stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Benedictus XVI
Pietarin istuimella

Kun Benedictuksen paavius oli kuulutettu yleisölle, hän piti Pietarinkirkon parvekkeelta lyhyen puheen ja antoi "Urbi et orbi" ("Kaupungille ja maailmalle") -siunauksensa. Puheessaan hän totesi olevansa "yksinkertainen ja nöyrä työntekijä Herran viinitarhassa". Kommentaattoreiden mukaan korkeasti oppinutta paavia ei yleensä ole kuvattu yksinkertaiseksi. Seuraavana päivänä ensimmäisessä messussaan pitämässään puheessa hänen viestinsä oli sovinnonhaluinen. Hän sanoi tehtäväkseen Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen uudistusten saattamisen loppuun sekä Johannes Paavali II:n muiston ja kirkon tradition vaalimisen. Hän myös korosti sivilisaatioiden välisen dialogin tärkeyttä ja ekumeniaa. Paavi nimitti valintansa jälkeen uudelleen suurimman osan edellistä paavia palvelleista Vatikaanin virkamiehistä. He olivat automaattisesti menettäneet virkansa edellisen paavin kuoltua.
Benedictuksen virkaanastujaismessu oli 24. huhtikuuta 2005 kello 10. Suomea edustivat kirkollisista asioista vastaava II opetusministeri Tanja Saarela, Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Helsingin hiippakunnan piispa Eero Huovinen ja Suomen Sveitsin Vatikaaniin sivuakkreditoitu suurlähettiläs Antti Hynninen.
Pietarin istuimella > Vastaanotto

Konservatiivisten kardinaalien eturiviin kuuluvan Ratzingerin valinta paaviksi herätti maailmalla tunteita suuntaan ja toiseen. Häntä luonnehdittiin ensimmäisissä arvioissa sekä perinteisen uskon puolustajaksi että mieheksi, jonka konservatiivinen kanta voisi pahimmillaan aiheuttaa kirkon lopullisen vieraantumisen nykyaikaisesta yhteiskunnasta. National Catholic Reporter -lehden Vatikaanin-asioiden asiantuntija John L. Allen arvioikin, että edessä voi olla "kovan linjan eripuraisuutta aiheuttava paavikausi". Allen kuvasikin Ratzingeria lähes "Darth Vader -hahmoksi" uudistusmielisille katolilaisille. Toisaalta uuden paavin konservatiivisuutta pidettiin paikoin myös hyvänä asiana: jotkut islamilaiset oppineet totesivat, että Benedictus XVI:n edustama tiukka linja oli osin yhdenmukainen islamilaisen opin kanssa esimerkiksi homoseksuaalisuuden suhteen. Sen sijaan esimerkiksi Desmond Tutu arvosteli Ratzingeria "jäykäksi konservatiiviksi" ja sanoi:
»Me olisimme halunneet paaviksi jonkun, joka olisi Ratzingeria avoimempi maailman nykykehitykselle: kysymykselle naispappeudesta ja järkevälle asennoitumiselle kondomien käyttöön sekä aidsiin.»
Uuden paavin toivottiin jatkavan edeltäjänsä Johannes Paavali II:n linjaa uskontojen välisen dialogin jatkamiseksi. Benedictus XVI vakuutti sitoutuvansa tähän työhön: "Tervehdin kaikkia yksinkertaisuudella ja rakkaudella vakuuttaakseni, että (katolinen) kirkko haluaa jatkaa avointa ja vilpitöntä vuoropuhelua heidän kanssaan, ihmisen ja yhteiskunnan todellisen hyvyyden löytämiseksi."
Pietarin istuimella > Terveydentila

