stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Peter Budaj
Muuta

Budaj on hyvin harras uskovainen. Tästä kertoo se, että Budaj'n maskiin on maalattu TV-sarja Simpsonien perheen yli-uskovainen naapuri Ned Flanders, joka kantaa Slovakian värejä ja tunnusta. Kaudella 2009–2010 Budaj'n kypärässä oli toisella puolella kuva italialaisesta ratamoottoripyöräilijästä, Valentino Rossista. Kypärän takaosaan oli maalattu Ned Flanders, jonka kypärässä oli Slovakian lippu.
Aiheesta muualla

Peter Budaj The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Peter Budaj Legends of Hockey -sivustolla (englanniksi)
Jatkoaika.com
NHL.com
Lohtajan kirkko

| Lohtajan kirkko (Sofia Magdalenan kirkko) |
| --- | --- |
 Lohtajan kirkko kesäpäivänä.
Sijainti:  Lohtajan kirkkotie 2 B, Lohtaja, Kokkola
Koordinaatit:  64°01′18″N, 023°30′03″E
Kirkkokunta:  Suomen evankelis-luterilainen kirkko
Hiippakunta:  Oulun hiippakunta
Seurakunta:  Lohtajan seurakunta
Rakentamisvuosi:  1768
Suunnittelija:  Matti Honka (Matts Lillhonga)
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  720
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lohtajan kirkko, sankarihaudat
Me emme sure niinkuin ne joilla ei ole toivoa
Lohtajan kirkon sankarihautausmaan muistomerkki kesällä 2010
Lohtajan kirkko (toiselta nimeltään Sophia Magdalenan kirkko, kuningas Kustaa III:n puolison mukaan) on Lohtajan seurakunnan puinen vuonna 1768 rakennettu ristikirkko, joka sijaitsee Lohtajan kirkonkylässä Kokkolan kaupungin alueella Oulun hiippakunnassa. Nykyinen kirkko on Lohtajalla joko neljäs tai viides. Tämä kirkko on rakennettu edellistä korkeammalle paikalle, jotta merenkävijät voisivat käyttää sitä maamerkkinään. Kirkko on kylän visuaalinen keskipiste.
Nykyistä edeltäneet kirkot

Asiakirjamerkinnän mukaan Lohtajan ensimmäinen kirkko olisi rakennettu uskonpuhdistuksen alkamisvuonna 1517. Sitä seuraavien kirkkojen vaiheita on kirjattu nykyisen kirkon pilariin:
"Se ensimäinen Kircko on ollut Wähäi Capelli rakettu 1576 Lochtajan Kircko maalle Wuonna 1617 on se mahan jaotettu ja yxi usi siawambi siallerakettu. Wuonna 1643 sinä 14 p. Juliuxes syttyi se pitkäisen tulesta ja paloi ylös caickein Kelloins ja Caunistuxens cansa."
Nykyistä kirkkoa edeltänyt vuonna 1644 rakennettu kirkko oli pitkäkirkko, jossa oli iso torni ja useita pieniä torneja. Se purettiin keväällä 1768 lahovikojen takia, ja koska iso torni alkoi kallistua.
Rakentaminen ja käyttöönotto

Tunnettu Kokkolan Vitsarista kotoisin ollut rakennusmestari Matti Honka (Matts Lillhonga) piirsi nykyisen kirkon ja myös johti rakennustöitä. Lohtajan kirkkoa pidetään yhtenä hänen parhaista töistään. Lohtajan kirkko on Länsi-Suomessa ainutlaatuinen. Karjalan kahtamoiset ovat pohjapiirrokseltaan samanlaisia, mutta niiden kattorakenne on erilainen. Lohtajan kirkko on lisäristeillä rakennettu, muodoltaan tasavartinen ristikirkko. Kirkossa on täyskorkeat kulmaulokkeet ja sisällä olevat neljä pilaria tukevat rakennetta. Paanukatto on jyrkkälappeinen ja sen keskellä on kahdeksankulmainen lanterniini. Ovien edessä on pienet eteishuoneet. Ulkoseinissä on vaaka ponttilautaverhous, joka on 1800-luvun lopulle tyypillinen.
Nykyisen kirkon ensimmäinen jumalanpalvelus pidettiin tiettävästi 12. toukokuuta 1769.
Esineistöä

