stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Francisca Lara

Francisca Lara
Francisca Lara (s. 29. heinäkuuta 1990) on chileläinen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Chilen naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 62 maaottelua ja tehnyt niissä 20 maalia. MM-kilpailuissa hän pelasi Chilen kaikissa kolmessa ottelussa. Viimeisessä ottelussa Thaimaata vastaan Chilelle olisi riittänyt jatkopaikkaan kolmen maalin voitto, ja kolmanteen maaliin tarjoutui tilaisuus joukkueen saatua rangaistuspotkun viimeisellä kymmenminuuttisella mutta Lara laukoi pallon ylärimaan.
Lara siirtyi vuonna 2017 pelaamaan Espanjan sarjoihin.
G-Force – miniagentit

| G-Force – miniagentit> G-Force |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Hoyt Yeatman
Käsikirjoittaja:   Marianne Wibberley  Cormac Wibberley  Hoyt Yeatman 
Tuottaja:  Jerry Bruckheimer
Säveltäjä:  Trevor Rabin
Kuvaaja:  Bojan Bazelli
Leikkaaja:   Jason Hellmann  Mark Goldblatt 
Tuotantosuunnittelija:  Deborah Evans
Pukusuunnittelija:  Ellen Mirojnick
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Walt Disney Pictures
Levittäjä:  Fórum Hungary Netflix Disney+
Ensi-ilta:  Yhdysvallat 24. heinäkuuta 2009
Kesto:  88 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  150 000 000 dollaria
Tuotto:  292 810 686 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
G-Force – miniagentit on vuonna 2009 julkaistu komediaelokuva, joka kertoo salaisten agenttien eläimistä, jotka on koulutettu toimimaan rikollisuutta vastaan. Elokuvan pääosia esittävät Zach Galifianakis, Kelli Garner, Will Arnett, Gabriel Casseus, Jack Conley, Bill Nighy, Mini Anden, Tyler Patrick Jones, Piper Mackenzie Harris ja Justin Mentell. Elokuvan äänirooleja esittävät Sam Rockwell, Tracy Morgan, Penélope Cruz, Nicolas Cage, Steve Buscemi, Dee Bradley Baker, Jon Favreau, Hoyt Yeatman IV ja Max Favreau. Elokuvan on ohjannut Hoyt H. Yeatman Jr.. Elokuva menestyi taloudellisesti kritiikistä huolimatta.
Äänirooleissa

| Rooli | Näyttelijä |
| --- | --- |
Darwin: Lari Halme
Juarez: Niina Herala
Speckles/ Herra Yanshu: Jasper Pääkkönen
Blaster: Ilari Johansson
Yrjö: Riku Suokas
Saber: Esko Roine
Bucky: Antti L. J. Pääkkönen
Ben: Kristo Salminen
Killian: Aku Laitinen
Carter: Antti Jaakola
Aiheesta muualla

G-Force – miniagentit Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Gnathifera

Gnathifera voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Gnathifera, perhosten suku
Gnathifera, eläinkunnan pääjakso, joka sisältää vain lajin Limnognathia maerski.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Gnathifera”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Gnathifera opsias

| Gnathifera opsias> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Yläheimo::  Epermenioidea
Heimo::  Hammaskoit Epermeniidae
Suku::  Gnathifera
Laji::  opsias
Kaksiosainen nimi
 Gnathifera opsias  Meyrick, 1897 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Gnathifera opsias on Gnathifera-sukuun ja hammaskoit-heimoon kuuluva hyönteinen – täsmällisemmin perhonen. Tieteellisen nimen sille antoi ensimmäisenä Meyrick vuonna 1897. Sillä ei ole alalajeja.
Fort Dansborg

