stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Saint-Julien-le-Pauvre

Saint-Julien-le-Pauvren julkisivu.
Pohjoissivu.
Kirkko kuvattuna René-Viviani-Montebello-aukion ja Seinen suunnasta.
Saint-Julien-le-Pauvre on yksi Pariisin vanhimmista kirkoista. Se sijaitsee Latinalaiskorttelissa, 5. arrondissementin alueella, vain kivenheiton päässä Seinen etelärannasta.
Paikalla on ollut kirkko 500-luvulta alkaen. Normannit tuhosivat ensimmäisen kirkon hävitysretkellään vuonna 886, mutta se rakennettiin uudelleen 900-luvulla. Nykyinen kirkko rakennettiin noin vuosina 1165–1220, mikä tekee siitä yhden Pariisin vanhimmista kirkoista. Läheisen Sorbonnen yliopiston viralliset kokoukset pidettiin keskiajalla Saint-Julien-le-Pauvren tiloissa. Opiskelijoiden aiheutettua vahinkoja Pariisin parlamentti kielsi vuonna 1524 yliopistolaisten kokoontumiset kirkossa. Vuodesta 1655 aina Ranskan vallankumoukseen saakka kirkko oli Hôtel-Dieu-sairaalan käytössä. Se palautettiin kirkoksi vuonna 1826. Vuodesta 1889 kirkko on kuulunut kreikkalaiskatoliselle melkiittien lahkolle. Kirkon bysanttilaistyylinen ikonostaasi on vuodelta 1900.
Ei ole varmaa, kehen Julianus (Julien) -nimiseen pyhimykseen kirkon nimi on alun perin viitannut.
Kirkon luona on säilynyt katukiveystä roomalaisaikaisesta maantiestä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saint-Julien-le-Pauvre Wikimedia Commonsissa
Seurakunnan kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
SMS Kolberg (1908)

| SMS Kolberg |
| --- | --- |
 SMS Kolberg

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Schichau-Werke
Kölinlasku:  1908
Laskettu vesille:  14. marraskuuta 1908
Palveluskäyttöön:  21. kesäkuuta 1910
Poistui palveluskäytöstä:  romutettu 1929
Tekniset tiedot
Uppouma:  4 362 t (suunniteltu) 4 915 t (kuormattu)
Pituus:  130 m (vesiraja)
Leveys:  14,0  m
Syväys:  5,4 m
Koneteho:  20 000 shp
Nopeus:  25 solmua
Miehistöä:  367
Aseistus
Aseistus:  12 x 10,5 cm SKL/L45 -tykkiä 2 x 45 cm torpedoputkea 100 miinaa
SMS Kolberg oli Saksan keisarikunnan laivaston Kolberg-luokan kevyt risteilijä ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Schichau-Werkeltä, missä köli laskettiin vuonna 1908. Se laskettiin vesille 14. marraskuuta 1908 ja otettiin palvelukseen 21. kesäkuuta 1910.
Palvelus

Ensimmäisessä maailmansodassa alus osallistui joulukuussa 1914 iskuihin Britannian rannikolle Scarboroughiin, Hartlepooliin ja Whitbyyn. Kuukautta myöhemmin alus osallistui Doggermatalikon taisteluun. Itämerellä alus oli Riianlahden taistelussa elokuussa 1915 ja operaatio Albionissa marraskuussa 1917.
Sodan jälkeen alus luovutettiin 1920 sotakorvauksena Ranskalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Colmar. Se poistettiin 1927 alusluettelosta ja romutettiin kaksi vuotta myöhemmin.
Saint-Julien-Mont-Denis

