stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
August Schauman
Yksityiselämä

August Schauman oli vuodesta 1867 naimisissa Maria Amalia Kuhlmanin kanssa. Heillä oli viisi lasta, joista tunnetuin lienee poliitikko, historioitsija ja ylikirjastonhoitaja Georg Schauman. August Schaumanin lapsenlapsia ovat muun muassa ylikirjastonhoitaja Henrik Schauman ja tähtitieteilijä Gustaf Järnefelt.
Julkaisuja

Kuuden vuosikymmenen ajoilta: Muistelmia Suomesta 1–2.  ((Förr och nu I–II, 1892–1893.) Suomentanut Santeri Ingman)  Helsinki:  G. W. Edlund, 1901.
Kuudelta vuosikymmeneltä Suomessa: Muistoja elämän varrelta I–II.  ((Förr och nu I–II, 1892–1893.) Suomentanut Viki Kärkkäinen)  Jyväskylä:  K. J. Gummerus, 1924.
Kuudelta vuosikymmeneltä: Muistoja elämän varrelta 1–2.  ((Förr och nu I–II, 1892–1893.) Suomentanut Viki Kärkkäinen. Suomennoksen tarkistanut Panu Pekkanen)  Helsinki:  WSOY, 1967.
Kirjallisuutta

Grandell, Jens: Från ett årtionde i Finland: August Schauman, republikanism och liberalism 1855–1865.  (Diss)  Helsingfors universitet, 2020.  ISBN 978-951-653-448-3  Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

Vapaasti ladattavia August Schaumanin e-kirjoja Projekti Lönnrotissa sekä Project Gutenbergissa.
Kotivuori, Yrjö: August Schauman. Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.
Schauman, August hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | Hufvudstadsbladetin päätoimittaja 1864–1885 | Seuraaja: Arthur Frenckell |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Tšekki 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo  Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852 
Muut:  IdRef 
Valokuva Schaumanista.
Ansku

Paikannimikyltti Anskuun saavuttaessa.
Ansku (aik. Anskuu, ruots. Antskog) on kylä entisen Pohjan kunnan alueella Raaseporin kaupungissa läntisellä Uudellamaalla. Se sijaitsee suhteellisen lähellä Lohjan, entisen Karjalohjan rajaa. Kylässä sijaitseva vanha Antskogin ruukkialue on Suomen vanhimpia. Ruukkialue on kooltaan entisen Pohjan kunnan ruukkiyhteisöistä pienin.
Historia

Turkulainen Jacob Wolle perusti alueelle rautaruukin noin vuonna 1630 Seljänalan järven rannalle jokisuuhun kolmen kosken ääreen. Paikalle rakennettiin muun muassa masuuni, kankivasarapaja ja valimo. Ruukissa valmistettiin rautaa ja kuparia vuoteen 1880 saakka.
Turkulainen apteekkari John Jacob Julin (myöhemmin von Julin) osti vuonna 1822 Antskogin sekä Fiskarsin, Kosken ja Kärkelän ruukit. Vuonna 1839 hän sai luvan luvan perustaa Antskogiin verkatehtaan sekä vanutus- ja värjäyslaitoksen. Antskogin nykyiset punatiiliset tehdasrakennukset keskimmäisen putouksen äärellä liittyvät verkatehdaskauteen. Verkaa valmistettiin vuoteen 1959 saakka.
Anskussa on sijainnut myös Mako Oy:n pumppu-, jauhe- ja vaahtosammutintehdas. Ylimpään koskeen rakennettiin vuonna 1824 Suomen ensimmäinen sulku. Sulkukanavapaikan lähellä on nyt uimaranta.
Antskogin kirkko

Antskogissa on merkittynä ruukin kirkon paikka, jossa sijaitsi St. Peters kyrka, Pyhän Pietarin kirkko. Kirkko pääsi huonoon kuntoon, ja tilalle rakennettiin uusi kirkko, jossa ehkä hyödynnettiin vanhan kirkon hirsirunkoa. Ruukkiseurakunta lakkautettiin, kun ruukin toiminta hiipui 1770-luvulla, ja paikkakuntalaisten vastustuksesta huolimatta ruukinpatruuna B. M. Björkman siirrätti kirkon Perniöön Kosken rautaruukin kirkoksi.
Anskun nimestä

