stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kristian Vesalainen
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Yhdysvallat 2016 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Slovakia 2017 | jääkiekko |  |
Vesalainen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2017 ja 2018. Hänet valittiin ensimmäisessä turnauksessa ensimmäisen Latviaa vastaan pelatun karsintasarjan ottelun päätteeksi Suomen ottelun parhaaksi pelaajaksi. Vesalainen onnistui tekemään turnausta edeltäneessä harjoitusottelussa Slovakiaa vastaan kypärätempun Suomen voitettua ottelun lukemin 8–1. Vuoden 2018 turnauksessa hän jakoi Suomen sisäisen pistepörssin voiton Eeli Tolvasen kanssa tehoilla 2+4=6. Vesalainen jakoi myös joukkueen sisäisen tehotilaston voiton hänen kanssaan lukemalla +6. Hänet valittiin Kanadaa vastaan pelatun avausottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi. Vuoden 2019 turnaukseen Vesalainen kieltäytyi henkilökohtaisesti osallistumasta. Taustalla oli hänen halunsa kehittyä Jokereiden KHL-joukkueessa.
Vesalainen pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2016 ja 2017, joista ensimmäinen turnaus päättyi maailmanmestaruuteen ja jälkimmäinen hopeaan. Vuoden 2016 turnauksessa hän jakoi Suomen sisäisen tehotilaston voiton Aapeli Räsäsen kanssa lukemalla +8. Vesalainen voitti koko vuoden 2017 turnauksen piste- ja maalipörssin tehoilla 6+7=13. Hänet valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi, parhaaksi hyökkääjäksi ja tähdistökentälliseen. Valmennus valitsi Vesalaisen Suomen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Hänet valittiin myös turnauksen isäntäjoukkue Slovakiaa vastaan pelatun avausottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Vesalainen pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2015. Hän pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa marraskuussa 2014 ja 2015, joista ensimmäisessä turnauksessa Vesalainen jakoi kolmella osumallaan Suomen sisäisen maalipörssin voiton Otto Sompin kanssa. Hän teki turnauksen kaikki kolme maaliaan 6. marraskuuta 2014 puolivälieräottelussa Slovakiaa vastaan. Vesalaisen kypärätempun toinen osuma jäi Suomen 5–1-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Hän edusti alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta myös Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2015, jolloin Vesalainen voitti pronssia. Yhteensä hän on pelannut 22 nuorten ja 50 poikien maaottelua.
Suomen A-maajoukkueessa Vesalainen on pelannut viisi ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Karjala-turnauksen avausottelussa 9. marraskuuta 2023 Tampereen Nokia Arenassa Sveitsiä vastaan. Vesalainen merkittiin Suomen kakkosketjun vasempaan laitaan Janne Kuokkasen ja Jerry Turkulaisen viereen. Hän sai ottelussa myös syöttöpisteeen Kuokkasen tekemään avausmaaliin, joka jäi joukkueen 0–4-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi.
Pelityyli

Jatkoaika.com-verkkolehden toimittaja Markus Suhonen on kuvaillut Vesalaista voimakkaaksi kaksinkamppailupelaajaksi. Suhosen mukaan Vesalainen kykenee hyödyntämään fyysisiä mittojaan luodessaan tilaa itselleen sekä omalle joukkueelleen. "Hän on alati vaarallinen pelivälineen saadessaan ja vaikea puolustettava jokaisella kentän osa-alueella."
SuomiKiekko-sivuston Henri Havuselan mukaan Vesalainen on isokokoinen, mutta äärimmäisen taitava sekä monipuolinen hyökkääjä. Havuselan mukaan hän on enemmän pelinrakentaja, joka luo muille huippupaikkoja, mutta yltyy kuitenkin itsekin ratkomaan pelejä. Vesalainen luistelee kokoisekseen hyvin sekä suojaa kiekkoa loistavasti. Havuselan mukaan hänen pelikäsityksensä on kärkipäätä omassa ikäluokassaan.
Nimettömänä pysynyt NHL:n kykyjenetsijä on kuvaillut Vesalaista ulottuvaksi ja isoksi pelaajaksi, joka on vahva kiekon kanssa ja muistuttaa useiden vaihtojensa aikana pelityyliltään täysin Jaromír Jágria. Vesalainen on maininnut lapsuuden idolikseen Jevgeni Malkinin, johon häntä on verrattu kooltaan. Vesalainen haluaa omien sanojensa mukaan kehittyä Malkinin kaltaiseksi voimahyökkääjäksi.
Muuta

