stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Big Show
Mestaruudet

WCW World title x 2
WCW World Heavyweight title
WCW Tag Team titles
WWE title x 2
WWE Tag Team title w/ The Undertaker
WWE Hardcore title x 2
WWE United States title
World Tag Team titles w/ Kane
ECW World title
Unified Tag Team title w/ Chris Jericho & The Miz
WWE World Heavyweight Champion
WWE Intercontinental Champion
Slammy Award for Holy $#!+ Move of the Year w/ Mark Henry
Tunnuspiirteet

Käden nosto ylös ennen kehään saapumista.
Pitkä ja kalju
Musta Tarzan-vaippa
Henkselit
Matala ääni
Nimikkoliikkeet

Chokeslam
Knockout punch
Colossal Clutch
Shhh... lyönti (kuiskaa ja läimäisee vastustajaa rintaan)
Nostaa vastustajan kahdella kädellä ilmaan ja pudottaa eli Kahden käden Chokeslam
Bearhug
Headbutt
Big boot
Spear
Final Cut
Diving elbow drop
Military press slam
Fallaway powerbomb
Managerit

Jimmy Hart
Shane McMahon
Paul Bearer
Joy Giovanni
Tunnusmusiikit

"Rockhouse" by Jimmy Hart and H. Helm (WCW / WWF/E; käytti tätä kun oli New World Order:ssa; 1996–1997, 1998–1999, 2002)
"No Chance in Hell" by Jim Johnston (WWF; 1999)
"Big" by Jim Johnston (WWF/E; 1999–2006)
"Big (Remix)" by Mack 10, K Mac, Boo Kapone, and MC Eiht (WWF; 2000)
"Crank It Up" by Brand New Sin (WWE; 2006, 2008–)
"Crank the Walls Down" by Maylene and the Sons of Disaster (Hän käytti tätä Chris Jerichon kanssa JeriShow:ssa)
" "YMCA" by Village People (WWE; 2012–)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Profiili ECW:n sivuilla
Profiili WWE:n sivuilla
Kuva jossa Big Show on heittämässä Kurt Anglea
WWE:n mestarit
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat 
Show tekee Abdominal Strechiä John Cenalle
Show US Mestarina Brock Lesnaria vastaan 2003.
Big Show menossa areenalle
Show ECW mestarina
Big Show vs. Undertaker
Show WrestleMania 25:ssa
Big Show Royal Rumble 2010:ssä
ShoMiz WrestleMania XXVI:ssä
Verensokeri

Verensokerimittari
Verensokeri tarkoittaa veren glukoosipitoisuutta, jonka mittausyksikkönä käytetään mmol/l eli millimoolia litrassa.
Normaali paastoverensokerin eli 12 tunnin paastoamisen jälkeen mitatun veren glukoosipitoisuus on välillä 3,5–6,0 mmol/l. Paastoverensokerin taso laskee normaalisti puolesta tunnista kahteen tuntia ruokailun jälkeen arvoon 5–8 mmol/l. Pitkäaikaisen sokerin viitearvot ovat 4–6 % eli 20–42 mmol/mol.
Verensokerin säätely

