stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Boeing 2707

| Boeing 2707 |
| --- | --- |
 Kolmitahopiirros koneesta
Tyyppi:  ylisooninen matkustajalentokone
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Boeing Commercial Airplanes
Tila:  peruutettu
Valmistusmäärä:  0 
Boeing 2707:n oli määrä olla ensimmäinen yhdysvaltalainen ylisooninen matkustajakone. 5. kesäkuuta 1963 Yhdysvaltain presidentti John F. Kennedy muotoili ohjelman, joka sitoi hallituksen kustantamaan 75 % sellaisen kaupallisen yliäänikoneen kehityskustannuksista, joka pystyisi kilpailemaan Concorden kanssa. Koneen oli tarkoitus kantaa 350 matkustajaa, lentää 2,7 Machin eli 2 900 km/h nopeudella ja saavuttaa 6 400 kilometrin kantama. Voitettuaan kilpailun Yhdysvaltain hallituksen rahoittamasta urakasta rakentaa yliäänikone, Boeing aloitti kehitystyön laitoksissaan Seattlessa, Washingtonin osavaltiossa. Kasvavat kustannukset, markkinoiden puute ja kasvava huoli koneen (ja erityisesti äänivallin murtuessa syntyvän shokkiaallon) ympäristövaikutuksista johtivat projektin lakkauttamiseen vuonna 1971: Kaksi prototyyppiä päätettiin rakentaa, mutta ne eivät milloinkaan valmistuneet. Koneesta tehtiin 1:1 ei-lentävä malli (mock-up; suom. maketti, hahmomalli) ja se on nykyisin täysin restauroitu ja on nähtävillä Hillerin lentomuseossa San Carlosissa, Kaliforniassa.
Tekniset tiedot

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Pituus: &&&&&&&&&&&&&093.030000093,3 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&053.010000053,1 m suorana, &&&&&&&&&&&&&032.030000032,3 m taitettuna
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&04.&&&&004 × General Electric GE4 -suihkuturbiinia,   281 kN jälkipolttimella
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&02897.&&&&002 897 km/h (Mach &&&&&&&&&&&&&&02.09000002,9)
Lentomatka: &&&&&&&&&&&06400.&&&&006 400 km
Tuulikki Ukkola

| Tuulikki Ukkola |
| --- | --- |
 Tuulikki Ukkola eduskunnassa 1990-luvulla.
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. marraskuuta 1943 Taivalkoski
Kuollut: 28. toukokuuta 2019 (75 vuotta) Oulu
Poliitikko
Puolue:  Kansallinen Kokoomus
Entiset puolueet:  Liberaalinen Kansanpuolue
Asema:  kansanedustaja (1991-1995, 2007-2011)   kaupunginvaltuutettu (2005-?)
Aiheesta muualla
Virallinen sivu
Lahja Tuulikki Ukkola (o.s. Parviainen, 28. marraskuuta 1943 Taivalkoski – 28. toukokuuta 2019 Oulu) oli suomalainen vapaa toimittaja ja poliitikko. Hän toimi Liberaalisen Kansanpuolueen kansanedustajana vuosina 1991–1995 ja kokoomuksen kansanedustajana vuosina 2007–2011. Liberaalisen Kansanpuolueen puheenjohtajana Ukkola toimi vuosina 1993–1995.
Elämä

Ukkola valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 1980. Hän kirjoitti kirjat Valittajien valtakunta (1993) ja Kansanvallan vanki (1996). Ennen kansanedustajaksi ryhtymistään hän työskenteli Kalevan artikkelitoimittajana.
Hän työskenteli Kalevassa vuodesta 1962, muun muassa toimittajana, politiikan toimituksen esimiehenä ja pääkirjoitustoimittajana.
Ukkola sai tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon vuonna 1989.
Poliittinen ura

