stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
400 kepposta
Vastaanotto

400 kepposta oli käsikirjoituksestaan Oscar-ehdokkaana 1960, mikä oli ei-yhdysvaltalaiselle elokuvalle iso saavutus tuolloin.
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänestivät kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja 400 kepposta oli mukana  heistä kuudentoista listalla.
The New York Timesin kriitikot valitsivat 400 kepposta vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Listalle pääsivät kaikki muutkin Truffaut’n Doinel-elokuvat, lukuun ottamatta usean ohjaajan episodielokuvaan Rakkautta 20-vuotiaana tehtyä tarinaa ”Antoine ja Colette”.
Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti 400 kepposta kaikkien aikojen kahdeksanneksi parhaaksi ei-englanninkieliseksi elokuvaksi.
Peter von Bagh kirjoitti: ”400 kepposta kuvaa lapsuutta aidon kaihoisasti mutta ei silti hämärrä kohdetta sentimentaalisin lipsahduksin. Se on myös kipeä elokuva pojan ja hänen vanhempiensa syvästä luottamuskriisistä, jota pojan kieltäytyminen koululaitoksen autoritaarisesta kurista käytännön tasolla kiristää. Teos on täynnä hienoa huumoria; se onkin Vigon Nolla käytöksessä -teoksen arvokas seuraaja.”
Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti elokuvan televisioesityksen alla vuonna 1989: ”Truffaut kuvaa osuvasti Antoinen koulunkäyntiä ja suhdetta ystäväänsä Reneen. Truffaut kertoo myös Antoinen vanhemmista, joiden katseet näyttävät usein torjuvilta. He haluavat vetää pojan alas aikuisten arkipäivään, joten Antoinen on pakko tavoitella itse ”omia korkeuksiaan”. Mutta joutuuko nuorukainen maksamaan tästä liian korkean hinnan?”
Preacher

Preacher on Garth Ennisin kirjoittama ja Steve Dillonin piirtämä sarjakuva, jota DC Comics on julkaissut Vertigo-luokassaan albumisarjana. Kansitaiteesta Preacherissa vastaa Glenn Fabry.
Sarjakuvan raadollisen väkivaltainen ja poliittisesti varsin epäkorrekti tyyli kantaa eteenpäin mytologialla maustettua juonta. Jesse Custer, entinen saarnaaja jonka luonne ei tunnu sopivan yhteen papin lipereiden kanssa, lähtee etsimään Taivaan jättänyttä Jumalaa kertoakseen tälle painavan mielipiteensä asioiden tilasta. Tarina etenee pyräyksittäin muisteloiden välissä; päähenkilöiden taustoista paljastuu kerroksittain yllättäviä asioita. Hahmot heittelevät elämän suurten mysteerienkin edessä kuivan lakonisia kommentteja, joiden huumori keventää käsiteltäviä, paikoin raskaita aiheita.
Sarjasta julkaistiin 75 numeroa, joihin kuuluivat 66 kuukausittaista numeroa, viisi erikoisnumeroa ja nelinumeroinen Saint of Killers -sarja. Ensimmäinen numero ilmestyi vuonna 1995 ja viimeinen heinäkuussa 2000. Koko sarja on julkaistu yhdeksänä pehmeäkantisena kirjana. Sarjan keskeisimmät hahmot olivat Jesse Custer, Tulip O’Hare, Proinsias Cassidy, Herr Starr, God, Saint of Killers ja Arseface.
Suomeksi sarjasta ilmestyi vuonna 2002 kaksi albumia, jotka sisältävät seitsemän ensimmäistä numeroa. Keväällä 2016 RW Kustannus julkaisi kokoelman, joka koostuu ensimmäisistä 26 numerosta.
Toukokuussa 2016 yhdysvaltalainen AMC-kanava alkoi esittää sarjakuvaan perustuvaa televisiosarjaa Preacher, jonka ovat kehittäneet Seth Rogen, Evan Goldberg ja Sam Catlin. Sarjan ensimmäinen tuotantokausi on kymmenen jakson pituinen.
Aiheesta muualla