Fort Dansborg
Linnoituksessa sijaitseva selli
Fort Dansborg on tanskalainen linna, joka sijaitsee Tranquebarin kaupungissa Bengalinlahden rannikolla, Intian Tamil Nadun osavaltiossa. Linna on toiseksi suurin tanskalainen linna Kronborgin linnan jälkeen. Fort Dansborg myytiin Britannialle vuonna 1845. Linna toimii nykyään museona.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fort Dansborg Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Fort Dansborg
Käännös suomeksi
Gnathaina

| Gnathaina> Γνάθαινα.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 300-luku eaa.
Ammatti:  hetaira
Gnathaina (m.kreik. Γνάθαινα, lat. Gnathaena; 300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen hetaira, jonka lausumista nokkeluuksista Athenaios kertoo useita anekdootteja. Athenaioksen mukaan Gnathaina kirjoitti ohjeistuksen Säännöt seurassa illastamiseen (Νόμος συσσιτικός, Nomos syssitikos), joka oli kirjoitettu samaan tyyliin kuin filosofien vastaavat ohjeistukset. Se koostui 323 säkeestä. Kallimakhos luki sen mukaan kokoelmaansa Säädösten luettelo (Πίναξ τῶν νόμων, Pinaks tōn nomōn). Gnathainan rakastajiin lukeutui komediakirjailija Difilos.
Final Fight 3

| Final Fight 3 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Capcom
Julkaisija:  Capcom
Jakelija:  Nintendo eShop
Tuottaja:  Tokuro Fujiwara
Pelisarja:  Final Fight
Julkaistu:  JP 22. joulukuuta 1995NA tammikuu 1996EU 13. maaliskuuta 1996
Lajityyppi:  Beat 'em up
Pelimuoto:  yksinpeli, kaksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: T  Virheellinen ESRB-arvo PEGI: 12
Alusta:  SNES Virtual Console
Jakelumuoto:  Pelimoduuli ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Final Fight 3 on vuoden 1995 joulukuussa julkaistu tappelupeli. Capcomin kehittämä peli julkaistiin vain Super Nintendolle. Japanissa peli tunnetaan nimellä Final Fight Tough.
Peli julkaistiin myöhemmin Wiille Virtual Consolen kautta aluksi Japanissa joulukuussa 2009 ja Euroopassa helmikuussa 2010.
Juoni

Mad Gear rikosorganisaation hajottua täysin jäljelle jääneet rikolliset jäivät tappelemaan Metro Cityn alueista. Skull Cross nousi jengisodan jälkeen johtavaksi katujengiksi Metro Cityssä. Guyn palattua Metro Cityyn harjoittelureissultaan pormestari Haggarin luokse, Skull Cross jengi on aloittanut mellakan kaupungissa. Haggar lähtee Guyn, etsivä Lucian ja yllättäen paikalle ilmestyneen katutappelijan Deanin kanssa estämään Skull Cross jengiä tekemästä enempää tuhoa.
Pelattavuus

Pelissä on neljä hahmoa valittavana; alkuperäisten Haggarin ja Guyn lisäksi pelissä on kaksi uutta hahmoa, Lucia ja Dean. Edellisten pelien tavoin hahmoilla on omat erityisliikkeet, sekä vahvuudet ja heikkoudet. Uutena ominaisuutena hahmot saivat uusia hyökkäys ja niskalenkki liikkeitä, sekä erityisesti Street Fighter peleistä tuttuja comboja. Liikettä varten kuvaruudun alalaidassa on combomittari, joka täyttyy pisteiden myötä. Mikäli liikettä ei käytä ollenkaan mittari tyhjenee automaattisesti itsekseen. Se myös tyhjenee myös käytön myötä.
Normaalin yksin- ja kaksinpelin lisäksi pelaaja voi pelata tietokoneen kanssa pelin läpi. Mukana on myös edellisten versioiden tavoin energiaa ja pisteitä lisääviä esineitä, jotka useimmiten ovat tynnyreiden ja laatikoiden sisällä. Myös eri aseita voi saada haltuunsa, joko maasta tai lyömällä esimerkiksi puukkoa pitävää roistoa.
Edeltäjiensä tavoin pelissä on yhteensä kuusi tasoa ja kaksi bonus tasoa. Pelin lopputekstit puolestaan määräytyvät valitun hahmon mukaan.
Aiheesta muualla

