stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Logiikka
Logiikan sovellusalueita > Filosofinen logiikka

Filosofinen logiikka käsittelee luonnollisen kielen formaaleja määrittelyjä. Useimmat filosofit olettavat, että logiikka voi kuvata ”normaalia” oikeaa päättelyä, jos voidaan löytää oikea menetelmä kääntää tavallista kieltä tälle logiikalle. Filosofinen logiikka jatkaa aikaisempaa ennen matemaattisen logiikan syntyä ”logiikaksi” kutsutun filosofian osa-alueen perinnettä. Se on matemaattista kiinnostuneempi luonnollisen kielen ja logiikan välisistä suhteista. Seurauksena filosofiset loogikot ovat vaikuttaneet paljon epästandardien logiikoiden (kuten vapaa logiikka, temporaalinen logiikka) sekä perinteisen logiikan laajennosten (kuten modaalilogiikka) sekä niiden epästandardien semantiikkojen kehitykseen.
Logiikka liittyy läheisesti kielifilosofiaan, joka tutkii, kuinka kielemme liittyy ajatteluumme. Logiikan sekä logiikan ja tavallisen puheen välisen suhteen tutkimus voi myös auttaa filosofia muotoilemaan omat argumenttinsa paremmin sekä arvostelemaan muiden argumentteja. Kielifilosofia koki 1900-luvulla mullistuksen Ludwig Wittgensteinin töiden myötä.
Logiikan sovellusalueita > Logiikka tietojenkäsittelytieteessä

Logiikka tuli tietojenkäsittelytieteen keskiöön Alan Turingin töiden myötä. Turingin Entscheidungsproblem seurasi Gödelin epätäydellisyysteoreemaa, ja tästä kehittynyt ajatus yleisestä Turingin koneesta oli keskeinen 1940-luvun tietokonetekniikan kehitykselle.
1950- ja 1960-luvuilla tutkijat ennustivat, että kun inhimillinen tietämys olisi ilmaistavissa logiikalla ja matemaattisella merkintätavalla, tämä mahdollistaisi ajattelevien koneiden eli tekoälyn kehittämisen. Tämä osoittautui odotettua vaikeammaksi, johtuen ajattelun monimutkaisuudesta. Logiikkapohjaisessa ohjelmoinnissa (kuten Prolog-kielessä) tietokoneohjelma koostuu joukosta aksioomia ja sääntöjä, ja ohjelma laskee niiden seuraukset vastatakseen esitettyyn kysymykseen.
Nykyään logiikkaa käytetään laajalti tietojenkäsittelytieteessä ja tekoälytutkimuksessa, ja nämä alat tarjoavat formaalille ja epäformaalille logiikalle paljon uusia ongelmia. Formaalikielten analysointi on osa tietojenkäsittelyn teoriaa, ja se käsittää ohjelmointikielten formaalit semantiikat sekä menetelmät (kuten Hoaren logiikka). Boolen algebra on keskeistä tietokoneiden laitteistojen kannalta. Tekoälytutkimuksessa hyödynnetään modaalilogiikkaa ja oletuslogiikkaa tietämyksen esittämisen formalismeissa ja menetelmissä, Hornin klausuulia logiikkaohjelmoinnissa, sekä kuvauslogiikkaa. Lisäksi intuitionistista logiikkaa hyödynnetään ohjelmointikielten tyyppijärjestelmissä.
Tietokoneet ovat myös hyödyllinen työväline loogikoille. Tietokoneita voidaan käyttää apuna muun muassa symbolisen ja matemaattisen logiikan todistuksissa. Koneet voivat löytää ja tarkistaa todistuksia käyttämällä teoreemojen automaattista todistamista, sekä käsitellä todistuksia, jotka ovat liian pitkiä kirjoitettaviksi auki käsin.
Logiikka ja päättely > Deduktiivinen ja induktiivinen päättely sekä enthymeme

