stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Grigori Tšuhrai

| Grigori Tšuhrai |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. toukokuuta 1921 Melitopol, Ukraina
Kuollut: 28. lokakuuta 2001 (80 vuotta) Moskova, Venäjä
Ammatti:  elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja
Ohjaaja
Aktiivisena:  1956-1984
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Grigori Naumovitš Tšuhrai (ven. Григо́рий Нау́мович Чухра́й, 23. toukokuuta 1921 Melitopol, Ukraina (Mahnovštšyna) – 28. lokakuuta 2001 Moskova, Venäjä) oli neuvostoliittolainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Häntä pidetään yhtenä Hruštšovin suojasään ajan tärkeimmistä ohjaajista.
Tšuhrai palveli laskuvarjojoukoissa toisessa maailmansodassa haavoittuen viisi kertaa. Sodan päättymisen jälkeen hän opiskeli elokuva-alaa VGIK:ssä Mihail Rommin ja Sergei Jutkevitšin johdolla. Tšuhrai päätti opintonsa vuonna 1953 ja toimi ennen omia ohjaustöitään muun muassa apulaisohjaajana.
Vuonna 1956 valmistui ensimmäinen oma elokuva Tyttö ja vanki (Sorok pervyi), uusintaversio Jakov Protazanovin Venäjän sisällissotaan sijoittuvasta tarinasta. Valkoisen upseerin ja punaisen naistarkk'ampujan rakkaustarina nosti Tšuhrain heti kansainväliseen kuuluisuuteen ja elokuva palkittiin muun muassa Cannesin elokuvajuhlilla.
Rohkeasti vaikeisiin aiheisiin tarttunut Tšuhrai ohjasi seuraavaksi tunnetuimman elokuvansa Vain neljä päivää (Ballada o soldate 1959). Se on tarina nuoresta sotilaasta, joka saa toisen maailmansodan aikana lyhyen loman ja pyrkii kohti kotiaan tapaamaan äitiään. Elokuva sai jälleen osakseen kansainvälistä tunnustusta ja oli muun muassa Oscar-ehdokkaana parhaasta alkuperäiskäsikirjoituksesta.
Myös seuraavalla elokuvalla Tšuhrai jatkoi vaikeiden aiheiden parissa. Vuonna 1961 valmistunut Kirkas taivas (Tšistoje nebo) käsitteli toisen maailmansodan jälkeisiä Stalinin poliittisia vainoja. Tarinan keskiössä on vangiksi jäänyt ja sodan jälkeen kotimaahansa palaava taistelulentäjä, joka leimataan maanpetturiksi.
Vuonna 1965 valmistunut Oli kerran ukko ja akka (Žili-byli starik so staruhoi) oli vielä esillä Cannesissa, mutta myöhemmillä elokuvillaan Tšuhrai ei juuri saanut kansainvälistä näkyvyyttä. Tšuhrai keskittyi opettajan tehtäviin VGIK:ssä ja luovan johtajan töihin Mosfilmin kokeellisen elokuvan yksikössä. Kun vuonna 1971 valmistunut toisesta maailmansodasta kertova dokumentti Muisto (Pamjat) ei miellyttänyt neuvostohallintoa, saatiin seuraavaa elokuvaa odotella vuosia. Viimeiset fiktiiviset elokuvansa Tšuhrai ohjasi vasta 1970-luvun lopulla. Vielä vuonna 1984 hän oli työstämässä dokumenttia elokuvaohjaaja Mark Donskoista.
Grigori Tšuhrain poika Pavel Tšuhrai on myös tunnettu elokuvaohjaaja.
Filmografia

Ja nautšu vas metštat... (1984), dokumentti
Elämä on ihanaa (La Vita è bella 1979)
Trjasina (1978)
Muisto (Pamjat 1971), dokumentti
People! (1966)
Oli kerran ukko ja akka (Žili-byli starik so staruhoi 1965)
Kirkas taivas (Tšistoje nebo 1961)
Vain neljä päivää (Ballada o soldate 1959), myös nimellä Balladi sotilaasta
Tyttö ja vanki (Sorok pervyi 1956)
Genovan siirtokunnat

