stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sirat rasul Allah
Sirah > Alkuperäisteoksen restaurointi

Yhtään kappaletta Ibn Ishaqin kirjoituksista ole säilynyt, mutta teosta referoidaan yhteensä viidessätoista keskiajan islamilaisessa lähteessä. Niistä tärkein on egyptiläisen Ibn Hishamin tekemä lyhennelmä. Se jätti kokonaan pois "Kirjan luomisesta" ja suurimman osan myös seuraavasta osasta "Kirja Lähettämisestä". Hishamin jälkeen tärkein on al-Tabarin 900-luvulla kirjoittama laaja historiateos.
Ibn Hisham kertoo jättäneensä pois tarinoita, jotka ovat häpeällisiä kertoa tai jotka voisivat tuntua joidenkin mielestä ahdistavilta. Tabari kertoo niistä ainakin kaksi. Ensimmäinen on kertomus niin sanotuista Koraanin saatanallisista säkeistä ja Muhammedin hetkellisestä lankeamisesta monijumalaisuuteen. Toisessa poistetussa kertomuksessa Muhammed on tekemässä itsemurhan heittäytymällä rotkoon heti sen jälkeen, kun oli saanut ensimmäisen ilmestyksensä. Vain enkeli Gabrielin väliintulo esti häntä toteuttamasta aiettaan. Hisham on siis pitänyt ainakin näitä kertomuksia "häpeällisinä" tai "ahdistavina".
Kun Ishaq laati Kirjaa Luomisesta (Kitab al-Mubtada), hänen esikuvanaan olivat Mooseksen kirjat ja Vanhan testamentin profeetat. Ishaqin teos on muodoltaan pelastushistoria, joka alkaa maailman luomisella ja Vanhan testamentin tavoin jatkuu profeettojen ketjun esittelyllä. Profeetat oli vuorollaan lähetetty varoittamaan ihmisiä ja julistamaan pelastusta. Profeettojen tarinat ovat rakenteeltaan samanlaisia. Tutkijat puhuvat "profeettaparadigmasta", missä profeettojen toiminta toistaa samaa kaavaa. Tässä kaavassa Jumala lähettää profeetan tuomaan varoitussanan kansalle; valtaosa ihmisistä kieltää profetian, ja vain pieni osa uskoo siihen; profeetta ja tosiuskovat pakenevat Jumalan ohjeiden mukaan; tuhoisa rangaistus kohtaa uskottomia; uusi kansa "perii maan". Tämän osan Ibn Ishaqin kirjaa on ennallistanut G.D. Newby teoksessaan The Making of the Last Prophet.
Toinen osa, Kitab al-Mabath ("Kirja Lähettämisestä") on kadonnut lukuun ottamatta niitä osia, jotka Ibn Hisham liitti omaan lyhennelmäänsä.
Ibn Hishamin lyhennelmä koostuu pääosin kolmannesta kirjasta ("Kirja sotaretkistä"). Nimensä mukaisesti pääosan siinä saavat kertomukset Muhammedin johdolla käydyistä sota- ja ryöstöretkistä. Ibn Ishaqin mukaan Jumalan lähettiläs suoritti itse 27 sotaretkeä ja lähetti 38 pienempää toisten alaisuudessa. Näiden tarinoiden runsauden voi rinnastaa tarinaan, jonka mukaan Ibn Ishaqin isä ja setä keräsivät tarinoita Muhammedista Irakin sotilasleireistä.
Sirah > Ibn Ishaqin lähteet

Muhammedin elämäkerta on rakenteeltaan kronologiseen järjestykseen pantu tarinakokoelma. Ishaq ei käytä kirjallisia lähteitä, vaan suullisia tarinoita, joiden kertojan hän usein mainitsee. Usein mukana on pieni epäilyksen siemen tarinaa kohtaan: "Laith ibn Sulaim väitti, että – jos se mitä hän kertoo, on totta..."   tai "Kerrotaan - tosin Jumala tietää parhaiten..." Ihmekertomukset esitetään kuitenkin uskonnollisina tosiasioina, joiden totuutta ibn Ishaq ei epäile. Elämäkerta sisältää historian ensimmäiset viittaukset Koraanin jakeisiin. Ne ovat tarkkoja, sillä kaikki viitatut kohdat löytyvät nykyisestä Koraanista. Se osoittaa, että Koraani oli Ibn Ishaqin käytössä. Varhaisimmat täydelliset Koraanin käsikirjoitukset on kuitenkin löydetty vasta 800-luvulta.
Sirah > Muhammedin hahmo

