stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mänttä-Vilppula
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mänttä-Vilppula Wikimedia Commonsissa
Mänttä-Vilppulan kaupunki
Tilastokeskus – Mänttä-Vilppulan avainluvut
| n k Mänttä-Vilppula |
| --- | --- | --- |
 Pirkanmaa  Ylä-Pirkanmaan seutukunta 
| Kylät |  Ajostaipale  Elämäntaipale  Huhtijärvi  Huopioniemi  Keskustaajama  Kolho  Kurkijärvi  Leppäkoski  Loila  Pohjaslahti  Suluslahti  Tyynysniemi  Vitsakoski  |  |
| n k Pirkanmaan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Akaa  Hämeenkyrö  Ikaalinen  Juupajoki  Kangasala  Kihniö  Kuhmoinen  Lempäälä  Mänttä-Vilppula  Nokia  Orivesi  Parkano  Pirkkala  Punkalaidun  Pälkäne  Ruovesi  Sastamala  Tampere  Urjala  Valkeakoski  Vesilahti  Virrat  Ylöjärvi 
Entiset kunnat:  Aitolahti  Akaa  Eräjärvi  Ikaalisten epäitsenäinen kauppala  Ikaalisten maalaiskunta  Karkku  Keikyä  Kiikka  Kiikoinen  Kuhmalahti  Kuru  Kylmäkoski  Luopioinen  Längelmäki (osa)  Messukylä  Mouhijärvi  Mänttä  Pohjaslahti  Sahalahti  Suodenniemi  Suoniemi  Sääksmäki  Teisko  Toijala  Tottijärvi  Tyrväntö (osa)  Tyrvää  Vammala  Viiala  Viljakkala  Vilppula  Äetsä 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 2 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Serlachius-museo Gustaf
Vilppulan kirkko
Kaupungintalo
Isovalkolatva

| Isovalkolatva |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Suku::  Valkolatvat Ageratina
Laji::  altissima
Kaksiosainen nimi
 Ageratina altissima  (L.) R.M.King & H.Rob. 
Katso myös
   Isovalkolatva Wikispeciesissä   Isovalkolatva Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Isovalkolatva eli valkolatva (Ageratina altissima; synonyymit Eupatorium ageratoides, E. rugosum) on asterikasvien heimoon kuuluva monivuotinen kasvilaji. Sitä viljellään koristekasvina puutarhoissa.
Alun perin Amerikasta tuleva isovalkolatva on myrkyllinen kasvi, jonka sisältämä tremetoli on aikaisemmin tappanut huomattavia määriä laiduntavaa karjaa ja myös ihmisiä, jotka ovat juoneet kasvia syöneiden lehmien maitoa. Isovalkolatvan aiheuttamaan myrkytykseen kuoli muun muassa Yhdysvaltain presidentin Abraham Lincolnin äiti Nancy Hanks Lincoln (1784–1818).
Myrkytysoireina ovat ruokahaluttomuus, lihasvärinä, asetonin hajuinen hengitys, laihtuminen ja runsas syljen eritys.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Isovalkolatva – Ageratina altissima
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Ageratina altissima:  Wikidata: Q3271463  Wikispecies: Ageratina altissima  AoFP: 3674  APA: 499  CoL: 5TRWB  EoL: 468507  EPPO: EUPRU  FNA: 250066013  GBIF: 5400552  GRIN: 317713  iNaturalist: 119048  IPNI: 6815-2  IRMNG: 10203145  ISC: 112059  ITIS: 36466  MichiganFlora: 211  MoBotPF: 277391  NatureServe: 2.131913  NCBI: 102750  NZOR: c8be9dd1-e656-4d7e-93ea-61fda77e9ada  Observation.org: 114008  Open Tree of Life: 345514  PfaF: Ageratina altissima  PFI: 10042  Plant List: gcc-36689  PLANTS: AGAL5  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:6815-2  RHS: 142837  SANBI: 3285-2  Tropicos: 2709240  VASCAN: 2777  WisFlora: 12817  WFO: wfo-0000080123  WoRMS: 1091586  Laji.fi: MX.4976818 
Ageratum altissimum:  Wikidata: Q21870109  CoL: 5TRY5  GBIF: 5400554  GRIN: 408819  IPNI: 7076-2  IRMNG: 10201344  ITIS: 184894  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:7076-2  Tropicos: 2712391  WFO: wfo-0000001917  WoRMS: 1194553
Atik Ismail

