stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
House of the Dragon
Tausta > Game of Thrones

Game of Thrones on vuosina 2011–2019 esitetty televisiosarja, joka perustuu George R. R. Martinin fantasiakirjasarjaan Tulen ja jään laulu. Sarja kertoo keskiaikaisen kuningaskunnan valtataistelusta vanhojen mahtisukujen, maanpakoon ajettujen entisten kruununperillisten ja myyttisten olentojen välillä. Sen pääosia esittävät muun muassa Peter Dinklage, Lena Headey, Emilia Clarke, Kit Harington, Nikolaj Coster-Waldau ja Maisie Williams. Televisiosarja oli maailmanlaajuisesti yksi 2010-luvun katsotuimpia ja se oli vuonna 2019 eniten Emmy-palkintoja voittanut sarja. Sarjasta on kehitteillä monia spin-offeja, joista House of the Dragon on ensimmäinen tuotantoon siirtynyt.
Tausta > Tuli ja veri

Tuli ja veri on George R. R. Martinin kirjoittaman kaksiosaisen kirjasarjan ensimmäinen osa, joka julkaistiin vuonna 2018. Kirjasarja kertoo Targaryenin suvun historiasta Westerosissa ja on kirjoitettu arkkimestari Gyldaynin näkökulmasta. Sarjan toista osaa ei ole julkaistu. Ensimmäinen osa alkaa Aegon I Targaryenin valloituksesta noin 300 vuotta ennen Game of Thronesin tapahtumia. Kirjaan pohjautuvassa House of the Dragonissa kuitenkin ohitetaan Targaryenin valtaannousu ja keskitytään suvun lohikäärmetanssiksi kutsuttuun sisällissotaan, joka käydään noin sata vuotta valloituksen jälkeen.
Juoni

Kuningas Jaehaerys I Targaryen on hallinnut Westerosin Seitsemää kuningaskuntaa rauhanomaisesti lähes 60 vuotta, mutta hänen poikiensa Aemonin ja Baelonin yllättävät kuolemat aiheuttavat kruununperimyskiistan, jossa ovat vastakkain Aemonin tytär Rhaenys ja Baelonin poika Viserys. Jaehaerys järjestää vuonna 101 suuren neuvonpidon, jonka päätteeksi Viserys päätetään kruunata kuninkaaksi.
Yhdeksän vuotta myöhemmin Viserysin tytär Rhaenyra on kasvanut teini-ikäiseksi, mutta kuninkaalla ei vieläkään ole miespuolista perillistä. Kun hänen vaimonsa Aemma Arryn ja vielä syntymätön poikansa kuolevat synnytyksessä, Viserys nimittää Rhaenyran perillisekseen. Samaan aikaan Triarkaatti, Essoksen Vapaakaupungeissa kasvava liittouma uhkaa lamauttaa Westerosin laivaväyliä, ja päänvaivaa kuninkaalle aiheuttaa myös hänen huonokäytöksinen veljensä Daemon. Kun kuningas päättää karkottaa Daemonin pääkaupunki Kuninkaansatamasta, tämä varastaa lohikäärmeen munan ja ottaa laittomasti haltuunsa Targaryenin suvun kotipaikan Lohikäärmekiven.
Kuninkaan serkku Rhaenys ja laivamestari Corlys Velaryon ehdottavat, että vaimonsa menettänyt Viserys naisi heidän 12-vuotiaan tyttärensä Laena Velaryonin, mutta Viserys on kuitenkin tykästynyt Rhaenyran hyvään ystävään Alicent Hightoweriin ja ilmoittaa menevänsä tämän kanssa naimisiin. Viserysille ja Alicentille syntyy pian poikalapsi Aegon. Uusia jännitteitä syntyy, kun perimyskäytäntöjen vastaisesti Viserys haluaa pitää perillisenään tyttärensä Rhaenyran, ja samalla Kuninkaan Koura eli lähin neuvonantaja Otto Hightower yrittää juonitella perilliseksi tyttärenpoikansa Aegonin.
Rooleissa > Päärooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Paddy Considine  | … |  Viserys I Targaryen   |
|  Matt Smith  | … |  Daemon Targaryen   |
|  Emma D’Arcy  | … |  Rhaenyra Targaryen   |
|  Milly Alcock  | … |  nuori Rhaenyra Targaryen   |
|  Olivia Cooke  | … |  Alicent Hightower   |
|  Emily Carey  | … |  nuori Alicent Hightower   |
|  Rhys Ifans  | … |  Otto Hightower   |
|  Steve Toussaint  | … |  Corlys Velaryon    |
|  Eve Best  | … |  Rhaenys Velaryon   |
|  Fabien Frankel  | … |  Criston Cole   |
|  Sonoya Mizuno  | … |  Mysaria   |
|  Tom Glynn-Carney  | … |  Aegon Targaryen   |
|  Ewan Mitchell  | … |  Aemond Targaryen   |
|  Harry Collett  | … |  Jacaerys Targaryen   |
|  Phia Saban  | … |  Helaena Targaryen   |
|  Bethany Antonia  | … |  Baela Targaryen   |
|  Phoebe Campbell  | … |  Rhaena Targaryen   |
|  Matthew Needham  | … |  Larys Strong   |
|  Graham McTavish  | … |  Harrold Westerling   |
|  Jefferson Hall  | … |  Tyland ja Jason Lannister   |
Rooleissa > Sivurooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ty Tennant  | … |  nuori Aegon Targaryen   |
|  Evie Allen  | … |  nuori Helaena Targaryen   |
|  Leo Ashton  | … |  nuori Aemond Targaryen   |
|  Leo Hart  | … |  nuori Jacaerys Targaryen   |
|  John Macmillan  | … |  Laenor Velaryon   |
|  Theo Nate  | … |  nuori Laenor Velaryon   |
|  Nanna Blondell  | … |  Laena Velaryon   |
|  Savannah Steyn  | … |  nuori Laena Velaryon   |
|  Wil Johnson  | … |  Vaemond Velaryon   |
|  Bill Paterson  | … |  Lyman Beesbury    |
|  Anthony Flanagan  | … |  Steffon Darklyn    |
|  Ryan Corr  | … |  Harwin Strong   |
|  Gavin Spokes  | … |  Lyonel Strong   |
|  Paul Kennedy  | … |  Jasper Wylde   |
|  Luke Tittensor  | … |  Arryk Cargyll    |
|  Elliott Tittensor  | … |  Erryk Cargyll   |
Tuotanto