Hiilihydraattipitoisen ruoan nauttiminen alkaa nostaa verensokeria 15–30 minuutin kuluttua aterioinnin alkamisesta. Nesteen mukana nautittu hiilihydraatti nostaa verensokeria nopeammin kuin kiinteä ravinto.
Ravinnon hiilihydraattiyhdisteet hajoavat ruoansulatuksessa monosakkarideiksi. Ne imeytyvät verenkiertoon. Elimistö muuttaa kaikki monosakkaridit glukoosiksi. Verestä glukoosi siirtyy soluun solukalvon kantajaproteiinin avulla. Viinin nauttiminen aterialla saattaa hidastaa verensokerin kohoamista monen tunnin ajaksi.
Kun verensokeri on korkea esimerkiksi aterian jälkeen, haimasta vapautuu insuliini-nimistä hormonia, joka varastoi glukoosia glykogeeniksi maksaan ja lihaksiin. Kun verensokeri on matala, haima erittää glukagonia, joka pilkkoo glykogeenia glukoosiksi verenkiertoon.
Veren glukoosipitoisuus nousee ja laskee yleensä aterian jälkeisen kahden tunnin aikana. Ruokailu aiheuttaa osalle ihmisistä tämän lisäksi merkittävän verensokerin laskun perustason alapuolelle 2–4 tuntia aterianjälkeisen verensokeripiikin jälkeen, millä on aterianjälkeistä verensokeripiikkiä suurempi ruokahalua kiihdyttävä vaikutus. Ihmiset, joilla tätä esiintyy runsaimmin, nauttivat päivittäin keskimäärin yli 300 kaloria muita enemmän.
Verensokerin säätelyn on tapana heiketä ihmisen ikääntyessä, minkä vuoksi diabetekseen sairastumisen riski kasvaa.
Hyperglykemia

Veren liian suurta glukoosipitoisuutta kutsutaan hyperglykemiaksi. Jos verensokeri on pitkiä aikoja liian korkealla tasolla, verisuonet alkavat vaurioitua.
Verensokeri kohoaa diabeteksessa helposti viitearvojen yläpuolelle insuliinin erityksen vähenemisen tai sen vaikutuksen heikentymisen vuoksi. Myös stressi nostaa verensokeria, koska se lisää adrenaliinin ja kortisolin eritystä.
Hypoglykemia

Esimerkiksi diabeteslääkkeiden yliannostelu tai vakava aliravitsemustila saattavat aiheuttaa veren  glukoosipitoisuuden laskun liian alas, mitä kutsutaan hypoglykemiaksi.
Hypoglykemia > Reaktiivinen hypoglykemia

Reaktiivinen hypoglykemia johtuu siitä, että haima tuottaa liikaa insuliinia reagoidessaan ruuan kohottamaan verensokeriin. Tila johtuu tavallisesti siitä, että ihminen on nauttinut runsaasti nopeasti imeytyviä hiilihydraatteja kuten esimerkiksi vaaleaa leipää tai paljon sokeria tai sisältävää ruokaa. Verenkiertoon nopeasti imeytyvä glukoosi nostaa terävästi veren insuliinipitoisuutta, minkä vuoksi verensokeri ylikorjautuu ruokailua edeltävän tason alle.
Hypoglykemia > Hypoglykemian oireet

Hypoglykemia vaikuttaa yksilöllisesti ihmisen toimintakykyyn. Tavallisimmat oireet ovat nälän tunne, ärtymys, päänsärky, väsymys ja keskittymisvaikeudet sekä ajattelun, muistamisen ja ymmärtämisen vaikeutuminen. Jos verensokeri laskee edelleen, voi ilmaantua  vapinaa, sydämentykytystä, kylmänhikisyyttä, kalpeutta, suun ympäryksen ja huulten pistelyä, näköhäiriöitä ja puheen puuroutumista. Toimintakyky katoaa yleensä kokonaan verensokerin laskiessa arvoon 1,5 tai vieläkin alemmas, mutta toisille riittää jo verensokerin laskeminen tasolle 2,5 mmol/l.  Hypoglykemia saattaa aiheuttaa myös heikotusta.
Terveysvaikutukset

Koholla oleva verensokeri saattaa vaurioittaa verisuonia, munuaisia, silmiä ja hermostoa sekä kalkkeuttaa suuria valtimoita aiheuttaen sydänsairauksia, aivohalvauksia ja dementiaa. Monet tutkijat ajattelevat, että Alzheimeriin liittyvä beta-amyloidin muodostuminen muistille tärkeisiin aivojen osiin saisi alkunsa huonoista elintavoista johtuvista verensokerin muutoksista.
Reaktiivinen hypoglykemia saattaa aiheuttaa väsymystä, lihomista ja diabetesriskin kasvua.
Aiheesta muualla

