stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pietari Brahen patsaat
Turun ja Raahen patsaat > Johannes Takasen luonnokset

Kuvanveistäjä Johannes Takanen, asui ja työskenteli Roomassa kärsien rahanpuutteesta. Hän tiedusteli kotimaasta vuoden 1883 tammikuussa, miksi ei ollut saanut Suomen Taideyhdistyksen hänelle myöntämää Hovingin stipendiä. Eliel Aspelin kertoo, että rahat oli nostanut eräs Takasen ystävä, joka lupasi toimittaa ne taiteilijalle. Hän piti Takasta huolimattomana raha-asioissa. Ystävä päätti erään toisen Takasen tuttavan kanssa olla lähettämättä rahoja, ja he tilasivat sen sijaan taiteilijalta pari luonnosta, joita vastaan rahat maksettaisiin. Takaselta tilattiin Pietari Brahen patsaan luonnos.
Kun Turussa kerättiin rahaa muistopatsasta varten, tilaaja arveli Takaselle olevan hyödyllistä valmistautua kilpailuun ajoissa. Etumaksuksi lähetettiin 500 markkaa ja luvattiin saman verran lisää kun luonnos oli valmis. Lisäksi Takaselle luvattiin vielä toisesta luonnoksesta 1 000 markkaa. Takanen teki luonnoksen, mutta epäili sen kelvollisuutta, eikä lähettänyt sitä Suomeen. Seuraavan vuoden alussa patsastoimikunta tilasi Pietari Brahen patsaan suoraan Walter Runebergilta ilman kilpailua. Silloin tilaaja ilmoitti Takaselle, että ei haluakaan luonnosta. Samalla hän lähetti loput stipendistä Takaselle.
Takanen oli tehnyt Pietari Brahen patsasta varten kaikkiaan seitsemän luonnosta tai alkukuvaa, joksi hän itse niitä nimitti. Aspelinin mukaan Takanen ei koskaan saanut selvitystä asiasta, vaan luuli postin hukanneen osan hänen apurahoistaan.
Yksi Takasen luonnoksista on Ateneumin kokoelmassa nimellä Pietari Brahe ja historian henki.
Turun ja Raahen patsaat > Valmistelu Turussa

Pietari Brahen muistomerkin pystyttämistä Turkuun oli ehdottanut Fredrik Cygnaeus jo vuonna 1863. Rahainkeruun aloitti yleisen kokouksen asettama toimikunta Turussa vuonna 1877. Asia tuli uudestaan esille 1880, kun oli kulunut kaksisataa vuotta Brahen kuolemasta. Silloin vietettiin muistojuhlia ympäri Suomea, joissa kerättiin rahaa muistomerkkiä varten. Keräyslistoja uusia raha-avustuksia varten lähetettiin eri puolille maata.
Walter Runeberg jätti tarjouksen Pietari Brahen patsaasta hyväksyttäväksi tammikuussa 1884. Hän vietti talven 1884–85 Kööpenhaminassa ystävänsä kuvanveistäjä Herman Wilhelm Bissenin ateljeessa, jossa muovaili Brahe-hahmon. Hän lähetti valokuvan mallista Turkuun. Patsaskomiteaan kuuluivat Gunnar Berndtson, Albert Edelfelt, Carl Gustav Estlander ja Carl Eneas Sjöstrand. Se antoi työstä lausunnon, joka ei ollut kaikissa suhteissa positiivinen. Arveltiin muun muassa, että oli vaikea arvostella luonnosta, koska sitä ei oltu tehty kipsiin. Komitean huomautukset eivät kuitenkaan vaikuttaneet Runebergiin, joka oli sitä mieltä, että hänellä oli oikeus omaan tulkintaan Pietari Brahesta.
Kesällä 1885 sovittiin, että patsaasta maksettaisiin 40 000 markkaa. Malli toimitettiin Kööpenhaminasta Pariisiin, jossa se valettiin.
Patsaan veistosjalusta Turussa osoittautui liian suureksi. Ensimmäinen veistos myytiin Raaheen ja Runeberg teki vielä samana vuonna uuden patsaan Turkuun. Kaupan ehtona oli, että Turun veistos paljastettaisiin ensin.
Turun ja Raahen patsaat > Paljastus

