stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Usko itseesi
Aiheesta muualla

Usko itseesi discogs.com -sivustolla
Lisätietoa (Arkistoitu – Internet Archive)
Vanttauskoski

Kemijoen rantatörmä
Vanttauskoski on kylä Rovaniemellä Kemijoen varrella ja Yläkemijoen alueen keskuskylä. Matkaa Vanttauskoskelle kertyy Rovaniemeltä 52 ja Kemijärveltä 82 kilometriä. Vanttauskosken asukasluku on noin kolmesataa.
Kylälle on keskittynyt suurin osa koko Yläkemijoen alueen palveluista; kylällä on noin 60 oppilaan Yläkemijoen koulu, asiamiesposti huoltoasemalla, kauppa sekä Rovaniemen kaupungin palvelupiste Siula.
Kylän yritystoiminnasta vastaavat edellä mainittujen lisäksi mm. paikallinen kalanviljelyslaitos sekä Kemijoki Oy, joka omistaa paikallisen vesivoimalaitoksen. Lisäksi alueella harjoitetaan maa- ja metsätaloutta sekä poronhoitoa.
Kylällä on erinomaiset mahdollisuudet ulkoiluun. Kalastusmahdollisuudet sekä Kemijoella että muilla alueen vesistöillä ovat mainiot. Vanttauskoskella on kyläläisten käytössä myös valaistu latu sekä valaistu jääkiekkokaukalo.
Aiheesta muualla

Rovaniemen Kaupunki
Kemijoki Oy
Paliskuntain Yhdistys
Yläkemijoki (Arkistoitu – Internet Archive)
Rovaniemen kaupunginosat ja kylät
Alakorkalo
Ala-Nampa
Auttinseutu
Hirvas
Jaatila
Juotasniemi
Karvonranta
Katajaranta
Kauko
Kiiruna
Kivitaipale
Kolpene
Korkalovaara
Koskenkylä
Lehtojärvi
Leipee
Lohiniva
Marrasjärvi
Marraskoski
Meltaus
Misi
Muurola
Narkaus
Niesi
Nivankylä
Nivavaara
Norvajärvi
Oikarainen
Ojanperä
Olkkajärvi
Ounasrinne
Paavalniemi
Patokoski
Pekkala
Perunkajärvi
Petäjäinen
Pisa
Pullinranta
Pöykkölä
Rantaviiri
Rautiosaari
Ruikka
Saarenkylä
Sinettä
Santamäki
Sonka
Syväsenvaara
Tapionkylä
Tennilä
Teollisuuskylä
Tiainen
Tuhnaja
Vaarala
Vanttausjärvi
Vanttauskoski
Vennivaara
Viiri
Vikajärvi
Välijoki
Ylikylä
Yli-Nampa
Ville Kero

Ville Kero (s. 16. kesäkuuta 1990) on suomalainen pesäpalloilija. Kero pelaa kaudella 2019 Ykköspesistä Manse PP:ssä. Keron kasvattajaseura on Vaasan Maila ja muut seurat Nurmon Jymy. Kausi 2011 oli Keron ensimmäinen Superpesis-kausi. Viimesimpänä Kero pelasi Superpesistä Hyvinkään Tahkossa. 
Tahkossa Kero toimi lyöjäjokerina, ja hänet tunnetaan kovasta keskikumurastaan.kenen mukaan?
Aiheesta muualla

Ville Kero Hyvinkään Tahkon sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Vallon-Pont-d’Arc

| Vallon-Pont-d’Arc |
| --- | --- |
 Pont d'Arc
 vaakuna
 Vallon-Pont-d’Arc
 Koordinaatit: 44°24′28″N, 4°23′40″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Auvergne-Rhône-Alpes
Departementti:  Ardèche
Arrondissementti:  Largentière
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  28,6 km²
Väkiluku (2013):  2 329
 – Väestötiheys:  81,4 as./km²
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vallon-Pont-d'Arc on kunta eteläisessä Ranskassa Ardèchen departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Kunnan läpi vitaa Rhônen sivujoki Ardèche. Jokea ympäröivä Ardèchen rotko (Gorges de l'Ardèche), joka kuuluu samannimiseen luonnonpuistoon (Réserve naturelle nationale des gorges de l'Ardèche). Rotkossa on kunnan alueella näyttävä luonnon muodostama joen ylittävä kaari Pont d'Arc.
Nähtävyyksiä