Vesalainen etäopiskeli Ruotsissa pelatessaan Mäkelänrinteen lukiossa. Hänen isoveljensä Henrik pelasi puolustajana Suomessa A-junioriksi ja myöhemmin yhden kauden Liettuassa.
Vesalainen harrasti lapsena myös jääpalloa Vesta-bandyn joukkueessa sekä rullakiekkoa.
Vesalainen seurustelee jalkapalloilija Amanda Rantasen kanssa. Pariskunta ilmoitti 1.1.2025 odottavansa ensimmäistä lastaan.
Armeijaryhmä C

| --- | --- |
 Wehrmachtin armeijaryhmät 1 
Itärintama : 
Pohjoinen armeijaryhmä: 
Keskustan armeijaryhmä: 
Etelän armeijaryhmä: 
Armeijaryhmä A: 
Armeijaryhmä B: 
Armeijaryhmä Don: 
Armeijaryhmä Etelä-Ukraina: 
Armeijaryhmä Pohjois-Ukraina: 
Armeijaryhmä Kuurinmaa: 
Armeijaryhmä Veiksel: 
Länsirintama : 
Armeijaryhmä A: 
Armeijaryhmä B 1940: 
Armeijaryhmä B 1943–1945: 
Armeijaryhmä C: 
Armeijaryhmä D: 
Armeijaryhmä G: 
Armeijaryhmä H: 
Balkan : 
Armeijaryhmä E: 
Armeijaryhmä F: 
Pohjois-Afrikka  : 
Armeijaryhmä Afrikka: 
Armeijaryhmä Tunisia2 : 
 Office of United States Chief of Counsel For Prosecution of Axis Criminality: AFFIDAVIT TO ACCOMPANY MEMORANDUM ON THE GERMAN GENERAL STAFF AND HIGH COMMAND Last-Modified: 1999/11/17. Nizkor Project. Viitattu 1.4. 2007. (englanniksi)  Steen Ammentorp: Ziegler, Heinz, General of Artillery generals.dk. Viitattu 1.4. 2007. (englanniksi) : 
Heinrich von Vietinghoff Italiassa keväällä 1944.
Armeijaryhmä C (saks. Heeresgruppe C) oli Saksan maavoimien armeijaryhmä toisessa maailmansodassa.
Länsirintamalla palvellut armeijaryhmä muodostettiin 26. elokuuta 1939 nimeämällä uudelleen Frankfurtissa ollut armeijaryhmä 2. Sen komentajana länsirintamalla oli vuodesta 1939 alkaen sotamarsalkka Wilhelm von Leeb. ja sen vastuulla olivat kaikki Saksan länsirajalle sijoitetut joukot Puolan sotatoimien päättymiseen saakka. Puolan sotatoimien jälkeen armeijaryhmän vastuualuetta supistettiin ja se vastasi ainoastaan rintaman eteläosasta. Ranskan valtauksen jälkeen armeijaryhmä palasi Saksaan, mistä se siirtyi edelleen Itä-Preussiin 20. huhtikuuta 1941. Armeijaryhmä nimettiin 21. kesäkuuta operaatio Barbarossan alkaessa pohjoiseksi armeijaryhmäksi.
Marraskuussa 1943 Ranskaan siirrettävän armeijaryhmä B:n tehtävät Italiassa annettiin Armeijaryhmä C:lle. Pohjois-Italiassa armeijaryhmä C:tä komensi kenraali Heinrich von Vietinghoff ensin lokakuusta 1944 tammikuuhun 1945 ja uudelleen maaliskuusta 1945 toukokuuhun 1945.
Huhtikuussa 1945 armeijaryhmä muodostui Saksan 10. armeijasta, 14. armeijasta ja Italian Ligurian armeijasta. Armeijaryhmä antautui 2. toukokuuta 1945.
Helen Parrish