| Atik Ismail |
| --- | --- |
 Atik Ismail Turun kirjamessuilla, 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. tammikuuta 1957 (ikä 68) Helsinki
Kansalaisuus:   Suomi
Vanhemmat:  Talat, Ilhamiye
Lapset:  Can Heikkonen Pele Koljonen Ali Koljonen Maria Koljonen
Atik Ismail (s. 5. tammikuuta 1957 Helsinki) on tataaritaustainen suomalainen entinen jalkapalloilija. Hänet tunnetaan etenkin 1970–1980 -lukujen jalkapallotähtenä. Aktiiviurallaan Ismail edusti HJK:ta, Kiffeniä ja Kopareita sekä Suomen A-maajoukkuetta ja pelasi myös Turkissa, Belgiassa ja Ruotsissa. Ismail oli kolminkertainen SM-sarjan paras maalintekijä ja vuoden 1978 paras jalkapalloilija. Hänet on nimitetty jalkapallon hall of fame - listalle. Urheilun lisäksi Ismail on julkaissut kirjoittamiaan runoja, ollut mukana politiikassa, työskennellyt lähihoitajana ja päihdetyöntekijänä.
Yksityiselämä

Atik Ismail syntyi tataariperheeseen Helsingin Munkkiniemessä vuonna 1957. Hänen vanhempansa olivat Talat ja Ilhamiye Ismail. Atik ja hänen kaksoisveljensä Adil nimettiin turkkilaisten painijoiden Celal Atikin ja Adil Atanin mukaan.
Ismailin lapset ovat Can Heikkonen (s. 1982), kaksoset Pele ja Ali Koljonen (s. 1988) sekä Maria Koljonen (s. 1989).
Atik Ismail ja Cisse Häkkinen olivat hyviä ystäviä. Ismail julkaisi Cissestä kirjan vuonna 2008.
Ura

Aktiiviurallaan (1975–1987) hän pelasi Suomessa Helsingin Jalkapalloklubissa, Kiffenissä ja Kuopion Pallotovereissa. Yhteensä hän pelasi SM-sarjassa 201 ottelua, joissa teki 112 maalia. Tämän lisäksi hän pelasi Turkissa, Belgiassa ja Ruotsissa.
Ismail ilmoitti tammikuussa 1980, ettei palaa Belgiaan, vaan pelaa seuraavaksi joko HJK:ssa tai Tukholman AIK:ssa. Hän solmi sopimuksen AIK:n kanssa 20. tammikuuta, kun oli tehnyt maalin ja antanut maalisyötön harjoitusottelussa. Ismail kuitenkin putosi kesällä AIK:n reservijoukkueeseen  ja 4. kesäkuuta pelatun Bulgarialle kärsityn 0–2-tappion jälkeen A-maajoukkueringistä. Kauden päätyttyä joulukuussa 1980 hän palasi HJK:n riveihin. Tärkeimmän maalinsa hän teki vuonna 1982, kun HJK voitti Liverpoolin Euroopan Cupin toisella kierroksella maalein 1–0.
Ismail oli mukana voittamassa alle 18-vuotiaiden EM-hopeaa vuonna 1975, Suomen hävitessä loppuottelussa Englannille jatkoajalla.
Hän pelasi Suomen jalkapallomaajoukkueessa 26 ottelua, joissa teki seitsemän maalia. Uransa ensimmäisessä maaottelussa Ismail teki Kreikkaa vastaan kaksi maalia.
Hänen kaksosveljensä Adil pelasi myös HJK:ssa, vasempana laitapuolustajana. Atik on veljeään tunnin verran vanhempi. Luonteeltaan heidän kerrotaan olevan täysin päinvastaisia - Atik on impulsiivinen ja Adil rauhallinen. Veljekset juhlistivat yhteistä 50-vuotistaan 5. tammikuuta 2007 jalkapallon merkeissä.
Vuosina 1995–1997 Ismail valmensi jalkapallossa Kuopion Palloseuraa, vuonna 1999 Zulimaneja, vuonna 2000 Kingsiä ja vuosina 2001–2002 Kiffeniä. Tämän jälkeen Ismail valmensi ensin SC KuFu-98:n B-junioreita ja sen jälkeen Kingsin B-junioreita.
Vuosina 2008–2009 Ismail toimi iisalmelaisen PK-37:n edustusjoukkueen päävalmentajana Kakkosessa. Hän on ollut myöhemminkin mukana seuran toiminnassa valmentaen eri ikäkausijoukkueiden pelaajia. Kaudella 2010 hän toimi Jämsänkosken Ilveksen päävalmentajana Kolmosessa.
Urheilu-uran jälkeen

