stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Violator

| Violator Depeche Mode |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1989; Milano, Tanska, Lontoo ja New York
 Julkaistu: 19. huhtikuuta 1990
 Tuottaja(t): Depeche Mode ja Flood (Mark Ellis)
 Tyylilaji: synthpop, goottirock
 Kesto: 47.02
 Levy-yhtiö: Mute
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 7.
Depeche Moden muut julkaisut
| 101 1989 | Violator 1990 | Songs of Faith and Devotion 1993 |
Singlet albumilta Violator
 ”Personal Jesus” Julkaistu: 29. elokuuta 1989  ”Enjoy the Silence” Julkaistu: 5. helmikuuta 1990  ”Policy of Truth” Julkaistu: 7. toukokuuta 1990  ”World in My Eyes” Julkaistu: 17. syyskuuta 1990
Violator on Depeche Moden seitsemäs albumi, joka julkaistiin 19. huhtikuuta 1990. Levyllä yhdisteltiin  elektronista musiikkia ja nyt myös tavanomaisia instrumentteja. Levyn hitit "World in My Eyes", "Personal Jesus", "Policy of Truth" ja "Enjoy the Silence" olivat myös menestyksekkäitä single-julkaisuja.
Albumi vietti Suomen virallisella listalla yhteensä 10 viikkoa, yltäen korkeimmillaan sijalle 7.
Kappaleet

World in My Eyes – 4.26
Sweetest Perfection – 4.43
Personal Jesus – 4.56
Halo – 4.30
Waiting for the Night – 6.07
Enjoy the Silence – 6.12
Policy of Truth – 4.55
Blue Dress – 5.41
Clean – 5.28
Kokoonpano

Dave Gahan – laulu
Andrew Fletcher – syntetisaattorit
Martin Gore – kitara, syntetisaattorit, taustalaulu
Alan Wilder – syntetisaattorit, rumpukoneet
Arvostelut

Allmusic:
Pitchfork Media: 7.9/10
Rolling Stone:
Veikko Väänänen

| Veikko Väänänen |
| --- | --- |
 Veikko Väänänen vuonna 1938. (Valokuva Otso Pietinen.)
Henkilötiedot
Koko nimi:  Veikko Ilmari Väänänen
Syntynyt: 28. marraskuuta 1905 Mikkeli
Kuollut: 1. kesäkuuta 1997 (91 vuotta) Helsinki
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  Klassillinen filologia, romaaninen filologia, latina, vulgaarilatina ja filologia
Veikko Ilmari Väänänen (28. marraskuuta 1905 Mikkeli – 1. kesäkuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen antiikintutkija (filologi). Väänänen oli erikoistunut niin kutsuttuun vulgaarilatinaan ja romaanisten kielten syntyyn. Hän työskenteli Helsingin yliopiston klassillisen filologian apulaisprofessorina 1938–1951 ja romaanisen filologian professorina 1951–1972. Hän toimi myös Suomen Rooman-instituutin johtajana 1959–1962 ja 1968–1969.
Väänäsen väitöskirja käytti lähteinään Pompeijin alkuperäisiä piirtokirjoituksia. Tutkielma herätti laajaa huomiota, ja se on ilmestynyt kolmena painoksena. Väänänen on ensimmäinen suomalaistutkija, joka on tehnyt tutkimustyötä pompeijilaisen materiaalin pohjalta. Hänen merkityksensä suomalaiselle Pompeiji-tutkimukselle on ollut merkittävä. Hän vaikutti myös ratkaisevasti suurta kansainvälistä mainetta saavuttaneen suomalaisen epigrafisen koulukunnan syntyyn.
Vulgäärilatinan tuntijana tunnetun Väänäsen teos Introduction au latin vulgaire (1963) on käännetty usealle kielelle, ja se julkaistiin 2006 uutena ranskankielisenä laitoksena.
Teoksia

Le latin vulgaire des inscriptions pompéiennes, Helsinki 1937.
Kirjallisuutta

Härmä, Juhani (toim.): Veikko Väänänen (1905–1997): latinisti ja humanisti. Veikko Väänänen 100 ans : Un bilan.  (Publications du Département des langues romanes de l'Université de Helsinki, 20)  Helsinki:  Université de Helsinki, 2008.  ISSN 0359-775X.  ISBN 978-952-10-5012-1.
Solin, Heikki: ”Väänänen, Veikko (1905–1997)”, Suomen kansallisbiografia, osa 10, s. 776–777.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007.  ISBN 978-951-746-451-2.  / Teoksen verkkoversio.
Tauno Sjöstedt