Kirkon luultavasti tunnetuin esine on Mikael Toppeliuksen vuosina 1770–1773 maalaama kolmiosainen alttaritaulusarja eli triptyykki. Lohtajan kirkon alttaritauluissa sanotaan hänen värienkäyttönsä puhjenneen loistoonsa.
Edellisestä kirkosta peräisin olevaa esineistöä on säilynyt isovihan aikaisista ryöstöretkistä huolimatta. Tätä esineistöä, kuten saarnastuoli, kastemalja, laiva, tiimalasi, virsitaulu, kynttiläkruunuja, lampetteja ja tekstiilejä, on käytössä nykyisessä kirkossa. Saarnastuoli kaikukatoksineen on kaarevalinjainen ja erityisen koristeellinen. Sen rakentaja oli veteliläinen Nikkari-Erkki 1758 ja koristeluista vastasi kokkolalainen taidemaalari Johan Backman. Edellisen kirkon seinälautoja on käytetty nykyisen kirkon rakenteissa, ja niissä on Christian Wilbrandtin maalaamia enkeleitä.
Kellotapuli

Kirkon pohjalaistyyppisen renessanssitapulin, joka on hieman kirkkoa vanhempi, rakensi alun perin kruunupyyläinen Nils Holgers 1732 ja miltei kokonaan uudestaan 1752 kälviäläinen Iisakki Nissi. Tapuli siirrettiin nykyisen kirkon rakennusvaiheessa nykyiselle paikalleen. Erityisen kaunisäänisinä pidetyt kirkonkellot ovat vuosilta 1686 ja 1758. Tapuli uudistettiin vuonna 1910. Kesäaikaan, erityisesti Lohtajan kirkkomusiikkijuhlien aikana, tapulissa pidetään Tapulikahvilaa, jonka tuotto menee lähetystyölle. Tapulin seinustalla on Puu-Pietariksi kutsuttu papinasuinen vaivaisukko. Kirkon triptyykin maalanneen Mikael Toppeliuksen pojanpoika Zachris Topelius on kirjoittanut sadun Lohtajan puuäijästä.
Uudistukset ja peruskorjaukset

Lohtajan kirkko on alun perin ollut hirsipintainen, mutta se on vuorattu myöhemmin laudoilla sekä sisältä että ulkoa.
Kirkko uudistettiin perusteellisesti vuosina 1905–1907, jolloin se vuorattiin sisältä ja ulkoa sekä ikkunat laajennettiin ja penkit uusittiin. Myöhemmin vuosina 1955–1956 sisätila ja ikkunat kuitenkin palautettiin alkuperäiseen asuunsa konservaattori Thorvald Lindqvistin johdolla. Lindqvist olisi halunnut entisöidä myös vuonna 1905 peitetyt pilarit, mutta kovalevyt poistettiin vasta vuosituhannen taitteessa.
Viimeisin peruskorjaus tehtiin vuonna 2009. Arkkitehti Tapani Kaukoniemi löysi entisöitävät aikaisemmat värisävyt vanhojen maalikerrosten alta. LVI-töiden lisäksi äänentoistolaitteet uusittiin, ulkoportaat vaihdettiin kivisistä puisiksi ja kivijalkaa vahvistettiin. Kirkonkellojen soitto automatisoitiin. Piispa Samuel Salmi toimitti kirkon uudelleen vihkimisen 31. tammikuuta 2010.
Lohtajan kirkon ulkoväri on vaihtunut eri aikakausina punamullasta valkoiseen ja nykyiseen keltaiseen. 1800-luvulla kirkko oli kaksivärinen, sen alaosa oli punainen ja yläosa keltainen.
Kirjallisuutta

Anttiroiko-Mehtälä, Helena & Jukkola, Tuomo: Lohtajan kirkko 250 vuotta.  Lohtaja:  Lohtajan seurakunta, 2019.
Lohtajan seurakunnan diakoniatoimikunta: Lohtajan vaivaisukko 150-vuotias.  Lohtaja:  Lohtajan seurakunnan diakoniatoimikunta, 1975.
Luho, Ville & Luukko, Armas: Suur-Lohtajan historia. 1, Esihistoriallisesta ajasta Suomen sotaan.  Kokkola:  Suur-Lohtajan historiatoimikunta, 1957.
Junkala, Leevi & Niemelä, Maria: Suur-Lohtajan historia. 2, vuodet 1809-1917.  Kokkola:  Suur-Lohtajan historiatoimikunta, 1977.  ISBN 951-99109-9-9.
Ekman-Salokangas, Ulla: Suur-Lohtajan historia. 3, 1910-luvulta 1980-luvulle.  Kannus:  Suur-Lohtajan historiatoimikunta, 2004.  ISBN 952-91-6973-6.
Keski-Pohjanmaan arvokkaat maisema- ja kulttuurialueet. Keski-Pohjanmaan liitto, Sigma Konsultit Oy 2001.
Aiheesta muualla

