stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uruguay
Historia > Itsenäisyys

Kun Napoleon syrjäytti Espanjan kuninkaan vuonna 1808, La Platan varakuningaskunta julistautui itsenäiseksi, mutta Montevideo pysyi uskollisena Espanjan kruunulle ja kapinoi Buenos Airesia vastaan. Banda Orientalin sisämaassa José Gervasio Artigas aloitti vuonna 1811 kapinan espanjalaisia vastaan. Artigasin joukkoihin liittyi vapautettuja afrikkalaisia orjia, maaseudun asukkaita ja antirojalisteja. Artigas otti useita voittoja, mutta hänen toimensa herättivät eliitin vastutuksen. Brasilian portugalilaiset ajoivat Artigasin vuonna 1820 maanpakoon. Portugali liitti seuraavana vuonna Provincia Oriental del Rio de la Platan, nykyisen Uruguayn Brasiliaan. Maakunta julistautui itsenäiseksi 25. elokuuta 1825 Juan Antonio Lavallejan johtaman 33:n (Treinta y Tres Orientales) kapinan jälkeen, mutta päätti muodostaa liittovaltion Argentiinan kanssa. Liittolaiset voittivat kolmivuotisen sodan Brasiliaa vastaan ja Uruguay tunnustettiin itsenäiseksi brittien tuella Montevideon sopimuksella vuonna 1828.
Ensimmäinen perustuslaki tuli voimaan 1830. Uruguayta hallitsi tämän jälkeen liuta valittuja tai nimettyjä presidenttejä, ja se ajautui useisiin konflikteihin naapurivaltioidensa kanssa. Vuonna 1838–1865 käytiin sisällissota punaisten (Colorado) ja valkoisten (Blanco) välillä, josta ovat peräisin nykyiset Colorado-puolue ja kansallispuolue. Sisällissota päättyi ilman voittajia, mutta se oli raunioittunut maan sisämaan ja vienyt hallituksen lähelle konkurssia. Lisäksi väestö oli vahvasti jakautunut kahteen leiriin. Vuosina 1865–1870 Uruguay soti Argentiinan ja Brasilian rinnalla Paraguayta vastaan kolmoisliiton sodan.
Historia > 2000-luku

Jorge Batllen hallitus joutui koko kautensa käsittelemään vakavaa talouskriisiä, joka johti köyhyyden ja siirtolaisuuden lisääntymiseen. Vuoden 2004 vaaleissa Tabaré Vázquez valittiin ensimmäisenä vasemmistolaisena maan presidentiksi. Hän määräsi virkaan astumisensa jälkeen suhteet palautettavaksi Kuubaan ja solmi Venezuelan kanssa energiasopimuksen ja määräsi hyvinvointipaketista vähentämään köyhyyttä. Vázquezin aikana useita diktatuurin aikaisia johtajia tuomittiin teoista joita aiempi armahdus ei koskenut. Vázquezin aikana suhteet Argentiinaan kiristyivät Uruguayhin maiden rajalle rakennettavan suuren sellutehtaan vuoksi. Joulukuussa 2006 Uruguay maksoi kokonaisuudessaan miljardivelkansa kansainväliselle valuuttarahastolle.
Vuoden 2009 presidentinvaalit voitti Frente Amplio -puolueen José Mujica. Helmikuussa 2010 entinen presidentti Juan María Bordaberry tuomittiin 30 vuodeksi vankeuteen murhista ja perustuslain rikkomisesta vuoden 1973 vallankaappauksen yhteydessä. Mujican kaudella Uruguayssa sallittiin  abortit ja samaa sukupuolta olevien avioliitto. Lisäksi kannabiksen kasvatus ja myynti sallittiin.
Vuoden 2014 vaaleissa Frente Amplio -puolue säilytti ehdottoman enemmistönsä parlamentissa ja puolueen ehdokas Tabaré Vázquez valittiin presidentiksi toisella kierroksella. Marraskuun 2019 presidentinvaaleissa oikeistolaisen kansallispuolueen Luis Lacalle Pou voitti niukasti hallitsevan vasemmistoliittouman ehdokkaan. Samalla päättyi Frente Amplion 15 vuotta yhtäjaksoisesti kestänyt valtakausi.
Politiikka

