stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Juho Pitkänen

Juho Pitkänen (20. huhtikuuta 1857 Ruskeala – 15. elokuuta 1921 Nurmes) oli suomalainen opettaja, maanviljelijä, pankinjohtaja, kunnallisneuvos ja moninkertainen valtiopäivämies.
Juho Pitkäsen vanhemmat olivat maanviljelijä Erik Pitkänen ja Maria Grönberg ja puoliso vuodesta 1881 Aina Hannikainen. Pitkänen valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän seminaarista 1880 ja toimi opettajana Nurmeksessa 1880–1885, maanviljelijänä 1880–1913 ja Kansallis-Osake-Pankin Nurmeksen konttorin johtajana vuodesta 1899. Nurmeksen Säästöpankin kamreeri hän oli 1886–1909, Nurmeksen piirin metsäkasööri vuodesta 1886 ja Pielisjärven piirin 1891–1906. Hän oli myös muun muassa Nurmeksen kuntakokouksen esimies 1884–1904 ja Nurmeksen kauppalan valtuuston jäsen vuodesta 1917. Pikänen oli  talonpoikaissäädyssä Pielisjärven tuomiokunnan edustaja 1891, 1894, 1897, 1899 ja 1900.
Hakonen (yritys)

| Hakonen |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1918
Toimitusjohtaja:  Matti Pohjola
Kotipaikka:  Helsinki
Toimiala:  logistiikka
Liikevaihto:   28,7 milj. euroa (2021)
Tilikauden tulos:   470 000 euroa (2021)
Henkilöstö:  320 (2021)
Kotisivu:  www.hakonen.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hakonen on vuonna 1918 perustettu suomalainen palveluyritys, joka on erikoistunut kalusteiden sekä kodin- ja pesulakoneiden logistiikkaan. Hakonen Solutions Oy yhtiöitettiin vuoden 2024 alussa osana strategista uudistusta, jonka tavoitteena on tukea yrityksen liiketoiminnan kasvua ja kehitystä. Yhtiöittämisen myötä perustettiin kolme erillistä yritystä: Hakonen Solutions Oy, Hakonen Logistics Oy ja Hakonen Yhtiöt Oy. Näistä käytetään yhteisesti nimeä "Hakonen" viittaamaan näiden yhtiöiden koko palvelukokonaisuuteen. Alkujaan yritys tarjosi muutto- ja toimitilapalveluja, mutta strategisten muutosten myötä se keskittyy nykyään kalusteiden kuljetukseen ja asennukseen sekä kodinkoneiden ja pesulakoneiden kuljetus-, asennus- ja huoltopalveluihin. Hakosen ydinpalveluihin kuuluu myös kierrätyspalvelut, joissa käytöstä poistetut laitteet ja kalusteet kierrätetään osana yrityksen kiertotalousstrategiaa. Hakonen on ensimmäinen suomalainen kuljetusyritys, jolle on myönnetty Ekokompassi-ympäristösertifikaatti. Hakonen toimii valtakunnallisesti ja sen palvelut ovat saatavilla useissa suurimmissa kasvukeskuksissa, kuten Helsingissä, Tampereella ja Oulussa. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Vantaalla. Vuonna 2021 yrityksen liikevaihto oli 28,7 miljoonaa euroa ja se työllisti 320 henkilöä.
Aiheesta muualla

Hakosen verkkosivut
↑  Kasvuryhmä: Matti Pohjola lähti uudistamaan Hakonen-yhtiöitä lopettamalla 100-vuotiaan perheyrityksen ytimen www.kasvuryhma.fi. Viitattu 28.10.2024.
Akateemisen kyykän MM-kilpailut

| Akateemisen kyykän MM-kilpailut |
| --- | --- |

Laji:  Kyykkä
Perustettu:  1966
Aiheesta muualla
Sivusto
Akateemisen kyykän MM-kilpailut on TEA-clubin järjestämä opiskelijatapahtuma, sekä kyykkäturnaus, joka järjestetään vuosittain helmikuun toisena lauantaina. MM-kilpailut koostuvat kolmesta sarjasta: yleisestäsarjasta johon on avoin pääsy, firma-sarjasta johon voi hakea yritykset ja prosarjasta johon pitää erikseen hakea.
Historia