Lohtajan kirkko ja pappila, RKY, Museovirasto
Lohtajan kirkon toinen vaivaisukko.
Puu-Pietari kellotapulin seinustalla.
Lohtajan kirkko, kuva otettu ennen vuotta 1927.
Lohtajan kirkko maaliskuussa 2016.
Pies descalzos

| Pies descalzos Shakira |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1995
 Julkaistu: 1995
 Tuottaja(t): Shakira ja Luis Fernando Ochoa
 Tyylilaji: Latino Pop
 Kesto: 41.06
 Levy-yhtiö: Sony
Shakiran muut julkaisut
| Peligro 1993 | Pies descalzos 1995 | The Remixes 1997 |
Singlet albumilta Pies Descalzos
 ”Estoy Aquí” Julkaistu: 29. elokuuta 1995  ”¿Dónde Estás Corazón?” Julkaistu: 2. helmikuuta 1996  ”Pies Descalzos, Sueños Blancos” Julkaistu: 15. huhtikuuta 1996  ”Un Poco De Amor” Julkaistu: 16. toukokuuta 1996  ”Antología” Julkaistu: 8. tammikuuta 1997  ”Se Quiere, Se Mata” Julkaistu: 10. maaliskuuta 1997
Pies descalzos on Shakiran järjestyksessä kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1995. Levyn suurimmat hittikappaleet ovat Estoy Aqui ja Antologia.
Kappalelista

Kaikki kappaleet säv. ja san. Shakira and Luis Fernando Ochoa.
| Pies Descalzos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Estoy Aquí | 3.52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Antología | 4.14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Un Poco de Amor | 4.01 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Quiero | 4.10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Te Necesito | 4.00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Vuelve | 3.53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Te Espero Sentada | 3.24 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Pies Descalzos, Sueños Blancos | 3.25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Pienso en Ti | 2.25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | ¿Dónde Estás Corazón? | 3.51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Se Quiere, Se Mata | 3.38 |  |  |  |  |  |  |  |
| Japanese version bonus tracks |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Estoy aquí (The Love & House Mix)  | 8.31 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Estoy aquí (Radio edit)  | 4.40 |  |  |  |  |  |  |  |
| Brazilian version bonus tracks |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Estou Aqui (Portuguese version)  | 3.51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Um Pouco de Amor (Portuguese version)  | 4.00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Pés Descalços (Portuguese version)  | 3.25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Estoy Aquí (Radio edit)  | 4.40 |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | ¿Dónde Estás Corazón? (Remix)  | 3.51 |  |  |  |  |  |  |  |
Pohjois-Varanki

Pohjois-Varanki on entinen kunta Finnmarkin läänissä Norjassa. Kunta perustettiin vuonna 1894 erottamalla se Vesisaaresta ja se liitettiin takaisin Vesisaareen vuonna 1964. Kunta sijaitsi Varangin niemimaan eteläosassa Varanginvuonon rannalla.
Pohjois-Ubangi

| Pohjois-Ubangi Nord-Ubangi |
| --- | --- |
 Sijainti
Valtio:   Kongon demokraattinen tasavalta
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Gbadolite
Pinta-ala:  56 644 km²
Pohjois-Ubangi eli Nord-Ubangi on yksi Kongon demokraattisen tasavallan 26 maakunnasta. Sen pääkaupunki on Gbadolite. Vuoden 2005 perustuslakiin kirjatussa hallinnonuudistuksessa se erotettiin Equateurin maakunnasta. Sen pinta-ala on 56 644 neliökilometriä.
Portugalin europarlamenttivaalit 2019

Portugalin europarlamenttivaalit 2019 järjestettiin 26. toukokuuta 2019, ja ne olivat osa vuoden 2019 europarlamenttivaaleja koko unionin alueella. Vaaleissa valittiin 21 europarlamentaarikkoa kaudeksi 2019–2024.
Portugalin europarlamenttivaalit 2014

