stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ilmeniitti
Ilmeniitin ominaisuudet > Fysikaalis-kemialliset ominaisuudet

Ilmeniitin eli rautatitaanioksidin kemiallinen kaava on FeTiO3, joka merkitään usein myös FeO*TiO2. Yhdisteen painosta 36,8 prosenttia on rautaa, 31,6 prosenttia titaania ja 31,6 prosenttia happea, mutta käytännössä luonnon ilmeniitissä on aina muitakin alkuaineita. Rauta voi esiintyä ilmeniitissä kolmiarvoisessa muodossa (Fe2O3-muodossa) ja rautaa voivat korvata esimerkiksi kaksiarvoinen mangaani, magnesium tai kromi. Yleisesti puhutaan ilmeniitistä, jos se sisältää 35–65 prosenttia titaanidioksidia. Ilmeniitti kuuluu ilmeniittiryhmän mineraaleihin, ja se muodostaa isomorfisen seossarjan (engl. solid solution) hematiitin kanssa yli 1 050 °C:ssa. Se muodostaa seossarjan myös geikieliitin (MgTiO3) kanssa.
Ilmeniitti voidaan esittää TiO2-Fe2O3-FeO-faasidiagrammissa, joskin epäpuhtauksien vuoksi sen tarkka alue on määrittelykysymys. Amerikkalaisen geologin Arthur Francis Buddingtonin vuonna 1996 kehittämän ja sittemmin vakiintuneen nimeämisohjeen mukaisesti ilmeniitin ja sen variaatioiden määrittely tehdään faasidiagrammissa seuraavasti:
varsinaisessa ilmeniitissä on alle 6 % rautaoksidia kolmiarvoisessa muodossa (Fe2O3)
6–13 % rautaoksidia kolmiarvoisessa muodossa sisältävää ilmeniittiä kutsutaan ferri-ilmeniitiksi (engl. ferrian-ilmenite)
ilmeno-alkuliite lisätään titaanioksidia yli 5 % mutta alle 50 % sisältävään magnetiittiin tai hematiittiin, esimerkiksi ilmenohematiitti (engl. titano-hematite)
muuttuneeksi ilmeniitiksi (engl. altered ilmenite) kutsutaan ilmeniittiä sisältäviä yhdisteitä, joiden kemiallinen koostumus on ilmeniitin ja pseudorutiilin (Fe2Ti3O9 tai Fe2O3*3TiO2) väliltä. Jos mineraalin titaanidioksidipitoisuus on yli 70 %, sitä kutsutaan leukokseeniksi.
Ilmeniitin kovuus Mohsin asteikolla on 5,5–6,0, ja puhtaan yhdisteen sulamispiste on 1 392 °C. Mineraali on epämagneettinen oksidi, vaikka se saattaa joskus vaikuttaa magneettiselta sen sisältämien levymäisten magnetiittisuotaumien takia. Néelin lämpötilan alapuolella ilmeniitin paramagneettisuus muuttuu antiferromagneettisuudeksi. Puhtaan ilmeniitin Néelin lämpötila on -218 °C.
Ilmeniitin ominaistiheys on 4,60–4,72, ja väriltään se on raudanmusta. Ilmeniitin viiru on musta tai ruskehtava, ja sen kiilto on metallisesta himmeään. Mineraali on hauras ja rakoilee asemataso- ja pyramidisuunnassa.
Ilmeniitin ominaisuudet > Optiset ominaisuudet ja kiderakenne

