stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Henri Laaksonen
Aiheesta muualla

Henri Laaksonen ITF:n sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Henri Laaksonen ITF:n sivuilla (juniori) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
M40 (tarkkuuskivääri)

| M40 |
| --- | --- |

Tyyppi:  Tarkkuuskivääri
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Valmistusvuodet:  M40 vuonna 1966. M40A1 1970-luvulla. M40A3 2000-luvulla
Tekniset tiedot
Kaliiperi(t):  7,62 × 51 mm NATO
Aseen pituus:  M40A1: 1117 mm M40A3: 1124 mm
Piipun pituus:  610 mm (1:12 oikealle kääntyvät kierteet)
Paino (tyhjänä):  M40A1: 6,57 kg M40A3: 7,5 kg
Lipas:  Irroitettava tankolipas
Kapasiteetti:  5 patruunaa
Ammuksen lähtönopeus:  853,44 m/s (metriä sekunnissa)
Tehokas kantama:  1370 metriä
M40 on Yhdysvaltojen merijalkaväen käyttämä 7,62 × 51 mm NATO -kaliiperinen pulttilukkoinen tarkkuuskivääri, joka perustuu Remington 700 -kivääriin.
M40 otettiin palveluskäyttöön 7. huhtikuuta 1966, M40 A1 -malliin siirryttiin vuonna 1977 ja A3-malliin vuonna 2001.
Lauri Kerttula

Lääninneuvos Lauri Kerttula marraskuussa 1957
Lauri Andreas Kerttula (8. marraskuuta 1890 Oulu – 10. maaliskuuta 1958 Oulu) oli suomalainen virkamies, lääninneuvos.
Kerttulan vanhemmat olivat nahkuri Karl Isak Kerttula ja Helena Katariina Juustinen. Kerttula tuli ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1910 ja suoritti ylemmän julkisen hallintotutkinnon 1914. Hän oli Oulun läänin lääninhallituksen kanslisti vuodesta 1914, lääninnotaari vuodesta 1916, varalääninsihteeri vuodesta 1917 ja lääninsihteeri vuodesta 1934. Lääninneuvos hänestä tuli 1938. Eläkkeelle Kerttula jäi vuodenvaihteessa 1957. Hänellä oli virkatyönsä ohella myös useita luottamustehtäviä.
Otanmäen kaivos

Otanmäen kaivos oli Otanmäki Oy:n ja vuoden 1968 fuusioitumisen jälkeen Rautaruukki Oy:n kaivos, joka sijaitsee entisen Vuolijoen kunnan alueella Kajaanissa.
Kaivos oli toiminnassa vuodet 1949–1985. Tuona aikana kaivoksesta louhittiin noin 33,1 miljoonaa tonnia malmia, mikä tekee Otanmäestä Suomen suurimman rautakaivoksen. Kaivos tuotti rauta-vanadiinimalmia. Sivutuotteena syntyi myös ilmeniittiä, joka aiheutti suuria ympäristöongelmia. Ne ratkaistiin osittain aloittamalla ilmeniitin käyttö 1960-luvun alussa titaanidioksidin valmistukseen Vuorikemia Oy:n tehtailla Porissa.
Kaivostoiminnan loputtua kannattamattomana sinne rakennettiin Otanmäen vaunutehdas. Kaivos oli kunnalle merkittävä työllistäjä, ja Otanmäestä muodostui Vuolijoen kunnan keskustaa mittavampi ”sivukylä”. Vuolijoen kunta liitettiin Kajaanin kaupunkiin vuonna 2007.
Uudet suunnitelmat kaivoksen avaamiseksi

