stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Funny Man
Juoni

Levytuottaja Max Taylor (Benny Young) on juuri voittanut ränsistyneen vanhan kartanon salaperäiseltä Callum Chancelta (Christopher Lee) pokerissa. Juhlistaakseen tätä Max kutsuu perheensä ja liftarit kartanoon. Katkera Chance kostaa manamalla "Funny Manin" (Tim James), olennon, joka alkaa välittömästi teurastaa kartanossa olevia vieraita monilla eri kummallisilla tavoilla...
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Tim James  | … |  "Funny Man"   |
|  Christopher Lee  | … |  Callum Chance   |
|  Benny Young  | … |  Max Taylor   |
|  Ingrid Lacey  | … |  Tina Taylor   |
|  Pauline Black  | … |  The Psychic Commando   |
|  Matthew Devitt  | … |  Johnny Taylor   |
|  Chris Walker  | … |  The Hard Man   |
|  Rhona Cameron  | … |  Thelma Fudd   |
|  George Morton  | … |  The Crap Puppeteer   |
|  Jamie Heard  | … |  Jammie Taylor   |
|  Harry Heard  | … |  Harry Taylor   |
|  Bob Sessions  | … |  Kortinpelaaja   |
|  Ed Bishop  | … |  Kortinpelaaja   |
|  John Chancer  | … |  Kortinpelaaja   |
|  Jana Shelden  | … |  Hoitaja   |
Tuotanto

Funny Man kuvattiin Englannin Southend-on-Sean kaupungissa, Essexissä. Funny Manin budjetti oli alhainen, vain 50 000 puntaa.
Keskeisessä roolissa olevan Christopher Leen kohtaukset kuvattiin vain yhdessä päivässä.
Julkaisu ja vastaanotto

Funny Man sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla toukokuussa 1994. Kotimaan ensi-illan Funny Man sai 7. lokakuuta vuonna 1994.
Funny Man oli ehdokkaana Fantasportossa International Fantasy -elokuvapalkintoon parhaasta elokuvasta (Simon Sprackling) vuonna 1995.
Aiheesta muualla

Funny Man Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Funny Man Elonet.
Funny Man AllMoviessa. (englanniksi)
Funk Wav Bounces Vol. 1

| Funk Wav Bounces Vol>  1 Calvin Harris |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 30. kesäkuuta 2017
 Tuottaja(t): Calvin Harris
 Kesto: 37.40
 Levy-yhtiö: Columbia
Calvin Harrisin muut julkaisut
| Motion 2014 | Funk Wav Bounces Vol. 1 2017 | Normani x Calvin Harris 2018 |
Singlet albumilta Funk Wav Bounces Vol. 1
 ”Slide” Julkaistu: 23. helmikuuta 2017  ”Heatstroke” Julkaistu: 31. maaliskuuta 2017  ”Rollin” Julkaistu: 12. toukokuuta 2017  ”Feels” Julkaistu: 16. kesäkuuta 2017  ”Faking It” Julkaistu: 17. lokakuuta 2017
Funk Wav Bounces Vol. 1 on skotlantilaisen DJ-tuottaja Calvin Harrisin viides studioalbumi, joka julkaistiin 30. kesäkuuta 2017.
Funk Wav Bounces Vol. 1 nousi suoraan Suomen virallisen albumilistan ykköseksi viikolla 27/2017.
Kappaleet

