stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ted Turner
Mediaura

Turner kävi Brownin yliopistoa mutta ei valmistunut. Hän työskenteli isänsä omistamassa mainostauluyhtiössä Atlantassa, Georgiassa, ja hänestä tuli vuonna 1960 sen haarakonttorin pääjohtaja. Turnerin isän kuoltua 1963 Tedistä tuli perheen liiketoiminnan johtaja, ja hän nosti sen takaisin tuottavaksi.
Turner osti vuonna 1970 vaikeuksiin ajautuneen atlantalaisen UHF-televisioaseman (myöhemmin nimeltään WTBS tai TBS, Turner Broadcasting System) ja teki siitä tuottavan kolmessa vuodessa. Vuonna 1975 Turnerin yhtiö oli yksi ensimmäisistä, joka käytti viestintäsatelliittia lähetyksissään valtakunnalliselle kaapelitelevision yleisölle. Turner perusti vuonna 1980 Cable News Networkin (CNN) ja vuonna 1988 Turner Network Televisionin (TNT).
Vuonna 1986 Turner osti MGM/UA Entertainment Companyn. Hän muutti joitain yhtiön elokuvakirjaston mustavalkoisia klassikkoja värielokuviksi, mikä aiheutti vastalauseita elokuva-alan ihmisiltä. Myöhemmin Turner myi MGM/UA:n sekä suuren osan Turner Broadcasting Systemistä vaikka säilyttikin siinä määräysvallan. Hän säilytti myös MGM:n elokuvakirjaston omistajuuden.
Turner perusti vuonna 1992 Cartoon Network -kanavan ja osti vuonna 1993 tuotantoyhtiöt New Line Cinema ja Castle Rock Entertainment. Time Warner osti TBS:n vuonna 1996 7,5 miljardilla dollarilla. Turnerista tuli Time Warnerin varapuheenjohtaja ja yhdistyneen yhtiön kaapelikanavien johtaja. Kun Time Warner yhdistyi AOL:ään, turnerista tuli AOL Time Warnerin varapuheenjohtaja ja vanhin neuvonantaja. Turner erosi varapuheenjohtajuudesta vuonna 2003, ja vuonna 2006 hän ilmoitti ettei enää pyri Time Warnerin johtokuntaan.
Turner tuotti vuonna 2003 elokuvat Jumalan miekka ja Gettysburg ja näytteli niissä.
Urheilu-ura

Turner osti Atlanta Braves -baseballseuran vuonna 1976 ja Atlanta Hawks -koripalloseuran 1977. Turner oli Courageous-veneen kapteeni vuonna 1977 kun se voitti America’s Cupin. Turner perusti ja sponsoroi kylmän sodan liennytykseksi tarkoitettuja Hyvän tahdon kisoja (1986–2001).
Yksityiselämä

Turner asuu Floridassa USA:ssa. Hän on ollut naimisissa Julia Gale Nyen, Jane Shirley Smithin ja Jane Fondan (1991–2001) kanssa. Hänellä on viisi lasta.
Turner on suurin yksityinen maanomistaja Yhdysvalloissa.lähde? Hän omistaa 8 000 km² 11 osavaltiossa.lähde? Hän käyttää maata biisonien kantojen kasvattamiseen.
Turner on oppiarvoltaan Bachelor of Arts/Science Brownin yliopistosta.
Forbesin mukaan Ted Turnerin omaisuuden arvo oli 1,9 miljardia dollaria vuonna 2006 
ja 8,8 miljardia vuonna 2001.
Hyväntekeväisyys

Ted Turnerin säätiö UN Foundation on sitoutunut miljardin dollarin lahjoitukseen YK:lle 10. lokakuuta 2006. YK:ssa varojen käyttöä hoitaa tarkoitusta varten vuonna 1998 perustettu rahasto: United Nations Fund for International Partnerships (UNFIP). Varat ohjataan 15 vuoden aikana pääasiassa lasten terveyteen, väestökysymyksiin ja naisasiaan, ympäristöön ja rauhaan sekä turvallisuuteen ja ihmisoikeuksiin.
Teoksia