Antiikin aikana logiikan tarkoituksena oli ennen kaikkea hyvien argumenttien erottaminen huonoista. Tämä vaikutin on edelleen olemassa logiikassa, vaikka se ei enää olekaan yhtä keskeisessä osassa, ja logiikka voidaan nähdä erityisesti deduktiivisen päättelyn tutkimisena.
Usein sanotaan, että deduktiivista päättelyä on päättely yleisestä yksityiseen ja induktiivista päättelyä vastaavasti päättely yksityisestä yleiseen. Tämä ei kaikilta osin pidä paikkaansa. Esimerkiksi täydellinen luetteleva induktio etenee yksityisestä yleiseen mutta on deduktiivista päättelyä. Deduktiivinen päättely on päättelyä, joka säilyttää välttämättä totuuden, mutta ei objektiivisessa mielessä lisää informaatiota. Induktiivinen päättely taas ei välttämättä säilytä totuutta mutta lisää informaatiota.
Esimerkki 1
Kaikki nuoret käyttävät huumeita.
Esko on nuori.
Siis: Esko käyttää huumeita.
Esimerkissä 1 päättely on deduktiivista. Jos on olemassa tietty joukko (nuoret), jonka kaikki jäsenet toteuttavat tietyn ominaisuuden (käyttävät huumeita), niin on mahdotonta ajatella tilannetta, jossa jokin yksittäinen olio (Esko) kuuluisi tähän joukkoon, mutta ei toteuttaisi kyseistä ominaisuutta – jos kerran kaikki joukon jäsenet sen toteuttavat. Toisin sanoen, päättelyn pätevyys ynnä muu mielessä riippuu ainoastaan siitä, seuraako johtopäätös premisseistä, ei siitä, ovatko premissit tosia.
Esimerkki 2
Kaikki havaitut korpit ovat mustia;
Siis: Kaikki korpit ovat mustia.
Esimerkissä 2 päättely ei ole deduktiivista, vaan induktiivista. Induktiivisessa päättelyssä johtopäätöksen totuus ei ole oletusten totuuden välttämätön seuraus.
Joskus päättely saattaa vaikuttaa pätevältä, vaikka se ei olekaan deduktiivista.
Esimerkki 3

Esko on mies.

Siis: Esko ei ole nainen.
Esimerkin 3 päättely ei ole deduktiivista. Se vaikuttaa kuitenkin pätevältä, koska olemme taipuvaisia implisiittisesti olettamaan eksplisiittisesti mainitun oletuksen (Esko on mies) lisäksi, että ”jos jokin on mies, niin tämä jokin ei ole nainen”. Termi ’jokin’ viittaa tässä kaikkiin yksilöihin, jotka ylipäätään voivat tulla kyseeseen jonkin ominaisuuden toteuttajina. Esimerkin 3 päättely on niin sanottu enthymeme eli epätäydellisesti ilmaistu syllogismi. Päättelystä saadaan deduktiivinen lisäämällä siihen mainitsematta jätetty lisäoletus seuraavasti:
Esimerkki 4

Esko on mies.

Jos jokin on mies, niin tämä jokin ei ole nainen.

Siis: Esko ei ole nainen.
Looginen analyysi voi usein paljastaa jonkin todellisuutta koskevan piilevän oletuksen, kuten tässä sen, että miehet eivät ole naisia. Esimerkin 3 päättely voi joissakin yhteyksissä olla pätevää, esimerkiksi uimahallissa Eskon pohtiessa kumpaan pukuhuoneeseen hänen tulisi mennä. Mutta loogisesti pätevää, deduktiivista se ei ole.
Logiikka ja päättely > Perinteinen näkemys logiikasta argumenttien pätevyyttä tutkivana tieteenä

Logiikassa argumentit ovat lausejonoja, joiden viimeinen lause on johtopäätös edellisistä lauseista, alkuehdoista eli premisseistä. Perinteinen näkökulma keskittyy argumentti­skeemoihin. Argumenttiskeemat ovat käsitteellisiä rakenteita, joiden pätevyys perustuu niiden loogiseen muotoon.
Esimerkki 5

Jos  A\,\!, niin  B\,\!.

 A\,\!.

Siis:  B\,\!.
Esimerkissä 5 esitetty päättely on pätevä muotonsa perusteella. Johtopäätöksen  B\,\! seuraaminen premisseistä ei perustu  A\,\!:n ja  B\,\!:n sisältöön, vaan muotojen ”Jos  A\,\!, niin  B\,\!.” ja ” A\,\!.” yhteyteen.  Ensimmäisen premissin mukaan
 A\,\! on  B\,\!:n riittävä edellytys, ja jälkimmäisen mukaan tämä riittävä edellytys  A\,\! vallitsee.
Esimerkin 5 argumenttiskeemaa voidaan soveltaa sijoittamalla lausemuuttujien  A\,\! ja  B\,\! paikalle lauseita.
Esimerkki 6  Olkoon  A=_{df}\,\!”Esko ui” ja  B=_{df}\,\!”Esko kastuu”.

