stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Saudi-Arabian Grand Prix 2023
Tulokset > Kilpailu

| Sija | Nro | Kuljettaja | Valmistaja | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 11 |  Sergio Pérez | Red Bull Racing-Honda RBPT | 50 | 1:21.14,894 | 1 | 25 |
| 2. | 1 |  Max Verstappen | Red Bull Racing-Honda RBPT | 50 | +5,355 | 15 | 18+1 |
| 3. | 14 |  Fernando Alonso | Aston Martin Aramco-Mercedes | 50 | +20,728 | 2 | 15 |
| 4. | 63 |  George Russell | Mercedes | 50 | +25,866 | 3 | 12 |
| 5. | 44 |  Lewis Hamilton | Mercedes | 50 | +31,065 | 7 | 10 |
| 6. | 55 |  Carlos Sainz | Ferrari | 50 | +35,876 | 4 | 8 |
| 7. | 16 |  Charles Leclerc | Ferrari | 50 | +43,162 | 12 | 6 |
| 8. | 31 |  Esteban Ocon | Alpine-Renault | 50 | +52,832 | 6 | 4 |
| 9. | 10 |  Pierre Gasly | Alpine-Renault | 50 | +54,747 | 9 | 2 |
| 10. | 20 |  Kevin Magnussen | Haas-Ferrari | 50 | +64,826 | 13 | 1 |
| 11. | 22 |  Yuki Tsunoda | AlphaTauri-Honda RBPT | 50 | +67,494 | 16 |  |
| 12. | 27 |  Nico Hülkenberg | Haas-Ferrari | 50 | +70,588 | 10 |  |
| 13. | 24 |  Zhou Guanyu | Alfa Romeo-Ferrari | 50 | +76,060 | 11 |  |
| 14. | 21 |  Nyck de Vries | AlphaTauri-Honda RBPT | 50 | +77,478 | 18 |  |
| 15. | 81 |  Oscar Piastri | McLaren-Mercedes | 50 | +85,021 | 8 |  |
| 16. | 2 |  Logan Sargeant | Williams-Mercedes | 50 | +86,293 | 20 |  |
| 17. | 4 |  Lando Norris | McLaren-Mercedes | 50 | +86,445 | 19 |  |
| 18. | 77 |  Valtteri Bottas | Alfa Romeo-Ferrari | 49 | +1 kierros | 14 |  |
| Kesk. | 23 |  Alexander Albon | Williams-Mercedes | 27 | Jarruvika | 17 |  |
| Kesk. | 18 |  Lance Stroll | Aston Martin Aramco-Mercedes | 16 | Voimayksikkö | 5 |  |
Nopein kierros: Max Verstappen (Red Bull Racing-RBPT) 1.31,906 (kierroksella 50).
Lähteet:
Tulokset > Sijoitukset kilpailun jälkeen

Huom!: Vain viiden parhaan sijoitukset sisällytetty.
Phil Manzanera

Phil Manzanera
Phil Manzanera (s. 31. tammikuuta 1951) on brittiläinen kitaristi, laulaja, levytuottaja ja lauluntekijä. Hän syntyi Lontoossa kolumbialaiselle äidille ja englantilaiselle isälle.
Manzanera sai ensimmäisen kitaransa kuusivuotiaana Kuubassa. Hän nousi 1970-luvulla kansainväliseen maineeseen Roxy Musicin vakituisena jäsenenä.
Manzanera on myöhemmän uransa aikana kirjoittanut ja tuottanut useiden muiden artistien musiikkia. Vuonna 1983 toimintansa alun perin lopettanut Roxy Music perustettiin uudelleen vuonna 2001.
Petter Kumpulainen