Helen Parrish vuonna 1939.
Helen Parrish (23. maaliskuuta 1924 – 22. helmikuuta 1959) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän aloitti uransa lapsinäyttelijänä mm. Our Gang -lyhytkomedioissa, mutta sai useita rooleja aikuisenakin. Hän kuoli syöpään 34-vuotiaana. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Parrishin äiti oli näyttelijä Laura R. Parrish (1887–1977); sisaruksia olivat näyttelijä, myöhempi ohjaaja Robert Parrish ja äkisti 10-vuotiaana kuollut lapsinäyttelijä Beverly Parrish. Ensimmäistä kertaa Parrish oli naimisissa käsikirjoittaja Charles Langin kanssa. Toinen puoliso oli televisiotuottaja John Guedel, joka eli vielä vuoteen 2001.
Aiheesta muualla

Helen Parrish Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  SNAC
Toropetsin–Holmin offensiivi

Toropetsin–Holmin offensiivilähde? oli toisessa maailmansodassa puna-armeijan tekemä vastahyökkäys saksalaisia vastaan itärintamalla vuonna 1942. Onnistuneen Moskovan taistelun myötäselvennä kenraali Pavel Kurochinin johtamat joukot saivat tehtäväkseen hyökätä Staraja Russan ja Ilmajärven alueen kautta Saksan 18. ja 16. armeijan kimppuun ja murtaa Leningradin piiritys. Hyökkäys alkoi 9. tammikuuta 1942, mikä yllätti kylmissään olevat saksalaiset täysin. Toropets vallattiin takaisin 21. tammikuuta. Saksan 123. ja 81. jalkaväkidivisioona kärsivät kovia tappioita. Saksan 189. jalkaväkidivisioona tuhottiin täysin Andreapolin lähistöllä. Useita saksalaisosastoja jäi mottiin Demjanskiin ja Holmiin. Taistelu päättyi 6. helmikuuta 1942. Myöhemmin saksalaisten onnistuttua purkautumaan moteista onnistuneesti he hallitsivat Rževin aluetta maaliskuuhun 1943 saakkaselvennä.
Merkinnän syy: taistelukuvaus puutteellinen
Punaporun taistelu

Punaporun taistelulähde? oli toisessa maailmansodassa Saksan 18. armeijan ja Neuvostoliiton 55. armeijan joukkojen välinen taistelu Punaporun kaupungin hallinnasta Leningradin lähistöllä vuonna 1943. Taistelu oli osa Operaatio Napatähteä. Taistelu alkoi 10. helmikuuta, jolloin neuvostojoukot etenivät nopeasti, mutta taistelu kääntyi myöhemmin pattitilanteeksi. Seuraavana päivänä 4. SS-Poliisidivisioonan ja Espanjan vapaaehtoisjoukkojen Emilio Estebanin johtaman 250. jalkaväkidivisioonan onnistuivat raskaita tappioita kärsien työntää neuvostojoukot takaisinselvennä. Taistelu päättyi saksalaisten voittoon 13. helmikuuta. Espanjalaiset menettivät taistelussa yli 70 % miehistään. Taistelu oli verisin espanjalaisten joukkojen käymä taistelu itärintamalla. Hitler myöhemmin palkitsi Sinisen divisioonan joukot mitalillaselvennä.
Merkinnän syy: joukkojen ja taistelutoimien kuvaus puuttuu
Luettelo televisiosarjan Mūmin jaksoista