Tauno Johannes Sjöstedt (29. kesäkuuta 1916 Hamina – 13. heinäkuuta 1995 Hamina) oli suomalainen näytelmäkirjailija.
Sjöstedt toimi ammattikoulun opettajana Haminassa. Hän esiintyi vuonna 1974 Yle TV2:n Kasvo-dokumenttiohjelmassa jossa hän kertoi ammatistaan ja pohti myös yleisesti kulttuurin merkitystä.
Sjästedt kuului vuonna 1972 Karhulassa toimintansa aloittaneen Pekkas-ryhmä r.y.-kulttuuriyhdistyksen perustajiin.
Teoksia

Kronikka perunatalkoista : sävel Eldankajärven jää j.n.e. Rauta- ja metallivalimo "Suomi", Helsinki 1942
Kolmas tie : näytelmä, 1968
Uhmaajat : näytelmä, 1968
Hyödyttömät: nuorisonäytelmä.
Iltapäivä terveyskeskuksessa : pienoisnäytelmä.
Kassi-Alman klaani: pienoisnäytelmä.
Kauhiat Pistoolikivien rosvot : sketsiparodia, laulut Pertti Rainio.
Kielinero : pienoisnäytelmä.
Luksus-noita ja keksintö : satunäytelmä.
Me tulemme taas : laulurevyy Tukkijoen lauluista.
Naimakonttori : pienoisnäytelmä.
Saku on ihana : nuorisonäytelmä.
Satu satamasta : satunäytelmä kaikenikäisille.
Ruutin suku : musiikkinäytelmä. 1980
Väinö Purje

Lihamestari Väinö Purje (kolmas vasemmalta) opettaa lihan leikkaamista vähittäiskauppiasopiston kurssilla. Kuva 1950-luvulta.
Vihdin seudun osuusliikkeen työntekijät Väinö Purje ja Risto Kuorikoski 1940-luvulla.
Väinö Valdemar Purje eli ”K-kaupan Väiski” (11. toukokuuta 1928 Vihti – 8. maaliskuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen keittiömestari, joka tuli tunnetuksi 1970-luvulta alkaen Keskon ruokakauppojen televisiomainoksista. Mainoksissa hän esitteli erilaisia lihasta valmistettavia ruokia korostaen K-kauppojen lihatiskien hyvää palvelutasoa. Puhekielessä mainokset tunnettiin ”Väiskin lihatiskinä”.
Purje aloitti liikealalla 13-vuotiaana harjoittelijana vuonna 1941 Vihdin seudun osuusliikkeen Otalammen myymälässä. Suoritettuaan asevelvollisuuden hän muutti Kuusankoskelle osuusliikkeen myymälänhoitajaksi ja siirtyi lopulta vuonna 1954 Helsinkiin Keskon palvelukseen.
K-kaupan Väiskinä Purje esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1974, ja kaikkiaan hän oli mukana 109 mainosfilmissä, jotka kuvattiin seitsemän vuoden aikana.
Esiintymistä helpotti se, että Purjeella oli jo aiempaa kokemusta harrastajanäyttelijänä. Purje jäi eläkkeelle Keskosta vuonna 1985.
K-kaupan Väiski ja Neuvosto-Viro

Vuonna 2009 valmistunut virolainen televisiodokumentti Disko ja ydinsota käsittelee muun muassa K-kaupan Väiskin vaikutusta 1980-luvun Neuvosto-Virossa. Koska neuvostoaikana Suomen television ohjelma näkyi Suomenlahden yli Tallinnaan, myös virolaiset katselivat suomalaisia televisio-ohjelmia ja -mainoksia.
Dokumentin mukaan Keskon mainokset julistettiin Virossa ideologiseksi propagandaksi, koska niissä Väiskin tiski notkui lihaherkuista samaan aikaan, kun Neuvostoliitossa tavallisissa kaupoissa oli ajoittain pula hyvälaatuisesta lihasta.
Dokumentin mukaan paikalliset viranomaiset olisivat lisäksi yrittäneet uskotella virolaisille, että Väiskin herkut olivat todellisuudessa muovia ja että mies itse oli CIA:n agentti ja koko ohjelma oli CIA:n rahoittamaa propagandaa.
Yleisradio ei kuitenkaan kritiikistä huolimatta luopunut ohjelmansa lähettämisestä myös Tallinnaan. Virolaiset tarvitsivat SECAM-televisioihinsa lisäosia, jotta myös ääni olisi kuulunut. Juha Vainion laulu ”Aleks ja Jaan” (1985) käsittelee aihetta.
Aiheesta muualla

