stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Caral
Caralin "esihistoria"

Caralin tyyppisiä keskuksia alettiin rakentaa Perun rannikolla ehkä jo 3500–3000 eaa. Varhaisin Supejoen laakson keskus oli 100 hehtaarin kokoinen Huaricanga, josta on löydetty varhainen sauvajumalan kuva. Tämä keskus perustettiin ehkä jo 3500 eaa. Supejoen laakson varhaista monumenttikulttuuria sanotaan Norte Chicon kulttuuriksi.lähde?
Caralin keskusta

Caralia alettiin rakentaa viimeistään vuoden 2600 eaa. aikaan, ja se lienee ollut noin vuonna 2500 eaa. Amerikkojen suurin kaupunkimainen keskus. Caralin asutuskeskuksessa on arvioitu asuneen 3 000 ihmistä, ja sen suuret rakennelmat on tehty pitkän ajan kuluessa ilmeisesti jonkinlaisena työverona.lähde?
Kaupungissa on U:n muotoisia, itään osoittavia temppeleitä, kolme maahan upotettua pyöreää kenttää ja tasalakisia leveitä pyramideja. Löytyneen temppelialueen pinta-ala on noin 66–110 hehtaaria. Suuren pyramidin eli espanjaksi Pirámide Mayor:in ala on noin 150×165 m ja korkeus 18 m. Sen sisäänkäynnillä on kaksi 3,5 m korkeaa monoliittia. Pienen pyramidin mitat ovat 60×45×10 m. Rakennelmat ovat Perun esikeraamiselle ja varhaiselle keraamiselle ajalle tyypillisiä.lähde? Lisäksi Caralista on löydetty 18 huacaa eli suurta tasalakista pyramidimaista kumpua, joista kuusi on muita suurempia. Kuuden kummun tilavuudet vaihtelevat välillä 20 000–200 000 m³.lähde?
Caralin lähiseuduilla Supejoen laaksossa on 19 pienempää esikeraamista keskusta 80–90 km2 alalla: Aspero on alaltaan 15 ha jonka suurin kumpu 3 200 m³. Koko Supejoen laaksossa asui Caralin aikoihin ehkä noin 20 000 ihmistä.lähde?
Aiheesta muualla

the Caral quipu (Arkistoitu – Internet Archive)
Caral Supe (Arkistoitu – Internet Archive)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Unescon maailmanperintökohteet Perussa
Arequipan historiallinen keskusta
Caralin pyhä kaupunki
Chan Chanin arkeologinen alue
Chavinin arkeologinen alue
Cuscon kaupunki
Huascaránin kansallispuisto
Liman historiallinen keskusta
Machu Picchu
Manún kansallispuisto
Nazcan ja Pampas de Jumanan kalliopiirrokset
Inkavaltakunnan tieverkosto
Río Abiseon kansallispuisto
Munakoiso

| Munakoiso |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset Eudicots
Kladi::  Asteridit
Lahko::  Solanales
Heimo::  Koisokasvit Solanaceae
Alaheimo::  Solanoideae
Tribus::  Solaneae
Suku::  Marjakoisot Solanum
Laji::  melongena
Kaksiosainen nimi
 Solanum melongena  L. 
Katso myös
   Munakoiso Wikispeciesissä   Munakoiso Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Munakoiso eli aubergiini tai munahedelmä eli patamunakoiso (Solanum melongena) on koisokasvien (Solanaceae) heimoon ja marjakoisoihin eli koisoihin (Solanum) kuuluva monivuotinen kasvi, jota kuitenkin viljellään yleensä yksivuotisena. Sen ravinnoksi käytettävä osa, hedelmä, on kasvitieteellisesti marja, mutta kulinaarisessa mielessä lähinnä vihannes. Munakoisoiksi kutsutaan myös useiden muiden Solanum-lajien hedelmiä.
Nykyisin eurooppalaisista kaupoista löytää enimmäkseen pitkälle jalostettuja, tummanvioletteja munakoisoja. Sellaisen hedelmä on kuin violetti kesäkurpitsa. Muualla maailmassa munakoisoja on eri värisiä ja -muotoisia. Ainakin kaukoidässä munakoisosta kasvatetaan pienempiä, herkullisiksi mainittuja muotoja, jotka muistuttavat muodoltaan kananmunaa tai jopa suurta hernettä ja ovat väriltään violetin lisäksi vihreitä, oransseja tai punaisia.  Jotkin munakoisot taas ovat hyvinkin pitkänomaisia. Muitakin värejä ja muotoja tunnetaan. Jotkin koristeelliset munakoisot, kuten valkoinen, kananmunan näköinen S. ovigerum (myyntinimenä mm. 'Easter Egg'), on varmuuden vuoksi syytä jättää syömättä, sillä ne saattavat sisältää haitallisessa määrin myrkyllisiä glykoalkaloideja, kuten solaniinia. Afrikassa munakoiso-nimeä käytetään ainakin S. aethiopicum -kasvin punaisista marjoista ("Scarlet Eggplant").
Munakoiso viljelykasvina

