stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Honkajoki
Tunnettuja honkajokisia

Seppo Alahonko (s. 1947), everstiluutnantti
Jouko Enkelnotko (s. 1970), näyttelijä ja laulaja
Ville Heinola (s. 2001), jääkiekkoilija
J. V. Kallio (1860–1921), raittiuskirjailija
Risto Korpela (s. 1949), pankinjohtaja, kauppaneuvos
Kulttuuri > Murre

Honkajoen alueella puhutun kielen perustana on yläsatakuntalainen murre, joka kuuluu hämäläismurteisiin. Honkajoen murre kuuluu yläsatakuntalaisen murteen pohjoisryhmään, joka on lähellä eteläpohjalaisia murteita.
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Honkajoen pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla klimppisoppa ja lampaanhöystöperunat.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Honkajoen kunnan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Tilastokeskus – Honkajoen avainluvut
| n k Satakunnan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Eura  Eurajoki  Harjavalta  Huittinen  Jämijärvi  Kankaanpää  Karvia  Kokemäki  Merikarvia  Nakkila  Pomarkku  Pori  Rauma  Siikainen  Säkylä  Ulvila 
Entiset kunnat:  Ahlainen  Hinnerjoki  Honkajoki  Honkilahti  Kauvatsa  Kiukainen  Kodisjoki  Kullaa  Köyliö  Lappi  Lavia  Luvia  Noormarkku  Porin maalaiskunta  Rauman maalaiskunta  Vampula 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO) 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Huidankeidas
Putaanvirran koulu

| Putaanvirran koulu |
| --- | --- |
Sijainti:  Koulutie 4, 44800 Pihtipudas
Koordinaatit:  63.3677°N, 25.5831°E
Tyyppi:  suomenkielinen yhtenäiskoulu
Rehtori:  Joona Kurikkala
Opiskelijoita:  351 (2021, luokka-asteet 1–9)
Verkkosivut
Putaanvirran koulu on Pihtiputaan kirkonkylässä toimiva yhtenäiskoulu (luokka-asteet 0–9). Se on oppilasmäärältään suurempi Pihtiputaan kahdesta peruskoulusta.
Vuonna 2021 Putaanvirran koulua kävi noin 350 perusasteen oppilasta. Heistä noin 200 oli alakoulun ja 150 yläkoulun oppilaita. Esiopetuksen oppilaita oli lisäksi noin 20.
Putaanvirran koulu oli aiemmin alakoulu. Pääosa tästä koulusta rakennettiin uudelleen vuosina 2012–2014 sisäilmaongelmien korjaamiseksi. Koulurakennusta laajennettiin tuolloin 3 300 neliömetrillä, ja hallinto-osaa saneerattiin vajaa 600 neliötä. Elokuussa 2015 aiempi Tahkonpolun koulu (yläkoulu) yhdistettiin Putaanvirran kouluun, josta tuli muutoksen seurauksena yhtenäiskoulu.
Aiheesta muualla

Seksuaalinen häirintä kuriin Pihtiputaalla (11.9.2018) (areena.yle.fi)
Defenestraatio

Gustave Dorén näkemys kuningatar Isebelin defenestraatiosta
Defenestraatio on latinalaisperäinen (de = ulos, -sta; fenestra = ikkuna) termi, jolla tarkoitetaan jonkun heittämistä ulos ikkunasta. Maailmanhistoria tuntee lukuisia defenestraatioita, jotka tavallisesti liittyvät kapinoihin tai vallananastuksiin.
Defenestraatio Raamatussa

