stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maksimilian I (keisari)
Avioliitot

Maksimilian avioitui kolme kertaa: vuonna 1477 herttuatar Maria Burgundilaisen (1457–1482), Burgundin herttua Kaarle Rohkean tyttären ja perijän kanssa; toinen puoliso oli valtakirjalla tehty avioliitto vuonna 1490 Bretagnen herttuatar Anna Bretagnelaisen kanssa, joka peruuntui Kaarle VIII:n väliintulon vuoksi ja kolmas puoliso vuonna 1494 oli Bianca Maria Sforza (1472–1510), Milanon herttuan Galeazzo Maria Sforzan tytär. Tämä avioliitto jäi lapsettomaksi.
Maksimilian avioitui vuonna 1477 Burgundin herttua Kaarle Rohkean tyttären ja perijän Burgundin herttuatar Marian kanssa, ja hankki näin burgundilaisten maitten laajan omaisuuden Alankomaissa ja Ranskan itärajalla. Hän puolusti onnistuneesti uusia alueitaan Ranskan Ludvig XI:n hyökkäyksiä vastaan ​​kukistaen ranskalaiset Guinegaten taistelussa vuonna 1479.
Heille syntyi kolme lasta:
Filip Komea, Filip I Kastilialainen (1478–1506) peri äitinsä maa-alueet tämän kuoleman jälkeen, mutta kuoli ennen isäänsä. Hän avioitui Johanna Kastilialaisen kanssa, ja hänestä tuli Kastilian kuninkaallinen puoliso tämän liittyessä unioniin vuonna 1504. Hän oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisareitten Kaarle V:n ja Ferdinand I:n isä.
Margareeta Itävaltalainen (1480–1530) kihlattiin ensimmäisen kerran 2-vuotiaana Ranskan dauphinin kanssa, josta tuli vuotta myöhemmin Ranskan kuningas Kaarle VIII, vahvistaakseen rauhaa Ranskan ja Burgundin välillä. Margareeta lähetettiin takaisin isänsä luo vuonna 1492, kun Kaarle purki kihlauksen ​​avioituakseen Bretagnen herttuatar Anna Bretagnelaisen kanssa. Margareeta avioitui Kastilian kruununprinssi Asturian ruhtinas Juanin kanssa ja tämän kuoleman jälkeen avioitui Savoijin ruhtinas Filibert II:n kanssa, jonka jälkeen hän otti edesmenneen veljensä Filipin lasten huoltajuuden ja hallitsi Burgundiaa perillisen Kaarlen puolesta sijaishallitsijana.
Frans Itävaltalainen, kuoli pian syntymänsä jälkeen vuonna 1481.
Burgundin herttuatar Marian kuoleman jälkeen vuonna 1482 Maksimilian joutui sallimaan Alankomaiden kenraalin (edustajakokouksen) toimia poikansa Filip Komean valtionhoitajana, mutta voitettuaan osavaltioiden kenraalin sodan aikana hän sai valtionhoidon hallintaansa vuonna 1485. Arrasin sopimuksella vuonna 1482 Maksimilian pakotettiin myös suostumaan tyttärensä Margareeta Itävaltalaisen kihlaamiseen Ranskan Kaarle VIII:lle.
Saartaakseen Ranskan Maksimilian avioitui vuonna 1490 Bretagnen herttuatar Annen kanssa valtakirjalla, mutta ei voinut estää ranskalaisten hyökkäystä Bretagneen. Dramaattinen takaisku tapahtui, kun Kaarle VIII lähetti morsiamensa Margaretin takaisin isänsä luo ja vaati Annen purkamaan avioliittonsa Maksimilianin kanssa ja ryhtymään Ranskan kuningattareksi.
Keisari

