stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo sairauksia ja vammaisuutta käsittelevistä romaaneista
Psyykkiset sairaudet > Dissosiaatiohäiriö

Truddi Chase: Jänis ulvoo: Truddi Chasen 92 sivupersoonaa (1988), (When rabbit howls (1987)) - omaelämäkerrallinen
Virpi Hämeen-Anttila: Tapetinvärinen (2012) - löyhästi omaelämäkerrallinen
Hanna-Riikka Kuisma: Viides vuodenaika (2016)
Rostedt, Maarit: Minä ja 16 muuta minää (2010)
Flora Rheta Schreiber: Sybil (1975), (Sybil (1973)), elämäkerrallinen, Shirley Masonin elämä
Eeva Särkkä: Seitsemän sisarta (1983), Reima Kampmanin potilaan elämäkerta
Viisi naista, sata elämää: tarinoita dissosiaatiohäiriöstä (2016)
Psyykkiset sairaudet > Kaksisuuntainen mielialahäiriö

Kay Redfield Jamison: Levoton mieli. Maanis-depressiivisen psykologin muistelmat (2002), (An unquiet mind (1995)) - omaelämäkerrallinen
Ann Heberlein: En tahdo kuolla, en vain jaksa elää (2010), (Jag vill inte dö, jag vill bara inte leva (2009)) - omaelämäkerrallinen
Aino Manner: Viesti yöstä (1935) - omaelämäkerrallinen
Tiina Martikainen: Miksi en vain osaa olla (2011) - omaelämäkerrallinen
Päivi Storgård: Keinulaudalla (2013) - omaelämäkerrallinen
Elina Tiilikka: Myrsky (2011)
Delphine de Vigan: Yötä ei voi vastustaa (2013), (Rien ne s'oppose à la nuit (2011)) - omaelämäkerrallinen, äidin sairaus
Psyykkiset sairaudet > Päihderiippuvuudet

Eva Illoinen: Iltapäivällä tuli levottomuus (1980, alkoholiriippuvuus)
Ulla Pyyvaara: Katu: asunnottomat kertovat (2012, alkoholiriippuvuus, huumeriippuvuus)
Juha Vuorinen: Juoppohullun päiväkirja (1998–1999, alkoholiriippuvuus)
Psyykkiset sairaudet > Skitsofrenia

Marianne Ahrne: Raunioissa kukkii omenapuu (1982), (Äppelblom och ruiner (1980))
Patricia Duncker: Houreissa Foucault (1998), (Hallucinating Foucault (1996))
Einar Már Guðmundsson: Kaikkeuden enkelit (1995), (Englar alheimsins (1993)), omaelämäkerrallinen, veljen sairaus
"Hannah Green" (oik. Joanne Greenberg): En luvannut sinulle ruusutarhaa (1974) (I Never Promised You a Rose Garden (1964)) - omaelämäkerrallinen
Beate Grimsrud: Hullu vapaana (2012) (En dåre fri (2010)) - omaelämäkerrallinen
Rauha Honkanen: Vaiennettu potilas (2011) - omaelämäkerrallinen
Vuokko Koistinen: Poikkiviivat (1969)
Jukka Komppa: Minä olen (2001) - omaelämäkerrallinen
Arnhild Lauveng: Huomenna olin aina leijona (2012) (I morgen var jeg alltid en løve (2005)) - omaelämäkerrallinen
Ann-Mari Lindberg: Romahdus (1997) (Kraschen (1996)) (trilogian ensimmäinen osa) - omaelämäkerrallinen
Kerstin Lindman-Strafford: Paraneeko poikani skitsofreniasta? (1996) - omaelämäkerrallinen, pojan sairaus
Ossi Ojala: Ennen hiljaisuutta huudan (1985)
Hannu Pälviranta: Kuilu (2016) - omaelämäkerrallinen
Tomi Rantala: Kuuletko kuinka ne huutavat? (2013) - omaelämäkerrallinen
Veli Ranta-Ojala: Veljen varjossa (2005) - omaelämäkerrallinen, veljen sairaus
Piia Rautio: Paina minut sinetiksi sydäntäsi vasten (2012) - omaelämäkerrallinen
Hilkka Ravilo: Kylmät kädet (2007)
"David Reed" (salanimi): Anna (1979) (Anna (1976)) omaelämäkerrallinen, vaimon sairaus
Heini Saraste: Reilusti skitso - Kalevi Rinteen elämä (2011), elämäkerrallinen
Esajuhani Seppänen: Huppumies - skitsofreenikon tarina (2010) - omaelämäkerrallinen
Deborah Spungen: Nancy (1984) (And I don't want to live this life (1983)) - omaelämäkerrallinen, tyttären sairaus
Anna-Liisa Tarvainen: Tumma elämä (2012) - omaelämäkerrallinen, veljen sairaus
Mila Teräs: Pimeän taivaan kilta (2008)
Maria Vaara: Likaiset legendat (1974) (myös muut romaanit käsittelevät skitsofreniaa) - omaelämäkerrallinen
Sarianna Vaara: Huomenkellotyttö (2013) - omaelämäkerrallinen, äidin sairaus
Jaakko Yli-Juonikas: Neuromaani (2012)
Mika Wickström: Sebastian (1996)
Psyykkiset sairaudet > Syömishäiriöt

