Tampereen Puuvillateollisuus
Historia

Yhtiön perustivat kesällä 1897 aiemmin Finlaysonin palveluksessa olleet kauppaneuvos Arthur Sommer, kasööri J. Kupiainen ja insinööri P. A. Sharples. Uusi yhtiö vuokrasi Tampereen kaupungilta Näsijärveen pistävän Lapinniemen alueen ja aloitti siellä 1897 puuvillatehtaan rakennustyöt. Vuonna 1899 aloitti toimintansa kehräämö ja kutomo sekä hieman myöhemmin lankojen valkaisu- ja värjäyslaitos. Tehdasta laajennettiin jo 1902 kutomosalilla. Tehtaan tuotteisiin kuuluivat langat, erilaiset kankaat ja nenäliinat. Uusi tehdas oli 1900-luvun alussa vaikeuksissa puuvillan korkean hinnan, kovan kotimaisen kilpailun ja suppean tuotevalikoiman vuoksi mutta vuoden 1905 jälkeen tilanne alkoi parantua. Yhtiö liittyi suomalaisten puuvillatehtaiden syyskuussa 1905 perustamaan Puuvillatehtaiden Yhtymä kartelliin joka sopi asiakkaille myönnettävistä alennuksista ja myyntihinnoista. Yhtiön konttori siirrettiin 1909 tehtaan yhteyteen ja vuonna 1904 valmistui värjäämö- ja viimeistelyrakennus. Korjauspaja valmistui 1911 ja kehräämön ja kutomon kolmikerroksinen lisärakennus 1916. Arkkitehti Wivi Lönnin suunnittelema tehtaan isännöitsijä Magnus Lavoniuksen  asuintalo valmistui 1912. Vuonna 1912 yhtiö osti myös vuokraamansa Lapinniemen alueen Tampereen kaupungilta.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Lapinniemen tehdas onnistui hankkimaan puuvillansa Englannista ja Yhdysvalloista Ruotsin kautta ja jonkin verran puuvillaa saatiin Venäjältä. Vuonna 1916 suomalaiset puuvillatehtaat järjestivät tilapäisesti puuvillan kuljetuksen Norjan rannikolta Inarin ja Rovaniemen kautta Etelä-Suomeen. Lapinniemen tehtaan puuvillavarastot pysyivät kuljetusvaikeuksista huolimatta suurina ja tehdas menestyi sotavuosina taloudellisesti hyvin.
Suomen sisällissodan alettua tammikuun lopulla 1918 Lapinniemen tehdas oli kymmenen päivää pysähdyksissä mutta saattoi sitten jatkaa tuotantoaan. Tehdas kärsi vaurioita Tampereen taistelun aikana maalis-huhtikuun vaihteessa 1918. Sodan jälkeen tehtaan puuvillavarastoa ei saatu täydennettyä ja tehdas joutui siirtymän 3-päiväiseen työviikkoon. Samalla aloitettiin myös tilapäisesti pakettilangan valmistus paperiliuskoista.
1920-luvulla uusittiin tehtaan voimalaitos 1921–1922 ottamalla käyttöön 2 000 hevosvoiman turbodynamo ja rakennettiin kehräämön lisärakennus 1924. 1930-luvun alkupuolella puuvillatehtaiden yhteistoiminnassa syntyi ongelmia kun yksi tehtaista ei liittynyt 1932 perustettuun Puuvillatehtaiden Myyntikonttoriin. Tämän seurauksena Tampereen Puuvillateollisuus Osakeyhtiö päätettiin yhdistää Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Oy:n (Tampellan) osaksi jälkimmäistä yhtiötä johtaneen Arno Solinin aloitteesta. Yhdistyminen tapahtui syksyllä 1934. Lapinniemen puuvillatehdas jatkoi sitten toimintaansa Tampellan osana.
Sotavuosina 1939–1945 tehdas joutui raaka-ainepulan vuoksi valmistamaan myös viskoosi- eli rayon-tuotteita sekä paperinarua ja paperikankaita. Sotien jälkeen 1950-luvulla kustannuspaineet ja ulkomainen kilpailu johtivat automatisointiin, toiminnan rationalisointiin ja jalostusasteen nostamiseen. Vuonna 1959 valmistui Tampellan tehdasalueelta Naistenlahden yli Lapinniemen tehtaalle johtanut yli 500 metriä pitkä höyryputkisilta, joka purettiin 1987. Kun puuvillatuotteiden tuontisäännöstely päättyi 1959 kotimainen puuvillateollisuus joutui 1960-luvun alussa kasvaviin vaikeuksiin myynnin kasvun pysähtyessä. Sisustuskankaiden ja puuvillalangan kysyntä kuitenkin elpyi 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa. Tampellan pellava- ja puuvillakutomot yhdistettiin 1970-luvun lopulla Tampellan perustekstiiliksi. Vuonna 1984 Tampellan puuvillatuotteiden valmistus siirrettiin Tampellan yhdessä Oy Finlayson Ab:n kanssa perustamaan Lapinniemen Puuvillatehdas Oy:lle joka aloitti toimintansa vuoden 1985 alussa. Lapinniemen valmistustoimintaa alettiin lopettaa syksyllä 1985 ja koneet myytiin pois. Lapinniemen Puuvillatehdas Oy siirtyi kokonaan Finlaysonin omistukseen maaliskuussa 1986.