stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kikka
Yksityiselämä > Lapsuus

Kikan isä oli Olavi Virran orkesterissa soittanut muusikko Pekka Viilonen. Viilonen oli taustaltaan romani, mutta adoptoitiin jo pienenä valtaväestöä edustavaan kotiin. Kikan äiti oli tämän syntyessä vasta 17-vuoden ikäinen. Kikan vanhemmat erosivat jo 1,5 vuoden kuluttua, ja Kikka vietti lapsuutensa kolmen lapsen yksinhuoltajaperheessä. Lapsuus oli aluksi onnellinen, vaikka perhe olikin köyhä. Kikka ja hänen siskonsa joutuivat kuitenkin rankan koulukiusaamisen kohteiksi. Myös äidin alkoholinkäyttö lisääntyi. Kiusaaminen liittyi ainakin osaksi ruskeasilmäisen Kikan romanitaustaan. Kikan molemmat vanhemmat kärsivät alkoholi-ongelmasta. Hänen äitinsä on vahvistanut haastatteluissa oman alkoholi-ongelmansa ja kertonut raitistuneensa. Äiti on myös sanonut, että Kikan lapsuudessa oli "paljon sellaista, mikä ei kuulu onnelliseen lapsuuteen”.
Kikan kasvuolot olivat epävarmoja ja turvattomia. Kotona vieraili usein outoa väkeä. Toisinaan perheessä ei ollut rahaa ruokaan, vaan tienestit käytettiin alkoholiin ja muihin huvituksiin. Kotona vieraili arvaamattomia ja väkivaltaisia miehiä, jotka vahingoittivat myös Kikkaa. Kikka asui kodin ilmapiiristä johtuen myöhemmin isoäitinsä luona, jota hän piti myöhemmin myös elämänsä tärkeimpänä kasvattajana.
Kikan sisar Kati Lahti kertoi vuonna 2023 julkaistussa kirjassa joutuneensa sisarensa kanssa seksuaalisen hyväksikäytön uhreiksi ilman että he olisivat saaneet tukea aikuisilta. Kikka oli hänen mukaansa pyytänyt siskoltaan ennen kuolemaansa, että tämä toisi asian julkisuuteen sitten kun heidän lapsensa ovat kasvaneet aikuisiksi.
Kikka päätti jo lapsena, että näyttäisi kaikille, mihin pystyy. Jo ala-asteella opettajat olivat huomanneet hänen lahjakkuutensa ja uskoneet, että hänestä tulee vielä jotakin. Kikka esiintyi yksin laulaen koulun joulujuhlissa ja kävi myöhemmin laulutunneilla Helsingissä. Hän muutti kotoa jo 16-vuotiaana ja elätti itsensä.
Yksityiselämä > Mielenterveysongelmat

Lapsuudessa syntyneet traumat johtivat teini-iässä ensin anoreksiaan ja myöhemmin bulimiaan. Kikka lääkitsi pahaa oloaan myöhemmin myös alkoholilla ja lopuksi lääkkeillä. Päihtyneenä hänestä tuli itsetuhoinen. Kikka sairastui lopulta kaksisuuntaiseen mielialahäiriöön.
Yksityiselämä > Perhe-elämä

Kikka alkoi seurustella 1980-luvun loppupuolella basisti Hannu Sirénin kanssa. Heidät vihittiin vuonna 1997 ja he asuivat ennen eroaan Nokialla. Liitto kesti aina vuoteen 2005. Pariskunnalle syntyi vuoden 1996 elokuussa tytär. Tämä asui lapsena pääosin isänsä kanssa, mutta vietti viikonloppuja myös äitinsä luona.
Yksityiselämä > Kuolema