Petter (Pietari) Kumpulainen (2. helmikuuta 1817 Iisalmi – 29. helmikuuta 1880 Iisalmi)  oli maanviljelijä ja moninkertainen  valtiopäivämies.
Kumpulaisen vanhemmat olivat maanviljelijä Juhana Kumpulainen ja Katariina Tervonen ja puoliso vuodesta 1844 Margareeta Partanen (k. 1899). Kumpulainen oli maanviljelijä ja kunnallismies, joka vaikutti huomattavasti Iisalmen kauppalan perustamiseen vuonna 1860, josta sittemmin vuonna 1891 perustettiin  Iisalmen kaupunki. Itseoppinut Kumpulainen osasi muun muassa ruotsia.  Hän harjoitti laajaa suoviljelyä, mutta joutui 1870-luvulla taloudellisiin vaikeuksiin 1860-luvun lopun katovuosien ja lainojensa takia. Tammikuun valiokuntaa Kumpulainen vastusti, koska pelkäsi, että se korvaa varsinaiset valtiopäivät. 
Valtiopäivillä hän oli kuitenkin itse talonpoikaissäädyssä Iisalmen tuomiokunnan edustajana 1863–1864, 1867, 1872 ja  1877–1878. Hän oli valitsijamies kaikilla kerroilla, useiden eri valiokuntien jäsen ja 1867 säädyn yksityisen valitusvaliokunnan puheenjohtaja. Hän teki useita anomuksia, joista joitakin ei ehditty käsitellä tai ne hylättiin, mutta hän vaikutti silti paljon talonpoikaissäädyssä etenkin 1860-luvulla. Vuonna 1867 hän johti Johan Kedon kanssa perustuslaillisia periaatekysymyksiä painottanutta ryhmää. Samoilla valtiopäivillä hän toisaalta joutui sanaharkkaan säädyn puhemiehen Aukusti Mäkipeskan kanssa kirkkolaista.
Aiheesta muualla

Rahvaanmies, joka perusti kaupungin. Pohjois-Savon "kansanääni" - Petteri Kumpulainen, Seura, 17.06.1936, nro 25, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Petter Mantsinen

Petter Mantsinen (8. elokuuta 1901 Hoilola, Korpiselkä – 9. syyskuuta 1992) oli suomalainen kansanrunoilija.
Teoksia

Petterin runoja. Omakustanne, Kouvola 1974, 2. painos, kansi Kaarina Kääriäinen, Kouvola 1980
Mantsisen runoja on julkaistu myös runoantologiassa Kirkukaa keltaiset terälehdet , toim. Eeva Tikka, Kerttu Parviainen ja Sirkka Riite. Kirjailijayhdistys Ukri ry.:n julkaisuja 9. Ukri, Joensuu 1981
Peipsiääre

| Peipsiääre |
| --- | --- |
 Vanhauskoisten hautausmaa Varnjan kylässä Peipsiääressä.
 lippu:  vaakuna
 Entisen kunnan sijainti Virossa.
 Koordinaatit: 58°32′44″N, 27°12′53″E 
Valtio:   Viro
Maakunta:  Tartumaa
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  entinen kunta
 – Kunnanjohtaja:  Rain Sangernebo
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  31 km²
Korkeus:  30–34 m
Väkiluku (1.1.2010):  817
 – Väestötiheys:  32,6 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 www.peipsiaare.ee 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kolkjan vanhauskoisten kirkko
Peipsiääre oli kunta Tartumaalla, Virossa. Pinta-alaa kunnalla oli 31 neliökilometriä. Asukkaita kunnassa oli 817 (1.1.2010) ja väestötiheys oli 32,6 as/km². Asukkaista naisia oli 48,2 prosenttia ja miehiä 51,8 prosenttia. Kunnan hallinnollinen keskus oli Koljka. Peipsiäären kunnanjohtaja oli Rain Sangernebo.
Sijainti

Peipsiäären naapurikunnat olivat Vara etelässä ja lännessä ja Alatskivi pohjoisessa. Idässä kunta rajautui Peipsijärveen. Kunnan keskuksesta oli matkaa maakunnan pääkaupunkiin Tarttoon 50 kilometriä, Varan kunnan Koosan kylään 26 km ja Alatskiveen 8 km.
Koulut