Uuden paavin terveydentila nousi pian erääksi puheenaiheeksi tulevaa paavinkautta eli pontifikaattia analysoitaessa. Hänen tiedetään esimerkiksi saaneen vuonna 1991 aivoverenvuodon, vaikkakaan tämä ei liene aiheuttanut hänelle pysyviä vammoja. Benedictus XVI:n tiedetään myös kärsineen ennen paaviksi tuloaan sydänvaivoista. Paavin veli Georg Ratzinger ilmaisikin jo paavinvaalin aikana huolensa veljensä terveydentilasta sanoen: "78 vuoden ikäisenä ei ole hyvä ottaa työtä, joka asettaa niin paljon haasteita henkilön fyysiselle ja henkiselle hyvinvoinnille." Paavinviran asettamat rasitteet ovat aiheuttaneet ongelmia paavien terveydelle myös aikaisemmin, sillä esimerkiksi lyhyen aikaa hallinneen Johannes Paavali I:n kuolinsyynä oli osittain liikarasitus.
Ollessaan vielä kardinaali Ratzinger oli ajatellut luopua uskonopin kongregaation johtajan tehtävistä Johannes Paavali II:n kuoleman jälkeen, sillä kuuria muutenkin uudistuu aina paavin kuoltua. Vuoden 2005 konklaavin edellä Ratzinger kuitenkin osoittautui erittäin vahvaksi paavikandidaatiksi. Hän itse kertoo eräässäkin vaiheessa pyytäneensä Jumalalta, ettei joutuisi paaviksi.
Vatikaanin politiikka > Espanja

Ensimakua uuden paavin linjasta saatiin pian. Yksi ensimmäisistä poliittisista haasteista tuli Espanjasta. Maa on ollut perinteisesti hartaan katolinen, mutta José Luis Rodríguez Zapateron sosialistihallitus oli ottanut useita askelia arvoliberalismin suuntaan. Kun Espanjan parlamentin alahuone hyväksyi homoseksuaalien täyttä avio- ja adoptio-oikeutta koskevan lain ensimmäisenä maana Euroopassa, Vatikaani reagoi nopeasti.
Vatikaani kehotti Espanjan katolisia virkamiehiä työpaikan menettämisenkin uhalla kieltäytymään lain noudattamisesta, jos se tulee voimaan. Vatikaanin mukaan laki on perusteellisen paha. Zapatero on myös ilmoittanut haluavansa tehdä Espanjasta täysin maallisen valtion, joten jännitteet Vatikaanin ja Espanjan välillä jatkunevat. Vatikaanille suhtautuminen Espanjaan on tärkeää, koska maa on merkittävä katolilainen valtio ja samalla tärkeä linkki laajalti espanjaa puhuvaan Latinalaiseen Amerikkaan.
Vieraillessaan Espanjassa paavi Benedictus XVI sai osakseen laajaa huomiota, minkä lisäksi hänen matkaansa saapui seuraamaan satojatuhansia pyhiinvaeltajia. Vierailunsa aikana paavi muun muassa totesi kannattajilleen:
»Jatkakaa lannistumatta sen osoittamista, että toimiminen ikään kuin Jumalaa ei ole olemassa vaarantaa kulttuurin ja yhteiskunnan tulevaisuuden.»
Vatikaanin politiikka > Turkki

Benedictus XVI ei myöskään kardinaalina toimiessaan kannattanut Turkin ottamista EU:n jäseneksi. Hänen näkemyksensä näyttävät kuitenkin muuttuneen: vieraillessaan Turkissa marraskuussa 2006 paavi toivoi Euroopan ja Turkin lähentyvän toisiaan. Paavi myös vieraili moskeijassa historian toisena paavina.
Vatikaanin politiikka > Kiina

Benedictus XVI peri edeltäjältään Johannes Paavali II:lta viileät suhteet Kiinaan: Kiinan kansantasavallan kommunistihallitus oli arvostellut paavia ja Vatikaanivaltion poliittisia suhteita hoitavaa Pyhää Istuinta diplomaattisuhteista Taiwaniin. Vuonna 1999 Kiinan hallitus oli estänyt Johannes Paavali II:n vierailun Hongkongissa juuri Taiwanin kysymyksen vuoksi. Lisäksi Vatikaanin ja Kiinan suhteita on jo jonkin aikaa hiertänyt kysymys paavin oikeudesta piispojen nimittämiseen. Kiistat juontavat juurensa aina vuoteen 1951, jolloin Vatikaanin lähettiläs karkotettiin Kiinasta.
Vuonna 2005 Kiinan hallitus ilmaisi uudelle paaville halunsa siitä, että Vatikaani katkaisisi diplomaattisuhteet Taiwaniin. Hallitus toivoi tämän voivan lämmittää maiden viileitä suhteita. Paavi Benedictus XVI taas on vedonnut Kiinan katolilaisiin, jotta kirkko voisi saavuttaa vapauden Kiinassa. Kiinan viranomaiset ovat kuitenkin poistaneet paavin kirjeen kiinalaisilta internetsivustoilta.
Vuoden 2008 perinteisessä pääsiäispuheessa paavi otti kantaa Kiinan tilanteeseen lukemalla kardinaali Joseph Zenin laatimia mietelauseita, joiden teemana olivat "uskonsa puolesta kärsivät 2000-luvun marttyyrit". Samassa puheessa paavi otti kantaa Tiibetin tilanteeseen vaatimalla dialogia osapuolien välille.
Vatikaanin politiikka > Kohu islamiin liittyvästä puheesta

