stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kapovan luolamaalaukset
Aiheesta muualla

Dons Maps: Kapova Cave, valokuvia
Russia-IC: The lucky cave of Kapova
Prehistoric Art: Kapova Cavepaintings (Arkistoitu – Internet Archive)
Solodeynikov, Alexey: Cataloging Kapova Cave rock art
Abramov A., Anikovich M., Bader N., Boriskovsky P., Lubin V., Praslin N., Rogachev A., А. БРАМОВА, М. В. АНИКОВИЧ, Н. О. БАДЕР, П. И. БОРИСКОВСКИЙ, В. П. ЛЮБИН, Н. Д. ПРАСЛОВ, А. Н. РОГАЧЕВ, 1984: Archaeology of the USSR. 1984, Nauka, Moscow, 1984
Clottes J., 2003: Chauvet Cave The Art of Earliest Times,University of Utah Press, Salt Lake City, 2003
Kapovan luolamaalauksien kopioita
Bømlon vanha kirkko

| Bømlon vanha kirkko Bømlo gamle kyrkje |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2006.
Sijainti:  Bømlo, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Bjørgvinin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1621
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  150
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Bømlon vanha kirkko (norj. Bømlo gamle kyrkje) on Bømlon kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1621.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bømlon vanha kirkko Wikimedia Commonsissa
Bømlon kirkko

| Bømlon kirkko Bømlo kyrkje |
| --- | --- |
Sijainti:  Bømlo, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Bjørgvinin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1960
Suunnittelija:  Ole ja Arne Halvorsen
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  500
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Bømlon kirkko (norj. Bømlo kyrkje) on Bømlon kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1960.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bømlon kirkko Wikimedia Commonsissa
Buninskaja allejan metroasema

| Buninskaja alleja> Бунинская аллея |
| --- | --- |

 Moskovan metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  Butovskaja
Sijainti:  55.5380°N, 37.5158°E
Paikkakunta:  Moskova, Venäjä
Avattu:  27. joulukuuta 2003
Rakenne
Tyyppi:  silta-asema
Buninskaja alleja (ven. Бунинская аллея) on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 27. joulukuuta 2003.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Buninskaja allejan metroasema Wikimedia Commonsissa
Blücher

Blücher tarkoittaa seuraavia asioita ja henkilöitä:
Gebhard Leberecht von Blücher (1742–1819), preussilainen sotamarsalkka
Jakob Blücher (s. 1990), yhdysvaltalais-ruotsalainen jääpalloilija
Wipert von Blücher (1883–1963), natsi-Saksan lähettiläs Suomessa
Vasili Blücher (1890–1938), neuvostoliittolainen upseeri, Neuvostoliiton marsalkka
SMS Blücher, Saksan keisarikunnan laivaston panssariristeilijä
Blücher, Kriegsmarinen Admiral Hipper -luokan raskas risteilijä
Operaatio Blücher, sotilasoperaatioita
Operaatio Blücher-Yorck
Blücher-yhtiö
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Blücher”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kashi (1916)

| Kashi / 樫海威 |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Maizurun laivastoarsenaali
Kölinlasku:  15. maaliskuuta 1916
Laskettu vesille:  1. joulukuuta 1916
Palveluskäyttöön:  31. maaliskuuta 1917
Loppuvaihe:  upotettu 10. lokakuuta 1944
Tekniset tiedot
Uppouma:  835 t (normaali) 1 080 t (kuormattu)
Pituus:  85,8 m (vesiraja)
Leveys:  7,7 m
Syväys:  2,3 m
Koneteho:  16 000 shp
Nopeus:  31,5 solmua
Miehistöä:  110
Aseistus
Aseistus:  3 × 120 mm/45 -tykkiä 2 × 7,7 mm konekivääriä 6 × 452 mm torpedoputkea
Kashi (jap. 樫海威) oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1917 valmistunut Momo-luokan hävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1915 hankinnoissa Maizurun laivastontelakalta, missä köli laskettiin 15. maaliskuuta 1916. Alus laskettiin vesille 1. joulukuuta ja valmistui 31. maaliskuuta 1917.
Palvelus

