stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sunderland

| Sunderland |
| --- | --- |
 Wearjoen ylittävä Wearmouth Bridge.
 vaakuna
 Sunderlandin sijainti Englannissa ja Tyne ja Wearissa.
 Koordinaatit: 54°54′21.96″N, 1°22′52.07″W 
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Osa:  Englanti
Hallintoalue:  Koillis-Englanti
Metropolikreivikunta:  Tyne ja Wear
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Metropolihallintopiiri
Piirivaltuusto:  75 paikkaa
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  39,1 km²
 – Metropolialue:  137 km²
Väkiluku (2017):  175 031
 – Väestötiheys:  4 476 as./km²
 – Metropolialue:  277 249
 – Väestötiheys metropolialue:  2 024 as./km²
Suuntanumero(t):  0191
 
 www.sunderland.gov.uk 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sunderland on noin 175 000 asukkaan rannikkokaupunki ja 277 000 asukkaan metropolihallintopiiri (metropolitan borough) Tyne ja Wearin metropolikreivikunnassa Koillis-Englannissa. Se sijaitsee Wearjoen suulla Pohjanmeren rannikolla. Hallintopiiriin kuuluu Sunderlandin kaupungin lisäksi Washingtonin, Houghton-le-Springin ja Hetton-le-Holen kaupungit sekä Rokerin ja Seaburnin rantalomakohteet.
Sunderland on telakoiden ja hiilikaivosten ympärille rakentunut teollisuuskaupunki, jota 1900-luvun lopulla vaivasi massatyöttömyys ja sosiaaliset ongelmat. Viimeinen telakka suljettiin 1988 ja viimeinen hiilikaivos 1994. Vauxin panimo suljettiin 1999.
Uutta teollisuutta on noussut hitaasti alueelle, mm. Nissanin autotehdas, Nike ja Barclays. Eurooppalainen IT-teollisuus on alkanut sijoittaa tukitoimintojaan ja muita puhelinpalveluita alueelle.
Teollisuuskaupunkina Sunderland kärsi pahasti toisen maailmansodan pommituksista. Niinpä sen keskustasta tuhoutuivat monet vanhat rakennukset. Joitakin hienoja kirkkoja on jäljellä, kuten arts and crafts -tyyliä edustava St Andrew’s Roker.
Muuta

Sunderland ja läheinen Newcastle ovat kilpailleet keskenään erinäisissä asioissa joskus hyvinkin vihamielisesti jo vuosisatojen ajan. Kiistojen sanotaan juontavan juurensa Englannin sisällissotaa edeltävään aikaan, jolloin Newcastlen kaupungille myönnettiin yksinoikeus alueen kivihiilikauppaan. Keskinäinen kilpailu ilmenee nykyään etenkin kaupunkien jalkapalloseurojen välillä.
Sunderlandin kaupunki on tunnettu jalkapallojoukkueestaan Sunderland AFC, joka kuului aikoinaan Englannin menestyneimpiin jalkapalloseuroihin, ja joka pelaa Englannin Mestaruussarjassa.
Sunderlandissa puhutussa englannin murteessa on paljon skottivaikutteita.
Sunderlandin ystävyyskaupunkeja ovat Saint-Nazaire Ranskassa ja Essen Saksassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sunderland Wikimedia Commonsissa
Vasten seinää

| Vasten seinää> The Big Fix |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jeremy Paul Kagan
Käsikirjoittaja:  Roger L. Simon
Tuottaja:   Carl Borack  Richard Dreyfuss 
Säveltäjä:  Bill Conti
Kuvaaja:  Frank Stanley
Leikkaaja:  Patrick Kennedy
Lavastaja:  Raymond Brandt
Pääosat:   Richard Dreyfuss  Susan Anspach  Bonnie Bedelia  John Lithgow  Ofelia Medina 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures
Levittäjä:  Universal Studios
Kesto:  108 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vasten seinää (The Big Fix) on Jeremy Paul Kaganin ohjaama yhdysvaltalainen jännityskomedia vuodelta 1978. Elokuvan käsikirjoitti Roger L. Simon oman romaaninsa pohjalta. Pääosia näyttelevät Richard Dreyfuss (joka myös tuotti elokuvan), Susan Anspach, Bonnie Bedelia ja John Lithgow. Tarinassa entinen opiskelijaradikaali työskentelee yksityisetsivänä ja saa vanhalta tyttöystävältään toimeksiannon tutkia poliittista likakampanjaa.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Richard Dreyfuss  | … |  Moses Wine   |
|  Susan Anspach  | … |  Lila   |
|  Bonnie Bedelia  | … |  Suzanne   |
|  John Lithgow  | … |  Sam Sebastian   |
Vastaanotto

