Ranskan taide
Romaaninen tyyli > Arkkitehtuuri

Romaaniset kirkot merkitsivät kirkkojen kapasiteetin merkittävää kasvua. Tilaa tarvittiin, sillä Santiago de Compostelaan johtavat pyhiinvaellusreitit kulkivat halki läntisen Ranskan. Pyhiinvaellukset alkoivat katolisen uskon keskuspaikoista, kuten Chartres, Pariisi, Vézelay ja Arles. Näiden ja pyhiinvaelluksen espanjalaisen kohteen välille pystytettiin kirkkoja, joiden tilat riittivät reitin kulkijoiden vastaanottamiseen. Uusilla kirkoilla oli monia yhteisiä piirteitä. Tästä seurasi, että niiden uudet rakenneratkaisut ja taiteelliset pyrkimykset levisivät nopeasti halki maan.
Normandiassa pystytettiin 1050-luvulla useita kolmilaivaisia kirkkoja, joissa oli monia niistä romaanisen arkkitehtuurin piirteitä, joista tulisi tyylin tuntomerkkejä. Aikaisemmin käytetyt paksut muurit korvattiin keskilaivalla, joka varustettiin klestoriumilla eli ikkunakerroksella ja kaarikäytävillä. Tämä loi sisätilaan pystysuoria linjoja ja päästi kirkkohuoneeseen valoa. Toinen uutuus oli läntinen kahdella tornilla varustettu fasadi. Pitkiä tiloja ja niiden holveja tuettiin eri korkeuksilta joko vapaasti seisovien pylväiden, pilastereiden, holvikantojen ja ruoteiden järjestelmillä.
Tulokseksi tuli rakenne, jossa yhtä keskilaivan jänneväliä vastasi kaksi sivulaivaa. Tämä, lukuisat ikkunat ja niiden yläpuolella olevat lehterit osoittavat kohti gotiikan läpinäkyvyyttä.
Saint-Étienne, Caen, 1050 jälkeen.
Sainte-Trinité, Caen, 1060 jälkeen.
Notre-Dame, Jumièges, noin 1040–1070.
Nykypäivien Poitiers’n lähellä sijainneessa Poitoussa luotiin toisenlainen kirkkotila. Keskilaiva kruunattiin tynnyriholvilla ja sivulaivat ristiholvilla. Vaikutelma korosti vaakasuoria linjoja. Länsijulkisivun sijaan tornilla korostettiin rakennuksen keskikohtaa. Länsipuoli koristettiin runsain veistoksin, jotka sijoitettiin holvisyvennyksiin. Tämä jälkimmäinen muodostui gotiikan tunnusmerkiksi.
Saint-Savin-sur-Garetempe, Poitou, noin 1070
Notre-Dame-la-Grande, Poitiers, noin 1100.
Auvergnessä kirkot muistuttivat poitoulaisia, mutta tynnyriholvia korotettiin ”puolella kerroksella”, joka oli matala lehteriä muistuttava yläkerros. Keskilaivan paino jakautui poikkiholveille. Tärkeänä piirteenä gotiikkaan siirtyi tapa rakentaa sivulaivat kulkemaan molemmin puolin kuoria niin, että se voitiin kiertää kokonaan. Näin muodostui niin sanottu ambulatorium.
Akvitaniassa kirkot pystytettiin italialais-bysanttilaiseen tyyliin, jonka perustana oli kreikkalainen risti. Kaikki neljä jänneväliä katettiin kupuholvein. Tämä tyyli sai vain vähän seuraajia.
Angoulêmen katedraali, noin 1105.
Saint-Front Périgueux’ssä, 1120 jälkeen.
Benediktiinit, joiden pääluostari sijaitsi Burgundissa, pystyttivät kirkkoja, joissa yhdistyivät saatujen vaikutteiden parhaat piirteet. Clunyn luostarikirkko rakennettiin useassa vaiheessa kahdensadan vuoden aikana, kunnes se kehittyi 1109 kuolleen apotti Hugon aikana viisilaivaiseksi basilikaksi, jossa oli pylväskäytäviä, suippokaaria, triforium, klerestorio ja kaksi poikkilaivaa sekä suunnaton kuori ja ambulatorium, jota kaikkea ympäröivät tusina apsista ja useita torneja. Burgundilainen tyyli sai paljon seuraajia koko Ranskassa ja siitä tuli tärkeä piirre goottilaisiin katedraaleihin.
Clunyn luostarikirkko 910, 950 ja 1088.
Saint-Étienne, Nevers, noin 1063–1097.
Notre-Dame, Paray-le-Monial, noin 1130.
Saint-Lazare, Autun, noin 1130.