Jos Esko ui, niin Esko kastuu.

Esko ui.

Siis: Esko kastuu.
Se, että premissien itsensä totuus saattaa perustua niiden sisältöön, ei kuulu logiikkaan, koska argumenttiskeemat eivät väitä mitään premissien totuudesta. Ne vain toteavat, mitä seuraa loogisesti, jos tietyt premissit ovat tosia. Tämä selvenee, kun esimerkki 5 esitetään seuraavassa muodossa:
Esimerkki 7

Jos jos  A\,\!, niin  B\,\! ja  A\,\!, niin  B\,\!.
Esimerkistä 7 huomataan helposti, että loogisesti monimutkaisemmat luonnollisen kielen ilmaisut ovat melko hankalia hahmottaa. Ensimmäinen jos-sana viittaa premissien mahdolliseen totuuteen, jälkimmäinen jos-sana on osa ensimmäistä premissiä. Ilmaisua voidaan selventää sulkeilla:
Esimerkki 8

Jos ([jos  A\,\!, niin  B\,\!] ja  A\,\!), niin  B\,\!.
Olkoon  C=_{df}\,\!”(jos  A\,\!, niin
 B\,\!)”. Argumentin premissit ovat nyt  C\,\!
ja  A\,\!.  Päädytään seuraavaan muotoon:
Esimerkki 9

Jos ( C\,\! ja  A\,\!), niin  B\,\!.
Esimerkin 5 argumentti on siis jono  \langle {}C,A,B\rangle \,\!.
Loogisen argumentin yleinen muoto on jono
 \langle {}A_{1},A_{2},\ldots ,A_{n-1},A_{n}\rangle \,\!, jossa 
 A_{1},A_{2},\ldots ,A_{n-1}\,\! ovat premissejä ja
 A_{n}\,\! johtopäätös.
Logiikoita

Aristoteelinen logiikka
Boolen logiikka
Deonttinen logiikka
Dynaaminen logiikka
Episteeminen logiikka
Konstruktiivinen logiikka eli intuitionistinen logiikka
Kuvauslogiikka
Modaalilogiikka eli aleettinen modaalilogiikka
Oletuslogiikka
Parakonsistentti logiikka
Predikaattilogiikka
Propositiologiikka eli lauselogiikka
Sumea logiikka
Temporaalinen logiikka
Termilogiikka
Kirjallisuutta

Lisää luettavaa aiheesta Kirjallisuutta logiikasta on Wikiaineistossa
Allwood, Jens, Andersson, Lars-Gunnar & Dahl, Östen: Logiikka ja kieli.  (Logik för lingvister, 1972)  Suomentanut Paavo Siro. Helsinki:  Yliopistopaino, 1988.  ISBN 951-570-020-5.
Jussila, Erkki: Logiikkaa itseopiskelijalle.  (5. painos (1. painos 2004))  Tampere:  Erkki Jussila, 2012.  ISBN 978-952-93-0196-6.
Priest, Graham: Logiikka.  (A Very Short  Introduction to Logic, 2000/2017)  Suomentanut Risto Koskensilta. Tampere:  niin & näin, 2017.  ISBN 978-952-7189-21-4.
Rantala, Veikko & Virtanen, Ari: Logiikkaa: Teoriaa ja sovelluksia.  (2. painos (1. painos 1995))  Tampere:  Tampereen yliopisto, Matematiikan, tilastotieteen ja filosofian laitos, 1999.  ISBN 951-44-4624-0.
Rantala, Veikko & Virtanen, Ari: Modaalilogiikka.  Helsinki:  Gaudeamus, 2004.  ISBN 951-662-907-5.
Salminen, Hannele & Väänänen, Jouko: Johdatus logiikkaan.  (7. painos 2005)  Helsinki:  Gaudeamus, 1992.  ISBN 951-662-549-5.
Suppes, Patrick: Introduction to logic.  Mineola, New York:  Dover Publications, 1999.  ISBN 0-486-40687-3.  (englanniksi)
Väänänen, Jouko: Matemaattinen logiikka.  Helsinki:  Gaudeamus, 1987.  ISBN 951-662-422-7.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Aiheesta muualla > Oppimateriaaleja

