stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Itävallan maantiede
Luonto ja luonnonsuojelu

Itävallan eläimistö on tyypillisen keskieurooppalaista: jäniksiä, saksanhirviä, fasaaneja, kettuja, mäyriä, näätiä ja peltopyitä sekä joutsenia ja kattohaikaroita. Vuoristoissa elävät muun muassa gemssi, alppimurmeli, kotka ja naakka. Pannonian alueelle luonteenomaisia ovat Neusiedlerjärven ruovikoissa viihtyvät kahlaajalintujen parvet. Viime vuosina maan keski- ja eteläosien metsissä on jälleen tavattu joitakin karhuja. Metsästys on rajoitettu tiettyihin vuodenaikoihin, ja peurat ja jänikset ovat yleisimpiä saaliita. Kalastoon kuuluvat lohi ja kirjolohi, harjus, hauki, ahven ja karppi.
Suurten korkeuserojen vuoksi kasvillisuus on monimuotoista. Itävalta on Euroopan metsäisimpiä maita. Tyypillisiä ovat tammen ja pyökin hallitsemat lehtimetsät tai kuusen ja pyökin hallitsemat sekametsät; korkeammalla on myös havumetsiä, joiden valtalajeja ovat kuusi, lehtikuusi ja mänty. Alppiniittyjen kasvillisuus on erityisen värikästä ja vaihtelevaa: siellä kukkivat alppitähti, katkerot, etelänarnikki, kanervat ja monet muut lajit.
Itävallassa on kuusi kansallispuistoa: Tonava-Auenin kansallispuisto, Gesäusen kansallispuisto, Hohe Tauernin kansallispuisto, Kalkki-Alppien kansallispuisto, Neusiedler Seen kansallispuisto ja Thayatalin kansallispuisto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Itävallan maantiede Wikimedia Commonsissa
Huhtikuista metsää Itävallassa.
Itävaltalaista ketokasvillisuutta.
Jari Jaanto

Jari Jaanto (s. 7. lokakuuta 1978 Helsinki) on suomalainen startup-yrittäjä. Hän on toinen IRC-Gallerian alkuperäisistä perustajista ja toimii nykyään sen toimitusjohtajana. Lisäksi Jaanto on yksi Heimo Communityn Ninchatin perustajista. Jaanto on perustajajäsenenä tietotekniikkalehti Skrollissa ja Talkoopäivä -kansanliikkeessä sekä IAB Finlandin sosiaalisen median työryhmän puheenjohtajana. Jaanto toimii myös useamman Startupin neuvonantajana ja hallituksessa sekä vierailevana luennoitsijana Aalto-yliopistossa. Koulutukseltaan Jaanto on diplomi-insinööri ja kauppatieteiden maisteri.
Jaanto valittiin Suomen parhaaksi ohjelmoijaksi 2015 Nordic Startup awards -kilpailussa Developer Hero -tittelillä .
Jehad Muntasser

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Jehad Abdussalam Muntasser
Syntymäaika: 26. heinäkuuta 1978 (ikä 46)
Syntymäpaikka: Tripoli, Libya
Pelipaikka: hyökkäävä keskikenttäpelaaja
Pituus: 181 senttimetriä
Junioriseurat
:  Atalanta
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1996–1997 1997–1998 1998–1999 1999 1999–2000 2000–2001 2001–2002 2002–2004 2004–2005 2005–2007 2007–2008 2008–2011 |  Pro Sesto  Arsenal  Bristol City  Empoli  Viterbese  Catania  L'Aquila  Triestina  Perugia  Treviso  Al-Wakrah  Al-Ittihad |  00 0(0) 00 0(0) 00 0(0) 10 0(0) 16 0(1) 12 0(0) 41 0(2) 15 0(0) 13 0(0) 15 0(0) |
Maajoukkue
| 1999–2006 |  Libya | 34 0(8) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jehad Abdussalam Muntasser (arab. جهاد المنتصر‎; s. 26. heinäkuuta 1978) on libyalainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Hän syntyi Tripolissa ja osallistui Libyan maajoukkueessa vuoden 2006 jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailuihin.
Muntasser pelasi pitkän uran eurooppalaisissa, varsinkin italialaisissa seuroissa.
Libyan joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2006
1 Aboud |
2 Osman |
3 Shushan |
4 Daoud |
5 al-Shibani |
6 al-Ramli |
7 Muntasser |
8 Hussein |
9 Zuway |
10 Osman |
11 al-Masli |
12 de Agustini |
13 Blal |
14 El Taib |
15 Kara |
16 al-Tarhuni |
17 Maklouf |
18 al-Hamady |
19 Kames |
20 al-Rewani |
21 Ghazalla |
22 Belkher |
23 Slil |
Valmentaja Lončarević
Huntu