Ibn Ishaqin teos on pyhimyselämäkerta, jossa Muhammed on korkeasti kunnioitettu Jumalan profeetta. Hänen asemaansa korostetaan ihmekertomuksilla. Muhammedin profeetallinen hahmo oli valtava uutuus, sillä ennen Ibn Ishaqin järkälemäistä elämäkertaa häntä ei ollut mainittu  arabikirjallisuudessa missään edeltäneiden vuosisatojen aikana. Muutama lyhyt maininta on löydetty kristillisten kirjoittajien teoksista, mutta niitä on usein pidetty myöhempinä lisäyksinä. Joissakin kolikoissa ja piirtokirjoituksissa 600-luvun lopulla esiintyvä sana "muhammad" (ylistetty) on toisaalta ollut vaikeasti tulkittavissa asiayhteyden puuttumisen takia. Eräiden tulkintojen mukaan sana ei vielä tarkoittanut arabiprofeettaa. Koraanissa sana "muhammad" esiintyy neljä kertaa, joista vain yksi varmasti viittaa arabiprofeetta Muhammedin hahmoon. Ibn Ishaq kirjoittaa Muhammedin juuri valtaan nousseen abbasididynastian sukulaiseksi, ja kertoo, miten Muhammed omakätisesti oli teloittanut abbasidien kukistaman umaijadiklaanin esi-isän.
Newbyn mukaan sekä Muhammedin hahmo että Koraani olivat Ibn Ishaqin kirjassa vielä kehitysvaiheessa. Ibn Ishaqin elämäkertaa ei olekaan luettu islamin pyhiin kirjoituksiin, vaan tämän arvon saivat vasta sata vuotta myöhemmin kootut hadith-kokoelmat, kuten kuusi kirjaa. Kirjan kopioiden katoaminen osoittaa myös, ettei siitä tullut yhtä suosittua kuin sen toisesta ja kolmannesta osasta tehdystä lyhennelmästä Ibn Hishamin tekemänä.
Diego Rolán

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Diego Alejandro Rolán Silva
Syntymäaika: 24. maaliskuuta 1993 (ikä 31)
Syntymäpaikka: Montevideo, Uruguay
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 179 cm
Paino: 71 kg
Seura
Seura: Málaga
Pelinumero: 24
Junioriseurat
1999–2011: Defensor Sporting
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011–2013 | Defensor Sporting | 38 | (11) |
| 2013– | Bordeaux | 121 | (33) |
| 2017– | → Málaga (laina) | 4 | (2) |
Maajoukkue
| 2011–2013 | Uruguay U20 | 17 | (4) |
| 2014– | Uruguay | 23 | (4) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 27. lokakuuta 2017.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 30. elokuuta 2017.
Diego Alejandro Rolán Silva (s. 24. maaliskuuta 1993 Montevideo) on uruguaylainen jalkapalloilija, joka edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Málagaa. Oikeajalkainen Rolán on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän kuuluu myös Uruguayn jalkapallomaajoukkueeseen.
Ura > Seurajoukkueura

Rolánin kasvattajaseura on Defensor Sporting. Hän pelasi seuran edustusjoukkueessa Uruguayn Primera Divisiónissa vuosina 2011–2013. Otteluita kertyi 38 ja maaleja 11.
Tammikuussa 2013 Rolán siirtyi Ranskan Ligue 1:n Girondins de Bordeaux'hon, jonka paidassa hän debytoi helmikuussa 2013 Olympique Lyonia vastaan. Kaudella 2012–2013 Rolán voitti Bordeaux'n kanssa Ranskan cupin mestaruuden.Avausmaali liigassa syntyi vasta seuraavalla kaudella, huhtikuussa 2014 Stade Rennaisin verkkoon. Kaudella 2013–2014 Rolán pelasi Ligue 1:ssä 18 ottelua tehden kaksi maalia. Kaudella 2014–2015 Rolán onnistui 36 pelaamassaan ottelussa 15 kertaa maalinteossa.
Ura > Maajoukkueura