Portugalin europarlamenttivaalit 2014 järjestettiin 25. toukokuuta 2014, ja ne olivat osa vuoden 2014 europarlamenttivaaleja koko unionin alueella. Vaaleissa valittiin 21 europarlamentaarikkoa kaudeksi 2014–2019.
Pinssaari

| Pinssaari |
| --- | --- |
 Pilariaraukarioita saaren rannalla
  
Merialue:  Tyynimeri
Pinta-ala:  152 km²
Korkein kohta:  265 m
Valtio
Valtio:  Ranska
Erityisyhteisö:  Uusi-Kaledonia
Provinssi:  Province Sud
Väestö
Väkiluku:  21 958
Asutuskeskukset:  Vao
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pinssaari, Kunié, (ransk. Île des Pins) on saari Tyynenmeren lounaisosassa. Se on osa Ranskalle kuuluvaa Uuden-Kaledonian erityisyhteisöä. Se sijaitsee noin 110 kilometriä kaakkoon Uuden-Kaledonian pääkaupungista Nouméasta. Sen hallintokeskuksen nimi on Vao, kun taas matkailu keskittyy Kutoon.
Saaren pinta-ala on 152 km², ja väkiluku oli noin 21 958 vuoden 2014 väestönlaskennassa.
Saaren havupuihin viittaava nimi (ransk. pin = mänty) tulee siellä kasvavista araukariapuista. Saaren korkein kohta on 265 metriä merenpinnasta.
James Cook nimesi saaren toisella matkallaan vuonna 1774. Sinne tuli 1840-luvulla sekä protestanttisia että katolsia lähetyssaarnaajia, samoin kuin santelipuun kauppiaita. Saari valitsi katolisen uskon, ja siitä tuli Ranskan siirtomaa. Isäntämaa Ranska perusti saarelle rangaistussiirtolan ja karkotti sinne 3 000 Pariisin kommuunin vallankumouksellista. Nykyisin saari on matkailukohde. Vientituotteita ovat osterit ja katkaravut.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pinssaari Wikimedia Commonsissa
Puhelinpöytä

Puhelinpöytä lankapuhelimelle
Puhelinpöytä on matala pöytä, jossa on tyypillisesti istuin ja paikka lankapuhelimelle. Lisäksi voi olla laatikko tai taso, jonne voi sijoittaa puhelinluettelon sekä kirjoitustarvikkeita. Matkapuhelimien ja tietokoneiden yleistyttyä puhelinpöytien suosio on laantunut.
Pokrovskan metroasema

| Pokrovska> Покровська |
| --- | --- |

 Dnipron metro 
Perustiedot
Sijainti:  48°28′47.71″N, 34°55′38.81″E
Paikkakunta:  Dnipro, Ukraina
Avattu:  29. joulukuuta 1995
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Pokrovska (ukr. Покровська, ven. Покровская, Pokrovskaja) on Dnipron metron ainoan linjan läntinen pääteasema. Sen itäpuolella sijaitsee Prospekt Svobodyn metroasema. Se avattiin 29. joulukuuta 1995.
Vuoteen 2015 aseman nimi oli Komunarivska (ukr. Комунарівська); sen nimeksi vaihdettiin Pokrovska osana toimenpiteitä kommunististen elementtien poistamiseksi Ukrainan paikannimistä.
Galleria

Aseman nykyinen nimi, Pokrovska
Aseman entinen nimi, Komunarivska
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pokrovskan metroasema Wikimedia Commonsissa
Linja 9 (Pariisin metro)

| Linja 9>   |
| --- | --- |


Perustiedot
Järjestelmä:  Pariisin metro
Reitti:  Pont de Sevres–Mairie de Montreuil
Avattu:  8. marraskuuta 1922
Liikenne
Liikennöitsijä(t):  RATP
Käyttäjiä (ark.):  120 miljoonaa
Tekniset tiedot
Pituus:  19,6 km
Asemia:  37
Raideleveys:  1 435 mm
Paris Métro Ligne 9 (linja 9) on yksi Pariisin metron linjoista. Linja yhdistää Pont de Sevresin Boulognessa lännessä Montreuiliin idässä mm. Trocadéron ja Républiquen kautta. Linja on neljänneksi käytetyin linja järjestelmässä. Linja ei ylitä Seineä kertaakaan.
Linjalla 9 on vaihtoasema kaikkien muiden linjojen paitsi linjan 12 sekä bis-linjonen kanssa. Sillä on kuitenkin maanalainen yhteys linjan 12 asemalle. Linjan kalustona on MF 67-runkoja, jotka tullaan korvaamaan MF 2000-rungoilla.
Historia

