stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Viktor Janukovytš

| Viktor Fedorovytš Janukovytš> Віктор Федорович Янукович |
| --- | --- |
 Viktor Janukovytš maaliskuussa 2010.
Ukrainan 4. presidentti
 25. helmikuuta 2010 – 22. helmikuuta 2014  
Pääministeri:  Julija Tymošenko Oleksandr Turtšynov (vt.) Mykola Azarov
Edeltäjä:  Viktor Juštšenko
Seuraaja:  Petro Porošenko
Ukrainan asevoimien ylipäällikkö
 25. helmikuuta 2010 – 22. helmikuuta 2014  
Edeltäjä:  Viktor Juštšenko
Ukrainan pääministeri
 4. elokuuta 2006 – 18. joulukuuta 2007  
Edeltäjä:  Juri Jeh’anurov
Seuraaja:  Julija Tymošenko
 28. joulukuuta 2004 – 5. tammikuuta 2005  
Edeltäjä:  Mykola Azarov (vt.)
Seuraaja:  Mykola Azarov (vt.)
 21. marraskuuta 2002 – 7. joulukuuta 2004  
Edeltäjä:  Anatoli Kinah’
Seuraaja:  Mykola Azarov (vt.)
Donetskin kuvernööri
 14. toukokuuta 1997 – 21. marraskuuta 2003  
Edeltäjä:  Volodymyr Šerban
Seuraaja:  Anatoli Blyznjuk
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. heinäkuuta 1950 (ikä 74)  Jenakijeve, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   venäläinen (epäselvä)  ukrainalainen
Puoliso:  Ljudmyla Oleksandrivna Janukovytš
Tiedot
Puolue:  Neuvostoliiton kommunistinen puolue (1980–1991) Alueiden puolue (2003–2010) itsenäinen
Uskonto:  ortodoksi
 Nimikirjoitus
Viktor Fedorovytš Janukovytš (ukr. Ві́ктор Фе́дорович Януко́вич;  kuuntele ääntämys (ohje), ven. Ви́ктор Фёдорович Януко́вич, Viktor Fjodorovitš Janukovitš, s. 9. heinäkuuta 1950 Jenakijeve) oli Ukrainan presidentti helmikuusta 2010 helmikuuhun 2014. Tällöin hän pakeni maastaan ja Ukrainan parlamentti erotti hänet virastaan. Erotusprosessin laillisuudesta on kuitenkin kiistelty.
Aiemmin Janukovytš oli Ukrainan pääministeri marraskuusta 2002 tammikuuhun 2005. Ennen pääministerivirkaansa hän toimi Donetskin alueen kuvernöörinä 1997–2002. Janukovytš oli myös Alueiden puolueen johtaja. Hänet nimitettiin uudelleen pääministeriksi 4. elokuuta 2006, jolloin hallitus kesti 18. joulukuuta 2007 asti.
Janukovytš erotettiin 22. helmikuuta 2014 Ukrainan parlamentin hätäistunnossa. Hän pakeni pääkaupunki Kiovasta Krimin niemimaan kautta Venäjälle. Erottamista edelsivät pitkään jatkuneet opposition mielenosoitukset. Janukovytš etsintäkuulutettiin epäiltynä joukkomurhasta. Hänet tuomittiin tammikuussa 2019 Kiovassa poissaolevana 13 vuodeksi vankeuteen maanpetoksesta ja vihollisen avustamisesta. Maaliskuussa 2014 Alueiden puolue myönsi Janukovytšille eron puolueen jäsenyydestä.
Lokakuussa 2014 Janukovytšin väitettiin saaneen Venäjän kansalaisuuden presidentti Putinin salaisella ukaasilla. Presidentin tiedottaja Dmitri Peskov ja Venäjän maahanmuuttoviranomaiset kieltäytyivät kommentoimasta asiaa.
Nimen kirjoitusasu

