stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jussi Kekkonen (majuri)
Talvisodassa

Lokakuussa 1939 perustettiin Kuhmon rajakomppanian komentopaikalla Jämäksen kasarmilla Erillinen pataljoona 14, jonka päällikkönä oli everstiluutnantti Frans Ilomäki. Luutnantti Jussi Kekkonen sijoitettiin pataljoonan 2. komppanian päälliköksi. Talvisodan alkaessa Kekkosen komppania oli Kalliojoella linnoitustöissä. Ylivoimainen vihollinen hyökkäsi Lammasperän suunnalla noin 50 miehen vahvuisia suomalaisjoukkoja vastaan ja Kekkosen komppania lähetettiin sinne vahvistukseksi. Suomalaiset olivat jo luopumassa asemistaan Vääräjoella, kun Kekkonen kokosi joukot vastahyökkäykseen 6. joulukuuta 1939. Vääräjoen asemat miehitettiin uudelleen ja puna-armeijan joukot vetäytyivät Vääräjoen taakse. Etuvartiot sijoitettiin nyt Vääräjoelle ja varsinainen puolustusasema tuli Tyrävaaralle. Uusi hyökkäys 12. joulukuuta toi vihollisen aina Tyrävaaran peltoaukealle.
Kekkosen johtama 270 miehen osasto aloitti jouluaattona 1939 hyökkäyksen Rannan taloon ja Kupsusen majoitusalueelle linnoittautuneita puna-armeijan joukkoja vastaan. Muutaman tunnin taistelun jälkeen vihollinen lähti vetäytymään kohti rajaa asettuen asemiin Hukkajärvelle Kiekinniemen talon tuntumaan. Kekkonen tuhosi 150 miehen osastollaan 28. joulukuuta pataljoonan Kiekinniemellä vielä olleet rippeet loppujen vihollisen paetessa rajan yli. Osasto Kekkonen keskittyi jatkossa tammi–maaliskuussa 1940 Kiekinkosken suunnan varmistamiseen. Osasto harjoitti myös tiedustelua ja häirintää Rasti–Saunajärvi–Riihivaara-maantien suunnassa.
Jatkosodassa

Jatkosodan alkaessa kesällä 1941 kapteeniksi ylennetty Jussi Kekkonen oli Kuhmon rajakomppanian päällikkönä Rukajärvellä. Kekkosen johtama Osasto Miinoa siirtyi rajan yli ja valtasi pienin tappioin Miinoan ja Luvajärven kylät. Seuraavana tavoitteena oli Kiimasjärven kylä, jossa puna-armeijan tiedettiin olevan asemissa. Kekkonen lähti etenemään kolmen joukkueen voimin ja kahden konekiväärin tukemana kohti Kiimasjärven kylää, jonka laitamilla suomalaiset törmäsivät aamulla varustettuihin asemiin eivätkä onnistuneet valtaamaan kylää. Vastustaja iski Kekkosen osaston selustaan, jolloin osaston oli lähdettävä vetäytymään. Vetäytyminen muuttui paoksi ja osasto hajosi sen jälkeen, kun Kekkonen haavoittui vaikeasti venäläisten väijytyksessä. Kekkonen ja hänen lähettinsä löytyivät illalla nuotiolta maastoa haravoitaessa ja Kekkonen toimitettiin pian lentokoneella Luvajärveltä kenttäsairaalaan Kuhmoon. Silmiin haavoittuneen Kekkosen näköä ei voitu kuitenkaan enää pelastaa.
Sodan jälkeen

Kekkonen ylennettiin majuriksi ja sodan jälkeen hän toimi loviisalaisen laivanvarustaja Ragnar Nordströmin yrityksessä johtotehtävissä. Jussi Kekkonen kuoli keväällä 1962 ja hänet haudattiin Kajaanin sankarihautaan.
Aiheesta muualla