Syyskuussa 2006 paavi Benedictus XVI piti Saksaan suuntautuneen vierailunsa aikana yliopistolla puheen, jossa hän siteerasi Bysantin keisari Manuel II Palaiologosta. Sitaatin mukaan islamin pyhänä kunnioittama profeetta Muhammed toi maailmaan ainoastaan pelkkää "julmuutta ja epäinhimillisyyttä". Myöhemmin paavi huomautti, ettei sitaatti ollut hänen itsensä laatima. Puheessa käsiteltyyn uskonnon levittämiseen väkivaltaisin keinoin, esimerkiksi sodin, paavi lisäsi jälkeenpäin, että se "ei ole sopusoinnussa Jumalan ja sielun luonteen kanssa".
Puhe tulkittiin kuitenkin joidenkin muslimien keskuudessa loukkaukseksi islamia kohtaan, ja sen sanottiin rinnastaneen islamin väkivaltaan. Myös kansainväliset uutistoimistot keskittyivät pääosin kirjoittamaan luennon islamiin liittyvistä osista, vaikkakin myöhempien asiantuntija-arvioiden mukaan Benedictus XVI:n puheessa huomionarvoista oli erityisesti järjen ylistäminen, ei islamin arvostelu. Kansainvälisissä uutissähkeissä ja -otsikoissa puheesta huomioitiin kuitenkin juuri islamiin liittyvät sitaatit. Italialainen uutistoimisto Ansa esimerkiksi lähetti aiheesta uutissähkeen: "Paavi: islamin pyhä sota on Jumalaa ja järkeä vastaan". Reuters taas uutisoi: "Paavi kutsuu muslimeja kulttuurien dialogiin perusväitteenään, että islamilainen käsitys pyhästä sodasta on järjetön ja Jumalan luonnon vastainen".
Puhe johtikin laajaan arvosteluun paavia kohtaan useissa islamilaisissa valtioissa. Esimerkiksi Malesian pääministerin mukaan paavin puhe loukkasi muslimeja ympäri maailman ja hän vaatikin Benedictus XVI:tä perumaan sanansa. Arvosteluun liittyi myös Iranin ulkoministeriö. Puhe joutui myös joidenkin uskonnollisten johtajien tuomitsemaksi, ja esimerkiksi sunnimuslimien hengellisiin johtajiin kuuluva Muhammad Sayyed sanoi puheen olleen osoitus paavin tietämättömyydestä islamista. Paikoin arvostelu muuttui väkivaltaiseksi mellakoinniksi: esimerkiksi Jordaniassa paavin puhe johti levottomuuksiin ja kirkkojen polttamiseen.
Paavi pahoitteli jälkikäteen luennostaan syntynyttä tilannetta. Benedictus XVI pyrki myöhemmin selittämään lausuntoaan:
»Kyseessä oli lainaus keskiaikaisesta tekstistä, joka ei millään tavoin kuvaa omia ajatuksiani. Toivon, että tämä rauhoittaa sydämet ja selventää todellisen tarkoitukseni, joka kokonaisuudessaan oli kutsu rehelliseen ja vilpittömään keskusteluun keskinäisessä kunnioituksessa.»
Paavin lausunnoille löytyi runsaan arvostelun lisäksi puolustajia. Esimerkiksi Saksan liittokansleri Angela Merkel totesi, että todellisuudessa paavi kannatti uskontojen välistä vuoropuhelua kohutussa luennossa. Samoin esimerkiksi Saksan kristillisdemokraattien puoluesihteeri Ronal Profalla sanoi omana näkemyksenään kiistassa: "Ne, jotka arvostelevat häntä [paavia], eivät halua keskustella, vaan uhkailla länttä ja vaientaa sen", minkä lisäksi hän totesi myös, että: "Keskustelun tarkoitus on keskenään tasa-arvoisten käymä vuoropuhelu. Me olemme valmiita siihen – mutta fundamentalistipiirit islamilaisten puolella nähtävästi eivät". Myös esimerkiksi Helsingin Sanomat asettui pääkirjoituksessaan paavin puolelle.
Vatikaanin politiikka > Vatikaanin sisäpolitiikka > Muutos konklaavin sääntöihin