Huntu on ohut ja mahdollisesti läpinäkyvä liinamainen vaatekappale, joka puetaan pään tai vartalon ympärille siten, että se roikkuu alareunastaan vapaana. Huntuja on käytetty useissa eri kulttuureissa.
Joissain kulttuureissa, joissa suku järjestää avioliiton ja aviomies ei saa nähdä vaimoaan ennen häitä, on vaimo vielä häissäkin hunnutettuna. Joskus myös sulhanen on hunnutettu. Huntu riisutaan joko häätilaisuudessa tai vasta hääyönä. Näin varmistetaan myös, etteivät aviopuolisoiden henkilökohtaiset mielipiteet kumppanin ulkonäöstä ole sukulaisten hyväksi katsoman avioliiton esteenä. Häätilaisuuden aikana tai sen jälkeen sulhasen on mahdotonta perääntyä kunnialla.[lähde? ]
Länsimaisessa orientalismissa itämainen hunnuttautuminen on mielletty osaksi haaremilaitosta ja se on lisännyt itämaisen naisen eksotiikkaa länsimaisesta näkökulmasta.[lähde? ]
Lähi-idässä

Hunnuttautuminen on ikivanha Lähi-idän kulttuureihin kuulunut tapa, jossa huntu liitetään naisen siveyteen ja kunnollisuuteen. Hunnulla pyritään peittämään hekumallisiksi mielletyt naisen hiukset ja estämään miesten syntisiä ajatuksia. Hunnuttautuminen kuuluu niin juutalaiseen, islamilaiseen kuin kristilliseen kulttuuriin. Ortodoksijuutalaiset naiset peittävät päänsä hunnulla tai huivilla.
Länsimaissa

Lännessä morsian voi käyttää häissään morsiushuntua, joka alun perin on symboloinut neitsyyttä. Nykyaikana hunnun käyttö liittyy enemmän romanttiseen hääsymboliikkaan. Leski on voinut käyttää suruajan suruhuntua, joka on merkinnyt sitä, että nainen on muiden miesten saavuttamattomissa, eli tavallaan edelleen uskollinen kuolleelle aviomiehelleen.
Suomalaisissa kansallispuvuissa

Hunnuksi kutsutaan myös eräisiin kansallispukumalleihin kuuluvaa kokovalkoista päähinettä; sen koko voi vaihdella otsalle kiinnitetystä napista (Sakkolan - Raudun puku) aina koko pään peittävään ja joskus selkäänkin yltävään liinaan (Kaukolan puku). Huntu on Suomen kansallispuvuissa nimenomaan karjalainen päähine; kansallispukusääntöjen mukaan sitä käyttävät naimisissa olevat luterilaiset naiset, ortodoksisilla naimisissa olevilla naisilla on päähineenä sorokka.
Kristinuskossa

