stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Savilampi (Hirvensalmi, itäinen)
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Puulaveden alueella (14.92), jonka Liekuneen–Ryökäsveden alueeseen (14.922) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 104,2 metriä mpy.
Nit

NIT tai Nit tarkoittaa seuraavia asioita:
National Invitation Tournament, yliopistokoripallon turnaus
Neith, egyptiläinen sodan jumalatar
Nit, luminanssin yksikkö
Nits, alankomaalainen yhtye
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Nit”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Nicolás Almagro

| Nicolás Almagro |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 21. elokuuta 1985  Murcia 
Kansalaisuus:   Espanja
Tennispelaaja
Pituus:  182 cm
Paino:  81 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2003–
Palkintorahat:  10 751 807 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  9. (2.5.2011)
Turnausvoittoja:  12
Voitot/tappiot:  397–278
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  puolivälierät (2013)
Ranskan avoimet:  puolivälierät (2008, 2010, 2012)
Wimbledon:  3. kierros (2009, 2011, 2012, 2013)
Yhdysvaltain avoimet:  4. kierros (2012)
Nelinpeli
Voitot/tappiot:  77–120
Aiheesta muualla
ITF
ATP
Nicolás Almagro (s. 21. elokuuta 1985 Murcia) on espanjalainen tennispelaaja. Hän on parhaimmillaan ollut kaksinpelin maailmanlistalla sijalla yhdeksän (toukokuussa 2011). Nelinpelissä hän on menestynyt heikommin.
Almagro on voittanut ammattilaisurallaan 12 kaksinpeliturnausta, kaikki massakentillä. Grand Slam -turnauksissa hän on neljä kertaa päässyt puolivälieriin, Ranskan avoimissa vuosina 2008, 2010 ja 2012 sekä Australian avoimissa 2013. Vuoden 2008 turnauksessa hän voitti ensimmäisellä kierroksella Serbian Boris Pašanskin, toisella kierroksella Argentiinan Sebastian Decoudin, kolmannella kierroksella kymmenenneksi sijoitetun Britannian Andy Murrayn ja neljännellä kierroksella Ranskan Jérémy Chardyn. Puolivälierissä hän hävisi neljättä peräkkäistä mestaruutta tavoitelleelle maanmiehelleen Rafael Nadalille luvuin 1–6, 1–6, 1–6. Vuoden 2010 turnauksessa Almagro voitti alankomaalaisen Robin Haasen, belgialaisen Steve Darcisin, ukrainalaisen Aleksandr Dolgopolovin ja maanmiehensä Fernando Verdascon mutta hävisi Rafael Nadalille lukemin 6–7(2), 6–7(3), 4–6. Vuonna 2012 Almagro voitti Ranskassa italialaisen Paolo Lorenzin, kyproslaisen Marcos Baghdatisin, argentiinalaisen Leonardo Mayerin ja serbialaisen Janko Tipsarevicin, mutta hävisi puolivälierissä jälleen Nadalille lukemin 6–7(4), 2–6, 3–6.
Vuosina 2005–2007 Almagro selviytyi Ranskan avoimissa toiselle kierrokselle. Yhdysvaltain avoimissa hän on parhaimmillaan edennyt neljännelle kierrokselle vuonna 2012. Wimbledonissa hän on selviytynyt kolmannelle kierrokselle vuosina 2009, 2011 ja 2012. Australian avoimissa hän hävisi vuosina 2005–2008 avausottelunsa kunnes voitti vuonna 2009 kaksi ottelua ja karsiutui vasta kolmannella kierroksella. Vuosina 2010–2012 hän selviytyi Australian avoimissa neljännelle kierrokselle.
Turnausvoitot kaksinpelissä

