stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Felix Jungell

Edvard Felix Jungell (3. helmikuuta 1869 Pietarsaari – 6. huhtikuuta 1930 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, kuplettilaulaja ja lennätinvirkamies.
Jungell opiskeli Vaasan ruotsinkielisessä lyseossa ja suoritti vuonna 1888 lennätintutkinnon Pietarsaaressa. Vuosina 1892–1894 hän opiskeli teatterikoulussa Helsingissä (Dramatiska Föreningens Teaterskola). Valmistuttuaan Jungell muutaman nuoren näyttelijätoverinsa kanssa perusti Svenska Inhemska Teaternin (nykyiseltä nimeltään Åbo Svenska Teater), jossa esityskielenä oli suomenruotsi. Tuohon aikaan oli tapana, että Suomen ruotsinkielisissä teattereissa pääroolit miehitettiin Ruotsista tulleilla näyttelijöillä, sillä suomenruotsia pidettiin rahvaanomaisena ja sopimattomana näyttämöiden kieleksi.
Näyttelijänuransa aikana Felix Jungell esiintyi lukuisissa eri teatteriryhmissä Suomessa ja ulkomaillakin. Pitkäaikaisin kiinnitys hänellä oli Folkteaterniin vuosina 1904–1906.
Felix Jungell esiintyi vuosina 1911–1913 Kämpin talossa sijaitsevassa elokuvateatteri Helikonissa. Siellä hän sai mainetta kuplettilaulajana ja revyyartistina. Jungellin kanssa Helikonissa esiintyi J. Alfred Tanner, joka otti ohjelmistoonsa useita Jungellin kupletteja suomennettuaan ne ensin itselleen sopivaan muotoon.
Felix Jungell ehti elämänsä aikana toimia lukuisissa eri ammateissa: sähköttäjänä, merimiehenä, musisoivana maankiertäjänä, lehtimiehenä, näyttelijänä, etsivänä, kuplettilaulajana, kirjailijana ja sotilaana. Sotilasuraan kuului palvelus Ranskan muukalaislegioonassa Algeriassa ja Madagaskarilla vuosina 1896–1901 sekä osallistuminen Renvallin ja Laitisen johtamalle Petsamon retkelle vuonna 1918.
Epäonnistuneen Petsamon retken jälkeen Jungell oli joitakin kuukausia internoituna Norjassa, minkä jälkeen hän palasi Suomeen ja asettui vaimonsa Ainan kanssa asumaan Kulosaaren huvilakaupunkiin. Elämänsä loppuvuodet Jungell toimi lennätinvirkamiehenä ja siinä ohessa kirjoitti lehtijuttuja ja esiintyi harvakseltaan erilaisissa iltamissa.
Jungell on kertonut seikkailuistaan lukuisissa lehtijutuissa, joita julkaisivat muun muassa Österbottniska Posten, Lördagen ja Lördagens Krönika, sekä pitkälti omaelämäkerrallisessa romaanissa Färder och irrfärder (1909).
Felix Jungell kuoli 1930, ja hänet on haudattu Leposaaren hautausmaalle Kulosaareen.
Teoksia

Färder och irrfärder : minnen från ett äfventyrarlif. Söderström, Helsingfors 1909
Visor och kupletter.  Tekijä, Helsingfors 1913
Fyra visor. Helsingfors 1926
Trident (sarjakuvahahmo)

| Trident |
| --- | --- |
Luoja(t):  Marv Wolfman
Kustantamo:  DC Comics
Ensiesiintyminen:  The New Teen Titans nro 33 (1983)
Henkilötiedot
Ryhmäsidokset:  H. I. V. E.
Henkilöllisyydet:  Sammy Jaye Prof Ei tiedossa Val Armorr
Trident on nimi neljälle eri DC Comicsin kustantamalle sarjakuvaroistolle. Marv Wolfmanin luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1983 The New Teen Titans sarjakuvalehden numerossa 33. Trident on tullut tunnetuksi Teinititaanien vihollisena.
Taustaa