Vuonna 2012 perustettu Otanmäki Mine Oy suunnittelee kaivosten (Otanmäki ja Vuorokas) avaamista uudelleen raaka-aineiden maailmanmarkkinahintojen nousun turvin. Päätuotteina olisivat vanadiinipentoksidi, ilmeniittirikaste ja rautapelletit. Kaivos tuottaisi vähäisessä määrin myös pyriittiä. Tuotanto aloitettaisiin avolouhoksella ja jatkettaisiin maanalaisena kaivoksena. Lisäksi yhtiö tutkii alueen useita satelliittimalmioita ja alueella tavattavien harvinaisien maametallien (REE) hyödyntämistä tulevaisuudessa. Kaivoksen tuotannon oli alun perin tarkoitus alkaa vuonna 2019, mutta hanke on viivästynyt päivitettävä.
Peter Östman

| Peter Östman |
| --- | --- |
 Peter Östman huhtikuussa 2024.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. joulukuuta 1961 (ikä 62) Luoto
Poliitikko
Puolue:  Kristillisdemokraatit
Asema:  Kansanedustaja, eduskuntaryhmän puheenjohtaja, kunnanvaltuutettu
Vaalipiiri:  Vaasan vaalipiiri
Kotipaikka:  Luoto
Uskonto:  evankelis-luterilainen, rauhansanalaisuus (LFF)
Puoliso:  Katarina Östman (1982)
Aiheesta muualla
Virallinen sivu
Peter Johan Östman (s. 16. joulukuuta 1961 Luoto) on suomalainen kristillisdemokrattinen poliitikko, yrittäjävaikuttaja ja yrittäjä. Östman on toiminut kansanedustajana vuodesta 2011 lähtien. Tällä hetkellä hän toimii Kristillisdemokraattisen eduskuntaryhmän puheenjohtajana.
Peter Östman on kristillisdemokraattien entinen puoluesihteeri. Östman on tullut tunnetuksi erityisesti yrittäjyyteen ja elinkeinoasioihin liittyvistä kannanotoistaan. Peter Östman on tunnettu myös osakesäästötilin aloitteentekijänä.
Tällä hetkellä hän toimii eduskunnassa maa- ja metsätalousvaliokunnan varsinaisena jäsenenä sekä varajäsenenä valtiovarainvaliokunnassa. Östman toimi kristillisdemokraattisen eduskuntaryhmän puheenjohtajana myös vuosina 2011–2019.
Vaalikauden 2019–2023 Östman toimi eduskunnan Ukraina- ja Israel-ystävyysryhmien puheenjohtajana.
Tausta ja työura

Peter Östman aloitti kauppiaan uran 13-vuotiaana Falleniuksen urheilukaupan myyjänä. Östman kävi armeijan vapaaehtoisesti 17-vuotiaana ja avioitui pian varusmiespalveluksen jälkeen. Östman aloitti työt lukkosepän opissa. 22-vuotiaana hän aloitti myyntipäällikkönä Oravais-talon tehtaalla. Östman työskenteli tehtävässä vuosina 1983–1986.
Tausta ja työura > Ura yrittäjänä

Vuonna 1986 Peter Östman perusti oman lukitus- ja turvallisuusalan yrityksen, joka toimi Pietarsaaressa ja Kokkolassa ja toimitti hälytysjärjestelmiä, kuluvalvontaa ja videovalvontaa. Östman osti yhdessä kahden vähemmistöosakkaan kanssa Keski-Pohjanmaan Lukkopalvelun. Yritys pääsi laman jälkeen nousuun vuodesta 2000. Östman toimi yrityksen toimitusjohtajana vuoteen 2007 asti.
Tausta ja työura > Yrittäjyyden edunvalvojana

Östman toimi vuosina 2000–2005 Euroopan Lukkoseppäliiton puheenjohtajana. Vuonna 2005 Östman myi kymmenen henkilöä työllistäneen yrityksensä. Vuosina 2007–2008 Östman työskenteli Helsingissä Suomen Turvaurakoitsijaliiton toimitusjohtajana. Östman palasi Pohjanmaalle ja työskenteli vuodet 2008–2009 Rannikko-Pohjanmaan Yrittäjien toimitusjohtajana.
Poliittinen ura > Kunnallispoliitikko

