stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Enrico Panzacchi

| Enrico Panzacchi |
| --- | --- |
 Enrico Panzacchi
Henkilötiedot
Syntynyt: 1840
Kuollut: 1904 (63–64 vuotta)
Ammatti:  kirjailija, kriitikko, professori
Kirjailija
Äidinkieli: italia
Tuotannon kieli: italia
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Enrico Panzacchi (1840–1904) oli italialainen kirjailija. Hän oli estetiikan ja taidehistorian professorina Bolognassa. Hän oli Giosuè Carduccin yhteistyökumppani ja neuvonantaja.
Panzacchi oli etevä lyyrikko, novellisti, kriitikko ja toimittaja. Hänen merkittävimpiä teoksiaan ovat Lyrica, romanze e canzone (1877), Racconti e liriche (18S2), I miei racconti (1889), Poesie (1894), Rime novelle (1898), L’arte nel secolo XIX (1901), Cor sincerum, nuove liriche (1902). Hän kokeili myös näytelmäkirjailijana mutta jäi vaille menestystä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Enrico Panzacchi Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta Enrico Panzacchi on Wikiaineistossa (italiaksi)
Erik Asmussen

Ytterjärnan Kulttuuritalo.
Erik "Abbi" Asmussen (2. marraskuuta 1913 Kööpenhamina – 29. elokuuta 1998 Järna) oli tanskalainen arkkitehti, joka teki uransa Järnassa, Ruotsissa.
Luomuksia

Ytterjärnan kulttuuritalo Södertäljessä
Bromman Kristofferskolan
Järnan Örjanskolan
Järnan Rudolf Steiner Seminariet
Aiheesta muualla

Asmussens Arkitektgrupp AB (Arkistoitu – Internet Archive)
Elana Meyer

| Mitalit> Maa:   Etelä-Afrikka.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Etelä-Afrikka.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Etelä-Afrikka.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Etelä-Afrikka> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Barcelona 1992 | 10 000 m |  |
Elana Meyer (s. 10. lokakuuta 1966) on eteläafrikkalainen entinen kestävyys-, maasto- ja keskimatkojen juoksija.
Meyer juoksi nuorempana 1 500–5 000 metrin juoksuja, mutta siirtyi pidemmille matkoille vanhempana. 18. toukokuuta 1991 hän teki maailmanennätyksen puolimaratonilla juosten Itä-Lontoossa ajan 1.07.59. Samana vuonna hän juoksi 2. marraskuuta Kapkaupungissa 15 kilometrin maantiejuoksussa ajan 46.57, joka säilyi maailmanennätyksenä 12 vuotta.  Barcelonan olympialaisissa 1992 Meyer kävi 10 000 metrin juoksussa kovaa kamppailua Etiopian Derartu Tulun kanssa, mutta joutui antautumaan viimeisellä kierroksella ja sijoittui näin toiseksi.
Vuosina 1993 ja 1994 Meyer sijoittui maastojuoksun MM-kilpailuissa kuudenneksi. 1994 Kansainyhteisön kisoissa hän voitti hopeaa 10 000 metrillä Yvonne Murrayn jälkeen. Samana vuonna hän voitti puolimaratonin maailmanmestaruuden. Hän teki 1994 maratondebyyttinsä Bostonin maratonilla, jolla sijoittui kolmanneksi. Hän voitti samana vuonna myös yleisurheilun maailmancupin. Vuonna 1995 Meyer sijoittui toiseksi Bostonin maratonilla ja viidenneksi Göteborgin MM-kilpailuiden 10 000 metrillä. 1996 hän oli kuudes maastojuoksun MM-kisoissa.
1997 Meyer juoksi jälleen Bostonin maratonin toiseksi. Hän juoksi samana vuonna myös Tokion maratonin, jolla sijoittui viidenneksi. 9. maaliskuuta 1997 hän paransi Kiotossa puolimaratonin maailmanennätystä lukemiin 1.07.36. Seuraavana vuonna Meyer päätti osallistua Chicagon maratonille. Hän saavutti juoksussa kolmannen tilan. Saman vuoden maaliskuussa hän teki jälleen maailmanennätyksen puolimaratonilla, tällä kertaa loppuaika oli 1.07.29. Vuonna 1999 Meyer juoksi 15. tammikuuta Tokiossa puolimaratonin maailmanennätyksen 1.06.44, joka säilyi maailmanennätyksenä vuoteen 2007 jolloin Lornah Kiplagat rikkoi sen. Hän oli saman vuoden Chicagon maratonin kolmas ja Lontoon maratonin viides.
Vuonna 2000 Meyer oli Bostonin maratonin kymmenes ja Chicagon maratonin neljäs. Hän oli Sydneyn olympialaisten 10 000 metrin juoksussa kahdeksas. 2001 Meyer sijoittui puolimaratonin MM-kilpailuissa kuudenneksi. Hän on voittanut uransa aikana yli 20 Etelä-Afrikan mestaruutta.
Edward Aaltio