Ensimmäisen kauden showrunnerit Miguel Sapochnik ja Ryan Condal.
Tuotanto > Käsikirjoitus

Sarjan ensimmäistä kautta kirjoitti kokonaisuudessaan kahdeksan käsikirjoittajaa. Tuotantokauden tahti on showrunner Ryan Condalin mukaan tarkoituksellisen hidas, jotta hahmot tulevat katsojille tutuiksi ”ennen kuin heidät heitetään sotaan”. George R.R. Martin ei käsikirjoittanut jaksoja, mutta Condalin mukaan kirjailija oli mukana tuotannossa ikään kuin neuvonantajana. Martin olisi tahtonut aloittaa tarinan 40 vuotta lopullista versiota varhaisemmasta ajasta: ensimmäinen jakso olisi tuolloin kertonut Jaehaerys Targaryenin kahdesta pojasta.
Tuotanto > Roolitus

Monet sarjan hahmoista roolitettiin useammalla näyttelijällä, koska hahmot vanhenevat juonen edetessä. Tiheiden näyttelijänvaihdosten on sanottu aiheuttaneen katsojissa hämmennystä,  ja päätöstä on kutsuttu riskialttiiksi valinnaksi. Ensimmäisellä tuotantokaudella jopa 11 hahmolla on kaksi tai useampi näyttelijää.
Osa kirjasarjassa valkoisina esitellyistä hahmoista roolitettiin televisiosarjaan mustilla näyttelijöillä. Showrunnerit Ryan Condal ja Miguel Sapochnik sanoivat, etteivät he halunneet luoda sarjaa, jossa olisi ”jälleen joukko valkoisia ihmisiä ruudulla”, ja korostivat, että Game of Thrones oli saanut kritiikkiä juuri etnisen monimuotoisuuden puutteesta. Condalin mukaan George R. R. Martin itse oli alun perin Tulen ja jään laulua suunnitellessaan kaavaillut, että sen tarinassa hopeahiuksiset mustat ihmiset olisivat saapuneet meren takaa valloittamaan Westerosia. Condal perusteli päätöstä myös sillä, että värilliset näyttelijät helpottaisivat sarjan katsojia erottamaan ison joukon hahmoja toisistaan.
Tuotanto > Kuvaukset