Ukkola valittiin Oulun vaalipiiristä eduskuntaan vuoden 1991 vaaleissa sitoutumattomana Liberaalisen Kansanpuolueen listalta. Vuonna 1993 hänet valittiin puolueen puheenjohtajaksi, jona hän toimi 1995 eduskuntavaaleihin saakka, jolloin hän putosi eduskunnasta. Vuoden 2007 vaaleissa hänet valittiin Kokoomuksen listalta kansanedustajaksi. Eurovaaleissa 2009 Ukkola oli ehdolla kokoomuksen listalla.
Yksityiselämä

Tuulikki Ukkolan puoliso oli toimittaja Jukka Ukkola. Myös heidän tyttärensä Sanna Ukkola on toimittaja.
Teokset

Valittajien valtakunta.  Helsingissä:  Otava, 1993.  ISBN 951-1-12851-5
Kansanvallan vanki.  Helsingissä:  Otava, 1996.  ISBN 951-1-14495-2
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
.aspx Tuulikki Ukkola Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Tuulikki Ukkolan kotisivut
Ukkolan blogi Uusi Suomi -sivustolla
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Kalle Määttä | Liberaalisen Kansanpuolueen puheenjohtaja 1993–1995 | Seuraaja: Pekka Rytilä |
| n k Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat 2007–2011 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (50):  Akaan-Penttilä  Asko-Seljavaara  Forsius (2008–2011)  Hakola  Harkimo  Heinonen  Hemmilä  Hemming  Holmlund  Häkämies  Jaskari  Jokinen (2009–2011)  Kanerva  Karhuvaara  Karvo  Katainen  Kataja  Koskinen (2007–2009)  Larikka  Lauslahti  Laxell  Lehti  Lindén  Matikainen-Kallström  J. Mäkelä (2007–2010)  O. Mäkelä  Mäkinen  Nepponen  Niinistö  Nurmi  Ollila  Orpo  Paajanen  Perkiö  Pihlajaniemi  Rajala  Ravi  Risikko  Salo  Salolainen  Sarkomaa  Sasi  Satonen  Tiura  Toivakka  Ukkola  Vahasalo  Vapaavuori  Viljanen  Virén (2010–2011)  Virkkunen  Virolainen  Zyskowicz 
↑  Merikukka Forsius erosi vihreistä ja liittyi Kansallisen Kokoomuksen eduskuntaryhmään helmikuussa 2008.  1 2  Jari Koskinen valittiin Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin johtokunnan jäseneksi syyskuussa 2009, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Kalle Jokinen.  1 2  Jukka Mäkelä valittiin Espoon kaupunginjohtajaksi kesäkuussa 2010, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Lasse Virén.  
Oulun vaalipiirin kansanedustajat 2007–2011
Matti Ahde
Tuomo Hänninen
Kyösti Karjula
Inkeri Kerola
Martti Korhonen
Timo Korhonen
Merja Kyllönen
Paula Lehtomäki
Suvi Lindén
Raimo Piirainen
Erkki Pulliainen
Lyly Rajala
Antti Rantakangas
Tapani Tölli
Tuulikki Ukkola
Unto Valpas
Mirja Vehkaperä
Pekka Vilkuna
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta
Uittamonsalmen kalliomaalaukset

| Uittamonsalmen kalliomaalaukset> Sijainti |
| --- | --- |
 Uittamonsalmen kalliomaalaukset
Koordinaatit:  61°27′26.5886″N, 27°22′26.0947″E
Valtio:  Suomi
Historia
Tyyppi:  kalliomaalaus
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Uittamonsalmen kalliomaalaukset sijaitsevat Mikkelissä (entinen Ristiina) Etelä-Savossa Yöveden Uittamonsalmen kapeimmassa kohdassa koillisrannalla, lounaaseen aukeavassa kallioseinämässä. Maalaukset, joissa on 22 kuviota, ovat neljässä erillisessä maalausryhmässä noin 250 metrin matkalla.
Löytyminen ja tutkimus