| Funk Wav Bounces Vol>  1 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Esittäjä(t) | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | Slide | Calvin Harris, Frank Ocean, Migos | Frank Ocean, Migos | 3.50 |  |  |  |  |  |
| 2. | Cash Out | Calvin Harris, Schoolboy Q, PartyNextDoor, D.R.A.M. | ScHoolboy Q, PartyNextDoor, D.R.A.M. | 3.55 |  |  |  |  |  |
| 3. | Heatstroke | Calvin Harris, Young Thug, Pharrell Williams, Starrah | Young Thug, Pharrell Williams, Ariana Grande | 3.49 |  |  |  |  |  |
| 4. | Rollin | Calvin Harris, Future, Khalid | Future, Khalid | 4.32 |  |  |  |  |  |
| 5. | Prayers Up | Calvin Harris, Travis Scott, A-Trak | Travis Scott, A-Trak | 3.24 |  |  |  |  |  |
| 6. | Holiday | Calvin Harris, Snoop Dogg, John Legend, Migos (Takeoff) | Snoop Dogg, John Legend, Migos (Takeoff) | 2.49 |  |  |  |  |  |
| 7. | Skrt On Me | Calvin Harris, Nicki Minaj | Nicki Minaj | 3.48 |  |  |  |  |  |
| 8. | Feels | Calvin Harris, Pharrell Williams, Katy Perry, Big Sean, Keith Uddin | Pharrell Williams, Katy Perry, Big Sean | 3.43 |  |  |  |  |  |
| 9. | Faking It | Calvin Harris, Kehlani, Lil Yachty | Kehlani and Lil Yachty | 4.00 |  |  |  |  |  |
| 10. | Hard to Love | Calvin Harris, Jessie Reyez | Jessie Reyez | 3.50 |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  | 37.40 |  |  |  |  |  |
Arvostelut

Allmusic:
The Guardian:
Pitchfork Media: 6.7/10
Graivoron

| Graivoron Грайворон |
| --- | --- |
 Graivoronin keskusta
 lippu:  vaakuna
 Belgorodin alueen sijainti
 Graivoron
 Koordinaatit: 50.4863°N, 35.6642°E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Belgorodin alue
Piiri:  Graivoron
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  10 km²
Korkeus:  130 m
Väkiluku (2010):  6 326
 – Väestötiheys:  633 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Graivoron (ven. Грайворон) on kaupunki Venäjällä Belgorodin alueella Vorskla- (Dneprin sivujoki) ja Graivoronkajokien rannalla. Graivoron on perustettu 5. elokuuta 1678. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 6 234  henkeä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Graivoron Wikimedia Commonsissa
Belgorodin alueen kaupungit
Neuvostoaikana käytetty vaakuna
Gunnar Nelson

| Gunnar Nelson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. heinäkuuta 1988 (ikä 36) Akureyri, Islanti
Kansalaisuus:   Islanti
Vapaaottelija
Lempinimi:  Gunni
Aktiivisena:  2007–
Pituus:  180 cm
Paino:  77 kg
Painoluokka:  välisarja
Kätisyys:  oikea
Taistelutyyli:  Gōjū-ryū, brasilialainen jujutsu
Seura:  Mjölnir Strait Blast Gym Ireland
Tilastot
Ottelut:  20
Voitot:  16
– tyrmäyksellä:  3
– luovutuksella:  12
– päätöksellä:  1
Tappiot:  3
– tyrmäyksellä:  1
– päätöksellä:  2
Tasapelit:  1
Gunnar Lúðvík Nelson (s. 28. heinäkuuta 1988 Akureyri) on islantilainen vapaaottelija. Hän on otellut UFC:ssä vuodesta 2012 lähtien.
Vapaaottelu-ura > UFC

Nelson otteli UFC:ssä ensimmäisen kerran 29. syyskuuta 2012 UFC on Fuel TV: Struve vs. Miocic -tapahtumassa. Hän voitti kamppailunsa DaMarques Johnsonia vastaan luovutuksella saadessaan hänet takakuristukseen ensimmäisessä erässä.
Gumbeika

| Gumbeika ven>  Гумбейка |
| --- | --- |
 Joessa sijaitseva vedenkeruuallas
Alkulähde:  Verhneuralsijin alue (ven. Верхнеуральский район)  53°58′44″N, 59°29′00″E 
Laskupaikka:  Uraljoki, Abljazovon kylä (ven. Аблязово)  53°13′41″N, 59°10′28″E
Maat:  Venäjä
Pituus:  202  km
Valuma-alue:  4490  km²
 Uraljoen valuma-alue (keltainen) ja XXXX-joki sen keskijuoksulla
Gumbeika (ven. Гумбейка) on Venäjällä Tšeljabinskin alueella Uraljokeen oikealta puolelta yhtyvä sivujoki, jonka valuma-alue sijaitsee Uralvuoriston eteläosassa itäpuoleisella arolla.
Maantietoa > Pääuoma

