stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Harry Federley

Harry Federley.
Harry Federley (22. maaliskuuta 1879 Viipuri – 13. marraskuuta 1951 Helsinki) oli suomenruotsalainen geneetikko ja eläintieteilijä. Federley oli Helsingin yliopiston professori vuodesta 1923, ja hän toimi genetiikan laitoksen ensimmäisenä esimiehenä. Häntä pidetään suomalaisen perinnöllisyystieteen perustajana.
Harry Federleyn vanhemmat olivat isännöitsijä Georg Gottfrid Federley ja Aline Olga Elisabeth Bandholtz. Hän pääsi ylioppilaaksi 1896 (Nya svenska läroverket) ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1900 sekä filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1907. Federley jatkoi opintojaan myös Jenassa ja Tukholmassa.
Federley nimitettiin Helsingin yliopiston eläintieteen dosentiksi 1909 ja perinnöllisyystieteen dosentiksi 1915. Hän oli Helsingin yliopiston perinnöllisyystieteen ylimääräisenä professorina 1923–1949. Federley oli jäsenenä monissa suomalaisissa tieteellisissä yhdistyksissä, suoritti stipendiaattina usean vuoden aikana tutkimuksia ulkomailla varsinkin Saksassa ja Ruotsissa ja edusti Suomea sekä esitelmöi tutkimuksistaan perinnöllisyystieteen maailmankongresseissa Pariisissa ja Berliinissä. Federley selvitteli lukuisissa ruotsinkielisissä esitelmissä ja kirjoituksissa perinnöllisyystieteen merkitystä ja sen soveltamista kasvinjalostukseen, eläinjalostukseen, lääketieteeseen ja ihmisen rodunparannukseen. Hän tutki uraauurtavissa töissä muun muassa perhoslajien ja niiden välisten lajiristeytysten kromosomistoja.
Federley oli jo varhain kiinnostunut myös ihmisen rotuhygieniasta, ja hän vaikutti keskeisesti rotuhygieniasuunnittelun kehittämiseen Suomessa 1900-luvun alkupuoliskolla, sekä lainsäädännön valmistelussa että Folkhälsan-järjestössä. Federley oli suomenruotsalaisuuden vahva puolustaja ja kansanosan aseman säilytyksen puolestapuhuja.
Federleyn puoliso oli Bertha Maria Anna o.s. Paulig (1877–1959), ja metsänhoitaja Gunnar Federley (1912–1993) oli heidän poikansa.
Aiheesta muualla

Mattila, Markku: Suomalainen rotuhygienia. Tieteessä tapahtuu 8/1997.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 
Muut:  IdRef
Robert Adamson

| Robert Adamson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. heinäkuuta 1985 (ikä 39) Salt Lake City, Utah
Näyttelijä
Aktiivisena:  2005–
Merkittävät roolit:  Noah Newman (Tunteita ja tuoksuja)
Aiheesta muualla
IMDb 
Robert Gillespie Adamson IV (s. 11. heinäkuuta 1985 Salt Lake City, Utah) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ura

Adamson on näytellyt Noah Newmanin roolia televisiosarjassa Tunteita ja tuoksuja vuodesta 2012 lähtien. Tätä ennen hän näytteli vuosina 2007–2009 ilmestyneessä televisiosarjassa Lincoln Heights. Vuonna 2012 hän oli mukana televisiosarjassa Hollywood Heights, jota tehtiin vain 80 jaksoa yhden kauden verran. Tämän lisäksi hän on näytellyt muutamissa elokuvissa.
Yksityiselämä

Robert Adamson seurusteli Kauniissa ja rohkeissa näyttelevän Linsey Godfreyn kanssa. Pariskunta sai tyttären vuonna 2014. He erosivat vuonna 2015.
Aiheesta muualla

Robert Adamsonin haastattelu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat
Wilfrid Sellars

Wilfrid Sellars
Wilfrid Stalker Sellars (20. toukokuuta 1912 – 2. heinäkuuta 1989) oli yhdysvaltalainen filosofi. Hänen isänsä oli tunnettu kanadalais-yhdysvaltalainen filosofi Roy Wood Sellars. Sellars lukeutui analyyttisiin filosofeihin ja hänen kiinnostuksen kohteitaan olivat ennen kaikkea mielenfilosofia, tietoteoria, pragmatismi ja filosofian historia.
Sellars tunnetaan parhaiten niin sanotun “annetun myytin” kritiikistään, joka voidaan ymmärtää myös tietoteoreettisen foundationalismin kritiikkinä. Sellars esitti kyseisen kritiikin kuuluisimmassa artikkelissaan “Empirismi ja mielenfilosofia” (1956/1997). Lisäksi hänet tunnetaan inferentialistisen semantiikan kehittäjänä; erottelustaan ilmenevän maailmankuvan (engl. manifest image) ja tieteellisen maailmankuvan (engl. scientific image) välillä; ajatuksestaan, että psykologiset käsitteet vertautuvat teoreettisiin käsitteisiin; sekä tieteellisen realismin puolestapuhujana.
Kirjallisuutta > Suomennetut teokset

