stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kohonnut verenpaine
Hoito > Elintapahoito

Elintapahoidon onnistuminen edellyttää yleensä suunnitelmallista ohjausta, motivointia ja seurantaa. Elintapahoidon merkitys on suurin alle 75-vuotiaiden essentiellissä hypertensiossa. Säännöllinen liikunta laskee sekä veren ylä- että alapainetta lähes saman verran kuin yksi verenpainelääke. Liikunnan, ravitsemusmuutosten ja alkoholin liikakäytön välttämisen yhdistelmä voi pitää lievästi kohonneen verenpaineen niin hyvin kurissa, ettei verenpainelääkkeitä tarvita lainkaan. Verenpaineen nousua voi välttää myös vähentämällä ylipainoa sekä suolan käyttöä.
Hoito > Elintapahoito > Liikunta

Kohtuukuormitteinen kestävyysliikunta (esim. reipas kävely), laskee kohonnutta verenpainetta keskimäärin noin 8/5 mmHg.
Hoito > Elintapahoito > Ruokavalio ja ravinteet

Natriumin liikasaannin korjaaminen vähentämällä ruokasuolan saantia noin 6 g/vrk alentaa kohonnutta verenpainetta keskimäärin noin 7/4 mmHg.
Lakritsiuutetta (glykyrretiinihappoa) sisältävien valmisteiden (lakritsi ja salmiakki) käyttöä vältetään, jos verenpaineella on taipumusta kohota ja veren kaliumpitoisuudessa taipumusta laskea.
Kaliuminsaannin lisääminen alentaa verenpainetta ainakin vähäkaliumisessa ja runsasnatriumisessa ruokavaliossa.
Myös kalsiumilla on hyvin lievää verenpainetta laskevaa vaikutusta siten, että noin 1,2 gramman kalsiumlisä alentaa systolista verenpainetta keskimäärin 1,3 mmHg. Kalsiumlisä alentaa verenpainetta etenkin, jos kalsiumin saanti on ollut vähäistä.
Magnesiumin vajaan saannin korjaaminen
Kuidun vajaan saannin korjaaminen
Matalan glykeemisen indeksin ruokavalio
Hoito > Elintapahoito > Päihteiden vähentäminen

Tupakoinnin lopettaminen voi mahdollisesti alentaa yläpainetta noin 4 mmHg. Tupakoinnin lopettaminen vähentää myös kohonneen verenpaineen aiheuttamia haittoja.
Alkoholin käytön rajoittaminen
Hoito > Elintapahoito > Painonhallinta

Noin neljän kilogramman laihtuminen laskee kohonnutta verenpainetta keskimäärin noin 4/3 mmHg. Pitkäaikainen hyöty edellyttää kuitenkin ravinnon laadun muutoksia.
Hoito > Lääkehoito > Käyttöaiheet

Lääkehoito on hyödyllistä aloittaa elintapahoidon jälkeen, jos verenpaine on 3–6 kuukauden elintapahoidon jälkeen vielä koholla, tai välittömästi, jos potilaalla on hypertensiivinen kriisi, huomattavasti kohonnut verenpaine vastaanotolla (yli 180/110 mmHg), vähintään kohtalaisesti kohonnut verenpaine kotimittauksissa (yli 145/90 mmHg) tai kohonneeseen verenpaineeseen liittyvä munuaissairaus, sydän-verisuonitauti tai kohde-elinvaurio. Hypertensiivisen hätätilanteen lääkehoito on päivystyksellistä tehostettua hoitoa ja poikkeaa monella tavalla tavanomaisen essentiellin hypertension hoidosta.
Lääkehoidon vähentämistä ja lopettamista voidaan yrittää seurannassa, jos lievä hypertensio ilman kohde-elinvaurioita on hoidon aloituksen jälkeen ollut ihannetasolla (alle 120/80 mmHg) yhden vuoden ajan. Iäkkäillä jatkuva avuntarve, muistisairauden loppuvaihe, lääkehaitat ja muut syyt (yleensä yli 85-vuotiailla) voivat olla lisäaiheita vähentämiselle ja lopettamiselle. Verenpaine nousee usein uudelleen, joten pysyvä lääkehoito voi olla tarpeen.
Hoito > Lääkehoito > Hoitotavoite