Kartta Genovan laajentumisesta.
Genovan siirtokunnat olivat sarja Genovan tasavallan kauppapaikkoja Välimerellä ja Mustallamerellä. Osan niistä perustivat tasavallan viranomaiset tukemaan paikallisten kauppiaiden taloutta, kun taas toiset olivat genovalaisten aatelisten läänejä.
Historia

Genovasta, joka oli 4 000 asukkaan pieni köyhä kalastuskylä, alkoi tulla itsenäinen Pyhästä saksalais-roomalaisesta keisarikunnasta noin vuonna 1096. Genovan laivaston osallistuminen ristiretkiin (erityisesti Antiokian ja Akkon valloituksiin) rikastutti maata suuresti. Ensimmäisen ristiretken aikana Genova sai kolmanneksen Bybloksesta ja Akkosta, joka tuotti kolmasosan satamakaupungin tuloista. Muita pieniä siirtomaita perustettiin Tartusiin (Syyria), Tripoliin (Libanon) ja Beirutiin. Seuraavan vuosisadan muslimien takaisinvalloitukset tosin kadottivat Genovan vaikutuksen pyhässä maassa. Genova perusti siirtomaita myös Espanjan lähettyville Välimerelle Valenciasta Gibraltariin, mutta kyseiset siirtokunnat olivat myös lyhytkestoisia.
Genovan suora laajentuminen alkoi 1200-luvulla Korsikan (Genova liitti Korsikan itseensä vuonna 1284 ja piti saarta 1700-luvulle asti) ja Sardinian valtauksista. Genova pysyi vallitsevana Tyrrhenanmerellä sen jälkeen, kun Genovan laivasto oli voittanut sodan Pisaa vastaan Melorian taistelussa vuonna 1284. Genova alkoi myös perustamaan siirtomaita Ligurian alueelle ja Mustallemerelle 1200-luvun loppua kohden.
Genovan tärkeimpiä kauppakeskuksia itäisellä Välimerellä olivat Chíos ja Mytilíni Egeanmerellä ja Caffa, joka oli suurin kaupankäynnin keskus mongolien hallitseman Itä-Euroopan, Keski-Aasian ja Länsi-Euroopan välillä. Muita siirtomaita olivat Cembalo (nykyinen Balaklava), Soldaio (Sudak), Vosporo (Kertš) ja Asovanmerellä sijaitsevat Tana (Azov), Matrega (Taman), Mapa (Anapa), Bata (Novorossijsk) kuin myös Savastopoli (Suhumi) sekä Ukrainan rannikolla sijaitsevat Salmastro ja Moncastro (Bilhorod-Dnistrovskyi).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Genovan siirtokunnat Wikimedia Commonsissa
Luca Cambiaso, Genovalaisten tavaravaraston rakentamista Trebizondissa, noin 1571.
Luettelo Heitor Villa-Lobosin teoksista

Tämä on luettelo brasilialaisen säveltäjän Heitor Villa-Lobosin (1887–1959) sävellyksistä.
Bachianas Brasileiras

Nro 1 kahdeksalle sellolle (1930-1938)
Nro 2 kamariorkesterille (1930)
Nro 3 pianolle ja orkesterille (1938)
Nro 4 pianolle (1930–1940) – orkesterille 1941
Nro 5 sopraanolle ja kahdeksalle sellolle (1938–1945)
Nro 6 huilulle ja fagotille (1938)
Nro 7 orkesterille (1942)
Nro 8 orkesterille (1944)
Nro 9 sekakuorolle tai jousiorkesterille (1945)
Choros