Oliko Kekkosella veljiä ja siskoja? Turun Sanomat 5.3.2005 (Arkistoitu – Internet Archive)
Tuuri, Antti: Rukajärven tiellä, s. 97-116.  (Hyökkäyksestä Kiimasjärvelle ja Kekkosen haavoittumisesta)  Otava, 1990.  ISBN 951-1-11060-8
Erkki Ahon Suomen historia blogi 2.3.2009: Presidentin veli Jussi Kekkonen
Viipurin maakunta-arkisto

| Viipurin maakunta-arkisto |
| --- | --- |

Osoite:  Ulitsa Šturma 1 (ent. Tervaniemenranta)
Sijainti:   Viipuri
Koordinaatit:  60.715317°N, 28.72376°E
Rakennustyyppi:  arkisto
Valmistumisvuosi:  1933
Suunnittelija:  Uno Ullberg
Julkisivumateriaali:  rapattu tiili
Kerrosluku:  3/5
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viipurin maakunta-arkiston rakennus sijaitsee Viipurin Tervaniemessä. Se valmistui vuonna 1933, ja nykyään rakennuksen tiloissa toimii Venäjän valtionarkiston Leningradin alueen Viipurin arkisto (LOGAV). Alun perin Viipurin maakunta-arkisto oli yksi viidestä Suomeen 1920- ja 1930-luvuilla perustetusta maakunta-arkistosta. Sen toimintaa on vuodesta 1953 lähtien jatkanut Mikkelin maakunta-arkisto.
Rakennuksen historia

Viipurin maakunta-arkiston rakentaminen aloitettiin keväällä 1932. Venäläiset olivat jo 1910-luvun alussa rakentaneet paikalle kreikkalaiskatolista varuskuntakirkkoa, joka kuitenkin jäi keskeneräiseksi ensimmäisen maailmansodan sytyttyä vuonna 1914. Suomen itsenäistymisen jälkeen 1920-luvulla Viipurin kaupunki mietti puolivalmiille kirkolle uutta käyttötarkoitusta, ja suunnitelmissa oli muun muassa konserttitalo, mutta lopulta 1930-luvun alussa paikalle päätettiin rakentaa tilat Viipurin maakunta-arkistolle. Suunnittelijaksi valittiin arkkitehti Uno Ullberg. Alkuperäisen kirkkorakennuksen oli piirtänyt tunnettu venäläinen arkkitehti Vasili Kosjakov. Ullberg käytti suunnittelussa hyväksi kirkon rakenteita, niin että graniittiset perustukset ja kulmaosien seinämassat säilytettiin, mutta muut seinät ja pilarit purettiin. Alkuperäiset tiilet riittivät kuitenkin lähes koko arkistorakennukseen. Rakentaminen suoritettiin kokonaan valtion omana työnä ilman ulkopuolista urakoitsijaa, minkä vuoksi kustannusarvio alitettiin 0,8 miljoonalla markalla. Työmaan valvonnasta huolehti arkkitehti Heikki Lankinen.
Viisi arkistokerrosta käsittävät rakennuksen eteläpäädyn ja keskiosan. Niiden huonekorkeus on vain 2,3 metriä ja hyllytilaa on yhteensä 11,5 kilometriä. Rakennuksen pohjoispäädyssä on kolme kerrosta, joista ensimmäisessä sijaitsevat eteisaula, toimistot ja kirjansitomo, toisessa arkistonhoitajan huone, tutkijansalit ja käsikirjasto sekä ylimmässä arkistonhoitajan asunto. Lisäksi pohjakerroksessa on kaksi asuntoa vahtimestaria ja muuta henkilökuntaa varten. Maakunta-arkisto otettiin käyttöön tammikuussa 1934. Se toimi Viipurissa jatkosodan loppuun saakka, minkä jälkeen arkistomateriaalista noin puolet saatiin evakuoitua Kuopioon ja Äänekoskelle, joista ne vuonna 1953 sijoitettiin Mikkeliin. Yli 100 000 dokumenttia jäi kuitenkin Viipuriin, missä ne edelleen ovat arkistoituna.
Aiheesta muualla

