stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sancho II (Kastilia)
Valtaan tulo

Sancho II:n isä Ferdinand I määräsi testamentissaan Kastilian Sancholle ja Leónin ja Galician tämän veljille. Sancho kieltäytyi hyväksymästä jakoa sanomalla ”muinaisina goottien aikoina Espanjan kuningaskunta ei koskaan jaettu, vaan sillä oli aina yksi hallitsija”, ja vuonna 1071 hän valtasikin veljensä Garcian hallitseman Galician ja vuonna 1072 veljensä Alfonso VI:n hallitseman Leónin.
Sanchon voitto oli kuitenkin lyhytaikainen, sillä vuonna 1072 hänen sisarensa Urracan lähettämä salamurhaaja tappoi hänet. Sanchon kuoltua tämän maat peri Alfonso VI, joka otti käyttöön Hispanian keisarin arvonimen.
Sanchon sotajoukkojen komentaja oli espanjalaisten kansantarinoiden sankari El Cid.
Sancho II (Pamplona)

Sancho II
Sancho II Garcés oli Pamplonan (Navarra) kuningas isänsä Garcia I:n jälkeen ja Aragonian kreivi vuosina 970–994. Hän vannoi ystävyyttä Córdoban kalifi Al-Hakam II:lle, mutta liittoutui 981 kenraali Ghalibin kanssa Al-Mansur Ibn Abi Aamiria vastaan, joka kuitenkin löi liittolaiset. Seuraavana vuonna Leónin ylimykset nousivat kapinaan kuningastaan Ramiro III:ta vastaan. Sancho sekaantui taisteluihin yhdessä Córdoban diktaattoriksi Ghalibin kuoleman jälkeen nousseen Al-Mansur Ibn Abi Aamirin kanssa. Sancho naitti tälle tyttärensä, joka kääntyi muslimiksi ja synnytti tälle pojan Abd ar-Rahmanin, Sanjulina yleisesti tunnetun.
Perhe

Sancho II:n vaimo Urraca Fernández oli Kastilian kreivin Fernán Gonzálezin tytär tämän ensimmäisestä avioliitosta. Heidän poikansa Garcia II hallitsi vuosina 994–1000.
Sancho III (Kastilia)

Sancho III. Compendio de crónica de reyes, 1321-1325. Biblioteca Nacional de España.
Sancho III (esp. el Deseado) (s. 1133/1134​ Toledo – k. 31. elokuuta 1158 Toledo) oli Kastilian kuningas vuosina 1157–1158 isänsä Alfonso VII:n jälkeen. Hänen äitinsä oli Barcelonan Berengaria (1116–helmikuu 1149), Barcelonan kreivi Ramón Berenguer III:n ja Provencen kreivittären Dulcen tytär.
Sanchon veli Ferdinand II peri Leónin ja näin Kastilian ja Leónin valtioliitto purkaantui. Huomattavaa on, että vanhempi pojista sai Kastilian, joka siis laskettiin nyt arvokkaammaksi osaksi perintöä ja nuorempi sai valtakunnan aiempien vuosien ydinalueen Leónin.
Sancho III oli kuitenkin kuvitellut perivänsä isänsä keisariuden ja helmikuussa 1158 hän solmi Tudellenissa liittolaissuhteen Barcelonan kreivi Ramón Berenguer IV:n kanssa saadakseen korvausta menetyksilleen tulevista valloituksista Navarrasta.
Muutama kuukausi tämän jälkeen Sancho tapasi veljensä Ferdinandin Sahagúnissa ja sopi tämän kanssa, kuinka tulevissa taisteluissa voitetut maat jaettaisiin heidän kesken. Sopimus oli tähdätty kaikkia muita kristittyjä kuninkaita kuin Ramón Berenguer IV:tä vastaan. Sancho III kuitenkin kuoli 31. elokuuta 1158 ja vallan peri hänen kaksivuotias poikansa Alfonso VIII ja maa ajautui valloitussotien sijaan sisäiseen sekasortoon.
Perhe ja suku

