stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nicolas Oudinot
Elämä ja ura > Vallankumoussotien aika

Oudinot oli oluenpanijan poika. Hän värväytyi Ranskan jalkaväkeen 17-vuotiaana vuonna 1784, mutta erosi kolme vuotta myöhemmin armeijasta kersanttina, koska alhaisen syntyperänsä vuoksi hänen ylenemismahdollisuutensa olivat heikot. Vallankumouksen puhjettua vuonna 1789 Oudinot liittyi vastaperustettuun Ranskan kansalliskaartiin, jossa hän sai suoraan kapteenin arvon. Syksyllä 1791 hänet ylennettiin everstiluutnantiksi ja nimitettiin Meusen vapaaehtoispataljoonan komentajaksi. Hän osallistui ensimmäisen vallankumoussodan aikana Bitchen kaupungin puolustukseen. Oudinot ylennettiin marraskuussa 1793 prikaatinkomentajaksi (chef de brigade). Hän haavoittui ensimmäisen kerran joulukuussa 1793 Haguenaun luona, mutta palasi pian palvelukseen. Toukokuussa 1794 hän osoitti poikkeuksellista kyvykkyyttä Kaiserslauternin taistelussa ja sai kesäkuussa ylennyksen prikaatikenraaliksi. Elokuussa 1794 hän mursi jalkansa Wasserbilligissa.
Lokakuussa 1795 Oudinot haavoittui vakavasti Neckeraun taistelussa ja jäi itävaltalaisten sotavangiksi, mutta vapautui vanginvaihdossa tammikuussa 1796. Hän haavoittui jälleen osallistuessaan syyskuussa 1796 Ingolstadtin taisteluun ratsuväkiprikaatin komentajana. Oltuaan välillä hallinnollisissa tehtävissä hänet siirrettiin syksyllä 1798 Sveitsin-joukkoihin. Kenraali André Masséna ylensi Oudinot’n huhtikuussa 1799 divisioonakenraaliksi ja nimitti hänet heinäkuussa esikuntapäällikökseen. Oudinot haavoittui samana syksynä kahdesti, toisen kerran syyskuussa 1799 Zürichin taistelussa. Jatkaen yhä Massénan esikuntapäällikkönä hän siirtyi Italiaan ja osallistui piiritetyn Genovan puolustukseen. Elokuussa 1799 Oudinot siirtyi kenraali Guillaume Brunen esikuntapäälliköksi. Italian-sodan lopussa joulukuussa 1800 Oudinot valtasi henkilökohtaisesti Mincion solaa vartioineen itävaltalaisten tykkipatterin. Sodan päätyttyä hän oli seuraavien viiden vuoden aikana muun muassa ratsuväen tarkastajana.
Elämä ja ura > Napoleonin sotien aika