Tarinassa Tridentin kolme alter-egoa olivat H.I.V.E.:n toimihenkilöitä, jotka myöhemmin erosivat ryhmästä. "Prof" oli aseiden suunnittelun asiantuntija, Sammy Jaye oli toimeenpanija ja kolmas oli tuntematon musta mies, joka taisteli Kultaisissa Käsineissä. Lopulta he päättävät liittyä yhteen ja toimia omin päin. Jokainen omaksuu Tridentin puvun ja koodinimen, ja jokainen on aseistettu voimakkaalla tridentillä. Kolmikärjen oikea piikki ampuu tulta, vasen piikki jäätä ja keskipiikki vapauttaa tuhoisan voiman. Trident toimii New Yorkissa, ja jokainen rikollinen vuorotellen tekee useita suuria ryöstöjä, mikä saa yleisön uskomaan heidän olevan yksi henkilö. Lopulta Sammy Jaye Trident yrittää huijata kahdelta kumppaniltaan heidän osuutensa saaliista. Kaksi muuta tappavat Sammyn, ja Teinititaanit ja poliisit löytävät hänen puetun ruumiinsa. Tähtituli tajuaa lopulta, että Tridentiä on enemmän kuin yksi. Jäljitettyään kaksi muuta Tridentiä, Teinititaanit voittivat Tridentit ja heidät luovutettiin poliisille.
Jonkin aikaa sen jälkeen, kun kaksi elossa olevaa Tridentiä on vangittu, Wildebeest vapauttaa nimettömän Tridentin, Gizmon, Puppeteerin ja Disruptorin vankilasta. Nämä roistot vangitaan lopulta Teinititaanien toimesta.
"Infinite Crisis" -tarinan aikana joku, joka saattoi olla nimeämätön Trident, nähtiin Injustice Gangin satelliitissa Alexander Luthor Jr.:n Superrikollisten Salainen Yhteisö -seuran jäsenenä.
Nimeä Trident käytti myös Starro-tartunnan saanut Karate Kid, joka väitti olevansa Trident Guildin jäsen. Nämä uskomukset johtuivat kuitenkin Starron aivopesun vaikutuksista.
Muissa medioissa > Teen Titans

Trident esiintyi Teen Titans animaatiosarjan jaksoissa "Deep Six", "Homecoming, osa 2" ja "Calling All Titans". Hahmon äänenä toimi Clancy Brown.
Trident on pelätyin konna Atlantiksessa, ja Vesipoika yrittää saada hänet kiinni. Tridentin tavoitteena oli vallata koko Atlantis ja sitä myötä koko maailman vesistöt. Tämän saavuttamiseksi Trident kaappasi merellä purjehtineen laivan, joka oli lastattu ydinjätteellä. Hän käytti laivassa olevaa ydinjätettä kloonatakseen itsensä, sillä hän pitää itseään täydellisenä ja ajatteli olevan maailman johtaja. Hänen suunnitelmansa kuitenkin epäonnistui, kun Tridentin kaikki kloonit alkoivat tapella keskenään siitä kuka on alkuperäinen Trident ja Teinititaanit vangitsivat Tridentin ja tämän kloonit merenalaiseen luolaan Vesipojan avustuksella.
Viidennellä tuotantokaudella Trident liittyy Brotherhood of Eviliin tappaakseen nuoria sankareita ympäri maailmaa, mutta Titaanit kukistavat ja jäädyttävät heidät muiden järjestön jäsenten rinnalla.
Florence Finch