Sellars, Wilfrid: ”Behaviorismi, kieli ja merkitys”, Ajatukset: uuden ajan filosofian lukemisto, s. 208–218.  (Kirjan toimittaneet: Pekka Elo & Toivo Salonen)  Suomentanut Juha Savolainen. Alkuperäisteos: ”Behaviorism, Language and Meaning” (1980). Helsinki:  Helsingin yliopisto, Lahden tutkimus- ja koulutuskeskus, 1993.  ISBN 951-45-5858-8  ISSN 0784-0640
Sellars, Wilfrid: "Empirismi ja mielenfilosofia", teoksessa Raatikainen, Panu (toim.): Ajattelu, kieli, merkitys. Analyyttisen filosofian avainkirjoituksia, s. 201–268.  Suomentanut Tuomas Nevanlinna. Helsinki:  Gaudeamus, 1997.  ISBN 951-662-683-1
Kirjallisuutta > Englanninkielisiä

Sellars, Wilfrid: Autobiographical Reflections. Teoksessa Castañeda, Hector-Neri: Action, Knowledge, and Reality: Critical Studies in Honor of Wilfrid Sellars.  Indianapolis:  The Bobbs-Merrill Company, Inc., 1975.  (englanniksi)
Empiricism and the Philosophy of Mind (englanniksi)
Philosophy and the Scientific Image of Man(englanniksi)
Aiheesta muualla

Chrucky, Andrew (toim.): Problems from Wilfrid Sellars (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  Mathematics Genealogy Project 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  Europeana  IdRef
Ristipistomuna

| Ristipistomuna |
| --- | --- |

Nimi:  Ristipistomuna
Tekijä:  suunnittelija Alma Pihl   seppämestari Albert Holmström
Valmistumisvuosi:  1914
Taiteenlaji:  korutaide
Teostyyppi:  Fabergén pääsiäismuna
Materiaali:  platina, kulta, rubiini, safiiri, smaragdi ja demantoidi, sitriini, timantti, helmi, emali, kuukivi
Korkeus:  9,2 senttimetriä
Leveys:  7 senttimetriä
Omistaja:  Charles III
Kokoelma:  kuninkaallinen taidekokoelma
Ristipistomuna eli Mosaiikkimuna on Alma Pihlin suunnittelema Fabergén pääsiäismuna, joka tehtiin Venäjän keisari Nikolai II:n tilauksesta keisarinna Aleksandra Fjodorovnan pääsiäislahjaksi. Pihl suunnitteli kokonaisuuden perustuen keisarinnan kiinnostukseen ristipistoihin. Muna on tehty platinakehikon ympärille, ja ristikkoon on upotettu monia erilaisia jalokiviä ja siihen on kirjottu kukka- ja lehväaiheita. Sen sisällä on yllätys, johon on muun muassa maalattu keisarillisten lasten profiilikuvat. Muna luovutettiin pääsiäisenä 1914. Se takavarikoitiin myöhemmin keisarilliselta perheeltä, ja vuonna 1933 Britannian kuningas Yrjö V osti sen.
Kuvaus

