stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
August Schleicher
Elämänvaiheet > Jenan professori

Tässä tilanteessa Schleicher myös otti varovaisesti yhteyttä Jenan yliopistoon tiedustellen mahdollisuutta saada sieltä professuuria. Erinäisten varsin monimutkaisten järjestelyjen jälkeen hänelle avautuikin vuonna 1857 kunniaprofessuuri opetusalanaan vertaileva kielentutkimus ja saksan kieli. Tähän vaiheeseen kuuluu Schleicherin teos Die Deutsche Sprache (1860). Schleicher lähti Jenaan suurin toivein, olihan hänen isänsäkin Jenan kasvatti. Pian hän kuitenkin huomasi olevansa saareke Jenan filosofisen tiedekunnan äärimmäisen konservatiivisten professorien joukossa. Lisäksi yliopiston resurssit olivat huonoissa kantimissa. Omaa asemaansa ja tilannettaan Schleicher luonnehtikin seuraavin sanoin: "Jena on iso räme, ja minä olen sen sammakko." Sammakko sai kuitenkin hengenheimolaisen, kun Ernst Haeckel (1834–1919) sai nimityksen vertailevan anatomian professoriksi Jenaan v. 1862. Kolmentoista vuoden ikäerosta huolimatta heistä tuli heti läheiset ystävät.
Jenassa Schleicher julkaisi indoeuropeistisen pääteoksensa Compendium der vergleichenden Grammatik der indogermanischen Sprachen (1861–1862). Siitä lähtien ystävyys Haeckeliin oli ohjaamassa Schleicherin ajattelua entistäkin vahvemmin biologiseen ja evolutionistiseen suuntaan, mistä ovat osoituksena kirjoitelmat Die Darwinsche Theorie und die Sprachwissenschaft (1863) ja Die Bedeutung der Sprache für die Naturgeschichte des Menschen (1865). Schleicherin (kuten myös Haeckelin) "darwinismi" oli kuitenkin vanhaa viiniä uudessa leilissä.
Schleicher toimi myös Venäjän tiedeakatemian kirjeenvaihtajana, ja slavistiset työt olivatkin erityisesti hänen sydäntään lähellä. Kuolleen ja huonosti dokumentoidun polabin kielen kielioppia (Laut- und Formenlehre der polabischen Sprache, 1871) Schleicher piti parhaimpana työnään. Tämä kielioppi oli ensimmäinen osa Schleicherin päätyökseen kuvittelemasta laajasta slaavilaisten kielten vertailevasta kieliopista (Die vergleichende Grammatik der slawischen Sprachen).
Schleicher kuoli Jenassa 6. joulukuuta 1868 vain 47 vuoden iässä. Kuoleman välitön syy oli ylirasituksen aiheuttama keuhkotulehdus.
Tieteellinen ajattelu

Aikaisemmin oli konventionaalisessa historiografiassa tapana jakaa August Schleicherin tieteellinen elämä kahden kasvun kauteen: aloitti Hegelin ja Humboldtin inspiroimana, lopetti darwinistina. Tämä vanha näkemys on kuitenkin vakuuttavasti kumottu. Kaikkiaan Schleicherin tieteellinen ajattelu oli alusta lähtien varsin valmista, eikä se olennaisesti muuttunut hänen uransa aikana.
Tieteellinen ajattelu > Schleicherin kielitypologia

