stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
KYLIEX2008
Aiheesta muualla

Kylie Minoguen virallinen sivusto (englanniksi)
Kylie Minogue
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
Diskografia ·  Videografia ·  Konserttikiertueet
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Studioalbumit : Kylie ·  Enjoy Yourself ·  Rhythm of Love ·  Let’s Get to It ·  Kylie Minogue ·  Impossible Princess ·  Light Years ·  Fever ·  Body Language ·  X ·  Aphrodite ·  Kiss Me Once ·  Kylie Christmas ·  Golden ·  Disco ·  Tension
Kokoelmat : Greatest Hits ·  Hits+ ·  Confide in Me ·  Greatest Hits 1987–1999 ·  Greatest Hits 1987–1997 ·  Kylie Minogue: Artist Collection ·  Ultimate Kylie ·  Confide in Me: The Irresistible Kylie ·  Kylie Hits ·  Kylie: The Albums 2000–2010 ·  The Best of Kylie Minogue ·  The Abbey Road Sessions ·  Confide in Me ·  Step Back in Time: The Definitive Collection
Livealbumit : Intimate and Live ·  Showgirl ·  Showgirl Homecoming Live ·  Kylie: Live in New York
Remixalbumit : The Kylie Collection ·  Kylie’s Remixes Volume 1 ·  Kylie’s Remixes Volume 2 ·  Kylie’s Non-Stop History 50+1 ·  Greatest Remix Hits 1 ·  Greatest Remix Hits 2 ·  Mixes ·  Impossible Remixes ·  Greatest Remix Hits 3 ·  Greatest Remix Hits 4 ·  Boombox
EP:t : Money Can’t Buy ·  Darling ·  Pink Sparkle ·  A Kylie Christmas
DVD:t : Live in Sydney ·  Intimate and Live ·  KylieFever2002: Live in Manchester ·  Greatest Hits 1987–1992 ·  Greatest Hits 1987–1997 ·  Greatest Hits 1987–1999 ·  Body Language Live ·  Kylie Minogue: Artist Collection ·  Ultimate Kylie ·  Kylie Showgirl ·  White Diamond ·  Kylie Live: X2008 ·  Aphrodite Les Folies Live in London ·  The Best of Kylie Minogue
Kiertueet : Disco in Dream / The Hitman Roadshow ·  Enjoy Yourself Tour ·  Rhythm of Love Tour ·  Let’s Get to It Tour ·  Intimate and Live Tour ·  On a Night Like This Tour ·  KylieFever2002 Tour ·  Showgirl Tour ·  Showgirl Homecoming Tour ·  KYLIEX2008 ·  For You, For Me Tour ·  Aphrodite World Tour ·  Anti Tour ·  Kiss Me Once Tour ·  Golden Tour
Kirjat : Kylie: La La La ·  The Showgirl Princess ·  K ·  Kylie / Fashion
Parfyymit : Darling ·  Sweet Darling ·  Sexy Darling ·  Showtime ·  Couture ·  Inverse ·  Pink Sparkle ·  Dazzling Darling ·  Music Box
Muuta : Dannii Minogue ·  Stock Aitken Waterman ·  Neighbours
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
 Kirja ·   Luokka
Jorma Kekki

Jorma Juhani Kekki (11. huhtikuuta 1963 Helsinki – 13. elokuuta 2024 Helsinki) oli  tamperelainen runoilija ja shakinpelaaja.
Kekki voitti shakissa seitsemän joukkue-SM-sarjan kultamitalia vuosien 1984–1995 välillä ja hänelle myönnettiin FIDE-mestarin arvonimi.
Kekki toimi Pikku Prinssi ja Poltettu oranssi -näytelmien ohjaajana ja näytteli muun muassa Kullervon ja Quasimodon rooleja. Hän työskenteli näyttelijänä Petroskoin Kansallisessa teatterissa vuosina 1992–1993.
Kekki opiskeli kirjoittamista ja lyriikkaa vuosituhannen vaihteessa Viita-akatemiassa ja Oriveden opistossa. Hänen tekstejään on julkaistu Parnassossa ja Kirjossa sekä esitetty Päivän mietelause -ohjelmassa. Kekki oli Pirkkalaiskirjailijat ry:n ja Elävien Runoilijoiden Seura ry:n jäsen.
Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Kekki oli Itsenäisyyspuolueen ehdokkaana ja sai 33 ääntä.
Teokset

