stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vitinha
Seurajoukkueura > Wolverhampton Wanderers

Vitinha siirtyi 9. syyskuuta 2020 vuoden mittaisella lainasopimuksella Englannin Valioliigan Wolverhampton Wanderersiin. Lainasopimukseen sisältyi myös 20 miljoonan euron osto-optio.
Vitinha teki Wolverhamptonin riveissä ensimmäisen maalinsa 22. tammikuuta 2021 FA Cupin neljännen kierroksen ottelussa Chorleyta vastaan ottelun 12. minuutilla. Hän pelasi kauden aikana 19 pääsarjaottelussa. Wolverhampton ei käyttänyt kauden päätyttyä lainasopimukseen kuulunutta osto-optiota.
Seurajoukkueura > Paluu Portoon

Kaudella 2021–2022 Vitinha nousi avainpelaajaksi FC Portossa. Hän pelasi kauden aikana yhteensä 47 ottelussa. Kauden aikana hänet valittiin Primeira Ligan kuukauden parhaaksi pelaajaksi sekä joulukuussa 2021 että tammikuussa 2022.
Vitinha voitti kaudella 2021–2022 Porton riveissä Portugalin liigan ja Portugalin cupin. Kauden päätteeksi Vitinha palkittiin Primeira Ligan kauden parhaana nuorena pelaajana.
Seurajoukkueura > Paris Saint-Germain

Ranskalaisseura Paris-Saint Germain tiedotti 30. kesäkuuta 2022 hankkineensa Vitinhan joukkueeseensa vuoteen 2027 ulottuvalla sopimuksella. Siirtosumman on kerrottu olevan noin 40 miljoonaa euroa.
Ensimmäisen maalinsa PSG:n pelaajana Vitinha teki 15. huhtikuuta 2023 Ligue 1-ottelussa Lensiä vastaan. Kaudella 2022–2023 Vitinha pelasi PSG:ssä yhteensä 48 ottelua, joista 36 kuului Ligue 1:een ja kahdeksan Mestarien liigaan. Hän teki Ligue 1:ssä kaksi maalia. Hän voitti Ranskan supercupin ja Ligue 1:n mestaruuden. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 46 ottelua, joista 28 kuului Ligue 1:een ja 12 Mestarien liigaan. Hän teki Ligue 1:ssä seitsemän maalia ja Mestarien liigassa, jossa PSG ylsi välieriin, kaksi maalia, yhden kummassakin puolivälieräottelussa FC Barcelonaa vastaan. Hän voitti Ranskan supercupin, Ranskan cupin ja Ligue 1:n mestaruuden.
Maajoukkueura

Useita Portugalin juniorimaajoukkueita edustanut Vitinha debytoi aikuisten tasolla Portugalin A-maajoukkueessa 29. maaliskuuta 2022 MM-karsintaottelussa Pohjois-Makedoniaa vastaan.
MM-kilpailuissa 2022 Vitinha pelasi Portugalin avauskokoonpanossa alkulohko-ottelussa Etelä-Koreaa vastaan ja tuli vaihdosta kentälle neljännesvälieräottelussa Sveitsiä vastaan sekä tappiollisessa puolivälieräottelussa Marokkoa vastaan. EM-kilpailuissa 2024 hän pelasi avauskokoonpanossa kahdessa alkulohko-ottelussa sekä neljännesvälierässä Sloveniaa ja puolivälierässä Ranskaa vastaan.
Vitinha on pelannut EM-kilpailujen 2024 loppuun mennessä 21 A-maaottelua, joista kymmenen ottelua avauskokoonpanossa. Maaleja hän ei ole tehnyt.
Pelityyli

Vitinhaa on verrattu pelityyliltään João Moutinhoon ja Decoon. Hänen vahvuuksikseen kuvaillaan hänen monipuolisuuttaan sekä erityisesti hänen syöttö– ja pallonhallintataitojaan. Vitinhaa on myös kehuttu hänen puolustuspelaamisestaan.
Metropolitan