Mustajoki, P.: Milloin verensokeri on normaali? Hyvät Terveys.
Kirjamaa

Kirjamaa.fi on vuonna 2024 perustettu uusi kirjallisuusmedia, arvostelukappaleiden jakopalvelu sekä kirja-arvioiden kokoaja.
Sivustoa kuvataan ”kirjan ekosysteemiksi”, joka yhdistää lukijat, median edustajat, kustantajat ja kirjailijat sekä tapahtumajärjestäjät.
Sivuston kehittäjä on päätoimittaja Pasi Luhtaniemi, joka tunnetaan muun muassa Kustannus Aarnin kustantajana. Palvelun kehitysyhteistyössä on mukana Xamkin Luovan talouden yksikkö.
Vuonna 2024 Kirjamaa julkaisi artikkeleja, tapahtumakatsauksia, kolumneja ja haastatteluita sekä yhteensä tasan 100 kirjallisuusarvostelua.
Armenian risti

Armenian risti.
Armenian risti on symboli, jonka sakaroiden päässä ovat kaksoiskärjet. Armenian ristissä alempi sakara on tavallisesti hieman pitempi kuin ylemmät. Vaihtoehtoinen nimi on Sirounin risti, joka tulee armenialaisen tytön nimestä, jossa ”siroun” tarkoittaa ihastuttavaa.
Armenian kristinuskossa siihen yhdistyi kristitty risti, jota käytettiin usein keskiajalta alkaen khatškareissa eli ristikivissä. Ne ovat vapaana seisovia, tuffiin kaiverrettuja kiviä, jotka ovat usein hyvin koristeltuja.
Kuviointi

Armeniasta tuli ensimmäinen kristinuskon omaksunut maa neljännellä vuosisadalla. Armenian risti heijastaa noina aikoina suosittuja ornamentteja, kiertyviä viini- ja kukkaköynnöksiä.
Alkuperäisissä ristikivissä on melkein poikkeuksetta mutkikkaita koristeleikkauksia, kuten Kelttiläisten solmujen yhteen punoutuvissa kuvioissa.
Alkuperä

Armeniassa oli vanhoja, pakanallisilta ajoilta peräisin olevia megaliitteja lohikäärmekiviä (vishapakar) järvien ja jokien läheisyydessä. Näitä lohikäärmeen tai kalan muotoisia vishapakareita veistettiin ja pystytettiin tuhansia vuosia ennen kristittyjä khatškar-kiviä.
Kalan muotoiset vishapakarit kehittyivät khatškareiksi, mutta niiden Elämän ja Viisaudenpuun tulkintana säilyi kalan pyrstö. Lisäksi säilyi tasasivuinen geometria, joka symbolisoi harmoniaa. Tasasivuinen geometria on tyypillistä kaukasialaiselle taiteelle, kuten kuvio kazakkipaimentolaisten hevosen satulahuovassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Armenian risti Wikimedia Commonsissa
Khatškar Arzakanissa, Armeniassa.
Vishapakareita Goghtin kylän lähellä Armeniassa.
Stalker: Huviretki tienpientarelle

| Stalker: Huviretki tienpientarelle> Пикник на обочине (Piknik na obotšine) |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Arkadi ja Boris Strugatski
Kieli:  venäjä
Genre:  science fiction
Julkaistu:  1972
Suomennos
Suomentaja:  Esa Adrian
Kansitaiteilija:  Heikki Kalliomaa
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1982lähde?
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  216
ISBN:  951-0-11146-5
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Stalker: Huviretki tienpientarelle (ven. Пикник на обочине, Piknik na obotšine) on Arkadi ja Boris Strugatskin kirjoittama tieteisromaani, joka kirjoitettiin 1971 ja julkaistiin 1972. Andrei Tarkovskin ohjaama elokuva Stalker ja GSC Game Worldin kehittämä S.T.A.L.K.E.R-pelisarja perustuvat löyhästi romaaniin. Burger Gamesin vuonna 2008 julkaisema roolipeli Stalker (2008) on julkaistu lisenssillä. Tarinaan pohjautuen on tehty myös vuonna 2012 valmistunut suomalainen indie-elokuva Vyöhyke.
Juoni

