stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hydratsiinit

Hydratsiinien yleinen rakenne
Hydratsiinit ovat orgaanisia yhdisteitä, joiden rakennetta voidaan kuvata yleisellä kaavalla RNNR. Hydratsiineja voidaan pitää epäorgaanisen hydratsiinin (N2H2) johdannaisina, joiden rakenteessa yksi tai useampia vetyatomeja on korvautunut hiilivetyryhmillä.
Ominaisuudet ja valmistus

Hydratsiinit voidaan jakaa kolmeen ryhmään substituutioasteen mukaan ja samaan ryhmään kuuluvat hydratsiinit käyttäytyvät kemiallisilta ominaisuuksiltaan samankaltaisesti. Monosubstituoidut hydratsiinit ja niin kutsutut asymmetrisesti disubstituoidut hydratsiinit, joissa vain toiseen typpiatomiin on sitoutunut kaksi hiilivetyryhmää, muistuttavat ominaisuuksiltaan toisiaan. Ne ovat värittömiä nesteitä ja alifaattiset hydratsiinit ovat hyvin vesiliukoisia, voimakkaasti emäksisiä ja hyviä pelkistimiä. Aromaattiset monosubstituoidut ja asymmetrisesti disubstituoidut hydratsiinit liukenevat huonosti veteen ja ovat heikommin emäksisiä ja heikompia pelkistimiä. Alifaattisten hydratsiinien valmistukseen käytetään hydratsiinin reaktiota alkyloivien yhdisteiden kuten alkyylihalogenidien kanssa, hydratsiinia käytetään ylimäärin, tai pelkistämällä nitrosojohdannaisia ja aromaattisia hydratsiineja valmistetaan pelkistämällä aromaattisia diatsoniumsuoloja.
Asymmetrisissä disubstituoiduissa hydratsiineissa kumpaankin hydratsiinin typpiatomiin on sitoutunut hiilivetyryhmä. Ne ovat asymmetrisesti disubstituoitujen hydratsiinien tavoin nesteitä, mutta niiden kiehumispisteet ovat tyypillisesti korkeampia. Erityisesti alifaattiset yhdisteet ovat emäksisiä ja pelkistimiä ja liukenevat veteen. Aromaattiset ryhmän yhdisteet eivät liukene veteen. Symmetrisesti disubstituoituja hydratsiineja valmistetaan pelkistämällä nitroyhdisteitä emäksisissä olosuhteissa tai pelkistämällä atsiineja.
Tri- tai tetrasubstituoidut alifaattiset hydratsiinit ovat veteen liukenemattomia heikosti emäksisiä yhdisteitä. Vastaavat aryylihydratsiinit ovat kiinteitä värittömiä aineita, jotka ovat veteen liukenemattomia eivätkä juurikaan emäksisiä. Ne reagoivat väkevän rikkihapon kanssa muodostaen violetin tai tummansinisen yhdisteen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hydratsiinit Wikimedia Commonsissa
Kylpylä (Lappeenranta)

