stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hurler–Scheien oireyhtymä

Hurler–Scheien oireyhtymä (tyypin 1H/S mukopolysakkaridoosi, MPS1H/S) on synnynnäinen, geneettinen aineenvaihduntasairaus, joka aiheuttaa yksilöllisesti vaihtelevan oirekuvan.
Hurler–Scheien oireyhtymä kuuluu mukopolysakkaridooseihin ja lysosomaalisiin kertymäsairauksiin. Se edustaa lievemmän Scheien oireyhtymän ja vaikeamman Hurlerin oireyhtymän välimuotoa. Sille tyypillisimpiä ovat luuston epämuodostumat ja motoriset kehitysviiveet. Älyllistä kehitysvammaa oireyhtymään ei yleensä liity. Joskus kehitysvammaisuus voi ilmetä hyvin lievänä. Fyysiset rajoitteet voivat haitata arjen toimintoja. Hurler–Scheien oireyhtymästä kärsivän lapsen ensimmäisen elinvuoden aikana lihas- ja luustomuutoksia esiintyy eriasteisina. Näiden muutosten aiheuttamia ovat lyhytkasvuisuus, luutumishäiriöt, kyfoosi, kasvojen piirteiden paheneva karkeus, kardiomyopatia, nielurisojen tai muiden risakudosten suurentuminen sekä voimakas limaneritys nenästä. Toisen ikävuoden jälkeen saattaa ilmetä hydrokefaliaa. Noin 2–4-vuotiaana voi esiintyä sarveiskalvon samentumista. Sarveiskalvonsiirrolla voidaan palauttaa heikentynyttä näköä. Muita Hurler–Scheien oireyhtymän mahdollisia piirteitä ovat sisäelinten suurentuneisuus, tyrät ja poikkeuksellisen runsas karvoitus.
Hurler–Scheien oireyhtymä johtuu kromosomissa 4 sijaitsevan IDUA-geenin mutaatiosta. Mutaation seurauksena on alfa-L-iduronidaasin osittainen puutos, joka johtaa dermataani- ja heparaanisulfaattikertymien muotoutumiseen lysosomiin. Hurler–Scheien oireyhtymällä on autosomaalinen, peittyvä periytymistapa. Sen arvioitu esiintyvyys on 1/435 000. Hoito on oireenmukaista. Hoito voi sisältää muun muassa kantasolusiirtoja, laronidaasi-injektioita ja fysioterapiaa. Jo ennen murrosikää ilmenevät sydän-, verisuoni- ja hengitystiekomplikaatiot voivat lyhentää potilaiden elinajanodotetta.
Holger Hansen

| Holger Hansen> Tanskan ympäristöministeri |
| --- | --- |
 Poul Hartlingin hallitus 19. joulukuuta 1973 – 13. helmikuuta 1975  
Edeltäjä:  Helge Nielsen
Seuraaja:  Helge Nielsen
Tanskan Grönlanti-ministeri
 Poul Hartlingin hallitus 19. joulukuuta 1973 – 13. helmikuuta 1975  
Edeltäjä:  Knud Hertling
Seuraaja:  Jørgen Peder Hansen
Kansankäräjäedustaja
 1975–1977 1974–1975 1960–1973  
Henkilötiedot
Koko nimi:  Erik Holger Hansen
Syntynyt: 16. toukokuuta 1929 Mern, Tanska
Kuollut: 3. toukokuuta 2015 (85 vuotta)
Ammatti:  juristi, poliitikko
Tiedot
Puolue:  Venstre
Koulutus:  Kööpenhaminan yliopisto
Erik Holger Hansen (16. toukokuuta 1929 Mern – 3. toukokuuta 2015) oli tanskalainen Venstren poliitikko. Hän istui kansankäräjillä 1960–1973, 1974–1975 ja 1975–1977 sekä toimi Tanskan ympäristö- ja Grönlanti-ministerinä 1973–1975. Hän oli koulutukseltaan juristi.
Aiheesta muualla

Holger Hansen Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla (tanskaksi)
Hurley

