stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tsimafei Kalatšou

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Tsimafei Kalatšou
Syntymäaika: 1. toukokuuta 1981 (ikä 43)
Syntymäpaikka: Mahiljou, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 172 senttimetriä
Seura
Seura: Rostov
Pelinumero: 2
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2000–2002 | Dnepr Mogilev | 73 | (11) |
| 2003 | Šahtjor Soligorsk | 30 | (5) |
| 2004 | Šah’tar Donetsk | 2 | (0) |
| 2004 | → Illitšivets Mariupol | 3 | (0) |
| 2005 | Himki | 35 | (3) |
| 2006–2007 | Rostov | 55 | (4) |
| 2008–2009 | Krylja Sovetov Samara | 32 | (6) |
| 2010– | Rostov | 69 | (9) |
Maajoukkue
| 2004– | Valko-Venäjä | 55 | (7) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 26. toukokuuta 2013.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 11. kesäkuuta 2013.
Tsimafei Kalatšou (valkoven. Цімафей Калачоў, ven. Тимофей Калачёв, Timofei Kalatšov; s. 1. toukokuuta 1981 Mahiljou, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen jalkapalloilija. Hän edustaa Venäjän valioliigassa pelaavaa Rostovia ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura

Kalatšou pelasi vuosina 2000–2002 valkovenäläisessä Dnepr Mogilevissa 73 ottelua, joissa teki 11 maalia. Vuonna 2003 hän pelasi 30 ottelua ja teki viisi maalia Šahtjor Soligorskille. Kalatšoun seuraava seura oli ukrainalainen Šah’tar Donetsk, jossa hän pelasi kaksi ottelua vuonna 2004. Samana vuonna hänet lainattiin kolmen ottelun ajaksi Illitšivets Mariupoliin. Vuodeksi 2005 Kalatšou siirtyi venäläiseen Himkiin, jossa pelasi 35 ottelua tehden kolme maalia. Seuraavaksi hänen matkansa vei kahden vuoden ajaksi Rostoviin. Pelattuaan Rostovissa 55 ottelua ja tehtyään neljä maalia Kalatšou siirtyi Krylja Sovetov Samaraan, jossa pelasi kahden vuoden aikana 32 ottelua tehden kuusi maalia. Vuonna 2010 hän palasi Rostoviin.
Maajoukkueura

Kalatšou on pelannut vuodesta 2004 alkaen Valko-Venäjän maajoukkueessa ja tehnyt seitsemän maalia.
Maajoukkueura > Maajoukkuemaalit

| # | Päivämäärä | Paikka | Vastustaja | Tilanne | Tulos | Kilpailu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 2. syyskuuta 2006 | Dinamo-stadion, Minsk, Valko-Venäjä | Albania | 1 – 0 | 2–2 | EM2008-karsinnat |
| 2 | 24. maaliskuuta 2007 | Stade Josy Barthel, Luxemburg, Luxemburg | Luxemburg | 1 – 0 | 2–1 | EM2008-karsinnat |
| 3 | 1. huhtikuuta 2009 | Almaty Central Stadium, Almaty, Kazakstan | Kazakstan | 2 – 1 | 5–1 | MM2010-karsinnat |
| 4 | 1. huhtikuuta 2009 | Almaty Central Stadium, Almaty, Kazakstan | Kazakstan | 4 – 1 | 5–1 | MM2010-karsinnat |
| 5 | 6. kesäkuuta 2009 | Neman Stadium, Hrodna, Valko-Venäjä | Andorra | 2 – 0 | 5–1 | MM2010-karsinnat |
| 6 | 10. lokakuuta 2009 | Regional Sport Complex Brestskiy, Brest, Valko-Venäjä | Kazakstan | 2 – 0 | 4–0 | MM2010-karsinnat |
| 7 | 10. lokakuuta 2009 | Regional Sport Complex Brestskiy, Brest, Valko-Venäjä | Kazakstan | 4 – 0 | 4–0 | MM2010-karsinnat |
Muuta