Varhainen kertomus defenestraatiosta on Raamatussa Toisessa kuninkaiden kirjassa. Sen kohteena oli kuningatar Isebel, Israelin kuninkaan Ahabin foinikialainen puoliso, jota Vanha testamentti syytti kuninkaan viekoittelemisesta väärien jumalten palvelemiseen sekä tyrannimaisen hallinnon tuomisesta Israeliin. Vallananastaja Jehu nousi Israelin kuninkaaksi surmaamalla Isebelin pojat taistelussa ja heitättämällä sen jälkeen Isebelin ulos palatsin ikkunasta:
»Jehu katsoi ylös ikkunaan ja kysyi: ”Kuka teistä on minun puolellani?” Pari hovimiestä kumartui silloin ikkunasta hänen puoleensa. ”Työntäkää hänet alas”, Jehu sanoi, ja hovimiehet työnsivät Isebelin ikkunasta. Hänen vertaan roiskui seinään ja hevosten päälle, ja Jehu ajoi vaunuilla hänen ylitseen.»
(Toinen kuninkaiden kirja 9:32–33)
Erään teorian mukaan Isebeliin viitataan myös Koraanin suurassa 111 (Al-Masad)  Abu Lahabin vaimona.
Prahan defenestraatiot

Historian kuuluisimmat defenestraatiot ovat tapahtuneet Prahassa. Kahdesta kuuluisimmasta käytetään nimiä ensimmäinen ja toinen Prahan defenestraatio.
Ensimmäinen Prahan defenestraatio tapahtui vuonna 1419 ja se oli osa hussilaissotiin johtanutta tapahtumaketjua. Prahan Uudenkaupungin raati kieltäytyi vapauttamasta vangitsemiaan hussilaisia, ja protestanttipappi Jan Želivskýn johtamat radikaalit hussilaisjoukot osoittivat mieltään raatihuoneen edessä. Lopulta osa protestoijista tunkeutui sisälle raatihuoneeseen ja heitti raatimiehet ulos ikkunasta kadulle, missä raivoava väkijoukko pieksi heidät hengiltä.
Toinen Prahan defenestraatio vuonna 1618 tunnetaan tapahtumana, joka käynnisti kolmikymmenvuotisen sodan. Kaksi vuotta aiemmin Böömin valtaistuimelle oli noussut kiihkokatolinen Ferdinand II, jonka käskystä protestanttien uskonnonvapautta rajoitettiin. Böömin protestantit pitivät tätä keisari Rudolf II:n myöntämän uskonnonvapauden loukkauksena. 23. toukokuuta 1618 joukko protestantteja tunkeutui Prahan linnaan ja heitti ulos ikkunasta kaksi katolista neuvosherraa, Wilhelm Slavatan ja Jaroslav Borsita von Martinicin, sekä näiden kirjurin. Kaikki kolme säilyivät hengissä 15-metrisestä ilmalennosta putoamalla linnan puutarhassa olleeseen lantakasaan; tosin katolilainen propaganda väitti myöhemmin enkeleiden varjelleen heitä. Defenestraatiosta alkanut sisällissota Böömin katolisten ja protestanttien välillä kärjistyi lopulta kolmikymmenvuotiseksi sodaksi.
Nimitystä Kolmas Prahan defenestraatio käytetään joskus Tšekkoslovakian ulkoministerin Jan Masarykin kuolemasta vuonna 1948. Masaryk löydettiin 10. maaliskuuta makaamassa kuolleena virka-asuntonsa pihalta, pyjamaan pukeutuneena. Virallisen tutkimuksen mukaan hän oli tehnyt itsemurhan hyppäämällä kylpyhuoneensa ikkunasta. Koska kommunistit olivat juuri kaapanneet korkeimman vallan Tšekkoslovakiassa ja koska Masaryk oli maan hallituksen vaikutusvaltaisin ei-kommunisti, syntyi nopeasti huhu, jonka mukaan kommunistit olivat murhanneet Masarykin defenestroimalla tämän. Vuonna 2004 tehty poliisitutkimus päätyi siihen tulokseen, että Masaryk oli murhattu työntämällä hänet ikkunasta.
Muita huomattavia defenestraatioita