Kasvia on viljelty esihistoriallisina aikoina Intiassa ja Kiinassa. Eurooppaan se näyttää tulleen keskiajan alussa. Nykyisin munakoisoja tuodaan Suomeen lähinnä Hollannista ja Espanjasta.lähde?
Kasvatus aloitetaan 8–10 viikkoa ennen istutusta ulos terassille tai kasvihuoneeseen. Altapäin tuleva lämpö on tärkeää taimikasvatukssa. Mullan lämpö saisi olla 23–24 °C. Myös myöhemmin munakoiso viihtyy yli 20 °C asteen lämpötilassa. Munakoiso ei pidä juuriston häirinnästä, joten juuripaakku olisi saatava istutettaessa mahdollisimman ehjänä maahan. Kasvi ei pidä myöskään seisovasta vedestä.
Munakoiso ruoanlaitossa

Ravintona munakoisoa käytetään muun muassa muhennettuna ja täytettynä. Kreikkalainen musaka ja turkkilainen pyörtynyt imaami ovat kuuluisia perinteisiä munakoisoruokia.
Munakoisoviipaleet oli aiemmin välttämätöntä suolata ennen käyttöä kitkeryyden poistamiseksi. Nykylajikkeilla suolaus ei tuoreilla hedelmillä ole yleensä tarpeen, mutta suolauksen voi halutessaan tehdä. Suolan annetaan seistä munakoisoviipaleen päällä neljännestunnin verran, ja pinnalle nousseet pisarat pyyhitään pois talouspaperilla.
Vaalea, sienimäinen sisus on maultaan mieto. Myös siemenet voidaan syödä.
Ravintosisältö

Munakoiso sisältää rautaa, kaliumia, magnesiumia, kuparia, kalsiumia, foolihappoa sekä antioksidantteja.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Munakoiso (patamunakoiso) (Solanum melongena)
ITIS: Solanum melongena (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Solanum melongena (englanniksi)
Flora of China: Solanum melongena (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Solanum melongena (aubergine) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q7540  Wikispecies: Solanum melongena  AoFP: 1759  APDB: 119826  APNI: 69396  BioLib: 40759  BOLD: 438646  CoL: 6YTHR  Ecocrop: 1965  EoL: 581188  EPPO: SOLME  EUNIS: 185014  FNA: 200020594  FoC: 200020594  GBIF: 2930617  GRIN: 101312  iNaturalist: 63190  IPNI: 820053-1  IRMNG: 10971067  ITIS: 30446  MoBotPF: 287158  NatureServe: 2.144588  NBN: NBNSYS0200003200  NCBI: 4111  NZOR: 68b7c9cc-18f1-4995-8860-871f68fc1fbf  NZPCN: 4320  Observation.org: 133954  Open Tree of Life: 494843  Plant List: tro-29600121  PLANTS: SOME  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:820053-1  RHS: 105486  Tropicos: 29600121  WFO: wfo-0001029464  Laji.fi: MX.4973851
Slang (suku)