Aktiiviuransa aikana ja sen jälkeen Ismail kärsi vakavista päihdeongelmista, mutta on sittemmin raitistunut täydellisesti ja muun muassa kirjoittanut runoja. Syksyllä 2005 Ismail teki Vilimit-tapahtumaan kollaasinäyttelyn Kuivia kavereita, kosteita kuvia ja jatkoi toisella, AK! (tataarin kieltä) -taidenäyttelyllä, joka oli esillä keväällä 2006 Kuopion kaupungin kirjastokahvilassa. Jämsänkoskella 17.–22.7.2006 järjestetyssä Virtaa Koskella -tapahtumassa nähtiin Atik Ismailin pienoismonologi Body and Soul sekä kollaasinäyttely Virtaa Pukukopissa.
Ismail oli vuonna 1999 Euroopan parlamentin vaaleissa vihreiden ehdokkaana. Hän pyrki Euroopan parlamentin jäseneksi vuoden 2009 vaaleissa vasemmistoliiton listoilta. Ismail sai 5 910 ääntä. Vuonna 2014 hän nousi varaedustajan paikalta Kuopion kaupunginvaltuustoon vasemmistoliiton Heidi Komulaisen jätettyä poliittiset luottamustoimensa.
Hän on myös kommentoinut jalkapallolähetyksiä televisiossa ja on toiminut vuodesta 1990 sosiaali- ja terveysalalla, valmistuen lähihoitajaksi 1995.
Ismail palaa vielä satunnaisesti pelikentille pääosin kirjailijoista kootun FC Kynän riveissä. Keväällä 2006 hän esiintyi myös nörteistä kootun jalkapallojoukkueen valmentajana Subtv:n televisiosarjassa FC Nörtit.
Ismailin kaksospojat Ali ja Pele Koljonen ovat molemmat Veikkausliigassa pelanneita jalkapalloilijoita.
Ismailin kirja Klubin Kundit – 20 vuotta koukussa (kustantaja Lamplite), julkistettiin 3. elokuuta 2006 Olympiastadionilla. Tammi julkaisi syksyllä 2007 Marko Leinon ja Atik Ismailin kirjoittaman romaanin Isältä pojille. Lisäksi Ismail on kirjoittanut Pekka Peekoon, joka kertoo iisalmelaisen jalkapalloseuran nuoresta kasvatista ja hänen unelmistaan. Ismail on kirjoittanut yhdessä Henna Kauppisen kanssa Työterapinen Ry historiikin.
Ismaililla oli myös tekeillä rap-henkinen single-cd (Hat trick Show), mutta levy jäi julkaisematta.
Ismail kirjoittaa kolumneja Iisalmen Sanomiin sekä kuopiolaiseen paikallislehteen Viikkosavoon.
Atik Ismail avioitui Elina Itkosen kanssa 2003.
Marraskuussa 2013 Ismail julkaisi kirjan Mestaruussarjan maestrot 1960–1989, jossa esitellään yli sata suomalaispelaajaa. Julkaisun kustannukset katettiin pääasiassa yhteisörahoituksella.
Tilastot

Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
| Seurat | Vuodet | O | M |
| --- | --- | --- | --- |
Yolduz: 
| KP-50 | -1967 |  |  |
| HJK | 1968-1974 |  |  |
| HJK | 1975-1976 | 20 | 9 |
| Kiffen | 1977 | 19 | 14 |
| HJK | 1978 | 21 | 18 |
| Beşiktaş | 1978 | 10 | 2 |
| HJK | 1979 | 27 | 15 |
| KSV Waregem | 1979 | 2 | 0 |
| AIK | 1980 | 9 | 2 |
| HJK | 1981-1984 | 97 | 55 |
| Apollo | 1985 | - | 11 |
| PPojat | 1986 | - | 6 |
| KPT | 1986-1987 | 17 | 1 |
| JeSP | 1989 | - | 0 |
| KPT | 1991 | 15 | 2 |
| JuPy | 1992 | 5 | 1 |
| Kings | 1998 | 10 | 1 |
| Maajoukkue | Vuosi | O | M |
| --- | --- | --- | --- |
| Suomi U17 | 1974 | 2 | 0 |
| Suomi U18 | 1975 | 4 | 0 |
| Suomi U21 | 1976-1977 | 14 | 3 |
| Suomi | 1978-1983 | 26 | 7 |
| Valmennusura | Vuosi |
| --- | --- |
KPT: 1991
JuPy: 1992
KuPS (apuv.): 1995-1997
Zulimanit: 1999
Kings (apuv.): 2000
Kiffen: 2001-2002
PK-37: 2008-2009
JIlves: 2010
LehPa-77: 2016
Saavutukset

Nuorten EM-hopea 1975 (U-18)
Vuoden pelaaja 1978 (Urheilutoimittajien valitsema)
Suomen mestaruus 1978, 1981
SM-sarjan paras maalintekijä 1978, 1979 ja 1982
Suomen Cup 1981, 1984
Suomalaisen jalkapalloilun Hall of Fame 2007
Helsingin Jalkapalloklubin Hall of Fame
Julkaisut

Runoni on pilkku.  Kuopio:  omakustanne, 1994.  ISBN 952-90-5940-X
Pomputtaja-Palle.  (Kuvittaja: Eija Vähälä)  Kuopio:  omakustanne, 1995.  ISBN 952-90-6875-1
Ilmiö nimeltä Ismail: Elämäntilitys.  Huhmari:  Karprint, 1997.  ISBN 952-9748-24-8
Tuuletus ; Ilon synty.  Kuopio:  Kuopion kaupunki, 1999.  ISBN 951-842-203-6
Klubin kundit: 20 vuotta koukussa.  Helsinki:  Lamplite, 2006.  ISBN 978-952-99723-0-2
& Leino, Marko: Isiltä pojille.  Helsinki:  Tammi, 2007.  ISBN 978-951-31-4031-1
Cisse: Pieni kunnianosoitus.  Helsinki:  Lamplite, 2008.  ISBN 978-952-99723-6-4
& Kauppinen, Henna: Yhteistä työtä: Kertomuksia Työterapisesta yhdistyksestä 1979–2008.  Kuopio:  Työterapinen yhdistys, 2009.
Pekka Peekoo.  (Kuvitus: Jupu Kallio. Valokuvat: Kai Jäderholm)  Iisalmi:  Pallo-Kerho 37, 2010.  ISBN 978-952-5828-13-9
Mestaruussarjan maestrot 1960–1989.  Kuopio:  omakustanne, 2013.  ISBN 978-952-93-2864-2
Ammattina jalkapallo: Suomalaisfutaajat maailmalla 1952–2014.  Helsinki:  Minerva, 2015.  ISBN 978-952-312-094-5
Muurahaisten polkantanssi. Korven henkäys. Kuvitus ja valokuvat: Aarne Ikonen. Lieksa: omakustanne, 2015. ISBN 978-952-93-6572-2.
Pelimies: Omaelämäkerta.  Helsinki:  Minerva, 2016.  ISBN 978-952-312-395-3
PK-37: Kolme vuosikymmentä 1987–2017 sinivalkoista väriä.  Iisalmi:  Pallo-Kerho 37 ry, 2017.  ISBN 978-952-93-9729-7
Vihreän veran vieraat: Pallon perässä Suomeen.  Nurmijärvi:  Aviador, 2017.  ISBN 978-952-7063-22-4
Kevät kuin lukutaito.  Tampere:  Mediapinta, 2018.  ISBN 978-952-81-0161-1
Delete ilman lupaa on sallittu.  Helsinki:  Basam Books, 2023.  ISBN 978-952-379-454-2
Aiheesta muualla

