stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Army of Lovers
Kokoelma-albumit

Army of Lovers sai vielä ennen hajoamistaan yhden suurimmista menestyksistään Euroopassa, kun kappaleesta ”Give My Life” tuli suuri hitti joka puolella Eurooppaa. Army of Lovers nousi pitkästä aikaa Britanniassa listoille ja saavutti sijan 2 Yhdysvaltain dance-listalla. Yhtye julkaisi toisen singlen ”Venus & Mars” sekä kokoelma-albumin Les Greatest Hits. Army of Lovers julkaisi viimeisen singlensä ”King Midas” keväällä 1996 ja teki Euroopan kiertueen jäähyväisiksi faneille, vaikka tuolloin kukaan ei tiennyt yhtyeen suunnittelevan lopettamista. Army of Lovers konsertoi muun muassa Italiassa, Saksassa, Espanjassa, Kreikassa ja Isossa-Britanniassa, jossa yhtye esitti kolme konserttia. Syyskuussa 1996 yhtye antoi virallisen tiedotteen hajoamisestaan, vain viikko viimeisen konsertin jälkeen. Vuonna 2001 yhtye teki vielä lyhyen paluun ja julkaisi toisen kokoelmalevyn Le Grand Docu-Soap sekä kaksi singleä ”Let the Sunshine In” ja ”Hands Up”, joista jälkimmäinen menestyi paremmin.
Vuonna 2006 Army of Loversilta ilmestyi dvd-kokoelma Hurrah Hurrah Apocalypse – The definitive, joka sisältää kaikki yhtyeen musiikkivideot vuosilta 1990–2001.
Army of Lovers osallistui alkuperäisenä triona Ruotsin euroviisukarsintoihin Melodifestivaleniin helmikuussa 2013 kappaleella ”Rockin the ride”.
Jäsenet

Alexander Bard – laulu, kitara (1987–2001)
Jean-Pierre Barda – laulu, rummut (1987–2001)
Camilla "La Camilla" Henemark – laulu, basso (1987–1991, 1995–2001)
Michaela Dornonville de la Cour – laulu, kosketinsoittimet (1992–1995)
Dominika Peczynski – laulu, basso (1992–2001)
Diskografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Studioalbumit Disco Extravaganza (1990)  Massive Luxury Overdose (1991)  The Gods of Earth and Heaven (1993)  Glory, Glamour and Gold (1994) Kokoelma-albumit Les Greatest Hits (1995)  Master Series 88–96 (1997)  Le Grand Docu-Soap (2001)  Le Remixed Docu-Soap (2001)  14 klassiker (2003)  Big Battle of Egos (2013)  |  Singlet ”When the Night Is Cold” (1987)  ”Love Me Like a Loaded Gun” (1988)  ”Baby’s Got a Neutron Bomb” (1988)  ”Ride the Bullet” (1990)  ”My Army of Lovers” (1990)  ”Supernatural” (1990)  ”Crucified” (1991)  ”Obsession” (1991)  ”Candyman Messiah” (1991)  ”Ride the Bullet” (Second version) (1992)  ”Judgment Day” (1992)  ”Israelism” (1993)  ”La Plage de Saint Tropez” (1993)  ”I Am” (1993)  |    ”Lit de Parade” (1994)  ”Sexual Revolution” (1994)  ”Life Is Fantastic” (Scatman John remixes) (1995)  ”Give My Life” (1995)  ”Venus & Mars” (1995)  ”King Midas” (1996)  ”Let the Sunshine in” (2001)  ”Hands Up” (2001)  "Rockin the Ride” (2013)  ”Signed on My Tattoo” (2013) Duet with Gravitonas  ”Scandinavian Crime EP” (2013)  ”Crucified 2013” (2013)  "People Are Lonely” (2014) Duet with Gravitonas  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Army of Lovers -sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Dominika Peczynski -sivusto
Bellator MMA