| Kylpylä |
| --- | --- |

Kaupunki:  Lappeenranta
Kaupunginosa nro:  3
Väkiluku:  1 107 (31.12.2013)
Kylpylän kaupunginosaa. Vasemmalla panimo, oikealla kylpylä.
Kylpylä on Lappeenrannan kaupunginosa ja tilastoalue. Se sijaitsee kaupungin keskustassa, satamassa Kaupunginlahden rannalla. Kaupunginosa on saanut nimensä siellä sijaitsevan Lappeenrannan Kylpylän mukaan.
Alue oli alun perin osa Lappeenrannan Suurta esikaupunkia, joka syntyi 1700-luvun lopulla, kun siviiliasutusta siirrettiin linnoituksen ulkopuolelle. Vuonna 1857 Suurta esikaupunkia laajennettiin Kaupunginlahden itäpuolelle, ja samalla se jaettiin nykyisiksi Keskuksen ja Kylpylän kaupunginosiksi. Luoteessa oli Pieni esikaupunki eli nykyinen Pallo.
Ainonkadun varrella sijaitseva Lappeenrannan kylpylä perustettiin vuonna 1824, ja nykyinen rakennus valmistui vuonna 1912. Seuraavana vuonna sen viereen rakennettiin kasino kylpylävieraiden käyttöön. Vuodelta 1891 on vanha panimo, joka siirtyi Hartwallin omistukseen vuonna 1966, lakkautettiin vuonna 1993 ja on sittemmin muutettu asuin- ja toimistokäyttöön. Sisämaassa Valtakadulla ovat Lappeenrannan ensimmäinen kivinen asuinkerrostalo Saimaanlinna vuodelta 1938 sekä Elokuva Luotolan elokuvateatterit Kino-Aula (1938) ja Nuijamies (1954). Koulukadun ja Anni Swanin kadun kulmassa sijaitsee Platanin talo, joka on vuonna 1927 valmistunut klassistinen puurakennus. Keskusta-alueen nuorisoa palvelee nuorisotila Monari.
Kaupunginosaan kuuluu myös pitkulainen Halkosaari, jonka päässä on alun perin vuonna 1895 rakennettu paviljonki. Osana satama-aluetta ovat Maalaisten laiturin ja Kasinon rannan vierasvenesatamat ja Halkosaaren–Ainonkadun pienvenesatama.
Kylpylän asutus on kerrostalovaltaista. Kylpylän tilastoalueella on 1 107 asukasta.
Kaupunginosaa rajaavat Saimaa pohjoisessa, Kimpisenkatu ja Anni Swanin katu idässä, Pormestarinkatu etelässä ja Kirkkokatu lännessä. Kylpylän naapurikaupunginosia ovat Kimpinen, Taikinamäki, Peltola ja Keskus.
Aiheesta muualla

Kaupunginosan esittely Lappeenrannan kaupungin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Lappeenranta
| --- | --- |
Kaupunginosat:  Ahvenlampi • Alakylä • Hakali • Harapainen • Hartikkala • Hiekkapelto • Hiessilta • Honkalahti • Hyrymäki • Ihalainen • Kanavansuu • Karhuvuori • Kariniemi • Kaukas • Keskus • Kesola • Kesämäki • Kimpinen • Kivisalmi • Korvenkeskus • Kourula • Kuusela • Kuusimäki • Kylpylä • Laihia • Lampikangas • Lapvesi • Lauritsala • Lavola • Leiri • Lentokenttä • Lepola • Linnoitus • Lintukangas • Mattila • Mustola • Myllymäki • Mälkiä • Mäntylä • Nuijamaa • Pajarila • Pallo–Tyysterniemi • Parkkarila • Peltola • Pulp • Putkinotko • Pöyhiänniemi • Rauha • Reijola • Ruoholampi • Rutola • Sammonlahti • Selkäharju • Skinnarila • Suolahti • Taikinamäki • Tirilä • Tykki–Kiviharju • Uus-Lavola • Vesivalo • Voisalmi • Ylämaa
Kyliä:  Hanhijärvi • Hiivaniemi • Kansola • Konnunsuo • Kontu • Leino • Louko • Moisio • Ravattila • Raippo • Ruokola • Rännikorpi • Simola • Sirkjärvi • Vainikkala
Muita alueita:  Huhtiniemi • Joutseno • Nuijamaa • Pikisaari • Ylämaa
Kalevi Kyläheiko

Erkki Kalevi Kyläheiko (s. 7. huhtikuuta 1952 Laitila) on suomalainen kansantaloustieteen tohtori ja professori. Hän teki lähes 40 vuoden uran Lappeenrannan–Lahden teknillisen yliopiston LUT:n kehittäjänä, muun muassa LUT-kauppakorkeakoulun dekaanina 1999–2003 ja 2007–2009 sekä LUT:n vararehtorina 2003­–2006. Hänet nimitettiin Bremenin yliopiston kunniaprofessoriksi vuonna 2011, ja hän on asunut Saksassa vuodesta 2017.
Varsinais-Suomen Laitilassa syntynyt Kalevi Kyläheiko suoritti Turun kauppakorkeakoulussa ekonomin tutkinnon 1974, kauppatieteen kandidaattitutkinnon 1976 ja myöhemmin lisensiaattitutkinnon. Tohtoriksi hän väitteli vuonna 1995 LUT-yliopiston kauppakorkeakoulussa yhtenä sen ensimmäisistä väittelijöistä. Hän on suorittanut myös teoreettisen filosofian laudatur-opinnot Turun yliopistossa.
Kyläheiko alkoi luennoida LUT-kauppakorkeakoulussa vuonna 1981, eteni apulaisprofessoriksi ja sai professorin viran 1998. Siitä ura eteni hallintojohtajaksi, vararehtoriksi ja dekaaniksi. Hän on julkaissut noin sata tieteellistä artikkelia akateemisissa julkaisuissa.
Yksityiselämä

