stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jaroslav I Viisas

Jaroslav I Viisas
Jaroslav I Viisas (ukr. Ярослав Володимирович Мудрий, Jaroslav Volodymyrovytš Mudryi); (978–1054) oli Rostovin ja Novgorodin ruhtinas ja Kiovan suuriruhtinas vuodesta 1019. Hän oli Vladimir Suuren poika, joka nousi valtaan syrjäyttämällä kaikki veljensä.
Jaroslav laajensi Kiovan Rusin ulottumaan Laatokasta ja Itämerestä Kaukasukselle ja Mustaanmereen sekä perusti Tarton. Jaroslavin tekojen seurauksena Kiovasta tuli lopullisesti kristitty valtio. Hän yhdisti ruhtinaskunnat veljiensä kustannuksella. Kiovaan syntyi Jaroslavin hallitusaikana noin 400 kirkkoa, ja se oli merkittävä talouden keskus.
Jaroslav pyrki sivistystason nostamiseen. Hän laaditutti myös kirkkolakeja ja Kiovan Rusin Russkaja pravda -lakikokoelman. Koska hän kehitti  rauhanomaisesti ja varsin merkittävästi valta­kuntansa kulttuuria ja hallintoa, kronikoitsijat antoivat hänelle kunnia­nimen Uusi Salomo.
Jaroslav Viisaan aikana Kiovan Rusin ulkopolitiikka oli aktiivista: hän muodosti suhteita Bysanttiin ja avioliittopolitiikkansa kautta myös Länsi-Eurooppaan. Pojat menivät naimisiin Saksan ja Puolan prinsessojen kanssa, ja neljä tytärtään hän naittoi eri maiden kuninkaallisille.
Avioliitot, lapset ja dynastioiden suhteet

Jaroslavin ensimmäinen puoliso vuoteen 1018 asti oli ilmeisesti norjalainen Anna. Puolalaisen kuninkaan Boleslaus I Rohkean sotajoukot veivät hänet sekä Jaroslavin sisaret mukanaan Puolaan. Jaroslavin toinen puoliso vuodesta 1019 lähtien oli Ruotsin prinsessa Ingegerd.
Avioliitot, lapset ja dynastioiden suhteet > Pojat

Ilja
Novgorodin ruhtinas Vladimir Jaroslavitš
Kiovan ruhtinas Izjaslav I
Kiovan ruhtinas Svjatoslav II
Kiovan ruhtinas Vsevolod I
Vladimirin ruhtinas Igor Jaroslavitš
Smolenskin ruhtinas Vjatšeslav Jaroslavitš
Avioliitot, lapset ja dynastioiden suhteet > Tyttäret

Anastasia, Unkarin kuninkaan Andreas I:n vaimo
Elisabet, Norjan kuninkaan Harald Ankaran vaimo
Anna, Ranskan kuninkaan Henrik I:n vaimo
Agatha, mahdollisesti Englannin prinssi Edvard Maanpakolaisen vaimo (tieto kiistanalainen)
Avioliitot kertoivat lännen tuntemasta arvostuksesta ruhtinasta kohtaan, ja lopulta Kiovan Rus tunnustettiinkin eurooppalaiseksi valtioksi.
Historiallinen merkitys

