stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo kuvataiteilijoista
K

Frida Kahlo (1907–1954), meksikolainen
Willem Kalf (1619–1693)
Wassily Kandinsky (1866–1944), venäläinen
Paul Kane (1810–1871)
Rajmund Kanelba (1897–1960), puolalainen
Tadeusz Kantor (1915–1990), puolalainen
Rabo Karabekian, armenialais-yhdysvaltalainen
Alfons Karpinski (1875–1961), puolalainen
Alex Katz (1927–), yhdysvaltalainen
Angelica Kauffmann (1741–1807)
Ferdinand Keller (1842–1922)
Ellsworth Kelly (1923–)
Rockwell Kent (1882–1971), yhdysvaltalainen
Jouni Kesti (1946–), suomalainen
Anselm Kiefer (1945–)
Wiliam Kienbusch (1914–1980), yhdysvaltalainen
Michel Kikoine (1892–1968), valkovenäläinen
Per Kirkeby (1938–), tanskalainen
Moise Kisling (1891–1953), puolalainen
Theodor Kittelsen (1857 – 1914), norjalainen
Peter Klashorst (1957–2024), hollantilainen
Paul Klee (1879–1940), sveitsiläinen
Yves Klein (1928–1962), ranskalainen
Gustav Klimt (1862–1918), itävaltalainen
Juraj Julije Klović (1498–1578), kroatialainen
Jesper Knudsen (1964–)
Boris Kobe (1905–1981)
Robert Koehler (1850–1917), saksalais-yhdysvaltalainen
Aukusti Koivisto (1886-1962), suomalainen
Pentti Koivisto (1917-1961), suomalainen
Andrei Kolkoutine (1957–)
Käthe Kollwitz (1867–1945)
Willem de Kooning (1904–1997)
Jeff Koons (1955–), yhdysvaltalainen
Wojciech Kossak (s. 1857), puolalainen
Rudolf Kotnik (1931–1996)
Franc Kralj (1895–1960)
Tone Kralj (1900–1975)
Metka Krasovec (1941–)
Albert Henry Krehbiel (1873–1951), yhdysvaltalainen
Pinchus Kremegne (1890–1981), valkovenäläinen
Christian Krogh (1852–1925), tanskalainen
Per Krohg (1889–1965), norjalainen
Leon Kroll (1884–1974), yhdysvaltalainen
Peder Severin Krøyer (1851–1909), tanskalainen
Fan K'uan
Yasuo Kuniyoshi (1893–1953), yhdysvaltalainen
František Kupka (1871–1957), tšekkiläinen
Aleksandr V. Kuprin ([1880–1960), venäläinen
Yayoi Kusama (1929–), japanilainen
Christen Købke (1810–1848), tanskalainen
L

Adelaide Labille-Guiard (1749–1803), ranskalainen
Georges Lacombe (1868–1916), ranskalainen
Wilfredo Lam (1902–1982)
Nicolas Lancret (1690–1743)
Sir Edwin Landseer (1802–1873)
Fitz Hugh Lane (1804–1865), yhdysvaltalainen
Giovanni Lanfranco (1582–1647)
Peter Lanyon (1918–1964)
Gene Lambert
Carl Larsson (1859–1928)
Georges de La Tour (1593–1652)
Marc Laurencin (1883–1956)
Marie Laurencin (1885–1956)
Jacob Lawrence (1917–2000), yhdysvaltalainen
Sir Thomas Lawrence (1769–1830)
Charles Le Brun (1619–1690)
Margaret Leiteritz, saksalainen
Fernand Léger (1881–1955)
Lord Frederic Leighton (1830–1896)
Paavo Leinonen (1894-1964)
Sir Peter Lely (1618–1680)
Ulrich Leman (1885–1988)
Robert Lenkiewicz (1941–2002)
Franz von Lenbach (1836–1904)
Mihail Lermontov (1814–1841)
Eugène Leroy (1910-2000)
Emanuel Leutze (1816–1868)
Isaak Levitan (1860–1900)
Wyndham Lewis (1884–1957)
Lucas van Leyden (1494–1533)
André Lhote (k. 1962), ranskalainen
Roy Lichtenstein (1923–1997)
Max Liebermann (1847–1935)
Bruno Andreas Liljefors (1860–1939)
Limbourgin veljekset, hollantilainen
John Linnell (1792–1873), englantilainen
Louis van Lint (1910-1987)
Filippino Lippi (1457–1504), italialainen
Fra Filippo Lippi (n. 1406–1469), italialainen
El Lisitski (1890–1941)
Arthur Lismer (1885–1969), kanadalainen
Stefan Lochner
Lojze Logar (1944–)
McKendree Long (1888–1976), yhdysvaltalainen
Sirkka-Liisa Lonka (1943-), suomalainen
Claude Lorrain (1600–1682)
L. S. Lowry (1887–1976)
Lucebert (1924–1994)
Hannu Lukin (1963-), suomalainen
Laura Muntz Lyall (1860–1930), kanadalainen
M

