stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rutgersin yliopisto

| Rutgersin yliopisto> Rutgers University |
| --- | --- |

Motto:  Sol Iustitiae et Occidentem Illustra
Perustettu:  1766
Tyyppi:  Julkinen
Rehtori:  Richard L. McCormick
Henkilökunta:  14 100 (akateeminen: 8 000) 
Opiskelijoita:  69 000
Sijainti:  Newark, New Jersey  Yhdysvallat
Osoite:  http://www.rutgers.edu/
Rutgersin yliopisto (engl. Rutgers University [ˈrʌtɡərz]) on julkinen tutkimusyliopisto New Jerseyssä, Yhdysvalloissa. Se on samalla kotiosavaltionsa osavaltionyliopisto, jolla on kampuksia Newarkissa, New Brunswickissa, Piscatawayssa ja Camdenissa. 10. marraskuuta 1766 perustettu Rutgers on Yhdysvaltojen kahdeksanneksi vanhin yliopisto.
Tunnettu Rutgersin yliopiston tieteilijä on tietotekniikan professori Bahman Kalantari.
Talvinen näkymä Old Queensiin, Rutgersin vanhimpaan rakennukseen (rakennettu 1808–1825) yliopiston New Brunswickin kampuksella, New Jerseyssä. Rakennus on nyt yliopiston hallinnon käytössä.
Kiinalainen ARWU-yliopistoranking arvioi yliopiston New Brunswickin kampuksen tieteellisten näyttöjen perusteella maailman huippuyliopistojen listan 2021 sijaluokkaan 101–150. Newarkin pääkampuksen ARWU arvioi sijaluokkaan 901–1000.
Yliopiston mainetta arvioissaan korostava brittiläinen QS-yliopistoranking luokitteli saman yliopistokampuksen maailman yliopistolistallaan (2023) sijaluokkaan 801–1000. Tämän arvion mukaan kampuksen sijoitus on pudonnut yli 300 sijaa edellisen vuosikymmenen aikana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rutgersin yliopisto Wikimedia Commonsissa
Ruskomäntypistiäinen

| Ruskomäntypistiäinen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Pistiäiset Hymenoptera
Alalahko::  Sahapistiäiset Symphyta
Yläheimo::  Lehtipistiäismäiset Tenthredinoidea
Heimo::  Havupistiäiset Diprionidae
Alaheimo::  Diprioninae
Suku::  Neodiprion
Laji::  sertifer
Kaksiosainen nimi
 Neodiprion sertifer  Geoffroy, 1785 
Katso myös
   Ruskomäntypistiäinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ruskomäntypistiäinen (Neodiprion sertifer) on keskikokoinen, ruskea pistiäislaji ja huomattava metsätalouden tuholainen. Mäntypistiäistoukat aiheuttivat huomattavia vahinkoja kesällä 2009 ja vahinkojen odotetaan jatkuvan vuonna 2010.
Koko ja ulkonäkö

Ruskomäntypistiäisen sukupuolet ovat huomattavan erinäköisiä. Naaras on kellanruskea, 7–10 mm pitkä pistiäinen jolla on mustat tuntosarvet. Koirasyksilöt ovat mustankiiltäviä ja niiden raajat sekä takaruumiin vatsapuoli ovat ruskeat. Koiraiden tuntosarvet ovat näyttävän sulkamaiset.
Täysikasvuiset toukat ovat noin 25 mm pitkiä, harmaanvihreitä ja niissä on pitkittäisjuovia. Pää on musta. Elävät männyissä suurina ryhminä.
Levinneisyys ja lentoaika

Euraasialainen laji, joka on levinnyt myös Pohjois-Amerikkaan. Aikuiset pistiäiset lentävät elokuusta lokakuuhun.
Elinympäristö ja elintavat