Myös kristillisessä perinteessä naiset ovat usein peittäneet päänsä kodin ulkopuolella noudattaen Paavalin kehotusta "Sen sijaan jos nainen on avopäin, kun hän rukoilee tai profetoi, hän häpäisee päänsä, sillä sehän on samaa kuin hän olisi antanut ajaa hiuksensa pois" (1 Kor. 11:6).[lähde? ] Myöhempinä aikoina pään peitteenä oli hattu tai huivi, mutta keskiajalla naiset yleisesti hunnuttautuivat.[lähde? ] Edelleenkin huntu on säilynyt osana sekä katolisen että ortodoksisen kirkon nunnan pukua. Tämä siitäkin huolimatta, että hameen helma on saattanut lyhentyä ja puku muuten modernisoitua. Eräänlainen jäänne hunnuttautumisesta on myös esikoislestadiolaisten naisten tapa käyttää huivia kirkossa tai hengellisissä tilaisuudessa. Hunnuttautuminen on omaksuttu kristinuskoon juutalaisesta kulttuurista, jossa se oli yleistä kristinuskon syntyessä.
Islamissa

Islamissa seksuaalisuuden voimakas kontrollointi on merkinnyt sitä, että naisten odotetaan pukeutuvan hyvin peittävästi. Keskiaikaisen šariakäsikirjan mukaan mies ei saa katsoa naista, joka ei ole hänen vaimonsa olipa kyse sitten käsistä, kasvoista tai jostain muusta ruumiinosasta. Oppineiden enemmistö joitakin hanafi-oppineita lukuun ottamatta katsoi, että nainen ei saanut poistua kotoaan peittämättä hunnulla kasvojaan. Kyse oli kiusauksen välttämisestä, ja islamilainen fatwa sanookin, että jos nainen pelkää herättävänsä houkutusta tai tulevansa houkutelluksi, hänen velvollisuutensa on peittää hunnulla kätensä ja kasvonsa. Toisen tulkinnan esittää al-Ghazali 1000-luvulla kirjassa Councel for Kings. Kun nainen rikkoi Jumalan käskyä ja söi kielletyn hedelmän, Jumala rankaisi naista 18 rangaistuksella. Yksi näistä oli naisen velvollisuus käyttää huivia.
Huntua koskevat šariasäännökset tulevat pääosin islamilaisesta perimätiedosta eli hadith -kirjallisuudesta. Koraanissa sääntö löytyy jakeessa 24:31, jossa naisia kehotetaan peittämään eri käännösten mukaan joko rintansa, povensa tai kaulansa hunnulla.  Säkeiden tulkinta on kuitenkin kohdannut ongelmia. Jakeessa esiintyy ei-arabialainen sana chumur, jonka at-Tabari 900-luvulla kääntää huiviksi. Luxenberg lukee merkit arameankieliseksi sanaksi gmar, joka tarkoittaa vyötä. Hänen mukaansa Koraani tässä kehottaa naisia sitomaan kangasvyön uumilleen eikä panemaan huivia pähänsä.
Kohdassa 33:59 kehotus hunnun käyttöön on selvempi: "Profeetta, sano puolisollesi, tyttärillesi ja uskovien vaimoille, että he panisivat vaatteen päänsä yli."  (33:59)
Vuonna 2013 tehdyn kansainvälisen kyselyn mukaan ainoastaan osa muslimeista kannattaa naisen oikeutta valita käyttääkö huivia vai ei. Laajinta valintaoikeuden kannatus oli Itä-Euroopan maissa (88 %) ja vähäisintä Saharan eteläpuolisessa Afrikassa (40 %). Pohjois-Afrikassa, Lähi-idässä ja Etelä Aasiassa noin puolet kannatti naisen valintaoikeutta (53–56 %).
Aiheesta muualla

Aki Petteri Lehtinen: Kielletyt osat, peitetyt kehot (Arkistoitu – Internet Archive). Yliopisto-lehti 1/2011.
Voima Ventures