Turner, Ted & Burke, Bill: Ted Turner – Elämäni mediabisneksessä (engl. alkuteos Call Me Ted). Kääntänyt Seppo Hyrkäs. Otava, 2009.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ted Turner Wikimedia Commonsissa
Ted Turnerin kotisivu
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Emmy Awards  MusicBrainz  ULAN 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef
Miesten yleisluistelun maailmanmestaruuskilpailut 1906

Yleisluistelun maailmanmestaruudesta kilpailtiin Helsingissä 24.-25. helmikuuta 1906. Vain miehet kilpailivat. Kukaan kilpailijoista ei saavuttanut mestaruuteen vaadittavaa kolmea matkavoittoa, joten mestaruus jäi jakamatta. Kilpailuun osallistui kaksi urheilijaa Venäjältä ja Norjasta, muut 14 luistelijaa edustivat Suomea.
Miesten yleismestaruus

| Sija | Kilpailija | Maa | 500 m | # | 5 000 m | # | 1 500 m | # | 10 000 m | # |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Nikolai Sedov |  Venäjä | 53,0 | 4 | 9.45,2 | 1 | 2.46,6 | 3 | 19.03,6 | 1 |
|  | Gunnar Strömstén |  Suomi | 54,2 | 6 | 9.59,0 | 2 | 2.42,6 | 2 | 20.01,8 | 2 |
|  | Rudolf Gundersen |  Norja | 51,6 | 2 | 10.30,6 | 11 | 2.41,6 | 1 | 21.02,6 | 10 |
|  | Franz Fredrik Wathén |  Suomi | 52,6 | 3 | 10.25,2 | 8 | 2.52,4 | 10 | 20.19,8 | 5 |
|  | Erkki Vanhala |  Suomi | 56,2 | 13 | 10.04,2 | 3 | 2.50,8 | 8 | 20.14,8 | 3 |
|  | Arthur Berttula |  Suomi | 54,4 | 8 | 10.21,6 | 6 | 2.50,2 | 6 | 20.34,2 | 6 |
|  | Antti Wiklund |  Suomi | 56,2 | 13 | 10.08,8 | 4 | 2.50,6 | 7 | 20.35,0 | 7 |
|  | Toivo Kestilä |  Suomi | 54,2 | 6 | 10.45,4 | 15 | 2.48,6 | 5 | 20.53,0 | 9 |
|  | Konrad Liljeberg |  Suomi | 58,8 | 16 | 10.14,6 | 5 | 2.50,8 | 8 | 20.18,6 | 4 |
|  | Lauri Koskinen |  Suomi | 57,0 | 15 | 10.32,8 | 12 | 3.00,4 | 13 | 20.37,6 | 8 |
|  | Väinö Wickström |  Suomi | 55,6 | 12 | 10.27,8 | 9 | 2.56,8 | 12 | - | - |
|  | G. Törnrooth |  Suomi | 54,6 | 9 | (kaatui) | - | 2.53,6 | 11 | - | - |
|  | Johan Wikander |  Suomi | 50,8 | 1 | 10.29,8 | 10 | 2.47,6 | 4 | - | - |
|  | Gustav Ylander |  Suomi | 53,6 | 5 | 10.24,4 | 7 | - | - | - | - |
|  | Jussi Wiinikainen |  Suomi | 55,0 | 10 | 10.38,0 | 14 | 3.03,8 | 14 | - | - |
|  | Laarne Lindberg |  Suomi | (kaatui) | - | 10.35,0 | 13 | - | - | - | - |
|  | Oluf Steen |  Norja | 55,4 | 11 | (kaatui) | - | - | - | - | - |
|  | Trifanov |  Venäjä | (kaatui) | - | - | - | - | - | - | - |
Miesten yleisluistelun maailmanmestaruuskilpailut 1913