| Saint-Julien-Mont-Denis |
| --- | --- |
 La Tour de Saint-Julien-Montdenis
 Saint-Julien-Mont-Denis
 Koordinaatit: 45°15′26″N, 6°24′19″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Auvergne-Rhône-Alpes
Departementti:  Savoie
Arrondissementti:  Saint-Jean-de-Maurienne
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  33,0 km²
Väkiluku (2019):  1 627 
 – Väestötiheys:  49 as./km²
Kunnan numero:  73250
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Saint-Julien-Mont-Denis on kunta itäisessä Ranskassa Savoien departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee Arc-joen varrella, noin 6 kilometriä Saint-Jean-de-Mauriennen kaupungista kaakkoon.
Croix des Têtes
Kunnan rajalla on 2 491 metriä korkea Croix des Têtes. Sen kuusisataa metriä korkea pystysuora kalkkikivikallio on Euroopan korkein. Kunnan alueella on useiden vuosisatojen ajan hyödynnetty saviliuskekivilouhoksia. Viimeinen louhos sulki ovensa vuonna 1982. Tämän kunniaksi kuntaan on perustettu liuskekivimuseo Le musée des Ardoisiers, joka sijaitsee 1000-luvulta peräisin olevassa kahdeksankulmaisessa tornissa. Torni La Tour de Saint-Julien-Montdenis on osa entistä augustinolaisluostaria.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saint-Julien-Mont-Denis Wikimedia Commonsissa
Saint-Joire

| Saint-Joire |
| --- | --- |

 vaakuna
 Saint-Joire
 Koordinaatit: 48°35′52″N, 5°25′02″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Grand Est
Departementti:  Meuse
Arrondissementti:  Commercy
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  18,32 km²
Väkiluku (2018):  240
 – Väestötiheys:  14,1 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
Postinumero:  55130
Suuntanumero(t):  55459
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Saint-Joire on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 240 asukasta vuonna 2018 ja sen pinta-ala on 18,32 neliökilometriä.
Saint-Joiren naapurikunnat ovat Demange-Baudignécourt, Tréveray, Biencourt-sur-Orge, Ribeaucourt, Bonnet ja Houdelaincourt. Kunnan korkeus merenpinnasta on 257–385 metriä.
Saint-Joiren väestönkehitys vuosina 1962–2008
Saint-Joiren väkiluku on pienentynyt 176 asukkaalla vuodesta 1968, jolloin kunnassa asui 416 asukasta. Vuonna 2007 kunnan asukkaista 51 prosenttia oli naisia ja 49 prosenttia miehiä. Suurin ikäryhmä oli 45–59-vuotiaat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saint-Joire Wikimedia Commonsissa
Taboye

| Taboye |
| --- | --- |
 Taboye
 Koordinaatit: 16°42′53″N, 0°15′31″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Gao
Piiri:  Bourem
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta
Väkiluku (2009):  20 500
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Taboye on maalaiskunta ja sen keskuspaikka Gaon alueen Bouremin piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen varrella noin 30 kilometriä Bouremista kaakkoon. Kunnassa on 20 500 asukasta (vuonna 2009).
Taboyen kunta rajoittuu pohjoisessa Bouremin, idässä Tarkintin ja Gaon piirin Tilemsin, etelässä Sony Aliberin ja lännessä N’Tillitin kuntiin. Sen asukkaat ovat etupäässä songhaita sekä paimentolaisuutta harjoittavia tuaregeja ja kalastajina toimivia bozoja. Vallitseva uskonto on islam.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. Osa väestöstä käy kausitöissä muualla Malissa tai naapurimaissa.
Kunnassa on kuusi alkeiskoulua ja yksi yläkoulu, kaksi keskikoulua ja viisi koraanikoulua. Taboyessa on terveysasema. Nähtävyyksiin kuuluu Songhain valtakunnan ja marokkolaisten taistelupaikka Tondibissa.
Sad Niskanen

| Sad Niskanen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Sad Niskanen
Syntynyt: 13. tammikuuta 1988 (ikä 36) Rakvere, Viron SNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pelipaikka:  Pieni laitahyökkääjä
Pituus:  198 cm
Paino:  92 kg
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2005–2006 2006–2007 2007–2009 2009–2011 2011–2013:   Porvoon Tarmo  Rekolan Urheilijat  UU-Korihait  Kauhajoen Karhu  Torpan Pojat
Sad Niskanen (s. 13. tammikuuta 1988 Rakvere, Viron SNT, Neuvostoliitto) on suomalainen koripalloilija, joka on viimeksi edustanut Torpan Poikia. 198 cm pitkän Niskasen kasvattajaseura on Malmin Super-Koris. Hän on pelannut 39 nuorten maaottelua.
Miesten pääsarjadebyyttinsä Niskanen teki kaudella 2005–2006, jolloin hän pelasi 7 ottelua Porvoon Tarmon paidassa. Kaudella 2006–2007 Niskanen pelasi Rekolan Urheilijoissa miesten I-divisioonaa ja Torpan Pojissa A-poikien SM-sarjaa. UU-Korihaiden joukkueeseen Niskanen liittyi kaudeksi 2007–2008. Niskanen loukkasi kuitenkin polvensa leikkauskuntoon kauden alkupuolella ja näin kausi jäi hänen osaltaan kuuteen liigaotteluun. Kesällä 2009 hän teki Kauhajoen Karhun kanssa kaksivuotisen sopimuksen.
Tilastot > Runkosarja

