stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Turkin presidentinvaalit 2023
Tausta

Recep Tayyip Erdoğan on toiminut presidenttinä vuodesta 2014 lähtien. Virkakausiensa aikana hän on muuttanut lähinnä seremoniallisen presidentin roolin vahvaksi instituutioksi muun muassa lakkauttamalla pääministerin viran, jossa Erdoğan oli aiemmin toiminut. Suurimmat muutokset presidentin valtaoikeuksiin tehtiin vuonna 2017 järjestetyn kansanäänestyksen tuloksena, jonka Erdoğan voitti juuri ja juuri.
Viimeisimmät presidentinvaalit maassa pidettiin vuonna 2018, jolloin Erdoğan voitti saatuaan 52,5 prosenttia annetuista äänistä. Vaaleja kuitenkin kritisoitiin siitä, että maan media on taivutettu vallassa olevan AKP-puolueen tahtoon, minkä seurauksena äänestäjillä ei katsottu olevan mahdollisuutta tehdä harkittua päätöstä.
Vaalit oli alun perin tarkoitus pitää kesäkuussa, mutta Erdoğan ilmoitti aikaistavansa niitä kuukaudella. Presidentinvaalien ensimmäinen kierros pidettiin 14. toukokuuta, ja koska kukaan ehdokkaista ei saanut yli puolta äänistä, toinen kierros järjestettiin 28. toukokuuta.
Politiikantutkijat pitivät mahdollisena, ettei Erdoğan hyväksy vaalien tulosta, mikäli hän ei voittaisi vaaleja.
Ehdokasasettelu

Presidentinvaalit järjestetään viiden vuoden välein. Turkin perustuslain mukaan presidentiksi voidaan valita 40 vuotta täyttänyt Turkin kansalainen, joka on suorittanut korkeakoulututkinnon ja joka on vaalikelpoinen parlamenttivaaleissa.
Ehdokkaiksi ilmoittautuneet:
| Nimi | Puolue | Lähde |
| --- | --- | --- |
| Recep Tayyip Erdoğan | AKP |  |
| Kemal Kılıçdaroğlu | CHP |  |
| Muharrem İnce | Memleket |  |
| Sinan Oğan | sit. |  |
İnce ilmoitti vain kolme päivää ennen vaalipäivää lopettavansa kampanjoinnin ja vetäytyvänsä kisasta.
Tulokset

Enismmäisellä kierroksella istuva presidentti Erdoğan sai eniten ääniä, muttei kuitenkaan vaadittavaa yli 50 %. Hän eteni toiselle kierrokselle yhdessä Kemal Kılıçdaroğlun kanssa.
| Ehdokas | I kierros> Ääniä | I kierros> Osuus äänistä (%) | II kierros> Ääniä | II kierros> Osuus äänistä (%) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Recep Tayyip Erdoğan | 26 860 102 | 49,24 | 27 725 131 | 52,16 |
| Kemal Kılıçdaroğlu | 23 873 749 | 45,07 | 25 432 951 | 47,84 |
| Sinan Oğan | 2 796 613 | 5,28 | karsiutuivat | karsiutuivat |
| Muharrem İnce | 216 470 | 0,41 | karsiutuivat | karsiutuivat |
| Hyväksyttyjä ääniä | 52 993 683 | 52 993 683 | 53 158 082 | 53 158 082 |
| Tyhjiä/ hylättyjä ääniä | 1 020 749 | 1 020 749 |  |  |
| Ääniä yhteensä | 53 972 934 | 53 972 934 | 53 841 229 | 53 841 229 |
| Rekistereöityneitä äänestäjiä | 60 721 745 | 60 721 745 |  |  |
Lähteet:
The Midnight Beast

The Midnight Beast on brittiläinen kolmesta laulajasta koostuva poikabändi. Yhtyeen parodiaversio Keshan kappaleesta "Tik Tok" oli Australian singlelistalla 11 viikkoa nousten korkeimmillaan neljänneksi.
Studioalbumit

The Midnight Beast (2012)
Shtick Heads (2014)
The Album Nobody Asked For. (2018)
Tiibetinkiuru

| Tiibetinkiuru |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kiurut Alaudidae
Suku::  Isokiurut Melanocorypha
Laji::  maxima
Kaksiosainen nimi
 Melanocorypha maxima  (Blyth, 1867) 
Katso myös
   Tiibetinkiuru Wikispeciesissä   Tiibetinkiuru Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tiibetinkiuru (Melanocorypha maxima) on keskiaasialainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Tiibetin ylängön Luoteis-Intiasta itään Kiinan keskiosiin. Edward Blyth kuvaili lajin holotyypin Sikkimin rajaseududuilta 1867.
Toiminnanohjaus