Vaikka Janukovytš on venäjänkielinen, hänen sukunimestään käytetään usein suomenkielisissä tiedotusvälineissä ukrainalaista muotoa Janukovytš (muun muassa Turun Sanomat ja Helsingin Sanomat). Myös venäläistä muotoa Janukovitš tai Janukovitsh käytetään usein. Vaikka Ukrainan väestöstä 20 prosenttia on venäjänkielisiä ja pääkaupungissa myös kansallisuudeltaan ukrainalaiseksi määritelty väestö puhuu yleisesti venäjää, maan ainoa valtakunnallinen kieli on ukraina. Lisäksi aluetasolla voidaan käyttää muitakin kieliä. Näin ollen virallisiin asiakirjoihin, muun muassa vaaliluetteloihin, kirjoitetaan nimestä ukrainalaistettu versio, vaikka nimen haltija olisi venäjänkielinen. Janukovytšin isä on puolestaan lähtöisin Valko-Venäjältä Janukin kylästä, johon myös perheen sukunimi viittaa
Poliittinen ura > Presidenttinä 2010

Janukovytš oli ehdolla maansa presidentiksi vuoden 2010 presidentinvaaleissa. Janukovytšin ennustettiin saavan ensimmäisellä kierroksella eniten ääniä. Helmikuun 7. päivänä pidetyissä toisen kierroksen vaaleissa Janukovytš voitti vaalit ja hänet valittiin Ukrainan presidentiksi.
Vaalivoittonsa jälkeen Janukovytš vaati hallituksen vaihtoa ja pääministeri Julija Tymošenkon erottamista. Tymošenko kieltäytyi eroamasta ennen Janukovytšin virkakauden alkua ja sen jälkeen järjestettyä luottamuslauseäänestystä. Janukovytš kokosi radassa häntä tukevan koalition ja valitutti uudeksi pääministeriksi Mykola Azarovin.
Joulukuussa 2010 Tymošenko ja entinen sisäministeri Juri Lutsenko joutuivat oikeuden eteen syytettyinä valtion varojen väärinkäytöstä. Tymošenkon syytteisiin lisättiin myöhemmin vallan väärinkäyttö kaasukaupoissa Venäjän kanssa. Hänet tuomittiin vankeuteen lokakuussa 2011. EU vaati oppositiojohtaja Tymošenkon vapauttamista ja piti tuomiota poliittisena.
Janukovytšin presidenttikauden alettua Juštšenkon kaudella jäätäväksi huonontuneet suhteet Venäjään paranivat nopeasti.
21. huhtikuuta 2010 Janukovytš sopi Venäjän presidentti Dmitri Medvedevin kanssa Venäjän Mustanmeren laivaston Sevastopolin tukikohdan vuokrasopimuksen jatkamisesta 25 vuodella kaasun hinnasta annettuja alennuksia vastaan.
Janukovytšin valtakaudella ukrainalaisten pankkien omistajat varastivat asiakkaidensa talletuksia kymmenien miljardien Yhdysvaltain dollareiden arvosta. Varastetut rahat siirrettiin Kyproksen kaltaisiin veroparatiiseihin. Maailmanpankin mukaan tämä on historian suurin pankkisektorin väärinkäyttö.
Poliittisia kantoja

Kantanaan holodomoriin eli Ukrainassa 1930-luvulla tapahtuneeseen nälänhätään ja kansanmurhaan, Viktor Janukovytš on kieltänyt että kyse olisi kansanmurhasta. Hän nimitti sitä neuvostokansan yhteiseksi tragediaksi.
Poliittisia kantoja > Kaasu- ja energiapolitiikka Venäjän kanssa

Janukovytšin mukaan, suhteet Ukrainan ja Venäjän kaasualalla oli tarkoitus rakentaa "markkinoita koskevien sääntöjen mukaan". Hän näki kaasuntuonnin Venäjältä olevan erittäin kannattamatonta Ukrainan kannalta ja halusi "aloittaa keskustelun kiireellisimmistä kaasun kysymyksistä" vuoden 2010 presidentinvaalien jälkeen. Janukovytš oli myös luvannut ennen valintaansa ​​Ukrainan presidentiksi "ratkaista ongelman" liittyen Venäjän Mustanmeren laivastoon "tavalla, niin että etuja ei menettäisi". Tämä johti huhtikuussa 2010 Ukrainan ja Venäjän väliseen sopimukseen laivastotukikohdan vuokra-ajan jatkamisesta ja venäläisen kaasun edullisemmasta toimitushinnasta. Janukovytš oli myös luvannut luoda yhteenliittymän, joka sallisi Venäjän yhteisesti toimia Ukrainan kaasun liikenneverkossa ja hän on luvannut auttaa Venäjää rakentamaan South Stream maakaasuputken. Tätä ei kuitenkaan tapahtunut kesäkuussa 2010. Janukovytš hylkäsi väitteet, joiden mukaan Ukrainan ja Venäjän suhteiden parantaminen olisi vahingoittanut suhteita Euroopan unioniin. "Meidän politiikkamme on suunnattu suojelemaan kansallisia etujamme. Ymmärrämme, että myös kumppanimme puolustaa etujaan". Helmikuussa 2012 Janukovytš totesi viitaten suhteisiin Venäjään, ettei "ole viisasta nukahtaa ison karhun vieressä".
Uusi kansannousu ja ero