Tämä on luettelo Mūmin-animaatiosarjan jaksoista. Mūmin (Muumi) on japanilainen animaatiosarja vuodelta 1969. Sarja perustuu löyhästi Tove Janssonin kirjoihin.
Kyllikki

Kyllikki, Carl Eneas Sjöstrand, 1883
Kyllikki on Kalevalassa Lemminkäisen vaimo. Hän on iloinen ja tanssii mielellään. Köyhempään sukuun syntynyt Lemminkäinen ryöstää hyväsukuisen Kyllikin Saarelta vaimokseen. Lemminkäinen lupaa tälle, ettei mene sotiin, jos vaimo ei lähde kylille. Nähdessään Lemminkäisen kotirakennukset Kyllikki haukkuu ne nälkäraunioiksi. Lemminkäinen lupaa tehdä uuden, paremman kodin.
Lemminkäistä ei kerran kuulunut takaisin kalasta yöksi kotiin, joten vaimo kuitenkin lähti kylille, jolloin Lemminkäinen lähtee sotimaan ja kosimaan Pohjan neitoa.
Galleria

Kyllikin ryöstö, Johan Kortman, 1890
Kyllikin ryöstö, Joseph Alanen, 1916–1917
Operaatio Crusader

Italialainen saattue purjehtii kohti Pohjois-Afrikkaa.
Operaatio Crusader oli toisessa maailmansodassa brittiarmeijan operaatio, jonka tarkoitus oli vapauttaa kansainyhteisön joukot Tobrukin piirityksestä vuonna 1941 ja saavuttaa samalla ratkaiseva voitto akselivaltojen joukoista Pohjois-Afrikassa.
Taustoja

Tavoitetta oli yritetty saavuttaa kahden aikaisemman operaation avulla onnistumatta. Operaatio Battleaxessa kärsittyjen raskaiden tappioiden seurauksena kenraali Archibald Wavell oli vapautettu Lähi-idän alueen, johon Pohjois-Afrikan rintama myös kuului, komennosta. Hänen tilalleen vaihdettiin kenraali Claude Auchinleck. Hänen aikanaan Länsiaavikon joukot (The Western Desert Force) organisoitiin uudelleen ja nimettiin 8. armeijaksi, jonka johtoon tuli kenraaliluutnantti Alan Cunningham.
Crusader oli kolmas ja operaatioista suurin ja pitkäkestoisin. Operaation taustavoimana ja kannustajana toimi Britannian pääministeri Winston Churchill, joka siirsi vahvistuksia Egyptiin, vaikka häntä oli varoitettu uudesta Japanin muodostamasta uhasta Itä-Aasiassa.
Suunnitelma

Brittiläisen kansainyhteisön joukoista koostuneen 8. armeijan oli tarkoitus hyökätä laajalla rintamalla idästä länteen, pyyhkäisten samalla etelästä käsin akselivaltojen puolustuksen sivustaan. Halfayassa, Fort Capuzzossa ja Sollumissa olevat saksalaiset jäisivät tällöin etenevän armeijan piirittämäksi. Vihdoin 8. armeijan edetessä Tobrukia puolustavat kansainyhteisön joukot murtautuisivat piirityksestä edeten etelään, jolloin akselivaltojen joukot jäisivät kahden tulen väliin, pohjoispuolellaan Välimeri ja eteläpuolellaan läpipääsemätön aavikko.
Alun perin Auchinleck suunnitteli hyökkäyksen alkamispäivämääräksi 1. marraskuuta, mutta päätti aloittaa operaation jo lokakuun puolessa välissä. Tähän vaikutti osittain myös innokkaan Churchillin painostus. Panssarikaluston saapuminen kesti hieman odotettua kauemmin, jolloin käynnistämistä siirrettiin kolmella päivällä. Valmisteluihin oli normaalien kalustotäydennyksien, huoltojen ja joukkojen siirtelyjen lisäksi kuulunut myös huoltorautatien sekä huoltovesiputken rakentaminen autiomaahan.
Operaatio alkaa

