stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lumikola

Lujitemuovinen kola talon seinustalla.
Lumikola on lumen siirtämiseen tarkoitettu työväline. Lumikola on matalareunainen yleisimmin 80 cm leveä ja runsaan puoli metriä syvä putkiaisalla työnneltävä siirtolava, joko pelti-, muovi- tai lujitemuovi-rakenteinen (lasikuitua). Osa lumikolista on HD-polyetyleenimuovia tai polypropeenia. Osassa lumikolia kestävyyttä on parannettu metallisella kärkivahvikkeella. Keskikokoinen lumikola vetää 40-60 litraa lunta. Yleisimmin lumikola on käytettynä pienehköillä omakotitalojen pihoilla. Sitä tarvitaan myös esimerkiksi kiekkopelipaikkojen puhdistamiseen ja lumen pudottamiseen katolta.
Lumikolaa työnnetään maassa eteenpäin. Lumi keräytyy kolan lavaan. Vastasatanut lumi on kevyttä kolattavaa, mutta tamppautunut tai märkä lumi vaatii voimia. Kolan käyttö käy raskaaksi myös silloin, kun satanut kerros on vahva ja kola täyttyy hetkessä.
Kolan tyhjennys tapahtuu kääntämällä kola pystyyn putkiaisaa nostamalla. Sen jälkeen polvella voi työntää kolaa eteenpäin samalla kun sitä nostaa maasta ylös. Näin kolassa ollut lumi muodostaa kasan.
Aiheesta muualla

Kauppalehti: Tämän talven ehdoton hittituote: Lumikola (Arkistoitu – Internet Archive)
Helsingin Sanomat: Uusi väline saimaannorpan suojeluun: lumikola (Arkistoitu – Internet Archive)
Keski-Uusimaa: Lumikola, harja vai lumilapio?[vanhentunut linkki]
Jules Sedney

Jules Sedney vuonna 1972.
Jules Sedney (28. syyskuuta 1922 – 18. kesäkuuta 2020) oli Surinamen viides pääministeri 1969–1973 ja Surinamen keskuspankin johtaja 1980–1983.
Elämä

Sedney pääsi maansa pääministerin virkaan 20. marraskuuta 1969. Hän pyrki urallaan Surinamen itsenäistymiseen. Sedneyn virka pääministerinä päättyi 24. joulukuuta 1973. Vuonna 1980 hänestä tuli Surinamen keskuspankin pääjohtaja. Tämä virka kuitenkin päättyi vuonna 1983, kun Sedney joutui riitaan Dési Boutersen kanssa. Hän joutui lähtemään maanpakoon samana vuonna. Samana vuonna häneltä myös riistettiin Surinamen kansalaisuus. Sedney vietti Alankomaissa kuusi vuotta, kunnes hänelle annettiin lupa palata kotimaahansa vuonna 1989.
Sedney kuoli 18. kesäkuuta 2020. Hän oli aikaisemmin joutunut sairaalahoitoon.
Luettelo avoimen lähdekoodin matkapuhelimista

Tämä on luettelo matkapuhelimista, joissa on avoimen lähdekoodin käyttöjärjestelmä.
Huomioita

Android-pohjaiset laitteet eivät ole listattuina omisteisten osien, varsinkin ajurien ja sovellusten, käytön takia.
WebOS oli alkujaan saatavilla vain omisteisella lisenssillä, mutta HP myöhemmin julkaisi lähdekoodin avoimen lisenssin ehtojen mukaisesti.
Lista