Metropolitan voi tarkoittaa seuraavia:
Metropolitan-ooppera, New Yorkissa toimiva ooppera
Metropolitan Line, Lontoon metron linja
Convair Metropolitan, matkustajalentokonetyyppi
Metropolitan Museum of Art, taidemuseo New Yorkissa
Metropolitan, Whit Stillmanin ohjaama elokuva vuodelta 1990
Metropolitan Richard Boleslawskin ohjaama elokuva vuodelta 1935
Metropolitan, Walter Jon Williamsin science fiction -romaani
Transmetropolitan, sarjakuvasarja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Metropolitan”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Mertsi-Ilmari Laurikainen

Mertsi-Ilmari Laurikainen (4. marraskuuta 1916 Lappee – 22. lokakuuta 1984 Lappeenranta) oli suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija.
Teoksia

Kerttu Ketterän seikkailuja, satukirja.   Kuva ja sana 1960
Kerttu Ketterä ja Jeppe Kapotti, satukirja.  Kuva ja sana 1961
Onnimanni ja Kukkaliina, lastenkirja. Kuvitus Risto Mäkinen.  Valistus 1965
Jääkiekkosolisti, nuortenkirja.  Karisto 1972
Michael Angelo Saltarelli

Michael Angelo Saltarelli (17. tammikuuta 1932 Jersey City – 8. lokakuuta 2009) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Newarkin arkkihiippakuntaan Thomas Aloysius Boland 28. toukokuuta 1960. Hänet nimitettiin Newarkin vihkipiispaksi sekä Mesarfeltan titulaaripiispaksi 2. kesäkuuta 1990, ja piispaksi vihkiminen seurasi 30. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Theodore Edgar McCarrick, jota avustivat Peter Leo Gerety ja John Mortimer Fourette Smith.
Saltarelli sai 21. marraskuuta 1995 nimityksen delawarelaisen Wilmingtonin hiippakunnan johtoon, ja hänet asetettiin tähän virkaan 23. tammikuuta 1996. Hän jäi eläkkeelle 7. heinäkuuta 2008.
Michael Andrews

Michael Andrews voi tarkoittaa:
Michael Andrews (artisti) (1928–1995), brittiläinen artisti
Michael Andrews (muusikko) (s. 1959), yhdysvaltalainen muusikko
Michael Andrews (muusikko) (s. 1967), yhdysvaltalainen muusikko, säveltäjä
Michael Andrews (rugby-pelaaja), australialainen rugby-pelaaja
Michael A. Andrews (s. 1944), yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen
Mike Andrews (s. 1943), baseball-pelaaja
Mickey Andrews (s. 1942), jalkapallovalmentaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Michael Andrews”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Matti Dahlberg

Matti Aleksander Dahlberg (19. toukokuuta 1929 Kurkijoki – 31. heinäkuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja järjestäjä.
Dahlberg tuli Suomen Television yleismieheksi tullimiehen tehtävistä 1960-luvun alussa. Hänestä tehtiin pian järjestäjä, joita tehtäviä hän hoiti sittemmin Helsingin Kaupunginteatterissa ja Tampereen Työväen Teatterissa ja pisimpään vuosina 1974–1994 Suomen Kansallisteatterissa. Jokaisessa näistä hän myös näytteli pieniä sivuosia. Hänet on nähty myös Ylioppilasteatterissa, Teatteri Hevosenkengässä ja Aleksanterin teatterissa.
Dahlberg näytteli ja toimi järjestäjänä 1950-luvulta alkaen noin kymmenessä kotimaisessa elokuvassa. Hän oli mukana muun muassa kolmessa Pekka & Pätkä -elokuvassa sekä Spede-elokuvissa Pähkähullu Suomi (1967) ja Liian iso keikka (1986).
Dahlbergin viimeinen elokuvarooli oli isän osa Jan Troellin elokuvassa Il Capitano (1991). Dahlberg jäi eläkkeelle Kansallisteatterista 1994 ja kuoli 74-vuotiaana 2003.
Elokuvarooleja

Pekka ja Pätkä sammakkomiehinä (1957)
Niskavuori taistelee (1957)
Pekka ja Pätkä Suezilla (1958)
Kulkurin masurkka (1958)
Murheenkryynin poika (1958)
Punainen viiva (1959)
Pekka ja Pätkä mestarimaalareina (1959)
Oho, sanoi Eemeli (1960)
Pähkähullu Suomi (1967)
Runoilija ja muusa (1978)
Liian iso keikka (1986)
Il Capitano (1991)
Aiheesta muualla

