stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kuivamuuri

Luonnonkivistä rakennettu kiviaita Vierevin hautausmaalla Parikkalassa.
Vuonna 2008 rekonstruoitu Telataipaleen kanava Sulkavalla. Kanavalla käytettiin kylmämuuritekniikkaa.
Kuivamuuri eli ”kylmämuuri” on kivistä muodostettu rakenne, jossa luonnonkivet ladotaan muuriksi limittämällä ne toisiinsa ilman mitään sideainetta kuten laastia.
Laastin tai muun sideaineen avulla muurattu muuri on laastimuuri.
Suomessa on säilynyt muutama kylmämuuritekniikalla tehty museosilta: Espoon kartanon Sågbron, Muntin, Tuovilan, Lapijoen ja Enonkosken kiviholvisillat sekä Harrströmin kivinen palkkisilta. Myös Sågbron viereinen museosiltakokoelmaan kuulumaton Qvarnbro on tehty kylmämuuritekniikalla.
Rakenne

Kuivamuurissa kivet koskettavat toisiaan ja mitä suurempi kosketuspinta on, sitä lujempi rakenteesta muodostuu.
Levysaumainen kuivamuuri on rakenne, jossa kivien väliin vaakasaumoihin pannaan levyt, jotka tasaavat kuormitusta kivien välillä ja lisäävät rakenteen lujuutta. Saumalevyjen tulee olla materiaaliltaan pehmeämpää kuin kiven, materiaalina on käytetty muun muassa lyijyä. Kuivamuurin rakennetta voidaan lujittaa myös käyttämällä metallisia tappeja, vaarnoja tai hakoja sitomassa kiviä toisiinsa.
Saumatussa kuivamuurissa näkyviin jäävät saumat tiivistetään laastilla ulkonäön tai rakenteen pakkasenkestävyyden parantamiseksi, tällöin rakenteeseen joutuneen veden tulee päästä poistumaan muuta kautta. Kuivamuurit kapenevat ylöspäin.
Kiven pystysuoria pintoja kutsutaan nousupinnoiksi, vaakasuoria makuupinnoiksi ja ulospäinnäkyvää julkipinnaksi. Muurin suuntaisesti asetettu kivi on juoksukivi ja sitä kohtisuoraan sidekivi. Ainoastaan juoksukivistä ladottu kerros on juoksukerros ja sidekivikerros muodostaa sidekerroksen.
Historia

Vanhinta rakennetta edustaa kyklooppimuuri, jossa käsittelemättömistä luonnonkivistä rakennettiin seinä kokonaan ilman sideainetta. Joskus saumojen saumausaineena saatettiin käyttää savea tai esimerkiksi sammalta. Mykeneläisellä ajalla suurista kivistä rakennettiin tiivistämällä kyklooppimuureja.
Kehittyneempää astetta edustivat harkkomuurit, jossa kiviharkot eli kvaaderit oli hakattu viideltä tai kaikilta sivuiltaan muotoon ja pysyivät omalla painollaan tai metallisten kiinnikkeiden avulla paikoillaan seinärakenteessa.
Käyttökohteet

Kylmämuuritekniikalla on Suomessa rakennettu perinteisesti kiviaitoja, siltoja, viljamakasiineja ja myllyjen patorakenteita. Käyttökohteita ovat hautausmaiden ja vanhojen peltotilkkujen ympärillä kulkevat kiviaidat. Kivinavettojen ja sakastien perusmuurit on usein alun perin rakennettu kylmämuurina ja tiivistetty vasta myöhemmin. Tällainen muuri ladottiin usein erittäin paksuksi, koska kivi oli seinän ainoa eristekerros. Maataloudessa kiviaitaa saatettiin vielä korottaa rakentamalla sen päälle riukuaita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kuivamuuri Wikimedia Commonsissa
Kiviaita on arvokas kulttuurituote (Arkistoitu – Internet Archive). Kankaanpään seutu 1.8.2011.
Kylmä muuri -tekniikallalähde? vuonna 1871 rakennettu kivisilta.
Oulun urheilutalo

