stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gallian keisarikunta

| Gallian keisarikunta > 260–274 |
| --- | --- |
   Gallian (vihreä), Rooman ja Palmyran valtakunnat vuonna 271. 
Valtiomuoto:  Keisarikunta
Valtionpäämies:  Keisari
Pääkaupunki:  Augusta Trevevorum
Kielet:  latina
Edeltäjä(t):  Rooman valtakunta
Seuraaja(t):  Rooman valtakunta
Gallian keisarikunnan ensimmäisen keisarin Postumuksen lyöttämä Antoninianus -kolikko, joka juhlistaa keisarin saavuttamia voittoja.
Gallian keisarikunta oli Rooman valtakunnasta 200-luvun kriisin aikana eronnut valtakunta. Keisarikunta oli olemassa vuosina 260–274. Pääasiassa siihen kuuluivat Germanian, Gallian, Britannian ja Hispanian alueiden provinssit, mutta myös Raetia oli lyhyen aikaa Gallian keisarikunnan hallussa 260-luvun alussa. Keisarikunnan nimi on keksitty vasta uudella ajalla. Aikalaiset eivät nimittäneet sitä erilliseksi valtioksi, vaan sitä pidettiin vallananastajien haltuun joutuneena Rooman valtakunnan osana.
Gallienus tuli keisariksi Persian Sapor I:n kaapattua keisari Valerianuksen idässä. Kun Pannoniassa kapinoitiin, Gallienuksen täytyi lähteä Tonavalle. Tällöin Postumus jäi vastuuseen Reinistä. Jonkin ajan kuluttua Postumus kapinoi, murhasi keisarin perijän Saloninuksen ja otti haltuunsa Colonia Agrippinan.
Postumus julistautui keisariksi ja siirtyi Augusta Trevevorumiin. Hän perusti oman senaatin, pretoriaanikaartin ja valitsi kaksi konsulia. Toisin kuin monet aiemmista usurpaattoreista Postumus ei edes yrittänyt saada hallintaansa koko valtakuntaa, vaan tyytyi Gallian puolustamiseen. Gallian keisarikunta onnistui pysymään neljäntoista vuoden ajan vapaana keskusvallan otteesta.
Gallian keisarikunnan keisarit

Gallian keisarikunnan keisareista tiedetään vain vähän. Heidän lyötättämänsä kolikot ovat tärkeä tietolähde. Tiedossa olevat keisarit:
Postumus (260–269), murhattiin
(Laelianus 268, usurpaattori)
Marius (269)
Victorinus (269–271), murhattiin
(Domitianus 271?, usurpaattori)
Tetricus I (271–274)
Tetricus II (kanssahallitsija 273–274)
John Keegan

John Desmond Patrick Keegan (15. toukokuuta 1934 Clapham, Lontoo – 2. elokuuta 2012) oli englantilainen sotahistorioitsija, luennoija ja toimittaja.
Elämä

Keegan syntyi irlantilais-katoliseen perheeseen. Hän opiskeli Wimbledon Collegessa kaksi vuotta, josta jatkoi Oxfordin yliopiston Balliol Collegeen 1953. Hän työskenteli Yhdysvaltain Lontoon-lähetystössä kahden vuoden ajan. Vuonna 1960 hänet kiinnitettiin Sandhurstin sotilasakatemiaan luennoijaksi. Vuonna 1986 hän siirtyi Daily Telegraph -lehteen sotilasasioista vastaavaksi toimittajaksi. Hänet lyötiin ritariksi vuonna 2000.
Huolimatta elämäntyöstään sotilasasioiden parissa Keegan ei ole palvellut päivääkään armeijassa eikä kokenut rintamatapahtumia. Keegan on kertonut useissa teoksissaan lapsena kärsimänsä sairauden estäneen hänen pääsynsä armeijaan.
Kirjoituksista

