stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Toivo Vesa

Toivo Armas Vesa (15. marraskuuta 1893 Halikko – 10. kesäkuuta 1967 helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Toivo Vesan vanhemmat olivat metsätyönjohtaja Vihtori Vesa ja Olga Sjöblom ja puoliso vuodesta 1917 Elsa Byckling. Vesa kävi kauppakoulun ja oli Vartsalan Saha Oy:n ja Rauma Wood Ltd. Oy:n metsäosastojen työnjohtaja, Riihimäen Sähkö- ja Sahalaitos Oy:n, vuodesta 1938 Riihimäen Saha Oy, metsäpäällikkö 1916–1943, sahojen isännöitsijä 1927–1966 ja puutalotehtaan isännöitsijä. Hän oli Riihimäen kauppalanvaltuuston jäsen 1930–1933 ja kauppalanhallituksen jäsen 1943–1956 sekä Riihimäen kauppalanjohtajan varamies 1951–1956. Suomen Sahateollisuusmiesten Yhdistyksen perustajajäsiä Vesa oli 1927 ja kuului yhdistyksen hallitukseen vuodesta 1945. Hän oli myös Helsingin Puutavarakauppiaiden Yhdistyksen perustajajäsen 1940 ja hallituksen puheenjohtaja 1940–1950, Puutavarakauppiaiden Yhdistysten Keskuselimen puheenjohtaja 1943–1950 ja Suomen Puutavarakauppiaiden Yhdistyksen puheenjohtaja vuodesta 1950. Kauppaneuvoksen arvonimen Vesa sai 1959.
Edguy

| Edguy |
| --- | --- |

 Edguy keikalla Santiago de Chilessä 2006.
Tiedot
Toiminnassa:  1992–
Tyylilaji:  power metal heavy metal
Kotipaikka:  Fulda, Saksa
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Tobias Sammet, laulu   Jens Ludwig, kitara   Dirk Sauer, kitara   Tobias Exxel, basso   Felix Bohnke, rummut  
Entiset jäsenet:  Dominik Storch
Levy-yhtiö:  The End Records   AFM Records   Nuclear Blast  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Edguy on vuonna 1992 perustettu saksalainen power metal -yhtye.
Historia