Benedictus XVI:n toimiin Vatikaanin sisäpolitiikan suhteen kuuluu esimerkiksi hänen päätöksensä kumota edeltäjänsä Johannes Paavali II:n Universi Dominici gregis -kirjeessä asetettu uudistus konklaavin äänestyssääntöihin. Paavi Johannes Paavali II oli vuonna 1996 päättänyt, että mikäli paavinvaalissa ei päästä tarvittavaan kahden kolmasosan yksimielisyyteen 12 päivän sisällä, voidaan uusi paavi valita pelkällä yksinkertaisella enemmistöllä. Muutos oli merkittävä, sillä kardinaalit ovat joskus aiemmin päätyneet kompromissiehdokkaisiin juuri välttääkseen konklaavin lukkiutumisen ja pitkittymisen. Toisaalta Johannes Paavali II:n muutos mahdollisti myös sen, että yksinkertainen enemmistö voisi halutessaan viivytellä konklaavia, jotta voisi lopulta nostaa oman suosikkinsa paavinistuimelle ilman kahden kolmanneksen enemmistöä. Paavi Benedictus XVI päätti kumota edeltäjänsä päätöksen, vaikkakin säännöt yhä määräävät, että konklaavin pitkittyessä äänestys voidaan käydä vain kahden kardinaalin välillä. Olennaista muutoksessa on se, ettei paaviksi pysty nousemaan ilman kardinaalikollegion kahden kolmasosan enemmistöä.
Vatikaanin politiikka > Kardinaalinnimitykset ja kuurian johdon vaihdokset

Benedictus XVI ilmoitti 17. lokakuuta 2007 nimittävänsä konsistoriumissa yhteensä 23 uutta kardinaalia. Näistä kardinaaleista kahdeksantoista on konklaavissa äänioikeutettuna ja viisi yli 80-vuotiasta. Nimitettyjen joukossa oli sekä arkkipiispoja että emeritusrehtoreita, minkä lisäksi kardinaalinhatun saivat muun muassa Paavillinen maallikkojen neuvoston puheenjohtaja, Pyhän roomalaisen kirkon arkiston- ja kirjastonhoitaja, Idän kirkkojen kongregaation prefekti ja Jerusalemin pyhän haudan ritarikunnan pro-suurmestari. Aikaisemmin, vuonna 2006, Benedictus XVI oli jo nimittänyt kaksitoista uutta kardinaalia.
Tavan mukaan paavi myös uudisti kuurian johtoa edeltäjänsä kuoleman jälkeen. Esimerkiksi kardinaalivaltiosihteeri vaihtui Johannes Paavali II:n aikaisesta Angelo Sodanosta uuden paavin nimittämään Tarcisio Bertoneen.
Arvomerkit ja esiintyminen > Paavillisten arvomerkkien käyttö

Benedictus XVI oli hiljattain hallinneista paaveista kolmas, jota ei kruunattu virkaansa perinteisellä paavinkruunulla eli kolmikerroksisella tiaaralla. Vielä Paavali VI:n aikana kruunu oli käytössä. Vaikka Benedictus XVI:n edeltäjät Johannes Paavali I ja Johannes Paavali II vihittiin paaviksi ilman tiaarakruunua, esiintyi se kuitenkin symbolina heidän paavillisissa vaakunoissaan. Benedictus XVI:n vaakunassa kruunun tilalla on poikkeuksellisesti pelkkä paavin mitra.
Vaikka Benedictus XVI ei ollut käyttänyt paavillista tiaaraa, oli hän tuonut takaisin joitain aikaisemmin poisjätettyjä paavillisia vaatekappaleita: esimerkiksi camauro-niminen hattu on otettu uudelleen käyttöön. Myös paavin arvomerkkeihin kuuluvan pallium-kangasnauhan tyyliä on muutettu vanhanaikaisemmaksi.
Arvomerkit ja esiintyminen > Esiintyminen ja median rooli