Bruce McLean, brittiläinen
Jan Gossaert, flaamilainen
August Macke (1887–1914)
Daniel Maclise (1806–1870), irlantilainen
Carlo Maderna (1556–1629)
René Magritte (1898–1967)
Aristide Maillol (1861–1944)
Vladimir Makuc (1925–)
Kazimir Malevitš (1878–1935)
Lise Malinovsky (1957–)
Man Ray (1890–1976)
Alfred Manessier
Edouard Manet (1832–1883), ranskalainen
Miltos Manetas, kreikkalainen
Andrea Mantegna (n. 1431–1506), italialainen
Niklaus Manuel (1484–1530)
Franz Marc (1880–1916)
Vilmantas Marcinkevicius (1969-)
John Marin (1870–1953), yhdysvaltalainen
Regia Marinho, brasialainen
John Martin (1789–1854), brittiläinen
Andrey Martynov (1768–1826), venäläinen
Jacques Maroger(1884–1962)
Wilhelm Marstrand (1810–1873), tanskalainen
Tommaso Masaccio (1401–1428), italialainen
Franz Masereel (1889–1972)
Frank Mason (1921–), yhdysvaltalainen
Quentin Massys (n. 1466–1530)
Henri Matisse (1869–1954), ranskalainen
Roberto Matta
Antonio Mattei (1900–1956), yhdysvaltalainen
Jaakko Mattila (1976–), suomalainen
Paul Mavrides
Pete Max
Hendrik Willem Mesdag (1831–1915)
Michelangelo (1475–1564), italialainen
Tage Mellerup (1911-1988) tanskalainen
Hans Memlinc, flaamilainen
Adolph von Menzel (1815–1905)
Michelangelo Merisi (1573–1610), italialainen
Youri Messen-Jaschin (1941), Latvia
Antonello da Messina (n. 1430–1479), italialainen
Ted Meyer, yhdysvaltalainen
Henri Michaux
Leo Michelson (1887–1978), venäläis-yhdysvaltalainen
Eugeen Van Mieghem (1875–1930), belgialainen
France Mihelic (1907–1998)
Francis Davis Millet (1846–1912)
Jean-François Millet (1814–1875)
Joan Miró (1893–1983), espanjalainen
Amedeo Modigliani (1884–1920), italialainen
Charlotte Molenkamp (1955-)
Piet Mondrian (1872–1944)
Claude Monet (1840–1926), ranskalainen
Gustave Moreau (1826–1898), ranskalainen
Camilo Mori (1896–1973), chileläinen
Berthe Morisot (1841–1895), ranskalainen
Malcolm Morley (1931–)
Samuel F. B. Morse (1791–1872)
Richard Mortensen (1910-1993) tanskalainen
Mary Moser (1744–1819) englantilainen
Robert Motherwell (1915–1991), yhdysvaltalainen
Alfons Mucha (1860–1939), tšekkiläinen
Friedrich Muller (1749–1825)
Edvard Munch (1863–1944), norjalainen
Gabriele Münter (1877–1962)
Takashi Murakami (1962-)
Bartolomé Esteban Murillo (1617–1682)
Edo Murtić (1921–), kroatialainen
Zoran Music (1909–)
Martti Mäki (1947-), suomalainen
N

