stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kreeta
Historia > Antiikin aika

Noin vuonna 1200–1100 eaa. doorilaiset saapuivat Kreetalle, jonka jälkeen jälleen monet kreetalaiset muuttivat vuoristoon, jossa he jatkoivat minolaisten tapojen noudattamista. Osa muutti jopa Palestiinaan saakka. Minolaisten kielen tiedetään säilyneen eteokreettinä noin 400-luvulle eaa. saakka. Doorilaiset toivat saarelle rautakauden korvattuaan pronssin raudalla.
Antiikin aikana Kreetalla sijaitsi useita keskenään sotivia poliksia eli kaupunkivaltioita, joista merkittävimpiin kuuluvat muun muassa Knossos, Kydonia, Gortyn ja Lyktos. Hellenistisellä kaudella vuosina 330–69 eaa. Kreetan väestö alkoi kasvaa ja sen myötä eroosio edetä, sillä metsiä tuhottiin. Saari oli myös merirosvojen tukikohta, mistä Rooman valtakunta ei pitänyt vaan valtasi kolmen vuoden yrittämisen jälkeen 70–60-luvulla eaa. koko Kreetan. Saaresta tehtiin osa Kyrenaikan provinssia ja Gortynista sen pääkaupunki. Kreetan lisäksi provinssiin kuului alueita Pohjois-Afrikan rannikolta, nykyisen Libyan alueelta. Roomalaiset rakensivat saarelle esimerkiksi kastelu- ja keskuslämmitysjärjestelmiä sekä teitä.
Apostoli Paavali saapui Kreetalle vuonna 59 jaa. tuoden mukanaan kristinuskon ja Tituksen, josta tuli Kreetan ensimmäinen piispa. Tituksella oli kuitenkin vaikeuksia käännyttää pakanallisia kreetalaisia, ja lopulta hän kuolikin marttyyrina. Vähitellen kristinusko kuitenkin pääsi vallalle saarella ja kehittyi edelleen ortodoksisuudeksi. Myöhemmin Tituksesta tehtiin Kreetan suojeluspyhä.
Historia > Bysanttilaiskaudelta venetsialaiskaudelle

Rooman valtakunta hajosi vuonna 395 Länsi-Roomaksi ja Itä-Roomaksi eli Bysantiksi. Kreetasta tuli tällöin osa Bysanttia. Bysanttilaisella kaudella saarelle rakennettiin noin 70 kirkkoa.
Arabialainen merirosvojoukko Abu Hafs Omarin johdolla valtasi Kreetan vuonna 824. Merirosvot kehittivät saaresta orjamarkkina-alueen, merirosvojen tukikohdan sekä tuhosivat kirkkoja. Kreetalaiset kuitenkin onnistuivat säilyttämään ortodoksisen uskonsa. Bysantti yritti vallata takaisin Kreetan useaan otteeseen. Vuosina 911 ja 949 tehdyt takaisinvaltausyritykset epäonnistuivat. Merirosvot perustivat nykyisen Iraklionin kaupungin paikalle Rab-el-Khandakin, johon bysanttilainen sotapäällikkö Nikeforos Fokas joukkoineen rantautui vuonna 961 ja voitti merirosvot. Näin Kreeta kuului jälleen Bysantille. Takaisinvalloituksen jälkeen Nikeforos tuotti saarelle Manner-Kreikasta ja Konstantinopolista väkeä. Hiljalleen hyvinvointi palautui saarelle.
Vuonna 1204 Kreeta myytiin tuhannella hopeamarkalla Venetsialle neljännen ristiretken seurauksena. Genovalaiset kuitenkin ehtivät asettua Kreetalle ensin, ja vasta viiden vuoden kuluttua venetsialaiset saivat saaren haltuunsa. Kreetasta tuli Venetsian ensimmäinen merentakainen siirtokunta, ja myöhemmin se oli Venetsian kauppaimperiumin tärkeimpiä osia. Välimeren yli kuljetettiin viiniä, suolaa ja puuta, mutta kaupan tuotto päätyi rikkaille venetsialaisille. Kreetalaiset kapinoivat venetsialaisia vastaan, minkä vuoksi kaupungit jouduttiin linnoittamaan. Ajan kuluessa kreetalaiset osallistuivat jo yhdessä venetsialaisten kanssa saaren hallintaan. Lisäksi venetsialaiset viljelivät maata ja hakkasivat saaren metsiä. Venetsialaiskaudella roomalaiskatolisuudesta tehtiin virallinen uskonto, mutta ortodoksinen usko piti kansan keskuudessa pintansa.
Historia > Osmanien valtakunnan osasta osaksi Kreikkaa

