stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pieni Teerilampi (Karstula)

| Pieni Teerilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Karstula
Koordinaatit:  62°55′48″N, 24°35′27″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Vankajoen va (14.67)
Laskujoki:  suo-oja 
Järvinumero:  14.671.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  192,8 m  
Pituus:  160 m  
Leveys:  150 m  
Rantaviiva:  0,441 km  
Pinta-ala:  1,424 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPieni Teerilampi 
Pieni Teerilampi  on Keski-Suomessa Karstulassa  Haapalahden lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 160 metriä pitkä, 150 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,4 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Vahankajoen valuma-alueella (14.67), jonka Vahankajoen alueeseen (14.671) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 192,8 metriä mpy.
Physenaceae

| Physenaceae> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Physenaceae  Takht.
Lajit
 Physena madagascariensis Steud.  Physena sessiliflora Tul. 
Katso myös
   Physenaceae Wikispeciesissä   Physenaceae Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Physenaceae on parilajinen, koppisiemenisten Caryophyllales-lahkoon kuuluva madagaskarilainen kasviheimo.
Tuntomerkit

Kasvit ovat melko vaatimattoman oloisia puita tai pensaita, joiden lehtiasento on kaksirivinen. Lehdet ovat yksinkertaisia, korvakkeettomia ja nahkeita. Kukat ovat yksineuvoisia ja kasvit kaksikotisia. Kukinto sijaitsee lehtihangassa ja on terttumainen. Kukat ovat pitkäperäisiä ja niissä on viidestä yhdeksään kehälehteä. Hedekasvin kukissa on 8–25, tavallisesti 10–14 hedettä, joiden ponnet ovat palhoja selvästi pidempiä ja palhot lankamaisia. Emikukissa on kahden yhteenkasvaneen emilehden muodostama kehänalainen sikiäin, jonka väliseinät ovat epätäydellisiä, ja jossa on neljä luokkimaisesti taipunutta ja pitkävartista siemenaihetta; vartalot ovat pitkiä. Hedelmä on rakkomainen; siinä on kookas ja endospermitön siemen, jonka alkion lehdet ovat erikokoiset.
Levinneisyys

Heimo kasvaa Madagaskarilla.
Luokittelu

Physenaceae-heimossa on vain yksi kaksilajinen suku, Physena. Se on läheistä sukua toiselle madagaskarilaiselle ja yhden suvun käsittävälle heimolle Asteropeiaceae. Cronquist (1981) vei Physenaceae-heimon Urticales-lahkoon (mm. nokkoskasvit), jota hän piti norkkokasveina eli alaluokan Hamamelididae edustajana. Takhtajanin (1997) mielestä heimo kuului Dilleniidae-alaluokkaan omana lahkonaan (Physenales).
Physena-lajit ovat:
Physena madagascariensis Steud.
Physena sessiliflora Tul.
Aiheesta muualla

kuvia: rakkomainen hedelmä http://www.efloras.org/florataxon.aspx?flora_id=12&taxon_id=125298, P. madagascariensis http://www.efloras.org/florataxon.aspx?flora_id=12&taxon_id=220010402, P. sessiliflora http://www.efloras.org/florataxon.aspx?flora_id=12&taxon_id=250069973
Piikkipyrstöt

| Piikkipyrstöt |
| --- | --- |
 Andienpiikkipyrstö (Leptasthenura andicola)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Orneerot Furnariidae
Suku::  Piikkipyrstöt Leptasthenura  Reichenbach, 1853
Katso myös
   Piikkipyrstöt Wikispeciesissä   Piikkipyrstöt Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Piikkipyrstöt (Leptasthenura) on orneerojen heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu 9 lajia.
Piikkipyrstöihin (Leptasthenura) kuuluvia lajeja