Voima Ventures on vuonna 2019 perustettu syväteknologiaan sijoittava riskisijoitusyhtiö, jonka ensimmäinen rahasto on 50 miljoonan euron kokoinen. Voiman perusti startup-vaikuttaja Inka Mero, ja ensimmäisen vuoden 2019 rahaston ankkurisijoittajana oli VTT (Valtion Teknologian Tutkimuskeskus).  Perustamishetkellä Voiman portfoliossa oli valmiiksi 20 VTT:stä irtautunutta spin-off -yritystä.
Voilà (kappale)

|  Voilà |
| --- | --- |

Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Barbara Pravi
Levy-yhtiö:  Capitol Music France
Kesto:  2:56
Tyylilaji:  chanson
Julkaistu:  6. marraskuuta 2020
Säveltäjä(t):  Barbara Pravi Igit Lili Poe
Sanoittaja(t):  Barbara Pravi Igit Lili Poe
Tuottaja(t):  Barbara Pravi Elodie Filleul Jérémie Arcache
Euroviisutiedot
Vuosi:  2021
Maa:  Ranska
Kieli:  ranska
Sijoitus:  2.
Pisteet:  499
Video:  videolinkki
Aikajärjestys
 ◄ ”Mon Alliée (The Best in Me)” (2020) 
 ”Fulenn” (2022) ► 
Voilà on ranskalaisen laulajan Barbara Pravin esittämä kappale, jolla hän edusti Ranskaa vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa Rotterdamissa.
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 499 pistettä ja saavutti toisen sijan.
Wolfgang Perner

| Mitalit> Maa:   Itävalta.Miesten ampumahiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itävalta.Miesten ampumahiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itävalta.Miesten ampumahiihto. Olympialaiset  | Maa:   Itävalta> Miesten ampumahiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Salt Lake City 2002 | pikakilpailu |  |
Wolfgang Perner (17. syyskuuta 1967 Schladming – 1. lokakuuta 2019) oli itävaltalainen ampumahiihtäjä.
Perner yritti päästä ensimmäisiin olympiakisoihinsa vuonna 1992, mutta hän karsiutui. Hän kilpaili menestyksekkäästi kuitenkin saman vuoden ampumahiihdon maailmancupin Holmenkollenin ja Novosibirskin osakilpailussa.
Perner osallistui pari vuotta myöhemmin Lillehammerin olympialaisiin, joissa tulokset olivat kohtalaiset 10 kilometrin pikakilpailussa ja 7,5 kilometrin viestissä. Myös Naganossa tulokset olivat kohtalaiset ja Perner osallistui myös 20 kilometrin matkalle.
Ainoan mitalinsa hän sai Salt Lake Cityn olympialaisista, joissa hän oli kolmas 10 kilometrin pikakilpailussa.
Torinon olympialaisissa Perner oli viides sprinttikilpailussa. KOK asetti hänet olympialaisten jälkeen elinikäiseen kilpailukieltoon dopingin vuoksi.
Jean Anouilh

Jean Anouilh (1940)
Jean Anouilh ['ʒɑ̃ a'nuj] (23. kesäkuuta 1910 Bordeaux, Gironde, Ranska – 3. lokakuuta 1987 Lausanne, Sveitsi) oli ranskalainen näytelmäkirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja.
Anouilh’lla oli baskijuuret ja hän syntyi Bordeaux’ssa. Hän teki pitkän uran ja kirjoitti monia näytelmiä hyvin erilaisissa tyylilajeissa.  Jotkut ovat klassisia farsseja, joissa on synkkiä käänteitä, toiset ovat kreikkalaisten myyttien sovituksia toiseen aikaan tai tilanteeseen ja jotkut tutkielmia elämästä ja rakkaudesta.[lähde? ]
Anouilh kirjoitti muun muassa näytelmän Becket eli Jumalan kunnia (1960), josta tehtiin samanniminen elokuvasovitus (Becket 1964, ohj. Peter Glenville). Näytelmä perustuu löyhästi historiaan, ja sen hahmoina ovat Henrik II ja Thomas Becket.[lähde? ]
Jean Anouilh tuli teatteripiireissä tunnetuksi tuskaisena taiteilijana, jonka oli vaikea luovuttaa tekstiään harjoiteltavaksi, saati seurata näytelmänsä valmistumista. Toisaalta hän oli myös hyvin tuottelias ja sai valmiiksi uuden näytelmän suunnilleen joka vuosi ellei useamminkin. Hänen sanotaan hallinneen niin klassisen draaman, surrealismin, psykoanalyysin kuin kevyen vaudevillenkin keinot ja kyenneen käsittelemään vaikeitakin filosofisia kysymyksiä kevyesti. Hän kutsuikin kaikkia näytelmiään komedioiksi, toisia mustiksi ja toisia ruusunpunaisiksi.
Näytelmiä

