stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
X-League

| X-League |
| --- | --- |
Laji:  Amerikkalainen jalkapallo
Maa(t):   Japani
Perustettu:  1971
Joukkueita:  64
Hallitseva mestari:  Fujitsu Frontiers
Eniten mestaruuksia:  Obic Seagulls (8)
Sivusto:  Sarjan kotisivut
X-League on amerikkalaisen jalkapallon kilpasarja Japanissa. Sarjassa on kolme tasoa, jotka ovat X1 Super, X1 Area ja X2. Korkein sarjataso X1 Super on yksi maailman kovatasoisimmista amerikkalaisen jalkapallon sarjoista.
X-League perustettiin vuonna 1971 nimellä Japan American Football League. Vuonna 1997 sarja sai nykyisen nimensä. Sarjan mestaruusottelu on nimeltään Japan X Bowl. Se tunnettiin vuoteen 2003 asti nimellä Tokyo Super Bowl. Hallitseva mestari kohtaa kauden päätteeksi Japanin yliopistosarjan mestarin Rice Bowl -ottelussa.
X1 Super -sarjan joukkueet 2019

X-Leaguen pääsarjassa pelaa kahdeksan joukkuetta. Kauden neljä parasta etenevät pudotuspeleihin ja viimeiseksi jäänyt karsii sarjapaikastaan.
All Mitsubishi Lions
Elecom Kōbe Finies
Fujitsu Frontiers
IBM BigBlue
Nojima Sagamihara Rise
Obic Seagulls
Panasonic Impulse
Tōkyō Gas Creators
Mestarit

Sarjan mestaruusottelua on pelattu vuodesta 1987 alkaen.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  2018: Fujitsu Frontiers  2017: Fujitsu Frontiers  2016: Fujitsu Frontiers  2015: Panasonic Impulse  2014: Fujitsu Frontiers  2013: Obic Seagulls  2012: Obic Seagulls  2011: Obic Seagulls  2010: Obic Seagulls  |  2009: Kajima Deers  2008: Panasonic Denko Impulse  2007: Matsushita Denko Impulse  2006: Onward Skylarks  2005: Obic Seagulls  2004: Matsushita Denko Impulse  2003: Onward Skylarks  2002: Recruit Seagulls  2001: Asahi Soft Drinks Challengers  2000: Asahi Soft Drinks Challengers  |  1999: Asahi Beer Silver Star  1998: Recruit Seagulls  1997: Kajima Deers  1996: Recruit Seagulls  1995: Matsushita Denko Impulse  1994: Matsushita Denko Impulse  1993: Asahi Beer Silver Star  1992: Asahi Beer Silver Star  1991: Onward Skylarks  1990: Matsushita Denko Impulse  |  1989: Asahi Beer Silver Star  1988: Renown Rovers  1987: Renown Rovers  |
Aiheesta muualla

Sarjan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (japaniksi)
Uutisia X-Leaguesta The Japan Times (englanniksi)
American Football in Japan (englanniksi)
Amerikkalaisen jalkapallon pääsarjat Aasiassa
Etelä-Korea
Filippiinit
Intia
Israel
Japani
Kiina
Yleisurheilu kesäuniversiadeissa 1967

Vuoden 1967 kesäuniversiadeissa yleisurheilussa järjestettiin 30. elokuta - 4. syyskuuta. Niissä oli 33 kilpailutapahtumaa, miehille 21 ja naisille 12. Kisapaikkana oli Japanin kansallisstadion Tokiossa, joka oli ollut kolme vuotta aiemmin kesäolympialaisten näyttämönä. Kisoista jäi pois Neuvostoliiton johtama itäblokki Pohjois-Korean joukkueen virallisesta nimestä johtuvan kiistan vuoksi.
Kilpailuihin osallistui 7 suomalaista yleisurheilijaa, joissa estejuoksija Jouko Kuha otti universiadimestaruuden. Lisäksi Kuha oli 5 000 metrillä 4. ajalla 14.20,0. Kaksinkertaiseksi mitalistiksi tuli Yhdysvalloissa Brigham Youngin yliopistossa opiskellut Pertti Pousi, joka otti 3-loikan hopeaa ja pituuden pronssia. Lisäksi kuulantyöntäjä Antero Juntto ja viisiottelija Pirkko Heikkilä ottivat pronssia. Heikkilä olin lisäksi pituushypyssä 8. tuloksella 574.
Mitalistit > Miehet

| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m |  Gaoussou Koné | 10.4 |  Tommie Smith | 10.5 |  Ippolito Giani | 10.7 |
| 200 m |  Tommie Smith | 20.7 |  Menzies Campbell | 21.2 |  Ippolito Giani | 21.3 |
| 400 m |  Ingo Röper | 46.0 |  Helmar Müller | 46.6 |  Sergio Bello | 46.7 |
| 800 m |  Ralph Doubell | 1:46.7 |  Franz-Josef Kemper | 1:46.7 |  Bodo Tümmler | 1:47.8 |
| 1500 m |  Bodo Tümmler | 3:43.4 |  Dave Bailey | 3:43.5 |  Gianni del Buono | 3:44.0 |
| 5000 m |  Keisuke Sawaki | 14:03.8 |  Van Nelson | 14:05.4 |  John Jackson | 14:06.6 |
| 10,000 m |  Keisuke Sawaki | 29:00.0 |  Van Nelson | 29:00.6 |  Lutz Philipp | 29:21.4 |
| 110 m aidat |  Eddy Ottoz | 13.9 |  Ron Copeland | 14.0 |  Pierre Schoebel | 14.3 |
| 400 m aidat |  Ron Whitney | 49.8 |  John Sherwood | 50.2 |  Kiyoo Yui | 51.2 |
| 3000 m estejuoksu |  Jouko Kuha | 8:38.2 |  John McKenzie Jackson | 8:42.8 |  Nobuyoshi Miura | 8:52.2 |
| 4×100 m viesti |  Italia Vittorio Roscio Ennio Preatoni Ippolito Giani Livio Berruti | 39.8 |  Japani Naoki Abe Junji Ishikawa Yosiyuki Moriya Shinji Ogura | 40.2 |  Iso-Britannia Bob Frith Menzies Campbell Mike Hauck Jim Barry | 40.3 |
| 4×400 m viesti |  Länsi-Saksa Werner Thiemann Rolf Krüsmann Helmar Müller Ingo Röper | 3:06.7 |  Iso-Britannia Howard Davies Mike Hauck Menzies Campbell John Sherwood | 3:06.7 |  Australia Ralph Doubell Peter Griffin Phil King Greg Lewis | 3:08.4 |
| Korkeushyppy |  Miodrag Todosijević | 2.05 |  Hidehiko Tomizawa | 2.05 |  Hiromasa Kinoshita | 2.05 |
| Seiväshyppy |  Heinfried Engel | 5.00 |  Bob Seagren | 4.80 |  Alain Moreaux | 4.80 |
| Pituushyppy |  Naoki Abe | 7.71 |  Graham Taylor | 7.65 |  Pertti Pousi | 7.57 |
| Kolmiloikka |  Michael Sauer | 16.07 |  Pertti Pousi | 15.94 |  Giuseppe Gentile | 15.84 |
| Kuulantyöntö |  Neal Steinhauer | 19.19 |  Traugott Glöckler | 18.59 |  Antero Juntto | 17.24 |
| Kiekonheitto |  Gary Carlsen | 59.84 |  Hein-Direck Neu | 55.34 |  Neal Steinhauer | 53.16 |
| Moukarinheitto |  Yoshihisa Ishida | 64.94 |  Heiner Liewald | 62.18 |  Shigenobu Murofushi | 61.76 |
| Keihäänheitto |  Dave Travis | 76.64 |  Michel Pougheon | 70.34 |  Hisao Yamamoto | 67.72 |
| Kymmenottelu |  Hans-Joachim Walde | 7819 |  Jörg Mattheis | 7486 |  Bernard Castang | 7444 |
Mitalistit > Naiset

| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m |  Barbara Ferrell | 11.6 |  Gabrielle Meyer | 11.7 |  Gerlind Beyrichen | 12.1 |
| 200 m |  Gabrielle Meyer | 23.8 |  Barbara Ferrell | 23.9 |  Jannette Champion | 24.7 |
| 400 m |  Elisabeth Östberg | 55.4 |  Gabriele Grossekettler | 56.0 |  Biruta Vilmanis | 56.5 |
| 800 m |  Madeline Manning | 2:06.8 |  Abby Hoffman | 2:08.5 |  Elisabeth Östberg | 2:08.9 |
| 80 m aidat |  Françoise Masse | 11.3 |  Sheila Garnett | 11.3 |  Ayako Natsume | 11.3 |
| 4×100 m viesti |  Ranska Anne-Marie Grosse Françoise Masse Michèle Alayrangues Gabrielle Meyer | 46.5 |  Japani Miho Sato Ritsuko Sukegawa Miyoko Tsujishita Ayoko Natsume | 46.5 |  Länsi-Saksa Bärbel Palmi Marlies Fünfstück Gabriele Großekettler Gerlinde Beyrichen | 46.8 |
| Korkeushyppy |  Mami Takeda | 1.68 |  Linda Knowles | 1.68 |  Liese Prokop | 1.68 |
| Pituushyppy |  Sheila Parkin | 6.32 |  Bärbel Palmié | 6.17 |  Anne-Marie Grosse | 5.96 |
| Kuulantyöntö |  Liesel Westermann | 15.30 |  Ryoko Sugiyama | 15.04 |  Brigitte Berendonk | 14.36 |
| Kiekonheitto |  Liesel Westermann | 59.22 |  Brigitte Berendonk | 53.16 |  Iris Malnig | 46.16 |
| Keihäänheitto |  RaNae Bair | 52.98 |  Sakiko Hara | 48.38 |  Michèle Demys | 48.20 |
| Viisiottelu |  Liese Prokop | 4465 |  Michiko Okamoto | 4355 |  Pirkko Heikkilä | 4274 |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Länsi-Saksa | 8 | 9 | 5 | 22 |
| 2 |  Yhdysvallat | 7 | 6 | 1 | 14 |
| 3 |  Japani | 5 | 6 | 6 | 17 |
| 4 |  Ranska | 3 | 2 | 5 | 10 |
| 5 |  Yhdistynyt kuningaskunta | 3 | 6 | 3 | 12 |
| 6 |  Italia | 2 | 0 | 5 | 7 |
| 7 |  Suomi | 1 | 1 | 3 | 5 |
| 8 |  Australia | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 9 |  Itävalta | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 10 |  Ruotsi | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 11 |  Norsunluurannikko | 1 | 0 | 0 | 2 |
| 11 |  Jugoslavia | 1 | 0 | 0 | 2 |
| 13 |  Kanada | 0 | 2 | 0 | 2 |
| Yhteensä | Yhteensä | 34 | 35 | 40 | 109 |
Elijärven kaivos

Kemin kaivos nähtynä Kemin kaupungintalon katolta.
Kemin kaivos on Outokumpu Oyj:n tytäryhtiön Outokumpu Chrome Oy:n omistama kaivos, joka sijaitsee Kemin kaupungin pohjoispuolella Keminmaan kunnan alueella Elijärvellä. Outokummun Kemin kaivos on ainoa kromikaivos EU:n alueella.
Kemin kaivos on Suomen suurin maanalainen kaivos 2,7 miljoonan malmitonnin vuosituotantokapasiteetillaan. Se on myös osa Outokummun omistamaa integroitua ferrokromin ja ruostumattoman teräksen valmistusketjua Kemi-Tornion alueella. Kemin kaivoksella käy päivittäin töissä noin 550 henkeä sekä outokumpulaisia että palveluntarjoajien työntekijöitä.
Kemin kaivoksen tehtävänä pitkässä tuotantoketjussa kromimalmista ruostumattomaksi teräkseksi on tuottaa kromimalmista tehtyjä kromirikasteita Torniossa sijaitsevan ferrokromitehtaan raaka-aineeksi ferrokromin valmistusta varten. Kromi tekee teräksen seosaineena Outokummun Tornion terästehtaalla valmistettavasta teräksestä ruostumatonta.
Kaivos on toiminut maan alla vuodesta 2003 lähtien ja malmia on louhittu tähän mennessä 500 metrin syvyisellä ja kolmen kilometrin levyisellä malmintuotantoalueella.
Toiminnan turvallisuus, kustannustehokkuus ja ympäristöystävällisyys ovat Kemin kaivoksen leimallisimpia piirteitä. Alhaiset tapaturmaluvut ja siistit hyvin organisoidut työympäristöt, sekä 500 metriä maan alla että maan päällä, luovat edellytykset tehokkaalle työskentelylle, modernin teknologian sovelluksille ja kehittyneiden työskentelytapojen käytölle.
Toiminnasta aiheutuvat ympäristövaikutukset ovat vähäiset johtuen oksidisen kromimalmin liukenemattomuudesta, painovoimaan perustuvasta kemikaalittomasta rikastusmenetelmästä ja koko kaivos- ja rikastusprosessin kattavasta suljetusta prosessiveden vesikierrosta.
Historia

