stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Signe Brander
Elämä ja ura > Kaupunkikuvat

Branderin ominta alaa olivat maisema- ja miljöövalokuvat. Ateljeetyöskentely ja niin sanotut visiittikorttikuvat eivät innostaneet häntä. Brander kutsui itseään ennemmin kulttuurihistorialliseksi valokuvaajaksi. Hänen ensimmäiset säilyneet kaupunkikuvansa ovat vuodelta 1905, jolloin hän muun muassa kiipesi kuvaamaan Helsingin pääpaloaseman torniin.
Helsinkiin valittiin vuonna 1906 Muinaismuistolautakunta. Sen keskeisin tehtävä oli saada aikaan dokumentteja Helsingin katoamassa olevasta osasta. Sitä lautakunta palkkasi Branderin valokuvaamaan.
Brander aloitti valokuvausdokumentoinnin tammikuussa 1907 Kruununhaasta, jossa oli vielä jäljellä lukuisia empirekauden puutaloja. Sieltä hän siirtyi kevään aikana Vanhaankaupunkiin ja Itäisen Viertotien varrelle. Seuraavien vuosien kohteet löytyivät Töölöstä ja eteläisestä Helsingistä, ja vuonna 1912 Brander kuvasi Kaisaniemessä, Jätkäsaaressa, Sörnäisten ranta-alueella ja Pasilassa. Branderin piti alkujaan kuvata vain purku-uhan alla olevia rakennuksia. Tästä ajatuksesta kuitenkin luovuttiin pian, ja hän kuvasi kaikkia kiinnostavalta vaikuttavia kohteita. Kuvattavat rakennukset Brander ja lautakunta päättivät yhteisillä sunnuntairetkillä. Kuvausohjelmaa Brander sai toteuttaa itsenäisesti. Lautakunta oli hyvin yhteistyökykyinen ja ilmeisen ennakkoluuloton naispuolista kuvaajaa kohtaan.
Vaikka nainen valokuvaajana ei 1900-luvun alussa ollutkaan harvinaisuus, ei heitä liiemmin toiminut kaupunkikuvaajina. Se oli vaativa ala, sillä hankalissa kaupunkiolosuhteissa kuvaajalla piti olla teknistä osaamista, sommittelutaitoa ja kykyä luovaan ongelmaratkaisuun. Kuvauskaluston paino teki puuhasta fyysisesti vaativaa, ja Brander kuljetti usein tarvikkeensa vossikkakyydillä. Kaupunkikuvaaja tarvitsi ison kameran, jykevän jalustan, objektiiveja, negatiivilevyjä ja kuvakasetteja. Hankalimmilla kuvausretkillä oli ilmeisesti mukana myös apulainen, sillä Kallion kirkon torniin tai Kansallismuseon tornin rakennustelineillä kiipeily ei ollut kuvauskaluston kanssa helppoa.
Muinaismuistolautakunta oli jo vuoteen 1909 mennessä saanut niin ison kokoelman valokuvia, että se päätti pitää niistä koostuneen näyttelyn Valtion historiallisessa museossa Hakasalmen huvilassa. Näyttelyssä oli noin 400 kuvaa Branderilta. Lisäksi siellä oli esillä myös vanhempien valokuvaajien töitä.
Brander jatkoi vielä Helsingin kaupunginmuseon kuvaajana, kun Muinaismuistolautakunnasta tuli museon johtokunta. Työsuhde päättyi kuitenkin vuonna 1913, kun Branderin ja johtokunnan välille kehittyi ylitsepääsemättömiä erimielisyyksiä. Johtokunta ei ollut erottamispäätöksestä yksimielinen. Sen taustalla oli todennäköisesti se, että eräät johtokunnan miesjäsenet pitivät Branderia liian itsenäisenä ja omapäisenä. Branderin Helsingin dokumentointityön tuloksena oli 907 kuvaa muuttuvasta kaupunkinäkymästä.
Elämä ja ura > Loppuvaiheet