| Järjestö | Malli | Mobiilikäyttöjärjestelmä | Laitteistopohjainen QWERTY-näppäimistö | Julkaisupäiväys | Tämänhetkinen tila |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nokia | N900 | Maemo 5 (Fremantle) | Kyllä | 2009 | Lakkautettu |
| Nokia | N950 (saatavilla vain ohjelmistonkehittäjille) | MeeGo 1.2 Harmattan | Kyllä | 2011 | Lakkautettu |
| Nokia | N9 | MeeGo 1.2 Harmattan | Ei | 2011 | Lakkautettu |
| OpenMoko | Neo 1973 (koodinimi GTA01) | Openmoko Linux, Qtopia (molemmat Linux-pohjaisia) | Ei | 2007, 9. heinäkuuta | Lakkautettu |
| OpenMoko | Neo FreeRunner (koodinimi GTA02) | Openmoko Linux, Qt Extended, Debian, SHR (Stable Hybrid Release), Android, Gentoo (kaikki Linux-pohjaisia), Inferno | Ei | 2008, 24. kesäkuuta | Lakkautettu |
| Golden Delicious, GmbH | GTA04 | QtMoko, Debian, SHR (Stable Hybrid Release), Android | Ei | 2012, 2. vuosineljännes | Odotetaan kiinnostuksen merkkejä |
| Aava mobile | Ohjelmistonkehittäjien puhelin (saatavilla vain kehittäjille) | MeeGo | Ei | 2011 | Lakkautettu |
| Tizen Association | Ohjelmistonkehittäjien puhelin (saatavilla vain kehittäjille) | Tizen | Ei | 2013 | Lakkautettu |
| Replicant-tiimi | Nexus S, Samsung: Galaxy SIII, SII, S, Galaxy Nexus, Galaxy Tab 2, Goldelico: GTA04, HTC: Dream. Katso täydellinen lista tuetuista laitteista | Replicant (Android-jakelu) | Ei | 2010–nykyhetki | Aktiivinen |
| HP | Palm Pre, Palm Pre Plus, Palm Pixi, Palm Pixi Plus, Pre 2, Pre 3, Veer, HP TouchPad täydellinen lista tuetuista laitteista | webOS | Ei | 2009-2012 | Lakkautettu |
| GeeksPhone | Keon | Firefox OS | Ei | 2013, 23. huhtikuuta | Tuntematon |
| GeeksPhone | Peak | Firefox OS | Ei | 2013, 23. huhtikuuta | Tuntematon |
| GeeksPhone | Peak+ | Firefox OS | Ei |  | Kehityksessä |
| ZTE | Open | Firefox OS | Ei | 2013, heinäkuu | Saatavilla |
| Jolla | Jolla, Nokia N9:n looginen seuraaja | Sailfish OS | Ei | 2013, 4. vuosineljännes (arvioitu) | Kehityksessä |
Jättihaimonni

| Jättihaimonni |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Monnikalat Siluriformes
Heimo::  Haimonnit Pangasiidae
Suku::  Pangasianodon
Laji::  gigas
Kaksiosainen nimi
 Pangasianodon gigas  Chevey, 1931 
Katso myös
   Jättihaimonni Wikispeciesissä   Jättihaimonni Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Jättihaimonni (Pangasianodon gigas) on äärimmäisen uhanalainen suurikokoinen kalalaji, joka elää Mekong-joessa Vietnamissa. Se voi kasvaa kolme metriä pitkäksi ja painaa 300 kiloa. Lajista on tullut uhanalainen liikakalastuksen takia.
Løding

| Løding |
| --- | --- |
 Katunäkymää vuonna 2013.
 Løding
 Koordinaatit: 67°18′01″N, 14°44′18″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Nordland
Kunta:  Bodø
Pinta-ala:  
 – Maa:  1,3 km²
Väkiluku (2023):  3 332
 – Väestötiheys:  2 563,1 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Løding  on taajama Bodøn kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 1,3 neliökilometriä ja asukasluku 3 332 vuonna 2023.
Kuvia

Tverlandetin kirkko
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Løding Wikimedia Commonsissa
Lumparn

