stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vastaus elämään, maailmankaikkeuteen ja kaikkeen muuhun sellaiseen

Lopullinen vastaus
Vastaus elämään, maailmankaikkeuteen ja kaikkeen muuhun sellaiseen on Douglas Adamsin sci-fi-kirjasarjassa Linnunradan käsikirja liftareille esiintyvä luku.
Linnunradan käsikirjan mukaan miljoonia vuosia sitten eräs hyperälykäs yleisulottuvainen rotu oli niin käsittämättömän kyllästynyt ainaisiin väittelyihin elämän tarkoituksista, että päätti ratkaista perimmäisen kysymyksen elämästä, maailmankaikkeudesta ja kaikesta muusta sellaisesta.
Tehtävää suorittamaan rakennettiin maailmankaikkeuden toiseksi mahtavin supertietokone nimeltä Syvä miete (Deep Thought). Seitsemän ja puolen miljoonan vuoden pohdinnan jälkeen Syvä miete ilmoitti vastauksen olevan 42. Vastauksen suoranaisen epätarkkuuden Syvä miete kuittasi kysymällä, tietävätkö kysyjät, mikä tuo perimmäinen kysymys itse asiassa on. Kysymystä Syvä miete ei kuitenkaan kyennyt selvittämään, vaan siihen tarvittiin hänen jälkeensä tuleva supertietokone, "joka on niin monimutkainen, että orgaaninen elämä muodostaa osan sen toiminnasta." Tämän nimi oli Maa, jonka vogonit kuitenkin tuhosivat viisi minuuttia ennen kuin kysymys oli selvillä, joten kysymystä ei vieläkään tiedetä.
Kysymys saadaan kuitenkin selville jatko-osassa aikamatkailun, huonon tuurin ja älyttömän idean kautta. Se, mitä kysymys itsessään tarkoittaa ja onko se ylipäätään oikea tai järkevä, jää arvoitukseksi. Ei kuitenkaan voi pohjimmiltaan olettaa, että kysymyksen ja vastauksen ymmärtäisi vain sen takia että tietää sen.
Douglas Adamsilta kysyttiin useita kertoja hänen uransa aikana miksi hän valitsi juuri luvun 42. Useita teorioita esitettiin, mutta hän hylkäsi ne kaikki. Marraskuun 3. 1993 hän antoi vastauksen keskusteluryhmässä alt.fan.douglas-adams:
»Vastaus tähän on hyvin yksinkertainen. Se oli vitsi. Sen piti olla luku, tavallinen, pienehkö luku, ja valitsin tuon. Binääriset esitysmuodot, 13-kantaiset luvut, Tiibetiläiset munkit ovat kaikki täydellistä hölynpölyä. Istuin työpöytäni ääressä, katselin puutarhaan ja ajattelin '42 sopii' Kirjoitin sen paperille. Tarinan loppu.»
Upplandsgatan

Upplansgatania etelään päin. Taustalla häämöttävät Riddarholmskyrkanin torni ja Skatteskrapan.
Upplandsgatan on Norrmalmin ja Vasastadenin kaupunginosissa Tukholmassa sijaitseva katu, joka ulottuu Norra Bantorgetilta Västmannagatanille.
Kuvia

Upplandsgatan 5: Handels-ammattiliiton päkonttori
Upplandsgatan 12: Pyhän Pietarin kirkko (Erik Lallerstedt, 1901)
Upplandsgatan 61: Agda Östlund asui osoitteessa vuosina 1905–1925.
Upplandsgatan 100: Rödabergin koulu
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Upplandsgatan Wikimedia Commonsissa
Verkkopääte

