stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Joseph Paul-Boncour

| Joseph Paul-Boncour |
| --- | --- |

Ranskan pääministeri
 18. joulukuuta 1932–31. tammikuuta 1933  
Presidentti:  Albert Lebrun
Edeltäjä:  Édouard Herriot
Seuraaja:  Édouard Daladier
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. elokuuta 1873 Saint-Aignan, Ranska
Kuollut: 28. maaliskuuta 1972 (98 vuotta) Pariisi, Ranska
Tiedot
Puolue:  PRS
Joseph Paul-Boncour (4. elokuuta 1873 Saint-Aignan – 28. maaliskuuta 1972 Pariisi) oli ranskalainen vasemmistopoliitikko. Hän oli lyhyesti Ranskan pääministerinä vuodenvaihteessa 1932–1933 ja osallistui vuonna 1945 Ranskan edustajana Yhdistyneiden kansakuntien (YK) perustamiseen.
Paul-Boncour suoritti lakitieteen tutkinnon Pariisin yliopistossa ja toimi aluksi asianajajana. Nuoruudessaan hän osoitti kiinnostusta ammattiliittojen toimintaan ja auttoi lakiosaston perustamisessa työneuvostoille (Bourses du Travail). Vuosina 1899–1902 hän oli pääministeri Pierre Waldeck-Rousseaun henkilökohtaisena sihteerinä. Paul-Boncour valittiin vuonna 1909 parlamentin edustajainkamariin ja hän toimi lyhyesti työministerinä vuonna 1911. Hän edusti tasavaltalaissosialistista puoluetta (Parti Républicain-Socialiste) vuoteen 1914, jolloin putosi parlamentista. Vuosina 1919–1931 hän oli edustajainkamarissa uuden Sosialistisen puolueen (Parti Socialiste Français) edustajana. Vuonna 1931 Paul-Boncour valittiin senaattiin. Hän erosi sosialistipuolueesta ja hänen johdollaan joukko pienempiä maltillisia vasemmistoryhmiä perusti uuden Union Socialiste Républicaine -nimisen puolueen. Paul-Boncour oli Ranskan sotaministerinä 1932, pääministerinä joulukuusta 1932 tammikuuhun 1933 sekä ulkoministerinä joulukuusta 1932 tammikuuhun 1934, tammikuusta kesäkuuhun 1936 ja hetkellisesti maaliskuussa 1938. Hän oli samanaikaisesti myös Ranskan pysyvänä edustajana Kansainliitossa 1932–1936.
Paul-Boncour vastusti kesällä 1940 poikkeusvaltuuksien myöntämistä marsalkka Philippe Pétainille ja kannatti sodan jatkamista Saksaa vastaan Algerista käsin. Hän kuului vuonna 1944 vastarintaliikkeen asettamaan neuvoa-antavaan edustajakokoukseen (Assemblée consultative). Paul-Boncour osallistui Ranskan edustajana San Franciscon konferenssiin ja allekirjoitti Yhdistyneiden kansakuntien peruskirjan. Hän oli vielä parlamentin ylähuoneen eli tasavallan neuvoston jäsenenä 1946–1948. Paul-Boncour kuoli 98-vuotiaana vuonna 1972.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joseph Paul-Boncour Wikimedia Commonsissa
Jt