Presidentti Viktor Janukovytšia on pidetty välinpitämättömänä korruptiota, demokratian ja talouden kehittämistä kohtaan. Janukovytšia on syytetty vallanhaluiseksi ja lähipiirinsä suosimisesta. Viimeinen pisara oli, kun syksyllä 2013 presidentti Viktor Janukovytš hylkäsi EU:n kauppa- ja yhteistyösopimuksen Venäjän mieliksi. EU ei ollut suostunut tinkimään oikeusvaltiokriteereistä. Ainakin 100 000 Janukovytšille suuttunutta mielenosoittajaa valtasi Kiovan kadut. Helsingin Sanomien mukaan ukrainalaiset olivat kiistatta tyytymättömiä Janukovytšiin ja Ukrainan tilanteeseen mutta oppositio oli hajanainen.
Lopulta Janukovytš erotettiin 22. helmikuuta 2014 Ukrainan parlamentin hätäistunnossa. Parlamentin 340 läsnä olleesta jäsenestä erottamisen puolesta äänesti 328.Parlamentin olleessa lainvoimainen, päätös pitäisi tehdä kolmen neljäsosan enemmistöllä. Se tarkoittaa 450-paikkaisessa parlamentissa 338 ääntä. Erottamista ei kuitenkaan voi tehdä saman tien parlamenttiäänestyksellä, vaan presidentti on vietävä perustuslakituomioistuimeen. Janukovytšin kausi voi ennenaikaisesti päättyä neljän syyn nojalla: vapaaehtoinen ero, vakava sairaus, kuolema tai erottaminen ”valtiopetoksen tai muun rikoksen” vuoksi.
Parlamentti toimi "tuona lauantaina" vuoden 2004 perustuslain perusteella, jonka se oli palauttanut edellisenä iltana. Palautus sai taakseen 386 ääntä, joka 450-paikkaisessa parlamentissa ylittää reilusti vaaditun kahden kolmasosan rajan. EU:n välittämässä sopimuksessa perustuslain muuttamisen piti kuitenkin olla prosessi ja muutos olisi pitänyt antaa presidentti Janukovytšille allekirjoitettavaksi. Näin ei tapahtunut, koska Janukovytš ei ollut paikalla. Mentiin sitten vuoden 2004 tai vuoden 2010 perustuslain (joka oli Janukovytšin kaudella palautettu vuoden 1996 perustuslaki) mukaan, Janukovytšin katsottiin ja uutisoitiin syrjäytetyn laajasti myös Suomessa eri uutislähteissä.
Joukkomurhasta etsintäkuulutettu Janukovytš lähti pääkaupunki Kiovasta Harkovan kautta Donetskin kaupunkiin. Hän yritti nousta Venäjälle lähtevään lentokoneeseen, mutta rajaviranomaiset estivät tämän. Lopulta Janukovytš, Venäjän hallituksen avustuksella, onnistui pakenemaan Venäjälle. Hän pitää itseään edelleen Ukrainan laillisena presidenttinä, ja myös Venäjä on tätä mieltä. EU on jäädyttänyt Janukovytšin varat. Janukovytšin rakennuttamaa hulppeaa Mežyhirjan kartanoa pidetään nykyisin turistinähtävyytenä.
Presidentin paettua maastaan hänen käyttämiensä rakennusten vartiointi jäi puutteelliseksi. Rakennuksiin oli mahdollista kävellä vapaasti sisään. Samalla paljastui presidentin palatsin olevan varsin hulppea. Presidentti oli muun muassa ostanut palatsiin 39 miljoonaa euroa maksaneen kynttelikön. Palatsin oli rakentanut suomalainen Honkarakenne, joka ei kuitenkaan vastannut sisustuksesta.
Ukrainasta Maidanin kansannousun jälkeen paennut Viktor Janukovytš asuu Venäjällä Moskovan ulkopuolella Žukovkan kylässä Landschaft-nimisessä huvilakylässä Venäjän ulkoministeri Sergei Lavrovin naapurustossa, jossa asuu useita merkkihenkilöitä.
Perhe