Väiteltyään ja habilitoiduttuaan Schleicher piti ensimmäisen julkisen esitelmänsä Bonnin yliopiston juhasalissa 27.6.1846. Esitelmässään hän käsitteli laajasti vertailevan kielitieteen arvoa ihmiskunnalle. Schleicher ei suinkaan puhunut indoeuropeistina vaan pikemminkin hänen asenteensa oli yleiskielitieteellinen ja ennen kaikkea typologinen. Hän näki kielitieteessä myös poliittisen ulottuvuuden: myös kielellisistä vähemmistöistä on huolehdittava.
Schleicherin ensimmäinen teos, Zur vergleichenden Sprachengeschichte (1848), oli Hegelin ja Humboldtin inspiroima sikäli, että siinä viitattiin molempiin, kun taas viittaukset katoavat myöhemmissä teoksissa. Ajatukset pysyivät kuitenkin samoina. Jo tässä ensimmäisessä teoksessaan Schleicher jakaa kielet kolmeen perustyyppiin:
Isoloivat kielet, kuten kiina, jossa kieliopillisia suhteita ilmaistaan yksitavuisten sanajuurten järjestyksellä ja tooneilla. Schleicher arveli, etteivät isoloivat kielet pysty täysin ilmaisemaan kaikkia ajattelun mahdollisuuksia, koska niden rakenne on niin yksinkertainen.
Agglutinoivat kielet, kuten suomi ja turkki, joissa kieliopillisia suhteita ilmaistaan erilaisilla sanajuuriin tai -vartaloihin liitettävillä kieliopillisilla elementeillä (esimerkiksi suffikseilla), joilla on kiinteä merkitys.
Flekteeraavat kielet, kuten latina ja kreikka, joissa kieliopilliset suhteet ja sanamuodot muodostavat orgaanisen ykseyden.
Tieteellinen ajattelu > Compendium

Compendium der vergleichenden Grammatik der indogermanischen Sprachen (1861–1862) on Schleicherin lyhyeksi jääneen elämän pääteos, vaikka hän itse ei näin ajatellut. Tässäkin teoksessa entiset teoreettiset sitoumukset ovat voimassa: kielioppi (äänneoppi, muoto-oppi, merkitysoppi, lauseoppi) on osa ihmisen luonnonhistoriaa; on erotettava toisistaan yleinen, universaalinen kielioppi ja yksittäisten kielten kielioppi; kielen elämässä on kaksi suurta, sisäisesti jäsentyvää vaihetta: synty (Werden) ja rappio (Verfall); lingvistiikan tehtävänä on niiden lakien muotoaminen, joiden mukaan kielet muuttuvat.
Compendium sisältää myös indoeurooppalaisten kielten klassisen sukupuudiagrammin. Tässä teoksessa Schleicher on myös luopunut aikaisempien komparatistien tavasta käyttää sanskritin sanoja esimerkkeinä kantakielen sanoista. Sen sijaan Schleicher rekonstruoi kantakielen sanajuuria, joiden eteen hän kirjoitti asteriskin. Hän käytti kuitenkin avainkielenä edelleen sanskritia ja piti kreikan ja latinan /a, e, o/ -sarjaa myöhempänä uudennoksena, mistä nuorgrammaatikot sittemmin häntä löylyttivät.
Tieteellinen ajattelu > Schleicherin sosiaalidarvinismi

Charles Darwinin Lajien synty ilmestyi vuonna 1859 ja sai heti suurta huomiota. August Schleicher ja Ernst Haeckel ystävystyivät vuonna 1862, ja joidenkin kuukausien päästä Haeckel ohjasi ystävänsä tutustumaan teoksen saksalaiseen kommentoituun käännökseen, kun Schleicher oli osoittanut olevansa kiinnostunut puutarhanhoidosta ja "mikroskooppisesta botaniikasta". Lukukokemuksensa Schleicher kirjasi Haeckelille lähettämässään "avoimessa kirjeessä", kirjasessa Die Darwinsche Theorie und die Sprachwissenschaft (1863).
Historian standardiesityksissä Schleicheria ja Haeckeliä on tapana pitää darvinisteina. Monet darvinismin puolustajat kiistävät tämän asian heiltä tulleen sosiaalidarvinismin huonon maineen vuoksi. Sanotaan esimerkiksi, että Darwinin teokseen tutustuminen ei saanut Schleicheria muuttamaan niitä teoreettisia pitäymyksiään, jotka hänellä oli ollut jo ennen Darwinia. Pikemminkin Schleicher katsoi saaneensa Darwinilta vahvistuksen sille katsomukselleen, että kielet ovat organismeja, jotka syntyvät, kukoistavat ja kuolevat sekä kasvien tapaan lisääntyvät ja tuottavat jälkeläisiä. Sanotaan, että Schleicher ei tavoittanut Darwinin perusideaa luonnonvalinnasta, niin kuin ei myöskään Haeckel.
Darwin kuitenkin itse piti Schleicherin tulkintoja osuvina viitaten tähän suoraan teoksessaan The Descent of Man. Lisäksi Darwin lainaa samassa teoksessaan Max Müllerin kirja-arviota Schleicherin teoksen englanninnoksesta Darwinism Tested by the Science of Language:
Schleicherin muu kirjallinen tuotanto

