stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Juraj Kolník
Ura > Seuraura > Junioriura

Kolník aloitti uransa kotikaupunkinsa joukkueessa HK Nitrassa, jossa hän teki Extraliga-debyyttinsä vain 16-vuotiaana kaudella 1997–1998, jolloin Kolník pelasi siellä 28 runkosarjaottelua tehopistein 1+3=4. QMJHL-joukkue Québec Remparts varasi hänet 44. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 1998. Kesken kauden 1998–1999, lokakuussa 1998 Kolník kuitenkin kaupattiin Rimouski Océaniciin vaihdossa QMJHL:n varaustilaisuuden kolmannen kierroksen varausvuoroon kesälle 1999. Hän oli joukkueen toiseksi paras pistemies Brad Richardsin jälkeen tehoilla 36+37=73. Yhteensä Kolníkin hieno tulokaskausi toi QMJHL:ssä 84 tehopistettä. Kevään 1999 pudotuspeleissä hän jakoi yhdeksällä osumallaan Océanicin sisäisen maalipörssin voiton Richardsin kanssa.
New York Islanders varasi Kolníkin neljännellä kierroksella 101. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 1999. Kaudella 1999–2000 hän oli Océanicin toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 53+53=106. Kolník sijoittui koko QMJHL:n maalipörssissä yhdeksänneksi. Hän voitti kauden päätteeksi liigan mestaruuden ja Memorial Cupin. Kolník jakoi tehoilla 5+5=10 Memorial Cup -turnauksen pistepörssin voiton Halifax Mooseheadsin Ramzi Abidin ja joukkuetoverinsa Brad Richardsin kanssa. Hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen.
Ura > Maajoukkueura

Kolník edusti Slovakiaa MM-kilpailuissa vuosina 2004 ja 2008, joista jälkimmäisessä turnauksessa hän oli tehoilla 3+4=7 joukkueen toiseksi paras pistemies Marcel Hossan kanssa. Kolník pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2000, jolloin hän jakoi Slovakian sisäisen tehotilaston voiton Kristián Kudročin kanssa lukemalla +4. Kolník pelasi myös alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 1998.
Bloodhounds

| Bloodhounds Ironcross |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1982
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 43.6 72:15 (uudelleenjulkaisu)
 Levy-yhtiö: Turun Kasettituotanto Karthago Records (2008)
Ironcrossin muut julkaisut
|   | Bloodhounds 1982 | Steel Warrior 1984 |
Bloodhounds on Ironcross-yhtyeen debyyttialbumi vuodelta 1982.
Kappaleet

A-puoli
Bloodhound – 4.00
Rollercat – 3.35
Hell's Angels – 4.05
Blindness – 5.50
Revenge of the Lord – 3.45
B-puoli
Cross of Iron (Fields of Glory) – 5.20
Devil's Night – 3.55
Gotta Be Cruel – 3.35
Let's Get Down to Business – 4.41
Harder Than Stone – 4.37
CD-painoksen bonuskappaleet
Dealer – 2.58
How Could I Prove – 3.58
Rainy Night – 4.35
Bad Dreams on the 43rd Street – 3.27
Why Are You Leaving – 6.00
Immoral Love – 3.10
Eye for an Eye – 4.21
Kokoonpano

Pekka "Badi" Nummela – basso, akustinen kitara
Esko Mänty-Sorvari – rummut
Kimmo "Kipi" Vanne – kitara
Esa "Lepa" Leinonen – laulu, rummut (kappaleet 9 ja 10)
Aiheesta muualla

Bloodhounds Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Bloodhounds Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Juri Temirkanov

Juri Temirkanov
Juri Hatujevitš Temirkanov (ven. Ю́рий Хату́евич Темирка́нов, 10. joulukuuta 1938 Naltšik, Neuvostoliitto – 2. marraskuuta 2023 Pietari, Venäjä) oli venäläinen Pietarin Filharmonikkojen ylikapellimestari. Hän oli Valeri Gergijevin edeltäjä Pietarin Mariinski-teatterin johdossa. Koulutuksensa hän sai Leningradin konservatoriossa Ilja Musinin oppilaana.
Elämäkerta > Nuoruus ja opinnot