Keegan halusi nostaa esille kulttuuristen ilmiöiden vaikutuksen sotaan. Sodankäynnistä on vuosituhansien saatossa tullut käytöstä ohjaava tapa ihmiskunnalle. Esimerkiksi samurait eivät bushidoon vedoten halunneet koskea tuliaseisiin portugalilaisten tullessa 1500-luvulla Japaniin. Keegan vastustaa preussilaisen sotateoreetikon Carl von Clausewitzin näkemystä sodasta politiikan jatkeena.
Keegania on kiitetty hänen pyrkimyksestään saavuttaa syvällinen ymmärrys sodankäynnistä. Hänen työnsä kertovat tapahtumien lisäksi yksittäisten taistelijoiden kokemuksista, sotien historiallisia syistä ja sotilasjohtajien kohtaamista ongelmista ja heidän tekemistä valinnoista.
Kritiikki

Keegania on arvosteltu kyvyttömyydestä ymmärtää politiikan ja sodan välistä yhteyttä. Hew Strachan on todennut "Olemme liian usein sekoittaneet normatiivisen (idean) historian (todellisuuden) kanssa... John Keegan teoksessaan Sodankäynnin historia tekee juuri saman virheen." 
Yhdysvaltalainen historioitsija ja Clausewitz-tutkija Christopher Bassford on jopa kirjoittanut: "Mikään Keeganin teoksissa - huolimatta useista viittauksista Clausewitziin ja "clausewitzilaisiin" - ei tuo ilmi, että Keegan olisi itse todella lukenut Clausewitzin kirjoituksia". Bassfordin mukaan Keegan on tutustunut Clausewitziin paremminkin lukuisten viittauksien kautta kuin suoraan lukemalla tätä ja ominut periaatteellisen lähtökohdan kritiikkiinsä Basil Liddell Hartilta.
Clausewitz-kritiikissään Keegan sekoittaa teorian absoluuttisesta sodankäynnistä totaaliseen sodankäyntiin, vaikka jälkimmäinen termi otettiin käyttöön vasta Clausewitzin kuoltua. Yrittäessään torjua Clausewitzin teorioita Keegan on pyrkinyt myös mustamaalaamaan Clausewitzin henkilöhistoriaa.
Monien brittiläisten historioitsijoiden lailla Keegan sai osansa holokaustin kieltäjää David Irvingiä koskeneesta jupakasta. Keegania arvosteltiin joistakin myönteisiksi luonnehdituista kommenteista, joita hän oli esittänyt Irvingistä. Keegan kehui Irvingin tutkimustaitoja, mutta kritisoi häntä vääristelystä ja piti Irvingin tiettyjä ajatuksia perversseinä.
Teoksia

Sodankäynnin historia (1993, suom. 2005)
Sodan tiedustelu (2003, suom. 2007)
Gallikós

| Gallikós Γαλλικός |
| --- | --- |
 Gallikós-jokea.
Alkulähde:  Kroússia-vuoret
Laskupaikka:  Thermaïkóslahti  40°37′50″N, 22°50′44″E
Maat:   Kreikka
Pituus:  70 km
Gallikós (kreik. Γαλλικός), antiikin Ekhedoros (m.kreik. Ἐχέδωρος), on joki, joka virtaa Makedoniassa Pohjois-Kreikassa. Sen pituus on 70 kilometriä. Joki saa alkunsa Kroússia-vuorilta ja se laskee Thermaïkóslahteen lähellä Kalochórin kaupunkia.
Gallikós virtaa Keski-Makedonian alueella. Laskiessaan mereen joki muodostaa yhdessä Axiós-, Aliákmonas- ja Loudías-jokien kanssa laajan suistoalueen, joka on suojeltu Axióksen suiston kansallispuistona. Keskiajalla joki tunnettiin myös nimellä Gomaropnikhtes (Gomaropníchtis, Γομαροπνίχτης). Joen varrella sijaitseva Gallikóksen kylä ja Kilkíin kunnan osa Gallikóksen kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta, ovat saaneet nimensä joesta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gallikós Wikimedia Commonsissa
Kauneus