Alus poistettiin 1. toukokuuta 1937 alusluettelosta ja luovutettiin keisarilliselle Mantšukuon laivastolle, joka otti sen palvelukseen nimellä Hai Wei. Alus palautettiin Japaniin ja liitettiin 29. kesäkuuta 1942 laivastoon nimellä Kaii. Se upposi 10. lokakuuta 1944 ilmahyökkäyksessä lähellä Okinawaa.
Kalliokanava

Kalliokanava, toiselta nimeltään Järvioja, sijaitsee Alavieskassa. Kanava kaivettiin 1833–1848 paikallisten talonpoikien voimin, jotta noin 380 hehtaarin kokoinen Alavieskanjärvi olisi saatu kuivattua uusien heinämaiden saamiseksi. Kaivutyö kesti kauan, koska kanava täytyi kahden kilometrin matkalla kaivaa kallion läpi ilman räjähdysaineita. Kaikkiaan kaivettavaa väylää oli noin 5 kilometriä, mutta vain kallioon kaivettu kahden kilometrin pituinen osuus tunnetaan Kalliokanavan nimellä. Valmis kanava oli 4,75 metriä syvä ja pohjalta 1,78 metriä leveä.
Alkuperäinen kanava jäi kuitenkin liian matalaksi ja niinpä sitä syvennettiin 1,78 metrillä vuosina 1924–1925. Valtio kuivasi Alavieskanjärven lopullisesti 1953–1958.
Kanavan varrella on kanavan rakentajien muistomerkki, joka paljastettiin 1981. Muistomerkkiin on kaiverrettu sanat Pala palalta he murusen mursivat.
Aiheesta muualla

Järvistä uutta viljelysmaata, Suomen Kuvalehti, 07.11.1925, nro 45, s. 34, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Katariina Pantila

Katariina Meri-Tuulia Pantila (ent. Lönnqvist 2005–2008, o.s. Hyttinen; elokuu 1981 Hämeenlinna – 8. maaliskuuta 2010 Turku) oli nokialainen sairaanhoitaja, joka tuomittiin 19. toukokuuta 2009 elinkautiseen vankeuteen murhasta ja murhan yrityksestä.
Tampereen käräjäoikeuden mukaan Pantila oli kesällä 2007 Ylöjärvellä olevassa hoitolaitoksessa hoitajana toimiessaan murhannut siellä hoidettavana olleen kehitysvammaisen vanhuksen pistämällä tähän insuliinia. Hän oli myös yrittänyt murhata kahdeksan kuukauden ikäisen sukulaislapsen insuliinilla samana kesänä nykyisen Ylöjärven Kurussa. 
Pantilaa syytettiin myös pahoinpitelyistä, kun hän syyttäjän mukaan oli antanut potilaille lääkitykseen kuulumattomia lääkeaineita. Pahoinpitelysyytteet käräjäoikeus kuitenkin hylkäsi. Mielentilatutkimuksen mukaan Pantila oli teot tehdessään syyntakeinen, mutta hänellä oli tutkimuksen mukaan narsistinen persoonallisuushäiriö. Hovioikeus piti voimassa käräjäoikeuden antaman elinkautisen tuomion.
Pantila löydettiin kuolleena sellistään Turun vankilasta 8. maaliskuuta 2010, vain muutamia päiviä hovioikeuden päätöksen jälkeen. Alibi uutisoi lehtensä numerossa 10/2012 Pantilan lesken syyttävän vankilan henkilökuntaa laiminlyönneistä kuoleman yhteydessä.
Kasperi Torikka

| Kasperi Torikka> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. huhtikuuta 1999 (ikä 25) Ristiina, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  177 cm
Paino:  79 kg
Seura
Seura:  Peliitat
Sarja:  Mestis
Pelinumero:  55
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2017–
Aik. seurat:  SaiPa (SML) Ketterä (Mestis) RoKi (Mestis)
Kasperi Torikka (s. 8. huhtikuuta 1999 Ristiina) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Mestis-joukkue Heinolan Peliitoissa.
Ura