Hurley voi tarkoittaa seuraavia:
Hurley International, vaatetusalan yritys
Hugo ”Hurley” Reyes, fiktiivinen hahmo draamasarjassa Lost
Hurley, Weezer-yhtyeen albumi vuodelta 2010
Hurley, sukunimenä:
Andy Hurley (s. 1980), yhdysvaltalainen rumpali
Chad Hurley (s. 1977), yhdysvaltalainen ohjelmistosuunnittelija, yksi YouTuben perustajista
Daniel Eugene Hurley (s. 1940), australialainen katolinen piispa
David Hurley (s. 1953), australialainen kenraali, Australian kenraalikuvernööri
Douglas Hurley (s. 1965), yhdysvaltalainen astronautti
Elizabeth Hurley (s. 1965), englantilainen valokuvamalli ja näyttelijä
Francis Thomas Hurley (1927–2016), yhdysvaltalainen katolinen arkkipiispa
Mark Joseph Hurley (1919–2001), yhdysvaltalainen katolinen piispa
Patrick J. Hurley (1883–1963), yhdysvaltalainen sotilas ja poliitikko
Walter Allison Hurley (s. 1937), yhdysvaltalainen katolinen piispa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hurley”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Hurlerin oireyhtymä

Hurlerin oireyhtymä (tyypin 1H mukopolysakkaridoosi, MPS1H) on synnynnäinen, geneettinen aineenvaihduntasairaus, joka aiheuttaa yksilöllisesti vaihtelevan oirekuvan. Myös vaikeusaste vaihtelee. Hurlerin oireyhtymä kuuluu lysosomaalisiin kertymäsairauksiin ja mukopolysakkaridooseihin. Hurlerin oireyhtymää lievempioireinen mukopolysakkaridoosi tunnetaan Scheien oireyhtymänä. Niiden välimuotoa edustaa Hurler–Scheien oireyhtymä.
Hurlerin oireyhtymä voi aiheuttaa kasvojen epämuodostumia, hydrokefaliaa, kognitiivista heikentymistä, näön ja kuulon ongelmia, luusto- ja nivelongelmia, hidastunutta pituuskasvua, sydänvikoja, hengitysvaikeuksia ja hepatosplenomegaliaa. Monet näistä oireista pahenevat taudinkulun aikana. Varhaisimmassa lapsuudessa esiintyy kasvojen piirteiden karkeutumista, makrokefaliaa ja ihon tavallista voimakkaampaa karvoittumista. Kehitysviiveitä ilmenee puheessa ja monissa tapauksissa hienomotoriikkaa vaativien taitojen omaksumisessa. Pituuskasvu jää usein jälkeen tavallisesta. Hurlerin oireyhtymään liittyviin luusto- ja nivelongelmiin kuuluvat niveljäykistymät, skolioosi, rannekanavaoireyhtymä ja selkärangan kasaan painuminen. Kielen suurikokoisuus ja suun imukudosten suurentuminen voivat johtaa hengitystieongelmiin. Uniapnea on yleinen, ja lapsuudessa voi alkaa kehittyä kardiomyopatia. Sarveiskalvon samentumisen ohella silmissä saattaa ilmetä glaukoomaa ja verkkokalvorappeumaa. Silmien ongelmat voivat johtaa jopa sokeuteen. Hurlerin oireyhtymässä esiintyy myös kuuloaistin heikkenemistä osittain toistuvien välikorvatulehdusten seurauksena. Potilailla saattaa ilmetä tyriä.
Hurlerin oireyhtymä voi esiintyä lievänä, jolloin oireet ovat myöhemmin ilmaantuvia ja hitaammin eteneviä. Lievissä tapauksissa älyllinen kehitys ei viivästy varhaislapsuudessa eikä siinä ilmene taantumista lapsen kasvaessa. Oppimisvaikeudet ovat mahdollisia lievissäkin tapauksissa. Lievissä tapauksissa elinajanodote lähenee tavallista, mutta vaikeat hengitysongelmat ja sydänkomplikaatiot saattavat johtaa kuolemaan jo lapsuudessa tai nuoruusiällä. Hurlerin oireyhtymä johtuu IDUA-geenin mutaatiosta kromosomissa 4. Oireyhtymällä on autosomaalinen, peittyvä periytyminen. Sen esiintyvyys on Euroopassa arviolta noin 1/200 000. Hurlerin oireyhtymän diagnosointia vaikeuttaa varhaisten oireiden epäspesifiys. Heparaani- ja dermataanisulfaattien runsas erittyminen virtsaan kuitenkin viittaavat oireyhtymään. Diagnoosi voidaan varmistaa tai poissulkea valkosoluista ja sidekudossoluista todennettavalla entsyymipuutoksella sekä geenitutkimuksella. Hurlerin oireyhtymän hoito on oireenmukainen. Siihen voi sisältyä kantasolusiirtoja, entsyymikorvaushoitoa, kirurgiaa, lääkitystä, toiminta- ja puheterapiaa sekä näön, kuulon, ruoansulatuselimistön ja kognitiivisten taitojen tukemista.
Hurlerin oireyhtymän piirteitä kuvasi Gertrud Hurler vuonna 1919. Charles A. Hunter oli kuvannut vastaavia oireita jo kaksi vuotta aiemmin.
Nam June Paik