Jaroslav perusti Jurjevin, nykyisen Tarton vuonna 1030 Emajoen rannalle paikkaan, jossa oli sijainnut aiemmin virolainen muinaislinna, Jaroslavlin Volgan varrelle, Bila Tserkvan ja Novhorod-Siverskyin Ukrainaan sekä Jarosławin Puolaan.
Merseburgin piispan Thietmar Merseburgilaisen mielestä Kiova oli mahtava kaupunki, jossa oli lähes 400 kirkkoa ja kahdeksan toria. Toinen läntinen historioitsija Adam Bremeniläinen, nimitti Kiovaa Konstantinopolin kilpailijaksi, "kiiltäväksi koruksi".
Jaroslavin aikana perustettiin ensimmäiset luostarit Kiovan Rusiin. Vuonna 1030 hän perusti Pyhän suurmarttyyri Georgios Voittajan kunniaksi eri luostareita, Novgorodiin Jurjevin luostarin, Kiovan luolaluostarin, sekä otti käyttöön uuden ortodoksisen pyhäpäivän Jurjevin päivän, 26.11. (9.12 gregoriaaninen kalenteri). Jaroslav painatti kirkkojärjestyksen, jossa määriteltiin kirkon ja valtion suhde toisiinsa sekä Russkaja pravda lakikirjan, joka oli Kiovan Rusin feodaalioikeus. Vuonna 1051 hän kokosi arkkipiispat yhteen ja nimitti itse metropoliitaksi Ilarionin. Kokous suoritettiin ensimmäistä kertaa ilman Konstantinopolin patriarkkaa. Ilarionista tuli ensimmäinen venäläinen metropoliitta. Hän aloitti suuren työn bysanttilaisten ja muiden kirkkoslaavilla kirjoitettujen kirjojen kääntämiseksi muinaisvenäjän kielelle. Vuonna 1028 Novgorodiin perustettiin ensimmäinen iso koulu, jonne tuli lähes 300 pappien ja kyläpäälliköiden poikalasta opiskelemaan.
Tähän aikaan ilmestyivät myös ensimmäiset rahat tekstillä Jaroslavin hopea. Rahan toisella puolella oli Jeesus Kristus ja toisella puolella Pyhä Yrjö, Jaroslavin suojeluspyhimys. Pohjoisten alueiden rauhan ylläpitoa varten Jaroslav lähetti vuosittain varjageille 300 riunaa hopeaa. Tämä oli pieni ja symbolinen maksu rauhan ylläpidosta varjagien kanssa sekä pohjoisten alueiden suojelusta.
Aiheesta muualla

Novgorod
Eymundin saaga
Jaroslav Viisas(englanniksi)
Austr í Görðum: tulkintoja viikinkiajalta(venäjäksi)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Svjatopolk I | Kiovan ruhtinas 1019–1054 | Seuraaja: Izjaslav I |
Kiovan Rus Vladimirin aikana.
Boris Tšorikov, Jaroslav Lainlaatija, litografia, 1836.
John Hope Franklin

John Hope Franklin.
John Hope Franklin (2. tammikuuta 1915 Rentiesville, Oklahoma – 25. maaliskuuta 2009) oli yhdysvaltalainen historiantutkija. Hän oli Duken yliopiston emeritusprofessori ja American Historical Associationin puheenjohtaja.
Franklin valmistui Fiskin yliopistosta vuonna 1935. Hän väitteli tohtoriksi Harvardin yliopistosta 1941. Hänet tunnetaan parhaiten historiateoksestaan From Slavery to Freedom, jonka ensimmäinen painos julkaistiin vuonna 1947.
Franklin avioitui 11. kesäkuuta 1940 kirjastonhoitaja Aurelia Whittingtonin kanssa. Heille syntyi 24. elokuuta 1952 poika John Whittington Franklin. Avioliitto päättyi vaimon kuolemaan 27. tammikuuta 1999. Franklinille myönnettiin vuonna 1995 Presidential Medal of Freedom. Vuonna 2006 hän sai yhdessä Yu Ying-shihin kanssa Kluge-palkinnon.
John Cuneo

| Mitalit> Maa:   Australia.Miesten purjehdus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Australia.Miesten purjehdus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Australia.Miesten purjehdus. Olympialaiset  | Maa:   Australia> Miesten purjehdus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | München 1972 | Louhi |  |
John Bruce Cuneo (16. kesäkuuta 1928 Bulimba – 2. kesäkuuta 2020) oli australialainen purjehtija ja olympiavoittaja.
Cuneo voitti Louhi-veneluokassa olympiakultaa Münchenissä 1972 samassa venekunnassa Thomas Andersonin ja John Shaw’n kanssa. Hän kilpaili myös Méxicon kesäolympialaisissa 1968 missä sijoittui viidenneksi. Vuoden 1969 MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa. Cuneo kuoli 91-vuotiaana 2. kesäkuuta 2020.
Aiheesta muualla

John Cuneo Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
José Manuel Ochotorena

José Manuel Ochotorena
José Manuel Ochotorena Santacruz (s. 16. tammikuuta 1961) on espanjalainen entinen jalkapalloilija, joka pelasi maalivahtina. Nykyään hän toimii Valencian maalivahtivalmentajana.
Urallaan Ochotorena pelasi kuudessa seurassa, muun muassa Real Madridissa. Maajoukkueessa hän pelasi yhden ottelun, vaikkakin hän oli mukana Espanjan joukkueessa MM-kisoissa 1990.
Espanjan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1990
1 Zubizarreta |
2 Chendo |
3 Jiménez |
4 Andrinúa |
5 Sanchís |
6 Martín Vázquez |
7 Pardeza |
8 Quique |
9 Butragueño |
10 Fernando |
11 Villaroya |
12 Alkorta |
13 Ablanedo |
14 Górriz |
15 Roberto |
16 Bakero |
17 Hierro |
18 Paz |
19 Salinas |
20 Manolo |
21 Míchel |
22 Ochotorena |
Valmentaja Suárez
Jean-Paul Vonderburg

