stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Laura Restrepo
Romaanit

Intohimon saari 2015 (Isla de la Pasión, 1989)
El Leopardo al Sol, 1993
Dulce Compañía, 1995
La Novia Oscura, 1999
La Multitud Errante, 2001
Olor a Rosas Invisibles, 2002
Houre, 2007 (Delirio, 2004)
Demasiados Heros, 2009
Hot Sur, 2013
Teoksista muualla

Kiiltomato.net: Sekoamisen alkeet porvareille
HS: Erään sekoamisen anatomia
TS: Koralliatollin robinsonit
We Land

| We Land |
| --- | --- |
 We Land rakenteilla elokuussa 2023.
Osoite:  Itämerenkatu 25
Sijainti:  Ruoholahti, Helsinki, Suomi
Rakennustyöt aloitettu:  lokakuu 2021
Valmistumisvuosi:  2024
Suunnittelija:  Juha Mäki-Jyllilä (JKMM Arkkitehdit)
Rakennuttaja:  NCC
Urakoitsija:  NCC
Julkisivumateriaali:  kupari, lasi
Kerrosluku:  14
Bruttoala:  37 053 m²
Kerrosala:  23 000 m²
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
We Land on Helsingin Ruoholahdessa sijaitseva toimistorakennus, joka valmistui valmistui vuonna 2024. Se sijoittuu Itämerenkadun ja Porkkalankadun väliselle tontille, jossa aiemmin oli raitioliikenteen kääntösilmukka. We Land on korkeimmillaan 14-kerroksinen ja matalammasta kohdastaan seitsenkerroksinen rakennus, jonka julkisivua koristaa lasi ja kierrätetty kupari. Sen yhteydessä on myös maanalainen kolmikerroksinen pysäköintihalli.
We Landin on suunnitellut JKMM Arkkitehdit pääsuunnittelijanaan Juha Mäki-Jyllilä. Kohteen rakennuttajana ja urakoitsijana toimi NCC. Sen rakentamisessa pyrittiin ympäristöystävällisyyteen muun muassa käyttämällä kierrätysmateriaaleja ja uusiutuvalla energialla tuotettua sähköä. Rakennus on varustettu viherkatolla.
We Landin ensimmäisiä vuokralaisia ovat muun muassa Deloitte, Kalmar, Hiab ja Helen. Uudenmaankadulla sulkeutunut ravintola Demo jatkaa toimintaansa We Landin ylimmässä kerroksessa syksyllä 2024.
Wellerman

Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Wellerman tai Soon May the Wellerman Come on uusiseelantilainen merimieslaulu, jota merimiehet ovat arvioiden mukaan laulaneet valaanpyyntialuksilla 1800-luvulla. Kappale nousi suuren yleisön tietoisuuteen, kun skotlantilainen Nathan Evans julkaisi joulukuussa 2020 videopalvelu TikTokissa videon itsestään laulamassa kappaletta. Videosta tuli viraalihitti ja se johti sosiaalisessa mediassa merimieslauluilmiön syntyyn. Evansin, 220 Kidin ja Billen Tedin versio kappaleesta nousi Britannian singlelistan ensimmäiselle sijalle maaliskuussa 2021.
Wellhorn

Wellhorn
Wellhorn sekä Rosenlaui-jäätikkö sen vasemmalla puolella. Oikealla takana on Wetterhorn.
| --- | --- |
Sijainti:  Bern, Sveitsi
Vuoristo:  Bernin Alpit
Korkeus merenpinnasta:  3 191 m
Prominenssi:  240  m 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Wellhorn on 3 191 metriä korkea vuori Sveitsissä, Bernin Alpeilla.
Lauttajärvi (Mänttä-Vilppula, Piili)

| Lauttajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Mänttä-Vilppula
Koordinaatit:  62°13′54″N, 24°12′39″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Vehkajärven valuma-alue (35.49)
Laskuoja:  Lauttaoja Koivujärveen 
Järvinumero:  35.493.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  141,7 m  
Rantaviiva:  12,769 km  
Pinta-ala:  96,029 ha  
Saaria:  3 
 fiLauttajärvi 
Lauttajärvi  on Pirkanmaalla Mänttä-Vilppulassa Piilin kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 96 hehtaaria, se on 4,0 kilometriä pitkä ja 1,3 kilometriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kolme saarta.  Sen rantaviivan pituus on 12,8 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Vehkajärven valuma-alueella (35.49), jonka Parannesjoen valuma-alueeseen (35.493) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 141,7 metriä mpy.
Lasten Eurovision laulukilpailu 2019

| Lasten Eurovision laulukilpailu 2019 Share the Joy |
| --- | --- |

Päivämäärät:  24. marraskuuta 2019
Tapahtumapaikka:  Gliwice Arena,  Gliwice, Puola
Juontajat:  Ida Nowakowska Aleksander Sikora Roksana Węgiel
Isäntämaan toimittaja:  TVP
Osallistujat
Laulujen määrä:  19
Palanneet maat:   Espanja
Vetäytyneet maat:   Azerbaidžan  Israel
Äänestys
Äänestysjärjestelmä:  Jokaisen maan raati antavat 12, 10, 8–1 pistettä heidän kymmenelle lempilaululle. Yleisön äänet lasketaan online-äänestyksen perusteella.
Voittaja:   Puola "Superhero"
Osallistujakartta

   Maat, jotka osallistuivat vuonna 2019   Maat, jotka ovat osallistuneet ennen, mutta eivät osallistuneet vuonna 2019  
Lasten Eurovision laulukilpailu 
 ◄ 2018 • 2019 • 2020 ► 
Lasten Eurovision laulukilpailu 2019 oli järjestyksessään 17. Lasten Eurovision laulukilpailu. Kilpailu järjestettiin 24. marraskuuta 2019 Gliwicessä, Puolassa. Maa isännöi Lasten Euroviisuja ensimmäistä kertaa.
EBU tiedotti 18. heinäkuuta 2019 19 maan osallistuvan kilpailuun. Espanja palasi kilpailuun kolmentoista vuoden tauon jälkeen. Sen sijaan Azerbaidžan ja  Israel vetäytyivät vuoden 2019 kilpailusta.
Kilpailun voitti puolalainen Viki Gabor kappaleellaan ”Superhero”.
Tapahtumapaikka

Roksana Węgielin voiton jälkeen vuonna 2018, vuoden 2019 kilpailu järjestettiin Puolassa. Tämä oli ensimmäinen kerta kun Puola isännöi Lasten Euroviisuja.
Ennen Euroopan yleisradiounionin virallista lausuntoa Armenia, Kazakstan ja Puola osoittivat kiinnostusta kisan isännöimisestä. 10. joulukuuta 2018 EBU vahvisti, että Puola tulisi isännöimään vuoden 2019 Lasten Eurovision laulukilpailun.
6. maaliskuuta 2019 TVP:n ja EBU:n pitämässä lehdistötilaisuudessa vahvistettiin, että kilpailu järjestetään Gliwicessä, yhteistyönä Sleesian voivodikunnan kanssa. Tapahtumapaikkana toimi Gliwice Arena, jota pidetään yhtenä Puolan suurimmista viihde- ja urheiluhalleista.
Formaatti > Visuaalinen design

Kilpailun teema julkistettiin 13. toukokuuta 2019 lehdistötilaisuudessa ennen vuoden 2019 Eurovision laulukilpailua. Kilpailun logo on kirkkaanvärinen leija, joka symboloi vapautta, valoa ja jaettuja iloisia hetkiä. Kilpailun tunnuslause on "Share the Joy" (suom. Jaa ilo).
Formaatti > Juontajat