Sancho III avioitui 30. tammikuuta 1151 Pamplonan kuninkaan García Ramírezin ja Marguerite de l'Aiglen tyttären Blanca Garcés de Pamplonan eli Blanka Navarralaisen (1137 Laguardia – 12. elokuuta 1156), kanssa. Kuningatar Blanca kuoli lapsivuoteeseen. Heillä oli kolme lasta, joista vain yksi eli aikuiseksi:
Poika (1153/54–1153/55), kuoli lapsena
Alfonso VIII de Castilla (1155–1214).​ Kruununperijä isänsä kuoleman jälkeen, jonka valtiuden haastoivat serkku Leónin kuningas Alfonso IX ja almohadit, jotka hän löi Las Navas de Tolosan taistelussa 1212.
Kruununprinsessa García de Castilla (1156–1156), kuoli lapsena.
San Pedro de Alcántara (1771)

| San Pedro de Alcántara |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Havanna
Kölinlasku:  26. maaliskuuta 1770
Laskettu vesille:  19. lokakuuta 1771
Palveluskäyttöön:  1772
Poistui palveluskäytöstä:  2. helmikuuta 1786
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 573 t (arqueo)
Pituus:  52,63 m
Leveys:  14,63 m
Syväys:  7,01 m
Aseistus
Aseistus:  alempi tykkikansi:26 × 24 naulan tykkiä ylempi tykkikansi:28 × 12 naulan tykkiä keula- ja puolikansi: 10 × 8 naulan tykkiä
San Pedro de Alcántara oli Espanjan laivaston vuonna 1771 vesille laskettu kaksikantinen 64-tykkinen linjalaiva.
Valmistus

Jorge Juanin "sistema inglésin" mukainen alus tilattiin Havannasta, missä köli laskettiin 26. maaliskuuta 1770. Alus laskettiin vesille 19. lokakuuta 1771 ja otettiin palvelukseen 1772.
Palvelus