Julia Bell: Ahmatti (2002, bulimia)
Marya Hornbacher: Elämä kateissa – kertomus anoreksiasta ja bulimiasta (syömishäiriöt)
Tuula T. Matintupa: Lasilintu (1998, anoreksia)
Sofi Oksanen: Stalinin lehmät (2003, bulimia)
Kira Poutanen: Ihana meri (2000, anoreksia)
Sekalaisia

Leena Pasanen: Daktarin lapset (2000, käsittelee Tansanian sairaita)
Syöpä

Riitta Ali-Rekola: Lintuni, kaivattuni (maksasyöpä)
Lance Armstrong: Ei ainoastaan pyöräilystä (kivessyöpä)
Margaret Craven: Kuulin pöllön kutsuvan
Marilyn French: Kausi helvetissä (kirjailija toipunut ruokatorvensyövästä)
Kaye Gibbons: Ainoa vaimo (keuhkosyöpä)
Heli Hyvönen: Ei keijut kenkiä käytä (ihosyöpä)
Heli Hyvönen: Karoliina – pieni urhea tyttömme (1982)
Eva Illoinen: Kanervat kuolevat (1982)
Jussi Kylätasku: Jalmarin toinen tuleminen (2000)
Riitta Kähkölä: Sitten kun omenapuu kukkii (1985)
Ella-Maija Laitasalo: Kertomus parantumisesta (2004)
Reko ja Tina Lundán: Viikkoja, kuukausia (2007)
Doris Lund: Eric: taistelu elämän puolesta (1975)
Merete Mazzarella: Juhlista kotiin
Daniela Michaelis: Ainutkertainen elämäni: parantumisen päiväkirja (aivokasvain)
Carolyn Nystrom: Emma eroaa tädistään
Carol Oldham: Lainattu lapsi
Conny Palmkvist: En päästä sinua (rintasyöpä)
Marjaana Talonen: Enkeliveli (nefroblastooma)
Juha Vakkuri: Kirjeitä 15-vuotiaalle maalivahdille (2000)
Toivo Voutilainen: Juho: elämää syövän varjossa (leukemia)
Victor Zorza, Rosemary Zorza: Inhimillinen kuolema
Jenny Downham: Ennen kuin kuolen (leukemia)
Vammaisuus

Torey Hayden: Aavetyttö (1991, suom. 2007, autismi)
Sheila Hocken: Emma ja minä (sokeus)
Helen Keller: Elämäni tarina (1903; kuurosokean aktivistin omaelämäkerta)
Daniel Keyes: Kukkia Algernonille ((1985))
Siegfried Lenz: Hiljaisuus (1981, vammaisuus aivohalvauksen seurauksena)
Tapani Sopanen: Enkeliprinsessa (1983, lapsen kehitysvammaisuus)
Dalton Trumbo: Sotilaspoika (1939, vaikea sotavamma)
"Sisko Valkama" (Valma Jaakola): Potilaan raportti (1973, lihassairauden takia invalidin omaelämäkerta)
Austin Watson

