stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Catarina Ryöppy
Julkaisut

Iho – la Peau, Musta taide, Helsinki 1995, ISBN 952-9851-03-0,
Disparitons – Katoamisia – Försvinnanden – Disappearances, esseet: Raisa Laurila-Hakulinen, Marja-Terttu Kivirinta, Hyvinkään taidemuseo ja Musta taide, 2005, ISBN 952-5569-02-0,
Yéil : troubled days, restless nights, Musta taide, 2005. ISSN 1795-0279; 3; ISBN 952-9851-62-6
Time – Borders / Aika – Rajoja/ Tid – Gränser, essee: Leena Kuumola, teksti: Marja-Terttu Kivirinta, Musta Taide, 2009, ISBN 978-952-5818-06-2
Aiheesta muualla

Ryöpyn sivusto
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland
Oiva Rönkä

| Oiva Rönkä |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. heinäkuuta 1913 Iisalmi
Kuollut: 21. marraskuuta 1983 (70 vuotta) Kemi
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Suomi
Palvelusvuodet:  1939–1944
Taistelut ja sodat:  Talvisota, Jatkosota
Sotilasarvo:  Vääpeli
Kunniamerkit:  Mannerheim-ristin ritari
Oiva Vilho Rönkä (11. heinäkuuta 1913 Iisalmi – 21. marraskuuta 1983 Kemi) oli Mannerheim-ristin ritari numero 32. Mannerheim-ristin ritarin arvon hän sai 22. lokakuuta 1941. Sotilasarvoltaan hän oli vääpeli.
Rönkä oli yksi kenraalimajuri Hjalmar Siilasvuon iskumiehistä, jona hän muun muassa osallistui konepistoolimiehenä vihollisen huoltokolonnan tuhoamiseen. Hän esti yksin vihollishyökkäyksen asemiinsa tuhoamalla konepistoolillaan kymmeniä vihollisia. Vihollisen uusintahyökkäyksessä Rönkä kokosi oma-aloitteisesti vastaiskujoukon, jonka kärjessä karkotti vihollisen. Tässä vastaiskussa hän haavoittui. Hän myös suoritti yksin useita tiedusteluretkiä vihollisen selustaan.
Sodan jälkeen Rönkä toimi työnjohtajana vuodesta 1948 aina vuoteen 1966 saakka. Hän oli naimisissa ja hänellä oli kolme lasta.
Mannerheim-ristin perustelut

”Ylipäällikkö on pvm:llä 22.10.41 nimittänyt Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi kersantti Oiva Vilho Röngän, joka on osoittanut erikoisen huomattavaa jatkuvaa henkilökohtaista urhoollisuutta ja sitkeyttä sekä ryhmän ja taisteluryhmän taitavaa ja oma-aloitteista ja kylmäveristä johtamista. Heinäkuun 28 pnä hän vihollisen selustaan lähetettyyn osastoon kuuluen yllätti vihollisen ampuma- ja elintarvikekolonnan, hyökkäsi etumaisena sen kimppuun tuhoten yksin useita kuormia ajajineen ja esti konepistoolillaan vihollisen paon. Elokuun 13 pnä vahva vihollinen suoritti useita peräkkäisiä hyökkäyksiä Röngän ryhmän miehittämää tukikohtaa vastaan. Lopuksi Rönkä oli yksin tukikohdassaan ja tuhoamalla useita kymmeniä vihollisia konepistoolillaan ja käsikranaateilla hän torjui hyökkäyksen. Elokuun 16 pnä vihollinen uudisti hyökkäyksen uhaten asemiamme. Oma-aloitteisesti Rönkä järjesti taisteluryhmän vastaiskuun, hyökkäsi itse ensimmäisenä, työnsi vihollisen takaisin ja valtasi sen ohessa yksin erään vihollisen lujasti miehittämän pesäkkeen, minkä yhteydessä itse haavoittui. Lisäksi Rönkä on oma-aloitteisesti usein yksin suorittanut tuloksellisia tiedusteluretkiä vihollislinjojen taa.”
Rytke

Rytke on lahtelainen yhtye joka perustettiin vuonna 1992. Yhtye osallistui rockin SM-kisoihin vuonna 1994 ja voitti sen.
Jäsenet

