stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tempo (shakki)

Tempo on shakissa yhteen siirtoon käytetty vuoro. Tempoista puhutaan tempovoittojen tai tempohäviöiden yhteydessä. Pelaaja häviää tempon, jos hän esimerkiksi joutuu kuluttamaan yhden sijasta kaksi siirtoa saavuttaakseen tavoitteensa, tai jos hän joutuu tekemään muuten hyödyttömän siirron puolustautuakseen uhkausta vastaan, jolla vastustaja saa samalla oman nappulansa parempaan ruutuun.
Avauksessa liian aikainen kuningattaren esiin tuominen tai pelkkä sotilaiden siirtely johtaa helposti vastapuolen tempovoittoihin, minkä seurauksena hän saa kehitysetua eli nappulansa vastustajaansa nopeammin peliin. Joskus toinen pelaaja pelaa avauksessa sotilaanuhrauksen eli gambiitin voittaakseen tempoja.
Eder Lima

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Eder Lima  |  Eder Lima  |  Eder Lima  |  |
Maa:  Venäjä
Miesten futsal
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Belgia 2014 |  |  |
|  Hopeaa | Serbia 2016 |  |  |
Eder Fermino Lima (s. 29. kesäkuuta 1984 São Paulo, Brasilia) on brasilialaissyntyinen venäläinen futsalpelaaja, joka edustaa Gazprom UGRA:a ja Venäjän futsalmaajoukkuetta. Liman pelipaikka on hyökkääjä.
Maajoukkuetasolta hänellä on kaksi EM-hopeaa vuosilta 2014 ja 2016. Vuoden 2014 EM-kilpailuissa Lima oli myös kisojen paras maalintekijä. Myös vuoden 2012 MM-kisoissa vuonna 2006 Venäjälle muuttanut Lima oli kisojen paras maalintekijä yhdeksällä osumallaan.
Seuratasolla Lima on edustanut Gazprom UGRA:a koko Venäjän-aikansa ajan, eli vuodesta 2006 alkaen. Maajoukkueeseen hän on kuulunut vuodesta 2009 lähtien. Ennen Gazpromia Lima edusti portugalilaista Estrela Amadoraa.
Ederson

Ederson tai Éderson -nimisiä henkilöitä:
Ederson (Ederson Honorato Campos, s. 1986), brasilialainen jalkapalloilija
Ederson (Ederson Santana de Moraes, s. 1993), brasilialainen jalkapallomaalivahti
Éderson (Éderson José dos Santos Lourenço da Silva, s. 1999), brasilialainen jalkapalloilija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ederson”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Tiputanssi

Tiputanssi
Tiputanssi (engl. Chicken Dance) on kappale ja ryhmätanssi, jossa joukko ihmisiä menee kyykkyyn ja räpyttelee koukistettuja käsiään kuin siipiä. Ilmiö oli muodissa erityisesti 1980-luvulla. Samalla sävelellä mainostettiin Twist-kuminauhaa lastenlaulun muodossa 1977.
Ellen Ahlqvist

