stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Phoebe Tonkin
Filmografia

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Nimi | Rooli | Muuta |
| 2007–2010 | H2O | Cleo Sertori | Televisiosarja |
| 2009 | Raftersien perheonnea | Lexi | Televisiosarja, vierailu |
| 2010 | Huomenna taistelun alettua | Fiona Maxwell | Elokuva |
| 2010 | Home and Away | Adrian | Televisiosarja, vierailu |
| 2011–2012 | Noitapiiri | Faye Chamberlain | Televisiosarja |
| 2012 | Bait | Jaimie | Elokuva |
| 2012–2013 | Vampyyripäiväkirjat | Hayley | Televisiosarja |
| 2013–2018 | Vampyyrien sukua | Hayley | Televisiosarja |
| 2015 | Stalker | Nicole | Televisiosarja |
| 2016 | Cul-De-Sac | Mom | Lyhytelokuva |
| 2016 | Take Down | Amy Tilton | Elokuva |
| 2017 | Safe Harbor | Olivia Gallagher | Minisarja |
| 2018 | The Affair | Delphine | Televisiosarja, vierailu |
| 2020 | Westworld | Bloom | Televisiosarja, vierailu |
| 2022 | We Are Gathered Here Today | Brenda Stone | Elokuva |
| 2022 | Babylon | Jane Thornton | Elokuva |
| 2023 | Transfusion | Justine | Elokuva |
| 2024 | Night Shift | Gwen Taylor | Elokuva |
| 2024 | Boy Swallows Universe | Frances Bell | Televisiosarja |

Lähde:
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Phoebe Tonkin Wikimedia Commonsissa
Phoebe Tonkin Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Emil Adolf von Behring

