stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo jääkäreistä B
B > Petter Balk myöh. Järventaus

(käytti Saksassa peitenimeä Laukkanen), (14. elokuuta 1888 Iisalmi – 12. syyskuuta 1946) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat työmies Aleksi Balk ja Kaisa Sofia Sirviö. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1931 Tyyne Maria Lepojärven kanssa. Balk kävi kaksi luokkaa kansakoulua ja työskenteli työmiehenä Iisalmessa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 9. marraskuuta 1915, josta hänet laskettiin siviilitöihin jo 21. joulukuuta 1915. Balk saapui takaisin Suomeen 24. maaliskuuta 1918 höyrylaiva S/S Arcturuksen toisella retkellä Vaasaan. Vaasasta Balk sai tehtäväkseen matkustaa Iisalmeen ja liityä Iisalmen 1. vapaaehtoiseen jalkaväkikomppaniaan, joka 21. huhtikuuta 1918 alkaen kuului Pohjois-Savon rykmentin 1. pataljoonaan, missä sen järjestysnumeroksi tuli pataljoonan 3. komppaniana. Balk otti osaa sisällissodan taisteluihin ryhmänjohtajana Mouhussa ja Savitaipaleella sekä Viipurissa ja Haminassa. Sisällissodan jälkeen hänet vapautettiin palveluksesta yli-ikäisenä ja työskenteli sen jälkeen työmiehenä ja kulkukauppiaana. Vuonna 1926 Balk vaihtoi nimensä Järventaukseksi. Vuodesta 1933 lähtien Järventaus työskenteli rakennustyömiehenä Hennalan varuskunnan rakennustyömaalla. Rakennustöiden valmistuttua hän työskenteli sen jälkeen työmiehenä Lahdessa. Hänet haudattiin Lahteen. Kunniamerkit:  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Jääkärimerkki
B > August Fridolf Barck

(24. joulukuuta 1896 Vaasa – 14. maaliskuuta 1922) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat ylijunailija Juhan Fridolf Barck ja Amanda Elisabet KocAugust Fridolf Barck 5. luokkaa Kristiinankaupungin ruotsalaisessa yhteiskoulussa. Opiskelujen jälkeen hän toimi mekaanikkona Vaasassa ja Seinäjoella. Hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 18. maaliskuuta 1916, josta hänet siirrettiin 5. joulukuuta 1916 pataljoonan 1. komppaniaan, josta hänet siirrettiin pioneerikomppaniaan 23. syyskuuta 1917. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan 1. jääkärirykmentin 1. jääkäripataljoonaan, josta hänet siirrettiin 13. maaliskuuta 3. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa Suomen sisällissodassa taisteluihin Tampereella, Kämärässä, missä hän haavoittui 23. huhtikuuta 1918. Sisällissodan jälkeen hänet komennettiin haavoistaan toivuttuaan Itämeren jalkaväkirykmentti 1:een (josta muodostettiin myöhemmin Porin rykmentti) 1. heinäkuuta 1918, josta edelleen 1. toukokuuta 1919 Suomen valkoiseen kaartiin, joissa toimi koulutusaliupseerina. Tämä nuori sotilas menehtyi saamaansa keuhkotautiin 14. maaliskuuta 1922. Hänet on haudattu Vaasaan. Ylennykset: Aliupseeri 11. helmikuuta 1918, Varavääpeli 1918, Vääpeli 1918. Kunniamerkit:  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera,  Vapaudenmitali 1. lk;  Vapaussodan muistomitali,  Jääkärimerkki.
B > Artturi Bedda

