stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jasper Rannisto
Ura > Seuraura

Rannisto on Helsingin IFK:n kasvatti. Hän toimi kaudella 2015–2016 seuran C-nuorten kapteenina. Hän oli C-nuorten SM-sarjan runkosarjassa kuudella osumallaan HIFK:n eniten maaleja tehnyt puolustaja Matias Lentämäen kanssa. Rannisto voitti kauden päätteeksi C-nuorten Suomen-mestaruuden ja hänet valittiin sarjan toiseen tähdistökentälliseen. Kauden 2017–2018 päätteeksi Rannisto voitti sekä A-nuorten SM-pronssia että B-nuorten Suomen-mestaruuden.
QMJHL-joukkue Blainville-Boisbriand Armada varasi Ranniston 52. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2018. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2018–2019. Kaudeksi 2019–2020 Rannisto palasi HIFK:n A-nuoriin. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi. Rannisto sai seurassa tililleen ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen SM-liigaottelunsa 5. helmikuuta 2020 vieraissa Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Hänelle avautui paikka HIFK:n kokoonpanosta, kun joukkueesta peräti seitsemän pelaajaa oli sivussa flunssan vuoksi sekä kaksi pelaajaa Sweden Hockey Gamesissa. Rannisto merkittiin HIFK:n seitsemänneksi puolustajaksi. Hän jäi ottelussa lopulta ilman peliaikaa. Rannisto johti 116 minuutillaan koko A-nuorten SM-liigan jäähypörssiä, kunnes siirtotakarajalla, helmikuussa 2020 hän siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella Mestis-joukkue TUTO Hockeyn riveihin. Rannisto pelasi siellä viisi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä sekä yhden ottelun seuran A-nuorissa. Huhtikuussa 2020 hän teki TUTOn kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen.
Varsinaisella Mestiksen tulokaskaudellaan 2020–2021 Rannisto pelasi TUTOssa 24 runkosarjaottelua tehopistein 1+1=2 ja kolme pudotuspeliottelua ilman tehopisteitä. Kesäkuussa 2021 hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen, kuten taas toukokuussa 2022.
Kaudella 2022–2023, helmikuussa 2023 Rannisto sairasti koronan. Noin puolitoista kuukautta myöhemmin pudotuspelien aikana hän alkoi omien sanojensa mukaan tuntemaan rintakipua ja muita oireita. Rannisto kävi sydäntutkimuksissa ja sai luvan pelata kauden loppuun. Huhtikuussa 2023 hän teki TUTOn kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Edellisen kauden päätyttyä ja lomien alettua Ranniston oireet kuitenkin pahenivat. Lääkäreiden mukaan oireet liittyivät mahdollisesti vielä koronan jälkiseurauksiin tai ylirasittumiseen. Häneltä jäi lopulta kausi 2023–2024 kokonaan väliin oireista toipuessa.
Elokuun 2024 puolessä välissä Rannisto teki kuukauden loppuun asti kestävän tryout-sopimuksen Imatran Ketterän kanssa. Syyskuussa hänen uutisoitiin jatkavan joukkueessa kauden 2024–2025 kattavalla sopimuksella. Rannisto kärsi alkukaudella loukkaantumisista ja hän teki runkosarjassa 23 ottelussa kuusi tehopistettä. Pudotuspeleissä Rannisto onnistui tekemään kuusi syöttöpistettä neljässä ottelussa ja hän voitti Ketterän sisäisen pistepörssin. Rannistolta jäi väliin kuitenkin joukkueen kauden viimeiseksi jäänyt viides puolivälieräottelu Kiekko-Vantaata vastaan, jonka hän oli pelikiellossa pään tai niskan seudulle kohdistuneen taklauksen vuoksi.
Ura > Maajoukkueura