Andienpiikkipyrstö (Leptasthenura andicola)
Isopiikkipyrstö (Leptasthenura setaria)
Mustapiikkipyrstö (Leptasthenura aegithaloides)
Perunpiikkipyrstö (Leptasthenura pileata)
Pikkupiikkipyrstö (Leptasthenura striata)
Pähkinäpiikkipyrstö (Leptasthenura striolata)
Ruostepiikkipyrstö (Leptasthenura fuliginiceps)
Töyhtöpiikkipyrstö (Leptasthenura platensis)
Vuoripiikkipyrstö (Leptasthenura xenothorax)
Aiheesta muualla

ITIS: Leptasthenura (englanniksi)
Piikkisikamaiset jyrsijät

| Piikkisikamaiset jyrsijät |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucerya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Jyrsijät Rodentia
Alalahko::  Piikkisikamaiset jyrsijät Hystricomorpha  Brandt 1855
Infobox OKNimi-testi OK: 
Piikkisikamaiset jyrsijät (Hystricomorpha) on jyrsijöiden lahkoon kuuluva osalahko. Siihen kuuluu piikkisikamaiset-osalahkon (Hystricognathi) lisäksi Ctenodactylomorphi-osalahko, johon kuuluu gundien (Ctenodactylidae) heimo. Eräässä tutkimuksessa on selvitetty piikkisikamaisiin jyrsjöihin kuuluvien marsujen ja niiden kaltaisten eläinten, kuten tsintsillojen sukulaisuutta. Samassa yhteydessä on tutkittu myös muiden piikkisikamaisten jyrsijöiden genetiikkaa ja samalla myös muita nisäkkäitä.
Luokitus

Piikkisikamaiset jyrsijät:
Osalahko Ctenodactylomorphi
Heimo Gundit (Ctenodactylidae)
Osalahko piikkisikamaiset (Hystricognathi)
Heimo Tsintsillarotat Abrocomidae
Heimo Maamyyrärotat Bathyergidae
Heimo Hutiat Capromyidae
Heimo Marsut Caviidae
Heimo Tsintsillat Chinchillidae
Heimo Kampamyyrät Ctenomyidae
Heimo Pakat Cuniculidae
Heimo Agutit Dasyproctidae
Heimo Diatomyidae
Heimo Pakaranat Dinomyidae
Heimo Piikkirotat Echimyidae
Heimo Puupiikkisiat Eretrizontidae
Heimo Heptaxodontidae
Heimo Piikkisiat Hystricidae
Heimo Rämemajavat Myocastoridae
Heimo Degut Octodontidae
Heimo Kalliorotat Petromuridae
Heimo Ruokorotat Thryonomyidae
Arbatskajan metroasema

Arbatskajan metroasema tarkoittaa seuraavia asioita:
Arbatskajan metroasema (Arbatsko-Pokrovskaja), Arbatsko-Pokrovskaja-linjan asema.
Arbatskajan metroasema (Filjovskaja), Filjovskaja-linjan asema.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Arbatskajan metroasema”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Pieni Tukionlampi

| Pieni Tukionlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mikkeli
Koordinaatit:  61°46′49″N, 26°54′17″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Puulaveden alue (14.92)
Laskuoja:  oja Puulaan 
Järvinumero:  14.923.1.112
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  98,8 m  
Pituus:  230 m  
Leveys:  160 m  
Rantaviiva:  0,593 km  
Pinta-ala:  2,188 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPieni Tukionlampi 
Pieni Tukionlampi  on Etelä-Savossa Mikkelissä  Rahikaisenkylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 230 metriä pitkä, 160 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,2 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Puulaveden alueella (14.92), jonka Puulan lähi-alueeseen (14.923) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 98,8 metriä mpy.
Artemis Fowl: Opalin kosto

| Artemis Fowl: Opalin kosto> Artemis Fowl: The Opal Deception |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Eoin Colfer
Kansitaiteilija:  Tony Fleetwood ja Susan Greenhill
Kieli:  englanti
Genre:  tieteiskirjallisuus
Julkaistu:  2005
Suomennos
Suomentaja:  Jaakko Kankaanpää
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2005
Ulkoasu:  kovakantinen, sidottu
Sivumäärä:  348
ISBN:  951-0-30848-X
Sarja: Artemis Fowl
Edeltävä:  Ikuisuuskoodi
Seuraava:  Kadonnut siirtokunta
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Artemis Fowl: Opalin kosto on Eoin Colferin kirjoittaman Artemis Fowl -kirjasarjan neljäs teos, joka ilmestyi vuonna 2005. Suomennos julkaistiin samana vuonna, ja sen kustansi WSOY ja suomensi Jaakko Kankaanpää.
Aiheesta muualla