| Oulun urheilutalo |
| --- | --- |

Osoite:  Kuusiluodonkatu 15, 90100 Oulu
Sijainti:  Hollihaka, Oulu
Koordinaatit:  65°00.54′N, 025°27.5′E
Rakennustyyppi:  liikuntahalli
Valmistumisvuosi:  1962
Purkuvuosi:  2023
Suunnittelija:  Uki Heikkinen
Omistaja:  Oulun kaupunki
Käyttäjä:  Koripallo Oulun NMKY Futsal Tervarit  FC Oulun Pallo   Lentopallo Lentopalloseura ETTA Sun Volley
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oulun urheilutalo (myös Pyrinnön urheilutalo) oli Oulun kaupungin omistama ja ylläpitämä liikuntahalli Oulun Hollihaan kaupunginosassa lähellä Torinrantaa. Urheilutalo valmistui keväällä 1962.
Ouluhallin laajennuksen valmistuttua urheilutalo suljettiin toukokuussa 2021, ja rakennus purettiin 2023.
Liikuntatilat > Kuntosalit

Urheilutalolla oli kolme kuntosalia. Kaksi niistä oli hallin aukioloaikoina yleisön käytettävissä, yhteen saattoi varata vakiovuoroja.
Liikuntatilat > Peilisali

Urheilutalolla oli myös 245 neliömetrin peilisali aerobic- ja tanssiharjoittelua varten. Myös peilisaliin saattoi varata vakiovuoroja, ja se oli vapaasti käytettävissä vapailla vuoroilla.
Liikuntatilat > Palloilusali

Palloiluhallissa oli normaaliin tapaan valmiudet seuraaville lajeille:
salibandy: (kaukalo 20 m × 37 m)
lentopallo: (iso kenttä tai 3 harjoituskenttää)
sulkapallo: (5 kenttää)
koripallo: (iso kenttä)
futsal
Vakiovuorojen ulkopuolella sali oli vapaasti käytettävissä. Tila oli jaettavissa kolmeen osaan. Lattiapinnoiteena oli joustoparketti. Vapaa korkeus oli yhdeksän metriä.
Salissa oli kiinteät katsomotilat, jossa oli kesän 2005 kunnostuksen jälkeen 687 istumapaikkaa. Lisäksi käytettävissä oli 500 tuolia.
Salia voitiin käyttää sarjaotteluihin, tapahtumiin (messut, näyttelyt) sekä muuhun kilpailutoimintaan.
Aiheesta muualla

Oulun kaupunki: Urheilutalo
| n k Oulun urheilu |
| --- | --- |
Urheilupaikat:  Castrenin kenttä  Heinäpään jalkapallohalli  Heinäpään urheilukeskus  Iinatin moottoriurheilukeskus  Kisakangas  Linnanmaan jäähalli  Linnanmaan liikuntahalli  Lintulan urheilukeskus  Ouluhalli  Oulun jäähalli  Oulun uimahalli  Oulun urheilutalo  Äimäraution ravirata  Raatin liikuntakeskus  Raatin stadion  Raksilan pesäpallostadion  Sankivaaran golfkenttä  Virpiniemi 
Urheiluseurat:  AC Oulu  Haukiputaan Pallo  IFK Uleåborg  Jalkapalloseura Hercules  Jalkapalloseura Iltatähti  K&C  Kellon Työväen Urheilijat  Kiekko-Oulu  Kiimingin Kiekko-Pojat  KISE  Kuivasjärven Aura  Laivakankaan Futis Klubi  Laser HT  Lentopalloseura Etta  Lintulammen Palloseura  FC NETS  Merikoski SBT  Northern Lights  Oulun Floorball Club  Oulun Harrastefutis  Oulun Hiihtoseura  Oulun Jalkapalloklubi  Oulun Jousimiehet  Oulun Judokerho  Oulun kendoseura Hokufuu  Oulun Kärpät  Oulun Lippo  Oulun Luistelukerho  Oulun Luistinseura Jalkapallo  Salibandy  Oulun Merenkävijät  Oulun Naisfutis  Oulun NMKY  FC Oulun Pallo  Oulun Palloseura Jalkapallo  Jääpallo  Oulun Purjehdusseura  Oulun Pyrintö  Oulun Rotuaarin Pallo  Oulun Tarmo  Oulun Työväen Palloilijat  Oulun Työväen Pursiseura  Oulun Uinti  Oulujoen Kiekko  Oulunsalon Pallo  Oulunsalon Vasama  Pateniemen Vesa  ProSki Oulu  RB-Oulu  SK Pohjantähti  SS Rankat Ankat  Sun Volley Oulu  Taekwon-Do Akatemia  Telemark Team  Team FC Uleåborg  Tervarit  Villan Pojat  Yli-Iin Naseva  Ylikiimingin Nuijamiehet 
Urheilutapahtumat:  Oulu Ocean Race  Oulun Tervahiihto
Young Jeezy

