stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Northampton

| Northampton |
| --- | --- |
 Northamptonin keskusta; Kaikkien pyhien kirkko; Kaupungintalo; Kansallinen Hissitorni; Delaprén luostari; Abington-puisto; Kauppatori
 Northampton
 Koordinaatit: 52°14′N, 0°54′W 
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Osa:  Englanti
Hallintoalue:  Itä-Midlands
Kreivikunta:  Northamptonshire
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Hallintopiiri
Piirivaltuusto:  45 paikkaa
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  80,8 km²
Väkiluku (2017):  225 656
 – Väestötiheys:  2 793 as./km²
 
 www.northampton.gov.uk 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Northampton on noin 226 000 asukkaan kaupunki ja entinen kaupunkipiiri (borough) Northamptonshiren kreivikunnassa Keski-Englannissa, Nenejoen varrella. Kaupungissa oli aikaisemmin kenkä- ja nahkateollisuutta, mutta nykyään se toimii kauppa- ja markkinapaikkana Northamptonshiren ja Pohjois-Buckinghamshiren väestölle.
Northamptonin linna ja kaupunginmuurit rakennettiin vuoden 1100 paikkeilla ja se sai kaupunkioikeudet vuonna 1189. Muurit purettiin restauraation (1660) jälkeen, sillä Northampton oli asettunut Englannin sisällissodassa parlamentaristien puolelle. Linnan paikalla on nykyään kaupungin rautatieasema.
Suurin osa kaupungista tuhoutui vuoden 1675 palossa, ja sen jälleenrakennus jatkui koko 1700-luvun ajan. Tällöin rakennettiin kaupungin suuri kauppatori ja sitä ympäröivät rakennukset sekä Kaikkien pyhien kirkko. Northamptoniin perustettiin roomalaiskatolinen piispanistuin 1850. Tuomiokirkon rakentaminen aloitettiin 1864 ja se saatiin valmiiksi 1960. Myös kaupungintalo on vuodelta 1864. ”Northamptonin majakaksi” kutsutaan 127 metriä korkeaa tornia, joka on rakennettu hissien testaamista varten.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Northampton Wikimedia Commonsissa
High Time

| High Time Excalion |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : elo–lokakuu 2009 Studio Watercastle, Jyväskylä
 Julkaistu:  29. tammikuuta 2010  4. elokuuta 2010
 Tuottaja(t): Excalion & Arttu Sarvanne
 Tyylilaji: power metal
 Kesto: 47.59
 Levy-yhtiö: Limb Music
Excalionin muut julkaisut
| Waterlines 2007 | High Time 2010 | Dream Alive 2017 |
High Time on Excalionin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 29. tammikuuta 2010.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt Jarmo Myllyvirta ja sanoittanut Tero Vaaja, ellei toisin mainittu.
Enter a Life – 4.07
From Somewhere to Anywhere – 3.48
Sun Stones – 4.52
The Flags in Line – 6.16
Bring on the Storm – 4.51
The Shroud – 4.35
Firewood – 4.44
Lifetime – 3.33
Quicksilver – 4.10
A Walk on a Broken Road – 5.11 (san. Vaaja, Myllyvirta)
Daybreak (demo) – 3.30 (Japanin bonuskappale)
A Walk on a Broken Road (demo) – 3.49 (Japanin bonuskappale, san. Vaaja, Myllyvirta)
Kokoonpano

Jarmo Pääkkönen – laulu
Vesa Nupponen – kitara
Tero Vaaja – basso
Henri Pirkkalainen – rummut
Jarmo Myllyvirta – kosketinsoittimet
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi.net:
The Metal Crypt: 4.75/5
Aiheesta muualla

High Time Discogsissa. (englanniksi)
Albumi High Time Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Olavi Maununpoika (Norjan kuningas)

| Olavi Maununpoika |
| --- | --- |
 
Norjan kuningas
Valtakausi:  1103–1115   kanssahallitsijoina Östen Maununpoika ja Sigurd I Jerusaleminkävijä
Edeltäjä:  Maunu Paljassääri
Seuraaja:  Östen Maununpoika Sigurd I Jerusaleminkävijä

