stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bruno Loerzer
Toinen maailmansota

Toisen maailmansodan alussa Loerzer komensi 2. lentodivisioonaa ja Puolan offensiivin jälkeen II lentoarmeijakuntaa, joka osallistui Ranskan valtaukseen alkukesällä 1940. Ranskassa käytettiin Loerzerin ja Heinz Guderianin yhdessä kehittämää maavoimia tukevaa pommitustaktiikkaa, jossa pienet osastot pommittivat vihollisen maajoukkoja jatkuvana tasaisena virtana, sen sijaan että suuri osasto olisi hyökännyt kerran tai kahdesti päivän aikana. Guderian ja Loerzer olivat kokeilleet taktiikkaa jo Mlawassa puolalaisia vastaan 3. syyskuuta 1939.
Loerzer johti II lentoarmeijakuntaa taistelussa Britanniasta 1940–1941. Yksikkö osallistui operaatio Barbarossaan itärintamalla 1941, kunnes se siirrettiin Välimerelle joulukuussa 1941. Helmikuussa 1943 Loerzer ylennettiin kenraalieverstiksi ja siirrettiin ilmailuministeriöön. Joulukuussa 1944 hänet siirrettiin Wehrmachtin komentajareserviin, eikä hän saanut enää uusia tehtäviä sodan aikana.
Jagdgeschwader 26:n henkilöstöä: Bruno Loerzer keskellä, veljensä Fritz oikealla puolellaan.
Live at Leeds

| Live at Leeds The Who |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : Leedsin yliopisto,  14. helmikuuta 1970
 Julkaistu:  23. toukokuuta 1970    16. toukokuuta 1970
 Formaatti: LP, CD
 Tuottaja(t): The Who, Kit Lambert, Jon Astley
 Tyylilaji: hard rock
 Kesto: 36.24
 Levy-yhtiö:  Track, Polydor    Decca, MCA
Listasijoitukset
  2. (6. kesäkuuta 1970)   3. (kesäkuu 1970)   4. (1970)   8. (1970)   Top 10 (1970)   13. (viikko 29, 1970)
The Whon muut julkaisut
| Tommy 1969 | Live at Leeds 1970 | Who's Next 1971 |
Live at Leeds on The Whon toukokuussa 1970 julkaistu livealbumi.
Albumin materiaali piti alun perin äänittää kahdessa konsertissa Englannissa. Ensimmäinen äänitys tehtiin Leedsin yliopistolla 14. helmikuuta 1970, ja toinen Hullissa päivää myöhemmin. Hullin konsertissa John Entwistlen bassokitaran äänitys kuitenkin epäonnistui, ja albumin kaikki materiaali jouduttiin ottamaan pelkästään Leedsin konsertista.
Live at Leedsin alkuperäinen vinyylipainos sisälsi ainoastaan kuusi kappaletta, kun taas vuonna 1995 julkaistu remasteroitu CD-versio sisälsi yhteensä neljätoista kappaletta. Vuonna 2003 julkaistu Deluxe Edition sisältää bonuslevyn, Tommy-rockoopperan live-esityksen.
Kappaleet > Alkuperäinen vinyylipainos (1970)

A-puoli
Young Man Blues – 4.45 (säv. Mose Allison)
Substitute – 2.05 (säv. Pete Townshend)
Summertime Blues – 3.22 (säv. Jerry Capeheart/Eddie Cochran)
Shakin' All Over – 4.15 (säv. Johnny Kidd)
B-puoli
My Generation – 14.27 (säv. Townshend)
Magic Bus – 7.30 (säv. Townshend)
Kappaleet > Uusintapainos (Polydor 1995)

