stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomalaisen kenttätykistön kalusto jatkosodassa
Joustolavettiset tykit > Kevyet haupitsit

| Kevyet haupitsit> Lyhenne | Kevyet haupitsit> Alkuperä | Kevyet haupitsit> Kantama (km) | Kevyet haupitsit> Ammus (kg) | Kevyet haupitsit> Paino (t/t-as) | Kevyet haupitsit> Määrä VII/41 | Kevyet haupitsit> Määrä   I/44 | Kevyet haupitsit> Määrä  IX/44 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 105 H/33 | Saksa | 11,8 | 14,8 | 2,1 | - | - | 53 |
| 105 H/33-40 | Saksa | 11,8 | 14,8 | 2,1 | - | - | 8 |
| 105 H/37 | Suomi | 11,8 | 14,9 | 1,9 | - | 68 | 131 |
| 105 H/41 | Tšekkoslovakia | 12,2 | 16,0 | 1,9 | 16 | 27 | 27 |
| 105 VH/10 | Ruotsi | 6,5 | 14,8 | 1,0 | 4 | 4 | - |
| 114 H/18 | Englanti | 7,5 | 15,3 | 1,4 | 53 | 35 | 26 |
| 120 H/01 | Saksa | 7,6 | 22,9 | 2,0 | 2 | 2 | 2 |
| 120 H/04 | Saksa | 5,8 | 20,0 | 1,2 | 1 | 1 | 1 |
| 120 H/13 | Belgia | 6,7 | 20,4 | 1,5 | 13 | 13 | 13 |
| 122 H/09 | Venäjä | 6,6 | 21,8 | 2,5 | 31 | 31 | - |
| 122 H/10 | Venäjä | 6,6 | 21,8 | 2,5 | 35 | 35 | - |
| 122 H/09-30 | Neuvostoliitto | 8,7 | 21,8 | 2,5 | - | 25 | 23 |
| 122 H/09-40 | Neuvostoliitto | 8,7 | 21,8 | 2,5 | - | 28 | 26 |
| 122 H/10-30 | Neuvostoliitto | 8,7 | 21,8 | 2,5 | 44 | 161 | 217 |
| 122 H/10-40 | Neuvostoliitto | 8,7 | 21,8 | 2,5 | - | 31 | 17 |
| 122 H/38 | Neuvostoliitto | 12,0 | 21,8 | 2,3 | - | 21 | 35 |

Taulukosta käy ilmi muun muassa se, että suomalaiset kevyet haupitsipatteristot oli jatkosodan aikana hyvin merkittävässä määrin varustettu hyökkäysvaiheen aikana saadulla sotasaaliskalustolla. Vielä vuoden 1944 alussa yli 50 % haupitsikalustosta oli nimenomaan sotasaaliiksi saatuja tykkejä.
Tässä tykistön kalustoluokassa esiintyy ainoat kotimaista valmistetta olevat tykit. Kyseessä olivat 105 H/37 -tykit, jotka oli alun perin tilattu niin sanottuna mallivuotena, mutta toimitukset alkoivat tosiasiallisesti vasta vuonna 1943.
Kotimaisen valmistuksen ohessa käytännössä ainoa kalustomäärän kohottamisen keino oli vuoden 1941 jälkeen aseiden ostaminen Saksasta, mikä näkyy myös tilastosta. Tilastossa on myös "piilotettuna" Saksasta tehtyjen aseostojen merkitys sikäli, että tykkiluokassa 122 H/10–30 sodan loppuvaiheessa tapahtunut nousu ei perustunut sotasaaliiseen vaan ostoihin Saksasta (72 kpl).
Joustolavettiset tykit > Raskaat kanuunat