Valto Edward Aaltio (22. tammikuuta 1891 Keuruu – 30. tammikuuta 1946 San Francisco, Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen kirjailija joka käytti kirjailijanimiä Eetu Antelo ja Valto Eetu Kirri.
Elämäkerta

Aaltion vanhemmat olivat kauppias Viktor Arvid Aaltio, ent. Andelin ja Ida Ranta-aho. Hän suoritti keskikoulun Jyväskylän lyseossa 1908 ja oli sitten jonkin aikaa apteekkioppilaana kunnes lähti joulukuussa 1911 merille. Aaltio saapui vapun tienoilla 1912 Melbourneen Australiaan suomalaisella fregatti Glenardilla. Aaltion kirjoittama matkakuvaus Glenardin matkasta Ruotsin Sundsvallista Melbourneen ilmestyi syksyllä 1912 jyväskyläläisessä Suomalainen-lehdessä.
Aaltio työskenteli jonkin aikaa lammaspaimenena ja kullankaivajana Australiassa kunnes otti uuden pestin purjelaivaan ja matkasi sitten Sydneystä San Franciscoon jonne hän saapui syksyllä 1912. Hän oli sitten merimiehenä Tyynbenmeren rannikolla liikkuneissa laivoissa mutta siirtyi haaksirikon jälkeen työhön kuparikaivokseen Granby Bayssa. Kaivosmiehen ura päättyi työtapaturmaan huhtikuussa 1914 ja tämän jälkeen Aaltio oli Duluthissa suomalaisen lääkärin Väinö Lindgrenin apulaisena ja myöhemmin hän oli Vainion saunalaitoksessa hierojana. Aaltio suoritti myös sairasvoimistelu- ja hierojatutkinnon.
Aaltio joutui toukokuussa 1918 Yhdysvaltain armeijaan ja hän taisteli sitten syksyllä 1918 länsirintamalla Ranskassa. Haavoittumisen jälkeen Aaltio palveli ensimmäisen maailmansodan päätyttyä amerikkalaisissa miehitysjoukoissa Saksassa. Yhdysvaltoihin palattuaan hän asui Chicagossa, Seattlessa, uudelleen vuodesta 1930 Duluthissa, sen jälkeen pari vuotta Detroitissa ja vuodesta 1936 San Franciscossa. Viimeksi Aaltio asui vuodesta 1937 San Franciscon lähellä Walnut Creekissä jossa hänellä oli huvila ja hedelmätarha.
Aaltion omaelämäkerrallinen romaani Lännestä länsirintamalle on ainoa liittoutuneiden joukoissa taistelleen suomalaisen kirjoittama kuvaus ensimmäisen maailmansodan länsirintaman taisteluista. Myöhemmin Aaltio julkaisi vielä amerikansuomalaisista siirtolaisista kertoneen kirjan Amerikan vieras.
Edward Aaltio on haudattu Golden Gate National Cemetery-hautausmaalle San Brunossa San Mateon piirikunnassa Kaliforniassa. Hänen nimensä löytyy myös hänen vanhempiensa Viktor Arvid ja Iida Aaltion hautakivestä Keuruun vanhan kirkon hautausmaalla.
Suomen konsulina Duluthissa vuosina 1930-39 toiminut varatuomari E. A. Aaltio oli hänen veljensä.
Teoksia