| Emil Adolf von Behring |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. maaliskuuta 1854 Hansdorf, Preussi
Kuollut: 31. maaliskuuta 1917 (63 vuotta) Marburg, Saksan keisarikunta
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Robert Koch ja Kitasato Shibasaburō
Oppilaat:  Johannes Andreas Grib Fibiger
Tutkimusalue:  bakteriologi
Palkinnot:   Nobelin lääketieteen palkinto (1901)
Emil Adolf von Behring (15. maaliskuuta 1854 Hansdorf, Preussi – 31. maaliskuuta 1917 Marburg, Saksan keisarikunta) oli saksalainen lääkäri ja bakteriologi, joka toimi Marburgin yliopiston professorina. Hän keksi organismin kyvyn muodostaa antitoksiineja (vastamyrkkyjä) sisään tunkeutuneita bakteerimyrkkyjä eli toksiineja vastaan. Löydön ensimmäinen käytännön sovellus oli kurkkumätää vastaan käytetty seerumihoito, jonka kehittämisestä Behring sai ensimmäisen Nobelin lääketieteen palkinnon vuonna 1901. Behring teki palkinnon perusteena olleen tutkimuksen yhdessä japanilaisen Kitasato Shibasaburōn kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Emil Adolf von Behring Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
1901–1925:  1901: Behring  1902: Ross  1903: Finsen  1904: Pavlov  1905: Koch  1906: Golgi, Ramón y Cajal  1907: Laveran  1908: Metšnikov, Ehrlich  1909: Kocher  1910: Kossel  1911: Gullstrand  1912: Carrel  1913: Richet 1914: Bárány  1919: Bordet  1920: Krogh  1922: Hill, Meyerhof  1923: Banting, Macleod 1924: Einthoven
1926–1950:  1926: Fibiger  1927: Wagner-Jauregg  1928: Nicolle  1929: Eijkman, Hopkins  1930: Landsteiner  1931: Warburg  1932: Sherrington, Adrian  1933: Morgan  1934: Whipple, Minot, Murphy  1935: Spemann  1936: Dale, Loewi  1937: Szent-Györgyi  1938: Heymans  1939: Domagk  1943: Dam, Doisy  1944: Erlanger, Gasser  1945: Fleming, Chain, Florey  1946: Muller  1947: C. Cori, G. Cori, Houssay  1948: Müller  1949: Hess, Moniz 1950: Kendall, Reichstein, Hench
1951–1975:  1951: Theiler  1952: Waksman  1953: Krebs, Lipmann  1954: Enders, Weller, Robbins  1955: Theorell  1956: Cournand, Forssmann, Richards  1957: Bovet  1958: Beadle, Tatum, Lederberg  1959: Ochoa, Kornberg  1960: Burnet, Medawar  1961: Békésy  1962: Crick, Watson, Wilkins  1963: Eccles, Hodgkin, Huxley  1964: Bloch, Lynen  1965: Jacob, Lwoff, Monod  1966: Rous, Huggins  1967: Granit, Hartline, Wald  1968: Holley, Khorana, Nirenberg  1969: Delbrück, Hershey, Luria  1970: Katz, Euler, Axelrod  1971: Sutherland  1972: Edelman, Porter  1973: Frisch, Lorenz, Tinbergen  1974: Claude, Duve, Palade  1975: Baltimore, Dulbecco, Temin
1976–2000:  1976: Blumberg, Gajdusek 1977: Guillemin, Schally, Yalow  1978: Arber, Nathans, Smith  1979: Cormack, Hounsfield  1980: Benacerraf, Dausset, Snell  1981: Sperry, Hubel, Wiesel  1982: Bergström, Samuelsson, Vane  1983: McClintock  1984: Jerne, Köhler, Milstein  1985: Brown, Goldstein  1986: Cohen, Levi-Montalcini  1987: Tonegawa  1988: Black, Elion, Hitchings  1989: Bishop, Varmus  1990: Murray, Thomas  1991: Neher, Sakmann  1992: Fischer, Krebs  1993: Roberts, Sharp  1994: Gilman, Rodbell  1995: Lewis, Nüsslein-Volhard, Wieschaus  1996: Doherty, Zinkernagel  1997: Prusiner  1998: Furchgott, Ignarro, Murad  1999: Blobel  2000: Carlsson, Greengard, Kandel
2001–:  2001: Hartwell, Hunt, Nurse  2002: Brenner, Horvitz, Sulston  2003: Lauterbur, Mansfield  2004: Axel, Buck  2005: Marshall, Warren 2006: Fire, Mello 2007: Capecchi, Evans, Smithies 2008: zur Hausen, Barré-Sinoussi, Montagnier 2009: Blackburn, Greider, Szostak 2010: Edwards 2011: Beutler, Hoffmann, Steinman 2012: Gurdon, Yamanaka 2013: Rothman, Schekman, Südhof 2014: O’Keefe, M.-B. Moser, E. Moser 2015: Campbell, Ōmura, Tu 2016: Ōsumi 2017: Hall, Rosbash, Young 2018: Allison, Honjo 2019: Kaelin, Ratcliffe, Semenza 2020: Alter, Houghton, Rice 2021: Julius, Patapoutian 2022: Pääbo 2023: Karikó, Weissman 2024: Ambros, Ruvkun
Ida Aalberg -palkinto

Ida Aalberg -palkinto on Ida Aalberg -säätiön vuodesta 1977 joka toinen vuosi jakama näyttelijäpalkinto. Palkinto on ollut ainoa suomalaiselle teatterinäyttelijälle myönnettävä palkinto. Se myönnetään ansioituneelle suomalaiselle näyttelijälle.
Vuonna 2001 palkkio oli 50 000 markkaa. Vuonna 2019 palkinnon suuruus oli 15 000 euroa. Vuonna 2022 palkinto jaettiin kahdelle näyttelijälle, kummallekin 7 500 euroa.
Palkitut