Edguyn perustivat nykyinen laulaja Tobias Sammet yhdessä kitaristi Jens Ludwigin kanssa. Yhtyeen nimi oli alkujaan Sammetin ja Ludwigin lempinimi heidän silloiselle matematiikan opettajalleen. Sammet soitti aluksi bassoa ja kosketinsoittimia ja siirtyi laulajaksi vasta myöhemmin. Nykyinen komppikitaristi Dirk Sauer oli heidän kanssaan samassa koulussa ja liittyi yhtyeeseen toiseksi kitaristiksi. Rumpaliksi yhtyeeseen ilmoittautui Dominik Storch, jonka isällä oli rumpusetti.
Vuonna 1994 Edguy teki ensimmäiset demonsa: Children of Steel ja Evil Minded ja ensimmäisen levytyssopimuksensa se sai AFM Records:ltä vuonna 1995. Yhtye pääsi levyttämään ensimmäisen albumin Savage Poetry, jonka tekemisessä kesti vain kaksi viikkoa. Kappaleet kirjoittanut Sammet oli tuolloin 17-vuotias. Toinen albumi, nimeltänsä Kingdom of Madness, ilmestyi vuonna 1997. Jonkin ajan kuluttua Storch erosi bändistä ja hänen tilalleen otettiin nykyinen rumpali Felix Bohnke. 1998 Edguy teki jo kolmannen albuminsa Vain Glory Opera, jossa uusi rumpali ei jostain syystä vielä soittanut, vaan rummut hoiti Frank Lindenthal. Vain Glory Opera oli ainoa Edguyn levy jossa Lindenthal oli mukana. Levyllä vierailivat Hansi Kürsch (Blind Guardian) ja Timo Tolkki (Stratovarius).
Ennen seuraavan albumin nauhoittamista 1999, Sammet lopetti basson soiton ja tilalle tuli Tobias Exxel. Theater of Salvation albumista eteenpäin Sammet lauloi ja soitti pianoa. Uusi albumi oli ilmestymisvuonnaan monen musiikkilehden listaykkösenä ja levyä myytiin jopa 300 000. Theater of Salvationin jälkeen, Edguy päätti tehdä uudestaan vanhimman albuminsa Savage Poetry, ja restauroitu versio julkaistiin vuonna 2000 pienellä nimen muutoksella. Tällä kertaa he viettivät studiossa kolme kuukautta.
Sammet oli innoissaan laulamisesta ja hän perusti sivuprojektin Avantasia. Avantasiaan Sammet keräsi paljon kuuluisia ja tuttuja rock/power metal -laulajia: muun muassa Michael Kiske (Helloween), David DeFeis (Virgin Steele), Sharon den Adel (Within Temptation), Rob Rock, Andre Matos (Angra) ja Kai Hansen (Helloween, Gamma Ray). Vaikka hän käytti aikaa Avantasian parissa, hän ei unohtanut Edguyta. Vuonna 2001 pojat tekivät Mandrake-nimisen albumin ja aloittivat laajan maailmankiertueen muun muassa suomalaisen Lullacryn kanssa.
Vuonna 2003 Edguy nauhoitti livealbumin Burning Down the Opera (2 CD). Vuonna 2004 yhtye vaihtoi levy-yhtiöksi Nuclear Blastin ja kauppoihin tuli King of Fools EP, jossa oli yksi lyhennetty kappale albumilta ja neljä ei-albumi kappaletta. Samana vuonna Edguy työsti albumin Hellfire Club, kokoelma-albumin Hall of Flames sekä singlen Lavatory Love Machine. Vuonna 2005 Edguy julkaisi Superheroes -nimisen EP:n ja Superheroes DVD:n.
Vuonna 2006 yhtye julkaisi Rocket Ride -albumin.
Tinnitus Sanctus julkaistiin marraskuussa 2008. Elokuussa 2011 ilmestyi yhdeksäs studioalbumi, Age of the Joker.
Julkaisut > Studioalbumit

Savage Poetry (1995,  Omakustanne)
Kingdom of Madness (1997,  AFM)
Vain Glory Opera (1998,  AFM)
Theater of Salvation (1999,  AFM)
Mandrake (2001,  AFM)
Hellfire Club (2004,  Nuclear Blast)
Rocket Ride (2006,  Nuclear Blast)
Tinnitus Sanctus (2008,  Nuclear Blast)
Age of the Joker (2011,  Nuclear Blast)
Space Police – Defenders of the Crown (2014,  Nuclear Blast)
Aiheesta muualla

Edguyn kotisivut
Tonkpin alue

| Tonkpin alue région du Tonkpi |
| --- | --- |

 Montagnesin piirikunta ja siihen kuuluva Tonkpin alue (vihreällä) Norsunluurannikon kartalla.
Valtio:  Norsunluurannikko
Piirikunta:  Montagnes
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Man
Pinta-ala:  12 284 km²
Väkiluku (2014):  992 600
Tonkpin alue (ransk. région du Tonkpi) on Montagnesin piirikuntaan kuuluva hallintoalue Norsunluurannikon länsiosassa. Sen pinta-ala on 12 284 neliökilometriä. Alueen hallinnollinen keskus on Man. Asukkaita on 992 600 henkeä (vuonna 2014).
Tonkpin alue rajoittuu pohjoisessa Bafingin, idässä Worodougoun ja Haut-Sassandran ja etelässä Guémonin ja Cavallyn alueisiin sekä lännessä Liberiaan ja Guineaan. Maisemaa leimaava alangot ja rikkonaiset ylängöt. Jokia ovat Sassandra ja Cavally. Kasvillisuus on etupäässä sademetsää. Vuotuinen sademäärä on 1300–2400 millimetriä. Hyötykaivannaisiin kuuluvat kulta, rautamalmi ja nikkeli. Suojelualueita ovat Mont Nimban ja Mont Sangbé.
Alue käsittää Biankouman, Dananén, Manin, Sipiloun ja Zouan-Hounienin departementit. Kuntia ovat Biankouma, Bin-Houye, Danané, Gbonné, Logoualé, Man, Sangouiné, Sipilou ja Zouan-Hounien. Asukkaat ovat etupäässä daneja.
Seudun pääelinkeino on maa- ja metsätalous. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, maniokki ja maissi. Vientituotteita ovat kaakao, kautsu, palmuöljy ja kahvi.
Thomas Jane

