stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tokyo Road: Best of Bon Jovi
Kappalelista

One Wild Night 2001 – 3.43 (säv. Jon Bon Jovi, Richie Sambora)
Bad Medicine – 5.16 (säv. Jon Bon Jovi, Richie Sambora, Desmond Child)
Livin' on a Prayer – 4.12 (säv. Jon Bon Jovi, Richie Sambora, Desmond Child)
You Give Love a Bad Name – 3.42 (säv. Jon Bon Jovi, Richie Sambora, Desmond Child)
Keep The Faith – 5.46 (säv. Jon Bon Jovi, Richie Sambora, Desmond Child)
It's My Life – 3.46 (säv. Jon Bon Jovi, Richie Sambora, Maz Martin)
Blood On Blood – 6.16 (säv. Jon Bon Jovi, Richie Sambora, Desmond Child)
Something For The Pain – 4.48 (säv. Jon Bon Jovi, Richie Sambora, Desmond Child)
Tokyo Road – 5.42 (säv. Jon Bon Jovi, Richie Sambora)
Hey God – 6.10 (säv. Jon Bon Jovi, Richie Sambora)
Just Older – 4.28 (säv. Jon Bon Jovi, Billy Falcon)
I'll Sleep When I'm Dead – 4.43 (säv. Jon Bon Jovi, Richie Sambora, Desmond Child)
Runaway – 3.51 (säv. Jon Bon Jovi, George Karak)
Wild In The Streets – 3.54 (säv. Jon Bon Jovi)
Next 100 Years – 6.19 (säv. Jon Bon Jovi, Richie Sambora)
Muusikot

Jon Bon Jovi - laulu
Richie Sambora - kitara
Hugh McDonald - bassokitara (kappaleet 1,6,8,10-11,13,15)
Alec John Such - bassokitara (kappaleet 2-5,7,9, 12, 14)
David Bryan - koskettimet
Tico Torres - rummut
Yrittäjä (elokuva)

| Yrittäjä |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Virpi Suutari
Tuottaja:  Joonas Berghäll Satu Majava
Säveltäjä:  Sanna Salmenkallio
Kuvaaja:  Heikki Färm Tuomo Hutri Marita Hällfors Jani Kumpulainen H-P Vitikainen
Leikkaaja:  Jussi Rautaniemi
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Oktober
Ensi-ilta:  23. maaliskuuta, 2018
Kesto:  77 min
Alkuperäiskieli:  suomi englanti kiina
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Yrittäjä on Virpi Suutarin ohjaama dokumenttielokuva vuodelta 2018. Elokuva kertoo yrittäjyydestä ja yrittäjistä. Sen päähenkilöitä ovat Laineen yrittäjäperhe, joka toimii Honkajoella lihakauppiaina ja tivolinomistajina sekä yrittäjäkaksikko Maija Itkonen ja Reetta Andolin, jotka kehittävät pääkaupunkiseudulla Nyhtökauraa.
Elokuva osallistui lukuisille kansainvälisille elokuvafestivaaleille.
Palkinnot

Elokuva voitti vuonna 2018 Tampereen elokuvajuhlilla yli 30-minuuttisten elokuvien erikoispalkinnon, Kirkon mediasäätiön palkinnon ja festivaalin yleisöpalkinnon.
Elokuva voitti vuonna 2019 parhaan dokumenttielokuvan Jussin, jonka lisäksi Sanna Salmenkallio voitti Jussin parhaasta musiikista.
Yrittäjän päivä

| Yrittäjän päivä |
| --- | --- |
Tyyppi:  valtakunnallinen tapahtumapäivä
Vietetään:  5. syyskuuta
Järjestämistiheys:  vuosittain
Ensimmäisen kerran:  1990-luvulla
Liittyy:  yrittäjyyteen
Yrittäjän päivä on 5. syyskuuta vietettävä tapahtuma. Sitä on vietetty Suomessa 1990-luvulta lähtien, ja päivän vietto on laajentunut valtakunnalliseksi tapahtumaksi. Vuonna 2008 Helsingin yliopisto katsoi päivän olevan kyllin vakiintunut ja päätti merkitä sen Yliopiston almanakkaan vuodesta 2010 alkaen. Yrittäjän päivä ei ole liputuspäivä.
Aiheesta muualla