Alus lähti 8. huhtikuuta 1772 Havannasta San Rafaelin ja 11 kauppalaivan kanssa Cadiziin päällikkönään Martín de Lastarria. Saattue saapui 20. toukokuuta saattueen mukana Cadiziin tuoden mukanaan 12 miljoonan peson arvosta aarteita sekä erilaisia hyödykkeitä. Alus lähti 6. elokuuta Cadizista San Lorenzon kanssa Ferroliin, mistä se jatkoi Cartagenaan prikaatikenraali Tomaseon johtamiin laivaston kokeisiin 1773. Tomaseon alaisuudessa olivat San Pablo ja San Gabriel. Alus lähti Cartagenasta San Genaron kanssa Ferroliin lisätesteihin.
Alus lähti Ferrolista Cadiziin, jonne se saapui 7. elokuuta 1773. Se lähti 15. lokakuuta Cadizista Limaan mukanaan matkustajia, elohopeaa ja elintarvikkeita. Maaliskuussa 1774 alus saavutti 61 astetta eteläistä pituutta lähellä Antarktikaa ja yritti kiertää Etelä-Amerikan eteläkärjen. Alus saapui 6. toukokuuta Montevideoon mastottomana ja miehistö sairaana epäonnistuttuaan yrityksessä. Korjausten jälkeen alus lähti 28. marraskuuta Montevideosta Limaan, jonne se saapui 15. helmikuuta 1775. Alus lähti 2. joulukuuta Callaosta San Julíanin kanssa Cadiziin, jonne ne saapuivat 20. toukokuuta 1776 mukanaan yli 2 miljoonaa pesoa.
Alus lähti 2. joulukuuta San Julíanin kanssa Callaosta Cadiziin, jonne ne saapuivat 20. toukokuuta 1776 mukanaan yli 2 miljoonan peson arvosta aarteita. Alus lähti 5. tammikuuta 1777 Cadizista Peruun suojaten elohopeaa, aseita ja tarvikkeita kuljettavaa rahtialusta. Alukset saapuivat 17. kesäkuuta Callaoon, jossa alus oli 1777-1779 paikallislaivueen linjalaivojen Astuton, Peruanon ja Américan sekä fregatti Santa Paulan kanssa.
Alus saapui 11. toukokuuta 1780 Talcahuanoon prikaatikenraali Vácaron laivueessa, jonka toisena aluksena oli América. Alus lähti 17. maaliskuuta 1781 Talcahuanosta Callaoon huollettavaksi. Se lähti 1782 Callaosta palatakseen laivueeseensa. Alus lähti 29. kesäkuuta 1783 Talcahuanosta Américan ja fregatti Santa Paulan kanssa Callaoon, jonne ne saapuivat 14. heinäkuuta.
Callaosta alus lähti 13. huhtikuuta 1784 Limaan Peruanon, Américan ja fregatti Santa Paulan kanssa lastinaan yli 7 miljoonan peson arvosta aarteita. Kesäkuussa alus saapui Talcahuanoon runko vaurioituneena ja miehistö sairaana. Se palasi 1. syyskuuta korjattavaksi Callaoon, jonne alus saapui 15. syyskuuta.
Alus lähti 21. joulukuuta Callaosta lastinaan kuparia, kasveja ja kirjoja Concepcióniin, jonne se saapui 22. tammikuuta 1785. Huhtikuussa alus lähti Concepciónista ja läpäistyään Cape Hornin se osui 8. toukokuuta Atlantilla myrskyyn, jolloin alukseen tuli vettä noin 0,91 metriä tunnissa. Alus meni 6. kesäkuuta korjattavaksi Rio de Janeiroon , mistä se lähti 4. marraskuuta Cadiziin.
Alus saapui 5. joulukuuta Ascensionille ja Azorien Santa Maria Islandille 23. tammikuuta 1786. Se haaksirikkoutui 2. helmikuuta 1786 Penichessä Portugalin rannikolla. Toukokuuhun mennessä hylystä pelastettiin 62 tykkiä, lähes 7 miljoonan peson arvosta aarteita ja 3 349 kupariharkkoa. Saman niminen korvaava alus tilattiin 16. toukokuuta 1786 Havannasta.
Cecil Sandford

Cecil Charles Sandford (21. helmikuuta 1928 – 2023) oli brittiläinen ratamoottoripyöräilijä. Hän voitti maailmanmestaruuden 125-kuutioisten luokassa vuonna 1952 ja 250-kuutioisissa vuonna 1957.
Sandford voitti Mansaaren TT-ajot niin ikään kahdesti.
San Telmo (1788)

| San Telmo |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Reales Astilleros de Esteiro, Ferrol
Laskettu vesille:  20. kesäkuuta 1788
Poistui palveluskäytöstä:  2. syyskuuta 1819
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 550 t
Pituus:  53 m
Leveys:  14,5 m
Miehistöä:  644
Aseistus
Aseistus:  alempi tykkikansi:28 × 24 naulan tykkiä ylempi tykkikansi: 30 × 18 naulan tykkiä puoli- ja etukansi: 16 × 8 naulan tykkiä
San Telmo oli Espanjan laivaston vuonna 1788 vesille laskettu San Ildefonso -luokan kaksikantinen 74-tykkinen linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin 5. tammikuuta 1787 Ferrolista Reales Astilleros de Esteirolta, missä köli laskettiin telakkanumerolla 96. Alus laskettiin vesille 20. kesäkuuta 1788 ja otettiin palvelukseen ensimmäisenä päällikkönään José de Zavala.
Šamši-Adad I

Šamši-Adad I oli Assyrian kuningas, joka hallitsi noin 1808-1776 eaa. Hänen valtakuntaansa kuuluivat alueet aina Assyrian sydänalueilta Syyriaan saakka. Valtakunta romahti vuonna 1776 eaa., kun Šamši-Adad I kuoli taistelussa naapurivaltakuntia vastaan.
Shamshi-Adadin valtakunta
Valtaannousu