Intialainen Taj Mahal -monumentti on tunnettu esimerkki kauniina pidetystä rakennuksesta.
Kauneus on ominaisuus, jonka toteaminen tuottaa tarkastelijassa voimakasta esteettistä mielihyvää. Kauneutta tutkiva tieteenala on nimeltään estetiikka. Kauneus on yksilökohtainen kokemus ja kauneuskäsitykset vaihtelevat ajallisesti, mutta tietyt piirteet esimerkiksi ihmiskasvoissa tai luonnonympäristöissä ovat kauniita useimpien ihmisten mielestä kaikissa kulttuureissa.
Ihmisen kauneus > Kauneuskäsitysten historia

Eri kulttuurien kauneuskäsitys on saattanut vaihdella laajasti. Nykyinen miesihanne on peräisin antiikin Rooman taiteesta, jossa pitkät, lihaksikkaat, jykevärakenteiset ja tasasuhtaiset miehet hallitsivat.
Naisten kauneusihanteet ovat muuttuneet jyrkemmin kuin miesten. 1800-luvulla aatelisten kauneusihanne oli riutuva, kalpea, laiha ja pienirintainen nainen vastakohtana pulskalle ja päivettyneelle maalaistytölle. Ranskalainen kauneusihanne suosii edelleen pienirintaisia naisia, kun taas Yhdysvalloissa kehittynyt ihanne suosii rintojen suurentamista jopa leikkauksilla.
Hoikka vyötärö on ollut kauneusihanteena eri puolella maailmaa jo pitkään. Siitä on kirjallisia viitteitä länsimaista 1500–1700-luvulta, Kiinasta 400–600-luvulta ja Intiasta 100–300-luvulta.
Ihmisen kauneus > Kauneusihanteet eri kulttuureissa

Kauneusihanteet vaihtelevat nykyisinkin eri puolilla maailmaa. Maissa joissa ruoasta on usein pulaa ja nälänhätää voi esiintyä, lihava naistyyppi on usein kauneusihanne. Tällaisia alueita ovat esimerkiksi Afrikan Mauritania ja Nigeria. Itä-Aasiassa arvostetaan erityisesti virheetöntä ihoa, ja kaikenlaiset ihonhoitotuotteet ja -hoidot ovat hyvin suosittuja. Kauniin ihon tavoittelu kuuluu oleellisesti myös miesten kauneudenhoitoon esimerkiksi Etelä-Koreassa. Maissa joissa etenkin ulkotyötä tekevillä ihmisillä on tumma iho voimakkaan auringonvalon seurauksena, vaaleaa ihoa pidetään kauniina. Esimerkiksi Intiassa käytetäänkin paljon ihonvalkaisutuotteita.
Silmien merkitys on korostunut islamilaisten kulttuurien kauneuskäsityksissä, sillä naiset peittävät usein päänsä osittain tai lähes kokonaan hunnulla.
Ihmisen kauneus > Kasvojen kauneus