Mari Viertola: Vauhdikas fantasiadekkari. Turun Sanomat, 30.11.2005.
Artemis Fowl (kirja)

| Artemis Fowl |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Eoin Colfer
Kieli:  englanti
Genre:  fantasia
Julkaistu:  2001
Suomennos
Suomentaja:  Jaakko Kankaanpää
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2001
Ulkoasu:  kovakantinen
Sivumäärä:  292
ISBN:  951-0-26073-8
Sarja: Artemis Fowl
Seuraava:  Artemis Fowl: Tehtävä pohjoisessa
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Artemis Fowl on irlantilaisen Eoin Colferin kirjoittaman Artemis Fowl -sarjan ensimmäinen osa. Se julkaistiin vuonna 2001. Suomennos ilmestyi samana vuonna, ja sen kustansi WSOY ja suomensi Jaakko Kankaanpää. Kirjasta on myös tehty samanniminen elokuva.
Juoni

12-vuotias lapsinero Artemis Fowl aikoo kaapata keijun. Löydettyään ihmisten maailmaan sidotun keijun hän saa kiristettyä tämän antamaan Kirjansa (keijujen pyhä kirja) ihmisten käsiin puoleksi tunniksi. Kirja on kirjoitettu keijujen kielellä, maahisella. Artemiksen onnistuu päätellä maahisen kirjaimet ensimmäisenä ihmisenä koskaan. Kirjan avulla hän saa tietoonsa, että keijujen täytyy uudistaa taikavoimiaan Rituaalilla.
Samoihin aikoihin Hautautuneiden Alueiden Lainvalvonnan menninkäis-komisario Holly Short lähetetään Pinnalle estämään peikon pääsy tekemään tuhojaan. Valitettavasti Hollyn taikuus loppuu kesken tehtävän, ja neljäkymmentä ihmistä näkee hänet. Saatuaan peikon taltutettua Holly saa aikaan joukkotajuttomuuden ja pyörtyy itse saamiinsa vammoihin. Herätessään taustajoukot ovat saapuneet ja Komentaja Julius Root lähettää Hollyn tekemään Rituaalia. Artemis Fowl vaanii keijuja taikapaikalla, joenvarrella olevan ikivanhan tammen luona täysikuun aikaan henkivartijansa Butlerin kanssa. He tainnuttavat Rituaalia suorittavan Hollyn ja vievät hänet Fowl Manoriin, Artemiksen kotiin. Artemis valehtelee Hollylle tämän kertoneen kaikki keijujen salaisuudet totuusseerumin vaikutuksesta. Holly pääsee murtautumaan ulos sellistään hautaamalla kenkäänsä tippuneen tammenterhon maanrakoon, jonka saa näkyviin hakkaamalla sänkyään vankisellinsä lattiaan.
Sillä välin Artemis ohjaa HAL:in huomion valaanpyyntialukseen ja melkein räjäyttää Julius Rootin. Samalla hän kertoo nimensä ja keijut jäljittävät hänet Fowl Manoriin. Kentaurinero Foaly saa aikaan aikapysähdyksen, ja HAL lähettää tuomitun rikollisen Mulch Diggumsin murtautumaan taloon. Holly ja Mulch kohtaavat talossa. Mulch tyrmää Butlerin kaasupäästöllä ja löytää Kirjan kopion. Sen jälkeen hän pakenee talosta ja kaivautuu maan sisään viinikellarin lattian läpi. Hän päättää lavastaa oman kuolemansa kiinnittämällä anturit kaniiniin, joka osuu matkanvarrelle ja tappamalla kanin päästäkseen pakoon HALia. Holly ei voi lähteä, sillä Artemis, talon isäntä, on kieltänyt häntä poistumasta talosta. Sen jälkeen HAL lähettää sisään peikon, jonka kanssa Butler ja Holly taistelevat. Lopulta Butler voittaa peikon oltuaan ensin kuoleman partaalla, josta Holly pelastaa hänet. HAL tuo Artemiksen vaatiman kultalastin kartanoon saadakseen Hollyn takaisin. Artemis ei kuitenkaan ole täysin itsekäs; Holly saa Artemiksen palauttamaan puolet kullasta, mutta vain sillä ehdolla, että Holly parantaa Artemiksen äidin masennuksen. Foaly ampuu taloon bio-pommin ja kaikki luulevat Artemiksen kuolleen. Räjähdyksen jälkeen HAL:in yksikkö Julius Rootin johdolla menee taloon hakemaan kultaa takaisin, mutta he alkavat voida pahoin ja Artemiksen ruumista ei löydy mistään. Tämä merkitsee, että Artemis on elossa ja ensimmäinen aikapysähdyksestä pois päässyt ja bio-pommista selvinnyt. Lopussa Mulch käy varastamassa osan takaisin saadusta kullasta, aivan HAL:in poliisien nenän edestä.
Aiheesta muualla