Mattila, Jorma K.: Diskreetit mallit ja menetelmät (Arkistoitu – Internet Archive). Lappeenrannan teknillinen yliopisto, Sovelletun matematiikan laitos.
Rantala, Veikko & Virtanen, Ari: Logiikan peruskurssi (Arkistoitu – Internet Archive). Tampereen yliopisto.
Aiheesta muualla > Ensyklopedia-artikkeleita

Carnielli, Walter & Coniglio, Marcelo Esteban: Combining Logics The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Enderton, Herbert B.: Second-order and Higher-order Logic The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Galton, Antony: Temporal Logic The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Groarke, Leo: Informal Logic The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Hodges, Wilfrid: Logic and Games The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Hofweber, Thomas: Logic and Ontology The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Mares, Edwin: Relevance Logic The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
McKeon, Matthew: Logical Consequence The Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Shapiro, Stewart: Classical Logic The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Maailman antidopingtoimisto

| Maailman antidopingtoimisto |
| --- | --- |
Perustettu:  10. marraskuuta 1999
Päämaja:  Montreal, Kanada
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Maailman antidopingtoimiston (engl. WADA; lyhenne sanoista World Anti-Doping Agency) tärkein tehtävä on yhtenäistää maailmanlaajuista dopingin vastaista työtä ja dopingvalvontaa sekä puolustaa urheilun eettisyyttä ja taata urheilijan oikeus puhtaaseen urheiluun.
Wada perustettiin Lausannessa, Sveitsissä 10. marraskuuta 1999. Wadan päämaja sijaitsee Montrealissa, Kanadassa. Lisäksi Wadalla on alueellisia toimistoja Etelä-Afrikassa, Japanissa, Sveitsissä ja Uruguayssa.
Valtiot ovat sitoutuneet tukemaan Wadan toimintaa Unescon antidopingsopimuksen kautta. Wadan rahoituksesta tulee puolet Kansainväliseltä Olympiakomitealta ja puolet eri maanosien valtioilta. Suomen edustusta Wadassa koordinoi opetusministeriö yhteistyössä Suomen urheilun eettinen keskus SUEKin kanssa. Suomi on aktiivisesti mukana Maailman antidopingsäännöstön ja alueellisten antidopingohjelmien kehittämistyössä. Suomella on kaksi paikkaa Wadan asiantuntijaryhmissä.
Wadan tehtävät ja Maailman antidopingsäännöstö

Wadan päätehtävät ovat:
Maailman antidopingsäännöstön yhdenmukaistaminen, kehittäminen ja ylläpito sekä säännöstön noudattamisen seuranta
vuosittaisen urheilussa kiellettyjen aineiden ja menetelmien luettelon julkaisu ja jakelu
alueellisten antidopingohjelmien kehittäminen
laaja kansainvälinen tutkimusohjelma
dopinglaboratorioiden akkreditointi
riippumaton kansainvälinen testausohjelma
kansainväliset kasvatus- ja viestintäohjelmat ja
riippumaton dopingtestauksen tarkkailuohjelma suurissa kansainvälisissä urheilukilpailuissa.
Maailman antidopingsäännöstö

Wadan hallintoneuvosto hyväksyi uuden Maailman antidopingsäännöstön 15.11.2013 ja se tuli voimaan 1.1.2015. Wada seuraa kaikkien antidopingorganisaatioiden säännöstön noudattamista. Maailman antidopingsäännöstöön liittyy kansainvälisiä standardeja, joiden noudattaminen on pakollista antidopingtyössä. Näitä standardeja ovat:
Kansainvälinen kiellettyjen aineiden ja menetelmien luettelo
Kansainvälinen testaus- ja tutkintastandardi
Kansainvälinen erivapausstandardi
Kansainvälinen laboratoriostandardi ja
Kansainvälinen tietosuojastandardi.
Johtajat ja Suomen edustus