| Austin Watson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. tammikuuta 1992 (ikä 32) Ann Arbor, Michigan
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  191 cm
Paino:  93 kg
Seura
Seura:  Detroit Red Wings
Sarja:  NHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  Windsor Spitfires (OHL) Peterborough Petes (OHL) Milwaukee Admirals (AHL) London Knights (OHL) Nashville Predators (NHL)  Ottawa Senators (NHL) Tampa Bay Lightning (NHL)
NHL-varaus:  18. varaus, 2010 Nashville Predators
Austin Watson (s. 13. tammikuuta 1992 Ann Arbor, MI, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa NHL-seura Detroit Red Wingsiä tryout-sopimuksella.
Pelaajaura

Watson pelasi vuosina 2008–2012 OHL:ää Windsor Spitfiresissa, Peterborough Petesissa ja London Knightsissa. Kaudella 2010–2011 hän pelasi myös viisi runkosarja- ja kolme pudotuspeliottelua NHL-seura Nashville Predatorsin farmijoukkueessa AHL-liigan Milwaukee Admiralsissa. Kauden 2012–2013 Watson aloitti Admiralsissa, mutta huhtikuussa 2013 hänet nostettiin Predatorsiin.
Lokakuussa 2020 Predators kauppasi Watsonin Ottawa Senatorsiin vaihdossa neljännen kierroksen varausvuoroon vuoden 2021 varaustilaisuudessa.
Watson sai vuonna 2018 kolmen kuukauden ehdollisen vankeustuomion ja 27 ottelun pelikiellon tyttöystävänsä Jennifer Guardinon pahoinpitelystä. Pelikielto lyhennettiin 19 otteluun, mutta Watson sai samana vuonna uuden pelikiellon alkoholin käytöstään.
Elokuussa 2023 Watson siirtyi tryout-sopimuksella Tampa Bay Lightningiin.
Lokakuussa 2023 Watson teki Lightningin kanssa yksivuotisen ja 775 000 dollarin arvoisen sopimuksen.
Elokuussa 2024 Watson siirtyi tryout-sopimuksella Detroit Red Wingsiin.
Mediolanum

Mediolanum (lat.; m.kreik. Μεδιολάνιον, Mediolanion) on antiikin aikainen kelttiläisperäinen paikannimi, jota esiintyi Galliassa ja Britanniassa. Se voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:
Mediolanum, kaupunki Britanniassa, nykyinen Whitchurch Englannissa
Mediolanum, kaupunki Gallia Belgicassa, nykyinen Mâlain Ranskassa
Mediolanum, kaupunki Gallia transpadanassa, nykyinen Milano Italiassa
Mediolanum Aulercorum, kaupunki	Gallia Lugdunensiksessa, nykyinen Évreux Ranskassa
Mediolanum Biturigum, kaupunki Gallia Aquitaniassa, nykyinen Châteaumeillant Ranskassa
Mediolanum Santonum, kaupunki Gallia Aquitaniassa, nykyinen Saintes	Ranskassa
Mayu Ikejiri

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Mayu Ikejiri
Syntymäaika: 19. joulukuuta 1996 (ikä 27)
Syntymäpaikka: Kumamoto, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Hyökkääjä
Pituus: 165 cm
Seura
Seura: Suwon UDC
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2019– | Suwon UDC |  |
Maajoukkue
| 2019– | Japani | 3 (0) |
Mayu Ikejiri (jap. 池尻 茉由, Ikejiri Mayu; s. 19. joulukuuta 1996 Kumamoto) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Ikejiri debytoi Japanin maajoukkueessa helmikuussa 2019. Hän on pelannut kolme maaottelua.
Aiheesta muualla