Menneisyyden kilometrit, Seura, 12.04.1939, nro 15, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Venäjän valtionarkiston kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viipurin maakunta-arkisto Wikimedia Commonsissa
Suomen arkistot
| --- | --- |
Kansallisarkisto:  Hämeenlinnan toimipaikka  Joensuun toimipaikka  Jyväskylän toimipaikka  Mikkelin toimipaikka  Oulun toimipaikka  Saamelaisarkisto  Turun toimipaikka  Vaasan toimipaikka 
Muita arkistoja:  Eduskunnan arkisto  Folkkultursarkivet  Journalistinen kuva-arkisto  Kansallisen audiovisuaalisen instituutin arkistot  Kansallinen äänitearkisto  Kuvataiteen keskusarkisto  Musiikkiarkisto  SKS:n arkisto (ent. Kansanrunousarkisto ja Kirjallisuusarkisto)  Suomen Elinkeinoelämän Keskusarkisto  Suomen Urheiluarkisto  Toimihenkilöarkisto  Urho Kekkosen arkisto  Yhteiskuntatieteellinen tietoarkisto 
Poliittisten puolueiden arkistoja:  Kansan Arkisto  Keskustan ja Maaseudun arkisto  Porvarillisen Työn Arkisto  Svenska Centralarkivet  Työväen Arkisto 
Entisiä arkistoja:  Ammattiyhdistysarkisto  Arkistolaitos  Itä-Karjalan sotasaalisarkisto  Kansallinen audiovisuaalinen arkisto  Laatokan puolustuksen perinnearkisto  Maakunta-arkistot  Päivälehden arkisto  Sota-arkisto  Viipurin maakunta-arkisto
Vieremä

| Vieremä |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  63°44′35″N, 027°00′05″E
Maakunta:  Pohjois-Savon maakunta
Seutukunta:  Ylä-Savon seutukunta
Kuntanumero:  925
Hallinnollinen keskus:  Vieremän kirkonkylä
Perustettu:  1922
Kokonaispinta-ala:  973,38 km² 114:nneksi suurin 2022 
– maa:  925,28 km²
– sisävesi:  48,10 km²
Väkiluku:  3 356 205:nneksi suurin 31.12.2024 
– väestötiheys:  3,63 as./km² (31.12.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  14,5 %
– 15–64-v.:  58,1 %
– yli 64-v.:  27,5 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  95,4 %
– ruotsinkielisiä:  0,1 %
– muut:  4,5 %
Kunnallisvero:  8,4 % 216:nneksi suurin 2025 
Kunnanjohtaja:  Mika Suomalainen
Kunnanvaltuusto:  21 paikkaa
  2021–2025   • Kesk.   • Muut   • Kok.   • KD   • PS   • Vihr.:   10 5 2 2 1 1
vierema.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vieremä on Suomen kunta, joka sijaitsee Pohjois-Savon maakunnan pohjoisosassa. Kunnassa asuu 3 356 ihmistä ja sen pinta-ala on 973,38 km², josta 48,10 km² on vesistöjä. Väestötiheys on 3,63 asukasta/km².
Kunta perustettiin Iisalmen maalaiskunnasta erottamalla vuonna 1922.
Vapaa-ajan asuntoja Vieremällä on 496.
Maantiede

Vieremä sijaitsee Pohjois-Savon maakunnan luoteiskulmassa Kainuun ja Pohjois-Pohjanmaan maakuntien rajalla, ja sen naapurikunnat ovat Iisalmi, Kajaani, Kiuruvesi, Pyhäntä ja Sonkajärvi.
Vieremän Natura-kohteita ovat Selkäsuo, Saarisuo-Kurkisuo, Rahajärvi-Kontteroinen, Hyppyypuronsuo, Naimapuron metsä, Mammonhauta-Rotimojoki, Kaatiainen, Joutensuo, Hällämönharju-Valkeiskangas ja Talaskangas.
Maantiede > Kyliä