Hänen veljensä Dzmitryi on myös jalkapalloilija.
Tuppurainen

Tuppurainen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Allan Tuppurainen, laulaja
Allu Tuppurainen (s. 1951), näyttelijä
Ensio Tuppurainen (1924–2014), kansantaiteilija, kuvanveistäjä ja taidemaalari
Jani Tuppurainen (s. 1980), jääkiekkoilija
Kalle Tuppurainen (1904–1954), hiihtäjä
Kimmo Tuppurainen (s. 1959), näyttelijä
Markku Tuppurainen (s. 1957), helluntailainen pastori ja seurakunnanjohtaja
Osmo Tuppurainen (1920–1983), yritysjohtaja, kauppaneuvos
Tiina Tuppurainen (s. 1982), kirjailija ja toimittaja
Timo Tuppurainen (s. 1973), muusikko
Tytti Tuppurainen (s. 1976), SDP:n kansanedustaja ja ministeri
Ville Tuppurainen (s. 1988), yhdistetyn urheilija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Träskändan kartano

Träskändan kartanon nykyinen päärakennus vuonna 2023. Rakennuksen edessä on Aurora Karamzinin muistokivi.
Keisarillinen käymälä.
Träskändan kartano englantilaisen puutarhan puolelta vuonna 2023.
Träskändan kartano (ruots. Träskända gård, äännetään [tresk.enda]) on kartano Espoon Järvenperässä.
Historia

Träskändan kartano perustettiin 1700-luvulla. Kartanon ensimmäiset omistajat olivat Viaporin upseereita ja virkamiehiä. Viaporin komendantti Carl Nathanael af Klercker (1734–1817) osti 1787 kantatilan nimeltä Storträsk, johon hän liitti 1795 Frantzin ja 1801 Jofsin. Kolme verotaloa yhdistettiin ja alettiin puhua Träskändan kartanosta. Af Klercker suunnitteli itse kartanon ensimmäisen päärakennuksen vuonna 1796, ja tämän jälkeen aloitettiin 700-neliöisen päärakennuksen rakennustyöt. Af Klercker muutti hävityn sodan jälkeen Ruotsiin ja myi vuonna 1810 tilan alaiselleen majuri Per Rudman Bergenstrålelle. Bergenstrålen aikana kartanoon liitettiin vielä kylän viimeinen kantatila Kärrans.
Aurora Karamzinin isäpuoli, senaattori, sittemmin prokuraattori Carl Johan Walleen (1781–1867) osti tilan 1820 perheelleen kesänviettopaikaksi. Walleen rakennutti uuden päärakennuksen sekä Carl Ludvig Engelin suunnittelemat tiilisen viljamakasiinin ja Diana-temppeliksi kutsutun huvimajan. Hän teetätti puistosta symmetrisen ranskalaisen puiston.
Jäätyään vuonna 1840 leskeksi kartanon tunnetuin omistaja Aurora Demidov (myöh. Karamzin) osti Träskändan isäpuoleltaan Walleenilta. Hän oli kiintynyt tilaan vietettyään siellä suuren osan lapsuuttaan. Hän haetutti Pietarista ranskalaisia ja saksalaisia puutarhureita ja alkoi kunnostaa puistoa muodikkaaksi englantilaiseksi maisemapuutarhaksi. Puistoon tuotiin puita Demidovien kartanosta Uralilta. Vuosina 1851–1852 Aurora Karamzin laajensi päärakennusta ja rakennutti seuraavina vuosina lisää puisto- ja ulkorakennuksia, kuten tallin.
Venäjän keisari ja Suomen suuriruhtinas Aleksanteri II kävi kartanossa vieraillessaan Suomessa 16. syyskuuta 1863 Suomeen avaamassa valtiopäivät. Keisarin käyntiin kuului metsästysretki, jonka aikana keisari tarinan mukaan kaatoi saksanhirven, ja paikalle istutettiin keisarin tammena tunnettu tammi. Illalla järjestettiin juhlava yhdentoista ruokalajin päivällinen ja tanssiaiset. Keisarin vierailua varten Träskändaan rakennettiin kuusikulmainen käymälärakennus ja väliaikainen tanssisali.
Karamzinin aikainen päärakennus, erilaisia tyylielementtejä edustanut huvila, tuhoutui tulipalossa vuonna 1888. Pari vuotta myöhemmin suuri osa puistosta tuhoutui rajussa myrskyssä. Vuonna 1895 Karamzin myi Träskändan kartanon sisarensa Emilien tyttärentyttärelle Marielle (o.s. Linder) ja tämän miehelle Adolf Törngrenille. He rakennuttivat 1890-luvulla uuden lähinnä kesäkäyttöön tarkoitetun päärakennuksen, jonka suunnitteli toimisto Gesellius, Lindgren, Saarinen.
Nykytila