Kehityshistoriaa: Anteskogh 1549, Anskuu 1919, Ansku 1976. Suomenkielinen nimi on laina ruotsinkielisestä nimestä Antskog, joka paikallisella suomenruotsin murteella äännetään "ansku". Nimen alussa on Anders-nimen kansanomainen muoto Ant tai Ante. Sana skog (metsä) on alueelle tyypillinen ja viittaa ruotsalaiseen uudiskylään.
Anskunjoki
Fiskarsintien silta ja Anskunjoki
Antskogin ruukin rakennuksia
Antskogin ruukin työväenasuntoja
Aiheesta muualla

Antskogin ruukki (Arkistolinkki)
Antskogin kyläseura
Kosken kirkon paikka Antskogissa (Ansku) Perniössä Raaseporin kaupungissa.
Edwin M. Lee

Edwin Mah Lee
Edwin Mah Lee (5. toukokuuta 1952 Seattle, Washington – 12. joulukuuta 2017 San Francisco, Kalifornia) oli aasialaisamerikkalainen poliitikko. Hän oli San Franciscon pormestari tammikuusta 2011 kuolemaansa asti. Lee valittiin pormestariksi sen jälkeen, kun Gavin Newsom siirtyi Kalifornian varakuvernööriksi. Vajaan pormestarikauden päättymisen jälkeen Lee haki uudelle kaudelle, jolle hänet valittiin marraskuussa 2011.
Lee oli San Franciscon ensimmäinen aasialaisamerikkalainen pormestari. Hän oli naimisissa Anita Leen kanssa ja heillä oli kaksi yhteistä lasta. Hän kuoli 65-vuotiaana sydänkohtaukseen 12. joulukuuta 2017.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Edwin M. Lee Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  SNAC
Hanna Helaste

| Hanna Helaste> Jämsän kaupunginjohtaja |
| --- | --- |
 2020–2024  
Edeltäjä:  Ilkka Salminen
Seuraaja:  Jori Reijula
Keiteleen kunnanjohtaja
 2014−2020  
Edeltäjä:  Eero Ryhänen
Seuraaja:  Juha-Pekka Rusanen
Henkilötiedot
Syntynyt: 1979
Hanna Helaste (s. 1979) on Jämsän entinen kaupunginjohtaja. Helaste toimi virassa vuodesta 2020 irtisanoutuneen Ilkka Salmisen seuraajana. Helaste irtisanoutui virastaan vuonna 2024. Lisäksi hän on toiminut Keiteleen kunnanjohtajana vuosina 2014−2020 ja Vaalan kunnan hallinto- ja elinkeinojohtajana.
Helaste oli ensimmäinen nainen Jämsän kaupunginjohtajana. Vuoden 2025 alussa hän aloitti Kainuun Liiton hallintojohtajan viransijaisena.
Iltarusko (albumi)

| Iltarusko Topi Sorsakoski   säestää Veikko Huuskosen tango-orkesteri |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1993
 Studio : Finnvox-studiot
 Julkaistu: syksyllä 1993
 Formaatti: LP-levy (7243-8 27561 1)   CD-levy (7243-8 27561 2)   C-kasetti (7243-8 27561 4)
 Tuottaja(t): Veikko Huuskonen
 Tyylilaji: iskelmä, tango
 Kesto: 38.01
 Levy-yhtiö: EMI Finland
 Levymerkki: Parlophone
Listasijoitukset
  Suomi: 21. (syyskuu 1993)
Topi Sorsakosken muut julkaisut
| Kulkukoirat 1992 | Iltarusko 1993 | Yksinäisyys osa 2 1995 |
Iltarusko on suomalaislaulaja Topi Sorsakosken syksyllä 1993 julkaistu kahdeksas, soolouransa kolmas studioalbumi. Levyllä häntä säestää Veikko Huuskosen tango-orkesteri.
Helsingin Sanomien musiikkitoimitus otti albumin mukaan vuoden 1993 päätteeksi tekemäänsä Vuoden levyt -koosteeseen.
Kappaleet