Media on ollut tärkeässä roolissa Benedictus XVI:n pontifikaatin aikana, sillä maailmanlaajuinen julkisuus on taannut hänelle laajat mahdollisuudet levittää ajatuksiaan. Hänen edeltäjänsä Johannes Paavali II oli omalta osaltaan vienyt paaviuden uudelle aikakaudella olemalla ensimmäinen todellinen mediapaavi. Useat viestimet ympäri maailmaa huomioivat Benedictus XVI:n esittämiä ajatuksia sekä hänen tekemiään matkoja.
Paavin mediassa saamasta huomiosta kertoo esimerkiksi se, että maailman nuorisopäivillä paavin pitämää puhetta katsoi ympäri Eurooppaa noin 250 miljoonaa ihmistä. Lisäksi paavin Saksassa pitämä messu oli maan historian suurin tapahtuma.
Benedictus XVI:n esiintyminen on poikennut hänen edeltäjänsä linjasta. Johannes Paavali II:n mediaesiintyminen oli voimakasta, ja hän oli suosittu esimerkiksi nuorison parissa. Benedictus XVI:n tyyliä taas on kuvailtu vähemmän tunteikkaaksi, mutta toisaalta häntä on myös kiitelty oppineisuudestaan ja sen mukana tuomasta karismasta. Paavin puheita onkin ollut kuuntelemassa aina suuri joukko ihmisiä, ja hänen matkansa ovat keränneet joukoittain pyhiinvaeltajia ympärilleen. Erään nuoren kolumbialaistytön kommentti maailman nuorisopäiviltä kertoo omalta osaltaan suhtautumisesta Benedictus XVI:n tyyliin esiintyä paavina:
»Hän on juuri sellainen isoisä, jollaista jokainen toivoo itselleen.»
Toisaalta mediasta ei välttämättä ole ollut pelkkää hyötyä paaville. Esimerkkinä voidaan ottaa esille paavin pitämästä puheesta noussut kohu muslimimaissa. Tällöin media oli keskittänyt huomionsa pääosin paavin puheen islamia koskeviin satoja vuosia vanhoihin lainauksiin, vaikka puhe kokonaisuudessa käsitteli aivan eri asioita. Toisaalta median kautta paavi sai myös aikaan todellista teologista keskustelua islamin ja katolilaisen kristinuskon välille, sillä useat johtavat muslimioppineet kävivät pian kohun jälkeen kirjeitse vuoropuheluun muun muassa järjen ja uskon suhteesta, mitä paavi oli korostanut jo itse kohua herättäneessä puheessaan.
Arvomerkit ja esiintyminen > Paavin matkat

Benedictus XVI:n paavilliset matkat suuntautuivat enimmäkseen Eurooppaan. Euroopan ulkopuolelle hän on matkustanut paavina neljästi: kerran Brasiliaan, kerran Turkkiin, kerran Australiaan ja kerran Yhdysvaltoihin. Euroopan maista hän on käynyt Italiassa, Puolassa, Ranskassa, Saksassa, Espanjassa ja Itävallassa. Matkoillaan paavi on tavannut valtionjohtoa, esimerkiksi Espanjassa hän tapasi maan kuninkaallisperheen ja pääministerin.
Matkoillaan paavi Benedictus XVI on myös tavannut kannattajiaan ja ottanut kantaa niin maalliseen politiikkaan kuin myös hengellisiin asioihin. Esimerkiksi Espanjan-vierailunsa aikana paavi otti kantaa homoseksuaalisuuteen ja Espanjan samaa sukupuolta olevien avioliittoa koskevaan lainsäädäntöön. Lisäksi matkoillaan hän on osallistunut erilaisiin tilaisuuksiin, kuten Latinalaisen Amerikan ja Karibianmeren alueen piispojen konferenssiin vieraillessaan Brasiliassa.
Paavin vierailuja on ollut seuraamassa suuri ihmisjoukko, ja esimerkiksi Puolassa häntä oli vastaanottamassa yli kymmenentuhatta ihmistä. Vierailuun kuului myös valtavan messun järjestäminen, minkä lisäksi paavi vieraili Auschwitz-Birkenaun keskitysleirillä. Joidenkin näkemysten mukaan Benedictus XVI oli myös edistämässä Saksan ja Puolan kulttuuritaustasta ja historiasta johtuen viileähköjä välejä. Esimerkiksi Puolan presidentti Lech Kaczyński totesi vierailusta: "Nyt olemme entistä läheisempiä. Tunnemme, että todellinen yhdentyminen toteutuu täydellisimmillään hengellisellä tasolla".
Kirkolliset opetukset > Deus Caritas Est

