stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Porin Ässien SM-liigakausi 2018–2019
Lähtökohdat kauteen > Edellinen kausi ja ennusteet

Ässät sijoittui kaudella 2017–2018 runkosarjassa sijalle kahdeksan kerättyään yhteensä 88 pistettä. Seitsemänneksi sijoittuneesta SaiPasta Ässät jäi viiden pisteen päähän. Viimeisestä suorasta puolivälieräpaikasta Ässät jäi 11 pisteen päähän. 11. sijaan jäi eroa lopulta seitsemän pistettä. Pudotuspelien 1. kierroksella Ässät kohtasi Rauman Lukon. Ässät meni ottelusarjasta jatkoon suoraan voitoin 2–0. Puolivälierissä Ässät sai vastaansa Oulun Kärpät, joille Ässät hävisi otteluvoitoin 4–1.
Jääkiekkolehden toimittamassa "Toimittajien liigaveikkauksessa" kiekkotoimittajat ennustivat liigakauden mestaria, runkosarjan sijoituksia ja pelaajakohtaisten tilastojen voittajia. Yksikään toimittaja ei ennakoinut Ässille mitalia. Paras runkosarjasijoitus oli kuudes sija, johon Ässien ennakoi sijoittuvan Yle Puheen toimittaja. Yksi toimittaja arvioi Sakari Salmisen voittavan runkosarjan maalipörssin, yksi puolestaan Jesperi Kotkaniemen olevan runkosarjan paras pelaaja.
Jääkiekkolehti listasi ennen kauden alkua liigan 50 parasta pelaajaa. Listalle pääsi yhteensä kolme Ässien pelaajaa: Sakari Salminen sijalle 13, Jesperi Kotkaniemi sijalle 20 ja Jarno Kärki sijalle 40.
Faneille.com -verkkosivuston toimittaja Eemeli Kosonen ennusti Ässien sijoittuvan runkosarjassa sijalle 9.
Lähtökohdat kauteen > Pelaajavaihdokset

Kauden 2017–2018 päätyttyä Ässistä lähti neljä puolustajaa ja kahdeksan hyökkääjää, joista kolme oli keskushyökkääjiä. Pelaajista yksi siirtyi KHL:ään, kolme Saksan pääsarjaan, kaksi Itävallan liigaan, yksi Britannian liigaan, yksi Mestikseen ja yksi muuhun SM-liigaseuraan. Tilalle tuli kaksi puolustajaa ja neljä hyökkääjää, joista yksi on keskushyökkääjä. Saapuneista pelaajista kolme tuli muista SM-liigaseuroista. Lisäksi Ässät teki sopimuksen kahden seuran A-nuorten pelaajan, puolustaja Juuso Ketolan ja hyökkääjä Otto Kivenmäen kanssa. Syyskuussa 2018 Ässät teki kuukauden mittaiset koeaikasopimukset hyökkääjä Severi Sillanpään ja Tuomas Huhtasen kanssa. Lokakuun alussa 2018 Ässät täydensi hyökkäystään Lauri Tukosella, jonka kanssa Ässät solmi ottelukohtaisen sopimuksen. Ässät jatkoi hankintojaan lokakuun alkupuolella, kun 8. päivä seura ilmoitti tehneensä kaksivuotisen sopimuksen puolustaja Jyri Marttisen kanssa. Marttinen siirtyi Ässiin purettuaan sopimuksensa Rauman Lukon kanssa yhteisymmärryksessä. Marttinen oli pelannut seurassa aiemminkin, vuosina 2012–2017.
Lähtökohdat kauteen > Harjoitusottelut

Ässät aloitti harjoituskautensa 3. elokuuta Rauman Pitsiturnauksessa. Ässien osalta turnaus päättyi alkulohkoon, kun se hävisi ensin Lukolle 2–1 ja tämän jälkeen Jukureille 1–3. Ässät pelasi kauden ensimmäisen kotiottelunsa 10. elokuuta Vaasan Sportia vastaan. Ottelu päättyi Ässien tappioon maalein 2–3.
Myöhemmin Ässät osallistui 16.–17. elokuuta järjestettyyn Vaasa Cupiin. Ässät voitti turnauksen kaatamalla välieräottelussa Lukon maalein 3–2 ja loppuottelussa ruotsalaisen IF Björklövenin lukemin 1–5. Turnauksen taitokisassa Ässät sijoittui toiseksi. 24. elokuuta Ässät pelasi vieraissa Ilvestä vastaan ja hävisi ottelun maalein 2–1.
1. syyskuuta Porissa pidettiin koko päivän mittainen Hegemonia-ottelu, jossa Ässät ja Lukko pelasivat toisiaan vastaan useassa eri ikäluokassa. Ottelu alkoi A-nuorten välisellä ottelulla ja päättyi edustusjoukkueiden väliseen otteluun. Edustusjoukkueiden välinen ottelu päättyi Ässien voittoon maalein 6–1. Ässät voitti Hegemonia-ottelun pistein 14–8. Viimeisessä harjoitusottelussaan Ässät hävisi kotonaan Ilvekselle maalein 2–5.
Runkosarja

