stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hjalmar Lenning

Hjalmar Konstantin Lenning (21. joulukuuta 1870 Helsinki – 21. marraskuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen kirjastonhoitaja ja teatterikriitikko.
Hjalmar Lenningin äiti oli ompelijatar Ulrika Karolina Lenning. Hän pääsi ylioppilaaksi 1890 Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa ja teki opintomatkoja Skandinavian maihin, Saksaan ja Pariisiin.
Lenning oli työssä Helsingin yliopiston kirjastossa vuodesta 1891 alkaen aluksi amanuenssina. Hän toimi viimeksi siellä alikirjastonhoitajana 1924–1937 ja jäi eläkkeelle 1937. Lenning oli Hufvudstadsbladetin teatteriarvostelijana vuodesta 1903 alkaen aina vuoteen 1941 saakka. Hän oli myös balettikriitikko.
Lenning oli vuonna 1907 perustetun parapsykologisen tutkimusseuran Sällskapet för Psykisk Forskning i Finland johtokunnan jäsenenä. Seuran puheenjohtajana oli professori Arvid Grotenfelt.
Hiukkaslöytöjen aikajana

Tämä artikkeli on merkittävien subatomisten hiukkasten löytöjen aikajana. Aikajana käsittää kaikki hiukkaset, jotka ovat nykytietämyksen mukaan alkeishiukkasia sekä merkittävimpien yhdistelmähiukkasten (useamman alkeishiukkasen yhdistelmän) ja antihiukkasten löytöaikoja. Graafiseen aikajanaan on merkitty vain alkeishiukkasten löytövuodet ilman antihiukkasia.
Aikajana

| Vuosi | Hiukkanen | Löytäjä |
| --- | --- | --- |
| 1897 | Elektroni | Joseph John Thomson |
| 1899 | Alfahiukkanen | Ernest Rutherford |
| 1911 | Atomiydin | Ernest Rutherford |
| 1919 | Protoni | Ernest Rutherford |
| 1932 | Neutroni | James Chadwick |
| 1932 | Positroni | Carl David Anderson |
| 1937 | Myoni | Carl David Anderson ja Seth Neddermeyer |
| 1947 | Pioni | Cecil Powell ryhmineen |
| 1947 | Kaoni | George Rochester ja Clifford Butler |
| 1947 | Lambda-baryoni | V. D. Hopper ja S. Biswas |
| 1955 | Antiprotoni | Emilio Gino Segrè ja Owen Chamberlain |
| 1956 | Elektronin neutriino | Frederick Reines ja Clyde Cowan |
| 1962 | Myonin neutriino | Leon Max Lederman ryhmineen |
| 1964 | Ksii-baryoni | Brookhaven National Laboratory |
| 1968 | u-, d- ja s-kvarkki | SLAC |
| 1974 | c-kvarkki | Burton Richter ja Samuel C. C. Ting |
| 1975 | Tau | Martin Lewis Perl ryhmineen |
| 1977 | b-kvarkki | Fermilab |
| 1979 | Gluoni | DESY |
| 1983 | W- ja Z-bosonit | CERNin UA1- ja UA2- kokeet |
| 1995 | t-kvarkki | Fermilab |
| 1995 | Antivety | CERNin LEAR-koe |
| 2000 | Taun neutriino | Fermilab |
| 2011 | Antihelium-4 | Brookhaven National Laboratory |
| 2012 | Higgsin bosoni | Large Hadron Collider |
Hiukkaset fysiikassa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Timeline of particle discoveries
Käännös suomeksi
Herttuattaren henkivartija