Uruguay on presidenttijohtoinen tasavalta, jossa ei ole pääministerin virkaa. Presidentti on siis sekä valtionpäämies että hallituksen päämies. Presidentti myös valitsee ministeristön. Presidentti ja varapresidentti valitaan suorilla vaaleilla viiden vuoden välein. Samaa presidenttiä ei voida valita kahdelle peräkkäiselle kaudelle. Uruguayn parlamentti on kaksikamarinen, ja senaatissa on 31 ja edustajainhuoneessa 99 jäsentä. Senaatissa on 30 vaaleilla valittua jäsentä sekä varapresidentti virkansa puolesta. Parlamenttivaalit pidetään viiden vuoden välein.
Uruguayn vuoden 2019 vaaleissa presidentiksi valittiin Kansallispuolueen Luis Lacalle Pou. Varapresidentiksi valittiin Beatriz Argimón. Parlamenttivaaleissa mikään puolueista ei saanut enemmistöä. Vasemmistolainen Frente Amplio säilytti asemansa suurimpana puolueena. Se sai 42 paikkaa edustajainhuoneeseen ja 13 paikkaa senaattiin.
Uruguayn puoluejärjestelmä on ollut poikkeuksellisen vakaa, sillä lähes jokaisissa vaaleissa vuodesta 1971 lähtien kolme puoluetta on saanut noin 95 prosenttia äänistä. Keskeisimmät blokit ovat olleet keskusta-vasemmistolainen Frente Amplio ja keskusta-oikeistolaiset, historialliset Colorado-puolue ja Kansallispuolue. Colorado-puolue on perinteisesti ollut liberaalien kaupunkilaisten ja Kansallispuolue konservatiivisten maanomistajien puolue. Frente Amplio on puolestaan muodostunut kristillisdemokraattien, sosialistien, kommunistien ja muiden puolueiden toisinajattelijoiden pohjalta. Vanhoja puoleita nousi vuoden 2019 vaaleissa haastamaan oikeistopopulistinen Cabildo Abierto.
Departementit

Uruguay koostuu 19 departementista. Jokaisessa departementissa on oma lainsäädännöllinen elin sekä johtohenkilönä intendente municipal, joka toimii samalla departementin pääkaupungin pormestarina.
| Uruguayn hallinnollinen jako> departementti | Uruguayn hallinnollinen jako> pääkaupunki | Uruguayn hallinnollinen jako> pinta-ala (km2) | Uruguayn hallinnollinen jako> väkiluku (2019) |
| --- | --- | --- | --- |
| Artigas | Artigas | 11 928 km2 | 74 325 |
| Canelones | Canelones | 4 536 km2 | 596 366 |
| Cerro Largo | Melo | 13 648 km2 | 89 612 |
| Colonia | Colonia del Sacramento | 6 106 km2 | 130 874 |
| Durazno | Durazno | 11 643 km2 | 58 984 |
| Flores | Trinidad | 5 144 km2 | 26 493 |
| Florida | Florida | 10 417 km2 | 69 322 |
| Lavalleja | Minas | 10 016 km2 | 58 848 |
| Maldonado | Maldonado | 4 793 km2 | 192 555 |
| Montevideo | Montevideo | 530 km² | 1 382 579 |
| Paysandú | Paysandú | 13 922 km2 | 119 636 |
| Río Negro | Fray Bentos | 9 282 km2 | 58 095 |
| Rivera | Rivera | 9 370 km2 | 108 809 |
| Rocha | Rocha | 10 551 km2 | 74 158 |
| Salto | Salto | 14 163 km2 | 133 259 |
| San José | San José de Mayo | 4 992 km2 | 117 375 |
| Soriano | Mercedes | 9 008 km2 | 83 823 |
| Tacuarembó | Tacuarembó | 15 438 km2 | 92 945 |
| Treinta y Tres | Treinta y Tres | 9 529 km2 | 50 495 |
| Yhteensä¹ | Yhteensä¹ | 175 016 km2 | 3 518 552 |
¹sisältää Río Negron tekojärvet (1 199 km²).
Talous