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 31. heinäkuuta 1964 (ikä 60)
Syntymäpaikka: Ruotsi
Kansalaisuus:  Ruotsi
Pelipaikka: Puolustaja
Pituus: 185 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1985-1988 1989-1992 1992 1993 1995-1996 | Hammarby Malmö Aarhus Sanfrecce Hiroshima Hammarby |  |
Maajoukkue
| 1990-1991 | Ruotsi | 4 (0) |
Jean-Paul Vonderburg (s. 31. heinäkuuta 1964) on ruotsalainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Vonderburg debytoi Ruotsin maajoukkueessa 1990. Hän on pelannut neljä maaottelua.
José Manuel Mourinho Félix

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: José Manuel Mourinho Félix
Syntymäaika: 17. kesäkuuta 1938
Syntymäpaikka: Ferragudo, Portugali
Kuolinaika: 25. kesäkuuta 2017 (79 vuotta)
Pelipaikka: Maalivahti
Pituus: 174 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1956–1968 | Vitória Setúbal |  ? | (?) |
| 1969–1974 | Belenenses | 131 | (0) |
Maajoukkue
| 1972 | Portugali | 1 | (0) |
Valmennusura
1976–1977: Estrela Portalegre
1977–1978: Caldas
1978–1979: Leiria
1979–1981: Amora
1981–1982: Rio Ave
1982–1983: Belenenses
1983–1984: Rio Ave
1985: Varzim
1985–1986: União
1988–1989: O Elvas
1995: Vitória Setúbal
1996: Vitória Setúbal
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
José Manuel Mourinho Félix (17. kesäkuuta 1938 Ferragudo – 25. kesäkuuta 2017) oli portugalilainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Mourinho Félix pelasi urallaan maalivahtina Vitória Setúbalissa ja Belenensesissä. Hän voitti muun muassa Portugalin cupin 1965 ja 1967. Portugalin maajoukkueessa Mourinho Félix pelasi yhden ottelun 1972.
Pelaajauran jälkeen Mourinho Félix toimi valmentajana pääsarjatasolla muun muassa Amorassa, Rio Avessa, Varzimissa ja Vitória Setúbalissa.
Mourinho Félixin poika on menestyksekäs jalkapallovalmentaja José Mourinho.
John O’Hurley

| John O’Hurley |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  John Gerald O’Hurley
Syntynyt: 9. lokakuuta 1954 (ikä 70) Kittery, Maine
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Jacopo Peterman   (Seinfeld)   kapteeni Star Johnson   (Duck Dodgers)   Roger Heidecker   (The Mullets)
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
John Gerald O’Hurley (s. 9. lokakuuta 1954, Kittery, Maine, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, kirjailija ja televisiopersoona, joka tunnetaan parhaiten J. Petermanin roolistaan sarjassa Seinfeld. Vuodesta 2006 alkaen hän on myös juontanut Family Feud (suom. Voitto kotiin) -nimistä visailuohjelmaa. Uransa aikana hän on juontanut myös monia muita televisio-ohjelmia sekä osallistunut Dancing with the Stars -ohjelmaan parinaan Charlotte Jørgensen. O’Hurley sijoittui parinsa kanssa finaalissa toiseksi, mutta nousi myöhemmin voittajaksi alkuperäisen voittajan tultua diskatuksi huijaamisen takia.
O’Hurley tunnetaan myös monista äänirooleistaan piirrossarjoissa, kuten Mikin klubin Mustakaapuna, Duck Dodgersin kapteeni Johnsonina 
sekä Paavo Pesusienen kuningas Neptunena.
O’Hurley on julkaissut myös kaksi kirjaa:
It's Okay to Miss the Bed on the First Jump (2006)
Before Your Dog Can Eat Your Homework, First You Have to Do It (2007).
Aiheesta muualla

