stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Seppo Suokunnas
Työura

Suokunnas toimi aluksi Salo-Uskelan papiston apulaisena 1971.
Helsingin yliopistossa Suokunnas toimi useaan otteeseen. Ensiksi hän oli käytännöllisen teologian tilapäisenä assistenttina 1971–1973 sekä käytännöllisen teologian assistenttina 1975–1977 ja 1980–1981 sekä teologisten harjoitusten valvojana 1977–1981. Käytännöllisen teologian vt. professorina hän oli 1984–1986 ja vs. lehtorina 1986–1989. Lisäksi hän on toiminut käytännöllisen teologian dosenttina vuodesta 1983.
Muihin koko kirkkoa palveleviin tehtäviin Suokunnasta on myös tarvittu. Hän on toiminut suomenkielisen virsikirjakomitean sihteerinä 1974–1979 ja 1981–1984 sekä käsikirjakomitean sihteerinä ja asiantuntijana 1989.
Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksessä (SLEY) Suokunnas on palvellut SLEY-Kirjat Oy:n toimitusjohtajana 1990–1991, toiminnanjohtajana 1991–2005 sekä Sanansaattaja-lehden päätoimittajana 1991–2005.
Helsingin evankelisen kansankorkeakoulun (HEO) päätoimisena teologisten aineiden opettajana Suokunnas oli 1971–1973 ja rehtorina 1973–1975. Toisiin tehtäviin siirryttyään Suokunnas toimi HEO:ssa tuntiopettajana 1976–1980.
Sibelius-Akatemian hymnologian opettajana Suokunnas toimi 1981–1984. Viimeinen työrupeama hänellä oli Hakunilan kappalaisena 2006–2009. Eläkkeelle Suokunnas siirtyi 1. tammikuuta 2010.
Sivu- ja luottamustoimet

Silloisessa Evankelisessa ylioppilasliitossa (EYL) Suokunnas oli hallituksen jäsen 1967–1969. Myöhemmin hän toimi EYL:n puheenjohtajana 1981–1985. Suokunnas oli Muurlan evankelisen kansanopiston johtokunnan jäsen 1971–1980. Evankeliumiyhdistyksessä (SLEY) hän toimi musiikkitoimikunnan puheenjohtajana 1974–1986, johtokunnan jäsenenä 1983–1999 ja varapuheenjohtajana 1985–1989. Siionin kanteleen uudistamiskomitean puheenjohtajana hän oli 1993–1999. SLEY-Kirjat Oy:n hallituksen jäsen oli 1977–2005. Helsingin Evankelisen Opiston (HEO) säätiön luottamustehtäviä olivat hallintoneuvoston jäsenyys 1981–2005, hallituksen jäsenyys 1981–1991 ja puheenjohtajuus 1995–2005.
Käsikirjakomitean jaoston jäsenenä Suokunnas toimi asiantuntijatehtävissä 1989–2001, liturgiajaoston puheenjohtajana 1991–1997, virkajaoston jäsenenä 1998–2001 sekä Kirkon virkarakennekomitean jäsenenä 2000–2002. Lähetystyön neuvottelukunnan jäsen hän oli 2000–2004 ja Kirkon lähetystoimikunnan jäsen 2002–2005. Kirkon jumalanpalvelus- ja musiikkitoiminnan keskuksen johtokunnan jäsenenä hän oli 1981–1989 ja virsikirjan toimituskunnan jäsenenä 1984–1986 sekä Saamelaisvirsikirjakomitean jäsenenä 1986–1992.
Seurakunnan luottamustehtäviin Suokunnas myös osallistui. Vantaan seurakuntien kirkkovaltuuston jäsen hän oli 1980–1984 ja Tikkurilan seurakuntaneuvoston jäsen 1981–1984 sekä Hakunilan seurakuntaneuvoston jäsenenä hän toimi 1985–1987 sekä varapuheenjohtajana 1987–1990.
Suomalaisen Teologisen Kirjallisuusseuran johtokunnan jäsenenä Suokunnas oli 1981–1989 sekä Tieteen ja taiteen kristillisen tukisäätiön hallituksen jäsenenä Suokunnas toimi 1990–1995. Suokunnas oli Kirkkomusiikki-lehden toimituskunnan jäsen 1981–1995 sekä Kotimaa-lehden neuvottelukunnan jäsen hän oli 1992–2005 sekä Diakonia-ammattikorkeakoulun hallituksen työvaliokunnan jäsen 1996–2000.
Huomioita