https://almanakka.helsinki.fi/fi/
Zeppelin Staaken R.VI

Zeppelin-Staaken R.VI.
Zeppelin Staaken R.VI (R = Riesenflugzeug) oli ensimmäisessä maailmansodassa saksalainen nelimoottorinen strateginen pommikone. Siinä oli seitsemän hengen miehistö.
Koneen siipien kärkiväli oli 42,2 metriä. Se pystyi kuljettamaan 1800 kiloa pommeja. Lentonopeus
135 km/h, lentomatka 800 km.
World Boxing Association

World Boxing Association (WBA), vuoteen 1962 saakka National Boxing Association (NBA), on yksi maailman suurimmista nyrkkeilyliitoista, joka järjestää myös lajin maailmanmestaruusotteluita. Vanhimpana nyrkkeilyliittona WBA pyrkii olemaan ammattilaisnyrkkeilyn ylin auktoriteetti. Liiton puheenjohtajana toimi vuodesta 1982 alkaen venezuelalainen Gilberto Mendoza kuolemaansa asti vuonna 2016. Hänen tilalleen nousi hänen poikansa Gilberto Mendoza Jr. WBA:n päämaja sijaitsee Panama Cityssä, Panamassa.
Historiaa

NBA järjesti ensimmäisen Yhdysvaltain mestaruusottelun vuonna 1921. New Jerseyssä järjestetty raskaansarjan ottelu käytiin Jack Dempseyn ja Georges Carpentierin välillä.
Television yleistyessä 1950-luvulla nyrkkeily saavutti aiempaa suurempaa mielenkiintoa Yhdysvalloissa ja 1960-luvulle tultaessa laji oli saanut maailmanlaajuisen harrastajakunnan. 23. elokuuta 1962 kansallinen NBA muutti nimensä kansainväliseksi WBA:ksi.
Vuoden 2009 kesäkuussa WBA nimitti liiton väliaikaisen mestarin Nikolai Valuevin liiton viralliseksi mestariksi Ruslan Tšagajevin B-hepatiittitartunnan vuoksi.
Kritiikki

WBA-liiton toimintaa on arvosteltu paljon. Liitossa on enimmillään ollut jopa neljä jonkinlaista maailmanmestarin titteliä hallussaan pitävää raskassarjalaista.
Ammattinyrkkeilyssä molemmat ottelijat ja promoottorit maksavat sanktiomaksuja ottelun järjestävälle liitolle. Maksut ovat järjestelypalkkioita. Molemmat ottelijat ja promoottorit maksavat tietyn prosentin tulevan ottelun kokonaispalkkioista. Näillä maksuilla liittojen liiketoimintaa rahoitetaan. Tämä osaltaan selittää hieman WBA-liiton epäjohdonmukaista toimintaa. Liiketoimintamalli, jossa maksuja peritään neljän eri mestarin otteluista on kannattavampi kuin sanktiomaksujen perintä yhden mestarin otteluista.
Kritiikki > Robert Heleniuksen tapaus