1920-luvulla Träskändassa alkoi uusi aikakausi, kun kartanon osti Espoon kunta. Nykyinen päärakennus on valmistunut 1921 ja edustaa ruotsalaista uusbarokkia. Sen julkisivut on suunnitellut ruotsalainen arkkitehti Isak Gustaf Clason, lopulliset rakennuspiirustukset laativat suomalaiset Armas Lindgren ja Bertel Liljequist. Se toimi pitkään vanhainkotina. Kartanon päärakennus on ollut tyhjillään vuodesta 2006, ja Espoon kaupunki etsii sille uutta käyttöä. Rapistunut julkisivu korjattiin vuosina 2022–2023, mutta Espoon kaupunki on haluton remontoimaan sisätiloja, ennen kuin rakennukselle on löydetty pysyvä käyttötarkoitus.
Kartanopuiston kehittäminen alkoi jo 1700-luvulla. Sen maisematyylinen asu on säilynyt hyvin ja muodostaa valtakunnallisesti merkittävän kulttuurihistoriallisen kokonaisuuden. Museoviraston ja Ympäristöministeriön kartoitus valmistui 2002. Puisto on Suomen merkittävimpiä maisematyylisiä kartanopuistoja. Puistossa järjestettiin ensimmäinen valotapahtuma syyskuussa 2019 yhdessä Suomen valotaiteen seuran kanssa. Sitä on suunniteltu myös kesäteatteriesitysten näyttämöksi.
Kuvagalleria

Vanha viljamakasiini, nykyisin kappeli.
Puistossa kappelin takana oleva Piparkakkutalo.
Keisarillinen ulkohuone.
Kirjallisuutta

Björkman, Sten: Träskändan kartano ja puisto. Teoksessa Aurora Karamzin. Aristokratian elämää. Espoon kaupunginmuseo. Otava 2006.
Törngren, Adolf: Träskända i Esbo. Teoksessa Herrgårdar i Finland I, toim. Nikander, Gabriel. Söderström 1928.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Träskändan kartano Wikimedia Commonsissa
Träskändan kartano ja Aurora Karamzin Espoon perinneseura
Tšekkoslovakia kesäolympialaisissa 1936

Tšekkoslovakia osallistui Berliinin kesäolympialaisiin 1936 saavuttaen urheilulajeissa kahdeksan mitalia, joista kolme oli kultaisia ja viisi hopeisia. Kisojen mitalitilastossa Tšekkoslovakia sijoittui 12. sijalle. Urheilulajien lisäksi maa saavutti yhden pronssimitalin taidelajien orkesterimusiikissa.
Mitalistit > Kultaa

Jan Brzák-Felix ja Vladimír Syrovátka — Melonta, miesten kanadalainen kaksikko 1 000 m
Václav Mottl ja Zdeněk Škrland — Melonta, miesten kanadalainen kaksikko 10 000 m
Alois Hudec — Voimistelu, miesten renkaat
Mitalistit > Hopeaa

Bohuslav Karlík — Melonta, miesten kanadalainen yksikkö 1 000 m
Marie Bajerová, Vlasta Děkanová, Božena Dobešová, Vlasta Foltová, Anna Hrebinová, Matylda Pálfyová, Zdeňka Veřmiřovská ja Marie Větrovská — Voimistelu, naisten joukkuekilpailu
Václav Psenicka — Painonnosto, sarja yli 82,5 kg
Jozef Herda — Kreikkalais-roomalainen paini, sarja 66,0 kg
Josef Klapuch — Vapaapaini, sarja yli 87 kg
Ulla-Kirsikka Vainio

