stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Silmä
Eri eläinryhmillä > Hyönteisten silmä

Joillaikin hyönteislajeilla on yksinkertaiset pistesilmät. Monella hyönteislajilla on suuret verkkosilmät. Ne koostuvat monesta pienestä osasta eli ommatidista, joissa on linssi. Esimerkiksi kärpäsen yhdessä verkkosilmässä on 4 000 linssiä, ja sudenkorennon silmässä on 10 000 linssiä. Jokainen ommatidi näkee yhden kuvan, jolloin hyönteinen näkee maailman vaaleiden ja tummien täplien kuviona. Hyönteisen näkemä kuva on epätarkka, mutta liikkeen se havaitsee hyvin, ja sillä on laaja näkökenttä. Hyönteiset eivät voi pyörittää silmiään.
Eri eläinryhmillä > Kalojen silmä

Kalan silmät ovat sopeutuneet näkemään veden alla. Niiden silmien linssit ovat pallomaiset eivätkä litteät kuten ihmisellä. Kalan silmän linssi ei voi muuttaa muotoaan, vaan tarkentaakseen kuvaa se liikkuu eteen- tai taaksepäin. Kalan silmässä on värillinen iiris pupillin ympärillä kuten ihmiselläkin.
Useimpien kalojen silmät ovat eri puolilla päätä. Vasarahain silmät ovat kaukana toisistaan ulokkeiden päissä. Joidenkin kalojen silmät ovat pään yläpinnalla, etenkin sellaisten, jotka uivat pohjassa. Kampelan silmät siirtyvät sen aikuistuessa pään samalle puolelle, ja se ui kyljellään silmät ylöspäin. Suhteellisesti suurimmat silmät ovat päiväaktiivisilla kaloilla  ja joillain syvänmeren kaloilla. Merihevonen voi liikuttaa kumpaakin silmäänsä itsenäisesti. Hai vetää silmänsä päänsä sisään hyökätessään saaliinsa kimppuun, jotta silmät eivät vahingoittuisi.
Eri eläinryhmillä > Sammakkoeläinten ja matelijoiden silmä

Salamanterin silmässä on iso pupilli mutta pieni iiris. Hämärässä salamanterin pupilli laajenee koko silmän levyiseksi, minkä ansiosta se voi nähdä saaliinsa lähes täysin pimeässä. Sammakoilla on yleensä isot silmät ja hyvä näkö, ja ne pystyvät yleensä näkemään värit. Niiden silmät ovat usein kirkkaan metallinvärisiä, ja pupillit ovat pystysuuntaiset. Sammakot käyttävät silmämuniaan myös nielemisen apuna painamalla niillä suussaan olevaa ruokaa kurkkuun.
Matelijoiden silmät ovat muuten samanlaiset kuin muillakin maaeläimillä, mutta ne pystyvät liikuttamaan vain alaluomeaan. Joillakin matelijoilla on pyöreät pupillit, joillakin vaakasuorat ja joillain pystysuorat. Monen liskon ja käärmeen silmää suojaa läpinäkyvä kalvo, jonka se vaihtaa nahanluonnin yhteydessä. Kilpikonnilla on yleensä suuret silmät päänsä etupuolella, mutta joillain vesikilpikonnilla silmät ovat ylempänä päässä. Kameleontti pystyy liikuttamaan silmiään itsenäisesti. Tuataralla on päälaellaan kolmas silmä, jossa on linssi ja verkkokalvo.
Eri eläinryhmillä > Lintujen silmä

Lintujen silmät ovat rakenteeltaan paljon ihmisen silmän kaltaiset. Linnuilla on suuret silmät ja tarkka näkö, etenkin kotkilla. Jotkin linnut näkevät jopa ultraviolettia väriä, jolla ne havaitsevat saaliinsa virtsajäljet. Linnut eivät pysty pyörittämään silmiään. Petolintujen kuten pöllöjen silmät ovat pään etuosassa, mikä antaa niille hyvän syvyysnäön. Lehtokurpan silmät näkevät linnun selkäpuolelle paremmin kuin etupuolelle. Lintumaailman suurimmat silmät ovat strutsilla, halkaisijaltaan viisi senttimetriä. Huononäköisin lintu on kiivi, joka elää öisin ja saalistaa hajuaistinsa avulla.
Eri eläinryhmillä > Nisäkkäiden silmä