8. marraskuuta 1922: Linja 9 avataan osuudelle Exelmans-Trocadéro. 8 asemaa.
27. toukokuuta 1923: Linjaa jatkettiin Trocadérosta Saint-Augustiniin. 6 uutta asemaa.
3. kesäkuuta 1923: Linjaa jatkettiin Saint-Augustinista Chaussee d'Antiniin. 2 uutta asemaa.
29. syyskuuta 1923: Linjaa jatkettiin Exelmansista Porte de St-Cloudiin. 1 uusi asema.
30. kesäkuuta 1928: Linjaa jatkettiin Chaussee d'Antinista Richelieu-Drouotiin. 1 uusi asema.
10. joulukuuta 1933: Linjaa jatkettiin Richelieu-Drouotista Porte de Montreuiliin. 13 uutta asemaa.
3. helmikuuta 1934: Linjaa jatkettiin Porte de St-Cloudista Pont de Sèvresiin. 3 uutta asemaa.
14. lokakuuta 1934: Linjaa jatkettiin Porte de Montreuilista Mairie de Montreuiliin. 3 uutta asemaa.
Tulevaisuus

Kahden aseman pituinen laajennus itään Montreuil-Mur-à-Pêchesiin saatetaan rakentaa tulevaisuudessa.
Kartta ja asemat

Pont de Sèvres
Billancourt
Marcel Sembat
Porte de St-Cloud
Exelmans
Michel-Ange-Molitor, vaihtomahd.: linja 10 (eteläinen osa)
Michel-Ange-Auteuil, vaihtomahd.: linja 10 (pohjoinen osa)
Jasmin
Ranelagh
La Muette
Rue de la Pompe
Trocadéro, vaihtomahd.: linja 6
Iéna
Alma Marceau
Franklin d.Roosevelt, vaihtomahd.: linja 1
Saint-Philippe du Roule
Miromesnil, vaihtomahd.: linja 13
Saint-Augustin
Havre Caumartin, vaihtomahd.: linja 3
Chaussée d'Antin-La Fayette, vaihtomahd.: linja 7
Richelieu-Drouot, vaihtomahd.: linja 8
Grands Boulevards, vaihtomahd.: linja 8
Bonne Nouvelle, vaihtomahd.: linja 8
Strasbourg-Saint Denis, vaihtomahd.: linjat 4 ja 8
République, vaihtomahd.: linjat 3, 5,8 ja 11
Oberkampf, vaihtomahd.: linja 5
Saint-Ambroise
Voltaire
Charonne
Rue des Boulets
Nation, vaihtomahd.: linjat 1,2,6 ja RER A
Buzenval
Maraîchers
Porte de Montreuil
Robespierre
Croix de Chavaux
Mairie de Montreuil
Kartta ja asemat > Uudelleennimetyt asemat

6. lokakuuta 1942: Rond-Point des Champs-Elysées uudelleennimettiin Marbeuf-Rond-Point des Champs-Elyséesiksi.
30. lokakuuta 1946: Marbeuf-Rond-Point des Champs-Elysées uudelleennimettiin Franklin D. Rooseveltiksi.
1989: Chaussee d'Antin uudelleennimettiin Chaussée d'Antin-La Fayetteksi.
syyskuu 1998: Rue Montmartre uudelleennimettiin Grans Boulevardsiksi ja Rue des Boulets-Rue des Montreuil uudelleennimettiin Rue des Bouletsiksi.
Turismi

Linja 9 kulkee seuraavien turistinähtävyyksien läheltä:
Parc des Princes
Trocadéro
Avenue des Champs-Élysées
Place Saint-Augustin
Place de la République
Place de la Nation
Aiheesta muualla