Vuonna 1486 hänet valittiin Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan hallitsijaksi isänsä perillisenä ja kruunattiin Aachenissa 9. huhtikuuta. Espanjan, Englannin ja Bretagnen sotilaallisella avustuksella hän jatkoi sotaa Ranskaa vastaan. Edeltäjänsä tavoin Maksimilian kohtasi myös jatkuvaa kapinointia Alankomaissa, lähinnä verotuksesta. Vuonna 1488 hänet vangittiin ja häntä pidettiin vankina yli kolme kuukautta Bruggessa, missä hän katseli ikkunastaan, kun useat hänen tovereistaan teloitettiin.
Maksimilian laajensi Habsburg suvun valtaa sodilla ja avioliiton kautta, mutta hän myös menetti nykyisen Sveitsin alueet vuonna 1499 ja epäonnistui Italian alueiden valtaamisessa. Hän avioitui Burgundin herttuan Kaarle Rohkean tyttären Burgundin herttuatar Marian kanssa vuonna 1477 ja sai sen avulla Burgundien perintömaat Alankomaissa. Hän haki tukea Saksan muilta ruhtinailta suostumalla vuonna 1500 valtansa rajoittamiseen. Hän taisteli turkkilaisia vastaan ja liittyi Cambrain liittoon Venetsiaa vastaan vuonna 1508 sekä Pyhään liittoon Ranskaa vastaan vuonna 1512.
Hän lisäsi valtavia maa-alueita itävaltalaisiin perintöomistuksiin sopimuksella Unkarin ja Böömin kanssa ja sotilaallisella painostuksella sekä Espanjan ja poikansa Filip Komean avioliitolla Kastilian kuningasperheseen. Hän loi Landsknechtit, hyvinjärjestäytyneen palkkasoturijoukon, joka taisteli sodissa ranskalaisia ​​vastaan, pääasiassa Italiassa. Hänen pojanpoikansa Kaarle V peri laajan Habsburgien valtakunnan ja keisarillinen kruunun.
Keskiajalla Saksan kuningas sai keisarin tittelin vasta paavin kruunauksella Roomassa. Matkan raskauden ja jopa vaarallisuuden vuoksi läheskään kaikki hallitsijat eivät hakeneet kruunausta, vaan jäivät Saksan kuninkaiksi. Vuonna 1508 Maksimilian I ilmoitti ottavansa ”valitun keisarin” tittelin sen jälkeen, kun yritys matkustaa kruunattavaksi Roomaan oli epäonnistunut. Hänen seuraajansa Kaarle V oli viimeinen Roomassa kruunattu keisari. Tämän jälkeen valtakunnan hallitsijat käyttivät vaaliruhtinaiden myöntämää ”valitun keisarin” titteliä ilman Rooman kruunausta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maksimilian I Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Fredrik III | Pyhän saksalais-roomalaisen valtakunnan hallitsija  1508–1519 | Seuraaja: Kaarle V |
Marionin piirikunta (Oregon)

Marionin piirikunta (engl. Marion County) on Yhdysvaltojen Oregonin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 347 818 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Oregonin pääkaupunki Salem. Piirikunta on perustettu 5. heinäkuuta 1843.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marionin piirikunta (Oregon) Wikimedia Commonsissa
Maitosuomi

| Osuuskunta Maitosuomi |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osuuskunta
Perustettu:  1.9.2019 (nykyinen)selvennä
Perustaja:  Maitosuomen ja ItäMaidon fuusio
Kotipaikka:  Lapinlahti
Toiminta-alue:  Pohjanmaa, Keski-Suomi, Pohjois-Häme, Savo, Kainuu, Pohjois-Karjala
Toimiala:  elintarviketeollisuus
Tuotteet:  maitotuotteiden kauppa
Liikevaihto:  425 milj. € (2018*)
Omistaja:  2 400 maidontuottajaa (2018*)
Kotisivu:  www.maitosuomi.fi
Huomioitavaa:  vuoden 2018 tunnusluvut ovat Maitosuomen ja ItäMaidon lukujen summia*
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Osuuskunta Maitosuomi on noin 2 400 maidontuottajan omistama osuuskunta, joka toimii maidonhankintaosuuskuntana toimittaen omistajiensa tuottaman maidon Valio Oy:lle jalostettavaksi.
Historiaa

Osuuskunta Maitosuomi on muodostunut noin 30 meijeriosuuskunnan sulautumisen seurauksena. Viimeisimpiä yhdistymisiä ovat olleet Meijeriosuuskunta Milkan sulautuminen Maitosuomeen 1.5.2014 ja uuden Osuuskunta Maitosuomen muodostaminen vanhan Maitosuomen ja Osuuskunta ItäMaidon fuusiossa 1.9.2019.
Elokuuhun 2019 asti toiminut Osuuskunta Maitosuomi oli perustettu vuonna 2007. Sillä oli vuonna 2014 noin 1 700 maidontuottajaa, ja sen liikevaihto oli vuonna 2014 178 milj. euroa. Osuuskunnan kotipaikka oli Jyväskylä ja sen pääkonttori oli Seinäjoella. Vanha Maitosuomi omisti Valiosta noin 15 prosenttia.
Maitosuomi vuodesta 2019

