stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Almohadit

Almohadien dynastua
Almohadit (arabiaksi الموحدون, al-Muwahhidun) olivat alun perin pohjoisafrikkalaisia berbereitä, jotka muodostivat viidennen dynastian maurien valtakunnassa 1100-luvulla. He valloittivat koko Pohjois-Afrikan Egyptiin asti sekä islaminuskoisen Espanjan.
Dynastian perustaja Ibn Tumart oli kotoisin Atlasvuoristosta ja kuului masmuda-nimiseen berberiheimoon. Hän oli pieni, ruma ja köyhä. Hän teki nuorena pyhiinvaellusmatkan Mekkaan, ja vaelsi siltä Bagdadiin, missä kävi uskonnollista koulua. Hän kehitti pian oman suuntauksensa yhdistellen opettajansa puheisiin muilta kuulemiaan opinkappaleita. Johdonmukaisin ajatus hänen uskossaan oli yksijumalaisuus. Dynastian arabiankielinen nimi al-Muwahhidun tarkoittaakin nimenomaan yksijumalaisia.
Palattuaan Marokkoon 28-vuotiaana Ibn Tumart alkoi saarnata ja kiihottaa väkijoukkoja. Hän kävi jopa almoravidien emiirin sisaren kimppuun, koska tämä kulki berberitapaan ilman huntua kadulla. Dynastian syntymisen kannalta oli tärkeää, että Ibn Tumart löysi uskollisen seuraajan luutnantti Abd al-Mu'minista. Tämä itse asiassa salasi Ibn Tumartin saaneen surmansa, kunnes sai oman valtansa vakiinnutettua.
Almohadit Espanjassa

Almohadit osallistuivat 1100-luvun puolivälistä Espanjan hallitsemiseen, sillä alueen islamilaiset pikkuruhtinaat tarvitsivat lisävoimia pohjoisesta hyökkäileviä kristittyjä vastaan. Almohadit noudattivat tiukempaa islamin tulkintaa sekä kristittyjen ja juutalaisten kohtelua kuin Espanjan muslimit, joten heihin suhtauduttiin Espanjassa vihamielisesti.  Toinen ja kolmas kalifi olivat uskonnollisia fanaatikkoja, joiden johtamat vainot saivat monet kristityt ja juutalaiset pakenemaan Maurien valtakunnasta naapurimaihin Portugaliin, Kastiliaan ja Aragoniaan. Ankara suuntaus ei kuitenkaan tullut esille kaikkialla. Ya'qub al Mansurista kehittyi sivistynyt mies, joka kirjoitti kaunista arabiaa ja suojeli filosofi Averroësta. Oli myös mozarabeja, jotka olivat kääntyneet kristinuskoon.
Vuonna 1147 almohadit valtasivat Marrakechin mihin päättyi lopullisesti almoravidien valta. Sen sijaan almohadit saivat haltuunsa Sevillan 1172, ja sen jälkeen yhä laajempia alueita Espanjasta. Takaiskut alkoivat, kun Kastilian kuninkaan johtama kristillisten armeija sai heistä suurvoiton Etelä-Espanjan Las Navas de Tolosan taistelussa ja almohadien valtakunta hajosi islamilaisten pikkuruhtinaiden valtioiksi. Marrakech menetettiin merenideille 1269, ja siihen päättyi almohadien valtakausi.
Almohadien kalifit 1145–1269