Kunnassa oli yksi koulu, Kolkja Põhikool, jossa oli 73 oppilasta. Opettajia koulussa oli 11.
Kylät

Peipsiäären kunta muodostui viidestä kylästä (vir. küla): Kasepää, Kolkja, Savka, Sipelga ja Varnja.
Väestö

Vuonna 2011 silloisessa Peipsiäären kunnassa oli 698 asukasta, joista 69 (9,9 %) oli virolaisia, 600 (86,0 %) venäläisiä ja 30 (4,3 %) muita kansallisuuksia.
Kuntamuutos vuonna 2017

Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Peipsiäären kunta, Kallasten kaupunki, Alastkiven ja Varan kunnat sekä Jõgevamaan Pala yhdistettiin uudeksi Peipsiäären kunnaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Peipsiääre Wikimedia Commonsissa
Pelimoduuli

Pelimoduuli (myös: ROM-moduuli, moduuli, engl. ROM cartridge) on kotelon suojaama ROM-piirin ("read only memory") sisältävä muovipalikka, joka kytketään useimmiten pelikonsoliin tai tietokoneeseen. Niitä käytetään lähinnä videopelien lataamiseen, joskus myös muunlaisten tietokoneohjelmien käyttöön.
Vuoden 1979 Star Raiders -pelin pelimoduuli, jossa pelin nimi on virheellisesti kirjoitettu.
Pelimoduulit syntyivät menetelmänä tukea vaihdettavia peliohjelmia sisäänrakennettujen pelien sijaan. Tällöin kuluttajan ei tarvinnut ostaa kallista laitetta kuin kerran. Pelimoduulit yleistyivät 2. sukupolven pelikonsoleissa.
Myöhemmin pelit siirtyivät halvempiin tallennusvälineisiin kuten levykkeisiin ja optisiin levyihin kuten CD-ROM.
Moduuleissa on toisinaan myös paristovarmennettua SRAM-muistia, mikä mahdollistaa pelitilanteen säilyttämisen. Eräissä tapauksissa moduuleissa on myös apusuorittimia kuten SNES-konsolin Super FX-moduuleissa tai erillisiä äänipiirejä, kuten joissakin MSX:n ja NES:in peleissä.
Varsinaista latausta tallennusmedialta RAM-muistiin ei välttämättä tarvita lainkaan vaan konsoli voi käyttää ROM-moduulilla olevaa ohjelmakoodia suoraan alkuperäisestä sijainnistaan riippuen laitteen teknisestä toteutuksesta. TI-99/4A-tietokoneissa pelimoduuli ei ollut kokonaisuudessaan suoraan järjestelmän väylällä ja moduulille tallennettua ohjelmaa ei voitu käyttää suoraan moduulilta.[lähde? ]
Historiaa