Akateemisia kyykän MM-kilpailut alkoivat vuonna 1966 ja sitä on järjestetty vuosittain ja tauotta tästä lähtien. Kisat alkoivat Turun yliopiston Savo-Karjalaisen Osakunnan (SKO) ja Helsingin karjalaisten osakuntien välisinä kyykkäturnauksina, joista ensimmäisen turnauksen voitti Karjalainen Osakunta vuonna 1966. Kolme seuraavaa turnausta voitti Turun yliopiston Savo-Karjalainen Osakunta. Alusta alkaen perinteenä toimi, että edellisen vuoden voittajajoukkue järjestää kisat seuraavana vuonna. Vuoteen 1969 mennessä kisat laajennettiin myös Tampereelle, kun kisoihin osallistui yhteensä seitsemän joukkuetta.
Kisoja pidettiin vuosien 1966 ja  1983 välillä Turussa ja Helsingissä, riippuen kaupunkien menestyksen mukaan. Vuonna 1983 TTKY voitti kisat, ja seuraavana vuonna ne järjestettiin Tampereella. Tämän muutoksen jälkeen uutena paikkana toimi Lappeenranta vuonna 1990.
Vuonna 1994 TEA-club järjesti MM kyykän ensimmäistä kertaa, jolloin kisoihin osallistui 80 joukkuetta. TEA-clubin alaisuudessa MM kyykkä muodostui enemmän opiskelijatapahtumaksi. Turnaukseen luotiin haalarimerkit, sekä tapahtumassa oli jatkot.
MM kyykkä jatkoi kasvuaan tapahtumana 2000 -luvulla ja se näkyi myös useissa artisteissa. Yhtyeet kuten Yö, Eläkeläiset ja Indica ovat esiintyneet tapahtuman jatkoilla.
Mestarit

| Vuosi | Yleinensarja | Naistensarja |
| --- | --- | --- |
| 1966 | KO |  |
| 1967 | SKO |  |
| 1968 | SKO |  |
| 1969 | SKO |  |
| 1970 | KO |  |
| 1971 | WiO |  |
| 1972 | KO |  |
| 1973 | KO |  |
| 1974 | KO |  |
| 1975 | WiO |  |
| 1976 | SKO |  |
| 1977 | KO |  |
| 1978 | KO |  |
| 1979 | KO |  |
| 1980 | KO |  |
| 1981 | WiO |  |
| 1982 | KO |  |
| 1983 | TTKY |  |
| 1984 | SKO |  |
| 1985 | KO |  |
| 1986 | SKO |  |
| 1987 | SKO |  |
| 1988 | TTKY |  |
| 1989 | KO |  |
| 1990 | SKO |  |
| 1991 | Blebeijikerho | KO |
| 1992 | TeMe | SO |
| 1993 | Jaakko Akkasen joukkue | Kaplaaki |
| 1994 | PERinneSEura | los Tvigos |
| 1995 | PERinneSEura |  |
| 1996 | Työstösalla | Luuppinaiset |
| 1997 | Pora 7 | Ranslan ryssät |
| 1998 |  | Ranslan Ryssät |
| 1999 | Pora 7 | Golden Girls |
| 2000 | KKTI -99 | Boomi 10 |
| 2001 | PerSe Farmi | Mighty Docs |
| 2002 | KRP | PoRa 3 1/3 |
| 2003 | FinnHits | joko? |
| 2004 | Sauvan Herrat | Bulkki naiset |
2005: 
| 2006 | Löpö-Löysäpolvet | SIK Biaz |
| 2007 | Lempäälän luja | Labra girls |
| 2008 | Äidin kultapojat | WIT Blanko |
| 2009 | KyykkälegendaAkkasenMuistolle | WIT Blanko |
| 2010 | VaaleenPunasetPippeliPuppelit | WIT Blanco |
| 2011 | VaaleenPunasetPippeliPuppelit | Jarrutytöt |
| 2012 | 29 Anustappia | Jarrutytöt |
| 2013 | VaaleenPunasetPippeliPuppelit | DDR:n miesvoimistelijat |
| 2014 | VaaleenPunasetPippeliPuppelit |  |
| 2015 | Kyykkäjumalat | Huomenna Buranaa |
| 2016 | KanKi | SuHan Naiset |
| 2017 |  | SuHan Naiset |
| 2018 |  | SuHan Naiset |
| 2019 | Motivaatioryhmä (MOT) | SuHan Naiset |
| 2020 | Musta surma | MANUAALI8ET |
2021: Ei järjestetty pandemian takia
2022: 
| 2023 | EssoXL | Herra 31 ja Anustapit |
| 2024 | Ei päästy Prosarjaan |  |
Bergenin johdinautoliikenne