Videoinstallaatio.
Pre-Bell-Man, veistos Museum für Kommunikation -museon edustalla. Frankfurt am Main, Saksa.
Nam June Paik (20. heinäkuuta 1932 Soul – 29. tammikuuta 2006 Miami, Yhdysvallat) oli korealainen videotaiteilija, jota pidetään videotaiteen isänä. Fluxus-ryhmään kuulunut Paik teki myös kokeellista musiikkia ja telekommunikaatiotaidetta.
Nam June Paik oli ensimmäinen, joka otti television taiteensa osaksi. Hän tarttui ensimmäisenä taiteilijana kannettavaan videokameraan. Paik oli uranuurtaja myös eletronisessa kuvankäsittelyssä.
Elämä ja ura

Varakkaaseen tekstiilitehtailijan perheeseen Korean Soulissa syntynyt Nam June Paik ei aluksi suunnitellut kuvataiteilijan uraa. Hän opiskeli filosofiaa, historiaa, estetiikkaa ja länsimaista musiikkia Tokiossa, jonne hän oli perheensä kanssa paennut Korean sotaa vuonna 1950.
Vuonna 1956 Paik muutti Länsi-Saksaan opiskelemaan nykymusiikkia. Kaksi vuotta myöhemmin hän tapasi säveltäjä John Cagen, joka vaikutti paljon hänen taiteeseensa. 1960-luvun alusta lähtien Paik oli keskeinen tekijä Fluxus-liikkeessä. Hän tutki mahdollisuuksia muuntaa television signaalia käyttämällä muun muassa magneettia, ja asetti vuonna 1963 ensimmäisen kerran näytteille "preparoituja" televisioita, joiden esikuvana olivat Cagen "preparoidut" pianot. Se oli Nam June Paikin taiteellinen läpimurto, ja televisiomonitoreista tuli hänen taiteensa keskeinen elementti.
Vuosien kuluessa Paik siirtyi aineellisesti niukasta, mutta idearikkaasta ja provokatiivisesta Fluxus-taiteesta yhä runsaampaan ja karnevalistisempaan taiteeseen. Hän rakensi televisiovastaanottimista esimerkiksi puutarhoja ja videoseiniä, autoja ja robotteja, selloja ja rintaliivejä.
Paikin yhteistyökumppanina toimi Charlotte Moorman, jonka kanssa hän teki useita yhteisiä performansseja 1960-luvun puolesta välistä lähtien aina Moormanin kuolemaan asti vuonna 1991. Kuuluisin näistä lienee tv-rintaliiveihin pukeutuneet Moormanin sellonsoittoa kuvaavat esitykset. Moorman työskenteli monien aikansa kuuluisien nykytaiteilijoiden kanssa, mukaan lukien Joseph Beuys, John Gage, Yoko Ono ja Wolf Vostell. Paikin ja Moormanin yhteistyön motiivina oli halu murtaa klassisen musiikin esittämiseen liittyviä traditioita ja esitystapoja.[lähde? ]
Soulin olympialaisiin 1988 Paik rakensi yli tuhannesta erikokoisesta televisiovastaanottimesta koostuvan tornin. Teoksen nimi oli The More the Better (Mitä enemmän sitä parempi).
Elämä ja ura > Paik ja Suomi

