stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Córdoba (Espanja)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Córdoba (Espanja) Wikimedia Commonsissa
Unescon maailmanperintökohteet Espanjassa
Alcalá de Henaresin yliopisto ja historiallinen ympäristö
Alhambra, Generalife ja Albayzín Granadassa
Altamiran luola
Antoni Gaudín työt
Aragonian mudéjar-arkkitehtuuri
Aranjuezin kulttuurimaisema
Atapuercan arkeologinen kohde
Ávilan vanhakaupunki
Barcelonan Sant Pau -sairaala ja katalonialainen musiikkipalatsi
Burgosin katedraali
Cáceresin vanhakaupunki
Catalanin romaaniset kirkot Vall de Boíssa
Côanlaakson ja Siega Verden esihistoriallinen kalliotaide (jaettu Portugalin kanssa)
Córdoban historiallinen keskusta
Cuencan linnoituskaupunki
Doñanan kansallispuisto
Elchen palmumetsä
Elohopean perintö: Almadén ja Idrija (jaettu Slovenian kanssa
Escorialin luostari
Garajonayn kansallispuisto
Ibizan biodiversiteetti ja kulttuuri
Itä-Espanjan kalliomaalaukset
La Lonja de la Seda de Valencia
Las Médulas
Lugon roomalainen muuri
Madinat al-Zahra
Méridan arkeologinen alue
Oviedon muistomerkit ja Asturian vanhan kuningaskunnan kirkot
Poblet-luostari
Monte Perdido (jaettu Ranskan kanssa)
Pyhiinvaellusreitti Santiago de Compostelaan
Salamancan vanhakaupunki
San Cristóbal de La Laguna
San Millánin Yuso- ja Suso-luostarit
Santa María de Guadalupe
Santiago de Compostela
Segovian vanhakaupunki ja akvedukti
Serra de Tramuntanan kulttuurimaisema
Sevillan katedraali, Alcázar ja Archivo de Indias
Tarracon arkeologinen kokonaisuus
Teiden kansallispuisto
Toledo
Úbedan ja Baezan renessanssimuistomerkit
Vizcayan silta
Córdoban kunnat
Adamuz
Aguilar de la Frontera
Alcaracejos
Almedinilla
Almodóvar del Río
Añora
Baena
Belalcázar
Belmez
Benamejí
Bujalance
Cabra
Carcabuey
Cardeña
Castro del Río
Cañete de las Torres
Conquista
Córdoba
Dos Torres
Doña Mencía
El Carpio
El Guijo
El Viso
Encinas Reales
Espejo
Espiel
Fernán-Núñez
Fuente Obejuna
Fuente Palmera
Fuente la Lancha
Fuente-Tójar
Guadalcázar
Hinojosa del Duque
Hornachuelos
Iznájar
La Carlota
La Granjuela
La Rambla
La Victoria
Los Blázquez
Lucena
Luque
Montalbán de Córdoba
Montemayor
Montilla
Montoro
Monturque
Moriles
Nueva Carteya
Obejo
Palenciana
Palma del Río
Pedro Abad
Pedroche
Peñarroya-Pueblonuevo
Posadas
Pozoblanco
Priego de Córdoba
Puente Genil
Rute
San Sebastián de los Ballesteros
Santa Eufemia
Santaella
Torrecampo
Valenzuela
Valsequillo
Villa del Río
Villafranca de Córdoba
Villaharta
Villanueva de Córdoba
Villanueva del Duque
Villanueva del Rey
Villaralto
Villaviciosa de Córdoba
Zuheros
Paul Balluet d’Estournelles de Constant

Paroni Paul-Henri-Benjamin Baluet d'Estournelles de Constant de Rébecque
Paroni Paul-Henri-Benjamin Baluet d'Estournelles de Constant de Rébecque (22. marraskuuta 1852 – 15. toukokuuta 1924) oli ranskalainen diplomaatti, poliitikko sekä kansainvälisen sovittelun asianajaja. Hän sai Nobelin rauhanpalkinnon yhdessä belgialaisen Auguste Beernaertin kanssa vuonna 1909.
Tausta