Amerikka, Haajainen (Haajaiskylä), Kaarakkala, Karankamäki, Kauppilanmäki, Konolanmäki, Kirkonkylä, Marttisenjärvi, Nissilä, Palosenjärvi, Palosenmäki, Pyöree, Salahmi, Rotimojoki, Savimäki, Tikanniemi, Valkeiskylä (Valkiamäki).
Maantiede > Taajamat

Vuoden 2016 lopussa Vieremällä oli 3 685 asukasta, joista 1 368 asui taajamassa, 2 288 haja-asutusalueilla ja 29:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Vieremän taajama-aste on 37,4 %. Kunnassa on vain yksi taajama, Vieremän kirkonkylä.
Hallinto

Vieremän kunnanjohtaja vuodesta 2016 on Mika Suomalainen. Kunnanvaltuustossa on 21 paikkaa, joista 10 on keskustan hallussa kaudella 2021–2025.
Talous

Vieremällä toimivia yrityksiä ovat Ponsse Oyj, muun muassa kevytsoraharkkoja, pihakiviä, kaivonrenkaita ja pilarianturoita valmistava Lujabetoni Oy, elementti- ja moduulitaloja valmistava Ratesteel Oy, HT Laser Oy ja Hytar Oy. Näistä Ponsse on tunnetuin valmistamiensa metsäkoneiden vuoksi. Yritys työllistää yli 800 henkilöä, joista noin 440 Vieremällä. Ponssen alihankkijoina toimivat muun muassa Ratesteel, joka valmistaa erilaisia teräsrakenteita. HT Laser leikkaa ja särmää erilaisia metalleja ja Hytar valmistaa hydraulijärjestelmiä. JetiTaso Oy valmistaa metallirakenteita.
Vuonna 2016 eniten yhteisöveroa maksaneet yritykset olivat Ponsse, Ratesteel, Veljekset Heiskanen ja Soraliike Ikola.
Liikenneyhteydet

Kunnan halki kulkee luode–kaakko-suunnassa kantatie 88. Lähin kaupunki on 25 kilometriä etelään sijaitseva Iisalmi, josta lähtee päivittäin Pendolino-, InterCity-, pika- ja taajamajunia kaikkialle Suomeen. Iisalmi–Kontiomäki-rata kulkee Vieremän kunnan alueella Kauppilanmäen ja Soinlahden välillä, mutta yhtään asemaa tai seisaketta ei Vieremän kunnan alueella enää ole. Ainoa Vieremän kunnan alueella koskaan ollut rautatieliikennepaikka on lakkautettu Latukan seisake.  Puutavaraliikenteen käyttämä Kauppilanmäen rautatieasema tulkitaan helposti Vieremälle, mutta se sijaitsee niukasti Sonkajärven puolella kuntarajan seuraillessa ratapihan reunoja. Lähin kaupallinen lentoasema on Kajaanin lentoasema Kajaanissa. Vieremän taajamasta lähin ilmailupaikka on Iisalmessa sijaitseva harrasteilmailukenttä.  Kunnan pohjoisosassa sijaitsee lentokoneiden varalaskupaikka. Kirkonkylän liepeillä sijaitseva venesatama on Vuoksen vesireitin pohjoisin satama. Reittiä voivat matkata veneet, joiden syväys on enintään yksi metri.
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Vieremän väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 5 134 | 5 134 |
| 1985 | 1985 |    | 4 960 | 4 960 |
| 1990 | 1990 |    | 4 779 | 4 779 |
| 1995 | 1995 |    | 4 637 | 4 637 |
| 2000 | 2000 |    | 4 361 | 4 361 |
| 2005 | 2005 |    | 4 125 | 4 125 |
| 2010 | 2010 |    | 3 982 | 3 982 |
| 2015 | 2015 |    | 3 757 | 3 757 |
| 2020 | 2020 |    | 3 572 | 3 572 |
Lähde: Tilastokeskus.
Seurakunnat

