stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Her Only Way

| Her Only Way |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Sidney Franklin
Käsikirjoittaja:  Mary Murillo
Perustuu:  George Scarboroughin tarinaan
Tuottaja:  Joseph M. Schenck
Pääosat:  Norma Talmadge Eugene O’Brien
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Norma Talmadge Film Corporation
Ensi-ilta:   18. elokuuta 1918
Kesto:  60-70 minuuttia
Alkuperäiskieli:  mykkä (välitekstit englanniksi)
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Her Only Way on Sidney Franklinin ohjaama ja Joseph M. Schenckin tuottama yhdysvaltalainen mykkä melodraama vuodelta 1918. Her Only Wayn pääosissa ovat Norma Talmadge ja Eugene O’Brien.
Mary Murillo laati elokuvan käsikirjoituksen George Scarboroughin tarinan What Might Have Been pohjalta. Her Only Wayn tuotantoyhtiönä toimi Norma Talmadge Film Corporation ja levittäjäyhtiönä Select Pictures Corporation. Elokuva sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 18. elokuuta vuonna 1918. Her Only Wayn nykyään oletetaan olevan kadonnut.
Juoni

Lucille Westbrook palaa sisäoppilaitoksesta kotiin ja saa tietää, että hänen omaisuutensa on menetetty. Lucillelle oli tehty jo hääjärjestelyt, ja Lucillelle valkenee, että hän avioituisi varakkaan Paul Belmontin kanssa. Lucillen silloinen miesystävä Joseph Marshall vihastuu tästä ja pelkää, että hänet hylätään. Lucille ja Joseph riitelevät, jonka päätteeksi Lucille heittää Josephin ulos talosta. Kun Lucille nukahtaa, hän näkee unta millaista olisi olla rouva Paul Belmont. Unessa Paul laiminlöi ja pettää häntä varakkaan lesken kanssa, ja uniavioliitto päättyy eroon. Kun Lucille häviää oikeudenkäynnin Belmontia vastaan, hän palaa kotiin ja osoittaa revolverilla tulevaa entistä aviomiestään. Laukaus herättää Lucillen todellisuuteen, minkä jälkeen hän iloiten suostuu Josephin kosintaan.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Norma Talmadge  | … |  Lucille Westbrook   |
|  Eugene O’Brien  | … |  Joseph Marshall   |
|  Ramsey Wallace  | … |  Paul Belmont   |
|  E. Alyn Warren  | … |  tuomari Hampton Bates   |
|  Jobyna Howland  | … |  rouva Randolph   |
Aiheesta muualla

Her Only Way Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Her Only Way AllMoviessa. (englanniksi)
Her Only Way Silent eran sivustolla (englanniksi)
Her Only Way TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Hervé Dubuisson

| Hervé Dubuisson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Hervé Dubuisson
Syntynyt: 8. elokuuta 1957 (ikä 67) Douai, Ranska
Kansalaisuus:   Ranska
Koripalloilija
Pituus:  196 cm
Maajoukkueet
1974–1989:   Ranska
Ottelut (pisteet):  259 (3 921)
Aiheesta muualla
FIBA
Hervé Dubuisson (s. 8. elokuuta 1957 Douai) on ranskalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija ja koripallovalmentaja.
Dubuisson pelasi vuosina 1974–1989 Ranskan miesten maajoukkueessa 259 ottelua ja teki niissä 3 921 pistettä otteluennätyksen oltua 51 pistettä. Kaikki kolme ovat Ranskan maajoukkueen ennätyksiä. Dubuisson ei voittanut Ranskan maajoukkueessa olympia-, MM- tai EM-mitaleja mutta edusti maataan Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984, vuoden 1986 MM-kilpailuissa ja vuosien 1977, 1979, 1981, 1983, 1985, 1987 ja 1989 EM-kilpailuissa.
Dubuisson pelasi New Jersey Netsissä NBA:n kesäliigaa vuonna 1984 ollen ensimmäinen muualla kuin Amerikan mantereella koripallo-oppinsa saanut koripalloilija NBA-joukkueessa. Hän voitti Le Mansissa Ranskan mestaruuden vuosina 1978 ja 1979.
Aiheesta muualla

