stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Star Wars: Episodi III – Sithin kosto
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ewan McGregor  | … |  Obi-Wan Kenobi   |
|  Hayden Christensen  | … |  Anakin Skywalker / Darth Vader   |
|  Natalie Portman  | … |  senaattori Padmé Amidala   |
|  Ian McDiarmid  | … |  ylikansleri/keisari Sheev Palpatine / Darth Sidious   |
|  Samuel L. Jackson  | … |  Mace Windu   |
|  Christopher Lee  | … |  kreivi Dooku / Darth Tyranus   |
|  Anthony Daniels  | … |  C-3PO   |
|  Kenny Baker  | … |  R2-D2   |
|  Frank Oz  | … |  Yoda (ääni)   |
|  Jimmy Smits  | … |  senaattori Bail Organa   |
|  Peter Mayhew  | … |  Chewbacca   |
|  Oliver Ford Davies  | … |  Sio Bibble   |
|  Ahmed Best  | … |  Jar Jar Binks   |
|  Silas Carson  | … |  Nute Gunray, Ki-Adi-Mundi   |
|  Joel Edgerton  | … |  Owen Lars   |
|  Bonnie Piesse  | … |  Beru Lars   |
|  Matthew Wood  | … |  kenraali Grievous (ääni)   |
|  Temuera Morrison  | … |  komentaja Cody, kloonisotilaat   |
|  Wayne Pygram  | … |  suurmoffi Wilhuff Tarkin   |
|  James Earl Jones  | … |  Darth Vaderin ääni   |
|  George Lucas  | … |  paroni Papanoida (cameo)   |
|  Aidan Barton  | … |  Luke Skywalker, Leia Organa   |
Oheistuotteet

Sithin kostosta tehtiin videopeli, Star Wars Episode III: Revenge of the Sith, ja Matthew Stover kirjoitti elokuvan pohjalta kirjan. Elokuvan musiikin on säveltänyt John Williams, ja siitä koostettiin musiikkialbumi. Albumiin kuuluu viisitoistaraitainen CD-levy ja DVD, jossa esitellään Tähtien sota -sarjan musiikkia kappaleisiin sopivien elokuvakohtausten kanssa. DVD:n juonsi Ian McDiarmid. Albumilta julkaistiin myös singlelevy Battle of the Heroes, jota varten tehtiin musiikkivideo.
Vastaanotto

Elokuva vei Cannesin elokuvajuhlilla huomiota kilpailusarjaan osallistuneilta elokuvilta.  Helsingin Sanomien arvostelun mukaan toimintakohtausten tietokonetehosteet olivat vaikuttavia, mutta dialogi köyhää ja dramatiikka puuttui kokonaan – tämän elokuvan dramaattisen loppuratkaisunhan useimmat katsojat jo tietävät. Toisaalta elokuvalehti Hohdon mukaan elokuvan yllättävyys ja erinomaisuus piilee nimenomaan tuossa seikassa.
Yhdysvalloissa elokuva keräsi 24 tunnissa 50 miljoonaa euroa,[lähde? ] mikä on kaikkien aikojen ennätys. Elokuvaa näytettiin näiden 24 tunnin aikana Yhdysvalloissa lähes 3 700 elokuvateatterissa noin 9 400 näytöksessä.[lähde? ] Monet yhdysvaltalaiset kriitikot ylistivät elokuvaa, esimerkiksi The New York Times -sanomalehden elokuvakriitikko A. O. Scott julisti elokuvan sarjan parhaimmaksi osaksi.
3D

Star Wars Celebration VI -tilaisuudessa kerrottiin, että Sithin kosto tulee 3D-teattereihin 11. lokakuuta 2013. Julkaisua kuitenkin viivytettiin Episodin VII tuotannon vuoksi. 3D-versio esitettiin ensi kerran Star Wars Celebration Anaheim -tapahtumassa 17. huhtikuuta 2015.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Elokuvan virallinen kotisivu.
Elokuvan käsikirjoitus (Arkistoitu – Internet Archive).
Hiltunen, Jari Olavi: Galaktinen epätoivo saavutti syvyytensä. Vetus Et Nova 18.2.2015.
Passoja, Teemu: Laserpuudutus. Film-o-holic.com 17.11.2005.
Rosenqvist, Juha: Galaktista saippuarakkautta. Film-o-holic.com 19.5.2005.
Soikkeli, Markku: Sithin kosto.
Runaway Vacation