Rolán pelasi vuosina 2011–2013 Uruguayn alle 20-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa. Hän osallistui joukkueen kanssa vuosien 2011 ja 2013 MM-kilpailuihin, joista jälkimmäisestä hän saavutti hopeaa. Yhteensä hän pelasi alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa 17 ottelua tehden niissä neljä maalia.
Uruguayn jalkapallomaajoukkueessa Rolán debytoi syyskuussa 2014 ystävyysottelussa Japania vastaan. Avausmaalinsa maajoukkueessa hän teki saman vuoden marraskuussa niin ikään ystävyysottelussa Chilen verkkoon. Toukokuussa 2015 Uruguayn päävalmentaja Óscar Tabárez nimesi Rolánin alustavaan joukkueeseen saman vuoden Copa Américaan. Rolán pelasikin turnauksessa neljässä ottelussa.
Konstantinuksen riemukaari

Konstantinuksen riemukaari
Konstantinuksen riemukaari (ital. Arco di Constantino) on Roomassa lähellä Colosseumia sijaitseva kolmiaukkoinen riemukaari. Se on valmistunut noin vuonna 315. Konstantinus Suuri (306–337) rakennutti riemukaaren vanhojen monumenttien osista juhlistamaan Mulviuksen sillan voittoa. Valkoisesta marmorista tehdyn kaaren reliefit kertovat kolmen menestyksekkään keisarin, Hadrianuksen (117–138), Trajanuksen (96–117) ja Marcus Aureliuksen (161–180) voitokkaista taisteluista sekä metsästämisestä ja uhraamisesta jumalille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Konstantinuksen riemukaari Wikimedia Commonsissa
Tabularium

Tabularium nykyasussaan
Tabularium oli Rooman valtakunnan valtionarkisto. Sen rakennus sijaitsi Capitolium-kukkulan itärinteessä.
Tabularium lienee valmistunut vuonna 78 eaa. Se rakennettiin mahdollisesti Sullan määräyksestä. Tabulariumia korjattiin ja uudistettiin keisari Claudiuksen aikana. Vuosina 1582–1605 Tabulariumin raunioiden päälle rakennettiin Palazzo Senatorio, Rooman nykyinen kaupungintalo.
Valtiollisten vankien huoltoyhdistykset