| Raskaat kanuunat> Lyhenne | Raskaat kanuunat> Alkuperä | Raskaat kanuunat> Kantama (km) | Raskaat kanuunat> Ammus (kg) | Raskaat kanuunat> Paino (t/t-as) | Raskaat kanuunat> Määrä VII/41 | Raskaat kanuunat> Määrä   I/44 | Raskaat kanuunat> Määrä  IX/44 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 105 K/10 | Ranska/Venäjä | 12,0 | 14,9 | 2,5 | - | 4 | 4 |
| 107 K/10-13 | Ranska/Venäjä | 13,6 | 15,4 | 2,4 | 9 | 5 | 5 |
| 105 K/13 | Ranska | 12,0 | 14,9 | 2,5 | 12 | 14 | 13 |
| 105 K/29 | Ranska/Puola | 14,4 | 16,4 | 2,9 | 54 | 52 | 44 |
| 105 K/34 | Ruotsi | 16,2 | 15,5 | 4,0 | 12 | 11 | 11 |
| 105 K/36 | Ruotsi | 16,2 | 15,5 | 4,0 | 1 | 1 | - |
| 120 K/78-31 | Puola | 12,2 | 18,9 | 3,1 | 24 | 24 | 21 |
| 122 K/31 | Neuvostoliitto | 20,0 | 25,0 | 7,1 | - | 25 | 21 |

Tässä tykistön kalustoluokassa (joka olisi ollut ensiarvoisen tärkeä muun muassa vastatykistötoiminnan kannalta) asemäärät olivat, vähäistä sotasaaliskalustoa lukuun ottamatta, kauttaaltaan laskevia.
Talvisotaan verrattuna lähes ainoat hankinnat oli saatu tehtyä ns. välirauhan aikana Saksan itse saamasta sotasaaliskalustosta. Tässä aseluokassa Saksa ei suostunut myymään Suomelle itse sodan aikana yhtään asetta, joten suomalaisten oli selviydyttävä niillä aseilla joita oli jo olemassa.
Joustolavettiset tykit > Raskaat haupitsit

| Raskaat haupitsit> Lyhenne | Raskaat haupitsit> Alkuperä | Raskaat haupitsit> Kantama (km) | Raskaat haupitsit> Ammus (kg) | Raskaat haupitsit> Paino (t/t-as) | Raskaat haupitsit> Määrä VII/41 | Raskaat haupitsit> Määrä   I/44 | Raskaat haupitsit> Määrä  IX/44 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 150 H/14 J | Japani | 6,5 | 42,0 | 3,0 | 2 | 2 | - |
| 150 H/06 | Ruotsi | 6,5 | 42,0 | 2,4 | 12 | 12 | - |
| 150 H/15 | Tšekkoslovakia | 11,5 | 42,0 | 5,6 | 20 | 16 | 16 |
| 150 H/40 | Saksa | 13,3 | 43,5 | 5,2 | 48 | 47 | 47 |
| 152 H/10 | Venäjä | 7,5 | 40,9 | 2,5 | 8 | 7 | - |
| 152 H/09-30 | Neuvostoliitto | 9,85 | 40,0 | 2,725 | 14 | 108 | 97 |
| 152 H/15-17 | Ranska | 11,2 | 40,9 | 4,5 | 12 | 12 | 11 |
| 152 H/37 | Neuvostoliitto | 16,4 | 43,7 | 7,1 | - | 39 | 64 |
| 152 H/38 | Neuvostoliitto | 12,0 | 39,2 | 4,1 | - | 42 | 99 |
| 155 H/15 | Ranska | 9,5 | 43,6 | 3,0 | 24 | 24 | 24 |
| 155 H/17 | Ranska | 11,0 | 43,6 | 3,6 | 20 | 153 | 141 |

Tässä tykistön aseluokassa suomalaiset saivat hyökkäysvaiheessa vuonna 1941 sotasaaliina uusia asetyyppejä, joiden hankintoja täydennettiin Saksan saamasta sotasaaliista ostamalla vuonna 1944 (yhteensä 84 kpl).
Muutenkin raskaiden haupitsien hankinnassa oltiin yksinomaan sotasaaliin ja Saksasta tehtyjen hankintojen varassa Saksan myydessä sotasaaliiksi saamaansa tai omaa valmistettaan olevaa kalustoa Suomelle vuosina 1940 (siis ennen jatkosotaa) ja 1944. Suuri osa ajanmukaisesta kalustosta oli peräisin Saksasta lukuun ottamatta sotasaalista. Mistään muualta tykkikalustoa ei saatu.
Joustolavettiset tykit > Järeät kanuunat ja haupitsit