| Kausi | Joukkue | Liiga | O | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS | PTS YHT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005–2006 | Tarmo | Korisliiga | 7 | 0,0 % | 0,0 % | 83,3 % | 0,1 | 0,6 | 0,7 | 0,0 | 0,1 | 0,0 | 0,0 | 0,7 | 5 |
| 2006–2007 | RU | I-divisioona | 12 | 58,3 % | 22,2 % | 68,4 % | 0,9 | 2,6 | 3,5 | 0,4 | 1,7 | 1,3 | 0,2 | 9,7 | 116 |
| 2007–2008 | Korihait | Korisliiga | 6 | 35,7 % | 11,1 % | 75,0 % | 0,8 | 1,2 | 2,0 | 0,7 | 0,8 | 0,8 | 0,0 | 2,7 | 16 |
| 2008–2009 | Korihait | Korisliiga | 38 | 53,1 % | 21,4 % | 59,1 % | 0,7 | 1,2 | 1,8 | 0,6 | 0,7 | 0,4 | 0,2 | 3,7 | 139 |
| 2009–2010 | Karhu | Korisliiga | 34 | 45,5 % | 22,2 % | 68,4 % | 1,0 | 1,7 | 2,7 | 0,5 | 1,1 | 0,5 | 0,1 | 5,2 | 176 |
| 4 kautta | YHTEENSÄ | Korisliiga | 85 | 47,5 % | 20,0 % | 65,2 % | 0,8 | 1,4 | 2,1 | 0,5 | 0,8 | 0,4 | 0,1 | 4,0 | 336 |
| 1 kausi | YHTEENSÄ | I-divisioona | 12 | 58,3 % | 22,2 % | 68,4 % | 0,9 | 2,6 | 3,5 | 0,4 | 1,7 | 1,3 | 0,2 | 9,7 | 116 |
Tilastot > Pudotuspelit

| Kausi | Joukkue | Liiga | O | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS | PTS YHT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008–2009 | Korihait | Korisliiga | 4 | 63,6 % | 0,0 % | 87,5 % | 1,0 | 1,8 | 2,8 | 0,3 | 1,0 | 0,8 | 0,0 | 5,3 | 21 |
| 1 kausi | YHTEENSÄ | Korisliiga | 4 | 63,6 % | 0,0 % | 87,5 % | 1,0 | 1,8 | 2,8 | 0,3 | 1,0 | 0,8 | 0,0 | 5,3 | 21 |
O = ottelut, 2p% = kahden pisteen heittojen onnistumisprosentti, 3p% = kolmen pisteen heittojen onnistumisprosentti, 1p% = vapaaheittojen onnistumisprosentti, HL = hyökkäyslevypallot, PL = puolustuslevypallot, LEV = levypallot yhteensä, S = syötöt, M = menetykset, R = riistot, T = torjunnat, PTS = pistekeskiarvo, PTS YHT = pisteet yhteensä
Aiheesta muualla

Korisliigan pelaajaprofiili
Saint-Just

Saint-Just voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Paikkoja

Saint-Just, kunta Ardèchen departementissa Ranskassa.
Saint-Just, entinen kunta Cantalin departementissa Ranskassa, nykyisin osa Val d'Arcomien kuntaa
Saint-Just-sur-Loire, entinen kunta Loiren departementissa Ranskassa, nykyisin osa Saint-Just-Saint-Rambertin kuntaa
Saint-Just-le-Martel, kunta Haute-Viennen departementissa Ranskassa
Henkilöitä