Johdanto kitaralle ja orkesterille (1929)
Nro 1 kitaralle (1920)
Nro 2 huilulle ja klarinetille (1921)
Nro 3 mieskuorolle ja puhallinorkesterille (1925)
Nro 4 kolmelle torvelle ja pasuunalle (1926)
Nro 5 pianolle (1926)
Nro 6 orkesterille (1926)
Nro 7 puhallinsoittimille, viululle ja sellolle (1924)
Nro 8 suurelle orkesterille ja kahdelle pianolle (1925)
Nro 9 orkesterille (1929)
Nro 10 kuorolle ja orkesterille (1925)
Nro 11 pianolle ja orkesterille (1928)
Nro 12 orkesterille (1929)
Nro 13 kahdelle orkesterille ja yhtyeelle (1929) – kadonnut
Nro 14 orkesterille, yhtyeelle ja kuorolle (1928) – kadonnut
Choros bis viululle ja sellolle (1928)
Konsertot yms.

Sarja pianolle ja orkesterille (1913)
Sellokonsertto nro 1 (1915)
Momoprécoce, fantasia pianolle ja orkesterille (1921)
Fantasia de Movimentos Mistos viululle ja orkesterille (1921)
Ciranda das Sete Notas fagotille ja jousiorkesterille (1933)
Pianokonsertto nro 1 (1945)
Pianokonsertto nro 2 (1948)
Pianokonsertto nro 3 (1952–1957)
Pianokonsertto nro 4 (1952)
Pianokonsertto nro 5 (1954)
Fantasia sopraanosaksofonille, kolmelle torvelle ja jousille (1948)
Kitarakonsertto (1951)
Harppukonsertto (1953)
Sellokonsertto nro 2 (1953)
Harmonikkakonsertto
Concerto grosso puhallinkvartetille ja -yhtyeelle (1959)
Sinfoniat

Nro 1 (1920)
Nro 2 (1917)
Nro 3 (1919
Nro 4 (1919)
Nro 5 (1920)
Nro 6 (1944)
Nro 7 (1945)
Nro 8 (1950)
Nro 9 (1951)
Nro 10 (1952)
Nro 11 (1955)
Nro 12 (1957)
Baletit

Amazonas (1917)
Uirapuru (1917)
Caixinha de Boas Festas (1932)
Dança da Terra (1939)
Mandú-Cárárá (1940)
Rudá (1951)
Gênesis (1954)
Emperor Jones (1956)
Muita orkesteriteoksia

Tédio de Alvorada, sinfoninen runoelma (1916)
Naufrágio de Kleônicos, sinfoninen runoelma (1916)
Danças Africanas (1916)
Sinfonietta nro 1 (1916)
Iára (1917)
Dança Frenetica (1918)
Dança dos Mosquitos (1922)
Francette et Piá (1928, orkestroitu 1958)
Rudepoema (1926, orkestroitu 1932)
O Papagaio do moleque (1932)
Evolução dos Aeroplanos (1932)
Suite Saudade da Juventude (1940)
Madona, sinfoninen runoelma (1945)
Sinfonietta nro 2 (1947)
Erosão, sinfoninen runoelma (1950)
Ouverture de L'Homme Tel (1952)
Odisséia de uma raça, sinfoninen runoelma (1953)
Fantasia em Três Movimentos (1958)
Sarja kamariorkesterille nro 1 (1959)
Sarja kamariorkesterille nro 2 (1959)
Kamarimusiikkia