| Bellator MMA |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  tytäryhtiö
Perustettu:  2008
Perustaja:  Bjorn Rebney
Puheenjohtaja:  Scott Coker
Kotipaikka:  Santa Monica, Kalifornia
Toimiala:  vapaaotteluiden mainostus
Emoyhtiö:  Viacom
Kotisivu:  bellator.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bellator MMA, aikaisemmin Bellator Fighting Championships on yhdysvaltalainen vapaaottelujärjestö. Bjorn Rebneyn perustama järjestö järjesti aluksi pelkästään turnausmuotoisia vapaaottelutapahtumia marraskuuhun 2014 saakka. Sittemmin 2014 Strikeforcen entisestä puhjeenjohtajasta Scott Cokerista tuli Bellatorin uusi puheenjohtaja, joka alkoi järjestämään kuukausittain vapaaottelutapahtumia.
Viacom osti lokakuussa 2011 suurimman osan Bellatorin osakkeista ja alkoi esittämään kamppailuja Spike TV:llä.
Hallitsevat mestarit

| Painoluokka | Painoraja | Mestari | Päivämäärä | Puolustetut ottelut |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Raskassarja | 120 kg |  Ryan Bader | 26. tammikuuta 2019 | 1 |
| Alempi raskassarja | 93 kg |  Vadim Nemkov | 21. elokuuta 2020 | 2 |
| Keskisarja | 84 kg |  Gegard Mousasi | 29. lokakuuta 2020 | 2 |
| Välisarja | 77 kg |  Jaroslav Amosov | 11. kesäkuuta 2021 | 0 |
| Kevytsarja | 70 kg |  Patrício Freire | 5. marraskuuta 2021 | 0 |
| Höyhensarja | 66 kg |  Patrício Freire | 15. huhtikuuta 2022 | 0 |
| Naisten höyhensarja | 66 kg |  Cris Cyborg | 25. tammikuuta 2020 | 3 |
| Kääpiösarja | 61 kg |  Sergio Pettis | 7. toukokuuta 2021 | 1 |
| Naisten kärpässarja | 56 kg |  Juliana Velasquez | 10. joulukuuta 2020 | 1 |
Brian Stock

| Brian Stock |
| --- | --- |
 Brian Stock vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. kesäkuuta 1939 (ikä 85)
Koulutus ja ura
Instituutti:  Toronton yliopisto (emeritusprofessori)
Tutkimusalue:  historia ja kirjallisuus; kirjallisuus, lukeminen ja ajattelu antiikin aikana ja keskiajalla
Palkinnot:  Antonio Feltrinelli -palkinto
Brian Stock (s. 8. kesäkuuta 1939) on yhdysvaltalainen historioitsija, joka on tutkinut kirjallisuutta, lukemista ja ajattelua antiikin aikana ja keskiajalla. Hänen tuotantonsa on keskittynyt lukemisen, mielen sekä uskonnollisen ja sekulaarin mietiskelyn suhteeseen toisiinsa edellä mainittuna ajanjaksona. Stock on erikoistunut myöhäisantiikin kirjallisuuteen ja yhteiskuntaan, Augustinukseen, lukemisen historiaan antiikista 1500-luvulle, 1100-luvun kulttuuriin ja yhteiskuntaan, keskiajan kirkkohistoriaan ja joihinkin osiin renessanssifilosofiasta.
Brian Stock suoritti kandidaatin tutkintonsa Harvardin yliopistossa ja tohtorin tutkintonsa Cambridgen yliopiston Trinity Collegessa. Hän on opettanut useissa yliopistoissa Euroopassa, Kanadassa ja Yhdysvalloissa, muun muassa Cambridgessa, Toronton yliopistossa, Kalifornian yliopiston Berkeleyn-kampuksessa ja École des hautes études en sciences socialesissa Pariisissa. Vuosina 1997–1998 hän hoiti Collège de Francen kansainvälistä professuuria (Chaire internationale) ja vuosina 2000–2001 Berkeleyn Sather-professuuria. Stock on Toronton yliopiston yleisen kirjallisuustieteen emeritusprofessori.
Brian Stockille myönnettiin Antonio Feltrinelli -palkinto vuonna 2007.
Teokset

Brian Stockin keskeiset teokset ovat:
Myth and Science in the Twelfth Century (Princeton, 1972)
The Implications of Literacy (Princeton, 1983)
Listening for the Text (Baltimore, 1990)
Augustine the Reader (Harvard University Press, 1996)
After Augustine (University of Pennsylvania Press, 2001)
Bally Astrocade

| Astrocade |
| --- | --- |

Valmistaja:  Bally Manufacturing
Sukupolvi:  Toinen sukupolvi
Julkaisu:  1977
Laitteisto:  Zilog Z80
Tallennusväline:  pelimoduuli
Lisää videopeliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Astrocade on Ballyn vuonna 1977 julkaisema toisen sukupolven pelikonsoli.
Nutting Associates suunnitteli laitteen videopiirin. Laitteessa on 4 kilotavua RAM-muistia ja 8 kilotavua ROM-muistia. Laitteessa on Zilog Z80 -prosessori, jonka kellotaajuus on 1,789 Mhz.
Pelit