| Jeezy |
| --- | --- |
 Young Jeezy heinäkuussa 2005.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. lokakuuta 1977 (ikä 47) Columbia, Etelä-Carolina, Yhdysvallat
Ammatti:  rap-artisti, sanoittaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Young Jeezy, Jeezy, Lil J
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2001–
Tyylilajit:  rap, trap
Levy-yhtiöt:  CTE World Def Jam Def Jam South
Aiheesta muualla
www.youngjeezy.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jeezy (oikealta nimeltään Jay Wayne Jenkins, s. 12. lokakuuta 1977 Columbia, Etelä-Carolina) on yhdysvaltalainen rap-artisti. Vuonna 2001 hän julkaisi ensimmäisen albuminsa Thuggin' Under the Influence itsenäisesti. Vuonna 2006 julkaistu The Inspiration myi platinaa. Levy sisältää kappaleen "I Luv It", joka nousi sijalle 14 Billboard Hot 100 -listalla. Young Jeezyn on myös tehnyt singlen Usherin kanssa nimeltä "Love in This Club", joka myös löytyi NRJ:n top-10 listalta.Young Jeezyllä oli pitkään riitaa Gucci Manen kanssa ja he julkaisivat useita "disstrackeja" toisiaan vastaan
Diskografia > Albumit

Let's Get It: Thug Motivation 101 (2005)
The Inspiration (2006)
The Recession (2008)
Thug Motivation 103: Hustlerz Ambition (2011)
Diskografia > Yhteisalbumit

Boyz n da Hood (Boyz n da Hoodin kanssa) (2005)
Young Jeezy Presents USDA: Cold (USDA:n kanssa) (2007)
Diskografia > Mixtapet

Tha Streets Iz Watching (Gangsta Grillz) (2005)
Trap or Die (Gangsta Grillz) (2005)
Can't Ban the Snowman (Gangsta Grillz) (2006)
I Am the Street Dream! (2006)
Trappin' Ain't Dead (2009)
Trap or Die II: By Any Means Necessary! (2010)
1,000 Grams Vol. 1 (2010)
The Last Laugh (2010)
Real Is Back (20211
Real Is Back 2 (2011)
Diskografia > Singlet

And Then What (mukana Mannie Fresh) (2005)
Soul Survior (mukana Akon) (2005)
My Hood (2006)
I Luv It (2007)
Go Getta (mukana R. Kelly) (2007)
Put On (mukana Kanye West) (2008)
Vacation (2008)
Crazy World (2008)
My President (mukana Nas) (2008)
Lose My Mind (mukana Plies) (2010)
Ballin' (mukana Lil Wayne) (2011)
F.A.M.E. (mukana T.I.) (2011)
I Do (mukana Jay-Z & André 3000) (2012)
Leave You Alone (mukana Ne-Yo) (2012)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen kotisivu
Young Jeezy Myspacessa (englanniksi)
Young Jeezy Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
http://www.rapbasement.com/waka-flocka/060911-rapper-waka-flocka-flame-disses-young-jeezy-at-summer-jam-watch-here-now.htm%5Bvanhentunut+linkki%5D
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana
Matti Närhi