Abd al-Mu'min (1145–1163)
Abu Ya'qub Yusuf I (1163–1184)
Abu Yusuf Ya'qub al-Mansur (1184–1199)
Muhammad an-Nasir (1199–1213)
Youssef al-Mustansir (1213–1224)
Abdul Wahid I (1224)
Al-Adid (1224–1227)
Al-Mamun (1227–1232)
Abdul-Wahid II (1232–1242)
Abu Said (1242–1248)
Umar al-Murtada (1248–1266)
Abdul Ula al-Wathiq (1266–1269)
Ishaq al Tinmal ((1269-76)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Almohadit Wikimedia Commonsissa
Espanjan Reconquista
Evolution (tiedonhallintaohjelma)

| Evolution |
| --- | --- |

 Evolutionin sähköpostiohjelma
Luoja:  Ximian
Kehittäjä:  GNOME
Kehityshistoria
Ensijulkaisu:  10. toukokuuta 2000
Vakaa versio:  3.54.0 (13. syyskuuta 2024)
Kehitystilanne:  Aktiivinen
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  Sähköposti, Kalenteri
Käyttökielet:  Useita
Alusta:  Linux
Ohjelmointikielet:  C (GTK+)
Lisenssi:   GPL
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Versiohallinta
Evolution (aiemmin Novell Evolution tai Ximian Evolution) on henkilökohtainen tiedonhallintaohjelma GNOMElle. Siihen kuuluvat sähköposti, kalenteri, osoitekirja ja tehtäväluettelo. Evolution on kuulunut Gnomeen sen versiosta 2.8 eli syyskuusta 2004 alkaen. Evolutionin kehittämistä tukee pääasiassa Novell.
Evolutionin käyttöliittymä ja käytettävyys ovat samanlaisia kuin Microsoft Outlookissa. Joitakin erottavia ominaisuuksia ovat tuki iCalendarille, saapuneiden viestien kokoteksti-indeksointi ja "Virtual Folders" -ominaisuus.
American Comedy Awards

American Comedy Awards oli Yhdysvalloissa vuosina 1987–2001 komedian eri alojen esityksille ja esiintyjille jaettu sarja palkintoja. Niitä jaettiin muun muassa komediaelokuville. Palkintojen jako aloitettiin vuonna 1987, ja yhtä vuotta lukuun ottamatta palkinnot kustansi televisioyhtiö ABC.
Eagles

| Eagles |
| --- | --- |
 Eagles esiintymässä vuonna 2008. Vasemmalta oikealle: Glenn Frey, Don Henley, Joe Walsh ja Timothy B. Schmit
Tiedot
Toiminnassa:  1971–1980, 1994–
Tyylilaji:  rock, country rock, folk rock
Kotipaikka:   Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Don Henley,  rummut, laulu, kitara   Bernie Leadon,  kitarat, mandoliini, banjo, laulu (1971–1975, 2013–)  Joe Walsh,  kitara, laulu (1975–)  Timothy B. Schmit,  basso, laulu (1977–) 
Entiset jäsenet:  Don Felder,  kitara, laulu (1974–2001)  Glenn Frey,  kitara, laulu, koskettimet (1971–2016)  Randy Meisner,  basso, laulu (1971–1977) 
Levy-yhtiö:  Asylum Records   Geffen Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Eagles on yhdysvaltalainen rockyhtye, jonka kitaristi-laulaja Glenn Frey ja rumpali-laulaja Don Henley perustivat Kalifornian Los Angelesissa vuonna 1971. Pian tämän jälkeen kaksikko pyysi mukaan basisti Randy Meisnerin ja soolokitaristi Bernie Leadonin. Don Henleyn ohella yhtyeen nykyiseen kokoonpanoon kuuluvat soolokitaristi Joe Walsh ja basisti Timothy B. Schmit.
Yhtye on julkaissut urallaan seitsemän studioalbumia, kaksi livealbumia, kymmenen kokoelma-albumia ja 29 singleä. Eagles on yksi kaikkien aikojen kaupallisesti menestyneimmistä yhtyeistä, sillä sen tuotantoa on myyty kansainvälisesti yli 150 miljoonaa kappaletta, joista pelkästään Yhdysvalloissa yli 100 miljoonaa levyä. Mittavan uransa aikana Eagles on palkittu kuudella Grammy-palkinnolla ja viidellä American Music Awardilla, ja yhtyeen tuotannosta kuusi albumia on yltänyt Yhdysvalloissa Billboard 200 -albumilistan kärkipaikalle. Yhtyeen 38 kertaa platinaa myynyt The Greatest Hits 1971–1975 on maailman toiseksi myydyin albumi. Se ohitti myynnissä Michael Jacksonin Thrillerin vuonna 2018, mutta vain Yhdysvalloissa.
Eagles hajosi yhtyeen jäsenten välisiin erimielisyyksiin vuonna 1980. Vuonna 1994 Eagles teki onnistuneen paluun esiintymislavoille ja julkaisi myös livealbumin Hell Freezes Over, joka nousi listakärjeksi Yhdysvalloissa ja sisälsi myös neljä uutta kappaletta. Vuonna 1998 yhtye valittiin Rock and Roll Hall of Fameen. Yhtyeen viimeisin studioalbumi on vuonna 2007 julkaistu Long Road Out of Eden.
Historia > Perustaminen ja ensimmäiset albumit Eagles ja Desperado (1972-1973)