Kai Turpeinen (laulu)
Antti "Kanttura" Cannelin (basso)
Jarmo "Jame" Rantanen (kitara)
Juha "Kuju" Kuisma (rummut)
Pekka Koskenkanto (kitara)
Jani Lehtinen (basso)
Jouni Hassinen (rummut)
Vesa "Veltto" Jokiniitty (kitara)
Janne Koivulahti (kitara)
Jari Niskanen (basso)
Diskografia

Väyrynen vihaa mua (1992)
Täällä haisee (1994)
Pikkukylän isot starat (1995)
Rock n roll apina (1995)
Sikarokkia (1995)
Parantumaton paskiainen (1998), omakustanne
Lahjattomat lapset (2004), omakustanne
Aiheesta muualla

Rytken esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Ruotsin siirtomaat

Ruotsin siirtomaat olivat Euroopan ulkopuolella olevia merentakaisia alueita, joita Ruotsi piti siirtomainaan ja hallussaan useissa vaiheissa 1600- ja 1700-luvuilla.
Uusi-Ruotsi

Ruotsin valtakunta oli laajimmillaan 1600-luvun keskivaiheilla. Ruotsalaiset pyrkivät laajentamaan vaikutusvaltaansa luomalla uusia talouden, kuten tupakanviljelyn ja turkistuotteiden kaupan, mahdollisuuksia siirtomaihin. Samalla pyrittiin kiertämään Ranskan, Englannin ja Alankomaiden kauppiaiden monopoleja. Ruotsalaiset perustivat vuonna 1638 Uuden-Ruotsin siirtokunnan Pohjois-Amerikan itärannikolle. Aluksi he perustivat Fort Kristinan, jonka paikalla sijaitsee nykyään Wilmingtonin kaupunki. Tukikohta oli nimetty kuningatar Kristiinan mukaan. Monet uuden siirtokunnan asukkaista olivat suomalaisia.
Siirtokunta oli tavallaan osa Uusia-Alankomaita, joka puolestaan oli Alankomaiden siirtomaa. Ensimmäinen kuvernööri Peter Minuit kuoli hurrikaanissa palatessaan Tukholmasta Karibianmeren alueelle. Siirtokunta perusti vuonna 1643 myös Uuden-Älvsborgin linnoituksen, joka on nykyisen Salemin kaupungin pohjoispuolella New Jerseyssä.
Uuden Ruotsin asukkaat valtasivat toukokuussa 1654 Alankomaiden hallitseman Fort Casimir ‐linnakkeen. Kostoksi alueen hollantilainen kuvernööri Peter Stuyvesant lähetti armeijansa vapauttamaan linnaketta, jolloin myös koko Uuden Ruotsin alue ja sen eri linnakkeet valloitettiin ja siirtokunnan alue palasi takaisin Alankomaiden hallintaan vuonna 1655.
Ruotsin Kultarannikko

Ruotsi valvoi tilapäisesti useita Kultarannikon asutuksia. Alue on nykyisen Ghanan rannikkoa. Tämän siirtomaan historia alkoi 22. huhtikuuta 1650, mutta Ruotsi menetti alueen hallinnan jo 20. huhtikuuta 1663, kun sekä Fort Carlsborg että alueen hallinnollinen pääpaikka Fort Christiansborg joutuivat Tanskan hallintaan.
Ruotsin siirtomaita Afrikassa olivat:
Ruotsin Kultarannikko, 1650–1663, menetetty Tanskalle ja Alankomaille. Mukaan kuului myös Cape Coast (1649–1663), joka koostui seuraavista asutusalueista:
Apollonia, nykyisessä Beninissä, 1655–1657
Fort Christiansborg / Fort Frederiksborg, josta tuli pääkaupunki Osu, 1652–1658
Fort Batenstein, nykyisin Butri, 1649–1656
Fort Witsen nykyisin Takoradi, 1653–1658
Carolusborg, huhtikuu 1650 – tammikuu / helmikuu 1658, 10. joulukuuta 1660 – 22. huhtikuuta 1663
Ruotsin Kultarannikko > Cape Coast

Vuonna 1652 ruotsalaiset ottivat haltuunsa Cape Coastin, joka on osa nykyistä Ghanan valtiota. Alue oli aiemmin ollut Alankomaiden ja sitä ennen Portugalin hallinnassa. Ruotsalaiset rakensivat alueen keskipisteeksi ja turvaksi Carolusburgin linnoituksen vuonna 1653. Se nimettiin Ruotsin kuninkaan Kaarle X Kustaan mukaan. Linnoitus tunnetaan nykyisin nimellä Cape Coast Castle.
Antillien alue > Tobago