Deus Caritas Est (Jumala on rakkaus; 1. Joh. 4:16) on ensimmäinen Benedictus XVI:n julkaisema ensyklika. Paavi allekirjoitti tekstin joulupäivänä 2005, ja se julkaistiin 25. tammikuuta 2006 latinaksi ja käännettynä seitsemälle muulle kielelle (englanniksi, ranskaksi, saksaksi, italiaksi, puolaksi, portugaliksi ja espanjaksi). Ensyklika koostuu edesmenneen Johannes Paavali II:n kesken jääneistä kirjoituksista ja paavi Benedictus XVI:n äidinkielellään saksaksi kirjoittamasta toisesta osasta. 70-sivuinen ensyklika käsittelee erityisesti termien eros, agape ja logos merkityksiä ja niiden yhteyttä Jeesuksen opetuksiin. Paavin mukaan ensyklika käsittelee rakkautta eri muodoissaan. Ensyklika on ensimmäinen, johon Pyhä istuin julisti paavin pidättävän tekijänoikeuden.
Kirkolliset opetukset > Tridentiininen messu

Vatikaani julkaisi 7. heinäkuuta 2007 Benedictus XVI:n omasta aloitteestaan (motu proprio) kirjoittaman apostolisen kirjeen Summorum Pontificum, joka helpotti niin sanotun tridentiinisen messun viettämistä pappien niin halutessa tai seurakuntalaisten sitä toivoessa. Tämä messu edelsi Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen (1962–1965) jälkeen yksinkertaistettua ja osittain tai kokonaan kansankieliseksi muutettua messuriitusta. Ennen uudistusta tällaisen vanhamuotoisen liturgian julkinen viettäminen oli sallittua vain paikallisen piispan luvalla. Myös esimerkiksi vanhamuotoinen kaste, avioliittoon vihkiminen ja hautajaisliturgia hyväksyttiin vaihtoehdoksi uudemmille liturgian muodoille. Paavi korosti apostolisessa kirjeessään kahta seikkaa: ensinnäkin hän vahvisti, ettei vanhamuotoisen liturgian viettäminen koskaan ollut ollut lainsäädännöllisesti kielletty. Toisaalta hän painotti, että roomalainen riitus on edelleenkin yksi riitus, jossa nyt vain rinnakkain elää kaksi muotoa: kirkolliskokouksen jälkeen käyttöön otettu ns. tavallinen muoto (ordinary form) ja aikaisemmin yleisesti käytössä ollut erityinen muoto (extraordinary form). Ne molemmat ovat täydellinen ilmaus yhdestä katolisesta uskosta (rukouksen laki on uskon laki, lex orandi - lex credendi). Lisäksi paavi toivoi, että kirkon perinteisesti pyhänä pitämää liturgiaa arvostettaisiin ja kunnioitettaisiin edelleen. Päätös oli joidenkin juutalaisjärjestöjen tuomitsema, koska vanhassa riituksessa oli juutalaisia loukkaavaksi mielletty osa.
Suomessa ensimmäiset paavin päätöksen jälkeiset vanhamuotoiset messut vietettiin Pyhän Henrikin katedraalissa Helsingissä 6.–8. lokakuuta 2007.
Kirkolliset opetukset > Ortodoksinen kirkko ja protestanttisuus > Protestanttien ja ortodoksien vajavaisuus

