stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Elýmnioi

| Elýmnioi Ελύμνιοι |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Elýmnioi
 Koordinaatit: 38°46′N, 23°19′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Thessalia jaKeski-Kreikka
Alue:  Keski-Kreikka
Alueyksikkö:  Euboia
Kunta:  Mantoúdi-Límni-Agía Ánna
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta
 – Kallikrates-koodi:  290701
Väkiluku (2011):  4 490
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  ChA
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Elýmnioi (kreik. Ελύμνιοι; virallisesti Δημοτική Ενότητα Ελυμνίων, Dimotikí Enótita Elymníon) on yksi Mantoúdi-Límni-Agía Ánnan kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Euboian alueyksikössä Keski-Kreikan alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 4 490 (vuonna 2011).
Elýmnioin kunnallisyksikkö käsittää Mantoúdi-Límni-Agía Ánnan kunnan länsiosan Euboian saaren pohjoisosassa Pohjoisen Euboianlahden rannalla. Kunnallisyksikön suurin asutus on Límnin kylä. Sekä kyseinen kylä että kunnallisyksikkö ovat oletettavasti perineet nimensä antiikin ajan Elymnionin kaupungilta. Elýmnioi oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Mantoúdi-Límni-Agía Ánnan kunnaksi yhdessä Kiréaksen ja Niléaksen kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Elýmnioin kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä­yhdys­kunta | Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Kechriés | Dáfni | 190 |
| Kechriés | Kechriés | 477 |
| Kourkouloí | Kourkouloí | 314 |
| Límni | Chrónia | 75 |
| Límni | Galatákisin Pyhän Nikolaoksen luostari (Moní Agíou Nikoláou Galatáki) | 6 |
| Límni | Katoúnia | 7 |
| Límni | Límni | 1 642 |
| Límni | Myrtiás | 190 |
| Límni | Retsinólakkos | 6 |
| Límni | Sipiás | 120 |
| Roviés | Damiá | 66 |
| Roviés | Drymóna | 57 |
| Roviés | Kalamoúdi | 37 |
| Roviés | Koúlouros | 10 |
| Roviés | Maroúli | 16 |
| Roviés | Pyhittäjä Daavid Euboialaisen luostari (Moní Osíou Davíd Gérontos) | 12 |
| Roviés | Palaiochóri | 38 |
| Roviés | Roviés | 1 035 |
| Skepastí | Skepastí | 192 |
Yhteensä: 4 490
Ennusmerkki

Auringon ja kuun ennusmerkkejä esittelevä käsikirjoitus 1800-luvun puolivälistä.
Ennusmerkki eli enne tarkoittaa kansanperinteen tai jonkin mystiikan tai näennäistieteen oppisuunnan tuntemaa luonnossa tai ihmisissä havaittavaa merkkiä (ilmiötä tai asiaa), jonka uskotaan kertovan tulevasta, mutta jossa ei ole nähtävissä luonnollista syy-yhteyttä merkin ja ennustetun tapahtuman välillä. Ennusmerkin ja ennustetun tapahtuman välinen yhteys uskotaan siis usein olevan yliluonnollinen. Joillekin ennusmerkeille on löytynyt luonnollinen selitys, jonka jälkeen niitä ei ole enää pidetty perinteisessä mielessä ennusmerkkeinä. Eräs tällainen on joidenkin vanhusten "luiden kolotus" ennen myrskyä, jonka tiedetään kuitenkin nykyisin johtuvan korkeapaineesta[lähde? ].
Ennusmerkkejä eivät ole selittämättömät, intuitioon perustuvat käsitykset tai näyt siitä, mitä tulee tapahtumaan. Ennusmerkit ovat kaikkien nähtävissä luonnossa, joskin ne täytyy "lukea" ja tulkita aina tietyn perinteen mukaan tai liittää omakohtaisesti johonkin mahdollisesti tulevaan tapahtumaan.[lähde? ]
Enteellä voidaan tarkoittaa myös tulevasta kertovaa näkyä kuten enneunta, tai sellaista merkkiä, josta syy-yhteys on järkeiltävissä tai tieteen todistama.[lähde? ]
Historia