Jerrman, Toni: Preacher Deluxe 1 ja 2. Tähtivaeltaja 2/2016.
Junni, Tatu: Törkeä Preacher-sarjakuva ei ole 20 vuodessa eltaantunut (Arkistoitu – Internet Archive). Dome.fi 15.3.2016.
Uuspakanuus Suomessa

Aurinkoristi on vanha tunnus, jota on käytetty eri puolilla maailmaa. Kuvio kuvaa aurinkoa ja neljää vuodenaikaa.
Uuspakanuus Suomessa alkoi voimistua 1980-luvulta alkaen. Vuonna 1998 perustettiin Lehto – Suomen luonnonuskontojen yhdistys ry, joka pyrkii parantamaan luonnonuskontojen asemaa Suomessa. Vuonna 1999 perustettiin Pakanaverkko ry edistämään erilaisten pakana- ja luonnonuskontojen edustajien yhteistoimintaa ja uskonnollista tasa-arvoa. Suomalainen uuspakanuus on pyrkinyt elvyttämään suomalaisen mytologian tietämystä ja kannatusta.
Suomenusko

Suomenusko tai suomalainen uuspakanuus viittaa uuspakanalliseen elämänkatsomukseen, jossa keskeisessä osassa ovat itämerensuomalaisten kansojen mytologia, uskomukset, arvot sekä luonnon ja esivanhempien kunnioitus. Nykysuomalaiset pakanat muun muassa ylläpitävät pyhiä lehtoja ja kokoontuvat yhteisiin juhlatilaisuuksiin.
Uuspakanalliset yhdistykset

Vuodesta 1998 Suomessa on toiminut Lehto – Suomen Luonnonuskontojen yhdistys, joka on luonnonuskontojen kannattajille tarkoitettu uuspakanahenkinen yhdistys. Vuonna 1999 on perustettu Pakanaverkko, joka kokoaa yhteen erilaisten pakanallisten suuntausten edustajia. Lehdon ja Pakanaverkon piirissä on muun muassa aasainuskon, druidismin, suomenuskon, uussamanismin ja wiccan kannattajia. Molemmilla yhdistyksillä on 130–150 jäsentä. Vuonna 2007 perustettiin suomenuskoa edustava Taivaannaula ry.
Suomen vapaa wicca-yhdyskunta

Osa suomalaisista wiccoista järjestäytyi Suomen vapaa wicca-yhdyskunta -nimiseksi uskonnolliseksi yhdyskunnaksi. Yhdyskunta haki opetusministeriöltä virallisen uskontokunnan asemaa vuonna 2001. Ministeriö ja edelleen korkein hallinto-oikeus hylkäsivät hakemuksen sillä perusteella, että wiccalaisuudessa ei ole ”yhtenäistä ja vakiintunutta, esimerkiksi uskontunnustukseen, pyhiin kirjoituksiin tai muihin pyhinä pidettyihin perusteisiin perustuvaa oppijärjestelmää”. Yhdyskunnan vähäinen toiminta loppui kielteiseen päätökseen ja päätöksestä ei tehty valitusta.
Kristillisdemokraattien kansanedustaja Leena Rauhala teki vuonna 2010 hallitukselle kirjallisen kysymyksen, kuinka erään kustantamon wicca-aiheisen kirjasarjan julkaiseminen voitaisiin estää. Lehto ja Pakanaverkko paheksuivat tiedotteessaan, kuinka eri uskontoja koskevat Suomessa eri säännöt. Rauhala paheksui välikysymyksessään erityisesti sitä, että wicca esitetään romaaneissa myönteisessä valossa.
Aiheesta muualla