| Bergenin johdinautoliikenne |
| --- | --- |
 Tide Bussin liikennöimä Neoplan N6321 (kutsutaan myös MAN-Neoplan Kiepeksi) -johdinauto linjalla 2.
Tyyppi:  johdinautojärjestelmä
Sijainti:  Bergen, Norja
Avattu:  24. helmikuuta 1950
Pituus:  7 km
Pysäkit:  11
Linjoja:  1
Sähköistys:  rinnakkaiset tasavirta-ajojohtimet
Omistaja:  Skyss
Liikennöitsijä(t):  Tide Buss
Matkoja päivässä:  6000
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
Bergenin johdinautoliikenne on Norjan Bergenissä toimiva johdinautojärjestelmä. Se on Norjan ainut jäljellä oleva johdinautojärjestelmä ja toinen Skandinavian kahdesta johdinautojärjestelmästä.
Johdinautoliikenne alkoi 24. helmikuuta 1950, kun Bergenin raitioliikenne lakkautettiin osittain ja osa raitiolinjoista muunnettiin johdinautolinjoiksi. Johdinautojärjestelmän rakensi ja sitä liikennöi Bergen Sporvei, ja nyt sitä liikennöi tämän seuraaja, Tide Buss.
Vuonna 2007 käytössä oli kuusi johdinautoa ja kaksi duobussia.
Historia