Verkkopääte (DCE, engl. Data Circuit-Terminating Equipment) tai piiripäätin on datasiirtoverkossa oleva laite joka nimensä mukaisesti päättää siirtotien tai kanavan. Se toimii sovittimena siirtotien ja päätelaitteen välissä ja hoitaa datasiirrossa siirtopiirin kytkemisen ja purkamisen sekä hoitaa päätelaitteen ja siirtopiirin väliset signaali- ja koodimuunnokset.
Tyypillisiä verkkopäätteitä ovat erilaiset modeemit, kuten kaapeli-, ADSL- ja analogiseen puhelinverkkoon tarkoitetut modeemit.
Verkkosaari

Verkkosaari voi viitata muun muassa seuraaviin:
Verkkosaari, asuinalue Helsingin Kalasatamassa
Verkkosaari, saari Savonlinnassa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Verkkosaari”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Verkkoranta

Verkkoranta (ruots. Varkna, myös Verkstrand) on kylä Salon kaupungin Särkisalossa. Kylä sijaitsee Särkisalon mantereen puoleisessa osassa meren rannalla.
Verkkorannan vanha kylätontti sijaitsee yhä alkuperäisellä paikallaan. Kylän kantatilat ovat Verkstrand ja Uusitalo. Särkisalontie halkaisee kyläalueen kahtia. Kapea salmi Varknansuntti erottaa Verkkorannan Kaukassalon saaresta, jonne on pengertie. Kyläalueen länsilaidalla sijaitsee mäki Verkkokankare.
Uumajan yliopisto

| Uumajan yliopisto> Umeå universitet |
| --- | --- |
 Näkymä yliopiston kampukselta vuonna 2012
 lat. Universitas Umensis 
Perustettu:  1965
Tyyppi:  julkinen
Rehtori:  Hans Adolfsson
Henkilökunta:  4 063 (2017)
Opiskelijoita:  34 759 (2017)
Jatko-opiskelijoita:  889 (2017)
Sijainti:  Uumaja,  Ruotsi (63°49′14″N, 20°18′13″E)
Sivusto:  http://www.umu.se/
Uumajan yliopisto (ruots. Umeå universitet) on Ruotsissa, Uumajan kaupungissa sijaitseva yliopisto. Se perustettiin vuonna 1965 ja on siten Ruotsin viidenneksi vanhin yliopisto maan nykyisten rajojen sisäpuolella. Yliopistossa oli vuonna 2017 noin 34 759 oppilasta ja hieman yli 4 000 työntekijää. Tiedekuntia siellä on neljä kappaletta. Yliopisto on Pohjois-Ruotsin suurin yliopisto. Suuri osa yliopiston opiskelijoista ja opettajista on ulkomailta. Vuonna 2011 yliopistossa oli ennätysmäärä opiskelijoita, noin 36 000.
Rehtorit

Yliopistoa on johtanut seitsemän eri rehtoria:
Lars-Gunnar Larsson (1964–1969)
Karl-Gustav Paul (1969–1973)
Lars Beckman (1973–1992)
Sigbrit Franke (1992–1998)
Inge-Bert Täljedal (1999–2005)
Göran Sandberg (2005–2010)
Lena Gustafsson (2010–2016)
Hans Adolfsson (2016–)
Tiedekunnat

Nykyisin Uumajan yliopistossa on seuraavat neljä tiedekuntaa:
Humanistinen tiedekunta
Lääketieteellinen tiedekunta
Yhteiskuntatieteellinen tiedekunta
Teknillis-luonnontieteellinen tiedekunta
Lisäksi yliopiston yhteydessä toimii kauppa­korkea­koulu, muotoilu­korkea­koulu ja ravintola­korkea­koulu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uumajan yliopisto Wikimedia Commonsissa
Uumajan yliopiston kotisivut
Uudenkaupungin jäähalli

| Uudenkaupungin jäähalli> Rakennuksen tiedot |
| --- | --- |
Sijainti:  Koulupolku 1, 23500 Uusikaupunki
Rakennustyöt aloitettu:  1977
Avattu:  1977
Omistaja:  Uudenkaupungin kaupunki
Kenttä:  jää
Käyttäjät
 UJK 
Katsojakapasiteetti
 2000 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Uudenkaupungin jäähalli on vuonna 1977 valmistunut jäähalli Uudessakaupungissa.
Käyttäjät