Helmikuussa 1805 Oudinot sai komentoonsa eliittijoukkona pidetyn krenatööridivisioonan, jota hän komensi seuraavan kahden vuoden aikana kolmannen ja neljännen liittokunnan sodassa. Oudinot’n divisioona osallistui marsalkka Jean Lannesin armeijan mukana muun muassa voitokkaisiin Wertingenin, Amstettenin, Hollabrünnin ja Austerlitzin taisteluihin. Oudinot haavoittui Hollabrünnissä ja joutui siksi jakamaan Austerlitzin taistelussa divisioonansa komennon kenraali Géraud Durocin kanssa. Vuonna 1807 Oudinot osallistui Ostrołękan valtaukseen, Danzigin piiritykseen ja Friedlandin taisteluun. Napoleon antoi hänelle kreivin arvon vuonna 1808. Oudinot palasi vielä krenatööridivisioonansa komentajaksi viidennen liittokunnan sodan puhjettua. Hän haavoittui taas Aspern-Esslingin taistelussa toukokuussa 1809. Lannesin haavoituttua kuolettavasti kesken sotaretken Oudinot nimitettiin hänen tilalleen II armeijakunnan komentajaksi. Komennettuaan tätä armeijakuntaa neuvokkaasti Wagramin taistelussa hänet ylennettiin kesäkuussa 1809 marsalkaksi.
Louis Bonaparten luovuttua vuonna 1810 Hollannin kruunusta Napoleon lähetti Oudinot’n miehittämään Hollannin, mikä sujui ilman välikohtauksia. Samana vuonna Oudinot sai myös herttuan aatelisarvon. Napoleonin Venäjän-sotaretkellä vuonna 1812 Oudinot oli jälleen II armeijakunnan komentajana. Hän haavoittui elokuussa vaikeasti Polotskin ensimmäisessä taistelussa ja joutui luovuttamaan komennon kenraali Laurent Gouvion Saint-Cyrille, jonka johdolla ranskalaiset voittivat taistelun. Oudinot palasi armeijakunnan komentajaksi perääntymisvaiheessa lokakuussa 1812 ja löi venäläiset Lochnitzassa. Hän oli tärkeässä osassa marraskuun lopussa käydyssä Berezinan taistelussa, jossa hän haavoittui jälleen pahasti ja joutui palaamaan suoraan Ranskaan. Huhtikuussa 1813 toipunut Oudinot otti komentoonsa XII armeijakunnan Saksassa, ja osallistui Bautzenin ja Luckaun taisteluihin.
Elokuussa 1813 Napoleon määräsi Oudinot’n marssimaan kolmen armeijakunnan voimin Berliiniin ja valtaamaan kaupungin, mutta Friedrich Wilhelm von Bülowin ja Jean-Baptiste Bernadotten komentamat liittoutuneet joukot löivät hänen armeijansa Grossbeerenin taistelussa 23. elokuuta. Napoleon siirsi operaation johdon marsalkka Michel Neylle. Oudinot komensi XII armeijakuntaa tappiollisessa Dennewitzin taistelussa syyskuun alussa, suuressa Leipzigin taistelussa lokakuussa 1813 hän komensi kahta nuoren kaartin divisioonaa. Oudinot osallistui seuraavana vuonna Ranskan puolustustaisteluihin. Hän haavoittui tammikuussa 1814 Briennen taistelussa, mutta komensi pian VII armeijakuntaa La Rothièressa. Viimeinen haavoittuminen tapahtui Arcis-sur-Auben taistelussa maaliskuussa 1814. Se oli Oudinot’n 32. haavoittuminen. Oudinot oli yksi niistä marsalkoista, joiden vaatimuksesta Napoleon luopui kruunusta Fontainebleaussa, ja uusi väliaikainen hallitus nimitti hänet entisen keisarillisen kaartin komentajaksi. Valtaistuimelle palannut Ludvig XVIII antoi hänelle päärinarvon. Oudinot vastusti Napoleonin vuoden 1815 valtaanpaluuyritystä, mutta pysytteli satapäiväisen keisarikunnan aikana puolueettomana ja sivussa tapahtumista.
Elämä ja ura > Myöhemmät vaiheet

Ludvig XVIII nimitti Oudinot’n syyskuussa 1815 kuninkaallisen kaartin kenraalimajuriksi ja Oudinot pysyi uskollisena Bourboneille koko restauraatioajan. Hän osallistui vuoden 1823 Espanjan-sotaretkeen I armeijakunnan komentajana. Oudinot syrjäytettiin armeijasta vuoden 1830 heinäkuun vallankumouksen jälkeen, mutta myöhemmin heinäkuun monarkian aikana hänelle annettiin kunniatehtäviä. Hänestä tehtiin vuonna 1839 Ranskan kunnialegioonan kansleri, ja vuodesta 1842 kuolemaansa asti hän toimi Pariisin Hôtel des Invalidesin kuvernöörinä. Hän kuoli 80-vuotiaana syyskuussa 1847.
Oudinot’n nimi on kaiverrettu Pariisin Riemukaareen.
Nicolas Oudinot’n poika Nicolas Charles Victor Oudinot oli myös tunnettu kenraali. Muista pojista Henri ylsi prikaatikenraaliksi, Auguste everstiksi ja Charles everstiluutnantiksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nicolas Oudinot Wikimedia Commonsissa
Pete Lattu