Viktor Janukovytš oli naimisissa Ljudmyla Janukovytšin kanssa, mutta avioliitto päättyi eroon. Hänen pojastaan Oleksandr Janukovytšista tuli hänen valtansa aikana yksi Ukrainan rikkaimmista ihmisistä. Toinen poika, Viktor Janukovytš nuorempi, toimi Ukrainassa parlamentin jäsenenä, mutta kuoli tapaturmaisesti Venäjällä vuonna 2015.
Kunnianosoituksia

Ansioritarikunta (Ukraina, 2002)
Pyhän Mesrop Maštotsin ritarikunta (Armenia, 2011)
Heydar Aliyevin ritarikunta (Azerbaidžan, 2013)
Brunein kruunun ritarikunta (Brunei, 2011)
José Martín ritarikunta (Kuuba, 2011)
Krysanteemiritarikunta (Japani, 2011)
Serbian tasavallan ritarikunta (Serbia, 2013)
Olympic Order (KOK, 2010)
Pyhän haudan ritarikunta (Jerusalemin patriarkaatti, 2011)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Profile: Ukraine's ousted President Viktor Yanukovych (englanniksi) (bbc.com)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Viktor Juštšenko | Ukrainan presidentti 2010–2014 | Seuraaja: Petro Porošenko |
Ukrainan pääministerit 1991–
Vitold Fokin 1991–1992 | Leonid Kutšma 1992–1993 | Vitali Masol 1994–1995 | Jevhen Martšuk 1995–1996 | Pavlo Lazarenko  1996–1997 | Valeri Pustovoitenko 1997–1999 | Viktor Juštšenko 1999–2001 | Anatoli Kinah’ 2001–2002 | Viktor Janukovytš 2002–2005 | Julija Tymošenko 2005 | Juri Jeh’anurov 2005–2006 | Viktor Janukovytš 2006–2007 | Julija Tymošenko 2007–2010 | Mykola Azarov 2010–2014 | Arseni Jatsenjuk 2014–2016 | Volodymyr Hroisman 2016–2019 | Oleksi Hontšaruk 2019–2020 | Denys Šmyhal  2020–
Ukrainan presidentit
Leonid Kravtšuk | Leonid Kutšma | Viktor Juštšenko | Viktor Janukovytš | Petro Porošenko | Volodymyr Zelenskyi
Presidentti Janukovytšin hirsihuvila Mežyhirjassa
Azusa-kadun herätys

Apostolic Faith Mission -seurakuntarakennus Los Angelesin Azusa-kadulla vuonna 1907.
Azusa-kadun herätys on William J. Seymourin vuonna 1906 Los Angelesissa käynnistämä herätysliike, jonka välityksellä kymmenet tuhannet ihmiset kokivat Pyhän Hengen kasteen. Azusa-kadun herätys sai maailmanlaajuista huomiota ja teki helluntailaisuudesta kansainvälisen liikkeen. Azusa-kadun herätys levisi ja organisoitui verkostoksi nopeasti sekä lähetti muutamassa vuodessa kymmeniä lähetystyöntekijöitä. Azusa-kadun herätystä pidetään helluntailaisuuden alullepanneena liikkeenä.
Historia

