stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Saab (automerkki)
Automallit

| Kuva | Malli | Valmistus | Lisätietoa |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Saab 92 | 1949–1956 | Ensimmäinen tuotantomalli oli pieni kaksitahtinen auto. Mallin muodot olivat peräisin yhtiön lentokonehistoriasta ja säilyivät aina Saab 96:n valmistuksen loppumiseen saakka 1980 pienimmissä Saab-malleissa. |
|  | Saab 93 | 1955–1960 | Saab 93 oli Saabin toinen sarjatuotantoinen henkilöautomalli. Perustui pitkälti 92-malliin. Valmistuksessa oli useampi autourheiluun suunnattu erikoismalli. |
|  | Saab Sonett | 1956, 1967–1974 | Saabin kevytrakenteinen urheiluautomalli. |
|  | Saab 95 | 1959–1978 | Saab 95 oli vuonna 1959 esitelty Saab 93:n farmariversio. Kun Saab 96 tuli vuotta myöhemmin markkinoille, 95-malli muuttui ja alkoi käyttää samoja perusosia ja tekniikkaa kuin 96. |
|  | Saab 96 | 1960–1980 | Saab 96 on Saabin tunnusomaisimpia malleja. Se on 2-ovinen coupé, joka perustui Saab 93:een ja 95:een. Ensimmäiset mallit olivat kaksitahtisia, mutta vuonna 1967 moottoriksi vaihdettiin nelitahtinen V4. Sama muutos tehtiin Saab 95:een. |
|  | Saab 99 | 1968–1984 | Isompi keskiluokan Saab 99:n myötä markkinoille saatiin turvavyöt sekä turboahdin. Uusi korimalli Combi coupé laajensi mallivalikoimaa 1970-luvun alussa. |
|  | Saab 900 | 1979–1998 | 900 on isompi malli ja tavallaan sisarmalli 90:stä. Aiempaa mallia sai sedanina ja viistoperäisenä Combi coupéna. Seuraava malli oli vain hatchback 3- sekä 5-ovisena. Toisen sukupolven seuraaja on Saab 9-3. |
|  | Saab 90 | 1984–1987 | Uudessakaupungissa valmistettu 99-mallin jatkaja, jossa oli edeltäjänsä keula ja 900-mallin perä. |
|  | Saab 9000 | 1984–1998 | Saab 9000 oli TIPO4-projektin tuotos Saabilla. Saabilla oli taloudellisia  vaikeuksia ja niin syntyi suuri Saab kaivattuun luokkaan. 9000:ssa oli kaksi korimallia sedan ja viistoperä. |
|  | Saab 9-5 | 1997–2011 | 9-5 on Saabin suurempi malli. Sitä on saatavana sedanina ja farmarina. |
|  | Saab 9-3 | 1998–2014 | Saab 9-3 perustuu edelleenkehitettyyn Saab 900:n (1993-1998). Saab 9-3 Sport Sedan alkaen vuodesta 2003 ja Saab 9-3 SportCombi alkaen vuodesta 2005. Nykyään sitä saa myös avokattoisena SportCabriona. |
|  | Saab 9-2X | 2004–2006 | Alemman keskiluokan malli, joka oli lähinnä Saabiksi ulkoiselta olemukseltaan muutettu Subaru Impreza. Auto valmistettiin Subarun tehtailla Japanissa. Auto oli suunnattu pääasiassa Yhdysvaltain markkinoille. |
|  | Saab 9-7X | 2005–2009 | Valmistettu GM:n GMT-katumaasturialustalle Chevrolet Trailblazerin tapaan. 9-7X Aero on Saabin historian tehokkain ja nopein malli (0-60 mph). Myynnissä vain Yhdysvalloissa ja Kanadassa sekä Ruotsissa. |
|  | Saab 9-4X | 2010–2011 | Saabin viimeinen uusi malli, joka perustuu Cadillac SRX:n pohjalevyyn. Vain tuhat kappaletta ehdittiin valmistaa yhteensä molemmista 2.8 ja 3.0 (aero) litraisista versioista Meksikon Ramos Arizpe- tehtaalla. Autoa myytiin vain yhdysvalloissa. |
Erikois- ja konseptimallit