Rannisto pelasi alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2017. Hän pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2016 sekä edusti Suomen alle 16-vuotiaiden maajoukkuetta Norjan Lillehammerissa järjestetyissä nuorten olympiakisoissa 2016. Yhteensä Rannisto on pelannut 28 poikien maaottelua.
Muuta

Ranniston isä Kimmo toimi Jääkiekon SM-liiga Oy:n toimitusjohtajana vuosina 2013–2016.
Frank Martela

Frank Martela (s. 1981) on suomalainen filosofi, tietokirjailija ja tutkija, joka toimii apulaisprofessorina Aalto-yliopistossa ja valmentajana Filosofian Akatemia Oy:ssä. Martela on filosofian tohtori, valtiotieteiden tohtori ja hyvinvoinnin psykologian dosentti ja hänen tutkimuskohteita ovat hyvä elämä, hyvinvointi, sisäinen motivaatio, ihmisyys ja elämän pohjimmainen merkityksellisyys.
Martela väitteli soveltavan filosofian ja organisaatiotutkimuksen tohtoriksi Aalto-yliopistossa vuonna 2012 ja käytännöllisen filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2019. Hän opiskeli Esa Saarisen johdolla ja on tehnyt tutkimusta Yhdysvalloissa motivaatiopsykologian keulahahmoihin kuuluvan Richard Ryanin johdolla. Martelan ensimmäinen väitöskirja koski vanhustenhoidon työntekijöiden merkityksellisyyden kokemusta ja niin kutsutun "hoivayhteyden" syntymisen ehtoja. Hänen akateemisia tutkimuksiaan on julkaistu mm. Nature Human Behaviour, Personality and Social Psychology Review, Journal of Personality, Southern Journal of Philosophy, ja Organization Studies -lehdissä.
Martela kuuluu Filosofian Akatemiaan, tutkijoiden perustamaan tutkimus-, valmennus- ja konsulttiyritykseen, joka pyrkii kehittämään suomalaista työelämää ja sen tuloksenteko- ja innovointikykyä vahvistamalla työntekijöiden sisäistä motivaatiota. Hänen tietokirjansa Elämän tarkoitus julkaistiin alun perin Yhdysvalloissa HarperCollins:in kustantamana 2020 ja on käännetty suomen lisäksi 24 eri kielelle, muun muassa saksaksi, ranskaksi, espanjaksi, portugaliksi, arabiaksi, indonesiaksi, koreaksi ja japaniksi.
Martelan isoisä on Matti S. Martela, samannimisen huonekaluyrityksen perustaja ja toimitusjohtaja.
Julkaisut > Kirjat

Tahdonvoiman käyttöohje: 20 työkalua, joilla saat asioita aikaan.  Helsinki:  Tammi, 2013.  ISBN 978-951-31-7444-6
Draivi: voiko sisäistä motivaatiota johtaa?  Helsinki:  Talentum, 2015.  ISBN 978-952-14-2418-2
Valonöörit: sisäisen motivaation käsikirja.  Helsinki:  Gummerus, 2015.  ISBN 978-951-20-9896-5
Elämän tarkoitus: suuntana merkityksellinen elämä.  Helsinki:  Gummerus, 2020.  ISBN 978-951-24-1677-6
Julkaisut > Muut merkittävät julkaisut

Martela, Frank & Ahokas, Jussi: Kyllä kansa tietää - Suomi tarvitsee koetun hyvinvoinnin mittarin. EVA Analyysi.
Martela, Frank & Jarenko, Karoliina: Sisäinen motivaatio. Tulevaisuuden työssä innostus ja tuottavuus kohtaavat (Eduskunnan tulevaisuusvaliokunnan julkaisu 3/2014) (Arkistoitu – Internet Archive)
Caring connections. -Compassionate mutuality in the organizational life of a nursing home (Väitöskirja)
Aiheesta muualla