Nimellä Eetu Antelo:
Sokkosilla : yksinäytöksinen huvittelu. Seuranäytelmiä n:o 98. Karisto 1909
Nimellä Valto Eetu Kirri:
Lännestä länsirintamalle ; romaani, kirjoittanut V. E. Kirri. WSOY 1931
Amerikan vieras : kuvauksia Amerikan suomalaisista. Kustannus oy Smia, Helsinki 1945
Aiheesta muualla

Projekti Lönnrot : Valto Edvard Aaltion digitoituja teoksia
Electra Heart

| Electra Heart Marina and the Diamonds |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2010–2012
 Julkaistu: 27. huhtikuuta 2012
 Tyylilaji: electropop
 Kesto: 46.51
 Levy-yhtiö: 679 Artists, Atlantic Records
Marina and the Diamondsin muut julkaisut
| The Family Jewels 2010 | Electra Heart 2012 | Froot 2015 |
Singlet albumilta Electra Heart
 ”Primadonna” Julkaistu: 20. maaliskuuta 2012  ”Power & Control” Julkaistu: 20. heinäkuuta 2012  ”How to Be a Heartbreaker” Julkaistu: 26. tammikuuta 2013
Electra Heart on Marina and the Diamondsin toinen studioalbumi. Albumi on julkaistu vuonna 2012. Albumi debytoi Britannian albumilistan ykköspaikalla.
Kappaleet

Bubblegum Bitch – 2.34
Primadonna – 3.41
Lies – 3.46
Homewrecker – 3.22
Starring Role – 3.27
The State of Dreaming – 3.36
Power & Control – 3.46
Living Dead – 4.04
Teen Idle – 4.14
Valley of the Dolls – 4.13
Hypocrates – 4.01
Fear and Loathing – 6.07
Kappaleet > Deluxe edition bonuskappaleet

Radioactive – 3.47
Sex Yeah – 3.46
Lonely Hearts Club – 3.01
Buy the Stars – 4.47
Kappaleet > iTunes Store deluxe video edition bonuskappaleet

How to be a Heartbreaker – 3.41
Radioactive (music video) – 3.48
Primadonna (music video) – 3.47
Kappaleet > Vinyyli bonuskappaleet

Sex Yeah – 3.46
Teen Idle – 4.14
Valley of the Dolls – 4.13
Hypocrates – 4.01
How to be a Heartbreaker – 3.41
Radioactive – 3.47
Fear and Loathing – 6.07
Kappaleet > US & Canadian iTunes deluxe edition bonuskappaleet

Primadonna (Burns Remix) – 4.29
Power & Control (Michael Woods Remix) – 6.38
Primadonna (music video) – 3.47
Radioactive (music video) – 3.48
Arvostelut

AllMusic:
Emerik

Emerik on etunimi, joka perustuu etunimeen Emericus. Sen alkuperänä on muinaissaksalainen etunimi Emmerich. Nimen muita muotoja eri kielissä ovat ainakin Emerich, Emeric, Imrich ja Imre.
Tunnettuja nimenkantajia > Emerik