Eräiden annaalien mukaan Englannin kuningas Juhana Maaton surmasi kruunuaan tavoitelleen veljenpoikansa Bretagnen herttuan Albert I:n heittämällä tämän ulos Rouenin linnan ikkunasta vuonna 1203.
Vuonna 1383 Lissabonin kaupungin ollessa kastilialaisten joukkojen saartama joukko lissabonilaisia heitti piispa Dom Martinhon ulos ikkunasta, koska se epäili tämän vehkeilevän kastilialaisten kanssa.
Vuonna 1478 firenzeläisen aatelisen Jacobo de Pazzin johtama salaliitto kaupungin hallitsijan Lorenzo de Medicin murhaamiseksi epäonnistui. Kostoksi Medicien kannattajat surmasivat ja häpäisivät Pazzin heittämällä hänet ulos ikkunasta, pieksemällä hänet hengiltä, raahaamalla häntä alastomana pitkin kaupungin katuja ja heittämällä hänet Arno-jokeen.
Vuonna 1572 Ranskan kuninkaan sotilaat surmasivat Pariisissa hugenottijohtaja Gaspard de Colignyn iskemällä häntä tikarilla ja heittämällä hänet ikkunasta. Murha käynnisti pahamaineisen Pärttylinyön verilöylyn.
Vuonna 1640 joukko lissabonilaisia aatelisia aloitti kapinan tuolloin Espanjaan kuuluneen Portugalin itsenäisyyden puolesta. Kapinoitsijat valtasivat hallintopalatsin, löysivät vihatun espanjalaismielisen valtiosihteerin Miguel de Vasconcelosin kaapista piileskelemästä ja surmasivat tämän tikariniskuilla sekä ikkunasta heittämällä.
Ranskan marsalkka Louis Alexandre Berthier kuoli 1. kesäkuuta 1815 Bambergissä Baijerissa pudottuaan ruhtinaspiispojen entisen palatsin  Neue Residenzin kolmannen kerroksen ikkunasta. Syytä Berthier’n putoamiseen ei tiedetä, ja tapausta on pidetty niin onnettomuutena, itsemurhana kuin murhanakin, sillä eräiden väitteiden mukaan naamioituneet miehet olisivat työntäneet hänet ikkunasta.
Euroopan hullun vuoden 1848 aikana kaksi Kölnin kaupungin raatimiestä hyppäsi paniikissa ulos raatihuoneen ikkunasta, kun vihainen väkijoukko oli vallannut rakennuksen. Molemmat miehet säilyivät hengissä, joskin toinen katkaisi molemmat jalkansa. Vaikka kyseessä ei ole ikkunasta heittäminen vaan ikkunasta hyppääminen, tapahtuma tunnetaan historiankirjoissa ”Kölnin defenestraationa”.
Virolainen vapsiliikkeen johtaja Artur Sirk kuoli maanpaossa Luxemburgissa vuonna 1937 pudottuaan hotellinsa ikkunasta. Paikalliset viranomaiset totesivat kuoleman itsemurhaksi, mutta sitä on jälkeenpäin väitetty usein Viron presidentti Konstantin Pätsin agenttien suorittamaksi murhaksi.
Yhdysvaltain entinen puolustusministeri James Forrestal kuoli vuonna 1949 pudottuaan virkahuoneensa ikkunasta National Naval Medical Centerissä Bethesdassa Marylandissa. Kuolema todettiin virallisesti itsemurhaksi, mutta Forrestalin on epäilty tulleen myös CIA:n tai Israelin tai Neuvostoliiton agenttien murhaamaksi.
Palestiinassa opiskelijat heittivät professori Suliman Bashearin ulos luentosalin ikkunasta, kun hän oli väittänyt, ettei islam syntynyt Muhammedin saamista ilmoituksista, vaan kehittyi juutalaisuudesta ja kristinuskosta.
Venäjällä neljä terveydenhuollon työntekijää kuoli pudottuaan ikkunoista COVID-19 -pandemian aikana vuonna 2020. Kolme oli protestoinut työolojaan ja neljäs oli COVID-19 -rokotetta kehittänyt pietarilainen tutkija Aleksandr Kaganski.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Defenestraatio Wikimedia Commonsissa
Aikalaispuupiirros vuoden 1618 defenestraatiosta
N-nitrosofenyylihydroksyyliamiinin ammoniumsuola