Azusa-kadun herätyksen käynnistänyt Seymour oli omaksunut aikaisemmin metodistisen pyhitysliikkeen näkemyksen täydellisestä pyhityksestä uskoontulon jälkeisenä kertakaikkisena kokemuksena. Seymour oli oppinut Charles Fox Parhamilta, että pyhitystä seuraa Pyhän Hengen kaste ja sen merkkinä kielilläpuhuminen.
Azusa-kadun herätyksen käynnistänyt Seymour kutsuttiin helmikuussa 1906 pienen Los Angelesissa sijainneen metodistisen pyhitysliikkeeseen lukeutuneen saarnaajan sijaiseksi. Kutsujat vierastivat kuitenkin Seymourin uutta opetusta pyhityksen ja henkikasteen suhteesta ja sulkivat Seymourin toiminnan ulkopuolelle maaliskuussa 1906. Tämän jälkeen Seymour asettui asumaan muutaman uskonystävänsä luo, jotka yhdessä Seymourin kanssa ryhtyivät rukoilemaan Pyhän Hengen kastetta.
Muutamassa viikossa tapahtumat puhkesivat herätykseksi ja kodissa pidetyt herätyskokoukset kasvoivat niin, että ryhmittymän oli etsittävä itselleen kirkkorakennus. Sopiva tila löytyi Azusa-kadun varrelta entisestä afrikkalaisperäisten metodistien kirkkorakennuksesta. Aikaisemmin rakennuksen alakerrassa toimineessa hevostallissa alkoi pääsiäisenä 1906 kokoontua Apostolic Faith Mission -niminen seurakunta.
Pienestä rukospiiristä alkanut herätys levisi muutamassa viikossa ympäri Los Angelesia ja muutamassa kuukaudessa pitkin Kaliforniaa. Puolen vuoden jälkeen seurakuntia oli jo Yhdysvaltain itärannikolla. Liike alkoi syksyllä 1906 julkaista The Apostolic Faith -lehteä.
Ouranosaurus

| Ouranosaurus |
| --- | --- |
 Ouranosauruksen luuranko Torontossa, Kanadassa.
 Varhaisliitukausi 115–100 Ma  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Ylälahko::  Dinosaurukset Dinosauria
Lahko::  †Linnunlantioiset Ornithischia
Alalahko::  †Cerapoda
Osalahko::  †Ornithopodit Ornithopoda
Yläheimo::  †Hadrosauroidea
Suku::  †Ouranosaurus
Laji::  nigeriensis
Kaksiosainen nimi
 † Ouranosaurus nigeriensis  Taquet, 1976 
Katso myös
   Ouranosaurus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ouranosaurus (nimen merkitys: "Urhea lisko") on sukupuuttoon kuollut ornithopodeihin kuulunut kasvinsyöjädinosaurus. Se eli 115–100 miljoonaa vuotta sitten varhaisliitukaudella. Ouranosauruksen fossiileita on löydetty Nigeristä, Afrikasta, sekä myös muualta Afrikasta.
Fossiilit

Ouranosauruksen löysi ensimmäisenä Pariisin luonnonhistoriallisen museon paeleontologi Phlippe Taquet. Hänet oltiin kutsuttu Nigeriaan etsimään fossiileita Nigerin Gadoufaouasta, Länsi-Afrikasta. Vuonna 1966 löydettiin jo kokonainen ja täydellinen luuranko. Ouranosauruksesta löydettiin hyvin paljon näytteitä ja fossiileita, joista on myös osa nivelistä tallella ja paikoillaan. Ouranosauruksen luurangosta on vielä tallella suurin osa rintavyöstä, eturaajat, takaraajat, suurin osa kallosta ja yli 70 nikamaa. Myöhemmin samalta alueelta löydettiin toinen hyvässä kunnossa oleva Ouranosauruksen luuranko.
Kuvaus

Ouranosauruksen pituus oli 7–8.3 metriä ja paino noin 2.2-4 tonnia. Ouranosauruksella oli myös peukalopiikki kuten esimerkiksi Iguanodonilla, mutte jonkin verran lyhyempi. Ouranosaurukset ovat saattaneet elää laumoissa suojautuakseen saalistajilta, kuten Suchomimukselta ja Carcharodontosaurukselta.
Kuvaus > Kallo

Ouranosauruksen kallon pituus on noin 67 senttimetriä pitkä. Ouranosauruksen kallo on aika matala suhteessa muihin lajeihin sen ollessa vain noin 24 senttimetriä leveä ja vain 26 senttimetriä pitkä kuitenkin kuono oli suhteelisen pitkä. Ouranosauruksella oli myös leveät leuat. Ouranosauruksella oli ankkamainen nokka, jota esimerksi tämän lähisukulaisella Iguanodonilla ei ollut. Philippe Taquett kuvitti kallon melko selkeästi vuonna 1976.
Kuvaus > Purje