Atik Ismailin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Ylen Elävä arkisto: Atikin hattutemppu cupfinaalissa 1981
Ylen Elävä arkisto: Värikäs pelimies Atik Ismail 1994
Atik: "Jalkapallo on opettanut ymmärtämään erilaisuutta"
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Elonet 
Atikin isä, korpraali Talat Ismail (1922–1987).
Isokeltasiipi

| Isokeltasiipi |
| --- | --- |
 koiras
Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Imukärsälliset perhoset Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset perhoset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Siilikkäät Arctiidae
Alaheimo::  Keltasiivet Lithosiinae
Suku::  Lithosia
Laji::  quadra
Kaksiosainen nimi
 Lithosia quadra  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Isokeltasiipi Wikispeciesissä   Isokeltasiipi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Isokeltasiipi (Lithosia quadra) on siilikkäisiin kuuluva, keskikokoinen ja kapeasiipinen yöperhonen.
Koko ja ulkonäkö

Isokeltasiiven sukupuolet ovat täysin erinäköiset. Koiraan etusiivet ovat pohjaväriltään harmaanruskeat, kärjestään tummemmat tai kellertävät ja laajalti kiiltävät. Siiven tyviosa on keltainen ja etureunasta mustanruskea. Takasiivet ovat kellanharmaat, etureunasta tummemman harmaanruskeat. Naaraan etusiivet ovat kirkkaan keltaiset. Niiden keskivaiheilla siiven etu- ja takareunassa on laajat tummanruskeat, sinisen metallinkiiltoiset laikut ja siiven kärjessä on mustanruskeaa väriä. Lepäävällä perhosella siivet menevät osittain päällekkäin, jolloin täplistä näkyy vain kolme. Takasiivet ovat keltaiset, tyveä kohti harmahtavat. Siipiväli on koiraalla 38–46 mm ja naaraalla 39–56 mm.
Levinneisyys ja lentoaika

Isokeltasiipi on laajalle levinnyt laji, ja sitä tavataan läntisimmästä Euroopasta Kiinaan ja Japaniin ulottuvalla alueella. Suomessa ja muualla Pohjoismaissa isokeltasiipi on eteläinen tulokaslaji, jota tavataan vaihtelevissa määrin vuosittain, mutta pohjoisraja on Etelä-Pohjanmaan ja Pohjois-Karjalan korkeudella. Paikoittain laji on jopa runsas ja ainakin joinakin vuosina Suomessa on myös lisääntyviä populaatioita. Perhosia on lennossa heinäkuun loppupuolelta elokuun puoleenväliin.
Elinympäristö ja elintavat

Isokeltasiipi elää lämpimillä metsänreunoilla ja avoimilla hiekkapohjaisilla mailla, mutta vaeltavia yksilöitä voi tavata hyvin monenlaisissa paikoissa. Perhoset ovat yöaktiivisia, aloittavat lentonsa pimeyden laskeuduttua ja jatkavat lentoa pitkälle aamuyölle. Koiraat lentävät valolle, naaraat harvemmin. Päivällä perhonen voi lentää pieniä matkoja häirittynä.
Naaras munii noin 250 munaa muutaman kymmenen munan ryhminä puiden kuorille. Toukat kasvavat aluksi hitaasti ja talvehtivat kuorenraoissa. Ne ovat aktiivisia enimmäkseen öisin ja huonolla säällä toukat voivat hakeutua pieniin ryhmiin. Ravinnokseen ne käyttävät jäkäliä, mutta niiden on havaittu syövän myös havununnan (Lymantria monacha) munia ja toukkia. Toukat ovat täysikasvuisia kesäkuun puolivälissä. Kotelo on kotelokopan sisällä kuorenraossa tai sammalen tai jäkälän alla.
Ravintokasvi