Profiili FIBA Archive (englanniksi)
Henry Gilroy

| Henry Gilroy |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Ammatti:  käsikirjoittaja, tuottaja
Aiheesta muualla
IMDb 
Henry Gilroy on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja ja tuottaja. Hän on yksi Star Wars: The Clone Wars -televisiosarjan käsikirjoittajista.
Aiheesta muualla

Henry Gilroy Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Harri Dahlström

Luontoilta Nurmijärven Taaborinvuorella 2005 – Harri Dahlström
Harri Anton Dahlström (4. elokuuta 1935 Helsinki – 3. heinäkuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen kalojen ja kalatalouden asiantuntija. Koulutukseltaan hän oli maatalous- ja metsätieteiden maisteri, arvoltaan kunniatohtori. Varsinaisen työuransa Dahlström teki Maa- ja metsätalousministeriössä, jossa hän oli ennen eläkkeelle jäämistään kalatalousylitarkastaja sekä kala-
ja riistaosaston vapaa-ajan kalatalouden yksikön päällikkö. Dahlström tuli tunnetuksi radion ja television Luontoilta-ohjelmasta, jossa hän toimi kala-asiantuntijana sekä monista muista luontoon liittyvistä yleistajuisista tiedeohjelmista, kirjoista ja lehtiartikkeleista.  Hän toimi myös tuntiopettajana Helsingin yliopistossa.
Hän kuoli syöpään Haartmanin sairaalassa Helsingissä.
Luontoilta Käpylän siirtolapuutarhassa elokuussa 2000 – Harri Dahlström on kolmas vasemmalta
Teoksia

Kalat, kalavesien hoito ja kalanviljely ; kirj. Gunnar Svärdson, Nils-Arvid Nilsson, Harri Dahlström ja Pekka Tuunainen ; suom. Raili Koskinen. Kirjayhtymä, Helsinki 1968 (alkuteos Fiskebiologi)
Kalamiehen kalatieto ; kirj. Harri Dahlström ym. Tammi 1982 (perustuu osittain saksalaiseen teokseen Fischbilder Lexikon 1-2)
Suomen eläimet 3, Kalat, sammakkoeläimet ja matelijat ; toimitusneuvosto Ernst Palmén ym. ; piirrokset Jukka Lemmetty ; päätoimittaja Lauri Koli ; kirjoittajat Harri Dahlström ym. Weilin + Göös, Espoo 1984, 12. painos 1991
Koulun biologia. Itämeri ; kirj. Matti Leinonen, Harri Dahlström, Teuvo Nyberg. Otava 1986
Koukusta keittiöön : tietoa nuorille kalojen käsittelystä rannoilla, keittiössä ja kalakaupassa ; kirj. Harri Dahlström ym. ; kuvat Viking Nyström. Suomen kalamiesten keskusliitto - Suomen kalakauppiasliitto, Helsinki 1993
Paras eräretkeni ; toimittanut Mauri Soikkanen ; kirjoittajat Harri Dahlström ym. Gummerus 1995, 2. painos 1998
Itämeri : luonto ja ihminen ; kirj. Eeva Furman, Harri Dahlström, Risto Hamari. Otava 1998
Maailman kalojen nimet ; kirj. Markku Varjo, Lauri Koli ja Harri Dahlström. Suomen biologian seura Vanamo, Helsinki 2004
Toimituksia

Olle Birkesten : Kalamiehen kirja ; suomalaisen laitoksen toim. Harri Dahlström ; piirrokset Rolf Smedman. Tammi 1969, 4. painos 1978 (alkuteos Fiska på fritid)
Kalanviljelylaitokset ; toimikunta Harri Dahlström ym. Insinöörijärjestöjen koulutuskeskus 1980, 149. Insinööritieto, Helsinki 1980, 2. painos 1981
Suomennoksia

Suuri kalastuskirja ; toimituspäällikkö Göran Cederberg ; asiatarkistus Jan Olsson ; suomentaneet Harri Dahlström ja Ilkka Sailo ; kirjoittajat Erwin Bauer ym. Karisto 1994, 3. painos 1998 (alkuteosDen stora boken om sportfiske)
Runar Warhuus : Mennään kalaan. Karisto 2005 (alkuteos Få fisk)
Runar Warhuus : Uuden ajan urheilukalastus. Karisto 2005 (alkuteos Det nye sportsfisket)
Göran Cederberg : Kalamiehen perhokirja : sidonta- ja kalastusvihjeitä yli 70 perholle ; suomentanut Harri Dahlström ; valokuvat Göran Cederberg ; piirrokset Thommy Gustavsson. Tammi 2007 (alkuteos Fiskarens flugguide)
Kalastajan keittokirja ; tekijät Linda, Jenny, Janne ja Eva Olsson. Mäkelä, Karkkila 2009 (alkuteos Kokbok för sportfiskare och andra fiskälskare)
Aiheesta muualla