Suokunnas on ollut musiikkisuuntautunut koko ikänsä. Harrastusalueelle on kuulunut kuorolaulantaa, yksinlauluja, pianonsoittoa sekä urkujen soittamista. Suokunnas oli aikanaan myös Radion sinfoniakuorossa.
Suokunnaksen virsi- ja Siionin kanteleen laulutietous on mittavaa lähtien jo väitöstutkimuksesta. Vuonna 1999 valmistuneen Siionin kanteleen uudistuksessa Suokunnaan työskentelyosuus on ollut suuri. Vuonna 2019 valmistui Siionin kanteleen päivitetty laitos. Siihen Suokunnas on päivittänyt tekijämerkinnät, runoilija-, säveltäjä- ja laulukohtaiset listat sekä tekijänoikeuksien omistus- ja haltijatiedot ajan tasalle. Auliisti hän on jakanut virsitietoutta selkeässä muodossa lukuisten kirjojensa ja radio-ohjelmiensa välityksellä. Yleisradiolle hän teki yhden talvikauden Päivän virsi -ohjelmaa. Maanantaista perjantaihin Suokunnas esitteli aina uuden virren, kaikkiaan 185 kappaletta. Suokunnaan sävelmä on virressä 34. Hänen virsirunoiluaan on virsissä 91, 216 ja 443.  Virren 443 Suokunnaan runot on Catharina Östman ruotsintanut. Nämä ovat mukana Suomen ja Ruotsin ruotsinkielisissä virsikirjoissa. Siionin kanteleessa lauluissa 61 ja 134 on Suokunnaan sanat.
Vuodesta 2015 hän on tehnyt sunnuntaisin esitettävää virsivarttia Radio Deissä. Teoksissaan Suokunnas tutustuttaa lukijoitaan virsitietouden lisäksi evankeliseen liikkeeseen ja historiaan. Jumalanpalvelus ja liturginen elämä on tullut hänelle vuosien työn myötä hyvin tutuksi. Niistä hän on kirjoittanut ja tehnyt myös perinteisiä hartauskirjoja.
Tasavallan presidentti myönsi teologian tohtori Seppo Ilmari Suokunnaalle professorin arvonimen vuonna 2018. Arvonimen myöntämisen taustalla ovat Suokunnaan tehtävät Helsingin yliopiston teologisen tiedekunnan palveluksessa sekä hänen monet luottamustehtävänsä Suomen evankelis-luterilaisen kirkon keskushallinnon erilaisissa komiteoissa ja johtokunnissa.
Sotilasarvoltaan Suokunnas on yliluutnantti.
Musiikin piiriin kuuluvien harrastusten lisäksi Suokunnas mielellään valokuvaa, kävelee luonnossa ja harrastaa kirjallisuutta.
Tapiola (Sastamala)

Tapiola on kylä Tyrväällä Sastamalan kaupungissa Pirkanmaalla. Kylä sijaitsee suunnilleen Houhajärven ja Ylistenjärven välissä Punkalaitumentien varrella. Kylään kuuluvat myös Moitusmaa ja Ylistenjärvenmaa. Näiden yhteenlaskettu asukasluku on noin 300.
Tapiolan alkuperäinen kylätontti sijaitsee Tapiolanjärven rannalla. Varhaisin maininta kylästä on vuodelta 1479. 1600-luvulle tultaessa kylässä oli kolme tilaa: Laurila, Nikkilä ja Heikkilä. Kylän nykyinen asutus on levinnyt laajalle entisille Tyrvään takamaille, minkä vuoksi Tapiolan kyläalue on hyvin pirstaleinen.
Tapiolassa on myös kolme suojeltua vesistöä, Tapiolanjärvi, Keskistenjärvi ja Hanhijärvi.
Aiheesta muualla