Norjan ensimmäinen johdinautoverkosto avautui Drammenissa vuonna 1909. Bergenin johdinautojärjestelmän suunnittelu alkoi vuonna 1928, ja vuonna 1937 raitiotien liikennöitsijä Bergen Sporvei alkoi opiskella johdinautojärjestelmiä ympäri Eurooppaa. 7. heinäkuuta 1940 kaupunginvaltuusto päätti kahden johdinautolinjan rakentamisesta: linja 5 Mulenista keskustan kautta Møhlenprisiin ja linja 7 Nordnesistä keskustan kautta Fjøsangerveieniin. Vuonna 1942 yhtiö aloitti joidenkin bensiinibussiensa muuntamisen johdinautoiksi, mutta vuonna 1944 Saksan miehitysjoukot ottivat valmistuneen johdinauton haltuunsa ja siirsivät sen Lyypekkiin. Samalla yhtiö lopetti johdinautojen tekemisen.
Toisen maailmansodan aikainen polttoainepula teki johdinautoista todella suosittuja, koska Norjalla oli runsaasti halpaa sähköä. Sodan jälkeen alkoi 4,1 kilometrin pituisen linjan 5 rakentaminen, ja vuonna 1950 se korvasi raitiolinjan 3. Tähän mennessä myös viisi polttomoottoribussia muunnettiin johdinautoiksi, ja vuoroväliksi saatiin kymmenen minuuttia. Vuotta myöhemmin Strømmenin konepajalta ostettiin kolme johdinautoa, ja vuoroväli lyheni 7,5 minuuttiin. Linja oli suosittu ja liikenne lisääntyi. Vuonna 1954 raitiolinjasta 2 alettiin tehdä johdinautolinjaa, ja vuonna 1957 6,5 kilometrin mittainen linja 2 avautui 18 uuden johdinauton voimin. Matkustajamäärä saavutti huippunsa vuonna 1959, jolloin kahdella johdinautolinjalla oli yli kymmenen miljoonaa matkustajaa vuodessa. Vuonna 1960 autojen myynnin sääntely Norjassa purettiin, mikä vähensi julkisen liikenteen käyttöä.
1970-luvulla Bergen Sporvei yritti lakkauttaa johdinautoliikenteen, mutta kaupunginvaltuusto ei antanut tähän lupaa. Vuonna 1995 tehtiin kuitenkin suuria tietöitä, jotka johtivat linjan 5 sulkemiseen. Linjaa 5 ei ole avattu uudelleen, joten 2 on Norjan ainut johdinautolinja.
Bergenin uuteen pikaraitiotiehen liittyviin suunnitelmiin sisältyy johdinautolinjan pidentäminen Møhlenprisistä Oaseniin ja Mulenista Paradikseen. Vuonna 2019 tilattiin kymmenen johdinautoa 80 miljoonalla Norjan kruunulla. Kussakin on 55 kilowattitunnin akku, mikä mahdollistaa linjan jatkamisen Laksevågiin.
Škoda 9Tr, joka liikennöi Bergenissä vuodesta 1973 vuoteen 1986.
Käännös suomeksi
Fredrik Edvard Grönroos

Fredrik Edvard Grönroos (27. syyskuuta 1849 Kristiinankaupunki – 12. marraskuuta 1920 Vaasa) oli suomalainen tuomari ja valtiopäivämies.
Grönroosin vanhemmat olivat kauppias Frans Fredrik Grönroos ja Margareta Elisabet Kanniainen ja puoliso vuodesta 1879 Augusta Katarina Malmström. Grönroos tuli ylioppilaaksi 1868 ja suoritti tuomarintutkinnon 1872 ja kameraalitutkinnon 1873. Varatuomarin arvon hän sai 1876. Hän työskenteli Vaasan hovioikeudessa vuodesta 1878, jossa hän tuli notaariksi 1888. Saloisten tuomiokunnan tuomari Grönroos oli 1890–1913 ja Ilmajoen vuodesta 1913. Raahen kaupunginvaltuuston jäsen Grönroos oli yksitoista vuotta ja toimi valtuuston puheenjohtajana 1894–1896. Hän edusti Raahea porvarissäädyssä valtiopäivillä 1897.
F. Scott Ball

F. Scott Ball (s. 1961 Bellefonte, Pennsylvania) on toiminut suomalaisen kiinteistösijoitusyhtiö Cityconin toimitusjohtajana vuoden 2019 alusta vuoteen 2024 ja uudelleen väliaikaisena syksystä 2024 lähtien.. Hän on suorittanut kauppatieteellisen bachelor-tutkinnon LaSallen yliopistossa Louisianassa vuonna 1984.
Ura

Ball on työskennellyt
The Rouse Companyssa (1985–2005)
The Mills Corporationissa vuokrauksesta ja varainhoidosta vastaavana johtajana (2005–2007)
Blatteis & Schnurin toimitusjohtajana ja osakkaana (2007–2009)
Claire's North America, kiinteistöliiketoiminnasta ja kansainvälisestä rakentamisesta vastaavana johtajana (2009–2011)
kanadalaisessa Oxford Properties Groupissa vähittäiskaupan johtajana (2011–2012)
Starwood Retail Partnersilla operatiivisena johtajana (2012–2017).
Vuonna 2017 hän perusti yksityiseen kiinteistösijoittamiseen ja kaupan toimialaa keskittyneen konsultointiyhtiön LADS Advisorsin. Hän toimi floridalaisen yrityksensä toimitusjohtajana keskittyen pääomasijoitukseen.
Ball on toiminut jäsenenä sekä International Council of Shopping Centers- että Urban Land Institute -organisaatioissa.
Aiheesta muualla

