stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kauhajoen evankelinen opisto

| Kauhajoen evankelinen opisto |
| --- | --- |
Sijainti:  Järvikyläntie 92 61850 Kauhajoki
Koordinaatit:  62.479576°N, 22.212597°E
Tyyppi:  kristillinen kansanopisto
Perustettu:  1925
Lakkautettu:  1.1.2025
Sitoutuneisuus:  Evankelinen herätysliike
Aiheesta muualla
Sivusto
Kauhajoen evankelinen opisto (lyh. KEO-Kauhajoki) oli Kauhajoella toiminut kristillinen kansanopisto.
Opisto käytti markkinoinnissaan nimeä Kauhajoen opisto.
Opisto perustettiin vuonna 1925 ja sitä hallinnoi Kauhajoen evankelisen opiston kannatusyhdistys. Opiston koulutustarjonta koostui opintolinjoista, kursseista ja avoimen yliopiston opinnoista. Opetuksen tavoitteena oli yleissivistyksen laajentaminen, ammattiin tai jatko-opintoihin valmentautuminen, taiteiden, ilmaisun ja luovuuden harjoittaminen opiskelijan persoonallisuutta kehittäen ja tukien internaattimuotoisessa opiskeluympäristössä.
Kauhajoen opisto yhdistyi Etelä-Pohjanmaan Opistoon vuoden 2025 alussa, jolloin satavuotiaasta oppilaitoksesta tuli Etelä-Pohjanmaan Opiston Kauhajoen kampus. Etelä-Pohjanmaan Opiston Kauhajoen toimipiste muuttaa Kauhajoen keskustaan vuoden 2025 elokuussa. Opiston vanhan rakennuksen, "Turjanlinnan" jatkokäyttö on toistaiseksi epävarma.
Aiheesta muualla

Kauhajoen opiston nettisivut
| n k Suomen kristilliset opistot |
| --- | --- |
Ev. Lut. kirkko:  STEP-koulutus Jaakkiman kristillinen opisto  Kristliga Folkhögskolan i Nykarleby  Lapuan kristillinen opisto  Partaharju  Seurakuntaopisto 
Lestadiolaisuus:  Kalajoen Kristillinen Opisto  Jämsän kristillinen kansanopisto  Ranuan kristillinen kansanopisto  Reisjärven kristillinen opisto 
Herännäisyys:  Kainuun opisto  Jyväskylän kristillinen opisto  Lapuan kristillinen opisto  Lieksan kristillinen opisto  Linnasmäen opisto  Portaanpään kristillinen opisto  Raudaskylän Kristillinen Opisto  Valkealan opisto 
Evankelisuus:  Evangeliska folkhögskolan i Svenskfinland  Helsingin Evankelinen Opisto  Karkun evankelinen opisto  Karstulan evankelinen opisto  Kauhajoen evankelinen opisto  Kiteen evankelinen kansanopisto  Loimaan evankelinen kansanopisto  Muurlan Opisto  Perheniemen evankelinen opisto 
Viides herätysliike:  Kansanlähetysopisto  Savonlinnan kansanopisto  Suomen Raamattuopisto 
Muut:  Eurajoen kristillinen opisto  Fria kristliga folkhögskolan  Iso Kirja  Suomen teologinen opisto  Valamon opisto
Benkő-gambiitti

Benkő-gambiitti on shakkiavaus, joka alkaa tyypillisesti:
Benkő-gambiitissa, joka tunnetaan myös Volga-gambiitin nimellä, musta uhraa daamipuolen laitasotilaan saavuttaakseen asemallista painetta daamisivustalla a- ja b-linjoilla. Benkő on hyvin strateginen avaus, eikä mustalla ole yleensä suoraa tapaa saada gambiittisotilasta takaisin.
Avauksen historiaa