Kasvojen kauneus on yksilön kannalta merkittävä asia, sillä kasvot ovat yleensä ensimmäinen asia joka ihmisestä tavattaessa huomioidaan, ja se vaikuttaa siihen, miten häneen suhtaudutaan. Käsitys siitä, millaiset kauniit kasvot ovat, on melko samankaltainen eri puolilla maailmaa; jo kuusikuukautiset vauvat katselevat mieluiten samanlaisia kasvoja kuin aikuiset.
Evoluutiopsykologisen näkemyksen mukaan kasvot heijastavat yksilön terveydentilaa, geenejä ja luonnetta. Kasvojen kauneus on osoitus näiden pariutumisen kannalta tärkeiden ominaisuuksien edullisesta esiintymisestä: ihmiset ovat evoluution myötä jalostuneet arvostamaan kasvonpiirteitä, jotka kertovat yksilön soveltuvuudesta suvunjatkamiseen.
Ihmiset pitävät symmetrisiä kasvoja kauniimpina kuin epäsymmetrisiä. Evoluutiopsykologian mukaan tämän arvostuksen aiheuttaa se, että symmetrisen ihmisen terveys ja geenit ovat yleensä paremmat kuin epäsymmetrisen.
Toinen kauneuteen vaikuttava piirre on keskimääräisyys. Ihmiset joilla on keskimääräiset kasvonpiirteet kantavat geeneissään muita epätodennäköisemmin haitallisia mutaatioita, ja heillä esiintyy enemmän heterotsygoottisuutta, mikä on hyödyllistä tautien vastustuskyvyn kannalta. Keskimääräisten kasvojen arvostuksen on arvioitu johtuvan myös siitä, että prototyyppisinä ne on helpompi käsitellä aivoissa kuin epätavalliset kasvot.
Miehekkäät ja naiselliset kasvot koetaan myös kauniiksi. Mieskasvojen ja naiskasvojen ihanteet poikkeavat toisistaan hormonaalisista syistä. Miesten kasvoissa kauniiksi mielletään tutkimusten mukaan sellaiset piirteet, jotka kertovat korkeasta testosteronitasosta, ja naisilla kauniiksi mielletään korkeasta estrogeenitasosta kertovat piirteet. Kokeeseen osallistuneiden naisten mielestä puoleensavetävällä miehellä on yleensä melko ulkonevat poskipäät ja kulmakarvojen harjanne, sekä suhteellisen pitkä kasvojen alaosa. Naisten kasvoissa kauniita piirteitä ovat nuorekkuus, suuret silmät, pieni nenä, sileä iho, erottuvat poskipäät ja korkea otsa. Naiset suosivat miehekkäitä mieskasvoja etenkin sinä aikana kuukautiskiertoa jolloin raskaaksi tulemisen todennäköisyys on suurin. Miehille naiskasvojen kauneudella on yleensä suurempi merkitys kuin miesten kasvoilla naisille. Miesten päätöksentekokyvyn on tutkimuksissa havaittu heikentyneen kun heille näytetään kauniita naiskasvoja. Sukupuolihormonien korkean tason näkyminen kasvoista kertoo tutkijoiden mukaan vahvasta vastustuskyvystä, sillä sellainen yksilö on vahvalla terveydellään korvannut korkeasta hormonitasosta aiheutuneen vastustuskyvyn heikkenemisen.
Hymyn ja naisilla ehostuksen on tutkimuksissa havaittu lisäävän kasvojen viehättävyyttä huomattavasti. Toisaalta esimerkiksi unenpuute vähentää kasvojen kauneutta.
Luonnon kauneus

Ympäristöpsykologisen habitaattiteorian mukaan ihmistä miellyttävät intuitiivisesti maisemat, jotka tarjoavat mahdollisuuksia, näköaloja ja suojapaikkoja. Tällaisen maiseman peruspiirteisiin kuuluvat etenkin vesi, vehreys, näkösuoja ja samalla hyvä näkyvyys, monimuotoisuus kuten kumpuileva maasto, kirkkaat värit, luonnontilaisuus sekä tuttuus. Sen sijaan esimerkiksi kuivuus, liiallinen avoimuus tai näkyvyyden puute vähentävät maiseman mieluisuutta. Tällaiset preferenssit ovat tutkimusten mukaan yhteisiä ihmisille kulttuurista riippumatta. Näitä ihmiselle lajiominaisia ympäristömieltymyksiä noudattavia ympäristöjä ovat etenkin kertomusten paratiisit.
Ihmisen luoma kauneus

