stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Juuriperhoset
Piirteitä

Juuriperhoset ovat suuri ja ulkonäöllisesti hajanainen juuriperhosmaisten yläheimon ryhmä. Keskeisinä piirteinä, jotka erottavat ne muista yläheimon heimoista on siipien mediaanisuonia yhdistävä poikkisuoni sekä raajojen säärissä olevien okien surkastuminen. Tuntosarvet voivat olla hammasteiset tai kahteen-kolmeen kertaan kampahampaiset, mutta useimmiten huomattavat pienet. Joidenkin lajien koirailla on huomattavan suuret verkkosilmät, millä saattaa olla merkitystä pariutumiskäyttäytymisessä. Etusiiven takareunassa on tarramainen liuska, joka tarttuu takasiiven etureunan siipisuoniin ja muodostaa kytkennän siipien välille
Heimo on perinteisesti jaettu kahteen osaan. ”Pieniä juuriperhosia” ovat parikymmentä sukuihin Fraus, Gazoryctra, Afrotheora sekä Antihepialus kuuluvaa lajia ja ”juuriperhosiin sensu stricto” kuuluvat loput, noin 540 lajia. Jälkimmäisellä ryhmällä yhteistä on erityisesti koiraan genitaalien rakenne sekä tapa, jolla toukka kehrää itselleen kotelokopan.
Elintavat

Aikuiset perhoset eivät nauti ravintoa ja niiden elinkaari kestää noin vuorokaudesta pariin viikkoon. Perhoset ovat pääasiassa aktiivisia hämärän aikaan tai yöllä, mutta etenkin arktisilla alueilla elävät lajit lentävät myös päivällä. Lento on poikkeuksellisen aktiivista sumuisina tai sateisina iltoina. Naaraat liikkuvat koiraita aktiivisemmin ja valolle lentäneistä yksilöistä suuri osa on yleensä naaraita. Pariutuminen tapahtuu usein monimutkaisen pariutumislennon yhteydessä ja suurikokoisimmilla lajeilla naaraan arvellaan tuottavan jopa yli 30 000 munaa.
Toukkien elintavat tunnetaan huonosti. Toukat elävät useilla lajeilla ravintokasvin juurten tai varsien sisällä, joskus kuitenkin vapaana maaperässä tai kasvillisuuden joukossa. Sienirihmastojen syöminen saattaa todellisuudessa olla heimon lajeilla merkittävässä asemassa, ja useilla lajeilla toukan tiedetään vaihtavan sienirihmastosta kasviravintoon jossakin kehityksensä vaiheessa. Vaikka trooppisilta alueilta tunnetaan muutama laji, jollia on useita sukupolvia vuodessa, toukkakehitys kestää useimmilla lajeilla useita vuosia.
Lajit Suomessa

Suomesta juuriperhoslajeja tunnetaan seitsemän. Taksonomisessa järjestyksessä ne ovat
humalaperhonen Hepialus humuli
lounaanjuuriperhonen Hepialus sylvinus
pikkujuuriperhonen Hepialus hecta
tarhajuuriperhonen Hepialus lupulinus
saniaisperhonen Hepialus fusconebulosus
paljakkajuuriperhonen Hepialus fuscoargenteus
syysjuuriperhonen Hepialus ganna
Aiheesta muualla

Tree of Life Web Project (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q580250  Wikispecies: Hepialidae  AFD: Hepialidae  BAMONA: Hepialidae  BioLib: 17274  BOLD: 557  BugGuide: 19714  CoL: 62553  EoL: 834  EPPO: 1HEPIF  Fauna Europaea: 65  Fauna Europaea (new): ac320f1c-6887-4326-8f49-9806de3b4e15  GBIF: 3556  iNaturalist: 53783  IRMNG: 100937  ITIS: 118830  NBN: NBNSYS0000160145  NCBI: 41021  NZOR: a45d8626-aecb-4e95-b193-aa961e090e22  Open Tree of Life: 838207  Paleobiology Database: 71427  Plazi: A20DC455-DA5A-2356-FF30-FDA786C0A266
Sigmund Jähn

