stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Franco Battiato

| Franco Battiato |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. maaliskuuta 1945 Ionia, Sisilia, Italia
Kuollut: 18. toukokuuta 2021 (76 vuotta)
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä
Muusikko
Laulukielet:  italia
Aktiivisena:  1965–2019
Tyylilajit:  pop, progressiivinen rock, progressiivinen pop, elektroninen musiikki
Soittimet:  syntetisaattori, kitara, preparoitu piano
Yhtyeet:  Osage Tribe, Telaio Magnetico
Levy-yhtiöt:  Bla Bla, Philips Records, EMI ja Ricordi 
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Franco Battiato (oik. Francesco Battiato; 23. maaliskuuta 1945 Ionia (nykyään Riposto), Sisilia – 18. toukokuuta 2021 Milo) oli italialainen laulaja-lauluntekijä ja elokuvaohjaaja. Battiaton 1960-luvulla alkanut ura kattaa useita tyylilajeja, kuten progresiivista rockia, psykedeelistä rockia, synthpopia, maailmanmusiikkia, elektronista musiikkia ja tavanomaista popmusiikkia. Lisäksi hän sävelsi oopperoita. Battiaton lauluteksteissä on usein mystillis-filosofisia elementtejä.
Battiato oli myös taidemaalari. Hän signeerasi maalauksensa nimellä Süphan Barzani.
Ura > Musiikki

Uransa alkuvaiheessa 1960-luvulla Battiato julkaisi erinäisiä singlejä, joiden menestys jäi heikoksi. Kahdella ensimmäisellä single-julkaisullaan ("L'amore è partito" / "È la fine" ja "Prima o poi" / "E più ti amo") hän käytti nimeä Francesco Battiato. 1970-luvun alussa Battiato oli mukana lyhytikäiseksi jääneessä yhtyeessä Osage Tribe, jolta ilmestyi albumi Arrowhead.
Battiaton debyyttialbumi, progressiivista rockia edustava Fetus (1971), antoi suuntaviivoja tuleville albumeille. Vuonna 1978 ilmestynyt instrumentaalialbumi L'Egitto prima delle sabbie per pianoforte voitti Stockhausen-palkinnon. Seuraavana vuonna ilmestyi jälleen laulualbumi, L'era del cinghiale bianco.
Kokeellista 1970-lukua seurasi kaupallisempi vaihe ja yhteistyö Alicen kanssa. Battiaton menestynein albumi, pop-musiikkia edustava La voce del padrone, ilmestyi lokakuussa 1981 ja sitä myytiin yli miljoona kappaletta. Vuonna 1980 ilmestyi uutta aaltoa edustava Patriots, jolla on menestyssävellys "Prospettiva Nevski". Alice levytti "Prospettiva Nevskin" 1985. Battiaton menestyssävellyksistä San Remo -voittaja "Per Elisa" (1981) on niin ikään Alicen tulkitsema, "I treni di Tozeur" (1984), Italian ehdokas Eurovision laulukilpailussa, puolestaan tunnetaan Battiaton ja Alicen duettona.
Battiaton tuotannolle tyypilliset mystiset aiheet – eritoten islamista ammentavat – voimistuivat 1980-luvun albumeissa. Vuonna 1988 ilmestyneessä albumissa Fisiognomica ne olivat lopulta hallitseva aihe. Battiaton ensimmäinen ooppera, Genesi, julkaistiin 1987. Seuraavan vuosikymmenen puolivälissä Battiato teki yhteistyötä filosofi Manlio Sgalambron kanssa, joka sanoitti useat Battiaton säveltämät ja esittämät teokset alkaen albumista L'ombrello e la macchina da cucire (1995). Battiaton viimeinen studioalbumi, Torneremo ancora, ilmestyi 2019. Se kuuluu klassisen musiikin tyylilajiin.
Ura > Teatteri ja elokuvat

Battiato näytteli 1973 William Shakespearen komediassa Molto rumore per nulla, ja se jäi hänen ainoaksi teatteriesiintymisekseen. Hänen esikoisohjauksensa on draamaelokuva Perdutoamor (2003); se voitti Nastro d’argento -palkinnon.
Diskografia > Studioalbumit