Syntynyt:  1099
Kuollut:  22. joulukuuta 1115 Trondheim
Suku:  Hardrada
Isä:  Maunu Paljassääri
Äiti:  Sigrid Saxedotter
Olavi Maununpoika (Olav Magnusson, 1099 – 22. joulukuuta 1115) oli Norjan kuningas 1103–1115. Olavi oli kuningas Maunu Paljassäären ja Sigrid Saksedatterin poika. Hänestä tuli kuningas yhdessä vanhempien veljiensä Östenin ja Sigurdin kanssa heidän isänsä Maunu Paljassäären kuoltua vuonna 1103. Koska Olavi oli kuninkaaksi tullessaan vielä hyvin nuori, hallitsivat hänen vanhemmat veljensä myös hänen osuuttaan valtakunnasta. Olavin merkitys kuninkaana jäi vähäiseksi, sillä hän kuoli vain 15-vuotiaana, eikä häntä mainita Norjan virallisessa kuningasluettelossa.
Ossi Tahvanainen

Ossi Veikko Tahvanainen (19. lokakuuta 1919 Jämsä – 6. syyskuuta 1982) oli suomalainen virka- ja liikemies, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen, mutta myös tuomion talousrikollisena.
Tahvanaisen vanhemmat olivat pankinjohtaja, talousneuvos Bruno Tahvo Tahvanainen ja Maissi Sanelma Yijälä. Tahvanainen tuli ylioppilaaksi Jämsän yhteiskoulusta 1937 ja harjoitti lainopin opintoja Helsingin yliopistossa 1937–1940. Hän oli Kalajoen, Sievin, Kiimingin ja Someron piirien nimismies 1940–1945, asianajaja Helsingissä 1945–1951, vakuutusyhtiö Pohja-yhtymän ylitarkastaja 1951–1957 ja Ky Ossi Tahvanaisen perustaja, omistaja ja toimitusjohtaja vuodesta 1956. Yhtiön ulkomaisia sisaryhtiöitä olivat Handelsaktiebolaget Tavanco Tukholmassa, Tavanco Import und Export Hampurissa, Elementbau Tavanco Baselissa ja Tavanco Zürichissä. Tahvanainen oli myös lääninhallituksen määräämä erikoissyyttäjä ja valtion asiamies tulo- ja omaisuusverolautakunnassa ja kunnallislautakunnan huoltoavustusten jaoissa ja siirtoväen huoltojohtaja Haukiputaalla. Kauppaneuvoksen arvonimen 1966 saaneen Tahvanaisen yhtiöt laajensivat 1960-luvulla toimintaansa kiinteistöliiketoiminnasta tuonti- ja vientikauppaan ja ulkomaan lainoihin ja  rahoitukseen. Keskon kanssa tehtyjen rahoitusjärjestelyjen yhteydessä Tahvanainen joutui syytetyksi valuuttarikoksista, joista Korkein oikeus tuomitsi hänet kuusi vuotta myöhemmin vankeuteen ja miljoonakorvaukseen.
Padvariai

Padvariaita.
Kylän sijainti kartalla
Padvariai on kylä Kretingan kunnallispiirissä, Klaipėdan läänissä, Luoteis-Liettuassa lähellä Itämerta. Vuonna 2001 kylässä asui 1254 asukasta.
Hirn