Yleisluistelun maailmanmestaruudesta kilpailtiin Helsingin Pohjoissatamassa 1.-2. maaliskuuta 1913. Vain miehet kilpailivat. Mestaruuden voitti Norjan Oscar Mathisen, joka voitti kaksi matkaa kuten Venäjän Vasili Ippolitovkin. Loppupisteissä on huomioitu vain niiden sijoitukset, jotka luistelivat loppuun kaikki neljä matkaa. Kaikkiaan kilpailun aloitti 15 luistelijaa.
Miesten yleismestaruus

| Sija | Kilpailija | Maa | 500 m | # | 5 000 m | # | 1 500 m | # | 10 000 m | # | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Oscar Mathisen |  Norja | 46,0 | 1 | 8.56,1 | 2 | 2.24,4 | 1 | 18.04,9 | 2 | 6 |
| 2 | Vasili Ippolitov |  Venäjä | 50,1 | 12 | 8.43,4 | 1 | 2.26,3 | 2 | 17.37,8 | 1 | 15 |
| 3 | Nikita Naidenov |  Venäjä | 49,5 | 10 | 9.08,7 | 4 | 2.29,3 | 3 | 18.30,5 | 4 | 20 |
| 4 | Väinö Wickström |  Suomi | 48,9 | 5 | 9.12,0 | 5 | 2.31,6 | 9 | 18.35,2 | 5 | 24 |
| 5 | Henning Olsen |  Norja | 47,2 | 2 | 9.27,8 | 8 | 2.30,9 | 6 | 19.16,6 | 8 | 24 |
| 6 | Platon Ippolitov |  Venäjä | 51,0 | 13 | 9.01,7 | 3 | 2.32,6 | 10 | 18.08,0 | 3 | 28 |
| 7 | Petrus Axelson |  Ruotsi | 49,9 | 11 | 9.21,4 | 6 | 2.31,4 | 7 | 18.45,4 | 7 | 30 |
| 8 | Gunnar Strömstén |  Suomi | 55,0 | 15 | 9.21,7 | 7 | 2.30,2 | 4 | 18.35,6 | 6 | 31 |
| 9 | Bjarne Frang |  Norja | 47,4 | 3 | 9.44,7 | 13 | 2.30,5 | 5 | 19.47,0 | 13 | 34 |
| 10 | Arvo Tuomainen |  Suomi | 49,0 | 7 | 9.28,5 | 9 | 2.33,3 | 11 | 19.17,3 | 9 | 36 |
| 11 | Martin Sæterhaug |  Norja | 48,0 | 4 | 9.36,2 | 12 | 2.31,5 | 8 | 19.48,2 | 14 | 38 |
| 12 | Walter Tverin |  Suomi | 48,9 | 5 | 9.35,4 | 11 | 2.34,3 | 12 | 19.24,7 | 11 | 39,5 |
| 13 | Nikolai Rundjaltsev |  Venäjä | 49,1 | 8 | 9.29,7 | 10 | 2.35,3 | 13 | 19.36,4 | 12 | 43 |
| 14 | Jevgeni Koroljov |  Venäjä | 51,3 | 14 | 9.53,2 | 14 | 2.40,7 | 14 | 19.18,2 | 10 | 51 |
| NS3 | Lauri Helanterä |  Suomi | 49,2 | 9 | 9.56,5 | 15 | NS |  |  |  |  |
Sähköpyörätuolisalibandy

| Sähköpyörätuolisalibandy |
| --- | --- |
 Mailapelaajat tavoittelevat palloa T-stick-pelaajan blokatessa (Suomi–Hollanti-ottelu MM-kilpailuissa 2022)
Ensimmäinen ottelu:  1978
Piirteet
Tyyppi:  Joukkuelaji, mailapeli, paraurheilu
Pelaajien määrä:  5 (maalivahti + 4)
Varusteet:  Salibandymaila, salibandypallo, T-stick-maila, sähköpyörätuoli
Pelikenttä:  Salibandykaukalo
Pelialue:  24–30 × 14–18 m
Peliaika:  Kansainvälisissä peleissä 2 × 20 min, Suomen sarjoissa 2 × 15 min
Kilpailutoiminta
Kansainvälinen kattojärjestö:  International Powerchair Hockey Committee (IPCH)
Paralympialaisissa:  Ei
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sähköpyörätuolisalibandy eli SPT-salibandy (myös sähkärisäbä) on joukkueurheilulaji, joka on suunniteltu erityisesti sähköpyörätuolia käyttäville urheilijoille. Vaikka lajissa käytetään salibandysta tuttua mailaa ja reikäpalloa, SPT-salibandy on itsenäinen laji, joka poikkeaa perinteisestä pystysalibandysta kenttäkoon, maalien ja sääntöjen osalta. SPT-salibandyssa korostuvat pelaajien tekninen osaaminen ja tuolin hallinta, ja taktiikoiden on sanottu muistuttavan enemmän koripalloa erityisesti blokkauksien ja pelikuvioiden osalta. Laji soveltuu myös vaikeavammaisille pelaajille ja on yksi harvoista korkean intensiteetin paraurheilulajeista, jotka soveltuvat useille erilaisille liikuntarajoitteille.
SPT-salibandyä pelataan sekajoukkueissa, mikä mahdollistaa monipuolisen osallistumisen ja tekee SPT-salibandystä inklusiivisen joukkueurheilulajin.
SPT-salibandyssä järjestetään säännöllisesti kansainvälisiä arvokilpailuja, ja se tarjoaa näyttävän esimerkin paraurheilun monipuolisuudesta.
Lajin kehitys ja historia