Florence Finch (22. joulukuuta 1893 – 10. huhtikuuta 2007) oli pitkäikäisyydestään tunnettu brittiläissyntyinen uusiseelantilainen. Florence Finch oli kuolemansa hetkellä maailman kuudenneksi vanhin elossa oleva ihminen.
Finch syntyi Lontoossa ja muutti Uuteen-Seelantiin vakituisesti vuonna 1969. Hän oli vuodesta 1915 naimisissa Charles Finchin kanssa, ja neljä vuotta myöhemmin syntyivät kaksoset Charles ja Ellen. Florence Finch jäi leskeksi vuonna 1964.
Florence Finch oli kuollessaan vain hieman alle vuoden nuorempi kuin maailman vanhin elossa oleva ihminen, japanilainen Yone Minagawa. Hän eli 113-vuotiaaksi ja on siten kaikkien aikojen vanhin uusiseelantilainen.
Florence Finch oli jo käytännössä lähes kuurosokea, mutta vietti yhä 113-vuotispäiviään Hastingsissa hiljaa kakun ja neljän ystävän seurassa.
Fernando Chui

| Fernando Chui> 崔世安 |
| --- | --- |

Macaon hallintojohtaja
 20.12. 2009 -  
Edeltäjä:  Edmund Ho
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. tammikuuta 1957 (ikä 67)
Fernando Chui Sai-on (kiin.: 崔世安; Jyutping: Ceoi1 Sai3-on1; s. 13. tammikuuta 1957) on macaolainen poliitikko, joka on vuodesta 2009 Kiinan kansantasavallan erityishallintoalue Macaon hallintojohtaja. Hän on opiskellut Yhdysvalloissa terveydenhuollon hallintoa ja väitellyt tohtoriksi Oklahoman yliopistossa.
Chui tulee varakkaasta macaolaisesta perheestä, jolla on omistuksia kiinteistö-, matkailu- ja rahoitusalalla.
Kunnianosoituksia

Portugalin ansioritarikunta (Portugali, 2014)
Juan de Borbón

| Juan de Borbón |
| --- | --- |
 Barcelonan kreivi
 
Espanjan kruununtavoittelija
Valtakausi:  1941–1977

Syntynyt:  20. kesäkuuta 1913 Real Sitio de San Ildefonso, Espanja
Kuollut:  1. huhtikuuta 1993 (79 vuotta) Pamplona, Espanja
Puoliso:  María de las Mercedes
Lapset:  Pilar de Borbón  Juan Carlos I  Margarita de Borbón  Alfonso de Borbón
Koko nimi:  Juan Carlos Teresa Silverio Alfonso de Borbón y Battenberg
Suku:  Bourbon
Isä:  Alfonso XIII
Äiti:  Viktoria Eugenie Battenberg
Uskonto:  roomalaiskatolilaisuus
Nimikirjoitus:  
Juan de Borbón y Battenberg (20. kesäkuuta 1913  – 1. huhtikuuta 1993) oli espanjalainen kuninkaallinen. Hän oli Espanjan kuninkaan Alfonso XIII:n poika ja Francon ajan jälkeen valtaan nousseen Juan Carlosin isä. Hän oli kruununtavoittelija isänsä kuolemasta vuonna 1941 aina vuoteen 1977, jolloin hän ilmoitti luopuvansa pyyteistään poikansa hyväksi.
Juan de Borbón oli Barcelonan kreivi 1941–1993.
Juan syntyi San Ildefonson palatsissa. Hänen isänsä joutui maanpakoon, kun Espanjan toinen tasavalta julistettiin perustetuksi 14. huhtikuuta 1931. Don Juan oli perheen pojista vasta kolmas, mutta hänen vanhin veljensä luopui kruununtavoittelusta mennessään aatelittoman naisen kanssa naimisiin, ja keskimmäinen veli kuuroutensa takia.
Juan sai Asturian prinssin arvonimen palvellessaan Britannian kuninkaallisessa laivastossa Bombayssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Juan de Borbón Wikimedia Commonsissa
Tuomo Karjalainen