Laji viihtyy kaikenikäisissä mäntymetsissä. Pistiäisnaaras munii männynneulasten sisälle ja munintakohdassa neulasen pinnalla näkyy kellertävä laikku. Toukat kuoriutuvat touko-kesäkuun vaihteessa ja syövät männyt suurelta osin neulasettomiksi kesä-heinäkuun aikana. Mäntypistiäistoukat eivät yleensä kajoa saman kesän aikana kehittyneisiin neulasiin, minkä seurauksena toukkien valtaaman puun oksien kärkiin jää neulasia. Kuivina ja lämpiminä kesinä muodostuu massaesiintymiä ja noin 20–30 vuoden välein laji aiheuttaa erityisen suuria tuhoja. On arvioitu, että mäntypistiäinen aiheuttaa kymmenen vuoden aikana puuston kasvussa noin 40 % menetykset. Noin 4 % puista kuolee toukkien aiheuttaman puun kunnon heikkenemisen ja sitä seuraavien ytimennävertäjien sekä pikikärsäkkäiden hyökkäyksen seurauksena. Kotelot ovat maassa.
Talvehtii pääasiassa munana, mutta osa yksilöistä viettää talven kotelossa lähtien lentoon vasta seuraavana kesänä.
Ruskomäntypistiäisen saalistajia luonnossa ovat ainakin seuraavat: rahkakurekiitäjäinen (Agonum ericeti), Aranea ventricosa, metsämyyrä (Clethrionomys glareolus), samettimuurahainen (Formica cinerea), Formica exsectoides, kaljukekomuurahainen (Formica polyctena), Misumenops tricuspidatus, ilveshämähäkki (Oxyopes ramosus), Pardosa hyperborea, Pardosa sphagnicola, talitiainen (Parus major), hiirakkoseppä (Prosternon tessellatum), kosteikkosysikiitäjäinen (Pterostichus nigrita), idänpäästäinen (Sorex caecutiens) ja Xysticus audax.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Ruskomäntypistiäinen (Neodiprion sertifer)
METLA: Ruskomäntypistiäinen on torjuttavissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Ötökkätieto: Ruskomäntypistiäinen (Neodiprion sertifer)
Valokuva lajista
European Pine Sawfly (englanniksi)
ITIS: Neodiprion sertifer (englanniksi)
Plantwise: European pine sawfly (Neodiprion sertifer) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Neodiprion sertifer, the European pine sawfly (englanniksi)
Toukkia
S/S Nikolai

S/S Nikolai oli vuonna 1858 valmistunut matkustajalaiva, ja sen omisti turkulainen Sydfinska Kustångfartygsbolaget. Höyrylaiva oli valmistunut Hullissa, ja se kulki potkurilla. Laiva aloitti linjalla Helsinki–Tallinna–Pietari. Myöhemmin se kulki sisaraluksensa S/S Alexanderin parina Lyypekkiin.
Rudolf Slánský

Rudolf Slánský (1948)
Rudolf Slánský vuonna 1947 (kolmas vasemmalta).
Rudolf Slánský (31. heinäkuuta 1901 Nezvěstice – 3. joulukuuta 1952 Praha) oli tšekkoslovakialainen poliitikko ja Tšekkoslovakian kommunistisen puolueen pääsihteeri toisen maailmansodan jälkeen. Tšekkoslovakian sisäministerinä hän oli yksi merkittävimmistä poliittisen terrorin toimeenpanijoista. Slánský vangittiin marraskuussa 1951 ja hänet tuomittiin näytösoikeudenkäynnissä vakoilusta ja sionismista. Hänet teloitettiin joulukuussa 1952.
Varhainen elämä