280 Zzzap / Dodgem (1978)
Amazing Maze / Tic Tac Toe (1978)
Artillery Duel (1982)
Astro Battle (1981) (originally titled Space Invaders)
Bally Pin (1981)
Biorhythm (1981)
Blackjack / Poker / Acey-Deucey (1978)
Blast Droids (1981)
Clowns / Brickyard (1979)
Cosmic Raiders (1978)
Dog Patch (1978)
Elementary Math and Speed Math (1978)
Football (1978)
Grand Prix / Demolition Derby (1978)
Gun Fight (1977)
The Incredible Wizard (1981)
Letter Match / Spell'n Score / Crosswords (1981)
Ms. CandyMan (1983) (very rare)
Muncher (1981)
Panzer Attack / Red Baron (1978)
Pirates Chase (1981)
Sea Devil (1983) (rare)
Seawolf / Missile (1978)
Galactic Invasion (1981) (originally titled Galaxian)
Galaxian (1981) (later retitled Galactic Invasion)
Solar Conqueror (1981)
Space Fortress (1981)
Space Invaders (1981) (AKA Astro Battle)
Star Battle (1978)
Tornado Baseball / Tennis / Hockey / Handball (1978)
Aiheesta muualla

http://www.ballyalley.com
Toisen sukupolven pelikonsolit
Arcadia 2001
Atari 2600
Atari 5200
Bally Astrocade
ColecoVision
Fairchild Channel F
Interton VC 4000
Intellivision
Philips Videopac G7000
RCA Studio II
Vectrex
VTech CreatiVision
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Bally Astrocade
Käännös suomeksi
Boyd Kirkland

Boyd Kirkland
Boyd D. Kirkland (4. marraskuuta 1950 – 28. tammikuuta 2011) oli yhdysvaltalainen animaattori, animaatioiden käsikirjoittaja ja ohjaaja, joka tunnetaan erityisesti 1990-luvun Emmy-palkitusta Batman-animaatiosarjan ohjaamisesta. Hän aloitteli uraansa 1970-luvun lopulla animaatiosarjan Jana of the Jungle myötä, jonka jälkeen Kirkland työskenteli enimmäkseen animaatioelokuvien parissa.
Filmografia > Elokuvat

Starchaser: The Legend of Orin (1985)
My Little Pony – elokuva (1986)
Action Force: The Movie (1987)
Pikku Nemo (1989)
Batman – Mustan kostajan paluu (1993)
Batman ja Pakkasherra (1998)
Ultimate Avengers (2006)
Ultimate Avengers 2 (2006)
Dragonlance: Dragons of Autumn Twilight (2008)
Filmografia > Televisiosarjat

Jana of the Jungle (1978)
Yogi's Space Race (1978)
Spider-Man (1981)
Spider-Man and His Amazing Friends (1981–1983)
Meatballs and Spaghetti (1982)
Mister T (1983)
Action Force (1985–1986)
Kummikarhut (1987–1988)
Dino-Riders (1988)
RoboCop (1988)
Attack of the Killer Tomatoes (1990–1991)
Batman (1992–1995)
X-Men: Evolution (2001–2003)
Wolverine and the X-Men (2008)
Aiheesta muualla

Boyd Kirkland Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
TV.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Australian avoin tennisturnaus 2018

Australian avoin tennisturnaus 2018 pelattiin 15.–28. tammikuuta 2018 Melbournessa. Se oli kaikkiaan 106:s Australian avoin tennisturnaus ja vuoden 2018 ensimmäinen Grand Slam -turnaus.
Miesten kaksinpelin voitti Roger Federer, jolle Grand Slam -mestaruus oli jo uran 20:s ja Australian avoimissa kuudes. Naisten kaksinpelin voitti ensimmäisen Grand Slam -voittonsa saavuttanut Caroline Wozniacki.
Sijoitetut pelaajat > Sekanelinpeli