| Herttuattaren henkivartija> Ashes of Vengeance |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Frank Lloyd
Käsikirjoittaja:  Frank Lloyd
Perustuu:  H. B. Somervillen romaaniin
Tuottaja:  Joseph M. Schenck Norma Talmadge
Kuvaaja:  Tony Gaudio
Pukusuunnittelija:  Clare West
Pääosat:  Norma Talmadge
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Norma Talmadge Film Corporation
Levittäjä:  First National
Ensi-ilta:   6. elokuuta 1923  19. tammikuuta 1925
Kesto:  120 minuuttia
Alkuperäiskieli:  mykkä (välitekstit englanniksi)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Herttuattaren henkivartija (engl. Ashes of Vengeance) on vuonna 1923 ensi-iltansa saanut Frank Lloydin ohjaama ja käsikirjoittama yhdysvaltalainen mykkä melodraamaelokuva, jonka pääosassa on Norma Talmadge. Herttuattaren henkivartija sijoittuu vuoden 1572 Ranskaan, missä Katariina de’ Medici painostaa kuningas Kaarle IX:tä antamaan käskyn, että kaikki vääräuskoiset hugenotit on surmattava. Käskystä seuraa pärttylinyön verilöyly.
Herttuattaren henkivartija perustuu H. B. Somervillen samannimiseen romaaniin (1914), jonka pohjalta ohjaaja Lloyd laati käsikirjoituksen. Joseph M. Schenck ja Talmadge olivat elokuvan tuottajina, ja tuotantoyhtiönä oli Norma Talmadge Film Corporation. Herttuattaren henkivartija sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 6. elokuuta vuonna 1923. Suomessa elokuva ilmestyi elokuvateattereihin 19. tammikuuta vuonna 1925. Elokuvan levittäjänä toimi First National Pictures. Herttuattaren henkivartijaa säilytetään Yhdysvaltain kongressin kirjaston ja New Yorkin Rochesterissa sijaitsevan George Eastman House -taidemuseon elokuva-arkistoissa.
Aiheesta muualla

Herttuattaren henkivartija Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Herttuattaren henkivartija Elonet.
Herttuattaren henkivartija AllMoviessa. (englanniksi)
Herttuattaren henkivartija Silent era -sivustolla (englanniksi)
Herttuattaren henkivartija TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Vihdin Teatteri

Vihdin Teatteri on vuonna 1971 perustettu teatteri, joka sisältää sekä ammattiteatterin että nuorisoteatteri TenTeenin. Teatteri sijaitsee Vihdissä, Nummelan taajamassa. Teatterilla on kolme näyttämöä:
Kesäteatteri, Vihdin kirkonkylä (Kirkkoniementie 12)
Luksian näyttämö, Nummela (Ojakkalantie 2, ammattioppilaitoksen auditorio)
Lankilan harjoitustilat ja huoneteatteri, Lankilan alue Nummelassa (Käppöstie 5)
Historia

Kesäteatteri sai alkunsa vuonna 1971. Sitä ennen Vihdin kansalaisopiston näytelmäpiiri esitti lukuisia näytelmiä 1960-luvulla. Käytännön syistä näytelmäpiiri irtautui kansalaisopistosta vuonna 1983 itsenäiseksi yhdistykseksi ja teatteritoimintaa jatkettiin Vihdin teatteriyhdistys –nimen alla. Myöhemmin yhdistyksen virallinen nimi lyhennettiin muotoon Vihdin Teatteri ry.
Kesäteatterin A-katsomo tuhoutui vuonna 2004 tulipalossa. Palanut osa uusittiin kokonaan. Vuonna 2007 katsomoon lisättiin liikuteltava sadekatos, ja penkit uusittiin 2010.
Teatterin näytelmiä on esitetty muuallakin kuin Vihdissä, Suomessa esimerkiksi Muhoksella ja Torniossa. Näytelmiä on viety myös ulkomaille saakka, kuten Viroon.
Muuta

Vihdin kunta on tukenut teatteria aktiivisesti, muun muassa järjestämällä tälle harjoitustiloja. Vuosina 1989–2010 harjoitustilat sijaitsivat Keinälä-nimisessä omakotitalossa. Nykyään harjoitustilat sijaitsevat Lankilan entisen päiväkodin tiloissa, jossa on myös mahdollisuudet pienimuotoisiin esitelmiin.
Teatterin perustajajäseniin kuuluvat muun muassa näyttelijä ja ohjaaja Ilkka Moisio, joka työskentelee teatterissa yhä.
Palkinnot ja tunnustukset

Wichtis-yhdistys palkitsi vuonna 2010 Vihdin Teatterin henkilökunnan merkittävästä työstä kulttuurin saralla.
Organisaatio