Osuuskunta ItäMaito ja Osuuskunta Maitosuomi yhdistyivät 1. syyskuuta 2019. Uuden osuuskunnan nimi on Osuuskunta Maitosuomi, ja se on Valion suurin osakkeenomistaja 42,7 prosentin osuudellaan.
Yhdistyneiden osuuskuntien liikevaihto oli vuonna 2018 yhteensä 425 milj. euroa. Ne käsittelivät 888 milj. litraa maitoa. Maitosuomella oli syyskuussa 2019 noin 2 400 maidontoimittajaa.
Osuuskunta ItäMaidon ja Valio Oy:n Lapinlahden tuotantolaitoksia Lapinlahdella. Syyskuusta 2019 lähtien ItäMaito on osa Osuuskunta Maitosuomea.
Mariankatu (Kokkola)

Mariankatu
Mariankatu (ruots. Mariegatan) on Kokkolassa sijaitseva katu. Mariankadulla sijaitsee Keski-Pohjanmaan keskussairaala ja Kokkolan terveyskeskus. Mariankadun poikki kulkevat kadut ovat Kustaa Aadolfin katu, Raahenkatu, Huvilakatu, Katariinankatu, Herman Renlundin katu, Libercinkatu, Katajatie, Kuusitie, Tuomitie, Koivutie, Lehmustie ja Antti Chydeniuksen katu. Mariankatu alkaa Tehtaankadun kulmasta ja loppuu Kustaa Aadolfin kadun risteykseen. Hollihaan koulu sijaitsee osittain Mariankadulla. Mariankadulla sijaitsee myös Mariankadun koulu.
Mariankatu

Mariankatu voi tarkoittaa seuraavia:
Mariankatu, katu Helsingin Kruununhaassa
Mariankatu, katu Ikaalisissa
Mariankatu, katu Imatralla
Mariankatu, katu Kokkolassa
Mariankatu, katu Kotkassa
Mariankatu, katu Lahdessa
Mariankatu, katu Loimaalla
Mariankatu, katu Loviisassa
Mariankatu, katu Pieksämäellä
Mariankatu, katu Pietarsaaressa
Mariankatu, katu Salossa
Mariankatu, katu Tampereella.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Mariankatu”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Luettelo Suomen jäytiäisistä

Luettelo suomen jäytiäisistä sisältää jäytiäisten lahkon (Psocoptera) Suomesta tavatut lajit. Vuoden 2010 uhanalaisarvioinnin mukaan suomesta on tavattu 71 jäytiäislajia, joista kaksi on luokiteltu silmälläpidettäviksi (NT) ja kaksi puutteellisesti tunnetuiksi (DD). Osaa lajeista tavataan ainoastaan sisätiloissa.
Luettelo on systeemaattisessa järjestyksessä alalahkoittain ja heimoittain.
alalahko Trogiomorpha > heimo Trogiidae

Cerobasis guestfalica
Lepinotus inquilinus (vain sisätiloissa)
Lepinotus patruelis (vain sisätiloissa)
Lepinotus reticulatus (vain sisätiloissa)
Trogium pulsatorium (vain sisätiloissa)
alalahko Trogiomorpha > heimo Psyllipsocidae

Dorypteryx domestica (vain sisätiloissa)
Psyllipsocus ramburii (vain sisätiloissa)
alalahko Troctomorpha > heimo Liposcelididae

Liposcelis bostrychophila (vain sisätiloissa)
Liposcelis brunnea (vain sisätiloissa)
Liposcelis corrodens (sisällä ja luonnossa)
Liposcelis decolor (vain sisätiloissa)
Liposcelis entomophila (vain sisätiloissa)
Liposcelis palatina
Liposcelis pearmani (vain sisätiloissa)
Liposcelis silvarum
alalahko Psocomorpha > heimo Sphaeropsocidae

Badonnelia titei (vain sisätiloissa)
alalahko Psocomorpha > heimo Epipsocidae

Bertkauia lucifuga
alalahko Psocomorpha > heimo Caeciliusidae

Caecilius fuscopterus
Valenzuela atricornis
Valenzuela burmeisteri
Valenzuela despaxi
Valenzuela flavidus
Valenzuela gynapterus
Valenzuela piceus
Enderleinella obsoleta
alalahko Psocomorpha > heimo Stenopsocidae

