stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pipin Pieni
Valtaannousu

Pipin Pienestä tuli koko Frankkien valtakunnan major domus ja tosiasiallinen hallitsija vuonna 741 yhdessä vanhemman veljensä Karlomanin kanssa. Vuonna 743 he lopettivat frankkien valtakunnan interregnumin valitsemalla viralliseksi kuninkaaksi Kilderik III:n, mutta heillä oli yhä tosiasiallinen valta. Pipinin veli erosi tehtävästä vuonna 747, joten Pipinistä tuli yksin frankkien todellinen hallitsija. Pipin halusi kuitenkin hallita frankkeja myös virallisesti, ja hän lähetti paavi Sakariaalle kirjeen, jossa kysyi, oliko järkevää pitää kuninkaita, joilla ei ollut todellista valtaa. Paavi vastasi, että olisi parempi, että kuningas todella hallitsisi ja ehdotti Pipiniä frankkien kuninkaaksi. Tästä rohkaistuneena Pipin syrjäytti viimeisen merovingikuninkaan Kilderik III:n ja nousi valtaistuimelle vuonna 751. Marraskuussa 751 arkkipiispa Bonifatius voiteli hänet kuninkaaksi Soissonsissa.
Yhteistyö paavin kanssa

Loppusyksystä 753 Paavi Stefanus (II) III matkusti Alppien yli neuvotellakseen Pipinin kanssa avusta. Pipin otti tehtäväkseen suojella paavia, joka puolestaan voiteli Pipinin kuninkaaksi Saint-Denis'n kirkossa kiitoksena siitä, että Pipin oli luvannut auttaa paavia taistelussa langobardeja vastaan. Myös Pipinin molemmat pojat vihittiin samalla tulevaan kuninkaanarvoonsa. Pipin oli ensimmäinen voideltu frankkien kuningas. Paavin antama siunaus merkitsi Pipinille ja frankeille sitä, että Pipin sai varmisti asemansa frankkien kuninkaana suhteessa kilpailijoihinsa ja että frankit olivat sen jälkeen Jumalan valittu kansa. Pipin Pieni teki kaksi sotaretkeä Italiaan vuosina 754 ja 756 ja kukisti Aistulfin johtamat langobardit. Hän luovutti sopimuksen mukaisesti paaville Ravennan eksarkaatin. Tämä Pipinin lahjoituksena tunnettu tapahtuma mahdollisti Kirkkovaltion synnyn. Pipinin tavoitteet Italiassa rajoittuivat paavin riippumattomuuden turvaamiseen ja Rooman tuen hankkimiseen.
Suhteet ulkovaltoihin

Pipin Pieni lähetti sanansaattajia Konstantinopoliin ja solmi ystävälliset suhteet Bysantin keisari Konstantinos V:n kanssa. Hän solmi diplomaattisuhteet myös arabien valtakuntaa Bagdadista käsin hallinneen kalifi al-Mansurin kanssa.
Perintö

Pipin Pieni kuoli vuonna 768 Saint-Denis'ssä paluumatkallaan Akvitaniaan suuntautuneelta sotaretkeltä. Pipinin kuoleman jälkeen valtakunta jaettiin hänen poikiensa Kaarlen ja Kaarlomanin kesken. Vaikka Pipin oli yksi aikansa voimakkaimmista ja menestyksekkäimmistä hallitsijoista, hän on usein jäänyt kuuluisamman poikansa varjoon.
Lisänimen tausta

Tarinan mukaan Pipin olisi ollut erityisen lyhytkasvuinen. Tästä ei kuitenkaan ole historiallista näyttöä. Hän on voinut olla lyhyehkö, mutta lyhyyttä on myös voitu myöhemmin liioitella. Alun perin hänen nimityksensä on voinut tarkoittaa myös ”nuorempaa”, eikä se siinä tapauksessa liittyisi pituuteen.
Toisen tarinan mukaan lisänimi "brevis" eli lyhyt olisi tarkoittanut kuninkaan siilitukkaa. Merovingikuninkaiden tunnuksena oli pitkä tukka, joka frankeilla oli satoja vuosia vapaan miehen tunnus. Tukkaa ei välttämättä leikattu koskaan, kun taas muinaiset roomalaiset ajoivat partansa ja lyhensivät hiuksiaan.
Pipinin isä lähetti noin 25-vuotiaan poikansa  730-luvulla Lombardian kuninkaan hoviin liittolaisuuden vahvistamiseksi. Siellä Pipinin tiedetään osallistuneen rituaaliin, jossa hänen tukkansa leikattiin (capillaturia). Riitti vastasi roomalaisnuorukaisten ensimmäistä parranajoa aikuistumisen symbolina (barbatoria). Kotiin palattuaan nuori mies olisi saanut lisänimensä, joka sitten jäi historiaan.
Vaimot