Final Fight 3 MobyGamesissa (englanniksi)
-pelisarja
| --- | --- |
Videopelit:   Final Fight  Final Fight 2  Mighty Final Fight  Final Fight 3  Final Fight Revenge  Final Fight: Streetwise 
Päähahmot:   Mike Haggar  Cody Travers  Guy
Geworg Davt’jan

| Mitalit> Maa:   Armenia.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Armenia.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Armenia.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Maa:   Armenia> Miesten painonnosto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Peking 2008 | 77 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Chiang Mai 2007 | 77 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Władysławowo 2006 | 77 kg |  |
|  Kultaa | Strasbourg 2007 | 77 kg |  |
Geworg Davt’jan (arm. Գևորգ Դավթյան; s. 4. tammikuuta 1983 Gyumri) on armenialainen painonnostaja ja olympiamitalisti. Hän voitti pronssia Pekingin olympialaisissa 2008 alle 77-kiloisten sarjassa. Davt’jan on voittanut samassa sarjassa hopeaa MM-kisoista vuonna 2007 ja EM-kultaa vuosina 2006 ja 2007.
Puustinlampi (Keuruu)

| Puustinlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Keuruu
Koordinaatit:  62°13′20″N, 24°37′41″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Keurusselän alue (35.62)
Laskujoki:  oja Pajulampeen 
Järvinumero:  35.625.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  108,8 m  
Rantaviiva:  0,885 km  
Pinta-ala:  4,309 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPuustinlampi 
Puustinlampi  on Keski-Suomessa Keuruulla Valkealahden kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 4,3 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä..
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Hepolammen valuma-alueeseen (35.625) se kuuluu.
From the Pinnacle to the Pit

| ”From the Pinnacle to the Pit” Ghost |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Meliora
 B-puoli: ”Year Zero”
 Äänitetty : 2014–2015
 Julkaistu: 17. heinäkuuta 2015
 Formaatti: digitaalinen lataus 7" & 10" vinyyli
 Tekijä(t): A Ghoul Writer
 Tuottaja(t): Klas Åhlund
 Tyylilaji: hard rock, heavy metal
 Kesto: 04.03
 Levy-yhtiö: Loma Vista
Ghostin muut singlet
| ”Cirice” 2015 | ”From the Pinnacle to the Pit” 2015 | ”Majesty” 2015 |
From the Pinnacle to the Pit on hard rock -yhtye Ghostin toinen single vuoden 2015 albumilta Meliora. Se julkaistiin 17. heinäkuuta 2015 levymerkillä Loma Vista. Kappale oli ennakkotilaajille ilmaisladattavissa yhtyeen kotisivuilla. Siitä julkaistiin myös musiikkivideo.
Alun perin kappale vuosi epävirallisesti jo 12. heinäkuuta 2015, joka kuitenkin poistettiin myöhemmin samana päivänä IFPI:n tekemän tekijänoikeusvaatimuksen vuoksi. Kappale julkaistiin myöhemmin virallisesti Spotifyssa. Singlestä julkaistiin myöhemmin myös 7" ja 10" vinyylipainokset.
Kappaleet > Digitaalinen lataus

From the Pinnacle to the Pit – 4.03
Kappaleet > 7" vinyylipainos

From the Pinnacle to the Pit – 4.03
Year Zero
Kappaleet > 10" vinyylipainos

From the Pinnacle to the Pit – 4.03
From the Pinnacle to the Pit – 4.03
Aiheesta muualla

From the Pinnacle to the Pit Discogsissa. (englanniksi)
Albumi From the Pinnacle to the Pit Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Frankium