Ursaab (1946)
Saabin ensimmäinen henkilöautoprototyyppi (ruotsiksi UrSaab) valmistui kesäkuussa 1947. Autossa oli poikittainen kaksitahtimoottori ja sen aerodynaaminen muoto muistutti lentokoneen siipeä. Korin rakenne oli vankka.
Saab Monster (1959)
Saab Quantum (1962-1963)
Saab Catherina (1964)
Saabo-asuntovaunu (1964–1968)
Saab MFI13 (1965)
Saab Toad (1966)
Saab 98 (1974)
Saab 99 Finlandia (1976-1978)
Vuosimalliin 1976 tulleen 99 GLE-luksusmallin myötävaikutuksella Saab 99 sai Suomessa ideoidun jatketun edustusmallin, jonka nimeksi tuli Finlandia (99 GLE-L) valmistusmaansa mukaan. Finlandian esikuva on kotoisin naapurimaasta Ruotsista, josta presidentti Urho Kekkonen oli ostanut pienellä koriverstaalla (Heiners, Malmö) valmistetun pidennetyn Saab 99:n. Pelkästään Uudessakaupungissa valmistetussa Finlandia-mallissa oli etu- ja takaovien välissä 4/5-ovisen mallin takaovesta tehty 25 cm:n mittainen pidennys, jossa oli oma "saunanakkunaksi" kutsuttu kapea ruutu. Vuosimallia 1976 tehtiin muutama esisarjan Finlandia. Ensimmäisen tuotantovuoden 1977 Finlandiaa valmistettiin Uudessakaupungissa vain 15 kappaletta. Vuonna 1978 valmistui vielä 11 kappaletta 20 cm vakiomallia pidempää Finlandiaa, joissa ylimääräinen pituus oli jaettu tasan etu- ja takaovien kesken. Kahdessa näistä oli turbotekniikka.
Saab 900 Finlandia/CD (1979-1986)
Finlandian taru jatkui 900-mallissa. 20 cm jatkettuja edustusautoja tehtiin aluksi 5-ovisena (900 Finlandia), ja myöhemmin 4-ovisena (900 CD). Näitä tehtiin Uudessakaupungissa yhteensä 580 kappaletta. Viimeiset kuusi 900 CD:tä valmistettiin vuonna 1986.
Saab EV-1 (1985)
Saab EV-1 (Experimental Vehicle Number One) oli yksi Saabin prototyypeistä, futuristinen sport coupé, joka kaksilitraisella turbomoottorilla saavuttaa 270 kilometrin tuntinopeuden ja kiihtyy nollasta sataan 5,9 sekunnissa
Saab 9-X (2003)
Saab 9-5 BioPower (2006)
Saab Aero-X (2006)
Pääartikkeli: Saab Aero-X
Aero-X on kaksipaikkainen urheiluauto, joka on yhdistelmä Saabin lentokonehistoriaa sekä suuntauksia tuleviin malleihin. Autossa on 400-hevosvoimainen bioetanolia käyttävä kahdella turbolla varustettu 2,8-litrainen V6-moottori. Konseptimallin erityispiirteitä ovat puuttuvat a-pilarit sekä ovien ja katon yhtenäinen avautuminen..
Saab 9-5 BioPower 100 Consept (2007)
Konseptiauto esiteltiin Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 2007. 100% etanolilla moottorista on saatu 224 kW (300 hv).
Saab 9-5 SportCombi (& aero) (2010)
Saab 9-1
Mahdollisesti tuleva kompakti henkilöauto. Sen alustarakenteen epäillään pohjautuvan General Motorsin Delta-alustalle, jolla valmistetaan Opel Astroja.
Saab 9-2
Suunnitteilla oleva retromalli, jonka korimalli oli kaksiovinen coupé.
Galleria (tuotantomallit)