Bertrada
Lapset

Kaarle Suuri (2. huhtikuuta 747–28. tammikuuta 814)
Kaarloman (751–4. joulukuuta 771)
Redburga
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pipin Pieni Wikimedia Commonsissa
Poropetra

| Poropetra> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2002–2015
Tyylilaji:  etnorock, psykedeelinen rock, heavy rock
Kotipaikka:  Suomi
Laulukieli:  suomi, viro
Jäsenet:  Elsa Pardonen, laulu   Nancy, laulu   Juha Jyrkäs, laulu, kantele   Markus Ylikoski, kitara, taustalaulu   Hittavainen, viulu, jouhikko, torupill, koskettimet, huilut, pillit, märistysrauta, taustalaulu   Leo Herranen, basso   Laura Oravainen, koskettimet   Heikki Sinisalo, rummut  
Entiset jäsenet:  Aapo Hopeakoski, rummut, congat, udu, tiibetiläinen soiva kulho, lusikat (2005–2008)  Kuuraparta, laulu, kantele, kitara (2002–2008) 
Levy-yhtiö:  Earth and Sky Productions
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Poropetra oli suomalainen etnorockia soittanut yhtye. Poropetra sekoitti yhteen suomalais-ugrilaisia kansanmusiikkiperinteitä, maailmanmusiikkia ja raskaamman rockin vaikutteita.
Historia

Poropetra sai alkunsa syksyllä 2002. Yhtyeen perustaja, Juha Jyrkäs, halusi yhdistää kantelemusiikin, runonlaulun sekä itämerensuomalaisen kansanperinnemusiikin raskaamman musiikin riffeihin. Myöhemmin yhtye laajensi vaikutteita maailmanmusiikinkin suuntaan.
Poropetra on vanhaa suomea ja tarkoittaa Hiiden hirveä. Yhtyeen yhtenä ominaisena tunnusmerkkinä olivat nelipolvitrokeemittaan nojaavat suomenkieliset sanoitukset.
Vuonna 2004 yhtye nauhoitti ensimmäisen Poropetra-demonsa. Tuolloin kokoonpanossa olivat Jyrkkään lisäksi Kuuraparta ja Hittavainen (Korpiklaani), joista viimeksi mainittu toimi myös äänittäjänä.
Uusien kappaleiden synnyttyä äänimaailma muuttui vuoden 2005 aikana raskaammaksi ja monipuolisemmaksi. Tuolloin Juha Jyrkäs kokeili ensimmäistä kertaa särötettyä kanteletta. Rumpali Aapo Hopeakoski sekä naislaulajat Nancy ja Elsa Pardonen liittyivät yhtyeeseen.
Ensialbumi Sinihirwi julkaistiin 18. heinäkuuta 2007. Tämän jälkeen kitaristi Markus Ylikoski liittyi kokoonpanoon. Kappaleet menivät entistä kitaravetoisempaan ja metallisempaan suuntaan. Miehistönvaihdokset jatkuivat, kun rumpali Aapo Hopeakoski ja kanneltaja Kuuraparta jättivät yhtyeen. Yhtye työsti uutta materiaalia, värväsi uusia jäseniä, mutta motivaation puute ja aikatauluongelmat tekivät työn tekemisen mahdottomaksi. Poropetra lopetti toimintansa heinäkuussa 2015.
Yhtyeeltä ilmestyi vielä postuumisti kokoelmalevy Vahvaa verta (Mouraisut 2003–2013) vuonna 2021. Sen julkaisi italialainen levy-yhtiö Earth And Sky Productions.
Kokoonpano > Jäsenet

Elsa Pardonen – laulu
Nancy – laulu
Juha Jyrkäs – laulu, kantele, särökantele-efektit
Markus Ylikoski – kitara, taustalaulu
Hittavainen – viulu, jouhikko, torupill, koskettimet, huilut, pillit, märistysrauta, taustalaulu
Leo Herranen – basso
Laura Oravainen – koskettimet
Heikki Sinisalo – rummut
Kokoonpano > Entiset jäsenet

