Hankkija
Historia > Hankkija (1960–1979)

Hankkija toimi Pellervo-seuran piirissä yhteistyössä pellervolaisten osuuskauppojen kanssa. Hankkijaan liittyi alusta pitäen mukaan osuusmeijereitä, vaikka osuusmeijereiden oma keskusliike Valio oli aloittanut miltei yhtä aikaa Hankkijan kanssa. Hankkijalta meijerit hankkivat meijerikoneistoja. Usean keskusliikkeen välisen työnjaon epäselvyys oli ongelma.
SOK irtisanoi Hankkijan kanssa vuonna 1955 tehdyn työnjakosopimuksen vuonna 1960. Hankkija ehdotti, että se voisi luopua esimerkiksi mopojen ja kanaverkkojen myynnistä, mutta ei halunnut luopua rehukaupasta. Uutta sopimusta ei tehty. Sisäpiireissä arveltiin, että SOK pyrki liittämään Hankkijaa itseensä. Uusi yhteistyö- ja työnjakosopimus tehtiin vuonna 1962, mutta kiistat jatkuivat.
Alun perin SOK:n tehtävänä oli ollut asutuskeskuksien kuluttajaväestön tarpeiden tyydyttäminen, kun taas Hankkija keskittyi maatalouskoneiden ja -tarvikkeiden, lannoitteiden, väkirehujen ja siementen kauppaan. Hankkijan ja SOK:n välirikko kärjistyi jälleen vuonna 1968, jolloin jotkut osuuskaupat lakkasivat jakelemasta Hankkijan tuotteita. Varmistaakseen yhteytensä Hankkijaan maanviljelijät joutuivat perustamaan omia maatalousosuuskuntia. Turun maatalousosuuskunta perustettiin tammikuussa 1970. Seuraavan vuoden lopussa osuuskuntia oli jo  74. Tätä vaihetta on sanottu Hankkijan talvisodaksi. 1960-luvun lopulla erimielisyydet kärjistyivät niin, että Hankkija joutui luomaan oman kenttämyyntiverkostonsa kilpailemaan osuuskauppojen kanssa. Tästä lähtien kuntien ja kylien osuuskaupat leimautuivat pääyhteistyösuuntansa mukaan hankkijalaisiin ja SOK:laisiin.
1960-luvulla Hankkija alkoi maahantuoda saksalaisia Krupp-kuorma-autoja.
Vuonna 1961 Hankkija sai brittiläisten Massey-Ferguson -traktorien edustuksen Korpivaara Oy:ltä ja luopui samoihin aikoihin saksalaisten Porsche-traktorien maahantuonnista. Kun italialainen autovalmistaja Fiat halusi 1960-luvun alussa vaihtaa maahantuojaansa Suomessa, merkin edustus siirtyi neuvottelujen jälkeen Hankkijalle vuonna 1962. Hankkijan tytäryhtiöksi Fiat-henkilö-, paketti-, linja- ja kuorma-autojen maahantuontia varten perustettiin Autonovo Oy. Samana vuonna toteutetun henkilöautojen tuontisäännöstelyn purkamisen ansiosta Fiat nousi nopeasti yhdeksi Suomen eniten myydyistä henkilöautomerkeistä. Rekisteröityjen Fiat-henkilöautojen määrä kasvoi Suomessa 1960-luvun aikana yli kymmenkertaiseksi, noin 4 200 autosta lähes 48 000 autoon. Myydyimmät mallit olivat pikkuautot Fiat 600 ja 850.
Vuonna 1964 ostettiin Nikkilän koetila Kangasalta. Seuraavana vuonna perustettiin viljalaitokset Hämeenlinnaan, Orimattilaan ja Porvooseen.
Vuonna 1967 Hankkija osti Oy Union-Öljy Ab:n osake-enemmistön. Hankkija oli toiminut aiemminkin öljytuotekaupassa, mutta nyt sen asema vahvistui. Seuraavana vuonna Hankkija aloitti yhteistyön ruotsinkielisen sisarjärjestönsä Laborin kanssa. Hankkija alkoi markkinoida ja huoltaa maansiirto-, rakennus- ja metsäkoneita.
Hankkija toimi monella alalla, iskulauseenaan ”Hankkija on monessa mukana”. Merkittävän osan Hankkijan toimintaa muodosti Maatalous-Hankkijan lisäksi Hankkijan rehuteollisuus sekä Kone-Hankkijan traktoreiden, puimureiden sekä traktoreiden lisälaitteiden kauppa. Maataloudesta irrallaan oleva Teknillinen Hankkija teki rakennusurakoihin, myös vientirakennusurakoihin sähköteknisiä asennuspalveluita ja toi maahan muun muassa radionauhureita. Traktoreista Hankkijan tunnetuimpia edustamia tavaramerkkejä olivat Massey-Ferguson ja myöhemmin Volvo BM Valmet. Hankkija harjoitti edelleen myös kasvinjalostusta. Tammiston tilalta siirryttiin vuonna 1972 Anttilan koetilalle Tuusulaan. Vuosikymmenten kuluessa Hankkijan kiinteä omaisuus kasvoi merkittäväksi.
Fiat-merkin menestys jatkui 1970-luvulla ja vuoden 1979 lopussa Fiat-henkilöautot muodostivat kymmenesosan koko Suomen rekisteröidyistä henkilöautoista noin 117 000 kappaleella. Vuosikymmenen eniten myyty malli oli Fiat 127.
Oranssi Hankkijan lippalakki tunnetaan 1970- ja 1980-lukujen maaseutujen isäntien vakiovarusteena.