stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jouko Aaltonen
Filmografia > Ohjaajana

Lento yli Suomenlahden - Flight over Gulf of Finland (1990)
Taigan kansalaisia III: Koulu keskellä kylää - Taiga Nomads III (1992, Heimo Lappalaisen kanssa)
Taigan kansalaisia II: Taidot jotka minulle opetit - Taiga Nomads II (1992, Heimolappalaisen kanssa)
Taigan kansalaisia I: Tuhat kotia taigalla - Taiga Nomads I (1992, Heimo Lappalaisen kanssa)
Venetsialainen etydi - Venetian Etude (1992, Tellervo Savelan kanssa)
Teitten tarina: Viisi päivää härkätiellä - Five Days on Ox Road (1994)
Loistoaika - Shining Lights (1996)
Teitten tarina: Kuninkaan matkassa (1996)
Rummun ja Buddhan välissä - In the Arms of Buddha and the Drum (1997)
Teitten tarina: Kilometreittäin työtä (1997)
Teitten tarina: Rakenna ja tuhoa (1998)
Teitten tarina: Nälän tie (1999)
Teitten tarina: Kaksi tietä (1999)
Kusum (2000)
Lähettiläät - Ambassadors (2003)
Hengenpelastaja - Life Saver (2005)
Neljä elämää seitsemällä merellä - Four Lives on the Seven Seas (2005)
Kenen joukoissa seisot - Revolution (2006)
Punk – tauti joka ei tapa - Punksters & Youngsters (2008)
Kongon Akseli - A Man from the Congo River (2009)
Taistelu Turusta (2011)
Hyppy (2012)
Tunteiden temppelit (2015)
Lauluja utopiasta (2017), (yhdessä Peter von Baghin kanssa)
Pieni punainen (2020)
Miten korjata maailma (2023)
Filmografia > Tuottajana

Karjalainen kiirastuli - Karelian Terror (2002)
Kyytiä Moosekselle - Takin' Moses for a Ride (2001)
Mies ja tuomio - Punishment (2007)
Uhrit 1918 - Victims 1918 (2008)
Kivilaitumet - Stone Pastures (2008)
Tule hyvä tyttö - Extra Turbulence (2009)
Helsinki, ikuisesti - Helsinki, forever (2009)
Muisteja (2013)
Tunnustuksia

Elokuvataiteen valtionpalkinto, 1987
Elokuvataiteen viisivuotinen taiteilija-apuraha 1.1.2002 alkaen
Parhaan dokumentin Jussi, Kenen joukoissa seisot, 2007
Julkaisut

Käsikirjoittajan työkalupakki. Miten teen video-ohjelman käsikirjoituksen.  Helsinki:  Painatuskeskus, 1993.  ISBN 951-37-0904-3
Käsikirjoittajan työkalut. Audiovisuaalisen käsikirjoituksen tekijän opas.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2002.  ISBN 951-746-383-9
Todellisuuden vangit vapauden valtakunnassa. Dokumenttielokuva ja sen tekoprosessi.  (Väitöskirja)  Helsinki:  Taideteollinen korkeakoulu, 2006.  ISBN 952-471-801-4
Seikkailu todellisuuteen. Dokumenttielokuvan tekijän opas.  Helsinki:  Like, 2011.  ISBN 978-952-01-0587-7
Dokumentaristi! Lasse Naukkarisen elokuvat ja niiden synty. Helsinki: Aalto ARTS Books, 2014. ISBN 978-952-60-5497-1
Aaltonen, Jouko & Sivonen, Seppo: Orjia ja isäntiä : ruotsalais-suomalainen siirtomaaherruus Karibialla.  Helsinki:  Into, 2019.  ISBN 978-952-351-151-4
Aaltonen, Jouko: Agit-Prop. Lauluja utopiasta.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2020.  ISBN 978-951-858-233-8
Aiheesta muualla