Kalevi Kyläheikolla on neljä aikuista lasta. Hänen puolisonsa on LUT-kauppakorkeakoulun tutkijaopettaja ja entinen Yle-toimittaja Päivi Maijanen-Kyläheiko.
Hydissos

| Hydissos> Ὕδισσος.Sijainti |
| --- | --- |
 Hydissos
Koordinaatit:  37°9′1″N, 27°48′22″E
Valtio:  Turkki
Paikkakunta:  Karacahisar, Muğla
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Kaaria
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hydissos (m.kreik. Ὕδισσος, myös Hydisos, Ὕδισος, Hydissa, Ὕδισσα; lat. Hydissus, Hydisus) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Kaariassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Muğlan maakunnan Karacahisaria.
Maantiede

Hydissos sijaitsi Kaariassa noin 20 kilometriä etelään Mylasasta eli nykyisestä Milâsista. Kaupungista länteen sijaitsi Bargylia ja koilliseen hellenistisestä kaudesta eteenpäin Stratonikeia. Kaupunki oli rakennettu kahdelle vahvalle kukkulalle.
Historia

Hydissoksen historiasta tiedetään vain vähän. Kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi sillä perusteella, että monet seikat tukevat tällaista tulkintaa, vaikka sitä ei suoraan kutsutakaan polikseksi missään antiikin aikaisessa lähteessä. Tärkeimpiä syitä on se, että Hydissos kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 448/447 ja 447/446 eaa.
Roomalaisella kaudella Hydissoksen nimissä lyötiin omaa rahaa. Maantieteilijöistä Hydissoksen mainitsevat Klaudios Ptolemaios ja Plinius vanhempi.
Rakennukset ja löydökset

Kaupungin kukkulat oli ympäröity tornein varustetuilla muureilla, joista on säilynyt osia. Ne ajoittuvat varhaiselle hellenistiselle kaudelle. Kukkuloiden välissä sijaitsivat stoilla eli pylväshalleilla reunustettu agora ja teatteri. Paikalta on löydetty myös muun muassa piirtokirjoituksia ja kaupungin lyömiä rahoja.
Hymisseis

| Hymisseis> Ὑμίσσεις(?) |
| --- | --- |
Valtio:  Turkki
Paikkakunta:  ?
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Kaaria
Hymisseis (m.kreik. Ὑμίσσεις tai Ὑμισσεῖς) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Kaariassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta, mutta sen arvellaan sijainneen Amyzonin ja Mylasan välillä.
Myöskään kaupungin historiasta ei tiedetä juuri mitään. Vaikka kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Tulkinta perustuu lähinnä siihen, että Hymisseis kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 451/450–447/446 eaa. kolmesti sekä vielä vuonna 425/424 eaa.
Kaupungin kansalaisista käytettiin etnonyymejä Hymisseus (Ὑμισσεύς) ja Hymesseus (Ὑμεσσεύς).
Hyderabad (Pakistan)

| Hyderabad |
| --- | --- |

 Hyderabad
 Koordinaatit: 25°22′45″N, 68°22′06″E 
Valtio:  Pakistan
Provinssi:  Sindh
Väkiluku (2017):  1 732 693
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hyderabad on kaupunki Pakistanin Sindhin provinsissa. Kaupunki on perustettu vuonna 1768 ja se toimi Sindhiä vuoteen 1843 saakka hallinneiden Kalhora- ja Talpur-dynastioiden pääkaupunkina. Britit siirsivät hallinnollisen keskuksen myöhemmin Karachiin. Hyderabadin asukasluku oli vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan 1 732 693, mikä teki siitä Pakistanin 8. suurimman kaupungin.
Maantiede

Hyderabad sijaitsee Pakistanissa keskellä Sindhin provinssin eteläosaa. Kaupunki on Indusjoen itärannalla ja ympäröivä seutu on laajaa alluviaalitasankoa. Etelässä sijaitsevat Ganjo Takkarin kukkulat.
Hyderabad voidaan jakaa tiheästi rakennettuun vanhaankaupunkiin ja uudempiin alueisiin sen ympärillä.
Historia