Eagles sai alkunsa Los Angelesissa vuonna 1971, kun rumpali Don Henley ja kitaristi Glenn Frey palkattiin taustamuusikoiksi Linda Ronstadtin yhtyeeseen. Henley oli muuttanut Los Angelesiin Texasista ja Frey Michiganista. Ronstadtin taustayhtyeen kokoonpanoa täydensivät basisti Randy Meisner ja kitaristi Bernie Leadon. Henley ja Frey pyysivät vuoden 1971 heinäkuussa Meisnerin ja Leadonin liittymään yhtyeeseen, jonka he olivat juuri perustaneet kahdestaan. Sekä Meisner että Leadon lähtivät mukaan Henleyn ja Freyn projektiin, ja yhtye sai pian nimensä Leadonin ehdotuksesta.
Koska yhtyeen jäsenet olivat jo soittaneet yhdessä Ronstadtin yhtyeessä, he onnistuivat saamaan nopeasti levytyssopimuksen David Geffenin perustamalta Asylum Records -levy-yhtiöltä. Geffen alkoi tuttavansa Elliot Robertsin kanssa manageroimaan juuri löytämäänsä yhtyettä, mutta myöhemmin yhtyeen vakituiseksi manageriksi palkattiin Irving Azoff.
Eagles julkaisi samannimisen esikoisalbuminsa Eagles vuoden 1972 kesäkuussa. Albumi äänitettiin Lontoon Olympic Studios -studiolla helmikuussa englantilaisen tuottajan, Glyn Johnsin johdolla. Eagles menestyi hyvin Yhdysvalloissa, jossa se nousi albumilistan 22. sijalle ja edesauttoi merkittävällä tavalla kalifornialaisen country rockin suosion kasvua. Albumi sisälsi muun muassa hiteiksi nousseet kappaleet ”Take It Easy” (Billboard Pop Singles -listan 12.), ”Witchy Woman” (listan 12.) ja ”Peaceful Easy Feeling” (listan 22.).
Toisen studioalbuminsa Desperado teemaksi yhtye otti villin lännen lainsuojattomat, ja albumista muovautui kappaleiden valmistuessa konseptialbumi. Don Henley ja Glenn Frey aloittivat Desperadon kappalemateriaalia kirjoittaessaan ensi kertaa kirjoittamaan kappalemateriaalia kahdestaan, ja he muun muassa vastasivat albumin tunnetuimpien kappaleiden ”Tequila Sunrise” ja ”Desperado” kirjoittamisesta. Vuoden 1973 huhtikuussa julkaistu Desperado menestyi albumilistalla yhtyeen esikoisalbumia heikommin nousten Yhdysvalloissa sijalle 41., mutta tästä huolimatta kappaleista ”Tequila Sunrise” ja ”Desperado” tuli valtavan suosittuja ja eräänlaisia yhtyeen tavaramerkkikappaleita.
Historia > Klassikkoalbumi Hotel California (1976)

