stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Infrapunaspektroskopia
Infrapunaspektroskopian sovellutuksia

Koska eri sidokset värähtelevät eri aaltoluvuilla voidaan infrapunaspektroskopiaa käyttää orgaanisten yhdisteiden sisältämien funktionaalisten ryhmien tunnistamiseen. Tämä on yksi yleisimpiä menetelmän käyttökohteita. Orgaanisessa rakenneanalytiikassa infrapunaspektroskopialla saatuja tuloksia käytetään yhdessä massaspektrometrian ja NMR-spektroskopian kanssa rakenteiden selvittämiseen. Hyvin yksinkertaisten molekyylien tapauksessa pelkkä infrapunaspektroskopiakin on riittävä. Lisäksi infrapunaspektreistä on olemassa tietokantoja, joihin tuntemattoman näytteen spektriä voidaan verrata. Infrapunaspektrometriaa käytetään myös esimerkiksi polymeerien luokitteluun, polymerointiprosessien etenemisen seurantaan ja seosten tunnistamiseen. Menetelmää käytetään myös laadunvarmistusmenetelmänä esimerkiksi lääketeollisuudessa. Elintarviketeollisuudessa infrapunaspektroskopiaa voidaan käyttää elintarvikkeiden kosteus- ja proteiinipitoisuuden määrittämiseen. Lisäksi menetelmällä on käyttöä ilmakehän koostumuksen määrittämiseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Infrapunaspektroskopia Wikimedia Commonsissa
Dikloorimetaanin infrapunaspektri
Fourier-muunnosta hyödyntävän infrapunaspektroskoopin toimintaperiaate
Lantaaninitraatti

| Lantaaninitraatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  35099-99-1
PubChem CID:  25122
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  La(NO3)3
Moolimassa:  324,94
Ulkomuoto:  Valkoinen kiteinen aine
Liukoisuus veteen:  Liukenee veteen
Lantaaninitraatti (La(NO3)3) on lantaani- ja nitraatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muiden lantaaniyhdisteiden valmistukseen, katalyyttinä ja analyyttisen kemian reagenssina.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa lantaaninitraatti on valkoista tai väritöntä kiteistä ainetta. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen heksahydraatti (La(NO3)3·6H2O), jonka alkeiskoppi on trikliininen. Lantaaninitraatti liukenee hyvin veteen ja myös etanoliin ja asetoniin. Voimakkaasti kuumennettaessa se hajoaa lantaanioksidiksi. Yhdiste muodostaa kaksoissuoloja maa-alkalimetalli- ja ammoniumnitraattien kanssa.
Lantaaninitraattia valmistetaan neutraloimalla lantaanioksidia, -hydroksidia tai -karbonaattia typpihapolla.
Lantaaninitraattia käytetään muiden lantaaniyhdisteiden valmistuksessa ja analyyttisen kemian standardien tekemiseen. Sitä voidaan käyttää katalyyttinä useissa orgaanisen kemian reaktioissa.
Lev Landau

| Lev Davidovitš Landau> Лев Давидович Ландау |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Лев Давидович Ландау
Syntynyt: 22. tammikuuta 1908 Baku, Bakun kuvernementti, Venäjän keisarikunta (nyk. Azerbaidžan)
Kuollut: 1. huhtikuuta 1968 Moskova, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   neuvostoliittolainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Pietarin yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Abram Ioffe
Instituutti:  Niels Bohrin instituutti Harkovan polytekninen instituutti Institute for Physical Problems
Oppilaat:  
Tutkimusalue:  fysiikka
Palkinnot:  Stalin-palkinto (1949 ja 1953), Sosialistisen työn sankari (1954), Max Planck -mitali (1960),  Nobelin fysiikanpalkinto (1962)
Lev Davidovitš Landau (ven. Лев Давидович Ландау, 22. tammikuuta (J: 9. tammikuuta) 1908 Baku, Bakun kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 1. huhtikuuta 1968 Moskova) oli juutalaistaustainen Neuvostoliitossa päätyönsä tehnyt teoreettinen fyysikko. Hän tutki muun muassa kiinteän olomuodon fysiikkaa, plasmafysiikkaa ja hiukkasfysiikkaa. Hänen merkittävimpiä aikaansaannoksiaan ovat muun muassa diamagnetismin kvanttiteoria, jatkuvien faasimuutosten teoria (ns. Ginzburg–Landau-teoria), ferminesteteoria, supranesteiden teoria. Hänelle myönnettiin Nobelin fysiikanpalkinto vuonna 1962 supranestemäisen heliumin ominaisuuksien tutkimisesta. Hän myös kirjoitti tunnetun kymmenosaisen kirjasarjan ”Course of Theoretical Physics” yhdessä oppilaansa Jevgeni Lifšitsin kanssa.
Lev Landau oli vangittuna vuosina 1938–1939 Stalinin vainoissa. Arvostetun kokeellisen fyysikon Pjotr Kapitsan rohkea vetoomus suoraan Stalinille sai Landaun ennen pitkää vapaaksi.
Landau kuoli 1. huhtikuuta 1968.
Landaun luettelo