Louis Antoine Léon de Saint-Just (1767–1794), ranskalainen vallankumousmies, poliitikko ja runoilija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Saint-Just”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ringkøbingin amt

| Rinkøbingin amt Rinkøbing Amtskommune |
| --- | --- |
 Vaakuna
 Sijainti
Valtio:  Tanska
Perustettu:  1970
Lakkautettu:  2007
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Ringkøbing
Pinta-ala:  4853 km²
Väkiluku (2006):  275 065
Rinkøbingin amt on vuosina 1970–2007 läntisessä Jyllannissa toiminut amt, johon kuului 18 kuntaa. Amt lakkautettiin vuonna 2007 osana Tanskan rakenneuudistusta.
Kunnat

Aaskov
Aulum-Haderup
Brande
Egvad
Herning
Holmsland
Holstebro
Ikast
Lemvig
Ringkøbing
Skjern
Struer
Thyborøn-Harboør
Thyholm
Trehøje
Ulfborg-Vemb
Videbæk
Vinderup
Pormestarit

Amtin pormestari on valittu vuodesta 1970 lähtien. Seuraavat henkilöt toimivat Ringkøbingin amtin pormestareina vuosina 1970–2006:
1970–1981: Aage Ebbensgaard
1982–1983: Lars Agerskov
1983–1992: Anton Kristensen
1992–1996: Svend Erik Kristensen
1996–2006: Knud Munk Nielsen
Ruona

Ruona voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Yleisnimi

ruona, kaislaa ja ruokoa kasvava lahdenperukka, aikoinaan tärkeä talvirehun korjuupaikka
ruona, kalastusvälinettä tai -paikkaa tarkoittavia sanoja meänkielessä useassa eri merkityksessä
Paikannimi

Ruona, kylä Kuortaneella
Ruona, kylä Lapissa Raumalla
Ruona, kerrostaloalue Ruona-Pirttiluodon kaupunginosassa, Naantalissa
Ruona, kylä ja kartano Sauvossa
Ruona, kylä Suomusjärvellä Salossa
Muita

Ruona Oy oli Raahessa vuosina 1918–1952 toiminut metallialan yritys jolla oli konepaja, valimo ja laivatelakka.
Ruonan taistelu, Kuortaneen Ruonassa käyty taistelu
Aiheesta muualla

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ruona”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Syrjäjärvi (Kaavi)

| Syrjäjärvi |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Kaavi
Koordinaatit:  62°51′43″N, 28°56′43″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Vuoksen vesistö (04)
Laskujoki:  Syrjäjoki
Järvinumero:  04.782.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  117,1 m 
Rantaviiva:  15,83 km 
Pinta-ala:  2,72 km² 
Tilavuus:  0,00578 km³ 
Keskisyvyys:  2,12 m 
Suurin syvyys:  10,5 m 
Saaria:  15
:  Käkkäräsaari Talassaari
 fiSyrjäjärvi 
Syrjäjärvi on kahdesta matalasta altaasta koostuva metsäjärvi Kaavissa Pohjois-Savon maakunnan itäisimmässä osassa. Sen pinta-ala on 2,7 neliökilometriä. Etäisyys Kuopiosta on 63 kilometriä itään.
Maantiede