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| N:o | Pvm | Turnaus | Kenttä | Finaalivastustaja | Erävoitot |
| 1. | 16. huhtikuuta 2006 | Valencia, Espanja | Massa |  Gilles Simon | 6–2, 6–3 |
| 2. | 15. huhtikuuta 2007 | Valencia, Espanja | Massa |  Potito Starace | 4–6, 6–2, 6–1 |
| 3. | 17. helmikuuta 2008 | Costa do Sauípe, Brasilia | Massa |  Carlos Moyà | 7–6(4), 3–6, 7–5 |
| 4. | 1. maaliskuuta 2008 | Acapulco, Meksiko | Massa |  David Nalbandian | 6–1, 7–6(1) |
| 5. | 28. helmikuuta 2009 | Acapulco, Meksiko | Massa |  Gaël Monfils | 6–4, 6–4 |
| 6. | 18. heinäkuuta 2010 | Båstad, Ruotsi | Massa |  Robin Söderling | 7–5, 3–6, 6–2 |
| 7. | 1. elokuuta 2010 | Gstaad, Sveitsi | Massa |  Richard Gasquet | 7–5, 6–1 |
| 8. | 12. helmikuuta 2011 | Costa do Sauípe, Brasilia | Massa |  Aleksandr Dolgopolov | 6–3, 7–6(3) |
| 9. | 20. helmikuuta 2011 | Buenos Aires, Argentiina | Massa |  Juan Ignacio Chela | 6–3, 3–6, 6–4 |
| 10. | 21. toukokuuta 2011 | Nizza, Ranska | Massa |  Victor Hanescu | 6–7(5), 6–3, 6–3 |
| 11. | 19. helmikuuta 2012 | São Paulo, Brasilia | Massa |  Filippo Volandri | 6–3, 4–6, 6–4 |
| 12. | 26. toukokuuta 2012 | Nizza, Ranska | Massa |  Brian Baker | 6–3, 6–2 |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nicolás Almagron pelaajakortti ATP:n virallisilla sivuilla (englanniksi)
1 2  ATP:n kotisivut . Tieto on haettu Wikidatasta.
Noodles

| Kevin Wasserman |
| --- | --- |
 Noodles esiintymässä vuonna 2008
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. helmikuuta 1963 (ikä 61) Los Angeles, Kalifornia
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Taiteilijanimi:  Noodles
Aktiivisena:  1982–
Tyylilajit:  Punkrock, Skate punk
Soittimet:  kitara, laulu
Yhtyeet:  The Offspring
Levy-yhtiöt:  Nitro, Epitaph, Sony BMG, Columbia
Aiheesta muualla
www.offspring.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Kevin Wasserman (s. 4. helmikuuta 1963 Los Angeles, Kalifornia), taiteilijanimeltään Noodles, on The Offspring -yhtyeen soolokitaristi.
Wasserman toimi Dexter Hollandin ja Greg Kieselin käymän lukion vahtimestarina, josta hänet värvättiin bändiin 80-luvulla. Noodles soittaa suurimman osan The Offspringin kappaleiden teknisistä osioista. Noodles on värisokea.[lähde? ]
Noodlesilla on neljä omaa kitaramallia: ilmastointiteipillä yksilöllisesti viimeistelty Ibanez NDM1, musta Ibanez NDM2, NDM3 ja NDM4.[lähde? ]
Noodles elää avioliitossa Jackie Patrice Wassermanin kanssa. Heillä on tytär Chelsea Nicole Wasserman.[lähde? ]
Olli Vallila