Vihdin Teatterin hallitukseen kuuluvat: Puheenjohtaja on Marit Peura ja varapuheenjohtaja Anna-Leena Brännare.
Muut hallituksen jäsenet ovat Sakari Kovasiipi, Tarja Kairikko, Jukka Ahonen (rahastonhoitaja), Heikki Mielonen, Kristiina Kemppainen (hallituksen sihteeri), Jenni Kanta-Oksa ja Tuija Karjalainen.
Hallituksen varajäsenet ovat Taru Väätäinen ja Heikki Hyytiäinen.
Hatsuzakura (1945)

| Hatsuzakura / 初櫻 |
| --- | --- |
 Hatsuzakura

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Yokosukan laivastoarsenaali
Kölinlasku:  14. joulukuuta 1944
Laskettu vesille:  10. helmikuuta 1945
Palveluskäyttöön:  28. toukokuuta 1945
Poistui palveluskäytöstä:  15. syyskuuta 1945
Loppuvaihe:  Neuvostoliitolle 1947
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 289 t (normaali) 1 555 t (kuormattu)
Pituus:  98 m (vesiraja) 100 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,35 m
Syväys:  3,37 m
Koneteho:  19 000 shp
Nopeus:  27,8 solmua
Aseistus
Aseistus:  3 × 127 mm/40 type 89 24 × 25 mm ilmatorjuntatykkiä 4 × 610 mm torpedoputkea 60 × syvyyspommia
Hatsuzakura (jap. 初櫻) oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1945 valmistunut Tachibana-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1944 hankinnoissa Yokosukan laivastontelakalta, missä köli laskettiin 14. joulukuuta 1944. Se laskettiin vesille 10. helmikuuta 1945 ja otettiin palvelukseen 28. toukokuuta.
Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 15. syyskuuta 1945. Se aloitti 1. joulukuuta kotiutettujen sotilaiden kuljetukset Japaniin. Alus luovutettiin 29. heinäkuuta 1947 sotakorvauksena Neuvostoliitolle.
Helmer Adler

Karl Aksel Helmer Adler (6. toukokuuta 1908 Kuhmo – 4. joulukuuta 1940 Helsinki) oli suomalainen vasemmistolainen toimittaja, kriitikko ja elokuvaohjaaja.
Adler kävi kahdeksan luokkaa Helsingin suomalaista lyseota ja siirtyi sitten lehtialalle. Hän oli toimittajana Suomenmaa-lehden uutisosastolla 1930–1932 ja Suomen Sosialidemokraatti -lehden toimittajana 1934–1938. Adler oli sen jälkeen vuoden verran ohjaajana Kirjan talossa toimineella Työväen Näyttämöllä.
Adler toimi Tulenkantajat-lehden ja Kirjallisuuslehden avustajana, työskenteli Suomen Sosialidemokraatin kulttuuritoimittajana ja teki Soihtu-lehteä. Hän kuului kirjailijaryhmä Kiilaan ja oli mukana vuonna 1940 Suomen–Neuvostoliiton rauhan ja ystävyyden seuran (SNS I) johdossa. Vuonna 1934 Adler on keskeisessä roolissa suunniteltaessa Ranskan kansanrintamaa esikuvana käyttäen vasemmistososialidemokraattien ja kommunistien yhteisrintamaa. Ensimmäinen suunnittelukokous pidettiin Adlerin luona ja siinä vasemmistososialidemokraatteja edustivat Adlerin ohella Mauri Ryömä ja Jarno Pennanen.
Adler käsikirjoitti ja ohjasi 1939 elokuvan Herrat ovat herkkäuskoisia. Hän myös näytteli elokuvassa tohtori Van Hu Sanin roolia.
Talvisodan aikana Adler oli väestönsuojelutehtävissä. Kun Suomen viranomaiset loppukesästä 1940 ryhtyivät tukahduttamaan SNS:n toimintaa, Adler alkoi eräiden muiden ohella organisoida niin sanottuja iskuryhmiä puolustamaan seuran kokouksia. Hänet kutsuttiin syyskuussa 1940 asepalvelukseen ja hän toimi sitten kirjurina Helsingin suojeluskuntapiirissä. Adler teki itsemurhan kaasulla joulukuussa 1940.
Aiheesta muualla