Varhaisimmissa 1970-luvun pelikonsoleissa oli mukana vain sisäänrakennettuja pelejä logiikkapiireillä, jolloin laitteeseen ei saanut vaihdettua uusia pelejä.
Vuonna 1976 Fairchild Channel F -pelikonsoli alkoi ensimmäisenä tukea vaihdettavia pelimoduuleita.
Moduuliportteja on käytetty myös kolikkopelien järjestelmälevyissä. Pelilaitteiden lisäksi myös monissa 1980-luvulla julkaistuissa mikrotietokoneissa oli moduuliportit. Tällaisia tietokoneita olivat ainakin Commodore VIC-20, Commodore 64, MSX-standardin koneet, Atarin 8-bittiset koneet (400/800/XL/XE), Texas Instruments TI-99/4A sekä IBM PCjr. Kolikkopeleistä ROM-moduuleita hyödynsivät ainakin Capcomin CP System ja SNK:n Neo Geo.
Koska levykkeet ja C-kasetit olivat halvempia, olivat ne tietokonepeleissä yleisempiä, vaikka koneessa olisikin ollut portti ROM-moduuleille. Kuitenkin esimerkiksi Commodore 64:lle ja MSX:lle ilmestyi lopulta varsin merkittävä määrä pelejä moduulilla. IBM PCjr -tietokoneella joitain hyötyohjelmia, kuten taulukkolaskentaohjelma Lotus 1-2-3, myytiin sellaisessa muodossa, että osa ohjelmasta ladattiin moduulilta, osa levykkeeltä.
Ensimmäinen CD-ROM-levyjä käyttänyt konsoli oli PC Enginen lisälaite, joka julkaistiin vuonna 1989. Ensimmäinen PlayStation (1994) ja Sega Saturn (1994) tekivät CD-ROM-levyistä lopullisesti pelikonsolien käytetyimmän tallennusvälineen. Nintendo 64 (1996) jatkoi kuitenkin vielä ROM-moduuleiden käyttöä, mitä pidettiin yhtenä syynä sen odotettua heikompaan menestykseen. Nintendo GameCube-konsolissa myös Nintendo siirtyi halvemman optisen median käyttöön.
ROM-moduuleiden käyttö jatkui kauemmin kädessä pidettävien konsolien käsikonsolien puolella. Eräissä pelilaitteissa kuten Nintendo Switch, Nokia N-Gage ja PlayStation Vita aiemmat tekniikat on korvattu Flash-muistiin perustuvalla muistikorttitekniikalla.
Vanhoista konsoleista on julkaistu myös uusia "retroklassikko"-versioita, joissa on vaihtelevasti tukea alkuperäisille pelimoduuleille.
Vertailu

Muihin pelimedioihin verrattuna pelimoduuli on nopeampi latautumaan, mutta tallennuskapasiteetti on pienempi verrattuna muihin vaihtoehtoihin. C-kasetilla olleiden pelien latailua saattoi joutua odottamaan 20 minuuttia ja levykeaseman kanssa latausajat olivat muutamien minuuttien luokkaa, joten latausajan puute oli 1980-luvulla huomattava etu. Moduulit ovat myös huomattavasti luotettavampia kuin levykkeet, C-kasetit ja CD-levyt ja rikkoontuvat harvemmin.
Kuvia

Commodore 64-tietokoneen Simon's BASIC ohjelmointikieli ROM-moduulilla.
Goonies -pelimoduuli Philipsin MSX-tietokoneessa.
Sega Master Systemin pelimoduuleita.
Nintendo 64:n pelimoduuli avattuna.
Atarin 8-bittisiin tietokoneisiin sopiva Pac-man -pelimoduuli.
Vertailu Nintendo 3DS:n vanhasta ja uudesta taaksepäin yhteensopivasta moduulista.
Luettelo moduulia käyttävistä laitteista

Amstrad GX4000
Atari 2600
Atari 5200
Atari 7800
Atari XEGS
Atari Lynx
Atari Jaguar
WonderSwan
WonderSwan Color
Casio PV-1000
ColecoVision
Commodore 64
Commodore 64 Games System
Commodore VIC-20
Fairchild Channel F
IBM PCjr
Intellivision
PC Engine
TurboExpress
NES/Famicom (myös kloonit kuten Terminator)
SNES/Super Famicom
Nintendo 64
Game Boy
Game Boy Color
Game Boy Advance
Nintendo DS
Nintendo 3DS
Nintendo Switch
Pokémon mini
Virtual Boy
N-Gage
Sega SG-1000
Sega Master System
Sega Mega Drive
Sega Game Gear
Sega 32X
Sega Nomad
Sega Saturn
Neo Geo
Neo Geo Pocket
Neo Geo Pocket Color
Neo Geo X
PS Vita/PlayStation TV
TI-99/4A
Hyötyohjelmat