| N-nitrosofenyylihydroksyyliamiinin ammoniumsuola |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  135-20-6
PubChem CID:  2724103
SMILES:  C1=CC=C(C=C1)N(N=O)[O-].[NH4+]
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  NH4(C6H5N2O2)
Moolimassa:  155,162 g/mol
Sulamispiste:  163–164 °C
Liukoisuus veteen:  12 g/l (25 °C)
    
N-nitrosofenyylihydroksyyliamiinin ammoniumsuola (NH4(C6H5N2O2)) on aromaattisiin nitrosoyhdisteisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää analyyttisen kemian reagenssina.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa N-nitrosofenyylihydroksyyliamiinin ammoniumsuola on kellertävää kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen, etanoliin ja hieman dimetyylisulfoksidiin. Aine on kaksihampainen ligandi ja sitoutuu happiatomeillaan useisiin metalleihin. Osa näin muodostuvista komplekseista on veteen liukenemattomia ja osa liukenee veteen. Veteen eivät liukene esimerkiksi kuparin, raudan, titaanin, vanadiinin ja uraanin kompleksit. Monet N-nitrosofenyylihydroksyyliamiinin metallikompleksit liukenevat orgaanisiin liuottimiin.
N-nitrosofenyylihydroksyyliamiinin ammoniumsuolaa valmistetaan fenyylihydroksyyliamiinin, ammoniakin ja butyylinitriitin tai amyylinitriitin reaktiolla.
N-nitrosofenyylihydroksyyliamiinin ammoniumsuolaa käytetään muun muassa reagenssina metallien saostamiseen vesiliuoksista, muodostamaan orgaanisiin liuottimiin liukenevia komplekseja uuttoa varten ja spektrofotometrisissä analyyseissä.
7. maaliskuuta

7. maaliskuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 66. päivä (67. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 299 päivää.
Nimipäivät

suomalainen kalenteri: Tarja, Taru, Taika
suomenruotsalainen kalenteri: Gudrun
ortodoksinen kalenteri: Vasili, Vilho, Ville, Ilmari, Ilmo, Toivo, Paavali, Paavo, Pauli
pohjoissaamenkielinen kalenteri: Dárjá
vanhemmissa kalentereissa: Adolfina, Felicitas, Laila, Matthias, Ottilia, Perpetua, Sigrid, Silwan
Tapahtumia

161 – Marcus Aurelius ja Lucius Verus nousivat Rooman keisareiksi.
321 – Rooman keisari Konstantinus Suuri määräsi sunnuntain lepopäiväksi koko keisarikunnassa.
1798 – Ranskan armeija saapui Roomaan ja valtasi kirkolle kuuluneet alueet. Paavi Pius VI karkotettiin Ranskaan ja perustettiin uusi Rooman valtakunta (lyhytaikainen, kukistui 1800).
1799 – Napoleon valloitti Jaffan Palestiinassa. Hänen joukkonsa surmasivat yli 2 000 albanialaista vankia.
1876 – Alexander Graham Bellille myönnettiin puhelimen patentti.
1911 – Meksikossa käynnistyi vallankumous.
1912 – Roald Amundsen ilmoitti ensimmäisen kerran maailmalle, että hänen tutkimusretkikuntansa oli päässyt etelänavalle 14. joulukuuta 1911.
1931 – Suomen Eduskuntatalo vihittiin käyttöön.
1936 – Locarnon ja Versailles’n sopimusten vastaisesti Saksa miehitti Reininmaan.
1969 – Sekatyömies Tauno Pasanen surmasi metsästyskiväärillä neljä häntä pidättämään tullutta poliisia Pihtiputaan Korppisten kylässä. Surmansa saivat konstaapelit Mauno Poikkimäki, Veikko Riihimäki, Onni Saastamoinen ja Pentti Turpeinen.
1973 – Komeetta Kohoutek löydettiin.
1996 – Ensimmäinen demokraattisesti valittu Palestiinan parlamentti muodostettiin.
2002 – 9. paralympialaisten talvikisojen avajaiset Salt Lake Cityssä Utahissa.
2008 – Harry Potter ja kuoleman varjelukset julkaistiin suomeksi.
2009 – Nasan muita tähtiä kiertäviä planeettoja etsivä Kepler-avaruusteleskooppi laukaistiin matkaan.
2010 – Kathryn Bigelow voitti ensimmäisenä naisena parhaan ohjauksen Oscarin.
Brazil (vuoden 1991 kappale)