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnista Vieremän alueella toimii Vieremän seurakunta ja Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Kuopion ortodoksinen seurakunta.
Palvelut

Vieremän kirkonkylällä samassa kiinteistössä toimivat Kirkonkylän koulu (yhtenäiskoulu) ja Vieremän lukio (Petterintie 12). Alaluokkien (1–6) opetusta annetaan myös kolmella kyläkoululla (Eteläinen koulu eli Valkeisen koulu, Koulutie 37; Itäinen koulu, Kaarakkalantie 832; ja Pohjoinen koulu, Kiuruvedentie 59). Kirkonkylässä toimivat myös muun muassa Vieremän kirjasto ja terveyskeskus. Kirjastoauto Virkku vie kirjastopalveluja kunnan eri osiin. Vieremällä on myös kotiseutumuseo ja Iisalmen rajalla sijaitseva Valkeisen kansakoulumuseo.
Vieremän paloasemalla Teollisuustiellä sijaitsevat seuraavat yksiköt: johto- ja tarkastusauto PS 065, sammutusauto PS 691, säiliöauto PS 693 sekä miehistö- ja ensivasteauto PS 697. Vieremän ensihoitopalvelun tuottaa Pohjois-Savon sairaanhoitopiiri. Vieremällä on yksi ambulanssi, PS 132, joka on välittömässä lähtövalmiudessa joka päivä kello 8–20. Muina aikoina ambulanssi tulee Iisalmesta, Kiuruvedeltä tai lähimmän yksikön periaatteella.
Nähtävyyksiä ja käyntikohteita

Kyrönniemen kulttuurimaisema
Kauppis-Heikin Juhani Aholle rakentama hirsimökki
Hällämönharju, valtakunnallinen harjujensuojelukohde
Kotiseutumuseo
Talaskankaan luonnonsuojelualue
Kovaskoski Rotimojoessa
Ruokakulttuuri

1980-luvulla jokaiselle Savon silloiselle kunnalle äänestettiin omat nimikkoruoat. Vieremän perinneruoaksi valittiin muurinpohjaletut.
Tunnettuja vieremäläisiä

Teuvo Katainen, yritysjohtaja, kauppaneuvos
Jari Mustonen, kehonrakentaja
Iivo Niskanen, maastohiihtäjä ja olympiavoittaja
Katri Niskanen, muotisuunnittelija
Kerttu Niskanen, maastohiihtäjä ja olympiamitalisti
Jyrki Nissinen, sarjakuvataiteilija ja muusikko
Metropoliitta Panteleimon, ortodoksinen piispa
Aappo I. Piippo, toimittaja
Olli Remes, Mannerheimristin ritari nro 10 ja Olympiahopeamitalisti sotilaspartiohiihdossa 1936
Antti Siltala, lentopalloilija
Lauri Solehmainen, kaukopartioupseeri
Einari Vidgrén, Ponssen perustaja
Juha Vidgrén, Ponssen suurin omistaja
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vieremä Wikimedia Commonsissa
Vieremän kunnan kotisivut
Tilastokeskus – Vieremän avainluvut
Pohjois-Savon ympäristökeskus – Kulttuuriympäristön suojelutilanneselvitys Pohjois-Savosta – Vieremä (Arkistoitu – Internet Archive)
Pohjois-Savon muisti – Vieremän muinaisjäännökset
Vieremän kunnan kotisivut – Vieremän historiaa Aamunkoitosta nykypäivään (Arkistoitu – Internet Archive)
Niko Oksanen : Vieremä Juhani Ahon ja Kauppis-Heikin lapsuuskotiseutu, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 21.09.1930, nro 38, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Aiheesta muualla > Kirjallisuutta