Albert Namatjira (1902–1959)
Yoshitomo Nara (1959-)
Paul Nash (1889–1946)
Alexander Nasmyth (1758–1840)
Patrick Nasmyth (1787–1831)
Jean-Marc Nattier (1685–1766)
Bruce Nauman (1941–)
Almada Negreiros (1893–1970)
Odd Nerdrum (1944–)
Ugo Nespolo, italialainen
Louise Nevelson (1900–1988), yhdysvaltalainen
Barnett Newman (1905–1970)
Ejnar Nielsen (1872–1956), tanskalainen
Constant Anton Nieuwenhuys (1920-2005)
Jan Nieuwenhuys (1922-1986)
Ben Nicholson (1894–1982)
Nikomakhos Thebalainen (300-luku)
Alexander O. Nikulin (1878–1945)
Isamu Noguchi (1904–1988)
Sidney Nolan (1917–1992)
Kenneth Noland (1924–)
Emil Nolde (1867–1956)
Max Magnus Norman (1973–)
Kjell Nupen (1955-)
O

Knud Odde (1955-), tanskalainen
Juan O'Gorman (1905–1982), meksikolainen
Georgia O’Keeffe (1887–1986), yhdysvaltalainen
Claes Oldenburg (1929–)
J.H. Ferdinand Olivier (k. 1841), saksalainen
John Opie (1761–1807)
Andrea Orcagna (1320–1368)
William Quiller Orchardson (1835–1910)
Bryan Organ (1935–)
Emil Orlik (1870–1932)
José Clemente Orozco (1883–1949), meksikolainen
Sir William Orpen (1878–1931)
Manuel Ortiz de Zarate (1887–1946)
Erik Ortvad (1917–)
Adriaen van Ostade (1610–1685)
Utamaro (n. 1750–1806)
Johann Friedrich Overbeck (1789–1869)
Auseklis Ozols (1941–)
P

Mimmo Paladino (1948-), italialainen
Juhani Palmu, suomalainen
Kalervo Palsa, suomalainen
Pamfilos (300-luku)
Giovanni Paolo Panini (1691–1765), italialainen
Giovanni Pannini (1692–1765)
Parmigianino (1504–1540)
Pascin (1885–1930)
Gen Paul (1898–1975, ranskalainen
Julius Paulsen (1860–1940), tanskalainen
Raphael Peale (s. 1774),
Max Pechstein (1881–1955)
John F. Peto (1854–1907)
Carl-Henning Pedersen (1913-2007), tanskalainen
Viggo Pedersen (1854–1926), tanskalainen
Waldo Peirce (1884–1970), yhdysvaltalainen
Gina Pellón (1926-)
A. R. Penck (1939-)
Matteo Perez d'Aleccio (k. 1616)
Pietro Perugino (n. 1445–1523), italialainen
Jozef Petkovsek (1861–1898)
Theodor Philipsen (1840–1920), tanskalainen
Tom Phillips (1937–), brittiläinen
Pietro Pezzati (1902–1993), yhdysvaltalainen
Giovanni Battista Piazzetta (1682–1754)
Francis Picabia (1879–1953), ranskalainen
Pablo Picasso (1881–1973), espanjalainen
Ramon Pichot (1872–1925)
Otto Piene (1928–)
Delilah Pierce (1904–)
Waldo Pierce, yhdysvaltalainen
Carl Gustaf Pilo (1711–1793)
Veno Pilon (1896–1970)
Howardena Pindell (1943–)
Pinturicchio, italialainen
Pisanello, italialainen
Camille Pissarro (1830–1903)
Antoni Pitxot (1934–)
Stefan Planinc (1925–)
Marjan Pogacnik
Vasili Polenov (1844–1927), venäläinen
Serge Poliakoff (1900–1969), venäläinen
Sigmar Polke (1941–2010)
Jackson Pollock (1912–1956), yhdysvaltalainen
Stefan Popowski, puolalainen
Fairfield Porter (1907–1975), yhdysvaltalainen
Candido Portinari (1903–1962), brasilialainen
Paulus Potter (1625–1654)
Nicolas Poussin (1594–1665), ranskalainen
Andrea Pozzo (1642–1709)
Marij Pregelj (1913–1967)
Heimrad Prem (1934-1978)
Nelson Primus (1843 – n. 1916)
Maurice Prendergast (1861–1924), yhdysvaltalainen
Mary Elizabeth Price (1877–1965), yhdysvaltalainen
Samuel Prout (1783–1852)
Janez Puhar (1814–1864)
Patrick Pye
Q