Sarjan ensimmäistä tuotantokautta kuvattiin huhtikuusta 2021 helmikuuhun 2022 pääasiassa Englannissa, jossa kuvauspaikkoja olivat muun muassa Peak District, Aldershot, Cornwall ja Leavesden Studios. Kuninkaansatamaan sijoittuvia kohtauksia kuvattiin espanjalaisissa kaupungeissa Cáceres ja Trujillo, joista jälkimmäistä käytettiin myös Game of Thronesin seitsemännellä tuotantokaudella. Myös portugalilaista kylää Monsantoa ja siellä sijaitsevaa keskiaikaista linnaa käytettiin kuvauspaikkana. Ensimmäisen kauden budjetti oli miltei 20 miljoonaa dollaria jaksolta.
Sarjan kallein elementti on siinä esiintyvät lohikäärmeet. Ne luodaan erikoistehostein, ja lentokohtausten kuvaamista varten rakennettiin mekaaninen lohikäärmesatula, jolla näyttelijät ratsastavat studiossa sinisen kankaan edessä.
Tuotanto > Musiikki

Game of Thrones -televisiosarjan säveltänyt Ramin Djawadi vastaa myös House of the Dragonin musiikista. Televisiosarjoissa käytetään samaa tunnusmusiikkia. Ensimmäisen tuotantokauden  soundtrack-albumi julkaistiin 23. lokakuuta 2022.
Tuotanto > Toinen tuotantokausi

Ensimmäisen kauden showrunner ja kolme jaksoa ohjannut Miguel Sapochnik ilmoitti jättäytyvänsä pois sarjan tuotannosta ensimmäisen kauden jälkeen. Ryan Condal, toinen showrunnereista, jatkoi kuitenkin vetäjänä ja käsikirjoittajana. Tekijätiimiin liittyi myös Game of Thrones -jaksoja ohjannut Alan Taylor. George R.R. Martin ei ollut mukana käsikirjoittamassa toista kautta.
Kuvaukset alkoivat huhtikuussa 2023 ja päättyivät saman vuoden syyskuussa. Marraskuussa 2023 kauden vahvistettiin olevan jälkituotannossa, ja se sai ensi-iltansa 17. kesäkuuta 2024. Toinen kausi on pituudeltaan kahdeksan jaksoa, vaikka alkuperäisessä suunnitelmassa jaksoja oli kymmenen. HBO:n mukaan jaksomäärää ei vähennetty taloudellisista vaan tarinallisista syistä.
Tuotanto > Kolmas tuotantokausi

HBO tilasi kolmannen kauden kesäkuussa 2024. Sen jaksomäärää ei kuitenkaan ilmoitettu.
Tuotanto > Neljäs tuotantokausi

Elokuussa 2024, heti toisen tuotantokauden saatua päätöksensä, showrunner Ryan Condal vahvisti, että sarjaa tuotetaan yhteensä neljä tuotantokautta. Condal ilmoitti myös uskovansa, että toisen kauden tapaan sekä kolmannesta että neljännestä kaudesta tulee kahdeksan jakson mittaisia.
Jaksot > Yhteenveto

| Kausi | Kausi | Jaksot | Ensiesitys> Avausjakso | Ensiesitys> Päätösjakso |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 10 | 21. elokuuta 2022 | 23. lokakuuta 2022 |
|  | 2 | 8 | 16. kesäkuuta 2024 | 4. elokuuta 2024 |
Jaksot > Ensimmäinen tuotantokausi