| Runaway Vacation> RV |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Barry Sonnenfeld
Käsikirjoittaja:  Geoff Rodkey
Tuottaja:   Lucy Fisher  Douglas Wick 
Säveltäjä:  James Newton Howard
Kuvaaja:  Fred Murphy
Leikkaaja:  Kevin Tent
Pukusuunnittelija:  Mary E. Vogt
Pääosat:   Jeff Daniels  Robin Williams  Cheryl Hines  Levesque Joanna 'JoJo' 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat Yhdistynyt kuningaskunta Saksa
Tuotantoyhtiö:   Red Wagon Productions  Nina Saxon Film Design 
Levittäjä:  Columbia Pictures Netflix
Ensi-ilta:  2006
Kesto:  99 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Runaway Vacation (engl. RV, televisioesityksessä suomeksi myös nimellä Runaway Vacation – perheloma pyörillä) on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut komediaelokuva. Barry Sonnenfeldin ohjaaman elokuvan pääosia esittävät Robin Williams, Jeff Daniels, Cheryl Hines, Kristin Chenoweth, Joanna ”JoJo” Levesque ja Josh Hutcherson. Elokuva oli taloudellinen menestys kritiikistä huolimatta.
Runaway Vacation sai huonoimpien elokuvien Razzie-palkinnon erikoiskategoriasta ”huonoin perheviihteen irvikuva”.
Aiheesta muualla

Runaway Vacation Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Runaway Vacation Elonet.
Ruokalähetti

Ruokalähetti on toimija, joka kuljettaa yleensä polkupyörällä yleensä lähinnä pikaruokaa tuottajalta tilaajalle. Ruokaläheteistä Suomessa suurin osa on sitoutunut kahteen ylikansalliseen ketjuun, jotka ovat Foodora ja Wolt, jotka ovat kansainvälisiä yrityksiä. On ollut jo ennen ketjujen syntymistä epäselvää, kuuluvatko ruokalähetit kevytyrittäjiin vai työntekijöihin. Asialla on merkitystä sikäli, että mikäli heidät katsotaan yrittäjiksi, heillä ei ole ammattiliittojen työehtosopimuksia eikä tukea takanaan.
Saantokirja

Saantokirja on saannon olemassaolosta todistava tai saannon perusteena olevasta oikeustoimesta laadittu asiakirja. Ominaisuuksiensa perusteella se luokitellaan määräämis- eli dispositiiviseksi asiakirjaksi. Saantokirjan perusteella voidaan todeta omistusoikeuden syntyminen. Saantokirjoja ovat esimerkiksi kiinteistön kauppakirja, perinnönjakokirja ja testamentti.
Runaways (Brother Firetriben kappale)

| ”Runaways” Brother Firetribe |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Heart Full of Fire
 Julkaistu: 12. maaliskuuta 2008
 Formaatti: CDS
 Tekijä(t): Brother Firetribe
 Tyylilaji: AOR
 Kesto: 03.57
 Levy-yhtiö: Spinefarm
Listasijoitukset
  Suomen virallinen singlelista: 6.
Brother Firetriben muut singlet
| ”I Am Rock” 2007 | ”Runaways” 2008 | ”For Better or for Worse” 2014 |
Runaways on Brother Firetriben kappale ja toinen single, joka julkaistiin vuoden 2008 albumilta Heart Full of Fire. Se debytoi Suomen virallisen singlelistan kuudennella sijalla.
Kappaleet

Runaways – 3.57
Chasing the Angels – 4.13 (Mike Reno -cover)
Saanko luvan

Saanko luvan voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Saanko luvan?, Mark Sandrichin ohjaama vuoden 1937 elokuva
Saanko luvan?, Peter Chelsomin ohjaama vuoden 2004 elokuva
Saanko luvan, suomalainen televisio-ohjelma
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Saanko luvan”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ruokanen

Ruokanen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Miikka Ruokanen (s. 1953), teologi ja dogmatiikan professori
Reijo Ruokanen (s. 1961), toimittaja
Tapani Ruokanen (s. 1951), toimittaja ja pappi
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Saannonmoite