Matti Dahlbergin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Matkuslampi (Joutsa)

| Matkuslampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Joutsa
Koordinaatit:  62°00′19″N, 26°22′10″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kälkäjoen valuma-alue (14.95)
Laskujoki:  Mustajoki Alajärveen 
Järvinumero:  14.954.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  110,6 m  
Pituus:  310 m  
Leveys:  140 m  
Rantaviiva:  0,83 km  
Pinta-ala:  3,755 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiMatkuslampi 
Matkuslampi  on Keski-Suomessa Joutsassa  Lapinkylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 310 metriä pitkä, 140 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 3,8 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Kälkäjoen valuma-alueella (14.95), jonka Mustajoen valuma-alueeseen (14.954) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 110,6 metriä mpy.
Mikel Aranburu

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Mikel Aranburu Eizagirre
Syntymäaika: 18. helmikuuta 1979 (ikä 45)
Syntymäpaikka: Azpeitia, Baskimaa, Espanja
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 180 senttimetriä
Junioriseurat
: Lagun Onak Real Sociedad
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1996–1999 1997–2012 | Real Sociedad B Real Sociedad | 88 (10) 403 (31) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Mikel Aranburu Eizagirre (s. 18. helmikuuta 1979 Azpeitia, Gipuzkoa, Baskimaa, Espanja) on entinen espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura

Aranburu on Real Sociedadin kasvatti. Ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa hän teki kauden 1996–1997 viimeisellä sarjakierroksella 22. kesäkuuta 1997 ottelussa Logroñésia vastaan. Neljännellä kaudellaan joukkueessa hän onnistui lopulta vakiinnuttamaan pelipaikkansa avausmiehistössä. Hän pelasi kauden aikana 34 ottelua ja teki niissä kaksi maalia.
Kaudella 2005–2006 Aranburu loukkaantui vakavasti ja joutui olemaan sivussa seitsemän kuukauden ajan. Joukkue putosi maan pääsarjasta Primera Divisiónista kauden 2006–2007 päätteeksi. Aranburu kuului joukkueen ehdottomiin luottopelaajiin ja toimi myös sen kapteenina.
Aiheesta muualla

Mikel Aranburun tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Mindaugas Timinskas

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Timinskas vuonna 2005. |  Timinskas vuonna 2005. |  Timinskas vuonna 2005. |  |
Maa:   Liettua
Miesten koripallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Sydney 2000 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Kreikka 1995 |  |  |
Mindaugas Timinskas (s. 28. maaliskuuta 1974 Šilutė, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen kilpauransa päättänyt koripalloilija ja olympiamitalisti.
Timinskas pelasi muun muassa Liettuassa ja Espanjassa ja voitti useita Liettuan mestaruuksia.
Timinskas kuului Liettuan maajoukkueeseen sen voittaessa olympiapronssia Sydneyssä 2000 ja EM-hopeaa Kreikassa 1995. Hän kilpaili Liettuan joukkueessa myös vuosien 1997 ja 2001 EM-kilpailuissa.
Merirauma

Merirauma on noin 1 700 asukkaan (2006) kaupunginosa Rauman pohjoisosassa. Alueen talot on rakennettu 1960–1970-luvulla kaupungin nopean väestönkasvun vuoksi. Merenrantakaupunginosa rajoittuu etelässä Syväraumaan ja pohjoisessa Tuomonniemeen.
Merirauman palveluihin kuuluu uimaranta, nuorisotalo, puistoja sekä "ministadion". Alueella sijaitsi myös Merirauman peruskoulu, jossa toimi luokat 1–4. Alueella sijaitsee venäläisten vuosina 1915–1917 rakentamia puolustusvarustuksia saksalaisten maihinnousua vastaan.
Miki Fujimura

Miki Fujimura (jap. 藤村美樹 Fujimura Miki; s. 15. tammikuuta 1956 Setagaya, Tokio) on entinen japanilainen laulaja. Fujimura esiintyi Ran Iton ja Yoshiko Tanakan kanssa Candies-yhtyeessä 1970-luvulla.
Merenkulun turvalaite