Hirn voi tarkoittaa seuraavia:
Henkilöitä

Akseli Hirn (1845–1906), suomalainen pappi, Suomen Lähetysseuran lähetysjohtaja
Carl Hirn (1886–1949), suomalainen säveltäjä
Eva Hirn (1877–1948), kirjailija ja pakinoitsija
Fritz Hirn (1834–1910), suomalainen kuurojen opettaja, kuurojen yhdistystoiminnan alullepanija ja viittomakielen kehittäjä
Gustave Adolphe Hirn (1815–1890), ranskalais-saksalainen fyysikko
Hans Hirn (1896–1970), suomalainen kirjastonjohtaja ja historioitsija, Yrjö ja Karin Hirnin poika
Joseph Hirn (1848–1917), itävaltalainen historioitsija
Julius Hirn (1868–1914), suomalainen toimittaja, viittomakielen kehittäjä ja kuurojen yhdistystoiminnan alullepanija
Karin Hirn (1869–1943), suomalainen kirjallisuuden ruotsintaja, Yrjö Hirnin puoliso
Karl Hirn (1872–1907), suomalainen levientutkija ja opettaja
Marta Hirn (1903–1995), Kansallismuseon kuvakokoelmien hoitaja ja tietokirjailija, Yrjö ja Karin Hirnin tytär
Mauritz Hirn (1851–1937), suomalainen tehtailija, venesuunnittelija ja purjehduksen ja ampumaurheilun harrastaja
Nisse Hirn (1911–1976), nimimerkki Filmimies, suomalainen elokuvakäsikirjoittaja
Sven Hirn (1925–2013), suomalainen kirjastonjohtaja ja tietokirjailija
Taavi Hirn (1874–1951), suomalainen kemisti, insinööri, kemian teknologian professori, rehtori
Yrjö Hirn (1870–1952), suomalainen professori, diplomaatti, kulttuuripersoona ja esseisti
Suku

Hirn, Sakalaista alkuperää, Ruotsista suomeen saapunut Suomalainen suku
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Hr. Ms. Fret (F818)

| Hr>  Ms. Fret |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  General Shipbuilding & Engineering Works, Boston
Kölinlasku:  18. joulukuuta 1952
Laskettu vesille:  30. heinäkuuta 1953
Palveluskäyttöön:  4. toukokuuta 1954
Loppuvaihe:  romutettu 1988
Tekniset tiedot
Uppouma:  808 t (standardi) 975 t (kuormattu)
Pituus:  56,2 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,0 m
Syväys:  2,9 m
Koneteho:  1 600 bhp
Nopeus:  15 solmua
Miehistöä:  96
Aseistus
Aseistus:  1 x 3" tykki 4 x Bofors 40 mm 8 x 20 mm ilmatorjuntatykkiä 1 x Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheitin 2 x syvyyspomminheitintä
Hr. Ms. Fret (runkonumero F818) oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Roofdier-luokan fregatti.
Valmistus

Alus tilattiin Bostonista General Shipbuilding & Engineering Worksiltä, missä köli laskettiin 18. joulukuuta 1952. Se laskettiin vesille 30. heinäkuuta 1953 ja valmistui 4. toukokuuta 1954.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta ja romutettiin 1988.
Ossi Vanne

Ossi Vanne (s. 16. toukokuuta 1963) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kuulantyöntäjä. Hän edusti Raision Kuulaa ja hänen valmentajinaan toimivat Volmar Tammi ja Ilkka Hanski.
Vanne saavutti sisäratojen SM-kilpailuista kuulantyönnön hopeaa vuosina 1985 ja 1987. Ennätyksikseen hän työnsi 7,26 kilon kuulalla ulkona 18,22 metriä (1985) ja hallissa 17,87 metriä (1985). Virallisiin kilpailuihin Vanne ei ole osallistunut vuoden 2006 jälkeen.
Hr. Ms. Friesland (1896)

| Hr> Ms. Friesland |
| --- | --- |
 Hr.Ms. Friesland

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Nederlandsche Stoomboot Maatschappij, Rotterdam
Kölinlasku:  1895
Laskettu vesille:  4. marraskuuta 1896
Palveluskäyttöön:  16. tammikuuta 1898
Poistui palveluskäytöstä:  1913
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 900 t
Pituus:  93,30 m
Leveys:  14,80 m
Syväys:  5,41 m
Koneteho:  10 000 ihp
Nopeus:  20 solmua
Miehistöä:  324
Aseistus
Aseistus:  2 × 5,9"/L40 tykkiä 6 × 4,7"/L40 tykkiä 4 × 3" tykkiä 4 × 1 naulan tykkiä 2 × 18" torpedoputkea
Hr.Ms. Friesland oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Holland-luokan panssarikansiristeilijä.
Valmistus