Schleicher kirjoitti muustakin kuin kielitieteestä, esimerkiksi puutarhanhoidosta. Tässä luetellaan Schleicherin laajasta tuotannosta ainoastaan keskeiset teokset. Täydellisen luettelon antaa Dietze (1966: 165-182).
Schleicherin muu kirjallinen tuotanto > Bonnin aika

Ueber den Wert der Sprachvergleichung. Zeitschrift für die Kunde des Morgenlandes 7, 1850, 25-46. [Bonnin yliopiston juhlasalissa 27.6.1846 pidetty puhe].
Sprachvergleichende Untersuchungen[, I]. Zur vergleichenden Sprachengeschichte. Bonn: H.B.König, 1848.
Linguistische Untersuchungen, II. Die Sprachen Europas in systematischer Übersicht. Bonn: H.B.König, 1850. [Uusi painos, toim. E.F.K.Koerner. Amsterdam: John Benjamins, 1982.]
Schleicherin muu kirjallinen tuotanto > Prahan aika

Formenlehre der kirchenslawischen Sprache. Bonn: H.B.König, 1852. [Jälkipainos: Hildesheim: Verlag Gerstenberg, 1976.]
Die ersten Spaltungen des indogermanischen Urvolkes. Allgemeine Monatsschrift für Wissenschaft und Literatur, 786‑787.
Handbuch der Litauischen Sprache. Weimar: H.Böhlau, 1856-1857.
Litauische Märchen, Sprichworte, Rätsel und Lieder. Weimar: H.Böhlau, 1857.
Volkstümliches aus Sonneberg im Meininger Oberlande. Lautlehre der Sonneberger Mundart. Weimar: H.Böhlau, 1858.
Schleicherin muu kirjallinen tuotanto > Jenan aika

Die Deutsche Sprache. Stuttgart: J.G.Cotta, 1860.
Compendium der vergleichenden Grammatik der indogermanischen Sprachen. Kurzer Abriss der indogermanischen Ursprache, des Altindischen, Altiranischen, Altgriechischen, Altitalischen, Altkeltischen, Altslawischen, Litauischen und Altdeutschen. Weimar: H.Böhlau, 1861-1862.
Die Darwinsche Theorie und die Sprachwissenschaft. Offenes Sendschreiben an Herrn Dr. Ernst Haeckel. Weimar: H.Böhlau, 1863.
Die Bedeutung der Sprache für die Naturgeschichte des Menschen. Weimar: H.Böhlau, 1865.
Christian Donalitius Litauische Dichtungen (mit litauisch-deutschem Glossar herausgegeben von A. Schleicher), St. Petersburg: Russische Akademie der Wissenschaften, 1865.
Eine fabel in indogermanischer ursprache. Beiträge zur vergleichenden Sprachforschung 5, 1868, 206–208.
Laut- und Formenlehre der polabischen Sprache. St. Petersburg: Kaiserliche Akademie der Wissenschaften, 1871.
Kirjallisuus