Harri Dahlströmin muistokirjoitus.  Helsingin Sanomat.
Hankalampi (Hirvensalmi)

| Hankalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Hirvensalmi, Mikkeli
Koordinaatit:  61°36′06″N, 26°59′18″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Puulaveden alue (14.92)
Laskuoja:  oja Lahnajärveen 
Järvinumero:  14.922.1.025
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  118,4 m  
Pituus:  330 m  
Leveys:  230 m  
Rantaviiva:  1,057 km  
Pinta-ala:  4,809 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHankalampi 
Hankalampi  on Etelä-Savossa Hirvensalmella ja Mikkelissä Saikkolan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 330 metriä pitkä, 230 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 4,8 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Puulaveden alueella (14.92), jonka Liekuneen–Ryökäsveden alueeseen (14.922) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 118,4 metriä mpy.
Hera Argeian temppeli (Foce del Sele)

| Hera Argeian temppeli> Ἡραίον |
| --- | --- |
 Heraionin raunioita.
Sijainti:  Foce del Sele, Capaccio Paestum, Salerno, Campania, Italia
Koordinaatit:  40°29′18″N, 14°58′11″E
Rakennustyyppi:  kreikkalainen temppeli
Valmistumisvuosi:  600-luku eaa.–
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hera Argeian temppeli eli Heraion (m.kreik. Ἡραίον) oli antiikin aikainen Heralle omistettu kreikkalainen temppeli ja pyhäkköalue Poseidonian eli roomalaisittain Paestumin kaupungin lähellä Suur-Kreikassa eli Magna Graeciassa, nykyisessä Italiassa. Se sijaitsi Sele-joen suussa noin kymmenen kilometriä Poseidoniasta pohjoiseen, lähellä nykyistä Foce del Seleä.
Historia

Hera Argeialle omistetun pyhäkön eli Heraionin rakensivat alueen kreikkalaiset siirtokuntalaiset 600-luvulla eaa. Kreikkalaisessa mytologiassa sitä pidettiin jo Iasonin perustamana. Heraion kukoisti erityisesti arkaaisella kaudella 600- ja 500-luvuilla eaa., ja säilyi käytössä, joskin vähäisemmässä, vielä klassisella kaudella 400- ja 300-luvuilla eaa.
Pyhäkkö nousi merkittäväksi jälleen hellenistisellä kaudella, mutta se menetti merkitystään roomalaisella kaudella. Se tuhoutui tai ainakin vaurioitui pahoin maanjäristyksessä oletettavasti vuonna 63 jaa. ja peittyi suureksi osaksi purkausaineksen alle Vesuviuksen purkauksessa vuonna 79 jaa. Tämän jälkeen se jäi käyttämättömäksi. Varhaiskristillisellä ajalla pyhäkön kiviä käytettiin rakennusmateriaalina. Ajan kuluessa paikka unohtui, ja se löydettiin uudelleen vuonna 1934.
Rakennukset