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  1977: Ella Eronen, Emmi Jurkka  1979: Pia Hattara, Pentti Siimes  1981: Eila Pehkonen, Jussi Jurkka  1983: Elli Castrén, Ismo Kallio  1985: Esko Salminen  1987: Eeva-Kaarina Volanen  1989: Kauko Helovirta  1991: Kyllikki Forssell  |  1993: Tea Ista  1995: Seela Sella  1997: Pekka Autiovuori  1999: Saara Pakkasvirta  2001: Tapani Perttu  2003: Heikki Nousiainen  2005: Kristiina Elstelä  2007: Juha Muje  |  2009: Martti Suosalo  2011: Terhi Panula  2013: Tiina Weckström  2015: Eero Aho  2017: Vesa Vierikko  2019: Marja Packalén  2022: Salla Loper ja Tuula Väänänen  2024 Ursula Salo ja Timo Tuominen  |
Lähde:
Käpylän liikuntapuisto

| Käpylän liikuntapuisto |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Mäkelänkatu 72, 00610 Helsinki
Koordinaatit:  60°12′20″N, 24°56′27″E
Avattu:  1915
Omistaja:  Helsinki
Arkkitehti:  Eliel Saarinen
Käyttäjät
 Jalkapallo:  Käpylän Pallo 
Katsojakapasiteetti
 800 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Käpylän liikuntapuisto on nimestään huolimatta Pasilan kaupunginosassa Helsingissä, aivan Helsingin Velodromin vieressä sijaitseva urheilupuisto. Alueella on useita jalkapallonurmia, tekonurmia ja hiekkakenttä. Talvisin paikalla on tekojäärata, jääkiekkokaukalo sekä Käpylän Pallon hallinnoima juniorijalkapallohalli. Pääkentän katsojakapasiteetti on 1 000 henkilöä.
Liikuntapuiston ohi kulkee itäpuolitse Mäkelänkatu ja pohjoispuolitse Koskelantie. Lännessä alue rajoittuu Messukeskuksen tonttiin ja etelässä Helsingin Velodromiin.
Liikuntapuiston historiaa

Alue on rakennettu vuonna 1915 arkkitehti Eliel Saarisen suunnitelmien mukaan. Vuosina 1926–1977 paikalla toimi Käpylän ravirata, jonka muistona alueesta käytetään edelleenkin nimitystä ”Ravis”. Vuonna 2006 Käpylän Pallo nimesi liikuntapuiston pääkentän epävirallisesti pitkäaikaisen joukkueenjohtaja Max Westerbergin mukaan ”Max Westerberg Areenaksi”.lähde?
Kesäkuussa 2010 Käpylän liikuntapuistossa järjestettiin yksipäiväinen Helsinki Live 2010 -musiikkifestivaali, jonka pääesiintyjä oli yhdysvaltalainen Guns N' Roses.
Aiheesta muualla

Käpylän liikuntapuisto Helsingin kaupungin liikuntaviraston sivustolla
Käpylän Pallo vs. TP-47 vuonna 2008
Källby

| Källby |
| --- | --- |

 Källby
 Koordinaatit: 58°30′33″N, 13°18′03″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Länsi-Götanmaan lääni
Maakunta:  Länsi-Götanmaa
Kunta:  Götene
Väkiluku (2021):  1 783
Källby on taajama Götenen kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 783 asukasta vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Källby Wikimedia Commonsissa
Juuso Pulli

| Juuso Pulli> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. elokuuta 1991 (ikä 33) Kouvola, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  90 kg
Seura
Seura:  JYP
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  2
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  JYP-Akatemia (Mestis) Tappara (SML) Ilves (SML) Dornbirner EC (EBEL) Rungsted Seier Capital (Tanska) HK Olimpija Ljubljana (AlpsHL/Slovenia) IPK (Mestis) Sport (SML) HPK (SML)
Juuso Eemeli Pulli (s. 30. elokuuta 1991 Kouvola) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SM-liigajoukkue JYPissä.
Muuta