Jouko Aaltonen Elonetissä.
Aaltonen, Jouko: Käsikirjoittaminen on helppoa Elokuvantaju. Taideteollinen korkeakoulu.
Yle Elävä arkisto: Kenen joukoissa, Jouko Aaltonen?
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Tšekki 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Yle
Aarre Aaltonen

| Aarre Aaltonen |
| --- | --- |
 Aarre Aaltonen vuonna 1954.
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. joulukuuta 1889 Pöytyä
Kuollut: 28. syyskuuta 1980 (90 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Taiteilija
Ala:  kuvanveisto
Kuuluisimpia töitä:  Ilmatar ja sotka Leevi Madetojan patsas
Aarre Alku Aatami Aaltonen (8. joulukuuta 1889 Pöytyä – 28. syyskuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä. Hänen teokset edustivat koristeellista klassismia, johon varsinkin muotokuvissa liittyi pyrkimys realistiseen henkilökuvaukseen.
Aarre Aaltonen on veistänyt useita sankarimuistomerkkejä. Hänen tunnetuin teoksensa on Helsingin Sibeliuksen puistossa sijaitseva Ilmatar ja sotka. Hän on veistänyt myös Oulussa sijaitsevan Leevi Madetojan patsaan (1960).
Aaltosen töiden kipsimalleja ynnä muuta on nähtävänä Pöytyän Kotiseutuyhdistyksen ylläpitämässä Museopappilassa.
Elämänvaiheita

Aarre Aaltosen isä oli nahkurimestari Robert Aaltonen ja äiti Olga o.s. Nopola. Aarre oli esikoinen, sisarussarjaa oli yhteensä 14, joista kaksi isän aikaisemmasta avioliitosta. Hän pääsi 16-vuotiaana Turun Taideyhdistyksen piirustuskouluun ja Victor Westerholmin oppilaaksi. Emil Wikström huomasi koulun näyttelystä pojan lahjakkuuden ja otti hänet oppipojakseen. Aaltonen sai olla kaksi vuotta Visavuoressa Wikströmin opissa. Siellä hän tutustui muun muassa pronssivalutekniikkaan, jota tuohon aikaan vain harvat taiteilijat hallitsivat. Aaltonen harjoitti jatko-opintoja Firenzessä vuosina 1912–1913 ja Accademia di belle arti di Firenzessä vuonna 1920.
Vuonna 1912 Aarre Aaltonen sai arvostetun Suomen Taideyhdistyksen Dukaattipalkinnon ja hänet hyväksyttiin Suomen Kuvanveistäjäliiton jäseneksi. Vuonna 1917 hän oli perustamassa Taiteilijaliitto Auraa, johon kuului eturivin turkulaisia taiteilijoita, kuten Ilmari Kaijala, Edwin Lydén, Emil Rauhala, Jalmari Syvänne ja Wäinö Aaltonen. Vuonna 1918 Aarre Aaltonen vuokrasi Helsingin Siltasaaresta taiteilija-ateljeen yhdessä kuvanveistäjä Joseph Alasen ja säveltäjä J. A. A. Pohjanmiehen kanssa. Hän avioitui vuonna 1921 taidemaalari Margit Aarnion kanssa. Margit Aarnio-Aaltonen jatkoi avioiduttuaankin taidemaalarina. Vuonna 1922 heille syntynyt tytär Liina Kristiina Aaltonen opiskeli arkkitehdiksi.
Aarre Aaltonen oli Lallukan taiteilijakodin ensimmäisiä asukkaita. Hän muutti perheineen taloon heti sen valmistuttua vuonna 1933. Hän asui Lallukassa elämänsä loppuun asti.
Julkisia teoksia > Veistoksia

Pyhiinvaeltajat-reliefi, Piispantalon julkisivu, Tampere, 1938
Ilmatar ja sotka, Sibeliuksen puisto, Helsinki, 1939
Sodassa 1918 teloitettujen muistomerkki, Helsinki, 1940-luku
Iittalan junaturman uhrien muistomerkki, Helsinki, 1944
Raivaajapatsas, Pöytyä, 1948
Leevi Madetojan patsas, pronssi, Oulu, 1960
Väinö Kolkkalan muotokuva, Loimaan mlk (nyk. Loimaa), 1963
Äitipatsas, pronssi, Jämsä, 1966
Julkisia teoksia > Sankaripatsaita

Marttilan sankaripatsas, punainen graniitti, 1946
Pöytyän sankaripatsas, punainen graniitti, 1948
Mynämäen sankarihaudat, punainen graniitti, 1948
Sauvon sankaripatsas, pronssi, 1950
Sankaripatsas Rukoileva sotilas, pronssi, 1946 ja Johannekselaisten sankarivainajien ja muiden sodan uhrien muistomerkki, musta graniitti, 1951, molemmat Paimion kirkon hautausmaalla
Julkisia teoksia > Kuvia julkisista teoksista