Vuoden 1976 helmikuussa Eagles julkaisi kokoelma-albumin Their Greatest Hits (1971–1975). Albumi nousi Yhdysvalloissa listan kärkipaikalle ja siitä tuli kaikkien aikojen myydyin äänite Yhdysvalloissa 29 miljoonan kappaleen myynnillään. Maailmanlaajuisesti albumia myytiin yli 42 miljoonaa kappaletta, ja se vahvisti Eaglesin aseman yhtenä 1970-luvun merkittävimmistä yhtyeistä. Se on maailman myydyin albumi (elokuu 2018).
Kokoelma-albumin julkaisemisen jälkeen Eagles aloitti uransa viidennen studioalbumin Hotel California äänittämisen. Albumin yli puolitoista vuotta kestänyt työstäminen ja kiertue-elämä verotti yhtyettä suuresti, kunnes albumi lopulta julkaistiin vuoden 1976 joulukuussa. Se nousi listaykköseksi Yhdysvalloissa, ja siitä tuli yhtyeen uran kaupallisesti menestynein studioalbumi 32 miljoonan kappaleen maailmanlaajuisella myynnillään. Albumilta julkaistiin kolme singleä: ”New Kid in Town” (Billboard Hot 100 -listan 1.), ”Hotel California” (listan 1.) ja ”Life in the Fast Lane” (listan 11.). ”New Kid in Town” palkittiin vuonna 1977 Grammy-palkinnolla kategoriassa ”paras kaksi- tai useampiääninen vokaalisovitus” ja ”Hotel California” voitti vuonna 1978 vuoden levytyksen Grammy-palkinnon. Albumi kahmi myös kolme muuta Grammy-ehdokkuutta: tuottaja Bill Szymczyk oli ehdolla vuoden tuottajaksi ja ”Hotel California” vuoden lauluksi. Albumia pidettiin ennakkosuosikkina myös vuoden albumin Grammy-palkinnon saajaksi, mutta palkinnon voitti lopulta Fleetwood Mac albumillaan Rumours.
Hotel California on myöhemmin noussut yhdeksi koko rockmusiikin arvostetuimmista albumeista. Rolling Stone listasi albumin sijalle 37. vuoden 2003 marraskuussa julkaisemassaan 500 Greatest Albums of All Time -listassa, ja kappale ”Hotel California” luetaan usein rockmusiikin merkittävimpien kappaleiden joukkoon. Don Felderin ja Joe Walshin kappaleen lopussa kaksin soittama kitarasoolo on myös useaan otteeseen valittu kaikkien aikojen parhaaksi kitarasooloksi.
Historia > The Long Run ja Eagles Live, yhtyeen hajoaminen (1977–1980)