Ristipistomuna on 9,2 senttimetriä korkea, ja sen koristeaiheet liittyvät Aleksandra Fjodorovnan harrastuksiin, sillä hänen tiedettiin rentoutuvan koruompelemalla. Muna on rakennettu platinaverkosta, joka vastaa tarkoitukseltaan koruompeleiden metallista kanavakangasta. Munan kehikko on puolestaan tehty kullasta.
Munaa koristavat jalokivet on leikattu ja asetettu sopimaan kaareutuvaan platinaverkkoon. Jalokivillä kirjottuihin kukka- ja lehväaiheisiin on käytetty punaisia rubiineja, sinisiä safiireja, vihreitä smaragdeja ja demantoideja, keltaisia sitriinejä ja timantteja. Timantit on ruusukivihiottu, muihin jalokiviin on käytetty neliönmuotoista carréhiontaa. Koristeina on lisäksi helmiä ja emali. Munan huipulla on pyöreäksi hiottu kuukivi, jonka alla on keisarinnan monogrammi.
Muiden Fabergén pääsiäismunien tavoin myös Ristipistomunan sisällä on pieni yllätys. Siellä on 7,9 senttimetriä korkea teline. Telineessä on soikio, jonka etupuolella on keisarillisten lasten, Olgan, Tatjanan, Marijan, Anastasian ja Aleksein emalimaalatut profiilikuvat. Soikion taustapuolella on puolestaan lasten nimistä muotoillun ornametriikan kehystämä kukkakori.
Munaan on kaiverrettu C. Fabergé, mutta yllätyksen kaiverruksessa lukee G. Fabergé. Sen on arveltu olevan Carl Fabergén kunnianosoitus isälleen Gustaville, jonka syntymästä tuli vuonna 1914 kuluneeksi sata vuotta.
Historia > Suunnittelu ja toteutus

Keisari Nikolai II oli niin ihastunut Pihlin Talvimunaan, että hän antoi tälle vuonna 1913 suunniteltavaksi myös keisarinna Aleksandra Fjodorovnalle tarkoitetun vuoden 1914 pääsiäismunan. Lahjan toivottiin liittyvän jollakin tavalla keisarinnan harrastuksiin. Keisarinnan tiedettiin viihtyvän käsitöiden parissa. Ne antoivat vastapainoa sekä esteettistä mielihyvää velvollisuuksien ja huolien rinnalle. Kanavakankaalle ristipistoin ommellut kukkaisaiheet olivat tuolloin muodissa.
Inspiraationsa Ristipistomunaan Pihl sai talvella 1913. Hän vietti miehensä ja anoppinsa kanssa rauhallista koti-iltaa. Anoppi ompeli värikästä ristipistokirjailua. Pihl sai idean ristipistokirjailusta pääsiäismunasta, kun hän näki valon lankeavan anoppinsa työhön. Carl Fabergé hyväksyi suunnitelman, jonka teknisen totetuksen Pihlin eno Albert Holmström aloitti käsityöläistensä kanssa. Suunnitelman prototyyppinä tehtiin kaksi pientä rintakorua, joiden kanssa selvitettiin, miten metallista ja jalokivistä tehdystä brodeerausta saatiin todentuntuinen.
Keisarinna Aleksandra Fjodorovna sai lahjan pääsiäisenä 6. huhtikuuta 1914. Sen alkuperäinen kuitti on tuhoutunut, mutta vuonna 2011 löytyneiden dokumenttien perusteella muna maksoi 28 300 ruplaa. Se oli toiseksi kallein Fabergén tekemistä keisarillisista munista.
Historia > Omistushistoria

Venäjän väliaikainen hallitus takavarikoi vuonna 1917 keisariperheen omistuksista myös Ristipistomunan. Se oli yksi niistä noin neljästäkymmenestä munasta, jotka sijoitettiin Kremlin asehuoneeseen.
Vuonna 1933 ristipistomuna myytiin 5 000 ruplalla Antikvariatista, joka oli taideteosten ulkomaille myyntiin perustettu valtion virasto. Kremlin asehuoneen alkuperäinen hinta-arvio oli ollut 20 000 ruplaa. Ostaja oli todennäköisesti liikemies Armand Hammer. Kuningas Yrjö V osti sen puolestaan myöhemmin samana vuonna Cameo Cornerista 250 punnalla, mikä vuoden 2019 rahassa vastaa noin 18 000 puntaa eli runsasta 20 000 euroa. Ristipistomuna oli todennäköisesti syntymäpäivälahja kuningatar Marylle. Se on kuulunut siitä saakka kuninkaalliseen taidekokoelmaan. Kuningatar Elisabet II peri sen vuonna 1953.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ristipistomuna Wikimedia Commonsissa
Rob Morrow

| Rob Morrow |
| --- | --- |
 Rob Morrow vuonna 2019.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Robert Alan Morrow
Syntynyt: 21. syyskuuta 1962 (ikä 62)  New Rochelle, New York
Näyttelijä
Aktiivisena:  1985–
Merkittävät roolit:  Joel Fleischman  (Villi Pohjola)  Don Eppes (Num3rot)
Aiheesta muualla
www.robmorrow.com/robmorrow/Welcome.html
IMDb 
Elonet
Robert Alan ”Rob” Morrow (s. 21. syyskuuta 1962 New Rochelle, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja ohjaaja.
Ura