Kissan pupillit ovat pystysuuntaiset, ja vuohien ja lampaiden pupillit vaakasuuntaiset. Kaikilla saalistajilla silmät ovat pään etuosassa, kuten myös apinoilla, sillä ne tarvitsevat syvyysnäköä puissa liikkuessaan. Saaliseläinten silmät puolestaan ovat eri puolilla päätä, jotta ne havaitsisivat vaaran joka suunnasta. Virtahevon silmät ovat pään yläosassa, jotta se näkisi vedestä pinnan yläpuolelle. Vesinisäkkäiden silmät ovat sopeutuneet vesielämään kuten kalojen silmät. Kamelien ja muiden aavikkonisäkkäiden silmissä on erityisen tuuheat kulmakarvat ja silmäripset sekä toiset silmäluomet, jotka suojaavat niitä hiekalta. Kissan silmissä on rakenne, joka heijastaa valoa ja antaa kissalle hyvän hämäränäön.
Huononäköisiä nisäkkäitä ovat esimerkiksi sarvikuonot, mursut, päästäiset ja myyrät, joilla on pienet silmät.
Eri eläinryhmillä > Nisäkkäiden silmä > Ihmissilmä

Ihmisen silmämuna on lievästi litistynyt pallo. Sen etuosassa on läpinäkyvä sarveiskalvo, joka taivuttaa silmään tulevan valon. Valo kulkee pupillin läpi, joka on värikalvon keskellä oleva aukko. Pupillin koko muuttuu valon voimakkuuden mukaan. Pupillia ympäröi värikalvo eli iiris. Pupillin jälkeen valo kulkee linssimäisen mykiön läpi, ja sen avulla silmä voi tarkentaa kuvaa kohteen etäisyyden mukaan. Mykiöstä valo kulkee silmämunan lasiaisen läpi silmän takaosaan verkkokalvolle valoreseptoreihin. Sauvasolut rekisteröivät valon voimakkuuden ja tappisolut sen aallonpituuden, mikä tekee värinäön mahdolliseksi. Näköhermo vie näköinformaation sähköimpulsseina aivojen näkökeskukseen, missä syntyy näköaistimus.
Silmämunaa suojelee ulkoapäin ihopoimujen muodostamat ylempi ja alempi silmäluomi, joiden vapaa reuna on silmäripsien reunustama. Kolmas silmäluomi on vilkkuluomi, joka on ihmisellä surkastunut. Se näkyy silmän sisäkulmassa vain pienenä punertavana jäänteenä. Silmäluomien sisäpintaa sekä silmän näkyvää osaa, "valkuaista" sarveiskalvoa lukuun ottamatta, peittää sidekalvo.
Silmät ravintona

Lampaan silmiä käytetään ravintona Islannissa ja Lähi-idässä. Laosissa merikissan silmät ovat arvostettua ravintoa. Silmät sisältävät runsaasti proteiinia ja vitamiineja.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Mustuaisten puoliero, Terveyskirjasto.fi
Monella hyönteisellä on verkkosilmä. Kuvassa sudenkorennon verkkosilmät.
Kissan silmä kirkkaassa valossa, pupilli viiruna.
Ihmissilmän osia
Sing Sang Song

| Sing Sang Song |
| --- | --- |
 Singlejulkaisun kansikuva.
Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Les Humphries Singers
Levy-yhtiö:  Decca Records
Kesto:  3.02
Julkaistu:  1976
Säveltäjä(t):  Ralph Siegel
Sanoittaja(t):  Kurt Hertha
Euroviisutiedot
Vuosi:  1976
Maa:  Saksa
Kieli:  saksa, englanti
Sijoitus:  15.
Pisteet:  12
Les Humphries Singers esittämässä kappaletta Eurovision laulukilpailun harjoituksissa.
Sing Sang Song on Les Humphries Singers -yhtyeen esittämä kappale, joka edusti Länsi-Saksaa vuoden 1976 Eurovision laulukilpailussa. Se ylsi sijalle 15 saaden 12 pistettä. Kappaleen sävelsi Ralph Siegel ja sanoitti Kurt Hertha. ”Sing Sang Song” nousi Länsi-Saksan singlelistalla sijalle 45.
Les Humphries Singersiin kuului suuri määrä laulajia, mutta se ei saanut osallistua kilpailuun koko kuoron voimin. Niinpä kappaletta esitti Euroviisuissa vain kuusi jäsentä. Yksi heistä oli John Lawton, joka tuli vaikuttamaan vuosina 1976–1979 Uriah Heep -yhtyeen solistina.
Listasijoitukset