Juri Temirkanov syntyi 1938 Kabardi-Balkarian pääkaupungissa Naltšikissa. Hänen isänsä Hatu Termirkanov oli Kabardi-Balkarian tasavallan kulttuuriministeri, jonka saksalaiset valloittajat teloittivat ampuen 1941. Perheen äiti vei Jurin ja tämän kolme sisarusta turvaan Kaukasukselle.
Temirkanov aloitti yhdeksänvuotiaana musiikinharjoittelun, ja 13-vuotiaana hän pääsi Leningradin konservatorion lahjakkaiden lasten kouluun, missä hän opiskeli viulua ja alttoviulua. Temirkanov suuntautui myöhemmin konservatoriossa kapellimestariopintoihin, ja hän valmistui sieltä 1965.
Elämäkerta > Ura

Temirkanov debytoi valmistumisensa jälkeen Pienen oopperateatterin La traviatassa. Hän voitti 1966 Neuvostoliiton kansallisen kapellimestarikilpailun, ja hänet kutsuttiin sen jälkeen kiertämään Eurooppaa ja Amerikkaa Moskovan kamariorkesterin ja viulisti David Oistrahin kanssa.
Temirkanov johti ensimmäisen kerran 1967 Leningradin filharmonia ja toimi sen jälkeen sen ylikapellimestarin Jevgeni Mravinskin apulaiskapellimestarina. Temirkanov toimi vuodesta 1968 vuoteen 1976 Leningradin sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina. Sen jälkeen hän oli Kirovin oopperan ja baletin musiikillinen johtaja.
Temirkanovista tuli 1988 Mravinskin seuraaja Pietarin filharmonian ylikapellimestarina. Mravinski oli johtanut sitä noin 50 vuoden ajan, ja orkestarista tuli 1992 Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Pietarin filharmoninen orkesteri. Temirkanov työskenteli orkesterin kanssa aina vuoteen 2022 asti.
Temirkanovista tuli 1992 Britannian kuninkaallisen filharmonisen orkesterin ylikapellimestari. Hän toimi tehtävässä vuoteen 1998, ja vuosina 1998–2008 hän oli Tanskan kansallisen sinfoniaorkesterin vierailevana kapellimestarina.
Temirkanov toimi vuosina 2000–2006 Baltimoren sinfoniaorkesterin musiikillisena johtajana, ja vuosina 2010–2012 Parman Teatro Region musiikillisena johtajana.
Tyyli ja musiikki

Temirkanov tunnettiin suureellisesta ja värikkäistä esiintymisistään, eikä hän käyttänyt ikinä tahtipuikkoa. Hän uskoi, että pystyi olemaan täsmällisempi ilman sitä.
Temirkanov keskittyi erityisesti venäläisten Pjotr Tšaikovskin, Sergei Rahmaninovin, Sergei Prokofjevin ja Dmitri Šostakovitšin töihin. Hän muun muassa levytti Tšaikovski jokaisen sinfonian sekä tämän tunnetuimman oopperan, Jevgeni Oneginin.
Kari Suhonen

Kari Juhani Suhonen (s. 1963) on suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja.
Suhonen on ollut Varkauden Teatterin johtajana vuodesta 2015, sitä ennen hän on työskennellyt näyttelijänä muun muassa Kajaanin ja Kokkolan kaupunginteatterissa sekä Varkauden Teatterissa.
Suhonen soittaa kitaraa, mandoliinia, saksofonia, viulua ja bassoa.
Binga (Mali)

| Binga |
| --- | --- |
 Binga
 Koordinaatit: 16°3′34″N, 3°27′34″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Timbuktun alue
Piiri:  Dirén piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  251,7 km²
Väkiluku (2009):  3 000
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Binga on maalaiskunta Timbuktun alueen Dirén piirissä Malissa. Sen keskuskylä Salakoira sijaitsee Nigerin haarajoen Oungoudyakin rannalla 25 kilometriä Diréstä etelään. Kunnassa on 3 000 asukasta (vuonna 2009).
Bingan kunnan pinta-ala on arviolta 251,7 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Dirén piirin Tienkourin, idässä Sareyamoun sekä etelässä ja lännessä Niafunkén piirin Banikane Narhawan kuntiin. Seutu kuuluu Saharan ja Sahelin siirtymäalueeseen. Sen läpi virtaavat Nigerin haarajoet Bara Issa, Mayel Binga ja Manga. Nigerjoen tulvat muodostavat tasangolle osittain kuivuvia tulvajärviä.
Kuntaan kuuluu seitsemän kylää. Asukkaat ovat songhaita, fulbeja ja bozoja. Vallitseva uskonto on islam.
Songhait harjoittavat osittain keinokastelun perustuvaa maanviljelyä, fulbet paimentolaisuuteen perustuvaa karjanhoitoa ja bozot kalastusta. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi ja riisi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan pienimuotoista kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. Maatalous kärsii lisääntyvästä kuivuudesta..
Palveluihin kuuluvat koulu ja terveysasema.
Billy Sheehan