| Valtiollisten vankien huoltoyhdistykset |
| --- | --- |
Perustettu:  1925
Lakkautettu:  1930
Tyyppi:  avustusjärjestö
Toimiala:  poliittisten vankien huoltotyö
Toiminta-alue:  Suomi
Jäsenlehti:  Punainen Huolto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valtiollisten vankien huoltoyhdistykset (VVHY) olivat Suomessa vuosina 1925–1930 toimineita vasemmistolaisten poliittisten vankien tukiyhdistyksiä. Huoltotyö oli osa Sosialistisen Työväen ja Pienviljelijäin Vaalijärjestön johdolla toiminutta liikettä, joka syntyi sen jälkeen, kun viranomaiset vuonna 1923 lakkauttivat Suomen Sosialistisen Työväenpuolueen ja pidättivät sen johtajat. Sosialistisen työväen ja pienviljelijäin eduskuntaryhmä teki usein aloitteita valtiollisten vankien vapauttamiseksi tai aseman parantamiseksi. Vaalijärjestön, eduskuntaryhmän ja huoltoyhdistysten tultua lakkautetuiksi avustustyötä jatkoi maanalainen Suomen Punainen Apu (Puna-apu) vuodesta 1930 alkaen.
Ensimmäinen huoltoyhdistys perustettiin kesällä 1925 Helsinkiin. Vuoden 1926 loppuun mennessä yhdistyksiä oli muodostettu 33 ja lakkautettaessa 1930 niitä toimi 41 paikkakunnalla. Vuonna 1926 huoltoyhdistyksiin laskettiin kuuluvan noin 2 000 ja vuotta myöhemmin 6 500 jäsentä. Yhdistysten alaosastoina toimi ompelu- ja käsityöseuroja. Valtakunnallista yhteistoimintaa koordinoitiin huoltoyhdistysten neuvottelukokouksissa. Helsingin huoltoyhdistys julkaisi vuosikirjaa 1925 alkaen. Vuoden 1928 lopussa Helsingin VVHY perusti huoltoyhdistysten äänenkannattajaksi neljästi vuodessa ilmestyneen Punainen Huolto -lehden, jota ehti ilmestyä kuusi numeroa ennen lakkauttamista.
Etsivä keskuspoliisi seurasi vankien huoltotyötä aktiivisesti. Virasto piti toimintaa vallankumouksen edistämisenä. EK piti epäilyttävänä, ja todisteena salaisesta puoluetyöstä, esimerkiksi avustajien ja avustettujen välisten tuttavuussuhteiden puuttumista, josta pyrittiin saamaan tietoja kuulusteluissa. Pidätetyiltä saatettiin takavarikoida muun muassa askarteluvälineitä, jos niitä arveltiin käytettävän avustustyöhön.
Valtiolliset vangit

Valtiollisten vankien asema ei ollut lainsäädännöllisesti kovin selkeä. Valtiorikoksista tuomitut erotettiin muista vangeista keskittämällä miehet Tammisaareen ja naiset Hämeenlinnaan. Vangeilla oli vapauksia kuten oikeus tilata lehtiä, pitää hallussaan kirjallisuutta ja tehdä muistiinpanoja. Vankien asema heikentyi vähitellen 1920-luvun puolivälistä alkaen, kun viranomaiset tiukensivat pakkotyönormeja ja alkoivat kohdella poliittisia vankeja yhä enemmän tavallisina rikollisina.
Poliittisten vankien asema ja kansalaisvapauksien puolustaminen olivat keskeisellä sijalla suomalaisten kommunistien propagandassa, joka pyrki niiden avulla osoittamaan vallitsevan järjestelmän epäoikeudenmukaisuutta. Liike vaati vangeille oikeuksia, vastusti aseman heikentämistä, toi julkisuuteen vankien valituksia ja osoitti solidaarisuutta vankien aloittamille kampanjoille. Huoltoyhdistyksen laskelmien mukaan valtiollisia vankeja oli vuoden 1926 lopussa 218, kaksi vuotta myöhemmin 139 ja vuonna 1929 167.
Perustaminen ja kansainvälinen konteksti