Juha Matti Närhi (s. 17. elokuuta 1975 Viitasaari) on suomalainen arvokisoissa kilpaillut keihäänheittäjä. Närhen urheiluseura oli Viitasaaren Viesti.
Nuorena Närhi oli yksi maailman lupaavimmista keihäänheittäjistä. Hän saavutti hopeaa alle 20-vuotiaiden EM-kisoissa 1993, alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 1994 ja alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa 1997. Vuonna 1998 Närhi pääsi mukaan ensimmäisiin aikuisten arvokisoihinsa EM-kilpailuihin Budapestiin, jossa hän selviytyi loppukilpailuun ja sijoittui kahdeksanneksi tuloksella 82,59. Närhi oli yhdessä Aki Parviaisen kanssa syrjäyttänyt vanhat konkarit Kimmo Kinnusen ja Seppo Rädyn Suomen mieskeihäänheiton terävimmältä huipulta.
Närheltä odotettiin paljon vuodelle 1999, mutta epäonnekseen reiden lähentäjä kramppasi kuitenkin juuri ennen Sevillan MM-kilpailuja. Närhi kuitenkin heitti karsinnassa tuloksen 85,05 ja pääsi loppukilpailuun. Lopulta Aki Parviaisen kultamitalijuhliin päättyneen loppukilpailun kolmannessa heitossa Närheltä kuitenkin katkesi akillesjänne ja hän sijoittui 12:nneksi tuloksella 79,47.
Sinnikkäästi Närhi kuitenkin kuntoutti itsensä seuraavalle kesälle, vaikka ei vielä täysin huippukuntoon kerennytkään. Olympiapaikka jäi lunastamatta ja katse oli suunnattu jo seuraavaan kauteen. Myös vuosi 2001 oli vaivoja täynnä, ja kaiken huipennus oli olkapään hajoaminen Edmontonin MM-kilpailujen karsinnan avausheitossa. Närhi harkitsi uransa jatkoa, ja päätti yhdessä valmentajansa Kari Ihalaisen kanssa yrittää vielä kerran ja tavoitteeksi asetettiin Ateenan olympiakisoihin 2004 kaikki tai ei mitään -asenteella.
Vuosi 2002 menikin olkapäätä parannellessa, ja vielä 2003 heitot jäivät 77 metriin, mutta tärkeintä olikin pitää käsi ehjänä ja kokeilla sen kestävyyttä. Toipumisaikana Närhen nimi pudotettiin pois Suomen Olympiakomitean ja Urheiluliiton tukilistoilta pois. Hän myös valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 2003. Myös painoharjoittelua piti hieman soveltaa, koska kaksi kertaa leikattu selkä asetti sille omat rajoituksensa.
Talvikausi 2003–2004 meni harjoitellessa viisaasti, ja kevään ensimmäinen kisa Äänekosken sateessa sujui hyvin. Pihtiputaan Keihäskarnevaalit osoittivat Närhen olevan parhaiden vuosiensa vireessä. Keihäs lensi 86,61 metriä ja paikat kestivät ehjinä. Keihäskarnevaalien voitto varmisti olympiapaikan saman tien. Olympialaisissa Närhi selvitti tiensä keihäsfinaaliin ja sijoittui kymmenenneksi tuloksella 80,28.
Saavutukset arvokisoissa

1993 NEM hopeaa
1994 NMM hopeaa
1997 U23 EM hopeaa
1998 EM 8.
1999 MM 12.
2001 MM kars. (ei tulosta)
2004 OK 10.
Ennätys: 88,24 (1997)
Aiheesta muualla