| Sij>  | Joukkue[ n k ]  | O | V | JAV | JAH | H | TM | PM | ME | P | Karsinta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 11 | Sport | 60 | 17 | 11 | 8 | 24 | 182 | 205 | −23 | 81 | Ei etene pudotuspeleihin |
| 12 | KalPa | 60 | 18 | 7 | 8 | 27 | 153 | 186 | −33 | 76 | Ei etene pudotuspeleihin |
| 13 | KooKoo | 60 | 18 | 6 | 7 | 29 | 157 | 197 | −40 | 73 | Ei etene pudotuspeleihin |
| 14 | Jukurit | 60 | 13 | 8 | 12 | 27 | 145 | 179 | −34 | 67 | Ei etene pudotuspeleihin |
| 15 | Ässät | 60 | 9 | 7 | 6 | 38 | 117 | 199 | −82 | 47 | Ei etene pudotuspeleihin |
Lähde: Liiga
Sijoituksen määrittäminen: 1) Pisteet; 2) Kolmen pisteen voitot; 3) Maaliero; 4) Tehdyt maalit; 5) Keskinäiset ottelut.
Pelaajatilastot > Kenttäpelaajat

Lähde: Elite Prospects
| # | Pelaaja | Pelipaikka | Ottelut | Maalit | Syötöt | Pisteet | +/- | Rangaistusminuutit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Sakari Salminen | hyökkääjä | 35 | 10 | 21 | 31 | -2 | 18 |
| 2. |  Jarno Kärki | hyökkääjä | 41 | 17 | 13 | 30 | 0 | 20 |
| 3. |  Peter Tiivola | hyökkääjä | 50 | 12 | 14 | 26 | -13 | 40 |
| 4. |  Jyri Marttinen | puolustaja | 49 | 6 | 12 | 18 | -8 | 30 |
| 5. |  Otto Kivenmäki* | hyökkääjä | 34 | 2 | 14 | 16 | -12 | 8 |
| 6. |  Mikko Salmio | hyökkääjä | 45 | 7 | 8 | 15 | -13 | 12 |
| 7. |  Niklas Appelgren | hyökkääjä | 42 | 9 | 5 | 14 | -4 | 18 |
| 8. |  Aleksi Rekonen | hyökkääjä | 55 | 5 | 8 | 13 | -13 | 26 |
| 9. |  Saku Salmela | puolustaja | 58 | 3 | 9 | 12 | -19 | 12 |
| 10. |  Jussi Makkonen | hyökkääjä | 60 | 4 | 7 | 11 | -22 | 26 |
| 11. |  Lenni Killinen* | hyökkääjä | 32 | 3 | 8 | 11 | -4 | 8 |
| 12. |  Severi Sillanpää | hyökkääjä | 58 | 1 | 10 | 11 | -23 | 12 |
| 13. |  Matias Varttinen | hyökkääjä | 44 | 2 | 8 | 10 | -7 | 0 |
| 14. |  Sami Lähteenmäki | hyökkääjä | 15 | 4 | 5 | 9 | -4 | 4 |
| 15. |  Mikael Saha | hyökkääjä | 54 | 4 | 5 | 9 | -24 | 28 |
| 16. |  Niklas Peltomäki* | puolustaja | 36 | 1 | 8 | 9 | -14 | 12 |
| 17. |  Niko Peltola | puolustaja | 39 | 0 | 8 | 8 | +2 | 38 |
| 18. |  Jouka Juhola | hyökkääjä | 31 | 5 | 2 | 7 | -13 | 4 |
| 19. |  Tuomas Huhtanen | hyökkääjä | 52 | 5 | 2 | 7 | -24 | 20 |
| 20. |  Jere Seppälä | puolustaja | 39 | 3 | 4 | 7 | +3 | 26 |
| 21. |  Aki Juusela | hyökkääjä | 29 | 2 | 3 | 5 | -9 | 4 |
| 22. |  Tommi Taimi | puolustaja | 24 | 0 | 5 | 5 | -16 | 39 |
| 23. |  Jerry Sammalisto* | hyökkääjä | 19 | 2 | 2 | 4 | -2 | 0 |
| 24. |  Aleksi Varttinen* | puolustaja | 49 | 1 | 3 | 4 | -11 | 30 |
| 25. |  Kristian Tuohilampi | puolustaja | 54 | 1 | 3 | 4 | -24 | 101 |
| 26. |  Lauri Tukonen | hyökkääjä | 7 | 3 | 0 | 3 | -3 | 18 |
| 27. |  Juho Tommila | puolustaja | 30 | 1 | 2 | 3 | -12 | 12 |
| 28. |  Lauri Kulmala | hyökkääjä | 19 | 1 | 0 | 1 | -12 | 4 |
| 29. |  Eemeli Takala* | hyökkääjä | 5 | 0 | 0 | 0 | -2 | 0 |
| 30. |  Teemu Kiviniemi* | puolustaja | 6 | 0 | 0 | 0 | -5 | 0 |
| 31. |  Teemu Vuorisalo | puolustaja | 7 | 0 | 0 | 0 | -1 | 2 |
| 32. |  Juuso Ketola* | puolustaja | 7 | 0 | 0 | 0 | -3 | 4 |
| 33. |  Matti Lamberg | hyökkääjä | 8 | 0 | 0 | 0 | -3 | 2 |
* = tulokas
Gunnar Taucher

