Siouxit
1900-luku ja nykyisyys

1970-luvulla Wounded Knee nousi uutisotsikoihin uudelleen. Siouxien Pine Ridgen reservaatin huonot olosuhteet Etelä-Dakotassa ja Yhdysvaltain rasistinen suhtautuminen heidän maansa alkuperäisiin asukkaisiin olivat ongelmien alkusyynä. Rotusyrjintä aiheutti lisääntyvää työttömyyttä, joka heijastui monien intiaanikommuunien taloudellisen aseman ahdinkona. Lisäksi reservaatissa aloitetun kaivostoiminnan yhteydessä käytetyt voimakkaat kemikaalit myrkyttivät maata ja vesiä. Ihmiset sairastuivat herkemmin ja lapsia syntyi vajaakehittyneinä. Erään oglala-siouxin murha nostatti Pine Ridgessä ja Rosebudin reservaatissa asuvien lakotojen suuttumuksen, ja aiheutti joukon mielenosoituksia. Tämä johti 71 päivää kestäneeseen Wounded Kneen valtaukseen.
Tapahtuma alkoi 27.2.1973 kun noin 200 Amerikan intiaaniliikkeen (AIM) jäsentä miehitti Wounded Kneen kylän lakotojen kansakunnan nimissä. Panttivankeja siepanneet intiaaniaktivistit ottivat haltuunsa Pyhän Sydämen katolilaisen hautausmaan ja kaivautuivat poteroihin valmiina käymään sotaa Yhdysvaltoja vastaan. Paikalle hälytetyt liittovaltion poliisit (FBI) ja raskaasti aseistetut armeijan yksiköt piirittivät hautausmaan ihmisten seuratessa tilannetta television ja lehtien välittäminä ympäri maailmaa. Valtaajien johtajat neuvottelivat FBI:n edustajien kanssa asettamillaan tiesuluilla, ja vaativat monia intiaanien kanssa tehtyjä sopimuksia rikkonutta senaattia tilille teoistaan. Aseistetut intiaaniaktivistit halusivat myös reservaatin järjestyksestä vastanneen Dick Wilsonin pikaista eroa.
Kenraali Alexander Haig, myöhemmin presidentti Ronald Reaganin ulkoministeri, määräsi armeijan osastoja poliiseiksi naamioituneina auttamaan miehityksen lopettamisessa. Presidentti Richard Nixon ja Pentagonin sotilasjohto antoivat täyden suostumuksensa kenraalille. Korkeintaan 50 kiväärin turvin aseistautuneet "miehittäjät" olivat sotilaallisessa epätasapainossa lukuisia käsikranaatteja, pariakymmentä kranaatinheitintä, 120 tarkkuuskivääriä, 16 kevyttä panssarivaunua ja kolmea helikopteria vastaan.
Liittovaltion asettamat uhkavaatimukset intiaaniaktivisteille näiden poistumisesta Wounded Kneestä maaliskuun 8. päivään mennessä eivät tuottaneet toivottua tulosta. Mielenosoitukset intiaanien puolesta levisivät ympäri Yhdysvaltoja samaan aikaan kuin Wounded Kneessä käytiin tulitaisteluita. Huhtikuun lopulla kaksi valtaajaa ammuttiin hengiltä. Kun tilanne lopulta laukesi 18.5, olisivat AIM:n intiaaniaktivistit olleet yhä valmiit jatkamaan, mutta oglala-siouxit katsoivat viisaimmaksi lopettaa sodan. Eräs miehityksen alkuunpanijoista, Dennis Banks, pakeni paikalta osan sotureista seuratessa häntä.
AIM:n nuoret valtaajat olivat kuitenkin onnistuneet tehtävässään kohdistaa Yhdysvaltain ja koko maailman ihmisten huomio siihen miten intiaaneja oli kohdeltu yli vuosisadan ajan. Wounded Kneen valtaus sai aikaan siouxien ja muiden intiaanikansojen arvostuksen lisääntymisen. Lakotojen kohdalla tämä parannus tuli rahallisten korvausten muodossa, kun Yhdysvallat suostui vuonna 1977 myöntämään vieneensä lakotoilta laittomasti Mustien vuorten alueet vastoin Fort Laramien sopimista. Lakotojen saamaksi korvaussummaksi tuli kymmeniä miljoonia dollareita.
Nykyään siouxien määrä on suurempi kuin milloinkaan aiemmin. Lakotoja on eniten, koska he alun perinkin ovat olleet väkiluvultaan suurin siouxien kansoista. Monet siouxeista puhuvat yhä omaa kieltään. Kokonaisuutena siouxien, varsinkin lakotojen tila on kuitenkin huolestuttava. Etelä-Dakotan Pine Ridgen reservaatti on eräs Yhdysvaltain köyhimmistä kunnista. Alueen rikollisuus ja jengien väliset sodat ovat huolestuttavalla tasolla. Muissa siouxien reservaateissa tilanne ei ole yhtä paha ja erilaisten hyväntekeväisyysjärjestöjen avulla koulutustasoa on saatu kohotettua..