stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hydrauliikka

Hydrauliikka tarkoittaa tehonsiirtoa nesteen paineen ja virtauksen avulla. Hydraulisesti toimivat laitteet voivat olla käsikäyttöisiä tai toimia jonkin muun energianlähteen voimin. Esimerkiksi autojen nostamisessa käytettävät hydrauliset tunkit toimivat useimmiten käsivoimin. Yleisesti hydrauliikkaa käytetään työkoneissa, kuten maansiirtokoneissa ja metsäkoneissa, joissa dieselmoottori pyörittää hydraulipumppua, ja pumpun tuottama öljynvirtaus ohjataan venttiilien kautta sylintereihin, jotka liikuttavat nosturia, kauhaa tai muita mahdollisia laitteita. Hydrauliikan avulla voidaan tuottaa suuria voimia. Hydrauliikan etu pneumatiikkaan nähden on nesteiden hyvin pienestä kokoonpuristuvuudesta johtuvat vähäiset joustot.
Ensimmäinen varhainen esimerkki hydraulisesta pyöräpumpusta Euroopasta on Perachoran pumppu 3. vuosisadalta eaa..
Kaivinkone, jonka kaivulaitteen liikuttamiseen käytetään hydraulisylintereitä
Hammaspyöräpumppu
Hydraulisen tehon tuottaminen

Hydraulinen teho muodostuu nesteen paineesta ja tilavuusvirrasta. Paine ja tilavuusvirta tuotetaan koneikon avulla, joka muodostuu pumpusta ja pumppua käyttävästä voimakoneesta. Koneikot voivat olla käsikäyttöisiä tai ne voivat toimia konevoimalla, kuten sähkö- tai polttomoottorilla. Erilaiset tunkit, nostimet ja prässit ovat hyviä esimerkkejä käsikäyttöisistä hydraulisista työvälineistä. Erilaisissa koneissa pumppuja käytetään konevoimin tuottamaan hydraulista tehoa erilaisille toiminnoille, kuten nostolaitteiden ja kuormaimien liikuttamiselle.
Esimerkkejä lukuisista hydraulipumpputyypeistä ovat hammasrataspumput, mäntäpumput ja siipipumput. Pumput voivat olla säätyvätilavuuksisia tai kiinteätilavuuksisia. Kiinteätilavuuksinen pumppu tuottaa aina määrätyn tilavuusvirran tietyllä toimintanopeudella. Säätyvätilavuuksisten pumppujen tuottoa voidaan taas muuttaa toimintanopeuden säilyessä samana.
Hydraulisen tehon siirtäminen

Pumpun avulla synnytetty tilavuusvirta siirretään putkien ja letkujen avulla haluttuun paikkaan. Letkujen avulla on mahdollista siirtää tilavuusvirta helposti liikkuviin osiin. Tämä on yksi hydrauliikan eduista mekaaniseen tehonsiirtoon nähden.
Hydraulisen tehon ohjaaminen

Tavallisesti hydraulista tehoa ohjataan venttiilien avulla. Esimerkiksi suuntaventtiilillä virtaus voidaan ohjata halutulle toimilaitteelle ja paineenrajoitusventtiilillä voidaan estää painetta kohoamasta asetettua arvoa suuremmaksi.
Hydrauliset toimilaitteet

Hydraulisilla toimilaitteilla muunnetaan hydraulinen teho mekaaniseksi tehoksi. Joissain sovelluksissa, kuten puristimissa, pääasiallinen tarkoitus on tehon sijasta voiman tuottaminen. Suoraviivaista liikettä ja voimaa voidaan tuottaa hydraulisylintereillä ja pyörimisliikettä ja vääntömomenttia hydraulimoottoreilla. Myös hydraulisilla lihaksilla voidaan tuottaa voimaa ja liikettä.
Hydrauliset toimilaitteet > Hydraulisylinterit

Hydraulisylinterit muodostuvat sylinteristä, ja männästä, sekä männänvarresta. Sylintereillä on helppo aikaansaada suuria voimia. Sylinterit voivat olla yksi- tai kaksitoimisia. Yksitoiminen sylinteri pystyy tuottamaan voimaa ja liikettä hydraulisesta tehosta vain yhteen suuntaan, yleensä siten, että sylinteri pitenee. Kaksitoimiset sylintereillä taas aikaansaadaan liikettä ja voimaa molempiin liikesuuntiin.
Hydrauliset toimilaitteet > Hydraulimoottorit