Toni Jerrman: Artemis Fowl (Arkistoitu versio) Tähtivaeltaja 3/2001.
Pertti Avola: Fowl on Potter nurinpäin (Arkistoitu versio) Helsingin Sanomat, 15.8.2001.
Artemis Fowl (elokuva)

| Artemis Fowl |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Kenneth Branagh
Käsikirjoittaja:   Hamish McColl  Conor McPherson 
Perustuu:  Eoin Colferin romaaniin Artemis Fowl
Tuottaja:  Kenneth Branagh Robert De Niro
Säveltäjä:  Patrick Doyle
Kuvaaja:  Haris Zambarloukos
Leikkaaja:  Martin Walsh
Pääosat:   Ferdia Shaw  Lara McDonnell  Josh Gad  Tamara Smart  Nonso Anozie  Colin Farrell  Judi Dench 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Walt Disney Pictures TriBeCa Productions TSG Entertainment
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures Disney+
Ensi-ilta:   2020-6-1212. kesäkuuta 2020 (Yhdysvallat)  2020-11-66. marraskuuta 2020 (Suomi)  
Kesto:  95 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Artemis Fowl on Kenneth Branagh’n ohjaama yhdysvaltalainen tieteiselokuva vuodelta 2020. Se perustuu Eoin Colferin samannimiseen kirjaan vuodelta 2001, ja sen ovat käsikirjoittaneet Hamish McColl ja Conor McPherson. Elokuva yhdistelee fantasiaa ja scifiä, ja sen oli alun perin tarkoitus ilmestyä elokuussa 2019, mutta se siirrettiin kevääseen 2020. Koronaviruspandemian vuoksi elokuva julkaistiin elokuvateattereiden sijasta suoratoistopalvelu Disney+:aan Yhdysvalloissa 12. kesäkuuta 2020, ja Suomessa 6. marraskuuta 2020. Pääroolia Artemis Fowlia esittää Ferdia Shaw.
Tuotanto