Jt tarkoittaa seuraavia:
Jakobstads Tidning (JT) oli vuosina 1898-2008 ilmestynyt Pietarsaarelainen suomenruotsalainen sanomalehti, joka yhdistyi kokkolalaisen Österbottningen -sanomalehden kanssa 23. toukokuuta 2008 uudeksi Österbottens Tidning (ÖT) -sanomalehdeksi
Lion Air, IATA-koodi JT, lentoyhtiö.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Jt”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jari Vuorinen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 1. elokuuta 1976 (ikä 48)
Syntymäpaikka: Pori, Suomi
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 186 cm
Junioriseurat
1986–1991: PPT
1992–1996: Jazz
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1997–1998 | EuPa | 32 | (2) |
| 1999–2000 | MuSa | 33 | (0) |
| 2000 | → EuPa (laina) | 2 | (0) |
| 2001 | KaIK | 22 | (2) |
| 2002–2004 | Jazz | 50 | (0) |
| 2002 | → MuSa (laina) | 3 | (0) |
| 2005 | KaIK | 21 | (0) |
| 2006–2009 | PoPa | 54 | (1) |
| 2010 | MuSa | 24 | (2) |
| 2011 | Jazz | 26 | (2) |
| Yhteensä | Yhteensä | 267 | (9) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jari Vuorinen (s. 1. elokuuta 1976 Pori) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja.
Vuorinen pelasi Veikkausliigaa Jazzissa kaudella 2002 13, kaudella 2003 17 ja kaudella 2004 20 ottelua. Ensiesiintymisensä pääsarjatasolla hän teki 2. elokuuta 2002 vierasottelussa MyPa:a vastaan. Maaleja hän ei liigassa tehnyt.
Juhani Myyryläinen

Juhani Myyryläinen (s. 17. marraskuuta 1992 Kitee) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Imatran Pallo-Veikkoja. Myyryläinen oli edustanut koko vuonna 2008 alkaneen Superpesis-uransa ajan kasvattajaseuraansa Kiteen Palloa, kunnes siirtyi nousijajoukkue Imatraan kaudelle 2017. Myyryläisen ulkopelipaikka on ykkösvahti. Myyryläinen on pelannut Superpesiksen runkosarjassa 127 ottelua, joissa hän on lyönyt kunnarin ja 12 juoksua ja tuonut 25 juoksua sekä kerännyt 138 kärkilyöntiämilloin?. Pudotuspeleissä Myyryläinen on pelannut 13 ottelua, joissa hän on lyönyt ja tuonut yhden juoksun sekä kerännyt 14 kärkilyöntiämilloin?.
Juhani Mäki-Maunus

Juhani Matti Mäki-Maunus (s. 5. kesäkuuta 1949 Kuortane) on suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji on kolmiloikka. Hän edustaa Kuortaneen Kuntoa.
Mäki-Maunus voitti kolmiloikan Suomen mestaruuden Hyvinkäällä 1973 tuloksella 16,09 m. Lisäksi hän saavutti SM-pronssia Joensuussa 1972 loikittuaan 15,77 ja Seinäjoella 1975 tuloksella 15,54. Sisäratojen SM-kisoissa hän sai pronssia Turussa 1973 loikittuaan 15,29. Pituushypyssä hän sijoittui Kalevan kisoissa parhaimmillaan kahdeksanneksi Turussa 1976.
Mäki-Maunus edusti Suomea kahdessa nuorten ja yhdeksässä aikuisten maaottelussa. Hän hyppäsi kolmiloikkaennätyksensä 16,12 m Kuopiossa kesäkuussa 1974 ja pituusennätyksensä 753 cm Teuvalla saman vuoden heinäkuussa.
Mäki-Maunus kilpailee edelleen veteraanisarjassa SM-tasolla.
Johanna Hofer

Hofer ja Fritz Kortner vuonna 1921.
Johanna Hofer (30. heinäkuuta 1896 Berliini – 30. kesäkuuta 1988 München) oli saksalainen näyttelijä. Hänet muistetaan muun muassa roolista Andrzej Żuławskin elokuvassa Possession (1981).
Hofer oli naimisissa näyttelijä Fritz Kortnerin kanssa.
Hofer oli aktiivinen myös teatterissa. Hän pakeni kotimaastaan 1930-luvun alussa ja asui vuosia Yhdysvalloissa. Vuonna 1948 hän kuitenkin palasi Berliiniin, josta hän lopulta muutti Müncheniin.
Aiheesta muualla

Johanna Hofer Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Juha Kostiainen