Kohonneen verenpaineen rajan (140/90 mmHg terveydenhuollossa) alittaminen on yleensä myös hyvä lääkehoidon hoitotavoite, jos se voidaan saavuttaa suuremmitta lääkehaitoitta.
Matalampi hoitotavoite alle 130/80 mmHg (vastaanottomittaus) tai 125/80 mmHg (kotimittaus) otetaan ainakin seuraavissa tilanteissa:
Suuri valtimosairauksien riski
Diabetes
Krooninen munuaistauti ja munuaiskerästen suodatusnopeus (eGFR) on alle 60 ml/min/1,73m2
Krooninen munuaistauti ja albuminuria (virtsan albumiini U-Alb yli 300 mg/vrk tai albumiini-kreatiniini-suhde U-Alb/Krea alle 30 mg/mmol)
Korkeampaa hoitotavoitetta alle 150/90 mmHg (vastaanottomittaus) tai 140/85 mmHg (kotimittaus) taas käytetään usein yli 80-vuotiailla eri syiden vuoksi. Lääkehaitoista, toimintakyvystä, sairauksista ja muusta geriatrisesta arvioinnista riippuen voi kuitenkin olla hyödyllistä tavoitella myös alhaisempaa tasoa.
Hypertensiivisessä hätätilanteessa tavoitellaan ensin diastolista painetta 100–119 mmHg.
Hoito > Lääkehoito > Lääkeyhdistelmän valinta

Hoitotavoitteen saavuttaminen vaatii usein yhdistelmälääkehoitoa; kohtalaisesti ja enemmän kohonneeseen verenpaineeseen tämä aloitetaan suoraan. Hauraimmilla iäkkäillä vältetään kuitenkin kolmen lääkkeen yhdistelmiä. Yksilöllisen vaihtelun vuoksi sopivaa lääkettä ja lääkeyhdistelmää joudutaan usein hakemaan kokeilemalla.
Kahden verenpainelääkkeen yhdistelmistä ensisijaisia on neljä: ACE-estäjä ja kalsiumkanavan salpaaja, ACE-estäjä ja diureetti, ATR-salpaaja ja kalsiumkanavan salpaaja tai ATR-salpaaja ja diureetti. Kolmen lääkkeen ensisijaisia yhdistelmiä on kaksi: joko ACE-estäjä, diureetti ja kalsiumkanavan salpaaja tai ATR-estäjä, diureetti ja kalsiumkanavan salpaaja. Beetasalpaajan kanssa voidaan käyttää jotakin dihydropyridiini-tyyppistä kalsiumestäjää (esim. amlodipiini). ACE-estäjän ja ATR-salpaajan yhdistelmiä ei käytetä (RAS-järjestelmän liikaesto) eikä beetasalpaajan ja verapamiilin tai diltiatseemin yhdistelmiä (bradykardia ja johtumishäiriöt). Myös beetasalpaajan ja diureetin yhdistämistä vältetään (diabetes).
Hoito > Lääkehoito > Lääkeaineiden valinta