Väinö Purje Estofilia.  2018. Tallinna:  Suomen suurlähetystö. Viitattu 5.5.2018. (viroksi) (suomeksi)
Väinö Purjeen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Viitasaaren kirkko

| Viitasaaren kirkko |
| --- | --- |
 Viitasaaren kirkko vuonna 1990.
Sijainti:  Viitasaari
Koordinaatit:  63°04′24.1″N, 025°50′58.4″E
Seurakunta:  Viitasaaren seurakunta
Rakentamisvuosi:  1878
Suunnittelija:  Theodor Granstedt
Materiaali:  puu
Tyylisuunta:  päätytornillinen ristikirkko
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Viitasaaren kirkko on Viitasaaren evankelis-luterilaisen seurakunnan pääkirkko Viitasaarella Keski-Suomessa. Kirkko sijaitsee Haapasaaressa kaupungin keskustan eteläpuolella. Kirkko valmistui vuonna 1878 vuonna 1877 perustetun hautausmaan viereen. Kirkko on järjestyksessä (kirjoitetun tiedon mukaan) seurakunnan neljäs.
Historia

Viitasaaren seurakunnan ensimmäinen kirkko sijaitsi Viitasaaressa, kuten kaksi seuraavaa kirkkoa. Ensimmäinen kirkko oli rakennettu noin vuonna 1600. Saarta kutsutaan Vanhaksi Kirkkosaareksi. Siellä sijaitsee myös Viitasaaren vanhin hautausmaa, joka on perustettu 1590-luvulla. Saaressa sijaitsee myös Viitasaaren vanha mestauspaikka. Seuraavat kirkot rakennettiin samaan paikkaan vuosina 1653 ja 1777. Maaherra Anders Ramsay oli määrännyt vuonna 1775, että uusi kirkko olisi rakennettava Ristiharjunmäelle (nykyisen Suihkosenmutkan paikkaan), mutta seurakuntalaiset pitivät paikkaa sopimattomana, ja kirkko rakennettiin entiselle paikalle Viitasaareen.
Kun kirkko alkoi olla rapistunut, alettiin 1870-luvulla suunnitella uutta kirkkoa. Sijaintipaikaksi esitettiin Ukonkalliota (nyk. Hakamäki), Käräjämäkeä (nyk. Koulunmäki), Ristinmäkeä (nyk. Viestinmäki) ja Haapasaarta, ja viimeksi mainittu paikka vei voiton. Kirkko purettiin ja rakennettiin uudelleen suurennettuna ja eräitä muitakin muutoksia tehden 1877–1878 mantereen puolelle Haapasaareen, jossa se nykyään sijaitsee.
Kirkko

Viitasaaren nykyinen kirkko on malliltaan päätytornillinen ristikirkko, jonka ristikeskuksen sisäkulmat oli viistetty. Kirkko valmistui vuonna 1878 Haapasaareen haapajärveläisen rakennusmestarin Mikko Karjalahden johdolla. Rakennus koki perusteellisen muutoksen vuonna 1925 arkkitehti Alvar Aallon laatimien korjaussuunnitelmien pohjalta. Kirkon uusgoottilainen muotokieli muuttui klassisistiseksi. Korjaustyön urakoivat kurikkalaiset rakennusmestarit Anton Hakola ja Iisakki Ruuska. Seuraava kunnostus toteutettiin arkkitehti Paavo Riihimäen piirustusten perusteella. Vuoden 1970 korjaussuunnitelmat laati Aslak Sarre. Kirkkorakennus on suojelukohde.
Vielä syksyllä 2016 rakennusta tutkineet asiantuntijat pitivät rakennusta hyväkuntoisena ja suorana. Rakennusta tutkittiin sen takia, että WC-tiloja suunniteltiin tehtäväksi itse kirkkoon, kun nyt ne ovat huonokuntoisessa huoltorakennuksessa. Vuonna 2017 kuitenkin havaittiin kirkon rakenteissa liikkeitä. Katon todettiin painuneen alas noin 30 senttimetriä sekä kirkon seinien taipuneen ulospäin. Syyksi osoittautuivat korjaustöissä tehdyt virheet, jotka olivat heikentäneet tukirakenteita: Aallon johtamassa saneerauksessa oli poistettu pystyhirsien sidepultteja ja 1990-luvulla katkaistu pystypilari. Rakennuksen runko ei enää tukeudu perustuksiin, ja kirkon todettiin tarvitsevan välittömästi apurakenteita. Kirkko tuettiin väliaikaisilla tukitangoilla. Väliaikaisratkaisun toteutus maksoi yli 92 000 euroa. Syksyllä 2019 korjauskustannusten arvioitiin nousevan 4,13 miljoonaan euroon.
Kirkossa on kahdet urut, joista suuremmat valmisti Kangasalan urkutehdas vuonna 1939. Takalehterin suuret urut ovat pneumaattiset, ja niissä on 44 äänikertaa. Urut kunnostettiin läpikotaisin vuonna 2023, ja kustannusarvio oli lähes satatuhatta euroa. Lisäksi sivuparvella on saman rakentamon pienemmät mekaaniset urut, jotka valmistuivat 1989 ja joissa on 20 äänikertaa.
Hautausmaa