Branderin terveys alkoi 1930-luvulla heikentyä. Hänen oikea silmänsä sokeutui, ja vasemman silmänkin näkö heikkeni. Viherkaihista johtuneen näkökyvyn heikkenemisestä huolimatta Brander osallistui vielä 1930-luvulla aktiivisesti seuraelämään ja oli innostunut ja huumorintajuinen. Hän kertoi myös mielellään kuvausretkistään.
Brander joutui Kivelän sairaalaan 1941. Helsingin pommitusten takia Kivelän potilaita siirrettiin Sipooseen Nikkilän mielisairaalaan. Siirto johtui sota-ajan oloista, eikä Branderilla ollut mielenterveydellisiä ongelmia. Vuonna 1942 yli sata Nikkilän potilasta kuoli nälkään. Brander oli yksi kuolleista, ja hän kuoli todennäköisesti aliravitsemukseen ja vitamiinien puutteeseen. Brander haudattiin sairaalan hautausmaalle muiden kuolleiden potilaiden kanssa.
Tyyli ja tekniikka

Hyvän kuvaustekniikan lisäksi Branderilla oli piirustusopintojen ansiosta myös taiteellista näkemystä, ja parhaimmillaan hänen valokuvansa lähestyivät ilmaisultaan, sommittelultaan ja valonkäytöltään kuvataidetta.
Museoviraston valokuva-asiantuntijan Sirkku Döllen mukaan Branderin kuvissa näkyy selkeä näkemys arkkitehtuurivalokuvauksesta. Kartanokuvissa hän kuvasi erityisesti tilaajan kannalta merkityksellisiä päärakennuksia ja käytti paljon aikaa parhaimpien kuvakulmien etsimiseen.
Brander kuvasi usein mielellään auringonpaisteessa ja myötävalossa, koska kuvaaminen oli hidasta ja laitteisto raskasta. Tällaisissa valo-oloissa hän pystyi pienentämään suljinaukkoa ja lyhentämään valotusaikaa. Brander ei kuitenkaan aina odottanut optimaalista kuvausolosuhdetta, vaan hän kuvasi myös vastavaloon.
Branderille tyypillistä oli ottaa moniin kaupunkikuviinsa mukaan myös ihmisiä. Hän sommitteli ensin pääkohteensa eli talon tai kadunpätkän ja sitten pyysi ohikulkijoita pysymään paikallaan. Branderista kirjoittaneen Jan Alancon mukaan Brander oli tyypillisimmillään katukuvissa, joissa oli mukana ihmisiä. Satunnaiset ohikulkijat ilmeisesti suhtautuivat positiivisesti valokuvaamiseen, ja taidehistorioitsija Riitta Konttisen mukaan Branderin kuvista ilmenee halu kertoa ihmisten elämästä. Konttinen vertaa Branderia tässä suhteessa I. K. Inhaan. Kartanokuvissa on hyvin harvoin mukana isäntäväkeä, mutta joissakin pihakuvissa Brander on käyttänyt leikkiviä lapsia tilanteen elävöittämiseksi.
Brander otti suurimman osan kuvistaan vaakasuunnassa. Noin 900 Helsinki-kuvan joukossa on vain kahdeksan pystykuvaa. Brander käytti kamerassaan lasilevynegatiiveja. Hänen ensimmäiset negatiivinsa olivat kokoa 12 × 24 senttimetriä, ja yksi painoi 180 grammaa. Näiden rinnalla hän alkoi käyttää 80 gramman painoisia, 12 × 18 senttimetrin negatiiveja, ja ne vakiintuivat vakiokooksi. Vihdissä vuosina 1929 ja 1930 tehdyissä kuvauksissa hän käytti 9 × 12 senttimetrin negatiiveja, jotka painoivat 40 grammaa.
Merkitys ja kuvakokoelmat

