stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Valko-Venäjän asevoimat
Historia

Vuosien 1918-1919 Valko-Venäjän kansantasavalta ei kerennyt luomaan varsinaisia asevoimia, vaikka joitakin yrityksiä tehtiin.
Vuoteen 1991 Neuvostoliiton Valko-Venäjän sotilaspiirin alueelle oli sijoitettuna 5. kaartin panssariarmeija, 7. panssariarmeija, 28. armeija, 120. kaartin motorisoitu kivääridivisioona, 72. kaartin koulutuskeskus sekä erilaisia huolto- ja tukiyksiköitä. Alueellisten joukkojen lisäksi Valko-Venäjän alueelle oli sijoitettu keskusjohtoisia yhtymiä kuten 103. kaartin maahanlaskudivisioona, 38. kaartin maahanlaskuprikaati, 2. ilmapuolustusarmeijan XI ilmapuolustusarmeijakunta, 26. ilma-armeija sekä strategisten ohjusjoukkojen, ilmavoimien kaukolentoyksiköitä sekä laivaston ja erikoisjoukkojen yksiköitä.
Vuoden 1991 lopulla 5. kaartin panssariarmeijaan kuului vasta Tšekkoslovakiasta siirretty 30. kaartin motorisoitu kivääridivisioona ja 193. panssaridivisioona sekä kaksi ase- ja kalustovarikkoa (eli lakkautettujen 8. kaartin panssaridivisioonan ja 29. panssaridivisioonan kalustot) sekä erilaisia armeijajoukkoja. 7. panssariarmeijaan kuuluivat 3., 34. ja 37. kaartin panssaridivisioonat sekä armeijajoukot. 28. armeijaan kuului neljä divisioonaa, joista yksi oli liikekannallepanodivisioona. Unkarista siirrettiin lisäksi 19. kaartin panssaridivisioona.
Valko-Venäjän ylin neuvosto antoi 20. syyskuuta määräyksen Valko-Venäjän asevoimien perustamisesta ja 1. tammikuuta 1992 asevoimien tehtävästä valvoa maan aluetta. Parlamentti antoi lain 18. maaliskuuta, jossa määriteltiin asevoimien muodostamisesta 20. maaliskuuta alkaen sekä määrättiin asevoimien koon määrittäminen ylimmälle neuvostolle.
Valko-Venäjän sotilaspiiri lakkautettiin 6. toukokuuta ja sotilaspiirin henkilöstöstä luotiin Valko-Venäjän puolustusministeriö ja pääesikunta. Entinen ensimmäinen varakomentaja ja sotilaspiirin esikuntapäällikkö kenraaliluutnantti P. P. Kozlovskiy nimettiin 22. huhtikuuta puolustusministeriksi ja hän vastaanotti tehtävän virkaa hoitaneelta kenraalieversti Petr Chausilta.
4. marraskuuta annettiin laki, jossa määriteltiin asevoimien asema, kokoonpano sekä muita ohjeita asevoimien toiminnasta. Lakia täydennettiin kahdesti 4. syyskuuta 1996 ja 9. marraskuuta 1999, mutta sen sisältö pysyi pääosin alkuperäisenä. 1. tammikuuta jokaisen Valko-Venäjän alueella olleen sotilashenkilön tuli antaa uskollisuusvala Valko-Venäjälle tai poistua maasta. Lähes 50 prosenttia sotilaista vuoden 1992 lopulla oli venäläistaustaisia ja sen ei katsottu aiheuttavan kuitenkaan uskollisuusristiriitaa.
Nykypäivä

Valko-Venäjän asevoimien varustuksen pääosa koostuu edelleen sen Neuvostoliitolta itsenäistymisen jälkeen peritystä kalustosta. Venäjän vaikutus maan puolustusdoktoriiniin on suuri. Maan asevoimat harjoittelevat Venäjän asevoimien kanssa ja sillä on valmius suorittaa Venäjän kanssa alueellisia operaatioita. IISS:n mukaan maan asevoimien ongelmia ovat muun muassa varusmiespalvelukselle perustuvan miehistön huono moraali, mutta siirtyminen palkka-armeijaan ei ole todennäköistä. Palvelukseen otettavien määrä on kuitenkin vähentynyt. Ilmavoimien ongelmana on ollut lentäjien vähäinen lentotuntimäärä.
Maan tulevaisuuden asehankintoihin saattaa kuulua venäläiset S-400 ilmatorjuntaohjukset. Maalla on jo nyt käytössä vanhempia S-300 ohjuksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Valko-Venäjän asevoimat Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Armed Forces of Belarus
Valkovenäläinen T-72 panssarivaunu kuljetuksessa.
Käännös suomeksi
Valtion tiede- ja teknologianeuvosto