Britit saivat puolelleen yllätysedun, koska hyökkäyksen aloituspäivää edeltävän yön voimakas hiekkamyrsky esti saksalaisten tiedustelulennot operaation ensimmäisenä päivänä. Claude Auchinleckin ja Alan Cunninghamin johtamien brittien alkuperäinen suunnitelma tuhota akselivaltojen panssarijoukot ennen jalkaväen etenemistä mureni kuitenkin useisiin pieniin yhteenottoihin. Suurimmat taistelut käytiin Sidi Rezeghissä, jossa Erwin Rommelin johtamat akselivaltojen joukot onnistuivat päihittämään brittien 7. panssaridivisioonan. Operaation ensimmäinen vaihe koostui hajanaisista, mutta kovista yhteenotoista ja britit olivat menettäneet merkittävän osan panssarikalustostaan 23. marraskuuta mennessä. Tuona päivänä Rommel käynnisti keskitetyn hyökkäyksen, jossa menetti vuorostaan 70 yhteensä 160 jäljellä olevasta panssarivaunusta. Saksalaiset nimesivät päivän ”Kuolonsunnuntaiksi” (saks. Totensonntag).
Toinen vaihe

Afrika Korpsin komentaja kenraaliluutnantti Ludwig Crüwell ehdotti Rommelille huoltotaukoa joukkojen uudelleenorganisointiin, jonka aikana voitaisiin myös kerätä taistelukentille jääneitä tarpeellisia materiaaleja ja kalustoa. Rommel kuitenkin uskoi brittien kärsivän hajaannuksesta ja päätti hyökätä. Vastahyökkäys oli lähellä onnistumista ja Cunningham aikoikin vetäytyä. Auchinleck pysyi lujana puolustuksen suhteen ja korvasi Cunninghamin kenraalimajuri Neil Ritchiellä.
Rommelin panssaridivisioonien vastahyökkäys ei onnistunut löytämään brittijalkaväen pääosaa, joka oli ohittanut akselivaltojen linnoitetut asemat ja suunnannut Tobrukiin. Rommelin täytyi vetäytyä hyökkäyksestä tukemaan Tobrukissa taistelevia joukkojaan. Vaikka hän onnistui saavuttamaan pieniä taktisia voittoja alueella Rommel menetti Bardiaan ja Sollumiin linnoittautuneet 14 000 miestä ja hänen täytyi vetäytyä pelastaakseen huonosti huolletut joukkonsa Tobrukista länteen Gazalaan ja sieltä aina El Agheilaan saakka.
Lopputulos

Operaatio Crusader päättyi brittien voittoon, joka oli heidän ensimmäisensä saksalaisista joukoista sodan aikana. Operaatio ei saavuttanut kuitenkaan toivottua menestystä, vaikka britit onnistuivat vapauttamaan Tobrukin ja aiheuttamaan suuria tappioita akselivaltojen joukoille. Suurin osa brittien ja kansainyhteisön 18 000 miehen tappioista oli taisteluissa karaistuneita veteraaneja, kun akselivaltojen 33 000 miehen tappiot koostuivat lähinnä toisarvoisina taistelijoina pidetyistä italialaisista ja saksalaisesta huoltohenkilökunnasta. Akselivaltojen joukot pystyivät säilyttämään taistelukykynsä. Lisähuoltojen ja täydennysten jälkeen ne käynnistivät uuden hyökkäyksen 21. tammikuuta 1942.
Operaatio Crusader toimi inspiraationa brittiläisen 8. armeijan hihamerkkiin, jossa on ristiretkiläistyylinen keltainen risti valkoisessa kilvessä. Se antoi nimensä myös armeijan viikoittaiselle sanomalehtijulkaisulle Crusader.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
New Zealand History Online (englanniksi)
Brittiläisen 8. Armeijan kokoonpano operaatio Crusaderissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
XXX Armeijakunta (Arkistoitu – Internet Archive)
Armeijaryhmä B (länsirintama)