Pulli opiskeli Jyväskylän ammattikorkeakoulussa urheilutiedettä.
Luettelo Sonkajärven julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Sonkajärven julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Sonkajärven kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Hirtettävän paradoksi

Hirtettävän paradoksi on looginen paradoksi, jonka voi sanallisessa muodossa esittää näin:
Tuomari kertoo kuolemaantuomitulle, että tämä hirtetään seuraavalla viikolla (ma–pe) keskipäivällä, mutta päivä tulee tuomitulle yllätyksenä. Hän ei tiedä sitä ennen kuin teloittaja koputtaa hänen sellinsä oveen hirttopäivänä keskipäivällä.
Tuomittu järkeilee seuraavasti:
Päivä ei voi olla perjantai, koska silloin hän olisi tietoinen siitä torstai-iltana, jolloin päiviä on jäljellä vain yksi (ja näin ollen se ei tulisi yllätyksenä).
Se ei voi olla myöskään torstai, koska silloin hän olisi tietoinen siitä keskiviikkoiltana: päiviä olisi jäljellä taas vain yksi, kun hirttopäivä ei voi olla perjantaikaan.
Samalla logiikalla se ei voi olla myöskään keskiviikko, tiistai tai maanantai. Vanki tulee siihen tulokseen, ettei häntä voida hirttää.
Toisaalta, jos teloittaja koputtaa oveen esim. keskiviikkoaamuna, niin hirttäminen on kuin onkin yllätys.
Toinen yleinen sanallinen esitysmuoto hirtettävän paradoksille on, että opettaja kertoo pitävänsä pistokokeet ensi viikolla, ja oppilas päättelee sen mahdottomaksi.
Hirtettävän paradoksille ei ole löydetty täysin yleisesti hyväksyttyä selitystä ja sitä pidetään yksinkertaisesta muodostaan huolimatta hyvin mutkikkaana.
Aiheesta muualla

Sorensen, Roy: Epistemic Paradoxes Stanford Encyclopedia of Philosophy.  2022. Metafysiikan tutkimuslaboratorio, filosofian laitos — Stanfordin yliopisto (The Metaphysics Research Lab, Department of Philosophy, Stanford University). Arkistoitu 16.10.2022. Viitattu 15.11.2022. (englanniksi)
Matthew Perry (näyttelijä)

| Matthew Perry |
| --- | --- |
 Matthew Perry vuonna 2013.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Matthew Langford Perry
Syntynyt: 19. elokuuta 1969 Williamstown, Massachusetts, Yhdysvallat
Kuollut: 28. lokakuuta 2023 (54 vuotta) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Näyttelijä
Aktiivisena:  1979–2023
Merkittävät roolit:  Chandler Bing (Frendit)
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Matthew Langford Perry (19. elokuuta 1969 Williamstown, Massachusetts – 28. lokakuuta 2023 Los Angeles, Kalifornia) oli kanadalais-yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Chandler Bingin roolista komediasarjassa Frendit, josta hän ansaitsi Emmy-ehdokkuuden. Perry on esiintynyt myös lukuisissa elokuvissa, mukaan lukien elokuvissa Suin päin suhteeseen (1997), Koko potti (2000) ja 17 Again (2009).
Nuoruus

Perry syntyi Williamstownissa Massachusettsin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Hänen äitinsä Suzanne Morrison (o.s. Langford) on kanadalainen journalisti, ja hänen isänsä John Bennett Perry on yhdysvaltalainen näyttelijä ja entinen malli. Perryn vanhemmat erosivat tämän ollessa alle vuoden vanha, ja hänen äitinsä nai myöhemmin radiotoimittaja Keith Morrisonin. Perry jäi asumaan äitinsä luokse Ottawaan, Kanadaan. Nuoruusvuosinaan hän harrasti tennistä ja oli yksi ansioikkaimmista nuorisopelaajista.
Ura