Babyloniassa luultiin, että tarkkailemalla taivaankappaleita, niiden keskinäistä asemaa ja ulkonäköä voitiin lukea jumalten tahto ja siitä riippuvaisten ihmisten kohtalot. Suurin merkitys oli kuulla. Onni tai onnettomuus riippui usein siitä, oliko kuu pilvessä, ja kuunpimennys oli erityisen kohtalokas. Mihinkään tärkeisiin toimiin ei sen vuoksi ryhdytty koettamatta ensin enteitten avulla tutkia, miten ne tulisivat onnistumaan. Babylonialaisten jumalolennoilla oli profeettansa ja ennustajattarensa, jotka ennustivat tulevia asioita tiettyjen merkkien avulla. Jokaisessa babylonialaisessa temppelissä oli oraakkelikammio, missä jumala merkeillä ilmaisi tahtonsa. Tärkein oraakkelitemppeli oli Arbelassa sijainnut Ištarin pyhäkkö.
Ennusmerkkejä

erityisen punaisen iltataivaan on katsottu ennustavan sotaa, verenvuodatusta tai tulipaloa
mustan kissan kävely tien yli on nähty epäonnen merkiksi
pyrstötähteä pidettiin keskiajalla erityisen pahana merkkinä
maanjäristys on aina ennustanut onnettomuutta
tähdenlento on nähty usein hyväksi enteeksi, tai mahdollisuudeksi vaikuttaa tulevaan toivomalla jotakin
Ei sanaakaan

| Ei sanaakaan> Ne le dis à personne |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Guillaume Canet
Käsikirjoittaja:   Guillaume Canet  Philippe Lefèbvre 
Perustuu:  Harlan Cobenin romaaniin
Tuottaja:  Luc Besson
Säveltäjä:  Matthieu Chédid
Kuvaaja:  Christophe Offenstein
Leikkaaja:  Hervé de Luze
Tuotantosuunnittelija:  Philippe Chiffre
Pukusuunnittelija:  Carine Sarfati
Pääosat:   François Cluzet  André Dussollier  Marie-Josée Croze  Kristin Scott Thomas  Nathalie Baye  François Berléand  Jean Rochefort  Mika'ela Fisher 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:  Canal+ Ciné+ Classic
Levittäjä:  EuropaCorp Netflix Disney+
Ensi-ilta:  2006
Kesto:  125 min
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ei sanaakaan (Ne le dis à personne) on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut Guillaume Canet’n ohjaama ranskalainen jännityselokuva, joka perustuu yhdysvaltalaisen Harlan Cobenin samalla nimellä suomennettuun romaaniin Tell No One.
Juoni

Margot Beckin (Marie-Josèe Croze) uskotaan joutuneen sarjamurhaajan uhriksi vuosia sitten. Murhaaja on joutunut kiinni, muttei ole tunnustanut Margot’n murhaa. Eräänä päivänä Margot'n miehen, lastenlääkäri Alexandre Beckin (François Cluzet) elämässä alkaa tapahtua outoja. Onko hänen vaimonsa sittenkin yhä elossa?
Vastaanotto

Helsingin Sanomissa Pertti Avola piti elokuvaa jahkailevana ja ylipitkänä trillerinä, jossa on paljon kuolleita kohtia, selittelevää puhetta ja pateettista tunteellisuutta. MTV3:n Atso Suopanki piti François Cluzet’n näyttelijäntyöstä ja tarinan hyvin rakennetusta ja ennalta-arvaamattomasta kuljetuksesta.
Käännös suomeksi
Epilän rautatieasema

Epilän rautatieasema (lyh. Epä, ratakm 194+430)  oli rautatieliikennepaikka Tampere–Pori-radalla Epilän kaupunginosassa Tampereella. Liikennepaikka oli radan ensimmäisiä asemia, ja se avattiin vuonna 1895. Ensimmäinen liikennepaikkarakennus oli vain odotussuoja, joka valmistui vuonna 1896. Varsinainen asemarakennus valmistui vuonna 1918, mutta vaurioitui välittömästi Suomen sisällissodassa. Korjaustyöt valmistuivat vuonna 1920.
Epilä oli tärkeä liikennepaikka rautatien alkuaikoina. Aseman läheisyyteen siirtyivät tapetti- ja maalitehtaat vuonna 1907. Hyvien liikenneyhteyksien ansiosta syntyi myös huvila-asutusta läheisen Epilänharjun rinteille.
Aseman merkitys väheni Lielahden rautatieaseman avaamisen jälkeen 1928. Epilä muutettiin vain tavaraliikenteen käyttöön ja henkilöliikenne päättyi. Henkilöliikenteelle avattiin seisakevaihde vuonna 1931. Epilän liikennepaikka lakkasi olemasta henkilöliikenteen pysähdyspaikka vuonna 1979, ja se lakkautettiin vuonna 1983. Asemarakennus taloushuoneineen on purettu ja jäljellä on vain 1960-luvulla tehty kuormauslaituri.
Vuonna 2022 esitellyissä suunnitelmissa on, että Epilän, Amurin, Messukylän ja Ylöjärven seisakkeet otettaisiin uudestaan käyttöön.
Aiheesta muualla