Toiminnanohjauksella tarkoitetaan joko taito- eli toimintamuistin ei-tahdonalaista toimintaa tai tahdonalaisia keinoja, joilla haluttu tavoite pyritään saavuttamaan. Viimeksi mainittuihin kuuluvat esimerkiksi oman toiminnan tietoinen suunnittelu, koordinointi ja valvominen.
Toiminnanohjauksen häiriöt

Toiminnanohjauksen häiriöillä viitataan muun muassa ADD-/ADHD:ssä, Autismin kirjon oireyhtymissä, älyllisessä kehitysvammaisuudessa ja vaskulääridementiassa esiintyviin kognitiivisiin vaikeuksiin, jotka voivat lievinäkin haitata arjesta ja työtehtävistä selviytymistä. Toiminnanohjauksen häiriöt ovat samoja oireita, joita esiintyy dementoivissa sairauksissa, mutta dementia-sanaa käytetään yleensä vain silloin, kun potilaan kognitiivinen taso laskee aiemmasta.
Toiminnanohjauksen häiriöt voivat liittyä joko taito- eli toimintamuistin tahdosta riippumattomaan toimintaan tai tahdonalaiseen tietoiseen toiminnanohjaukseen.
Ylemmän tason tietoisen toiminnanohjauksen ongelmat tarkoittavat puutteellista kykyä suunnitella, koordinoida ja valvoa tietoisesti omaa toimintaansa.
Tahdosta riippumaton eli automaattinen taito- eli toimintamuisti huolehtii esimerkiksi siitä, että ihmiset kykenevät muistamaan asioita ilman, että heidän olisi tarvinnut painaa niitä tietoisesti mieleensä. Osa toimintamuistin säätelemistä toiminnoista liittyy asioiden tekemiseen aina samalla tavalla samassa tilanteessa kuten avainten laittaminen paikoilleen kotiin saavuttaessa ja valojen sammuttaminen kotoa poistuttaessa. Niin ikään motorinen harjaantuminen liittyy siihen, että aivojen alemmat osat ottavat vastatakseen tiettyjen liikesarjojen suorittamisesta, jolloin toiminta voi tapahtua taloudellisemmin ja nopeammin kuin tietoisen ohjauksen avulla.
Muistissa on myös erityinen ennakoiva osa-alue, joka huolehtii, että omaan toimintaan liittyvät asiat aktivoituvat ihmisen mielessä juuri oikeana ajankohtana. Ihmiset esimerkiksi pukevat yleensä automaattisesti alusvaatteet ennen päällysvaatteita ilman, että heidän tarvitsee suunnitella vaatteidensa pukemisjärjestystä. Toiminnanohjauksen häiriö saattaa kuitenkin oireilla kehitysvammaisilla Kannerin autisteilla ja aivovauriopotilailla siten, että he saattavat pukea vaatteet väärässä järjestyksessä.
Toiminnanohjauksen häiriöiden arviointiin ei ole olemassa luotettavia testejä.
Toiminnanohjauksen häiriöt > Toiminnanohjauksen häiriöiden kompensointi

Työnantaja voi halutessaan kompensoida työntekijällään esiintyvää ylemmän tason toiminnanohjauksen häiriötä tarjoamalla hänelle aktiivisia työnjohdollisia palveluita. Jos häiriö on paha, ihminen tarvitsee hoitajaa, joka suunnittelee ja aikatauluttaa hänen toimintaansa reaaliajassa.
Automaattisessa toiminnanohjauksessa esiintyviä häiriöitä voi pyrkiä kompensoimaan niitä tietoisella toiminnan ohjauksella kuten tarkalla etukäteissuunnittelulla sekä kalenterin ja muistilappujen seuraamisella. Samoina toistuvien helppojen rutiinitoimintojen suorittaminen tietoisen suunnittelun ja muistilappujen avulla kuluttaa kuitenkin aivokapasiteettia ja henkistä energiaa, jotka olisivat käytettävissä muihin asioihin, jos ihmisellä ei olisi toiminnanohjauksen häiriötä.
Tingvollvågen