Heraion sijaitsi alun perin Sele-joen suussa. Nykyisin sen raunioalue on rannikon siirtymisen seurauksena noin 1,5 kilometrin päässä merestä. Pyhäkköalue koostui Heralle omistetusta temppelistä, kahdesta suuresta alttarista, aarrekammiosta sekä aluetta reunustaneista stoista eli pylväshalleista. Lisäksi alueelta on löydetty suuri määrä terrakotasta tehtyjä votiiviesineitä.
Heran temppeli
Heran temppeli rakennettiin pyhäkköalueelle 500-luvulla eaa. Se tuhoutui oletettavasti vuoden 63 jaa. maanjäristyksessä. Temppelirakennuksen arkkitehtuuri yhdistelee doorilaista, joonialaista ja aiolialaista tyyliä. Sen koko oli noin 18,7 × 38,9 metriä, ja siinä oli 8 pylvästä lyhyillä ja 17 pylvästä pitkillä sivuilla. Sisällä temppelissä oli naos eli cella sekä pronaos ja adyton.
Temppelin alttari oli tavan mukaan ulkona sen itäpuolella, noin 34 metrin päässä temppelistä.
Sybarislaisten aarrekammio
Temppelin lähellä sijaitsi aarrekammio, jonka rakentaminen oli aloitettu noin vuonna 570–550 eaa. Sen rakennuttajina pidetään Sybariin kaupungin asukkaita. Aarrekammio jäi keskeneräiseksi, mikä johtunee siitä, että Sybaris tuhoutui sodassa noin vuonna 510 eaa. Aarrekammio koostui pelkästä naoksesta. Se oli koristeltu 38 metoopilla, jotka on ajoitettu noin vuoteen 570 eaa. Metoopit ovat Paestumin arkeologisessa museossa.
Aarrekammion metooppeja.
Aarrekammion metooppeja.
Yksityiskohta.
Yksityiskohta.
Yksityiskohta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Foce del Selen Heraion Wikimedia Commonsissa
Home of the Strange

| Home of the Strange Young the Giant |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 12. elokuuta 2016
 Formaatti: LP, CD, digitaalinen
 Tuottaja(t): Alex Salibian, Jeff Bhasker
 Tyylilaji: indie rock, alternative rock
 Kesto: 39.50
 Levy-yhtiö: Fueled by Ramen
Listasijoitukset
  12.
Young the Giantin muut julkaisut
| Mind over Matter 2014 | Home of the Strange 2016 | Mirror Master 2018 |
Singlet albumilta Home of the Strange
 ”Amerika” Julkaistu: 15. huhtikuuta 2016  ”Something to Believe In” Julkaistu: 10. toukokuuta 2016  ”Silvertongue” Julkaistu: syyskuu 2016
Home of the Strange on yhdysvaltalaisen alternative-rock yhtye Young the Giantin kolmas studioalbumi, jonka julkaisi Fueled by Ramen 12. elokuuta 2016
Kappaleet

Amerika – 4.00
Something to Believe In – 3.48
Elsewhere – 3.44
Mr. Know-It-All – 3.11
Jungle Youth – 3.40
Titus Was Born – 4.02
Repeat – 3.05
Silvertongue – 3.17
Art Exhibit – 4.03
Nothing's Over – 4.24
Home of the Strange – 2.36
Arvostelut

Metacritic: 76/100
Helsingin seudun kesäyliopisto

| Helsingin seudun kesäyliopisto |
| --- | --- |
  
Perustettu:  1966
Sivusto:  https://hsky.fi/
Helsingin seudun kesäyliopisto (ruots. Helsingforsnejdens sommaruniversitet, engl. Helsinki Summer University) on korkea-asteinen vapaan sivistystyön oppilaitos.
Vuosittain kesäyliopistossa opiskelee noin 6 000 henkilöä ja kursseja järjestetään vuosittain yli 700. Kurssiosallistumisia on vuosittain noin 13 000. Osallistujia kesäyliopiston kursseille on kaikista ikäryhmistä ja ympäri Suomea, ulkomaalaisia opiskelijoista on noin 10 prosenttia.
Helsingin seudun kesäyliopisto on perustettu vuonna 1966. Säätiön perustajina ja jäseninä ovat pääkaupunkiseudun kunnat (Helsinki, Espoo, Vantaa ja Kauniainen) ja sen hallintoon osallistuu myös Helsingin yliopisto.
Kesäyliopiston opetus on kaikille kiinnostuneille avointa iästä, pohjakoulutuksesta tai oppilaitosten opinto-oikeuksista riippumatta. Helsingin seudun kesäyliopiston tarkoituksena on edistää koulutuksellista tasa-arvoa, elinikäistä oppimista ja henkistä kasvua.
Helsingin seudun kesäyliopiston ohjelmassa on avointa korkeakouluopetusta, kielikursseja, tietotekniikkaa, taidekursseja, suomea toisena/vieraana kielenä, abiturienttikursseja, täydennyskoulutusta sekä avoimia, maksuttomia yleisöluentoja ajankohtaisista aiheista. Toiminta on ympärivuotista.
Helsingin seudun kesäyliopiston hallitus