Paul Balluet d'Estournelles de Constant syntyi La Fléchen kaupungissa Sarthen departementissä, joka sijaitsee Loiren laaksossa. Hän syntyi ikivanhaan aristokraattiseen sukuun, jonka alkuperä tunnetaan aina ristiretkistä lähtien. Suoritettuaan koulunsa Lycée Louis-le-Grand -koulussa Pariisissa, hän opiskeli sekä juridiikkaa että itämaisia kieliä. Vuonna 1876 hän antautui diplomaatin uralle.
Balluet d'Estournelles de Constant oli avioliitossa amerikkalaisen Daisy Sedgwick-Berendin kanssa ja täten hän tunsi puolisonsa kotimaan, jossa hän oli paljon matkustellut ja josta hän kirjoitti artikkeleissaan.
Diplomaatti

Diplomaatin uransa alkuaikana Paul Balluet d'Estournelles de Constant palveli tehtävissä eri puolilla maailmaa: Montenegrossa. Osmanien valtakunnassa, Alankomaissa, Isossa-Britanniassa sekä Tunisiassa. Vuonna 1882 hän palasi takaisin Pariisiin ja toimi Ranskan ulkoministeriön Lähi-idän toimiston apulaispäällikkönä.
Vuonna 1890 hänet lähetettiin Lontooseen ja tällöin virkana oli Ranskan asiainhoitaja, jossa tehtävässä hän varoitti hallitustaan sodasta Britannian kanssa erilaisista siirtomaiden omistuskysymyksistä. Pettyneenä diplomaattisiin tehtäviinsä hän tuli valituksi Ranskan edustajainhuoneen jäseneksi 1895. Vuonna 1904 Balluet d'Estournelles de Constant valittiin Senaatin jäseneksi, ja tässä tehtävässä hän toimi aina vuonna 1924 tapahtuneeseen kuolemaansa saakka.
Kansanedustaja ja senaattori

Kansanedustajana ja senaattorina Balluet d'Estournelles de Constant omistautui eritoten siirtomaakysymyksille ja hän on jyrkässä oppositiossa Ranskan Kolmannen tasavallan siirtomaapolitiikan kanssa. Hän halusi poistaa kolonioiden istuimet Ranskan parlamentista ja piti parempana perustaa protektoraatteja kun Tasavallan virallinen politiikka suosi alueiden sulauttamista eli assimilaatiota emämaahan. Sisäpolitiikassa hän oli Dreyfusardi ja oli voimakkaasti ajamassa Émile Zolan ruumiin sijoittamista Panthéoniin tämän Dreyfus-kysymykseen ottaman kannan tähden.
Kansainväliset suhteet

Eritoten Paul Balluet d'Estournelles de Constant omistautui aikuiselämäsään kansainvälisille suhteille, hän oli vuodesta 1900 lähtien jäsenenä Permanent Court of Arbitration (PCA) eli Haagin pysyvässä välitystuomioistuimessa. Hän oli Ranskan valtion edustajana molemmissa Haagin rauhankokouksissa vuosina 1898 sekä 1907 ja hän tavallaan oli yksi Euroopan unionin varhaisista visionääreistä.
Kirjallinen toiminta

Balluet Estournelles de Constant kirjoitti historiallisia ja poliittisia tekstejä. Hän myös avusti säännöllisesti eri sanomalehtiä ja aikakauslehtiä kuten Le Tempsia, Revue de Parisia sekä Revue des deux mondesia.
Kirjallinen toiminta > Teoksia

