stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Peppermint Twist
Joey Dee and the Starlitersin versio

Joey Dee ja Henry Glover sävelsivät ”Peppermint Twistin” klubinsa tunnusmusiikiksi. Kappaleesta tuli twist-kuumeen valtaamassa Yhdysvalloissa miljoonamenestys ja 27. tammikuuta 1962 se nousi Billboardin kärkeen kolmen viikon ajaksi. Britanniassa se ylsi sijalle 33.
Joey Dee and the Starlitersin versio > Listasijoitukset

| Valtio | Lista | Korkein sijoitus | Listaviikot | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Yhdysvallat | Billboard Hot 100 | 1. | 18 |  |
|  Yhdysvallat | Hot R&B/Hip-Hop Songs | 8. | 11 |  |
|  Britannia |  | 33. |  |  |
Sweetin versio

| ”Peppermint Twist” The Sweet |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Sweet Fanny Adams
 B-puoli: ”Rebel Rouser”
 Julkaistu: 1974
 Formaatti: 7" vinyylisingle
 Tekijä(t): Joey Dee, Henry Glover
 Tuottaja(t): Phil Wainman
 Tyylilaji: glam rock
 Kesto: 03.27
 Levy-yhtiö: RCA Records
Sweetin muut singlet
| ”Teenage Rampage” 1974 | ”Peppermint Twist” 1974 | ”The Six Teens” 1974 |
Brittiläisen Sweet-yhtyeen cover-versio julkaistiin vuonna 1974 sen albumilla Sweet Fanny Adams. Singlenä se ilmestyi muun muassa Australiassa, missä se nousi listaykköseksi. Australian lisäksi single julkaistiin esimerkiksi Uudessa-Seelannissa, Japanissa ja Venezuelassa. Singlen b-puolena on ”Rebel Rouser”, poikkeuksena Venezuelan-painos, jossa se on ”Set Me Free”. Molemmat b-puolet ovat peräisin Sweet Fanny Adamsilta.
”Peppermint Twist” on perusrock, joka keventää muuten melko raskasta Sweet Fanny Adams -albumia. Sweet oli esittänyt kappaletta konserteissaan jo vuosia ennen sen levyttämistä.
Sweetin versio > Listasijoitukset

| Valtio | Korkein sijoitus | Lähde |
| --- | --- | --- |
|  Australia | 1. |  |
Muita versioita

Anja Piipponen ja Tikanpojat levyttivät kappaleen suomeksi helmikuussa 1962 alkuperäisellä nimellä ”Peppermint Twist”. Sanoituksen teki Reino Helismaa salanimellä Rauni Kouta.
Sora-aavikko