Perry muutti 15-vuotiaana Los Angelesiin isänsä luokse. Siellä hän alkoi suunnata näyttelijänuraa kohti, kun aiemmin hänen haaveenaan oli ollut tennisammattilaisuus. Perry opiskeli high school -aikanaan improvisaatiokomediaa LA Connectionissa.
Perryn ensimmäinen rooli oli televisiosarjassa Second Chance, ja hänen ensimmäinen elokuvansa oli Edessä on pitkä yö Jimmy Reardon (1988). Sen jälkeen hän vieraili muun muassa sarjoissa Growing Pains ja Beverly Hills 90210. Tilannekomediassa Sydney (1990) Perryllä oli puolestaan vakituinen rooli. Samana vuonna hän näytteli television elämäkertaelokuvassa Nimeni on Anna.
Vuonna 1993 Perry ja hänen hyvä ystävänsä Andrew Hill Newman päättivät käsikirjoittaa oman sarjan, Maxwell's House, joka kertoi parikymppisten ystävysten elämästä. NBC:llä oli kuitenkin jo tekeillä samanlainen sarja, joka myöhemmin tunnettiin nimellä Frendit. Vuonna 1994 Perry kävi koe-esiintymisessä ja sai Chandler Bingin roolin.
Frendien ensiesitys oli syyskuussa 1994, ja sitä esitettiin NBC:llä toukokuuhun 2004 asti. Sarja nousi tuona aikana yhdeksi televisiohistorian suosituimmista tilannekomedioista. Jokaista jaksoa seurasi keskimäärin 25 miljoonaa yhdysvaltalaista, ja päätösjaksoa katsoi peräti 52,5 miljoonaa yhdysvaltalaista. Perryn roolihahmo Chandler Bing oli sarkastinen ja hieman neuroottinen, ja Perry oli roolistaan kertaalleen Emmy-ehdokkaana.
Perry näytteli Frendien ohella myös useissa elokuvissa. Niihin kuuluivat Suin päin suhteeseen (1997), Melkein sankareita (1998) ja Tango kolmelle (1999). Koko potti (2000) menestyi kaupallisesti, ja sille tehtiin myös jatko-osa Koko potti 2 (2004). Perryllä oli vieraileva rooli myös televisiosarjoissa Ally McBeal ja West Wing. Jälkimmäisestä hän oli kahdesti Emmy-ehdokkaana.
West Wingin loputtua vuonna 2006 Aaron Sorkin valitsi Perryn uuteen sarjaansa Studio 60, joka kertoi fiktiivisen sketsisarjan kuvauksista. Perry näytteli siinä kokenutta komediakäsikirjoittajaa. Sarja oli kuitenkin floppi, ja se lakkautettiin yhden kauden jälkeen. Televisioelokuvasta The Ron Clark Story (2006) Perry ansaitsi uransa neljännen Emmy-ehdokkuuden. Perryn seuraavia elokuvia olivat Birds of America (2008) ja 17 Again (2009).
Perryn monet Frendien jälkeiset televisiotuotannot olivat epäonnistuneita, eikä niitä esitetty pitkään. Mr. Sunshine (2011) ja Go On (201) kestivät vain yhden tuotantokauden. Perryn ja Oscar Madisonin näyttelemä Poikamiesboksi sai yleisöltä kiitosta, ja sitä esitettiin vuodesta 2015 kolmen kauden ajan. Se oli sovitettu Neil Simonin näytelmästä The Odd Couple, joka oli sovitettu aiemminkin sekä televisioon että elokuviin. Perry oli tuottamassa, kirjoittamassa ja kehittämässä Poikamiesboksia. Hän käsikirjoitti myös näytelmän The End of Longing, jossa myös näytteli itse. Sitä esitettiin ensin West Endissä ja sitten Broadwayllä.
Frendit-sarjan ystävät olivat pitkään toivoneet sarjan uudelleenkäynnistämistä. Siitä huhuttiin myös pitkään, ja lopulta toukokuussa 2021 HBO Max esitti erikoisjakson Friends: The Reunion, jossa sarjan näyttelijät palasivat yhteen muistelemaan.
Yksityiselämä