SPT-salibandyn alkuvaiheet sijoittuvat 1970-luvun alkuun, jolloin muutamissa eurooppalaisissa erityiskouluissa alettiin kehittää uusia liikuntamuotoja, jotka sopivat oppilaille, joiden fyysinen toimintakyky vaihteli laajasti. Jo pelin varhaisessa muodossa käytettiin kevyttä mailaa ja palloa, mikä mahdollisti kaikkien osallistumisen ja tarjosi uuden tavan nauttia joukkueurheilusta. Aluksi lajia harrastettiin epävirallisesti, mutta lajin suosion kasvaessa siitä kehittyi tarkoin säädelty sisäpeli. 1980-luvulla laji alkoi saada laajempaa huomiota, ja ensimmäinen kansainvälinen turnaus järjestettiin Münchenissä vuonna 1987. Lajin kansainvälinen suosio kasvoi 1990-luvulla, kun useissa maissa aloitettiin organisoitu kilpailutoiminta. SPT-salibandy rantautui Suomeen vuonna 1993, ja ensimmäiset viralliset maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Helsingissä vuonna 2004. Nykyään laji on osa monien maiden paraurheilutoimintaa ja sitä pelataan aktiivisesti Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja Aasiassa.
Pelisäännöt ja varusteet

Virallisiin otteluihin saavat ottaa osaa henkilöt, joilla on jokin pysyvä liikkumisen rajoite, eli pyörätuolia päivittäisessä elämässään apuvälineenä käyttävät henkilöt.
SPT-salibandyssä kentällä on viisi pelaajaa: neljä kenttäpelaajaa ja maalivahti. Pelaajat käyttävät fyysisen toimintakykynsä mukaan joko lyhennettyjä ja kevennettyjä salibandymailoja tai pyörätuoliin suoraan kiinnitettäviä T-stick-mailoja. Ainakin yhdellä kenttäpelaajalla on oltava T-stick, ja maalivahti käyttää myös aina lähtökohtaisesti T-stick-mailaa.
Pelaajat käyttävät erityisesti urheiluun suunniteltuja pelituoleja, jotka ovat tavallisia sähköpyörätuoleja kevyempiä ja ketterämpiä, jotta he voivat tehdä tarkkoja ja nopeita liikkeitä kentällä. Pelituolien maksiminopeus on rajoitettu 15 km/h, ja nopeusrajoituksen ylitys voi johtaa rangaistukseen, kuten punaiseen korttiin ja joukkueelle asetettavaan 5 minuutin jäähyyn.
Pelissä liiallinen fyysinen kontakti on kielletty eikä pallo saa nousta 20 cm korkeammalle. Pelin aikana saa tehdä vaihtoja rajoituksetta, mutta siten, etteivät ne häiritse peliä.​
SPT-salibandykenttä on hieman tavallista salibandykenttää pienempi, mitoiltaan 24–30 metriä pitkä ja 14–18 metriä leveä, mikä tekee pelistä intensiivistä ja vaatii tarkkaa pelinlukutaitoa. Maalin leveys on 250 cm ja korkeus 20 cm. Suomessa peliaika on 2 × 15 minuuttia ja kansainvälisissä otteluissa 2 × 20 minuuttia.
Maalivahdin alue on rajattu alue maalin edessä, jossa vain maalivahti saa liikkua. Kenttäpelaajat eivät saa mennä tälle alueelle, eivätkä he saa koskettaa mailallaan alueella olevaa palloa omalla puolellaan tai vastustajan puolella. Jos hyökkäävä pelaaja rikkoo tätä sääntöä, tuomari voi katkaista pelin ja antaa pallon puolustavalle joukkueelle.
Jos pallo jää sähköpyörätuolin alle tai muuten jumittuu pyörätuoliin, kyseessä on ns. kuollut pallo. Tällöin tuomari laskee kolmeen antaen pelaajille mahdollisuuden saada pallo takaisin peliin. Jos pallo pysyy "kuolleena" laskennan jälkeen, peli katkaistaan, ja se jatkuu tuomarin ohjeiden mukaisesti.
Pelaajien pisteytys ja roolit