| Billy Sheehan |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. maaliskuuta 1953 Buffalo, Yhdysvallat
Ammatti:  muusikko, basisti
Muusikko
Tyylilajit:  hard rock 
Soittimet:  sähköbasso, kitara, laulu
Aiheesta muualla
www.billysheehan.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Billy Sheehan (s. 19. maaliskuuta 1953 Buffalo, Yhdysvallat)  tunnetaan parhaiten Mr. Big -yhtyeen basistina. Sheehan on voittanut Guitar Player -lehden "Paras rock-basisti" -lukijaäänestyksen viisi kertaa.
Mr. Bigin lisäksi Billy Sheehan on soittanut yhtyeissä Talas, Niacin sekä David Lee Rothin David Lee Roth bandin ja Steve Vain kiertuekokoonpanoissa.
Yksityiselämä

Sheehan on vakaumukseltaan skientologi, ja hän esiintyy muun muassa huumekuntoutusjärjestö Narcononin sivulla erikoishaastattelussa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.billysheehan.com – virallinen sivusto
Barfleur-luokka

| Barfleur |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  1 934 87/94 bm
Pituus:  54,1 m (tykkikansi) 43,91 m (köli)
Leveys:  15,32 m
Syväys:  6,4 m
Koneteho:  täystakiloitu purjealus
Miehistöä:  750
Aseistus
Meritorjunta:  90 tykkiä
Barfleur-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston neljän 90-tykkisen toisen luokan linjalaivan muodostama alusluokka.
Suunnittelu

Alusluokan suunnitteli Sir Thomas Slade ensimmäisen luokan linjalaivan HMS Royal Williamin pohjalta. Alusluokan aseistuksena oli alemmalla tykkikannella 28 kappaletta 32 naulan tykkiä. Keskikannella oli 30 kappaletta 18 naulan ja ylemmällä kannella saman verran 12 naulan tykkejä. Puolikannella ei ollut valmistuessa aseistusta, mutta vuoden 1790 paikkeilla aluksille asennettiin puolikannelle kahdeksan 12 naulan tykkiä. Etukannella oli kaksi 9 naulan tykkiä, jotka vuoden 1790 jälkeen korvattiin 12 naulan tykeillä.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HMS Barfleur | Chathamin telakka | 22. marraskuuta 1762 | 30. heinäkuuta 1768 | lokakuu 1770 | romutettu 1819 |  |  |  |  |  |  |  |
| HMS Prince George | Chatham | 18. toukokuuta 1767 | 31. elokuuta 1772 | marraskuu 1776 | romutettu 1839 |  |  |  |  |  |  |  |
| HMS Princess Royal | Portsmouthin telakka | 31. lokakuuta 1767 | 18. lokakuuta 1773 | huhtikuu 1777 | romutettu 1807 |  | HMS Formidable | Chatham | joulukuu 1769 | 20. elokuuta 1777 | helmikuu 1778 | romutettu 1813 |
Kalevi Pihanurmi

Kalevi Pihanurmi (24. toukokuuta 1930 Impilahti – 6. heinäkuuta 2011 Helsinki) oli Yleisradion pitkäaikainen opetusohjelmien ohjelmapäällikkö.
Henkilöhistoria