Kunnassa sijaitseva Chauvet'n luola (Grotte Chauvet) on tunnettu esihistoriallisista luolamaalauksistaan, jotka esittävät erilaisia eläimiä, juoksua, metsästystä ja taistelua. Luola maalauksineen kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon. Luola ei ole yleisölle avoinna. Lähettyville on kuitenkin rakennettu luolan jäljitelmä Caverne du Pont-d'Arc, jossa voi tutustua miltä luolassa näyttää.
Vallon-Pont-d’Arcin kunnantalo
Chauvet'n luolan hevosia
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vallon-Pont-d’Arc Wikimedia Commonsissa
Caverne du Pont-d'Arc
Vanttajajärvi

| Vanttajajärvi |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Pohjanmaa
Kunnat:  Kuusamo
Koordinaatit:  65°52′24″N, 29°18′56″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kemijoen vesistö (Viena) (74)
Järveen tulevat joet:  Kaihlajoki, Niskajoki
Laskujoki:  Vanttajajoki
Järvinumero:  74.032.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  258 m 
Rantaviiva:  20,57 km 
Pinta-ala:  3,87 km² 
Tilavuus:  0,0174 km³ 
Keskisyvyys:  4,5 m 
Suurin syvyys:  12,75 m 
Saaria:  7
:  Niskasaari Vanttajansaari
 fiVanttajajärvi 
Vanttajajärvi on ylänköjärvi Kuusamon keskustan kaakkoispuolella Pohjois-Pohjanmaan koillisosassa. Sen pinta-ala on 3,9 neliökilometriä. Etäisyys Oulusta on 200 kilometriä itäkoilliseen. Historiallinen Salpalinja kulkee Vanttajajärven kautta.
Maantiede

Vanttajajärven pituus kaakosta luoteeseen on 5,8 kilometriä. Järven keskiosaa hallitsee Vanttajansaari, jonka itäpuolella järvi on noin 1,1 kilometriä leveä. Valtaosin allas on alle kilometrin leveä. Luoteisen rannan Varsaniemen ja Hirsiniemen kohdalla altaan leveys on noin 300 metriä. Vanttajajärvessä on lukuisia vähintään kymmenen metriä syviä alueita, ne sijaitsevat pääosin Vanttajansaaren tuntumassa tai saaren itäpuolella. Järven luoteisosa on enintään viisi metriä syvä, myös järven kaakkoinen osa on matalaa.
Vanttajajärven saariluku on seitsemän. Saarista viisi on yli aarin mutta alle hehtaarin laajuisia. Vanttajansaaren pinta-ala on viitisentoista hehtaaria ja järven luoteisosassa sijaitsevan Niskasaaren pinta-ala on nelisen hehtaaria. Vanttajajärveä reunustaa suo- ja metsämaa (Tarttumankangas, Korentokangas, Kontioräme, Varsa-aho, Perkkiösuo). Järven etelärannan Koiraharju kohoaa yli 40 metriä järvenpintaa korkeammalle. Järven kaakkoispuolella kohoaa Vanttajanvaara, jonka korkein kohta on lähes 350 metriä merenpinnan yläpuolella eli noin 90 metriä järvenpintaa korkeammalla. Järven ja vaaran välissä sijaitsee Vanttaja-niminen asutus.
Vanttajajärven nimettyjä tulouomia ovat Kaihlajoki lännestä Pikku Kaihlajärveltä (272,5 metriä mpy) ja Niskajoki luoteesta Niskalammelta (258,3 metriä mpy). Vanttajajärven luusua sijaitsee Niskajoen suun pohjoispuolella, josta alkaa Kuusamojärveen laskeva Vanttajajoki. Kuusamojärven taso on viisi metriä Vanttajajärveä alempana. Järvien välinen kannas on noin kilometrin leveä ja sen halki kulkee seututie 866. Vanttajajärven länsipuolitse kulkee valtatie 5.
Vanttajajärven vesitilavuus on 17 405 000 kuutiometriä. Noin 90 prosenttia tilavuudesta on enintään seitsemän metrin syvyydessä.
Vanttajajärvi (74.032.1.001) kuuluu Niskajoen-Vääräjoen valuma-alueeseen (74.032), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vienan Kemin päävesistössä (74). Toinen jakovaihe on Kuusamojärven alue (74.03). Niskajoen-Vääräjoen valuma-alueella on 17 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Vanttajajärvi on laajin. Toiseksi laajin on Iso Kaihlajärvi, jota seuraa Salmijärvi.
Valkoinen Suomi