Juha Mikael Kostiainen (s. 28. helmikuuta 1965 Tampere) on tamperelainen hallintotieteiden tohtori ja diplomi-insinööri.
Kostiainen työskenteli Sitrassa vuosina 2009-2012 Julkishallinnon johtamisohjelman johtajana.
Koulutukseltaan Kostiainen on hallintotieteiden tohtori ja diplomi-insinööri. Hänellä on useita julkaisuja ja aluetieteiden dosentuuri Tampereen yliopistossa.
Kostiainen on toiminut Tampereen kaupungin elinkeinojohtajana vuosina 1997-2001 ja YIT Oyj:n viestintä- ja kehitysjohtajana. Hänet nimitettiin YIT:n johtoryhmään vuonna 2016.
Kostiainen oli kokoomuksen puoluevaltuuston jäsen vuosina 2004-2008. Vuosina 2004-2006 hän toimi Kokoomuksen Tampereen aluejärjestön puheenjohtajana. Nykyisin Kostiainen asuu Helsingissä.
Johanna Holmström

Johanna Holmström.
Johanna Holmström (s. 1981 Sipoo) on suomenruotsalainen kirjailija.
Holmströmin ensimmäinen teos, novellikokoelma Inlåst och andra noveller, ilmestyi vuonna 2003. ”Inlåst”-novelli oli Sveriges Radion novellipalkintoehdokkaana vuonna 2004. Novellikokoelma Camera Obscura (2009) sai ilmestymisvuonnaan Svenska Ylen kirjallisuuspalkinnon ja ruotsalaisen Svenska Dagbladetin kirjallisuuspalkinnon. Vuonna 2023 hänelle myönnettiin Karin Boyen kirjallisuuspalkinto.
Holmström on opiskellut yleistä kirjallisuustiedettä Helsingin yliopistossa.
Teokset

Inlåst och andra noveller (2003)
Tvåsamhet (2004)
Ur din längtan (2007)
Camera Obscura: Novelleja.  ((Camera Osbcura: noveller, 2009.) Suomentanut Asko Sahlberg)  Helsinki:  Teos, 2011.  ISBN 978-951-851-428-5.
Itämaa.  ((Asfaltsänglar, 2013.) Suomentanut Tuula Kojo)  Helsinki:  Otava, 2013.  ISBN 978-951-1-26841-3.
Sulje silmäs pienoinen.  ((Hush Baby, 2015.) Suomentanut Tuula Kojo)  Helsinki:  Otava, 2015.  ISBN 978-951-1-28502-1.
Selkounien käsikirja.  ((Handbok i klardrömmar.) Suomentanut Maija Kauhanen)  Helsinki:  Otava, 2022.  ISBN 978-951-1-42009-5.
Johan Tast

Otto Johan Tast (13. helmikuuta 1936 Loviisa – 14. tammikuuta 2012 Tampere) oli suomalainen biologian ja maantiedon opettaja, filosofian tohtori, oppikirjantekijä ja Tampereen kaupunginvaltuutettu.
Elämä

Tast vietti lapsuutensa Hämeenlinnassa. Valmistuttuaan ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta hän opiskeli biologiaa Helsingin yliopistossa.
Jo opiskeluaikanaan Tast tutki Kilpisjärvellä professori Olavi Kalelan johdolla lapinmyyrää, josta tuli myös hänen opinnäytetöidensä aihe. Tast tutki myös tunturisopulia ja muita pikkunisäkkäitä. Häntä kutsuttiinkin pohjoisessa “Hiiri-Jussaksi”. Linnut olivat Tastille tutkimuskohde ja harrastus. Hän tutki mm. hemppoa, naakkaa ja kesykyyhkyä.
Tast toimi biologian ja maantiedon opettajana Tampereella Sammon yhteislyseossa 39 vuotta. Hän toimi myös koulun vararehtorina ja biologian ja maantiedon opettajien lääninkouluttajana.
Tastin yhdessä kollegojensa kanssa laatimat lukion biologian oppikirjat ovat olleet käytössä 1970-luvulta 2000-luvulle asti.
Tast toimi 1970-luvulla Tampereen Luonnon Ystävien ja Tampereen Lintutieteellisen Yhdistyksen puheenjohtajana. Hän oli Tampereella Kokoomuksen kaupunginvaltuutettuna (1989–2000) ja ympäristölautakunnan jäsenenä ja varapuheenjohtajana sekä Tampereen seurakuntien yhteisen kirkkovaltuuston jäsenenä ja ympäristötoimikunnan puheenjohtajana. Pirkanmaan ammattikorkeakoulun hallituksen puheenjohtajana hän toimi 2001–2005.
Tast oli vakaumuksellinen kristitty, joka kuului lapsuudestaan asti esikoislestadiolaiseen herätysliikkeeseen. Tässä liikkeessä hän toimi yli 40 vuoden ajan ruotsin, norjan ja englannin kielen tulkkina. Tast toimi myös Esikoislestadiolaiset ry:n hallituksessa.
Yksityiselämä