Patsas paljastettiin Turussa 29.5.1888 yli 10 000 katsojan läsnä ollessa. Paljastustilaisuuden jälkeen kaupunginhuoneella pidettiin 220 hengen päivälliset. Ehtoopuolella kaupunki toimeenpani kansanhuvit Kupittaan puistossa. Lukuisa joukko kaupunkilaisia ja vieraita osallistui myös kaupungin järjestämään huviristeilyyn saaristossa.
Teos sijaitsee Brahenaukiolla, Brahenpuistossa Turun tuomiokirkon kupeessa. Pietari Brahe oli Turun Akatemian ensimmäinen kansleri. Kenraalikuvernööri katsoo kohti Turun Vanhaa Akatemiataloa. Barokkisiin pitseihin, sulkahattuun ja juhlaviin saappaisiin puettuna hän näyttää juuri niin tärkeältä kuin kansallinen suurmies vain voi. Toinen käsi on rennosti lanteella ja toinen käsi puristaa tomerasti Akatemian perustamiskirjarullaa. Hän näyttää tietävän, miten maata hallitaan ja kehitetään.
Patsas on 2,95 metriä korkea ja hieman suurempi kuin Raahen patsas. Jalusta on punaista graniittia ja sen korkeus on 4,0 metriä. Jalustan teki kivenhakkaaja R. G. Forsström. Patsaan jalustaan on kaiverrettu versaali antiikva kirjaimin "PER BRAHE" ja teksti ruotsinkielinen teksti Iagh war med landett och landett med mig wääl tillfreds (suom. Minä olin maahan ja maa minuun hyvin tyytyväinen).
Turun ja Raahen patsaat > Raahe

Konsuli Fredrik Oskar Sovelius oli vuonna 1864 esittänyt patsaan pystyttämistä kaupungin perustajalle. Raaheen perustettiin patsasrahasto vuonna 1880. Rouvasväen yhdistys organisoi myyjäisiä ja arpajaisia, joiden tuotto kartutti rahastoa. Samassa tarkoituksessa porvaristo kokoontui pari kertaa kuussa illanviettoon, joissa esitettiin laulua, soittoa ja näytelmiä. Lopuksi tanssittiin menuettia ja muita tansseja. Loppiaisena pidettiin Raatihuoneen salissa Trettondags naamiaiset, joihin naiset pukeutuivat Kustaa III:n aikaisiin silkkileninkeihin ja herrat tummanpunaisin samettipukuihin.
Ennen patsaan paljastusta 12. syyskuuta 1888 puhuivat pormestari Luoma suomeksi ja kauppakoulun johtaja maisteri Heikell ruotsin kielellä ”...esiintuoden samoja aatteita kuin edellinenkin, joskin ei aiwan samanlaiselta isänmaalliselta kannalta…”
»Oitis lankesi werho ja kaunis kuwa seisoi tuossa kaikkein nähtäwänä. Kuinka monta sadan parin silmän katsahdusta yhtyi tuohon yhteen ja samaan pisteeseen tällä hetkellä on waikea sanoa, mutta kaikki seisoiwat awopäin soittokuntien puhaltaessa Maamme laulua, waikka eläköön huudoista ei juuri tahtonut tulla niin mitään, joko syystä että sade puheen kestäessä oli yltynyt ankaraksi, waiko kansan tyytymättömyys ymmärtämättömään kieleen, jonka kyllin woi huomata nurisemisista ja keskusteluista keskenään. Werhon pudotessa oli kello 5 minuuttia waille 3 j.p.p.»
Paljastustilaisuuden jälkeen nautittiin Raatihuoneen salissa lounas, johon osallistui 70 henkeä. Kansakoulun tontilla järjestettiin iltapäivällä kansanjuhla. Illalla järjestetyistä tansseista kirjoitti Kaiun kirjeenvaihtaja: ”…oliwathan tawallista juhlallisemmat pukuihin ja osaanottajien lukuisuuteen tungokseen asti katsoen, mutta tanssittiin kumminkin hywässä järjestyksessä ja, kuten ainakin pikkukaupungeissa, sulan tanssin wuoksi ja oikein sydämen pohjasta kunnes uusi päiwä alkoi koittaa.”
Raahen patsas sijaitsee Raahen kirkon lähellä, Pekkatorin (aikaisemmin Isotori) keskellä. Pekkatori on Raahen palon jälkeen tehdyn Gustaf Odenwallin asemakaavan (1811) tärkein kokonaisuus. Pekkatorista piti tulla hallinto- ja kauppa-aukio. Torin ympäriltä luovutettiin tontit kaupungin huomattaville porvareille, jotka olivat raatimiehiä, kauppiaita ja laivanvarustajia. Pietari Brahen patsas muutti Raahen kaupunkikuvaa ja markkinat siirrettiin Rantatorille.
Patsaan ympärille oli pystytetty neljä lyhtyä ”silmällä pitäen kulkewien turwallisuutta”. Jalustan ympärillä olevalla nurmikolla olevat, paksuilla ketjuilla yhdistetyt kivet ovat peräisin Pitkänkarin rannoilta. Veistoksen jalustassa lukee fraktuurakirjaimin "Pehr Brahe".
Patsasta kutsutaan Raahessa "Raahen Pekaksi" tai "Pekaksi". Raahen kotiseutujuhlaa, Pekanpäiviä vietetään kesä-heinäkuun vaihteessa, jolloin patsas kukitetaan.
Turun ja Raahen patsaat > Vertailua