Puutarha on ihmisen kesyttämää luontoa, rakennetun ja luonnollisen maiseman välimuoto, jonka osat on järjestelty tarkoituksellisen kauniisti. Käsityöt kuten puusepäntyöt sekä arkkitehtuuri, suunnitellaan käytännöllisyyden lisäksi usein myös kauniiksi. Jokapäiväiseen kauneuteen kuuluvat muun muassa ihmisen juhlapukeutuminen, kodin siivoaminen ja ruokapöydän kattaus, joissa tavoitellaan esteettistä vaikutelmaa.
Tyyli hyödyntää sosiaalisesti syntyneitä esteettisiä normeja. Muoti on jonkin ihmisyhteisön yhteisesti hyväksymä tyyli, esimerkiksi pukeutumisen suhteen.
Taide on ollut kauneuden merkittävimpiä ilmenemismuotoja, joskin kauneus on etenkin nykyaikana vain yksi taiteen tavoitteista. Moni merkittävimmistä nykyajan taideteoksista on jopa tarkoituksellisen ruma, kuten Pablo Picasson Guernica.
Kirjallisuutta

Eco, Umberto (toim.): Kauneuden historia.  ((Storia della bellezza, 2004.) Suomentanut Pekka Tuomisto)  Helsinki:  WSOY, 2008.  ISBN 978-951-0-31910-9
Korhonen, Anu: Silmän ilot: Kauneuden kulttuurihistoriaa uuden ajan alussa.  Jyväskylä:  Atena, 2005.  ISBN 951-796-399-8
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sitaatteja aiheesta Kauneus Wikisitaateissa
Oiva Kuisma: Kauneus Logos-ensyklopedia. Filosofia.fi.
Anne Repo: Naisen kauneus on muuttuvaista (artikkeli) Keskisuomalainen.  17.10.2008. Keskisuomalainen. Arkistoitu 27.8.2011. Viitattu 19.8.2011.
Unelmia länsimaisesta kauneudesta. Ylen Elävä arkisto.
Estetiikka ja taidefilosofia
| --- | --- |
Aiheet:   Taidekäsitys  Estetismi  Esteettinen arvostelma  Esteettinen kontemplaatio  Esteettinen relativismi  Maku  Tyyli 
Estetiikan teoriat:   Imitaatio  Institutionaalinen taideteoria  Mimesis  Reseptioestetiikka  Symptomaattinen taideteoria 
Esteettiset kategoriat:   Kauneus  Ylevä  Pittoreski 
Sovellettu estetiikka:   Clauden lasi  Musiikkifilosofia  Myyttikritiikki  Ympäristöestetiikka  Taidepsykologia 
Taidefilosofit:   Alexander Gottlieb Baumgarten  Arthur Danto  George Dickie  Nelson Goodman  Hegel  Yrjö Hirn  Immanuel Kant  Aarne Kinnunen  Wilhelm Worringer 
Artikkeleita aiheesta:   Abjektio  Aihe  Alkuperäisyys  Appropriaatio  Arvostelu  Autenttisuus  Arvostelija  Esittävä taide  Formalismi  Kertomus  Kitsch  Korkeasta tyylistä  Motiivi  Pastissi  Pastoraali  Representaatio  Reproduktio  Samastuminen  Taidemaailma  Taidetta taiteen vuoksi 
Kreikkalaisen Milon Venus -veistoksen oletetaan esittävän rakkauden ja kauneuden jumalatar Afroditea.
Enrique Simonetin maalaus Pariksen tuomio vuodelta 1904 (Afrodite keskellä). Naisten kauneusihanne ei ollut vielä muuttunut äärimmäistä hoikkuutta korostavaksi.
Aatami ja Eeva Eedenin puutarhassa; yhdysvaltalainen kortti vuodelta 1906. Tämänkaltainen puoliavoin, vehreä ja vaihteleva paratiisimaisema on tutkimusten mukaan monien mielestä erityisen kaunis.
Gamlan piiritys