| Tuomo Karjalainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 12. kesäkuuta 1980 (ikä 44) Kajaani, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  178 cm
Paino:  78 kg
Seura
Seura:  TPS
Sarja:  B-nuorten SM-sarja
Tehtävä:  maalivahtivalmentaja
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2002–2009
Seurat:  TuTo (Mestis) TPS (SML) Växjö Lakers (Allsv.) Ässät (SML) Timrå IK (SEL)
Tuomo Karjalainen (s. 12. kesäkuuta 1980 Kajaani) on suomalainen entinen jääkiekkomaalivahti. Hän pelasi urallaan SM-liigassa 85 runkosarja- ja kolme playoff-ottelua. Karjalainen voitti SM-hopeaa Turun Palloseurassa vuonna 2004. Hän pelasi myös kolmena kautena Ruotsissa. Jatkoaika.com -verkkolehden toimittaja Jani Mesikämmenen marraskuussa 2005 Karjalaiselle antaman haastattelun mukaan hän oli teknisesti osaava ja rauhallinen maalivahti. Karjalainen ei ollut kuitenkaan kovin isokokoinen ja joutui omien sanojensa mukaan työstämään torjuntojaan enemmän. Hän toimii nykyään TPS:n B-nuorten SM-sarjajoukkueen maalivahtivalmentajana.
Ura > Junioriura

Karjalainen on Kajaanin Hokin kasvatti. Hän muutti 15-vuotiaana Aurajoen lukion perässä Turkuun ja siirtyi Turun Palloseuran C-nuoriin kaudeksi 1995–1996. Hän voitti kauden päätteeksi C-nuorten SM-hopeaa. Karjalainen voitti myös B-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 1997 ja SM-hopeaa vuonna 1998. Hän voitti kaudella 1997–1998 myös A-nuorten Suomenmestaruuden, kun Karjalainen puki yhteen playoff-otteluun. Kauden 1998–1999 hän vietti lähes kokonaan TPS:n A-nuorten kakkosmaalivahtina Antero Niittymäelle ja sai peliaikaa vain yhdessä runkosarjaottelussa. Karjalainen haki pelituntumaa myös Kiekko-67:n A-nuorten I-divisioonajoukkueesta. Hän voitti TPS:ssä kauden päätteeksi A-nuorten SM-pronssia.
Kaudella 1999–2000 Karjalainen nousi TPS:n A-nuorten pääasialliseksi vastuunkantajaksi ja torjui 39 runkosarjaottelussa kuusi nollapeliä, mikä oli eniten koko A-nuorten SM-liigassa. Hän voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-hopeaa. Kaudella 2000–2001 Karjalainen puki kahteen SM-liigaotteluun, mutta hän jäi kuitenkin ilman peliaikaa.
Ura > Nousu TPS:n SM-liigajoukkueeseen

Karjalainen siirtyi kaudeksi 2001–2002 Mestis-joukkue TuToon. Hän jakoi varsin tasaisesti joukkueen torjuntavastuun Timo Kinnusen kanssa ja pelasi tulokaskautensa aikana 21 runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua. Kauteen 2002–2003 Karjalainen lähti niin ikään TPS:n SM-liigajoukkueen kakkosmaalivahtina Jason Elliottille. Hänen vastuunsa jäi kuitenkin melko vähäiseksi ja Karjalainen pelasi kauden aikana neljässä runkosarjaottelussa, joista kaksi hän aloitti. Joulukuussa 2002 TPS lainasi Karjalaisen joulutaukoon asti kestäneellä sopimuksella Mestis-joukkue Kokkolan Hermekseen, josta TPS:n suuntaan siirtyi puolestaan alkukauden siellä lainalla pelannut Teemu Lassila. Karjalainen pelasi Hermeksessä neljä ottelua. Tammikuussa 2003 TPS lainasi hänet toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella TuToon. Karjalainen pelasi siellä kauden loppuun, kun Lassila otti TPS:ssä lopulta ykkösmaalivahdin paikan ja Karjalainen jäi joukkueen kolmosmaalivahdiksi.
Kauteen 2003–2004 Karjalainen lähti niin ikään TPS:n kakkosmaalivahtina Teemu Lassilalle. Lassila kuitenkin loukkaantui jo alkukaudella harjoituksissa, joten Karjalaisen vastuu lisääntyi ja hän teki lopulta läpimurron SM-liigaan. Karjalainen pelasi runkosarjassa 40 ottelua torjuen kolme nollapeliä. TPS voitti runkosarjan, mutta Lassila nousi kuntouduttuaan kuitenkin kevätkaudella takaisin joukkueen pääasialliseksi ykkösmaalivahdiksi. Karjalainen pelasi pudotuspeleissä enää kolmessa ottelussa, joista yhden hän aloitti. Karjalainen voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Marraskuussa 2003 hän teki TPS:n kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2004–2005 Karjalainen jäi joukkueen selkeäksi kakkosmaalivahdiksi Lassilalle ja pelasi vain kymmenen runkosarjaottelua. Hän haki myös kuuden ottelun verran pelituntumaa TuTon Mestis-joukkueesta. Karjalaisen kausi päättyi lopulta reisivammaan helmikuussa 2005.
Karjalainen lähti kauteen 2005–2006 TPS:n ykkösmaalivahtina parinaan joukkueen edellisen kauden kolmosmaalivahti Juho Santanen. Hänelle etsittiin kuitenkin kokeneempaa paria pitkin kesää ja alkukautta. Lopulta TPS hankki maalivahtiosastolleen Joni Puurulan lokakuussa 2005. Karjalainen jakoi varsin tasaisesti syyskauden torjuntavastuun hänen kanssaan, mutta jäi lopulta kakkosmaalivahdiksi Puurulalle. Karjalainen pelasi kauden aikana 28 runkosarjaottelua.
Ura > Vuodet Ruotsissa ja syksy Ässissä