Kauppinen, Asko (toim.): Palosenjärven kyläkirja. Palosenjärven kyläseura, 2008. ISBN 978-952-92-4485-0.
Kokkonen, Jouko (toim.): Hajallaan ku Haajaiskylä – koossa ku Konolanmäki : Haajaisten ja Konolanmäen kyläkirja. Haajaisten nuorisoseura, 2005. ISBN 952-91-9507-9.
| n k Pohjois-Savon maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Iisalmi  Joroinen  Kaavi  Keitele  Kiuruvesi  Kuopio  Lapinlahti  Leppävirta  Pielavesi  Rautalampi  Rautavaara  Siilinjärvi  Sonkajärvi  Suonenjoki  Tervo  Tuusniemi  Varkaus  Vesanto  Vieremä 
Entiset kunnat:  Iisalmen maalaiskunta  Juankoski  Kangaslampi  Karttula  Kuopion maalaiskunta  Maaninka  Muuruvesi  Nilsiä  Riistavesi  Säyneinen  Varpaisjärvi  Vehmersalmi 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 2  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO) 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Vieremän varalaskupaikka kantatiellä 88
Ilmalan rautatieasema

Ilmalan rautatieasema (lyh. Ila, ruots. Ilmala järnvägsstation) on HSL-alueen lähijunien käyttämä rautatieliikennepaikka Keski-Pasilassa Helsingissä. Se sijaitsee Pasilan ja Huopalahden asemien välissä. Helsingin päärautatieasemalta Ilmalan asemalle on matkaa noin neljä kilometriä.
Aseman historia

Ilmalan asema avattiin 25. toukokuuta 1967. Seisake rakennettiin palvelemaan VR:n Ilmalan varikon henkilökuntaa sekä aseman vieressä olevaa radio- ja televisiokeskusta. Asemalle rakennettiin laiturit kummallekin puolelle rataa. Vuonna 1992 matkustajalaitureita korotettiin asentamalla vanhojen laitureiden päälle onteloelementit.
Paikannimi Ilmala johtuu rautatien eteläpuolella sijaitsevalle kalliolle vuonna 1910 silloisen Meteorologisen keskuslaitoksen perustamasta Ilmalan observatoriosta. Nykyään saman mäen huipulla on kaksi suurta vesisäiliötä.
Kun Leppävaaran kaupunkirata rakennettiin, Ilmalan matkustajaliikenne siirrettiin väliaikaisille matkustajalaitureille toukokuussa 1999. Laitureille johtava polku poistettiin käytöstä vuonna 2000, ja siitä lähtien kulku laitureille tapahtui alikulkutunnelin kautta, myöhemmin myös ylikulkutunnelin kautta. Uusittu asema vihittiin käyttöön 16. lokakuuta 2000. Kesästä 2002 alkaen Ilmalasta on lähtenyt työpäivisin jopa 364 junaa.
Vuonna 2006 alkoivat Ilmalan aseman ylittävän Hakamäentien parannustyöt ja asema oli keskellä työmaata usean vuoden ajan. Leventynyt Hakamäentie muodostaa "laiturikatoksen" asemalaiturin länsipäähän. Hakamäentien parannustöiden yhteydessä toteutettiin laiturialueen alittava Ilmalanrinne-niminen katu, jonka kautta kulkee liikenne Ilmalan varikolle ja Postin kiinteistöille.
Nykyisin Ilmalan asemalla on ainoastaan keskilaituri, jota eri suuntiin kulkevien junien matkustajat käyttävät. Aseman ohittavat junat käyttävät laiturittomia raiteita.
Ilmalan varikko on Ilmalan rautatieaseman pohjoispuolella sijaitseva VR-Yhtymän varikkoalue, jossa huolletaan ja säilytetään henkilöliikenteen kalustoa.
Tulevaisuus