Perry kärsi päihdeongelmista, ja hän käytti sekä alkoholia että lääkkeitä. Hän tuli riippuvaiseksi vahvoista kipulääkkeistä, joita hän oli alkanut käyttää jouduttuaan vesiskootterionnettomuuteen elokuvan kuvauksissa vuonna 1997. Hän käytti päivittäin 55 Vicodin-tablettia, ja hän on myöhemmin kertonut, ettei muista kolmesta Frendit-vuodesta juuri mitään. Perry kävi useita kertoja vieroituksessa, ja vuonna 2021 hän kertoi olevansa raitis ja käyttäneensä raitistumiseen 9 miljoonaa dollaria.
Perry kärsi päihteidenkäyttönsä takia terveysongelmista, joista vaikeimmat alkoivat vuonna 2018. Hän sai keuhkokuumeen, ja hänen paksusuolensa puhkesi. Hän oli jonkin aikaa hengityskoneessa ja kaksi viikkoa koomassa, ja hänelle jouduttiin tekemään 14 leikkausta.
Perry seurusteli muun muassa Julia Robertsin ja Lizzy Caplanin kanssa. Kuusi vuotta kestänyt suhde Caplanin kanssa oli hänen pisin seurustelusuhteensa.
Perry kuoli kotonaan Los Angelesissa 28. lokakuuta 2023. Hänet löydettiin porealtaasta, ja kuolinsyyksi epäiltiin alustavasti hukkumista. Kuolinpaikalta ei löydetty huumausaineita. Kuolinsyyksi vahvistui myöhemmin nukutusaine ketamiinin vaikutukset, ja lisätekijöinä nimettiin hukkuminen, sepelvaltimotauti ja lääkeaine buprenorfiini, jota käytetään opioidiriippuvuuden korvaushoidossa. Perryn veressä oli yhtä paljon ketamiinia kuin käytetään yleisanestesiassa eli nukutuksessa: 3 540 nanogrammaa millilitrassa, kun valvotussa yleisanestesiassa ketamiinin tasot ovat tyypillisesti välillä 1 000–6 000 ng/ml.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Rooli | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- |
| 1988 | A Night in the Life of Jimmy Reardon | Fred Roberts | nimellä Matthew L. Perry |
| 1989 | She's Out of Control | Timothy | nimellä Matthew L. Perry |
| 1994 | Getting In | Randall Burns |  |
| 1997 | Fools Rush In | Alex Whitman |  |
| 1998 | Almost Heroes | Leslie Edwards |  |
| 1999 | Tango kolmelle | Oscar Novak |  |
| 2000 | Koko potti | Nicholas ”Oz” Oseransky |  |
| 2000 | Pojasta mieheksi | Mr. Vivian |  |
| 2002 | Saran suloinen kosto | Joe Tyler |  |
| 2004 | Koko potti 2 | Oz |  |
| 2005 | Hoosiers II: Senior Year | Valmentaja Norman Dale Jr. |  |
| 2007 | Räjähdysherkkää kemiaa | Hudson | vastaava tuottaja |
| 2008 | Birds of America | Morrie Tanager |  |
| 2009 | 17 Again | Aikuinen Mike O'Donnell |  |
Filmografia > Televisio