Osmanit olivat 1400-luvulta alkaen ajaneet venetsialaisia pois Vähästä-Aasiasta ensin Egeanmeren saarille ja sen jälkeen pois niiltäkin. Pian osmanit aikoivat karkottaa venetsialaiset myös Kreetalta. Ensin Siteía ja Chaniá joutuivat 1530-luvulla muslimimerirosvohyökkäyksen kohteeksi. Venetsialaiset vastasivat tähän vahvistamalla linnoituksia, mutta vuonna 1645 osmanit saivat Réthymnon ja Chanián haltuunsa. Vuoteen 1648 mennessä koko Kreeta Candiaa (nyk. Iraklion) lukuun ottamatta oli osmanien hallussa. Osmanit olivat aloittaneet 12 000 asukkaan Candian piirityksen vuonna 1647. Piiritys kesti 21 vuotta, jona aikana paljon candialaisia menehtyi ruttoon. Vuonna 1669 Candiakin joutui osmaneille. Valtauksessa kuoli 118 000 osmania ja 30 000 venetsialaista.
Osmanit riistivät kreetalaisia raskain veroin. He käännyttivät kreetalaisia islamiin lupaamalla muun muassa, että kääntyneet saisivat pitää omaisuutensa ja nauttia alhaisemmista veroista. Ne jotka pysyttäytyivät kristinuskossa, pakenivat vuoristoihin. Osmanit muuttivat kirkkoja moskeijoiksi ja korjauttivat saaren linnoituksia. Osmanien kaudella Kreetan talous ja kulttuuri taantuivat. Vuoristoihin muuttaneet kapinoivat useasti osmaneita vastaan. Ensimmäinen suurempi kapina järjestettiin vuonna 1770 etelärannikon Sfakiássa laivanvarustaja Daskalogiánniksen johdolla. Daskalogiánniksen oli tarkoitus saada apua venäläisiltä, joiden oli tarkoitus harhauttaa osmaneita toisaalla. Osmanit kukistivat kapinan, ja Daskalogiánnis tapettiin.
Kreikka itsenäistyi osmanien valtakunnasta vuonna 1821, mutta Kreeta pysyi edelleen osana valtakuntaa. Seuraava suurempi kapina järjestettiin ja kukistettiin etelärannikolla, Fragkokástellossa vuonna 1828. Vuonna 1866 2 000 ihmistä teki itsemurhan Arkádin luostarissa räjäyttämällä itsensä ruutivaraston mukana. Kapinaliike painosti Ateenaa tulemaan apuun. Vuoden 1866 kapinan johtomiehet alkoivat vaatia énosista eli liittoa Kreikan kanssa. Kreikkalaiset ympäri maailmaa alkoivat kerätä rahaa aseita varten, ja saarelle alkoi saapua vapaaehtoisjoukkoja. Kreetalaiset jäivät kuitenkin yksin, sillä suurvallat painostivat Kreikan luopumaan kreetalaiskapinallisten tukemisesta.
Vuonna 1898 17 brittiläistä sotilasta kuoli Iraklionissa, minkä jälkeen suurvallat alkoivat vaatia osmanien poistumista Kreetalta. Kreetalle myönnettiin itsehallinto vuonna 1898, ja Kreetan autonominen valtio syntyi. Kreetalaisten toivoma liitto Kreikan kanssa toteutui Elefthérios Venizéloksen johdolla vuonna 1913.
Historia > Toisesta maailmansodasta nykyaikaan