| Thomas Jane |
| --- | --- |
 Thomas Jane vuonna 2010.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Thomas Elliott III
Syntynyt: 29. tammikuuta 1969 (ikä 55) Baltimore, Maryland, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Aysha Hauer (1989–1995) Patricia Arquette (2006–2011)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1987–
Merkittävät roolit:  Face/Off – kahdet kasvot Deep Blue Sea Unensieppaaja The Mist – usva
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Thomas Jane (oik. Thomas Elliott III; s. 29. tammikuuta 1969 Baltimore, Maryland, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa Deep Blue Sea (1999), Epäilyksen alaisena (2000), Tuomari (2004), Unensieppaaja (2003), Crow 2 – enkelten kaupunki ja The Mist – usva (2007), Hung (2009-2011) HBO.
Nuorena Jane toimi Hollywoodissa katusoittajana.
Jane oli naimisissa näyttelijä Patricia Arquetten kanssa vuosina 2006–2011. Heillä on vuonna 2003 syntynyt tytär.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Thomas Jane Wikimedia Commonsissa
Thomas Jane Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Thomas Jefferson (juoksija)

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Thomas Jefferson vuonna 1984 |  Thomas Jefferson vuonna 1984 |  Thomas Jefferson vuonna 1984 |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Los Angeles 1984 | 200 m |  |
Thomas Theodore Jefferson (s. 8. kesäkuuta 1962 Cleveland) on yhdysvaltalainen entinen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili pikajuoksussa. Hän voitti pronssia 200 metriltä Los Angelesin olympialaisista 1984 ja oli samalla matkalla neljäs sisäratojen MM-kisoissa 1991.
Ennätykset

Lähde: Tilastopaja
200 m: 20,21 s (1991)
100 m: 10,17 (1986)
The Crown (4. tuotantokausi)

The Crownin neljäs tuotantokausi seuraa Yhdistyneen kuningaskunnan kuningatar Elisabet II:n elämää ja hallitsijakautta. Se koostuu kymmenestä jaksosta, jotka julkaistiin Netflixissä 15. marraskuuta 2020.
Olivia Colman näyttelee Elisabetia, ja pääosissa ovat myös Tobias Menzies, Helena Bonham Carter, Josh O'Connor, Marion Bailey, Erin Doherty ja Emerald Fennell toistavat roolinsa kolmannelta tuotantokaudelta. Päärooleihin kuuluvat myös Gillian Anderson, Emma Corrin ja Stephen Boxer. Lisäksi Charles Dance palaa kauden ensimmäisessä jaksossa, ja Claire Foy toistaa roolinsa Elisabetina takaumakohtauksessa.
Lähtökohta