Toukka elää pääasiassa lehtipuiden rungoilla kasvavilla jäkälillä.
Aiheesta muualla

kuva toukasta (Arkistoitu – Internet Archive)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q217779  Wikispecies: Lithosia quadra  BioLib: 54809  BOLD: 162460  EoL: 52220982  EPPO: LITSQU  EUNIS: 309273  Fauna Europaea: 446934  Fauna Europaea (new): 504a0567-900f-434d-8cf9-6dfc48ac20b3  GBIF: 5115771  iNaturalist: 362182  IRMNG: 10309903  LepIndex: 38554  LoB: 4083  MaBENA: LithoQuadra  NBN: NBNSYS0000006137  NCBI: 987974  Observation.org: 10029  Open Tree of Life: 683537  Laji.fi: MX.62224 
naaras
Isomarjastaja

| Isomarjastaja |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tiaismarjastajat Paramythiidae
Suku::  Paramythia
Laji::  montium
Kaksiosainen nimi
 Paramythia montium  De Vis, 1892 
Alalajit
 P. montium alpinum  P. montium brevicauda  P. montium montium  P. montium olivaceum 
Katso myös
   Isomarjastaja Wikispeciesissä   Isomarjastaja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Isomarjastaja (Paramythia montium) on varpuslintu, joka kuuluu tiaismarjastajien heimoon. Aiemmin se luettiin kuuluvaksi kukastajien  tai marjastajien heimoon.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 20 cm. Isomarjastaja on vatsapuolelta, niskasta ja pyrstöstä sininen ja selkäpuolelta vihreä. Naama, töyhtö ja kurkku ovat mustat, alaperä keltainen ja päälaella kulkee vielä valkoinen juova. Kutsuääni kuulostaa siltä, kuin kahta kuivaa lehteä hierottaisin vastakkain. Lintu on peloton ihmistä kohtaan. Lajilla on tapana noukkia eräitä kukkia ja hieroa niiden musertuneita terälehtiä höyhenykseensä.
Isomarjastajasta tunnetaan neljä alalajia: nimialalaji montium sekä alpinum, brevicauda ja olivaceum.
Esiintyminen

Laji on yleinen Uuden-Guinean keski- ja kaakkoisosissa sekä mahdollisesti Indonesiassa. Lajia ei ole tavattu Suomessa.
Elinympäristö

Isomarjastajan elinympäristöä ovat vuoriston sammaleiset metsät kahden kilometrin korkeudella ja sitä ylempänä aina puurajalle saakka.
Ravinto