Jäähallin suurin käyttäjä on jääkiekkoseura Uudenkaupungin Jää-Kotkat, mutta sitä on käyttänyt aiemmin muun muassa Lätkä77.
Katsomotilat

Jäähallissa on seisoma- ja istumakatsomot. Istumapaikkoja on kahdenlaisia, on vihreitä puisia penkkejä ja sinisiä selkänojallisia penkkejä. Näiden lisäksi jäähallissa on yleisölle kaksiosainen kahvio jossa on myynnissä virvokkeita ja Jääkotkien kannatustuotteita. Kahvion toisella puolella on Jääkotkien vanhoja Mestiksen aikaisia lehtijuttuja, siellä on myös edustusjoukkueen otteluissa anniskelualue. Jäähalliin mahtuu nykyään katsomon puolelle noin 2000 henkilöä, mutta Jääkotkien Mestis-otteluita oli aikoinaan seuraamassa parhaimmillaan yli 3000 henkilöä.
Muut tilat

Jäähallissa on 5 pukukoppia, joista yksi on edustusjoukkueen käytössä. Jäähallissa on 12 varustekoppia jotka ovat juniorijoukkueiden käytössä. Lisäksi on huoltotilat, hallin hoitajan toimisto, valmennuskoppi, teroitushuone, tuomarin koppi, Jääkotkien toimisto, lipunmyyntitiski, varustevastaavan koppi ja kahvion toisessa osassa varustekirppis. Katsomoiden alla on lisäksi varustekoppeja jotka on kuitenkin jo poistettu käytöstä.
Aiheesta muualla

Hallin tiedot Eurohockey-sivustolla
Vaiennut kylä

| Vaiennut kylä |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste, Juha Mustanoja, 1997.
Ohjaaja:  Kari Väänänen
Käsikirjoittaja:  Kari Väänänen
Tuottaja:  Aki Kaurismäki Mika Kaurismäki
Säveltäjä:  Ismo Alanko
Pääosat:  Taneli Mäkelä, Vesa Vierikko,   Esko Nikkari,   Taisto Reimaluoto
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Villealfa Filmprodutions Oy
Ensi-ilta:  1997
Kesto:  78 minuuttia
Alkuperäiskieli:  Suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vaiennut kylä on vuonna 1997 ensi-iltansa saanut Kari Väänäsen käsikirjoittama ja ohjaama elokuva.
Juoni

Elokuva kertoo Annikki Niemen murhasta, josta koko pieni kylä tuntuu vaikenevan. Kylään saapuu uusi poliisi (Taisto Reimaluoto), joka päättää jatkaa aikaisemmin lopetettuja murhatutkimuksia. Hän löytää vanhoista kuulustelupöytäkirjoista kohdan, joka ei täsmää eri henkilöiden kuulusteluissa. Alkaa henkinen taistelu murhan selvittämiseksi, ja koko kylä kääntyy poliisia vastaan. Loppujen lopuksi hänelle selviää, että koko kylä edellistä poliisia ja pappia myöten on tiennyt murhaajan alusta asti, mutta heidät on maksettu olemaan hiljaa.
Tuotanto

Ohjaaja kertoi elokuvan kuvausten yhteydessä, että sen käsikirjoitus perustuu hänen saamaansa puheluun ruotsalaiselta mieheltä. Mies oli kertonut, kuinka hänen tietojensa mukaan Kyllikki Saaren murha oli aikanaan tapahtunut.
Elokuva kuvattiin Orimattilassa Karkkulan kylässä heinä-elokuussa 1996. Elokuvassa palava talo sijaitsi kahden kilometrin päässä Orimattilan keskustasta Heinämaantien varressa juuri ennen Sampolan teollisuusaluetta. Elokuvassa näkyvä järvi on Mallusjärvi.
Elokuvan nimi oli tuotantovaiheessa Kylä.
Aiheesta muualla