Sonate-fantaisie nro 1 viululle ja pianolle (1913)
Sonate-fantaisie nro 2 viululle ja pianolle (1914)
Triot pianolle ja jousille nro 1–3 (1911, 1915, 1918)
Sextuor Mystique huilulle, oboelle, saksofonille, harpulle, celestalle ja kitaralle (1917)
Quarteto Simbolico huilulle, alttosaksofonille, harpulle, celestalle ja naisäänille (1921)
Trio oboelle, klarinetille ja fagotille (1921)
Impressão rápida de todo o Brasil (1923)
Quinteto em forma de Choros huilulle, oboelle, klarinetille, fagotille ja englannintorvelle (1928)
Quatuor huilulle, oboelle, klarinetille ja fagotille (1928)
Assobio a Jato huilulle ja sellolle (1930)
Distribuição de Flores huilulle ja kitaralle (1937)
Trio viululle, alttoviululle ja sellolle (1945)
Divagação sellolle, pianolle ja bassorummulle (1946)
Duo viululle ja alttoviululle (1946)
Fantaisie concertante pianolle, klarinetille ja fagotille (1953)
Duo oboelle ja fagotille (1957)
Quinteto Instrumental huilulle, viululle, alttoviululle, sellolle ja harpulle (1957)
Fantasia Concertante 16 tai 32 sellolle (1958)
17 jousikvartettoa (1915-1957; 18. jousikvartetosta on vain luonnoksia)
Oopperat

Izaht (1914)
Magdalena (1948)
Yerma (1955)
Daughter of the Clouds (1957)
Elokuvamusiikkia

Descobrimento do Brasil (1938)
Green Mansions (1959)
Kitarakappaleita

Suite populaire Bresilienne (1928)
Kaksitoista etydiä (1929)
Viisi preludia (1940)
Pianokappaleita

Ibericarabe (1914)
Ondulando (1914)
Danças Características Africanas (1915)
Suite floral (1918)
Histórias da carochinha (1919)
A Lenda do Caboclo (1920)
Carnaval das crianças (1920)
Prole do Bébé 1 (1920)
Prole do Bébé 2 (1921)
Prole do Bébé 3 (1926) – kadonnut
A Fiandeira (1921)
Rudêpoema (1921–1926)
Sul America (1925)
Cirandinhas (1925)
Cirandas (1926)
Saudades das Selvas Brasileiras (1927)
Francette et Pià (1932)
Valsa da dor (1932)
Guia Prático (1932–1949)
Ciclo brasileiro (1936–1937)
As Três Marias (1939)
New York Sky-Line Melody (1939)
Poema Singelo (1942)
Homenagem a Chopin (1949)
Maiko Nakaoka

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Maiko Nakaoka
Syntymäaika: 15. helmikuuta 1985 (ikä 39)
Syntymäpaikka: Amagasaki, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Pituus: 164 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1997–1999 2003–2008 2009–2011 2012 | Takarazuka Bunnys Tasaki Perule FC Speranza FC Takatsuki Albirex Niigata | 5 (0) 56 (1)  2 (0) |
Maajoukkue
| 2005–2007 | Japani | 14 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Maiko Nakaoka (jap. 中岡 麻衣子, Nakaoka Maiko; s. 15. helmikuuta 1985 Amagasaki) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Nakaoka debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 2005. Hän on pelannut 14 maaottelua.
Luterilainen maailmanliitto

| Luterilainen maailmanliitto |
| --- | --- |

Perustettu:  1947
Tyyppi:  luterilaisten kirkkojen yhteisö
Päämaja:   Le Grand-Saconnex, Sveitsi
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Puheenjohtaja:  Musa Panti Filibus
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
LML:n vanha logo.
Luterilainen maailmanliitto (engl. Lutheran World Federation) on luterilaisten kirkkojen yhteisö ja yhteistyöjärjestö. Se perustettiin Ruotsissa, Lundissa, vuonna 1947. Järjestön päämaja sijaitsee Sveitsissä, Geneven lähellä Le Grand-Saconnex'ssa.
Maailmanliittoon kuuluu 148 jäsenkirkkoa, jotka jakavat järjestön kautta saarna- ja alttariyhteyden toisiinsa. Näihin kirkkoihin kuuluu yhteensä yli 77 miljoonaa jäsentä 99 maassa.
LML:n korkein päättävä elin on noin joka kuudes vuosi pidettävä yleiskokous, joka valitsee vuosittain kokoontuvan neuvoston. Suomen evankelis-luterilainen kirkko on seitsemänneksi suurin LML:n jäsenkirkoista. Vuonna 2017 liiton puheenjohtajaksi valittiin piispa Musa Panti Filibus.
Puheenjohtajat