Ellen Ahlqvist (1. marraskuuta 1870 Hamina – 19. syyskuuta 1920) oli suomalainen lääkäri.
Ahlqvist valmistui ylioppilaaksi 1888. Hän suoritti ensin Helsingin yliopistossa filosofian kandidaatin tutkinnon 1894 ja sitten lääketieteen kandidaatin tutkinnon 1897. Hän valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1901 ja toimi sen jälkeen lääkärinä ensin Tampereella 1901–1903, sitten Yhdysvalloissa 1903–1905, jonne hän lähti Karolina Eskelinin kanssa, ja toimi siellä lääkärinä Massachusettsissa ja Oregonissa. Helsinkiin palattua hän toimi 1905–1909 yksityislääkärinä ja sen jälkeen Helsingin kaupungin tilapäisessä tuberkuloosisairaalassa Humlebergin sairaalassa (Humaliston huvila 4, nyk. Mannerheimintie 92) vuoteen 1914. Sairaalan lakkauttamisen jälkeen hän toimi yksityislääkärinä. Hän väitteli 1915 lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi tuberkuloosia käsittelevällä tutkimuksella Studien über den Stoffwechsel tuberkulöser und skrofulöser Knaben mit besonderer Berücksichtigung einiger Mineralstoffe (1915).
Ahlqvist ja Ina Rosqvist perustivat vuonna 1912 tuberkuloosin vaivaamaan Helsinkiin kesäparantolan ruotsinkielisille lapsille.
Ahlqvist oli Finska Läkaresällskapetin jäsen.
Ahlqvistin vanhemmat olivat kauppaneuvos Carl Henrik Ahlqvist (1825–1909) ja tämän toinen puoliso Anna Louise Bruun (1842–1916).
Julkaisut

Om de veneriska sjukdomarna folkeligt föredrag för kvinnor. 1906.
Venerisistä taudeista helppotajuinen esitys naisille. 1906.
Kansan terveys, esitelmä naisten yleisessä siveellisyyskokouksessa Helsingissä tammikuussa 1917. 1918.
Studien über den Stoffwechsel tuberkulöser und skrofulöser Knaben mit besonderer Berücksichtigung einiger Mineralstoffe. (Tohtorinväitöskirja). Helsinki 1915.
Diffuusi suurisoluinen B-solulymfooma

Diffuusi suurisoluinen B-solulymfooma on nopeasti etenevä lymfoomatyyppi, joka kuuluu non-Hodgkin-lymfoomiin ja on kaikkein yleisin lymfooma. Tautiin sairastuu Suomessa vuosittain yli 600 ihmistä, ja sairastuneiden keski-ikä on yli 65 vuotta. Sairastuminen on yleisempää miehillä kuin naisilla. Tunnettuja ehkäisykeinoja ei ole.
Diffuusin suurisoluisen B-solulymfooman tavallisin oire on suurentunut imusolmuke esimerkiksi kaulalla, kainalossa tai nivusissa. Noin puolella potilaista syöpä on levinnyt myös imusolmukkeiden ulkopuolelle, jolloin voi ilmetä yleisoireita, kuten laihtumista, väsymystä, kuumeilua ja yöhikoilua. Oireet etenevät yleensä nopeasti viikoissa tai muutamissa kuukausissa.
Hoitamattomana diffuusi suurisoluinen B-solulymfooma johtaa nopeasti kuolemaan, minkä vuoksi hoito aloitetaan heti diagnoosin ja levinneisyyden selvittyä. Käytetyin hoitokeino on kolmen viikon välein annettava ja kuudesti toistettava rituksimabi-vasta-ainehoidon ja solunsalpaajien yhdistelmä, johon on liitetty suuriannoksinen kortisonilääke, kun taas sädehoitoa käytetään vain tarpeen mukaan. Kantasolusiirtoa harkitaan vasta, jos syöpä uusiutuu hoitojen jälkeen. Nykyhoitojen avulla 75 prosenttia alle 65-vuotiaista potilaista ja 46 prosenttia tätä vanhemmista paranee, ja vakavissakin tapauksissa noin neljännes on elossa vielä viiden vuoden kuluttua taudin toteamisesta. Hoidon tavoitteena on yleensä pysyvä paraneminen.
Tipula recondita

| Tipula recondita |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 {{{status}}} 
 