Frank Martelan verkkosivut
Kuusi kuvaa Frank Martelan elämästä 7.1.2022 Yle Radio 1
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Yhdysvallat  Latvia 
Muut:  IdRef
Jani Saxell

| Jani Saxell> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1972 Helsinki
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  kirjailija, toimittaja
Kirjailija
Tyylilajit:  arkirealismi, science fiction, fantasia, poliittinen satiiri, matkakirjallisuus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jani Saxell (s. 1972 Helsinki) on suomalainen kirjailija, toimittaja ja Helsingin työväenopiston luovan kirjoittamisen opettaja. Hän on työskennellyt WSOY:n kustannustoimittajana ja Kulttuurivihkot-lehden toimitussihteerinä. Saxell on toimittanut Suomen Kirjailijaliiton Kirjailija-lehteä yhdessä Terhi Rannelan kanssa.
Vapaana toimittajana Saxell on avustanut yli 50 lehteä (muun muassa City, Parnasso, Vihreä Lanka, Voima, Kansan Uutiset, Kirkko ja kaupunki ja Yliopisto), kirjoittanut eri artikkelikokoelmiin ja tehnyt journalistisia matkoja Venäjälle, Valko-Venäjälle, Israeliin ja Palestiinaan sekä Latinalaiseen Amerikkaan ja Yhdysvaltoihin.
Saxell valmistui filosofian maisteriksi kesällä 2006. Hänen gradunsa aiheena oli Timo Pusan tuotanto. Hän on opiskellut yleistä kirjallisuustiedettä, folkloristiikkaa, uskontotiedettä, taide- ja yhteiskuntahistoriaa, viestintää ja Latinalaisen Amerikan ja Venäjän tutkimusta.
Teokset > Novellikokoelmat

Ensilumi ja muita novelleja.  Helsinki:  WSOY, 2002.  ISBN 951-0-26289-7
Huomispäivän vartijat.  Helsinki:  Avain, 2007.  ISBN 978-952-5524-42-0
Teokset > Romaanit

Minä, Lotta ja Päivikki.  Helsinki:  WSOY, 2003.  ISBN 951-0-28254-5
Unenpäästäjä Florian.  Helsinki:  Avain, 2010.  ISBN 978-951-6928-11-4
Sotilasrajan unet.  Helsinki:  WSOY, 2014.  ISBN 978-951-0-39543-1
Tuomiopäivän karavaani.  Helsinki:  WSOY, 2017.  ISBN 978-951-0-42090-4
Helsinki Underground.  Helsinki:  WSOY, 2020.  ISBN 978-951-0-44593-8
Uuden ihmisen kaupunki.  Helsinki:  WSOY, 2023.  ISBN 978-951-0-43308-9
Teokset > Muut

Saxell, Jani (vastaava päätoimittaja): Uhmaa ja unelmia.  (Kirjailijaryhmä Kiilan antologia)  Helsinki:  Like, 2005.  ISBN 952-471-661-5
Vaihtoehtoinen USA.  (Reportaasi)  Helsinki:  Avain, 2009.  ISBN 978-952-5524-79-6
Tanssii kirjainten kanssa.  (Luovan kirjoittamisen opas)  Helsinki:  Art House, 2020.  ISBN 978-951-884-757-4
Saxell, Jani (toim.): Parasta katseluaikaa.  (Esseekokoelma)  Helsinki:  WSOY, 2020.  ISBN 978-951-0-45282-0
Palkinnot

J. H. Erkon kirjoituskilpailun voitto (proosa) 2000
Tähtivaeltaja-palkinto 2018
WSOY:n kirjallisuussäätiön tunnustuspalkinto 2021
Suomen Kirjailijaliiton tunnustuspalkinto 2023
Aiheesta muualla