Kalevi Pihanurmen vanhemmat olivat työmies Juho Pihanurmi ja Tarja Peltomäki ja puoliso vuodesta 1955 toimittaja Raija Eila Anneli Pitkänen. Pihanurmi työskenteli kansakoulun jälkeen Varkaudessa paperitehtaalla ja ryhdyttyään opiskelemaan 23-vuotiaana valmistui sosionomiksi 1958 ja yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi Yhteiskunnallisesta korkeakoulusta 1963. Opiskeluaikanaan hän toimi muun muassa työnvälittäjänä ja Helsingin kaupungin huoltotarkastajana. Työväen Sivistysliiton kirjallinen sihteeri hän oli 1961–1963, opintosihteeri 1963–1965 ja opintojohtaja 1965–1966.  Kansalais- ja työväenopistojen opettajana Pihanurmi toimi 1964–1971. Yleisradion ensimmäiseksi aikuisopetustoimittajaksi 1966 tullut Pihanurmi oli vuodesta 1971 Yleisradion opetusohjelmaosaston päällikkö 14 vuoden ajan, osaston vastuulla olivat muun muassa kielten- ja aikuisopetus, koulu-tv ja -radio sekä opetusmateriaalin julkaisutoimitus. Työuransa viimeiset vuodet Pihanurmi toimi  Yleisradion ohjelmapankin projektipäällikkönä. Hän hoiti myös Valtion audiovisuaalisen keskuksen johtokunnan puheenjohtajan tehtävää kymmenen vuoden ajan.
Julkaisuja

Maaseudun työllisyys itsenäisyytemme aikana, 1958 (erikoistyö)
Parlamentarismin ilmeneminen vapaudenajan Ruotsi-Suomessa, 1963 (pro gradu)
Opintosuunnitelma teokseen Unesco yli kaikkien rajojen, 1964
Teoreetikko K.H. Wiik, 1968, Kalevi Pihanurmi, Aimo Poutiainen, teoksessa Tiennäyttäjät, osa III, ss. 265–311
Yhteiskunnan ongelmia, 1970, toim. Urpo Harva, Väinö Huuska, Kalevi Pihanurmi
Kouluradio ei saa jättää koulua, 1985, julkaisussa Opettaja, 80(1985):9, s. 11
Oppimateriaalikeskuksia kehittämään, 1986, julkaisussa Oppima, 1986:9, ss.8–11
Australia talviolympialaisissa 2014

Australia osallistui Sotšin talviolympialaisiin 2014 kymmeneen eri lajiin 60 urheilijan suuruisella joukkueella. Ensimmäisen kerran Australia osallistui talviolympialaisiin Garmisch-Partenkirchenissä 1936 ja on lähettänyt joukkueensa talviolympialaisiin joka kerta vuodesta 1952. Lumilautailija Alex Pullin toimi Australian joukkueen lipunkantajana olympialaisten avajaisseremoniassa. Maa saavutti Sotšin olympialaisista kolme mitalia, joista kaksi oli hopeisia ja yksi pronssinen. Mitalitilastossa maa oli sijalla 24.
Joukkue > Alppihiihto

Emily Bamford
Lavinia Chrystal
Dominic Demschar
Ross Peraudo
Greta Small
Joukkue > Ampumahiihto

Alexei Almoukov
Lucy Glanville
Joukkue > Freestylehiihto

Dale Begg-Smith
Britteny Cox
Katya Crema
Matt Graham
Anton Grimus
Sam Hall
Russell Henshaw
Sami Kennedy-Sim
Scott Kneller
Lydia Lassila
David Morris
Taylah Oneill
Jenny Owens
Nicole Parks
Laura Peel
Danielle Scott
Anna Segal
Amy Sheehan
Brodie Summers
Samantha Wells
Davina Williams
Joukkue > Lumilautailu

Cameron Bolton
Torah Bright
Belle Brockhoff
Kent Callister
Holly Crawford
Jarryd Hughes
Scotty James
Nathan Johnstone
Stephanie Magiros
Alex Pullin
Hannah Trigger
Joukkue > Taitoluistelu

Brooklee Han
Brendan Kerry
Gregory Merriman
Danielle Obrien
Joukkue > Pikaluistelu

Daniel Greig
Pierre Boda
Deanna Lockett
Joukkue > Pohjoismaiset hiihtolajit > Maastohiihto

Phillip Bellingham
Esther Bottomley
Aimee Watson
Callum Watson
Joukkue > Ohjaskelkkailu

Alexander Ferlazzo
Joukkue > Rattikelkkailu

Duncan Harvey
Lucas Mata
Gareth Nichols
Jana Pittman
Astrid Radjenovic
Heath Spence
Joukkue > Skeleton

Lucy Chaffer
John Farrow
Michelle Steele
Juri Taritš

Taritšin patsas Valko-Venäjän Polatskin kaupungissa.
Juri Viktorovitš Taritš (oik. Aleksejev, ven. Ю́рий Ви́кторович Та́рич / Алексе́ев, valkoven. Юрый Віктаравіч Тарыч, Juryi Viktaravitš Tarytš; 1885–1967) oli neuvostoliittolainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Taritšia on kuvailtu valkovenäläisen elokuvan perustajaksi. Taritš työskenteli myös teatterin parissa ja oli mukana vallankumouksellisessa toiminnassa.
Elämä ja ura