Gunnar Taucher.
Suomenkielinen työväenopisto, Helsinki, 1927.
Jarl Gunnar Taucher (2. toukokuuta 1886 Vaasa – 15. maaliskuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Taucher toimi Helsingin kaupunginarkkitehtina vuodesta 1923 kuolemaansa saakka. Hän toteutti kaupungin rakennuksissa funktionalistista arkkitehtuurityyliä. Hän suunnitteli muun muassa Kalliossa sijaitsevan vuonna 1934 valmistuneen Aleksis Kiven koulun ja Kampissa sijaitsevan vuonna 1939 valmistuneen Lapinlahden kansakoulun. Pieni Roobertinkatu 1–3:ssa sijaitseva entinen keskustan poliisipiirin rakennus (1929) on hänen suunnittelemansa, samoin alun perin myös Kampin sähköasema (1939), joka tosin on sittemmin kokenut suuria muodonmuutoksia. Myös Kivelän sairaalan vuonna 1935 valmistunut päärakennus on Taucherin suunnittelema. Taucher suunnitteli myös vuonna 1938 valmistuneen Alppilan pyöreän vesitornin. Käpylän kirjasto (1939) syntyi myös Taucherin kynästä. Hän suunnitteli myös yhdessä arkkitehti Hilding Ekelundin kanssa myöhäisfunktionalistisen isolippaisen makeis- ja virvoitusjuomakioskin, niin sanotun keltaisen lippakioskin Etu-Töölöön, Runeberginkadun ja Arkadiankadun kulmaan 1940- ja 1950-luvulla.
Vuonna 2007 Taucherin työstä ja sen tuloksista aloitettiin tutkimushanke, jonka on tarkoitus ilmestyä Helsingin kaupunginmuseon Museon tutkimuksia ja raportteja -sarjassa.
Gunnar Taucherin poika oli mainostoimisto Oy Mainos Taucher Reklam Ab:n perustaja, kauppaneuvos Per Henrik Taucher (1915–2006).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gunnar Taucher Wikimedia Commonsissa
Answers.com
Kuvia suunnittelutöistä (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Uudenmaankadun kauppahalli