WBA on järjestänyt kaksi kertaa Pohjois-Amerikassa karsintaottelun pääsystä liiton raskaansarjan maailmanmestarin viralliseksi haastajaksi. Suomalainen Robert Helenius voitti näistä karsintaotteluista molemmat. Otteluiden panoksena ollutta virallisen haastajan eli Mandatory Challengerin asemaa ei Heleniukselle kuitenkaan myönnetty.
Ensimmäisen, vuonna 2020 käydyn, ottelun jälkeen WBA nimitti luvatun aseman sijaan Heleniuksen Gold Championiksi, eli liittonsa kultamestariksi ja poisti mielivaltaisesti Heleniuksen rankingistaan. Kultamestarin arvo ei sinällään tarkoita mitään, se on ainoastaan yksi liiton useista muodollisista maailmanmestarin tittelistä.
Yleisradio arveli, että syynä WBA:n epäjohdonmukaiseen toimintaan on nousevalle raskaansarjan kyvylle Adam Kownackille suunniteltu ura Pohjois-Amerikassa. Kownackin uran rakentaminen on sujunut hyvin. Puolalaiselle Kownackille haettiin sopivaa ja hänen kannaltaan varmasti voitettavissa olevaa vastustajaa WBA-liiton asettamaan karsintaotteluun keväälle 2020. Vastustajaksi valittiin pääasiassa kahdestaan valmentajansa Johan Lindströmin kanssa harjoitteleva, tuolloin 36-vuotias Helenius, jonka parhaat päivät nyrkkeilijänä näyttivät olevan ohi.
Tappiottoman Kownackin taustajoukkojen näkökulmasta suunnitelma oli liki täydellinen. Kownack pääsisi yhden ottelun ottelun avulla viralliseksi haastajaksi maailmanmestaruusotteluun, jonka palkintoraha on merkittävä. Lisäksi ottelu Heleniusta vastaan vaikutti Kownackin taustajoukkojen näkökulmasta helpolta.
WBA-liiton suunnitelmat seuraavasta maailmanmestarin haastajasta epäonnistuivat Heleniuksen voiton myötä. Näin ollen Heleniuksesta tehtiin kultamestari, koska ottelunsa voittaneelle Heleniukselle oli annettava palkinnoksi edes jotain. Lisäksi Helenius poistettiin liiton rankingista ja laitettiin listauksen yläpuolelle niin sanotusti kellumaan.
Heleniuksen ja Kownackin välinen ottelusopimus sisälsi uusintaotteluun velvoittavan pykälän, jonka tappion kärsineen Kowanackin taustajoukot halusivat panna täytäntöön. Koronaviruspandemiasta johtuen uusintaottelu siirtyi useasti, ja se toteutui lopulta lokakuussa 2021. Helenius harjoitteli ottelua varten ahkerasti, palasi Pohjois-Amerikkaan ja voitti Las Vegasissa Kownackin ylivoimaisesti jo toisen kerran.
Tammikuun 2022 lopulla Heleniukselle haettiin oikeutta lakimiesten avustuksella. WBA-liitto nimittäin otti Heleniukselta pois kultamestarin arvon ja palautti hänet takaisin rankingiin kolmanneksi. Heleniuksen taustajoukkojen mukaan hänelle kuuluu maailmanmmestarin ykköshaastajan asema.
Tammikuun 2022 lopulla Yleisradio arvioi, että WBA-liiton raskaansarjan niin kutsutusta supermestaruudesta, eli kiistattomasta mestaruudesta ottelevat seuraavaksi todennäköisimmin uusintaottelun sisältävän ottelusopimuksen mukaisesti mestari Oleksandr Usyk ja haastaja Anthony Joshua. Seuraavaksi olisi määrä tulla Robert Heleniuksen vuoron, mutta tätä on pidetty epävarmana WBA:n epäjohdonmukaisen toiminnan vuoksi.
Aiheesta muualla