Jani Saxellin kotisivu
Jani Saxellin haastattelu 29.8.2022
Jani Saxell Ylen Elävässä arkistossa
Heikki Marjomaa: Jani Saxell kertoo Unenpäästäjä Florianista Kirjastokaista-video, 24.9.2010.
Jani Saxell Prosak-proosaklubilla, Kirjastokaista-video
Jukka Mallinen: Tolstoin, Dostojevskin ja Blade Runnerin kasvatti Kansan Uutisissa 12.11.2017
Esa Mäkijärvi: Helsinki perikadon partaalla Demokraatin nettisivuilla 16.5.2023.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Yle
Hyvikset ja pahikset

| Hyvikset ja pahikset Kuumaa |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu:  31. maaliskuuta 2023 (digitaalinen)  30. kesäkuuta 2023 (LP) 
 Formaatti: LP digitaalinen
 Tuottaja(t): Jonas Olsson Jonttu Luhtavaara Okko Ilmari Johannes Brotherus
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 33.40
 Levy-yhtiö: Universal Music
Listasijoitukset
  Suomen virallinen albumilista: 1.    Fyysinen albumilista: 1.
Kuumaa-yhtyeen muut julkaisut
| Kuumaa 2019 | Hyvikset ja pahikset 2023 | Pisara meressä 2024 |
Singlet albumilta Hyvikset ja pahikset
 ”Oo vielä sekunnin mun” Julkaistu: 9. joulukuuta 2021  ”Tulipalo” Julkaistu: 1. heinäkuuta 2022  ”Edelleen sua” Julkaistu: 14. lokakuuta 2022  ”Ylivoimainen” Julkaistu: 19. tammikuuta 2023
Hyvikset ja pahikset on suomalaisen Kuumaa-yhtyeen 31. maaliskuuta 2023 digitaalisesti julkaistu toinen studioalbumi. Vinyylilevyllä se julkaistiin 30. kesäkuuta 2023. Albumi ylitti platinalevyrajan jo ennen ilmestymistään.
Vuonna 2024 Hyvikset ja pahikset palkittiin Vuoden albumin Emma-palkinnolla.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Anna mulle mitä vaan | Aarni Soivio, Johannes Brotherus, Jonas Olsson, Joonas Luhtavaara | 2.27 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Tulipalo | Brotherus, Olsson, Luhtavaara | 3.03 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Eteisvalssi | Brotherus, Olsson, Luhtavaara | 3.04 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Hyvikset ja pahikset | Soivio, Brotherus, Luhtavaara, Okko Saastamoinen | 3.03 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Elokuva | Soivio, Brotherus, Luhtavaara | 2.47 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Edelleen sua | Soivio, Brotherus, Olsson, Luhtavaara | 2.44 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Ylivoimainen | Soivio, Brotherus, Olsson, Luhtavaara | 3.01 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Hyvästejä ihanasti | Soivio, Brotherus, Olsson, Luhtavaara | 3.28 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Äijä | Brotherus, Luhtavaara | 3.11 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Oo vielä sekunnin mun | Brotherus, Olsson, Luhtavaara | 3.42 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Juna-asema | Soivio, Brotherus, Olsson, Luhtavaara | 3.04 |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

Kulttuuritähdet:
Soundi:
Hervannan hyppyrimäet

| Hervannan hyppyrimäet |
| --- | --- |

Sijainti
Paikkakunta:   Tampere, Suomi
Koordinaatit:  61°27′39″N, 23°50′52″E
Avattu:  1985
Remontoitu:  1998, 2012, 2018–2019
Muut mäet:  K10 HS12
Seura:  Tampereen Pyrintö
Hervannan hyppyrimäki
K-piste:  47 metriä
Hervanta K47
K-piste:  47 metriä
Mäkikoko:  52 metriä
Mäkiennätys:  52,0 metriä  Ossi-Pekka Valta  Sami Heiskanen (2005)
Naisten mäkiennätys:  45,5 metriä  Vilma Meis (4.2.2018)
Kesämäkiennätys:  51,5 metriä  Tuomas Kinnunen (4.9.2022)
Naisten kesämäkiennätys:  43,0 metriä  Raakel Karhumaa (4.9.2022)
Avattu:  1985
Remontoitu:  1998, 2018–2019
Muovitus:  Kyllä
Hervanta K25
K-piste:  25 metriä
Mäkikoko:  27 metriä
Mäkiennätys:  25,5 metriä  Sami Saapunki (2005)
Naisten mäkiennätys:  23,0 metriä  Julia Tervahartiala (27.2.2016)
Kesämäkiennätys:  24,0 metriä  Petteri Forsström (18.8.2013)
Naisten kesämäkiennätys:  19,5 metriä  Emilia Vidgren (26.8.2018)
Avattu:  1975
Remontoitu:  2012
Muovitus:  Kyllä
Hervannan hyppyrimäet on kolmen muovitetun hyppyrimäen muodostama mäkihypyn suorituspaikka Tampereen Hervannassa.
Historia