Helsingin seudun kesäyliopistoa ylläpitää Helsingin seudun kesäyliopistosäätiö, jonka ovat perustaneet pääkaupunkiseudun kunnat Helsinki, Espoo ja Vantaa. Nämä kaupungit ja Helsingin yliopisto sekä Kauniaisten kaupunki ovat valinneet edustajansa säätiön hallintoon.
Helsingin seudun kesäyliopiston hallitus > Hallituksen jäsenet 2021–2024 (suluissa henkilökohtainen varajäsen)

Helsingin kaupungin edustajina
puheenjohtaja Terhi Ainiala (Aleksi Meriläinen)
Jari Nissinen (Carita Perry)
Marjut Pihonen (Timo Ohmero)
Ville Ylikahri (Harri Korhonen)
Espoon kaupungin edustajina
varapuheenjohtaja Herttaliisa Tuure (Helena Tiitinen-Levijoki)
Marko Kivelä (Satu Mollgren (Kauniaisten edustaja))
Vantaan kaupungin edustajana
Märt Vesinurm (Hetamari Woods)
Helsingin yliopiston edustajana
Susanna Niinistö-Sivuranta (Airi Hakkarainen)
Aiheesta muualla

Suomen kesäyliopistot
Himalajankorppikotka

| Himalajankorppikotka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Päiväpetolinnut Accipitriformes
Heimo::  Haukat Accipitridae
Suku::  Korppikotkat Gyps
Laji::  himalayensis
Kaksiosainen nimi
 Gyps himalayensis  Hume, 1869 

Katso myös
   Himalajankorppikotka Wikispeciesissä   Himalajankorppikotka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Himalajankorppikotka (Gyps himalayensis) on korppikotkien sukuun kuuluva lintu. Sen varsinaista esiintymisaluetta Aasiassa ovat Himalajan vuoristo ja Tiibetin ylänkö, mutta nuoret linnut voivat levittäytyä etelämmäksi. Siten sen esiintymistä on todettu Afganistanissa, Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Kazakstanissa, Kirgisiassa, Malesiassa, Mongoliassa, Nepalissa, Pakistanissa, Tadžikistanissa, Thaimaassa ja Uzbekistanissa sekä muuttolintuna Singaporessa.
Sen elinpiiriä ovat lauhkean vyöhykkeen heinäarot ja kivikkoiset alueet, kuten kalliot ja vuorenhuiput 1 200–4 500 metrin korkeudessa.
Nuori himalajankorppikotka.
Henry Goodman

Henry Goodman (s. 23. huhtikuuta 1950) on brittiläinen näyttelijä, joka on esiintynyt sekä teatterissa että elokuvissa ja televisiossa.
Goodman kasvoi Lontoon East Endissä juutalaisessa perheessä. Hän innostui näyttelemisestä kymmenvuotiaana päästyään kaksosveljensä kanssa esiintymään elokuvaan Sinetöidyt huulet (1960). Vuonna 1969 hänet hyväksyttiin opiskelijaksi Royal Academy of Dramatic Artiin.
RADAsta valmistumisensa jälkeen Goodman muutti Kapkaupunkiin, Etelä-Afrikkaan, jossa hän asui vuodet 1973–1981. Palattuaan Englantiin hän pääsi Royal Shakespeare Companyn jäseneksi. Goodman on saanut urallaan kaksi Laurence Olivier -palkintoa, ensimmäisen Musical for Assassins -näytelmästä 1993 ja toisen roolistaan Shylockina Venetsian kauppiaassa 2000.
Goodman meni 1970-luvun alulla naimisiin tanssinopettaja Sue Parkerin kanssa. Heillä on kaksi lasta.
Aiheesta muualla