Gamlan piiritys tai Gamalan piiritys käytiin vuonna 67 jaa. ensimmäisessä juutalaissodassa. Titus Flavius Vespasianuksen roomalaiset joukot valtasivat Gamlan kaupungin, joka sijaitsi vaikeapääsyisellä kukkulalla.
Josephus oli rakennuttanut sodan alussa kaupungin ympärille muurin ja maanalaisia tunneleita vahvistaakseen Gamlan puolustusta. Kaupunki oli kestänyt Marcus Julius Agrippan johtamien joukkojen piiritystä 7 kuukautta, joten kaupunkilaiset olivat varmoja valloittamattomuudestaan ja jopa torjuivat kaikki vahvistukset, joita lähetettiin kaupunkiin.
Voittoisan Jotapatan piirityksen jälkeen vuonna 67 Vespasianus päätti piirittää ja vallata Gamlan kaupungin. Hänellä oli mukanaan legioonat Legio XV Apollinaris, Legio V Macedonica, Legio X Fretensis.
Ensimmäinen hyökkäys epäonnistui alkumenestyksen jälkeen, kun juutalaiset tekivät kiivasta vastarintaa legioonalaisia vastaan rikkoen näiden linjat, jolloin nämä joutuivat pakenemaan talojen katoille, jotka sortuivat. Vespasianus määräsi lopulta miehensä perääntymään. Myöhemmin sen jälkeen roomalaiset onnistuivat yllätyshyökkäyksellä valtaamaan kaupungin. 5 000 juutalaista teki itsemurhan hyppäämällä jyrkänteeltä alas ja 4 000 surmattiin.
Galliumoksidi

| Galliumoksidi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  12024-21-4
PubChem CID:  5139834 ja 134991143
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Ga2O3
Moolimassa:  187,44
Ulkomuoto:  Valkoinen kiteinen aine
Sulamispiste:  1795 °C (β-muoto)
Tiheys:  5,95 g/cm3 (β-muoto)
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Galliumoksidi (Ga2O3) on gallium- ja oksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä tutkitaan käytettäväksi muun muassa elektroniikkasovellutuksissa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa galliumoksidi on valkoista tai väritöntä kiteistä ainetta. Yhdisteestä tunnetaan viisi eri kidemuotoa, jotka ovat α-, β-, γ-, δ- ja ε-muodot. Se on siis polymorfista. Ainoastaan alkeiskopiltaan monokliininen β-muoto on stabiili, ja muut muuntuvat siksi kuumennettaessa tai jäähdytettäessä. Rakenteeltaan muut muodot ovat rombinen α, kuutiolliset γ ja δ sekä ortorombinen ε-muoto. Galliumoksidi on veteen liukenematon, mutta liukenee kuumennettaessa niin happoihin kuin emäksiinkin. Galliumoksidin johtavuusvyön ja kielletyn energiavyön välinen energiaero on 4,4–5,3 eV.
Puolijohdesovellutuksiin galliumoksidia valmistetaan galliumhydroksidista, -kloridista tai -nitraatista.
Galliumoksidia on tutkittu 2010-luvulta alkaen runsaasti käytettäväksi puolijohdesovellutuksiin muun muassa antureihin, transistoreihin, diodeihin ja optoelektroniikkaan.. Siitä voidaan valmistaa myös muita galliumyhdisteitä.
Galliumtribromidi

| Galliumtribromidi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  13450-88-9
PubChem CID:  83477 ja 9879698
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  GaBr3
Moolimassa:  309,42
Ulkomuoto:  Valkoinen kiteinen aine
Sulamispiste:  121,5 °C
Kiehumispiste:  279 °C
Tiheys:  3,69 g/cm3
Galliumtribromidi (GaBr3) on galliumin ja bromin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa galliumtribromidi on valkoista kiteistä ainetta. Kiinteänä se on rakenteeltaan dimeeri Ga2Br6 ja sen alkeiskoppi on monokliininen. Kaasufaasissa se esiintyy enimmäkseen dimeerinä mutta myös monomeerinään. Yhdisteelle tunnetaan useita kidevedellisiä muotoja, joissa kideveden määrä voi olla 1, 2, 2,5, 3, 4, 6 tai 15. Galliumtribromidi on Lewis-happo.
Galliumtribromidia valmistetaan kuumentamalla galliumia bromikaasuvirrassa. Reaktiossa käytetään typpeä suoja- ja kantokaasuna.
Yhdistettä käytetään katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä esimerkiksi alkeenien additioreaktioissa, kondensaatioreaktioissa ja sykloadditioissa.
Kauko (yritys)