Lumparnin sijainti Ahvenanmaalla
Lumparn on merenselkä Ahvenanmaalla Manner-Ahvenanmaan saaren keskellä. Sen ympärillä ovat pohjoisessa Sundin, lännessä Jomalan, etelässä Lemlandin ja idässä Lumparlandin ja Vårdön kunnat. Lumparn on syntynyt meteoriitin törmäyksessä syntyneeseen törmäyskraatteriin. Lumparnin allas on yksi harvoista paikoista Suomessa, josta voi löytää fossiileita. Tavallisimpia fossiileita alueella ovat oikosarvet, erilaiset lonkerojalkaiset, kotilot sekä Asaphus- ja Illaenus-sukujen trilobiitit.
Lumparnissa on ordovikikautista kalkkikiveä näkyvillä eräällä pienellä luodolla. Lisäksi kalkkikiveä on rannoilla ja Jomalan pelloilla runsaasti irtokivinä.
Lumparnista on joskus käytetty suomenkielistä nimeä Lumpari. Tuolloin ruotsinkielinen muoto oli Lumparen.
Luke Pither

| Luke Pither |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. huhtikuuta 1989 (ikä 35) Burketon, ON, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  85 kg
Seura
Seura:  EHC Freiburg
Sarja:  DEL2
Pelinumero:  11
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  Adirondack Phantoms (AHL) Trenton Titans (ECHL) Wheeling Nailers (ECHL) Charlotte Checkers (AHL) KalPa (SML) Klagenfurter AC (EBEL) St. John’s IceCaps (AHL) Syracuse Crunch (AHL) Almtuna IS (Allsv.) Brampton Beast (ECHL)  Nottingham Panthers (EIHL)
Lukas Pither (s. 26. huhtikuuta 1989 Burketon, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa DEL2-liigassa EHC Freiburgin joukkueessa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Eliteprospects.com -sivuston Erik K. Pirin mukaan Pitherin vahvuuksiin kuuluvat hyökkäyspään pelaaminen, viimeistely ja maalipaikkojen luominen. Hän ei ole kuitenkaan kovin aggresiivinen tai fyysinen ja Pitherilla on parannettavaa myös puolustamisessa.
Ura

Pither pelasi kauden 2004–2005 juniorijoukkue Clarington Torosissa sekä myös kaksi ottelua OPJHL-juniorisarjaa Bowmanville Eaglesissa. OHL-joukkue Kingston Frontenacs varasi hänet neljäntenä pelaajana kesällä 2005. Pither pelasi viiden OHL-kautensa aikana peräti neljässä eri seurassa; kesken toisen kautensa 2006–2007 hän siirtyi Frontenacsista Guelph Stormiin ja kesken neljännen kautensa sieltä Belleville Bullsiin. Viimeisen OHL-kautensa Pither vietti Barrie Coltsissa, jonka paras pistemies ja syöttäjä hän oli tehoilla 36+58=94. Pither sijoittui koko OHL:n pistepörssissä kolmanneksi edellään vain seuraavana kesänä NHL:ään kahdella ensimmäisellä vuorolla varatut Tyler Seguin ja Taylor Hall. Hän jakoi myös kevään 2010 pudotuspeleissä Coltsin sisäisen pistepörssin voiton Bryan Cameronin kanssa tehoilla 9+11=20. Pither valittiin kauden päätteeksi OHL:n kolmanteen tähdistökentälliseen.
Maaliskuussa 2010 NHL-varaamaton Pither teki vapaana agenttina kolmivuotisen tulokassopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa. Hän pelasi ensimmäisen sopimuskautensa kokonaan farmijoukkue Adirondack Phantomsissa, AHL:ssä, jossa tulokaskausi toi 67 runkosarjaottelussa tehot 9+11=20. Kaudella 2010–2011 hän pelasi myös sarjatasoa alempana ECHL-joukkue Trenton Titansissa. Kauden 2011–2012 Pither pelasi Flyersin organisaatiossa viettämänsä ajan kokonaan ECHL:ssä Titansin ja Wheeling Nailersin joukkueissa, kunnes juuri NHL:n työsulun päätyttyä tammikuussa 2013 hänet kaupattiin Carolina Hurricanesiin vaihdossa Brian Boucheriin ja Mark Altiin. Pither vietti loppukautensa AHL-joukkue Charlotte Checkersissä.
Kaudeksi 2013–2014 Pither siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue Kalevan Palloon. Hän ehti kuitenkin pelata vain 20 runkosarjaottelua, kunnes Pitherin kausi todettiin olkapäävamman takia päättyneeksi marraskuussa 2013. Kaudeksi 2014–2015 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Itävallan Erste Bank Eishockey Ligan Klagenfuter AC:hen.
Lokakuussa 2015 Pither teki vuoden mittaisen sopimuksen ECHL-joukkue Brampton Beastin kanssa. Hänet valittiin kauden 2015–2016 päätteeksi joukkueensa parhaaksi hyökkäväksi pelaajaksi. Joulukuussa 2015 Pither pelasi yhteensä seitsemän AHL-ottelua lainalla St. John’s IceCapsissa ja Syracuse Crunchissa. Heinäkuussa 2016 hän teki Beastin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Muuta