Landau piti luetteloa fyysikoiden nimistä ja jakoi heidät eri ryhmiin heidän saavutustensa perusteella. Hän suoritti jaon numeroilla 0–5 käyttäen logaritmista asteikkoa, jossa 0 on paras mahdollinen. Ryhmään yksi kuuluivat Niels Bohr, Werner Heisenberg ja Erwin Schrödinger, jotka loivat pohjan kvanttifysiikalle. Albert Einsteinin Landau luokitteli numerolla 0,5 ja Isaac Newtonin numerolla 0.
Suomennetut teokset

Landau, Lev & Rumer, Juri: Mitä on suhteellisuusteoria.  (Tšto takoje teorija otnositelnosti)  Suomentanut Antero Tiusanen. Helsinki:  Kansankulttuuri, 1978.  ISBN 951-615-166-3
Landau, Lev Davidovitš & Kitaigorodski, A. I.: Fysiikkaa kaikille. Kirja 1, Fysikaaliset kappaleet.  (kirjasarja: Fizika dlja vseh)  Suomentanut Timo Koste. Moskova:  MIR, 1985.
Landau, Lev Davidovitš & Kitaigorodski, A. I.: Fysiikkaa kaikille 2. Kirja 2, Molekyylit.  (4. p. (kirjasarja: Fizika dlja vseh))  Moskova:  MIR, 1985.
Landau, Lev Davidovitš & Kitaigorodski, A. I.: Fysiikkaa kaikille. Kirja 3, Elektronit.  (kirjasarja: Fizika dlja vseh)  Moskova:  Mir, 1985.
Kitaigorodski, A. I.: Fysiikkaa kaikille. Kirja 4, Fotonit ja ytimet.  (kirjasarja: Fizika dlja vseh)  Suomentanut Timo Koste. Moskova:  Mir, 1987.
Lantanoidi

| Järjestysluku | Alkuaine | Merkki |
| --- | --- | --- |
| 57 | Lantaani | La |
| 58 | Cerium | Ce |
| 59 | Praseodyymi | Pr |
| 60 | Neodyymi | Nd |
| 61 | Prometium | Pm |
| 62 | Samarium | Sm |
| 63 | Europium | Eu |
| 64 | Gadolinium | Gd |
| 65 | Terbium | Tb |
| 66 | Dysprosium | Dy |
| 67 | Holmium | Ho |
| 68 | Erbium | Er |
| 69 | Tulium | Tm |
| 70 | Ytterbium | Yb |
| 71 | Lutetium | Lu |
Lantanoidit ovat alkuaineita, joiden järjestysluku on 57–71. Ne muodostavat yhdessä skandiumin ja yttriumin kanssa harvinaisten maametallien luokan. D-lohkoon kuuluvaa lutetiumia lukuun ottamatta kaikki lantanoidit kuuluvat f-lohkoon. Prometium on poikkeuksellinen; se on keinotekoisesti valmistettu radioaktiivinen metalli, jota ei esiinny luonnossa.
Kemiallisesti lantanoidit ovat samankaltaisia keskenään ja myös harvinaisiin maametalleihin kuuluvien skandiumin ja yttriumin kanssa, sekä aktinoidien kanssa. Lantanoidit ja aktinoidit merkitään usein jaksollisen järjestelmän alle omille riveilleen.
Lantanoidien ionisäde pienenee siirryttäessä sarjassa lantaanista lutetiumiin. Tästä käytetään nimitystä lantanoidikontraktio.
Lantanoidit esiintyvät yhdisteissä yleensä hapetusluvulla +3. Vanhastaan uskottiin, että vain europium voi esiintyä vesiliuoksissa +2 hapetusluvulla ja vain cerium +4 hapetusluvulla, mutta nykyisin +2 hapetusasteen liuoksia on tuotettu kaikille lantanoideille prometiumia lukuun ottamatta.
Lantanoideista käytetään myös nimitystä lantanidi, mutta International Union of Pure and Applied Chemistry (IUPAC) suosittaa nimitystä lantanoidi, koska päätteellä "-idi" merkitään tavallisesti anioneja.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
USGS Rare Earths Statistics and Information
Ion (dialogi)