Dietze, Joachim (1966) August Schleicher als Slawist. Sein Leben und Werk in der Sicht der Indogermanistik. Berlin: Akademie Verlag.
Di Gregorio, Mario A. (2005) From here to eternity. Ernst Haeckel and scientific faith. Göttingen: Vandenhoeck & Ruprecht.
Koerner, E.F.Konrad (1975) Ursprung und Geschichte der Besternung in der historischen Sprachwissenschaft. Eine historiographische Notiz. Zeitschrift für vergleichende Sprachforschung 89, 185–190.
Koerner, E.F.Konrad (1982) The Schleicherian paradigm in linguistics. General Linguistics 22, 1–39 [ = August Schleicher, Die Sprachen Europas in systematischer Übersicht: Linguistische Untersuchungen (E.F. Konrad Koerner, toim.), XXIII*–LXXI*. Amsterdam & Philadelphia: John Benjamins].
Maher, John Peter (1966) More on the history of the comparative method. The tradition of Darwinism in August Schleicher’s work. Anthropological Linguistics 8, 1–12 [ = Introduction. Linguistics and evolution theory. Three essays by August Schleicher, Ernst Haeckel and Wilhelm Bleek (toim. Konrad Körner), XVI-XXX. Amsterdam & Philadelphia: John Benjamins Publishing Company, 1983].
Morpurgo Davies, Anna (1987) “Organic” and “Organism” in Franz Bopp. Biological metaphor and cladistic classification' (Hoenigswald, Henry M. & Linda F. Wiener, toim.), 81–107. Philadelphia: University of Pennsylvania Press.
Nerlich, Brigitte (1989) The evolution of the concept of “linguistic evolution” in the 19th and 20th century. Lingua 77, 101-112.
Schmidt, Johannes (1870) Nachruf. August Schleicher. Beiträge zur vergleichenden Sprachforschung 6, 251–256.
Schmidt, Johannes (1890) Schleicher, August. Allgemeine deutsche Biographie 31, 402–415.
Benjamin Thomsen

Benjamin Thomsen
Benjamin Thomsen (s. 25. elokuuta 1987) on kanadalainen alppihiihtäjä. Hän on erikoistunut vauhtilajeihin, syöksylaskuun ja supersuurpujotteluun.
Thomsen kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Kvitfjellissä maaliskuussa 2010. Ensimmäiset pisteensä hän saavutti joulukuussa 2010 sijoituttuaan 16:nneksi Val Gardenan syöksylaskussa. Kymmenen parhaan joukkoon hän laski ensimmäisen kerran 4. helmikuuta 2012 oltuaan Chamonix'n syöksylaskussa viides. Viikkoa myöhemmin hän sijoittui toiseksi Sotšin syöksylaskukilpailussa.
Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 Thomsen sijoittui syöksylaskussa 18:nneksi ja supersuurpujottelussa 19:nneksi. Schladmingissa 2013 hän oli syöksylaskussa 17:s ja supersuurpujottelussa 19:s. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui syöksylaskussa 19:nneksi. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän oli syöksylaskussa seitsemäs ja supersuurpujottelussa 17:s.
CASA CN-235

| CASA CN-235 |
| --- | --- |
 Espanjan ilmavoimien CASA CN-235M-100.
Tyyppi:  kuljetus-/merivalvontakone
Alkuperämaa:   Espanja  Indonesia
Valmistaja:  CASA IPTN
CASA/IPTN CN-235 on kaksimoottorinen kuljetuskone, jonka ovat kehittäneet yhdessä espanjalainen CASA ja indonesialainen IPTN paikallisliikennekoneeksi ja sotilaskuljetuksiin. Sen tärkeimpiä tehtäviä ovat merivalvonta, tiedustelu ja lentokuljetukset. Sen merkittävin käyttäjä on Turkki, jolla on 61 konetta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
AirTech CN-235MP / MPA, Naval Technology -sivusto
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:CASA/IPTN CN-235
Käännös suomeksi
Brothers in Arms (pelisarja)

| Brothers in Arms |
| --- | --- |
Julkaisija:  Ubisoft
Lajityyppi:  toimintapeli
Ensijulkaisu:  Brothers in Arms: Road to Hill 30 (2005)
Viimeisin julkaisu:  Brothers in Arms: Hell’s Highway (2008)
Aiheesta muualla
MobyGames
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Brothers in Arms on Ubisoftin julkaisema videopelisarja, johon kuuluvat:
Brothers in Arms: Road to Hill 30 (2005)
Brothers in Arms: Earned in Blood (2005)
Brothers in Arms: D-Day (2006), PlayStation Portable
Brothers in Arms: Hell’s Highway (2008)
Pelisarja on toiseen maailmansotaan sijoittuva toimintapelien sarja.
Aiheesta muualla