Amerique et ses problems, Paris, Colin, 1913.
La Conciliation internationale: Discours prononcé au Palais de Westminster, à Londres, le 22 juillet 1903. La Flèche, 1904.
Le Devoir et l'intérêt des États-Unis: Paris, Delagrave, 1915.
La Politique extérieur de La France: Le Respeet des autres races. Paris, Delagrave, 1910.
La Politique française en Tunisie: Le Protectorat et ses origines, 1854–1891. Paris, Plon, 1891.
Pour la Société des Nations. La Flèche, Dépot des Publications de la Conciliation, 1921.
Pygmalion. Paris, 1907.
Vie de D. Coray, traduite du grec. Paris, 1887.
La Vie de province en Grèce. Paris, 1878.
La Femme et la Paix. Paris, Delagrave, 1910.
d'Estournelles de Constant, P.H.B., ja David Jayne Hill, The Result of the Second Hague Conference. New York, American Branch of the Association for International Conciliation, 1907.
Paul d'Estournelles de Constant
Mick Jagger

| Mick Jagger |
| --- | --- |
 Jagger vuonna 2014
Henkilötiedot
Koko nimi:  Michael Philip Jagger
Syntynyt: 26. heinäkuuta 1943 (ikä 81) Dartford, Kent, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Arvonimi: Sir
Muusikko
Aktiivisena:  1963–
Tyylilajit:  rock
Soittimet:  laulu, huuliharppu, kitara, piano
Yhtyeet:  The Rolling Stones
Levy-yhtiöt:  Decca
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Michael Philip ”Mick” Jagger (s. 26. heinäkuuta 1943 Dartford, Kent, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen rockmuusikko, lauluntekijä, näyttelijä ja elokuvatuottaja. Hänet tunnetaan erityisesti The Rolling Stonesin laulajana ja lauluntekijänä, mutta hän on julkaissut 1980-luvulta alkaen myös neljä sooloalbumia.
Lapsuus ja nuoruus

Michael Philip Jagger syntyi keskiluokkaiseen perheeseen Dartfordissa Lontoon lähettyvillä 26. heinäkuuta 1943 toisen maailmansodan pommituslentojen loppuvaiheissa. Mickin isä Basil “Joe” Jagger oli liikunta-alan yrittäjä ja liikunnanopettaja. Äiti Eva Jagger oli Australiasta muuttaneen perheen tytär, joka rohkaisi lapsiaan esiintymään sukukokoontumisissa. Lapsena Mickin kutsumanimi oli ”Mike”.
Jagger tapasi tulevan yhtyetoverinsa Keith Richardsin Wentworthin ala-asteella. Kaverukset erkaantuivat toisistaan kun Jagger aloitti Dartfordin yläasteen poikakoulun. Kumpikin ihaili Radio Luxembourgilta kuulemaansa amerikkalaista 1950-luvun rock and rollia. Jagger alkoi soittaa kitaraa maaliskuussa 1958 käytyään Buddy Hollyn konsertissa Manchesterissa. Vähän sen jälkeen hän kiinnostui myös amerikkalaisesta bluesista ja alkoi tilata ja keräillä blueslevyjä. Hän perusti kahden koulukaverinsa kanssa bluesyhtyeen nimeltä Little Boy Blue and the Blue Boys vuonna 1960.
Jagger suoritti koulussa A-tason kokeensa ja standardikokeen edistyneemmille ja pääsi arvostettuun London School of Economics -yliopistoon. Alkusyksyllä 1961 Jagger tapasi koulumatkallaan juna-asemalla uudelleen Keith Richardsin, ja pojat alkoivat kuunnella levyjä ja musisoida yhdessä. Jagger kehitti itselleen persoonallisen laulutyylin, jossa yhdistyvät englantilaisuus ja amerikkalainen blueslaulu. Hän muutti imagoaan boheemimpaan suuntaan ja antoi hiustensa kasvaa. Hän alkoi myös käyttää työväenluokkaista Kentin cockney-aksenttia ja otti Keithin seurassa ollessaan käyttöön kutsumanimen ”Mick”.
The Rolling Stones