Henry Goodman Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Henry Goodman Elonetissä.
Her Double Life

| Her Double Life |
| --- | --- |
 Stuart Holmes ja Theda Bara elokuvan kohtauksessa
Ohjaaja:  J. Gordon Edwards
Käsikirjoittaja:  Mary Murillo
Perustuu:  Mary Murillon novelliin The New Magdalen
Tuottaja:  William Fox
Kuvaaja:  Phil Rosen
Pääosat:  Theda Bara
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Fox Film Corporation
Levittäjä:  20th Century Studios
Ensi-ilta:   11. syyskuuta 1916
Kesto:  60 minuuttia
Alkuperäiskieli:  mykkä (välitekstit englanniksi)
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Her Double Life on J. Gordon Edwardsin ohjaama yhdysvaltalainen mykkäelokuva vuodelta 1916. Elokuva on genreltään melodraama, ja sen pääosassa on Theda Bara. Elokuvan oletetaan olevan nykyisin kadonnut.
Her Double Life perustuu Mary Murillon novelliin The New Magdalen, jonka pohjalta Murillo laati elokuvaan käsikirjoituksen. Fox Film Corporation toimi elokuvan tuotanto- ja levittäjäyhtiönä, ja se kuvattiin Foxin studioilla New Jerseyn Fort Leessä. Her Double Life sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 11. syyskuuta vuonna 1916.
Juoni

Köyhä englantilaistyttö Mary Doone (Theda Bara) karkaa adoptioperheestään, koska perheen isä lähenteli häntä. Kun ensimmäinen maailmansota syttyy, Marysta tulee Punaisen Ristin sairaanhoitaja. Rintamalla Mary tapaa sotakirjeenvaihtaja Lloyd Stanleyn (Stuart Holmes). Stanley lähentelee Marya seksuaalisesti, mutta Mary pelastuu, kun telttasairaalaa pommitetaan.
Päästäkseen eroon Stanleysta Mary ottaa erään kuolleen tytön, Ethel Wardleyn (Madeleine Le Nard), vaatteet ja henkilöllisyyden. Ethel oli ollut matkalla tätinsä, lady Cliffordin (Lucia Moore), luokse asumaan. Mary saa tietää, että Ethel ei ollut koskaan nähnytkään tätiään, joten hän ottaa Ethelin paikan ja lähtee lady Cliffordin luo.
Lady Cliffordilla asuessaan Mary tapaa ja rakastuu Ethelin serkkuun Elliottiin (A. H. Van Buren). Pian Mary ja Elliott kihlautuvat. Oikea Ethel Wardley ei ollutkaan kuollut, ja pian hän parantuu haavoistaan. Ethel ja Stanley saapuvat Cliffordien kartanoon paljastamaan Maryn oikean henkilöllisyyden. Sillä ei kuitenkaan ole väliä, koska Mary on jo myöntänyt huijauksensa Elliottille ja lady Cliffordille, ja perhe on antanut hänelle anteeksi. Tämän jälkeen Mary ja Elliott alkavat suunnitella häitään.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Theda Bara  | … |  Mary Doone   |
|  Franklyn Hanna  | … |  tohtori   |
|  Stuart Holmes  | … |  Lloyd Stanley   |
|  Walter Law  | … |  ahtaaja   |
|  Carey Lee  | … |  ahtaajan vaimo   |
|  Jane Lee  | … |  tuhma tyttö   |
|  Katherine Lee  | … |  ahtaajan tytär   |
|  Madeleine Le Nard  | … |  Ethel Wardley   |
|  Lucia Moore  | … |  lady Clifford   |
|  A. H. Van Buren  | … |  Elliot Clifford   |
Aiheesta muualla

Her Double Life Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Her Double Life AllMoviessa. (englanniksi)
Her Double Life Silent eran sivuilla (englanniksi)
Her Double Life TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Howard James Hubbard

Howard James Hubbard (31. lokakuuta 1938 – 19. elokuuta 2023) oli yhdysvaltalainen katolisen kirkon pappi, joka toimi Albanyn piispana vuosina 1977–2014.
Hubbard syntyi Troyssa, New Yorkissa. Hän alkoi opiskella pappisseminaarissa vuonna 1956 ja suoritti tutkinnot filosofiassa ja teologiassa. Papiksi hänet vihittiin Roomassa 18. joulukuuta 1963 ja toimi pappina Schenectadyssä ja Albanyssa, ennen kuin tuli nimitetyksi Albanyn piispaksi. Piispaksi hänet vihittiin 27. maaliskuuta 1977. Hän oli eläköityessään yksi Yhdysvaltojen pitkäaikaisimmista katolisista piispoísta ja häntä pidettiin myös yhtenä liberaaleimmista.
Hubbardin toimia lapsia seksuaalisesti hyväksikäyttäneiden pappien suhteen on kritisoitu. Lisäksi vuonna 2004 kaksi miestä kertoi, että heillä olisi ollut Hubbardin kanssa homoseksuaalisia suhteita 1970-luvulla. Myöhempi tutkinta ei kuitenkaan vahvistanut väitteitä.
Henry Grey (poliitikko)