Laji käyttää ravinnokseen marjoja ja selkärangattomia eläimiä.
Iskelmäprinssi

| Iskelmäprinssi |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Juha Tapaninen
Käsikirjoittaja:  Juha Tapaninen Harri Rinne Jukka Alihanka
Tuottaja:  Juha Tapaninen
Säveltäjä:  Jukka Alihanka Paul Anka Pentti Lasanen Ilpo Murtojärvi Pera Pirkola Harri Rinne Jaakko Salo Juha Tapaninen Mitja Tuurala
Kuvaaja:  Ulf Sundwall
Leikkaaja:  Arturas Pozdniakovas
Pääosat:  Mart Sander Saija Hakola Tarmo Ruubel Tiina Isohanni
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Tulta Tuotanto
Ensi-ilta:  25. tammikuuta 1991
Kesto:  100 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  6 156 828 mk
Katsojat:  33 198
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Iskelmäprinssi on suomalainen musiikkikomedia vuodelta 1991. Elokuvan ohjasi Juha Tapaninen. Se ajoittuu 1960-luvun alkuun. Lavatanssien, iskelmälaulukilpailujen ja rallien lomassa seurataan neljän nuoren haaveita ja rakastumisia. Elokuvassa näyttelee useita niin sanottujen alkuperäisten iskelmäelokuvien tähtiä, kuten Pirkko Mannola ja Onni Gideon. Cameorooleissa nähdään muun muassa Umberto Marcato ja Paul Anka.
Iskelmäprinssi on osin mustavalkoinen ja siinä on myös autenttista kuvamateriaalia 1950- ja 1960-luvuilta. Lehdistöesitteen mukaan ”Iskelmäprinssi on 1960-luvun alun iskelmäelokuvien ja musiikkivideoitten remix.” Elokuvassa on yksikanavainen eli monoääni.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Mart Sander  | … |  Martti   |
|  Saija Hakola  | … |  Sini   |
|  Tarmo Ruubel  | … |  Rami   |
|  Tiina Isohanni  | … |  Bambi   |
|  Pirkko Mannola  | … |  Pirkko   |
|  Kai Lind  | … |  Ramin isä   |
|  Titta Jokinen  | … |  Anneli   |
|  Jouni Tuukkanen  | … |  Matti (romupoika)   |
|  Jari Tuukkanen  | … |  Pentti (romupoika)   |
|  Juhani Pajula  | … |  Juuso (romupoika)   |
|  Elina Pohjanpää  | … |  Martin täti   |
|  Paul Anka  | … |  Paul Anka   |
|  Umberto Marcato  | … |  Umberto Marcato   |
|  Onni Gideon  | … |  Onni   |
|  Eeki Mantere  | … |  Zagatti   |
Juoni

Maapallo on kiertänyt niin monta kertaa auringon ympäri, että on päästy 1960-luvun alkuun. Martti, Sini, Rami ja Bambi elelevät hiekkakuoppien halkomassa maalaiskylässä haaveineen. Musiikkiliikkeessä työskentelevä Martti haluaa muusikon uralle, Sini rakentaa mannekiinin uraa Helsingissä, Rami haikailee rallitähdeksi ja Bambin tulevaisuuden suunnitelmat ovat vielä auki. Välillä seurataan luihun iskelmäpomon, elokuvan "pahiksen", yrityksiä löytää uusia laulajalupauksia. Kun elokuvaa on kestänyt parikymmentä minuuttia, Paul Ankakin on ehditty tilata Linnanmäelle.
Elokuvan romanttiset yhtälöt ovat Sini+Martti sekä Bambi+Rami. Bambi on töissä tätinsä Annelin baarissa, jonka vakioasiakas Rami on. Vähän flirttiä, ja romanssihan tumman nuorukaisen ja vaalean kaunottaren välille syntyy. Nuoret eivät pääse kuitenkaan keskittymään kuhinointiin täysin palkein, sillä rallikuninkuudesta haaveilevan Ramin pitää virittää ajokaluaan voittokuntoon ja Bambi haluaa pois maalaiskylän pienistä ympyröistä. Hänellä on hyvä lauluääni, jolla hän voittaa iskelmäkilpailun. Mutta kilpailun järjestäjä alkaa ahdistella Bambia auton takapenkillä ja neidon iskelmätähtihaaveet valuvat kyynelinä hiekkaan.
Sini joutuu tasapainoilemaan mallin uransa ja rakkauden välillä. Martti etenee muusikon urallaan; hänen tätinsä ehdottaa pojalle kanttorin uraa, mutta Marttia kiinnostaa enemmän suuren ravintolaorkesterin johtaminen. Rami on päättänyt saada haltuunsa Morris Minin, joka elokuvan prologinomaisessa alkukohtauksessa löydetään kylän liepeiltä kolaroituna. Hän voittaa auton omakseen vedolla, jonka häviäjinä on kolme "romupoikaa". Werner Bros. -kolmikon tulkitsemat hahmot esittävät laulujaan pitkin elokuvaa, yrittääpä eräs heistä vikitellä Annelia itselleen. Tummahiuksinen baariemäntä ei toki aivan hetkessä lämpene.
Petyttyään iskelmähaaveissaan Bambi muuttaa Helsinkiin, ja saa paikan "autofirman konttorista". Rami puolestaan epäonnistuu ralleissa. Nuorten romanssi on viilennyt sen jälkeen kun Rami on nähnyt Bambin poseeraavan tyttökalenterissa. Bambi on huijattu esiintymään vähissä vaatteissa, ja hänen on saatava Rami vakuuttuneeksi viattomuudestaan, ennen kuin tie avioliittoon on auki. Martti on puolestaan mustasukkainen Zagattille, ranskalaiselle karrikoidulle mallipomolle, jonka kanssa Sini viettää runsaasti aikaa. Myös Martti ja Sini sopivat lopulta välinsä, vaikka tummahiuksinen kaunotar päätyykin mallin uralle ja Pariisiin. Iskelmäprinssin loppuun on leikattu kuvamateriaalia Paul Ankan esiintymisestä Linnanmäellä.
Kuvausajat ja -paikat