Slánský opiskeli Plzeňin kaupallisessa akatemiassa. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen hän muutti Prahaan, missä hän tutustui vasemmistolaisiin ajatuksiin. Slánský liittyi Tšekkoslovakian kommunistiseen puolueeseen, kun se oli eronnut sosiaalidemokraattisesta puolueesta 1921. Hän yleni puolueessa ja hänestä tuli Klement Gottwaldin apulainen. Viidennessä puoluekokouksessa vuonna 1929 Slánský nimettiin puolueen presiudimiin ja politbyroon jäseneksi.
Vuosina 1929–1935 Slánský toimi maan alla laittomassa kommunistisessa puolueessa. Vuonna 1935 Slánský ja Gottwald valittiin kansalliskokoukseen. Slánskýn, joka oli juutalainen, täytyi paeta Neuvostoliittoon saksalaisten miehitettyä Sudeettialueet lokakuussa 1938. Neuvostoliitossa Slánský toimi Radio Moskovassa Tšekkoslovakiaan lähetettyjen radio-ohjelmien toimittamisessa. Slánský organisoi Tšekkoslovakian armeijan yksiköt, joiden kanssa hän palasi Tšekkoslovakiaan 1944 osallistuakseen Slovakian kansannousuun.
Vallassa sodanjälkeisellä kaudella

Vuonna 1945 Slánský tapasi Tšekkoslovakian Lontoon ja Moskovan pakolaishallituksen jäseniä, mikä johti kansanrintamahallituksen kokoamiseen Edvard Benešin johdolla. Slánskýsta tuli kommunistipuolueen pääsihteeri 8. edustajakokouksessa maaliskuussa 1946. Vuonna 1948 kommunistinen puolue otti vallan maassa niin sanotussa Prahan kaappauksessa. Slánskýsta tuli sisäministeri, jonka tärkeänä tehtävänä oli stalinistisen kurin toimeenpano. Hän sai sosialismin korkeimman kunniamerkin heinäkuussa 1951.
Oikeudenkäynti

Marraskuussa 1951 Slánský ja 13 muuta henkilöä pidätettiin ja vangittiin syytettynä titolaisiksi, trotskilaisiksi ja sionisteiksi. Slánskýta syytettiin vakoilusta länsikapitalismin hyväksi toimivan salaliiton jäsenenä. Slánskýta rasitti hänen kosmopoliittinen maineensa, joka antoi Gottwaldille ja hänen tukijalleen Antonín Zápotockýlle mahdollisuuden syyttää häntä porvariksi. Gottwald päätti mahdollisesti turvata oman turvallisuutensa uhraamalla Slánskýn ”kansallisiin kommunisteihin” kohdistetussa stalinistisessa ”puhdistuskampanjassa”. Toisten historioitsijoiden mukaan Slánskýn vallanhalu ja Gottwaldin aseman heikentäminen presidentti Benešin kuoleman jälkeen johti valtakamppailuun heidän välillään. Gottwald aloitti syyttämällä Slánskýn lähimiehiä Otto Šlingiä ja Bedřich Reiciniä rikoksista puoluetta vastaan. Slánskýta syytettiin myös talouden ja teollisuuden ongelmista.
Prahan oikeudenkäynti alkoi 20. marraskuuta 1952. Oikeudenkäynnissä oli merkittäviä antisemitistisiä piirteitä: kolmestatoista syytetystä kymmenen oli Slánskýn lisäksi juutalaisia. Josif Stalin valvoi oikeudenkäyntiä tarkasti. Slánský tuomittiin syylliseksi ”trotskilais-titolais-sionistiseen toimintaan amerikkalaisen imperialismin hyväksi” ja hirtettiin Pankrácin vankilassa 3. joulukuuta 1952. Hänen ruumiinsa poltettiin ja tuhkat levitettiin maantielle Prahan ulkopuolelle.
Stalinin kuoleman ja tuomitsemisen jälkeen Antonín Novotný syytti Slánskýta stalinististen metodien tuomisesta kuulusteluihin Tšekkoslovakiassa. Slánský ja muut puhdistuksen uhrit puhdistettiin syyllisyydestä huhtikuussa 1963 ja rehabilitoitiin toukokuussa 1968. Slánský oli korkea-arvoisin Tšekkoslovakiassa teloitettu poliitikko; myöhemmin epäsuosioon joutuneet johtajat vain erotettiin ja pantiin eläkkeelle.
Ruoskitun sävel