Toisen maailmansodan aikana Kreikan hallitus ja armeija liittolaisjoukkoineen pakenivat Kreetalle, sillä Adolf Hitlerin johtama Saksa oli miehittänyt Manner-Kreikan. Saksalaiset laskuvarjosotilaat saapuivat Kreetalle 20. toukokuuta 1941 ja aloittivat Kreetan taistelun. Kreetalaiset joutuivat yhdessä brittien, uusiseelantilaisten ja australialaisten kanssa lopulta perääntymään Kreetan etelärannikolle. Kreetan taistelu päättyi 1. kesäkuuta, mutta saksalaiset miehittivät Kreetaa kevääseen 1945 saakka.
Kreetalaisia pakeni vuoristoihin, ja monia evakuoitiin lisäksi Egyptiin. Saarelle jääneet kreetalaiset auttoivat liittoutuneita pakenemaan ja vastustivat kiivaasti saksalaismiehitystä. Saksalaiset rankaisivat kreetalaisia sissitoiminnastaan muun muassa tuhoamalla kokonaisia kyliä ja tappamalla 25 kreikkalaista jokaista tapettua saksalaista kohden. Ensimmäinen ja yksi tunnetuimmista saksalaisten siviiliväestöä vastaan kohdistamista kostoista oli Kontomárin verilöyly 2. kesäkuuta 1941. Saksalaiset suistivat saaren talouden sekasortoon.
Kreeta on nykyisin Kreikan vauraimpia alueita, koska saari vältti Manner-Kreikassa käydyn sisällissodan ja jälleenrakentaminen voitiin Kreetalla aloittaa aikaisemmin. Miltei kaikki saaren asukkaat saivat 1950-luvulle saakka elantonsa maataloudesta. Matkailu alkoi voimakkaasti kasvaa 1960- ja 1970-luvuilta lähtien. Työpaikkoja maataloudesta on siirtynyt matkailualalle, ja saaren kokonaistyöttömyys on vähentynyt.
Kreetan yliopisto perustettiin 1970-luvulla, ja sen toimipaikkoina ovat Réthymno ja Iraklion. Teknillinen yliopisto Chaniáan perustettiin samaan aikaan. Yliopistojen ansiosta saaren asukkaat eivät nykyisin enää lähde ulkomaille opiskelemaan, mikä oli aikaisemmin yleistä. Yliopistoihin saapuu opiskelijoita jopa Kreikan pohjoisosista.
Kreetan infrastruktuurin kehittäminen edistyi, kun Kreikka vuonna 1981 liittyi Euroopan unioniin ja saarelle alkoi tulla teknologiaa ja rahaa. Esimerkiksi uusia teitä on rakennettu, jotta kreetalaiset tuotteet saataisiin markkinoille nopeammin. Myös maatalouden tarvitsemat kastelujärjestelmät ovat Euroopan unionin ansiosta kehittyneet. Talvisin saarella tuotetaan Keski-Euroopan markkinoille esimerkiksi salaatteja, meloneja, kukkia, tomaatteja, mansikoita ja kurkkuja. Viime vuosien aikana kreetalaiset ovat alkaneet Italiaan myynnin sijasta pullottaa ja markkinoida oliiviöljyjään itse. Kreikka myönsi vuonna 1953 Yhdysvalloille luvan rakentaa tukikohtia maahan, ja niitä rakennettiin myös Kreetalle, samoin kuin rakennettiin Naton tukikohtia, joista nykyisin on jäljellä enää yksi, Soúdanlahdella.
Kreeta mytologiassa