| Valtio | Korkein sijoitus | Listaviikot | Lähde |
| --- | --- | --- | --- |
|  Länsi-Saksa | 45. | 1 |  |
Singaporen lippu

| Singaporen lippu |
| --- | --- |
   
Käyttö:  Kansallislippu
Suhde:  2:3
Käyttöön:  3.12.1959
Singaporen lippu otettiin virallisesti käyttöön 3. joulukuuta 1959. Lippu koostuu punaisesta ja valkoisesta poikkiraidasta sekä valkoisista kuun sirpistä ja viidestä tähdestä.
Kuun sirppi ja tähdet eivät edusta islamia, kuten monien muiden maiden lipuissa, vaan se edustaa nuoren valtion kasvua. Lipun viisi tähteä edustavat tasa-arvoa, oikeutta, demokratiaa, rauhaa ja edistystä. Punainen edustaa tasa-arvoa ja yleismaailmallista veljeyttä, valkoinen hyvettä ja puhtautta.
Muita lippuja

Singaporen siirtomaa-ajan lippu. (1946–1952)
Singaporen siirtomaa-ajan lippu. (1952–1959)
Maan presidentin lippu.
Otterthal

| Otterthal |
| --- | --- |

 vaakuna
 Otterthal
 Koordinaatit: 47°37′N, 15°55′E 
Valtio:  Itävalta
Osavaltio:  Ala-Itävalta
Piirikunta:  Neuenkirchen
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Karl Mayerhofer
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  6.17 km²
Korkeus:  620 m
Väkiluku (2009):  595
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  2880
 
 www.otterthal.at 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Otterthal on kunta Itävallassa, Ala-Itävallan osavaltion Neuenkirchenin piirikunnassa (saks. Bezirk). Asukkaita kunnassa on 595 (2009). Pinta-alaa Otterthalilla on 6,17 neliökilometriä.
Otterthalissa toimii Volksschule-koulu, jossa lukukaudella 2009–2010 on kolme luokkaa. Itävaltalais-englantilainen filosofi Ludwig Wittgenstein muutti syyskuussa 1924 Otterthaliin, jossa hän toimi opettajana Volksschulessa. Wittgenstein erosi virastaan vuonna 1926.
Väkiluvun kehitys

Otterthalin väkiluvun kehitys vuodesta 1861 vuoteen 2007:
| Vuosi | Väkiluku | Vuosi | Väkiluku |
| --- | --- | --- | --- |
| 1869 | 363 | 1951 | 407 |
| 1880 | 360 | 1961 | 416 |
| 1890 | 334 | 1971 | 453 |
| 1900 | 378 | 1981 | 526 |
| 1910 | 402 | 1991 | 628 |
| 1923 | 424 | 2001 | 563 |
| 1934 | 410 | 2009 | 595 |
| 1939 | 387 |  |  |
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (saksaksi)
Singlet 1974–76

| Singlet 1974−76 Juice Leskinen |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 1976
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 33.07
 Levy-yhtiö: Love Records
Listasijoitukset
  Suomi: Ei listasijoitusta.
Juice Leskisen muut julkaisut
| Keskitysleirin ruokavalio 1976 | Singlet 1974−76 1976 | Lahtikaupungin rullaluistelijat 1977 |
Singlet 1974–76 on Juice Leskisen ensimmäinen kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 1976. Kokoelma sisältää kaikki Leskisen singlet vuosilta 1974–1976, A-puolella singlejen A-puolet ja B-puolella singlejen B-puolet. CD-versio kokoelmasta ilmestyi vuonna 1989. Alkuperäinen LP sisälsi J. K. Juntusen piirtämän sarjakuva-aiheisen sisuspussin.
Kappaleet