Peter Östman aloitti poliittisen uran 1990-luvulla ehdokkaiden tukijoukoissa. Ensimmäisen kerran Östmania pyydettiin SKL:n ehdokkaaksi vuoden 1996 kunnallisvaaleihin, joihin hän osallistui sitoutumattomana ehdokkaana. Östman on kertonut puoluevalintansa perusteeksi arvovalinnan sekä yrittäjyyden esille tuomisen.
Östman on kertonut poliittisen uransa alkuvaiheista, että muut ryhmät eivät olleet tottuneet kyseenalaistavaan oppositioon ja tämä vuoksi kristillisdemokraattisen ryhmän ajatukset tyrmättiin jatkuvasti. Lähitelevision välityksellä ihmiset kuitenkin näkivät valtuuston kokoukset ja reagoivat. Östman toimi Pedersören kunnanvaltuutettuna vuodet 1997–2017. Vuodesta 2017 lähtien Östman on ollut Luodon kunnanvaltuutettu.
Poliittinen ura > Kristillisdemokraattien varapuheenjohtajaksi ja puoluesihteeriksi

Kunnanvaltuustotyön ohella Peter Östman valittiin Folktingetin valtuustoon sekä Kuntaliiton valtuustoon. Tämän ohella Östman valittiin KD:n ruotsinkielisen erityisjärjestön puheenjohtajaksi vuosiksi 2000–2006. Täten Östman valittiin puoluehallituksen jäseneksi ja puolueen varapuheenjohtajaksi. Östman toimi puolueen varapuheenjohtajistossa vuosina 2004–2009 ennen valintaansa puoluesihteeriksi. Östman on tuonut yrittäjämäisyyttä ja tavoitteellisuutta osaksi puoluetta.
Vuonna 2009 Östman kutsuttiin kristillisdemokraattien puoluesihteeriksi. Östman seurasi tehtävässä Euroopan parlamenttiin valittua Sari Essayah'aa.
Vuonna 2019 Östman valittiin Suomen Kristillisdemokraattien ensimmäiseksi varapuheenjohtajaksi. Hänet valittiin tehtävään uudelleen puoluekokouksessa 2021.
Poliittinen ura > Kansanedustajaksi

Peter Östman valittii kansanedustajaksi Vaasan vaalipiiristä vuoden 2011 eduskuntavaaleissa. Istuntokauden alussa Östman valittiin kristillisdemokraattisen eduskuntaryhmän puheenjohtajaksi.  Östman toimi vuosina vuonna 2012 Euroopan kristillisen poliittisen liikkeen (ECPM) hallituksessa ja vuosina 2013–2016 puheenjohtajana.
Östman nimettiin kristillisdemokraattien ehdokkaaksi vuoden 2014 europarlamenttivaaleihin, mutta 4 528 ääntä ei riittänyt valituksi tulemiseen. Vuoden 2019 europarlamenttivaaleissa Östman sai 7 633 ääntä eikä tullut valituksi.
Näkemyksiä > Yrittäjyys ja elinkeinopolitiikka

Östmanin mukaan suomalainen ja eurooppalainen päätöksenteko on tähän merkinnyt yksinomaa lisävelvoitteiden asettamista työnantajayrityksille. Östmanin mukaan työllistämisen esteitä on raivattava ja rakennettava edellytyksiä työpaikkojen luomiselle. Östmanin mukaan on tärkeää huolehtia yritysluottojen saatavuudesta, luoda parempia edellytyksiä pk-yrittäjille sekä lisätä yrityskohtaisia sopimismahdollisuuksia.
Näkemyksiä > Muut teemat

