stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Music (Playboi Cartin albumi)

Music on yhdysvaltalaisen rap-artisti Playboi Cartin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 14. maaliskuuta 2025 AWGE:n ja Interscope Recordsin kautta. XXL:n haastattelussa Carti sanoi, että hän toivoo tuovansa ”rauhan” maailmaan tällä albumilla.
| Music Playboi Carti |
| --- | --- | --- |

Julkaisun tiedot
 Äänitetty : 2022-2025
 Julkaistu: 14. maaliskuuta 2025
 Tuottaja(t): 100Yrd • 99Hurts • Akachi • Bnyx • Brak3 • Cardo • Carlton • Cash Cobain • Clayco • Clif Shayne • CSD Sid • Darius Rameshni • Dez Wright • D. Hill • DJH • DJ Moon • F1lthy • Jahaan Sweet • Johnny Juliano • Juke Wong • Kanye West • Keanu Beats • Kelvin Krash • KP Beatz • Lucian • Lukrative • Maaly Raw • Macnificent • Malik Ninety Five • Metro Boomin • Mike Dean • Mu Lean • Nagra • Nick Spiders • Ojivolta • Onokey • OpiumBaby • Ramzoid • Rok • Slowburnz • Smatt Sertified • Sonickaboom • Southside • Ssort • Stoopid Lou • Streo • TM88 • Travis Scott • Twisco • Wheezy
 Tyylilaji: rap • rage rap • trap
 Kesto: 76.57
 Levy-yhtiö: AWGE • Interscope
Playboi Carti muut julkaisut
| Whole Lotta Red 2020 | Music 2025 | ‎ ‎ |
Kappaleet

Pop Out – 2.41
Crush – 2.53 (feat. Travis Scott)
K Pop – 1.52
Evil J0rdan – 3.03
Mojo Jojo – 2.36 (feat. Kendrick Lamar)
Philly – 3.05 (feat. Travis Scott)
Radar – 1.47
Rather Lie – 3.29 (feat. The Weeknd)
Fine Shit – 1.46
Backd00r – 3.10 (feat. Kendrick Lamar & Jhene Aiko)
Toxic – 2.15 (feat. Skepta)
Munyun – 2.34
Crank – 2.27
Charge Dem Hoes A Fee – 3.45 (feat. Future & Travis Scott)
Good Credit – 3.10 (feat. Kendrick Lamar)
I Seeeeee You Baby Boi – 2.38
Wake Up F1lthy – 2.49 (feat. Travis Scott)
Jumpin – 1.32 (feat. Lil Uzi Vert)
Trim – 3.13 (feat. Future)
Cocaine Nose – 2.31
We Need All Da Vibes – 3.01 (feat. Ty Dolla Sign & Young Thug)
Olympian – 2.54
Opm Babi – 2.53
Twin Trim – 1.34 (feat. Lil Uzi Vert)
Like Weezy – 1.55
Dis 1 Got It – 2.03
Walk – 1.34
HBA – 3.32
Overly – 1.45
South Atlanta Baby – 2.13
Komatiitti

Komatiitti on vulkaaninen kivilaji, joka sisältää runsaasti magnesiumia ja vähän piioksidia. Tämä kivilaji on ultraemäksinen eli ultramafinen. Komatiitti sisältää monesti oliviinikiteitä, jotka ovat muodoltaan neulamaisia ja pitkiä. Joskus oliviinikiteitä sisältävä komatiitti voi muuntua muuksi kivilajiksi siten, että sen sisältämät oliviinikiteet muuttuvat serpentiiniksi. Maapallon varhaisten vaiheiden aikana tapahtuneiden maankuoren liikkeiden yhteydessä 3,3 miljardia vuotta sitten on syntynyt komatiittia samalla kun merivettä on sekoittunut laavaan. Kuitenkaan suurin osa näistä komatiiteista ei säilynyt sellaisenaan kovin pitkään kiteytymisen jälkeen. Sen sijaan suurin osa näistä komatiiteista muuntui pian muunlaiseksi kiveksi. Kuitenkin noilta ajoilta on säilynyt oliviinimineraaleja, joista on löydetty todisteita muinaisen meriveden ja laavan yhtymisestä ja myöskin komatiitin syntymisestä.
Risto

| Risto |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  15. maaliskuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  16. maaliskuuta, 9. huhtikuuta, 9. toukokuuta
Muunnelmia:  Kristo, Krister
Vastineita eri kielissä:  Christopher, Christoffer, Kristopher, Kristoffer, Chris, Kris
Nimen alkuperä:  Khristoforos, Kristuksen kantaja
Infobox OKNimi-testi OK: 
Risto on suomalainen miehen etunimi.
Risto on suomalainen muoto kreikkalaisesta nimestä Χριστόφορος, Khristoforos, joka tarkoittaa Kristuksen kantajaa.
Risto-nimen on saanut Suomessa maaliskuuhun 2025 mennessä 31 533 miestä ja alle kymmenen naista.
Kuvitteellisia Ristoja