Emerik Grönroos (s. 1994), suomalainen jalkapalloilija
Jarl Emerik Jaatinen (1884–1953), suomalainen rautatieinsinööri ja Kokkolan kaupunginjohtaja
Julius Emerik Jansson (1870–1910), suomalainen juristi, asianajaja ja valtiopäivämies
Emerik Lyytinen (1865–1919), suomalainen opettaja ja uskonnollinen kirjailija
Emerik Olsoni (1887–1971), suomalainen filosofian maisteri, kirjastonhoitaja, toimittaja ja kääntäjä
Tunnettuja nimenkantajia > Emeric

Antoon Emeric Marcel De Roo (1936–1971) belgialainen lintutieteilijä
Emeric Lackfi (unk. Lackfi Imre), unkarilainen aatelinen, Transilvanian voivodi 1369 - 1372
Emeric Pressburger (oik. Imre József Emmerich Pressburger) (1902–1988), unkarilais-brittiläinen käsikirjoittaja, elokuvaohjaaja ja tuottaja
Tunnettuja nimenkantajia > Emerich

Emerich Jenei (s. 1937), romanialainen jalkapallovalmentaja
Tunnettuja nimenkantajia > Emmerich

Emmerich Kálmán (1882–1953), unkarilainen säveltäjä
Tunnettuja nimenkantajia > Imrich

Imrich Bugár (s. 1955), tšekkoslovakialainen kiekonheittäjä
Ermedin Demirović

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 25. maaliskuuta 1998 (ikä 26)
Syntymäpaikka: Hampuri, Saksa
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 185 cm
Seura
Seura: VfB Stuttgart
Pelinumero: 9
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2017 |  RB Leipzig II | 1 | (1) |
| 2017–2020 |  Deportivo Alavés | 3 | (1) |
| 2017 |  Deportivo Alavés B | 4 | (6) |
| 2018–2019 | →  FC Sochaux | 16 | (4) |
| 2019 | →  UD Almería | 13 | (0) |
| 2019–2020 | →  FC St. Gallen | 28 | (14) |
| 2020–2022 |  SC Freiburg | 61 | (7) |
| 2022–2024 |  FC Augsburg | 63 | (23) |
| 2024– |  VfB Stuttgart | 0 | (0) |
Maajoukkue
| 2021– | Bosnia ja Hertsegovina | 26 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 15. elokuuta 2024.
Ermedin Demirović (s. 25. maaliskuuta 1998 Hampuri, Saksa) on bosniahertsegovinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 185-senttimetrinen. Hän edustaa seuratasolla Saksan Bundesliigassa pelaavaa Stuttgartia.
Demirović pelasi Saksassa Hamburger SV:n ja RB Leipzigin juniorijoukkueissa. Kesällä 2017 hän siirtyi espanjalaisseura Deportivo Alavésiin, ja hän pelasi kevätkaudella 2018 La Ligassa kolme ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Kahtena seuraavana vuonna hän pelasi lainasopimuksilla ranskalaisessa Sochaux'ssa, espanjalaisessa Almeríassa ja sveitsiläisseura St. Gallenissa. Sveitsin pääsarjassa hän pelasi 28 ottelua ja teki niissä 14 maalia. Elokuussa 2020 hän siirtyi Freiburgiin. Hän on pelannut Bundesliigassa 23 ottelua ja tehnyt niissä neljä maalia.
Demirović on pelannut Bosnia ja Hertsegovinan eri nuorisomaajoukkueissa yli 40 ottelua ja tehnyt niissä pitkälti toistakymmentä maalia. Bosnia ja Hertsegovinan A-maajoukkueessa hän pääsi kentälle ensi kerran maaliskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Suomea vastaan, kun hän tuli vaihdosta kentälle ottelun 82. minuutilla.
Edward (Kentin herttua)