Branderin kuvat ovat merkittäviä sekä Helsingin kaupunkihistorian että Suomen kartanoiden historian dokumentteja. Helsingistä otetut kuvat ovat Helsingin kaupunginmuseon valokuvakokoelman perusta. Branderin kuvia on Helsingin kaupunginmuseon lisäksi Museoviraston, Amos Andersonin taidemuseon ja Rautatiemuseon kokoelmissa. Hänen kuviaan oli ensimmäisen kerran esillä vuonna 1909 järjestetyssä näyttelyssä. Helsingin kaupunginmuseo puolestaan järjesti vuonna 1973 Amos Andersonin taidemuseossa laajan ”Signe Brander Helsingin valokuvaajana” -näyttelyn.
Helsinki-kuvissa on lähdeaineistoa kaupungin rakentamisen ja helsinkiläisen arjen historiaan. Katunäkymiä tallentaessaan Brander ikuisti myös jalankulkijoita, työntekijöitä, leikkivä lapsia ja hevosajoneuvoja. Branderin kartanokuvat ovat myös tärkeää todistusaineistoa Suomen kartanojen historiasta. Monet kartanoista on sittemmin uudistettu kokonaan, ja toisaalta osa kartanoista on joko tuhoutunut tai purettu.
Helsingin kaupunginmuseo julkaisi vuonna 2017 Branderin Helsinki-kuvat vapaasti kaikkien käytettäväksi Helsinkikuvia-verkkopalvelussa. Branderin syntymän 150-vuotisjuhlapäivänä vuonna 2019 museo puolestaan avasi Aikakone 2.0 -nimisen tilainstallaation, jossa projisoidaan virtuaalitekniikan avulla muun muassa Branderin panoraamakuvia.
Kunnianosoituksia ja kulttuuriviitteitä

Helsingin kaupunginvaltuutettu Ilkka Taipale teki vuonna 2009 aloitteen Branderin muistomerkistä. Vuonna 2018 Signe Braderin kunniaksi paljastettiin kaksi muistolaattaa Nikkilässä. Stadin Slangi ry:n muistolaatta on Nikkilän entisen mielisairaalan hautausmaan kivimuurissa. Helsingin kaupunginmuseon ystävien opaslaatta on Nikkilän sairaalan Juhlarakennuksen juhlasalin seinällä.
Sarjakuvataiteilija Timo Mäkelä julkaisi vuonna 2018 sarjakuva-albumin Neiti Brander. Mäkelän Neiti Brander -aiheisia sarjakuvia oli sitä ennen julkaistu jo Helsingin kaupungin Helsinki-info-lehdessä. Mäkelän kirja keskittyy 1900-luvun alkuvuosiin, jolloin Brander kuvasi Helsingin katukuvaa. Kirjailija Pirkko Soinisen romaani Signe julkaistiin vuonna 2024. Elämäkertaromaanissa Brander muistelee elämäänsä Nikkilän sairaalassa. Teos on suurelta osalta fiktiivinen, ja Soinisen mukaan sen tärkeimmät lähteet ovat Branderin ottamat valokuvat.
Helsinki päätti vuonna 2021 antaa nimen Signe Branderin terassi Hakaniemenrannan eteläpuolelle täyttömaalle lähitulevaisuudessa rakennettavalle ranta-alueelle. Alueelle tulee myös Signe Branderin kuja.
Kuvagalleria

Muistolaatta Nikkilän sairaalan Juhlatalon juhlasalin seinällä.
Muistolaatta Nikkilän mielisairaalan entisellä hautausmaalla.
Kristianiankadun ja Kulmakadun risteyksen kalliosta pihaa. Brander kuvasi Helsinkiä talvisin varsinkin varhaisvuosina.
Vanha puinen Pitkäsilta, joka korvattiin vuonna 1912 kivisellä sillalla.
Mariankadun saunaa Brander kuvasi reportaasimaisesti, ja hän otti muutaman katukuvan ja sisältä kahdeksan kuvan sarjan. Kuvassa on saunan kylvettäjä.
Vuokrataloja Itäisellä Viertotiellä. Brander tyypillisesti sommitteli pää­kohteen ja otti kuvaan mukaan ihmisiä.
Brander ehti kuvata ennen isompia toimeksi­antojaan muun muassa Zachris Topeliuksen hautajaisissa.
Kirjallisuutta

