stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pentti Papunen

Pentti Papunen (16. maaliskuuta 1925 Ikaalinen – 8. maaliskuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen kustannustoimittaja ja tietokirjailija.
Papunen lähti jatkosotaan lukiolaisena kesken opintojen. Sodan jälkeen hän pääsi ylioppilaaksi Niinisalon internaatista, opiskeli historiaa Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1953. Hän opiskeli myös kartografiaa. Papunen oli sitten WSOY:n tietokirjaosaston kustannustoimittajana 1960–1985 ja toimitti muun muassa tietosanakirjoja sekä 7-osaisen maantieteellis-yhteiskunnallisen Suomenmaa-kirjasarjan.
Papunen kirjoitti Rauman, Hämeenkyrön ja Ikaalisten paikallishistoriasta. Hän suunnitteli Ikaalisten kauppalan ja Ikaalisten maalaiskunnan (myöhemmin Ikaalisten kaupungin) vakuunat sekä suunnitteli myös exlibriksiä, viirejä, sinettejä ja logoja sekä toimi oppikirjojen kuvittajana.
Teoksia

Rauman seudun historia 1, Rauman mlk-Lappi-Hinnerjoki vanhimmista ajoista n. v:een 1721 ; kirj. Kalevi Virkkala, Pentti Papunen. Rauman seudun historiatoimikunta, Rauma 1959
Rauman seudun historia 2, Rauman mlk - Lappi - Hinnerjoki isostavihasta kunnallishallinnon aikaan. Rauman seudun historiatoimikunta, Rauma 1972
Rauman seudun historia 3, Rauman mlk - Lappi - Hinnerjoki kunnallishallinnon alusta Talvisotaan v. 1865-1939. Rauman seudun historiatoimikunta, Rauma 1986
Ikaalisten entisen emäpitäjän historia. 1, Vuoteen 1640 ; kirj. Pentti Alhonen, Pentti Papunen, Seija Sarkki-Isomaa. Ikaalisten kaupunki, Ikaalinen 1996
Kuvia teoksista

Menneitten sukupolvien muistomerkki, 1991, Pohjoinen hautausmaa, Ikaalinen.
Toimitustöitä