Ruotsalaiset pystyivät hyvin lyhytaikaisesti hallitsemaan siirtomaanaan Tobagoa vuonna 1733, mutta pidemmän asutuksen estivät paikalliset alkuasukkaat, jotka ajoivat ruotsalaiset pois saarelta jo samana vuonna.
Antillien alue > Guadeloupe

Ruotsi antoi tukensa Ranskan vastustajille Napoleonin sotien aikana 1700- ja 1800-lukujen vaihteessa. Tästä Ruotsin kuningas Kaarle XIV Juhana sai henkilökohtaiseksi palkkioksi Guadeloupen saaren vuonna 1813. Alue ei siis ollut osa Ruotsin valtakuntaa. Saari kuitenkin palautettiin Ranskalle vuotta myöhemmin Pariisin rauhansopimuksella. Ruotsi painosti kuitenkin Isoa-Britanniaa korvaamaan saaren menetyksen, koska saari olisi ollut tärkeä strateginen lisäys Saint-Barthélemylle ja Saint Martinille. Korvaukseksi saaresta Iso-Britannia perusti niin sanotun Karibian rahaston, joka takasi Ruotsille 24 miljoonaa frangia. Tästä korvauksesta suoritettiin Ruotsille viimeinen erä vuonna 1983.
Intia

Ruotsin Itä-Intian kauppakomppania ei perustanut pysyviä siirtokuntia Intiaan, mutta niillä oli hetken aikaa hallussaan tehdas ja linnoitus Porto Novossa (nykyään Parangipettai, Tamil Nadu). Ranskan ja Ison-Britannian joukot tuhosivat linnoituksen kuukausi sen rakentamisen jälkeen.
Kirjallisuutta

Aaltonen, Jouko & Sivonen, Seppo: Orjia ja isäntiä. Into, 2019.
Aiheesta muualla

Puukka,  Päivi: Suomalaistehtaat käyttivät orjien kasvattamaa sokeriruokoa – ruotsalais-suomalainen siirtomaaherruus huipentui orjakauppasatamaan Karibialla. Yle.fi, 20.10.2019.
Siirtomaavallat
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   Alankomaat   Belgia  |   Britannia   Espanja  |   Italia   Japani  |   Kuurinmaa   Ranska  |   Ruotsi   Saksa  |   Tanska   Portugali  |   Venäjä   Yhdysvallat  |
Uuden Ruotsin kartta vuodelta 1650.
Herman Mollin laatima kartta Kultarannikosta noin vuodelta 1725.
Rönsy

Puutarhamansikan punaisia pintarönsyjä hiekalla
Laidunviuhkaheinän esiin kaivettu rönsy ja rametti
Rönsy on kasvin ohut, pitkänivelvälinen ja tavallisesti vaakasuora verso, joka edistää kasvin lisääntymistä ja leviämistä. Tällainen suvuton lisääntyminen edellyttää, että kasvinosassa on riittävästi uuden kasviyksilön kaikiksi soluiksi erilaistumaan kykeneviä soluja. Maanpäällistä rönsyä nimitetään pintarönsyksi ja maanalaista maarönsyksi. Pintarönsyjä on esimerkiksi lillukalla ja mansikoilla. Maarönsyjä on esimerkiksi oravanmarjalla ja juolavehnällä. Perunan mukulat ovat maarönsyn turvonneita kärkiä eli rönsymukuloita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rönsy Wikimedia Commonsissa
Petri Räisänen