Risto Reipas, poika Nalle Puh -kirjoissa
Risto Metsola, Antti ja Annikki Metsolan poika televisiosarjassa Metsolat
Risto Räppääjä, kirjallisuushahmo
Risto Roopenpoika, Siviä Heinämaan kirjahahmo, Robinson Crusoe -mukaelma vuodelta 1911
Risto, kissa Pekka Töpöhäntä -kirjoissa, kissapari Risto ja Rauha
Risto, Tuula Kallioniemen kirjassa Konsta tokaluokkalainen
Muita Ristoja

Risto, rock-yhtye
Risto, höyryveturi Tr1
Risto on radioaakkosissa R ("R niin kuin Risto")
Halbe Zijlstra

Halbe Zijlstra vuonna 2017.
Halbe Zijlstra (s. 21. tammikuuta 1969 Oosterwolde, Friesland) on alankomaalainen Vapauden ja demokratian kansanpuolueen (VVD) poliitikko. Hän asuu Utrechtissa. Hän opiskeli markkinointia (valmistunut 1994) ja sosiologiaa (tohtorinarvo 1996). Zijlstra pääsi Alankomaiden edustajainhuoneeseen vuonna 2006, ja vuonna 2010 hänestä tuli Rutten hallituksen Alankomaiden opetus-, kulttuuri- ja tiedeministeriön valtiosihteeri.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Halbe Zijlstra Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Alankomaat
Neelie Kroes

| Neelie Kroes |
| --- | --- |
 Komissaari Neelie Kroes Vilnassa syyskuussa 2010.
EU:n digitaalisista sisällöistä ja palveluista vastaava komissaari
 Barroson komissio 9.2.2010–1.11.2014  
Edeltäjä:  Viviane Reding
Seuraaja:  Günther Oettinger Andrus Ansip
EU:n kilpailuasioista vastaava komissaari
 Barroson komissio 22.11.2004–9.2.2010  
Edeltäjä:  Mario Monti
Seuraaja:  Joaquín Almunia
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. heinäkuuta 1941 (ikä 83) Rotterdam
Tiedot
Puolue:  VVD
Neelie Kroes (s. 19. heinäkuuta 1941 Rotterdam) on hollantilainen VVD-puolueeseen kuuluva poliitikko ja entinen talouselämän vaikuttaja. Hän oli Euroopan komission jäsen eli komissaari Barroson komissiossa vuosina 2004–2014. Hänen vastuulleen kuuluivat kilpailuasiat vuosina 2004–2010 ja digitaaliset sisällöt ja palvelut vuosina 2010–2014.
Hän on aiemmin urallaan toiminut sekä politiikassa että talouselämän vaikuttajana useiden yritysten johtokunnissa. Hänen valintansa kilpailuasioiden komissaariksi herätti runsaasti kritiikkiä, jonka mukaan hän ei voisi toimia riippumattomasti.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Neelie Kroes Wikimedia Commonsissa
Neelie Kroes – digitaalisista sisällöistä ja palveluista vastaavan komissaarin sivusto (englanniksi)
Neelie Kroes – kilpailuasioista vastaavan komissaarin sivusto
| n k Barroson I komissio (2004–2009) |
| --- | --- |
Joaquín Almunia • Catherine Ashton2008–2009 • José Manuel Barroso1 • Jacques Barrot2• Joe Borg • Karel De Gucht2009 • Stavros Dimas • Benita Ferrero-Waldner • Ján Figeľ2004–2009 • Franco Frattini2, 2004–2008 • Mariann Fischer Boel • Dalia Grybauskaitė2004–2009 • Danuta Hübner2004–2009 • Siim Kallas2 • László Kovács • Neelie Kroes • Meglena Kuneva2007–2009 • Markos Kyprianou2004–2008 • Peter Mandelson2004–2008 • Charlie McCreevy • Louis Michel2004–2009 • Leonard Orban3 • Andris Piebalgs • Janez Potočnik • Viviane Reding • Olli Rehn • Paweł Samecki2009 • Maroš Šefčovič2009 • Algirdas Šemeta2009 • Vladimír Špidla • Antonio Tajani2, 2008–2009 • Androulla Vassiliou2008–2009 • Günter Verheugen2 • Margot Wallström2
1 = Puheenjohtaja. 2 = Varapuheenjohtaja.
| n k Barroson II komissio (2009–2014) |
| --- | --- |
 Joaquín Almunia2  László Andor  Catherine Ashton2  Michel Barnier2  José Manuel Barroso1  Tonio Borg (2012–14)  Dacian Cioloș  John Dalli (2010-12)  Maria Damanaki  Karel De Gucht  Jacek Dominik (2014)  Štefan Füle  Máire Geoghegan-Quinn  Kristalina Georgieva  Johannes Hahn  Connie Hedegaard  Siim Kallas2  Jyrki Katainen2 (2014)  Neelie Kroes2  Janusz Lewandowski (2010–2014)  Cecilia Malmström  Neven Mimica (2013–14)  Ferdinando Nelli Feroci (2014)  Günther Oettinger2  Andris Piebalgs  Janez Potočnik  Viviane Reding2 (2010–2014)  Martine Reicherts (2014)  Olli Rehn2 (2010–2014)  Maroš Šefčovič2  Algirdas Šemeta  Antonio Tajani2 (2010–2014)  Androulla Vassiliou 
1 = Puheenjohtaja 2 = Varapuheenjohtaja.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Deutsche Biographie
Elisabet Aleksejevna