Saannonmoite on Suomen oikeuskäytännössä kanne, jonka tarkoituksena on saada tuomioistuimessa julistetuksi kiinteistön tai irtaimen esineen saanto mitättömäksi paremman oikeuden perusteella. Tavallisesti samassa kanteessa vaaditaan omaisuuden palauttamista sen oikean omistajan hallintaan. Saannonmoitteessa toimii kantajana omaisuuden oikea omistaja, joka on menettänyt omaisuutensa hallinnan oikeudettomasti. Vastaajana toimii omaisuuden senhetkinen haltija. Saannonmoitteessa on kiistan kohteena omistusoikeus, kun taas omistajankanteessa kohteena on käyttövapaus. Kannetta ratkaistaessa noudatetaan usein vindikaatioperiaatetta.
Vuoden 1734 lain maakaaren 11 luku sisälsi säännöksiä saannon moittimisesta, vaikka ei määritellytkään nautintasuojalle määräaikoja. Vuonna 1930 säädetty laki lainhuudatuksesta ja kiinteistönsaannon moittimisajasta (86/1930, kumottu 1997) sääti moittimisajaksi vuoden lainhuudatuksesta, jos perusteena oli muotovirhe (20 §). Oikea omistaja menetti kannevaltansa kymmenessä vuodessa, ellei sinä aikana nostanut kannetta kiinteistön takaisin vaatimiseksi (21 §). Nykyisen maakaaren (540/1995) mukaan saannonmoite on pantava vireille kahden vuoden kuluessa kiinteistön palauttamisesta oikealle omistajalle moitekanteen vuoksi (3 luku 5 §).
Russell Lissack

| Russell Lissack |
| --- | --- |
 Russell Lissack esiintymässä Bloc Partyn kanssa Pariisissa vuonna 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. maaliskuuta 1981 (ikä 43)
Muusikko
Aktiivisena:  2002–
Tyylilajit:  indie rock, electro
Soittimet:  soolokitara, syntetisaattori
Yhtyeet:  Bloc Party Pin Me Down Ash (entinen jäsen)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Russell Dean Lissack (s. 11. maaliskuuta 1981) on brittiläinen muusikko, joka tunnetaan parhaiten indie rock -yhtye Bloc Partyn soolokitaristina. Hän on myös mukana Pin Me Down -nimisessä yhtyeessä ja on soittanut aiemmin Ash-yhtyeessä.
Diskografia

Silent Alarm (2005)
A Weekend in the City (2007)
Intimacy (2008)
Four (2012)
SHP

SHP tai shp voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Saint Helenan punta
Sairaanhoitopiiri
Akselihevosvoima (engl. shaft horse power).
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”SHP”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ruhlebenin metroasema

Ruhleben on pääteasema.
Ruhlebenin metroasema on Berliinin metron linjan U2 läntinen pääteasema. Se sijaitsee Ruhlebenissä, Charlottenburg-Wilmersdorfin hallintoalueella. Asema avattiin 22. joulukuuta 1929. Asema on esteetön. MetroBus-linja M45 kulkee aseman ohi.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä asema: - | U2 | Seuraava asema: Olympia-Stadion |
Romsey

| Romsey |
| --- | --- |
 Lordi Palmerstonin patsas Romseyn keskustassa.
 fiRomsey 
 50°59′20″N, 1°29′49″W 
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Osa:  Englanti
Alue:  Kaakkois-Englanti
Kreivikunta:  Hampshire
Kaupunkipiiri:  Test Valley
Maantiede
Kokonaispinta-ala:  4 km²
Väestö
Väkiluku (2021):  15 000
Väestötiheys:  3 423 as./km²
 www.romseytc.org.uk 
Romsey on noin 15 000 asukkaan markkinakaupunki ja kunta (civil parish) Hampshiren kreivikunnassa Englannissa. Se kuuluu Testvalleyn kaupunkipiiriin ja sijaitsee 13 kilometriä Southamptonista luoteeseen ja 18 kilometriä Winchesteristä lounaaseen North Baddesley -nimisen kylän rajanaapurina.
Romsey sijaitsee Testjoen varrella, jossa harjoitetaan lähinnä taimenen perhokalastusta. Kaupungin keskustaa hallitsee suuri Romseyn luostari.
Romseyssa ovat asuneet esimerkiksi merkittävä 1900-luvun sotilas ja valtiomies Louis Mountbatten, 1800-luvun brittiläinen pääministeri Henry Palmerston sekä 1600-luvun filosofi ja taloustieteilijä William Petty.
Romseyn ystävyyskaupunkeja ovat Paimpol Ranskan Bretagnessa, Treviglio Italiassa ja Battenberg Saksassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Romsey Wikimedia Commonsissa
Teresa Cristina

| Teresa Cristina, Brasilian keisarinna |
| --- | --- |
 Keisarinna Teresa Cristina hovipuvussa, Victor Meirelles n. 1864
Brasilian keisarinna
Valtakausi:  30.5.1843 – 15.11.1889