Slang oli vanha suomalainen rälssisuku, joka otettiin Ruotsin ritarihuoneeseen vuonna 1625 numerolla 106. Se sammui 1642.
Suvun jäseniin kuuluivat muun muassa:
Klaus Eerikinpoika Slang (k. n. 1625), Laukon ja Laakspohjan herra, käskynhaltija
Eerik Slang (k. 1642), kenraalimajuri, edellisen poika, "Ruotsin Leonidas"
Aiheesta muualla

Slang, aatelissuku Europeana heraldica, Kansallisarkisto
Luettelo vuonna 1914 kuolleista henkilöistä

Tämä on luettelo vuonna 1914 kuolleista tunnetuista henkilöistä. Henkilöt on lueteltu kuolinpäivän mukaisesti, samana päivänä kuolleet sukunimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Jos henkilöstä ei ole kirjoitettu artikkelia, luettelossa mainitaan lähde.
* Kaatui ensimmäisessä maailmansodassa. ** Ensimmäisen maailmansodan siviiliuhri.
Tammikuu

3. tammikuuta – Raoul Pugno, ranskalainen pianisti, opettaja ja säveltäjä (s. 1852)
9. tammikuuta – Oskars Bārs, latvialainen arkkitehti (s. 1848)
11. tammikuuta – Carl Jacobsen, tanskalainen liikemies ja mesenaatti (s. 1842)
13. tammikuuta – Carl von Heideken, suomalainen lääkäri ja synnytyslaitoksen perustaja (s. 1856)
15. tammikuuta – Juho Aaponpoika Luomajoki (”Hätämaan tietäjä”), suomalainen kansanparantaja ja tietäjä (s. 1843)
18. tammikuuta – Juho Aatami Pelkonen, suomalainen opettaja ja virka- ja valtiopäivämies (s. 1847)
21. tammikuuta – Theodor Kittelsen, norjalainen taidemaalari, piirtäjä ja kirjankuvittaja (s. 1857)
21. tammikuuta – Donald Alexander Smith, kanadalainen valtiomies ja diplomaatti (s. 1820)
24. tammikuuta – David Gill, skotlantilainen tähtitieteilijä (s. 1843)
26. tammikuuta – Leo Mechelin, suomalainen professori ja valtiomies (s. 1839)
27. tammikuuta – Emil Nervander, suomalainen kirjailija ja taidehistorioitsija (s. 1840)
Helmikuu

4. helmikuuta – Theodor Brofeldt, suomalainen rovasti ja tuomiokapitulin asessori (s. 1837)
4. helmikuuta – Frederick Lorz, yhdysvaltalainen kestävyysjuoksija (s. 1884)
10. helmikuuta – Maria Martinau, suomalainen taidemaalari (s. 1847)
15. helmikuuta – Henrik Jakob Matikainen (”Sulka”), suomalainen kirjailija (s. 1842)
24. helmikuuta – Eugène Balme, ranskalainen ampuja ja olympiamitalisti (s. 1874)
24. helmikuuta – Joshua Chamberlain, yhdysvaltalainen professori ja prikaatinkenraali (s. 1828)
24. helmikuuta – Robert Ek, suomalainen lääkäri ja valtiopäivämies (s. 1830)
25. helmikuuta – John Tenniel, brittiläinen kuvataiteilija ja pilapiirtäjä (s. 1820)
Maaliskuu