Viitteet kromimalmion olemassaolosta havaitsi ensimmäisenä sukeltaja Martti Matilainen, jonka Geologian tutkimuskeskukselle lähettämistä näytteistä yksi todettiin hyvin kromipitoiseksi 30. kesäkuuta 1959. Näyte oli löydetty läheltä nykyistä kaivosaluetta makeavesikanavan louhintatöiden yhteydessä ja varsinainen malmiesiintymä paikannettiin silloisen Elijärven alueelle jo seuraavan vuoden kevääseen mennessä. Tutkimuksia johti geologi Aarno Kahma. Geologian tutkimuskeskus luovutti esiintymän perustutkimuksensa jälkeen Outokumpu Oy:lle, joka jatkoi tutkimuksia vuoteen 1962 asti. Malmivarat arvioitiin tuolloin noin 30 miljoonan tonnin suuruisiksi. Outokumpu teki päätöksen Kemin kromiesiintymän hyödyntämisestä syksyllä 1964. Maantien rakentaminen Perta-aavalta Elijärvelle aloitettiin syksyllä 1965. Samalla aloitettiin maansiirtotyöt tulevalla kaivosalueella. Kaivoksen ensimmäiset rakennukset valmistuivat vuoden 1966 loppupuolella.
Kemin kaivoksen tuotanto käynnistyi vuonna 1968, ja ensimmäinen virallinen täysi tuotantovuosi oli 1969. Toiminta käynnistyi avolouhintana. Samana vuonna käynnistyi myös Tornion ferrokromitehtaan toiminta, jonka ensimmäinen ferrokromiuunin (VKU1) sulanlasku tapahtui elokuussa 1968.
Kemin kaivoksen maanalaisen kaivoksen louhinta- ja rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1999. Kemin kaivoksen avolouhinnan aikakausi päättyi vuonna 2005 joulukuussa tehtyyn viimeiseen avolouhosräjäytykseen.
Kemin kaivoksen tuotannon tuplaaminen tehtiin vuosina 2010–13, jolloin aiempi runsaan miljoonan malmitonnin vuosituotantokapasiteetti kasvoi 2,7 miljoonaan malmitonniin.
Kaivoksen syventäminen 500 metristä kilometriin valmistui syksyllä 2023.
Malmio

Kemin kaivos on Euroopan unionin ainoa kromikaivos. Tällä hetkellä kaivoksessa louhitaan kromimalmia yli 2 miljoonaa tonnia vuodessa. Kaivoksen todetut malmivarat ovat noin 50 miljoonaa tonnia. Näiden lisäksi mineraalivarantojen määrä on noin 98 miljoonaa tonnia ja ne on arvioitu yhden kilometrin syvyyteen asti. Keskimäärin 40 metrin paksuinen esiintymä on lähes pystysuorassa ja on noin kilometrin pituinen. Malmin syvyysulottuvuus on avoin. Malmin kromioksidipitoisuus on 26 % ja kromi-rauta-suhde on 1,6. Geologian tutkimuskeskuksen tutkimusraportin mukaan kromimalmia sisältävä muodostuma jatkuu kahden–kolmen kilometrin, mahdollisesti jopa neljän kilometrin syvyyteen.
Louhintamäärältään vuonna 1968 avattu Kemin kaivos kuuluu Suomen suurimpiin maanalaisiin kaivoksiin vuotuisella yli 2 miljoonan malmitonnin louhintamäärällään. Vuoden 2005 loppuun mennessä avolouhoksista oli nostettu yhteensä 31 miljoonaa tonnia kromimalmia. Vuonna 2003 avatusta maanalaisesta kaivoksesta on nostettu kromimalmia vuoden 2016 loppuun mennessä yli 17 miljoonaa tonnia.
Malmintuotanto