22. elokuuta 2019 ilmoitettiin, että Ida Nowakowska ja Aleksander Sikora juontavat kilpailun yhdessä edellisen vuoden voittajan Roksana Węgielin kanssa.
Osallistujamaat

19 maata osallistui vuoden 2019 kilpailuun.
| Nro | Maa | Artisti(t) | Kappale | Suomennos | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 01 |  Australia | Jordan Anthony | "We Will Rise" | "Me nousemme" | 8 | 121 |
| 02 |  Ranska | Carla | ”Bim bam toi” | ”Bim bam sinä” | 5 | 169 |
| 03 |  Venäjä | Tatjana Mežentseva & Denberel Ooržak | ”A Time for Us” | ”Aika meille” | 13 | 72 |
| 04 |  Pohjois-Makedonia | Mila Moskov | ”Fire” | ”Tuli” | 6 | 150 |
| 05 |  Espanja | Melani García | ”Marte” | ”Mars” | 3 | 212 |
| 06 |  Georgia | Giorgi Rostiashvili | ”We Need Love” | ”Me tarvimme rakkautta” | 14 | 69 |
| 07 |  Valko-Venäjä | Liza Misnikova | ”Pepelny (Ashen)” | ”Tuhkanharmaa” | 11 | 92 |
| 08 |  Malta | Eliana Gomez Blanco | ”We Are More” | ”Me olemme enemmän” | 19 | 29 |
| 09 |  Wales | Erin Mai | ”Calon yn Curo” | ”Sydän lyö” | 18 | 35 |
| 10 |  Kazakstan | Jeržan Maksim | ”Armanyńnan qalma (Арманыңнан қалма)” | ”Älä luovu unelmastasi” | 2 | 227 |
| 11 |  Puola | Viki Gabor | ”Superhero” | ”Supersankari” | 1 | 278 |
| 12 |  Irlanti | Anna Kearney | ”Banshee” | – | 12 | 73 |
| 13 |  Ukraina | Sofia Ivanko | ”The Spirit of Music” | ”Musiikin henki” | 15 | 59 |
| 14 |  Alankomaat | Matheu | ”Dans met jou” | ”Tanssia kanssasi” | 4 | 186 |
| 15 |  Armenia | Karina Ignatyan | ”Colours of Your Dream” | ”Unelmasi värit” | 9 | 115 |
| 16 |  Portugali | Joana Almeida | ”Vem comigo (Come With Me)” | ”Tule mukaani” | 16 | 43 |
| 17 |  Italia | Marta Viola | ”La voce della terra” | ”Maailman ääni” | 7 | 129 |
| 18 |  Albania | Isea Çili | ”Mikja ime fëmijëri” | ”Ystäväni, lapsuus” | 17 | 36 |
| 19 |  Serbia | Darija Vračević | ”Podigni glas (Подигни глас)” | ”Nosta ääntäsi” | 10 | 109 |

Vuoden 2019 kilpailun pitopaikka Gliwice Arena.
Virgilio Mantegazza

| Mitalit> Maa:   Italia.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Maa:   Italia> Miesten miekkailu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Pariisi 1924 | kalpa, joukkuekilpailu |  |
Virgilio Mantegazza (30. tammikuuta 1889 Milano – 3. heinäkuuta 1928 Milano) oli italialainen miekkailija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa, jossa hän oli mukana saamassa pronssia kalvan joukkuekilpailussa ja sijoittui lisäksi sen yksilökilpailussa kuudenneksi.
We Got That Cool