Kirkon ympäristöä uudistettiin kesällä 2008. Haapasaaren itärannalle tehtiin 1596 hautapaikan uusi hautausmaa-alue. Arkkuhautojen lisäksi alueelle tehtiin uurnapaikkoja 187 ja sirottelualue tuhkalle. Uudelle hautausmaa-alueelle tuli myös tunnustukseton hauta-alue.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viitasaaren kirkko Wikimedia Commonsissa
Viitasaaren kirkko. Viitasaaren seurakunta.
Syrjälä, Eija: Vanha Kirkkosaari. (Arkistoitu – Internet Archive) Piispalan nuorisokeskus, Jämsän ammattiopisto.
Kirkon alttari vuonna 1996.
Viralanjärvi

| Viralanjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Janakkala
Koordinaatit:  60°53′53″N, 24°32′16″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Räikälänjoen valuma-alue (35.89)
Laskujoki:  Kesiäisjoki Kuotolanjärveen 
Järvinumero:  35.891.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  79,4 m  
Rantaviiva:  7,271 km  
Pinta-ala:  1,18322 km²  
 fiViralanjärvi 
Viralanjärvi  on Kanta-Hämeessä Janakkalassa Viralan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 118 hehtaaria ja se on 2,8 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järvi on kapea ja se asemoituu luode-kaakko-suuntaisesti. Järven luoteinen pää on Palsanlahti ja kaakkoinen pää Kirsta. Sen rantaviivan pituus on 7,3 kilometriä ja kartan mukaan noin puolet rannoista ovat peltomaata ja loput metsämaata. Luoteispäässä sijaitsee Viralan kylä, mutta muuten on asutus haja-asutusta. Vapaa-ajan asuntoja on lähes 30. Kaakkoispäässä sijaitsee Viralan kartano.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Räikälänjoen valuma-alueeseen, jonka Räikälänjoen alaosan alueeseen järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 79,4 metriä mpy.
Järveen laskee sen luoteispäähän Koskenjoki, joka on Suojärven laskujoki ja se johtaa Jokilanjoen tuoman veden eteenpäin. Sen luoteispäähän laskee myös Koskelanoja, joka on Lähdelammin laskuoja. Viralanjärvestä laskee lyhyt Kesiänjoki Kuotolanjärveen, joka vuorostaan laskee Räikälänjokea myöten Kernaalanjärveen.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa sen kaakkoispäässä sijaitsi ”Wiralan” kylä, jonka pellot ulottuivat rantaan saakka. Muut rannat olivat niittyjä tai metsämaata. Luoteispään niittyjen takana sijaitsi muutama torppa. Vuoden 1979 peruskartassa oli järven luoteispäähän perustettu leirintäalue. Vielä vuoden 1989 kartassa Kesisäisjoen ylitti vanha Hämeenlinnan valtatie, mutta sen jälkeen sen rinnalle oli rakennettu moottoritie.
Tekijänoikeuspäivä