Taritšin syntymäpaikasta on erilaisia mielipiteitä. Se on tiettävästi joko Valko-Venäjän Polatskin kaupunki tai nykyisen Puolan Płockin kaupunki. Vuosina 1903–1905 Taritš opiskeli Moskovan valtionyliopistossa oikeustieteitä. Taritš pidätettiin "vallankumouksellisesta propagandasta", ja hän joutui vuodeksi eristysselliin, minkä jälkeen hänet karkotettiin Siperiaan.
Taritš aloitti uransa teatterinäyttelijänä Länsi-Siperian Tobolskissa. Siellä Taritš, oikealta sukunimeltään Aleksejev, omaksui taiteilijanimensä paikallisen kylän (Tara) nimestä. Vuonna 1917 Taritš muutti Moskovaan, jossa hän jatkoi näyttelemistä teatterissa sekä aloitti elokuvien käsikirjoittamisen. Vuonna 1920 Taritš kutsuttiin Moskovan Kremlin Kursantski-teatteriin ohjaajaksi.
Taritšin debyytti elokuvaohjaajana oli vuoden 1925 valkovenäläinen mykkäelokuva "Maroka". Taritš työskenteli vuosia Belarusfilmin kanssa. Taritš ohjasi vuonna 1928 julkaistun ensimmäiseksi tataarilaiseksi elokuvaksi kutsutun Bulat-Batyrin, jonka taustalla on Jemeljan Pugatšovin kapina. Hän ohjasi kaikkiaan noin 17 fiktioelokuvaa.
Historijoitsija Avdejev kuvailee Taritšia muun muassa seuravasti: "Taritš on traaginen hahmo valko-venäläisessä elokuvahistoriassa. Hän ei ikinä saanut osaamisensa vastaavaa työtä. Sodan jälkeisenä aikana hän siirtyi pois pitkistä elokuvista ja teki viimeisensä Mongoliassa. Häntä pidetäänkin [valkovenäläisen elokuvan lisäksi] mongolialaisen elokuvan perustajana. Elämänsä lopulla hän palasi Belarusfilmille, mutta joutui tekemään populaarielokuvia".
Taritš kuoli Moskovassa 21. helmikuuta vuonna 1967.
Huomionosoituksia

"Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan kunnioitettu taiteilija" (Заслуженный деятель искусств РСФСР, 1935)
"Valko-Venäjän sosialistisen neuvostotasavallan kunnioitettu taiteilija" (Заслуженный деятель искусств Белорусской ССР)
"Työn punalipun ritarikunta (Mongolia)" (1945)
"Neuvostoliiton kunniamerkki" (Орден «Знак Почёта», 1950)
Aiheesta muualla

Yuri Tarich IMDb]
Bloodletting

| Bloodletting Overkill |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : kesä-heinäkuu 2000
 Julkaistu: 24. lokakuuta 2000
 Tuottaja(t): Overkill
 Tyylilaji: thrash metal, groove metal
 Kesto: 51.32
 Levy-yhtiö: Metal-Is
Overkillin muut julkaisut
| Coverkill 1999 | Bloodletting 2002 | Wrecking Everything 2002 |
Bloodletting on thrash metal -yhtye Overkillin studioalbumi, joka julkaistiin 24. lokakuuta 2000.
Kappaleet

Thunderhead – 5.39
Bleed Me – 4.30
What I'm Missin' – 5.39
Death Comes Out to Play – 5.02
Let it Burn – 5.18
I, Hurricane – 5.04
Left Hand Man – 6.10
Thunderhead – 6.43
My Name is Pain – 4.17
Can't Kill a Dead Man – 4.05
Kokoonpano

Bobby "Blitz" Ellsworth – laulu
D.D. Verni – basso
Dave Linsk – kitara
Tim Mallare – rummut
Aiheesta muualla