Pitherin veli Zack on pelannut myös jääkiekkoa.
Iranin ydinohjelma

Arakin raskasvesireaktori.
Iranin ydinohjelma on Iranin pyrkimys tuottaa, jalostaa ja käyttää uraania. Länsimaissa on epäilty, että ohjelma vie ydinaseen luomiseen. Tämäkin seikka on ajanut Iranin huonoihin väleihin länsimaiden kanssa. IAEA:n mukaan Iran ei ole kehitellyt ydinasetta vuoden 2009 jälkeen.
Ydinohjelmasta käydyt neuvottelut ovat milloin kariutuneet, milloin edistyneet. Yhdysvallat on asettanut Iranille talouspakotteet ohjelman takia. Israelin tiedustelu on tehnyt sabotaasi-iskuja Iranin ydinlaitoksiin. Asiantuntijoiden mukaan ulkomaat eivät kykene pysäyttämään Iranin ydinohjelmaa.
Ohjelma

1960-luvulta alkaneeseen Iranin ohjelmaan kuuluu nykyään ainakin kaivoksia, jalostuslaitoksia ja voimaloita sekä useita tutkimuslaitoksia. 
Yhdysvaltojen ja Euroopan mukaan ohjelmaan kuuluu myös ydinaseen kehittelyä, mutta Iranin johto sanoo ohjelman tähtäävän vain energiantuotantoon ja ydinvoiman lääketieteelliseen käyttöön.
Ohjelma on ajanut maan kiistaan kansainvälisen yhteisön kanssa, koska sen epäillään liittyvän ydinaseen hankkimiseen. Kiistan aiheena on Iranin päätös rikastaa itse ydinvoimaloidensa uraani, vaikka rikastettua uraania voi ostaa halvalla ulkomailta. Iran sanoo tuottavansa vain matalarikasteista reaktoriuraania, mutta samalla tekniikalla voi valmistaa myös korkearikasteista aseluokan uraania. Mahdolliseen tulevaan ydinaseeseen viittaa myös maan kehittynyt kantoraketti- ja ohjusohjelma.
Vuonna 2011 IAEA:n asiantuntijaraportissa arvioitiin Iranin olleen ainakin vuoden, luultavasti useamman päässä aseluokan uraanin tuotannosta.
Iran on allekirjoittanut ydinsulkusopimuksen, jonka mukaan maa ei saa hankkia ydinaseita. Se ratifioi sopimuksen 1970, ja päästi IAEA:n tarkkailijat maahan vuonna 1992.
Yhdysvaltain tiedustelun raportin mukaan Iranin pommiohjelma olisi lopetettu jo vuonna 2003 ja sen jäänteetkin vuoden 2007 keskivaiheille. Kuitenkin vuonna 2009 Iran rakensi uutta uraanirikastamoa, mikä liittyi länsimaiden mielestä pommiohjelmaan. Myös vuonna 2009 Iranin hallitusta vastaan nousseen opposition uskotaan tukevan ydinohjelmaa.
Iranilla on luultavasti uraania rikastavia sentrifugeja enemmän kuin se maailmalle kertoo. Helmikuussa vuonna 2010 Iran ilmoitti rakentavansa 10 uutta rikastamoa ja nostavansa uraanin rikastusastetta 3,5 %:sta 20 %:iin lääketieteellisten isotooppien tuotantoa varten. 20 % on jo melko korkea rikastusaste, vaikka ei vielä sopiva ydinaseeseen.
Iran allekirjoitti vuonna 2015 ydinasevaltojen kanssa sopimuksen, jonka mukaan maa ei hanki ydinasetta. Yhdysvaltain presidentti Donald Trump sanoi osuutensa irti vuonna 2018, koska epäili Iranin kiertävän sopimusta. Iran sanoi oman osuutensa irti vuoden 2020 alussa, jolloin Iranin ja Yhdysvaltain välit olivat sodan partaalla.
Iranin ydinohjelma ja ydinase