Avaruusoliot ovat vierailleet Maassa ja lähtiessään jättäneet jälkeensä suuren määrän erilaisia korkeaa teknologiaa edustavia esineitä, jotka uhmaavat tunnettuja fysiikan lakeja. Alueet, joilla oliot ovat vierailleet tunnetaan nimellä ”Vyöhyke”, ja ovat hengenvaarallisia erilaisten paikallisten ansamaisten ilmiöiden takia. Vyöhykkeen monesti näkymättömiä vaaranpaikkoja ovat muun muassa hyttyskaljut, lihamyllyt ja velhon hyytelöt. Mutta vyöhykkeellä on myös hyödyllisiä esineitä, kuten akkuja jotka tuottavat virtaa rajattomasti. Niinpä vaarallisella alueella käyvät laittomasti ”stalkerit” etsimässä hyödyllisiä esineitä myytäväksi. Vyöhykkeellä huhutaan olevan esine nimeltä ”Kultainen pallo”, jonka uskotaan toteuttavan ihmisen syvimmät toiveet.
Romaanin venäläinen nimi ”Huviretki tienpientareelle” juontuu metaforasta, jonka mukaan avaruusoliot olivat kuin piknikillä; lähdettyään ihmiset tulevat esiin piiloistaan kuin metsän eläimet ja löytävät kaikkea roskaa piknikin jäljiltä.
Romaani Stalker on Tarkovskin elokuvaa rennompi, laajempi ja todentuntuisempi.
Liisa Keltikangas-Järvinen

| Liisa Keltikangas-Järvinen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. tammikuuta 1946 (ikä 78) Lapua
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto
Tutkimusalue:  psykologia
Tunnetut työt:  Hyvä itsetunto (1994)
Palkinnot:  Tietokirjailijapalkinto 2001 Vuoden professori 2008 Lauri Jäntin palkinto 2011
Anna-Liisa Keltikangas-Järvinen (s. 6. tammikuuta 1946 Lapua) on tunnettu suomalainen psykologi sekä kokeellisen persoonallisuustutkimuksen uranuurtaja ja alan tutkimustulosten tunnetuksi tekijä. Hänet tunnetaan erityisesti temperamentin tutkimuksista.
Ura

Keltikangas-Järvinen väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1977, ja hän on toiminut vuodesta 1992 lähtien Helsingin yliopistossa psykologian professorina. Hän johtaa persoonallisuuspsykologian alaan kuuluvaa Personality and Well-being -tutkimusryhmää.
Keltikangas-Järvinen on tutkinut synnynnäisiä temperamenttieroja monitieteisen, vuosikymmeniä kattavan pitkittäistutkimusaineiston avulla. Hän on yhdistänyt tutkimusryhmänsä löydöksiä varhaiskasvatukseen ja koulupedagogiikkaan. Työn tavoitteena on ollut edistää lasten ja nuorten hyvinvointia ja erilaisuuden ymmärtämistä sekä ehkäistä syrjäytymistä. Keltikangas-Järvinen ja hänen kollegansa ovat mitanneet opettajankoulutukseen hakevien ja opiskelijoiksi valittujen persoonallisuutta.
Palkinnot ja tunnustukset

Professoriliitto valitsi Liisa Keltikangas-Järvisen Vuoden professoriksi 2008. Suomen tietokirjailijat ry palkitsi hänet Tietokirjailijapalkinnolla 2001. Lauri Jäntin säätiö myönsi hänelle tietokirjapalkinnon teoksesta Sosiaalisuus ja sosiaaliset taidot vuonna 2011.
Professori Keltikangas-Järvinen on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2001 ja Academia Europæan jäsen vuodesta 2013.
Teoksia