Ville Suhonen : Valtion viholliset – Etsivä Keskuspoliisi elokuvakulttuurin kintereillä
Helmer-Rainer Sinisalo

Helmer-Rainer Sinisalo 14. kesäkuuta 1920 Zlatoust, Neuvosto-Venäjä – 2. elokuuta 1989 Petroskoi, Karjalan ASNT) oli neuvostokarjalainen säveltäjä ja huilisti.
Sinisalo valmistui Petroskoin musiikkikoulusta 1939. Hän opiskeli sävellystä N. I. Peikon johdolla Moskovan konservatoriossa 1952–1954 ja V. V. Voloshinovin johdolla Leningradin konservatoriossa 1954–1955.
Sinisalo oli vuosina 1935–1944 jäsenenä eri orkestereissa Petroskoissa. Hän oli Petroskoin radion sinfoniaorkesterin jäsenenä 1944–1956 ja toimi samalla valtiollisen Kantele-laulu- ja tanssiryhmän taiteellisena johtajana ja kapellimestarina. Sinisalo opetti sävellystä ja huilunsoittoa Petroskoin musiikkikoulussa 1948–1957. Hän oli Karjalan tasavallan säveltäjien liiton halinnollisen johtokunnan puheenjohtajana vuodesta 1956 alkaen. Sinisalosta tuli Venäjän neuvostotasavallan kansantaiteilija 1959 ja Neuvostoliiton kansantaiteilija 1975.
Sinisalo sävelsi muun muassa Kalevalan aiheisiin perustuvan Sampo-baletin 1959, kantaatin Rauhan puolustus, sinfonian Metsän sankarit ja orkesterisarjan Karjalaisia kuvia.
Aiheesta muualla

Sinisalon sinfonia Metsän sankarit (Youtube)
Sinisalon pianokonsertto vuodelta 1958 (Youtube)
Sinisalon Kolme miniatyyria (Youtube)
Sinisalon Sampo-baletti (Youtube)
Helmer Kalas
Teoksia

Kymmenen vuotta seikkailujen tiellä. Hämeenlinna, Nide Oy, 1955.
Vuorilahti (Kangasniemi)

| Vuorilahti |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Kangasniemi
Koordinaatit:  61°58′38″N, 26°33′41″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Puulaveden alue (14.92)
Laskuoja:  oja Puulaan 
Järvinumero:  14.923.1.047
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  95,3 m  
Pituus:  1 km  
Leveys:  250 m  
Rantaviiva:  1,917 km  
Pinta-ala:  9,73 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiVuorilahti 
Vuorilahti  on Etelä-Savossa Kangasniemellä  Pylvänälän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 1,0 kilometriä pitkä, 250 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 9,7 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Puulaveden alueella (14.92), jonka Puulan lähi-alueeseen (14.923) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 95,3 metriä mpy.
Hilja Walldén

Hilja Augusta Walldén (24. joulukuuta 1871 Sortavala – 5. lokakuuta 1929 Vaasa) oli suomalainen kirjallisuuden suomentaja. Hän käytti myös nimimerkkiä Hilja Vesala.
Teoksia

Leitfaden für den ersten Unterricht im Deutschen unter Benützung von "Hölzels Wandbildern für den Anschauungs- und Sprachunterricht"; nach S. Alge, S.  Hamburger und W. Rippmann für finnische Schulen herausgegeben Hilja Walldén.       WSOY 1918
Suomennoksia