| Kauko Oy |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Vaativien työympäristöjen asiantuntija - Sujuvamman arjen puolesta
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1947
Perustaja:  Aarne Koskelo, Seppo Virkkunen
Toimitusjohtaja:  Pekka Laitinen
Kotipaikka:  Vantaa, Suomi
Toiminta-alue:  Teknologia
Toimiala:  Tukkuliike / Yleistukkukauppa
Tuotteet:  Teknologia- ja ohjelmistoratkaisut. Ratkaisut sujuvamman arjen puolesta.
Liikevaihto:  26,5 milj. € (2020)
Liikevoitto:  2,4 milj. € (2020)
Henkilöstö:  22
Emoyhtiö:  Signal Partners Oy
Omistaja:  Signal Partners Oy
Kotisivu:  www.kauko.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kauko Oy (vuoteen 2016 Kaukomarkkinat Oy) on suomalaiseen Signal Partners Oy:n kuuluva, vaativien työympäristöjen asiantuntija ja liikkuvan tietotyön ratkaisutoimittaja sekä energiatehokkuutta parantaviin ratkaisuihin erikoistunut yritys. Sen liikevaihto vuonna 2022 oli 10,66 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 24.
Historiaa

Kaukon tausta on vuonna 1947 perustetussa Kaukomarkkinat-yhtiössä. Yhtiö perustettiin aikana, jolloin sodasta toipuvan Suomen tavarapula aiheutti tarpeen monenlaiseen tuontitoimintaan. Perustajia olivat pääkonsuli Aarne Koskelo ja kauppaneuvos Seppo Virkkunen. Kaukomarkkinoiden edustajat alkoivat matkustaa ympäri maailmaa solmimassa kauppasuhteita. Toimipisteitä perustettiin muun muassa Indonesiaan 1952, ja Kaukomarkkinat oli 1970-luvun puoliväliin asti ainoa tuossa maassa toimiva suomalaisyritys. Samana vuonna se meni ensimmäisenä suomalaisyrityksenä myös Kiinaan, ja vuonna 1956 yritys aloitti ensimmäisenä tuonnin Japanista Suomeen.
Historiaa > Tuontia, vientiä ja valmistusta

Kaukomarkkinoista tuli 1970-luvun alussa Matsushitan tuotemerkkien Technics, National ja Panasonic sekä Citizen-kellojen ja Adidas-urheiluvälineiden maahantuoja. Tuontiohjelmaan kuului myös monialajätti ITT:n kodinelektroniikkatuotteet. Vuonna 1971 Kaukomarkkinoihin yhdistettiin turkulainen tekstiiliyritys Barker-Littoinen, joka myytiin 1978 osaksi vastaperustettua valtionyhtiö Valvillaa. Vuonna 1984 Kaukomarkkinat osti metalliteollisuuden vientiosuuskunta Metexin. Tuolloin Kaukomarkkinat-yhtymän palveluksessa oli 775 henkilöä, joista 118 työskenteli Suomen ulkopuolella.
Historiaa > Keskon omistukseen

Vuonna 1988 Kaukomarkkinat siirtyi kehitysyhtiö Sponsor Oy:n omistukseen ja 1990-luvun puolivälissä aluksi osittain, sitten kokonaan Keskon omistukseen. Keskon-vuosina Kaukomarkkinat-konserniin kuuluivat ainakin muoviraaka-aineita ja teollisuuskemikaaleja tuova Telko Oy, leipomoalan LT-Tukku ja LT-Kone, ravintola-alan Kauko-Gourmet ja Kauko-Wine, vaatetuoja Leitok Oy, ammattielektroniikkayritys Intotel Oy, lasialan laitetoimittaja Glastech Oy, Adidas-maahantuoja Virsu Oy, esitystekniikkaa myyvä Xenex Oy, linssihiomo Kauko-Silhu, silmälasiketju Tähti Optikko sekä useita Kauko- ja Metex-alkuisia yrityksiä eri puolilla maailmaa. Valokuvausalalla Kaukomarkkinoiden tuotteisiin kuuluivat Yashica-, Contax- ja Panasonic-kamerat, Hama-tarvikkeet, Tamron-objektiivit, Metz-salamalaitteet, Velbon-jalustat ja KIS-minilaboratoriot.
Historiaa > Kuluttajatuotteista ammattituotteisiin