Lehto – Suomen Luonnonuskontojen yhdistys.
Pakanaverkko ry.
Taivaannaula ry.
Uskonnot Suomessa -sivujen esittely uuspakanauskonnoista (Arkistoitu – Internet Archive).
Pasi Klemettinen: Maa on voimaa – uuspakanallisuus modernina kansanuskona (Arkistoitu – Internet Archive). (PDF)
Nika Potinkara: Postmodernit pakanat. Jyväskylän yliopiston Jargonia-verkkojulkaisusarja. (PDF)
| n k  Uskonto Suomessa |
| --- | --- |
Alueittain:  Uusimaa Helsinki  Espoo  Vantaa  Tampere  Oulu  Turku  Jyväskylä  Kuopio  Lahti  Pori  Kouvola  Joensuu  Lappeenranta  Vaasa  Hämeenlinna  Seinäjoki  Rovaniemi  Mikkeli  Kokkola  Kajaani  Pietarsaari 
Kristinusko:  Historia  Protestantismi Luterilaisuus Evankelis-luterilaisuus  Baptismi  Metodismi  Vapaakirkollisuus  Adventismi  Helluntaiherätys  Evankelioimisliike  Uuskarsimaattisuus  Ekumeenisuus  Sitoutumaton  Anglikaanisuus  Katolisuus  Ortodoksisuus  Jehovan todistajat  Mormonismi 
Muut uskonnot:  Bahai-usko  Buddhalaisuus  Esoteerisuus Uuspakanuus  Vapaamuurarit  Islam  Juutalaisuus  Sikhiläisyys  Skientologia  Uskonnottomuus 
Mytologia:  Saamelainen muinaisusko  Suomalainen muinaisusko
Luettelo jääkiekon SM-liigassa eniten tehopisteitä kaudessa tehneistä pelaajista

Tämä on luettelo SM-liigan kaudessa eniten tehopisteitä runkosarjassa tehneistä pelaajista. Luetteloon on koottu jääkiekon SM-liigan 100 eniten yksittäisellä runkosarjakaudella tehopisteitä tehnyttä pelaajaa. Yhden kauden piste-ennätys on kaudella 1986–1987 Oulun Kärppiä edustaneen Kari Jalosen 93 tehopistettä. Paras ottelukohtainen pistekeskiarvo on Matti Hagmanilla kaudelta 1979–1980; 2,48 pistettä ottelua kohden. Runkosarjan pistepörssin voittaja saa Veli-Pekka Ketola -palkinnon, joka on nimetty luettelossa kolmesti esiintyvän Veli-Pekka Ketolan mukaan. Nykyisen nimen palkinto sai 1995.
Pistepörssin voittajat, jotka eivät ole luettelossa

| Kausi | Pelaaja | Seura | O | M | S | P | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004–2005 |  Kariya, SteveSteve Kariya | Ilves | 55 | 24 | 35 | 59 |  |
| 2015–2016  |  Kuusela, KristianKristian Kuusela  | Tappara  | 56  | 20  | 39  | 59 |  |
| 1992–1993 |  Keskinen, EsaEsa Keskinen | TPS | 46 | 16 | 43 | 59 |  |
| 1997–1998 |  Larsson, PeterPeter Larsson | Ilves | 48 | 19 | 39 | 58 |  |
| 2018–2019 |  Strömwall, MalteMalte Strömwall | KooKoo | 52 | 30 | 27 | 57 |  |
| 2002–2003 |  Kucharčík, TomášTomáš Kucharčík | HPK | 52 | 28 | 27 | 55 |  |
| 2005–2006 |  Salmelainen, TonyTony Salmelainen | HIFK | 53 | 27 | 28 | 55 |  |
| 2020–2021 |  Kontiola, PetriPetri Kontiola | HPK | 55 | 14 | 41 | 55 |  |
| 2013–2014 |  Vahalahti, VilleVille Vahalahti | Lukko | 59 | 20 | 32 | 52 |  |
Janne Pesonen teki kuudennella kaudellaan Kärpissä 78 pistettä.
Saku Koivu teki Turun Palloseurassa kaudella 1994–1995 74 pistettä.
Juha Riihijärvi teki 72 pistettä Rauman Lukossa kaudella 1995–1996.
Janne Ojasen paras kausi oli 1999–2000, jolloin hän teki 65 pistettä.
Teemu Selänteen yhden kauden piste-ennätys SM-liigassa on kaudelta 1991–1992, jolloin hän teki 62 pistettä.
Toni Koivisto teki Kärpissä kaudella 2008–2009 uuden piste-ennätyksensä, 62 pistettä.
Vesa Viitakosken paras kausi SM-liigassa oli kausi 2001–2002, jolloin hän teki 60 pistettä Ilveksessä.
Steve Kariya teki ensimmäisellä SM-liigakaudellaan 59 pistettä ja voitti pistepörssin.
Ivor Novello -palkinto