Japanin jalkapalloliitto
Soccerway
Mauremys mutica

| Mauremys mutica |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Kilpikonnat Testudines
Alalahko::  Pystytaivuttajat Cryptodira
Heimo::  Geoemydidae
Suku::  Mauremys
Laji::  mutica
Kaksiosainen nimi
 Mauremys mutica  Cantor, 1842 
Katso myös
   Mauremys mutica Wikispeciesissä   Mauremys mutica Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mauremys mutica on harvinainen aasialainen  kilpikonnalaji. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lajin äärimmäisen uhanalaiseksi.
Sen kilpi on kellanruskea ja 18–20 cm pitkä. Pää on päältä ja sivuilta harmaa, silmien alla kulkee kermanvalkea raita. Kurkku on valkea tai kermanvärinen, jalat harmahtavat. Vatsapanssari on keltainen ja siinä on mustia kuvioita.
Mauremys muticaelää kosteikoissa ja hitaasti virtaavissa vesistöissä. Se on kaikkiruokainen ja aktiivinen öiseen aikaan. Se munii kerralla 2–6 munaa.
Sitä tavataan Vietnamin, Laosin ja Kiinan eteläosan rannikkoalueilla sekä Japanissa. Sitä kasvatetaan kaupallisiin tarkoituksiin ja kerätään luonnosta. Vietnamissa sen uhanalaisuuteen on vaikuttanut rannikon alavien alueiden muuttaminen riisipelloiksi.
Athene Niken temppeli

| Athene Niken temppeli |
| --- | --- |
 Athene Niken temppeli.
Sijainti:  Akropolis, Ateena, Kreikka
Koordinaatit:  37°58′18″N, 23°43′30″E
Rakennustyyppi:  kreikkalainen temppeli
Valmistumisvuosi:  420 eaa.
Suunnittelija:  Kallikrates
Tyylisuunta:  joonialainen
Julkisivumateriaali:  valkoinen marmori
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Ateenan Akropolis 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Athene Niken temppeli on pieni antiikin aikainen kreikkalainen temppeli, joka sijaitsee Ateenan Akropoliin länsilaidalla Propylaian eteläpuolella. Se on omistettu Athene Nikelle eli voitonjumalatar Niken hahmon omaksuneelle Athenelle.
Historia

Temppelin rakentaminen alkoi vuonna 435 eaa., ja se valmistui vuonna 420 eaa. Temppelin suunnitteli Kallikrates. Samalla paikalla on ollut sodanjumalille osoitettuja pyhäkköjä jo mykeneläisellä ajalla ja muun muassa varhaisempi temppeli, jonka persialaiset tuhosivat vuonna 480 eaa.
Vuonna 1687 osmanit purkivat temppelin ja käyttivät sen kiviä Akropoliin linnoittamiseen venetsialaisten piirittäessä linnavuorta. Vuonna 1834 Kreikan itsenäistymisen jälkeen paikalla aloitettiin tutkimukset, ja temppeli rakennettiin uudelleen vuoteen 1838 mennessä. Tämän jälkeen temppeli on koottu uudestaan kahdesti vuosina 1940 ja 1998, koska muun muassa sen perustukset on pitänyt tehdä uudestaan.
Rakennus

Temppeli edustaa joonialaista tyyliä, ja se on Akropoliin ensimmäinen puhtaasti joonialainen rakennus. Temppeli on amfiprostyylitemppeli, ja sen kummassakin päädyssä on neljä pylvästä (tetrastyyli amfiprostyyli). Keskellä on cella. Pausaniaan kuvauksen perusteella temppelissä oli puinen Athene Niken patsas, jonka toisessa kädessä oli granaattiomena ja toisessa kypärä. Patsaalla ei ollut siipiä, mikä olisi ollut Niken patsaalle tyypillistä. Siksi sitä kutsuttiin nimellä Apteros Nike (”Siivetön Voitto”). Kerrotaan, että siivettömyyden tarkoituksena olisi ollut se, ettei jumalatar voisi koskaan jättää Ateenaa.
Temppelin ympäri kulki friisi kaikilla sen neljällä sivulla. Itäsivun friisi esitti olympolaisia jumalia ja muiden sivujen friisit historiallisia taisteluja, kuten vuoden 490 eaa. Marathonin taistelua. Temppelin friisit ovat Akropolis-museossa lukuun ottamatta joitakin osia, jotka ovat British Museumissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Athene Niken temppeli Wikimedia Commonsissa
Temppelin pohjapiirros.
Australiankorppi