| Vuosi | Nimi | Rooli | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- |
| 1979 | 240-Robert | Arthur | 1 jakso |
| 1983 | Not Necessarily the News | Bob | 1 jakso |
| 1985 | Charles in Charge | Ed Stanley | 1 jakso |
| 1986 | Silver Spoons | Davey | 1 jakso |
| 1987–1988 | Second Chance | Chazz Russell | 21 jaksoa |
| 1988 | Dance 'Til Dawn | Roger | Televisioelokuva |
| 1988 | Just the Ten of Us | Ed | 1 jakso |
| 1988 | Highway to Heaven | David Hastings | 1 jakso |
| 1989 | Empty Nest | Bill 18 vuoden iässä | 1 jakso |
| 1989 | Growing Pains | Sandy | 3 jaksoa |
| 1990 | Sydney | Billy Kells | 13 jaksoa |
| 1990 | Who's the Boss? | Benjamin Dawson | 1 jakso |
| 1990 | Call Me Anna | Desi Arnaz, Jr. | Televisioelokuva |
| 1991 | Beverly Hills 90210 | Roger Azarian | 1 jakso |
| 1992 | Sibs | ei tiedossa | 1 jakso |
| 1992 | Dream On | Alex | 1 jakso |
| 1993 | Home Free | Matt Bailey | 13 jaksoa |
| 1993 | Deadly Relations | George Westerfield | Televisioelokuva |
| 1994 | L.A.X. 2194 | Blaine |  |
| 1994 | Parallel Lives | Willie Morrison | Televisioelokuva |
| 1994–2004 | Frendit | Chandler Bing | päärooli, 10 tuotantokautta |
| 1995 | The John Larroquette Show | Steven | 1 jakso |
| 1995 | Caroline in the City | Chandler Bing | 1 jakso |
| 2001 | Simpsonit | Oma itsensä (äänirooli) | 1 jakso |
| 2002 | Ally McBeal | Asianajaja Todd Merrick | 2 jaksoa |
| 2003 | West Wing | Joe Quincy | 3 jaksoa |
| 2004 | Tuho-osasto | Murray Marks | 1 jakso, toimi myös ohjaajana |
| 2006 | The Ron Clark Story | Ron Clark | Televisioelokuva |
| 2006–2007 | Studio 60 | Matt Albie | 22 jaksoa |
| 2009 | The End of Steve | Steve | 1 jakso, toimii myös luojana ja kirjoittajana |
| 2012–2013 | Go On | Ryan King | 22 jaksoa |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Matthew Perry Wikimedia Commonsissa
Matthew Perry Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Matthew Perry vuonna 1988 tv-sarjassa Second Chance.
Matthew Perry vuonna 2007. Kuva: David Shankbone
Antti Suviranta

Antti Suviranta vuonna 1978.
Antti Johannes Suviranta (30. marraskuuta 1923 Helsinki – 30. maaliskuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen juristi, joka toimi korkeimman hallinto-oikeuden presidenttinä vuosina 1982–1993 ja työtuomioistuimen presidenttinä vuosina 1974–1982. Hän toimi myös Helsingin yliopiston työoikeuden professorina vuosina 1967–1982. Suvirantaa on pidetty yhtenä Suomen merkittävimmistä juristeista.
Elämä