Torikka on Mikkelin Jukureiden kasvatti. Hän siirtyi 15-vuotiaana Saimaan Pallon C-nuoriin kaudeksi 2014–2015. Torikka oli C-nuorten SM-sarjan runkosarjassa joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 3+20=23. Kaudella 2015–2016 hän oli SaiPan B-nuorten tehokkain puolustaja tehoilla 3+15=18.
Ensimmäisellä A-juniorikaudellaan 2016–2017 Torikka oli SaiPan eniten maaleja tehnyt puolustaja Petrus Pietiläisen kanssa. Hän debytoi samalla kaudella myös seuran SM-liigajoukkueessa. Torikka teki liigadebyyttinsä 28. helmikuuta 2017 Porin Ässiä vastaan. Vain 17-vuotiaalle Torikalle avautui paikka SaiPan kokoonpanosta, kun joukkue kärsi lukuisista poissaoloista. Lisäksi joukkueen SaiPan oli poistunut siirtotakarajalla viisi kenttäpelaajaa. Hänet merkittiin joukkueen kolmospuolustajapariin Henry Maarnelan viereen. Torikka sai ottelussa jääaikaa 14.41 minuuttia. Hän pelasi SM-liigassa neljä runkosarjaottelua ilman tehopisteitä.
Maaliskuussa 2017 Torikka teki SaiPan kanssa kaksivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän pelasi kaudella 2017–2018 liigassa kolme runkosarjaottelua. Kaudella 2018–2019 Torikka pelasi SaiPassa neljä runkosarjaottelua. Hän pelasi miesten pelejä myös yhteensä 14 Mestis-ottelun verran lainalla Imatran Ketterän ja Savonlinnan Pallokerhon joukkueissa. Huhtikuussa 2019 Torikka teki SaiPan kanssa 2+1-vuotisen jatkosopimuksen.
Syyskuussa 2019 SaiPa lainasi Torikan toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Ketterän Mestis-joukkueeseen. Vastaavasti Ketterästä SaiPaan siirtyi lainalle Santeri Airola. Torikka pelasi viisi Suomen Cupin ottelua. Turnaus päättyi Ketterän voittoon. Hän aloitti runkosarjan SaiPan A-nuorissa, kunnes marraskuussa seura lainasi Torikan joulutaukoon asti ulottuvalla sopimuksella Rovaniemen Kiekon Mestis-joukkueeseen. Tämän jälkeen hänen lainasopimustaan jatkettiin kauden loppuun. Torikka teki RoKissa 23 runkosarjaottelussa tehot 5+10=15.
Maaliskuussa 2010 Torikka purki yhteisymmärryksessä sopimuksensa SaiPan kanssa ja hän teki kaudeksi 2020–2021 RoKin kanssa vuoden mittaisen sopimuksen. Helmikuussa 2021 Torikka siirtyi loppukauden sopimuksella Heinolan Peliittoihin, kun RoKi keskeytti Mestis-kautensa koronavirusrajoitusten vuoksi.
Beth Behrs

| Beth Behrs |
| --- | --- |
 Beth Behrs People’s Choice Awards -gaalassa 2012.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Elizabeth Ann Behrs
Syntynyt: 26. joulukuuta 1985 (ikä 38) Lancaster, Pennsylvania
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Caroline Channing (Tyhjätaskut)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Elizabeth Ann Behrs (s. 26. joulukuuta 1985 Lancaster, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan erityisesti vuonna 2011 alkaneesta komediasarjasta Tyhjätaskut. Hän näyttelee sarjan toista pääosaa Kat Denningsin rinnalla.
Behrs syntyi Pennsylvanian Lancasterissa ja kasvoi Virginian Lynchburgissa, kunnes perhe muutti Kaliforniaan hänen ollessaan 15-vuotias. Hän halusi lapsesta lähtien näyttelijäksi, erityisesti Broadwaylle, ja osallistui high schoolissaan teatterikerhon toimintaan. Behrs opiskeli American Conservatory Theaterissa ja Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa, josta hän valmistui vuonna 2008. Sen jälkeen hän teki joitakin mallintöitä ja pieniä rooleja televisiossa. Alkuvuodesta 2009 hän sai ensimmäisen elokuvaroolinsa teinikomediasta American Pie Presents: The Book of Love.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Suomenkielinen nimi | Elokuvat> Alkuperäinen nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | American Pie Presents: The Book of Love | American Pie Presents: The Book of Love | Heidi |
| 2011 | Adventures of Serial Buddies | Adventures of Serial Buddies | Brittany |
| 2012 | Route 30, Too! | Route 30, Too! | Alientyttö |
| 2013 | Monsterit-yliopisto | Monsters University | Carrie Williams (äänirooli) |
| 2014 | Chasing Eagle Rock | Chasing Eagle Rock | Deborah |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Beth Behrs Wikimedia Commonsissa
Beth Behrs Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Bruna