Fetus (1972)
Pollution (1972)
Sulle corde di Aries (1973)
Clic (1974)
M.elle le "Gladiator" (1975)
Battiato (1977)
Juke Box (1978)
L'Egitto prima delle sabbie (1978)
L'era del cinghiale bianco (1979)
Patriots (1980)
La voce del padrone (1981)
L'arca di Noè (1982)
Orizzonti perduti (1983)
Mondi lontanissimi (1985)
Fisiognomica (1988)
Come un cammello in una grondaia (1991)
Caffè de la Paix (1993)
L'ombrello e la macchina da cucire (1995)
L'imboscata (1996)
Gommalacca (1998)
Fleurs (cover) (1999)
Ferro battuto (2001)
Fleurs 3 (cover) (2002)
Dieci stratagemmi (2004)
Il vuoto (2007)
Fleurs 2 (cover) (2008)
Inneres Auge (cover, uusia versioita) (2009)
Apriti sesamo (2012)
Joe Patti's experimental group (2014)
Torneremo ancora (uusia versioita) (2019)
Oopperat

Genesi (libretto: Battiato ja Tommaso Tramonti, kantaesitys: Parma, Teatro Regio, 26. huhtikuuta 1987)
Gilgamesh (libretto: Battiato, kantaesitys: Rooma, Teatro dell'Opera, 5. kesäkuuta 1992)
Messa arcaica (kantaesitys: Assisi, Basilica superiore di San Francesco d'Assisi, 24. lokakuuta 1993)
Il cavaliere dell'intelletto (libretto: Manlio Sgalambro, kantaesitys: Palermo, Cattedrale, 20. syyskuuta 1994) (ei albumijulkaisua)
Telesio (libretto: Manlio Sgalambro, kantaesitys: Cosenza, Teatro Rendano, 6. toukokuuta 2011)
Filmografia

Perdutoamor (2003)
Musikanten (2005)
Niente è come sembra (2007)
La sua figura (2007)
Auguri Don Gesualdo (2010)
Attraversando il Bardo (2014)
Aiheesta muualla

La Repubblica: "La voce del padrone", dopo quarant'anni così rinasce il capolavoro di Franco Battiato
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: it:Franco Battiato
Käännös suomeksi
Gauze

| Gauze Dir en grey |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 28. heinäkuuta
 Tuottaja(t): Toru Yamazaki, YOSHIKI
 Tyylilaji: alternative metal, hard rock, vaihtoehtorock, poprock
 Kesto: 64.47
 Levy-yhtiö: East West Records
Dir en greyn muut julkaisut
| Missa (EP) 1997 | Gauze 1999 | Macabre 2000 |
Gauze on metal/rock-bändi Dir en greyn vuonna 1999 julkaisema ensimmäinen albumi.
Kappaleet

GAUZE -Mode of Adam- – 2.07
Schwein no Isu (Schweinの椅子) – 3.31
Yurameki (ゆらめき) – 5.05
Raison Detre – 4.48
304 Goushitsu, Hakushi no Sakura (304号室，白死の桜) – 5.18
Cage – 5.35
Tsumi to Batsu (蜜と唾) – 5.08
Mazohyst of Decadence – 9.22
Yokan (予感) – 4.39
MASK – 4.25
-ZAN- (残-ZAN-) – 5.03
Akuro no Oka (アクロの丘) – 9.42
GAUZE -Mode of Eve- – 0.04
Aiheesta muualla

Gauze discogs.com -sivustolla
HMS Diamond (D34)

| HMS Diamond |
| --- | --- |
 HMS Diamond

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  BAE Systems Surface Fleet Solutions
Kölinlasku:  25. helmikuuta 2005
Laskettu vesille:  27. marraskuuta 2007
Palveluskäyttöön:  6. toukokuuta 2011
Tekniset tiedot
Uppouma:  8 000 t
Pituus:  152,4 m
Leveys:  21,2 m
Syväys:  7,4 m
Koneteho:  28 800 shp
Nopeus:  29 solmua (54 km/h)
Miehistöä:  190
Aseistus
Aseistus:  Sea Viper 1 x 4,5" Mk.8
HMS Diamond (viirinumero D34) on Britannian kuninkaallisen laivaston tyypin 45 ilmatorjuntahävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin BAe Systems Naval Shipsin telakalta (vuodesta 2009 BAE Systems Surface Ships) Govanista, missä köli laskettiin 25. helmikuuta 2005 telakkanumerolla 1063. Alus laskettiin vesille 27. marraskuuta 2007 kumminaan Lady Johns ja päätti valmistajan koeajot heinäkuussa 2010. Alus otettiin palvelukseen 6. toukokuuta 2011.
Palvelus