| Järjestys | Puheenjohtaja | Puheenjohtaja | Virkakausi | Kirkko | Maa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Anders Nygren (1890–1978) | 1947–1952 | Ruotsin kirkko |  Ruotsi |
| 2 |  | Hanns Lilje (1899–1977) | 1952–1957 | Hannoverin evankelisluterilainen maakirkko  |  Saksa |
| 3 |  | Franklin Clark Fry (1900–1968) | 1957–1963 | Amerikan evankelisluterilainen kirkko |  Yhdysvallat |
| 4 |  | Fredrik A. Schiotz (1901–1989) | 1963–1970 | Amerikan evankelisluterilainen kirkko  |  Yhdysvallat |
| 5 |  | Mikko Juva (1918–2004) | 1970–1977 | Suomen evankelis-luterilainen kirkko  |  Suomi |
| 6 |  | Josiah Kibira  (1925–1988) | 1977–1984 | Tansanian evankelisluterilainen kirkko  |  Tansania |
| 7 |  | Zoltán Káldy (1919–1987) | 1984–1987 | Unkarin evankelisluterilainen kirkko  |  Unkari |
| 8 |  |  Johannes Hanselmann  (1927–1999) | 1987–1990 | Baijerin evankelisluterilainen kirkko  |  Saksa |
| 9 |  | Gottfried Brakemeier (syntynyt 1937) | 1990–1997 | Brasilian luterilaisen tunnustuksen evankelinen kirkko |  Brasilia |
| 10 |  | Christian Krause  (syntynyt 1940) | 1997–2003 | Braunschweigin evankelisluterilainen maakirkko |  Saksa |
| 11 |  | Mark Hanson (syntynyt  1946) | 2003–2010 | Amerikan evankelisluterilainen kirkko  |  Yhdysvallat |
| 12 |  | Munib Younan (syntynyt 1950) | 2010–2017 | Jordanian ja Pyhän Maan evankelisluterilainen kirkko  |  Palestiina |
| 13 |  | Musa Filibus (syntynyt 1960) | 2017–virassa | Luterilainen Kristuksen kirkko Nigeriassa |  Nigeria |
Jäsenkirkot

Luterilaisen maailmanliiton 148 jäsenkirkosta kymmenen suurinta ovat (jäsenmäärät alla olevan taulukon mukaisesti):
1. Etiopian evankelinen kirkko Mekane Yesus (10 404 128), Etiopia
2. Tansanian evankelisluterilainen kirkko (7 916 253), Tansania
3. Ruotsin kirkko (5 900 000), Ruotsi
4. Tanskan kansankirkko (4 339 511), Tanska
5. Batakin kristillinen protestanttikirkko (4 133 000), Indonesia
6. Malagassin luterilainen kirkko (4 000 000), Madagaskar
7. Suomen evankelis-luterilainen kirkko (3 800 000), Suomi
8. Norjan kirkko (3 724 857), Norja
9. Amerikan evankelisluterilainen kirkko (3 563 842), Yhdysvallat
10. Andhran evankelisluterilainen kirkko (3 000 000), Intia
On syytä kuitenkin huomioida, että vaikka Etiopiassa on suurin Luterilaisen maailmanliiton jäsenkirkoista, kuuluvat Saksan maailmanliiton jäsenkirkkojen luterilaiset useisiin itsenäisiin maakirkkoihin, jotka toimivat tietyillä Saksan alueilla. Näihin kuului yhteensä vuoden 2020 alussa noin 10,8 miljoonaa jäsentä, jonka myötä Saksassa luterilaisilla kirkoilla on eniten jäseniä maailmassa. Pohjoismaitten alueella puolestaan oli suurin osuus luterilaisia väestöstä, prosenttiosuuden vaihdellessa maasta riippuen 58 %:sta 75 % prosenttiin.
Jäsenkirkot > Afrikka