Hervantaan rakennettiin K47-mäki muovitettuna vuonna 1985 ja hyppytoiminta Tahmelan hyppyrimäessä päättyi. Samaan aikaan rakennettiin viereen myös pikkumäet. Vuonna 1998 K47-mäen alastulorinteen muovitus poistettiin. Kesällä 2012 asennettiin muovitukset K25- ja K10-mäkiin. Syksyllä 2018 K47-mäen alastulorinteeseen asennettiin muovitus ja kevään 2019 aikana rakennettiin alastulorinteen reunoille kaiteet sekä tehtiin jarrutusalueen viimeistelytöitä.
Hervanta K47

Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 47 metrissä ja HS-piste 52 metrissä.
Hervanta K47 > Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)

Mäkiennätyksen 52,0 metriä ovat hypänneet Ossi-Pekka Valta ja Sami Heiskanen.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 10.3.2001 |  Ville Tuppurainen | 43,5 m | Hervannan kansallinen mäkikisa |  |
| 10.3.2001 |  Jere Kykkänen | 43,5 m | Hervannan kansallinen mäkikisa |  |
| 10.3.2001 |  Olli Pekkala | 46,5 m | Hervannan kansallinen mäkikisa |  |
| 10.3.2001 |  Olli Pekkala | 48,5 m | Hervannan kansallinen mäkikisa |  |
| 2003 |  Mikko Mäkitalo | 50,0 m | Hervanta 30-vuotta Juhlakisa | Nuoriso-Cup |
| 2005 |  Sami Heiskanen | 51,0 m | Koululiikuntaliiton SM-kilpailut 2005 |  |
| 2005 |  Emppu Karhu | 51,0 m | Koululiikuntaliiton SM-kilpailut 2005 |  |
| 2005 |  Ossi-Pekka Valta | 52,0 m | Koululiikuntaliiton SM-kilpailut 2005 |  |
| 2005 |  Sami Heiskanen | 52,0 m | Koululiikuntaliiton SM-kilpailut 2005 |  |
Hervanta K47 > Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)

Naisten mäkiennätyksen 45,5 metriä on hypännyt Vilma Meis.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 10.3.2001 |  Outi Väänänen | 32,0 m | Hervannan kansallinen mäkikisa |  |
| 10.3.2001 |  Hannele Eronen | 33,0 m | Hervannan kansallinen mäkikisa |  |
| 10.3.2001 |  Outi Väänänen | 34,0 m | Hervannan kansallinen mäkikisa |  |
| 31.1.2009 |  Alexandra Ahlborn | 34,5 m | Etelä-Suomen alue-cup |  |
| 31.1.2009 |  Alexandra Ahlborn | 35,0 m | Etelä-Suomen alue-cup |  |
| 29.1.2011 |  Susanna Forsström | 35,0 m | Etelä-Suomen alue-cup |  |
| 29.1.2011 |  Susanna Forsström | 36,5 m | Etelä-Suomen alue-cup |  |
| 26.1.2013 |  Susanna Forsström | 40,5 m | Etelä-Suomen alue-cup |  |
| 26.1.2013 |  Susanna Forsström | 42,5 m | Etelä-Suomen alue-cup |  |
| 4.2.2018 |  Elli Seppänen | 43,0 m | Nuoriso Cup |  |
| 4.2.2018 |  Vilma Meis | 43,0 m | Nuoriso Cup |  |
| 4.2.2018 |  Vilma Meis | 45,5 m | Nuoriso Cup |  |
Hervanta K47 > Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet)