Juha Petri Räisänen (s. 1967 Helsinki) on suomalainen joogaopettaja, kansanparantaja, luontaiskosmetologi. Hän on perustanut Helsingin Astanga Joogakoulun  yhdessä Juha Javanaisen kanssa vuonna 1997. Suomen lisäksi Räisänen on opettanut muun muassa Yhdysvalloissa, Japanissa ja Thaimaassa.
Räisänen pelasi lapsesta saakka vakavissaan jääkiekkoa. Kouluaikoinaan hän lauloi ja soitti rumpuja punk-yhtyeessä. Hän kävi afrikkalaisen tanssin kursseilla Tanssivintillä, jossa tutustui Juha Javanaiseen.
Peri Räisänen opiskeli kosmetologiksi ja perusti hoitolan, jossa annettiin myös vaihtoehtoisia hoitoja, kuten reiki-hoitoja.lähde?
Steinerkoulussa opiskellut tyttöystävä antoi sysäyksen Räisäsen henkiseen kasvuun.  Varsinkin Jiddu Krishnamurtin teosofiset teokset tekivät suuren vaikutuksen.lähde?
Hän ryhtyi harrastamaan joogaa 21-vuotiaana ja harjoitti ensin hathajoogaa. Pian hän siirtyi astangajoogaan. Räisänen nimeää ensimmäiseksi gurukseen Derek Irelandin ja tämän tyttöystävän Radhan, jotka opettivat astangajoogaa käydessään Suomessa vuonna 1991.lähde?
Italialainen Lino Miele tuli vuonna 1994 Suomeen pitämään joogakurssia, joka pidettiin Stefan Engströmin luona Hangon saaristossa. Kurssille osallistui myös Räisäsen ystävä Juha Javanainen. Mielen ehdotuksesta Räisänen ja Javanainen perustivat Helsingin astangajoogakoulun kesäkuussa 1997..
Lino Mielen, Räisäsen ja Javanaisen oppi-isä on intialainen Mysoressa asuva guruji Sri K. Pattabhi Jois, jonka kurssilla Räisänen kävi ensimmäisen kerran vuonna 1997. Pattabhi Jois myönsi 2001 Räisäselle virallisen opetusluvan.lähde?
Räisänen on kirjoittanut yhdessä Pattabhi Joisin ja Sharath Rangaswamyn kanssa astangajoogakirjan, joka julkaistiin suomeksi vuonna 2005. Myöhemmin hän julkaisi toisenkin astangajoogakirjan.
Räisänen oli mukana Ior Bockin Lemminkäisen temppelin kaivauksissa, joilla oli tarkoitus paljastaa Bockin perheen saagassa kerrottu Lemminkäisen temppeli. Kun maat Bockin velkaannuttua Sipoossa huutokaupattiin, Räisänen ja Juha Javanainen ostivat muun muassa temppelitontin runsaalla 300 000 markalla.
Image-lehti esitteli Räisäsen vuonna 2008 kannessaan suomalaisen joogan kansainvälisenä rock-tähtenä.
Julkaisut

Astanga: joogaa Sri K. Pattabhi Joisin perinteen mukaan, Otava 2005 ISBN 978-951-1-20092-5
Nāḍī śodhana : aṣṭāṅ̇gajoogan toinen asentosarja Sri K. Pattabhi Joisin mukaan, Otava, 2008 ISBN 978-951-1-22334-4
Aiheesta muualla

Petri Räisäsen kotisivut.
Petri Räisänen, astangajoogan kansainvälinen supertähti Ylen Elävä arkisto 13.4.2011, päivitetty 14.2.2014
Räisäsen haastattelu Kovalamin joogaleirillä helmikuussa 2004. (Arkistoitu – Internet Archive)
Petri Räisänen on astangajoogan ikoni, Yle 25.3.2017
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat  Ruotsi 
Henkilöt:  Yle 
Muut:  IdRef
Pertti Rönkkö

Pertti Rönkkö (s. 1949) on suomalainen Berliinissä asuva toimittaja ja tietokirjailija. Hän on tehnyt radio- ja tv-ohjelmia muun muassa natsi-Saksan keskitysleireille joutuneista suomalaisista merenkulkijoista.
Frankfurter Allgemeine Zeitungin mukaan Rönkkö on joutunut Suomessa sananvapautta rajoittavan kampanjoinnin kohteeksi.
Teoksia

Berliini; kartat Satu ja Samu Kontinen; valokuvat Pertti Rönkkö. Suomalainen matkaopas, Helsinki 2008
Berliini: matkaopas. BoD – Books on Demand, Helsinki 2016 (omakustanne)
Aselevon maksumiehet: suomalaiset merimiehet natsi-Saksan keskitysleireillä 1944–1945. Atena, Jyväskylä 2020 ISBN 978-952-300-547-1
Viidennen valtakunnan vieraana : raportti Hitlerin varjoista irtaantuvasta, väriään vaihtavasta Saksasta, jossa hallinnoidaan menneisyyttä kielloilla ja rangaistuksilla, ja jossa natsikirves on yhä käytössä monien näkökulmien ja mielipiteiden vaientamisessa.  Books on Demand, 2023.  ISBN 978-952-80-0694-7
Aiheesta muualla