Maalaukset löysivät Jorma E. ja Mikko Setälä vuonna 1975 , jolloin Pekka Sarvas tarkisti löydön. Vuonna 2001 Ismo Luukkonen ja 2008 Timo Jussila, Hannu Poutiainen sekä Tapani Rostedt tarkastivat kuviot.
Maalaukset

Maalaukset ovat neljässä eri kohdassa. Ryhmä I on luoteessa eli vasemmanpuoleisin tarkastelusuunnasta katsoen. Ryhmä kaksi sijaitsee tästä noin 155 metriä kaakkoon ja maalausryhmä III noin 86 metriä edelleen kaakkoon. Viimeinen ryhmä on tästä 10 metrin päässä. Maalaukset sijaitsevat melko korkealla, ettei niihin pääse käsiksi maasta kurkottelemalla. Ne onkin ilmeisesti tehty aikana, jolloin vesi oli paljon nykyistä korkeammalla.
Maalaukset > Maalauskenttä I

Maalausryhmä I on nykyäänkin helpoimmin saavutettavissa, sillä sen alapuolella on seinämässä kynnys. Kallion pinta on paikoin tuhoutunutta, mutta kuviot eivät ole levinneet tai suttaantuneet. Maalaus sisältää kolme ihmishahmoa ja mahdollisesti neljä venekuviota, joista kaksi venettä kuuluvat niin sanottuun kaksoisvenekuvioon. Siinä kaksi samantyyppistä venettä on maalattu samaan kohtaan toinen vene hieman toista venettä ylemmäksi. Veneiden yläpuolella on haalistunut oikealle katsova eläin. Tikku-ukot muodostavat ryhmän, jossa keskimmäinen on maalattu hieman vahvempana kuin kaksi muuta, tämän hahmon molemmille puolille ja vähän alemmaksi, maalatut hahmot. Hirveä esittää kaksi hyvin säilynyttä kuviota, joista toinen hirvi on täyteisesti maalattu mutta ilman jalkoja ja toinen on ilman päätä. Jalattomuus voi johtua ääriviivan vahventamisesta johtuvasta kontrastista, jossa jalat unohtuivat vahventaa jälkeenpäin.
Maalaukset > Maalauskenttä II

Suurin maalausryhmä sisältää toistakymmentä kuviota tiiviissä ryhmässä, joista pari jää muita kauemmaksi ja alemmaksi. Suuressa ryhmässä on kolme hirvikuviota, joista yksi on vedetty yksinkertaisilla viivoilla ja kaksi muuta ääriviivakuvioina. Suurin hirvi on ylinnä ja sillä on leuan alla lyhyt viivanveto, jonka voi tulkita parraksi. Hirven neljä jalkaa on maalattu polvistaan taivutetuiksi ja kuin se loikkisi tasajalkaa. Pää kohoaa vinosti ylöspäin. Hirven takana on pyöreä kuvia ja edessä pieni ihmishahmo kahden allekkain maalatun venekuvion yläpuolella. Veneessä on 5 pystyviivaa ja suuri keulakuva. Perä sen sijaan päättyy taaimmaisen pystyviivan takana alaviistoon vedettyyn lyhyeen vetoon. Vaikuttaa siltä, että heti veneen alla olisi toinenkin vene tai muu pystyviivoja vaativa kuvio. Ryhmässä on myös 3 tai 4 ihmishahmoa, joista yhdellä vaikuttaisi olevan sarvet päässään ja kahdella haaroissa fallosmainen uloke. Jalat ovat polvista koukistetut. Sarvipäisellä on myös pyöreähkö pää ja silmät ja nenä/suu sekä kolmiomainen vartalo ilman raajoja. Näiden alla on toinenkin oikealle katsova hirvi. Sillä on pitkä pää ja yksi pyöreä korva, mutta leuan alla ei näy yksityiskohtia. Hirven takajalka päättyy polveen, mutta niin päättyy kallion pintakin. Etujalka vaikuttaisi jatkuvan alemmaksi halkeaman yli. Myös 9 kilometrin päässä olevassa Astuvansalmen ihmisellä on sarvet päässään.
Maalaukset > Maalauskohta III