Morrow aloitti ammattinäyttelijän uransa 1980-luvun alussa ja ensimmäinen näytelmä, jossa hän esiintyi, oli Horatio Algerin tekstiin perustunut off-Broadway-tuotanto Ragged Dick. Myöhemmällä urallaan hän on esiintynyt kymmenissä näytelmissä, joihin lukeutuvat muun muassa  Chaim Potokin 1960-luvulla kirjoittamaan romaaniin perustuva musikaali The Chosen, William Whartonin esikoisromaaniin perustuva Birdy, Richard Nelsonin näytelmä The Return of Pinocchio ja Jon Robin Baitzin The Substance of Fire. Vuonna 1986 Morrow oli perustamassa monen muun alan ihmisen kanssa teatteriryhmää Naked Angels.
Elokuvadebyyttinsä Morrow teki vuonna 1985 ensi-iltansa saaneessa, George Bowersin ohjaamassa komediaelokuvassa Private Club (Private Resort), jonka toisessa pääosaroolissa esiintyi Johnny Depp. Seuraavina vuosina hän vieraili muutamissa televisiosarjoissa ennen kuin sai vuonna 1990 pääosaroolin CBS:n esittämästä komediallisesta draamasarjasta Villi Pohjola (Northern Exposure). Hän oli lääkäri Joel Fleischmanin roolista kahdesti (vuosina 1992 ja 1993) ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi sarjassa paras miespääosa draamasarjassa ja kolmesti (vuosina 1992–1994) ehdolla Golden Globen saajaksi samassa kategoriassa. Morrow jätti sarjan kesken sen kuudennen, viimeiseksi jääneen tuotantokauden (1994–1995). Vuonna 1994 Morrow esitti Richard ”Dick” Goodwinia Robert Redfordin ohjaamassa, monia palkintoehdokkuuksia keränneessä elokuvassa Quiz Show – tupla ja kuitti (Quiz Show). Muita elokuvia, joissa hän on esiintynyt, ovat muun muassa Albert Brooksin ohjaama Kaiken takana on äiti (Mother, 1996), Bruce Beresfordin ohjaama Viimeinen tanssi (Last Dance, 1996) ja Michael Hoffmanin ohjaama Keisareiden kerho (The Emperor's Club, 2002).
Vuonna 2002 Morrow palasi televisiosarjojen pariin rikossarjassa Ehdonalaiset (Street Time), jossa hänellä oli pääosarooli Kevin Hunterina, mutta sarja lopetettiin seuraavana vuonna. Vuodesta 2005 vuoteen 2010 Morrow esitti FBI-agentti Don Eppesin roolia CBS:n rikossarjassa Num3rot (Numb3rs). Num3roiden päättymisen jälkeen hän sai toisen pääroolin lyhytikäiseksi jääneestä lakisarjasta Koko totuus (The Whole Truth, 2010).
Näyttelemisen lisäksi Morrow on myös ohjannut kaksi elokuvaa, lyhytelokuvan Silent Alarm, joka sai ensi-iltansa vuonna 1993, ja elokuvan Rakkaus tienhaarassa (Maze), joka ensiesitettiin vuonna 2000. Hän oli käsikirjoittamassa molempia ja jälkimmäisessä elokuvassa hän toimi myös tuottajana ja pääosan esittäjänä. Morrow on myös ohjannut jaksoja televisiosarjoihin Kylmä rinki (Oz), Ehdonalaiset, Joanin salaisuus (Joan of Arcadia), Num3rot ja Necessary Roughness.
Yksityiselämä

Morrow on ollut vuodesta 1998 lähtien naimisissa näyttelijä Debbon Ayerin kanssa. Parilla on yksi yhteinen lapsi.
Aiheesta muualla

Rob Morrow Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rob Morrow Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  IdRef
Moottoripyöräilyn Indonesian Grand Prix