Raahen ja Turun patsaiden Pietari Brahen "nuorekas mutta pönäkkä hahmo on pikkutarkan realistinen pukututkielma". Barokin ajan hallitsijan asu viittaa uusbarokkiin, joka oli suosittu ja muodikas kertaustyyli Euroopassa 1880-luvulla. Barokkityyli käytti liioiteltua liikettä ja selkeitä, helposti tunnistettavia yksityiskohtia draaman, jännitteen, rehevyyden ja mahtavuuden aikaansaamiseksi. Barokkia ylipäätään on pidetty hallitsijoiden ja vallan tyylinä.
Walter Runeberg oli tehnyt kolme vuotta aikaisemmin (1885) myös isästään, runoilija J. L. Runebergista pronssiveistoksen Helsinkiin ja hieman pienemmän kopion siitä Porvooseen. Myös Turun Pietari Brahen patsas on Raahen ensiksi valmistuneen veistoksen kopio ja suurennos. Suurennos saatettiin tehdä pistesiirtolaitteella. Turun patsas on hieman korkeampi myös siksi, että hahmon hatussa on sulkia, jotka Raahen veistoksesta puuttuvat. Miekan terä suuntautuu Raahen patsaassa hieman eri suuntaan ja sen kahva on yksinkertaisempi kuin Turussa olevan. Tämä saattaa johtua kuitenkin siitä, että "Raahen Pekan" miekka varastettiin aikoinaan ja korjauksen yhteydessä kahvan muotoilua ehkä yksinkertaistettiin.
Eroja on myös jalustojen muotoilussa. Turun veistosjalustan korniisi on laajempi kuin Raahessa ja Turussa sen alareunassa on hammaslista.
Pronssitettuun kipsiin tehtyä suurikokoista mallia säilytetään Porvoon veistoskokoelmassa.
Gränna

Aloitteen Grännan Per Brahe-rintakuvan pystyttämiseksi teki paikallinen naisten yhdistys vuonna 1903. Pronssipatsaan teki kuvanveistäjä Börje Börjeson, joka käytti mallina Jeremias Falckin kuparipiirrosta ja David Beckin muotokuvaa. Hiekkakivisen jalustan teki Theodor Wåhlin. Patsas paljastettiin juhannuksena 1916. Patsas oli alun perin lähellä Brahegatania, mutta siirrettiin vuonna 1950 ylemmäksi torille.
Lieksa