Latisha Chan /  Jamie Murray (2. kierros)
Casey Dellacqua /  John Peers (2. kierros)
Jekaterina Makarova /  Bruno Soares (välierät)
Květa Peschke /  Henri Kontinen (2. kierros)
Tímea Babos /  Rohan Bopanna (loppuottelu)
Andrea Sestini Hlaváčková /  Édouard Roger-Vasselin (puolivälierät)
Chan Hao-ching /  Michael Venus (2. kierros)
Gabriela Dabrowski /  Mate Pavić (mestarit)
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Bromelaiini

Ananas
Bromelaiini on entsyymi, jota on ananaskasveissa, muun muassa ananaksessa. Sen tehtävä kasvissa on proteiinien hydrolysointi. Bromelaiinia alettiin käyttää ravintolisänä 1957, ja sitä on tutkittu hyvin paljon eri maissa. Sitä käytetään ehkäisemään tulehduksia ja edistämään ruoansulatusta. Bromelaiinin eristi 1891 ensimmäisenä venezuelalainen kemisti Vicente Marcano.
Bromelaiini saadaan kaupalliseen tuotantoon kasvin rungosta, jolloin itse hedelmät voidaan hyödyntää muuten. Bromelaiinia tuotetaan trooppisissa maissa, kuten Taiwanissa ja Thaimaassa.
Liiallisesti nautittuna bromelaiini voi aiheuttaa sivuvaikutuksia, kuten mahavaivoja, kuukautisvuodon runsastumista ja allergisia reaktioita.
Bromelaiinia käytetään myös ruokataloudessa lihan pehmentämiseen papaiinin tavoin sen peptidejä hajottavan vaikutuksen vuoksi.
Bromelaiinin CAS-numero on 9001-00-7.
Aiheesta muualla

PubChem: Bromelains (englanniksi)
KEGG: Enzyme EC 3.4.22.33 (englanniksi)
ChemBlink: Bromelain (englanniksi)
Boyd Gordon

| Boyd Gordon |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. lokakuuta 1983 (ikä 40) Unity, Saskatchewan
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  183 cm
Paino:  90 kg
Pelinumero:  15
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2003–2017
Seurat:  Washington Capitals   Phoenix Coyotes   Edmonton Oilers   Philadelphia Flyers
NHL-varaus:  17. varaus, 2002 Washington Capitals
Boyd Gordon (s. 19. lokakuuta 1983 Unity, Saskatchewan) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi urallaan 13 kautta NHL-liigassa edustaen Washington Capitalsia, Phoenix Coyotesia, Edmonton Oilersia ja Philadelphia Flyersia.
Ura

Gordon pelasi Kanadan nuorten pääsarjassa WHL-liigan Red Deer Rebelsissä neljä kautta vuosina 1999–2003. Kauden 2001–2002 päätteeksi Washington Capitals varasi Gordonin NHL:n varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella. WHL-uran päätteeksi Gordon osallistui jääkiekon nuorten MM-kisoihin keväällä 2003, ja voitti Kanadan maajoukkueessa hopeaa.
Gordon siirtyi Washingtonin organisaatioon kaudella 2003–2004, jonka hän vietti osittain seuran farmijoukkueessa Portland Piratesissa. NHL-otteluita tulokkaalle kertyi 41. Seuraavan vuoden työsulkukauden ajan Gordon edusti Piratesia. Kaudella 2005–2006 Gordon jakoi taas peliajan NHL:n ja AHL:n välillä, tällä kertaa uuden farmijoukkueen Hershey Bearsin paidassa. Washingtonissa Gordon pelasi 25 ottelua.
Kaudella 2006–2007 Gordon vakiinnutti paikkansa Washingtonin kokoonpanossa, ja pelasi uransa tähänastisesti parhaan kauden. Gordon pelasi Washingtonissa vielä viisi seuraavaa kautta. Hän oli sivussa suurimman osan kaudesta 2009–2010 selkävamman vuoksi. Kauden 2010–2011 jälkeen Gordonin sopimus päättyi ja hänestä tuli vapaa pelaaja.
Gordon siirtyi kahden vuoden sopimuksella Phoenix Coyotesiin kaudeksi 2011–2012. Gordon pelasi ensimmäisellä sopimuskaudellaan 75 ottelua ja toisellaan 48 ottelua Coyotesissa. Hän teki kesällä 2013 kolmivuotisen sopimuksen Edmonton Oilersin kanssa. Gordon pelasi kaksi kautta sopimuksestaan Oilersissa, kunnes kesällä 2015 Coyotes hankki hänet takaisin Oilersista vaihdossa Lauri Korpikoskeen. Hänen aloitusprosenttinsa 55,9 oli kaudella 2014–2015 koko liigan 11:ksi paras.
Arizona Coyotesissa Gordon pelasi 65 ottelua kaudella 2015–2016. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Philadelphia Flyersiin, jonka kanssa hän teki sopimuksen lesällä 2016.
Saavutukset