Kikka kuoli vain 41-vuotiaana vuonna 2005. Kuolinsyynä oli lääkkeiden aiheuttama yhteismyrkytys, eikä itsemurhaa voitu sulkea pois. Sitä vaihtoehtoa voidaan pitää kuitenkin varsin epätodennäköisenä, koska Kikan yhdeksänvuotias tytär oli yökylässä äitinsä luona juuri kyseisenä viikonloppuna.
Kikalle oli alettu suunnitella hänen kuolinvuonnaan yhdessä vanhan yhteistyökumppanin Ilkka Vainion kanssa uutta musiikkia. Artisti vaikutti olevan täynnä tarmoa ja muutti monella tapaa elämäntapojaan parempaan suuntaan. Eräänä perjantai-iltapäivänä Kikka oli soittanut siskolleen Kati Lahdelle puhelun, jossa kertoi peruvansa vierailun tämän luona. Kikka vannoi, että he tulisivat heti aamulla. Parin tunnin päästä Kikka soitti uudelleen puolentoista tunnin pituisen puhelun siskolleen. Puhelun aikana Kikka soimasi itseään päihteiden käyttöön liittyen ja osoitti suurta kiitollisuutta siskoaan kohtaan, joka oli yrittänyt viedä Kikkaa moneen hoitopaikkaan. Kikka tuntui olevan suuren pettymyksen ja itsesyytösten murtama. Kikka kertoi siskolleen kuinka paljon hän häpesi riippuvuuttaan. Kati tarjoutui lähtemään siskonsa luokse Tampereelle, mutta Kikka kielsi tulemasta ja sanoi: "Kaikki on hyvin, Kati". Kikka kertoi Katille haluavansa ilmoittaa tämän kaiken ennenkuin on liian myöhäistä. Hän halusi kiittää Katia elämästä. Sitten Kikka lupautui maksamaan Katin tyttären opintojen lukukausimaksut ulkomailla ja muistutti Katia siitä, että hänellä on henkivakuutus. Kikka kielsi uudelleen Katin tulemisen luokseen Tampereelle. Hän kertoi ajankohdan olevan liian myöhäinen, kaiken olevan hyvin ja heidän tapaavan pian. Koko puhelun aikana Kikka oli muistellut lapsuuttaan, itkenyt ja lausunut sanan kiitos. Kati totteli ja jäi miehensä kanssa kotiin. Aamulla Kati sai puhelun, mutta soittaja ei ollutkaan Kikka, vaan hänen 9-vuotias tyttärensä. Tämä kertoi, ettei hän saa äitiään hereille. Kati neuvoi tyttöä soittamaan isoäidilleen Maritalle. Sen jälkeen Kati sai puhelun, jossa kerrottiin, että Kikkaa oli yritetty elvyttää tuloksetta. Kikka oli kuollut lääkemyrkytykseen kotonaan Tampereella 3. joulukuuta 2005. Vuosien ajan kerrottiin että Kikka kuoli sydänkohtaukseen, mutta lopulta paljastui, että hän kuoli monen eri lääkkeen aiheuttamaan yhteismyrkytykseen. Sukuhauta, johon myös Kikka haudattiin, sijaitsee Kalevankankaan hautausmaalla Tampereella.
Yksityiselämä > Muuta

Kikan sisko levytti vuonna 1993 albumillisen Kikan tyyliä jäljitteleviä kappaleita.
Henkilökuva