Kuvaryhmä III sijaitsee korkealla kalliolla käsittää vain kaksi kuviota eli ihmishahmon ja venekuvion. Veneessä on taas keula koholla, mutta perä päättyy viimeisen pystyviivan kohdalla. Veneeseen on vedetty 6 tai 7 pystyviivaa. Alempana veneen alla, kallion syvän lohkeaman alapuolella, sijaitsevalla ihmisellä on laaja pyöreä tai kolmiomainen pää. Uittamosalmella ei, eikä Astuvansalmellaksaan, ole yhtään ihmishahmoa, jolla kädet olisi ylöspäin kohotettuina.
Maalaukset > Maalauskohta IV

Ainoalla kuviolla, ihmishahmolla, on rengasmainen pyöreä pää ja sen yläpuolella vaakasuora soikea läikkä, joka tekee siitä "pyhimyksen" näköisen. Sen jalat ovat jaloistaan taivutetut ja kantapäät koskettavat lähes toisiaan. Myös kädet ovat alas taivutetut ja kyynärpäät vietynä sivuille päin.
Aiheesta muualla

Vist Mikkeli: Viestejä vuosituhansien takaa - Kalliomaalaukset Ristiinassa ja Puumalassa (Arkistoitu – Internet Archive), pdf
Luettelo Suomen kalliomaalauksista ja ns. punamultaläikistä Suomen muinaistaideseura ry. Arkistoitu 30.10.2013. Viitattu 1.5.2011.
Luukkainen, Ismo: Suomen kalliomaalauksia, valokuvia
Kivikäs, Pekka: Suomen kalliomaalaukset (Arkistoitu – Internet Archive), Kulttuurin Keski-Suomi
Häpykarvoitus

Naisen ja miehen häpykarvoitusta.
Häpykarvoitus on karvoitusta, joka ihmisillä sijaitsee vartalon etupuolella ulkoisten sukupuolielinten tuntumassa ja osin niitä verhoten. Häpykarvoitus kasvaa molemmille sukupuolille murrosiässä testosteronin vaikutuksesta (koska testosteronia eivät tuota ainoastaan kivekset, vaan vähän myös lisämunuaiset ja munasarjat, on naisenkin elimistössä sen verran testosteronia, että se aiheuttaa häpy- ja säärikarvojen kasvun). Toisin kuin hiukset, häpykarvat kasvavat vain muutaman sentin (n. 3–10 cm) pituisiksi.lähde? Tytöillä häpykarvat alkavat kasvaa yleensä 9–13 vuoden iässä ja pojilla yleensä 12–13 vuoden iässä.lähde? Jos tytölle kasvaa häpykarvoitusta ennen 8 vuoden ikää tai pojalle ennen 9,5 vuoden ikää, se on merkki ennenaikaisesta murrosiästä.
Häpykarvoituksen tarkoitus

Häpykarvoitus on merkki ihmisen sukukypsyydestä. Naisilla se parantaa lisäksi ilmankiertoa housujen sisällä, jonka vuoksi sukuelinten limakalvot voivat paremmin. Joidenkin gynekologien mukaan se, että yhä useammat naiset poistavat kokonaan tai lähes kokonaan häpykarvansa, on johtanut naisen sukupuolielinten tulehdusten yleistymiseen.
Häpykarvoituksen uskotaan liittyvän myös kemosignaaneihin, joita monet tutkijat kutsuvat feromoneiksi. Niiden tarkoitus on vaikuttaa suotuisasti parinvalintaan. Ihokarvat antavat lisää pinta-alaa feromoneja sisältävän hien haihtumiselle ilmaan eli hyvän alustan kemiallisten viestien leviämiselle.
Häpykarvoituksen poistaminen