The Crown seuraa kuningatar Elisabet II:n elämää hänen häistään vuodesta 1947 nykypäivään.
Neljäs kausi kattaa ajanjakson 1979–1990 ja näyttää Margaret Thatcherin 11-vuotisen pääministerikauden. Lady Diana Spencer esitellään kauden alussa. Kuvattuja tapahtumia ovat muun muassa prinssi Charlesin ja Diana Spencerin häät ja heidän vuoden 1983 kiertueensa Australiassa ja Uudessa-Seelannissa, Falklandin sodan, Michael Faganin murtautuminen Buckinghamin palatsiin, lordi Mountbattenin hautajaiset. Kauden lopussa Thatcherin eroaa pääministerin virastaan ​​ja Charlesilla ja Dianalla on avio-ongelmia.
Näyttelijät > Pääosissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Olivia Colman   | … |  kuningatar Elisabet II   |
|  Tobias Menzies   | … |  prinssi Philip, Edinburghin herttua   |
|  Helena Bonham Carter   | … |  prinsessa Margaret   |
|  Marion Bailey   | … |  kuningatar Elisabet, kuningataräiti   |
|  Josh O’Connor   | … |  prinssi Charles   |
|  Emma Corrin   | … |  prinsessa Diana   |
|  Erin Doherty   | … |  prinsessa Anne   |
|  Emerald Fennell   | … |  Camilla Parker Bowles   |
|  Gillian Anderson   | … |  Margaret Thatcher   |
|  Stephen Boxer   | … |  Denis Thatcher   |
Näyttelijät > Muissa rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Charles Dance   | … |  lordi Mountbatten   |
|  Tom Brooke   | … |  Michael Fagan   |
|  Richard Roxburgh   | … |  Bob Hawke   |
|  Tom Burke   | … |  Dazzle Jennings   |
|  Nicholas Farrell   | … |  Michael Shea   |
|  Claire Foy   | … |  kuningatar Elisabet II nuorena   |
Jaksot

| # | Σ # | Nimi | Ohjaus | Käsikirjoitus | Julkaistu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 31 | 1 | ”Gold Stick” (suom. Kultakeppi) | Benjamin Caron | Peter Morgan | 15. marraskuuta 2020 |
| 32 | 2 | ”The Balmoral Test” (suom. Balmoral-testi) | Paul Whittington | Peter Morgan | 15. marraskuuta 2020 |
| 33 | 3 | ”Fairytale” (suom. Kuin satua) | Benjamin Caron | Peter Morgan | 15. marraskuuta 2020 |
| 34 | 4 | ”Favourites” (suom. Suosikit) | Paul Whittington | Peter Morgan | 15. marraskuuta 2020 |
| 35 | 5 | ”Fagan” | Paul Whittington | Jonathon D. Wilson & Peter Morgan | 15. marraskuuta 2020 |
| 36 | 6 | ”Terra Nullius” (suom. Terra nullius) | Julian Jarrold | Peter Morgan | 15. marraskuuta 2020 |
| 37 | 7 | ”The Hereditary Principle” (suom. Perinnöllisyysperiaate) | Jessica Hobbs | Peter Morgan | 15. marraskuuta 2020 |
| 38 | 8 | ”48:1” (suom. 48 vastaan 1) | Julian Jarrold | Peter Morgan | 15. marraskuuta 2020 |
| 39 | 9 | ”Avalanche” (suom. Lumivyöry) | Jessica Hobbs | Peter Morgan | 15. marraskuuta 2020 |
| 40 | 10 | ”War” (suom. Sota) | Jessica Hobbs | Peter Morgan | 15. marraskuuta 2020 |
Timo Pielmeier

| Timo Pielmeier |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. heinäkuuta 1989 (ikä 35) Deggendorf, Länsi-Saksa
Kansalaisuus:   Saksa
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  80 kg
Seura
Seura:  ERC Ingolstadt
Sarja:  DEL
Pelinumero:  51
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2011–
Aik. seurat:  Bakersfield Condors (ECHL) Elmira Jackals (ECHL) Syracuse Crunch (AHL) Anaheim Ducks (NHL) Albany Devils (AHL) EV Landshut (2. BL)
NHL-varaus:  83. varaus, 2007 San Jose Sharks
Timo Pielmeier (s. 7. heinäkuuta 1989 Deggendorf, Länsi-Saksa) on saksalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa DEL-joukkue ERC Ingolstadtissa.
Ura > Seuraura > Junioriura