Matti Närhi Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Matti Närhi Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  World Athletics  Yle
Smolenskin taistelu

Smolenskin taistelu oli toisessa maailmansodassa operaatio Barbarossan Saksan voittama ensimmäinen itärintaman suurtaistelu, joka käytiin Smolenskin kaupungin lähistöllä 10. heinäkuuta – 10. syyskuuta 1941 noin 400 kilometriä Moskovasta länteen. Taistelun päättyessä Saksan joukot olivat 18 päivässä edenneet noin 500 kilometriä Neuvostoliittoon. Taistelussa Neuvostoliiton 16., 19., ja 20. armeija saarrettiin ja ne tuhottiin, vaikka merkittävä osa 19. ja 20. armeijoista onnistui pakenemaan motista. Saavutetusta voitosta huolimatta miestappiot ja kalustonmenetykset kuluttivat saksalaisten voimia ja lisäksi kahden kuukauden viivytys mahdollisti puna-armeijan uudelleen ryhmittymisen ja siten kyvyn torjua saksalaisten hyökkäyksen Moskovan taistelussa.
Taustaa

Operaatio Barbarossan alkaessa Saksa ja sen liittolaiset ylittivät 22. kesäkuuta 1941 Neuvostoliiton rajan. Hyökkäys eteni nopeasti yhtenäisen johdon puutteen vaivaamien ja hyökkäyksen yllättämien puna-armeijan joukkojen kykenemättä tehokkaaseen vastarintaan. Kolmessa viikossa Saksan keskustan armeijaryhmä saavutti Dneprin aloittaen suunnittelun hyökkäyksen jatkamiseksi. Saksan 2. panssariryhmän piti ylittää joki, minkä jälkeen sen tuli eristää Smolensk etelästä. Saksan 3. panssariryhmän tuli saartaa kaupunki pohjoisesta.
Puna-armeija ryhmittyi uudelleen keskittääkseen puolustustaan. Uusi puolustuslinja luotiin Smolenskin ympäristöön ja alueen komentajaksi määrättiin marsalkka Semjon Timošenko. Joukoiksi alueelle siirrettiin reservistä viisi armeijaa, joiden tehtävänä oli aloittaa vastahyökkäys saksalaisten etenemisen pysäyttämiseksi. Saksalaisilla ei ollut tietoa uusista joukoista ennen hyökkäyksen aloittamista.
Dnepr ja Väinäjokia pitkin oli rakennettu Stalin-linja ja sitä puolustivat Lännen rintaman 13. armeija sekä Stavkan alaiset 20., 21. ja 22. armeijat. Lisäksi Vitebskissä oli perusteilla 19. armeija ja 16. armeija oli saapumassa Smolenskiin.
Taustaa > Vastahyökkäys 6.–9. heinäkuuta