Peliohjelmien lisäksi myös eräitä hyötyohjelmia kuten taulukkolaskentaohjelma Lotus 1-2-3 on myyty ROM-moduuleilla eräille alustoille.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Eri moduulityyppejä (englanniksi)
Fairchild Channel F oli ensimmäinen vaihdettavia pelimoduuleja tukeva pelikonsoli.
Nintendo 64 oli viimeisiä pelimoduuleja käyttäviä pelikonsoleja.
Phil Lanzon

| Phil Lanzon |
| --- | --- |
 Phil Lanzon vuonna 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. maaliskuuta 1950 (ikä 74)
Muusikko
Aktiivisena:  1966–
Tyylilajit:  rock 
Soittimet:  basso ja Sormio 
Yhtyeet:  Uriah Heep, Grand Prix, The Loose Ends, The Cats Pyamas, Romance
Levy-yhtiöt:  RCA Records 
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Philip James "Phil" Lanzon (s. 23. maaliskuuta 1950) on brittiläinen kosketinsoittaja, joka tunnetaan parhaiten hard rock -yhtye Uriah Heepin kautta. Hän on ollut yhtyeen jäsen vuodesta 1986 lähtien. Tätä ennen hän on soittanut mm. Grand Prix -nimisessä rock-yhtyeessä.
Lanzon julkaisi vuonna 2017 ensimmäisen sooloalbuminsa If You Think I'm Crazy!
Huhtikuussa 2019 julkaistiin Lanzonin kirjoittama ja kuvittama kirja Curse of the Mudchalk Devil, joka on suunnattu lapsille ja teini-ikäisille.
Paštun kieli

| Paštu |
| --- | --- |
 Paštun puhuma-alue
Oma nimi:  پښتو
Muu nimi:  afgaani
Tiedot
Alue:   Afganistan  Pakistan  Iran
Virallinen kieli:   Afganistan
Puhujia:  24 miljoonaa
Kirjaimisto:  Arabialainen
Kielenhuolto:  Afganistanin tiedeakatemia  Pashto Academy (Pakistan) 
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  Indoeurooppalaiset kielet
Kieliryhmä:  Indoiranilaiset kielet Iranilaiset kielet
Kielikoodit
ISO 639-1:  pst
ISO 639-2:  pbu
ISO 639-3:  pus
 Ohje 
Puhuttua paštua
Paštun kieli (paštuksi پښتو, paʂto; tunnetaan myös nimillä pataani ja afgaani, pašto پشتو ja pukhto پختو) on Afganistanissa ja Pakistanissa asuvien paštujen eli pataanien puhuma kieli. Se kuuluu indoeurooppalaisten kielten indoiranilaisen haaran iranilaiseen ryhmään. Paštu on darin ohella toinen Afganistanin virallisista kielistä.
Levinneisyys ja puhujamäärä

Kieltä puhutaan Afganistanin etelä- ja keskiosissa sekä Pakistanissa etupäässä Luoteisprovinssissa, heimoalueilla ja Balochistanissa. Pieniä puhujaryhmiä on myös Kashmirissa ja Iranissa. Vuonna 2009 paštun äidinkielisiä puhujia arvioitiin olevan noin 7,5 miljoonaa Afganistanissa, 14 miljoonaa Pakistanin Luoteisprovinssissa, yli kaksi miljoonaa Karachissa ja noin 50 000 Iranissa.
Afganistanissa paštun puhujat muodostavat yli puolet väestöstä ja Pakistanin luoteisosassa noin 90 %. Heistä suuri osa on kaksikielisiä. Afganistanissa pataanit osaavat myös daria, Pakistanissa urdua, belutšia tai muita kieliä.
Fonologia > Konsonantit

|  | Bilabiaali | Dentaali-alveolaari | Palataali | Retrofleksi | Velaari | Uvulaari | Faryngaali | Glottaali |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nasaali | m | n |  | ɳ | ŋ |  |  |  |
| Klusiili | p | b | t | d |  | ʈ | ɖ | k | g | q |  | ʔ |
| Affrikaatta |  | t͡s | d͡z | t͡ʃ | d͡ʒ |  |  |  |  |  |
| Frikatiivi | f | s | z | ʃ | ʒ |  | x | ɣ |  | ħ | ʕ | h |
| Tremulantti |  | r |  | ɽ |  |  |  |  |
| Lateraali |  | l |  |  |  |  |  |  |
| Approksimantti | w |  | j |  |  |  |  |  |
Lähde:
Fonologia > Vokaalit

|  | Etinen | Keskinen | Takainen |
| --- | --- | --- | --- |
| Suppea | i |  | u |
| Lähes suppea | ɪ |  | ʊ |
| Puolisuppea | e | ə | o |
| Avoin |  | a |  |
Lähde:
Murteet ja kielen rakenne