Ilmalan asemaa on vuosikymmeniä vaivannut sijainti työpaikka-alueen keskellä ja siitä seuraava matkustuksen painottuminen työmatkaliikenteeseen. Matkustajamäärät ruuhka-aikojen ulkopuolella ovat olleet vähäisiä. Työmatkakäyttö on lisääntynyt entisestään toimistorakennusten noustua aseman eteläpuolelle Ilmalan mäelle 2000- ja 2010-luvuilla. Helsingin kaupunki suunnittelee monipuolisempaa, tilaa vaativan kaupan sekä asuinkiinteistöjen muodostamaa kaupunkimiljöötä aseman pohjoispuolelle nykyisen Pohjolan Liikenteen varikon ja Postin tilojen alueelle. Ilmalan aseman ympäristön kehittämistä rajoittaa aseman sijainti rakentamiselta suojellun Keskuspuiston kupeessa.
Junien lähtöraiteet

Kirkkonummen ja Lentoaseman suuntiin liikennöidään raiteelta 4 ja Helsinkiin raiteelta 3. Kehäradan käyttöönoton vuoksi liikenne kaupunkiradan raiteilla muutettiin 27. lokakuuta 2013 oikeanpuoleisesta vasemmanpuoleiseksi.
Helsingin liikennepaikka

Helsinki on jaettu 5. kesäkuuta 2005 yhteentoista eri liikennepaikkaan, johon kuuluvat Ilmalan lisäksi Helsinki päärautatieasema, Pasila asema, Pasila tavara, Käpylä, Oulunkylä, Ilmala ratapiha ja Helsinki Kivihaka. Aikaisemmin liikennepaikkaan kuuluivat myös Pasila alapiha, Helsinki Länsisatama sekä Helsinki Sörnäinen, jotka lakkautettiin alemman ratapihan ja Helsingin satamaratojen purkamisen myötä.
Kulkuyhteydet

HSL-lähijunat A-, L-, I- ja P-tunnuksilla
Helsingin bussit:
23 Rautatientori – Pasila – Pirkkola
23N Rautatientori – Pasila – Pirkkola
57 Kontula – Viikki – Munkkiniemi
59 Sompasaari – Pasila – Malminkartano
63 Kamppi – Ruskeasuo – Paloheinä
Raitiolinja 9 Länsiterminaali – Ilmala
Tasoristeykset

Rautatieliikennepaikalla on kaksi tasoristeystä nimeltään Ilmala länsipää, ER ja Ilmala länsipää nousupaikka, EKR.
Ervin Õunapuu

| Ervin Õunapuu |
| --- | --- |
 Ervin Õunapuu Haapsalussa 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1956 (ikä 68–69) Käru, Viro
Kansalaisuus:  virolainen
Ammatti:  kirjailija, kuvataiteilija, elokuvantekijä, lavastaja
Kirjailija
Äidinkieli: viro
Tuotannon kieli: viro
Esikoisteos:  Olivia: Meisterklass (1996)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ervin Õunapuu (s. 1956 Käru, Viro) on monialainen virolainen kirjailija ja taiteilija.
Õunapuu on toiminut kulttuurin eri aloilla, kuten kirjailijana, kuvataiteilijana, kirjojen kuvittajana, näytelmänkirjoittajana, ohjaajana ja lavastajana, elokuvakäsikirjoittajana ja -ohjaajana, oopperalibretistinä ja lavastajana. Hänen esikoisteoksensa Olivia: Meisterklass ilmestyi 1996, ja sen ansiosta hänestä tuli lukijoiden keskuudessa heti kulttikirjailija. Teoksesta on tehty myös näytelmä ja ooppera. Hän on julkaissut aiemmin kirjan tai kaksi vuodessa ja samalla osallistunut aktiivisesti julkiseen keskusteluun.
Õunapuu opiskeli Tarton taidekoulussa ja on tehnyt öljy- ja vesivärimaalauksia sekä runsaasti lavastuksia. Hänen proosatuotantonsa on hyvin visuaalista. Hänen teoksensa eivät koskaan jää ilmestyessään vaille huomiota, sillä hän ottaa voimakkaasti kantaa vakiintuneisiin käsityksiin, muun muassa uskonto on yksi hänen terävien kommenttiensa kohde. Kirjallista tuotantoa on käännetty suomen lisäksi muun muassa englanniksi, ranskaksi, ruotsiksi, saksaksi, ja venäjäksi.
Kirjalliset teokset