Pielmeier teki debyyttinsä miesten peleissä vain 15-vuotiaana pelattuaan yhden ottelun Mannheimer ERC:n kakkosjoukkueessa Saksan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Regionalligassa kaudella 2004–2005. Pääosan kaudestaan hän pelasi kuitenkin Saksan A-junioriliiga Deutsche Nachwuchsligaa Jungadler Mannheimissa voittaen kauden päätteeksi DNL:n mestaruuden. Kaksi seuraavaa kautta Pielmeier pelasi samaa sarjaa Kölner EC:ssä, jossa hän voitti DNL:n mestaruuden keväällä 2007. Kaudella 2005–2006 Pielmeier sai tililleen myös kahdeksan ottelua Kölner Haien DEL-joukkueen luukkuvahtina ja kaudella 2006–2007 18 ottelua runkosarjassa ja kaksi pudotuspeleissä.
San Jose Sharks varasi Pielmeierin kolmannella kierroksella 83. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2007. Samana kesänä myös QMJHL-joukkue St. John's Fog Devils varasi hänet 12. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa. Pielmeier vietti kauden 2007–2008 Fog Devilsissa. Heinäkuussa 2008 hän teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Sharksin kanssa. Pielmeier jatkoi QMJHL:ssä vielä kauden 2008–2009, mutta hän pelasi tällä kertaa Shawinigan Cataractesin maalinsuulla, jonne Fog Devils kauppasi Pielmeierin oikeudet ennen kauden alkua. Hän torjui Cataractesin aina QMJHL:n finaaleihin saakka, mutta Drummondville Voltigeurs vei kuitenkin mestaruuden seitsemännessä ottelussa voittaen sen lukemin 2–3.
Ura > Seuraura > Ammattilaisura