(19. heinäkuuta 1894 Turku – 4. syyskuuta 1943) oli suomalainen jääkärivääpeli ja konemestari. Hänen vanhempansa olivat merikapteeni Jacob Bedda ja Annette Eiland. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1926 Hilja Lydia Täkäläisen kanssa. Hän kävi viisi luokkaa lukiota ja yhden vuoden teknistä koulua Hampurissa, missä hän toimi samalla koneviilarina. Mustialan maamieskoulun hän kävi vuosina 1922–1923. Hän oli 1. maailmansodan syttyessä Saksan alamainen ja Saksan armeijan palvelukseen ja hänet sijoitettiin 32. Jalkaväkirykmenttiin, jonka mukana hän otti osaa taisteluihin sekä länsi- että itärintamalla. Hänet siirrettiin 17. heinäkuuta 1916 Jääkäripataljoona 27:n täydennyspataljoonaan täydennysjoukkoon ja 1. lokakuuta 1916 alkaen 4. komppaniaan. Jääkäripataljoona 27:n mukana hän otti osaa taisteluihin Saksan itärintamalla Riianlahdella ja Aa-joella. Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana jefreitteriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 2. Krenatöörirykmentin 3. Seinäjoen pataljoonan 2. komppaniaan, jonka mukana otti osaa Suomen sisällissodassa taisteluihin Länkipohjassa, Orivedellä, Kangasalla ja Lempäälässä, missä haavoittui pahasti 23. maaliskuuta 1918. Haavoistaan parannuttuaan ja sodan jo loputtua hän astui palvelukseen 2. Jääkärirykmentin täydennyspataljoonan 1. komppaniaan, josta hänet myöhemmin siirrettiin Porin jalkaväkirykmentti n:o 2:een. Hän erosi armeijasta 11. helmikuuta 1919 ja liittyi harjoituspäälliköksi Pirkkalan suojeluskuntaan 18. maaliskuuta 1919 ja toimi harjoituspäällikkönä 15. kesäkuuta 1920 asti. (hän toimi samalla järjestysmiehenä Nokian tehtailla). Asikkalan suojeluskuntaan paikallispäälliköksi hänet siirrettiin 1. elokuuta 1921. Lammin työlaitoksen työnjohtajana hän toimi 15. helmikuuta – 31. elokuuta 1924 välisen ajan. Hän toimi Lammilla myös maanviljelijänä vuosina 1925–1926. Vuonna 1927 hän palasi armeijan palvelukseen ja toimi rehumestarina Kenttätykistörykmentti 1:ssä 1. tammikuuta – 22. syyskuuta 1927 välisen ajan, jonka jälkeen hän toimi hissi- ja sähköasentajana eri yrityksissä Helsingin seudulla ja ALKO:n varastomiehenä hän toimi vuosina 1932–1933, kunnes vuonna 1933 hän sai paikan konemestarina Uudenmaan kasarmeilta, missä tehtävässä hän toimi vuoteen 1941 asti. Mustialan maamieskoulussa hän opiskeli vuosina 1922–1923, 1. Divisioonan rehumestarikurssin hän suoritti vuonna 1927, Helsingin teollisuuskoulussa järjetetylle maa- ja konemestarikurssille hän osallistui vuonna 1934. Hänet on haudattu Helsinkiin. Ylennykset: Jefreitteri 11. helmikuuta 1918, Vääpeli keväällä 1918, Kunniamierkit:  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera,  Vapaudenmitali 1. lk;  Vapaudenmitali 2. lk;  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Jääkärimerkki,  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.
B > Jakob Bengs

(s.11. maaliskuuta 1895 Vöyri – 29. tammikuuta 1988) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Erik Bengs ja Maria Smeds. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1926 Jenny Maria Nykullin kanssa, josta hän erosi vuonna 1948. Tämä kansakoulun ja vuosina 1913–1914 kansanopiston käynyt vöyriläinen maanviljelijä liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 18. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella, josta hänet siirrettiin hänen sairautensa takia pataljoonan täydennysjoukkoon 19. maaliskuuta 1917 ja edelleen siviilitöihin 27. maaliskuuta 1917. Suomeen hän palasi vuoden 1918 lopulla ja toimi sen jälkeen Vöyrissä liikemiehenä mm. myllynomistajana. Talvisotaan hän osallistui Vöyrissä väestönsuojelu- ja ilmasuojelutehtävissä. Jatkosodan aikana hän osti maataloustuotteita valtion varastoihin ja sotien jälkeen hän toimi Keski- ja Pohjois-Suomessa valtion siemenviljahankkijana vuosina 1945–1947.
Armas Josef Berg myöh. Perksalo
B > Evert Berg

(8. heinäkuuta 1896 Dollar Bay, Michigan Yhdysvallat – 26. helmikuuta 1926) oli suomalainen jääkäri ja autonkuljettaja. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Edvard Berg ja Lovisa BacTämä vaasalainen mekaanikko liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 18. maaliskuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Rintamapalveluksen jälkeen hänet siirrettiin 10. helmikuuta 1917 Altonan työosastoon, josta hänet laskettiin elokuussa 1917 siviilitöihin. Suomeen hän palasi juuri sodan loputtua 15. toukokuussa 1918 ja ryhtyi autonkuljettajaksi Vaasassa. Hänet on haudattu Mustasaareen. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki.
Martin Rafael Berg
B > Nestor Erland Berg