Frankium on alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Fr (lat. francium), järjestysluku on 87 ja CAS-numero 7440-73-5. Frankium on hyvin radioaktiivinen alkalimetalli, jota löytyy uraani- ja toriummalmeista. Sen sulamispiste on 300 K (27 °C) ja kiehumispiste 950 K. Frankium on maankuoren toiseksi harvinaisin alkuaine astatiinin jälkeen. Se on myös viimeisin alkuaine, jota on löytynyt ensin luonnosta. Sen jälkeen uudet alkuaineet on ensin valmistettu laboratorioissa.
Frankium on saanut nimensä Ranskan (France) mukaan, ja sen löysi vuonna 1939 Marguerite Perey Curie-instituutissa Pariisissa. Frankium on raskain alkalimetalleista. Sitä esiintyy uraanimalmeissa, joissa sitä syntyy aktiniumin alfa­hajoamisen tuloksena. On arvioitu, että sitä on noin 550 grammaa koko maankuoressa.
Keinotekoisesti frankiumia voidaan valmistaa pommittamalla syklotronissa toriumia protoneilla tai ydinreaktorissa radiumia neutroneilla. Sitä on kuitenkin valmistettu vain aivan pieniä määriä tutkimus­tarkoituksiin.
Frankiumista tunnetaan 33 isotooppia, joista ainoa luonnosta löytyvä 223Fr on pitkäikäisin 22 minuutin puoliintumisajalla. Useimpien muiden isotooppien puoliintumis­aika on alle minuutin.
Frankiumin kemiallisia ominaisuuksia tunnetaan kohtalaisen vähän, koska se on erittäin harvinainen alkuaine. Frankiumia on tutkittu radiokemiallisilla menetelmillä ja on selvinnyt, että sen stabiilein tila on ionimuodossa Fr+. Frankium on kaikista tunnetuista alkuaineista vähiten elektronegatiivinen, minkä takia sen pitäisi olla kaikista alkalimetalleista kemiallisesti aktiivisin. Kemiallisilta ominaisuuksiltaan frankium muistuttaa muita alkali­metalleja, eniten cesiumia, joka on luonnosta löytyvistä alkalimetalleista frankiumin jälkeen toiseksi raskain ja sijaitsee jaksollisessa järjestelmässä heti frankiumin yläpuolella.
Esiintyminen luonnossa

Frankiumia löydetään luonnosta ainoastaan uraani- ja toriummalmeista, joihin sitä muodostuu aktiniumin alfahajoamisessa:
227Ac → 223Fr + 4He
Syntyvä 223Fr on pitkäikäisin isotooppi; sen puoliintumisaika on 22 minuuttia. Joidenkin lähteiden mukaan frankiumia on arvioitu olevan maankuoressa ainoastaan 20–30 grammaa.
Valmistus syntetisoimalla

Tunnettuja frankiumin syntetisointimenetelmiä ovat radiumin pommitus neutroneilla sekä toriumin pommitus protoneilla. Frankiumia on mahdollista valmistaa myös kullan ja hapen fuusiolla. Frankiumia muodostuu fuusioreaktiossa, kun hapen 18O-isotooppi törmäytetään lineaarisen hiukkaskiihdyttimen avulla kultaan:
197Au + 18O → 215Fr
Fuusioreaktiosta vapautuva energia purkautuu neutroneina, minkä seurauksena muodostuu 208Fr, 209Fr, 210Fr sekä 211Fr-isotooppeja. Säätämällä törmäävien happi-ionien energiaa voidaan vaikuttaa siihen, mitä frankiumin isotooppeja reaktiossa syntyy.
Syntyneet frankiumin isotoopit ionisoituvat kullan pinnalla, josta ne ohjataan sähkökentän avulla vakuumissa olevaan magneto-optiseen loukkuun neutraloimalla ne ensin kuumennetun yttriumin avulla. Tällä menetelmällä on pystytty keräämään enimmillään noin 300 000 frankiumatomia. Loukkuun jääneiden frankiumatomien fluoresenssin avulla on ensimmäistä kertaa päästy kokeellisesti tutkimaan frankiumin energiatasojen välisiä siirtymiä. Atomit viipyvät loukussa noin puoli minuuttia, minkä jälkeen ne hajoavat radioaktiivisesti.
Frankiumin käyttö