Vapaussodan sankarihautojen muistomerkki, 1920, Mynämäki.
Ässärykmentin muistomerkki, 1940, Kallio, Helsinki.
Iittalan junaturman uhrien muistomerkki, 1944, Helsinki.
Iittalan junaturman uhrien muistomerkki, reliefi, 1944, Helsinki.
Ilmatar ja sotka, 1946, Helsinki.
Marttilan sankaripatsas, 1946, Marttila.
Rukoileva sotilas, sankarimuistomerkki, 1946, Paimio.
Sankarimuistomerkki, 1946, Sauvo.
Sankaripatsas, 1948, Pöytyä.
Sankarimuistomerkki, 1948, Mynämäki.
Sodassa 1918 teloitettujen muistomerkki, 1940-luku, Malmi, Helsinki.
Johannekselaisten sankarivainajien ja muiden sodan uhrien muistomerkki, 1951, Paimio'
Leevi Madetojan patsas, 1962, Oulu.
Väinö Kolkkalan muotokuva, 1963, Loimaa.
Raivaaja, 1966, Pöytyä
Wivi Lönnin muistolaatta, yhdessä Mauno Kiviojan ja Liina-Kristiina Aaltosen kanssa, 1986, Tampere.
Robert ja Olga Aaltosen hautamedaljonki, Pöytyä.
Aiheesta muualla

Aaltonen, Aarre hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
"Ilmatar ja sotka". Aarre Aaltosen kaunis Kalevala-veistos valmiiksi muovailtu. Suurikokoinen patsas Töölöön, Helsingin Sanomat, 01.10.1939, nro 264, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Uppslagsverket Finland
Luettelo vuonna 1790 kuolleista henkilöistä

Tämä on luettelo vuonna 1790 kuolleista tunnetuista henkilöistä. Henkilöt on lueteltu kuolinpäivän mukaisesti, samana päivänä kuolleet sukunimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Jos henkilöstä ei ole kirjoitettu artikkelia, luettelossa mainitaan lähde.
Tammikuu

1. tammikuuta − Johan Kuhlberg, suomalainen asianajaja ja Helsingin pormestari (s. 1725)
5. tammikuuta − Jacob Christian Schäffer, saksalainen biologi (s. 1718)
Helmikuu

17. helmikuuta − Christfried Ganander, suomalainen suomalaisen kansankulttuurin kerääjä, pappi ja sanakirjan tekijä (s. 1741)
19. helmikuuta − Jean-Baptiste Krumpholtz, tšekkiläis-ranskalainen säveltäjä ja harpisti (s. 1742)
20. helmikuuta − Joosef II, Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari ja Itävallan arkkiherttua 1765–1790 (s. 1741)
23. helmikuuta − Erik von Stockenström, ruotsalainen valtiopäivämies ja valtaneuvos (s. 1703)
Maaliskuu

5. tai 6. maaliskuuta − Nils Idman nuorempi, suomalainen pappi ja kielitieteilijä (s. 1716)
Huhtikuu

9. huhtikuuta − Muhammad III, Marokon sulttaani 1748 ja 1757−1790 (n. 1710)
13. huhtikuuta − Henrik Johan af Forselles, suomalainen ruukinpatruuna ja vuorineuvos (s. 1754)
17. huhtikuuta − Benjamin Franklin, yhdysvaltalainen valistusfilosofi, toimittaja, kirjailija, filantrooppi, tiedemies, keksijä ja diplomaatti, Pennsylvanian kuvernööri 1785−1788 (s. 1706)
Toukokuu

2. toukokuuta − Viktor Amadeus von Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoym, Venäjän keisarillisen armeijan kenraali ja Anhalt-Bernburgin ruhtinas (s. 1744)
19. toukokuuta − Johan Hisinger, ruotsalais-suomalainen ruukinisäntä ja vuorineuvos (s. 1727)
21. toukokuuta − Thomas Warton, englantilainen kirjallisuushistorioitsija, -kriitikko ja runoilija (s. 1728)
Heinäkuu

6. heinäkuuta − George Augustus Eliott, brittiläinen kenraali ja Gibraltarin kuvernööri 1777−1790 (s. 1717)
17. heinäkuuta − Johann II Bernoulli, sveitsiläinen matemaatikko, fyysikko ja asianajaja (s. 1710)
17. heinäkuuta − Adam Smith, skotlantilainen moraalifilosofi ja taloustieteilijä (s. 1723)
Elokuu