Joen lähteet sijaitsevat Verhneuralsijin alueella (ven. Верхнеуральский район) ja se virtaa 202 kilometriä kaakkoon ja etelään kunnes se yhtyy Abljazovon kylässä (ven. Аблязово) Uraljokeen 2 116 kilometriä ennen sen Kaspianmerellä olevaa suistoa.
Pääuoma alkaa Urlidinskin kylästä (ven. Урлядинский) viisi kilometriä itään olevilta kukkuloilta. Joen uomaa on padottu tekojärviksi, joiden vettä käytetään kuivuuskausina talousvetenä. Joki jatkaa mutkitellen kaakkoon Kasselskijin kylään (ven. Кассельский), jossa siihen yhtyy lännestä Tšernajan sivujoki. Joen pääuoma jatkaa samaan suuntaan vielä Ostrolenskijin kylään (ven. Остроленский) kääntyen nyt etelään. Eteläisessä suunnassa se virtaa Feršamgenuazin kylän (ven. Фершампенуаз) läpi, jonka jälkeen joki suuntaa edelleen mutkitellen Uraljoelle Magnitogorskin kakkoispuolelle.
Joessa on paljon vettä keväisin huhtikuun ja toukokuun aikana, kun aron lumet sulaavat ja jäät lähtevät. Kesän sateen muuttuvat syksyn kuivuudeksi, jolloin veden pinta joessa alenee ja lopulta joki kuivuu. Joen pääuoman leveys on kevätkesällä yläjuoksulla 15–22 metriä leveä ja alajuoksulla 40–55 metriä leveä. Joki mutkittelee paljon ja sen pääuomasta on tulva-aikana irronnut omiksi altaikseen makkarajärviä. Uoman veden virtausnopeus on 0,2–0,3 metriä sekunnissa.
Maantietoa > Sivujoet

Gumbeika ja sen sivujoet muodostavat yhdessä 4 490 neliökilometrin suuruisen valuma-alueen . Taulukossa on lueteltu suurimmat sivujoet (osa tiedoista puuttuvat):
| yhtyy Gumbeikaan (km suusta) | nimi | nimi (ven>  ) | pituus (km) | valuma-alue (km²) | lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 39 | Subutak | Субутак | 18 |  | 1 |
| 54 | Nižnjaja Solodjanka | Нижняя Солодянка | 21 |  | 1 |
| 59 | Bahta | Бахта | 51 | 467 | 1 |
| 82 | Solodjanka | Солодянка | 15 |  | 1 |
| 119 | Timirkuna | Тимиркуна | 62 | 1590 | 1 |
| 171 | Tšernaja | Черная | 12 |  | 1 |
| 174 | Topkaja | Топкая | 16 |  | 1 |
Lähteet: 1 =
Käännös suomeksi
HMS Devonshire (1710)

| HMS Devonshire |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Ackworth, Woolwich
Laskettu vesille:  12. joulukuuta 1710
Palveluskäyttöön:  5. tammikuuta 1711
Poistui palveluskäytöstä:  myyty 1760
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 304 bm
Pituus:  47,55 m (tykkikansi)
Leveys:  13,26 m
Syväys:  5,38 m
Koneteho:  purjeet
Miehistöä:  520
Aseistus
Aseistus:  80 tykkiä
HMS Devonshire oli Britannian kuninkaallisen laivaston 1710 vesillelaskettu 80-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin 29. joulukuuta 1707 Ackworthilta Woolwichista. Se laskettiin vesille 12. joulukuuta 1710.
Palvelus