Ulla-Kirsikka Vainio (s. 1971/1972 Rovaniemi) on suomalainen poliitikko. Hänet valittiin joulukuussa 2019 Rovaniemen kaupunginjohtajaksi.
Vainiolla on yrittäjätausta, ja hän perusti ensimmäisen yrityksensä parikymppisenä. Hän on koulutukseltaan hallintotieteiden maisteri ja rakennusarkkitehti.
Lokakuussa 2019 Rovaniemen kaupunginjohtajan tehtävää haki 22 henkilöä, joiden joukosta Vainio valittiin suljetulla lippuäänestyksellä kuuden vuoden määräajaksi äänin 35–16 joulukuussa 2019. Hänen vastaehdokkaakseen nousi Iin kunnanjohtaja Ari Alatossava. Vainio työskenteli nimityksen saadessaan Porin ympäristö- ja lupapalvelujen toimialajohtajana. Hän asui Tampereella, josta palasi perheineen synnyinkaupunkiinsa Rovaniemelle keväällä 2020. Hänellä on puoliso ja kolme lasta. Vainion edeltäjä Esko Lotvonen jäi eläkkeelle syyskuussa 2020; tavoitteeksi olikin otettu lähtevän ja tulevan johtajan mahdollisuus työskennellä jonkin aikaa samanaikaisesti.
Vainio koki uutena kaupunginjohtajana muutosten tekemisen Rovaniemen taloudellisessa tilanteessa välttämättömäksi. Tilintarkastaja ja tarkastuslautakunta katsoivat Vainion ylittäneen toimivaltuutensa kaupungin sijoitusten kotiuttamisessa ja neuvontapalveluiden ostossa, mutta hänelle myönnettiin vuonna 2021 Rovaniemen kaupunginvaltuuston taholta vastuuvapaus vuodelta 2020 äänin 28–20. Hänelle oli esitetty tilintarkastuskertomuksessa sekä toimivaltuuksiin että hankintoihin liittyvää muistutusta. Vainio kertoi pyrkineensä korjaamaan Rovaniemen sijoitustoiminnan puutteita.
Tähtirikko

| Tähtirikko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
Suomessa::  Silmälläpidettävä
 
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Saxifragales
Heimo::  Rikkokasvit Saxifragaceae
Alaheimo::  Heucheroideae
Suku::  Vanarikot Micranthes
Laji::  stellaris
Kaksiosainen nimi
 Micranthes stellaris  (L.) Galasso, Banfi & Soldano 
Synonyymit
 Saxifraga stellaris L. 
Katso myös
   Tähtirikko Wikispeciesissä   Tähtirikko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tähtirikko (Micranthes stellaris) on vuoristoissa ja arktisilla alueilla esiintyvä valkokukkainen rikkokasvi.
Ulkonäkö ja koko

Monivuotisen tähtirikon vana kasvaa 5–12 senttimetriä korkeaksi. Juurakko on haarainen ja siitä nousee useita lehtiruusukkeita. Ruusukelehdet ovat vastapuikeita, kärjestä hampaisia ja päältä karvaisia. Kukinto on harsu huiskilo, jossa alemmat kukat ulottuvat keskikukkaa ylemmäksi. Kaksineuvoisten kukkien verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä. Verhiönliuskat ovat alaspäisiä. Teriö on kaksi- tai kolme kertaa verhiön pituinen, väriltään valkoinen ja punapilkullinen. Heteitä on kymmenen kappaletta. Emiö on kaksilehtinen ja enintään tyvestä yhdislehtinen. Emilehtien tyvellä on mesisuomuja. Suomessa tähtirikko kukkii heinä-elokuussa. Kukinnan jälkeen kypsyy kaksiosainen, monisiemeninen kota.
Levinneisyys

Tähtirikkoa kasvaa Fennoskandian vuoristo- ja tunturialueilla Norjassa, Ruotsissa, Suomessa ja Kuolan niemimaalla, Skotlannissa, Walesissa, Irlannissa, Färsaarilla, Islannissa, Grönlannissa ja Koillis-Kanadassa. Lajin yhtä alalajia kasvaa paikoitellen myös Romaniassa, Pohjois-Balkanilla, Alpeilla, Keski-Ranskassa, Pyreneillä ja Espanjassa. Suomessa tähtirikko on pohjoisimman Lapin kasvi. Sitä kasvaa pääasiassa Enontekiön ja Utsjoen tuntureilla. Lajia on löydetty myös Muoniosta.
Elinympäristö

Tähtirikko kasvaa tunturipurojen märillä sorarannoilla ja sammalikoissa, lumenviipymäpaikoilla, lähdehetteiköissä ja kosteilla kallionhyllyillä.
Aiheesta muualla

Tähtirikko (Micranthes stellaris) Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö. Viitattu 17.10.2019.
Pohjolan kasvien pauloissa: Micranthes stellaris – tähtirikko
Suomen Lajitietokeskus: Tähtirikko – Micranthes stellaris Laji.fi. Viitattu 17.10.2019.
Saxifraga stellaris – Starry Saxifrage First Nature. Viitattu 17.10.2019. (englanniksi)
Tähtirikko Snowdonian kansallispuistossa Walesissa.
Tukehduttamispeli

