Knut Pipping (sosiologi)
Elämä ja ura > Akateeminen ura

Pipping jatkoi väitöskirjansa tekemistä sodassa keräämiensä lähdeateriaalien pohjalta. Lähdemateriaalina käytetty aineisto oli kuitenkin suppea, joten  Pipping halusi täydentää sitä suorittamalla kyselytutkimuksen sotakokemuksista kaikille rintamaveteraaneille. Pipping yritti teettää kyselyitä muun muassa Suomen Aseveljien liiton julkaisemien lehtien kautta. Vastausprosentti kyselyihin oli kuitenkin huono ja lisäksi Suomen Aseveljien liitto lakkautettiin valvontakomission toimesta tammikuussa vuonna 1945. Kyselyn tulokset eivät päätyneet Pippingin väitöskirjaan.
Huhtikuussa vuonna 1945 Pipping pääsi jatko-opiskelemaan Göteborgin yliopiston etnografiselle osastolle. Etnografiaa ja antropologiaa opiskeltuaan Pipping halusi tehdä kenttäkokeita, joissa hän tutkisi "villejä kansoja". Kerätäkseen lisää aineistoa väitöskirjaansavarten, teki Pipping vuosina 1945–1946 useita tutkimusretkiä Lappiin. Tutkimusretkillään Pipping muun muassa tutustui vanhojen sotakavereidensa elämään ja osallistui metsäsavottoihin.  Kriitikkojen mukaan tutkimusretkien aikaiset havainnot olivat pääaiheesta irrallinen osa Pippingin väitöskirjassa.
Knut Pippingin ruotsinkielinen väitöskirja Kompaniet som samhälle. Iakttagelser i ett finskt frontförband 1941-1944 tarkastettiin Åbo Akademissa 30. syyskuuta vuonna 1947. Otava julkaisi väitöskirjan suomennoksen vuonna 1978 nimellä Komppania pienoisyhteiskuntana. Maanpuolustuskorkeakoulu julkaisi väitöskirjan englanninkielisen version nimellä Infantry company as a society ensimmäistä kertaa vuonna 2008 ja uudelleen juhlapainoksena vuonna 2020, kun Knut Pippingin syntymästä tuli kuluneeksi 100 vuotta.
Päästäkseen tutkimusretkille ulkomaille haki Knut Pipping useita ulkomaalaisia stipendejä. Pippingille myönnettiin Rockefeller-säätiön stipendi, jonka avulla hän pääsi opiskelemaan Harvardin yliopistoon, josta hän siirtyi pian Lontooseen ja sieltä edelleen Saksaan Dortmundiin. Dormundissa Pipping osallistui amerikkalaisiin sosiologian tutkimuksiin. Tutkimuksissa selvitettiin muun muassa syitä sille, miksi saksalaiset sotilaan antautumisen sijaan taistelivat usein kuolemaan saakka toisessa maailmansodassa. Tutkimusten mukaan sotilaisen ryhmäkiinteydellä oli suurin vaikutus tälle ilmölle. Pipping oli havainnut saman ilmiön aikaisemmin omassa väitöskirjassaan. Palattuaan Suomeen Pipping sai professuurin silloisesta Yhteiskunnallisesta korkeakoulusta ja toimi prosessorina vuosina 1956–1959. Vuonna 1959 Pipping nimitettiin Åbo Akademin sosiologian ja tilastotieteen professoriksi. Pipping toimi tässä virassa vuoteen 1982 saakka. Pippingin pitkäaikainen haave päästä tekemään kenttätyötä Afrikkaan toteutui vuosina 1970-1972, jolloin hän toimi vierailevana professorina Dar es Salaamin yliopistossa Tansaniassa.
Pitkän akateemisen uransa aikana Knut Pipping keräsi merkittävän määrän tieteellistä lähteaineistoa. Hän keräsi muun muassa valtavan aineiston Ahvenanmaalaisen Kumlingen kunnan asukkaisen saaristolaiselämäntavasta ja sen historiasta. Valtavista lähdeainoistoista huolimatta, Pipping ei koskaan saanut valmiiksi suurinta osaa tutkimuksistaan. Pipping tutki myös innokkaasti heraldiikkaa, jonka pohjalta hän suunnitteli ja piirsi lippuja ja vaakunoita. Pipping suunnitteli vaakunan muun muassa ystävälleen presidentti Mauno Koivistolle tämän 60-vuotis syntymäpäivälahjaksi.