| Ruoskitun sävel Eri esittäjiä |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1967–1971
 Julkaistu: 1975
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Pekka Gronow
 Tyylilaji: työväenlaulu, kansanmusiikki
 Kesto: 40.43
 Levy-yhtiö: Love Records
 Levymerkki: Eteenpäin!
Ruoskitun sävel – punakaartilaisten lauluja on vuonna 1975 julkaistu kokoelma-albumi, joka sisältää Suomen sisällissodan ajalta peräisin olevia punaisten lauluja. Levyn tuottnut Pekka Gronow taltioi kappaleet 1960-luvun lopulla kerätessään työväenliikkeen veteraanien lauluperintöä. Lisäksi mukana on kolme Sulo Vakkarin omaa äänitystä (A8, B2, B4).
Sisältö

Levyn kappaleet esitetään ilman säestystä tai mandoliinin säestyksellä. Laulajista Enok Aaltio ja Alma Niinistö olivat itse punakaartissa ja vankileirillä. Anna Engelbergin isä teloitettiin sodan loppuvaiheessa ja myös muilla esiintyjillä on omakohtaista kosketuspintaa sisällissodan tapahtumiin. Avauskappaleen yhteydessä on lyhyt Enok Aaltion haastattelu. Kappaleen Kuolo esittävä Emilia Aaltio on hänen puolisonsa.
Levyn avauskappale Punakaartilaisten marssi on Venäjällä jo vuonna 1917 tunnettu vallankumouslaulu, mutta suurin osa syntyi vasta sodan jälkeen vankileireillä. Jali Joutsen kirjoitti Tammisaaren vankileirillä Valkoisen vallan aaveet ja Olga Oras Viipurin vankileirillä Punakaartin lähtö Tainionkoskelta. Muista lauluista Pohjolan lumiset kalmiston hongat, Hautausmarssi, Kevään muistot ja Minä aatteeni kaunihin tähden ovat tuntemattomiksi jääneiden vankien sanoituksia. Niiden ohella mukana on Neuvosto-Venäjälle paenneiden Elvira Willman-Elorannan ja Lauri Letonmäen lauluja. Neuvostojen puolesta -kappale on myös tullut Venäjältä. Laulu papeista on ilmeisesti amerikansuomalaista alkuperää, mutta 1970-luvun lainsäädännön johdosta siitä kuullaan vain katkelma. Muiden laulujen alkuperästä ei ole tietoa.
Sävellykset ovat suurimmaksi osaksi 1900-luvun alkupuolen kansansävelmiä. Punakaartin lähtö Tainionkoskelta perustuu arkkiveisuun Juutalaistyttö ja Punaisen ratsuväen marssin sävel on 30-vuotisen sodan marssi. Veriruusu sekä Kevään muisto pohjautuvat venäläiseen kansansävelmään Stenka Razin ja Hautausmarssi venäläisten vallankumouksellisten surumarssiin. Sulo Vakkari on säveltänyt kaksi esittämäänsä kappaletta 1960-luvulla.
Kappaleet