Jagger muutti talvella 1962 Lontoossa samaan asuntoon nuoren muusikkoystävänsä Brian Jonesin kanssa, ja Keith Richards muutti pian heidän seurakseen. Jagger jakoi aikansa vielä opiskelijaelämän ja bluesin välillä. Kolmikko perusti muutaman muun nuoren muusikon kanssa yhtyeen, jolle Jones antoi nimeksi “Rollin’ Stones”, myöhemmin The Rolling Stones. Yhtyeen ensimmäinen konsertti oli heinäkuussa 1962, ja seuraavana vuonna se sai lopullisen kokoonpanonsa, jolla se nousi suosioon. Yhtye levytti ensisinglensä toukokuussa 1963. Musiikillisen menestyksensä seurauksena Jagger keskeytti opintonsa lokakuussa 1963 opiskeltuaan kahden vuoden ajan ja muutti West Hampsteadiin Lontoon Camdenissa.
Jaggerista tuli Rolling Stonesin keulakuvana, laulusolistina ja myöhemmin lauluntekijänä nopeasti suosittu niin Britanniassa kuin Amerikassakin. Hänen tavaramerkeikseen nousivat hänen energiset lavaesiintymisensä, kovapintainen vaikutelmansa, seksikkyytensä, pitkä tukkansa ja paksut huulensa. Laulamisen lisäksi Jagger soittaa yhtyeessä huuliharppua.
Yhtye luotti levytysuransa alkuvaiheessa lainakappaleisiin, mutta Jagger ja Richards ryhtyivät pian kirjoittamaan omia lauluja. Jaggerin ensimmäinen itse kirjoittamansa menestyskappale oli hänen Marianne Faithfullille, tulevalle tyttöystävälleen, kirjoittamansa balladi “As Tears Go By”, joka julkaistiin kesäkuussa 1964. Myös Rolling Stones julkaisi kappaleen myöhemmin, ja sen myötä yhtye alkoi ottaa muitakin balladeja ohjelmistoonsa. The Rolling Stones nousi yhdeksi brittirockin johtavista yhtyeistä 1960- ja 1970-luvuilla, ja Jagger kirjoitti Richardsin kanssa useita rockin kestosuosikiksi nousseita kappaleita ja albumeja.
Sen jälkeen kun Rolling Stonesilla oli riitaisa välirikko manageriinsa Allen Kleiniin, Jagger on hoitanut yhtyeen bisnesasioita yhteistyössä taloudellisen neuvonantajan Rupert Loewensteinin kanssa.
Jagger jatkaa edelleen Rolling Stonesin jäsenenä ja on mukana yhtyeen kiertueella vuonna 2021.
Sooloura

Jagger sävelsi Moog-syntetisaattorilla soundtrackin Kenneth Angerin vuoden 1969 elokuvaan Invocation of My Demon Brother.
Jaggerin ensimmäinen soololevytys oli single “Memo from Turner”, joka julkaistiin vuonna 1970. Jagger oli tehnyt kappaleen elokuvaan Performance, jossa hän näytteli. Jagger alkoi 1970-luvun alusta lähtien myös laulaa duettoja toisten artistien kanssa sekä osuuksia heidän levyillään. Seuraavien 15 vuoden aikana Jagger lauloi esimerkiksi Carly Simonin, John Phillipsin, John Lennonin, Bette Midlerin, Michael Jacksonin, David Bowien ja Daryl Hallin kanssa.
Jagger aloitti varsinaisen soolouransa 1980-luvulla, jolloin Stones oli hajoamisen partaalla, sillä Jagger oli halunnut viedä yhtyettä tanssipopin suuntaan vastoin Richardsin halua. Muutaman vuoden kestäneestä välirikosta huolimatta yhtye kuitenkin jatkoi toimintaansa ja Jagger soolouraansa sen ohessa.
Jaggerin esikoisalbumi She’s the Boss julkaistiin vuonna 1985. Albumi myi Yhdysvalloissa platinaa, ja sen singlejä, kuten listasijalle 12 noussut “Just Another Night”, esitettiin paljon MTV:llä. Myös Jaggerin ja David Bowien yhteinen Live Aid -hyväntekeväisyyssingle “Dancing in the Street” (1985) nousi listoille.
Jaggerin toinen sooloalbumi Primitive Cool julkaistiin vuonna 1987. Se sai hyvät arvostelut mutta myi edeltäjäänsä selvästi huonommin. Kolmannen sooloalbuminsa Wandering Spirit (1993) Jagger teki tuottaja Rick Rubinin kanssa. Albumi nousi Yhdysvaltain listalla sijalle 11 ja myi kultaa. Jaggerin neljäs ja toistaiseksi viimeinen sooloalbumi on melko vähäiselle huomiolle jäänyt Goddess in the Doorway (2001).
Vuonna 2004 Jagger ja Dave Stewart tekivät soundtrackin elokuvaan Alfie. Siitä syntyi superyhtye SuperHeavy, jossa oli Jaggerin ja Stewartin lisäksi Joss Stone. Yhtye julkaisi albumin vuonna 2011.
Elokuvaura