Ion (m.kreik.  Ἴων) on Platonin kirjoittama dialogi, joka käsittelee runoutta. Sen toinen nimi Thrasylloksen jaottelussa on Iliaasta (Περὶ Ἰλιάδος, Peri Iliados). Dialogissa Sokrates ja Ion keskustelevat runollisesta innoituksesta sekä siitä, luovatko runoilijat puhtaasti taidosta vai jumalallisesta inspiraatiosta.
Historia

Platonin teosten joukossa Ion kuuluu tämän varhaisvaiheen dialogeihin, toisin sanoen se on kirjoitettu suhteellisen pian Sokrateen kuoleman jälkeen. Platon esittää dialogissa lähes ikonisen kuvan raivokkaasta, mielipuolisesta ja jumalallisesta runoudesta, jota muusat inspiroivat. Teos on samalla myös jotain, mitä nykyään kutsuttaisiin kirjallisuuskritiikiksi sekä kritiikkiä kritiikistä itsestään.
Diogenes Laertioksen esittämässä, Thrasylloksen tekemässä Platonin teosten jaottelussa dialogi kuuluu VII tetralogiaan yhdessä lyhyemmän ja laajemman Hippian sekä dialogin Meneksenos kanssa. Aiheensa puolesta Thrasyllos luki dialogin Platonin koettelevien (peirastikos) teosten joukkoon.
Sisältö

Sokrateen keskustelukumppani Ion oli rapsodi, antiikin kreikkalainen ammattimainen runouden esittäjä. Hän oli juuri tullut Epidauroksesta Asklepioksen kunniaksi järjestetyiltä juhlilta, ja on täynnä itseään voitettuaan ensimmäisen palkinnon runonlausuntakilpailussa.
Ion kuitenkin myöntää, että hänen kykynsä runonlausujana rajoittuu Homerokseen – muiden runoutta hän ei kykene selittämään eikä ole niistä kiinnostunut. Sokrateen mielestä tämä on outoa, ja hän pyrkii ratkaisemaan ongelman. Hän huomauttaa, etteivät taidekriitikot rajoitu arvostelemaan vain yhden taiteilijan teoksia, vaan kritisoivat taidetta, riippumatta taiteilijasta.
Sokrates pyrkii tämän perusteella todistamaan, ettei kyse ole Ionin omasta kyvystä, vaan jumalallisesta lahjasta, inspiraatiosta. Koska runollinen inspiraatio on ikään kuin magnetismia, voidaan sanoa, että jokainen joka tulee tähän inspiraation kenttään latautuu samalla inspiraatiolla. Runonlausuja saa inspiraation muusilta, ja siirtää runouden sisällön, sen mitä runoilija oli alun perin tarkoittanut, yleisöönsä. Näin jumalat viestivät ihmisille.
Sokrates huomauttaa Ionille, että tämän tulee olla vailla järkeä, koska suree ja valittaa runoa lausuessaan, vaikkei ole menettänyt mitään, ja vapisee pelosta yleisönsä edessä, vaikkei ole mitään pelättävää. Ion selittää, että tämä johtuu vain siitä, että hän saa rahapalkkion jos esittää runon aidon oloisesti: ”jos itketän heitä, saan itse nauraa sitten kun otan vastaan palkkiotani, mutta jos nauratan, saan itse itkeä koska menetän palkkioni”. Hän ei suostu myöntämään olevansa hullu ja hurmoksissa lausuessaan Homerosta.
Sokrates siteeraa tämän jälkeen Homeroksen runoista erilaisia taitoja, kuten lääkintätaitoa, ennustamista, kalastusta ja sodankäyntiä, käsitteleviä kohtia. Hän kysyy Ionilta, ovatko nämä taidot eri taitoja kuin runonlausunnan taito. Ion joutuu myöntämään, että vaikka Homeros käsittelee useita taitoja, hän ei mainitse runonlausujan taitoa. Sen sijaan kaikkien taitojen suhteen todellinen asiantuntija vaikuttaa olevan joku muu: lääkintätaidon asiantuntija on lääkäri, ei runonlausuja; kalastamisen asiantuntija on kalastaja, jne. Sokrates painostaa Ionia paljastamaan todellisen kykynsä. Ion tulee sanoneeksi Sokrateen dialektista hyökkäystä väistellessään, että sodankäyntiä koskevia asioita esittäessään hän ei tiedä, johtuuko se hänellä olevasta sotapäällikön taidosta vai runonlausujan taidosta: hän pitää niitä yhtenevinä. Sokrates tarttuu tähän, ja saa Ionin myöntämään, että tämä on siis hyvä sotapäällikkö. Koska Ion oli väittänyt olevansa Kreikan paras runonlausuja, hänen tuli siis olla myös Kreikan paras sotapäällikkö.
Lopulta Sokrates sanookin Ionin olevan kuin kiemurteleva ja jatkuvasti muotoa muuttava Proteus. Kummatkin hyväksyvät Sokrateen väitteen: runous ja runonlausunnan taito ovat lahja jumalilta.
Kirjallisuutta > Suomennos