| Valkoinen Suomi |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  sanomalehti
Kustantaja:  Ylipäällikön neuvottelukunta
Perustettu:  1918
Lakkautettu:  1918
Päätoimittaja:  Kyösti Vilkuna
Sitoutuneisuus:  valkoiset
Kotikunta:  Vaasa
Ilmestymistiheys:  6-päiväinen
Kieli:  suomi
Valkoinen Suomi oli lyhyen aikaa vuonna 1918 ilmestynyt sisällissodan valkoisten lehti. Lehti ilmestyi Vaasassa, ja sitä julkaisi Ylipäällikön neuvottelukunta. Lehden päätoimittaja oli Kyösti Vilkuna.
Lehti ilmestyi 6. maaliskuuta – 30. huhtikuuta 1918 sisällissodan aikana joka arkipäivä. Se oli Vaasan senaatin virallinen lehti ja keskittyi erityisesti sotauutisiin, mutta sisälsi myös virallisia tiedonantoja ja paatoksellisia isänmaallisia tekstejä. Sen ruotsinkielinen rinnakkaislehti oli Vita Finland.
Vilkunan lisäksi toimituksessa työskentelivät Knut Sarlin ja Onni Tolvanen sekä alkuun myös Jalo Ansas.
Aiheesta muualla

Valkoinen Suomi -lehden digitoidut numerot, Digitaalinen aineisto, Kansalliskirjasto
Vita Finland -lehden digitoidut numerot, Digitaalinen aineisto, Kansalliskirjasto
Lesotho kesäolympialaisissa 2016

Lesotho osallistui kesäolympialaisiin 2016. Sitä edusti kahdeksan urheilijaa kolmessa lajissa. Joukkueen lipunkantajana avajaisissa toimi pikajuoksija Mosito Lehata.
Joukkue > Nyrkkeily

Moroke Mokhotho – miesten kärpässarja
Inkululenko Suntele – miesten kääpiösarja
Joukkue > Pyöräily

Phetetso Monese – miesten maastoajo
Joukkue > Yleisurheilu

Mosito Lehata – miesten 100 m ja 200 m
Namakwe Nkhasi – miesten 5 000 m
Tsepo Mathibelle – miesten maraton
Lebenya Nkoka – miesten maraton
Tsepang Sello – naisten 800 m
Vicente García Bernal

Vicente García Bernal (5. huhtikuuta 1929 – 26. marraskuuta 2017) oli meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 4. huhtikuuta 1953 ja nimitettiin Ciudad Obregónin hiippakunnan johtoon 30. maaliskuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Girolamo Prigione, jota avustivat Luis Reynoso Cervantes ja Javier Lozano Barragán.
García Bernal jäi eläkkeelle 8. marraskuuta 2005.
Varainhoito

Varainhoito eli omaisuudenhoito on sijoituspalvelu, jossa asiakas antaa palvelun tarjoajalle oikeuden hoitaa asiakkaan rahoitusvälineitä ja varallisuutta.
Sijoituspalvelun tarjoajia ovat sijoituspalveluyritykset, joissa varainhoitajat työskentelevät. Varainhoitosopimus laaditaan kirjallisena, ja siihen sisällytetään olennaisia tietoja muun muassa sopimuksen piirissä olevista varoista, niiden käytöstä, tallentamisesta, palkkioista ja omaisuuden tuoton laskentaperusteista.
Varainhoidossa päätösvalta sijoittamisesta on annettu kokonaan tai osittain varainhoitajalle sopimuksen perusteella. Ns. täyden valtakirjan varainhoidossa varainhoitaja liikuttelee sijoituksia itsenäisesti asiakkaalta kysymättä sovittujen ehtojen puitteissa. Mikäli päätösvalta on annettu varainhoitajalle osittain, puhutaan myös konsultatiivisesta varainhoidosta, jolloin varainhoitaja vain tuottaa neuvontaa ja ohjausta sijoituspäätöksiin.
Asiakkaat hankkivat varainhoitopalveluita, koska he uskovat pääsevänsä sillä parempaan lopputulokseen kuin itse. Varainhoitopalvelut usein hinnoitellaan palvelun menestykseen sitoen, joka ohjaa myös varainhoitajan intressejä.
Varainhoitotoimintaa Suomessa säätelee sijoituspalvelulaki (747/2012), ja sitä valvoo Finanssivalvonta.
Vicente Fermín Márquez y Carrizosa