Alus tilattiin Nederlandsche Stoomboot Maatschappijlta Rotterdamista ja sen köli laskettiin vuonna 1895. Alus laskettiin vesille 4. marraskuuta 1896 ja se otettiin palvelukseen 16. tammikuuta 1898.
Palvelus

Alus lähetettiin 28. huhtikuuta 1899 Curacaoon alueella syntyneen konfliktin vuoksi tehtävänään alueen puolueettomuuden turvaaminen. Myöhemmin samana vuonna se lähetettiin Hollannin Itä-Intiaan. Toisen buurisodan puhjettua alus lähetettiin 24. lokakuuta 1899 Tanjung Priokista Lourenco Marquesiin suojaamaan alueella olleita Alankomaiden kansalaisia ja maan etuja alueella. Se palasi 23. elokuuta 1900 Hollannin Itä-Intiaan.
Vuonna 1902 alus lähetettiin Colomboon noutamaan kymmenen hollantilaisvapaaehtoista, jotka olivat jääneet sotavangeiksi Buurisodassa. Matka tehtiin paikallisen Alankomaiden konsulin pyynnöstä. Alus lähti 4. heinäkuuta 1904 Alankomaihin vapautetut sotavangit mukanaan.
Alus lähti 12. heinäkuuta 1906 Den Helderistä harjoituspurjehdukselle Pohjanmerelle ja Pohjoiselle Jäämerelle. Matkalla se vieraili Tromssassa, Bergenissä ja Kristianiassa. Lähellä Huippuvuoria alus avusti karille ajaneen ranskalaisen matkustaja-aluksen Ile de Francea irrottamisessa. Alus palasi lähtösatamaansa 27. elokuuta. Alus kolaroi 14. heinäkuuta 1907 Britannian kuninkaallisen laivaston hävittäjän HMS Leen kanssa Start Pointin edustalla Devonin rannikolla. Hävittäjän kylkeen tuli onnettomuudessa ammottava reikä.
Vuonna 1908 alus lähti Hr. Ms. Gelderlandin ja Hr. Ms. Jacob van Heemskerckin kanssa partiomatkalle Venezuelan rannikolle toisen Castron kriisin aikana. Alus vartioi Maracaibon satamaan pääsyä.
Alus osallistui 17. syyskuuta 1910 Belgian kuninkaan Albert I:n ja hänen puolisonsa vierailuun Alankomaissa. Vierailun aikana kuningaspari vieraili IJ:ssä Amsterdamissa, missä Jacob van Heemskerck, Friesland, Hr. Ms. Piet Hein, Hr. Ms. Evertsen, Hr. Ms. O1 ja muut Alankomaiden laivaston alukset olivat ankkurissa. Alukset tarkistettiin ja ne ampuivat kunnialaukaukset. Kuningasparille esiteltiin Jacob van Heemscerck.
Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1913.
Huonekoiso

| Huonekoiso |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset Eudicots
Kladi::  Asteridit
Lahko::  Solanales
Heimo::  Koisokasvit Solanaceae
Alaheimo::  Solanoideae
Tribus::  Solaneae
Suku::  Koisot Solanum
Laji::  pseudocapsicum
Kaksiosainen nimi
 Solanum pseudocapsicum  L. 
Katso myös
   Huonekoiso Wikispeciesissä   Huonekoiso Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Huonekoiso (Solanum pseudocapsicum) on koisojen sukuun kuuluva laji.
Ulkonäkö ja koko