Tapiolan kyläyhdistys
Kansainvälinen Tšaikovski-kilpailu

Kansainvälinen Tšaikovski-kilpailu on Moskovassa neljän vuoden välein järjestettävä musiikkikilpailu, jossa kilpaillaan pianon-, viulun- ja sellonsoitossa sekä laulussa. Kilpailu on nimetty säveltäjä Pjotr Tšaikovskin mukaan, ja on järjestetty vuodesta 1958 lähtien. Vuonna 2006 kilpailua lykättiin vuodella, koska Moskovan konservatorion konserttisalia kunnostettiin ja samalla päästiin eroon päällekkäisyydestä jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen kanssa.lähde?
Tšaikovski-kilpailu perustettiin kylmän sodan aikana pönkittämään Neuvostoliiton mainetta huippumuusikoiden kasvattajana. Alun perin kilpailu oli vain pianisteille ja viulisteille, ja ensimmäisen pianokilpailun Neuvostoliiton pettymykseksi voitti Yhdysvaltain Van Cliburn. Kun tuomaristo kysyi Nikita Hruštšovilta, voidaanko amerikkalainen palkita, hän vastasi kysymällä: "Onko hän paras?"lähde?
Nykyään Tšaikovski-kilpailussa kilpaillaan myös sellonsoitossa (vuodesta 1962 alkaen) ja laulussa (vuodesta 1966).
Kilpailu on toiminut ponnahduslautana kansainväliselle huippu-uralle Van Cliburnin lisäksi mm. Vladimir Aškenazille, Viktoria Mullovalle ja Jevgeni Nesterenkolle.
Tason ylläpitämiseksi kilpailun luonnetta on muutettu merkittävästi vuoden 2007 kilpailua varten. Kilpailutoimikunta sitoutuu auttamaan voittajia järjestämään konsertteja niin Venäjällä kuin maailmallakin kahden vuoden ajan kilpailun päätyttyä. Lisäksi tuomarikäytäntö on muutettu suljetusta äänestyksestä avoimeksi. Samalla kilpailun budjettia on kasvatettu rajusti (vuoden 2007 pääsponsori oli Toyota) ja osallistujien määrää on karsittu entisestään. Kuhunkin sarjaan valitaan vain kolmisenkymmentä esiintyjää.lähde?
Kilpailun esikarsinta on tammikuussa. Loppukilpailu järjestetään kesäkuussa. Kunkin sarjan (piano, viulu, laulu: naiset, laulu: miehet, sello) kuusi parasta palkitaan. Joskin tuomaristo voi päättää olla jakamatta palkintoja, tai jakaa palkintosijan (1. sijaa lukuun ottamatta) useamman kilpailijan kesken.
Palkintotaulukko

| --- | --- |
Palkinto: Summa
Grand Prix: 10 000 lisäys 1. palkintoon
1: 30 000 USD ja kultamitali
2: 20 000 USD ja hopeamitali
3: 10 000 USD ja pronssimitali
4: 5 000 USD ja tutkintotodistus
5: 3 000 USD ja tutkintotodistus
6: 2 000 USD ja tutkintotodistus
Voittajat > Pianistit