Ouranosauruksella oli monia paksua ja pitkiä piikkejä sen selkänikamissa ja hännässä yli 70 kappaletta. Suurinosa Ouranoauruksen selkänikamista osoitti ylöspäin nämä yleensä tuki tärkeitä jänteiden ja selkälihasten ryppäitä. Ouranosauruksella oli myös valtava rinta, joka vastasi nykypäivän kilpahevosen rintaa. Ei ole varmuttaa, että mihin purjeita tarvittiin, mutta uskotaan, että Ouranosaurukset käyttivät niitä ruumiin lämmönsäätelyyn, jolla ne olisivat imenyt purjelaan auringoa tai viilentänyt itseään, jos Ouranosauruksilla olisi ollut liian kuuma. Tässä teoriassa olisi ongelmiakin, koska Ouranosaurus ei olisi tarvinnut kuumassa ilmastossa purjetta lämmön ottamiseen. Sillä se olisi voinut aiheuttaa ylikuumenemista sille.
Kuvaus > Ouranosauruksen asento

Monet ovat uskoneet muun muassa Philippe Taquet, että Ouranosaurus oli aika lyhyt dinosaurus hän myös arveli, että Ouranosaurus käveli ja ehkä myös juoksi kahdella jalalla. Näistä näkemyksistä kumminkin luovuttiin 1980-luvulla jolloin tehtiin uudet tutkimukset, jotka viittasivat siihen, että se käveli enimmäkseen neljällä jalalla.
Kuvaus > Elinalue

Ouranosaurukset elivät suurimmaksi osaksi suistojen lähistöillä, Afrikassa.
Luokittelu

Vuonna 1990 asiantuntija Jack Horner sai ajatuksen siitä, että Ouranosaurus jakoi paljon yleis piirteitä Lambeosaurinae lajien keskuudessa ja siten Lambeosaurit tulisivat luokitella samaan "kehityslinjaan", Lambeosauriaan. Ouranosaurusta ei kuitenkaan enää sijoiteta Iguanodontidae-heimoon sen sijaan Ouranosaurus sijoitettaisiin Hadrosauriformes kladiin, joka on läheistä sukua Hadrosauroidealle.
Alla oleva kladogrammi perustuu Andrew McDonaldin ja hänen kollegoidensa analyysiin, joka julkaistiin vuoden 2010 marraskuussa, McDonaldin tiedoilla.
Taiteilijan näkemys Ouranosauruksesta
Ouranosauruksen kallo
Ouranosauruksen haarakkeita
Elinaluetta, jossa Ouranosaurus olisi voinut elää. Taustalla on Nigersauruksia ja Suchomimuksia.
Bakkehaugenin kirkko

| Bakkehaugenin kirkko Bakkehaugen kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2006.
Sijainti:  Oslo, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Oslon hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1959
Suunnittelija:  Erling Viksjø
Materiaali:  betoni
Istumapaikkoja:  320
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Bakkehaugenin kirkko (norj. Bakkehaugen kirke) on Oslon kunnassa Norjassa sijaitseva betoninen pitkäkirkko vuodelta 1959.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bakkehaugenin kirkko Wikimedia Commonsissa
Hiljaisuus

Hiljaisuus on melun tai äänen puuttumista tai vaimeutta.
Hiljaisuudesta kirjoittaneen sveitsiläisen filosofin Max Picardin mukaan hiljaisuus ei ole vain puhumattomuutta, vaan hiljaisuudella on oma henkinen olemuksensa.
Käyttötavat