Pelisarja MobyGamesissä (englanniksi)
Belinda Lee

Belinda Lee elokuvassa La lunga notte del ’43 vuonna 1960.
Belinda Lee (15. kesäkuuta 1935 Budleigh Salterton, Iso-Britannia – 12. maaliskuuta 1961) oli englantilainen näyttelijä.
Esiinnyttyään opiskelijana Royal Academy of Dramatic Artissa Lee sai vuonna 1954 sopimuksen Rank Studiosilta.
Lee oli vuosina 1954–1959 naimisissa valokuvaaja Cornel Lucasin kanssa. Avioeron jälkeen hän muutti Italiaan jatkamaan elokuvauraansa.
Lee kuoli 25-vuotiaana auto-onnettomuudessa Kaliforniassa.
Filmografiaa

Hassu dekkari (Who Done It?, 1956)
Valkean sisaren lamppu (The Feminine Touch, 1956)
Silminnäkijä (Eyewitness, 1956)
Varkaita oomme kaikki (The Big Money, 1956)
Giljotiinin varjossa (Dangerous Exile, 1957)
Himottu nainen (Ce corps tant désiré, 1958)
Rättikauppiaat (I Magliari, 1959)
Messalina (Messalina Venere imperatrice, 1960)
La lunga notte del ’43 (1960)
Konstantinus Suuri (Constantino il Grande, 1960)
Rooman kummitukset (Fantasmi a Roma, 1961)
V – The New Mythology Suite

| V: The New Mythology Suite Symphony X |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Trax East Studiolla, Mix-o-lydian Studiolla ja Symphony X Dungeonissa
 Julkaistu: 10. lokakuuta 2000
 Tuottaja(t): Eric Rachel ja Michael Romeo
 Tyylilaji: Progressiivinen metalli  Neoklassinen metalli
 Kesto: 62.48
 Levy-yhtiö: InsideOut
Symphony X:n muut julkaisut
| Prelude to the Millennium 1999 | V: The New Mythology Suite 2000 | Live on the Edge of Forever 2001 |
V: The New Mythology Suite on progressiivisen metalliyhtyeen Symphony X:n viides studioalbumi. Se on konseptialbumi ja käsittelee Atlantis-myyttiä, vanhaa Egyptin mytologiaa ja astrologiaa. Albumi sisältää Verdin, Bachin, Mozartin ja Bartókin musiikkia.
V: The New Mythology Suite on ensimmäinen albumi, jossa soittaa basisti Michael Leopond. Tämän vaihdoksen jälkeen Symphony X:n viidestä jäsenestä kolme on etunimeltään Michael.
Kappaleet

Prelude – 1.07
Evolution (The Grand Design) – 5.20 (säv. Allen, Pinnella, Romeo, Rullo)
Fallen – 5.51 (säv. Allen, Lepond, Pinnella, Romeo, Rullo)
Transcendence (Segue) – 0.38 (säv. Romeo)
Communion and the Oracle – 7.35 (säv. Pinnella, Romeo, Rullo)
The Bird-Serpent War / Cataclysm – 4.02 (säv. Pinnella, Romeo)
On the Breath of Poseidon (Segue) – 3.01 (säv. Romeo)
Egypt – 7.04 (säv. Allen, Lepond, Pinnella, Romeo, Rullo)
The Death of Balance / Lacrymosa – 3.42 (säv. Romeo, Rullo)
Absence of Light – 4.58 (säv. Allen, Pinnella, Romeo)
A Fool's Paradise – 5.48 (säv. Allen, Pinnella, Romeo)
Rediscovery (Segue) – 1.24 (säv. Pinnella, Romeo)
Rediscovery (Part II) - The New Mythology – 12.01 (säv. Allen, Pinnella, Romeo, Rullo)
Kokoonpano

Russell Allen – laulu
Michael Romeo – kaikki sähkö- ja akustiset kitarat, taustalaulu
Michael Pinnella – kosketinsoittimet, taustalaulu
Michael Lepond – basso
Jason Rullo – rummut ja lyömäsoittimet
Arvostelut