Ilmeniitti on kiderakenteeltaan trigoninen eli romboedrinen, opaakki mineraali, jossa esiintyy lamellikaksostusta. Mineraalin kiteet ovat paksuja levyjä, mutta se esiintyy myös massiivisena, lamellisena, tiiviinä ja hiekkamaisina rakeina. Ilmeniitissä ei ole lohkosuuntia, ja sen murros on simpukkamainen tai rosoinen.
Ilmeniitin alkeiskopin hilavakiot ovat pituudeltaan a=5,089 Å ja korkeudeltaan c=14,09 Å. Alkeiskopin koordinaatioluku on Z=6 eli kullakin atomilla on kuusi naapuria. Millerin indeksien mukaiset vastaavat luvut ovat a=10,18 Å, c=14,09 Å ja Z=24.
Hiotussa näytteessä ilmeniitti näyttää ruskehtavalta, hieman pinkiltä tai violetilta. Mineraalissa on selkeää kaksostusta ja se on pleokroinen. Kahdella nikolilla ilmeniitti on voimakkaasti anisotrooppinen, ja sen interferenssivärit vaihtelevat harmaasta ruskeanharmaaseen.
Esiintyminen

Maankuoren painosta 0,86 prosenttia on titaania (tai TiO2-muodossa 1,4 %), joten se on melko yleinen alkuaine. Titaani onkin esimerkiksi noin 5–10 kertaa yleisempää maankuoressa kuin kloori tai rikki ja 60 kertaa yleisempää kuin kupari tai nikkeli. Titaanin ionisäde on samaa luokkaa yleisimpien metallien, kuten raudan ja alumiinin kanssa, joten monissa yleisissäkin kivissä on yli prosentin verran titaania. Kaupallisesti voidaan käyttää hyväksi kuitenkin vain kiviä, joissa titaani on oksidimineraalin muodossa. Kaikilla oksidimineraaleilla, joista yli neljännes on titaanidioksidia, voi olla kaupallista arvoa. Stoikiometrisesti ilmeniitissä on 52 prosenttisesti titaanidioksidia.
Suurin osa titaanimineraalirikasteista louhitaan nuorista rannikoiden sedimenttiesiintymistä ja magmaattisista ilmeniittiesiintymistä. Kaupallisesti hyödynnettävät titaanimineraalivarat ovatkin pääasiassa syntyneet näiden kahden esiintymätyypin syntymätavoilla, jotka ovat luonteeltaan mekaanisia. Lisäksi syntyolosuhteiden pitää olla sellaiset, että lopputuotteena titaani pääosin esiintyisi oksidimineraalina eikä silikaattimineraalina. Magmakivissä vaaditaan tietyt fysikaalis-kemialliset olosuhteet, jotka suosivat oksidimuotoa, sedimenttikivissä tietynlaiset rapautuvat kivet ja rapautumisolosuhteet. Malmin titaanidioksidipitoisuus on yleensä suurempi sedimenttimalmeissa.
Upamalmien ja V-Ti-Fe-malmien lisäksi titaania louhitaan myös jokiympäristöjen esiintymistä muun muassa Sierra Leonen Gbangbamassa ja voimakkaasti rapautuneista alkalisista pyrokseniiteistä esimerkiksi Brasilian Tapirassa. Tulevaisuudessa yhä tärkeämmiksi titaanin lähteiksi tulevat erilaiset rutiili- ja perovskiittiesiintymät ja detritaaliset malmiesiintymät.
Ilmeniittiä ei esiinny suurissa määrin metamorfogeenisissä malmeissa. Tällä hetkellä ilmeniittiä ei louhita metamorfisista kivistä, mutta eklogiittityypin rutiiliesiintymissä saattaa olla taloudellista potentiaalia. Niissä on noin 6 prosenttia rutiilia. Sedimenttiesiintymien titaanipitoinen aines on kuitenkin suurissa määrin rapautunut metamorfisista kivistä, eli metamorfiset kivet ovat toimineet rapautuneen aineksen isäntäkivinä. Titaani ei rikastu metamorfisissa prosesseissa, mutta titaanimineraalit saattavat esimerkiksi muuttaa muotoaan helpommin muista mineraaleista erotettaviksi. Näin on esimerkiksi Otanmäen malmissa, jossa ilmeniitti ja magnetiitti voidaan helposti erottaa toisistaan.
Todetut ilmeniitin ja rutiilin malmivarat titaanidioksidiksi muutettuna ovat arviolta 423–600 miljoonan tonnin suuruiset. Suurimmat ilmeniittiesiintymät ovat Etelä-Afrikassa, Intiassa, Yhdysvalloissa, Kanadassa, Norjassa, Australiassa, Ukrainassa, Venäjällä ja Kazakstanissa. Todennäköisesti löytymättömiä esiintymiä on runsaasti, esimerkiksi Bangladeshissa, Chilessä, Meksikossa ja Uudessa-Seelannissa.
Louhinta