| ”We Got That Cool” Yves V ft>  Afrojack & Icona Pop |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 14. kesäkuuta 2019
 Tuottaja(t): Yves V, Afrojack, The Basement Boys
 Tyylilaji: house
 Kesto: 03.33
 Levy-yhtiö: Spinnin’ Records
Yves V:n muut singlet
| ”My Friend” 2019 | ”We Got That Cool” 2019 | ”Not So Bad” 2020 |
Afrojackin muut julkaisut
| ”Cut It Up” 2019 | ”We Got That Cool” 2019 | ”Sad” 2019 |
Icona Popin muut julkaisut
| ”Sink Deeper” 2019 | ”We Got That Cool” 2019 | ”Freak on Me” 2019 |
We Got That Cool on belgialaisen DJ-tuottajan Yves V:n musiikkikappale, jolla vierailevat myös alankomaalainen DJ-tuottaja Afrojack ja ruotsalainen musiikkiduo Icona Pop. Kappaleen ovat sanoittaneet Hanna Jäger, Yves V, Afrojack, Caroline Hjelt, Aino Jawo, Neal Conway, Crystal Waters ja Nathaniel S. Hardy Jr., joista Yves V ja Afrojack myös tuottivat sen The Basement Boysin kanssa. Kappale mukailee Crystal Watersin vuonna 1991 julkaistusta kappaleesta "Gypsy Woman (She’s Homeless)" toteutettua miksausta nimeltään "Strip to the Bone". Kappaleen musiikkivideon ohjasi Emma Parkinson ja se julkaistiin 24. heinäkuuta 2019.
"We Got That Cool" oli kaupallisesti kohtalainen menestys, sen päästyä singlelistalle Belgian Valloniassa, Isossa-Britanniassa ja Ranskassa. Lisäksi se on päässyt radiolistoille Yhdysvalloissa, jossa se pääsi Billboardin Dance/Mix Show Airplay-listan sijalle neljä. Kappale on liitetty videopelin FIFA 21-kappalelistalle.
Käännös suomeksi
Laura Ramsey

| Laura Ramsey |
| --- | --- |
 Laura Ramsey vuonna 2013.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Laura Ramsey
Syntynyt: 14. marraskuuta 1982 (ikä 41)  Brandon, Wisconsin, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2003–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Laura Ramsey (s. 14. marraskuuta 1982 Brandon, Wisconsin, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt useissa elokuvissa, muun muassa Venomissa (2005), She's the Manissa (2006) ja The Covenantissa (2006).
Biografia > Varhaisvaiheet

Ramsey syntyi Brandonissa, Wisconsinissa, missä hän kävi koulua nimeltä Laconia High School ja heti tämän jälkeen muutti Los Angelesiin tavoitteenaan luoda itselleen näyttelijän uraa. Hänet löydettiin Los Angelesin Sunset Boulevardin varrella olevassa ravintolassa, jossa hän oli tarjoilijana.
Biografia > Ura

Ramseyn ensirooli oli reality-elokuvassa The Real Cancun (2003). Hänellä oli pieni rooli Natalie Day -nimisenä tyttönä TV-sarjassa The Days vuonna 2004.
Vuonna 2005 Ramsey oli mukana Catherine Hardwicken ohjaamassa elokuvassa Lords of Dogtown. Elokuvan on käsikirjoittanut Stacy Peralta, ja elokuvassa nähtiin muita suuria nimiä, kuten Emile Hirsch, Heath Ledger, Nikki Reed, Rebecca De Mornay sekä lukuisia muita. Ramsey esitti elokuvassa Gabrielle-nimistä tyttöä. Samana vuonna hän esiintyi vielä kolmessa eri elokuvassa: Inside Out, Cruel World sekä Venom.
Vuonna 2008 Ramsey vieraili TV-sarjassa Mad Men roolissa nimeltään Joy. Hän esiintyi yhdessä jaksossa nimeltään "The Jet Set". Seuraavana vuonna hän esiintyi neljässä elokuvassa:  Shrink Middle Men, Street ja Catch .44.
Filmografia