Heaven and Hell – 4.30 (säv. John Entwistle)
I Can’t Explain – 2.16 (säv. Pete Townshend)
Fortune Teller – 2.34 (säv. Naomi Neville)
Tattoo – 2.51 (säv. Townshend)
Young Man Blues – 4.56 (säv. Mose Allison)
Substitute – 2.07 (säv. Townshend)
Happy Jack – 2.13 (säv. Townshend)
I’m a Boy – 2.40 (säv. Townshend)
A Quick One, While He's Away – 8.25 (säv. Townshend)
Amazing Journey/Sparks – 7.34 (säv. Townshend)
Summertime Blues – 3.20 (säv. Eddie Cochran/Jerry Capehart)
Shakin’ All Over – 4.15 (säv. Fred Heath, aka Johnny Kidd)
My Generation – 14.45 (säv. Townshend)
Magic Bus – 7.22 (säv. Townshend)
Kappaleet > Deluxe edition (2001)

| --- | --- |
 CD 1 Heaven and Hell (John Entwistle)  I Can't Explain (Pete Townshend)  Fortune Teller (Naomi Neville)  Tattoo (Townshend)  Young Man Blues (Mose Allison)  Substitute (Townshend)  Happy Jack (Townshend)  I’m a Boy (Townshend)  A Quick One, While He’s Away (Townshend)  Summertime Blues (Eddie Cochran/Jerry Capehart)  Shakin’ All Over (Johnny Kidd aka Fred Heath)  My Generation (Townshend)  Magic Bus (Townshend) :  CD 2 (Tommy-live) Overture (Townshend)  It’s a Boy (Townshend)  1921 (Townshend)  Amazing Journey (Townshend)  Sparks (Townshend)  Eyesight to the Blind (Sonny Boy Williamson)  Christmas (Townshend)  The Acid Queen (Townshend)  Pinball Wizard (Townshend)  Do You Think It's Alright? (Townshend)  Fiddle About (Entwistle)  Tommy, Can You Hear Me? (Townshend)  There’s a Doctor (Townshend)  Go to the Mirror (Townshend)  Smash the Mirror (Townshend)  Miracle Cure (Townshend)  Sally Simpson (Townshend)  I’m Free (Townshend)  Tommy’s Holiday Camp (Keith Moon)  We’re Not Gonna Take It (Townshend)
Kokoonpano

Roger Daltrey – laulu, huuliharppu
John Entwistle – bassokitara, laulu
Keith Moon – rummut
Pete Townshend – kitara, laulu
Ljalovon keramiikka

Ljalovon keramiikka (ven. Льяловская керамика, Ljalovoskaja keramika, engl. Lyalovo ceramic, saks. Ljalovokeramik) on Keski-Venäjällä Volgan ja Okan jokien välisellä alueella ollut kivikautisen keramiikan traditio. Sen käyttäjiä olivat subneoliittisia metsästäjä-keräilijöitä, jotka jatkoivat seudulla keraamisten astioiden valmistuksen aloittaneen Ylä-Volgan kulttuurin perinnettä. Nämä ryhmät muodostivat Ljalovon kulttuurin. Myös Ljalovon keramiikka kuuluu kampakeramiikan keskiseen ryhmään ja alkoi noin 5000−4700 eaa., kun Ylä-Volgan keramiikkaa valmistaneet ryhmät muuttivat tyylinsä niin sanotuksi arkaaiseksi Ljalovon keramiikaksi. Ljanovon keramiikkaa pidetään Ylä-Volgan keramiikan seuraajana, sillä se levisi nopeasti samalle ydinalueelle. Kun Ljalovon keramiikan valmistus loppui noin 3600 eaa. mennessä, alkoi Volosovon keraaminen perinne.
Keramiikka > Valmistus

Savimassa oli paikallista savea, johon oli sekoitettu joukkoon hiekkaa ja soraa. Astian muoto muistutti katkaistua kananmunaa, jossa suippo pää muodosti astian pohjan. Pohja saattoi joskus olla myös pyöreä tai tasainen. Pienet astiat muistuttivat kuppeja ja olivat muodoltaan maljamaisia. Pitkät astiat olivat myös suurimpia, korkeudeltaan 50 cm ja halkaisijaltaan 40 cm. Pitkän astian seinämä nousi pohjan jälkeen suoraan ylöspäin tai se taipui suustaan hieman sisäänpäin. Astialla ei kuitenkaan ollut profiilia eli seinämän reuna ei tehnyt varsinaisesti mutkia.
Keramiikka > Koristelu