Ennen nykyisen kaupungin perustamista Hyderabadin paikalla sijaitsi historiallinen Nirunkotin kaupunki. Islam levisi alueelle Muhammad bin Kasim al-Thakafin valloitusretkillä 700-luvulla.
Nykyinen Hyderabad on perustettu suhteellisen hiljattain. Kaupungin perusti vuonna 1768 Sindhin tuolloinen Kalhora-dynastian hallitsija Ghulam Šah Kalhora. Hallitsijan entinen pääkaupunki Khudabad oli kärsinyt merkittäviä tuhoja Indusjoen tulvissa vuonna 1757. Ghulam Šah Kalhora rakennutti Gandjo Takar -nimiselle harjanteelle suuren, mutta nykyisin jo raunioituneen linnoituksen ja nimesi uuden kaupungin Hyderabadiksi Ali ibn Ali Talibin eli paikallisittain Haydarin mukaan. Ghulam Šah Kalhora kuoli vuonna 1773. Vuodesta 1783 Hyderabadia hallitsi Talpur-dynastia. Talpur-hallitsijat tekivät Hyderabadista uuden pääkaupunkinsa ja Fath Ali Khan Talpur toteutti mittavia uudelleenrakennustöitä. Kalhora- ja Talpur-dynastiat jättivät jälkeensä esimerkiksi hautarakennuksia.
Talpur-dynastia hallitsi vuoteen 1843 saakka, jolloin sindhiläiset kärsivät tappiot briteille Mianin ja Dabon taisteluissa. Sindhistä tuli osa Brittiläistä Intiaa ja alueen hallinnollinen keskus siirtyi Karachiin. Samalla entisen valtakeskus Hyderabadin merkitys väheni. Kaupunki alkoi kuitenkin myöhemmin kasvaa.
Väestö

Hyderabadin asukasluku oli Pakistanin vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan 1 732 693. Tuolloin kaupunki oli asukasluvussa mitattuna Pakistanin 8. suurin. Vuoden 1998 vastaavassa laskennassa asukasluku oli 1 166 894 ja vuonna 1961 asukasluku oli 434 537. Paikalliset kuuluvat useisiin eri etnisiin ryhmiin, kuten esimerkiksi balucheihin, rajputeihin, sindheihin ja jateihin. Yleisimpiä kieliä ovat urdu ja sindhi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hyderabad Wikimedia Commonsissa
Hyderabadin linna.
Kaupungin perustaneen Ghulam Šah Kalhoran hauta.
Paikallinen tori.
Eero Hynninen

Eero Gunnar Antero Hynninen (s. 19. huhtikuuta 1953 Pieksämäki) on suomalainen meloja.
Hynninen edusti Suomea Montréalin 1976 olympialaisissa. Hän karsiutui keräilyerissä kajakkinelosten 1 000 metrillä, jossa hänen kanssaan meloivat Ilkka Nummisto, Unto Elo ja Heikki Mäkelä. MM-kilpailuissa hän karsiutui keräilyerissä nelosten 1 000 metrillä vuonna 1973.
Seuratasolla 190-senttinen ”Epo” Hynninen edusti Mikkelin Melojia, jonka puheenjohtajanakin hän myöhemmin toimi. Hän voitti yhteensä 15 Suomen mestaruutta eri luokissa.
Eero Hynninen on ammatiltaan liikunnanopettaja. Hänen veljensä Esko Hynninen on pelannut jalkapalloa SM-sarjassa.
Dorothy Hyman