Alanco, Jan & Pakarinen, Riitta: Signe Brander: Foto Signe Brander – Valokuvia Helsingistä ja helsinkiläisistä vuosilta 1907–1913.  Helsinki:  Helsingin kaupunginmuseo, 2009.  ISBN 978-952-223-482-7
Alanco, Jan et al.: Signe Brander. Panoraamoja – Panoramavyer.  Helsinki:  Helsingin kaupunginmuseo, 2016.  ISBN 978-952-331-035-3
Lukkarinen, Ville: Signe Brander myöhästyneenä sotareportterina.  (Teoksessa Jukka Kukkonen ja Tuomo-Juhani Vuorenmaa (toim.) Varjosta, Tutkielmia suomalaisen valokuvan historiasta)  Helsinki:  Suomen valokuvataiteen museo, 1999.  ISBN 951-9086-56-0
Karjanoja, Matti: Rinnastuksia: Signe Branderin kuviin Helsingistä.  Helsinki:  Tammi, 1983.  ISBN 951-30-5802-6
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Signe Brander Wikimedia Commonsissa
Korhonen, Anna: Signe Brander kaupunkikuvaajana Yle Vintti.
Himberg, Petra: Signe Brander tallensi katoavan Helsingin Ylen Elävä arkisto.
Signe Brander (Helsingin kaupunginmusoen kokoelman kuvia) Pinterest.
Helsinkikuvia-sivuston Brander-kokoelma
Brander, Signe hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi 
Taiteenala:  Musée d'Orsay  Photographers' Identities  RKD Artists 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef 
Signe Branderin perhe. Kuvassa vasemmalta Signe (10 v.), Walter (12 v.), Gerda (15 v.), Ellen tai Ellan? (17 v.), Harald (13 v.), Linnea (kahdeksan v.), isä Albert (s. 1827) ja äiti Jenny (s. 1828), joiden välissä Einar (viisi v.).
Helsingin Muinaismuistolautakunta ja valokuvaaja Signe Brander sunnuntairetkellä katsastamassa kuvauskohteita.
Porvoon Jakkarilan kartanossa Brander kuvasi vuonna 1910.
Tervalammen kartanon Brander kuvasi todennäköisesti vuonna 1915 Herrgårdar i Finland -teosta varten.
Helsingin kaupunginmuseon yksikön­päällikkö Riitta Pakarisen mukaan Brander lähestyy joissakin kuvissaan aikansa kuva­taidetta. Pyykinpesijöitä Leppäsuolla esittelevä kuva on yksi näistä. Brander on nähnyt asetelman luomiseksi vaivaa, sillä hän on käytännössä joutunut asettelemaan kuvattavat paikoilleen.
Katulyhdyn puhdistaja on yksi Branderin harvoista pysty­kuvista.
Nimellispalkka

Nimellispalkka on työstä maksettava rahasumma.
Käsitteenä nimellispalkka eroaa reaalipalkasta siten, että se ei kuvaa palkan varsinaista ostovoimaa.
Jos nimellispalkat nousevat vähemmän kuin inflaation verran, reaaliansio eli palkan ostovoima laskee: palkalla voi ostaa vähemmän tavaroita tai palveluita.
Tomáš Tatar