Platon: Ion. Teoksessa Teokset I.  (Apologia, Kriton, Lakhes, Hippias (lyhyempi dialogi), Ion, Euthyfron, Kharmides, Lysis, Protagoras. Toinen painos)  Suomentanut Marja Itkonen-Kaila. Helsinki:  Otava, 1999.  ISBN 951-1-15892-9
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Plato: Io. Teoksessa Burnet, J. (toim.): Opera.  (Volume III: Theages, Charmides, Laches, Lysis, Euthydemus, Protagoras, Gorgias, Meno, Hippias Maior, Hippias Minor, Io, Menexenus. Oxford Classical Texts)  Oxford:  Oxford University Press.  ISBN 9780198145424  Kreikankielinen alkuteksti.
Plato: Ion. Teoksessa Plato’s Works.  (Volume VIII: Statesman. Philebus. Ion. Loeb Classical Library)  Cambridge, Massachusetts:  Harvard University Press.  ISBN 0-674-99182-6  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
Aiheesta muualla > Teos

Plato: Ion. Perseus. (muinaiskreikaksi) (englanniksi)
Plato: Ion. The Internet Classics Archive. (englanniksi)
Plato: Ion. Project Gutenberg. (englanniksi)
Aiheesta muualla > Muuta

Griswold, Charles: Plato on Rhetoric and Poetry The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Platonin teokset
| --- | --- |
Varhaisvaihe:  Sokrateen puolustuspuhe · Kharmides · Kriton · Euthyfron · Alkibiades I · Laajempi Hippias · Lyhyempi Hippias · Ion · Lakhes · Lysis
Keskivaihe:  Kratylos · Euthydemos · Gorgias · Meneksenos · Menon · Faidon · Protagoras · Pidot · Faidros · Valtio · Parmenides · Theaitetos
Myöhäisvaihe:  Kleitofon · Timaios · Kritias · Sofisti · Valtiomies · Filebos · Lait
Mahdollisesti epäperäiset ja epäperäiset:  Aksiokhos · Alkibiades II · Demodokos · Hipparkhos · Epigrammit · Epinomis · Eryksias · Hyveestä · Kilpailijat · Kirjeet · Minos · Määritelmiä · Oikeamielisyydestä · Sisyfos · Theages
Lantau

Saaren sijainti
Lantau (yksink.: 大屿山; perint.: 大嶼山; Jyutping: Daai6jyu4 saan1) on Hongkongin suurin saari. Se sijaitsee Helmijoen suussa. Hallinnollisesti valtaosa saaresta kuuluu Island Districtiin, pieni osa saaren koillisosasta kuuluu Tsuen Wanin piiriin. Lantaun saari käsittää melkein kaksi kertaa Hongkongin saaren kokoisen alueen. Lantaun pinta-ala on 147,16 km².
Saaren korkein kohta, Lantau Peak, kohoaa 934 metrin korkeuteen. Hongkong Disneyland Resort avattiin saaren koillisosaan vuonna 2005. Välittömästi saaren pohjoispuolella sijaitsee Chek Lap Kokin saari, jota on laajennettu maantäytöllä. Saarella sijaitsee Hongkongin kansainvälinen lentoasema.
Lokakuussa 2018 avattiin Lantaun saarelta Macaoon ja manner-Kiinan Zhuhaihin johtava yhteys, jonka kokonaispituus on 55 km. Siihen kuuluu maailman pisin maantiesilta, jolla on pituutta 23 km. Yhteyteen kului 4000 000 tonnia terästä, sitä rakennettiin yhdeksän vuotta ja se maksoi 17 miljardia euroa. Osa reitistä on toteutettu vedenalaisena tunnelina laivaliikenteen vuoksi.
Puupaalujen varassa olevia asuinrakennuksia Tai O:ssa, Lantaun saaren yhdessä asutuskeskittymässä. Yhteisö hankkii elantonsa kalastuksella.
Tung Chung, uusi asuinalue saaren luoteisosassa.
Saaren korkein kohta, Lantau Peak, kohoaa 934 metrin korkeuteen.
Aiheesta muualla