Frankiumia on käytetty rajoitetusti biologisissa kokeissa. Tutkimuksessa, jossa alkalimetallien (frankiumin, rubidiumin ja cesiumin) jakautumista rottien eri elimiin tutkittiin, kävi ilmi alkalimetallien kertyminen pääasiassa munuaisiin, maksaan ja sylkirauhaisiin. 
Frankiumin huomattiin kerääntyvän myös keinotekoisesti aiheutettuun sarkoomaan; frankium konsentroituu syöpäkudokseen vasta, kun syövän kasvu alkaa. Tällainen menetelmä syöpäsairauksien diagnosoinnissa voisi olla lupaava, koska frankiumin isotoopeilla 223Fr tai 212Fr on lyhyt puoliintumisaika, eikä se siten aiheuta juuri ollenkaan kudosvaurioita.
Lyhyestä puoliintumisajastaan huolimatta frankiumia voidaan käytännössä käyttää aktiniumin tunnistamiseen näytteestä. Alkuperäisen näytteen eristetystä aktiniumista erotetaan kolmen tunnin kuluttua frankium, jonka β-aktiivisuus 223Fr-isotoopille mitataan. Menetelmä mahdollistaa aktiniumin tunnistamisen näytteestä riittävällä tarkkuudella, kun läsnä on muita radioaktiivisia alkuaineita.
Frankiumin yksinkertaisen atomirakenteen ja suuren atomimassan vuoksi se on hyödyllinen tutkittaessa luonnon perusteorioita. Yksinkertaisen rakenteen vuoksi elektronien väliset vuorovaikutukset ovat muita alkuaineita pienemmät, mikä mahdollistaa sen, että frankiumille voidaan laskea erittäin tarkasti elektroniset aaltofunktiot.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Periodictable: Technical data for Francium (englanniksi)
Mindat: The Mineralogy of Francium (englanniksi)
Luettelo frankiumin isotoopeista The Isotopes Project Home Page (englanniksi)
The Royal Society of Chemistry (RSC): Francium (englanniksi)
PeriodicTable: Francium (Fr) (englanniksi)
PubChem: Francium (englanniksi)
Genpei-sota

Genpei-sota (jap. 源平合戦, Genpei kassen, Genpei gassen) oli Japanissa vuosina 1180–1185 käyty  Taira- ja Minamoto-klaanien välinen valtataistelu, jonka Minamoto-klaani voitti. Osapuolet olivat maan kaksi hallitsevaa samurai-klaania, jotka tukivat eri ehdokasta valtaistuimelle. Klaanit olivat kilpailleet vallasta jo parin vuosikymmenen ajan.
Ensimmäinen taistelu käytiin vuonna 1180 Ujissa lähellä Kiotoa, ja sota ratkesi Dan-no-uran meritaistelussa viisi vuotta myöhemmin.
Sodan jälkeen vuonna 1185 Minamoto no Yoritomo otti vallan keisareilta ja perusti shōgunaatin Kamakuraan. Tämä merkitsi Heian-kauden loppua ja Kamakura-kauden alkua.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Genpei-sota Wikimedia Commonsissa
Gewehr 98

| Gewehr 98 |
| --- | --- |

Tyyppi:  pulttilukkokivääri
Valmistaja:  Mauser
Valmistusmaa:   Saksa
Valmistusvuodet:  1898–1918
Tekniset tiedot
Kaliiperi(t):  aluksi M/88, myöhemmin 7,92×57 mm Mauser
Aseen pituus:  1 250 mm
Piipun pituus:  740 mm
Paino (tyhjänä):  4,09 kg
Kapasiteetti:  viisi patruunaa
Ammuksen lähtönopeus:  639 m/s (M/88)
Tehokas kantama:  500 m   yli 800 m tähtäimellä
Gewehr 98 on Saksan keisarikunnan ensimmäisessä maailmansodassa valmistama ja käyttämä pulttilukkokivääri. Gewehr 98 toimi Saksan palveluskiväärinä 1898–1935, jonka jälkeen sen korvasi Kar 98k. Kivääriä valmistettiin Saksassa yli 5 miljoonaa kappaletta. Asetta käytettiin laajasti ensimmäisessä maailmansodassa ja sitä käytettiin myös Saksan ulkopuolella.
Geyne

Nazarethin luostari Geynessä
Geyne (Gein) on kadonnut kaupunki Alankomaissa nykyisen Nieuwegeinin alueella. Se sai kaupunkioikeudet 1295.
Geylang International FC

Geylang International FC on jalkapalloseura Bedokin alueelta, Itä-Singaporesta. Seuran nimi oli aikaisemmin Geylang United. Se pelaa Singaporen korkeimmalla sarjatasolla S.Leaguessa. Se on voittanut Singaporen mestaruuden kahdesti 1996 ja 2001. Singapore Cupin Geyland voitti 2009.
Georg Ludvig Gadd