KvM David Levyn mukaan Benkö-gambiitti on todennäköisimmin keksitty Ruotsissa 1920-luvulla. Kansainvälisissä turnauksissa sen esittelivät ensi kerran 1930-luvulla ruotsalainen suurmestari Gösta Stoltz ja tšekkiläinen mestari Karel Opočensky. Sittemmin suurmestari Erik Lundin pelasi avausta kahdesti Saltsjöbadenin alueiden välisessä turnauksessa 1948.
Varhaisimmissa peleissä Benkö-gambiittiin päädyttiin siirtovaihdolla kuningasintialaisen puolustuksen kautta.
Esimerkiksi peli Paul Keres - Karel Opočensky, Pärnu 1937 alkoi:
1. d4 Rf6 2. c4 g6 3. g3 c5 4. d5 b5 5. cxb5 d6  ja vasta nyt voidaan puhua jonkinlaisesta Benkö-gambiitista.
Helmikuussa 1946 neuvostoliittolainen pelaaja nimeltä Agrunov julkaisi Shakhmaty v SSSR –lehdessä artikkelin, jossa analysoi siirroilla 1. d4 Rf6 2. c4 c5 3. d5 b5 alkavaa gambiittia. (Osa analyyseistä voidaan kuitenkin lukea kuuluvaksi Benoni-puolustuksen teoriaan.) Hän nimesi avauksen Volgagambiitiksi, ja enimmäkseen tuolla nimellä avaus tunnetaan nykyään entisen Neuvostoliiton alueella ja Itä-Euroopassa. (Agrunov asui Kuibyševissa (nyk. Samara), joka sijaitsee Volgajoen varrella.)  Suurmestari Pál Benkö pelasi avausta ensimmäisen kerran Sarajevon kansainvälisessä turnauksessa 1967. Sen jälkeen avauksesta tuli nopeasti suosittu. Benkö itse pelasi sitä useita kertoja. Avaus sai sittemmin nimensä hänen mukaansa.
Benkőtä ovat pelanneet monet suurmestarit, joista mainittakoon esimerkiksi syksyllä 2005 maailmanmestaruustittelin  voittanut Veselin Topalov. Suomessa avausta aikanaan käytti kansainvälinen mestari Olli Salmensuu.
Esimerkkipeli:
Jevgeni Solozhenkin - Olli Salmensuu, seurajoukkueiden SM (2004) Tasapeli suurmestari Jevgeni Solozhenkinin kanssa.
Beagle

| Beagle |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Englanti,  Iso-Britannia
Määrä:  Suomessa rekisteröity 35 739
Rodun syntyaika:  1600-luku
Alkuperäinen käyttö:  jänisten metsästys
Nykyinen käyttö:  metsästys, seurakoira
Elinikä:  12–15 vuotta (jopa yli 17)
Muita nimityksiä:  pienienglanninjäniskoira
FCI-luokitus:  ryhmä 6 Ajavat ja jäljestävät koirat alaryhmä 1.3 Pienet ajavat koirat #161
Ulkonäkö
Paino:  9–18 kg
Säkäkorkeus:  33–40 cm
Väritys:  tricolor, sini-valko-ruskea, valko-riista, valko-keltainen, valko-punaruskea, valko-musta tai valkoinen
Beagle on englantilainen koirarotu. Suomessa se oli vuonna 1972 viidenneksi suosituin koirarotu, mutta 50 vuotta myöhemmin eli vuonna 2022 enää 27:nneksi suosituin.
Ulkonäkö

Beaglen ihannekorkeus on 33–40 cm. Ruumiinmuodoltaan rotu on vankka ja hivenen korkeuttaan pidempi. Kallo on kaareva ja leveähkö. Kuono ja kallo ovat yhtä pitkät. Silmät ovat suuret ja melko kaukana toisistaan, ilme lempeä. Silmien väri on ruskea tai pähkinänruskea. Korvat ovat suuret ja riippuvat poskenmyötäisinä. Häntä on pystyssä, vahva ja kiinnittynyt korkealle. Hännänpää on aina valkoinen. Karva on tiheää, lyhyttä ja hyvin säänkestävää. Sallitut värit ovat kolmivärinen musta-ruskea-valkoinen (tricolor), sini-valko-ruskea, kirjava (valkoinen riistanvärisin, keltaisin, punaruskein tai mustin laikuin) ja puhtaanvalkoinen.
punavalkoinen
Ulkonäkö > Pocket beagle