Paštu kuuluu iranilaisten kielten itäiseen ryhmään. Se jakautuu lukuisiin alueellisiin ja heimomurteisiin, jotka muodostavat läntisen ja itäisen murreryhmän. Toisinaan puhutaan myös eteläisestä tai keskiryhmästä. Läntisen ryhmän keskus on Kandahar ja itäisen Peshawar sekä vähemmässä määrin Jalalabad. Eräät murteet kuten waziri ja afridi poikkeavat voimakkaasti kirjakielestä. Paštua voidaan pitää makrokielenä, jolla on useampi variantti.
Kieli on rakenteeltaan monessa suhteessa varsin konservatiivinen. Arkaaisia iranilaisia piirteitä ovat fonemaattinen sanapaino, kieliopillinen suku ja ergatiivirakenne. Morfologialle on tyypillistä nominien ja osittain myös verbien flektiotaivutus. Verbeillä on aspektikategoria.
Indoarjalaisista kielistä paštuun on omaksuttu kakuminaaliset konsonantit ṭ, ḍ, ṇ, ṛ Lainasanoja on saatu arabiasta, darista, persiasta, indoarjalaisista, turkkilaisista sekä länsieurooppalaisista kielistä varsinkin englannista.
Kirjakieli

Paštun vanhimman kirjallisen muistomerkin kerrotaan olevan peräisin 700-luvulta. Vanhin luotettavasti ajoitettu teksti, Bayazid Ansarin paštuksi, hindiksi, persiaksi ja arabiaksi laatima uskonnollinen runokokoelma Hayr al-bayān (”Hyvä sanoma”) on kuitenkin vasta 1500-luvun lopusta. 1600-luvulla elänyttä soturirunoilija Khušal Khattakia on pidetty paštunkielisen kirjallisuuden isänä.
Kirjakieli kehittyi pitkään Afganistanin pääkielenä toimineen darin varjossa. Koulutusjärjestelmän ja lehdistön kieli paštusta tuli vasta 1900-luvun aikana. Vuodesta 1936 lähtien se on darin rinnalla toinen Afganistanin virallisista kielistä. Pakistanissa se on yksi Luoteisprovinssin ja Balochistanin alueparlamenttien virallisista työkielistä.
Paštun kirjakielestä on kaksi alueellista varianttia. Afganistanissa kirjakieli perustuu Kandaharin ja Pakistanissa Peshawarin murteeseen. Kieltä kirjoitetaan arabialais-persialaisella kirjaimistolla, jota on täydennetty kymmenellä paštun omia äänteitä osoittavalla lisämerkillä. Kirjakielen normit ja oikeinkirjoitus eivät ole vielä vakiintuneet.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paštun kieli Wikimedia Commonsissa
Wikipedia, vapaa tietosanakirja
Iranilaiset kielet
avesta
belutši
dari
gilaki
kurdi
luri
mazandarani
osseetti
paštu
persia
tadžikki
tališi
tati
Phil Mahre

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Phil Mahre vuonna 1979. |  Phil Mahre vuonna 1979. |  Phil Mahre vuonna 1979. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten alppihiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Sarajevo 1984 | pujottelu |  |
|  Hopeaa | Lake Placid 1980 | pujottelu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Lake Placid 1980 | alppiyhdistetty |  |
Phillip ”Phil” Mahre (s. 10. toukokuuta 1957 Yakima, Washington) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä.
Mahre voitti olympiakultaa pujottelussa vuonna 1984 ja hopeaa 1980. Mahren olympiavoitto oli historiallinen sillä hänen kaksosveljensä Steve sijoittui hopealle samassa kilpailussa. MM-kultaa Phil Mahre voitti alppiyhdistetyssä vuonna 1980.
Maailmancupin kokonaiskilpailun Mahre voitti kolme kertaa peräkkäin vuosina 1981-83. Epävirallisen alppiyhdistetyn cupin hän voitti neljä kertaa, suurpujottelucupin kaksi kertaa ja kerran pujottelucupin. Hänellä on 27 MC-osakilpailuvoittoa.
Pelimoottori