Suomalaisia historiantutkijoita : historiallisen yhdistyksen 75-vuotisjuhlakirja ; toimituskunta Päiviö Tommila ym. ; toimittaja Pentti Papunen. WSOY 1965
Ihmiskunnan ajantieto : maailmantapahtumat vuosiluvuittain n. 600 000 eKr. - 1939 jKr ; suomeksi toim. Antero Manninen, avustajana Pentti Papunen ; tansk. alkuteos Hvornår skete det : Verdenshistorisk opslagsbog kirj. Kai Petersen, piirrokset Ib Jørgensen. WSOY 1965
Suomenmaa : Maantieteellis-yhteiskunnallinen tieto- ja hakuteos 1, Ahlainen - Hausjärvi sekä yleiskatsaus ; neuvottelukunta Aarne Eskola ym. ; toim. Hannu Tarmio, Pentti Papunen ja Kalevi Korpela. WSOY 1967
Suomenmaa : Maantieteellis-yhteiskunnallinen tieto- ja hakuteos 2, Heinola - Kaavi ; neuvottelukunta Aarne Eskola ym. ; toim. Hannu Tarmio, Pentti Papunen ja Kalevi Korpela. WSOY 1968
Suomenmaa : Maantieteellis-yhteiskunnallinen tieto- ja hakuteos 3, Kajaani - Kokemäki ; neuvottelukunta Aarne Eskola ym. ; toim. Hannu Tarmio, Pentti Papunen ja Kalevi Korpela. WSOY 1970
Kaunis Suomi 1, Uusimaa - Varsinais-Suomi : Luontoa ja nähtävyyksiä matkailijan ja retkeilijän silmin ; toim. Vesa Mäkinen avustajinaan Urpo Huhtanen, Pentti Papunen ja Pekka Saloranta. WSOY 1970
Kaunis Suomi 2, Kuusamo - Lappi : Luontoa ja nähtävyyksiä matkailijan ja retkeilijän silmin ; toim. Vesa Mäkinen avustajinaan Urpo Huhtanen, Pentti Papunen ja Pekka Saloranta. WSOY 1970
Kaunis Suomi 3, Häme - Keski-Suomi - Etelä- ja Keski-Pohjanmaa - Pirkanmaa - Satakunta : Luontoa ja nähtävyyksiä matkailijan ja retkeilijän silmin ; toim. Vesa Mäkinen avustajinaan Urpo Huhtanen, Pentti Papunen ja Pekka Saloranta. WSOY 1971
Suomenmaa : Maantieteellis-yhteiskunnallinen tieto- ja hakuteos 4, Kokkola - Lestijärvi ; neuvottelukunta Aarne Eskola ym. ; toim. Hannu Tarmio, Pentti Papunen ja Kalevi Korpela. WSOY 1971
Kaunis Suomi 4, Kymenlaakso - Karjala - Savo - Kainuu - Perämeren rannikko : Luontoa ja nähtävyyksiä matkailijan ja retkeilijän silmin ; toim. Vesa Mäkinen avustajinaan Urpo Huhtanen, Pentti Papunen ja Pekka Saloranta. WSOY 1972
Suomenmaa : Maantieteellis-yhteiskunnallinen tieto- ja hakuteos 5, Lieksa - Närpiö ; neuvottelukunta Aarne Eskola ym. ; toim. Hannu Tarmio, Pentti Papunen ja Kalevi Korpela. WSOY 1973
Eddy Bauer : Toinen maailmansota 1-6 ; suomal. laitoksen toimituskunta Keijo Mikola, Vilho Tervasmäki ja Helge Seppälä ; engl. teoksesta World war 2 suom. Mikko Kilpi ja Aarne Valpola ; suom. laitoksen toim. Pentti Papunen. WSOY 1973-1976
Suomenmaa : Maantieteellis-yhteiskunnallinen tieto- ja hakuteos 6, Oravainen - Ruokolahti ; neuvottelukunta Aarne Eskola ym. ; toim. Hannu Tarmio, Pentti Papunen ja Kalevi Korpela. WSOY 1976
ESL One Cologne 2015

ESL One Cologne 2015 oli järjestyksessään kuudes Counter-Strike: Global Offensiven major-turnaus. Se pidettiin Kölnissä Saksassa 20. – 23. elokuuta 2015.
Turnauksen voitti fnatic kukistettuaan finaalissa EnVyUs-joukkueen. Turnauksen MVP-tittelin sai Robin ”flusha” Rönnquist.
ESL One Cologne 2014

ESL One Cologne 2014 oli järjestyksessään kolmas Counter-Strike: Global Offensiven major-turnaus. Se pidettiin Kölnissä Saksassa 14. – 17. elokuuta 2014.
Turnauksen voitti Ninjas in Pyjamas kukistettuaan fnaticin finaalissa. Turnauksen MVP-tittelin sai Adam ”friberg” Friberg.
Pikku Heidi

Pikku Heidi ja isoisä
Pikku Heidi on Johanna Spyrin romaani vuodelta 1881. Se kertoo Heidi-nimisestä orpotytöstä, joka kasvaa isoisänsä luona Alpeilla.
Kirjan ovat suomentaneet ainakin nimimerkki Serkku (1885) sekä Irene Mendelin (1905) ja Sirkka Rapola (1963).
Kirjasta ja sen jatko-osista Heidi osaa käyttää oppiaan ja Heidi ystävämme on tehty yli 20 sovitusta elokuviksi ja televisioon.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vuoden 1905 suomennos Doria
Pharaoh Overlord (Circlen albumi)

| Pharaoh Overlord Circle |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 30. huhtikuuta 2015
 Formaatti: CD, LP
 Tuottaja(t): Circle
 Kesto: 42.51
 Levy-yhtiö: Ektro Records
Circlen muut julkaisut
| 6000 km/h 2014 | Pharaoh Overlord 2015 | Terminal 2017 |
Pharaoh Overlord on vuonna 2015 ilmestynyt Circlen 31. studioalbumi. Levyn päätöskappaletta lukuun ottamatta se sisältää pelkästään instrumentaalimusiikkia. Yhtyeen jäsenten sivuprojekti Pharaoh Overlord julkaisi samanaikaisesti albumin Circle.
Kappaleet