| Sigmund Jähn |
| --- | --- |
 Sigmund Jähn vuonna 1978.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Sigmund Werner Paul Jähn
Syntynyt: 13. helmikuuta 1937 Morgenröthe-Rautenkranz, Saksi
Kuollut: 21. syyskuuta 2019 (82 vuotta) Strausberg
Ura
 Nimikirjoitus
Sigmund Jähn vuonna 2004
Sigmund Werner Paul Jähn (13. helmikuuta 1937 Morgenröthe-Rautenkranz, Saksi – 21. syyskuuta 2019 Strausberg) oli ensimmäinen saksalainen avaruuslentäjä.
Kansakoulun käytyään Jähn opiskeli kirjanpainajaksi. Asepalveluksen hän suoritti DDR:n ilmavoimissa. Tämä johti uraan ja muun muassa Neuvostoliitossa tapahtuneeseen lennonopettajan koulutukseen. Jähn opiskeli Moninossa Juri Gagarinin nimeä kantavassa sotilasakatemiassa 1966–1970. Vuosina 1970–1976 Jähn toimi DDR:n ilmavoimien lentoturvallisuustarkastajana.
25. marraskuuta 1976 Jähn ja Eberhard Köllner valittiin Interkosmos-ohjelman puitteissa kosmonauttikoulutukseen Tähtikaupunkiin. Hän lensi 26. elokuuta 1978 Sojuz 31 -avaruusaluksella Valeri Bykovskin kanssa Saljut 6 -avaruusasemalle. Lento kesti 3. syyskuuta 1978 asti eli noin kahdeksan vuorokautta. Aluksen lasku oli niin kova, että Jähn sai selkävamman. Hän sai tittelin ensimmäinen saksalainen avaruuslentäjä heti lennon aikaan, joka oli harvinaista, sillä yleensä Itä-Saksa käytti termiä DDR:läinen saksalaisen sijaan.
Jähn toimi myöhemmin myös Saksan DLR:n ja ESAn puitteissa avaruustoiminnassa. Hän siirtyi eläkkeelle vuonna 2002.
Jähn oli naimisissa, ja perheessä oli kaksi lasta. Hän asui Strausbergissa ja hänen harrastuksiinsa kuuluivat lukeminen ja metsästys.
Asteroidi 17737 nimettiin Sigmund Jähniksi vuonna 2001.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Biographie bei der Deutschen Raumfahrtausstellung (Arkistoitu – Internet Archive)
Horst Hoffmann: Sigmund Jähn. Der fliegende Vogtländer. Das Neue Berlin, Berlin 1999 ISBN 3-360-00848-0 (autorisierte Biographie)
Horst Hoffmann: Die Deutschen im Weltraum. Zur Geschichte der Kosmosforschung und Raumfahrt in der DDR. Vorwort von Sigmund Jähn, Edition Ost 1998 ISBN 3-932180-49-6
Sigmund Jähn, Erlebnis Weltraum, Militärverlag der DDR, Berlin 1983
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Jugend