Artemis Fowl -kirjan filmatisointioikeuksista alettiin käymään tarjouskilpailua jo vuonna 2000, jolloin Artemis Fowl -romaania ei oltu vielä edes julkaistu ja Eoin Colfer työskenteli yhä täysipäiväisenä opettajana. Filmatisointioikeudet voitti itselleen lopulta Miramax Films -tuotantoyhtiö. Vaikka filmatisointioikeudet myytiin nopeasti, kesti elokuvan tuotantoprosessi kokonaisuudessaan parisenkymmentä vuotta. Elokuvaprojektin ohjaajaksi valittiin useita eri henkilöitä, jotka yksi toisensa jälkeen jättivät projektin. Myös elokuvan käsikirjoitus kirjoitettiin uudelleen useita kertoja ja esimerkiksi Colfer on itse kuvaillut esillä olleiden käsikirjoitusten vaihdelleen Scary Movie -tyyppisestä parodiasta Taru Sormusten Herrasta -sarjan hahmoja sisältäneeseen versioon.
Noin vuosina 2006–2008 Colfer ja Jim Sheridan käsikirjoittivat yhdessä elokuvasta yhden version, jonka ohjaajana Sheridanin olisi pitänyt olla. Käsikirjoitus valmistui, mutta projekti ei edennyt tuotantovaiheeseen.
Vuonna 2013 Disney ja Weinstein Company kertoivat suunnittelevansa elokuvaa, joka käsittäisi alkuperäisen Artemis Fowlin tapahtumien lisäksi myös kirjasarjan toista osaa. Tähän projektiin ohjaajiksi kaavailtiin Robert De Niroa ja Jane Rosenthalia. Disney lopetti yhteistyön Weinstein Companyn kanssa vuonna 2017, jolloin projekti ei vielä ollut edennyt tuotantoon saakka.
Elokuvan kuvaukset alkoivat lopulta vuonna 2018. Elokuva oli määrä julkaista ensin kesällä 2019, mutta Disneyn ja 21st Century Foxin välisen fuusion vuoksi julkaisua lykättiin toukokuulle 2020. Tuolloin taas koronapandemia esti elokuvan teatterilevityksen. Lopulta elokuva julkaistiin ilman teatterilevitystä suoraan Disney+-suoratoistopalvelussa.
Aiheesta muualla

Debruge, Peter: ‘Artemis Fowl’ on Disney Plus: Film Review Variety.  11.6.2020. Viitattu 27.7.2022. (englanniksi)
Park Chan-wook

| Park Chan-wook |
| --- | --- |
 Park Chan-wook vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. elokuuta 1963 (ikä 61) Soul, Etelä-Korea
Ammatti:  ohjaaja, käsikirjoittaja, tuottaja
Ohjaaja
Aktiivisena:  1992–
Tunnetuimmat ohjaukset:   Joint Security Area  Sympatiaa herra kostajalle  Oldboy  Lady Vengeance  The Handmaiden 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Park Chan-wook (hangul: 박찬욱; hanja: 朴贊郁; uudistettu latinisaatio: Bak Chan-uk; s. 23. elokuuta 1963 Soul) on eteläkorealainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.
Filmografia > Ohjaajana

Moon Is the Sun's Dream (1992)
Saminjo (1997)... aka Trio
Judgement (lyhytelokuva1999)
Joint Security Area (2000)
Sympathy for Mr. Vengeance (2002)
If You Were Me (2003) (jakso "Never Ending Peace And Love")
Oldboy (2003)
Three... Extremes (2004) (jakso "Cut")
Sympathy for Lady Vengeance (2005)
I'm a Cyborg, But That's OK (2006)
Thirst (2009)
The Handmaiden (2016)
Filmografia > Käsikirjoittajana

Moon Is the Sun's Dream (1992)
Saminjo (1997)...aka Trio
Judgement (1999)
Anarchists (2000)
Joint Security Area (2000)
The Humanist (2001)
Sympathy for Mr. Vengeance (2002)
A Bizarre Love Triangle (2002)
If You Were Me (2003)
Oldboy (2003) (käsikirjoitus)
Three... Extremes (2004) (jakso "Cut")
Sympathy for Lady Vengeance (2005)
Sonyeon, Cheonguk-e gada (2005)
I'm a Cyborg, But That's OK (2006)
Crush and Blush (2008)
Thirst (2009)
Filmografia > Tuottajana

I'm a Cyborg, But That's OK (2006)
Crush and Blush (2008)
Thirst (2009)
Aiheesta muualla