| Pete Lattu> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. elokuuta 1979 (ikä 45) Helsinki
Ammatti:  näyttelijä, kunnanvaltuutettu
Sukulaiset:  Satu Linnapuomi (sisko)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1998–
Merkittävät roolit:  Kalle Laitela (Salatut elämät) Kärkkäinen (Tali-Ihantala 1944)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Pete Lattu (s. 14. elokuuta 1979 Helsinki) on suomalainen näyttelijä ja kunnanvaltuutettu. Hän tuli tunnetuksi Kalle Laitelan roolista televisiosarjassa Salatut elämät vuosina 1999–2001. Kallen rooliin hän palasi kymmenen vuoden tauon jälkeen Salattujen elämien kauden 2011–2012 päätösjaksossa 8. kesäkuuta 2012.
Hän on näytellyt myös useissa esityksissä Ylioppilasteatterissa, jonka jäsen hän on. Lattu valmistui Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2006, ja hän työskentelee freelance-näyttelijänä muun muassa Kansallisteatterissa. Sen lisäksi hän on näytellyt esimerkiksi Apulannan musiikkivideossa ”Odotus”. Lattu on myös ääninäytellyt animaatioelokuvissa Atlantis – Kadonnut kaupunki, Atlantis – Milon paluu ja Valiant.
Lattu on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Hänen isosiskonsa Satu Linnapuomi on teatteriohjaaja. Lattu oli Vihreän liiton ehdokkaana Porvoossa kuntavaaleissa 2017, sai vaaleissa 199 ääntä ja tuli valituksi. Lattu oli Vihreiden ehdokkaana Porvoossa myös vuoden 2021 kuntavaaleissa. Hän sai 72 ääntä ja jäi varasijalle.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva / TV-elokuva / Lyhytelokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2003 | Ilona | Juha |
| 2003 | Syöksylasku |  |
| 2006 | Saippuaprinssi | Leo |
| 2006 | Reunalla | Tero |
| 2007 | Tali-Ihantala 1944 | radiosähköttäjä Kärkkäinen |
| 2008 | 8 päivää ensi-iltaan | kahvilan myyjä |
| 2010 | Metsään |  |
| 2018 | Valmentaja | Tynkkynen |
Filmografia > Televisio- ja nettisarjat

| Vuosi | Sarja | Rooli | Tyyppi |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999–2001, 2002, 2012– | Salatut elämät | Kalle Laitela | televisiosarja |
| 2015 | Satula | Sven-Erik | nettisarja |
| 2016–2017 | Pihlajakadun tuhmat tädit | Kalle Laitela | nettisarja |
| 2018 | Pihlajasatu | Kalle Laitela | televisiosarja |
| 2018 | Pahainpäivä | Kalle Laitela | nettisarja |
| 2018 | Soppatykkimiehet | Kalle Laitela | nettisarja |
Aiheesta muualla

Pete Lattu Elonetissä.
Pete Lattu Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Niemenlampi (Parkano)

| Niemenlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Parkano
Koordinaatit:  62°06′40″N, 23°02′22″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kuivasjärven valuma-alue (35.56)
Laskujoki:  Ruonanjoki 
Järvinumero:  35.561.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  125,1 m 
Rantaviiva:  1,267 km 
Pinta-ala:  0,07698 km² 
 fiNiemenlampi 
Niemenlampi  on Pirkanmaalla Parkanossa Lamminkosken kylässä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kuivasjärven valuma-alueeseen. Niemenlampi on osa Kuivasjärven lähialuetta.
Maantietoa

Lammen pituus on 750 metriä, leveys 350 metriä ja sen pinta-ala on 7,7 hehtaaria. Se sijaitsee Kuivasjärven laskujoessa, jonka eri osuuksilla on eri nimiä. Joen alkuosaa kutsutaan Kuivasjoeksi, Niemenlammen ja Ruonanlammen väliä Ruonanjoeksi ja Ruonanlammesta eteenpäin eli joen alajuoksua Jarvanjoeksi. Jarvasjoki laskee Linnanjärveen. Joki virtaa lammen läpi. Lampi ja joki on täysin peltomaiseman keskellä. Rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä. Lähiympäristössä sijaitsee kahdeksan maatilaa ja rantaan on rakennettu neljä vapaa-ajan asuntoa. Kylätie kiertää sekä lammen että joen uoman.
Historiaa