Kivistä ja soraista aavikkoa, taustalla kohoaa kallio.
Hoggarin eli Ahaggarin alueen kivikkoista reg-tasankoa
Sora- ja kivikkoaavikkoa Saharassa
Sora-aavikko ja kivikkoaavikko ovat hiekattomia aavikkoalueita, joilla peruskallio ei ole ainakaan jatkuvana pinnassa, ja jossa ei ole hiekkaa. Ne ovat yleensä melko tasaisia. Näistä aavikoista käytetään arabiankielistä nimeä reg, serir, ja berberikielessä nimitystä idehan. Reg on karkeaa soraa ja kiviä sisältävä tasanko, seririssä on pyöreäkivistä somerikkoa. Saharan reg-alueet ovat erityisen kuolleita seutuja, jotka Saharassa liikkuvat tuaregipaimentolaiset ohittavat nopeasti
Soraiset ja kivikkoiset aavikkoalueet lienevät yleisimpiä aavikoita. Ne muodostavat Saharan pinta-alasta 50–70 %.lähde? Loppu Saharasta on hiekka-aavikkoa, vuoria ja muita kallioisia aavikoita sekä keitaita. Saharan regit ovat muun muassa mustia, punertavia ja ruskeita riippuen pohjakivilajista. Tunnettuja sora-aavikoita ovat muun muassa 320 000 km² alainen Tanezrouft Etelä-Algeriassa ja Pohjois-Malissa Ahaggarvuorten länsipuolella. Suuri on myös Libyan reg, jonka ala on 540 000 km². Asumaton Tanezrouft on hyvin kuiva ja siellä ei ole kasveja; se on yksi kuolleimmista paikoista maailmassa. Alueella ei ole vettä, eikä selviä maamerkkejä. Tanezrouft nousee kohti itäisiä Ahaggervuoria. Tanezrouftin sisällä on kaksi pientä hiekka-aavikkoa, Erg Mehedjibat ja Erg Tassegefit.
Melko tunnettu kivikkoinen ja sorainen aavikko on Perun Nazcan lähellä sijaitseva kuiva alue, missä intiaanit tekivät suuria kuvioita nostelemalla niiden kohdalta sivuun tummia kiviä, jolloin vaalea pohja paljastui. Muilla taivaankappaleilla on Saharan soraisten ja kivisten aavikoitten tyyppisiä alueita muun muassa Marsissa, Venuksessa ja Saturnuksen kuussa Titanissa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Misachi, John: Aeolian Landforms: What Is A Desert Pavement? WorldAtlas.com.  25.4.2017. Viitattu 08.07.2018.
Alden, Andrew: Theories of Desert Pavement ThoughtCo.  6.7.2017. Viitattu 08.07.2018.
Kettler, Bill: Desert Pavement Formation Southwest Backcountry.  11.3.2009. Viitattu 08.07.2018.
Seonga, Yeong Bae & Dornb, Ronald I. & Yu, Byung Yong: Evaluating the life expectancy of a desert pavement. Earth-Science Reviews, 2016, 162. vsk, nro 26, s. 129–154.  doi:10.1016/j.earscirev.2016.08.005  Artikkelin verkkoversio. Viitattu 8.7.2018.
Marko Sorvisto

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 12. elokuuta 1970 (ikä 54)
Syntymäpaikka: Kokkola, Suomi
Pelipaikka: oikea laitalinkki oikea laitapuolustaja
Pituus: 177 cm
Junioriseurat
: KPV
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1987–1990 | KPV | 42 | (8) |
| 1991–1996 | Jaro | 139 | (6) |
| 1997–1999 | KPV | 69 | (23) |
| 2000 | RoPS | 27 | (1) |
| 2001–2008 | Öja-73 | 155 | (54) |
| 2014– | No Stars | 25 | (1) |
| Yhteensä | Yhteensä | 457 | (93) |
Valmennusura
2001–2008: Öja-73
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Marko Sorvisto (s. 12. elokuuta 1970 Kokkola) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitalinkki, mutta kykeni pelaamaan myös laitapuolustajana tai puolustavana keskikenttäpelaajana.
Sorvisto on Kokkolan Pallo-Veikkojen kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa I divisioonassa kaudella 1987. Sorvisto teki seitsemän maalia KPV:n noustessa uuteen Futisliigaan kaudeksi 1990. Hän debytoi pääsarjatasolla 29. huhtikuuta ottelussa Oulun Työväen Palloilijoita vastaan. KPV tippui kauden lopuksi sarjatasoa alemmaksi ja Sorvisto siirtyi naapurikaupungin pääsarjatasolle nousseeseen FF Jaroon. Hän edusti pietarsaarelaisia kuuden kauden ajan 1991–1996.
Vuonna 1997 Sorvisto palasi Kakkosessa pelanneeseen kasvattajaseuransa KPV:n riveihin. Heti ensimmäisellä kaudellaan hän oli isossa roolissa, tehden 14 maalia joukkueen voittaessa sarjansa. Sorvisto pelasi joukkueessa vielä kaksi kautta Ykkösessä ennen siirtymistään takaisin Veikkausliigaan ja Rovaniemen Palloseuraan vuonna 2000. Kauden päätteeksi hän lopetti ammattilaisuransa ja liittyi kotikaupunkinsa Öja-73:n pelaajavalmentajaksi.
Pääsarjatasolla Sorvisto pelasi yhteensä 188 ottelua ja teki kahdeksan maalia.
Sorja