Östman kannattaa holokaustin kiistämisen kieltämistä lailla.
Östmanin mielestä Suomen on harkittava irtautumista vuonna 2011 allekirjoitetusta Ottawan maamiinat kieltävästä sopimuksesta. Hänen mukaansa on epäselvää, tuleeko jalkaväkimiinoja korvaamaan tarkoitettu aseistus aidosti vastaamaan pelote- ja torjuntakyvyltään korvattuja jalkaväkimiinoja. Östman jätti hallitukselle tästä kirjallisen kysymyksen 5. syyskuuta 2019.
Yksityiselämä

Östman on ollut naimisissa vuodesta 1982. Hänellä on vaimonsa Katarinan kanssa kaksi lasta, molemmat poikia.
Aiheesta muualla

Peter Östmanin kotisivut
.aspx Peter Östman Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Yle: Seuraa kansanedustajaasi: Peter Östman (kd.)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Sari Essayah | Kristillisdemokraattien puoluesihteeri 2009–2011 | Seuraaja: Asmo Maanselkä |
Kristillisdemokraattien kansanedustajat
| n k Kristillisdemokraattien kansanedustajat 2011–2015 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (6):  Ahvenjärvi  Jääskeläinen  Rauhala  Palm  Räsänen  Östman 
| n k Kristillisdemokraattien kansanedustajat 2015–2019 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (5):  Essayah  Laukkanen  Räsänen  Tanus  Östman 
| n k Kristillisdemokraattien kansanedustajat 2019–2023 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (5):  Essayah  Laukkanen  Räsänen  Tanus  Östman 
| n k Kristillisdemokraattien kansanedustajat 2023–2027 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (5):  Essayah  Poutala  Räsänen  Tanus  Östman 
Vaasan vaalipiirin kansanedustajat
| n k Vaasan vaalipiirin kansanedustajat 2011–2015 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (17):  Gästgivars  Hautala  Henriksson  Hongisto  Kumpula-Natri (2011–2014)  Lintilä  Mäntymaa  Nylund  Puumala  Risikko  Saarakkala  Sankelo  Savola  Tolppanen  Urpilainen  Wallin (2014–2015)  Wideroos  Östman 
| n k Vaasan vaalipiirin kansanedustajat 2015–2019 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (16):  Hautala  Henriksson  Hongisto  Koski  Kurvinen  Lintilä  Nylund  Puumala  Risikko  Saarakkala  Savola  Strand  Tolppanen  Urpilainen  Wallin  Östman 
| n k Vaasan vaalipiirin kansanedustajat 2019–2023 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (16):  Berg  Henriksson  Kivisaari  Kurvinen  Lintilä  Mäenpää  J. Mäkynen  M. Mäkynen (2019–)  Norrback  Ollikainen  Peltokangas  Risikko  Sankelo  Savola  Strand  Urpilainen (2019)  Östman 
| n k Vaasan vaalipiirin kansanedustajat 2023–2027 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (16):  Berg  Henriksson (2023–2024)  Ingo (2024–)  Jukkola  Kurvinen  Lintilä  Mäenpää  Mäkynen  Norrback  Ollikainen  Peltokangas  Rintamäki  Risikko  Savola  Sillanpää  Strand  Östman 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Eduskunta  Yle
Ilmaisku Kiinan lähetystöön Belgradissa

| Ilmaisku Kiinan lähetystöön Belgradissa |
| --- | --- |
 Lähetystö vuonna 2009
Paikka:  Belgrad, tuolloinen Jugoslavia  44°49′30″N, 20°25′8.4″E
Kohde:  kiistanalainen
Ajankohta:  7. toukokuuta 1999
Iskutyyppi:  ilmaisku
Kuolleita:  3
Haavoittuneita:  20
Epäilty/epäillyt:  Yhdysvaltain ilmavoimat
Ilmaisku Kiinan lähetystöön Belgradissa oli Naton Jugoslavian ilmapommituksien aikana tekemä ilmaisku Kiinan lähetystöön Jugoslavian pääkaupunki Belgradissa 7. toukokuuta 1999. Nato oli aloittanut ilmapommituksen Kosovon sodan takia. Iskun Belgradiin tekivät Yhdysvaltain ilmavoimien B-2 Spirit-pommikoneet.
Lähetystöllä sai surmansa 3 ja haavoittui 20. Yhdysvaltojen selityksen mukaan isku oli vahinko ja se johtui kohteen väärin tunnistamisesta. Oikea kohde oli ollut lähellä sijainnut Jugoslavian huolto- ja hankintaviraston rakennus. Yhdysvallat teki virallisen anteeksipyynnön ja maksoi korvauksia uhreille. Kiinassa isku johti laajoihin mielenosoituksiin ja maiden välisten suhteiden huononemiseen.
Isku