| Järeät kanuunat ja haupitsit> Lyhenne | Järeät kanuunat ja haupitsit> Alkuperä | Järeät kanuunat ja haupitsit> Kantama (km) | Järeät kanuunat ja haupitsit> Ammus (kg) | Järeät kanuunat ja haupitsit> Paino (t/t-as) | Järeät kanuunat ja haupitsit> Määrä VII/41 | Järeät kanuunat ja haupitsit> Määrä   I/44 | Järeät kanuunat ja haupitsit> Määrä  IX/44 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 203 H/17 | Yhdysvallat | 9,5 | 90,0 | 8,7 | 32 | 31 | 18 |
| 210 H/17 | Saksa | 9,0 | 95,0 | 9,5 | 4 | 4 | 4 |
| 155 K/17 | Saksa | 17,3 | 43,0 | 8,9 | 12 | 12 | - |

Taulukosta havaitsee helposti, että koko järeä tykkikalusto oli peräisin ensimmäisen maailmansodan ajalta. Yhdysvalloissa valmistettu kalusto oli ostettu talvisodan aikana ja saatu maahan välirauhan aikana. Ennen jatkosodan puhkeamista Saksasta saatiin ostaa vähäinen määrä järeää kalustoa.
Taulukosta käy selvästi myös ilmi, että kaikkein raskaimman kaluston osalta suomalaiset eivät saaneet sodan aikana mistään uutta kalustoa vanhan kuluessa hiljalleen käyttökelvottomaksi. Oli siis pärjättävä niillä vähäisillä aseilla, joita maassa oli jatkosodan alkaessa.
Jäykkälavettiset kanuunat ja mörssärit

| Jäykkälavettiset kanuunat ja mörssärit > Lyhenne | Jäykkälavettiset kanuunat ja mörssärit > Alkuperä | Jäykkälavettiset kanuunat ja mörssärit > Kantama (km) | Jäykkälavettiset kanuunat ja mörssärit > Ammus (kg) | Jäykkälavettiset kanuunat ja mörssärit > Paino (t/t-as) | Jäykkälavettiset kanuunat ja mörssärit > Määrä VII/41 | Jäykkälavettiset kanuunat ja mörssärit > Määrä   I/44 | Jäykkälavettiset kanuunat ja mörssärit > Määrä  IX/44 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 80 K/77 | Ranska | 6,0 | 6,3 | 0,9 | 12 | 12 | 12 |
| 87 K/77 | Venäjä | 6,4 | 6,8 | 0,9 | 30 | 30 | 30 |
| 87 K/95 | Venäjä | 6,5 | 8,3 | 1,0 | 20 | 19 | 19 |
| 87 K/95-R | Venäjä | 6,0 | 8,3 | 0,9 | 33 | 29 | 29 |
| 90 K/77 | Ranska | 7,9 | 8,4 | 1,0 | 100 | 95 | 90 |
| 107 K/77 ptri.kan | Venäjä | 5,5 | 12,5 | 1,0 | 43 | 29 | 52 |
| 107 K/77 piir.kan. | Venäjä | 9,0 | 16,4 | 2,8 | 31 | 31 | 29 |
| 120 K/78 | Ranska | 10,7 | 18,9 | 3,8 | 71 | 68 | 52 |
| 152 K-120 puutaa | Venäjä | 7,0 | 35,0 | 3,3 | 60 | 60 | 60 |
| 152 K-190 puutaa | Venäjä | 8,9 | 35,0 | 4,9 | 24 | 24 | 24 |
| 152 K/04 | Venäjä | 14,2 | 35,0 | 4,9 | 4 | 4 | - |
| 155 K/77 | Ranska | 12,3 | 43,6 | 5,7 | 48 | 42 | 19 |
| 229 M/77 | Venäjä | 7,2 | 135,0 | 32 | 6 | 6 | 5 |
| 280 M/77 | Venäjä | 8,8 | 250 | 55 | 5 | 5 | 5 |
| Yhteensä |  |  |  |  | 487 | 457 | 426 |