WBA:n kotisivut
Timo Soikkanen

Timo Soikkanen maaliskuussa 2014.
Timo Soikkanen (s. 17. helmikuuta 1947 Helsinki) on suomalainen historioitsija ja valtiotieteilijä, joka toimi Turun yliopiston poliittisen historian professorina vuosina 1998–2015. Soikkasen tutkimusintressejä ovat Suomen ulkopolitiikka ja ulkoasiainhallinto Urho Kekkosen kaudella, Suomen puoluejärjestelmän synty ja kehitys 1860-luvulta nykypäivään sekä Suomen poliittinen historia.
Soikkanen kirjoitti ylioppilaaksi Turun klassillisesta lyseosta vuonna 1967 ja valmistui Turun yliopistosta valtiotieteen kandidaatiksi 1971 aineyhdistelmällä poliittinen historia, yleinen valtio-oppi, taloustiede ja teoreettinen filosofia. Valtiotieteen lisensiaatiksi hän valmistui samalla aineyhdistelmällä vuonna 1973. Soikkanen sai valtiotieteiden tohtorin arvon Turun yliopistossa 1984, ja samana vuonna hänet nimitettiin Turun yliopiston poliittisen historian dosentiksi. Lisäksi Soikkanen oli Oulun yliopiston Suomen poliittisen historian dosentti joulukuusta 1988 alkaen. Turun yliopiston professoriksi hänet nimitettiin 1998.
Soikkanen on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Työura ja luottamustoimet

Soikkanen on toiminut Turun yliopiston poliittisen historian assistenttina 1972–1975 ja yliassistenttina 1975–1997. Hän on toiminut myös Suomen Akatemian vanhempana tutkijana. Soikkanen kuului Turun yliopiston hallitukseen 1991–1993 sekä 2000–2004. Vuosina 1991–1992 sekä 1998–2001 hän oli Turun yliopiston yhteiskuntatieteellisen tiedekunnan varadekaani, ja dekaani 2001–2004. Tiedekuntaneuvostoon hän kuului useita kausia 20 vuoden ajan 1984–2004. Laitosjohtajana Soikkanen toimi 2003–2009.
Soikkanen on ollut asiantuntijana eri stipendinjakoelimissä, muun muassa Turun kaupungin ja korkeakoulujen välisen tutkimusyhteistyötoimikunnan jäsenenä. Hän on antanut pätevyyksiin liittyviä asiantuntijalausuntoja niin Suomeen kuin ulkomaillekin. Hän on myös osallistunut lukuisiin väitöstilaisuuksiin vastaväittäjänä tai kustoksena.
Soikkanen on vuosien varrella hoitanut myös useita kansainvälisiin tieteellisiin suhteisiin liittyviä luottamustehtäviä ja ollut järjestämässä akateemisia konferensseja. Puheenjohtajana hän on ollut muun muassa venäläis-suomalaisten historiantutkijoiden VII konferenssissa Pietarissa 1997 ja suomalais-unkarilaisten historiantutkijoiden kuudennessa konferenssissa Helsingissä 1998. Lisäksi hän on toiminut useita vuosia Suomen Historiallisen Seuran Unkarin jaoksen puheenjohtajana.
Julkaisuja