Nato oli aloittanut Ilmaiskut Jugoslaviassa maaliskuussa 1999. Virallisen kannan mukaan tarkoitus oli pakottaa Jugoslavia päättämään Kosovon sotaan liittyneet julmuudet. Presidentti Slobodan Miloševićin johtamaa Jugoslaviaa syytettiin veriteoista Kosovon albaaneja vastaan. Kiinan lähetystö Jugoslaviassa sijaitsi pääkaupunki Belgradissa viisikerroksisessa rakennuksessa.
7. toukokuuta 1999 Belgradia lähestyivät Whitemanin lentotukikohdasta Missourista ilmaan nousseet Yhdysvaltain ilmavoimien häiveteknologiaa hyödyntävät B-2 Spirit -pommikoneet. Kiinan lähetystöön osui niiden pudottamat kuusi GBU-31 -täsmäpommia. Surmansa saivat kolme kiinalaista toimittajaa, Shao Yunhuan, Xu Xinghu ja Xun vaimo Zhu Ying. Xu ja Zhou työskentelivät kiinalaiselle kommunistipuolueen lehdelle Guangming Daily. Shao Yunhuan työskenteli Kiinan valtiolliselle uutistoimistolle Xinhua. Lähetystön sotilasattasea Ven Bo Koy haavoittui vaikeasti. Yhteensä haavoittuneita oli 20.
Iskun syy

Iskun syystä tuli kiistojen aihe. Yhdysvaltain viranomaiset selittivät iskun tapahtuneen vahingossa. Sen oikea kohde oli joitakin satojen metrien päässä lähetystöstä sijainnut Jugoslavian huolto- ja hankintaviraston rakennus. Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelun eli CIA:n ylitarkastaja Britt Sniderin tekemän selvityksen mukaan keskustiedustelupalvelu oli kohteita tunnistaessaan käyttänyt vanhentuneita kaupunkikarttoja. Luettelo eri kohteista tarkistettiin vielä esimerkiksi sairaalojen, koulujen, kirkkojen tai lähetystöjen varalta. Tarkistuksessa virhettä ei kuitenkaan huomattu. Kiinan lähetystön uutta osoitetta ei tunnettu tarkistukseen käytetyissä tietokannoissa. Yksi työntekijä oli tuntenut kaupungin entuudestaan ja huomasi tehdyn virheen. Hän ilmoitti siitä Yhdysvaltain johtokeskukseen Italian Napolissa, mutta varoitusta ei huomioitu. Hän teki myös toisen varoituksen, mutta tässä vaiheessa koneet olivat jo nousseet kohti kohteitaan.
Iskun syistä on esitetty virallisesta selityksestä poikkeavia versioita. Lokakuussa 1999 brittiläinen The Observer ja tanskalainen Politiken ehdottivat iskun saattaneen olla tahallinen. Lehdet perustuvat kantansa lähteisiin Natossa, joiden mukaan Yhdysvallat uskoi lähetystöä käytetyn Jugoslavian armeijan radiokeskuksena ja se olisi siksi ollut poistettu kiellettyjen iskukohteiden luettelosta. Teorian mukaan kiinalaiset olisivat sallineet toiminnan heidän saatuaan vastineeksi osia Jugoslavian ilmapuolustuksen alasampumasta Yhdysvaltojen F-117 Nighthawk -häivehävittäjästä. Yhdysvaltain ulkoministeri Madeleine Albright ja Kiinan Jugoslavian lähettiläs Pan Zhanlin kiistivät kuitenkin teorian.
Seuraukset