Ensimmäinen tuotantokausi alkoi 21. elokuuta 2022, ja uusi jakso julkaistiin joka sunnuntai. Kauden päätösjakso esitettiin 23. lokakuuta 2022.
| # | Σ # | Nimi | Ohjaus | Käsikirjoitus | Alkup>  esityspäivä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 | The Heirs of the Dragon | Miguel Sapochnik | Ryan Condal | 21. elokuuta 2022 |
| 2 | 2 | The Rogue Prince | Greg Yaitanes | Ryan Condal | 28. elokuuta 2022 |
| 3 | 3 | Second of His Name | Greg Yaitanes | Ryan Condal & Gabe Fonseca | 4. syyskuuta 2022 |
| 4 | 4 | King of the Narrow Sea | Clare Kilner | Ira Parker | 11. syyskuuta 2022 |
| 5 | 5 | We Light the Way | Clare Kilner | Charmaine DeGraté | 18. syyskuuta 2022 |
| 6 | 6 | The Princess and the Queen | Miguel Sapochnik | Sara Hess | 25. syyskuuta 2022 |
| 7 | 7 | Driftmark | Miguel Sapochnik | Kevin Lau | 2. lokakuuta 2022 |
| 8 | 8 | The Lord of the Tides | Geeta Vasant Patel | Eileen Shim | 9. lokakuuta 2022 |
| 9 | 9 | The Green Council | Clare Kilner | Sara Hess | 16. lokakuuta 2022 |
| 10 | 10 | The Black Queen | Greg Yaitanes | Ryan Condal | 23. lokakuuta 2022 |
Jaksot > Toinen tuotantokausi

Toista tuotantokautta alettiin esittää 16. kesäkuuta 2024, ja se sai päätöksensä 4. elokuuta 2024.
| # | Σ # | Nimi | Ohjaus | Käsikirjoitus | Alkup>  esityspäivä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 11 | 1 | A Son for a Son | Alan Taylor | Ryan Condal | 16. kesäkuuta 2024 |
| 12 | 2 | Rhaenyra the Cruel | Clare Kilner | Sara Hess | 23. kesäkuuta 2024 |
| 13 | 3 | The Burning Mill | Geeta Vasant Patel | David Hancock | 30. kesäkuuta 2024 |
| 14 | 4 | The Red Dragon and the Gold | Alan Taylor | Ryan Condal | 7. heinäkuuta 2024 |
| 15 | 5 | Regent | Clare Kilner | Ti Mikkel | 14. heinäkuuta 2024 |
| 16 | 6 | Smallfolk | Andrij Parekh | Eileen Shim | 21. heinäkuuta 2024 |
| 17 | 7 | The Red Sowing | Loni Peristere | David Hancock | 28. heinäkuuta 2024 |
| 18 | 8 | The Queen Who Ever Was | Geeta Vasant Patel | Sara Hess | 4. elokuuta 2024 |
Vastaanotto

Sarja on saanut hyvän vastaanoton. Myös George R.R. Martin on ilmaissut tyytyväisyytensä tuotantoon ja kehunut sen käsikirjoittajia ja näyttelijäkaartia. Paddy Considinen esittämä kuningas Viserys Targaryen on Martinin mukaan parempi hahmo kuin hänen alun perin Tuli ja veri -romaaniin kirjoittamansa. Empire-lehden mukaan sarja ei ole yhtä seikkailullinen kuin Game of Thrones, mutta draama ja hahmojen juonittelu ovat ”yhtä teräviä kuin ennenkin”. The Guardian kuvaili sarjaa hienovaraiseksi mutta edeltäjäänsä verrattuna huumorittomaksi.
Kritiikkiä sarja on saanut muun muassa niin kutsutuista aikahypyistä ensimmäisen tuotantokauden jaksojen välissä ja liian hämärästä valaistuksesta. Kaikkia henkilöitä ja heidän välisiä suhteitaan ei arvostelijoiden mukaan käsitellä ensimmäisen tuotantokauden aikana tarpeeksi, ja myös tiheitä näyttelijänvaihdoksia on arvosteltu. George R.R. Martinin mukaan aikahypyiltä olisi voinut välttyä ja päähenkilöiden suhteita sivuhahmoihin käsitellä enemmän, mikäli HBO olisi mahdollistanut ensimmäiselle tuotantokaudelle 10 jakson sijaan 13 jaksoa.
Sarjan toinen tuotantokausi ei useiden arvostelijoiden mukaan vastannut odotuksia. Helsingin Sanomien Arla Kanervan mukaan käsikirjoitus jäi pintapuoliseksi ja henkilöhahmojen kehitys epäuskottavaksi. Sekä IGN että Gamereactor kuvailivat juonen pysyvän paikallaan ilman, että mitään muistettavaa tapahtuisi. The Guardianin Rebecca Nicholson koki tuotantokauden haaskaavan hahmokaartin antamalla parhaille hahmoille liian vähän tekemistä ja pitämällä useat hahmot erillään toisistaan. Katsojien mukaan kauden lopetusjaksosta jäi puuttumaan huippuhetki, kuten odotettu taistelukohtaus.
Vastaanotto > Palkinnot ja ehdokkuudet