| Vuosi | Nimi | Rooli | Laji | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2003 | The Real Cancun | Oma itsensä | Elokuva |  |
| 2004 | The Days | Natalie Day | TV-sarja | 6 jaksoa |
| 2005 | Lords of Dogtown | Gabrielle | Elokuva |  |
| 2005 | Inside Out | Miranda | Elokuva |  |
| 2005 | Cruel World | Jenny | Elokuva |  |
| 2005 | Venom | Rachel | Elokuva |  |
| 2006 | She's the Man | Olivia | Elokuva |  |
| 2006 | The Covenant | Sarah Wenham | Elokuva |  |
| 2007 | Whatever Lola Wants | Lola | Elokuva |  |
| 2008 | The Ruins | Stacy | Elokuva |  |
| 2008 | Mad Men | Joy | TV-sarja | 1 jakso |
| 2009 | Shrink | Keira | Elokuva |  |
| 2009 | Middle Men | Audrey Dawn | Elokuva |  |
| 2009 | Street | Lexi | Elokuva |  |
| 2009 | Catch .44 | Dawn | Elokuva | Ennakkotuotanto |
Aiheesta muualla

Laura Ramsey Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Vince Lombardi

Vince Lombardi
Vincent Thomas ”Vince” Lombardi (11. kesäkuuta 1913 – 3. syyskuuta 1970) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Hän on tunnettu Green Bay Packersin 1960-luvun menestyksen luojana. Packers voitti Lombardin johdolla viisi NFL:n mestaruutta mukaan lukien kaksi ensimmäistä Super Bowlia. Lombardia pidetään yleisesti yhtenä NFL:n kaikkien aikojen parhaista valmentajista.
Ura

Lombardi pelasi hyökkäyksen linjamiehenä Fordhamin yliopiston joukkueessa. Valmistuttuaan vuonna 1937 hän luki lakia iltakoulussa, mutta siirtyi pian valmentajaksi St. Cecilian High Schooliin New Jerseyn Englewoodissa. Vuonna 1947 Lombardi palasi Fordhamiin apuvalmentajaksi ja vuonna 1949 hän siirtyi Yhdysvaltojen asevoimien sotilasakatemiaan West Pointiin. NFL:n New York Giants palkkasi Lombardin hyökkäyksen koordinaattoriksi vuonna 1954. Hän oli mukana voittamassa mestaruutta kaudella 1956.
Hyvä menestys Giantsissa nosti Lombardin osakkeita valmentajamarkkinoilla ja vuonna 1959 Green Bay Packers palkkasi hänet päävalmentajakseen. Lombardi otti alusta lähtien tiukan otteen organisaatiosta. Hän piti erittäin kovia harjoitusleirejä ja vaati pelaajiltaan paljon. Kova työ toi tuloksia ja Packersista tuli 1960-luvun dynastiajoukkue. Viisi mestaruutta, mukaan lukien kaksi ensimmäistä Super Bowlia loivat Lombardista legendaarisen valmentajahahmon.
Vuoden 1967 mestaruuden jälkeen Lombardi lopetti valmentamisen Packersissa. Hän palasi NFL:ään vuonna 1969 ottaen Washington Redskinsin valmentajan tehtävät hoitaakseen. Tämä pesti jäi kuitenkin yhden kauden mittaiseksi, kun kesällä 1970 Lombardin havaittiin sairastavan syöpää. Tauti vei miehen hengen syyskuussa 1970. Lombardi valittiin Pro Football Hall of Fameen vuonna 1971 ja hänen mukaansa on nimetty Super Bowlin voittajalle annettava pokaali.
Yksityiselämä

Vince Lombardi meni vuonna 1940 naimisiin Mary Planitzin kanssa. Heille syntyi kaksi lasta, poika Vince Jr ja tytär Susan.
Viljo Valavuori

