stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo sisseistä
Yhdysvallat

| Sissijohtaja | Liike | Sota |
| --- | --- | --- |
| Daniel Morgan | Siirtokuntien armeija | Yhdysvaltain vapaussota |
| Pontiac | ottawat | Pontiacin kapina |
| George Washington | Siirtokuntien armeija | Yhdysvaltain vapaussota |
| Andrew Jackson | Yhdysvaltain armeija | Vuoden 1812 sota |
| Nathanael Greene | Siirtokuntien armeija | Yhdysvaltain vapaussota |
| Anthony Wayne | Siirtokuntien armeija | Yhdysvaltain vapaussota |
| James Wilkinson | Siirtokuntien armeija | Yhdysvaltain vapaussota |
| Richard Mentor Johnson | Yhdysvaltain armeija | Vuoden 1812 sota |
| Davy Crockett | Yhdysvaltain armeija | Vuoden 1812 sota |
| Lewis Cass | Yhdysvaltain armeija | Vuoden 1812 sota |
| William Henry Harrison | Yhdysvaltain armeija | Intiaanisodat |
| Sam Houston | Yhdysvaltain armeija | Vuoden 1812 sota |
| William B. Travis | Yhdysvaltain armeija | Texasin vallankumous |
| James Bowie | Yhdysvaltain armeija | Texasin vallankumous |
| Osceola | seminolet | Seminolesodat |
| John C. Fremont | Yhdysvaltain armeija | Meksikon–Yhdysvaltain sota |
| William Quantrill | Konfederaation armeija | Yhdysvaltain sisällissota |
| John Singleton Mosby | Konfederaation armeija | Yhdysvaltain sisällissota |
| John Hunt Morgan | Konfederaation armeija | Yhdysvaltain sisällissota |
| Earl Van Dorn | Konfederaation armeija | Yhdysvaltain sisällissota |
| Jubal Early | Konfederaation armeija | Yhdysvaltain sisällissota |
| J. E. B. Stuart | Konfederaation armeija | Yhdysvaltain sisällissota |
| Stand Watie | Konfederaation armeija | Yhdysvaltain sisällissota |
| Raphael Semmes | Konfederaation armeija | Yhdysvaltain sisällissota |
| John Brown | Konfederaation armeija | Yhdysvaltain sisällissota |
| Harriet Tubman | Yhdysvaltain armeija | Yhdysvaltain sisällissota |
| George Stoneman | Yhdysvaltain armeija | Yhdysvaltain sisällissota |
| Sitting Bull | Lakota | Intiaanisodat |
| George Crook | Yhdysvaltain armeija | Yhdysvaltain sisällissota |
| Mangas Coloradas | apassi | Intiaanisodat |
| Cochise | apassi | Intiaanisodat |
| Victorio | apassi | Intiaanisodat |
| Geronimo | apassi | Intiaanisodat |
| Daniel Boone | Yhdysvaltain armeija | Yhdysvaltain vapaussota |
| Jesse James | Konfederaation armeija | Yhdysvaltain sisällissota |
Cole Younger: Yhdysvaltain sisällissota
| Pancho Villa | Zapatistit | Meksikon vallankumous |
| Daniel Shays | Shaysit | Shaysin kapina |
| James Smith | Yhdysvaltain armeija | Yhdysvaltain vapaussota |
Zimbabwe

| Sissijohtaja | Liike | Sota |
| --- | --- | --- |
| Joshua Nkomo | ZAPU | Rhodesian sisällissota |
| Robert Mugabe | ZANU | Rhodesian sisällissota |
Grenadiini

Grenadiinisiirappia kaadettuna pullosta konjakkilasiin.
Grenadiini on granaattiomenan siementen kuorikerroksista puristettua alkoholitonta siirappimaista mehua eli sokeripitoista liuosta, jota on saanut ainakin punaisen ja vihreän värisenä. Sitä käytetään juomasekoituksiin maun ja värin antamiseen. Grenadiinia myydään hyvinvarustetuissa elintarvikeliikkeissä ja Alkossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Grenadiini Wikimedia Commonsissa
Poliisihallinnon Päälliköt ja Asiantuntijat