Suomalaisilla oli jatkosodan aikana käytössään melkoisen suuri määrä myös jäykkälavettista tykistöä. Johtuen jaykkälavettisen tykin peräytymisestä laukauksen jälkeen aseet saivat suomalaisten suussa lempinimen "Hyppy-Heikki".
105 K 34 edusti tykkiluokassaan moderneinta kalustoa
Manuel Urrutia Lleó

| Manuel Urrutia Lleó |
| --- | --- |
 Manuel Urrutia (keskellä tummissa laseissa) ja sissijohtajat Che Guevara (vasemmalla baretissa) ja Camilo Cienfuegos (oikealla päähineeseen pukeutuneena.
Kuuban presidentti
 1. tammikuuta 1959 – 17. heinäkuuta 1959  
Edeltäjä:  Carlos Manuel Piedra
Seuraaja:  Osvaldo Dorticós Torrado
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. joulukuuta 1901 Yaguajay, Las Villas, Kuuba
Kuollut: 5. heinäkuuta 1981 (79 vuotta) New York, Yhdysvallat
Ammatti:  lakimies
Manuel Urrutia Lleó (8. joulukuuta 1901 Yaguajay, Las Villas – 5. heinäkuuta 1981 New York, Yhdysvallat) oli kuubalainen lakimies ja poliitikko. Urrutia vastusti aktiivisesti  Gerardo Machadon hallintoa ja Fulgencio Batistan toista presidenttikautta 1950-luvulla. Hänet nimitettiin Kuuban vallankumouksen jälkeen Kuuban väliaikaisen vallankumoushallituksen presidentiksi 1959. Vain puoli vuotta myöhemmin Urrutia erosi tehtävästään ja emigroitui Yhdysvaltoihin, koska hän joutui erimielisyyksiin vallankumousarmeijan ylipäällikön Fidel Castron  kanssa Kuuban tulevasta linjasta.
Kuuban vallankumous

Urrutia oli näkyvä hahmo Batistan hallintoa vastustavan kansalaisliikkeen parissa ja hän oli 26. heinäkuuta -liikkeen yleisesti hyväksymä ehdokas tulevaksi presidentiksi jo huhtikuussa 1958. Vuonna 1957 Urrutia oli toiminut tuomarina oikeudenkäynnissä, jossa liikkeen edustajia syytettiin hallituksenvastaisesta toiminnasta, mutta antoi päätöksen, että vastaajat olivat toimineet kansalaisoikeuksiensa puitteissa. Vuotta myöhemmin Urrutia vieraili Yhdysvalloissa hakemassa tukea Kuuban vallankumoukselle, minkä ansiosta Yhdysvallat keskeytti asetoimitukset Batistan hallinnolle. Urrutiaa pidettiin liberaalina vallankumouksellisena vielä tässä vaiheessa hyvänä valintana presidentin virkaan Yhdysvaltojen suhteita silmällä pitäen.
Presidenttinä