Hydraulimoottorit ovat toimilaitteita, jotka tuottavat hydraulisesta tehosta pyörimisliikettä ja vääntömomenttia. Moottorit voidaan ryhmittää kolmeen eri kategoriaan pyörimisnopeuden mukaan: Hidaskäyntiset (1-150 r/min), keskinopeuksiset (10-750 r/min) ja nopeakäyntiset (300-5000 r/min). Toinen tapa ryhmitellä moottorit on rakenteensa perusteella: hammaspyörä-, siipi- ja mäntärakenteiset moottorit. Hydraulimoottoreita käytetään esimerkiksi ajoneuvojen hydrostaattisessa voimansiirrossa.
Hydrauliset toimilaitteet > Hydrauliset lihakset

Hydrauliset lihakset ovat elastisesta aineesta valmistettuja toimilaitteita, jotka liikkuvat ja synnyttävät voiman kun niihin kytketään nesteen paine.
Hydraulinesteet

Hydraulinesteenä voidaan käyttää muun muassa vettä tai erilaisia öljyjä. Autojen jarrujärjestelmissä käytetään tähän tarkoitukseen erityisesti suunniteltua jarrunestettä. Hydraulista tehonsiirtoa hyödynnetään muun muassa seuraavissa sovellutuksissa; hissi, kulkuneuvot, teollisuus ja työkoneet.
Hydraulisesti pystytään tuottamaan ja säätämään tarkasti suuria voimia ja momentteja. Pyörivä ja lineaarinen liike voidaan toteuttaa helposti, ja nopeuden muuttaminen on helppoa. Hydraulineste toimii samalla jäähdytysnesteenä sekä voitelee toimilaitteet. Hydrauliikan komponentit ovat standardoituja ja järjestelmiä voidaan kuormittaa vaurioitta jopa pysähdyksiin saakka. Esimerkiksi kaivinkoneiden ja metsätraktoreiden hydraulinen teho voi nousta jopa satoihin kilowatteihin, kun komponentit kuitenkin pysyvät tehoon nähden pieninä. Teho on mahdollista siirtää liikkuviin osiin käyttäen esimerkiksi joustavia letkuja.
Digitaalihydrauliikka

Digitaalihydrauliikassa järjestelmän suureita, eli painetta ja tilavuusvirtaa, ohjataan rinnankytketyillä 2/2-istukkaventtiileillä. Jokaisella venttiilillä on vain kaksi mahdollista asentoa, päällä ja pois. Niillä toteutetaan kaikki venttiilitoiminnot. Toisin kuin perinteisessä hydraulijärjestelmässä, jossa on useita kymmeniä erilaisia venttiileitä, digitaalisessa hydraulijärjestelmässä on suuri määrä vain muutamaa erityyppistä 2/2-venttiiliä.
Esimerkiksi kytkemällä rinnan kolme läpäisyltään erisuuruista (suhde 1-2-4) venttiiliä saadaan aikaan seitsemän erisuuruista tilavuusvirtaa. Viidellä venttiilillä saavutetaan proportionaaliventtiilin ohjaustarkkuus. Jos venttiilit ovat samankokoisia, erisuuruisia tilavuusvirtoja saadaan venttiilien lukumäärän verran. Proportionaaliventtiilin korvaamiseen tarvitaan vähintään neljä 2/2-venttiiliryhmää, eli virranohjausyksikköä. Jokainen virranohjausyksikkö ohjaa yhtä kuristusreunaa.
Digitaalihydrauliikan hyötynä on mahdollisuus ohjata jokaista kuristusreunaa erikseen. Tämä vähentää tehohäviötä ja mahdollistaa tarkan säädön. Lisäksi istukkaventtiilit ovat vuodottomia ja rakenteltaan yksinkertaisia toisin kuin monien perinteisten venttiilien luistit. Haasteena on säädön monimutkaisuus. Kun jokaista venttiiliä halutaan ohjata erikseen, erilaisten ohjauskombinaatioiden lukumäärä nousee suureksi, vaikka yhdellä venttiilillä on vain kaksi mahdollista asentoa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hydrauliikka Wikimedia Commonsissa
Chelsea (Lontoo)