Koitto – 11.33
Kävelen luitten päällä – 10.50
Aavasaksa – 6.47
Aldebaran – 6.37
Madonna of Viggiano – 7.04
Kokoonpano

Julius Jääskeläinen – kitara
Pekka Jääskeläinen – kitara
Janne Westerlund – kitara
Jussi Lehtisalo – basso
Tomi Leppänen – rummut
Mika Rättö – kosketinsoittimet, laulu
Juho Viljanen – puhaltimet
Arvostelut

Inferno:
The Line Of Best Fit:
Philipp Jakob Cretzschmar

Philipp Jakob Cretzschmar
Philipp Jakob Cretzschmar (11. kesäkuuta 1786, Sulzbach – 4. toukokuuta 1845) oli saksalainen lääkäri ja eläintieteilijä.
Cretzschmar opiskeli lääketiedettä Würzburgin ja Hallen yliopistoissa. Hän opetti anatomiaa ja eläintiedettä Senckenbergin lääketieteellisessä instituutissa Frankfurtissa.
Cretzschmar toimi sotilaslääkärinä Napoleonin armeijassa. Hän palveli Saksassa, Wienissä, Pariisissa ja Espanjassa.
Hän oli Senckenbergin Luonnonhistoriallisen seuran perustajia ja toinen johtaja 1817. Eräs seuran perustajista oli myös Eduard Rüppell, jonka kanssa Cretzschmar kirjoitti teoksen Atlas zu der Reise im nördlichen Afrika (1828–1830). Teoksen lintuja käsittelevän osan kirjoitti Cretzschmar, ja siinä esiteltiin noin 30 uutta lajia, muun muassa ruostekurkkusirkku (Emberiza caesia) ja arohiirihaukka (Buteo rufinus).
Park Joo-ho

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Park Joo-ho
Syntymäaika: 16. tammikuuta 1987
Syntymäpaikka: Soul, Etelä-Korea
Pelipaikka: vasen laitapuolustaja
Pituus: 176 senttimetriä
Paino: 73 kilogrammaa
Seura
Seura: Borussia Dortmund
Pelinumero: 3
Junioriseurat
2006–2007: Soongsil University
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2008 | Mito HollyHock | 24 | (0) |
| 2009 | Kashima Antlers | 19 | (0) |
| 2010–2011 | Júbilo Iwata | 34 | (2) |
| 2011–2013 | Basel | 47 | (1) |
| 2013–2015 | Mainz 05 | 44 | (1) |
| 2015– | Borussia Dortmund | 0 | (0) |
Maajoukkue
| 2006–2007 | Etelä-Korea U20 | 22 | (2) |
| 2010– | Etelä-Korea | 26 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 18. syyskuuta 2015.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 18. syyskuuta 2015.
| Mitalit> Maa:  Etelä-Korea.Miesten jalkapallo.Aasian-mestaruuskilpailut  | Mitalit> Maa:  Etelä-Korea.Miesten jalkapallo.Aasian-mestaruuskilpailut  | Mitalit> Maa:  Etelä-Korea.Miesten jalkapallo.Aasian-mestaruuskilpailut  | Maa:  Etelä-Korea> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Australia 2015 |  |  |
| Aasian kisat  | Aasian kisat  | Aasian kisat  |  |
|  Kultaa | Incheon 2014 |  |  |
Park Joo-ho (kor. 박주호, s. 16. tammikuuta 1987 Soul) on eteläkorealainen jalkapalloilija. Vasenjalkainen Park oli pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Ura > Seurajoukkueura

