Islamia koskevien länsimaisten mielikuvien historia
Islamin kritiikkiä > 2000-luku

Länsimainen islamin arvostelu on kohdistunut etenkin kysymyksiin ihmisoikeuksista. Islamia on kritisoitu länsimaisten arvojen kanssa ristiriitaisena oppina ja uhkana länsimaisille arvoille. Kritiikin kohteena ovat olleet naisten oikeuksien loukkaaminen, islamin pyrkimys poliittiseen valtaan sekä uskonnon väkivaltaisuus.
Islamia ovat kritisoineet eri näkökulmista reformistiset muslimit, islamista luopuneet apostaatit, ateistit, kristityt fundamentalistit, sekulaarit humanistit, konservatiivit, seksuaalivähemmistöjen puolustajat, ihmisoikeusaktivistit, marxilaiset ja äärioikeistolaiset. Syyskuun 11. päivän terrori-isku lisäsi islam-kritiikkiä ja toi sen suuren yleisön tietoisuuteen, vaikka jo Salman Rushdien tapaus nostatti islamiin kriittisesti suhtautuvia puheenvuoroja. Toisaalta julkisuutta on länsimaissa entistä selvemmin hallinnut "poliittisesti korrekti" suhtautuminen islamiin, joka on tarkoittanut myönteistä ja hyväksyvää perusasennetta.
Uusi ilmiö on kritiikin painuminen maan alle ja sen julkaiseminen salanimillä ja omakustanteina.  Ilmiö muistuttaa valistusaikana yleistynyttä "klandestiinikirjallisuutta", jossa kirkkoa vastaan hyökättiin salanimen suojassa. Vuonna 2005 Otava poisti Ayaan Hirsi Alin Neitsyhäkki-kirjasta sivun, joka käsitteli Muhammedin avioliittoa lapsen kanssa, mutta palautti tekstin asiasta nousseen kohun jälkeen. Sittemmin Otava ei ole julkaissut Hirsi Alin kirjoja. Teoksen Harhaoppinen (2016) julkaisi pieni kuopiolainen kustantamo suomentajan esiintyessä salanimellä. Robert Spencerin teoksen on samoin julkaissut suomeksi toimintansa jo lopettanut pienkustantamo.
Ayaan Hirsi Ali on Somaliassa syntynyt entinen muslimi. Hän on poliitikko ja kirjailija, joka on asunut Hollannissa ja muutti Yhdysvaltoihin saatuaan tappouhkauksia. Ayaan Hirsi Ali on esittänyt islamille viisi muutosvaatimusta, joiden täyttäminen tekisi islamista moderniin maailmaan paremmin sopivan uskonnon. Ne ovat 1) Koraanin ja islamin ehdottomasta auktoriteetista luopuminen, 2) irtautuminen kuolemankultista, 3) luopuminen šariasta ja länsimaisen, maallisen oikeuskäsityksen omaksuminen, 4) luopuminen oman käden oikeudesta eli "hyvään käskemisen ja pahan kieltämisen" periaatteesta ja 5) luopuminen väkivaltaisesta jihadista.
Oriana Fallaci on islamia arvosteleva italialainen toimittaja, jonka teoksesta La forza della ragione (2001) tuli bestseller.
Sam Harris on yhdysvaltalainen kirjailija ja neurotieteilijä, jonka kirja Uskon loppu: Uskonto, terrori ja järjen tulevaisuus ilmestyi vuonna 2007 suomeksi. Toinen suomennos on keskustelukirja Islam ja suvaitsevaisuuden tulevaisuus (2017) yhdessä muslimitaustaisen Nawazin kanssa..
Lars Hedegaard on Tanskassa tunnettu vasemmistolainen islam-kriitikko, joka joutui murhayrityksen kohteeksi islam-kritiikkinsä takia.
Carlo Panella on italialainen toimittaja, jonka teos, Islamin musta kirja, julkaistiin suomeksi vuonna 2009.
Thilo Sarrazin on saksalainen poliitikko, joka on arvostellut Saksan islamisoitumista kirjassaan Deutschland schafft sich ab (2010).
Robert Spencer on yhdysvaltalainen besteller -kirjailija ja blogisti, joka pitää vuonna 2003 aloitettua Jihad Watch -sivustoa. Spencer on kirjoittanut useita kirjoja islamista.
Hege Storhaug on norjalainen vasemmistolainen toimittaja, joka julkaisi ensin omakustanteena myös suomeksi vuonna 2017 ilmestyneen kirjan Islam - yhdestoista vitsaus.
Wafa Sultan on Syyriassa syntynyt ex-muslimi, joka toimii psykiatrina Yhdysvalloissa. Hän on julkaissut kirjan A God Who Hates (2009), joka kertoo islamin luomasta uhasta läntisille arvoille.
Ibn Warraq on intialaistaustainen ex-muslimi, joka on kirjoittanut tai koonnut useita teoksia sekä islamin kritiikistä että kirjoja, joissa on julkaistu uudelleen klassisia eurooppalaisia tutkimuksia islamista. Hän käyttää turvallisuussyistä salanimeä.
Alexandre del Valle on ranskalais-italialainen politiikan tutkija, joka on julkaissut lukuisia poliittista islamia yleensä ja muslimiveljeskuntaa ja muita sunnisalafistisia liikkeitä erityisesti kritisoivia ja ennen kaikkea niiden toimintaa ja strategiaa analysoivia kirjoja ja artikkeleita. del Valle näkee salafistien ja etenkin muslimiveljeskunnan Euroopan moskeijoissa itselleen ottaman valta-aseman äärimmäisen vaarallisena, ja hänen strategisen analyysinsä mukaan juuri islamistiset liikkeet ovat Euroopan ja Lännen “todellisia vihollisia” (Les vrais senemies de l'Occident).
Geert Wilders on hollantilainen poliitikko, joka elää poliisin suojeluksessa. Hän on kirjoittanut teoksen Marked for Death. Islam's War Against the West and Me. (2012).
Muista ansioistaan tunnettuja henkilöitä, jotka ovat arvostelleet islamia tai islamilaista maahanmuuttoa erilaisista näkökulmista, ovat muun muassa Michel Houllebecq (kirjailija), Richard Dawkins, (evoluutiobiologi), Éric Zemmour (ranskalainen esseisti ja konservatiivinen yhteiskuntakriitikko), Roger Scruton (englantilainen filosofi) ja Douglas Murray (englantilainen esseisti).  Tunnetuista poliitikoista islamia on arvostellut esimerkiksi jihadistin murhaamaksi tullut Pim Fortuyn Hollannissa. Paavi Benedictus XVI:n Regensburgin puhe herätti huomiota, ja Kansan Uutiset piti tyrmistyttävänä väitettä, että islam olisi sotaisa uskonto.
Muutamat eurooppalaiset kansalaisjärjestöt ovat keskittyneet islamin vastustamiseen. Niihin kuuluu saksalainen Pegida (Patriotische Europäer gegen die Islamisierung des Abendlandes). Islaminvastaisen English Defence League -järjestön perustaja Tommy Robinson siirtyi brittiläiseen Pegidaan, koska vastusti perustamaansa järjestöön ilmaantunutta rasismia. Suomessa on vaikuttanut islaminvastainen Finnish Defence League.
Länsimaiseen arvomaailmaan perustuvaa ihmisoikeuskritiikkiä islamilaista fundamentalismia vastaan ovat esittäneen monet uudistushenkiset muslimit, kuten kanadalainen Irshad Manji, jonka kirja Islamin kahdet kasvot julkaistiin suomeksi 2004, sekä pakistanilainen brittimuslimi Maajid Nawaz.