| Tomáš Tatar |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. joulukuuta 1990 (ikä 34) Ilava, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:   Slovakia
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  178 cm
Paino:  80 kg
Seura
Seura:  New Jersey Devils
Sarja:  NHL
Pelinumero:  90
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2008–
Aik. seurat:  HKm Zvolen (SloEL) Grand Rapids Griffins (AHL) ŠHK 37 Piešťany (SloEL) Detroit Red Wings (NHL) Vegas Golden Knights (NHL)   Montreal Canadiens (NHL)   Colorado Avalanche (NHL)   Seattle Kraken (NHL)
NHL-varaus:  60. varaus, 2009 Detroit Red Wings
KHL-varaus:  15. varaus, 2009 SKA Pietari
Tomáš Tatar (s. 1. joulukuuta 1990 Ilava, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue New Jersey Devilsissä. Tatar on Detroit Red Wingsin 3. kierroksen varaus NHL:n varaustilaisuudessa 2009. Pienehkön Tatarin vahvuudet ovat hyökkäyspelissä.
Ura

Tatar aloitti jääkiekon HK Dubnican joukkueessa. Hän siirtyi sieltä 17-vuotiaana kaudeksi 2007–2008 HK Dukla Trenčín A-nuoriin. Tatar voitti tehoilla 41+35=76 Slovakian A-nuorten runkosarjan piste- ja maalipörssin. Hän siirtyi kaudeksi 2008–2009 pelaamaan HKm Zvolenin joukkueeseen ja tulokaskausi Slovakian Extraliigassa toi 48 runkosarjaottelussa tehot 7+8=15.
Detroit Red Wings varasi Tatarin 60. pelaajana kesällä 2009. Hän oli varaustilaisuuden toisena varattu slovakialaispelaaja Richard Pánikin jälkeen. Samana kesänä Tatarin varasi myös KHL-joukkue SKA Pietari ensimmäisellä kierroksella 15. pelaajana sekä OHL-joukkue Kitchener Rangers kuudentena pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa. Elokuussa 2010 Rangers kuitenkin kauppasi hänen oikeudet Plymouth Whalersille, mutta Tatar teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Red Wingsin kanssa ja siirtyi jo ennen ensimmäistäkään OHL-ottelua AHL-joukkue Grand Rapids Griffinsiin syyskuussa. Hän pelasi siellä koko kauden ja teki 58 runkosarjaottelussa tehot 16+16=32.
Tatar teki NHL-debyyttinsä kaudella 2010–2011. Hän pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 31. joulukuuta 2010 New York Islandersia vastaan ja teki debyytissään myös maalin Dwayne Rolosonin taakse. Yhteensä Tatar pelasi kauden aikana yhdeksän NHL-ottelua. AHL:n puolella hän teki 70 runkosarjaottelussa tehot 24+33=57, joilla Tatar oli Griffinsin toiseksi paras pistemies Ilari Filppulan jälkeen sekä Francis Parén kanssa joukkueen toiseksi paras maalintekijä Jamie Tardifin jälkeen.
Siirtotakarajalla helmikuussa 2018 Tatar siirtyi laajennusjoukkue Vegas Golden Knightsiin kolmea varausvuoroa vastaan.
Syyskuussa 2018 Tatar siirtyi Montreal Canadiensiin osana kauppaa, jossa Max Pacioretty siirtyi Vegasiin vaihdossa Tatariin, Nick Suzukiin ja toisen kierroksen varausvuoroon 2019.
Elokuussa 2020 Tatar teki vapaana agenttina New Jersey Devilsin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä yhdeksän miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Syyskuussa 2023 Tatar siirtyi vapaana agenttina yksivuotisella ja 1,5 miljoonan dollarin arvoisella sopimuksella Colorado Avalancheen.
Joulukuussa 2023 Avalanche kauppasi Tatarin Seattle Krakeniin vaihdossa viidennen kierroksen varausvuoroon vuoden 2024 varaustilaisuudessa.
Heinäkuussa 2024 Tatar palasi vapaana agenttina Devilsiin vuoden mittaisella ja 1,8 miljoonan dollarin arvoisella sopimuksella.
Maajoukkue

| Mitalit> Maa:   Slovakia.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Slovakia.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Slovakia.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Slovakia> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Suomi 2012 |  |  |
Tatar pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2009 ja 2010. Hän oli vuoden 2009 turnauksessa tehoilla 7+4=11 neljänneksi paras pistemies Venäjän Nikita Filatovin ja Yhdysvaltain Jordan Schroederin kanssa sekä kolmanneksi paras maalintekijä.
Tatar pelasi vuonna 2010 myös miesten MM-kilpailuissa 19-vuotiaana. Hän teki turnauksessa kaksi maalia. Vuoden 2012 MM-kilpailuissa Tatar voitti hopeaa.
Jaime Penedo