(16. syyskuuta 1894 Sulva – 25. tammikuuta 1974) oli suomalainen jääkäri ja kalastaja. Hänen vanhempansa olivat kalastaja Herman August Berg ja Maria Matilda Sund eli Svarvar. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Fanny Matilda Nygårdin kanssa. Tämä kansakoulun käynyt kalastaja liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 13. maaliskuuta 1916, josta hänet laskettiin siviilitöihin 12. huhtikuuta 1916. Suomeen hän palasi 29. elokuuta 1918 ja Astui Armeijan palvelukseen matruusiksi Meripataljoonan 1. komppaniaan. Armeijasta hän erosi 3. maaliskuuta 1919 ryhtyen kalastajaksi kotiseudulleen. Talvisotaan hän osallistui rannikkovalvontatehtävissä. Hänet on haudattu Sundimiin. Kunniamerkit:  Talvisodan muistomitali,  Jääkärimerkki.
B > Toivo Bertil Berg ent. Oksanen

(Saksassa käytti nimeä Toivo Bertil von Schrowe) (9. toukokuuta 1892 Helsinki – 10. maaliskuuta 1918) oli suomalainen jefreitteri ja konttoristi. Hänen vanhempansa olivat muurari Bertil Oksanen ja Maria Elina Berg. Toivo Bertil Berg oli käynyt kansakoulun ja Lithenin yksityisen kauppakoulun vuosina 1909–1910, Koulun jälkeen hän työskenteli konttoristina. Yhdysvaltoihin hän matkusti vuonna 1914 ja palasi sieltä keväällä 1916. Paluumatkallaan Yhdysvalloista hän sai kosketuksen jääkäriliikkeen etappimiehiin ja päätti ryhtyä jääkärivärväriksi, mutta epäonnekseen joutui santarmien pidättämäksi ollen pidätettynä 15 kuukautta Katajanokan tutkintovankilassa. Venäläiset viranomaiset laskivat hänet vapaaksi ehtona asettua Kuopioon asumaan. Mutta päästyään vapaaksi suuntasikin Kuopion sijasta Saksaan ja liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 18. joulukuuta 1917, josta hänet siirrettiin 6. tammikuuta 1918 pataljoonan haupitsipatteriin. Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana jefreitteriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan Jääkäritykistön 1. patteriin, josta hiukan myöhemmin siirrettiin Karjalan 6. patteriin, jonka mukana hän otti osaa Ahvolan rintaman taisteluihin, jossa haavoittui pahoin 9. maaliskuuta 1918. Hän menehtyi saamiinsa haavoihin seuraavana päivänä Antrean kenttäsairaalassa. Hänen viimeinen leposijansa on Antrean sankarihaudassa. Ylennykset: jefreitteri 11. helmikuuta 1918. Kunniamerkit:  Vapaudenristi 4. lk miekkojen kera,  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Jääkärimerkki.
B > August Berglund ent. Berg

(4. huhtikuuta 1892 Sulva – 9. kesäkuuta 1955) oli suomalainen jääkäri. Hänen äitinsä oli Henrika Berg. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1933 Selma Elisabet Nymanin kanssa. Tämä sulvalainen työmies liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 13. maaliskuuta 1916, josta hänet siirrettiin pataljoonan täydennysjoukkoon 17. huhtikuuta 1916 ja laskettiin siviilitöihin 1. toukokuuta 1916. Suomeen hän palasi 15. joulukuuta 1918 ja toimi sen jälkeen työmiehenä, kalastajana ja puutarhanhoitajana Vaasan seudulla. Hän kuului myös Sulvan suojeluskuntaan vuodesta 1919 lähtien.
B > Bruno Fridolf Berglund