Viljo Erik Valavuori (sukunimi aik. Leinonen; 18. huhtikuuta 1889 Tampere – 27. huhtikuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen asemapäällikkö ja runoilija.
Valavuori kävi kuusi luokkaa Tampereen reaalilyseota. Hän toimi sähköttäjänä Vaasassa vuodesta 1917 ja kirjurina Sääksjärvellä vuodesta 1919. Suomen Valtion Rautateillä hän oli asemapäällikkönä Teuvalla vuodesta 1937 ja Iittalassa vuoteen 1954. Valavuori toimi avustajana Kansan Lehdelle ja Suomen Sosialidemokraatille.
Valavuoren vanhemmat olivat räätäli Eero Leinonen ja Edla Aurora (o.s. Sundström). Valavuori vaihtoi syntymäsukunimensä Leinonen vuonna 1909.
Teoksia

Kesannolta : runoja. 1916
Runoja: Käy eespäin. Valikoima suomalaista työväenrunoutta, Helsinki 1957, Tammi
Väinö Syvänne

Väinö Johannes Syvänne (6. toukokuuta 1892 Helsinki – 17. tammikuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja käsikirjoittaja. Syvänne käytti nimimerkkejä Tellervo Aunus, Jussi, Paavo Soirila ja V. J. Soljanko.
Syvänteen tuotanto käsittää pääasiassa näytelmiä. Ilmari Unhon 1951 käsikirjoittama ja ohjaama elokuva Kuisma ja Helinä perustui Larin-Kyöstin kertovaan runoelmaan Kuisma ja Helinä ja Väinö Syvänteen samannimiseen näytelmään.
Teoksia

Kun kansa nousee: Runoja. Kustannusliike Erio, Helsinki 1918
Onnen pyhäkkö. 1920
Humussa ja sumussa: 3-näytöksinen laulunäytelmä, laulut säveltänyt Matti Jurva. 1927
Rakkauden arpajaiset: 3-näytöksinen maalaisnäytelmä, laulut säveltänyt Yngve Ingman. 1930
Katkeamaton kaari: Nelinäytöksinen näytelmä. 1931
Kuisma ja Helinä, musiikkinäytelmä, laulut säveltänyt George de Godzinsky. 1931
Kun pahaa tekee niin kiikkiin joutuu. 1932
Koskenlaskijan morsian: 3-näytöksinen kansannäytelmä lauluineen, aihe Väinö Katajan samannimisestä romaanista. 1933
Rakkautta ja bensiiniä eli Eeva-emännän kesäasukas: Yksinäytöksinen iloittelu. 1934
Simola ja Mälli-Pekka: 3-näyt. kansannäytelmä. 1935
Intiaanit ja kullanetsijät, lasten- ja nuorten näytelmä. 1939
Lemmen liekki leimahtaa: 3-näytöksinen iloittelu. 1940
Rakastavaisten kommelluksia: Kolminäytöksinen farssi. 1949
Kohtalokkaita tunteita: Kolmenäytöksinen näytelmä. 1956
Savikääreitä ja lemmenkipuja, komedia. 1970
Naiset kaikki kosimaan, musiikkinäytelmä, laulut säveltänyt George de Godzinsky. 1977
Nimimerkillä V. J. Soljanko:
Salama iskee: 3-näytöksinen näytelmä. Näytelmäkirjasto 38. Satakunnan kirjateollisuus, Pori 1938
Sydämiä eri tahdissa: yksinäytöksinen iloittelu. Seuranäytelmiä 433. Karisto 1938
Kuka varasti setelit?: salapoliisikertomus. Valittuja salapoliisiromaaneja 27. Karisto 1945
Kuka meistä on varas: yksinäytöksinen jännitysnäytelmä. Tammen näytelmiä 17. Tammi, Helsinki 1945
Punatukkaisen naisen arvoitus: salapoliisiromaani. Valittuja salapoliisiromaaneja 37. Karisto 1947
Viljo Vesterinen 1929–1953 Vol. 1

| Viljo Vesterinen 1929–1953 Vol>  1 Viljo Vesterinen |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1929–1952
 Julkaistu: 2007
 Tuottaja(t): Timo Wuori
 Levy-yhtiö: Artie Music
Viljo Vesterisen muut julkaisut
| 20 suosikkia – Säkkijärven polkka 1996 | Viljo Vesterinen 1929–1953 Vol. 1 2007 |   |
Viljo Vesterinen 1929–1953 Vol. 1 on  Viljo Vesterisen kokoelma-albumi, joka on koottu vanhoista äänitteistä.
CD on osa Viljo Vesterisen syntymän 100-vuotisjuhlan kunniaksi julkaistua sarjaa.
Kappaleet