Jugendtyylille on ominaista rytmikkäästi aaltoileva ja epäsymmetrinen muotokieli. Jugendrakennuksen julkisivu Riiassa Latviassa.
Jugend (saks. Jugend ’nuoruus’) eli art nouveau (ransk. art nouveau ’uusi taide’) on taiteen tyylisuuntaus, joka vallitsi Euroopassa noin vuosina 1890–1910. Jugend oli vastareaktio kertaustyyleille, ja se kehitti toisaalta omaperäisen ja koristeellisen muotokielen, toisaalta yksinkertaisen rationalismin, joka ennakoi funktionalismia. Tyyli juontui 1880-luvun symbolismista, ja sen aiheissa sekä ornamentiikassa yhdistyivät viehkeä romantiikka ja mielikuvituksellinen dynaamisuus. Sille oli tyypillistä eri taiteenalojen välisten rajojen hävittäminen niin että ihmisen koko elinympäristö tuli taiteilijan ulottuville. Erityisesti jugend vaikutti arkkitehtuurissa, muotoilussa, sisustussuunnittelussa ja julistetaiteessa. Jugend on näkyvästi esillä monissa Euroopan kaupungeissa, kuten Budapestin arkkitehtuurissa.
Jugendissa eli art nouveaussa pyrittiin irrottautumaan aikaisemmista tyyleistä, mutta eri maissa sen muotokieleen sekoittui piirteitä kansallisista kulttuureista ja menneistä tyylikausista (esim. Ranskassa rokokoosta ja Skotlannissa kelttiläisestä taiteesta). Lisäksi tyylin vaikuttivat William Morris ja Arts and Crafts -liike, Japanin taide sekä yleisesti ottaen luonto. Jugendin tai art nouveaun tärkein merkitys on siinä, että sen myötä irrottauduttiin viimein kokonaisvaltaisesti antiikin perinteestä. Arkkitehtuurissa se toimi välittäjänä siirryttäessä historismista modernismiin. Taideteollisuudessa art nouveaulla oli puolestaan vaikutusta muun muassa art decon syntyyn.
Jugendille ominaisia tyylipiirteitä olivat rikas ornamentiikka, dynaaminen liike, aaltoilevat viivat ja sulavat, mutta usein epäsymmetriset linjat. Ornamentiikka koostui lähinnä orgaanisuutta ja kasvua esittävistä muodoista. Kasviaiheistoa ei kuitenkaan esitetty naturalistisen jäljittelevästi, vaan tyylitellen ja abstrahoiden. Taideteollisten esineiden toteutus oli käsityöläismäistä, mutta samalla prosessiin yhdistyi myös kiinnostus uuteen teknologiaan.
Tyylisuuntaa on kutsuttu eri nimillä eri puolilla Eurooppaa eri aikoina. Anglosaksisissa ja ranskankielisissä maissa se tunnetaan art nouveauna, Italiassa sen nimitys on Stile Liberty, Kataloniassa modernisme ja venäjäksi  моде́рн (modern). Itävallassa, Unkarissa, Puolassa ja Tšekissä sitä kutsutaan sesessionismiksi. Britanniassa käytettiin myös nimitystä Decorative Style ja Skotlannissa lisäksi nimitystä Glasgow Style sekä Yhdysvalloissa tiffany style. Suomessa ja muissa Pohjoismaissa on yleisesti käytössä jugend-sana, koska arkkitehtuuri- ja muotoiluyhteydet suuntautuivat paljolti Saksaan, jossa tyylisuunta sai nimensä müncheniläisen Die Jugend -aikakauslehden mukaan. Nykyisin käytetään toisinaan art nouveauta tai molempia käsitteitä yhdessä.
Aaltoileva epäsymmetria

Tyylille on ominaista rytmikkäästi aaltoileva ja epäsymmetrinen muotokieli sekä luonnonläheiset aiheet. Jugendtyyli suosi luonnon muotokieltä, kuten kasvi- ja eläinornamentiikkaa ja kaartuvia viivoja. Hyperbelien ja paraabelien muotoiset kuviot olivat suosittuja. Tyylissä rytmittelevät yhtäältä jyrkän geometriset muodot ja toisaalta spiraalimaiset piiskaniskut. Aiheet kasvavat usein kasvimaisiksi muodoiksi, ja töiden viimeistely voi olla tarkoituksellisen keskeneräistä.
Jugendiin vaikuttivat paljon Eurooppaan 1860-luvulta lähtien tuodut japanilaiset puupiirrokset, joiden kuvaustapaa käytettiin erityisesti julisteissa. Arkeologisten kaivauksien seurauksena yhä paremmin tunnettu kelttiläinen taide vaikutti myös osaltaan jugendiin.
Historiaa > Vastalause kertaustyyleille