Valtion tiede- ja teknologianeuvosto tai lyhyemmin Tiede- ja teknologianeuvosto oli Suomen valtioneuvoston asetuksella perustettu kansallinen toimielin, joka toimi vuosina 2006–2008.
Sen tehtäviksi määriteltiin mm. 1) tieteen ja teknologian kansainvälisen kehityksen seuraaminen suomalaisen tutkimuksen ja teknologian kehittämistarpeiden kannalta, 2) tiede- ja teknologiapolitiikan kannalta keskeisten asioiden käsittely sekä näihin liittyvien suunnitelmien ja ehdotusten valmistelu valtioneuvostolle, 3) tieteellisen tutkimuksen ja tutkijakoulutuksen kehittämisen käsittely, 4) teknologian kehittämisen ja hyödyntämisen käsittely sekä teknologian vaikutusten arviointi, 5) kansainvälisen tiede- ja teknologiayhteistyön käsittely, 6) julkisen tutkimus- ja innovaatiorahoituksen kehittämisen ja suuntaamiseen käsittely, 7) sellaisten tärkeiden lainsäädäntöasioiden käsittely, jotka liittyvät tieteeseen, teknologiaan ja tieteelliseen koulutukseen, 8) toimialaansa koskevien aloitteiden ja esitysten tekeminen valtioneuvostolle ja ministeriöille.
Neuvosto on nähty julkista ja yksityistä sektoria, tiede- ja teknologiasektoreita sekä tutkijoita, yrityksiä ja hallintoa yhdistävän dialogin yhtenä foorumina.
Tiede- ja teknologianeuvosto oli vuonna 1963 perustetun ja seuraavana vuonna toimintansa aloittaneen Valtion tiedeneuvoston seuraaja. Lakkautettua tiede- ja teknologianeuvostoa puolestaan on vuodesta 2009 seurannut Tutkimus- ja innovaationeuvosto.
Valse Triste / Z

| Valse Triste / Z Valse Triste & Z |
| --- | --- | --- |

Split-albumin tiedot
 Julkaistu: heinäkuu 1991
 Formaatti: 7″ vinyyli
 Tyylilaji: hardcore punk
 Kesto: 06.21 (A-puoli)
 Levy-yhtiö: MCR Company
Muut kannet
 Takakansi
Valse Tristen muut julkaisut
| Hyvästi nielurisat (EP) 1991 | Valse Triste / Z 1991 | Varokaa kuulaa! (EP) 1992 |
Z:n muut julkaisut
| Violence Action (EP) 1988 | Valse Triste / Z 1991 |   |
Valse Triste / Z on saman nimisten yhteiden split-albumi, joka julkaistiin vuonna 1991. Siitä tehtiin 1500:n kappaleen painos, joka julkaistiin Japanissa levymerkillä MCR Company.
Kappaleet > Valse Triste

Lihaa! – 1.34
Kulutusjuhlat – 1.05
Hohtimet – 1.50
Pääni puutarha – 1.52
Kappaleet > Z

Devil flash
鉄拳制裁
Destroyed sky
Aiheesta muualla

Valse Triste / Z finnmusic.net -sivustolla
Valse Triste / Z discogs.com -sivustolla
Valse Triste
| --- | --- |
Studioalbumit:   Turha ruokkia ruumiita  Kompilaatio  Madon luku 
10":  Valse Triste / Osasto 11
EP:t ja 7":t:   Valse Triste  Sietämisen olematon keveys  Hyvästi nielurisat  split w/ Z  Varokaa kuulaa!  Pala palalta  Mielipuolen onnenpyörä  Primer Pasiente: Valse Triste / Silmäosasto / Eevan Tyttäret split  Hermovasara  Humen giljotiini  VT/DT  Naulatkaa!  Sininen hetki 
Demot / Kasetit:   Palava Enkeli  Voit Ostaa Revolverin Joka 15. Päivä!  Humalaisen Poliisin Pistoolinpiippu Oli Ohimollani  Valse Triste (Puola)  Valse Triste / Adolf & The Piss Artists split  Kulutusjuhlat  Neljä tai viisi Polvisella
Valmistustekniikka