Tuntematon sotilas, 1937
Varkaiden tanssiaiset, 1938
Villilintu, 1938
Prinssi ja hatuntekijä, 1939
Tervetuloa Semlisiin eli Perhejuhla, 1941
Eurydike eli Tyttö ja viuluniekka, 1942
Antigone (1944)
Romeo ja Jeanette, 1946
Linnan vieraskutsut eli Juhlat linnassa (1947)
Ardèle eli onnenkukka (1948)
Colombe, 1951
Toreadorien valssi (1951)
Leivonen (1952)
Isien koulu, 1953
Rakastunut kenraali, 1959
Rakas minä eli Leipurit, 1964
Rakas Antoine eli romutettu rakkaus, 1969
Becket eli Jumalan kunnia (1960)
Aiheesta muualla

Sitaatteja aiheesta Jean Anouilh Wikisitaateissa
Jean Anouilh Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Anouilh’n suomennettuja näytelmiä Näytelmäkulman sivustolla
Jacqueline MacInnes Wood

| Jacqueline MacInnes Wood |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Jacqueline MacInnes Wood
Syntynyt: 17. huhtikuuta 1987 (ikä 37) Windsor, Ontario, Kanada
Näyttelijä
Aktiivisena:  2006–
Merkittävät roolit:  Steffy Forrester (Kauniit ja rohkeat)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Jacqueline MacInnes Wood (s. 17. huhtikuuta 1987 Windsor, Ontario, Kanada) on kanadalainen näyttelijä. Tunnetuksi hän tuli Kauniit ja rohkeat -sarjan Steffy Forresterina. Jacqueline on seurustellut näyttelijä Daren Kagasoffin kanssa.
Elokuvat ja televisiosarjat

Runaway – Candice (2006)
Lovebites – Faith (2007)
Gamer Girlz – Max (2008)
MVP – Ava (2008)
Nightmare at the End of the Hall – Laurel / Jane  (2008)
Kauniit ja rohkeat – Steffy Forrester (2008–)
Skyrunners Julie Gunn – (2010)
Turn the Beat Around – Irena (2010)
Final Destination 5 – Olivia (2011]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jacqueline MacInnes Wood Wikimedia Commonsissa
The Global Town Hallin haastattelu (englanniksi)
Xs

Xs tarkoittaa seuraavia:
erittäin pieni, XS, englannin sanoista extra small, vaatteiden kokomerkintä
SITA, IATA-koodi XS, lentoyhtiö
XS, suomalainen yhtye.
XS (Perl), käyttöliittymä, jonka kautta Perlissä kirjoitetut tietokoneohjelmat voivat kutsua C-kielen alirutiineja.
Jegorjevskin piiri

Jegorjevskin piiri Moskovan alueen kartalla.
Jegorjevskin piiri (ven. Его́рьевский райо́н, Jegorjevski raion) on kunnallinen itsehallintoalue Moskovan alueella Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 1 729 neliökilometriä ja asukkaita on 96 200 henkeä (vuonna 2007).
Jegorjevskin piiri sijaitsee Moskovan alueen itäosassa Meštšoran alangon länsireunalla. Se rajoittuu Kolomnan, Luhovitsyn, Orehovo-Zujevon, Šaturan ja Voskresenskin piireihin. Pinta-alasta yli puolet on metsää.
Hallinnollinen keskus on Jegorjevskin kaupunki. Sen lisäksi piiriin kuuluu Rjazanovskin kaupunkimainen taajama ja kolme maalaiskuntaa: Jurtsovo, Ramenki ja Savvino.
Jegorjevskista on maantie- ja rautatieyhteys Moskovaan. Neuvostoaikana kaupunki oli huomattava kevyen ja konepajateollisuuden keskus. 2000-luvulla Jegorjevskiin on onnistuttu houkuttelemaan useita ylikansallisia yrityksiä. Siellä on vanhastaan myös elintarviketeollisuutta. Seudun maatalous on erikoistunut viljan, perunan ja vihannesten kasvatukseen sekä maidon ja lihan tuotantoon.
Nähtävyyksiä ovat Jegorjevskin hyvin säilynyt historiallinen keskusta sekä lähikylien kirkkojen ja luostarien jäänteet.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jegorjevskin piirin sivusto (venäjäksi)
Jari Järvimaa