| Australiankorppi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Varikset Corvidae
Suku::  Varikset Corvus
Laji::  coronoides
Kaksiosainen nimi
 Corvus coronoides  Vigors & Horsfield, 1827 
Katso myös
   Australiankorppi Wikispeciesissä   Australiankorppi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Australiankorppi (Corvus coronoides) on varisten heimoon kuuluva Australian kotoperäinen varpuslintu. Nimialalaji coronoides elää mantereen kaakkois- ja eteläosissa, ja alalaji perplexus Lounais-Australiassa. Nicholas Aylward Vigors ja Thomas Horsfield kuvailivat lajin holotyypin Uuden Etelä-Walesin Parramattasta vuonna 1827.
Matti Heikonen

| Matti Heikonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 4. maaliskuuta 1937 Turku
Kuollut: 29. joulukuuta 2005 (68 vuotta) Espoo
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Teknillinen korkeakoulu
Instituutti:  Valion laboratorio
Tutkimusalue:  elintarviketeknologia
Tunnetut työt:  heran käyttö uudelleen raaka-aineeksi
Palkinnot:  Suomalainen insinöörityöpalkinto (1983)
Matti Heikonen (4. maaliskuuta 1937 Turku – 29. joulukuuta 2005 Espoo) oli suomalainen elintarviketieteilijä ja tekniikan tohtori, jonka ura Valion palveluksessa kesti 35 vuotta. Hän kehitti Valiolla muun muassa tavan käyttää juuston ja voin valmistuksessa syntyvä hera raaka-aineeksi. Lisäksi Heikonen toimi Valion Tutkimus- ja tuotekehityskeskuksen apulaisjohtajana ja Helsingin yliopiston elintarviketeknologian dosenttina.
Ura > Valiolla

Heikonen valmistui ylioppilaaksi Helsingin lyseosta ja opiskeli kemiaa Teknillisessä korkeakoulussa, mistä hän valmistui diplomi-insinööriksi 1962. Akateemikko A. I. Virtanen palkkasi Heikosen Valion laboratorioon hoitamaan meijerien vesiasioita. Heikonen väitteli 1973 maidon koostumuksesta.
Heikonen sai Valiolla tehtäväkseen ratkaista jätevesiongelman, joka syntyi juuston ja voin tuotannossa erottuvasta herasta, jota on hankala käsitellä puhdistamoissa. Heikonen oivalsi, että hera voitaisiin kääntää jätteestä raaka-aineeksi. Se sisältää muun muassa proteiinia ja maitosokeria, joiden talteen ottamisesti kehitettiin uusia menetelmiä. Heikosen työn ansiosta suomalainen meijariteollisuus sai etua ulkomaalaisiin kilpailijoihinsa. Suomessa jatkojalostetaan lähes kaikki hera. Keksintönsä ansiosta Heikonen palkittiin 1983 Suomalaisella insinöörityöpalkinnolla.
Heratutkimuksensa lisäksi Heikonen osallistui rehun ja maidon laadun analysointimenetelmien kehittämiseen ja tulosten tulkintaan lehmien ruokinnan ohjaamiseksi. Suomalaisen maidon laatu on poikkeuksellisen hyvää Heikosen työn ansiosta.
Heikonen teki Valiolla 35 vuoden uran. Hän jäi eläkkeelle 1997 Tutkimus- ja tuotekehityskeskuksen apulaisjohtajan tehtävästä.
Ura > Yliopistossa ja kirjailijana

Heikonen toimi 1977–1988 elintarviketeknologian dosenttina Helsingin yliopistossa, ja lisäksi hän oli Teknillisten tieteiden akatemian jäsen vuodesta 1979.
Heikonen kirjoitti kaksi tietokirjaa A. I. Virtasesta, AIV – Keksintöjen aika (1990) ja AIV – Isänmaan aika (1993). Hänen lukemisharrastuksensa näkyy kirjoissa selkeänä suomenkielen käyttönä.
Ats Purje