Beaglen epävirallista kääpiömuunnosta kutsutaan usein nimellä pocket beagle. Muunnoksen ainut ero tavalliseen on pienempi koko: sen säkäkorkeus on vain 25 cm. Pocket beagle oli ennen vanhaan aatelisten metsästyskoira.
Käyttäytyminen ja luonne

Beaglet ovat aktiivisia metsästyskoiria, jotka vaativat paljon liikuntaa ja aktiviteettiä. Perusluonteeltaan beaglet ovat älykkäitä ja lempeitä. Ne ovat myös itsenäisiä ja jopa itsepäisiä. Haukkuherkkyyttä esiintyy. Beagle sopii ensimmäiseksi koiraksi lempeän luonteensa takia, mutta se vaatii silti johdonmukaisen koulutuksen. Ne oppivat helposti pahoja tapoja, joita voi olla hankala kouluttaa pois. On myös sanonta "saadaksesi hyvän beaglen, sinun pitää olla ovelampi kuin beagle". Beaglet ovat silti uskollisia koko perheen koiria. Ne tulevat erinomaisesti toisten koirien ja ihmisten kanssa toimeen ajuetaustansa takia. Suomen beagleista on 90% metsästyskäytössä, mutta ne sopivat myös seurakoiriksi aktiiviseen ja liikkuvaan kotiin. Rotu on jakautunut kahtia metsästys- ja näyttelylinjaan. Erityisesti Englannissa "näyttelybeaglet" ja "metsästysbeaglet" ovat kuin kaksi eri rotua. Toisaalta jotkut näyttelybeaglet ovat yllättäneet isäntänsä menestymällä metsästyksessä yhtä hyvin kuin metsästysbeaglet. Beaglen kanssa voi harrastaa lähes kaikkia mahdollisia koiraharrastuksia. On olemassa myös kääpiökokoisia beaglejä, mutta ne ovat todella harvinaisia. Beaglet rakastavat toimintaa omistajansa kanssa ja kiintymys ihmiseen kasvaa.
Alkuperä

Rotu luotiin Englannissa 1600-luvulla risteyttämällä pieniä englanninkettukoiria tai jäniskoiria vanhojen englantilaisten metsästyskoirien kanssa.lähde? Kennelliiton mukaan se on kuitenkin todennäköisesti jalostettu yksinomaan englanninkettukoirasta.
Alkuperä > Muunnoksia

1500-luvulla oli olemassa myös karkeakarvaisia yksilöitä. Erityisesti Walesissa tavattiin karkeakarvaisia beagleja ja Essexissä niitä muistuttaneita isoja beagleja. Pieniä karkeakarvaisia beagleja kutsuttiin toisinaan nimellä Telscome. Walesin ja Essexin beaglejen perimässä uskottiin olleen walesinkettukoiraa tai jopa saukkokoiraa, koska ne olivat paitsi karkeakarvaisia, myös kookkaita. David Hancock pitää kuitenkin ulkonäön perusteella mahdollisena, että myös grand basset griffon vendéeniä olisi käytetty jalostuksessa.
W.B. Daniel kirjoitti vuonna 1801 muunnoksesta North Country Beagle, että se oli ketterä ja voimakas. Se myöskin työskenteli kiivaasti ja ajoi helposti kaksi paria jänistä metsästäjän tähtäimeen hyvin nopeasti.
Osa beagleista oli niin pienikokoisia, että niitä kannettiin metsästystakin taskussa, ja näin kehittyi pocket beagle.
Metsästys