Elokuva on esitetty Suomessa teatterilevityksen 1979 jälkeen televisiokanavilla 1988 ja 1999 sekä julkaistu VHS-kasettina. Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen antaa elokuvalle neljä tähteä viidestä ja pitää sitä mainiona arkisen humoristisena jännärinä, jossa on hyvät näyttelijät. Helsingin Sanomien Mikael Fränti piti sitä Robert Altmanin Pitkien jäähyväisten ja Roman Polanskin Chinatownin jälkimainingeissa syntyneiden uudenlaisten dekkarielokuvien sympaattisimpiin kuuluvana, sekä hauskana että tarkkana selvityksenä 1960-luvun jälkikrapulasta.
Veikko Hakkarainen

Veikko Kalevi Hakkarainen (29. joulukuuta 1928 Suojärvi – 6. toukokuuta 1991 Iisalmi) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai talousneuvoksen ja kauppaneuvoksen arvonimet.
Hakkaraisen vanhemmat olivat Vilho ja Martta Hakkarainen ja puoliso vuodesta 1956 Elvi Hemmi. Hakkarainen kävi kansakoulun ja kansankorkeakoulun ja suoritti saha- ja puuteollisuusoppikoulun tutkinnon 1949 sekä neuvoja-, nuorisopedagoisen ja kasvatusopin ylimmän tutkinnon Suomen nuoriso-opistossa 1952, kauppakoulun tutkinnon Kajaanin kauppaoppilaitoksessa 1955, sanomalehti- ja tiedotusopin tutkinnon Turun kesäyliopistossa 1961 ja kauppateknikon tutkinnon Myynti- ja Mainoskoulussa 1963. Hän sai myös liikkeenjohdon täydennyskoulutusta ja pätevöityi HTM-tilintarkastajaksi 1970. Hakkarainen oli vakuutuspiiritarkastaja Pohja-Yhtymässä 1949–1951, Pohjois-Karjalan nuorisoseurojen liiton toiminnanjohtaja 1952–1953 ja Iisalmen Sanomia julkaisevan  Oy Iisalmen Sanomain levikki- ja ilmoituspäällikkö 1955–1962, toimituspäällikkö 1958–1960, apulaistoimitusjohtaja 1962–1964 ja toimitusjohtaja 1964–1979 sekä IS-Yhtymä Oy:n hallituksen päätoiminen puheenjohtaja 1980–1986 ja hallintoneuvoston puheenjohtaja vuodesta 1987. Hakkaraisella oli lisäksi lukuisia ammatillisia ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin kersantti. Hakkarainen sai talousneuvoksen arvonimen 1976 ja kauppaneuvoksen arvonimen 1981.
Svante Forsbäck

Svante Forsbäck (s. 1971 Tammisaari) on suomalainen masteroija ja Chartmakers Oy:n omistaja.
Henrik Otto Donnerin opissa

Svante kiinnostui äänittämisestä ja miksaamisesta 1990-luvun alussa, jolloin hän meni opiskelemaan alaa Ruotsiin. Opintojen jälkeen hän aloitti harjoittelijana Tammisaaressa, Henrik Otto Donnerin studiossa, jossa he siirsivät Love Recordsin nauhamateriaalia kovalevyille digitaaliseen muotoon. Digitaalisen musiikin nousu 1990-luvulla johti Digital Editing Room -nimisen masterointistudion perustamiseen Donnerin kanssa, jossa hän on vieläkin mukana pienellä osakkuudella. Forsbäckin perustaessa omaa studiota Donner avusti häntä muun muassa tavaroita lainaamalla.
Äänittäjänä ja miksaajana