Vicente Fermín Márquez y Carrizosa (6. heinäkuuta 1811 Yanhuitlán – 1. tammikuuta 1887) oli meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi vuonna 1835 ja nimitettiin Antequera, Oaxacan hiippakunnan johtoon 22. kesäkuuta 1868. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Carlos María Colina y Rubio. Márquez y Carrizosa osallistui Vatikaanin ensimmäiseen kirkolliskokoukseen ja kuoli 75-vuotiaana virassa.
Unkari talviolympialaisissa 2018

Unkari osallistui Pyeongchangin talviolympialaisiin 2018. Maata edusti 19 urheilijaa, jotka kilpailivat kuudessa urheilumuodossa. Urheilijoista naisia oli kymmenen ja miehiä yhdeksän. Yli puolet joukkueesta, kymmenen, oli kaukalopikaluistelijoita. Avajaisissa joukkueen lippua kantoi pikaluistelija Konrád Nagy.
Urheilijat lajeittain

| Laji | Miehiä | Naisia | Urheilijoita yht>  |
| --- | --- | --- | --- |
| Alppihiihto | 2 | 2 | 4 |
| Freestylehiihto | 0 | 1 | 1 |
| Kaukalopikaluistelu | 5 | 5 | 10 |
| Maastohiihto | 1 | 1 | 2 |
| Pikaluistelu | 1 | 0 | 1 |
| Taitoluistelu | 0 | 1 | 1 |
Mitalistit

| Mitali | Nimi | Urheilumuoto | Laji | Päiväys |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 Kultaa | Liu, ShaoangShaoang Liu   Liu, Shaolin SándorShaolin Sándor Liu   Knoch, ViktorViktor Knoch   Burján, CsabaCsaba Burján   | Kaukalopikaluistelu | Miesten 5 000 m viesti | 22. helmikuuta |
Lesja Ukrajinka

| Lesja Ukrajinka |
| --- | --- |
 Lesja Ukrajinka
Henkilötiedot
Koko nimi:  Larysa Petrivna Kosatš-Kvitka
Syntynyt: 25. helmikuuta (J: 13. helmikuuta) 1871 Novohrad-Volynsky, Volynian kuvernementti, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 1. elokuuta 1913 (42 vuotta) Surami, Georgia, Venäjän keisarikunta
Ammatti:  runoilija, näytelmäkirjailija
Kirjailija
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Larysa Petrivna Kosatš-Kvitka (ukr. Лариса Петрівна Косач-Квітка; kirjailijanimi: Lesja Ukrajinka (ukr. Леся Українка); 25. helmikuuta (J: 13. helmikuuta) 1871 Novohrad-Volynsky, Volynian kuvernementti - 1. elokuuta (J: 18. heinäkuuta) 1913 Surami, Georgia) oli ukrainalainen runoilija ja näytelmäkirjailija. Hän on Ukrainan tunnetuimpia runoilijoita ja prosaisteja.
Elämäkerta > Syntyperä ja lapsuus