Aapo Hopeakoski – rummut, congat, udu, tiibetiläinen soiva kulho, lusikat (2005–2008)
Kuuraparta – laulu, 12-kielinen kantele, kitara (2002–2008)
Julkaisut > Demo

Poropetra (2004)
Julkaisut > CD

Sinihirwi (2007)
Vahvaa verta (Mouraisut 2003–2013) (2021)
Aiheesta muualla

Yhtyeen kotisivut.
Z-luokka (hävittäjä)

| Z-luokka |
| --- | --- |
 Luokkaan kuulunut HMS Zebra

Tekniset tiedot
Uppouma:  1 730 t (standardi) 2 570 t (kuormattu)
Pituus:  110,57 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,90 m
Syväys:  3,0 m
Koneteho:  40 000 hv (29,828 MW)
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  179 normaalipalveluksessa tai 225 laivueenjohtajana
Aseistus
Meritorjunta:  4 x QF 4,7" Mk IX -tykkiä yksiputkisina CP Mk XXII -asennuksina 8 x 21" torpedoputkea 4 x syvyyspomminheitintä ja 2 kiskoa, joissa 70 syvyyspommia
Ilmatorjunta:  2 x Bofors 40 mm -ilmatorjuntatykkiä kaksiputkisena Mk IV -asennuksena tai 1 x nelipiippuinen QF 2 naulan ilmatorjuntatykki 2 x Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykkiä kaksiputkisena Mk V -asennuksena 1 x Bofors 40 mm -ilmatorjuntatykki Mk III tai Boffin Mk V -asennuksena 1 x QF 2 naulan Mk XVI -ilmatorjuntatykki
Z-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuoden 1942 hätäohjelman (engl. War Emergency Program) kahdeksan hävittäjän muodostama alusluokka, jonka alukset muodostivat aluksi saattuepalveluksessa niin kutsutun 10. hätälaivueen (engl. 10th Emergency Flotilla).
Alukset

Alukset olivat toisinto V-luokan aluksista, mutta niissä oli uudistettu tulenjohtojärjestelmä.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HMS Myngs | Vickers Armstrong, Tyneside | 27. toukokuuta 1942 | 31. toukokuuta 1943 | 23. kesäkuuta 1944 | Egyptin laivastolle 1955 nimellä El Qaher |
| HMS Zephyr | Vickers | 13. heinäkuuta 1942 | 15. heinäkuuta 1943 | 6. syyskuuta 1944 | romutettu heinäkuussa 1958 Dunstonissa |
| HMS Zambesi | Cammell Laird, Birkenhead | 12. joulukuuta 1942 | 12. marraskuuta 1943 | 18. heinäkuuta 1944 | romutettu joulukuussa 1959 Briton Ferryssä |
| HMS Zealous | Cammell Laird | 5. toukokuuta 1942 | 28. helmikuuta 1944 | 9. lokakuuta 1944 | Israelin laivastolle 1955 nimellä Eilat |
| HMS Zebra | William Denny and Brothers, Dunbarton | 14. toukokuuta 1942 | 8. maaliskuuta 1944 | 3. lokakuuta 1944 | romutettu helmikuussa 1959 Newportissa |
| HMS Zenith | Denny | 19. toukokuuta 1942 | 5. kesäkuuta 1944 | 22. joulukuuta 1944 | Egyptin laivastolle 1955 nimellä El Fateh |
| HMS Zest | John I. Thornycroft and Company, Woolston | 21. heinäkuuta 1942 | 14. lokakuuta 1943 | 20. heinäkuuta 1944 | romutettu 1970 |
| HMS Zodiac | Thornycroft | 7. marraskuuta 1942 | 11. maaliskuuta 1944 | 23. lokakuuta 1944 | Israelin laivastolle 1955 nimellä Yaffa |
Puro-ohdake