Kuvia Vaunut.org -sivustolla
Eat Static

| Eat Static |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1990–
Tyylilaji:  electronica, psytrance
Kotipaikka:  Englanti
Jäsenet:  Merv Pepler  
Entiset jäsenet:  Joie Hinton                        Steve Everitt  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Eat Static on brittiläinen elektronisen musiikin projekti. Se yhdistetään yleensä psytranceen, mutta se tuottaa myös muunlaista elektronista tanssimusiikkia. Eat Staticin muodostivat pitkään pääasiassa Joie Hinton ja Merv Pepler, mutta nykyään se on lähinnä Peplerin yhden miehen projekti.
Eat Static juontaa juurensa Wooden Baby -nimisestä yhtyeestä, joka perustettiin vuonna 1987. Kolme vuotta myöhemmin se kehittyi Eat Staticiksi. Tuolloin mukana olivat Steve Everitt, Hinton ja Pepler. Kaksi jälkimmäistä soittivat aktiivisesti myös rockyhtye Ozric Tentaclesissa (koskettimet, rummut), jonka he jättivät lopulta 1994 keskittyäkseen täysipainoisesti Eat Staticiin. Helmikuussa 2008 Joie Hinton jätti puolestaan Eat Staticin viettääkseen enemmän aikaa perheensä parissa.
Diskografia

Abduction (Planet Dog Records,  1993)
Lost In Time (Planet Dog Records,  1993)
Implant (Planet Dog Records,  1994)
Epsylon (Planet Dog Records,  1995)
Bony Incus (Planet Dog Records,  1996)
Hybrid (Planet Dog Records,  1997)
Hybrid Remixes (Planet Dog Records,  1997)
Interceptor (Planet Dog Records,  1997)
Interceptor Remixes (Planet Dog Records,  1997)
Science of the Gods (Planet Dog Records,  1997)
Contact (Planet Dog Records,  1998)
Contact Remixes (Planet Dog Records,  1998)
B-World (Planet Dog Records,  1998)
Alien EPs (Mesmobeat Records,  1999)
DecaDance (Mesmobeat Records,  1999)
Crash and Burn! (Mesmobeat Records,  2000)
Mondo A Go-Go! (Memobeat Records,  2000)
Prepare Your Spirit (Mesmobeat Records,  2000)
In The Nude! (Mesmobeat Records,  2001)
Alien Artifacts (Mesmobeat Records,  2004)
De-Classified (Solstice,  2006)
Back to Earth (Interchill Records,  2008)
Dead Planet/Human Upgrade (Mesmobeat,  2015)
Last Ship to Paradise (Interchill,  2017)
Aiheesta muualla

Virallinen sivu (englanniksi)
Eat Static Myspacessa (englanniksi)
Joie Hinton Myspacessa (englanniksi)
Eat Static Discogs-sivustolla (englanniksi)
David McIntyre

| David McIntyre |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 4. helmikuuta 1987 (ikä 37) Oakville, ON, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Dave
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  88 kg
Pelinumero:  26
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2011–
Aik. seurat:  Lowell Devils (AHL) Albany Devils (AHL) Houston Aeros (AHL) Minnesota Wild (NHL) Grand Rapids Griffins (AHL) SaiPa (SML) EV Zug (NL) EVZ Academy (SL) HC Lugano (NL) EC Salzburg (ICEHL) Kölner Haie (DEL)
NHL-varaus:  138. varaus, 2006 Dallas Stars
David John McIntyre (s. 4. helmikuuta 1987 Oakville, Ontario, Kanada) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta McIntyre osaa pelata myös laidassa. Hän on pelannut urallaan myös seitsemän NHL-ottelua Minnesota Wildissa kaudella 2011–2012.
Ura > Seuraura > Junioriura ja yliopistovuodet