Ylänen, Helena: He olivat kaikki syyllisiä Nyt.fi. 31.1.1997.
Vapaaherra

Saksalainen vapaaherran kruunu.
Vapaaherra (saks. Freiherr, ruots. friherre) on ylhäisaateliin kuuluva kreiviä alempi aatelisarvo. Vapaaherrat saivat läänityksinä maata. Ruotsissa kuningas Eerik XIV antoi kruunajaisissaan vuonna 1561 ensimmäiset vapaaherran arvot.
Suomessa vapaaherran epävirallisena puhuttelunimenä on paroni. Suomen 63:sta vapaaherrallisesta suvusta on elossa 29.[lähde? ]
Kuten muutkin aatelisarvot, myös vapaaherruus on suvussa periytyvää.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vapaaherra Wikimedia Commonsissa
Varsinaiset kotkat

| Varsinaiset kotkat |
| --- | --- |
 Maakotka (Aquila chrysaetos)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Petolinnut Accipitriformes
Heimo::  Haukat Accipitridae
Alaheimo::  Varsinaiset kotkat Aquilinae  Gadow, 1893
Suvut
 Kotkat Aquila  Kiljukotkat Clanga  Pikkukotkat Hieraaetus  Ictinaetus  Lophaetus  Lophotriorchis  Aasianjalokotkat Nisaetus  Polemaetus  Jalokotkat Spizaetus  Stephanoaetus 
Katso myös
   Varsinaiset kotkat Wikispeciesissä   Varsinaiset kotkat Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Varsinaiset kotkat (Aquilinae) on haukkojen heimoon kuuluva petolintujen alaheimo. Kaikille ryhmän lajeille yhteinen piirre on varpaisiin asti höyhenpeitteiset nilkat. Jalat ja nokka ovat voimakkaat. Varsinaisten kotkien koko vaihtelee isosta ja voimakkaasta gasellikotkasta hyvin pieneen uudenguineanpikkukotkaan (Hieraaetus weiskei), joka on maailman pienin kotkalaji. Lajeja tavataan erilaisissa elinympäristöissä ympäri maailman, mutta ne ovat yleisimpiä Vanhassa maailmassa. Puolet lajeista elää metsissä tai metsäseuduilla, toinen puoli avomailla, minkä lisäksi on näiden välimuotoja. Ryhmä onkin kaikista kotkaryhmistä laajimalle levinnein. Varsinaisten kotkien ravintoon kuuluvat lajista riippuen erilaiset nisäkkäät, linnut ja sammakot.
Suvut

Kotkat Aquila
Kiljukotkat Clanga
Pikkukotkat Hieraaetus
Ictinaetus
Lophaetus
Lophotriorchis
Aasianjalokotkat Nisaetus
Polemaetus
Jalokotkat Spizaetus
Stephanoaetus
Verkkopeli