| Chelsea |
| --- | --- |
 King’s Road, Chelsea.
Kaupunki:  Lontoo
Muodollinen kreivikunta:  Suur-Lontoo
Lontoon kaupunkipiiri:  Kensington and Chelsea
Koordinaatit:  51°29′17″N, 0°10′05″W
Lähialueet:  Pimlico, Belgravia, Knightsbridge, Kensington, Fulham
 fiChelsea 
Chelsea [tʃɛlsi] on kaupunginosa Länsi-Lontoossa Kensington and Chelsean kuninkaallisessa kaupunkipiirissä, Thamesin pohjoisrannalla. Alue on ollut jo pitkään Lontoon kalleimpia paikkoja asua. Sen naapurikaupunginosia ovat Pimlico, Belgravia, Kensington ja Fulham.
Chelseaa halkova King’s Road oli 1960-luvulla yksi svengaavan Lontoon keskuspaikoista, jonka varrella oli trendikkäitä muotiliikkeitä, esimerkiksi Vivienne Westwoodin ja Malcolm McLarenin perustama punkhenkinen Sex. King’s Roadin ohella kaupunginosa tunnetaan National Army Museumista, Chelsea Physic Gardenista, nykytaidetta esittelevästä Saatchi Gallerysta, Royal Court Theatresta ja Carlyle’s Housen viktoriaanisesta kotimuseosta. Chelsean kaakkoiskolkassa sijaitsee Christopher Wrenin suunnittelema Royal Hospital (1682), jonka alueella järjestetään vuosittain Ison-Britannian johtava puutarhanäyttely Chelsea Flower Show. Kaupunginosan nimikkojalkapalloseuran Chelsean kotistadion Stamford Bridge on aivan sen länsipuolella Fulhamissa.
Alueen itäreunalla on Sloane Squaren metroasema, jonne pääsee Lontoon keskustasta District ja Circle Linella. Hieman Chelseasta lounaaseen, Fulhamiin kuuluvassa Sands Endissä on London Overgroundin Imperial Wharfin asema. Chelsean yhdistää Thamesin etelärannalla sijaitsevaan Batterseaan kolme siltaa, jotka ovat idästä länteen: Chelsea Bridge, Albert Bridge ja Battersea Bridge.
Historia > Thamesin rantakylä