NHL:n siirtotakarajalla maaliskuussa 2009 Sharks kauppasi Pielmeierin, Nick Boninon ja kesän 2012 neljännen kierroksen varausvuoron Anaheim Ducksiin vaihdossa Travis Moeniin ja Kent Huskinsiin. Pielmeier siirtyi Ducksin organisaatioon kaudeksi 2009–2010, mutta hän vietti koko kauden ECHL-joukkue Bakersfield Condorsissa. Pielmeier onnistui tekemään maalin 20. joulukuuta 2009 Utah Grizzliesia vastaan. Vastustajan maali oli tyhjänä, kun Grizzlies haki tasoitusmaalia kuudella kenttäpelaajalla. Pielmeierin osuma oli ECHL:n historian kymmenes maalivahdin tekemä maali. Hän pelasi kauden aikana myös ECHL:n tähdistöottelussa.
Syksyn 2010 harjoitusleirin päätteeksi Ducks siirsi Pielmeierin AHL-joukkue Syracuse Crunchin vahvuuteen. Hän pelasi siellä suurimman osan kaudesta 2010–2011 ja lähinnä jakoi torjuntavastuun Jean-Philippe Levasseurin kanssa. Pielmeier pelasi kauden aikana myös kaksi ottelua ECHL-joukkue Elmira Jackalsissa, josta hänet nostettiin suoraan kaksi sarjatasoa ylemmäs Ducksin NHL-joukkueeseen helmikuussa 2011 paikkaamaan Jonas Hillerin loukkaantumista. Pielmeier pelasi ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan NHL-ottelunsa 19. helmikuuta 2011 vieraissa St. Louis Bluesia vastaan. Hänet vaihdettiin Ducksin maalille Curtis McElhinneyn tilalle ensimmäisen erän jälkeen. Pielmeier torjui seitsemän laukausta ja päästi viisi maalia. Blues voitti ottelun lopulta murskalukemin 9–3.
Kauden 2011–2012 Pielmeier pelasi pääasiassa ECHL-joukkue Elmira Jackalsissa. Hän ehti toimia kauden aikana sarjatasoa ylempänä Crunchissa vain muutamassa ottelussa luukkuvahtina. Joulukuussa 2011 Ducks kauppasi Pielmeierin ja Kurtis Fosterin New Jersey Devilsiin vaihdossa Rod Pelleyyn, Mark Fraseriin ja seitsemännen kierroksen varausvuoroon kesälle 2012. Pielmeier pelasi loppukaudella kaksi AHL-ottelua Albany Devilsissa, mutta jatkoi loppukauden pääasiassa Jackalsin maalinsuulla.
Pielmeier palasi kaudeksi 2012–2013 kotimaahansa ja siirtyi Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 2. Bundesligassa pelanneeseen EV Landshutiin. Hänet palkittiin kauden päätteeksi sarjan parhaana tulokkaana. Kaudeksi 2013–2014 Pielmeier siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella sarjatasoa ylemmäs DEL-joukkue ERC Ingolstadtin riveihin. Hänen sopimuksessaan ollut optio käytettiin joulukuussa 2013. Joukkue sijoittui runkosarjassa yhdeksänneksi, mutta Ingolstadt eteni pudotuspelien ensimmäiseltä kierrokselta aina Saksan-mestaruuteen asti. Pielmeier pelasi DEL:n tulokaskautensa aikana 43 runkosarja- ja 21 playoff-ottelua. Hänet palkittiin kauden päätteeksi liigan parhaana tulokkaana. Kaudella 2014–2015 Pielmeier eteni Ingolstadtin kanssa taas DEL:n finaaleihin, mutta tällä kertaa mestaruuden vei kuitenkin Adler Mannheim otteluvoitoin 4–2.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Pyeongchang 2018 | jääkiekko |  |
Pielmeier oli Saksan kakkosmaalivahti, maan voittaessa olympiahopeaa Pyeongchangissa 2018. Hän on pelannut myös MM-kilpailuissa vuosina 2015 ja 2016. Pielmeier pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2007, 2008 ja 2009. Vuoden 2008 turnauksessa Saksa pelasi I-divisioonassa, jonka A-lohkon kultaa joukkue voitti. Pielmeierilla oli turnauksen paras torjuntaprosentti (91,5%) ja päästettyjen maalien keskiarvo (1.31). Hänet palkittiin parhaana maalivahtina.
Pielmeier pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2006 ja 2007 sekä World U-17 Hockey Challengessa vuosina 2005 ja 2006.
Muuta

Pielmeierin isoveli Thomas pelaa hyökkääjänä Timon joukkuetoverina Ingolstadtissa.
Tilastot > Maajoukkuetilastot

| Vuosi | Turnaus | O | V | H | MIN | PM | NP | PMK | TP% |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 | U18 | 6 | 1 | 4 | 340 | 25 | 0 | 4.42 | 87,3 |
| 2007 | U18 | 6 | 2 | 3 | 330 | 21 | 0 | 3.82 | 90,4 |
| 2007 | JMM | 1 | 0 | 1 | 60 | 3 | 0 | 3.00 | 91,2 |
| 2008 | JMMd1 | 4 |  |  | 228 | 5 | 1 | 1.31 | 91,5 |
| 2009 | JMM | 5 | 1 | 3 | 251 | 17 | 1 | 4.06 | 88,9 |
| 2015 | MM | 3 | 0 | 3 | 177 | 9 | 0 | 3.05 | 90,1 |
| 2016 | MM | 4 | 1 | 245 | 14 | 0 | 3.43 | 85,3 |  |
| 2018 | OK | 1 | 1 | 0 | 58 | 1 | 0 | 1.03 | 96,2 |
Pielmeier QMJHL-joukkue St. John's Fog Devilsin paidassa kaudella 2007–2008.
Tonneins

Tonneins
Tonneins  on kunta Lot-et-Garonnen departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 9 041 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Tonneinsin pinta-ala on 35 neliökilometriä.
Ed Macauley