Syrjäjärvi käsittää kaakkoisen ja luoteisen altaan. Luoteinen allas on kaakkoista laajempi ja syvempi. Altaita erottaa kapea Salmenniemi ja sen eteläpuolinen leveämpi Huutoniemi. Niemien välissä sijaitsee altaita yhdistävä Syrjänsalmi. Järven pituus kaakosta luoteeseen on 4,2 kilometriä. Suurimpia lahtia ovat Syrjänlahti, Ommuslahti ja Pohjoislahti. Noin yhdeksäntoista hehtaaria Syrjäjärvestä on vähintään kuusi metriä syvä. Syvin alue sijaitsee luoteisen järvenosan kaakkoisosassa. Kaakkoisen järvenosan syvin kohta on vain noin kolme metriä.
Syrjäjärven saariluku on viisitoista. Saarista kolme on alle aarin laajuisia luotoja. Kaksitoista saarta on yli aarin mutta alle hehtaarin laajuisia. Laajin saari on Talassaari. Syrjäjärven rannat ovat metsä- ja suomaata. Ranta-alueella on harvakseltaan pientaloja. Järven eteläpuolitse kulkee seututie 502, joka hipoo järven rantaa Ommuslahden kohdalla. Järven eteläpuolisen Ommuskankaan korkein kohta on noin 180 metriä merenpinnan yläpuolella.
Syrjäjärveen virtaa Saarijoki pohjoisesta Saarijärveltä (117,4 metriä mpy). Järvien välinen kannas on noin kilometrin levyinen, ja sillä sijaitsee Lakkaneva, muutamia suolampia ja Syrjäjärven luoteisosan itärantaa myötäilevä Syrjänsärkkä. Syrjäjärveen virtaa kaakosta Syrjänsuolta Syrjänpuro. Syrjäjärven luoteiskolkasta alkaa Syrjäjoki, jota pitkin järven vedet virtaavat luoteeseen ja laskevat Rauvanjärven koillisrannalle.
Syrjäjärven vesitilavuus on 5 776 000 kuutiometriä.
Syrjäjärvi (04.782.1.002) kuuluu Syrjäjoen valuma-alueeseen (04.782), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Rauvanjärven valuma-alue (04.78) ja ensimmäinen on Juojärven reitin valuma-alue (04.7). Syrjäjärvi ja Saarijärvi ovat laajimmat Syrjäjoen valuma-alueen 17:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä.
Kaavin Syrjäjärvi on laajin Suomen seitsemästätoista Syrjäjärvestä. Muut Syrjäjärvet ovat alle neliökilometrin laajuisia.
Suomen Kirjeshakkiliitto

Suomen Kirjeshakkiliitto on Suomen shakkiliiton (SSL) jäsenliitto. Muita jäsenliittoja ovat Suomen Tehtäväniekat ja Työväen Shakkiliitto. Shakkiseurat ovat SKSL:n varsinaisia jäseniä, joka edustaa Suomea FIDE:ssä. Liitto toimii kirjeshakinpelaajien kansallisena harrastusjärjestönä siirtojen välitystavasta riippumatta. Liitto järjestää kotimaisten kilpailujen lisäksi myös kansainvälisiä kilpailuja. Liiton jäsenmäärä oli suurimmillaan vuonna 1980 (1120 jäsentä ja 80 ainaisjäsentä).
Aiheesta muualla

Suomen kirjeshakkiliitto ry
Free Internet Correspondence Games Server
Suomen Keskusshakkiliitto ry.
SMS Szent István

| SMS Szent István |
| --- | --- |
 SMS Szent István

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Ganz vállalatok, Fiume Polan laivaston telakka
Kölinlasku:  29. tammikuuta 1912
Laskettu vesille:  17. tammikuuta 1914
Palveluskäyttöön:  13. joulukuuta 1915
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 10. kesäkuuta 1918
Tekniset tiedot
Uppouma:  20 008 t (standardi) 21 689 t (max)
Pituus:  152,2 m
Leveys:  27,3 m
Syväys:  8,9 m
Koneteho:  26 400 shp
Miehistöä:  1 094
Aseistus
Aseistus:  12 × Škoda 30,5 cm/45 -tykkiä 12 × 15 cm/50 K 10 tykkiä 18 × Škoda 6,6 cm/50 -tykkiä 2 × Škoda 6,6 mm/18 -tykkiä 4 × 53 cm torpedoputkea
SMS Szent István oli Itävalta-Unkarin laivaston Tegetthoff-luokan dreadnought-taistelulaiva.
Valmistus

Alus tilattiin Ganz vállalatokin Rijekan telakalta, missä köli laskettiin 29. tammikuuta 1912. Alus laskettiin vesille 17. tammikuuta 1914, minkä jälkeen se hinattiin Polan laivastontelakalle viimeisteltäväksi. Alus otettiin palvelukseen 13. joulukuuta 1915.
Szent Istvánin valmistuskustannukset olivat noin 60 000 000 kruunua. Ennen sen valmistumista kenraali Franz Conrad von Hötzendorf oli yrittänyt vaatia kyseistä summaa lainana maan armeijan käyttöön, mikä oli herättänyt huomattavaa ärtymystä.
Palvelus