Kasvi on luonnonvaraisena pensasmainen. Kukat ovat pieniä ja väriltään valkoisia. Hedelmät ovat myrkyllisiä. Ne ovat täysin raakoina valkoisia, puoliraakoina vihreitä ja kypsinä oransseja tai punaisia.
Levinneisyys

Kasvi on peräisin Etelä-Amerikasta.
Elinympäristö

Huonekoiso viihtyy valoisalla ja viileällä kasvupaikalla. Kasvualustan tulee olla ilmava ja ravinteikas, kasvia pitää lannoittaa kesällä.
Käyttö

Huonekoisoa käytetään huonekasvina.
Hr. Ms. Haarlem (M853)

| Hr>  Ms. Haarlem |
| --- | --- |
 Hr. Ms. Haarlem laivastovierailulla Bergenissä 2009

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Van der Giessen de Noord, Alblasserdam
Kölinlasku:  30. marraskuuta 1981
Laskettu vesille:  9. heinäkuuta 1983
Palveluskäyttöön:  12. huhtikuuta 1984
Poistui palveluskäytöstä:  29. marraskuuta 2011
Tekniset tiedot
Uppouma:  562 t (standardi) 595 t (kuormattu)
Pituus:  51,6 m (kokonaispituus)
Leveys:  9 m
Syväys:  3,5 m
Koneteho:  1 900 bhp
Nopeus:  15 solmua
Miehistöä:  55
Aseistus
Aseistus:  1 x 20 mm ilmatorjuntatykki 2 x 12,7 mm konekivääriä
Hr. Ms. Haarlem (runkonumero M853) oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Alkmaar-luokan miinantorjunta-alus.
Valmistus

Alus tilattiin Van der Giessen de Noordilta Alblasserdamista, missä köli laskettiin 30. marraskuuta 1981. Se laskettiin vesille 9. heinäkuuta 1983 ja valmistui 12. huhtikuuta 1984.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 29. marraskuuta 2011.
Hr. Ms. Harlingen (M854)

| Hr>  Ms. Harlingen |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Van der Giessen de Noord, Alblasserdam
Laskettu vesille:  9. heinäkuuta 1983
Palveluskäyttöön:  12. huhtikuuta 1984
Poistui palveluskäytöstä:  Latvialle 2005 nimellä Imanta
Tekniset tiedot
Uppouma:  562 t (standardi) 595 t (kuormattu)
Pituus:  51,6 m (kokonaispituus)
Leveys:  9 m
Syväys:  3,5 m
Koneteho:  1 900 bhp
Nopeus:  15 solmua
Miehistöä:  55
Aseistus
Aseistus:  1 x 20 mm ilmatorjuntatykki 2 x 12,7 mm konekivääriä
Hr. Ms. Harlingen (runkonumero M854) oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Alkmaar-luokan miinantorjunta-alus.
Valmistus

Alus tilattiin Van der Giessen de Noord telakalta Alblasserdamista. Alus laskettiin vesille 9. heinäkuuta 1983 ja valmistui 12. huhtikuuta 1984.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta ja myytiin Latvialle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Imanta runkonumerolla M-04.
Olavi Merinen

Aarre Olavi Merinen (23. huhtikuuta 1917 Nurmijärvi – 24. tammikuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Merinen kävi kuusi vuotta Porvoon yhteislyseota ja opiskeli sitten Helsingissä Mainos- ja Myyntikoulussa. Meriläinen oli koulutukseltaan somistaja ja toimi somistajana Porissa. Merinen osallistui talvi- ja jatkosotaan, ja asevelvollisuus ja sodat veivät yhteensä viisi ja puoli vuotta hänen elämästään. Päästyään siviiliin hän meni naimisiin ja muutti perheensä kanssa 1955 Savonlinnaan, jossa hän toimi kauppaopiston opettajana. Vaimon kuoleman jälkeen kasvatti yksin kaksi poikaansa. Vuonna 1970 he muuttivat Helsinkiin jossa Merinen työskenteli Kotisaari Oy:n arkiston hoitajana. Kolmen kirjan lisäksi hän kirjoitti erityisesti kuunnelmia ja pakinoita ja menestyi kuunnelmakilpailuissa.
Merinen kirjoitti kaksi romaania, yhden nuorten kirjan, useita radiokuunnelmia ja pakinoita. Hän oli lisäksi teatterin, kuvaamataiteiden ja musiikin harrastaja.
Teokset