Järvinen, Liisa: Personality characteristics of violent offenders and suicidal individuals.  (Annales Academiae scientiarum Fennicae: Dissertationes humanarum litterarum, 11)  Helsinki:  Suomalainen Tiedeakatemia, 1977.  ISSN 0355-113X  ISBN 951-41-0306-8
Väkivalta ja itsetuho: Miten tuhokäyttäytyminen syntyy.  Helsinki:  Otava, 1978.  ISBN 951-1-05117-2
Aggressiivinen lapsi: Miten ohjata lapsen persoonallisuuden kehitystä.  (5. painos 1999)  Helsinki:  Otava, 1985.  ISBN 951-1-08125-X
Hyvä itsetunto.  (17. painos 2006)  Helsinki:  WSOY, 1994.  ISBN 951-0-19425-5
Tunne itsesi, suomalainen.  (6. painos 2006)  Helsinki:  WSOY, 2000.  ISBN 951-0-24799-5
Temperamentti: Ihmisen yksilöllisyys.  Helsinki:  WSOY, 2004.  ISBN 951-0-28423-8
Temperamentti ja koulumenestys.  Helsinki:  WSOY, 2006.  ISBN 951-0-32238-5
Temperamentti, stressi ja elämänhallinta.  Helsinki:  WSOY, 2008.  ISBN 978-951-0-34259-6
Tunne itsesi, suomalainen.  Helsinki:  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-0-37405-4
Sosiaalisuus ja sosiaaliset taidot.  Helsinki:  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-0-36257-0
Pienen lapsen sosiaalisuus.  Helsinki:  WSOY, 2012.  ISBN 978-951-0-38810-5
Hyvät tyypit, temperamentti ja työelämä.  Helsinki:  WSOY, 2016.  ISBN 978-951-0-40566-6
Ujot ja introvertit.  Helsinki:  WSOY, 2019.  ISBN 978-951-0-43476-5
Aiheesta muualla

Liisa Keltikangas-Järvinen Helsingin yliopiston Tuhat-tietojärjestelmässä
Liisa Keltikangas-Järvinen: Vanhemmat ymmärsivät ennen paremmin, mitä lapselta voi tietyssä iässä vaatia
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Latvia  Alankomaat 
Tieteilijät:  ORCID 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland
Intercourse

Tervetulotoivotuskyltti
Intercourse on kylä Lancasterin piirikunnassa, Pennsylvaniassa, Yhdysvalloissa. Se tunnetaan kansainvälisesti sukupuoliyhdyntään viittaavasta nimestään.
Nimensä ohella Intercourse on kuuluisa paikallisesta amissi-yhteisöstään. Harrison Ford -elokuva Peter Weirin Todistaja kuvattiin kaupungissa vuonna 1985.
Intercoursen asukasluku on noin 1 000 henkeä.
Historia

Intercourse perustettiin 1754. Yhteisöä kutsuttiin alun perin nimellä Cross Keys paikallisen ravitsemusliikkeen mukaan. 1814 nimeksi vakiintui Intercourse. Nimityksen synnystä on useita vaihtoehtoisia selityksiä; nimi saattoi tulla paikalla sijainneesta raviradasta ('Entercourse') kaupungin kahden pääkadun risteyksessä - toinen selitys on, että "intercourse" viittasi pikemminkin liike-elämän transaktioihin, ja että uuden nimen myötä toivottiin samalla siitä tulevan kaupan keskus. "Sukupuolten välinen kanssakäyminen" oli sanan toinen lainopillinen merkitys - samaan tapaan, kuin vastaavasti monimerkityksinen termi "congress". Sanan pääasiallinen merkitys jäi aikojen saatossa taka-alalle, ja kapeasti rajatusta konnotaatiosta tuli yleisempi merkitys. Nykyinen Intercoursen kaupunki elää turismista, jota moniselitteinen nimi palvelee erinomaisesti.lähde?
Fiat Punto