Meluisan ja suurisuuntaisen taiteen lisäksi Paik teki myös hiljaisen meditatiivisia teoksia. Sellainen oli muun muassa Ars 83 -näyttelyssä Ateneumissa nähty TV-Buddha, jossa buddhan patsas istui katsomassa omaa kuvaansa televisiosta. Tämä teos toi Paikin laajempaan tietoisuuteen Suomessa. Näyttely merkitsi myös laajemmin videotaiteen läpimurtoa Suomessa. Paikin nauhateoksia oli tosin jo nähty Asko Mäkelän organisoimassa Vanhan galleriassa vähän aikaisemmin.
Kiasman kokoelmiin kuuluu Paikin teos TV-sello: Suomalainen uni (1991). Teos koostuu muovilevystä tehdystä selloa muistuttavasta instrumentista ja sen sisälle asetetusta kolmesta televisioruudusta. Sellossa on kielet ja soittimen vieressä makaa jousi, jolla selloa soitetaan. Soittimen sisällä olevissa televisioruuduissa näkyy videonauhaa. Paik suunnitteli teoksen vasta perustetun Nykytaiteen museon avajaisnäyttelyyn Ateneumiin vuonna 1991.
Paikin teoksia ja elämäntyötä on nostanut esiin Suomessa kriitikko-taiteilija Jan-Olof Mallander kirjoituksissaan eri lehdissä.
Suomessa Paikin teoksia nähtiin laajemmin Turussa Ars Nova -museossa vuonna 1995.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nam June Paik Wikimedia Commonsissa
Nam June Paikin verkkosivut
Muurahaistangarat

| Muurahaistangarat |
| --- | --- |
 Muurahaistangara (Habia fuscicauda)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kardinaalit Cardinalidae
Suku::  Muurahaistangarat Habia  Blyth, 1840
Katso myös
   Muurahaistangarat Wikispeciesissä   Muurahaistangarat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Muurahaistangarat (Habia) on kardinaalien heimoon kuuluva varpuslintusuku. Muurahaistangaroiden sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kahdeksan lajia. Suku on perinteisesti luokiteltu tangaroiden heimoon kuuluvaksi Viimeaikaisten molekyylibiologian tutkimusten mukaan muurahaistangaroiden suku olisi kuitenkin geneettisesti läheisempi kardinaaleille.
Muurahaistangaroihin kuuluvia lajeja

Costaricanmuurahaistangara Habia atrimaxillaris
Kruunumuurahaistangara Habia rubica
Lörppötangara Habia stolzmanni
Muurahaistangara Habia fuscicauda
Nokimuurahaistangara Habia gutturalis
Panamanlörppötangara Habia carmioli
Rillilörppötangara Habia olivacea
Töyhtömuurahaistangara Habia cristata
Aiheesta muualla

ITIS: Habia (englanniksi)
Ian Wynne

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   Ian Wynne (vasemmalla)  |   Ian Wynne (vasemmalla)  |   Ian Wynne (vasemmalla)  |  |
Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Miesten ratamelonta
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Ateena 2004 | K-1, 500 m |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Poznań 2004 | K-1, 500 m |  |
|  Pronssia | Poznań 2004 | K-2, 1 000 m |  |
Ian Wynne (s. 30. marraskuuta 1973 Sevenoaks, Kent, Englanti) on brittiläinen ratameloja ja olympiamitalisti.
Wynne edusti Isoa-Britanniaa Sydneyn kesäolympialaisissa 2000 ja Ateenan kesäolympialaisissa 2004. Sydneyssä 2000 hän karsiutui 500 metrin kajakkiyksikössä välierissä. Ateenassa 2004 Wynne saavutti pronssia 500 metrin kajakkiyksikössä ja sijoittui 1 000 metrin kajakkikaksikossa seitsemänneksi parinaan Paul Darby-Dowman. EM-kilpailuissa Wynne voitti yhden hopeamitalin ja yhden pronssimitalin Poznańissa 2004.
Wynne on pituudeltaan 184-senttimetrinen ja painaa 81 kilogrammaa.
Monimiaceae

| Monimiaceae |
| --- | --- |
 Hennecartia omphalandra -lajin hedelmiä.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Lahko::  Laurales
Heimo::  Monimiaceae  Juss.
 Monimiaceae-heimo levinneisyys
Katso myös
   Monimiaceae Wikispeciesissä   Monimiaceae Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Monimiaceae on siemenkasviheimo koppisiemenisten Laurales-lahkossa, jonka tunnetuin heimo on laakerikasvit (Lauraceae).
Tuntomerkit