Hotel Californiaa seuranneen maailmankiertueen päätyttyä vuonna 1977 basisti Randy Meisner erosi yhtyeestä. Hänen seuraajakseen valittiin aiemmin Meisnerin myös Poco -yhtyeessä korvannut Timothy B. Schmit. Schmitin liityttyä yhtyeeseen Eagles aloitti tulevan studioalbuminsa The Long Run työstämisen. Albumin työstäminen kiristi yhtyeen jäsenten henkilökohtaisia välejä entisestään, sillä albumin syntyprosessi oli alusta lähtien hyvin vaikea. The Long Run oli alun perin tarkoitus julkaista tupla-albumina, mutta äänitysten alkaessa vuoden 1978 maaliskuussa yhtye ei ollut vieläkään onnistunut kirjoittamaan riittävästi materiaalia vaaditun mittaisen albumin levyttämiseksi. Tupla-albumin julkaisemisesta luovuttiin, ja The Long Run sisälsi lopulta vain kymmenen kappaletta. Albumi julkaistiin pitkän studiotyöskentelyn tuloksena vuoden 1979 syyskuussa, mutta se sai kriitikoiden keskuudessa ristiriitaisen vastaanoton ja sitä pidettiin valtavan suositun Hotel Californian jälkeen jopa pettymyksenä. Tästä huolimatta albumi nousi listaykköseksi ja myi platinaa vuoden 1980 alussa. Albumin singlejulkaisut ”Heartache Tonight” (Billboard Hot 100 -listan 1.), ”The Long Run” (listan 8.) ja ”I Can’t Tell You Why” (listan 8.) nousivat hiteiksi, ja ”Heartache Tonight” palkittiin myös Grammy-palkinnolla parhaana duon tai ryhmän rock-esityksenä.
Albumin julkaisemisen jälkeen Eagles aloitti uuden maailmankiertueensa, jonka aikana Don Felderin ja Glenn Freyn henkilökemia ajautui törmäyskurssille. Yhtyeen loppu vaikutti väistämättömältä, mutta se viivästyi levytyssopimuksessa olleen pykälän vuoksi: yhtyeen oli toimitettava levy-yhtiö Asylum Recordsille julkaistavaksi vielä sopimuksen mukaisesti livealbumi. Eagles oli hajonnut epävirallisesti The Long Run -kiertueen päätyttyä vuoden 1980 heinäkuussa, mutta albumi oli yhä julkaisematta. Lopulta vuoden 1980 marraskuussa julkaistulle livealbumille Eagles Live otettiin konserteissa taltioitua materiaalia vuosien 1976 ja 1980 väliltä. Glenn Frey oli katkaissut välinsä yhtyeen muihin jäseniin, ja muun yhtyeen työstäessä Miamissa osuuksiaan albumia miksattaessa, Frey oli päättänyt jäädä Los Angelesiin. Eagles Live nousi Yhdysvalloissa listan kuudenneksi, ja albumin ainoana singlenä julkaistu lainakappale ”Seven Bridges Road” ylsi listan 21. sijalle.
Eagles Liven julkaisemisen jälkeen yhtyeen uran ilmoitettiin virallisesti olevan ohi. Yhtyeen jäsenten viha toisiaan kohtaan oli syventynyt entisestään, ja Don Henley muun muassa vannoi, etteivät yhtyeen jäsenet soittaisi yhdessä ennen kuin helvetti jäätyy.
Historia > Hell Freezes Over ja paluukiertue (1994–2000)

Vuonna 1993 Giant Records julkaisi kokoelma-albumin Common Thread: The Songs of the Eagles, jolla eri yhtyeet ja artistit esittivät omia versioitaan Eaglesin uran kappaleista. Country-muusikko Travis Tritt levytti albumille oman versionsa kappaleesta ”Take It Easy”, jolle kuvattiin myös musiikkivideo. Tritt vaati, että The Long Runin levyttänyt Eaglesin kokoonpano esiintyisi videolla, ja kukin Eaglesin jäsenistä suostui ehdotukseen. Musiikkivideolla esiintymisen ohella Timothy B. Schmit vieraili albumilla taustalaulajana, ja julkinen huhu Eaglesin paluusta alkoi velloa entistä voimakkaampana.
Vuonna 1994, neljätoista vuotta hajoamisensa jälkeen, Eagles ilmoitti tekevänsä paluun yhteen. Yhtye aloitti kaksivuotisen ja valtavan suositun paluukiertueensa vuoden 1994 huhtikuussa, ja marraskuussa yhtye julkaisi neljä uutta kappaletta sisältäneen livealbumin Hell Freezes Over (suom. helvetti jäätyy). Albumi nousi listaykköseksi Yhdysvalloissa, ja sen uusista kappaleista ”Get Over It” ja ”Love Will Keep Us Alive” nousivat singlelistalla neljänkymmenen parhaan joukkoon ja uusiksi hiteiksi. Glenn Frey vitsaili kiertueen alussa, että ”yhtye ei ollut koskaan hajonnut, vaan pitänyt pelkästään neljäntoista vuoden tauon”.
Vuonna 1998 Eagles valittiin Rock and Roll Hall of Famen jäseneksi. Palkitsemisseremonian päätteeksi Eagles nousi lavalle koko uransa kattavan kokoonpanon kanssa, sillä Henleyn, Freyn, Walshin, Felderin ja Schmitin rinnalla lavalla esiintyivät myös Randy Meisner ja Bernie Leadon. Yhtye esitti tapahtumassa kappaleet ”Take It Easy” ja ”Hotel California”.
Vuoden 2000 marraskuussa Eagles julkaisi neljän CD-levyn kokoelman Selected Works: 1972–1999, joka koostui yhtyeen kappaleiden ohella myös The Long Runin äänityksistä peräisin olevista pätkistä ja aiemmin julkaisemattomista, konserteissa taltioiduista kappaleista.
Historia > Don Felderin lähtö ja oikeussyytteet, uusi single ”Hole in the World” (2001–2003)