SSTP:n vankihuoltotyö perustui paikallisiin vankien avustuskomiteoihin, jotka keräsivät varoja etenkin ruokapaketteja varten. Osa komiteoista jatkoi toimintaansa puolueen tultua lakkautetuksi. Tammikuussa 1924 vasemmiston johtama Suomen Ammattijärjestö perusti Poliittisten vankien ja punaorpojen avustuskeskuskomitean koordinoimaan huoltotoimintaa. Keskittämisen taustalla vaikutti Kommunistisen internationaalin johdolla toiminut Kansainvälinen Punainen Apu (MOPR), joka pyrki aktivoimaan avustustyötä eri maissa. Suomen Kommunistisen Puolueen Suomen byroo piti avustuskeskuskomiteaa MOPR:n elimenä, mutta järjestely ei tyydyttänyt kansainvälistä johtoa, joka edellytti henkilöjäsenpohjaisuutta. SKP ei pitänyt julkisen MOPR:n jäsenjärjestön perustamista Suomeen mahdollisena, mutta linjaa pyrittiin seuraamaan muilla tavoin kuten naistoimintaa laajentamalla. Vankien huoltotyö oli naisvaltaista.
SKP:n elokuussa 1925 Neuvostoliitossa pidetty puoluekokous päätti uuden joukkoavustusjärjestön muodostamisesta, mutta rakenne jäi avoimeksi. Suomessa alettiin perustaa valtiollisten vankien huoltoyhdistyksiä, joihin päästettiin sekä henkilö- että yhteisöjäseniä kuten ammattiyhdistyksiä. Uuden organisaation keskeisin tavoite oli vankien puolesta käytyjen kampanjoiden laajentaminen joukkotoiminnaksi, joka toisi lisäjulkisuutta asialle. Huoltoyhdistykset toimivat kiinteässä yhteydessä MOPR:ään, mutta yhteyttä ei haluttu korostaa, koska se olisi voinut johtaa toimenpiteisiin viranomaisten taholta. MOPR teki suomalaisten poliittisten vankien asiaa tunnetuksi kansainvälisissä julkaisuissaan. MOPR:n neuvostoliittolaiset osastot lähettivät vangeille Tammisaareen tukipostia, joka toimitettiin perille salaisesti. MOPR:n Vjasman osasto oli nimetty suomalaisten poliittisten vankien ”kunniapäälliköksi”. VVHY puolestaan nimettiin MOPR:ssä Pärnun ja Kreenholmin vankiloissa pidettyjen tovereiden kunniapäälliköksi ja Helsingin yhdistys lähetti raha-avustuksia Viroon.
Huoltotyön muodot

Huoltoyhdistykset keräsivät varoja avustustyöhön järjestämällä juhlia ja iltamia sekä myymällä käsitöitä ja tukijulkaisuja. Muita tulonlähteitä olivat jäsenmaksut sekä lahjoitukset, joita tuli kotimaan lisäksi MOPR:ltä Neuvostoliitosta ja amerikansuomalaisilta työväenjärjestöiltä. Pääosa ulkomailta tulleesta avusta käytettiin vankien ruokapaketteihin, mutta tukea annettiin myös oikeudenkäyntikuluihin sekä vangittujen perheille ja punaorvoille. Yhdistyksistä aktiivisimmat lähettivät paketteja vangeille kuukausittain ja pienemmät lähinnä juhlapäivinä. Yhdistysten avustukset kohdistuivat ensisijaisesti oman kotiseudun vangeille, mutta myös sitä liikeni myös muille. Paketit jakautuivat usein epätasaisesti, joten huhtikuusta 1929 alkaen jakelua keskitettiin Helsingin yhdistyksen johdolla.
Taloudellisen tuen ohella yhdistysten jäsenet kirjoittivat vangeille tukikirjeitä. Vankilasta vapautuneille järjestettiin paluuvastaanottoja. Huoltoyhdistysten toimintaa tunnetuksi tehnyt ”Valtiollisten vankien viikko” järjestettiin ensimmäisen kerran joulukuussa 1925. Vuonna 1929 teemaviikkoa ryhdyttiin viettämään maaliskuussa. Esimerkiksi vuonna 1926 viikon teematapahtumissa kerättiin avustustyöhön kymmeniä tuhansia markkoja.
Vankisolidaarisuuden ohella huoltoyhdistykset huolehtivat sisällissodan punaisten hautojen hoitamisesta. Huoltoyhdistysten organisoimaa Punaisten hautojen päivää vietettiin heinäkuussa. Teemapäivänä järjestettiin muun muassa kokouksia ja juhlia.
Punaorpojuhlia järjestettiin vuosittain useilla paikkakunnilla kesä-heinäkuussa. Luokkasodassa huoltajansa menettäneiden ohella juhlilla kerättiin varoja lapsille, joiden vanhemmat olivat vangittuina tai maanpaossa. VVHY:n Punaorpojen Siirtolatoimikunnalla oli kesäsiirtolat Mäntsälän Sälinkäällä ja Lahden Enonsaaressa.
Luettelo yhdistyksistä