Kuuban vallankumous saavutti voiton 1. tammikuuta 1959, jolloin Urrutia palasi maanpaosta Venezuelasta ja asettui presidentin palatsiin (nykyään vallankumousmuseo). Urrutian vallankumoushallitus koostui pääosin  kuubalaisista veteraanipoliitikoista ja liberaaleista, kuten José Miró Cardona, josta tuli pääministeri.
Päästyään valtaan Urrutia ensi töikseen sulki maan ilotalot, kasinot ja lopetti kansallisen loton, koska hänen mielestään nämä elementit olivat syynä Kuubassa rehottaneeseen korruptioon. Nämä toimenpiteet aiheuttivat välittömästi vastalauseiden myrskyn Kuuban ammattiliitoilta ja työläisiltä. Castro, joka oli asevoimien komentaja tähän aikaan, puuttui tapahtumien kulkuun kumoamalla lain väliaikaisesti, kunnes korvaavat työpaikat olisi luotu irtisanotuille ja työttömiksi joutuneille.
Castron vaatimukset valtion virkamiesten palkkojen alentamisesta aiheutti sekin ristiriitoja, sillä Urrutian oma palkka, jonka hän oli perinyt Batistalta, putosi radikaalisti. Helmikuussa Castrosta tuli pääministeri Mirón jätettyä yllättäen eronpyyntönsä. Castron asema vahvistui ja Urrutiasta tuli yhä enemmän keulakuva vailla todellista mahdollisuutta vaikuttaa. Vaikka Urrutia oli syrjässä lainsäädäntötoimista, muut ratkaisemattomat kiistat jatkuivat. Urrutian vaatimus vapaiden vaalien pitämisestä ei saanut Castrolta tukea, sillä Castron mielestä vaalit siinä vaiheessa saisivat Kuuban kehityksen kääntymään takaisin kohti vanhoja poliittisia kiistoja ja lehmänkauppoja, jotka olivat olleet ominaisia Batistan ajalle.
Urrutiaa syytettiin seuraavaksi Avance-sanomalehden palstoilla luksushuvilan hankkimisesta, mikä nähtiin vallankumouksen pettämisenä ja kohtasi suurta vastustusta kansan taholta. Urrutia kiisti syytökset ja haastoi sanomalehden oikeuteen. Jupakka aiheutti lisää närää hallituksen jäsenten keskuudessa, vaikka Urrutia antoikin lausunnon, että "hänellä ei ollut mitään erimielisyyksiä Fidel Castron kanssa". Urrutia yritti etäännyttää hallintoa, ja Fidel Castroa, kommunistisen puolueen vaikutusvallasta ja arvosteli kommunisteja julkisesti. Castro ei ollut vielä julkisesti ilmaissut kantaansa marxismiin, mutta Urrutia oli ollut vannoutunut antikommunisti Batistan hallinnon ajoista lähtien, koska kommunistinen puolue oli kieltäytynyt tukemasta Batistan vastaista kansanliikettä. Hän sanoi eräässä haastattelussa: "Jos Kuuban kansa olisi noudattanut kommunistien kehotuksia meillä olisi vielä vaivoinamme Batista... ja kaikki ne muut sotarikolliset, jotka ovat nyt joutuneet pakosalle".
Ero

17. heinäkuuta 1959 Conrado Bécquer, sokerityöläisten liiton johtaja, vaati Urrutiaa eroamaan. Fidel Castro, joka oli nyt pääministeri Mirón erottua, erosi itsekin protestina, mutta myöhemmin samana päivänä piti puheen televisiossa, jossa laajoin sanankääntein suomi Urrutiaa väittäen, että tämä hankaloitti hallituksen työtä ja että Urrutian "antikommunistinen kiihkoilu" aiheutti haitallisia sivuvaikutuksia. Castron syytökset saivat vastakaikua laajoilta kansanosilta, jotka kokoontuivat presidentinpalatsin edustalle vaatimaan Urrutian eroa, mikä tapahtuikin saman tien. 23. heinäkuuta Castro otti virkansa pääministerinä takaisin ja nimitti Osvaldo Dorticós Torradon uudeksi presidentiksi eronneen Urrutian tilalle.
Myöhemmät vaiheet

Jätettyään virkansa Urrutia haki turvapaikkaa Venezuelan suurlähetystöstä ja jatkoi sieltä Yhdysvaltoihin Queensiin New Yorkiin. Yhdysvalloissa hän toimi espanjan kielen opettajana kuolemaansa 1981 saakka.
Aiheesta muualla

The Political End of President Urrutia, Robert E. Quirk 1993 (Arkistoitu – Internet Archive)(englanniksi)
Urrutian hallituksen kokoonpano (tammikuu 1959)(englanniksi)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Carlos Manuel Piedra | Kuuban presidentti | Seuraaja: Osvaldo Dorticós Torrado |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Puola 
Henkilöt:  Trove 
Muut:  IdRef
Highway to Hell