Park Chan-wook Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Patsy Montana

| Patsy Montana> Rubye Rose Blevins |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. lokakuuta 1908 Hot Springs (Arkansas)
Kuollut: 3. toukokuuta 1996 San Jacinto, Kalifornia
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä, näyttelijä
Aiheesta muualla
www.patsymontana.net
IMDb
Patsy Montana (30. lokakuuta 1908 Hot Springs (Arkansas) – 3. toukokuuta 1996 San Jacinto, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja sekä lauluntekijä. 
Patsy Montana oli ensimmäinen naispuolinen kantrilaulaja, jonka single-levyä myytiin miljoona kappaletta. Single oli vuoden 1935 I Want to be Cowboy's Sweetheart.
Elämänkulku

Montana syntyi vuonna 1908 kymmenen pojan perheeseen. Kun Montana täytti 18 vuotta, hän lähti Kaliforniaan. Hän oli taitava kitaristi, joten Montana voitti vuonna 1931 laulun lahjakkuuskilpailun laulaessaan Jimmie Rodgersin kappaleita. Montana työskenteli Stuart Hamblenin ja Montie Montanan kanssa. Vuonna 1932 Montana palasi takaisin Arkansasiin vierailulle, ja esiintyi lyhyesti Shreveportissa.
Vuonna 1933 Montana matkusti Chicagoon katsomaan Chicagon maailmannäyttelyä ja osallistuakseen koe-esiintymiseen. Montana levytti suurimman menestyskappaleensa I Want to be Cowboy's Sweetheart vuonna 1935. Muita hänen menestyskappaleitaan olivat Rodeo Sweetheart, Montana Plains ja I Want to Be a Cowboy's Dream.
Diskografia

The New Sound of Patsy Montana, 1964
Precious Memories, 1977
Original Hits form the West, 1980
The Very Early Patsy Montana and the Prairie Ramblers, 1981
The Yodeling Cowgirl, 1983
Early Country Favorites, 1983
Patsy Montana & The Praire Ramblers, 1984
Columbia Historic Edition, 1984
The Cowboy's Sweetheart [Flying Fish], 1988
Cowboy's Sweetheart [King], 1996
Country Music Hall of Fame 1996, 1999
The Best of Patsy Montana, 2001
The Original Cowboy's Sweetheart, 2005
Pride of the Prairie, 2005
Aiheesta muualla

Patsy Montana Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Piikkirotta

| Piikkirotta> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Alaluokka::  Theria
Osaluokka::  Istukkanisäkkäät Eutheria
Lahko::  Jyrsijät Rodentia
Alalahko::  Hiirimäiset jyrsijät Myomorpha
Yläheimo::  Muroidea
Heimo::  Rottaeläimet Muridae
Alaheimo::  Varsinaiset rotat ja hiiret Murinae
Suku::  Rotat Rattus
Laji::  praetor
Kaksiosainen nimi
 Rattus praetor  (Thomas, 1888) 
Katso myös
   Piikkirotta Wikispeciesissä   Piikkirotta Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Piikkirotta (Rattus praetor) on rottaeläinten (Muridae) heimoon kuuluva jyrsijälaji. Brittiläinen eläintieteilijä Oldfield Thomas kuvasi lajin ensimmäisenä vuonna 1888.
Levinneisyys

Lajia tavataan Salomonsaarilla, Indonesiassa ja Papua-Uusi-Guineassa. Piikkirotan uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan elinvoimainen.
Aiheesta muualla

Nisäkästoimikunta
Pikku Särkijärvi (Loppi)

| Pikku Särkijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Loppi
Koordinaatit:  60°45′23″N, 24°04′40″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Hyvikkälänjoen valuma-alue (35.88)
Laskuoja:  oja Särkijärveen 
Järvinumero:  35.887.1.030
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  121,7 m  
Rantaviiva:  0,539 km  
Pinta-ala:  1,654 ha  
 fiPikku Särkijärvi 
Pikku Särkijärvi , joka voidaan kirjoittaa myös Pikku-Särkijärvi , on Kanta-Hämeessä Lopella Räyskälän kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,7 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee Räyskälän ympäristössä Särkijärven luoteispuolella Pernunnummella, missä maaperä on muodostunut jääkauden loppuvaiheessa jäätikköjoen muodostumissa, joista alueella sanduri tai delta on vallitsevin maa-aineksen kasautumismuoto . Sen rantaviivan pituus on 550 metriä ja sen rannat ovat soistunutta metsämaata. Järven luoteispäässä on vieläpä avosuota. Järvi on autio, mutta sen kiertää Särkijärveltä Mälkiälle kulkeva metsäautotie.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Kaartjärven valuma-alue kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 121,7 metriä mpy. Järveen on johdettu neljä suo-ojaa, joista yksi on Pohjattoman ja Mälkiän laskuoja. Järven oma laskuoja laskee 180 metrin mittaisena Särkijärveen.
Astaksantiini