| Tingvollvågen |
| --- | --- |

 Tingvollvågen
 Koordinaatit: 62°54′47″N, 8°12′20″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Møre ja Romsdal
Kunta:  Tingvoll
Pinta-ala:  
 – Maa:  1,3 km²
Väkiluku (2023):  1 017
 – Väestötiheys:  782,3 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tingvollvågen on taajama Tingvollin kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 1,3 neliökilometriä ja asukasluku 1 017 vuonna 2023.
Tällä tavalla

| Tällä tavalla Johanna Iivanainen & 1N |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2006
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 47.34
 Levy-yhtiö: Texicalli
Johanna Iivanaisen muut julkaisut
|  Johanna Iivanainen 2004 | Tällä tavalla 2006 | Loisto 2008 |
1N:n muut julkaisut
| Retki 2003 | Tällä tavalla 2006 | Outoja maita 2008 |
Tällä tavalla on Johanna Iivanaisen ja 1N-yhtyeen albumi, joka julkaistiin vuonna 2006.
Kappaleet

Muukalainen – 3.47
Liekki – 3.52
Niin kuin muut – 3.50
Sinussa – 3.37
Pakoon – 6.31
Aavistan – 4.40
Voisit olla kaunis – 6.20
Syvemmälle – 4.58
Tällä tavalla – 5.16
Taulu – 4.40
Arvostelut

Desibeli.net:
Tie 21 (Viro)

Kantatie 21 kulkee Koillis-Virossa Rakveren kaupungin keskustasta Mustveen kaupungin länsipuolelle kantatielle 36.
Tien kulku

Kantatie 21 kulkee seuraavien maakuntien ja kuntien kautta:
Tien kulku > Länsi-Virumaa

Rakveren kaupunki
Vinnin kunta
Tien kulku > Jõgevamaa

Mustveen kunta
Thierry Laurey

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Thierry Laurey
Syntymäaika: 14. helmikuuta 1964 (ikä 60)
Syntymäpaikka: Troyes, Aube, Ranska
Seura
Seura: Paris FC
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1982–1986 | US Valenciennes | 109 | (9) |
| 1986–1988 | Olympique Marseille | 31 | (2) |
| 1987–1988 | → Montpellier HSC (laina) | 39 | (12) |
| 1988–1990 | FC Sochaux | 82 | (15) |
| 1990 | Paris SG | 8 | (0) |
| 1991 | AS Saint-Étienne | 27 | (4) |
| 1991–1998 | Montpellier HSC | 221 | (20) |
Maajoukkue
| 1989 | Ranska | 1 | (0) |
Valmennusura
1998–2006: Montpellier HSC (eri tehtävät)
2007–2008: FC Sète
2008–2009: Amiens SC
2011–2012: AC Arles
2013–2016: Gazélec Ajaccio
2016–2021: RC Strasbourg
2021–: Paris FC
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Thierry Laurey (s. 14. helmikuuta 1964) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Heinäkuusta 2021 lähtien hän on toiminut Paris FC:n päävalmentajana.
Ura pelaajana

Laurey aloitti uransa FC Saint-Mesminin junioriryhmässä ja ammensi oppeja juniorina myös ESTACin organisaatiossa. Ammattilaisuransa debyytin hän teki vuonna 1981 US Valenciennes Anzinissa. Hän pelasi seurassa viiden vuoden ajan, kunnes siirtyi Olympique Marseilleen 1986. Ura ei suurseurassa oikein auennut ja mestaruushopeaan päättyneen kauden jälkeen Laurey siirtyi Montpellier’hen. Hän edusti seuraa yhden kauden ajan ja pelasi sen jälkeen FC Sochaux’ssa, Paris Saint-Germainissa ja AS Saint-Étiennessä kunnes palasi Montpellier’hen vuonna 1991. Laurey edusti seuraa uransa loppuun vuoteen 1998 saakka.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Ranskan mestaruushopeaa: 1987
Coupe de Francen hopeaa (2): 1987, 1994
Coupe d'été: 1994
Ura valmentajana