Syntynyt:  Thérèse-Christine de Siciles 14. maaliskuuta 1822 Napoli, Molempain Sisiliain kuningaskunta
Kuollut:  30. joulukuuta 1889 (ikä 67) Porto, Portugali
Hautapaikka:  Keisarillinen kappeli, Petrópolisin katedraali
Puoliso:  Pedro II
Lapset:  Kruununprinssi Afonso Kruununprinsessa Isabella Prinsessa Leopoldina Kruununprinssi Pedro Afonso
Koko nimi:  Teresa Cristina Maria Giuseppa Gaspare Baltassare Melchiore Gennara Francesca de Padova Donata Bonosa Andrea d'Avelino Rita Luitgarda Geltruda Venancia Taddea Spiridione Rocca Matilde di Borbone delle Due Sicilie
Suku:  Bourbon
Isä:  Frans I
Äiti:  Maria Isabella de Bourbon
Teresa Cristina (14. maaliskuuta 1822 Napoli, Molempain Sisiliain kuningaskunta – 30. joulukuuta 1889 Grande-hotelli, Porto, Portugalin kuningaskunta) oli sisilialainen prinsessa, joka oli Brasilian keisarinna vuosina 1843–1889.
Molempain Sisiliain prinsessa Teresa Cristina 20-vuotiaana, José Correia de Lima n. 1843
Suku ja koulutus

Teresa Cristina oli Molempain Sisiliain kuningaskunnan kuninkaan Frans I:n ja Espanjan prinsessa Maria Isabella de Bourbonin nuorin tytär. Hänellä oli 11 sisarusta, joista vanhin veli oli kuningas Ferdinand II, sisar Maria Cristina (1806–1878) avioitui setänsä Ferdinand VII:n kanssa ja hänestä tuli Espanjan kuningatar, Maria Antonia (1814–1898) avioitui Toscanan suurherttua Leopold II:n kanssa ja nuorempi veli Louis (ital. Luigi), Aquilan kreivi (1824–1897) avioitui Brasilian prinsessa Januárian kanssa, joka oli tulevan puolison Pedro II:n sisar.
Äärimmäisen älykäs ja hienostunut nuori prinsessa Teresa Cristina sai perusteellisen koulutuksen. Hän opiskeli musiikkia, uskontoa, laulua ja kuvataidetta, oppi kirjomaan ja puhumaan ranskaa.
Vuonna 1843 nuori keisari Pedro II tarvitsi vaimon, ja hänen kolme vuotta vanhempi serkkunsa Teresa Cristina oli saatavilla. Välittäjän avulla järjestetty häätilaisuus, ilman sulhasta, oli Napolissa 30. toukokuuta 1843. 17-vuotias Pedro valitsi hänet muotokuvan perusteella, mutta pettyi hänet nähdessään.
Avioliitto ja lapset

Avioliittoon Rio de Janeirossa 4. syyskuuta 1843 vihitty pariskunta osoittautui aluksi fyysisesti ja älyllisesti yhteensopimattomaksi, koska Teresa Cristina liikkui vaikeasti vääräsäärisyytensä vuoksi eikä välittänyt politiikasta. Teresa Cristinan omistautuminen ja luonne saivat Pedron kiintymään häneen. Hän synnytti nopeassa tahdissa neljä lasta, molemmat pojat kuolivat lapsina.
Afonso Pedro (1845–1847), kuoli 2-vuotiaana epilepsiaan
Isabel do Brasil (1846–1921) kruununprinsessa, avioitui lokakuussa 1864 Gaston d'Orléansin, kreivi d'Eun kanssa (1842–1922) ja heille syntyi neljä lasta. Toimi isänsä sijaishallitsijana tämän ulkomaanmatkojen aikana 1870-luvulla.
Leopoldina do Brasil (1847–1871), avioitui joulukuussa 1864 prinssi Ludvig August von Saksi-Coburg-Gothan (1845–1907) kanssa ja heille syntyi neljä poikaa. Leopoldina kuoli 24-vuotiaana Wienissä lavantautiin.
Pedro Afonso (1848–1850), kuoli kuumekouristuksiin 1,5-vuotiaana
Keisarinna