Domenico Quaglio nuorempi (1787–1837)
Erasmus Quellinus vanhempi (1607–1678)
Jacopo della Quircia (1374–1438)
August Querfurt (1696–1761)
Jan Maurits Quinckhardt (1688–1772)
R

Tal R (1967–) tanskalainen
Sir Henry Raeburn (1756–1823)
Karl Rahl (1812–1865)
Francesco Raibolini (1453–1518)
Jean Raine (1927-1986)
Allan Ramsay (1713–1784)
Jacob Rantzau. (1973-), tanskalainen
Rafael (1483–1520), italialainen
Edward Willis Redfield (1869–1965), yhdysvaltalainen
Tommaso Redi (1665–1726), italialainen
Odilon Redon (1840–1916)
Pierre-Joseph Redoute (1759–1840)
Guido Reni (1575–1642), italialainen
Pierre-Auguste Renoir (1841–1919), ranskalainen
Ingalvur av Reyni (1920-2005)
Sir Joshua Reynolds (1723–1792), englantilainen
Suzy Rice (Susan Elizabeth Rice), yhdysvaltalainen
Gerhard Richter (1932–)
Hyacinthe Rigaud (1659–1743)
Rembrandt Harmenzsoon van Rijn (1606–1669), hollantilainen
Bridget Riley (1931–)
Jean-Paul Riopelle (1923–2002)
Diego Rivera (1886–1957), meksikolainen
Larry Rivers (1923–2002)
Andrei Rjabuškin (1861–1904)
Aleksandr Rodtšenko (1891–1956), venäläinen
Christian Rohlfs (1849–1938), saksalainen
Ayako Rokkaku (1982-)
Osvaldo Romberg (1938–)
George Romney (1734–1802), englantilainen
Anton Rooskens (1906–1976)
Alexander Roslin (1718–1798)
Mark Rothko (1903–1970)
Georges Rouault (1871–1958)
Henri Rousseau (1844–1910)
Peter Paul Rubens (1577–1640), belgialainen
Andrei Rubljov (n. 1360–1430)
Jacob van Ruisdael (1628–1682)
Philipp Otto Runge (1777–1810), saksalainen
Robert Russ (1847–1922)
Charles Marion Russell (1864–1926), yhdysvaltalainen
Rachel Ruysch (1664–1750)
S