Poliisihallinnon Päälliköt ja Asiantuntijat ry (PolPa) on ylempää poliisipäällystöä ja poliisihallinnon johtavia viranhaltijoita muun muassa virkaehtosopimusneuvotteluissa edustava yhdistys.
Yhdistys on perustettu Turussa vuonna 2009. Aloitteentekijöinä toimivat Suomen Nimismiesyhdistys ja Poliisilakimiehet, jotka tällä tavoin yhdistivät edunvalvontatoimintansa. Yhdistys on kuitenkin avoin kaikille poliisin palveluksessa oleville, korkeakoulututkinnon suorittaneille. Yhdistyksen jäsenmäärä oli vuoden 2010 alussa noin 150.
Yhdistyksen puheenjohtaja on apulaispoliisipäällikö Antero Rytkölä sekä varapuheenjohtajina poliisiylitarkastaja Esko Ruokonen ja apulaispoliisipäällikkö Harri Kangas.
Pima Air & Space Museum

Pima Air & Space Museum
Pima Air & Space Museum on maailman suurin ei-valtiollinen ilmailumuseo. Tucsonin kaupungissa Arizonassa, Yhdysvalloissa sijaitseva museo avattiin toukokuussa 1976, jolloin kokoelmissa oli esillä 75 lentokonetta. Tällä hetkellä esillä on yli 250 lentokonetta 320 000 m² alueella, pääosin ulkona.
Museon vieressä on kävijöiltä suljettu Davis-Monthan Air Force Base (Yhdysvaltain ilmavoimien lentotukikohta), joka on maailman suurimpia lentokoneiden säilytyskenttiä, nk. lentokoneiden hautausmaa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pima Air & Space Museum
Nicolae Ceaușescu

| Nicolae Ceaușescu |
| --- | --- |
 Virallinen muotokuva (1965).
Romanian kommunistisen puolueen keskuskomitean ensimmäinen sihteeri
 22. maaliskuuta 1965 – 22. joulukuuta 1989  
Edeltäjä:  Gheorghe Gheorghiu-Dej
Romanian presidentti
 28. maaliskuuta 1974 – 22. joulukuuta 1989  
Seuraaja:  Ion Iliescu
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. tammikuuta 1918 Scornicești, Romanian kuningaskunta
Kuollut: 25. joulukuuta 1989 (71 vuotta) Târgoviște, Romanian sosialistinen tasavalta
Puoliso:  Elena Ceaușescu
Tiedot
Puolue:  Romanian kommunistinen puolue
Uskonto:  ateisti
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.ceausescu.org
Nicolae Ceaușescu (/tsauˈʃesku/, romaniaksi [nikoˈla.e tʃe̯a.uˈʃesku]; 26. tammikuuta 1918 – 25. joulukuuta 1989) oli Romanian kommunistisen puolueen pääsihteeri 1965–1989, valtioneuvoston puheenjohtaja vuodesta 1967 ja Romanian sosialistisen tasavallan presidentti 1974–1989. Ceaușescu hallitsi Romaniaa  diktaattorina ja hänen ympärilleen luotiin mittava henkilökultti ja sukulaisia suosiva hallintojärjestelmä.
Ceaușescu kieltäytyi mukautumasta itäblokin läpi käyneeseen muutosten aaltoon 1980-luvun viimeisinä vuosina, mikä maksoi hänen henkensä vallankumouksessa. Häntä vastaan kääntyneet armeijan sotilaat teloittivat pikaoikeudenkäynnin jälkeen vallasta syöstyn diktaattorin ja hänen vaimonsa Elenan joulupäivänä 1989. Ceaușescun itselleen keräämät arvonimet, kuten Karpaattien nero ja Ajatusten Tonava, olivat hallinnon kaaduttua yleisen pilkan kohteena.
Uran alku