Jaime Penedo MM-kilpailuissa 2018.
Jaime Manuel Penedo Cano (s. 26. syyskuuta 1981 Panama City) on panamalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pelannut Panaman A-maajoukkueessa 137 maaottelua. Hän pelasi vuonna 2019 päättyneellä seuraurallaan kotimaansa lisäksi Italiassa, Espanjassa, Guatemalassa, Yhdysvalloissa, Costa Ricassa ja viimeksi Romaniassa. Yhdysvalloissa hän edusti Los Angeles Galaxya ja pelasi 61 Major League Soccer -ottelua. Romaniassa hän pelasi Dinamo Bukarestin joukkueessa 66 pääsarjaottelua.
Penedo pelasi Panaman A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2003 ystävyysottelussa Kuubaa vastaan. Hän pelasi CONCACAF Gold Cupissa muun muassa vuosina 2005 ja 2013, kun Panama ylsi loppuotteluun, jonka se molemmilla kerroilla hävisi Yhdysvalloille. Panama selviytyi MM-lopputurnaukseen ensimmäisen kerran vuoden 2018 MM-kilpailuihin, ja Penedo pelasi siellä joukkueensa kaikki kolme ottelua. Ne jäivät hänen uransa viimeisiksi maaotteluiksi.
Snitsky

Snitsky vuonna 2005.
Eugene Alan Snitsky (s. 14. tammikuuta 1970), joka tunnetaan paremmin nimellä Snitsky, on showpainija, joka tunnetaan esiintymisistään World Wrestling Entertainmentin Raw-brändissä.
Raw ja Lähtö

Snitsky vaihdettiin ECW:stä takaisin Rawiin heinäkuussa 2008. Hän teki paluunsa brändiin voittamalla Super Crazyn.
Snitsky jatkoi voittoputkeaan hakaten mm. Super Crazyn, Val Veniksen ja The Highlandersit.
Elokuussa 2008, Snitsky hävisi John Cenalle kaksi kertaa ja toisella kerralla Randy Orton sekaantui matsiin. Tämä oli Snitskyn ensimmäinen häviö Rawissa paluunsa jälkeen. Snitsky teki paluun lokakuussa 2008 voittaen Val Veniksen ja auttaen Santino Marellaa hänen riidassaan Venistä vastaan. Joulukuussa 2008, Snitsky hävisi Jeff Hardylle matsissa Intercontinental-mestaruudesta. Snitsky paini sittemmin monia Heat-matseja, voittaen niistä useimmat.
Snitskyn viimeinen ottelu WWE:ssä oli Intercontinental-mestaruusturnauksessa CM Punkia vastaan, jonka Snitsky hävisi. Joulukuun yhdestoista päivä, Snitsky sai potkut WWE:stä. Snitsky ei voittanut yhtäkään mestaruutta WWE:ssä.
Tiedot

Pituus: 203 cm
Paino: 140 kg
Syntyi: 14. tammikuuta 1970 (ikä 54)
Asuu: Orwigsburg, Pennsylvania
Debyytti: Vuosi 2004
Liikkeet

Pumphandle Slam
Big Boot
Inverted DDT
Running Lariat
Scoop Slam
Clothesline
Palkinnot