Ilmeniitin louhinnan pääpaino on sedimenttiesiintymissä, joista louhittiin vuonna 2003 noin 75 % tuotannosta. Sedimenttiesiintymiä on helppo louhia, jolloin kulut ovat verrattain pienet. Toisaalta esiintymät ovat usein lähellä rantaa, jolloin ongelmiksi ovat muodostuneet maankäyttö sekä rannikoiden herkkyys ympäristöongelmille. Näistä ongelmista johtuen tulevaisuudessa muiden ilmeniittiesiintymätyyppien käyttö tulleekin kasvamaan. Titaanin saanti perustui ennen toista maailmansotaa lähes kokonaan rantahiekkoihin.
Ilmeniittiesiintymien louhintaa ja uusien malmioiden etsintää vauhdittaa lähes suoraan titaanipigmenttiteollisuus, joka käyttää leijonanosan tuotannosta. Ilmeniitti eroaakin tässä mielessä monista muista malmeista, joita hyödyntävä kaivosteollisuus on syntynyt tyydyttämään metallin kysyntää markkinoilla. Monien esiintymien hyödyntäminen on taloudellisesti kannattavaa vain, koska titaaniraaka-aineiden lisäksi louhitaan zirkonia. Yli 70 % titaaniraaka-aineen tuottajista tuottaa myös zirkonia. Muita louhinnan sivutuotteita ovat granaatti, sillimaniitti ja monantsiitti.
Metalliteollisuudessa on painotettu kierrätystä yhä kasvavissa määrin samalla kun kaivosteollisuudelle asetetut vaatimukset ympäristöystävällisyyden suhteen ovat kasvaneet. Kierrätys voi vähentää tuonnin määrää tietyn talousalueen sisällä, joten hallitukset ovat voineet perustella määräyksiä ympäristösyiden lisäksi myös taloussyihin vedoten. Toisaalta kierrättäminen voi tulla myös halvemmaksi kuin malmin jalostaminen metalliksi, joka saattaa laskea metallien hintoja. Esimerkiksi kierrätetyn lyijyn osuus lyijyn maailmanlaajuisesta kulutuksesta on jo noin 50 %.
Ilmeniitin lopputuote jalostetaan hyvin monenlaiseen käyttöön esimerkiksi maaleissa, papereissa, muoveissa ja musteissa, joten sitä on hyvin hankala kierrättää. Metallista titaania toki kierrätetään tehokkaasti. Ilmeniitti muistuttaakin kierrätyksen kannalta teollisuuskemikaaleja, joiden kierrättäminen on hankalaa. Titaania ei pystytä kannattavasti erottamaan edes jätemaaleista tai -papereista, joten kierrätyksen vaikutus ilmeniitin louhintaan ja hintaan on mitätön. Pigmentti- ja metallisovellusten titaanille ei ole myöskään löydetty korvaajia. Onkin väitetty että titaani on yksi ainoista perusmetalleista, joiden käyttö lisääntyy tulevaisuudessa.
Valtaosa louhittavasta ilmeniitistä saadaan sedimenttiesiintymistä, joiden ilmeniitti on raskaan, hienojakoisen hiekan muodossa. Louhinta tehdään ruoppaamalla tai kuivalouhinnalla. Ruoppauslaitteisto on kalliimpi mutta tehokkaampi, ja yleensä samalla lautalla on niin imukalusto kuin rikastuskalustokin: märkä liete pumpataan suoraan rikastuslaitokselle. Ruoppaus kuluttaa myös suhteessa enemmän energiaa. Kuivalouhinnassa vaaditaan enemmän henkilökuntaa, koska kaivureille, dumppereille ja rikastamolle vaaditaan omat operoijansa. Malmin tyypistä riippuu, mitä louhintatekniikkaa käytetään.
Louhinta > Tärkeimmät esiintymisalueet ja louhintamäärät