Saab 92
Saab Sonett III
Saab 96
Saab 900 Cabriolet
Saab 9000
Saab 9-5
Saab 9-3
Galleria (erikoiskonseptimallit)

Saab 92001 (UrSaab, ensimmäinen Saab)
Saab 99 (Saab "Daihatsu", prototyyppi)
Saab 900 cabriolet (prototyyppi)
Saab 9000 cabriolet (prototyyppi)
Saab EV-1 (konsepti)
Saab 9X1 (konsepti)
Saab Aero-X (konsepti)
Lallukan talo

| Lallukan talo |
| --- | --- |

Osoite:  Vokzalnaja ulitsa 7 (ent. Repolankatu)
Sijainti:   Viipuri
Koordinaatit:  60.71265°N, 28.751682°E
Rakennustyyppi:  liike- ja asuintalo
Valmistumisvuosi:  1906
Suunnittelija:  Allan Schulman
Julkisivumateriaali:  punagraniitti
Kerrosluku:  4
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lallukan talo 1900-luvun alussa
Lallukan talo on Viipurin Repolan kaupunginosassa sijaitseva vuonna 1906 valmistunut liike- ja asuinrakennus, jossa on toiminut muun muassa Taidekeskus Salmelan ylläpitämä suomalainen taiteilijaresidenssi. Talon on suunnitellut arkkitehti Allan Schulman. Sitä on sanottu yhdeksi Viipurin kauneimmista rakennuksista.
Rakennus

Tyylisuunnaltaan kansallisromantiikkaa edustava rakennus valmistui Repolankadun (nyk. Vokzalnaja ulitsa) ja silloisen Viskaalinkadun (myöh. Lallukankatu, nyk. Majakovskogo ulitsa) kulmaan kauppaneuvos Juho Lallukan omistaman Häkli, Lallukka ja Kumpp. Oy:n uudeksi toimitaloksi. Arkkitehti Schulmanin lisäksi Lallukan tiedetään itse osallistuneen aktiivisesti talon suunnitteluun. Rakennuksen katutasossa oli yrityksen toimitiloja ja Juho Lallukka asui perheineen toisen kerroksen kulmahuoneistossa.
Pääsisäänkäynnin sekä sisäpihalle vievän portin molempia puolia koristivat kuvanveistäjä Eemil Halosen tekemät ihmisfiguurit ja sisätiloissa puolestaan oli lukuisten suomalaisten taidemaalarien teoksia. Halosen veistokset eivät enää ole paikoillaan, mutta Viljelijän vaimo -niminen naishahmo on nykyään sijoitettuna Monrepos’n puistoon Viipurin Linnasaareen.
Taiteilijaresidenssi

Vuonna 2006 Lallukan taloon päätettiin perustaa suomalainen taiteilijaresidenssi. Rakennuksen julkisivua entisöitiin aluksi Venäjän kulttuuriministeriön valvonnassa ja vuosina 2008–2010 Lallukan perheen asuinhuoneistossa tehtiin Arkkitehtitoimisto Riitta Vesalan suunnittelema remontointi taiteilijahuoneistoksi. Residenssi sisustettiin suomalaisen Artekin huonekaluilla. Wiipurin taiteilijaresidenssiksi nimetty huoneisto vihittiin käyttöön huhtikuussa 2010. Taidekeskus Salmelan käynnistämää hanketta tuki myös Alfred Kordelinin säätiö.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lallukan talo Wikimedia Commonsissa
Wiipurin taiteilijaresidenssi (Arkistoitu – Internet Archive) Taidekeskus Salmela
Österreich (lehti)

| Österreich |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  iltapäivälehti
Kustantaja:  Wolfgang Fellner
Perustettu:  2006
Kotikunta:  Wien
Kotimaa:  Itävalta
Ilmestymistiheys:  ma–la
Kieli:  saksa
Aiheesta muualla
Kotisivu
Österreich on Itävallassa ilmestyvä vuonna 2006 perustettu iltapäivälehti. Sen omistaa Wolfgang Fellner ja sitä pidetään yleisesti epäluotettavana. Netissä se ilmestyy Oe24-nimisenä sivustona.
Österreichin ilmaisjakelupiste Böheimkirchenissä.
Aiheesta muualla