Noin puolet naisista muotoili häpykukkulansa karvoitusta, jotta karvat eivät tursuaisi esiin stringien alta ja 23 prosenttia ajeli myös isojen häpyhuulten karvoja vuonna 2009. Myös yhä useammat miehet harrastavat häpykarvoituksen ajelua.
Nykyinen laajamittainen häpykarvojen poisto sai alkunsa 1980- ja 1990-luvun pornoelokuvista, joiden naisnäyttelijöiltä poistettiin alapään karvoitus, jotta heidän genitaalinsa näkyisivät paremmin. Pornoelokuvista tapa levisi Playboy-lehdessä julkaisuihin alastonkuviin. Naisten string-mallisten alushousujen muotiin tulo sai aikaan tarpeen ryhtyä poistamaan häpykarvojen reuna-alueita, koska stringit eivät peitä koko karvoitusta.
Häpykarvoitus kokonaan tai osittain saatetaan poistaa useista syistä. Jotkut poistavat sen koska pitävät sitä rumana. Joidenkin mielestä yhdyntä ja suuseksi tuntuvat paremmalta ilman häpykarvoitusta. Entisaikoina oli tavallista, että sekä naiset että miehet ajelivat häpykarvoituksensa estääkseen syöpäläisiä pesiytymästä niihin. Häpykarvojen poisto on yleistynyt viime vuosikymmeninä uudestaan varsinkin naisilla. Suomen kielessä sukupuolielimiä, joista häpykarvat on poistettu, kutsutaan varsinkin puhekielisesti "posliiniksi".
Häpykarvojen poistamiseen voi olla useita syitä. Muun muassa muodin, perinteen tai uskonnon lisäksi karvoitus saatetaan poistaa mukavuussyistä tai ulkonäön takia. Karvoitus saattaa aiheuttaa kutinaa, kuumuuden tunnetta tai tuntua muuten epämiellyttävältä, karvoitus voidaan myös kokea epäsiistin tai epäesteettisen näköiseksi. Karvattomina sukupuolielimet, erityisesti naisella, ovat paremmin näkyvillä, jolloin niitä saatetaan pitää kiihottavampina. Sukupuolielinten karvattoman ihon hyväileminen voi sileyden takia tuntua miellyttävämmältä ja kiihottavammalta. Lisäksi häpykarvojen poistaminen jo sinällään voi olla osa seksuaalista toimintaa.
Karvoitus voidaan poistaa usealla eri tavalla, kuten höyläämällä tai koneellisesti leikkaamalla, vahakäsittelyllä tai muuten repimällä karvat juurineen irti esimerkiksi epilaattorilla tai yksinkertaisesti sormilla nyppimällä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Häpykarvoitus Wikimedia Commonsissa
Naisen ja miehen sukupuolielimet, joista karvoitus on kokonaan poistettu.
Ville-Poju Somerkari

Ville-Poju Somerkari (vuoteen 1934 Sederholm, 24. huhtikuuta 1913 Viipuri – 6. joulukuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen upseeri ja kenraaliluutnantti.
Perhe

Hänen vanhemmat olivat toimittaja Knut Fredrik Wilhelm Sederholm ja Aino Olga Wikström. Hänen isovanhemmat olivat Johan Fredrik Sederholm ja Fredrika Aurora Olander. Kauppaneuvos Johan Sederholm oli hänen esi-isä. Hän avioitui Anja Mirjam Niemannin kanssa. Pariskunta sai kaksi lasta.
Ura