Pertti Rönkkö Twitterissä
Pertti Rönkkö Havaintoja Saksanmaalta (Facebook)
Pertti Rönkön YouTube-kanava
Pertti Rönkkö – vapaana toimittajana Berliinissä  (Facebook)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Yle
Jaakko Ryhänen

| Jaakko Sakari Ryhänen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. joulukuuta 1946 (ikä 78) Tampere
Ammatti:  opettaja, oopperalaulaja
Muusikko
Laulukielet:  suomi, italia, saksa, venäjä (Suomen kansallisoopperassa)
Aktiivisena:  1973–
Soittimet:  laulu (basso)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jaakko Sakari Ryhänen (vuoteen 1953 Vuorinen; s. 2. joulukuuta 1946 Tampere) on suomalainen oopperalaulaja, alkuperäiseltä koulutukseltaan kansakoulunopettaja.
Ura

Ryhänen opiskeli laulua muun muassa Tauno Kaivolan, Matti Lehtisen ja Jolanda di Maria Petriksen johdolla, ja hänet kiinnitettiin vuonna 1975 Suomen Kansallisoopperan solistikuntaan. Hän oli jo vuodesta 1973 esiintynyt eri rooleissa. Kansainvälinen ura alkoi vuonna 1983 Metropolitanissa, Kansallisoopperan vierailuesityksessä, jossa hän lauloi Viimeiset kiusaukset -oopperan Paavo Ruotsalaisen roolin. Sittemmin hän on esiintynyt konsertti- ja oratoriosolistina, laulanut useita merkittäviä bassorooleja ja vieraillut kaikissa maailman johtavissa oopperataloissa, kuten Wienin valtionoopperassa, missä hän on vakituinen vierailija.
Suomen kansallisopperassa Jaakko Ryhänen on esittänyt rooleja suomen, italian, saksan ja venäjän kielellä.
Ryhänen asuu kotikaupungissaan Tampereella, jossa hän on Tampereen Oopperan usein kuultu bassoääni. Ryhänen on pitänyt ”kolmen basson konsertteja” yhdessä Matti Salmisen ja Johann Tillin kanssa.
Jaakko Ryhänen on esittänyt ja levyttänyt myös laulelma- ja viihdemusiikkia ja tehnyt alalla paljon yhteistyötä pianisti-muusikko Seppo Hovin kanssa. Ryhäsen ohjelmistoon kuuluvat lisäksi hengelliset laulut ja joululaulut.
Jaakko Ryhänen ilmoitti marraskuussa 2012 lopettavansa uransa terveyssyistä.
Jaakko Ryhänen on jatkanut kuitenkin uraansa lähinnä konserttilaulajana loppuvuodesta 2013 lähtien sekä laulupedagogina.
Ryhänen on palkittu Vantaan kulttuuripalkinnolla vuonna 1986, Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1988 ja Tampereen kaupungin kultaisella ansiomitalilla vuonna 2007 ja Golden Gospel -palkinnolla. Viron musiikki- ja teatteriakatemia vihki hänet kunniatohtoriksi vuonna 2014.
Ryhäsestä ilmestyi maaliskuussa 2022 Docendon kustantama, Raiko Häyrisen kirjoittama elämäkertakirja Jaakko Ryhänen – Minun matkani. ISBN 9789523821828
Yksityiselämä

Ryhänen on naimisissa ja hänellä on elossa yksi tytär, tyttärenpoika sekä lapsenlapsenlapsi. Poika Klaus menehtyi ykköstyypin diabetekseen vuonna 1996 sairastuttuaan siihen kymmenvuotiaana. Ryhäselle tehtiin vuonna 2012 sydämen ohitusleikkaus, jonka johdosta tahdistimella varustetun sydämen teho laski 40 %:iin normaalista.
Diskografia

lähde?
Joka aamu on armo uus (1982)
Toivo Kuulan ja Oskar Merikannon lauluja (1983)
Laulut kauneimmat (1985)
Jaakko Ryhänen (1987)
Ilta Volgalla (1989)
Syysillan tuuli (1992)
Jouluyö, juhlayö (1995)
Ystävän laulu (1996)
Kesäyö (1996)
Tummien metsien taa (2003)
Musiikin mestareita: Muistojen laulut (Jaakko Ryhänen ja Seppo Hovi) (2006)
Aiheesta muualla