Jagger on näytellyt useassa elokuvassa. Niistä merkittävin on Performance, joka kuvattiin vuonna 1968. Elokuvassa Jagger esittää entistä rocktähteä, joka tarjoaa turvapaikkaa poliiseja pakoilevalle psykopaattimurhaajalle. Jagger esitti itseään The Rutles -yhtyeen The Beatles -parodiassa All You Need Is Cash vuonna 1978.
Jagger perusti vuonna 1995 Jagged Films -yhtiön yhdessä Victoria Pearmanin kanssa. Se on tuottanut elokuvat Enigma (2001) ja Naiset (2008).
Tunnustuksia

Jagger on nimetty Rock and Roll Hall of Fameen Rolling Stonesin jäsenenä sekä Songwriters Hall of Fameen samana vuonna Keith Richardsin kanssa.
Walesin prinssi Charles aateloi Jaggerin vuonna 2003.
Jaggerin mukaan on nimetty 19 miljoonaa vuotta sitten elänyt Anthracotheres-heimoon kuulunut pitkäjalkainen vesinisäkäs Jaggermeryx naida, jolla oli herkkä kärsä ja huulet. Myös trilobiitti Aegrotocatellus jaggeri on nimetty Jaggerin mukaan.
Diskografia > Sooloalbumit

She’s the Boss (1985)
Primitive Cool (1987)
Wandering Spirit (1993)
Goddess in the Doorway (2001)
Alfie (2004, soundtrack yhdessä Dave Stewartin kanssa)
Diskografia > Soolosinglet

”Memo from Turner” (1970) #32 UK
”Just Another Night” (1985) #32 UK; #12 US
”Dancing in the Street” (mukana David Bowie) (1985) #1 UK; #7 US
”Lucky in Love” (1985) #38 US
”Let’s Work” (1987) #31 UK; #39 US
”Sweet Thing” (1993) #24 UK
”T.H.E.” (The Hardest Ever) (2011)
Filmografia > Näyttelijänä

Performance (1970)
Kellyn veljekset (1970)
Wings of Ash (1978)
Running Out of Luck (1987)
Freejack (1992)
Bent (1997)
Escort – seuralainen (2001)
Kirjallisuutta

Andersen, Christopher: Mick: The Wild Life and Mad Genius of Jagger. Gallery Books, 2012. ISBN 978-1-4516-6144-6
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mick Jagger Wikimedia Commonsissa
MickJagger.com (englanniksi)
Mick Jagger Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
The Rolling Stones
|  Mick Jagger  Keith Richards  Charlie Watts  Ron Wood >  Brian Jones  Mick Taylor  Ian Stewart  Bill Wyman  Dick Taylor  |
| --- | --- |
Studioalbumit::  The Rolling Stones  The Rolling Stones No. 2  Out of Our Heads  Aftermath  Between the Buttons  Their Satanic Majesties Request  Beggars Banquet  Let It Bleed  Sticky Fingers  Exile on Main St.  Goats Head Soup  It’s Only Rock ’n’ Roll  Black and Blue  Some Girls  Emotional Rescue  Tattoo You  Undercover  Dirty Work  Steel Wheels  Voodoo Lounge  Bridges to Babylon  A Bigger Bang  Blue & Lonesome  Hackney Diamonds 
Vain Yhdysvalloissa julkaistut studioalbumit::  12 X 5  The Rolling Stones, Now!  December’s Children (And Everybody’s) 
Livealbumit::  Got Live If You Want It!  Get Yer Ya-Ya’s Out!  Love You Live  ”Still Life” (American Concert 1981)  Flashpoint  Stripped  The Rolling Stones Rock and Roll Circus  No Security  Live Licks  Shine a Light 
Kokoelmia::  Big Hits (High Tide and Green Grass)  Flowers  Through the Past, Darkly (Big Hits Vol. 2)  Stone Age  Gimme Shelter  Hot Rocks 1964–1971  Rock ’n’ Rolling Stones  More Hot Rocks (Big Hits & Fazed Cookies)  No Stone Unturned  Made in the Shade  Metamorphosis  Jump Back: The Best of The Rolling Stones 1971–1993  Forty Licks  Grrr! 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka 2  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Jagger vuonna 1965
Jagger esiintymässä vuonna 1976
Jaén