Tabu tabu. Vapaamatkustajan mietteitä.  Tampere:  Sanasato, 2004.  ISBN 952-5086-58-5
Rakkauden suhteellisuusteoria.  Tampere:  Sanasato, 2006.  ISBN 952-5086-84-4
Sydämen siirtoja.  Tampere:  Pilot-kustannus, 2007.  ISBN 978-952-464-689-5
Aiheesta muualla

Teoksen esittely: Sydämen siirtoja Pilot-kustannus (nyk. Mediapinta)
Jorma Kekin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Jorma Kekki ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
Margus Tsahkna

| Margus Tsahkna |
| --- | --- |
 Tsahkna vuonna 2024
Viron ulkoministeri
 Kaja Kallaksen III ja Michalin hallitus 17.4.2023–  
Edeltäjä:  Urmas Reinsalu
Viron puolustusministeri
 Ratasin I hallitus 23.11.2016–12.6.2017  
Edeltäjä:  Hannes Hanso
Seuraaja:  Jüri Luik
Viron sosiaaliministeri
 Rõivasin II hallitus 9.4.2015–23.11.2016  
Edeltäjä:  Helmen Kütt
Seuraaja:  Kaia Iva
Isänmaan ja Res Publican liiton puheenjohtaja
 2015-2017  
Edeltäjä:  Urmas Reinsalu
Seuraaja:  Helir-Valdor Seeder
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. huhtikuuta 1977 (ikä 47) Tartto
Tiedot
Puolue:  Viro 200 (2018–)
Muut puolueet:  IRL (2006–2017) Isänmaaliitto (2000–2006)
 Nimikirjoitus
Margus Tsahkna (s. 13. huhtikuuta 1977 Tartto) on virolainen poliitikko ja Viron nykyinen ulkoministeri huhtikuusta 2023. Tsahkna toimi Isänmaan ja Res Publican liiton puheenjohtajana vuosina 2015–2017.
Elämä

Valmistuttuaan vuonna 1995 Tartu 7. keskkoolista Tsahkna opiskeli 1996–2002 Tarton yliopiston teologisessa tiedekunnassa ja kansainvälistä oikeutta 1999–2000 Toronton yliopistossa. Hän aloitti poliittisen toiminnan liityttyään 2000 konservatiivipuolue Isänmaaliiton jäseneksi. Isänmaaliitto yhdistyi vuonna 2006 Res Publican kanssa, jolloin muodostui Isänmaan ja Res Publican liitto (IRL). Tsahkna on toiminut Isänmaaliiton nuorisojärjestön Noor-Isamaan puheenjohtajana, Isänmaaliiton ja IRL:n poliittisena sihteerinä, IRL:n pääsihteerinä sekä IRL:n varapuheenjohtajana.
Elämä > Poliittinen ura

Riigikoguun Tsahkna valittiin ensimmäisen kerran vuonna 2007. Vuoden 2015 Riigikogun vaaleissa Tsahkna sai 2 267 ääntä ja tuli valituksi uudelleen. Vaaleissa IRL kärsi kuitenkin tappion puolueen menetettyä kolmanneksen edustajanpaikoistaan, mutta IRL nousi hallitukseen Tsahknan saatua sosiaaliturvaministerin salkun.
Tsahkna valittiin 6. kesäkuuta 2015 Isänmaan ja Res Publican liiton puheenjohtajaksi. Puoluekokouksen äänestyksessä Tsahkna sai 685 ääntä vastaehdokkaansa Jaan Männikin saadessa 210 ääntä. Äänestyksen jälkeen Tsahkna vetosi IRL:n yhtenäisyyden puolesta. Hän kertoi haluavansa palauttaa puolueen maineen ja sen aiemmat arvot, jotka hänen mukaansa tarkoittavat kamppailua kohti modernia kansallisvaltiota, avointa talouspolitiikkaa sekä selkeää kieli-, kansalaisuus- ja maahanmuuttopolitiikkaa.
Tsahkna joutui eroamaan puheenjohtajan paikalta toukokuussa 2017, koska valtuusto ei hyväksynyt hänen muutosesitystään puolueen sääntöihin. Tsahknan seuraajaksi IRL:n puoluekokous valitsi 13. toukokuuta 2017 Helir-Valdor Seederin. Päätöksen jälkeen Tsahkna kertoi kesäkuussa 2017 eroavansa IRL:stä ja jatkavansa Riigikogussa sitoutumattomana edustajana. Hän kertoi samalla, ettei ole liittymässä toiseen puolueeseen.
Haastattelussa vuoden kuluttua elokuussa 2018 Tsahkna kuitenkin vahvisti liittyvänsä puolueeksi pyrkivään Viro 200 -yhdistykseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Margus Tsahkna Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  VIAF
Benjihyppy