Kaikki sovitukset Veikko Huuskonen.
Iltarusko – 3.15 (säv. Kullervo Linna, san. Usko Kemppi)
Kesän tango – 2.34 (säv. Toivo Kärki, san. Reino Helismaa)
Liian myöhään – 2.33 (alkup. ”Too Late My Love”, säv. ja san. Michael D’abo, suom. san. Saukki)
Hiekkaa – 3.59 (alkup. ”Polvere”, säv. Mario Micheletti, san. Angelo Galletti, suom. san. Solja Tuuli)
Tuuli tunturiin käy – 2.30 (alkup. ”Nu går vind över fjäll”, säv. Jules Sylvain, san. Gösta Stenberg, suom. san. Vuokko Lehmusto)
Pisaroita – 3.47 (säv. ja san. Olavi Huuska)
Vain lunta kaikkialla – 2.27 (alkup. ”Tombe la neige”, säv. ja san. Salvatore Adamo, suom. san. Aili Runne)
Muistojen peili – 3.48 (säv. V. Huuskonen, san. Katri Mäntylä)
Talven ruusu – 2.49 (säv. Erkki Eloranta, san. Pekka Saarto)
Mustat enkelit – 3.49 (alkup. ”Angelitos negros”, säv. ja san. Manuel Álvarez Rentería & Andrés Eloy Blanco, suom. san. Tuula Valkama)
Tuhon tietä kuljen – 3.17 (alkup. ”I’m a Fool to Want You”, säv. ja san. Joel Herron, Frank Sinatra & Jack Wolf, suom. san. S. Tuuli)
Tango poesie – 3.13 (alkup. ”Poesie”, säv. ja san. Josef Rixner, suom. san. Saukki)
Lähteet:
Tekijät > Muusikot

Topi Sorsakoski – laulu
Petri Ikkelä – harmonikka
Taisto Wesslin - akustinen kitara
Tapio Salo – kontrabasso
Tapani ”Nappi” Ikonen – rummut
+
Jyri Nissilä – klarinetti
Pi Arkilahti ja René Alvas – huilut
Seppo Rautasuo – äänenjohtaja, viulut
Lauri Haapanen, Erkki Hiltunen, Heikki Hämäläinen, Tuomas Ikonen Teodor Nicolau, Mikko Pesonen, Simo Rautasuo, Rauno Salminen, Arto Vainio ja Ilkka Viljanen – viulut
Mauri Pietikäinen ja Jussi Id – alttoviulut
Kari Lindstedt – sello
Lähde:
Tekijät > Tuotanto

Veikko Huuskonen – tuottaja
Juha Laakso / Finnvox – äänitys ja miksaus
Make Törrönen / Finnvox – masterointi
Jouko Lehtola / Flaming Star – kannen valokuvat
Jani Nordström – kannen suunnittelu ja toteutus
Lähde:
Alharith Obaid

| Alharith Obaid> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1999 Bagdad, Irak
Kansalaisuus:   Suomi
Muut tiedot
Lempinimet:  Alha, Alharich
Aiheesta muualla
YouTube-kanava
Alharith Obaid eli Alha (s. 1999, Bagdad, Irak) on suomalainen tubettaja ja sisällöntuottaja. Hän on tehnyt katuhaastatteluja. Hän julkaisi vuonna 2024 alharich_s01-dokumenttisarjan Yle Areenaan. Kun Obaid oli kaksivuotias, perhe muutti Hämeenlinnaan ja sieltä vuonna 2004 Helsingin Viikkiin. 12-vuotiaana Obaid alkoi tehdä ensimmäisiä videoitaan. Niiden tekeminen vei kuitenkin niin paljon aikaa, että Obaid jätti lukion kesken. Vuonna 2015 Obaid kuvasi ensimmäisen katuhaastatteluvideonsa. Obaid on näytellyt Paula Korvan Aalto-yliopistossa ohjaamassa Rehtori-lyhytelokuvassa.lähde?
Aiheesta muualla