Uudenmaankadun kauppahalli oli Turussa toiminut yksityinen kauppahalli. Hallin rakennutti kondiittori J. R. Lehtinen ja sen suunnitteli arkkitehti Helge Rancken. Tiilirakenteinen rapattu halli valmistui vuonna 1901 Uudenmaankadun ja Hämeenkadun kulmatontille. Yksikerroksisessa hallissa oli 40 kauppapaikkaa kahden pitkän käytävän varrella.
Halli ei menestynyt odotetulla tavalla ja siirtyi vuonna 1920 Åbo Akademin omistukseen. Åbo Akademi muutti tilat kemiallis-teknisen tiedekuntansa luentosaleiksi. Halli purettiin vuonna 1977 tiedekunnan saatua uuden rakennuksen Piispankadulle. Vuonna 1999 tyhjälle tontille valmistui Gripen-rakennus Turun tuomiokapitulin, Turun hovioikeuden ja Åbo Akademin käyttöön.
Kuhankosken voimalaitos

Kuhankosken voimalaitos Laukaassa. 2014.
Kuhankosken voimalaitos on Laukaassa sijaitseva vesivoimala Leppäveden ja Saraaveden välissä. Laitoksen on rakennuttanut G. A. Serlachius Osakeyhtiö vuosina 1919–1925, ja se aloitti toimintansa 23.3.1923.
Laitoksen työpiirustukset teki Svenska Vattenbyggnadsbyrån W. G. Palmqvist.
Rakennustyönjohtajana oli Kaarlo Tawast.
Kone ja Silta Oy on valmistanut siltanosturin "Raanan" konesaliin sekä valssipadot: 7-metrinen pikkuvalssi ja 22-metrinen iso valssi. Erikoisuutena on patotornin seinällä voimalaitoksen puolella oleva kellonmuotoinen viisariosoituksella toimiva näyttö, josta näkee montako hammastaselvennä padot ovat auki. Kummallekin valssille on oma näyttö, mutta pikkuvalssin luvun näkee vain tornin seinästä. Valvomoon on tehty isolle valssille jälkeenpäin sähköinen osoitin, minkä jälkeen sen laskua tai nousua voitiin tarkkailla Valvomosta käsin. Alkujaan patotorniin on johdettu 6 kV:n käyttöjännite, joka muutettiin omakäyttömuuntajalla 6 kV:n/220 V:n vaihtovirraksi. Nykyisin patotorniin menee suoraan 380 voltin jännite.
Sähköntuotanto

Voimalassa on kaksi Asean valmistamaa generaattoria, joiden nimellisteho on 2 000 kVA. Koko voimalan teho on 3,2 MW. Generaattoreiden ensiöjännite on 6 kV, josta se muunnetaan sähköverkon 20 kV:n jännitteeksi. Generaattori I käynnistyi marraskuussa 1922 ja generaattori II helmikuussa 1923.
Vesivoimalan turbiineja pyörittää Laukkavirran virtaus. Sen putouskorkeus on noin 3,5 metriä, ja vesistön keskivirtaama on 124 m³/s. Turbiinin pyörimisnopeus on 50 kierrosta minuutissa, ja se muunnetaan vaihteella generaattorille 300 kierrokseen minuutissa. Voimalaitoksen neljä turbiinia ovat vaaka-asennossa olevia Francis-tyyppisiä turbiineita. Ne on tehty Heidenheimissa Maschinenfabrik J. M. Voithin tehtaalla, kukin teholtaan 1 150 hevosvoimaa. Ne on kytketty pareittain Citroën-vaihteen välityksellä pyörittämään pystyasennossa olevia generaattoreita.
Sähkönjakelu

Voimalaitos on alun perin tuottanut sähköä Serlachius-yhtiön Jyväskylässä toimineelle Kankaan paperitehtaalle. Jännite kytkettiin linjaan 2. huhtikuuta 1923 Kankaan muuntoasemalle tehtaan käyttöön sekä myöhemmin 45 kV:n linja yhtiön Mäntän paperi- ja sellutehtaalle. Kuhankoski–Kangas–Mänttä-linja muodosti oman verkon tehtaitten välille. Sen rakentaminen aloitettiin kesällä 1924. Mäntän tehtaat kytkettiin Kuhankosken voimalaitokseen 22. helmikuuta 1925.
Voimalaitos on myös sähköistänyt Laukaan kirkonkylän lähialueineen. Voimalaitokselta lähti 6 kV:n linja Laukaan kirkonkylälle. Siitä olivat pitkään muistona johtolähtöjen telineet voimalaitoksen seinällä.
Kuhankoski–Kangas-linja purettiin 1990-luvun alussa. Kangas–Mänttä-linjan purkamisajankohdasta ei ole tietoa.
Kuhankosken voimalaitos oli alkuaikoina Suomen suurimpia jokivesivoimaloita.
Voimalaitoksen omistajia ovat olleet G. A. Serlachius (myöhemmin Metsä-Serla) vuosina 1923–1988, Keski-Suomen Valo Oy 1988–2003 ja Vattenfall 2003–2006. Nykyisin voimalaitoksen omistaa Koskienergia Oy.
Laitoksen päivystäjät olivat paikalla vuosina 1922–2003, minkä jälkeen automatisointi otti laitoksen haltuun.
Uusi voimalaitos