Monimiaceae-heimon kasvit ovat puita, pensaita tai liaaneja. Lehdet ovat vastakkaisia, tavallisesti sahalaitaisia, harvoin ehytlaitaisia; suonitus on huomiota herättävä lavan alapinnalla, ja sivusuonet yhtyvät lavan reunalla. Kukat ovat keskikokoisia ja yksineuvoisia, kasvit yksi- tai kaksikotisia. Kukkapohjus on maljamainen hypanthium. Heteitä on kolme tai enemmän, ja ne ovat vaihtelevissa määrin palhottomia tai palhot ovat melko ohuita. Erillisiä emejä on tavallisesti monta, joskus muutama tai vain yksi. Vartalot ovat lyhyitä tai puuttuvat, luotti on leveä. Kustakin hedelmöityneestä emistä kehittyy pieni luumarja, ja luumarjat sijaitsevat hyvin kehittyneen hypanthiumin sisäpinnalla; hypanthium on toisinaan mehevä ja sulkee sisäänsä luumarjat ja halkeilee epäsäännöllisesti kypsyttyään.
Levinneisyys

Heimon lajit kasvavat eteläisen pallonpuoliskon trooppisilla alueilla, erityisesti Australiassa.
Luokittelu

Monimiaceae kuuluu samaan Laurales-lahkon kehityslinjaan Hernandiaceae-heimon ja laakerikasvien (Lauraceae) kanssa. Kehityslinjan ominaisuuksia ovat eräät alkaloidit, solujen pienet oksalaattikiteet, kiehkurainen hetiö, tietynlainen siitepölyn seinämän rakenne ja kärki-istukallinen, riippuva siemenaihe.
Monimiaceae-heimossa on 22 sukua ja 200 lajia kolmessa alaheimossa:
1. Monimioideae Raf. Liaaneja, pensaita tai puita; usein tähtikarvoja; kaksikotisia; kehälehtiä enintään 12, sisimmät terämäisiä; hedekukissa joutoheteitä; hedelmävaiheessa hypanthium halkeilee epäsäännöllisesti tai on kansiluomainen. Sukuja kolme, lajeja 19 hajanaisesti levinneinä Chileen, Maskareeneille, Itä-Australiaan ja Uuteen-Guineaan. Runsaslajisin suku on 15-lajinen Palmeria.
2. Hortonioideae Thorne & Reveal. Pensaita; tähtikarvoja; kukat kaksineuvoisia, noin kolmen cm:n levyisiä; kehälehtiä paljon spiraalimaisesti, sisimmät terämäisiä; joutoheteitä. Vain yksi kolmilajinen Hortonia-suku Sri Lankassa.
3. Mollinedioideae Thorne. Liaaneja, pensaita tai puita; yksikotisia; kehä erilaistumaton, usein huomaamaton tai puuttuu; mesiäiset tavallisesti puuttuvat. Sukuja 18, lajeja 180 eteläisen pallonpuoliskon trooppisissa osissa, erityisesti Australiassa. Runsaslajisimmat suvut ovat Mollinedia (90, mahdollisesti vain 20 lajia), Tambourissa (45 lajia) ja Kibara (45 lajia).
Luokittelu > Suvut

Monimiaceae-heimon suvut:
Anthobembix
Austromatthaea
Carnegieodoxa
Decarydendron
Ephippiandra
Faika
Hedycarya
Hedycaryopsis
Hennecartia
Hortonia
Kairoa
Kibara
Kibaropsis
Lauterbachia
Levieria
Macropeplus
Macrotorus
Matthaea
Mollinedia
Monimia
Palmeria
Parakibara
Peumus – boldopuut
Phanerogonocarpus
Schrameckia
Steganthera
Tambourissa
Tetrasynandra
Wilkiea
Xymalos – sitruunasahalavat, laji sitruunasahalapa (Xymalos monospora)
Tunnetuin heimon suvuista on boldopuut (Peumus).
Kuvia

Hedycarya angustifolia
Boldopuu (Peumus boldus)
Tambourissa elliptica -lajin hedekukinto
Wilkiea huegeliana -lajin hedelmiä
Sitruunasahalapa (Xymalos monospora)
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Monimiaceae
Helsinki-ajo