Nicolae Ceaușescu syntyi Scorniceștissa Olteniassa. Kymmenlapsinen lapsuudenkoti oli köyhä. 11-vuotias Ceaușescu pakeni vuonna 1929 alkoholisoitunutta isäänsä Bukarestiin suutarin oppipojaksi. Bukarestissa hän asui sisarensa luona. Suutarimestari oli aktiivinen kommunisti, ja juuri häneltä nuori Nicolae sai ensimmäiset poliittiset oppinsa.
Vuoden 1932 alkupuolella hän liittyi laittoman Romanian kommunistipuolueen jäseneksi ja joutui seuraavana vuonna vankilaan syytettynä lakon agitoinnista. Seuraavan kerran hän joutui vankilaan vuonna 1934 kerättyään nimiä rautatietyöläisten oikeudenkäyntiä vastaan. Vielä kahden pidätyksen jälkeen poliisi luokitteli hänet vaaralliseksi kommunistiagitaattoriksi ja kommunistisen ja fasismin vastaisen propagandan levittäjäksi. Hän joutui uudelleen vankilaan vuonna 1936 fasismia vastustavasta toiminnasta.
Vankila-aikana Ceaușescu kohtasi tulevan vaimonsa Elenan ja Târgu Jiun vankileirillä Romanian tulevan kommunistijohtajan Gheorghe Gheorghiu-Dejin. Toisen maailmansodan jälkeen Romania jäi Neuvostoliiton vaikutuspiiriin, ja tuolloin Ceaușescu toimi kommunistisen puolueen nuorisoliiton sihteerinä. Nicolae ja Elena avioituivat 1946. Kun kommunistit ottivat vallan Romaniassa vuonna 1947, Ceaușescusta tuli Romanian maatalousministeri ja myöhemmin puolustusministeri. Vuonna 1952 Gheorghiu-Dej nosti hänet keskuskomiteaan, kun Ana Paukerin moskovanmielinen ryhmä oli puhdistettu puolueesta. Vuonna 1954 hänestä tuli politbyroon täysjäsen ja viimein puolueen toiseksi korkein johtaja.
Hallituskausi

Ceaușescusta tuli kommunistisen puolueen pääsihteeri maaliskuussa 1965, kolme päivää Gheorghiu-Dejin kuoleman jälkeen. Vuonna 1967 Ceaușescu nimitettiin hallituksen johtoon. Vuonna 1974 hänet valittiin vastaperustettuun presidentin virkaan, ja näin hänen valtansa vahvistui entisestään.
Ceaușescu oli aluksi hyvin suosittu henkilö kotimaassaan ja ulkomailla, koska hän vastusti Neuvostoliiton ylivaltaa. Hän lopetti Romanian aktiivisen osallistumisen Varsovan liitossa, joskin Romania pysyi aina sen jäsenenä, ja kieltäytyi muun muassa osallistumasta Tšekkoslovakian miehitykseen. Romania oli ensimmäinen itäblokin maa, joka solmi suhteet Euroopan neuvostoon ja Kiinan ja Jugoslavian ohella ainoa kommunistimaa, joka osallistui vuoden 1984 Los Angelesin kesäolympialaisiin. Ceaușescu ei kuitenkaan tehnyt liberaaleja uudistuksia vaan jatkoi jo Gheorghiu-Dejin aloittamaa stalinistista tietä. Salainen poliisi Securitate valvoi tiukasti kansaa ja tiedotusvälineitä, eikä hallinto suvainnut oppositiota.
Ceaușescu teki 1971 valtiovierailut Kiinaan ja Pohjois-Koreaan, joissa hän kiinnostui Kiinan kulttuurivallankumouksen ja Pohjois-Koreassa toteutetun ohjelman kaltaisesta valtion täydellisestä uudelleenrakentamisesta. 6. heinäkuuta 1971 hän piti puheen joka tunnetaan heinäkuun teeseinä (rom. Tezele din iulie). Puheeseensa hän oli saanut vaikutteita maolaisuudesta, ja tästä alkoi uusstalinistinen ”minikulttuurivallankumous”. Se merkitsi muun muassa paluuta sosialistisen realismin tapaan asettaa kirjallisuudelle ideologinen perusta. Ceaușescu alkoi myös jäljitellä Pohjois-Korean juche-aatetta. Aatetta käsitteleviä korealaisia kirjoja käännettiin romaniaksi ja levitettiin maassa laajalle.
Ceaușescu aloitti 1974 systematisoinniksi kutsutun ohjelman, jonka tavoitteena oli ”monipuolisesti kehittynyt sosialistinen yhteiskunta”. Purkaminen, uudelleenasutus ja rakentaminen alkoivat maaseudulta, mutta huipentuivat yritykseen uudelleenrakentaa pääkaupunki. Yli viidennes Bukarestin keskustasta hävitettiin 1980-luvulla, mukana lukemattomia kaupungin kulttuurihistoriallisesti merkittäviä rakennuksia. Tilalle rakennettiin muun muassa Kansan palatsi, maailman toiseksi suurin rakennus Pentagonin jälkeen. Ceaușescu suunnitteli myös monien kylien hävittämistä ja väestön siirtämistä kaupunkilähiöihin osana urbanisaation ja teollistamisen ohjelmia. Niin kutsuttu ystävyyskaupunkijärjestelmä, jolla luotiin suhteita Romanian ja Euroopan maiden kuntien välille, saattoi osaltaan olla estämässä näitä suunnitelma.
Maassa säilyi kaikesta huolimatta hyvä koulujärjestelmä ja jonkin aikaa vielä yleisesti hyvä terveydenhoito.lähde? Kaikki teollistamisprojektit eivät epäonnistuneet: Ceaușescun aikana Romaniassa oli suhteellisen toimiva energiantuotanto ja -siirtojärjestelmä ja Bukarestissa toimiva metro.
Hallituskausi > Perhelainsäädäntö