Graphopsocus cruciatus
Stenopsocus immaculatus
Stenopsocus lachlani
Stenopsocus stigmaticus
alalahko Psocomorpha > heimo Amphipsocidae

Kolbia quisquiliarum
alalahko Psocomorpha > heimo Lachesillidae

Lachesilla pedicularia
Lachesilla quercus
alalahko Psocomorpha > heimo Ectopsocidae

Ectopsocus briggsi DD
alalahko Psocomorpha > heimo Peripsocidae

Peripsocus alboguttatus
Peripsocus consobrinus
Peripsocus didymus
Peripsocus parvulus
Peripsocus phaeopterus
Peripsocus subfasciatus
alalahko Psocomorpha > heimo Trichopsocidae

Trichopsocus clarus (vain sisätiloissa)
alalahko Psocomorpha > heimo Philotarsidae

Philotarsus picicornis
Philotarsus parviceps
alalahko Psocomorpha > heimo Elipsocidae

Cuneopalpus cyanops
Elipsocus abdominalis
Elipsocus hyalinus
Elipsocus moebiusi
Elipsocus pumilis
Elipsocus cf. pumilis
Hemineura dispar
Pseudopsocus fusciceps
Reuterella helvimacula
alalahko Psocomorpha > heimo Mesopsocidae

Mesopsocus laticeps
Mesopsocus unipunctatus
Mesopsocus helveticus
alalahko Psocomorpha > heimo Psocidae

Amphigerontia bifasciata
Amphigerontia contaminata
Amphigerontia intermedia NT
Blaste conspurcata
Neopsocopsis hirticornis
Psococerastis gibbosa
Metylophorus nebulosus
Hyalopsocus contrarius
Psocus bipunctatus
Loensia fasciata
Loensia pearmani
Loensia variegata
Kimunpsocus flavonimbatus NT
Trichadenotecnum germanicum
Trichadenotecnum incognitum
Trichadenotecnum majus
Trichadenotecnum sexpunctatum
Marionin piirikunta (Ohio)

Marionin piirikunta on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa, joka on saanut nimensä kenraali Francis Marionin mukaan. Sen suurin kaupunki on Marion, jossa on noin 35 000 asukasta.
Maantiede

Marionin naapuripiirikuntia ovat Crawford koillisessa, Morrow idässä, Delaware etelässä, Union lounaassa, Hardin lännessä ja Wyandot luoteessa.
Väestö

Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 66 501 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 91,7%, mustiin (5,9%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,2%) ja aasialaisiin (0,6%).
Kotitalouden mediaanitulo on 41 337 dollaria ja köyhyysrajan alapuolella oli 18,5% väestöstä 2007–2011 välisenä aikana.
Marion County Courthouse, Marionin piirikunta
Mariout

| Mariout بحيرة مريوط‎ |
| --- | --- |
 Mariout-järveä.
Valtiot:  Egypti
Paikkakunta:  Al-Iskandariyya
Koordinaatit:  31°09′11″N, 29°53′55″E
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  -3  m 
Pinta-ala:  180 km2 
 fiMariout 
Mariout tai Mariut (arab. بحيرة مريوط‎‎, Boḥēret Maryūṭ/Birket-el-Mariout), antiikin Mareotis tai Mareia (m.kreik. Μαρεῶτις, Mareōtis tai Μαρεία λίμνη, Mareia limnē), on järvi Egyptissä. Se sijaitsee Egyptin pohjoisrannikon lähellä Niilin suiston länsipuolella ja heti Aleksandrian kaupungin eteläpuolella.
Historia