Ivor Novello -palkinnot (engl. Ivor Novello Awards, ”the Ivors”) ovat British Academy of Songwriters, Composers and Authorsin (Basca) lauluntekijöille ja säveltäjille jakamia palkintoja. Ensimmäisen kerran palkinnot jaettiin vuonna 1956. Vuosittainen palkintojenjakotilaisuus järjestetään Grosvenor Housessa Lontoossa. Palkittujen joukkoon kuuluvat esimerkiksi Shane MacGowan, Elton John, Gary Barlow, Robbie Williams ja Emeli Sandé.
Palkintona jaettava pronssiveistos esittää Euterpea, kreikkalaisen mytologian musiikin muusaa. Veistoksen muoto on pysynyt samana alusta alkaen, vaikka viimeistely on vaihdellut hiukan. Veistoksen on suunnitellut Hazel Underwood.
Palkinto on nimetty walesilaisen säveltäjän, näytelmäkirjailijan ja näyttelijän Ivor Novellon (1893–1951) mukaan.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Oona Tolppanen

Oona Tolppanen suomalainen rugbynpelaaja, liikunta-alan yrittäjä, urheilujuontaja, ja sosiaalisen median vaikuttaja. Tolppanen on voittanut useamman Suomen mestaruuden Helsinki Rugby Clubissa ja hän kuuluu Suomen rugbymaajoukkueeseen.
Tolppanen tunnetaan Discovery-suoratoistopalvelun urheilujuontajana, Gladiaattorit-ohjelman Safiirina sekä suositun Fitoona-blogin pitäjänä. Tolppanen osallistui vuonna 2024 esitettyyn Erikoisjoukot tosi-tv ohjelman toiselle kaudelle ollen yksi neljästä ohjelman testit läpäisseestä osallistujasta.
Tolppasella on kaksi lasta jalkapalloilija Pekka Lagerblomin kanssa.
Uskonnottomien kokema syrjintä Suomessa

Uskonnottomien kokema syrjintä Suomessa koskee kysymystä ateistien tai uskonnottomien ei-tasavertaisessa asemassa muihin nähden. Uskonnottomat voivat kokea olevansa syrjittyjä kouluissa kiusaamisen, koulujen uskonnollisten tilaisuuksien, koulujen uskonnonopetuksen käytäntöjen, oman katsomusopetuksen puuttumisen, uskontojen edustajien suosimisen ja tapakulttuurin mahdollisuuksien puutteen vuoksi. Aikuisena ongelmia voivat olla omien lasten opetusjärjestelyt. Kaisa Virkkunen sanoo pro gradu -työssään uskonnottomien kohtaavan aikuisenakin yhteiskunnassa ennakkoluuloja ja ikäviä asenteita uskonnottomuutensa vuoksi. Uskonnottomuus saattaa vaikuttaa myös työnsaantiin.
Elämänkatsomustietoa opiskelevien määrä oli 7,7 prosenttia kaikista Suomen peruskoululaisista vuonna 2018. Elämänkatsomustietoa opiskelevien määrä on ollut viime vuosina tasaisessa kasvussa. Uskontokuntiin kuulumattomia koululaisia on kaikista oppilaista noin 10–15 prosenttia.
Pääkaupunkiseudun ateistit ry:tä edustavan Kimmo Sundströmin mukaan (2009) uskonnottomien syrjintä on jo vähentynyt, mutta se loppuu vasta sitten, kun Suomesta tulee oikeudellisesti uskontoriippumaton valtio.
Jumalanpilkkalait