Kaudeksi 2006–2007 Karjalainen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue Växjö Lakersiin. Hän toimi joukkueen selkeänä ykkösmaalivahtina ja pelasi 36 runkosarja- ja kolme nousukarsintasarjan ottelua torjuen kolme nollapeliä. Karjalainen jatkoi Lakersissa myös kaudella 2007–2008, jolloin hän jäi lopulta joukkueen kakkosmaalivahdiksi Viktor Fasthille ja pelasi 19 runkosarjaottelua.
Karjalainen palasi kaudeksi 2008–2009 SM-liigaan ja siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella Porin Ässiin. Hän lähti kauteen Eero Kilpeläisen aisaparina. Karjalainen jäi selkeäksi kakkosmaalivahdiksi Kilpeläiselle ja pelasi vain kolme ottelua. Lisäksi hänen syyskauttaan haittasi nivusvamma. Lopulta Ässät täydensi maalivahtiosastoaan marraskuussa 2008 Tomáš Duballa, mikä tiesi Karjalaisen putoamista kolmosmaalivahdiksi. Hänelle etsittiin uutta seuraa ja Karjalainen siirtyi lopulta tammikuussa 2009 loppukauden sopimuksella Ruotsin Elitserienin Timrå IK:hon. Hänet hankittiin paikkaamaan Magnus Åkerlundin loukkaantumista. Karjalainen toimi hetken kakkosmaalivahtina Johan Backlundille ja hän pelasi vain yhdessä ottelussa, johon Karjalainen vaihdettiin noin puolessa välissä. Åkerlund kuntoutui loppukaudella, eikä Karjalainen mahtunut enää Timrån kokoonpanoon. Hän lopetti pelaajauransa kevääseen 2009.
Ura > Pelaajauran jälkeen

Kaudeksi 2016–2017 Karjalainen nimettiin TPS:n B-nuorten SM-sarjajoukkueen maalivahtivalmentajaksi.
Trident