| Edward |
| --- | --- |
 Kentin herttua
 
Syntynyt:  9. lokakuuta 1935 (ikä 89) Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta
Puoliso:  herttuatar Katharine
Lapset:  kreivi George Windsor lady Helen Taylor lordi Nicholas Windsor
Suku:  Windsor
Isä:  prinssi George, Kentin herttua
Äiti:  Kreikan ja Tanskan prinsessa, Kentin herttuatar Marina
Kentin herttua, prinssi Edward (Edward George Nicholas Paul Patrick, s. 9. lokakuuta 1935 Belgravia, Lontoo) on Britannian kuninkaallisen perheen jäsen ja kuningatar Elisabetin serkku.
Hänen isänsä prinssi George, Kentin herttua oli Elisabet II:n isän Yrjö VI:n veli, joten Kentin herttua on Elisabet II:n serkku. Hänen äitinsä oli maanpakoon joutuneen Kreikan kuningashuoneen jäsen, jota kautta Edinburghin herttua, prinssi Philip oli myös hänen äitinsä serkku.
Prinssi Edward sai Kentin herttuan arvon isänsä prinssi Georgen kuoltua lento-onnettomuudessa vuonna 1942, jolloin prinssi Edward oli kuusivuotias. Prinssi Edward on edustanut kuningashuonetta ja serkkuaan kuningatar Elisabetia useissa tilaisuuksissa. Hän on toiminut yli 140 hyväntekeväisyysorganisaatiossa. Suurelle yleisölle prinssi Edward on tullut tunnetuksi vuosittaisen Wimbledonin tennisturnauksen yhteydessä, jossa hän on luovuttanut voittajille ensipalkinnon, sillä hän on toiminut Britannian tennis- ja krokettiliiton puheenjohtajana ja siinä roolissa kilpailujen suojelijana. Vuosina 1971–2000 hän oli myös Englannin jalkapalloliiton puheenjohtajana. Prinssi Edwardin rooli kuningatar Elisabetin rinnalla erilaisissa edustustehtävissä on lisääntynyt Elisabetin puolison prinssi Philipin poismenon jälkeen.
Edinburgin herttua Philip ja Kentin herttua Edward (takana) astuvat maihin herttuan Patricia-jahdista Helsingin Eteläsatamassa saapuessaan Helsingin kesäolympialaisiin 1952. Tällöin Kentin herttua oli 16-vuotias.
Suomalaisille prinssi Edward tuli tunnetuksi Helsingin vuoden 1952 kesäolympialaisten aikaan, kun hän vieraili 16-vuotiaana yhdessä äitinsä serkun, kuningatar Elisabetin puolison prinssi Philipin kanssa seuraamassa kisoja. Myöhemmin prinssi Edward vieraili Suomessa lokakuussa 1989 kolmipäiväisellä vierailulla Helsingissä ja Tampereella Englannin ulkomaankauppakamarin varapuheenjohtajan ominaisuudessa.
Edward osallistui Charles III:n ja Camillan kruunajaisiin vuonna 2023.
Ura Britannian armeijassa

Prinssi Edward suuntautui sotilasuralle. Hän valmistui Sandhurstin kuninkaallisesta sotakorkeakoulusta vuonna 1955. Vuonna 1961 hänet ylennettiin kapteeniksi. Vuosina 1962–1963 hän palveli Hongkongissa. Hänet ylennettiin majuriksi joulukuussa 1967. Sen jälkeen hän palveli rykmentin komentajana Kyproksella osana YK:n joukkoja. Prinssi Edward palveli 1970-luvun alkupuoliskolla rykmenttinsä kanssa Pohjois-Irlannissa. Kesäkuussa 1973 hänet ylennettiin everstiluutnantiksi. Eläkkeelle armeijasta hän jäi keväällä 1976. Myöhemmin hänet ylennettiin kesäkuussa 1983 kenraalimajuriksi ja kesäkuussa 1993 sotamarsalkaksi.
Perhe