Bruna on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Dick Bruna (1927–2017), alankomaalainen kirjailija, kuvittaja ja graafinen suunnittelija
Pablo Bruna (1611–1679), espanjalainen säveltäjä ja kirkon urkuri.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Kalliokapuaja

| Kalliokapuaja |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Orneerot Furnariidae
Suku::  Kalliokapuajat Ochetorhynchus
Laji::  andaecola
Kaksiosainen nimi
 Ochetorhynchus andaecola  (d'Orbigny & Lafresnaye, 1838) 
Synonyymit
 Upucerthia andaecola 
Katso myös
   Kalliokapuaja Wikispeciesissä   Kalliokapuaja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kalliokapuaja (Ochetorhynchus andaecola) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Kalliokapuajaa tavataan Argentiinassa, Chilessä ja Boliviassa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi, mutta sen ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Katariina Räikkönen

Katariina Räikkönen (s. 2001) on suomalainen videobloggaaja ja kansalaisaktivisti. Räikkönen on aktiivinen lasten oikeuksien puolestapuhuja ja hän kertoo nykyisin omalla YouTube-kanavallaan ja TikTokissa sekä Instagramissa elämästään Touretten oireyhtymän kanssa. Hän käsittelee kanavallaan myös muita sairauksia, diagnooseja ja vammoja. Katariina on ollut nuoresta asti kiinnostunut kestävästä kehityksestä ja sen eri osa-alueista.
Räikkönen oli 2018 Raision nuortenvaltuustossa. Räikkönen on ollut mukana myös Plan Suomen lastenhallituksessa. Räikkönen  toimi 2017 pääministeri Juha Sipilän työparina yhden päivän ajan osana Plan Internationalin kansainvälistä Girls takeover -kampanjaa. Räikkönen muun muassa veti naiskansanedustajien kokouksen ja toi esiin ilmastokysymyksiä, sekä tyttöjen oikeuksia maailmalla. Päivän päätteeksi Juha Sipilän ja Katariina Räikkösen yhteinen viesti oli vahvistaa EU:n johtajuutta kansainvälisessä ilmastopolitiikassa.
Räikkösellä diagnosoitiin Touretten oireyhtymä keväällä 2019. Oireet alkoivat kuitenkin jo keväällä 2018, Katariinan ollessa 16-vuotias. 2019 Räikkönen aloitti YouTube-kanavansa jossa hän kertoo Touretten syndroomastaan ja näyttää millaista elämä sairauden kanssa on. Kanavalla Räikkönen jatkoi ennen Tourettea alkanutta yhteiskunnallista aktiivisuuttaan. Omasta elämästään kertomisen lisäksi hän alkoi kanavallaan haastatella myös muita ihmisiä, joilla oli sairauksia.
Räikkönen opiskelee journalismia Turun ammatti­korkea­koulussa.
Aiheesta muualla

Katariina Räikkösen Youtube-kanava
Blót

Blót dísir naisjumalattarien kunniaksi, August Malmström (1829–1901)
Blót on vanha skandinaavis-germaaninen seremonia, jossa kokoonnutaan yhteen uhraamaan ja juhlimaan. Se oli eräänlaista vaihtokauppaa, jossa ihmiset uhrasivat jumalille saadakseen vastineeksi esim. onnea taisteluun, hedelmällisyyttä tai suotuisan sään.
Kirjoitettujen lähteiden mukaan viikingit hirttivät eläimiä ja ihmisiä pyhien lehtojen luona, koska he uskoivat näillä tietyillä paikoilla olleen erityisen vahva yhteys jumaliin. Uhraaminen suoritettiin patsaille.
Blóteja järjestettiin tiettyinä aikoina vuodesta, joista keskitalvi ja -kesä olivat tärkeimmät ajankohdat.
Mainintoja Blóteista