Säkkijärven polkka
Klarinettipolkka
Sippolan polkka
Chopinata
Pikkuinen poika
Dora
Black and white rag
Odotus
Heinäpolkka
Kaksi kitaraa
Hääillan sävel
Vanhoja muistoja
Ilta Välimerellä
Talvimyrskyjä
Saarijärven polkka
Muistojen valssi
Mustalaisvalssi
Sinisillä laineilla
Markkinapolkka
Ilta Aurinkolahdessa
Sinfoninen marssi
Sinulle kuuluu lempeni
Soittajan kaipuu
Casablancan yö
Valssi menneiltä ajoilta
We Love Helsinki

We Love Helsinki on helsinkiläinen kaupunkifestivaali. Sen perustaja ja toiminnanjohtaja Timo Santala on ollut mukana aloittamassa myös Ravintolapäivää. We Love Helsingin päätapahtuma on kaupunkifestivaali, joka järjestettiin ensimmäisen kerran heinäkuussa 2008
We Love Helsinki on palkittu Helsingin kulttuuriteko 2010 -palkinnolla. Sen sai myös 2014
Helsinki hauskemmaksi ja Vuoden esteettinen teko -palkinnon 2015.
Iskelmätanssien ohella We Love Helsinki on järjestänyt eri tapahtumia kuten kuorokäytävä ja yhteislaulukaraoke.
Ensimmäiset tanssit järjestettiin juhannuksena 2008 Kuudennella Linjalla. Sitä on vuosien varrella järjestetty Kulttuuritehdas Korjaamolla, Tavastia-klubilla ja Kaivohuoneella.
We Love Helsinki on vuodesta 2010 järjestänyt Radio Helsingin Iskelmäiltama -ohjelman kanssa terassilla kesäklubia nimellä Iskelmäkesä.
Aiheesta muualla

We Love Helsinki Facebookissa
We Love Helsinki Vimeossa
We Love Helsingin blogi
Wilhelm Gabriel Poppius