Politiikka ja loisto olivat vastenmielisiä hillitylle keisarinna Teresa Cristinalle. Keisarinna ei osallistunut julkisiin asioihin eikä vaikuttanut niihin. Hänet tunnetaan nimellä Mãe dos brasileiros (brasilialaisten äiti). Hän omistautui perheelleen ja hyväntekeväisyydelle. Hänellä oli suuri vaikutus italialaisten ja saksalaisten siirtolaisten maahanmuuttoon, joiden jälkeläiset muodostavat nykyään merkittävän osan Brasilian väestöstä.
Teresa Cristina oli myös kiinnostunut kulttuurista ja erityisesti arkeologiasta. Hän merkitsi muistiin päiväkirjoihinsa vuosina 1854-1887 yksityiskohtaisesti kaikki teatteri-, ooppera- ja balettiesitykset, joissa kävi sekä kotimaassa että ulkomailla. Näissä merkinnöissä poliittiset tapahtumat olivat vain ohimennen mainittuina.
Päiväkirjansa sivujen ulkopuolella Teresa Cristina ilmaisi myös intohimonsa taiteeseen, erityisesti laulamiseen. Napolin kuningashuoneen jäsenille yhteisen kyvyn, kauniin  lauluäänen mainitsi ranskalainen diplomaatti, jota Afonso de Taunay lainasi kirjassa No Brasil vuonna 1840: "Helmikuussa 1844 matkalla oleva diplomaatti Jules Itier vieraili Quinta da Boa Vistassa. Hän pysähtyi hämmästyneenä Palacio de São Cristóvãon ikkunoiden viereen. "Ihailtavan hyväsointinen naisääni lauloi Rossinin Sevillan parturista kuuluisan aarian Una voce poco fá." Hyvä pianisti säesti laulajaa. Hän halusi taputtaa mutta pidättäytyi, koska itse keisarinna tuli parvekkeelle."
Keisarinnan ujous ja pidättyvä luonne antoivat väärän vaikutelman siitä, ettei hän olisi ollut kykenevä henkiseen toimintaan. Lisäksi hän kärsi kovista kivuista, jota hän tunsi jaloissaan. Keisarinnan terveysongelma johti keisariparin hakeutumaan hoitoon Euroopan matkallaan vuonna 1876 eri lääkäreiden, kuten ranskalaisen Jean-Martin Charcot'n luo, jota pidetään modernin neurologian perustajana.
Tieteiden ja taiteiden suojelija

Teresa Cristina toi mukanaan arkeologisia esineitä Herculaneumin ja Pompejin kaupungeista. Brasiliassa asuessaan hän rahoitti lisää kaivauksia Rooman ympäristössä – osa löydetystä materiaalista lähetettiin Rio de Janeiroon. Kirjeenvaihdon kautta keisarinna vaihtoi Brasilian alkuperäiskansojen esineitä veljensä Ferdinand II:n kanssa. Kaikki nämä esineet olivat osa Latinalaisen Amerikan suurinta klassisen arkeologian kokoelmaa, joka on nimetty keisarinnan mukaan. Hänet tunnetaan "arkeologi keisarinnana" Brasiliassa.
Hän asui Palacio de São Cristóvãossa, jossa hän koristeli Jardim das Princesas puutarhan penkit ja seinät mosaiikeilla. Teresa Cristinan ansiosta taidemaalarit Pedro Américo, Victor Meirelles ja Rodolfo Bernardelli saivat mahdollisuuden jatkaa kuvataiteen opintoja Italiassa.
Hän osallistui puolisonsa kanssa pitkille ulkomaanmatkoille vuosina 1871-1872 sekä vuosina 1876-1877. He vierailivat Pohjois-Amerikassa, Pohjoismaissa (myös Suomessa), Venäjällä, Keski-Euroopassa, Etelä-Euroopassa, Brittein saarilla, Turkissa, Palestiinassa ja Egyptissä.
Viimeiset vuodet ja maanpako

Keski-iästä lähtien hän sairasteli kärsien pääasiassa astmasta eikä valtakunnan kaaduttua marraskuussa 1889 kyennyt sopeutumaan elämäänsä maanpaossa Brasiliasta. Keisarinna Teresa Christina kuoli sydänkohtaukseen 67-vuotiaana Portossa, Portugalissa, 30. joulukuuta 1889.
Perintö