1. maaliskuuta – Tor Aulin, ruotsalainen säveltäjä, kapellimestari ja viulisti (s. 1866)
4. maaliskuuta – Fredrik Saltzman, suomalainen kirurgi, professori ja Lääkintöhallituksen pääjohtaja (s. 1839)
5. maaliskuuta – August Pettinen, suomalainen lähetystyöntekijä (s. 1857)
8. maaliskuuta – Klara Lindh, ruotsalainen aktivisti (s. 1877)
12. maaliskuuta – George Westinghouse, yhdysvaltalainen insinööri, keksijä ja sähköteollisuuden kehittäjä (s. 1846)
16. maaliskuuta – Charles Albert Gobat, vuoden 1902 Nobelin rauhanpalkinnon saanut sveitsiläinen poliitikko (s. 1834)
25. maaliskuuta – Frédéric Mistral, vuoden 1904 Nobelin kirjallisuuspalkinnon saanut ranskalainen runoilija (s. 1830)
31. maaliskuuta – Christian Morgenstern, saksalainen runoilija (s. 1871)
Huhtikuu

2. huhtikuuta – Paul Johann Ludwig von Heyse, vuoden 1910 Nobelin kirjallisuuspalkinnon saanut saksalainen kirjailija (Maailman lapset) (s. 1830)
3. huhtikuuta – Suzannah Ibsen, norjalainen kirjallisuustuntija (s. 1836)
5. huhtikuuta – Gabriel Linsén, suomalainen viulisti, säveltäjä, kuoronjohtaja, urkuri ja musiikinopettaja (s. 1838)
6. huhtikuuta – Gottlieb Klein, ruotsalainen rabbi (s. 1852)
7. huhtikuuta – Muhammad 'Aijub Khan, Afganistanin emiiri (1879–1880) (s. 1857)
7. huhtikuuta – Hanna Andersin, suomalainen rehtori, suomentaja ja oppikirjojen julkaisija (s. 1861)
7. huhtikuuta – Albert Theodor Gellerstedt, ruotsalainen arkkitehti, runoilija ja taidemaalari (s. 1836)
11. huhtikuuta – Carl Chun, saksalainen meribiologi (s. 1852)
16. huhtikuuta – George William Hill, yhdysvaltalainen tähtitieteilijä (s. 1838)
21. huhtikuuta – Alma Juden, suomalainen taidemaalari (s. 1854)
23. huhtikuuta – Johan Storjohann, norjalainen pappi ja merimieslähetyksen uranuurtaja (s. 1832)
28. huhtikuuta − Philippe Édouard Léon van Tieghem, ranskalainen kasvi- ja sienitieteilijä ja professori (s. 1839)
Toukokuu

2. toukokuuta – John Campbell, englantilainen aatelismies ja Kanadan kenraalikuvernööri 1878–1883 (s. 1845)
3. toukokuuta – Daniel Sickles, yhdysvaltalainen poliitikko, kenraali ja diplomaatti (s. 1825)
7. toukokuuta – Frans Ekqvist, suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies (s. 1840)
8. toukokuuta – Robert Ruohtula, suomalainen kansanedustaja (s. 1853)
11. toukokuuta – Daniel De Leon, yhdysvaltalainen sosialistipoliitikko (s. 1852)
15. toukokuuta – Juhana Ennola, suomalainen kamreeri ja kirjallisuuden suomentaja (s. 1836)
25. toukokuuta – August Samuel Nordström, suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies (s. 1842)
25. toukokuuta – Berndt Gustaf Knut Björn Waldemar Schauman, suomalainen varatuomari, Tammisaaren pormestari 1889–1907 ja valtiopäivämies (s. 1857)
26. toukokuuta – Jacob Riis, amerikantanskalainen lehtimies ja valokuvaaja (s. 1849)
27. toukokuuta – Joseph Swan, brittiläinen fyysikko ja kemisti (s. 1828)
Kesäkuu