Astiat koristeltiin kauttaaltaan. Koristelu aloitettiin ilmeisesti pohjasta ja siirtyi valmistuksen edetessä koristeleminen astiaa ylöspäin. Viimeiseksi koristeltiin astian suuaukon reuna.
Koristelun pääelementti oli kulttuurin varhaisvaiheessa pitkä kampaleima, mutta myöhemmin yleistyivät kuoppaleimat, jotka painettiin tuoreeseen saveen tikulla tai muulla esineellä. Myöhemmin astiat oli koristeltu lähes yksinomaan suurilla kuopilla, joita painettiin astian pintaan tiheästi. Koristelu ei silloin muodostanut mitään astiaa kiertäviä vyöhykkeitä lukuun ottamatta kuopattomia vyöhykkeitä, joita jätettiin kuoppaisten alueiden väliin.
Sahtyšan asuinpaikalta löytyi Ljalovon keramiikkaa, johon oli painettu kampaleimoilla linnun kuvia. Linnut muodostivat oman vyöhykkeen, joka kiertää astian yläreunaa. Samankaltaisia lintuaiheita tunnetaan myös tyypillisen kampakeramiikan astioista Suomessa ja Karjalassa.
Elinkaari

Keramiikka on kehittyneen Ljalovon kulttuurin selkein tunnusmerkki, koska millään muulla traditiolla ei ollut näin voimakasta kuoppakoristelua. Kulttuurin ydinalueen muodosti Volgan ja Okan välinen valuma-alue, mutta sen vaikutukset levisivät myös pohjoiseen ja luoteeseen Karjalaan. Jos tulkitaan, että Karjalan kuoppakeramiikka olisi itse asiassa Ljalovon keramiikkaa, voidaan ajatella se levinneen Itä-Suomeen saakka.
Volosovon keramiikka korvasi sen ensin Volgan ja Okan alueilla noin 3600 eaa., ja muualla se muuntui muiksi keraamisiksi traditioiksi.lähde?
Aiheesta muualla

Stavitskiy, Vladimir: THE PIT-COMB CERAMICS OF THE FOREST-STEPPE ZONE (Ставицкий В.В. Ямочно-гребенчатая керамика лесостепной зоны). Тверь, 2006, (venäjäksi)
Stavitskiy, Vladimir: THE SAKONOVSKAYA NEOLITHIC SITE AND THE PROBLEM OF TAXONOMIC STATUS OF THE MONUMENTS OF BALAKHNA TYPE (Ставицкий В.В. Саконовская неолитическая стоянка и проблема таксономического статуса балахнинских памятников). Тверь, 2002., (venäjäksi)
Bruno Jorma

Bruno Jorma suunnilleen vuonna 1933.
Bruno August Jorma, vuoteen 1908 Jäderholm (14. maaliskuuta 1882 Rautalampi – 15. helmikuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja ja näyttelijä.
Bruno Jorman vanhemmat olivat apteekkari August Jäderholm ja Alma Wilhelmina Ullner ja puoliso vuodesta 1910 Hilja Jorma. Jorma kävi viisi luokkaa lyseota ja opiskeli Kansallisteatterin teatterikoulun 1906–1908, samoin kuin laulua Sternin konservatoriossa Berliinissä 1909–1910. Ensikonsertin Jorma piti Viipurissa vuonna 1917. Jorma toimi näyttelijänä useissa eri teattereissa ja baritonina eritoten Suomalaisessa Oopperassa 1919–1946. Hän esiintyi lähes sadassa puhe- ja lauluroolissa, enimmäkseen sivurooleissa ja luonneosissa. Hän oli myös Lallukan taiteilijakodin isännöitsijänä vuodesta 1933 lähtien.
Jormalle myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1948.
Aiheesta muualla