| Vuosi | 1 palkinto (Kulta) | 2 palkinto (Hopea) | 3 palkinto (Pronssia) |
| --- | --- | --- | --- |
| 1958 | Van Cliburn (Yhdysvallat) | Lev Vlassenko (Neuvostoliitto)   Liu Shikun (Kiina) | Naum Šatarkman (Neuvostoliitto) |
| 1962 |  Vladimir Aškenazi (Neuvostoliitto)   John Ogdon (Britannia) | Susan Starr (Yhdysvallat)   Yin Chengzong (Kiina) | Eliso Virsaladže (Neuvostoliitto) |
| 1966 | Grigori Sokolov (Neuvostoliitto) | Miša Dichter (Yhdysvallat) | Victor Eresko (Neuvostoliitto) |
| 1970 | Vladimir Krainev (Neuvostoliitto)   John Lill (Britannia) | Horacio Gutiérrez (Kuuba) | Arthur Moreira Lima (Brasilia)   Viktoria Postnikova (Neuvostoliitto) |
| 1974 | Andrei Gavrilov (Neuvostoliitto) | Myung-whun Chung (Etelä-Korea)    Stanislav Igolinski (Neuvostoliitto) | Juri Jegorov (Neuvostoliitto) |
| 1978 | Mihail Pletnjov (Neuvostoliitto) | Pascal Devojon (Ranska)   André Laplante (Kanada) | Nikolai Demidenko (Neuvostoliitto)   Evgeni Rivkin (Neuvostoliitto) |
| 1982 | Ei jaettu | Peter Donohoe (Britannia)   Vladimir Ovtšinnikov (Neuvostoliitto) | Michie Koyama (Japani) |
| 1986 | Barry Douglas  (Britannia) | Natalia Trull  (Neuvostoliitto) | Irina Plotnikova (Neuvostoliitto) |
| 1990 | Boris Berezovski (Neuvostoliitto) | Vladimir Miško (Neuvostoliitto) | Kevin Kenner (Yhdysvallat)   Johan Schmidt (Saksa)   Anton Mordasov (Neuvostoliitto) |
| 1994 | Ei jaettu | Nikolai Luganški (Venäjä) | Vadim Rudenko (Venäjä)   HaeSun Paik (Etelä-Korea) |
| 1998 | Denis Matsujev (Venäjä) | Vadim Rudenko (Venäjä) | Freddy Kempf (Britannia) |
| 2002 | Ayako Uehara (Japani) | Aleksei Nabiulin (Venäjä) | Tszjuj Tszin (Kiina)   Andrei Ponoševni (Venäjä) |
| 2007 | Ei jaettu | Miroslav Kultjšev (Venäjä) | Aleksandr Lubjantšev (Venäjä) |
| 2011 | Daniil Trifonov (Venäjä) | Yeol-eum Son (Etelä-Korea) | Seong-jin Cho (Etelä-Korea) |
| 2015 | Dmitri Mašleev (Venäjä) | Lukas Geniušas (Liettua/Venäjä)   George Li (Yhdysvallat) | Sergei Redkin (Venäjä)   Daniel Karitonov (Venäjä) |
Voittajat > Viulistit

| Vuosi | 1 palkinto (Kulta) | 2 palkinto (Hopea) | 3 palkinto (Pronssia) |
| --- | --- | --- | --- |

| 1958 | Valeri Klimov (Neuvostoliitto) | Victor Pikaižen (Neuvostoliitto) | Ştefan Ruha (Romania) |
| 1962 | Boris Gutnikov (Neuvostoliitto) | Samuel Ashkenasi (Israel)   Irina Bochkova (Neuvostoliitto) | Nina Beilina (Neuvostoliitto)   Yoko Kubo (Japani) |
| 1966 | Viktor Tretjakov (Neuvostoliitto) | Masuko Ushioda (Japani)   Oleg Kagan (Neuvostoliitto) | Yoko Sato (Japani)   Oleh Krysa (Neuvostoliitto) |
| 1970 | Gidon Kremer (Neuvostoliitto) | Vladimir Spivakov (Neuvostoliitto)   Mayumi Fujikawa (Japani) | Liana Isakadže (Neuvostoliitto) |
| 1974 | Ei jaettu | Eugene Fodor (Yhdysvallat)   Ruben Agaronian (Neuvostoliitto)   Rusudan Gvasaliia (Neuvostoliitto) | Marie-Annick Nicolas (Ranska)   Vanja Milanova (Bulgaria) |
| 1978 | Ilja Grubert (Neuvostoliitto)   Elmar Oliveira (Yhdysvallat) | Mihaela Martin (Romania)   Dylana Jenson (Yhdysvallat) | Irina Medvedeva (Neuvostoliitto)   Alexandr Vinnitsky (Neuvostoliitto) |
| 1982 | Viktoria Mullova (Neuvostoliitto)   Sergei Stadler (Neuvostoliitto) | Tomoko Kato (Japani) | Stephanie Chase (Yhdysvallat)   Andres Cardenes (Yhdysvallat) |
| 1986 | Ilja Kaler (Neuvostoliitto)   Raphaël Oleg (Ranska) | Xue Wei (Kiina)   Maxim Fedotov (Neuvostoliitto) | Jane Peters (Australia) |
| 1990 | Akiko Suwanai  (Japani) | Evgeny Buškov (Neuvostoliitto) | Aljssa Park (Yhdysvallat) |
| 1994 | Ei jaettu | Anastasia  Tšebotareva (Venäjä)   Jennifer Koh (Yhdysvallat) | Graf Muržh (Venäjä)   Marco Rizzi (Italia) |
| 1998 | Nikolai Sašenko  (Venäjä) | Latica Honda-Rosenberg (Saksa) | Ichun Pan (Kiina) |
| 2002 | Ei jaettu | Tamaki Kawakubo (Japani/Yhdysvallat)   Xi Chen (Kiina) |  |
| 2007 | Mayuko Kamio (Japani) | Nikita Borišo-Glebski (Venäjä) | Juki Manuela Janke (Saksa) |
| 2011 | Ei jaettu | Sergey Dogadin (Venäjä)   Itamar Žorman (Israel) | Jehje Lee (South Korea) |
| 2015 | Ei jaettu | Yu-Chien Tseng (Taiwan) | Alexandra Conunova (Moldova)   Haik Kazazjan (Venäjä)   Pavel Miljukov (Venäjä) |
Voittajat > Sellistit