Benjihyppyä Normandiassa, Ranskassa.
Benjihyppy on korkeasta paikasta suoritettava hyppy, jossa hyppääjään kiinnitetty pitkä joustava köysi pysäyttää putoamisen ennen maahan törmäämistä. Köysi sinkoaa hyppääjän takaisin ylöspäin, ja hänen vauhtinsa lopulta pysähdyttyä köydestä kiikkuva hyppääjä joko irrotetaan ja lasketaan maahan, tai hänet hilataan takaisin ylös.
Benjihyppyjä tehdään monenlaisilta tasanteilta ja jopa 400 metrin korkeudesta. Hyppy voidaan tehdä maalla tai veden yllä niin että hyppääjä hipaisee vettä tai jopa uppoaa veden alle. Hyppypaikkana voi olla esimerkiksi rakennus, nostokurki, luonnollinen jyrkänne, torni, helikopteri, kuumailmapallo, silta, köysirata tai gondolihissi.
Perushypyn lisäksi benjihypystä on kehitetty muunnelmia, joissa hyppääjä saa kokea voimakkaan kiihtyvyyden ylösmenovaiheessa. Esimerkiksi jos benjihyppääjä pitää sylissään hiekkasäkkiä ja irrottaa sen hypyn alimmassa vaiheessa, hän voi sinkoutua takaisin ylös jopa lähtötelineelle asti.
Köysi kiinnitetään usein hyppääjän molempiin jalkoihin. Lisäksi kiinnitys yleensä varmistetaan valjailla, jotta kiinnitys ei olisi vain yhden pisteen varassa. Benjiköysi on erikoisvalmisteinen ja erittäin venyvä. Se koostuu noin 900:sta millin paksuisesta kuminauhasta. Köysiä voi olla eripaksuisia, ja köyttä valittaessa otetaan huomioon hyppykorkeus ja hyppääjän paino.
Harva ihminen lähtee kokeilemaan benjihyppyä, mutta yleisenä syynä sen kokeiluun on seikkailunhalu, jännityksen haluaminen elämään ja jännittävien kokemuksien kerääminen.
Historia

Benjihypyn alkuperä on Vanuatulla sijaitsevan Pentecost-saaren jokakeväisessä köynnöshyppyperinteessä, paikallisella kielellä n’gol. Saaren asukkaat harrastavat lajia miehuusrituaalina, jossa paikalliset nuoret miehet hyppäävät jopa 30 metrin korkuisista puutorneista köynnös nilkkaansa sidottuna.
Pentecostin perinteestä kiinnostuttiin länsimaissa 1950-luvulla Charles Lagusin valokuvien kautta. Niiden näkyminen David Attenborough’n ohjelmassa johti oxfordilaisen Dangerous Sports Clubin kiinnostumiseen lajista, ja kerho suoritti vuonna 1977 joukkohypyn 73-metriseltä sillalta Bristolissa Englannissa. Seuraavalla vuosikymmenellä lajia kehittivät uusiseelantilainen A. J. Hackett ja Henry Van Asch, jotka hyppäsivät 91 metrin korkeudelta gondolihissistä Tignesissä Ranskassa sekä Eiffel-tornista vuonna 1987. Jälkimmäinen hyppy toi lajille paljon julkisuutta, ja Hackettista tuli lajin näkyvin markkinamies niin Uudessa-Seelannissa kuin maailmanlaajuisestikin. Myös James Bondin benjihyppy 007 ja kultainen silmä -elokuvassa vuonna 1995 toi lajille lisää näkyvyyttä.
Historia > Suomessa