|  Brazil> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Bebi Dol
Säveltäjä(t):  Zoran Vracević
Sanoittaja(t):  Dragana Šarić
Euroviisutiedot
Vuosi:  1991
Maa:  Jugoslavia
Kieli:  serbokroatia
Sijoitus:  21.
Pisteet:  1
Sanat:  sanoitus
Muuta:  Kapellimestarina Slobodan Marković
Brazil on Bebi Dolin esittämä kappale, joka edusti Jugoslaviaa vuoden 1991 Eurovision laulukilpailussa Italian Roomassa.
Kappale sijoittui Euroviisuissa 22 maan joukosta sijalle 21. yhdellä pisteellä.
Haradok

| Haradok, Gorodok (Гарадок, Городо́к) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Haradok, Gorodok
 Koordinaatit: 55°27′45″N, 29°58′55″E 
Valtio:   Valko-Venäjä
Alue:  Vitsebskin alue
Väkiluku (10/2009):  12 968
Aikavyöhyke:  UTC+3
 
 gorodok.vitebsk-region.gov.by/en 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Haradok  (valkoven. Гарадок) eli Gorodok (ven. Городо́к) on pienehkö kaupunki ja Haradokskin hallintopiirin keskus Vitsebskin alueen pohjoisosissa Valko-Venäjällä melko lähellä Venäjän rajaa. Vuoden 2009 väestönlaskennassa Haradokin kaupungin asukasluku oli 12 968. Koko hallintopiirissä asui 26 760 henkeä, mikä sisältää myös Jezjaryštšan kaupunkimaisen taajaman väestön (1 575 as.).
Haradok on liikenteen kauttakulkukaupunki; siellä on Valko-Venäjältä Venäjän Pihkovaan ja Pietariin vievän rautatien asema. Kaupunki sijaitsee myös valtatien  eli E 95:n läheisyydessä. Maakunnan pääkaupunki Vitsebsk sijaitsee 35 kilometriä eteläkaakkoon.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Luettelo Valko-Venäjän rajanylityspaikoista
Kaupunkikuvaus (Arkistoitu – Internet Archive) (valkovenäjäksi) (garady.org)
WikiMapia karttalinkki, selitykset pääosin (venäjäksi) tai (englanniksi)
Neuvostoliiton aikaisia topografiakarttoja alueesta (venäjäksi)
Valko-Venäjän rautateiden karttapohjainen aikatauluhaku (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Kaupunkiportaali (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (gorodok.by)
Kuvia kaupungista (venäjäksi) (globus.tut.by)
Kuvia hallintopiiristä (englanniksi) (puolaksi) tai (venäjäksi) (razima.org)
Brian Dumoulin

| Brian Dumoulin |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. syyskuuta 1991 (ikä 33) Biddeford, Maine, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  193 cm
Paino:  94 kg
Seura
Seura:  New Jersey Devils
Sarja:  NHL
Pelinumero:  2
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2012–
Aik. seurat:  Wilkes-Barre/Scranton Penguins (AHL) Pittsburgh Penguins (NHL) Seattle Kraken (NHL)   Anaheim Ducks
NHL-varaus:  51. varaus, 2009 Carolina Hurricanes
Brian Joseph Dumoulin (s. 6. syyskuuta 1991 Biddeford, Maine, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura New Jersey Devilsissä. Hän on Carolina Hurricanesin toisen kierroksen varaus vuodelta 2009.
Ura