Englannissa varsinkin yläluokan huvina oli kettujen ja jänisten metsästys. Pienikokoinen beagle oli erityisen hyvä jänisten metsästyksessä. Metsästäessään se on sitkeä ja periksi antamaton. Beagle on mahdollisesti vanhin brittiläinen koirarotu. Se sopii metsästämään erinomaisesti myös itsekseen, ilman ajuetta.
Tunnettuja beagleja tai melkein beagleja

Tenavat-sarjakuvan Ressu on rodultaan beagle.
Aku Ankka -tarinoissa esiintyvä Karhukopla on englanniksi "The Beagle Boys"
Karvisen seuralainen Osku on puoliksi beagle.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Rotumääritelmä (Suomen Kennelliitto, pdf)
Rotujärjestö (Beaglen rotujärjestö)
H. E. Bates

| H>  E. Bates |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. toukokuuta 1905 Rushden, Northamptonshire, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Kuollut: 29. tammikuuta 1974 (68 vuotta) Canterbury, Kent, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Kansalaisuus:  Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Aikakausi:  1926–1966
Pääteokset:  Oi ihana toukokuu (kokoelma)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
H. E. Bates (Herbert Ernest Bates, 16. toukokuuta 1905 Rushden, Northamptonshire, Englanti – 29. tammikuuta 1974 Canterbury, Kent, Englanti) oli englantilainen kirjailija. Hänen tunnetuimmat teoksensa ovat Oi ihana toukokuu, sen jatko-osat Larkinit Ranskassa ja Jälleen kotona, joista on myös tuotettu televisiosarja. Teokset on julkaistu kokoomateoksena Oi ihana toukokuu.
Batesin vanhemmat olivat Albert Bates (1879–1949) ja Lucy Elizabeth Bates, o.s. Lucas (1879–?). Batesilla oli neljä lasta.lähde?
Teokset > Suomennetut teokset

Purppuratasanko (The purple plain), suom. Olavi Linnus, Helsinki: Tammi 1950
Rakkaus Lydiaan (Love for Lydia), suom. Vappu Roos, Helsinki: Tammi 1954
Oi ihana toukokuu: romaani (The darling buds of may), suom. S. Laitinen, Helsinki: Otava 1959. Sarja: Romaaneja aikamme ihmisistä 5
Tuulahdus Ranskan ilmaa: romaani (A breath of French air), suom. Anna-Liisa Laine, Helsinki: Otava 1960. Sarja: Romaaneja aikamme ihmisistä 7
Oi ihana toukokuu (The darling buds of May), suomentanut Päivi Kalenius, Hyvinkää: Book Studio 1992 ISBN 951-611-481-4
Kimono, antologioissa: Mies, nainen ja rakkaus, toim. Kaarlo Marjanen, Ensio Rislakki. Helsinki: Mantere 1947 – Aikamme parhaita rakkauskertomuksia, toim. Erkki Reenpää, Helsinki: Otava 1954
Jotakin lyhyttä ja suloista, antologiassa Viides Hyvää yötä, toim. V. Hämeen-Anttila, Hämeenlinna: Arvi A. Karisto 1938
Breeze Anstey, antologiassa Maailman mestarikertojia: kokoelma tunnettujen kirjailijain edustavimpia tuotteita 2, suom. Arno Katermo. Lahti: Mantere 1945
Teokset > 1920-luku

The Two Sisters (1926)
The Seekers (1926)
The Spring Song and in View of the Fact That (1927)
Day's End and Other Stories (1928)
Catherine Foster (1929)
Seven Tales and Alexander (1929)
Teokset > 1930-luku