Kansanedustaja Akseli Kanerva oli Johan Tastin äidin isä.
Julkaisuja

Matti Leinonen, Teuvo Nyberg, Johan Tast, Heikki Tyrväinen ja Simo Veistola: Koulun biologia Lukio 1–5. Otava. Useita painoksia 2000-luvulla.
Johan Tast: The Root vole (Microtus oeconomus) Pallas as an inhabitant of seasonally flooded land. – Väitöskirja, Helsingin yliopisto 1966.
Johan Tast, Heikki Tyrväinen, Rauno Mattila ja Teuvo Nyberg: Koulun Biologia Lukio 1–3. Otava. Useita painoksia 1970-luvulta 1990-luvulle.
Aiheesta muualla

Yle Elävä arkisto: Koululaisten kasviurakka, Johan Tastin haastattelu, 5 min 06 s, video vuodelta 1966
John McEwen

John McEwen (29. maaliskuuta 1900 – 20. marraskuuta 1980) oli australialainen poliitikko, joka toimi Australian 18. pääministerinä lyhyen aikaa vuosina 1967–1968 Harold Holtin katoamisen jälkeen. Hän oli Country Partyn, nykyisen Australian kansallispuolueen edeltäjän, johtaja vuosina 1958–1971.
McEwen valittiin Australian edustajainhuoneeseen vuoden 1934 liittovaltion vaaleissa. Joseph Lyons nosti hänet ensimmäisen kerran hallitukseen vuonna 1937. Hän toimi parlamentissa yhteensä 36 vuotta ja vietti ennätykselliset 25 vuotta hallituksen ministerinä.
Käännös suomeksi
Juha Kosonen

Juha Kullervo Kosonen (s. 31. tammikuuta 1956 Jyväskylä)[lähde? ] on suomalainen toimittaja. Kosonen on suorittanut Tampereen yliopiston toimittajatutkinnon ja on oppiarvoltaan sosionomi. Hän on työskennellyt sanomalehti Lallin toimitusihteerinä ja uutispäällikkönä, toimittajana kotiseutulehti Pirkkalaisessa, sanomalehti Länsi-Savossa ja kaupunkilehti Uutisviikossa[lähde? ] sekä päätoimittajana paikallislehti Akaan Seudussa. Kosonen jäi eläkkeelle 2020.
Kosonen on naimisissa filosofian kandidaatti, ylitarkastaja Anneli Vainosen kanssa. Pariskunnalla on kaksi tytärtä Anni ja Aino.
John Howard Northrop