Park aloitti uransa Japanin kakkostason Mito HollyHockissa, jota hän edusti vuonna 2008. Seuraavana vuonna hän pelasi 19 ottelua J. Leaguen Kashima Antlersissa voittaen sarjan mestaruuden. Vuodet 2010–2011 Park palloili saman sarjan Júbilo Iwatassa saavuttaen liigacupin voiton vuonna 2010.
Heinäkuussa 2011 Park siirtyi Sveitsin Raiffeisen Super Leaguen FC Baseliin. Hän pelasi seurassa kahden kauden aikana 47 ottelua viimeistellen yhden maalin ja debytoiden Eurooppa-liigassa. Sveitsin mestaruuden hän voitti molemmilla kausilla ja Sveitsin cupin kaudella 2011–2012. Heinäkuussa 2013 Park siirtyi Saksan Bundesliigan 1. FSV Mainz 05:een. Bundesliigadebyytti tapahtui elokuussa VfB Stuttgartia. Mainz-uran ainoa maali syntyi helmikuussa 2014 SC Freiburgin verkkoon. Yhteensä Park pelasi Mainzissa 44 ottelua.
Elokuussa 2015 Park siirtyi toiseen bundesliigaseuraan, Borussia Dortmundiin. Hän ratkaisi heti avausottelussaan, Eurooppa-liigan ottelussa Kuban Krasnodaria vastaan, voiton uudelle seuralleen.
Ura > Maajoukkueura

Park toimi Etelä-Korean alle 20-vuotiaiden maajoukkueen kapteenina ikäluokan MM-kilpailuissa 2007 pelaten kahdessa ottelussa. Etelä-Korean jalkapallomaajoukkueessa Park debytoi tammikuussa 2010 ystävyysottelussa Suomea vastaan. Hän kuului maajoukkueeseen vuoden 2014 MM-kilpailuissa pelaamatta otteluakaan. Saman vuoden Aasian kisoista Park oli voittamassa kultaa. Hän oli mukana myös vuoden 2015 Aasian-mestaruuskilpailuissa saavuttamassa hopeaa.
Saavutukset > Seurajoukkuetasolla

Kashima Antlers
J. League: 2009
Júbilo Iwata
J. League Cup: 2010
FC Basel
Raiffeisen Super League: 2011-2012, 2012-2013
Sveitsin cup: 2011-2012
Saavutukset > Maajoukkuetasolla

Etelä-Korea
Aasian-mestaruuskilpailut: hopeaa (2015)
Aasian kisat: kultaa (2014)
Domenico Dall’Oglio

Domenico Dall’Oglio (noin 1700 Padova, Italia – 1764 Narva, Viro) oli italialainen viulisti ja säveltäjä. Hän oli lähes 30 vuotta Venäjällä keisarinna Anna Ivanovnan aikana.
Elämäkerta

Dall’Oglio oli luultavasti Giuseppe Tartinin oppilas, joko vuoden 1721 jälkeen, jolloin Tartini nimitettiin Maestro di Cappellaksi Padovan Basilica di Sant’Antonioon tai ehkä vuoden 1726 jälkeen, jolloin Tartini perusti viulukoulun.
Dall’Oglio nimitettiin 1732 viulistiksi Basilica di Sant’Antonioon, mutta 1735 hän lähti Padovasta Venäjälle veljensä sellisti Giuseppe Dall’Oglion kanssa. Veljekset asuivat Pietarissa ja olivat keisarillisen hovin palveluksessa lähes 29 vuotta. Dall’Oglion kollegana Pietarissa oli Luigi Madonis.
Hovin arkistoissa on useita mainintoja Dall’Oglion toiminnasta viuluvirtuoosina ja säveltäjänä ja myös hänen osallisuudestaan hovin vehkeilyihin. Hän rakenteli mielellään soittimia, viuluja ja luuttuja. Hän kuoli Narvassa Virossa paluumatkalla Italiaan.
Dall’Oglion kuolema tapahtui hämärissä olosuhteissa, ja on epäilty että hän olisi vakoillut Venäjällä Italian hyväksi.
Musiikin tyyli