McIntyre on York Simcoe MHA:n kasvatti. Hän pelasi kauden 2002–2003 York Simcoe Expressin C-nuorissa, jonka jälkeen Belleville Bulls varasi McIntyren 253. pelaajana OHL:n varaustilaisuudessa 2003. Hän ei kuitenkaan koskaan siirtynyt CHL:ään, koska McIntyre päätti siirtyä myöhemmin Yhdysvaltain yliopistosarjoihin. Vuodet 2004–2006 hän pelasi OPJHL-junioriliigan New Market Hurricanesissa. McIntyre oli kaudella 2005–2006 joukkueen paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä tehoilla 42+50=92. Hän jakoi koko OPJHL:n pistepörssin kolmannen sijan Wellington Dukesin Chris Augerin kanssa.
Dallas Stars varasi McIntyren viidennellä kierroksella 138. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2006. Vuodet 2006–2010 hän kävi Colgaten yliopistoa. McIntyre oli Sohomore -vuotenaan 2007–2008 joukkueensa toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 15+17=32. Hän jakoi ECAC:n maalipörssin neljännen sijan kolmen muun pelaajan kanssa. McIntyre valittiin kauden päätteeksi sarjan akateemiseen tähdistökentälliseen. Junior -vuotenaan 2008–2009 hän voitti Colgaten sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 21+22=43. McIntyre sijoittui koko ECAC:n maalipörssissä toiseksi ja pistepörssissä kolmanneksi. Hän voitti myös Colgaten sisäisen tehotilaston lukemalla +18. McIntyre valittiin kauden päätteeksi ECAC:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen sekä akateemiseen tähdistökentälliseen. Hän oli myös ehdolla koko NCAA:n arvokkaimmalle pelaajalle myönnettävän Hobey Baker Awardin voittajaksi, mutta palkinto meni lopulta kuitenkin Bostonin yliopiston Matt Gilroylle. McIntyren pelaajaoikeudet kaupattiin kauden aikana kahdesti; joulukuussa 2008 Dallas Stars kauppasi hänet ja vuoden 2010 ehdollisen kuudennen kierroksen varausvuoron Anaheim Ducksiin vaihdossa hyökkääjä Brian Sutherbyyn. Helmikuussa 2009 Ducks kauppasi McIntyren vaihdossa puolustaja Sheldon Brookbankiin.
Senior -vuotenaan 2009–2010 McIntyre nousi Colgaten kapteeniksi. Hän oli joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Austin Smithin jälkeen tehoilla 18+21=39. McIntyre jakoi ECAC:n pistepörssin kymmenennen sijan Dartmouthin Scott Flemingin kanssa. Hänet valittiin kauden päätteeksi sarjan toiseen tähdistökentälliseen. Yliopistokautensa päätteeksi hän siirtyi amatööritry-out -sopimuksella New Jersey Devilsin organisaatioon AHL-joukkue Lowell Devilsin vahvuuteen. McIntyre pelasi siellä 12 runkosarjaottelua tehopistein 3+2=5 ja viisi playoff-ottelua tehopistein 1+1=2.
Ura > Seuraura > NHL-sopimus New Jersey Devilsiin ja vuodet AHL:ssä

Toukokuussa 2010 McIntyre teki kaksivuotisen NHL-tulokassopimuksen New Jerseyn kanssa. Kaudeksi 2010–2011 seuran farmijoukkueeksi vaihtui Albany Devils, jossa hänen tulokaskautensa toi 78 runkosarjaottelussa tehot 12+18=30. McIntyre jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin neljännen sijan Stephen Giontan kanssa.
Kesäkuussa 2011 Devils kauppasi McIntyren Minnesota Wildiin vaihdossa Maxim Noreauun. Hän pelasi kauden 2011–2012 suurimmaksi osaksi farmijoukkue Houston Aerosissa, jonka kolmanneksi paras maalintekijä McIntyre oli Justin Fontainen kanssa 16 osumallaan. Hän teki kauden aikana myös NHL-debyyttinsä. McIntyre pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 28. marraskuuta 2011 Tampa Bay Lightningia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 9.07 minuuttia. McIntyren NHL-uran avausmaali syntyi hänen viidennessä ottelussaan 14. tammikuuta 2012 vieraissa St. Louis Bluesin Jaroslav Halákin taakse. Kaikkiaan McIntyre pelasi kauden aikana NHL:ssä seitsemän runkosarjaottelua tehopistein 1+1=2. Heinäkuussa 2012 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Wildin kanssa. Kauden 2012–2013 McIntyre pelasi kokonaan AHL:ssä. Hän voitti Aerosin sisäisen tehotilaston lukemalla +19.
Heinäkuussa 2013 McIntyre teki vapaana agenttina vuoden mittaisen AHL-sopimuksen Grand Rapids Griffinsin kanssa. Hän osallistui syksyllä 2013 myös Detroit Red Wingsin NHL-harjoitusleirille, mutta McIntyre pelasi kauden 2013–2014 kuitenkin sopimuksensa mukaisesti Griffinsissä.
Ura > Seuraura > Siirtyminen Saimaan Palloon