Enok Aaltio: Punakaartilaisten marssi / Muistelmia punakaartista – 3.24 (säv. trad., san. tunt.)
Enok Aaltio: Laulu papeista – 1.30 (säv. tunt., san. tunt.)
Emilia Aaltio: Kuolo – 2.05 (säv. tunt., san. tunt.)
Viljo Nurminen: Punakaartin lähtö Tainionkoskelta – 3.30 (säv. trad., san. Olga Oras)
Sulo Vakkari: Pohjoisessa Pietarsaaren kaupungissa – 2.32 (säv. trad., san. tunt.)
Enok Aaltio: Punaisen ratsuväen marssi – 0.58 (säv. tunt., san. Elvira Willman-Eloranta)
Sulo Vakkari: Yli kuoleman kenttien – 2.06 (säv. Sulo Vakkari, san. Lauri Letonmäki)
Viljo Nurminen: Pohjolan lumiset kalmiston hongat – 2.10 (säv. trad., san. tunt.)
Elisabet Kolari: Punakaartilaisen hauta – 1.30 (säv. trad., san. tunt.)
Enok Aaltio: Veriruusu – 3.18 (säv. trad., san. Elvira Willman-Eloranta)
Sulo Vakkari: Ees-eespäin – 2.37 (säv. tunt., san. ”Henkipatto”)
Alma Niinistö: Hautausmarssi – 2.05 (säv. trad., san. tunt.)
Sulo Vakkari: Valkean vallan aaveet – 3.07 (säv. Sulo Vakkari, san. Jali Joutsen)
Viljo Nurminen: Kevään muistot – 4.27 (säv. tunt., san. tunt.)
Viljo Nurminen: Neuvostojen puolesta – 3.04 (säv. trad., san. tunt.)
Viljo Nurminen: Valkokaartilainen – 1.35 (säv. tunt., san. tunt.)
Anna Engelberg: Minä aatteeni kaunihin tähden – 0.45 (säv. tunt., san. tunt.)
Rupert Weinstabl

| Mitalit> Miesten melonta. Olympialaiset .Maa:   Itävalta | Mitalit> Miesten melonta. Olympialaiset .Maa:   Itävalta | Mitalit> Miesten melonta. Olympialaiset .Maa:   Itävalta | Miesten melonta> .Maa:   Itävalta |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Berliini 1936 | C-2 1000 m |  |
|  Pronssia | Berliini 1936 | C-2 10000 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
Maa:   Saksa
|  Kultaa | Vaxholm 1938 | C-2 1000 m |  |
|  Hopeaa | Vaxholm 1938 | C-2 10000 m |  |
Rupert Weinstabl (20. marraskuuta 1911 – 7. syyskuuta 1953) oli itävaltalainen meloja, maailmanmestari ja kaksinkertainen olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä ja sai siellä hopeaa 1 000 metrin ja pronssia 10 000 metrin kanadalaiskaksikossa. Ratamelonnan maailmanmestaruuskilpailuissa Weinstabl saavutti vuonna 1938 kaksi mitalia: yhden kultaisen ja toisen hopeisen.
Sam Huntington

| Sam Huntington |
| --- | --- |
 Sam Huntington vuonna 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. huhtikuuta 1982 (ikä 42) Peterborough, New Hampshire, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Puoliso:  Rachel Klein
Aiheesta muualla
www.samhuntington.com
IMDb
Elonet
Sam Huntington (s. 1. huhtikuuta 1982 Peterborough, New Hampshire) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Peterboroughissa, New Hampshiressa, 1. huhtikuuta vuonna 1982. Hänen äitinsä Christine Stabile omisti The Black Box -teatterin, missä poika aloitti näyttelemisen. Vuonna 1997 Sam, palkittiin Showbiz Kids'in uudeksi nuoreksi tähdeksi.
Sam meni naimisiin tyttöystävänsä Rachel Kleinin kanssa syyskuussa 2006.
Filmografia

Harvest of Fire (1996, tv)
Jungle 2 Jungle (1997)
Detroit Rock City (1999)
Not Another Teen Movie (2001)
Rolling Kansas (2003)
Home of Phobia (2004)
In Enemy Hands (2004)
Raising Genius (2004)
Sleepover (2004)
Molding Clay (2005)
Safety Glass (2005)
Superman Returns (2006)
Fanboys (2007)
Aiheesta muualla

Sam Huntington Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ruosmanjärvi

| Ruosmanjärvi |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Karjala
Kunnat:  Lieksa
Koordinaatit:  63°27′51″N, 29°51′26″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Vuoksen vesistö (04)
Laskujoki:  Ruosmanjoki
Järvinumero:  04.489.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  150,3 m 
Rantaviiva:  17,77 km 
Pinta-ala:  2,54 km² 
Tilavuus:  0,00732 km³ 
Keskisyvyys:  2,9 m 
Suurin syvyys:  12,5 m 
Saaria:  7
:  Lehtosaari Piilosaari Suurisaari Terosaari
 fiRuosmanjärvi 
Ruosmanjärvi on melko matala ja kalastoltaan monipuolinen metsäjärvi Lieksan pohjoisosassa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 2,5 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 95 kilometriä pohjoiseen.
Maantiede