Suomessa:
 Vaarantunut  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kaksisiipiset Diptera
Alalahko::  Sääsket Nematocera
Heimo::  Vaaksiaiset Tipulidae
Suku::  Tipula
Laji::  recondita
Kaksiosainen nimi
 Tipula recondita  Pilipenko & Salmela, 2012 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tipula recondita on hiljattain löydetty vaaksiaislaji, joka tunnetaan Suomesta ja Venäjältä.
Kaksisiipisiin kuuluva hyönteinen kuvattiin tieteelle uutena lajina vuonna 2012. Sen löysi Suomesta Kittilästä alun perin Turun yliopiston tohtoriopiskelija Jukka Salmela. Löydön vahvistivat muut tutkijat. Hyönteisen siiven pituus on noin 12 mm. Lajin toinen tunnettu esiintymispaikka on Venäjän kaukoidässä lähellä Korean rajaa.
Englannin Valioliigan kausi 1998–1999

| Valioliigan kausi 1998-1999 |
| --- | --- |

Joukkueiden määrä:  20
Mestari:  Manchester United
Pudonneet joukkueet:  Charlton Blackburn Nottingham
Paras maalintekijä:  Dwight Yorke, ManU, Michael Owen, Liverpool, Jimmy Floyd Hasselbaink, Leeds (18)
Alempi sarjataso:  1. divisioona
  ← 1997–1998 :  1999–2000 → 
Englannin Valioliigan kausi 1998–1999 oli Valioliigan seitsemäs kausi. Mestaruuden voitti Manchester United, jolle Arsenal hävisi pisteen, Chelsea neljä pistettä ja Leeds 12 pistettä. Liigasta putosivat Charlton, Blackburn ja Nottingham. Maalikuninkuuden jakoivat 18 maalia tehneet Manchester Unitedin Dwight Yorke, Liverpoolin Michael Owen ja Leedsin Jimmy Floyd Hasselbaink.
Debaltseven taistelu

Debaltseven taistelu oli 14. tammikuuta – 20. helmikuuta 2015 käyty taistelu Debaltseven kaupungin ja sen tärkeän rautateiden ja maanteiden solmukohdan hallinnasta Itä-Ukrainan sodan aikana. Kaupunkia puolustaneet ukrainalaiset joukot jäivät kapinallisten ja Venäjän asevoimien joukkojen hyökkäyksen alettua saarroksiin ja taistelut paikalla jatkuivat Minskissä solmitusta 15. helmikuuta voimaan astuneesta aseleposopimuksesta huolimatta. Helmikuussa osapuolten välillä sovittiin puolustajien vetäytymisestä ja Debaltseve oli vallattu 20. helmikuuta. Puolustajat olivat kärsineet huomattavia tappioita ja Itä-Ukrainan kapinallisille valtaus oli huomattava voitto.
Tausta

Debaltseven sijainti Ukrainassa.
Noin 25 000 asukkaan Debaltseve oli strategisesti tärkeä rautateiden ja maanteiden solmukohta. Paikka yhdisti Donetskin ja Luhanskin kansantasavaltoja ja muodosti väylän myös Venäjälle. Kaupungin hallinta olisi pitänyt Donetskin ja Luhanskin kapinalliset erillä toisistaan. Itä-Ukrainan kapinalliset olivat vallanneet Debaltseven Itä-Ukrainan kriisin alkaessa huhtikuussa 2014. Ukrainalaiset olivat vallanneet Debaltseven takaisin saman vuoden heinäkuussa ja hallitsivat sitä Debaltseven taistelujen alkaessa tammikuussa 2015. Tuolloin Debaltseve oli ukrainalaisten joukkojen hallitsemista paikkakunnista rintamaosuuden itäisin ja paikka muodosti kapinallisten ja venäläisten joukkojen hallitsemaan alueeseen työntyvän ulkoneman.
Debaltseven noin 8 000 ukrainalaista puolustajaa koostuivat joukoista 128. vuoristoprikaatista ja vapaaehtoispataljoonasta Donbass. Heidän puolustusasemansa käsittivät juoksuhautoja Debaltseven ympärillä. Puolustajia vastaan hyökänneet joukot koostuivat Venäjän asevoimien joukoista ja kapinallistaistelijoista. Tukenaan hyökkääjillä oli esimerkiksi venäläisiä T-80 ja T-90 -panssarivaunuja, BMP-2 rynnäkköpanssarivaunuja, sekä BM-21 Grad ja 9A52-4 Tornado -raketinheittimiä. Hyökkääjien tavoitteena oli Debaltseven saartaminen ja sen huoltoyhteyksien katkaiseminen ennen iskua itse kaupunkiin.
Taistelu

