stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Stensbölen kartano

| Stensbölen kartano> Stensböle gård |
| --- | --- |

Sijainti:  Porvoo, Uusimaa
Koordinaatit:  60°21.46′N, 25°43.23′E
Rakennustyyppi:  Kartano
Perustettu:  1300-luku
Valmistumisvuosi:  1814 jälkeen
Omistaja:  Svenska Litteratursällskapet i Finland
Julkisivumateriaali:  Puu
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Terho ja Tarmo Kauppinen (isän puolelta Wallenius-sukua). Taustalla SLS:älle lahjoitettu sukukartano Stensböle. Kuvattu keväällä 2017
Stensbölen kartano (ruots. Stensböle gård) on Porvoossa Uudellamaalla sijaitseva kartano.
Stensbölessä oli kartano jo 1300-luvulla. Turun tuomiokirkon Mustakirja vuodelta 1327 mainitsee myös Stensbölen. Kartano kehittyi 1800-luvun puoliväliin saakka viljelytilana.
Kartanon nykyinen puinen päärakennus on valmistunut vuoden 1814 jälkeen. Suuri kartanopuisto on istutettu 1700-luvulla. Talousrakennuksista vanhin on vuonna 1777 rakennettu aitta.
Stensbölen kartanon omistajia ovat olleet muun muassa Rotkirchin ja Wallenskjöldin (Wallenius-suvun haara) suvut. Vuonna 1990 Stensbölen tila lahjoitettiin Svenska litteratursällskapet i Finlandille.
Kartanon maista 130 hehtaarin metsä-alue kuuluu vanhojen metsien suojeluohjelmaan. Natura-alueeseen kuuluvista Stensbölen kartanon maista on rauhoitettu suuria alueita yksityisinä suojelualueina.
Stensbölen ovat muodostaneet päätilan ohella Wentzelsgård, Herrbacka ja Askolan pitäjän Nietoon kylän neljä rälssitilaa. Pinta-ala on yhteensä noin 1 300 hehtaaria.
Stensbölen kartanosta on kirjoitettu laaja historiikki kirjassa "Stensböle i Borgå, En herrgård under 700 år" Svenska litteratursällskapet i Finland-yhdistyksen toimesta vuodelta 2004.
Sergei Netšajev

Sergei Netšajev.
Sergei Gennadijevitš Netšajev (ven. Серге́й Генна́диевич Неча́ев, 2. lokakuuta (J: 20. syyskuuta) 1847 Ivanovo-Voznesenskojen kylä, nykyinen Ivanovo, Venäjä – 3. joulukuuta (J: 21. marraskuuta) 1882 Pietari) oli venäläinen vallankumouksellinen.
Elämä

Sergei Netšajev oli tilanomistaja Pjotr Jepiševin ja maaorjanaisen avioton lapsi. Hänet adoptoi maalari Gennadi Pavlov, jolta hän sai ”yllättävää” tai ”odottamatonta” tarkoittavan sukunimensä. Netšajev opiskeli aikuisopistossa ja muutti vuonna 1865 Moskovaan, missä hän ystävystyi kirjailija Filipp Nefjodovin kanssa. Vuonna 1866 hän siirtyi Pietariin, jossa hän suoritti opettajan tutkinnon. Pietarin yliopiston kuunteluoppilaana hän osallistui vuosien 1868–1869 opiskelijalevottomuuksiin ja johti radikaalia opiskelijaryhmää yhdessä Pjotr Tkatšovin kanssa. Tammikuussa 1869 hän päästi liikkelle huhun pidätyksestään ja paostaan vankilasta. Todellisuudessa hän matkusti Moskovaan ja sieltä ulkomaille.
Genevessä Netšajev esittäytyi Pietari-Paavalin linnoituksesta paenneeksi vallankumoukselliseksi ja hankkiutui Mihail Bakuninin ja Nikolai Ogarjovin lähipiiriin. Ogarjovin keräämän Bahmetjevin rahaston avulla hän aloitti propagandakampanjan keksimänsä ”Maailman vallankumousliiton” nimissä. Kesällä 1869 hän laati ”Vallankumouksellisen katekismuksen”, jonka perustana oli jesuiittojen tunnuslause ”päämäärä oikeuttaa keinot”. Tätä ohjenuoraa Netšajev noudatti vallankumouksellisen toimintansa alusta lähtien.
Syyskuussa 1869 Netšajev palasi Moskovaan, jossa hän perusti keksimänsä Narodnaja rasprava (”Kansan kosto”) -järjestön osaston. Auktoriteettinsä tueksi hän tapatti itseensä epäilevästi suhtautuneen opiskelija Ivanovin syyttäen tätä petturiksi. Murhan neljän muun osallisen jouduttua pidätetyksi Netšajev pakeni ulkomaille. Ivanovin murha herätti suurta huomiota ja vahingoitti merkittävästi Venäjän vallankumousliikettä.
Ulkomailla Netšajev jatkoi vallankumouksellista propagandaa ja osallistui Ogarjovin kanssa Kolokol-lehden julkaisemiseen. Karl Marx ja Friedrich Engels arvostelivat hänen hahmottelemaansa kommunistista yhteiskuntaa ”kasarmikommunismiksi”. German Lopatinin paljastusten jälkeen Bakunin ja Ogarjov luopuivat kaikesta yhteistyöstä Netšajevin kanssa kesällä 1870. Ensimmäinen internationaali sanoutui hänestä irti vuonna 1871.
Vuonna 1872 Sveitsin viranomaiset luovuttivat Netšajevin Venäjälle, jossa hänet tuomittiin 20 vuoden vankeusrangaistukseen Ivanovin murhan johdosta. Hän kuoli Pietari-Paavalin linnoituksessa ”keripukkiin liittyneeseen yleiseen turvotukseen”. Venäjän sivistyneistö ja suurin osa narodnikeista tuomitsi Netšajevin vallankumouksen nimissä toimineeksi huijariksi ja fanaatikoksi. Hänen esimerkkinsä vaikutti myöhemmin mm. sosialistivallankumouksellisten taistelujärjestön toimintaan. Kirjailija Fjodor Dostojevski kuvaa Netšajevin kannattajia romaanissaan Riivaajat.
Sergei Mylnikov

| Sergei Mylnikov> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. lokakuuta 1958 Tšeljabinsk, Venäjän SFNT
Kuollut: 20. kesäkuuta 2017 (58 vuotta) Moskova
Kansalaisuus:   Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  178 cm
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1976–1993
Seurat:  Traktor Tšeljabinskin SKA Leningrad Quebec Nordiques (NHL) Torpedo Jaroslavl Újpesti TE Säters IF (HockeyTvåan)
NHL-varaus:  127. varaus, 1989 Quebec Nordiques
| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Calgary 1988 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Neuvostoliitto 1986 |  |  |
|  Kultaa | Ruotsi 1989 |  |  |
|  Kultaa | Sveitsi 1990 |  |  |
|  Hopeaa | Itävalta 1987 |  |  |
|  Pronssia | Tšekkoslovakia 1985 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tšekkoslovakia 1985 |  |  |
|  Kultaa | Neuvostoliitto 1986 |  |  |
|  Kultaa | Itävalta 1987 |  |  |
|  Kultaa | Ruotsi 1989 |  |  |
|  Hopeaa | Sveitsi 1990 |  |  |
Sergei Aleksandrovitš Mylnikov (ven. Сергей Александрович Мыльников, 6. lokakuuta 1958 Tšeljabinsk, Venäjän SFNT – 20. kesäkuuta 2017) oli neuvostoliittolainen, sittemmin venäläinen jääkiekkomaalivahti. Mylnikov pelasi urallaan Neuvostoliiton mestaruussarjassa ja NHL:ssä Traktor Tšeljabinskin, SKA Pietarin ja Quebec Nordiquesin seurajoukkueissa sekä Neuvostoliiton maajoukkueessa. Hän oli ensimmäinen neuvostoliittolainen maalivahti NHL:ssä.
Aiheesta muualla

Sergey Mylnikov Bio, Stats, and Results (Arkistoitu – Internet Archive) Olympics at Sports-Reference.com (englanniksi)
Sergei Mylnikov Quebec Nordiques (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Sergei Mylnikov Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
Sergei Mylnikov The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Sinfonia nro 98 (Haydn)

Sinfonia nro 98 (B-duuri, Hob. I/98) on Joseph Haydnin vuoden 1792 alussa säveltämä, 2. maaliskuuta 1792 kantaesitetty neliosainen sinfonia.
Haydnin 98. sinfonia kuuluu Lontoossa pidettyjä konserttisarjoja varten sävellettyihin "Lontoon-sinfonioihin". Teoksen tunnelma eroaa osin syvällisyydellään aiemmista Lontoon-sinfonioista (nro:t 93–97). Etenkin 98. sinfonian hidas osa poikkeaa aiempien Lontoon-sinfonioiden hitaiden osien kepeydestä. Musiikkitieteilijä Donald Tovey piti 98. sinfonian hidasta osaa eräänlaisena Haydnin "requiemina" Wolfgang Amadeus Mozartille, ja osassa onkin kaikuja Jupiter-sinfonian Andante-osasta. Mozartin kuollessa joulukuussa 1791 Haydn oli itse ollut Lontoossa. 98. sinfonian finaalissa on kuitenkin myös humoristisia aineksia. Sinfonian esittämiseen vaadittava kokoonpano on muutenkin hieman poikkeava, mutta harvinaisuutena teoksen lopussa on jousien pizzicatoilla säestetty 11-tahtinen osuus kosketinsoittimelle. Haydn johti Lontoon-sinfonioidensa esityksiä kosketinsoittimen ääreltä, mutta orkesterimusiikkia ei enää juuri täydennetty kosketinosioilla 1790-luvulla. Haydnin 98. sinfonian kosketinsoitinosio puuttui jokaisesta säveltäjän eläessä julkaistusta painoksesta lukuunottamatta sovituksia pianotriolle ja -kvintetille.
Osat

Adagio – Allegro
Adagio cantabile
Menuetto & Trio
Finale. Presto
Orkestraatio

1 huilu, 2 oboea, 2 fagottia
2 käyrätorvea, 2 trumpettia
patarummut
jouset
cembalo (obbligato)
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
Standing in the Shower... Thinking

| ”Standing in the Shower> .. Thinking” Jane’s Addiction |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Nothing’s Shocking
 Äänitetty : 1987-1988
 Julkaistu: 1988
 Formaatti: C-kasetti
 Tuottaja(t): Dave Jerden, Perry Farrell
 Tyylilaji: Alternative rock
 Kesto: 03.05
 Levy-yhtiö: Warner Brothers Records
Jane’s Addictionin muut singlet
| ”Jane Says” 1988 | ”Standing in the Shower… Thinking” 1988 | ”Three Days” 1990 |
Standing in the Shower… Thinking on Jane’s Addictionin kappale, joka löytyy yhtyeen vuoden 1988 albumilta Nothing’s Shocking. Kappale julkaistiin albumin neljäntenä ja viimeisenä singlenä vuonna 1988. Kappale perustuu yhtyeen laulaja Perry Farrellin kirjoittamaan runoon. Kappale nauhoitettiinkin ensimmäistä kertaa vuonna 1987, kun Farrell luki runonsa KXLU-radiokanavalla. Kappaleen ensimmäinen nauhoitus muun yhtyeen kanssa oli Embassy-hotellissa vuonna 1987.
Steigenin kirkko

| Steigenin kirkko Steigen kirke |
| --- | --- |

Sijainti:  Steigen, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Sør-Hålogalandin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1200-luku
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  400
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Steigenin kirkko (norj. Steigen kirke) on Steigenin kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1200-luvulta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Steigenin kirkko Wikimedia Commonsissa
Stephan Fürstner

Stephan Fürstner
Stephan Fürstner (s. 11. syyskuuta 1987 München) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa Eintracht Braunschweigia. Fürstnerin pelipaikka on puolustava keskikenttäpelaaja.
Fürstner on Bayern Münchenin kasvatti, joka nostettiin ykkösjoukkueeseen kesällä 2006. Ennen tätä hän oli pelannut vain junioriotteluita ja 20 Regionalliga-ottelua seuran kakkosjoukkueessa. Ykkösjoukkueessa hän debytoi kesän 2006 harjoitusottelussa Red Bull New Yorkia vastaan. Bundesliigassa hän pääsi Bayernin joukkueessa kentälle vain yhdessä ottelussa toukokuussa 2007.
Fürstner edusti Greuther Fürthiä kausina 2009–2015 ja Union Berliniä kausina 2015–2018. Pääsarja Bundesliigassa hän pelasi kaudella 2012–2013. Hän pelasi tuolloin 30 liigaottelua, jotka kaikki avauskokoonpanossa, ja teki maalin maaliskuussa 2013 vierastasapelissä Werder Bremeniä vastaan. Vuodesta 2018 lähtien hän on pelannut 3. Ligassa Eintracht Braunschweigin joukkueessa.
Fürstner on pelannut Saksan alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa viisi maaottelua ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa kaksi maaottelua.
Sosiaalinen hylkäys

Sosiaalinen hylkäys tapahtuu, kun henkilö tarkoituksellisesti jätetään sosiaalisen suhteen tai vuorovaikutuksen ulkopuolelle. Yksilö voi joutua joko yhden henkilön tai ryhmän hylkäämäksi. Hyljeksintä voi olla aktiivista, kuten kiusaamista tai karttamista, tai passiivista, kuten henkilön jättäminen huomiotta. Yksilön kokeminen on suhteellista, ja hyljeksintää voidaan kokea (neurotieteellisesti sanottu: havaita), vaikka sitä ei olisi todellisuudessa tapahtunut.
Vaikka ihmiset ovat sosiaalisia olentoja, on tietyntasoinen sosiaalinen hyljeksintä välttämätön osa elämää. Hyljeksinnästä voi kuitenkin jatkuessaan muodostua ongelma, jos suhde on tärkeä tai yksilö on herkkä hyljeksinnälle. Erityisesti koko ryhmän taholta tapahtuvalla hyljeksinnällä voi olla negatiivisia vaikutuksia.
Hyljeksinnän kokeminen voi johtaa useisiin negatiivisiin ilmiöihin kuten yksinäisyyteen, heikkoon itsetuntoon, aggressiivisuuteen tai masennukseen. Se voi myös aiheuttaa epävarmuuden tunnetta ja korostaa yksilön herkkyyttä hyljeksinnälle.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Social rejection
Stephan Freigang

| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Barcelona 1992 | maraton |  |
Stephan Freigang (s. 27. syyskuuta 1967 Löbau, Saksin osavaltio) on saksalainen kestävyysjuoksija.
Freigang aloitti juoksu-uransa jo nuorena poikana. 16-vuotiaana hän osallistui 15 kilometrin maantiejuoksukilpailuun. Vuonna 1986 hän sijoittui neljänneksi yleisurheilun nuorten MM-kisojen 10 000 metrin juoksussa ja 20 kilometrin maantiejuoksussa. Hän juoksi ensimmäisen maratoninsa vuonna 1987 aikaan 2.14.34. Vuonna 1989 hän joutui vakavaan moottoripyöräonnettomuuteen, joka vaaransi koko hänen urheilu-uransa. Jo seuraavana vuonna hän kuitenkin juoksi 10 000 metrillä ajan 28.05.
Freigang suunnitteli osallistuvansa Barcelonan olympialaisissa 1992 10 000 metrin juoksuun. Häntä ei kuitenkaan valittu Saksan olympiajoukkueeseen kyseiselle matkalle. Hänen edellisvuonna juoksemansa maratonaika 2.12.00 oikeutti paikkaan olympiajoukkueessa, joten hän päätti osallistua sittenkin maratonille. Olympiamaratonin loppu oli dramaattinen. Freigang tuli stadionalueelle kolmantena, mutta Japanin Takeyuki Nakayama ohitti hänet. Freigang sai kuitenkin kirittyä Nakayaman ohi viime hetkillä. Olympiamitali jäi hänen urheilu-uransa viimeiseksi merkittäväksi saavutukseksi.
Freigang voitti universiadeissa kultaa 10 000 metrillä ajalla 28.15,84 Sheffieldissä 1991.
Vinčan kulttuuri

Neoliittisen Euroopan kulttuurit noin 4000–3000 eaa. Vihreä megaliitteihin liittyvä suppilopikarikulttuuri, Sininen Tonavan maanviljelijöiden nauhakeraaminen kulttuuri, oranssi Lengyelin kulttuuri, purppuranvärinen Vincan kulttuuri, punainen Cucutenin ja keltainen luultavasti Jamnan kurgaanikulttuurin länsiosa.
Vinčan kulttuuri (Vincan, Vinchan kulttuuri) on Romanian ja Serbian alueella noin 5500–4400 eaa.. vallinnut kulttuuri.
Kulttuurin ihmiset rakensivat aikaansa nähden melko suuria asutuskeskuksia muun muassa Tonavalle ja Bolecica-joelle Serbiassa, ja elättivät itsensä muun muassa maanviljelyllä ja karjanhoidolla. Tartariasta löydetyt kulttuuriin liittyvät savitaulut saattavat sisältää maailman vanhinta tunnettua kirjoitusta. Klassinen Vinčan kulttuuri tuhoutui kuparikautisten hyökkääjien saapuessa alueelle muun muassa Badenin kulttuurista.
Vinčan kulttuuri

Kulttuurin alue oli Serbiassa Tonavan varrella, Romaniassa, Pohjois-Bulgariassa, Bosniassa ja nykyisen Pohjois-Makedonian alueella, mutta kulttuurin jäänteitä on löydetty myös Balkanilta, Keski-Euroopan osista ja Vähästä-Aasiasta. Alussa uskottiin Vinčan kulttuurin saaneen alkunsa vasta 2700 eaa. Samoihin aikoihin vaikutti idempänä Tripoljen kulttuuri. Kulttuurin ensimmäinen löytöpaikka, Vinča, sijaitsee 14 kilometriä Belgradista Tonavaa pitkin alaspäin. Tämän kulttuurin historiaa ei tunneta tarkasti.
Elinkeinot ja asuminen

Kulttuurin ihmiset elättivät itsensä maanviljelyllä, karjanhoidolla, metsästyksellä ja kalastuksella. Pääkarja oli nauta, mutta myös sikoja, lampaita ja vuohia pidettiin. Vincan ihmisten viljelemää viljaa pidetään hyvin ravinteikkaana. Kauppaa käytiin ympäristön kanssa, tuotiin muun muassa suolaa ja obsidiaania. Saviastioiden teko oli taidokasta, parempia osattiin tehdä vasta muutaman tuhannen vuoden päästä. Myös muut ajan käsityöläiset olivat taitavia.
Kulttuuri tuotti runsaasti uskonnollisia esineitä, pienoispatsaita ja uhriastioita. Valmistettiin myös ihmisen ja eläimen muotoisia kulhoja. Pienoisveistoksia on löydetty erityisen runsaasti. Monet niistä esittävät lintujumalatar Niasta, jonka kädet ovat levällään ja lanteilla.
Toisin kuin edeltävissä kulttuureissa, Vincassa rakennettiin puu- ja mutaseinäisiä taloja maan päälle. Talojen välillä olevat kadut kulkivat kylissä koillisesta lounaaseen. Suuria kaupunkimaisia kyliä syntyi Vinčaan, Divostiniin, Potporanjiin, Selevaciin, Pločnikiin ja Predionicaan. Noin 6000–5000 eaa. Vinčan edeltäjät asuivat Balkanin niemimaan keskiosissa alueella, joka rajoittui Karpaatteihin pohjoisessa, Bosniaan lännessä, Sofian tasangolle idässä ja Skopjen laaksoon etelässä. Kulttuuria edelsi vanhempi Starčevon kulttuuri, jonka ihmiset asuivat maalattiaisissa, puoliksi maahan upotetuissa mutaseinäisissä taloissa.
Itä-Serbiassa Bele Vodessa ja Rudna Glavassa otettiin kupari käyttöön.
Vinčan kirjoitus

Hyvin vanhaa kirjoitusta sisältävien Vinčan kulttuurin Tartarian savitaulujen aitoudesta on kiistelty. Ne sisältävät mahdollisesti vanhinta tunnettua kirjoitusta ja ovat vuodelta 4000 eaa. Tätä Vinča-Tordosin kirjoitusta ei osata kytkeä mihinkään tunnettuun kieleen.
Kulttuurin loppuvaiheet

Vinčan kulttuuri tuhoutui noin 3500 eaa. sotaisten, kuparia käyttävien kansojen saapuessa alueelle. Tuolloin lähes kaikki Vinčan asutukset paloivat. Luultavimmin indoeurooppalaiset hyökkääjät kuuluivat Badenin kulttuuriin, Kostolacin kulttuuriin ja
Bordogkeresturin kulttuuriin, jotka viipyivät alueella lyhyen aikaa. Sen jälkeen alueelle saapui pronssikauden Vatinin kulttuuri.
Vincan kulttuurin aikajakoa

Vinca-Tördös 5400 eaa.
Vinca-Gradac 5300 eaa.
Vinca-Plocnik 5150 eaa.
Vinca-D 4700–3500 eaa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pakanasivut
Culture de Vinca (ranskaksi)
Grabung Uivar der Uni Würzburg (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Aiheesta muualla > Englanniksi

Vinca culture pottery (Arkistoitu – Internet Archive)
culture.fr: The Vinca Culture
Vinca, Centre of the Neolithic culture of the Danubian region
The Vinca Alphabet, as a Windows TTF font
The Vinča Culture
Eric Lewin Altschuler: The Number System of the Old European Script
Grabung Vinča
Digitale Hausrekonstruktion (Arkistoitu – Internet Archive)
Slide Away

| ”Slide Away” Oasis |
| --- | --- | --- |

Kappaleen tiedot
 Albumilta: Definitely Maybe
 Julkaistu: 1994
 Tuottaja(t): Oasis, Mark Coyle, Owen Morris, David Batchelor
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 06.32
 Levy-yhtiö: Creation, Epic
Slide Away on brittiläisen rock-yhtyeen Oasiksen debyyttialbumilla Definitely Maybella vuonna 1994 julkaistu kappale. Kappale julkaistiin myöhemmin samana vuonna Whatever singlen b-puolena. Myöhemmin raita on julkaistu Yhdysvalloissa vuoden 1996 singlejulkaisun Champagne Supernovan b-puolena. Kappale on myös julkaistu yhtyeen kokoelmalla Stop the Clocks.
Kappale oli yhtyeen alkuaikoina erittäin soitettu kappale, mutta vuoden 1995 keikkojen jälkeen kappaletta on kuultu ainoastaan kitaristi Noel Gallagherin akustisilla keikoilla omana versionaan. Kuitenkin 2008 Dig Out Your Soul albumin kiertueella kappale on otettu mukaan. Mainittakoon että kappale oli Rock N' Roll Starin ohella ainut kappale, joka selvisi yhtyeen debyyttialbumin ensimmäisistä studiosessioista, sillä loput kappaleet nauhoitettiin myöhemmin.
Noel on sanonut että Liam Gallagherin vokaalisuoritus studiossa on hänen mielestään Liamin paras koskaan tehty laulusuoritus.
Kappaleen suosio fanien joukossa on erittäin suuri, ja se on julkaistukin suosionsa (ja Noelin) takia jopa Oasiksen kokoelmalla Stop the Clocks (2006).
Kappale Oasiksen julkaisuilla

Slide Awayn studioversio on julkaistu seuraavilla Oasis-julkaisuilla
Definitely Maybe (studioalbumi, 1994)
Whatever (single/EP, 1994)
Champagne Supernova (US single, 1996)
Definitely Maybe - The DVD (2004, DVD)
Stop the Clocks (best of kokoelma, 2006) ;kyseisestä versiosta on poistettu joitain taustalaulu osuuksia
Slide Away muunlaisena versiona virallisilla Oasis-julkaisuilla
Live By The Sea (1995, VHS/DVD) Kappaleen liveversio
Definitely Maybe - The DVD (2004, DVD) Sisältää liveversioita kappaleesta
Kokoonpano

Liam Gallagher – laulu
Noel Gallagher – soolokitara, taustalaulu
Paul Arthurs – rytmikitara
Paul McGuigan – bassokitara
Tony McCarroll – rummut
Stensvikin tiilitehdas

| Aktiebolaget Stensvik |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
Perustettu:  1861
Perustaja:  Feodor Tschetschulin
Lakkautettu:  1939
Kotipaikka:   Espoo
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kahvi-Kaisan talo
Stensvikin tiilitehdas oli suomalainen tiilien ja ojitusputkien valmistaja. Kauppaneuvos Feodor Tschetschulinin vuonna 1861 perustama tehdas toimi vuoteen 1939. Tehtaan huippuaikaa oli 1860-luvun loppu ja 1870-luvun alku.
Stensvikin tiilitehdas eli Stensvik Tegelbruk työllisti enimmillään 120 ihmistä ja tuotti kolmisen miljoonaa tiiltä vuodessa. Tehtaan valmistamista tiilistä on rakennettu muun muassa Uspenskin katedraali.
Stensvikin tiilitehdas sijaitsi Espoon Kivenlahdessa nykyisen ostoskeskuksen paikalla. Tehtaan työntekijöiden lapsille rakennettiin koulu vuonna 1881. Puutalo on säilynyt, ja nykyisin se on asuinkerrostalojen ympäröimänä. Sitä kutsutaan Kahvi-Kaisan taloksi.
Aiheesta muualla

Kahvi-Kaisa
Stenskär (Espoo)

Stenskär
| --- | --- |
Sijainti:  60°3′37.00″N, 24°45′35.00″E, Espoo Uusimaa Suomi
Merialue:  Suomenlahti, Itämeri
Pinta-ala:  0,039 km² 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Stenskär on kahden puuttoman saaren muodostama luonnonsuojelualue Espoon Suvisaaristossa avomeren partaalla. Se sijaitsee noin kaksi kilometriä Kytön linnakesaaresta itäkaakkoon. Etäisyys Soukanniemen Amiraalinsatamaan on kahdeksisen kilometriä.
Stenskärin pinta-ala on nelisen hehtaaria. Saaret ovat valtaosin paljasta kalliota ja kivikkoa sekä kasvillisuudeltaan niukkaa somerikkoa. Stenskärin korkeuserot ovat vähäisiä. Saarten kasvilajeja ovat muun muassa  merikaali, merisinappi ja morsinko. Alue on tärkeä lintujen pesimäpaikka.
Läntinen saari on huomattavasti itäistä suurempi. Sen länsi–itäsuuntainen leveys on noin 300 metriä, itäisen saaren leveys on noin 100 metriä.
Aiheesta muualla

Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
Stenskär, Uusimaa, Finland — Sunrise, Sunset and Daylength
Sonkajärven seurakunta

| Sonkajärven seurakunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Sonkajärven kirkko
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Kuopion hiippakunta
Rovastikunta:  Iisalmen rovastikunta
Pääkirkko:  Sonkajärven kirkko
Perustettu:  2022
Jäsenmäärä:  2 905 (2022)
– Osuus asukkaista:  80,2 %
Kirkollisvero:  1,65 %
Kirkkoherra:  Riitta Valtokari
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sonkajärven seurakunta on Sonkajärvellä Pohjois-Savossa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Kuopion hiippakuntaan ja Iisalmen rovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra on Riitta Valtokari.
Herätysliikkeet

Sonkajärven seurakunta kuuluu Pohjois-Savon herännäishenkiseen herätysliikealueeseen. Sonkajärvellä on jonkin verran kannatusta liikkeen parissa, mutta alue ei kuulu liikkeen voimakkaimpaan tukialueeseen.
Sapsali

| Sapsali |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Etelä-Korea
Määrä:  harvinainen
Rodun syntyaika:  ikivanha
Alkuperäinen käyttö:  pahojen henkien karkottaja, vahtikoira, sotakoira, seurakoira
Nykyinen käyttö:  seura- ja terapiakoira
Muita nimityksiä:  Sapsal Gae, Sap-Sar-Gae, Sapsaree, Sapsari, Sapsalyee, Ghost Dog, Exorcising Dog, Ghost Hunting Clever Dog
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Ulkonäkö
Säkäkorkeus:  50 cm
Väritys:  sininen tai keltainen
Sapsali (삽살견) on eteläkorealainen koirarotu. Korean kielessä nimi voidaan lausua sellaisenaan tai sitä voi seurata sana gae (koira), mutta kaikkein yleisin muoto länsimaisin kirjaimin on sapsaree. Vaikka populaatio on kasvussa, rotua pidetään edelleen uhanalaisena.[lähde? ]
Rotu on tunnustettu virallisesti molemmissa johtavissa korealaisissa järjestöissä, FCI:n alaisessa Korean Koiraklubissa ja Korean Kennelklubissa.[lähde? ]