Scottin LinkedIn-profiili
Dagens Handel: ”Pristransparens den fysiska handelns största utmaning”
Santtu Karvonen

| Santtu Karvonen |
| --- | --- |
 Santtu Karvonen 2013 Jussi-gaalassa.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Santtu Sami Antero Karvonen
Syntynyt: 11. marraskuuta 1979 (ikä 45) Lohja, Suomi
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Santtu
Aktiivisena:  2005–
Merkittävät roolit:  Kummipoika (Ministerin tytär) Kristian (Juoppohullun päiväkirja) Kämäräinen (Napapiirin sankarit 2 & Napapiirin sankarit 3)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Santtu Sami Antero Karvonen (s. 11. marraskuuta 1979 Lohja) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt elokuvissa, televisiossa ja teatterissa. Tunnetuimmat roolit elokuvissa on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut Eläville ja kuolleille sekä vuonna 2009 ensi-iltansa saanut Rööperi. Televisiossa hän on esiintynyt mm. Ministerin tytär -komediasarjassa.
Karvonen on palkittu miessivuosan Jussilla elokuvasta Juoppohullun päiväkirja 2013.
Karvonen asuu avoliitossa näyttelijä Pihla Penttisen kanssa. Heillä on kesällä 2021 lahjoitetun alkion avulla syntynyt lapsi. Pari tapasi jo 2000-luvun alussa opiskeluaikoinaan Teatterikorkeakoulussa samalla vuosikurssilla.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva / Tv-elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2005 | Eläville ja kuolleille | Packalen |
| 2006 | Laitakaupungin valot | vartija |
| 2007 | Tali-Ihantala 1944 | alikersanttiradisti |
| 2009 | Rööperi | humalainen jouluna |
| 2010 | Vähän kunnioitusta | Jape |
| 2012 | Juoppohullun päiväkirja | Kristian |
| 2012 | Pitääkö mun kaikki hoitaa? | Jokke |
| 2013 | Miesten välisiä keskusteluja | Vertti |
| 2013 | Kaappari | Ranin |
| 2013 | Nuoren Wertherin jäljillä | Timo |
| 2015 | Luokkakokous | Tomi |
| 2015 | Napapiirin sankarit 2 | Kämäräinen |
| 2016 | Tyttö nimeltä Varpu | Bo |
| 2017 | Saattokeikka | puheluääni |
| 2017 | Napapiirin sankarit 3 | Kämäräinen |
| 2017 | Armomurhaaja | kalastaja |
| 2018 | Puluboin ja Ponin leffa | Matti |
| 2018 | Olavi Virta | Jaakko Salo |
| 2019 | Fingerpori | Heimo Vesa |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Televisiosarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2000 | Muodollisesti pätevä | Pirkka |
| 2007 | Kotikatu | asiakas nakkikioskilla |
| 2010 | Ministerin tytär | Ministerin kummipoika |
| 2013 | Kerran viikossa | pukumies |
| 2013 | Hauskat eläinvideot | useita rooleja |
| 2014 | Brändärit | Aatos |
| 2015 | Big Bang! | useita rooleja |
| 2015 | Tripla | useita rooleja |
| 2015 | Joulukalenteri: Kadonneiden lahjojen tapaus | Isäntä |
| 2016 | Mustat lesket | Sebastian Wallin |
| 2016 | Erinomanlaiset | Kurt |
| 2016 | Roba | Kalevi |
| 2017 | Syke | Timppa |
| 2017 | Presidentti | Jere |
| 2017– | Onnela | Jorma Kemppainen |
| 2018– | Sunnuntailounas | Taavi |
| 2018 | Putous | Hyacinth Yamamoto, Jere |
| 2018 | Tarinanmetsästäjät | radioääni |
| 2018 | Joulukalenteri: Maukan ja Väykän ensimmäinen joulu | Härkä Möö |
| 2018 | Luottomies | apteekkari |
| 2019 | Pientä laittoa | Asko |
| 2021 | Kioski | hodarimies |
| 2021 | Paras vuosi ikinä | Aleksi |
| 2021 | Kummeli esittää: Kontio & Parmas | Koskela |
| 2021 | Modernit miehet | Loponen |
| 2022 | Made in Finland | hotellinjohtaja Hannu |
| 2023 | Jarkko Tammisen maailma | useita rooleja |
Aiheesta muualla