Valmennusuransa Laurey aloitti Montpellier’n organisaatiossa 1998. Hän toimi kahdeksan vuoden aikana seuran apuvalmentajan, valmennuskeskuksen teknisen johtajan, juniorijoukkueiden ja amatöörijoukkueen valmentajan tehtävissä. Laurey jätti seuran kesällä 2006 ja palasi valmennustehtäviin vuotta myöhemmin FC Sèten peräsimessä. Hän valmensi Sèteä yhden kauden ja siirtyi sitten Amiensin päävalmentajaksi. Hän toimi tehtävässä kauden 2008–2009 loppuun.
Marraskuussa 2011 Laurey palasi valmennustehtäviin Ligue 2:n hännille juuttuneen AC Arlesin päävalmentajana.  Hän nosti Arles'n pois putoamistaistelusta ja seura sijoittui lopulta 13:nneksi. Kausi 2012/13 alkoi kuitenkin kehnosti ja Laurey sai potkut marraskuussa 2012.
Helmikuussa 2013 Laureysta tuli Ligue 2:n putoamiskamppailussa painiskelevan Gazélec Ajaccion päävalmentaja.  Laurey ei onnistunut enää pelastamaan Gázelecia, vaan seura putosi kauden jälkeen takaisin Nationaliin. Putoamisesta huolimatta Laurey jatkoi päävalmentajana ja nosti seuran heti kaudella 2013–14 takaisin Ligue 2:een. Seuraava kausi oli pienelle korsikalaisseuralle supermenestys, sillä sarjan kakkospaikka toi joukkueelle historiallisen paikan pääsarjaan. Gazélecin ensimmäinen pääsarjakausi 2015/16 alkoi surkeasti ja joukkue onnistui voittamaan ensimmäisen ottelunsa vasta lokakuun lopulla OGC Niceä vastaan. Loppuvuodesta alkanut 11 ottelun tappioton putki paransi Gazélecin mahdollisuuksia sarjapaikan säilyttämiseen, mutta kun Laureyn suojatit voittivat vain kaksi kevätkauden otteluista Gazélec putosi liigasta kolmen pisteen erolla putoamiviivaan. Laurey jätti seuran putoamisen varmistuttua. Kauden jälkeen hän teki kaksivuotisen sopimuksen Ligue 2:een nousseen RC Strasbourgin kanssa. Laureyn johdolla Strasbourg voitti Ligue 2:n mestaruuden ja nousi takaisin pääsarjatasolle yhdeksän vuoden tauon jälkeen.
Kaudella 2017/18 Strasbourg sijoittui tasaisessa putoamistaistelussa Liguen sijalle 15 ja säilytti sarjapaikkansa pisteen turvin. Kaudella 2018/19 Laurey luotsasi Strasbourgin Ranskan liigacupissa loppuotteluun. Strasbourg pudotti kilpailusta kovia liigajoukkueita voittaen Lillen, Olympique Marseillen, Olympique Lyonin ja välierissä Girondins Bordeaux'n. Finaalissa Strasbourg voitti Guingampin rangaistuspotkukilpailussa ja pääsi juhlimaan seurahistorian kolmatta liigacupin mestaruutta. Laurey valmensi Strasbourgia kaikkiaan viiden kauden ajan. Liigassa joukkueen parhaaksi sijoituksesi jäi kauden 2018/19 10:s sija. Hän jätti seuran kesällä 2021 sopimuksensa päätyttyä.
Heinäkuussa 2021 Laurey aloitti kaksivuotisella sopimuksella Paris FC:n päävalmentajana.
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Ranskan liigacup: 2019
Ligue 2: 2017
Hopeaa: 2015
National
Pronssia: 2014
Tie 17 (Viro)

Kantatie 17 Vasalemmassa.
Kantatie 17 kulkee Pohjois-Virossa Keilan kaupungista valtatieltä 8 (Tallinna–Paldiski) Vasalemman, Rummun ja Padisen kautta Haapsalun itäpuolelle valtatielle 9.
Tien kulku

Kantatie 17 kulkee seuraavien maakuntien ja kuntien alueella:
Tien kulku > Harjumaa

Keilan kaupunki
Lääne-Harjun kunta
Tien kulku > Läänemaa

Lääne-Nigulan kunta
VINSON

VINSON on kenttäradioiden puheensalauslaitteisto, jollaista käytetään niiden kenttäradioiden kanssa, joissa itsessään ei ole puheensalausta. Laitteistot käyttävät SAVILLE-salausalgoritmia.
VINSON:iin kuuluvia laitteita

