Harvey Milk
Kampanjat > Kisa osavaltion edustajainhuoneeseen

Moscone piti Milkille antamansa lupauksen ja nimitti hänet Board of Permit Appealsin jäseneksi vuonna 1976. Hänestä tuli Yhdysvaltojen ensimmäinen avoimesti homo city commissioner. Milk harkitsi kuitenkin pyrkimistä Kalifornian edustajainhuoneeseen. Vaalipiirin rakenne suosi häntä voimakkaasti, sillä Castro Streetiä ympäröivät kaupunginosat muodostivat siitä suuren osan. Edellisissä kaupunginvaltuuston vaaleissa Milk oli saanut enemmän ääniä kuin istuva edustajainhuoneen jäsen. Moscone oli kuitenkin sopinut edustajainhuoneen puhemiehen kanssa, että ehdokkaaksi otettaisiin toinen mies, Art Agnos. Lisäksi nimitetyt tai vaaleilla valitut virkamiehet eivät pormestarin käskystä saaneet kampanjoida hoitaessaan virkavelvollisuuksiaan.
Milk vietti viisi viikkoa Board of Permit Appealsin jäsenenä ennen kuin Mosconen oli pakko erottaa hänet, koska hän ilmoitti pyrkivänsä Kalifornian edustajainhuoneeseen. Rick Stokes nousi hänen tilalleen. Hänen erottamisensa ja Mosconen, puhemiehen ja Agnosin takahuoneessa solmima sopimus antoivat hänen kampanjalleen vauhtia, sillä hän saattoi esiintyä poliittisena altavastaajana. Hän valitti, että kaupungin ja osavaltion hallinnon korkeat virkamiehet olivat häntä vastaan. Hän purnasi, että homojen poliittinen valtaklikki, erityisesti Alice B. Toklas Memorial Democratic Club, sulki hänet ulkopuolelleen; hän nimitti Jim Fosteria ja Stokesia homoiksi ”Setä Tomeiksi”. Hän suhtautui innolla paikallisen riippumattoman viikkolehden otsikkoon ”Harvey Milk vs. The Machine” (suom. Harvey Milk vastaan Koneisto).
Milk pyöritti kampanjaansa Castro Camerasta käsin. Kampanja oli malliesimerkki epäjärjestyksestä: vaikka vapaaehtoisia oli runsaasti ja he lähettivät mielellään massapostituksia, Milk laati muistiinpanonsa ja vapaaehtoisluettelot roskapapereille. Kun kampanja tarvitsi rahoitusta, rahat otettiin kassasta eikä kirjanpidosta välitetty lainkaan. 11-vuotias naapurustossa asunut tyttö kehotti iloissaan homomiehiä ja irlantilaisia isoäitejä työskentelemään kampanjalle äitinsä toppuuttelusta huolimatta. Milk oli itse hyperaktiivinen ja sai helposti raivokohtauksia, jotka kuitenkin hellittivät nopeasti ja joiden jälkeen Milk huusi seuraavaksi innoissaan jostakin muusta. Monet hänen vuodatuksistaan kohdistuivat hänen rakastajaansa Scott Smithiin. Smith alkoi pettyä mieheen, joka ei enää ollut sama rento hippi, johon hän oli rakastunut.
Vaikka ehdokas käyttäytyikin maanisesti, hän oli myös omistautunut ja hyväntuulinen ja hänellä oli erityinen taito saada tiedotusvälineiden huomio. Hän vietti tunteja rekisteröidessään äänestäjiä ja kätellessään ihmisiä bussipysäkeillä ja elokuvateatterien jonoissa. Hän käytti jokaisen saamansa mahdollisuuden itsensä julkituomiseen. Hän nautti suuresti kampanjoinnista, ja hänen menestyksensä näkyi. Vapaaehtoisia oli suuri määrä ja heitä seisoi tusinoittain kerrallaan vilkkaan Market Streetin varrella elävinä mainostauluina kannattelemassa ”Milk edustajainhuoneeseen” -kylttejä, kun työmatkalaiset ajoivat heidän ohitseen kaupungin keskustaa kohti. Milk jakoi kampanjakirjallisuutta kaikissa mahdollisissa paikoissa, myös poliittisesti vaikutusvaltaisen Kansan temppeli -lahkon jäsenille. Milkin vapaaehtoiset veivät temppeliin tuhansia esitteitä, mutta palasivat takaisin peloissaan. Koska Kansan temppelin johtaja Jim Jones oli kaupungin politiikassa voimakas hahmo (ja tuki molempia ehdokkaita), Milk antoi temppelin jäsenten käyttää puhelimiaan ja myöhemmin puhui temppelillä puolustaen Jonesia. Vapaaehtoisilleen hän kuitenkin totesi: ”Varmistakaa, että olette aina ystävällisiä Kansan temppelille. Jos he pyytävät teitä tekemään jotakin, tehkää se ja lähettäkää heille viesti, jossa kiitätte heitä siitä, että he pyysivät teitä tekemään sen. He ovat outoja ja he ovat vaarallisia, ettekä halua koskaan olla heidän väärällä puolellaan.”
Vaali oli tiukka ja Milk hävisi alle 4 000 äänellä. Agnos antoi Milkille kuitenkin arvokkaan opetuksen, kun hän kritisoi Milkin kampanjapuheita ”pettymykseksi... Puhut, kuinka aiot heittää pummit ulos, mutta kuinka aiot korjata asioita – muuten kuin voittamalla minut? Sinun ei pitäisi jättää yleisöäsi aallonpohjaan.” Tappionsa jälkeen Milk ymmärsi, ettei Toklas-klubi tulisi koskaan tukemaan häntä poliittisesti, joten hän perusti San Francisco Gay Democratic Clubin.