Antiikin Mareotis-järvi oli nykyistä suurempi ja kulki pitkänomaisena rannikon suuntaisesti. Antiikin Aleksandria oli rakennettu sen ja meren väliselle kannakselle. Järven kokonaispituus oli noin 68 kilometriä, ja sen länsipää oli noin 42 kilometriä kaupungista lounaaseen. Järven rannalla sijaitsivat Aleksandrian lisäksi myös Mareia, josta järvi sai nimensä, sekä Taposiris Megale.
Ennen Aleksandrian perustamista järveen viitattiin ilmauksella ”Järvi Faroksen yläpuolella”. Antiikin aikana Aleksandrian Eunostoksen satamasta ja järveltä kulki kanava, joka johti Niilin läntisimpään suuhaaraan eli Kanobikos-suuhaaraan (Kanopoksen haaraan). Mareotiksen rannoilla oli varakkaiden maaseutuasuntoja ja tiloja, ja sinne oli istutettu oliivipuita ja viinitarhoja. Sen vesissä kasvoi papyrusta, jota hyödynnettiin kirjoitusmateriaalina. Järvessä oli kahdeksan saarta. Järven ympäristöä kutsuttiin joskus omaksi nomoksekseen, Mareoteen nomokseksi (Μαρεώτης νόμος, Mareōtēs nomos), mutta se ei kuulunut faaraoiden ajan vakiintuneiden nomosten joukkoon.
Myöhäisantiikin aikana ja erityisesti arabivalloituksen jälkeen kanavat jäivät hoitamatta, ja järvi alkoi pienentyä ja sen vesi madaltua. Nykyisin järvi on paljolti kuivunut ja jakautunut useampaan osaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mariout Wikimedia Commonsissa
Marmoripalatsi (Potsdam)

Marmoripalatsi sisääntulopihan puolelta
Marmoripalatsi (Marmorpalais) on entinen Hohenzollernien palatsi Potsdamissa niin sanotun Uuden puutarhan eli Neuer Gartenin alueella, Heiligen See -järven rannalla.
Marmoripalatsin rakennutti Preussin kuningas Fredrik Vilhelm II pian valtaantulonsa jälkeen, vuosina 1787–1792, vain lyhyehkön matkan päähän edeltäjänsä Fredrik Suuren rakennuttamasta Sanssoucin palatsista. Marmoripalatsin suunnitteli arkkitehti Carl von Gontard uuden klassistisen tyylin mukaisesti, mikä erottaa sen Fredrik Suuren palatseista. Punatiilinen rakennus on kaksikerroksinen ja pohjakaavaltaan neliönmuotoinen. Katolla olevasta pienestä näköalatornista voi ihailla ympäristöä. Nimi viittaa harmaaseen Sleesian marmoriin, jota on käytetty julkisivun koristeluun ja jäsentämiseen. Sisätilojen suunnittelusta vastasi Carl Gotthard Langhans. Palatsiin lisättiin kaksi siipirakennusta vuonna 1797. Johann August Eyserbeck suunnitteli palatsin ympärille puutarhan, jossa on erilaisia näköalapaikkoja ja erikoisia arkkitehtonisia kulisseja.
Saksan keisari Vilhelm II asui marmoripalatsissa kruununprinssiaikanaan vuodesta 1881 alkaen. Myös hänen poikansa Vilhelm asui siellä perheineen, kunnes heitä varten suunniteltu Cecilienhofin linna valmistui vuonna 1917. Nykyisin Marmoripalatsi on museona.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marmoripalatsi (Potsdam) Wikimedia Commonsissa
Marañón

| Marañón |
| --- | --- |
 Marañón-joen laaksoa.
Alkulähde:  Yapuran jäätikkö, Andit
Laskupaikka:  Amazonjoki
Maat:  Peru
Pituus:  1 600 km
Alkulähteen korkeus:  5 800 m
Valuma-alue:  360 000 km²
Marañón-joki on yksi Amazonin alkulähteiden joista. Se alkaa Perussa noin 5 800 metrin korkeudelta Yapuran jäätiköltä Andeilta.
Joki kulkee ensin 1 600 kilometriä, yhtyy Ucayali-jokeen, ja nämä joet yhdessä muodostavat Amazonin alun Nautan lähellä Loreton alueella. Marañonin tärkeimpiä sivujokia ovat Utcubamba, Crisnejas, Chamayo, Cenepa, Santiago, Morona, Pastaza, Huallaga ja Tigre.
Koskien ja putousten takia joella voi kulkea veneellä vain sen alajuoksulla. Jokilaakson kansoista mainittakoon jibarot.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marañón Wikimedia Commonsissa
Luther Vandross

| Luther Vandross |
| --- | --- |
 Luther Vandross esiintymässä Diana Rossin kanssa New Yorkissa vuonna 2000.
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. huhtikuuta 1951 New York, New York
Kuollut: 1. heinäkuuta 2005 (54 vuotta) Edison, New Jersey
Ammatti:  muusikko, laulaja-lauluntekijä, musiikkituottaja
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1968–2005
Tyylilajit:  R&B, soul, soft rock, soul jazz
Yhtyeet:  Change
Levy-yhtiöt:  Cotillion Records Epic Records Virgin Records J Records Legacy Recordings
Aiheesta muualla
www.luthervandross.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Luther Vandross (20. huhtikuuta 1951 New York, New York – 1. heinäkuuta 2005 Edison, New Jersey) oli yhdysvaltalainen rhythm and blues -laulaja.
Ura > Uran alku