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  The Tree (1930)  The Hessian Prisoner (1930)  Charlotte's Row (1931)  A Threshing Day (1931)  Mrs Esmond's Life (1931)  The Black Boxer (1932)  Sally Go Round the Moon (1932)  A German Idyll (1932)  The Fallow Land (1932)  |  The Story Without an End (1932)  The House with the Apricot (1933)  The Woman who had Imagination (1934)  Thirty Tales (1934)  The Poacher (1935)  Flowers and Faces (1935)  The Duet (1935)  Cut and Come Again (1935)  A House of Women (1936)  |  Through the Woods (1936)  Something Short and Sweet (1936)  Down the River (1937)  Country Tales (1938)  Spella Ho (1938)  Country Tales (1938)  I Am Not Myself (1939)  The Flying Goat (1939)  My Uncle Silas (1939)  |
Teokset > 1940-luku

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  The Seasons & The Gardener (1940)  The Beauty of the Dead (1940)  The Modern Short Story (1942)  The Greatest People in the World (1942)  In the Heart of the Country (1942)  War Pictures by British Artists (1943)  |  Bride Comes to Evensford (1943)  Country Life (1943)  How Sleep the Brave (1943)  O More Than Happy Countryman (1943)  There's Freedom in the Air (1944)  Fair Stood the Wind for France (1944)  |  The Day of Glory (1945)  The Cruise of the Breadwinner (1946)  The Jacaranda Tree (1949)  The Country Heart (1949)  The Bride Comes to Evensford and Other Tales (1949)  Dear Life (1949)  |
Teokset > 1950-luku

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Edward Garnett (1950)  The Scarlet Sword (1950)  Colonel Julien (1951)  The Grass God (1951)  The Country of White Clover (1952)  The Purple Plain (1952)  |  Love for Lydia (1952)  The Nature of Love (1953)  The Feast of July (1954)  The Daffodil Sky (1955)  The Sleepless Moon (1956)  |  Death of a Huntsman (1957)  Sugar for the Horse (1957)  The Darling Buds of May (1958) – Oi ihana toukokuu  A Breath of French Air (1959) – Larkinit Ranskassa  The Watercress Girl (1959)  |
Teokset > 1960-luku

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  An Aspidistra in Babylon (1960)  When the Green Woods Laugh (1960) – Jälleen kotona  Now Sleeps the Crimson Petal (1961)  The Day of the Tortoise (1961)  Achilles the Donkey (1962)  The Golden Oriole (1962)  |  A Crown of Wild Myrtle (1962)  Achilles and Diana (1963)  Oh! To Be in England (1963)  The Fabulous Mrs V (1964)  A Moment in Time (1964)  Achilles and the Twins (1964)  |  The Wedding Party (1965)  The Distant Horns of Summer (1967)  The Four Beauties (1968)  The White Admiral (1968)  The Wild Cherry Tree (1968)  |
Teokset > 1970-luku

A Little of What You Fancy (1970)
The Triple Echo (1970)
A Love of Flowers (1971)
The Song of the Wren (1972)
A Fountain of Flowers (1974)
The Yellow Meads of Asphodel (1976)
Flying Bombs over England
The Vanished World
The Blossoming World
The World in Ripeness
The Tinkers of Elstow
Aiheesta muualla

Lisätietoa kirjailijasta. H. E.Bates Companion (englanniksi)
Artikkeli kirjailijasta (Arkistoitu – Internet Archive). Rushdenheritage.co.uk (englanniksi)
Jacob Baileyn verkkosivusto H. E. Bates (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Kiovan kana

Kiovan kana
Kiovan kana (ukr. котлета по-київськи, kotleta po-kyjivsky, ven. котлета по-киевски, kotleta po-kijevski) on ruokalaji, joka valmistetaan kanasta ja yrttivoista paneroimalla. Ruokalajin alkuperä on kiistakapula Venäjän ja Ukrainan välillä, jotka molemmat katsovat olevansa sen keksijöitä.
Kiovan kana on ollut myös tärkeä osa ukrainalaista kulttuuria. Vuonna 2018 ruokalajille omistettiin pienoiskokoinen pronssipatsas Kiovassa, joka oli osa projektia, jolla pyrittiin aktivoimaan kaupungissa vierailevia turisteja. George H. W. Bushin 1. elokuuta 1991 pitämää puhetta kutsutaan epävirallisesti Kiovan kana -puheeksi.
Kuvaus