Kesämäkiennätyksen 51,5 metriä on hypännyt Tuomas Kinnunen.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1.9.2019 |  Elmo Kähkönen | 37,5 m | Aluekilpailu |  |
| 1.9.2019 |  Aatu Ylimäki | 43,0 m | Aluekilpailu |  |
| 1.9.2019 |  Paavo Kilpeläinen | 47,0 m | Aluekilpailu |  |
| 4.9.2022 |  Jere Kukkonen | 50,0 m | Hervannan kesäkisa |  |
| 4.9.2022 |  Tuomas Kinnunen | 51,5 m | Hervannan kesäkisa |  |
Hervanta K47 > Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset)

Naisten kesämäkiennätyksen 43,0 metriä on hypännyt Raakel Karhumaa.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1.9.2019 |  Julia Äikiä | 34,0 m | Aluekilpailu |  |
| 1.9.2019 |  Selina Kähkönen | 34,0 m | Aluekilpailu |  |
| 1.9.2019 |  Julia Äikiä | 37,0 m | Aluekilpailu |  |
| 4.9.2022 |  Raakel Karhumaa | 40,0 m | Hervannan kesäkisa |  |
| 4.9.2022 |  Aino Kanervala | 42,5 m | Hervannan kesäkisa |  |
| 4.9.2022 |  Raakel Karhumaa | 43,0 m | Hervannan kesäkisa |  |
Hervanta K25

Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 25 metrissä ja HS-piste 27 metrissä, alastulorinteessä on muovitus.
Hervanta K25 > Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)

Mäkiennätyksen 25,5 metriä on hypännyt Sami Saapunki.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 10.3.2001 |  Björn Eskola | 12,0 m | Hervannan kansallinen mäkikisa |  |
| 10.3.2001 |  Jesse Kaislavuo | 16,0 m | Hervannan kansallinen mäkikisa |  |
| 10.3.2001 |  Jori Routo | 17,0 m | Hervannan kansallinen mäkikisa |  |
| 10.3.2001 |  Samuli Lyytikkä | 18,5 m | Hervannan kansallinen mäkikisa |  |
| 10.3.2001 |  Nico Ravantti | 18,5 m | Hervannan kansallinen mäkikisa |  |
| 10.3.2001 |  Mikke Leinonen | 19,0 m | Hervannan kansallinen mäkikisa |  |
| 10.3.2001 |  Jesse Kykkänen | 20,0 m | Hervannan kansallinen mäkikisa |  |
| 10.3.2001 |  Jesse Kykkänen | 21,0 m | Hervannan kansallinen mäkikisa |  |
| 10.3.2001 |  Mikko Mäkitalo | 21,0 m | Hervannan kansallinen mäkikisa |  |
| 10.3.2001 |  Ville Larinto | 21,5 m | Hervannan kansallinen mäkikisa | Kaksi kertaa |
| 10.3.2002 |  Harri Jokinen | 22,5 m | Hervannan kansallinen mäkikisa |  |
| 10.3.2002 |  Toni Paukkunen | 22,5 m | Hervannan kansallinen mäkikisa |  |
| 10.3.2002 |  Harri Jokinen | 23,0 m | Hervannan kansallinen mäkikisa |  |
| 10.3.2002 |  Toni Paukkunen | 23,0 m | Hervannan kansallinen mäkikisa |  |
| 2003 |  Niki Vainio | 23,0 m | Hervanta 30-vuotta Juhlakisa | Nuoriso-Cup |
| 2005 |  Matti Herola | 23,5 m | Koululiikuntaliiton SM-kilpailut 2005 |  |
| 2005 |  Jarkko Määttä | 24,5 m | Koululiikuntaliiton SM-kilpailut 2005 |  |
| 2005 |  Antti Määttä | 24,5 m | Koululiikuntaliiton SM-kilpailut 2005 |  |
| 2005 |  Sami Saapunki | 25,5 m | Koululiikuntaliiton SM-kilpailut 2005 |  |
Hervanta K25 > Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)