Alhan kanava Youtubessa
Alhan Instagram
Alhan Twitch
Parabellum MG14

| Parabellum MG14 |
| --- | --- |

Aseen tyyppi:  konekivääri
Alkuperämaa:   Saksan keisarikunta
Palvelushistoria
Palvelusvuodet:  1916–1918
Valtion käytössä:   Saksan keisarikunta
Sodissa:  ensimmäinen maailmansota
Valmistushistoria
Suunnittelijat:  Karl Heinemann
Suunniteltu:  1911
Valmistajat:  Deutsche Waffen und Munitionsfabriken
Valmistusvuodet:  1914–1918
Tekniset tiedot
Paino:  9.5 kg
Pituus:  1,275 mm
Piipun pituus:  720 mm
Kaliiperi:  8×57mm IS
Lippaan kapasiteetti:  panosvyö tai rumpulipas
Tulinopeus:  600–700 laukausta/min
Parabellum MG14 on Karl Heinemannin suunnittelema ja ensimmäisessä maailmansodassa käytetty konekivääri. Sitä käytettiin pääosin lentokoneissa turvaamaan selustaa, kuten Fokker Eindeckerissa. Myöhemmin sodan viimeisinä vuosina se otettiin myös jalkaväen käyttöön.
Historia

Saksan armeija otti konekiväärin käyttöön 1916 ja sitä käytettiin aluksi pelkästään lentokoneissa. Se oli muokattu MG08 konekivääristä, josta tehtiin niin sanotusti kompakti versio. Muun muassa panosvyön sijaan MG14 käytti rumpulipasta, lisäksi se oli vesijäähdytteisen sijaan muutettu ilmajäähdytteiseksi. Tulinopeudeksi oli arvioitu noin 600–700 laukausta minuutista.
1917 aseesta tehtiin jalkaväen käyttöön MG14/17 malli, jossa käytettiin teleskooppitähtäintä kolminkertaisella tähtäyksellä. Jalkaväen mallissa oli kosmeettisia muutoksia, kuten pidempi latausvipu ja takatähtäin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Parabellum MG14 Wikimedia Commonsissa
MG14 lentokoneen tähystäjän paikalla.
Terveysosaaminen

Terveysosaaminen on Maailman terveysjärjestön mukaan yksilön kykyä löytää, ymmärtää ja käyttää terveyteen liittyvää informaatiota tavalla, joka edistää ja ylläpitää ihmisen kokonaisterveyttä.
Terveysosaaminen kehittyi terveyden edistämisen myötä, ja termiä on käytetty osana terveyskäsitteistöä jo 1960-luvulta lähtien. Terveysosaaminen mittaa yksilön tai yhteisön taitoja ymmärtää sekä käyttää tietoa terveyden edistämiseksi, ja sillä on todettu olevan merkittävä yhteys terveyteen, terveystottumuksiin, elämänlaatuun ja ihmisten välisiin terveyseroihin.
Terveysosaamisen osa-alueita ovat terveyteen liittyvät tiedot, taidot, itsetuntemus, kriittinen ajattelu ja eettinen vastuullisuus, joita Suomessa hyödynnetään muun muassa peruskoulun ja toisen asteen terveystiedon opetuksessa.
Ukraina Eurovision laulukilpailussa