Jokiuomaa on yli sadan vuoden aikana perattu ja joessa olevien lampien vedenpintaa samalla alennettu. Kun joessa oleva lampia arvioidaan, tulisi Niemenlampea kohdella historiallisista syistä omana lampenaan ja Linnanlahti tulisi samasta syystä katsoa kuuluvan Ruonanlampeen. Vanhoista Parkanon ja Kihniön pitäjänkartoista näkee, kuinka Niemenlammen luusua on kapea ja kuinka Linnanlahden ja Ruonanlammen väli on lähes yhtä leveä kuin Ruonanlampi koko matkaltaan.
Vuoden 1959 painetussa peruskartassa tilanne on muuttunut selvästi. Linnanlahti on kuin oma lampensa, jonka vedenpinta on yhtä korkealla molempien lampien kanssa. Nyt se vaikuttaisi kuuluvan läheisesti Niemenlampeen ennemmin kuin Ruonanlampeen. Matala Niemenlampi on alkanut ruohottumaan länsirannastaan.
Leslie Nielsen

| Leslie Nielsen |
| --- | --- |
 Leslie Nielsen vuonna 1982.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Leslie William Nielsen
Syntynyt: 11. helmikuuta 1926 Regina, Kanada
Kuollut: 28. marraskuuta 2010 (84 vuotta) Fort Lauderdale, Florida, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1950–2010
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Leslie William Nielsen (11. helmikuuta 1926 Regina, Kanada – 28. marraskuuta 2010 Fort Lauderdale, Florida, Yhdysvallat) oli kanadalainen elo­kuva­näyttelijä, joka tuli 1980-luvulla tunnetuksi komedioistaan. Hänen tunnus­merkkeinään olivat viti­valkoiset hiukset ja mustat kulma­karvat. Nielsen oli Mel Brooksin ohella Holly­woodin tunnettuja komedia­tähtiä. Nielsen sai tähden Hollywood Walk of Famelle vuonna 1988.
Ura

Nielsen oli alkujaan draama­näyttelijä. Hän esiintyi muun muassa science fiction -klassikossa Kielletty planeetta. 1960- ja 1970-luvuilla Nielsen vieraili monissa televisio­sarjoissa, esimerkiksi Columbossa.
Vuonna 1980 komedia Hei, me lennetään! teki Nielsenistä tähden, ja hänet tunnettiin sen jälkeen lähinnä komedia­rooleista. Eräs tunnettu oli puu­päisen etsivä Frank Drebinin rooli televisio­sarjassa Hei, me pamputetaan! ja Mies ja alaston ase -elo­kuvissa.
Yksityiselämä

Nielsen oli neljä kertaa naimisissa, mutta kaikki avio­liitot päättyivät eroon. Nielsenillä oli kaksi tytärtä toisen vaimonsa kanssa.
Marras­kuussa 2010 Nielsen vietiin sairaalaan keuhkokuumeen takia, ja hän kuoli 28. marras­kuuta 2010 taudin aiheuttamiin komplikaatioihin sairaalassa.
Valikoitu filmografia

Leslie Nielsen teki elämänsä aikana yli 100 elo­kuva- ja 1 500 televisioesiintymistä. Alla on lueteltu menestyneimmät.kenen mukaan?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Leslie Nielsen Wikimedia Commonsissa
Wikiuutisissa on aiheeseen liittyvä uutinen: Leslie Nielsen on kuollut
Petteri Summanen

| Petteri Summanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Jukka Petteri Summanen
Syntynyt: 20. maaliskuuta 1969 (ikä 55) Säkylä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Useita rooleja (Studio Julmahuvi) Janne (Nousukausi) Heiskanen (Keisarikunta) Useita rooleja (Läpiveto)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Jukka Petteri Summanen (s. 20. maaliskuuta 1969 Säkylä) on suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän tuli televisiossa tunnetuksi Julmahuvi-komediaryhmän sketsiohjelmien myötä erityisesti sarjasta Studio Julmahuvi. Hän on myös dubannut animaatioelokuvia sekä mainoksia. Summanen ohjasi MTV3-kanavalla esitettävän Putous-sarjan 2. ja 3. tuotantokaudet.
Summanen on opiskellut Teatterikorkeakoulussa. Hän teki 1990-luvun puolivälissä Suomen Kansallisteatterissa muun muassa Timon roolin Aleksis Kiven Seitsemässä veljeksessä. Vuonna 2004 hän oli mukana Helsingin Kaupunginteatterin näytelmässä Kloonit, ja 2010-luvulla hän on ohjannut ja kirjoittanut produktioita Komediateatteri Arenassa. Summanen toimi elokuusta 2014 alkaen turkulaisen Linnateatterin taiteellisena johtajana. Vuoden 2016 lokakuusta lähtien hän ryhtyi elokuva- ja tv-alalla toimivan Zodiak Finlandin kehityspäällikköksi.
Yksityiselämä