KY-57 maajoukoille
KY-58 maahanlaskujoukoille
KY-68
KY-99a (MINTERM)
KY-100 (AIRTERM)
KYV-2
FASCINATOR
Tämä maa on minun (vuoden 1976 elokuva)

| Tämä maa on minun> Bound for Glory |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Hal Ashby
Käsikirjoittaja:  Robert Getchell
Tuottaja:   Robert F. Blumofe  Harold Leventhal 
Säveltäjä:   Leonard Rosenman  Woody Guthrie (laulut) 
Kuvaaja:  Haskell Wexler
Leikkaaja:   Robert C. Jones  Pembroke J. Herring 
Lavastaja:   William Sully  James H. Spencer  James L. Schoppe 
Pääosat:   David Carradine  Ronny Cox  Melinda Dillon 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  United Artists
Levittäjä:  United Artists
Ensi-ilta:  1976
Kesto:  149 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tämä maa on minun (Bound for Glory) on Hal Ashbyn ohjaama yhdysvaltalainen elämäkertaelokuva  folklaulaja Woody Guthriesta, jota esittää David Carradine. Käsikirjoituksen laati Robert Getchell Guthrien elämäkertateoksen pohjalta, mutta keskittyi tarinassa vain kolmeen-neljään keskeiseen vuoteen, joina Guthrien sosiaalinen tietoisuus ja vasemmistolainen näkemys kypsyi.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  David Carradine  | … |  Woody Guthrie   |
|  Ronny Cox  | … |  Ozark Bule   |
|  Melinda Dillon  | … |  Mary Guthrie / Memphis Sue   |
|  Gail Strickland  | … |  Pauline   |
|  John Lehne  | … |  Locke   |
Vastaanotto

Elokuva tuotti kaksi Oscar-palkintoa, Haskell Wexlerille kuvauksesta ja Leonard Rosenmanille musiikista, sekä ehdokkuuden neljässä muussakin kategoriassa. Golden Globessa elokuva sai neljä ehdokkuutta.
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Tiibetinpunavarpunen

| Tiibetinpunavarpunen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Peipot Fringillidae
Suku::  Punavarpuset Carpodacus
Laji::  roborowskii
Kaksiosainen nimi
 Carpodacus roborowskii  (Przewalski, 1887) 
Synonyymit
 Kozlowia roborowskii 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tiibetinpunavarpunen (Carpodacus roborowskii) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Tiibetinpunavarpusta tavataan Tiibetin ylängöllä. Lajia on kuvattu harvinaiseksi ja huonosti tunnetuksi, mutta sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Theodor Kleine

| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten ratamelonta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten ratamelonta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten ratamelonta. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Miesten ratamelonta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Melbourne 1956 | K-2 10000 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Praha 1958 | K-4 1000 m |  |
|  Kultaa | Praha 1958 | K-4 10000 m |  |
Theodor ”Theo” Kleine (4. syyskuuta 1924 Lünen, Nordrhein-Westfalen – 12. helmikuuta 2014 Lünen) oli 1950-luvun lopussa kilpaillut saksalainen ratameloja. Hän sai vuoden 1956 kesäolympialaisissa Melbournessa hopeaa 10 000 metrin kajakkikaksikossa yhdessä Fritz Brielin kanssa.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Kleine voitti vuonna 1958 kaksi kultamitalia. Sekä 1 000 että 10 000 metrin kajakkinelikoissa voittajajoukkueeseen kuuluivat hänen lisäkseen Michel Scheuer, Gustav Schmidt ja Georg Lietz. Kleine saavutti mitaleita myös Euroopan-mestaruuskilpailuista.
Tiibetinlepinkäinen

| Tiibetinlepinkäinen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Lepinkäiset Laniidae
Suku::  Lepinkäiset Lanius
Laji::  tephronotus
Kaksiosainen nimi
 Lanius tephronotus  (Vigors, 1831) 
Katso myös
   Tiibetinlepinkäinen Wikispeciesissä   Tiibetinlepinkäinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tiibetinlepinkäinen (Lanius tephronotus) on aasialainen lepinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Tiibetinlepinkäistä tavataan pesivänä Himalajan alueella ja Kiinassa, sekä talvehtivana etelämpänä Pohjois-Intiassa ja Kaakkois-Aasian pohjoisosissa. Lajin kokonaispopulaatiota ei tiedetä, mutta sen on kuvattu olevan ”ei-harvinainen”.
Theodor Junge