Wille Poppius
Wilhelm (Wille) Gabriel Poppius (26. maaliskuuta 1867 Nurmes – 7. toukokuuta 1939 Helsinki)  oli suomalainen tullivirkamies ja kunnallispoliitikko. Hän oli tullihallituksen pääjohtaja.
Poppiuksen vanhemmat olivat piirilääkäri Wilhelm Gabriel Poppius ja Tekla Magdalena Streng. Poppius valmistui ylioppilaaksi Helsingin ruotsinkielisestä normaalilyseosta vuonna 1886.  Hän suoritti yleisen oikeustutkinnon Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuonna 1890, ja hänet otettiin sen jälkeen auskultantiksi Viipurin hovioikeuteen. Vuosina 1891–1896 Poppius työskenteli apulaisena lakiasiantoimistossa Helsingissä ja hoiti samalla erinäisiä toimia Tullihallituksessa. Vuonna 1898 hän perusti Aarne Böökin kanssa lakiasiaintoimiston, johon myöhemmin liittyi osakkaaksi Einar Böök.
Vuonna 1892 Poppius nimitettiin Tullihallituksen kamarikirjuriksi ja vuonna 1900 Tullihallituksen apukamreeriksi. Hänet nimitettiin vuonna 1904 Kuopion kaupungin tullinhoitajaksi, jossa hän toimi sisällissodan päätymiseen asti, vaikkakin hänet syksyllä 1917 nimitettiin Helsinkiin hoitamaan ensin Tullihallituksen ylikamreerin ja myöhemmin viransijaisena pääjohtajan virkaa. Tullihallituksen vakinaiseksi pääjohtajaksi hänet nimitettiin vuoden 1918 lopussa. Poppius toimi Tullihallituksen pääjohtajana vuoden 1935 loppuun. Pääjohtajana hän edusti Suomen valtiota useissa salakuljetuksen vastustamiskonferensseissa ja tullineuvotteluissa, etenkin Ruotsin, Norjan ja Viron kanssa.  Vuonna 1930 hän edusti Suomea Kansainliiton kutsumana asiantuntijana liikenne- ja kauttakulkukomissiossa Genevessä.
Kuopiossa asuessaan Poppius oli Kuopion kaupunginvaltuuston jäsenenä 1907–1913 ja 1915–1917. Vuosina 1908–1909 hän toimi valtuuston varapuheenjohtajana. Hän myös oli Kuopion säästöpankin hallituksen jäsenenä 1908–1917 ja puheenjohtajana vuodesta 1912 alkaen, sekä Pohjoismaiden pankin Kuopion konttorin valvojana 1908–1917. Henkivakuutusyhtiö Suomen hallintoneuvoston jäsenenä hän oli 1918–1939.
Poppius kuoli 7. toukokuuta 1939 Helsingin Kulosaaressa. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1892 näyttelijätär Olga Vilhelmina Finne. Heidän lapsensa oli kenraaliluutnantti Uolevi Poppius.
Wilhelm Fredrik von Nottbeck

Wilhelm Friedrich (Fredrik) von Nottbeck (6. maaliskuuta 1850 Tampere – 10. maaliskuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja ja Finlayson & Co:n johtokunnan puheenjohtaja.
Von Nottbeckin vanhemmat olivat tehtailija Wilhelm von Nottbeck ja kreivitär Marie von Mengden. Hän opiskeli Tarton yliopistossa valmistuen sieltä kemian maisteriksi ja sen jälkeen hän opiskeli matematiikkaa Ranskassa ja taloutta ja tekniikkaa Englannissa. Hän tuli Finlaysonin perheyhtiön johtoon isänsä kuoltua. Kun Finlaysonista muodostettiin osakeyhtiö 1907 von Nottbeckista tuli yhtiön johtokunnan puheenjohtaja ja tätä tehtävää hän hoiti kuolemaansa saakka. Von Nottbeck asui suurimman osan elämästään Tampereella mutta hän asui myös Pietarissa ja viimeiset kymmenen vuotta elämästään Helsingissä. Von Nottbeckilla oli laaja geologinen kokoelma ja hänellä oli nimissään 10 patenttia.
Von Nottbeck omisti Tampereen lähellä Lielahden kartanon vuosina 1890–1904. Kartanon uusrenessanssityylinen päärakennus valmistui tänä aikana vuonna 1893. Kartanon peltoja salaojitettiin ja alettiin lannoittaa luujauholla, suota kuivattiin pelloiksi ja kartanon alueella oli oma kapearaiteinen rautatie. Kartanossa toimi myös perunajauhotehdas. Von Nottbeck myi kartanon 1904 turkulaiselle liikemiehelle K. J. Dahlströmmille ja sen jälkeen kartano siirtyi 1910 sijoitusyhtiö Lielahti Oy:lle ja 1913 metsäteollisuusyhtiö J. W. Enqvist & Co:lle.
Von Nottbeck oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1882.
Wilhelm Fredrik von Nottbeckin puolisona oli vuosina 1882–1906 Maria Lydia von Tobiesen (1851–1906), jonka isä oli kenraalimajuri August von Tobiesen, ja vuodesta 1913 edesmenneen puolison kamarineiti Anna Wilhelmina Schulten. Von Nottbeckilla oli kaksi poikaa ensimmäisestä avioliitostaan.