Opiskelun ja työn perässä Forsbäck muutti Helsinkiin vuonna 1994. Hän harjaannutti ammattitaitoaan toimien kymmenen vuotta Svenska Teaternissa miksaajana ja äänisuunnittelijana muun muassa Hype-menestysmusikaalissa, jota esitettiin 250 kertaa. Livemiksaajana Forsbäck on tehnyt yhteistyötä muun muassa Ville Pusan, Ben Granfeltin ja Aki Sirkesalon kanssa.
Forsbäck on uransa aikana masteroinut yli 3 000 albumia. Hänen yhteistyökumppaneitaan ovat olleet muun muassa PMMP, The Rasmus, Apocalyptica, Chisu, Ismo Alanko Teholla, Volbeat, Paleface, Jenni Vartiainen, Amorphis ja Sonata Arctica. Forsbäck on myös uudelleenmasteroinut Rammsteinin kuusi albumia.
Kalusto

ADT W700 Rack
Massenburg Eq Model 9500
Buzzaudio Req 2.2
Fairman Eq
Knif Pure Mu
Manley Vari Mu
Weiss Eq x 3
TC Electronics System 6000
Lavry Gold AD DA
Manley Massive Passive
Weiss comp
Vilhelm Oranialainen

Vilhelm Oranialainen voi tarkoittaa seuraavia:
Vilhelm I Oranialainen (1533–1584), Alankomaiden maaherra
Vilhelm II Oranialainen (1626–1650), Alankomaiden käskynhaltija  1647–1650.
Vilhelm III Oranialainen (1650–1702), Alankomaiden käskynhaltija sekä Englannin, Irlannin ja Skotlannin kuningas
Vilhelm IV Oranialainen (1711–1751), Alankomaiden ensimmäinen perinnöllinen käskynhaltija 1747–1751
Vilhelm V Oranialainen (1748–1806), Oranian viimeinen perinnöllinen käskynhaltija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vilhelm Oranialainen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vilhelm Niskanen

Kustaa Vilhelm Niskanen (1796 Iisalmi – 13. marraskuuta 1860 Nivala) oli suomalainen herännäisjohtaja.
Vilhelm Niskanen meni vuonna 1820 naimisiin Anna Antintytär Almin kanssa.  Vuonna 1817 hän liittyi savolaiseen pietistiseen herännäisliikkeeseen ja matkustiselvennä Paavo Ruotsalaisen ja serkkunsa Lauri Juhana Niskasen kanssa. Kun liike hajosi Ruotsalaisen kuoleman jälkeen, heränneitä ruvettiin kutsumaan ”niskalaiseksi”. Niskalaisuus oli hieman liberaalimpi kuin varsinainen herännäisyys.kenen mukaan?
Vilhelm Niskasen poika oli maanviljelijä, valtiopäivämies Paavo Niskanen (1836–1916).
Summer of ’69

| ”Summer of '69” Bryan Adams |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Reckless
 B-puoli: ””Kids Wanna Rock”  ”The Best Was Yet to Come””
 Äänitetty : 1984
 Julkaistu: kesäkuu 1985
 Formaatti: 7", maxi-single
 Tekijä(t): Bryan Adams, Jim Vallance
 Tuottaja(t): Bob Clearmountain Bryan Adams
 Tyylilaji: rock, hard rock
 Kesto: 03.34
 Levy-yhtiö: A&M Records
Bryan Adamsin muut singlet
| ”Heaven” 1985 | ”Summer of ’69” 1985 | ”One Night Love Affair” 1985 |
Summer of ’69 on kanadalaisen laulaja-lauluntekijä Bryan Adamsin kappale hänen neljänneltä studioalbumiltaan Recklessiltä. Kappaleen ovat tehneet Bryan Adams ja Jim Vallance. Sen tuottivat Adams ja Bob Clearmountain. Kappale julkaistiin kesäkuussa 1985 Reckless -albumin neljäntenä singlenä.
Kappale sai myönteisiä arvioita musiikkikriitikoilta. Singlellä oli suuri vaikutus kansainvälisillä musiikkilistoilla. Sen paras sijoitus oli neljäs sija Alankomaissa ja se sai huonointa menestystä Saksan listoilla. Kappaletta promotoitiin musiikkivideolla. Video esittää Adamsin ja hänen taustabändinsä erilaisissa tilanteissa, videolla muun muassa juostaan poliisia karkuun.
Taustaa