Benjihyppy tuli Suomeen Ranskasta, jossa lajia kutsutaan nimellä benji. Skybreakers toi benjihypyt Suomeen vuonna 1990 ja on vuosien ajan kehittänyt lajia ja tuonut sen yleisön tietoisuuteen. Ensimmäinen yleisöhyppytilaisuus järjestettiin Kirkkonummen Peuramaalla keväällä 1990 ja tapahtuma sai suurta huomiota mediassa.
Benjihypyillä on Suomessa ollut useita järjestäjiä:
Xon-puisto, kaikissa Suomen suurimmissa kesätapahtumissa. Xon-puisto myös kouluttaa useita alan ammattilaisia vuosittain.
BJI (Bungy jump International) 92
Jump for joy 93
Seas (South east adventure sports) 94-97
Action Makers 1995- Hyppykorkeudet 60-110m Suomessa ja Kaapelivaunusta Latvian Siguldassa 45m
Elämystaikurit 90-luvun loppupuolella.
SkyBreakers joka on järjestänyt yleisöhyppyjä vuodesta 1990 lähtien yleisötapahtumissa ja vuosittain Suomen korkeimmat benjihypyt Helsingin Kaivopuistossa. Korkeimmillaan on hypätty 150 metristä. Skybreakers on myös vienyt benjihyppykokemusta ulkomaille, maina mm. Dubai, Kenia, Dominikaaninen tasavalta, Kreikka, Viro, Liettua, Saksa, Kuwait, Libanon, Bahrain, Trinidad ja Malesia.
Turvallisuus

Benjihyppy on riskeiltään verrattavissa kiipeilyyn, laskuvarjohyppyihin ja muihin vastaaviin korkealla suoritettaviin lajeihin, eli oikein tehtynä se on täysin turvallinen. Useimman hyppääjän kannalta ongelma ja riski liittyy siihen, että hän ei itse tiedä mitään lajista ja asettaa itsensä täysin järjestävän ryhmän ammattitaidon, osaamisen ja tarkkaavaisuuden armoille. Maailmalla tapahtuneet onnettomuudet ovat käytännössä kaikki järjestäjien ammattitaidon herpaantumisen tai puuttumisen syytä. Hyppääjä pystyy omalla väärällä toiminnallaan aiheuttamaan myös vaaratilanteita, mutta ne ovat äärimmäisen harvinaisia.
Benjihypyissä kiinnitetään paljon huomiota turvallisuuteen, joten onnettomuudet ovat harvinaisia. Alle kymmenvuotiaiden ei yleensä anneta hypätä. Korkea verenpaine, raskaus, luuongelmat, epilepsia ja taipumus pyörtyä voivat estää hyppäämisen. Jotkut järjestäjät vaativat vanhoilta hyppääjiltä lääkärintodistuksen. Hyppy voi aiheuttaa muun muassa ohimenevää huimausta, päänsärkyä, raajojen puutumista, niska- tai selkäkipua tai näön hämärtymistä.  Pieniä nirhaumia, haavoja ja revähtämisiä tai muita vastaavia sattuu Suomessa muutamia joka kesä. Kevyen hyppääjän selkä saattaa kipeytyä, jos käytössä oleva köysi on liian paksu (eli ei jousta riittävästi), mutta suomalaisilla ryhmillä on useimmiten käytössä monia eripaksuisia köysiä.
Eniten kuolemantapauksia sattui tiettävästi 1990-luvulla Thaimaassa, kun turisteja ammuttiin katapulttina maasta kohti yläilmoja. Köysi venytettiin liian kireälle ja asiakkaita menehtyi siitä aiheutuneissa vaaratilanteissa. Suomessa ei ole tapahtunut yhtään kuolemantapausta eikä edes "läheltä-piti"-tilannetta. Nykyään katapulttibenjiä (engl. reverse bungee) tehdään lähes aina kahdella köydellä ja yläpään kiinnityksellä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta benjihyppy Wikimedia Commonsissa
Vanuatulaismies perinteisessä hypyssään.
Nostokurkeen kyhätty hyppyrakennelma.
Antti Koskinen (jääkiekkotuomari)