Ajopelin luontia Blenderillä.
Pelimoottori (engl. game engine, usein vain engine) on videopelin ohjelmistokehys, jonka päälle pelinkehittäjät voivat rakentaa pelejä pelikonsoleille, mobiililaitteille ja  henkilökohtaisille tietokoneille. Tavallisesti pelimoottori sisältää muun muassa renderöintimoottorin (engl. image generator) 2D- ja 3D-grafiikalle, fysiikkamoottorin tai törmäyksen tunnistuksen, äänet, komentosarjakielen, animoinnin, tekoälyn ja lokalisointituen.
Historia

1980-luvun puolivälissä pelien kehitys muuttui. Enää ei luotu jokaista peliä tyhjästä, vaan käytettiin työkaluja, joita voitiin käyttää uudelleen useiden pelien tekoon, mutta usein samaan lajityyppiin. Esimerkiksi SCUMM oli käytössä useissa seikkailupeleissä 20 vuoden ajan ja vuosien saatossa myös SCUMMiin tehtiin päivityksiä. SCUMM ei ollut julkisesti saatavilla, mutta pelinkehitysohjelmia kuten Shoot-'Em-Up Construction Kit julkaistiin yleiseen myyntiin. Termi pelimoottori yleistyi 1990-luvulla Doomin myötä, jonka tekniikkaan viitattiin nimellä Doom Engine.
Komentokonsoli

Eräät pelimoottorit sisältävät komentokonsolin (pelimoottorin sisäisen komentorivin), jolla voi tehdä konfigurointitehtäviä.
Middleware

Pelimoottoreita ja niihin liittyvää teknologiaa kutsutaan usein middleware-termillä. Middleware-ohjelmistoa on muutakin käytössä kuten fysiikkamoottoriin (Havok), renderöintioptimointiin (ks. Umbra SDK) ja audiokäsittelyyn (ks. FMOD, Wwise). Muita usein käytettyjä erikoistuneita middleware-ohjelmia ovat kasvillisuuden ohjelmointiin ja animointiin tarkoitettu SpeedTree.
CRI on useita ominaisuuksia sisältävä laajalti käytetty middleware.
Lisensointi

Pelimoottorien lisensointi on yleistä. Lisensointi antaa uusille pelinkehittäjille mahdollisuuden luoda uusia pelejä nopeammin, kun ohjelmarunkoa ei tarvitse rakentaa alusta asti.
Useat yritykset ovat keskittyneet vain ja ainoastaan kehittämään lisensoitavia pelimoottoreita.
Komponentit

Pelimoottori voi jakaantua käyttökohteen ja -tarpeen mukaan useisiin komponetteihin tai moduuleihin.
Tyypillisiä osa-alueita modernin pelimoottorin toteutuksessa ovat:
pääsovellus
grafiikkarenderöinti
fysiikkamallinnus
tekoäly
audio
pelilaitekäsittely
verkkoyhteydet
Pelimoottoreita

Pelimoottoreita on kehitetty useita ja kehitetään edelleen. Luettelot pelimoottoreista ovat jatkuvasti muuttuvaa tietoa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pelimoottori Wikimedia Commonsissa
Pelimoottoreiden kehitys ja haarautuminen havainnollistettuna id Softwaren Quake enginen avulla.
Petra Behle