Georg Moritz Ebers : Pormestarin vaimo : romaani.      G. W. Edlund, Helsinki 1903
Richarda Huch : Elämäntarinoita syrjäkadulta.     Otava 1904
Emil Strauss : Tuonen turviin : elämäntarina.     Yrjö Weilin, Jyväskylä 1905
Octave Feuillet : Köyhän aatelisen tarina : romaani.     WSOY 1912
Edouard Laboulaye : Abdallah eli nelilehtinen apila.   WSOY 1913, 1928
Alexandre Dumas vanhempi : Musta tulpaani 1-2 : romaani.     WSOY 1913, 5. painos 1936 (Kirja Project Gutenbergissä)
Jeanne Colomb : Mustalaistyttö.     WSOY 1917
J. C. Heer : Vuoren erakko : romaani.   WSOY 1918
Clara Viebig : Hekuban tyttäret : romaani.     WSOY 1919
Alvilde Prydz : Luvattu maa : romaani.    WSOY 1919
Alvilde Prydz : Herön kartanon lapset.    WSOY 1920
Gunnar Gunnarsson : Autuaita ovat yksinkertaiset : romaani.    WSOY 1921
Clara Viebig : Punainen meri : romaani.   WSOY 1921
L. M. Montgomery : Anna omassa kodissaan : jatkoa kertomuksiin "Annan nuoruusvuodet", "Anna ystävämme" ja "Annan  unelmavuodet".        WSOY 1922, 5. painos 1954, 6. painos 1963, 14. painos 2002 (alkuteos Anne's house of dreams)
Ryöväri ja risti : Tokishi Ishiin tarina.     WSOY 1924
Nibelungien tarina : saksalainen sankariruno,  uudelleen kertonut Rudolf Herzog ; suomentanut Hilja  Walldén.      WSOY 1925
Margarete Böhme : Juoniensa uhri : romaani.    Satakunnan kirjateollisuus, Pori 1927 (alkuteos Anna Nissens Traum)
Guy Chantepleure : Sattuma ja rakkaus.     Gummerus 1927
J. C. Heer : Taiteen polku : romaani.        Satakunnan kirjateollisuus, Pori 1927
J. C. Heer : Nuoren Joggelin tarina.        Satakunnan kirjateollisuus, Pori 1928
Gunnar Gunnarsson : Elämän ranta : romaani Islannista.     WSOY 1929
Else Hofmann : Rakkautensa vanki : romaani.      Minerva, Helsinki 1930
Valley of Love

| Valley of Love |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Guillaume Nicloux
Käsikirjoittaja:  Guillaume Nicloux
Tuottaja:   Sylvie Pialat  Benoît Quainon  Cyril Colbeau-Justin  Jean-Baptiste Dupont 
Säveltäjä:  Charles Ives
Kuvaaja:  Christophe Offenstein
Leikkaaja:  Guy Lecorne
Pukusuunnittelija:  Anaïs Romand
Lavastaja:  Olivier Radot
Pääosat:   Isabelle Huppert  Gérard Depardieu 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska  Belgia 
Tuotantoyhtiö:   Les films du Worso (Ranska)  LGM Productions (Ranska)  France 3 Cinéma (Ranska)  DD Productions (Ranska)  Cinéfeel Prod (Ranska)  Scope Pictures (Belgia) 
Ensi-ilta:   2015-5-2222. toukokuuta 2015 (Cannesin elokuvajuhlat, Ranska)  2015-6-1717. kesäkuuta 2015 (Ranskan ja Belgian teatteriensi-ilta)  2015-9-2020. syyskuuta 2015 (Rakkautta ja anarkiaa -elokuvajuhlat, Suomi)  
Kesto:  92 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ranska, englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valley of Love (ransk. Valley of Love; Belgiassa myös The Valley of Love) on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut Guillaume Nicloux’n ohjaama ja käsikirjoittama ranskalais-belgialainen draamaelokuva, jonka pääosia näyttelevät Isabelle Huppert ja Gérard Depardieu. Elokuvan tuottajina olivat Sylvie Pialat, Benoît Quainon, Cyril Colbeau-Justin ja Jean-Baptiste Dupont.
Valley of Love sai ensi-iltansa vuoden 2015 Cannesin elokuvajuhlilla, missä Guillaume Nicloux oli ehdokkaana pääkilpailussa parhaan elokuvan Kultaisen palmun saajaksi. Elokuva voitti yhden César-palkinnon kolmesta ehdokkuudestaan; Christophe Offenstein palkittiin parhaan kuvauksen Césarilla. Isabelle Huppert ja Gérard Depardieu saivat roolisuorituksistaan parhaan nais- ja miespääosan César-ehdokkuudet.
Juoni