Summasen vanhemmat erosivat hänen ollessa 3-vuotias ja hän jäi asumaan upseeri-isänsä kanssa Porin prikaatin varuskunta-alueelle Säkylään. Myöhemmin isä ja poika muuttivat Rovaniemelle. Summanen kirjoitti ylioppilaaksi lappeenrantalaisesta Lauritsalan lukiosta vuonna 1988.
Summanen on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Summasen setä on kirjailija Matti Summanen.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1997 | Graceland | Elvilä |
| 1997 | Keikka | Simo |
| 1998 | Johtaja Uuno Turhapuro – pisnismies | autokaupan myyjä |
| 1999 | Talossa on Saatana | Tommi |
| 2000 | Levottomat | Stigu |
| 2001 | Kuka lohduttaisi Viiviä? | Nipa |
| 2002 | Haaveiden kehä | Jamppa |
| 2003 | Nousukausi | Janne |
| 2004 | Keisarikunta | Heiskanen |
| 2005 | FC Venus | Pete |
| 2005 | Paha maa | Antti Arhamo |
| 2008 | Blackout | Pekka Valinto |
| 2011 | Risto | Ylen lakimies |
| 2012 | Vares – Kaidan tien kulkijat | konstaapeli Larva |
| 2014 | Aikuisten poika | Oliverin isä |
| 2017 | Yösyöttö | Antti Pasanen |
| 2019 | Tarhapäivä | Antti Pasanen |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1995 | Blondi tuli taloon | Henrikki Vuori |
| 1995–1996 | Toini ja Heikki Haaman show | useita rooleja |
| 1996 | Uuno Turhapuro | kioskin myyjä |
| 1997 | Joyboys Story |  |
| 1998 | Studio Julmahuvi | useita rooleja |
| 1998–2002 | Isänmaan toivot | Vellu |
| 1999 | Salatut elämät | Hege |
| 1999 | Ansa ja Oiva | Manu |
| 1999 | Muodollisesti pätevä | ohjaaja |
| 2000–2001 | Mennen tullen |  |
| 2003 | Rikospoliisi Maria Kallio | Antti Sarkela |
| 2004 | Sairaskertomuksia | Klaus Lempivaara |
| 2005 | Kylmäverisesti sinun | Jarmo Arponen |
| 2006–2008 | Läpiveto | useita rooleja |
| 2007 | Pasila | useita rooleja |
| 2007 | Runeberginkatu |  |
| 2008 | Joku kaltaiseni | Tuomas Saari |
| 2008 | Hymy Pyllyyn | useita rooleja |
| 2008 | Suojelijat | lääkäri |
| 2011 | Virta | Kari Salminen |
| 2011 | Apinatasavalta | Mauri, sivuääniä |
| 2014 | Klikkaa mua | Tuomo |
| 2017, 2019 | Onnela | psykologi |
| 2019 | Jarin ja Karin kesäloma | Joulupukki |
| 2021– | Maria Kallio | Jyrki Taskinen |
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Miten minusta tuli minä, Petteri Summanen (15.3.2006)
Eva Longoria

| Eva Longoria |
| --- | --- |
 Eva Longoria vuonna 2015.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Eva Jacqueline Longoria
Syntynyt: 15. maaliskuuta 1975 (ikä 49) Corpus Christi, Texas, Yhdysvallat
Puoliso:  Tyler Christopher (2002–2004) Tony Parker (2007–2011) José Antonio Bastón (2016–)
Lapset:  1
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Täydelliset naiset (Gabrielle Solis) Tunteita ja tuoksuja (Isabella Braña Williams)
Aiheesta muualla
www.evalongoria.com
IMDb
Elonet
Eva Jacqueline Longoria  (s. 15. maaliskuuta 1975 Corpus Christi, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli.
Ura