2001 Memorial Cup (Red Deer Rebels)
2002–2003 WHL Brad Hornung Trophy
2005–2006 AHL Calder Cup (Hershey Bears)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Boyd Gordon Wikimedia Commonsissa
Böhme

Böhme on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Franz Böhme (1885–1947), itävaltalainen, myös Saksan armeijasa toiminut kenraali
Jakob Böhme (1575 – 1624), saksalainen mystikko ja luonnontieteilijä
Jörg Böhme (s. 1974), saksalainen jalkapalloilija
Kurt Böhme (1908–1989), saksalainen bassolaulaja
Bellasi

| Bellasi |
| --- | --- |
Koko nimi:  Silvio Moser Racing Team
Päämaja:   Italia
Perustajat:  Vittorio Bellasi
Tunnetuimmat kuljettajat:   Silvio Moser
Moottorit:  Ford Cosworth DFV
Saavutukset Formula 1:n MM-sarjassa
Ensimmäinen kilpailu:  Hollannin GP 1970
Kilpailuja:  6
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Viimeinen kilpailu:  Italian GP 1971
Bellasi oli italialainen Formula 1 -talli, joka osallistui kuuteen osakilpailuun kausina 1970–1971. Kahdesti tallin sveitsiläinen kuljettaja Silvio Moser pääsi lähtöruudukkoon, mutta molemmilla kerroilla tulokseksi jäi keskeytys.
Bellasi käytti autossaan Ford Cosworth DFV -moottoria ja Goodyearin renkaita.
Formula 1-tulokset

| Vuosi | Valmistaja | Moottori | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1970 | Bellasi F1 | Cosworth V8 | G |  | RSA | ESP | MON | BEL | NED | FRA | GBR | GER | AUT | ITA | CAN | USA | MEX | 0 | - |
| 1970 | Bellasi F1 | Cosworth V8 | G |  Silvio Moser |  |  |  |  | DNQ | DNQ |  | DNQ | Kesk. | DNQ |  |  |  | 0 | - |
| 1971 | Bellasi F1 | Cosworth V8 | G |  | RSA | ESP | MON | NED | FRA | GBR | GER | AUT | ITA | CAN | USA |  |  | 0 | - |
| 1971 | Bellasi F1 | Cosworth V8 | G |  Silvio Moser |  |  |  |  |  |  |  |  | Kesk. |  |  |  |  | 0 | - |
Bellboy Donald

Bellboy Donald on Disneyn lyhytpiirretty vuodelta 1942. Sen tuotti Technicolor ja jakoi RKO Pictures. Mustan Pekan poika P.P. teki ensiesiintymisensä tässä piirretyssä.
Juoni

Aku työskentelee piccolona Lofty Manors -hotellissa. Saatuaan pomolta nuhteita huonosta käytöksestä asiakkaita kohtaan, häntä varoitetaan, että jos hän tekee yhdenkin virheen, hänet erotetaan lopullisesti. Aku lupaa olla parempi piccolo ja muistaa, että "asiakas on aina oikeassa".
Juuri silloin Musta Pekka ja hänen poikansa P.P. saapuvat hotelliin. Aku muistaa lupauksensa ja menee ulos vastaanottamaan heidät. Kuitenkin Pekan poika läimäyttää ja potkaisee häntä, minkä seurauksena Aku melkein menettää malttinsa ja lisäksi Pekka repii hänen univormunsa.
Pekka ja hänen poikansa kirjautuvat sisään huoneeseensa, joka on 80:ssä kerroksessa. Sen aikana P.P. jatkuvasti potkii ja tekee Akulle ilkivaltaa ja Aku menettää vaatteensa hissiin. Aku pyytää saada ne takaisin, mutta P.P. ei anna niitä. Lopulta hän palauttaa ne ja tarjoutuu ostamaan Akulle pullon mansikkalimsaa, mutta saa hissin menemään lujaa vauhtia alaspäin. Aku pyytää häntä pysäyttämään hissin, minkä seurauksena Aku syöksyy päistikkaa hissin lattialle.
P.P.:n kannalta valitettavasti hän on lopultakin mennyt liian pitkälle ärsyttäessään Akua. Raivostunut ankka alkaa toistuvasti piiskata häntä ja raahaa hänet pomon luo. Aku kysyy, onko hänet erotettu ja kun pomo vastaa, että on, Aku vie P.P.:n maljakon taakse ja jatkaa hänen piiskaamistaan ja nauraa lopussa ilkeästi kameralle.
Äänirooleissa