Lehden verkkosivut (saksaksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Saksa
Laki vuokra-alueiden lunastamisesta

Torpparilain ensimmäinen sivu Suomen Asetuskokoelmassa vuodelta 1918.
Laki vuokra-alueiden lunastamisesta (135/1918) eli ”torpparilaki” oli 17. heinäkuuta 1918 hyväksytty laki torppareiden ja mäkitupalaisten oikeudesta lunastaa vuokra-alueensa. Lakia täydennettiin 1919 koskemaan myös  lampuoteja. Jo 1910-luvulla aloitettu lainvalmistelu jäi kesken sisällissodan vuoksi. Sodan aikana Suomen kansanvaltuuskunta oli säätänyt oman lakinsa 31. tammikuuta 1918, mutta sisällissodan lopputuloksen vuoksi lailla ei ollut käytännön vaikutuksia.
Taustaa

Torppariongelmalla tarkoitettiin umpeutuvista ja ehdoiltaan epämääräisistä torpparisopimuksista (torpparikontrahdeista) aiheutuneita ongelmia. Niistä ja niiden ratkaisumahdollisuuksista oli 1900-luvun alun Suomessa tullut venäläisten ja suomalaisten viranomaisten sekä poliittisten puolueiden monimutkainen kiista.
Näitä ongelmia oli lykätty jatkamalla poikkeusmääräyksin torppien vuokra-aikoja vuosina 1909 ja 1915, ja erityinen maanvuokrakomitea oli asetettu vuonna 1912 pohtimaan kysymyksen ratkaisua.
Suomalainen ja nuorsuomalainen puolue esittivät yhdessä ruotsalaisen kansanpuolueen kanssa oman esityksensä ja maalaisliitto omansa vuoden 1916 valtiopäiville. Sosiaalidemokraatit esittivät oman Me vaadimme -ohjelmansa 1917. Sen torppareita koskeneen osan johtoajatus oli torpparien vapauttaminen yksityisten isäntien vallasta.
Svinhufvudin senaatti puolestaan lähti torpparien itsenäistämisestä. Esitys tuli eduskuntaan juuri ennen vuoden 1918 sodan alkua 25. tammikuuta 1918.
Sodan jälkeen toukokuussa 1918 lain käsittelyä jatkoi ns. tynkäeduskunta. Lakiin lisättiin sodan vaikutuksesta ns. punakaartilaispykälä (62 §), joka poisti kaarteihin kuuluneilta ja vähintään kymmenen vuoden vankeustuomion saaneilta oikeuden torppansa lunastamiseen. Pykälä kumottiin seuraavan vuoden kesällä (AsK 90/1919), kun lakia oli juuri ryhdytty soveltamaan, minkä vuoksi punakaartiin kuuluminen ei käytännössä vaikuttanut torpparin asemaan.
Torpparilaki käsiteltiin täysistunnon toisessa käsittelyssä heinäkuussa ja ratkaistiin kiireellisenä kolmannessa käsittelyssä 17. heinäkuuta 1918. Valtionhoitaja P. E. Svinhufvud vahvisti lain 15. lokakuuta, täytäntöönpanoasetus (46/1919) annettiin 11. huhtikuuta 1919, ja lakia alettiin panna täytäntöön vapunpäivänä 1919.
Torpparilain täytäntöönpano