| Valtio | Kirkko | Jäsenmäärä | Seurakuntien määrä | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Angola | Angolan evankelisluterilainen kirkko | 49 500 |  |  |
|  Botswana | Botswanan evankelisluterilainen kirkko | 26 023 |  |  |
|  Etelä-Afrikka | Eteläisen Afrikan evankelis-luterilainen kirkko | 580 000 |  |  |
|  Etelä-Afrikka | Eteläisen Afrikan evankelis-luterilainen kirkko (Kap-kirkko) | 3 981 |  |  |
|  Etelä-Afrikka | Eteläisen Afrikan evankelis-luterilainen kirkko (N-T) | 9 800 |  |  |
|  Etelä-Afrikka | Etelä-Afrikan moravialainen kirkko | 50 000 |  |  |
|  Eritrea | Eritrean evankelis-luterilainen kirkko | 11 000 |  |  |
|  Etiopia | Etiopian evankelinen kirkko Mekane Yesus | 10 404 128 |  |  |
|  Ghana | Ghanan evankelis-luterilainen kirkko (myös Kansainvälisen luterilaisen neuvoston täysjäsen) | 22 750 |  |  |
|  Kamerun | Kamerunin luterilainen veljeskuntakirkko | 157 276 |  |  |
|  Kamerun | Kamerunin evankelis-luterilainen kirkko | 350 000 |  |  |
|  Kenia | Kenian evankelis-luterilainen kirkko | 100 000 |  |  |
|  Kenia | Kenialainen evankelis-luterilainen kirkko | 21 500 |  |  |
|  Keski-Afrikan tasavalta | Keski-Afrikan tasavallan evankelis-luterilainen kirkko | 120 000 |  |  |
|  Kongon demokraattinen tasavalta | Kongon evankelis-luterilainen kirkko | 112 900 |  |  |
|  Kongon tasavalta | Kongon tasavallan evankelis-luterilainen kirkko | 3000 |  |  |
|  Liberia | Liberian luterilainen kirkko | 112 000 |  |  |
|  Madagaskar | Malagassin luterilainen kirkko (myös Kansainvälisen luterilaisen neuvoston täysjäsen) | 4 000 000 |  |  |
|  Malawi | Malawin evankelis-luterilainen kirkko | 110 000 |  |  |
|  Mosambik | Mosambikin evankelis-luterilainen kirkko | 12 606 |  |  |
|  Namibia | Saksankielinen Namibian evankelisluterilainen kirkko | 4500 |  |  |
|  Namibia | Namibian tasavallan evankelisluterilainen kirkko | 420 000 |  |  |
|  Namibia | Namibian evankelisluterilainen kirkko | 853 522 |  |  |
|  Nigeria | Luterilainen Kristuksen kirkko Nigeriassa | 2 200 000 |  |  |
|  Nigeria | Nigerian luterilainen kirkko (myös Kansainvälisen luterilaisen neuvoston täysjäsen) | 121 000 |  |  |
|  Ruanda | Ruandan luterilainen kirkko | 7 200 |  |  |
|  Sambia | Sambian evankelisluterilainen kirkko | 5000 |  |  |
|  Senegal | Senegalin luterilainen kirkko | 7 100 |  |  |
|  Sierra Leone | Sierra Leonen evankelis-luterilainen kirkko | 6 110 |  |  |
|  Tansania | Tansanian evankelisluterilainen kirkko | 7 916 253 |  |  |
|  Zimbabwe | Zimbabwen evankelisluterilainen kirkko | 309 881 |  |  |
Jäsenkirkot > Etelä-Amerikka