Fiat Punto on Fiatin vuosina 1993–2018 valmistama pieni henkilöautomalli, joka korvasi Fiat Unon. Punto on ollut useina vuosina Suomen myydyin pikkuauto, ja maailmanlaajuisestikin Punto on Fiatin myydyin malli. Kesäkuussa 2005 oli maailmanlaajuisesti valmistettu jo yhteensä viisi miljoonaa Puntoa. Punton seuraajaksi esiteltiin vuonna 2017 Fiat Argo, jota kuitenkin myydään ainoastaan Etelä-Amerikan markkinoilla.
Fiat Punto I (1993–1999)

| Fiat Punto I |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Italia  Puola
Valmistaja:  Fiat
Valmistusvuodet:  1993–1999
Korimalli:  2-ovinen cabriolet 3-ovinen hatchback 5-ovinen hatchback
Luokka:  B-segmentti
Muotoilija:  Giorgetto Giugiaro Bertone
Edeltäjä:  Fiat Uno
Seuraaja:  Fiat Punto II
Teknisesti samankaltaisia:  Fiat Barchetta Lancia Y
Tekniset tiedot
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,1–1,7 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali CVT-automaatti
Ensimmäisen sukupolven Punto esiteltiin kesällä 1993 seuraajaksi Unolle, joka oli ehtinyt olla markkinoilla yli kymmenen vuotta. Punto oli Giorgetto Giugiaron suunnittelema, ja se oli edeltäjäänsä Unoa pehmeämmin muotoiltu. Korin ilmanvastuskerroin 0,31 oli hyvää tasoa. Edeltäjäänsä verrattuna Punto oli seitsemän senttimetriä pidempi kokonaispituudeltaan ja yhdeksän senttimetriä akseliväliltään. Leveys oli kasvanut kuudella senttimetrillä ja korkeus kolmella senttimetrillä. Lisäksi painoa oli noin sata kiloa aiempaa enemmän. Sisätilat olivat luokkansa suurimmat. Unon valmistus jatkui Punton rinnalla vielä jonkin aikaa. Punto valittiin Vuoden autoksi Euroopassa 1995.
Uudesta mallista pyrittiin tekemään aiempaa ympäristöystävällisempi ja turvallisempi. Vuoden 1997 Euro NCAP -kolaritestin tulos oli kuitenkin vain kaksi tähteä, kun Volkswagen Polo ja Ford Fiesta parhaimpina pikkuautoina ylsivät kolmeen tähteen. Testi suoritettiin lisävarusteisella kuljettajan turvatyynyllä varustetulle Puntolle, kun taas turvatyyny oli Polossa ja Fiestassa vakiovarusteena.
Korimalleina olivat kolmi- ja viisioviset hatchbackit sekä vuonna 1994 esitelty Bertonen suunnittelema nelipaikkainen avomalli Cabrio.
Punton ainoat moottorit Suomessa olivat Unossakin käytetty 1,1-litrainen 55-hevosvoimainen FIRE ja siitä kehitetty 1,2-litrainen 75-hevosvoimainen versio. Muilla markkinoilla tarjottuja vaihtoehtoja olivat 1,2 (60 hv), 1,6 (88 hv), 1,4 GT (133 hv) sekä dieselmoottorit 1,7 D (57 hv) ja 1,7 TD (71 hv).
Suomessa myytävä mallisto oli suppea: 55 S kolmiovisena sekä viisioviset 75 S ja 75 SX.
S-mallin vakiovarusteluun sisältyi lämmitettävä kuljettajan istuin, sävylasit, sisältä säädettävät ulkopeilit ja takaluukun avaus sisältä. SX-mallissa oli lisäksi vakiona kaksiosainen takaselkänoja, keskuslukitus, sähköikkunat edessä, etusumuvalot ja kierroslukumittari.
Suomen tuontiohjelmassa ei ollut paremmin varusteltuja ELX- ja HSD-malleja, joissa oli muun muassa ABS-jarrut ja kuljettajan turvatyyny sekä enemmän mukavuusvarusteita. Myöskään urheilullista GT-mallia ei tuotu Suomeen. Siinä oli korinväriset puskurit ja ulkopeilit, etusumuvalot, helmalevikkeet ja kevytmetallivanteet.
Vuoden 1997 mallistoon tehtiin pieniä parannuksia jousitukseen, ilmanvaihtoon ja lämmityslaitteen ohjaukseen. Samalla värivalikoima uusittiin ja kojelaudasta tuli tummempisävyinen. Syksyllä 1997 mallistoa täydensivät 16-venttiilinen, 86-hevosvoimainen versio 1,2-litraisesta moottorista sekä 60-hevosvoimainen turbodiesel. Kesän 1998 Stile-erikoismalleissa oli SX:n lisäksi korinväriset puskurit, kauko-ohjattu keskuslukitus ja kevytmetallivanteet.
Fiat Grande Punto (2005–2018)