| Elisabet Aleksejevna |
| --- | --- |
 Keisarinna Elisabet Aleksejevna, Jean-Laurent Mosnier 1807
Venäjän keisarinna
Valtakausi:  24. maaliskuuta 1801 – 1. joulukuuta 1825
Kruunajaiset:  15. syyskuuta 1801, Uspenskin katedraali, Moskovan Kreml
Edeltäjä:  Maria Fjodorovna
Seuraaja:  Maria Aleksandrovna

Syntynyt:  Luise Marie Auguste 24. tammikuuta 1779 Karlsruhe, Baden
Kuollut:  16. toukokuuta 1826 (47 vuotta) Beljov, Venäjä
Hautapaikka:  Pietari-Paavalin katedraali, Pietari
Puoliso:  Aleksanteri I  (vih. 1793; k. 1825)
Lapset:  Maria Aleksandrovna, Jelisaveta Aleksandrovna
Koko nimi:  prinsessa Louise Marie Auguste von Baden
Suku:  Zähringen Romanov (avioliiton kautta)
Isä:  Karl Ludwig, Badenin perintöruhtinas
Äiti:  Amalie von Hessen-Darmstadt
Uskonto:  Venäjän ortodoksi, aiemmin luterilainen
Elisabet Aleksejevna (ven. Елизавета Алексеевна, syntyjään Louise Marie Auguste); (24. tammikuuta 1779 Karlsruhe, Baden – 16. toukokuuta (J: 4. toukokuuta) 1826 Beljov, Tulan kuvernementti, Venäjän keisarikunta) oli saksalainen Badenin prinsessa, Venäjän keisarinna ja keisari Aleksanteri I:n puoliso.
Henkilönä

Elisabet Aleksejevnalla oli pehmeä, sointuva ääni ja kauniit soikeat kasvot sekä herkät piirteet; kreikkalainen profiili, suuret mantelinmuotoiset siniset silmät ja kiharat tuhkanvaaleat hiukset, jotka hän tavallisesti jätti valumaan hartioilleen. Elegantin olemuksensa, kuninkaallisen ryhtinsä ja kauniitten enkelinkasvojensa ansiosta aikalaiset pitivät häntä yhtenä Euroopan kauneimmista naisista ja luultavasti tuolloin kauneimpana puolisona. Viehättävä, antelias ja älykäs Elisabet Aleksejevna rakasti kirjallisuutta ja taiteita. Hän otti musiikkitunteja Ludwig-Wilhelm Tepper de Fergusonilta (1768–1824 jälkeen). Hänellä oli ujo ja vetäytyvä persoonallisuus, minkä vuoksi hän ei onnistunut tekemään itseään suosituksi hovissa tai appivanhempiensa silmissä.
Elisabet piti parempana yksinkertaisuutta ja yksinäisyyttä kuin hovielämän loistoa ja seremonioita.
Hänen avioliittonsa ei myöskään tuonut hänelle täyttymystä. Vaikka Elisabet Aleksejevna rakasti miestään ja rohkaisi tätä monissa henkilökohtaisissa ja poliittisissa kriiseissä, Aleksanteri laiminlöi häntä. Heidän suhteensa oli harmoninen, mutta emotionaalisesti etäinen, ja molemmilla oli rakkaussuhteita avioliiton ulkopuolella.
Viimeiset vuodet