Alus otettiin palvelukseen 5. tammikuuta 1711 päällikkönään Robert Arris.
Alus muutettiin 1740 proomuksi Woolwichissa, missä se myytiin 14. lokakuuta 1760 285 punnalla.
Gustav Nyman

Gustav Nyman suunnilleen vuonna 1924.
Gustav Richard Nyman (12. lokakuuta 1874 Nummi – 14. toukokuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen ampuja, joka osallistui olympialaisiin 1908 ja 1912.
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1914 Nyman voitti pronssia 300 metrin vapaakiväärin pystyasentokilpailussa. Mitali on ainoa Suomen suuriruhtinaskunnan saavuttama ammunnan maailmanmestaruuskisamitali.
Ammunnan SM-kisoissa Nyman sijoittui mitaleille ainakin vuonna 1907.
Gustav Nyberg

Berndt Gustav Henrik Nyberg (s. 6. joulukuuta 1956 Helsinki) on suomalainen yritysjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.
Gustav Nyberg syntyi teollisuusneuvos Henrik B. Nybergin ja Anna Ingegerd Andersinin perheeseen. Hän avioitui 1981 diplomiekonomi Helena Patricia Wasz-Höckertin kanssa. Nyberg tuli ylioppilaaksi Svenska normallyceumista 1974 ja valmistui diplomiekonomiksi Svenska handelshögskolanista 1980. Hän oli Mobil Oilin Suomen yhtiön palveluksessa 1978–1979, Finnboardin vientimyyjä 1979–1981 ja myyntipäällikkö Helsingissä 1982–1984, Finncarton S.A:n myyntitehtävissä Pariisissa 1981–1982, Oy Elfa System Ab:n, vuodesta 1990 Oy Elfa Finland Ab, toimitusjohtaja 1984–1996 ja Aspon palveluksessa toimitusjohtaja 1999–2008 ja sitten hallituksen jäsen ja puheenjohtaja 2020-luvun alkuvuosiin saakka. Hänellä on ollut myös liike-elämän ja muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Nyberg sai 2012.
Hartwig

Hartwig on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Jeff Hartwig (s. 1967), yhdysvaltalainen seiväshyppääjä
Nikolai Hartwig (Gartwig; 1853–1914), venäläinen diplomaatti ja panslavisti
Rex Hartwig (s. 1929), australialainen tennispelaaja
Waldemar Hartwig (1851–1901), saksalainen lintutieteilijä
Hartwig on myös etunimi.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Gunnar Nilsson

| Gunnar Nilsson |
| --- | --- |
 Gunnar Nilsson vuonna 1976.
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. marraskuuta 1948 Helsingborg
Kuollut: 20. lokakuuta 1978 (29 vuotta) Lontoo, Englanti
Kansalaisuus:   Ruotsi
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1976–1977
Talli(t):  Lotus
Kilpailuja:  32 (31 lähtöä)
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  1
Palkintosijoja:  4
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  1
MM-pisteitä:  31
Ensimmäinen kilpailu:  Etelä-Afrikan GP 1976
Ensimmäinen voitto:  Belgian GP 1977
Viimeinen voitto:  Belgian GP 1977
Viimeinen kilpailu:  Japanin GP 1977
Gunnar Nilsson (20. marraskuuta 1948 Helsingborg, Ruotsi – 20. lokakuuta 1978 Lontoo, Englanti) oli ruotsalainen kilpa-autoilija ja Formula 1 -kuljettaja. Hän voitti Britannian Formula 3 -mestaruuden vuonna 1975.
Nilsson kuoli kivessyöpään kuukautta ennen kuin hän olisi täyttänyt kolmekymmentä. Nilsson voitti Belgian GP:n vuonna 1977.
Formula 1 -tulokset