Kikka erotti jo varhain toisistaan esiintyvän taiteilijan nimeltä Kikka siitä henkilöstä, joka tämä oli ollessaan poissa yleisön silmistä, ja joutui toistuvasti vakuuttelemaan lehdistölle olevansa vain ”tavallinen ihminen ihmisten joukossa.” Artisti oli hyvin tarkka yksityiselämästään. Kikan suhde julkisuuteen oli hänen läheisen ystävänsä Raija Pellin mukaan kuitenkin kaksijakoinen: toisaalta hän tiesi tarvitsevansa sitä ammatillisesti, mutta pahoitti mielensä, kun joku kirjoitti väärin tai rumasti. Kammottavimpana Kikka koki esiintymisensä Yle TV2:n Sabatti-keskusteluohjelmassa, jossa riepoteltiin eri artistien imagoja. Julkisuus veti puoleensa myös väkeä, joka ei ollut liikkeellä hyvissä aikeissa. Raija Pellin mukaan artisti kuvitteli vilpittömästi, että ihmiset olivat kiinnostuneita hänestä ihmisenä – sellaisena kuin hän olisi keikkojensa jälkeen. Hänen mukaansa Kikalta puuttui itsesuojeluvaisto lähes kokonaan. Itseään Kikka on luonnehtinut "tunneihmiseksi" ja ”karjalaiseksi luonteeksi” mutta toisaalta ”herkäksi, haavoittuvaksi ja pohdiskelevaksi.” Samaa mieltä artistin herkkyydestä on myös hänen äitinsä Marita Viilonen, sekä pitkäaikaiset yhteistyökumppanit, sanoittaja Ilkka Vainio ja säveltäjä Veikko Samuli. Kikalla oli omien sanojensa mukaan aina hirvittävä halu esiintyä ja tulla ylipäätänsä huomatuksi ja hyväksytyksi. Hän ei uransa alussa toivonut muuta kuin voivansa laulaa ja esiintyä työkseen.
Kikan työmoraali oli erittäin korkea. Erityisesti ensimmäisinä vuosinaan hän suostui kaikenlaisiin tilaisuuksiin, juhliin, televisioon ja ohjelmiin vetonaulaksi keikkailun lisäksi. Keikkoja saattoi olla viikon jokaiselle päivälle, tai jopa enemmän. Vuoden 1990 alussa Kikalle perustettiin myös oma faniklubi, jonka toiminnassa laulaja oli itse mukana. Vapaa-ajallaan artisti harrasti piirtämistä ja maalaamista, sekä runojen kirjoittamista. Hän yritti myös sanoittaa omia kappaleitaan, muttei hänellä ollut omien sanojensa mukaan sanoittamiseen riittävää itsevarmuutta. Kappaleiden sanoituksiin artistilla oli aina paljon valtaa. Kikka aloitti myös omaelämäkertansa kirjoittamisen vuonna 1993.
Luotettavia ystäviä Kikalla oli vain vähän, ja valittu ura hankaloitti entisiä ystävyyssuhteita. Kikka huomasi menestyksensä muuttavan monien ihmisten suhtautumista häneen. Sanoittaja Juha Vainio ja säveltäjä Veikko Samuli olivat Kikalle eräänlaisia luotettavia ja turvallisia isähahmoja. Vainion kuolema vuonna 1990 oli Kikalle raskas asia, sillä Juha Vainiosta oli tullut myös Kikan hyvä ystävä.
Kikka ei kokenut saaneensa elinaikanaan tarpeeksi arvostusta, ja hänen äitinsä mukaan se masensi häntä. Kikka oli myös herkästi tyytymätön ulkonäköönsä, ja erityisesti tämä näkyi äitiysloman aikana ja sitä seuraavina vuosina. Kikka itse on sanonut myös painon ja ulkonäön vaikuttaneen liikaa uraansa ja kunnossa pysymisen aiheuttaneen artistille ahdistusta. Kikka uskoi kohtaloon ja pelkäsi elämänsä olevan samanlainen nopea loppuunpalaminen ja kuoleminen kuin Marilyn Monroella. Kikan elämän viimeiset dramaattiset vaiheet on kuvattu elämäkerrassa Kikka – Traaginen tarina sisaren silmin.
Kikka koki elämänsä lopulla uskoontulon.
Julkaisut > Studioalbumit

Mä haluun viihdyttää (1989)
Kiihkeät tuulet (1990)
Kikka 3 (1991)
Käyrä nousemaan (1993)
Ota vaatteet pois (1994)
Herkut lisukkeineen (2000)
Syyskuussa 2009 levy-yhtiö Edel julkaisi kahden CD:n kokoelman Kaikkien aikojen parhaat. Albumilla ei ole vuosina 1994–2002 tehtyjä kappaleita. Vuosien 1997–1999 singlejä ei ole saatavina missään muussa julkaisuissa kuin omina CD-singleinään. Julkaisematta jääneitä levytyksiä ei ole olemassa, vaan uudet levytykset vuoden 2002 jälkeen jäivät suunnitelmiksi.
Aiheesta muualla