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 3. elokuuta 1985 (ikä 39)
Syntymäpaikka: Tallinna,  Neuvostoliitto
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 178 cm
Seura
Seura:  Tallinna Kalev
Junioriseurat
:  FC Levadia
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2001 2002 2002 2003–2007 2003 2008–2009 2010–2011 2011–2012 2012–2014 2013 2015–2016 2017–2020 2021– |  Real Tallinn  JK Maardu →  Real Tallinn   FC Levadia →  MC Talli   FC Inter   Pafos   Ethnikos Achnas   KuPS →  PK-37   Nõmme Kalju   KuPS  Tallinna Kalev | 17 00(4) 08 00(7) 17 0(17)  75 0(29) 11 00(4) 40 0(19) 25 00(5) 06 00(1) 076 00(19) 01 00(0) 061 00(30) 093 00(17) |
Maajoukkue
| 2006– |  Viro | 65 00(10) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 10. marraskuuta 2020.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 1. elokuuta 2018.
Ats Purje (s. 3. elokuuta 1985 Tallinna, Viron SNT, Neuvostoliitto) on virolainen jalkapalloilija. Hän edustaa kotimaassaan Tallinna Kalevia.
Virossa Purje on pelannut muun muassa FC Levadiassa, Tallinna Jalgpalli Klubissa sekä SC Real Tallinnassa. Veikkausliigan FC Interiä hän edusti kaudet 2008 ja 2009 saavuttaen heti ensimmäisen Inter-kautenaan Suomen mestaruuden. Ennen siirtymistään ensimmäistä kertaa Kuopion Palloseuraan (KuPS) Purje pelasi kaksi vuotta Kyproksen liigassa. Kolmen KuPS-kauden jälkeen Purje palasi Viroon ja tallinnalaisen Nõmme Kaljun riveihin kahdeksi kaudeksi. Sen jälkeen hän palasi jälleen KuPS:n riveihin.  ja oli voittamassa mm. Suomen mestaruuden. Purje teki vielä mestaruusvuoden jälkeen syksyllä 2019 uuden sopimuksen KuPS:n kanssa. Kaudesta 2020 tuli Purjelle viimeinen KuPS:ssa. Kaikkiaan Purje pelasi Veikkausliigaa yhdeksän kautta, joista seitsemän KuPS:ssa ja kaksi Interissä. Veikkausliigaotteluita kertyi kaikkiaan 209, joissa Purje teki 55 maalia.
Purje on voittanut FC Levadiassa Viron maalikuninkuuden kolmesti vuosina 2004, 2005 ja 2007. Viron jalkapallomaajoukkueessa Purje on pelannut 65 ottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia.
Saavutukset

Viron mestaruus: 2004, 2006 ja 2007
Viron mestaruushopeaa: 2005
Viron mestaruuspronssia: 2003, 2015 ja 2016
Viron cup: 2004 ja 2005
Suomen mestaruus: 2008 ja 2019
SM-hopeaa: 2017
SM-pronssia: 2018 ja 2020
Suomen cup-hopeaa: 2012 ja 2013
Suomen liigacup: 2008
Atsatiopriini

| --- | --- |

Atsatiopriini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
6-(3-metyyli-5-nitro-imidatsol-4-yyli)sulfanyyli-7H-puriini
Tunnisteet
CAS-numero: 446-86-6
ATC-koodi: L04AX01
PubChem CID: 2265
DrugBank: APRD00811
Kemialliset tiedot
Kaava: C9H7N7O2S 
Moolimassa: 277.264
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: Hyvin imeytyvä
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika: N. 5 tuntia muuttumattomalle lääkkeelle ja sen metaboliiteille.
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  D
Reseptiluokitus:  Approved Drug
Antotapa: oraalinen
Atsatiopriini (Azamun, Imurel) on immunosuppressiivinen lääke . Sitä käytetään  muun muassa elinsiirtojen jälkeisen hyljintäreaktion estoon, sekä reuman ja tulehduksellisten suolistosairauksien ja eräiden muiden autoimmuunisairauksien hoidossa.
Atsatiopriini muuttuu elimistössä 6-merkaptopuriiniksi, joka estää adeniinin ja guaniinin synteesiä, jonka seurauksena B- ja T-lymfosyyttien määrä vähenee.
Atsatiopriinin kemiallinen kaava on C9H7N7O2S, moolimassa 277,264 g/mol, sulamispiste 243–244 °C ja CAS-numero 446-86-6.
Aiheesta muualla