Esittely ohjelmatoimiston sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Jaakko Ryhänen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ryhänen, Jaakko hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Häyrinen, Raiko: Jaakko Ryhänen – Minun matkani. Jyväskylä: Docendo, 2022. ISBN 978-952-382-182-8.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  BMLO  Deutsche Biographie  Elonet  Yle  Uppslagsverket Finland
Saamisoikeus

Saamisoikeus tarkoittaa henkilön oikeutta vaatia toiselta rahallinen tai muu suoritus. Osapuolten välisen velkasuhteen toinen osapuoli, velkoja, on oikeutettu esittämään vaatimuksensa suoritusvelvolliselle osapuolelle eli velalliselle. Velkojalla on saaminen ja velallisella velvoite. Saamisoikeudesta ja velvoitteesta puhuttaessa kuvataan samaa asiaa, mutta tarkastelukulma on vastakkainen. Saamisoikeudet kuuluvat velvoiteoikeuden piiriin.
Saamisoikeus kohdistuu ainoastaan velalliseen, joka tavallisesti vastaa velvoitteen täyttämisestä koko omaisuudellaan. Jos kolmas osapuoli on ottanut vastuun velasta antamalla takauksen, on velkojalle syntynyt uusi saamisoikeus. Saamisoikeuden kohteena ja velvoitteen sisältönä on suoritus, joka saattaa liittyä rahaan, esineeseen, tekoon tai toimen tekemättä jättämiseen. Suoritukset voivat olla kerta- tai kestosuorituksia.
Saamisoikeus syntyy usein oikeustoimen, kuten esimerkiksi sopimuksen perusteella. Oikeustoimessa määritellään, miten velallisen suoritus määräytyy tai mitä hänen on suoritettava. Saamisoikeus voi syntyä myös rikkomusvelvoitteen perusteella. Sellainen on esimerkiksi vahingonkorvaus. Saamisoikeus voi perustua lisäksi edunpalautukseen, asiainhuoltoon ja kustannusten korvaamista koskeviin sääntöihin.
Vaatimuksen edellytyksenä on saamisen erääntyminen. Suorituksen vaatimista nimitetään velkomiseksi. Velallisen ollessa velkaa usealle taholle ovat saamiset toisistaan riippumattomia. Yleensä velallinen voi maksaa velkansa haluamassaan järjestyksessä, mutta rahavelkojen korko on maksettava ennen pääomaa. Velkoja voi siirtää saamisensa kolmannelle henkilölle, jolla uutena velkojana on tavallisesti yhtä hyvät oikeudet kuin siirtäjälläkin oli. Jos velallinen ei hoida oikeustoimeen perustuvaa suoritusta, on tapahtunut suoritushäiriö. Velkojalla on turvanaan tehosteet ja hänellä on yleensä oikeus turvautua johonkin pakkokeinoon.
Räpelöt

| Räpelöt |
| --- | --- |
 Niittyräpelö (Briza media)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Alaheimo::  Pooideae
Suku::  Räpelöt Briza  L.
Katso myös
   Räpelöt Wikispeciesissä   Räpelöt Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Räpelöt eli siroräpelöt (Briza) ovat heinäkasvisuku (heimo Poaceae), jonka lajeja kasvatetaan yksi- ja monivuotisina koristekasveina. Sukuun kuuluu noin 20–30 lajia.
Lajeja

isoräpelö (Briza maxima tai Macrobriza maxima)
niittyräpelö (Briza media)
pikkuräpelö (Briza minor)
Näistä kolmesta lajista vain niittyräpelö on monivuotinen.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Siroräpelöt – Briza
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q158120  Wikispecies: Briza  APDB: 188837  APNI: 67416  BOLD: 288632  CoL: 8VVRF  eFloraSA: Briza  EoL: 108033  EPPO: 1BRZG  FloraBase: 20970  FNA: 104645  FoAO2: Briza  FoC: 104645  GBIF: 2702788  GrassBase: gen00091  GRIN: 1718  iNaturalist: 57160  IPNI: 17627-1  IRMNG: 1279639  ITIS: 41528  NBN: NHMSYS0000456627  NCBI: 15369  NZOR: 52d6b872-6af2-4df0-a2e7-0fd9fdad1112  Open Tree of Life: 413239  PLANTS: BRIZA  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:17627-1  Tropicos: 40031772  VASCAN: 914  VicFlora: cb5e7817-b86e-4fb2-9ceb-ada67367fb08  WFO: wfo-4000005456  WoRMS: 425718
Juha Räikkä