2. elokuuta − Emanuel Elfvenberg, suomalainen piirilääkäri, Runnin terveyslähteen löytäjä (s. 1749)
19. elokuuta − Ignaz Franz, saksalainen katolinen pappi, teologi ja virsirunoilija (s. 1719)
Syyskuu

8. syyskuuta − Johan Henrik Hästesko, suomalainen sotilas ja Ruotsin armeijan upseeri (s. 1741)
22. syyskuuta – Anders af Botin, ruotsalainen virkamies ja historioitsija (s. 1724)
Lokakuu

11. lokakuuta − Marmaduke Tunstall, englantilainen ornitologi ja keräilijä (s. 1743)
20. lokakuuta − Axel Laurell, suomalainen pappi ja perunanviljelyksen uranuurtaja (s. 1715)
30. lokakuuta − Karai Senryū, japanilainen runoilija (s. 1718)
Marraskuu

19. marraskuuta − Reinhold Johan Jägerhorn, suomalainen eversti ja valtiomies (s. 1716)
29. marraskuuta − Pehr Junnelius, suomalainen upseeri, laivanvarustaja, kauppias ja merikapteeni (s. 1745)
Joulukuu

29. joulukuuta − Georg Fredrik Tigerstedt, suomalainen Ruotsin armeijan everstiluutnantti, tilanomistaja ja vakooja (s. 1729)
Tuntematon päivämäärä

Nils Strömbäck, suomalainen urkuri ja urkujenrakentaja (s. 1751)
Adamas

Adamas tai Adammas on nasseenilaisten gnostilaisen lahkon mukaan luoja ja alkuolento. Fryygiassa Adamasta pidettiin kosmoksen androgyynisenä voimana, "aionien vanhempana".
Obsidian Entertainment

| Obsidian Entertainment |
| --- | --- |

Perustettu:  2003 (Santa Ana, Kalifornia)
Toimitusjohtaja:  Feargus Urquhart
Avainhenkilöt:  Chris Parker, COO Darren Monahan, tietohallintopäällikkö Chris Avellone, CCO Chris Jones, teknologiajohtaja
Kotipaikka:  Irvine, Kalifornia, Yhdysvallat 
Toimiala:  videopeliteollisuus
Tuotteet:  videopelit
Omistaja:  Microsoft
Kotisivu:  www.obsidian.net
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Obsidian Entertainment on 2003 perustettu yhdysvaltalainen pelitalo. Yrityksen perustivat Black Isle Studiosin entiset työntekijät studion sulkemisen seurauksena.
Historia

Feargus Urquhart oli yksi perustajista ja on toiminut yhtiön toimitusjohtajana. Yhtiön perustivat 12. kesäkuuta 2003 Feargus Urquhart, Darren Monahan, Chris Jones, Chris Parker ja Chris Avellone.
Fallout: New Vegasin julkaisun jälkeen uutisoitiin, että peli olisi tarvinnut Metacritic-arvosanan, joka on 85/100 tai parempi saadakseen merkittävän bonus-maksun Bethesda Softworksilta pelin kehittämisestä. Peli jäi pisteen päähän 84:een. Yhtiö oli talousvaikeuksissa kunnes Pillars of Eternity -pelin Kickstarter-rahoitus onnistui.
Yhtiö on sopinut inXile Entertainmentin kanssa yhteistyöstä työkalujen ja teknologian kehittämisessä.
Vuonna 2018 ilmoitettiin Microsoft Studiosin ostavan yhtiön.
Elokuussa 2024 kerrottiin seuraavan pelin Avowed olevan lähes valmis, mutta vuodelle 2024 suunniteltua julkaisua siirrettiin seuraavaan vuoteen.
Pelit