| Vuosi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1976 | Lotus | BRA  | RSA Kesk. | USW Kesk. | ESP 3 | BEL Kesk. | MON Kesk. | SWE Kesk. | FRA Kesk. | GBR Kesk. | GER 5 | AUT 3 | NED Kesk. | ITA 13 | CAN 12 | USA Kesk. | JPN 6 |  | 10. | 11 |
| 1977 | Lotus | ARG DNS | BRA 5 | RSA 12 | USW 8 | ESP 5 | MON Kesk. | BEL 1 | SWE 19 | FRA 4 | GBR 3 | GER Kesk. | AUT Kesk. | NED Kesk. | ITA Kesk. | USA Kesk. | CAN Kesk. | JPN Kesk. | 8. | 20 |
Gustav Otto Douglas

Gustav Otto Douglas
Gustav Otto Douglas (23. helmikuuta 1687 Tukholma – 2. helmikuuta 1771 Tallinna) oli Venäjän nimittämä Suomen kenraalikuvernööri isonvihan aikana.
Douglasin isä oli skotlantilaissyntyinen maaherra, kreivi Gustav Douglas ja äiti Margareta Stenbock. Hän kuului vuodesta 1708 kuningas Kaarle XII:n drabantteihin, vangittiin Pultavassa ja siirtyi 1717 Venäjän palvelukseen. Samana vuonna hänet määrättiin Kymijoen läntisen puolen kenraalikuvernööriksi Suomeen.
Kenraalikuvernöörinä hän järjesti muun muassa oikeuslaitosta sekä kirkollisia ja taloudellisia asioita. Häntä pidettiin ankarana virkamiehenä. Vuonna 1719 ja 1720 hänen johdollaan toteutettiin ns. manttaalimiesten otto eli 2 000 miestä vietiin Suomesta Venäjän armeijaan. Vain alle viidennes heistä palasi takaisin vuonna 1725.
Isonvihan rauhan jälkeen Douglas asettui asumaan Viroon, jossa hänestä tuli kenraali 1737 ja Tallinnan kuvernööri, mistä virasta hänet kuitenkin erotettiin 1742. Sotapalveluksesta Douglas erosi itse vuonna 1751.
Douglasin puoliso vuodesta 1715 oli Maria Magdalena von Schlippenbach (k. 1767).
Hartwig von Ludwiger

Hartwig von Ludwiger (29. kesäkuuta 1895 Beuthen, Sleesia, Saksa (nykyisin Puolassa) – 1947 Belgrad, Jugoslavia) oli Wehrmachtin kenraaliluutnantti toisen maailmansodan aikana.
Ludwiger taisteli ensimmäisessä maailmansodassa. Hänet ylennettiin 11. krenatöörirykmentin luutnantiksi 30. heinäkuuta 1915. Sodan jälkeen Ludwiger palveli 3. jalkaväkirykmentissä, ja hänet ylennettiin everstiluutnantiksi 1. lokakuuta 1938.
Toisessa maailmansodassa Ludwiger ansaitsi ritariristin tammenlehvillä. Vuonna 1941 hänet ylennettiin everstiksi ja vuoden 1943 toukokuussa kenraalimajuriksi. Sodan alussa Ludwiger oli 28. saksalaisen jalkaväkirykmentin esikunnassa ja palveli myöhemmin 83. jääkärirykmentissä, 704. jalkaväkidivisioonassa ja vielä 104. jääkäridivisioonassa. Toisen maailmansodan lopussa hänet ylennettiin koko Saksan armeijan XXI armeijakunnan ylipäälliköksi. Arvoltaan Ludwiger oli vuodesta 1944 ollut kenraaliluutnantti. Hänen joukkonsa taistelivat Balkanilla ja osallistuivat taisteluun Titon partisaaneja vastaan. Sodan jälkeen hänet tuomittiin Jugoslaviassa kuolemaan sotarikoksista vuonna 1946. Ludwiger hirtettiin vuonna 1947 belgradilaisessa vankilassa.
HMS Devonshire (1745)