Ensisijaisiin verenpainelääkkeisiin kuuluvat tarkemmin seuraavat lääkeryhmät:
ACE:n estäjiin kuuluvat esim. enalapriili, ramipriili ja perindopriili. ACE:n estäjää käytetään erityisesti, kun kohonneeseen verenpaineeseen liittyy sepelvaltimotauti ja se voi olla ATR:n salpaajan rinnalla ensisijainen myös eteisvärinän ja munuaistautien yhteydessä. ACE:n estäjät voivat aiheuttaa kuivaa yskää, joka voi vaikeuttaa astman hoitoa, ja ACE:n estäjää ei käytetä raskauden aikana.
ATR:n salpaajat, kuten losartaani, kandesartaani ja valsartaani, ovat valtaosin vaihtoehtoja ACE:n estäjille.
Kalsiumkanavan salpaajia ovat muun muassa dihydropyridiinit, kuten amlodipiini ja felodipiini, sekä verapamiili ja diltiatseemi. Verapamiilia tai diltiatseemia ei käytetä sydämen vasemman kammion systolisessa toimintahäiriössä ja dihydropyridiinitkin voivat olla ainoana lääkkeenä heikompia sydämen vajaatoiminnassa.
Diureetteihin kuuluvat tiatsididiureetit, kuten hydroklooritiatsidi, ja loop-diureetit, kuten furosemidi. Diureetin vaikutus vasemman kammion liikakasvuun (LVH) on heikompi kuin muiden ensisijaisten lääkkeiden. Diureetti voi helpottaa samalla sydämen vajaatoiminnan oireita. Diureetti voi myös lisätä hiilidioksidin kertymistä ja limaneritystä vaikeassa keuhkoahtaumataudissa sekä heikentää istukan toimintaa raskaudessa. Jos glomerulusten suodatusnopeus on alle 30–45 ml/min/1,73 m2, käytetään furosemidia ja vaikeassa munuaisten vajaatoiminnassa (eGFR alle 30) vältetään kaliumia säästäviä diureetteja.
Ensisijaisten verenpainelääkkeiden lisäksi voidaan joskus käyttää seuraavia lääkeaineita:
Beetasalpaajaa, kuten metoprololia tai bisoprololia, voidaan käyttää, jos tähän on muita käyttöaiheita. Tavallisimmat käyttöaiheet ovat sepelvaltimotauti, johon liittyy sydämen vajaatoiminta tai vasemman kammion systolinen toimintahäiriö (ejektiofraktio alle 40 %), sekä eteisvärinä ja oireiset hyvänlaatuiset rytmihäiriöt. Kohonneen verenpaineen hoidossa se kuitenkin vaikuttaa ensisijaisia lääkkeitä heikommin aivohalvausriskiin ja vasemman kammion liikakasvuun (LVH) sekä lisää diabeteksen riskiä ainakin korkean diabetesriskin henkilöillä. Beetasalpaajat voivat myös heikentää keuhkojen toimintaa ja laajentavien lääkkeiden tehoa astmassa ja keuhkoahtaumataudissa. Raskauden aikana beetasalpaajaa voidaan käyttää lähinnä vain takykardiassa.
Alfasalpaajat: Raskaudenaikaisessa hypertensiossa voidaan käyttää alfa- ja beetasalpaajan yhdistelmää.
Spironolaktoni on kaliumia säästävä diureetti, joka voidaan joskus lisätä ensisijaiseen lääkehoitoon, jos muuten ei saada riittävää hoitovastetta.
Klonidiini ja moksonidiini
Labetalolia, nikardipiiniä, natriumnitroprussidia ja glyseryylinitraattia käytetään suonensisäisesti hypertensiivisen hätätilanteen hoidossa.
SGLT2-estäjät ja inkretiinimimeetit ovat diabeteslääkkeitä, jotka laskevat myös verenpainetta.
Hoito > Lääkehoito > Vaikutukset

Kaikki ensisijaiset verenpainelääkeryhmät alentavat kohonnutta verenpainetta keskimäärin yhtä paljon (keskiannoksella noin 9/6 mmHg) ja aiheuttavat pienillä annoksilla vähän haittoja. Verenpainelääkehoito, joka alentaa kohonnutta verenpainetta 10/5 mmHg, vähentää viiden vuoden aivohalvausriskiä noin 30–40 % ja vakavan sepelvaltimotapahtuman riskiä noin 16 %. Sama hoito laskee sydämen vajaatoiminnan riskiä noin 40 %.
Yli 75-vuotiailla lääkkeen aloituksen tai muutoksen vaikutus ortostaattiseen hypotensioon tarkistetaan aina ortostaattisella kokeella. Iäkkäillä myös verenpainelääkkeiden annostelu kerran päivässä voi aiheuttaa verenpaineen vaihteluun liittyviä haittoja, mitä voidaan ehkäistä jakamalla annosta useampaan kertaan.
Hoito > Invasiivinen hoito