Reumasäätiön sairaalan atsatiopriini-ohje 29.1.2008[vanhentunut linkki] (pdf)
Terveysportti: Markku Korpela: Atsatiopriini, 27.11.2007
Terveysportti: Atsatiopriini
Terveyskirjasto: Atsatiopriini
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Azathioprine (englanniksi)
ChemBlink: Azathioprine (englanniksi)
Ayanna Pressley

| Ayanna Pressley |
| --- | --- |
 Ayanna Pressley vuonna 2021.
Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Massachusettsin 7. vaalipiiristä
 3. tammikuuta 2019 –  
Edeltäjä:  Mike Capuano
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. helmikuuta 1974 (ikä 50) Chicago, Illinois
Puoliso:  Conan Harris
Tiedot
Puolue:  demokraatit
Aiheesta muualla
ayannapressley.com
Ayanna Soyini Pressley (s. 3. helmikuuta 1974 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen poliitikko demokraattisesta puolueesta.
Ura

Pressley on toiminut tammikuusta 2019 Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Massachusettsin osavaltion 7. vaalipiiristä, joka käsittää osan Bostonin, Cambridgen ja Miltonin kaupungeista sekä Chelsean, Everettin, Randolphin ja Somervillen kaupungit kokonaisuudessaan. Hän voitti demokraattien syyskuun 2018 esivaalissa pitkäaikaisen edustajainhuoneen jäsenen, kaksikymmentä vuotta aiemmin ensimmäistä kertaa valitun Mike Capuanon. Jo esivaalivoitto ratkaisi Pressleyn valinnan edustajainhuoneeseen, sillä millään muulla puolueella ei ollut marraskuun 2018 vaaleissa ehdokasta tässä vaalipiirissä.
Pressley aloitti vuonna 1992 opinnot Bostonin yliopistossa, mutta jätti ne kesken vuonna 1994. Pressley on tehnyt liki koko työuransa politiikassa. Hän kuului vuosina 1996–2009 senaattori John Kerryn avustajakuntaan, mitä ennen hän oli avustanut edustajainhuoneen jäsen Joseph P. Kennedy II:ta. Vuosina 2010–2018 hän toimi Bostonin kaupunginvaltuutettuna.
Pressley kuuluu kongressissa neljän progressiivisen ja sosialistin muodostamaan ryhmään, joka tunnetaan nimellä ”the Squad”. Tähän kuuluvat myös Ilhan Omar, Alexandria Ocasio-Cortez ja Rashida Tlaib.
Yksityiselämä

Pressley on ollut vuodesta 2014 naimisissa Conan Harrisin kanssa, jonka kanssa oli alkanut seurustella kolme vuotta aiemmin. Liiton myötä Pressleystä tuli Harrisin tyttären äitipuoli.
Aiheesta muualla

/ Ayanna Pressley Facebookissa
Ayanna Pressley Twitterissä
Atsaseriini

| --- | --- |

Atsaseriini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
(2S)-2-amino-3-(2-diatsoasetyyli)oksipropaanihappo
Tunnisteet
CAS-numero: 115-02-6
ATC-koodi:  ?
PubChem CID: 460129
Kemialliset tiedot
Kaava: C5H7N3O4 
Moolimassa: 173,136
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa:  ?
Atsaseriini (AZA), Sermyl on eräs syöpälääke. Sitä on käytetty etenkin verisyöpien, kuten lasten akuuttien leukemioitten hoitoon. Atsaseriinin on korvannut myöhempänä atsatiopriini.
Atsaseriinin annostelu on yhdistelty merkaptopuriiniin (6MP), jonka vaikutusta se vahventaa. Atsaseriini on glutamiinin vastavaikuttaja eli antagonisti.
Alun perin oli atsaseriini onnistuttu eristämään Streptomyces-suvun aktinobakteerista.
Atsaseriinin kemiallinen kaava on C5H7N3O4, moolimassa 173.13 g/mol ja CAS-numero 115-02-6.
Aiheesta muualla

http://finto.fi/mesh/fi/page/D001377
PubChem: Azaserine (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Azaserine (englanniksi)