Clarence Nash – Aku Ankka
John McLeish – Musta Pekka
Glen Couch – P.P.
John Dehner – hotellinjohtaja
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Bellboy Donald
Käännös suomeksi
Böckerman

Böckerman on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Eino Sares, vuoteen 1930 Böckerman (1907–1992), poliitikko ja rovasti
Geo Böckerman (1921–1999), urkutaiteilija ja teologi
Joachim Böckerman, (s. 1997), jalkapalloilija
Pernilla Böckerman (s. 2000), fitness-urheilija ja some-vaikuttaja
Petri Böckerman, taloustieteilijä
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Bökars

Bökars on kartano, joka sijaitsee 20 kilometriä Porvoon keskustasta etelään. Sen rakennutti Kymi Osakeyhtiön vuorineuvos Einar Ahlman eläkepaikakseen 1930-1935 ja sen suunnittelusta vastasi arkkitehti Birger Liljeqvist. Tavoitteena oli luoda paikasta aito uusmaalainen viljelytila, sen mailla sijaitsi esimerkiksi riihi ja tuulimylly. Bökars siirtyi Armi ja Viljo Ratian omistukseen 1960-luvun puolivälissä. Amer-yhtymä osti Marimekon vuonna 1985 ja sai kaupassa myös Bökarsin.
Belgian hallituskriisi 2010–2011

Elio Di Rupo valittiin joulukuussa 2011 puolitoista vuotta kestäneiden neuvotteluiden jälkeen pääministeriksi.
Kuningas Albert II
Belgian hallituskriisi 2010–2011 oli poliittinen kriisi, joka syntyi Belgian kesäkuun 2010 parlamenttivaalien jälkeen. Edustajainhuoneen poliittisesta kentästä tuli vaaleissa sirpaleinen: edustajia saivat yksitoista puoluetta eikä mikään puolueista saanut yli 20 prosenttia äänistä. Hallitusneuvottelut kestivät yli puolitoista vuotta, ja ne loppuivat vasta joulukuussa 2011, kun kuningas Albert II nimitti Elio Di Rupon pääministeriksi. Belgia oli ennätyksellisen kauan ilman hallitusta.
Tausta

Belgiassa jouduttiin ennenaikaisiin parlamenttivaaleihin, kun Yves Letermen hallitus kaatui kiistaan Brysseliä ympäröivien hollanninkielisten alueiden ranskankielisten äänestysoikeuksista. Leterme oli luovuttantu eronpyyntönsä kuningas Albert II:lle Open VLD -puolueen jätettyä hallituksen kiistan takia. Kuningas hyväksyi eron huhtikuussa 2010.
Vaalien voittajaksi nousi Bart De Weverin johtama Uusflaamilainen allianssi, joka ajaa rikkaan Flanderin ja köyhemmän Vallonian eriyttämistä ja jopa Flanderin eroa Belgiasta. Toiseksi suurimmaksi puolueeksi tuli Elio Di Rupon johtama Sosialistinen puolue Valloniasta. Belgiassa hallitusneuvottelut pitkittyvät usein kielikysymyksen takia, ja vaalien jälkeen uusia neuvotteluita ennustettiin vaikeiksi.
Neuvottelut