| Vuosi | Peli | Alusta |
| --- | --- | --- |
| 2004 | Star Wars: Knights of the Old Republic II – The Sith Lords | Windows, Xbox |
| 2006 | Neverwinter Nights 2 | Windows, OS X |
| 2007 | Neverwinter Nights 2: Mask of the Betrayer | Windows |
| 2008 | Neverwinter Nights 2: Storm of Zehir | Windows |
| 2010 | Alpha Protocol | Windows, PlayStation 3, Xbox 360 |
| 2010 | Fallout: New Vegas | Windows, PlayStation 3, Xbox 360 |
| 2011 | Dungeon Siege III | Windows, PlayStation 3, Xbox 360 |
| 2014 | South Park: The Stick of Truth | Windows, PlayStation 3, Xbox 360 |
| 2015 | Pillars of Eternity | Windows, OS X, Linux |
| 2015 | Armored Warfare (avoimessa beta-vaiheessa) | Windows |
| 2016 | Tyranny | Windows, OS X, Linux |
| 2018 | Pillars of Eternity II: Deadfire | Windows, OS X, Linux, PS4, XOne |
| 2019 | The Outer Worlds | Windows, PS4, Xbox One |
| 2022 | Pentiment | Windows, XOne, Xbox Series X/S, Nintendo Switch, PS4, PS5 |
| 2025 | Avowed | Windows, Xbox Series X/S |
Aiheesta muualla

Profiili MobyGamesissä (englanniksi)
Obsidian Entertainmentin virallinen sivusto (englanniksi)
Sven Tito Achen

Sven Tito Achen (29. heinäkuuta 1922 Argentiina – 14. marraskuuta 1986) oli tanskalainen heraldikko.
Achen toimi kustannusyhtiö Politikenin toimittajana 1953–1976, Heraldisk Selskabin puheenjohtajana 1965–1975, Heraldisk Tidsskriftin päätoimittajana 1960–1969 ja Kööpenhaminan humanistisen tutkimuskunnan julkaisukonsulenttina. Hän oli Académie Internationale d'Héraldique'n jäsen sekä Suomen Heraldisen Seuran kirjeenvaihtajajäsen.
Teokset

Achenin pääteoksena voidaan ehkä pitää kirjaa Heraldikkens femten glaeder (1978, 'Heraldiikan viisitoista iloa'), jossa laaja tietämys saksalais-pohjoismaisesta heraldisesta perinteestä yhdistyy viihdyttävään esitystapaan. Achen aloittaa mm. kertomalla omasta, jo lapsena virinneestä heraldiikan harrastuksestaan kasvaessaan vanhan porvarisvaakunakulttuurin keskellä.
Suomessa Sven Tito Achen on tullut tunnetuksi erityisesti artikkelistaan suomalaisista kunnallisvaakunoista, joita hän piti maailman parhaina. Artikkeli on julkaistu Suomessa ensin tanskaksi ja myöhemmin englanniksi:
Julkaisut

Den moderne finlandske kommunalheraldik - verdens bedste! Heraldica Fennica. Weilin+Göös, Espoo 1978 ISBN 951-35-1695-4
The Modern Civic Heraldry of Finland – The World’s Best. Report of The XVIth International Congress of Genealogical and Heraldic Sciences in Helsinki 16-21 August 1984, Edited by Tom C. Bergroth. Printed by Gummerus Oy 1986. ISBN 951-99640-4-5
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Australia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Trove 
Muut:  IdRef
Acheulin kulttuuri

Acheul-käsikirves
Acheulin kulttuurin levinneisyys.
Acheulin kulttuuri oli varhainen kivikautinen kulttuuri, joka vallitsi 1,5 miljoonaa – 200 000 vuotta sitten.
Kulttuuriin liittyvät painavat, pisaran tai päärynän muotoiset käsikirveet, joihin oli lohkottu useita teräviä särmiä. Alkuaikojen hyvin karkeasti valmistetut kivityökalut kehittyivät aikaa myöten hieman paremmiksi. Kömpelöimpien varhaisten työkalujen valmistajia Euroopassa kutsutaan joskus erillisellä nimellä Abbevillen kulttuuri.
Acheulin tyyppisiä työkaluja käyttivät Homo erectus, Heidelbergin ihminen ja myöhempi esi-sapiens. Niitä on löydetty Afrikasta, Etelä- ja Länsi-Euroopasta sekä Aasian lounaisosista.
Acheulin kirves vaati erään arvion mukaan 2 työvaihetta ja 65 iskua.
Acheulin kulttuuria levittäneitä ihmisen esi-isiä