TiO2-muodolla tarkoitetaan tuotantomäärää kerrottuna tuotteen TiO2-prosenttiosuudella. Tässä muodossa laskettuna maailman titaanituotanto oli 5,04 megatonnia vuonna 2003. Tästä käsittelemättömän ilmeniitin osuus oli 2,13 megatonnia.
Etelä-Afrikka oli maailman suurin ilmeniitin tuottaja vuonna 2012. Jos mukaan lasketaan muiden titaanimineraalien tuotanto, Australia oli suurin titaaniraaka-aineiden tuottaja vuonna 2012. Vuoden aikana ilmeniittivaroista, samoin kuin kaikista titaanimineraalien varoista, käytettiin hyväksi alle prosentti. Ilmeniitin osuus titaaniraaka-aineen markkinoista oli noin 92 % (mukaan laskettu ilmeniittijalosteet). Mineraalien varannoiksi arvioitiin yli 2 miljardia tonnia.
Titaanilouhintateollisuus on hyvin keskittynyttä ja kolme suurinta tuotantoyhtiötä tuottaa lähes puolet titaaniraaka-aineesta. Australialainen Iluka Resources Limited oli vuonna 2003 suurin titaaniraaka-aineen tuottaja ja sillä oli 20 % markkinoista, toiseksi suurin oli kanadalainen QIT 14 % osuudellaan ja kolmanneksi suurin eteläafrikkalainen Richards Bay Minerals 13 % osuudellaan. Yhdeksän suurinta yhtiötä tuotti 75 % titaaniraaka-aineesta vuonna 2003.
Ilmeniitti oli pitkään tärkein titaanimineraali, kunnes vuonna 1990 slagin tuotanto ylitti ilmeniitin tuotannon TiO2-yksiköillä mitattuna. Ilmeniitin louhinta on kuitenkin kasvanut nopeasti Kiinassa. Vuonna 2003 ilmeniitin markkinaosuus TiO2-yksiköillä mitattuna oli 42 %, kun slagin osuus oli 33 %.
|  Maa  |  Tuotanto 2012  |  Arvioitu tuotanto 2013  |  Mineraalivarat  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Etelä-Afrikka  |  1100  |  1100  |  63 000  |
|  Kiina  |  960  |  950  |  200 000  |
|  Australia  |  940  |  940  |  160 000  |
|  Kanada **  |  750  |  770  |  31 000  |
|  Vietnam  |  510  |  500  |  1600  |
|  Madagaskar  |  380  |  430  |  40 000  |
|  Ukraina  |  360  |  410  |  5900  |
|  Norja  |  360  |  400  |  37 000  |
|  Mosambik  |  350  |  480  |  14 000  |
|  Intia  |  340  |  340  |  85 000  |
|  Yhdysvallat  |  300 *  |  300 *  |  2000 *  |
|  Brasilia  |  45  |  45  |  43 000  |
|  Sri Lanka  |  32  |  32  |  ***  |
|  Muut maat  |  74  |  90  |  26 000  |
|  Yhteensä (~)  |  6500  |  6790  |  700 000 |
* sisältää myös rutiilin tuotannon ja mineraalivarat
** pääosa tuotannosta rikastetaan slagiksi
*** tietoja ei saatavilla
Ilmeniitin lopputuotteet, niiden prosessointi ja käyttö