Taistelut Debaltsevessa alkoivat 14. tammikuuta 2015. Ukrainalaisten asemiin kohdistettiin epäsuoraa tulta, jota johdettiin lennokeilla tapahtuvan tiedustelun avulla. Tulivalmistelua seurasi panssariajoneuvojen tukemat hyökkäykset. Hyökkäykset jatkuivat taistelujen alun jälkeen viikon verran hyvin samaan tapaan. 22. tammikuuta Debaltseven lämmitys ja vesi katkaistiin, mikä kurjisti huomattavasti puolustajien ja kaupungin siviiliväestön oloja. 29. tammikuuta mennessä Debaltseven puolustajat oli saarrettu lähes kokonaan ja helmikuun alussa kapinalliset olivat edenneet Horlivkasta ja vallanneet Vuhlehirskin. Maantie M03 yhdisti kuitenkin vielä puolustajat Artemivskin huoltotukikohtaan kaakossa. Lopullisesti hyökkääjät saivat suljettua saartorenkaan Debaltseven ympärillä 10. helmikuuta mennessä. Osapuolet olivat taistelujen kuluessa neuvotelleet 11. helmikuuta tulitauosta Minskissä Valko-Venäjällä ja 12. helmikuuta osapuolet ilmoittivat päässeensä yhteisymmärrykseen tulitauosta, jonka oli tarkoitus alkaa 15. helmikuuta kello 00.01. Taistelut Debaltsevessa jatkuivat tulitauon alkamisen määräaikaan saakka ja pian oli selvää, että sovittu tulitauko ei pitäisi Debaltsevessa. Kapinallisten mukaan Debaltseve oli sopimuksen ulkopuolella ja kaupungin ympäristöön keskitettiin lisää panssaroituja joukkoja.
Iskut Debaltsevessa alkoivat jälleen 16. helmikuuta ja 17. helmikuuta seurasi panssarivaunujen tukema kapinallisten hyökkäys pohjoisesta ja idästä. Debaltseven rautatieasema kukistui ilmeisesti jo samana päivänä. Ukrainalaiset puolustajat aloittivat vetäytymisen kaupungista aamulla 18. helmikuuta. Saartorenkaan sisältä pois pääsi noin 2 500 puolustajaa, kun taas sen sisälle sotilaita jäi vielä noin 4 500. Vetäytyminen jatkui seuraavana yönä, jonka jälkeen kaupungista oli poistunut 90 % sen puolustajista. Puolustajien vetäytyminen perustui osapuolten välillä tehtyyn sopimukseen, jonka mukaan puolustajien olisi mahdollista vetäytyä sovittua tiettyä reittiä pitkin. Kuten aiemmassa Ilovaiskin taistelussa, sopimus ei kuitenkaan lopulta pitänyt, vaan vetäytyvät ukrainalaisjoukot joutuivat tulituksen kohteeksi. Ukrainalaiset menettivät monia taisteluajoneuvojaan ja lähes 100 sotilasta jäi vangiksi. 20. helmikuuta koko Debaltseve oli kapinallisten ja venäläisten joukkojen hallussa.
Seuraukset