Dall’Oglion teoksista useimmat ovat soitinsävellyksiä, mutta Pietarin hovissa maestro di cappella Francesco Arajan ollessa poissa Dall’Oglio kutsuttiin useita kertoja säveltämään teatterimusiikkia. Hän oli 1700-luvun italialaisen virtuoosityylin mestari,  ja hän käytti usein kaksoisotetta ja juoksutuksia yläasemissa. Rakenteellisesti hänen viulusonaattinsa noudattavat muotoa allegro-adagio-allegro, tavanomaisen rakenteen allegro-grave/largo-allegro sijasta. Merkillepantavaa on että ne ovat hänen sävellystensä hitaita osuuksia, joissa on Tartinin koulukunnalle tyypillisiä taidokkaita liioitteluja.
Dall’Oglio hyödynsi venäläisestä kansanmusiikista ja soittimista saamiaan vaikutteita.
Dall’Oglion musiikkia tunnetaan hyvin vähän. Ensimmäisen levytyksen hänen viidestä viulusonaatistaan teki Maria Krestinskaja vuonna 2017. Krestinskaja esitti sonaatteja vuoden 2018 BRQ Vantaa -festivaalilla.
Sävellykset

12 sonaattia viululle ja sellolle tai cembalolle (1738 Amsterdam)
6 sinfoniaa kahdelle viululle, alttoviululle ja kontrabassolle, Op.1 (1753, Pariisi)
2 sonaattia huilulle ja kontrabassolle
12 sonaattia viululle ja basso continuolle
4 sonaattia kahdelle viululle, alttoviululle ja kontrabassolle
Sinfonia Russa neljälle viululle (kadonnut)
sinfonioita venäläiseen tyyliin (kadonnut)
Sinfonia kahdelle klarinetille, kahdelle viululle, patarummuille ja kontrabassolle (kadonnut)
kappaleita violetalle ja kontrabassolle
17 viulukonserttoa (kahdelle viululle, alttoviululle ja sellolle obligatot)
10 sonaattia viululle ja kontrakontrabassolleolle
La Russia afflitta (Murheellinen Russia), alkusoitto ja kappaleita Johann Adolf Hassen Tito Vespasianoon (La clemenza di Tito) (kadonnut)
E soffrirò che si – Combattuto da più venti, resitatiivi ja aaria for sopraanolle ja jousille, Francesco Zoppisn Didone abbandonata
baletteja ja teatterimusiikkia
Pikku Harjulampi (Parkano)

| Pikku Harjulampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Parkano
Koordinaatit:  61°N, 22°E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kyrösjärven alue (35.52)
Laskujoki:  ei ole 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  147,7 m 
 fiPikku Harjulampi 
Pikku Harjulampi  on Pirkanmaalla Parkanossa Lapinnevalla sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Pikku Harjulampi on osa Kokemusjoen valuma-aluetta.
Maantietoa

Soikean muotoinen lampi on halkaisijaltaan 100 metriä. Se sijaitsee Niininevan suolla harjun kupeessa, mutta ympäröivä suo on tavallisuudesta poiketen lähes ojittamaton. Lammella ei ole tulo-ojia, mutta laskuoja on kaivettu turvetuotantoalueen ojituksen yhteyteen. Harjun toisella puolella sijaitsee Lapinkylän peltoaukea, mutta sillä ei ole vaikutuksia lammen ekologiaan. Noin 100 metriä koilliseen sijaitsee Harjulampi, jonka vedenpinta on hieman alempana.
Philipp Grubauer