Henry Grey 1860-luvulla
Henry George Grey, 3. jaarli Grey (1806–1845 varakreivi Howick, 28. joulukuuta 1802 – 9. lokakuuta 1894) oli brittiläinen whig-poliitikko ja aatelinen. Hän toimi Yhdistyneen kuningaskunnan sota- ja siirtomaaministerinä vuodet 1846–1852.
Henry Grey syntyi Howickissa Northumberlandissä 28. joulukuuta 1802. Hänen isänsä oli poliitikko Charles Grey, joka toimi Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerinä vuodet 1830–1834. Nuorempi Grey toimi isänsä hallituksessa siirtomaaministeriön alivaltiosihteerinä.
Ministeriytensä jälkeen Grey ei enää toiminut yhdessäkään virassa. Hän kuoli Howickissa 91-vuotiaana 9. lokakuuta 1894. Häntä seurasi jaarli Greynä hänen veljenpoikansa Albert Grey.
Kunnianosoitukset ja arvonimet

Greystä tehtiin Privy Councilin jäsen vuonna 1835. Vuonna 1863 hänestä tuli Sukkanauharitarikunnan jäsen ja vuonna 1869 Order of St Michael and St George -ritarikunnan jäsen arvolla Knight Grand Cross.
Himalajanhaikara

| Himalajanhaikara |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pelikaanilinnut Pelecaniformes
Heimo::  Haikarat Ardeidae
Suku::  Harmaahaikarat Ardea
Laji::  insignis
Kaksiosainen nimi
 Ardea insignis  Hume, 1878 
Katso myös
   Himalajanhaikara Wikispeciesissä   Himalajanhaikara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Himalajanhaikara (Ardea insignis) on äärimmäisen uhanalainen eteläisellä Himalajalla Bhutanin, Intian, Bangladeshin ja Myanmarin alueilla elävä pelikaanilintu.
Kooltaan himalajanhaikara on noin 127 cm. Lajin vatsa ja kurkku ovat väritykseltään valkoiset. Selkä on musta ja pitkä kaula on väriltään tumman harmaa. Himalajanhaikaran nokka on pitkä ja väriltään päältä musta ja alta oranssi. Linnun koivet ovat pitkät ja mustat. Ulkonäöltään himalajanhaikara muistuttaa paksunokkahaikaraa (Ardea sumatrana), mutta eroaa siitä valkoisen vatsansa perusteella. Himalajanhaikaran ääni on matala ja syvä ok ok ok urrrrrr .
Himalajanhaikaran elinympäristöä ovat useimmiten hiekka- tai sorapohjaiset joet usein subtrooppisten metsien läheisyydessä. Pääosin linnut elävät yhdyskunnissa, mutta saattavat hajaantua talveksi pienemmiksi parviksi. Lajin tiedetään viettävän lisääntymis- ja sulkasatoajan mäntyjä kasvavissa metsissä .
Himalajanhaikarakannan kooksi arvioidaan noin 50–250 yksilöä . Pääuhka linnulle on jokiympäristöjen tuhoutuminen muun muassa saastumisen, vesistörakentamisen ja vesikuljetusten takia. Lisäksi vesilintujen ampumien on suosittu harrastus Myanmarissa
Harri Rikkonen

| Harri Rikkonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. lokakuuta 1935 Ravansaari
Kuollut: 11. tammikuuta 1993 (57 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  apulaisprofessori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto PhD (1961)
Väitöstyön ohjaaja:  Rolf Nevanlinna
Instituutti:  Teknillinen korkeakoulu
Oppilaat:  Per-Erik Hagmark
Tutkimusalue:  matematiikka
Harri Rikkonen (28. lokakuuta 1935 Ravansaari, Viipuri – 11. tammikuuta 1993 Helsinki) oli matematiikan apulaisprofessori Teknillisestä korkeakoulusta. Hän oli Teknillisen korkeakoulun apulaisprofessori 1967–1993 kuolemaansa saakka.