Betye Saar (1929–)
Pieter Jansz Saenredam (1597–1665)
Niki de Saint Phalle (1930-2002)
John Singer Sargent (1856–1925), yhdysvaltalainen
Andrea del Sarto (1487–1531), italialainen
Raymond Saunders (1934–)
Antonio Saura (1930-1998)
Egon Schiele (1890–1918), itävaltalainen
Rudolf Schlichter (1890–1955)
George Schmidt (1944–)
Karl Schmidt-Rottluff (1884–1976)
Peter Alfred Schou (1844–1914), tanskalainen
Karl Schrag (1912–), yhdysvaltalainen
Kurt Schwitters (1887–1948)
William Edouard Scott (1884–1964)
Charles Sebree (1914–1985)
Maksim Sedej (1909–1974)
Olaf Carl Seltzer (1877–1957), yhdysvaltalainen
Olli Seppänen (1921–1968), suomalainen
Valentin Serov (1865–1911)
Georges Seurat (1859–1891), ranskalainen
Gino Severini (1883–1966)
Joseph Severn (1793–1879), brittiläinen
Walter Sickert (1860–1942)
Jan Sierhuis (1928–)
Paul Signac (1863–1935)
Hugo Simberg (1873–1917), suomalainen
Kim Simonsson (1974–), suomalainen
David Alfaro Siqueiros (1896–1974), meksikolainen
Joakim Skovgaard (1856–1933), tanskalainen
Niels Skovgaard (1858–1938), tanskalainen
Harald Slott-Moller (1864–1937), tanskalainen
Richard Smeets (1955-)
Frank E. Smith (1935–)
Matthew Smith (1879–1959), englantilainen
Hinko Smrekar (1883–1942)
Sylvia Snowden (1942–)
Anton Solomoukha (1945–), ukrainalainen
Jens Søndergaard (1895–1957), tanskalainen
Hajime Sorayama (1947–), japanilainen
Camille Souter
Chaïm Soutine (1894–1944)
Litsa Spathi (1958–)
David Spiller (1942-)
Nicolas de Staël (1914–1955), ranskalainen
Lojze Spacal (1907–2000)
Austin Osman Spare (1886–1956), brittiläinen
Niles Spencer (1883–1952), yhdysvaltalainen
Carl Spitzweg (1808–1885)
Carl Sprinchron (1887–1971), yhdysvaltalainen
Henryk Stazewski (1894–), puolalainen
Steen, Jan (1626–1679)
Hannes Steinert (1954–), saksalainen
Eduard von Steinle (1810–1886)
Théophile Steinlen (1859–1923), sveitsiläis-ranskalainen
Frank Stella (1936–)
Kaj Stenvall (1951–), suomalainen
Matej Sternen (1870–1949)
Clyfford Still (1904–1980)
Stan Stokes,
Robert Strange (1721–1792)
Arthur Streeton,
Vonn Ströpp, englantilainen
Drew Struzan, yhdysvaltalainen
Gilbert Stuart (1755–1828)
George Stubbs (1724–1806)
Gabrijel Stupica (1913–1990)
Reidar Särestöniemi, suomalainen
Sergei Sviatchenko (1952–)
T

Yasse Tabuchi (1921-)
Reuben Tam (1916–), yhdysvaltalainen
Henry O. Tanner (1859–1937)
Antoni Tàpies (1923–), espanjalainen
Edmund Charles Tarbell (1862–1928), yhdysvaltalainen
David Teniers III (k. 1685), flaamilainen
Hendrick Terbrugghen (1588–1629)
Pietro Testa (1617–1650)
Ellen Thesleff (1869–1954)
Alma Thomas (1894–1978)
Edward H. Thompson (1879–1949)
Robert Thompson (1936–1966)
Tom Thompson
C. Thomsen (1847–1912), tanskalainen
William Thon, yhdysvaltalainen
Giovanni Battista Tiepolo (1696–1770), italialainen
Walasse Ting (1929-)
Jean Tinguely (1925-1991)
Tintoretto (1518–1594), italialainen
Joze Tisnikar (1928–1998)
James Tissot (1836–1902)
Tizian (1488–1576)
Mark Tobey (1890–1976)
Jozef Tominc (1790–1866)
Henri de Toulouse-Lautrec (1864–1901), ranskalainen
Kurt Trampedach (1943-)
Fran Tratnik (1881–1957)
Bill Traylor (1854–1947)
Vasili Tropinin (1776–1857)
Kurt Trampedach (1943-), tanskalainen
Marjan Trsar
Werner Tubke (1929–)
William Turner (1775–1850)
Laurits Tuxen (1853–1927), tanskalainen
Luc Tuymans (1958–), belgialainen
Barbara Tyson-Mosley (1950–)
Veikko Törmänen (1945–), suomalainen
U

Raoul Ubac (1910–1985)
Paolo Uccello (1397–1475), italialainen
Fritz von Uhde (1848–1911)
William Unger (1837–1932)
Michelangelo Unterberger (1695–1753)
Utamaro (1753–1806)
Maurice Utrillo (1883–1955), ranskalainen
V