Kaudeksi 2014–2015 McIntyre siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Saimaan Palloon. 11. joulukuuta 2014 hän teki ammattilaisuransa ensimmäisen kypärätempun Turun Palloseuraa vastaan. McIntyren kaikki kolme maalia syntyi ottelun kolmannessa erässä vain 7 minuutin ja 47 sekunnin aikana. Hänet palkittiin ottelun Ilta-Sanomien kolmen tähden tähtipelaajana ja myös Marko Saarinen valitsi hänet legendojen tähtien ykköstähdeksi. McIntyre oli lopulta SaiPan kolmanneksi paras pistemies tehoilla 12+20=32. Hän johti noilla tehoilla joukkueen sisäistä pistepörssiä, kunnes McIntyre joutui tammikuussa 2015 runkosarjan loppupuolelle asti sivuun loukkaantumisen vuoksi. Kevään 2015 pudotuspeleissä hän oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 1+6=7. Huhtikuussa 2015 SaiPa käytti McIntyren sopimuksessa olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan.
McIntyre nousi kaudella 2015–2016 SaiPan kapteenistoon Ville Kohon loukkaantumisen myötä. Hän sijoittui tehoilla 16+40=56 koko SM-liigan pistepörssissä toiseksi edellään vain Tapparan Kristian Kuusela. McIntyre myös rikkoi SaiPan liigahistorian yhden kauden syöttöennätyksen, joka oli Otakar Janeckýn (39 syöttöpistettä) hallussa kaudelta 1990–1991. McIntyre voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +19. Kevään 2016 pudotuspeleissä hänen tehonsa kuitenkin hiipuivat ja McIntyre teki kuudessa puolivälieräottelussa vain kaksi syöttöpistettä.
Ura > Seuraura > Vuodet Sveitsissä

Kaudeksi 2016–2017 McIntyre siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Sveitsin National League A:n EV Zugiin. Hän oli tehoilla 17+30=47 joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Lino Martschinin jälkeen. McIntyre sijoittui koko liigan pistepörssissä kahdeksanneksi. Hän voitti myös Zugin sisäisen tehotilaston lukemalla +19. Pudotuspeleissä McIntyre oli joukkueen paras pistemies tehoilla 11+8=19, joilla hän voitti koko NLA:n maalipörssin ja sijoittui pistepörssissä kolmanneksi. Kolmannessa puolivälieräottelussa 9. maaliskuuta 2017 Genève-Servette HC:tä vastaan McIntyre onnistui tekemään kypärätempun, kun Zug voitti ottelun lukemin 5–1. Hänen ensimmäinen maalinsa jäi joukkueen voittomaaliksi, kun Zug siirtyi ottelussa 2–0-johtoon. Joukkue siirtyi ottelusarjassa 3–0-johtoon. Kuudennessa välieräottelussa 1. huhtikuuta 2017 vieraissa HC Davosia vastaan McIntyre teki kaksi maalia, joista jälkimmäinen jäi Zugin 3–5-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi ja se ratkaisi joukkueelle myös finaalipaikan. Sveitsin-mestaruuden vei finaalien päätteeksi lopulta kuitenkin SC Bern otteluvoitoin 4–2.
Lokakuussa 2017 McIntyren sopimusta Zugin kanssa jatkettiin kahdella vuodella kevääseen 2020 saakka. Kaudella 2017–2018 hän nousi joukkueen varakapteeniksi. McIntyre oli Zugin kolmanneksi paras pistemies tehoilla 15+22=37. Puolivälierissä hän oli joukkueen paras pistemies tehoilla 2+3=5 ja McIntyre jakoi sisäisen syöttöpörssin voiton Viktor Stålbergin kanssa. Hän voitti myös Zugin sisäisen tehotilaston lukemalla +5. Kaudella 2018–2019 McIntyre voitti Sveitsin Cupin. NL:ssä hän eteni Zugin kanssa finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei jälleen kuitenkin SC Bern otteluvoitoin 4–1. Alkukausi 2019–2020 McIntyrellä osoittautui vaisuksi ja hän teki 20 ottelussa vain viisi tehopistettä. McIntyre haki pelituntumaa myös yhden ottelun verran sarjatasoa alempaa Swiss Leaguen EVZ Academysta, kunnes joulukuussa 2019 hän lähti Zugista ja McIntyre siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella jatkamaan NL-pelejään HC Luganoon. Joulukuussa 2020 McIntyre siirtyi loppukauden 2020–2021 kattavalla sopimuksella monikansallisen Bet-at-home ICE Hockey Leaguen itävaltalaisjoukkue EC Salzburgiin oltuaan alkukauden ilman sopimusta.
Ura > Seuraura > Paluu SaiPaan