Jugend syntyi vastustamaan vanhoja tyylisuuntauksia kierrättäneitä kertaustyylejä ja 1800-luvulla syntynyttä elementtirakentamista, esimerkiksi Lontoon Crystal Palacea keksimällä oman, uuden ja yhtenäisen muotokielen. Sen alkulähteen voi jäljittää englantilaisen runoilija-taidemaalarin William Blaken (1757–1827) maalauksiin, joissa esiintyy jugendille tyypillinen muotokieli. 1800-luvun puolivälissä prerafaeliitit, ryhmä englantilaisia romantiikan aikakauden taiteilijoita innostui Blaken töistä ja välitti vaikutteet jugendaikakauden maalaustaiteeseen.
Merkittävä vaikutus tyylisuunnan kehitykselle oli vuonna 1886 perustetulla arts and crafts -liikkeellä, joka vastusti periaatteesta teollisesti tuotettuja esineitä ja suosi sen sijaan keskiaikaisia, korkeatasoisia käsityöperinteitä. Ison-Britannian ulkopuolella arts and crafts -liike vaikutti paljon saksankielisissä maissa ja Yhdysvalloissa. Liikkeen tunnetuimpia edustajia olivat William Morris, Walter Crane (1845–1915), Arthur Mackmurdo (1851–1942) ja Charles Robert Ashbee (1863–1942).
Jugendin ensimmäisiä tyylipuhtaita edustajia oli Arthur Mackmurdon suunnittelema tuoli vuodelta 1881, jonka selkänojan epäsymmetriset linjat olivat poikkeukselliset aiempaan nähden. Tyyliä alkoivat levittää useat englantilaiset aikakauslehdet, kuten The Yellow Book (1894–1895), The Savoy (1896–1898) ja The Studio (1893–). Isosta-Britanniasta jugend rantautui Belgiaan, jonne syntyneistä rakennuksista ensimmäinen merkittävä oli Victor Hortan (1861–1947) suunnittelema Hôtel Tassel (Tasselin talo). Toinen tunnettu belgialainen jugendkauden taiteilija oli Henry van de Velde (1863–1957), joka sai mainetta muun muassa abstrakteilla kasviornamentiikkatöillään.
Ranskassa jugendin keskuksiksi kehittyivät Pariisi ja Nancy. Hector Guimard (1867–1942) suunnitteli muun muassa asuinrakennuksia ja Pariisin metroasemien sisäänkäyntejä. Henri de Toulouse-Lautrec (1864–1901) tuli tunnetuksi julisteiden suunnittelijana. Niin sanottu Nancyn ryhmä muodostui 1890-luvulla Emile Gallén (1846–1904) ympärille ja suunnitteli huonekaluja sekä taideteollisia esineitä. Gallé uudisti lasitaidetta värikkäillä kuvioilla, jotka tehtiin kaivertamalla lasin erivärisistä kerroksista tai liimaamalla lasin pintaan koristeita.
Historiaa > Belgiasta Suomeen

Belgialais-englantilainen taidemaalari, graafikko ja keraamikko Alfred William Finch (1854–1930), oli nuoruudessaan mukana perustamassa Brysseliin kokeilevien taiteilijoiden ryhmää. Hän toi Suomeen taideteollisuuden uusia virtauksia ja muutettuaan maahan vaikutti myös tyylisuuntauksen kehitykseen.
Jugendtyyli vaikutti Suomessa erityisesti arkkitehtuurissa vuosina 1895–1915. Silloin suunniteltiin voimakkaasti kasvavaan Helsinkiin suuri määrä jugendtyylisiä rakennuksia, kuten Eliel Saarisen piirtämä Helsingin päärautatieasema ja Lars Sonckin suunnittelema Kallion kirkko. Helsinki on kansainvälisestikin erittäin merkittävä, sillä kaupungissa on 600 jugendrakennusta.
Suomalainen jugend yhdisteli kansallisromanttisia piirteitä kansainväliseen tyylisuuntaukseen. Saarisen ja Sonckin lisäksi muita tunnettuja jugend-kauden arkkitehteja Suomessa olivat Wivi Lönn, Selim A. Lindqvist, Onni Tarjanne ja Usko Nyström. Helsingin ohella suuntauksen merkittävä keskus Suomessa oli Tampere. Usko Nyströmin piirtämä Imatran Valtionhotelli on Suomen tunnetuimpia jugendtyylisiä rakennuksia.
Historiaa > Jugend-arkkitehtuuria Suomessa