10. huhtikuuta 2012 Dumoulinin numerolla 51 varannut Carolina Hurricanes kiinnitti hänet tulokassopimuksella. 22. kesäkuuta 2012 Dumoulin kaupattiin Pittsburgh Penguinsiin yhdessä Brandon Sutterin sekä ensimmäisen kierroksen varausvuoron kanssa vaihdossa Jordan Staaliin.
Kaudella 2013–2014 Dumoulin debytoi NHL:ssä 14. joulukuuta 2013 ottelussa Detroit Red Wingsiä vastaan. Hän sai ensimmäisen NHL-pisteensä syöttöpisteen muodossa 16. joulukuuta 2013 Toronto Maple Leafsia vastaan.
Kaudella 2014–2015 Dumoulin teki uransa ensimmäisen NHL-maalin ohitettuaan Tampa Bay Lightningin maalivahti Evgeni Nabokovin 15. joulukuuta 2014.
Heinäkuussa 2023 Dumoulin teki vapaana agenttina Seattle Krakenin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 6,3 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Heinäkuussa 2024 Kraken kauppasi Dumoulinin Anaheim Ducksiin vaihdossa neljännen kierroksen varausvuoroon vuoden 2026 varaustilaisuudessa.
Maaliskuussa 2025 Ducks kauppasi Dumoulinin New Jersey Devilsiin vaihdossa toisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2025 varaustilaisuudessa ja Herman Traffiin.
Tilastot

Käännös suomeksi
Amikti

Amikti.
Amikti (lat. amictus ’verho’, ’vaippa’) on läntisissä kirkoissa papin tai diakonin liturgiseen asuun kuuluva valkoinen, neliskulmainen liina, josta muodostuu alban hupunomainen kaulus. Siitä käytetään joskus nimitystä kaulusliina koska se muodostaa eräänlaisen kauluksen albaan.
Amikti on noin 90 cm pitkä ja 60 cm leveä. Sen kahdessa kulmassa on nauhat, joilla se sidotaan, ja näiden välissä pitkällä sivulla voi olla jäykempi, joko valkoinen, tai messukasukan kanssa samaa väriä oleva ja liturgisia värejä noudattava kaulusmainen osa, parura.
Amiktin pukeminen
Amikti suojaa stolaa ja messukasukkaa (tai dalmatikaa) hieltä ja lialta ja käyttäjänsä hiuksilta. Se puetaan päälle ennen albaa. Aikaisemmin se saattoi myös ulkona vietetyssä jumalanpalveluksessa kylmän sään aikaan toimia päätä suojaavana huppuna.
Amiktia käytetään katolisessa ja anglikaanisessa kirkossa sekä joissain luterilaisissa kirkoissa, muun muassa Ruotsin kirkossa. Suomessa sen käyttö on harvinaista, pääasiassa vain Porvoon hiippakunnassa. Amiktin käyttö jatkui Ruotsi-Suomessa reformaation jälkeen 1600-luvulle saakka, jolloin sen korvasi vähitellen albaan kiinteästi kuulunut leveä pitsikaulus. Uudelleen amikti on tullut käyttöön 1900-luvulla.
Dorothy Pilley

| Dorothy Pilley |
| --- | --- |
 Dorothy Pilley noin vuonna 1922.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. syyskuuta 1894 Camberwell, Lontoo, Iso-Britannia
Kuollut: 24. syyskuuta 1986 (92 vuotta) Cambridge, Cambridgeshire, Iso-Britannia
Ammatti:  vuorikiipeilijä, kirjailija
Puoliso:  I. A. Richards
Dorothy Pilley Richards (16. syyskuuta 1894 – 24. syyskuuta 1986) oli brittiläinen vuorikiipeilijä ja kirjailija, joka tunnettiin uraauurtavana naisena vuorikiipeilyn saralla. Hän osallistui useisiin vuorikiipeilyretkiin, jotka silloin olivat harvinaisia naisille. Pilley oli yksi ensimmäisistä naisista, jotka valloittivat vaikeita vuoristoalueita, ja hänen retkiään kuvailtiin usein rohkeuden ja sinnikkyyden esimerkeiksi. Hän murensi sukupuoliroolien rajoja ja inspiroi monia dokumentoimalla omia seikkailujaan.
Varhaiselämä