Uruguayn bruttokansantuote asukasta kohden on latinalaisen Amerikan suurimpia, ja samalla maalla on iso keskiluokka sekä sen elintaso on korkea. Uruguayn talous on kuitenkin vahvasti sidoksissa sen suurempiin naapureihin, Argentiinaan ja Brasiliaan. Uruguayn talous ajautuikin 2000-luvun vaihteessa vakavaan kriisiin Argentiinan talouden romahtamisen seurauksena. Uruguayn bruttokansantuote supistui vuosien 1998–2003 aikana 1,7 prosenttia vuodessa. Tämän jälkeen talous lähti kuitenkin voimakkaaseen kasvuun, ja vuosien 2004–2014 keskimääräinen vuotuinen kasvu oli 4,9 prosenttia (latinalaisen Amerikan ja Karibian keskiarvo oli 2,3 prosenttia). Kasvuun vaikuttivat kriisistä toipumisen kerrannaisvaikutukset, hyödykkeiden maailmanhinnan kasvu, Argentiinan kysynnän kasvu ja uusien vientituotteiden syntyminen. Vuoden 2014 jälkeen talouskasvu on taas hidastunut. Vuonna 2019 talouskasvu oli vain 0,4 prosenttia, matalin sitten vuoden 2002.
Uruguayn voidaan talousmaantieteellisesti jakaa kolmeen alueeseen. Pääkaupungissa Montevideossa teollisuus, kauppa ja pankkipalvelut ovat keskiössä, mutta maan keskiosissa vallitsee maatalous ja itäosissa matkailuala. Uruguayn taloutta kokonaisuudessa hallitsee vientiin keskittynyt maatalous. Maatalous on suurin vientisektoreista, ja se tuotti vuonna 2020 noin 7,5 prosenttia bruttokansantuotteesta ja sen parissa työskenteli 8,4 prosenttia työvoimasta. Suurin osa tuottavasta maasta on keskittynyt karjanhoitoon. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, maissi, sokeriruoko, soijapapu ja tupakka.
Teollisuustuotanto tuottaa 18,0 prosenttia bruttokansantuotteesta ja työllistää 18,8 prosenttia työläisistä. Elintarvikkeiden jalostus vastaa jopa puolesta teollisuustuotannosta. Muita merkittäviä teollisuustuotteita ovat juomat, tekstiilit, rakennusmateriaalit, kemikaalit, öljy ja hiili. Maa on panostanut 2000-luvulla voimakkaasti paperiteollisuuteen, joka on kasvava ala. Eräs Uruguayn merkittävimmistä teollisuuslaitoksista ja suurin ulkomainen investointi maassa on Fray Bentosin kaupungissa sijaitseva UPM-Kymmenen sellutehdas, jonka Metsä-Botnia käynnisti syksyllä 2007.
Palvelualan tärkeimmät osa-alueet ovat matkailu ja finanssiala. Uruguayssa käy vuosittain noin kaksi miljoonaa turistia, joista suurin osa suuntaa rannikolle. Montevideon itäpuolella on pitkiä hiekkarantoja, joille syntyneistä rantalomakohteista osa muodostaa Ciudad de la Costan kaupungin. Matkailijoita tulee etenkin Argentiinasta mutta myös Brasiliasta ja Chilestä.
Uruguayn talous on varsin valtiojohtoista, ja valtio omistaa kokonaan tai pääomistajana rautatiet, lentoyhtiön, öljynjalostamot, vakuutusyhtiöt sekä veden, sähkön, puhelinten ja postin toiminnot.
Uruguayn maksutase on 1900-luvun puolivälin jälkeen ollut negatiivinen. Tärkeimmät vientituotteet ovat naudanliha, elävät eläimet, ruokatuotteet, villa ja muut tekstiilit sekä nahat. Tärkein kauppakumppani on ollut perinteisesti Brasilia, mutta Kiina on noussut 2010-luvulla yhtä merkittäväksi. Argentiina ja Yhdysvallat ovat seuraavaksi suurimmat kauppakumppanit. Uruguay kuuluu Mercosur-kauppaliittoon sekä Latinalaisen Amerikan yhdentymisliittoon.
Talous > Liikenne