Antiikin kreikkalaisten ylijumala Zeus kasvoi Díktin luolassa Kreetalla piilossa isältään titaani Kronokselta, jolla oli tapana syödä lapsensa. Tämän ansiosta saarella on merkittävä asema kreikkalaisessa mytologiassa.
Zeusta tuli taisteltuaan kymmenen vuotta titaaneja vastaan Olympos-vuorelta hallitseva kuningas. Sittemmin Zeus kantoi prinsessa Europen härän muodossa Kreetalle. He rantautuivat Mátalassa ja jatkoivat sieltä Gortyniin, jossa Zeus makasi Europen vuorilta hakemansa plataanin juurella. Plataanista tuli ikivihreä ja kuolematon, ja kerrotaan, että se kasvaisi edelleen Gortynissa. Europe synnytti Zeukselle Rhadamanthyksen, Sarpedonin ja Minoksen. Joidenkin mukaan Zeus olisi myös haudattu Kreetalle, kun taas toiset puhuvat hänen olevan kuolematon. Väitettyjä hautapaikkoja ovat esimerkiksi Zoun luola Zonianássa Réthymnon alueyksikössä ja Gioúchtas-vuori Iraklionin läheisyydessä. Gioúchtas-vuoren profiilin sanotaan muistuttavan makaavan Zeuksen sivuprofiilia.
Kreetan kuningas Asterios nai Europen. Asterios oli adoptoinut Europen ja Zeuksen kolme poikaa. Kun Asterios kuoli, taistelivat Sarpedon ja Minos kruunusta. Minos halusi todistaa jumaluutensa ja pyysi meren jumala Poseidonilta valkoista aalloista ilmestyvää härkää, jonka hän uhraisi. Härkä oli kuitenkin niin kaunis, ettei Minos uhrannutkaan sitä, vaan piilotti sen oman laumansa sekaan. Tästä Poseidon ei pitänyt, ja hän sai Pasifaen, Minoksen vaimon, rakastumaan härkään. Kuningatar Pasifae ja härkä yhtyivät, jonka jälkeen syntyi häränpäinen ihminen, Minotauros. Kuningas Minoksen käskystä Daidalos rakensi labyrintin, tarun mukaan Knossokseen, johon Minotauros vangittiin.
Samoihin aikoihin Minos voitti erään Ateenan kanssa käydyn sodan, minkä seurauksena Ateenan täytyi määräajoin lähettää Kreetalle seitsemän nuorta naista ja seitsemän nuorta miestä, jotka Minotaurus sitten söi. Lopulta Ateenan tuleva kuningas Theseus saapui itse Kreetalle. Kuninkaan tytär Ariadne rakastui Theseukseen. Theseus lähti labyrinttiin tappamaan Minotaurosta mukanaan Ariadnelta saamansa lanka. Daidalos oli kehottanut antamaan langan Theseukselle. Theseuksen onnistui tappaa Minotauros, jonka jälkeen hän lankaa seuraten selvitti tiensä ulos labyrintista ja pari karkasi.
Petoksen havaittuaan Minos vangitsi Daidaloksen ja tämän pojan Ikaroksen labyrinttiin. Vankien onnistui karata labyrintista rakentamalla vahasta ja höyhenistä siivet. Ikaroksen lento päättyi mereen ja kuolemaan, sillä hän oli lentänyt liian lähellä aurinkoa ja vaha siivistä oli päässyt sulamaan. Daidaloksen puolestaan onnistui lentää Sisiliaan saakka. Minos joutui lopulta Manalaan, kun oli etsimässä Daidalosta.
Hallinto ja politiikka