Vuonna 2005 Kesko alkoi selkiyttää Kaukomarkkinat-konsernia. Verkkoliiketoiminnan aiheuttaman kuluttajatuotetukkukaupan kiristyvän kilpailun myötä Kaukomarkkinat alkoi keskittyä ammattielektroniikkaan, kuten radiopuhelimiin, turvatekniikkaan, tv-tuotantokalustoon ja plasmanäyttöihin. Kaukomarkkinat ja Telko Oy sulautuivat yhtiöksi Kauko-Telko, markkinointinimeltään Telko Group. Panasonicin kuluttajatuotteiden edustus loppui 2006, mutta ammattituotteet säilyivät yrityksen valikoimissa. Kaukomarkkinat luopui myös kello- ja silmälasikaupasta sekä Pioneer- ja Yamaha-viihde-elektroniikan edustuksesta.
Historiaa > Keskolta Aspolle

Vuonna 2008 Kesko myi Kauko-Telkon Aspolle, ja Kaukomarkkinat-nimi otettiin uudelleen käyttöön vuoden 2009 alussa. Tuohon aikaan Kaukomarkkinat Oy erikoistui energia- ja prosessiteollisuuden laitteiden ja ammattielektroniikan toimittajaksi. Vuonna 2015 yhtiö uudisti strategiaansa liikkuvan tietotyön asiantuntijaksi ja ICT-ratkaisuiden toimittajaksi liikkuvaan tietotyöhön. Osana strategista muutosta yritys päivitti vuonna 2016 ilmettään, pääviestejään ja yritysnimen Kauko Oy:ksi.
Historiaa > Aspolta Signal Partners Oy:lle

Signal Partners Oy osti Kaukon loppuvuodesta 2022.
Kirjallisuutta

Kulha, Keijo K.: Mies ja vuosisata, Pääkonsuli Aarne Koskelon tarina 1900–1998.  Helsinki:  Gummerus, 2004.  ISBN 951-20-6397-2
Aiheesta muualla

Kauko Oy:n sivusto
Pörssitieto: Kaukomarkkinat Oy.
Kaunissaari (Pyhtää)

Kaunissaari
Kaunissaaren Pohjoispään hiekkarantaa.
| --- | --- |
Sijainti:  60°21.5′N, 026°46.0′E, Pyhtää Kymenlaakso Suomi
Merialue:  Suomenlahti
Pinta-ala:  4 km² 
| --- | --- |
Asukasluku:  5–10
Luokitus:  Valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kaunissaari (ruots. Fagerö) on Pyhtään ulkosaaristossa sijaitseva suosittu retkikohde. Saaren rannat ovat pääosin hiekkarantoja ja kasvusto on mäntyvaltainen. Kaunissaari on noin 14 kilometrin päässä Pyhtään Siltakylästä ja noin 17 kilometrin päässä Kotkasta. Samannimisiä saaria on Suomessa useita.
Historia

Varhaisimmat merkinnät Kaunissaaren asutuksesta ovat 1560-luvulta. Silloin saari kuului kirkolle. Saaressa oli kolme kalastustilaa, jotka autioituivat 1500-luvun lopulla.
Seuraavan kerran Kaunissaaressa oli asutusta vuodesta 1613 vuoteen 1617. Vuonna 1642 Kaunissaareen muutti perhe Virolahdelta, ja tästä lähtien saaressa on ollut jatkuvasti asutusta. Vain katovuosien ja sotien takia Kaunissaari on ollut hetkellisesti autiona.