Rautalammin apteekista Suomalaiseen Oopperaan, Aitta, 01.03.1929, nro 3, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz
Jonah Hex

| Jonah Hex |
| --- | --- |

Luoja(t):  John Albano Tony DeZuñiga
Kustantamo:  DC Comics
Ensiesiintyminen:  All-Star Western nro 10 (1972)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Jonah Woodson Hex
Status:  palkkionmetsästäjä
Pituus:  182 cm
Paino:  95 kg
Henkilöllisyydet:  Hex
Suhteet
Sukulaiset:  Woodson (isä) Virginia "Ginny" (äiti) Mei Ling (vaimo) Nimetön poika Mei Wong (lanko) Mei Song (käly) Nimetön isäpuoli
Jonah Woodson Hex on DC Comicsin western-sarjakuvahahmo ja antisankari, jonka loivat John Albano ja Tony DeZuñiga 1970-luvun alkupuolella.
Jonah Hex tunnetaan kuitenkin paremmin Michael Fleischerin kirjoittamista tarinoista. Hex poikkeaa perinteisistä villin lännen sankareista siinä, ettei hän ole siloposkinen revolverisankari Roy Rogersin tyyliin vaan kasvoiltaan runneltu, väkivaltainen palkkionmetsästäjä, joka pukeutuu Etelävaltioiden univormuun. Hexin seikkailut sisältävät myös yleensä hyvin epäperinteisiä elementtejä, kuten voodoota tai aikamatkustusta.
Elokuussa 2010 Egmont Kustannus julkaisi neljännen mustavalkoisen Jonah Hex -kokoelman. Kokoelman tarinassa kerrotaan palkkionmetsästäjästä, joka yrittää asettua aloilleen ja perustaa perheen. Yli 200-sivuisesta tarinapaketin on käsikirjoittanut Michael Fleisher, kuvittaneet Dick Ayers ja Ross Andru, ja hahmosuunnittelun teki Tony DeZuniga. Suomennos on Moog Konttisen.
Jonah Hex muissa medioissa > Animaatio > Batman

Hex on esiintynyt harvemmin televisiossa ja teki varsinaisesti ensimmäisen esiintymisensä vuonna 1995 animaatiosarjassa Batman. Jaksossa "Showdown" Hexin menneisyys kerrottiin hieman eri lailla sarjakuvaan nähden. Hänen isänsä oli alkoholisti ja äiti tanssityttö. Hexin isä myi hänet lapsityöntekijäksi kaivamaan kaivoksia. Työn parissa hänen kasvonsa arpeutui sieppaajien johdosta, joiden rikoksien myötä Hex sai syyt niskoilleen. Hän kuitenkin pakeni kaivoksilta aloittaakseen oman elämänsä. Pian Hex huomasi olevansa luonnonlahjakas ampuja ja päätti ryhtyä palkkionmetsästäjäksi. Sittemmin hän muun muassa jahtasi Ra's al Ghulin poikaa Arkady Duvallia 1800-luvulla. Sarjassa hahmon äänenä oli Bill McKinney.
Jonah Hex muissa medioissa > Animaatio > Justice League Unlimited

Hex esiintyi Justice League Unlimitedissa vuonna 2005 jaksossa "The Once and Future Thing, Part 1: Weird Western Tales". Hän lähinnä auttoi muiden 1870-luvun sankareiden kanssa Batmania, Ihmenaista ja Vihreää Lyhtyä saamaan aikamatkustajarikollisen David Clintonin kiinni. Jonah Hexin äänenä toimi Adam Baldwin.
Jonah Hex muissa medioissa > Animaatio > Batman – pelottomat