Prinssi Edward meni naimisiin englantilaiseen aatelissukuun kuuluvan Katharine Lucy Mary Worsleyin kanssa vuonna 1961. Heillä on kolme lasta. Esikoinen kreivi George Windsor syntyi vuonna 1962, vuonna 1964 syntyi tytär, lady Helen Taylor, ja vuonna 1970 lordi Nicholas Windsor.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Edward (Kentin herttua) Wikimedia Commonsissa
Pyhäräinen

| Pyhäräinen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Kyyjärvi
Koordinaatit:  63°04′09″N, 24°40′55″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kyyjärven valuma-alue (14.64)
Laskujoki:  Pekkasenjoki Kyyjärveen 
Järvinumero:  14.647.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  164,4 m  
Pituus:  570 m  
Leveys:  290 m  
Rantaviiva:  1,574 km  
Pinta-ala:  9,165 ha  
Tilavuus:  0.000015 km³ 
Keskisyvyys:  0,16 m  
Suurin syvyys:  0,6 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiPyhäräinen 
Pyhäräinen  on Keski-Suomessa Kyyjärvellä  Suonkannan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 570 metriä pitkä, 290 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 9,2 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 15 100 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 0,2 metriä ja suurin syvyys on 0,6 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Kyyjärven valuma-alueella (14.64), jonka Pekkasenjoen valuma-alueeseen (14.647) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 164,4 metriä mpy.
Elokuvavuosi 1978

Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1978 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Uudet elokuvat

Dawn of the Dead
Debbie Does Dallas
Delta-jengi
Grease
Halloween – naamioiden yö
Kiss ja huvipuiston haamu
Katkera paluu
Kauriinmetsästäjä
Keikkakuski
Keskiyön pikajuna
Onnellisten aika
Panoksena kuolema
Piilopirtti
Rautakauppias Uuno Turhapuro – presidentin vävy
Shaolinin 36. kammio
Syksyllä kaikki on toisin
Tappajahai 2
Taru sormusten herrasta
Teräsmies
The Band: Viimeinen valssi
Vaaleanpunaisen pantterin kosto
Viikonloppu Kaliforniassa
Suomen katsotuimmat 1978

Suomessa eniten teatterikatsojia saaneet elokuvat vuonna 1978 olivat:
Saturday Night Fever (1977), 450 834 katsojaa
Grease (1978), 426 132 katsojaa
Keskiyön pikajuna (1978), 361 683 katsojaa
Rautakauppias Uuno Turhapuro – presidentin vävy (1978), 356 953 katsojaa
Tappajahai 2 (1978), 278 185 katsojaa
Kolmannen asteen yhteys (1977), 247 127 katsojaa
Piilopirtti (1978), 234 290 katsojaa
Tuntematon ystävä (1978), 233 937 katsojaa
Navaronen haukat (1978), 218 702 katsojaa
Suomalaiskriitikoiden parhaiksi arvioimat ensi-iltaelokuvat

Suomen elokuvakerhojen liiton lehti Projektio kokosi luettelon Suomen johtavien kriitikoiden kymmenestä parhaaksi arvioimasta vuonna 1978 ensi-iltansa Suomessa saaneista elokuvista. Ohjaajan sukunimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä ne olivat:
Woody Allen: Annie Hall (1977)
Ingmar Bergman: Syyssonaatti
Luis Buñuel: Tämä intohimon hämärä kohde (1977)
Werner Herzog: Stroszek – Bruno S:n tarina (1977)
Masaki Kobayashi: Kwaidan – kauhun kasvot (1964)
Paul Mazursky: Eronnut nainen
Martin Scorsese: The Last Waltz
Andrei Tarkovski: Peili (1975)
François Truffaut: Taskurahat (1976)
Andrzej Wajda: Marmorimies (1976)
Useita mainintoja suomalaiskriitikoilta saivat myös nämä elokuvat:
Hal Ashby: Katkera paluu
Ingmar Bergman: Käärmeenmuna
Jaime Camino: Pitkä loma 1936 (1976)
John Cassavetes: Kiinalaisen kiristäjän murhat (1976)
John Hancock: Bang the Drum Slowly – hiljennä-hidasta (1973)
Nikita Mihalkov: Keskeneräinen sävelmä mekaaniselle pianolle (1977)
Herbert Ross: Käännekohta (1977)
Martin Scorsese: Kuka kolkuttaa ovelleni? (1967)
Larisa Šepitko: Nousu (1977)
Don Siegel: Revolverimies (1976)
Margarethe von Trotta: Katkera herääminen
Wim Wenders: Amerikkalainen ystävä (1977)
Fred Zinnemann: Muistojeni Julia (1977)
Vuoden parhaiksi suomalaiselokuviksi äänestettiin Jaakko Pakkasvirran Runoilija ja muusa ja Timo Linnasalon Vartioitu kylä 1944.
Aiheesta muualla