Kaudeksi 2021–2022 McIntyre palasi vuoden mittaisella sopimuksella SaiPan SM-liigajoukkueeseen. Hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi. McIntyre ei kuitenkaan pystynyt nousemaan aiempien vuosien suoritustasolleen ja hän teki 37 ottelussa vain 13 tehopistettä. Tammikuussa 2022 McIntyren sopimus SaiPan kanssa purettiin taloudellisista syistä, kun sarjataulukossa toiseksi viimeisenä ollut seura halusi säästää seuraavan kauden pelaajabudjetistaan. Kuusi päivää myöhemmin hänen vahvistettiin siirtyvän loppukauden kattavalla sopimuksella Saksan DEL-liigan Kölner Haieen.
Ura > Maajoukkueura

McIntyre edusti Kanadaa Spengler Cupissa vuosina 2016 ja 2017, joista molemmat turnaukset päättyivät joukkueen voittoon. Vuoden 2017 turnauksessa McIntyre jakoi kolmella osumallaan maalipörssin voiton joukkuetoverinsa Zach Boychukin ja HC Davosin Jeremy Morinin kanssa.
Edwin Meese

| Edwin Meese |
| --- | --- |

Yhdysvaltain 75. oikeusministeri
 25. helmikuuta 1985 – 5. heinäkuuta 1988  
Presidentti:  Ronald Reagan
Edeltäjä:  William French Smith
Seuraaja:  Dick Thornburgh
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. joulukuuta 1931 (ikä 92) Oakland, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  poliitikko
Puoliso:  Ursula Herrick (1959–)
Tiedot
Puolue:  Republikaanit
Edwin "Ed" Meese III (s. 2. joulukuuta 1931 Oakland, Kalifornia) oli Yhdysvaltain oikeusministeri Ronald Reaganin hallinnossa 1985–1988.
Meese opiskeli Yalen yliopistossa ja sai oikeustieteen tutkinnon University of California, Berkeleyssa. Hän oli Alamedan piirikunnan apulaissyyttäjä, minkä jälkeen hän liittyi Kalifornian kuvernööri Reaganin henkilökuntaan 1967 ja oli hänen hallintonsa päällikkönä 1969–1974. Tässä tehtävässä hän oli päättämässä 15. toukokuuta 1969 tapahtuneesta Berkeleyn People's Parkin opiskelijamielenosoituksen hajottamisesta, jossa yksi mielenosoittaja kuoli ja sadat loukkaantuivat. Meese neuvoi Reagania julistamaan hätätilan vastoin kaupunginhallituksen neuvoa ja kansalliskaarti miehitti kaupungin kahdeksi viikoksi.[lähde? ]
Myöhemmin Meese oli Rohr Industriesin varapresidenttinä ja harjoitti lakia San Diegossa. Hän oli San Diegon yliopiston oikeustieteen professorina 1977–1981.[lähde? ]
Meese oli Reaganin vuoden 1980 vaalikampanjan päällikkö ja Reaganin–Bushin komitean vanhempi neuvonantaja. Reaganin voiton jälkeen hän oli hallinnon jäsen ja kansallisen turvallisuusneuvoston päällikkö 1981–1985 ja helmikuusta 1985 oikeusministeri elokuuhun 1988. Virallisen raportin mukaan hän osallistui suoraan Iran-Contra-skandaaliin. Hän arvosteli korkeinta oikeutta syyttäen sitä perustuslain alkuperäisestä tarkoituksesta poikkeamisesta, johon korkeimman oikeuden tuomarit vastasivat myöhemmin omissa lausunnoissaan.[lähde? ]
Meese perusti myös "Meesen komission" tutkimaan pornografiaa Yhdysvalloissa. Se otti yhteyttä kauppaketjuihin ja vaati Playboy- ja Penthouse-lehtien poistamista kauppojen hyllyiltä ja sai aikaan niiden maanlaajuisen boikotin, kunnes liittovaltion oikeus tuomitsi kiellon tapauksessa Meese vastaan Playboy (639 F.Supp. 581) sananvapauden takaavan perustuslain ensimmäisen lisäyksen vastaiseksi.
Meese on ollut myöhemmin konservatiivisen Heritage Foundationin tutkijana, älykästä suunnittelua ajavassa Discovery Institutessa ja Irakin tilannetta selvittävän maaliskuussa 2006 nimetyn Iraq Study Groupin jäsen.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Edwin Meese Wikimedia Commonsissa
Elizabeth Jonas