Munuaisvaltimon ahtauman aiheuttamaa, hoitoon reagoimatonta (hoitoresistenttiä) hypertensiota, joka aiheuttaa etenevää munuaisvauriota, voidaan hoitaa pallolaajennuksella tai leikkauksella. Munuaisten denervaatiota eli munuaisten hermojen poistoa on käytetty, mutta tutkimusnäyttö on niukkaa.
Hoito > Taloudellinen tuki

Suomessa lääkärin määräämät verenpainelääkkeet ovat vähintään peruskorvattavia (35 % myyntihinnasta) ja osalla potilaista on mahdollisuus saada tätä korkeampi erityiskorvaus (65 %). Erityiskorvaus vaatii lääkärin B-lausunnon, jonka perusteella Kansaneläkelaitos päättää korvauksen myöntämisestä. Oikeus erityiskorvaukseen ilmenee Kela-kortin takana olevasta numerosta 205.lähde?
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kohonnut verenpaine,Terveyskirjasto: Lääkärikirja Duodecim, Kustannus Oy Duodecim 2009
Sydänliiton verenpainesivut
Käypä hoito -suositus: Kohonnut verenpaine
Kohonneen verenpaineen ikävakioitu vallitsevuus maittain miehillä vuonna 2014.
Ruokasuolaa
Sydämen vasemman kammion liikakasvu (engl. left ventricular hypertrphy, LVH).
CT-kuvassa vatsa-aortan ateroskleroosia. Potilas on 70-vuotias nainen, jolla on kohonnut verenpaine ja dyslipidemia.
Teollisesti marinoitu liha, leikkeleet ja muut lihajalosteet sisältävät erityisen paljon natriumia.
Sydämen vajaatoiminnan aiheuttama kaulalaskimon pullotus.
Verenpaineen mittaus onnistuu myös manuaalisesti aneroidimittarilla ja stetoskoopilla.
Vasemman kammion liikakasvuun sopivat muutokset EKG-tulosteessa.
Enalapriili on aihiolääke, josta syntyy elimistössä angiotensiiniä muokkaavan entsyymin estäjä.
Labetaloli on alfa- ja beetasalpaaja, jota voidaan käyttää suonensisäisesti hypertensiivisen kriisin hoidossa.
Minka (malli)

| Minka |
| --- | --- |
 Minka
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. syyskuuta 1970 (ikä 54) Soul
Ammatti:  pornonäyttelijä valokuvamalli strippari
Aiheesta muualla
Kotisivu
Minka (s. 7. syyskuuta 1970, Soul) on eteläkorealaissyntyinen valokuvamalli, striptease-esiintyjä ja pornoelokuvien näyttelijä.
Minka muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1993 tennisvalmentajaksi, muttei saanut tarvittavaa lisenssiä huonon kielitaitonsa vuoksi. Erään ottelun jälkeen hänen pelaajaparinsa kiinnitti suihkussa huomiota pelikaverinsa vartaloon ja ehdotti työskentelyä alastonmallina.
Minka lähetti kuvansa pornoelokuvien ohjaajana tunnetulle John Grahamille Englantiin. Kahden viikon kuluttua hän sai matkaliput ja lensi saarivaltioon Grahamin luokse. Englannissa Minka kokeili striptease-esiintyjän työtä, jolloin John Graham otti yhteyttä Universal Entertainment -yhtiöönlähde?.
Yhdysvaltoihin palattuaan Minka sai tarjouksia strippiklubeilta ympäri maata. Minkasta tuli isorintaisista malleistaan tunnetun amerikkalaisen Score-lehden kautta historian toiseksi valokuvatuin malli.lähde?
Minka pornoelokuvauran aloitti vuonna 1994 elokuva Duke of Knockers 2. Noihin aikoihin hän matkusteli paljon erityisesti Englannissa. Hän työskenteli myös Scoren valokuvamallina. Minka on myös elokuvien tuottaja. Pääasiassa hänen tuottamansa elokuvat ovat saatavilla vain tähden omalta kotisivulta. Nykyisinmilloin? hän asuu Las Vegasissa.lähde?
Minkalla on poikkeuksellisen suuret rinnat. Minkan rinnat eivät ole silikonia, vaan ne sisältävät polypropyleenia. Polypropyleeni on kestävää ja siksi rintojen kokoa voidaan kasvattaa enemmän kuin perinteisellä silikonilla. Minkan kotisivuilla tähden kuppikoon kerrotaan olevan 44KK ja Minkan itsensä mukaan niiden kappalekohtainen paino on noin 6 kg.lähde?
Minka on esiintynyt lukuisten televisio-ohjelmien vieraana, muun muassa Conan O'Brienin talk show -ohjelmassa.
Kordelió-Évosmos