| John Howard Northrop |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. heinäkuuta 1891 Yonkers, Yhdysvallat
Kuollut: 27. toukokuuta 1987 (95 vuotta) Wickenburg, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvaltalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Columbian yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Jacques Loeb
Instituutti:  Kalifornian yliopisto (Berkeley) Columbian yliopisto Rockefeller-yliopisto
Tutkimusalue:  Biokemia
Tunnetut työt:  Entsyymitutkimus
Palkinnot:   Nobelin kemianpalkinto (1946)
John Howard Northrop (5. heinäkuuta 1891 Yonkers − 27. toukokuuta 1987 Wickenburg) oli yhdysvaltalainen biokemisti. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1946 tiettyjen entsyymien puhdistamisesta ja kiteyttämisestä. Northrop jakoi palkinnon James B. Sumnerin ja Wendell Meredith Stanleyn kanssa
Northrop opiskeli Columbian yliopistossa ja sai filosofian tohtorin arvon vuonna 1915. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän tutki etanolin, ja asetonin tuottamista käymisen avulla. Tämä johti Northropin entsyymien tutkimiseen.
Vuonna 1929 hän eristi ja kiteytti pepsiinin ja selvitti sen olevan proteiinin. Vuonna 1938 hän eristi ja kiteytti ensimmäisen tunnetun bakteriofagin ja selvitti, että se koostuu nukleoproteiinista. Lisäksi Northrop eristi ja kiteytti pepsinogeenin, trypsiinin, kymotrypsiinin ja karboksipeptidaasin. Vuodesta 1916 Norhtrop toimi Rockefeller-yliopiston palveluksessa vuoteen 1961 saakka, jolloin hän jäi eläkkeelle.
Aiheesta muualla

Northropin elämäkerta Nobel-säätiön sivuilla
Ju

Ju tarkoittaa seuraavia:
Jat Airways, IATA-koodi JU, lentoyhtiö
Mongolia, siviililentokoneiden kansallisuustunnus JU, valtio tai muu maantieteellinen alue.
Henkilöt

Ju on seuraavien henkilöiden nimi:
Huang Ju (1938–2007), Kiinan varapääministeri, Kiinan kommunistisen puolueen politbyron jäsen
Li Ju (s. 1976), kiinalainen pöytätennispelaaja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ju”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Gunnerakasvit

| Gunnerakasvit |
| --- | --- |
 Jättigunnera (Gunnera manicata) on nimensä veroinen.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Lahko::  Gunnerales
Heimo::  Gunnerakasvit Gunneraceae  Meisn., nom. cons.
Suvut
 gunnerat (Gunnera L.) 
Katso myös
   Gunnerakasvit Wikispeciesissä   Gunnerakasvit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Gunnerakasvit (Gunneraceae) on toinen koppisiemenisten Gunnerales-lahkoon kuuluvista kasviheimoista. Siinä on vain gunneroiden (Gunnera) suku.
Tuntomerkit

Gunnerakasvit ovat tavallisesti monivuotisia, harvoin yksivuotisia, ja juurakollisia tai rönsyllisiä ruohoja, joskus hyvinkin kookkaita. Niiden varsissa ja juurissa on läheinen yhteys ilmakehän vapaata typpeä sitoviin Nostoc-syanobakteereihin. Suomumaiset alalehdet yleisiä juurakossa ja rönsyissä, joissa ne ovat vastakkaisia. Lehdet ovat kierteisesti ja niissä on korvakemaisia rauhasia. Lapa on hammaslaitainen ja kourasuoninen; suonet ovat voimakkaasti esillä alapinnalla. Kukinto on tavallisesti haarainen ja terttumainen, ja siinä on runsaasti pieniä ja huomaamattomia kukkia. Joskus kasvi on sekasopuinen. Kukassa on kaksi tai harvemmin kolme kehälehteä, yksineuvoisessa hedekukassa niitä saattaa olla neljä tai ne voivat puuttua kokonaan. Heteitä on yksi tai kaksi, ja hedekukassa on emiön jäänne. Emikukissa on vastaavasti joutoheteitä ja kahden yhteen kasvaneen emilehden muodostama kehänalainen sikiäin, jonka yhdessä tai harvemmin kahdessa lokerossa on kaksi tai harvemmin enintään neljä kärki-istukasta riippuvaa siemenaihetta. Hedelmä on luumarjamainen, joskus pähkinä.
Levinneisyys

Gunnerakasvit ovat kotoisin eteläistä Tyyntämerta ympäröiviltä alueilta, Itä- ja Etelä-Afrikasta ja Madagaskarilta.
Luokittelu