Pohjamajakka Gustaf Dalén on Suomen ensimmäinen kiinteästi asennettu pohjamajakka.
Merenkulun turvalaite on kulkuväylän merkitsemistä tai muuten vesiliikenteen ohjaamista ja
turvaamista varten vesialueelle tai rannalle sijoitettu rakenne laitteineen.
Valaistu viitta Helsingin edustalla. Viitat ovat kelluvia turvalaitteita ja ne saattavat joskus siirtyä jäiden mukana.
Navigointiin ja väylän merkitsemiseen käytettävien merimerkkien lisäksi merenkulun turvalaitteiksi luetaan myös vesiliikennemerkit ja valo-opasteet.
Merenkulun turvalaite voi olla kiinteä tai kelluva.
Kiinteitä turvalaitteita, jotka on perustettu kiinteästi joko maalle tai veteen (merenpohjaan), ovat mm. majakat, loistot, linjamerkit (linjataulut), suuntamerkit, apuloistot, muut loistot, reunamerkit, tunnusmajakat, kummelit ja tutkamerkit.
Kelluvat turvalaitteet, kuten viitat ja poijut, on ankkuroitu pohjaan kettingillä tai köydellä. Jäät voivat talvella siirrellä kelluvia turvalaitteita pois paikoiltaan.
Väylän merkitsemiseen käytetyt turvalaitteet kertovat väylän sijainnin silmin havaittavasti. Lisäksi useissa turvalaitteissa on tutkaheijastin tai tutkamajakka. Pimeässä navigointia varten suurimmassa osassa turvalaitteista on valoheijastimet. Kauppamerenkulun väylillä tärkeimmät turvalaitteet on varustettu valoilla. Veneväylillä valolaitteita ei pääsääntöisesti käytetä.
Merenkulun turvalaitteet tunnistetaan päivätunnuksen, valotunnuksen, tutkatunnuksen tai värin perusteella. Navigointiin ja yleisen väylän merkitsemiseen tarkoitettu turvalaite merkitään merikartoille.
Merenkulun turvalaite: vesiliikennemerkki − vesiskootterilla ajo kielletty.
Vesiliikennemerkkejä käytännössä: aallokon aiheuttamisen kielto ja nopeusrajoitus (km/h).
Merenkulun turvalaite: valo-opaste − ajo sallittu, sulkuportti on auki, alikulkukorkeus on rajoitettu.
Kiinteä merenkulun turvalaite: linjataulut.
Kiinteä merenkulun turvalaite: tutkamerkki.
Kiinteä merenkulun turvalaite: kummeli.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Merenkulun turvalaitteet[vanhentunut linkki] Liikenneviraston sivuilla
Vesiliikennemerkit (Arkistoitu – Internet Archive)
Liahona

Taiteilijan näkemys Liahonasta.
Liahona on Mormonin kirjassa mainittu laite, jonka Jumala valmisti ja lahjoitti profeetta Lehille. Se opasti ja neuvoi Lehiä ja hänen perhettään, kun nämä vaelsivat erämaassa. Joseph Smithin ja kolmen todistajan kerrotaan nähneen Liahonan vuonna 1829, kun heille näytettiin kultalevyt. Myöhempien aikojen pyhien kulttuurissa Liahonalla on myös symbolinen merkitys, jossa sen opastus vertautuu Jeesuksen sanoihin. MAP-kirkon virallinen lehti on nimetty Liahonan mukaan.
Liahona pyhissä kirjoituksissa

Liahona mainitaan sekä Mormonin kirjassa että Opin ja liittojen kirjassa. Molemmat ovat Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon kanonisia tekstejä.
Liahona pyhissä kirjoituksissa > Mormonin kirja