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hyman vuonna 1960 |  Hyman vuonna 1960 |  Hyman vuonna 1960 |  |
Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Rooma 1960 | 100 metriä |  |
|  Pronssia | Rooma 1960 | 200 metriä |  |
|  Pronssia | Tokio 1964 | 4×100 metriä |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Belgrad 1962 | 100 metriä |  |
|  Hopeaa | Tukholma 1958 | 4×100 metriä |  |
|  Hopeaa | Belgrad 1962 | 200 metriä |  |
|  Pronssia | Belgrad 1962 | 4×100 metriä |  |
Dorothy Hyman (s. 9. toukokuuta 1941) on entinen brittiläinen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Hyman kilpaili arvokisoissa jo 17-vuotiaana vuonna 1958. Tuolloin hän saavutti Kansainyhteisön kisoissa Cardiffissa kultaa 4 × 110 jaardin viestijuoksussa ajalla 45,37 s ja EM-kilpailuissa Tukholmassa hopeaa 4 × 100 metrin viestijuoksussa ajalla 46,0 s. Rooman 1960 olympialaisissa hän saavutti 100 metrillä hopeaa ajalla 11,3 s ja 200 metrillä pronssia ajalla 24,7 s. Molemmilla matkoilla hän hävisi selvästi Yhdysvaltain Wilma Rudolphille ja pidemmällä matkalla lisäksi Saksan Jutta Heinelle. Hyman osallistui myös 4 × 100 metrin viestiin, jossa Britannian joukkue hylättiin.
Belgradin EM-kilpailuissa 1962 Hyman voitti 100 metrin juoksussa kultaa ajalla 11,3 s, 200 metrillä Jutta Heinen takana hopeaa ajalla 23,7 s sekä 4 × 100 metrin viestissä pronssia ajalla 44,9 s. Myöhemmin samana vuonna Perthissä käydyissä Kansainyhteisön kisoissa hän voitti kultaa 100 jaardin juoksussa ajalla 11,2 s ja 220 jaardin juoksussa ajalla 24,00 s sekä saavutti hopeaa 4 × 110 jaardin viestissä ajalla 46,81 s. Tokion 1964 olympialaisissa hän saavutti pronssia 4 × 100 metrin viestissä, jonka ankkuriosuuden juoksijana hän toi Britannian maaliin ajassa 44,0 s. Lisäksi hän sijoittui 100 metrillä kahdeksanneksi ajalla 11,9 s.
Hydroksipivalyylihydroksipivalaatti

| Hydroksipivalyylihydroksipivalaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (3-hydroksi-2,2-dimetyylipropyyli)-3-hydroksi-2,2-dimetyylipropionaatti
CAS-numero:  1115-20-4
PubChem CID:  14218
SMILES:  CC(C)(CO)COC(=O)C(C)(C)CO
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C10H20O4
Moolimassa:  204,26 g/mol
Sulamispiste:  47 °C
Kiehumispiste:  292 °C (hajoaa)
Tiheys:  1,019 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Liukenee hieman veteen
Hydroksipivalyylihydroksipivalaatti eli hydroksipivaalihapon neopentyyliglykoliesteri (C10H20O4) on alifaattisiin estereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään monomeerinä polymeerien valmistukseen.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa hydroksipivalyylihydroksipivalaatti on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain vähäisessä määrin veteen, mutta hyvin poolisiin orgaanisiin liuottimiin. Voimakkaasti kuumennettaessa yhdiste hajoaa. Hydroksipivalyylihydroksipivalaatin primääriset alkoholiryhmät reagoivat alkoholeille tyypillisesti, muodostaen esimerkiksi estereitä karboksyylihappojen kanssa.
Valmistus ja käyttö

Hydroksipivalyylihydroksipivalaattia voidaan valmistaa esteröimällä neopentyyliglykolia hydroksipivaalihapon kanssa. Toinen hyvin yleisesti käytetty tapa on hydroksipivaldehydin Tishchenko-reaktio. Tämä reaktio tapahtuu 80–130 °C:n lämpötilassa maa-alkalimetallihydroksidien tai alumiinialkoksidien toimiessa emäksisinä katalyytteinä. Hydroksipivalyylihydroksipivalaattia käytetään monomeerina valmistettaessa polyestereitä ja polyuretaaneja. Monomeeri parantaa polymeerien säänkestoa ja joustavuutta sekä alentaa polymeerin lasisiirtymäpistettä. Hydroksipivalyylihydroksipivalaatista valmistettuja polymeerejä käytetään erityisesti autoteollisuudessa ja pinnoitteiden valmistukseen.
Kyhmyhaahka

| Kyhmyhaahka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Sorsalinnut Anseriformes
Heimo::  Sorsat Anatidae
Suku::  Haahkat Somateria
Laji::  spectabilis
Kaksiosainen nimi
 Somateria spectabilis  (Linnaeus, 1758) 