Soikkasen julkaisuluettelossa on yli 200 nimikettä. Hän on kirjoittanut muun muassa teokset Kansallinen eheytyminen – myytti vai todellisuus? (1984), Yrjö Ruutu – näkijä ja tekijä (1991) ja Presidentin ministeriö (2003). Lisäksi hän on kirjoittanut lukuisia monografioita, tieteellisiä artikkeleita sekä kansainvälisiä julkaisuja. Lehtiartikkeleita ja popularisoituja tieteellisiä artikkeleita häneltä on lähtöisin kymmenittäin. Soikkanen on myös kirjoittanut historiallisia näytelmiä Turun kaupunginteatterille ja pitänyt 35 radioesitelmää.
Merkittävimpiä julkaisuja:
Kansallinen eheytyminen – myytti vai todellisuus? Ulko- ja sisäpolitiikan linjat ja vuorovaikutus Suomessa vuosina 1933–1939. Väitöskirja. WSOY, Juva, 1984, 531 s.
Osat Tutkimusprosessi, Tutkimusraportti sekä Tutkimusprosessista tutkimusraporttiin. – Poliittisen historian tutkimusopas. Toim. Timo Soikkanen. Turun yliopisto. Poliittinen historia, Julkaisuja C:24, 1986: 21–42.
Ensisijaisuus teeseistä vuorovaikutukseen. Ulko- ja sisäpolitiikan välinen suhde historiantutkimuksen ongelmana. Summary. – Turun koulu. Juhani Paasivirran 70-vuotisjuhlakirja. Toim. Timo Soikkanen. Turku 1989: 63–85.
Kjelléns geopolitik. En förtigen bakgrundsfaktor i självständighetspolitiken. Historisk Tidskrift för Finland 2/1991: 199–212.
Vakiintuvan kansanvallan vuosikymmenet. – Vuosisatamme Suomi. Itsenäisyyden 75-vuotisjuhlakirja. Päätoim. Seppo Zetterberg. WSOY 1992: 71–159.
Historiankirjoituksen "eturintama" reaaliaikaan! Lähihistoria. Teoriaan, metodologiaan ja lähteisiin liittyviä ongelmia. Turun yliopiston poliittisen historian tutkimuksia 1. 1995: 104–129.
Striden kring den nordiska orienteringen som Finlands utrikespolitiska linje (1934–39). Turun yliopiston poliittisen historian julkaisuja 2. 1996: 1–24.
Sukupolvi selittäjänä Suomen historiassa. (Yhdessä Vesa Vareksen kanssa.) HAik 1/1998: 37–53.
Tila, tunne ja teksti. – Paavolaisen paikat. Kohtaamisia Olavi Paavolaisen kanssa. Toim. Henri Terho. Suomen Kirjallisuuden Seura, Tampere, 2003: 57–77.
Presidentin ministeriö. Ulkoasiainhallinto ja ulkopolitiikan hoito Kekkosen kaudella, I osa (1956–69). 2003, 505 s.
Presidentin ministeriö. Ulkoasiainhallinto ja ulkopolitiikan hoito Kekkosen kaudella, II osa. Uudistumisen, konfliktien ja suurten saavutusten vuosikymmen 1970–81. 2008, 610 s.
"... lakiensa suojeluksessa". Kahden tulkintamallin loukussa. – Taistelu autonomiasta: perustuslait vai itsevaltius? Toim. Timo Soikkanen. Helsinki, Edita, 2009: 13–86.
Autonomia ja sen kiistakohdat. – Suomi muuttuvassa maailmassa. Ulkosuhteiden ja kansallisen itseymmärryksen historiaa. Toim. Erkka Railo ja Ville Laamanen. Porvoo, Edita, 2010: 15–75.
Wenäjän varjo. Turun Suomalaisen Yliopiston juurilla. Aurora 2012.
Tunnustukset ja palkinnot

Tiedon portti -palkinto 1992
Vuoden luennoitsija -tunnustus 1997, 1998, 2000 ja 2003
Presidentti Urho Kekkosen tunnustuspalkinto kansainvälisiä kysymyksiä käsittelevästä tutkimuksesta 2009
Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkki
Valtion virka-ansiomerkki
Sotainvalidien ansioristi
Aiheesta muualla

Timo Soikkanen haastattelussa, Kirjastokaista-video
Wolfheart

| Wolfheart |
| --- | --- |

 Wolfheart kesällä 2022
Tiedot
Toiminnassa:  2013–
Tyylilaji:  melodinen death metal
Kotipaikka:   Suomi, Lahti
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Tuomas Saukkonen, kitara, laulu (2013–)  Lauri Silvonen, basso, taustalaulu (2014–)  Joonas Kauppinen, rummut (2014–)  Vagelis Karzis, kitara (2020–) 
Entiset jäsenet:  Esa Uusimaa, basso (2013–2014)  Mika Lammassaari, kitara (2014–2019) 
Levy-yhtiö:  Spinefarm Records, 2014–2017   Napalm Records, 2018–  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Wolfheart on suomalainen vuonna 2013 perustettu melodinen death metal -yhtye. Yhtyeen laulaja Tuomas Saukkonen oli myös melodista death metalia soittaneen Before the Dawn -yhtyeen perustaja ja laulaja-kitaristi. Vuonna 2014 Wolfheart solmi levytyssopimuksen Spinefarm Recordsin kanssa.
Jäsenet