| Sorja |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  30. syyskuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  sorja (kaunis)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sorja on suomalainen naisen etunimi. Nimi on saatu suomalaisesta ylätyylisestä sanasta sorja, joka merkitsee solakkaa, sirorakenteista tai viehättävän kaunista. Sorjaa ehdotettiin naisennimeksi jo 1870-luvulla. Alun perin muoto oli Sorea. Almanakkaan se otettiin vuonna 1950, ja nimipäivä on 30. syyskuuta. Myöhemmin rinnalle tuli Sirja. Sorja on käytössä myös sukunimenä.
Vuosina 1900–2019 etunimi Sorja on annettu Suomessa Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 114 naiselle ja ainakin yhdelle miehelle. Syyskuussa 2020 se oli sukunimenä 43 henkilöllä.
Tunnettuja Sorja-nimisiä

Kalle Sorja (s. 1983), jalkapalloilija
Alberto Sordi

Alberto Sordi elokuvassa Rooman auringon alla (Sotto il sole di Roma, 1948).
Alberto Sordi (15. kesäkuuta 1920 Rooma – 24. helmikuuta 2003 Rooma) oli italialainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Yli 60 vuotta kestäneen uransa aikana hän esiintyi lähes 150 elokuvassa. Hän on yksi Italian suosituimmista koomikoista.
Sordin elokuvaura alkoi vuonna 1937 ääninäyttelijänä ja pienten sivuosien esittäjänä. Toisen maailmansodan jälkeen hän työskenteli myös radiossa. Näyttelijän läpimurto tapahtui Federico Fellinin elokuvissa Valkoinen sheikki (Lo sceicco bianco, 1952) ja Vetelehtijät (I vitelloni, 1953), joita seurasivat muun muassa Stefano Vanzinan Un americano a Roma ja Un giorno in pretura (molemmat 1954). Vuonna 1954 Sordi tapasi käsikirjoittaja Rodolfo Sonegon, jonka kanssa hän myöhemmin työskenteli lähes kaikissa elokuvissaan.
1950- ja 1960-lukujen vaihteessa Sordi antoi kasvot italialaiselle komedialle muun muassa Mario Monicellin Suuressa sodassa (La grande guerra, 1959), Luigi Comencinin Sodan helvetissä (Tutti a casa, 1960) ja Dino Risin Vaikeassa elämässä (Una vita difficile, 1961). Sordin ohjausdebyytti oli Fumo di Londra vuonna 1966. Uransa aikana hän sai useita Nastro d’argento ja David di Donatello -palkintoja sekä muita tunnustuksia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Alberto Sordi -säätiön sivusto (italiaksi)
”Virallinen” Sordi-sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
Elonet: Alberto Sordi
Internet Movie Database: Alberto Sordi (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Dizionario Biografico degli Italiani  Deutsche Biographie  Trove  Elonet 
Muut:  IdRef
Sosialisaatio

Diskurssianalyysi · Positivismi
Konfliktiteoria · Kriittinen teoria
Rakenteellinen funktionalismi
Sosiaalinen konstruktionismi
Émile Durkheim
Karl Marx · Max Weber
Julkinen sosiologia