Kreeta kuuluu hallinnollisesti Kreetan alueeseen, joka on yksi Kreikan 13 alueesta. Ylemmällä tasolla Kreeta muodostaa puolestaan Kreetan hajautetun hallinnon alueen, joka on yksi Kreikan seitsemästä hajautetun hallinnon alueesta. Kreetan alue on jaettu edelleen neljään alueyksikköön, Chanián, Réthymnon, Iraklionin ja Lasíthin alueyksiköihin. Ennen vuoden 2011 aluehallintouudistusta Kreeta oli alueyksiköiden sijaan jaettu neljään samannimiseen prefektuuriin. Alueyksiköt jakautuvat edelleen kuntiin, joita on yhteensä 24. Niistä väkiluvultaan suurin on 173 450 asukkaan (vuoden 2011 väestölaskennan mukaan) Iraklion ja pienin 150 asukkaan Gávdos. Kreetalla on 15 edustajaa Kreikan 300-paikkaisessa parlamentissa.
Kreetan asukkaat suhtautuvat ulkopuoliseen vallankäyttöön katkerasti, sillä Kreetan historia on täynnä itsenäisyystaisteluita. Tavallisesti Kreetan johtajat on nimitetty virkoihinsa Ateenassa, mutta vuonna 1994 koko Kreikassa suoritettiin paikallinen itsehallintouudistus, jonka seurauksena valtaa hajautettiin. Uudet paikallishallinnon edustajat saivat nyt vähitellen ottaa esimerkiksi talouspolitiikkaa, kouluja, sairaaloita ja teitä vastuulleen. Kreikan keskushallinnon tehtäviin puolestaan kuuluvat edelleen ulkopolitiikka, puolustus sekä järjestykseen ja lakiin liittyvät asiat. Kreeta hyötyy Euroopan unionista, sillä monia hankkeita rahoitetaan EU:n rahastoista.
Poliittisesti Kreeta on vasemmiston vahvaa kannatusaluetta. Erityisesti Chanián ja Iraklionin seuduilla vasemmistolaisten valtapuolueiden tuki on perinteisesti ollut valtakunnallista keskiarvoa vahvempaa, eikä oikeistolainen puolue ole voittanut näissä vaaleja kertaakaan sitten 1970-luvun. Vastaavasti Kreikan kommunistisen puolueen menestys Kreetalla on jäänyt valtakunnallista kannatusta heikommaksi. Sosialidemokraattinen Pasok oli pitkään Kreetan suosituin puolue voittaen kaikki vaalit vuodesta 1981 lähtien. Vielä vuoden 2009 parlamenttivaaleissa puolue sai yli 50 % saaren äänistä. Talouskriisin jälkeen Kreetasta on tullut vasemmistolaisen Syrizan kannatusaluetta ja puolue on ollut saaren suurin kaikissa vaaleissa 2012 parlamenttivaaleista lähtien. Vuoden 2015 kansanäänestyksessä EU:n tukipaketin ehdoista kreetalaisista selkeä enemmistö (yli 65 %) äänesti pääministeri Aléxis Tsíprasin kehotuksen mukaisesti tukipaketin ehtoja vastaan. Vuoden 2019 parlamenttivaaleissa muualla Kreikassa vaalitappion kärsinyt Syriza säilytti asemansa saaren suosituimpana puolueena.
Talous > Yleistä

Kreetalla ei juurikaan ole teollisuutta tai luonnonvaroja. Teollisuus on pääasiassa posliinin ja keramiikan valmistamista, maataloustuotteiden jatkojalostamista tai rakentamiseen jotenkin liittyvää. Kaivannaisista kalkkia, ligniittiä ja kipsiä kaivetaan saarella. Alkutuotanto työllistää 37,9 prosenttia kreetalaisista, jalostus 12,3 % ja palvelut 49,8 %. Saaren tärkein elinkeino on matkailu, joka on ollut sille eduksi erityisesti talouskriisin myötä. Vaikka Kreeta kärsi matkailijoiden vähentymisestä Euroopan taantuman aikana 2008–2010, matkailun nopea elpyminen mahdollisti Kreetalle manner-Kreikkaa paremman aseman Kreikan velkakriisin puhjettua. Matkailijoiden määrä saavutti taantumaa edeltävän tason jo vuonna 2013 ja kasvu on sen jälkeen ollut tasaista. Kreetan työttömyysprosentti on perinteisesti ollut Kreikan keskiarvioa alhaisempaa, nykyisin noin 10,1 %, kun valtakunnallinen keskiarvo on 18,1 %. Sesongit kuitenkin vaikuttavat huomattavasti työllisyyteen ja saarella on paljon kausityöntekijöitä. Sesonkien aikana saarelle saapuu ulkomailta, kuten Balkanilta, myös laitonta työvoimaa.
Talous > Maatalous