| Kordelió-Évosmos Kordelió-Évosmoksen kunta Κορδελιό-Εύοσμος Δήμος Κορδελιού-Ευόσμου |
| --- | --- |
 Kunnan sijainti
 Kordelió-Évosmos
 Koordinaatit: 40°40′N, 22°54′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Makedonia jaTraakia
Alue:  Keski-Makedonia
Alueyksikkö:  Thessaloniki
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta
 – Kallikrates-koodi:  0708
 – Kuntakeskus:  Évosmos
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  12,3 km²
Väkiluku (2011):  101 753
 – Väestötiheys:  8 272,60 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 www.kordelio-evosmos.gr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kordelió-Évosmos (kreik. Κορδελιό-Εύοσμος eli Δήμος Κορδελιού-Ευόσμου, Dímos Kordelioú-Evósmou) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Thessalonikin alueyksikössä Keski-Makedonian alueella ja kuuluu Thessalonikin metropolialueeseen. Kunnan pinta-ala on 12,3 neliökilometriä ja väkiluku 101 753 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Évosmos.
Kordelió-Évosmos sijaitsee noin neljä kilometriä Thessalonikin keskustasta luoteeseen. Kunta syntyi, kun Elefthério-Kordelió ja Évosmos yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat

Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Kordelió-Évosmoksen kunta muodostuu kahdesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kaupungit ovat:
| Kunnallis­yksikkö | Kaupunki­yhdys­kunta | Kaupunki | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- | --- |
| Elefthério-Kordelió | Elefthério-Kordelió | Elefthério-Kordelió | 27 067 |
Elefthério-Kordelió: Yhteensä: 27 067
| Évosmos | Évosmos | Évosmos | 74 686 |
Évosmos: Yhteensä: 74 686
Yhteensä: 101 753
Aiheesta muualla

Δήμος Κορδελιού-Ευόσμου. Kordelió-Évosmoksen kunnan verkkosivut. (kreikaksi)
Keski-Makedonian alue
| --- | --- |
Chalkidikín alueyksikkö:  Aristotélis  Kassándra  Néa Propontída  Polýgyros  Sithonía 
Imathían alueyksikkö:  Alexándreia  Náousa  Véroia 
Kilkíksen alueyksikkö:  Kilkís  Paionía 
Péllan alueyksikkö:  Almopía  Édessa  Pélla  Skýdra 
Pierian alueyksikkö:  Dío-Ólympos  Kateríni  Pýdna-Kolindrós 
Sérresin alueyksikkö:  Amfípoli  Emmanouíl Pappás  Irákleia  Néa Zíchni  Sérres  Sintikí  Visaltía 
Thessaloníkin alueyksikkö:  Ampelókipoi-Meneméni  Chalkidóna  Délta  Kalamariá  Kordelió-Évosmos  Lagkadás  Neápoli-Sykiés  Oraiókastro  Pávlos Melás  Pylaía-Chortiátis  Thermaïkós  Thérmi  Thessaloniki  Vólvi
Etelävenäjänvinttikoira