Ukrainalaiset olivat kärsineet noin 300 miestä kaatuneina ja 700 haavoittuneina. Ukrainalaisten 128. vuoristoprikaati ja vapaaehtoispataljoona Donbass olivat menettäneet kykynsä toimia taisteluyksikköinä. Hyökkääjien kärsimiä tappioita on huomattavasti vaikeampaa arvioida. Kaupungin valtaus oli huomattava voitto Itä-Ukrainan kapinallisille, vaikka huomattava osa kaupungin infrastruktuurista olikin tuhoutunut taistelujen aikana.
Debaltsevea Artemivskiin yhdistänyt maantie M03.
Ukrainalainen T-64 Debaltseven suunnalla huhtikuun alussa.
Dmitri Kondratjev

| Dmitri Kondratjev |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. toukokuuta 1969 (ikä 55)  Irkutsk, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Venäjä
Ura
Lennot

Sojuz TMA-20:  Sojuz TMA-20
 
Dimitri Kondratiev avaruuskävelyllä,
Dmitri Kondratjev (ven. Дмитрий Юрьевич Кондратьев; s. 25. toukokuuta 1969 Irkutsk, Neuvostoliitto) on venäläinen kosmonautti. Hän toimi ISS-avaruusaseman miehistön Retkikunta 26:n lentoinsinöörinä ja Retkikunta 27:n komentajana. Hän toimi 15. joulukuuta 2010 alkaneen Sojuz-lennon TMA-20 komentajana. Hän palasi Maahan 24. toukokuuta 2011 lennolla Sojuz TMA-20.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Spacefacts biography of Dimitri Kondratyev (englanniksi)
NASA biography (englanniksi)
Retkikuntaa 26 edeltänyt haastattelu (Arkistoitu – Internet Archive) (28.10.2010) (englanniksi)
TUL Cup 2003

| TUL Cupin kausi 2003 |
| --- | --- |
Ajankohta:  helmi–maaliskuu 2003
Mestari:  PP-70
  ← 2002 :  2004 → 
TUL Cup 2003 oli 64. kerran järjestetty Suomen Työväen Urheiluliiton jalkapallomestaruuskilpailu. Lopputurnaus pelattiin Tampereella Pirkkahallissa 8.–9. maaliskuuta 2003. Mestaruuden voitti PP-70.
Veikkausliigassa ja Ykkösessä pelanneet FC Jazz, FC KooTeePee ja PP-70 pääsivät suoraan lopputurnaukseen, jonne helmikuun alussa järjestetyistä aluekarsinnoista selvisivät myös KTP, WJK ja TPV. Karsintoihin osallistui yhteensä 21 joukkuetta.
Lopputurnauksessa alkulohkojen ottelut pelattiin 2×30 minuutin pituisina ja sijoitusottelut täysimittaisina.
Joukkueet

| Joukkue | Kotipaikka | Sarjataso 2003 |
| --- | --- | --- |
| FC Jazz | Pori | Veikkausliiga |
| FC KooTeePee | Kotka | Veikkausliiga |
| Tampereen Peli-Pojat-70 | Tampere | Ykkönen |
| Tampereen Pallo-Veikot | Jyväskylä | Kakkonen |
| Kotkan Työväen Palloilijat | Kotka | Kolmonen |
| Warkauden Jalkapalloklubi | Varkaus | Kolmonen |
Alkulohkot > Lohko A

| S | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | Pist  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | PP-70 | 2 | 2 | 0 | 0 | 3 | 1 | +2 | 6  |
| 2 | FC Jazz | 2 | 1 | 0 | 1 | 3 | 3 | 0 | 3  |
| 3 | KTP | 2 | 0 | 0 | 2 | 3 | 5 | −2 | 0  |
Alkulohkot > Lohko B

| S | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | Pist  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | TPV | 2 | 1 | 1 | 0 | 3 | 2 | +1 | 4  |
| 2 | FC KooTeePee | 2 | 1 | 0 | 1 | 3 | 2 | +1 | 3  |
| 3 | WJK | 2 | 0 | 1 | 1 | 1 | 3 | −2 | 1  |
Dornier Flugzeugwerke

| Dornier |
| --- | --- |
Perustettu:  1914
Perustaja:  Claude Dornier
Lakkautettu:  2002
Toimiala:  lentokoneteollisuus
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dornier Do X - aikoinaan maailman suurin lentovene.
Dornier Flugzeugwerke oli saksalainen lentokonetehdas, jonka Claude Dornier perusti Friedrichshafeniin vuonna 1914. 1960–1990-luvuilla se valmisti myös avaruusaluksia, joiden valmistus on jatkunut 2000-luvulla EADS-konsernissa.
Alkuhistoria