Kitaristi Don Felder erotettiin yhtyeestä vuoden 2001 helmikuussa. Syynä tähän oli Eagles yhtyeen Eagles LTD yhtiön omistusoikeuksiin liittyyvät erimielisyydet joissa yhtiön osakkaiden osuuksien suuruuksista syntyi erimielisyyttä.Tätä seurasivat Felderin oikeussyytteet Don Henleya ja Glenn Freyta kohden, ja hän vaati Eaglesilta yli 50 miljoonan dollarin korvauksia erottamisestaan. Felder oli lisäksi suivaantunut siitä, että Henley ja Frey saivat suuremman osuuden Hell Freezes Over -kiertueen ja Selected Works: 1972-1999 -kokoelman tuotoista kuin muu yhtye, ja hänen mielestään tuotot olisi pitänyt jakaa viiteen yhtä suureen osaan yhtyeen jäsenten kesken. Henley ja Frey haastoivat Felderin oikeuteen sopimusrikkomuksesta liittyen Felderin kirjoittamaan omaelämäkertaan Heaven and Hell: My Life in the Eagles (1974–2001). Frey, Henley sopivat oikeuskiistansa Felderin kanssa lopulta ilman pitkää ja negatiivista julkisuutta lisäävää oikeudenkäyntiä.
Felderin erosta huolimatta Eagles aloitti vuonna 2001 uuden konserttikiertueensa, ja hänen paikkansa yhtyeen konserteissa täytti Steuart Smith. Smithin ohella kiertueelle yhtyeen mukaan liittyivät myös kosketinsoittajat Michael Thompson ja Will Hollis, rumpali Scott Crago, torvisoittaja Bill Armstrong, saksofonisti ja viulisti Al Garth sekä saksofonistit Christian Mostert ja Greg Smith.
Vuonna 2003 Eagles julkaisi uuden kokoelma-albumin The Very Best Of. Kahden CD-levyn albumi sisälsi kattavan läpileikkauksen yhtyeen levytysurasta esikoisalbumista vuoden 1994 Hell Freezes Overin studiomateriaaliin, mutta myös uuden kappaleen ”Hole in the World”, jonka Don Henley ja Glenn Frey olivat kirjoittaneet syyskuun 11. päivän terrori-iskujen jälkeen.
Vuoden 2004 marraskuussa Eagles taltioi konserttinsa Australiassa DVD-julkaisuksi Farewell 1 Tour – Live from Melbourne, joka julkaistiin vuoden 2005 kesäkuussa. DVD sisälsi myös Glenn Freyn säveltämän uuden kappaleen ”No More Cloudy Days”.
Historia > Long Road Out of Eden (2007–)

Kappale ”No More Cloudy Days” julkaistiin singlenä vuonna 2005 ensimmäisenä singlenä Eaglesin tulevalta, seitsemänneltä studioalbumilta Long Road Out of Eden jota yhtye oli työstänyt jo vuodesta 2001. Albumilta julkaistiin vuosien 2007 ja 2009 välillä myös neljä muuta singleä: ”How Long”, ”Busy Being Fabulous”, ”What Do I Do with My Heart” ja ”I Don't Want to Hear Any More”. Long Road Out of Eden -albumin Eagles julkaisi vuoden 2007 lokakuussa, ja albumi nousi Yhdysvalloissa listaykköseksi. Se oli yhtyeen ensimmäinen täysin uudesta materiaalista koostunut studioalbumi sitten vuoden 1979 The Long Runin, ja se oli vuoden myydyin albumi Yhdysvalloissa. Albumi huomioitiin yhteensä kuudella Grammy-palkintoehdokkuudella, joista se voitti palkinnot kategoriassa ”paras duon tai ryhmän country-esitys” kappaleella ”How Long” ja ”paras pop-instrumentaali”  kappaleella ”I Dreamed There Was No War”. Long Road Out of Eden oli Yhdysvaltojen ohella albumilistan ykkönen myös kahdessatoista muussa maassa.
Vuonna 2013 Eaglesin uraa käsittelevä kaksiosainen dokumenttielokuva History of the Eagles sai ensi-iltansa, ja elokuvan julkaisua seurasi uusi maailmankiertue jonka aikana myös yhtyeen alkuperäinen kitaristi Bernie Leadon palasi yhtyeeseen vierailemaan konserteissa.
Kokoonpano

Don Henley – rummut, lyömäsoittimet, laulu ja kitara (1971–1980, 1994–2016, 2017-)
Joe Walsh – kitara, laulu, koskettimet (1975–1980, 1994–2016, 2017-)
Timothy B. Schmit – basso, laulu, akustinen kitara (1977–1980, 1994–2016, 2017-)
Kokoonpano > Entiset jäsenet

Glenn Frey – kitara, laulu, huuliharppu, piano ja koskettimet (1971–1980, 1994–2016)
Don Felder – kitara, mandoliini, kosketimet, laulu (1974–1980, 1994–2001)
Randy Meisner – bassokitara, laulu, guitarrón (1971–1977)
Bernie Leadon – kitara, mandolini, banjo, laulu (1971–1975, 2013–2016)
Kokoonpano > Galleria

Don Henley
Joe Walsh
Timothy B. Schmit
Diskografia > Studioalbumit

Eagles (1972)
Desperado (1973)
On the Border (1974)
One of These Nights (1975)
Hotel California (1976)
The Long Run (1979)
Long Road Out of Eden (2007)
Diskografia > Livealbumit

1980 Eagles Live #6 US, #24 UK, US myynti: 7 000 000
1994 Hell Freezes Over #1 US, #18 UK, US myynti: 7 000 000
Diskografia > Kokoelmat

1976 Their Greatest Hits (1971–1975) #1 US, #2 UK, US myynti: 28 000 000
1982 The Eagles Greatest Hits, Vol. 2 #52 US, US myynti: 11 000 000
1984 The Best of the Eagles (Euroopan kokoelma) #8 UK
1994 The Very Best of The Eagles (Euroopan kokoelma) #4 UK
2000 Selected Works: 1972-1999 (box set) #109 US, US myynti: 1 000 000
2001 The Very Best of the Eagles (Euroopan kokoelma) #3 UK
2003 The Very Best of the Eagles #3 US, #27 UK (nimettiin The Complete Greatest Hits Euroopassa), US myynti: 5 000 000
2005 Eagles
2013 The Studio Albums 1972–1979
2018 Legacy
Eagles Suomessa

