkaisivat Instagramissa kuvia kilpailuun liittyen paikan päältä Ukrainan Kiovasta.
Ura > Radio ja televisio

Laitinen on syksystä 2020 alkaen juontanut YleX:llä lähetettävää radio-ohjelmaa Papananaaman K-pop-show. Ohjelmassa Laitinen soittaa eteläkorealaista K-popia ja muuta itä- ja kaakkoisaasialaista poppia. Laitinen kiinnostui korealaisesta ja itäaasialaisesta popista yläasteella vuonna 2008 ja syvällisemmin seuraavana vuonna ollessaan vaihto-oppilaana Japanissa.
Laitisen ja Niko Saarisen oli tarkoitus juontaa syyskuussa 2015 MTV3 Katsomossa alkavaa Teletuutti-nimistä viihdesarjaa, jossa olisi käsitelty saman syksyn tv-ohjelmia, viihdeilmiöitä ja tv-kasvoja. MTV kuitenkin peruutti ohjeman, vaikka oli ehtinyt markkinoida sitä verkkosivuillaan ja sosiaalisessa mediassa. Sen sijaan Laitinen ja Saarinen olivat vakiovieraita Viafreella elokuussa 2017 alkaneessa Puhallus-ohjelmassa.
Laitinen kilpailee keväällä 2025 esitettävän Farmi Suomi -televisio-ohjelman seitsemännellä tuotantokaudella.
Aiheesta muualla

Papananaama, YouTube
Papananaaman K-Pop-show, Yle Areena
Suolahden tervatehdas

Suolahden tervatehdas oli Suolahdessa Ala-Keiteleen rannalla Likolahdessa vuosina 1945–1998 toiminut tervaa kuivatislaamalla valmistanut tehdas, jonka omisti Suolahden Terva Oy.
Tervatehtaan perustaminen sai alkunsa jatkosodan loppuvaiheessa, kun puolustusvoimat halusi korvata panssarivaunuissa käytetyn voiteluöljyn kotimaisella tervapohjaisella voiteluöljyllä. Tätä varten perustettiin kaksi tervatehdasta, toinen Suolahteen ja toinen Kainuuseen. Suolahden tervatehdas aloitti toimintansa vasta vuosi sodan päättymisen jälkeen syyskuussa 1945. Tehdas sijaitsi Ala-Keiteleen järven rannalla ja sinne voitiin kuljettaa raaka-aineena käytettyjä tervaskantoja vesitse koko Keiteleen vesistön alueelta. Tehtaalle rakennettiin myös oma leveäraiteinen pistoraide, joka haarautui 1923 perustetun Riihivuoren sahan raiteesta.
Tehtaalle tuodut tervaskannot murskattiin ensin pieniin osiin murskaamossa ja sen jälkeen kantomurske siirtyi hihnakuljettimella polttouuneihin eli retortteihin, joita oli neljä kappaletta. Uuneissa murskeesta erottui kovassa kuumuudessa terva kaasuna, joka jäähdytettäessä tiivistyi nesteeksi. Tämä neste johdettiin yhdeksään 12 000 litran vetoiseen sammioon. Tehdas pystyi käsittelemään 60-70 kuutiometriä tervaksia vuorokaudessa. Työntekijöitä Tippalaksi kutsutussa tervatehtaassa oli noin parikymmentä ja tuotanto tapahtui kolmessa vuorossa.
Tehtaan tuottaman tervan käyttö puolustusvoimien panssarivaunujen voiteluun päättyi pian sodan jälkeen, mutta sen jälkeen tervaa alettiin käyttää muun muassa junanvaunuissa sekä ohennettuna puunsuojausöljynä. Tervaa käytettiin myös suksivoiteena ja kumiteollisuuden raaka-aineena. Suolahden Terva Oy oli Suomen johtava tervantuottaja aina 1960-luvun alkuun saakka. Tervan kysynnän vähennyttyä Suolahden Terva Oy lopetti tervan valmistuksen 1970-luvulla. Suolahden tehdas muutettiin valmistamaan grillihiiliä ja brikettejä ja tämä toiminta jatkui aina tehtaan sulkemiseen saakka vuonna 1998.
Tehtaan sulkemisen jälkeen entiset valkotiiliset tehdasrakennukset ovat jääneet tyhjilleen ja joitain niistä on purettu. Myös läheinen Riihivuoren saha lopetti toimintansa 1992. Tervatehtaalle johtanut pistoraide on edelleen jäljellä, mutta se ei ole enää liikennöintikunnossa.
Sticks and Stones (New Found Gloryn albumi)

| Sticks and Stones New Found Glory |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : DML Studioissa (San Diegossa, Kaliforniassa), Signature Sound Studioissa (San Diegossa, Kaliforniassa), Larrabee West Studioissa (West Hollywoodissa, Kaliforniassa), NRG Studioissa (North Hollywoodssa, Kaliforniassa)
 Julkaistu: 11. kesäkuuta 2002
 Tuottaja(t): Neal Avron
 Tyylilaji: rock, pop-punk
 Kesto: 62.33
 Levy-yhtiö: Drive-Thru Records MCA
Listasijoitukset
  Billboard 200: 4.
New Found Glory muut julkaisut
| New Found Glory 2000 | Sticks and Stones 2002 | Catalyst 2004 |
Singlet albumilta Sticks and Stones
 ”My Friends Over You” Julkaistu: 22. heinäkuuta 2002  ”Head on Collision” Julkaistu: 15. lokakuuta 2002  ”Understatement” Julkaistu: 2003
Sticks and Stones on New Found Glory -yhtyeen kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 11. kesäkuuta 2002. Albumi debytoi Billboard 200 -listan neljännellä sijalla ja myi kultaa.[lähde? ]
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut New Found Glory.
Understatement – 3.11
My Friends over You – 3.40
Sonny – 3.27
Something I Call Personality – 2.40
Head on Collision – 3.46
It’s Been a Summer – 3.32
Forget My Name – 3.09
Never Give Up – 3.12
The Great Houdini – 2.46
Singled Out – 3.19
Belated – 3.05
The Story So Far – 26.36 (sisältää piilokappaleen ”The Toothpick Song”)
Arvostelut

Allmusic:
Rolling Stone:
Suhinators (albumi)

| Suhinators Suhinators |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: toukokuu 2009
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: reggae, dub, dancehall, rap
 Kesto: 55.02
 Levy-yhtiö: Studio Red
Suhinators on saman nimisen reggaekokoonpanon ensimmäinen virallinen albumi. Albumin julkaisi Studio Red toukokuussa 2009.
Kappaleet

Safe and Sound – Nestori – 4.09
Burn Them Bold – Puppa J – 4.08
Keep It Clean – Papa Zai – 3.21
Lion of Judah – Crosby – 3.23
Vuorilla intro – 0.14
Vuorilla on maa – Nestori – 4.09
Groundsound – Prezident Brown – 4.43
Gimme di Music – Papa Zai – 3.11
Gimme di Dub – 2.01
Atmosphere – Teba Shumba – 3.01
Party Dub – 2.06
Vampire Style – Renegade – 4.44
Streets Burning – Puppa J – 3.18
Politics Intro – 0.19
Politics of Politkovskaya – Paleface & Puppa J – 3.21
All Over the Place – Puppa J – 3.04
Healer Has Come – Kari Kosmos – 5.44
Aiheesta muualla

Tuoreet Platat:
Suomen joukkue jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 1999

Suomen jääkiekkomaajoukkue vuoden 1999 maailmanmestaruuskisoissa jotka järjestettiin Norjassa.