Stavka oli antanut direktiivin, jonka mukaan lännen rintaman tuli pysäyttää Saksan 2. ja 3. panssariryhmän eteneminen ja luoda pitävä puolustuslinja Väinäjoki ja Dnepr linjalle. Vahvennusten saavuttua tulisi aloittaa vastahyökkäykset Lepeliin, Barysauhun ja Babruiskiin. Timošenko määräsi saamansa Stavkan ohjeen mukaisesti 4. heinäkuuta kello 23.15 Pavel Kurotškinin 20. armeijan ja Vinogradovin VII ja Aleksejenkon V mekanisoidun armeijakunnan valmistautumaan vastahyökkäykseen Sjannoon ja Lepeliin sekä Kreizerin 1. motorisoidun divisioonan olemaan pitkin Oršan ja Barysaun välistä tietä tehtävän toisen hyökkäyksen kärkenä, minkä tehtävänä oli vallata Berezinan ylimenopaikat Barysaun alueella Väinäjoki-Senno-Orša-linjalla. Joukkojen tuli sen jälkeen edetä Dneprin rantaa ja estää saksalaisten eteneminen pohjoiseen ja itään.
6. heinäkuuta annettujen ilmoitusten mukaan mekanisoiduissa armeijakunnissa oli yhteensä 1 545 panssarivaunua, mutta pääosa kalustosta oli vanhempia BT, T-26 ja T-37/38 -vaunuja ja V armeijakunnalla oli ainoastaan seitsemän KV-1 ja kymmenen T-34 ja VII armeijakunnalla 34 KV-1 ja 29 T-34 vaunua.
Mekanisoidut armeijakunnat aloittivat hyökkäyksensä 6. heinäkuuta kello 10.00 edeten ensimmäisen vuorokauden aikana 48–58 kilometriä ja saapuen Sennoon pohjoisesta ja etelästä. Myöhemmin päivällä Vinogradovin VII armeijakunnan kaksi panssaridivisioonaa kohtasivat Sennon pohjoispuolella puolustukseen ryhmittyneen Hans von Funckin komentaman Saksan 7. panssaridivisioonan. Seuranneissa kaksi päiväisessä taistelussa Vinogradov sai surmansa. Aleksejevin V armeijakunnan kaksi panssaridivisioonaa saapuivat Sennoon puolilta päivin kohdaten Karl von Weberin komentaman Saksan 17. panssaridivisioonan Sennon eteläpuolella ja Walther Nehringin komentaman Saksan 18. panssaridivisioonan. Kaksi päiväisessä taistelussa, johon liittyi myös Saksan 12. panssaridivisioona, mekanisoitu armeijakunta saarrettiin ja tuhottiin.
Yhteensä armeijakunnat menettivät 832 panssarivaunua ja runsaasti henkilöstöä loppujen vetäytyessä epäjärjestyksessä itään Dneprin taakse. Oršan alueella joukot ryhmitettiin puolustuksen jalkaväkijoukkona. Taistelussa vangittiin Josif Stalinin poika 14. panssaridivisioonan 14. haupitsirykmentin patterinpäällikkö Jakov Džugašvili.
Seuraukset

Taistelu oli merkittävä tappio puna-armeijalle ja ensimmäinen, jossa puna-armeija pyrki aselajien väliseen yhteistoimintaan vastahyökkäysten toteutuksessa. Kiivas vastarinta osoitti myös, ettei sota ollut loppumassa ja eteneminen kohti Moskovaa ei olisi helppoa.
Hyökkäys kartalla
Saksalaisia joukkoja Mogilevin lähistöllä Dnieperillä
Unkarin pääministeri

| Unkarin pääministeri |
| --- | --- |
 Magyarország miniszterelnöke
 
 
 Nykyinen Viktor Orbán 29. toukokuuta 2010 lähtien
Virka-asunto:  Pääministerin toimisto Unkarin parlamentissa
Nimittäjä:  Unkarin presidentti
Kauden pituus:  4 vuotta, uudelleenvalinta mahdollinen
Perustettu:  17. maaliskuuta 1848
Ensimmäinen:  Lajos Batthyány
Palkka:  25 680 000 Ft
Kotisivut:  http://www.kormany.hu/en/the-prime-minister
Unkarin pääministeri (unk. Magyarország miniszterelnöke) on Unkarin hallituksen päämies. Unkarissa pääministerillä on käytännössä tärkeimmät valtaoikeudet ja presidentti on vain seremoniallinen johtaja.
Virallinen titteli

Unkarin hallituksenpäämiehen titteli on unkariksi miniszterelnök, suoraan käännettynä "ministeripresidentti". Kuitenkin, koska "pääministeri" on paljon yleisempi titteli parlamentaarisessa järjestelmässä englanninkielisissä maissa, niin se on käännetty suomeksikin pääministeriksi.lähde?
Virkavala