Vuonna 1966 säädettiin ehkäisyä ja aborttia rajoittava asetus ja muita lakeja, joiden tavoitteena oli nostaa syntyvyyttä. Näihin kuului lapsettomien yli 25-vuotiaiden korkea verotus. Abortti sallittiin ainoastaan naisen ollessa iältään yli 45-vuotias (myöhemmin tilapäisesti raja laskettiin 40 vuoteen) tai jo ennestään neljän lapsen äiti. Vähintään viiden lapsen äidit saivat huomattavia etuja, ja kymmenen lapsen äidit julistettiin ”sankariäideiksi” ja palkittiin muun muassa kultamitalilla, autolla ja oikeudella käyttää junia ilmaiseksi.
Myös avioliittolainsäädäntöä kiristettiin ja avioero sallittiin vain poikkeustapauksissa. 1960-luvun lopulta alkaen väkiluku alkoi kasvaa, mikä aiheutti köyhyyttä ja asunnottomuuden lisääntymistä. Lasten hylkäämisen vuoksi orpojen määrä lisääntyi ja 1980-luvun lopulla puhkesi vakava lasten AIDS-epidemia. HI-viruksen on arveltu levinneen ravitsemustason parantamiseksi annetuista valvomattomista verensiirroista ja steriloimattomista neuloista.
Hallituskausi > Ulkomaanvelka ja romanialaisten elintaso

Ceaușescun riippumattomuus Neuvostoliitosta ja Tšekkoslovakian miehityksen vastustaminen herättivät kiinnostusta länsimaissa, jotka tukemalla Romaniaa lainoilla pyrkivät saamaan eripuraa Varsovan liiton sisään. Kehitysohjelmien rahoittamiseksi Ceaușescu otti lännestä suuria lainoja, mutta lopulta velat raunioittivat maan talouden. Korjatakseen tilanteen Ceaușescu aloitti radikaalin ohjelman velkojen  maksamiseksi. Perustuslakia muutettiin siten, ettei Romania voinut tulevaisuudessa ottaa ulkomaanvelkaa, ja pääosa maan maatalous- ja teollisuustuotannosta järjestettiin 1980-luvulla uudelleen. Seurauksena siitä ja kalliista rakennusprojekteista oli vaikea pula hyödykkeistä. Palatsin ja pääkaupungin keskustan uudelleenrakentamisen vuoksi marmoria ei riittänyt hautakiviin. Velka maksettiin loppuun kesällä 1989, vähän ennen Ceaușescun kaatumista.
Hallituskausi > Ulkomaanvelka ja romanialaisten elintaso > Elintarvikkeet

Huolimatta maan tuottavasta elintarviketuotannosta jouduttiin vuonna 1984 laajamittainen elintarvikesäännöstelyyn. Sen piiriin kuuluivat vuoteen 1989 asti leipä, maito, voi, ruokaöljy, sokeri, sika, nauta ja kana ja paikoin jopa peruna. Elintarvikekiintiöitä pienennettiin vuosittain. Suurin osa elintarvikkeista meni vientiin tavoitteena maksaa ulkomaanvelka ja ajaa eteenpäin uudistusohjelmia. Kansalaisten saatavilla olleet elintarvikkeet olivat yleensä sellaisia, jotka eivät kelvanneet vientiin. Laadukkaammat elintarvikkeet tuotettiin ainoastaan vientiin, ja romanialaiset pystyivät ostamaan niitä vain mustasta pörssistä.
Hallituskausi > Ulkomaanvelka ja romanialaisten elintaso > Energia