Alkujaan torppareita ja mäkitupalaisia koskenutta lakia laajennettiin ensin 1919 lampuoteihin (AsK 90/1919) ja edelleen pappiloiden (73/1921) ja kruununtilojen torppareihin (1922).
Torppien lunastaminen jatkui toiseen maailmansotaan asti, ja vuoden 1918 lakiin perustuvaa lunastusoikeutta käytti 46 645 torpparia tai lampuotia ja 45 580 mäkitupalaista. Maata lunastettiin 910 000 hehtaaria, joista runsas neljäsosa oli viljeltyä.
Torpparilaki laajensi Suomen itsenäistä pienviljelijäluokkaa ja antoi laajoille kansanosille omaa maata. Tämä vaikutti osaltaan kansan eheytymiseen sisällissodan jälkeen ja toisessa maailmansodassa ilmenneeseen kansalliseen yhtenäisyyteen.
Aiheesta muualla

Laki torpparien, lampuotien ja mäkitupalaisten julistamisesta maanomistajista riippumattomiksi. Suomen Kansanvaltuuskunta 31.1.1918. (Wikiaineisto.)
Laki vuokra-alueiden lunastamisesta (135/1918). Suomen eduskunta 15.10.1918.
Asetus vuokra-alueiden lunastamisesta 15 päivänä lokakuuta 1918 annetun lain täytäntöönpanosta (135B/1918)
Asetus vuokra-alueiden lunastamisesta 15 p:nä lokakuuta 1918 annetun lain täytäntöönpanosta (46/1919)
Laki lunastuslain muuttamisesta (90/1919)
Laki lunastuslain muuttamisesta (171/1920)
Laki evankelis-luterilaisten ja kreikkalais-katolisten seurakuntain papiston ja lukkarin virkataloihin kuuluvain torppa- ja mäkitupa-alueiden lunastamisesta (73/1921)
Laki lunastuslain muuttamisesta (172/1925)
Erkki Lampén

Erkki Lampén Turun kirjamessuilla 2010.
Erkki Tapani Lampén (s. 11. maaliskuuta 1959 Helsinki) on suomalainen sosiologi, kolumnisti, retkeilijä ja matkakirjailija. Kodin Kuvalehdessä pitämässään kolumnissa Lampén luonnehtii itseään ”tunteita ja niiden ilmaisemista pelkäämättömäksi sosiologiksi” ja ”taiteen sekatyöläiseksi”. Koulutukseltaan hän on valtiotieteiden maisteri.
Lampén elätti nuorena itseään seitsemän vuotta teatterimuusikkona, kunnes päätti ryhtyä opiskelemaan teologiaa. Puolivälissä opintoja hän vaihtoi pääaineeksi sosiologian. Hän on ollut 1990-luvun alusta mukana Quo vadis -teatteriryhmässä muusikkona, säveltäjänä ja näyttelijänä. Vuodesta 2012 hän on harrastanut innokkaasti myös valokuvausta.
2000-luvulla Lampén teki 40–50 vuoden iässä viisi matkaa Suomen päästä päähän lihasvoimin: kävellen, pyöräillen, hiihtäen, meloen ja nojapyörällä polkien. Hanke sai alkunsa kesällä 2000, kun Lampén päätti kävellä Helsingistä Jäämerelle. Seuraava retki oli pyöräily Suomen ympäri valtakunnan rajoja pitkin, kolmas hiihtomatka Porvoosta Nuorgamiin 2004. Neljäs Lampénin retki oli melontamatka kajakilla Inarin Näätämöstä Suomenlahdelle kesällä 2006. Näistä kokemuksista syntyi vuonna 2009 julkaistu matkakirja Neljä retkeä läpi Suomen.  Kirjan julkaisun jälkeen Lampén lähti vielä kiertämään Suomea nojapyörällä.
Teoksia

Neljä retkeä läpi Suomen. Tammi 2009. ISBN 978-951-31-4988-8.
Aiheesta muualla

Erkki Lampénin kotisivut
Erkki Lampénin Kodin Kuvalehdessä julkaistuja kolumneja
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat
Walter Lampén