| Ukraina |
| --- | --- |

Paikallinen TV-asema:  NTU
Toiminut isäntämaana:  2005, 2017
Esiintymiset
Esiintymiskerrat:  19
Ensiesiintyminen:  2003
Paras sijoitus:  1. (2004, 2016, 2022)
Huonoin sijoitus:  24. (2017)
Paras pistemäärä:  631 (2022)
Huonoin pistemäärä:  30 (2003, 2005)
Ruslana Istanbulissa 2004
Verka Serduchka Helsingissä 2007
Ani Lorak Belgradissa 2008
Svetlana Loboda Moskovassa 2009
Ukraina osallistui Eurovision laulukilpailuun ensimmäisen kerran vuonna 2003 ja voitti heti seuraavana vuonna Ruslanan esittämällä kappaleella ”Wild Dances”. Tuolloin Ukraina sai pisteitä kaikilta muilta kisanneilta mailta paitsi Sveitsiltä; Suomelta tuli kahdeksan pistettä. Toisen kerran Ukraina voitti kilpailun vuonna 2016, tällöin Jamalan kappaleella ”1944”. Kolmannen kerran Ukraina voitti kilpailun vuonna 2022, tällöin Kalush Orchestran kappaleella "Stefania".
Vuonna 2015 Ukraina ei osallistunut kilpailuun Itä-Ukrainan sotatilan ja sen aiheuttamien talousvaikeuksien vuoksi.
Ukraina on käyttänyt vuosien 2004, 2005, 2007, 2021 ja 2024 kappaleissaan ukrainan kieltä englannin ohella. Vuoden 2022 voittokappale laulettiin kokonaan ukrainaksi. Vuoden 2007 kappaleessa kuultiin myös saksaa ja 2016 kappaleessa krimintataaria.
Sijoitukset > Nykyinen pistejärjestelmä

Vuodesta 1975 käytössä on ollut äänestyskäytäntö, jossa jokaisesta osallistujavaltiosta annetaan ääniä 10 parhaimmalle esitykselle. Parhaalle esitykselle annetaan 12 pistettä, toiselle 10 pistettä ja seuraaville pisteet 8, 7, 6, 5, 4, 3, 2 ja 1.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Esittäjä | Laulu | Sijoitus | Pisteet | Huom. |
| 2003 | Oleksandr Ponomarov | Hasta la vista | 14 / 26 | 30 |  |
Sijoitukset > Kaksivaiheinen loppukilpailu

Kilpailu muutettiin vuonna 2004 kaksiosaiseksi. Semifinaali ja finaali käytiin kahtena eri päivänä ja laulukilpailuun voi osallistua korkeintaan 40 valtiota. Suora finaalipaikka on kymmenellä edellisenä vuonna parhaiten menestyneellä valtiolla sekä suurimmilla laulukilpailun rahoittajamailla Saksalla, Ranskalla, Espanjalla ja Isolla-Britannialla. Muut maat kilpailevat finaalipaikasta semifinaalissa, josta kymmenen parhaiten menestynyttä valtiota pääsevät finaaliin.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Esittäjä | Laulu | Finaali | Pisteet | Semifinaali | Pisteet | Huom. |
| 2004 | Ruslana | Wild Dances | 1 / 24 | 280 | 2/22 | 256 | Voittaja |
| 2005 | Greenjolly | Razom nas bahato | 19 / 24 | 30 | – | – | Suora finaalipaikka edellisen vuoden voiton ansiosta |
| 2006 | Tina Karol | Show Me Your Love | 7 / 24 | 145 | 7 / 23 | 146 |  |
| 2007 | Vjerka Serdjutška | Dancing Lasha Tumbai | 2 / 24 | 235 | – | – | Suora finaalipaikka; edellisenä vuonna 10 parhaan sijan joukossa |
Sijoitukset > Kaksi semifinaalia