Urin III dynastian kukistumisen jälkeen vallinnut ns. Isin-Larsa aikakausi oli pienten valtakuntien aikaa. Tällä aikakaudelle oli ominaista pienet kaupunkivaltiot, jotka pyrkivät kasvattamaan valtaansa alueella. Tilanne muuttui nopeasti 1800-luvun lopulle tultaessa, kun monta kyvykästä hallitsijaa nousi eri kaupunkivaltioiden johtoon Mesopotamiassa.
Šamši-Adadin isä Ila-kabkabu oli ollut Marin naapurikaupungin Terqan hallitsija, mutta marilaiset häätivät Šamši-Adadin suvun Terqasta. Marilaiset ja terqalaiset olivat kanaanilaisia, taustaltaan kierteleviä beduiineja, jotka alkoivat asettua aloilleen ja perustaa viljelmiä. Šamši-Adad miehineen siirtyi Terqasta itään ja värväsi taisteluosastoonsa lisää beduiineja.
Šamši-Adad I nousi valtaan Assurin kaupungissa vuonna 1808 eaa. Šamši-Adad I oli alun perin vain pienen liikkuvan paimentolaisheimon johtaja, jonka onnistui yllättäen vallata Assurin kaupunki. Kaupungista hän teki pääkaupunkinsa. Valtaus perusteltiin sillä, että Enlil-jumala, joka nimittää kuninkaat, oli ilmoittanut Šamši-Adad I:n olevan Assurin laillisen kuninkaan. Enlil-jumalalle rakennettiin tämän merkiksi suuri temppeli kaupunkiin. Teolla osoitettiin myös riippumattomuus Babyloniasta. Enlilin temppeliä kutsuttiin Kaikkien maitten villisonnin taloksi, koska Šamši-Adad halusi kuin villisonni valloittaa naapurimaat.
Hallitustoimia

Pian valtaannousunsa jälkeen, Šamši-Adad I joutui törmäyskurssille Marin kaupungin kuninkaan Yahdun-Limin kanssa. Šamši-Adad I valloitti Marin vuonna 1796 eaa. Kaupungin valtausta helpotti huomattavasti se, että kaupungin kuningas Yahdun-Lim oli salamurhattu hieman tätä aiemmin. Šamši-Adad I valloitti itselleen alueen, joka ulottui Assurista aina Tuttulin (nyk. Syyrian keskiosassa) saakka. Valtakuntaa kutsutaan aika ajoin englanninkielisessä kirjallisuudessa nimellä – Kingdom of Upper Mesopotamia.
Hallitsijana Šamši-Adad I osoitti olevansa hyvin suvaitsevainen ja hän pyrki kunnioittamaan valloittamiensa alueidensa tapoja. Hän restauroi muun muassa Niniven kaupungin temppeleitä ja osaan valloittamistaan alueista hän jätti paikalliset johtajat hallitsijoiksi. Paikalliset hallintotavat jatkuivat myös näillä alueilla. Assyrialainen kuningaslista kuvaa Šamši-Adadin valtaannousua:
»Šamši-Adad, Ila-kabkabin poika, meni Babyloniin Naram-Sinin hallituskautena.
Ibni-Adadin ollessa limmu-virkailija, Šamši-Adad lähti Babylonista ja valtasi Ekallatumin valtaistuimen,

ja hallitsi kolme vuotta Ekallatumissa. Atar-Ištarin ollessa limmu-virkailijana, Šamši-Adad lähti Ekallatumista.