AllMusic:
Soundi:
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
V:n tarina (Arkistoitu – Internet Archive)
V – The New Mythology Suite Discogsissa. (englanniksi)
Albumi V – The New Mythology Suite Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Bredis

| Bredis |
| --- | --- |

Sijainti:  Sinimäentie 18, Laajalahti, Espoo
Koordinaatit:  
Avattu:  2019, laajennusosa 2021
Kerrospinta-ala:  23 000 m²
Bredis on retail park -tyyppinen ostoskeskus Espoon Laajalahdessa. Se sijaitsee Tapiolan Golfkentän pohjoispuolella ja Turunväylän eteläpuolella.
Bredis rakennettiin kahdessa vaiheessa. Ensimmäinen vaihe valmistui 2019 ja toinen 2021. Toinen vaihe kattaa noin kolmasosan kauppakeskuksen myyntipinta-alasta. Ensimmäisen vaiheen rakennuksissa sijaitsee muun muassa sisustusliike, elektroniikkaliike ja urheilutarvikkeita myyvä outlet-liike. Toisen vaiheen rakennuksissa sijaitsee muun muassa pizzeria, kuntosali ja eläintarvikkeita myyvä liike. Kokonaisuuteen kuuluu myös päivittäistavaraliike.
Brediksen maanpäällinen pysäköintialue sijaitsee liikkeiden välissä.
Toisen rakennusvaiheen kattorakenteet toteutettiin Lehto Oy:n suurkattoelementein, jotka on nopea asentaa. Tapiolan Golfkenttä ei sijaitse Tapiolassa, vaan Laajalahden läntisimmässä osassa Tapiolan luoteispuolella.
Bredäng

Bredängsparken.
Bredäng on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella (Söderort), ja kuuluu hallinnollisesti Skärholmenin kaupunginosa-alueeseen. Sitä rajaavat Mälarhöjdenin ja Sätran kaupunginosat, sekä Huddingen ja Ekerön kunnat. Kaupunginosa muodostettiin vuonna 1962, ja se on maa-alaltaan 2,09 neliökilometrin suuruinen. Vuonna 2004 siellä asui keskimäärin 9 103 ihmistä. Kaupunginosalla on Mälaren-järven rantalinjaa noin 1,5 kilometrin verran.
Vuosina 1926-1956 Bredäng tunnettiin nimellä Jakobsberg. Siellä sijaitsee Bredängin metroasema.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tukholman kaupunginosat
Cemal Reşit Rey

Cemal Reşit Reyn muistolaatta
Cemal Reşit Rey (25. syyskuuta / 25. lokakuuta 1904 Jerusalem – 7. lokakuuta 1985) oli turkkilainen säveltäjä, kapellimestari ja pianisti. Yhdessä Necil Kazım Aksesin, Hasan Ferit Alnarin, Ulvi Cemal Erkinin ja Ahmed Adnan Saygunin kanssa hän muodosti Turkin viisikoksi kutsutun säveltäjäryhmän.
Reyn isä oli diplomaatti, kirjailija Ahmet Reşit Rey, joka toimi Jerusalemin ja sitten Aleppon ottomaanikuvernöörinä. Rey opiskeli Pariisin konservatoriossa, jossa sai pianonsoiton opetusta Marguerite Longilta. Ensimmäisen maailmansodan aikana Rey joutui lähtemään Geneveen jatkamaan opintojaan, mutta hän palasi Pariisiin vuonna 1919. Siellä hän jatkoi opiskelua Longin johdolla, minkä lisäksi opiskeli sävellystä Gabriel Faurén ja orkesterinjohtoa Henri Defossén johdolla.
Vuonna 1932 Rey pääsi opettamaan pianonsoittoa ja sävellystä Istanbulin konservatorioon. Vuonna 1943 hän perusti Istanbuliin kaupungin ensimmäisen jousiorkesterin. Tästä orkesterista tuli vuonna 1945 kaupunginorkesteri, ja myöhemmin se otti käyttöön nimen Istanbulin valtionsinfoniaorkesteri. Rey oli myös yksi filharmonisen seuran perustajista Istanbulissa 1946. Hän toimi johtajana ja neuvonantajana Ankaran ja Istanbulin radioissa vuosina 1938–1949. Vuonna 1985 hän sai nimityksen Mimar Sinan -yliopiston valtionkonservatorion taiteilijaprofessoriksi. Maaliskuussa 1989 Istanbuliin avattiin säveltäjän mukaan nimetty Cemal Reşit Rey -konserttisali.
Rey omaksui musiikkiinsa aluksi impressionistisia vaikutteita ja sittemmin turkkilaisen kansanmusiikin tyylillisesti länsimaalaistettuja muotoja. Hänen tuotannossaan ovat edustettuina lukuisat länsimaalaiset genret, kuten sävelruno, muunnelma, sinfonia, konsertto ja ooppera. Sinfonioita hän sävelsi kaksi; konsertot hän sävelsi viululle ja pianolle.
Carlos Mariano Pérez Eslava