RATP:n englanninkieliset kotisivut
Pariisin metro
1 
2 
3 
3bis 
4 
5 
6 
7 
7bis 
8 
9 
10 
11 
12 
13 
14
15
16 
17 
18
19
Pompeion

| Pompeion> Πομπεῖον |
| --- | --- |
 Pompeionin rauniot Kerameikoksen arkeologisella alueella.
Sijainti:  Ateena, Attika, Kreikka
Koordinaatit:  37°58′41″N, 23°43′8″E
Valmistumisvuosi:  noin 400 eaa.
Tyylisuunta:  joonialainen
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pompeion (m.kreik. Πομπεῖον) oli antiikin aikainen rakennus Kerameikoksessa Ateenassa Kreikassa. Sitä käytettiin  erityisesti Panathenaia-juhlassa.
Pompeionin raunioita.
Pompeionin raunioita.
Pompeion rakennettiin klassisella kaudella 400-luvun ja 300-luvun eaa. taitteessa. Sen nimi tulee kreikan sanasta pompē (πομπή), ”kulkue”. Rakennusta käytettiin Panathenaia-juhlaan ja sen suureen juhlakulkueeseen valmistautumisessa ja siinä käytettyjen pyhien esineiden säilyttämisessä. Kulkue järjestettiin joka neljäs vuosi. Se alkoi Pompeionilta, jonne kulkueeseen osallistuneet kokoontuivat ennen sen alkua, ja jossa ainakin merkkihenkilöt saattoivat myös aterioida. Pompeionilta se eteni pitkin Panathenaia-juhlan tietä Agoran läpi, ja päättyi Akropolis-kukkulalle. Rakennuksessa tiedetään säilytetyn muun muassa kulkueessa kuljetettua pyörillä varustettua puista laivaa, jonka mastoon ripustettiin Athene Poliaan kulttikuvalle joka neljäs vuosi viety uusi peplos. Pompeionia käytettiin oletettavasti myös gymnasionina.
Pompeion sijaitsi Dipylon-portin ja Pyhän portin välissä juuri Ateenan kaupunginmuurien sisäpuolella. Nykyisin Pompeionin rauniot sijaitsevat Kerameikoksen arkeologisen alueen etelälaidalla. Rakennus oli suorakulmion muotoinen ja rakennettu suunnilleen luoteis-kaakkoissuuntaisesti. Sen sijoittelun määräsi tontin ahtaus porttien ja katujen välissä. Rakennuksen keskiössä oli suuri peristyylipiha, jonka ympärillä oli lukuisia huoneita, joita käytettiin säilytys- ja ruokailutiloina. Pompeionin kaakkoispäässä Panathenaia-juhlan tien puolella oli suuri marmorinen propylon-pylväikkö, joka toimi rakennuksen pääsisäänkäyntinä. Rakennuksen pylväät edustivat joonialaista tyyliä. Sisäseinät oli koristeltu maalauksin. Lattiat oli pääosin tehty pikkukivistä, mutta yhdessä huoneessa oli lattiamosaiikki, joka on nykyisin Kerameikóksen arkeologisessa museossa.
Pompeion tuhoutui roomalaisten vallatessa Ateenan vuonna 86 eaa. Noin 150 jaa. samalle paikalle rakennettiin suurempi, kolmilaivainen varastorakennus. Se tuhoutui puolestaan herulien hyökkäyksessä vuonna 267 jaa. 300-luvulla jaa. paikalle rakennettiin vielä jonkinlainen kaupallinen tila, joka koostui kahdesta stoasta eli pylväshallista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pompeion Wikimedia Commonsissa
Peter Brötzmann

Brötzmann Die Röhre -jazzklubilla Moersissa, Saksassa helmikuussa 2006.
Peter Brötzmann (6. maaliskuuta 1941 – 22. kesäkuuta 2023) oli saksalainen free jazz -saksofonisti ja -klarinetisti. Brötzmann on yksi merkittävimmistä eurooppalaisista free jazz -muusikoista. Hän levytti vuonna 1968 Machine Gun -levyn, jota pidetään ensimmäisenä eurooppalaisena free jazz -levynä ja yhtenä genren tärkeimmistä levytyksistä.
Elämäkerta > Nuoruus ja uran alku

Brötzmann syntyi 1941 Saksan Remscheidissa. Hän opiskeli kuvataiteita ja aloitti taidemaalarina. Hän työskenteli muun muassa Nam June Paikin avustajana.
Brötzmann inspiroitui yhdysvaltalaisista jazzmuusikoista, kuten Miles Davisista ja John Coltraneta, ja alkoi myös tehdä musiikkia. Hän opetteli soittamaan saksofonia ja klarinettia ja alkoi vuonna 1959 soittaa Dixieland-yhtyeissä. Brötzmann oli 1960-luvun alussa myös mukana avantgardessa Fluxus-liikkeessä ja alkoi noin 1964 soittaa free jazzia.
Elämäkerta > Free jazzin huipulla

