stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
K. O. Götz

K. O. Götz: 27. toukokuuta 1954, 1954.
Karl Otto Götz (yleensä K. O. Götz; 22. tammikuuta 1914 Aachen – 19. elokuuta 2017 Wolfenacker) oli saksalainen abstraktin taiteen merkittävä edustaja. Hän asui ja työskenteli Niederbreitbach-Wolfenackerin alueella Rheinland-Pfalzin osavaltiossa.
K. O. Götz opiskeli 1930-luvulla vesitasolentäjäksi. Hänen ensimmäiset abstraktit maalauksensa ovat vuodelta 1932. Natsien valta-aikana 1935–1945 hän oli maalaus- ja näyttelykiellossa. Asevelvollisuutensa hän suoritti 1930-luvun lopulla Luftwaffen lentäjänä. Hän harjoitti myös kokeellista elokuvaa. Huolimatta sota-ajasta hän harjoitti maalaustaitojan muun muassa Dresdenissä sekä Saksan miehittämässä Norjassa, jossa hän oli palveli jääkäriupseerina.
Götzin asunto tuhoutui Dresdenin pommituksessa 1945, mutta Götzin ensimmäinen näyttely pidettiin jo vuonna 1946 Wuppertalissa Studio Raschissa taidemaalari Willi Baumeisterin vaikutusvallan avulla. Vuodesta 1949 Götz toimi taiteilijaryhmä CoBrAn yhteydessä ainoana saksalaisena ja asui Frankfurt am Mainissa sekä Pariisissa 1950-luvun. Vuodesta 1959 vuoteen 1975 Götz toimi Düsseldorfin taideakatemian opettajana. Sen aikana, jo 1960-luvulta alkaen Götzistä tuli kansainvälisesti menestyvä ja tunnustettu kokeellisen ja abstraktin taiteen edustaja ja kehittäjä.
Jésus Iglesias

| Jésus Iglesias |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Argentiina
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1955
Talli(t):  Gordini
Kilpailuja:  1
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Argentiinan Grand Prix 1955
Viimeinen kilpailu:  Argentiinan Grand Prix 1955
Jésus Ricardo Iglesias (22. helmikuuta 1922 – 11. heinäkuuta 2005) oli argentiinalainen Formula 1 -kuljettaja.
Ura > Etelä-Amerikan sarjat

Iglesias aloitti uransa ajamalla Etelä-Amerikassa Fuerza Libre ja Fuerza Limitada -sarjoja vuosina 1949-1959. Hän ajoi sarjoissa ennen Formula 1:iä Plymouthin autoilla ja paluunsa jälkeen Chevroletilla. Hän menestyi sarjoissa ja voitti Limitadan mestaruuden vuonna 1951 ja Libren vuosina 1952,1956 sekä 1958-59.
Ura > Formula 1

Jésus Iglesias osallistui Gordini-tallin autolla yhteen Formula 1 -osakilpailuun, kotikisaansa Argentiinan GP:hen. Kilpailu päättyi kuitenkin vaihteiston hajoamiseen eikä Iglesias saavuttanut urallaan yhtään pistettä.
| Vuosi | Talli | Valmistaja | Moottori | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | Sija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1955 | Equipe Gordini | Gordini Type 16 | Gordini S6 | ARG Kesk. | MON | 500 | BEL | NED | GBR | ITA | NC | 0 |
Kanadan rugby union -maajoukkue

Kanadan joukkueen pelaajia MM-kilpailuissa 2013.
Kanadan rugby union -maajoukkue edustaa Kanadaa rugby unionin maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi vuonna 1974 perustettu Rugby Canada.
Kanada on pelannut kaikissa MM-lopputurnauksissa. Se on selviytynyt parhaimmillaan puolivälieriin  Englannin kisoissa 1991. Se voitti tuolloin alkulohkon otteluissa Fidžin ja Romanian sekä hävisi Ranskalle. Puolivälieräottelussa se hävisi Uudelle-Seelannille pistein 13–29. Vuosien 1987, 1995, 1999 ja 2003 MM-kilpailuissa Kanada voitti kussakin yhden ottelun ja hävisi muut. Vuoden 2007 kisoissa se pelasi tappioiden lisäksi yhden tasapelin, 2011 tuloksena oli voitto, tasapeli ja kaksi tappiota. MM-kilpailuissa 2015 se hävisi kaikki neljä otteluaan. MM-kilpailuissa 2019 se hävisi kolme ottelua ja yksi ottelu peruutettiin Taifuuni Hagibisin vuoksi.
Kanada on sijoittunut World Rugby Pacific Nations Cupissa parhaimmillaan toiseksi 2013. Amerikan-mestaruuskilpailuissa se saavutti pronssia 2016.
Kanada oli toukokuussa 2020 kansainvälisen rugbyliitto IRB:n rankingissa 23. sijalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kanadan rugby union -maajoukkue Wikimedia Commonsissa
Jussipaita