Täytettyään neljäkymmentä vuotta, keisarinna Elisabet jätti jälkeensä kaikki romanttiset teeskentelyt. Hänen aviomiehensä koki myös henkilökohtaisen muutoksen, joka lähensi paria lähemmäksi toisiaan kuin koskaan ennen. Vuonna 1818 Aleksanteri I, uppoutuneena uskonnolliseen mystiikkaan, katkaisi pitkän suhteensa ruhtinatar Marija Naryškinaan. Siitä lähtien aviomies ja vaimo alkoivat viettää enemmän aikaa yhdessä. Keisarinna tunsi syvää myötätuntoa häntä kohtaan, ja Aleksanteri sai hänen tukensa, kun tämä menetti rakkaan, aviottoman tyttärensä Sofia Dmitrjeva Naryškinan (1805–1824), joka kuoli 18-vuotiaana keuhkotautiin, häittensä kynnyksellä vuonna 1824.
Suuri sovinto keisarin ja keisarinnan välillä aiheutti yleisen yllätyksen.
"Olen pelkistynyt ajattelemaan itseäni joskus Aleksanterin rakastajattarena tai kuin olisimme olleet salaa naimisissa ...", Elisabet kirjoitti äidilleen.
Vuoteen 1825 mennessä Elisabet Aleksejevnan terveys oli heikko, hän kärsi keuhkosairaudesta ja hermostuneisuudesta. Lääkärit suosittelivat häntä lepäämään lauhkeassa ilmastossa ja ehdottivat Italiaa, mutta keisarinna kieltäytyi ehdottomasti lähtemästä ulkomaille ja sen sijaan valittiin eteläinen Taganrogin kaupunki Asovanmeren rannalla. Keisaripari asettui asumaan vain kolmihenkisen seurueen kanssa 5. lokakuuta vaatimattomaan taloon Taganrogiin, koska siellä ei ollut mukavaa palatsia. He olivat onnellisia eläessään yksinkertaista elämää lähellä toisiaan. Aleksanteri palasi 17. marraskuuta 1825 Taganrogiin Krimiltä vilustuneena, mikä kehittyi kuumetaudiksi, johon hän kuoli joulukuussa vaimonsa syliin. Elisabet kärsi menetyksestään ja kirjoitti:
"En ymmärrä itseäni, en ymmärrä kohtaloani ... Mitä minä teen tahdollani, joka oli kokonaan hänen alaisuudessaan, elämälläni, jonka rakastin omistaa hänelle?"
Leskeksi jäänyt keisarinna oli liian heikko palatakseen Pietariin hautajaisiin. Kun Elisabet Aleksejevna vihdoin aloitti paluumatkansa pääkaupunkiin, hän tunsi olonsa niin sairaaksi, että hänen piti pysähtyä Belevissä, Tulan kuvernementissa Pietariin johtavan tien varrella, vain muutama tunti ennen kuin hän tapasi anoppinsa, joka oli tulossa etelään tervehtimään häntä. Aamuyöllä 16. toukokuuta 1826 noin kello 4.30, kamarineidon mentyä tarkistamaan keisarinnan vointia, hän löysi tämän kuolleena vuoteesta.