| Valtio | Kirkko | Jäsenmäärä | Seurakuntien määrä | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Argentiina | Río de la Platan evankelinen kirkko | 27 000 |  |  |
|  Argentiina | Argentiinan yhdistynyt evankelis-luterilainen kirkko | 11 000 |  |  |
|  Bolivia | Bolivian evankelis-luterilainen kirkko | 8 526 |  |  |
|  Brasilia | Brasilian luterilaisen tunnustuksen evankelinen kirkko | 634 286 |  |  |
|  Chile | Chilen evankelis-luterilainen kirkko | 2 500 |  |  |
|  Chile | Chilen luterilainen kirkko | 9 900 |  |  |
|  Guyana | Guyanan evankelis-luterilainen kirkko | 15 487 |  |  |
|  Kolumbia | Kolumbian evankelis-luterilainen kirkko | 1 990 |  |  |
|  Peru | Perun luterilainen kirkko | 1 200 |  |  |
|  Suriname | Surinamen evankelis-luterilainen kirkko | 4 000 |  |  |
|  Venezuela | Venezuelan evankelis-luterilainen kirkko | 1 150 |  |  |
Jäsenkirkot > Eurooppa

| Valtio | Kirkko | Jäsenmäärä | Seurakuntien määrä | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Alankomaat | Hollannin protestanttikirkko | 1 735 382 |  |  |
|  Islanti | Islannin kansalliskirkko | 232 591 |  |  |
|  Iso-Britannia | Ison-Britannian luterilainen kirkko | 1 500 |  |  |
|  Italia | Italian evankelis-luterilainen kirkko | 7 000 |  |  |
|  Itävalta | Itävallan Augsburgin tunnustuksen evankelinen kirkko | 271 296 |  |  |
|  Kroatia | Kroatian evankelis-luterilainen kirkko | 3 600 |  |  |
|  Latvia | Latvian evankelis-luterilainen kirkko | 250 000 |  |  |
|  Latvia | Latvian evankelis-luterilainen ulkomaankirkko | 20 225 |  |  |
|  Liettua | Liettuan evankelis-luterilainen kirkko | 19 000 |  |  |
|  Norja | Norjan kirkko | 3 724 857 |  |  |
|  Norja | Norjan evankelis-luterilainen vapaakirkko | 21 451 |  |  |
|  Puola | Puolan Augsburgin tunnustuksen evankelinen kirkko | 61 270 |  |  |
|  Ranska | Ranskan malagassilainen protestanttikirkko | 10 000 |  |  |
|  Ranska | Alsacen ja Lorrainen yhdistyneet protestanttikirkot | 250 000 |  |  |
|  Ranska | Ranskan yhdistynyt protestanttikirkko | 300 000 |  |  |
|  Romania | Romanian Augsburgin tunnustuksen evankelinen kirkko | 11 448 |  |  |
|  Romania | Romanian evankelis-luterilainen kirkko | 27 540 |  |  |
|  Ruotsi | Ruotsin kirkko | 5 900 000 |  |  |
|  Saksa | Lippen maakirkko (luterilaiset seurakunnat) | 27 500 (luterilaisten seurakuntien jäsenet) |  |  |
|  Saksa | Keski-Saksan evankelinen kirkko | 677 436 |  |  |
|  Saksa | Badenin evankelis-luterilainen kirkko | 2 757 |  |  |
|  Saksa | Baijerin evankelisluterilainen kirkko | 2 297 509 |  |  |
|  Saksa | Braunschweigin evankelisluterilainen maakirkko | 341 919 |  |  |
|  Saksa | Pohjois-Saksan evankelis-luterilainen kirkko | 2 063 904 |  |  |
|  Saksa | Oldenburgin evankelisluterilainen kirkko | 418 086 |  |  |
|  Saksa | Württembergin evankelinen maakirkko | 1 993 460 |  |  |
|  Saksa | Hannoverin evankelisluterilainen maakirkko | 2 630 125 |  |  |
|  Saksa | Saksin evankelisluterilainen maakirkko | 677 064 |  |  |
|  Saksa | Schaumburg-Lippen evankelisluterilainen maakirkko | 52 364 |  |  |
|  Serbia | Serbian Augsburgin tunnustuksen slovakialainen evankelinen kirkko | 40 000 |  |  |
|  Slovakia | Slovakian tasavallan Augsburgin tunnustuksen evankelinen kirkko | 225 513 |  |  |
|  Slovenia | Slovenian Augsburgin tunnustuksen evankelinen kirkko | 20 000 |  |  |
|  Suomi | Suomen evankelis-luterilainen kirkko | 3 800 000 |  |  |
|  Sveitsi | Sveitsin ja Liechtensteinin evankelis-luterilaisten kirkkojen liitto | 3 794 |  |  |
|  Tanska | Tanskan kansankirkko | 4 339 511 |  |  |
|  Tšekki | Tšekkiläisten veljien evankelinen kirkko | 69 715 |  |  |
|  Tšekki | Sleesialainen Augsburgin tunnustuksen evankelinen kirkko | 15 000 |  |  |
|  Unkari | Unkarin evankelisluterilainen kirkko | 176 000 |  |  |
|  Venäjä | Venäjän, Ukrainan, Kazakhstanin ja Keski-Aasian evankelis-luterilainen kirkko | 26 400 |  |  |
|  Venäjä | Inkerin kirkko (myös Kansainvälisen luterilaisen neuvoston täysjäsen) | 8 000 |  |  |
|  Viro | Viron evankelis-luterilainen kirkko | 180 000 |  |  |
Jäsenkirkot > Pohjois-Amerikka