Homo ergaster "Afrikan pystyihminen" 1,8–1,3 miljoonaa vuotta sitten – mahdollisesti Homo erectuksen alalaji
Homo erectus pystyihminen Aasiassa
Homo georgicus Habilisin ja Eractuksen välimuoto
Homo antecessor noin 780 000 vuotta sitten
Homo heidelbergensis Euroopassa 500 000–200 000 vuotta sitten
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Acheulean Gallery (englanniksi)
Acheulean tools from Britain arkistokopio Internet archivessa (englanniksi)
Acheulean France arkistokopio Internet archivessa (englanniksi)
Early human fire skills revealed (englanniksi)
The Acheulian biface project: a digital archive for teaching and research (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Museum of Anthropology: Oldowan & Acheulean Stone Tools (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Daron Acemoğlu

| Daron Acemoğlu |
| --- | --- |
 Daron Acemoğlu vuonna 2009.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Kamer Daron Acemoğlu
Syntynyt: 3. syyskuuta 1967 Istanbul, Turkki
Arvonimi: professori
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Kevin W. S. Roberts
Tutkimusalue:  taloustiede
Palkinnot:  John Bates Clark -mitali (2005)  Nobelin taloustieteen palkinto (2024)
Kamer Daron Acemoğlu (s. 3. syyskuuta 1967 Istanbul) on turkkilais-yhdysvaltalainen taloustieteilijä. Hän on toiminut taloustieteen professorina Massachusetts Institute of Technologyssa (MIT) vuodesta 2000.
Acemoğlu suoritti kandidaatin tutkinnon (B.A.) Yorkin yliopistossa 1989 ja maisterin tutkinnon (MSc.) London School of Economicsissa (LSE) 1990. Hän väitteli taloustieteen tohtoriksi LSE:ssä vuonna 1992 otsikolla "Essays in Microfoundations of Macroeconomics: Contracts and Economic Performance". Vuosina 1992–1994 Acemoğlu työskenteli luennoitsijana LSE:ssä. Vuodesta 1993 hän on toiminut eri tehtävissä MIT:ssä.
Acemoğlulle on myönnetty useita arvostettuja palkintoja, muun muassa John Bates Clark -mitali vuonna 2005. Häntä veikattiin vuosia mahdolliseksi Nobelin taloustieteen palkinnon voittajaksi, ja hän voitti palkinnon lopulta vuonna 2024 yhdessä Simon Johnsonin ja James A. Robinsonin kanssa maiden välisten varallisuuserojen tutkimuksesta. Acemoğlu on maailman siteeratuimpia taloustieteilijöitä.
Teoksia ja tutkimuksia

Acemoğlu, Daron & Johnson, Simon: Valta ja edistys: Tuhatvuotinen kamppailumme teknologiasta ja vauraudesta. (Alkuteos Power and Progress, suom. Kimmo Pietiläinen) Helsinki: Terra Cognita, 2023. ISBN 978-952-7367-26-1
Acemoğlu, Daron & Robinson, James A.: Kapea käytävä: Valtiot, yhteiskunnat ja vapauden kohtalo.  (The Narrow Corridor: States, Societies, and the Fate of Liberty, 2019)  Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Helsinki:  Terra Cognita, 2020.  ISBN 978-952-7367-01-8
Acemoğlu, Daron & Robinson, James A.: Miksi maat kaatuvat: vallan, vaurauden ja varattomuuden synty.  (Why Nations Fail: Origins of Power, Poverty and Prosperity, 2012)  Helsinki:  Terra Cognita, 2013.  ISBN 978-952-5697-59-9
Acemoğlu, Daron, Johnson, Simon & Robinson, James: The Colonial Origins of Comparative Development: An Empirical Investigation. The American Economic Review, 2001, 91. vsk, nro 5.  Artikkelin verkkoversio. (Arkistoitu – Internet Archive)
Aiheesta muualla