83/500 sijalla Vuoden Painija 2005-listalla
Omnicom Group

| Omnicom Group |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Julkinen osakeyhtiö
Osake:  NYSE: OMC
Markkina-arvo:  13,6 mrd. USD (huhtikuu 2012)
ISIN:  US6819191064
Perustettu:  1986
Perustaja:  John Bernbach Keith Reinhard Allen Rosenshine
Toimitusjohtaja:  John Wren
Kotipaikka:   New York, New York, Yhdysvallat
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Toimiala:  mainonta ja markkinointiviestintä
Liikevaihto:  11,9 mrd. € (2013)
Liikevoitto:  813 milj. € (2013)
Henkilöstö:  70 600 (2012)
Tytäryhtiöt:  BBDO Worldwide DDB Worldwide TBWA Worldwide OMG Omnicom Media Group DAS Diversified Agency Services
Kotisivu:  www.omnicomgroup.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Omnicom Group tai Omnicom on maailmanlaajuinen mainonnan sekä markkinointi- ja yritysviestinnän suuryritys. Se on holdingyhtiö, jonka omistuksessa on kymmeniä mainos-, markkinointikonsultointi- ja viestintätoimistoketjuja ja satoja yksittäisiä alan toimistoja ympäri maailmaa. Vuonna 1986 perustetun yrityksen pääkonttori on New Yorkissa ja yrityksen osake noteerataan New Yorkin pörssissä (NYSE: OMC). Omnicomin tärkeimmät kilpailijat ovat muut maailmanlaajuiset markkinointiviestintäjätit Dentsu, Havas, Interpublic, Publicis ja WPP. Joulukuussa 2024 uutisoitiin Omnicomin ja Interpublicin (IPG) yhdistymisestä, joka tapahtuu aikaisintaan loppuvuodesta 2025. Uudesta yrityksestä tulee alallaan maailman suurin, ohi ykköstilaa pitkään hallinneen WPP:n.
Historia

Omnicom syntyi vuonna 1986, kun suuret kansainväliset mainostoimistoketjut, New Yorkissa 1949 perustettu Doyle Dane Bernbach, Lontoossa 1920-luvulla aloittanut Needham Harper ja 1928 New Yorkissa muodostettu BBDO päättivät fuusioitua niin, että rakennettiin kolmen sijasta kaksi ketjua, DDB Needham ja BBDO, ja niille yksi yhteinen, pörssinoteerattu holdingyhtiö. 1990-luvun puolivälissä Omnicom hankki kolmannen kansainvälisen mainostoimistoketjun, kun Pariisissa vuonna 1970 syntynyt TBWA ja Los Angelesissa 1960-luvulla perustettu Chiat/Day yhdistettiin TBWA Worldwide -ketjuksi. Omnicom ryhtyi sitten laajentumaan yritysostoin mainonnan ohella muille markkinointiviestinnän aloille, ja on nyt WPP:n, Dentsun, Havas-ryhmän ja Interpublicin ohella yksi maailman viidestä suuresta mainoskonsernista, jotka hallitsevat yhdessä valtaosaa maailman markkinointiviestintäalasta.
Heinäkuussa 2013 julkaistiin tieto kaavaillusta fuusiosta Omnicom Groupin ja lähes yhtä suuren Publicis-markkinointiviestintäkonsernin kesken. Näin olisi muodostunut noin 130 000 työntekijän toimistoverkosto. Toukokuussa 2014 fuusiohanke kuitenkin kariutui.
Historia > Kolme mainostoimistoketjua

Vanhin Omnicomin toimistoketjuista on BBDO Worldwide, joka muodostui vuonna 1928 kahden newyorkilaistoimiston fuusiosta nimellä Batten, Barton, Durstine & Osborn. BBDO kasvoi yhdeksi Yhdysvaltojen suurimmista mainostoimistoketjuista ja kymmenkertaisti liikevaihtonsa vuodesta 1939 vuoteen 1957. BBDO:n tunnetuin asiakas 1980-luvulla oli Pepsi-virvoitusjuomayhtiö.
Doyle Dane Bernbach Group (DDB) oli tullut tunnetuksi erityisesti Volkswagen-autojen mainonnasta ja luovan vallankumouksen aloittajana Bill Bernbachin johdolla 1960-luvun alussa. Needham Harper Worldwide oli vahva Aasian markkinoilla.
Kolmas Omnicomin mainostoimistoketjuista muodostettiin 1994–1995, jolloin Omnicom osti ensin TBWA-ketjun ja sulautti siihen yhdysvaltalaisen Chiat/Dayn, joka tunnetaan etenkin Apple Computer-yhtiön Macintosh -tietokoneen lanseerauskampanjaa varten tehdystä mainoselokuvasta 1984. Näistä kahdesta ketjusta muodostettiin TBWA International Network.
Liiketoiminta