Olivia, FC Boheem 1996.
Eesti gootika, Varrak 1999. ISBN 9985303113
Teie mälestuseks, kes iganes te olete ja kus asute, Umara 1999. ISBN 998589507X
Surmaminejad lasevad tervitada, Umara 2000. ISBN 9985895193
Väike palveraamat, Umara 2000. ISBN 9985895150
Mõõk, Umara 2002. ISBN 9985895266
Sinu teejuht ristiusku, Umara 2003. ISBN 9985895290
Eesti gootika II, Umara 2004. ISBN 9985895304
Öövöö, Sirp 2004. ISBN 9949108330
Meie igapäevane jää (Eesti gootika III), Varrak 2006. ISBN 9985313283
Eesti gootika : lauavestlused 2010 – tekst, fotod
Eesti gootika XX. Jutte ja lugusid aastatest 1997–2017, Varrak 2017
Kirjalliset teokset > Suomennetut teokset

Ekke ja Sirlimai: rakastavaisten rukouksia (Väike palveraamat), suom. Matti Panula-Ontto. Toijala: Virkus, 2001 ISBN 952-91-3745-1.
Piirrä minulle kaupunki: novelleja (Eesti gootika), suom. Matti Panula-Ontto. Toijala: Virkus, 2001 ISBN 952-91-3217-4.
Novellit kokoelmassa Tallinnasta pois: groteskia virolaista proosaa , Absurdia 2003
Mykkä nukke. Suomentanut Raija Hämäläinen.
Pastoraali. Suomentanut Raija Hämäläinen.
Kuolemaan menevät tervehtivät. Suomentanut Petteri Aarnos.
Palkinnot ja tunnustukset

1998 Eesti Teatriliitin palkinto lavastuksesta näytelmään Olivia meistriklass.
2000 Tuglasin novellipalkinto novellista "Väike Lilli Noarootsist", ilmestyi 1999 Loomingissa ja kokoelmassa "Eesti gootika".
2009 Eesti Teatriliitin taidepalkinto lavastuksesta näytelmään Toatüdrukud (Rakveren teatteri)
Eesti Teatri Agentuurin (vuodesta 2009 Eesti näitemänguagentuur) näytelmäkilpailuja Ervin Õunapuu on voittanut useita kertoja.
2015 August Gailitin novellipalkinto. Selle pälvis Ervin Õunapuun Vikerkaarissa ilmestyneestä novellista "Kui ingel laskus".
Aiheesta muualla

Ervin Õunapuu Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Latvia 
Muut:  IdRef
Arabinationalismi

Arabikapinallisten lippua pidetään arabinationalismin symbolina
Arabinationalismi on nationalismin arabialainen sovellutus, joka vaikuttaa ympäri arabimaailmaa. Arabinationalismi on kulttuurinationalismin muoto. Arabinationalismin mukaan kaikilla arabeilla on yhteinen perintö, johon kuuluu yhteinen historia, kulttuuri ja kieli. Panarabialaisuudella, joka vaatii yhtä ainoata suurta arabivaltiota, ja arabinationalismilla on yhteneväisyyksiä ja samoja tavoitteita, mutta silti kaikki arabinationalistit eivät ole panarabialaisia.