Macauley vuonna 1953
Charles Edward "Ed" Macauley (22. maaliskuuta 1928 St. Louis, Missouri – 8. marraskuuta 2011 St. Louis, Missouri) oli yhdysvaltalainen koripalloilija, joka pelasi NBA:ssa kymmenen kautta.
Ennen NBA:han siirtymistä Macauley pelasi yliopistotasolla Saint Louisin yliopistossa. Macauleyn NBA-seuroina olivat vuosina 1949–1959 St. Louis Bombers, Boston Celtics ja St. Louis Hawks. Hän oli NBA:n tähdistöottelun arvokkain pelaaja vuonna 1951. Huhtikuussa 1956 Macauley kaupattiin Celticistä Hawksiin, josta Celtics sai vastineeksi Bill Russell, jonka johdolla Celtics voitti 11 mestaruutta. Macauley voitti myös kertaalleen NBA-mestaruuden, 1958 Hawksissa.
Macauley toimi myöhemmin St. Louis Hawksin päävalmentajana. Hänet on kelpuutettu Basketball Hall of Fameen ja St. Louis Walk of Fameen. Hänestä tuli vuonna 1989 katolisen kirkon diakoni. Macauley kuoli marraskuussa 2011.
Edvard Holm

Edvard Holm
Peter Edvard Holm (1833–1915) oli tanskalainen historioitsija. Hän oli Kööpenhaminan yliopiston professori 1868–1899.
Holm julkaisi muun muassa teokset Danmark-Norges udenrigske historie under den franske revolution og Napoleons krige fra 1791 til 1807 (kaksi osaa, 1875), Danmark-Norges indre historie under enevælden fra 1660 til 1720 (kaksi osaa, 1885–1886) sekä laajan, vuosia 1720–1814 käsittelevän teoksen Danmark-Norges historie fra den store nordiske krigs slutning til rigernes adskillelse (1. osa 1891), jonka hän saattoi päätökseen 1912.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Edvard Holm Wikimedia Commonsissa
Douglas DC-6

| Douglas DC-6 |
| --- | --- |

Tyyppi:  liikennelentokone, kuljetuskone
Valmistaja:  Douglas Aircraft Company
Ensilento:  15. helmikuuta 1946
Esitelty:  maaliskuussa 1947
Tila:  49 yksilöä käytössä
Valmistusmäärä:  yli 700 
Valmistusvuodet:  1946–1959
Kehitetty mallista:  Douglas DC-4
Muunnelmat:  Douglas DC-7
DC-6:n ohjaamo.
Douglas DC-6 on Douglas Aircraft Companyn suunnittelema ja rakentama potkurikäyttöinen lentokone. DC-6:n suunnittelu aloitettiin sotaväen tarpeisiin toisen maailmansodan aikana. Sota ehti kuitenkin päättyä ennen kuin konetta alettiin valmistaa. Koneita rakennettiin yli 700. Osa koneista on edelleenkin käytössä rahtikuljetuksissa, sotilaskäytössä sekä metsäpalovalvonnassa.
Yhdysvaltain ilmavoimat käytti koneesta merkintää C-118 Liftmaster ja Yhdysvaltain laivasto merkintää R6D.
Historia