Dick Pound, 1999–2007
John Fahey, 2008–2013
Craig Reedie, 2014–2019
Witold Bańka, 2020–
Opetusministeriön liikuntayksikön johtaja Harri Syväsalmi toimi Wadan hallintoneuvoston sihteerinä Lausannessa Sveitsissä vuosina 2000–2003. Syväsalmi erosi tehtävästään kesken kauden, ja päätti palata Suomeen henkilökohtaisten syiden takia jo aiemmin. Syväsalmi ehti kuitenkin perustaa Wadan toimiston, hallinnon sekä käynnisti toiminnan. Lisäksi Syväsalmi oli uudistamassa Maailman antidopingsäännöstöä, joka hyväksyttiin järjestön maailman kongressissa maaliskuussa vuonna 2003 Kööpenhaminassa.
Peter Tallberg toimi Wadan hallintoneuvoston jäsenenä vuodesta 1999. Suvi Linden toimi Euroopan unionin edustajana Wadassa vuosina 2000–2002. Farmasian tohtori, dosentti Tiia Kuuranne on ollut vuodesta 2013 laboratorioasiantuntijaryhmässä, ja liikuntalääketieteen erikoislääkäri Katja Mjøsund on vuodesta 2015 ollut erivapausmenettelyn asiantuntijatyöryhmässä. Emma Terho on Wadan urheilijakomitean jäsen.
Kansainvälisiä antidopingorganisaatioita

Kansainvälinen antidopingsopimus IADA (International Anti-doping Arrangement), IADA (Arkistoitu – Internet Archive)
iNADO - Kansallisten antidopingorganisaatioiden yhteistyöelin (iNADO (institute for National Antidoping Organizations), iNADO
Marianne Wahlberg

| Marianne Wahlberg> Ruotsin palkkaministeri |
| --- | --- |
 Ola Ullstenin hallitus 1978–1979  
Kansanedustaja
 1979–1982  
Henkilötiedot
Koko nimi:  Elsvig Marianne Wahlberg (o.s. Sjöberg)
Syntynyt: 26. syyskuuta 1917 Eksjö, Ruotsi
Kuollut: 10. joulukuuta 2005 (88 vuotta) Tukholma, Ruotsi
Kansalaisuus:  ruotsalainen
Puoliso:  Sölve Hjalmar Valter Wahlberg
Lapset:  3
Tiedot
Puolue:  Kansanpuolue
Koulutus:  Tukholman korkeakoulu
Elsvig Marianne Wahlberg (o.s. Sjöberg; 26. syyskuuta 1917 Eksjö – 10. joulukuuta 2005 Tukholma) oli ruotsalainen kansanpuolueen poliitikko, joka oli Ruotsin valtiopäivien jäsen vuosina 1979–1982 ja toimi Ruotsin palkkaministerinä (apulaisvaltiovarainministerinä) Ola Ullstenin hallituksessa vuosina 1978–1979.
Wahlberg kuoli 88-vuotiaana vuonna 2005 ja hänet on haudattu Tukholman Skogskyrkogårdeniin.
Manon Hily

Hily vuonna 2015
Hily EM-kisoissa vuonna 2022
Manon Hily (s. 1994) on ranskalainen kiipeilijä, joka on erikoistunut lead-kiipeilyyn. Vuonna 2023 hän voitti Ranskanmestaruuden ja vuonna 2022 hän oli Euroopanmestaruuskisoissa kolmas. Vuonna 2023 hän oli maailmancupin Briançonin osakilpailussa kolmas. Vuonna 2013 hän oli nuorten maailmanmestaruuskisoissa omassa ikäluokassaan kolmas. Euroopan Youth Cupeja hän on voittanut sekä boulderoinnissa, että lead-kiipeilyssä. Vaikein hänen kiipeämänsä reitti on 8c+/9a vaikeustasoinen Era Vella.
Hän tekee kiipeilyn ohella myös töitä sairaanhoitajana.
Malvik

Malvik on kunta Trøndelagin läänissä Norjassa. Malvik erotettiin Strindan kunnasta vuonna 1891. Malvikin hallintokeskus on Hommelvikin taajama. Vuoden 2023 alussa kunnassa oli 14 662 asukasta.
Kuvia

Malvikin kirkko
Kunnan keskustaa
Tunnettuja henkilöitä

Johan Nygaardsvold (1879–1952), Norjan pääministeri 1935–1945
Rut Tellefsen (s. 1930), näyttelijä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Malvik Wikimedia Commonsissa
Trøndelagin läänin kunnat
Flatanger
Frosta
Frøya
Grong
Heim
Hitra
Holtålen
Høylandet
Inderøy
Indre Fosen
Leka
Levanger
Lierne
Malvik
Melhus
Meråker
Midtre Gauldal
Namsos
Namsskogan
Nærøysund
Oppdal
Orkland
Osen
Overhalla
Rennebu
Rindal
Røros
Røyrvik
Selbu
Skaun
Snåsa
Steinkjer
Stjørdal
Trondheim
Tydal
Verdal
Ørland
Åfjord
Norjan läänit | Norja
Manon Lescaut