Olli Vallila
Olli Juhani Vallila (27. toukokuuta 1908 Lahti – 3. maaliskuuta 1984 Lappeenranta) oli suomalainen juristi ja lähetystöneuvos.
Olli Vallilan vanhemmat olivat proviisori John Alfred Wallin (1877–1936) ja Hildi Kahiluoto (Moisio, 1886–1927). Hän pääsi ylioppilaaksi 1926, suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1931 ja sai varatuomarin arvon 1937. Vallila teki opintomatkoja Ranskaan 1928 ja 1932–1933, Sveitsiin 1929 sekä Englantiin 1938.
Vallila oli Leningradin pääkonsulinvirastossa vt. varakonsulina 1934, Suomen Moskovan lähetystön attaseana 1935, ulkoministeriön jaostosihteerinä 1936, Puunjalostusteollisuuden keskusliiton kauppapoliittisen osaston päällikkönä vuodesta 1937, ulkomaankaupan valtuuskunnan toimistopäällikkönä vuodesta 1940 ja kauppa- ja teollisuusministeriössä apulaisosastopäällikkönä vuodesta 1942. Hän oli sitten Sotevan pääsihteerinä vuodesta 1944, edustajana Prahassa ja Varsovassa vuodesta 1947, Prahan ja Varsovan lähetystöjen kaupallisena neuvoksena vuodesta 1948 sekä Wienin lähetystön kaupallisena neuvoksena vuodesta 1951. Vuodesta 1952 alkaen hän oli lähetystöneuvos ja Suomen pysyvä edustaja Genèven kansainvälisissä järjestöissä.
Vallila toimi kauppasopimuskomitean sihteerinä 1942–1946 ja kansainvälisen kauppakamarin Suomen kansalliskomitean sihteerinä
1946-1947. Hän oli useissa kauppasopimusneuvottelukunnissa asiantuntijajäsenenä ja puheenjohtajana Suomessa ja ulkomailla vuodesta 1937 lähtien.
Olli Vallila oli naimisissa 1932–1947 Ebba Gunvor Eorsskåhlin kanssa, liitto päättyi avioeroon. Vuodesta 1948 lähtien hän oli naimisissa Rúzena Stepánka Maria Tvardkován kanssa.
Neethinathan Anthonisamy

Neethinathan Anthonisamy (s. 3. heinäkuuta 1955 Kakkanur) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Madras and Mylaporen arkkihiippakuntaan 9. toukokuuta 1987 ja nimitettiin Chinglepetin hiippakunnan johtoon 19. heinäkuuta 2002. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi James Masilamony Arul Das, jota avustivat Michael Augustine ja Edward Francis.
Nathan Marsters

Nathan Marsters (28. tammikuuta 1980 Grimsby, Ontario, Kanada – 8. kesäkuuta 2009 West Lincoln, Ontario, Kanada) oli kanadalainen jääkiekkomaalivahti.
Marsters varattiin vuoden 2000 NHL:n varaustilaisuudessa 165:ntenä Los Angeles Kingsiin, mutta hän solmi marraskuussa 2005 sopimuksen vapaana pelaajana Anaheim Ducksin kanssa. Hän ei kuitenkaan koskaan pelannut NHL:ssä vaan pelasi muun muassa saksalaisessa DEL-jääkiekkoliigassa ja Österreichische Eishockey-Ligan EC Graz 99ersissa ennen uransa lopettamista vuonna 2008.
Marsters kuoli hirvikolarissa.
Aiheesta muualla

Nathan Marsters The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Ninja Gaiden III: The Ancient Ship of Doom

| Ninja Gaiden III: The Ancient Ship of Doom |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Tecmo
Julkaisija:  Tecmo
Jakelija:  Nintendo eShop
Suunnittelija:  Masato Katō
Säveltäjä:  Hiroshi Miyazaki
Pelisarja:  Ninja Gaiden
Julkaistu:  1991
Lajityyppi:  Tasohyppelypeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Kaikenikäisille 
Alusta:  Nintendo Entertainment System
Jakelumuoto:  Pelimoduuli ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Ninja Gaiden III: The Ancient Ship of Doom tunnetaan Japanissa nimellä Ninja Ryūkenden III: Yomi no Hakobune on Ninja Gaiden-trilogian kolmas osa NES:lle. Myöhemmin peli tehtiin myös Atari Lynxille. Peliä ei julkaistu Euroopassa toisin kuin kaksi edellistä osaa. Peli julkaistiin Virtual Consolelle 18. helmikuuta 2008. Peli on kronologisesti ykkös- ja kakkososan välissä. Pelin kehittäjät ajattelivat, että kakkososan juonta on vaikea jatkaa.
Juoni