Romanian suuresta öljyntuotannosta huolimatta bensiiniä säännösteltiin tiukasti, autoilua rajoitettiin sunnuntaisin, ja monet bussit ja taksit siirtyivät metaanikäyttöisiksi. Sähköntuotanto suunnattiin ennen muuta raskaaseen teollisuuteen, ja sähköä oli käytettävissä korkeintaan 20 kWh yhdelle perheelle kuukaudessa (sen ylittävää määrää verotettiin raskaasti). Sähkökatkot olivat säännöllisiä, tyypillisesti 1–2 tuntia päivässä. Katuvalot pidettiin yleensä sammutettuina ja televisiolähetyksiä oli kaksi tuntia päivässä. Kaasun- ja lämmönjakelussa oli katkoja. Vuoden 1988 asetuksella määrättiin, että julkisten rakennusten lämpötila sai olla talvisin korkeintaan 16 celsiusastetta, tietyissä rakennuksissa, kuten tehtaissa, korkeintaan 14 astetta.lähde? Kauppojen piti sähkön säästämiseksi sulkea ovensa viimeistään klo 17.30. Muodostui laajat mustan pörssin markkinat, jonka valuuttana käytettiin muun muassa Kent-savukkeita. Niillä ostettiin kaikkea ruoasta vaatteisiin ja lääkkeisiin. Terveydenhoidon taso laski selvästi, kun lääkkeitä ei enää tuotu. Elinajanodote laski Euroopan matalimmaksi, ja lapsikuolleisuus nousi 83 lapseen tuhannesta, kun Länsi-Euroopassa vastaava oli alle 10 tuhannesta.
Hallituskausi > Ulkomaanvelka ja romanialaisten elintaso > Teollisuustuotanto ja kasvanut valvonta

Romania panosti raskaaseen teollisuuteen, mutta kevyempi teollisuus oli pahoin alimitoitettua. Romanialaisten piti jonottaa pesukonetta kolme vuotta, väritelevisiota 2–3 vuotta ja autoa 7–10 vuotta. Tuotteet olivat teknisesti vanhentuneita. Puhelinverkko oli yksi Euroopan huonoimmin toimivista, ja 23 miljoonaan asukkaan Romaniassa oli vuonna 1989 ainoastaan 700 000 puhelinliittymää. Televisiolähetyksiä oli vain kaksi tuntia päivässä, ja nekin koostuivat poliittisesta propagandasta. Romanialaiset pyrkivätkin katsomaan naapurimaiden televisiolähetyksiä laittomilla antenneilla ja pienoissatelliittiantenneilla.
Kauden ongelmana olivat myös ympäristötuhot, jotka olivat Itä-Euroopan kommunistimaidenkin mittapuulla harvinaisen vakavat. Esimerkkeinä ovat Copsa Mican kaupunki hiilivoimaloineen, joka 1980-luvun satelliittikuvissa oli paksun mustan pilven peitossa, ja vuoden 1989 suunnitelma kuivattaa Tonavan ainutlaatuinen suistoalue (nykyinen Unescon maailmanperintökohde) maatalousmaaksi.
Valvonta kävi yhä tiukemmaksi, ja maahan rakennettiin Itä-Saksan tyyppinen puhelinkuuntelujärjestelmä. Securitate värväsi lisää ilmiantajia, laajensi sensuuria ja piti rekisteriä koko väestöstä. Kun 1980-luvun alussa tietoja Securitatelle antoi joka kolmaskymmenes romanialainen. Vuonna 1989 Securitaten toimia tutkineen komitean mukaan joka kolmas romanialainen oli Securitaten ilmiantaja.lähde?
Hallituskausi > Syrjäyttäminen