| Fiat Grande Punto |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Brasilia  Intia  Italia
Valmistaja:  Fiat
Konserni:  Fiat Chrysler Automobiles
Valmistusvuodet:  2005–2018
Muut nimet:  Fiat Punto Evo (2009–2012) Fiat Punto (2012–2018)
Korimalli:  3-ovinen hatchback 5-ovinen hatchback
Luokka:  B-segmentti
Muotoilija:  Giorgetto Giugiaro
Edeltäjä:  Fiat Punto II
Seuraaja:  Fiat Argo
Teknisesti samankaltaisia:  Alfa Romeo MiTo Citroën Nemo Fiat Fiorino III Fiat Linea Opel Adam Opel Corsa D Opel Corsa E Opel Meriva B Peugeot Bipper
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  GM Fiat Small
Moottori:  R2 R4
Iskutilavuus:  0,9–1,9 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen robotti
Vuonna 2005 Fiat esitteli täysin uudistuneen, Giorgetto Giugiaron suunnitteleman Grande Punton. Se on suhteellisen kookas auto edeltäjäänsä verrattuna, eikä sillä ollut juuri kokoeroa verrattuna esimerkiksi Fiat Stiloon. Auto rakennettiin General Motorsin ja Fiatin yhteistyössä kehittämälle pohjalevylle, jolle perustuu myös esimerkiksi Opel Corsa D. Noin 30 prosenttia näiden autojen osista on yhteisiä. Grande Puntoon perustuva sedan-malli Fiat Linea esiteltiin vuoden 2007 alussa.
Vuoden 2005 Euro NCAP -kolaritestistä Grande Punto sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Moottorit Suomessa olivat aluksi 1,4-litraiset 8V (77 hv) ja 16V (95 hv). Muilla markkina-alueilla oli tarjolla myös 1,2-litrainen bensiinimoottori sekä useita 1,3- ja 1,9-litraisia dieselversioita.
Perusmalli oli nimeltään Active. Siihen kuului kaksi turvatyynyä, keskuslukitus, lämmitettävät sähköpeilit, sähköikkunat edessä ja ajotietokone.
Kalleimmassa Dynamic-mallissa oli lisäksi sivuturvatyynyt ja turvaverhot (yht. kuusi turvatyynyä), etusumuvalot, kauko-ohjattava keskuslukitus, kaksiosainen takaselkänoja ja manuaali-ilmastointi. Radio, aktiiviset pääntuet ja varapyörä olivat lisävarusteita.
Vuonna 2009 esiteltiin uudistunut malli, jonka nimeksi tuli Punto Evo. Huomattavimmat ulkonäölliset erot Grande Puntoon verrattuna olivat uudet puskurit, takavalot ja etusäleikkö. Sisällä näkyvin muutos oli uusi keskikonsoli. Uutena moottorivaihtoehtona oli 1,4-litrainen (105 hv) MultiAir-bensiinimoottori.
Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2011 esiteltiin kertaalleen kasvojenkohotuksessa uudistettu malli, jonka nimeksi palautettiin pelkkä Punto. Ulkonäöllisistä uudistuksista suurimmat keskittyivät jälleen keulan ilmeeseen. Myös takapuskuri muotoiltiin uudelleen.
Uutena moottorivaihtoehtona esiteltiin kaksisylinterinen 0,9-litrainen TwinAir-turbomoottori, joka tuottaa tehoa 85 hevosvoimaa. Kyseinen moottori oli aiemmin esitelty Fiat 500:ssa. Muut bensiinimoottorit olivat 1,2 (68 hv), 1,4 (75 hv) ja 1,4 MultiAir Turbo (103/133 hv). Dieselvaihtoehtona oli 1,3-litrainen (73/83 hv) Multijet.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fiat Punto Wikimedia Commonsissa
Fiatin automallit
Viisiovinen Fiat Punto.
Fiat Punto Cabrio
Viisiovinen Fiat Punto.
Toisen sukupolven facelift-malli.
Fiat Punto HGT
Fiat Punto Classic
Viisiovinen Fiat Grande Punto.
Abarth Grande Punto
Fiat Punto Evo
Fiat Punto
Puinen levy