Hän syöksi Erišumin, Naram-Sinin pojan, pois valtaistuimelta ja otti itselleen vallan.
Hän hallitsi 33 vuotta.» 
(Vapaa suomennos)
Suurimpia uudistuksia paikallisissa hallintotavoissa oli uuden kalenterijärjestelmän käyttöönotto. Etelämpänä, Babylonian valtakunnan alueella, oli tapana antaa vuosille nimi aina sen vuoden suuren tapahtuman mukaan. Assyriaan kehittyi kuitenkin niin sanottu eponyymi kalenterijärjestelmä, mikä tarkoitti sitä, että vuodet nimettiin yksityisen viranhaltian mukaan. Akkadinkielinen termi tälle viranhaltialle oli limmu.
Šamši-Adad I oli mitä todennäköisimmin luku- ja kirjoitustaidoton. Hän saneli kirjeet kirjureilleen jotka lukivat kuninkaalle saapuneet kirjeet ääneen. Tämä on päätelty säilyneistä kirjoituksista, joiden mukaan hallitsija "kuuli" kirjeet. Hänen kirjeitään ei laadittu ajan hienojen asiakirjakaavojen mukaan, van ne kirjoitettu vapaasti, mikä antaa aavistuksen hallitsijan persoonallisuudesta. Kirjeet on usein päivätty käyttäen ajanmukaista kalenteria. Kirjurit ja hallintovirkamiehet oppivat lukemaan ja kirjoittamaan temppelikouluissa. Koululaiset joutuivat opettelemaan monta vuotta oppiakseen sujuvasti lukemaan nuolenpääkirjoitusta. Vain harvoin valtionpäämiehet osasivat itse lukea.
Hallitsijana Šamši-Adad I puuttui myös moniin pikkuasioihin. Hän sai monia avunpyyntöjä valtakuntansa köyhiltä ja yritti auttaa heitä parhaansa mukaan. Jos hyväosainen pyysi häneltä apua, sitä ei annettu. Uskollisille palvelijoilleen hän maksoi avokätisesti. Hallitsija ehti kiinnittää huomionsa myös maanviljelyyn. Kun kävi selville, että nyt oli kehitetty uusi ja parempi kyntöaura, niin kuningas tilasi niitä suuren määrän ja pyrki jakamaan niitä tasaisesti ympäri valtakuntaa. Lisäksi valtakuntaan houkuteltiin eteviä käsityöläisiä.
Hallituskauden loppu

Šamši-Adad I hallitsi valtakuntaansa Šubat-Enlil (Enlilin asumus) nimisestä kaupungista käsin. Hänellä oli kaksi poikaa. Poikien koulutukseen ja kasvattamiseen hallitsijoiksi kiinnitettiin paljon huomiota. Vanhemman poikansa, Išme-Daganin, hän oli asettanut Ekallatumin valtaistuimelle ja nuoremman poikansa, Yasmah-Addun, Marin valtaistuimelle. Šamši-Adad I oli enemmän mieltynyt vanhemman lapsensa Išme-Daganin toimiin, sillä hän oli jo saavuttanut mainetta armeijan johtajana. Šamši-Adad sanookin kirjeessä Yasmah-Addulle:
»Miten pitkään meidän tulee ohjata sinua jokaisessa asiassa? Oletko sinä lapsi vai aikuinen?
Eikö sinulla ole partaa poskissasi? Milloin aiot ottaa vastuun sinun kuningashuoneesi asioista?

Etkö näe, että veljesi johtaa jo suuria armeijoita?
Joten, myös sinun, tulee ottaa johdettavaksesi sinun palatsisi ja sinun talosi asiat!» 
(Vapaa suomennos)
Šamši-Adadin I valtakunta kukistui kuitenkin nopeasti, kun hänen naapurinsa Yamkhad ja Ešnunna hyökkäsivät hänen valtakuntaansa vastaan. Šamši-Adad I kuoli taistelussa vuonna 1776 eaa. Hänen poikansa eivät pystyneet pitämään valtakuntaa kasassa ja se jakaantui pieniin itsenäisiin kuningaskuntiin. Išme-Dagan hallitsi valtakunnan jäännöksiä neljäkymmentä vuotta maksaen välillä veroa Babylonialle. Šamši-Adadin valloittamassa Marin kaupunkivaltiossa valta palautui Jahdunlimin ruhtinassuvulle. Šamši-Adad oli surmauttanut Jahdunlimin pojat ja asettanut Marin hallitsijaksi oman poikansa. Jahdunlimin nuorin poika Zimrilim oli ehditty piilottaa surmaajilta ja hän odotti sopivaa tilaisuutta. Šamši-Adadin kuoltua Zimrilim raivasi verisesti tiensä Marin kaupunkiruhtinaaksi.
Šubat-Enlil, eli nykyinen Tell Leilan
Sancak