Petra Behle vuonna 2019.
Petra Behle (o.s. Schaaf; s. 5. tammikuuta 1969) on entinen saksalainen ampumahiihtäjä ja olympiavoittaja.
Länsi-Saksaa edustanut Petra Schaaf voitti 19-vuotiaana ampumahiihdon maailmanmestaruuden vuonna 1988 ensimmäisenä saksalaisnaisena. Kun naisten ampumahiihto oli ensimmäistä kertaa olympialaisten ohjelmassa Albertvillen 1992 kisoissa, oli Schaaf jo kolminkertainen maailmanmestari. Albertvillessa hän sai viestissä hopeaa ja oli 7,5 kilometrillä kuudes. Lillehammerin 1994 olympiakisoissa Schaaf sai jälleen viestissä hopeaa ja oli 7,5 kilometrillä viides. Vuonna 1994 hän avioitui maastohiihtäjä Jochen Behlen kanssa. Seuraavina vuosina Petra Behle voitti maailmanmestaruuksia viesteissä ja kerran joukkuekilpailussa. Naganon 1998 olympialaisissa hän voitti olympiakultaa viestijoukkueen ankkurina.
Saavutukset > Olympiakisoissa

Albertville 1992
Hopeaa 3 x 7,5 kilometrin viestissä
Kuudes 7,5 kilometrillä
Lillehammer 1994
Hopeaa 4 x 7,5 kilometrin viestissä
Viides 7.5 kilometrillä
Nagano 1998
Kultaa 4 x 7,5 kilometrin viestissä
Saavutukset > MM-kisoissa

1988
Kultaa 7,5 kilometrillä
1989
Kultaa 15 kilometrillä
Pronssia joukkuekilpailussa
1990
Hopeaa joukkuekilpailussa
Pronssia 15 kilometrillä
1991
Kultaa 15 kilometrillä
1992
Kultaa joukkuekilpailussa
1993
Kultaa 15 kilometrillä
1995
Kultaa 4 x 7,5 kilometrin viestissä
Hopeaa joukkuekilpailussa
1996
Kultaa 4 x 7,5 kilometrin viestissä
Kultaa joukkuekilpailussa
1997
Kultaa 4 x 7,5 kilometrin viestissä
Saavutukset > Maailmancupissa

Kokonaiskilpailun kolmas 1991/92 ja 1995/96
Pogoaminen

Pogoamista
Pogoaminen on rock-konserteissa ihmisten harrastamaa hyppimistä paikoillaan. Se keksittiin tanssin muotona punkrockin myötä.
Tanssi saa nimensä sen samankaltaisuudesta pogo-sauvan käyttöön, erityisesti tanssin yleisessä versiossa, jossa pidetään vartalo jäykkänä, kädet jäykkinä ja jalat lähellä toisiaan. Pogo-tanssi on moshauksen edeltäjä.
Peräaukko sivistyksessä

| Peräaukko sivistyksessä Kylähullut |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 28. marraskuuta 2007
 Tyylilaji: punk rock
 Kesto: 29.58
 Levy-yhtiö: Kråklund Records
Kylähullujen muut julkaisut
| Lisää persettä rättipäille 2007 | Peräaukko sivistyksessä 2007 |   |
Peräaukko sivistyksessä on punk rock -yhtye Kylähullujen toinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2007.
Kappaleet

Intro. Pillu. – 0.41
Kieli hanurissa – 2.49
Kameratutkat, suoriksi mutkat – 2.11
Lävistetyn laulu – 2.05
Kourallinen turhia (Big Brother) – 2.23
AOR – 2.33
Torakat – 2.31
Mä heitän sut pihalle! – 2.33
Tillin tallin tasapää! – 3.30
Heta Hyttisen taskuparkki – 2.57
Hiltonin Pariisi – 2.45
Kyllä saa Vanhastakin panettaa – 3.00
Kokoonpano

Alexi Laiho – kitara, laulu
Vesku Jokinen – laulu
Tonmi Lillman – rummut
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Tuomas Holopainen – kosketinsoitin
Tapio Wilska – taustalaulu
Tsernobyl Gööls – naislaulu
Arvostelut

Imperiumi.net:
Aiheesta muualla

Peräaukko sivistyksessä Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Peräaukko sivistyksessä Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)