Laki · Kasvatus
Poikkeavuus · Rikollisuus
Sosiaalinen verkosto
Stratifikaatio · Talous · Tiede
Tieto · Uskonto
Väestö · Yhteiskuntaluokka
Ympäristö · Armeija
Kaupunki
Habitus · Identiteetti · Normi
Jälkimoderni · Myöhäismoderni
Notkea moderni
Sosiaalinen pääoma · Valta
Sosialisaatio on tapahtumasarja, jonka kuluessa ihminen kasvaa toimivaksi yhteiskunnan jäseneksi oppimalla sen mahdollistavat tiedot, säännöt, käsitykset ja asenteet. Sosialisaation lopputuloksena on yhtäältä yhteiskunnan sääntöjen omaksuminen ja yhdenmukaisuus,  toisaalta taitojen ja kykyjen kehittyminen ja niiden moninaisuus.
Yhteiskunnan jäseneksi valmentautuminen tapahtuu sosiaalisessa vuorovaikutuksessa, johon ihminen käyttää suuren osan elämästään. Sosialisaatiota tapahtuu esimerkiksi kotona, päiväkodissa, koulussa ja kirkossa sekä monessa muussakin instituutiossa ja sosiaalisessa organisaatiossa. Se voi jatkua vanhuuteen asti, etenkin nykyajan jälkiteollisessa yhteiskunnassa.
Sosialisaatiota tutkitaan esimerkiksi kehityspsykologiassa, kasvatuspsykologiassa, kasvatustieteessä ja sosiologiassa.
Sorsakosken kirkko

| Sorsakosken kirkko |
| --- | --- |
 Sorsakosken kirkko.
Sijainti:  Osmajärventie 44, Sorsakoski, Leppävirta
Koordinaatit:  62°26′55″N, 027°39′53″E
Seurakunta:  Leppävirran seurakunta
Rakentamisvuosi:  1961
Suunnittelija:  Veijo Martikainen
Materiaali:  tiili
Istumapaikkoja:  180
Poistui käytöstä:  purettu 2019
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Sorsakosken kirkko oli Leppävirran Sorsakoskella sijainnut arkkitehti Veijo Martikaisen suunnittelema 1961 valmistunut tiilinen, tasakattoinen ja torniton pitkäkirkko. Kirkon toisessa päädyssä oli sakasti ja toisessa ristikomero, kirkon yhteydessä oli myös kerho- ja asuintiloja. Kellotapuli on sisäänkäyntitasanteella, kellot olivat kirkon rakentamisvuodelta 1961. Kirkon pinta-ala oli 180 neliötä ja siinä oli istumapaikkoja 180 hengelle. Kirkon vihki käyttöön piispa Eino Sormunen, joka oli tehnyt aloitteen sen rakentamisesta. Kirkon 13-äänikertaiset urut valmisti Kangasalan Urkutehdas 1966.
Kellotapulia ei purettu.
Huonokuntoiseksi rapistunut kirkko purettiin vuonna 2019. Paikalle jäivät kellotapuli sekä kirkosta kertova muistomerkki.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sorsakosken kirkko Wikimedia Commonsissa
| n k Perustiedot Wikidatassa: Sorsakosken kirkko (Q19709971)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: kirkko
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Leppävirta
koordinaatit: 62°26′55″N 27°39′53″E﻿ / ﻿62.448611°N 27.664722°E﻿ / 62.448611; 27.664722
Some Several Moons

| Some Several Moons Wigwam |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : syyskuu 2004 – maaliskuu 2005, Seawolf Studios
 Julkaistu: 19. toukokuuta 2005
 Tuottaja(t): Wigwam & WolfGang
 Tyylilaji: poprock
 Kesto: 60.54
 Levy-yhtiö: Wolfgang Records
Listasijoitukset
  28. (toukokuu 2005)
Wigwamin muut julkaisut
| Titans Wheel 2002 | Some Several Moons 2005 | Parhaat 2009 |
Some Several Moons on suomalaisen Wigwam-yhtyeen kymmenes ja viimeinen studioalbumi, joka julkaistiin toukokuussa 2005. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 28.
Kappaleet