Seksikäs, kaunis ja ennen kaikkea rohkea Kikka Yle Elävä arkisto
Tätä Kikka oli oikeasti: radikaali kapinallinen, iloisen seksin sanansaattaja ja edellä aikaansa Nyt.fi.
”Ei kauniimpaa voi todella tietää” – eli tarina siitä, kuinka tytöstä nimeltä Kikka tuli tähti NRGM.fi.
Kikan esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Kikka
| --- | --- |
Studioalbumit:  Mä haluun viihdyttää  Kiihkeät tuulet  Kikka 3  Käyrä nousemaan  Ota vaatteet pois  Herkut lisukkeineen 
Kokoelmat:  Parhaat puoleni  Parhaat  Kikka Remix  Parhaat – 20 suosikkisävelmää  Hitit  Kaikkien aikojen parhaat 
Singlet:  ”Mä haluun viihdyttää”  ”Tiedän hyvää sen tekevän meille”  ”Kiihkeät tuulet”  ”Sukkula Venukseen”  ”Onnen nainenkin silloin vasta saa”  ”Kierrätä pyöritä mua”  ”Parhaat puoleni”  ”Tartu tiukasti hanuriin”  ”Käyrä nousemaan”  ”Häipyy etäisyys”  ”Ota vaatteet pois”  ”Veitikka oot”  ”Sukkula venukseen (remix)”  ”Rakkauden talo”  ”Pystyyn ponnahtanut”  ”Tulikirjaimin”  ”Hän on kultaa!”  ”Herkut lisukkeineen”  ”Moottoripyörä on moottoripyörä” 
Muut artikkelit:  Diskografia 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet  Yle 
Muut:  Europeana 
Kikan hauta Kalevankankaan hautausmaalla Tampereella.
Naisylioppilaiden Karjala-Seura

Naisylioppilaiden Karjala-Seura (NYKS, vuodesta 1938 Akateemisten Naisten Karjala-Seura, ANKS) oli Akateemisen Karjala-seuran sisarjärjestö, johon kuului akateemisesti koulutettuja naisia. Sillä oli samanlainen kansallismielinen ohjelma kuin AKS:llä ja se aloitti toimintansa AKS:n naisosastona, mutta muutettiin pian erilliseksi sisarjärjestöksi samalla kun varsinainen AKS varattiin ainoastaan miehille. Useat ANKS:n toiminnassa mukana olleet henkilöt toimivat myös IKL:n naisjärjestössä Uudessa Huomenessa.
Perustaminen