Uruguayn päätieverkosto yhdistää Montevideon muihin keskeisiin kaupunkeihin. Maassa on myös rautateitä, joilta on yhteys Argentiinaan ja Brasiliaan, mutta maantiet ovat merkittävimpiä sekä henkilö- että rahtiliikenteessä. Maan sisäisessä liikenteessä linja-autot ovat suosittuja ja hyvin hoidettuja.
Montevideon lähellä oleva Carrascon kansainvälinen lentoasema on tärkein lentoasema, mutta myös Punta del Esteen on lentoja Argentiinasta ja Brasiliasta. Maassa ei ole ollut kansallista lentoyhtiötä eikä sisäisiä lentoja, sen jälkeen kun PLUNA ja Alas Uruguay kaatuivat. Montevideo on tärkein satamakaupunki. Río de la Platan ylitse Argentiinaan kulkee useita lauttayhteyksiä, joista suosituin on tunnin yhteys Buenos Airesin ja Colonia del Sacramenton välillä.
Väestö

Uruguayn tilastokeskuksen ennusteen mukaan vuonna 2019 maassa asui 3 518 552 ihmistä. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan asukkaita oli 3 286 314. Väestönkasvu on pienempää kuin monissa muissa latinalaisen Amerikan maissa.
Uruguaylaiset ovat suurimmaksi osaksi eurooppalaista alkuperää olevia. Väestön tausta on erityisesti 1800- ja 1900-luvuilla Espanjasta ja Italiasta tulleissa siirtolaisissa. Lisäksi jonkun verran on ranskalais- ja brittiläistaustaisia. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 90,8 prosenttia asukkaista on valkoisia. Afrikkalaistaustaisten osuus oli 7,8 prosenttia ja alueen alkuperäisasukkaiden 4,9 prosenttia. Uruguayn virallinen kieli on espanja. Maassa puhutaan myös portuñoliksi kutsuttua portugalin sekoituksia lähellä Brasilian vastaista rajaa.
Vuoden 2017 latinobarometrin kyselyssä Uruguayn väestöstä katolisia on 38 %, protestantteja 7 % ja muita uskontoja edusti 14 % väestöstä. Uskontokuntiin kuulumattomia on 41 % ja 1 % ei kertonut vakaumustaan.
Uruguay on todella kaupungistunut yhteiskunta, sillä väestönlaskennan mukaan peräti 94,7 prosenttia ihmisistä asui kaupungeissa. Montevideoon puolestaan keskeisin kaupunkikeskus. Muita pienempiä kaupunkeja ovat Uruguayjoen varrella olevat Salto ja Paysandú, pohjoisosan Artigas ja Rivera, idässä sijaitseva Melo sekä eteläiset Maldonado, Minas ja Las Piedras. Montevideossa oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 1,3 miljoonaa asukasta. Salto oli toiseksi suurin kaupunki, ja siellä oli 104 000 asukasta.
Väestö > Koulutus

Uruguayn lukutaitotaso on hyvin korkea, Unescon mukaan 98,8 prosenttia vuonna 2019.
Uruguayssa on viisi yliopistoa: Montevideon yliopisto, Uruguayn katolinen yliopisto, Tasavallan yliopisto, Etelän autonominen yliopisto ja yksityinen ORT Uruguay. Vuonna 1849 perustetussa Tasavallan yliopistossa (esp. Universidad de la República) on yli 80 000 opiskelijaa. Montevideon yliopisto perustettiin 1986, ja se erikoistui aluksi oikeustieteen opetukseen. ORT on yksityinen monessa maassa toimiva yliopisto. Katolinen yliopisto muodostettiin 1986 yhdistämällä monia katolisia oppilaitoksia. Se toimii Montevideon lisäksi Saltossa ja Maldonadossa. Etelän autonominen yliopisto (esp.  Instituto Universitario Autónomo del Sur) kehittyi Informatiikan ammattikorkeakoulun ympärille.
Kulttuuri