Jari ”Jallu” Järvimaa on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt elokuvissa Tropic of Ice – Jään kääntöpiiri (1987), Pullahiiri (1988), Ameriikan raitti (1990), Kadunlakaisijat (1991), Kasvoton mies (1995), Hylätyt talot, autiot pihat (2000) ja Raja 1918 (2007).
Järvimaa toimii telakkamestarina Lindgrenin telakalla Hernesaaressa[lähde? ]. 1990-luvun taitteessa hän työskenteli Helsingissä taksinkuljettajana.
Aiheesta muualla

Jari Järvimaa Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jari Järvimaa Elonetissä
”Ameriikan raitin päätähti Jallu Järvimaa on stadin taksipiirien kunkku”, HS Kuukausiliite 2.12.1989
Ylikulma (Kuusjoki)

Ylikulma on kulmakunta Kuusjoella, nykyisessä Salossa. Ylikulma sijaitsee Kuusjoen koillisosassa Kuusjoen yläjuoksun varrella ja kulmakunnan keskus on Ylikulmantien ja Koskentien risteysalue.
Ylikulma on syntynyt Kuttilan, Kanungin ja Kuusjoenperän kylien reunoille maanteiden risteyskohtaan. Alue on historiallista mäkitupa-aluetta, jonne muutti 1800-luvun lopulla torppareita. Vuonna 1905 sinne perustettiin Ylikulman kansakoulu ja alueen asutus alkoi kasvaa. 1920-luvulla Ylikulmalle perustettiin pankki, kauppa ja Salon Seudun Osuuskaupan myymälä. Ylikulmaan rakennettiin uusia taloja vielä 1950-luvulla, mutta kulmakunta on sittemmin hiljentynyt. Palvelut ovat siirtyneet Kuusjoen keskustaan Kurkelaan, viimeisenä vuonna 2009 lakkautettu Ylikulman koulu.
Ihanan Elisan tytär

| Ihanan Elisan tytär> La figlia di Elisa |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  n. 50 minuuttia
Pääosissa:  Sarah Felberbaum Giulio Berruti Paolo Seganti Anna Safroncik Valentina Pace Giorgio Borghetti Jane Alexander
Alkuperämaa:   Italia
Alkuperäiskieli:  italia
Verkko:  Canale 5 (Italia) Yle TV2 (Suomi)
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  16
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Stefano Alleva
Käsikirjoittaja(t):  Luca Biblione ja Piero Bodrato
Aiheesta muualla
IMDb 
Ihanan Elisan tytär (La figlia di Elisa – La ritorno a Rivombrosa) on DAP Italyn vuonna 2007 tuottama 16-osainen italialainen tv-sarja. Sarjan on ohjannut Stefano Alleva, käsikirjoittanut Luca Biblione ja Piero Bodrato. Pääosissa nähdään Sarah Felberbaum, Paolo Seganti, Anna Safroncik, Giulio Berruti ja Giorgio Borghetti. Sarja on jatkoa huippusuositulle tv-sarjalle Ihana Elisa.
Suomessa Yle TV2 esitti sarjaa vuonna 2009 ja 2011. Sarjasta on tehty jatko-osa, jota esittiin Italiassa syksyllä 2012.
Juoni