Pilley syntyi Camberwellissä, Etelä-Lontoossa. Hänen vanhempansa olivat Annie Maria Young ja John Pilley. John oli kemisti ja opettaja, joka oli kerännyt omaisuutta valmistamalla teollisesti vauvanruokaa. Dorothy oli vanhin lapsi neljästä, hänellä oli kaksi veljeä ja sisko. Pilley sai keskiluokkaisen viktoriaanisen kasvatuksen, joka sisälsi säännölliset käynnit kirkossa, opiskelun tyttöjen sisäoppilaitoksessa Eastbournessa 12-vuotiaasta eteenpäin ja Saksassa vietetyn vuoden ”kulttuurin vuoksi”.
Pilleyn sisaruksilta odotettiin päiväkirjan kirjoittamista jo nuoresta iästä lähtien, sillä sen ajan Englannissa vallitsi uskomus, että päiväkirjan kirjoittaminen edisti henkistä itsekuria, säännöllisien tapojen muodostumista ja kehitti lapsien kirjoittamisen taitoa. Pillage kirjoitti päiväkirjaa kuolemaansa asti.
18-vuotiaana Pilley halusi luoda uraa puutarhanhoidon parissa, mutta Dorothyn isä kielsi häntä hakeutumasta Oxfordiin ja kouluttautumasta alalle. Isänsä painostuksesta hän opiskeli taloudenhoitoa, josta koki hyötyvänsä omasta vastentahtoisuudestaan huolimatta.
Vuonna 1914 Dorothyn täti Clara kutsui tämän juhlistamaan Pilleyn 20-vuotispäivää itsensä ja hänen serkkunsa Elsien kanssa Snowdoniaan mökille. Pilley oli varma, ettei saisi lupaa isältään, joka hänen yllätyksekseen myönsi tyttärelleen luvan viikon mittaiseen reissuun, joka sytytti hänen intonsa vuoristoja kohtaan.
Vuorikiipeily

Huhtikuussa 1915 Pilley suoritti ensimmäisen vuorikiipeilynsä Tryfanille naispuolisen ystävänsä sekä vuorikiipeilijä Herbert Carrin kanssa. Pilleyn isä vastusti enenevissä määrin tyttärensä vuorikiipeilyä, erityisesti siksi, että tämä vietti aikaa esiliinatta perheen ulkopuolisten miesten kanssa. Isä olisi halunnut, että Dorothyn jompi kumpi veljistä olisi ollut tämän seurassa kiipeilyjen aikana, mikä ärsytti Dorothyä.
Pilley ja Carr joutuivat vuorikiipeilyonnettomuuteen kesällä 1915, jonka vuoksi John Pilley kielsi tytärtään enää kiipeämästä vuorille. Pilley jatkoi vuorikiipeilyä isänsä vastustuksesta huolimatta, matkustaen junalla Lontoosta Pohjois-Walesiin perjantai-iltaisin viettääkseen viikonlopun ystäviensä kanssa vuorilla.
Pilley kehittyi vuorikiipeilijänä paljon vuonna 1916, jolloin hän käytti kaikki mahdollisuudet parantaakseen taitojaan, itsevarmuuttaan ja kykyjään vuorikiipeilijänä. Samana vuonna hänet esiteltiin vuorikiipeilijä Ivor Armstrong Richardsille, josta alkoi heidän välinen ystävyys ja kiipeilykumppanuus, joka johti 10 vuotta myöhemmin heidän avioitumiseen. Richardsiin viitataan lyhenteellä 'IAR' teoksessa Climbing Days. 1920-luvulla Pilleystä tuli kokenut vuorikiipeilijä, ja hänen isänsä harmiksi myös Dorothyn pikkusisko Violet (Vi) innostui vuorikiipeilystä. Heinäkuussa 1928 Pilley kiipesi ensimmäistä kertaa Alppien Dent Blanchelle, seuranaan Ivor Armstrong Richards ja Georgesin veljekset.
Pilleyn mukaan vuorikiipeily opetti hänelle tärkeitä sosiaalisia- ja elämäntaitoja, kuten itsensä koettelua, tunnistamaan milloin luottaa itseensä ja milloin ei, hän oppi luomaan merkittäviä ystävyys- ja kumppanuussuhteita miehiin ja naisiin, ja oppi tärkeitä asioita ihmisluonnosta.lähde?
Avioliitto ja ura kirjailijana