Titaani on 17. tuotetuin alkuaine ja titaanidioksidi kolmanneksi tuotetuin epäorgaaninen kemikaali ammoniakin ja fosforihapon jälkeen. Maailman titaanituotannosta vain 2,5 % käytetään metallina ja yli 93 % käytetään titaanidioksidipigmenttinä. Jäljelle jäävä osa louhitusta ilmeniitistä käytetään sulateaineina ja pinnoitteina hitsauksessa, lisäaineena rauta- ja terästeollisuudessa, hiekkapuhalluksessa ja porauksen lisäaineena sekä vähäisessä määrin muina titaanikemikaaleina.
Titaanin käyttöhistoria ei ole kovin pitkä. Titaanipigmenttien teollinen tuotanto on aloitettu 1930-luvun lopulla ja metallin tuotanto vasta 1950-luvun lopulla. Metallin käytön kasvu on ollut nopeaa, 30 vuotta ensimmäisten sovellusten jälkeen 1980-luvun lopulla keskivertolentokoneen painosta saattoi olla jo 30 % titaania.
Ilmeniitin lopputuotteet, niiden prosessointi ja käyttö > Titaanidioksidi

Titaanidioksidi (TiO2) on hyvin inertti, myrkytön valkoinen yhdiste, jonka moolimassa on 79,90. Sen taittokerroin on erittäin korkea (2,6–2,9), minkä takia sitä käytetään maaleissa, papereissa ja muoveissa lisäämään niiden peittokykyä. Titaanidioksidipigmentit ovat parempien ominaisuuksiensa vuoksi syrjäyttäneet lyijypohjaiset pigmentit ja TiO2 onkin ominaisuuksiensa takia tuotetuin epäorgaaninen väriaine. Esimerkiksi maalien painosta on usein yli 20 % titaanipigmenttiä.
Vuonna 1994 valmistetusta titaanipigmentistä käytettiin 59 % pinnoitteina ja maaleina, 20 % muovien lisäaineena, 13 % paperin lisäaineena ja 8 % muuhun käyttöön. Väriaineen lisäksi titaanidioksidia käytetään esimerkiksi katalysaattoreissa voima- ja teollisuuslaitoksilla, UV-suojana aurinkovoiteissa sekä keraamisissa sähköeristeissä.
Puhtaan titaanioksidin valmistusreaktio keksittiin vuonna 1908 ja sen teollinen valmistus alkoi Norjassa vuonna 1916. Titaanidioksidia voidaan valmistaa sulfaatti- tai kloridiprosessilla. Kloridiprosessia käytetään, kun raaka-aineena on rutiilimineraali, ja sulfaattiprosessia, kun raaka-aineena on esimerkiksi ilmeniitti.
Kloridiprosessissa titaanimineraalit muutetaan titaanitetrakloridiksi ja edelleen titaanidioksidiksi tai titaanimetalliksi. Kloridimenetelmä on uudempi kuin sulfaattimenetelmä ja se saastuttaa vähemmän, mutta se vaatii raaka-aineekseen paljon eli yli 70 % titaanidioksidia sisältävän malmin. Tätä tuotantotapaa käyttävien tehtaiden pääraaka-aine ei ole ilmeniitti.
Sulfaattimenetelmässä TiO2 tiivistetään malmista rikkihapon avulla monimutkaisessa prosessissa. Tässä prosessissa ei raaka-aineelta vaadita korkeaa titaanidioksidipitoisuutta, mutta sen jätteet ovat ympäristömyrkkyjä, ellei niitä neutraloida. Yleensä sulfaattiprosessia käyttävien titaanipigmenttitehtaiden käyttämän ilmeniittiraaka-aineen titaanidioksidipitoisuus on 45–60 %.
Ilmeniittiä ja muita matalan TiO2-pitoisuuden raaka-aineita voidaan muokata niin, että niitä voidaan käyttää hyväksi kloridiprosessissa. Tämä voidaan tehdä siksikin, että puhtaampi raaka-aine vähentää sulfaattiprosessissa syntyvien jätteiden määrää.
Ilmeniitin lopputuotteet, niiden prosessointi ja käyttö > Titaanimetalli