John O'Hurley. TV.com. Arkistoitu 28,4,2013. Viitattu 18.3.2024. (englanniksi)
John O'Hurley. VoiceChasers.com. Arkistoitu 8.2.2007. Viitattu 18.3.2024. (englanniksi)
Joie Chitwood

| Joie Chitwood> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1950
Talli(t):  Kurtis Kraft
Kilpailuja:  1
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  1
Ensimmäinen kilpailu:  Indianapolis 500 1950
Viimeinen kilpailu:  Indianapolis 500 1950
George Rice "Joie" Chitwood (14. huhtikuuta 1912 – 3. tammikuuta 1988) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja sekä liikemies.
Chitwood aloitti kilpa-ajajan uransa vuonna 1934 ajamalla Dirt Track -kisoissa, josta eteni Yhdysvaltojen rata-autoiluun. Hän osallistui Indianapolis 500 -kilpailuun seitsemän kertaa kausina 1940–1941 ja 1946–1950. Hän ajoi kolme kertaa viidenneksi saavuttaen 5 pistettä, joista yksi (1950) on laskettu mukaan F1-tuloksiin. Chitwood oli viides vuoden 1950 kilpailussa, jossa hän jakoi sijoituksensa Tony Bettenhausenin kanssa saavuttaen yhden pisteen. Hän oli ensimmäinen Indy 500 -kilpailussa turvavyötä käyttänyt kuljettaja.
Chitwood kiersi neljäkymmentä vuotta Pohjois-Amerikkaa "Joie Chitwood Thrill Show"– taitoajoesityksensä kanssa. Chitwood teki vuonna 1978 maailmanennätyksen ajamalla Chevrolet Chevettellä 9 kilometriä kahdella pyörällä. Hänen jäätyään eläkkeelle, hänen poikansa jatkoivat esitystä nimellä "Joie Chitwood Chevy Thunder Show". Hänen pojanpoikansa Joie Chitwood Kolmas valittiin vuonna 2004 Indianapolis Motor Speedwayn toimitusjohtajaksi ja on toiminut myös Daytona International Speedwayn johtotehtävissä vuosina 2010-16.
Chitwood oli myös stuntmiehenä Hollywoodissa. Hänen ensimmäinen stuntkohtauksensa oli elokuvassa Surmanajaja. Vuonna 1973 hän sai esitettäväksi kohtauksen James Bond -elokuvasta Elä ja anna toisten kuolla, jossa hän teki pienen stunt-miehen roolin.
Chitwood toimi myös autojen turvallisuuskonsulttina. Vuonna 1965 hän kertoi romuttaneensa yli 3 000 autoa tutkimustarkoituksissa.
Chitwood valittiin National Sprint Car Hall of Fameen vuonna 1993 ja Motorsports Hall of Fame of Americaan vuonna 2010.
Formula 1 -tulokset

| Vuosi | Talli | Valmistaja | Moottori | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950 | Ervin Wolfe | Kurtis Kraft 2000 | Offenhauser L4 | GBR | MON | 500 5* | SUI | BEL | FRA | ITA | 20. | 1 |
* = Jaettu auto.
John O’Hara

| John O’Hara |
| --- | --- |
 John O’Hara 1945.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1905 Pottsville, Pennsylvania, Yhdysvallat
Kuollut: 1970 (64–65 vuotta) Princeton, New Jersey, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
John O’Hara (1905 Pottsville, Pennsylvania, Yhdysvallat – 1970 Princeton, New Jersey, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja toimittaja. Hänen lajinsa oli tapainkuvaus, hän kuvasi varakasta keskiluokkaa, sen hienostelua, pintapuolisuutta ja luokkatietoisuutta. Myös tapahtumaympäristö, Hollywood ja Broadway, antaa kuvan keskiluokkaisesta elämänpiiristä. Teosten tyyli lähenee raportoivuudessaan naturalismia. Monia hänen teoksiaan on sovitettu näytelmiksi ja elokuviksi. Hän on kirjoittanut itsekin näytelmiä ja myös pienoisromaaneja, novelleja ja esseitä.
Suomennetut teokset

Elizabeth Appleton (Elizabeth Appleton, 1963), suom. Mirja Rutanen, Gummerus 1964
Kiihko ja kunnia (Ten North Frederick), suom. Laura Tala, Gummerus 1962 National Book Award
Lockwoodien tarina (The Lockwood concern), suom. Mirja Rutanen, Gummerus 1967
Raleigh Bond. Julkisuus on pahasta, teoksessa: Ellery Queenin jännityslukemisto. 1963, n:o 4; suomeksi toimittanut Pauli A. Kopperi, Jyväskylä: Gummerus 1963
Kit Carsonin piirikunta