Pilley ja Richards menivät naimisiin Honolulussa uudenvuodenaattona 1926, tunnettuaan ensin kymmenen vuotta. Pilleyn avioliitto Richardsiin kesti 53 vuotta. Pilleylle oli tärkeää, että avioliitto ei rajoittaisi hänen vapauttaan, itsenäisyyttään, matkustelua tai vuorikiipeilyä. Richardsin akateeminen ura vei pariskunnan milloin Cambridgeen (Massachusettsiin), Japaniin ja Kiinaan, mahdollistaen parin matkustelun ja vähemmän tunnettujen vuoristojen tutkimisen. Näistä kokemuksista Pilley kirjoitti teokset Japanese Mountain Impressions ja Snowshoeing in the White Mountains of New England, jotka julkaistiin Ladies' Alpine Club Year Bookissa vuosina 1933 ja 1948. Pilleyn tunnetuin kirjan on Climbing Days (1935). Hänen veljenpojan pojanpoika Dan Richards kirjoitti Pilleyn elämäkerran, jonka Faber and Faber julkaisi ja joka kantaa samaa nimeä, Climbing Days (2016). Pilley mahdollisti ja rahoitti uraansa vuorikiipeilijänä kirjoituksillaan, toimimalla muun muassa toimittajana.
Myöhempi merkitys

Pilleyn elämäntyö oli merkittävä naisten vuorikiipeilyn ja naisten kirjoittaman vuorikiipeilystä kertovan kirjallisuuden kannalta. Pilley toimi Ladies' Alpine Clubin sihteerinä 1920-luvulla ja Pinnacle Clubin perustajajäsenenä ja puheenjohtajana 1930-luvun keski- ja loppupuoliskolla. Täten hän mahdollisti myös muille naisvuorikiipeilijöille tilaisuuden julkaista heidän vuorikiipeilykokemuksiaan.
Teokset

Japanese Mountain Impressions. Ladies’ Alpine Club Year Book London: Ladies’ Alpine Club, 4-13, 1933.
Climbing Days. London: G Bell & Sons Ltd, 1935.
Snowshoeing in the White Mountains of New England. Ladies’ Alpine Club Year Book London: Ladies’ Alpine Club, 13-19, 1948.
Diaries. Magdalene College, University of Cambridge, 1948.
Luettelo Angelina Jolien saamista palkinnoista ja ehdokkuuksista

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Palkinnot ja ehdokkuudet
| Palkinto | Voitto | Ehdokkuus |
| Oscar | 1 | 2 |
| Golden Globe | 3 | 9 |
| Bafta | 0 | 2 |
| SAG | 2 | 4 |
| Critics’ Choice | 1 | 7 |
Tony: 1
| Primetime Emmy | 0 | 2 |
Voitot ja ehdokkuudet yhteensä
| Yhteensä | 8 | 27 |
Viitteet
Tämä on luettelo Angelina Jolien saamista palkinnoista ja ehdokkuuksista.