Antti Sakari Koskinen (s. 6. syyskuuta 1944 Turku) toimi jääkiekon SM-sarjassa ja SM-liigassa erotuomarina vuodesta 1971 alkaen. Hän tuomitsi liigassa 460 ottelua ja sai liigakauden parhaalle erotuomarille annettavan Unto Wiitala -palkinnon kausilla 1980–1981 ja 1985–1986.
Koskinen oli päätuomarina Calgaryn olympialaisissa 1988. Hän tuomitsi viisi ottelua: alkusarjaottelut Norja–Länsi-Saksa, Neuvostoliitto–Yhdysvallat ja Tšekkoslovakia–Itävalta, sijoitusottelun Puola–Itävalta sekä mitalisarjan ottelun Neuvostoliitto–Kanada.
SM-liigakaudella 1979–1980 Koskinen oli tuomarina kauden päättäneessä kolmannessa loppuottelussa, jossa vastakkain pelasivat Helsingin IFK ja Porin Ässät. Kolmannessa erässä Koskinen hylkäsi Ässien tasoitusmaalin maalivahdin häirinnän vuoksi, minkä seurauksena tilanteesta tulistunut Ässien Veli-Pekka Ketola taklasi Koskista ja tuli poistetuksi ottelusta.
Ytterhogdal

| Ytterhogdal |
| --- | --- |
 Ytterhogdalin kirkko
 Ytterhogdal
 Koordinaatit: 62°10′36″N, 14°56′24″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Jämtlandin lääni
Maakunta:  Härjedalen
Kunta:  Härjedalen
Väkiluku (2021):  461
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ytterhogdal on taajama Härjedalenin kunnassa Jämtlandin läänissä Härjedalenin  historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 461 asukasta vuonna 2021.
Tunnettuja henkilöitä

Bengt-Åke Cras (s. 1943), kirjailija
Leander Engström (1886–1927), taidemaalari
Tord Grip (s. 1938), jalkapalloilija ja valmentaja
Tony Gustavsson (s. 1973), jalkapalloilija ja valmentaja
Rosa Taikon (1926–2017), hopeaseppä ja ihmisoikeusaktivisti
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ytterhogdal Wikimedia Commonsissa
Voimamyllyn tuulivoimapuisto

| Voimamyllyn tuulivoimapuisto |
| --- | --- |
 Näkymä valtatieltä 2
Valtio:  Suomi
Sijainti:  Humppila, Urjala
Koordinaatit:  60°59′46″N, 23°22′59″E
Rakentaminen alkoi:  2020 
Sähköverkkoon:  tammikuu 2023 
Valmistunut:  2023 
Perustaja:  Voimamylly Oy
Rakennuttaja:  Ilmatar Energy Oy 
Omistaja:  Ilmatar Humppila-Urjala Oy 
Operaattori:  Ilmatar Service Oy 
Tuulivoimapuisto
Tyyppi:  maatuulivoimalaitos
Tuulivoimalat:  6 × Vestas V150 (4,3 MW) 
Kapasiteetti:  25,8 MW  
 fiVoimamyllyn tuulivoimapuisto 
Verkkosivut:  Voimamylly
Commons:  luokka
Voimamyllyn tuulivoimapuisto on Kanta-Hämeen Humppilan ja Pirkanmaan Urjalan välisellä kuntarajalla sijaitseva tuulivoimapuisto, jossa toimii 6 tuulivoimalaitosta. Niiden kokonaiskapasiteetti on 26 megawattia. Tuulivoimapuiston on rakentanut Ilmatar Energy Oy, sen omistaa sen tytäryhtiö Ilmatar Humppila-Urjala Oy ja sitä operoi Ilmatar Service Oy.
Yleistä

Humppila-Urjalan tuulivoimapuisto sijaitsee Humppilan keskustasta viisi kilometriä pohjoiseen ja Urjalan kirkonkylästä 13 kilometriä lounaaseen. Tuulivoimapuisto näkyy valtatien 2 ja valtatien 10 risteysalueen peltomaisemasta pohjoiseen. Se sijaitsee Humppilassa Myllykulmalta alkavan ja valtatieltä pohjoiseen haarautuvan tien varrella ja Urjalassa Leikkikankaan takana. Tuulipuiston pituus on neljä kilometriä ja leveys kaksi kilometriä. Voimalat sijaitsevat noin 150–160 metriä mpy.
Tuulivoimalaitokset ovat tanskalaisen Vestaksen valmistamaa V150-mallia, jonka napakorkeus on 135 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 150 metriä, ja jonka kapasiteetti on 4,3 megawattia.
Historiaa > Suunnittelua