Kit Carsonin piirikunta (engl. Kit Carson County) on Yhdysvaltojen Coloradon osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 7 097 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Burlingtonin kaupunki. Piirikunta on perustettu 1. huhtikuuta 1889.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kit Carsonin piirikunta Wikimedia Commonsissa
José Manuel Marroquín

| José Manuel Marroquín |
| --- | --- |

Kolumbian 4. presidentti
 31. heinäkuuta 1900 – 7. elokuuta 1904  
Edeltäjä:  Manuel Antonio Sanclemente
Seuraaja:  Rafael Reyes
Kolumbian 3. varapresidentti
 7. elokuuta 1898 – 31. heinäkuuta 1900  
Presidentti:  Manuel Antonio Sanclemente
Edeltäjä:  Miguel Antonio Caro
Seuraaja:  Ramón González Valencia
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. elokuuta 1827 Bogotá, Cundinamarca, Kolumbia
Kuollut: 19. syyskuuta 1908 (81 vuotta) Bogotá, Cundinamarca, Kolumbia
Puoliso:  Matilde Osorio Ricaurte
José Manuel Marroquín Ricaurte (6. elokuuta 1827 – 19. syyskuuta 1908) oli kolumbialainen kirjailija, humanisti, valtiomies, toimittaja ja poliitikko. Hän toimi Kolumbian varapresidenttinä 1898–1900 ja myöhemmin Kolumbian presidenttinä 1900–1904.
Jean Kambanda

Jean Kambanda (s. 1955) on ruandalainen poliitikko, joka toimi maan pääministerinä 9. huhtikuuta – 19. heinäkuuta 1994.. Kambanda on etniseltä taustaltaan hutu. Hänet tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen toimistaan Ruandan kansanmurhan aikana.
Kambanda nousi valtaan edeltäjänsä Agathe Uwilingiyimanan jouduttua salamurhan uhriksi. Kambanda oli Ruandan kansanmurhan keskeisiä tekijöitä. Hän piti pääministerinä radiokuulutuksia, joissa hän kiihoitti hutuja vahingoittamaan tai tappamaan tutseja ja maltillisia hutuja. Kambanda määräsi myös tiesulkuja, joilla estettiin tutsien pakeneminen maasta.
Kambanda pidätettiin 18. heinäkuuta 1997 Nairobissa ja hänet siirrettiin samana päivänä Ruanda-tuomioistuimeen. Hän tunnusti oikeudenkäyntinsä alussa 1. toukokuuta 1998 syyllisyytensä. Hän olikin ensimmäinen henkilö, joka on tunnustanut kansainvälisessä oikeudessa syyllisyytensä kansanmurhasta.
Ruanda-tuomioistuin tuomitsi syyskuussa Kambandan elinikäiseen vankeuteen kansanmurhasta, salaliitosta kansanmurhan suorittamiseksi, kansanmurhaan yllyttämisestä, osallisuudesta kansanmurhaan ja rikoksista ihmisyyttä vastaan. Kambanda pyörsi kuitenkin tunnustuksensa vedoten siihen, että hänet oli pakotettu tunnustamaan, ja vaati muutosta tuomioon. Vetoomostuomioistuin vahvisti tuomioistuimen päätöksen ja totesi Kambandan olleen täysin tietoinen tunnustamisensa seurauksista. Kambanda oli pidätettynä Tansaniassa, mistä hänet siirrettiin kärsimään tuomiotaan Maliin Bamakon keskusvankilaan.
Jean Kirkpatrick