| Puro-ohdake |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Alaheimo::  Carduoideae
Suku::  Ohdakkeet Cirsium
Laji::  rivulare
Kaksiosainen nimi
 Cirsium rivulare  (Jacq.) All. 
Katso myös
   Puro-ohdake Wikispeciesissä   Puro-ohdake Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Puro-ohdake (Cirsium rivulare) on asterikasvien (Asteraceae) heimoon, ohdakkeiden (Cirsium) sukuun kuuluva monivuotinen ruohovartinen kasvilaji.
Puro-ohdake voi kasvaa noin metrinkorkuiseksi, ja sen varsi on haaraton tai muutamaan kertaan haaroittunut. Varsi on myös siipipalteeton ja villakarvainen. Lehdet ovat syvään pariliuskaisia, ja toisinaan liuskat ovat vielä toiseen kertaan liuskoittuneita. Lehtien yläpinnat ovat vihreitä ja harvakarvaisia, mutta alapinnat ovat harmahtavanvihreitä ja tiheäkarvaisia. Lehtien laidoilla olevat karvat ovat pehmeitä. Puro-ohdakkeen kukintona olevat mykeröt sijaitsevat yleensä 2–4 mykerön ryhmissä ja mykeröt ovat lähes perättömiä. Mykeröiden kukat ovat purppuranpunaisia ja kehtosuomut teräväkärkisiä. Puro-ohdake kukkii kesä–heinäkuussa.
Puro-ohdake kasvaa kosteilla niityillä. Puro-ohdaketta ei kasva Suomessa. Ruotsissa lajia tavataan harvinaisena maan eteläosissa.
Puro-ohdakkeen tieteellisen nimen lajinimi (rivulare) tulee latinan kielen sanasta rivulus (suom. pieni puro).
Runsaasti puro-ohdakkeita niityllä.
RN Confienza

| RN Confienza |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Cantiere navale fratelli Orlando‎, Livorno
Kölinlasku:  10. toukokuuta 1917
Laskettu vesille:  18. joulukuuta 1920
Palveluskäyttöön:  25. huhtikuuta 1923
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 20. marraskuuta 1940
Tekniset tiedot
Uppouma:  875 t (standardi) 1 093 t (kuormattu)
Pituus:  81,9 m (kokonaispituus)
Leveys:  8,02 m
Syväys:  2,6 m
Koneteho:  22 000 shp
Nopeus:  32 solmua
Miehistöä:  106
Aseistus
Aseistus:  4 × 102 mm tykkiä 2 × 76 mm ilmatorjuntatykkiä 4 × 450 mm torpedoputkea 10 × miinaa
RN Confienza (ital. Regia Nave Confienza) oli Italian kuninkaallisen laivaston Palestro-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Livornosta Cantiere navale fratelli Orlando‎lta, missä köli laskettiin 10. toukokuuta 1917. Alus laskettiin vesille 18. joulukuuta 1920 ja liitettiin laivastoon 25. huhtikuuta 1923.
Palvelus

Alus luokiteltiin 1. lokakuuta 1938 torpedoveneeksi (ital. torpediniere). Alus upotettiin 20. marraskuuta 1940.
ZROCK

ZROCK on Kempeleen Zemppi-areenassa keväisin järjestettävä kaksipäiväinen raskaampaan rockiin ja metallimusiikkiin keskittyvä festivaali. Se järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2017 yksipäiväisenä tapahtumana Zemppi Areenassa. Vuonna 2018 ZROCK muutettiin kaksipäiväiseksi sisäfestivaaliksi.
Historia