| Philipp Grubauer |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. marraskuuta 1991 (ikä 32) Rosenheim, Saksa
Kansalaisuus:   Saksa
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  87 kg
Seura
Seura:  Seattle Kraken
Sarja:  NHL
Pelinumero:  31
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2011–
Aik. seurat:  Starbulls Rosenheim (Saksa3) Belleville Bulls (OHL) Windsor Spitfires (OHL) Kingston Frontenacs (OHL) South Carolina Stingrays (ECHL) Reading Royals (ECHL) Hershey Bears (AHL) Washington Capitals (NHL) Colorado Avalanche (NHL)
NHL-varaus:  112. varaus, 2010 Washington Capitals
Philipp Grubauer (s. 25. marraskuuta 1991 Rosenheim) on saksalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa tällä hetkellä NHL-liigassa pelaavaa Seattle Krakenia.
Grubauer teki NHL-debyyttinsä hänet varanneen Washington Capitalsin paidassa kaudella 2012–2013.
Heinäkuussa 2021 Grubauer teki Krakenin kanssa kuuden vuoden mittaisen ja yhteensä 35,4 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Domination (lautapeli)

| Domination |
| --- | --- |

Pelaajia:  2-4
Ikäsuositus:  7+
Pelin kesto:  noin 30 min
Monimutkaisuus:  keskiverto
Strategisuus:  keskiverto
Satunnaisuus:  keskiverto
 BoardGameGeek 
Domination on lautapeli, jossa tavoitteena on vallata pelilaudalta eniten alueita itselle. Pelaajat laittavat vuorotellen domino-laattoja oikeille paikoille ja yrittävät muodostaa neliöitä. Aina kun täydentää neliön, saa valloitettua kyseisen alueen ja saa pisteen. Se, joka kerää eniten pisteitä, voittaa pelin. Domination-lautapelejä valmistaa suomalainen Tactic Games Oy Tactic-tuotemerkin alla.
Pelin kulku

Nuorin pelaaja aloittaa. Vuorollasi sinun pitää laittaa yksi domino telineeltäsi pelilaudalle. Domino pitää laittaa kahden neliön väliin niin, että silmäluvut dominon päissä vastaavat niiden neliöiden silmälukuja, joita dominon päät koskettavat. Kun olet laittanut dominon pelilaudalle, ota nostokasasta uusi domino niin, että sinulla on jälleen 7 dominoa telineelläsi. Vuoro siirtyy myötäpäivään seuraavalle pelaajalle. Kun laitat pelilaudalle dominon, joka täydentää neliön, olet valloittanut kyseisen alueen. Laita yksi pelimerkkisi alueen keskelle valloituksen merkiksi, jonka jälkeen vuoro siirtyy myötäpäivään seuraavalle pelaajalle. Kun kaikki dominot on laitettu pelilaudalle, peli päättyy. Se, jolla on eniten pisteitä pelin päättyessä, voittaa.
Aiheesta muualla

Domination-lautapeli Tacticin verkkosivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Domination-lautapelin säännöt
Pasi Mustonen

| Pasi Mustonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. lokakuuta 1960 (ikä 63)
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Pelaajaura
Pääsarjaura:  (–)
Seurat:  JYP (I-div.) Nittorps IK (Ruotsi II)
Pasi Mustonen (s. 11. lokakuuta 1960) on suomalainen jääkiekkovalmentaja, joka toimi Suomen naisten jääkiekkomaajoukkueen päävalmentajana vuosina 2014–2022. Mustonen toimi aiemmin Lahden Pelicansin apuvalmentajana sekä on toiminut aiemmin Kärppien päävalmentajana I-divisioonavuosina 1991–1993 ja päävalmentajakokemusta löytyy myös yhdentoista kauden verran Ruotsin alemmista sarjoista. Pelaajataustaa häneltä löytyy I-divisioonasta ja Ruotsin II-divisioonasta.
Ura