Tekijänoikeuspäivää vietetään Suomessa 28. huhtikuuta ja maailmanlaajuisesti 26. huhtikuuta. Päivä on osa Maailman henkisen omaisuuden päivän WIPO:n (World Intellectual Property Organisation) järjestön ja Unescon julistama kirjan ja tekijänoikeuden päivän viettoa Suomessa.
Useat aktivistit ja tutkijat ovat arvostelleet tekijänoikeuspäivää yksipuoliseksi propagandaksi perinteisten tekijänoikeuksien puolesta, päivän jättäessä huomioimatta vapaisiin teoksiin liittyvät vaihtoehdot.
Aiheesta muualla

Luovan työntekijöiden ja yrittäjien (Lyhty) sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Thord Brenner

Thord Johannes Brenner (1. helmikuuta 1892 Helsinki – 18. maaliskuuta 1949 Tukholma) oli suomalainen geologi ja professori.
Brenner oli vuosina 1921–1948 Valtion rautateiden geoteknillisen toimiston esimies. Vuonna 1945 hänet nimitettiin Helsingin yliopiston geologian dosentiksi ja vuonna 1949 hän sai viran teknillisen korkeakoulun pohjarakennusopin ja maarakennusmekaniikan professorina. Brenner väitteli filosofian tohtoriksi 1932.
Brennerin isä oli kasvitieteilijä Magnus Brenner. Kasvitieteilijä Widar Brenner ja maaviljelysneuvos Ola Brenner olivat  hänen veljiään.
Tekijänoikeusneuvosto

Tekijänoikeusneuvosto avustaa opetusministeriötä tekijänoikeutta koskevien asioiden käsittelyssä sekä antaa lausuntoja tekijänoikeuslain soveltamisesta. Lausuntoa voi kuitenkin pyytää kuka tahansa, esimerkiksi yksityishenkilöt, yritykset, hallintoviranomaiset, poliisi ja tuomioistuimet.
Toiminta

Tekijänoikeusneuvostosta määrätään tekijänoikeuslaissa ja tekijänoikeusasetuksessa. Neuvoston kokoonpanon määrää valtioneuvosto kolmeksi vuodeksi kerrallaan. Keskeiset tekijänoikeuslaissa mainitut oikeuksien haltijat ja suojakohteiden käyttäjät ovat edustettuina neuvostossa. Kuitenkin puheenjohtaja, varapuheenjohtaja ja vähintään yksi jäsen nimetään näiden tahojen ulkopuolelta.lähde tarkemmin?
Thoresen

Thoresen on seuraavien norjalaisten henkilöiden sukunimi:
Jan Thoresen (s. 1968), curling-pelaaja
Magdalene Thoresen (1819–1903), kirjailija
Patrick Thoresen (s. 1983), jääkiekkoilija
Petter Thoresen (s. 1961), jääkiekkoilija
Petter Thoresen (s. 1966), suunnistaja
Steffen Thoresen (s. 1985), jääkiekkoilija
Suzannah Ibsen (o.s. Thoresen, 1836–1914), kirjallisuustuntija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Teppo Mäkelä

| Teppo Mäkelä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 12. heinäkuuta 1988 (ikä 36)  Suomi
Salibandyn pelaaja
Lempinimi:  Tepi
Pelipaikka:  hyökkääjä
Seura:  Seinäjoen Peliveljet
Pelinumero:  21
Pituus:  185
Paino:  79
| Urheilijan ura> Seurat |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuodet | Seura | Ottelut (M+S=P) | Ottelut (M+S=P) |
| 2006- | SPV | 155 (53+43=96) | 155 (53+43=96) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Teppo Mäkelä (s. 12. heinäkuuta 1988) on suomalainen salibandyn pelaaja. Mäkelä on edustanut koko liigauransa ajan, vuodesta 2006 asti Salibandyliigassa pelaavaa Seinäjoen Peliveljiä. Hän on kaksinkertainen Suomen mestari kausilta 2011–2012 ja 2012–2013.
Voimanosto kesäparalympialaisissa 2016

Voimanostossa kilpailtiin Rio de Janeiron 2016 kesäparalympialaisissa 9:tta kertaa. Kilpailut käytiin 8.–14. syyskuuta. Eri sarjoja oli yhteensä 20, joista kymmenen oli naisille ja kymmenen miehille. Kilpailut käytiin Riocentrossa. Voimanostoon osallistuivat sellaiset urheilijat, joilla on vammoja alaraajoissa tai lantiossa. Kilpailumuotona oli penkkipunnerrus.
Mitaliyhteenveto