Albumia Cuts Like a Knife tukevan kiertueen jälkeen Adams alkoi välittömästi äänittää Reckless-albumiaan. ”Summer of ’69” saatiin valmiiksi 25. tammikuuta 1984. Se tehtiin yhteistyössä Jim Vallancen kanssa hänen kellaristudiossaan. Kappale kävi läpi lukuisia muutoksia, koska Adams ja  Vallance eivät olleet vakuuttuneita siitä, että kappale olisi tarpeeksi vahva albumille. Heidän ensimmäisessä luonnoksessaan sanat ”Summer of ’69” esiintyivät vain kerran. Silloin molemmat suunnittelivat kappaleen nimeksi ”Best Days of My Life”. Vaikka nämä sanat esiintyvät kappaleessa seitsemän kertaa ensimmäisessä luonnoksessa, niin viimeisessä luonnoksessa nimeksi vaihdettiin ”Summer of ’69”.
Kirjoitettaessa sanoja: ”Jimmy quit and Jody got married”, Vallance ehdotti käytettävän sen sijasta: ”Woody quit and Gordy got married” viitaten hänen lukioaikaisen bändinsä jäseniin, mutta Adams halusi kappaleeseen henkilöt joihin hänellä on yhteys, olihan kappale hänen kappaleensa. Adams valitsi ”Jimmyn” viitaten yhteen hänen aikaisista rumpaleistaan ja ”Jodyn” viitaten Adamsin manageriin, Jody Perpickiin, joka meni naimisiin albumin äänitysten aikana. Kappaleen ensimmäinen demo alkoi 12-kielisellä kitarariffillä, mutta he vaihtoivat sen 6-kieliseen introon toisessa demossa. Kappale äänitettiin kolmesta neljään kertaan, eikä Adams ja Vallance olleet vieläkään vakuuttuneita, että kappale olisi valmis.
Adamsin ollessa The Early Show -ohjelmassa vuonna 2008 häneltä kysyttiin kappaleesta ”Summer of ’69” ja sen sanoituksen merkityksestä. Adams vahvisti, että se on kappale seksistä ja rakastelusta kesäaikaan. 69 on viittaus 69-seksiasentoon. Vallance on kuitenkin tullut sovinnaisempaan tulkintaan, jossa kappaleen nimi viittaisi vuosilukuun.
”Summer of ’69” on säilyttänyt suosionsa näihin päiviin asti monissa maissa ympäri maailmaa. Kappaleella on omistautunut kannattajajoukko Nepalissa ja "saa aina lämpimän vastaanoton", kun maassa esiintyvät yhtyeet esittävät kappaleen. Bryan Adams lauloi kappaleen vuoden 2011 kriketin maailmanmestaruuskilpailuiden avajaisseremoniassa, Bangladeshissa.
Listasijoitukset

| Listat (1985) | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Australia (Kent Music Report): 14
Itävalta (Ö3 Austria Top 40): 17
Belgia (VRT Top 30 Flanders): 7
Kanada (RPM): 11
Saksa (Official German Charts): 62
Irlanti (IRMA): 18
Uusi-Seelanti (Recorded Music NZ): 7
Norja (VG-lista): 9
Ruotsi (Sverigetopplistan): 13
Iso-Britannia (The Official Charts Company): 42
US Billboard Hot 100: 5
US Billboard Top Rock Tracks: 40
| Lista (1990) | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Alankomaat (Dutch Top 40): 4
| Lista (2006) | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Iso-Britannia (The Official Charts Company): 54
| Lista (2007) | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Iso-Britannia (The Official Charts Company): 140
| Lista (2008) | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Iso-Britannia (The Official Charts Company): 88
Listasijoitukset > Vuoden lopun sijoitukset

| Listat (1985) | Sijoitus |
| --- | --- |
Canadian RPM Singles Chart: 99
US Billboard Hot 100: 74
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Summer of '69
Käännös suomeksi
Viikinsaaren ympäriuinti

Viikinsaaren ympäriuinti on Suomen vanhin avovesiuintitapahtuma Pyhäjärvellä, Tampereella. Tampereen Yritys järjesti ensimmäiset ympäriuinnit vuosina 1919−1920. Seuraavan kerran uinnin järjesti Tampereen Työväen Uimarit vuonna 1938, ja siitä lähtien se on uitu lähes joka vuosi.[lähde? ]
Uintimatkan pituus on 2 150 metriä. Lähtö ja maali sijaitsevat laivalaiturilla. Uinti järjestetään aina heinäkuun viimeisenä perjantaina. Ympäriuintiin ilmoittaudutaan internetsivujen kautta ja jokainen uimari maksaa laivamatkansa itse. Kaikki uimarit saavat suorituksestaan mitalin, diplomin ja grillimakkaran ja lisäksi sauna on lämmitetty. Kaikille uimareille löytyy oma sarja, ja saaren voi kiertää myös räpylöillä, märkäpuvulla tai vesijuoksemalla. Eniten ympäriuinteja on uinut Kalevi Salminen, jo 52 kertaa.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Viikinsaaren ympäriuinti TaTu Tampere
Vilhelm Paischeff