A-puoli
Marilyn – 2.38
Jyrki boy – 2.40
Se oli jautaa – 2.56
Löyly löi – 2.28
Syksyn sävel – 2.24
Erkki twistaa – 2.53
B-puoli
Einarin polkupyörä – 2.25
Napoleonin mopo – 2.29
Tarzanin kalsarit – 3.46
Seminoloogie boogie woogie – 3.22
Vaimoni on Frankenstein – 2.31
Alright alright – 2.47
Sininen ja valkoinen (vuoden 1992 albumi)

| Sininen ja valkoinen Jukka Kuoppamäki |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 1992
 Formaatti: LP, C-kasetti, CD
 Tyylilaji: iskelmä
 Levy-yhtiö: Polarvox
Jukka Kuoppamäen muut julkaisut
| Kerran vielä palaan 1992 | Sininen ja valkoinen 1992 | Aarteet – 24 suosituinta sävelmää 1994 |
Sininen ja valkoinen on Jukka Kuoppamäen vuonna 1992 julkaistu kokoelma-albumi, joka sisältää levytyksiä vuosilta 1972–1977. Se julkaistiin LP-, CD- ja C-kasettiformaateissa.
Kappaleet

A-puoli
Sininen ja valkoinen
Etelästä pohjoiseen
Ja taas
Kaikista kaunein
Käy vierelläin
Puutarhaan
Kotka lentää
B-puoli
Valtatie
Pieni mies
Tähtilaulu
Pilvet
Kaunis morsian
Miljoona hikistä kilometriä
Paljon sanomatta jää
Ostmark (Itävalta)

Antiikin aika
Hallstattin kulttuuri
Noricum
Itävallan markkreivikunta
Babenberg
Privilegium Minus
Habsburgien valta vuoteen 1815
Habsburg-suku
Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta
Itävallan arkkiherttuakunta
Habsburgien monarkia
Wienin kongressin jälkeen
Itävallan keisarikunta
Saksan liitto
Itävalta-Unkari
Ensimmäinen maailmansota
Sarajevon laukaukset
Ensimmäinen maailmansota
Sotien välinen aika
Saksalainen Itävalta
Ensimmäinen tasavalta
Austrofasismi
Anschluss
Toinen maailmansota
Saksan Ostmark
Toinen maailmansota
Sodan jälkeinen Itävalta
Miehitys
Toinen tasavalta
Ostmark (”Itäinen rajamaa”) oli Itävallan nimenä vuosina 1938–1942 sen jälkeen, kun se oli yhdistetty natsi-Saksaan (Anschluss).
Itävallan liittäminen Saksaan

Sen jälkeen, kun itävaltalaissyntyinen Adolf Hitler oli toteuttanut kotimaansa yhdistämisen Saksaan, mikä oli kuulunut hänen tavoitteisiinsa, Saksan kansalliss­osialistinen hallitus muutti maan nimen Österreich, joka merkitsee ”itäistä valta­kuntaa” (ja josta myös suomen­kielinen nimi Itävalta on käännös), muotoon Ostmark, joka tarkoittaa ”itäistä rajamaakuntaa”. Nimen­muutoksen tarkoituksena oli osoittaa, ettei Ostmark (Itävalta) enää ollut itsenäinen valtakunta (saks. Reich) vaan Saksan itäinen raja­maa­kunta (saks. Mark).
Ostmark oli ennestään ollut histori­oitsijoiden käyttämä nimitys keski­aikaisesta Itävallan mark­kreivi­kunnasta (lat. Marcha orientalis), joka kuitenkin omana aikanaan oli tunnettu muinaisyläsaksankieliseltä nimeltään Ostarrîchi.
Elokuussa 1938 Donau-Zeitung ylpeästi nimitti Passauta ”uuden Ostmarkin kehdoksi”.
Aluejako

Toukokuun alussa 1939 tuli voimaan laki Ostmarkin hallinnon rakenteesta (saks. Gesetz über den Aufbau der Verwaltung in der Ostmark, tunnettu myös lyhemmällä nimellä Ostmarkgesetz).  Lailla lakkautettiin Itävallan aikaisemmat osavaltiot ja tilalle perustettiin seitsemän Reichsgauta. Niistä kunkin korkein virkamies toimi sekä kuvernöörinä (Reichstatthalter) että natsi­puolueen Gauleiterina. Nämä Reichsgaut olivat:
Kärnten, johon kuului myös Itä-Tiroli; siihen liitettiin myös Slovenian Kärnten ja Oberkrain (Gorensjska) sen jälkeen, kun Saksa vuonna 1941 valtasi Jugoslavian
Niederdonau (”Ala-Tonava”); Ala-Itävallan saama uusi nimi, pääkaupunkina Krems an der Donau; siihen liitettiin myös Burgenlandin pohjois­osa Eisenstadt mukaan luettuna sekä Määrin eteläiset alueet (saks. Sudmähren) Znojmon ympärillä, jotka oli liitetty Saksaan Münchenin sopimuksen perusteella vuonna 1938 osana Sudeetti­alueita
Salzburg
Steiermark, siihen liitettiin myös Burgenlandin eteläosa sekä Jugoslavian valtauksen jälkeen vuonna 1941 myös Slovenian Štajerska
Tiroli, johon liitettiin myös Vorarlberg
Wien, johon liitettiin myös muutamat ennen vuotta 1938 Ala-Itävaltaan kuuluneet kunnat.
Reichsgau oli uusi hallinnollisen jaotuksen yksikkö, joka korvasi osavaltiot muutoin täysin keskitetysti hallitussa natsi-Saksassa.  Kun Ostmark-nimenkin katsottiin vielä liiaksi muistuttavan vanhasta, aiemmin itsenäisestä Itä­vallasta, tämäkin nimi poistettiin vuonna 1942 käytöstä ja edellä mainituista Reichsgau-alueista alettiin käyttää yhteis­nimitystä Donau- und Alpenreichsgaue (”Tonavan ja Alppien Reichsgaut”).
Uusi Itävalta