Temesvarin eyalet ja sitä ympäröivät eri eyaleteihin kuuluvat sancakit.
Sancak (lausutaan [sanˈdʒak]) oli Osmanien valtakunnassa hallintopiiriä tarkoittava termi. Valtakuntaan kuuluneet eyaletit eli provinssit jakautuivat useisiin sancakeihin, joita johtivat sancak-beyt eli piiriherrat tai korkea-arvoiset virkamiehet kuten paššat. Valtakunnan alkuaikoina sancakilla tarkoitettiin sotilaslääniä, vaikka 1500-luvulle tultaessa termi oli laajentunut tarkoittamaan myös siviilihallintoon kuuluvaa piiriä.
Termin alkuperä

Sancak tulee alun perin pistämistä ja seivästämistä tarkoittaneesta verbistä sanc-mak, jolla voitiin kuvata esimerkiksi vastustajan keihästämistä taistelukentällä tai seipään pystyttämistä maahan. Keskiaikaisessa Seldžukkien valtakunnassa sanalla kuvattiin kuninkaallista insigniaa ja tunnusta, jonka sulttaani toi mukanaan esimerkiksi taistelukentälle. Merkitys laajeni kuvaamaa lippuja erityisesti poliittisen vallan symbolina. Esimerkiksi Topkapin palatsissa säilytettyä ja pyhänä esineenä pidettyä profeetta Muhammadin lippua kutsuttiin nimellä Sancak-ı Şerif. Osmanien valtakunnan aikana maantieteellistä aluetta tarkoittanut sancak kääntyisi alkuperäisessä mielessä sananmukaisesti "lippulääniksi".
Piirit

Piirien lukumäärä provinsseissa vaihteli tapauskohtaisesti ja suuresti riippuen muun muassa siitä, kuinka paljon kyseisessä provinssissa oli asukkaita tai kuinka suuri se oli kooltaan. Esimerkiksi vuonna 1609 historioitsija Ayn-i Ali kartoitti vallinnutta järjestelmää ja merkitsi ylös, että Rumeliassa oli 24 sancakia, mutta näistä kuusi sijaitsi Peloponnesoksella ja ne oli irrotettu muodostamaan oma Morean provinssi. Lisäksi muun muassa Anatoliassa oli 14 ja Damaskoksen provinssissa 11 sancakia. Lisäksi oli olemassa provinsseja, joissa poikkeuksellisesti ei käytetty muodollista jakoa piireihin, kuten Bagdadin provinssi Irakissa, Al-Hasan provinssi Arabiassa ja Egyptin, Tripolin, Tunisian ja Algerian provinssit pohjois-Afrikassa.
Tyypillisesti jo 1600-luvun alussa provinssit kuitenkin jaettiin sancakeihin ja tavallisesti niiden keskuksena toimi kaupunki, jonka mukaan piiri oli myös usein nimetty. Nimi ja piirin alue saattoivat periytyä myös historiallisista Anatolian pienistä ruhtinaskunnista, beylikeistä, jotka hallitsivat Turkkia ennen Osmanien valtakuntaa. Näitä olivat esimerkiksi Karesin, Saruhanin, Aydınin, Menteşen, Germiyanin, Hamidin ja Teken sancakit.
Sancakia pienempi hallintoalue oli kaza, jota johti kadi. Kazat puolestaan jaettiin müdürien johtamaan nahiyeihin ja kyliin (karye), joita johtivat kyläpäälliköt eli mukhtarit.
Serbian ja Montenegron rajamailla sijaitseva Sandžakin alue peri nimensä osmanihallinnon ajalta, jolloin se oli Novi Pazarin sancak.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sancho IV (Navarra)