Suomessa vuoden 1734 lain rikoskaari määräsi jumalanpilkasta kuolemantuomion. Vuoden 1889 rikoslaissa oli jumalanpilkkaa koskeva pykälä. Vuodesta 1890 eteenpäin enimmäisrangaistus jumalanpilkasta oli neljä vuotta vankeutta ja vuodesta 1970 eteenpäin kaksi vuotta.
Vuonna 1999 tuli voimaan Suomen rikoslain 17 luvun 10 § uskonrauhan rikkomisesta. Lain mukaan uskonrauhan rikkomisesta voidaan tuomita sakkoihin tai vankeuteen enintään kuudeksi kuukaudeksi. Uskonrauhan rikkomiseen syyllistyy mikäli ”julkisesti pilkkaa Jumalaa tai loukkaamistarkoituksessa julkisesti herjaa tai häpäisee sitä, mitä uskonnonvapauslaissa tarkoitettu kirkko tai uskonnollinen yhdyskunta muutoin pitää pyhänä, tai meluamalla, uhkaavalla käyttäytymisellään tai muuten häiritsee jumalanpalvelusta, kirkollista toimitusta, muuta sellaista uskonnonharjoitusta taikka hautaustilaisuutta.” Uskonnonvapauslain 2 §:n mukaisesti uskonnollisella yhdyskunnalla tarkoitetaan evankelis-luterilaista tai ortodoksista kirkkoa tai rekisteröityä uskonnollista yhdyskuntaa. Vapaa-ajattelijain liitto on arvostellut rikosnimikettä tarpeettomana, koska muut lait suojelevat uskonnon harjoittamista häiritsemiseltä.
Ajatuksenvapaus koulussa

Suomen perustuslain 11 §:n 2 momentin perusteella ketään ei voida velvoittaa osallistumaan vakaumuksensa vastaisesti uskonnon harjoittamiseen. Tämän perusteella oppilasta ei voida velvoittaa osallistumaan jumalanpalvelukseen, uskonnolliseen päivänavaukseen tai muuhun uskonnolliseen tilaisuuteen.
Nykyinen käytäntö on, että oppilaan huoltaja ilmoittaa, jos oppilas ei osallistu uskonnon harjoittamiseen. Ilmoituksen voi tehdä kertaluontoisesti esimerkiksi kouluun ilmoittauduttaessa tai tapauskohtaisesti. Ilmoituksen jälkeen koulun on huolehdittava siitä, että oppilas ei osallistu kyseisiin tilaisuuksiin. Koululla on vastuu oppilaan turvallisuudesta myös silloin, kun oppilas ei osallistu koulun järjestämään uskonnolliseen tilaisuuteen. Koulu järjestää oppilaalle tilaisuuden ajaksi muuta toimintaa. Lukiossa ilmoituksen tekee oppilas itse.
Suurin osa koulujen päivänavauksista on uskonnon harjoittamista. Vapaa-ajattelijain liiton entinen pääsihteeri Erkki Hartikainen valitti YK:n ihmisoikeuskomitealle, että lukion aamuhartaudet, kuten myös peruskoulun päivänavaukset loukkaavat kirkkoon kuulumattomien oikeuksia. Yhdysvaltain korkein oikeus on kieltänyt päivänavaukset, koska ne rikkovat perustuslakia.
Vapaa-ajattelijain liitto on arvostellut kouluissa ja päiväkodeissa tapahtuvaa lasten ääneen rukoiluttamista. Vapaa-ajattelijoiden mukaan rukoiluttaminen loukkaa lapsen perusihmisoikeuksiin kuuluvaa ajatuksenvapautta, jota tulee kunnioittaa. Joissakin päiväkodeissa ja kouluissa on siirrytty käyttämään ei-uskonnollista ruokalorua.
Aiheesta muualla