Kun liittoutuneet toisen maailman­sodan jälkeen miehittivät koko Saksan, Itävalta mukaan luettuna, itsenäinen Itävalta muodostettiin vuoden 1943 Moskovan julistusten mukaisesti uudestaan, ja sen rajat olivat samat kuin ennen vuotta 1938. Itävalta julistautuikin itsenäiseksi jo 27. huhtikuuta 1945, lähes kaksi viikkoa ennen Saksan antautumista. Aluksi uusi Itävalta kuitenkin oli vuoteen 1955 saakka liittoutuneiden miehitys­vallan alainen ja jaettuna neljään miehitysvyöhykkeeseen.
Käännös suomeksi
Diego Simeone

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Diego Pablo Simeone
Syntymäaika: 28. huhtikuuta 1970 (ikä 54)
Syntymäpaikka: Buenos Aires, Argentiina
Pelipaikka: puolustava keskikenttäpelaaja
Pituus: 177 senttimetriä
Lempinimi: El Cholo
Seura
Seura: Atlético Madrid
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1987–1990 | Vélez Sársfield | 76 | (14) |
| 1990–1992 | Pisa | 55 | (6) |
| 1992–1994 | Sevilla | 64 | (12) |
| 1994–1997 | Atlético Madrid | 98 | (21) |
| 1997–1999 | Internazionale | 57 | (11) |
| 1999–2003 | Lazio | 90 | (15) |
| 2003–2005 | Atlético Madrid | 36 | (2) |
| 2005–2006 | Racing Club | 37 | (3) |
| Yhteensä | Yhteensä | 513 | (84) |
Maajoukkue
| 1988–2002 | Argentiina | 104 | (9) |
Valmennusura
2006: Racing Club
2006–2007: Estudiantes
2008: River Plate
2009–2010: San Lorenzo
2011: Catania
2011: Racing Club
2011–: Atlético Madrid
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
| Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Argentiina> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Atlanta 1996 | jalkapallo |  |
Diego Simeone (s. 28. huhtikuuta 1970 Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Joulukuusta 2011 lähtien hän on toiminut espanjalaisseura Atlético Madridin päävalmentajana.
Simeonen ollessa 14-vuotias hänen valmentajansa Victorio Spinetto nimesi hänet El Choloksi. Hänen energisyytensä pelata muistutti hänen valmentajaansa aikoinaan Boca Juniorsissa ja Argentiinan maajoukkueessa pelannutta Carmelo Simeonea.
Ura pelaajana