Gunnerakasvien ainoa suku sisältää 40–50 lajia. Aikaisemmin niitä on pidetty Saxifragales-lahkon (mm. rikkokasvit) sukulaisina tai siihen kuuluvina.
Gunneralajeja:
Gunnera aequatoriensis L.E.Mora
Gunnera albocarpa (Kirk) Cockayne
Gunnera annae Schindl.
Gunnera antioquensis L.E.Mora
Gunnera apiculata Schindl.
Gunnera arenaria Cheeseman ex Kirk
Gunnera atropurpurea L.E.Mora
Gunnera berteroi Phil.
Gunnera bogotana L.E.Mora
Gunnera bolivari J.F.Macbr.
Gunnera boliviana Morong. ex Rusby
Gunnera bracteata Steud. ex Benn.
Gunnera brephogea Linden & André
Gunnera caucana L.E.Mora
Gunnera colombiana L.E.Mora
Gunnera commutata Blume
Gunnera cordifolia (Hook.f.) Hook.f.
Gunnera cuatrecasasii L.E.Mora
Gunnera densiflora Hook.f.
Gunnera dentata Kirk
Gunnera diazii L.E.Mora
Gunnera ecuadoriana Gilli
Gunnera flavida Colenso
Gunnera garciae-barrigae L.E.Mora
Gunnera hamiltonii Kirk ex W.S.Ham.
Gunnera hernandezii L.E.Mora
Gunnera herteri Osten
Gunnera insignis (Oerst.) Oerst.
Gunnera × katherine-wilsoniae L.D.Gómez
Gunnera kauaiensis Rock
Gunnera lobata Hook.f.
Gunnera lozanoi L.E.Mora
Gunnera macrophylla Blume
Gunnera magellanica Lam. – rönsygunnera
Gunnera magnifica H.St.John
Gunnera manicata Linden ex Delchev. – jättigunnera
Gunnera margaretae Schindl.
Gunnera masafuerae Skottsb.
Gunnera mexicana Brandegee
Gunnera mixta Kirk
Gunnera monoica Raoul
Gunnera morae Wanntorp & Klack.
Gunnera peltata Phil.
Gunnera perpensa L. – afrikangunnera
Gunnera peruviana J.F.Macbr.
Gunnera petaloidea Gaudich.
Gunnera pilosa Kunth
Gunnera pittieriana V.M.Badillo & Steyerm.
Gunnera prorepens Hook.f.
Gunnera quitoensis L.E.Mora
Gunnera reichei Schindl.
Gunnera reniformis Ridl.
Gunnera rheifolia Schindl.
Gunnera saint-johnii (L.E.Mora) L.E.Mora
Gunnera sanctae-marthae L.E.Mora
Gunnera schindleri L.E.Mora
Gunnera schultesii L.E.Mora
Gunnera silvioana L.E.Mora
Gunnera steyermarkii L.E.Mora
Gunnera strigosa (Kirk) Colenso
Gunnera tacueyana L.E.Mora
Gunnera tajumbina L.E.Mora
Gunnera talamancana H.Weber & L.E.Mora
Gunnera tamanensis L.E.Mora
Gunnera tayrona L.E.Mora
Gunnera tinctoria (Molina) Mirb. – värigunnera
Gunnera venezolana L.E.Mora
Gunnera vestita Schindl.
Kuvia

Gunnera insignis -lajin hedelmiä.
Rönsygunneran (Gunnera magellanica) hedelmiä.
Gunnera mexicana
Afrikangunnera (Gunnera perpensa) on eteläafrikkalainen kosteikkokasvi.
Gunnera petaloidea -lajin kukinto; laji on kotoperäinen Havaijilla.
Gunnera prorepens
Värigunneran (Gunnera tinctoria) kukinto.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Gunnerakasvit – Gunneraceae
Janne Muurinen

Janne Muurinen (s. 8. syyskuuta 1967 Espoo) on suomalainen upseeri ja huippu-uransa päättänyt koripalloerotuomari.
Sotilasura