| Vuosi | 1 palkinto (Kulta) | 2 palkinto (Hopea) | 3 palkinto (Pronssia) |
| --- | --- | --- | --- |
| 1962 | Natalija Šahovskaja (Neuvostoliitto) | Leslie Parnas (Yhdysvallat)   Valentin Fejgin (Neuvostoliitto) | Natalja Gutman (Neuvostoliitto)   Mihail Komitšer (Neuvostoliitto) |
| 1966 | Karine Georgian (Neuvostoliitto) | Stephen Kates (Yhdysvallat)   Arto Noras (Suomi) | Kenichiro Yasuda (Japani)   Eleonora Tešteletš (Neuvostoliitto) |
| 1970 | David Geringas (Neuvostoliitto) | Victoria Jagling (Neuvostoliitto) | Ko Iwasaki (Japani) |
| 1974 | Boris Pergamenšikov (Neuvostoliitto) |  Ivan Monighetti (Neuvostoliitto) | Hirofumi Kanno (Japani)   Seta Baltajan (Bulgaria) |
| 1978 | Nathaniel Rosen (Yhdysvallat) | Mari Fudzivara (Japani)   Daniel Veis (Tšekkoslovakia) | Alekander Kniažev (Neuvostoliitto)   Alekander Rudin (Neuvostoliitto) |
| 1982 | Antonio Meneses (Brasilia) | Alekander Rudin (Neuvostoliitto) | Georg Faust (Saksa) |
| 1986 | Mario Brunello (Italia)   Kirill Rodin (Neuvostoliitto) | Suren Bagratuni (Neuvostoliitto)   Martti Rousi (Suomi) | Sara Sant'Ambrogio (Yhdysvallat)   John Sharp (Yhdysvallat) |
| 1990 | Gustav Rivinius (Saksa) | Françoise Groben (Luxemburg)   Alekander Kniažev (Neuvostoliitto) | Bion Tsang (Yhdysvallat)   Tim Hugh (Britannia) |
1994:  Ei jaettu  
| 1998 | Denis Šapovalov (Venäjä) | Liwei Qin (Australia) | Boris Andrianov (Venäjä) |
| 2002 | Ei jaettu | Johannes Moser (Saksa) | Claudius Popp (Saksa)   Alekander  Ťaušian (Armenia) |
| 2007 | Sergei Antonov (Venäjä) | Alekander Bužlov (Venäjä) | István Várdai (Unkari) |
| 2011 | Narek Hakhnazarian (Armenia) | Edgar Moreau (Ranska) | Ivan Karižna (Valko-Venäjä) |
| 2015 | Andre Ionut Ionita (Romania) | Alekander Ramm (Venäjä) | Alekander Bužlov (Venäjä) |
Voittajat > Naislaulajat