Intro – 0.12
Chord Squad – 4.52 (säv. Jim Pembroke)
Sandpainting – 4.04 (säv. Pekka Rechardt & Pembroke)
Bow Lane – 5.42 (säv. Rechardt & Pembroke)
Kabul Grill – 6.03 (säv. Rechardt & Pembroke)
Cloudy Dream – 9.33 (säv. Pembroke)
Deep Pop (Before the Only One Comes) – 6.07 (säv. Rechardt & Pembroke)
Squaw Valley Non-Event – 9.22 (säv. Rechardt, Mats Huldén & Pembroke)
Tokyo Joe (One Roll from Paradise) – 5.45 (säv. Pembroke)
Banging On the Ceiling – 3.54 (säv. Pembroke)
Cacobe Bar Two-Step – 5.06 (säv. Pembroke)
Kokoonpano

| --- | --- |
 Yhtye Jim Pembroke – laulu, piano, taustalaulu  Pekka Rechardt – kitarat  Esa Kotilainen – koskettimet  Jari Kettunen – rummut ja perkussiot  Mats Huldén – basso, taustalaulu Vierailevat muusikot Michael Monroe – huuliharppu, tenorisaksofoni  Olli Kari – marimba  Ari Pitkänen – tuuba :  Tuotanto Hannu Leidén – äänittäjä, miksaaja, masteroija, vastaava tuottaja  Virpi Immonen – äänittäjä, tuotantokoordinaattori  Mikko Poikolainen – äänittäjä  Matti Kervinen – vastaava tuottaja  Jim Pembroke – kansitaide, konsepti  Jim ja Cady – piirrokset  Cady Pembroke – piirrosten editointi  Tomi Laaksonen – layout
Arvostelut

Desibeli.net:
Soundi:
Sopwith Camel

Sopwith Camel
Sopwith F.1 Camel
Sopwith Camel oli brittiläinen ensimmäisen maailmansodan aikainen hävittäjälentokone, jota pidettiin eräänä aikansa parhaista sotilaslentokoneista.
Sopwith Aviation Company valmisti Camelia vuodesta 1916 lähtien noin 6 000 kappaletta. Koneen nimi Camel (”kameli”) tuli sen konekivääreitä peittävästä suojapellistä, joka muistutti kamelin kyttyrää.
Camelit pudottivat 1 294 viholliskonetta.
Tunnettu Sopwith Camelilla lentänyt mielikuvituslentäjä on Ressu, joka metsästää sillä Punaista paronia.
Tekniset tiedot

Lähde: lähde?
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 1
Pituus: &&&&&&&&&&&&&&05.06400005,64 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&&08.05000008,5 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&02.05900002,59 m
Lentopaino: &&&&&&&&&&&&0660.&&&&00660 kg
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0180.&&&&00180 km/h
Matkalentonopeus: &&&&&&&&&&&&0173.&&&&00173 km/h
Sakkausnopeus: &&&&&&&&&&&&&092.060000092,6 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&&0485.&&&&00485 km
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&&06400.&&&&006 400 m
Aseistus
2 × 7,7 mm:n Vickers-konekivääri
Moottorit:
Clerget 9B, 130 hv, vakiomalli
Clerget 9Bf, 140 hv
Le Rhône 9J, 110 hv
Bentley BR1, 150 hv, standardi Britannian laivaston ilmavoimien koneissa
Gnome Monosoupape 9B-2, 100 hv
Gnome Monosoupape 9N, 150 hv
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sopwith Camel Wikimedia Commonsissa
Soopeli