Syksyllä 2023 alus vieraili Turussa.
Get Rich or Die Tryin’ (elokuva)

| Get Rich or Die Tryin’ |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jim Sheridan
Käsikirjoittaja:  Terence Winter
Tuottaja:  Harry Hole   Chris Lighty   Paul Rosenberg   Jim Sheridan
Säveltäjä:  Gavin Friday   Quincy Jones   Maurice Seezer
Kuvaaja:  Declan Quinn
Leikkaaja:  Roger Barton Conrad Buff IV
Pääosat:  Curtis "50 Cent" Jackson   Terrence Howard   Joy Bryant   Adewale Akinnuoye-Agbaje   Bill Duke   Ashley Walters
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:  9. marraskuuta 2005
Kesto:  134 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  40 000 000 dollaria
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Get Rich or Die Tryin’ on vuonna 2005 julkaistu rikosdraamaelokuva, jonka ohjasi Jim Sheridan. Elokuvan pääosassa on rap-artisti 50 Cent, jonka elämään elokuvan tarina perustuu löyhästi.
Elokuva sai ensi-illan 9. marraskuuta 2005.
Soundtrack

Elokuvasta on julkaistu myös soundtrack.
Gerard Kemkers

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Gerard Kemkers |  Gerard Kemkers |  Gerard Kemkers |  |
Maa:   Alankomaat
Miesten pikaluistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Calgary 1988 | 5 000 metriä |  |
Gerard Kemkers (s. 8. maaliskuuta 1967 Groningen) on entinen alankomaalainen pikaluistelija. Hän voitti olympiapronssia vuoden 1988 talviolympialaisissa Calgaryssä.
Kemkers lopetti uransa vuonna 1990. Tämän jälkeen hän on toiminut muun muassa Carl Verheijenin, Jochem Uytdehaagen, Ireen Wüstin ja Sven Kramerin valmentajana.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Gerard Kemkers
HMS Newcastle (1909)

| HMS Newcastle |
| --- | --- |
 HMS Newcastle

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Armstrong Whitworth
Kölinlasku:  14. huhtikuuta 1909
Laskettu vesille:  25. marraskuuta 1909
Palveluskäyttöön:  syyskuu 1910
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 9. toukokuuta 1921
Tekniset tiedot
Uppouma:  4 800 t
Pituus:  138 m
Leveys:  14 m
Syväys:  4,65 m
Koneteho:  22 000 shp
Nopeus:  25 solmua (46 km/h)
Miehistöä:  411
Aseistus
Aseistus:  2 × BL 6"/L50 (152,4 mm) Mk XI -tykkiä 10 × BL 4" (102 mm) Mk VII -tykkiä 1 × 3" (76 mm) ilmatorjuntatykki 4 × QF 3 naulan ilmatorjuntatykkiä 4 × .303 (7,7 mm) konekivääriä 2 × 18" (460 mm) torpedoputkea
HMS Newcastle oli Britannian kuninkaallisen laivaston Bristol-luokan kevyt risteilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Armstrong Whitworthilta, missä köli laskettiin 14. huhtikuuta 1909. Alus laskettiin vesille 25. marraskuuta ja otettiin palvelukseen syyskuussa 1910.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kiinan asemalle korvaamaan HMS Bedford. Alus osallistui 23. kesäkuuta 1913 Shanghain kapinan kukistamiseen.
Elokuussa 1914 alus oli Esquimaltissa. Se tulitti Yapia ennen siirtoaan Valparaisoon etsimään Saksan keisarikunnan laivaston apuristeilijä SMS Prinz Eitel Friedrichiä Etelä-Amerikan rannikolta. Alus valtasi tammikuussa 1916 saksalaisen kauppalaivan Mazatlanin. Se palasi marraskuussa 1916 Englantiin huollettavaksi.
Vuonna 1917 alus siirrettiin Mudrosiin ja edelleen maaliskuussa Itä-Intian asemalle, josta se jo toukokuussa siirtyi Adrianmerelle. Alus palasi 1918 Etelä-Amerikan rannikolle, jossa se määrättiin Kaakkoisenosaston lippulaivaksi. Alus palasi Englantiin 1919.
Newcastle poistettiin palveluksesta ja se siirrettiin helmikuussa 1920 Noren reserviin. Joulukuussa alus sijoitettiin poistolistalle ja se myytiin romutettavaksi 9. toukokuuta 1921 Wardille, jonka purkutelakalle Lelantiin se saapui 3. toukokuuta 1923.
Haaralan hautausmaa