Vilhelm Paischeff (1862 Helsinki – 1899 Viipuri) oli suomalainen liikemies ja Häkli, Lallukka ja Kumppanit Osakeyhtiön osakas.
Vilhelm Paischeff oli helsinkiläisen kauppiaan Vasili Grigorinpoika Paisevin poika. Paischeff oli muuttanut Viipuriin 1889 ja työskenteli kauppakirjanpitäjänä liikemies Ferdinand Alfthanin tukkuliikkeessä ennen ryhtymistään yhteiseen yritykseen Jaakko Häklin ja Juho Lallukan kanssa. Hän oli perehtynyt Alfthanilla erityisesti tukkukauppaan ja solminut tarvittavia yhteyksiä Pietariin.
Paischeff oli naimisissa Miina o.s. Helanderin kanssa. Hän vastasi Häkli, Lallukka & kumppanit -yhtiössä myynnin ja ostojen organisoinnista. Tämän lisäksi hänellä oli omaa hevosenkasvatustoimintaa. Hän kuoli vuonna 1899 kotonaan Häyryn kartanossa Viipurissa.
Scharnhorst (1936)

| Scharnhorst |
| --- | --- |
 Scharnhorst

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Kriegsmarinewerft Wilhelmshaven
Kölinlasku:  15. kesäkuuta 1935
Laskettu vesille:  3. lokakuuta 1936
Palveluskäyttöön:  7. tammikuuta 1939
Poistui palveluskäytöstä:  Upotettu Nordkapin taistelussa 26. joulukuuta 1943
Tekniset tiedot
Uppouma:  31 552 t (standardi) 38 900 t (kuormattu)
Pituus:  229,8 m (vesiraja) 235,4 m (kokonaispituus)
Leveys:  30 m
Syväys:  9,93 m
Koneteho:  3 x Brown-Boveri -turbiinia 3 x kolmilapaista potkuria, halk. 4,8 m 161 164 hv (120 180 kW)
Nopeus:  33 solmua
Miehistöä:  1 968, joista 60 upseeria
Aseistus
Aseistus:  9 × 280 mm (3 × 3) 12 × 150 mm (4 × 2, 4 × 1) 14 × 105 mm ilmatorjuntatykkiä (7 × 2)  16 × 37 mm ilmatorjuntatykkiä (8 × 2) 38 × 20 mm ilmatorjuntatykkiä 6 × 533 mm torpedoputket 3 × Arado Ar 196A-3 lentokonetta
Scharnhorst oli Saksan laivaston Scharnhorst-luokan taisteluristeilijä, joka oli nimetty preussilaisen kenraalin ja armeijan uudistajan Gerhard von Scharnhorstin mukaan ja kunnioittaen ensimmäisen maailmansodan taisteluristeilijä SMS Scharnhorstia.
Valmistus

Alus tilattiin Wilhelmshavenista Saksasta, missä köli laskettiin 15. kesäkuuta 1935. Alus laskettiin vesille 3. lokakuuta 1936 ja otettiin palvelukseen 7. tammikuuta 1939.
Palvelus

Scharnhorst lähti sisaraluksensa Gneisenaun johtamana merelle 22. marraskuuta vastaisena yönä. Taisteluristeilijät purjehtivat kohti Färsaaria ja niiden saattajina alkumatkasta olivat kevyet risteilijät Leipzig ja Köln sekä hävittäjät Z11 Bernd von Arnim, Z12 Erich Giese ja Z20 Karl Galster. Retken tarkoituksena oli Etelä-Atlantilla olevan Admiral Graf Speen toiminnan tukeminen vetämällä Britannian laivaston raskaat yksiköt Pohjois-Atlantille.
Scharnhorstin tähystäjä havaitsi 23. marraskuuta kello 16.07 Britannian kuninkaallisen laivaston apuristeilijän HMS Rawalpindin (16 697 brt), joka upotettiin seuranneessa yhteenotossa. Taisteluristeilijät poistuivat englantilaisten kevyiden risteilijöiden HMS Newcastlen ja HMS Delhin saapuessa kello 19.15. Taisteluristeilijät palasivat 27. marraskuuta Wilhelmshaveniin kierrettyään niitä jahtaavan Britannian Kotilaivaston Shetlannin ja Bergenin välistä.
Scharnhorst ja Gneisenau sekä raskas risteilijä Admiral Hipper ja kaksi hävittäjää iskivät 20. helmikuuta 1940 Pohjanmerelle operaatio Nordmarkissa, jossa oli tarkoitus häiritä Britannian kauppamerenkulkua. Retki ulottui Shetlandinsaarten ja Norjan väliselle alueelle ilman merkittäviä tuloksia.
Palvelus > Norja