Juha Räikkä (s. 1965) on Turun yliopiston käytännöllisen filosofian professori ja dosentti. Hän on  erikoistunut erityisesti yhteiskunnallisen oikeudenmukaisuuden, filosofisen etiikan ja moraalifilosofian tutkimukseen.
Juha Räikkä on kirjoittanut väitöskirjansa An essay on international justice Turun yliopistossa vuonna 1992. Lisäksi hän on kirjoittanut lukuisia artikkeleita erilaisiin aikaukausjulkaisuihin Suomessa ja ulkomailla. Räikkä on muun muassa kirjoittanut yleistajuisen kirjasarjan Katumuksen filosofia (2003), Itsepetoksen filosofia (2005) ja Yksityisyyden filosofia (2007).
Teoksia

An essay on international justice, University of Turku, Reports from the Department of Practical Philosophy; vol 6, Diss.: Turun yliopisto, 1992
Oikeudenmukainen yhteiskunta: Johdatus yhteiskuntafilosofiaan.  Helsinki:  Painatuskeskus, 1993.  ISBN 951-37-1261-3
Katumuksen filosofia.  Helsinki:  WSOY, 2003.  ISBN 951-0-27815-7
Moraalin kanssa: Esseitä hyvästä yhteiskunnasta.  (2. painos (1. painos 1998). Artikkelit ilmestyneet aiemmin eri lehdissä ja kokoomateoksissa vuosina 1989–1998)  Kuopio:  Unipress, 2004.  ISBN 951-579-222-3
Esseitä etiikasta.  (Artikkelit ilmestyneet aiemmin eri lehdissä ja kokoomateoksissa vuosina 2000–2006)  Kuopio:  Unipress, 2006.  ISBN 951-579-222-3
Itsepetoksen filosofia.  Helsinki:  WSOY, 2005.  ISBN 951-0-30142-6
Yksityisyyden filosofia.  Helsinki:  WSOY, 2007.  ISBN 978-951-0-32448-6
Salaliittoteorioiden filosofia. Temppeliherroista liskoihmisiin. Gaudeamus, 2021. ISBN 9789523451407
Teoksia > Yhtenä kirjoittajista

Räikkä, Juha & Kotkavirta, Jussi & Sajama, Seppo: Hyvä ammattilainen: Johdatus ammattietiikkaan.  Helsinki:  Painatuskeskus, 1995.  ISBN 951-37-1652-X
Koistinen, Olli & Räikkä, Juha: Taivaassa ja maan päällä: Johdatus uskonnonfilosofiaan.  Helsinki:  WSOY, 1997.  ISBN 951-37-2034-9
Teoksia > Toimitettuja teoksia

Launis, Veikko & Räikkä, Juha (toim.): Itsemääräämisoikeus.  (Käytännöllisen filosofian julkaisuja vol 7)  Turku:  Turun yliopisto, 1993.  ISBN 951-880-838-4
(toim.): Do We Need Minority Rights?: conceptual issues, International studies in human rights; 46, The Hague, Martinus Nijhoff, 1996.
(toim.): Filosofia: Käsitteellisen ajattelun perusteita.  (2. painos (1. painos 1997). Taskutieto)  Helsinki:  Unipress, 2002.  ISBN 951-579-133-2
Haukioja, Jussi & Räikkä, Juha (toim.): Elämän merkitys: Filosofisia kirjoituksia elämästä.  (Perustuu Turussa 2005 ”Elämä”-kollokviossa pidettyihin esitelmiin. Osa tekstistä ruotsiksi)  Kuopio:  Unipress, 2005.  ISBN 951-579-214-2
Räikkä, Juha & Siipi, Helena (toim.): Ajattele, filosofoi.  Helsinki:  Tammi, 2006.  ISBN 951-26-5527-6
Yhteiskuntafilosofia.  Kuopio:  Unipress, 2010.  ISBN 978-951-579-356-0
Matti Rynén

Matti Rynén (oik. Rynö, 20. maaliskuuta 1846 Lappeenranta – 3. kesäkuuta 1914 Viipuri) oli suomalainen käsityöläinen, joka tuli tunnetuksi 1800-luvun lopulla valmistamistaan itämaisista matoista. Hän aloitti värjärinä ja kutoi ensimmäisen mattonsa vasta 40-vuotiaana. Yhtään Rynénin tekemää mattoa ei kuitenkaan tunneta nykypäivänä.