Carlos Mariano Pérez Eslava (24. marraskuuta 1907 – 25. maaliskuuta 1985) oli argentiinalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 9. heinäkuuta 1933 ja nimitettiin Comodoro Rivadavian hiippakunnan piispaksi 13. maaliskuuta 1957. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Germiniano Esorto, jota avustivat Vladimiro Boric Crnosija ja José Borgatti. Pérez Eslava asetettiin virkaansa 6. heinäkuuta.
Pérez Eslava nimitettiin 26. joulukuuta 1963 ja asetettiin 11. huhtikuuta 1964 Saltan arkkihiippakunnan arkkipiispaksi. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle 7. tammikuuta 1984.
Cantini-museo

| Cantini-museo |
| --- | --- |

 Façade du musée Cantini rue Grignan (1er octobre 1936).
Tyyppi:  Taidemuseo 
Sijainti:  Marseille 
Perustettu:  1936
Kotisivut:  Cantini-museo
Koordinaatit:  43°17′31″N, 5°22′41″E
 fiCantini-museo 
Cantini-museo eli Musée Cantini on taidemuseo Ranskan Marseillessa. Sen kokoelmat koostuvat nykytaiteesta, erityisesti ajalta 1900–1960. Museon on perustanut kuvanveistäjä ja mesenaatti Jules Cantini.
Museon kokoelmissa on teoksia muun muassa taiteilijoilta Nicolas de Staël (Harmonie rouge, bleue et noire, 1951), Fernand Léger (Nature morte au couteau, 1945), Oskar Kokoschka (Le port de Marseille, 1925), André Derain (Pinède Cassis, 1907), Max Ernst (Monument aux oiseaux, 1927).
Museosta varastettiin vuoden lopussa 2009 siellä näyttelyssä lainassa ollut Edgar Degas'n pastellityö Les Choristes. Syylliseksi epäiltynä otettiin kiinni museon yövartija.
Aiheesta muualla

Marseillen kaupungin sivustolla
RMN:n sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Carlos Manuel Escribano Subías

Bischof Carlos Manuel Escribano.

Carlos Manuel Escribano Subías (s. 15. elokuuta 1964 Carballo) on espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Zaragozan arkkihiippakuntaan Elías Yanes Alvarez 14. heinäkuuta 1996. Hänet nimitettiin Teruel y Albarracínin hiippakunnan johtoon 20. heinäkuuta 2010, ja piispaksi vihkiminen seurasi 26. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antonio María Rouco Varela, jota avustivat Renzo Fratini ja Elías Yanes Alvarez.
Urheilusukeltajat

Urheilusukeltajat ry (alun perin Sammakkokerho, sittemmin Vedenalainen Kerho Barracuda) on Suomen vanhin rekisteröity sukellusseura. Se on perustettu samana vuonna 1956 Sukeltajaliiton (alkuaan Urheilusukeltajain Liitto) kanssa. Seura on nyt (2014) pääkaupunkiseudun suurin sukellusseura ja siinä on yli 500 jäsentä.