2017
ZROCK perustettiin keväällä 2017. Ensimmäinen ZROCK juhlittiin yksipäiväisenä ja festeillä nähtiin Amorphis, Viikate ja Tuohimaa.
2018
Keväälle 2018 festivaali kasvoi kaksipäiväiseksi. Festivaalin lavalla nähtiin: Stam1na, Viikate, Kotiteollisuus, S-Tool, Lost Society ja Nicumo.
Marraskuussa 2018 järjestettiin ensimmäistä kertaa myös ZROCK Winterspecial. Lavalla nähtiin Children Of Bodom ja Lost Society.
2019
Kahden päivän festivaalilla esiintyi 10 bändiä: Turmion Kätilöt, Beast In Black, Stratovarius, Backyard Babies (SWE), Smash Into Pieces (SWE), Lost Society, Turisas, The Duskfall (SWE), Doom Unit ja Flat Earth.
Marraskuussa 2019 järjestettiin jälleen ZROCK Winterspecial, jossa lavalla nähtiin: Amorphis, Soilwork (SWE) ja MØL (DEN).
2020
Festivaali jouduttiin siirtämään poikkeuksellisesti syksyyn koronapandemian jyllätessä. ZROCK-lavalta striimattiin liveshow't suorana yli 20 eri maahan. Lavalla nähtiin Beast In Black, Turmion Kätilöt, Mokoma, Korpiklaani, Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus, Ruoska, S-Tool, Tuohimaa ja Groupie High School.
2021
Festivaali piti välivuoden koronapandemian takia.
2022
5v-juhlafestivaalia vietettiin useiden ulkomaalaisten bändien voimin, kun lavalla nähtiin Týr (FO), Aephanemer (FRA), Eyes Wide Open (SWE) ja The Haunted (SWE). Lavalla nähtiin myös kotimaisia artisteja: Stam1na, Lähiöbotox, Stereo Terror, Embraze, One Morning Left ja Fear Of Domination.
2023
Keväällä-23 kaksipäiväinen ZROCK-festivaali juhlitaan kuudetta kertaa 31.3-1.4.2023. Artistit: Apocalyptica, Turmion Kätilöt, Dynazty (SWE), Diablo, Bloodred Hourglass, Ruoska, Brymir, Atlas ja Stereo Terror.
Poliittinen talous

Poliittinen talous on yhteiskuntatieteen tieteenhaara, joka tutkii politiikan ja talouden välisiä suhteita, yhteyksiä ja keskinäisriippuvuuksia. Poliittisen talouden tutkimus ammentaa muun muassa politiikan tutkimuksesta, sosiologiasta, historiantutkimuksesta ja taloustieteestä. Vaikka nykypäivän taloustieteen historialliset juuret löytyvät 1700- ja 1800-lukujen niin kutsutusta klassisesta poliittisesta taloudesta, viittaa taloustiede tätä nykyä pääosin talouden kapeaan tutkimukseen, jossa ei huomioida poliittisia ja sosiaalisia näkökohtia vaan keskitytään vain taloudellisiin ilmiöihin, ja poliittinen talous puolestaan edustaa erillistä, edellä mainitut näkökohdat integroivaa, lähestymistapaa. Klassisen poliittisen talouden tutkijat kuten Adam Smith, John Stuart Mill ja David Ricardo tutkivat muun muassa tuotantoa, kulutusta ja vaihdantaa valtioissa ja niiden välillä. 2000-luvulla poliittinen talous on monimuotoinen ja monitieteinen tieteenala, jonka tutkimuskohteet sisältävät esimerkiksi talouden instituutioiden, prosessien ja tendenssien (esim. taloudellinen kehitys, tulonjako, työmarkkinat, kauppa ja rahoitus), talouspolitiikan, taloustieteen ja talousdiskurssien poliittisen analyysin niin kansallisella, kansainvälisellä kuin globaalilla ja paikallisella tasolla.[lähde? ]
Klassinen poliittinen talous

Alkujaan poliittisen talouden tutkimus tarkoitti valtion tuotannon ja kulutuksen sekä näihin vaikuttavien olosuhteiden tutkimusta. Ilmaus économie politique (englanniksi political economy) ilmestyi ensimmäisen kerran Ranskassa vuonna 1615 Antoine de Montchrétienin kirjassa Traité de l'economie politique. Myöhemmin 1700-luvulla ranskalaiset fysiokraatit, kuten Francois Quesnay, olivat ensimmäisiä merkittäviä poliittisen taloustieteen edustajia, ennen kuin erityisesti brittiläiset oppineet Smithistä Thomas Malthusiin ja Ricardosta Milliin kehittivät poliittisen talouden tutkimusta eteenpäin.
1800-luvulla poliittisen talouden tutkimus oli vakiintunut eurooppalaisiin yliopistoihin. Vuosisadan loppupuolella marginalistisen talousteorian ja matemaattisten menetelmien kasvava vaikutusvalta kuitenkin suuntasivat tieteenalan tutkimusta pois laajemmista yhteiskunnallisista ja poliittisista kysymyksistä metodologisesti individualistisempaan suuntaan. Tätä muutosta heijasteli ja edisti myös poliittisen talouden (political economy) asteittainen korvaaminen taloustiede (economics) termillä. Google Ngramin mukaan englannin kielessä "taloustieteen" käytöstä tuli "poliittista taloutta" suositumpi termi vuoteen 1920 mennessä. Samalla deduktiivisesti universaaleihin teorioihin pyrkivät lähestymistavat talouden tutkimukseen korvasivat historiallisesti spesifeihin selitysmalleihin ja induktiivismiin sitoutuneet poliittisen talouden tutkimuksen lähestymistavat (ks. myös Methodenstreit). Uusien talouden tutkimuksen lähestymistapojen avainhahmoja olivat sellaiset oppineet kuten Alfred Marshall, Carl Menger ja Leon Walras.
Poliittisen talouden tutkimus 1900-luvulla