3. kesäkuuta – Matti Rynén, suomalainen käsityöläinen ja itämaisten mattojen kutoja (s. 1846)
7. kesäkuuta – Kaarlo Kokkonen, suomalainen päätoimittaja, opettaja, lukkari ja valtiopäivämies (s. 1848)
10. kesäkuuta – Ödön Lechner, unkarilainen arkkitehti (s. 1845)
14. kesäkuuta – Adlai E. Stevenson, Yhdysvaltain varapresidentti (1893–1897) (s. 1835)
16. kesäkuuta – Febe Ingman, suomalainen lastenkirjailija (s. 1861)
21. kesäkuuta – Bertha von Suttner, vuoden 1905 Nobelin rauhanpalkinnon saanut itävaltalainen kirjailija ja pasifisti (s. 1843)
22. kesäkuuta – Kaarlo Vuori, suomalainen taidemaalari (s. 1863)
23. kesäkuuta – Werner Söderström, suomalainen kirjankustantaja (WSOY:n perustaja) (s. 1860)
28. kesäkuuta – Franz Ferdinand, Itävalta-Unkarin arkkiherttua ja kruununperillinen (s. 1863)
28. kesäkuuta – Sophie Chotek, Itävallan arkkiherttuatar (s. 1868)
Heinäkuu

1. heinäkuuta – Aladár Zsélyi, unkarilainen lentäjä ja insinööri (s. 1883)
8. heinäkuuta – Gustaf Robert Alfred Charpentier, suomalainen everstiluutnantti, pankinjohtaja ja senaattori (s. 1839)
15. heinäkuuta – Max Theodor Alfthan, suomalainen eversti, maantieteilijä ja Uudenmaan läänin kuvernööri 1905–1910 (s. 1863)
21. heinäkuuta – Pehr Emil af Forselles, suomalainen virka- ja valtiopäivämies ja sotakamreeri (s. 1840)
22. heinäkuuta – George Crum, yhdysvaltalainen pikaruokalan kokki, perunalastujen keksijä (s. 1822)
25. heinäkuuta – Frederick True, yhdysvaltalainen biologi ja kuraattori (s. 1858)
29. heinäkuuta – Konstantin Lojander, suomalainen juristi, tuomari, virka- ja valtiopäivämies ja varatuomari (s. 1862)
31. heinäkuuta – Jean Jaurès, ranskalainen sosialistipoliitikko (s. 1859)
Elokuu

1. elokuuta – Gabriel Dupont, ranskalainen säveltäjä (s. 1878)
4. elokuuta – Hubertine Auclert, ranskalainen feministi ja naisten äänioikeuden ajaja (s. 1848)
6. elokuuta – Ellen Wilson, Yhdysvaltain presidentti Woodrow Wilsonin ensimmäinen puoliso (s. 1860)
20. elokuuta – Amélie Lundahl, suomalainen taidemaalari (s. 1850)
20. elokuuta – Pius X, paavi (s. 1835)
21. elokuuta – Juho Jalkanen, suomalainen maanviljelijä, liikemies ja valtiopäivämies (s. 1857)
27. elokuuta – Eugen von Böhm-Bawerk, itävaltalainen ekonomisti, valtiomies ja Itävallan valtiovarainministeri (s. 1851)
28. elokuuta – Anatoli Ljadov, venäläinen säveltäjä (s. 1855)
30. elokuuta – Aleksandr Samsonov, venäläinen kenraali (s. 1859)
Syyskuu

3. syyskuuta – Albéric Magnard, ranskalainen säveltäjä (s. 1865)
5. syyskuuta – Charles Péguy, ranskalainen runoilija (s. 1873)
16. syyskuuta – Louis Bach, ranskalainen jalkapalloilija ja olympiamitalisti (s. 1883)
22. syyskuuta – Alain-Fournier (oik. Henri-Alban Fournier), ranskalainen kirjailija (s. 1886)
25. syyskuuta – Theodore Nicholas Gill, yhdysvaltalainen eläintieteilijä ja kirjastonhoitaja (s. 1837)
26. syyskuuta – August Macke, saksalainen taidemaalari (s. 1887)
29. syyskuuta – Jean Bouin, ranskalainen juoksija (s. 1888) (kaatui Marnen taistelussa)
Lokakuu