Santtu Karvonen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Santtu Karvonen Elonetissä.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Ritva  Elonet
Johan Robert Hugo Nordenswan

Johan Robert Hugo Nordenswan (4. tammikuuta 1864 Heinola – 6. lokakuuta 1945 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja ja valtiopäivämies.
Nordenswanin vanhemmat olivat yli-insinööri Hugo Kasimir Nordenswan ja Zelé Christina Agricola ja puolisot vuodesta 1890 Ingrid Elisabeth Stenius (ero) ja vuodesta 1915 Estrid Margareta Eleonora Lagerborg. 
Nordenswan tuli ylioppilaaksi 1886 ja opiskeli ensin oikeustieteitä, mutta valmistui metsänhoitajaksi Evon metsäopistosta 1888. Hän toimi aluksi metsähallituksessa kielenkääntäjänä ja sitten metsänarvostelijana Oulun läänissä vuodesta 1891 ja metsänhoitajana puutavarayhtiöiden palveluksessa vuodesta 1896. Aluemetsänhoitajana Iissä, Miehikkälässä ja Kouvolassa Nordenswan toimi 1903–1925. Hän oli myös Harjun maanviljelyskoulun opettaja 1910–1915. Nordenswan edusti sukuaan aatelissäädyssä valtiopäivillä 1891, 1904–1905 ja 1905–1906.
Jääkärieversti Oscar Bjarne Hugo Nordenswan oli Johan Robert Hugo Nordenswanin poika ensimmäisestä avioliitosta.
Luukin kartano

| Luukin kartano |
| --- | --- |

Osoite:  Luukintie 33, 02970 Espoo
Valmistumisvuosi:  1925
Omistaja:  Helsingin kaupunki
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Luukin kartano on Espoon Luukissa sijaitseva kartano. Kartanon historia ulottuu aina 1600-luvulle, ja ensimmäisestä omistajasta on merkintä vuodelta 1601. Nykyinen päärakennus on valmistunut kuitenkin vuonna 1925.
Kartanon omistaa Helsingin kaupunki. Kaupunki osti kartanoalueen vuonna 1961. Kartanon alueen pinta-ala on yli 900 hehtaaria.
Cameron Hillis

| Cameron Hillis> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. tammikuuta 2000 (ikä 25) Oshawa, ON, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Cam
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  175 cm
Paino:  79 kg
Seura
Seura:  Kiekko-Espoo
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  8
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2022–
Aik. seurat:  Laval Rocket (AHL) Trois-Rivières Lions (ECHL) Montreal Canadiens (NHL) Rockford IceHogs (AHL) Indy Fuel (ECHL) Hartford Wolf Pack (AHL)
NHL-varaus:  66. varaus, 2018 Montreal Canadiens
Cameron Hillis (s. 24. kesäkuuta 2000 Oshawa, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Kiekko-Espoossa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hillis laukoo oikealta. Hän on pelannut urallaan myös yhden NHL-ottelun Montreal Canadiensissa kaudella 2021–2022.
Ura > Seuraura > Juniorivuodet