| Soopeli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Alaluokka::  Theria
Osaluokka::  Istukkanisäkkäät Eutheria
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Alalahko::  Caniformia 
Heimo::  Näätäeläimet Mustelidae
Alaheimo::  Mustelinae
Suku::  Näädät Martes
Laji::  zibellina
Kaksiosainen nimi
 Martes zibellina  (Linnaeus, 1758) 
 Soopelin nykyinen levinneisyys
Katso myös
   Soopeli Wikispeciesissä   Soopeli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Soopeli (Martes zibellina) eli nokinäätä (oletetusti aiemmin *nois gen. nokiin) on näätäeläin, joka esiintyy Pohjois-Aasiassa Ural-vuoristosta läpi Siperian Mongoliaan, Kiinaan, Pohjois-Koreaan ja Hokkaidōn saarelle Japaniin. Soopeli on ollut arvokas turkiseläin, jollaisena sitä myös tarhataan. Neuvostoliitto oli maailman ainoa merkittävä soopelinnahkojen tuottaja.lähde?
Soopeli on päivällä saalistava petoeläin, joka käyttää haju- ja kuuloaistiaan saaliseläimien havaitsemiseen. Näihin kuuluvat muiden muassa maaoravat, orava, hiiret sekä pienet linnut ja kalat. Pääravinnon ollessa niukkaa se syö marjoja, kasveja ja männyn siemeniä. Soopeli tekee pesänsä metsän pohjalle.selvennä
Soopeli jaetaan 16 alalajiin, joista M. z. brachyura on uhanalaisin. Soopeli voi joskus risteytyä näädän eli mäntynäädän (Martes martes) kanssa: hybridistä käytetään nimitystä "kida".
Soopelin nimestä on tullut yleisnimitys joidenkin eläinlajien – kuten kissojen, kaniinien ja koirien – turkiltaan tummille tai nokisen sävyisille roduille.
Soopeli Suomessa

Koska soopeli on väriltään tummempi kuin näätä, soopeleihin yhdistettiin 1900-luvun alun historiantutkimuksessa erilaiset noki-alkuiset Suomen paikannimet. Arveltiin, että Suomen muinaisen soopelikannan mukaan olisi nimetty muun muassa Nokian kaupunki ja Nokianvirta. Soopelin arveltiin kadonneen Suomesta viimeistään 1600-luvulla. Venäjän Karjalassa ja Baltiassa sitä on väitetty tavatun vielä 1800-luvulla. Sen on väitetty aiemmin esiintyneen myös Länsi-Puolassa. Nykytutkimuksessa on kuitenkin katsottu, ettei Suomessa tai sen lähialueilla ole koskaan esiintynyt soopeleita, ja nois onkin todennäköisimmin viitannut majavaan.
Aiheesta muualla

Encyclopedia of Life: Martes zibellina (luettu 17.5.2010) (englanniksi)
Animal Diversity Web: Sable
Keskipohjanmaa 6.5.2008: Himangalla tarhataan harvinaisuutta (Arkistoitu – Internet Archive)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Martes zibellina:  Wikidata: Q26423  Wikispecies: Martes zibellina  ADW: Martes_zibellina  BOLD: 200163  CoL: 3Y9W9  EoL: 328022  EPPO: MRTSZI  EUNIS: 16447  Fauna Europaea: 305309  Fauna Europaea (new): decdcd22-5629-4d52-9b86-135d0f49a87a  GBIF: 5218826  iNaturalist: 41795  IRMNG: 10229132  ITIS: 621945  IUCN: 41652  MDD: 1005824  MSW: 14001258  NCBI: 36722  Observation.org: 84638  Open Tree of Life: 681187  Paleobiology Database: 157449  SeaLifeBase: 71096 
Mustela zibellina:  Wikidata: Q122171723  GBIF: 8324369  ZooBank: 7E7EA44F-B015-4270-B92C-0FC07371B8E3
Sorokyne