Monet Iranin ydinohjelman ja ohjusohjelman piirteet viittaavat ydinaseen kehittelyyn.
Iran on ilmoittanut rikastavansa uraania rauhanomaista käyttöä varten käytettäväksi ydinpolttoaineena. Ydinvoimaloissa ”palava” uraani on lähinnä kevyttä isotooppia U-235:tä, ja suurin osa luonnonuraanista hoitainnaselvennä neutroneilla halkeamatonta U-238:aa. Ydinvoimalan polttoaineeseen tarvittava 3–5% pitoisuusasteen uraani olisi Iranille taloudellisempaa ostaa kuin valmistaa itse. Muita kriisin kohteita on Iranin rakenteilla oleva raskasvesilaitos, joka voisi soveltua plutoniumin valmistukseen. Iranille on tarjottu omasta ydinpolttoaineen rikastamisesta luopumista ja samalla kevytvesireaktoria, millä ei voitaisi tuottaa ydinaseeseen tarvittavaa rikastetta. Venäjä tarjoutui rikastamaan uraania Iranille, jolloin Iranin ei tarvitsi suorittaa epäiltyä rikastusprosessia itse. Iran kieltäytyi ilmoittaen, että syy omalle uraaninrikastamiselle on juuri se, ettei Iranille ollut myyty rikastettua uraania.
Iran on ollut osittain haluton antamaan Kansainväliselle atomienergiajärjestölle IAEA:lle tietoa ja tarkastusmahdollisuuksia. Yhdysvaltain tiedustelupalvelu CIA ei ole löytänyt Iranin väitetystä ydinaseohjelmasta minkäänlaisia todisteita.
Iranin ydinohjelma ja ydinase > Ohjusteknologia

Iran on hankkinut ohjuksia muista maista, lähinnä Pohjois-Koreasta. Niiden uskotaan kantavan Länsi-Euroopan pääkaupunkeihin ja Moskovaan asti.
Vuonna 2011 IAEA raportoi Iranin tutkivan Shahab 3 -ohjusten varustamista ydinkärjillä.
Tarpeeksi kehittyneellä tekniikalla Iran pystyisi uhkaamaan Yhdysvaltoja, millä olisi vaikutusta myös Euroopan turvallisuuteen Venäjän vastustaman ohjuskilpihankkeen vuoksi. Egypti ja Saudi-Arabia saattaisivat ryhtyä kehittämään omaa ydinasettaan, mikä johtaisi varustelun laajenemiseen Lähi-idässä.
Historia

Iranin ydinohjelma alkoi shaahin valtakaudella Yhdysvaltojen, Britannian, Ranskan ja Saksan tuella vuonna 1975. Tarkoituksena oli hankkia maahan ydinvoimaa. Ydinvoimaa tarvittiin, koska piti kyetä tuottamaan sähköä kasvavaa kansantaloutta varten ja varautua aikaan, jolloin maan öljyvarat ehtyvät. Iran sopi ostavansa kaksi voimalaa Ranskasta, kaksi Saksasta ja neuvotteli Yhdysvaltojen kanssa kahdeksasta voimalasta. Islamilaisen vallankumouksen jälkeen Yhdysvallat veti tukensa pois ja pyrki estämään Iranin ydinvoimakehitystä IAEA:n kanssa.
Saksalaisen Siemensin aloittama Busherin ydinvoimala jäi kesken vallankumouksen aikana. Venäläiset rakensivat sen valmiiksi vuodesta 1995 alkaen.
2000-luvun kriisi