Luettelo sisältää tuomioistuimissa lakkautetut tai toimintakieltoon asetetut huoltoyhdistykset.
Enson v.v.h.y.
Forssan v.v.h.y.
Harlun v.v.h.y.
Heinolan v.v.h.y.
Helsingin v.v.h.y.
Hyvinkään v.v.h.y.
Hämeenlinnan v.v.h.y.
Inkeroisten v.v. (punaorpojen ja leskien ) h.y.
Jokelan valtiollisten vankien ompeluseura
Joutsenon v.v.h.y.
Kajaanin v.v.h.y.
Karihaaran v.v.h.y.
Kemijärven v.v.h.y.
Kemin v.v.h.y.
Kittilän v.v.h.y.
Kivennavan v.v.h.y.
Koskelankylän v.v.h.y.
Kotkan v.v.h.y.
Kouvolan v.v.h.y.
Kuolajärven kirkonkylän v.v.h.y.
Kuopion (punaorpojen ja) v.v.h.y.
Kyminlaakson v.v.h.y.
Käkisalmen v.v.h.y.
Lahden v.v.h.y.
Lappeenrannan ja ympäristön v.v.h.y.
Makslahden v.v.h.y.
Malmin v.v.h.y.
Mankalan v.v.h.y.
Mikkelin v.v.h.y.
Oulun v.v.h.y.
Pietarsaaren v.v.h.y.
Pohjois-Hämeen v.v.h.y.
Porin v.v.h.y.
Rauman v.v.h.y.
Riihimäen v.v.h.y.
Saijan v.v.h.y.
Salon v.v.h.y.
Suojärven v.v.h.y.
Suolahden v.v.h.y.
Turun v.v.h.y.
Vaasan v.v.h.y.
Valkeakosken v.v.h.y.
Varkauden v.v.h.y.
Viipurin v.v.h.y.
Voikaan v.v.h.y.
Giorgian De Arrascaeta

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Giorgian Daniel De Arrascaeta Benedetti
Syntymäaika: 1. kesäkuuta 1994 (ikä 30)
Syntymäpaikka: Nuevo Berlín, Uruguay
Pelipaikka: hyökkäävä keskikenttäpelaaja
Pituus: 172 cm
Paino: 67 kg
Seura
Seura:  Flamengo
Junioriseurat
2007–2012:  Defensor
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2012–2015 |  Defensor | 53 | (16) |
| 2015–2018 |  Cruzeiro | 138 | (39) |
| 2019– |  Flamengo | 132 | (37) |
Maajoukkue
| 2012–2013 |  Uruguay U20 | 20 | (4) |
| 2014– |  Uruguay | 42 | (10) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 25. tammikuuta 2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 25. tammikuuta 2023.
Giorgian Daniel De Arrascaeta Benedetti (s. 1. kesäkuuta 1994 Nuevo Berlín) on uruguaylainen jalkapalloilija, joka edustaa Brasilian Série A:ssa pelaavaa Flamengoa. Molempijalkainen De Arrascaeta on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Uruguayn maajoukkueessa vuodesta 2014.
Ura > Seurajoukkueura

De Arrascaeta on Defensor Sporting Clubin kasvatti. Hän pelasi seuran edustusjoukkueessa vuosina 2012–2015. Otteluita Uruguayn Primera Divisiónissa kertyi 53 ja maaleja 16. De Arrascaeta debytoi seuran paidassa myös Copa Libertadoresissa, jossa maaleja syntyi 12 ottelussa kaksi kappaletta. Tammikuussa 2015 De Arrascaeta siirtyi Brasilian Série A:n Cruzeiroon, jossa hän sai kevätkaudella 2015 enemmän vastuuta Copa Libertadoresissa kuin Série A:ssa mutta pääsi sittemmin pelaamaan paljon myös Brasilian omassa sarjassa. Tammikuussa 2019 De Arrascaeta siirtyi Flamengoon, jossa hän on voittanut Brasilian-mestaruuden vuosina 2019 ja 2020 sekä Copa Libertadoresin vuosina 2019 ja 2022.
Ura > Maajoukkueura