| Sorokyne de facto: Krasnodon (Краснодо́н) |
| --- | --- |
 Yönäkymä kaupunkiin.
 lippu:  vaakuna
 Luhanskin alue Ukrainassa, alla kaupungin sijainti alueella
 Sorokyne
 Koordinaatit: 48.2919°N, 39.7399°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Luhanskin alue
Kaupungiksi:  1914
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  77,33 km²
Väkiluku (2021)  ():  42 582
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sorokyne (ukr.  Сорокине, virallinen nimi, de jure) tai Krasnodon (de facto), on kaupunki Luhanskin alueen eteläosissa Itä-Ukrainassa, noin 45 kilometriä Luhanskista kaakkoon ja vain 7 kilometriä Venäjän Rostovin alueen rajan länsipuolella. Kaupungin kautta kulkee Luhanskista saapuva ja Venäjän Rostovin alueen rajalle johtava  M04-valtatie.
Seudun asutus on saanut alkunsa 1700-luvulla. Maat kuuluivat läheiselle kasakkakylälle (Гундорівська). 1910-luvulla seudulta löydettiin rikas hiiliesiintymä, jota ryhdyttiin hyödyntämään. Kaivosesiintymiä avattiin, väkeä muutti paikkakunnalle.
Kaupungin perustamisajankohtana pidetään vuotta 1914. Vuonna 1916 kaupungissa asui 3 105 ihmistä, joista neljännes oli kaivostyöntekijöitä. Vuoteen 1938 saakka paikkakunta tunnettiin nimellä Sorokyne. Tämän jälkeen kaupungin virallisena nimenä oli pitkään Krasnodon (ukr. Краснодо́н). Vuonna 2016 Ukrainan parlamentti sääti Sorokynen kaupungin nimeksi osana pyrkimystään luopua neuvostoaikaan viittaavista nimityksistä. Kaupunki on kuitenkin kuulunut vuodesta 2014 Venäjän sotilaallisesti tukemiin kapinallisalueisiin, eikä uutta nimeä ole kapinallisalueella otettu käyttöön paikan päällä.
Vuonna 2021 kaupungissa asui virallisen arvion mukaan 42 582 asukasta. Kaupunkipiirin (103 931 as., 2013) alueeseen kuului kaupungin lisäksi kaksi runsaan 20 000 asukkaan kaupunkia (Молодогвардійськ, Суходільськ), kahdeksan kaupunkityyppistä taajamaa ja maaseutukylien asukkaita. Lisäksi vuoteen 2020 saakka voimassa olleeseen Sorokynen piirin (5/2016 saakka Krasnodonin piiri) hallintokeskus sijaitsi Sorokynen (aiemmin Krasnodonin) kaupungissa, vaikka kaupunki muodosti ympäröivästä piiristä erillisen hallintopiirin (29 691 as.) Kun Ukrainan parlamentti vuoden 2020 aluehallinnon uudistuksessa vähensi piiritason yksiköiden lukumäärän alle kolmennekseen, Sorokynen kaupunkipiiri siihen kuuluvine kaupunkeineen, ja suuri osa ympäröivää Sorokynen piiriä liitettiin osaksi laajennettua Dovžanskin piiriä.
Ainakin toukokuussa 2014 seudulla oli Ukrainan hallitusvaltaa vastustavia separatisteja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sorokyne Wikimedia Commonsissa
Sosso

| Sosso > noin 1100–1235 |
| --- | --- |
   Ghanan seuraajavaltiot vuoden 1200 tienoilla 
Valtiomuoto:  monarkia
Pääkaupunki:  Sosso
Uskonnot:  animismi
Edeltäjä:  Ghanan kuningaskunta
Seuraaja:  Malin kuningaskunta
Sosso oli muinaista Ghanaa seurannut soninkevaltio nykyisen Malin alueella. Se syntyi 700-luvulla Kaniagan alueelle, joka käsittää Banamban, Koulikoron ja Nioron piirit.
Ghanan heikennyttyä 1000-luvun lopulla sen entisestä vasallista Kaniagasta muodostui itsenäinen valtakunta. Sen pääkaupunki muutettiin Guessenesta lähellä sijaitsevaan Sossoon, josta koko valtakunta sai nimensä. Sosson tunnetuin hallitsija oli Sumanguru Kante 1200-luvun alussa. Hän valloitti Baganan ja Diagan ja alisti Diarran vasallikseen.
Sumanguru oli animisti, ja Malin islamilaisessa perinteessä häntä kuvataan hyvin kielteisesti. Hän kävi sotaa Sundiata Keïtan johtamaa Malin valtakuntaa vastaan. Sundiata voitti Sumangurun Kirinan taistelussa ja valloitti sitten koko Sosson alueen.
A Song for You (The Temptationsin albumi)