Eva Longorian tunnetummat TV-roolit ovat olleet televisiosarjoissa Tunteita ja tuoksuja ja Täydelliset naiset. Longoria toimii myös L’Oréalin  ja Magnum-jäätelön  mallina. Ensimmäisen merkittävän elokuvaroolin hän sai elokuvasta The Sentinel – salaliitto vuonna 2006.
Longoria oli Pussycat Dolls -ryhmän erikoisvieraana huhtikuussa 2006 ja esiintyi Jessica Simpsonin musiikkivideossa "A Public Affair" yhdessä Christina Milianin, Christina Applegaten, Ryan Seacrestin, Maria Menounosin ja Andy Dickin kanssa vuonna 2006.
Yksityiselämä

Eva Longoria on yhdysvaltalais-meksikolaisesta perheestä ja nuorin neljästä tyttärestä; muut ovat Elisabeth, Emily ja Esmeralda. Hän on sisaruksista ainoa jolla on tummat silmät, tumma iho ja tummat hiukset. Tästä hän kärsi omien sanojensa mukaan nuoruudessaan. Hänet valittiin Miss Corpus Christi USA:ksi vuonna 1998.
Longoria oli naimisissa näyttelijä Tyler Christopherin kanssa vuosina 2002–2004. Tällöin Longoria esiintyi nimellä Eva Longoria Christopher. Longoria avioitui seuraavan aviomiehensä, koripalloilija Tony Parkerin kanssa 7. heinäkuuta 2007 maistraatissa Pariisissa. Avioliitto siunattiin kirkollisin menoin vuorokautta myöhemmin. Avioliiton myötä Longoria otti käyttöön yhdistelmäsukunimen Longoria Parker. Longoria haki avioeroa 17. marraskuuta 2010 löydettyään miehensä kännykästä satoja viestejä toiselta naiselta. Pari oli naimisissa kolme vuotta. Parin erottua Longoria ilmoitti ottavansa vanhan sukunimensä takaisin.
Longoria alkoi seurustella vuonna 2013, kihlautui joulukuussa 2015, avioitui toukokuussa 2016 Jose Antonio Bastonin kanssa. He saivat poikalapsen kesäkuussa 2018.
Filmografia

| Vuosi | Tuotanto | Rooli | Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000 | Beverly Hills 90210 | Lentoemäntä #3 | 1 jakso |
| 2000 | General Hospital | Brenda Barrett -kaksoisolento | 1 jakso |
| 2003 | Tunteita ja tuoksuja | Isabella Braña Williams |  |
| 2003 | Snitch'd | Gabby |  |
| 2003 | Dragnet | Etsivä Gloria Duran | 10 jaksoa |
| 2004 | Señorita Justice | Etsivä Roselyn Martinez | Sivurooli |
| 2004 | The Dead Will Tell | Jeanie |  |
| 2004 | Carlita's Secret | Carlita/Lexus | Päärooli |
| 2004 | Täydelliset naiset | Gabrielle Solis | 2004–2012 |
| 2005 | Hustler's Instinct | Vanessa Santos |  |
| 2005 | Harsh Times | Sylvia | Sivurooli |
| 2006 | George Lopez | Brooke | 1 jakso |
| 2006 | The Sentinel – salaliitto | Jill Marum | Sivurooli |
| 2007 | Sekaisin suhteessa | Consuela |  |
| 2008 | Haamumorsian | Kate Spencer | Päärooli |
| 2008 | Lower Learning | Rebecca Seabrook | Päärooli |
| 2008 | Children's Hospital | Uusi kokki | 1 jakso |
| Ei julkaistu | Foodfight! | Lady X | Ääni |
| 2010 | Dias de Gracias |  |  |
| 2010 | Without Men | Rosalba | päärooli |
| 2012 | Cristiada | Tulita |  |
| 2014 | Brooklyn 99 | Sophia Perez |  |
Aiheesta muualla

Eva Longoria Facebookissa
Eva Longoria Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Eva Longoria ja Tony Parker vuonna 2010.
Ronnie Coleman