(18. tammikuuta 1895 Snappertuna – 28. helmikuuta 1918) oli suomalainen hilfsgruppenführer. Hänen vanhempansa olivat Frans Fridolf Berglund ja Elin Vilhelmina Holmberg. Hän kävi kansakoulun ja vuoden Tammisaaren ruotsalaista yhteiskoulua. Tämä snappertunalainen maanviljelijä liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 21. tammikuuta 1915. Hän pääsi lomalle Ruotsiin 31. maaliskuuta 1916 ja palasi lomaltaan Suomeen ja ryhtyi hoitamaan kotitaloaan. Sisällissodan puhjetessa hän liittyi vapaaehtoisena Sigurdin joukkoon ja otti osaa taisteluihin joukon mukana. Hän kaatui suorittamallaan tiedustelutehtävällä Mäkiluodossa (Makilo) 28. helmikuuta 1918. Hänet on haudattu Snappertuunaan. Ylennykset: Hilfsgruppenführer 1. maaliskuuta 1916. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki.
B > Gustaf Bergman

(29. maaliskuuta 1895 Oravainen – 11. marraskuuta 1971) oli suomalainen jääkärivääpeli ja puutavaramies. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Jakob Bergman ja Johanna Bagge. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Hilda Katarina Siffrénin kanssa (kuoli 1924) ja vuonna 1926 Tekla Stubbasin kanssa. Tämä kansakoulun ja yhden lukukauden kauppakoulua käynyt kauppa-apulainen liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 9. maaliskuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella, Schmardenissa ja Aa-joella. Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin joukkueenjohtajaksi Suomen sisällissotaan 2. jääkärirykmentin 12. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Komppanianpäällikkönä hän toimi 28. maaliskuuta – 11. huhtikuuta välisen ajan. Sisällissodassa hän otti osaa taisteluihin Tampereella, Kauksamossa, Raivolassa ja Inon saaristossa. Sisällissodan jälkeen hänet siirrettiin Pioneerikoulutuspataljoonan 3. komppaniaan, josta hän erosi 11. helmikuuta 1919. Armeijakomennuksensa jälkeen hän työskenteli työmiehenä Oravaisissa, kunnes hän muutti vuonna 1923 Kanadaan. Kanadan Vancouverissa hän työskenteli sahatyömiehenä. Hänet on haudattu New Westmisteriin Kanadaan. Ylennykset: aliupseeri 11. helmikuuta 1918, varavääpeli 26. maaliskuuta 1918, vääpeli 16. heinäkuuta 1918. Kunniamerkit:  Vapaudenristi 4.lk. miekkojen kera,  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Jääkärimerkki.
B > Johannes Bergman

(20. elokuuta 1888 Vöyri – 17. toukokuuta 1964) oli suomalainen jääkäri ja verkatehtaan työmies. Hänen vanhempansa olivat työmies Erik Bergman ja Maria Lovisa Nyman. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Anna Olivia Rönnin kanssa. Tämä vöyriläinen työmies liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppaniaan 25. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hänet siirrettiin Altonan työosastoon 28. maaliskuuta 1917, josta edelleen 26. elokuuta siviilitöihin. Suomeen hän saapui Tornion kautta keväällä 1918. Sisällissotaan hän ei osallistunut. Hän toimi kauppa-apulaisena kotipitäjässään ja Oravaisissa nahkurina sekä Oravaisten verkatehtaalla, jossa hän työskenteli 15. huhtikuuta 1920 alkaen aina vuoteen 1964 asti. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki.
B > Lauri Bergman

(18. heinäkuuta 1889 Laukaa – 9. tammikuuta 1933) oli suomalainen jääkärivääpeli ja maanviljelijä. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Robert Bergman ja Anna Emilia Colliander. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1928 Hilja Vilhelmiina Laurilan kanssa. Tämä kansakoulun käynyt maanviljelijä liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 10. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella, jossa hän haavoittui 28. marraskuuta 1916 ja Aa-joella. Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 4. jääkärirykmentin 9. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Komppaniansa mukana hän osallistui sisällissodassa Viipurin valloitukseen. Sisällissodan jälkeen hän jäi palvelukseen komppanian vääpelinä edellä mainittuun joukko-osastoon, josta muodostettiin Jääkäripataljoona N:o 2 ja jonka nimi muutettiin myöhemmin Pohjolan jääkäripataljoonaksi. Edellä mainitusta joukko-osastosta hänet siirrettiin 11. lokakuuta 1918 Karjalan kaartin rykmenttiin, josta hän erosi 19. tammikuuta 1919. Eronsa jälkeen hän ryhtyi viljelemään kotitilaansa Laukaassa. Maanviljelyn ohella hän toimi myös Laukaan suojeluskunnassa joukkueenjohtajana ja komppanianpäällikkönä ja myöhäisemmässä vaiheessa jäsenenä vuosina 1919–1930. Hän on toiminut Laukaan kunnan luottamustoimissa vaalilautakunnassa ja vuokralautakunnassa. Hänet on haudattu Laukaaseen. Ylennykset: Aliupseeri 11. helmikuuta 1918, Varavääpeli 1. toukokuuta 1918, Vääpeli 7. toukokuuta 1918. Kunniamerkit:  Vapaudenristi 3. lk. miekkojen kera,  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera,  Vapaussodan muistomitali,  Jääkärimerkki,  Saksan haavoittumismerkki.
B > Anders Viktor Bergström