Trident II (D5) vedenalainen laukaisu
Trident-ohjukset ovat sukellusveneestä laukaistavia ballistisia ydinohjuksia (SLBM). Tätä amerikkalaista ohjusta on valmistettu kahtena tyyppinä: Trident I (C4) UGM-93A ja Trident II (D4) UGM-133A. C4- ja D5-tyyppimerkit kertovan sen, että Tridentit kuuluvat samaan ohjusperheeseen, kuin UGM-27 Polaris (tuotanto alkoi vuonna 1960) ja UGM-73 Poseidon (v. 1971).
Trident-ohjukset ovat kolmivaiheisia ja niiden polttoaine on kiinteää. Ohjuksien ohjaus tapahtuu inertiasuunnistusmenetelmällä. Ohjusten lentomatkaa on pidennetty nk. aerospiken avulla, joka pienentää ohjuksen ilmanvastuksen puoleen.
Ohjukset laukaistaan veden alta. Ne puhalletaan putkistaan kaasugeneraattorin avulla. Ohjuksen ensimmäinen vaihe syttyy ohjuksen noustessa kohti veden pintaa. Kahden minuutin kuluttua kolmaskin rakettivaihe palaa ja ohjus kiihtyy nopeuteen 6,1 km/s.
Yhdysvaltain laivastossa Trident-ohjuksia on nykyisin 14:ssä Ohio-luokan sukellusveneessä.
Yhdysvallat on myös suunnitellut sukellusveneistä laukaistavien Trident-ohjusten muuttamista tavanomaisiin taistelukärkiin perustuviksi, ns. Global Strike -projektin yhteydessä. Tämä antaisi mahdollisuuden nopeaan globaaliin täsmäiskuun minne tahansa maapallolla yhden tunnin kuluessa. Järjestelmää ovat vastustaneet erityisesti Venäjä ja Kiina, koska on mahdotonta tietää ohjuksen lähtiessä, onko se aseistettu ydinkärjellä vai ei. Lisäksi ylimääräiset ohjukset voidaan tarvittaessa muuttaa takaisin ydinohjuksiksi.
Ohjusten modifiointi tavanomaisiin taistelukärkiin perustuviksi kiellettiin Venäjän ja Yhdysvaltain START-sopimuksessa 2010.
Yhdistyneen kuningaskunnan aseistukseen kuuluu neljä kuninkaallisen laivaston ydinkäyttöistä Vanguard-luokan-ohjussukellusvenettä, joista jokainen pystyy kuljettamaan 16 ydinkärjin varustettua Trident II D5 ohjusta. Vuoden 1998 jälkeen jokaisessa aluksessa on ollut korkeintaan 48 ydinkärkeä. Vuodesta 1998 lähtien veneet ovat Britannian ainoa ydinpelote.
Trident-ohjusta on testattu 30. tammikuuta 2024 Floridan rannikolla ja sitä ennen kahdeksan vuotta aiemmin. Molemmat testit epäonnistuivat.
Ohjukset ja ydinkärjet on hankittu Yhdysvalloista. Sopimuksen mukaan Britannia osti vain 58 ohjusta, joista muutama on käytetty harjoituksissa. Aluksista yksi on aina merellä, kolme muuta tukikohdissaan. Ohjuksia säilytetään huollon aikana Kings Bayssa Georgiassa Yhdysvalloissa.
Trident I

Yhdysvaltain laivaston kahdeksan ensimmäistä Ohio-luokan sukellusvenettä rakennettiin kuljettamaan Trident I-ohjuksia. Sittemmin ne muunnettiin kuljettamaan uutta Trident II-ohjusta. Tarpeiden muututtua neljä vanhinta Ohio-venettä on 2000-luvun alussa muunnettu strategisista ohjusveneistä (SSBN) tavanomaisesti aseisestuiksi risteilyohjusveneiksi (SSGN).
Trident I korvasi Poseidonit kahdessatoista James Madison ja Benjamin Franklin -luokkien sukellusveneessä. Sen ensimmäinen koelaukaisu tapahtui 18. tammikuuta 1977 Cape Canaveralin rakettikeskuksesta.
Trident I
valmistaja Lockheed Martin Space Systems, Sunnyvale, Kalifornia
propulsiojärjestelmä on kolmivaiheinen ja käyttää kiinteää polttoainetta
pituus 10,2 m (34 jalkaa)
paino 33 142 kg (73 000 naulaa)
halkaisija 1,8 m (74 tuumaa)
kantama 7 400 km (4 600 mailia)
inertiasuunnistus
hyötykuorma: muutamia eri maaleihin ohjattavia ydinkärkiä (MIRV). Esimerkiksi kahdeksan W76 (100 kt) -ydinkärkeä (Mark 4).
käytössä vuodesta 1979 1990-luvulle
Trident II