Georg Ludvig Gadd (17.  toukokuuta 1827 Helsinki – 4. heinäkuuta 1895 Pietari) oli suomalainen Venäjän keisarillisen laivaston vara-amiraali ja salaneuvos.
Gaddin vanhemmat olivat kauppaneuvos Fredrik Adrian Gadd ja Sofia Juliana Veurlander ja puoliso vuodesta 1872 Julie Elisabeth von Froembter. Gaddin veljestä Otto Viktorinus Gaddista tuli kenraaliluutnantti Venäjän keisarillisessa armeijassa, toinen veli Julius Fredrik Gadd oli oikeuspormestari ja valtiopäivämies. Georg Ludvig Gadd opiskeli Helsingfors Lyceumissa 1836–1838, Pietarin merikadettikouluun hän tuli oppilaaksi talvella 1842. Gadd ylennettiin gardemariniksi 1846 ja midshipsmaniksi 1848. Päätettyään merikadettikoulun 1851 Gadd ylennettiin luutnantiksi ja määrättiin elokuussa palvelukseen 16. meriekipaasiin, josta hän sai jo lokakuussa siirron 1. meriekipaasiin. Vuosina 1851–1852 hän purjehti kuunari Doždilla Itämerellä, vuonna 1853 hänet siirrettiin palvelukseen 10. meriekipaasiin. Krimin sodan aikana Gadd palveli aluksi soutulaivaston reserviprikaatin 2. pataljoonassa ja osallistui Kronstadtin puolustukseen, 1855–1856 hän oli potkuritykkivene Postrelin päällikkö Suomenlahden saaristossa. Sodan jälkeen 1856–1857 Gadd komensi potkurifregatti Viborgia Kronstadtista Välimerelle ja takaisin.
Helmikuussa 1858 Gadd erosi Venäjän laivaston palveluksesta ja siirtyi kauppalaivastoon, mutta joulukuussa 1860 hänet otettiin uudelleen aktiivipalvelukseen ja määrättiin klipperi Vsadnikin vanhemmaksi upseeriksi. Seuraavan vuoden helmikuussa hänet siirrettiin korvetti Bajanin vanhemmaksi upseeriksi. Gadd ylennettiin kapteeniluutnantiksi tammikuussa 1862 ja määrättiin kadettieskaaderin päälliköksi Volna-jahdille. Maaliskuussa 1863 hänet siirrettiin 3. meriekipaasiin ja hän palveli 1863–1864 Bajanin päällikkönä Kuurinmaan ja Ahvenanmaan vesillä. Kesällä 1865 hänet määrättiin fregatti Olegin päälliköksi ja lokakuussa samana vuonna panssaripatteri Admiral Tšitšagovin päälliköksi. Marraskuussa 1866 hän tuli panssaripatteri Pervenetsin päälliköksi, mutta siirtyi jo huhtikuussa seuraavana vuonna uudelleen kauppalaivaston palvelukseen. Hänet nimitettiin keväällä 1868 Volgan–Donin rautatie- ja höyryveneyhtiön toimitusjohtajaksi, mitä tehtävää hän hoiti syksyyn 1872 saakka, jolloin hän palasi laivaston aktiivipalvelukseen.
Gadd ylennettiin 2. luokan kapteeniksi 1869 ja 1. luokan kapteeniksi 1872, jolloin hänet määrättiin amiraliteetin työpajojen päälliköksi Ižoraan Inkerinmaalle. Hänet ylennettiin kontra-amiraaliksi 1883. Heinäkuussa 1887 hän erosi sotapalveluksesta vara-amiraalina, mutta tuli lähes saman tien uudelleen palvelukseen salaneuvoksena meriministeriön luetteloihin merkittynä. Hänet määrättiin Obuhovin teräsvalimon johtokunnan jäseneksi. Tässä tehtävässä hän toimi aina kuolemaansa saakka.
Georg Lucander

Georg Lucander 1940-luvun lopulla.
Georg Johann Wilhelm Lucander (7. elokuuta 1895 Lappeenranta – 23. heinäkuuta 1966) oli Suomen Puolustusvoimissa eversti ja sodanaikainen tykistörykmentin komentaja. Hänen isänsä oli kenraalimajuri Alfred Lucander.
Lucander kävi kauppakorkeakoulun 1915–1917 ja valmistui Kadettikoulusta 1920. Hän palveli patterin päällikkönä 1921–1924 ja patteriston komentajana KTR 1:ssä sekä KTR 4:ssä 1925–1939. Talvisodassa hän toimi myös patteriston komentajana. Jatkosodan ajan hän komensi KTR 19:ää 10.6.1941–19.11.1944. Jatkosodan jälkeen Lucander komensi rauhanajan II/KTR 2:ta 1944–1946, minkä jälkeen hän erosi aktiivipalveluksesta ja siirtyi Oy Perma Ab:n palvelukseen.
GSM-R

GSM-R (engl. Global System for Mobile Communications – Railway) on rautatiekäyttöön tarkoitettu radioverkkostandardi. Sen käyttämät taajuusalueet ovat 876–880 MHz päätelaitteesta tukiasemalle lähetettäessä ja 921–925 MHz tukiasemalta vastaanotettaessa. Järjestelmä on osa ERTMS-hanketta.
Järjestelmä on GSM:n pohjalta suunniteltu langattomaan viestintään rautateillä, ja sitä käytetään sekä sovelluksissa että puheensiirrossa. Järjestelmä ei ole yleisessä käytössä, vaan se on suojattu ja yksinomaan rautateiden käyttöön tarkoitettu. Se on osa laajempaa rautateiden valvontajärjestelmää, ja se on suunniteltu toimimaan jopa 500 km/h:n nopeudella liikkuvissa junissa ilman tietohävikkiä tiedonsiirrossa.
GSM-R Suomessa

Suomessa GSM-R-verkon käyttö lopetettiin 13. toukokuuta 2019, kun puheviestintään alettiin käyttämään Virveä. Liikenneviraston ylläpitämä verkko tunnettiin nimellä Raili, ja se kattoi noin 5 000 kilometriä Suomen ratoja ja ratapihoja. Verkkoa käyttivät veturinkuljettajat, konduktöörit, vaihtotyönjohtajat ja liikenteenohjaajat. Raili-liittymän pystyi hankkimaan jokainen sitä tarvinnut rautatiealan yritys. Railin edeltäjä oli linjaradio.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta GSM-R Wikimedia Commonsissa
George Marthins

| Mitalit> Maa:   Intia. Olympialaiset .Miesten maahockey | Mitalit> Maa:   Intia. Olympialaiset .Miesten maahockey | Mitalit> Maa:   Intia. Olympialaiset .Miesten maahockey | Maa:   Intia> .Miesten maahockey |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Amsterdam 1928 | joukkuekilpailu |  |
George Eric McCarthy Marthins (24. joulukuuta 1905 Madras, Intia – maaliskuu 1989 Ottawa, Kanada) oli intialainen maahockeypelaaja. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1928 ja oli tuolloin mukana myös Intian olympiakultaa voittaneessa joukkueessa.
Florida Keys

Yläkuvassa Florida Keysin sijainti Floridan eteläkärjessä. Alakuvassa lähikuva saariketjusta, Key West korostettuna.
Florida Keys on 190 kilometriä pitkä Yhdysvalloille kuuluva saariketju Floridan eteläkärjessä Floridansalmessa.
Maantiede

Florida Keysiin kuuluu yli 1 700 saarta. Kaikkien saarten yhteinen maapinta-ala on 356 neliökilometriä. Vain pieni osa saarista on asutettuja.
Saaret jaetaan alaryhmiin, jotka ovat pohjoisesta länteen Upper Keys, Middle Keys, Lower Keys ja Outlying Islands. Outer Keys käsittää saaret, joille pääsee vain veneellä.
Saariketjun ensimmäinen saari sijaitsee 24 kilometriä Miamin kaupungista etelään. Saariketjun länsipäässä ovat asumattomat Dry Tortugas -saaret. Eniten asutusta on Key Westin saarella.
Florida Keysin saaret ovat korallisaaria. Jotkin niistä ovat rengasmaisia atolleja, ja joidenkin ympärille on syntynyt hiekkasaaria. Saariketjua ympäröi koralliriutta Florida Reef, joka on maailman kolmanneksi laajin koralliriutta. Saariston luonto on hyvin monimuotoinen koralliriutan ja metsien ansiosta. Saaristossa on Dry Tortugasin kansallispuisto, ja ympäröivillä vesillä on Florida Keys National Marine Sanctuary -suojelualue.
Miamista Key Westiin kulkeva 182 kilometriä pitkä Overseas Highway kulkee 42 sillan yli. Saarista 43 on yhteydessä toisiin saariin siltojen kautta. Pisin silta on Seven Mile Bridge.