Vuonna 2008 otettiin käyttöön kahden semifinaalin järjestelmä. Suurimmat rahoittajamaat ja edellisen vuoden voittaja ovat automaattisesti finaalissa. Kaikki muut valtiot kilpailevat finaalipaikasta kaksiosaisessa semifinaalissa, josta pääsee jatkoon 20 maata.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Esittäjä | Laulu | Finaali | Pisteet | Semifinaali | Pisteet | Huom. |
| 2008 | Ani Lorak | Shady Lady | 2 / 25 | 230 | 1 / 19 | 152 | Kaksiosainen semifinaali käyttöön |
| 2009 | Svetlana Loboda | Be My Valentine (Anti-Crisis Girl) | 12 / 25 | 76 | 6 / 19 | 80 |  |
| 2010 | Alyosha | Sweet People | 10 / 25 | 108 | 7 / 17 | 77 |  |
| 2011 | Mika Newton | Angel | 4 / 25 | 159 | 6 / 19 | 81 |  |
| 2012 | Gaitana | Be My Guest | 15 / 26 | 65 | 8 / 18 | 64 |  |
| 2013 | Zlata Ohnjevitš | Gravity | 3 / 26 | 214 | 3 / 16 | 140 |  |
| 2014 | Marija Jaremtšuk | Tick Tock | 6 / 26 | 113 | 5 / 16 | 118 |  |
| 2016 | Jamala | 1944 | 1 / 26 | 534 | 2 / 18 | 287 | Voittaja |
| 2017 | O.Torvald | Time | 24 / 26 | 36 | – | – | Suora finaalipaikka edellisen vuoden voiton ansiosta |
| 2018 | Mélovin | Under the Ladder | 17 / 26 | 130 | 6 / 18 | 179 |  |
| 2019 | MARUV | Siren Song | Vetäytyi kisoista | Vetäytyi kisoista | Vetäytyi kisoista | Vetäytyi kisoista | Vetäytyi kisoista |
| 2020 | Go_A | Solovei (Соловей) | Euroviisut peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. | Euroviisut peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. | Euroviisut peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. | Euroviisut peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. | Euroviisut peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. |
| 2021 | Go_A | Šum (Шум) | 5 / 26 | 364 | 2 / 16 | 267 |  |
| 2022 | Kalush Orchestra | Stefania (Стефанiя) | 1 / 25 | 631 | 1 / 17 | 337 | Voittaja |
| 2023 | Tvorchi | Heart of Steel | 6 / 26 | 243 | – | – | Suora finaalipaikka edellisen vuoden voiton ansiosta |
| 2024 | Alyona Alyona & Jerry Heil | Teresa & Maria | 3 / 25 | 453 | 2 / 15 | 173 |  |
Jussi Jalkanen

Jussi Jalkanen (k. 2021) oli suomalainen taikuri, joka oli erikoistunut stand up- eli näyttämötaikuuteen. Taikuuden ohella hän myös näytteli muun muassa tv-sarjoissa, esiintyi yritys- ja koulutusvideoilla, teki tv-mainoksia sekä juonsi erilaisia tilaisuuksia. Jalkanen esiintyi myös Taikuri Klabbiksen ja Mr Bluesin hahmoissa. Hän oli Taiteilijat ry:n sekä Suomen Taikurit ry:n jäsen. Virassa hän oli eduskunnassa virkamiehenä. Jalkanen oli kilpailijana televisio-ohjelmassa  Ennätystehdas vuonna 2007. Hän nieli ohjelmassa noin 140 cm ilmapallon 50 sekunnissa.
Aiheesta muualla

Lastentaikuri Klabbis Ohjelmapalvelu Vekaraviihde. Arkistoitu 11.3.2022. Viitattu 18.1.2020.
Institutionaalinen sijoittaja

Institutionaalisella sijoittajalla tarkoitetaan rahamäärällisesti suuria sijoituksia tekeviä yrityksiä tai yhteisöjä. Tyypillisiä esimerkkejä institutionaalisista sijoittajista ovat pankit, sijoitusrahastot, vakuutus- ja eläkeyhtiöt. Institutionaaliset sijoittajat tyypillisesti keräävät yhteen pienempien toimijoiden, esimerkiksi yksityishenkilöiden, varallisuutta, jota ne käyttävät sijoitustoiminnassaan. Institutionaalisille sijoittajille on tarjolla enemmän ja monipuolisempia sijoitusmahdollisuuksia kuin esimerkiksi piensijoittajille. Institutionaaliset sijoittajat ovat tärkeitä markkinoiden toiminnalle isolla pääomallaan. Usein esimerkiksi ajatellaan, että niiden paremmat edellytykset vaikuttaa omistajan roolissa yritysten toimintaan edistävät suurtenkin yritysten hallinnon tehokkuutta.
Juutalaissiirtokunta