Eva Ryynäsen veistämä Pietari Brahen patsas valmistui Lieksaan (entinen Brahea) 1953 ja sijoitettiin Lieksan kirkon edustalle. Patsaan jalustassa on teksti: "Pietari Brahe perusti Brahean 1653". Patsas siirrettiin Hovilan puistoon vuonna 1956.
Kajaani

Kajaanin perustajan Pietari Brahen valtakausi oli onnellista kehityksen aikaa erityisesti syrjäiselle Kainuulle ja Kajaanin linnalle. Pietari Brahen patsasta suunniteltiin Kajaanin Kruununpuodinmäelle suunnitellun kaupungintalon eteen vuonna 1949. Patsaskilpailun voitti kuvanveistäjä Yrjö Liipola. ja patsas julkistettiin vuonna 1954. Se sijoitettiin aluksi Kruununpuodinmäelle Ämmäkosken viereen. Vuonna 1976 teos siirrettiin Kauppatorille, joka oli uusittu kaupungin 325-vuotisjuhlien kunniaksi. Sieltä se katselee Kajaanin kaupunginteatteriin päin.
Kuopio

Pietari Brahen perustamassa Kuopiossa paljastettiin Olli Halosen Pietari Brahen muistomerkki vuonna 1985. Kiveen ja pronssiin veistetetyssä, Piispanpuistossa sijaitsevassa teoksessa lukee "Kuopion kaupungin perustaja Pietari Brahe 1602–1680". Kuopion Väinölänniemen kaupunginosassa, Väinölänniemen kaupunkipuiston naapurina Kuopionlahden suuntaan sijaitsee Brahenpuisto, jonka reunaa kulkee Brahenkatu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pietari Brahen patsaat Wikimedia Commonsissa
Walter Runeberg, Pietari Brahe, 1888, Raahe.
Börje Börjeson, Per Brahen rintakuva, 1916, Gränna, Ruotsi.
Eva Ryynänen, Pietari Brahen patsas, 1953, Lieksa.
Yrjö Liipola, Pietari Brahe, 1954, Kajaani.
Olli Halosen Pietari Brahen muistomerkki, 1985 on Kuopiossa.
Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alue

| Tuomiojärven–Palokkajärven v-a  (2>  jakovaihe: 14.29) |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Vesistöalueen tai valuma−alueen tietoja
Merialue:  Itämeren valuma-alue
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
1. jakovaihe:  Suur-Päijänteen alue (14.2)
2. jakovaihe:  Tuomiojärven−Palokkajärven v−a (14.29)
Vesistöjako:  Tuomiojärven–Palokkajärven a (14.291), Alvajärven–Korttajärven alue (14.292), Syväojan valuma-alue (14.293), Vasarajoen valuma-alue (14.294), Autiojoen valuma-alue (14.295), Makkarajoen valuma-alue (14.296), Karhupuron valuma-alue (14.297), Karjujoen valuma-alue (14.298).
Laskujoki:  Tourujoki
Pääuoman jatke:  ←Palokkajärvi ←Pappilanjoki ←Alvajärvi ←Laahajoki ←Autiojoki ←Luonetjärvi ←Köntysjoki ←Nauttiainen
Laskupaikka:  Jyväsjärvi
Koordinaatit:  62°14′38″N, 25°45′54″E
Mittaustietoja
Valuma-alue:  334,06 km²  
Järvisyys:  6,79 % 
Alueen pituus:  25 km  
Alueen leveys:  20 km  
Pääuoma:  43,2 km  
Keskivirtaama:  3,7 m³/s (MQ) 
 fiTourujoki laskee Jyväsjärveen Jyväskylässä 
Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alue (vesistöaluetunnus 14.29) on Suur-Päijänteen alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue. Vesistön valuma-alueen laskujoki on Jyväsjärveen laskeva Tourujoki. Jyväsjärvi kuuluu Ristiselän alueeseen (14.23).
Yleistä > Vesistön sijainti

Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueen pinta-ala on 334,06 neliökilometriä (tai 329 km² ) ja sen järvisyys on 6,79 %. Alueen pituus on noin 25 kilometriä ja leveys 20 kilometriä. Se sijaitsee Kymijoen vesistöalueen (14) sisäosissa Suur-Päijänteen alueessa (14.2). Sillä on yhteinen vedenjakaja Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) kanssa sen itä- ja pohjoispuolella ja Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) kanssa pohjois- ja luoteispuolella. Länsi- ja lounaispuolella sijaitsee Muuratjärven valuma-alue (14.28), joka on Suur-Päijänteen alueen saman jakovaiheen valuma-alue. Valuma-alue sijaitsee Keski-Suomessa ja sen eteläosat kuuluvat Jyväskylään, samoin pääosa keski- ja pohjoisosista. Valuma-alue ulottuu itä- ja koillispuolella Laukaan ja pohjoisessa Uuraisten puolelle.
Yleistä > Pääuoman kulun ja pituuden määritys

Valuma-alueen vesireitistä tai pääuomasta ei ole ollut saatavilla lähdetietoa. Sen voi kuitenkin päätellä hyödyntämällä vesistöviranomaisten julkaisemia tietoja. Yleensä Suomessa valitaan pääuomaan jokihaaroista se, jonka virtaama on suurempi. Aina ei virtaamatietoja ole saatavilla, joten virtaamien sijaista voidaan käyttää valuma-alueen pinta-alatietoja. Lähiseutujen pinta-alat ovat yleensä verrannolliset purkautumiskohdan virtaamiin. Valuma-alueen kaksi alinta aluetta ovat Tuomiojärven–Palokkajärven alue (14.291) ja Alvajärven–Korttajärven alue (14.292). Muut kolmannen vaiheen jakoalueet laskevat näihin kahteen. Suurin valuma-alue on Autiojoen valuma-alue (14.295), joka on hieman suurempi kuin Makkarajoen valuma-alue (14.296). Niiden valuma-alueiden pinta-alat ovat vastaavasti 108 ja 99 neliökilometriä . Pääuomaan kuuluu jonkin verran järviä, joten voidaan pikemminkin puhua vesistöreitistä. Siihen kuuluu alajuoksulta lukien Tourujoki, Palokkajärvi, Pappilanjoki, Alvajärvi, Laahajoki, Korttajärvi, Autiojoki ja Luonetjärvi. Sitten jatketaan Paikkatietoikkuna- verkkopalvelun merkittyä vesistöreittiä yläjuoksulle päin. Se kuitenkin haarautuu Tuomipuron ja Köntysjoen haaraan, joiden valuma-alueen pinta-alat ovat vastaavasti 16 ja 34 neliökilometriä . Luonetjärvestä jatketaan siten Köntysjokea ylöspäin ja lisätään pääuomaan vielä Iso-Petäinen, Pieni-Petäinen ja Nauttiainen. Tähän loppuu Paikkatietoikkunan uomamerkintä. Yläpuolisia järviä ovat vielä Saarinen ja Onkilampi. Viimeksi mainittu sijaitsee valuma-alueen pohjoisrajalla.
Myöskään pääuoman pituudelle ei ole lähdetietoa. Sekin voidaan selvittää kokoamalla osuuksien pituudet vesistöviranomaisten julkaisemista tiedoista. Tässä käytetään hyväksi Paikkatietoikkuna -verkkopalvelun uomatietoja. Niiden mukaan pääuoman vesistöreitti on 43,2 kilometriä pitkä. Tourujoki on 2,7 kilometriä pitkä, Pappilanjoki 950 metriä ja Korttajärvestä alkava Laahajoki 850 metriä pitkä. Korttajärvestä on Jyväsjärveen 12,6 kilometriä järveä tai jokiuomaa. Pääuoman vesistöreittiä on latvoilta Korttajärveen 30,6 kilometriä.
Yleistä > Vesistöalueen jako

Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alue jaetaan vielä seuraavaan kahdeksaan alueseen tai valuma-alueeseen. Sisennys tarkoittaa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy yläpuoliseen vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen alajuoksulta luetellussa järjestyksessä :
Tuomiojärven–Palokkajärven alue (14.291)
Syväojan valuma-alue (14.293)
Karjujoen valuma-alue (14.298)
Alvajärven–Korttajärven alue (14.292)
Karhupuron valuma-alue (14.297)
Vasarajoen valuma-alue (14.294)
Makkarajoen valuma-alue (14.296)
Autiojoen valuma-alue (14.295)
Yleistä > Vesistöalueen maankäyttö

Valuma-alueesta on metsämaata, avoimia kangasmetsiä ja kalliomaita 74,6 %, maatalousalueita 6,8 %, kosteikkoja ja soita on 0,7 % ja rakennettuja alueita on 11,0 %. Maa-alueiden lisäksi on vesistöinä 6,9 %.
Vesistöalueen rakenne > Pääreitin sivu-uomia

Matkaa Kymijoen suistoon merelle voidaan laskea matkasta Kymijoen lyhintä reittiä pitkin Päijänteen Kalkkistenkoskelle 184 kilometriä, sieltä Päijännettä pitkin Vaajanvirralle 116 kilometriä. Kun Tourujoelle on kilometrin vähemmän matkaa merelle, saadaan kokonaismatkaksi Jyväskylään 299 kilometriä.  Sarakkeessa ”etäisyys Jyväsjärveen” olevat luvut tarkoittavat sivu-uomien kohtaa pääuomalla ilmaistuna kilometreinä Jyväsjärven rannasta. ”Joen pituus” tarkoittaa sivu-uoman pääuoman kokonaispituutta. Virtaamalla tarkoitetaan sivu-uoman keskivirtaamaa (MQ). Taulukon lähteet on esitetty taulukon alla, ja niitä on tarkennettu rivin oikeassa sarakkeessa tietokohtaisesti. Lihavoitu Onkilammen reitti muodostaa pääuoman latvahaaran eikä siis ole sivujoki.
| sivu-uoman nimi   | pääuoman kohta   | etäisyys Jyväsjärveen (km) | joen pituus (km) | virtaama (MQ) (m³/s) | valuma- alue (km²) | lähteet     |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Valuma-alue laskee Tourujokena Jyväsjärveen, joka kuuluu Päijänteeseen ja on tämän vuoksi osa Kymijoen vesistöalueen pääuomaa. Jyväsjärvestä on matkaa merelle 299 km.
| Löylyjoki | Palokkajärvi | 3 | 13 | 1,05 | 55 | 3,3,6,4,,4 |  |
| Karjujoki | Palokkajärvi | 4 | 4 |  | 7 | 3,3,6,4,–,2 |  |
| Karhupuro | Alvajärvi | 9 | 5 |  | 9 | 3,3,6,4,–,2 |  |
| Makkarajoki | Korttajärvi | 12 | 20 |  | 99 | 3,3,6,4,–,2 |  |
| Vasarajoki | Korttajärvi | 14 | 10 |  | 29 | 3,3,6,4,–,2 |  |
| Kalmujoki | Autiojoki | 20 | 11 |  | 25 | 3,3,6,4,–,4 |  |
| Petäispuro | Autiojoki | 22 |  |  |  | 3,3,4,–,–,– |  |
| oja Särkilammesta | Luonetjärvi | 28 |  |  |  | 3,3,4,–,–,– |  |
| Tuomipuro | Köntysjoki | 29 | 10 |  | 17 | 3,3,6,4,–,4 |  |
| oja Riihilammesta | Köntysjoki | 30 |  |  |  | 3,3,4,–,–,– |  |
| oja Pahalammesta | Köntysjoki | 35 |  |  |  | 3,3,4,–,–,– |  |
|  | Onkilammen reitti | 39 | 4 |  |  | –,3,4,4,–,– |  |
Valuma-alueen pääuoman latvaojat laskevat Onkilampeen, josta taulukon viimeisen rivin pääuomaan kuuluva  Onkilammen reitti alkaa. Neljä kilometriä pitkä latvareitti päättyy Nauttiaisen luusuaan, josta on alajuoksulle päin tietoa uomien pituuksista. Onkilampi sijaitsee valuma-alueen vedenjakajan vieressä.
Lähteet: 1 = tieto luettu joen omasta artikkelista, 2 = Ekholm, Matti: Suomen vesistöalueet , 3 = Karttapaikka-verkkopalvelu , 4 = Paikkatietoikkuna-verkkopalvelu , 6 =mittaamiseen käytetty Paikkatietoikkunaa ja Karttapaikkaa yhdessä
Vesistöalueen rakenne > Järviä

Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella sijaitsee yli 110 vähintään hehtaarin kokoista järveä. Jyväskylä sijaitsee hiekkaharjanteiden rikkomalla järvialueella. Jyväsjärveen laskevan Tourijoen lähdejärvi on Palokkajärvi (258 ha), johon laskee lännestä viereinen Tuomiojärvi (298 ha), jotka molemmat kuuluvat Jyväskylän kaupunkialueeseen. Tuomiojärven valuma-alueella on 15 vähintään hehtaarin kokoista järveä, joita ovat esimerkiksi Ruokepuolinen (29 ha), sen yläpuolella sijaitsevat Ylä-Tuomiojärvi (76 ha) ja Kaitajärvi (32 ha). Palokkajärveen laskee itäpuolelta tuleva Tyyppälänjärvi (28 ha). Pohjoispäähän laskevan Pappilanjoki alkaa Alvajärvestä (209 ha). Alvajärveen laskee idästä tuleva Karhujärvi (11 ha). Sivu-uomien järvet ovat alajuoksulla vielä pieniä ja vähälukuisia. Korttajärvestä (44 ha), jonka laskujoki Laahajoki laskee Alvajärveen, kokoaa kolmelta suunnalta tulevia jokia. Eteläpäähän laskee ensin lännestä tuleva Vasarajoki, joka alkaa Iso-Vasaraisesta (53 ha). Koillispäähän laskee Makkarajoki, jonka valuma-alueella sijaitsee 23 vähintään hehtaarin kokoista järveä. Niistä huomattavimmat ovat Lehesjärvi-Vähäjärvi (86 ha),  Laukaan rajalla sijaitsevat Iso-Kuukkanen (180 ha) ja Majajärvi (42 ha), sekä esimerkiksi Hiidenjärvi (50 ha), Alanen (56 ha) ja Pohjois-Syväjärvi (23 ha). Suurin valuma-alue on Autiojoella, joka alkaa suuresta Luonetjärvestä (217 ha). Autiojoen valuma-alueella on noin 50 yli hehtaarin kokoista järveä. Sen yläjuoksulta voidaan ottaa esille, alajuoksulta lukien, esimerkiksi Saarijärvi (20 ha) ja Heinonen (28 ha) Autionjoen sivu-uomilta, sekä Keskinen (20 ha), Nauttiainen (61 ha) ja Simuna (39 ha) joen pääuomasta. Ennen Nauttiaista pääuomaan yhtyy Kolmilopin (20 ha) ja Alimmaisen (21 ha) yhteinen sivu-uoma.
Vesistöalueen rakenne > Virtavesiä