De Arrascaeta kuului vuosina 2012–2013 Uruguayn alle 20-vuotiaiden maajoukkueeseen, jossa hän pelasi 20 ottelua ja teki neljä maalia. Hän oli vuonna 2013 mukana Turkissa ikäluokan MM-kilpailuissa, joissa hän pelasi joukkueensa kaikki seitsemän ottelua ja teki alkulohkossa kaksi maalia Uruguayn saavuttaessa hopeaa.
De Arrascaeta debytoi Uruguayn A-maajoukkueessa syyskuussa 2014 ystävyysottelussa Etelä-Koreaa vastaan. Maajoukkueen päävalmentaja Óscar Tabárez nimesi hänet Uruguayn kokoonpanoon vuoden 2015 Copa Américaan ja antoi tälle pelinumeron 10. De Arrascaeta pelasi turnauksessa vain ensimmäisessä ottelussa Jamaikaa vastaan vajaat puoli tuntia. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi alkulohkossa avauskokoonpanossa Egyptiä vastaan ja tuli vaihdosta kentälle Venäjää vastaan. Copa Américassa hän pelasi kolme ottelua vuonna 2019 ja neljä ottelua vuonna 2021. MM-kilpailuissa 2022 hän tuli vaihdosta kentälle Portugalia vastaan ja pelasi avauskokoonpanossa viimeisessä alkulohko-ottelussa Ghanaa vastaan ja teki ottelun molemmat maalit.
De Arrascaeta on pelannut vuoden 2022 loppuun mennessä 42 A-maaottelua, joissa hän on ollut 26 kertaa avauskokoonpanossa. Hän on tehnyt näissä otteluissa kymmenen maalia, joista kaksi MM-kilpailuissa, viisi MM-kilpailujen karsinnoissa ja kolme ystävyysotteluissa.
Laastari

Tavallinen laastari.
Laastari kääntöpuolelta.
Avattu laastari.
Laastari on sidontaväline jonka tarkoitus on suojata iholla olevaa haavaa ulkopuolelta tulevalta lialta ja kerätä haavasta vuotavaa verta niin, ettei se sotke vaatteita tai ympäristöä. Laastari peittää myös iholla olevan esteettisesti ruman haavan.lähde?
Historia

Laastari keksittiin Yhdysvalloissa vuonna 1920. Sen keksijä Earle Dickson työskenteli Johnson & Johnson -yhtiöllä, joka valmisti muun muassa kirurgiteippiä ja sideharsoa. Dickson teki ensimmäisen laastarin vaimolleen, joka sai usein haavoja sormiinsa ruokaa laittaessaan. Hän käytti haavatyynynä sideharsoa, jota hän kiinnitti kirurgiteippiin. Tarttumisen estämiseksi hän asetti sideharson päälle hamekangasta.
Laastari osoittautui hyödylliseksi, koska 1920-luvulla hygienia oli heikkoa ja haavatulehdukset yleisiä eikä tulehdusten hoitamiseen tarvittavia antibiootteja ollut vielä keksitty. Johnson & Johnson toi laastarin markkinoille vuonna 1921 tuotemerkillä Band-Aid. Aluksi tuote ei käynyt kaupaksi, mutta lääkäreiden ja apteekkarien kouluttamisen myötä menekki kasvoi, ja yhtiö aloitti laastareiden massavalmistuksen vuonna 1924. Laastarin keksijä Earle Dickson nousi Johnson & Johnson -yhtiön varapääjohtajaksi.
Saksassa Beiersdorf-yhtiö alkoi vuonna 1922 myydä laastaria tuotemerkillä Hansaplast.
Käyttö