Ukrajinka syntyi Novohrad-Volynskyn kaupungissa Ukrainassa alueella, joka oli tuolloin osa Venäjän keisarikuntaa. Hän oli kirjailija, kustantaja Olha Drahomanova-Kosatšin (paremmin tunnettu kirjailijanimellään Olena Ptšilka) toinen lapsi. Myh’ailo Drahomanov, tunnettu ukrainalainen tiedemies, historioitsija ja kansatieteilijä, oli Olha Drahomanova-Kosatšin veli. Ukrajinkan isä Petro Antonovytš Kosatš oli lakimies, paikallisen sovitteluelimen johtaja[lähde? ]. Huolimatta ei-ukrainalaisesta taustastaan Kosatš oli innokas ukrainalaisen kulttuurin tukija, ja hän tuki taloudellisesti ukrainankielisiä julkaisuhankkeita. Eno Myh'ailo Drahomanov oli Ukrajinkan henkinen tukija sekä opettaja ja siten hänelle hyvin tärkeä henkilö. Toinen tärkeä hahmo kirjailijalle oli hänen veljensä Myh’ailo (tunnettu pseudonyymillä Myh’ailo Obatšnyi).
Ukrajinkan äidillä oli ratkaiseva osuus hänen kasvatuksessaan. Kotona puhuttiin ainoastaan ukrainaa. Venäjäksi opetusta tarjoavien koulujen välttämiseksi opetusta antoivat kotiopettajat. Ukrajinka ja hänen veljensä oppivat lukemaan ulkomaista kirjallisuutta useilla kielillä. Ukrajinka osasi venäjää, puolaa, bulgariaa, kreikkaa, latinaa, ranskaa, italiaa, saksaa ja englantia.
Ukrajinka kirjoitti yhdeksänvuotiaana ensimmäisen runonsa ”Toivon” keisaria vastustaneessa poliittisessa liikkeessä mukana olleen tätinsä Olena Antonivna Kosatšin pidätyksen ja karkotuksen innoittamana.[lähde? ] Vuonna 1879 koko perhe muutti Lutskiin.[lähde? ] Näihin aikoihin Ukrajinkan eno Myh'ailo Drahomanov alkoi kannustaa häntä perehtymään ukrainalaisiin kansanlauluihin ja -tarinoihin sekä myös Raamattuun sen runouden ja ajattomien teemojen johdosta. Häneen vaikuttivat myös tunnettu säveltäjä Mykola Lysenko ja kirjailija Myh’ailo Starytskyi.
Elämäkerta > Nuoruus

Ukrajinka julkaisi ensimmäisen runonsa kolmentoista vanhana. Kielo ilmestyi lviviläisessä Zorja-lehdessä. Tässä yhteydessä hän myös ensimmäistä kertaa käytti äitinsä ehdottamaa salanimeä, jolla hänet nykyisin tunnetaan. Vielä tässä vaiheessa Ukrajinkan mielessä oli ura pianistina, mutta luustoon iskeneen tuberkuloosin estettyä käynnit tunneilla, hän siirtyi yhä enemmän kirjallisuuden pariin.
Ukrajinka perusti 17-vuotiaana veljensä kanssa kirjallisuuspiirin Plejada, jonka tarkoituksena oli edistää ukrainalaisen kirjallisuuden kehitystä ja kääntää maailmankirjallisuuden klassikoita ukrainan kielelle. Yksi heidän kääntämistään teoksista oli Nikolai Gogolin Illat Dikankan maatilalla[lähde? ].
Ukrajinkan ensimmäisen runokokoelma Na krylah’ pisen (’Laulujen siivillä’) ilmestyi vuonna 1893. Koska Venäjä oli kieltänyt ukrainankielisen kirjallisuuden julkaisemisen, kirjat painettiin Halytšynassa Länsi-Ukrainassa, joka oli tuolloin osa Itävalta-Unkaria, ja salakuljetettiin sieltä Kiovaan.
Elämäkerta > Aikuisuus ja ura