Kiovan kana valmistetaan avaamalla kananrintafile veitsellä ohueksi fileeksi ja taittamalla se kylmän voitäytteen ympärille. Tämän jälkeen rulla paneroidaan ja uppopaistetaan öljyssä. Leikkeen sisällä oleva voitäyte vaihtelee, ja se saattaa sisältää muun muassa yrtti- tai valkosipulivoita.
Ukrainassa leike tarjoillaan usein tuoreiden herneiden ja siivutettujen perunoiden kera.
Alkuperä

Kiovan kanan valmistusmenetelmä ei ole alun perin ukrainalainen, vaikka ruokalaji onkin nimetty Ukrainan pääkaupungin mukaan. Kiovan kana kehitettiin Neuvostoliitossa 1950-luvulla, kun Moskovassa avattiin uusi Hotelli Ukraina. Itse reseptin alkuperä ajoittuu kuitenkin jo 1900-luvun alkupuolen Pietariin.
On myös esitetty, että ruokalajin alkuperä on Ranskassa, jossa monet tunnetut kokit opiskelivat 1840-luvulla Venäjän keisarikunnan aateliston tukemana.
Galleria

Auki leikattu Kiovan kana
Kiovan kana -annos
Kiovan kanan resepti 1910-luvulta moskovalaisessa naistenlehdessä.
Harry Belafonte

| Harry Belafonte |
| --- | --- |
 Harry Belafonte Tribecan elokuvajuhlilla 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. maaliskuuta 1927 Harlem, New York, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 25. huhtikuuta 2023 (96 vuotta)
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä, näyttelijä, ihmisoikeusaktivisti
Muusikko
Taiteilijanimi:  Raymond Bell 
Aktiivisena:  1949–2003
Tyylilajit:  calypso, folk
Soittimet:  laulu
Levy-yhtiöt:   RCA Victor  CBS  EMI  Island 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Harold George ”Harry” Belafonte, Jr. (syntyjään Harold George Bellanfanti, Jr., 1. maaliskuuta 1927 Harlem, New York, New York – 25. huhtikuuta 2023) oli yhdysvaltalainen muusikko, laulaja, näyttelijä ja ihmisoikeustaistelija. Belafonte on mainittu "Calypson kuninkaaksi", hänet tunnetaan karibian tyylisestä musiikistaan 1950-luvulla. Belafonten ehkä tunnetuin laulu on The Banana Boat Song eli Banaaninlastaajan laulu eli Day-O.
Elämäkerta

Belafonte syntyi vuonna 1927 työväenluokkaiseen perheeseen Harlemissa New Yorkissa. Hän asui kahdeksan vuotta köyhtyneiden vanhempiensa kotipaikassa Jamaikalla ja palasi New Yorkiin high schooliin. Belafonte kärsi lukihäiriöstä ja jäi pois koulusta varhaisessa teini-iässä. Hän työskenteli sekatöissä kunnes liittyi laivastoon maaliskuussa 1944 ja työskenteli lastaajana tukikohdassa New Jerseyssä. Toisen maailmansodan jälkeen hän otti näyttelemiseen tunteja, jotka hän rahoitti laulamalla New Yorkin klubeissa folk, pop ja jazz-kappaleita.
Belafonte solmi RCA Victor -levy-yhtiön kanssa sopimuksen vuonna 1952. Hänen ensimmäinen menestysalbuminsa Calypso (1956) oli LP, jota myytiin yli miljoona kappaletta. Albumi oli numero neljä Billboardin Top 100 -listalla 1. sijalla 31 viikkoa, 58 viikkoa listan TOP 10:n joukossa ja 99 viikkoa Yhdysvaltain listoilla.
Musiikki