Theodor Junge, sukunimi aik. Alexejeff (19. marraskuuta 1865 Lappeenranta – 7. lokakuuta 1926 Helsinki) oli suomalainen lennätinkonttorin päällikkö ja valtioneuvos.
Jungen vanhemmat olivat kapteeni Feodor Alexejeff ja Walborg Amanda Wahlman. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta lyseosta 1888.
Junge meni lennätinlaitoksen palvelukseen 1888 työskennellen ensin Turussa ja sitten Viipurissa. Helsinkiin siirryttyään hän oli virkamiehenä lennätinhallituksessa ja toimi Helsingin lennätinkonttorin päällikkönä 1904–1918. Viimeksi Junge oli Etelä-Suomen Kaupunkienvälisen Puhelinyhtiön palveluksessa eroten sieltä vähän ennen kuolemaansa. Hän sai valtioneuvoksen arvon 1910. Junge kuoli 60-vuotiaana lokakuussa 1926 pitkällisen sairauden jälkeen.
Theodor Junge oli naimisissa vuodesta 1889 Emilie Adèle Jungen kanssa.
Theodor Krancke

Saksan sotilasjohtoa Pohjois-Ranskassa, Theodor Krancke vasemmalla edessä.
Theodor Krancke (30. maaliskuuta 1893 Magdeburg, Saksan keisarikunta – 18. kesäkuuta 1973 Wentorf, Länsi-Saksa) oli saksalainen amiraali toisessa maailmansodassa.
Toisen maailmansodan alussa Krancke komensi taskutaistelulaiva Admiral Scheeriä, joka hänen komennossaan upotti neljätoista ja kaappasi kolme liittoutuneiden kauppalaivaa viisikuukautisen purjehduksen aikana. Tästä hänet palkittiin rautaristin ritariristillä.
Keväällä 1940 hän oli mukana erikoiskomennuskunnassa suunnittelemassa operaatio Weserübungia, joka tähtäsi Tanskan ja Norjan valloitukseen. Kriegsmarinen pintalaivasto menetti kykynsä suuriin operaatioihin sodan alkupuolella ja Krancke toimikin lähinnä nimellisissä johtotehtävissä. Normandian maihinnousun aikana kesällä 1944 hän komensi Ranskassa ollutta laivastoa sekä rannikkotykistöä.
Liittoutuneet vangitsivat hänet sodan jälkeen elokuussa 1945. Hänet vapautettiin sotavankeudesta lokakuussa 1947. Kranckea ei syytetty sotarikoksista missään vaiheessa. Hän oli kuitenkin vapaaehtoisesti todistamassa Nürnbergin oikeudenkäynnissä sodan aikaisen esimiehensä suuramiraali Dönitzin puolustuksen todistajana.
Vaasaporin kreivikunta

Vaasaporin kreivikunta eli Vasaborg oli Suomessa kreivikunta ja läänitys, joka 1646 myönnettiin Kustaa II Aadolfin aviottomalle pojalle Kustaa Kustaanpojalle. Se käsitti kaikki kruununtilat Laitilan ja Uudenkirkon pitäjissä, yhteensä 703 tilaa ja 587 ¼ manttaalia. Vuotuiset tulot, niin vakinaisista kuin ylimääräisistä veroista, arvioitiin vuonna 1655 runsaaksi 13 300 taaleriksi, ja tulojen puolesta se oli Suomen suurin läänitys. Vasaborgin kreivikunta peruutettiin, kuten muutkin läänitykset, vuonna 1680 kruunulle. Kreivikunnan pääpaikkaa Uuttakaupunkiakin sanottiin siihen aikaan Vasaborgiksi.
Haltijat

Kustaa Kustaanpoika 1646—1653
Anna Sofia von Wied-Runkel 1653—1680
Kirjallisuutta

Mauno Jokipii: Suomen kreivi- ja vapaaherrakunnat, 2 nidettä, Suomen historiallinen seura 1956–1960, Historiallisia tutkimuksia 48.1
Uinnin pitkän radan Suomen-mestaruuskilpailut 2006

Uinnin Suomen-mestaruuskilpailut 2006 järjestettiin Espoossa 9.-12. maaliskuuta 2006. Kilpailujen järjestävänä seurana toimi Cetus.
Kilpailut

