Raskaus
Raskausajan ongelmia

Raskauden aikana naisen elimistössä tapahtuu monenlaisia muutoksia, joilla elimistö sopeutuu raskauden ja synnytyksen aiheuttamaan lisärasitukseen ja jotka samalla takaavat sikiön hapen- ja ravinnonsaannin ja kehityksen. Normaalisti raskaus sujuu ilman komplikaatioita, mutta toisinaan äidillä tai sikiöllä esiintyy ongelmia, jotka voivat tarvita lääketieteellistä hoitoa.
Pahoinvointi: Jopa puolet naisista kärsii alkuraskauden aikana pahoinvoinnista, joka kuitenkin vähenee raskausviikoilla 12.–13. Pahoinvointi on yleensä vaaratonta.
Anemia: Suurimmalle osalle raskaana olevista naisista kehittyy jonkinasteinen anemia, joka voidaan hoitaa tarvittaessa rautalääkityksellä.
Raskausajan diabetes: Raskausdiabetes on glukoosinsietohäiriö, joka ilmenee 1–6 %:lle raskaana olevista. Se voidaan hoitaa tarvittaessa insuliinipistoksin, ja se saattaa parantua itsestään raskauden jälkeen.
Pre-eklampsia eli raskausmyrkytys: Pre-eklampsia on yleensä 32.–36. raskausviikolla esiin tuleva ongelma, jonka syy on epäselvä. Oireita ovat mm. turvotus varsinkin kasvoissa, huonovointisuus, päänsärky, verenpaineen kohoaminen ja proteiinin erittyminen virtsaan. Pahimmillaan pre-eklampsia voi johtaa eklampsiaan eli raskauskouristukseen, joka voi olla vaarallinen äidille ja sikiölle. Pre-eklampsiaa ei voida periaatteessa hoitaa muuten kuin synnytyksellä, joskin lievien oireiden yhteydessä äidin vointia vain tarkkaillaan tehostetusti.
Laskimotukos: Raskauden aikana veren hyytymistaipumus kasvaa, mikä lisää laskimotukoksen muodostumisen riskiä. Yleensä tukos syntyy alaraajan syviin laskimoihin ja se voidaan hoitaa lääkityksellä. Laskimotukoksen vaarana on keuhkoveritulpan kehittyminen, mikä on Yhdysvalloissa raskaana olevien naisten yleisin kuolinsyy.
Kohdunkaulan heikkous: Voi aiheuttaa keskenmenon tai ennenaikaisen synnytyksen.
Diabetes: Diabeetikkoäitien sikiön syntymäpaino on usein normaalia suurempi, mikä voi johtaa vaikeaan alatiesynnytykseen tai keisarileikkauksen tarpeeseen. Diabetes lisää äidin riskiä saada mm. pre-eklampsia tai keskenmeno.
Keskenmeno: Keskenmeno on yleisin raskauskomplikaatio. Suurin osa keskenmenoista tapahtuu ennen 13. raskausviikon täyttymistä, eikä niille välttämättä löydy syytä. Myöhäisemmän tai toistuvan keskenmenon takana voi olla esimerkiksi kohdunsuun heikkous, äidin perussairaus, tukostaipumus tai infektio.
Kohtukuolema: Yli 22-viikkoisista sikiöistä noin 0,5 % eli 500 lasta vuosittain Suomessa syntyy kohtukuolleena. Suuri osa kohtukuolemista tapahtuu hyvin lähellä laskettua aikaa tai yliaikaisissa raskauksissa. Osa kohtukuolemista johtuu napanuorakomplikaatioista, osa infektioista, syynä voi olla istukkaperäiset häiriöt tai äidin korkea verenpaine, tukostaipumus tai raskausmyrkytys. Myös lapsen kehitysvamma voi aiheuttaa kohtukuoleman. Noin kolmannes kuolleena syntyneistä vauvoista on täysin terveitä, eikä kuolemalle löydy mitään syytä.
Kohdunulkoinen raskaus: Kohdunulkoisessa raskaudessa munasolu kiinnittyy kohdun ulkopuolelle, yleensä munatorveen. Kohdunulkoinen raskaus voi poistua itsestään, mutta usein se aiheuttaa ongelmia, joista vakavimpia ovat munatorven repeäminen ja verenvuoto. Hoitona voidaan käyttää lääkkeitä tai leikkausta.
Monisikiöraskaus: Monisikiöraskauksissa on suurempi riski ennenaikaiseen syntymiseen eli keskosuuteen.
Raskaushepatoosi: Maksan toimintahäiriö, jossa äidin maksa- ja sappihappoarvot kohoavat. Se ilmenee kutinana erityisesti vatsan ja käsivarsien alueella. Hepatoosi vaatii lääkitystä ja tarkkaa sikiön ja äidin seuraamista koko loppuraskauden ajan. Hepatoositapauksissa synnytys käynnistetään useimmiten ennen raskausviikkoa 38, koska kohtukuoleman riski on tuntemattomasta syystä kohonnut lähellä laskettua aikaa. Tarkkaan ei tiedetä, miksi pienellä osalla odottajista hepatoosi puhkeaa.
Vähemmän ongelmallisia mutta tavanomaisia raskausajan komplikaatioita on havaittu: lisääntynyttä syljen eritystä ja nielukipuja on raportoitu suhteellisen usein, samoin ummetusta, peräpukamia, selkäkipuja, pohjekramppeja, suonikohjuja, valkovuotoa ja unihäiriöitä.
Akne: Jopa 43 prosenttia raskaana olevista naisista kärsii aknesta, joka johtuu hormonaalisista ja fysiologisista muutoksista.
Tilapäinen hiustenlähtö: Raskauden aikana hiustenlähtö voi lisääntyä. Hiustenlähtö voi jatkua myös synnytyksen jälkeen. Hiusten kasvu palaa ennalleen noin kuusi kuukautta synnytyksen jälkeen, eikä pysyvää hiusten menetystä tapahdu.
Suunterveyden vaikutukset: Raskauden aikana hampaat voivat alkaa heilua, mutta se ei lisää hampaiden irtoamisen todennäköisyyttä. Myös hampaiden reikiintymisen ja ientulehduksien riski kasvaa.
Sappikivitauti: Sappikivien syntymisen todennäköisyys kasvaa raskauden myötä.
Ripuli: Hormonitasojen muutokset voivat aiheuttaa ripulia.
Vanheneminen: Raskaus aiheuttaa telomeerien lyhentymistä ja kiihdyttää ikääntymistä.