Mustonen edusti pelaajaurallaan muun muassa JYPiä I-divisioonassa ja Nittorps IK:ta Ruotsin II-divisioonassa. Hän pelasi puolustajana. 1980-luvulla hän toimi Tampereen Ilveksen juniorivalmennuspäällikkönä. Mustosen valmentajaura alkoi kaudella 1991–1992 Kärppien päävalmentajana I-divisioonassa. Hän valmensi joukkueen runkosarjassa toiseksi ja aina karsintoihin saakka, mutta Tappara vei ne kuitenkin otteluvoitoin 3–1. Mustosen toinen kausi Kärpissä 1992–1993 päättyi runkosarjassa neljänteen sijaan.
Kärppien jälkeen Mustonen toimi peräti 11 kautta valmentajana Ruotsissa. Hän toimi ensin vuodet 1993–1997 Kiruna IF:n päävalmentajana valmentaen joukkueen kahtena ensimmäisenä kautenaan runkosarjan toiseksi ja kolmannella kaudellaan voittajaksi vuonna 1996. Vuodet 1997–2001 Mustonen valmensi samassa sarjassa pelannutta Tingsryds AIF:ää. Kaksi jälkimmäistä kautta 1999–2001 joukkue pelasi Elitserienin ja I-divisioonan välille perustettua HockeyAllsvenskania.
Vuodet 2002–2004 Mustonen valmensi HockeyAllsvenskanissa Skellefteå AIK:ta, joka eteni keväällä 2003 aina Elitserienin karsintoihin saakka, mutta jäi ilman sarjanousua. Mustonen valmensi seuraavan kerran I-divisioonajoukkue Asplöven HC:ta kaudella 2008–2009. Hän valmensi joukkueen runkosarjan ensimmäiseksi ja HockeyAllsvenskanin karsintoihin saakka, mutta Asplöven jäi kuitenkin ilman sarjanousua.
Kaudeksi 2011–2012 Mustonen palasi Kärppien valmennukseen, lähinnä fysiikkavalmentajan tehtäviin.
Keväällä 2013 Lahden Pelicans ilmoitti solmineensa hänen ja Hannu Aravirran kanssa yhden vuoden valmentajasopimuksen kaudesta 2013–2014.
Suomen naisten maajoukkuetta Mustonen on valmentanut vuodesta 2014 vuoteen 2022.
Muuta

Mustosen poika Joel on pelannut jääkiekkoa SM-liigassa ja Ruotsin SHL:ssä.
Pinjug

Pinjug (ven. Пи́нюг) on kaupunkimainen taajama ja kaupunkikunta Kirovin alueen Podosinovetsin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kirovin ja Kotlasin välisen rautatien varrella 242 kilometriä Kirovista luoteeseen. Matkaa Podosinovetsin piirikeskukseen on 50 kilometriä. Asukkaita on 2 500 henkeä (vuonna 2010).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1899 perustetun rautatieaseman yhteyteen. Vuonna 1964 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Talous perustuu rautatieliikenteeseen ja metsätalouteen. Pinjugin puunhankintayritys teki konkurssin vuonna 2009. Palveluihin kuuluu keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja paikallissairaala.
Aiheesta muualla

Pinjugin taajamalle omistettu sivusto (venäjäksi)
Pharaoh Overlord 4

| #4 Pharaoh Overlord |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2005–2006
 Studio : SoundDoctor Studios, Pori
 Julkaistu: 2006
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Tuomas Laurila
 Tyylilaji: stoner rock, heavy rock
 Kesto: 37.41
 Levy-yhtiö: Ektro Records
Pharaoh Overlordin muut julkaisut
| #3 2005 | #4 2006 | Live in Suomi Finland 2007 |
#4 on vuonna 2006 ilmestynyt Pharaoh Overlordin neljäs studioalbumi. Levyn vinyyliversion julkaisi belgialainen Conspiracy Records.
Kappaleet

Now We Know – 4.26
Ridin’ – 5.49
Secret Chamber – 6.22
See Me Evil – 6.19
Demons in the Rising Sun – 6.12
Dark Side – 8.33
Muusikot