Naisosaston perustamisesta päätettiin AKS:n yleisessä kokouksessa 18. lokakuuta 1922. Naisosaston perustamisen käytännön järjestelyt annettiin ylioppilas Viena Pantsarin tehtäväksi. Lokakuun 20. päivänä 1922 pidettiin Akateemisen Karjala-seuran naisosaston perustamiskokous Helsingissä Erottajankatu 4:ssä olevassa AKS:n huoneistossa. Perustamiskokouksessa oli 12 jäsentä yliopiston eri osakunnista. Perustamiskokouksessa olivat läsnä puheenjohtaja Viena Pantsar, sihteeri Aino Oksanen sekä jäsenet Inkeri Alroth, Sirkka Alroth, Elvi Eljala, Sirkka-Liisa Hultin, Anna Isoniemi, Anna Karjalainen, Alli Korhonen, Inkeri Paavola, Elsa Pakaslahti ja Katri Sainio.
Kevättalvella 1923 AKS ja sen naisosasto päättivät erottaa toimintansa. Naisosaston suhde pääseuraansa oli jäänyt tarkemmin määrittelemättä, eivätkä naisosaston jäsenet kokeneet kuuluvansa täysvaltaisina jäseninä AKS:aan. Naisosaston toiminta päätettiinkin lopettaa ja eriyttää toiminta omaksi itsenäiseksi seurakseen. Joulukuun 7. päivä 1923 pidettiin Naisylioppilaiden Karjala-seuran perustamiskokous, ja seuran nimi ja säännöt vahvistettiin helmikuun 3. päivä 1924. Uuden seuran puheenjohtajana jatkoi Viena Pantsar. NYKS:n tunnus on samankaltainen AKS:n tunnuksen kanssa, mutta NYKS:n tunnuksessa miekkaa pitävän käsivarren tilalla on soihtu. Rintamerkkejä joissa tunnus on painettuna jaettiin jäsenistölle seuran vuosipäivänä 20. lokakuuta sekä Kalevala päivänä 28. helmikuuta.
Naisylioppilaiden Karjala-seura muutti nimensä vuonna 1938 Akateemisten Naisten Karjala-seuraksi. Akateemisten Naisten Karjala-seura lakkautettiin AKS:n tavoin 23. syyskuuta 1944.
Puheenjohtajat

Viena Pantsar 1922/1924–1927
Elsa Vuorjoki 1932–1935
Anna-Liisa Heikinheimo 1935–1939
Armi Hallstén-Kallia 1939–1942
Lea Lumme 1942–1944
Kirjallisuutta

Me Uskomme. Naisylioppilaiden Karjala-seuran 15-vuotisjulkaisu.  Naisylioppilaiden Karjala-seura, 1937.
Me uskomme. II : Akateemisten naisten Karjala-seuran 20-vuotisjulkaisu. Helsinki : Akateemisten naisten Karjala-seura, 1942
| n k Akateeminen Karjala-Seura (1922–1944) |
| --- | --- |
Puheenjohtajat:  Hallikorpi (1922–1923)  Kaila (1923–1927)  Helanen (1927-1928)  Kaila (1928–1930)  Kantele (sij. 1928)  Virta (sij. 1929–1930)  Kantele (1930–1931)  Valle (1931–1932)  Vuorjoki (1932–1934)  Helanen (1934–1935)  Kallia (1935–1936)  Helanen (1936–1944) 
Järjestöt:  Naisylioppilaiden Karjala-Seura  Maan Turva  Suomen Talkoo  Vihan veljet 
Julkaisut:  Suomen heimo 
Historia:  Suur-Suomi 
Luettelo Akateemisen Karjala-Seuran jäsenistä
Hastings Banda

| Hastings Banda |
| --- | --- |

Malawin 1. presidentti
 6. heinäkuuta,1966 – 24. toukokuuta,1994  
Seuraaja:  Bakili Muluzi
Malawin 1. pääministeri
 6. heinäkuuta,1964 – 6. heinäkuuta,1966  
Henkilötiedot
Syntynyt: 1902 Kasungu, Njassamaa
Kuollut: 25. marraskuuta 1997 (99 vuotta) Johannesburg, Etelä-Afrikka
Ammatti:  lääkäri
Arvonimi: Ngwazi
Tiedot
Puolue:  Malawin kongressipuolue
Uskonto:  presbyteeri
Hastings Kamuzu Banda (15. tammikuuta 1898 – 25. marraskuuta 1997) oli Malawin ensimmäinen presidentti vuosina 1966–1994. Hän ei ole sukua Malawin neljännelle presidentille Joyce Bandalle.
Banda syntyi lähellä Kasungua  Njassamaassa. Hänen syntymäpäivästään ei ole täyttä varmuutta, sillä sitä ei virallisesti kirjattu mihinkään. Joissakin elämäkertakirjoituksissa ilmoitetaan syntymäpäiväksi 14. toukokuuta 1906. Hänen kuolintodistuksensa kuitenkin kertoo presidentin olleen 99-vuotias, ja joidenkin lähteiden perusteella hän oli syntynyt 1896, jolloin hän olisi elänyt yli 100-vuotiaaksi. Vuodelta 1963 peräisin olevassa suomalaisessa lähteessä käytetty syntymävuosi on 1902.
Jonkin aikaa toimistotöissä Johannesburgissa työskenneltyään Banda pääsi vuonna 1925 Yhdysvaltoihin. Hän valmistui high schoolista 1928 ja jatkoi opintojaan aluksi Indianan yliopistossa ja sitten Chicagon yliopistossa, jossa hänen pääaineenaan oli historia. Banda valmistui lääketieteen tohtoriksi Nashvillen yliopistosta Tennesseessä 1937 ja opiskeli vielä Edinburghin yliopistossa. Hän toimi vuosien ajan yleislääkärinä Englannissa ja Skotlannissa.
Poliittinen ura