Koskienergia rakensi vanhan laitoksen viereen uuden voimalaitoksen, joka valmistui tammikuussa 2023. Uudella koneasemalla on kaksi bulb-turbiinia, joiden yhteenlaskettu rakennusvirtaama on 160 m³/s, teho noin 5 MW ja keskimääräinen energiantuotanto noin 35 GWh/vuosi. Vanhalla voimalaitoksella ajetaan yhtä aikaa uuden kanssa, mikäli kosken vesitilanne on hyvä. Uuteen voimalaitokseen valmistui uusi kalatie.
Suomen urheilu 1937

Suomen urheilu 1937 käsittelee vuoden 1937 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Ammunta

Maailmanmestaruuskilpailut käytiin 30.7.–9.8. Helsingissä. Olavi Elo voitti kultaa sotilaskiväärin täysottelussa ja vapaakiväärin pystyammunnassa, Einari Oksa vapaakiväärin makuuammunnassa, Kalle Liuhala sotilaskiväärin makuuammunnassa, Albert Ravila pienoiskiväärin makuuammunnassa ja Konrad Huber haulikkoammunnassa. Lisäksi Suomi voitti neljä kultaa joukkuekilpailuissa.
Jalkapallo

Suomen maajoukkue osallistui ensimmäistä kertaa maailmanmestaruuskilpailujen karsintaan ja hävisi siinä kaikki kolme otteluaan: Tukholmassa Ruotsille 4–0, Helsingin Pallokentällä Saksalle 0–2 ja Turun Urheilupuistossa Virolle 0–1. Suomi hävisi myös vuoden kolme muuta maaotteluaan, muun muassa toukokuussa Pallokentällä Englannille 0–8. Suomen ainoan maalin koko vuonna teki ensimmäistä maaotteluaan pelannut Eino Mäkelä lokakuussa Kööpenhaminassa Tanskaa vastaan.
Suomen-mestaruuden voitti Helsingin IFK, hopeaa sai Helsingin Jalkapalloklubi ja pronssille sijoittui Viipurin Sudet.
Jääkiekko

Suomen-mestaruuden voitti Tampereen Ilves, hopeaa sai helsinkiläinen Kronohagens Idrottsförening ja pronssille sijoittui Helsingin Jalkapalloklubi. Mitalijärjestys oli sama kuin edellisellä kaudella.
Jääpallo

Suomen maajoukkue hävisi helmikuussa Tukholmassa Ruotsille 0–2.
Suomen-mestaruuden voitti Helsingin Jalkapalloklubi, hopeaa sai Helsingin IFK ja pronssille sijoittui Viipurin Sudet.
Pesäpallo

Miesten Suomen-mestaruuden voitti Kuusankosken Veto ja hopeaa sai Keravan KooPee.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti kolmannen peräkkäisen kerran Tampereen Pyrintö ja hopealle sijoittui Viipurin Pallonlyöjät.
Paini

Kreikkalais-roomalaisen painin Euroopan-mestaruuskilpailuissa Väinö Perttunen voitti kultaa alle 56-kiloisten sarjassa, Kustaa Pihlajamäki alle 61-kiloisissa ja Lauri Koskela alle 66-kiloisissa.
Vapaapainin Euroopan-mestaruuskilpailuissa Kustaa Pihlajamäki saavutti hopeaa alle 61-kiloisten sarjassa. Pronssille ylsivät Miliam Maunula alle 56-kiloisten sarjassa ja Antti Mäki alle 72-kiloisissa.
Pikaluistelu

Miesten maailmanmestaruuskilpailuissa Oslossa, Norjassa Birger Wasenius saavutti hopeaa.
Naisten maailmanmestaruuskilpailuissa Davosissa, Sveitsissä Verné Lesche saavutti pronssia.
Pohjoismaiset hiihtolajit