Jonah Hex esiintyi vierailevana hahmona Batman – pelottomat -animaatiosarjassa. Hän teki sarjassa ensiesiintymisensä jakson "Return of the Fearsome Fangs" alussa nähdyssä lyhytanimaatiossa 20. helmikuuta 2009. Hahmon äänenä toimi Phil Morris.
Jaksossa lännen ajan Royal Flush Gang yritti tappaa hänet, mutta Batmanin avustuksella säilyi hengissä. Kiitokseksi hän antaa Batmanille kultaisen kolikon. Toisen kerran Hex esiintyi "Duel of the Double Crossers", jossa hänellä oli isompi rooli. Hex toimi jaksossa tuttuun tapaan palkkionmetsästäjänä ja sieppasi Mongulille erinäisiä sotureita hänen sotamaailmaansa. Lopulta Hex sai tehtäväkseen napata Batman, jossa hän myös onnistui. Sittemmin Hex auttoi Batmania karkaamaan taisteluareenalta ja vapauttamaan kaikki sieppaamansa soturit. Prosessin aikana Mongul oli kuitenkin kytkenyt pääkonsolin aikakoneeseensa, jonka tuhottua myös aikakone tuhoutuisi. Hex antoi Batmanille suostumuksensa tuhota konsoli, jotta vangit vapautuisivat. Hex jäi elämään 2000-luvulle, eikä näin voinut vielä palata omaan aikaansa.
Jonah Hex muissa medioissa > Animaatio > Justice League Action

Jonah Hex esiintyi animaatiosarjassa Justice League Action jaksossa "All Aboard the Space Train", jossa häntä ääninäytteli Trevor Devall. Tämä versio oli jäädytetty Kalliovuorten piilossa olevaan jäälohkoon, kunnes Oikeuden Puolustajat saivat hänet takaisin nykyhetkeen. Autettuaan Liigaa ja Space Cabbieta voittamaan Kanjar Ron, Hex päättää jäädä autioituneelle planeetalle hevosen kaltaisen alienin kanssa.
Jonah Hex muissa medioissa > Animaatio > DC Showcase: Jonah Hex

Thomas Jane ääninäytteli Jonah Hexiä lyhytanimaatioelokuvassa DC Showcase: Jonah Hex, joka julkaistiin 27. heinäkuuta 2010 suoraan DVD:lle.
Elokuvassa Hex etsi 500 dollarin arvoista Red nimistä lainsuojatonta. Hän saapui erääseen saluunaan, jossa hän tiedusteli baarimikolta miehestä, mutta ilman tulosta. Pian viereen saapui eräs nuori nainen, joka pyysi palvelusta saada rahaa päästäkseen kaupungista pois mikäli hän kertoisi jotain Hexin etsimästä miehestä. Hex antoi rahat ja nainen kertoi nähneensä miehen Lorrainen kanssa, joka houkuttelee varakkaimmat miehet yläkerran huoneeseensa ja tappaa ne. Hex päättää houkutella naisen esiin tarjoamalla kaikille ilmaiset juomat, jonka myötä Lorraine saapuu paikalle houkuttelemaan Hexin yläkertaan. Hex saapuu yläkertaan ja utelee naiselta mikäli tämä tietäisi jotain kuolleesta miehestä. Lorraine väittää ettei tiedä mitään, mutta samassa yrittää ampua Hexin, joka osasi odottaa tilannetta ja heitti hattunsa naisen päälle hämäyksenä, jonka myötä hän sai lyötyä naisen tajuttomaksi. Samassa paikalle ilmestyvät kaksi Lorrainen kätyriä, jotka yrittävät tappaa Hexin. Hex onnistui kuitenkin ampumaan aseellisen roiston, mutta joutuu hetken tappelemaan nyrkein kirveen kanssa riehuvaa ja kookkaampaa miestä vastaan. Hex onnistuu lopulta lyömään miehen ja pudottaa hänet yläkerrasta alas baaripöydän päälle. Samassa baarimikko yrittää ampua Hexin, mutta antisankari onnistuu tarkemmin ja ampuu baarimikon. Palattuaan takaisin Lorraine on jo tajuissaan ja Hex käskee naista aseella uhaten kertomaan Redin olinpaikan. Nainen vie hänet hylättyyn kaivokseen, jonne hän on kerännyt kaikki tappamansa miehet erääseen onkaloon. Molemmat laskeutuvat köyden varassa maanalaiseen koloon, josta Hex raahaa Redin ruumiin ylös ja jättää Lorrainen muiden ruumiiden kanssa.
Jonah Hex muissa medioissa > Elokuva