| Etelävenäjänvinttikoira> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Venäjä
Määrä:  Suomessa ei yhtään
Rodun syntyaika:  1917
Alkuperäinen käyttö:  jäniksen, hirven, ketun ja suden metsästys
Nykyinen käyttö:  metsästyskoira
Elinikä:  10–12 vuotta
Muita nimityksiä:  Ahk-Tazi, Stepnaya Borzaya, Krimskaya Borzaya, South Russian Greyhound, South Russian Steppe Hound, Steppe Borzoi, Etelävenäläinen arovinttikoira, Kaukasisk Mynde, Krimhund, Sydrussisk Steppemynde
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu RKF: ryhmä 10 Vinttikoirat alaryhmä 1 Pitkä- ja hapsukarvaiset vinttikoirat
Ulkonäkö
Paino:  15–25 kg
Säkäkorkeus:  uros 62–70 cm narttu 59–67 cm
Väritys:  valkoinen, kerma, fawn, punainen, brindle, musta tai valkokirjava - mustin merkein tai ilman - tan-merkein tai ilman
Etelävenäjänvinttikoira (ven. Южнорусская степная борзая, Yuzhnorusskaya stepnaya borzaya) l. kriminvinttikoira (Krimskaya Borzaya) on venäläinen koirarotu. Paikallisittain se tunnetaan nimellä ahk-tazi eli "valkoinen tazy". Tazy on yleinen vinttikoiraa koskeva nimitys, joka tarkoittaa persiaksi arabia: yleisimmin sillä viitataan kazakstanilaiseen taziin, mutta lisäksi mm. salukia, afgaaninvinttikoiraa ja muitakin vinttikoirarotuja on kutsuttu samalla nimellä.
Rotu ei ole FCI:n hyväksymä, mutta sillä on Venäjän Kennelfederaation (RKF) virallinen tunnustus roduksi.
Ulkonäkö

Etelävenäjänvinttikoira muistuttaa ulkoisesti melko paljon sloughia. Se on lyhytkarvainen ja erittäin nopea vinttikoira, jolla on kartiomainen ja leveä kallo, pitkä pää, heikko otsapenger ja pitkä kuono. Se on riippukorvainen, suurisilmäinen ja pitkäraajainen. Sen kaula on keskipitkä, lantio kaareva, rintakehä syvä ja vatsalinja ylösvetäytynyt. Pitkä häntä kaartuu liikkuessa selän päälle mutta riippuu levossa. Karvapeite on kesäisin minimissään 2,5 cm ja talvisin maksimissaan 4,5 cm pitkä. Sallitut väritykset ovat valkoinen, kerma, fawn, punainen (kaikissa sävyissään; joko tummin karvankärjin tai ilman), brindle ja musta; kaikki väritykset voivat olla joko yksivärisiä tai valkoisin merkein ja kaikissa väreissä voi olla tan-merkit; musta maski sallitaan. Uroksen säkäkorkeus on 62–70 cm ja nartun 59–67 cm.
Alkuperä

Rotua on alun perin kasvatettu Neuvostoliiton aromailla, ja se polveutuu kahdentyyppisistä vinttikoirista: krymskaja ("krimiläinen") ja gorskaja ("vuoristolainen") - näitä kahta risteytettiin sittemmin chortain ja tazin kanssa. Vuoden 1917 Venäjän vallankumous tuhosi monta aristokraattista metsästyskenneliä, minkä seurauksena moni chortai hylättiin kadulle, jossa ne risteytyivät paikallisten koirien kanssa. Tämän metsästyskoiran eteenpäin jalostamiseen on sittemmin käytetty myös keskiaasianvinttikoiraa, mikä osittain selittää sen paikallisen, tähän rotuun viittaavan nimen. Sitä käytetään jäniksen, pienen hirven, ketun ja suden metsästykseen, ja sen sanotaan kykenevän ottamaan hämmästyttävän nopeita, lyhyitä spurtteja lähtiessään saaliinsa perään. Samassa tilanteessa esimerkiksi venäjänvinttikoiran sanotaan kiihtyvän vastaavaan nopeuteen liian hitaasti ja uupuvan liian nopeasti. Vuonna 1952 etelävenäjänvinttikoira hyväksyttiin Moskovan kynologisessa kongressissa eteenpäin kehitettäväksi kolmen muun vinttikoiran ohella.
Kaukasus, Volga ja Don - erityisesti Rostovin alue - ovat rodun tärkeimmät alkuperäiset elinalueet, ja siellä sitä kasvattavat lähinnä kirgiisiheimot.
Linnakallio (Pirkkala)