On kulunut kaksikymmentä vuotta Elisan jäähyväisistä. Eletään vuotta 1797, kun 23-vuotias Elisan ja Fabrizion rakkauden hedelmä, kaunis Agnese, palaa viimein Rivombrosaan, sukukartanoon jota hän on suuresti kaivannut Pariisin vuosinaan.
Maailma ympärillä on muuttunut. Napoleonin armeija on valloittanut Italian ja ranskalaisjoukot pitävät valtaa myös Rivombrosassa. Kaikki eivät kuitenkaan ranskalaisjoukkojen sortoa niele, ja naamioitunut miesjoukko pitää seutua pelon vallassa. He rokottavat miehittäjien joukkoja öisin ja silloin kukaan ei ole turvassa. Tähän joukkoon Agnesekin törmää kotimatkallaan. Kuka on tuo pitkä ja komea naamiomies, jolla on yleviä periaatteita?
Martino on menossa naimisiin, ja sisarpuolen lisäksi hääjuhlallisuuksiin saapuu myös Elisan ikiaikainen vihollinen, kavala Lucrezia. Kartanon mailla liikkuu aatelisia ja upseereja, ja kun kapteeni Loya luo katseensa Agneseen, tuntuu neidon kohtalo sinetöidyltä. Löytääkö Agnese äitinsä lailla oman onnensa ja saako hän sen säilyttää?
Keskeiset henkilöhahmot

Andrea Van Necker (Giulio Berruti), markiisi on markiisitar Lucrezia Van Neckerin ja paroni Nicola di Coneglianon poika, joka rakastuu Agneseen heti ensitapaamisella. Andrealla on salaisuus, jota hän ei voi paljastaa, se voisi tuhota hänen koko elämänsä. Hän on aatelinen, mutta silti läheisissä väleissä Rivombrosan viljelijöiden kanssa.
Agnese Ristori di Rivombrosa (Sarah Felberbaum) kreivitär ja Elisan ja Fabrizion tytär, joka on perinyt äitinsä sitkeyden ja lähimmäisenrakkauden. Agnese on juuri palannut takaisin Rivombrosaan Pariisista, jossa hän oli opiskelemassa. Tutustuminen Andreaan vie Agnesen matkalle kohti aikuisuutta.
Kapteeni Lorenzo Loya (Giorgio Borghetti) on häikäilemätön mies, joka janoaa valtaa. Hän on rakastunut Agneseen ja tahtoo tämän vaimokseen. Loya on Martinon vaimon, kreivitär Vittoria Ristorin hyvä ystävä.
Martino Ristori di Rivombrosa (Paolo Seganti) kreivi ja Fabrizion poika, joka nyt hallitsee Rivombrosan tiluksia. Hän nai markiisitar Vittoria Granieri Solaron, vaikkakin oli aiemmin ihastunut serkkuunsa Emiliaan.
Vittoria Ristori di Rivombrosa o.s. Granieri Solaro (Anna Safroncik) entinen markiisitar Granieri Solaro ja nykyinen kreivitär Ristori on Martinon vaimo. Avioliitto pelastaa Granieri Solaron perheen taloudellisten vaikeuksien aiheuttamalta julkiseltä häpeältä. Vittoria tekee kaikkensa, jotta saisi mitätöityä Agnesen perintöosuuden Rivombrosasta. Vittoria on kapteeni Loyan ja markiisitar Lucrezian ystävätär.
Lucrezia Van Necker (Jane Alexander) sarjan kahdelta ensimmäiseltä tuotantokaudelta tuttu häikäilemätön markiisitar. Ristorin suku on hänelle edelleen punainen vaate ja Agnese muistuttaa häntä Elisasta, jota Lucrezia ei koskaan voinut sietää Fabrizion takia.
Emilia Radicati di Magliano (Valentina Pace) markiisitar on kreivitär Anna Ristorin ja markiisi Alvise Radicatin tytär ja Martinon ja Agnesen serkku. Hän on salaa ihastunut serkkuunsa Martinoon, vaikkakin on naimisissa firenzeläisen taidemaalarin, Fulvio Grittin kanssa. Avioliitto on kaikkea muuta kuin onnellinen ja Emilia tuntee olevansa umpikujassa.
Jaksot