Yhdysvalloissa keskustiedustelupalvelun johtaja George Tenet erotti yhden sopimustyöntekijän. Kuusi muuta sai muita rangaistuksia. Yhdysvallat teki virallisen anteeksipyynnön ja maksoi surmansa saaneiden tai haavoittuneiden kiinalaisten perheille. Korvauksia uhreille maksettiin kaikkiaan 4,5 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Kiinan valtio sai erikseen 28 miljoonan dollarin korvauksen.
Isku huononsi joka tapauksessa Kiinan ja Yhdysvaltojen välejä huomattavasti. Kiinassa viralliset tiedotusvälineet esittivät iskun tietoisena kansainvälisen lain loukkauksena. Uutinen sai aikaan Kiinassa epätyypillisen laajoja mielenosoituksia esimerkiksi Yhdysvaltojen Kiinan lähetystöllä Pekingissä.
Yhdysvaltojen vastainen mielenosoitus Nanjingissa.
Parsuna

Tuntemattoman maalarin parsuna Iivana Julmasta, 1500-luvun loppu.
Parsuna (lat. persona) on Venäjällä 1500-luvun lopulla kehitetty muotokuvamaalaustyyppi. Sitä voidaan pitää välivaiheena perinteisten ikoneiden ja realistisempien muotokuvien välillä. Parsunat pitäytyvät vielä ikonien kaksiulotteiseen tyylissä, ja niistä näkyy kokemattomuus naturalistisen kuvaustavan käytössä. Parsunoita alettiin tehdä muistoiksi ajan maallisista henkilöistä, kun perinteinen ikonimaalaus alkoi rappeutua. Myöhemmin 1700-luvulla länsieurooppalainen tyyli tuli yhä hyväksytymmäksi.
Kuten ikoni, parsuna maalattiin tavallisesti puulevylle. Toisin kuin ikoni, parsuna esitti tavallista ja elävää ihmistä. Hahmo on maalattu jäykästi viivaperspektiiviin, ikään kuin kiinnittäen ja kunnioittaen kuvatun henkilön muistoa.
Kuuluisia parsunoita ovat Iivana Julma (1500-luvun loppu), hänen poikansa Fjodor I (1500-luvun loppu) ja ruhtinas Mihail Skopin-Šuiski (1600-luku).
Moderni parsuna

Venäjällä kehittyi Neuvostoliiton jälkeen parsunatyyppi, jossa oli vaikutteita niin ikonimaalauksesta kuin modernismista.
Parsunoita

Fjodor I, 1500-luvun loppu.
Mikael Skopin-Šuiski, 1600-luvun alku.
Mikael I Romanov, 1600-luku.
Patriarkka Nikon, 1660-1665.
Aleksei I Mihailovitš, 1670-1680-luku.
Fjodor III, 1600-luvun loppu.
Nuori Pietari I Suuri, 1600-luku.
Sofia Aleksejevna, 1682—1689.
Vasili Golitsyn, 1600-luvun loppu.
Fjodor Romodanovski, 1600-luvun loppu.
Lev Naryškin, 1600-luvun loppu.
Natalja Naryškina, 1600-luvun loppu.
Ivan Vlasov, 1695.
Vasili Ljutkin, 1698.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Venäjän taideliikkeet
Abramtsevo
Agitaatioposliini
Akmeismi
Futurismi
Konstruktivismi
Mir Iskusstva
Parsuna
Sosialistinen realismi
Suprematismi
Vaeltajat
Venäjän ja Neuvostoliiton avantgarde
Venäläinen formalismi
Venäläinen symbolismi
Zaum
John D. Rockefeller