Marian tytär : kertomus ja kolme siihen liittyvää tarinaa. Otava 1960
Messiina : radiokuunnelma. 1963
Kun yksi on poissa : radiokuunnelma. 1964
Muurahaispolku : romaani. Otava 1964
Caesar : radiokuunnelma. 1966
Se oli talviaikaa : radiokuunnelma. 1966
Broilerit : radiokuunnelma. 1968
Elsakallen konkkaronkka. Nuorten toivekirjasto 249. WSOY 1978
Nigel Mansell

| Nigel Mansell |
| --- | --- |
 Mansell seuraamassa nimikkomutkansa julkistamista Meksikon GP:ssä 2015.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Nigel Ernest James Mansell
Syntynyt: 8. elokuuta 1953 (ikä 71) Upton-upon-Severn, Englanti, Iso-Britannia
Kansalaisuus:   Iso-Britannia
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1980–1992, 1994–1995
Talli(t):  Lotus, Williams, Ferrari, McLaren
Kilpailuja:  191 (187 starttia)
Maailman­mestaruuksia:  1 (1992)
Voittoja:  31
Palkintosijoja:  59
Paalupaikkoja:  32
Nopeimpia kierroksia:  30
MM-pisteitä:  480 (482)
Ensimmäinen kilpailu:  Itävallan GP 1980
Ensimmäinen voitto:  Euroopan GP 1985
Viimeinen voitto:  Australian GP 1994
Viimeinen kilpailu:  Espanjan GP 1995
Aiheesta muualla
www.nigelmansell.co.uk
Nigel Ernest James Mansell (s. 8. elokuuta 1953 Upton-upon-Severn, Englanti, Iso-Britannia) on englantilainen autourheilija, joka kilpaili Formula 1 -sarjassa vuosina 1980–1992 ja 1994–1995.
Hän osallistui urallaan 187 kilpailuun, joissa ajoi 31 voittoa, 32 paalupaikkaa ja 30 kilpailun nopeinta kierrosta. MM-pisteitä Mansell keräsi urallaan 482. Mansellilla on eniten keskeytyksiä F1-maailmanmestareista. Ennen mestaruutta Mansell ajoi kolmasti MM-pisteissä toiseksi.
Hän voitti urallaan maailmanmestaruuden kahdessa arvostetussa autourheilusarjassa, ensin Formula ykkösissä vuonna 1992 ja heti seuraavana vuonna silloisen CART (nyk. Champ Car)-sarjan mestaruuden tulokaskaudellaan, johon kukaan muu ei ollut vielä pystynyt ennen häntä. Mansell on myös Mario Andrettin, Emerson Fittipaldin ja Jacques Villeneuven lisäksi ainoa, joka on voittanut sekä Formula 1 että CART-sarjan mestaruudet.
Mansell ajoi pääuransa jälkeen Grand Prix Masters -sarjassa vuosina 2005–06.
Ura > Formula Ford > 1976–1977

Mansell aloitti kilpailu-uransa kartingilla, kunnes siirtyi menestyksen saattelemana Formula Ford -sarjaan. Hän voitti 42 ajamastaan kilpailu 33 ja hänet kruunattiin vuoden 1977 Britannian Formula Ford -sarjan mestariksi. Myöhemmin samana vuonna Mansell sai mahdollisuuden ajaa Lolan T570 Formula 3 -autoa Silverstonessa. Hän sijoittui kilpailussa neljänneksi ja päätti siirtyä Formula kolmosiin seuraavaksi kaudeksi.
Ura > Formula 3 > 1978–1979