Valmistustekniikka käsittää menetelmät, joiden avulla metalleista, puusta, muoveista ja muistakin raaka-aineista, kuten keraameista, tekstiileistä ja luusta valmistetaan esineitä työstämällä, muovaamalla tai yhdistämällä muihin materiaaleihin, kokoamalla, hitsaamalla, kutomalla, ompelemalla, liimalla tai muulla tavalla liittämällä. Valmistusteknisiä apukeinoja ihminen on joutunut käyttämään jo esihistoriassaan esimerkiksi piikirveiden valmistamiseksi. Tieteellisenä alana ja kouluissa opetettavana oppina valmistustekniikka syntyi teollisen vallankumouksen myötä 1800-luvulla, kun kisällilaitos murentui. Sepän pajat muuttuivat samalla konepajoiksi. Konepaja-nimityksen rinnalla on alettu käyttää myös sanaa metallituotetehdas.
Valmistustekniikan alueeseen kuluvat tuotantolaitokset koostuvat usein monista yksittäisistä, omalla ohjauksella toimivasta tai työntekijän käyttämästä tuotantokoneesta.
Metalliesineiden valmistustapoja

Työstö
Muovaus
Hydraulinen muovaus
Kylmämuovaus
Kylmäveto
Meisto
Metallin kuumamuokkaus
Metallin kylmämuokkaus
Painosorvaus
Rullamuovaus
Suurnopeusmuovaus
Syväveto
Taivutus (metallioppi)
Taonta
Valssaus
Venytysmuovaus
Vierintämuovaus
Leikkaus
Mekaaninen leikkaus
Polttoleikkaus
Plasmaleikkaus
Laserleikkaus (teollisuus)
Vesileikkaus
Lastuava työstö
Sahaus
Sorvaus
Jyrsintä
Poraus
Hionta
Kierteitys voidaan tehdä muovaamalla tai lastuavalla työstöllä
Aventaminen
Sähköeroosio
Kipinätyöstö
Pintakäsittely
Hoonaus/Laahinta
Hionta
Kiillotus
Hiekkapuhallus
Peittaus
Elektrolyyttinen kiillotus
Sinkitys
Fosfatointi
Maalaus
Jauhemaalaus
alumiiniesineiden anodisointi
Liittämismenetelmiä
Hitsaus
Juottaminen
Liimaus
Niittaus
Ruuviliitos
Metallurgiset menetelmät
Jauhemetallurgia
Valu
Metallin lämpökäsittely
Puuesineiden valmistustapoja

Puuntyöstö
Sahaus
Höyläys
Poraus
Jyrsintä
Veisto
Viilaus
Hionta
Sorvaus
Liittämismenetelmiä
Liimaus
Naulaus
Ruuviliitos
Tapitus
Loveus
Puun pintakäsittely
Muoviesineiden valmistustapoja

Ruiskupuristus
Alipainemuovaus ja Puhallusmuovaus
Hitsaus
Liimaus
Laminointi
Lastuava työstö
Leikkaaminen
Automaatio valmistustekniikassa

FMS flexible manufacturing system
Automaattivarastot ja -trukit
Numeerinen ohjaus
Teollisuusrobotti
Levytyökeskus
Tuotannonohjaus

Tietokoneavusteinen valmistus (CAM)
Automaatio
Just-In-Time
Logistiikka
Vihivaunu
Kapeikkoajattelu TOC (prosessi) tuotannonohjauksessa
Valjakkoajo

Yksikkövaljakko (walesinvuoristoponi).
Parivaljakko vauhdissa.
Kahden ponin tandemvaljakko.
Valjakkoajo on hevosurheilulaji, jossa kilpaillaan ajaen yhden tai useamman hevosen tai ponin valjakoilla. Kilpailuissa ajetaan koulu-, tarkkuus- ja kestävyysosuuksia. Suomessa kilpaillaan yksilö- ja parivaljakoilla, muualla maailmassa myös suuremmilla valjakoilla. Valjakkoajossa hevoset vetävät vaunuja, joista käsin ajaja (kuski) ohjaa niitä ohjien, piiskan ja äänen avulla. Vaikkei valjakkoajossa olekaan kyse ratsastuksesta, laji toimii ratsastusurheilun kansainvälisen kattojärjestön ja esimerkiksi Suomessa Suomen Ratsastajainliiton alaisuudessa.
Varusteet

