Vastavakoilu
Vastatiedustelutehtävät

Frank Wisner , tunnettu CIA:n operaatioiden johtaja , sanoi keskustiedustelupalvelun johtajan Allen W. Dullesin omaelämäkerrasta , että Dulles "hylkää yleisen harhakäsityksen, että vastatiedustelu on pohjimmiltaan negatiivista ja reagoivaa toimintaa, että se liikkuu vain tai lähinnä reaktiona sille johtaneisiin tilanteisiin ja opposition tekemien aloitteiden vastaisesti." Pikemminkin hän näkee sen olevan tehokkainta sekä tiedon keräämisessä että ystävällisten tiedustelupalveluiden suojelemisessa, kun se hyökkää luovasti mutta tarmokkaasti "vihamielisten tiedustelupalvelujen rakennetta ja henkilökuntaa vastaan". Nykyiset vastatiedustelutehtävät ovat laajentuneet siitä lähtien, kun uhka rajoittui kansallisvaltioiden hallinnassa oleviin ulkomaan tiedustelupalveluihin (FIS). Uhkat ovat laajentuneet koskemaan myös ei-kansallisten tai rajat ylittävien ryhmien uhkauksia, mukaan lukien sisäiset kapinalliset, järjestäytynyt rikollisuus ja kansainväliset ryhmät (kutsutaan usein "terroristeiksi", mutta se on rajoittavaa). FIS-termi on kuitenkin edelleen tavallinen tapa viitata uhkaan, jota vastaan ​​vastatiedustelu suojaa.
Nykykäytännössä vastatiedusteluun liittyy useita tehtäviä kansallisesta kenttätasolle.
Puolustava analyysi on käytäntöä etsiä haavoittuvuuksia omasta organisaatiosta ja sulkea löydetyt aukot ottamalla huomioon riski ja hyöty.
Hyökkäävä vastavakoilu on joukko tekniikoita, jotka ainakin neutraloivat löydetyt FIS-henkilöt ja pidättävät heidät tai, jos kyseessä ovat diplomaatit, karkottavat heidät julistamalla heidät persona non grataksi . Tämän minimin ylittyessä se käyttää hyväkseen FIS-henkilöstöä saadakseen tietoa omalle puolelleen tai manipuloi aktiivisesti FIS-henkilöstöä vahingoittaakseen vihamielistä FIS-organisaatiota.
Vastatiedustelujoukkojen suojelun lähdeoperaatiot (CFSO) ovat ulkomailla toteutettavia ihmislähteitä koskevia operaatioita, joiden tarkoituksena on täyttää olemassa oleva aukko kansallisen tason kattavuudessa kenttäaseman tai joukkojen suojelemisessa terrorismilta ja vakoilulta.
Vastatiedustelu on osa tiedustelusyklin turvallisuutta , joka puolestaan ​​on osa tiedustelusyklin hallintaa . Tiedustelutietoturvan hallintaan kuuluvat myös useat turvallisuusalat, jotka täydentävät vastatiedustelua, mukaan lukien:
Fyysinen turvallisuus
Henkilöstön turvallisuus
Viestintäsuojaus (COMSEC)
Tietojärjestelmän suojaus (INFOSEC)
Turvaluokitus
Käyttöturvallisuus (OPSEC)
"Positiiviseen turvallisuuteen" liittyvät tieteenalat, toimenpiteet, joilla oma yhteiskunta kerää tietoa todellisesta tai mahdollisesta turvallisuudestaan, täydentävät turvallisuutta. Esimerkiksi kun viestintätiedustelu tunnistaa tietyn radiolähettimen vain tietyn maan käyttämäksi, lähettimen havaitseminen oman maan sisällä viittaa vakoojaan, johon vastatiedustelupalvelun tulisi kohdistaa. Erityisesti vastatiedustelulla on merkittävä suhde HUMINTin keruualaan ja ainakin jonkin verran suhdetta muihin. Vastatiedustelu voi sekä tuottaa tietoa että suojella sitä.
Kaikki Yhdysvaltain osastot ja virastot, joilla on tiedustelutoimintoja, ovat vastuussa omasta turvallisuudestaan ​​ulkomailla, paitsi ne, jotka kuuluvat operaation päällikön alaisuudessa.