Bloodletting Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Bloodletting Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Kalliojärvi (Kemijärvi)

| Kalliojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Kemijärvi
Koordinaatit:  66°19′30″N, 27°23′12″E
Järvinumero:  65.252.1.025
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  190,3 m 
Rantaviiva:  6,32 km 
Pinta-ala:  1,09 km² 
Tilavuus:  0,011 km³ 
Keskisyvyys:  9,9 m 
Suurin syvyys:  33 m 
 fiKalliojärvi 
Kalliojärvi on saareton metsäjärvi Kemijärven lounaisosassa Lapin maakunnassa. Sen pinta-ala on 1,1 neliökilometriä ja tilavuus 10,6 kuutiohehtometriä. Etäisyys Kemijärven keskustasta on 42 kilometriä etelään ja Rovaniemeltä 76 kilometriä itäkaakkoon.
Maantiede

Kalliojärven pituus etelästä pohjoiseen on 2,4 kilometriä, suurin leveys lännestä itään on noin 700 metriä. Järven eteläosan muodostaa noin 700 metriä pitkä lahti, joka on osa järven matalahkoa etelälounaista osaa. Sen koillispuolella sijaitsee Kalliojärven vähintään kymmenen metriä syvä alue, joka usean kymmenen hehtaarin laajuisena kattaa järven itä- ja luoteisosan. Syvin kohta, 33 metriä, sijaitsee järven itärannan lähellä. Luusua sijaitsee järven pohjoisimmassa osassa, josta lähtee Kallio-oja Kaitajärven kautta Juujokeen.
Kalliojärven itärannalla kohoaa Kalliotunturi, jonka laki on noin 70 metriä järven pinnan yläpuolella. Luoteen suuntaan maasto on melko alavaa, lännessä on Kalliovaara, jonka laki on noin 60 metriä järven pinnan yläpuolella.
Kalliojärven vesitilavuus on 10 606 000 kuutiometriä.
Kalliojärvi (65.252.1.025) kuuluu Juujoen valuma-alueeseen (65.252), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kemijoen vesistössä (65). Toinen jakovaihe on Siikajoen valuma-alue (65.25) ja ensimmäinen jakovaihe Keski-Kemijoen alue (65.2). Kalliojärvi on laajin Juujoen valuma-alueen 26:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Toiseksi laajin on Kolmiloukkonen.
Kemijärven Kalliojärvi on viidenneksi laajin Suomen yli sadasta Kalliojärvestä. Kemijärvellä on toinenkin Kalliojärvi, sen järvinumero on 65.793.1.019. Se tunnetaan myös nimellä Kalliojärvi-Uuranjärvi, ja se sijaitsee 45 kilometriä Kemijärven eteläiseltä Kalliojärveltä luoteeseen.
Jüri Täht

Jüri Täht (26. toukokuuta 1930 Tartto – 29. marraskuuta 2022) oli virolainen sellisti, joka loi uransa Yhdysvalloissa.
Tähtin syntymävuonna hänen isänsä Georg aloitti työskentelyn lääkärinä Viljandin sairaalassa. Toista maailmansotaa edeltäneen lapsuutensa Täht viettikin Viljandissa. Hän sai ensimmäisen sellonsa joululahjaksi viisivuotiaana ja esiintyi jo muutama vuosi myöhemmin Felix Moorin radio-ohjelmassa. Täht ehti aloittaa sellonsoiton muodollisen opiskelun Viljandissa, mutta Viron jouduttua miehitetyksi hänen perheensä päätti paeta vuonna 1941 Saksaan. Isoäiti oli Venäjällä syntynyt saksalainen, joten perhe siirtyi Geislingenin pakolaisleirille, jossa Täht jatkoi sellonsoiton opiskelua. Hän valmistui lukio-opintojen päätteeksi pakolaisleirillä vuonna 1947 ja siirtyi Stuttgartin konservatorioon. Siellä Täht opiskeli sellonsoittoa, kunnes muutti vuonna 1951 Yhdysvaltoihin. Hän pääsi stipendillä opiskelemaan Nebraskan Dana Collegeen, josta sai kandidaatin arvon vuonna 1952. Asevoimiin värvätyksi tultuaan Täht liittyi Yhdysvaltain ilmavoimiin ja palveli neljä vuotta sen orkesterissa Washingtonissa.
Täht sai vuonna 1958 maisterin arvon Manhattan School of Musicista. Hän työskenteli siitä lähtien vapaana taiteilijana lukuisissa orkestereissa Broadwaylla ja muualla. Hän pääsi esiintymään muun muassa Radio City Music Halliin ja Carnegie Halliin. Hän esiintyi Marlene Dietrichin, Frank Sinatran, Tom Jonesin ja Paul Ankan kanssa. Tunnetuimmaksi Täht tuli jazzpianisti Don Shirleyn trion jäsenenä. Trio kiersi Yhdysvaltoja 1960-luvulla, ja kaikkiaan Tähtin yhteistyö Don Shirleyn kanssa kesti lähes 28 vuotta. Triosta tehtiin myöhemmin Oscar-palkittu elokuva Green Book. Täht loukkaantui siitä, että hänestä tehtiin elokuvassa venäläinen.
Täht liittyi ylioppilasjärjestö Korporatsioon Revelia -veljeskuntaan vuonna 1957. Hän oli veljeskuntalaisen Harald Raudseppin läheinen ystävä ja yksi Estonian-Revelia Academic Fundin perustajista. Säätiö on tukenut stipendeillä nuorten virolaisten yliopisto-opintoja. Vuosina 1983–1996 Täht työskenteli Voice of America -radioasemalla. Viimeiset vuotensa hän asui puolisonsa Carmenin isän August Nieländerin kotona Vana-Kuustessa. Hänellä oli poika. Täht sai Valkoisen Tähden ritarikunnan viidennen luokan ansioristin ja Revelian ristin ansiokkaasta palveluksesta. Evelin Täht kirjoitti Tähtin elämästä kirjan Stargazing – An Extraordinary Life.
Beata Mazurek

