Vanha Suurtori
Suurtorin ympäristön Empirekaupunki > Vanha Raatihuone

Arkeologisten kaivausten perusteella on oletettu, että nykyisen Vanhan Raatihuoneen paikalla on jo 1300-luvulta lähtien sijainnut kaupungin maallisen hallinnon keskus eli raatihuone. Viimeisin paikalla sijainneista raatihuoneista on vuonna 1736 valmistunut Samuel Bernerin suunnittelema raatihuone. Saksalainen muurarimestari Berner oli Turun ensimmäinen kaupunginarkkitehti, joka 1730-luvun alussa oli kutsuttu Turkuun johtamaan hovioikeuden presidentin talon rakennustöitä – tuo talo sijaitsee nykyisin yksikerroksisena Läntisellä Rantakadulla ja on osa Turun kaupunginkirjastoa.
Berner sai tehtäväkseen laatia raatihuoneen rakennussuunnitelmat sekä kustannuslaskelmat, jotka hän esitteli kaupungin raadille marraskuussa 1732. Lopullinen urakkasopimus Bernerin ja maistraatin välille kirjoitettiin monien vaiheiden jälkeen vuonna 1734 ja kahta vuotta myöhemmin uusi raatihuone oli valmis. Rakennuksen vihkiäisissä 6. lokakuuta 1736 oli mukana maaherra ja kaupungin huomattavimmat porvarit. Päivällä järjestettyjen juhlallisuuksien jälkeen kokoonnuttiin maistraatin kutsusta juhlaillalliselle ilmeisesti raatihuoneen kellariin.
Bernerin raatihuone oli tuon ajan Turussa harvinaisen komea ja poikkeuksellinen rakennus. Se edusti maltillista barokkia ja sen tunnusomaisimpina piirteinä oli jyrkkä katto ja koristeellinen harjatorni kellotauluineen ja pehmeästi kaartuvine kattoineen. Ulkoseinät oli maalattu kirkkaan keltaisiksi ja ikkunoiden listoissa oli sinivalkoinen marmorointi. Pääsisäänkäynnin hiekkaportaali oli hankittu Tukholmasta ja ulkomailta oli haettu myös lehtikultaa jota oli käytetty muun muassa kellotaulussa. Raatihuone oli kaksikerroksinen, yläkerroksessa sijaitsi raastuvansali, kämnerinoikeuden huone ja porvarikamari. Alakerrassa oli raatihuoneen keittiö ja tarjoilutilat. Lisäksi Karjakadun puoleisessa siivessä oli kaksi kalteri-ikkunoin varustettua vankihuonetta.
Rakennus palveli Turun raatihuoneena aina Turun paloon vuoteen 1827 asti. Palossa raatihuone tuhoutui niin pahoin, ettei siitä käsin voitu enää hoitaa kaupungin hallinnollisia asioita. Lisäksi jo ennen Turun paloa tavoitteena oli ollut rakentaa uusi raatihuone Suurtorin päähän, hovioikeudentalon ja Brinkkalantalon jatkeeksi Hämeenkadun suuntaan, mutta vuosien 1808–1809 Suomen sota keskeytti suunnitelmat. Turun palon jälkeen kaupunki päätti kunnostaa vähemmän vaurioituneen Brinkkalan talon uudeksi raatihuoneeksi.
Vanha raatihuone myytiin tässä vaiheessa tekstiilikauppias A. F. Pfalerille, joka kunnosti ja muutti sen tehdasrakennukseksi. Pfalerin jälkeen rakennuksen omisti kauppias W.A.Hjelt sekä 1800-luvun lopulla Carl Fredrik Juselius, joka muutti raatihuoneen paitatehtaaksi vuonna 1876. Tuolloin talon pääsisäänkäynti muutettiin ikkunaksi ja vanha porrashuone poistettiin kokonaan. Myöhemmin vuonna 1899 kun tehdas tarvitsi lisätiloja rakennusta korotettiin yhdellä kerroksella ja se sai pitkälti nykyisen ulkoasunsa, josta ei enää ole löydettävissä alkuperäisen barokkirakennuksen piirteitä.
Alkuperäisen barokkirakennuksen jälleenrakentaminen olisi kuitenkin mahdollista, sillä vuonna 1932 rakennuksen kadonneet alkuperäiset piirustukset löytyivät vahingossa Ruotsin sota-arkistosta. Samana vuonna 28. marraskuuta 1932 rakennus siirtyi takaisin Turun kaupungin omistukseen, ja jo samana päivänä kaupungissa julkaistiin kaupungin asukkaiden vetoomus raatihuoneen kunnostamiseksi vanhaan asuunsa. Vetoomuksen esittivät Uudessa Aurassa historioitsija Einar W. Juvelius ja professori Gabriel Nikander. Restaurointia perusteltiin erityisesti sillä, että se nostaisi vanhan Turun keskustan "alennustilastaan". Vetoomus ei saanut kaupungin päättäjiltä vastakaikua, mutta se ei jäänyt viimeiseksi. Vuosikymmenien aikana entistämissuunnitelmia on esitetty useaan otteeseen, muun muassa 1950-luvulla jolloin kaupungille lahjoitettiin myös Bernerin piirustusten mukaisesti valmistettu raatihuoneen pienoismalli. Myös Turkuseura on ajanut raatihuoneen entistämisasiaa.
Turun kaupungin omistuksessa rakennus vuokrattiin ensin poliisilaitoksen käyttöön viereisen Brinkkalan talon tavoin. Poliisit sijoittivat taloon muun muassa voimistelusalinsa. Raatihuone saneerattiin Turun kulttuurikeskuksen käyttöön vuonna 1988 ja nykyisin Vanhalta Raatihuoneelta löytyy taidenäyttelytiloja sekä vuokrattavia kokous- ja juhlatiloja. Myös rakennuksen vanhat kellarit on kunnostettu yksityisiä juhlatilaisuuksia varten.