Haaralan kappeli.
Haaralan hautausmaa on Raahen seurakunnan hautausmaa. Se sijaitsee Raahen vanhan ruutukaava-alueen eteläpuolella radan takana.
Samuli Paulaharjun mukaan hautausmaa on saanut nimensä paikalle ensimmäisenä haudatun "Haaralan ukon" mukaan. Hautausmaa otettiin käyttöön vuonna 1809. Sitä on laajennettu 1860, 1887 ja 1989.
Arkkitehti Ilmari Wirkkalan suunnittelema Haaralan kappeli on valmistunut 1932. Sen alttaritaulu on Pentti Tuikkalan maalama. Kappeli on peruskorjattu ja laajennettu vuonna 1990.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Haaralan hautausmaa Wikimedia Commonsissa
HMS Newfoundland

| HMS Newfoundland |
| --- | --- |
 HMS Newfoundland

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Swan Hunter and Wigham Richardson Ltd, Wallsend
Kölinlasku:  9. marraskuuta 1939
Laskettu vesille:  19. joulukuuta 1941
Palveluskäyttöön:  21. tammikuuta 1943
Poistui palveluskäytöstä:  Perun laivastolle 30. joulukuuta 1959
Tekniset tiedot
Uppouma:  8 530 t (standardi) 10 800 t (kuormattu)
Pituus:  169,31 m
Leveys:  18,90 m
Syväys:  6,04 m
Koneteho:  72 500 shp (54,1 MW)
Nopeus:  33 solmua (61 km/h)
Miehistöä:  733
Aseistus
Aseistus:  3 × kolmeputkista 6" Mk XXIII -tykkiä 4 × kaksiputkista 4" Mk XVI -ilmatorjuntatykkiä 3 × neliputkista QF 2 naulan ilmatorjuntatykkiä 8 × kaksiputkista Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykkiä 6 × 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Newfoundland (viirinumero 59) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Uganda-luokan ilmatorjuntaristeilijä.
Valmistus