| Jaén |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Jaén
 Koordinaatit: 37°46′11″N, 3°47′20″W 
Valtio:  Espanja
Itsehallintoalue:  Andalusia
Maakunta:  Jaén
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  424,30 km²
Väkiluku (1.1.2017):  114 238
 – Väestötiheys:  270 as./km²
 
 www.jaen.es 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jaén on kaupunki Espanjan Andalusiassa ja Jaénin maakunnan pääkaupunki. Kaupungin asukasluku oli 114 238 vuonna 2017.
Maurien valloituksen jälkeen kaupunki, joka tuolloin tunnettiin nimellä Jayyan, kehittyi kauppakeskukseksi. Kaupungissa on maurien valtakaudelta muistona linnoitus ja kylpylä. Renessanssityylistä katedraalia alettiin rakentaa vuonna 1532, ja se valmistui 1700-luvulla. Kaupungissa on myös piispanistuin. Paikalliset pitävät Jaénia maailman oliiviöljypääkaupunkina. Kaupungissa on kemian-, elintarvike- ja tekstiiliteollisuutta. Universidad de Jaén -yliopistossa on noin 15 000 opiskelijaa.
Liikenne

Jaéniin rakennettiin 4,7 kilometriä pitkä raitiovaunulinja keskustan ja teollisuusalueen välille. Linja avattiin vuonna 2011, ja se oli matkustajilleen ilmainen. Jaénilainen linja-autoyhtiö teki kantelun avajaisten jälkeen, koska sen mielestä ilmaiseksi toimiva raitiolinja vaaransi kilpailun. Tämän jälkeen kaupungin omistamat viisi Alstomin valmistamaa Citadis 302 matalalattiaraitiovaunua eivät ole liikennöineet, mistä koituu kunnalle kustannuksia kuusi miljoonaa euroa vuodessa.
Urheilu

Kaupungin jalkapallojoukkue Real Jaén Club de Fútbol pelaa toisessa divisioonassa.
Kuvia

Kaupungintalo
Castillo de Santa Catalina
Baños Árabes
Parque del Bulevar
Jaénin katedraali
Palacio de Villardompardo
Palacio Episcopal de Jaén
Plaza de los Naranjos
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jaén Wikimedia Commonsissa
Jaénin kunnat
Albanchez de Mágina
Alcalá la Real
Alcaudete
Aldeaquemada
Andújar
Arjona
Arjonilla
Arquillos
Arroyo del Ojanco
Baeza
Bailén
Baños de la Encina
Beas de Segura
Bedmar y Garcíez
Begíjar
Benatae
Bélmez de la Moraleda
Cabra del Santo Cristo
Cambil
Campillo de Arenas
Canena
Carboneros
Castellar
Castillo de Locubín
Cazalilla
Cazorla
Chiclana de Segura
Chilluévar
Cárcheles
Escañuela
Espelúy
Frailes
Fuensanta de Martos
Fuerte del Rey
Guarromán
Génave
Higuera de Calatrava
Hinojares
Hornos
Huelma
Huesa
Ibros
Iznatoraf
Jabalquinto
Jaén
Jamilena
Jimena
Jódar
La Carolina
La Guardia de Jaén
La Iruela
La Puerta de Segura
Lahiguera
Larva
Linares
Lopera
Los Villares
Lupión
Mancha Real
Marmolejo
Martos
Mengíbar
Montizón
Navas de San Juan
Noalejo
Orcera
Peal de Becerro
Pegalajar
Porcuna
Pozo Alcón
Puente de Génave
Quesada
Rus
Sabiote
Santa Elena
Santiago de Calatrava
Santiago-Pontones
Santisteban del Puerto
Santo Tomé
Segura de la Sierra
Siles
Sorihuela del Guadalimar
Torreblascopedro
Torredelcampo
Torredonjimeno
Torreperogil
Torres
Torres de Albánchez
Úbeda
Valdepeñas de Jaén
Vilches
Villacarrillo
Villanueva de la Reina
Villanueva del Arzobispo
Villardompardo
Villarrodrigo
Villatorres
Antony Jay