Chelsea (alkujaan Chelcehithe) on ilmeisesti anglosaksinen paikannimi, joka on johdettu muinaisenglannin liitua ja maihinnousupaikkaa tarkoittavista sanoista. Alueen geologian perusteella pidetään epätodennäköisenä, että nimellä olisi tarkoitettu liitumaalle perustettua asuinpaikkaa. Chelsea onkin voinut olla läpikulkupaikka Kentistä tuodulle liitupitoiselle rakennuskivelle tai lannoitteelle.
Chelsean alueelta on löydetty jäänteitä kivi- ja pronssikautisesta asutuksesta, mutta se sai varsinaisesti alkunsa Thamesin rantakylänä anglosaksien asuttaessa Britanniaa. Ensimmäiset kirjalliset maininnat ovat vuosilta 785–816, jolloin kylässä pidettiin kirkolliskokouksia ja Mercian kuninkaiden neuvonpitoja. Offa, Ecgfrith ja Coenwulf kävivät kylässä usein ja saattoivat omistaa siellä asumuksen.
Aina 1600-luvulle asti Chelsean alueella oli enimmäkseen peltoja ja vain muutamia taloja kirkon ympärillä Thamesin rannalla. Koska kylästä pääsi nopeasti Westminsteriin jokea pitkin, monet aateliset ja hovin jäsenet, esimerkiksi lordikansleri Thomas More, rakensivat sinne kartanoita. Muuttoliike kiihtyi Tudorien aikakaudella 1500-luvulla, jolloin Westminsterin väkiluku kasvoi nopeasti. Kylään muutti yhä enemmän myös tavallista kansaa: talonpoikia ja käsityöläisiä mutta myös oluenpanijoita, majatalonpitäjiä ja muita erikoistuneempia ammatinharjoittajia. Jopa kuningas Henrik VIII osti kylästä kartanon, mutta hän ei käyttänyt sitä itse juuri lainkaan ja päätyi lopulta antamaan sen myötäjäislahjana viimeiselle vaimolleen Katariina Parrille.
Chelseaan rakennettiin enenevissä määrin suuria ja keskikokoisia kaupunkitaloja 1600-luvun edetessä ja samaan aikaan vanhoja aateliskartanoita autioitui ja purettiin. Merkittävä käännekohta oli Royal Hospitalin rakentaminen kaupunginosan kaakkoisosassa sijainneelle pellolle vuonna 1682. Mahtipontisen sairaalakompleksin ympärille kohosi niin paljon varakkaiden asuinrakennuksia, että Daniel Defoe kuvaili Chelseaa ’Palatsien kaupungiksi’ vuonna 1724 julkaistussa Ison-Britannian matkakirjassaan.
1700-luvulla Chelseasta tuli lontoolaisten suosima huvittelupaikka, jonne tultiin jokiveneellä päiväretkelle tai syömään illallista. Matkailijoiden houkuttelemana kylän pääkadulle avattiin majataloja ja kylän ympäristöön ilmestyi tavernoja. Myös katuverkostoa laajennettiin vähitellen ja vuosisadan loppua kohden katuja alettiin viemäröidä ja kivetä. Vuoden 1774 rakennusasetuksen myötä Chelsean rakentamista alettiin säädellä Lontoosta ja Westminsteristä käsin eikä kulunut kauaa, kun kylästä oli tullut Lontoon esikaupunkialuetta.
Hugenottitaustainen hopeaseppä Nicholas Sprimont ja jalokivikauppias Charles Gouyn perustivat 1740-luvulla Church Lanelle posliinitehtaan, joka kopioi menestyksekkäästi Saksan Meissenissa valmistettuja posliiniesineitä. Tehtaan laadukkaista tuotteista tuli hyvin suosittuja ja niitä hankittiin jopa kuningas Yrjö III:n hoviin. Vuonna 1770 liikemies William Duesbury osti tehtaan ja siirsi sen toiminnan Derbyyn, jossa hänellä oli jo toinen posliinitehdas. Nykyään Chelsean posliinitehtaan esineet ovat erittäin arvostettuja antiikkihuutokaupoissa.
Cult

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Cult voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Cult, Apocalyptican albumi vuodelta 2001
Cult, Medeian albumi vuodelta 2008
Cult, Baysiden albumi vuodelta 2014
Cult, To/Die/Forin albumi vuodelta 2015
Cult, The CW:n yhdysvaltalainen televisiosarja vuodelta 2013
Cult, yksi kitaristi Tuomas Karhusen taiteilijanimistä.
Cult, Hartwallin valmistama energiajuoma.
Christian Knaut

| Christian Knaut> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. elokuuta 1656 11. huhtikuuta 1716 Halle an der Saale
Kuollut: 11. huhtikuuta 1716 (59 vuotta) Halle an der Saale
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Leipzigin yliopisto, Jenan yliopisto
Tutkimusalue:  kasvi- ja lääketiede
Christian Knaut (16. elokuuta 1656 Halle an der Saale – 11. huhtikuuta 1716 Halle an der Saale) oli saksalainen lääkäri, kasvitieteilijä ja kirjastonhoitaja. Hänen nimeämien kasvien tieteellisen nimen perässä käytetään nimen jälkeen liitettävää auktorilyhennettä Knaut. Joskus sukunimi kirjoitetaan myös muotoon Knauth.
Christian Knautin vanhemmat olivat Christoph Knaut ja Barbara Viervegen. Hänen 18 vuotta vanhempi veljensä Christoph Knaut (1638–1694) oli myös Hallessa toiminut lääkäri ja kasvitieteilijä.
Suoritettuaan lukion Hallessa Christian Knaut lähti vuonna 1676 veljensä suosituksesta opiskelemaan lääketiedettä Leipzigin yliopistossa. Knaut väitteli tohtoriksi vuonna 1682 Jenan yliopistossa. Väitöskirjan otsikkona oli De fermentatione in sanguine non existente. Palattuaan Halleen Knaut ryhtyi Anhalt-Köthenin prissi Emmanuel Lebrechitin henkilääkäriksi ja palveli samaan aikaan Hallen kaupungin kirjastonhoitajana. Vuonna 1698 hän julkaisi Ballenstedtin ja Ascherslebenin kreivikuntia kuvaavan kronikan.
Christian Knautin tunnetuin kasvitieteellinen teos on Compendium Botanicum sive Methodus plantarum genuina, jossa hän julkaisi kukkivien kasvien terälehtien lukumäärään ja asentoon perustuvan luokitusjärjestelmän. Hänen mukaansa nimenomaan terälehdet ja niiden lukumäärä olivat kukan ydin. Nykyaikaisen kasviluokittelun perusteiden luoja Carl von Linné nimesi kasvisuvun Knautia veljesten Christian ja Christoph Knaut mukaan.
Teokset