Scharnhorst ja Gneisenau muodostivat Narvikiin matkaavien ryhmien 1 ja 2 suojausosaston. Ryhmä 1 koostui kymmenestä hävittäjästä, joissa kussakin oli 200 vuoristojääkäriä. Ryhmä 2:ssa oli raskas risteilijä Admiral Hipper ja neljä hävittäjää. Suojaosasto kohtasi 9. huhtikuuta englantilaisen taisteluristeilijä HMS Renownin Vestvuonon edustalla. Kohtaamisen aikana saksalaiset osuvat Renowniin kahdesti, mutta kranaatit eivät räjähdä. Gneisenauhun osuu kolme kranaattia, mutta vahingot jäävät vähäisiksi. Taisteluristeilijät palaavat vihollista kohtaamatta takaisin Wilhelmshaveniin saatettuaan ryhmät tavoitteisiin.
Operaatio Junoon 4.–10. kesäkuuta osallistuivat Scharnhorst, Gneisenau, Admiral Hipper, Z20 Karl Garlster, Z10 Hans Lody, Z15 Erich Steinbrinck ja Z7 Hermann Schoemann. Alusten tehtävänä oli Dietlin joukkojen tukeminen häiritsemällä liittoutuneiden merikuljetuksia Narvikin ja Harstadin väliselle alueelle ja sieltä pois.
Saksan radiotiedustelu ilmoitti 7. kesäkuuta merellä tapahtuvan vilkasta radioliikennettä brittien Harstadin tukikohdan ja merellä olevan laivasto-osaston välillä. Saksalaisalukset siirtyvät Harstadin korkeudelle kaukana rannikosta ja tankkaavat kohtaamastaan merivoimien säiliölaivasta tankkinsa täyteen.
Osasto upotti matkalla operaatioalueelle 8. kesäkuuta Narvikista pohjoiseen joukkojenkuljetusalus Orient Linen Oraman (kapteeni Sherburne, 19840 t), British Oil Shipping Companyn Oil Pioneerin (5666 brt) (67°44′N, 003°52′E), Van Dyck sekä sukellusveneentorjuntatroolari HMS Juniperin. Evakuointiin liittyvien joukkojenkuljetusten jäätyä löytymättä osasto jakautuu kahtia. Taisteluristeilijät purjehtivat kohti pohjoista ja Admiral Hipper hävittäjien tukemana kohti Trondheimia tukemaan Dietlin vuoristojääkäreitä taistelussa.
Scharnhorstin tähystäjä havaitsee 8. kesäkuuta iltapäivällä taivaanrannassa lentotukialus HMS Gloriousin saattajineen. Taisteluristeilijöiden raskaat tykit upottavat lentotukialuksen, joka ei kyennyt lähettämään lentokoneitaan ilmaan. Saattajina toimineet hävittäjät HMS Acasta ja HMS Ardent upposivat myös yrittäessään estää lentotukialuksen tuhon. Ennen uppoamistaan HMS Acastan onnistuu laukaista torpedo, joka osuu Scharnhorstiin vaurioittaen alusta pahoin. Aluksen kylkeen repeää 12 kertaa neljän metrin suuruinen aukko kolmostornin kohdalle. Alukseen vuotaa 2500 tonnia vettä ja 48 miehistönjäsentä kuolee. Scharnhorst joutuu keskeyttämään risteilyn ja vetäytymään Trondheimiin korjattavaksi.
Scharnhorst saapuu 20. kesäkuuta Kieliin telakalle lopullisia korjauksia varten. Alus viipyy telakalla lokakuuhun saakka.
Palvelus > Operaatio Berlin 22. tammikuuta – 22. maaliskuuta 1941