Kromimalmia louhittiin vuoteen 2005 asti avolouhintana ja avolouhinnalla päästiin noin 200 metrin syvyyteen. Vuonna 2003 alkoi maanalainen kaivostoiminta.
Maanalaiseen kaivokseen kuljetaan joko vinotunnelin tai nostokuilun kautta. Malmin louhinta on aloitettu tasolta 500, josta edetään ylöspäin kohti avolouhoksen pohjaa. Tyhjäksi louhitut yksittäiset louhokset täytetään sivukivellä. Malmin louhinta etenee käytetystä louhintamenetelmästä johtuen kaivoksen kussakin malmiossa aina alhaalta ylöspäin kohti avolouhoksen pohjaa tyhjäksi louhitut tilat aina sivukivellä täyttäen. Louhoksista malmi kuljetetaan maanalaiselle murskaamolle. Murskattu malmi siirretään hihnakuljettimilla nostokuilun läheisyydessä sijaitseviin esimurskesiiloihin ja edelleen mittataskun kautta nostokappaan. Malmi nostetaan kuilun kautta 70 metriä korkean nostotornin purkusiiloon ja sieltä rikastusprosessiin.
Maanalaisen liikkuvan kaluston huoltopaikat ovat maan alla, kuten myös vedenpoiston, ilmanvaihdon, sähköistyksen, kommunikoinnin ja muun tarvittavan infrastruktuurin vaatimat tilat ja laitteet. Lisäksi maan alle on rakennettu sekä ruokala että toimisto- ja sosiaalitiloja.
Rikastetuotanto

Malmi rikastetaan Kemin kaivoksen kahdella rikastamolla pala- ja hienorikasteiksi. Ensimmäisessä vaiheessa malmi murskataan jatkoprosessia varten. Palarikastamolla murskatusta malmista erotetaan raskasväliaine-erotuksella palarikaste, jonka kappalekoko on 12–100 millimetriä. Jauhatuksen jälkeen hienorikastamon syöte rikastetaan spiraalierottimilla hienorikasteeksi. Hienorikastamolla malmi rikastetaan hienorikasteeksi käyttämällä painovoima- ja vahvamagneettisia rikastusmenetelmiä.
Vuosittainen tuotantokapasiteetti palarikasteelle on noin 400 000 tonnia ja hienorikasteelle noin 850 000 tonnia. Rikasteiden pitoisuudet ovat vastaavasti 36 % ja 45 % kromioksidia. Rikasteet kuljetetaan kuorma-autoilla Tornion ferrokromitehtaalle.
Kemin kaivokselle on Elijärven kaivosratana tunnettu rautatieyhteys Oulu–Tornio-radalta: Malmin rautatiekuljetukset päättyivät 31. joulukuuta 2005, kun paikallinen kuorma-autoyrittäjä teki paremman tarjouksen malmin kuljetuksista Kemin kaivoksen ja Tornion tehtaiden välillä.
Aiheesta muualla

Tietoaineistot – Suomen kaivosteollisuus (Arkistoitu – Internet Archive)
Outokumpu.com (suomeksi)
Malmin löytöpaikalle Veitsiluodon Kemin tehtaille johtavan makeavesikanavan varrelle pystytetyn muistokiven jaloteräksinen laatta.
Royal Jomtien Resort Hotelin tulipalo