Pelaajien fyysiselle toimintakyvylle on myös käytössä pisteytysjärjestelmä, jonka avulla varmistetaan tasavertaiset mahdollisuudet eri liikuntarajoitteisille pelaajille. Pisteytysjärjestelmä perustuu pelaajien arviointiin, jonka suorittavat koulutetut luokittelijat, yleensä kansallisissa tai kansainvälisissä kilpailuissa ennen turnauksen alkua. Suomessa luokittelijoita kouluttaa Suomen Paralympiakomitea.
Pelaajat pisteytetään asteikolla 0,5–4,5, jossa korkeammat pisteet osoittavat suurempaa fyysistä toimintakykyä. Kentällä saa kansainvälisissä maaotteluissa olla kerrallaan korkeintaan 12 pisteen edestä pelaajia, mikä ohjaa joukkueiden pelaajavalintoja ja kenttäkokoonpanoja.
SPT-salibandyssä jokaisella pelaajalla on oma roolinsa, jotka vaikuttavat pelitaktiikkaan:
Mailapelaajat toimivat yleensä hyökkääjinä ja ovat vastuussa maalinteosta. He käyttävät kevennettyjä salibandymailoja ja hyödyntävät ketteryyttä ja nopeutta murtautuakseen vastustajan puolustuksen läpi​.
T-stick-pelaajat keskittyvät puolustamaan ja häiritsemään vastustajan etenemistä. Puolustustilanteissa he pyrkivät estämään vastustajan pääsyn maalille, kun taas hyökkäyksessä heidän roolinsa on tukea oman joukkueensa pelaajia maalinteossa. Koska T-stick-maila on kiinnitetty kiinteästi pyörätuoliin, tämä rooli vaatii tarkkaa sijoittumista ja strategista pelinlukua. T-stick-pelaajan tekemä maali lasketaan nykyään kansainvälisissä maaotteluissa kahden maalin arvoiseksi.
Kaikkien pelaajien yhteistyö on keskeistä, ja jokaisella roolilla on oma merkityksensä joukkueen toiminnassa. Tämä tekee SPT-salibandysta strategisen ja nopeatempoisen lajin, jossa jokaisen pelaajan panos on ratkaiseva pelin lopputuloksen kannalta.
Kilpailutoiminta ja saavutukset

Suomessa sähköpyörätuolisalibandyssä kilpaillaan kahdella sarjatasolla: SM-sarja ja Finlandia-sarja.
SM-sarja on korkein kilpailutaso, jossa pelaavat Suomen parhaat joukkueet. Sarja toimii valintaperusteena maajoukkuetoiminnalle.
Finlandia-sarja on tarkoitettu enemmän harrastejoukkueille ja toimii kasvualustana uusille pelaajille, jotka haluavat kehittyä ja nousta SM-sarjan tasolle.
Suomessa on myös aktiivista junioritoimintaa, jossa nuoremmat pelaajat saavat mahdollisuuden harrastaa lajia ja kehittyä kohti kansainvälistä tasoa.
Lajin maajoukkuetoiminta Suomessa käynnistettiin vuonna 1998, ja siitä lähtien Suomi on osallistunut aktiivisesti sekä Euroopan- että maailmanmestaruuskilpailuihin. Suomen maajoukkue on saavuttanut menestystä erityisesti 2010-luvun alussa, ja se kilpailee säännöllisesti muiden Euroopan parhaiden joukkueiden kanssa. Kansainvälisesti SPT-salibandyä pelataan nykyään aktiivisesti yli 20 maassa, ja EM- ja MM-kilpailuissa mitaleista kilpailee nykyisin toistakymmentä maata. Arvokilpailut järjestetään neljän vuoden välein, ja ne ovat tärkeä osa lajin kehitystä sekä näkyvyyttä maailmalla.
Kilpailutoiminta ja saavutukset > Sijoitukset kansainvälisissä arvokilpailuissa