Sairautensa vuoksi Ukrajinkan oli matkustettava kuivan ilmaston alueille, ja hän vietti pitkiä ajanjaksoja kaukana kotoa, Saksassa, Itävallassa, Italiassa, Bulgariassa, Krimillä, Kaukasuksella ja Egyptissä. Hän nautti vieraiden kulttuurien kohtaamisesta ja sai niistä vaikutteita myös teoksiinsa.
Ukrajinka kirjoitti myös eeppisiä runoja, proosaa, kirjallisuuskritiikkiä artikkeleina ja yhteiskuntapoliittisia esseitä. Parhaiten hänen näytelmistään tunnettiin Bojarynja (1914, 'Aatelisnainen'), joka käsittelee Ukrainan historiaa, ja Lisova pisnja (1912, 'Metsälaulu'), jonka hahmoissa on olentoja ukrainalaisesta mytologiasta. Hänen suurimpana antinaan ukrainalaiselle kirjallisuudelle pidetään kuitenkin ytimekkäiden, filosofisten keskustelujen muotoon kirjoitettuja draamarunoja.
Ollessaan hoidettavana Jaltassa vuonna 1897 Ukrajinka tapasi minskiläisen upseerin Serhi Meržynskyn, joka myös oli saamassa hoitoa tuberkuloosiin. He rakastuivat, ja kohtaaminen sai Ukrajinkan näyttämään uuden puolen itsestään teoksissa, joista osa julkaistiin vasta hänen kuolemansa jälkeen.[lähde? ] Ukrajinkan sielunkumppani Meržynsky kuoli 1901. Ukrajinka kirjoitti eräänä yönä miehensä kuolinvuoteen äärellä draamarunon Oderžyma.
Ukrajinka vastusti aktiivisesti Venäjän keisarivaltaa ja oli jäsenenä marxilaisissa järjestöissä. Vuonna 1902 hän käänsi Kommunistisen manifestin ukrainaksi. Vuonna 1907 hänet pidätettiin lyhyeksi ajaksi, minkä jälkeen hän oli viranomaisten seurannassa.[lähde? ]
Ukrajinka meni 1907 naimisiin perheystävän Klyment Kvitkan kanssa, joka harrasti kansatiedettä ja musikologiaa. He asettuivat ensin Krimille, josta myöhemmin muuttivat Georgiaan.[lähde? ]
Lesja Ukrajinka kuoli 1. elokuuta 1913 Suramissa.
Perintö

Ukrainassa ja muissa entisissä neuvostotasavalloissa on useita Ukrajinkan kunniaksi pystytettyjä muistomerkkejä. Kiovassa yksi sijaitsee hänen mukaansa nimetyllä kadulla, toinen pienempi Marijinski-palatsin viereisessä puistossa. Hänen mukaansa on saanut nimensä myös Kiovassa toimivat Lesja Ukrajinkan kansallinen akateeminen teatteri ja Lesja Ukrajinkan yleinen kirjasto.
Ukrainalaisen diasporan vaikutuksesta niin Kanadassa kuin Yhdysvalloissa on useita kirjailijalle omistettuja yhteisöjä ja muistomerkkejä.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lesja Ukrajinka Wikimedia Commonsissa
Lesja Ukrajinka 1888.
Lesja Ukrajinkan patsas Kanadassa Saskatchewanin yliopiston edustalla.
Ukrajinkan syntymän satavuotisjuhlaa kunnioittava neljän kopeekan postimerkki neuvostoajoilta.
Lesja Ukrajinkan patsas Moskovassa.
Vasuheinät

| Vasuheinät |
| --- | --- |
 Muhlenbergia rigens
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Alaheimo::  Chloridoideae
Tribus::  Cynodonteae
Suku::  Vasuheinät Muhlenbergia  Schreb.
Katso myös
   Vasuheinät Wikispeciesissä   Vasuheinät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vasuheinät (Muhlenbergia) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu 162 lajia.
Useat vasuheinälajit ovat ulkonäöltään koristeellisia ja monia lajeja sekä niistä jalostettuja lajikkeita kasvatetaankin koristekasveiksi. Vasuheinien kukinnot voivat olla esimerkiksi valkoisia tai vaaleanpunaisia. Aikoinaan vasuheiniä on myös käytetty Etelä-Carolinan seudulla korien punontaan.
Vasuheinien (Muhlenbergia) suku on nimetty amerikkalaisen Henry Muhlenbergin mukaan.
Lajeja

Muhlenbergia asperifolia
Muhlenbergia capillaris
Muhlenbergia dumosa
Muhlenbergia expansa
Muhlenbergia lindheimeri
Muhlenbergia mexicana
Muhlenbergia microsperma
Muhlenbergia pungens
Muhlenbergia richardsonis
Muhlenbergia rigens
Muhlenbergia sericea – dyynivasuheinä
Muhlenbergia tenuissima
Aiheesta muualla

Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Muhlenbergia (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Muhlenbergia (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Muhlenbergia (englanniksi)
Flora of China: Muhlenbergia (englanniksi)
Virnimä

Virnimä (ven. Вирнимя) on tunturi Petsamon piirin Nikelin kunnassa Murmanskin alueen luoteisosassa Venäjällä. Se sijaitsee Höyhenjärven kylän itäpuolella Paatsjokeen laskevien Laukkajoen ja Puksjoen välisellä alueella Suomen Neuvostoliitolle luovuttaman entisen Petsamon kunnan länsiosassa. Tunturi on 419 metriä korkea.
Vicente Joaquim Zico