Matkaopas aiheesta Lantau Island Wikivoyagessa (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lantau Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Lantau Island
Käännös suomeksi
Langenneet enkelit

Langenneet enkelit (engl. The Fallen Angels) on J. R. Wardin kirjoittama paranormaalia romanttista kirjallisuutta edustava kirjasarja. Sarjan päähenkilö on langennut enkeli Jim Heron, jonka tehtävänä on pelastaa seitsemän ihmissielua seitsemältä kuolemansynniltä. Jokaisessa osassa keskitytään yhteen sieluun, joka päätyy joko helvettiin tai taivaaseen. Jimin arkkivihollinen on demoni Devina, joka kykenee muuntautumaan erilaisiin olomuotoihin. Jimillä on apunaan kaksi langennutta enkeliä, Adrian Vogel ja Eddie Blackhawk.
J. R. Wardilta on myös suomennettu Mustan tikarin veljeskunta -sarjaa.
Sarjassa ilmestyneet teokset

Covet (2009) - suom. Halu.  (Suomentanut Tanja Kielinen)  Helsinki:  Basam Books (Shakti-sarja), 2012.  ISBN 9789522600585
Crave (2010) - suom. Himo.  (Suomentanut Tanja Kielinen)  Helsinki:  Basam Books (Shakti-sarja), 2013.  ISBN 9789522601247
Envy (2011) - suom. Kateus.  (Suomentanut Timo Utterström)  Helsinki:  Basam Books (Shakti-sarja), 2013.  ISBN 9789522601704
Rapture (2012) - suom. Hurma.  (Suomentanut Timo Utterström)  Helsinki:  Basam Books (Shakti-sarja), 2014.  ISBN 9789522602176
Possession (2013) - suom. Riivaus.  (Suomentanut Timo Utterström)  Helsinki:  Basam Books (Shakti-sarja), 2014.  ISBN 9789522602183
Aiheesta muualla

J. R. Wardin kotisivut. (englanniksi)
Jarmo Lampela

| Jarmo Lampela |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. lokakuuta 1964 (ikä 60) Rovaniemi
Ammatti:  elokuvaohjaaja käsikirjoittaja elokuvatuottaja
Ohjaaja
Tunnetuimmat ohjaukset:  Sairaan kaunis maailma (1997) Joki (2001) Eila (2003)
Palkinnot
 Parhaan elokuvan Jussi (1998), (2002) Sairaan kaunis maailma  Joki Parhaan ohjauksen Jussi (2002), (2004) Joki  Eila Parhaan käsikirjoituksen Jussi (2002) Joki  Humanismin käsi (2002) Joki  Elokuvataiteen valtionpalkinto (2002) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Jarmo Olavi Lampela (s. 9. lokakuuta 1964 Rovaniemi) on suomalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Toukokuussa 2015 Lampela aloitti Yle Draaman päällikkönä. Hän työskenteli aiemmin Aalto-yliopistossa elokuvaohjauksen professorina ja elokuva- ja lavastustaiteen laitoksen johtajana.
Uran alku