Pelin päähahmo on Ruy Hayabusa, joka on lavastettu tyttöystävän ja CIA:n agentin (Irene Lew) murhiin. Hayabusan on tarkoitus mennä Irenen viimeiseen tiedettyyn paikkaan N3-SH:n. Täältä hän etsii saastuneelta alueelta bionoideja.
Naildown

| Naildown |
| --- | --- |
 Yhtye esiintymässä vuonna 2007.
Tiedot
Toiminnassa:  2005–2016
Infobox OKNimi-testi OK: 
Naildown oli suomalainen melodista death metallia soittava yhtye. Yhtye toimi vuosina 2003-2005 nimellä Acid Universe.
Jäsenet

Daniel Freyberg – laulu, kitara, koskettimet (kolmannella albumilla)
Matti Saari – basso
Asko Sartanen – kitara
Heikki Saari – rummut
Diskografia

Studioalbumit
World Domination (2005,  Spinefarm Records)
Dreamcrusher (2007,  Spinefarm Records)
Singlet
Eyes Wide Open (2005)
Judgement Ride (2007)
Aiheesta muualla

Naildown Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Niilo Kivakka

Nikolai (Nikke) Ievanen, sukunimi aik. Issaijeff, käytti kirjailijanimeä Niilo Kivakka (18. marraskuuta 1921 Kiimasjärvi, Karjalan työkansan kommuuni – 8. kesäkuuta 1982 Pietarsaari) oli suomalainen sotakirjailija.
Henkilöhistoria

Kivakan vanhemmat olivat rovasti Mikael Ievanen ja Anna Nesteroff. Hän opiskeli Kuopion kauppaoppilaitoksessa 1939–1943, valmistuen merkonomiksi. Jatkosodan aikana Kivakka osallistui päämajan sissitoimintaan kyynelradio-miehenä. Hän toimi sodan jälkeenkin puolustusvoimien tiedusteluosastossa. Avioiduttuaan hän muutti puolisoineen ensin Turkuun ja sitten Pietarsaareen.
Teokset

Partion vahvuus 20: Kaukopartioseikkailuja 1941-44.   WSOY 1968
Kymmenen yhtä vastaan: Kuhmon taistelut 1939-40.     WSOY 1977
Rangaistuspartio.     Karisto 1984
Nozomi Tsuji

Nozomi Tsuji (jap. 辻希美, Tsuji Nozomi; s. 17. kesäkuuta 1987 Itabashi, Tokio) on japanilainen poplaulaja ja idoli. Hän liittyi vuonna 2000 Hello! Project -kollektiiviin kuuluvaan Morning Musume -yhtyeeseen ja esiintyi sen Minimoni- ja W-alaryhmissä.
Tsuji ”valmistui” eli lähti Morning Musumesta vuonna 2004 ja aloitti soolouran. Hän on toiminut teatteri- ja ääninäyttelijänä. Vuonna 2007 Tsuji julkaisi animesarjaa Robby & Kerobby varten äänitetyn singlen Koko ni iru zē!
Tsuji on naimisissa näyttelijä Taiyō Sugiuran kanssa.
Mäkilitukka

| Mäkilitukka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Brassicales
Heimo::  Ristikukkaiskasvit Brassicaceae
Suku::  Litukat Cardamine
Laji::  hirsuta
Kaksiosainen nimi
 Cardamine hirsuta  L. 
Katso myös
   Mäkilitukka Wikispeciesissä   Mäkilitukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mäkilitukka (Cardamine hirsuta) on yksivuotinen ristikukkaiskasvi, ylitalvinen ruoho.
Ulkonäkö ja koko