Titaani on vaaleanhopea, kevyt ja helposti muokattavissa oleva metallinen alkuaine, joka kestää korroosiota erittäin hyvin. Eniten titaania käytetään lentokoneteollisuudessa, johtuen sen korroosionkestävyydestä sekä hyvästä sitkeys-tiheyssuhteesta. Titaanin käyttö on lisääntynyt myös muualla liikenneteollisuudessa kun autojen ja muiden liikennevälineiden hyötysuhdetta ja polttoainetaloudellisuutta on pyritty kasvattamaan. Titaania käytetään myös kemianteollisuuden laitoksissa, joissa komponenteilta vaaditaan erityisen hyvää korroosionkestoa, esimerkiksi merivedenpuhdistuslaitoksissa. Titaania käytetään myös terässeoksien vahvistamiseen ja lääketieteessä muun muassa tekoniveliin ja -proteeseihin sekä kirurgisiin työvälineisiin.
Titaanimetallin eristämisen keksi Matthew Hunter, joka valmisti 98–99 prosenttista puhdasta titaania vuonna 1910. Puhtaan titaanin eristäminen on vaikeaa, koska titaanin affiniteetti ilman kaasuihin on korkea. Anton Eduard van Arkel kehitti menetelmän puhtaan titaanin valmistamiseksi niin sanotulla kidetankoprosessilla vuonna 1922, mutta se soveltuu vain pienen mittakaavan tuotantoon. Hunterin prosessin syrjäytti William Krollin kehittämä valmistusprosessi, jota käytetään yhä teollisen titaanin valmistamiseen, joskin on olemassa kilpailevia valmistusprosesseja.
Titaanimetallia valmistetaan pelkistämällä titaanitetrakloridia, jota prosessoidaan synteettisestä tai luonnollisesta rutiilista. Sulfaattiprosessissa valmistettu titaanipigmentti on sen sijaan sopimaton metallin valmistamiseen epäpuhtauksien vuoksi. Titaanidioksidin muuntaminen metalliksi ei ole energiatehokas prosessi, koska titaanidioksidin perusmuodostumisentalpia on niin korkea ja koska happi on niin liukoinen titaaniin. Teolliset titaanimetalliprosessit perustuvat titaanihalideihin.
Hunterin prosessi perustuu titaanitetrakloridin pelkistämiseen natriumin avulla kun Krollin prosessissa pelkistämiseen käytetään magnesiumia. Natriumin kanssa pelkistettäessä prosessi on halvempi toteuttaa, mutta lopputuote on puhtaampaa magnesiumpelkistäjän kanssa. Vuonna 1995 magnesiumprosessi hallitsi markkinoita: 98 % maailman raakatitaanista valmistettiin sen avulla.
Raakatitaania tuotetaan maailmassa vain yhdeksässä tehtaassa Kiinassa, Japanissa, Venäjällä, Yhdysvalloissa, Ukrainassa ja Kazakstanissa. Raakatitaani sisältää vielä paljon epäpuhtauksia, joita vähennetään esimerkiksi liuotustekniikoin tai tislaamalla.
Titaanimetallin kierrättämisestä on tullut tärkeä titaaniraaka-aineen lähde. Yhdysvalloissa jätteestä tuotetaan noin 40 % titaaniraaka-aineesta, Euroopassa vain noin 10–30 %.
Ilmeniitin lopputuotteet, niiden prosessointi ja käyttö > Muita ilmeniittituotteita