Voimamylly Oy perustettiin vuonna 2012. Voimamylly Oy käynnisti hankkeen ympäristövaikutusten arvioinnin (YVA) ajatuksenaan rakentaa alueelle enintään 40 tuulivoimalaitosta. YVA-ohjelma oli yleisön nähtävillä elokuusta 2012 alkaen ja siihen liittyvä yleisötilaisuus järjestettiin elokuun lopulla 2012. Yhteysviranomainen antoi siitä lokakuussa 2012 lausunnon. YVA-selostus julkaistiin syyskuussa 2013. Hanke kohtasi jo tässä vaiheessa vastustusta ja yhtiön mukaan voimaloiden lukumääräksi tuli jo tässä vaiheessa 23.
Hankealueille laadittiin tuulivoimaosayleiskaavat, jotka hyväksyttiin Humppilan ja Urjalan kunnanvaltuustoissa vuonna 2015. Kaavat sallivat alueille tuulivoimaloille enintään 210 metrin pyyhkäisykorkeuden.
Urjalan rakennuslautakunta päätti kesäkuussa 2016 hyväksyä kuuden tuulivoimalaitoksen rakentamisen. Rakennusluvassa nimettiin voimaloiden malliksi Nordex N131 (3,0 MW) 144 metrin tornilla ja 131 metrin tuuliturbiinilla. Tuulivoimaloiden kokonaiskorkeudeksi tulisi 2010 metriä. Rakennuslautakunnan päätöksestä kuitenkin valitettiin Hämeenlinnan hallinto-oikeuteen. Oikeus kumosi kesäkuussa 2017 rakennuslautakunnan päätöksen yhden voimalan osalta ja hylkäsi Voimamyllyn hakemuksen siltä osin. Humppilan tekninen lautakunnan syyskuun 2016 päätöksistä valitettiin myös Hämeenlinnan hallinto-oikeuteen. Siinä se esitti syyskuussa 2017 ratkaisunaan hylätä viiden voimalan rakennuslupa sillä perusteella, että ne oli sijoitettu liian lähelle asutusta.
Tammikuussa 2017 uutisoitiin, että Urjala vahvistaa tuulipuistolle kaavan, jonka tuloksena muodostui Urjalan ja Humppilan tuulivoimaosayleiskaava. Kaavassa kuusi tuulivoimalaitosta tulisi Urjalaan ja 11 Humppilaan.
Näkymä Humppilan lasitehtaan yli.
Urjalan suuntaan.
Kojonjoen takana.
Historiaa > Rakentaminen

Ilmatar Humppila-Urjala Oy hankki projektin oikeudet Voimamylly Oy:ltä vuonna 2019, joka oli joutunut talousvaikeuksiin. Projektin ollessa nyt selvä, aikoi Ilmatar Energy rakentaa 6–8 tuulivoimalan tuulipuiston vuosien 2020–2021 aikana. Vestas ilmoitti joulukuussa 2020 toimittavansa hankkeelle kuusi Vestas V150-mallista tuulivoimalaitosta, joiden teho olisi 4,2 megawattia. Samalla se sitoutui voimaloiden 30-vuotiseen varaosahuoltosopimukseen. Tornien vaatimia betonisia perustuksia valettiin vuoden 2021 aikana  ja Porin satamasta paikalle kuljetetuista osista koottiin nosturien avulla voimalaitokset marraskuussa 2021. Uutisiin elokuussa 2022 päätyneessä lausunnossa todettiin, että maaliskuussa valmistuneissa tuulivoimalaitoksissa oli niin vakavia puutteita, ettei niitä päästy testaamaan elokuuhun mennessä. Kaupallinen tuotanto käynnistyi tammikuussa 2023, kun Vestas luovutti joulukuussa ensin voimalat Ilmattarelle ja tämän jälkeen testit onnistuivat hyvin. Samassa yhteydessä kerrottiin myös, että tuulipuisto jäisi Ilmattaren omistukseen. Tuulivoimapuiston ylläpito- ja huoltotoiminnot suorittaa porilainen Enersense.
Aiheesta muualla

Voimamylly eli Humppila-Urjala (Arkistoitu – Internet Archive) (rakentajan verkkosivut)
Lillhärdal

| Lillhärdal |
| --- | --- |
 Lillhärdalin kirkko
 Lillhärdal
 Koordinaatit: 61°51′06″N, 14°03′42″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Jämtlandin lääni
Maakunta:  Härjedalen
Kunta:  Härjedalen
Väkiluku (2021):  354
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lillhärdal on taajama Härjedalenin kunnassa Jämtlandin läänissä Härjedalenin  historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 354 asukasta vuonna 2021.
Tunnettuja henkilöitä