Mäkilitukka kasvaa 10–30 senttimetriä korkeaksi. Sen erottaa muista litukkalajeista tiheän ruusukkeen ja usein monien varsien avulla. Varsi on yleensä kalju, tyveltä haarova ja miltei suora. Kasvi kasvattaa tiheän tyviruusukkeen, joka säilyy. Sen lehdet, 1–4 pariset, ruodit ovat jonkin verran karvaisia, lehdykät pyöreähköjä ja päätölehdykkä munuaismainen. Varsilehtiä on tavallisesti 1–4 ja ne ovat ruusukelehtiä pienempiä ja kapeampilehdykkäisiä. Pienet valkoiset kukat, joissa neljä verholehteä. Terälehdet ovat 2,5–3 mm pitkiä, n. 0,5 cm leveitä ja valkoisia. Heteitä on yleensä 4. Emiö on yhdislehtinen, 1-vartaloinen, 1-luottinen.
Hedelmä ja siemen: Monisiemeninen, pitkittäin aukeava, hoikka, litteä, 15–25 mm pitkä, yleensä peränsä suuntainen karvaton litu, ne ovat äkillisesti avautuvia, kärjessä pieni, usein epäselvä, enintään 0,5 mm pitkä ota. Jotka ovat kukkia alemmaksi ulottuvia. Lituperä ¼-⅓ lidun pituudesta, pystyhkö. Siemenet vaaleanruskeita, soikeahkoja tai soikeankulmikkaita, 0,9–1,3 mm pitkiä, 6–0,9 mm leveitä, litteähköjä.
Levinneisyys

Mäkilitukkaa tavataan Länsi- ja Etelä-Euroopassa ja Pohjois-Afrikassa. Se on levinnyt paikoin myös Pohjois-Amerikkaan. Liikenteen myötä laji on levinnyt myös Etelä-Amerikkaan ja Meksikoon. Suomessa se on yleinen Ahvenanmaalla ja Lounais-Suomessa, harvinaistuu nopeasti kohti itää ja pohjoista.
Elinympäristö

Mäkilitukan kasvupaikkoja ovat kuivat rinteet, katajakedot, laidunmetsiköt, joutomaat, louhikot ja kalliot, joskus sitä on rikkaruohona puutarhoissa tai nurmikoilla, ja usein kasvihuoneissa.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2016: Mäkilitukan (Cardamine hirsuta) levinneisyys Suomessa
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Mäkilitukka (Cardamine pratensis)
ITIS: (Cardamine hirsuta)
Flora of North America: (Cardamine hirsuta) (englanniksi)
Funet.fi Cardamine L.
Nouveaux essais sur l’entendement humain

Nouveaux essais sur l’entendement humain, 1900
Nouveaux essais sur l’entendement humain (”Uusia esseitä inhimillisestä ymmärryksestä”) on Gottfried Leibnizin filosofinen teos, joka on suunnattu John Locken teosta Essays on Human Understanding vastaan. Leibniz kumoaa Locken ajatukset luku luvulta. Teos on toinen Leibnizin kahdesta pidemmästä teoksesta, toisen ollessa Théodicée. Kuten monet tuon ajan teokset, se on kirjoitettu dialogimuodossa.
Leibniz kirjoitti teoksen alun perin vuonna 1704, mutta hän pidättäytyi julkaisemasta sitä kunnioituksena Locken samana vuonna tapahtunutta kuolemaa kohtaan. Teos painettiin vasta vuonna 1764/1765, jolloin suurin osa Leibnizin filosofiasta oli jo vastatuulessa.
Aiheesta muualla