Yhdysvaltain armeijan ilmavoimat tilasi vuonna 1944 C-54-malliin (Douglas DC-4) perustuvan paineistetun kuljetuskoneen. Prototyypin ensilennon jälkeen ilmavoimat peruutti tilauksen.
Douglas rakensi prototyypistä siviilikäyttöisen version. Koneen alkutaipaletta hankaloittivat ilmassa syttyneet tulipalot. Suunnitteluvirheen korjauksen jälkeen DC-6 oli suhteellisen luotettava kone. DC-6:n sotilasversio C-118 oli USAF:n käytössä 1957–1975.
Koneesta tehtiin erikoisversio Yhdysvaltain presidentille. Ilmavoimien VC-118 tunnettiin nimellä "The Independence". Konetta säilytetään nykyisin Wright Pattersonnin lentotukikohdassa Ohiossa.
Suomessa on ollut kolme DC-6 -konetta, Finnairilla OH-KDA (jolla lennettiin ensimmäinen suomalainen maailmanympärilento vuonna 1964) ja OH-KDB, jotka siirrettiin myöhemmin Kar-Airille. Kolmas, OH-KDC (ex. SE-BDX), lensi koko aikansa Kar-Airin väreissä, aluksi ruotsalaisella tytäryhtiöllä ja viimeksi Suomessa.
OH-KDA muutettiin vuonna 1968  kääntyväpyrstöiseksi DC-6B-ST (ST=Swing Tail) -rahtilentokoneeksi ja se lensi aina vuoteen 1980 saakka Finnairin Keski-Euroopan rahtivuoroja.
DC-6 nykyään (2006)

Vuoden 2006 tietojen mukaan sata DC-6 konetta on edelleen käyttökunnossa. 49 niistä on aktiivisessa käytössä.
Postimerkkejä

13. helmikuuta 1950 Suomessa julkaistiin sininen 300 markan arvoinen postimerkki miljoonan painoksena, jossa kuvataan DC-6 lentämässä lumisen maiseman ylitse.
Suomessa DC-6 on ollut mm. Veljekset Karhumäen ruotsalaisella tytäryhtiöllä, jonka DC-6B:ä, tunnukseltaan OH-KDC/SE-BDX,  käytettiin Etelä-Amerikan tilauslentoihin. Muita DC-6:ia olivat DC-6B/D6BST, tunnukseltaan OH-KDA sekä DC-6, OH6B, tunnukseltaan OH-KDB.
Tekniset tiedot (DC-6B)

Lähde: [lähde? ]
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 3 (kapteeni, perämies, lentomekaanikko) sekä tarvittava määrä matkustamohenkilökuntaa
Matkustajat: 54–102
Pituus: &&&&&&&&&&&&&032.018000032,18 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&035.081000035,81 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&08.06600008,66 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&01359.&&&&001 359 m²
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&025110.&&&&0025 110 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&048500.&&&&0048 500 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&04.&&&&004 × Pratt & Whitney R-2800 -tähtimoottoria; &&&&&&&&&&&01700.&&&&001 700 kW (&&&&&&&&&&&02280.&&&&002 280 hv) per moottori vesiruiskutuksella
Potkuri: kolmelapainen Hamilton Standard 43E60
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0507.&&&&00507 km/h
Lentomatka: 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero4 840 km
Lakikorkeus: 0Virhe lausekkeessa: odottamaton (-operaattori.0Virhe lausekkeessa: odottamaton (-operaattori7 600 (25 000 jalkaa) m
Nousukyky: &&&&&&&&&&&&&&05.04400005,44 m/s
Druine Condor

Rollason Condor D62 vuonna 1989.
Condorin ohjaamo.
Rollason Condor D62B.
Druine D.60 Condor oli ranskalainen Roger Druinen suunnittelema koulutuslentokone, jonka ensilento tehtiin vuonna 1955. Se oli kehitetty harrasterakenteiseksi tarkoitetusta Druine Turbi-koneesta. Koneessa oppilas ja opettaja istuivat rinnakkain, joka oli tuohon aikaan etenkin Euroopassa uusi asia. Koneita valmisti Borea Ranskassa ja Rollason Aircraft and Engines nimellä Rollason Condor Englannissa.
Spesifikaatio

miehistö 2
pituus 7 m
kärkiväli 8,4 m
siipipinta-ala 11 neliömetriä
tyhjämassa 410 kg
lentopaino 670 kg
voimalaite Rolls-Royce Continental 0-200A, 74 kW
huippunopeus 172 km/h
kantama 482 km
lakikorkeus 4300 m
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.rollason-condor.co.uk/ (Arkistoitu – Internet Archive)