Uruguayn kulttuuri on yhtenäinen ja kansallistunne vahva. Kulttuurissa on paljon samanlaisia piirteitä kuin Argentiinankin kulttuurissa, ja perinteessä on paljon eurooppalaisia piirteitä. Amerikan alkuperäiskansojen kulttuuripiirteitä on vain vähän. Gauchoperinteet ovat olleet esillä sekä taiteissa että kansanperinteessä.
Uruguaylaiseen ruokavalioon kuuluu paljon lihaa, varsinkin naudanlihaa. Etenkin maaseudulla syödään myös lammasta. Italialaisten vaikutuksesta pasta on suosittua varsinkin sunnuntairuokana. Matee-kasvin lehdistä valmistettua teenkaltaista yrttijuomaa matea juodaan metallisella suodatinpillillä.
Tango on Uruguayssa suosittu musiikkityyli, ja uruguaylainen Gerardo Matos Rodríguez on säveltänyt maailmanlaajuisesti tunnetun kappaleen ”La Cumparsita”. Candombe on erityisesti afrouruguaylaisten suosima kansantanssi, ja payada on toinen kansanmusiikkiin liittyvä perinne.
Uruguayn elokuva tunnetaan ennen kaikkea dokumenteista. 1960-luvulla Mario Handler ohjasi Cinéma Vérité -tyylisiä elokuvia, joilla hän pyrki kiinnittämään huomiota yhteiskunnallisiin epäkohtiin. Handler lähti maanpakoon 1972 ja elokuvat keskittyivät vähemmän arkoihin aiheisiin. 2000-luvulla kansainväliset rahoittajat ovat tuoneet uutta kasvua, ja vuonna 2003 Juan Pablo Rebellan Whisky palkittiin Cannesissa.
Colonia del Sacramenton vanhakaupunki on Unescon Maailmanperintöluettelossa.
Kulttuuri > Uruguaylaisia kirjailijoita

José Enrique Rodó, esseisti
Florencio Sánchez, näytelmäkirjailija
Horacio Quiroga, novelleja
Juana de Ibarbourou, näytelmiä
Maria Eugenia Vaz Ferreira, runoilija
Delmira Agustini, runoja
Juan Carlos Onetti, novellisti
Idea Vilariño, runoja
Felisberto Hernandez, esseitä ja novelleja
Mario Levrero, novelleja
Mario Benedetti, runoja ja novelleja
Jacobo Langsner, näytelmiä
Jorge Majfud, esseitä ja romaaneja
Eduardo Galeano, romaaneja
Urheilu

Uruguayn suosituin urheilulaji on jalkapallo. Muita suosittuja lajeja ovat muun muassa koripallo, tennis, pyöräily, golf ja ratsastus. Uruguay ja Argentiina pelaavat säännöllisesti maaotteluita poolossa. Koripalloliigassa pelaa 26 joukkuetta. Uruguayn koripallomaajoukkue on voittanut 11 kertaa Etelä-Amerikan-mestaruuden, viimeksi vuosina 1995 ja 1997.
Uruguayn jalkapallomaajoukkue kuuluu historiallisesti maailman menestyksekkäimpiin. Uruguay voitti kaikkien aikojen ensimmäisen maailmanmestaruuden kotikisoissaan vuonna 1930 ja toisen mestaruutensa vuonna 1950. Olympiajalkapallossa se on voittanut kultaa vuosina 1924 ja 1928. Etelä-Amerikan-mestaruuden Uruguay on voittanut 15 kertaa, viimeksi vuonna 2011. FIFA-rankingissa Uruguay oli korkeimmillaan toisena kesäkuussa 2012.
Uruguayssa järjestettiin siis jalkapallon ensimmäiset maailmanmestaruuskilpailut vuonna 1930. Turnauksen päänäyttämönä toimi Montevideon Estadio Centenario.
Uruguayn menestyneimmät seurajoukkueet ovat montevideolaiset Nacional ja Peñarol. Peñarol on voittanut Uruguayn mestaruuden 52 ja Nacional 48 kertaa. Samoin ne ovat voittaneet Copa Libertadoresin yhteensä kahdeksan kertaa ja Intercontinental Cupin kuusi kertaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uruguay Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Uruguay Wikimatkoissa
Etelä-Amerikan valtiot
Argentiina |  Bolivia |  Brasilia |  Chile |  Ecuador |  Guyana |  Kolumbia |  Paraguay |  Peru |  Suriname |  Uruguay |  Venezuela
Itsehallintoalueet: Etelä-Georgia ja Eteläiset Sandwichsaaret | Falklandinsaaret | Ranskan Guayana | Väli-Amerikka | Pohjois-Amerikka | Latinalainen Amerikka
Uruguayn topografinen kartta.
Charrua-intiaaneja vuoden 1833 matkakertomuksessa.
Juan Manuel Blanesin maalaus 33 liittolaisen tekemästä valasta.
Presidentti José Batlle y Ordóñez.
Sotilasvallan aikana kadonneiden muistomerkki.
Uruguayn departementit.
Montevideo.
Matea termospullossa ja kupissa.
Tango syntyi Argentiinassa ja Uruguayssa.
Teatro Solis.
Uruguayn jalkapallojoukkue voitti vuoden 2011 Etelä-Amerikan-mestaruuden.
Nguyễn Thị Định