Banda vastusti Keski-Afrikan liittovaltiota, johon Njassamaakin tuohon aikaan kuului. Toimiessaan lääkärinä Lontoossa 1943–1945 hän tutustui Kwame Nkrumahiin ja muihin afrikkalaisiin vapaustaistelijoihin muttei omaksunut heidän vasemmistolaisuuttaan. Banda palasi kotimaahansa 1958 tavoitteenaan johtaa maa itsenäisyyteen neuvotteluteitse. Malawi-puolue perustettiin hänen ollessa vankeudessa vuonna 1959. Lopulta vuonna 1963 Britannia salli Njassamaan itsenäistymisen ja Bandasta tuli maan ensimmäinen pääministeri 1. helmikuuta 1963.
Njassamaa itsenäistyi 6. heinäkuuta 1964 Malawina, ja Banda nimitettiin sen ensimmäiseksi presidentiksi virallisesti 6. heinäkuuta 1966. Malawin kongressipuolue (MCP) julistettiin ainoaksi lailliseksi puolueeksi. Vuonna 1971 Bandasta tuli elinikäinen presidentti. Hänen virallinen arvonimensä oli His Excellency the Life President of the Republic of Malaŵi, Ngwazi Dr Hastings Kamuzu Banda. Arvonimi "Ngwazi" merkitsee chichewan kielellä "suurta leijonaa".
Banda hallitsi Malawia kovaotteisesti ja tukahdutti opposition ilmaukset. Bandan hallinto oli myös afrikkalaisella mittapuulla autoritäärinen. Elokuvia, radiota ja lehdistöä valvottiin tarkasti, ja Bandaa vastaan puhuminen oli kiellettyä. Kaikkien täysi-ikäisten kansalaisten tuli olla kongressipuolueen jäseniä. Asukkaiden ja jopa turistien pukeutumista säädeltiin. Leveälahkeisia housuja käyttäviä pitkätukkaisia miehiä ei päästetty maahan.
Banda kuitenkin kannatti naisten oikeuksia. Hänen hallituksensa aikana Malawin infrastruktuuri koheni: rakennettiin useita uusia teitä, lentoasemia, sairaaloita ja kouluja. Vuonna 1981 perustettiin Eton Collegen inspiroima Kamuzu-akatemia, joka on yhä toiminnassa. Banda piti diplomaattisia siteitä Etelä-Afrikkaan myös apartheid-politiikan aikana.
Malawista tehtiin myöhemmin monipuoluedemokratia ja ensimmäisissä presidentinvaaleissa vuonna 1994 vanha ja sairas presidentti Banda hävisi Bakili Muluzille. Banda kuoli sairaalassa Johannesburgissa 25.11.1997.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hastings Banda Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Australia  Kreikka  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Trove 
Muut:  IdRef
Banpo