| Vuosi | 1 palkinto (Kulta) | 2 palkinto (Hopea) | 3 palkinto (Pronssia) |
| --- | --- | --- | --- |
| 1966 | Jane Marsh (Yhdysvallat) | Veronica Tyler (Yhdysvallat)   Evelina Stojtseva (Bulgaria) | Ei jaettu |
| 1970 | Jelena Obraztsova (Neuvostoliitto)   Tamara Sinjavškaja (Neuvostoliitto) | Ei jaettu | Evdokia Kolesnik (Neuvostoliitto) |
| 1974 | Ei jaettu |  Ljudmila Sergijenko (Neuvostoliitto)   Stefka Evstatieva (Bulgaria)   Sylvia Sass (Unkari) | Galina Kalinina (Neuvostoliitto)   Tatiana Erastova (Neuvostoliitto) |
| 1978 |  Ljudmila Šemtšuk (Neuvostoliitto) | Ljudmila Nam (Neuvostoliitto) | Ewa Podleś (Puola)   Mariana Ciaromila (Romania) |
| 1982 | Lidija Šemtšuk (Neuvostoliitto) | Kuraman Gasimova (Neuvostoliitto) | Dolora Zajick (Yhdysvallat) |
| 1986 | Natalia Erašova (Neuvostoliitto) | Barbara Kilduff (Japani), Ana Felicia Filip (Romania) | Maria Guleghina (Neuvostoliitto) |
| 1990 | Deborah Voigt (Yhdysvallat) | Marina Šaguši (Neuvostoliitto) | Emilia Oprea (Romania)   Maria Khokhlogorskaja (Neuvostoliitto) |
| 1994 | Hibla Geršmava (Georgia)   Marina Lapina (Venäjä) | Laura Claycomb (Yhdysvallat)   Tatiana Ŝakaršu (Ukraina) | Irina Gelašova (Venäjä) |
| 1998 | Mieko Sato (Japani) | Elena Manistina (Venäjä) | Maira MBritanniahamed (Kazakstan) |
| 2002 | Aitalina Afanasieva-Adamova (Venäjä) | U Bisia (Kiina) | Anna Samuil (Venäjä) |
| 2007 | Albina Šagimuratova (Venäjä) | Oleska Petrova (Venäjä) | Marika Gulordava (Georgia) |
| 2011 | Sunyoung Seo (Etelä-Korea) | Ei jaettu | Elena Guseva (Venäjä) |
| 2015 | Julia Matoškina (Venäjä) | Svetlana Moskalenko (Venäjä) | Mane Galojkan (Armenia) |
Voittajat > Mieslaulajat

| Vuosi | 1 palkinto (Kulta) | 2 palkinto (Hopea) | 3 palkinto (Pronssia) |
| --- | --- | --- | --- |

| 1966 | Vladimir Atlantov (Neuvostoliitto) | Nikolai Okotnikov (Neuvostoliitto) | Simon Estes (Yhdysvallat)   Konstantin Lisovski (Neuvostoliitto) |
| 1970 |  Jevgeni Nesterenko (Neuvostoliitto)   Nikolai Orgeniš (Neuvostoliitto) | Vladislav Piavko (Neuvostoliitto)   Žurab Šotkilava  (Neuvostoliitto) | Victor Trišin (Neuvostoliitto) |
| 1974 | Ivan Ponomarenko (Neuvostoliitto) |  Kolos Kováts (Unkari) | Anatoli Ponomarenko (Neuvostoliitto)   Vladimir Maškenko (Neuvostoliitto) |
| 1978 | Ei jaettu | Valentin Pivovarov (Neuvostoliitto)   Nikita Storojev (Neuvostoliitto) | Juri Štatnik (Neuvostoliitto) |
| 1982 | Paata Buršuladše (Neuvostoliitto) | Gegham Grigorjan (Neuvostoliitto) | Vladimir Chernov (Neuvostoliitto) |
| 1986 | Alekander Morožov  (Neuvostoliitto)   Grigori Gritšjuk  (Neuvostoliitto), | Barseg Tumanjan (Neuvostoliitto) | Sergei Martjnov (Neuvostoliitto) |
| 1990 | Hans Tšoi (Yhdysvallat) | Boris Štatšenko (Neuvostoliitto) | Oleg Kulko (Neuvostoliitto)   Wojciech Drabowicž (Puola) |
| 1994 | Chen-Ye Yuan (Kiina) | Ei jaettu | Mihail Davjdov (Venäjä)   Ho Gwan Su (Kiina) |
| 1998 | Besik Gabitašvili (Georgia) | Jevgeni Nikitin (Venäjä) | Alekander Kiššelev (Venäjä) |
| 2002 | Mihail Kažakov (Venäjä) | Andrej Dunaev (Venäjä) | Kim Don Seub (Etelä-Korea) |
| 2007 | Alekander Tšjmbaljuk (Ukraina) | Dmitri Belosselskij (Venäjä) | Maxim Paster (Ukraina) |
| 2011 | Jongmin Park (Etelä-Korea) | Enkhbatjn Amartüvšin (Mongolia) | Ei jaettu |
| 2015 | Ariunbaatar Ganbaatar (Mongolia) | Chuanyue Wang (Kiina) | Hansung Yoo (Etelä-Korea) |
Voittajat > Grand Prix