Gérard ja Isabelle (Gérard Depardieu ja Isabelle Huppert) ovat näyttelijöitä ja entinen pariskunta, joka on jatkanut elämäänsä omilla tahoillaan. He tapaavat toisensa vuosien jälkeen saapuessaan suosittuun turistikohteeseen Kalifornian Kuolemanlaaksoon määrättynä päivänä aikuisen, puoli vuotta aikaisemmin itsemurhan tehneen poikansa Michaelin viimeisestä toivomuksesta. Vanhemmat noudattavat Michaelin jättämiä selittämättömiä ohjeita ja viettävät päivänsä Kuolemanlaakson eri osissa armottomasti porottavan auringon alla. Isabelle havainnoi toiveikkaasti merkkejä pojastaan, kun taas äreä Gérard suhtautuu niihin skeptisemmin.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Isabelle Huppert  | … |  Isabelle   |
|  Gérard Depardieu  | … |  Gérard   |
|  Dan Warner  | … |  Paul   |
|  Aurélia Thiérrée  | … |  Katherine   |
|  Dionne Houle  | … |  iäkäs nainen   |
Tuotanto

Valley of Loven kuvaukset alkoivat Kaliforniassa, Yhdysvalloissa 8. syyskuuta ja päättyivät 27. syyskuuta 2014. Elokuva kuvattiin työnimellä The Valley of Love Kuolemanlaakson kansallispuistossa ja Furnace Creekin väestönlaskennallisessa asuinpaikassa Kaliforniassa. Elokuvan budjettina oli 2,9 miljoonaa euroa ja sen tuotantoyhtiöinä olivat ranskalaiset Les films du Worso ja LGM Productions. Elokuvaa oli tuottamassa myös ranskalaiset France 3 Cinéma, DD Productions ja Cinéfeel Prod sekä belgialainen Scope Pictures. Valley of Loven virallinen traileri julkaistiin 7. toukokuuta 2015.
Julkaisu ja vastaanotto

Valley of Love sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla Ranskassa 22. toukokuuta 2015. Elokuva sai teatteriensi-iltansa Ranskassa ja Belgiassa 17. kesäkuuta 2015. Le Pacte oli elokuvan teatterilevittäjänä Ranskassa ja Alternative Films Belgiassa. Elokuva keräsi teatterikierroksensa aikana Ranskassa 196 727 katsojaa ja tuotti lähes 1,2 miljoonan dollarin lipputulot. Valley of Love ei saanut Suomessa teatteriensi-iltaa, mutta se esitettiin Rakkautta ja anarkiaa -elokuvajuhlien Ranskalainen kosketus -esityssarjassa Helsingissä 20. syyskuuta 2015.
Valley of Love on saanut elokuvakriitikoilta myönteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 73% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 6,3/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 49 arviointiin. 175 käyttäjästä 56% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3,3/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 13 arvostelun perusteella elokuva on saanut 59 pistettä sadasta mahdollisesta. Internet Movie Databasen 1 308 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 5,8/10.
Valley of Love julkaistiin Ranskassa niin DVD:lle kuin blu-rayllekin 4. marraskuuta 2015.
Palkinnot ja ehdokkuudet

| Palkinnot ja ehdokkuudet> Palkinto | Palkinnot ja ehdokkuudet> Kategoria | Palkinnot ja ehdokkuudet> Ehdokas | Palkinnot ja ehdokkuudet> Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| César | Paras kuvaus | Christophe Offenstein | Voitto |
| César | Paras naispääosa | Isabelle Huppert | Ehdokkuus |
| César | Paras miespääosa | Gérard Depardieu | Ehdokkuus |
| Lumières | Paras naispääosa | Isabelle Huppert | Ehdokkuus |
| Lumières | Paras miespääosa | Gérard Depardieu | Ehdokkuus |
| Cannesin elokuvajuhlien Kultainen palmu | Paras elokuva | Guillaume Nicloux | Ehdokkuus |
Aiheesta muualla

Valley of Love Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Valley of Love AllMoviessa. (englanniksi)
Valley of Love AlloCinéssä (ranskaksi)
Valley of Love UniFrancessa (ranskaksi)
Valley of Love JP’s Box-Officessa (ranskaksi)
Valley of Love Rotten Tomatoes -sivustolla (englanniksi)
Valley of Love Metacriticissä (englanniksi)
Gérard Depardieu, Guillaume Nicloux, Isabelle Huppert ja Dan Warner Valley of Loven ensi-illassa vuoden 2015 Cannesin elokuvajuhlilla
Vuorikuisma

| Vuorikuisma |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
Suomessa::  Äärimmäisen uhanalainen
 