Dornier, jonka alkuperäinen nimi oli Dornier Metallbau, nousi maailman johtavaksi lentoveneiden valmistajaksi 1920-luvulla. Tällöin yhtiö suunnitteli Dornier Wal- ja Do X -lentoveneet. Kokometalliset lentoveneet olivat sen perusliiketoimintaa toisen maailmansodan varusteluun asti.
Yhtiö valmisti myös maakoneita, esimerkiksi Dornier Kometin ja Dornier Merkurin. Ne olivat muun muassa Lufthansan käytössä 1920- ja 1930-luvuilla.
Dornier rakensi lentokoneensa 1920-luvulla ja 1930-luvun alussa ulkomailla, koska ensimmäisen maailmansodan jälkeen solmittu Versailles’n rauhansopimus kielsi lentokoneiden rakentamisen Saksassa. Dornierin koneita valmisti muun muassa CMASA ja Piaggio Italiassa, CASA Espanjassa, Kawasaki Heavy Industries Japanissa, Aviolanda Hollannissa ja Flug- und Fahrzeugwerke Altenrhein (FFA) Sveitsin Thalissa.
Dornier tuli kuuluisaksi myös pommikoneistaan, joita olivat muun muassa Dornier Do 17 eli ”lentävä lyijykynä” ja sen seuraaja Do 217. Se oli alun perin matkustajakone, vaikka runko ei sopinutkaan hyvin matkustajien kuljetukseen.
Dornier kehitti toisen maailmansodan nopeimman potkurikoneen, Dornier Do 335 -hävittäjän.
Toisen maailmansodan jälkeen

Sodan jälkeen Claude Dornier ja hänen yhtiönsä toimivat Espanjassa ja Sveitsissä. Dornier palasi Saksaan 1954, jolloin Saksan jälleenvarustautuminen alkoi.
Dornier pyrki kehittämään STOL-lentokoneita kuten Dornier Do 27 ja Dornier Do 28. Vuonna 1974 valmistui Dassault Breguet Dornier Alpha Jet -harjoitushävittäjä, joita jotkut Nato-maat tilasivat käyttöönsä.
Vuonna 1985 Daimler-Benz-yhtymä osti Dornierin.
Loppu

Vuonna 1996 Dornierien osake-enemmistö myytiin yhdysvaltalaiselle Fairchild Aircraftille, jolloin syntyi Fairchild Dornier. Tämä yhtiö ajautui vararikkoon vuonna 2002. Konkurssipesää purkamaan perustettiin M7 Aerospace -niminen yhtiö. Dornierin satelliittiteollisuus oli jo ennen vararikkoa siirtynyt Daimler-Benz Aerospacen osaksi ja sitä kautta EADSille.
Dornierin lentokoneet

1920-luvulla
Dornier Do J
Dornier Do Y
Dornier Y
Dornier P
Dornier Do X
1930-1945
Dornier Do 10
Dornier Do 11
Dornier Do 12
Dornier Do 13
Dornier Do 14
Dornier Do 15
Dornier Do 16
Dornier Do 17
Dornier Do 18
Dornier Do 19
Dornier Do 22
Dornier Do 23
Dornier Do 24
Dornier Do 26
Dornier Do 29
Dornier Do 212
Dornier Do 214
Dornier Do 215
Dornier Do 216
Dornier Do 217
Dornier Do 247
Dornier Do 317
Dornier Do 335
Dornier Do-X
1945-2002
Dornier Do 25
Dornier Do 27
Dornier Do 28
Dornier Do 31
Dornier Do 32
Dornier Do 128
Dornier Do 228
Dornier Do 231
Dornier 328
Dornier 328Jet
Dornier 528
Dornier 728
Dornier 928
Dassault-Breguet/Dornier Alpha Jet
Satelliitteja