Vuonna 2003 Iran kertoi lopettavansa uraanin rikastusohjelman ja päästävänsä IAEA:n tarkastajat laitoksiinsa. IAEA raportoi että aseohjelmasta ei ollut todisteita.
Vuonna 2005 Iran ilmoitti aloittavansa uraanin rauhanomaiseen käyttöön tähtäävän jalostuksen uudelleen. IAEA:n mielestä tämä rikkoi ydinsulkusopimusta.
YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselma 1696 31. joulukuuta 2006 vaati Irania keskeyttämään rikastamisen, kunnes ohjelman rauhanomaisuudesta päästään selvyyteen. Tuolloin Iranille oli 164 sentrifugia uraanin rikastamiseen. Määrä aiotaan nostaa 60 000:een.
Kuubassa syyskuussa 2006 kokoontunut 118 maan sitoutumattomien maiden liike julisti päätöslauselmassaan tukensa Iranin rauhanomaiselle ydinohjelmalle.
IAEA:n taustalla Yhdysvallat ja erityisesti Israel ovat pyrkineet painostamaan Irania luopumaan ydinohjelmastaan. Yhdysvallat ja Israel pitävät säännöllisesti merisotaharjoituksia Hormuzinsalmella. Yhdysvalloilla oli syyskuussa 2007 Persianlahdella kolme lentotukialusryhmää.
YK:n turvallisuusneuvosto päätti 23. joulukuuta 2006 yksimielisesti asettaa Iranille pakotteita estääkseen ydinohjelmaan tai ballistisiin ohjuksiin liittyvän materiaalin, välineistön tai tekniikan siirtämisen Iraniin. Tekstiä muutettiin ennen sen hyväksymistä useaan otteeseen, etenkin Venäjän aloitteesta, koska Moskova ja Peking pitivät sitä liian ankarana, kun taas Yhdysvallat ajoi kovempaa linjaa.
2000-luvun kriisi > 2007

Iran ajautui vuoden 2007 aikana kiistaan länsivaltojen ja IAEA:n kanssa ydinohjelmastaan. Huhtikuussa 2007 Iran pidätti 15 brittisotilasta, jotka olivat Iranin mukaan harhautuneet sen aluevesille.
Huhtikuun puolivälissa 2007 Iran käynnisti kaikki Natanzin 1 300 sentrifugia.
2000-luvun kriisi > 2009

Syyskuun lopulla 2009 Iran ilmoitti rakentavansa toisen uraanirikastamon Natanzin laitoksen lisäksi. Iranin IAEA:lle lähettämän kirjeen mukaan laitos ei vielä rikasta uraania ja se on vasta kokeiluasteella. Länsimaiden mielestä Iran salasi uuden rikastamon rakentamisen liian pitkään. Iranin mielestä uuden rikastamon rakentamista ei salattu, koska maa ilmoitti siitä IAEA:lle. Myös Venäjän presidentti Dmitri Medvedevin mielestä laitoksen rakentaminen salattiin. Iran ilmoitti sallivansa IAEA:n tarkastuksen uuteen laitokseen, ja tällöin laitos olisi täysin laillinen. Iranin mielestä laitoksessa ei rikasteta uraania aseluokan väkevyyteen asti.
Länsivallat ja Israel tuomitsivat laitoksen jyrkästi sanoen sen liittyvän maan pommiohjelmaan. Yhdysvaltain presidentti Barack Obama uhkasi Irania pakotteilla uuden laitoksen vuoksi. Länsimaat vaativat Iranilta varmoja merkkejä siitä ettei maan uraanin rikastaminen liity kehitteillä olevaan ydinaseeseen. Israel vaati länsimailta selvää vastausta Iranin uraanin rikastusohjelmaan. Myös Venäjä vihjasi halusta tukea Iranin vastaisia pakotteita. Aiemmin Venäjä ei ole ollut yhtä halukas toimimaan Irania vastaan pakottein YK:ssa.
2000-luvun kriisi > 2010