Linnakallio on yksi Pirkkalan kunnanosista. Siellä sijaitsee Linnakallion teollisuusalue. Linnakalliossa sijaitsee useiden logistiikkayritysten, kuten Postin, Alson, Postnordin ja DHL:n terminaalit. Linnakallion laaja metsä yltää Vesilahden ja Lempäälän kuntarajalle.
Göppingen

| Göppingen |
| --- | --- |
 Stiftskirche
 vaakuna
 Göppingen
 Koordinaatit: 48°42′09″N, 09°39′10″E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baden-Württemberg
Hallintopiiri:  Stuttgart
Piirikunta:  Göppingen
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  59,21 km²
Korkeus:  323 m
Väkiluku (30.6.2022):  58 428
 – Väestötiheys:  987 as./km²
Postinumero:  73033
Suuntanumero(t):  07161
Rekisterikilpi:  GP
 
 www.goeppingen.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Göppingen on kaupunki Baden-Württembergin osavaltiossa, eteläisessä Saksassa. Se sijaitsee noin 40 kilometriä itään Stuttgartin suurkaupungista. Se on Göppingenin piirikunnan hallintokaupunki ja kuuluu Stuttgartin hallintopiiriin. Kaupungissa oli kesäkuun 2022 lopussa 58 428 asukasta, ja sen pinta-ala on 59,2 neliökilometriä.
Varhaisin maininta Göppingenistä historiallisissa lähteissä sijoittuu vuoden 1110 tienoille. Vuonna 1396 kaupungille myönnettiin rahanlyöntioikeus. Kaupunki tuhoutui tulipalossa pahoin vuosina 1425 ja 1782. Vuoden 1782 palon jälkeen kaupunki jälleenrakennettiin nopeasti herttua Karl Eugenin määräyksestä. Tuolta ajalta on peräisin Göppingenin keskusta-alueen klassistinen ulkonäkö.
Göppingenin nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa 1500-luvun keskivaiheilla Württembergin herttualle rakennettu renessanssipalatsi sekä 1400-luvulla rakennettu Oberhofenin kirkko, joka on kaupungin vanhin rakennus.
Entinen Saksalainen jalkapalloilija Jürgen Klinsmann on kotoisin Göppingenistä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Göppingen Wikimedia Commonsissa
Göppingenin kaupungin viralliset Internet-sivut (saksaksi)
Pohjoismaisten hiihtolajien Suomen olympiakarsinnat 1952

Pohjoismaisten lajien Suomen olympiakarsinnat käytiin vuonna 1952 useammassa vaiheessa ja useammassa paikassa. Katsastuksien suunnitteluun vaikutti alkutalven heikko lumitilanne, jonka vuoksi ensimmäiset valintakisat järjestettiin Kainuussa Sotkamossa ja Pohjois-Savossa Iisvedellä. Ensimmäinen katsastus oli 12. tammikuuta Iisvedellä miehille ja naisille, 12.-13. tammikuuta yhdistetyssä ja mäenlaskussa Sotkamossa Vuokatin maastossa. Seuraava karsintavaihe oli Jämsänkoskella ja Kuopion Puijolla 19.-20. tammikuuta ja lopulliset karsinnat tammikuun lopulla ns. Joensuun karsinnat Kontiolahdella hiihtäjien osalta 29. tammikuuta 1952 ja Lahdessa mäkihypyn/yhdistetyn osalta 29.-30. tammikuuta 1952.
Iisveden katsastuskilpailut 12.-13.1.1952 > Miehet 10 km:n katsastuskisa