Valjakkoajoon tarvitaan ainakin yhden ajohevosen lisäksi vaunut, valjaat, kuski eli ajaja sekä niin kutsuttu groomi eli avustaja. Groomin mukanaolo on pakollinen kilpailutilanteissa. Groomin tehtävä on tasapainottaa vaunuja tiukoissa kaarteissa. Groomi ei saa koskea hevosten ohjiin tai kuolaimiin, ajopiiskaan tai jarruun, ja saa tarvittaessa pidellä hevosia ainoastaan poskihihnoista.
Valjakkokilpailuissa tarkkuus- ja koulukokeessa pyritään tyylikkäisiin ja nostalgisia tunteita herättäviin asu- ja vaunukokonaisuuksiin. Valjaiden ja vaunujen tulisi sointua hyvin yhteen ja mukailla jotakin tiettyä aikaa, esimerkiksi 1800-luvun loppupuolta. Ajurin ja groomin tulisi pukeutua vaunujen aikakauden hengessä. Entisöidyt kiesit ovatkin usein käytössä kilpailijoilla näyttävyytensä ansiosta. Vaunuissa tulee koulu- ja tarkkuuskokeen aikana olla kiinnitettynä lamput tai ajolyhdyt. Maratonkokeeseen vaunut valitaan teknisten ominaisuuksien perusteella. Niiden tulisi olla helposti käännettävissä sekä pidettävissä tasapainossa radan kaarteissa, ja painopisteen tulee olla mahdollisimman lähellä maata.
Varusteet > Hevoset

Yhden hevosen valjakoita kutsutaan yksikkövaljakoiksi. Kun hevosia on useita, kaksi hevosta valjastetaan tavallisesti rinnakkain parivaljakoksi (harvemmin tandemvaljakoksi eli peräkkäin), nelivaljakossa puolestaan kaksi hevosta valjastetaan perättäisiksi pareiksi tai rinnakkain, kuten kolmivaljakossa.
Valjakkoajoon käytetään lähinnä puoliverisiä ja erityisiä ajohevosrotuja, Suomessa paljon myös suomenhevosia. Myös poneja käytetään, ja ajaminen onkin sopiva käyttötapa vaikkapa pikkuponille, joka on ratsuna jäänyt omistajalleen liian pieneksi.
Valjakkoajokilpailut

Tyypillisiin valjakkoajokilpailuihin kuuluu kolme osakoetta tai joitakin alla mainituista kokeista yksittäisinä tai yhdistelminä. Kansallisen tai kansainvälisen tason kilpailuun kuuluu kaikki kolme osakoetta. Valjakkokilpailut ovat yleensä kolmipäiväisiä, jolloin ajetaan yksi koe päivässä. Kilpailu muistuttaa rakenteeltaan kenttäkilpailua.
Kilpailuihin kuuluvat kokeet:
koulukoe (muistuttaa kouluratsastusta)
kestävyyskoe eli maraton (maastorata)
tarkkuuskoe
Valjakkoajokilpailuihin osallistuvan hevosen tai ponin tulee olla aluetasolla vähintään 4-vuotias ja kansallisella tasolla vähintään 5-vuotias. Kansainvälisissä kilpailuissa hevosen tai ponin tulee olla vähintään 6-vuotias.
Koulukokeessa valjakko suorittaa tietyn etukäteen opetellun ohjelman 80 x 40 metrin kentällä tuomareiden arvostellessa muun muassa kuskin tarkkuutta ja hevosten liikkeitä. Hyvien liikkeidensä ansiosta monia entisiä kouluhevosia opetetaan valjakkoajoon. Tuomarit antavat 1–10 pistettä jokaisesta esitetystä liikkeestä. Pisteiden enimmäismäärä on yleensä 160. Mikäli ohjelmasta on mahdollista saada yli 160 pistettä, kerrotaan pistemäärä pöytäkirjassa ilmoitetulla kertoimella. Tämä antaa tasavertaisen tuloksen verrattaessa muihin ohjelmiin. Ohjelmaan kuuluu yleensä voltteja, peruutuksia, kahdeksikkoja ja kiemurauria, joita esitetään käynnissä ja ravissa. Vaativissa ja vaikeissa luokissa ohjelmiin kuuluu myös yhdellä kädellä ajamista sekä laukkaa.
Kestävyyskoe ajetaan usean kilometrin pituisella maastoradalla. Normaaleissa kilpailuissa kestävyyskoe jaetaan kolmeen osaan (a, d, e). A-osuudella askellaji on vapaa, joskin kuskit päätyvät yleensä raviin. Seuraavana on osista lyhyin, noin kilometrin pituinen d-osuus, jossa askellajina on käynti. Tämän osuuden jälkeen on pakollinen eläinlääkärin tarkastus, jossa hevosten kunto tarkastetaan. Tarkastuksen läpäisseet valjakot lähtevät viimeiselle eli e-osuudelle. Tämä osuus sisältää esteitä, joista valjakon on suoriuduttava esimerkiksi kiertämällä. Esteinä on usein puunrunkoja, kiviä ja portteja. Kuski on tutustunut rataan etukäteen ja valinnut sopivimman reitin kiertämiselle. Virhepisteitä voi saada esimerkiksi esteiden virheellisestä ohittamisesta, estealueella vietetyistä liikasekunneista, enimmäisajan ylityksestä ja vaunujen kaatumisesta. Alle 14-vuotiaat eivät saa ajaa maasto-osuutta, jos rataan kuuluu yleisillä teillä ajoa.
Tarkkuuskoe suoritetaan kentällä, joka voi olla hiekka- tai nurmipohjainen. Kokeessa on korkeintaan 20 estettä. Esteinä voi olla puomikujia ja siltoja. Esteissä on keiloja, joiden päällä on liikkuva pallo: jos pallo putoaa, valjakko saa kolme virhepistettä. Virheitä saa myös enimmäisajan ylityksestä.
Valjakkotarkastus on yleinen ulkomailla ja Suomen noviisiluokissa. Siinä tuomarit arvostelevat hevosten yleiskuntoa, vaunujen siisteyttä sekä kuskin ja groomin asusteita. Asujen tulisi mukailla toisiaan sekä sopia yhteen vaunujen ja valjaiden kanssa.
Valjakkoajo Suomessa