Indonesian Grand Prix on ratamoottoripyöräilyn MM-sarjan osakilpailu. Se ajettiin Sentul International Circuitin radalla kahdesti vuosina 1996 ja 1997. Vuonna 2022 Indonesiassa ajettiin uudella Mandalikan radalla Läntisessä Nusa Tenggarassa.
Voittajat

| Kausi | Rata | 125 cc> Ajaja | 125 cc> Valmistaja | 250 cc> Ajaja | 250 cc> Valmistaja | 500 cc> Ajaja | 500 cc> Valmistaja | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1996 | Sentul |  Masaki Tokudome | Aprilia |  Tetsuya Harada | Yamaha |  Mick Doohan | Honda | Raportti |
| 1997 | Sentul |  Valentino Rossi | Aprilia |  Max Biaggi | Honda |  Tadayuki Okada | Honda | Raportti |
| Kausi | Rata | Moto3 | Moto3 | Moto2 | Moto2 | MotoGP | MotoGP | Raportti |
| Kausi | Rata | Ajaja | Valmistaja | Ajaja | Valmistaja | Ajaja | Valmistaja | Raportti |
| 2022 | Mandalika |  Dennis Foggia | Honda |  Somkiat Chantra | Kalex |  Miguel Oliveira | KTM | Raportti |
| 2023 | Mandalika |  Diogo Moreira | KTM |  Pedro Acosta | Kalex |  Francesco Bagnaia | Ducati | Raportti |
| 2024 | Mandalika |  David Alonso | CFMoto |  Arón Canet | Kalex |  Jorge Martín | Ducati | Raportti |
Sotatalous Suomessa välirauhan aikana

Sotatalous Suomessa välirauhan aikana käsittelee talvi- ja jatkosodan välistä ajanjaksoa, jonka aikana valtakunnan talouselämä sopeutettiin valtiojohdon määräyksin ja talouselämän sopeutuessa myös omaehtoisesti muuttuneeseen toimintaympäristöön. Välirauhan aikana luotiin Kansanhuoltoministeriön määräyksin järjestelmällinen säännöstelytalous talvisodan ja välittömästi sen jälkeisen ajan hapuilun sijaan.
Samanaikaisesti vakiinnutettiin myös talvisodan aikana luotu sotataloudellinen johto-organisaatio, jossa puolustusvoimien hankinnoista vastaavan kenraalimajuri Leonard Grandellin asema vakiintui puolustusministeriössä työskentelevän Sotatalouspäällikön tehtävässä. Sotatalouden johto-organisaatio sai välirauhan aikana muutenkin muodon, jota ei sittemmin enää ollut tarkoituksenmukaista muuttaa kuin pieniltä osin.
Säännöstelytalouden luominen > Elintarvikkeiden säännöstelyn kehittäminen

Talvisodan aikana säännöstelyn piiriin joutui melko vähäinen määrä elintarvikkeita (mm. sokeri, siirappi ja kahvi). Yhtenä käytännön syynä tähän oli mm. se, että jo yksinomaan ostokorttien jakaminen olisi tuottanut lähes ylitsepääsemättömiä vaikeuksia kansalaisten hakeuduttua itärajan tuntumasta ja suurista kaupungeista pakoon sotatoimia ja pommituksia. Moskovan välirauhan solmimisen jälkeen elintarvikkeiden säännöstelyyn asettaminen laajeni nopeasti uusiin tuotteisiin ja tuoteryhmiin.
Välirauhan aikana elintarviketilanteen todettiin nopeasti heikkenevän. Syynä tähän olivat mm. luovutetuille alueille jäänyt maatalousmaa (n. 10 % peltojen kokonaispinta-alasta) ja ulkomaankaupan voimakas lasku, josta johtuen mm. ulkomailta ennen sotaa tuotujen lannoitteiden määrä laski romahdusmaisesti. Kolmantena tekijänä elintarviketilanteen heikkenemisessä oli talvisodan aikana ja heti sen jälkeen tapahtunut karjan määrän voimakas lasku. Lisäksi kesä 1940 oli sääoloiltaan hyvin kuiva, joka osaltaan laski maatalouden tuotantomääriä. Erilaisia elintarvikkeita asetettiin säännöstelyn piiriin hieman eri aikoina, mutta vuoden 1940 loppuun mennessä elintarvikkeiden säännöstely kattoi jo lähes kaikki tärkeimmät elintarvikkeet ja nautintoaineet. Ravintorasvat, lihatuotteet ja maito sekä maitotuotteet olivat säännöstelyn piirissä vuoden lopussa. Merkittävimmän poikkeuksen muodosti peruna, jota ei välirauhan aikana asetettu säännöstelyn piiriin.
Välirauhan aikana luotiin Suomen sota-aikainen talouspolitiikka ja sen osana myös säännöstelyjärjestelmä, joka ei koskenut pelkästään elintarvikkeita vaan myös hyvin suurta osaa muita välttämättömiä hyödykkeitä. Välirauhan aikana saatiin luotua jonkinasteinen tasapainotila kysynnän ja tarjonnan välillä, mutta ns. jatkosodan osoittauduttua pidempikestoiseksi kuin aluksi oli uskottu tai toivottu järkkyi tasapainotila merkittävästi. Jatkosodan alusta pystyttiin selviytymään jo hankittujen varastojen turvin, mutta varastojen loputtua keväällä 1942 oli kansakunta käytännössä jo nälänhädän partaalla.
Säännöstelytalouden luominen > Muiden hyödykkeiden säännöstelyn kehitys