Walter Erik Lampén (11. helmikuuta 1862 Viipuri – 13. joulukuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen rovasti ja yksi Suomen autoilun pioneereista jonka arvellaan ostaneen vuonna 1904 Suomen ensimmäisen uuden auton.
Walter Lampénin vanhemmat olivat teologian tohtori, lääninrovasti ja tuomiokapitulin asessori Johan Kristian Lampén (1821–1882) ja Selma Adolfina Ottelin. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1880 ja suoritti teologian erotutkinnon Helsingin yliopistossa 1886. Lampén vihittiin papiksi 1887.
Stockmannin historiateos kertoo että liike myi apupappi Lampénille vuonna 1904 5 000 markan hintaisen oletettavasti Ford Model A-merkkisen auton. Kaupan mukana tuli "chauffeuri" Waldemar Bergström. Stockmannin historiateoksen mukaan auto paloi pari vuotta myöhemmin autotallina toimineen ladon mukana. Lampén saattoi sen jälkeen ostaa toisen Ford Model F-mallisen auton joskaan tämä ei ole täysin varmaa. Lampénin vuonna 1904 tekemää autokauppaa koskevat asiakirjat ovat kadonneet.
Lampén oli viimeinen elossa ollut Ylioppilaskunnan Laulajat-kuoron perustajajäsen ja hän osallistui kuoron 75-vuotisjuhliin 1958.
Lampén toimi Helsingin suomalais-ruotsalaisen seurakunnan 3. komministerinä vuodesta 1900 alkaen ja oli vt. kirkkoherrana 1902–1905. Hän oli Sörnäisten ruotsalaisen seurakunnan kappalaisena 1918–1952 ja Helsingin kirkkomusiikkiopiston inspehtorina vuodesta 1901 lähtien sekä toimi Helsingin kaupunkilähetyksen johtokunnan puheenjohtajana. Lampén sai rovastin arvon 1922.  1950-luvun alussa Lampén oli Suomen vanhin virassa oleva pappi. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Walter Lampénin veljiä olivat lehtori, matkakirjailija Ernst Lampén ja aluemetsänhoitaja Arvid Emil Lampén (1876–1952).
Teoksia

Pappilan lapset kertovat Rantasalmen muistojaan vuosilta 1863-1917 ; kirj. Ernst Lampén, Martti Wuori-Bergh, Walter Lampén, Lyyli Westerlund-Reijonen, Helmi Malinen-Rautapää. Otava 1929
Kirjallisuutta

Walter Lampén - människa och präst : en minnesskrift ; red. Åke Lindholm. Prosten Walter Lampéns hyllnings- och minnesfond, Helsingfors 1962
Harry Langdon

Harry Langdon (keskellä)
Harry L. Langdon (15. kesäkuuta 1884 Council Bluffs, Iowa — 22. joulukuuta 1944 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen elokuvantekijä ja näyttelijä. Hänen vanhempansa olivat taidemaalarit William Worley Langdon ja Lavinia Langdon Iowasta, Keskilännestä. Hän varttui Omahassa ja jakoi lehtiä hankkiakseen taskurahaa. Myöhemmin hän osallistui näytelmäkiertueille ja osoitti monipuolisuutensa harrastamalla myös klovni- ja akrobatia- temppuja ynnä muita sirkustaitoja.
Vuonna 1924 hän alkoi tehdä mykkiä humoristisia lyhytelokuvia, siirtyi Hollywoodiin ja solmi merkittäviä yhteistyösuhteita muiden muassa Charles Chaplinin ja Buster Keatonin kanssa. Langdonin hahmo oli surullinen klovni, ja katsotaan hänen vaikuttaneen Ohukaisen rooliin, jonka kehitti Stan Laurel yhdessä Paksukaisen, Oliver Hardyn kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Harry Langdon Wikimedia Commonsissa
Kirjallisuutta

Oldham, Gabriella & Langdon, Mabel: Harry Langdon : King of Silent Comedy. The University Press of Kentucky, 2017. ISBN 978-0-8131-6965-1.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 
Taiteenala:  FID 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Bernhard Landtman