Katso myös
   Kyhmyhaahka Wikispeciesissä   Kyhmyhaahka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kyhmyhaahka (Somateria spectabilis) on suurikokoinen merellä elävä sorsalintu.
Koko ja ulkonäkö

Kyhmyhaahka on pienempi kuin sukulaisensa haahka. Koiraalla on mustavalkoinen vartalo, harmaa niska, kellertävä poski ja oranssi kyhmy otsassa. Kyhmyhaahkanaaras sen sijaan on ruskea ja muistuttaa haahkanaarasta. Linnun pituus on 43–63 cm, siipien kärkiväli 105 cm ja paino 1 400 – 2 100 g.
Levinneisyys

Kyhmyhaahka pesii Pohjoisen jäämeren rannoilla sekä Euroopan, Pohjois-Amerikan että Aasian alueella. Se talvehtii Kanadassa ja Norjassa. Suomessa laji on vähälukuinen läpimuuttaja maalis-kesäkuussa, vuosittain tavataan joitain kymmeniä yksilöitä. Itämerellä, muun muassa Porvoossa, on havaittu muutamia tapauksia, joissa kyhmyhaahka ja haahka ovat pariutuneet.
Lisääntyminen

Kyhmyhaahka rakentaa höyhenillä vuoratun pesän lähelle rantaa ja munii 4–6 munaa. Naaras hautoo munia 22–24 vuorokauden ajan ja poikaset ovat lentokykyisiä noin 7–8 viikon kuluttua kuoriutumisestaan.
Ravinto

Laji käyttää ravinnokseen simpukoita, kotiloita ja muita pohjasta sukellettavia selkärangattomia.
Aiheesta muualla

Kyhmyhaahka Lintukuva-verkkopalvelussa
LuontoPortti: Kyhmyhaahka (Somateria spectabilis)
ITIS: Somateria spectabilis (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q207846  Wikispecies: Somateria spectabilis  ABA: kineid  Avibase: F3D7491432CC59E7  BioLib: 8475  BirdLife: 22680409  BOW: kineid  CoL: 4Y8FV  CMS: somateria-spectabilis  eBird: kineid  EoL: 45510586  EUNIS: 8706  EURING: 2070  Fauna Europaea: 96524  Fauna Europaea (new): e92401b5-7b39-43d2-81f9-fe117f3f3691  GBIF: 2498350  GNAB: king-eider  IBC: king-eider-somateria-spectabilis  iNaturalist: 7030  IRMNG: 11342721  ITIS: 175160  IUCN: 22680409  NatureServe: 2.100137  NBN: NBNSYS0000000271  NCBI: 203439  Observation.org: 280  OBIS: 137075  Open Tree of Life: 633262  Paleobiology Database: 368703  Paleobiology Database: 368703  SeaLifeBase: 73607  WoRMS: 137075  Xeno-canto: Somateria-spectabilis  Laji.fi: MX.26420 
Kyhmyhaahkanaaras.
Kyhmyhaahkan munia.
Hydroksiproliini

| Hydroksiproliini |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  4-hydroksipyrrolidiini-2-karboksyylihappo
CAS-numero:  51-35-4
PubChem CID:  5810 ja 6971053
SMILES:  C1C(CNC1C(=O)O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C5H9NO3
Moolimassa:  131,132 g/mol
Sulamispiste:  274 °C
Liukoisuus veteen:  36 g/100 ml (25 °C)
Hydroksiproliini (C5H9NO3) on aminohappo. Se on toisen aminohapon, proliinin hydroksyloitu johdannainen. Hydroksiproliini on niin kutsuttu ei-proteogeeninen aminohappo eli se ei osallistu DNA:n translaatioon proteiiniksi. Translaation jälkeisessä muokkauksessa osa proliineista kuitenkin muokataan hydroksiproliiniksi, ja näin hydroksiproliinia löytyy myös proteiineista.
Ominaisuudet