Alustat
kolikkopeli
pelikonsoli
käsikonsoli
mobiilipeli
tietokonepeli
verkkopeli
Lajityypit
kasuaalipeli
roolipeli
seikkailu
toiminta
toimintaseikkailu
simulaatio
strategia
urheilu
Historia
kolikkopelien kulta-aika
vuoden 1983 videopelilama
Atarin videopelihautajaiset
Aiheet
videopelien vaikutustutkimus
videopelikulttuuri
videopelikeräily
videopelien säilöminen
videopelilokalisointi
videopelimusiikki
videopeliteollisuus
elektroninen urheilu
Lisää aiheita
Videopelien teemasivuilla
Verkkopeli tarkoittaa nykyisin internetin välityksellä pelattavaa videopeliä. Verkkopelejä voi pelata yksin tai muiden kanssa moninpelinä. Verkkopelien historia voidaan jäljittää suurtietokoneille kehitettyihin MUD-peleihin. Ennen internet-yhteyksien yleistymistä verkkopelit olivat usein vain lähiverkossa (LAN) pelattavia. Ensimmäisiin verkotettuihin videopeleihin lukeutuu Maze War (1974).
Nykyisin osa verkkopeleistä on verkkoselaimessa toimivia, osa maksullisia tai mikromaksullisia ilmaispelejä ja osan joutuu lataamaan tietokoneelle itse. Verkkopeli itsessään ei tarkoita pelin lajityyppiä vaan kyse on teknisestä käsitteestä. Verkkopeleinä pelattaviin peleihin kuuluvat muun muassa ensimmäisen persoonan ammuntapelit, roolipelit, strategiapelit, taistelupelit ja avaruuslentosimulaattorit.
Eräitä suosittuja verkkopelejä ovat muun muassa World of Warcraft, Guild Wars, Counter-Strike, Lord of the Rings Online, Team Fortress 2, Day of Defeat: Source, Dota 2, ja League of Legends. Monissa verkkopeleissä on myös mahdollisuus keskustella muiden pelaajien kanssa.
Useissa yksinpelattavissa videopeleissä tulee mukana myös verkkomoninpelimahdollisuus. Tällaisia pelejä ovat muun muassa Crysis ja Halo-sarja. Joissakin peleissä moninpelimahdollisuus on sisäänrakennettuna samaan ohjelmaan, mutta se voi myös sisältyä erilliseen ohjelmaan.
Verkkopelien ongelmana ovat usein huijaavat pelaajat. Huijaaminen videopeleissä mielletään pelaajien kesken törkeäksi ja usein se suo huijaajalle etulyöntiaseman muihin pelaajiin verrattuna. Esimerkkejä huijauksista ovat wallhack, joka mahdollistaa näkemisen seinien ja muiden objektien läpi, ja varsinkin vanhemmista Counter-Strike -peleistä tuttu aim-bot, jonka avulla huijari saa valitsemansa aseen tähtäämään automaattisesti vihollishahmon päähän.
Verkkopelien ongelmana on toisinaan myös liian suuri palvelinliikenne, jolloin palvelimet ovat täynnä eivätkä kaikki pääse pelaamaan. Näin kävi esimerkiksi vuonna 2012 julkaistun Diablo III:n kanssa.
Verkkopelin pelaamisen laatuun voivat vaikuttaa sekä tarvittava kaistanleveys että viive (latenssi).
Verkkopelejä on julkaistu useimmille alustoille tietokoneille, pelikonsoleille ja käsikonsoleille.
Joitakin elektronisen urheilun kilpailuissa käytettäviä pelejä pelataan verkon välityksellä.
Vaidas Baumila

| Vaidas Baumila |
| --- | --- |
 Baumila vuonna 2015
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. toukokuuta 1987 (ikä 37) Vilna, Liettuan SNT, Neuvostoliitto
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Aktiivisena:  2005–
Tyylilajit:  pop, R&B
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Vaidas Baumila (s. 28. toukokuuta 1987 Vilna, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen laulaja ja näyttelijä. Baumila nousi julkisuuteen sijoituttuaan kolmanneksi liettualaisessa musiikkishow'ssa Dangusissa. Vuonna 2014 Vaidas sijoittui kolmanneksi Liettuan euroviisukarsinnassa Eurovizijos Atranka 2014 -laulukilpailussa.
25. helmikuuta 2015 Baumila voitti yhdessä Monika Linkytėn kanssa Eurovizijos Atranka 2015 -laulukilpailun kappaleella This Time ja valikoitui näin Liettuan edustajaksi vuoden 2015 Eurovision laulukilpailuun. Duetto kilpaili Eurovision laulukilpailun toisessa semifinaalissa 21. toukokuuta ja pääsi finaaliin. 23. toukokuuta pidetyssä finaalissa duetto sijoittui 18:nneksi.
Diskografia > Studioalbumit