Eiran Sairaala. Helsinki. Arkkitehti Lars Sonck.
Helsingin Huvilakadun rakennuksia.
Kansallisteatteri. Arkkitehti Onni Tarjanne.
Aeolus-talo Helsingin Katajanokalla. Arkkitehti Selim A. Lindqvist.
Tampereen tuomiokirkko. Arkkitehti Lars Sonck.
Tampereen keskuspaloasema. Arkkitehti Wivi Lönn.
Rakennus- ja kiviteollisuusosuuskunta Alkun talo. Turku.
Imatran Valtionhotelli. Arkkitehti Usko Nyström.
Hvitträskin erämaa-ateljee. Arkkitehdit Eliel Saarinen, Herman Gesellius ja Armas Lindgren.
Ovi Katajanokalla.
Jugend-talo Oulussa Kajaaninkadulla.
Historiaa > Euroopassa

Saksassa jugendin omaksuivat aikakauslehdet Pan (1895–1900) ja Die Jugend (1896–1940), joista koko suuntaus sai maassa nimensä jälkimmäisen mukaan. Münchenistä tuli suuntauksen keskus, ja siellä vaikuttivat kuvanveistäjä ja luonnontutkija Hermann Obrist (1863–1927), valokuvausateljee Elviran julkisivun uudistuksen suunnitellut August Endell (1871–1925), sisustusarkkitehtuuriin keskittyneet Bernhard Pankok (1872–1943) ja Richard Riemerschmid (1868–1957) sekä Die Jugendin ulkoasusta vastannut Otto Eckmann (1865–1902). Kataloniassa suuntausta kutsuttiin nimellä modernisme ja sen pääkaupungissa Barcelonassa tyylin huomattavin edustaja oli arkkitehti Antoni Gaudí. Pariisissa merkittävä edustaja oli taidemaalari ja kuvittaja Alfons Mucha.
Historiaa > Muita tyylin kuuluisia taiteilijoita

huonekalusuunnittelija ja arkkitehti Charles Rennie Mackintosh
valaisimistaan tunnettu Louis Comfort Tiffany
taidemaalari Gustav Klimt
arkkitehti Bertel Strömmer (Tuulensuun kiinteistö Tampereella, niin sanottu Kinopalatsi)
Julistetaide ja grafiikka

Jugend oli myös huomattava graafisten taiteiden tyylisuuntaus. Erityisesti jugendin aikana kukoisti juliste- ja kuvitustaide. Monet tunnetut taiteilijat kuvittivat aikakauslehtiä ja kirjoja. Typografiassa puolestaan kehitettiin uusia, tekstaukselle pohjautuvia, vapaamuotoisempia otsikkokirjaintyyppejä.
The Peacock Skirt. Aubrey Beardsleyn kuvitusta Oscar Wilden näytelmään Salomé (1892)
Divan Japonais. Henri de Toulouse-Lautrecin litografia. (1892–1893)
Jugend-lehden kansikuva, 1896. Otto Eckmann.
Zodiac. Alfons Mucha.
Ver Sacrum -lehden kansikuva, 1899. Koloman Moser.
Eckmann-kirjaintyyppi. Suunnittelija Otto Eckmann.
Auriol-kirjaintyyppi. Suunnittelija George Auriol.
Arnold Böcklin-kirjaintyyppi. Suunnittelija Schriftgiesserei Otto Weisert.
Kuuluisa jugendtyylinen mainosjuliste. Cesare Saccaggi.
Riian art nouveau