1. lokakuuta – Kitty Kielland, norjalainen taidemaalari (s. 1843)
9. lokakuuta – Carl Robert Mannerheim, suomalainen kreivi, kartanonomistaja ja liikemies (s. 1835)
10. lokakuuta – Johan Jacob Ahrenberg, suomalainen arkkitehti, taidemaalari, taidekriitikko ja kirjailija (s. 1847)
10. lokakuuta – Carol I, Romanian kuningas (1881–1914) (s. 1839)
13. lokakuuta – Aksel Hynninen, suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies (s. 1864)
14. lokakuuta – Wilhelm Burjam, suomalainen pankinjohtaja ja kauppaneuvos (s. 1842)
17. lokakuuta – Fredric von Rettig, Suomessa vaikuttanut ruotsalaissyntyinen liikemies (s. 1843)
24. tai 25. lokakuuta – Jevgenia Mravina, venäläinen oopperalaulaja (s. 1864)
24. lokakuuta – Gustav Wied, tanskalainen kirjailija (s. 1858)
26. lokakuuta – Guss Mattsson (”Ung-Hans”), suomalainen filosofian tohtori, lehtimies ja kirjailija (Hyvä herrasväki) (s. 1873)
28. lokakuuta – Richard Heuberger, itävaltalainen säveltäjä ja musiikkikriitikko (s. 1850)
Marraskuu

3. marraskuuta – Georg Trakl, itävaltalainen runoilija (s. 1887)
5. marraskuuta – August Weismann, saksalainen evoluutiobiologi (s. 1834)
12. marraskuuta – Mordecai Cubitt Cooke, englantilainen kasvi- ja sienitieteilijä (s. 1825)
14. marraskuuta – Frederick Roberts, irlantilais-englantilainen sotamarsalkka (s. 1832)
26. marraskuuta – Guss Mattsson, suomalainen kemisti, lehtimies, pakinoitsija ja kirjailija (s. 1873)
30. marraskuuta – Fernando Pessoa, portugalilainen runoilija ja kirjailija (s. 1888)
Joulukuu

2. joulukuuta – Väinö Kataja, suomalainen kirjailija (s. 1867)
7. joulukuuta – Henrik Calonius, suomalainen ratsumestari, Suomen poliisikoiratoiminnan alkuunpanija (s. 1873)
8. joulukuuta – Maximilian von Spee, tanskalaissyntyinen saksalainen amiraali (s. 1861)
10. joulukuuta – Joseph Smith III, yhdysvaltalainen mormonikirkon vaikuttaja, Joseph Smithin poika (s. 1832)
20. joulukuuta – Aron Jonason, ruotsalainen toimittaja ja valokuvaaja (s. 1838)
24. joulukuuta – John Muir, skotlantilais-yhdysvaltalainen luonnontutkija, kirjailija ja luonnonsuojelija (s. 1838)
29. joulukuuta – Heinrich Noë, Enrico Noë, saksalais-italialainen pikakirjoittaja ja pikakirjoituksen opettaja (s. 1835)
joulukuussa – Angata, katolilainen rapanuiden uskonnollinen johtaja Pääsiäissaarella (s. 1853)
Tuntematon päivämäärä

Karl Gustaf Lagerström, suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies (s. 1842)
Western Digital

| Western Digital Corporation |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Pörssiyhtiö
Osake:  NASDAQ: WDC
ISIN:  US9581021055
Perustettu:  23. huhtikuuta 1970
Perustaja:  Alvin B. Phillips
Toimitusjohtaja:  Stephen D. Milligan
Kotipaikka:  Kalifornia, Yhdysvallat
Toimiala:  tietotekniikka ja elektroniikkateollisuus
Tuotteet:  Tiedontallennusvälineet
Henkilöstö:  76 449 (2015)
Tytäryhtiöt:  SanDisk
Kotisivu:  www.westerndigital.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Western Digital (WD) on tiedontallennusvälineitä, kuten kiintolevyjä, valmistava yritys. Yritys on valmistanut myös muun muassa muistipiirejä.
Historia