| Helsinki-ajo |
| --- | --- |
Kilpailupaikka:  Vermon ravirata
Maa:   Suomi
Perustettu:  1972
Matka:  1609 m, autolähetys
Rotu:  Lämminveriset
Kilpailuennätys:  10,7a (Next Direction, 2021)
Voitokkain hevonen:  Classico Merett, 3 voittoa
Voitokkain ohjastaja:  Pekka Korpi, 5 voittoa
Ensimmäinen palkinto:  10 000 € (2021)
Helsinki-ajo on Vermossa vuosittain järjestettävä lämminveristen ravihevosten suurkilpailu. Se aloitettiin 1972 Käpylän raviradalla, josta kilpailu siirtyi vastavalmistuneelle Vermon raviradalle vuonna 1978. Helsinki-ajo oli alun perin myös osa Helsingin juhlaviikkojen ohjelmaa.
Helsinki-ajo kilpailtiin pitkään tasoitusajona 2 100 metrin matkalla. Nykyiseen muotoon siirryttiin vuonna 1997. Kilpailun ensimmäinen palkinto on vuodesta 2005 lähtien ollut 10 000 euroa.
Voittajat 1972–2019

| Vuosi | Voittaja | Ohjastaja | Voittoaika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1972 | Granula | Matti Liljendahl | 23,3 |
| 1973 | Titan | Jan-Erik Nygård | 31,6 |
| 1974 | Basnja | Juhani Sundström | 27,7 |
| 1975 | Per Bodal | Reino Kauhanen | 28,5 |
| 1976 | Lord Pilatus | Jussi Tuominiemi | 24,6 |
| 1977 | Teodor | Erik Skutnabb | 26,0 |
| 1978 | Oki Way | Olle Lindqvist | 18,6 |
| 1979 | Lita Bunter | Hannu Nyman | 18,5 |
| 1980 | Scout Whitney | Ari Hartikainen | 18,9 |
| 1981 | Michael Marchand | Veijo Heiskanen | 23,0 |
| 1982 | Alto | Pekka Korpi | 18,9 |
| 1983 | Leander Blue Chip | Pekka Korpi | 19,6 |
| 1984 | Parchment | Veijo Heiskanen | 18,3 |
| 1985 | Fozzie Bear | Ilkka Korpi | 21,9 |
| 1986 | Racy | Tuomas Korvenoja | 18,4 |
| 1987 | Hayden Hanover | Veijo Heiskanen | 17,1 |
| 1988 | Hayden Hanover | Eero Hakkarainen | 16,8 |
| 1989 | Hickory Guvijo | Risto Rautanen | 20,1 |
| 1990 | Newstime Star | Heikki Korpi | 17,6 |
| 1991 | Usher | Ari Moilanen | 18,2 |
| 1992 | Jit Milou | Risto Airaksinen | 17,5 |
| 1993 | Dusty Bro | Ari Hartikainen | 17,4 |
| 1994 | ei järjestetty |  |  |
| 1995 | BWT Princess | Ilkka Korpi | 17,1 |
| 1996 | Indamo | Ari Hartikainen | 18,1 |
| 1997 | Isla J Brave | Aki Antti-Roiko | 13,6 |
| 1998 | Racing Freedom | Jorma Kontio | 14,0 |
| 1999 | Mombasa | Ilkka Korpi | 14,0 |
| 2000 | Incognito Kemp | Markku Nieminen | 14,8 |
| 2001 | Guenoso | Aki Antti-Roiko | 13,3 |
| 2002 | Jose Kemp | Esa Holopainen | 14,1 |
| 2003 | Speedy Play | Ari Hartikainen | 13,3 |
| 2004 | Classico Merett | Pekka Korpi | 13,3 |
| 2005 | Classico Merett | Pekka Korpi | 14,1 |
| 2006 | Classico Merett | Pekka Korpi | 14,3 |
| 2007 | Isn't It Pacha | Ari Moilanen | 13,5 |
| 2008 | Don Giovanni | Markku Nieminen | 12,3 |
| 2009 | Shorthanded Goal | Mauri Jaara | 12,6 |
| 2010 | EL Mikko | Jarmo Immonen | 11,6 |
| 2011 | Aslak | Jarmo Saarela | 17,8 |
| 2012 | Lisa's Big Boy | Ari Moilanen | 13,3 |
| 2013 | Brad De Veluwe | Mika Forss | 12,7 |
| 2014 | Beatasine | Risto Airaksinen | 13,7 |
| 2015 | Bret Boko | Ari Moilanen | 11,8 |
| 2016 | Onirique | Tommi Kylliäinen | 12,0 |
| 2017 | Seabiscuit | Jukka Torvinen | 12,5 |
| 2018 | Workout Wonder | Tommi Kylliäinen | 11,8 |
| 2019 | Top Of The World | Hannu Torvinen | 11,2 |
| 2020 | Next Direction | Iikka Nurmonen | 11,3 |
| 2021 | Next Direction | Iikka Nurmonen | 10,7 |
Nerijus Ališauskas