Janne Westerlund – kitara
Jussi Lehtisalo – basso, kitara, laulu
Tomi Leppänen – rummut
Jussi Kangas – kitara, laulu
Ville Leinonen
Aki Peltonen
Mika Rättö
Janne Tuomi
Arvostelut

Soundi:
Pn

Pn tarkoittaa seuraavia asioita:
Pitcairn, ISO 3166-1 -koodi PN, valtio tai muu maantieteellinen alue
petanewton, tunnus PN, voiman yksikkö
pikonewton, tunnus pN, voiman yksikkö
Pan American World Airways, IATA-koodi PN, lentoyhtiö
Pohjoismaiden neuvosto, PN, Pohjoismaiden hallitusten yhteistyöelin
Panelian rautatieasema, liikennepaikkalyhenne Pn,  rautatieliikennepaikka Suomessa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Pn”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Pikkuhanhikki

| Pikkuhanhikki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
Suomessa::  Äärimmäisen uhanalainen
 
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Rosidit
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Alaheimo::  Rosoideae
Tribus::  Potentilleae
Alatribus::  Potentillinae
Suku::  Sormihanhikit Potentilla
Laji::  verna
Kaksiosainen nimi
 Potentilla verna  L. 
Synonyymit
 Potentilla neumanniana var. hirsuta (DC.) O.Bolòs & Vigo  Potentilla tabernaemontani Asch. 
Katso myös
   Pikkuhanhikki Wikispeciesissä   Pikkuhanhikki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pikkuhanhikki (Potentilla verna) on eurooppalainen sormihanhikkilaji. Suomessa lajia tavataan harvinaisena lähinnä Ahvenanmaalla. Suomessa pikkuhanhikki on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi ja se on rauhoitettu koko maassa.
Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen pikkuhanhikki on suikerteleva ja juurehtiva. Sen haarat ovat puutuneita ja kasvavat 5–15 cm pitkiksi. Kasvilla on sekä kukattomia että kukallisia lehtiruusukkeita. Ruohomaiset kukintohaarat ovat 5–10 cm korkeita, pystyjä tai kohenevia ja suorakarvaisia. Aluslehtien lapa viisisorminen, ylempien lehtien lapa kolmisorminen. Lehdykät ovat kärkipuolelta hammaslaitaisia, vastapuikeita, päältä kiiltäviä ja kaljuja, mutta alta karvaisia. Täysin keltaisten kukkien terälehdet ovat verholehtiä pidempiä. Pikkuhanhikki kukkii touko-kesäkuussa.
Pikkuhanhikki muistuttaa hyvin läheisesti samoilla kasvupaikoilla esiintyvää sakarahanhikkia (P. neumanniana, aik. P. subarenaria) ja niitä on välillä erittäin hankala erottaa toisistaan niiden monimuotoisuuden takia. Lajit ilmeisesti myös risteytyvät keskenään, vaikka ne pääasiassa lisääntyvätkin kasvullisesti.
Levinneisyys

Pikkuhanhikin levinneisyysalue ulottuu Espanjasta ja Britteinsaarilta halki Keski- ja Itä-Euroopan Puolaan ja Bulgariaan saakka. Pohjoisimpana sitä tavataan eteläisessä Norjassa, Ruotsissa ja Suomessa. Suomen esiintymät ovat pääasiassa Ahvenanmaalta. Manner-Suomesta tunnetaan vain yksi esiintymä Suomusjärveltä. Pikkuhanhikki lienee Suomessa muinaistulokas, ja sen tunnetut esiintymät ovat lähinnä vanhojen merireittien varsilla.
Laji on taantunut Suomessa. Vuoden 2000 uhanalaisuusarvioinnissa se luokiteltiin vaarantuneeksi ja vuonna 2010 erittäin uhanalaiseksi. Vuodesta 2019 lähtien se on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi.