Pääsiäisen laskeminen
Kristillisen pääsiäisen historiallinen ajankohta

Jeesuksen kuoleman ajankohtaa ei ole voitu varmuudella selvittää, mutta todennäköisimpinä päivämäärinä on pidetty perjantaita 7. huhtikuuta vuonna 30 tai 3. huhtikuuta vuonna 33. Se tapahtui juutalaisten pääsiäis­juhlan aikoihin, joka alkoi nisán-kuun 15. päivänä. Synoptisten evankeliumien mukaan Jeesus vietti edellisen päivän iltana 12 oppilaansa kanssa pääsiäisateriaa ja teloitettiin ristillä seuraavana päivänä, joka oli sapatin valmistuspäivä eli perjantai. Johanneksen evankeliumin mukaan ristiinnaulitseminen tapahtui sen sijaan jo pääsiäisen valmistus­päivänä, jolloin pääsiäislammas teurastettiin Jerusalemin temppelissä.
Varhaisimmat tiedot pääsiäisen vietosta ovat 100-luvulta, jolloin viikoittaisen ylösnousemusjuhlan, sunnuntain, rinnalle tuli vuosittain vietettävä pääsiäisjuhla. Varhaisille kristityille oli tärkeää, että pääsiäistä ei vietetty juutalaisen kanssa samaan aikaan. 7. apostolisessa kanonissa, joka on ajoitettu 200- tai 300-luvuille, kielletään ehdottomasti pääsiäisen vietto juutalaisten kanssa:
»Jos joku piispa tai presbyteri tai diakoni viettää pyhää pääsiäispäivää ennen kevätpäiväntasausta juutalaisten kanssa, erotettakoon hänet (virastaan).» 
(Pyhien apostolien säännöt, 7. sääntö. Suomentanut Antti Inkinen)
Nikaian kirkolliskokouksessa vuonna 325 pääsiäispäivän vietto päätettiin yhtenäistää yhdelle yhteiselle sunnuntaille läpi kristikunnan, mutta ilmeisesti tarkan päivämäärän laskemisesta ei päätetty itse kokouksessa vaan myöhemmin Aleksandriassa. Joka tapauksessa pääsiäisen ajankohdan yhtenäistäminen vei kristikunnassa vielä satoja vuosia. Silti vähitellen, Nikaian päätösten pohjalta, pääsiäispäiväksi vakiintui kevätpäiväntasausta seuraavan täydenkuun jälkeinen sunnuntai, joka on aikaisintaan 22. maaliskuuta ja viimeistään 25. huhtikuuta. Apostolien kanonien 7. sääntö kieltää viettämästä pääsiäistä juutalaisen nisán-kuun 14. päivänä kirkosta erottamisen uhalla. Nikean 1. kirkolliskokous vahvisti tämän kanonin koko kirkkoa koskevaksi. Serbialaisen kanonien selittäjän, piispa Nikodim Milašin mukaan pääsiäisen ajankohta määrättiin vietettäväksi kevätpäiväntasauksen jälkeen, jotta kristillinen pääsiäinen ei osuisi koskaan juutalaisen pääsiäisen kanssa päällekkäin. Tällä haluttiin tehdä selvä ero juutalaisen ja kristillisen pääsiäisen välille.
Sanontaa ”pääsiäinen on kevätpäiväntasausta seuraavan täydenkuun jälkeinen sunnuntai” käytetään yleisesti kuvaamaan pääsiäispäivän sijaintia. Tämä sanonta on kuitenkin vain viitteellinen, koska pääsiäisen ajankohta on alusta asti määräytynyt kirkollisten taulukoiden pohjalta eikä tähtitieteen perusteella. Lisäksi taulukoissa kevätpäiväntasauksen oletetaan olevan aina 21. maaliskuuta, vaikka todellisuudessa päivämäärä jonkin verran vaihtelee, ja sanonnasta poiketen myös täysikuu 21.3. on sallittu. Myös täydenkuun ajankohdan laskemiseen käytetään tiettyjä yksinkertaistettuja oletuksia, mutta täten laskettu täydenkuun ajankohta on silti aina varsin lähellä todellista täyttäkuuta.
Ajanlaskun uudistus Länsi-Euroopassa vuosina 1582–1753 säilytti samat periaatteet ja pääsiäispäivän edelleen välillä 22.3.–25.4. (vaikka laskentamenetelmiä ja taulukoita samalla muokattiinkin). Paavin istuimelta lähtöisin ollut ajanlaskun uudistus herätti vastustusta protestanttisissa maissa, joissa lykättiin gregoriaanisen kalenterin käyttöönottoa useilla kymmenillä, jopa sadoilla vuosilla. Kun uudistuksia vihdoin alettiin hyväksyä 1700-luvun alussa, päätettiin eräissä protestanttisissa maissa, että muut paavin uudistukset otetaan käyttöön, mutta pääsiäinen lasketaan eri tavalla, niin sanotun parannetun kalenterin mukaisesti. Näennäisesti ajankohta haluttiin määrätä paremmin todellisten tähtitaivaan havaintojen pohjalta, vaikka todennäköisesti taustalla edelleen hiersi arvovaltakiista katolisten ja protestanttien välillä.
Parannetusta järjestelmästä palattiin kuitenkin vähitellen takaisin yhtenäisiin taulukoihin, ja 1770-luvun aikana parannettu järjestelmä hävisi melkein kokonaan käytöstä.
Ortodoksiset kirkot ovat pitäytyneet pääsiäisen suhteen vanhassa ajanlaskussa (juliaaninen kalenteri), minkä takia itäisessä kristikunnassa pääsiäinen sijoittuu tällä hetkellä välille 4.4.–8.5. Muista poiketen Suomen ortodoksisella kirkolla on erivapaus (vuodesta 1923 alkaen) noudattaa läntisen kristikunnan pääsiäisen ajankohtaa. Esimerkiksi Kreikan ortodoksinen kirkko seuraa muutoin gregoriaanista kalenteria juhlapyhiensä sijoittelussa, mutta pääsiäinen lasketaan edelleen juliaanisen kalenterin mukaan.
Kirkkojen maailmanneuvostossa esitettiin vuonna 1997 uusi järjestelmä, jonka mukaan idän ja lännen kirkkojen pääsiäinen yhdistettäisiin vuodesta 2001 alkaen. Uudistus ei saanut erityistä kannatusta.lähde?
Jehovan todistajat eivät vietä pääsiäistä, mutta heidän tärkein uskonnollinen juhlansa, Jeesuksen kuoleman muistojuhla, osuu useimmiten ajankohdaltaan pääsiäisen aikaan ja sitä vietetään nisánin 14. päivänä. Sen ajankohta lasketaan yksinkertaisella laskutoimituksella. Nisánin 1. päivä alkaa, kun kevätpäiväntasausta lähinnä oleva uusikuu tulee auringonlaskun aikaan näkyviin Jerusalemissa. Kun siitä lasketaan 14 päivää eteenpäin, tullaan nisánin 14:nteen, jolloin on tavallisesti täysikuu.