Antiquitates Comitatus Ballenstadiensis Et Ascaniensis Oder Gründliche und ausführliche Beschreibung Der beyden Uhralten Nord-Thuringischen Graffschafften Ballenstädt und Aschersleben. Köthen, 1698.
Gründliche Fürstellung etlicher in Hn. Joh. Christ. Beckmanns P. P. neu ausgegangener Historia des Fürstenthums Anhalt befindlicher wieder das Anhalt Cöthensche Hauß begangener Genealogisch- und historischer Irrthümer. Halle, 1710.
Compendium botanicum sive Methodus plantarum genuina, qua notae characteris ticae seu differentiae genericae tam summae quam subalternae ordine digeruntur et per tabulas quas vocant synopticas perspicue delineantur; in gratiam studiosae juventutis adornata atque edita. Leipzig ja Halle 1718.
Christian Kern

| Christian Kern |
| --- | --- |

Itävallan liittokansleri
 17.5.2016 – 18.12.2017  
Presidentti:  Heinz Fischer Alexander Van der Bellen
Varakansleri:  Reinhold Mitterlehner   Wolfgang Brandstetter
Edeltäjä:  Werner Faymann
Seuraaja:  Sebastian Kurz
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. tammikuuta 1966 (ikä 58) Wien, Itävalta
Lapset:  4
Tiedot
Puolue:  Itävallan sosiaalidemokraattinen puolue
Christian Kern (s. 4. tammikuuta 1966 Wien, Itävalta) on itävaltalainen poliitikko, joka toimii Itävallan liittokanslerina ja sosiaalidemokraattisen puolueen johtajana.
Elämä ja ura

Kern opiskeli Wienin yliopistossa sosiologiaa, valtiotiedettä ja viestintää. Hän työskenteli nuoruudessaan journalistina sekä parlamentissa ja liittokanslerinvirastossa. Vuonna 1997 hän siirtyi työskentelemään energiateollisuudessa ja pääsi kymmenen vuotta myöhemmin energiayhtiö Verbundin hallitukseen. Vuonna 2010 Kern nimitettiin Österreichische Bundesbahnen -rautatieyhtiön hallituksen puheenjohtajaksi. Hänen johdollaan ÖBB:ssä järjestettiin tutkimus yhtiön toiminnasta natsivallan aikana. Vuonna 2014 Kern valittiin Euroopan rautatieyhtiöiden yhteisön puheenjohtajaksi.
Kern valittiin liittokansleriksi ja sosiaalidemokraattien johtajaksi toukokuussa 2016, kun hänen edeltäjänsä Werner Faymann oli eronnut puolueensa heikon presidentinvaalimenestyksen vuoksi. Toukokuussa 2017 Kern hyväksyi ennenaikaisten parlamenttivaalien järjestämisen lokakuussa 2017 riitaannuttuaan hallituskumppaninsa ÖVP:n kanssa.
Compagnia dei Gelosi

I Gelosi lavalla. Hieronymus Franckenin maalaus noin vuodelta 1590.
Compagnia dei Gelosi oli italialainen näyttelijäryhmä, jonka tyylisuunta oli commedia dell’arte. Ryhmän perusti Flaminio Scala Milanossa vuonna 1568. I Gelosi oli aktiivinen vuoteen 1604 ja se esiintyi useissa Pohjois-Italian kaupungeissa. Maineen kasvaessa I Gelosi teki vierailuja Ranskaan, Espanjaan, Saksaan ja Puolaan.
Ryhmään kuului aikansa tunnetuimpia näyttelijöitä, kuten Francesco Andreini ja tämän puoliso Isabella Andreini, jonka kuoleman seurauksena ryhmän toiminta kuihtui.
Aiheesta muualla