Belafonte esitti monenlaista musiikkia, esimerkiksi bluesia, folkia ja gospelia. Hän jatkoi musiikin tekemistä RCA-levy-yhtiössä 1950-luvulta 1970-luvulle. Hän on esiintynyt muun muassa Frank Sinatran, afrikkalaisen laulajan Miriam Makeban ja kreikkalaisen laulajan Nana Mouskourin kanssa 1960-luvulla. Hänen albumillaan Midnight Special (1962) esiintyi ensi kertaa nuori Bob Dylan. Belafonte sai Grammy-palkinnon albumeista Swing That Hammer (1960) ja An evening with Belafonte/Makeba (1965). Hänen albumiensa tekeminen hidastui, kun hän erosi RCA-yhtiöstä 1970-luvulla. Häneltä ilmestyi vain yksi levyalbumi 1980-luvulla.
Islands Records -yhtiön televisioitu konsertti esitettiin 1997. The Long Road to Freedom, An Anthology of Black Music, moni-artistinen projekti levytettiin 1960- ja 1970-lukujen aikana, kun Belafonte oli vielä RCA:n levy-yhtiössä, mutta lopullisesti sen julkaisi BMG-yhtiö vuonna 2001. Belafonte oli ensimmäinen värillinen mies, joka on voittanut Emmy-palkinnon, ensimmäisellä tv-ohjelmalla Tonight with Belafonte vuonna 1959. Belafonte esiintyi 1960-luvulla monissa tv-ohjelmissa esimerkiksi Julie Andrewsin, Petula Clarkin, Lena Hornen ja Nana Mouskourin kanssa. Hän oli myös vieraileva tähti The Muppet Show -tv-ohjelmassa vuonna 1978. Hänet on palkittu taiteen kansallisella mitalilla vuonna 1994. Hän voitti Grammy-palkinnon vuonna 2000 elämäntyöstään. Hän on yksi yhdeksästä aikakauslehti AARP:n palkinnon saaneista.
Belafonte piti vuodesta 1956 lähtien konserttikiertueita ympäri maailman. Hän jatkoi konserttien pitämistä maailmanlaajuisesti 2000-luvulle saakka. Hän esiintyi viimeisen kerran konsertissa vuonna 2003, jonka jälkeen antamissaan haastatteluissa hän ilmoitti luopuneensa esiintymisestä.
Belafonte toipui 1990-luvun lopulla eturauhassyövästä. Hänet on palkittu National Medal of Artsilla.
Filmografia

Belafonte on esiintynyt monissa elokuvissa:
Bright Road (1953)
Carmen Jones (1954)
Island in the Sun (1957)
The Heart of Show Business (1957)
Odds Against Tomorrow (1959)
Buck and the Preacher (1972)
Uptown Saturday Night (1974)
White Mans Burden (1995)
Kansas City (1996)
Fidel (2001) (dokumentti)
Bobby (2006)
Motherland (2009)
Ding Your Song (2011)
Hava Nagila: The Movie (2013)
Blackkklansman (2018)
Belafontelle tarjottiin Porgyn roolia Otto Premingerin elokuvassa Porgy ja Bess, mutta hän kieltäytyi roolista, koska koki hahmon rasistiseksi stereotypiaksi Amerikan mustista. Belafonte oli tyytymätön hänelle tarjottuihin elokuvarooleihin ja hän katsoi parhaimmaksi keskittyä musiikkiin 1960-luvulla. Belafonte esiintyi kahdessa elokuvassa Buck and the Preacher (1972) ja Uptown Saturday Night (1974) Sidney Poitierin kanssa. Belafonte tuotti ja ohjasi musiikkielokuvan Beat Street vuonna 1984. Belafonte ei esiintynyt enää päärooleissa 1990-luvulta lähtien. Hän esiintyi John Travoltan kanssa draamaelokuvassa White Man's Burden ja Robert Altmanin elokuvassa Kansas City 1996. Hän on esiintynyt tv-sarjassa Swing Vote 1999. Vuonna 2006 hän esiintyi elokuvassa Bobby, joka on draama Robert Kennedyn murhasta.
Poliittinen ja humanitaarinen toiminta