Ruosmanjärven pituus kaakosta luoteeseen on 3,7 kilometriä. Järven pituutta lisää luoteeseen työntyvä lähes kilometrin mittainen Jauhiaislahti. Järven leveyttä lisää itään työntyvä Piilolahti. Noin neljäsosa Ruosmanjärvestä on vähintään metrin ja enintään kaksi metriä syvä. Alle sadasosa on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvimmät alueet sijaitsevat Piilolahdella.
Ruosmanjärven saariluku on seitsemän. Saarista kaksi on alle aarin laajuisia luotoja, kolmen saaren pinta-ala on yli hehtaarin. Ruosmanjärven eteläosan ilmettä hallitsee noin 25-hehtaarinen eli neljännesneliökilometrin laajuinen Suurisaari, jonka luoteinen ja koillinen osa ovat luonnonsuojelualuetta.
Piilolahden etelärannalla on jyrkänteitä, joista itäisempi on osa Piilovaaraa, jonka laki on noin 220 metriä merenpinnan yläpuolella. Myös Ruosmanjärven etelärannalla on vaaroja. Länsirannalla on suomaata, joka ei kohoa montaakaan metriä järven pintaa korkeammalle.
Ruosmanjärvi laskee järven länsikolkasta alkavaa Ruosmanjokea länteen.
Ruosmanjärven vesitilavuus on 7 319 000 kuutiometriä.
Ruosmanjärvi (04.489.1.007) kuuluu Ruosmanjoen valuma-alueeseen (04.489), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Viekijoen valuma-alue (04.48) ja ensimmäinen on Pielisen reitin valuma-alue (04.4). Ruosmanjoen valuma-alueeseen kuuluu 24 vähintään hehtaarin laajuista järveä. Laajimmat ovat Ruosmanjärvi, Pieni Ruosmanjärvi ja Kalliojärvi.
Kalasto

Ruosmanjärven kalalajeihin kuuluu muun muassa ahven, hauki, kiiski, lahna, made, siika ja särki.
S/S Norra Finland

Norra Finland 1890-luvulla. Kuva: Suomen merimuseon kokoelma.
S/S Norra Finland oli suomalainen matkustajahöyrylaiva, joka liikennöi myöhemmin Odin-nimisenä Ruotsissa.
S/S Norra Finland rakennettiin 1885 Motalan telakalla Norrköpingissä Ruotsissa. Laivan pituus oli 54,2 metriä ja leveys 8,07 metriä. Laivan vetoisuus oli 617 bruttorekisteritonnia. Höyrykoneen teho oli 480 hevosvoimaa.
Torniolaisen Torneå Ångbåts Ab -varustamon tilaama laiva oli aluksi Kemi–Helsinki-linjalla ja myöhemmin se kulki Vaasasta Pietariin ja Tukholmaan. Vuonna 1892 laiva siirtyi Suomen Höyrylaiva Oy:n omistukseen ja kulki linjoilla Tukholma–Turku–Helsinki–Pietari, Kemi–Pietari ja Suomi–Tallinna–Stettin, kunnes se vuonna 1906 siirrettiin Tukholma–Riika-linjalle.
Vuonna 1909 S/S Norra Finland myytiin ruotsalaiselle Stockholms Rederi AB Svea -varustamolle. Laiva peruskorjattiin muun muassa asentamalle siihen sähkövalaistus ja korjauksen jälkeen se jatkoi vuoteen 1914 saakka Tukholma–Riika-linjalla. Laivan nimeksi vaihtui 1910 Odin ja samassa yhteydessä se sai uuden höyrykattilan.
S/S Odin liikennöi vuosina 1914–1945 Tukholmasta käsin muun muassa Saksaan, Latviaan ja Pohjois-Ruotsiin. Kesällä 1933 se liikennöi Tukholmasta Maarianhaminaan. Laiva myytiin vuonna 1945 Norjaan, jossa sen nimeksi tuli Ryfylke. Laiva romutettiin 1951 Liègessä, Belgiassa.
Saksan presidentinvaalit 2017