Saksalaisen, venäläisen ja latvialaisen ajan Riian art nouveau heijastaa saksalaisten, itävaltalaisten ja suomalaisten arkkitehtien vaikutteita. Art nouveau -kaudella Riika oli rikas satamakaupunki ja kauttakulkukaupan keskus, jonka tehtaissa rakennettiin lentokoneita, junavaunuja, polkupyöriä ja autoja. Kaupunki oli myös posliinituotannon, sekä aikansa arvostettujen tieteilijöiden ja kasvattajien keskus.
Riiassa on yhteensä noin 800 art nouveau -rakennusta ja noin 40 prosenttia kaupungin keskustan rakennuksista on art nouveau -tyylisiä. Keskusta on luokiteltu Unescon maailmanperintökohteeksi. Art nouveau on keskittynyt varsinkin Riian vanhaakaupunkia kiertäville niin sanotuille kehäbulevardeille. Näistä näkyvin katu on Alberta ja sitä ympäröivät kadut. (Vilandes, Elizabetes, Strelnieku ja Antonijas kadut), jossa useat talot on myös restauroitu huolellisesti.
Jugendgalleria

Victor Horta: Hotel Tassel, 1892–1893.
Hector Guimard: Abbessesin metroaseman sisäänkäynti, 1900.
Jugendrakennus Riiassa.
Jugendtyylinen kahvikannu.
Charles Rennie Mackintosh, Luonnos neiti Cranstonin teehuoneen seinäksi, Glasgow, Englanti.
Charles Rennie Mackintosh, Queen’s Crossin kirkko, Glasgow.
Hackesche Höfe, Berliini.
Jugendjulkisivu Münchenissä.
Antonio Gaudi, Casa Milan katto, Barcelona, Espanja.
Antonio Gaudi, Sagrada Familia, yksityiskohta, Barcelona.
Usko Nyström, Imatran Valtionhotelli, 1903.
Louis Welden Hawkins, Viuhka kultaisella taustalla, 1905.
Gustav Klimt, Danae, 1907-1908.
Lars Sonck, Tampereen tuomiokirkko 1907 ja Hugo Simbergin freskot.
Eliel Saarinen, Rautatieasema, Helsinki, Suomi.
Kirjallisuutta