Omnicom jakaa liiketoimintansa neljään osaan: mainonta (advertising), asiakassuhdemarkkinointi (CRM), suhdetoiminta (PR) ja ”erityisviestintä” (specialty communications). Omnicom-ryhmään kuuluvien toimistojen palveluihin kuuluvat muun muassa mainonta, brändikonsultointi, mediasuunnittelu ja -välitystoiminta, yrityksen sosiaalisten vastuuasioiden konsultointi, terveydenhoidon yritysviestintä ja viihdealojen viestintä.
Liiketoiminta > Omnicom Suomessa

Suomessa Omnicomin omistamien ketjujen mainostoimistoista suurin on Paltemaa Huttunen Santala (PHS) -toimistosta monien vaiheiden kautta muodostunut TBWA\Helsinki Oy. Omnicomin toista kansainvälistä mainostoimistoketjua edustaa DDB Helsinki Oy. Vuosina 1987–2007 BBDO-mainostoimistoketjua edusti Suomessa AKT/BBDO Business Communications Oy (aiemmin Asanti Konttinen Torkler Oy), joka 1990-luvun puolivälissä muutti nimensä BBDO Helsinki Oy:ksi ja lakkautettiin 2007.
Mediatoimistot OMD Finland Oy, PHD Finland Oy ja Toinen PHD (entinen Toinen Helsinki) kuuluvat emoyritykseen Omnicom Media Group Finland Oy. Suomen viestintätoimistoista Omnicomiin kuuluvat ainakin Kreab Gavin Anderson ja Eurofacts.
Yksinkertaistettu kaavio Omnicomin suurimmista toimistoketjuista.
Nicolas Jackson

Nicolas Jackson (s. 20. kesäkuuta 2001) on senegalilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 188-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Chelseaa. Hän on pelannut Senegalin A-maajoukkueessa vuodesta 2022.
Jackson siirtyi kotimaastaan espanjalaisseura Villarrealiin syksyllä 2019. Hän pelasi kaudella 2020–2021 lainalla Segunda Divisiónissa Mirandésin joukkueessa. Kahtena seuraavana kautena hän pelasi Primera Divisiónissa yhteensä 35 ottelua ja teki jälkimmäisellä kaudella 12 maalia. Kauden 2022–2023 Konferenssiliigassa hän pelasi kahdeksan ottelua ja teki yhden maalin.  Hän siirtyi kesällä 2023 englantilaisseura Chelseaan ja pelasi kaudella 2023–2024 Valioliigassa 35 ottelua, joissa hän teki 14 maalia. FA Cupissa hän teki kaksi maalia ja liigacupissa yhden. Kaudella 2024–2025 hän on joulukuun puoliväliin mennessä tehnyt 15 valioliigaottelussa yhdeksän maalia.
Jackson pelasi ensimmäisen maaottelunsa Senegalin A-maajoukkueessa MM-kilpailuissa 2022, kun hän tuli vaihdosta kentälle ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Alankomaita vastaan. Hän pelasi neljä ottelua Afrikan-mestaruuskilpailuissa tammikuussa 2024. Hän on pelannut marraskuun 2024 loppuun mennessä 18 maaottelua. Hän teki maalin lokakuussa 2024 Afrikan-mestaruuskilpailujen karsintaottelussa Malawia vastaan.