Somerkari valmistui Kadettikoulusta 1937 ja sodan jälkeen Sotakorkeakoulusta 1949, valtiotieteiden maisteriksi 1953 sekä valtakunnalliselta maanpuolustuskurssilta 1963. Somerkari työskenteli nuorempana upseerina Keski-Suomen rykmentissä 1933–1934 ja Suomen Valkoisessa kaartissa 1937–1939. 1. prikaatissa hän toimi tiedustelu-upseerina, adjutanttina ja komppanian päällikkönä talvisodassa 1939–1940. Välirauhan ja jatkosodan aikaan hän toimi komppanianpäällikkönä 7. ja 6. prikaateissa ja JR 48:ssa. 1943 hän toimi myös JR 48:n esikuntapäällikkönä. 1943–1944 hän johti 18. divisioonan esikunnan operatiivista osastoa.
Toimistopäällikkönä armeijakunnan esikunnassa Somerkari oli 1945–1946. Sotakorkeakoulun jälkeen hän työskenteli toimistoesiupseerina 1949–1953. Kemin sotilaspiirissä hän toimi toimistopäällikkönä ja piirin päällikkönä 1953–1955. Panssarivaunupataljoonaa hän komensi 1955–1956 jatkaen siitä Panssariprikaatin esikuntapäällikkönä 1956–1958 Parolannummella. Hämeen jääkäripataljoonaa Somerkari komensi vuonna 1958. Porin prikaatin komentajana hän toimi 1958–1960. Seuraavaksi hänet nimitettiin Pääesikunnan järjestelyosaston päälliköksi 1961–1964. Puolustusvoimien huoltopäällikkönä Somerkari työskenteli pitkän kauden vuodesta 1965 vuoteen 1972.
Ylennykset: vänrikki 1937, luutnantti 1938, kapteeni 1941, majuri 1944, everstiluutnantti 1955, eversti 1958, kenraalimajuri 1965, kenraaliluutnantti 1967.
Penangin kansainvälinen lentoasema

Penangin lentokenttä ilmasta kuvattuna.
Penangin kansainvälinen lentoasema, aiemmalta nimeltään Bayan Lepasin kansainvälinen lentoasema sijaitsee Malesiassa, Penangin saaren kaakkoisosassa Bayan Lepasin kaupungissa. Lentoasema sijaitsee 14 km:n päässä Penangin maakunnan pääkaupungista George Townista. Lentoasema otettiin käyttöön vuonna 1935 ja se on yksi Malesian vanhimmista lentoasemista.
Penangin lentoasema on keskikokoinen lentoasema, josta on hyvät yhteyden eri puolille Kaakkois-Aasiaa ja se on pohjois-Malesian päälentokenttä. Pohjoisesta päin saapuvilla tai lähtevistä lentokoneista on hyvä näköala George Towniin, Butterworthiin ja Penangin saaren mantereeseen yhdistävälle Penangin sillalle.
Vuonna 2018 lentoaseman kautta kulki 7 790 423 matkustajaa ja noin 73 000 lentokonetta. Penangin lentoasema on Malesian kolmanneksi vilkkain Kuala Lumpurin ja Kota Kinabalun kansainvälisen lentoaseman jälkeen. Rahtiliikenteen ja kansainvälisten matkustajien määrällä mitattuna lentoasema on Malesian toiseksi vilkkain Kuala Lumpurin kansainvälisen lentoaseman jälkeen.
Lentoasema on halpalentoyhtiöiden Firefly ja AirAsia tukikohta.
Palvelut

Penangin lentokasemaa operoivan yhtiön, Malesian liikenneministeriön ja Aasian suurimman halpalentoyhtiön AirAsian välillä käydään keskusteluja Malesian kolmannen puhtaasti halpalentoyhtiöiden käyttöön tarkoitetun terminaalin perustamisesta. Jo lokakuussa 2008 Firefly yritti kiirehtiä halpalentoterminaalin rakentamista. Lehtitietojen mukaan suunnitelma etenee ja Penangin osavaltion hallitus on tehnyt varauksen 36 hehtaarin suuruiselle maa-alueelle. Vuonna 2009 Malesian valtion budjettiin varattiin lentoaseman kehittämiseen 250 miljoonaa ringitiä (noin 60,5 miljoonaa euroa).
Lentoyhtiöt ja kohteet