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset Eudicots
Kladi::  Rosidit Rosids
Lahko::  Malpighiales
Heimo::  Kuismakasvit Hypericaceae
Alaheimo::  Hypericeae
Suku::  Kuismat Hypericum
Laji::  montanum
Kaksiosainen nimi
 Hypericum montanum  L. 
Katso myös
   Vuorikuisma Wikispeciesissä   Vuorikuisma Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vuorikuisma (Hypericum montanum) on Euroopassa ja Pohjois-Afrikassa tavattava kuismakasvi. Suomessa laji on äärimmäisen harvinainen ja rauhoitettu kasvi.
Ulkonäkö ja koko

Vuorikuisma on yksittäisvartinen ja kasvaa 30–80 cm korkeaksi. Varsi on lähes tai täysin haaraton, liereä ja kalju. Varsilehdet ovat ruodittomia, 3–6 cm pitkiä, puikeita ja herttatyvisiä. Lehdet ovat laidoilta ja alta harvaan karheakarvaisia. Lehtien laidat ovat pikitäpläisiä, ylemmät lehdet kuultotäpläisiä. Kukinto on hyvin lyhythaarainen ja harvakukkainen. Täysin keltaisten kukkien verholehdet ovat suikeita ja niiden laidat selvästi ripsihampaisia, terälehdet juovattomia, nystyttömiä ja täplättömiä. Vuorikuisma kukkii heinä-elokuussa.
Mäkikuismasta (Hypericum perforatum) ja särmäkuismasta (Hypericum maculatum) vuorikuisman erottaa varren avulla: vuorikuisman varsi on särmätön. Karvakuismasta (Hypericum hirsutum) vuorikuisman erottaa kaljun varren, herttatyvisten lehtien ja ripsihampaisten verholehtien avulla.
Levinneisyys

Lauhkeilla alueilla viihtyvää vuorikuismaa tavataan suurimmassa osassa Eurooppaa sekä Pohjois-Afrikassa. Levinneisyysalue ulottuu Espanjasta Länsi-Venäjälle ja Kaukasukselle, pohjoisessa Länsi-Norjaan ja Keski-Ruotsiin. Suomessa vuorikuisma kasvaa ainoastaan pienellä alueella Lohjalla, josta laji löydettiin ensi kerran vuonna 1888. Lohjalla vuorikuisman kasvupaikkoja on seitsemän, joilla kasvaa yhteensä noin kolmesataa yksilöä.
Elinympäristö

Vuorikuisma on selkeä kalkinsuosija. Suomessa kasvupaikat ovat lievästi happamilla, kalkkipitoisilla ja korkeilla etelärinteillä. Suomessa lajin suurin uhka on kesämökkirakentaminen, sillä huomattava osa esiintymistä sijaitsee mökkitonteilla ja tienvarsissa. Uhkatekijä on myös kasvupaikkojen liika metsittyminen.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2016: Vuorikuisman (Hypericum montanum) levinneisyys Suomessa
Luontoportti: Vuorikuisma (Hypericum montanum)
Pohjolan kasvien pauloissa: Hypericum montanum - vuorikuisma
Hispano Aviación HA-1112

| Hispano Aviación HA-1112 |
| --- | --- |
 Hispano Aviación HA-1112
Tyyppi:  hävittäjälentokone
Valmistaja:  Hispano Aviación
Hispano Aviación HA-1112 Buchon oli Hispano Aviaciónin valmistama hävittäjälentokone, joka perustui lisensoituun Messerschmitt Bf 109 -lentokoneeseen. Merkittävä ero koneiden välillä on moottori: Buchonissa moottori on Rolls-Royce Merlin 500-45 kun taas Messerschmitt käytti Daimler-Benz 605A-1 moottoria.
Buchonia on käytetty Messerschmittin sijaan elokuvissa kuten vuoden 1969 Taistelu Englannista sekä vuoden 2017 Dunkirk.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hispano Aviación HA-1112 Wikimedia Commonsissa