| --- | --- |
 Wehrmachtin armeijaryhmät 1 
Itärintama : 
Pohjoinen armeijaryhmä: 
Keskustan armeijaryhmä: 
Etelän armeijaryhmä: 
Armeijaryhmä A: 
Armeijaryhmä B: 
Armeijaryhmä Don: 
Armeijaryhmä Etelä-Ukraina: 
Armeijaryhmä Pohjois-Ukraina: 
Armeijaryhmä Kuurinmaa: 
Armeijaryhmä Veiksel: 
Länsirintama : 
Armeijaryhmä A: 
Armeijaryhmä B 1940: 
Armeijaryhmä B 1943–1945: 
Armeijaryhmä C: 
Armeijaryhmä D: 
Armeijaryhmä G: 
Armeijaryhmä H: 
Balkan : 
Armeijaryhmä E: 
Armeijaryhmä F: 
Pohjois-Afrikka  : 
Armeijaryhmä Afrikka: 
Armeijaryhmä Tunisia2 : 
 Office of United States Chief of Counsel For Prosecution of Axis Criminality: AFFIDAVIT TO ACCOMPANY MEMORANDUM ON THE GERMAN GENERAL STAFF AND HIGH COMMAND Last-Modified: 1999/11/17. Nizkor Project. Viitattu 1.4. 2007. (englanniksi)  Steen Ammentorp: Ziegler, Heinz, General of Artillery generals.dk. Viitattu 1.4. 2007. (englanniksi) : 
Armeijaryhmä B (saks. Heeresgruppe B) oli Saksan vuoden 1940 länsirintaman taisteluihin osallistunut armeijaryhmä. Sen komentajana oli sotamarsalkka Fedor von Bock syyskuusta 1939 joulukuuhun 1941.
Armeijaryhmä muodostettiin 10. lokakuuta 1939 ja sen ensimmäiseksi tehtäväksi asetettiin Saksan rajan turvaaminen Emsjoelta armeijaryhmä C:n rajalle asti ja samalla valmistautua hyökkäykseen Alankomaihin ja Belgiaan. Erich von Mansteinin suunnitelman mukaan armeijaryhmä B:n tehtävä Ranskan valloituksessa oli vetää osa brittiläisistä ja ranskalaisista joukoista Belgian suuntaan ja siten viedä painetta pois armeijaryhmä A:n Ardenneille suuntautuneelta päähyökkäykseltä. Bockin komennossa oli 29 divisioonaa, joista kolme panssaroituja. Lisäksi armeijaryhmää tuki Luftwaffen toinen lennosto.
Joukot

| Pvm | Yhtymät | Huom! |
| --- | --- | --- |
| Marraskuu 1939 | 4., 6. ja 8. armeija |  |
| Toukokuu 1940 | 6. ja 18. armeija |  |
| Kesäkuu 1940 | 4., 6., 9. armeija ja Panssariryhmä Kleist |  |
| Heinäkuu 1940 | 4. ja 7. armeija |  |
| Elokuu 1940 | 4., 6. ja 7. armeija |  |
| Syyskuu 1940 | 4., 6. ja 18. armeija |  |
| Tammikuu 1941 | 4., 17., 18. armeija ja 2. panssariryhmä |  |
| Toukokuu 1941 | 4. ja 9. armeija |  |
Armeijaryhmä B (Italia)