Näytelmäelokuvasta oli puhuttu 1970-luvun lopulta lähtien, mutta tuloksetta. Vuonna 2008 kuitenkin ilmoitettiin elokuvan saavan ensi-iltansa vuonna 2010 Mark Neveldinen ohjaamana. Nimikkoelokuvassaan Jonah Hex hahmoa näyttelee Josh Brolin. Hex yllättäen pettää yksikkönsä komentajan Quentin Turnbullin pelastaakseen sairaalan ja tappaa samalla Turnbullin pojan. Tämän johdosta Turnbull kostaa Hexille polttamalla hänen talonsa. Palon aikana kuolevat Hexin vaimo ja poika. Samalla Turnbull tekee polttomerkinnän Hexin naamaan ja jätti hänet kuolemaisilleen.
Päiviä myöhemmin intiaanit löytävät Hexin ja elvyttävät hänet mystisillä voimilla. Tämän seurauksena Hexillä on kyky kommunikoida kuolleiden kanssa, sillä hänen maallisen läsnäolonsa lisäksi, Hex huomataan tuonelassa. Kuultuaan Turnbullin kuolleen hotellipalossa hän ryhtyy palkkionmetsästäjäksi. Myöhemmin huhu osoittautuu vääräksi, kun Turnbull onkin elossa ja kokoamassa armeijaansa käynnistääkseen sodan. Tämän johdosta Yhdysvaltain armeija tekee Hexille tarjouksen. Mikäli hän etsisi käsiinsä ja nappaisi vaarallisen Turnbullin, Hex saisi vapautuksen etsintäkuulutuksestaan.
Jonah Hex muissa medioissa > Televisiossa

Jonah Hex esiintyi Legends of Tomorrow sarjassa, jossa häntä esitti Johnathon Schaech. Tämä versio hahmosta oli Rip Hunterin ystävä ja säännöllinen Legendsien liittolainen.
Jonah Hexiä näytelleet

| Vuodet | Näyttelijät | Sarjat | Elokuvat | Konsolipelit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1995 | Bill McKinney | Batman |  |  |
| 2005 | Adam Baldwin | Justice League Unlimited |  |  |
| 2009 | Phil Morris |  Batman – pelottomat |  |  |
| 2010 | Jim Cummings | Jonah Hex: Motion Comics |  |  |
| 2010 | Josh Brolin |  | Jonah Hex |  |
| 2010 | Thomas Jane |  | DC Showcase: Jonah Hex |  |
Suomennettuja albumeja

Jonah Hex: Hurja länsi.  (Kirjoittajat: John Albano, Michael Fleischer, Arnold Drake. Taide: Tony DeZuñiga. Suomentaja: Moog Konttinen. Toimittaja: Asko Alanen. Tarinat ilmestyneet aiemmin Hurja länsi- ja Tomahawk-lehdissä)  Tampere:  Egmont, 2006.  ISBN 978-952-469-622-7
Aiheesta muualla

The Jonah Hex Corral (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Kuusi syytä rakastaa Jonah Hexiä - sarjakuvatoimittaja Jouko Ruokosenmäen kirjoitus (Arkistoitu – Internet Archive)
Wade Koivurinne: Kaikista karskein revolverisankari (Arkistoitu – Internet Archive). Kvaak.fi 27.1.2007.
Ari Tiippana: Arpikasvoinen antisankari[vanhentunut linkki]. Länsi-Savo 20.11.2008.
Jonah Hex Batman-sarjassa vuonna 1995.
Jonah Hex Justice League Unlimitedissa vuonna 2005.
Jonah Hex nimikko lyhytanimaatiossaan.
Locost