| Nguyễn Thị Định |
| --- | --- |
 Rouva Nguyễn Thị Định (2. oikealta) ja hänen miehensä Nguyễn Văn Bích ystäviensä kanssa hääpäivänä, Bến Tre, 1939.
Vietnamin varapresidentti
 19. huhtikuuta 1987 – 26. elokuuta 1992  
Presidentti:  Trường Chinh  Võ Chí Công
Edeltäjä:  Lê Thanh Nghị
Seuraaja:  Nguyễn Thị Bình
Vietnamin naisliiton puheenjohtaja
 20. toukokuuta 1982 – 20. toukokuuta 1992  
Edeltäjä:  Hà Thị Quế
Seuraaja:  Trương Mỹ Hoa
Kansalliskokouksen terveys- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja
 25. huhtikuuta 1976 – 28. kesäkuuta 1982  
Edeltäjä:  Lê Hiến Mai
Vietnamin kansalliskokouksen edustaja VI, VII, VIII
 25. huhtikuuta 1976 – 19. heinäkuuta 1992  
Puolueen keskuskomitean jäsen, toimikaudet IV, V, VI
 20. joulukuuta 1976 – 27. kesäkuuta 199  
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. maaliskuuta 1920 Bến Tre, Ranskan Indokiina
Kuollut: 26. elokuuta 1992 Hồ Chí Minhin kaupunki, Vietnam
Lapset:  Nguyễn Văn Bích
Tiedot
Puolue:  Vietnamin kommunistinen puolue
Sotilaspalvelus
Lempinimi:  Madame Nguyen Thi Dinh, Ba Dinh, Bich Van, Ba Tan, Ba Nhat Ja Ba Han
Nguyễn Thị Định (1920 – 26. elokuuta 1992) oli vietnamilainen poliitikko, varapresidentti ja Vietkongin varakomentaja Vietnamin sodan aikana. Định on Vietnamin kommunistisen puolueen vanhempi jäsen.
Surupuku (kappale)

| Surupuku Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Äänitetty : Sundi Coop, Savonlinna
 Julkaistu: helmikuu 2002
 Tuottaja(t): Timo Rautiainen Jarkko Martikainen
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 08.56
 Levymerkki: Ranka Recordings
Listasijoitukset
  Suomen virallinen singlelista: 1.
Timo Rautiainen & Trio Niskalaukauksen muut singlet
| Rajaton rakkaus 2000 | Surupuku 2002 | Elegia 2002 |
Surupuku (ra064) on Timo Rautiainen & Trio Niskalaukauksen kappale ja ensimmäinen single vuonna 2002 ilmestyneeltä Rajaportti-albumilta. Kappale päätyi Radiomafian valtakunnalliseen voimasoittoon ja single nousi suoraan Suomen virallisen listan ykköseksi. Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus sai Surupuvulla vuoden 2002 Emma-gaalassa Emma-patsaan kategoriasta "Vuoden biisi". Surupukua voidaankin pitää yhtyeen "läpimurtosinglenä", jolla Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus nousi lopullisesti suuren yleisön tietoisuuteen.
Kappaleen on säveltänyt Timo Rautiainen, sanoittanut Jarkko Martikainen ja sovittanut Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus yhdessä Jarkko Martikaisen kanssa. Singlen bonusraitana on Niskalaukauksen versio alun perin Vesa-Matti Loirin esittämästä, Eino Leinon runoon perustuvasta kappaleesta ”Tulkaa kotiin”.
Kappaleet