| Royal Jomtien Resort Hotelin tulipalo |
| --- | --- |
 Onnettomuushotelli vuonna 2008, tuolloin nimeltään Jomtien Palm Beach Hotel.
Päivämäärä:  11. heinäkuuta 1997
Kellonaika:  noin 10.20
Tapahtumapaikka:  Royal Jomtien Resort Hotel, Jomtien Beach, Pattaya, Thaimaa
Syy:  nestekaasupullo
Kuolleita:  91 tulipalossa, 11 vapaa­ehtoista liikenne­onnettomuudessa matkalla palopaikalle
Loukkaantuneita:  64 (51 vakavasti), 3 liikenneonnettomuudessa
Omaisuusvahinko:  yli 40 miljoonaa dollaria
Royal Jomtien Resort Hotelin tulipalo tapahtui aamupäivällä 11. heinäkuuta 1997, kun Jomtien Beachin alueella Thaimaan Pattayassa sijainneessa Royal Jomtien Resort -hotellissa syttyi tulipalo. Hotellin pohjakerroksen kahvilassa nestekaasupullosta alkunsa saanut palo levisi pian 17-kerroksisen rakennuksen alakerroksiin ja täytti koko hotellin savulla. Palossa kuoli 91 ihmistä ja 64 loukkaantui, joista 51 vakavasti. Lisäksi 11 vapaaehtoista kuoli liikenneonnettomuudessa matkalla palopaikalle.
Suureen uhrilukuun vaikuttivat muun muassa paloa ja savua levittäneet palavat sisustusmateriaalit, puuttuva palo-osastointi ja paineistamattomat portaikot, evakuointia hidastanut toimimaton palohälytinjärjestelmä, lukitut hätäuloskäynnit ja lukuisat ongelmat palokunnan hälyttämisessä ja pelastustoimissa. Palon seurauksena Thaimaan paloturvallisuusmääräyksiä tiukennettiin, ja savuilmaisimista, palohälytysjärjestelmistä ja sprinklereistä tuli korkeissa rakennuksissa pakollisia.
Rakennus

Liikemies Intra Thamrongvittavaspongin omistama Kiatphol aloitti vuonna 1988 Royal Jomtien Resort -hotellin rakentamisen Pattayan Jomtien Beachille. Hotellirakennus oli 17-kerroksinen ja 55,1 metriä korkea. Sen kerrospinta-ala oli kaikkiaan 30 425 neliömetriä. Pohjakerrokseen kuuluivat pääaula, kahvila, ravintola, keilahalli, disko, kauppa ja toimistotiloja. Sen yläpuolisessa välikerroksessa oli kuntosali ja lisää toimistoja. Toisessa kerroksessa oli pesula ja kokoustiloja, ja loput kerrokset olivat majoituskäytössä. Yhteensä hotellissa oli 384 huonetta. Se oli kokonaan betonirakenteinen lukuun ottamatta diskon ja kokoustilojen kattoja, jotka oli toteutettu suojaamattomilla metallirakenteilla. Kerrosten välillä kulki viisi hissiä sekä kolme porraskäytävää, yksi rakennuksen kummassakin päädyssä ja yksi keskellä.
Hotelli valmistui ennen vuonna 1992 voimaan tulleita rakennusmääräyksiä, joita ennen hotelleihin ei lakisääteisesti tarvinnut asentaa esimerkiksi sprinklereitä tai paloposteja. Tästä huolimatta hotellin johto piti rakennusta ilmeisen paloturvallisena. Hotellin mainoksessa vuonna 1990 mainittiin käytävillä käytetty palosuojattu matto, joka tarjosi sekä mukavuutta että turvallisuutta, savuilmaisimet kaikissa huoneissa ja kolme hätäuloskäyntiä joka kerroksessa.
Tapahtumat

Royal Jomtien Resort Hotelissa oli onnettomuuspäivänä yli 300 ihmistä, joista suurin osa oli thaimaalaisia seminaarivieraita. Noin kello 10.20 paikallista aikaa kaksi keittiötyöntekijää haistoivat kaasun hotellin pohjakerroksen kahvilassa ja havaitsivat, että siellä olleen yhdeksän kilogramman kaasupullon venttiilistä vuoti kaasua. Myöhemmin kävi ilmi, että keittiöapulainen Khayan Kasien oli ilmeisesti irrottanut letkun kaasupullosta varmistamatta, oliko venttiili suljettu. Toinen työntekijöistä, Chamnien Suthho, yritti sulkea venttiilin, mutta avasikin sitä vahingossa enemmän. Lähistöllä ollut kaasuliekki, jolla keitettiin vettä, sytytti pian vuotavan kaasun. Syttymistä seuranneessa kaasuräjähdyksessä kuoli kahdeksan keittiötyöntekijää.
Räjähdyksen jälkeen palo levisi nopeasti koko kahvilaan. Työntekijät yrittivät alkusammutusta, mutta voimakas palo pakotti heidät hylkäämään noutamansa sammuttimen ja pakenemaan. Joidenkin silminnäkijöiden mukaan palopaikalle jätetty sammutin räjähti pahentaen tilannetta. Hotellin sisustuksessa käytetyt palavat materiaalit levittivät paloa nopeasti, ja koko ala-aula oli ilmiliekeissä alle 20 minuutin kuluttua palon syttymisestä. Osaltaan palon nopeaan leviämiseen vaikuttivat myös sprinkelereiden puuttuminen sekä onnettomuuspäivänä puhaltanut länsituuli. Koska rakennuksessa ei ollut palo-osastointeja eikä portaikkoja ollut paineistettu, savu täytti porraskäytävät ja pääsi leviämään vapaasti ylempiin kerroksiin, joissa moni hotellin vieraista kuoli tukehtumalla.
Ala-aulasta palo levisi toisen kerroksen kokoustiloihin, joissa oli käynnissä seminaarit Thaimaan sähköntuotantoviranomaisen EGAT:n, Seapack Companyn sekä PepsiCon paikallisen yhteistyökumppanin Serm-Sukhin työntekijöille. Seminaarien osallistujat saivat tiedon palosta vasta Serm-Sukhin autonkuljettajan tultua ilmoittamaan siitä, sillä koko hotellin palohälytinjärjestelmä ei toiminut. Moni osallistujista ei enää päässyt poistumaan ja kuoli palossa.
Tapahtumat > Pelastustoimet