SPT-salibandyn maailmanmestaruuskilpailut ovat lajin arvostetuin kansainvälinen turnaus, jossa maailman parhaat sähköpyörätuolisalibandyjoukkueet kilpailevat mestaruudesta neljän vuoden välein. Ensimmäiset maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Helsingissä vuonna 2004, ja laji on sen jälkeen laajentunut kattamaan edustajia Euroopan lisäksi myös Pohjois-Amerikasta ja Aasiasta.
Vuonna 2026 Suomi isännöi jälleen maailmanmestaruuskilpailuja, jotka järjestetään Liikuntakeskus Pajulahdessa.
| Maa | MM 2004 | MM 2010 | MM 2014 | MM 2018 | MM 2022 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Alankomaat | 1. | 2. | 1. | 3. | 2. |
|  Australia | 4. | 8. | 8. | 8. | 10. |
|  Belgia | 6. | 5. | 2. | 6. | 8. |
|  Espanja | - | - | - | - | 7. |
|  Italia | 3. | 4. | 7. | 1. | 5. |
|  Kanada | - | - | - | 7. | 9. |
|  Saksa | 2. | 1. | 5. | 4. | 6. |
|  Suomi | 5. | 3. | 3. | - | 4. |
|  Sveitsi | - | 7. | 6. | 5. | 3. |
|  Tanska | 7. | 6. | 4. | 2. | 1. |
Euroopan-mestaruuskilpailut ovat tärkeä alueellinen turnaus, joka tuo yhteen Euroopan parhaat joukkueet kilpailemaan mestaruudesta. EM-kilpailut järjestetään neljän vuoden välein, ja Alankomaiden joukkue on ollut tähän mennessä menestynein, voittaen kaikki tähänastiset turnaukset, aina ensimmäisistä, vuonna 2005 järjestetyistä kilpailuista lähtien.
Vuoden 2020 EM-kilpailut oli määrä järjestää Suomessa, mutta ne jouduttiin ensin siirtämään ja lopulta perumaan COVID-19-pandemian takia.
| Maa | EM 2005 | EM 2008 | EM 2012 | EM 2016 | EM 2024 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 Alankomaat: 1.
|  Belgia | 4. | 5. | 2. | 4. | 7. |
|  Espanja | - | - | - | 8. | 8. |
|  Italia | 3. | 3. | 5. | 2. | 4. |
|  Saksa | 2. | 2. | 4. | 3. | 2. |
|  Slovenia | - | - | 7. | - | - |
|  Suomi | 5. | 4. | 3. | 7. | 6. |
|  Sveitsi | - | 8. | 8. | 6. | 5. |
|  Tanska | 7. | 6. | 6. | 5. | 3. |
|  Tšekki | 6. | 7. | - | - | - |
Aiheesta muualla

International Power Chair Hockey -kotisivut
SPT-salibandy salibandy.fi-sivustolla
Salibandy.net (Arkistoitu – Internet Archive)
Sähköpyörätuolisalibandy, Salibandy.net/kilpailutoiminta (Arkistoitu – Internet Archive)
Yle.fi/akuutti/
Vammaisurheilu.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
T-stickin rakenne ja mitat
Sähköpyörätuolisalibandykenttä
Suomen maajoukkuepelaajia näytösottelussa vuonna 2021
Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1998

Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1998 7.–8. maaliskuuta Pokljukassa Sloveniassa sekä 15. maaliskuuta Hochfilzenissä Itävallassa.
Miehet > 10 + 12,5 km takaa-ajo