Sapere.it: Andreini
GAD "Città di Pistoia" : FRANCESCO ANDREINI, PISTORIENSE E LA COMPAGNIA DE “I COMICI GELOSI” (Nota di Franco Checchi)
Viv-it.org: Commedia dell’Arte, la compagnia dei Gelosi
Compains

| Compains |
| --- | --- |
 Kylän suihkulähde
 Compains
 Koordinaatit: 45°26′32″N, 2°55′43″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Auvergne-Rhône-Alpes
Departementti:  Puy-de-Dôme
Arrondissementti:  Issoire
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  50,2 km²
Väkiluku (2020):  127 
 – Väestötiheys:  2 as./km²
Kunnan numero:  63117
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Compains on kunta Ranskassa Puy-de-Dômen departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 56 kilometriä Clermont-Ferrandin kaupungista etelään.
Saint-Georgesin kirkko
Saint-Georgesin kirkko on rakennettu 1200-luvulla. Kirkko uusittiin 1400-luvulla, ja sen eteläiseen poikkilaivaan liitettiin kahdeksansivuinen torni. Kirkko kunnostettiin 1800-luvulla, ja vuonna 1822 kastanjapaanuilla päällystetty torni rakennettiin uudelleen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Compains Wikimedia Commonsissa
Compagnie Malienne pour le Développement des Textiles

Puuvillan korjuuta Faman kylässä.
CMDT:n tehtaalla.
Compagnie Malienne pour le Développement des Textiles eli CMDT on vuonna 1974 perustettu Malin puuvillan tuotantoyhtiö. Sen tehtävänä on ohjata ja kehittää puuvillan viljelyä, jalostaa tuotantoa kuiduksi ja myydä sitä maan tekstiiliteollisuudelle sekä vientiin.
CMDT Holdingin pääomasta 99,49 % omistaa Malin valtio ja 0,51 % ranskalainen Geocoton-yhtiö. Neljästä alueellisesta tuotantoyhtiöstä 80 % kuuluu CMDT Holdingille ja 20 % Union Nationale des Sociétés Coopératives des Producteurs de Coton -järjestöön yhdistyneille tuottajille. Yhtiö toimii maan eteläosassa Kayesin alueen Kitan piirissä, Koulikoron alueen Dioïlan piirissä, koko Sikasson alueella sekä Ségoun alueen Barouélin, Blan, Sanin ja Tominianin piireissä. Se työllistää noin 1 500 vakituista ja 3 000 kausityöntekijää. Puuvillaa kasvatetaan 171 000 perheviljelmällä, jotka ovat järjestäytyneet kyläyhdistyksiksi ja osuuskunniksi. Keskimäärin kymmenen hehtaarin suuruisista viljelmistä kolmasosa on varattu puuvillan viljelyyn. Sen ohella viljellään maissia, hirssiä, durraa, riisiä ja vihanneksia.
Malin puuvillan tuotanto on 2010-luvulla kasvanut tasaisesti lisääntyneen lannoitteiden käytön ja CMDT:n tukitoimien ansiosta. Satokaudella 2017–2018 saavutettiin uusi ennätystulos, yli 720 000 tonnia puuvillansiementä. Samalla myös maissin, hirssin ja durran tuotanto on lisääntynyt. CMDT:llä on 17 puuvillanpuhdistuslaitosta, jotka vuonna 2014–2015 tuottivat 232 748 tonnia kuitua ja 290 106 tonnia öljysiementä. Samana vuonna myydyn kuitutuotannon arvo oli 170,66 miljardia ja öljysiemenen 27,56 miljardia CFA-frangia. Malilainen puuvillakuitu on hyvälaatuista, ja se tuottaa 15 % maan vientituloista (vuonna 2012). Kotimaiset yritykset Comatex, Batex-CI ja Fitina jalostavat alle kaksi prosenttia tuotannosta. Öljysiemenen jalosti aikaisemmin valtionyhtiö Huicoma, mutta nykyään se myydään markkinahintaan.
Malin hallitus on suunnitellut CMDT:n yksityistämistä vuodesta 2001, mutta toistaiseksi hanke ei ole edennyt.
Aiheesta muualla