Trident II pystyy kuljettamaan suuremman hyötykuorman. Se on suunniteltu osumaan sellaisella tarkkuudella, että sitä voidaan käyttää pelotteen ja kostoiskun lisäksi myös ensi-iskuun ohjussiiloja vastaan. Ohjus on tehty grafiitti-epoksi-komposiitista, joten se on kevyempi kuin Trident I. Trident II otettiin käyttöön vuonna 1990.
Trident II
valmistaja Lockheed Martin Space Systems, Sunnyvale, Kalifornia
hinta 30 miljoonaa dollaria
propulsiojärjestelmä on kolmivaiheinen ja käyttää kiinteää polttoainetta
pituus 13,41 m (44 jalkaa)
paino 58 500 kg (130 000 naulaa)
halkaisija 2,1 m (83 tuumaa)
kantama yli 7 400 km (4 600 mailia)
inertiasuunnistus
hyötykuorma useita ydinkärkiä (MIRV). Jopa kahdeksan 475 kilotonnin W88-ydinkärkeä (Mark 5) tai kahdeksan 100 kilotonnin W76-ydinkärkeä (Mark 4).
käyttöönotto vuonna 1990
Trident I (C4):n ensilaukaisu 18.1.1977
Forssa (täsmennyssivu)

Forssa tai Forsa voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Suomessa:
Forssa (joskus ruots. Forsa), kaupunki Kanta-Hämeessä
Forssan keskustaajama, tilastollinen taajama, johon kuuluu Forssan kaupungin eteläosa sekä Tammelan ja Jokioisten kirkonkylät
Forssa-yhtiö, Forssassa toiminut entinen tekstiilialan yritys, myöhemmin osa Finlaysonia
Ruotsissa:
Forssa, kaupunginosa aiemmassa Borlängen kaupungissa nykyisen Borlängen kunnan alueella
Forsa, pientaajama Nordanstigin kunnassa
Forsan piiri (Hälsingland), piiri Hudiksvallin kunnassa
Forsan piiri (Södermanland), piiri Flenin kunnassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Forssa”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Fidžin siirtomaa

Fidžin siirtomaa (engl. Colony of Fiji) oli brittiläiseen imperiumiin kuulunut kruununsiirtomaa, joka oli olemassa vuosien 1874 ja 1970 välillä nykyisen Fidžin alueella. Oltuaan siirtomaana miltei 100 vuotta Fidžin siirtomaa itsenäistyi Fidžin dominiona vuonna 1970, Elisabet II:n pysyessä maan valtionpäämiehenä.
Florence Baker