Suomessa valjakkoajo on uudehko urheilulaji, joka lähti käyntiin 1980-luvulla. Lajin toi Suomeen Savijärven kartanon isäntä Rolf Simonsén. Menestystä suomalaiset ovat saavuttaneet sitäkin enemmän: suomalainen Arja Mikkonen voitti yksikkövaljakoiden maailmanmestaruuden 1998 hevosella SG Oberon, ja Suomen joukkue saavutti joukkuehopeaa yksikkövaljakoiden maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 2002 (mukana myös yksi suomenhevonen) ja 2004. Vuoden 2000 kisat Yhdysvalloissa peruutettiin Länsi-Niilin viruksen esiintymisen vuoksi. Muita tunnettuja suomalaisia valjakkokuskeja ovat muiden muassa Ben Simonsén, Fredrik Von Schantz, Charlotta Turku ja Heidi Sinda.
Aiheesta muualla

Valjakkoajo Hevosmaailma.netissä (Arkistoitu – Internet Archive)
Valjakko.net, valjakkoajoharrastajien keskustelu- ja tiedotuspalsta
Valjakkoajon alue- ja kansalliset kilpailusäännöt (Arkistoitu – Internet Archive)
Carriage Museum of America, amerikkalainen vaunujen historiaa käsittelevä sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Viimeiset kranaatit

| Viimeiset kranaatit |
| --- | --- |

Kirjailija:  Jaakko Summanen
Kansitaiteilija:  Markku Bussman
Genre:  sotaromaani
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  1985
Sivumäärä:  255
ISBN:  951-20-2690-2
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Viimeiset kranaatit on Jaakko Summasen kirjoittama sotaromaani.
Romaani kertoo kesän 1944 ratkaisutaisteluista. Kirjan päähenkilönä on Summasen kirjoista tuttu alikersantti Jouko Korhola, joka tässä kirjassa joutuu omien joukkojen peräännyttyä erilleen yksiköstään ja jää vihollisen selustaan, jossa hänen on itsenäisesti toimittava.
Vanjärvi (Sysmä)

| Vanjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Sysmä, Hartola
Koordinaatit:  61°34′42″N, 25°51′22″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Nuoramoisen alue (14.81)
Laskujoki:  Karajoki Karajärveen
Järvinumero:  14.813.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  89,8 m  
Pituus:  6,409 km  
Leveys:  1,984 km  
Rantaviiva:  32,4024 km  
Pinta-ala:  3,53795 km²  
Tilavuus:  0,00807984 km³  
Keskisyvyys:  2,28 m  
Suurin syvyys:  20,3 m  
Saaria:  39 
 fiVanjärvi 
Vanjärvi on Päijät-Hämeessä Sysmässä ja Hartolassa Ylemmäisten lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Vanjärvi on 6,4 kilometriä pitkä, 2 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 354 hehtaaria eli 3,5 neliökilometriä. Siinä on 39 saarta, joiden yhteinen pinta-ala on 13,8 hehtaaria eli noin noin 3,7 prosenttia järven kokonaispinta-alasta. Saarista kolme on yli hehtaarin suuruisia, 22 yli aarin ja loput 14 ovat alle aarin kokoisia.
Järven tilavuudeksi on määritetty 8,08 miljoonaa kuutiometriä ja sen keskisyvyydeksi on saatu 2,3 metriä. Otikonselän syvänne yltää 20,3 metrin syvyyteen . Järven rantaviivan pituus on 32,4 kilometriä, josta saarten rantoja on 5,7 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Sysmän reitin valuma-alueen (14.8) Nuoramoisen alueella (14.81), jonka Vähäjoen valuma-alueeseen (14.813) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 89,8 metriä mpy.
Viidakkoharlekiini

| Viidakkoharlekiini |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Leveänokkaharlekiinit Calyptomenidae
Suku::  Afrikanharlekiinit Smithornis
Laji::  rufolateralis
Kaksiosainen nimi
 Smithornis rufolateralis  Gray, 1864 
Katso myös
   Viidakkoharlekiini Wikispeciesissä   Viidakkoharlekiini Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Viidakkoharlekiini (Smithornis rufolateralis) on leveänokkaharlekiinien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Viidakkoharlekiinia tavataan Afrikan länsi- ja keskiosissa. Lännessä sen levinneisyysalue ulottuu Sierra Leoneen, idässä Ugandaan ja etelässä Angolan pohjoisosiin. Lajin on kuvattu olevan yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Viidakkobulbuli

| Viidakkobulbuli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Bulbulit Pycnonotidae
Suku::  Ruskobulbulit Chlorocichla
Laji::  laetissima
Kaksiosainen nimi
 Chlorocichla laetissima  Sharpe, 1899 
Katso myös
   Viidakkobulbuli Wikispeciesissä   Viidakkobulbuli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Viidakkobulbuli (Chlorocichla laetissima) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Viidakkobulbulia tavataan Kongon demokraattinen tasavalta, Keniassa, Etelä-Sudanissa, Sudanissa, Tansaniassa, Ugandassa ja Sambiassa. Sen on raportoitu olevan paikallisesti yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vijay Mallya

Vijay Mallya
Vijay Mallya (s. 18. joulukuuta 1955 Bantwal, Mysore, Intia) on intialainen liikemies, joka on mukana muun muassa panimo-, ilmailu- ja Formula 1 -liiketoiminnassa.
Vuonna 2008 Forbes sijoitti Mallyan sijalle 962 maailman rikkaimpien ihmisten joukossa.
Vihollisen keskellä: Kolumbia

| Vihollisen keskellä: Kolumbia> Behind Enemy Lines: Colombia |
| --- | --- |
 DVD:n kansikuva
Ohjaaja:  Tim Matheson
Käsikirjoittaja:  Tobias Iaconis
Tuottaja:  Jeff Freilich
Säveltäjä:  Joseph Conlan
Kuvaaja:  Claudio Chea
Leikkaaja:  Matthew Booth
Tuotantosuunnittelija:  John Hansen (käännä suomeksi)
Pääosat:  Joe Manganiello   Ken Anderson   Yancey Arias   Channon Roe   Tim Matheson   Chris J. Johnson
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox
Levittäjä:  20th Century Studios Netflix
Ensi-ilta:   6. tammikuuta 2009    27. toukokuuta 2009
Kesto:  94 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  Vihollisen keskellä 2
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vihollisen keskellä: Kolumbia (engl. Behind Enemy Lines: Colombia) on Tim Mathesonin ohjaama elokuva vuodelta 2009.
Juoni