Muurinen toimi vuodesta 2008 vuoteen 2010 Suomen tasavallan presidentin 1. adjutanttina. Tätä ennen hän toimi vuosina 2006–2007 2. adjutanttina ja vuosina 2003–2006 3. adjutanttina. Muurinen on sotilasarvoltaan kommodori. Hän siirtyi kesäkuussa 2010 Suomenlahden Meripuolustusalueen 5. Miinalaivueen komentajaksi vuoteen 2013 saakka. Vuosina 2013-2015 hän työskenteli Merivoimien esikunnassa, vuosina 2015-2016 Pääesikunnassa ja vuodesta 2016 Rannikkolaivaston esikuntapäällikkönä. Pääesikunnan kanslianpäällikkönä kommodori Muurinen aloitti 2018. Vuosina 2019-2020 kommodori Muurinen toimi Merivoimien suunnittelupäällikkönä Merivoimien esikunnassa. Merivoimien apulaisesikuntapäällikkönä, eli Merivoimien operaatiopäällikkönä Muurinen aloitti marraskuussa 2020. Kommodori Muurinen jäi reserviin 1.3.2022, jolloin hän aloitti Patrian palveluksessa tehtävänimikkeenään Vice President, Sea Domain.
Ura koripallotuomarina

Päätyönsä ohella Muurinen toimi Korisliigassa erotuomarina. Hänet valittiin Korisliigan vuoden erotuomariksi kolmesti kausina 2000–01, 2006–07 ja 2007–08.
Muurinen aloitti koripallotuomarinuransa Suomen miesten pääsarjassa 20-vuotiaana vuonna 1987. Hän toimi tuomarina lopulta 29 vuotta, kevääseen 2016 asti, jolloin hän tuomitsi 48-vuotiaana Korisliigan mestaruuden ratkaisseen loppuottelun. 796 miesten pääsarjaottelua tuominnut Muurinen päätti lopullisesti lopettaa uransa hieman kauden päättymisen jälkeen. Koripalloon Muurinen tutustui isänsä ohjaamana ja tämän pelaamista katsellen, ja hän pelasi lajia kavereineen. A-poikaikäisenä hän siirtyi kokonaan tuomaritehtäviin. Esikuvinaan tuomareista hän piti Martti Huhtamäkeä ja Timo Haukilahtea. Samaan aikaan Muurisen kanssa tuomarinurallaan kehittyi Carl Jungebrand. Muurinen tuomitsi urallaan muun muassa NBA:n tähdistöjoukkueen vierailun 1990-luvun alussa ja Dennis Rodmanin Korisliiga-vierailun vuonna 2005. Tultuaan valituksi presidentin 1. adjutantiksi Muurinen pohti tuomarinuransa päättämistä, mutta presidentti Tarja Halonen kannusti häntä jatkamaan.
Kommodori Janne Muurinen
John Granberg