| Nimi | Tiedot | Listasijoitus> Liettua (AGATA) |
| --- | --- | --- |
| Ką tu mėgsti? |  Julkaistu: 2006  Formaatti: digitaalinen lataus, CD | — |
| Išklausyk |  Julkaistu: 2007  Formaatti: digitaalinen lataus, CD | — |
| Iš naujo |  Julkaistu: 2015  Formaatti: digitaalinen lataus, CD | — |
| Milijonai |  Julkaistu: 2020  Formaatti: digitaalinen lataus, CD | 77 |
Diskografia > Singlet

| Nimi | Vuosi | Listasijoitus> Liettua (AGATA) | Listasijoitus> Itävalta (Ö3 Austria Top 40)  | Albumi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| "This Time" (Monika Linkytėn kanssa) | 2015 | — | 59 | Iš naujo |
| "Ant Mašinos Stogo" | 2015 | — | — | Milijonai |
| "Panama" | 2016 | — | — | Milijonai |
| "Dviese" (Moniquén kanssa) | 2016 | — | — | Milijonai |
| "Tai Buvai Tu" | 2017 | — | — | Milijonai |
| "Suknelė" | 2018 | — | — | Milijonai |
| "Šalta" | 2018 | — | — | Milijonai |
| "Būk Kantri" | 2019 | — | — | Milijonai |
| "Milijonai" (JUSTÉn kanssa) | 2019 | — | — | Milijonai |
| "Galingi" (Sofijan kanssa) | 2020 | — | — | Milijonai |
| "Meilės sezonas" | 2020 | — | — | TBA |
| "Mergaitė" (featuring Mark Les) | 2020 | — | — | TBA |
| "Laikas Keistis" | 2021 | — | — | TBA |
| "Kunigunda" | 2021 | 1 | — | TBA |
| "Demonai" (Omertan kanssa) | 2021 | — | — | TBA |
Filmografia

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2014 | Valentinas už 2rų | oma itsensä |
Valgrid

| Valgrid Suurlähettiläät |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 13. marraskuuta 2000
 Tyylilaji: poprock
 Kesto: 53.32
 Levy-yhtiö: Reel Art
Listasijoitukset
  23. (albumilista)
Suurlähettiläiden muut julkaisut
| Kokoelmalevy 1996 | Valgrid 2000 | Mitä miehen tulee olla? 2003 |
Valgrid on Suurlähettiläiden vuonna 2000 julkaistu levy, joka tehtiin bändin noin 4 vuoden tauon jälkeen. Tutuimmat kappaleet ovat esimerkiksi "Laske valot vaakaan", "Rahat on loppu, mutta myydään Volvo", "Kun lomat loppuu".
Kappaleet

Kaikki kappaleet on säveltänyt Jussu Pöyhönen ja sanoittanut Kari Hurri, paitsi kappaleen ”Vuorilta laaksoon” on säveltänyt nimimerkki Jay Havana.
Pyyhkijänsulkablues – 2.49
Laske valot vaakaan – 3.56
Ei tule niin pimeää – 3.55
Rahat on loppu, mutta myydään Volvo – 4.18
Pahan karman mies – 3.40
Pojat ovat poikia – 3.35
Kun lomat loppuu – 4.03
Kummitus – 4.15
Vuorilta laaksoon – 3.50
Suuri tuntematon – 4.18
Seisovaa vettä – 4.53
Aiheesta muualla