Maailmanmestaruuskilpailuissa Chamonix'ssa, Ranskassa Pekka Niemi voitti kultaa 50 kilometrin hiihdossa sekä saavutti hopeaa viestissä Klaus Karppisen, Jussi Kurikkalan ja Kalle Jalkasen kanssa ja pronssia 18 kilometrillä. Henkilökohtaisen hopeamitalin saivat Jalkanen 18 kilometriltä ja Karppinen 50 kilometriltä. Yhdistetyssä Aarne Valkama saavutti pronssia.
Yleisurheilu

Ilmari Salminen juoksi 18.7. Kouvolassa 10 000 metrillä maailmanennätyksen 30.05,6 ja teki väliaikana myös kuuden mailin maailmanennätyksen 29.08,4. Erkki Tamila teki 29.8. Joensuussa 15 mailin maailmanennätyksen 1.19.48,6.
Kalevan kisat järjestettiin 6.–8.8. Viipurin keskuskentällä. Suomen-mestaruuskilpailujen nimenä Kalevan kisat olivat nyt virallisesti ensimmäistä kertaa. SM-kilpailut olivat ensi kertaa kolmipäiväiset ja kisoissa tehtiin 1970-luvulle saakka kestänyt yleisöennätys, kun kolmena päivänä paikalla oli yhteensä noin 30 000 katsojaa, joista viimeisenä päivänä noin 20 000.
Suomen urheilu 1951

Suomen urheilu 1951 käsittelee vuoden 1951 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Vuoden urheilija

Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:
| Sija | Urheilija | Urheilumuoto |
| --- | --- | --- |
| 1. | Veikko Karvonen | Yleisurheilu |
| 2. | Eero Kolehmainen | Hiihto |
| 3. | Tauno Luiro | Mäkihyppy |
| 4. | Rolf Back | Yleisurheilu |
| 5. | Soini Nikkinen | Yleisurheilu |
| 6. | Vilho Ylönen | Ammunta |
| 7. | Pentti Hämäläinen | Nyrkkeily |
| 8. | Paavo Lonkila | Hiihto |
| 9. | Olavi Rove | Voimistelu |
| 10. | Heikki Hasu | Hiihto |
Lähde: 
Erillisellä naisten listalla kuusi parasta olivat:
| Sija | Urheilija | Urheilumuoto |
| --- | --- | --- |
| 1. | Eevi Huttunen | Pikaluistelu |
| 2. | Tyyne Wideman | Hiihto |
| 3. | Maire Österdahl | Yleisurheilu |
| 4. | Sylvi Saimo | Melonta |
| 5. | Irja Petäjä | Suunnistus |
| 6. | Meeri Saari | Yleisurheilu |
Lähde:
Autourheilu

Suomen Autoklubin Jyväskylän-osasto järjesti ensimmäiset Jyväskylän suurajot. Kilpailun voitti Austin Atlanticilla ajanut Arvo Karlsson.
Jalkapallo

Suomen maajoukkue pelasi seitsemän ottelua, joista tuloksena oli kaksi tasapeliä ja viisi tappiota. Tasan Suomi pelasi elokuussa Helsingin olympiastadionilla Norjan kanssa maalein 1–1 ja lokakuussa Rotterdamissa Alankomaiden kanssa maalein 4–4. Marraskuussa Suomi pelasi vieraskentällä ensimmäisen kerran Luxemburgia vastaan ja hävisi 3–0. Kauden päätti 18. marraskuuta Budapestissa pelattu ottelu maailman parhaimpiin joukkueisiin lukeutuvaa Unkaria vastaan, ja isännät voittivat sen 8–0. Jorma Vaihela teki vuoden maaotteluissa neljä maalia, kaikki eri otteluissa, ja Kalevi Lehtovirta kolme. Vuonna 1948 alkaneessa, neljän maan kesken pelatussa Pohjoismaiden-mestaruusturnauksessa Suomi jäi viimeiseksi.
Suomen-mestaruuden voitti Kotkan Työväen Palloilijat, hopeaa sai Vasa IFK ja pronssille sijoittui Turun Pallokerho.
Jääkiekko

Suomen-mestaruuden voitti Tampereen Ilves, joka pelasi ensimmäisessä loppuottelussa kotonaan Hämeenlinnan Tarmon kanssa tasan 1–1 ja voitti vierasottelun 3–4. Pronssille sijoittui tamperelainen TBK. Mitalistien järjestys oli sama kuin vuotta aiemmin.
Jääpallo