Vala on seuraava:
Én, [henkilön nimi] fogadom, hogy Magyarországhoz és annak Alaptörvényéhez hű leszek, jogszabályait megtartom és másokkal is megtartatom; [tehtävän nimi] tisztségemet a magyar nemzet javára gyakorolom. [Ja valan vannojan vakaumuksen mukaan] Isten engem úgy segéljen!
Minä [henkilön nimi], vannon olevani uskollinen Unkarille ja sen perustuslaille, kunnioitan ja panen täytäntöön sen oikeudelliset säännöt muille; Käytän tehtävääni [tehtävän nimi] Unkarin kansan hyväksi. [Ja valan vannojan vakaumuksen mukaan] Jumala auttakoon minua!
Elossa olevat entiset pääministerit

Miklós Németh (MSZNP),
virka-aika 1988–1990
Péter Boross (MDF),
virka-aika 1993–1994
Péter Medgyessy (sit.),
virka-aika 2003–2004
Ferenc Gyurcsány (MSZP),
virka-aika 2004–2009
Gordon Bajnai (MSZP),
virka-aika 2009–2010
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Unkarin pääministeri Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Prime Minister of Hungary
Käännös suomeksi
Ali G

| Ali G |
| --- | --- |
 Ali G pitää puhetta Harvardissa, vuonna 2004.
Luoja(t):  Sacha Baron Cohen
Näyttelijä(t):  Sacha Baron Cohen
Ensi- esiintyminen:  F2F
Henkilötiedot
Koko nimi:  Alistair Leslie Graham
Ammatti:  haastattelija, rap -artisti
Sukupuoli:  mies
Asuinpaikka:  Yhdysvallat
Suhteet
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ali G eli Alistair Leslie Graham on brittikoomikko Sacha Baron Cohenin luoma ja esittämä satiirinen ja täysin fiktiivinen hahmo. Ali G -hahmo oli Sacha Baron Cohenin läpilyönti tunnettuna koomikkona, ja hahmoon perustuva Da Ali G Show sai Emmy-palkinnon. Ali G-hahmon pohjalta tehtiin myös elokuva Ali G InDaHouse, jossa hahmon koko nimi Alistair Leslie Graham paljastettiin.
Ali G-hahmo

Cohenin esittämällä "gangsta rap" -nuorella on suuri suu ja elkeet, mutta hyvin pieni yleissivistys. Fiktiivisessä maailmassa Ali G kuuluu "West Staines Massiv" -jengiin ja väittää asuvansa isoäitinsä kanssa hajoamistilassa olevassa talossa "Stainesin gheton sydämessä". Staines on aidosti olemassa oleva keskiluokkainen kaupunginosa Lontoossa, ja Ali G:n ghettous onkin vain hahmon fiktiivistä uhoamista. Ali G on saanut koulutuksensa "da Matthew Arnold Skoolissa", joka on myös aidosti olemassa oleva koulu.
Hahmon historia

Ali G -hahmo debytoi Channel 4:n The Eleven O'Clock Show'ssa "nuorison äänenä". Ali G haastatteli tunnettuja ihmisiä, jotka pelkäsivät leimautuvansa poliittisesti epäkorrekteiksi ja nuorisokulttuuria ymmärtämättömiksi. Asetelman huumori perustui siihen, että haastatellut eivät tienneet kohtaavansa täysin fiktiivisen henkilön, jonka kysymykset olivat absurdeja ja pöyristyttäviä. Baron Cohen esitti tyhmää ja haastateltavat ajautuivat koomisiin tilanteisiin pyrkiessään ottamaan Ali G:n vakavasti.
Kun hahmon suosio lisääntyi, sen ympärille rakennettiin Da Ali G Show, jossa Ali G jatkoi tunnettujen ihmisten haastattelemista. Kun sarja alkoi olla Britanniassa suosittu, Ali G siirtyi haastattelemaan kuuluisuuksia Yhdysvaltoihin pystyäkseen pitämään haastatteluasetelman ennallaan. Esimerkiksi astronautti Buzz Aldrinilta Ali G kysyi, onko tämä vihainen Michael Jacksonille, koska tämä oli ottanut käyttöön ”moonwalk”-tanssiliikkeen ilman astronauttien lupaa.
Julkisia henkilöitä, joita Ali G on haastatellut