Saksan presidentinvaalit 2017 (virallisesti 16. liittovaltion kokous), on epäsuora vaalitapa, jossa valitaan Saksan liittopresidentti. Vaalit järjestettiin Saksassa 12. helmikuuta 2017 Istuva presidentti Joachim Gauck ilmoitti 6. kesäkuuta 2016, ettei hän asetu uudelleenvalintaan viittaamalla ikäänsä.
Sosiaalidemokraattien ehdokas Frank-Walter Steinmeier valittiin hallintoalueen ainoaksi ehdokkaaksi marraskuussa 2016, ja kun Kristillisdemokraattinen unioni päätti olla asettamatta ehdokasta häntä vastaan, hänen valintansa pidettiin varmana. Muita ehdokkaita olivat sitoutumaton ehdokas Christoph Butterwegge ja Vaihtoehto Saksalle puolueen ehdokas Albrecht Glaser. Steinmeier valittiin ensimmäisessä äänestyksessä, jossa hän sai 931 valitsijamiesääntä. Hän aloitti tehtävässään 19. maaliskuuta 2017.
Tulokset

| Ehdokas | Puolue | Tukeva osapuoli | Valitsijamiesäänet | Ääniosuus |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Frank-Walter Steinmeier | Sosiaalidemokraattinen puolue | CDU/CSU, Vihreät, FDP ja SSW | 931 | 73,89 |
| Christoph Butterwegge | Sitoutumaton | Die Linke | 128 | 10,16 |
| Albrecht Glaser | Vaihtoehto Saksalle | - | 42 | 3,33 |
| Alexander Hold | Vapaat äänestäjät | - | 25 | 1,98 |
| Engelbert Sonneborn | Sitoutumaton | Saksan piraattipuolue ja Die PARTEI | 10 | 0,79 |
| Yhteensä | Yhteensä | Yhteensä | 1,253 | 99,44 % |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saksan presidentinvaalit 2017 Wikimedia Commonsissa
Ron Hextall

| Ron Hextall |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. toukokuuta 1964 (ikä 60) Brandon, Manitoba
Kansalaisuus:  Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Hex
Pelipaikka:  maalivahti
Maila:  Oikea
Hanska:  Vasen
Pituus:  191 cm
Paino:  91 kg
Pelinumero:  27
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1984–1999
Seurat:  Philadelphia Flyers (NHL)  Quebec Nordiques (NHL) New York Islanders (NHL) Kalamazoo Wings (IHL) Hershey Bears (AHL)
NHL-varaus:  119. varaus, 1982 Philadelphia Flyers
Ronald Jeffrey ”Ron” Hextall (s. 3. toukokuuta 1964 Brandon, Manitoba) on ammattilaisuransa lopettanut kanadalainen ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti.
Hextall tunnettiin aggressiivisesta pelaamisestaan ja hänellä on maalivahtien yhden kauden jäähyennätys NHL:ssä (113 minuuttia kaudella 1988–1989). Hän käytti mailaansa apunaan ottaessaan yhteen vastustajien pelaajien kanssa tehden heille joskus suurtakin vahinkoa. Hextall tuli kaukalossa tunnetuksi myös tappeluhalukkuudestaan. Hextall kävi jopa taklaamassa laidassa.
8. joulukuuta 1987 Hextallista tuli NHL:n ensimmäinen maalivahti, joka on tehnyt maalin laukaisemalla kiekon tyhjään maaliin, kun vastustajajoukkue on ottanut kuudennen kenttäpelaajan jäälle. Ron Hextall on myös yksi harvoista pelaajista, jotka ovat voittaneet Conn Smythe Trophyn, vaikka oma joukkue ei voittanut Stanley Cupia.
Lapsuus ja nuoruus