Björkman, Johanna: Helsingin jugend : arkkitehtuuriopas.  Helsinki:  Helsingin kaupunginmuseo, 2019.  ISBN 978-952-331-578-5
Hämäläinen, Pirjo: Jugend Suomessa.  Helsinki:  Otava, 2010.  ISBN 978-951-1-23365-7
Kivinen, Paula: Tampereen jugend : arkkitehtuuri–taideteollisuus.  Helsinki:  Otava, 1982.  ISBN 951-1-06941-1
Moorhouse, Jonathan: Helsingin jugendarkkitehtuuri 1895-1915.  Helsinki:  Otava, 1987.  ISBN 951-1-09018-6
Normet, Leo: Nuoresta jugendista ja eräästä jugendilaisesta nuoruudesta. (Suomentanut Markus Lång. Katkelma teoksesta Värvimängud rütmirõõmud.) Synteesi, 1995, 15. vsk, nro 1–2, s. 2–17, 81–91.  ISSN 0359-5242
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Réseau Art Nouveau Network (englanniksi)(ranskaksi) (katalaaniksi) (slovakiksi) (saksaksi) (italiaksi) (norjaksi)
L'Art Nouveau (ranskaksi) (englanniksi) (saksaksi) (espanjaksi)
Mark Golding, The Vienna Secession Home The Arts and Crafts Home (englanniksi) (venäjäksi) (hollanniksi) (japaniksi)
Polish Art Nouveau (Arkistoitu – Internet Archive), Poland in Your Pocket (englanniksi)
Unkarilaisia Csetnekin pitsejä (Arkistoitu – Internet Archive)
Uusrenessanssista uusklassismiin – Rakennusperintö.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Taidesuuntauksia |
| --- | --- |
Esihistoriallinen taide:  Kalliopiirros  Kalliomaalaus 
Klassinen aika:  Mesopotamian taide  Muinaisen Egyptin taide  Antiikin Kreikan taide  Hellenistinen taide  Rooman valtakunnan taide 
Bysantti:  Varhaiskristillinen taide  Karolinginen renessanssi  Bysantin taide 
1000–1300-luvut:  Ottolainen taide  Romaaninen tyyli  Gotiikan taide 
Renessanssi 1400-luku:  Renessanssin taide 
1500-luku:  Manierismi 
1600-luku:  Barokki 
1700-luku:  Rokokoo  Klassismi  Romantiikka 
1800-luku:  Kansallisromantiikka  Düsseldorfin koulukunta  Hudson River -koulukunta  Prerafaeliitit  Estetismi  Arts and crafts  Naturalismi  Realismi  Impressionismi  Postimpressionismi  Akateeminen taide  Piktorialismi  Primitivismi  Symbolismi  Uusbarokki  Uusgotiikka  Uusklassismi  Uusrenessanssi  Jugend 
Modernismi 1900 alkaen:  Jugend  Naivismi  Fauvismi  Ekspressionismi  Kubismi  Dada  Abstrakti taide  Futurismi  Suprematismi  Konstruktivismi  De Stijl 
1920 alkaen:  Uusasiallisuus  Art deco  Surrealismi  Bauhaus  Funktionalismi  Yhteiskunnallinen realismi  Regionalismi  Sosialistinen realismi  Totalitaristinen taide 
1945 alkaen:  Abstrakti ekspressionismi  Cobra  Informalismi  Art brut  Tasismi  Konkretismi 
Nykytaide 1960 alkaen:  Pop-taide  Uusi realismi  Fluxus  Minimalismi  Fotorealismi  Op-taide  Kineettinen taide  Valotaide  Prosessitaide  Käsitetaide  Arte povera  Feministinen taide  Postmodernismi 
1980 alkaen:  Uusekspressionismi  Transavantgarde  Uusminimalismi  Neo-Geo  Tila- ja ympäristötaide  Mediataide  Young British Artists  Outsider-taide  Performanssi  Videotaide  Yhteisötaide  ITE-taide  Graffiti 
2000 alkaen:  Abjektitaide  Appropriaatio  Artivismi  Biotaide  Katoava taide  Paikkasidonnainen taide  Relaatiotaide  Äänitaide 
Vuodesta 1000 alkaen kyseessä ovat länsimaiset taidesuuntaukset
Vladimir Suhov, Vesitorni, 1896 Nižni Novgorod. Maailman ensimmäinen hyperbelirakenne.
Pohjola-talon sisäänkäynti Helsingin Aleksanterinkadulla. Arkkitehdit Eliel Saarinen, Herman Gesellius ja Armas Lindgren. Veistokset Hilda Flodin.
Riian Alberta-kadun julkisivuja.
Jälleenrakennuskausi