Edwin "Buzz" Aldrin, astronautti
David ja Victoria Beckham, jalkapalloilija ja hänen laulajavaimonsa
Tony Benn, brittipoliitikko
Boutros Boutros-Ghali, YK:n pääsihteeri
Kobe Bryant, Steve Nash, Shaquille O'Neal ja Dwyane Wade, ammattilaiskoripalloilijoita
Pat Buchanan, poliittinen kommentaattori
Noam Chomsky, MIT:n professori
Jarvis Cocker, Pulp-yhtyeen laulaja
Paul Daniels, taikuri
Sam Donaldson, veteraanijournalisti
Mohamed Al-Fayed, Harrodsin ja Fulham FC-jalkapalloseuran omistaja
Daryl Gates, entinen LAPD-päällikkö
Neil Hamilton, entinen konservatiivinen poliitikko
Kent Hovind, evankelisti
Jenna Jameson, aikuisviihdetähti
C. Everett Koop, terveystieteen laitoksen (PHS) johtaja
James Lipton, Bravo'n Inside the Actor's Studion juontaja
John McCain, USA:n Arizona-osavaltion republikaaninen senaattori
Ralph Nader, kuluttaja-aktivisti ja entinen USA:n vihreän puolueen presidenttiehdokas
Thomas J. Pickard, entinen FBI:n johtaja
Sally Jessy Raphaël, entinen talk show -juontaja
Andy Rooney, CBS:n 60 minuuttia -ohjelman juontaja
Brent Scowcroft, entinen Yhdysvaltojen kansallisen turvallisuuden neuvonantaja
Christine Todd Whitman, entinen Yhdysvaltojen New Jersey-osavaltion kuvernööri
Donald Trump, (silloinen) yritysjohtaja
Sammy Wilson, pohjoisirlantilainen Democratic Unionist Party-puolueen poliitikko
Aiheesta muualla

Da Ali G Show on HBO (Arkistoitu – Internet Archive)
Virallinen Ali G -sivusto
Ali G'n brittiläinen fanisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Channel 4'n Ali G -sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Matti Grönberg

| Matti Grönberg> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. joulukuuta 1957 (ikä 66) Vesilahti
Ammatti:  elokuvaohjaaja, elokuvatuottaja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Matti Tapani Grönberg (s. 3. joulukuuta 1957 Vesilahti) on suomalainen tuottaja ja ohjaaja. Hän työskentelee Yleisradiolle, jonka tuotannoista hän on ohjannut muun muassa Kummeli- ja Mankeli-televisiosarjoja. Elokuvapuolella hän on vastannut kolmen Kummeli-elokuvan ohjaamisesta; Kummeli Stories (1995), Kummeli Kultakuume (1997) ja  Kummeli Alivuokralainen (2008). Grönberg on myös ohjannut neliosaisen Semmarit-sarjan vuonna 1997.
Filmografia > Elokuvat

Kummeli Stories (1995)
Kummeli Kultakuume (1997)
Kummeli Alivuokralainen (2008)
Herra Heinämäki ja Leijonatuuliviiri (yhdessä Pekka Karjalaisen kanssa, 2011)
Filmografia > Televisiosarjat

Kummeli (1991–2004)
Lihaksia ja luoteja (1996)
Semmarit (1997)
Lääkärit tulessa (1998)
Herra Heinämäen Lato-orkesteri (1999–2021)
Mankeli (2000–2001)
Alivaltiosihteeri valvoo (1994)
Alivaltiosihteeri muistelee (1993)
Aiheesta muualla

Matti Grönberg Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Ritva  Elonet  Yle