Elokuvavuosi 1978 Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Elecster

| Elecster Oyj |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Osake:  OMXH: ELEAV
Markkina-arvo:  36 milj. € (3.3.2021)
Perustettu:  1966
Perustaja:  Tuomo Halonen
Toimitusjohtaja:  Arto Kinnunen
Puheenjohtaja:  Jukka Halonen
Kotipaikka:  Akaa, Suomi
Toiminta-alue:  globaalisti
Tuotteet:  UHT-maidon prosessointilinjat, aseptiset pakkauslinjat, pastöroidun maidon pakkauslinjat ja linjoihin liittyvät pakkausmateriaalit
Liikevaihto:   35,1 milj. € (2021)
Liikevoitto:   3,4 milj. € (2021)
Henkilöstö:   273 (2021)
Tytäryhtiöt:  mm. Sandudd Oy
Omistaja:  Okuli Oy ja Finha Capital Oy(suurimmat omistajat 30.6.21)
Kotisivu:  www.elecster.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Elecster Oyj on suomalainen pörssiyhtiö, joka suunnittelee, valmistaa ja markkinoi päätuotteenaan UHT- (Ultra High Temperature) eli iskukuumennetun maidon prosessointi- ja aseptisia pakkauslinjoja ja niihin liittyviä pakkausmateriaaleja maailmanlaajuisesti. Yhtiön tuotteista 80–90 % menee vientiin, noin 60 maahan.
Historia > Tuomo Halonen Oy 1966–1996

Diplomi-insinööri Tuomo Halonen perusti nimeään kantavan yrityksen Kylmäkoskella vuonna 1966. Sitä ennen hän oli työskennellyt Lappeenrannassa Kaukas Oy:ssä ja Säynätsalossa Enso Gutzeit Oy:ssä sekä toijalalaisen VKT Oy:n toimitusjohtajana. Tuomo Halonen Oy toimi aluksi perustajansa autotallissa, jossa Halonen kehitteli muutaman ystävänsä kanssa prototyypin maidon pussipakkauskoneesta.
Vuonna 1974 toiminta laajeni Reisjärvelle, joka oli Halosen synnyinpitäjä. Muita paikkakunnan hyviä puolia olivat työvoiman saatavuus ja kunnan uudelle yritykselle tarjoama tuki. Kunta rakensi ensimmäiset tuotantotilat, jotka yritys osti myöhemmin itselleen sopimuksen mukaisesti.
Yhtiö patentoi 1970-luvun puolivälissä ensimmäisen UHT-pussipakkausjärjestelmänsä.
Vuonna 1987 Intiaan perustettiin osakkuusyhtiö, jossa alettiin valmistaa pakkausmateriaaleja.
Jarmo Halonen, Tuomo Halosen veljenpoika, aloitti yhtiön toimitusjohtajana vuonna 1988.  Yhtiö teki kolme yritysostoa: teurastamo- ja lihanjalostusteollisuuden koneita valmistava konepaja Palmiatek Oy, venttiilinvalmistaja Levent Oy sekä muovituotetehdas Plastronic Oy.
Yhtiö listautui Helsingin pörssiin 18. tammikuuta 1989. Ruotsista ostettiin liha-alan koneita valmistanut Palmia AB.
Vuonna 1991 perustettiin virolainen tytäryhtiö AS Eesti Elecster.
Vuonna 1995 Tuomo Halonen Oy alkoi toimia Kiinassa. Elintarviketeollisuudelle koneita valmistavan yhtiön liikevaihto oli 110 miljoonaa markkaa.
Joulukuussa 1996 Tuomo Halonen Oy:n ylimääräisessä yhtiökokouksessa päätettiin muuttaa yhtiön nimi, yhtiön kansainvälisen toiminnan kasvun vuoksi. Yhtiön nimeksi valittiin tytäryhtiö Elecster Oy:n nimi.
Historia > Elecster Oyj 1997–