| HMS Devonshire |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Woolwichin telakka
Kölinlasku:  16. lokakuuta 1740
Laskettu vesille:  19. heinäkuuta 1745
Palveluskäyttöön:  tammikuu 1745
Poistui palveluskäytöstä:  kesäkuu 1763
Loppuvaihe:  romutettu 1772
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 471 bm
Pituus:  49,07 m (tykkikansi)
Leveys:  14,02 m
Syväys:  5,89 m
Koneteho:  purjeet
Miehistöä:  600
Aseistus
Aseistus:  66 tykkiä
HMS Devonshire oli Britannian kuninkaallisen laivaston 1745 vesillelaskettu 66-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin 25. huhtikuuta 1741 Woolwichin telakalta, missä köli laskettiin 16. lokakuuta 1740. Alus laskettiin vesille 19. heinäkuuta 1745 ja valmistui 1. lokakuuta. Aluksen valmistuskustannusket olivat 40 890 puntaa 2 shillinkiä ja 8 dimeä sisältäen varustamisen.
Palvelus

Alus otettiin palvelukseen tammikuussa 1745 päällikkönään Charles Knowles.
Alus poistettiin palveluksesta kesäkuussa 1763 ja sen  romuttaminen Portsmouthissa saatiin päätökseen 5. lokakuuta 1772.
HMS Derwent (1903)

| HMS Derwent |
| --- | --- |
 HMS Derwent

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Hawthorn Leslie and Company, Hebburn
Kölinlasku:  12. kesäkuuta 1902
Laskettu vesille:  14. helmikuuta 1903
Palveluskäyttöön:  heinäkuu 1904
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut osuttuaan miinaan 1917
Tekniset tiedot
Uppouma:  550 t 620 t (max)
Pituus:  68,73 m (kokonaispituus)
Leveys:  7,16 m
Syväys:  2,74 m
Koneteho:  7 000 ihp
Nopeus:  25,5 solmua
Miehistöä:  70
Aseistus
Aseistus:  4 × QF 12 naulan 12 cwt laivatykki 2 × 18" torpedoputkea
HMS Derwent oli Britannian kuninkaallisen laivaston River-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin osana vuosien 1901–1902 laivasto-ohjelmaa Hawthorn Leslie and Companyltä Newcastle upon Tynestä, missä köli laskettiin 12. kesäkuuta 1902. Alus laskettiin vesille 14. helmikuuta 1903 ja valmistui heinäkuussa 1904.
Palvelus

Alus upposi 2. toukokuuta 1917 Le Havren edustalla osuttuaan miinaan.
Friisit

| Friisi> Friezen |
| --- | --- |
Väkiluku:  noin 1,5 miljoonaa
Asuinalueet:   Alankomaat  ( Friisinmaa)  Saksa  Tanska
Kielet:  friisi, saksa, hollanti, alasaksa
Uskonnot:  protestantismi
Friisit ovat Pohjanmeren rannoilla asuva friisin kieltä puhuva kansa, joiden alkuperäinen asuma-alue sijoittuu sekä Alankomaiden, Saksan että Tanskan alueelle. Friisien asuttama alue tunnetaan nimellä Friisia.
Asuma-alue

Friisien asuma-alue Friisia, on hallinnollisesti jaettu Länsi-, Itä- ja Pohjois-Friisiaan. Länsi-Friisia on laaja historiallinen alue Alankomaiden pohjoisosassa Vlie- ja IJ-jokien välissä. Länsi-Friisinmaan itäpuolella sijaitsee Friisinmaan provinssi. Saksassa Ala-Saksin osavaltiossa Pohjanmeren rannoilla sijaitsee Itä-Friisia, joka yhdistää Länsi-Friisian Pohjois-Friisiaan. Itä-Friisiassa sijaitsevat Aurich, Leer, Wittmund ja Emdenin kaupunki. Pohjois-Friisiaksi lasketaan alueita Schleswig-Holsteinista ja Tanskalle kuuluvasta Etelä-Juutinmaasta.
Historiaa