Ronnie Coleman vuonna 2009.
Ronald Dean ”Ronnie” Coleman (s. 13. toukokuuta 1964 Monroe, Louisiana) on yhdysvaltalainen kehonrakentaja, joka on yksi kaikkien aikojen menestyneimmistä kehonrakentajista. Lapsena hän asui paikkakunnalla nimeltä Bastrop, Louisiana. Nykyisin hän asuu Arlingtonissa, Texasissa. Hänellä on vaimo (Rouaida Christine Achkar) ja kaksi tytärtä (Jamilleah ja Valencia Daniel). Coleman harjoittelee paikallisella Metroflex-kuntosalilla. Ammatiltaan hän on poliisi, tosin hän on toiminut ammattilaiskehonrakentajana jo vuosia. Coleman on 180 cm pitkä ja on painanut suurimmillaan noin 150 kg.
Ron oli jo nuorena ikätovereitaan suurempi ja vahvempi, mikä sai hänet kiinnostumaan lajeista jotka vaativat lihaksia ja voimaa. Hän pelasi High School -aikoinaan amerikkalaista jalkapalloa ja otti ensiaskeliaan kehonrakennuksessa. Vuonna 1998 Coleman voitti ensimmäisen Mr. Olympia -tittelinsä. Siitä alkoi hänen valtakautensa kehonrakennuksen huipulla. Vuosina 1998–2005 Coleman voitti kaikki Mr. Olympia -tittelit. Kahdeksannen Mr Olympia -tittelinsä ”Big Ron” voitti vuonna 2005, Lee Haney on ainoa, jolla on yhtä paljon voittoja (vuosina 1984–1991). Colemanilta jäi yhdeksäs Mr. Olympia -titteli saavuttamatta, Mr. Olympia 2006 -tapahtumassa Las Vegasissa, jossa Jay Cutler vei voiton.
Coleman kertoi joulukuussa 2019 lehtihaastattelussa käyttäneensä kehonsa rakentamiseen anabolisia steroideja, jotka hän sai lääkärin kirjoittamalla reseptillä ja haki ne apteekista. Colemanin molemmissa lonkissa on proteesi, minkä lisäksi hän on ollut useissa selkäleikkauksissa, joiden seurauksena hänen on täytynyt opetella kävelemään uudestaan. Ronnie Coleman: The King -tv-dokumentissa hän kertoi käyttävänsä runsaasti opioideja kipuihinsa.
Saavutukset

1990 Mr. Texas (Raskassarja & Overall)
1991 World Amateur Championships (Raskassarja)
1991 Mr.Universe
1995 Canada Pro Cup
1996 Canada Pro Cup
1997 Grand Prix Russia
1998 Night of Champions
1998 Toronto Pro Invitational
1998 Mr. Olympia
1998 Grand Prix Finland
1998 Grand Prix Germany
1999 Mr. Olympia
1999 World Pro Championships
1999 Grand Prix England
2000 Mr. Olympia
2000 Grand Prix England
2000 World Pro Championships
2001 Arnold Schwarzenegger Classic
2001 Mr. Olympia
2001 New Zealand Grand Prix
2002 Mr. Olympia
2002 Grand Prix Holland
2003 Mr. Olympia
2003 Grand Prix Russia
2004 Mr. Olympia
2004 Grand Prix England
2004 Grand Prix Holland
2004 Grand Prix Russia
2005 Mr. Olympia
Videomateriaalia

1998 Ronnie Coleman (VHS)
1998 First training video
2000 The Unbeliveable
2003 Cost of Redemption
2005 On the Road
2007 Relentless
Aiheesta muualla

Ronnie Coleman official
Oikeutta eläimille

Oikeutta eläimille logo, 2019
Oikeutta eläimille on vuonna 1995 perustettu  suomalainen eläinoikeusjärjestö. Oikeutta eläimille haluaa parantaa eläinten asemaa yhteiskunnassa. Järjestö kyseenalaistaa ihmisten harjoittaman eläinten hyväksikäytön. Yhdistyksen toimintatapoja ovat kansalaisvaikuttaminen, yrityksiin vaikuttaminen, eläinten olojen paljastaminen ja asenteisiin vaikuttaminen.  1990-luvulla Oikeutta eläimille yhdistys linkittyi suoraa toimintaa tehneeseen Eläinten vapaustusrintamaan johtohahmojensa ja kampanjoissaan käyttämien materiaalien kautta.