Lampela näytteli 1980-luvun alussa Joensuun ylioppilasteatterissa ja kävi Lahden kansanopiston näyttelijälinjan sekä Teatterikorkeakoulun näyttelijälinjan ensimmäisen vuosikurssin. Vuonna 1987 hänet hyväksyttiin elokuvaohjaajaopiskelijaksi Taideteolliseen korkeakouluun, josta hän valmistui 1992. Lampelan lopputyö oli televisiossakin esitetty Ei rakkautta kiitos (1991), joka kertoi nyrkkeilijästä ja tämän tyttöystävästä.
Valmistuttuaan Lampela siirtyi Yle TV2:n palvelukseen, jossa syntyi kaksi televisiosarjaa. Joni Skiftesvikin alkuperäiskäsikirjoitukseen perustuva neliosainen José kertoo mulattipojan kanssa maalaiskylään palaavasta insinööristä. Pappa rakas (1993) on Seppo Vesiluoman käsikirjoittama sarja palvelutaloon kyllästyneestä vanhasta miehestä. Puolipitkä elokuva Pidetty hiljainen mies (1993) on maaseudulle sijoittuva traaginen tapahtumasarja. Samana vuonna valmistuivat myös Näyttämönä Suomi, kolmivuotinen seurantadokumentti Teatteri Eurooppa Neljä -ryhmästä, ja Potti, televisioelokuva pankkiryöstäjistä ja saaliin itselleen napanneesta rahankuljettajasta. Lyhytelokuva 501 (1995) kertoo itsemurha-ajatuksista ja Solar (1996) sodan keskellä elävistä lapsista. Vuosina 1995–1997 Lampela oli yksi neljästä 60-osaisen Elämän suola -televisiosarjan ohjaajista ja valmisteli samaan aikaan ensimmäistä pitkää elokuvaansa Sairaan kaunis maailma (1997). Elokuva sai parhaan elokuvan Jussi-palkinnon, jonka Lampela jakoi Mika Ritalahden kanssa.
Seppo Vesiluoman käsikirjoituksesta syntyi 1998 kymmenosainen televisiosarja Loistavat Jerkun pojat, komedia eksentrisistä aikamiespojista. Siivouspäivä (1998) yhdisti keskustelua herättäneellä tavalla siivousta käsittelevää selostusta äärimmäisen väkivaltaisiin kuviin. Elokuva syntyi ohjaajan reaktiosta ajalle tyypilliseen motivoimattomaan väkivallan kuvaamiseen. Vuonna 1999 valmistui Tove Idströmin käsikirjoituksesta kolmikymppisten ihmissuhteita käsittelevä Rakastin epätoivoista naista.
Vuonna 2001 Lampelalta valmistui toinen pitkä teatterielokuva Joki ja vuonna 2003 kolmas, Eila.
Filmografia

Hannu ja Kettu (1992) (sarja)
Pappa rakas (1993) (sarja)
Pidetty hiljainen mies (1995)
Elämän suola (1996) (sarja, joitain jaksoja)
Solar (1996)
Sairaan kaunis maailma (1997)
Loistavat Jerkun pojat (1999) (sarja)
Rakastin epätoivoista naista (1999)
Siperian Nero! (2000) (sarja)
Joki (2001)
Eila (2003)
Jumalan kaikki oikut (2006) (minisarja)
Rikospoliisi ei laula (2006) (sarja)
Miesten välisiä keskusteluja (2012)
Tehdas (2012–) (sarja)
Nuoren Wertherin jäljillä (2013)
Keikka (2013)
Kilimanjaro (2013)
Miten meistä tuli ystäviä (2013)
Alma de Sant Pere (2016)
Parittomat (2018)
Aiheesta muualla