Leibniz: New Essays on Human Understanding (englanniksi)
Introduction to 1764 edition (englanniksi)
Neoklassinen metalli

| Neoklassinen metalli |
| --- | --- |
Alkuperä:   heavy metal  speed metal  Taidemusiikki 
Alkuperämaa:    Argentiina   Ruotsi   Saksa   Yhdistynyt kuningaskunta   Yhdysvallat 
Kehittymisen ajankohta:  1970-luvun loppu – 1980-luvun alku
Tyypillisiä soittimia:   basso  koskettimet  rummut  sähkökitara 
Kehittyneitä tyylilajeja / suuntauksia:  progressiivinen metalli, sinfoninen metalli
Neoklassinen metalli (engl. Neoclassical metal) tarkoittaa metallimusiikin lajia, jolle on tyypillistä tyylien lainaaminen klassisesta musiikista. Puhutaan muun muassa barokki- ja oopperatyyleistä.kenen mukaan?
Neoklassisessa metallissa artistit yhdistävät klassisen musiikin elementtejä metallimusiikkiin. Musiikki on melodista, ja sävellyksien rytmirakenteet ovat usein klassisen musiikin mukaisia.
Jon Lord oli ensimmäisiä muusikoita, joka sekoitti klassista musiikkia ja rock-musiikkia, pääosin kosketinsoittimille. Kitaristeista ensimmäisiä oli Ritchie Blackmore, 1970-luvun muista neoklassisista kitaristeista hyvä esimerkki on myös Uli Jon Roth. Neoklassinen metalli sai suurempaa huomiota Yngwie Malmsteenin ja hänen soolojensa suosion myötä 1980-luvulla. Muita neoklassisen metallin kehittäjiä 1980-luvulla olivat muun muassa Randy Rhoads, Paul Gilbert, Vinnie Moore, Marty Friedman ja Jason Becker. Tyylille tunnusomaista on kitaristien tekninen taituruus, nopeus ja täsmällisesti soitetut nuotit.
Tunnettujen klassisen musiikin teosten lainaaminen ja lisääminen kappaleisiin on tyylilajille tavanomaista. Myös sinfoniaorkesterin tai kuoron voidaan käyttää musiikin yhteydessä. Esimerkiksi power metal -yhtyeet, joilla on neoklassisia piirteitä (esimerkiksi Stratovarius), käyttävät vaihtuvia tahtilajeja harvoin, osa neoklassisen metallin yhtyeistä luokitellaan pääosin progressiiviseksi metalliksi, jossa vaihtuvat tahtilajit ovat isossa osassa. Tällaisia yhtyeitä ovat esimerkiksi Waltari, Winds, Symphony X ja espanjalainen Dark Moor. Yngwie Malmsteenin Rising Forcea pidetään yleisesti yhtenä tärkeimmistä neoklassisen metallin albumeista.
Neoklassista metallia soittavia yhtyeitä

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Adagio  Apocalyptica  At Vance  Celesty  Dark Moor  Imperanon  Kyrie Eleison  Rainbow  |  Rhapsody of Fire  Sonata Arctica  Stormwind  Stratovarius  Symphony X  Tears of Magdalena  Therion  Tourniquet  |  Trans-Siberian Orchestra  Twilight Guardians  Ulver  Versailles Philharmonic Quintet  Waltari (Yeah! Yeah! Die! Die! Death metal Symphony in Deep C, Space Avenue)  Warmen  Winds  Yngwie Malmsteen’s Rising Force  |
Yhtyeitä, jotka ovat ottaneet vaikutteita taidemusiikista

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Arch Enemy  Avenged Sevenfold  Children of Bodom (Something Wild, Hatebreeder)  Cradle of Filth  Death  |  Deep Purple  Galneryus  Laibach  Morbid Angel  Necrophagist  |  Nightwish  Metallica (Cliff Burtonin riffeissä)  Rainbow  Samael  Sinergy  |
Muusikkoja