Ilmeniittiä käytetään hitsauspuikkojen päällysteinä ja hitsauksen lisäaineena. Yleensä päällysteinä käytetään rutiilia tai leukokseenia, mutta kustannussyistä myös ilmeniittiä käytetään. Hitsauskäyttöön sopivassa ilmeniitissä ei saa olla epäpuhtauksina fosforia tai rikkiä. Hitsauspuikkoihin kuluu vuosittain noin 110 000 tonnia titaanimineraaleja puhtaaksi titaanidioksidiksi muutettuna.
Huonolaatuisia titaanimineraaleja käytetään sulattamojen lisäaineina, erityisesti raudan ja teräksen valmistuksessa. Muun muassa Lac Allardin ilmeniittiä käytetään tähän käyttöön Euroopassa, Japanissa, Etelä-Koreassa ja Brasiliassa. Ilmeniittiä käytetään suuren tiheytensä vuoksi myös porauksen lisäaineena erityisesti Pohjanmerellä öljynporauksessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ilmeniitti Wikimedia Commonsissa
Mindat: Ilmenite (englanniksi)
Webmineral: Ilmenite Mineral Data (englanniksi)
Ilmeniitin kiderakenne. Punaiset pallot ovat happiatomeita, siniset titaaniatomeita ja keltaiset rauta-atomeita.
Tummia raskasmineraaliraitoja kvartsihiekassa Chennaissa, Tamil Nadussa Intiassa.
Tellnesin kaivos Norjassa.
Ilmeniitin tuotantoalueita vuonna 2005 maailmankartalla. Vihreällä on merkitty suurimmat tuottajat, keltaisella suuria tuottajia ja punaisella pienempiä tuottajia. Kuva ei sisällä kaikkia ilmeniitintuottajia.
Ilmeniittirikastuslaitoksen slagisiiloja Tyssedalissa, Norjassa.
Kidetankoprosessilla Neuvostoliitossa tuotettu titaanikidetanko. Tangon puhtausprosentti on 99,995 %, se painaa noin 283 g ja on pituudeltaan noin 14 cm.
Raakatitaanisylinteri. Kuvan sylinteri on painoltaan noin 120 g ja se on kooltaan 3 x 4 cm.
Porin titaanidioksiditehdas vuonna 2012.
Hanoi Hannah

| Trịnh Thị Ngọ |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1931 Hanoi
Kuollut: 30. syyskuuta 2016 Hồ Chí Minhin kaupunki
Ammatti:  Radiojuontaja
Muut tiedot
Lempinimet:  Hanoi Hannah Thu Hương
Trịnh Thị Ngọ (1931 – 30. syyskuuta 2016) oli vietnamilainen radiopersoona, joka tuli Vietnamin sodan aikana tunnetuksi lempinimellä Hanoi Hannah amerikkalaissotilaille suunnatuista englanninkielisistä propagandaradiolähetyksistään.
Elämäkerta

Ngọ syntyi Hanoissa vuonna 1931, mutta hänen tarkkaa syntymäpäiväänsä ei tunneta. 1950-luvulla hän opetteli englannin kieltä yksityisten opettajien avulla omien sanojensa mukaan ihastuttuaan amerikkalaisiin Hollywood-elokuviin, kuten Tuulen viemää. Vuonna 1955 hän aloitti työnsä Voice of Vietnam -radioasemalla käyttäen radiouransa alkupuolella nimeä Thu Hương, joka oli hänen mukaansa helpompi lausua.
Erityisen tunnetuksi Ngọ tuli vuonna 1965 aloitetuista amerikkalaisia vastaan suunnatuista radiolähetyksistään Vietnamin sodan aikana. Lempinimensä Hanoi Hannah hän sai amerikkalaisjoukoilta ja nimi annettiin toisen maailmansodan Tokion Ruusun ja Korean sodan Seoul City Suen mukaisesti. Hanoi Hannahin lähetykset olivat tyypillisesti 30 minuuttia pitkiä ja niihin kuului kuluneen kuukauden aikana kuolleiden amerikkalaissotilaiden nimien luettelo. Muita lähetysten aiheita olivat esimerkiksi amerikkalaisten sotatoimien kritisointi, sodan vastaisen liikkeen kehuminen ja amerikkalaisten luokka- ja rotuerojen esilletuonti. Lähetyksiin kuului myös musiikkia ja niissä esitettyjä artisteja olivat esimerkiksi Pete Seeger ja Joan Baez, jotka olivat tulleet tunnetuiksi sodan vastustajina. Lähetysten tarkoitus oli psykologinen sodankäynti amerikkalaisia vastaan, mutta varsinaisia todisteita niiden hyödyllisyydestä ei ole. Usein lähetykset lähinnä suututtivat tai huvittivat kuuntelijoitaan. Jotkut amerikkalaiset sotavangit kuvailivat kovaäänisillä kuulutettuja lähetyksiä hyödyllisiksi niiden toimiessa yhtenä harvoista uutisten lähteistä ulkomaailmasta. Pariisin rauha vuonna 1973 alkoi tehdä Hanoi Hannahin lähetyksistä tarpeettomia ja ne lopetettiin vuoden 1975 jälkeen. Ngọ muutti miehensä kanssa vuonna 1976 Hồ Chí Minhin kaupunkiin, jossa hän työskenteli televisioalalla. Ngọ kuoli Hồ Chí Minhin kaupungissa 30. syyskuuta 2016 ollessaan noin 85-vuotias.
Thomas Matthew Crooks