Maanviljely työllistää valtaosan kreetalaisista, mutta myös kotieläinten, kuten sikojen, vuohien, lampaiden ja siipikarjan hoito on merkittävää. Saaren pinta-alasta miltei puolet oli 2000-luvun alussa lampaiden ja vuohien laidunnuksessa. Huomattavia elinkeinoja ovat lisäksi oliivin-, hedelmän- ja viininviljely. Kreetalla on noin 35 miljoonaa oliivipuuta ja viisi miljoonaa appelsiinipuuta. Saarella kasvatetaan lisäksi esimerkiksi johanneksenleipäpuuta, mantelia, aprikoosia, viikunaa, sitrushedelmiä ja granaattiomenaa. Alankomaalainen Paul Kuipers toi 1960-luvulla saarelle muovista tehtyjä kasvihuoneita, joiden ansiosta saarelaiset voivat viljellä kurkkua, tomaattia ja vesimelonia huomattavasti enemmän. Nykyisin saarella viljellään kasvihuoneiden ansiosta myös ananasta, avokadoa ja banaania. Talviaikaan Kreetalta kuljetetaan pääkaupunki Ateenan markkinoille tavaraa.
Talous > Matkailu

Matkailu on yksi saaren tärkeimmistä elinkeinoista. Ensimmäiset matkailijat saarelle saapuivat jo 1900-luvun alkuvuosina . He olivat kiinnostuneita ainoastaan minolaisten perinnöstä. Suuri määrä hotelleja rakennettiin 1960-luvulla parhaimpien uimarantojen läheisyyteen saaren pohjoisrannikolle, lähelle satamia ja lentoasemia. Näin alkoi massaturismi saarella. Huono suunnittelu on sen jälkeen haitannut turistirakentamista. Kreetalle saapui 2000-luvun alussa noin kaksi miljoonaa ja vuosikymmenen lopulla kolme miljoonaa matkailijaa vuodessa. Pääasiassa matkailijat tulevat valmismatkoilla. Suurin matkailijaryhmä 2000-luvun alussa Kreetalla oli saksalaiset, joita saapui noin 600 000. Toiseksi eniten, 250 000, saapui brittejä, kolmanneksi eniten, 380 000, skandinaaveja ja neljänneksi eniten, 145 000, alankomaalaisia.
Kreetan harrastusmahdollisuuksia ovat esimerkiksi snorklaus, lainelautailu, nousuvarjolento, vesihiihto, purjehdus ja kajakointi. Kreetalla on myös lukuisia vaellusreittejä, kuten Espanjan Tarifasta alkava Euroopan kauko­vaellus­reitti 4, joka kulkee saaren poikki lännestä itään. Saarella on myös golfkenttiä.
Liikenne

Kreetan päätie on saaren pohjoisrannikkoa Kíssamoksesta Siteíaan kulkeva EO90-kansallistie eli ”Kreetan kansallistie”. Sen osuus Kíssamoksesta Chaniáan on Ruotsin Malmöstä alkavaa Eurooppatietä 65, ja osuus Chaniásta Iraklionin ja Ágios Nikólaoksen kautta Siteíaan puolestaan Eurooppatietä 75, joka saa alkunsa Pohjois-Norjan Vuoreijasta. Tie on moottoritietä A90 Iraklionin seudulla sekä Chanián ja Réthymnon ohittaessaan.
Kreetan KTEL-linja-autojen reittiverkko on melko tiheä, ja linja-autot poikkeavat jokaisessa reitin varren kaupungissa ja kylässä. Esimerkiksi Iraklionissa on kolme linja-autoasemaa sekä Chaniássa, Réthymnossa ja Ágios Nikólaoksessa kussakin yksi.
Kreikan saaristossa liikennöi lukematon määrä erilaisia laivayhtiöitä. Manner-Kreikan Pireuksesta, Ateenan kupeesta, kestää lautalla matka Chaniáan kymmenen tuntia, Réthymnoon 11–12 tuntia, Iraklioniin 7–11 tuntia, Ágios Nikólaokseen 12 tuntia ja Siteíaan 15 tuntia. Iraklionista lähtee lauttoja Pireuksen lisäksi ainakin Thessalonikiin, Santorínille, Náxokselle, Mýkonokselle, Párokselle, Kárpathokselle ja Ródokselle. Myös Ágios Nikólaoksesta pääsee Pireuksen lisäksi esimerkiksi Siteíaan, Ródokselle ja Kárpathokselle. Siteían satamasta kulkee lauttoja Pireuksen lisäksi esimerkiksi Ágios Nikólaokseen, Kárpathokselle ja Ródokselle. Lisäksi monista muistakin satamista liikennöidään lautoilla lähikaupunkeihin. Esimerkiksi etelärannikolla kulkee yhteysaluksia reiteillä Palaióchora–Gávdos, Palaióchora–Agía Rouméli–Sfakiá, Sfakiá–Gávdos ja Palaióchora–Elafonísi.
Kreetalla on kaksi kansainvälistä lentoasemaa, Chanián kansainvälinen lentoasema ja Iraklionin kansainvälinen lentoasema, joille molemmille on lentoja Ateenasta. Lisäksi Siteíassa on pienempi kunnallinen Siteían lentoasema. Ateenan lisäksi Iraklionista on lentoja Santorínille, Ródokselle, Mýkonokselle ja Thessalonikiin. Chaniásta lennetään myös muun muassa Thessalonikiin. Kreetalle on ulkomailta suoria reitti- ja tilauslentoja. Iraklionin lentoasema on Kreikan vilkkain tilauslentojen kohde.
Väestö

Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Kreetan alueella asui 621 340 asukasta, joista naisia oli 312 580 ja miehiä loput 308 760. Asukkaista yli kolmasosa asuu kolmessa suuressa kaupungissa. Pääkaupungissa Iraklionissa asui vuonna 2011 173 450 asukasta, Chaniássa 108 310 ja Réthymnossa 54 900. Ágios Nikólaoksessa asui 26 430, Siteíassa 18 550 ja Ierápetrassa 28 270 asukasta.
Kreetan väestö kasvoi vuosien 1951–1991 aikana 16 prosenttia. Samana aikana Iraklionin prefektuurin väkiluku kasvoi 39 prosenttia ja Chanián prefektuurin viisi prosenttia. Vastaavasti sekä Réthymnon ja Lasíthin prefektuurien väestö väheni neljällä prosentilla. Kreetan väkiluku väheni jokaisessa prefektuurissa vuosina 1961–1971 huonon taloustilanteen vuoksi. Kreetalaisia lähti suurin joukoin merille ja ulkomaille, kuten Australiaan, Kanadaan ja Yhdysvaltoihin.
Koulutus

Kreetalaiset ovat muihin kreikkalaisiin verrattuna korkeasti koulutettuja. Saarella toimii kreikkalaisia kouluja, joihin kaikki Kreikassa asuvat ovat hyväksyttyjä opiskelemaan. Kreikkalaisille 6–15-vuotiaille koulunkäynti on pakollista. Kultakin koulutusasteelta oppilaat ja opiskelijat saavat tutkinnon, jonka avulla he voivat siirtyä seuraavalle asteelle.
Saarella toimii Kreetan yliopisto, jolla on kampukset sekä Iraklionissa että Réthymnossa. Yliopistossa on noin 23 500 opiskelijaa, ja se on perustettu vuonna 1973. Chaniássa toimii puolestaan vuonna 1977 perustettu Kreetan teknillinen yliopisto. Ensimmäiset opiskelijat kouluun otettiin lokakuussa 1984.
Iraklionissa pääpaikkaansa pitää Kreetan teknologiakoulutusinstituutti (engl. Technological Education Institute of Crete), jolla on koulut myös Ágios Nikólaoksessa, Siteíassa, Ierápetrassa ja Chaniássa. Niin ikään Iraklionissa pääpaikkaansa pitää yksi Kreikan merkittävimmistä tutkimusorganisaatioista, Foundation for Research and Technology – Hellas (FORTH) (kreik. Ίδρυμα Τεχνολογίας και Έρευνας – ΙΤΕ), jolla on saarella viisi tutkimusinstituuttia. Iraklionin kupeessa Goúveksessa toimii myös meribiologiainstituutti.
Kreetalla on yksi englanninkielinen koulu, The European School, joka sijaitsee pääkaupunki Iraklionissa. Koulu avattiin syyskuussa 2005, ja se pohjautuu kreikkalaiseen kouluun ja on maksuton. Chaniássa toimii myös vuonna 1994 perustettu Suomi-koulu, jota rahoitetaan Suomen opetushallituksen tuella, koulumaksuilla sekä mahdollisilla muilla maksuilla. Suomi-koulun kannatusyhdistys on Hanian Suomalaiset ry. Suomi-koulu tutustuttaa suomalaisiin juhliin ja perinteisiin sekä pyrkii muun muassa muodostamaan suomen kieltä kohtaan myönteisen asenteen.
Kulttuuri > Yleistä