Florence Baker noin vuonna 1875.
Florence Barbara Maria Finnian Baker (o.s. von Sass tai von Szász; 6. elokuuta 1841 Nagyenyed, Transilvania, Itävallan keisarikunta – 11. maaliskuuta 1916 Newton Abbot, Devon, Iso-Britannia) oli unkarilaissyntyinen brittiläinen tutkimusmatkailija, joka tutki Afrikan sisäosia yhdessä aviomiehensä Samuel Bakerin kanssa. He löysivät ensimmäisinä eurooppalaisina Albertinjärven vuonna 1864 etsiessään Niilin lähdettä.
Florence von Sass syntyi sotilasperheeseen Nagyenyedissa Transilvaniassa Unkarin saksankielisessä osassa (nykyään Aiud Romaniassa). Muun perheensä jouduttua surmatuksi vuosien 1848–1849 vallankumouksen aikana hän päätyi lapsena Osmanien valtakunnassa sijainneelle pakolaisleirille, josta armenialainen orjakauppias vei hänet orjuuteen. Von Sass varttui orjuudessa haaremissa. Tammikuussa 1859 häntä oltiin myymässä orjamarkkinoilla Bulgarian Vidinissä nimellä Finnian, kun kaupungissa Punjabin maharadžan Duleep Singhin seurassa vierailemassa ollut englantilainen seikkailija ja metsästäjä Samuel Baker löysi hänet. Kertoman mukaan paikallinen pašša teki huutokaupassa korkeimman tarjouksen, mutta Baker auttoi von Sassin pakoon ja kuljetti tämän pois maasta. Toisen version mukaan Baker osti hänet itse. Heistä tuli pari suuresta ikäerosta huolimatta. Bakerin ensimmäinen vaimo oli kuollut muutamaa vuotta aiemmin.
Vuonna 1861 Baker ja von Sass lähtivät Afrikkaan etsimään Niilin lähdettä. Sujuvaa arabiaa osannut von Sass toimi matkalla tulkkina. Hän sai myös suostuteltua Gondokorossa kapinaan nousseet retkikunnan kantajat palaamaan työhönsä. Baker ja von Sass löysivät vuonna 1864 ensimmäisinä eurooppalaisina Albertinjärven ja Murchisonin putouksen, jotka he nimesivät. Palattuaan Englantiin he menivät virallisesti naimisiin marraskuussa 1865 Lontoossa. Florence Baker oli miehensä mukana tämän palatessa vuosiksi 1869–1873 Niilin yläjuoksulle, nyt Egyptin kediivin alaisena kuvernöörinä ja pyrkimyksenään orjakaupan lopettaminen alueella.
Vuodesta 1873 Bakerit asuivat Sanford Orleigh’n kartanossa Devonissa. Samuel Baker kuoli vuonna 1893 ja Florence vuonna 1916.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Florence Baker Wikimedia Commonsissa
Forss

Forss on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Alfred Forss (1889–1959), suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, kauppaneuvos
Anja Forss (s. 1930), suomalainen opettaja ja kirjailija
Christian Forss (s. 1981), suomalainen laulaja
Clas-Eric Forss (1923–2018), suomalainen teollisuusjohtaja ja kaupallinen neuvos
Erkki Forss (1926–2013), suomalainen urkuri, kuoronjohtaja ja laulaja
Harald Forss (1911–1996), ruotsalainen runoilija
Harry Forss (1895–1986), suomalainen järjestö-, koulun- ja yritysjohtaja, maanviljelysneuvos
Henke Forss, ruotsalainen laulaja
Hugo Ferdinand Forss (1844–1909), suomalainen tuomari, pormestari ja valtiopäivämies
Iikka Forss (s. 1976), suomalainen näyttelijä
Juhani Forss (s. 1936), suomalainen merikapteeni ja yritysjohtaja, kauppaneuvos
Julie Forss (s. 1998), suomalainen jalkapalloilija
Lilli Forss-Nordström (1893–1968), suomenruotsalainen kirjailija
Marcus Forss (s. 1999), suomalainen jalkapalloilija
Marko Forss (s. 1975), suomalainen komisario ja nettipoliisi
Matti Forss (s. 1957), suomalainen jääkiekkoilija
Matts Forss (1885–1967), suomalainen poliitikko
Mika Forss (s. 1968), suomalainen raviohjastaja
Minna Forss (1848–1931), suomalainen kansakoulunopettaja ja toimittaja
Rainer Forss (1930–2005), suomalainen jalkapalloilija ja valmentaja
Sigurd Wilhelm Forss (1891–1947), suomalainen seminaarinlehtori ja Jyväskylän kaupunginvaltuuston puheenjohtaja
Stina Forss-Aspegren (1914–1989), suomalais-ruotsalainen arkkitehti
Tero Forss (s. 1968), suomalainen jalkapalloilija
Timo Kalevi Forss (s. 1967), suomalainen tietokirjailija, toimittaja ja muusikko
Uno Forss (1892–1972), suomalainen järjestö- ja yritysjohtaja, maanviljelysneuvos
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.