Levent Oy myytiin 1990-luvun lopussa. Joulukuussa 1999 Elecster Oyj osti Toijalassa sijainneen Sanduddin, jonka päätuotteita olivat tapetit, ruohomatot sekä kosteiden tilojen matot. Elecster itse valmisti pääasiassa pakkauskoneita ja -materiaaleja.
Vuonna 2000 Kiinan kouluissa alettiin tarjoilla maitoa, minkä seurauksena Elecster sai kiinalaisilta meijereiltä kymmenien miljoonien markkojen arvoiset tilaukset.
Vuonna 2001 Elecster oli maailman suurin UHT-maitolinjojen valmistaja. Kiinan osuus liikevaihdosta oli noin puolet.
Vuonna 2002 Kiinan Tianjiniin perustettiin huoltoyhtiö. Yhtiön suurimmat omistajat olivat Tuomo Halosen perheyhtiöt Finha Capital ja Okuli, joilla oli noin 64 prosenttia osakkeista. Meijerilaitteiden lisäksi yhtiö valmisti muun muassa muovikoneita ja Sandudd-tapetteja. Reisjärven tehtaalla valmistettiin maidon paitsi pakkauskoneita myös pakkaamiseen käytettävää muovia. Pakkauskoneet koottiin toimiviksi linjastoiksi Toijalan tehtaalla, minkä jälkeen ne purettiin ja lähetettiin ostajalle.
Helmikuussa 2003 Tiajinissa avattiin viisi miljoonaa euroa maksanut pakkausmateriaalitehdas, joka työllisti alkuvaiheessa noin 30 henkilöä. Venäjältä ostettiin pakkausmateriaalitehdas.
Vuonna 2004 konserni myi MKT-Finland Oy:n, eli Noormarkusta vuonna 1987 ostamansa Palmitek Oy:n liiketoiminnan. Uusi yhtiö otti käyttöön vanhan Palmiatek-nimen.
Vuoteen 2005 mennessä Elecster oli toimittanut Kiinaan noin 200 tuotantolinjaa. Niillä tehtiin päivittäin yhteensä noin 10 miljoonaa iskukuumennettua maitopussia. Yhtiön linjaan kuului niin maidon sterilisaattoreita kuin pakkausmateriaalejakin. Yhtiö oli ainoa alan ulkomaalainen yritys Kiinassa.
Vuonna 2006 Elecsterillä oli lähes 300 työntekijää. Suomen lisäksi se toimi Kiinassa, Venäjällä ja Virossa.
Helmikuussa 2017 Elecsterin pitkäaikainen toimitusjohtaja Jarmo Halonen siirtyi eläkkeelle. Hänen seuraajanaan aloitti Arto Kinnunen, joka oli työskennellyt yhtiössä 20 vuotta.
Joulukuussa 2021 Elecster myi virolaisen A/S Eesti Elecsterin Lucky Hammerhead OÜ:lle.
Historia > Elecster Oyj 1997– > Toiminta Venäjällä

Yhtiö ei monien muiden elintarvikealan yhtiöiden tavoin luopunut toiminnastaan Venäjällä Venäjän hyökkäyssodan seurauksena.