Jälleenrakennuskauden tyypillisin talo oli  rintamamiestalo.
Jälleenrakennuskaudella tarkoitetaan tavallisimmin muutamaa vuotta kestänyttä ajanjaksoa toisen maailmansodan jälkeen. Suomessa sanalla tarkoitetaan usein jatkosodan jälkeistä tilannetta, mutta myös välirauhan aikaa talvisodan jälkeen.
Jälleenrakennuskaudella pyrittiin rakentamaan edullisesti ja nopeasti. Joka paikassa käytettiin saman­laista arkkitehtuuria, taloissa ja julkisissa rakennuksissa. Jälleenrakennuskauden tyypillisin talo oli nelikulmainen ja kaksikerroksinen puutalo, rintamamiestalo. Rakentamista ohjeisti ja standardoi Alvar Aallon aloitteesta 1942 perustettu Suomen Arkkitehtiliiton Jälleenrakennustoimisto, josta on kehittynyt nykyinen Rakennustieto Oy. Ohjeet julkaistiin RT-kortistona, joka yhä toimii suomalaisen rakentamisen tietolähteenä.
Sotakorvausten summa oli noin 300 miljoonaa dollaria, ja maksuaika oli lyhyt raha­summaan nähden, 6 vuotta. Neuvostoliitto vaati maksun vuoden 1938 hintojen ja kurssin mukaan. Summa nousi kaksin­kertaiseksi.
Suomi olisi halunnut maksaa korvaukset kokonaan puu­tuotteilla, mutta se ei sopinut Neuvosto­liitolle. Neuvostoliitto vaati suurimman osan korvauksista metalli­tuotteina, eli muun muassa laivoina, junina ja tehtaiden koneina. Suomen oli tästä syystä pakko laajentaa ja modernisoida metalliteollisuuttaan. Viimeinen sotakorvausjuna lähti Neuvostoliittoon syksyllä 1952.
Sotakorvausten lisäksi Suomella oli muitakin huolen aiheita. Luovutettujen alueiden siirtoväki ja rintamalta tulleet sotilaat piti asuttaa eri puolille Suomea, jälleen­rakentaminen oli aloitettava ja sodassa kaatuneiden perheistäkin oli huolehdittava.
Talouden vakauttamiseksi säännöstely­taloutta jatkettiin sodan jälkeenkin, ja ostokorttien kuponkeja leikattiin 1950-luvulle saakka.
Aiheesta muualla

Arkkitehtuurimuseo: Jälleenrakennuskausi
Juokse kuin varas

| Juokse kuin varas |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Åke Lindman Palmer Thompson
Käsikirjoittaja:  Palmer Thompson
Tuottaja:  Veikko Laihanen
Säveltäjä:  Erkki Melakoski
Kuvaaja:  Kalle Peronkoski Reijo Hassinen
Leikkaaja:  Kari Uusitalo Åke Lindman
Lavastaja:  Reino Helkesalo
Pääosat:  Richard Long Åke Lindman Pirkko Mannola Aulikki Tarnanen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi, Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  V-P Productions A. G. Veikko Laihanen Oy
Ensi-ilta:  27. marraskuuta 1964
Kesto:  88 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi, englanti
Budjetti:  480 000 mk
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Juokse kuin varas on Åke Lindmanin ja Palmer Thompsonin ohjaama suomalais-yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1964.
Elokuvan takana oli aiemmin matkailuelokuvien ja dokumenttien tekijänä ansioitunut Veikko Laihanen, joka tähtäsi elokuvan saamiseen kansainvälisille markkinoille. Hän löysi ohjaajaksi Variety-lehden kautta televisiosarjoja käsikirjoittaneen Palmer Thompsonin, jolla oli yhteyksiä Suomeen suomalaisjuurisen puolisonsa kautta. Yhdysvaltalaisia tekijöitä edustaa myös Richard Long, joka oli näytellyt televisiosarjoissa. Suomalaiselokuviin verrattuna elokuvassa on runsaasti toimintaa. Perinteistä suomalaista kuvastoa elokuvaan on tullut maisemista ja saunasta.
Tarinan sankari Bart Lanigan saa karkotuksen Suomesta. Häntä epäillään murhasta, ja hän piileskelee etsiessään oikeaa murhaajaa. Pirkko Mannola näyttelee laulaja Marja Saloa, jonka tavoitteena on päästä Laniganin kanssa naimisiin. Eräs 2010-luvun kriitikko nostaa Arvo Mäen roolia esittävän, Kirk Douglasia muistuttavan Åke Lindmanin karismaattisuudessa yhdysvaltalaisnäyttelijöiden edelle.