Hillisin kasvattajaseura on York Simcoe MHA. Hän toimi kaudella 2015–2016 York Simcoe Expressin U16 AAA-joukkueen kapteenina. Hillis voitti koko ETAHL U16-sarjan piste- ja syöttöpörssin tehoilla 25+47=72. Guelph Storm varasi Hillisin 28. pelaajana OHL:n varaustilaisuudessa 2016. Samana kesänä hänet varasi myös Youngstown Phantoms 56. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa. Kauden 2016–2017 Hillis vietti St. Andrew's Collegen joukkueessa, jossa hän voitti CISAA:n mestaruuden.
Kaudeksi 2017–2018 Hillis siirtyi hänet varanneen Guelph Stormin OHL-joukkueeseen, jossa hänen tulokaskautensa toi runkosarjassa 60 ottelussa tehot 20+39=59, joilla Hillis oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies. Hän voitti sarjan tulokkaiden syöttöpörssin. Hillis pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa. Pudotuspeleissä hän teki kuudessa ottelussa tehot 1+2=3. Hillis valittiin kauden päätteeksi OHL:n ensimmäiseen tulokkaiden tähdistökentälliseen.
Montreal Canadiens varasi Hillisin kolmannella kierroksella 66. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2018. Kausi 2018–2019 hänellä osoittautui todella rikkonaiseksi, sillä Hillis oli seitsemän viikkoa sivussa polven sisäsivusiteen vamman vuoksi ja hän kärsi myös kahdesta solisluun murtumasta. Hillis pelasi kauden aikana vain 33 runkosarja- ja kaksi pudotuspeliottelua. Hän voitti OHL:n mestaruuden, J. Ross Robertson Cupin. Kaudella 2019–2020 Hillis toimi Stormin kapteenina. Hän oli tehoilla 24+59=83 joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Pavel Gogolevin jälkeen. Hillis voitti myös Stormin sisäisen tehotilaston lukemalla +28.
Ura > Seuraura > Ammattilaisura

Toukokuussa 2020 Hillis teki kolmivuotisen NHL-tulokassopimuksen Montreal Canadiensin kanssa. Hän pelasi koronaviruspandemian lyhentämän kauden 2020–2021 AHL-joukkue Laval Rocketissa, jossa Hillis pelasi 18 runkosarjaottelua tehden yhden maalin. Hänet nostettiin kauden aikana myös kuudesti Canadiensin NHL-joukkueen varamiesten "taksiryhmään". Myös kauden 2021–2022 Hillis pelasi pääasiassa Rocketin AHL-joukkueessa tehden 24 runkosarjaottelussa tehot 5+4=9. Hän pelasi osan kaudestaan myös ECHL-joukkue Trois-Rivières Lionsissa, jossa Hillis pelasi 14 runkosarjaottelua tehopistein 3+6=9. Vuoden 2022 vaihteessa hänet nostettiin Canadiensin NHL-joukkueen vahvuuteen. Hillis pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen NHL-ottelunsa uudenvuodenpäivänä 1. tammikuuta 2022 Florida Panthersia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 10.15 minuuttia.
Kauden 2022–2023 Hillis aloitti ECHL-joukkue Trois-Rivières Lionsin vahvuudessa, kunnes lokakuussa Montreal Canadiens kauppasi hänet Chicago Blackhawksiin vaihdossa hyökkääjä Nicolas Beaudiniin. Hillis pelasi AHL-joukkue Rockford IceHogsissa 18 runkosarjaottelua tehden kaksi syöttöpistettä, mutta suurimman osan kaudestaan hän pelasi ECHL-joukkue Indy Fuelissa. Hillis pelasi siellä runkosarjassa 45 ottelua tehopistein 14+36=50, joilla hän oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies. Pudotuspeleissä Hillis teki kahdessa ottelussa yhden syöttöpisteen.
Elokuussa 2023 Hillis teki vapaana agenttina ammattilaistryout-sopimuksen Detroit Red Wingsin kanssa. Hän jäi harjoitusleirin päätteeksi kuitenkin ilman jatkosopimusta. Lokakuussa Hillis teki sopimuksen ECHL-joukkue Indy Fuelin kanssa. Hän pelasi siellä suurimman osan kaudesta 2023–2024 tehden 54 runkosarjaottelussa tehot 18+43=61, joilla Hillis oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä. Helmikuussa 2024 Fuel lainasi hänet ammattilaistryout-sopimuksella AHL-joukkue Hartford Wolf Packiin, jossa Hillis pelasi viisi runkosarjaottelua.
Kaudeksi 2024–2025 Hillis siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigan nousijajoukkue Kiekko-Espooseen. Tammikuussa 2025 hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Ura > Maajoukkueura