Bernhard Landtman (17. marraskuuta 1916 Helsinki – 9. toukokuuta 1979 Helsinki) oli suomenruotsalainen lastenlääkäri ja professori.
Landtmanin isä oli sosiologi, professori Gunnar Landtman, äiti Alice o.s. Junnelius ja puoliso vuodesta 1950 Brita Namiko Thune. Ylioppilaaksi Landtman tuli 1934 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1943. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1944 ja hoiti yliopiston lastentautiopin henkilökohtaista ylimääräistä professuuria 1961–1979. Hänen tutkimusalaansa olivat lasten synnynnäiset sydänviat. Landtman julkaisi pediatriikan alalta noin 150 tieteellistä kirjoitusta.
Kirjallisuutta

Korppi-Tommola, Aura: ”Landtman, Bernhard (1916–1979)”, Suomen kansallisbiografia, osa 5, s. 719–720.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005.  ISBN 951-746-446-0  / Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

Landtman, Bernhard hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Timo Ahopelto

Timo Ahopelto (s. 1975) on suomalainen sarjayrittäjä ja aikaisen vaiheen pääomasijoittaja.
Ahopelto tunnetaan erityisesti lääketuotekehityksen tiedonhallintaohjelmistoja valmistavan CRF Health Oy:n perustaja-toimitusjohtajana ja pääomasijoitusyhtiö Lifeline Venturesin toisena perustajana.
Vuoden 2015 tammikuussa brittiläinen Vitruvian Partners osti CRF Health Oy:n 320 miljoonan euron kauppahintaan, joka oli myyntihetkellä kolmanneksi suurin koskaan suomalaisesta startup-yrityksestä maksettu summa. Heinäkuussa 2018 amerikkalainen Genstar Capital osti edelleen CRF Health Oy:n yli miljardin euron kauppahinnalla, jolloin yrityksestä tuli Suomen neljäs ns. yksisarvinen eli yli miljardin dollarin arvoon kasvanut teknologiayhtiö. Aiemmat yksisarviset ovat Supercell, Rovio ja MySQL.
Ahopellon hallituspaikkoihin kuuluvat tai ovat kuuluneet muun muassa start-up- ja kasvuyhtiöt Arctic Diagnostics Oy, Dispelix Oy, älysormuksia valmistava Ouraring Oy, keinoälyrobottiyhtiö ZenRobotics Oy, syövän immunoterapiayhtiö TILT Biotherapeutics Oy ja ohjelmistorobotiikkayhtiö Digital Workforce Nordic Oy. Listatuista pörssiyhtiöistä Timo Ahopelto on ollut Tieto Oyj:n (myöhemmin fuusion jälkeen Tietoevry Oyj) hallituksen jäsen vuosina 2017-2023. Vuodesta 2023 Ahopelto on toiminut Nokia Oyj:n hallituksen jäsenenä. Lifeline Ventures oli Supercell-peliyhtiön ensimmäinen sijoittaja.
Sijoitustoiminnan ulkopuolella Ahopelto aloitti teknologia- ja innovaatiorahoituskeskus Tekesin (myöhemmin Business Finland), Euroopan yhtä keskeisintä startup-konferenssia Slushia järjestävän Slush Oy:n sekä startup-sektorin toimintaa Suomessa ohjaavan Startup Säätiön hallituksen jäsenenä vuonna 2014. Vuodesta 2018 alkaen Ahopelto on toiminut Slush Oy:n hallituksen puheenjohtajana.  Vuoden 2015 alusta Ahopelto on toiminut Elinkeinoelämän valtuuskunnan (EVA) hallituksessa, ja vuodesta 2017 Suomen valtion sijoitusomaisuutta hoitavan Solidium Oy:n hallituksessa. Ahopelto julkaisi myös kasvuyrittäjän kokemusmaailmasta kertovan Sand Hill Road -esikoisromaaninsa vuonna 2013 ja esikoisrunoteoksensa  Kasvuyrittäjän runokirja I syksyllä 2023.  Ahopelto on Kiekko-Espoon liigajoukkueen omistajia.
Yhteiskunnallisesti Ahopelto on puhunut elinkeinoelämän ja yhteiskunnan uudistamistarpeesta teknologiakasvuyritysten avulla.   Teemoista on keskusteltu mm. Ahopellon ja Jyri Engeströmin yhteisessä Startup Ministeriö -podcastissa. Hän on myös julkaissut yhdessä EVA:n kanssa analyysin Suomen ohjelmistoalan määrällisen ja laadullisen vahvistamisen tarpeesta keväällä 2018.
STS-124