| A Song for You The Temptations |
| --- | --- | --- |

LP-levyn kansikuva.
Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Motown Recording Studio,   Hollywood, Kalifornia
 Julkaistu: 1974
 Formaatti: LP-levy
 Tuottaja(t): Jeffrey Bowen   James Carmichael   Suzee Ideka   Terry Woodford   Clayton Ivey
 Tyylilaji: soul
 Kesto: 37.09
 Levy-yhtiö: Motown Records
The Temptations -yhtyeen muut studioalbumit
| Temptations 1974 | A Song for You 1974 | House Party 1975 |
A Song for You on yhdysvaltalaisen soul-lauluyhtye The Temptationsin vuonna 1974 julkaistu studioalbumi.
Albumi on ilmestynyt Motown Record Corporationin levymerkillä Tamla Motown ja sen on tuottanut Jeffrey Bowen. Poikkeuksena ovat kappaleet "I'm a Bachelor", jonka ovat tuottaneet James Carmichael ja Suzee Ideka ja "Firefly", jonka ovat tuottaneet Terry Woodford ja Clayton Ivey yhtiölle Wishbone, Inc. Vastaava tuottaja on Berry Gordy.
Äänityksestä ovat vastanneet Cal Harris, Russ Terrana, Art Stewart ja Fred Ross. Albumi on äänitetty ja miksattu Hollywoodissa Motownin äänitysstudioilla.
Taiteellisena johtajana on toiminut Katarina Pettersson ja kannen suunnittelusta on vastannut John Le Prevost. LP-levyssä on tavallisuudesta poikkeava kansi siten, että yhtyeen nimen muodostavat kirjaimet on leikattu kääntyvästä läpästä jolloin näkyvissä on alla oleva harmaa osa. LP-levyn poistaminen kotelostaan edellyttää läpän kääntämistä.
Euroopan markkinoille LP-levyjä on valmistanut Kölnissä EMI Electrola GmbH.
Kappaleet

Happy People (J. Bowen / D. Baldwin / L. Richie) – 3:32
Glasshouse (Charlemagne T. M.) – 3:53
Shakey Ground (J. Bowen / E. Hazel / A. Boyd) – 3:58
The Prophet (J. Bowen / K. Wakefield / L. Duncan) – 4:20
Happy People (Instrumental) (The Temptations Band) – 2:52
A Song for You ( L. Russell) – 4:32
Memories (J. Bowen / D. Baldwin / K. Wakefield) – 5:53
I'm a Bachelor (D. Edwards / O. Williams / D. English / R. Street / D. Harris) – 4:13
Firefly (J. Boyce) – 3:56
Kappaleiden sovitukset on tehnyt James Carmichael lukuun ottamatta kappaletta "Firefly", jonka ovat sovittaneet Ted Stovall ja Harrison Calloway. Torvisektion sovitukset kappaleilla 1.1, 1.3, 1.4. ja 2.1 sekä jousisektion sovitukset kappaleilla 1.4, 2.1 ja 2.2 ovat Carmichaelin käsialaa.
Julkaisijat ovat Jobete Music Co., Inc. ASCAP (1.1, 1.3); edellinen ja Stone Diamond Music Corp. BMI (1.2, 1.4, 2.2); Skyhill Pub. Co. Inc. BMI (2.1); Stone Diamond Music Corp. BMI (2.3, 2.4).
Lauluosuudet kappaleella "I'm a Bachelor" on sovittanut The Temptations.
Albumin nimikappale "A Song for You" on Leon Russellin tekemä ja siitä on levyttänyt oman mieliinpainuvan versionsa myös Ray Charles pitkän uransa loppupuolella vuonna 1993.