Edellä on lyhyesti mainittu pääuomasta haarautuvia jokia tai pieniä virtavesiä, mutta niitä täydennetään tässä osiossa lisää. Tourujoki toimii koko valuma-alueen laskujokena, joka alkaa Palokkajärvestä. Siihen laskee lännestä muutamien metrin mittainen Löylyjoki, joka alkaa Tuomiojärvestä. Löylyjoen pääuomaan kuuluu Tuomiojärveen laskeva ja Myllyjärvestä alkava Syväoja, jonka yläjuoksua kutsutaan Koskelanojaksi. Palokkajärven itärantaan laskee lyhyt Karjujoki. Pääuomassa on Alvajärven ja Palokkajärven välinen ja lyhyt Pappilanjoki. Alvajärveen laskeva Karhupuro on sivu-uoma kun taas Laahajoki kuuluu pääuomaan.
Korttajärvi kokoaa kolme latvavesistöä yhteen. Siihen laskee idästä Makkarajoki, jonka valuma-alueen pinta-ala on 99 neliökilometriä . Makkarajoen pääuomaan kuuluu Tervajoki, jonka yläjuoksulla käytettyjä nimiä ovat myös Kuokanjoki ja Isojoki. Siihen yhtyy koillisesta tuleva Heinälamminpuro, joka virtaa Pajulammen kautta. Korttajärven eteläpäähän laskee luoteesta virtaava Vasarajoki, jonka valuma-alueen pinta-ala on 29 neliökilometriä .
Kolmas latvavesistö on Autiojoen valuma-alue, jonka pinta-ala on 107 neliökilometriä . Autiojokeen yhtyy Tikkakoskella lounaasta tuleva Kalmujoki. Sen uoman yläjuoksua Saarijärven yläpuolella kutsutaan Joutenjoeksi, joka alkaa Iso-Joutenlammesta. Saarijärveen laskee Heinosesta alkava sivu-uoma Karjujoki. Pääuomassa sijaitsee iso Luonetjärvi, johon laskee Keskisestä oja Rupanlahteen. Oja kuuluu valuma-alueen pääuomaa, jonka nimenä käytetään yläjuoksulla Köntysjoki. Ojaan yhtyy pohjoisesta tulevan valuma-alueen laskujoki, jonka keskijuoksua kutsutaan Tuomipuroksi ja sen yläjuoksua Kissapuroksi. Sen latvahaaroilla on myös niminä Itikkapuro ja Kylmälänpuro. Köntysjokeen yhtyy monia sivupuroja, mutta ne ovat nimettömiä. Niistä voidaan mainita Riihilammesta, Alimmaisesta ja Pahalammesta alkavat purot.
Huomioita

1 2  Valuma-alueen pääuoma on mitattu Paikkatietoikkunassa, jossa on käytettävissä vesistöviranomaisten määrittämiä joenuomien pituuksia. Niihin lisätään järvenselkien suoria mittoja, joten pääuoman pituus on oikea lukuarvo noin kilometrin tarkkuudella.
↑  Kymijoen vesistön pääuoman pituudelle ei ole kirjallisuuslähteitä. Sen määrittäminen kartasta mittaamalla on hankalaa, jos jokien mutkittelu on voimakasta. Suuri osa pääuomasta on laajoja järvenselkiä, jossa matkan mittaaminen on helppoa. Mittaamisen vaiheet on selostettu artikkelissa Kymijoen vesistö kappaleessa Pääuoman kulun ja pituuden määritys. Saatu arvo on minimiarvo ja kun vesistöviranomaisten arvio julkaistaan, tämä määrittely voidaan poistaa!
Třebíčin juutalaiset korttelit

| Třebíčin juutalaiset korttelit |
| --- | --- |
 Juutalaisten korttelien Zámostín kunnan vanha kunnantalo.
Maailmanperintökohde
Sijainti:  Třebíč, Vysočinan lääni, Tšekki  49°13′2″N, 15°52′44″E
Tyyppi:  kulttuurikohde
Kriteerit:  ii, iii
Tunnusnumero:  1078
Valintahistoria
Valintavuosi:  2003
 Třebíč
Třebíčin juutalaiset korttelit (tšek. Zámostí) ja entinen ghetto Třebíčin kaupungin alueella Tšekissä ovat yksi parhaiten säilyneistä yhtenäisistä juutalaisten asuinalueista Euroopassa. Korttelit ja alueen juutalainen hautausmaa valittiin yhdessä kaupungissa sijaitsevan Pyhän Prokopiuksen basilikan kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2003.