Pierin Vaga (1499–1547)
Gee Vaucher (1945–)
Suzanne Valadon (1865–1938), ranskalainen
Felix Vallotton (1865–1925), sveitsiläinen
Serge Vandercam (1924-)
Sir Anthony van Dyck (1599–1641)
Victor Vasarely (1908–1997)
Vladimir Vasicek (1919–2003)
Marie Vassilieff (1884–1957)
Philipp Veit (1793–1877)
Diego Velázquez (1599–1660), espanjalainen
Henry van de Velde (1863–?)
Willem van de Velde vanhempi (1611–1693)
Willem van de Velde nuorempi (1633–1707)
Raja Ravi Varma (1848–1906), intialainen
Fernand Verhaegen (1883–1975), belgialainen
Johannes Vermeer (1632–1675)
Horace Vernet (1789–1863)
Paolo Veronese (1528–1588), italialainen
Andrea del Verrocchio (n. 1435–1488), italialainen
Kees Verwey (1900-1995)
Joseph-Marie Vien (1716–1809)
Élisabeth Vigée Le Brun (1755–1842)
Aarre Viinikanoja (1918-1981), suomalainen
Jacques Villon (1875–1963), ranskalainen
Ivan Višnjakov (1699–1761)
Maurice de Vlaminck (1876–1958)
Simon de Vlieger (1601–1653)
Jan Voss (1936-)
Wolf Vostell (1932–1998)
Simon Vouet (1590–1649)
Sebasdtian Vrancx (1573–1647)
Cornelisz Vroom (1600–1661)
Mihail Vrubel (1856–1910)
Edouard Vuillard (1868–1940)
W

Raymond Waddey
Edward Wadsworth (1889–1949)
Zygmunt Waliszewski, puolalainen
Laura Wheeler Waring (1887–1948)
Alfred Wallis (1855–1942)
Andy Warhol (1928–1987), yhdysvaltalainen
Marijke van Warmerdam (1959-)
John William Waterhouse (1849–1917)
Antoine Watteau (1684–1721)
Carel Weight (1908–)
J. Alden Weir, yhdysvaltalainen
Neil Welliver (1929–), yhdysvaltalainen
Pierre Wemaëre (1913-)
Kurt Wenner, yhdysvaltalainen
Gina Werfel (1951–), yhdysvaltalainen
Adolf Ulrik Wertmuller (1751–1811)
Tom Wesselmann (1931–)
Benjamin West (1738–1820)
Rogier van der Weyden (1399–1464)
James Abbott McNeill Whistler (1834–1903)
Brett Whiteley (1939–1992, australialainen
David Wilkie (1785–1841)
Adolphe Willette  (1857–1926)
Jens Ferdinand Willumsen (1863–1958), tanskalainen
Richard Wilson (1713–1782), walesilainen
Emanuel de Witt (1616–1692)
Nancy Wisseman-Widrig (1929–), yhdysvaltalainen
Conrad Witz (1410–1446)
Theo Wolvecamp (1925–1992)
David Wojnarowicz
Christopher Wood (1962–), skotlantilainen
Grant Wood (1892–1942)
Charles H. Woodbury (1864–1940), yhdysvaltalainen
Mabel May Woodward (1877–1945), yhdysvaltalainen
Michael W. Wooten
Philips Wouwerman (1619–1668)
Joseph Wright  (1734–1797)
Paul Wunderlich (1927–)
Andrew Wyeth (1917–2009), yhdysvaltalainen
Jamie Wyeth (1946–), yhdysvaltalainen
N.C. Wyeth (1882–1945), yhdysvaltalainen
X

Ettore Ximenes (1855–1919), italialainen
Y

Jack Butler Yeats (1871–1957)
Joseph Yoakum (1886–1972)
Z

Ossip Zadkine (1890–1967)
Christian Zahrtmann (1843–1917), tanskalainen
Johann Zoffany (1733–1810)
Marguertie Zorach (1887–1968), yhdysvaltalainen
William Zorach (1887–1966), yhdysvaltalainen
Anders Zorn (1860–1920), ruotsalainen
Francesco Zuccarelli (1702–1788)
Federigo Zuccaro (1543–1609)
Ignacio Zuloaga (1870–1945), espanjalainen
Francisco de Zurbarán (1598–1662), espanjalainen
Felbi

