Portugalinpodengo
Alkuperä > Podengojen historia maailmalla

Espanjassa on eniten podengoja Portugalin jälkeen, ja sinne arvioidaan 1970–2000-lukujen aikana viedyn niitä tuhansia. Siellä niiden kasvatustoiminta ei ole kuitenkaan järjestäytynyttä, vaan paikalliset metsästäjät ovat risteyttäneet niitä vapaasti paikallisten podencojen kanssa. Koska ennen kaikkea käyttöominaisuudet ovat heille tärkeitä, puhdasrotuisuudella ei ole ollut väliä.
Alun perin portugalinpodengo kuului Saksassa Deutscher Windhundzucht- und Rennverband e.V. -järjestöön. Sittemmin perustettiin Podenco und Cirneco Club e.V., jonka alaisuuteen myös podengo nykyisin kuuluu. Vuosittain rotujärjestön erikoisnäyttelyyn ilmoitetaan noin 50 koiraa. Monet näyttelyt järjestetään edelleen yhteistyössä DWZRV:n kanssa, koska viimeksi mainitulla on parempi kapasiteetti organisoida erilaisia tapahtumia. 2000-luvun alussa Saksassa arvioitiin olevan yhteensä noin 30 rekisteröityä podengoa: 15 keskikokoista karkeakarvaista, 11 sileäkarvaista pientä ja 2 karkeakasvaista pientä.
Ranskaan portugalinpodengo saapui ensikerran jo 1980-luvulla, mutta aluksi paikallinen populaatio oli hyvin pieni. Sittemmin se on alkanut kasvaa, ja yhä useampi haluaa tuoda rotua tunnetuksi. Rotu kuuluu Club du Sloughi, des Lévriers d'Afrique et du Galgo -järjestön alaisuuteen. 2000-luvun alussa Ranskassa arvioitiin olevan yhteensä noin 100 yksilöä, ja vuosituhannen vaihteessa rekisteröitiin noin 44 pientä podengoa.
Tanskaan portugalinpodengo tuotiin vuonna 1993. Se kuuluu Myndehundklubben-järjestön alaisuuteen. 2000-luvun alussa maassa arvioitiin olevan 7 yksilöä: 5 pientä sileäkarvaista, 1 pieni karkeakarvainen ja 1 keskikokoinen sileäkarvainen.
Vuonna 2002 Isoon-Britanniaan tuotiin ensimmäiset podengot: ensimmäinen yksilö oli pieni karkeakarvainen Ranskan muotovalio Constancia de Plushcourt. Ensimmäisen maassa syntyneen podengopentueen emä oli pieni karkeakarvainen Ranskan muotovalio Mana da Lapa do Lobo de Plushcourt. Vuonna 2003 perustettiin Portuguese Podengo Club of Great Britain. Pienen podengon virallistamista Kennel Clubissa oli anottu jo vuonna 2002, ja lokakuussa 2003 tapahtui sen virallinen hyväksyminen roduksi nimellä Portuguese Podengo. Vuoden 2003 aikana Kennel Clubiin rekisteröitiin 35 rodunedustajaa.
Vuonna 2003 rotu esiintyi ensikerran julkisuudessa Britanniassa, Discover Dogs -tapahtumassa Lontoon Earls Courtissa. Helmikuussa 2004 se tuotiin näytille kuuluisaan Cruftsiin, johon se ei voinut vielä itse osallistua, mutta jossa pidettiin lehdistön valokuvaustilaisuus: paikalle tuotiin neljä aikuista yksilöä ja neljä pentua, ja ne kiinnittivät menestyksekkäästi valokuvaajien huomion. Maaliskuussa 2004 podengot esiintyivät ensikerran Cruftsin Discover Dogs -alueella, ja koska rotu alkoi vähitellen tulla tunnetuksi, tapahtumaan riitti siitä kiinnostunutta yleisöä. Myös vuoden 2004 Lontoon Discover Dogs -tapahtuma oli rodulle menestys.
Vuonna 2005 Kennel Clubin rotumääritelmä- ja kantakirja-alakomitea päätti, että rodulle tuli luoda väliaikainen Kennel Club -rotumääritelmä: sen avulla podengot voivat osallistua brittiläisiin näyttelyihin, mutta ainoastaan Import Register -luokissa. Vasta kun rotu saavuttaisi täyden hyväksynnän, se voisi osallistua omiin rotuluokkiinsa. Nykyistä rotumääritelmää muokattiin viimeksi helmikuussa 2009, ja se sisältää edelleen ainoastaan pienikokoisen muunnoksen. 2000-luvun alussa (n. 2005) Britanniassa arvioitiin olevan noin 102 podengoa.
Ensimmäiset Yhdysvaltoihin viedyt podengot edustivat pientä muunnosta: ensimmäinen pieni karkeakarvainen, Chicharro de Viamonte, tuotiin maahan vuonna 2001 ja ensimmäinen pieni sileäkarvainen oli Portobello da Casa de Domingos. Ensimmäinen keskikokoinen uros oli Agraio. Myöhemmin Gary Gero alkoi käyttää keskikokoisia podengoja Hollywood-elokuvissa, ja sen jälkeen rotu alkoi yleistyä ja levisi useisiin eri osavaltioihin. Chicharro de Viamontesta tuli ensimmäinen American Rare Breed Association (ARBA) -järjestön muotovalion arvon saavuttanut podengo. Vuonna 2002 yksilöstä nimeltä Quest tuli ensimmäinen ARBA:n muotovalion arvon saavuttanut keskikokoinen sileäkarvainen podengo. Vuonna 2004 puolestaan Portobello da Casa de Sao Domingos saavutti ARBA:n muotovalion arvon ensimmäisenä pienenä sileäkarvaisena podengona.
Tammikuussa 2003 perustettiin Portuguese Podengo Club of America, ja saman vuoden huhtikuussa ARBA järjesti ensimmäisen podengojen erikoisnäyttelyn. Vuonna 2004 AKC tunnusti portugalinpodengon alustavasti ja sijoitti sen Foundation Stock Service -luokkaan. Myöhemmin se antoi täyden tunnustuksen aluksi pienelle podengolle (Portuguese Podengo Pequeno), ja tunnusti sittemmin omaksi erilliseksi rodukseen myös keskikokoisen ja ison podengon (Portuguese Podengo); ensiksi mainittu kuuluu Hound-luokkaan ja jälkimmäinen vielä toistaiseksi Miscellaneous-luokkaan. Vuoden 2005 alussa United Kennel Club hyväksyi podengon viralliseksi roduksi. Vuonna 2005 Yhdysvalloissa arvioitiin olevan 85 rekisteröityä podengoa, jotka olivat levinneet yhteensä 26 eri osavaltioon – näiden joukossa oli sekä pieni että keskikokoinen muunnos, kumpikin molemmissa karvanlaaduissa edustettuina.
Lisäksi 2000-luvun alkuun mennessä podengoja oli viety myös Italiaan, Sveitsiin, Alankomaihin, Belgiaan, Ruotsiin, Kanadaan ja Brasiliaan. Samoihin aikoihin Ruotsissa perustettiin Svenska Podengo Portuguêsklubben ja Sveitsissä Podengo Português Club der Schweiz.