| Elizabeth Jonas |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Woolwichin telakka
Kölinlasku:  1557
Laskettu vesille:  3. heinäkuuta 1559
Poistui palveluskäytöstä:  myyty 1618
Tekniset tiedot
Uppouma:  684–855 t
Pituus:  30,48 m (köli)
Leveys:  11,58 m
Syväys:  5,49 m
Miehistöä:  500 (1603)
Aseistus
Aseistus:  55 tykkiä
Elizabeth Jonas oli Englannin kuninkaallisen laivaston vuonna 1559 vesillelaskettu 55-tykkinen kaljuuna. Alus oli ensimmäinen kolmesta laivastolle valmistetusta kaljuunasta. Se tilattiin korvaamaan Henry Grace à Dieu, joka tuhoutui tulipalossa 1553. Valmisteilla ollut alus nimettiin ensin Peteriksi ja sitten Edwardiksi ennen kuin se sai lopullisen nimensä Elizabeth Jonas vesillelaskettaessa.
Valmistus

Alus valmistettiin Woolwichin telakalla, jossa rakennustöistä vastasi Peter Pett. Köli laskettiin 1557. Alus laskettiin vesille 3. heinäkuuta 1559. Aluksen aseistuksena oli kolme kanuunaa, kaksi puolikanuunaa, kahdeksantoista kulveriinia, kolmetoista puolikulveriinia ja yhdeksäntoista putkea sekä kolme pienempää tuliasetta.
Palvelus

Alus oli kunnostettavana Woolwichissa 1585–1586 ja otettiin palvelukseen 1588 päällikkönään Sir Robert Southwell. Alus osallistui taisteluun Espanjan voittamatonta armadaa vastaan.
Alus rakennettiin uudelleen 1597–1598 Woolwichissa, kun tilaus oli vahvistettu 27. syyskuuta 1597. Se palasi palvelukseen 1599 lordi Thomas Howardin amiraalilaivana.
Alus myytiin 1618.
Ernst Lindemann

Ernst Lindemann elokuussa 1940
Ernst Lindemann (28. maaliskuuta 1894 Altenkirchen (Westerwald) – 27. toukokuuta 1941 Pohjois-Atlantilla) oli Kriegsmarinen kommodori (saks. Kapitän zur See) ja taistelulaiva Bismarckin päällikkö.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ennuskivien mahti

| Ennuskiven mahti> La prophétie des pierres |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Flavia Bujor
Kieli:  ranska
Genre:  fantasia, nuortenkirjallisuus
Julkaistu:  2002
Suomennos
Suomentaja:  Lotta Toivanen
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  2004
Sivumäärä:  339
ISBN:  951-20-6486-3
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ennuskivien mahti (ransk. La prophétie des pierres) on ranskalaisen Flavia Bujorin kirjoittama ja vuonna 2002 ilmestynyt fantasiakirja. Suomeksi se ilmestyi 2004 Lotta Toivasen kääntämänä ja Gummeruksen kustantamana. Bujor oli kirjaa kirjoittaessaan vain 13-vuotias. Kirja kertoo kolmesta tytöstä nimeltään Jade, Ambre ja Opale. Kertomus käsittelee ystävyyttä, unelmia ja voimia