Keisarinna Elisabet Aleksejevna Romanova kuoli 47-vuotiaana sydämen vajaatoimintaan. Kolme päivää aviomiehensä kuoleman jälkeen Elisabet oli kirjoittanut äidilleen:
"Älä huolehdi minusta liikaa, mutta jos uskaltaisin, haluaisin elää sitä, joka on ollut elämäni."
Hänet on haudattu aviomiehensä rinnalle Pietari-Paavalin linnoituksen katedraaliin Pietariin. Pikkutytöt on haudattu Aleksanteri Nevskin luostarin Marian Ilmestyksen katedraaaliin.
Lapset

Elisabet Aleksejevnalle ja Aleksanteri I:lle syntyi kaksi lasta, jotka molemmat kuolivat pieninä.
suuriruhtinatar Maria Aleksandrovna (toukokuu 1799 – heinäkuu 1800), kuoli hieman yli 1-vuotiaana
suuriruhtinatar Jelisaveta Aleksandrovna (marraskuu 1806 – toukokuu 1808), kuoli hampaiden puhkeamisen aiheuttamaan infektioon 1,5 vuoden ikäisenä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elisabet Aleksejevna Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Maria Fjodorovna | Venäjän keisarikunnan hallitsijan puoliso 1801–1825 | Seuraaja: Aleksandra Fjodorovna |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Puola 
Taiteenala:  FID 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Kansallisbiografia  Biografiasampo 
Muut:  IdRef 
Badenin prinsessa Louise Marie Auguste 13-vuotiaana, Augustin Ritt 1791.
Nuori suuriruhtinas Aleksandr Pavlovitš, Jean-Louis Voille 1792
Elisabet Aleksejevnan konfirmaatio vuonna 1793. Oikealta vasemmalle: suuriruhtinatar Maria Fjodorovna, tsarevitš Pavel Petrovitš, suuriruhtinas Konstantin Pavlovitš, suuriruhtinas Aleksandr Pavlovitš (lähimpänä yleisöä), keisarinna Katariina II, metropoliita Gabriel, prinsessa Louise suuriruhtinatar Elisabet Aleksejevna, igumenia A. M. Šubina, ulkoministeri Aleksandr Bezborodko, suosikki Platon Zubov, Aleksanterin opettaja Andreas Eberhard vonBudberg.
Suuriruhtinatar Elisabet Aleksejevna, Élisabeth Vigée-Le Brunin maalaus vuodelta 1795, jonka hän lähetti lahjaksi äidilleen, sijaitsee Wolfsgartenin linnassa
Aleksanteri I ja Elisabet Aleksejevna, n. 1807
Ruhtinas Adam Jerzy Czartoryski (1770–1861). 1808.
Elisabet Aleksejevna, pastellimaalaaus J. Ort, 1800-1801
Keisarinna Elisabet Aleksejevna, Élisabeth Vigée Le Brun 1802
Keisarinna Elisabetin apoteoosi, kerjäläisille annettu armo ja suojelus, Józef Oleszkiewicz (1813).
Keisarinna Elisabet Aleksejevna, Vladimir Borovikovski (1813), Louvre.
Aleksanterin palatsi.
Esikuntakapteeni Aleksei Jakovlevitš Ohotnikov (1780–1807).
Keisariparia esittävä mitali vuodelta 1814.
Elisabet Aleksejevna, miniatyyrimuotokuva
Talo, jossa keisaripari asui Taganrokissa vuonna 1825
Allegoria keisarinna Elisabet Aleksejevnan kuolemasta, 1826 "Hänen majesteettinsa keisarinna Elisabetin pääsy taivaaseen hänen autuaan miehensä avulla."
Claude Jade

| Claude Jade |
| --- | --- |
 Claude Jade 1971.
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. lokakuuta 1948 Dijon, Ranska
Kuollut: 1. joulukuuta 2006 (58 vuotta) Boulogne-Billancourt, Ranska
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Bernard Coste
Näyttelijä
Aktiivisena:  1967–2006
Merkittävät roolit:  Christine Darbon elokuvissa Varastettuja suudelmia, Nuori pari ja Rakkaus karkuteillä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Claude Jade, oik. Claude Marcelle Jorré (8. lokakuuta 1948 Dijon, Ranska – 1. joulukuuta 2006 Boulogne-Billancourt, Ranska) oli ranskalainen näyttelijä, joka esiintyi kolmessa François Truffaut’n elokuvassa Christine Darbonina. Hän näytteli uransa aikana sekä elokuvissa että televisiossa ja teatterissa. Koulutuksensa hän oli saanut nimenomaan näyttämötaiteeseen.
Nuoruus ja opiskelu