| Puinen levy Kari Peitsamo ja Ankkuli |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : 1978
 Julkaistu: lokakuussa 1978
 Formaatti: 12" EP
 Tuottaja(t): Pekka Nurmikallio
 Tyylilaji: avantgarde
 Kesto: 23.08
 Levy-yhtiö: Love Records
Kari Peitsamon muut julkaisut
| Peitsamon jälkeenjääneet nauhat 1978 | Puinen levy 1978 | Kari Kolmas 1978 |
Puinen levy on Kari Peitsamo ja Ankkuli -yhtyeen EP vuodelta 1978. Vaikka EP julkaistiin Ankkuli-yhtyeen nimissä, kaikki sen raidat ovat Peitsamon yksin soittamia. Peitsamo soittaa levyllä kitaraa, pianoa ja viulua. Levy on hyvin kokeellinen ja poikkeaa Peitsamon aiemmasta tuotannosta. Sen vastaanotto on vaihdellut runsaasti. Vuonna 2003 nauhoitettu liveversio ”Puinen koira” -kappaleesta julkaistiin Peitsamon Taistelujen tiellä -levyllä vuonna 2004. Levyn kansi on Heikki Peitsamon piirtämä.
Kappaleet

”Nurmikot”
”67 lippua”
”Kari-rapsodia”
”Puinen koira”
Sävellykset ja sovitukset Kari Peitsamo
Peitsamon jälkeenjääneet nauhat

| Peitsamon jälkeenjääneet nauhat Kari Peitsamo ja Ankkuli |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : 1978
 Julkaistu: heinäkuussa 1978
 Tuottaja(t): Pekka Nurmikallio
 Kesto: 13.56
 Levy-yhtiö: Love Records
Kari Peitsamon muut julkaisut
| Vedestä nousee kasvi 1978 | Peitsamon jälkeenjääneet nauhat 1978 | Puinen levy 1978 |
Peitsamon jälkeenjääneet nauhat on Kari Peitsamo ja Ankkuli -yhtyeen EP vuodelta 1978.
Kappaleet

Karhujen talo – 1.32
Punahilkka – 2.23
Ei kai Hectorillakaan ole helppoa – 2.43
Pöllö – 1.29
Hesan telkkariin – 2.24
Tiukasti takana – 1.04  – Twenty Yards Behind –
Balladi Kari Peitsamosta – 2.17  – Ballad of Yoko and John –
Sävellykset, sanoitukset ja sovitukset Kari Peitsamo, paitsi Tiukasti takana säv., san. ja sov. Wilko Johnson, suom. san. Kari Peitsamo; Balladi Kari Peitsamosta säv., san. ja sov. Lennon/McCartney, suom. san. Kari Peitsamo