Vicente Joaquim Zico
Vicente Joaquim Zico (27. tammikuuta 1927 Luz – 4. toukokuuta 2015) oli brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin lasaristien papiksi 22. lokakuuta 1950 ja nimitettiin Belém do Parán arkkihiippakunnan koadjuuttoriarkkipiispaksi 5. joulukuuta 1980. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1981. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Canestri ja Belchior Joaquim da Silva Neto.
Zicosta tuli Belém do Parán arkkipiispa 4. heinäkuuta 1990. Hän jäi eläkkeelle 13. lokakuuta 2004.
Veratraldehydi

Veratraldehydin rakenne.
Verataldehydi eli o-metyylivanilliini eli 3,4-dimetoksibentsaldehydi on lääketeollisuudessa käytetty aine. Lääketeollisuuden tarpeita varten verataldehydistä tehtyjä tuotteita tehdään synteettisin menetelmin. Aine on väriltään valkoista tai kellertävää ja se muodostuu kristallia muistuttavista kiteistä. Hyviä liuottimia ovat etanoli ja etyylieetteri.
Veratraldehydin kemiallinen kaava on C9H10O3 ja CAS-numero 120-14-9. Sulamispiste on 40-43 °C ja kiehumispiste 281 °C. Veratraldehydin moolimassa on 166,17 g/mol.
Aiheesta muualla

Käyttöturvallisuustiedote: 3,4-dimetoksibentsaldehydi (Arkistoitu – Internet Archive)
PubChem: 3,4-Dimethoxybenzaldehyde (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): 3,4-Dimethoxybenzaldehyde (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): 3,4-Dimethoxybenzaldehyde (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Veratraldehyde (englanniksi)
PheroBase: Floral Compound - veratraldehyde (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: 3,4-Dimethoxy-benzaldehyde (englanniksi)
Vaksdal

Vaksdal on kunta Vestlandin läänissä Norjassa. Se muodostettiin vuonna 1964 osista Bruvikin, Evangerin ja Modalenin kuntia. Vuoden 2024 alussa Vaksdalissa oli 3 852 asukasta.
Vaksdalin hallinnollinen keskus on Dale, jonka lisäksi kunnassa sijaitsevat Vaksdalin ja Stanghellen taajamat. Kunnan tärkeimpiä teollisuudenaloja ovat elintarvike- ja tekstiiliteollisuus. Noin puolet työssäkäyvistä käy töissä lähikunnissa, erityisesti Bergenissä.
Kuvia

Kunnantalo
Bergsdalenin kirkko
Asutusta Vaksdalissa
Tunnettuja henkilöitä

Frida Amundsen (s. 1992), muusikko
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vaksdal Wikimedia Commonsissa
Vestlandin läänin kunnat
Alver
Askvoll
Askøy
Aurland
Austevoll
Austrheim
Bergen
Bjørnafjorden
Bremanger
Bømlo
Eidfjord
Etne
Fedje
Fitjar
Fjaler
Gloppen
Gulen
Hyllestad
Høyanger
Kinn
Kvam
Kvinnherad
Luster
Lærdal
Masfjorden
Modalen
Osterøy
Samnanger
Sogndal
Solund
Stad
Stord
Stryn
Sunnfjord
Sveio
Tysnes
Ullensvang
Ulvik
Vaksdal
Vik
Voss
Øygarden
Årdal
Norjan läänit | Norja
Valkoinen Neuvosto

Valkoinen Neuvosto (engl. White Council) on J. R. R. Tolkienin luomassa fantasiamaailma Keski-Maassa velhojen ja haltioiden muodostama neuvosto, joka taisteli pahuuden voimia vastaan.
Jäsenet

Valkoiseen Neuvostoon kuuluivat velhot ja Keski-Maan mahtavimmat haltiat. Velhoista sen jäseniin kuuluivat Saruman Valkoinen, Gandalf Harmaa ja  Radagast Ruskea. Haltioista Neuvoston jäseniä olivat Círdan, Galadriel, Elrond Puolihaltia, Glorfindel ja Celeborn.