Vapaa-ajattelijain liitto ry. Uskonnottomien etu- ja oikeusturvajärjestö.
Elämänkatsomustiedon oppikirjat. Suomen ateistiyhdistys.
Et-opetus.fi. Elämänkatsomustiedon opetuksesta.
Uskonnonvapaus.fi. Tietoa ajatuksenvapaudesta.
Aiheesta muualla > Artikkeleita

Erkki Hartikainen: Jumaluusoppineet vastustavat uskonnottomuuden vapautta. Vapaa ajattelija 3/2000.
Juha Kukkonen: ”Suomessa syrjitään uskonnottomia”. Helsingin Sanomat 13.6.2004.
Miksi uskonnottomuus ei näy mediassa? Vapaa-ajattelijain liitto 28.10.2004.
Mikko Haapanen: Elämänkatsomustiedon opetukseen on joissakin kouluissa vaikea päästä (Arkistoitu – Internet Archive). Helsingin Sanomat 10.12.2008.
Anne Savolainen: Espoossa uskonnottomien saattotilaisuudet vain taivasalla[vanhentunut linkki]. Turun sanomat 30.1.2009.
Nora Luoto: Uskonnonvapaus on myös velvollisuus kunnioittaa. Helsinki Brights -blogi 20.12.2011.
Prenocephale

| Prenocephale |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Ylälahko::  Dinosaurukset Dinosauria
Lahko::  †Linnunlantioiset Ornithischia
Osalahko::  †Pachycephalosauria
Heimo::  †Pachycephalosauridae
Suku::  †Prenocephale  Maryanska & Osmolska, 1974
Laji::  prenes
Kaksiosainen nimi
 † Prenocephale prenes  Maryanska & Osmolska, 1974 
Synonyymit
 Homalocephale? Maryanska & Osmolska, 1974 
Katso myös
   Prenocephale Wikispeciesissä   Prenocephale Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Prenocephale on sukupuuttoon kuollut Pachycephalosauridae-heimoon kuuluva dinosaurussuku. Se eli liitukaudella Mongolian alueella. Se oli kasvinsyöjä ja noin 2,4 metriä pitkä. Sen nokka oli kapeampi kuin muiden samaan heimoon kuuluvien sukujen. Dinosauruslöydöt, joita on pidetty sukuina Homalocephale ja Sphaerothus, ovat ehkä Prenocephaleen poikasia tai nuoria. Tylocephale, joka kuului samaan heimoon Prenocephaleen kanssa, eli ehkä samoilla seuduilla.
Taiteilijan näkemys
Aiheesta muualla

HowStuffWorks: Prenocephale (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q134220  Wikispecies: Prenocephale  GBIF: 4823085  IRMNG: 1204001  Open Tree of Life: 4128763  Paleobiology Database: 38790
Graf Zeppelin (laiva)

| Graf Zeppelin |
| --- | --- |
 Kuva Yhdysvaltain laivaston alusten tunnistamisen helpottamiseksi laaditussa käsikirjassa.

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Deutsche Werke, Kiel
Kölinlasku:  28. joulukuuta 1936
Laskettu vesille:  8. joulukuuta 1938
Tekniset tiedot
Uppouma:  27 500 t (standardi) 31 000 t (kuormattu)
Pituus:  250 m
Leveys:  27 m
Syväys:  8,5 m
Koneteho:  4 x 50 000 shp
Nopeus:  34,5 solmua
Aseistus
Aseistus:  16 × 15 cm tykkiä 12 × 10,5 cm ilmatorjuntatykkiä 20 × 3,7 cm ilmatorjuntatykkiä 28 × pommikonetta 10 × hävittäjää
Graf Zeppelin oli Saksan laivaston keskeneräiseksi jäänyt lentotukialus toisessa maailmansodassa.
Suunnittelu > Lentokoneet

