Kaarlo Angerkoski
Teatteriura > Naimisiin Siiri Palmun kanssa

Kaarlo Angerkoski ja Siiri Palmu olivat tavanneet toisensa jo Viipurissa molempien ollessa kiinnitettyinä sinne, mutta ihastusta oli tuolloin ilmassa vain Angerkosken puolelta. Turussa kosiskelu jatkui, ja vaikka Palmu aluksi lähinnä leikitteli Angerkosken tunteilla, hän alkoi lopulta suhtautua vakavasti tämän kosintoihin. Angerkoski kihlautui Siiri Palmun kanssa jouluna 1932. Naimisiin he menivät 10. syyskuuta 1933. Molemmat näyttelivät kaudella 1933–1934 Tampereen Teatterissa. Avioparin hääkuvaksi sai kelvata Jeppe Niilonpoika -näytelmän mainoskuva: Jeppe roikkuu hirsipuussa ja Nilla itkee sen juurella. Pariskunnan ainoa lapsi Sirkka-Liisa syntyi 6. maaliskuuta 1934.
Turussa Angerkoski esitti tuttujen Jääkärin morsiamen ja Syntipukin rooliensa lisäksi muun muassa Zarembaa menestysoperetissa Puolalaista verta. 19. huhtikuuta 1934 Angerkoski vietti kymmenvuotistaiteilijajuhlaansa. Juhlaohjelmana oli farssi Melkein naimisissa. Toisessa miespääosassa oli Angerkoskien tyttären kummisetä Leo Lähteenmäki, joka oli tuolloin myös kiinnitettynä Tampereelle. Kaarlo Angerkoski oli todistanut jatkuvasti kehityskykyään, ja tamperelaislehtien arvioijat totesivat jälleen hänen eittämättömät koomikonlahjansa.
Ennen siirtymistään elokuvateollisuuteen Siiri ja Kaarlo Angerkoski olivat kiinnitettyinä Helsingin Kansanteatteriin 1934–1938. Se toimi nimellisestä yhdistymisestään huolimatta edelleen kahdella eri näyttämöllään Ylioppilastalolla sekä Koiton talon juhlasalissa. Kaarlo Angerkosken ensirooli Kansanteatterissa oli alokas Aaltonen nimimerkki Topiaksen näytelmässä Rykmentin murheenkryyni. Sama rooli hänellä oli näytelmän elokuvaversiossa vuonna 1938. Syksyllä 1934 Angerkoskella oli pääosa Aleksis Kivi -aiheisessa Elsa Soinin näytelmässä Kivi jonka rakentajat hylkäsivät. ”Kaarlo Angerkoski näytteli Kiven sekä hartaudella että innoituksella, mutta luonnehahmona hänen esityksensä jäi kuitenkin melko epämääräiseksi”, katsoi Uusi Suomi.
Mustikkamaan kesäteatterissa 1935 Angerkoskella oli pääosa Puosuna näytelmässä Laivan kannella. Hänen katsottiin höystäneen lauluesityksiään ”aito-angerkoskelaisella huumorilla”. Yhdessä aviopari Angerkoski esiintyi Kansanteatterin vuosina useissa huvinäytelmissä, kuten Kontushowka – ruhtinatar, Laulava hotelli ja Aina vain yllätyksiä sekä uutuusrevyyssä Lennokki. Suosittu komediakaksikko kasvoi trioksi, kun joukkoon liittyi myös Tampereelta siirtynyt Leo Lähteenmäki, ja Eine Laine ohjasi heitä usein. Sotilasfarssissa Serenaadi sotatorvella keväällä 1936 Angerkosket tekivät sotamies Paavosen ja karjakko Sandran roolit, joita he pohjasivat myös näytelmän elokuvasovituksessa 1939. Agapetuksen tuttu farssi Olenko minä tullut haaremiin? edusti samaten kummankin Angerkosken riemujuhlaa.
Juhani Tervapään klassikkonäytelmässä Juurakon Hulda Angerkoski tulkitsi tuomari Soratien roolin, nimiosassa oli Emmi Jurkka. Näytelmä oli kevätkauden 1937 suuri menestys. Angerkoskien viimeisiä yhteisiä näytäntöjä Kansanteatterissa oli Elsa Soinin ja Serpin revyy Vetoketju, josta molemmat saivat ylistävät arviot. Kesällä 1938 pariskunta siirtyi kokonaan Suomen Filmiteollisuuden (SF) palvelukseen.