Friisien alkuperästä ei ole tarkkaa tietoa. Todennäköisesti heidän esi-isänsä tulivat alueelle Pohjois-Saksasta tai jopa Skandinaviasta saakka. Ensimmäiset kirjalliset maininnat friiseistä ovat roomalaisista lähteistä, joissa heidät luokitellaan samaan joukkoon muiden germaanisten heimojen kanssa. Friisit ovat tiettävästi ainoa etninen ryhmä, jotka ovat kulkeneet samalla nimellä noista päivistä saakka nykypäivään. Roomalaiset valloittivat friisien asuinalueet vuonna 28, mutta friisit kapinoivat ja voittivat roomalaiset kuusitoista vuotta myöhemmin Baduhennawoodin taistelussa. Friisit olivat merenkävijäkansaa ja Pohjanmeri tunnettiinkin roomalaisten aikoihin nimellä Mare Frisia. Saksit lähtivät Englannin valloitusretkilleen friisien asuttaman alueen kautta ja on todennäköistä, että heidän joukkoonsa liittyi friisejäkin. Friisejä muutti myös alueille Pohjanmeren rannikolla, jotka olivat tyhjentyneet saksien lähdön jälkeen.
600-luvulla friisit perustivat Friisian kuningaskunnan, joka säilyi itsenäisenä vuoteen 734 saakka, jolloin frankit kukistivat sen Boarnin taistelussa. Friisit kapinoivat myöhemmin useampaan otteeseen, mutta kaikki yritykset kukistettiin ja itsenäistä friisien johtamaa valtiota ei enää syntynyt. Friisit kuuluivat myöhemmin useampaan valtakuntaan ja heidän aiemmin yhtenäinen asuinalueensa hajaantui. Monet friisit muuttivat asuinalueiltaan Irlantiin, Asturiaan ja Galiciaan, sekä muualle Eurooppaan. Färsaariin kuuluvan Suðuroyn saaren asukkaat käyttävät itsestään joissain yhteyksissä nimitystä Frísarnir í Akrabergi, eli Akrabergin friisit, mikä saattaa johtua saarelle aikoinaan muuttaneista friiseistä.
Historiaa > Friisit Suomessa

Myös Suomesta tunnetaan henkilönnimiä, jotka viittaavat siihen, että niiden kantajat ovat sukujuuriltaan friisejä. Suomen keskiajan asiakirjoissa ensimmäiset Friisi-nimet ovat 1300-luvulta Turusta, josta friisinsukuisia levisi myös ympäröivälle maaseudullekin. Kemissä ensimmäiset fiirseihin liittyvät sukunimet ovat vuodelta 1386. Nimeä on tavattu 1500-luvulla Hämeestä ja Viipurista sekä 1680-luvulla Nevanlinnasta. Nimi on edelleen käytössä.
Nykypäivä

Nykyisin friisien asuma-alue on pirstaloitunut ja kaksi kolmesta friisikielestä, itäfriisi ja pohjoisfriisi, ovat vaarassa hävitä. Friisiläinen kulttuuri on kuitenkin säilynyt suhteellisen voimakkaana Alankomaissa ja etenkin Friisinmaan provinssissa. Alue onkin nykyisin friisiläisten kulttuurillinen keskus.
Kulttuuri