Saksalainen munkki Adam Bremeniläinen kirjoitti vuonna 1072 kertomuksen Uppsalan uhraamisperinteestä, missä oli Thorille, Odinille ja Freylle omistettu temppeli, jossa viikingit kokoontuivat joka yhdeksäs vuosi
varmistaakseen jumaliensa hyväntahtoisuuden, yhdeksän urosta jokaisesta elävistä olennoista uhrattiin läheisellä pyhällä lehdolla. Adam Bremeniläisen mukaan koiria, hevosia ja ihmisiä hirtettiin puihin. Oletetaan, että numerolla yhdeksän on maagisia merkityksiä viikinkien rituaaleissa.
Ruotsissa Tivedenin metsissä paikallisten perimätiedossa on runo, vuorelta nimeltä Trollkyrka, luultavasti 1800-luvulta:
rivit 12-18
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Elden den "köllas" av nio slags ved, |    | The fire is lit by nine kinds of wood, |    | Tuli on valaistu yhdeksällä erilaisella puulla, |
| det är gammal sed. |    | that is old custom. |    | se on vanha tapa. |
| Offer till andarna skänkes, |    | Sacrifice is offered to the spirits, |    | Uhrit annetaan hengille, |
| med blodet sig alla bestänkes. |    | everyone is sprinkled with the blood. |    | jokainen on pirskotettu verellä. |
| Det bästa till andar föräras, |    | The best part is gifted to spirits, |    | Parhaat osat on annettu hengille, |
| det som blir över skall av männen förtäras. |    | what remains shall be consumed by the men. |    | mikä jää jäljelle jääköön ihmisten käyttöön. |
Blackguard

| Blackguard Denigrate |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 22. huhtikuuta 2022
 Kesto: 40.50
 Levy-yhtiö: Inverse Records
Denigraten muut julkaisut
| Hollowpoint 2015 | Blackguard 2022 |   |
Blackguard on Denigraten kolmas albumi. Se julkaistiin 22. huhtikuuta 2022.
Kappaleet

Sonata Del Diavlo – 7.43
The Fear And The Fever – 6.06
Rara Avis – 6.21
Aureole – 7.14
Perfida – 6.04
The Dead Saluting – 7.20
Kokoonpano

Galzi Kallio - Laulu
Pekka Pyrhönen - Basso
Seppo Nummela - Kitara
Tipi Toivanen - Rummut
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi: 8½/10
Inferno:
Kaaoszine:
Aiheesta muualla

Blackguard Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Blackguard Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Canirallus

| Canirallus |
| --- | --- |
 Täytetty guineanmetsähuitti.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kurkilinnut Gruiformes
Heimo::  Rantakanat Rallidae
Suku::  Canirallus  Bonaparte 1856
Katso myös
   Canirallus Wikispeciesissä   Canirallus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Canirallus on rantakanojen heimoon kuuluva lintusuku. Siihen kuuluu BirdLife Suomen mukaan vain yksi laji guineanmetsähuitti (Canirallus oculeus). Madagaskarinmetsähuitti luokitellaan joskus mukaan sukuun, mutta lajien sierainten rakenteet ovat selvästi erilaiset.
Kari Sohlberg