Tuomas Saukkonen – basso, rummut (2013–2014), laulu, kitara (2013–)
Lauri Silvonen – basso, taustalaulu (2014–)
Joonas Kauppinen – rummut (2014–)
Vagelis Karzis – kitara (2020–)
Jäsenet > Entiset

Esa Uusimaa – basso (2013–2014)
Mika Lammassaari – kitara (2014–2019)
Diskografia > Studioalbumit

Winterborn (2013)
Shadow World (2015)
Tyhjyys (2017)
Constellation of the Black Light (2018)
Wolves of Karelia (2020)
King of the North (2022)
Draconian Darkness (2024)
Diskografia > Singlet

The Hunt (2013)
Fire and Ice (2015)
Boneyard (2016)
The Flood (2017)
World On Fire (2017)
The Black Light (2017)
Breakwater (2018)
The Saw (2018)
Ashes (2020)
Hail of Steel (2020)
The Hammer (2020)
Ancestor (2022)
Grave (2024)
Diskografia > EP:t

Skull Soldiers (2021)
Yrjö Raikas

Yrjö Ilmari Raikas (ent. Durchman; 26. toukokuuta 1888 Rapukoski, Viipurin maalaiskunta – 10. helmikuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen 1930- ja 1940-luvuilla vaikuttanut äärioikeistolainen poliitikko.
Elämä

Raikas pääsi ylioppilaaksi 1908, suoritti agronomitutkinnon 1913 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1914.
Raikas oli sahanhoitajana Rapukoskella 1913–1917, Viipurin läänin maanviljelysseuran vt. sihteerinä 1919 sekä vuodesta 1921 Rehu- ja siemenliike Bruun & Raikkaan toisena johtajana ja Maatalouskeskus Oy:n toimitusjohtajana. Hän toimi lisäksi maatalousaineiden opettajana Viipurin reaali- ja maanviljelyslyseossa 1920–1925.
1930-luvun lopulla Raikas oli työssä Maatalouskoelaitoksella Tikkurilassa.
Alun perin Raikas oli toiminut yrittäjänä mutta hänen yrityksensä oli tehnyt konkurssin 1930-luvun alun lamavuosina. Sisällissodan aikana vuonna 1918 Raikas taisteli valkoisten puolella Karjalan kaartin rykmentin III pataljoonan 2. komppanian päällikkönä  varavänrikkinä ja haavoittui Näätälässä 2. maaliskuuta 1918. Raikkaalle myönnettiin ”osoitetusta kylmäverisyydestä ja rohkeudesta taistelussa” 4. lk:n Vapaudenristi.
Raikas kuului Vapaussodan Invaliidien Liiton johtokuntaan.
Poliittinen toiminta

Raikas toimi 1930-luvulla pitkään yhteistyössä Arvi Kalstan kanssa. Hän johti Kalstan perustamaa Suomen Kansan Järjestö (SKJ) nimistä kansallisosialistista puoluetta sen jälkeen kun Kalsta itse siirtyi keväällä 1936 Rovaniemelle Hotelli Pohjanhovin johtajaksi. Jo aiemmin Raikas oli toiminut Suomen Kansan Järjestön julkaiseman Hakaristi-lehden päätoimittajana. Puolue hajosi kuitenkin pian keskenään kilpaileviin ryhmiin ja Raikas perusti sitten omien kannattajiensa kanssa 1936 Suomen Työrintama -puolueen. Suomen Työrintaman toiminta päättyi 1939 ja Raikas liittyi sitten 1940 politiikkaan palanneen Arvi Kalstan perustamaan Kansallissosialistien Järjestöön ja kuului tämän puolueen puoluehallitukseen. Raikas toimi myös uuden puolueen julkaiseman lehden Kansallissosialistin päätoimittajana.
Kansallissosialistien Järjestö hajosi vuoden 1941 lopulla kun Kalstaa passiivisuudesta syyttänyt Raikas lähti kannattajineen puolueesta perustaakseen uuden Suomen Kansallissosialistit (SKS) -järjestön. Raikkaan toimittama Kansallissosialisti-lehti siirtyi myös uuden puolueen äänenkannattajaksi. Vuonna 1942 Raikkaan puolueeseen kuului noin 1 500 jäsentä joista kuitenkin vain pieni osa oli aktiivisia. Puolueella oli myös naisjärjestö (SKS-Naiset) ja nuoriso-osasto (SKS-Nuoriso). Kansallissosialisti-lehdellä oli 1943 noin 5 000 tilaajaa. Lokakuussa 1943 Yrjö Raikas maksoi Teo Snellmanin toimittaman Vapaa Suomi-lehden velat. Samalla Vapaan Suomen ja SKS:n Kansallissosialisti-lehden voimat yhdistettiin.
Kansallissosialistien Järjestö toimi syyskuuhun 1944 saakka jolloin se lakkautettiin Suomen ja Neuvostoliiton solmiman välirauhansopimuksen 21. artiklan nojalla. Raikas pidätettiin samalla yhdessä muutamien muiden suomalaisten kansallissosialistien kanssa ja hänet määrättiin sisäiseen karkotukseen maaseudulle.
Teoksia