Piirros perinteisestä jussipaidasta
Jussipaita on erityisesti Etelä-Pohjanmaalla käytetty villapaita, jonka keskivaiheilla on vinoneliökuviointi. Yleensä sen väreinä käytetään luonnonharmaata ja viininpunaista, mutta siitä on myös erilaisia versioita, kuten siniharmaa anttipaita. Jussipaidasta on muodostunut eteläpohjalaisuuden, tietynlaisen suomalaisuuden ja itsenäisyyden symboli.
Historia

Vaikka jussipaita on koettu suomenkielisen pohjalaisuuden symboliksi, sen juuret ovat ilmeisesti Pohjanmaan ruotsinkielisen rannikon neulehistoriassa. Todennäköisin esikuva on ollut ruotsinkielisestä Korsnäsistä lähtöisin oleva korsnäsinpaita, jo 1850-luvulta alkaen tunnettu erinäköinen perinnepaita. 1800-luvun suomenkielisellä Etelä-Pohjanmaalla käytettiin tasaraitaisia villapaitoja, joissa ei vielä ollut jussipaidan vinoneliökuviointia. Jussipaidan tarkasta syntyhistoriasta on erilaisia teorioita.
Erään käsityksen mukaan ensimmäinen jussipaita olisi suunniteltu Artturi Järviluoman näytelmään Pohjalaisia roolihahmo Harrin Jussia varten. Näytelmän kantaesitys oli keväällä 1914 Lapualla, ja lokakuussa Kansallisteatteri esitti sitä Helsingissä. Molemmat esitykset ohjasi Jalmari Lahdensuo. Lapualaisen perimätiedon mukaan paikkakunnalla asunut neiti Petäjä (kutoja ja ompelija Maiju Petäjä, 1874–1936) olisi valmistanut ensimmäisen jussipaidan kantaesityksessä Jussia esittäneelle Jalo Lahdensuolle käyttäen mallina Kansallismuseossa säilytettyä vanhaa villapaitaa. Kantaesityksestä ei kuitenkaan ole säilynyt valokuvia eikä Kansallismuseon kokoelmista ole löydetty mainittua paitaa. Kansallisteatterin esityksessä Jussia näytellyt Teuvo Puro käytti valokuvien perusteella korsnäsinpaitaa, joka näytti samalta kuin Kansallismuseon kokoelmiin vuonna 1885 hankittu paita. Näin ollen myös Lapuan kantaesityksessä käytetty paita on todennäköisesti ollut korsnäsinpaita eikä nykyisenmallinen jussipaita.
Jalmari Lahdensuon Järviluoman näytelmän pohjalta vuonna 1925 ohjaamassa elokuvassa Pohjalaisia Harrin Jussia esittävällä Oiva Soinilla sen sijaan on tunnistettava jussipaita. Onkin pidetty mahdollisena, että ensimmäinen jussipaita olisi muokattu korsnäsinpaidan pohjalta tätä elokuvaa varten.
Kolmannen selityksen mukaan ensimmäiset jussipaidat suunniteltiin vuonna 1927 Helsingin yliopiston Etelä-Pohjalaisen Osakunnan pesäpallojoukkueen pelipaidoiksi. Osakunnan emäntänä tuolloin toiminut Hulda Kontturi on kertonut teettäneensä paidat Helsingin Töölössä asuneella neulojalla. Osakunnan kronikassa silloinen opiskelija Kustaa Vilkuna kertoo näyttäneensä Kontturille malliksi Kansallismuseon paitoja. Toisaalta osakuntalaiset ovat saattaneet omaksua paitamallin jo kaksi vuotta aiemmin tehdystä Pohjalaisia-elokuvasta. Osakuntalaisten tiedetään käyttäneen jussipaitaa sekä luennoilla että urheilupaitana vuodesta 1928. Osakunnan jäsenten vuonna 1932 Seinäjoelle perustama pesäpalloseura Maila-Jussit otti myös käyttöön jussipaitaan perustuvat pelipaidat.
Jussipaidalle muodostui vahva symbolinen merkitys. Se edustaa eteläpohjalaisuutta, tietynlaista suomalaisuutta ja itsenäisyyttä. Jussipaidasta tuli suosittu arkivaate ennen kaikkea Etelä-Pohjanmaalla. 2000-luvulla jussipaitaa on sovitettu myös t-paidoiksi ja huppareiksi.
Variantit