Anna Carin Zidek (s. 1973), ampumahiihtäjä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lillhärdal Wikimedia Commonsissa
Lapuan ensimmäinen kansalaiskokous

Lapuan ensimmäinen kansalaiskokous oli Lapuan Seurahuoneella 1. joulukuuta 1929 järjestetty kokous, jossa käytännössä perustettiin antikommunistinen ja oikeistoradikaali lapuanliike. Kansalaiskokous oli lapuanliikkeen keulakuvaksi ja johtajaksi nousseen Vihtori Kosolan läpimurto suomalaiseen poliittiseen julkisuuteen.
Suomen kommunistisen nuorisoliitto oli järjestänyt marraskuun lopulla Lapuan työväentalolla niin sanotut Lapuan haastejuhlat, jotka Kosolan johtama kansanjoukko oli hajottanut väkivaltaisesti. Kokouksen jälkeen eri puolilla Suomea järjestettiin lukuisia asialistaltaan identtisiä kansalaiskokouksia, joissa vaadittiin kommunistisen toiminnan kieltämistä maassa. Lapuan ensimmäinen kansalaiskokous oli näistä tärkein.
Kokouksessa vaadittiin kommunistisen toiminnan kitkemistä Suomesta ja päätettiin lähettää Helsinkiin kansalaislähetystö vaatimaan eduskunnalta ja hallitukselta toimia. Toiminta johtikin ensimmäisiin näkyviin tuloksiin jo joulukuussa 1929 kun yhdistyslakiin tehtiin muutoksia.
Taustaa: Lapuan haastejuhlat

Vuoden 1929 lopussa ilmapiiri Suomessa oli kiristynyt ja oikeistoradikaalin kansanliikkeen syntyyn tarvittiin vain laukaiseva tekijä, jonka tarjosi vasemmisto. Neuvostoliiton Komitern julisti avoimen maailmanlaajuisen taistelun alkaneeksi. Suomessa kehotusta seurasivat Suomen kommunistisen nuorisoliiton jäsenet. Nuorisoliitto vei toiminnan myös Etelä-Pohjanmaalle. Kommunistinen Lapuan Nuorten Työläisten Opintoyhdistys järjesti SKP:n Vaasan päämajan toimeksiannosta 23.–24. marraskuuta 1929 Lapuan haastejuhlat, jonka ohjelmistossa pilkattiin Mannerheimia, itsenäistä Suomea ja kristillisiä arvoja.
24. marraskuuta noin tuhat ihmistä ympäröi työväentalon Vihtori Kosolan johdolla. Saartajat marssivat taloon sisälle ja julistivat miten ”Täällä on jo tarpeeksi pilkattu Jumalaa, harjoitettu maanpetoksellista toimintaa ja halvennettu isänmaata, nyt se leikki loppuu tähän kerta kaikkiaan!” Kommunistien punaiset paidat riisuttiin väkivalloin. Paikalle saapunut kansanedustaja Emil Tabell ajettiin ulos talosta. Välikohtaus muuttui pahoinpitelyiksi, mutta suuremmalta väkivallalta vältyttiin, sillä vain lapualaisilla oli mukanaan aseita. Kommunistit ajettiin pois Lapualta ja tapahtumapaikka työväentalo naulattiin kiinni.
Tapahtumaa ei juuri noteerattu ennen kuin lapuanliikkeen ydinrenkaaseen kuulunut nimismies Yrjö Nikula ryhtyi kertomaan siitä lehdistölle. Helsingin Sanomat haastatteli Kosolaa. Toiminnan hetki oli tullut. Sekä Yhtymä Vientirauhan että Vapaussodan Rintamamiesliiton maanlaajuiset verkostot aktivoitiin järjestämään kansalaiskokouksia, joista ensimmäinen pidettiin Sortavalassa. Ympäri Suomea järjestettiin lukuisia tapaamisia, joissa oli näkyvässä roolissa teollisuuden ja talouselämän edustajia. Usein spontaanina pidetty kansannousu oli siis järjestetty ja suunniteltu, hetki oli vain tullut otolliseksi.