Toisin kuin Neuvostoliitossa, Romaniassa ei syntynyt suurta, etuoikeutettua puolue-eliittiä. Ceaușescun suvun ulkopuolisia puoluevirkailijoita kierrätettiin tehtävästä ja paikasta toiseen, jotta valtaklikkejä ei syntyisi. Tämä ehkäisi Gorbatšov-tyyppisen uudistuspolitiikan syntymisen. Toisin kuin Puolassa, Ceaușescun hallinto reagoi lakkoihin pelkästään kiristämällä valvontaa. Politiikasta varoittavia kohdeltiin rikollisina. Romania oli viimeisiä kaatuneita Euroopan kommunistihallintoja, ja sen kaatuminen oli siihen saakka väkivaltaisin.
Romanian vallankumouksena tunnetut protestit ja mellakat alkoivat Timișoarassa 17. joulukuuta 1989. Sotilaat avasivat tulen protestoijia kohtaan ja surmasivat noin sata ihmistä. Iranin vierailunsa keskeyttänyt Ceaușescu piti 20. joulukuuta televisiopuheen, jossa hän tuomitsi Timișoaran tapahtumat ja sanoi niitä ulkovaltojen tiedustelupalveluiden järjestämiksi. Timișoaran kansannousu levisi Sibiuhun, Bukarestiin ja muualle. Lopulta väkijoukon vallatessa hallintorakennusta Ceaușescu joutui pakenemaan helikopterilla. Hän päätyi Târgovișteen, jossa hänet tuomittiin vaimoineen sotaoikeudessa kuolemaan rikoksista valtiota vastaan, kansanmurhasta ja maan talouden vaarantamisesta ja heidät teloitettiin.
Ruumiit haudattiin Ghencean sotilashautausmaalle Bukarestiin salaa yöllä, ja haudoille pystytettiin ristit väärillä nimillä. Ceaușescun sukulaiset ovat kuitenkin epäilleet, että ruumiit on haudattu muualle. 21. heinäkuuta 2010 ruumiit kaivettiin ylös DNA-testejä varten. DNA-testit osoittivat myöhemmin, että vainajat todella olivat Ceaușescut.
Kirjallisuutta

Ceausescu, Nicolae: Romania taistelussa edistyksen, yhteistyön ja rauhan puolesta: Tekstikokoelma.  Helsinki:  Romanian sosialistisen tasavallan suurlähetystö, 1971.  OCLC:57844899
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nicolae Ceaușescu, Diktaattoripörssi
Nicolae Ceaușescu – Romania's Dark Age under Communism (englanniksi)
Maroumanie.com: Nicolae Ceaușescu (ranskaksi)
Ylen Elävä arkisto – Ceausescu syöstään pois vallasta (1989)
Ylen Elävä arkisto – Ceausescu teloitetaan (1989)
| n k Romanian presidentit |
| --- | --- | --- |
:  Nicolae Ceaușescu (1974–1989)  Ion Iliescu (1989–1996)  Emil Constantinescu (1996–2000)  Ion Iliescu (2000–2004)  Traian Băsescu (2004–2014)  Klaus Johannis (2014–) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja 2  Ranska  BnF data  Argentiina  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia 2  Kreikka  Romania  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Venäjä 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  NARA  SNAC  IdRef 
Romanian kommunistijohtaja  Gheorghe Gheorghiu-Dej (vasemmalla) hyvästelee Neuvostoliiton pääsihteerin Nikita Hruštšovin Bukarestin lentoasemalla Romanian kommunistisen puolueen seitsemännen puoluekokouksen jälkeen. Dejin takana on kommunistisen puolueen tuleva johtaja Nicolae Ceaușescu.
Nicolae Ceaușescu romanialaisessa postimerkissä vuonna 1988.
Valuuttasäännöstely