Anttipaidassa jussipaidan viininpunainen väritys on korvattu sinisellä. Anttipaita kehitettiin, koska se meni punaista paremmin kaupaksi Lapuan seudun körttiläisille. Urheiluseura Lapuan Virkiä on käyttänyt anttipaitaa urheiluasunaan. Lisäksi on mustaa ja harmaata yhdistävä versio, jota on joskus sanottu mattipaidaksi. Senkin taustalla on oletettavasti körttiläisyys.
On olemassa myös jussipaitaa muistuttava sinimusta paita, jossa on salmiakkikuvion paikalla viivat. Vihtori Kosolan ottaessa sen käyttöönsä se alettiin yhdistää IKL:ään, ja sitä onkin kutsuttu lapuanpaidan lisäksi nimellä vihtorinpaita. Sittemmin sitä on käytetty myös poliittisesti neutraalina perinnepaitana.
Kirjallisuutta

Luutonen, Marketta: Kansanomainen tuote merkityksen antajana : tutkimus suomalaisesta villapaidasta, 1997
Luutonen, Marketta: Jussipaita viestittää, Pirta 1/98, s.2-5
Uusiniitty, Liisa: Jussipaita päällä ei herroja kumarrella, ET-lehti 3/99, s.102-105
Rautio, Pirjo: Jussipaidan juuret Korsnäsissä, Ilkka 13.5.1997, s. 1, 7
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jussipaita Wikimedia Commonsissa
Neulo oma jussipaita
Korsnäsinpaita, jonka inventaarionumero Kansallismuseon kokoelmissa on KA3103. Marketta Luutosen mukaan tämä paita on jussipaidan todennäköinen esikuva.
Jussipaitainen Etelä-Pohjalaisen osakunnan vuoden 1930 pesäpallojoukkue.
Kanadan rannikkovartiosto

Kanadan rannikkovartiosto (engl. Canadian Coast Guard, ransk. Garde côtière canadienne) on 26. tammikuuta 1962 perustettu rannikkovartiosto, jonka tehtäviin kuuluu mm. meripelastus sekä navigaatiopalvelut Kanadan aluevesillä.
Kanadan rannikkovartiosto ei ole sotilaallinen yksikkö, vaan sotilaallista toiminnasta vesillä vastaa Kanadan kuninkaallinen laivasto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kanadan rannikkovartiosto Wikimedia Commonsissa
Kahkolammi

| Kahkolammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Iitti
Koordinaatit:  60°56′10″N, 26°11′16″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pyhäjärven alue (14.12)
Laskuoja:  oja Kymijokeen 
Järvinumero:  14.122.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  82,3 m  
Pituus:  380 m  
Leveys:  270 m  
Rantaviiva:  1,02 km  
Pinta-ala:  3,915 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKahkolammi 
Kahkolammi  on Päijät-Hämeessä Iitissä, Mankalassa sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,9 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Pyhäjärven alue (Kymijoki)ella (14.12), jonka Mankalan Arrajärven alueeseen (14.122) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 82,3 metriä mpy.
Kaliumkloridi