Iran ilmoitti helmikuussa 2010 rakentavansa 10 uutta uraanirikastamoa ja nostavansa rikastusastetta 3,5%:sta 20%:iin. 20 % tarvitaan lääketieteellisten isotooppien tuotantoon. Vaikka 20%:inen uraani ei kelpaa ydinaseeseen, siitä voidaan puolessa vuodessa tuottaa aseluokan uraania. Israel raivostui Iranin uusista aikeista. Yhdysvallat ja Israel halusivat Iranille tästä kovat kansainväliset pakotteet.
Stuxnet-tietokonemato riehui syyskuussa Busherin ydinvoimalan työntekijöiden koneissa.
2000-luvun kriisi > 2011

Iran ilmoitti, että Busherin generaattorit toimivat pienellä teholla toukokuussa ja kytkettiin valtakunnanverkkoon syyskuussa.
Marraskuussa IAEA raportoi, että Iranin ydintutkimus tähtää pommin laukaisijan kehittämiseen.
2000-luvun kriisi > 2012

Iran aloitti uraanin rikastamisen maanalaisessa Fordon laitoksessa. YK:n tarkkailijat löysivät jäänteitä 27 % uraanista.
Länsimaat sopivat taloudellisista pakotteista: Euroopan unioni sopi öljyn tuontikiellosta. Iranin keskuspankin varat jäädytettiin sekä Euroopassa että Yhdysvalloissa.
2000-luvun kriisi > 2013

Helmikuussa Yhdysvaltojen varapresidentti Joe Biden ehdotti kahdenvälisiä neuvotteluja mutta Iran kieltäytyi.
2000-luvun kriisi > 2014

Maaliskuussa Iranin presidentti Hassan Rouhani ilmoitti, että Iran on hylännyt ydinohjelmansa sotilaallisen puolen, koska on syntiä omistaa ydinaseita.
2000-luvun kriisi > 2015

Iran sopi maailman johtavien ydinasevaltojen kanssa, ettei se hanki ydinasetta.
2000-luvun kriisi > 2018

Yhdysvaltain presidentti Donald Trump irtisanoi ydinsopimuksen.
2000-luvun kriisi > 2020

Iranin hallitus vetäytyi ydinsopimuksesta.
Kesä-heinäkuussa 2020 Iranin ydinlaitoksissa ja sotilaskohteissa tapahtui tulipaloja ja räjähdyksiä, joiden aiheuttajaa tai syytä ei ole tiedossa. Iskuista epäiltiin muun muassa Israelin, Yhdysvaltain tai Saudi-Arabian tiedustelupalveluita. Sabotaasitekojen ei uskottu ratkaisevasti haittaavan Iranin mahdollista ydinohjelmaa.
Marraskuussa 2020 Iranilla oli uraania kyllin kahteen ydinaseeseen, jos uraani jatkojalostettaisiin.
Tuntematon taho murhasi 27. marraskuuta Iranin oletetun ydinaseohjelman johtajan Mohsen Fakhrizadehin. Hyökkääjät pysäyttivät Fakhrizadehin auton autopommilla ja ampuivat haavoittavasti. Fakhrizadeh kuoli pian sairaalassa. Iran epäili murhasta Israelia ja vaati länsimaita tuomitsemaan teon. Vain vähän aiemmin luultavasti israelilaisagentit olivat murhanneet Al-Qaidan kakkosmiehen Iranissa. Iranilaiset ilmoittivat jatkavansa  Fakhrizadehin johtamaa teknistä työtä.
Iranin parlamentti kielsi 3. joulukuuta tarkastukset maan ydinlaitoksiin. Se ilmoitti nostavansa uraanin rikastusasteen 20 prosenttiin. Iranin presidentti Hasan Ruhani vastusti parlamentin säätämää uutta lakia.
2000-luvun kriisi > 2021