Välirauhan aikana elintarvikkeiden ohella monet muutkin tuotteet ja hyödykkeen siirtyivät säännöstelyn piiriin. Syksyn 1940 aikana mm. saippua ja muut puhdistusaineet sekä vaatteet ja jalkineet säännösteltiin.
Lokakuussa 1940 jaettiin ensimmäiset tekstiilituotteiden ostokortit. Tekstiilien valmistuksessa käytettyjä raaka-aineita alettiin tosin säännöstellä vasta seuraavan vuoden maaliskuussa (esimerkkinä raaka-ainevarojen säännöstelyn alkamisesta välirauhan aikana). Tekstiilien ostokortit jaettiin erikseen miehiä, naisia ja lapsia varten. Tekstiilien ostoluvat jakautuivat sangen monimutkaisesti ns. tekstiilipisteisiin ja samassa lomakkeessa oleviin erikoiskortteihin (joiden perusteella saattoi ostaa esim. sukat tai vaihtoehtoisesti ompelulankaa luovuttaen samalla säädetyn määrän tekstiilipisteitä). Varsinaista tekstiilipulaa ei välirauhan aikana kuitenkaan vielä päässyt syntymään.
Ulkomaankaupan kehitys välirauhan aikana > Ulkomailta välirauhan aikana hankittu sotamateriaali

Talvisodan päätyttyä Suomessa oleva sotamateriaali luetteloitiin ja arvioitiin niiden määrien ja käyttökelpoisuuden selvittämiseksi. Merkittävimmät puutteet käytettävissä olevassa sotamateriaalissa havaittiin mm. erilaisten tykkien (kenttä-, ilmatorjunta- ja panssarintorjunta) puutteena. Ulko- ja kotimaisia hankintoja sekä sotasaalismateriaalin kunnostamista pyrittiin tehostamaan. Kevään ja kesän 1940 aikana Suomeen saapui erilaista, jo aiemmin tilattua, sotamateriaalia.
Saksan katkaistua Suomen kauppayhteydet länteen miehittämällä Tanskan ja Norjan alkukesään 1940 mennessä ei Suomessa uskottu sotamateriaalia olevan juurikaan enää saatavilla mistään. Saksa oli pidättänyt osan Suomeen matkalla olleista sotatarvikkeista mm. Norjan satamiin. Tilanne kuitenkin muuttui jo elokuussa 1940 Saksan kiinnostuttua Suomesta mahdollisena liittolaisena Neuvostoliittoon tapahtuvan hyökkäyksen vasemman sivustan turvaajana.
Katso myös: Suomen ulkomailta hankkima sotamateriaali välirauhan aikana
Sotamateriaalitilanteen kehittyminen välirauhan aikana

Sotamateriaalitilanne Suomessa oli parantunut jo talvisodan aikana, mutta Moskovan välirauhan ajan viitenätoista kuukautena materiaalinen puolustusvalmius kohentui entisestään mm. kunnostetun sotasaalismateriaalin, kotimaassa tuotettujen ja ulkomailta ostettujen sotatarvikkeiden myötä. Välirauhan aikaisten sotamateriaalin lisähankintojen ansiosta jatkosotaan lähdettäessä oli Suomen puolustusvoimien kokonaisvahvuus nostettavissa noin 500 000 mieheen. Materiaalitilanteen suotuisasta kehittymisestä huolimatta on muistettava, että Suomen puolustusvoimat olivat edelleen sangen pienen ja taloudellisilta resursseiltaan vähäisen maan armeija.
Talvisodan jälkeen kesään 1940 mennessä tapahtuneen kenttäarmeijan kotiuttamisen päätyttyä puolustusvoimien varastoissa oli laadultaan kirjavaa sotamateriaalia, joka oli pääosin kuitenkin osoittautunut käyttökelpoiseksi sotatilanteessa. Sotamateriaalia ei kuitenkaan ollut riittävästi uusissa suunnitelmissa olleen, noin puolen miljoonan miehen, kenttäarmeijan tarpeisiin. Asehankintoja jatkettiin niin kotimaasta kuin ulkomailta.