Mormonin kirja kertoo, kuinka profeetta Lehi perheineen ja ystävineen pakenee Jerusalemista vainoa ja Babylonin pakkosiirtolaisuutta erämaahan. Kun kaikki tarpeelliset valmistelut on tehty, Herra käskee Lehin lähteä vaeltamaan. Seuraavana aamuna Lehi löytää telltansa ovelta ”taidokasta tekoa olevan pyöreän pallon”, joka on ”hienoa pronssia”. Pallon sisällä on kaksi osoitinta, joista toinen osoittaa suuntaa, johon Lehin on kuljettava. Pallo ohjaa seurueen erämaan hedelmällisimpiin osiin. Palloon ilmestyy myös vaihtuvaa kirjoitusta, jonka kautta Herra antaa Lehille ohjeita. Liahona toimii, kun Lehin perhe uskoo Herraan ja tottelee tämän ohjeita. Kun heidän uskonsa horjuu tai he ovat tottelemattomia, se lakkaa toimimasta. Liahona ohjaa matkalaiset lopulta Arabian niemimaan etelärannalle. Lehin hurskas poika Nefi valmistaa Herran ohjeiden avulla laivan, ja matkalaiset suuntaavat Liahonan opastamana kohti ”lupauksen maata” eli Amerikkaa. Kun Nefin jumalattomat veljet Laman ja Lemuel pahoinpitelevät ja sitovat veljensä, laite lakkaa toimimasta ja laiva joutuu tuuliajolle. Vasta Nefin vapauduttua myrsky asettuu ja suunnannäyttäjä toimii taas. Niin perhe viimein saapuu luvattuun maahan. Liahonaa säilytetään sen jälkeen yhdessä kultaisten aikakirjojen kanssa ja se siirtyy sukupolvelta sukupolvelle.
Laitteeseen viitataan Mormonin kirjassa enimmäkseen ”pallona” (alkukielessä the ball), ”suunnannäyttäjänä” (compass) tai ”suunnanosoittajana” (director). Nimi Liahona esiintyy vain kerran Alman kirjan kohdassa, jossa Liahonan opastusta verrataan Kristuksen sanaan:
»Ja nyt, poikani, minulla on jotakin sanottavaa siitä esineestä, jota meidän isämme kutsuvat palloksi tai suunnanosoittajaksi – tai meidän isämme kutsuivat sitä Liahonaksi, mikä on käännettynä suunnannäyttäjä; ja Herra valmisti sen. Ja katso, kukaan ihminen ei voi tehdä mitään, mikä olisi niin taidokasta tekoa. – – Eikö tässä ole vertauskuva? Sillä aivan yhtä varmasti kuin tämä suunnanosoittaja toi meidän isämme sen reittiä seuraamalla luvattuun maahan, samoin Kristuksen sanat, jos me seuraamme niiden reittiä, vievät meidät tämän murheen laakson tuolle puolen paljon parempaan lupauksen maahan.» 
(Alma 37:38–39, 45.)
Liahona pyhissä kirjoituksissa > Oppi ja liitot

Opin ja liittojen 17. luvussa Jumala puhuttelee Joseph Smithin kautta Oliver Cowderyä, David Whitmeriä ja Martin Harrisia ja lupaa, että nämä saavat nähdä kultalevyt, rintakilven, Labanin miekan, urimin ja tummimin ja ”ihmeelliset suunnanosoittajat”, mikäli he turvaavat Herran sanaan ja tekevät sen ”täysin vilpittömin sydämin”. Ilmoitus saneltiin kesäkuussa 1829. Kolmen silminnäkijän todistus on liitetty kaikkiin Mormonin kirjan laitoksiin.
Liahona pyhissä kirjoituksissa > Kadonneet 116 sivua

Ennen nykyisen Mormonin kirjan tekstin sanelua Smith saneli 116-sivuisen käsikirjoituksen. Sivujen kadottua Smith ei sanellut samaa tekstiä uudelleen. Korvaava teksti keskittyi pyhiin asioihin, kun taas kadonneet sivut sisälsivät nefiläisten maallisen historian.
Palmyralainen liikemies Fayette (Lafayette) Lapham vieraili Joseph Smithin isän luona alkuvuodesta 1830, hieman ennen Mormonin kirjan julkaisua. Vuonna 1870 Lapham julkaisi muistelman siitä, mitä Smith vanhempi oli hänelle kertonut. Kertomus noudattaa pääpiirteissään Mormonin kirjan säilyneiden osien kertomusta, mutta siinä on myös pieniä eroavaisuuksia ja ylimääräisiä yksityiskohtia, jotka mahdollisesti heijastavat kadonneiden sivujen sisältöä. Lapham ei mainitse Liahonaa nimeltä mutta kertoo ”kultapallosta”, jossa on kaksi viisaria: toinen osoittaa suunnan johon Lehin seurueen on kuljettava, toinen kertoo mistä löytyisi ruokaa ja muita matkalla tarvittavia asioita. Liahonan opastamana juutalaiset saapuvat vuorelle, josta he löytävät kultalevyt. Sen jälkeen he jatkavat matkaa meren rannalle ja lopulta meren yli metsien peittämään maahan. Viimein he saapuvat maahan, jossa on paljon järviä ja jota muinoin asutti jättiläisten rotu. He löytävät maasta oudon kapineen ja vievät sen tabernaakkeliin, jolloin ääni kysyy: ”Mikä sinulla on kädessäsi?” Herran ohjeiden avulla juutalaiset oppivat käyttämään urimia ja tummimia. Kultapallo lakkaa sen jälkeen toimimasta ja juutalaiset asettuvat aloilleen.
Merkitys

Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon virallinen julkaisu Liahona on nimetty Mormonin kirjan Liahonan mukaan.
Mikko Myrskylä

Mikko Myrskylä (s. 1978 Helsinki) on suomalainen väestötieteilijä ja tilastotieteilijä. Hän on toiminut Max Planck -instituutin väestötieteellisen laitoksen johtajana vuodesta 2015 lähtien ja Helsingin yliopiston valtiotieteellisen tiedekunnan yhteiskuntatilastotieteen professorina 1. lokakuuta 2016 lähtien. Vuosina 2013–2015 hän toimi väestötieteen professorina London School of Economics -yliopistossa.
Myrskylä on väitellyt tohtoriksi kaksi kertaa: tilastotieteen oppiaineessa Helsingin yliopistossa vuonna 2007 ja väestötieteen oppiaineessa Pennsylvanian yliopistossa vuonna 2009. Myrskylä on erikoistunut kansanterveyden, hedelmällisyyden kehityksen ja väestöennusteiden tutkimukseen. Hän on maailman johtavia syntyvyyden ja hyvinvoinnin välisten suhteiden tutkijoita.
Vuonna 2015 Suomalainen Tiedeakatemia myönsi Myrskylälle Jutikkala-palkinnon.
Julkaisut

Generalised Regression Estimation for Domain Class Frequencies (väitöskirja). Helsinki: Helsingin yliopisto, 2007. http://urn.fi/URN:ISBN:978-952-467-712-7
Essays on mortality and the life course (väitöskirja). Philadelphia: Pennsylvanian yliopisto, 2009.
Aiheesta muualla

Mikko Myrskylä Helsingin yliopiston tutkimusportaalissa
Miiko Hintz

| Miiko Hintz> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 27. syyskuuta 1992 (ikä 32) Nokia, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  189 cm
Paino:  86 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2011–2017
Aik. seurat:  Ilves (SML) HCK (Mestis) SaPKo (Mestis) LeKi (Mestis)
Miiko Hintz (s. 27. syyskuuta 1992 Nokia) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi syyskaudella 2016–2017 SM-liigajoukkue Tampereen Ilveksessä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Ura > Seuraura

Hintz on Tampereen Ilveksen kasvatti ja aloitti jääkiekkoilun omien sanojensa mukaan noin viisivuotiaana. Hän pelasi Ilveksessä koko junioriuransa, mutta väliin mahtuu myös kausi 2008–2009 Tapparan B- ja A-nuorissa. Hintz palasi sen jälkeen Ilvekseen ja voitti A-nuorten SM-pronssia vuosina 2010 ja 2011.
Toukokuussa 2011 Hintz teki kaksivuotisen SM-liigasopimuksen Ilveksen kanssa. Hän teki liigadebyyttinsä kauden 2011–2012 avausottelussa 16. syyskuuta 2011 paikallisvastustaja Tapparaa vastaan ja sai ottelussa jääaikaa 7.11 minuuttia. Yhteensä Hintz pelasi kauden aikana kahdeksan SM-liigaottelua ilman tehopisteitä. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan vielä Ilveksen A-nuorissa, mutta pelasi myös yhteensä yhdeksän Mestis-ottelun verran lainalla Kajaanin Hokin ja Lempäälän Kisan joukkueissa.
Kauden 2012–2013 Hintz pelasi suurimmaksi osaksi lainalla Mestiksen nousijajoukkue HC Keski-Uusimaassa. Joulukuussa 2012 hänen lainasopimustaan jatkettiin kauden loppuun. Hintz pelasi kauden aikana Ilveksessä seitsemän SM-liigaottelua. Kauden 2013–2014 hän aloitti HCK:ssa vahvisti ja pelasi alkukaudella myös joukkueen ykkössentterinä. Hintzin kausi päättyi kuitenkin rannevammaan tammikuussa 2014.
Hintz siirtyi kaudeksi 2014–2015 vuoden mittaisella sopimuksella Savonlinnan Pallokerhoon. Kaudeksi 2015–2016 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella jatkamaan Mestis-uraansa aiemman lainaseuransa Lempäälän Kisan riveihin. Hintz oli joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Jimi Santalan jälkeen tehoilla 14+15=29.
Kaudeksi 2016–2017 Hintz palasi vuoden mittaisella sopimuksella Ilvekseen. Hän teki SM-liigauransa avausmaalin 24. syyskuuta 2016 Kalevan Palloa vastaan. Hintz pelasi Ilveksessä 14 ottelua tehopistein 3+1=4, kunnes hänen sopimuksensa Ilveksen kanssa purettiin yhteisymmärryksessä tammikuussa 2017.
Ura > Maajoukkueura