| Palkinnot ja ehdokkuudet> Vuosi | Palkinnot ja ehdokkuudet> Palkinto | Palkinnot ja ehdokkuudet> Kategoria | Palkinnot ja ehdokkuudet> Kenelle | Palkinnot ja ehdokkuudet> Tulos | Palkinnot ja ehdokkuudet> Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022 | Golden Trailer Awards | Paras draamasarjan traileri | House of the Dragon | Voitto |  |
| 2022 | People’s Choice | Vuoden televisiosarja | House of the Dragon | Ehdokkuus |  |
| 2022 | People’s Choice | Vuoden scifi-/fantasiasarja | House of the Dragon | Ehdokkuus |  |
| 2023 | Golden Globe | Paras draamasarja | House of the Dragon | Voitto |  |
| 2023 | Golden Globe | Paras naispääosa draamasarjassa | Emma D’Arcy | Ehdokkuus |  |
| 2023 | Critics’ Choice | Paras draamasarja | House of the Dragon | Ehdokkuus |  |
| 2023 | Critics’ Choice | Paras miessivuosa draamasarjassa | Matt Smith | Ehdokkuus |  |
| 2023 | Critics’ Choice | Paras naissivuosa draamasarjassa | Milly Alcock | Ehdokkuus |  |
| 2024 | Primetime Emmy | Paras draamasarja | House of the Dragon | Ehdokkuus |  |
| 2024 | Creative Arts Primetime Emmy | Paras puvustus fantasia- tai tieteissarjassa | Jany Temime, Katherine Burchill, Paul Yeowell, Rachel George ja Joanna Lynch (jaksosta ”The Heirs of the Dragon”) | Voitto |  |
| 2024 | Creative Arts Primetime Emmy | Paras lavastus tunnin historiallisessa tai fantasiaohjelmassa | Jim Clay, Dominic Masters ja Claire Nia Richards (jaksosta ”The Heirs Of The Dragon”) | Ehdokkuus |  |
| 2024 | Creative Arts Primetime Emmy | Paras kuvaus tunnin televisiosarjassa | Catherine Goldschmidt (jaksosta ”The Lord of the Tides”) | Ehdokkuus |  |
| 2024 | Creative Arts Primetime Emmy | Paras aikakausi- tai hahmomaskeeraus (ei-proteesi) | Amanda Knight, Hannah Eccleston, Heather McMullen, Kashiya Hinds, Harriet Thompson, Natalie Wickens ja Bonny Monger (jaksosta ”We Light the Way”) | Ehdokkuus |  |
| 2024 | Creative Arts Primetime Emmy | Paras proteesimaskeeraus | Barrie Gower, Sarah Gower, Emma Faulkes, Duncan Jarman ja Paula Eden (jaksosta ”The Lord of the Tides”) | Ehdokkuus |  |
| 2024 | Creative Arts Primetime Emmy | Paras lyhyt tosi-tv-sarja | House of the Dragon: Inside the Episode | Ehdokkuus |  |
| 2024 | Creative Arts Primetime Emmy | Paras äänitys tunnin komedia- tai draamasarjassa | Al Sirkett, Tim Hands, Adele Fletcher, Paula Fairfield, David Klotz, Timeri Duplat, Mathias Schuster, Barnaby Smyth ja Paula Boram (jaksosta ”The Black Queen”) | Ehdokkuus |  |
| 2024 | Creative Arts Primetime Emmy | Parhaat visuaaliset erikoistehosteet televisiosarjassa tai elokuvassa | Angus Bickerton, Nikeah Forde, Thomas Horton, Sven Martin, Mark Spindler, Mark Dauth, Sebastian Meszmann, Mike Bell ja Tobias Graa Winblad | Ehdokkuus |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta House of the Dragon Wikimedia Commonsissa
House of the Dragon Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Jeff Gorton