| Vuosi | Voittaja | Luokka |
| --- | --- | --- |
| 1994 | Hibla Gerzmava (Georgia) | Laulu (nainen) |
| 2011 | Daniil Trifonov (Venäjä) | Piano |
| 2015 | Ariunbaatar Ganbaatar (Mongolia) | Laulu (mies) |
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Vuoden 2007 pianokilpailun osallistujat (Arkistoitu – Internet Archive)
Vuoden 2007 viulukilpailun osallistujat (Arkistoitu – Internet Archive)
Vuoden 2007 sellokilpailun osallistujat (Arkistoitu – Internet Archive)
Vuoden 2007 lauluilpailun osallistujat (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Loikkaus

Loikkaus tapahtuu, kun henkilö luopuu kuuliaisuudestaan tiettyä valtiota tai poliittista entiteettiä kohtaan vaihtaakseen sen uskollisuuteen toiselle. Termiä loikkari käytetään, usein halventavasti, henkilöstä, joka vaihtaa lojaalisuuden toiseen poliittiseen puolueeseen tai muuhun kilpailevaan tahoon. Siinä mielessä loikkaria usein pidetään petturina.
Kansainvälinen politiikka

Fyysinen loikkaustapahtuma on tavallisesti asia, joka rikkoo valtion tai poliittisen entiteetin lakeja, josta loikkaava henkilö vetäytyy. Toisaalta, pelkkä kansalaisuus tai työskentely liittolaisen kanssa ei yleensä ole rikos.
Esimerkiksi 1950-luvulla Saksan demokraattisen tasavallan (DDR) asukkaita oli yhä enenevässä määrin kielletty matkustamasta Saksan liittotasavaltaan, jossa heitä kohdeltiin automaattisesti kansalaisina Eksklusiivisen mandaatin johdosta. Berliinin muurin pystyttäminen ja Saksojen välisen rajan vahvistaminen kommunistisen DDR:n johdosta vuonna 1961 piti vahvistaa politiikkaa. Kun ihmiset yrittivät ”vetäytyä” DDR:stä, maan rajavartijat ampuivat heitä. Useat sadat ihmiset tapettiin rajalla heidän Republikflucht-yrityksessään. Virallisia matkoja kyllä oli, mutta lupia lähteä väliaikaisesti tai pysyvästi myönnettiin harvoin. Toisaalta, ”epämiellyttävien” itäsaksalaisten kansalaisuus kumottiin, ja heidän piti jättää kotinsa lyhyellä varoitusajalla ja vastoin tahtoaan. Toisia, kuten laulaja Wolf Biermannia, kiellettiin palaamasta DDR:ään.
Kylmän sodan aikana monia laittomasti Neuvostoliitosta tai itäblokista muuttaneita kutsuttiin loikkareiksi. Länsimaisetkin loikkasivat itäblokkiin, usein välttääkseen vakoilusyytteen. Tunnetumpi tapaus on brittiläinen vakooja Kim Philby, joka loikkasi Neuvostoliittoon välttääkseen paljastumasta KGB:n myyränä, sekä 22 liittoutuneiden sotavankia (yksi britti ja 21 yhdysvaltalaista) jotka kieltäytyivät – valiten Kiinaan jäämisen – kotiutumasta Korean sodan jälkeen.
Puoluepoliittiset loikkaukset

Käännös suomeksi
Kansainvälistäminen ja lokalisointi

Kansainvälistäminen eli internationalisointi ja lokalisointi eli kotoistus ovat toimia, joilla sovitetaan tuotteita, kuten julkaisuja tai ohjelmistoja vieraaseen ympäristöön, erityisesti vieraiden maiden kulttuuriin. Ero kansainvälistämisen ja lokalisoinnin välillä on hienovarainen mutta merkitsevä. Kansainvälistäminen on tuotteiden sovittamista potentiaaliseen käyttöön periaatteessa missä tahansa, kun taas lokalisointi tarkoittaa erityispiirteiden lisäämistä tietyssä määrätyssä kohteessa tapahtuvaa käyttöä varten.
Kansainvälistämis- ja lokalisointitoimintojen painopisteitä