Brötzmann soitti 1960-luvun puolivälissä basisti Peter Kowaldin ja rumpali Sven-Åke Johansonin kanssa ja sen jälkeen Michael Mantlerin ja Carla Bleyn yhtyeessä. Brötzmann hylkäsi varsin pitkälti tavanomaisen rytmin ja melodian ja rupesi kokeilemaan free jazzin maailmassa.
Brötzmannin ensimmäinen albumi Adolphe Sax julkaistiin omakustanteisesti 1967. Seuraavana vuonna ilmestyi albumi Machine Gun, jota pidetään 1900-luvun free jazzin merkkipaaluna. Albumi sai nimensä Don Cherryn antamasta lempinimestä (’Machine Gun’ eli ’konekivääri’), jolla tämä kuvasi Brötzmannin rajua soittotyyliä.
Brötzmann teki Machine Gunin jälkeenkin yhteistyötä sillä soittaneiden artistien, kuten brittiläisen saksofonistin Evan Parkerin ja rumpali Han Benninkin, kanssa. Brötzmann ja Bennink julkaisi 1977 LP:n Schwarzwaldfahrt, jossa Brötzmann duetoi lintujen kanssa ja soittaa saksofoniaan joessa veden alla.
Brötzmann oli 1980-luvulla mukana jazzin superyhtyessä Last Exit, jossa soittivat myös Sonny Sharrock, Ronald Shannon Jackson ja Bill Laswell. Yhtye soitti punkia, funkia ja noise rockia.
Brötzmann julkaisi omalla nimellään kaikkiaan yli 50 albumia. Niiden kansissa oli usein muusikon itsensä tekemää taidetta. Hän myös teki yhteistyötä monien muiden free jazz -muusikoiden, kuten Derek Baileyn ja Anthony Braxtonin, sekä avantgarde-muusikoiden, kuten Keiji Hainon, kanssa.
Suomessa

Peter Brötzmann vieraili useita kertoja myös Suomessa. Kesäkuussa 1999 hän teki kiertueen yhdessä jyväskyläläisen kitaristi Sakari Luoman ja venäläissyntyisen rumpali Nikolai Judanovin kanssa. Joensuun Kerubi-klubin esityksestä julkaistiin albumi Fryed Fruit   (Red Toucan Records 2001).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Peter Brötzmann Wikimedia Commonsissa
Pilkkuantennimonni

| Pilkkuantennimonni |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Monnikalat Siluriformes
Heimo::  Antennimonnit Pimelodidae
Suku::  Pimelodus
Laji::  pictus
Kaksiosainen nimi
 Pimelodus pictus  Steindachner, 1876 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pilkkuantennimonni (Pimelodus pictus) on luonnonvaraisena Etelä-Amerikassa elävä antennimonneihin kuuluva kalalaji. Sitä pidetään myös akvaarioissa.
Koko ja ulkonäkö

Pilkkuantennimonni kasvaa noin 11 cm pitkäksi. Pohjaväriltään laji on hopeanharmaa ja siinä on mustia pilkkuja. Päässä pilkut ovat pienemmät kuin muualla vartalossa. Pään pitkät viikset ovat väriltään valkoiset.
Levinneisyys ja vesiolot

Luonnossa pilkkuantennimonnia tavataan Etelä-Amerikasta Amazon- ja Orinocojoista. Kala viihtyy vesissä, joiden lämpötila on 22–25 °C ja pH välillä 6–8.
Ravinto

Luonnossa pilkkuantennimonni syö hyönteisiä, niiden toukkia ja itseään pienempiä kaloja. Akvaario-oloissa se voi syödä myös pellettejä ja hiutaleita.
Pilkkuantennimonni on myrkyllinen.
Pikku-Inha

| Pikku-Inha |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Vesilahti
Koordinaatit:  61°15′04″N, 23°25′10″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Koskenjoen valuma-alue (35.29)
Laskujoki:  oja Iso-Inhaan 
Järvinumero:  35.290.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  114,1 m 
Rantaviiva:  3,365 km 
Pinta-ala:  0,22594 km² 
 fiPikku-Inha 
Pikku-Inha  on Pirkanmaalla Vesilahdella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Koskenjoen valuma-alueeseen.