Naisten mäkiennätyksen 23,0 metriä on hypännyt Julia Tervahartiala.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005 |  Mikaela Klinga | 16,5 m | Koululiikuntaliiton SM-kilpailut 2005 |  |
| 2005 |  Julia Kykkänen | 21,0 m | Koululiikuntaliiton SM-kilpailut 2005 |  |
| 30.1.2010 |  Susanna Forsström | 21,0 m | Etelä-Suomen alue-cup |  |
| 31.1.2015 |  Julia Tervahartiala | 21,5 m | Lidl Cup |  |
| 31.1.2015 |  Emilia Sorvisto | 22,0 m | Lidl Cup | Kaksi kertaa |
| 27.2.2016 |  Julia Tervahartiala | 23,0 m | Lidl Cup | Kaksi kertaa |
Hervanta K25 > Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet)

Kesämäkiennätyksen 24,0 metriä on hypännyt Petteri Forsström.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 26.8.2012 |  Markus Hotti | 18,0 m | Hervannan muovimäkien avajaiskilpailu |  |
| 26.8.2012 |  Kasperi Valto | 20,0 m | Hervannan muovimäkien avajaiskilpailu |  |
| 26.8.2012 |  Matti Kolari | 22,0 m | Hervannan muovimäkien avajaiskilpailu |  |
| 26.8.2012 |  Petteri Forsström | 22,0 m | Hervannan muovimäkien avajaiskilpailu |  |
| 26.8.2012 |  Matti Kolari | 22,5 m | Hervannan muovimäkien avajaiskilpailu |  |
| 18.8.2013 |  Kasperi Valto | 23,0 m | Kesäkisa |  |
| 18.8.2013 |  Kasperi Valto | 23,5 m | Kesäkisa |  |
| 18.8.2013 |  Markus Hotti | 23,5 m | Kesäkisa |  |
| 18.8.2013 |  Petteri Forsström | 24,0 m | Kesäkisa |  |
Hervanta K25 > Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset)

Naisten kesämäkiennätyksen 19,5 metriä on hypännyt Emilia Vidgren.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 18.8.2013 |  Julia Tervahartiala | 15,5 m | Kesäkisa |  |
| 18.8.2013 |  Julia Tervahartiala | 16,5 m | Kesäkisa |  |
| 6.9.2015 |  Vilma Meis | 16,5 m | Kesäkisa |  |
| 6.9.2015 |  Vilma Meis | 17,0 m | Kesäkisa |  |
| 28.8.2016 |  Vilma Meis | 18,5 m | Kesäkisa |  |
| 28.8.2016 |  Vilma Meis | 19,0 m | Kesäkisa |  |
| 26.8.2018 |  Emilia Vidgren | 19,5 m | Kesäkisa |  |
Hervanta K10

Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 10 metrissä ja HS-piste 12 metrissä, alastulorinteessä on muovitus.
Mäkiennätyksen 11,5 metriä on hypännyt Tuomas Kinnunen 26.1.2013 Etelä-Suomen alue-cupissa. Naisten mäkiennätyksen 11,5 metriä on hypännyt Elli Seppänen 31.1.2015 Lidl Cupissa.
Kesämäkiennätyksen 10,5 metriä ovat hypänneet Tuomas Kinnunen ja Jasper Suomela 26.8.2012 Hervannan muovimäkien avajaiskilpailussa. Naisten kesämäkiennätyksen 9,5 metriä on hypännyt Sofia Mattila 6.9.2015 Kesäkisassa.
Grenadan historia