Szent István osallistui yhdessä sisaralustensa SMS Viribus Unitisin, SMS Tegetthoffin ja SMS Prinz Eugenin kanssa Otranton sulun murto yritykseen, jonka aikana alukseen osui kaksi Italian laivaston MAS 15 -moottoritorpedoveneen laukaisemaa torpedoa. Osumien seurauksena alus upposi 10. kesäkuuta 1918 klo 18:05 Premudan saaren edustalle. Laivaa kyettiin pitämään noin 3 tuntia pinnalla, jona aikana noin tuhat merimiestä kykeni pelastautumaan ja ainoastaan neljä upseeria ja 85 merisotilasta kuoli. Aluksen upottua operaatio keskeytettiin.
Hylky löydettiin 1970-luvulla ylösalaisin kääntyneenä Premudan saaren edustalta. Kroatian kulttuuriministeriö on julistanut sen suojelluksi kohteeksi, ja sukeltaminen sinne vaatii luvan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Video uppoamisesta
Tegetthoff-luokan taistelulaivat
Uppoava Szent István
Reininmaan jälleenmiehitys

Reininmaan jälleenmiehitys tai Reininmaan remilitarisointi (saks. Remilitarisierung des Rheinlandes) oli natsi-Saksan vuonna 1936 suorittama toimenpide, jolla Reininmaan demilitarisointi kansainvälisten sopimusten vastaisesti lakkautettiin ja sotilasjoukot palautettiin alueelle.
Tausta

Ympärysvallat eli Ranska, Iso-Britannia, Yhdysvallat ja Belgia miehittivät ensimmäisen maailmansodan jälkeen vuonna 1918 Reininmaan, jonka tehtävä oli toimia puskurivyöhykkeenä Saksan mahdollisten uusien hyökkäysten varalta.
Tausta > Versailles'n rauha

Vuonna 1919 allekirjoitetun Versailles’n rauhansopimuksen mukaan Reininmaa oli demilitarisoitava. Määräys koski kaikkia Reinin länsipuolella olleita Saksan alueita sekä Reinin itäpuoleltakin 50 kilometrin levyistä vyöhykettä. Reinin länsipuoliset alueet jäivät sopimuksen mukaan kuitenkin vielä 15 vuoden ajaksi voittajavaltioiden miehittämiksi sen vakuudeksi, että Saksa täyttäisi rauhansopimuksen ehdot.
Vuonna 1920 pienehkö alue Reininmaan länsiosasta liitettiin Belgiaan. Samana vuonna historiallisesti Lothringeniin (Lorraine) kuuluva Saarland otettiin Kansainliiton valvontaan ja annettiin Ranskan miehitettäväksi.
Tausta > Locarnon sopimus

Vuonna 1925 liittoutuneet solmivat saksalaisten kanssa Locarnon sopimuksen, jonka mukaan liittoutuneiden oli vedettävä joukkonsa vuoteen 1930 mennessä. Samalla Saksa sitoutui demilitarisoimaan Reininmaan. Ympärysvallat olivat tyytyväisiä Weimarin tasavallan rauhanomaiseen politiikkaan ja päättivät Locarnon sopimuksen mukaisesti lopettaa Reininmaan miehityksen lopullisesti.
Vuonna 1933 Saksassa valtaan tullut Adolf Hitler sitoutui aluksi Versailles’n sopimuksen ehtoihin, mutta salassa aloitti valmistelut Reinin palauttamiseksi ”valtakunnan yhteyteen” ja alkoi odottaa sopivaa tekosyytä irrottaa Saksa sopimuksesta. Tekosyy tarjoutui 2. maaliskuuta 1935 Ranskan ja Neuvostoliiton solmiessa alustavan sopimuksen molemminpuolisesta avunannosta. Hitler sai syyn aloittaa Saksassa yleisen asevelvollisuuden ja kumota Locarnon sopimuksen.
Saksan yleisen asevelvollisuuden palauttaminen