Mansellin ensimmäinen kausi Formula kolmosissa alkoi hienosti, kun hän starttasi debyyttikilpailuun paalulta ja ajoi maaliin toisena. Auto ei kuitenkaan ollut kilpailukykyinen, koska sopimus Unipartin kanssa pakotti tallia käyttämään heikkoja Triumphin moottoreita, kun taas huipputallit käyttivät Toyotan koneita. Kolmen seitsemännen ja viimeisessä kilpailussa neljännen sijan ajanut Mansell päätti lähteä tallista. Seuraavaksi kaudeksi hän osti kuljettajan sopimuksen Dave Price Racing -tallista. Mansell voitti ensimmäistä kertaa Formula 3 -sarjassa Silverstonen radalla maaliskuussa ja sijoittui kahdeksanneksi maailmanmestaruuskamppailussa. Hänen kilpailu-uransa oli kuitenkin vaakalaudalla jouduttuaan suureen kolariin, josta hän kuitenkin selvisi luun murtumilla. Lotus-tallin pomo Colin Chapman kuitenkin oli kiinnittänyt huomiota Mansellin ajotaitoihin ja antoi hänelle testikuljettajan sopimuksen Lotuksen Formula 1 -tallista.
Ura > Formula 1 > Lotus: 1980–1984

Mansellin taidot testikuljettajana vakuuttivat Colin Chapmanin ja hän antoikin Mansellille tilaisuuden osallistua kolmeen Grand Prix:hin vuonna 1980. Debyyttikilpailussaan Itävallan GP:ssa hän kuitenkin keskeytti auton hajottua (hän sai myös ohjaamoon vuotaneesta polttoaineesta palovammoja). Toisessa kilpailussa Nigelin oli jälleen tyytyminen keskeytykseen. Kolmannessa kilpailussa hän karsiutui ja sen jälkeen Lotus jatkoi kauden loppuun yhdellä autolla, jota käytti tallin ykköskujettaja Mario Andretti. Hän kuitenkin ilmoitti siirtyvänsä kauden päätteeksi Alfa Romeolle, joten Lotukselle jäi tyhjä kuljettajan paikka seuraavalle kaudelle.
Mansell valittiin Lotuksen kuljettajaksi kaudelle 1981. Hän onnistui ajamaan kauden viidennessä ja uransa seitsemännessä kilpailussa kolmanneksi, jonka lisäksi hän saavutti myös kaksi pistesijaa ajamalla neljänneksi ja kuudenneksi.
Kaudella 1982 Mansell suunnitteli kilpailua myös Le Mansin 24 tunnin ajossa Formuloiden ohella ansaitakseen enemmän rahaa. Colin Chapman kuitenkin uskoi, että Mansell altistuu tarpeettomille riskeille ja maksoi 10 000 puntaa hänelle, jottei hän ottaisi osaa kilpailuun. Chapman solmi Mansellin kanssa myös kauden 1984 loppuun asti kestävän sopimuksen, joka teki hänestä myöhemmin miljonäärin.
Chapmanin ja Mansellin välille kehittyi läheinen ystävyyssuhde, mutta Mansell koki järkytyksen Chapmanin yllättäen kuollessa 1982. Mansell kertoi myöhemmin, että "osa minua kuoli hänen kanssaan. Olen menettänyt perheenjäseneni." Chapmanin kuoleman seurauksena suhteet Lotukseen heikkenivät.
Mansell ajoi sopimuksen loppuun asti ennen kuin hänen siirrostaan Wiliamsille ilmoitettiin. Mansellin paikan Lotuksella otti brasilialainen Ayrton Senna.
Ura > Formula 1 > Williams: 1985–1988