| Beata Mazurek |
| --- | --- |

Euroopan parlamentin jäsen
 2.7.2019–  
Ryhmä:  ECR-ryhmä
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. lokakuuta 1967 (ikä 56) Ostrów Mazowiecka, Puola
Kansalaisuus:  puolalainen
Tiedot
Puolue:  Laki ja oikeus
 Nimikirjoitus
Beata Mazurek (s. 19. lokakuuta 1967 Ostrów Mazowiecka, Puola) on puolalainen poliitikko. Mazurek edustaa Laki ja oikeus-puoluetta. Mazurek on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2019 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa konservatiivien ja reformistien ryhmää.
Aiheesta muualla

Beata Mazurek Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Bargamin kieli

| Bergam> Tiedot |
| --- | --- |
Alue:   Papua-Uusi-Guinea
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kirjaimisto:  latinalaiset aakkoset
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  yleisuusiguinealaiset kielet
Kieliryhmä:  madangkielet
ISO 639-3:  mlp
 Ohje 
Bargamin kieli on madangkieliin kuuluva kieli, jota puhutaan Papua-Uuden-Guinean Madangin provinssissa. Kielen katsotaan olevan uhanalainen, ja sen lähin sukulaiskieli on amaimon.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Uusi testamentti käännettiin bargamiksi ensimmäisen kerran vuonna 2001.
Fonologia > Konsonantit

|  | labiaali | alveolaari | velaari | glottaali |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| nasaali | m | n | ŋ |  |
| klusiili | p | b | t | b | k | g | ʔ |
| frikatiivi | f | s | z |  | h |
| lateraali |  | l |  |  |
| tremulantti |  | r ~ ɾ |  |  |
| puolivokaali | w |  | j |  |
Lähde:
Fonologia > Vokaalit

|  | etinen | kekskinen | takainen |
| --- | --- | --- | --- |
| suppea | i ~ ɪ |  | u |
| puolisuppea | e ~ ɛ |  | o |
| avoin |  | a |  |
Lähde:
Jääpallon Ruotsin-mestaruuskilpailut 1910

| Ruotsin-mestaruus 1910 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  8
Ajankohta:  - 6. maaliskuuta
Sarjajärjestelmä:  cup-kilpailu
Mestari:  IFK Uppsala
Toinen sija:  IFK Stockholm
  ← 1909 :  1911 → 
Vuoden 1910 jääpallon Ruotsin-mestaruuskilpailujen loppuottelussa kohtasivat IFK Uppsala ja IFK Stockholm.
Puolivälierät

| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| IFK Uppsala | 3–0 | IFK Gefle |
| Djurgårdens IF | 4–2 | AIK |
| IFK Norrköping | 27–0 | IF Odin |
| IFK Stockholm | wo. | Södertälje SK |
Välierät

| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| IFK Uppsala | 5–3 | Djurgårdens IF |
| IFK Stockholm | 6–1 | IFK Norrköping |
Loppuottelu

6. maaliskuuta 1910 Tukholmassa.
| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| IFK Uppsala | 2–0 | IFK Stockholm |