Simeone aloitti ammattilaisuransa vuonna 1987 Vélez Sarsfieldissä. Hän lähti Eurooppaan jo varhain liittyen vuonna 1990 Pisa Calcion joukkueeseen. Pisassa Simeone pelasi kaksi kautta nousten joukkueen avauskokoonpanoon. Simeonen taidoista kiinnostuttiin laajemmin ja vuonna 1992 hän siirtyi Sevillaan, josta kaksi vuotta myöhemmin Atlético Madridiin. Atléticossa Simeone juhli kaudella 1995–1996 tuplaa, kun seura voitti sekä La Ligan että Copa del Reyn.
Menestys Atléticossa auttoi Simeonea saamaan sopimuksen FC Internazionale Milanoon vuonna 1997. Debyyttikaudellaan argentiinalainen pääsi juhlimaan Inter-paidassa UEFA Cupin mestaruutta. Kahden Inter-kauden jälkeen Simeone liittyi Sven-Göran Erikssonin valmentaman S.S. Lazion vahvuuteen. Roomalaisseurassa pelasi Simeonen lisäksi tukku nimekkäitä argentiinalaisia kuten Roberto Sensini, Hernán Crespo ja Juan Sebastián Verón. Argentiinalaiset onnistuivat Lazio-paidassa menestyksekkäästi ja kaudella 1999–2000 seura juhli Serie A:n mestaruutta 26 vuoden tauon jälkeen ja vasta toista kertaa seuran historiassa. Kaikkiaan Simeone edusti Laziota neljän kauden ajan, mutta menestysajat sijoittuivat juuri mestaruuskauteen.
Kesällä 2003 Simeone palasi Atlético Madridiin, josta siirtyi kahden kauden jälkeen takaisin kotimaahansa. Hän lopetti uransa vuonna 2006 Racing Club de Avellanedassa. Maajoukkuetasolla Simeone edusti Argentiinaa 106 A-maaottelussa tehden niissä 11 maalia. Hän voitti kaksi Copa Américaa ja oli mukana MM-kisoissa kolme kertaa.
Simeone oli yksi Argentiinan maajoukkueen johtavista pelaajista. Uraan mahtui kuitenkin myös ikävämpiä hetkiä, joista yksi sattui MM-kisoissa 1998. Ottelussa Englantia vastaan David Beckham sai punaisen kortin potkaistuaan Simeonea, joka reagoi tilanteeseen varsin näyttävästi. Ottelun jälkeen hän myönsi liioitelleensa reaktiotaan.  Seuraavassa ottelussa Alankomaita vastaan Simeone itse joutui jättämään kentän loukkaannuttuaan taklaustilanteessa. Hän lopetti maajoukkueuransa vuoden 2002 MM-kisoihin, joissa hän pelasi avauskokoonpanossa kahdessa Argentiinan kolmesta ottelusta.
Simeone pelasi 104 maaottelua ja teki niissä yhdeksän maalia. Hän oli ensimmäinen sata maaottelua pelannut argentiinalainen.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Espanjan mestaruus: 1996
Copa del Rey: 1996
Italian mestaruus: 2000
Coppa Italia: 2000
UEFA Cup: 1998
UEFA Super Cup: 1999
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Espanjan mestaruus: 2014, 2021
Copa del Rey: 2013
Espanjan Super Cup: 2014
Mestarien liiga
Loppuottelu (2): 2014, 2016
Eurooppa-liiga (2): 2012, 2018
UEFA Super Cup: (2) 2012, 2018
Apertura: 2006
Clausura: 2008
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Diego Simeonen tilastot National Football Teams -sivustolla (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Tito Vilanova Carlo Ancelotti | Miguel Muñoz -palkinto 2014 2016 | Seuraaja: Carlo Ancelotti Asier Garitano&José Luis Mendilibar |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Marco Giampaolo | Calcio Catanian päävalmentaja 1–6/2011 | Seuraaja: Vincenzo Montella |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Gregorio Manzano | Atlético Madridin päävalmentaja 12/2011– | Seuraaja: – |
Atlético Madrid – Primera División
1 Musso |
2 Giménez |
3 Azpilicueta |
4 Gallagher |
5 De Paul |
6 Koke |
7 Griezmann |
8 Barrios |
9 Sørloth |
10 Correa |
11 Lemar |
12 Lino |
13 Oblak |
14 Llorente |
15 Lenglet |
16 Molina |
17 Riquelme |
19 Álvarez |
20 Witsel |
21 Galán |
22 Giuliano |
23 Reinildo |
24 Le Normand |
Valmentaja Simeone
Argentiinan joukkue – Kesäolympialaiset 1996
1 Bossio |
2 Ayala |
3 Chamot |
4 Zanetti |
5 Almeyda |
6 Sensini |
7 C. López |
8 Simeone |
9 Crespo |
10 Ortega |
11 Morales |
12 Cavallero |
13 Pineda |
14 Paz |
15 Bassedas |
16 G. López |
17 Delgado |
18 Gallardo |
Valmentaja Passarella
Argentiinan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1998
1 Roa |
2 Ayala |
3 Chamot |
4 Pineda |
5 Almeyda |
6 Sensini |
7 López |
8 Simeone |
9 Batistuta |
10 Ortega |
11 Verón |
12 Burgos |
13 Paz |
14 Vivas |
15 Astrada |
16 Berti |
17 Cavallero |
18 Balbo |
19 Crespo |
20 Gallardo |
21 Delgado |
22 Zanetti |
Valmentaja Passarella
Argentiinan joukkue – Copa América 1999
1 Burgos |
2 Ayala |
3 Sorín |
4 Ibarra |
5 Simeone |
6 Samuel |
7 Barros Schelotto |
8 Zanetti |
9 Palermo |
10 Ortega |
11 López |
12 Bizzarri |
13 Vivas |
14 Pochettino |
15 Berizzo |
16 Guglielminpietro |
17 Husaín |
18 Cagna |
19 Calderón |
20 Aimar |
21 González |
22 Riquelme |
Valmentaja Bielsa
Argentiinan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2002
1 Burgos |
2 Ayala |
3 Sorín |
4 Pochettino |
5 Almeyda |
6 Samuel |
7 C. López |
8 Zanetti |
9 Batistuta |
10 Ortega |
11 Verón |
12 Cavallero |
13 Placente |
14 Simeone |
15 Husaín |
16 Aimar |
17 G. López |
18 Kily |
19 Crespo |
20 Gallardo |
21 Caniggia |
22 Chamot |
23 Bonano |
Valmentaja Bielsa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Japani  Puola 
Muut:  IdRef
Sininen ämpäri