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Christopher Amott  Richard Andersson  Trey Azagthoth  Michael Angelo Batio  Jason Becker  Ritchie Blackmore  Marty Friedman  Gus G  |  Enrik Garcia  Paul Gilbert  Carl Johan Gustaffson  Kamijo  Bob Katsonius  Antti Kokko  Pekka Kokko  Alexi Laiho  |  Juha Leikkainen  Jariot Lehtinen  Tony MacAlpine  Yngwie Malmsteen  Matias Palm  Randy Rhoads  Michael Romeo  Ulrich Roth  |  Kristoffer Garm Rygg  Chuck Schuldiner  Syu  Fredrik Thordendal  Carl August Tidemann  Sami Yli-Sirniö  Tapani Kangas  YOSHIKI  Timo Tolkki  |
Neokuliini

| --- | --- |
Kurkuliini-1

Homodimeeri, PDBID: 2DPF.
Tunnisteet
Tietokannat
UniProt: P19667
PDB: 2DPF
| --- | --- |
Kurkuliini-2

Tunnisteet
Tietokannat
UniProt: Q6F495
PDB: 2D04
Neokuliini ja kurkuliinit ovat dimeerisiä proteiineja. Neokuliini on heterodimeeri eli koostuu kahdesta eri proteiiniyksiköstä. Toinen yksiköistä on ns. hapan yksikkö ja toinen emäksinen. Kurkuliini-1 on koostuu kahdesta emäksisestä yksiköstä eli on homodimeeri. Kurkuliini-2 on happamien yksiköiden homodimeeri. Neokuliinia on Länsi-Malesiassa kasvavassa Curculigo latifolia -iirikkikasvin hedelmissä.
Ihmisille neokuliini maistuu makealta pH-arvosta riippuen. Suun neutraalissa pH:ssa se on lievästi makea ja syötäessä happamia aineita sen kanssa, neokuliini saa ne maistumaan erittäin makeilta mirakuliinin tapaan, joka on eräs toinen makuaistia muuntava proteiini. Kurkuliinit eivät ole makeita. Myös C. latifolian noin 1 g painoiset hedelmät ovat makeita.
Maku

Ihmisille neokuliini on makea suun pH-arvossa. Se saa myös happamat aineet ja ruuat maistumaan hyvin makeilta. Neokuliinin syönnin jälkeen vaikkapa sitruuna on maistuu appelsiiniinimaiselta ja musta tee on makeaa ilman sokereita. Vaikutus toistuu syötäessä happamia ruokia ja jatkuu 0.5–1 tuntia. pH:ssa 7–6.5 neokuliinin makeus kasvaa ja on vahvin yli pH:ssa 6.5. Neokuliini on makea, sillä se sitoutuu ihmiskielen makusolujen makureseptoridimeereihin TAS1R2-TAS1R3. Tarkka vaikutusmekanismi on tuntematon.
Rakenne

Neokuliini on heterodimeeri, joka koostuu eri 2:sta monomeeristä: happamasta (NAS) ja emäksisestä yksiköstä (NBS). Vain NAS on N-glykosyloitu. Monomeerien massat ovat vastaavasti 11 kDa ja 13 kDa. Ne koostuvat vastaavasti 113:sta ja 114:sta aminohappotähteestä. Neokuliinin monomeerit ovat toisissaan kiinni 2:lla disulfidisidoksella. NAS:n isoelektrinen piste on pH:ssa 4–6 ja NBS:n pH:ssa 7.5–9.5. Vain heterodimeeri on makea neutraalissa ja happamassa pH:ssa, erilliset monomeerit eivät.
Historia

Malesiassa paikalliset ovat käyttäneet neokuliinia sisältäviä C. latifolia hedelmiä ruokien makeutusaineena. 1990 neokuliini eristettiin C. latifolia -kasvista, nimettiin kurkuliiniksi ja sen peptidiketju sekvensoitiin. Se tunnistettiin homodimeeriksi, vaikka luontainen muoto oikeasti heterodimeeri. 2004 heterodimeeri tunnistettiin samasta kasvista, sekvensoitiin ja nimettiin neokuliiniksi. 2005 selvitettiin röntgenkristallografian avulla ensimmäinen neokuliinin kolmiulotteinen rakenne (PDBID: 2D04).
Curculigo latifolia.
Nooan liitto