Iskelmäprinssi kuvattiin 25. toukokuuta, 5. kesäkuuta – 7. heinäkuuta, 17. heinäkuuta – 8. elokuuta sekä 14. elokuuta 1990. Elokuvan alun hiekkakuoppamaisema on Hyvinkäältä. Muita kuvauspaikkoja olivat muun muassa Nukarin ja Mätäkivennummen hiekkakuopat. Annelin baari löytyi Kirkkonummen Veikkolan Kisapolulta ja tanssilavakohtaus kuvattiin Tuusulan Kellokosken Männistön tanssilavalla. Iskelmäprinssiä kuvattiin myös Helsingin Tapanilassa Jukolantie 5–7:ssä (Pirkon kampaamo ja Sinin koti). Rantaottoja tehtiin Santahaminassa. Las Vegasiin sijoittuva Paul Anka -kohtaus otettiin Helsingissä Hotelli Hesperiassa (Mannerheimintie 50). Las Vegasin ulkokuvat ovat Pirjo Honkasalon ja Pekka Lehdon vuonna 1985 kuvaamaa materiaalia fiktioelokuvaan Da Capo. Sisäottoja tehtiin studion lisäksi muun muassa Tapanilan VPK:n salissa sekä Satakuntatalon juhlasalissa. Vanha mustavalkomateriaali on vuosilta 1958–1966, mukana on runsaasti pätkiä muun muassa Finlandia-katsauksista. Elokuvan lavastaja Risto Karhula voitti työstään Jussi-palkinnon (Parhaan lavastuksen Jussi 1992).
Autot

Toisen miespääosan näyttelijä käyttää Mini-autoa. Lisäksi elokuvassa esiintyy viitisenkymmentä 1960-luvun autoa, muun muassa BMW 700, Lotus, Citroen Ami, Wartburg, Hillman, Plymouth Valiant, Peugeot 404, Fiat 600, Simca Versailles ja Alfa Romeo Giulio Sprint. Yhdysvaltalaisia autoja olisi ollut saatavilla paljon enemmänkin, mutta jotta elokuvan autovalikoima edustaisi Suomen 1960-luvun autokantaa, amerikkalaisautoja oli elokuvassa vain yksi, Plymouth Valiant. Elokuvan lopussa on näyttävä kahdentoista Messerschmitt KR -kääpiöauton kilpailu. Todellisuudessa Suomessa ei koskaan pidetty kääpiöautojen kilpailuja, mutta Saksassa järjestettiin Messerschmitt-autojen kilpailuja 1960-luvun lopulle asti. Ohjaaja Juha Tapaninen otti tästä idean elokuvaan. Autokilpailu kuvattiin Hyrylän vanhalla raviradalla, joka purettiin pian kuvausten jälkeen.