Kolumbiassa vallitsee kaaos ja hallituksen ja sissien välillä riehuu sota. Salaista tarkkailutehtävää osapuolten välisestä neuvottelusta suorittavat SEALit joutuvat lavastetuiksi kummankin puolen johtohenkilön murhista. Oman hallituksensa hylkäämän ryhmän on selviydyttävä hengissä tarpeeksi pitkään todistaakseen syyttömyytensä – ja estettävä julman sodan leviämistä rajan yli.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Joe Manganiello  | … |  Sean Macklin    |
|  Ken Anderson  | … |  Carter Holt   |
|  Channon Roe  | … |  Kevin Derricks    |
|  Yancey Arias  | … |  Alvaro Cardona    |
|  Chris J. Johnson  | … |  Steve Gaines    |
|  Antony Matos  | … |  Greg Armstrong    |
|  Keith David  | … |  Scott Boytano   |
|  Jennice Fuentes  | … |   Nicole Jenkins    |
|  Steven Bauer  | … |  Manuel Valez    |
|  Tim Matheson  | … |  Carl Dobb     |
Viholaiset

| Viholaiset |
| --- | --- |
 Siloviholainen (Myrmica rubra)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Pistiäiset Hymenoptera
Alalahko::  Hoikkatyviset Apocrita
Osalahko::  Myrkkypistiäiset Aculeata
Yläheimo::  Ampiaismaiset pistiäiset Vespoidea
Heimo::  Muurahaiset Formicidae
Alaheimo::  Pistinmuurahaiset Myrmicinae
Tribus::  Myrmicini
Suku::  Viholaiset Myrmica  Latreille, 1804
Katso myös
   Viholaiset Wikispeciesissä   Viholaiset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viholaiset (Myrmica) ovat muurahaisten (Formicidae) heimoon kuuluva pistiäissuku. Viholaisissa työläinen, kuningatar ja koiras ovat lajin sisällä erikokoisia. Työläinen on kooltaan tyypillisesti 4–5 mm, koiras 5–7 mm ja kuningatar 4–8 mm. Viholaislajeilla on hyvin kapea keskiruumis ja eturuumiin takaosassa niillä on piikkipari sekä takaruumiissa pistin, jolla ne pistävät saalistaan. Viholaiset käyvät kukissa syömässä mettä ja hyödyntävät myös kirvojen erittämää sokeripitoista mesikastetta. Viholaiset voivat pyydystää myös hyönteisiä. Viholaisten parveilulento on loppukesästä ja ne ovat liikkeellä toukokuusta syksyyn.
Sukuun kuuluu maailmanlaajuisesti noin 140 lajia.
Viholaisia kutsutaan virheellisesti [lähde? ] myös polttiaisiksi tai kusiaisiksi.
Sukuun kuuluvia lajeja

Dyyniviholainen (Myrmica constricta)
Luhtaviholainen (Myrmica gallienii)
Karvaloisviholainen (Myrmica hirsuta)
Periloisviholainen (Myrmica karavajevi)
Liuskasarviviholainen (Myrmica lobicornis)
Kauhasarviviholainen (Myrmica lonae)
Siloviholainen (Myrmica rubra)
Ryppyviholainen (Myrmica ruginodis)
Hietaviholainen (Myrmica rugulosa)
Kiekkosarviviholainen (Myrmica sabuleti)
Polvisarviviholainen (Myrmica scabrinodis)
Nyhäsarviviholainen (Myrmica schencki)
Vääräsarviviholainen (Myrmica sulcinodis)
Koturiviholainen (Myrmica vandeli)
Aiheesta muualla

Laji.fi: Viholaiset (Myrmica)
Ötökkätieto: Viholaislaji Myrmica sp.
ITIS: Myrmica (englanniksi)
Iowa State University, Bug Guide: Genus Myrmica (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Genus Myrmica (englanniksi)
Vesa Kuhlman

Vesa Kuhlman on suomalainen muusikko. Hän on syntynyt Pielavedellä ja oli Dingon basisti vuosina 2008-2014. Hän liittyi yhtyeeseen kesällä 2008 alkuperäisbasisti Jarkko Even lähdettyä Dingosta soolouralle. Aiemmin Kuhlman on tehnyt yhteistyötä Pertti Neumannin kanssa ja ollut tuuraajana Dingon keikoilla. Kuhlman erosi Dingosta alkusyksyllä 2014. Hänet korvasi Topi Karvonen.
Kuhlman soittaa bassoa Hevisaurus-yhtyeessä.
Diskografia > Dingo

Humisevan harjun paluu (2008)
Diskografia > Neumann

Oma Waterloo (2013)