| Nerijus Ališauskas> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. kesäkuuta 1991 (ikä 33) Elektrėnai, Liettua
Kansalaisuus:   Liettua
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  184 cm
Paino:  84 kg
Seura
Seura:  HK Spišská Nová Ves
Sarja:  Tipos Extraliga
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2006–
Aik. seurat:  SC Energija-2 (Liettua) HK Liepājas Metalurgs (Latvia/BXL) EV Füssen (OL) HK Almaty (Kazakstan) Saryarka Karaganda (VHL) HK Temirtau (Kazakstan) HC Slovan Bratislava (SloEL) Dinamo Riika (KHL) HC Vita Hästen (Allsv.)
Nerijus Ališauskas (s. 6. kesäkuuta 1991 Elektrėnai, Liettua) on liettualainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Slovakian Extraliga-joukkue HK Spišská Nová Vesissa. Hän laukoo oikealta.
Ura > Seuraura

Ališauskas on SC Energijan kasvatti. Hän debytoi seuran miesten kakkosjoukkueessa 16-vuotiaana Liettuan pääsarjassa kaudella 2006–2007. Kaudeksi 2007–2008 Ališauskas siirtyi Latviaan HK Liepājas Metalurgsin organisaatioon. Hän pelasi kauden aikana seuran miesten joukkueessa Latvian pääsarjassa 14 runkosarjaottelua tehden yhden maalin. Ališauskas voitti Latvian Cupin. Kaudeksi 2009–2010 Metalurgs siirtyi pelaamaan Valko-Venäjän Ekstraligaa. Ališauskas voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +3. Hän edusti Metalurgsia kauden aikana myös Continental Cupissa, joten myös seuraavalla kaudella 2010–2011. Ališauskas voitti samalla kaudella myös seuran kakkosjoukkueessa Latvian-mestaruuden.
Kuuden Metalurgsissa vietetyn vuoden jälkeen Ališauskas siirtyi kaudeksi 2013–2014 Saksan kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle Oberliga-joukkue EV Füsseniin. Kaudeksi 2014–2015 hän siirtyi Kazakstanin mestaruussarjassa pelaavan HK Almatyn riveihin. Ališauskas oli joukkueen toiseksi paras pistemies Aleksandr Trofimovin jälkeen tehoilla 17+18=35, joilla hän voitti koko sarjan puolustajien maalipörssin ja sijoittui puolustajien pistepörssissä toiseksi edellään vain Arlan Kokshetaun Dušan Devečka. Pudotuspeleissä Ališauskas voitti Almatyn sisäisen tehotilaston lukemalla +6.
Kaudeksi 2015–2016 Ališauskas siirtyi VHL:n kazakstanilaisjoukkue Saryarka Karagandaan. Hän jakoi joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Pavel Mahanovskin kanssa lukemalla +18. Kaudella 2016–2017 Ališauskas oli tehoilla 4+15=19 Saryarkan tehokkain puolustaja sekä jakoi sisäisen syöttöpörssin voiton Danil Jerdakovin kanssa ja sijoittui sisäisessä pistepörssissä kolmanneksi. Hän jakoi koko VHL:n puolustajien pistepörssin viidennen sijan Torpedo Ust-Kamenogorskin Leonid Metalnikovin kanssa. Ališauskas voitti myös Saryarkan sisäisen tehotilaston lukemalla +20 ja jakoi koko liigan puolustajien tehotilaston voiton Torpedo Ust-Kamenogorskin Jordon Southornin kanssa. Hänet valittiin VHL:n viikon 52 parhaaksi puolustajaksi. Ališauskas vahvisti molempien VHL-kausiensa päätteeksi myös HK Temirtaun joukkuetta Kazakstanin mestaruussarjassa. Keväällä 2017 hän eteni joukkueen kanssa finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei kuitenkin Nomad Astana otteluvoitoin 4-3.
Heinäkuussa 2017 Ališauskas siirtyi try-outille KHL:n latvialaisjoukkue Dinamo Riikaan. Elokuussa hän sai joukkueeseen kauden 2017–2018 kattavan jatkosopimuksen. Ennen Ališauskasia KHL:ssä on pelannut liettulaissyntyisistä pelaajista ainoastaan Darius Kasparaitis.