Alus  tilattiin vuoden 1939 laivasto-ohjelmassa Swan Hunter and Wigham Richardsonin telakalta, missä köli laskettiin 9. marraskuuta 1939. Alus laskettiin vesille 19. joulukuuta 1941 ja otettiin palvelukseen 21. tammikuuta 1943.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivastoon, kunnes se siirrettiin Välimerelle. Alus osallistui kesäkuussa hyökkäykseen Pantellerian saarelle sekä heinäkuussa Sisilian maihinnousuun Itäisessä osastossa. Alukseen osui 23. heinäkuuta 1943 Italian laivaston sukellusveneen Ascianghin laukaisema torpedo, jonka aiheuttamat vauriot korjattiin tilapäisesti Maltalla. Alus purjehti elokuussa Bostoniin telakalle varsinaisia korjauksia varten.
Huhtikuussa 1944 alus palasi telakalta. Englantiin paluun jälkeen se siirrettiin Clydeen modernisoitavaksi. Alus palasi palvelukseen marraskuussa, minkä jälkeen se lähti Intian valtamerelle ja edelleen Tyynelle valtamerelle Brittiläiseen Tyynenmeren laivastoon.
Alus palveli toukokuussa 1945 yhdessä Australian laivaston yksiköiden kanssa Uuden-Guinean vesillä lounaisella Tyynellä valtamerellä. Se otti kesäkuussa osaa Trukin hyökkäykseen. Newfoundland kuului heinäkuussa osastoon, joka tulitti Japanin pääsaarella olevia kohteita. Alus oli Tokion lahdella Japanin lopullisesti antautuessa.
Sodan päätyttyä alus sijoitettiin reserviin, jossa sitä käytettiin koululaivana. Alus siirrettiin 1951 huollettavaksi Plymouthiin ja se palasi palvelukseen 5. marraskuuta 1952, jolloin siitä tuli Itä-Intian aseman 4. risteilijäviirikön lippulaiva. Alus palveli osan ajasta Kaukoidän laivastossa. Newfoundland oli 1956–1957 Punaisellamerellä ja Välimerellä osallistuen Suezin kriisin tapahtumiin. Alus upotti 1. marraskuuta 1956 Egyptin laivaston fregatin Domiatin.
Alus palasi Kaukoitään, kunnes se poistettiin palveluksesta 24. kesäkuuta 1959 sijoitettuna Portsmouthin reserviin. Alus myytiin 2. marraskuuta Perulle ja se siirrettiin virallisesti Perun laivastolle joulukuussa 1960, jolloin se nimettiin samalla Almirante Grauksi. Aluksen nimi vaihdettiin 15. toukokuuta 1973 Capitán Quiñonesiksi. Vuodesta 1979 alkaen alusta on käytetty Callaon satamaan ankkuroituna koululaivana. Alus on poistettu käytöstä.
Gongi

Leveäreunuksellisia, kattilamaisia gongeja.
Gongi on metallista valmistettu, ympyränmuotoinen, idiofoninen lyömäsoitin, jonka lautasmaisen rungon reuna on yleensä taitettu alaspäin. Usein gongeja soitetaan lyömällä sitä lautasen keskivaiheille huopa-, nahka- tai kumipäällysteisellä malletilla. Tällöin syntyy gongin ominaisuuksia vastaava ääni, jolla voi olla tietty tunnistettava sävelkorkeus tai joka voi olla sävelkorkeudeltaan laajaspektrinen.
Gongilla on yleensä matala tai syvä reunus, mutta myös reunuksettomia gongeja esiintyy. Gongeja on valmistettu sekä keskikuhmulla tai ilman kuhmua.
Ensimmäiset gongit olivat tiettävästi kiinalaisia ja ne oli valmistettu pronssista.
Sinfoniaorkesterin soittimena käytetty gongi on yleensä laakea tam tam (tamtam), jossa ei ole keskikuhmua eikä suurta reunusta. Useat lähteet pitävät tätä eräänä gongin tyyppinä tai eri soittimena. Sitä voidaan soittaa yhdellä tai kahdella malletilla. Lyömäkohtaa vaihtamalla voidaan muodostaa erilaisia äänikuvioita. Soittajan käyttämän malletin koko ja materiaali sekä iskun voimakkuus ja lyömäkohta vaikuttavat gongin rakenteen ohella soittimesta lähtevään ääneen.
Gongeja käytetään myös merkinannossa, etenkin nyrkkeilyssä.
Esimerkki orkesterikäytössä olevasta tamtamista.
10" Chau-gongi
Gongin soittaja säesti sahansoittajaa Helsingin Taiteiden yössä 2012
Seremoniallinen Maailmanrauhan gongi Intian New Delhissä. Gongin äärellä Intian pääministeri Modi ja Etelä-Korean presidentti Moon Jae-in.
Aiheesta muualla

Working with Gongs #2: A Guide to Gong Types (englanniksi) (youtube.com)
Working with Gongs #1: Gongs & Mallets (englanniksi) (youtube.com)
Gongs - Four Types Compared: Symphonic, Chau, Wind, Javanese (englanniksi) (youtube.com)
Gong Tam Tam 1 (englanniksi) (youtube.com)
HMS Gotland

HMS Gotland on ollut kolmen Ruotsin laivaston aluksen nimenä.
HMS Gotland (1682), 50-tykkinen linjalaiva
HMS Gotland (1933), risteilijä
HMS Gotland (Gtd), Gotland-luokan sukellusvene
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”HMS Gotland”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Haimi