Surupuku – 4.40 (säv. Timo Rautiainen, san. Jarkko Martikainen, sov. Petosalmi, Pohjolainen, Rautiainen, Ursin & Martikainen)
Tulkaa kotiin – 4.16 (säv. Perttu Hietanen & Taisto Wesslin, san. Eino Leino, sov. Petosalmi, Pohjolainen, Rautiainen, Ursin & Martikainen)
Kokoonpano

Timo Rautiainen – laulu, kitara
Jarkko Petosalmi – kitara
Seppo Pohjolainen – rummut, taustalaulu
Nils Ursin – basso, kosketinsoittimet
+
Tuomo Valtonen – äänittäjä
Aiheesta muualla

Surupuku discogs.com -sivustolla
| n k Vuoden biisin Emma-palkinto |
| --- | --- |
Vuoden iskelmä 1983–1985:  Avaa hakas (1983)  Levoton Tuhkimo (1984)  Autiotalo (1985) 
Vuoden biisi 1986–1987:  Kaksoiselämää (1986)  Marraskuu (1987)  palkintoa ei jaettu (1998–1990) 
Vuoden sävellys 1991–1995:  Taivas varjele (1991)  Mies, jolle ei koskaan tapahdu mitään (1992)  Kuka keksi rakkauden (1993)  Ihana ilta (1994)  Tuhat yötä (1995) 
Vuoden biisi 1996–:  Missä se Väinö on? (1996)  Riidankylväjä (1997)  Suljettu sydän (1998)  Freestyler (1999)  Sandstorm (2000)  F-F-F-Falling (2001)  Surupuku (2002)  One MC, One Delay (2003)  Matkustaja (2004)  Wings of a Butterfly (2005)  Hard Rock Hallelujah (2006)  Ihmisten edessä (2007)  Mun koti ei oo täällä (2008)  Baden-Baden (2009)  En haluu kuolla tänä yönä (2010)  Silkkii (2011)  Frontside Ollie (2012)  Mennyt mies (2013)  Vadelmavene (2014)  2080-luvulla (2015)  Tequila (2016)  Chasing Highs (2017)  Jättiläinen (2018)  Ikuinen vappu (2019)  Hei rakas (2020)  Dark Side (2021)  Ram pam pam (2022)  Cha cha cha (2023)  Timanttei (2024)
Matkustaja (albumi)

| Matkustaja Egotrippi |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 10. maaliskuuta 2003
 Tuottaja(t): Lasse Kurki, Kalle Chydenius, Egotrippi
 Tyylilaji: pop rock
 Kesto: 42.30
 Levy-yhtiö: Sony BMG
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 9.
Egotripin muut julkaisut
| Moulaa! 2001 | Matkustaja 2003 | 20 Suosikkia 2004 |
Matkustaja on popyhtye Egotripin  vuonna 2003 julkaisema albumi. Yhtyeen basisti Mikko Mäkelä oli jättänyt yhtyeen, joten levy tehtiin neljän miehen voimin. Siitä huolimatta levy toi Egotripille menestystä ’’Älä koskaan ikinä’’ -kappaleen ansiosta. Matkustaja nousi Suomen virallisen listan sijalle 9 ja sai kultalevyn ylitettyään siihen oikeuttavan 15 000 myydyn albumin rajan vuonna 2004.
Kappaleet