| Kari Sohlberg> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. joulukuuta 1940 (ikä 83) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  elokuvaaja
Lapset:  Konsta Sohlberg
Muut tiedot
Aktiivisena:  1966-
Tunnustukset:   Parhaan kuvauksen Jussi  1970 Leikkikalugangsteri  1970 Sixtynine 69  1970 Pohjan tähteet  1974 Maa on syntinen laulu  1981 Tulipää  1985 Angelan sota  1989 Pohjanmaa  2001 Badding  2005 Koirankynnen leikkaaja  Betoni-Jussi 2016  Humanismin käsi 1989  Pro Finlandia 2004  Matti Pellonpää -palkinto 2019 
Kari Sohlberg (s. 13. joulukuuta 1940 Helsinki) on suomalainen elokuvaaja.
Sohlbergin ura suomalaisen teatterielokuvan parissa alkoi 1966 Ere Kokkosen Millipillerin myötä. Ura jatkui Spede Pasasen tuottamien elokuvien kuvaajana. Sohlbergin kuvaamia ovat muun muassa Pähkähullu Suomi, Noin 7 veljestä, Leikkikalugangsteri, Viu-hah hah-taja ja kolme ensimmäistä Uuno Turhapuro-elokuvaa.
Myöhemmin Sohlberg kuvasi muiden muassa Jörn Donnerin, Pirjo Honkasalon ja Pekka Lehdon ohjauksessa. Hänen työsuhteensa Markku Pölösen, Matti Ijäksen ja Raimo O. Niemen kanssa muodostuivat erityisen läheisiksi ja jatkuivat kunkin kohdalla useiden elokuvien ajan.
Sohlberg on saanut toistaiseksi eniten parhaan kuvauksen Jussi-palkintoja, seitsemän. Ensimmäisen kuvaus-Jussinsa Sohlberg sai Leikkikalugangsterista vuonna 1970. Myöhemmät palkinnot tulivat elokuvista Maa on syntinen laulu (1974), Tulipää (1981), Angelan sota (1985), Pohjanmaa (1989), Badding (2000) sekä Koirankynnen leikkaaja (2005). Ehdokkuudeksi ovat jääneet Poika ja ilves (1999), Cyclomania (2002) sekä Haaveiden kehä (2003).
Sohlbergin kuvaamia pitkiä teatterilevityksen elokuvia on yli 60. Hän on tehnyt muutamissa kotimaisissa elokuvissa myös pieniä rooleja.
Kari Sohlberg jäi eläkkeelle vuonna 2011 ja hänen viimeiseksi elokuvakseen jäi Raimo O. Niemen Roskisprinssi.
Hänen poikansa Konsta Sohlberg on myös elokuvaaja ja hän on jatkanut isänsä yhteistyötä Markku Pölösen kanssa.
Uran alku

Kari Sohlberg työskenteli 1960-luvun alussa pääesikunnan piirtäjänä, opiskeli iltaisin Ateneumissa ja kävi katsomassa Suomen Elokuva-arkiston näytäntöjä. Kun puolustusvoimien kuvaosastolla avautui elokuvaajan paikka, Sohlberg sai sen ja alkoi opiskella elokuvaa käytännössä muun muassa Kullervo Karin ohjauksessa. Pian Sohlberg siirtyi kuvaamaan televisiomainoksia Scenaria-yhtiöön, josta hän lähti vuoden kuluttua 1962 Armand Lohikosken mukana Lii-Filmiin tekemään lyhytelokuvia. Siellä hän oppi lisää muun muassa leikkauksesta Alvar Hambergilta ja käsivarakuvauksesta Leo Hildeniltä.
Kun lyhytelokuvien kysyntä romahti veronalennuselokuvajärjestelmän lakattua, Sohlberg siirtyi kuvaajaksi Mainos-Television filmiryhmään. Se teki filmille muun muassa asiaohjelmien inserttejä ja MTV-teatterin televisionäytelmien ulkokohtauksia, kun taas sisäkohtaukset tehtiin studiossa videotekniikalla.
Ere Kokkosen Millipillerin myötä tarjoutui Sohlbergille mahdollisuus pitkien näytelmäelokuvien tekoon. Vuonna 1980 antamassaan haastattelussa Sohlberg piti parhaina siihenastisina töinään elokuvia Marja pieni!, Punahilkka ja Maa on syntinen laulu.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Huomautus |
| --- | --- | --- |
| 1966 | Millipilleri |  |
| 1967 | Pähkähullu Suomi |  |
| 1968 | Noin 7 veljestä |  |
| 1968 | Mustaa valkoisella |  |
| 1968 | Punahilkka |  |
| 1969 | Leikkikalugangsteri | Parhaan kuvauksen Jussi |
| 1969 | Näköradiomiehen ihmeelliset siekailut |  |
| 1969 | Pohjantähteet | Parhaan kuvauksen Jussi |
| 1969 | Sixtynine 69 | Parhaan kuvauksen Jussi |
| 1970 | Jussi Pussi |  |
| 1970 | Speedy Gonzales – noin 7 veljeksen poika |  |
| 1971 | Saatanan radikaalit |  |
| 1971 | Kahdeksas veljes |  |
| 1971 | Hirttämättömät |  |
| 1972 | Hellyys |  |
| 1972 | Lampaansyöjät |  |
| 1972 | Marja pieni! |  |
| 1973 | Maa on syntinen laulu | Parhaan kuvauksen Jussi |
| 1973 | Uuno Turhapuro |  |
| 1973 | Krapula |  |
| 1974 | Karvat |  |
| 1974 | Viu-hah hah-taja |  |
| 1975 | Professori Uuno D.G. Turhapuro |  |
| 1975 | Rakastunut rampa |  |
| 1976 | Lottovoittaja UKK Turhapuro |  |
| 1980 | Tulipää | Parhaan kuvauksen Jussi |
| 1981 | Syöksykierre |  |
| 1981 | Yö meren rannalla |  |
| 1982 | Aidankaatajat |  |
| 1983 | Jon |  |
| 1984 | Angelan sota | Parhaan kuvauksen Jussi |
| 1985 | Da Capo |  |
| 1985 | Suuri illusioni |  |
| 1987 | Jäähyväiset presidentille |  |
| 1988 | Latvoilta jokisuulle | Humanismin käsi -palkinto |
| 1988 | Pohjanmaa | Parhaan kuvauksen Jussi |
| 1988 | Ihmiselon ihanuus ja kurjuus | Humanismin käsi -palkinto |
| 1988 | Kuutamosonaatti | Humanismin käsi -palkinto |
| 1989 | Talvisota |  |
| 1990 | Yksinteoin |  |
| 1990 | Kiljusen herrasväen uudet seikkailut |  |
| 1991 | Rölli – hirmuisia kertomuksia |  |
| 1991 | Kuutamosonaatti 2: Kadunlakaisijat |  |
| 1992 | Pilkkuja ja pikkuhousuja |  |
| 1993 | Onnen maa |  |
| 1993 | Routasydän |  |
| 1993 | Romanovin kivet |  |
| 1995 | Kivenpyörittäjän kylä |  |
| 1995 | Yöjuna |  |
| 1996 | Tie naisen sydämeen |  |
| 1998 | Sokkotanssi |  |
| 1998 | Kuningasjätkä |  |
| 1998 | Poika ja ilves |  |
| 1998 | Pala valkoista marmoria |  |
| 2000 | Badding | Parhaan kuvauksen Jussi |
| 2001 | Emmauksen tiellä |  |
| 2001 | Cyclomania |  |
| 2002 | Haaveiden kehä |  |
| 2004 | Koirankynnen leikkaaja | Elokuvataiteen Finlandia-palkinto, Parhaan kuvauksen Jussi |
| 2004 | Keisarikunta | Elokuvataiteen Finlandia-palkinto |
| 2006 | Suden arvoitus |  |
| 2009 | Ralliraita 1 |  |
| 2011 | Roskisprinssi |  |
Tunnustuksia