Friiseillä on pitkät perinteet luistelun saralla ja nykyisin etenkin pikaluistelussa. Hyvä esimerkki tästä on Elfstedentocht, joka pidetään Friisinmaalla. Laskuveden aikaan harrastetaan Wadlopenia, eli lenkkeilyä mudassa. Toisin kuin muut alueen kansat, friisit juovat enemmän teetä kuin kahvia. Tämä tapa on yleinen etenkin itäfriisin puhujien keskuudessa.
Friisien historiallinen asuinalue.
Hartwellin pato

| Hartwellin pato |
| --- | --- |

Tyyppi:  Vesivoimala
Teho:  422 MW
Tuotanto:  468 000 MWh vuodessa
Omistaja:  United States Army Corps of Engineers
Rakentaminen aloitettu:  1955
Valmistunut:  1962
Kytketty sähköverkkoon:  1962
Koordinaatit:  
Joki:  Savannah
Hartwellin pato on pato, joka sijaitsee Etelä-Carolinan ja Georgian osavaltioiden rajalla Yhdysvalloissa. Voimalaitoksen kapasiteetti on 422 MW, ja siinä on viisi turbiinia. Patoa käytetään säätövoimana.
Pato rakennettiin vuosina 1955–1962, jolloin sille annettiin 3 tehtävää: energiantuotanto, tulvien hallinta ja navigaatio joella. Sittemmin alueelle on rakennettu ulkoilulenkkejä ja kalastusalueita virkistyskäyttöä varten.
Hartwig Gauder

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |  |
Miesten yleisurheilu
Maa:   Itä-Saksa
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Moskova 1980 | 50 km kävely |  |
|  Pronssia | Soul 1988 | 50 km kävely |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Rooma 1987 | 50 km kävely |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Stuttgart 1986 | 50 km kävely |  |
|  Pronssia | Split 1990 | 50 km kävely |  |
Maa:   Saksa
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Tokio 1991 | 50 km kävely |  |
Hartwig Gauder (10. marraskuuta 1954 Vaihingen, Länsi-Saksa – 22. huhtikuuta 2020) oli saksalainen 50 kilometrin kävelijä.
Gauder voitti olympiakultaa Moskovassa 1980. Vuonna 1986 hän voitti euroopanmestaruuden Stuttgartissa. Seuraavana vuonna hän saavutti maailmanmestaruuden Rooman MM-kilpailuissa. Vuonna 1988 Gauder saavutti olympiapronssia Soulin Olympialaisissa. 1990 hän saavutti EM-kilpailuissa Splitissä pronssia ja seuraavana vuonna oli vuorossa MM-pronssia Tokion maailmanmestaruuskilpailuissa.
HMS Albion (1842)

| HMS Albion |
| --- | --- |
 HMS Albion

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Plymouthin telakka
Kölinlasku:  13. elokuuta 1839
Laskettu vesille:  6. syyskuuta 1842
Poistui palveluskäytöstä:  romutettu 1884
Tekniset tiedot
Uppouma:  4 000 t
Pituus:  62 m
Leveys:  18,35 m
Syväys:  7,21 m
Koneteho:  purjeet
Miehistöä:  800
Aseistus
Aseistus:  90 tykkiä
HMS Albion oli Britannian kuninkaallisen laivaston Albion-luokan 90-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin 21. kesäkuuta 1839 Plymouthin telakalta osana Vanguard-luokkaa, mutta suunnitelmien muututtua se luokiteltiin uudeksi Albion-luokaksi. Köli laskettiin 13. elokuuta 1839 ja sen nimi vahvistettiin 20. toukokuuta 1840. Se laskettiin vesille 6. syyskuuta 1842 ja valmistui 23. marraskuuta 1843-23. tammikuuta 1844. Alus otettiin palvelukseen 10. marraskuuta 1843 amiraali David Milnen lippulaivana ensimmäisenä päällikkönään Nicholas Lockyer.
Palvelus

Alus oli aluksi koelaivueessa, mistä se siirtyi Lissaboniin. Vuonna 1846 alus siirrettiin Kanaalin laivastoon ja palasi 27. helmikuuta 1847 Lissaboniin päällikkönään Charles Howe Fremantle, joka vastaanotti päällikkyyden Lockyerin kuoltua. Alus siirtyi joulukuussa edelleen Välimerelle.
Alus myytiin romutettavaksi 1884.