Tukehduttamispeli tai kuristusleikki (engl. fainting game) viittaa toimintaan, jossa pyritään aiheuttamaan tajuttomuus tai sitä lähellä oleva tila estämällä aivojen hapensaanti. Tila saavutetaan toinen toistaan tukehduttamalla tai itse apuvälineitä käyttäen. Tätä "leikkiä" harjoittavat erityisesti 9–14-vuotiaat lapset ja sen tavoitteena on endorfiinien ansiosta juuri ennen tajunnan menetystä saavutettava hyvänolontunne. Tuloksena voi olla aivovamma ja pahimmassa tapauksessa kuolema. On epäilty, että useat tukehtumispelin aiheuttamat kuolemat on luokiteltu itsemurhiksi.
Peliä on pelattu sukupolvien ajan, mutta vasta Internet on mahdollistanut tukehduttamisohjeiden tehokkaan levittämisen. Usein nuoret eivät olekaan tietoisia pelin riskeistä.
Tavoiksi tunnistaa tukehduttamispelin harjoittaminen on mainittu seuraavien tunnusmerkkien etsiminen:
Selittämättömät jäljet kaulassa, usein korkean kauluksen alle kätkettyinä
Persoonallisuuden muutokset, kuten aggressiivisuus
Silmien sidekalvojen punoitus tai muut silmän stressiin viittaavat oireet
Selittämättömät haavaumat ja jäljet
Jatkuvat, kovat päänsäryt ja/tai keskittymishäiriöt
Vöitä, köysiä, kengännauhoja tai vastaavia ja erikoisia solmuja erikoisissa paikoissa
Selittämätön äänenkäheys
Petekiaa (pieniä punaisia pilkkuja) kasvoissa tai poskilla
Mätkähdyksiä makuuhuoneessa tai seinää vasten merkkinä kaatumisesta
Sekavuus yksin vietetyn ajan jälkeen
Kohtuuton yksinolontarve
Tukehtumisen seurausten ja vaarojen kyselemistä
Euroopan komissiolle on jätetty kirjallinen kysymys pelistä, sillä se on aiheuttanut lukuisia kuolemantapauksia Yhdysvalloissa ja on erittäin vaarallinen. Myös Ruotsissa sattuneeseen koulupojan kuolemaan epäillään tukehduttamispelillä olevan osuutta.
Erityisesti vanhemmille suunnattu tukehduttamispelin vaaroista valistava sivusto kertoo, miten tukehduttamispelin pelaamisen voi tunnistaa ja julkaisee tarinoita ja kuvia peliin kuolleista nuorista.
Aiheesta muualla

"Kuin känni ilman alkoholia" – hengenvaarallinen koululaisvillitys leviää Vantaan Sanomat 31.3.2016.
Tuoksuvatukka

| Tuoksuvatukka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Suku::  Vatukat Rubus
Laji::  odoratus
Kaksiosainen nimi
 Rubus odoratus  L. 
Katso myös
   Tuoksuvatukka Wikispeciesissä   Tuoksuvatukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tuoksuvatukka (Rubus odoratus) on vaaleanpunakukkainen vadelman sukuinen kasvi, jota kasvatetaan koristekasvina. Se on alun perin kotoisin Pohjois-Amerikasta. Tuoksuvatukan korkeus on 1–2,5 metriä. Se kukkii toisen vuoden versoista heinä-elokuussa. Kukat ovat kooltaan 3–4 cm. Lehdet ovat suuret, ja niistä muodostuu hyvä näkösuoja, ja siksi tuoksuvatukkaa käytetään yleisesti aidanteena. Se viihtyy puolivarjossa ja auringossa. Suomessa laji menestyy kasvuvyöhykkeillä I - VII.
Aiheesta muualla

Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Tuoksuvatukka (Rubus odoratus)
Tuoksuvatukka (Rubus odoratus) Puutarha.net.
United States Department of Agriculture (USDA): Rubus odoratus (englanniksi)
Tuppilammi (Kuhmoinen)

| Tuppilammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kuhmoinen
Koordinaatit:  61°40′41″N, 24°57′39″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pääskylänjoen valuma-alue (35.76)
Laskujoki:  oja Saaresjärven 
Järvinumero:  35.765.1.030
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  124,6 m  
Rantaviiva:  0,593 km  
Pinta-ala:  1,207 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiTuppilammi 
Tuppilammi  on Pirkanmaalla Kuhmoisten Kylämässä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee Saaresjärven ja Pitkäjärven välisellä kannaksella. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä ja sen rannat ovat suomaata. Kannaksella kulkeva metsäautotie ohittaa lammen 100 metrin päästä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Pitkäjärven valuma-alueeseen (35.765) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 124,6 metriä mpy. Siihen on johdettu kolme suo-ojaa ja neljäs oja toimii sen laskuojana. Se laskee kaakkoon päin ja laskee Saareslamminkorven kautta Saaresjärven Saareslammiin. Ojalle tulee pudotusta vain 0,7 metriä.
Turun Kansankonservatorion Nuorisokuoro

Turun Kansankonservatorion Nuorisokuoro on suomalainen kuoro joka teki yhden pitkäsoiton Finlandia-levymerkille
Diskografia

Lapset laulavat lapsille (1976)
Aiheesta muualla

Turun Kansankonservatorion Nuorisokuoron esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Tupsukivisammal

| Tupsukivisammal> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Puutteellisesti tunnettu 
   
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Ryhmä::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Alaluokka::  Kynsisammalet Dicranidae
Lahko::  Kivisammalet Grimmiales
Heimo::  Kivisammalet Grimmiaceae
Suku::  Kivisammalet Grimmia
Laji::  arenaria
Kaksiosainen nimi
 Grimmia arenaria  Hampe, 1836 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tupsukivisammal (Grimmia arenaria) on kivisammalten (Grimmiaceae) heimoon ja kivisammalten (Grimmia) sukuun kuuluva lehtisammallaji. Sitä on aiemmin pidetty harmokivisammalen (Grimmia donniana) muunnoksena.
Tupsukivisammal on yksikotinen ja noin senttimetrin korkuinen. Sitä esiintyy vihreänharmaiden, epäsäännöllisten ja tiiviskasvuisten tukkojen tai kasvustolaikkujen ominaisuudessa. Lajin itiöt ovat melko pieniä, vain 8–10 mikrometrin mittaisia.
Tupsukivisammalta tavataan kotoperäisenä Euroopassa, jossa sen levinneisyys kattaa Etelä-Euroopan vuoristot sekä Fennoskandian, jossa sitä tavataan Norjasta ja paikoin Suomen eteläosista. Viimeksi laji havaittiin Suomessa vuonna 2004 Lohjan Sikamäeltä. Laji luokitellaan Suomessa erittäin uhanalaiseksi ja se on uhanalainen myös Alankomaissa.
Täydellinen muodonvaihdos

Erään pistiäisen kehitys toukasta aikuiseksi
Täydellinen muodonvaihdos on prosessi, jossa hyönteisen elinkiertoon liittyy neljä eri kehitysvaihetta: muna, toukka, kotelo ja aikuinen. Erona osittaiseen muodonvaihdokseen täydellisessä muodonvaihdoksessa toukka ei muistuta aikuista, ja toukka-asteen ja aikuisasteen välillä on koteloaste. Täydellinen muodonvaihdos on monofyleettinen ominaisuus ja esiintyy kaikilla ylälahkoon Endopterygota kuuluvissa hyönteislahkoissa.
Hyönteisen kehitys alkaa naaraan munimasta munasta (ovo), jonka sisällä hedelmöityneestä munasolusta kehittyy toukka (larva, monikossa larvae). Toukan kuoriuduttua munasta sen tehtävä on syödä ja kerätä siten energiaa seuraavia elinvaiheita varten. Toukkavaiheen aikana toukka luo nahkansa useita kertoja ja kasvaa jokaisen nahanluonnin yhteydessä jonkin verran suuremmaksi. Nahanluontikertojen lukumäärä vaihtelee. ja usein toukan ulkoasu muuttuu nahanluontien yhteydessä. Viimeisen nahanluonnin aikana toukkanahan alta paljastuu kotelo (pupa/chrysalis). Kotelo on yleensä liikuntakyvytön. ja saalistajien hämäämiseksi se on usein toukan rakentaman kotelokopan ympäröimä. Kotelovaiheessa toukan koko ruumis hajoaa kotelon sisällä, ja lepotilassa olleista eriytymättömistä soluista kehittyy kokonaan uusi yksilö, jossa ei ole yhtäkään samaa solua kuin toukan ruumiissa. Kotelovaiheen aikana eläin käyttää ainoastaan toukkana syömästään ravinnosta keräämäänsä energiaa. Kotelovaiheen pituus vaihtelee, ja usein se sijoittuu talvikaudelle tai kuivaan kauteen, jolloin ravintoa on muutoinkin vähän.
Kotelovaiheen päättyessä aikuinen hyönteisyksilö (imago) murtaa tiensä ulos kotelosta. Siivekkäiden hyönteisten tapauksessa vastakuoriutuneen aikuisen täytyy vielä oikaista ja kuivata siipensä ennen kuin voi lähteä liikkeelle.
Lahkot