| Kaliumkloridi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  7447-40-7
PubChem CID:  4873
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  KCl
Moolimassa:  74,6 g/mol
Ulkomuoto:  Valkoinen kristallimainen kiinteä aine
Sulamispiste:  776 °C (1 049 K)
Kiehumispiste:  1 500 °C (1 770 K)
Tiheys:  1,987 g/cm3
Liukoisuus veteen:  34,4 g / 100 ml (kylmä)
Kaliumkloridi KCl on kaliumista ja kloorista koostuva väritön, hygroskooppinen (vettä itseensä imevä), hyvin veteen liukeneva ja palamaton kiteinen aine. Kaliumkloridin moolimassa on 74,6 g/mol, sulamispiste 770–773 °C, härmistymislämpötila 1 500 °C, tiheys 1,98 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3) ja CAS-numero on 7447-40-7.
Suun kautta kaliumkloridin LD50 on noin 2,5 g/kg. Suoraan suoneen annettuna LD50 on vähän yli 100 mg/kg (7,6 grammaa 75 kg painavalle). Suuret annokset aiheuttavat hyperkalemian ja siitä johtuvan sydänlihaksen sähkötoiminnan häiriön ja edelleen sydänpysähdyksen. Suurin osa kaliumista ihmiskehossa sijaitsee lihaksissa, joissa se elektrolyyttinä toimii  hermoimpulssien välittäjänä. Letaaliannoksena annetun kaliumkloridin aiheuttama hyperkalemia häiritsee sydänlihaksen hermoimpulssien kulkua tehden sydänlihaksesta liikaa sähköä johtavan, jolloin hermoimpulssit menevät suoraan lihaksen läpi, eikä sydän enää reagoi niihin. Tämä aiheuttaa sydämen pysähtymisen. Tajuissaan olevalle se aiheuttaa samanlaiset kivut kuin sydänkohtauksessa.
Käyttö

Kaliumkloridi merkitään ruoan lisäaineena E-koodilla E508. Sitä voidaan käyttää ruokasuolan (NaCl) korvikkeena sen kitkerästä mausta huolimatta.[lähde? ] Kaliumkloridilla hoidetaan kaliumin puutostilaa hypokalemiaa. Pääasiassa kaliumkloridia käytetään lannoitteiden valmistukseen. Sitä käytetään myös ainesosana teloituksiin sekä raskaudenkeskeytyksiin tarkoitetuissa myrkkyruiskeissa.
Aiheesta muualla

Kaliumkloridin kansainvälinen kemikaalikortti
PubChem: Potassium Chloride (englanniksi)
DrugBank: Potassium Chloride (englanniksi)
Inchem: Potassium chloride CAS N°: 7447-40-7 (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf) (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Potassium chloride (englanniksi)
ChemBlink: Potassium chloride (englanniksi)
Kaija Silvennoinen

| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten hiihtosuunnistus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten hiihtosuunnistus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten hiihtosuunnistus.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Naisten hiihtosuunnistus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Velingrad 1977 | viesti |  |
|  Kultaa | Avesta 1980 | viesti |  |
|  Hopeaa | Avesta 1980 | henkilökohtainen kilpailu |  |
|  Hopeaa | Lavarone 1984 | viesti |  |
Kaija Silvennoinen (o.s. Halonen, s. 5. toukokuuta 1954) on suomalainen hiihtosuunnistaja.
Ensimmäisen maailmanmestaruutensa Silvennoinen voitti viestistä Velingradissa 1977. Hän hiihtosuunnisti aloitusosuuden, Aila Flöjtin ja Sinikka Kukkosen suunnistaessa muut osuudet. Kolme vuotta myöhemmin Avestassa 1980 Silvennoinen voitti toisen viestin maailmanmestaruuden sekä hopeaa henkilökohtaisessa kilpailuissa. Viestin aloitti Mirja Puhakka, Silvennoinen hiihtosuunnisti keskimmäisen osuuden ja ankkuriosuuden suunnisti Sinikka Kukkonen. Lavaronen MM-kilpailuissa 1984 hän voitti viestihopeaa yhdessä Irmeli Peltolan ja Mirja Puhakan kanssa.
Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 1999

Vuoden 1999 jääpallon maailmanmestaruuskilpailut olivat järjestyksessään 21. jääpallon MM-kilpailut. Ne järjestettiin 30.1.-7.2.1999 Arkangelissa, Venäjällä. Turnaukseen osallistui kuusi maata; Ruotsi, Venäjä, Suomi, Norja, Kazakstan ja Yhdysvallat.
Joukkueet pelasivat alkusarjassa yksinkertaisen sarjan, jossa voitosta sai kaksi, tasapelistä yhden ja tappiosta nolla pistettä. Tasan päättyneen ottelun jälkeen suoritettiin rangaistuslaukauskilpailu, joka ei vaikuttanut pisteisiin, mutta määritti joukkueiden keskinäisen järjestyksen tasapistetilanteessa. Neljä parasta selvisivät mitaliotteluihin ja kaksi viimeistä pelasivat sijoitusottelun.
Kisoja häiritsi Arkangeliin kisojen aikana iskenyt pakkasaalto, joidenkin otteluiden aikana mittari näytti 40 asteen pakkaslukemia, minkä takia joitakin otteluita pelattiin useammissa jaksoissa.
Mestaruuden voitti isäntämaa Venäjä, voitettuaan loppuottelussa Suomen maalein 5-0. Mestaruus oli Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Venäjän ensimmäinen maailmanmestaruus.
Alkusarja