Vandross aloitti uransa musiikin parissa 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa. Hän toimi taustalaulajana monille artisteille, joihin lukeutuvat muun muassa David Bowie, Donna Summer, Bette Midler, Barbra Streisand ja Roberta Flack. Hän toimi myös tuottajana ja kaksi albumia 1970-luvun lopulla julkaisseen Luther-nimisen yhtyeen laulusolistina.
Ura > 1980-luku

Vandross teki läpimurtonsa vuonna 1980 Change-yhtyeen toisena vokalistina yhtyeen debyyttialbumilla The Glow of Love. Yhtyeen kappaleet "Searching", "The Glow of Love" ja "A Lover's Holiday" sisältävä single vietti yhdeksän viikkoa Billboardin Hot Dance Club Play -listan kärjessä. Vandross sai sittemmin levytyssopimuksen Epic Records -yhtiön kanssa ja vuonna 1981 ilmestyi hänen ensimmäisen sooloalbuminsa Never Too Much.
1980-luvun aikana Vandross levytti yhteensä kuusi studioalbumia. Vuonna 1989 julkaistiin hänen ensimmäinen Billboardin listalla kymmenen kärkeen yltänyt singlensä "Here and Now", joka löytyy samana vuonna julkaistulta kokoelma-albumilta The Best Of Luther Vandross... The Best Of Love. Aiempina vuosina monet hänen singleistään olivat nousseet Billboardin R&B-listan kymmenen kärkeen. Sijalle yksi olivat näistä singleistä nousseet ennen "Here and Now'ta" hänen debyyttisinglensä "Never Too Much" vuonna 1981, "Stop to Love" vuonna 1986, "There's Nothing Better Than Love" (duetto Gregory Hinesin kanssa) vuonna 1987 ja "Any Love" vuonna 1988.
Ura > 1990- ja 2000-luvut

1990-luvullakin Vandrossilta julkaistiin useita albumeita, ensimmäisenä The Power of Love vuonna 1991. Albumilta julkaistuista singleistä kaksi, "Power of Love/Love Power" ja "Don't Want To Be A Fool", nousi Billboard Hot 100 -singlelistalla kymmenen kärkeen, ensiksi mainittu oli listalla korkeimmillaan sijalla neljä ja jälkimmäinen sijalla yhdeksän. Billboardin R&B-listalla ensiksi mainittu oli kesäkuussa 1991 kaksi viikkoa sijalla yksi. Seuraavana vuonna "The Best Things in Life Are Free", Vandrossin duetto Janet Jacksonin kanssa, joka julkaistiin elokuvan Lisää fyrkkaa (Mo' Money) soundtrack-levyllä, nousi R&B-listan kärkeen ja oli Hot 100 -listalla korkeimmillaan kymmenennellä sijalla. Kappale oli myös Grammy-ehdokkaana kategoriassa paras R&B-esitys duolta tai yhtyeeltä. Vandrossin viimeinen Billboard Hot 100 -listalla kymmenen kärkeen noussut single oli vuonna 1994 julkaistu "Endless Love", Mariah Careyn kanssa tehty duetto ja cover Lionel Richien ja Diana Rossin aiemmin levyttämästä kappaleesta, joka nousi listalla korkeimmillaan sijalle kaksi. Billboardin R&B-listalla nousivat kymmenen kärkeen vielä "Your Secret Love" vuodelta 1997 ja "Take You Out" vuodelta 2001.
Vuonna 2003 Vandross julkaisi albumin Dance With My Father isänsä muistoksi. Albumi nousi kesäkuussa 2003 viikoksi Yhdysvaltain albumilistan kärkeen. Albumin nimikappale toi Vandrossille ja kappaleen toiselle tekijälle Richard Marxille vuoden 2004 parhaan kappaleen Grammyn. Hän sai samana vuonna Grammyn myös kategorioissa vuoden R&B-albumi, paras miesartistin R&B-esitys ja paras R&B-esitys duolta tai yhtyeeltä (duetto "The Closer I Get To You" Beyoncé Knowlesin kanssa). Hän voitti urallaan yhteensä kahdeksan Grammy-palkintoa, vuoden 2004 neljän palkinnon lisäksi parhaasta miesartistin R&B-esityksestä vuosina 1991 ("Here And Now"), 1992 ("The Power of Love/Love Power") ja 1997 ("Your Secret Love") sekä parhaasta R&B-kappaleesta vuonna 1992 ("The Power of Love/Love Power").
Yksityiselämä