| Astaksantiini |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (6S)-6-hydroksi-3-[(1E,3E,5E,7E,9E,11E,13E,15E,17E)-18-[(4S)-4-hydroksi-2,6,6-trimetyyli-3-oksosykloheksen-1-yyli]-3,7,12,16-tetrametyylioktadeka-1,3,5,7,9,11,13,15,17-nonaenyyli]-2,4,4-trimetyylisykloheks-2-en-1-oni
CAS-numero:  472-61-7
PubChem CID:  5281224
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C40H52O4
Moolimassa:  596,84 g/mol
Sulamispiste:  215–216 °C
Kiehumispiste:  774 °C
Tiheys:  1,071 g/cm3
Pohjankatkarapu (Pandalus borealis) saa punaisen värinsä mikrolevien tuottamasta astaksantiinista.
Astaksantiini on terpeeneihin kuuluva ksantofylli-karotenoidi. Kuten monet karotenoidit, se on rasvaliukoinen pigmentti. Astaksantiinin kemiallinen kaava on C40H52O4, moolimassa 596,84 g/mol, sulamispiste 215–216 °C ja CAS-numero 472-61-7.
Luonnossa

Kuten muitakin karotenoideja, astaksantiinia tuottavat luonnossa kasvit ja levät.
Valtamerellisessä ravintoketjussa astaksantiinia tuottavat mikrolevät, joista ravintoketjussa ylempänä olevat äyriäiset ja lohensukuiset kalat saavat punaisen värinsä. Myös äyriäisiä syövien flamingojen punaväri on peräisin astaksantiinista.
Toinen väriaine on kantaksantiini, ja molempia on runsaasti esimerkiksi krilleissä, joita luonnonlohet syövät.
Tuotanto

Astaksantiinia tuotetaan synteettisesti petrokemikaaleista ja viljelemällä mikroleviä. Viljelemällä astaksantiinia voi tuottaa Haematococcus pluvialis -mikrolevästä, jonka pigmenttipitoisuus (40 g/kg kuivapainosta) on 10 000 -kertainen esimerkiksi lohen lihaan verrattuna. Astaksantiinia kalanviljelyyn tuotetaan myös Phaffia rhodozyma -hiivan avulla dekstroosista.
Synteettistä astaksantiinia tuottavat BASF ja DSM. Astaksantiinin synteesi ei ole julkista tietoa.
Käyttö

Astaksantiini on voimakas antioksidantti ja sitä käytetään ravintolisänä. Astaksantiini on hyväksytty monissa EU-maissa ja Yhdysvalloissa elintarvikekäyttöön. Astaksantiinin E-koodi on E 161j.
Lähes kaikki kalanviljelyssä käytetty astaksantiini on synteettisesti tuotettua, jolloin astaksantiini-pigmentti muodostaa jopa viidenneksen viljellyn kalan rehukustannuksista.
Aiheesta muualla

PubChem: Astaxanthine (englanniksi)
Human Metabolome Database: Astaxanthin (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): (3S,3'S)-Astaxanthin (englanniksi)
DrugBank: Astaxanthin (englanniksi)
KEGG: Astaxanthin (englanniksi)
ChemBlink: Astaxanthin (englanniksi)
Bristol University School of Chemistry, Molecule of the Month: Astaxanthin (englanniksi)
Espacenet: Astaksantiiniin liittyviä patenttihakemuksia (englanniksi)