Claude Jade syntyi vuonna 1948 Dijonissa. Hänen vanhempansa olivat yliopistoprofessoreita. Jade opiskeli ensin kolme vuotta Dijonin näyttämötaiteen konservatoriossa ja muutti vuonna 1967 Pariisiin, missä hän opiskeli Jean-Laurent Cochet’n ja Mary Marquet’n alaisuudessa.
Ura

Jade esiintyi Luigi Pirandellon näytelmässä Enrico IV, kun elokuvaohjaaja François Truffaut löysi tämän. Truffaut valitsi Jaden vuoden 1968 elokuvaansa Varastettuja suudelmia Jean-Pierre Léaud’n vastanäyttelijäksi. Sen jälkeen Jade sai roolin Alfred Hitchcockin elokuvasta Topaz, johon Truffaut oli tätä Hitchcockille kirjeessään suositellut.
Jade palasi 1970-luvulla Truffaut’n Antoine Doinel -elokuvien sarjaan ja Christine Darbonin hahmoon. Nuori pari sai ensi-iltansa vuonna 1970 ja Rakkaus karkuteillä vuonna 1979. Siitä lähtien Claude Jade soitti amerikkalaisissa, belgialaisissa, italialaisissa, saksalaisissa, japanilaisissa ja myöhemmin Neuvostoliiton elokuvissa. Ranskassa hänen parhaat menestyksensä ovat Manette elokuvassa "Mon oncle Benjamin", Eléonore "Le beateau sur l'herbe", Laura "Les feux de la chandeleur" ja Dominique "Le Pion". Hän pelasi myös paljon televisiossa. Niistä merkittävin oli sarjassa L’Île aux trente cercueils. Hän näytteli myös Lyonissa Jean Meyerin teatteriseurueessa ja esiintyi muun muassa Jean Giraudoux’n, Henry de Montherlantin, James Joycen ja Jean Racinen näytelmissä.
Jade muutti vuonna 1980 Neuvostoliittoon diplomaattimiehensä Bernard Costen kanssa ja jatkoi uraansa Moskovassa. Hän näytteli bolševikki Inessa Armandia Sergei Jutkevitšin elokuvassa Lenin Pariisissa (1980) ja kansainvälisesti tuotetussa vakoiluelokuvassa Teheran 43 (1981). Pääosa Jaden 1980-luvun rooleista oli televisiossa. Palattuaan Ranskaan Jade näytteli edelleen useissa televisiosarjoissa ja yksittäisissä elokuvissa, kuten Jean-Pierre Mockyn elokuvassa Bonsoir (1994).
Jadesta tuli vuonna 1998 Ranskan Kunnialegioonan ritari. Hänen omaelämäkertansa Baisers envolés julkaistiin vuonna 2004. Jaden viimeiseksi rooliksi jäi Jacques Rampalin Célimène et le Cardinal, jota esitettiin Pariisissa ja teatterifestivaaleilla.
Jade kuoli joulukuussa 2006 etäpesäkkeitä lähettäneeseen silmasyöpään. Hän oli jo aiemmin menettänyt silmänsä syövän takia ja käytti muovista tekosilmää Célimène et le Cardinal -näytelmässä.
Elokuvia

Varastettuja suudelmia (François Truffaut, 1968)
Monte Criston kuolemanralli (André Hunebelle, 1968)
Topaz (Alfred Hitchcock, 1969)
Huoleton Benjamin (Édouard Molinaro, 1969)
Nuoripari (François Truffaut, 1970)
Vene ruoholla (Gérard Brach, 1970)
Les feux de la chandeleur (Serge Korber, 1972)
Home sweet Home (Benoît Lamy), 1973)
Prêtres interdits (Denys de La Patellière, 1973)
Le malin plaisir (Bernard Toublanc-Michel, 1975)
Le choix (Jacques Faber, 1976)
Kita no misaki (Kei Kumai, 1976)
Una spirale di nebbia (Eriprando Visconti, 1977)
Fouc comme François (Gérard Chouchan, 1977)
Le Pion (Christian Gion, 1978)
Rakkaus karkuteillä (François Truffaut, 1979)
Neljä naista ristillä (Marcel Cravenne), 1979)
Eliminaattori (Alexandr Alov, 1980)
Lenin Pariisissa (Sergei Jutkevitš, 1981)
Lise et Laura (Henri Helman, 1982)
Une petiite fille dans les tournesols (Bernard Férié, 1984)
L'homme qui n'était pas là (René Féret, 1987)
Tableau d'honneur (Charles Némès, 1992)
Bonsoir (Jean-Pierre Mocky, 1994)
Le radeau de la Méduse (Iradj Azimi), 1998
A San Remo (Julien Donada), 2004
Pariisin poliisit (2005) (televisio)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nuoripari: Claude Jade, Jean-Pierre Léaud
Claude Jade Elonetissä.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Deutsche Biographie  DDB  Elonet 
Muut:  IdRef
Seydou Doumbia