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Venäjä | 5 | 4 | 1 | 0 | 34 |  7 | +27 | 9 |
|  Ruotsi | 5 | 4 | 1 | 0 | 39 |  4 | +35 | 9 |
|  Suomi | 5 | 3 | 0 | 2 | 28 | 16 | +12 | 6 |
|  Norja | 5 | 2 | 0 | 3 | 19 | 21 | -2 | 4 |
|  Kazakstan | 5 | 1 | 0 | 4 | 11 | 39 | -28 | 2 |
|  Yhdysvallat | 5 | 0 | 0 | 5 |  2 | 46 | -44 | 0 |
Parhaat maalintekijät

Hans Åström
Sergei Obuhov
Pål Hanssen
Michael Carlsson
Andrei Stuk
Valeri Gratšov
Igor Gapanovitš
Sami Laakkonen
Ari Holopainen
| --- | --- |
  Patrick Södergren   Thomas Moen   Mihail Svešnikov   Sergey Ulanov :   Andrei Marijašin   Magnus Muhrén   Jonas Claesson 
| --- | --- |
  Jonas Holgersson   Samuli Niskanen :   Jarno Väkiparta   Kimmo Huotelin 
Patrick Sandell
| --- | --- |
  Andrei Timušev   Marko Kilpeläinen   Marcus Bergwall   Tero Kumela   Nikolai Jarovitš :   Ole Blom   Tommy Österberg   Juri Pogrebnoi   Jasper Felder 
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Göran Rosendahl   Jarl Overby   Juri Loginov   Leonid Beronev   Heikki Hyvönen   Mika Sillgren   Alexander Šavaldin   Tom Andersen  |   Johan Olsson   Erik Nordbrenden   Niklas Spångberg   Steve Nelson   Christer Lystad   Anders Hedlund   Nikolai Šavaldin   Kurt Steinbergs  |   Oleg Tšubinski   Dmitri Ivannikov   Mika Mutikainen   Per Fosshaug   Eric Kyllonen   Robert Arnesen   Jukka Ohtonen  |
Parhaat pelaajat

| --- | --- |
Paras maalivahti::  Thomas Arnesen
Paras puolustaja::  Viktor Šakalin
Paras keskikenttäpelaaja::  Samuli Niskanen
Paras hyökkääjä::  Igor Gapanovitš
Kalle Palling

Kalle Palling (2011)
Kalle Palling (s. 27. helmikuuta 1985 Käru, Raplamaa) on virolainen reformipuolueen poliitikko. Hän valmistui Türin lukiosta vuonna 2003 ja aloitti ympäristötieteen opinnot Tarton yliopiston Türi Kolledžissa. Hänet valittiin 11. Riigikoguun vuonna 2007. Hän on lisäksi toiminut mm. Kärun kunnanvaltuustossa.
Palling palveli Viron puolustusvoimissa vuosina 2003–2004.
Aiheesta muualla

Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (viroksi)
Kalle Palling Riigikogun sivuilla (englanniksi)
Kaksoislammit (Ikaalinen, Juhtimäki)

| Kaksoislammit |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ikaalinen
Koordinaatit:  61°50′38″N, 23°33′55″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Jakaman valuma-alue (35.34)
Laskuoja:  oja Pimeälampeen 
Järvinumero:  35.344.1.011
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  151,3 m  
Rantaviiva:  0,594 km  
Pinta-ala:  1,208 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKaksoislammit 
Kaksoislammit  tai myös Kaksoslampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Juhtimäen kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Jakaman valuma-alueella (35.34), jonka Sikkilänjoen alaosan alueeseen (35.344) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 151,3 metriä mpy.
Karin Antell