STS-124 oli 123. Nasan avaruussukkulalento. Se lennettiin Discovery-sukkulalla, ja se oli sukkulan 35. lento. Sukkula laukaistiin Kennedyn avaruuskeskuksesta 31. toukokuuta 2008 kello 21.02 (UTC). Discovery laskeutui Kennedyn avaruuskeskukseen 14. kesäkuuta 2008 kello 15.15 (UTC).
Lennolla toimitettiin kansainväliselle avaruusasemalle japanilaisen Kibō-laboratorion kaksi osaa: paineistettu moduuli Pressurized Module (PM) ja japanilainen robottikäsivarsi Remote Manipulator System (JEMRMS). 3. kesäkuuta 2008 PM kiinnitettiin avaruusaseman Harmony-yhteysmoduulin. Lennolla toimitettiin myös kansainvälisen avaruusaseman rikkoutuneen WC:n varaosat.
Miehistö

Mark E. Kelly (3. lento) - Komentaja
Kenneth Ham (1.) - Pilotti
Karen L. Nyberg (1.) - Tehtäväspesialisti 1
Ronald Garan (1.) - Tehtäväspesialisti 2
Michael E. Fossum (2.) - Tehtäväspesialisti 3
Akihiko Hoshide (1.) - Tehtäväspesialisti 4 - JAXA, Japani
Asemalle lähtevä Retkikunta 17:n jäsen:
Gregory Chamitoff  (1.) - Lentoinsinööri
Asemalta palaava Retkikunta 17:n jäsen:
Garrett Reisman (1.) - Lentoinsinööri
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: STS-123 | Nasan avaruussukkulalennot | Seuraaja: STS-126 |
Olof Arborelius

Olof Arborelius
Olof Per Ulrik Arborelius (4. marraskuuta 1842 Orsa – 2. kesäkuuta 1915 Tukholma) oli ruotsalainen taidemaalari. Hän on tunnettu maisemamaalauksistaan, joiden aiheet ovat Taalainmaalta sekä Itämeren rannikolta. Hän maalasi mm. taulun Kesäyö Bergslagenissa (1899).
Orpana

Orpana voi tarkoittaa seuraavia:
orpana, serkku
Orpana, sukunimenä:
Juho Orpana (s. 1987), suomalainen näyttelijä.
Matti Orpana (1909–1993), suomalainen opettaja ja kirjailija
Matti-Juhani Orpana, Masa Orpana (s. 1973), suomalainen muusikko
Oona Orpana (s. 2001), suomalainen tennispelaaja
Pekka Orpana (s. 1957), suomalainen suurlähettiläs
Sami Orpana (s. 1990), suomalainen ampumahiihtäjä
Topi Orpana (1886–1930), suomalainen runoilija
Veikko Orpana (1929–2021), suomalainen teollisuustalouden tutkija ja materiaalitalouden professori
Viljo Orpana (1923–2000), suomalainen yrittäjä ja kalatalousneuvos.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Orpana”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Pauliina Laitinen

Pauliina Laitinen
Pauliina Laitinen (ent. Laitinen-Laiho, Laitinen-Littorin ja Littorin, s. 2. lokakuuta 1970 Pori) on suomalainen taideasiantuntija ja tietokirjailija.