1. jakso. Esitetty TV2:ssa 22.2.2009 ja 28.7.2011.
2. jakso. Esitetty TV2:ssa 1.3.2009 ja 29.7.2011.
3. jakso. Esitetty TV2:ssa 8.3.2009 ja 1.8.2011.
4. jakso. Esitetty TV2:ssa 15.3.2009 ja 2.8.2011.
5. jakso. Esitetty TV2:ssa 22.3.2009 ja 3.8.2011.
6. jakso. Esitetty TV2:ssa 29.3.2009 ja 4.8.2011.
7. jakso. Esitetty TV2:ssa 5.4.2009 ja 5.8.2011.
8. jakso. Esitetty TV2:ssa 12.4.2009 ja 8.8.2011.
9. jakso. Esitetty TV2:ssa 19.4.2009 ja 9.8.2011.
10. jakso. Esitetty TV2:ssa 17.5.2009 ja 10.8.2011.
11. jakso. Esitetty TV2:ssa 24.5.2009 ja 11.8.2011.
12. jakso. Esitetty TV2:ssa 31.5.2009 ja 12.8.2011.
13. jakso. Esitetty TV2:ssa 7.6.2009 ja 15.8.2011.
14. jakso. Esitetty TV2:ssa 5.7.2009 ja 16.8.2011.
15. jakso. Esitetty TV2:ssa 12.7.2009 ja 17.8.2011.
16. jakso. Esitetty TV2:ssa 19.7.2009 ja 18.8.2011.
Wokhan piirikunta

Wokhan piirikunta (engl. Wokha district) on yksi Intian Nagalandin osavaltion 11 piirikunnasta. Se rajautuu pohjoisesta ja lännestä Assamiin, idästä Mokokchungin ja Zunheboton piirikuntiin ja etelästä Kohiman piirikuntaan.
Piirikunnassa oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 166 343 asukasta.
Jari Ilola

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 24. marraskuuta 1978 (ikä 45)
Syntymäpaikka: Oulu, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 186 cm
Junioriseurat
0000–1989: RoPa
1990–1995: RoPS
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1995–1997 | RoPS | 47 | (5) |
| 1998–2002 | HJK | 90 | (11) |
| 2000 | → KäPa (laina) | 1 | (0) |
| 2003–2008 | IF Elfsborg | 85 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 223 | (16) |
Maajoukkue
| 1994 | Suomi U16 | 8 | (0) |
| 1995–1996 | Suomi U17 | 7 | (0) |
| 1997–1999 | Suomi U21 | 15 | (1) |
| 1998–2007 | Suomi | 30 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jari Juhani Ilola (s. 24. marraskuuta 1978 Oulu) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Ilola debytoi Veikkausliigassa Rovaniemen Palloseuran riveissä vuonna 1995. Vuonna 1998 hän siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin. Ilola saavutti seuran riveissä Suomen mestaruuden ja Suomen Cupin voiton. Hän oli myös mukana HJK:n Mestarien liigassa pelanneessa joukkueessa vuonna 1998. Vuonna 2003 Ilola siirtyi Ruotsin Allsvenskanin Elfsborgiin. Hän saavutti seurassa yhden Ruotsin-mestaruuden.
Suomen maajoukkueessa Ilola debytoi vuonna 1998. Hän kuului vuosia Suomen vakiorinkiin, muttei kuitenkaan onnistunut nousemaan vakiomieheksi avauskokoonpanoon.
Ilola lopetti pelaajauransa kauteen 2010. Hänen uransa viimeisiä vuosia haittasivat useat loukkaantumiset. Uransa päättymisen jälkeen hänet nimettiin vuonna 2011 Veikkausliigan legendaksi.
Myös Ilolan isä Jarmo on entinen jalkapalloilija.
Saavutukset

Suomen Cupin voitto 1998
Suomen mestaruus 2002
Ruotsin mestaruus 2006
Aiheesta muualla

Profiili Suomen Palloliiton sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)