Felbi (ital. felpa) on pitkänukkaista samettikangasta, jota käytetään erityisesti hatuissa. Kankaan pohjakudos on puuvillaa ja nukka mohairia tai luonnonsilkkiä. Nukka on harjattu kankaanmyötäiseksi, jolloin se muodostaa sileän ja kiiltävän pinnan.
Valiini

| Valiini |
| --- | --- |

Koodit:  Val, V
Molekyylimassa:  117,15
Sivuketjun tyyppi:  hydrofobinen
Karboksyyliryhmän happovakio:  2,29
Aminoryhmän happovakio:  9,74
Sivuketjun happovakio:  -
Isoelektrinen piste:  6,02
Yleisyys proteiineissa:  6,6 %
Kodonit:  GUU, GUC, GUA, GUG
3D-malli valiinimolekyylistä
Valiini eli 2-amino-3-metyylibutaanihappo (C5H11NO2) on yksi geneettisen koodin 20 aminohaposta. Se on ravinnossa välttämätön aminohappo. Valiinin isomeerisina muotoina on L-valiini ja D-valiini. L-valiinin CAS-numero on 72-18-4 ja D-valiinin 640-68-6. Sen isoelektrinen piste on 6,02.
Sirppisoluanemiassa hydrofobinen valiini korvaa hydrofiilisen glutamiinihapon, minkä takia hemoglobiini ei laskostu kunnolla.
Aiheesta muualla

PubChem (englanniksi)
PubChem: D-Valine (englanniksi)
DrugBank (englanniksi)
Human Metabolome Database: L-Valine (englanniksi)
KEGG: L-Valine (englanniksi)
KEGG: D-Valine (englanniksi)
ChemBlink: L-Valine (englanniksi)
ChemBlink: D-Valine (englanniksi)
Liber Herbarum II: Luettelo valiinia sisältävistä kasveista
L-Valiinin käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich, viitattu 20.6.2018
D-Valiinin käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich, viitattu 20.6.2018
Proteiinisynteesissä käytettävät aminohapot
alaniini
arginiini
asparagiini
asparagiinihappo
fenyylialaniini
glutamiini
glutamiinihappo
glysiini
histidiini
isoleusiini
kysteiini
leusiini
lysiini
metioniini
proliini
seriini
treoniini
tryptofaani
tyrosiini
valiini
Mit brennender Sorge

Mit brennender Sorge (saks., suomeksi "Syvästi huolestuneena", sananmukaisesti "Polttavalla surulla") on paavi Pius XI:n saksaksi julkaisema kiertokirje eli ensyklika. Paavi allekirjoitti kiertokirjeen 14. maaliskuuta 1937 ja se luettiin ääneen kaikissa Saksan katolisissa kirkoissa palmusunnuntaina, 21. maaliskuuta 1937. Ensyklika tuomitsi kansallissosialistisen rotu- ja uskontopolitiikan sekä valitti katolisen kirkon lisääntynyttä ahdinkoa kansallissosialistisessa Saksassa.
Sisältö

Ensyklika Mit brennender Sorge jakautuu johdantoon, kymmeneen pääosaan, jotka käsittelevät yksittäisiä kysymyksiä tai kääntyvät määrättyjen vastaanottajien puoleen sekä päätöskappaleeseen.
Sisältö > Johdanto

Ensyklikan alkusanojen mukaan paavi Pius XI sanoo tarkkailevansa "syvästi huolestuen ja enenevästi oudoksuen kirkon kärsimystietä ja sen uskollisina pysyneiden jäsenten kasvavaa ahdinkoa". Paavi syyttää Saksan valtakunnanhallitusta siitä, ettei se alun alkaenkaan ole todella sitoutunut vuonna 1933 solmittuun valtakunnankonkordaattiin, vaan se on tehnyt sopimuksen uudelleentulkinnasta, sen sisällöllisestä mitätöimisestä ja jopa sen julkisesta rikkomisesta politiikkansa välineen. Hän syyttää Hitlerin hallitusta useista sopimusrikoista, kuten katolisten järjestöjen kieltämisestä ja toiminnan vaikeuttamisesta, katolisten julkaisujen kieltämisestä sekä kirkon työntekijöiden ja sen sanoman julkisesta häpäisemisestä.
Sisältö > Puhdas jumalausko