| Lentoyhtiö | Kohteet |
| --- | --- |
AirAsia: Johor Bahru, Kota Kinabalu, Kuala Lumpur, Kuching, Langkawi, Medan, Miri, Singapore
China Airlines: Taipei-Taoyuan
China Southern Airlines: Kanton
Dragonair: Hongkong
Firefly: Banda Aceh, Koh Samui, Kota Bharu, Krabi, Kuala Lumpur-Subang, Kuantan, Langkawi, Medan, Phuket
Hong Kong Express Airways: Hongkong
Indonesia AirAsia: Jakarta-Soekarno Hatta, Medan, Surabaya
Jetstar Asia Airways: Singapore
Lion Air: Medan
Malaysia Airlines: Kuala Lumpur
Malindo Air: Kota Bharu, Krabi, Kuala Lumpur, Kuala Lumpur-Subang, Langkawi, Malacca
SilkAir: Singapore
Sriwijaya Air: Medan
Thai AirAsia: Bangkok-Don Mueang
Thai Airways: Bangkok-Suvarnabhumi
Tigerair: Singapore
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Penangin kansainvälinen lentoasema Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Penang International Airport

Käännös suomeksi
S7 Airlines

| S7 Airlines |
| --- | --- |

 IATA: S7  –  ICAO: SBI 
Kutsukoodi:  SIBERIAN AIRLINES
Perustettu:  toukokuussa 1992
Laivaston koko:  98
Kohteiden määrä:  73
Solmukohdat:  Novosibirskin kansainvälinen lentoasema, Domodedovon kansainvälinen lentoasema, Irkutskin lentoasema, Tšeljabinskin lentoasema
Kotipaikka:   Moskova, Venäjä
Avainhenkilö(t):  Vladislav Filjov
Yhtiön sivut:  www.s7.ru
PJSC Siberia Airlines (IATA: S7, ICAO: SBI, kutsukoodi: SIBERIAN AIRLINES) on venäläinen lentoyhtiö, joka operoi nimellä S7 Airlines (ven. Авиакомпания Сибирь).
Yhtiö perustettiin toukokuussa 1992, muutama kuukausi Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen. Sen kotipaikka on Moskova. Yhtiön solmukohtia ovat Novosibirskin kansainvälinen lentoasema, Domodedovon kansainvälinen lentoasema, Irkutskin lentoasema ja Tšeljabinskin lentoasema. Yhtiö liittyi lentoyhtiöallianssi Oneworldiin 15. marraskuuta 2010 ja erosi 19. huhtikuuta 2022 sekä lentoyhtiön että allianssin sopimuksen myötä johtuen Venäjän hyökkäyksestä Ukrainaan.
Lentoyhtiöllä on 98 konetta. Kohteiden määrä on 73.milloin?
Laivasto

Yhtiön laivasto vuonna 2019:
| Konetyyppi | Lukumäärä | Matkustajia |
| --- | --- | --- |
| Airbus A319 | 28 | 128 |
| Airbus A320-200 | 29 | 158 |
| Airbus A321-200 | 11 | 219 |
| Boeing 737-MAX 8 | 2 | 157 |
| Boeing 737-800 | 21 | 160 |
| Embraer 170 | 17 |  |
| Yhteensä | 57 |  |
Vuonna 2019 laivaston keski-ikä oli 10 vuotta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta S7 Airlines Wikimedia Commonsissa
Yhtiön verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Oneworldiin kuuluvat lentoyhtiöt
Alaska Airlines | American Airlines | British Airways | Cathay Pacific | Finnair | Iberia | Japan Airlines | Malaysia Airlines | Qantas | Qatar Airways | Royal Air Maroc | Royal Jordanian | S7 Airlines | SriLankan Airlines
Oneworld Connect: Fiji Airways
Entiset jäsenet: Aer Lingus | Air Berlin | Canadian Airlines | LATAM | Malév | Mexicana
S7 Airlinesin Boeing 737.
S7 Airlinesin Iljušin Il-86 -kone.
Yhtiön omistama Boeing 737-500 -kone.
Ukonsieni