Manon Lescaut tarkoittaa esimerkiksi seuraavia:
Manon Lescaut eli Histoire du chevalier des Grieux et Manon Lescaut, Antoine François Prévost'n romaani
Manon Lescaut, Giacomo Puccinin ooppera
Mads Mikkelsen

| Mads Mikkelsen |
| --- | --- |
 Mads Mikkelsen San Diegon Comic-Conissa vuonna 2016.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Mads Dittman Mikkelsen
Syntynyt: 22. marraskuuta 1965 (ikä 58) Østerbro, Kööpenhamina, Tanska
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Hanne Jacobsen (vih. 2000)
Lapset:  2
Näyttelijä
Aktiivisena:  1996–
Merkittävät roolit:   Pusher  Murhakomissio  Casino Royale  Valhalla Rising  Jahti  Hannibal  Doctor Strange  Yhdet vielä 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Mads Dittman Mikkelsen, R (s. 22. marraskuuta 1965 Østerbro, Kööpenhamina) on tanskalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi Tanskassa roolistaan huumediileri Tonnyna Pusher-trilogian kahdessa ensimmäisessä elokuvassa sekä ylikonstaapeli Allan Fischerina poliisisarjassa Murhakomissio.
Kansainvälisesti Mikkelsen tuli tunnetuksi roolistaan Le Chiffrenä James Bond -elokuvassa Casino Royale (2006). Tanskalaisesta elokuvasta Jahti (2012) Mikkelsen voitti parhaan miespääosan palkinnon Cannesin elokuvajuhlilla. Sittemmin hän on esiintynyt useissa yhdysvaltalaisissa elokuvissa, kuten Doctor Strange (2016), Rogue One: A Star Wars Story  (2016) ja Indiana Jones and the Dial of Destiny  (2023). Vuosina 2013–2015 Mikkelsen esitti Hannibal Lecteriä televisiosarjassa Hannibal. Hänet valittiin Johnny Deppin tilalle Ihmeotukset-elokuvasarjan kolmanteen osaan Dumbledoren salaisuudet (2022) näyttelemään velho Gellert Grindelwaldia.
Yksityiselämä

Mikkelsen on valmistunut ylioppilaaksi Kööpenhaminan Metropolitanskolenista ja puhuu sujuvaa ruotsia. Ennen elokuvauraansa 182-senttimetrinen Mikkelsen oli kahdeksan vuotta ammattitanssija ja oli opiskellut tanssia New Yorkissa Martha Grahamin koulussa. Hän on asunut Göteborgissa useita vuosia. Mikkelsen on naimisissa Hanne Jacobsenin kanssa, ja heillä on kaksi lasta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mads Mikkelsen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Mana (voima)

Mana on jumalissa, ihmisissä, eläimissä ja esineissä piileväksi uskottu persoonaton yliluonnollinen voima. Mana voi olla hyvää tai pahaa, hyödyllistä tai vaarallista. Mana liittyy etenkin Melanesian ja Polynesian kansojen uskontoihin.
Manan käsite tuli länsimaissa esille ensimmäisen kerran 1800-luvulla keskusteluissa uskonnon alkuperästä. Sen jälkeen se rinnastettiin vastaaviin käsitteisiin esimerkiksi dakota- ja irokeesi-intiaaneilla. 1900-luvun alussa manan arveltiin olevan yleismaailmallinen ilmiö, joka oli kaikkien uskontojen taustalla, kunnes henkilöityneet voimat ja jumaluudet syrjäyttivät sen. Tämä käsitys on nykyisin kiistetty. Manaa ei pidetä yleismaailmallisena eikä persoonattomana, ja siihen uskominen liittyy erottamasti myös henkiin uskomiseen. Se on Melanesiassakin käytössä vain korkeimmin järjestäytyneiden yhteisöjen keskuudessa. Manan arvioidaan olevan symbolinen tapa ilmaista korkea-arvoisten ihmisten erityispiirteitä, ja se sanktioi heidän tekonsa ja selittää epäonnistumisensa.
Manan käsitteen toi Eurooppaan lähestyssaarnaaja ja antropologi Robert Henry Codrington lähinnä Banks Islandsilta pohjoisesta Vanuatusta ja esitteli sen teoksessaan The Melanesians: Studies in Their Anthropology and Folk-lore 1891.
Peleissä