Jean Kirkpatrick (k. 19. kesäkuuta 2000) oli yhdysvaltalainen sosiologian tohtori ja kansainvälisen naisten oma-apuliikkeen, Women For Sobrietyn (WFS) perustaja.
Kirkpatrick valmistui maisteriksi vuonna 1954. Hän ryhtyi saman tien valmistelemaan sosiologian alan väitöskirjaa Pennsylvanian yliopistossa, mutta paha alkoholiongelma venytti työtä niin, että hän sai väitöskirjan valmiiksi vasta vuonna 1967. Päästyään irti alkoholista hän ryhtyi auttamaan muita päihderiippuvaisia naisia ja perusti 1970-luvun lopulla omiin kokemuksiinsa ja teoreettiseen tietoonsa perustuvan hoito-ohjelman alkoholistinaisille. Tämän Women For Sobriety -liikkeen ohjelmaa on toteutettu Yhdysvaltojen lisäksi muun muassa Irlannissa, Australiassa ja Kanadassa. Suomessa hänen oppejaan on toteuttanut Naiset yhdessä irti päihteistä -yhdistys Novat-ohjelman nimellä.
Kirkpatrick on kirjoittanut naisten päihdeongelmista useita artikkeleita ja kirjoja. Hänen teoksensa Täyskäännös käännettiin suomeksi vuonna 2000.
Jean Kirkpatrick kuoli 77-vuotiaana kesäkuussa 2000.
José Francisco Sanches Alves

José Francisco Sanches Alvesin vaakuna
José Francisco Sanches Alves (s. 20. huhtikuuta 1941 Lageosa da Raia) on portugalilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Évoran arkkihiippakuntaan 3. heinäkuuta 1966 ja nimitettiin Lissabonin vihkipiispaksi sekä Hierpinianan titulaaripiispaksi 7. maaliskuuta 1998. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Maurílio Jorge Quintal de Gouveia, jota avustivat José da Cruz Policarpo ja Manuel Madureira Dias.
22. huhtikuuta 2004 Sanches Alves sai nimityksen Portalegre-Castelo Brancon piispaksi ja 8. tammikuuta 2008 Évoran arkkipiispaksi.
José Freire Falcão

José Freire Falcão
José Freire Falcão (23. lokakuuta 1925 – 26. syyskuuta 2021) oli brasilialainen kirkonmies. Hän sai pappisvihkimyksensä 19. kesäkuuta 1949 ja toimi Brasílian hiippakunnan arkkipiispana vuosina 1984–2004.
28. kesäkuuta 1988 kardinaaliksi nimitetty Falcão osallistui uuden paavin valintaan keväällä 2005.
Jeesus elokuvissa
Kirjallisuutta

Olli Seppälä – Marko Latvanen: Vapahtajia valkokankaalla. Kirjapaja 1996.
José Francisco Moreira dos Santos

José Francisco Moreira dos Santos vuonna 2022.
José Francisco Moreira dos Santos (12. lokakuuta 1928 – 16. maaliskuuta 2023) oli angolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän kuuluu kapusiineihin. Hänet vihittiin papiksi 20. tammikuuta 1952 ja nimitettiin Carmona e São Salvadorin hiippakunnan piispaksi 14. maaliskuuta 1967. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Maximilien de Fürstenberg, jota avustivat Ernesto Sena de Oliveira ja Florentino de Andrade e Silva.
Carmona e São Salvadorin hiippakunnan nimi vaihtui Uijeksi 16. toukokuuta 1979. Moreira dos Santos johti hiippakuntaa, kunnes jäi eläkkeelle 2. helmikuuta 2008.
Juho Antero Numminen

Juho Antero (Antti) Numminen (26. marraskuuta 1897 Harjavalta – 5. joulukuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Nummisen vanhemmat olivat Karl Fredrik Numminen ja Eeva Kristiina Setälä ja puoliso vuodesta 1934 Märta Boström. Numminen kävi kansakoulun, Vöyrin sotakoulun 1918 ja Tampereen kauppakoulun 1920–1922. Opintomatkoja hän teki useisiin eri maihin. Numminen oli harjoittelija Harjavallan Osuuskaupassa 1913, kauppa-apulainen K. Hauvosella Eurajoella 1913–1914, Toiminimi Veljekset Eurénin kaupanhoitaja Eurajoella 1914–1917, kauppa-apulainen W. Schnuttzin liikkeessä Huittisissa 1917–1919, vanhempi apulainen Arvio & Lindgren Oy:ssä Jämsässä 1920, Toiminimi Nylund & Waseniuksen edustaja Tampereella 1922–1926 ja Nokian Kutomo Oy:n prokuristi ja myyntipäällikkö 1926–1932.
Oy Suomen Trikootehdas Ab:n, vuodesta 1949 Oy Suomen Trikoo Ab, edustaja Tampereella Numminen oli 1932–1947, vt. myyntipäällikkö 1947–1949 ja Helsingin myyntikonttorin johtaja 1949–1960. Hän oli  Vaneriyhtymä Numminen ja K:nit Ky:n pääyhtiömies ja toimitusjohtaja vuodesta 1961, Tampereen Helmi Oy:n omistaja ja johtaja 1938–1962, Toiminimi Koru- ja Lyhyttavara Numminen & Kumpp:n toinen perustaja, pääosakas ja johtaja 1941–1947, Toiminimi Vaneria O. Kokkonen & Kumpp:n pääyhtiömies, omistaja ja johtaja vuodesta 1942, Ky Satakunnan Vaneri Numminen, Rinne ja Kumpp:n pääomistaja ja johtaja vuodesta 1950 sekä Ky Päijänteen Vanerin johtaja ja yhtiömiesten puheenjohtaja vuodesta 1951. Nummisella oli lisäksi lukuisia liike-elämän ja muita luottamustehtäviä. Suomen sisällissotaan Numminen osallistui valkoisten puolella ja oli pitkäaikainen suojeluskunnan jäsen. Hän oli sotilasarvoltaan reservin luutnantti (1957). Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1967. Numminen muistetaan myös lahjoittajana ja työstään yhteiskunnallisten järjestöjen hyväksi.
Juho Anton Simola