Laastareita on kolmea tyyppiä: perinteinen liimattava kangas- tai muovilaastaari, nestemäinen laastari ja ihoa muistuttava, hankausta ja hiertymiä estävä ja hoitava laastari (tuotemerkkinä Suomessa nimellä Compeed).lähde?
Perinteinen laastari koostuu neljästä osasta: suojaverkosta, imuliinasta, elastisesta muovikiinnikkeestä ja liimapinnasta muovikiinnikkeessä. Suojaverkko pitää imuliinan kiinni kiinnikkeessä, imuliina kerää haavasta vuotavan veren liinaan ja laastari kiinnittyy liimapintaisilla muovikiinnikkeillä ihoon kiinni.lähde?
Haavan tulisi pysyä kosteana ja lämpimänä. Siksi "ilmakylvyistä" eli peittämättömyydestä haittaa, koska haava kuivuu. Laastari tai peittosidos tuottaa oikean lämmön, kosteuden ja pH-arvon.
Esimerkiksi sormeen kannattaa valita vedenkestävä laastari. Apteekki neuvoo valinnassa.
Perinteistä laastaria ei tulisi käyttää suihkussa, saunassa eikä uidessa. Kaikki nämä toimet voivat irrottaa laastarin ihosta ja heikentää haavan arpeutumista. Varsinkin saunassa ihon huokosista tulee ulos hikeä, joka heikentää liimapintojen tartuntaa.lähde?
Laastarin irrotus iholta voi tuottaa usein tuskallisia tuntemuksia laastarin voimakkaan liimapinnan takia. Irrotus poistaa myös ihokarvoja iholta, sillä liimapinta on kiinnittänyt ne laastariin. Veren hyytymä voi myös tarttua kiinni laastariin siten, että laastarin irrottaminen poistaa hyytymän/ruven. Tässä tapauksessa hyytymää voidaan liuottaa varovasti esimerkiksi vedellä.lähde?
Kangaslaastaria myydään myös metrilaastarina, josta voi leikata saksilla kulloinkin tarvittavan levyisen laastarin.lähde?
Lääkelaastari

Lääkelaastari on jotakin lääkeainetta sisältävä laastari, joka vapauttaa lääkeainetta elimistöön ihon kautta eli transdermaalisesti. Lääkelaastari on valmiste, jonka avulla annostelu on tarkempaa ja yliannostusriski vähäisempi kuin voiteena annetuilla lääkkeillä.
Lääkelaastarin väärinkäyttö, kuten laastarin nieleminen tai sen imeskeleminen, voi aiheuttaa käyttäjälle yliannostuksesta hengenvaaran, koska tällöin lääkeaine purkautuu laastarista nopeammin kuin ihon läpi annosteltaessa on tarkoitettu. Fentanyylilaastareiden väärinkäyttö aiheutti Suomessa yli 30 myrkytyskuolemaa vuosina 2006–2010.
Lääkelaastari > Lääkelaastarin käyttöesimerkkejä

Nikotiinilaastari tupakan vieroitusoireiden lievitykseen ja tilanteisiin, joissa ei voi tupakoida.lähde?
Opiaatteja sisältävät fentanyyli- ja buprenorfiinilaastarit kivunhoitoon ja opioidivieroitukseen.lähde?
Estrogeenilaastari vaihdevuosiongelmiin.lähde?
Nitroglyseriiniä sisältävät laastarit angina pectoriksen hoitoon.lähde?
Skopolamiinilaastarit matkapahoinvoinnin estoon.lähde?
Digitaalinen laastari

VTT:n tutkijat ovat kehittäneet digitaalisen laastarin, joka kerää tietoa potilaan elintoiminnoista ja lähettää tiedot langattomasti eteenpäin. Laastaria voidaan hyödyntää sairaaloiden lisäksi myös urheilussa ja hyvinvoinnin seuraamisessa. Toimivuudeltaan digilaastari muistuttaa tavallista laastaria: se tarrautuu ihoon samalla tavalla. Joustavaan, läpinäkyvään kalvoon on kiinnitetty antureita, jotka mittaavat esimerkiksi hengitystaajuutta, happikyllästeisyyttä, sykettä, lämpötilaa ja sydänfilmiä. Älylaastari sopii myös uniapnean diagnostiikkaan. VTT arvioi keväällä 2021, että ensimmäiset älylaastarit tulisivat markkinoille 3-5 vuoden kuluessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Laastari Wikimedia Commonsissa
Johnson & Johnson toi ensimmäiset laastarit markkinoille tuotemerkillä Band-Aid.
Nikotiinilaastari