Hänet haudattiin Bragança-suvun Pantheoniin, Lissabonin São Vicente de Foran luostarin kirkkoon, josta vuonna 1921 hänet siirrettiin Brasiliaan.
Hänet on haudattu puolisonsa Pedro II:n vierelle Keisarilliseen kappeliin Petrópolisin katedraaliin Brasiliaan, joka valmistui vuonna 1939. Kun keisarisuvun karkotuslaki kumottiin vuonna 1920, heidän jäännöksensä palautettiin kotimaahan vuonna 1921 suurten juhlallisuuksien saattamina.
Keisarinna Teresa Cristina 25-vuotiaana lastensa Leopoldinan, Pedro Afonson ja Isabellan kanssa, Ferdinand Krumholz 1849
Keisarinna Teresa Cristina 55-vuotiaana Adele Perlmutter-Heilperin valokuvaamana Wienissä 1877 Euroopan kiertomatkallaan.
Keisarinna Teresa Cristina 29-vuotiaana, Abram-Louis Buvelot n. 1851
Keisari Pedro II:n perhehauta Petrópoliksen katedraalissa. Vas. kruununprinsessa Isabella, Pedro II, keisarinna Teresa Cristina ja Isabellan puoliso Gaston d'Orléans, kreivi Eu. Kappelliin on haudattu myös Isabellan vanhin poika Pedro de Alcântara, Grão-Parán prinssi (1875–1940) ja tämän puoliso kreivitär Elisabeth Dobržensky de Dobrženicz (1875–1951).
Keisarinna Teresa Cristina viimeisinä vuosinaan 66-vuotiaana, Nadar 1888
Ruhanen

Ruhanen on suomalainen sukunimi:
Jukka Ruhanen (s. 1971), entinen suomalainen jalkapalloilija
Kustaa Ruhanen (1830–1911), suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies
Riku Rantanen, oik. Richard (Riku) Ruhanen (1874–1954), nuortenkirjailija
Urho Ruhanen (1907–2001), suomalaissyntyinen, Neuvostoliitossa asunut kirjailija, kriitikko ja kääntäjä
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Saint Louisin katedraali

Saint Louisin katedraali vuonna 2005.
Saint Louisin katedraali (ransk. La cathédrale Saint-Louis de Carthage) on vuonna 1890 valmistunut entinen roomalaiskatolinen katedraali Karthagossa Tunisiassa. Se ei ole enää jumalanpalveluskäytössä, mutta siellä pidetään musiikkikonsertteja. Konserttisalina sen nimi on L’Acropolium.
Saint Louisin katedraalin sisätiloja.
Katedraalin arkkitehtuuri on omaperäinen yhdistelmä maurien, gotiikan ja bysantin tyylejä. Se oli omistettu ranskalaiselle kuninkaalle Ludvig IX Pyhälle, joka sai surmansa Karthagon rannalla vuonna 1270 kahdeksannen ristiretken aikana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saint Louisin katedraali Wikimedia Commonsissa
SS Vestkusten

SS Vestkusten oli vuonna 1858 rakennettu 232 brt:n matkustajahöyrylaiva, joka upposi 22. lokakuuta 1913 Merenkurkussa Rönnskärin lähellä. Haaksirikossa hukkui 34 ihmistä (13 matkustajaa, 19 miehistön jäsentä ja kaksi venäläistä luotsia), ja vain yksi matkustaja selvisi hengissä kiivettyään laivan etumastoon. Lisäksi laivassa olleet 41 lehmää ja kahdeksan hevosta menehtyivät.
Vestkustenin haaksirikko oli Suomen merialueiden pahin rauhanajan merionnettomuus ennen autolautta M/S Estonian uppoamista syksyllä 1994.
Varhainen historia