Karin Antell vuonna 1915.
Karin Elisabeth Antell (15. helmikuuta 1880 Viipuri – 19. helmikuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut lastenkirjailija ja kääntäjä. Hänen isänsä oli Axel Henrik Antell.
Teoksia

Hemma och borta. Söderström, Helsingfors 1942.
Gamla vänner och nya. Söderström, Helsingfors 1943.
Den lyckliga familjen .Söderström, Helsingfors 1944.
Hos Kristina och Ann-Charlotte. Söderström, Helsingfors 1945.
Ruotsinnoksia

Salome, Mary: Moder, Helgonlegender: Berättade för barn. Översättning från engelskan av Karin Antell.          Helsingfors 1923.
Kari Pärssinen

Kari Pärssinen vuonna 1963
Kari Pärssinen (31. heinäkuuta 1933 Korpiselkä – 18. heinäkuuta 2023 Imatra) oli suomalainen arkkitehti ja Imatran kaupungin kaavoituspäällikkö.
Pärssisen perheen isä oli pappi, ja perhe muutti 1936 Tuupovaaraan, mutta sota-aikana isä oli rintamapappina. Pärssinen valmistui ylioppilaaksi 1953 Joensuun lyseosta, arkkitehdiksi 1961 Teknillisestä korkeakoulusta ja tekniikan lisensiaatiksi 1993. Hän voitti Keravan keskustan suunnittelukilpailun 1962. Hän oli Imatran kaupungin palveluksessa 1963–1996 ensin kauppalanarkkitehtinä ja myöhemmin kaavoituspäällikkönä.
Pärssinen suunnitteli Imatralle Veteraanipuiston Suomen itsenäisyyden 70-vuotisjuhlan kunniaksi. Hän on suunnitellut Taisto Martiskaisen Imatran Impi -veistokseen suihkualtaan.
Kalastajanlinnake

Kalastajanlinnake on vanhan kaupunginmuurin päälle tehty rakennelma ja tunnettu näköalapaikka Budapestissa, Budan Linnavuorella. Kalastajanlinnake ja sen vieressä oleva Matiaksenkirkko ovat Linnavuoren suosituimpia nähtävyyksiä. Linnakkeesta on hyvä näköala Tonavan rantaan ja Pestin puolelle.
Kalastajanlinnakkeen on suunnitellut Frigyes Schulek, joka vastasi myös Matiaksenkirkon uudelleen rakentamisesta, ja se rakennettiin vuosina 1895–1902. Linnake on tyyliltään lähinnä uusromantiikkaa tai uusgotiikkaa. Se on rakennettu valkoisesta kivestä ja siinä on paljon torneja, käytäviä, portaita ja parvekkeita. Seitsemän tornia edustavat seitsemää unkarilaista heimoa, jotka tulivat maahan päällikköjensä johdolla vuonna 896. Linnakkeen edessä on Tapani Pyhän ratsastajapatsas.
Kalastajanlinnake on saanut nimensä kalastajien killasta, jonka tehtävänä oli keskiajalla puolustaa nykyisen linnakkeen paikalla olevaa kaupunginmuurin osaa. Paikalla oli myös kalatori. Linnaketta ei ole kuitenkaan koskaan käytetty sotilaallisiin tarkoituksiin, vaan se on rakennettu lähinnä koristeeksi.
Kari Raatikainen

Kari Raatikainen on suomalainen lentopallovalmentaja. Kaudella 2014–2015 hän oli LP Viesti Salon naisten Mestaruusliigan joukkueen päävalmentaja.
Urallaan Raatikainen on valmentanut aiemmin useita huippujoukkueita, esimerkkeinä Pielaveden Sampo, Salon Piivolley ja Kempeleen Lentopallo. Hän on voittanut useita SM-mitaleja.
Järva-Jaani (kunta)