Valgrid discogs.com -sivustolla
Uppo-Nalle ja joulun odotus

| Uppo-Nalle ja joulun odotus |
| --- | --- |
 Sarjan tunnusteksti.
Tyyli:  joulukalenteriohjelma, lastenohjelma, animaatio
Kestoaika:  noin 7 minuuttia
Luoja(t):  Elina Karjalainen (Uppo-Nallen luoja)
Pääosissa:  Juha Laukkanen
Alkuperämaa:  Suomi
Verkko:  MTV3
Esitetty:  1. joulukuuta – 24. joulukuuta 1995
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  24
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Päivi Takala
Käsikirjoittaja(t):  Päivi Takala, Outi Rousu
Animaattori(t):  Milla Moilanen
Säveltäjä(t):  Päivi Takala
Leikkaaja(t):  Arno Launos, Riku Makkonen, Riikka Poulsen
Lavastaja(t):  Veli-Matti Siikarla
Kuvaaja(t):  Arno Launos, Riku Makkonen, Riikka Poulsen
Tuotantoyhtiö(t):  Kroma Productions Oy
Aiheesta muualla
Elonet
Uppo-Nalle ja joulun odotus on suomalainen Kroma Productions Oy:n tuottama vuonna 1995 valmistunut joulukalenteriohjelma. Sarja ensiesitettiin MTV3-kanavalla 1.–24. joulukuuta 1995 välisenä aikana. Sarja toteutettiin yhteistyössä Suomen UNICEF:in ja Mainostelevision kanssa.
Sarjan toteutus

Sarjan toteutumisvuonna 1995 vietettiin YK:n "suvaitsevaisuuden vuotta". 16. marraskuuta 1995 Unescon jäsenvaltiot hyväksyivät YK:n suvaitsevaisuuden periaatteiden julistuksen. Julistuksen jälkeen vuodesta 1996 lähtien on vietetty kansainvälistä suvaitsevaisuuden päivää.
Tästä aiheesta syntyi televisiosarja kirjailija Elina Karjalaisen luomasta Uppo-Nalle -hahmosta. Sarjassa Uppo-Nalle odottaa joulua, ja tutustuu paremmin ulkomailta ja eri kulttuureista tuleviin lapsiin muun muassa leikkien kautta. Sarjassa esitellään myös UNICEF:in humanitaarisia tavoitteita. Sarjassa käsitellään myös suomalaisia joulun ajan perinteitä.
Sarjan toteutus > Uppo-Nalle

Uppo-Nallea näytteli sarjassa kuopiolaissyntyinen nukkenäyttelijä Juha Laukkanen. Kohtauksissa Laukkanen esittää monologeja ja Elina Karjalaisen uusia loruja sekä tapaa taikakirjan kautta kansainvälisiä lapsiystäviä. Laukkasen esittämä Uppo-Nalle -asuun pukeutunut hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1994 Kallavesi 94-näyttelyssä.
VHS-julkaisu

Joulukalenteriohjelman jaksoista on tehty 40-minuuttinen kooste, jonka Suomen Kunnallispalvelu Oy julkaisi kotitalouksiin myytävänä VHS-kasettina vuonna 1996.
Uppo-Nallen esittäjä Juha Laukkanen pukeutuneena hahmoa esittävään rooliasuun. Kuvakaappaus sarjan toisesta osasta (2. joulukuuta 1995).
Vappu Rauhanen

Vappu Rauhanen (29. huhtikuuta 1913 Turku – 25. marraskuuta 1993 Turku) oli suomalainen kirjailija.
Rauhasen vanhemmat olivat Kustaa Obadias Rauhanen ja Sigrid Lydia Aleksandra (o.s. Helenius). Rauhanen kävi 7 luokkaa Turun tyttölyseota ja työskenteli toimistovirkailijana.
Teoksia

Katkelma ruskean paholaisen elämästä : romaani. WSOY 1949
Muurahaisten paratiisi ; lapsille kertonut Vappu Rauhanen ; kuvitus Erkki Hedmansson. WSOY 1951
Vada

Vada voi viitata seuraaviin:
Vada Sabatia eli Vada Sabbata, antiikin aikainen kaupunki Liguriassa Italiassa, nykyinen Vado
Vada Volaterrana, antiikin aikainen kaupunki Etruriassa Italiassa, nykyisin:
Vada, asuttu paikka Italiassa
Vada, asuttu paikka Intiassa
Vada, pitäjä Ruotsissa
vada, intialainen ruokalaji
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vada”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Tšagodoštšan piiri