Sancho IV Navarra. Compendio de crónicas de reyes, 1312-1325. Biblioteca Nacional de España.
Sancho Garcés IV (esp. "el de Peñalén" tai "el Noble") (n. 1039 - 4. kesäkuuta 1076), oli Navarran (eli Pamplonan) kuningas vuosina 1054–1076 isänsä Garcia III:n jälkeen tämän kuoltua taistelussa veljeään Ferdinand I:stä vastaan. Navarran joukot julistivat 14-vuotiaan Sanchon kuninkaaksi Atapuercan taistelukentällä hänen isänsä menehdyttyä. Periessään kruunun Sanchon oli luovutettava osa La Burebaa sedälleen Ferdinand I:lle.
Sanchon äiti oli oksitanialainen Stephanie de Foix (n. 1014-1058/1066), joka oli todennäköisesti Bigorren ja Couseransin kreivi Bernard-Rogerin ja Bigorren kreivitär Arsinden tytär. Kuningatar Estefania oli poikansa sijaishallitsija aina omaan kuolemaansa 25. toukokuuta 1058 asti.
Sancho IV salamurhattiin kesäkuussa vuonna 1076 Peñalénissa, (lähellä Funesin kaupunkia Navarrassa), salaliitossa jota johtivat hänen veljensä Ramón Garcés (el Fratricida, Veljenmurhaaja) ja hänen sisarensa Ermesinda. Metsästysretken aikana Sanchon sisarukset pakottivat hänet joentöyräältä alas.
Aragonian Sancho I käytti tilannetta hyväkseen, valtasi maan ja yhdisti Navarran ja Aragonian yhdeksi valtioksi.
Suku ja perhe

Sancho IV avioitui noin 1068​ ranskalaisen Normandiasta tulleen Placencia-nimisen aatelisnaisen kanssa (k. 4. huhtikuuta 1088 jälkeen).
Heillä oli kaksi lasta:
García Sánchez de Pamplona,​ (eli Toledossa vielä vuonna 1092/1095). Pamplonan nimellinen kuningas vuonna 1076, jonka syrjäytti Aragonian kuningas Sancho I, joka jakoi Navarran Kastilian kuninkaan Alfonso VI:n kanssa. Pamplonan aatelisto avusti toimessa, koska ei halunnut itselleen lapsikuningasta.
García Sánchez, samanniminen (kuoli vuoden 1092 jälkeen), mainitaan Valvaneran luostarin asiakirjassa vuodelta 1092: Garsea et alter Garsea, germani, filii Sanchii regis Nagerensis.
Sancho IV:llä oli lisäksi useita aviottomia lapsia.
Jimena-nimisen naisen kanssa:
Raimundo Sánchez (ennen 1071 - 1110 jälkeen), Esquírozin herra.
Urraca Sánchez (k. 1072 jälkeen), jonka koulutuksesta vastasi Santa María y San Agustín de Larrasoañan luostarin apotti Aznar.
Muita aviottomia lapsia, joitten äitien nimiä ei tiedetä:
Ramiro Sánchez
García Sánchez, mainitaan 18. kesäkuuta 1071 Pamplonan katedraalin asiakirjassa
Pamplonan kuningaskunnan jakokartta Sancho IV:n kuoleman jälkeen vuonna 1076 asetettuna Navarran nykyisten rajojen päälle.     violetti - Kastilian Alfonso VI:n valloittama alue      vaaleanpunainen - Aragonian Sancho Ramírezin valloittama alue    vihreä - Pamplonan kuningaskunta, kastilialaisten Aragonian hallitsijalle pitämä alueLähde: Luis Javier Fortún Pérez de Ciriza, Historia ilustrada de Navarra, luku 7, s. 106.
Lawrence Oates