| Highway to Hell AC/DC |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : maaliskuu – huhtikuu 1979,  Roundhouse Studios, Lontoo
 Julkaistu:   27. heinäkuuta 1979   3. elokuuta 1979   8. marraskuuta 1979 
 Formaatti: LP, MC, 8-raita, CD
 Tuottaja(t): Robert John ”Mutt” Lange
 Tyylilaji: hard rock, blues rock
 Kesto: 41.42
 Levy-yhtiö: Albert, Atlantic
Muut kannet
   takakansi    Australian painos 
Listasijoitukset
   Britannia: 8.   Australia: 13.   Yhdysvallat: 17.  Katso lisää listasijoituksia
AC/DC:n muut julkaisut
| If You Want Blood You’ve Got It 1978 | Highway to Hell 1979 | Back in Black 1980 |
Singlet albumilta Highway to Hell
 ”Highway to Hell” Julkaistu: 3. elokuuta 1979  ”Girls Got Rhythm” Julkaistu: 9. marraskuuta 1979  ”Touch Too Much” Julkaistu: 25. tammikuuta 1980
Highway to Hell on australialaisen AC/DC-yhtyeen kuudes, vuonna 1979 ilmestynyt studioalbumi. Sitä pidetään yleisesti yhtyeen läpimurtona. Levy on yhtyeen suosituimpia julkaisuja ja sen nimiraita on AC/DC:n tunnetuimpia kappaleita. Albumi on yhtyeen viimeinen, jossa laulajana toimii helmikuussa 1980 kuollut Bon Scott.
AC/DC:n uusi tuottaja Robert John ”Mutt” Lange muutti yhtyeen soundin hieman radioystävällisempään suuntaan. Albumi olikin siihen asti menestynein AC/DC-levy: Britanniassa se nousi myyntilistan kahdeksanneksi ja Yhdysvalloissa 17:nneksi. Sitä on myyty pelkästään Yhdysvalloissa noin seitsemän miljoonaa kappaletta. Albumi sai ilmestyessään myös kriitikoilta hyvän vastaanoton.
Albumilta julkaistiin singlet ”Highway to Hell”, ”Touch Too Much” ja ”Girls Got Rhythm”. Niistä kaksi ensin mainittua saavuttivat myös listamenestystä. ”Highway to Hell” oli samalla yhtyeen ensimmäinen listahitti Yhdysvalloissa. Siitä on muodostunut yksi yhtyeen klassikkokappaleista.
Taustaa

AC/DC:n suosio kasvoi 1970-luvun lopulla, ja yhtyeen albumit myivät hyvin Australiassa ja Britanniassa. Esimerkiksi vuonna 1978 julkaistut Powerage ja If You Want Blood You’ve Got It ylsivät Britanniassa sijoille 26 ja 13. Levy-yhtiö Atlantic Records alkoi kuitenkin vaatia läpimurtoa myös Yhdysvalloissa. Atlantic halusi hittisinglen ja levyn, joka olisi myyntimenestys koko maassa. Yhtyeen edelliset albumit olivat jääneet Billboardin listan sadan myydyimmän levyn ulkopuolelle.
Atlantic Records halusi, että albumin tuottaisi muun muassa Jimi Hendrixin, Rolling Stonesin ja Kissin tuottajana toiminut Eddie Kramer. Levy-yhtiö koki, että AC/DC ei tehnyt musiikillisesti Amerikan markkinoille kaupallisia levyjä. Yhtyeen sisällä asiaa vastustettiin, sillä AC/DC joutui luopumaan yhteistyöstä George Youngin ja Harry Vandan kanssa, jotka olivat tuottaneet yhtyeen levyjä jo puolen vuosikymmenen ajan. Lisäksi Angus ja Malcolm Young joutuivat luopumaan veljestään työtoverina. Toisaalta George Young oli itsekin sitä mieltä, että yhtye tarvitsi tuoreutta.
Työstö > Epäonnistuminen Miamissa

Äänitykset Miamin Criteria Studiosissa alkoivat 2. joulukuuta 1978, mutta työskentelyssä tuottaja Eddie Kramerin kanssa paljastui ongelmia. Kramer joutui esimerkiksi Youngin veljesten alkuhämmennyksestä johtuvien hyökkäysten kohteeksi. Hän myös halusi, että äänityssessiot alkaisivat aina puolelta päivin ja yhtye olisi valmiina kappaleidensa kanssa, kun he saapuvat studioon. Tällainen täsmällinen toimintatapa ei ollut AC/DC:lle tavanomaista. Kramer ei myöskään pitänyt solisti Bon Scottin alkoholinkäytöstä, ja lisäksi hän halusi levylle kosketinsoittimia. Kolmessa viikossa yhtye ei ollut saanut studiossa mitään aikaan. Malcolm Young soitti AC/DC:n managerille Michael Browningille New Yorkiin ja ilmoitti yhtyeen suuresta tyytymättömyydestä uuteen tuottajaan. Niinpä Kramer erotettiin vain kolmen viikon työn jälkeen. Kramer on kuitenkin kertonut myöhemmin, että Bon Scott oli ”aivan pirun mahtava” ja AC/DC ”todellinen rock and roll -bändi”.
Vaikka Miamissa ei levytetty yhtäkään kappaletta, siellä saatiin kuitenkin joitain ideoita. Angus Young keksi laulun nimen ”Love Hungry Man” ja riffin kappaleeseen ”Highway to Hell”. Yhtye ei työstänyt heti uusia riffejään, vaan jatkoi harjoittelemista uusien ideoiden toivossa ja palasi riffeihin myöhemmin. Yhtye palasi nauhalle päätyneisiin hyviin riffeihin seuraavana päivänä, jolloin parhaat niistä erottuivat massasta.
Miamin tapauksen vuoksi yhtyeen aikataulu muuttui, sillä aiemmin oli arvioitu, että albumi olisi valmis maaliskuun 1979 alussa. Lisäksi AC/DC oli sopinut soittavansa kolme konserttia Japanissa 7.–12. maaliskuuta, mutta esiintymiset peruttiin viime hetkellä, kun Bon Scott ei onnistunut saamaan itselleen viisumia.
Musiikki