Belafonten menestys muusikkona ei ole suojannut häntä rasistiselta syrjinnältä. Tämän seurauksena häntä kiellettiin esiintymästä Yhdysvaltojen eteläisissä osavaltioissa vuosina 1954–1961. Presidentti John F. Kennedy nimitti hänet kulttuurin neuvonantajaksi vuonna 1961. Belafonte oli kansalaisoikeusliikkeen ensimmäisiä kannattajia 1950-luvulla ja yksi Martin Luther Kingin kannattajista. Hän oli vapauttamassa Martin Luther Kingiä Birminghamin vankilasta ja käytti tuhansia dollareita muiden kansalaisoikeusaktivistien vapauttamiseksi. Hän antoi taloudellista tukea Vapauden Ratsastajat -järjestölle. Belafonte oli järjestämässä työn ja vapauden mielenosoitusmarssia Washingtoniin vuonna 1963.
Belafonte oli järjestämässä We Are the World -kappaleen levytystä yhdessä 45 huippuartistin kanssa Live Aid -konserttiin vuonna 1985. Laulun tuotto lahjoitettiin Afrikan hätäavulle. Belafonte valittiin Unicefin hyvän tahdon lähettilääksi 3. maaliskuuta 1987. Tämän jälkeen lähti Senegaliin ja Dakariin järjestämään hyväntekeväisyyskonserttia Saharan hätää kärsiville lapsille. Belafonte matkusti Ruandaan vuonna 1994, ja käynnisti mediakampanjan Ruandan apua tarvitseville lapsille. Etelä-Afrikassa hän työskenteli HIV/AIDS-vastaisessa kampanjassa 2001. Hän vastaanotti afrikkalaisilta Bishop John T. Walker -palkinnon ansiokkaasta humanitaarisesta työstä vuonna 2002. Belafonte vastaanotti BET-palkinnon vuonna 2006. Vuonna 2014 hänelle myönnettiin Jean Hersholtin humanitaarinen palkinto.
Diskografia

Mark Twain And Other Folk Favourites (1954)
Belafonte (1956)
Calypso (1956)
An Evening With Belafonte (1957)
Belafonte Sings Of the Caribbean (1957)
Belafonte Sings Of Christmas (1958)
Belafonte Sings The Blues (1958)
Love Is A Gentle Thing (1959)
Porgy And Bess (1959)
Belafonte At Carnegie Hall (1959)
My Lord What A Morning (1959)
Belafonte Returns To Carnegie Hall (1960)
Swing That Hammer (1960)
Jump Up Calypso (1961)
Midnight Special (1962)
Many Moods Of Belafonte (1962)
Streets I Have Walked (1963)
Belafonte At The Greek Theatre (1964)
Ballads, Blues And Boasters (1964)
An Evening With Belafonte/Makeba (1965)
An Evening With Belafonte/Mouskouri (1966)
In My Quiet Room (1966)
Calypso In Brass (1966)
Belafonte On Campus (1967)
Belafonte Sings Of Love (1968)
Homeward Bound (1969)
Belafonte By Request (1970)
Harry & Lena, For The Love Of Life (1970)
The Warm Touch (1971)
Calypso Carnival (1971)
Belafonte...Live! (1972)
Play Me (1973)
Concert In Japan (1974)
Turn The World Around (1977)
Loving You Is Where I Belong (1981)
Paradise In Gazankulu (1988)
Belafonte '89 (1989)
An Evening With Harry Belafonte And Friends (1997)
The Long Road To Freedom, An Anthology Of Black Music (2001)