Itamarin juutalaissiirtokunta Samariassa, Israelin miehittämällä Länsirannalla.
Za’atara vuonna 2016.
Juutalaissiirtokunnat (hepr. ‏התנחלות‎, hitnaḥlut) ovat Israelin perustamia juutalaisten asuinalueita kuuden päivän sodassa vuonna 1967 vallatuille alueille Gazassa, Länsirannalla ja Golanin kukkuloilla.
Israelilaiset ovat laajentaneet siirtokuntiaan ja perustaneet uusia. Niissä asui 700 000 ihmistä vuonna 2019 eli noin kymmenen prosenttia Israelin väestöstä. Länsirannalla eli Israelin mukaan Juudeassa ja Samariassa on sekä Israelin hyväksymiä että laittomia siirtokuntia. Valtaosa maailman valtioista on vastustanut siirtokuntien perustamista. Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvosto on tuominnut ne laittomiksi vedoten Geneven neljänteen sopimukseen, joka kieltää väestösiirrot vallatuille alueille.
Siirtokuntien synty

Juutalaissiirtokuntien perustaminen oli seurausta arabivaltioiden ja Israelin kesäkuussa 1967 käymästä kuuden päivän sodassa, missä Egyptin presidentti Nasserin mukaan tavoitteena oli Israelin tuhoaminen. Israel valloitti lyhyessä sodassa Jordanialta Länsirannan, Egyptiltä Gazan kaistan ja Syyrialta Golanin kukkulat. Näin Israel miehitti koko sen alueen, joka Yhdistyneiden kansakuntien alkuperäisen jakosuunnitelman mukaan olisi muodostanut palestiinalaisvaltion.
Vuoden 1967 syksyllä syntyi Erets Yisrael -liike, joka vaati sodassa vallattujen alueiden pitämistä Israelilla. Juutalaiset alkoivat perustaa miehitetyille alueille siirtokuntia vuonna 1968 aluksi Jerusalemin lähiympäristöön. Jotkut puolueet vastustivat sitä, mutta lopulta siirtokuntiin muuttamista alettiin tukea myös verohelpotuksin. Vuonna 1976 siirtokunnissa asui 3 000 asukasta ja vuonna 1985 jo yli 50 000. Jotkut siirtokunnista, kuten Ariel, Ma'ale Adumim ja Modi'in Illit olivat kooltaan pieniä kaupunkeja, toiset taas muutaman kymmenen asukkaan kyliä. Israelin hyväksymien siirtokuntien lisäksi perustettiin monia laittomia.
Israelin valtio pitää suurinta osaa siirtokunnistaan laillisina, mutta kieltää siirtokuntien perustamisen ilman viranomaisten lupaa. Israelin valtio maksaa erilaisia tukia ja antaa verohelpotuksia Länsirannan israelilaisille. Israel on jatkanut siirtokuntiensa rakentamista Länsirannalla, vaikka eräät poliitikot ovat vaatineet siirtokuntien purkamista.
Siirtokuntien perustamisen syitä

Syynä siirtokuntien perustamiseen oli joillekin halu parantaa Israelin puolustuskykyä. Toisiin vaikutti Luvattuun maahan kohdistunut nostalgia, joka vetosi etenkin vasemmistosionisteihin. Sekulaaria nationalismia edustaneen Erets Yisrael -liikkeen ohella siirtokuntia alkoivat perustaa uskonnolliset sionistit, joista osa näki asiassa messianistisia piirteitä. Vasemmistosionistit perustivat siirtokuntia harvaan asutuille aluille ajatellen lähinnä siirtokuntien turvallisuutta, mutta messiaaninen Gush emunim -liike alkoi perustaa niitä keskelle arabiasutusta osoittaakseen, että maa kuuluu juutalaisille. Osa tulokkaista on muuttanut siirtokuntiin uskonnollisista tai kansallismielisistä syistä, toiset halvempien elinkustannusten perässä.
Siirtokuntien suhde kahden valtion malliin > Siirtokunnat rauhan esteenä

Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselma 446 vuodelta 1979 toteaa, että Israelin siirtokunnat ovat vakava este pyrkimykselle saavuttaa kattava, oikeudenmukainen ja kestävä rauha Lähi-itään. Euroopan unionin mukaan siirtokunnat heikentävät mahdollisuuksia solmia rauha palestiinalaisten ja israelilaisten välillä. Siirtokuntia on pidetty rauhan esteenä tai jopa yhtenä suurimmista esteistä rauhansopimukselle Israelin ja palestiinalaisten välillä. Palestiinalaisten ja siirtokuntalaisten välit ovat äärimmäisen kireät, ja välikohtauksia sattuu jatkuvasti. Monet katsovat, että palestiinalaisalueita pilkkovat siirtokunnat vievät mahdollisuudet rakentaa elinkelpoinen palestiinalaisvaltio.
Siirtokuntien suhde kahden valtion malliin > Siirtokunnat eivät ole rauhan este

Toisten mielestä siirtokunnat eivät ole rauhan este, sillä rauhaa ei saatu silloinkaan, kun siirtokuntia ei ollut . Ennen kuin siirtokuntia oli perustettu YK:n turvallisuusneuvosto vaati 22.11.1967 päätöslauselmassa 242 konfliktin ratkaisemista kahden valtion mallin avulla. YK:n mukaan saavutetaan oikeudenmukainen ja kestävä rauha, kun Israel vetäytyy kuuden päivän sodassa valloittamiltaan alueilta ja kaikki luopuvat väkivallasta ja sillä uhkailusta ja tunnustavat alueella olevien valtioiden olemassaolon ja itsenäisyyden.  Israel hyväksyi päätöslauselman, mutta Palestiinan vapautusjärjestö torjui sen. PLO ei ole toistaiseksi hyväksynyt Israelin olemassaoloa. Israel taas ei ole suostunut vetäytymään miehitysalueilta ilman, että ensin on tehty rauha.
Siirtokuntien lakkauttamiset

Israel on ollut valmis lakkauttamaan siirtokuntiaan vastineeksi rauhasta. Israel on purkanut siirtokuntansa sekä Siinailta että Gazasta. Vuoden 1973 Jom Kippur -sodan jälkeen Israel solmi vuonna 1978 Egyptin kanssa Camp Davidin rauhansopimuksen. Vastineena sille, että Egypti sitoutui rauhaan, Israel luovutti miehittämänsä, myös öljyä tuottavan Siinain niemimaan ja poisti sinne perustamansa siirtokunnat.
Pääministeri Ariel Sharonin rauhanpyrkimysten osana Israel lakkautti siirtokuntansa Gazassa ja vetäytyi sieltä 12. syyskuuta 2005. Vanhimmat siirtokunnat olivat toimineet 37 vuotta, ja niissä asui lähes 9 000 juutalaista. Samalla lakkautettiin neljä Länsirannan siirtokuntaa. Gazan siirtokunnissa oli 4000 kasvihuonetta, jotka olivat työllistäneet 3500 palestiinalaista. Israelin vetäytymisen jälkeen kasvihuoneet ryöstettiin, mihin osallistuivat myös Gazan poliisit.  Sharonin ratkaisu vetäytymisestä ei tyydyttänyt kaikkia arabeja. Palestiinalainen kansanedustaja ja tutkija Hanan Ashrawi katsoi, että Sharonin toimet olivat yritys tuhota edellytykset palestiinalaisvaltiolta ja lupa jatkaa raakaa päivittäistä hyökkäystä palestiinalaisia vastaan.