Suomen maajoukkue hävisi helmikuussa Tukholmassa Ruotsille 4–2.
Suomen-mestaruuden voitti Lappeenrannan Veiterä, hopeaa sai Oulun Palloseura ja pronssille sijoittui Warkauden Pallo -35.
Koripallo

Miesten Suomen-mestaruuden voitti HOK-Veikot, hopeaa sai Työväen Mailapojat ja pronssille sijoittui Karhun Pojat, kaikki kolme Helsingistä.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti Porin Veto ja hopealle sijoittui Lahden Koripalloilijat.
Nyrkkeily

Elis Ask voitti ensimmäisenä suomalaisena ammattinyrkkeilyn Euroopan-mestaruuden tyrmäämällä 12. erässä ranskalaisen Pierre Montanen 17.8. Helsingissä käydyssä ottelussa.
Euroopan-mestaruuskilpailuissa Milanossa, Italiassa Pentti Hämäläinen saavutti pronssia alle 51-kiloisten sarjassa.
Paini

Vapaapainin maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 26.–29.4. Helsingissä. Suomalaisista saavuttivat hopeaa Niilo Turkkila alle 57-kiloisten sarjassa, Ilmari Ruikka alle 63-kiloisissa, Aleksanteri Keisala alle 73-kiloisissa ja Pauli Riihimäki yli 87-kiloisissa.
Pikaluistelu

Naisten maailmanmestaruuskilpailuissa 3.–4.2. Eskilstunassa, Ruotsissa Eevi Huttunen voitti maailmanmestaruuden. Hän oli nopein kolmella pisimmällä matkalla ja toiseksi nopein 500 metrillä. Neuvostoliittolaiset eivät osallistuneet kilpailuihin.
Pohjoismaiset hiihtolajit

Tauno Luiro voitti maaliskuussa Oberstdorfin lentomäkiviikon ja hyppäsi maailman siihen asti pisimmän hypyn 139 metriä.
Yleisurheilu

Veikko Karvonen juoksi 3.8. Tampereella maratonin epävirallisen Euroopan-ennätyksen 2.28.07,4.
Phil Mogg

| Phil Mogg |
| --- | --- |
 Phil Mogg vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. huhtikuuta 1948 (ikä 76)
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Aktiivisena:  1970-
Tyylilajit:  hard rock heavy metal
Yhtyeet:  UFO
Aiheesta muualla
www.ufoband.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Philip John 'Phil' Mogg (s. 15. huhtikuuta 1948) on brittiläinen laulaja, joka toimi hard rock -yhtye UFOn laulajana vuodesta 1970 sen hajoamiseen 2024 saakka. Ennen laulajaksi ryhtymistään hän soitti sekä bassoa että rumpuja. Mogg on ainut UFOn jäsen, joka on ollut yhtyeessä koko sen olemassaolon ajan.
Mogg ilmoitti toukokuussa 2018 jättävänsä UFOn yhtyeen tulevan 50-vuotiskiertueen jälkeen vuonna 2019. Mogg on kuitenkin pysynyt jäsenenä yhtyeessä tähän asti, ja yhtyeen 50-vuotiskiertueen päätös oli siirretty lokakuuhun 2022 asti, kunnes syyskuun 2022 alussa Moggin ilmoitettiin saaneen sydäninfarktin, ja tästä syystä Moggin lopettaminen yhtyeessä siirtyi, kunnes Mogg vahvisti 2024 yhtyeen lopettaneen toimintansa.
Phil Mogg on The Quireboys -yhtyeen basistin Nigel Moggin setä.
Moggilla on kaksi lasta.
Oksianioni

Oksianioni eli oksoanioni on mikä tahansa ioni, jonka kemiallinen kaava on muotoa AxOyz-, missä O merkitsee happea, A jotakin muuta alkuainetta sekä x, y ja z kokonaislukuja.
Suurin osa tunnetuista alkuaineista voi muodostaa oksianionin. Yksinkertaisten oksianionien kaavan määrittää oktettisääntö. Kutakin oksianionia vastaava happihappo on HzAxOy. Kondensoituneiden oksianionien voidaan käsittää muodostuvan monitahokkaan muotoisista AOn -yksiköistä, joissa monitahokkailla on ainakin yksi yhteinen kärki tai särmä.