Scharnhorst ja Gneisenau livahtivat 22. tammikuuta 1941 Skagerrakin läpi Atlantille Saksan laivaston komentajan amiraali Erich Raederin käskystä (operaatio Berlin). Alusten tehtävänä oli häiritä liittoutuneiden meriliikennettä sekä vetää peräänsä brittien taisteluyksiköitä, jotta kaapparit muilla alueilla saisivat paremmat toimintamahdollisuudet.
Scharnhorst ja Gneisenau havaitsivat saattueen HX106 8. helmikuuta Newfoundlandin itäpuolella, mutta eivät hyökänneet havaittuaan saattajana olevan taistelulaivan HMS Ramilliesin. Amiraali Lütjens mieluummin vetäytyi kuin riskeerasi aluksensa. Saksalaiset alukset purjehtivat kohti etelää, mutta neljätoista päivää myöhemmin 22. helmikuuta alukset palasivat pohjoiseen kohdaten 24 tuntia aiemmin hajaantuneen saattueen OB283 jäännökset (47.12°N, 040.13°W).
Jo edellisenä päivänä oli saksalaisten tiedustelulentokone havainnut alukset. Saattueesta upposivat:
J&C Harrisonin Harlesdan 5 483 brt – seitsemän kuoli
tankkeri Lustrous 6 156 brt
Hain Steamshipin Trelawney 4 689 brt
Kantara 3 237 brt
A.D.Huff 6 219 brt
Upotusten jälkeen taisteluristeilijät  poistuivat lounaaseen, missä viettivät seuraavat kolme viikkoa aiheuttaen huolta Britannian Amiraliteetissa.
Scharnhorst ja Gneisenau kohtasivat saattueen SL67 350 mailia koilliseen Cap Verdestä, mutta havaittuaan taistelulaiva HMS Malayan sekä hävittäjät HMS Faulknorin ja HMS Foresterin  vetäytyivät pois. Saksalaiset ilmoittivat saattueen sijainnin alueella oleville sukellusveneille U-105 (kapteeniluutnantti Schewe) ja U-124 (kapteeniluutnantti Mohr), jotka upottivat 8. maaliskuuta vastaisena yönä saattueesta viisi alusta (Harmodius, Nardana, Hindpool, Tielbank ja Lahore yhteensä 28 488  brt). Samanaikaisesti taisteluristeilijät suuntasivat pohjoiseen kohden Halifaxin reittiä.
Scharnhorst ja Gneisenau törmäsivät 15. maaliskuuta seitsemään ilman saattajia kulkevaan kauppalaivaan, jotka kuuluivat hajaantuneeseen länteen kulkeneeseen saattueeseen OB295. Seuraavana päivänä kahdeksan muuta kauppalaivaa, jotka kuuluivat Cjilean Reeferiä lukuun ottamatta hajaantuneeseen saattueeseen OB296. Taisteluristeilijät upottivat tai kaappasivat aluksista 16, joista 12 oli brittiläisiä. Scharnhorst upotti aluksista kuusi yhteensä 35 080 tonnia.
Saksalaiset taisteluristeilijät palasivat 22. maaliskuuta Brestiin vaurioitta.
Operaation aikana saksalaiset pinta-alukset yhteensä upottivat 22 alusta yhteensä 115 622 brt. Toiminta-alueella olivat Britannian aluksista taistelulaivat HMS Rodney (saattue HX114), taistelulaiva HMS King George V (saattue HX115) sekä HMS Nelson, risteilijä HMS Nigeria ja kaksi hävittäjää. Gibraltarilta käskettiin HMS Ark Royal ja Force H (HMS Renown, HMS Sheffield sekä 2 hävittäjää) 8. maaliskuuta Kanariansaarten vesille etsimään saksalaisia taisteluristeilijöitä ja suojaamaan Yhdysvalloista tulevia saattueita.
Palvelus > Brestissä

Scharnhorstiin savupiipputasannetta jatketaan, jotta voidaan asentaa tasanteelle 20 millimetrin neliputkinen ilmatorjuntatykki. Lisäksi asennetaan 20 millimetrin ilmatorjuntatykkejä katapulttitasanteen valonheitinten tilalle.
Scharnhorst siirretään Brestistä La Palliceen Gneisenaun saatua Brestin satama-altaassa osuman torpedohyökkäyksessä. Scharnhorstiin osuu 24. heinäkuuta 5 pommia, jotka aiheuttavat aluksella runsaasti vaurioita.