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika/ohilaukaukset |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Vladimir Dratšov | 59.52,1 / 2 |
| 2 |  | Ole Einar Bjørndalen | 1.00.06,1 / 2 |
| 3 |  | Raphaël Poirée | 1.00.33,5 / 2 |
Suomen Ville Räikkönen oli kilpailun viides ja Paavo Puurunen kahdeskymmenestoinen.
Miehet > 10 km joukkuekilpailu

| Sija | Maa | Kilpailijat | Aika/ohilaukaukset |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Norja   Egil Gjelland   Sylfest Glimsdal   Halvard Hanevold   Ole Einar Bjørndalen | 29.17,6 / 2 |
| 2 |  | Saksa | 30.01,3 / 4 |
| 3 |  | Venäjä | 30.14,0 / 3 |
Suomi sijoittui kilpailun neljänneksi joukkueella Harri Eloranta, Ville Räikkönen, Olli-Pekka Peltola ja Paavo Puurunen.
Naiset > 7,5 + 10 km takaa-ajo

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika/ohilaukaukset |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Magdalena Forsberg | 1.01.42,2 / 2 |
| 2 |  | Corinne Niogret | 1.02.49,1 / 1 |
| 3 |  | Martina Zellner | 1.03.08,0 / 0 |
Suomen Mari Lampinen oli kahdeksastoista ja Katja Holanti kahdeskymmenesyhdeksäs.
Naiset > 7,5 km joukkuekilpailu

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika/ohilaukaukset |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Venäjä   Anna Volkova   Olga Romaško   Svetlana Ikmuratova   Albina Ahatova | 30.21,4 / 4 |
| 2 |  | Norja | 30.38,7 / 5 |
| 3 |  | Suomi   Katja Holanti   Tiina Mikkola   Mari Lampinen   Sanna-Leena Perunka | 31.00,2 / 2 |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Venäjä | 2 | 0 | 1 |
| 2. |  Norja | 1 | 2 | 0 |
| 3. |  Ruotsi | 1 | 0 | 0 |
| 4. |  Ranska | 0 | 1 | 1 |
| 4. |  Saksa | 0 | 1 | 1 |
| 6. |  Suomi | 0 | 0 | 1 |
Regio I Porta Capena

| Porta Capena> Regio I Porta Capena |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Porta Capena korostettuna.  Augustuksen Rooman alueet
Kaupunki:  Rooma, Latium, Regio I Latium et Campania, Italia
Koordinaatit:  41°51′41″N, 12°30′32″E
Kaupunginosa nro:  I
Lähialueet:  Regio II Caelimontium, Regio X Palatium, Regio XII Piscina publica
Regio I Porta Capena oli yksi antiikin Rooman kaupungin neljästätoista alueesta (regio). Se sijaitsi kaupungin kaakkoisosassa.
Maantiede

Porta Capenan alue oli muodoltaan kapea ja pitkänomainen. Se sai alkunsa Palatium-kukkulan itäkulmalta sen ja Colosseumin välistä, ja kulki siitä etelään Serviuksen muurien Porta Capena -portille, josta Via Appia kulki, vain noin 150 metrin levyisenä. Portin jälkeen alue leveni huomattavasti ja suuntautui portista kaakkoon käsittäen Caracallan kylpylöiden ja Via Appian itäpuolen. Alue ulottui Almo (nyk. Almone) -joelle Aurelianuksen muurien toiselle puolelle.
Niin kutsuttujen alueluetteloiden mukaan alueen ympärysmitta oli 12 211 jalkaa eli noin 3,6 kilometriä. On mahdollista, että alueet I, II, IV ja X kohtasivat toisensa yhdessä pisteessä lähellä Meta sudansia. Porta Capenan alueeseen kuului kymmenen vicusta.
Historia