Kreetalaisille perhe on tärkeä, ja isä on perheen ehdoton auktoriteetti. Samassa talossa saattaa joskus asua jopa kolmekin sukupolvea. Perheen jälkeen tärkeimmät yhteisöt ovat laajempi suku, naapurit, työyhteisö ja koko kylä.
Paikallinen murre ja tavat on onnistuttu säilyttämään kaikissa saaren neljässä alueyksikössä, mutta matkailun myötä nuoret ovat siirtyneet elannon perässä kylistä kaupunkeihin.
Kulttuuri > Taide > Musiikki ja tanssi

Kreetan merkittävin perinteinen soitin on lyyra-niminen kielisoitin, joka muistuttaa pienikokoista kitaraa. Lyyraa säestetään habiolilla eli paimenhuilulla, askomantoúralla eli kreetalaisella säkkipillillä ja laoútolla, joka muistuttaa mandoliinia. Mantináda-lauluja soitetaan näillä soittimilla. Laulujen sanat koostuvat riimitetyistä säepareista. Kreetan länsiosasta ovat peräisin isänmaallisuutta ja urheutta korostavat, vapaustaistelijoiden laulamat rizítika-laulut. Esimerkiksi Réthymnossa järjestetään heinäkuussa musiikkifestivaali ja elokuussa renessanssifestivaali, jossa esitetään klassista musiikkia.
Tunnettuja kreetalaisia laulajia ovat Nána Moúschouri (s. 1934), Ríta Sakellaríou (1934–1999) ja Níkos Xyloúris (1936–1980). Muita tunnettuja muusikoita ovat Giánnis Markópoulos (s. 1939) ja Psarantónis eli Antónis Xyloúris.
Kreetalla elää myös sukupolvelta toiselle siirtyvä eeppisten runojen lausuntaperinne. Runot valoivat aikoinaan uskoa yksinäisiin, pelokkaisiin ja nuoriin vapaustaistelijoihin.
Réthymnosta on lähtöisin soústa-tanssi, joka sisältää hyppyaskelia. Suurieleinen ja hidas zebétiko-tanssi puolestaan on kotoisin vuoristossa asuvien miesten keskuudesta.
Kulttuuri > Taide > Maalaustaide ja kirjallisuus

Kreetan renessanssiksi kutsutaan 1500- ja 1600-lukuja, jolloin taiteet kukoistivat. Samana aikana kukoisti kreetalaiseksi koulukunnaksi kutsuttu maalaustaiteen koulukunta. Isä Emmanouíl Tzánes ja Theódoros Poulákis olivat tämän koulukunnan huomattavia edustajia 1500- ja 1600-luvuilla. Aikakaudella eli myös esimerkiksi runoilija Vitséntzos Kornáros (1553–1613/1614), joka tunnetaan erityisesti romanttisesta eeppisestä runostaan, Erotókritos. Myös Kreetalla syntynyt taidemaalari Domínikos Theotokópoulos eli El Greco (1541–1614) eli tuona aikana, mutta vaikutti Espanjassa.
Iraklionista kotoisin oli kirjailija, runoilija, näytelmäkirjailija ja filosofi Níkos Kazantzákis (1883–1957). Hänen tunnetuin romaaninsa on Kerro minulle, Zorbas, jonka pohjalta on tehty myös samanniminen elokuva. Kreetalaiset pitävät Kazantzákista suurimpana kirjailijanaan. Tunnettuja kreetalaisia runoilijoita ovat Odysséas Elýtis (1911–1996), joka sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1979 ja Christóforos Liontákis (s. 1945). Tunnettuja kirjailijoita ovat esimerkiksi Máro Doúka (s. 1947) ja Mímis Androulákis (s. 1951).