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Kiina | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 2 |  Vietnam | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 2 |  Turkki | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 |  Jordania | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 4 |  Nigeria | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6 |  Iso-Britannia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 6 |  Unkari | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 6 |  Indonesia | 0 | 0 | 1 | 1 |
Kilpailut ja mitalistit > Miehet

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 49 kg tiedot |  Van Cong Le Vietnam (VIE) |  Omar Qarada Jordania (JOR) |  Nandor Tunkel Unkari (HUN) |
54 kg tiedot: 
59 kg tiedot: 
65 kg tiedot: 
72 kg tiedot: 
80 kg tiedot: 
88 kg tiedot: 
97 kg tiedot: 
107 kg tiedot: 
yli 107 kg tiedot:
Kilpailut ja mitalistit > Naiset

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 41 kg tiedot |  Nazmiye Muratli Turkki (TUR) |  Zhe Cui Kiina (CHN) |  Ni Nengah Widiashi Indonesia (INA) |
| 45 kg tiedot |  Dandan Hu Kiina (CHN) |  Latifat Tijani Nigeria (NGR) |  Zoe Newson Iso-Britannia (GBR) |
50 kg tiedot: 
55 kg tiedot: 
61 kg tiedot: 
67 kg tiedot: 
73 kg tiedot: 
79 kg tiedot: 
86 kg tiedot: 
yli 86 kg tiedot:
Theodoros Samoslainen (taidemaalari)

| Theodoros Samoslainen> Θεόδωρος ὁ Σάμιος.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: ? Samos
Ammatti:  taidemaalari
Theodoros Samoslainen (m.kreik. Θεόδωρος ὁ Σάμιος, Theodōros ho Samios, lat. Theodorus Samius) oli antiikin kreikkalainen taidemaalari, joka oli kotoisin Samoksesta. Hän oli Nikostheneen oppilas yhdessä Stadieuksen kanssa. Theodoros on yksi taidemaalareista, jotka Plinius vanhempi sanoo mainitsevansa vain lyhyesti, vaikka he olivatkin maineikkaita. Muutoin hänestä ei tiedetä mitään.
Taidemaalari Theodoros Samoslaista ei tule sekoittaa samannimisiin kuvanveistäjiin Theodoros Samoslainen vanhempaan ja Theodoros Samoslainen nuorempaan.
The Sunshine Underground

| The Sunshine Underground |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  2000–
Tyylilaji:  indie
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Craig Wellington Stuart Jones Matthew Gwilt
Entiset jäsenet:  Daley Smith
Levy-yhtiö:  Lovers
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Sunshine Underground on englantilainen indie rock -yhtye, joka perustettiin vuonna 2000. Yhtyeen jäsenet nimesivät yhtyeen The Chemical Brothers -yhtyeen kappaleen mukaan. Vuonna 2006 yhtye julkaisi ensimmäisen kokopitkän albuminsa, Raise the Alarm. Toisen albuminsa, nimeltään Nobody's Coming to Save You, yhtye julkaisi vuonna 2010 ja omaa nimeään kantavan kolmannen albuminsa vuonna 2014.
Albumit

Raise the Alarm (2006)
Nobody's Coming to Save You (2010)
The Sunshine Underground (2014)
Luminescent (2016)
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Tatjana Rjabkina