Ensimmäisen hälytyksen viranomaisille teki aulassa ollut hotellin työntekijä, joka soitti palokunnan hälytysnumeroon havaittuaan palon. Puhelinyhteyksissä olleiden ongelmien vuoksi hänen soittonsa yhdistyi kuitenkin Pattayan sijasta Chonburin palokunnalle, josta hänen kehotettiin ottaa yhteyttä Pattayan palokuntaan. Puhelun yhdistyminen oikeaan numeroon vei lopulta 15 minuuttia, minkä aikana palo oli kehittynyt ja kasvanut niin, että ilmoituksen tehnyt työntekijä pääsi poistumaan itse vain juuri ja juuri.
Ensimmäiset paloautot saapuivat paikalle noin puoli tuntia hälytyksen jälkeen. Toinen kerros oli tällöin jo ilmiliekeissä, eikä palomiehillä ollut mahdollisuutta saada paloa hallintaansa. Palokunnalla oli lisäksi vaikeuksia saada autojaan sijoiteltua tarpeeksi lähelle, sillä hotellirakennuksen ja hotellialueen aidan väliin jätetty tila ei ollut riittävän leveä paloautoille. Pelastustöitä sekä uhrien pelastautumista haittasi myös se, että hätäuloskäyntejä oli lukittu ulkopuolelta ja niiden eteen kasattu säilytettävää tavaraa, kuten tuoleja. Palo levisi pian kolmanteen kerrokseen, ja palolaitos lähetti avunpyynnön kaikille lähialueen kaupungeille. Koska Pattayan palokunnan nostolava-auton korin nostokorkeus ei riittänyt korkeista rakennuksista pelastamiseen, apuun pyydettiin myös maavoimien, merivoimien ja poliisilaitoksen helikopterit, mutta byrokratia viivytti niiden saapumista. Saavuttuaan Bangkokista kopterit pelastivat seitsemän ihmistä hotellin katolta ja kaksi yläkerroksen ikkunasta.
Avunpyyntöjen seurauksena ympäröivien alueiden paloautoja alkoi saapua paikalle kaksi tuntia palon syttymisen jälkeen. Bangkokista pyydetyt korkeiden rakennusten sammuttamiseen soveltuvat paloautot saapuivat palopaikalle vasta neljä ja puoli tuntia avunpyynnön jälkeen. Koska palo oli Bangkokin palolaitoksen toimialueen ulkopuolella, laitoksen johtajan oli ensin pyydettävä lupa yksiköiden lähettämiseen, mikä viivästytti apua kahdella ja puolella tunnilla. Osaltaan viivästystä aiheutti myös matkalla käynyt liikenneonnettomuus, jossa kuoli 11 palopaikalle matkalla ollutta vapaaehtoista. Bangkokin paloautojen saavuttua palon rajuin vaihe oli jo laantunut, ja niiden tehtäväksi jäi palon rajaaminen ja sammuttaminen. Palo saatiin lopulta sammumaan noin 12 tuntia syttymisen jälkeen.