Kanadalainen Locost kilpa-auto.
Locost on harrastajien itse rakentama Lotus Seven -autoon perustuva kilpa-auto. Siinä on teräsputkirunko, kolmiotukivarret edessä ja takana perinteinen jäykkä akseli. Korin muodot on tehty alumiinista ja lasikuidusta.
Locost käsite sai alkunsa Ron Championin kirjasta "Build your own sports car for 250£", ja locost mielletään edulliseksi ja yksinkertaiseksi autoksi, jonka nopeus perustuu kevyeen rakenteeseen.
Locost ei ole saavuttanut suurta suosiota Suomessa, koska sen saaminen katurekisteriin vaatii autoveron uudelleenmaksua, mikäli itsekantavan korin korvaa uudella.
Rakentaminen

Locostin viehätys pohjautuu siihen että se on urheiluauto mahdollisimman yksinkertaisessa muodossa. Auton kori myötäilee runkorakennetta ja kaikki ylimääräinen on karsittu pois.
Jokaisessa Locostissa näkyy tekijän kädenjälki. Tarkkoja piirustuksia ei ole, vaan rakentamisessa käytetään halpoja ja itselle helposti saatavilla olevia osia. Locostin voi tehdä makunsa mukaan, esimerkiksi pienellä halvalla autonmoottorilla, moottoripyöränmoottorilla tai suurikokoisella V8 moottorilla. Pienellä auton moottorilla auton painon saa 500 kilon tuntumaan, kun kevytrakenteisella moottoripyöränmoottorilla auton paino voi olla jopa 400 kg.
Rakennuskustannukset
Vaikka rakennuskustannuksissa ei aivan Ron Championin väittämään 250 englannin puntaan päästä, on Locost-auto hinta/nopeus-suhteeltaan pieni. Locostin henkeen kuuluu rakentaa auto jo nurkassa lojuvista osista, ja tämän myötä auton hintaa on hankala arvioida. Käytännössä hinta on kymmenkertainen verrattuna Ron Championin arvioon.
Kirja antaa muutaman vinkin kustannusten säästöön:
Hanki rungon materiaalit romukeräyksestä.
Suorista kanta-auton kattopelti ja käytä sitä auton lattiapeltinä.
Hanki korin alumiinit romuttamolta, esim. kuorma-auton kyljestä.
Tee itse nokkakappale ja muut lasikuituosat.
Käytä kanta-auton mittaristoa, ohjauspyörää ja vanteita sen sijaan että ostaisit uudet.
Osta väärin sekoitettua maalia alennuksella ja maalaa auto itse.
Locost Finland