| Antony Jay> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. huhtikuuta 1930
Kuollut: 21. elokuuta 2016 (86 vuotta)
Ammatti:  käsikirjoittaja, kirjailija
Antony Rupert Jay (20. huhtikuuta 1930 – 21. elokuuta 2016) oli brittiläinen televisiokäsikirjoittaja ja kirjailija. Hän oli toisena käsikirjoittajana, yhdessä Jonathan Lynnin kanssa, BBC:n komediasarjassa Kyllä, herra ministeri, ja sen seuraajassa Kyllä, herra pääministeri.
Jay oli politiikan tuntija, ja hän toimi muun muassa puheenkirjoittajana ja BBC:n toimittajana. Yhteistyön komediakirjoittaja Jonathan Lynnin kanssa hän aloitti 1970-luvun puolessavälissä yrityskoulutuselokuvia tuottaneessa, John Cleesen perustamassa, Video Artsissa.
Osittainen bibliografia

The Complete Yes Minister: The Diaries of a Cabinet Minister by the Right Hon. James Hacker M. P. (ISBN 0881622729)
Corporation Man (ISBN 0140219110)
Effective Presentation (ISBN 0273600370)
Management and Machiavelli (ISBN 0136026087)
The New Oratory (ISBN 0814452590)
Oxford Dictionary of Political Quotations (ISBN 0198610610)
Elizabeth R : The Role of the Monarchy Today (ISBN 0563362723)
Aiheesta muualla

Antony Jay Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Korea  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  SNAC  IdRef
Sosiaalidemokratia

Sosiaalidemokratia (vanh. sosialidemokratia) on poliittinen aate, joka kehittyi 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa. Varhainen sosiaalidemokratia kehittyi samalle ideologiselle perustalle kuin marxilainen sosialismi, mutta se asettui vastustamaan vallankumouksellisen kommunismin vaadetta väkivaltaisesta vallankumouksesta ja proletariaatin diktatuurista. Sosiaalidemokratian mukaan siirtyminen sosialistiseen yhteiskuntaan olisi mahdollista parlamentaarisen kehityksen kautta vallankumouksen sijaan. Sosiaalidemokratia pyrkikin muuttamaan yhteiskuntaa vähittäisten muutosten kautta demokraattisia vaikutuskeinoja hyödyntämällä.
1900-luvun jälkipuoliskolta alkaen sosiaalidemokratian valtavirta on irtautunut varsinaisesta sosialismista ja muuttunut aiempaa maltillisemmaksi. Sosiaalidemokratia tarkoittaa nykyaikana yhä enemmän hyvinvointivaltioon pyrkivää sekataloutta tai sosiaalisin perustein ohjattua markkinataloutta. Varsinaiseen tuotantovälineiden yhteisomistukseen sen sijaan ei tyypillisesti pyritä, ja sosiaalidemokraattiset puolueet ovat ylipäänsä etääntyneet marxismista ja luokkataistelusta. Nykyisin suuri osa sosiaalidemokraattisista puolueista ei myöskään näe ristiriitaa kapitalistisen markkinatalouden ja sosiaalidemokraattisen yhteiskuntanäkemyksen välillä. Myös Suomessa sosiaalidemokraattisen liikkeen valtavirta on siirtynyt kannattamaan markkinatalouden kontekstissa tapahtuvaa sekataloutta noin 1970-luvulta alkaen.