Bagrat IV
Dynastioiden sodat

Pian Bagratin valtaannousun jälkeen Konstantinos VIII lähetti armeijan valloittamaan keskeisen Artanudžin kaupunkilinnoituksen (nykyinen Ardanuç Turkissa) georgialaisen prinssi Demetren puolesta. Demetre kuului Bagrationi-dynastian nuorempaan haaraan, jonka Bagrat IV:n isoisä Bagrat III oli karkottanut läänitysalueeltaan Artanudžista 1010-luvun alussa. Useat georgialaiset aateliset loikkasivat bysanttilaisten puolelle, mutta Bagratin uskolliset alamaiset taistelivat hyökkäystä vastaan itsepäisesti.
Konstantinoksen kuolema vuonna 1028 keskeytti Bysantin hyökkäyksen, ja vuonna 1030 kuningatar Mariam vieraili uuden keisari Romanos III:n luona (hallitsi 1028–1034). Hän neuvotteli keisarin kanssa rauhansopimuksen ja palasi Georgiaan korkean, pojalleen tarkoitetun bysanttilaisen kuropalates-arvonimen kanssa vuonna 1032. Mariam toi hänelle myös vaimon, bysanttilaisen prinsessa Helenan. Helena oli keisari Romanoksen veljen Basileios Argyropouloksen tytär, ja avioliitto tarkoitettiin diplomaattiseksi yritykseksi solmia strateginen liitto maiden välille. Helena kuitenkin kuoli pian saavuttuaan Kutaisiin, mikä salli Georgian hovin yrittää vielä uutta diplomaattisuhdetta, kun Bagrat meni naimisiin Pohjois-Kaukasuksen kristityn valtion Alanian kuninkaan tyttären Borenan kanssa.
Vuonna 1033 hovi joutui jälleen uuden dynastisen kiistan keskelle. Tällä kertaa oli kyse Bagratin velipuolesta Demetrestä, joka oli Giorgi I:n poika hänen toisesta avioliitostaan Alanian Aldan kanssa. Demetre ja Alda asuivat Anakopiassa, abhasialaisessa linnoituksessa, jonka heille oli luovuttanut edesmennyt kuningas Giorgi I. Jotkut korkea-aateliset yrittivät käyttää hyödykseen Demetren mahdollisia valtaannousutoiveita Bagratia vastaan. Vaikka yritys epäonnistuikin, Georgian hovi ei onnistunut saamaan Demetren uskollisuutta puolelleen. Bagratin uhkaamana leskikuningatar Alda loikkasi Bysantin puolelle ja luovutti Anakopian keisari Romanos II:lle, joka antoi vuorostaan Aldan pojalle Demetrelle magistros-arvonimen.
Vuonna 1039 Demetre palasi Georgiaan bysanttilaisten joukkojen kanssa. Tällä kertaa häntä tuki Kldekarin herttua Liparit IV Liparitidi-suvusta, Georgian vaikutusvaltaisin aatelinen.
Liparit oli trialetilaisen alueen herttua ja myöhemmin kuninkaallisten armeijoiden komentaja, joka oli ilmaantunut poikakuningas Bagratin puolustajaksi 1030-luvulla. Liparitin sodankäyntitaidot olivat osoittautuneet hyödyllisiksi jälleen kerran vuonna 1034, kun hän voitti georgialais-armenialaisen armeijan komentajana šaddadidien joukot Arranissa. Vuonna 1038 Liparit oli valtaamaisillaan Georgian muinaisen pääkaupungin Tbilisin, joka oli ollut islamilaisen emiraatin hallussa 700-luvulta saakka. Liparitin kasvavaa valtaa pelkäävät georgialaiset aateliset kuitenkin suostuttelivat Bagratin vetämään hänen armeijansa takaisin ja estivät siten suunnitelman onnistumisen. Liparitista tuli kuninkaan vannoutunut vihollinen, ja hän aloitti aktiivisen yhteistyön bysanttilaisten kanssa kostaakseen Bagratille ja hänen aatelisilleen.
Kruununtavoittelija Demetren puolesta taistellut Liparit sai joitakin voittoja Bagratia vastaan. Demetren kuolemasta huolimatta vuonna 1042 Liparit jatkoi taisteluaan yhdessä bysanttilaisten ja Lorrin hallitsija Daavid I:n kanssa. Hävittyään Sasiretin taistelun Bagratin hallittaviksi jäivät vain Georgian läntiset provinssit. Seldžukkien Anatolian-sotien aikana vuonna 1048 Liparit, joka oli taistellut Bysantin puolella, otettiin vangiksi Kapetroun taistelussa. Bagrat käytti tämän hyödykseen ottaen jälleen haltuunsa itäiset alueensa. Kuninkaan onni kääntyi kuitenkin nopeasti, kun Liparit palasi vankeudestaan. Kapinallinen herttua pakotti Bagratin pakenemaan Konstantinopoliin, jossa häntä pidäteltiin Liparitin juonittelujen tuloksena kolmen vuoden ajan. Bagratin poissa ollessa vuosina 1050–1053 Liparit käytännössä hallitsi Georgiaa: hän jopa asetti Bagratin pojan Giorgin kuninkaaksi ja julisti itsensä sijaishallitsijaksi. Bagratin paluun jälkeen Liparit taisteli jälleen kuningasta vastaan. Lopulta vuonna 1060 hänen seuraajansa solmivat salaliiton ja luovuttivat hänet kuningas Bagratille, joka pakotti hänet luostariin. Nyt Bagrat sai tilaisuuden rajoittaa dynastiansa prinssien vaikutusvaltaa, alistaa Lorrin ja Kakhetin kuninkaat vasalleikseen ja ottaa lyhyeksi aikaa haltuunsa Tbilisin.