Hallitukset yrittävät suojella kolmea asiaa:
Heidän henkilöstönsä
Heidän asennuksensa
Heidän toimintansa
Monissa hallituksissa vastuu näiden asioiden suojelemisesta on jaettu. Historiallisesti CIA on antanut vastuun henkilöstönsä ja toimintojensa suojaamisesta turvallisuustoimistolleen, kun taas se antoi operaatioiden turvallisuuden useille ryhmille operaatioiden pääosastossa: vastatiedusteluhenkilöstölle ja alue- (tai toiminnalliselle) yksikölle, kuten Neuvosto-Venäjä-divisioonalle. . Yhdessä vaiheessa vastatiedusteluyksikkö toimi melko itsenäisesti James Jesus Angletonin johdolla . Myöhemmin operatiivisilla osastoilla oli alisteisia vastatiedusteluosastoja sekä pienempi keskusvastatiedusteluhenkilöstö. Aldrich Ames oli Euroopan vastatiedusteluosaston osastolla, jossa hän vastasi Neuvostoliiton tiedusteluoperaatioiden analyysin ohjaamisesta. Yhdysvaltain armeijan jako on ollut samanlainen ja vieläkin monimutkaisempi.
Tällainen jako vaatii selkeästi tiivistä koordinaatiota, ja tätä itse asiassa tapahtuu päivittäin. Yhdysvaltain vastatiedusteluyhteisön keskinäinen riippuvuus näkyy myös sen suhteissa yhteyspalveluihin. Vastatiedusteluyhteisö ei voi katkaista näitä suhteita turvallisuuden vuoksi, mutta kokemus on osoittanut, että sen on laskettava niihin liittyvät riskit.
CI-kolikon toisella puolella vastavakoilulla on yksi tarkoitus, joka ylittää kaikki muut merkityksensä: tunkeutuminen. KGB:n tunkeutumisen painottaminen näkyy jo käsitellyissä tapauksissa puolustus- tai turvallisuusnäkökulmasta. Maailman paras turvajärjestelmä ei pysty antamaan riittävää puolustusta sitä vastaan, koska tekniikkaan liittyy ihmisiä. Ainoa tapa olla varma vihollisen hillitsemisestä on tietää hänen suunnitelmansa etukäteen ja yksityiskohtaisesti.
Lisäksi vain opposition korkea tunkeutuminen voi kertoa, onko oma palvelusi tunkeutunut. Myös korkean tason loikkaaja voi tehdä tämän, mutta vastustaja tietää loikaneensa ja voi rajoissa ryhtyä korjaaviin toimiin. CE:n suorittaminen ilman tunkeutumisia on kuin taistelua pimeässä. CE:n johtaminen lävistyksillä voi olla kuin kalan ampumista piippuun.
Britannian palveluksessa Cambridge Fiven tapaukset ja myöhemmät epäilyt MI5:n johtajasta Sir Roger Hollisista aiheuttivat suuria sisäisiä erimielisyyksiä. On selvää, että Philby tunkeutui britteihin, mutta missään julkisessa foorumissa ei ole koskaan päätetty, oliko muita vakavia tunkeutumisia. Yhdysvaltain palvelussa oli myös merkittäviä häiriöitä loikkaajien Anatoli Golitsynin ja Juri Nosenkon sekä heidän kannattajiensa CIA:ssa ja Britannian turvallisuuspalvelussa (MI5) ristiriitaisten syytösten johdosta . Angleton uskoi yleisesti Golitsynin. George Kisevalter , CIA:n operaatioupseeri, joka oli CIA:n puolella Yhdysvaltojen ja Britannian yhteisessä Oleg Penkovskyn käsittelyssä , ei uskonut Angletonin teoriaa, jonka mukaan Nosenko olisi KGB:n tehdas. Nosenko oli paljastanut John Vassallin , KGB:n omaisuuden pääasiassa Ison-Britannian amiraliteetissa, mutta väitettiin, että Vassall oli KGB:n uhri suojellakseen muita operaatioita, mukaan lukien Nosenko ja mahdollisesti arvokkaampi lähde kuninkaallisessa laivastossa.