Jeff Gorton (s. 6. kesäkuuta 1968 Massachusetts) on yhdysvaltalainen jääkiekkovaikuttaja. Gorton aloitti työskentelyn NHL-seura Boston Bruinsin organisaatossa vuonna 1992. Hän toimi organisaation apulaistoimitusjohtajana seitsemän kauden ajan. Maaliskuusta 2006 heinäkuuhun 2006 Gorton toimi Bruinsin väliaikaisena toimitusjohtajana. Gortonin alaisuudessa vuoden 2006 varaustilaisuudessa Bruins varasi Phil Kesselin, Brad Marchandin ja Milan Lucicin. Hän lähetti Andrew Raycroftin Toronto Maple Leafsiin vaihdossa Tuukka Raskiin. Heinäkuussa 2006 Gorton teki vapaiden agenttien markkinoilla sopimuksen Zdeno Charan kanssa. Peter Chiarellin palkkauksen jälkeen Gorton jatkoi vanhassa tehtävässään apulaistoimitusjohtajana. Kesäkuussa 2007 Bruins vapautti Gortonin tehtävistään. New York Rangers palkkasi hänet ammatilaispelaajatarkkailijaksi heti tämän jälkeen. Heinäkuussa 2015 hänestä tuli Rangersin yhdestoista toimitusjohtaja Glen Satherin jälkeen. Neljä edeltävää kautta hän oli toiminut apulaistoimitusjohtajana. Gortonin Rangersiin hankkimia pelaajia ovat esimerkiksi Jacob Trouba ja Adam Fox Vuoden 2019 varaustilaisuudessa  Rangers varasi Kaapo Kakon varaustilaisuuden toisena pelaajana.  Heinäkuussa 2019 Gortonin johtama Rangers teki seitsemän vuoden sopimuksen vapaana agenttina olleen Artemi Panarinin kanssa. Toukokuussa 2021 Gorton sai potkut Rangersin toimitusjohtajan tehtävästä.
Käännös suomeksi
Jigal Amir

Rabinin muistomerkki paikalla, jolla Amir murhasi hänet.
Jigal Amir (s. 23. toukokuuta 1970) on Israelin pääministerin Jitzhak Rabinin murhannut mies. Amir syntyi ortodoksijuutalaiseen perheeseen Herzliyan kaupungissa Tel Avivin pohjoispuolella. Hänen vanhempansa olivat alun perin Jemenistä. Amir opiskeli lakia ja tietojenkäsittelytiedettä Bar-Ilanin yliopistossa. Hän oli oikeistoradikaali, joka vastusti Oslon sopimuksen solmimista vuonna 1993.
Rabinin murha

Amir ampui kahdesti Jitzhak Rabinia Tel Avivissa 4. marraskuuta 1995 ja haavoitti samalla pääministerin henkivartijaa Yoram Rubinia. Amir saatiin heti kiinni. Kuultuaan pääministerin menehtyneen sairaalassa hän ilmoitti olevansa ”tyytyväinen”.
Amir tuomittiin elinkautiseen vankeuteen, ja hänen liittolaisensa Hagai Amir (Jigal Amirin veli) ja Dror Adani saivat määräaikaiset rangaistukset. Vankeudessa Amir avioitui Larisa Trembovlerin kanssa. Amirin ystävä Avišai Raviv joutui vuonna 2000 syytteeseen, koska katsottiin, että hän olisi voinut estää murhan. Hän sai kuitenkin vapauttavan tuomion. Lokakuussa 2008 Israelissa nousi kohu tv-haastattelusta, jossa Amirin annettiin tuoda esiin tekonsa motiiveja.
HMS Aboukir (1848)

| HMS Aboukir |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Devonportin telakka
Kölinlasku:  elokuu 1840
Laskettu vesille:  4. huhtikuuta 1848
Palveluskäyttöön:  1. tammikuuta 1858
Loppuvaihe:  romutettu 1877
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 099 70/94 bm
Pituus:  62 m (tykkikansi) 51 m (köli)
Leveys:  18,35 m
Syväys:  7,21 m
Koneteho:  purjeet
Miehistöä:  750
Aseistus
Aseistus:  90 tykkiä
HMS Aboukir oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1858 valmistunut Albion-luokan 90-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin 18. maaliskuuta 1839 Plymouthin telakalta osana Vanguard-luokkaa, mutta suunnitelmien muututtua se luokiteltiin Albion-luokan alukseksi. Aluksen nimi vahvistettiin 20. toukokuuta 1840 ja sen köli laskettiin elokuussa 1840. Se laskettiin vesille 4. huhtikuuta 1848 ja varustettiin reserviin, jonne se sijoitettiin 19. huhtikuuta keskeneräisenä. Aluksen valmistumiseen oli käytetty 80 472 puntaa.
Aluksen muutostyöt potkurifregatiksi tilattiin 20. elokuuta 1856 Devonportin telakalta, jossa ne alkoivat 8. lokakuuta. Alus laskettiin vesille valmiina 1. tammikuuta 1858. Muutostyöt maksoivat 24 400 puntaa ja niiden aikana alukselle asennettiin John Penn and Sonin 1 533 ihp:n höyrykone, jolla alus saavutti 9,55 solmun nopeuden.
Palvelus