Hydroksiproliinia esiintyy tietyissä proteiineissa, erityisesti gelatiinissa ja kollageenissa ja vähäisemmissä määrin myös elastiinissa ja asetyylikoliiniesteraasissa sekä eräässä ihmisen komplementtisysteemin proteiinissa. Kasveissa hydroksiproliinia esiintyy eräissä soluseinän glykoproteiineissa, kuten porkkanan ekstensiinissä.
Hydroksiproliini on tärkeä kollageenin stabiilisuudelle. Se stabiloi kollageenin kolmoiskierrekonformaatiota, mikä johtuu hydroksyyliryhmän elektronegatiivisesta, elektroneja puoleensa vetävästä, happiatomista. Nisäkkäillä kollageenin alfa-kierteet muodostuvat kolmesta haposta, glysiinistä, proliinista ja hydroksiproliinista. Hydroksiproliini muodostuu kollageenin rakenteeseen translaation jälkeisellä modifikaatiolla proliinista. Prolyylihydroksylaasi, joka hydrolysoi proliinia hydroksiproliiniksi, tarvitsee toimiakseen C-vitamiinia. C-vitamiinin puutoksesta johtuvassa keripukkia sairastavilla potilailla kollageeni on epästabiilia.
Kollageenin hajoamista elimistössä määritetään virtsasta todettavan hydroksiproliinin pitoisuuden avulla. Hajoaminen on voimakasta erityisesti Pagetin taudin yhteydessä, ja sen diagnosoinnissa käytetään apuna virtsan sisältämän hydroksiproliinin määrää. Erityisesti tulehdustiloissa huomattava osuus virtsan hydroksiproliinista voi olla peräisin myös komplementtisysteemin proteiineista.
Hydroksiproliinia voidaan valmistaa biokemiallisia tutkimuksia varten hydrolysoimalla gelatiinia tai kollageenia happokäsittelyllä. Nykyään suurin osa tuotetusta aminohaposta valmistetaan kuitenkin geneettisesti muunnellun Escherichia coli -kannan avulla proliinista.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database: Hydroxyproline (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Hydroxyproline (englanniksi)
ChemBlink: L-Hydroxyproline (englanniksi)
Kyma

Lesboslainen kyma.
Kyma (m.kreik. κῦμα, kȳma, ’aalto’; lat. cyma) eli kymation (m.kreik. κυμάτιον; lat. cymatium) on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa ja yleisesti klassista arkkitehtuuria edustavissa rakennuksissa lehtinauhasta koostuva ornamenttikoriste, jota käytetään esimerkiksi pylväiden kapiteeleissa ja entablementissa.
Kyman kolme klassista päätyyppiä ovat:
Doorilainen kyma – Kovera kyma, jossa on suorat, ylöspäin osoittavat lehdet.
Joonialainen kyma eli munasauva – Kupera kyma, jossa on soikeat, alaspäin osoittavat munanmuotoiset lehdet. Esiintyy muun muassa joonialaisen pylvään kapiteelissa voluutan päiden eli heliksien välissä.
Lesboslainen kyma eli lehtisauva – Kuperankovera kyma, jossa on alaspäin osoittavat sydämenmuotoiset lehdet.
Mainitut klassiset tyypit vakiintuivat pylväsjärjestelmissä 300-luvulla eaa. Ne olivat tavanomaisia antiikin temppelirakentamisessa. Roomalaisella kaudella niitä käytettiin vapaammin, ja klassisten tyyppien oheen kehitettiin monipuolisempia koristeaiheita.
Doorilainen kyma.
Joonialainen kyma.
Lesboslainen kyma.
Roomalainen kyma.
Roomalainen kyma.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta kyma(tion) Wikimedia Commonsissa
Kvanttietokoneiden aikajana

Tämä on kvanttitietokoneiden aikajana. Sivulla esitellään kvanttitietokoneiden ja kvanttilaskennan kehitystä ja virstanpylväitä.
1960-luku

1968
Stephen Wiesner keksii konjugaattikoodauksen.
1970-luku

1970
James Park esittää ei-kloonausta teoreeman.
1973
Alexander Holevo julkaisee kubitteja koskevan artikkelin.
Charles H. Bennett todistaa, että laskeminen voidaan tehdä käänteisesti.
1975
R. P. Poplavskii julkaisee artikkelin Informaatioprosessien termodynaamiset mallit (venäjäksi).
1976
Puolalainen teoreettinen fyysikko Roman Stanisław Ingarden julkaisi vuonna 1976 Quantum Information Theory -nimisen artikkelin lehdessä Reports on Mathematical Physics.