Tarkka-ampujien ottama kuva Thomas Matthew Crooksista.
Thomas Matthew Crooks (20. syyskuuta 2003  – 13. heinäkuuta 2024 Butler, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen mies, joka yritti salamurhata Yhdysvaltain presidentin Donald Trumpin 13. heinäkuuta 2024. Trump oli tuolloin entinen presidentti ja presidenttiehdokas. Yrityksen epäonnistuttua Crooks kuoli salaisen palvelun tarkka-ampujien luoteihin. Hän oli rekisteröitynyt republikaanien äänestäjäksi, mutta oli vuonna 2021 tehnyt rahalahjoituksen demokraattipuoluetta lähellä olevalle ryhmälle. Hän oli lähtöisin keskiluokkaisesta perheestä. Crooksilla ei tiettävästi ollut aiempaa rikostaustaa.
Off the Wall (kappale)

| ”Off the Wall” Michael Jackson |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Off the Wall
 Äänitetty : 1979
 Julkaistu: 2. helmikuuta 1980
 Tuottaja(t): Michael Jackson, Quincy Jones
 Tyylilaji: disko, tanssipop
 Kesto: 04.05
 Levy-yhtiö: Epic Records
Michael Jacksonin muut singlet
| ”Rock with You” 1979 | ”Off the Wall” 1980 | ”She’s Out of My Life” 1980 |
Off the Wall on yhdysvaltalaisen laulajan Michael Jacksonin kolmas vuoden 1979 albumilta Off the Wall julkaistu single.
Kappaleet

Brittiversio:
”Off the Wall” (remix) – 3:59
”Workin’ Day and Night” – 5:04
Yhdysvaltalaisversio:
”Off the Wall” (7" remix) – 3:47
”Get on the Floor” – 4:37
Viralliset versiot
Albumiversio – 4:05
7" remix – 3:47
Remix – 4:01
Junior Vasquez mix – 5:13
Lastentarhan kyttä

| Lastentarhan kyttä> Kindergarten Cop |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ivan Reitman
Käsikirjoittaja:   Murray Salem  Herschel Weingrod  Timothy Harris 
Tarina:  Murray Salem
Tuottaja:   Ivan Reitman  Brian Grazer 
Säveltäjä:  Randy Edelman
Kuvaaja:  Michael Chapman
Leikkaaja:   Wendy Greene Bricmont  Sheldon Kahn 
Tuotantosuunnittelija:  Bruno Rubeo
Pääosat:   Arnold Schwarzenegger  Penelope Ann Miller  Pamela Reed  Linda Hunt  Richard Tyson  Carroll Baker 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Imagine Entertainment
Levittäjä:  Universal Pictures
Ensi-ilta:   21. joulukuuta 1990  8. helmikuuta 1991
Kesto:  111 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  15 000 000 $
Tuotto:  202 000 000 $
Seuraaja:  Kindergarten Cop 2
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lastentarhan kyttä (engl. Kindergarten Cop) on Ivan Reitmanin ohjaama elokuva vuodelta 1990.