| --- | --- |
 Wehrmachtin armeijaryhmät 1 
Itärintama : 
Pohjoinen armeijaryhmä: 
Keskustan armeijaryhmä: 
Etelän armeijaryhmä: 
Armeijaryhmä A: 
Armeijaryhmä B: 
Armeijaryhmä Don: 
Armeijaryhmä Etelä-Ukraina: 
Armeijaryhmä Pohjois-Ukraina: 
Armeijaryhmä Kuurinmaa: 
Armeijaryhmä Veiksel: 
Länsirintama : 
Armeijaryhmä A: 
Armeijaryhmä B 1940: 
Armeijaryhmä B 1943–1945: 
Armeijaryhmä C: 
Armeijaryhmä D: 
Armeijaryhmä G: 
Armeijaryhmä H: 
Balkan : 
Armeijaryhmä E: 
Armeijaryhmä F: 
Pohjois-Afrikka  : 
Armeijaryhmä Afrikka: 
Armeijaryhmä Tunisia2 : 
 Office of United States Chief of Counsel For Prosecution of Axis Criminality: AFFIDAVIT TO ACCOMPANY MEMORANDUM ON THE GERMAN GENERAL STAFF AND HIGH COMMAND Last-Modified: 1999/11/17. Nizkor Project. Viitattu 1.4. 2007. (englanniksi)  Steen Ammentorp: Ziegler, Heinz, General of Artillery generals.dk. Viitattu 1.4. 2007. (englanniksi) : 
Armeijaryhmä B (saks. Heeresgruppe B) oli Saksan länsirintaman armeijaryhmä, joka muodostui kun itärintaman armeijaryhmä B siirrettiin Pohjois-Italiaan Erwin Rommelin komentoon.
Marraskuussa 1943 armeijaryhmä B:n tehtävät Italiassa annettiin armeijaryhmä C:lle ja se siirrettiin Ranskaan jälleen Rommelin komentoon. Sen tehtävänä oli vahvistaa maan rannikon puolustusta mahdollisen liittoutuneiden maihinnousun varalta.
Normandian maihinnousun jälkeen se osallistui taisteluihin Ranskassa ja myöhemmin se toteutti saksalaisten vastahyökkäyksen Ardenneilla joulukuussa 1944 armeijaryhmä D:n alaisuudessa. Vuoden 1945 alkupuolella se taisteli alueella joka ulottui etelän Moselista pohjoisen Aacheniin. Armeijaryhmä motitettiin Ruhrin alueella maaliskuussa 1945.
Komentajat

vapaaherra Maximilian von Weichs 15. heinäkuuta 1942 – 10. heinäkuuta 1943
Erwin Rommel 10. heinäkuuta 1943 – 17. heinäkuuta 1944
Günther von Kluge 17. heinäkuuta 1943 – 15. elokuuta 1944
Paul Hausser 15.–17. elokuuta 1944
Walter Model 17. elokuuta 1944 – 17. huhtikuuta 1945
Koalitio (Australia)

| The Coalition |
| --- | --- |
Perustettu:  1923
Johtaja:  Peter Dutton ja David Littleproud
Ideologia:  Liberalismi, Konservatismi (Liberaalit) Agrarismi (Kansalliset)
Poliittinen kirjo:  Keskusta-oikeisto
Edustajainhuone:  55 / 151
Senaatti:  31 / 76
Kansainväliset jäsenyydet:  – IDU, ECR
Infobox OKNimi-testi OK: 
Koalition vaalimainos vuodelta 1943
Koalitio (engl. The Coalition, Liberal-National Coalition) on kahden puolueen muodostama keskustaoikeistolainen allianssi Australiassa. Koalition muodostavat porvarillinen liberaalipuolue ja agraarinen kansallispuolue. Australian kaksipuoluejärjestelmän toinen poliittinen päävoima on keskustavasemmistolainen työväenpuolue. Hallitukset perustuvat joko koalition tai työväenpuolueen määräenemmistöön. Koalitio muodosti hallituksen viimeksi vuodesta 2013 vuoteen 2022 asti, jolloin valta palasi työväenpuolueelle. Puolueista suurempi liberaalipuolue saa kannatuksensa porvarillisilta kaupunkilaisilta kun taas kansallispuolue konservatiivisemmalta maaseudulta.
Dodekanesian valtaus