Manaa käytetään myös monissa fantasiapeleissä. Peleissä mana edustaa yleensä erilaisiin loitsuihin käytettävää energiaa.
Ilmeisesti ensimmäinen kerta kun manaa käytettiin taikavoiman lähteenä, oli Larry Nivenin vuonna 1969 julkaistussa novellissa Not Long Before The End. Kirjassa velhot käyttivät manaa loihtimiseen, kunnes tuloksena oli nykyinen maailma, jossa taikavoimia ei enää tunnettu. Kirja ymmärrettiin ekologisena vertauksena uusiutumattomista luonnonvaroista. Niven oli tutustunut termiin lukemastaan Peter Worsleyn Uuden-Guinean lastikultteja käsittelevästä kirjasta  The Trumpet Shall Sound.
Manan käsite löysi tiensä 1970-luvun Dungeons & Dragons -kopioihin (vaikka D&D:n loitsujärjestelmä oli erilainen). Ensimmäinen merkittävä tietokonepeli, joka käytti manajärjestelmää oli Ultima III (1983), tosin pelissä resurssin nimi oli "Magic Points". Dungeon Master -pelissä (1987) yksikön nimi oli jo "Mana Points".
Manon

Manon voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Manon Lescaut eli Manon, päähenkilö Antoine François Prévostin romaanissa Manon Lescaut ja siihen perustuvissa musiikkiteoksissa
Manon, Jules Massenet’n säveltämä ooppera
Manon, Kenneth MacMillanin koreografioima baletti, jossa on käytetty Massenet’n musiikkia
Manon, Heikki Sarmannon jazzooppera, ensiesitetty 2009
Matti Lampén

Matti Tapio Lampén (30. syyskuuta 1906 Tampere – 12. huhtikuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hänellä oli vuodesta 1935 toimisto Märta Blomstedtin kanssa.
Oulun kansainvälinen koulu, valmistui 1961.
Hänen suunnittelemiaan rakennuksia ovat muun muassa Yhtyneiden Kuvalehtien toimitaloksi 1957 valmistunut Hietalahdenranta 13 sekä 1961 alkujaan Oulun yliopistolle harjoittelukouluksi valmistunut Oulun kansainvälinen koulu, jotka hän suunnitteli Märta Blomstedtin kanssa. Oulun koulurakennus on myöhemmin peruskorjattu hyvin voimakkaalla kädellä. Yhdessä Blomstedtin kanssa syntyi myös vuonna 1938 valmistunut Hotelli Aulanko, joka oli aikakautensa huomattaviin funktionalismin edustajiin lukeutuva hotellirakennus. Nyttemmin sitä leimaa myöhempi lisärakentaminen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Matti Lampén Wikimedia Commonsissa
Yhtyneiden Kuvalehtien toimitalo, Helsinki 1957.
Päivi Hiltunen-Toivio

Päivi Marjatta Hiltunen-Toivio (s. 24. huhtikuuta 1952 Helsinki) on suomalainen diplomaatti ja varatuomari. Hän oli Suomen suurlähettiläs Jakartassa Indonesiassa 2014–2018. Aiemmin hän toimi suurlähettiläänä Prahassa, Tšekissä vuodesta 2010. Sitä ennen hän on työskennellyt Suomen pääkonsulina Shanghaissa ja  eri tehtävissä Suomen Pariisin-suurlähetystössä ja Suomen EU-edustustossa Brysselissä.
Hiltunen-Toivio valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1978 ja aloitti ulkoministeriön palveluksessa 1979. Hän on toiminut Suomessa useissa EU:hun liittyvissä tehtävissä, esimerkiksi ulkoministeriön EU-puheenjohtajuussihteeristön apulaispääsihteerinä, Eurooppa-osastolla EU:n laajentumisen yksikön päällikkönä ja valtioneuvoston kansliassa EU-asioiden erityisasiantuntijana. Hän työskennellyt myös ulkoministeriön poliittisella, kauppapoliittisella, oikeudellisella ja protokollaosastolla.