2. tammikuuta 2021 Iran ilmoitti IAEA:lle alkavansa rikastaa 20-prosenttista uraania, mikä on vastoin aiempaa ydinasesopimusta. Helmikuussa 2021 IAEA ilmoitti Iranin valmistavan ydinaseisiin soveltuvaa uraanimetallia.
Israelin tiedustelupalvelu teki 11. huhtikuuta 2021 sabotaasi-iskun Natanzin ydinlaitokseen.
Muiden maiden reaktiot

Iranin ydinohjelma saattaa pahimmassa tapauksessa johtaa sotilaallisiin iskuihin Irania vastaan, kuten kävi 1980-luvun alussa Irakin tapauksessa. Israel tuhosi Operaatio Operassa kahdeksan F-16-hävittäjän kuudellatoista pommilla Irakin ydinvoimalan Osirakissa 7. kesäkuuta 1981. Koneita oli saattamassa kuusi F-15:ä. Operaation motiiviksi kerrottiin, että reaktori saattoi olla Saddam Husseinin hallinnon Israelia vastaan kohdistama ydinaseuhka. Elokuun lopulla 2007 Ranskan presidentti Sarkozy kertoi Yhdysvaltain vierailunsa jälkeen maansa diplomaattien vuosikokouksessa Yhdysvaltojen aikomuksesta pommittaa Irania (”bombed into compliance”), ellei se taivu länsimaiden vaatimuksiin.
Israel järjesti sotaharjoituksen valmistautuakseen iskemään Iranin ydinlaitoksia vastaan. Apulaispääministeri Shaul Mofaz ilmoitti Israelin olevan pakotettu suorittamaan operaatio, jollei Iran lopeta uraanin rikastamista. Pääministeri Ehud Olmertin mukaan kaikkia vaihtoehtoja kuitenkin harkitaan. Ydinohjelman kannalta keskeiset laitokset on kuitenkin sijoitettu eri puolille Irania, minkä vuoksi ilmaiskuja jouduttaisiin tekemään useampia. Israel joutui ottamaan huomioon Yhdysvaltain presidentinvaalit, koska republikaaniehdokas John McCain oli Barack Obamaa valmiimpi sotilaallisiin toimiin.
Iran ilmoitti 12. tammikuuta 2010 jo kolmannen iranilaisen ydintutkijan murhasta. Iranin yliopiston professori Massoud Mohammadi sai surmansa, kun kauko-ohjattu pommi räjähti. Iran syytti iskusta Yhdysvaltain ja siionistien tukemia palkkasotilaita. Iranin oppositio kiisti tehneensä iskun Marraskuussa 2010 presidentti Ahmadinejad sanoi haittaohjelman häirinneen Iranin rikastusohjelmaa, mikä oli jo aiemmin uutisissa huomattu. 29. marraskuuta ydinfyysikko Majid Shahriari kuoli kun hänen autonsa ohi ajavan moottoripyörän tuntematon ajaja heitti hänen autonsa etuikkunasta sisään pommin. Iran syytti tästä iskusta Israelin tiedustelupalvelua
Kiina ja Venäjä esiintyivät sovittelevasti, vaikka pyrkivät saamaan Iranin ydinpolttoaineen tuotantoa kansainväliseen valvontaan. Venäjä on myynyt Iranille ilmatorjuntaohjuksia.
Ydinvoimalaitokset

Iranin ydinohjelma koostuu useasta osasta: uraanikaivoksista, polttoaineenkäsittelylaitoksista, laboratorioista sekä reaktoreista. Ne ovat hajasijoitetut ympäri Iranin valtioaluetta, tosin siten, että suurin osa on Länsi- tai Keski-Iranissa.