| John D>  Rockefeller |
| --- | --- |
 John D. Rockefeller vuonna 1885
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. heinäkuuta 1839 Richford, New York
Kuollut: 23. toukokuuta 1937 (97 vuotta) Ormond Beach, Florida
Muut tiedot
Omaisuus:   663,4 miljardia dollaria vuoden 2007 dollareissa (perustuu historian rikkaimpien henkilöiden listaan ja tietoon Forbesilta – helmikuu 2008).
Yritys:  Standard Oil
John Davison Rockefeller, Sr. (8. heinäkuuta 1839 Richford, New York – 23. toukokuuta 1937 Ormond Beach, Florida) oli yhdysvaltalainen liikemies, joka perusti maailman suurimman öljy-yhtiön Standard Oilin ja oli aikanaan maailman rikkain mies. Rockefellerin kuollessa vuonna 1937 hänen omaisuutensa arveltiin olevan 1,4 miljardia Yhdysvaltain dollaria, mikä olisi nykyrahaksi muunnettuna mittava omaisuusselvennä.
Lapsuus ja nuoruus

John Davison Rockefeller syntyi Richfordissa, New Yorkin osavaltiossa 8. heinäkuuta 1839 kuusilapsisen keskiluokkaisen perheen toiseksi vanhimmaksi lapseksi. Johnin isä William "Devil Bill" Avery Rockefeller (1810–1906) oli seura- ja myyntimies, joka matkusteli ja myi patenttilääkkeitä. Johnin äiti Eliza Rockefeller (1813–1889) halusi lapsistaan rehellisiä ja yritteliäitä kansalaisia eikä säästellyt vitsaa sääntöjensä valvomisessa. Muuan opettaja kuvasi kolmea Rockefellerin veljestä seuraavasti: ”Älykkäitä poikia, joiden saattoi arvata vielä saavan maailmassa jotain aikaan.” John ei pitänyt itseään hyvänä oppilaana. Matematiikka oli oikeastaan ainoa oppiaine, jonka hän hallitsi, mutta kemiakaan ei tuntunut vaikealta. Tulevissa öljybisneksissä nämä oppiaineet olivat valttia.
Rockefeller aloitti liiketoimensa varhain: koulupäivän alussa hänellä oli tapana mennä ostamaan makeisia, jotka hän sitten myi välitunnilla kaksinkertaiseen hintaan. Hän lainasi myös rahaa korkoa vastaan. John kävi kansakoulun ja myöhemmin kirjanpitokoulua. 16-vuotiaana hän sai oikean työpaikan toimistoapulaisena ja jätti kirjanpitokoulun kesken. Koulunkäynnin ohessa hän teki liiketoimia. Hän oli kiinnostunut matematiikasta ja kemiasta. Alle 20-vuotiaana hän perusti englantilaisen kumppaninsa Maurice B. Clarkin kanssa välitysliikkeen, jonka toimialaan kuuluivat vilja, heinä ja liha. Yritykseen liittyi myöhemmin kaksi Clarkin veljeä. John oli järjestelmällinen ja käytännöllinen periaatteiden ihminen, joka ajatteli kaiken etukäteen. Hän kunnioitti lakeja ja sääntöjä ja toimi niiden mukaan. Huolimattomuutta ja laiskuutta John piti syntinä ja ajanhaaskauksena. Hän ei pelännyt tuoda julki omia aatteitaan, sillä hänen kannattamansa arvot olivat perinteisiä ja hyväksi havaittuja. John oli ”yksinyrittäjä”, mutta sisimmässään hän uskoi yhteistyöhön. Uskonnollisuus oli hänelle tärkeä elämän osa-alue, eikä hän unohtanut tätä jakaessaan myöhemmin satoja miljoonia dollareita lahjoituksia. Häneltä kysyttiin, miksi hän aikoo, kun tulee isoksi. Vastauksena oli: ”Aion hankkia paljon rahaa.”
Perustuksia > Rockefellerin säätiö