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Tatjana Rjabkina |  Tatjana Rjabkina |  Tatjana Rjabkina |  |
Maa:   Venäjä
Naisten suunnistus
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Västerås 2004 | keskimatka |  |
|  Hopeaa | Olomouc 2008 | viesti |  |
|  Pronssia | Århus 2006 | keskimatka |  |
|  Pronssia | Lausanne 2012 | keskimatka |  |
|  Pronssia | Riika 2018 | viesti |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Falun 2012 | viesti |  |
|  Hopeaa | Ventspils 2008 | pitkä matka |  |
|  Hopeaa | Ventspils 2008 | viesti |  |
|  Hopeaa | Falun 2012 | pitkä matka |  |
|  Pronssia | Roskilde 2004 | keskimatka |  |
|  Pronssia | Roskilde 2004 | pitkä matka |  |
|  Pronssia | Roskilde 2004 | viesti |  |
|  Pronssia | Falun 2012 | keskimatka |  |
Tatjana Rjabkina (ven. Татьяна Рябкина; o.s. Pereljaeva ven. Переляева; s. 3. toukokuuta 1980) on venäläinen suunnistaja ja MM-mitalisti. Hän edustaa ruotsalaista SoIK Hellasia.
Nuorten MM-kilpailuissa vuosina 1996–2000 Rjabkina voitti kaiken kaikkiaan kahdeksan mitalia, joista neljä oli kultaista. Aikuisten MM-kilpailuissa Rjabkina voitti Västeråsissa 2004 hopeaa keskimatkalta. Kaksi vuotta myöhemmin Århusissa hän voitti pronssia keskimatkalta. Olomoucin MM-kilpailuissa 2008 hän voitti viestihopeaa joukkuetovereinaan Galina Vinogradova ja Julija Novikova. Neljännen aikuisten MM-mitalinsa hän saavutti Lausannessa 2012 sijoittumalla keskimatkalla pronssille. EM-kilpailuista Rjabkina on voittanut yhden kullan, kolme hopeaa ja neljä pronssia.
Suunnistuksen maailmancupin kokonaiskilpailussa Rjabkina sijoittui toiseksi vuonna 2004 ja kolmanneksi vuonna 2012. Hän on voittanut kaksi maailmancupin osakilpailua, O-Ringenillä 2007 ja Suomessa 2013, molemmat keskimatkalta. Hän voitti Tiomilan vuonna 2007 SoIK Hellasin joukkueessa. Venlojen viestissä hän voitti hopeaa vuonna 2004.
Arvokisasijoitukset > MM-kilpailuissa

1999: keskimatkalla 16., pitkällä matkalla 39.
2001: keskimatkalla 12., pitkällä matkalla 20., viestissä 10.
2003: keskimatkalla 16., pitkällä matkalla 20., viestissä 8.
2004: keskimatkalla hopeaa, pitkällä matkalla 15., viestissä 5.
2005: keskimatkalla 6., pitkällä matkalla 8., viestissä 6.
2006: keskimatkalla pronssia, pitkällä matkalla 9., viestissä 7.
2007: keskimatkalla 6., pitkällä matkalla 7., viestissä 5.
2008: keskimatkalla 5., viestissä hopeaa
2009: viestissä 6.
2012: keskimatkalla pronssia, pitkällä matkalla 4., viestissä 4.
2013: keskimatkalla 7., pitkällä matkalla 5., viestissä 6.
2018: keskimatkalla 11., pitkällä matkalla 9., viestissä pronssia
Arvokisasijoitukset > EM-kilpailuissa

2000: keskimatkalla 8., pitkällä matkalla 15.
2002: keskimatkalla 15., pitkällä matkalla 7.
2004:  keskimatkalla, pitkällä matkalla ja viestissä pronssia
2006: keskimatkalla 4.
2008: keskimatkalla 4., pitkällä matkalla hopeaa, viestissä hopeaa
2012:  keskimatkalla pronssia, pitkällä matkalla hopeaa, viestissä kultaa
The Dark Embrace

| The Dark Embrace Sargeist |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : 2007, Temple of Black Fire
 Julkaistu: 11. marraskuuta 2008
 Formaatti: 7" vinyyli
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 12.04
 Levy-yhtiö: Moribund Records
Sargeistin muut julkaisut
| Disciple of the Heinous Path 2005 | The Dark Embrace 2008 | Let the Devil In 2010 |
The Dark Embrace on suomalaisen black metal -yhtye Sargeistin EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2008 levymerkillä Moribund Records.
Äänitteestä julkaistiin rajoitettu 1000:n kappaleen painos.
Kappaleet

The Dark Embrace – 5.49 (säv. ja san. Shatraug & Sargeist)
The Crown of Burning Stars – 6.15 (säv. ja san. Sargeist & Lenrauth)
Kokoonpano

Hoath Torog – laulu
Shatraug – kitara, bassokitara
Black Adept Horns – rummut
Aiheesta muualla

Albumi The Dark Embrace Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
The Dark Embrace discogs.com -sivustolla
Tekijänoikeuden raukeaminen

Tekijänoikeuden raukeaminen tarkoittaa eräiden tekijän oikeuksien lakkaamista sen jälkeen kun teoksen fyysinen kappale on tekijän luvalla toimitettu markkinoille ja myyty tai muuten pysyvästi luovutettu uudelle omistajalle. Tätä oikeuden lakkaamista teoskappaleen luovutuksen tai muun vaihdantaan saattamisen johdosta kutsutaan oikeuden raukeamiseksi eli konsumoitumiseksi.