Banpo on yksi alue Xi’anin kaupungissa Baqiaon kaupunginosassa.
Banpon kylä on 1950-luvulla löydetty kivikautinen asuinalue, jossa on tehty arkeologisia kaivauksia. Kaivausalueelle on perustettu museo kattamalla kaivausalue ja rakentamalla yleisölle parvet, joista näkee kaivauksiin. Museossa on nähtävillä muun muassa vanhoja asuinpaikkojen perustuksia, hautoja, hautaruukkuja, nuotiopaikkoja sekä kivikautisesta elämästä kertovia dioraamoja.lähde?
Kylä on ollut linnoitettu suojakaivannolla ja siellä on ollut puusta ja savesta rakennettuja asuinrakennuksia. lähde?
Kylän ominaisuudet

Banpo sijaitsee joen rantapenkereellä. pinta-ala on noin 5 ha, josta asuttua 3 ha. Asutulla alalla oli 56 taloa. Lisäksi tällä vallihaudan ympäröimällä alalla oli varastokuoppia ja eläinkarsinoita. Hautausmaa oli kylän ulkopuolella.  varhemmat talot olivat ainakin osin maan alla, uudemmat maan pinnalla. Asumukset olivat yleensä pyöreitä, läpimitta 3-5 metriä. Eräässä vaiheessa tehtiin pyöreiden majamaisten asumusten lisäksi monihuoneinen 20x12.5 m minihuoneinen pitkä talo. Ne oli tehty puupylväiden varaan rakennetusta oksapunos-savesta. Aikuiset haudattiin hautausmaahan, lapset uruukkuihin talojen lähelle. Kaurikotelo, joka kuvaa naisen sukupuolielintä, oli usein kuvattuna luuesineissä ja saviastioissa. Banpon kylän ihmiset lienevät eläneen malko tasa-arvoisesti, vaikka erikoishenkilöitä mm. šamaani oli melko varmasti kylässä.lähde?
Portaat Banpo-museoon. Museo (ja kaivausalue) sijaitsee keskellä Banpo-nimistä kaupunginosaa Xi’anissa. Museoalue on kerrostalojen ja teiden ympäröimä.
Kaivausalue on katettu ja yleisölle on tehty parvet, joilta näkee kaivauksiin.
Pienoismalli Banpon kylästä, joka on aikoinaan ollut rakennettu joen viereiselle alueelle. Pienoismallista näkyy (kuvassakin) selvästi, miten kylä on ollut suojattu sitä kiertäneellä kaivannolla.
Dioraamana toteutettu rekonstruktio Banpon kylästä 6 000 vuoden takaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Banpo Wikimedia Commonsissa
http://www.bpmuseum.com/index.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
Avoin saatavuus