Haimi on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Iiro Haimi (s. 1988), suomalainen pesäpalloilija
Ilmari Haimi (1908–1979), suomalainen ratsastaja
Lassi Haimi (s. 2003), suomalainen kilpauimari
Suvi Haimi (s. 1981), suomalainen yritysjohtaja
Toivo Haimi (1931–1984), neuvostoliittolainen inkeriläissyntyinen näyttelijä ja teatteriohjaaja
Toivo Haimi (s. 1990), suomalainen toimittaja ja juontaja, näyttelijä Toivo Haimin pojanpoika.
Eeva Hongisto, o.s. Haimi (s. 1945), suomalainen yleisurheilija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
HMS Hunter (H35)

| HMS Hunter |
| --- | --- |
 HMS Hunter

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Swan Hunter & Wigham Richardson Ltd, Wallsend-on-Tyne
Kölinlasku:  26. maaliskuuta 1935
Laskettu vesille:  25. helmikuuta 1936
Palveluskäyttöön:  20. syyskuuta 1936
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 10. huhtikuuta 1940
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 340 t (standardi) 1 980 t (max)
Pituus:  98,45 m (kokonaispituus) 97,5 m (vesiraja)
Leveys:  10,05 m
Syväys:  3,78 m
Koneteho:  34 000 hv
Nopeus:  36 solmua (67 km/h)
Miehistöä:  145
Aseistus
Aseistus:  4 × QF 4,7" Mk XII -tykkiä CP Mk XVIII -asennuksina 2 × nelipiippuista Vickers .50" Mk I -ilmatorjuntakonekivääriä 8 × 21" (533 mm) torpedoputkea 45 × syvyyspommia
HMS Hunter (viirinumero H35) oli Britannian kuninkaallisen laivaston H-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 13. joulukuuta 1934 vuoden 1934 laivasto-ohjelmassa Swan Hunter and Wigham Richardsonilta Newcastlesta, missä köli laskettiin 27. maaliskuuta 1935. Alus laskettiin vesille 25. helmikuuta 1936 ja valmistui 30. syyskuuta, jolloin valmistuskustannukset olivat 253 167 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin H-luokasta muodostettuun Välimeren laivaston 2. hävittäjälaivueeseen. Alus vaurioitui pahoin osuttuaan miinaan Espanjan etelärannikolla sisällissodan aikana. Aluksen korjaaminen kesti puolitoista vuotta, minkä jälkeen se palasi laivueeseensa. Alus oli huollettavana telakalla Devonportissa, josta se palasi palvelukseen 27. elokuuta 1939.
Syyskuun alussa alus siirtyi Freetowniin, jonne laivue oli määrätty saattueiden suojaksi. Alus siirtyi 23. lokakuuta Länsi-Intiaan Bermudalle, jonne se saapui 4. marraskuuta itäisen Atlantin saattueiden suojaksi. Se oli 4. joulukuuta Halifaxissa Kanadassa, josta se saattoi HMS Herewardin kanssa taistelulaiva HMS Valiantin Bermudalle. Alus suojasi 23. tammikuuta 1940 risteilijä HMS Enterprisen ja Herewardin kanssa HMS Valiantin Bermudalta Halifaxiin, jonne saavuttiin 30. tammikuuta. Osasto lähti 2. helmikuuta Plymouthiin. Alus siirrettiin 8. helmikuuta Falmouthissa telakalle.
Alus palasi 9. maaliskuuta palvelukseen. Se suojasi 17. maaliskuuta HMS Warspitea Greenockista Scapa Flowhun, jossa alus liittyi laivueeseensa aloittaen suojaustehtävät. Se määrättiin 31. maaliskuuta suojaamaan miinoitusosasto WV:tä operaatio Wilfredissä. Tankkauksen jälkeen Hunter, HMS Hardy, HMS Hotspur ja HMS Havock lähtivät 6. huhtikuuta Sullom Voesta suojaamaan HMS Eskiä, HMS Impulsivea, HMS Icarusta ja HMS Ivanhoeta miinanlaskussa Vestfjordiin Norjaan. Suojaajat erkanivat seuraavana päivänä miinanlaskijoista. Alus liittyi 8. huhtikuuta taisteluristeilijä HMS Renownin suojaukseen Narvikin edustalla.
Alus osallistui 10. huhtikuuta Narvikin ensimmäiseen taisteluun Saksan laivaston hävittäjiä vastaan Ofotfjordissa. Alukseen osui useita kranaatteja, jotka tuhosivat aluksen ohjauksen sekä sytyttivät tulipalon. Se törmäsi Hotspuriin, minkä jälkeen siihen osui uudelleen. Alus ajettiin rantaan uppoamisen estämiseksi. Aluksen miehistöstä sai surmansa 107 taistelussa ja viisi kuoli saamiinsa vammoihin myöhemmin. Miehistöstä 46 joutui sotavangeiksi, jotka vapautettiin 13. huhtikuuta. Miehet palasivat myöhemmin Ruotsin kautta kotimaahan.
Hylky