Cluster
Aiheesta muualla

Dornier Medtech
Dornier 247 suunnitelma
Dassault-Brequet/Dornier Alpha Jet
TUL Cup 1987

| TUL Cupin kausi 1987 |
| --- | --- |
Mestari:  Porin Pallo-Toverit
  ← 1986 :  1988 → 
TUL Cup 1987 oli 49. Työväen Urheiluliiton jalkapallomestaruuskilpailu. Kuuden joukkueen lopputurnaus järjestettiin Ouluhallissa 28. helmikuuta–1. maaliskuuta 1987.
Lopputurnauksen joukkueet

| Joukkue | Kotipaikka | Sarjataso 1987 |
| --- | --- | --- |
| PPT | Pori | SM-sarja |
| LauTP | Lappeenranta | I divisioona |
| OTP | Oulu | I divisioona |
| VaKP | Valkeakoski | I divisioona |
| Ponnistus | Helsinki | II divisioona |
| RoRe | Rovaniemi | II divisioona |
Lohko A > Sarjataulukko

| S | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | Pist  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | VaKP | 2 | 2 | 0 | 0 | 5 | 1 | +4 | 4  |
| 2 | Ponnistus | 2 | 1 | 0 | 1 | 1 | 2 | −1 | 2  |
| 3 | OTP | 2 | 0 | 0 | 2 | 1 | 4 | −3 | 0  |
Lohko B > Sarjataulukko

| S | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | Pist  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | PPT | 2 | 2 | 0 | 0 | 9 | 0 | +9 | 4  |
| 2 | LauTP | 2 | 1 | 0 | 1 | 3 | 5 | −2 | 2  |
| 3 | RoRe | 2 | 0 | 0 | 2 | 2 | 9 | −7 | 0  |
Loppuottelu

TUL:n jalkapallomestaruus
| --- | --- |
TUL:n jalkapallomestaruuskilpailut: 1920 • 1921 • 1922 • 1923 • 1924 • 1925 • 1926 • 1927 • 1928 • 1929 • 1930 • 1931 • 1932 • 1933 • 1934 • 1935 • 1936 • 1937 • 1938 • 1939 • 1940 • 1943 • 1945 • 1945–1946 • 1946–1947 • 1947–1948 • 1949 • 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955
TUL Cup: 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2014 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2022 • 2023
Debatti (lehti)

| Debatti |
| --- | --- |
Lehtityyppi:  aikakauslehti
Julkaisija:  Sosialidemokraattiset Opiskelijat – SONK ry
ISSN:  ISSN 1795-6145
Perustettu:  1991
Päätoimittaja:  Kalle Virtanen
Kotikunta:  Helsinki
Kotimaa:  Suomi
Aiheesta muualla
Kotisivu
Debatti on suomalainen verkossa julkaistava itsenäinen mielipidelehti, jota julkaisee Sosialidemokraattiset Opiskelijat (SONK). Debatti siirtyi vuoden 2020 huhtikuussa verkkojulkaisuksi.
Historia

Lehden edeltäjä oli vuosina 1982–1991 ilmestynyt Punakynä. Debatin alkuvuosina lehti ilmestyi keskimäärin kahdesti vuodessa. Vuosituhannen vaihteessa Debatti vakiintui neljästi vuodessa ilmestyväksi sisäisen ja ulkoisen tiedottamisen tarpeita tyydyttäväksi julkaisuksi. Lehti muuttui 2000-luvun puolivälissä järjestölehdestä mielipidelehdeksi. Vuonna 2020 Debatti siirtyi neljästi vuodessa ilmestyvästä printtijulkaisusta verkkojulkaisuksi, jossa juttuja julkaistaan yksitellen. Vanhat lehdet ovat luettavissa Issuu palvelussa.
Debatti on Kulttuuri- mielipide- ja tiedelehtien liiton jäsen ja SONKin jäsenlehti.
Päätoimittajat ja vastaavat toimittajat