Locost Finland on kilpasarja Locost-autoille Suomessa. Locost-sarjan on tarkoitus olla yksi Suomen edullisimmista kilpasarjoista. Locost-sarjaa ajetaan moottoriradoilla Historic Race Finlandin tapahtumissa, ja sitä on ajettu vuodesta 2005.
Auton teho on 140–200 hv ja paino 420–600 kg. Runko on tarkkaan määritetty, auton iskunvaimentimet pitää valita sallittujen valmistajien listalta ja autoissa on yksityyppirenkaat. Osia ei tarvitse ostaa joltain tietyltä kauppiaalta. Säännöt sallivat vapaavalintaisen moottorin, ja eri moottoreiden suorituskykyä on tasoitettu laskennallisella teholla.
Rakennuskustannukset Locost-sarjan autolle ovat tekniikasta riippuen noin 2 500 €–7 500 €. Halvemmallakin voi päästä.
Locost-sarjoja ajetaan myös Norjassa, Tanskassa, Virossa ja Englannissa.
Locost-sarjan kierrosennätykset Suomessa:
Ahvenisto 1.24,546 (Sami Inkiläinen, 2022)
Alastaro 1.23,219 (Mika Hirvonen, 2009)
Botniaring (lyhyt rata) 1.14,075 (Mika Hirvonen, 2011)
Botniaring (pitkä rata) 1.46,517 (Sami Inkiläinen, 2022)
Kemora 1.14,904 (Kalle Merisalo, 2018)
Motopark 1.34,168 (Jyri Kellosalo, 2021)
Kymiring  2.03,561 (Sami Inkiläinen, 2022)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Locost Finland locostfinland.com. (suomeksi) - Locost keskustelupalsta, kilpasäännöt ja kuvagalleria.
Locost-rakentajia Suomessa:
Alapään Ajelijat Racing Team facebook.com. (suomeksi) - Kellosalon locostit Mazda 16v 1.8 moottorilla.
Bogeyracing locost bogeyracinglocost.blogspot.com. (suomeksi) - Pari locostia Yamaha YZF-R1 moottoripyöränmoottoreilla.
PMC Motorsport saunalahti.fi. (suomeksi) - Janin locost Yamaha FZR moottoripyöränmoottorilla.
S40 Racing s40racing.fi. (suomeksi) - Markun locostit. Moottoreina Toyotaa, Volvoa ja Yamahaa.
Seamk Project Locost facebook.com. (suomeksi) - Seinäjoen Ammattikorkeakoulun insinööriopiskelijoiden locost projekti, Citroenin moottorilla
Jouko Mäkinen

Jouko Mäkinen Oy oli suomalainen huonekalualan yritys, joka toimi vuodesta 1953 emoyhtiönsä Grahn-yhtymän konkurssiin asti vuonna 1986. Se tunnettiin erityisesti MackFinn-kirjahyllyistään.
Huonekalutehdas Jouko Mäkinen Ky perustettiin Jurvaan vuonna 1965. Se aloitti seudulle tyypilliseen tapaan tyylihuonekalujen valmistajana, mutta siirtyi sittemmin levypintaisiin tuotteisiin, erityisesti kirjahyllystöihin.
Vuonna 1971 Jouko Mäkinen Oy sai vientitoimintansa kasvuun toimittamalla sisustuksen Tallinnan Viru-hotelliin.
Grahn-yhtymä osti Jouko Mäkinen Oy:n vuonna 1977. Samana vuonna Jouko Mäkinen Oy:öön fuusioitiin Grahn-yhtymään kuulunut Haukivuoren vanhaa sahaa hallinnoinut Kyyvesi Oy ja vuonna 1978 osia Lepokalusto Oy:n konkurssipesästä.
Jouko Mäkisen tytäryhtiönä oli myös vuonna 1975 perustettu Jurvan Jousi Oy, yhä toimiva jousitehdas Jurvassa.
Kun Grahn-yhtymä meni konkurssiin 1986, Jouko Mäkinen Oy:n kirjahyllytuotantoa jatkoi Jurvassa MackFinn Teollisuus Oy vuoteen 2013 asti.
Oliver Lodge

Oliver Lodge
Oliver Joseph Lodge (12. kesäkuuta 1851 – 22. elokuuta 1940) oli englantilainen fyysikko. Lodge tutki monia fysiikan ongelmia, mutta hän on tunnettu erityisesti langattoman viestinnän tutkimuksistaan.
Lodge syntyi Penkhullissa, Staffordshiren maakunnassa. Hän opiskeli Lontoon yliopistossa, josta valmistui vuonna 1877, jatkaakseen fysiikan laitoksen professorina samaisessa laitoksessa. Vuosina 1881–1890 hän opetti myös Liverpoolin yliopistossa. 1900–1919 hän toimi Birminghamin yliopiston johtajana. Hän sai ritarin arvonimen vuonna 1902 saavutuksistaan langattoman viestinnän tutkimuksessa.