| Valtio | Kirkko | Jäsenmäärä | Seurakuntien määrä | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Costa Rica | Luterilainen costaricalainen kirkko | 500 |  |  |
|  El Salvador | Salvadorilainen luterilainen kirkko | 20 000 |  |  |
|  Guatemala | Guatemalan augustinolainen luterilainen kirkko | 2 735 |  |  |
|  Guatemala | Guatemalan luterilainen kirkko | 950 |  |  |
|  Honduras | Hondurasin kristillinen luterilainen kirkko | 1 200 |  |  |
|  Kanada | Kanadan evankelis-luterilainen kirkko | 95 000 |  |  |
|  Kuuba | Yhdistynyt evankelinen kirkko Kuuban luterilaisessa synodissa | 1 500 |  |  |
|  Meksiko | Meksikolainen luterilainen kirkko | 1 500 |  |  |
|  Nicaragua | Uskon ja toivon nicaragualainen luterilainen kirkko | 10 500 |  |  |
|  Yhdysvallat | Amerikan evankelisluterilainen kirkko | 3 563 842 |  |  |
Aiheesta muualla

The Lutheran World Federation
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vihreällä väritetyissä maissa on yksi tai useampi Luterilaisen maailmanliiton jäsenyydessä jollain asteella oleva kirkko.
Gdovka

| Gdovka Гдовка |
| --- | --- |

Maanosa:  Eurooppa
Maat:  Venäjä
Alue:  Pihkovan alue
Piiri:  Outovan piiri
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Gdovan valuma-alue
Pinta-ala:  150 km²  
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  suolampi, Pesij Mohin suolaueella
 :  58.641700°N, 28.074543°E
Laskupaikka:  Peipsijärvi, Outova
 :  58.761067°N, 27.778518°E
Läpivirtausjärvet:  Antuhnovo
Taajamat:  Ustje, Outova, Jevreino
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  yli 55,5 m  mpy. 
Laskukorkeus:  30 m  mpy.
Korkeusero:  25,5 m
Pituus:  23 km  
Kaltevuus:  1,11 m/km
Muuta
Muualla:  Wikimedia Commons
Näkymä entisen padon yläpuolelta (katso yllä).
Gdovka (ven. Гдовка, vir. Oudova) on Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueella virtaava joki, joka laskee Peipsijärveen Outovassa. Joen nimi voi olla suomeksi myös Outovanjoki (vertaa vir. Oudova jõgi), koska keskustaajama Gdov on suomeksi Outova.