Jarmo Lampela Elonetissä.
Jarmo Lampela Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| n k Parhaan ohjauksen Jussi-palkinnot |
| --- | --- |
1944–1959:  Hannu Leminen (1944)  Valentin Vaala (1945)  ei jaettu (1946)  Valentin Vaala (1947)  Roland af Hällström (1948)  ei jaettu (1949)  Toivo Särkkä (1950)  Matti Kassila (1951)  Valentin Vaala (1952)  Edvin Laine (1953)  Matti Kassila (1954)  Matti Kassila (1955)  Edvin Laine (1956)  Matti Kassila (1957)  ei jaettu (1958)  Jack Witikka (1959) 
1960–1979:  ei jaettu (1960)  ei jaettu (1961)  Maunu Kurkvaara (1962)  Mikko Niskanen (1963)  Mikko Niskanen (1964)  ei jaettu (1965)  Risto Jarva (1966)  Mikko Niskanen (1967)  Risto Jarva ja Mikko Niskanen (1968)  Edvin Laine, Jörn Donner ja Timo Bergholm (1969)  Erkko Kivikoski (1970)  Risto Jarva (1971)  Mikko Niskanen (1972)  Erkko Kivikoski, Rauni Mollberg ja Veikko Kerttula (1973)  Rauni Mollberg (1974)  Jaakko Pakkasvirta ja Veikko Kerttula (1975)  ei jaettu (1976)  Heikki Partanen, Katariina Lahti ja Riitta Rautoma (1977)  Risto Jarva ja Rauni Mollberg (1978)  Timo Linnasalo (1979) 
1980–1999:  ei jaettu (1980)  Pirjo Honkasalo, Pekka Lehto ja Erkko Kivikoski (1981)  Mikko Niskanen (1982)  Mika Kaurismäki (1983)  Heikki Partanen ja Tapio Suominen (1984)  Timo Humaloja (1985)  Matti Ijäs ja Rauni Mollberg (1986)  ei jaettu (1987)  Åke Lindman (1988)  Pekka Parikka (1989)  Pekka Parikka (1990)  Aki Kaurismäki (1991)  Mika Kaurismäki (1992)  Aki Kaurismäki (1993)  Veikko Aaltonen (1994)  Aleksi Mäkelä (1995)  Markku Pölönen 	(1996)  Aki Kaurismäki (1997)  Olli Saarela (1998)  Markku Pölönen (1999) 
2000–2019:  Olli Saarela (2000)  Olli Saarela (2001)  Jarmo Lampela (2002)  Aki Kaurismäki (2003)  Jarmo Lampela (2004)  Markku Pölönen (2005)  Aku Louhimies (2006)  Aku Louhimies (2007)  Petri Kotwica (2008)  Dome Karukoski (2009)  Klaus Härö (2010)  Dome Karukoski (2011)  Aki Kaurismäki (2012)  Maarit Lalli (2013)  Pirjo Honkasalo (2014)  Jukka-Pekka Valkeapää (2015)  Aleksi Salmenperä (2016)  Juho Kuosmanen (2017)  Antti-Jussi Annila (2018)  Aleksi Salmenperä (2019) 
2020–2039:  Miia Tervo (2020)  Zaida Bergroth (2021)  Juho Kuosmanen (2022) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Elonet
Lamía

| Lamía Lamían kunta Λαμία Δήμος Λαμιέων |
| --- | --- |
 Kuvia Lamían kaupungista.
 Kunnan sijainti
 Lamía
 Koordinaatit: 38°54′N, 22°26′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Thessalia jaKeski-Kreikka
Alue:  Keski-Kreikka
Alueyksikkö:  Fthiotis
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta, kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  2701
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  942,9 km²
Väkiluku (2011):  75 315
 – Kunnallis­yksikkö:  64 716
 – Kaupunki­yhdys­kunta:  52 006
 – Kaupunki:  52 006
 – Väestötiheys:  79,88 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  351 00
Suuntanumero(t):  22310
Rekisterikilpi:  ΜΙ
 
 www.lamia.gr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lamía (kreik. Λαμία) on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Λαμιέων, Dímos Lamiéon), joka sijaitsee Fthiotiin alueyksikössä Keski-Kreikan alueella. Kaupunki on Keski-Kreikan pääkaupunki sekä Fthiotiin hallinnollinen keskus. Koko kunnan pinta-ala on 942,9 neliökilometriä ja väkiluku 75 315. Varsinaisen Lamían kaupungin väkiluku on 52 006 (vuonna 2011).
Historia > Antiikki

Antiikin ajan Lamian kaupunki on ollut olemassa viimeistään 500-luvulla eaa. 300-luvulla eaa. se tuli osaksi Makedonian valtakuntaa. Aleksanteri Suuren kuolemaa vuonna 323 eaa. seuranneesta kapinoinnista kehittyi kaupungista nimensä saanut Lamian sota. Tuolloin Makedonian hallitsija Antipatros pakeni häntä vastaan liittoutuneita kreikkalaisia Lamiaan, missä hän joutui piiritetyksi. Lamían nähtävyyksiin kuuluva Lamían arkeologinen museo esittelee kaupungin sekä koko Fthiotiin antiikin aikaisia löydöksiä.
Historia > Myöhempi historia

Keskiajalla paikalla olleen asutuksen nimeksi tuli Zitoúni (Ζητούνι), ja se tunnettiin tällä nimellä 700-luvulta 1800-luvulle saakka. Sittemmin kaupunki on nimetty uudelleen antiikin aikaisen kaupungin mukaan Lamíaksi. Nykyinen Lamían kunta muodostui, kun Lamía, Gorgopótamos, Leianokládi, Pávliani ja Ypáti yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.