Eagles on esiintynyt Suomessa kolme kertaa. Ensimmäisen kerran yhtye nähtiin Suomessa vuonna 2001, kun se esiintyi Helsingissä ja Turussa loppuunmyydyille katsomoille. Toistaiseksi viimeisin Suomen-vierailu tapahtui kesäkuussa 2009, kun yhtye esiintyi Hartwall Areenalla Helsingissä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Eagles Yle Elävässä arkistossa
Don Felder liittyi Eaglesin toiseksi kitaristiksi vuonna 1974 vierailtuaan ensin yhtyeen albumilla.
Joe Walsh korvasi Bernie Leadonin Eaglesin toisena kitaristina vuonna 1975.
Timothy B. Schmit korvasi Randy Meisnerin Eaglesin basistina vuonna 1977.
Glenn Frey, Timothy B. Schmit, Don Henley ja Joe Walsh vuonna 2008.
Erwin Planck

| Erwin Planck |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. maaliskuuta 1893  Berliini, Saksa
Kuollut: 23. tammikuuta 1945 (51 vuotta)  Berliini, Saksa
Kansalaisuus:  saksalainen
Ammatti:  poliitikko
Erwin Planck (12. maaliskuuta 1893 Berliini – 23. tammikuuta 1945 Berliini) oli saksalainen poliitikko ja Adolf Hitlerin vastaisen vastarintaliikkeen jäsen. Hänet teloitettiin osallisuudestaan heinäkuun 20. päivän salaliittoon.
Elämä

Erwin Planck oli kuuluisan fyysikon Max Planckin poika. Vuonna 1932 hänestä tuli valtiosihteeri valtakunnankansliaan Franz von Papenin ja myöhemmin Kurt von Schleicherin alaisuuteen. Schleicher murhattiin vuonna 1934 pitkien puukkojen yönä. Planck yritti turhaan selvittää ystävänsä Schleicherin murhaa.
Kuolema

Erwin Planck pidätettiin Hitlerin salamurhayrityksen jälkeen heinäkuussa 1944. Planck tuomittiin kansantuomioistuimessa kuolemaan ja teloitettiin Plötzenseen vankilassa tammikuussa 1945.
Aitjärvi

| Aitjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Heinola
Koordinaatit:  61°15′23″N, 26°03′41″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Konniveden alue (14.13)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  14.133.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  92,5 m  
Pituus:  300 m  
Leveys:  120 m  
Rantaviiva:  0,736 km  
Pinta-ala:  1,854 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiAitjärvi 
Aitjärvi  on Päijät-Hämeessä Heinolassa Heinolan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,9 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Konniveden alueella (14.13), jonka Kotajärven valuma-alueeseen (14.133) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 92,5 metriä mpy.
Esteettinen relativismi

Peter Paul Rubens, Pariisin tuomio, n. 1636.
Esteettinen relativismi on näkökulma, jonka mukaan kauneuden arvo on suhteessa yksilöihin, kulttuureihin, ajanjaksoihin ja konteksteihin, eikä ole olemassa yleisiä kauneuden kriteereitä. Esteettinen relativismi on yleisesti tunnetun filosofian suuntauksen, relativismin eräs muunnos. Relativismi epäilee mahdollisuutta päästä suoraan episteemiseen yhteyteen "ulkoisen maailman" kanssa ja hylkää siksi väitteen, että ulkoisesta maailmasta tehdyt väitteet voisivat olla objektiivisesti tosia.
Esimerkiksi Willendorfin Venusten kaltaisissa pienveistoksissa tai Rubensin maalauksissa olevia naisia pidettiin niiden tekoaikoina kauneusihanteina. Tänään sellaisia naisia pidettäisiin lihavina nykyisen kauneuskäsityksen mukaan, jota edustavat esimerkiksi muotilehtien kansikuvissa esiintyvät naisten kuvat.
Esteettinen relativismi on yleinen taiteen tarkastelun tapa. Varsinkin Ars 95 -näyttelyn palautteessa se esiintyi poikkeuksellisen runsaasti.