Mustat Varjot – 4.32 (säv. Knipi, M. Kauste & S.Haapaniemi, san. Egotrippi & K. Chydenius, sov. Egotrippi, K. Chydenius & L. Kurki)
Älä koskaan ikinä – 3.06 (säv. Knipi, M. Kauste, san. M. Kauste, sov. Egotrippi & L. Kurki)
Teitäni sinuun – 2.54 (säv. ja san. M. Kauste, sov. Egotrippi & L. Kurki)
Sininen – 4.20 (säv. ja san. M. Kauste, sov. Egotrippi & L. Kurki)
Varovasti nyt – 3.55 (säv. ja san. Knipi, sov. Egotrippi & K. Chydenius)
Sinä vain – 3.38 (säv. ja san. Knipi, sov. Egotrippi & L. Kurki)
Pakkasukko – 3.44 (säv. Knipi, san. M. Kauste, sov. Egotrippi & L. Kurki)
Toisinaan – 5.13 (säv. ja san. M. Kauste, sov. Egotrippi & L. Kurki)
Onneton – 4.07 (säv. ja san. Knipi, sov. Egotrippi & L. Kurki)
Polkupyörälaulu – 3.54 (säv. ja san. Knipi, sov. Egotrippi, L. Kurki & N. Kokko)
Tarpeeton mies – 3.07 (säv. ja san. Knipi, sov. Egotrippi & L. Kurki)
Kokoonpano

Mikki Kauste – laulu, piano, kosketinsoittimet, basso
Knipi – kitara, laulu
Sampo Haapaniemi – rummut
Skele – soolokitara
Kokoonpano > Tuotanto

Thomas Eberger – masteroija
Kari Hynninen – A&R
Knipi – layout, valokuvat
Lasse Kurki – valokuvat, tuotanto
Kalle Chydenius – tuotanto
Kie von Hertzen – valokuvat
Tatu Tulikoura – valokuvat
Arvostelut

Desibeli.net:
Soundi:
Eteläsatama

| Eteläsatama |
| --- | --- |

Sijainti
Sijainti:  Helsinki
Koordinaatit:  60°09′53″N, 024°57′30″E
Yksityiskohtia
Omistaja:  Helsingin Satama
Tyyppi:  matkustaja- ja rahtisatama
Kotisivut
Helsingin Eteläsatama on merenlahti ja henkilöliikenteen satama-alue kaupungin keskustan vieressä. Se on historiallisesti ollut monipuolisen ja vilkkaan laivaliikenteen keskus  kaikenkokoisille aluksille. Eteläsataman kautta kulkee vuosittain 4,7 miljoonaa säännöllisen linjaliikenteen matkustajaa sekä reilut 37 000 kansainvälisen risteilyliikenteen matkustajaa. Lisäksi sen kautta kulkee vuosittain reilut miljoona tonnia yksiköityä tavaraa. Satamasta matkustetaan pääasiassa Tukholmaan ja Tallinnaan ja erilaisille muille risteilyille. Myös pienten alusten liikenne on varsinkin kesäisin vilkasta.
Merenlahtea rajaavat neljän kaupunginosan (Katajanokan, Kaartinkaupungin, Ullanlinnan ja Kaivopuiston) rannat. Helsingin Kauppatori sijaitsee lahden pohjukassa, ja Katajanokan kanava johtaa sieltä Pohjoisrantaan. Avomereltä Eteläsatamaan johtavan väylän kulkusyvyys on 9,6 metriä. Väylän kriittisin paikka on Kustaanmiekan salmessa oleva kapeikko, jonka leveys on 80 metriä.
Satamatoiminnot Eteläsatamassa on päätetty osittain lopettaa: kaikki liikennöinti Tallinnaan lähtee tulevaisuudessa Länsisatamasta, Helsingin suurimmasta henkilöliikenteen satamasta.
Lähtöpaikat > Terminaalit

Eteläsatamassa on kaksi matkustajaliikenteen terminaalia: Katajanokan terminaali ja Olympiaterminaali. Katajanokalla liikennöivät Viking Linen autolautat, kun taas Olympiaterminaalia käyttävät Silja Linen lautat Tukholmaan.