Alus oli emälaivana/uivana patterina 1862 ja vastaanottoaluksena 1867 alkaen. Alus myytiin romutettavaksi 23. marraskuuta 1877.
HMS Cheviot

| HMS Cheviot |
| --- | --- |
 HMS Cheviot

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Alexander Stephen and Sons, Linthouse
Kölinlasku:  27. huhtikuuta 1943
Laskettu vesille:  2. toukokuuta 1944
Palveluskäyttöön:  11. joulukuuta 1945
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 22. lokakuuta 1962
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 854 t (standardi) 2 575 t (max)
Pituus:  110,5 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,9 m
Syväys:  3,05 m
Koneteho:  40 000 shp
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  186
Aseistus
Aseistus:  4 x QF 4,5" Mk IV yksiputkisina CP Mk V -asennuksina 2 x Bofors 40 mm kaksiputkisena Mk IV Hazemayer -asennuksena 2 x yksiputkista QF 2 naulan Mk XV 2 x yksiputkista Oerlikon 20 mm 4 x 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Cheviot oli Britannian kuninkaallisen laivaston Ch-luokan hävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin Alexander Stephen and Sonsilta Linthousesta, missä köli laskettiin 27. huhtikuuta 1943. Alus laskettiin vesille 2. toukokuuta 1944 ja valmistui 11. joulukuuta 1945.
Palvelus

Alus siirrettiin maaliskuussa 1960 koululaivaksi Rosythiin ja myytiin romutettavaksi 22. lokakuuta 1962.
HMS Cherwell (1903)

| HMS Cherwell |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Palmers Shipbuilding and Iron Company, Yarrow
Kölinlasku:  20. tammikuuta 1903
Laskettu vesille:  23. heinäkuuta 1903
Palveluskäyttöön:  maaliskuu 1904
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 1904
Tekniset tiedot
Uppouma:  545 t 615 t (max)
Pituus:  70,10 m (kokonaispituus)
Leveys:  7,16 m
Syväys:  2,97 m
Koneteho:  7 000 ihp
Nopeus:  25,5 solmua
Miehistöä:  70
Aseistus
Aseistus:  4 × QF 12 naulan 12 cwt -laivatykki 2 × 18" torpedoputkea
HMS Cherwell oli Britannian kuninkaallisen laivaston River-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin osana vuosien 1902-1903 laivasto-ohjelmaa Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä Yarrowista, missä köli laskettiin 20. tammikuuta 1903. Alus laskettiin vesille 23. heinäkuuta ja valmistui maaliskuussa 1904.
Palvelus

Alus myytiin romutettavaksi 1904.
HMS Chequers

| HMS Chequers |
| --- | --- |
 HMS Chequers

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Scotts Shipbuilding and Engineering Company, Greenock
Kölinlasku:  4. toukokuuta 1943
Laskettu vesille:  30. lokakuuta 1944
Palveluskäyttöön:  28. syyskuuta 1945
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 23. heinäkuuta 1966
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 854 t (standardi) 2 575 t (max)
Pituus:  110,5 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,9 m
Syväys:  3,05 m
Koneteho:  40 000 shp
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  186
Aseistus
Aseistus:  4 x QF 4,5" Mk IV yksiputkisina CP Mk V -asennuksina 2 x Bofors 40 mm kaksiputkisena Mk IV Hazemayer -asennuksena 2 x yksiputkista QF 2 naulan Mk XV 2 x yksiputkista Oerlikon 20 mm 4 x 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Chequers (viirinumero ?) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Ch-luokan hävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä Greenockista, missä köli laskettiin 4. toukokuuta 1943. Alus laskettiin vesille 30. lokakuuta 1944 ja valmistui 28. syyskuuta 1945.
Palvelus

Alus myytiin romutettavaksi 23. heinäkuuta 1966.