Juho (Johan) Anton Simola, sukunimi vuoteen 1905 Simolin (2. heinäkuuta 1884 Hollola – 10. toukokuuta 1958) oli suomalainen diplomi-insinööri ja Tampereen kaupungin sähkölaitoksen johtaja.
Simolan vanhemmat olivat ratamestari Juho Simola ja Edla Sofia Malin. Hän pääsi ylioppilaaksi Tampereen reaalilyseosta 1905 ja opiskeli Teknillisessä korkeakoulussa sähkötekniikkaa valmistuen diplomi-insinööriksi 1912.
Simola suunnitteli sähköverkkoja Nakkilaan ja Harjavaltaan ja toimi insinöörinä Tyrvään sähkölaitoksella. Hän oli 1914–1916 Pietarissa Siemens-Schuckertin palveluksessa ja sen jälkeen Tampereen kaupungin sähkölaitoksella aluksi käyttöinsinöörinä 1916–1920 ja sitten sähkölaitoksen johtajana 1920–1951. Hänen johtajakaudellaan rakennettiin uusi vesivoimalaitos Tammerkosken keskiputoukselle 1930–1933 ja liitettiin Tampereen kaupunki valtakunnalliseen sähköverkkoon kun Imatran Voiman Vanajan voimalaitoksesta vedetty voimalinja valmistui 1938. Simola oli myös keskeisesti mukana Tampereella 1948 aloitetun johdinautoliikenteen suunnittelussa ja rakentamisessa.
Jorge Pulido

Jorge Pulido Mayoral (s. 8. huhtikuuta 1991) on espanjalainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa on keskuspuolustaja. Hän edustaa Real Madrid Castillaa.
John Cullen

| John Cullen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. elokuuta 1964 (ikä 60) Puslinch, Ontario, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  178 cm
Paino:  85 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1987–1998
Seurat:  Pittsburgh Penguins Hartford Whalers Toronto Maple Leafs Tampa Bay Lightning
NHL-varaus:  3. varaus (vuoden 1986 NHL:n täydennysvaraus) Buffalo Sabres
John Cullen (s. 2. elokuuta 1964 Puslinch, Ontario) on kanadalainen entinen jääkiekkohyökkääjä. Hän pelasi urallaan 10 kautta NHL-liigassa.
Ura

John Cullen varattiin NHL:ään vuoden 1986 täydennysvaraustilaisuudessa. Hän on yksi harvoista täydennysvarauksista, jotka ovat pelanneet yli 100 ottelua NHL:ssä. Vaikka Buffalo Sabres varasi Cullenin, hän kuitenkin aloitti NHL-uransa Pittsburgh Penguinsissa kaudella 1988–1989.
Vuonna 1997 Cullenilla todettiin Non-Hodgkinin lymfooma, minkä takia häneltä jäi väliin koko kausi 1997–1998. Hän yritti paluuta kaudella 1998–1999, mutta hän oli sairautensa takia menettänyt paljon voimaa ja nopeutta, eikä pystynyt pelaamaan NHL-tasolla, joten hän lopetti uransa. Kauden päätteeksi NHL palkitsi hänet Bill Masterton Memorial Trophylla.
Tilastot

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Jamie McLennan | Bill Masterton Memorial Trophyn voittaja 1999 | Seuraaja: Ken Daneyko |