(26. maaliskuuta 1893 Vöyri – 29. heinäkuuta 1975) oli suomalainen jääkäri ja maanviljelijä. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Mårten Bergström ja Lisa Knuts. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1922 Jenny Ekholmin kanssa. Tämä kansakoulun ja Vöyrin kansanopiston sekä veistokoulun käynyt maanviljelijä liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 25. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Altonan työosastoon hänet siirrettiin 11. helmikuuta 1917 ja 4. elokuuta 1917 hänet laskettiin siviilitöihin. Takaisin kotimaahan hän palasi sisällissodan jälkeen syksyllä 1918 ja ryhtyi viljelemään maata Vöyrissä. Jatkosodan aikana hän toimi majoituslatakunnan jäsenänä ja suojeluskunnan joukkueenjohtajana sekä jakolautakunnan rahastonhoitajana. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki.
Arthur Osvald Bergström
Karl Ivar Bergström
B > Tyko Isak Bergström

(5. lokakuuta 1889 Teerijärvi – 3. lokakuuta 1967) oli suomalainen jääkärivääpeli ja kivityömies. Hänen vanhempansa olivat merimies lsak Bergström ja Johanna Timmerbacka. Tämä kolme luokkaa kansakoulua käynyt kivityömies liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 6. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella, Schmardenissa ja Aa-joella. Hän haavoittui Schmardenissa 25. heinäkuuta 1916. Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan koulutusaliupseeriksi 2. jääkärirykmentin 12. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Sisällissodassa hän otti osaa taisteluihin Kalevankankaalla, Tampereella, Kauksamolla, Kivennavalla, Raivolassa ja Inossa. Sisällissodan jälkeen hän palveli Suomen armeijassa Pioneerikoulutuspataljoonan 2. komppaniassa, josta hänet siirrettiin 1. huhtikuuta 1921 rajavartiotehtäviin Lappiin. Aluksi hän toimi kersanttina Rovaniemen komppaniassa ja myöhemmin vääpelinä Sallan ja Savukosken komppanioissa. Rajavartiostosta hän erosi 15. syyskuuta 1928. Armeijasta eronsa jälkeen hän toimi työmiehenä Sallassa TVH:lla ja eri puutavarayhtiöillä. Talvisotaan hän osallistui joukkueenjohtajana JR 12:ssa ja osallistui taisteluihin Jousijärvellä, Märkäjärvellä ja Saijassa. Välirauhan aikana hän toimi TVH:lla siltatyömaan sukeltajana. Jatkosotaan hän otti joukkueenjohtajana osaa JR 54:n varmistusosastossa. Jatkosotaan hän toimi TVH:n sukeltajana sekä Petsamon Nikkeli Oy:n kaivosmiehenä vuoteen 1945 asti, jonka jälkeen työskenteli kivimiehenä rautatierakennustyömailla mm. Kemijärvellä ja Murtomäki–Otanmäki välillä. Hänet on haudattu Kemijärven Honkakankaalle. Ylennykset: aliupseeri 11. helmikuuta 1918, Vääpeli 1. heinäkuuta 1921. Kunniamerkit:  Vapaudenmitali 1.lk. (1918 ja 1940),  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Talvisodan muistomitali,  Suomen Valkoisen Ruusun 2.lk. mitali,  Jääkärimerkki,  Saksan haavoittumismerkki,  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.
B > Karl Viktor Björk