Acemoğlun kotisivu MIT:n verkkosivuilla
Acemoğlun tutkimukset IDEASissa
Ruotsin keskuspankin taloustieteen palkinnon saajat
| --- | --- |
 1969: Frisch, Tinbergen  1970: Samuelson  1971: Kuznets  1972: Hicks, Arrow  1973: Leontief  1974: Myrdal, Hayek  1975: Kantorovitš, Koopmans  1976: Friedman  1977: Ohlin, Meade  1978: Simon  1979: Schultz, Lewis  1980: Klein  1981: Tobin  1982: Stigler  1983: Debreu  1984: Stone  1985: Modigliani  1986: Buchanan  1987: Solow  1988: Allais  1989: Haavelmo  1990: Markowitz, Miller, Sharpe  1991: Coase  1992: Becker  1993: Fogel, North  1994: Harsanyi, Nash, Selten  1995: Lucas  1996: Mirrlees, Vickrey  1997: Merton, Scholes  1998: Sen  1999: Mundell  2000: Heckman, McFadden  2001: Akerlof, Spence, Stiglitz  2002: Kahneman, Smith  2003: Engle, Granger  2004: Kydland, Prescott  2005: Aumann, Schelling 2006: Phelps 2007: Hurwicz, Maskin, Myerson 2008: Krugman 2009: Ostrom, Williamson 2010: Diamond, Mortensen, Pissarides 2011: Sargent, Sims 2012: Roth, Shapley 2013: Fama, Hansen, Shiller 2014: Tirole 2015: Deaton 2016: Hart, Holmström 2017: Thaler 2018: Nordhaus, Romer 2019: Banerjee, Duflo, Kremer 2020: Milgrom, Wilson 2021: Card, Angrist, Imbens  2022: Bernanke, Diamond, Dybvig  2023: Goldin 2024: Acemoğlu, Johnson, Robinson
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii  Google Scholar  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  Scopus  zbMATH 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
ACME

ACME (englannin kielen sana merkityksessä huippu, huipentuma) tarkoittaa kuvitteellista valmistajaa, joka tuottaa käytännössä mitä tahansa tuotteita. Yhtiö on erityisen tuttu Kelju K. Kojootti ja Maantiekiitäjä -piirroselokuvista, joissa se toimitti Kelju K. Kojootille kaikkea mahdollista räjähtävistä tennispalloista jättimäisiin sähkömagneetteihin. Koska mikään ei koskaan toiminut kunnolla Maantiekiitäjän pään menoksi, Kojootin ja Acme-yhtiön välisestä oletetusta oikeustaistelusta on tehty muutakin huumoria, kuten Ian Frazierin alun perin The New Yorker -aikakauslehdessä helmikuussa 1990 julkaistu pakina Coyote v. Acme, josta tuli myös Frazierin pakinakokoelman nimi.
ACME on tuttu yhtiö myös Väiski Vemmelsääri -lehdessä, jossa yritys valmistaa mm. räjähtäviä lihapullia ja uuneja. Clint Eastwoodin elokuvassa Hyvät, pahat ja rumat näkyy ACME- ruutilaatikoita. ACME esiintyy myös Arnold Schwarzeneggerin tähdittämän elokuvan Last Action Hero kohtauksessa, jossa pahikset pommittavat Arnoldin hahmon autoa. Elokuvassa Kuka viritti ansan, Roger Rabbit? esiintyy Marvin Acme -niminen hahmo, joka valmistaa pilailutuotteita lähellä Toon Townia.lähde?
Alkuperä

Tosielämässä Acme oli hyvin suosittu yritysnimien osana 1920-luvulla, jolloin erilaiset aakkosjärjestykseen pohjautuvat yrityshakemistot alkoivat levitä laajaan käyttöön. Aivan aakkostetun luettelon alkuun sijoittuva iskevä nimi erottui. Varhaiset Sears-yhtiön postimyyntiluettelot sisälsivät lukemattomia Acme-merkkisiä tavaroita, kuten esimerkiksi Acme-alasimia, joista idea piirretyissä usein käytettyihin raskaisiin ja yleensä putoaviin alasimiin lienee saatu. Joitakin Acme-nimisiä yrityksiä on säilynyt näihin päiviin asti, kuten Acme-tiilitehdas, -jalkinetehdas ja -supermarketketju.lähde?
Acme-alasimen ilmoitus
Abessiniansininärhi

| Abessiniansininärhi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Säihkylinnut Coraciiformes
Heimo::  Sininärhet Coraciidae
Suku::  Sininärhet Coracias
Laji::  abyssinicus
Kaksiosainen nimi
 Coracias abyssinicus  Hermann, 1783 
Katso myös
   Abessiniansininärhi Wikispeciesissä   Abessiniansininärhi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Abessiniansininärhi (Coracias abyssinicus) on afrikkalainen säihkylintujen lahkoon kuuluva lintu. Lajin nimesi Johann Hermann vuonna 1783.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 40-45 cm, siipien kärkiväli 58-60 cm ja paino 100 g:n molemmin puolin. Höyhenpuku on väritykseltään samankaltainen kuin sininärhellä, josta sen erottaa pitkiksi venähtäneiden keskimmäisten pyrstösulkien perusteella, joiden pituus on 12-28 cm. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Maantieteellinen muuntelu on hyvin vähäistä.