16. maaliskuuta 1935 Adolf Hitler uhmasi Versailles’n rauhansopimusta ja palautti Saksaan yleisen asevelvollisuuden suurentaakseen Wehrmachtin kokoa ja perustaakseen Saksan uudet ilmavoimat, Luftwaffen. Hitler ilmoitti Saksan valtiopäivillä 21. toukokuuta, että Saksan hyökkäyksen pelko oli aiheetonta. Samana päivänä hän kertoi Ranskan suurlähettiläälle Francois Poncetille Locarnon sopimuksen kumoutuvan, jos sopimus Neuvostoliiton kanssa avunannosta ratifioitaisiin.
Reininmaan valtauksen suunnittelu

Odotellessaan Ranskan ja Neuvostoliiton sopimuksen ratifiointia Saksan yleisesikunta alkoi Hitlerin määräyksestä salaa valmistella suunnitelmaa Reininmaan miehittämiseksi. Saksan kenraalikunta tiedosti, ettei Saksan pieni armeija vetänyt vertoja Ranskan armeijalle, varsinkaan jos englantilaiset asettuisivat ranskalaisten rinnalle. Saksan sotaministeri sotamarsalkka Werner von Blomberg antoi tämän johdosta määräyksen vetäytyä, jos armeija kohtaisi ranskalaisten vastarintaa miehityksen aikana.
Vuoden 1935 kansanäänestyksen seurauksena Saarland liittyi takaisin Saksaan, minkä Hitler tulkitsi tuen osoitukseksi kansallissosialistien politiikalle. Hitler katsoi poliittisen tilanteen sopivaksi uhkapelille.
Reininmaan miehitys

Ranska ja Neuvostoliitto ratifioivat avunantosopimuksen 27. helmikuuta 1936 ja 1. maaliskuuta Hitler päätti toimia. Saksan joukot marssivat 7. maaliskuuta saksalaisten riemuksi Reininmaalle eivätkä edetessään kohdanneet vastarintaa. Ranskalaiset eivät olleet lähettäneet joukkojaan liikkeelle, koska he eivät olleet valmiita panemaan kaikkea peliin sodan syttymisen pelossa. Ranskan asenteeseen vaikuttivat Italian käynnistämä Abessinian valloitusretki, joka parhaillaan kiristi maailmanpoliittista tilannetta, ja sen seurauksena asetetut talouspakotteet. Iso-Britannia ei tahtonut tässä tilanteessa tehdä aloitetta ennen ranskalaisia, vaan alkoi noudattaa Reininmaan demilitarisoinnin kumouduttua Saksan suhteen myöntyväisyyspolitiikkaa. Iso-Britannia ei hyväksynyt Hitlerin toimenpidettä, mutta oli taipuvainen edelleen neuvottelemaan hänen kanssaan. Brittien ymmärtäväisyys johtui osittain siitä, että heidän mielestään Saksaa oli kohdeltu liian ankarasti vuonna 1919. Ymmärtäväisyyteen vaikutti myös edellisenä vuonna Saksan kanssa solmittu laivastosopimus, joka merkitsi sitä, että Yhdistynyt kuningaskunta oli hyväksynyt Saksalta Versaillesin rauhansopimuksen ehtojen rikkomisen ja tehnyt sopimuksen Saksan kanssa neuvottelematta asiasta Ranskan tai Italian kanssa. Todellisuudessa Reininmaan miehitys tarkoitti vain kolmen saksalaisen pataljoonan eli muutaman tuhannen miehen näyttävää tiedotusvälineille suunnattua Reinin ylitystä ja sotilaallisesti toimi oli mitätön, mutta poliittisesti Hitler onnistui juuri siinä, missä halusikin, eli Saksa sai takaisin sen suurvalta-aseman, mikä sillä oli ollut ennen ensimmäistä maailmansotaa.
Miehityksen seurauksena Hitler saavutti merkittävän moraalisen voiton varovaisista esikuntaupseereistaan. Ranskalaisten ja englantilaisten välipitämättömyys ja epäröinti olivat merkittävä etu Saksalle, mikä auttoi sitä seuraavana kolmena vuonna, kun Tšekkoslovakia ja Itävalta liitettiin natsi-Saksaan. Tilanne johti lopulta toiseen maailmansodan syttymiseen kolme ja puoli vuotta myöhemmin.
Saksan Versailles'n rauhansopimuksella menettämät sekä voittajien väliaikaisesti miehittämät alueet. Reininmaan demilitarisoidun vyöhykkeen itäraja merkitty punaisella katkoviivalla.