Etelä-Afrikan passiin 1980-luvulla tehtyjä merkintöjä maasta viedyistä matkavaluuttamääristä.
Valuuttasäännöstely on valtion toimintaa, jolla se määrää rajoituksia valuutan ostamiseen, myymiseen tai siirtämiseen rajojensa yli. Valuuttasäännöstelyn tarkoituksena on hallita kansantalouden tasapainoa, suojata kansallista valuuttaa, vakauttaa sen vaihtokurssia, estää pääoman hallitsematonta pakenemista ja vaikuttaa maan rahapolitiikkaan erityisesti epäsuotuisan maksutaseen korjaamiseksi.
Valuuttasäännöstely on ollut monissa maissa käytössä erityisesti sotien ja muiden taloudellisten kriisien yhteydessä. Esimerkiksi 1930-luvun laman vuosina useat maat ottivat käyttöön valuuttasäännöstelyn suojatakseen valuuttavarantojaan. Bretton Woods -järjestelmän (1944–1971) aikana monet maat säätelivät valuutanvaihtoa taloudellisen vakauden säilyttämiseksi.
Toisen maailmansodan jälkeen monissa maissa, kuten Iso-Britanniassa ja Suomessa, oli voimassa tiukat valuuttasäännökset. 1970-luvun jälkeen globalisaation ja rahoitusmarkkinoiden vapauttamisen myötä monet maat ovat purkaneet valuuttasääntelyä, mutta jotkin valtiot käyttävät sitä edelleen talouden ohjailuun. Nykyisin Kansainvälisen valuuttarahaston ohjeet eivät suosittele valuuttasäännöstelytoimien käyttöä muille kuin siirtymätalouksille eli maille, jotka ovat siirtymässä suunnitelmataloudesta markkinatalouteen.
Valuuttasäännöstelyn kannattajat argumentoivat, että se suojaa kansantaloutta spekulaatiolta ja vakauttaa maan rahoitusjärjestelmää. Vastustajat puolestaan katsovat, että sääntely voi hidastaa talouskasvua, estää ulkomaisia investointeja ja vaikeuttaa ulkomaisten yritysten maassa tekemien voittojen kotiuttamista.
Valuuttasäännöstelyn muodot

Valuuttasäännöstely voi ilmetä useilla tavoilla, kuten:
pääomarajoitukset: ulkomaille suuntautuvien sijoitusten tai pääoman ulkomaille siirtämisen sääntely.
valuuttakaupan rajoitukset: keskuspankin tai hallituksen asettamat kiintiöt valuutanvaihdolle esimerkiksi ulkomaille matkustettaessa.
kiinteät valuuttakurssit: hallituksen asettamat viralliset vaihtokurssit, jota yksityishenkilöiden ja yritysten on noudatettava. Näitä voi olla samaan aikaan useita: esimerkiksi Myanmarilla oli 2000-vuosikymmenen lopulla käytössään kyat-valuutalleen kolme vaihtokurssia: virallinen (6,4 kyat = 1 USD), kaupallinen (1 000–1 400 kyat = 1 USD) ja tullimaksujen laskennassa käytetty (450 kyat = 1 USD).
tuonnin ja viennin maksujen säännöstely: hallitus voi vaatia erityislupia ulkomaille suuntautuvien maksujen suorittamiseen, kuten Suomen sotien aikana ja niiden jälkeen toteuttama tuontilisenssijärjestelmä. Suomessa tuontirajoitusten kiertämiseen oli sekä laillisia (mm. merimiesautot) että laittomia tapoja (ns. hyväntekeväisyyskaupat).
Esimerkkejä valuuttasäännöstelystä eri maissa

Kiina: maan hallitus on aika ajoin rajoittanut merkittävästi pääoman ulosvirtausta ja sääntelee valuuttakauppaa.
Argentiina: Maan hallitus on asettanut valuutanvaihtorajoituksia estääkseen Argentiinan peson arvon romahduksen.
Intia: Intia säätelee ulkomaisten investointien virtaa sekä valuutanvaihtoa taloudellisen vakauden säilyttämiseksi.
Islanti: maan talouskriisissä vuonna 2009 nimitetty Islannin uusi hallitus käytti valuuttasäännöstelyä ja pääomarajoituksia estämään valuuttapakoa.
Suomi: Suomessa oli voimassa laajat valuuttasäännöstelytoimet 1980-luvun loppuun asti, mutta ne poistettiin osana rahoitusmarkkinoiden vapauttamista 1990-luvun alussa.
Tucsonin kansainvälinen lentoasema

Lentokoneita asemalla
Tucsonin kansainvälinen lentoasema (engl. Tucson International Airport; IATA: TUS, ICAO: KTUS) on julkinen lentoasema, joka sijaitsee 10 kilometriä Tucsonista etelään. Lentoasema on Arizonan osavaltion toiseksi suurin, Phoenixin Sky Harborin kansainvälisen lentoaseman jälkeen.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
Tucsonin kansainvälinen lentoasema (Form 5010 PDF) (englanniksi)