Mansell siirtyi Williamsille vuonna 1985 vuoden 1982 maailmanmestari Keke Rosbergin tallikaveriksi. Mansellin ensimmäiset kisat menivät taisteluun viimeisistä pistesijoista. Syksyllä Belgian GP:ssä hän nousi viimein ensi kertaa palkintokorokkeelle Williamsilla oltuaan toinen. Kolme viikkoa myöhemmin Mansell voitti ensimmäisen kilpailunsa Euroopan GP:n ja kaksi viikkoa myöhemmin Etelä-Afrikan GP:n. Loppupisteissä Mansell oli kuudes Rosbergin ollessa kolmas.
Seuraavaksi kaudeksi hänen tallikaverikseen tuli kaksinkertainen maailmanmestari Nelson Piquet Rosbergin lähdettyä Mclarenille. Williams-Hondat hallitsivat kautta ottaen yhdeksän voittoa. Mansell voitti viisi kilpailua: Belgian, Kanadan, Ranskan, Britannian ja Portugalin GP:t. Viimeiseen kilpailuun lähdettäessä Mansellilla oli seitsemän pisteen etumatka toisena olleeseen Alain Prostiin. Mansellin mestaruus näytti varmalta, kunnes 19 kierrosta ennen maalia, Nigelin rengas räjähti ja voittoon ajanut Prost nousi mestaruuteen.
Seuraavalla kaudella Willams nousi kiistattomasti parhaaksi talliksi. Mansell voitti osakilpailun peräti kuudesti (San Marinon, Ranskan, Britannian, Itävallan, Espanjan ja Meksikon GP:n), mutta tasaisesti palkintosijoille ajanut Piquet oli saanut isoimman otteen mestaruuteen kun kaudesta oli jäljellä kaksi kilpailua. Piquet'n mestaruus sinetöityi kun Mansellin kausi päättyi kohtalokkaaseen ulosajoon.
Kausi 1988 meni heikommin Williamsin menettäessä Hondan moottorit Mclarenille ja joutuessa käyttämään Juddin moottoreita. Autoa vaivasi heikko luotettavuus, josta johtuen Mansell pääsi vain kahdesti maaliin kaudella ollen Isossa-Britanniassa ja Espanjassa toinen. Sijoitus pisteissä oli yhdeksäs.
Ura > Formula 1 > Ferrari: 1989–1990

Kaudelle 1989 Mansell siirtyi Williamsilta Ferrarin talliin, viimeisenä itse Enzo Ferrarin valitsemana kuljettajana talliin. Ferrarilla Mansellin tallikaveriksi tuli itävaltalainen Gerhard Berger. Ferrarilla Mansell menestyi jo alusta alkaen ja voitti ensimmäisen kilpailunsa tallissa. Mansell oli viimeisin debyyttikilpailunsa Ferrarilla voittanut kuljettaja ennen Kimi Räikköstä ja vuotta 2007. Mansell nautti suurta arvostusta Ferrarin kannattajien, tifosien, keskuudessa ja saikin lempinimen "il leone", leijona.
Kausi 1989 oli kuitenkin lopulta kohtalainen Mansellille, vaikka hän voittikin kahteen otteeseen kauden aikana. Ferrarin oikukas vaihdelaatikko aiheutti hänelle monta keskeytystä, ja sen lisäksi hänet hylättiin kahdesti kauden aikana. Mansell sijoittui lopulta neljänneksi mestaruustaulukossa.
Kaudelle 1990 Mansell sai uuden tallikaverin, kun vanha kilpakumppani Alain Prost siirtyi McLarenilta Ferrarin riveihin. Kauden 1989 tallikaveri Gerhard Berger siirtyi Prostin tilalle McLarenille. Kauden aikana Mansell joutui tunnustamaan hallitsevan maailmanmestarin paremmakseen ja joutui katsomaan sivusta Prostin ja brasilialaisen Ayrton Sennan välistä kamppailua mestaruudesta. Mansell kuitenkin onnistui voittamaan yhden kilpailun kauden aikana ja nappaamaan muutaman palkintokorokesijan. Hän sijoittui viidenneksi MM-pisteissä.