Hillis pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2018. Hän edusti myös Canada Redin joukkuetta World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2016.
Erik Karanen

Erik Johan Karanen (10. toukokuuta 1854 Hausjärvi – 1. syyskuuta 1925 Somero) oli suomalainen pappi ja valtiopäivämies.
Erik Karasen vanhemmat olivat renkivouti Josef Antinpoika ja Serafina Martintytär ja puoliso vuodesta 1897 Aura Cecilia Lindqvist. Karanen tuli ylioppilaaksi 1876, suoritti teologian erotutkinnon 1879 ja vihittiin papiksi 1880. Pastoraalitutkinnon hän suoritti 1886 ja sai rovastin arvon 1899. Karanen toimi Oulun lyseon vt. opettajana 1876–1877. Valmistuttuaan hän oli Hauhon kirkkoherran apulainen ja v.t kirkkoherra ja Kivennavan v.t. kirkkoherra. Parikkalan v.t. kappalainen hän oli vuodesta 1886 ja Porvoossa kirkkoherran apulainen ja v.t. kirkkoherra 1889–1890. Kiskon kirkkoherra Karanen oli vuodesta 1890 ja Someron kirkkoherra vuodesta 1901. Porvoon tuomiokapitulin asessorina hän toimi 1903–1909 ja oltuaan Hämeenlinnan rovastikunnan v.t. lääninrovasti vuodesta 1907 ja Tammelan rovastikunnan v.t. lääninrovasti vuodesta 1911 hänestä tuli vakinainen lääninrovasti 1913. Porvoon tuomiokapitulin apujäseneksi Karanen nimitettiin 1913. Hän oli  pappissäädyn edustaja valtiopäivillä 1904.
Krabi krabong

Krabi krabongin harjoitussali
Krabi krabong on vanha thaimaalainen taistelulaji jossa käytetään aseita. Siinä on yhteneväisyyksiä muiden Kaakkois-Aasian taistelulajien kuten malesialaisen Silatin kanssa. Se on alkuperältään useita vuosisatoja vanha mutta sitä myös systematisoitiin vuonna 1936 käytettäväksi liikunnan opetukseen yliopistotasolla.
Aseita ovat muun muassa sapeli ja puinen sauva. Tyylin nimi on peräisin thaimaalaista kaarevaa miekkaa (krabi) ja sauvaa (krabong) tarkoittavista sanoista. Tyypillisesti kahta miekkaa käytetään parina (daab song mue). Tyylin aseeton osuus (muay boran) käyttää potkuja, iskuja hermopisteisiin, nivellukkoja, hallintaotteita ja heittoja.
Muita tyylin aseita ovat daab (yksiteräinen miekka), kean/lo (kilpi), phlong (toinen sauva-ase, joka usein sekoitetaan krabongin kanssa), ngao (sauva jossa on terä) ja mai sok san (pari tonfan kaltaisia nuija-aseita).
Käännös suomeksi