Päiväys ja kellonaika (UTC kansainvälistetyssä ympäristöissä)
Valuutta
Kielet (merkistöt, numerojärjestelmät, vasemmalta oikealle/ oikealta vasemmalle -kirjoitusjärjestelmät) (esimerkki: Unicode)
Kirosanojen ja muiden tabujen välttäminen (esimerkiksi tuotteiden nimeämisessä)
Nimet ja tittelit
Puhelinnumerot, osoitteet ja kansainväliset postinumerot
Mittayksiköt
Kuvallisten symbolien muokkaus
Lokalisointi

Erityisesti lokalisointiin liittyviä alueita ovat muun muassa:
Kääntäminen
Erityistuki tietyille kielille, kuten Itä-Aasian kielet
Paikalliset säännöt
Moraali
Paikallinen sisältö
Symbolit
Estetiikka
Kulttuuriarvot ja sosiaalinen ympäristö
Uusien lokalisoitujen sanojen keksiminen
Yhdenmukaiset termit samoille asioille eri ohjelmissa
Lokalisoidun ja alkuperäisen tekstin vastaavuus
Suomessa tietotekniikan lokalisointiin liittyviä kieltä ja kulttuuria koskevia ohjeita ja normeja antaa Kotoistuspalvelu.
Haasteita

Kansainvälistäminen ja lokalisointi luovat haasteita tietokoneohjelmistojen kehittäjille – etenkin jos niitä ei ole ohjelmistosuunnittelussa huomioitu alusta lähtien. Yleinen käytäntö on erottaa tekstidata ja muut ympäristöstä riippuvat resurssit (esim. kuvakkeet) ohjelmakoodista. Tällöin eri käyttöympäristöjen huomiointi onnistuu ihannetapauksessa erillisiä resursseja muokkaamalla ilman koodin muuttamista. Resurssien kertaantuminen vaikeuttaa ylläpitoa. Jos esimerkiksi usealla kielellä käyttäjälle näytettävää viestiä halutaan muokata, tarvitsee kaikki saman resurssin käännökset päivittää. Tätä tehtävää helpottamaan on tehty ohjelmistokirjastoja, kuten Gettext.
Koska vapaita ohjelmistoja voi kuka tahansa vapaasti muokata ja levittää, ne soveltuvat paremmin kansainvälistettäviksi. Omistettuja ohjelmistoja ei yleensä käännetä kielille, joista ei koeta saatavan taloudellista hyötyä. Esimerkki projektista, joka on käännetty yli 70 kielelle, on KDE.
Soveltamisala

Ohjelmisto ilman rajoja -järjestön mukaan suunnittelunäkökohtia, jotka on otettava huomioon tuotetta kansainvälistettäessä, ovat "tietojen koodaus ja dokumentointi, ohjelmistokehitys, laitteistotuki ja käyttäjän vuorovaikutus", kun taas keskeisiä suunnittelualueita, jotka on otettava huomioon luotaessa täysin kansainvälistettyä tuotetta tyhjästä, ovat "käyttäjän vuorovaikutus, algoritmin ja datamuodon kehittäminen, ohjelmistopalvelut ja dokumentointi".
Kääntäminen on yleensä eniten aikaa vievä osa kielten lokalisointia. Tämä voi sisältää:
Elokuvissa, videoissa ja äänitteissä käytetään puhuttujen sanojen tai musiikin sanoitusten kääntämistä, usein jälkiäänityksen tai tekstityksen kanssa
Painetun materiaalin ja digitaalisen median tekstien kääntäminen (mahdollisesti myös virheilmoitukset ja dokumentaatio)
Videopelien tuotannossa lokalisointia käytetään käyttöliittymän, dialogien, kohteiden kuvausten jne kääntämiseen.
Tekstiä sisältävien kuvien ja logojen mahdollinen muokkaaminen siten, että niihin sisällytetään käännöksiä tai yleisiä kuvakkeita
Erilaiset käännöspituudet ja merkkikokojen erot (esim. latinalaisen aakkoston kirjainten ja kiinalaisten merkkien välillä) voivat aiheuttaa sen, että yhdellä kielellä hyvin toimivat ulkoasut toimivat huonosti muilla kielillä.