1900-luvun ensimmäisen puoliskon aikana myös yhteiskuntatieteiden eriytyminen ja erikoistuminen uusin yliopistollisiin tieteenaloihin – politiikan tutkimukseen, moderniin sosiologiaan ja taloustieteeseen – myötävaikuttivat taloudellisten kysymysten kapeampaan käsittelyyn erillään poliittisista ja sosiaalisista näkökulmista. 1960-luvulta alkaen muun muassa talouden kasvava kansainvälistyminen ja ylikansallistuminen, Bretton Woodsin järjestelmän rapautuminen sekä globaali inflaatio kuitenkin alleviivasivat tarvetta ymmärtää paremmin talouden sekä kansallisen että kansainvälisen politiikan yhteyksiä. Vuosisadan lopulla sellaisten yhteiskuntatieteilijöiden, erityisesti politiikan tutkijoiden ja sosiologien, kuten Susan Strangen, Robert Gilpinin, Albert O. Hirschmanin, Peter Hallin, Peter J. Katzensteinin, Wolfgang Streeckin ja Robert W. Coxin tutkimusagendojen myötävaikutuksesta kehittyivät kansainvälisen poliittisen talouden ja vertailevan poliittisen talouden tieteenalat. Huolimatta näiden kahden tieteenalan tutkimusongelmien osittaisesta päällekkäisyydestä, keskittyi ensiksi mainittu esimerkiksi sellaisiin kysymyksiin, kuten miten kansainväliset ja ylikansalliset taloussuhteet vaikuttavat valtioiden taloudelliseen kehitykseen ja (talous)politiikkaan tai millaisia seuraamuksia näillä suhteilla on maailmanpolitiikkaan. Vertailevan poliittisen talouden keskeiset kysymykset kytkeytyivät muun muassa tavoitteeseen ymmärtää missä määrin keskinäisriippuvaisessa globaalissa taloudessa oli tilaa erilaisille kansallisille talousinstituutioille, toimintatavoille ja kehitysurille sekä mistä havaittavat eroavaisuudet tai yhtenäisyydet johtuivat.
Poliittinen talous 2000-luvulla

Uudella vuosituhannella kansainvälinen ja vertaileva poliittinen talous jatkoivat kehitystään osana kansainvälisen ja vertailevan politiikan tutkimuksen tieteenaloja. Kuitenkin erityisesti vuosien 2007–2008 finanssikriisin jälkeen poliittisen talouden teemat ovat enenevissä nousseet myös muiden yhteiskuntatieteiden agendalle. Tätä nykyä ”yleinen” poliittinen talous onkin sekä lähestymistavoiltaan ja tutkimuskohteiltaan että analyysin tasoiltaan hyvin monimuotoinen kenttä.
Poliittinen talous 2000-luvulla > Poliittinen talous Suomessa

Toisin kuin monissa muissa Euroopan tai Pohjois-Amerikan maissa, Suomessa poliittisen talouden tutkimuksella ei ole ollut institutionalisoitua asemaa oppiaineen, oppituolin tai koulutusohjelman muodossa. Laajempia kansainvälisiä tendenssejä mukaillen, 1970-luvulla myös Suomessa poliittisen talouden kysymykset herättivät kiinnostusta yhteiskuntatieteilijöiden piirissä. 
Eräistä tutkimushankkeista huolimatta pysyvän oppituolin sekä oppiaineen ja näin ollen opettajien uupuminen kuitenkin vaikeuttivat tutkimuksen harjoittamista.. Myös Suomessa on 2010- ja 2020-luvuilla todistettu poliittisen talouden tutkimuksen uutta nousua. Vuonna 2013 perustettiin Poliittisen talouden tutkimuksen seura (PTTS) edistämään suomalaista poliittisen talouden tutkimusta ja opetusta sekä tuomaan poliittisen talouden teemojen parissa työskenteleviä tutkijoita yhteen. Perustamisestaan alkaen seura on julkaissut tieteellistä Poliittinen talous -lehteä ja lehden julkaisumäärät ovat nousseet viime vuosina . Poliittisen talouden noususta huolimatta tieteenalan opetus ei ole vielä institutionalisoitunut koulutusohjelman tai oppiaineen muodossa. Toistaiseksi (kansainvälistä/globaalia) poliittista taloutta voi Suomessa järjestelmällisesti opiskella vain Helsingin yliopiston valtiotieteellisen tiedekunnan englanninkielisen ”Global Politics and Communications” -koulutusohjelman ”Global Political Economy” -erikoistumislinjalla.
Tieteellisiä lehtiä