Kiertokirjeen ensimmäinen pääosa käsittelee jumalauskon vääristymiä. Pius XI julistaa, että jokainen, joka tekee rodusta tai kansasta, valtiosta tai tietystä valtiomuodosta, valtajärjestelmien ylläpitäjistä tai inhimillisestä yhteiskuntaideologiasta ylimmän normin teoilleen tai ajattelulleen, ei kuulu Jumalaan uskoviin. Sama koskee heitä, jotka "panteistisen sekaannuksen vallassa" pitävät luomakuntaa ja Jumalaa samana tai jotka persoonallisen Jumalan sijasta turvaavat hämärään kohtaloon tai kaitselmukseen. Hän tuomitsee kansallissosialistisessa Saksassa jalansijaa saaneen germaanisen uuspakanuuden. Tässä yhteydessä paavi tuomitsee myös kansallissosialiset rotuopit:
"Jumala on antanut käskynsä ehdottomassa muodossa. Ne koskevat kaikkia ajasta ja paikasta, maasta ja rodusta huolimatta. Aivan kuten Jumalan aurinko loistaa kaikille ihmisille, ei hänen lakinsa tunne etuoikeuksia ja poikkeuksia. Hallitsijat ja hallitut, kruunatut ja kruunaamattomat, ylhäiset ja alhaiset, rikkaat ja köyhät ovat yhtä lailla hänen sanansa alla."
Sisältö > Puhdas Kristus-usko

Toinen pääosa esittää, ettei kukaan voi sanoa olevansa Jumalaan uskova, ellei hän samalla tunnusta Kristusta. Jeesus Kristus on Jumalan lopullinen ilmoitus, ihmiseksi tullut Jumala itse. Tässä yhteydessä Pius XI korostaa Vanhan testamentin asemaa Kristuksen todistajana ja jumalallisen viisauden lähteenä. Vanha testamentti on olennainen osa Raamattua, eikä sitä voi irrottaa jumalallisesta ilmoituksesta. "Joka haluaa riistää raamatunhistorian ja Vanhan liiton viisauden kirkosta ja koulusta, pilkkaa Jumalan sanaa, pilkkaa Jumalan lunastussuunnitelmaa ja tekee ahtaan ja rajoittuneen ihmisviisauden Jumalan aikakausien suunnitelman tuomariksi. Hän kieltää uskon todelliseen, lihaksi tulleeseen Kristukseen, joka inhimillisen luontonsa puolesta oli peräisin kansasta, joka kerran oli naulitseva hänet ristille."
Sisältö > Puhdas usko kirkkoon

Kirjeen kolmas pääkappale esittää katolisen kirkko-opin. Sen mukaan vain ja ainoastaan kaikkien jäsentensä ykseydestä koostuva, kaiken maallisen ja ulkoisen torjuva, Jumalan sanaan ja käskyihin turvautuva, Jumalaa ja lähimmäisiä rakastava kirkko voi olla Jumalan läsnäolon merkkinä maailmassa, jonka synti on sairastuttanut. Ilman kirkon antamaa todistusta maailma syöksyisi käsittämättömään murheeseen ja onnettomuuteen. Paavi tuomitsee tässä yhteydessä kaikki loukkaukset kirkkoa ja sen jäseniä kohtaan sekä kehottaa kirkon uskollisia jäseniä puolustamaan sitä maallisten vastoinkäymisten uhallakin. Sille, joka uskoo voivansa säilyttää ykseyden Kristukseen ja hänen kirkkoonsa, vaikka eroaakin kirkon ulkoisesta jäsenyydestä, olkoon varoituksena Kristuksen omat sanat: "Joka kieltää minut ihmisten edessä, tulen minä kieltämään Isäni edessä."
Sisältö > Puhdas usko paavin primaattiin

Neljäs kappale käsittelee paavin asemaa kirkon päänä. Sen mukaan paavin virka ja asema perustuu Kristuksen asetukseen, ja näin ollen paavilla on oikeus ja velvollisuus lausua mielipiteensä uskoa ja elämää käsittelevissä asioissa ja vaatia uskovilta kuuliaisuutta. Tämän takia hänellä on oikeus vaatia kuuliaisuutta myös edellisissä kohdissa mainituissa asioissa. Paavi korostaa myös, että hän on koko maailmanlaajuisen universaalikirkon pää, ja torjuu samalla käsityksen kansallisesta saksalaisesta kirkosta.