Ron Hextall syntyi toukokuun 3. päivä vuonna 1964 Brandonissa, Manitobassa Bryan ja Fay Hextallin nuorimmaksi lapseksi. Hextall on kolmannen sukupolven NHL -pelaaja sillä hänen isoisänsä on vuonna 1940 Stanley cupin voittanut Bryan Hextall joka pelasi yhteensä 11 kautta New York Rangersissa. Bryan Hextall pääsi Hockey Hall of Fameen vuonna 1969. Ron Hextallin isä, Bryan Hextall Jr. pelasi yhteensä 11 kautta NHL:ssä ja pelasi mm.Pittsburgh Penguinsissa. Lisäksi Ronin setä, Dennis Hextall, pelasi 14 kautta NHL:ssä. Nuoruudessaan Hextall näki paljon Philadelphia Flyersin otteluita hänen isän ja sedän pelatessaan siellä. Flyersin  aggressiivinen pelitapa 1970 -luvulla antoi joukkueelle nimen "Broad Street Bullies". Myöhemmin Hextall on todennut että tuohon aikaan hän "vihasi Flyersia".
Hänen isänsä uran takia Hextall joutui usein vaihtamaan koulua, riippuen siitä missä kaupungissa hänen isänsä pelasi. Hextallin arvosanat olivat tyypillisesti B:tä ja C:tä sillä hän ei panostanut opintoihinsa koska hänen mielensä vaelsi jääkiekossa. Hextall on kertonut haastattelussa että "Muut tekivät kouluhommia ja minä piirsin kuvia Tony Espositosta ja Jimmy Rutherfordista". Hextall oppi pitämään jatkuvasta muuttamisesta ja totesi : " Sain olla mukana NHL -ympyröissä, mitä muutakaan olisin voinut toivoa?"
Pelaajauran jälkeinen aika

Lopetettuaan pelaajauransa kevääseen 1999 Hextall toimi kolme vuotta Flyersin kykyjenetsijänä. Syksystä 2002 kevääseen 2006 hän oli Flyersin pelaajahankinnoista vastaava johtaja.
Kauden 2006 alusta Hextall toimi Los Angeles Kingsin apulais-GM:na ja sen ohessa AHL-joukkue Manchester Monarchsin GM:na ja Kingsien jääkiekkotoiminnoista vastaavana varapresidenttinä. Tätä kolmoisroolia kesti kauden 2013 loppuun, jonka jälkeen Hextall palasi takaisin Philadelphiaan. Flyersin jossa hän toimi vuoden verran sekä NHL-joukkue Flyersin että AHL-joukkue Adirondack Phantomsin apulais-GM:na sekä jääkiekkotoiminnoista vastaavana johtajana. Keväällä 2017 Hextall vastasi GM:n ominaisuudessa myös Kanadan MM-kisajoukkueen kokoamisesta.
Kauden 2015 alusta Hextall ylennettiin Philadelphia Flyersin ja farmijoukkue Lehigh Valley Phantomsin General Manageriksi. Hän hoiti virkaa aina marraskuuhun 2018 asti, kunnes sai potkut.
Helmikuussa 2021 Pittsburgh Penguins nimesi Hextallin joukkueen GM:ksi.
Palkinnot

NHL:n kuukauden tulokas joulukuussa 1986
Vezina Trophy vuonna 1987
Conn Smythe Trophy vuonna 1987
Saarivaara

Saarivaara on:
Saarivaara, entisen Korpiselän kunnan kylä, josta nykyisin osa sijaitsee Joensuun Tuupovaarassa, osa luovutetulla alueella
Saarivaara, kylä Polvijärvellä
Saarivaara, kylä Lieksassa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Saarivaara”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.