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Seydou Doumbia
Syntymäaika: 31. joulukuuta 1987 (ikä 37)
Syntymäpaikka: Abidjan, Norsunluurannikko
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 179 cm
Junioriseurat
–2003: Centre Formation d'Inter FC
2004–2005: Toumodi FC Bassam
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2003–2005 | Athletic Adjamé | – | (–) |
| 2004–2005 | → ASEC Mimosas (laina) | – | (–) |
| 2005 | → AS Denguélé (laina) | 21 | (15) |
| 2006–2008 | Kashiwa Reysol | 24 | (3) |
| 2008 | → Tokushima Vortis (laina) | 16 | (7) |
| 2008–2010 | Young Boys | 64 | (50) |
| 2010–2015 | TsSKA Moskova | 95 | (61) |
| 2015– | Roma | 13 | (2) |
| 2015–2016 | → TsSKA Moskova (laina) | 13 | (5) |
| 2016– | → Newcastle United (laina) | 0 | (0) |
| 2016- | FC Basel | {{{ottelut11}}} |  |
| Yhteensä | Yhteensä | 246 | (143) |
Maajoukkue
| 2008– | Norsunluurannikko | 33 | (4) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 1. helmikuuta 2016.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 20. elokuuta 2015.
| Mitalit> Maa:   Norsunluurannikko.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norsunluurannikko.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norsunluurannikko.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Maa:   Norsunluurannikko> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Päiväntasaajan Guinea 2015 |  |  |
|  Hopeaa | Gabon-Päiväntasaajan Guinea 2012 |  |  |
Seydou Doumbia (s. 31. joulukuuta 1987 Abidjan) on norsunluurannikkolainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä. Doumbia pelaa Sveitsin pääsarjassa.
Doumbia pelasi kotimaassaan vuoden 2005 loppuun asti. Tämän jälkeen hän on edustanut japanilaisia Kashiwa Reysolia (2006–2008) ja Tokushima Vortisia (lainalla 2008), sveitsiläistä Young Boysia (2008–2010) ja venäläistä TsSKA Moskovaa (2010–2015, lainalla 2015–2016). Italialaisen Roman pelaaja hän on ollut vuodesta 2015 lähtien, ja kesäkuun 2016 loppuun asti hän pelasi lainalla Newcastle Unitedissa, jonka jälkeen hän siirtyi sveitsiläiseen FC Baseliin.
Doumbia voitti Young Boysissa Sveitsin Superliigan maalikuninkuuden kahdesti peräkkäin: ensin 20 maalilla kaudella 2008–2009 ja seuraavalla kaudella 30 maalilla. Hän voitti maalikuninkuuden myös Venäjän liigassa kaudella 2011–2012 tehtyään 23 maalia.
Norsunluurannikon maajoukkuessa Doumbia on pelannut vuodesta 2008 lähtien.
Muistojen Bulevardi (albumi)

| Muistojen Bulevardi – Laila Kinnusen unohtumattomat laulut Eija Kantola, Marita Taavitsainen & Saija Varjus |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2002
 Tyylilaji: iskelmä
 Levy-yhtiö: AXR
Eija Kantolan muut julkaisut
| Rakkauden kiertokulku 2001 | Muistojen Bulevardi – Laila Kinnusen unohtumattomat laulut 2002 | Hyppy tuntemattomaan 2002 |
Marita Taavitsaisen muut julkaisut
| Riittää kun rakastaa 2001 | Muistojen Bulevardi – Laila Kinnusen unohtumattomat laulut 2002 | Sinistä ja syvää 2003 |
Saija Varjuksen muut julkaisut
| Parhaat 2001 | Muistojen Bulevardi – Laila Kinnusen unohtumattomat laulut 2002 | Ihana aamu 2002 |
Muistojen Bulevardi – Laila Kinnusen unohtumattomat laulut on Eija Kantolan, Marita Taavitsaisen ja Saija Varjuksen studioalbumi vuodelta 2002.