Hintz on pelannut seitsemän nuorten ja yhden poikien maaottelun.
Muuta

Hintzin pikkuveli Roope pelaa NHL:ää Dallas Starsin organisaatiossa.
Matti E. Mäkelä

Matti Emil Mäkelä (28. joulukuuta 1905 Ruotsinpyhtää –  6. kesäkuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen tiedustelumies ja merisotahistorioitsija.
Mäkelän vanhemmat olivat sahanisännöitsijä Viktor Emil Mäkelä ja Anna Rauha Johanna Manner. Hän pääsi ylioppilaaksi 1924 Helsingin suomalaisesta lyseosta. Kirjailija ja tiedustelu-upseeri Jukka L. Mäkelä oli Matti Mäkelän veli.
Kansallis-Osake-Pankin Kuopion konttorissa prokuristina työskennellyt, merisotahistoriasta ja sotalaivoista kiinnostunut Mäkelä käytti neljä vuotta saksan kielellä 1936 julkaisemansa esikoisteoksen Souchon der Goebenadmiral greift in die Weltgeschichte ein taustatutkimuksiin Suomen ja Saksan arkistoissa, asianosaisten haastatteluihin ja teoksen kirjoittamiseen. Teos käsitteli saksalaisten risteilijöiden SMS Goebenin ja SMS Breslaun ja laivoja komentaneen amiraali Wilhelm Souchonin toimintaa Välimerellä ja Mustalla merellä ensimmäisen maailmansodan alkuvaiheissa. Souchon vaikutti siihen että Osmanien valtakunta liittyi sotaan keskusvaltojen puolella.
Matti E. Mäkelä palveli luutnanttina kesällä 1944 Haminan lähellä Rakilassa sijainneella tiedusteluasemalla, jossa kuunneltiin Neuvostoliiton laivaston radioliikennettä. Elokuussa hänet lähetettiin Kauniaisiin tuhoamaan meritiedusteluraportit, jotta venäläiset eivät saisi selville raporttien tekijöiden henkilöllisyyttä. Syyskuussa 1944 Mäkelä pakeni perheineen veneellä Pohjanlahden yli Närpiöstä Ruotsin Härnösandiin osana Stella Polaris -operaatiota. Marraskuussa 1944 hän siirtyi yhdessä joidenkin muiden stellistien kanssa Tukholman lähelle Lovön saarelle Ruotsin armeijan radiotiedusteluelimen FRA:n palvelukseen. FRA käytti suomalaisia Neuvostoliiton merivoimien radioliikenteen kuuntelussa. Sisäministeri Yrjö Leino vaati Ruotsin hallitusta luovuttamaan Mäkelän ja eräät muut stellistit Suomeen, mutta tähän ei suostuttu. Mäkelä kävi Suomessa ensimmäisen kerran sodan jälkeen vasta 1949. Hän jäi eläkkeelle Ruotsin radiotiedustelusta 1970-luvulla ja muutti asumaan Suomeen.
Mäkelä oli naimisissa vuodesta 1930 Aino Eeva Aleksandra Jauhiaisen kanssa.