Hallitusneuvotteluiden aikana Leterme johti toimitusministeristöä. Kuningas nimitti vaalien jälkeen De Weverin hallitustunnustelijaksi. De Wever ei itse kuitenkaan ollut halukas pääministeriksi, joten hänen oletettiin antavan hallituksenmuodostajan tehtävän Di Rupolle.
Suorat hallitusneuvottelut katkesivat kuitenkin lokakuussa 2010, jolloin kuningas asetti sosialistisen puolueen Johan Vande Lanotten tunnustelemaan uusien hallitusneuvotteluiden mahdollisuudesta. Hän erosi tehtävästään tammikuussa 2011, kun kaksi flaamipuoluetta oli hylännyt ehdotuksen uusien hallitusneuvotteluiden pohjasta. Helmikuussa kuningas nimitti toimitusministeristön valtiovarainministeri Didier Reynders uudeksi sovittelijaksi. Häntä seurasi kristillisdemokraattisen puolueen puheenjohtaja Wouter Beke, joka luopui tehtävästä toukokuussa. Di Rupo otti tämän jälkeen uudelleen hallituksen muodostajan vastuun.
Hallitusneuvottelut liikahtivat lopulta eteenpäin syyskuun puolivälissä, kun neuvottelijat ilmoittivat päässeen sopuun vaalipiireistä, jotka aiheuttivat edellisen hallituksen kaatumisen. Aiemmin syyskuussa kriisi oli syventynyt, kun toimitusministeristön pääministeri Leterme oli ilmoittanut jättävänsä paikkansa ja hakevansa OECD:n varajohtajaksi. Vielä saman kuun aikana puolueet pääsivät sopuun rahoitusvallan jakamisesta. Lokakuussa puolueet tekivät päätöksen vallan siirtämisestä keskushallinnolta alueille. Uudistus on erityisesti flaameille mieleen, sillä se lisää alueiden autonomiaa, ja sitä kuvattiin heti Belgian merkittävimmäksi uudistukseksi vuosikymmeniin.
Monista edistysaskeleista huolimatta hallitusneuvottelut venyivät edelleen, ja ne jumiutuivat uudelleen marraskuun lopulla, kun budjetista ei päästy yhteisymmärrykseen. Neuvottelut saivat uutta vauhtia, kun Standard & Poor's laski pian tämän jälkeen Belgian luottoluokitusta AA+:sta AA:ksi, mihin vaikutti sekä Belgian poliittinen umpikuja että euroalueen velkakriisi. Lopulta puolueet sopivat vuoden 2012 budjetista 26. marraskuuta.
Joulukuun alussa ilmoitettiin, että hallituspohjasta on päästy jo sopuun. Lopulta, 540 päivää kestäneiden neuvotteluiden jälkeen Albert II nimitti 5. joulukuuta Elio Di Rupon johtaman enemmistöhallituksen, jossa on edustajia kuudesta puolueesta. Hallituksessa on 13 ministeriä, ja siinä on edustajia kolmesta aatesuunnasta (sosialistisista, kristillisdemokraattisista ja liberalisteista) sekä hollannin- että ranskankielisistä puolueista. Hallituksen valtiovarainministeriksi valittiin Steven Vanacker ja ulkoministeriksi Didier Reynders.
Brian Stableford

| Brian Stableford |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. heinäkuuta 1948 Shipley, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Kuollut: 24. helmikuuta 2024 (75 vuotta)
Ammatti:  opettaja, kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Tyylilajit:  tieteiskirjallisuus, tietokirjallisuus
Palkinnot
 British Science Fiction Award 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Brian Michael Stableford (25. heinäkuuta 1948 Shipley, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta – 24. helmikuuta 2024) oli englantilainen tieteiskirjailija ja tieteiskirjallisuuden tutkija. Stablefordin ensimmäinen romaani julkaistiin vuonna 1969, ja sen jälkeen hän kirjoitti kymmeniä kirjoja. Hän myös tutki tieteiskirjallisuutta ja julkaisi aiheesta tietokirjoja.
Elämä > Nuoruus, opiskelu ja akateeminen ura

Brian Stableford syntyi West Yorkshiren Shipleyssä vuonna 1948. Hän opiskeli biologiaa Yorkin yliopistossa ja valmistui sieltä vuonna 1969. Hän jatkoi akateemista uraansa ja suoritti jatko-opintoja sekä biologiasta ja sosiologiasta. Stableford väitteli tohtoriksi vuonna 1989; hänen väitöskirjansa aiheena oli tieteisfiktion sosiologia. Hän opetti Readingin yliopistossa sosiologiaa vuoteen 1988, jolloin hän siirtyi kokoaikaiseksi kirjailijaksi.