Aluksella oli tarkoitus käyttää kolmea lentokonetyyppiä eri tyyppisten tehtävien mukaisesti:
Messerschmitt Bf 109 T (Träger) -hävittäjä,
Junkers Ju 87 C -syöksypommittaja,
Fieseler Fi 167 -kaksitasotorpedopommittaja. Kone pystyi kuljettamaan yhden 765 kg:n torpedon tai 1 000 kg pommeja.
Sekä Yhdysvaltain että keisarillisen Japanin laivastot käyttivät eri konetyyppejä samanlaisen tehtäväjaon mukaisesti 1930-luvulta toisen maailmansodan loppuun. Saksalaisalukseen lentokoneita olisi kuitenkin mahtunut vain puolet siitä mitä yhdysvaltalaisiin lentotukialuksiin. Graf Zeppelinissä oli sen sijaan raskaampi aseistus.
Valmistus

Runko A tilattiin 16. marraskuuta 1935 Deutsche Werkeltä Kielistä, missä köli laskettiin 28. joulukuuta 1936 telakkanumerolla 252. Alus kastettiin 8. joulukuuta 1938 Graf Zeppeliniksi kumminaan ilmalaivoja suunnitelleen Graf Zeppelinin tytär kreivitär Hells von Branesten-Zeppelin. Alus laskettiin kastetilaisuuden päätyttyä vesille, minkä jälkeen satamahinaajat Emil ja August kuljettivat rungon varustettavaksi. Varustamisen aikana alukselle asennettiin savuhormit ja kansirakenteet.
Toisen maailmansodan alettua Saksan laivaston Z-suunnitelma keskeytettiin lukuun ottamatta rakenteilla olevia aluksia. Norjan taisteluiden jälkeen työt aluksella keskeytettiin, koska Saksan laivaston resurssit eivät riittäneet pitkän rannikon valvontaan. Alus voitaisiin ottaa palvelukseen vuoden 1940 lopulla, mutta sille ei asennettaisi aseistusta kymmeneen kuukauteen ja tulenjohtojärjestelmien toimituksessa oli vakavia viiveitä toimitettaessa varusteita Neuvostoliittoon. Lopulta alukselle sijoitettava raskas ilmatorjuntatykistö siirrettiin muihin tarkoituksiin ja 15 senttimetrin tykit sijoitettiin Norjan rannikkolinnakkeisiin. Siten alus ei ollut toimintakykyinen vuoden 1941 koeajojen päätyttyä.
Kaikki työt aluksella keskeytettiin 12. heinäkuuta 1940, jolloin se siirrettiin Kielistä Gotenhafeniin. Hinaajien vetämää alusta suojasi miinanraivaaja Nautilus. Alukset saapuivat 18. heinäkuuta Sassnitziin, missä lentotukialukselle asennettiin kaksi kaksiputkista 3,7 senttimetrin ilmatorjuntatykkiä. Alus makasi Gotenhafenissa, kunnes laivastoesikunta määräsi 16. kesäkuuta 1941 aluksen siirrettäväksi Gotenhafenista viimeistään 19. kesäkuuta. Alus lähti 19. kesäkuuta hinattuna Gotenhafenista ja saapui Sassnitziin 21. kesäkuuta. Saksan hyökkäyksen edettyä ja Neuvostoliiton ilma-ase uhan poistuttua alus palautettiin vuoden lopulla Gotenhafeniin.
Sodan jälkeen