Keskustelussa hiljaisuus voi tarkoittaa vastapuolelle kutsua puhua, mutta odottamattomana hiljaisuus voi myös olla vaivaannuttavaa. Hiljaisuuden merkitys keskustelussa vaihtelee kulttuureittain.
Hiljaisuutta on aina hyödynnetty elokuvassa, televisiossa ja musiikissa. Ensimmäiset elokuvat olivat mykkäelokuvia, eli niissä ei ollut ääniraitaa, vaikka niitä esitettiinkin usein elävän musiikin säestyksellä, tai teatterissa saattoi olla kertoja. Elokuvan hahmojen sanat esitettiin kirjoitettuina sanoina elokuvan sisällä. Kun elokuviin saatiin ääniraita, hiljaisuudesta tuli taiteellinen tehokeino. Hiljaisuutta ovat hyödyntäneet muun muassa Akira Kurosawa (kuten Rashomon – paholaisen temppeli, Taivas ja helvetti ja Elokuun rapsodia), Ingmar Bergman (Seitsemäs sinetti ja Hiljaisuus) ja Andrei Tarkovski (Solaris ja Uhri). Valtavirran elokuvissa hiljaisuutta usein vältetään tarpeettomana ja vieraannuttavana elementtinä.
Pantomiimi on teatterin muoto, jossa ei puhuta.
Hiljaisuudesta koostuvia äänitteitä myydään levyinä ja suoratoistopalveluissa samaan hintaan kuin musiikkikappaleita. Eräs tunnetuimmista hiljaisista kappaleista on John Cagen ”4′33″”, jonka teho perustuu siihen, että sen esityksen aikana kuulijat joutuvat kuuntelemaan salissa kuuluvia ääniä.
Hiljaisuutta käytetään myös yleisesti sävellyksen yhtenä elementtinä. Taidemusiikissa eräs merkittävä esimerkki hiljaisuuden käytöstä on Arnold Schönbergin oopperassa Mooses ja Aaron.
Hiljaisuutta on harjoitettu rituaalina monessa uskonnossa. Muinaisegyptiläinen Horus-jumala kuvattiin usein sormi suunsa edessä. Kreikkalaiset näkivät hänet hiljaisuuden jumala Harpokrateena, ja tästä nimestä yhdysvaltalainen mykkää esittänyt elokuvakoomikko Harpo Marx otti taiteilijanimensä. Kristityt munkit antavat joskus hiljaisuusvalan.
Hiljaisuus kuuluu myös meditaatioon.
Hiljainen hetki – usein minuutin mittainen – on perinteinen tapa osoittaa kunnioitusta esimerkiksi yksityisesti työpaikalla työtoverin kuoltua tai julkisesti tragedian uhrien kunnioittamiseksi.
Hiljaiset paikat ovat nykyisin arvostettuja, sillä nykyajan maailma on hyvin meluisa. Melusaasteella tarkoitetaan epätoivottua ääntä paikoissa, joissa kuuluisi olla hiljaista, kuten meressä.
Täydellinen hiljaisuus voidaan saavuttaa äänieristetyssä kaiuttomassa paksuseinäisessä kammiossa. Ihmiselle tällainen hiljaisuus voi olla epämiellyttävä kokemus. Kun ihminen viettää aikaa täysin hiljaisessa paikassa, hänen korvansa saattavat alkaa soida, tai vatsan kurinan äänet voimistuvat sietämättömiksi.
Jari Ojala

Jari Ojala vuonna 2019.
Jari Ojala (s. 27. lokakuuta 1968) on suomalainen historioitsija ja professori. Hän on toiminut Jyväskylän yliopiston rehtorina vuodesta 2023.
Ojala on toiminut vertailevan liiketoimintahistorian professorina Jyväskylän yliopistossa 1. joulukuuta 2009 lähtien ja Jyväskylän yliopiston humanistis-yhteiskuntatieteellisen tiedekunnan dekaanina 1. tammikuuta 2022 lähtien. Hänet on valittiin Jyväskylän yliopiston rehtoriksi kesäkuussa 2023.
Ojala väitteli filosofian tohtoriksi Jyväskylän yliopistossa vuonna 1999. Hänen tutkimuksensa on keskittynyt "ennen muuta talous-, liiketoiminta- ja merihistoriaan – ja näiden erilaisiin yhdistelmiin".
Vuosina 2008–2017 Ojala toimi Jyväskylän yliopiston historian ja etnologian laitoksen johtajana sekä 2018-2021 humanistis-yhteiskuntatieteelisen tiedekunnan tutkimuksesta vastaavana varadekaanina. Vuosina 2020–2022 hän oli Suomalaisen Tiedeakatemian hallituksen jäsen. Vuodesta 2022 lähtien hän on palvellut Suomen Historiallisen Seuran varapuheenjohtajana. Kaudella 2023–2026 hän toimii Kansallisarkiston neuvottelukunnan puheenjohtajana. Lisäksi hän on ollut päätoimittaja tiedejulkaisuissa Scandinavian Economic History Review ja Scandinavian Journal of History.