Grenadan pääkaupunki St. George’s vuonna 1893.
Grenadan historia alkoi noin 5000–3000 eaa., jolloin saarelle saapuivat ensimmäiset asukkaat. Heistä tiedetään hyvin vähän, mutta arawakit syrjäyttivät heidät noin 1000–500 eaa. Sotaisat karibit puolestaan kukistivat arawakit vuosien 1000–1300 välisenä aikana. Kristoffer Kolumbus näki ensimmäisenä eurooppalaisena Grenadan 15. elokuuta 1498. Eurooppalaiset antoivat saaren olla rauhassa useiden vuosikymmenien ajan, ja karibit karkottivat ensimmäiset uudisasukkaat pois. Martiniquen kuvernööri Jacques Dyel du Parquet osti Grenadan 1650 ja perusti sinne nykyisen St. George’sin. Ranskalaiset alkoivat viljellä tupakkaa, ja du Parquet’n nimittämä kuvernööri Jean Le Compten kukisti arawakkien kapinan ja hävitti intiaanit käytännössä kokonaan.
Grenada siirtyi Ranskalta Britannialle ja takaisin muutamia kertoja 1700-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Britannialle se siirtyi Pariisin rauhassa 1783. Brittien siirtomaahallinnon ensimmäiset vuodet olivat levottomia, kun protestanttiset britit syrjivät katolisia ranskalaisia ja käyttivät orjia, joiden vapauttamista Ranska tuki. Vapaa ja tummaihoinen plantaasinomistaja Julien Fédon johti 1795–1796 Fédonin kapinaa, jossa oli mukana ranskalaisia plantaasinomistajia ja entisiä orjia. Britit kukistivat kapinan, vaikka väliaikaisesti Fédon hallitsi lähes koko saarta. Orjuuden lakkauttamisen jälkeen saarille tuotiin siirtotyöläisiä, mutta monet heistä muuttivat pian muualle.
Grenada kuului Länsi-Intian federaatioon 1958–1962 ja sai sen hajoamisen jälkeen autonomian Britannian liitännäisvaltiona. Maan ensimmäinen pääministeri Eric Gairy ajoi kuitenkin täyttä itsenäisyyttä, jonka Grenada sai 7. helmikuuta 1974. Gairy oli itsevaltainen johtaja, ja hänet syrjäytettiin 1979. Uusi sosialistinen Maurice Bishopin hallitus hajosi kuitenkin sisäisiin ristiriitoihin, ja Hudson Austinin johtama armeija otti vallan lokakuussa 1983. Tämä antoi Yhdysvalloille ja sen liittolaisille syyn Grenadan miehitykseen ja vasemmistohallituksen kaatamiseen. Grenadaan palautettiin monipuoluejärjestelmä. Maan talous koki kovan kolauksen 2004, kun Hurrikaani Ivan tuhosi lähes koko maan ja muskottipähkinäsadon.
Esihistoria

Grenadan ensimmäiset asukkaat saapuivat Etelä-Amerikasta 5000–3000 eaa. Heistä tiedetään hyvin vähän, mutta he olivat todennäköisesti metsästäjä-keräilijöitä, jotka keräsivät kasveja sekä pyydystivät kaloja ja äyriäisiä. Orinocojoen seudulta tulleet arawakit syrjäyttivät nämä noin 1000–500 eaa. Grenadalle ja muille Windwardsaarille tuli erityisesti arawakeihin kuuluneita ignereitä.
Ignerit hallitsivat Grenadaa noin vuoteen 1200, jolloin saarille tuli jälleen uusi ryhmä eteläamerikkalaisia intiaaneja. Sotaisat karibit syrjäyttivät ignerit kokonaan vuosien 1000–1300 välisenä aikana.