Albumilla kuuluu tuottaja Robert John ”Mutt” Langen vaikutus. Yhdessä studioteknikkojensa Mark Dearnleyn ja Tony Plattin kanssa Lange muutti AC/DC:n perinteisen energian radioystävällisempään muotoon, joka oli puuttunut yhtyeen aiemmilta albumeilta. Albumia varten keskiääntä tehostettiin, mikä kuului erityisesti Phil Ruddin rumpusoundissa, ja muun muassa kappaleissa ”Highway to Hell” ja ”Girls Got Rhythm” käytettiin taustalauluja antamaan lisää virtaa. Niistä vastasivat rytmikitaristi Malcolm Young ja basisti Cliff Williams. Aiemmin yhtyeellä oli ollut vaikeuksia saada ideoitaan valmiiksi, sillä se jäi odottamaan tuottaja George Youngin mielipidettä. Langen kanssa AC/DC:llä piti olla kaikki valmiina ja kappaleet sovitettuina.
»Mutt huolehti kaupallisesta puolesta ja me taas riffeistä, ja jotenkin onnistuimme kohtaamaan puolivälissä ilman tunnetta siitä, että olisimme joutuneet tekemään kompromisseja.» 
(Malcolm Young, kitaristi)
Bon Scott ei ollut tyytyväinen kaikkiin Powerage-albumilla tekemiinsä sanoituksiin, vaan piti niitä liian vakavina. Hän halusi olla nyt kevyempi, ja esimerkiksi kappale ”If You Want Blood (You’ve Got It)” edusti tyyliä, johon hän pyrki. Sanoitukset ovatkin aiempaa universaalimpia, mutta edelleen henkilökohtaisia. Lisäksi kappaleessa ”If You Want Blood” sivutaan yhteiskunnallisia kysymyksiä. Yleisin aihe on kuitenkin seksi, jota selkeimmin käsittelevät kappaleet ”Girls Got Rhythm”, ”Walk All Over You”, ”Touch Too Much” ja ”Night Prowler”.
Musiikki > Tietoa kappaleista