Suviranta valmistui ylioppilaaksi Helsingin koelyseosta vuonna 1941. Hän suoritti Helsingin yliopistossa ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1948 ja lainopin kandidaatin ja lisensiaatin tutkinnon vuonna 1954 sekä Harvardin yliopistossa Master of Laws -tutkinnon vuonna 1952. Hän väitteli priimuksena oikeustieteen tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1963.
Uransa alussa Suviranta työskenteli Helsingin yliopiston konsistorinnotaarina vuosina 1949–1955 ja valtiovarainministeriön esittelijänä vuosina 1956–1959. Hän toimi Helsingin yliopiston hallinto- ja finanssioikeuden assistenttina vuosina 1958–1963 ja työoikeuden virkaa tekevänä professorina vuosina 1962–1967. Vuonna 1967 Suviranta nimitettiin työoikeuden professoriksi, ja hän oli professorina nimellisesti vuoteen 1982 asti, vaikka virkaa hoitivat enimmäkseen sijaiset. Hän oli myös Hämäläis-Osakunnan inspehtori vuosina 1969–1972.
Suviranta toimi korkeimman hallinto-oikeuden ylimääräisenä hallintoneuvoksena vuonna 1968. Hän toimi työtuomioistuimen varapuheenjohtajana vuosina 1968–1970, puheenjohtajana vuosina 1970–1974, ja presidenttinä vuosina 1974–1982. Hän toimi myös työneuvoston puheenjohtajana vuosina 1973–1979. Vuonna 1982 Suviranta nimitettiin korkeimman hallinto-oikeuden presidentiksi, ja hän toimi virassa kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1993.
Suviranta toimi puheenjohtajana useissa lainsäädäntötoimikunnassa ja -komiteoissa. Hän oli jäsenenä myös Kansainvälisen työjärjestön asiantuntijakomiteassa vuosina 1984–1993 ja Venetsian komissiossa. Suviranta toimi useissa yhdistyksissä, mukaan lukien Työoikeudellisen yhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1974–1982, Suomalaisen Lakimiesyhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1977–1979, ylimpien hallintotuomioistuimien kansainvälisen yhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1986–1989 ja Kansainvälisen oikeustieteellisen yhdistyksen Suomen osaston puheenjohtajana vuosina 1986–1994. Hänet valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1973, ja hän sai Tiedeakatemian kunniapalkinnon vuonna 2005.  Hän sai Tukholman yliopiston oikeustieteen kunniatohtorin arvon vuonna 1984, Suomen Valkoisen Ruusun suurristin vuonna 1987, Pohjantähden suurristin vuonna 1988, Suomalaisen Lakimiesyhdistyksen kunniajäsenen arvon vuonna 1988, ja Suomen Lakimiesliiton K. J. Ståhlberg -mitalin vuonna 1991.
Suvirannan vanhemmat olivat taloustieteilijä Bruno Kaarle Suviranta (ent. Olander) ja kansakoulunopettaja Aino Tarjanne (ent. Törnqvist). Hänen puolisonsa vuodesta 1953 oli osastopäällikkö, dosentti Annikki Suviranta (o.s. Elosuo, ent. Ekman, 1923-1999). Heillä oli kolme lasta, joihin kuuluu korkeimman hallinto-oikeuden oikeusneuvos Outi Suviranta.
Julkaisuja

Palkkatyön käsite vero-oikeudessa (Väitöskirja, 1961)
Puolisoiden yhteisverotus: Vero-oikeudellinen tutkimus (1962)
The Role of the Member States in the Unification Work of the International Labour Organisation (1966)
Labour Law and Industrial Relations in Finland (1987, 2. uudistettu painos 1997, 3. uudistettu painos 2000)
Kirjallisuus

Tiitinen, Kari-Pekka: Juhlajulkaisu : Antti Johannes Suviranta 1923.30/11.1983.  Helsinki:  Työoikeudellinen yhdistys, 1983.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Aarne Nuorvala | Korkeimman hallinto-oikeuden presidentti 1982–1993 | Seuraaja: Pekka Hallberg |
Ivar Næss

| Ivar Næss |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. maaliskuuta 1878 Asker, Norja
Kuollut: 10. elokuuta 1936 (58 vuotta)
Ammatti:  arkkitehti
Arkkitehti
Koulutus:  Kuninkaallinen piirustuskoulu
Merkittävät työt:  Frognerin kirkko
Ivar Næss (25. maaliskuuta 1878 Asker – 10. elokuuta 1936) oli norjalainen arkkitehti. Hänen läpimurtotyönsä oli Oslossa sijaitseva Frognerin kirkko, joka on saanut innoitusta Englannista, missä hän vietti vuoden opintomatkalla. Lisäksi Næss suunnitteli muun muassa rautatieasemia.
Töitä

Frognerin kirkko, Oslo (1908)
Ullevålin elokuvateatteri, Oslo (1924)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ivar Næss Wikimedia Commonsissa