Vandross sairasti diabetesta, joka on ollut hänen suvussaan periytyvä tauti: Luther Vandross Sr. kuoli tautiin Luther Jr:n ollessa kahdeksanvuotias. Vandrossilla oli myös pitkään jatkuneita paino-ongelmia. Vuonna 2003 hän sai aivohalvauksen eikä koskaan kuntoutunut entiselleen. Vandross menehtyi heinäkuussa 2005 John F. Kennedy Medical Centerissä Edisonissa New Jerseyssä 54 vuoden iässä.
Elämäkertakirja ja tribuuttialbumi

Musiikkikriitikko Craig Seymourin kirjoittama Vandrossin elämäkerta Luther: The Life and Longing of Luther Vandross ilmestyi vuonna 2004.
Syyskuussa 2005, kaksi kuukautta Vandrossin kuoleman jälkeen, julkaistiin tribuuttialbumi So Amazing: An All-Star Tribute to Luther Vandross, joka sisältää viisitoista Vandrossin kappaletta muiden nimekkäiden artistien tulkitsemana. Albumin kappaleista Aretha Franklinin esittämä "A House Is Not a Home" (alun perin Dionne Warwickin kappale) sai Grammyn kategoriassa paras perinteinen R&B-esitys (Best Traditional R&B Vocal Performance) ja Beyoncén ja Stevie Wonderin duetto "So Amazing" (niin ikään alun perin Dionne Warwickin esittämä kappale) sai Grammyn kategoriassa paras R&B-esitys duolta tai yhtyeeltä. Myös Jamie Foxxin esittämä "Creepin'" (alun perin Stevie Wonderin kappale) ja Usherin esittämä "Superstar" (alkuperäisesittäjä Delaney, Bonnie & Friends) olivat ehdolla, kategoriassa paras miesartistin R&B-esitys, ja Alicia Keysin ja Jermaine Paulin duetto "If This World Were Mine" (Vandross esitti kappaleen Cheryl Lynnin kanssa; alkuperäisesittäjät Marvin Gaye ja Tammi Terrell) oli ehdolla kategoriassa paras R&B-esitys duolta tai yhtyeeltä.
Sooloalbumit

1981 Never Too Much
1983 Forever, For Always, For Love
1983 Busy Body
1985 The Night I Fell in Love
1986 Give Me the Reason
1988 Any Love
1989 The Best of Luther Vandross... The Best of Love (kokoelma)
1991 Power of Love
1991 May Christmas Bring You Happiness
1993 Never Let Me Go
1994 Songs
1995 To Love (kokoelma)
1995 This Is Christmas
1996 The Greatest Hits 1981–1995 (kokoelma)
1996 Your Secret Love
1997 One Night With You: The Best of Love, Volume 2 (kokoelma)
1998 Love Is on the Way (kokoelma)
1998 I Know
1998 Always & Forever: The Classics (kokoelma)
1999 Greatest Hits (kokoelma)
2000 Super Hits (kokoelma)
2000 Smooth Love (kokoelma)
2001 Luther Vandross
2001 The Ultimate Luther Vandross (kokoelma)
2002 The Very Best of Luther Vandross (kokoelma)
2002 Home for Christmas
2002 Stop To Love (kokoelma)
2002 The Very Best of Love (kokoelma)
2003 Dance With My Father
2003 The Essential Luther Vandross (kokoelma)
2003 Live 2003 at Radio City Music Hall (livealbumi)
2004 Artist Collection: Luther Vandross (kokoelma)
2006 The Ultra Selection (kokoelma)
2006 The Ultimate Luther Vandross (kokoelma)
2007 Love, Luther (kokoelma)
2009 Lovesongs (kokoelma)
Aiheesta muualla

Luther Vandrossin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa[vanhentunut linkki]
BBC:n artikkeli Vandrossista
Washington Postin artikkeli Vandrossin kuolemasta