Kalle Virtanen (2020)
Erik Immonen (2017-2018)
Nelli Nurminen (2015-2016)
Tiina Vesa (2014)
Siiri Saastamoinen (2012-2013)
Laura Liski (2011)
Sara Salomaa (2010)
Mikko Laakkonen (2009)
Johannes Erra (2008)
Sonia Meltti (2007)
Eero Ylinentalo (2005–2006)
Inari Juntumaa (2004)
Anu Nummelin (2003)
Katri Söder (2002)
Maija Siiskonen (1997–2000)
Aiheesta muualla

Sosialidemokaattiset opiskelijat – SONK ry (Arkistoitu – Internet Archive)
Debatti Kultin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
TUL Cup 1986

| TUL Cupin kausi 1986 |
| --- | --- |
Mestari:  Oulun Työväen Palloilijat
  ← 1985 :  1987 → 
TUL Cup 1986 oli 48. Työväen Urheiluliiton jalkapallomestaruuskilpailu. Kuuden joukkueen lopputurnaus järjestettiin Lahden suurhallissa 29.-30. maaliskuuta 1986. Lopputurnaukseen selvinneistä joukkueista Porin Pallo-Toverit jäi pois ulkomaanleirinsä takia.
Lopputurnauksen joukkueet

| Joukkue | Kotipaikka | Sarjataso 1986 |
| --- | --- | --- |
| OTP | Oulu | SM-sarja |
| Elo | Kuopio | I divisioona |
| TPV | Tampere | I divisioona |
| KTP | Kotka | II divisioona |
| PP-70 | Tampere | II divisioona |
| VaKP | Valkeakoski | II divisioona |
Lohko A > Sarjataulukko

| S | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | Pist  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Elo | 2 | 2 | 0 | 0 | 5 | 0 | +5 | 4  |
| 2 | TPV | 2 | 0 | 1 | 1 | 1 | 3 | −2 | 1  |
| 3 | PP-70 | 2 | 0 | 1 | 1 | 1 | 4 | −3 | 1  |
Lohko B > Sarjataulukko

| S | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | Pist  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | OTP | 2 | 2 | 0 | 0 | 2 | 0 | +2 | 4  |
| 2 | KTP | 2 | 1 | 0 | 1 | 3 | 1 | +2 | 2  |
| 3 | VaKP | 2 | 0 | 0 | 2 | 0 | 4 | −4 | 0  |
Loppuottelu

TUL:n jalkapallomestaruus
| --- | --- |
TUL:n jalkapallomestaruuskilpailut: 1920 • 1921 • 1922 • 1923 • 1924 • 1925 • 1926 • 1927 • 1928 • 1929 • 1930 • 1931 • 1932 • 1933 • 1934 • 1935 • 1936 • 1937 • 1938 • 1939 • 1940 • 1943 • 1945 • 1945–1946 • 1946–1947 • 1947–1948 • 1949 • 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955
TUL Cup: 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2014 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2022 • 2023
Djimon Hounsou

| Djimon Hounsou |
| --- | --- |
 Djimon Hounsou WonderConissa vuonna 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. huhtikuuta 1964 (ikä 60) Cotonou, Benin
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Cinqué (Amistad) Juba (Gladiator) Abou Fatma (Valkoinen sulka) Mateo (In America) Solomon Vandy (Blood Diamond – veritimantti)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Djimon Gaston Hounsou (s. 24. huhtikuuta Cotonou Dahomeyn tasavalta 1964) on beniniläissyntyinen-yhdysvaltalainen näyttelijä, tanssija ja malli.