| Lawrence Oates |
| --- | --- |
 Oates vuoden 1911 tienoilla
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. maaliskuuta 1880 Putney, Lontoo, Englanti
Kuollut: 16. maaliskuuta 1912 (31 vuotta) Rossin jäähylly
Kansalaisuus:   Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  ammattiupseeri, tutkimusmatkailija
Lawrence Edward Grace (”Titus”) Oates (17. maaliskuuta 1880 – 16. maaliskuuta 1912lähde?) oli Britannian armeijan kapteeni ja napatutkimusretkeilijä. Hän toimi ratsuväenupseerina Englannin kuninkaallisessa kuudennessa (Inniskilling) rakuunarykmentissä.lähde? Oates osallistui Robert Falcon Scottin etelänapatutkimusretkeen vuosina 1911–1921, mutta menehtyi lumimyrskyyn Scottin ryhmän paluukamppailussa etelänavalta. Pahoin heikentynyt ja jalkansa palelluttanut Oates uhrasi itsensä, jottei olisi haitannut tovereidensa pelastumista Scottin retkikunnan paluussa etelänavalta. Oates käveli teltasta lumimyrskyyn todeten retkikunnan johtaja Scotille:
»Pistäydyn ulkona ja saatan viipyä jonkin aikaa.»
Oatesinmaa Itä-Etelämantereella on nimetty Lawrence Oatesin kunniaksi.
Urhea herrasmies (engl. A Very Gallant Gentleman), maalannut John Charles Dollman. Kapteeni Oatesia pidetään usein itsensäuhraamisen symbolina.
Sandaljärvi

| Sandaljärvi Сандал, Sandal |
| --- | --- |

Valtiot:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Kontupohjan piiri
Kunnat:  Hirvas, Kentjärvi, Kontupohja
Koordinaatit:  62°23′36″N, 34°06′26″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Suunujoki
Järveen tulevat joet:  Tiudianjoki, Nurmeža
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  62 m
Pituus:  41,7 km
Leveys:  7,3 km
Rantaviiva:  169 km
Pinta-ala:  185 km²
Tilavuus:  1,8 km³
Keskisyvyys:  9,7 m
Suurin syvyys:  58 m
Valuma-alue:  6 620 km²
 fiSandaljärvi 
Sandaljärvi (myös Sandalanjärvi, Santalanjärvi; ven. Санда́л, Sandal) on Suunujoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Kontupohjan piirissä Venäjällä. Sen pinta-ala on 185 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 6 620 neliökilometriä, keskisyvyys 9,7 metriä ja suurin syvyys 58 metriä.
Järven rannat ovat pohjoisessa ja idässä enimmäkseen jyrkkiä, etelässä ja lännessä matalia. Pohja on mutaa, hiekkaa, kiveä ja järvimalmia. Sandaljärvessä on 286 saarta. Siihen laskevat Tiudianjoki (ven. Tivdijka tai Niva) ja Nurmeža. Alkuperäinen laskujoki Sandalka on padottu, minkä johdosta järven pinta on noussut puolitoista–kaksi metriä. Se toimii Kontupohjan vesivoimalaitoksen patoaltaana. Kalalajeja ovat lohi, muikku, siika, harjus, kuore, hauki, lahna ja made.
Aiheesta muualla

Sandaljärvi Venäjän vesistörekisterissä (venäjäksi)
Obatala

Obatalan pappeja Ifen kaupungissa, Nigeriassa.
Obatala on jorubojen perinteisessä uskonnossa yksi tärkeimmistä jumaluuksista ja ihmisruumiin luoja.
Jorubojen perinteen mukaan Obatala loi ihmisruumiin ja hänen isänsä Olorun (Olodumare) puhalsi siihen elämän. Obatala esitetään usein vanhana valkoiseen pukeutuneena miehenä ja samaa asua käyttävät hänen pappinsa ja papittarensa. Obatala yhdistetään puhtauteen, ajatusten selkeyteen, viisauteen sekä erilaisiin valkoisiin aineisiin, kuten esimerkiksi platinaan, hopeaan, maitoon, riisiin ja puuvillaan. Obatalaa pidetään myös vammaisten pyhimyksenä, koska perinteen mukaan Obatala loi nämä palmuviinin vaikutuksen alaisena. Pohjoisten jorubojen keskuudessa Obatalaa pidetään myös pohjoisen jumalana.