Sohlberg sai vuonna 2004 Suomen Leijonan Pro Finlandia -mitalin. Samana vuonna hän sai Satakunnan viestintäalan kehittämissäätiön jakaman ensimmäisen elokuvataiteen Finlandia-palkinnon elokuvista Koirankynnen leikkaaja ja Keisarikunta. Palkinto on arvoltaan 10 000 euroa. Elokuvasta Rakastunut rampa (1975) Sohlberg sai valtion henkilökohtaisen elokuvataiteilijapalkinnon. Keväällä 2008 hän sai valtion taiteilijaeläkkeen.
Vuoden 2016 Jussi-gaalassa Sohlbergille myönnettiin Betoni-Jussi elämäntyöstä. Vuonna 2019 hän sai Matti Pellonpää -palkinnon.
Kirjallisuutta

Hytönen, Jukka (toim.): Kamera käy! Elokuvaaja Kari Sohlberg,. Helsinki: Like, 2004.
Hytönen, Jukka: ”Näkökulmia kameran takaa”, Kari Sohlbergin haastattelu, Filmihullu 2/2004.
Aiheesta muualla

Sohlbergin kuvasuunnitelma Kiljusen herrasväen uusiin seikkailuihin.
Karla Kosola

Karla Kosola (s. 13. kesäkuuta 1993 Alahärmä) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on edustanut Naisten Salibandyliigassa eli nykyisessä F-liigassa Turun Palloseuraa kaudesta 2019–2020 alkaen. Hän on pelannut liigassa kauden 2021–2022 loppuun mennessä 39 runkosarjaottelua, joissa hän on saanut yhden syöttöpisteen, sekä 16 pudotuspeliä ilman tehopisteitä. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 2022. Hänen kasvattajaseuransa on Alahärmän Kisa, ja hän on edustanut neljä kautta kaarinalaista West Coast Sheriffsiä 1. divisioonassa.