Avausraita ”Highway to Hell” on AC/DC:n klassikoihin luettu kappale. Yhtye itse on kertonut, että sanoitus syntyi Angus Youngin heitosta ”vuosien roikkuminen kiertuebussissa laulajan haisevat jalat naaman edessä on kuin ajelisi valtatietä helvettiin.” Toinen teoria on, että kappaleen taustalla on Bon Scottin lähellä Australian Fremantlea sijaitseva suosikkipub The Raffles. Sinne päästäkseen piti ajaa Canningin valtatietä, joka pubia lähestytettäessä johtaa jyrkkään ja vaaralliseen alamäkeen. Väitteen mukaan monet ovat kuolleet risteyksessä lähellä laaksonpohjaa, joten alamäki sai lempinimekseen ”Valtatie Helvettiin”.
”Girls Got Rhythm” pilkkaa tietoisesti Bon Scottin omaa inspiraationlähdettä, naisia, rock & rollia ja alkoholia. ”Walk All Over You” alkaa rauhallisella, pahaenteiseksi kuvatulla kitarariffillä ja Phil Ruddin rumpufilleillä, mutta muuttuu pian hyvin nopeatempoiseksi. Kappaleessa on esillä erityisesti Malcolm Youngin rytmikitara. Bon Scottille tyypillisesti se kertoo seksistä. Kappaleesta ”Touch Too Much” on sanottu, ettei se kuulosta aiemmalta AC/DC:ltä, sillä se on yhtyeelle poikkeuksellisen melodinen. Se onkin samalla esimerkki uuden tuottajan linjasta. Kappale kertoo liiallisuuden vaaroista. ”Beating Around the Bush” on A-puolen muihin kappaleisiin verrattuna pelkistetympi, eikä siinä ole vastaavaa hittihakuisuutta. Sen riffi perustuu löyhästi Fleetwood Macin kappaleeseen ”Oh Well”.
B-puolen aloittava ”Shot Down in Flames” leikittelee naistenmiehiin liitetyillä stereotypioilla. Kappale kertoo miehestä, joka lähtee kaupungin yöhön iskemään naisia – epäonnistuen joka kerta. Scott esittää itsensä byronilaisena antisankarina, minkä on sanottu olevan jyrkässä ristiriidassa hänen machomaisen laulutyylin sekä yhtyeen soiton kanssa. ”Get It Hot” on Chuck Berry -tyylinen kappale, jonka sanoituksessa laulaja ajaa autolla tyttö vierellään. Sitä seuraa ”If You Want Blood (You’ve Got It)”, jossa Bon Scott kertoo, kuinka pahoin rock and roll -elämä saa hänet voimaan: It’s animal / Living in a human zoo / Animal / The shit that they toss to you. Taustalaulu on kappaleen kertosäkeessä huomattavassa roolissa. Melodisessa ”Love Hungry Manissa” Scott puhuu rakkaudenvietistään. Sitä on pidetty jopa AC/DC:n romanttisimpana kappaleena. Yhtye itse piti kappaletta epäonnistuneena.
Albumin päättää yli kuusiminuuttinen ”Night Prowler”, joka on hidas blues. Se sai 1980-luvun puolivälissä kyseenalaista julkisuutta, kun Richard Ramirez -niminen sarjamurhaaja väitti ”Night Prowlerin” yllyttäneen häntä murtautumaan koteihin ja ampumaan tai puukottamaan ihmiset. Todellisuudessa kappale kertoo himokkaasta miehestä, joka ”hiippailee” yöllä entisen tyttöystävänsä makuuhuoneeseen. Sitä on verrattu Rolling Stones -yhtyeen kappaleeseen ”Midnight Rambler”. Kappaleen jo loputtua kuuluu Bon Scottin lausahdus ”Shazboz, nano nano”, joka on peräisin Robin Williamsin repliikistä televisiosarjassa Ystäväni ulkoavaruudesta. ”Night Prowler” oli luultavasti äänityssessioiden vanhin kappale, sillä sen nimi oli noin kaksi vuotta vanha ja siitä oli nauhoitettu aiemmin neljä epäonnistunutta versiota.
Kansikuva

Albumin kannessa on yksinkertainen kuva yhtyeestä. Kuvassa Angus Youngilla on pirun sarvet ja häntä. Alun perin kanteen suunniteltiin New Yorkin Staten Islandilla otettua kuvaa, joka esitti hyvän ja pahan taistelua. Yhtye oli kuvattuna taivaallisessa valkoisessa valossa yksinäisellä, öisellä tiellä. Kuolemaa kuvaa demoninen olento, joka ajaa ohi autolla. Yhtye hylkäsi idean liian taiteellisena, mutta takakanteen päätyi kuitenkin kuva samoista sessioista.
Australian-painoksessa Jim Houghtonin ottama kansikuva eroaa hieman kansainvälisestä painoksesta. Kuvaan on lisätty helvetinliekkejä ja kitarankaula, jossa on levyn nimi. Levyn kappalemateriaali ei kuitenkaan eroa kansainvälisestä painoksesta. Länsi-Saksan eräässä versiossa vinyyli oli väriltään sinapinkeltainen. Itä-Saksassa julkaistiin vuonna 1981 painos, jossa oli vain yhtyeen logo ja albumin nimi.