CMDT:n sivusto (ranskaksi)
Cab Calloway

| Cab Calloway |
| --- | --- |
 Calloway vuonna 1947
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. joulukuuta 1907 Rochester, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 18. marraskuuta 1994 (86 vuotta) Hockessin, Delaware, Yhdysvallat
Muusikko
Aktiivisena:  1930–1994
Tyylilajit:  jazz
Soittimet:  saksofoni 
Levy-yhtiöt:  ABC Records ja Bell Records 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Cabell ”Cab” Calloway III (25. joulukuuta 1907 Rochester, New York, Yhdysvallat – 18. marraskuuta 1994 Hockessin, Delaware, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko.
Calloway oli mestari scat-laulussa ja johti yhtä Yhdysvaltain suosituimpaa afroamerikkalaista big bandia 1930-luvun lopusta 1940-luvun loppuun. Hänen yhtyeessään esiintyi muita kuuluisia jazzmuusikoita, kuten trumpetistit Dizzy Gillespie ja Doc Cheatham, saksofonistit Ben Webster ja Leon ”Chu” Berry, New Orleansin kitaristi Danny Barker ja basisti Milt Hinton. Calloway jatkoi esiintymistään kunnes hän kuoli sydänkohtaukseen 86-vuotiaana vuonna 1994. Hän tuli tunnetuksi roolistaan elokuvassa The Blues Brothers ja luultavasti suosituimmasta kappaleestaan ”Minnie the Moocher”.
The Blues Brothers -elokuvan DVD:llä olevassa Callowayn esittelyssä kerrotaan, että Ira Gershwin kirjoitti Porgy ja Bess -oopperan pahan miehen roolin, huumekauppias Sportin’ Lifen, alun perin juuri Cab Callowayta varten hänen persoonaansa tukeutuen.
Suomessa Calloway esiintyi Pori Jazz -festivaaleilla vuonna 1987.
Vuonna 2018 Callowayn single ”Minnie the Moocher” (1931) valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
Filmografia > Esiintynyt

The Big Broadcast (1932)
International House (1933)
The Singing Kid (1936)
Manhattan Merry-Go-Round (1937)
Stormy Weather (1943)
Sensations of 1945 (1944)
Ebony Parade (1947)
Hi De Ho (1947)
Rhythm and Blues Revue (1955)
St. Louis Blues (1958)
Schlager-Raketen (1960)
Täyskäsi-Kid (1965)
The Blues Brothers (1980)
Filmografia > Pienet tuotannot

Minnie the Moocher (1932)
Snow-White (1933) (voice) (äänenä)
The Old Man of the Mountain (1933)
Betty Boop’s Rise to Fame (1934) (äänenä)
Cab Calloway’s Hi-De-Ho (1934)
Cab Calloway’s Jitterbug Party (1935)
Hi De Ho (1937)
Meet the Maestros (1938)
Caldonia (1945)
Basin Street Revue (1956)
Näyttämöesiintymiset

Porgy ja Bess (1953)
Hello, Dolly (1967)
The Pajama Game (1973)
Bubbling Brown Sugar (1976)
Uptown... It’s Hot! (1986)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Cab Calloway Wikimedia Commonsissa
Yksi Callowayn esiintymisasuista näytillä Baltimoren kaupungintalolla lokakuussa 2007.
Child’s Play

| Child’s Play |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Tom Holland
Käsikirjoittaja:  Don Mancini
Tuottaja:  Elliot Geisinger
Säveltäjä:  Joe Renzetti
Kuvaaja:  Bill Butler
Tuotantosuunnittelija:  Daniel A. Lomino
Pääosat:  Brad Dourif Alex Vincent Catherine Hicks Chris Sarandon
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  United Artists
Levittäjä:  UIP-Dunafilm Netflix
Ensi-ilta:  1988
Kesto:  87 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Seuraaja:  Child’s Play 2 – murhaava nukke
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Child’s Play on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva. Elokuva on ensimmäinen osa Child’s Play -elokuvasarjassa, jonka pääosassa on murhanhimoinen tappajanukke Chucky. Elokuvan on ohjannut Tom Holland ja sen pääosissa ovat Alex Vincent ja Brad Dourif.
Elokuvalle on tehty kuusi jatko-osaa: Child’s Play 2 – murhaava nukke, Child’s Play 3, Bride of Chucky, Seed of Chucky, Curse of Chucky ja Cult of Chucky. Lisäksi elokuvasta on tehty samanniminen uusintaversio vuonna 2019.