Saksalaiset upottivat keskeneräisen aluksen nykyisen Puolan Szczecinin lähelle 25. huhtikuuta 1945 puna-armeijan lähestyessä kaupunkia. Neuvostoliittolaiset kuitenkin nostivat maaliskuussa 1946 matalaan veteen upotetun aluksen.
Aluksen kohtalo oli hämärä vuosikymmeniä sodan jälkeen. Liittoutuneiden sopimuksen mukaan alus olisi pitänyt tuhota tai upottaa syvälle 15. elokuuta 1946 mennessä. Itäblokin ulkopuolella viimeinen tieto aluksesta oli 7. huhtikuuta 1947 otettu kuva, jossa alus oli lähdössä Świnoujścien satamasta lastattuna erilaisilla tavaroilla. Joidenkin tietojen mukaan venäläiset olisivat lastanneet aluksen sotasaaliskalustolla, muun muassa panssarivaunuilla, ja se olisi aiottu hinata Leningradiin, mutta olisi Rügenin ulkopuolella osunut ajomiinaan ja uponnut.
1990-luvulla Neuvostoliiton arkistojen avauduttua saatujen tietojen mukaan alus hinattiin 1947 Leningradiin, jossa se aiottiin korjata toimintakuntoiseksi. Korjaamista ei kuitenkin lopulta pidetty järkevänä, joten alus hinattiin harjoitusmaaliksi takaisin Puolan rannikolle.
Alus oli 16. elokuuta 1947 Neuvostoliiton ilmavoimien ja laivaston maalina harjoituksessa, jonka tarkoituksena oli hankkia tietoa lentotukialuksen upottamisesta. Alukseen kohdistettiin 24 pommia ja tykinammusta, mutta se upposi vasta kahden torpedon osumasta. Alus oli mahdollisesti lastattu lentopommeilla taistelutilanteessa olevan lentotukialuksen aseistuksen simuloimiseksi. Aluksen hylky löydettiin vuonna 2006 läheltä Łeban satamaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Graf Zeppelin (laiva) Wikimedia Commonsissa
Bundesarchiv - Der Flugzeugträger »Graf Zeppelin« (saksaksi)
LuftArchiv.de - Flugzeugträger 'Graf Zeppelin' (saksaksi)
Graf Zeppelinin runko vesillelaskun jälkeen ilman komentosillan rakenteita.
Kerrospientalo

Kerrospientalo on pientalon ja kerrostalon välimuoto. Kerrospientalossa on korkeintaan kaksi päällekkäistä asuntoa, joilla molemmilla on suora yhteys maanpinnalle sekä oma piha. Päällekkäisistä asunnoista toinen voi olla kaksikerroksinen.
VEM Group

| VEM Group |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Electric drives for every demand
Toimiala:  Teollisuus
Tuotteet:  Sähkömoottorit, -generaattorit ja -käytöt
Liikevaihto:  200 milj. EUR (2020)
Henkilöstö:  1500
Kotisivu:  www.vem-group.com/en.html
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
VEM Group saksalainen sähkömoottorivalmistaja, jonka eri tehtaat ja tytäryhtiöt ovat yhdessä VEM Group.
VEM Group on saksalainen pien- ja korkeajännitemoottoreiden ja -generaattoreiden valmistaja. VEM Group työllistää noin 1500 työntekijää ja sen liikevaihto oli vuonna 2020 noin 200 miljoonaa euroa.
VEM Sachsenwerk Dresdenissä on keskittynyt korkeajännitemoottoreiden ja generaattoreiden suunnitteluun ja valmistukseen. VEM motors Wernigerodessa ja Zwickaussa valmistavat pienjännitemoottoreita. Zwickau on keskittynyt pienemmän pään moottoreihin (noin IEC-runkokoko 56-112). Wernigeroden tehtaalla valmistetaan isompia pienjännitteisiä sähkömoottoreita (noin IEC132-400).
VEM-sähkömoottorien tunnusmerkki on valurautarunko, joka materiaalina kestää teollisuuden sovellusten tärinää ja erilaisia ympäristöolosuhteita ja soveltuu jatkuvaan käyttöön myös ankarissa olosuhteissa. Suunnittelu, osavalmistus ja tuotanto ovat erittäin pitkälti omissa käsissä. VEM-tuotemerkki pitää sisällään ajatuksen saksalaisesta insinööritaidosta ja korkeasta laadusta.
Moottoreita valmistetaan tehoalueelle 0,06 kW – 60 MW ja generaattoreita 90 MVA saakka.