John D. Rockefeller perusti Rockefeller-säätiön vuonna 1913. Sen tarkoituksena on edistää ihmiskunnan hyvinvointia koko maailmassa. Säätiö tekee muun muassa lääketieteellisiä ja kehitysvammatutkimuksia ja toimii maailmanlaajuisesti. Rockefellerin säätiön lahjarahasto oli noin 3,1 miljardia dollaria vuonna 2001.
Perustuksia > Rockefeller Center

Rockefeller Center on New Yorkissa sijaitseva rakennuskokonaisuus, joka käsittää yhteensä 19 pilvenpiirtäjää. Rockefellerien suku rakennutti rakennukset vuosina 1932–1939 pääasiassa John D. Rockefellerin rahoilla. Rockefeller Centeriä hallitsee 69-kerroksinen GE Building. Rakennuksessa sijaitsee Rockefellerin suvun johtopaikka.
Perustuksia > Chicagon yliopisto

Rockefeller antoi lahjoituksen, jolla perustettiin Chicagoon yliopisto vuonna 1890. Tämän taloustieteen kehdoksi kutsutun yliopiston varat ovat nykyään noin 3,3 miljardia euroa.
Perustuksia > Rockefellerin yliopisto

Rockefeller Institute for Medical Research -tutkimuslaitos perustettiin vuonna 1901. Vuonna 1965 toimintaa laajennettiin kattamaan myös koulutus, ja laitos vaihtoi nimensä Rockefeller Universityksi. Sen tutkijat ovat saaneet yhteensä 23 Nobel-palkintoa vuosina 1912–2003. Rockefeller-yliopisto sijaitsee New Yorkissa.
Varallisuus

Vuonna 1902 Rockefellerin omaisuuden arvo oli 200 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Hänen kuolemansa aikoihin 1937 hänen omaisuutensa arvo oli 1,4 miljardia dollaria. Kun otetaan huomioon inflaatio ja verrataan tuolloista ja nykyistä kansantalouden kokoa, J. D. Rockefeller on selvästi rikkain koskaan elänyt ihminen. On arvioitu, että Rockefellerin omaisuus olisi vastannut vuonna 2008 noin 318–336:ta miljardia dollaria, kun omaisuuden ja koko Yhdysvaltain kansantalouden väliset mittasuhteet siirretään nykypäivään.
Perhe

Rockefeller avioitui vuonna 1864 Laura Spelmanin (1839–1915) kanssa. Pari sai viisi lasta; neljä tytärtä ja yhden pojan:
Elizabeth Rockefeller (23. elokuuta 1866 – 14. marraskuuta 1906)
Alice Rockefeller (14. heinäkuuta 1869 – 20. elokuuta 1870)
Alta Rockefeller (12. huhtikuuta 1871 – 21. kesäkuuta 1962)
Edith Rockefeller (31. elokuuta 1872 – 25. elokuuta 1932)
John D. Rockefeller, Jr. (29. tammikuuta 1874 – 11. toukokuuta 1960)
Kirjallisuutta

Chernow, Ron: Titan. The Life of John D. Rockefeller, Sr. New York: Random House, 1998. (englanniksi)
Coffey, Ellen Greenman: John D. Rockefeller, Empire Builder. Englewood Cliffs, New Jersey: Silver Burdett, 1989. (englanniksi)
Harr, John Ensor & Peter J. Johnson: The Rockefeller Century. New York: Scribner, 1988. (englanniksi)
Harr, John Ensor & Peter J. Johnson: The Rockefeller Conscience. An American Family in Public and in Private. New York: Scribner, 1991. (englanniksi)
Nevins, Allan: Study in Power. John D. Rockefeller, Industrialist and Philanthropist. Norwalk, Connecticut: Easton Press, 1989. (englanniksi)
Segall, Grant: John D. Rockefeller: Anointed With Oil. New York: Oxford University Press, 2001. (englanniksi)