Käytäntöjä
Tiedejulkaisu
Tiedeyhteisö
Tieteellinen menetelmä
Vertaisarviointi
Avoin tiede
Tieteen tutkimus
Tieteen etiikka
Tieteenfilosofia
Tieteenhistoria
Tieteensosiologia
Aiheeseen liittyvää
Monitieteisyys
Näennäistiede
Avoin saatavuus
Avoin tieto
Avoin sisältö
Avoimen saatavuuden logo.
Avoin saatavuus (engl. open access, OA) tarkoittaa, että tieteellinen julkaisu tai muu sisältö on luettavissa internetistä ilmaiseksi, esteettömästi ja sitä saa vapaasti käyttää ja levittää. Lisäksi julkaisu voi olla myös lisensoitu avoimella lisenssillä.
Avoimen saatavuuden julkaiseminen on kehittynyt tieteellisten julkaisujen verkkovälityksen yleistymisen myötä 1990-luvulta alkaen. Ennen tätä kehitystä tieteelliset julkaisut olivat pääsääntöisesti maksullisia ja käyttöoikeudeltaan rajattuja. Tieteellisten julkaisujen avoin saatavuus on yleistynyt nopeasti 2010-luvulta lähtien, osin muun muassa EU-tasolla tehtyjen poliittisten linjausten seurauksena. Erityisen paljon huomiota on saanut eurooppalaisten tutkimusrahoittajien Plan S -aloite (2018).
Myös avoimen saatavuuden julkaisemisesta aiheutuu kustannuksia, mutta toisin kuin perinteisessä julkaisemisessa, niitä ei siirretä aineiston käyttäjien maksettavaksi. Toiminta voi perustua esim. artikkelimaksuihin (engl. 'article processing charge', ts. artikkelin kirjoittaja, hänen taustaorganisaationsa tai hänen rahoittajansa maksaa julkaisemisen kustannukset), palvelua ylläpitävän organisaation antamaan tukeen tai vapaaehtoistyöhön. Julkaisut voivat olla saatavilla kustantajan verkkopalvelussa tai esim. korkeakoulun ylläpitämässä julkaisuarkistossa.
Avoimeen julkaisemiseen kuuluu muun tieteellisen julkaisutoiminnan tavoin olennaisena osana referee-menettely (vertaisarviointi), joka on tärkeää julkaisujen laadunvarmistuksen ja kirjoittajien tieteellisen meritoitumisen kannalta. Lehti- ja kokoomateosartikkelien lisäksi verkossa julkaistaan avoimesti myös monografioita, konferenssijulkaisuja, opinnäytteitä sekä muita korkeakoulujen, tutkimuslaitosten ja tieteellisten seurojen tuottamia julkaisuja.
Avoimen saatavuuden julkaiseminen on oleellinen osa laajempaa avoimen tieteen kokonaisuutta, johon kuuluvat myös tutkimusdatan ja -menetelmien avoimuus. Avoimella tieteellä on yhtymäkohtia Wikipedian ja muiden wiki-tekniikkaan perustuvien palveluiden kanssa. Vapaa pääsy tieteelliseen tietoon edistää kannattajien mukaan myös oppimisen yhdenvertaisuutta ja yhteiskunnallista demokratiaa.
Avoimen saatavuuden liike

1990-luvun kuluessa syntyi useita avoimeen julkaisemiseen perustuvia verkkopalveluita, joista merkittävin oli fyysikoiden pre print -arkisto ArXiv. Varsinainen avoimen saatavuuden liike syntyi kuitenkin vasta vuosituhannen vaihteen jälkeen. Taustatekijöinä olivat sekä Internetin tarjoamat uudet mahdollisuudet julkaisujen välittämiseen että perinteisen tieteellisen julkaisemisen kustannuskriisi, joka koetteli etenkin tieteellisiä kirjastoja. Vaikka keskeiset tieteelliset lehdet olivat jo vuosituhannen vaihteeseen mennessä tulleet saataville verkon kautta, niiden hinnat nousivat edelleen tasaisesti, ja ne söivät yhä suuremman osan kirjastojen määrärahoista.
Avoimen saatavuuden liikkeen tarjoamiksi ratkaisumalleiksi muotoutuivat toisaalta avoimet tieteelliset lehdet (kultaisen tien avoin saatavuus, 'gold road to open access') ja toisaalta tieteellisten artikkelien rinnakkaistallentaminen avoimissa julkaisuarkistoissa (vihreän tien avoin saatavuus, 'green road to open access'). Avoimen saatavuuden liikkeen alkuperäiset periaatteet kiteytettiin Budapestin julistuksessa vuonna 2002.
Sittemmin käsitykset avoimen julkaisemisen toteutumisesta ja siihen liittyvistä vaihtoehdoista ovat muuttuneet huomattavasti monimuotoisemmiksi. Kultaisen ja vihreän tien avoimen saatavuuden rinnalle on noussut muitakin vaihtoehtoja, muun muassa hybridi-OA, jossa vain osa lehtien sisällöstä avataan artikkelikohtaisten maksujen avulla vapaasti saataville. Toisaalta minimitavoitteen eli julkaisujen avoimen saatavuuden ('gratis OA') lisäksi on ryhdytty vaatimaan myös niiden jatkokäytön mahdollistamista Creative Commons -lisenssejä hyödyntämällä ('libre OA').