Demokratia ja kansallissosialismi. Suomen kansallissosialistit, Helsinki 1942 (Kirjan pdf-versio (Arkistoitu – Internet Archive))
Äänieriste

Huone, jonka seinät on pinnoitettu kaiun vähentämiseksi.
Äänieriste on äänen eristämiseksi tai vaimentamiseksi tarkoitettu ainekerros. Äänen eristäminen perustuu massaan, ilmatiiviyteen ja rakenteiden resonanssiin. Massivinen, painava rakenne eristää hyvin ääntä. Tähän perustuvat esimerkiksi ääntä eristävät rakennusten betoni-, harkko- ja tiilirakenteet. Kevyt rakenne voidaan rakentaa värähteleväksi, jolloin tuo rakenteen pienoinen muutos absorboi äänen energian. Tyypillisiä ovat erilaiset kevyet mineraalivillaeristeiset levyrakenteet.
Pinnoista heijastuvan jälkikaiunnan vähentäminen on yksi ääneneristyksen muoto. Tyypillisesti tähän käytetään pintoihin kiinnitettäviä eristeitä, yleensä mineraalivilla- tai lastuhakelevyjä. Pintaan voidaan myös ruiskuttaa kuitumassaa. Jälkikaiunta-aikaa voidaan myös lyhentää rikkomalla pinnan muoto, jolloin heijastukset tapahtuvat epätasaisemmin, esimerkiksi asentamalla pintaan rei'itetty rakennuslevy.
Äänen taajuus vaikuttaa melko paljon siihen, kuinka paljon sitä pystytään vaimentamaan. Matalat taajuudet ovat hankalammin vaimennettavissa, koska ne voivat siirtyä kulmienkin taakse samoin kuin bassokaiutin säteilee ääntä ympäriinsä.
Rakennusmateriaalit

Betonirakenteet. Betonirakenteiden suuri pintamassa toimii erinomaisesti laajalla taajuusalueella äänieristeenä. Raskailla rakenteilla saavutetaan massalain alueella huomattavaa etua kevyisiin rakenteisiin nähden. Käytännössä betonirakenteet ovat erinomaisia vaimentamaan myös matalia taajuuksia.
Puu. Puun ääneneristävyys on yleisesti ottaen heikko. Puun koinsidenssin rajataajuus on ääneneristyksen kannalta hankalalla alueella. Puuta ei tämän vuoksi käytetä yleisesti ääntä eristävänä materiaalina.
Kipsilevy. Alle 15 mm kipsilevyjen ainevahvuuden käyttö perustuu osin ääniteknisiin ominaisuuksiin. Kipsilevyjä toisiinsa liitettäessä on huomioitava ääniteknisten ominaisuuksien muutokset. Levyjen liimaaminen toisiinsa muuttaa kipsilevyjen ääniteknistä käyttäytymistä. Koinsidenssin rajataajuuden muutos lähemmäksi korvan herkkyysaluetta, puheen alueelle, tuottaa ääneneristävyydeltään huonomman lopputuloksen, mikäli levyjen liittämisessä käytetään liimausta. Liimaaminen muuttaa koinsidenssin rajataajuuden 1 200 hertsin alueelle.
Teräs. Erityisesti rakennepaksuudeltaan rajoitettuihin tiloihin voidaan harkita < 4 mm ainevahvuisia teräslevyjä. Rakenteen pintamassaa saadaan helposti kasvatettua ja ääneneristävyyden parannusta matalien äänien taajuusalueella.
Lasi. Koinsidenssitaajuuden pitämiseksi < 2 000 hertsin alueella ääntä eristävää lasia ei tehdä 6 mm ainevahvuutta paksummaksi. Laminoinnilla voidaan ääneneristävyyttä edelleen parantaa. Parvekelasituksella ja parvekkeen kalustamisella (absorboivat pinnat) saadaan alennettua äänitasoa < 10 desibeliä.
Tuiran Miliisi

| Tuiran Miliisi |
| --- | --- |

Tiedot
Tyylilaji:  rock, punk
Laulukieli:  suomi
Levy-yhtiö:  UHO Production
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tuiran Miliisi on oululainen vuonna 2000 perustettu punk metal -yhtye. Yhtye teki levytyssopimuksen Love Recordsista tutun Atte Blomin kanssa ja julkaisi esikoisalbuminsa vuonna 2007. Yhtyeen keskeinen hahmo, rumpali Allan Seppänen, ei anna haastatteluja ja yhtyeen puhemiehenä on toiminut laulaja-kitaristi Erkki Seppänen. Orkesteri on herättänyt mediaesiintymisellään sekä vihaa että ihastusta tyylistään johtuen. Esimerkiksi MySpace on useaan otteeseen sensuroinut yhtyeen profiilia.
Jäsenet

Allan Seppänen – rummut
Erkki Seppänen – laulu, kitara
Jere Klami – kitara, taustalaulu
Antti Karsikas – basso
Diskografia

Ensimmäinen huomautus roskaväelle (2007,  UHO)
Realismin kauneus (2009)
Liian fiksu rokkaamaan (2006)
Demo 2005 (2005)
Promo 2009 (2009)
Aiheesta muualla

Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Trisomia

21-trisomia
Trisomia on tila, jossa kromosomistossa on kromosomiparin sijasta kolme kromosomia.  Se on yleisin ihmisen kromosomistomutaatio. Useimmat trisomeista aiheuttavat  keskenmenon tai kuoleman nuorella iällä. Henkiin jääneillä saattaa esiintyä muun muassa kehitysvammaisuutta ja muita ongelmia.
Osittainen trisomia tulee, kun osa ylimääräisestä kromosomista kiinnittyy toiseen tai kun yhdestä kromosomista on kaksi kopioita osasta kromosomiaan. Yleisin trisomia ihmisellä on  kromosomiparin 16 trisomia, jota esiintyy yli prosentissa raskauksista. Tämä kuitenkin yleensä aiheuttaa keskenmenon raskauden ensimmäisen kolmanneksen aikana. Yleisin trisomia syntyvillä lapsilla on trisomia 21, joka tunnetaan yleisemmin Downin oireyhtymänä.
Trisomia voi esiintyä missä tahansa kromosomiparissa. Yleisimmät ihmisen trisomiatyypit, jotka eivät aiheuta keskenmenoa ovat autosomeissa:
21-trisomia (Downin oireyhtymä)
18-trisomia (Edwardsin oireyhtymä)
13-trisomia (Pataun oireyhtymä)
12-trisomia  (ennustaa leukemiaa)
9-trisomia
8-trisomia (Warkanyn oireyhtymä)
ja sukupuolikromosomeissa:
XXX (XXX-syndrooma)
XXY (Klinefelterin oireyhtymä)
XYY (XYY-oireyhtymä)