Sininen ämpäri
| --- | --- |
Taiteilija:  Vilho Lampi 
Päivämäärä:  1931 
Materiaali:  öljyväri ja vaneri 
Mitat (K × L):  69,5  × 56  cm 
Kokoelma:  Unknown 
Sijainti:  Oulun taidemuseo 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Sininen ämpäri on suomalaisen ekspressionistisen taidemaalarin Vilho Lammen (1898–1936) öljyvärimaalaus vanerille vuodelta 1931. Maalaus esittää talonpoikaistuolilla olevaa sinistä emaliämpäriä kauhoineen.
Maalaus on kooltaan noin 69,5 × 56 cm, ja siinä esiintyvät Lammen Limingassa sijaitsevan kotitalon Matinlaurin arkiesineet. Teos kuuluu Lammen vuosien 1931–1936 välille sijoittuneeseen kauteen, joka sisältää runsaasti asetelmia ja henkilöaiheita. Siinä on nähty yhteyksiä toisaalta Vincent van Goghin kuuluisaan tuoliteokseen ja toisaalta värienkäytössä Paul Cézanneen.
Paavo Rintala kuvasi teoksen syntyprosessin Lammen elämästä aineksensa saaneessa fiktiivisessä romaanissaan Jumala on kauneus, ja teki siten maalauksesta kulttityön, jota on jälkeenpäin pidetty avaimena Vilho Lammen tuotantoon. Rintalan romaanissa maalauksessa näkyvä ruokakomeron ovi aukeaa maalarin omaan kauneuden maailmaan, jossa kaikki on kaunista ja josta kauneus valuu pirttiin, jossa ämpäri ja tuoli ovat.
Maalaus kuuluu nykyään sanomalehti Kalevan kokoelmiin.
Aiheesta muualla

Sininen ämpäri Oulun taidemuseon sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Ostermundigen

| Ostermundigen |
| --- | --- |
 Ostermundigen on taajaan asuttu alue Bernin itäpuolella.
 vaakuna

 Ostermundigen
 Koordinaatit: 46°57′30″N, 7°29′0″E 
Valtio:   Sveitsi
Kantoni:  Bernin kantoni
Hallintoalue (Verwaltungskreis):   Bern-Mittelland
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  5,97 km²
Korkeus:  540–732 m
Väkiluku (31.12.2017)  (vakinaiset asukkaat):  17 546
 – Väestötiheys:  2 939 as./km²
 
 www.ostermundigen.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ostermundigen on kaupunki Keski-Sveitsissä Bernin kantonissa. Siellä on noin 18 000 asukasta.
Sijainti

Ostermundigen sijaitsee Bernin itäpuolella muodostaen yhtenäisen taajama-alueen Bernin kanssa.
Liikenne

Moottoritiet A1 ja A6 ohittavat Ostermundigenin länsipuolitse. SBB:n rautatiet Bernistä Thuniin ja Konolfingeniin sekä RBS:n rautatie Bernistä Worbiin kulkevat Ostermundigenin kautta.