Norjan merivoimien miinojen etsintäalus KNM Tyr löysi keskiviikkona 5. maaliskuuta 2008 aluksen hylyn 305 metrin syvyydestä monikansallisen harjoituksen aikana. Seuraavana lauantaina alue merkittiin hautapaikaksi.
Halla-Tiutinen

| Halla-Tiutinen |
| --- | --- |
 Tiutisen asutusta mereltä nähtynä
 Halla-Tiutinen
 60°28′12″N, 26°58′52″E 
Valtio:   Suomi
Maakunta:  Kymenlaakso
Seutukunta:  Kotka-Haminan seutukunta
Kunta:  Kotka
Maantiede
Maa-ala:  0,44 km²
Väestö
Väkiluku:  322
Väestötiheys:  731,8 as./km²
Muuta
Postinumero:  48930
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Tilastokeskus. Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2018 mukaiset. 
Halla-Tiutinen on taajama Kotkassa, Kymenlaaksossa. Halla-Tiutinen sijaitsee noin  kilometrin päässä Kotkan keskustasta, Kotkansaaren itäpuolella, kaupunkirakentamisen ja maankohoamisen myötä yhteenliittyneillä Hallan ja Tiutisen saarilla.
Halla-Tiutisen taajamassa on noin 300 asukasta. Kotkan kaupunki lakkautti perinteikkään Tiutisen koulun (alakoulu) vuonna 2016.
Got to Be There

| Got to Be There Michael Jackson |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1971 – 1972
 Julkaistu: 24. tammikuuta 1972
 Tuottaja(t): Hal Davis, Willie Hutch
 Tyylilaji: R&B, soul, pop, rock, AM pop, pop-soul
 Kesto: 35.45
 Levy-yhtiö: Motown
Michael Jacksonin muut studioalbumit
|   | Got to Be There 1972 | Ben 1972 |
Singlet albumilta Got to Be There
 ”Got to Be There” Julkaistu: 7. lokakuuta 1971  ”Rockin’ Robin” Julkaistu: 17. helmikuuta 1972  ”I Wanna Be Where You Are” Julkaistu: 2. toukokuuta 1972  ”Ain’t No Sunshine” Julkaistu: 3. heinäkuuta 1972
Got to Be There on yhdysvaltalaisen laulajan Michael Jacksonin esikoisalbumi, joka julkaistiin tammikuussa 1972. Albumi sai musiikkisivusto AllMusicin arvostelussa vain kaksi ja puoli tähteä. Levyltä julkaistiin neljä singleä: ”Got to Be There” vuonna 1971 sekä ”Rockin’ Robin”, ”I Wanna Be Where You Are” ja ”Ain’t No Sunshine” vuonna 1972.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | ”Ain’t No Sunshine” | 4.09 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | ”I Wanna Be Where You Are” | 3.00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | ”Girl Don’t Take Your Love from Me” | 3.46 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | ”In Our Small Way” | 3.34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | ”Got to Be There” | 3.23 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | ”Rockin’ Robin” | 2.30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | ”Wings of My Love” | 3.32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | ”Maria (You Were the Only One)” | 3.42 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | ”Love Is Here and Now You're Gone” | 2.51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | ”You’ve Got a Friend” | 4.45 |  |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

AllMusic: