stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sheb Wooley

| Sheb Wooley |
| --- | --- |
 Sheb Wooley vuonna 1971.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Shelby F. Wooley
Syntynyt: 10. huhtikuuta 1921 Erick, Oklahoma
Kuollut: 16. syyskuuta 2003 (82 vuotta) Nashville, Tennessee
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä ja laulaja
Aiheesta muualla
[0941125 Viralliset kotisivut]
IMDb 
Elonet
Shelby ”Sheb” F. Wooley (10. huhtikuuta 1921 Erick, Oklahoma – 16. syyskuuta 2003 Nashville, Tennessee) oli yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä.
Wooleyn levytyksiin kuuluu hänen itsensä kirjoittama ”Purple People Eater” (1958), joka myi yli kolme miljoonaa kappaletta ja oli kuusi viikkoa myyntilistojen kärjessä Yhdysvalloissa. Pohjoismaissa kappale julkaistiin sopimussyistä Wooleyn sijaan brittiläisen Barry Cryerin esittämänä, jonka versioimana se pääsi Suomen myyntilistojen ykkössijalle.
Wooley näytteli erityisesti lännenelokuvissa, kuten Sheriffi (1952) ja Rio Bravo (1959). Televisiosarjassa Lännen tie hän näytteli vuodesta 1958 alkaen kuuden tuotantokauden ajan. Wooley myös teki äänitehosteita ja häntä pidetään todennäköisimpänä Wilhelm-huudon esittäjänä.
Osittainen filmografia

Sheriffi (High Noon, 1952)
Johnny Guitar (1953)
Seitsemän veljeksen morsiamet (Seven Brides for Seven Brothers, 1954)
Rio Bravo (1959)
Oscar Johan Mechelin

Oscar Johan Mechelin (4. kesäkuuta 1851 Oslo – 10. elokuuta 1900 Helsinki) oli suomalainen juristi ja virka- ja valtiopäivämies.
Mechelinin vanhemmat olivat  senaattori Henrik Adolf Mechelin ja Eugénie Octavie Joséphine Cathérine Tricot de Mouceaux ja puoliso vuodesta 1892 vapaaherratar Eva Elisabeth Silfverhjelm (k. 1941), kenraali Carl Silfverhjelmin tytär. Mechelin tuli ylioppilaaksi 1869, suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1876 ja sai varatuomarin arvon 1880. Hän oli kenraalikuvernöörinkanslian kanslisti 1883–1889, keisarin Suomen kanslian apulaistoimitussihteeri 1889–1991 ja johtaja valtiokonttorissa 1891–1900. Keisarin hovin kamarijunkkarin arvon Mechelin sai 1888. Hän oli aatelissäädyssä valtiopäiväedustaja 1888 ja 1900.
Lääkäri, valtiopäivämies Adolf Constantin Mechelin oli Oscar Johan Mechelinin veli.
Oblivion

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Oblivion voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Oblivion, vuoristorata Englannissa
Oblivion, yhdysvaltalainen yhtye
Oblivion, Marvel Comicsin sarjakuvahahmo
Oblivion, Utopian albumi vuodelta 1984
Oblivion, Orphanagen albumi vuodelta 1995
Oblivion, Ceremonial Embracen albumi vuodelta 2001
Oblivion, Devolvedin albumi vuodelta 2011
”Oblivion”, Mastodonin kappale vuodelta 2009.
Oblivion, yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1994
Oblivion, yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 2013
The Elder Scrolls IV: Oblivion, videopeli vuodelta 2006
Oblivion, David Foster Wallacen novellikokoelma, josta osa sisältyy suomennettuna kokoelmaan Kummatukkainen tyttö
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Oblivion”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Siperianjupik

| siperianjupik |
| --- | --- |
 Jupikkien asuinalueet punaisella
Oma nimi:  Yupigestun, Akuzipigestun, Юпик
Tiedot
Alue:   Venäjä  Yhdysvallat –  Alaska
Virallinen kieli:   Alaska
Puhujia:  alle 1 400
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kirjaimisto:  latinalaiset aakkoset kyrilliset aakkoset
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  eskimo-aleuttilaiset kielet
Kieliryhmä:  eskimokielet jupikkikielet
Kielikoodit
ISO 639-2:  ypk (jupikkikielet)
ISO 639-3:  ess
 Ohje 
Siperianjupik on eskimo-aleuttilainen kieli. Yhdessä naukaninjupikin ja sirenikin kanssa se muodostaa siperianjupikkikielten alaryhmän. Kieltä kutsutaan myös nimillä (englanniksi) St. Lawrence Island "Eskimo" ja Bering Strait Yupik. Kielen katsotaan olevan uhanalainen. Vuonna 2014 kielellä katsottiin olevan noin 1300 puhujaa. Näistä noin tuhat asuu Yhdysvaltojen puolella.
Kieli on yleisin jupikkikieli Siperiassa (noin 300 tuhannesta siperianjupikista, juiteista, puhuu kielen chaplino-murretta). Saint Lawrencen saarella lähes kaikki jupikit puhuvat kieltä, heitä oli vuonna 1995 1 050 (M. Krauss). Kieli on elinvoimainen Alaskassa, lapsia kasvatetaan puhumaan kieltä (1998).
Vuodesta 2014 kieli on ollut yhdessä muiden Alaskan alkuperäiskielten kanssa osavaltion virallinen kieli.
Kieltä kirjoitetaan sekä latinalaisin että kyrillisin kirjaimin.
Fonologia > Konsonantit

|  |  | Bilabiaali | Labiodentaali | Alveolaari | Palataali | Velaari> Norm. | Velaari> Lab. | Uvulaari> Norm. | Uvulaari> Lab. |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nasaali | Nasaali | m |  | n |  | ŋ̊ | ŋ̊ʷ |  |  |
| Klusiili | Klusiili | p |  | t |  | k |  | q | qʷ |
| Affrikaatta | Norm. |  |  | ts | ʧ |  |  |  |  |  |
| Affrikaatta | Lateraali |  |  | tɬ |  |  |  |  |  |
| Affrikaatta | Nasaali |  |  | tn |  |  |  |  |  |
| Frikatiivi | Frikatiivi | β | f | v | s | z | ʃ | ʒ | x |  | χ | ʁ | χʷ |
| Lateraali | Lateraali |  |  | l |  |  |  |  |  |
| Approksimantti | Approksimantti |  |  |  | j |  |  |  |  |
Lähde:
Fonologia > Vokaalit

|  | Etinen | Keskinen | Takainen |
| --- | --- | --- | --- |
| Suppea | i |  | u |
| Puolisuppea | e | ə | o |
| Puoliavoin | ɛ | ə | ɔ |
| Avoin |  | a |  |
Lähde:
Kielioppi ja sanasto

Hyödyllisiä ilmauksia siperianjupikiksi:
| Siperianjupik | Suomi |
| --- | --- |
Natesiin?: Kuinka voit?
Igamsiqanaghhalek!: Kiitos!
Esghaghlleqamken!: Näkemiin!
Severinus Marci Camenaeus

Severinus Marci Camenaeus eli Söffring tai Söyring Markuksenpoika Camenaeus ("herra Söyrinki") (1500-luvun loppu? Hollola? – 1642? Hollola?) oli suomalainen pappi. Severinus Camenaeus toimi Hollolan seurakunnan kappalaisena 1600-luvun alussa ja isänsä Marcus Eschillin (noin 1545–noin 1620) seuraajana saman seurakunnan kirkkoherrana vuosina 1623–1642. Hän oli naimisissa Hollolan kihlakunnan voudin Anders Tordsson till Laitialan tyttären Heblan (viimeistään 1599–aikaisintaan 1651) kanssa; heillä oli ainakin viisi jälkeläistä: Kristina (Camenaea), Elisabeth Brandt, Sofia Söffringsdotter Orraeus ja Johannes Severini (kuollut 1650-luvulla) sekä laajan Tuisku–Camenaeus-suvun kantaäiti Beata Söffringsdotter (Söyringintytär) Camenaea (noin 1618–1699).
Osmond Ezinwa

| Osmond Ezinwa> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. marraskuuta 1971 (ikä 52) Nigeria
Yleisurheilija
Pituus:  182 cm
Paino:  79 kg
Laji:  pikajuoksu
Ennätykset:  100 metrin juoksu: 10,05 (1996)
| Mitalit> Maa:   Nigeria.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Nigeria.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Nigeria.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Nigeria> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Barcelona 1992 | 4 x 100 metrin viesti |  |
Osmond Ezinwa (s. 22. marraskuuta 1971) on aktiiviuransa päättänyt nigerialainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Ezinwa osallistui olympialaisiin kaksi kertaa, vuonna 1992 Barcelonassa sekä vuonna 1996 Atlantassa. Vuonna 1992 hän oli mukana Nigerian hopeaa saavuttaneessa pikaviestijoukkueessa juosten alkuerissä. Atlantan olympialaisissa Ezinwa oli niin ikään mukana välieriin selviytyneessä pikaviestijoukkueessa. Ennätyksekseen 100 metrillä hän juoksi ajan 10,05 vuonna 1996.
Silkkihaikara

| Silkkihaikara |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Haikaralinnut Ciconiiformes
Heimo::  Haikarat Ardeidae
Suku::  Haikarat Egretta
Laji::  garzetta
Kaksiosainen nimi
 Egretta garzetta  (Linnaeus, 1766) 

Alalajit
 E. g. garzetta  E. g. immaculata  E. g. nigripes 
Katso myös
   Silkkihaikara Wikispeciesissä   Silkkihaikara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Silkkihaikaran muna.
Silkkihaikara (Egretta garzetta) on pienikokoinen valkea haikaralintu.
Koko ja ulkonäkö

Silkkihaikaran höyhenpeite on puhtaan valkoinen, nokka ja jalat ovat mustat. Pesimäaikaan silkkihaikaralla on niskassaan pitkä koristeellinen sulka. Linnun pituus on 50–60 cm, siipien kärkiväli 95–100 cm ja paino 450–600 grammaa.
Levinneisyys

Silkkihaikaraa tavataan Euroopassa, Aasiassa, Afrikassa ja Australiassa. Pohjoisimmat yksilöt muuttavat etelään talveksi.
Aiheesta muualla

Lehto, Harry 1978: Silkkihaikara Egretta garzetta* Suomelle uusi lintulaji. - Lintumies 4.1978 s. 145. LYL.
ITIS: Egretta garzetta (englanniksi)
Silkkihaikara Lintukuva-verkkopalvelussa
Sinikka Arteva

Eeva Sinikka Arteva, o.s. Niskanen, (4. helmikuuta 1945 Helsinki – 16. tammikuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen toimittaja.
Henkilöhistoria

Lapsuus- ja nuoruusvuotensa Arteva vietti Kuopiossa, jossa perhe asui muun muassa Niiralan ja Haapaniemen kaupunginosissa. Perheeseen kuului Sinikan lisäksi neljä nuorempaa sisarusta. Isä Eino Niskanen oli maalari, äiti Aino kävi työssä jonkin aikaa ammuslataamossa. Kodin henkinen ilmapiiri oli avara. Sinikka kävi Valkeisen kansakoulua ja pyrki oppikouluun neljänneltä luokalta. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion yhteiskoulusta vuonna 1964.
Kasvuvuosiin Kuopiossa kuului luonnossa retkeilyä kavereiden kanssa, partiota, kirjeenvaihtoa ja koulunkäyntiä. Kesäisin hän hoiti pihapiirin lapsia tai oli töissä kioskilla. Puolisonsa Sepon hän tapasi 14-vuotiaana.
Ylioppilaskesän jälkeen hän lähti opiskelemaan tiedotusoppia Tampereen yliopistoon. Vuoden 1965 kesän Sinikka Arteva työskenteli kesätoimittajana Savon Sanomissa.
Sinikka Arteva kiinnostui Kiinasta vuonna 1974, jolloin hän teki sinne ensimmäisen matkansa. Hän seurasi paljon Kiinan asioita ja kävi siellä useasti. Arabian kielestä hän kiinnostui 1970-luvun alussa.
Arteva toimi Yleisradion toimittajana lähes 40 vuotta. Hän aloitti vuonna 1966 kotimaantoimittajana uutisissa. Vuonna 1968 Pariisin opiskelijamellakoiden ja Tšekkoslovakian miehityksen aikaan hän oli jo ulkomaan toimituksessa vakituisena. Arteva siirtyi nopeasti Lähi-idän tilanteen raportoijaksi. Lisäksi hän oli kirjeenvaihtajana lyhyitä jaksoja muun muassa Washingtonissa, Pariisissa ja Tukholmassa. Pekingissä hän oli Yleisradion ensimmäinen päätoiminen kirjeenvaihtaja helmikuusta 1996 alkaen. Pekingistä palattuaan 1999 Arteva ehti toimia YLE24:n uutispäällikkönä ennen jäämistään eläkkeelle 2005.
Toimittajan työn lisäksi Arteva kirjoitti kaksi teosta: Vuonna 1999 ilmestyi muistelmat Idän kirjeenvaihtaja, joka keskittyy hänen Aasian-vuosiinsa; seuraavana vuonna julkaistiin teos Rakastuin ulkomaalaiseen.
Palkintoja

Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto 1991
Suomen Kuvalehden journalistipalkinto 1997
Aiheesta muualla

Sinikka Arteva Radio- ja tv-arkiston Ritva-tietokannassa
Sisarukset (suomalainen elokuva)

| Sisarukset |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Saara Cantell
Käsikirjoittaja:   Saara Cantell  Henna Tanskanen  Lauri Tanskanen  Elin Petersdottir  Minna Sorvoja 
Tuottaja:   Kaarle Aho  Kai Nordberg 
Säveltäjä:  Sid Hille
Kuvaaja:  Marita Hällfors
Leikkaaja:  Tuuli Kuittinen
Lavastaja:  Minna Sorvoja
Pääosat:   Henna Tanskanen  Lauri Tanskanen  Elín Petersdóttir 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Making Movies
Levittäjä:  Nordisk Film
Ensi-ilta:  27. lokakuuta 2023
Budjetti:  1 284 000 €, josta Suomen elokuvasäätiön osuus 780 000 €
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sisarukset on Saara Cantellin ohjaama suomalainen draamaelokuva, jonka ensi-ilta oli 27. lokakuuta 2023.
Sisaruksissa kolmekymppiset kaksoset Jenna ja Joni saavat tietää, että heidän isällään on kolmaskin lapsi, sisko Jóna, joka asuu Islannissa. Sisaruskolmikon tapaaminen mullistaa jokaisen maailman, ihmissuhteet ja tulevaisuuden. Elokuvaa on kuvattu seitsemän vuoden ajan päähenkilöitä seuraten. Tavanomaisesta poikkeavalla metodilla tehty draama yhdistää fiktiota, improvisaatiota ja todellista elämää. Käsikirjoitus on muodostunut työryhmän yhteistyönä. Sisarukset on Saara Cantellin kymmenes pitkä fiktioelokuva.
Sisarusten pääosissa nähdään Henna Tanskanen, Lauri Tanskanen ja Elín Petersdóttir. Aviopari Henna ja Lauri Tanskanen näyttelevät elokuvassa kaksosia ja suomalais-islantilainen Elín heidän siskoaan. Elokuvan ovat tuottaneet Kaarle Aho ja Kai Nordberg Making Movies -tuotantoyhtiöstä ja elokuvan levittää Nordisk Film.
Elokuvan miespääosan esittäjällä Lauri Tanskasella diagnosoitiin vuonna 2016 syöpä, kesken elokuvan kuvausten, jotka kestivät yhteensä seitsemän vuotta. Elokuvassa käsitellään myös Tanskasen sairautta.
Aiheesta muualla

Pohjolainen, Tiiu: Henna ja Lauri Tanskanen tekivät elokuvaa 7 vuotta, eikä kuvauksia pysäyttänyt edes lapsen syntymä tai syöpä Eeva.  28.9.2023.
Oscar José Vélez Isaza

Oscar José Vélez Isaza CMF (s. 4. marraskuuta 1954 Pensilvania) on kolumbialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 12. joulukuuta 1975 ja nimitettiin Valleduparin hiippakunnan johtoon 10. kesäkuuta 2003. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alberto Giraldo Jaramillo, jota avustivat Beniamino Stella ja Jorge Iván Castaño Rubio.
Sisar Gabriel

| Sisar Gabriel> Body & Soul |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  270 minuuttia
Pääosissa:  Kristin Scott Thomas
Alkuperämaa:  Britannia
Esitetty:   8. huhtikuuta – 13. toukokuuta 1993
Jaksoja:  6
Tuotanto
Tuottaja(t):  Jacky Stoller
Ohjaaja(t):  Moira Armstrong
Käsikirjoittaja(t):   Paul Hines  Jill Hyem 
Säveltäjä(t):  Jim Parker
Leikkaaja(t):   Jeremy Strachan  John MacDonnell 
Lavastaja(t):   Martyn Hebert  Julie Sheppard 
Kuvaaja(t):  Peter Middleton
Tuotantoyhtiö(t):   Red Rooster Film & Television Entertainment  Carlton Television 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Sisar Gabriel (engl. Body & Soul) on Moira Armstrongin ohjaama brittiläinen kuusiosainen minisarja vuodelta 1993 ja perustuu Marcelle Bernsteinin samannimiseen romaaniin Body & Soul (1991), jonka pohjalta Paul Hines ja Jill Hyem sovittivat minisarjan käsikirjoituksen. Minisarjan nimiroolia sisar Gabrielia näyttelee Kristin Scott Thomas. Minisarjan tuottajana oli Jacky Stoller.
Sisar Gabriel kuvattiin Englannissa. Minisarja ensiesitettiin Suomessa nimellä Själens frihetslängtan ruotsinkielisellä FST2-kanavalla maanantaisin 12.6.–17.7.1995 ja uudelleen nimellä Sisar Gabriel suomenkielisellä Yle TV1 -kanavalla torstaisin 9.5.–13.6.1996. Sisar Gabriel oli ehdolla Baftan saajaksi vuoden 1994 gaalassa.
Juoni

Anna Gibson on elänyt sisar Gabriel -nimisenä katolisen kirkon nunnana walesilaisessa luostarissa viimeiset 16 vuotta, mutta nyt epäilys tästä elämänvalinnasta on alkanut hiipiä hänen mieleensä – nunnana olo ei olekaan ehkä sitä mitä hän elämältä haluaa. Kun hänen veljensä kuolee traagisesti, hän lähtee luostarista väliaikaisesti auttamaan tämän raskaana olevaa Lynn-vaimoa ja kahta lasta sekä pelastamaan perheyrityksen konkurssilta. Muutos pakottaa Annan valitsemaan kahden erilaisen maailman väliltä: palatako luostariin vai ei.
Oscar Larson

| Oscar Larson |
| --- | --- |

Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Minnesotan 8. vaalipiiristä
 4. maaliskuuta 1921 – 3. maaliskuuta 1925  
Edeltäjä:  William Leighton Carss
Seuraaja:  William Leighton Carss
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. toukokuuta 1871 Oulu, Suomi
Kuollut: 1. elokuuta 1957 (86 vuotta) Duluth, Minnesota, Yhdysvallat
Tiedot
Puolue:  Republikaanit
Oscar John Larson (synt. Väänänen; 20. toukokuuta 1871 Kuusamo, Suomi – 1. elokuuta 1957 Duluth, Minnesota, Yhdysvallat) oli ruotsinkielinen amerikansuomalainen lakimies ja republikaaneja edustanut poliitikko, joka oli Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Minnesotasta vuosina 1921–1925. Larson on ainoa syntyperäinen suomalainen, joka on valittu Yhdysvaltain kongressiin.
Larson muutti vanhempiensa mukana vuonna 1876 Suomesta Yhdysvaltoihin ja asettui Michiganin Calumetiin, jossa hänen isänsä työskenteli kaivoksessa. Perheen sukunimi vaihtui samalla Väänäsestä Larsoniksi. Larson valmistui vuonna 1891 maisteriksi Valparaison yliopistosta Indianassa ja vuonna 1894 lakimieheksi Michiganin yliopistosta. Hän oli luultavasti ensimmäinen suomalainen, joka suoritti lakimiehen tutkinnon yhdysvaltalaisessa yliopistossa. Larson työskenteli muutamia vuosia Houghtonin piirikunnan syyttäjänä Pohjois-Michiganissa sekä vuosina 1906–1950 asianajajana Minnesotan Duluthissa. Republikaanipuolueessa hän oli aktiivinen vuodesta 1900 alkaen ja istui myöhemmin kaksi kautta edustajainhuoneessa.
Oikeistolainen Larson korosti amerikansuomalaisten uskollisuutta Yhdysvaltain poliittiselle järjestelmälle ja amerikkalaiselle yhteiskunnalle ja oli vihamielisissä suhteissa amerikansuomalaiseen työväenliikkeeseen. Hän perusti vuonna 1917 amerikansuomalaisille suunnatun Lincoln Loyalty League -järjestön. Hän johti vuonna 1938 Delawaren suomalaissiirtokunnan 300-vuotisjuhlien järjestelytoimikuntaa. Larson järjesti Yhdysvalloissa Suomeen kohdistuneita hyväntekeväisyyskampanjoita ja oli toisen maailmansodan aikana Help Finland -organisaation puheenjohtaja. Hän oli Suomen kunniakonsuli vuosina 1940–1941.
PMR

PMR voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
PMR, Professional Mobile Radio, ammattimainen radiopuhelinjärjestelmä
PMR446-radiopuhelin, Personal Mobile Radio 446 MHz, radiopuhelinstandardi (ei sama kuin edellinen)
PMR, Porvoon Museorautatie ry
PMR, polymyalgia rheumatica, tuki- ja liikuntaelinsairaus, reumasairaus
PMR, Precious Metal Refiners, maailman suurin platinajalostamo Etelä-Afrikassa lähellä Rustenburgia
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”PMR”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
PMK

PMK voi tarkoittaa:
Puuvillatehtaitten Myyntikonttori Oy (PMK)
PMK-Tekniikka, suomalainen yrityskonserni
Pattali Makkal Katchi - intialainen Tamili-puolue
Pairwise Master Key, salausavain IEEE 802.11i -järjestelmässä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”PMK”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
PNC Park

| PNC Park |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  115 Federal Street, Pittsburgh, Pennsylvania, Yhdysvallat
Koordinaatit:  40°26′49″N, 80°0′21″W
Rakennustyöt aloitettu:  7. huhtikuuta 1999
Avattu:  31. maaliskuuta 2001
Omistaja:  Sports & Exhibition Authority of Pittsburgh and Allegheny County
Hoitaja:  Pittsburgh Pirates
Kustannukset:  216 milj. dollaria (nykyrahassa 289 milj.)
Arkkitehti:  HOK Sport L. D. Astorino & Associates
Käyttäjät
 Pittsburgh Pirates 
Katsojakapasiteetti
 38 362 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
PNC Park on stadion Pittsburghissa, Pennsylvanian osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Stadion valmistui vuonna 2001, ja se on toiminut siitä lähtien MLB-joukkue Pittsburgh Piratesin kotikenttänä.
PNC Park sijaitsee Alleghenyjoen vieressä. Kivenheiton päässä stadionilta on myös vuonna 2001 valmistunut 68 400 -paikkainen Heinz Field, jota käyttää pääasiassa NFL-joukkue Pittsburgh Steelers.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
PNA

PNA
PNA (engl. Peptide nucleic acid, suom peptidinukleiinihappo) on keinotekoinen nukleiinihappo, jollaista ei esiinny luonnossa elävissä soluissa. Se muistuttaa DNA:ta ja RNA:ta, mutta siinä ei ole fosforihappoa ja sokereita, vaan sen runkona on N-(2-aminoetyyli)-glysiini. Rungon osaset kytkeytyvät peptidisidoksilla, ja runkoon voi liittyä myös emäksiä.
Sin (Final Fantasy)

Sin on kuvitteellinen pahaa voimaa omaksuva hahmo ja päävihollinen videopelissä Final Fantasy X.
Synty

Sin syntyi Yu Yevon- nimisen velhon vaikutuksesta. Yu Yevon oli kaikkien aikojen mahtavin velho Spirassa. Luodakseen Sinin hän takoi kuolleitten hengistä itselleen panssarin, jota hän kutsui nimellä ”Sin”. Sin ilmestyi ensimmäisen kerran Spirassa käydyn Machinasodan loppuvaiheilla ja tuhosi mahtavan machinakaupungin, Zanarkandin. Tämä muutti Spiran täysin. Spiran kehittynyt sivilisaatio pysähtyi paikalleen, kun Zanarkandin jälkeen Sin tuhosi kaikki muutkin machinakaupungit. Näin Spira joutui elämään jatkuvassa pelossa Sinin vuoksi, sillä Sin saattoi ilmestyä milloin vain ja missä vain.
Tuhat vuotta pelkoa

Aluksi näytti, että Siniä ei pysäytä mikään. Mutta sitten aikoinaan Zanarkandissa elänyt velho Yunalesca keksi keinon, jolla Sinin pystyy tuhoamaan. Tarvittiin Siniin verrattavissa oleva olento, jolla olisi mahdollisuus sitä vastaan. Yunalesca keksi tällöin Viimeisen Kutsumuksen (The Final Summoning), jolla pystyi kutsumaan Viimeisen Aeonin (The Final Aeon). Siihen hän valitsi ainutlaatuisen faythin, miehensä lordi Zaonin, koska vain tietynlainen side velhon ja hänelle tärkeän henkilön välillä voi luoda tarpeeksi voimakkaan aeonin. Yunalesca sai tällöin Viimeisen Aeonin ja käytti sitä Siniä vastaan. Viimeinen Aeon tuhosi Sinin ja samalla tappoi Yunalescan. Mutta Sinin olemassaolo ei päättynyt tähän. Vaikka Sin tuhoutuikin, Yu Yevon jatkoi elämistä. Yu Yevon otti Viimeisen Aeonin haltuunsa ja muunsi sen uudeksi Siniksi. Tämä muutos kesti noin kymmenen vuotta. Yunalesca ei kuitenkaan kuollut täysin, vaan hänestä tuli ainoa tapa Viimeisen Kutsumuksen saamiseen.
Tästä menetelmästä kehittyi pian ainoa tunnettu tapa Siniä vastaan. Tämän perustaksi syntyi Yevon-niminen yhteisö, joka loi Spiralle opetuksia, joita tuli noudattaa, jos Sinistä haluttiin joskus päästä eroon kokonaan. Ensimmäinen opetus kuului, että Sin syntyi Spiralle rangaistukseksi machinasodan vuoksi, ja Sin ei palaisi sen jälkeen kun se virhe on hyvitetty. Jotta tämä saavutettaisiin, Yevon kielsi machinoiden käytön. Hyvin monet kansat Spirassa rupesivat noudattamaan tätä sääntöä, mutta jotkut eivät uskoneet tähän, erityisesti Al Bhed -heimo.
Viimeistä Kutsumusta käytettiin tuhannen vuoden ajan. Joka kerta kun Sin voitettiin, se aina palasi. Spiran kansa tietysti luuli, että hyvitystä ei oltu vieläkään saavutettu. Tämän tuhannen vuoden ajan se aika, jolloin Siniä ei tarvinnut pelätä, alettiin kutsua Rauhaksi (The Calm). Mutta Sin palasi aina joka kerta ja pelko uusiutui jälleen.
Sinin lopullinen tuho

Velhoista tuli Spiran ainoa toivo, sillä vain heillä oli tarvittava kyky käyttää Viimeistä Kutsumusta. Eräs velho, Braska, päätti tuhota Sinin kostaakseen vaimonsa kuoleman. Hän lähti suorittamaan tätä kahden vartijansa, Auronin ja Jechtin, kanssa. Tavoitteena oli matkata Zanarkandiin, ensin kuitenkin käyden jokaisessa Yevonin temppelissä rukoilemassa faythille. Vain siten velhosta tulisi tarpeeksi voimakas. Kun Braska pääsi Zanarkandiin, hän valitsi Jechtin faythiksi Viimeistä Kutsumusta varten. Braska voitti Sinin, mutta kuoli itse kutsuessaan aeoninsa, ja Jechtistä syntyi uusi Sin.
Kymmenen vuotta myöhemmin Braskan tytär Yuna päätti ryhtyä velhoksi, tarkoituksena kukistaa Sin jälleen kerran. Hänellä oli omalla matkallaan yhteensä kuusi vartijaa, hänen lapsuudenystävänsä Wakka, Lulu ja Kimahri Ronso, myöhemmin mukaan tuli Braskan entinen vartija Auron ja Jechtin poika Tidus ja lopuksi hänen al bhed- serkkunsa Rikku. Kun Yuna pääsi Zanarkandiin saadakseen Viimeisen Aeonin, hänelle kehittyi epäily Sinistä. Hän tiedusteli asiaa Yunalescalta ennen kuin teki päätöksensä. Yunalesca kertoi kaiken, minkä hän tiesi ja se sai Yunan tajuamaan, että kaikki Yevonin opetukset olivat olleet vain valheita, joiden tarkoitus oli luoda Spiran asukkaille väärä toivo siitä, että jonain päivänä Sin olisi lopullisesti poissa. Niinpä hän jätti Viimeisen Aeonin ottamatta, koska hän olisi kuollut turhaan. Kun hän ja hänen vartijansa voittivat Yunalescan ja päättivät Viimeisen Kutsumuksen, he alkoivat etsiä toista keinoa voittaa Sin. Heille kerrottiin, että Yu Yevon on syy Sinin olemassaoloon. Onneksi Sin sattui olemaan silloin Tiduksen isä Jecht ja sitä tietoa he hyödynsivät myös. Näiden tietojen avulla he kamppailivat itsensä Sinin sisälle tuhotakseen Yu Yevonin ja onnistuvatkin siinä. Yu Yevonin kuolema lopetti yli tuhat vuotta kestäneen kierron Sinin synnystä ja kuolemasta, tuhoten sen lopullisesti.