Yrityksen perusti Alvin Phillips vuonna 1970 ja toimi suurena toimittajan laskimien käyttämille mikropiireille. Vuonna 1988 Western Digital osti Tandonin levyasemien valmistuksen ja keskittyi näihin.
Vuonna 2012 uutisoitiin Western Digitalin ostavan Hitachin kiintolevyvalmistuksen. Kilpailulainsäädännön vuoksi Western Digital siirsi omistuksia Toshiballe, koska muutoin kiintolevyjen valmistus olisi ollut vain Western Digitalin ja Seagaten hallussa.
Western Digital ja Kioxia yrittivät yhdistymistä, mutta neuvottelut keskeytyivät vuonna 2021.
Oikeuskiistat

Yhtiö oli mukana oikeustapauksessa, jossa kiintolevyjen kapasiteetti oli merkitty tuhannen kertoimilla (103, 1000), kun taas ohjelmistot, kuten käyttöjärjestelmät, käyttävät kahden potensseja (210, 1024). Western Digital päätyi sopimaan jutun ja maksamaan 30 dollarin korvauksen asiakkaille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Western Digital Wikimedia Commonsissa
Western Digital Corp. History (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat
Bill Cowher

Bill Cowher
William Laird "Bill" Cowher (s. 8. toukokuuta 1957 Pittsburgh, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Hän toimi Pittsburgh Steelersin päävalmentajana NFL:ssä 15 kauden ajan vuosina 1992-2006. Steelers pelasi Cowherin johdolla Super Bowlissa kahdesti. Kaudella 1995 Dallas Cowboys osoittautui paremmaksi, mutta kaudella 2005 joukkue voitti mestaruuden kaatamalla Seattle Seahawksin. Erottuaan Steelersin päävalmentajan tehtävästä kauden 2006 jälkeen Cowher on toiminut TV-kommentaattorina CBS kanavalla.
Peräaukko

Ihmisen peräaukko,
Peräaukko eli anus (lat. anus) on ruoansulatuselimistön päätepiste. Ihmisellä peräaukkoa edeltää peräsuoli. Useimmilla eläimillä alkeellisista madoista ihmisiin on putkimainen suolisto, joka kulkee kokonaisuudessaan suusta peräsuoleen. Peräaukko viittaa yleisesti ottaen biologiassa siihen ruoansulatuskanavan kohtaan, jossa ulosteet poistuvat elimistöstä.
Peräaukkoa kontrolloivat sulkijalihakset. Niitä on kaksi, sisäinen ja ulkoinen, joista ulkoinen on tahdonalainen ja sisäinen tahdosta riippumaton eli autonominen. Ulostaessa ulosteet poistuvat kehosta peräaukon kautta, mikä on peräaukon pääasiallinen tehtävä. Pieraistessa autonominen rengaslihas rentoutuu ja estää silti ulosteen karkaamisenlähde?.
Peräaukko on erogeeninen alue, minkä vuoksi sillä on merkitystä useiden ihmisten seksuaalisuudessa. Tätä kutsutaan anaaliseksiksi. Peräaukon seutu voidaan valkaista esteettisistä syistä.
Peräaukon sairauksiin lukeutuvat esimerkiksi peräpukamat, peräaukon syöpä ja peräaukon haavauma eli anaalifissuura.
Tony Cascarino

Cascarino vuonna 1986.
Anthony Guy ”Tony” Cascarino (s. 1. syyskuuta 1962 St Paul's Cray, Orpington, Kent, Englanti) on entinen jalkapalloilija, joka edusti urallaan useita britti- ja ranskalaisseuroja sekä Irlannin maajoukkuetta. Hän pelasi EM-kisoissa vuonna 1988 ja MM-kisoissa vuosina 1990 ja 1994. Jalkapallouransa jälkeen hän on työskennellyt Talksportilla, Sky Sportsilla sekä Irlannissa TV3:lla ja Today FM:llä. Cascarino on myös kirjoittanut kolumneja The Timesiin ja Hot Pressiin.
Jalkapalloura