Hyönteislahkoista täydellisen muodonvaihdoksen käyvät läpi
kaislakorennot Megaloptera
kaksisiipiset Diptera
kierresiipiset Strepsiptera
kirput Siphonaptera
kovakuoriaiset Coleoptera
kärsäkorennot Mecoptera
käärmekorennot Raphidioptera
perhoset Lepidoptera
pistiäiset Hymenoptera
vesiperhoset Trichoptera
verkkosiipiset Neuroptera
Se on myös esiintynyt sukupuuttoon hävinneissä lahkoissa Mimioptera sekä Protodiptera.
Urszula Włodarczyk
Henkilökohtaiset ennätykset

200 metrin juoksu: 24,02 (1995)
800 metrin juoksu: 2.09,59 (1997)
100 metrin aitajuoksu: 13,19 (1994)
Korkeushyppy: 186 (1995,1996)
Pituushyppy: 663 (1997)
Kolmiloikka: 13,98 (1993)
Kuulantyöntö: 15,48 (2000)
Keihäänheitto: 46,51 (1998)
Seitsenottelu: 6542 (1997)
800 metrin juoksu: 2.15,87 (2000)
60 metrin aitajuoksu: 8,24 (1994)
Korkeushyppy: 185 (1996)
Pituushyppy: 654 (1998)
Kolmiloikka: 13.35 (1994)
Kuulantyöntö: 15,16 (1998)
Viisiottelu: 4808 (1998)
Tšuhna

Tšuhna tai suhna (ven. чухна) on venäläisten käyttämä haukkumasana suomalaisesta, virolaisesta, karjalaisesta sekä inkeriläisestä. Se on peräisin venäläisten itämerensuomalaisille antamasta haukkumanimestä tšuhonets tai tšuhonka, jota käytettiin eritoten suomalaisista, jotka toivat kaupunkeihin maataloustuotteita, esimerkiksi maitoa, voita tai munia.
Tšekkoslovakia olympialaisissa

Tšekkoslovakia osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Antwerpenin 1920 kesäolympialaisiin. Tšekkoslovakian viimeisiksi olympialaisiksi jäi Barcelonan kesäolympialaiset 1992. Urheilulajien lisäksi maa saavutti yhden hopeamitalin ja kaksi pronssimitalia olympialaisten taidelajeissa vuosina 1932 ja 1936.
Saavutetut mitalit > Kesäolympialaisista

| Kisat | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1920 Antwerpen | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 1928 Amsterdam | 1 | 4 | 5 | 10 |
| 1932 Los Angeles | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 1936 Berliini | 3 | 5 | 0 | 8 |
| 1948 Lontoo | 6 | 2 | 3 | 11 |
| 1952 Helsinki | 7 | 3 | 3 | 13 |
| 1956 Melbourne | 1 | 4 | 1 | 6 |
| 1960 Rooma | 3 | 2 | 3 | 8 |
| 1964 Tokio | 5 | 6 | 3 | 14 |
| 1968 Mexico City | 7 | 2 | 4 | 13 |
| 1972 München | 2 | 4 | 2 | 8 |
| 1976 Montreal | 2 | 2 | 4 | 8 |
| 1980 Moskova | 2 | 3 | 9 | 14 |
1984 Los Angeles: 
| 1988 Soul | 3 | 3 | 2 | 8 |
| 1992 Barcelona | 4 | 2 | 1 | 7 |
| Yhteensä: | 49 | 49 | 45 | 143 |