(14. marraskuuta 1895 Raippaluoto – 16. joulukuuta 1968) oli suomalainen jääkärivääpeli ja kalastaja. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Johannes Björk ja Amanda Nåhls. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna1922 Vendla Nåhlsin kanssa. Tämä kansakoulun käynyt kalastaja liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 5. maaliskuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana varavääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan 5. jääkärirykmentin 14. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 11. huhtikuuta pataljoonan konekiväärikomppaniaan. Sotatoimiin sisällissodassa hän osallistui Karjalankannaksella. Sisällissodan jälkeen hän palveli saman pataljoonan 2. konekiväärikomppaniassa, josta hänet siirrettiin 5. syyskuuta 1918 Itämeren jalkaväkirykmentin 2. konekiväärikomppaniaan. Armeijasta hän erosi 11. helmikuuta 1919. Eronsa jälkeen hän toimi kalastajana Raippaluodossa. Talvisotaan hän osallistui Jalkaväen koulutuskeskus 7:ssä. Hänet on haudattu Raippaluotoon. Ylennykset: Hilfsgruppenführer 28. lokakuuta 1917, Varavääpeli 11. helmikuuta 1918, Vääpeli Huhtikuu 1918. Kunniamerkit:  Vapaudenmitali 1. lk;  Jääkärimerkki,  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.
B > Emil Edvard Björkas

(22. heinäkuuta 1880 Raippaluoto – 2. lokakuuta 1956) oli suomalainen jääkärivääpeli ja luotsi. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Karl Erik Björkas ja Ulrika Klavus. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1900 Johanna Amanda Henrikintytären kanssa. Emil Björkas kävi kansakoulun ja Kruunupyyn kansanopiston vuosina 1897–1898. Hän on suorittanut venepäällystökurssin vuonna 1924. Hän on toiminut luotsina Raippaluodossa, sekä Raippaluodon kunnallislautakunnassa puheenjohtajan. Ennen Saksaan lähtöään hän toimi jääkärivärvärinä Raippaluodossa. Hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 5. maaliskuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella. Hän sairastui rintamaoloissa ja joutui Libaun sairaalaan hoidettavaksi, jossa vietti toipilaana noin kolme kuukautta. Hänet siirrettiin parannuttuaan pataljoonan täydennysjoukkoon 20. maaliskuuta 1917, josta palasi takaisin 4. komppaniaan 23. toukokuuta 1917. Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 2. jääkärirykmenrin 6. jääkäripataljoonaan, josta hänet siirrettiin 17. huhtikuuta komppanianpäälliköksi 5. jääkärirykmentin 14. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Sisällissodassa hän otti osaa taisteluihin Kalevankankaalla, Tampereella sekä Karjalankannaksella. Sisällissodan jälkeen hän toimi edelleen 5. jääkärirykmentin 3. konekiväärikomppaniassa kurmastovääpelinä, josta myöhemmin muodostettiin Kuopion jalkaväkirykmentti N:o 4. Toiseen konekiväärikomppaniaan hänet siirrettiin 4. elokuuta 1918, josta hän erosi Siirrettiin 5. syyskuuta 1918 ja ryhtyi Raippaluotoon luotsiksi. Luotsin toimensa ohella hän toimi Raippaluodon suojeluskunnan paikallispäällikkönä vuosina 1918–1923, jonka jälkeen hän toimi paikallisesikunnan jäsenenä ja meriosaston venepäällikkönä. Hänet on haudattu Raippaluotoon. Ylennykset: Hilfsgruppenführer 31. toukokuuta 1917, Varavääpeli 11. helmikuuta 1918, Vääpeli 7. toukokuuta 1918. Kunniamerkit:  Vapaudenmitali 1.lk;  Jääkärimerkki,  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.
B > Arttur Matias Björkholm

Hän käytti Saksassa nimeä Sarves (14. huhtikuuta 1888 Helsinki – 9. helmikuuta 1949) oli suomalainen jääkäri ja räätäli. Hänen vanhempansa olivat vahtimestari Johan Björkholm ja Sanna Lisa Kultti. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Vera (Olga) Krebbetsin kanssa. Tämä kaksi vuotta Helsingin suomalaista lyseota käynyt räätäli liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 30. syyskuuta 1915, josta hänet vapautettiin 27. joulukuuta 1915 (omien sanojensa mukaan väärien ilmiantojen johdosta) ja laskettiin siviilitöihin. Hän palasi Suomeen 13. joulukuuta 1918. Suomeen palattuaan hän asettui Helsinkiin ja ryhtyi hoitamaan räätälin tointaan. Hänet on haudattu Helsinkiin.
Curt Ragnar Björklund