Cascarino siirtyi ilmaisella siirrolla Crockenhill FC:stä Gillingham FC:hen vuonna 1982. Vuonna 1987 Cascarino siirtyi 225 000 punnan siirtosummalla Millwalliin, joukkueeseen jota hän kannatti lapsena. Millwallia seurasivat Aston Villa, Celtic ja Chelsea. Chelsean jälkeen Cascarino pelasi Ranskan Ligue 1:ssä ja Ligue 2:ssa Olympique de Marseillessa ja Nancyssa. Marseillessa Cascarino teki kahdessa kaudessa 61 maalia ja sai lempinimen ”Tony Goal”. Cascarino lopetti kauden 1999–2000 jälkeen.
Jalkapalloura > Maajoukkueessa

Cascarino edusti Irlannin maajoukkuetta 88 kertaa ja teki niissä 19 maalia. Hänen viimeinen maaottelunsa oli Turkkia vastaan loppuvuodesta 1999, jolloin Irlanti epäonnistui pääsyssään vuoden 2000 EM-kisoihin.
Jalkapalloura > Maajoukkueessa > Irlantilaisjuuret

Vaikka Cascarino syntyi Englannissa, hän pystyi edustamaan Irlannin maajoukkuetta, sillä hänen äitinsä isä Michael O’Malley oli irlantilainen. Vuoden 2000 omaelämäkerrassaan Full Time: The Secret Life of Tony Cascarino Cascarino kuitenkin paljasti, että hänellä ei oikeasti ollut irlantilaisia sukujuuria. Uransa alussa, kolme maaottelua pelattuaan vuonna 1985, Cascarino sai hylkäävän päätöksen anottuaan Irlannin passia. Hylkäyspäätöksen mukana tulleet Cascarinon äidin viranomaisdokumentit osoittivat, että hänen äitinsä oli adoptoitu, eikä Cascarinolla näin ollen ollut irlantilaisia sukujuuria. Cascarino kuitenkin jatkoi pelaamista ja hänellä oli Britannian passi.
Jalkapallouran jälkeen

Jalkapallouran jälkeen Tony Cascarino on pelannut pokeria puoliammattilaisena.
Sanoma Media Finland

| Sanoma Media Finland Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1. tammikuuta 2014
Toimitusjohtaja:  Pia Kalsta
Liikevaihto:   488,4 milj. € (2019)
Tilikauden tulos:   10,2 milj. € (2019) 
Henkilöstö:   1 551 (2019) 
Emoyhtiö:  Sanoma
Kotisivu:  sanoma.fi
Huomioitavaa:  Entinen Sanoma News Oy
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sanoma Media Finland Oy on suomalainen Sanoma-konserniin kuuluva mediayhtiö, joka syntyi kun Sanoma Entertainment Finland ja Sanoma Magazines Finland fuusioitiin Sanoma Newsiin, joka muutti nimekseen Sanoma Media Finland. Sen liiketoimintayksiköitä ovat Sanoma Lifestyle, Kids Media, Helsingin Sanomat, Ilta-Sanomat ja Nelonen Media. Toimitusjohtaja vuodesta 2015 on Pia Kalsta, joka seurasi tehtävässä Pekka Soinia (k. 2025).
Sanoma Media Finland omistaa mainosrahoitteiset televisiokanavat Nelonen, Liv, Jim ja Hero. Se omistaa myös radiokanavat Aito Iskelmä, Easy Hits, Groove FM, Helmiradio, HitMix, Kantriradio, Loop, Radio Rock sekä Radio Suomipop. Yhtiön omistamia lehtiä ovat sanomalehdet Helsingin Sanomat ja Ilta-Sanomat sekä iso joukko Sanoma Lifestyle- ja Kids Media -yksiköiden aikakauslehtiä Aku Ankasta Gloriaan. Sanoma Media Finland omistaa myös Ruutu-suoratoistopalvelun. Sanoma Media Finland omisti aiemmin HS Metro-kaupunkilehden.