Dodekanesian valtaus oli toisessa maailmansodassa Saksan ja liittoutuneiden joukkojen välinen taistelu Dodekanesian saarista Egeanmerellä 8. syyskuuta – 22. marraskuuta 1943. Italian antauduttua liittoutuneet olisivat voineet käyttää saariryhmää tukikohtana hyökättäessä Balkanin alueelle, tämän estämiseksi saksalaisjoukot valtasivat saaret. Kahden kuukauden taistelujen jälkeen saaret olivat saksalaisten hallussa liittoutuneiden kärsittyä suuria mies- ja kalustotappioita. Voitto oli Saksan viimeinen suuri voitto toisessa maailmansodassa.
Taustaa

Dodekanesia on saariryhmä lähellä Turkin rannikkoa Egeanmeren kaakkoiskulmassa ja se oli ollut Italian hallinnassa Italian ja Turkin vuonna 1911 käymän sodan jälkeen. Ryhmän suurin saari Ródos oli samalla merkittävin varuskunta ja lentotukikohta. Léroksella oli Porto Lagon syväsatama ja saaresta oli tehty vahvasti linnoitettu lentotukikohta.
Kreikan antauduttua huhtikuussa 1941 ja liittoutuneiden hävittyä Kreetan taistelun toukokuussa alueen hallinta oli siirtynyt Saksalle ja Italialle. Akselivaltojen kärsittyä tappion Pohjois-Afrikassa ja Tunisiassa olleiden joukkojen antauduttua toukokuussa 1943 Winston Churchill aloitti suunnittelun sotatoimista Kreikan saaristossa. Britannia aloitti Kreetan ja Dodekanesien takaisin valtauksen suunnittelun ei ainoastaan akselivaltain alueen pienentämiseksi, vaan lisäksi Turkin painostamiseksi liittymään liittoutuneiden rinnalle. Casablancan konferenssissa Churchillin suunnitelma hyväksyttiin ja hyökkäyksen suunnittelu aloitettiin virallisesti 27. tammikuuta 1943.
Suunnitelma hyökkäyksestä Ródokselle ja Kárpathokselle kolmella jalkaväkidivisioonalla, panssariprikaatilla, kahdella erillisellä pataljoonalla, kahdella laskuvarjopataljoonalla sekä armeijakuntajoukoilla nimettiin Accoladeksi. Vahvasti linnoitetun ja saksalaisjoukkojen miehittämän Kreetan maihinnoususta luovuttiin. Suunnittelijoiden suurin huoli oli Saksan ilmavoimien X ilma-armeijakunta, koska liittoutuneiden ilmavoimat eivät kyenneet Kyproksen ja Lähi-idän kentiltä tarjoamaan maihinnousujoukoille tarvittavaa ilmasuojaa. Sisilian maihinnousu sitoi ilmavoimia vielä lisää. Yhdysvallat olivat epäileviä operaation suhteen, mitä he pitivät lähinnä Britannian sodanjälkeisen ajan politiikan välineenä ja tarpeettomana voimien jakamisena. Yhdysvallat kieltäytyivät tukemasta hanketta.
Italian antautumisen tultua todennäköiseksi elokuussa 1943 brittijoukot aloittivat maihinnousuvalmistelut hyötyäkseen mahdollisesta antautumisesta sekä saksalaisten ja italialaisten välien rikkoutumisesta. Lähi-idän joukkojen komentaja ilmoitti, että Lähi-idän alueella on ainoastaan yksi täysvahvuinen divisioona käytettävissä hyökkäykseen eli Intian 8. divisioona.