| Sija | Kilpailija | Seura | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Urpo Korhonen | Jämsänkosken Ilves | 32,30 |
| 2 | Toivo Oikarinen | Sonkajärven Pahka | 33,05 |
| 3 | Paavo Lonkila | Kiuruveden Jänne | 33,28 |
| 4 | Arvo Viitanen | Myllykosken Kilpa-Veikot | 33,29 |
| 5 | Pauli Honkanen | Ounasvaaran Hiihtoseura | 33,34 |
| 6 | Tapio Mäkelä | Lahden Hiihtoseura | 33,38 |
| 7 | Viljo Vellonen | Savonrannan Urheilijat | 33,43 |
| 8 | Tauno Sipilä | Pylkönmäen Yrittävä | 33,50 |
| 9 | Veini Kontinen | Jämsänkosken Ilves | 33,54 |
| 10 | Viljo Pesonen | Kiuruveden Jänne | 34,05 |
Miesten viestin katsastukset olivat kohteena 12. tammikuuta 1952 käydyssä 10 km:n kisassa. Latu oli tehty vesikelin vallitessa, ja sää oli muuttunut pakkaselle tehden ladut vauhdikkaiksi, etenkin laskut. Vaarallisen kaatumisen sai kokea Jyväskylän Hiihtoseuran Arvo Kippola, joka lopulta sijoittui 13:ksi, mutta loukkasi jalkaansa. Suosikit pitivät pintansa. Tosin Myllykosken Arvo Viitanen tunkeutui suosikkien kärkiryhmään sijoittuen 5:ksi.
Iisveden katsastuskilpailut 12.-13.1.1952 > Naiset 10 km katsastuskisa

| Sija | Kilpailija | Seura | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Siiri Rantanen | Lahden Hiihtoseura | 39,29 |
| 2 | Maire Hahl | Sysmän Sisu | 39,58 |
| 3 | Sirkka Polkunen | Vihtavuoren Pamaus | 39,58 |
| 4 | Mirja Hietamies | Lemin Eskot | 40,25 |
| 5 | Tyyne Wideman | Tampereen Hiihtoseura | 40,41 |
| 6 | Tyyne Tikkanen | Kuopion Kisa-Veikot | 41,03 |
| 7 | Kaino Mähönen | Sotkamon Jymy | 41,40 |
| 8 | Hilja Pakarinen | Savonrannan Urheilijat | 42,10 |
Naisten 10 km:llä käytiin 12. tammikuuta 1952. Heti alusta erottui kolme nimeä, Siiri Rantanen, Maire Hahl ja Sirkka Polkunen.
Iisveden katsastuskilpailut 12.-13.1.1952 > Miehet 18 km:n katsastuskisa

| Sija | Kilpailija | Seura | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Veini Kontinen | Jämsänkosken Ilves | 1.06,41 |
| 2 | Pauli Honkanen | Ounasvaaran Hiihtoseura | 1.06,52 |
| 3 | Urpo Korhonen | Jämsänkosken Ilves | 1.07,21 |
| 4 | Arvo Viitanen | Myllykosken Kilpa-Veikot | 1.07,25 |
| 5 | Toivo Oikarinen | Sonkajärven Pahka | 1.07,33 |
| 6 | Tauno Sipilä | Pylkönmäen Yrittävä | 1.08,07 |
| 7 | Martti Lautala | Lappeen Riento | 1.08,37 |
| 8 | Viljo Pesonen | Kiuruveden Jänne | 1.09,06 |
| 9 | Reino Korhonen | Jämsänkosken Ilves | 1.09,10 |
| 10 | Antti Sivonen | Ilomantsin Urheilijat | 1.09,11 |
Miesten pikamatka eli 18 km:n katsastuskisa käytiin 13. tammikuuta 1952. Kärjessä oli joukko nuoria nousevia mieshiihtäjiä, kuten Kontinen, Honkanen, Korhonen, Viitanen ja Oikarinen. Kuudentena oli kokeneen kaartin edustaja Tauno Sipilä, vasta 17:na oli Lahden kokenut Tapio Mäkelä.