| Ukonsieni |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Helttasienet Agaricales
Heimo::  Agaricaceae
Suku::  Ukonsienet Macrolepiota
Laji::  procera
Kaksiosainen nimi
 Macrolepiota procera  (Scop.) Singer 
Katso myös
   Ukonsieni Wikispeciesissä   Ukonsieni Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ukonsieni (Macrolepiota procera) on ukonsieniin kuuluva syötävä sieni.
Koko ja ulkonäkö

Ukonsienen lakki on aluksi munan muotoinen, mutta vanhemmiten se leviää 10–30 cm leveäksi ja laakeaksi. Lakki on pohjaväriltään valkoinen ja kookkaiden tumman ruskeiden suomujen peittämä. Lakin keskustassa on tumma kohouma. Sienen malto on pehmeää ja valkeaa, samoin heltat. Ukonsienen ohut ja säikeinen jalka puolestaan on vyöhykkeittäin poikkisuomuinen ja pituudeltaan jopa 40 senttiä. Suomujen vyöhykkeisyydestä johtuen jalka voi näyttää poikkiraitaiselta varsinkin alaosastaan. Jalan tyvi on paksuuntunut ja sen puolivälin yläpuolella on selvä, irtonainen rengas. Sienen itiöpöly on valkoista.
Koko ja ulkonäkö > Samankaltaiset lajit

Ukonsientä suuresti muistuttaa sen lähilaji, akansieni (Chlorophyllum rhacodes). Ukonsieni on kuitenkin tätä suurempi. Akansienen jalka, heltat ja malto myös punertuvat kosketettaessa, toisin kuin ukonsienellä. Kokematon sienestäjä voi sekoittaa ukonsienen myös myrkylliseen ruskokärpässieneen (Amanita regalis).
Kasvuaika ja -paikka

Hyvinä sienivuosina ukonsieni on runsas, vaikkakin elo-syyskuussa kasvavien itiöemien esiintyvyys vaihtelee paljon. Sientä kasvaa lehtomaisissa metsänreunoissa, metsäniityillä, pihoilla, puutarhoissa ja muissa saman tyyppisissä paikoissa. Suomessa sitä tavataan etelässä yleisenä ja pohjoisempana harvinaisempana.
Käyttö ravinnoksi

Ukonsientä voidaan käyttää sieniruuissa monin tavoin, jopa raakana. Sieni voidaan säilöä kuivaamalla, mutta liottaminen tai keittäminen hävittää sienen maun.
Aiheesta muualla

Luontoportti: Ukonsieni Macrolepiota procera
Luonnossa.org: Ukonsieni (Macrolepiota procera) (Arkistoitu – Internet Archive)
UPM Metsä: Ukonsieni Macrolepiota procera (Arkistoitu – Internet Archive)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Macrolepiota procera:  Wikidata: Q243381  Wikispecies: Macrolepiota procera  AusFungi: 60022622  BioLib: 60527  CoL: 3X5NV  EoL: 2870280  EPPO: MLEPPR  Fungorum: 287857  GBIF: 3339766  iNaturalist: 63401  IRMNG: 10395186  MycoBank: 287857  NatureServe: 2.1071875  NBN: NHMSYS0001488778  NCBI: 56183  NZOR: 1de5f70c-cf60-4da6-9cd6-05eda4da057a  Observation.org: 15274  Open Tree of Life: 789177  uBio: 5416707  Laji.fi: MX.72969 
Agaricus procerus:  Wikidata: Q100460078  AusFungi: 60022623  CoL: 5TP64  Fungorum: 150116  GBIF: 5243167  NZOR: d764551f-e517-498d-98ea-f8883e6add77