Nooan liitolla tarkoitetaan Vanhassa Testamentissa Jahven ja Nooan tekemää liittoa. Ensimmäisen Mooseksen kirjan 6. luvussa Nooa saa Jumalalta käskyn pelastaa itsensä, perheensä ja kaksi joka eläinlajin edustajaa vedenpaisumukselta, jonka avulla Jumala tuhoaisi turmeltuneen maailman.
Tooran mukaan vedenpaisumuksen jälkeen Jumala ilmoitti Nooalle ettei enää tuhoaisi maanpäällistä elämää luonnonkatastrofin välityksellä ja tämän liiton merkkinä on taivaalle ilmestyvä sateenkaari. Tästä Tooran kertomuksesta Talmud määrittelee periytyviksi seitsemän Nooan liiton lakia, jotka tooran mukaan ovat koko ihmiskunnan moraalin sekä oikeuskäsityksen perustana :
Älä palvo epäjumalia
Älä kiroa Jumalan nimeä
Älä murhaa
Älä tee aviorikosta, älä sekaannu eläimiin tai seksuaaliseen moraalittomuuteen.
Älä varasta
Älä syö elävästä eläimestä
Perusta oikeusjärjestelmä
Mooseksen liitto syntyi noin 700 vuotta jälkeenpäin, jolloin perimätiedon mukaan koko Toora käskyineen annettiin Israelin kansalle. Juutalaisuuden mukaan nämä kaksi eri liittoa eivät ole eriarvoisessa asemassa keskenään, ts. juutalainen ei ole "pelastuksen" suhteen etuoikeutetummassa asemassa, vaan Mooseksen liiton käskyjen suurempi määrä (613) osoittaa aseman vastuullisuutta. Ei-juutalaisen ei siis tarvitse kääntyä juutalaiseksi tullakseen pelastetuksi, vaan seitsemän Nooan Liiton lain noudattaminen ovat riittävä ohje oikeamielisen tien kulkemiseen.
Aiheesta muualla

Noachides - Righteous Gentiles (Arkistoitu – Internet Archive)
Neobola fluviatilis

| Neobola fluviatilis> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Heimo::  Särjet Cyprinidae
Alaheimo::  Danioninae
Suku::  Neobola
Laji::  fluviatilis
Kaksiosainen nimi
 Neobola fluviatilis  (Whitehead, 1962) 
Synonyymit
 Engraulicypris fluviatilis Whitehead, 1962 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Neobola fluviatilis on särkien (Cyprinidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Sen kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Peter James Palmer Whitehead vuonna 1962.
Laji kasvaa yleensä noin 5–7 senttimetrin mittaiseksi. Suurin tavattu yksilö oli 7,5 senttimetriä pitkä. Sitä tavataan Keniasta ja Tansaniasta. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lajin äärimmäisen uhanalaiseksi.
Oiva Hovi

Oiva Rauno Hovi (19. joulukuuta 1926 Uusikirkko – 27. syyskuuta 2005 Vantaa) oli suomalainen lavastaja.
Oiva Hovi tuli Suomi-Filmin palvelukseen vuonna 1951. Hän lavasti vuosina 1953–1956 kaikkiaan 12 Suomi-Filmin kokoillan elokuvaa. Hovi siirtyi vuonna 1958 Suomi-Filmi Oy:n tytäryhtiön, Filmitalo Oy:n palvelukseen mainoselokuvien lavastajaksi.
Elokuvia joissa Hovi toimi lavastajana

Siltalan pehtoori 1953
Herrojen Eeva 1954
Minäkö isä! 1954
Oi, muistatkos... 1954
Ratkaisun päivät 1956
Yhteinen vaimomme 1956
Nummisuutarit 1957
Vieras mies 1957
Niskavuoren naiset 1958
Nuori mylläri 1958
Pikku Pietarin piha 1961
Johan nyt on markkinat! 1966
Hovi teki myös lavastusrakennelmia elokuviin Maailman kaunein tyttö (1953) ja Ruskan jälkeen (1979).