New Political Economy
Review of International Political Economy
Poliittinen talous
Review of Political Economy
Global Political Economy
Aiheesta muualla

Poliittisen talouden tutkimuksen seuran -verkkosivut
Punjabin piirikunnat (Pakistan)

Piirikuntien rajat Punjabin kartalla.
Punjabin provinssi Pakistanissa on jaettu 36 piirikuntaan.
Attockin piirikunta
Bahawalnagarin piirikunta
Bahawalpurin piirikunta
Bhakkarin piirikunta
Chakwalin piirikunta
Chiniotin piirikunta
Dera Ghazi Khanin piirikunta
Faisalabadin piirikunta
Gujranwalan piirikunta
Gujratin piirikunta
Hafizabadin piirikunta
Jhangin piirikunta
Jhelumin piirikunta
Kasurin piirikunta
Khanewalin piirikunta
Khushabin piirikunta
Lahoren piirikunta
Layyahin piirikunta
Lodhranin piirikunta
Mandi Bahauddinin piirikunta
Mianwalin piirikunta
Multanin piirikunta
Muzaffargarhin piirikunta
Narowalin piirikunta
Nankana Sahibin piirikunta
Okaran piirikunta
Pakpattanin piirikunta
Rahim Yar Khanin piirikunta
Rajanpurin piirikunta
Rawalpindin piirikunta
Sahiwalin piirikunta
Sargodhan piirikunta
Sheikhupuran piirikunta
Sialkotin piirikunta
Toba Tek Singhin piirikunta
Veharin piirikunta
RN Constituzione (1849)

| RN Constituzione |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Pitcher North, Gravesend
Kölinlasku:  1848
Palveluskäyttöön:  15. tammikuuta 1849 17. maaliskuuta 1861 Regia Marina
Poistui palveluskäytöstä:  31. maaliskuuta 1875
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 600 t 2 170 t (maksimikuorma)
Pituus:  76,3 m
Leveys:  10,67 m
Syväys:  5,03 m
Koneteho:  400 hv
Nopeus:  11,5 solmua
Miehistöä:  260
Aseistus
Aseistus:  10 tykkiä
RN Constituzione (ital. Regia Nave Constituzione) oli alun perin Sardinian laivaston toisen luokan fregatti, joka luokiteltiin 1863 siipirataskorvetiksi.
Valmistus

Alus tilattiin Gravesendistä Pitcher Northilta, missä köli laskettiin 1848. Se laskettiin vesille ja liitettiin Sardinian laivastoon 15. tammikuuta 1849.
Palvelus

Alus osallistui 1855 Krimin sotaan. Se liitettiin 1861 Regia Marinaan eli Italian kuningaskunnan laivastoon, joka luokitteli aluksen 1963 siipirataskorvetiksi. Alus poistettiin palveluksesta 1875.
Ydstebøhamn

| Ydstebøhamn |
| --- | --- |
 Ydstebøhamn vuonna 2006.
 Ydstebøhamn
 Koordinaatit: 59°03′43″N, 5°24′02″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Rogaland
Kunta:  Kvitsøy
Pinta-ala:  
 – Maa:  0,4 km²
Väkiluku (2023):  386
 – Väestötiheys:  965 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ydstebøhamn (myös muodossa Ystabøhamn) on taajama Kvitsøyn kunnassa Rogalandin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 0,4 neliökilometriä ja asukasluku 386 vuonna 2023.
Kvitsøyn majakka
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ydstebøhamn Wikimedia Commonsissa