| Järva-Jaanin kunta (Järva-Jaani vald) |
| --- | --- |
 Karinun kartanon päärakennus
 lippu:  vaakuna
 Järva-Jaanin entinen kunta Järvamaalla.
 Koordinaatit: 59°02′20″N, 25°53′10″E 
Valtio:  Viro
Maakunta:  Järvamaa
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  entinen kunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  126,76 km²
Väkiluku (2016):  1 554
 – Väestötiheys:  12,3 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 jjaani.kovtp.ee 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Järva-Jaani (vir. Järva-Jaani vald) oli kunta Viron Järvamaan maakunnassa. Vuoden 2017 kuntauudistuksessa seitsemän Järvamaan kuntaa, Albu, Ambla, Imavere, Järva-Jaani, Kareda, Koeru ja Koigi, yhdistettiin Järvan kunnaksi.
Kunta sijaitsi maakunnan koillisosassa Paiden koillis- ja Rakveren lounaispuolella. Järva-Jaanissa oli arviolta 1 554 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala oli 126,76 neliökilometriä.
Järva-Jaanin kuntaan kuului Järva-Jaanin kauppala (alev) ja yhdeksän kylää: Jalalõpe, Jalgsema, Kagavere, Karinu, Kuksema, Metsla, Metstaguse, Ramma ja Seliküla.
Väestö

Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Järva-Jaanin kunnassa (Järva-Jaanin kauppala mukaan lukien) oli 1 488 asukasta, joista 1 449 (97,4 %) oli virolaisia, 24 (1,6 %) venäläisiä ja 15 (1,0 %) muita kansallisuuksia.
Kuvia

Järvä-Jaanin palokuntamuseo
Järvä-Jaanin kirkko
Kasekoplin jalkapallokenttä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Järvä-Jaanin kunta Wikimedia Commonsissa
Kari Purssila

Kari Purssila (11. heinäkuuta 1948 Lapinlahti – 16. kesäkuuta 2024) oli suomalainen muusikko ja radiotoimittaja. Hän teki pitkän radiouran Yleisradiossa ja turkulaisessa Radio Sadassa ja oli 1970-luvun taitteessa yksi Ruisrock-festivaalin perustajista. Hän myös keksi festivaalin nimen sen jälkeen, kun Turun Ruissalo oli varmistunut sen pitopaikaksi.
Pohjois-Savon Lapinlahdella työläisperheen esikoisena varttunut Purssila tuli Turkuun vuonna 1967 opiskelemaan valtiotiedettä. Hän perusti 1969 ystävänsä Olli Pellikan kanssa Nuorison tiedotuskeskuksen, joka opasti maalta Turkuun muuttaneita nuoria. Heistä tuli pian myös yhteiskunnallisia aktiiveja, jotka vaativat Turun musiikkijuhlien laajentamista rytmimusiikin suuntaan. Tämä oli alkusysäys Ruisrockille. Ennen ensimmäistä festivaalia Purssila itse oli jo matkustanut Yhdysvaltoihin leiriohjaajaksi. Tällä matkalla hän tapasi tulevan puolisonsa, jonka kanssa sai myöhemmin Turussa kolme lasta.
Suomeen palattuaan Purssila aloitti radiotoimittajan uransa. Hän toimitti ja juonsi Ylelle ohjelmasarjoja muun muassa countrysta, gospelista ja muusta amerikkalaisesta perinnemusiikista. 1980-luvun lopulla hän palasi perheineen Yhdysvaltoihin ja suoritti radiojournalismin master-tutkinnon Washington D.C:n American Universityssa. Hän palasi taas Turkuun vuonna 1990 ja meni mukaan vasta perustettuun paikallisradio Radio Sataan yli kymmenen vuoden ajaksi. 2000-luvulla hän koulutti uusia radio-osaajia kansanopistoissa ja ammattikorkeakouluissa sekä Ylen aluetoimituksissa.
Purssilan omassa yhtyeessä nimeltä Uudenmaankatu 15 soitti muun muassa Tommie Mansfield. Purssila teki myös sävellyksiä ja sanoituksia muun muassa Nääsvillen Veljesten levyille.
Kaappikello

Kaarevalinjainen Mora-kaappikello 1800-luvulta, Söderlångvikin kartano.
Kaappikello eli lattiakello on lattialla seisova kaappimainen heilurikello. Kaappikello sai alkunsa, kun Englannissa ja Hollannissa tehtiin 1600-luvun puolivälin jälkeen heiluriin ja käyntimekanismiin liittyviä innovaatioita ja uuden mekanismin, heilurin ja painojen suojaksi alettiin valmistaa korkeita kellokoteloita. Käyntitarkkuutensa ansiosta kaappikellosta tuli nopeasti suosittu, ja sen suosio jatkui 1800-luvun puoliväliin saakka.