John Jakob Granberg (7. toukokuuta 1881 Tampere – 4. maaliskuuta 1941 Tampere) oli suomalainen insinööri ja opettaja.
John Granbergin vanhemmat olivat työmies Jakob Granberg ja Mathilda Liljelund. Granberg pääsi ylioppilaaksi Tampereen reaalilyseosta 1902 ja valmistus koneenrakennusinsinööriksi Polyteknillisestä opistosta 1907. Hän oli helsinkiläisen insinööritoimisto Motorin teknillisenä johtajana 1908–1909 ja sen jälkeen hän oli työssä Victor Forseliuksen koneliikkeessä Turussa. Vuonna 1922 Granbergista tuli Maamiesten Kauppa Oy:n koneosaston johtaja ja vuonna 1926 Pohjoismaiden Autotuonti oy:n johtaja. Granberg perusti vuonna 1928 Eero Rönnin kanssa autotarvikkeita ja varaosia maahantuoneen Suomen Autovaruste Oy:n ja oli yrityksen toimitusjohtajana vuoteen 1930 saakka.
Vuodesta 1932 alkaen Granberg oli Turun teollisuuskoulussa lehtorina ja koulun rehtorina. Granberg opetti koneenrakennusta myös Turun merenkulkuoppilaitoksissa ja toimi Turun alueen höyrykattiloiden apulaistarkastajana. Vuonna 1937 hänet nimitettiin koneenrakennuksen lehtoriksi Tampereen teknilliseen oppilaitokseen.
Vuonna 1932 Granberg sai valmiiksi seitsemän vuotta kestäneen kehitystyön jälkeen talvikulkuneuvon, joka oli tarkoitettu erityisesti kelirikkoajan liikenteeseen saaristossa. Tuhat kiloa painanut kulkuneuvo saattoi kuljettaa 10 henkilöä ja sen pituus oli 3,5 metriä, leveys 2,1 metriä ja korkeus 1,7 metriä. Olosuhteista riippuen suurin nopeus oli 20-30 kilometriä tunnissa. Korin alaosa ovien alareunaan saakka oli vedenpitävä, joten kulkuneuvo saattoi liikkua myös vedessäkin. Kulkuneuvo liikkui kumisten telaketjujen avulla, joihin lumi ei tarttunut.
John Granberg oli naimisissa Hilja Aurora Alanderin (1883–1937) kanssa.
Julkaisuja

Polttomoottorioppi 1, Polttomoottoriopin perusteet ja mäntäpolttomoottorien päätyypit. Väinö V. Airaksen aikaisemman oppikirjan täysin uusittu laitos, J. J. Granbergin esitöiden jälkeen laatinut Y. J. Cl. Collan. Otava 1948
Toimitustöitä

Englantilais-suomalais-ruotsalainen autosanasto – English-Finnish-Swedish automotive dictionary. WSOY 1928
Juhani Mustonen

Juhani Mustonen kirjailijauransa alussa.
Väinö Veikko Juhani Mustonen (1. marraskuuta 1930 Suojärvi – 22. helmikuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen vahtimestari ja kirjailija.
Mustonen pääsi ylioppilaaksi Porin lyseosta vuonna 1949 ja opiskeli Helsingin yliopistossa. Hän toimi kielentarkistajana WSOY:ssä 1967–1971 ja vahtimestarina Taideteollisessa korkeakoulussa 1972–1984.
Mustosen vanhemmat olivat diplomi-insinööri Kaarle Väinö Valdemar Mustonen ja Lyyli (o.s. Jaatinen). Mustonen on haudattu Sahalahden hautausmaalle Kangasalle isovanhempiensa perhehautaan.
Mustonen kirjoitti viisi romaania Miehet (1960), Kunnian kukko (1962), Vihollinen kaupungissa (1964), Oudot onnen lahjat (1966) ja Tulipunaruusut (1970) sekä neljä omakustannerunokokoelmaa Vapaus (1976), Ihmisyys (1978), Veljeys (1979) ja Avoimien ovien ilta (1983). Hän kirjoitti myös sukututkimuksen Kiukoonniemen tilan ja suvun vaiheita vuodesta 1621 (julk. 2004).
Kriitikko Mauritz Nylund on kirjoittanut Mustosesta artikkelin Muuan Mustonen vain Kulttuurivihkot-aikakauslehteen.
Teoksia

Miehet, romaani.  Otava 1960
Kunnian kukko, romaani.  Karisto 1962
Vihollinen kaupungissa, romaani.  Karisto 1964
Oudot onnen lahjat, romaani.  Karisto 1966
Tulipunaruusut.  Karisto 1970
Vapaus.  Omakustanne, Helsinki 1976
Ihmisyys.   Omakustanne, Helsinki 1978
Veljeys.   Omakustanne, Helsinki 1979
Avoimien ovien ilta.  Omakustanne, Helsinki 1983
Kiukoonniemen tilan ja suvun vaiheita vuodesta 1621, kirjoittanut Juhani Mustonen.  Saarijärvi 2004