Tšagodoštšan piiri Vologdan alueen kartalla.
Kartta piirin kuntarajoista.
Tšagodoštšan piiri (ven. Чагодо́щенский райо́н, Tšagodoštšenski raion) on paikallinen itsehallintoalue Vologdan alueella Venäjällä. Vuonna 1927 perustetun piirin pinta-ala on 2 400 neliökilometriä ja asukkaita on 14 600 henkeä.
Sijainti ja luonto

Tšagodoštšan piiri sijaitsee Vologdan alueen läntisimmässä osassa. Koillisessa se rajoittuu Babajevon ja idässä Ustjužnan piireihin, etelässä Novgorodin ja luoteessa Leningradin alueisiin. Seudun halki virtaavat Mologaan laskevat Tšagodoštša- ja Kobožajoet. Piirin alueella on yli 20 järveä. Pinta-alasta 63,9 % on metsää.
Historia

Ensimmäiset asukkaat saapuivat seudulle mesoliittikaudella 7000–4000 vuotta eaa. Ensimmäisen vuosituhannen puolivälissä asukkaina oli suomalaisugrilaisia heimoja, jotka myöhemmin sulautuivat 300–800-luvuilla tulleisiin slaaveihin. Seudulla on runsaasti arkeologisia muistomerkkejä, joita ensimmäisenä tutki D. E. D. Europaeus. Hänen löytönsä ovat nykyään Suomen kansallismuseon kokoelmissa.
Vuoteen 1918 saakka seutu kuului Novgorodin läänin Ustjužnan kihlakuntaan. Heikosti kannattaneen maatalouden lisäksi asukkaat harjoittivat metsänhakkuita ja -uittoa, kalastusta sekä avustivat alueen läpi kulkeneen Marian vesitien liikennettä. 1800-luvulta lähtien seudun talouden perustan on muodostanut paikallista raaka-ainetta käyttävä lasiteollisuus. Vuonna 1926 perustettiin suuri nykyaikainen lasitehdas, jonka ympärille syntyi Tšagodan taajama.
Hallinto

Piirin hallinnollinen keskus on Tšagodan taajama. Lisäksi siihen kuuluu Sazonovon taajama sekä 7 maalaiskuntaa: Belyje Kresty, Borisovo, Izboištši, Lukinskoje (keskuspaikka Anišino), Megrino, Pervomaiski ja Pokrovskoje.
Piirin päämies on Vasili Borin.
Liikenne

Piirin kautta kulkee Vologdan ja Uuden Laatokan välinen A114-maantie sekä Kabožan ja Podborovjen välinen rautatie (Tšagodan ja Ogarjovon asemat).
Talous

Lasiteollisuus muodostaa edelleen seudun talouden selkärangan (86 % teollisuustuotannosta). Lasitehtaita on kolme: OAO Pokrovski steklozavod, OAO Smerdomski steklozavod ja OOO Tšagodoštšenski steklozavod i Kº. Lisäksi harjoitetaan metsänhankintaa, turpeen ja kalkin tuotantoa.
Piirin alueella toimii 6 maatalousyritystä ja 13 yksityistilaa. Maatalous on keskittynyt maidon tuotantoon.
Kulttuuri

Piirin alueella on 12 yleissivistävää koulua, joista 3 on keskikouluja. Lisäksi toimii lasi- ja metsäalan työntekijöitä valmistava ammattikoulu. Kulttuurilaitoksia ovat 4 kulttuuritaloa, 3 kulttuuri- ja vapaa-ajankeskusta, 2 taidekoulua, keskuskirjasto ja sen 14 osastoa sekä historian ja kansankulttuurin museo. Belyje Krestyn kylässä toimii Venäjän ortodoksisen kirkon seurakunta. Tšagodassa ilmestyy piirilehti Iskra.