10. heinäkuuta 2007 uskonopin kongregaatio julkaisi paavin hyväksymän kannanoton, joka on periaatteessa vuonna 2000 julkaistun, tuolloisen kardinaali Joseph Ratzingerin allekirjoittaman Dominus Iesus -asiakirjan tiivistelmä. Asiakirjassa todetaan, ettei reformaatiosta syntyneitä yhteisöjä voi sanan varsinaisessa merkityksessä kutsua kirkoiksi, koska niillä ei ole kaikkia sakramentteja, eikä varsinkaan siis pätevää apostolista piispuutta ja pappeutta. Vaikka tämä opetus ei ole uusi, se herätti jonkin verran vastalauseita ja ihmettelyä protestanttisissa piireissä.
Kannanottoon kuului toteamus, jonka mukaan "katolinen kirkko on ainoa oikea Kristuksen kirkko". Tämäkään ei ole oppina uusi, ja jo Johannes Paavali II oli esittänyt paavinkaudellaan toteamuksen, jonka mukaan Kristuksen kirkko on luonteeltaan katolinen. Nyt julkaistun Benedictus XVI:n allekirjoittaman kannanoton katsottiin maailmalla tuottavan vahinkoa 1960-luvulta voimistuneelle kirkkojen lähentymiselle. Tästä kertoo esimerkiksi Saksan evankelisen kirkon johtajan antama lausunto asiasta: "Mahdollisuus lähentymiseen näyttää jälleen vetäytyneen kaukaisuuteen". Samoin esimerkiksi Venäjän ortodoksinen kirkko piti uutta julistusta kirkkojen välistä dialogia heikentävänä. Se esittikin julistuksen jälkeen näkökantansa, jonka mukaan katolinen kirkko "on jämähtänyt vuoden 1054 asetelmiin".
Kirkolliset opetukset > Ortodoksinen kirkko ja protestanttisuus > Lähentyminen ortodoksisen kirkon kanssa

»Roomalaiskatolilaisten ja ortodoksisten kristittyjen ei tule olla vieraita toisilleen. Ja heti kun emme enää ole vieraita, emme ole ehdottomasti vihollisia. Tarvitsemme toisiamme ja emme saa unohtaa, että Jeesus Kristus pyysi Jumalaa yhdistämään Hänen seuraajansa. Me olemme yksi perhe ja jaamme yhteiset kristilliset arvot.» 
(Metropoliitta Kirill)
lähde tarkemmin?
Benedictus XVI:n pontifikaattiin on kuulunut myös lähentymistä ortodoksisen kirkon kanssa. Paavi on muun muassa tavannut tärkeitä ortodoksisen kirkon vaikuttajia, minkä lisäksi Ravennassa ortodoksiset ja katolilaiset ovat käyneet opillisia keskusteluja. Benedictus XVI:n tapaamisten luonteesta kertoo esimerkiksi hänet tavanneen Smolenskin ja Kaliningradin metropoliitan Kirillin kuvaus, jossa hän luonnehti paavin tapaamista "merkittäväksi tapahtumaksi kristillisen yhtenäisyyden tiellä".lähde tarkemmin? Keskinäisen vuoropuhelun tärkeydestä metropoliitta totesi: "Dialogi – kahdenkeskinen keskustelu – on paras tapa löytää ratkaisuja olemassa oleviin ongelmiin".lähde tarkemmin?
Keskinäisestä läheisyydestä ja sovinnonhaluisuudesta kertoo myös se, että ortodoksisen kirkon Konstantinopolin patriarkka Bartolomeos on sanonut voivansa tunnustaa paavin ensimmäisyyden.lähde tarkemmin? Asia on merkityksellinen, sillä juuri kiista paavin asemasta oli osasyynä kirkon jakautumiseen katolilaiseksi ja ortodoksiseksi vuonna 1054. Toisaalta patriarkka on ilmoittanut, ettei hän ole valmis hyväksymään katolilaista näkökulmaa paavin ensimmäisyydestä.lähde tarkemmin?
Loppuvuodesta 2007 Ravennassa pidetty katolilaisten ja ortodoksien kokous tuli siihen tulokseen, että molemmat osapuolet ovat valmiita tunnustamaan paavin aseman "ensimmäisenä piispojen joukossa". Vaikka päätös oli yksimielinen, syntyi eriäviä kantoja siitä, mitä tämä asema käytännössä takaa paaville. Lisäksi perusteluissa oli eroa, sillä ortodoksisen kannan mukaan paavin ensimmäisyyden taustalla on lähinnä Rooman seurakunnan varhainen kunnia-asema, eivätkä sen väitetyt juuret apostoli Pietariin. Kokouksen päätöstä arvioitaessa on myös huomattava, että Venäjän ortodoksisen kirkon edustusto oli jo aikaisemmin marssinut ulos kokouksesta. Syynä ulosmarssiin ei kuitenkaan ollut ajatus paavin ensimmäisyydestä, vaan valtasuhteisiin liittyvät riidat Konstantinopolin kanssa.lähde tarkemmin?