Vuoden 2006 uinnin Suomen-mestaruuskilpailujen ehdoton kuningas oli Matti Rajakylä, joka voitti vapaauinnin 50, 100 ja 200 metrillä, perhosuinnin 50 metrillä, molemmat vapaauintiviestit sekä sekauintiviesti. Yhteensä 21-vuotias kirkkonummelainen saalisti siis 7 kultamitalia.
Naisten puolella erityistä huomiota herätti Maria Albert, joka saalisti kultamitalit vapaauinnin 400, 800 ja 1 500 metristä, pitkästä vapaauintiviestistä sekä sekauintiviestistä.
Kilpailut > Vapaauinti

| Matka | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| M 50 m VU | Matti Rajakylä 22,77 | Jere Hård 23,13 | Manu Mäntymäki 23,36 |
| N 50 m VU | Hanna-Maria Seppälä 25,70 | Riia-Rosa Koskelainen 26,91 | Elisa Vilhunen 26,96 |
| M 10 0m VU | Matti Rajakylä 50,12 | Manu Mäntymäki 52,23 | Juha Lindfors 52,76 |
| N 100 m VU | Hanna-Maria Seppälä 56,02 | Riia-Rosa Koskelainen 58,55 | Sara Neulanen 58,60 |
| M 200 m VU | Matti Rajakylä 1.55,69 | Armin Hummel 1.57,24 | Alpo Lahtinen 1.58,36 |
| N 200 m VU | Hanna-Maria Seppälä 2.04,79 | Maria Albert 2.05,80 | Sara Neulanen 2.09,28 |
| M 400 m VU | Armin Hummel 4.10,57 | Tommi Törmänen 4.13,02 | Timo Peltola 4.13,06 |
| N 400 m VU | Maria Albert 4.31,20 | Sara Neulanen 4.35,25 | Noora Ervasti 4.37,43 |
| M 800 m VU | Timo Peltola 8.42,05 | Aleksi Eskelinen 8.44,64 | Henrik Laurell 8.51,33 |
| N 800 m VU | Maria Albert 9.16,95 | Tiina Lindgren 9.24,61 | Suvi Kössi 9.32,89 |
| M 1 500 m VU | Timo Peltola 16.37,91 | Aleksi Eskelinen 16.48,09 | Henrik Laurell 16.54,50 |
| N 1 500 m VU | Maria Albert 17.53,23 | Tiina Lindgren 18.05,34 | Ira Uusoksa 18.23,36 |
| M 4 × 100 m VUV | HSS 3.28,45 (Karhu-Saviola-Kavaja-Rajakylä) | Simmis 3.31,12 (Sinisalo-Lindholm-Mäki-Lindfors) | RaisU 3.33,27 (Korpi-Koskinen-Vihanto-Korpi) |
| N 4 × 100 m VUV | SWIM 3.59,28 (Manninen-Vilhunen-Majander-Häyrynen) | TaUS 3.59,48 (Hissamutdinova-Suna-Räikkönen-Albert) | OUS 4.02,91 (Säntti-Ervasti-Heikkinen-Laihorinne) |
| M 4 × 200 m VUV | HSS 7.48,74 (Hummel-Kavaja-Karhu-Rajakylä) | Cetus 7.57,70 (Tarvainen-Peltola-Välimaa-Waltari) | Simmis 7.59,69 (Lindfors-Lindholm-Sinisalo-Mäki) |
| N 4 × 200 m VUV | TaUS 8.50,37 (Albert-Räikkönen-Paavilainen-Hissamutdinova) | SWIM 8.51,25 (Majander-Häyrynen-Manninen-Uusoksa) | OUS 8.55,93 (Heikkinen-Säntti-Ervasti-Laihorinne) |
Kilpailut > Rintauinti

| Matka | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| M 50 m RU | Jarno Pihlava 29,11 | Eetu Karvonen 29,19 | Iisakki Ratilainen 29,57 |
| N 50 m RU | Eeva Saarinen 33,60 | Katja Lehtonen 33,74 | Susanna Salkola 33,96 |
| M 100 m RU | Eetu Karvonen 1.04,41 | Jarno Pihlava 1.04,58 | Iisakki Ratilainen 1.04,65 |
| N 100 m RU | Eeva Saarinen 1.12,43 | Miia Tenhunen 1.13,64 | Elisa Vilhunen 1.14,60 |
| M 200 m RU | Eetu Karvonen 2.18,43 | Ossi Oksa 2.19,61 | Iisakki Ratilainen 2.24,01 |
| N 200 m RU | Miia Tenhunen 2.35,69 | Natalia Hissamutdinova 2.35,86 | Eeva Saarinen 2.38,55 |