Porta Capenan alueen perusti keisari Augustus uudistaessaan Rooman aluejaon vuonna 7 eaa. Siihen samoin kuin muihin alueisiin viitattiin alun perin vain numerolla. Myöhemmin se sai myös nimen, joka tuli Porta Capena -portista, jonka ympäristössä alue sijaitsi. Aluejako oli käytössä vielä ainakin 300-luvulla, sillä se esiintyy tuon aikaisissa alueluetteloissa. Niiden mukaan sen aluehallintoa hoiti kaksi curatoria ja 48 magister vicorumia.
Rakennukset

Alueluetteloiden mukaan alueella oli 10 pyhäkköä (aedicula), 3 250 vuokrakasarmia (insula), 120 patriisitaloa (domus), 86 kylpylää (balneum), 16 viljavarastoa (horreum), 81 (tai 87) lähdekaivoa ja vesivarastoa (lacus) ja 20 leipomoa tai myllyä (pistrinum).
Alueen merkittävimpiä rakennuksia ja muita kohteita olivat:
Abascantuksen kylpylä (Balneum Abascantis)
Camenae (Camenarum fons)
Drusuksen riemukaari (Arcus Drusi)
”Drusuksen riemukaari”, todennäköisesti Trajanuksen riemukaari
Honoksen ja Virtuksen temppeli (Aedes Honoris et Virtutis)
Mamertinuksen kylpylä (Balneum Mamertini)
Marsin temppeli (Aedes Martis in Clivo)
Mutatorium Caesaris
Porta Capena -portti
Scipioiden hauta (Sepulcrum Scipionum)
Severuksen kylpylät (Thermae Severianae)
Torquatuksen kylpylä (Balneum Torquati)
Veruksen riemukaari (Arcus Divi Veri)
Niin kutsuttu ”Drusuksen riemukaari”.
Scipioiden hauta.
Montereau-Fault-Yonne

| Montereau-Fault-Yonne (Condate) Montereau |
| --- | --- |
 Montereaun sillat: vasemmalla Seinen ylittävä silta (kaksi kaarta), oikealla Yonnen ylittävä silta (kolme kaarta).
 vaakuna
 Montereau-Fault-Yonne
 Koordinaatit: 48°23′07″N, 2°57′03″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Île-de-France
Departementti:  Seine-et-Marne
Arrondissementit:  Provins
Kantoni:  Montereau-Fault-Yonne
Hallinto:  
 – Määri:  Yves Jégo
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  9,10 km²
Korkeus:  47 m
Väkiluku (2013):  17 103
 – Väestötiheys:  1 887 as./km²
Postinumero:  77130
Motto::  Ville antique au confluent ("Vanha kaupunki jokien yhtymäkohdassa")
 
 ville-montereau77.fr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Montereau-Fault-Yonne on kaupunki Seine-et-Marnen departementissa Île-de-Francen alueella Ranskassa. Kaupunki sijaitsee Seine- ja Yonne-jokien yhtymäkohdassa.
Kaupungista käytetään usein lyhyesti nimitystä Montereau. Sen virallisen nimen loppuun on kuitenkin lisätty tarkenne "Fault-Yonne" käytetään erotukseksi muista samannimistä paikkakunnista, joita ovat Montereau-sur-le-Jard, joka myös sijaitsee Seine-Marnen departementissa, Melunin pohjoispuolella, sekä Montereau Loiret’n departementissa.
Maantiede > Sijainti

Montereau-Fault-Yonne sijaitsee Gâtinais-, Brie- ja Bassée-nimisten luonnonmaantieteellisten alueiden rajoilla Seine- ja Yonne-jokien yhtymäkohdassa. Koska Yonnen virtaama on suurempi kuin yhtymäkohtaan saapuvan Seinen yläjuoksun, voitaisiin maantieteellisin perustein väittää, että Seine laskee Yonneen eikä päinvastoin.
Montereau-Fault-Yonnen naapurikunnat ovat:
pohjoisessa: Forges
koillisessa: Saint-Germain-Laval
idässä: Marolles-sur-Seine
kaakossa: Cannes-Ecluse
lounaassa: Varennes-sur-Seine
lännessä: La Grande-Paroisse.
Maantiede > Pinta-ala ja korkeussuhteet

Montereau-Fault-Yonnen kunnan pinta-ala on 9,10 neliökilometriä. Siellä maanpinnan korkeus vaihtelee 47 metristä 121 metriin.