SS Vestkusten rakennettiin Ruotsissa vuonna 1858, ja se edusti valmistuessaan silloisen laivanrakennustekniikan huipputasoa. Alus purjehti Eskilstuna-nimen alla vuoteen 1868, jolloin se myytiin Göteborgiin ja sen nimeksi tuli Falken. Falken liikennöi Ruotsin etelärannikolla, mutta myöhemmin se myytiin Sundsvalliin. Laivalle tehtiin peruskorjaus vuonna 1890, ja muutaman vuoden kuluttua se myytiin Suomeen Kaskisiin Kaskö-Sundsvall-varustamolle, ja se liikennöi tämän jälkeen Kaskisten ja Sundsvallin välisellä reitillä.
Vuonna 1899 Falken törmäsi sakeassa sumussa saksalaiseen Norrköping-höyrylaivaan, jolloin laivaemäntä ja kaksi matkustajaa saivat surmansa. Vähän myöhemmin Falken ajoi karille ja upposi. Alus nostettiin ylös, mutta sitä ei enää asetettu liikenteeseen. Vuonna 1909 turkulainen kapteeni K. G. Örnbom osti useita vuosia käyttämättömänä olleen Falkenin ja kunnosti sen liikennettä varten. Noin 100 000 markan remontissa muun muassa laivan matkustajahytit ja salonki uusittiin kokonaan, ja sen uudeksi nimeksi tuli Vestkusten.
Haaksirikko

Vestkusten alkoi kulkea Vaasasta Härnösandiin sekä Sundsvalliin, ja kesäaikaan se poikkesi myös Porissa, Kristiinankaupungissa ja Kaskisissa kuljettaessaan viljaa ja karjaa. Vestkustenin kilpailijana näillä reiteillä oli vaasalaisen Svea-varustamon Carl von Linne -laiva. Vestkustenin kantavuus oli 232 brt, pituus 30 metriä ja leveys 7 metriä, ja siinä oli tilaa 70 matkustajalle.
1910-luvulla merenkurkun laivaliikenteen keskinäinen kilpailu sai liikennöitsijät ottamaan yhä suurempia riskejä. Vestkusten liikennöidessä Vaasa–Härnösand–Sundsvall-linjalla se lähti  22. lokakuuta 1913 kovassa aallokossa kuljettamaan viljaa, karjaa ja kappaletavaraa. Sää oli lähtöhetkellä sumuinen, ja kun laiva oli päässyt sisäsaariston ulkopuolelle, navakka tuuli yltyi lounaismyrskyksi. Alus suuntasi suojaan Rönnskärin saaristoon odottamaan parempaa säätä.
Illalla kello kuuden aikaan Vestkusten harhautui pois reitiltään kahdesta venäläisestä luotsista huolimatta. Matkan jatkuessa puolinopeudella laivan perä osui kariin. Osuman seurauksena Vestkusten kallistui vasemmalle. Kallistuman kasvaessa laivan lastiruumaan pääsi vettä, ja se alkoi upota. Mereen jo laskettu ja kuormattu pelastusvene jäi kaatuvan laivan alle, ja aluksen kannelta sinkoutui ihmisiä veteen. Laivan upottua vain sen savutorvi ja mastonhuiput jäivät pinnalle. Yhtä matkustajaa lukuun ottamatta kaikki laivassa olleet 34 henkilöä hukkuivat onnettomuudessa.
Seuraavana päivänä samalle reitille Vaasasta lähteneeltä Svea-yhtiön Carl von Linne -laivalta havaittiin uponneen Vestkustenin mastot, ja ainoa henkiinjäänyt pelastettiin.
Vestkustenin hylystä nostettiin sen höyrykone vuonna 1934. Vaasalainen urheilusukelluskerho Delfin ry löysi hylyn uudelleen vuonna 1976, ja sieltä nostettiin erilaista esineistöä, jota on esillä Vaasan Merimuseossa. Hylky on edelleen paikallaan Holmbergsgrundetissa Vaasa-Rönnskär väylän varrella mutta pahoin hajonneena.
Aiheesta muualla

Elävä muisti -verkkosivusto: Westkustenin haaksirikko Vaasan edustalla. (Elokuvan virallinen nimi: Kuvia Suomen Suuriruhtinaskunnasta 1906-1917)
Runde

| Runde |
| --- | --- |

Maantiede
Sijainti:  Herøy, Norja
 Runde
Koordinaatit:  62°24′00″N, 5°39′00″E
Pinta-ala:  6,2 km²
Korkein kohta:  332
Väestö
Väkiluku:  113 (2015)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Runde on saari Herøyn kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Sen pinta-ala on 6,2 neliökilometriä ja asukasluku 113 vuonna 2015. Saari tunnetaan länsiosansa jyrkänteistä, joilla pesii suuri määrä lintuja. Kaikkiaan on tehty havaintoja yli 240 eri lajista.
Kesällä 1972 Runden edustalta löydettiin noin 57 000 kolikkoa, jotka olivat peräisin vuonna 1725 uponneen hollantilaisen Akerendam-aluksen hylystä.