stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mark Gatiss
Filmografia > Käsikirjoittajana

| Käsikirjoittaja> Tuotanto | Käsikirjoittaja> Jaksojen nimet | Käsikirjoittaja> Lisätietoja | Käsikirjoittaja> Julkaisukanava |
| --- | --- | --- | --- |
| P.R.O.B.E. | "The Zero Imperative" (1994) "The Devil of Winterbourne" (1995) "Unnatural Selection" (1996) "Ghosts of Winterbourne" (1996) | Doctor Who -sarjan spin-off | julkaistu suoraan videona |
| Randall & Hopkirk | "Two Can Play at That Game" (2001) "Painkillers" (2001) |  | BBC One |
| Herrasmiesliiga | 19 jaksoa (1999–2002) | Yksi sarjan luojista | BBC Two |
| The League of Gentlemen's Apocalypse | (2005) | Herrasmiesliigan spin-off-elokuva |  |
| Doctor Who | "Levottomat kuolleet" (2005) "Kruunajaiset" (2006) "Voitto tai kuolema" (2010) "Yön kauhut" (2011) "Kylmä sota" (2013) "Punainen vaara" (2013) "Sherwoodin robotit" (2014)   "Elämä ilman unta" (2015)   "Marsin valtiatar" (2017) |  | BBC One |
| The Worst Journey in the World | (2007) | Televisioelokuva | BBC Four |
| Crooked House | 3 jaksoa (2008) | Sarjan luoja | BBC Four |
| Hercule Poirot | "Kissa kyyhkyslakassa" (2008) "Kurpitsajuhla" (2010) "Neljä suurta" (2013) |  | ITV |
| Uusi Sherlock | "Elämä pelissä" (2010) "Helvetin hurtta" (2012) minijakso "Many Happy Returns" (2013)  "Tyhjä ruumisauto" (2014)  "Kolmas pyörä" (2014) "The Abominable Bride" (2016) "The Six Thatchers" (2017) | Sarjan luoja yhdessä Steven Moffatin kanssa | BBC One |
| The First Men in the Moon | (2010) | Televisioelokuva | BBC Four |
| A History of Horror with Mark Gatiss | (2010) | Kolmiosainen televisiodokumentti | BBC Four |
| Horror Europa with Mark Gatiss | (2012) | Televisiodokumentti | BBC Four |
| An Adventure in Space and Time | (2013) | Dokumentti Doctor Who -sarjasta | BBC Two |
| A Ghost Story for Christmas | "The Tractate Middoth" (2013) |  | BBC Two |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mark Gatiss Wikimedia Commonsissa
Mark Gatiss Elonetissä.
Mark Gatiss Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Marvin Zeegelaar

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Marvin Romeo Kwasie Zeegelaar
Syntymäaika: 12. elokuuta 1990 (ikä 34)
Syntymäpaikka: Amsterdam, Alankomaat
Pelipaikka: vasen laitapuolustaja
Pituus: 186 cm
Paino: 81 kg
Seura
Seura: Udinese
Junioriseurat
: Zeeburgia
2002–2006: Volendam
2006–2009: Ajax
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2009–2011 | Ajax | 4 | (0) |
| 2011 | → Excelsior | 12 | (0) |
| 2011–2012 | Espanyol B |  |  |
| 2012–2014 | Elazığspor | 34 | (0) |
| 2013 | → Blackpool | 2 | (0) |
| 2014–2015 | Rio Ave | 37 | (4) |
| 2016–2017 | Sporting | 31 | (0) |
| 2017–2020 | Watford | 12 | (0) |
| 2019 | → Udinese | 12 | (0) |
| 2020–2022 | Udinese | 51 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 15. tammikuuta 2023.
Marvin Romeo Kwasie Zeegelaar (s. 12. elokuuta 1990 Amsterdam, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on vasen laitapuolustaja. Hän on pelannut kotimaansa lisäksi Espanjan, Turkin, Englannin, Portugalin ja Italian sarjoissa.
Zeegelaar siirtyi vuonna 2006 Ajaxiin, jossa hän pelasi ensimmäisen Alankomaiden pääsarjan ottelunsa 8. elokuuta 2009 Ajaxin voittaessa kotonaan RKC Waalwijkin 4–1. Zeegelaar pelasi Alankomaiden pääsarjassa vuosina 2009–2011 yhteensä 16 ottelua, joista 12 lainalla Excelsiorissa kevätkaudella 2011. Kesällä 2011 hän siirtyi ilmaisella siirrolla espanjalaisen Espanyolin kakkosjoukkueeseen. Kesällä 2012 Zeegelaar siirtyi Turkin Superliigassa pelaavaan Elazığsporiin. Hän pelasi 19 liigaottelua kaudella 2012–2013. Syyskauden 2013 Zeegelaar oli lainassa Englannin mestaruussarjassa pelaavassa Blackpoolissa, jossa hän pelasi kaksi sarjaottelua. Kevätkaudella 2014 Zeegelaar edusti Elazığsporia 15 liigaottelussa.
Elokuussa 2014 Zeegelaar siirtyi Portugalin pääsarjassa pelaavaan Rio Aveen, jossa hän kaudella 2014–2015 pelasi 25 liigaottelua. Zeegelaar onnistui maalinteossa 9. maaliskuuta 2015 Nacionalia vastaan kotikentällä pelatussa 1–1-tasapeliin päättynessä ottelussa. Maali oli hänen ensimmäisensä pääsarjatasolla. Kauden 2015–2016 syyspuoliskolla Zeegelaar pelasi Rio Avessa 12 liigaottelua ja teki kolme maalia. Tammikuussa 2016 hän vaihtoi seuraa sarjan sisällä siirtyen Sporting CP:hen, jossa pelasi loppukauden aikana 11 pääsarjaottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi Sportingissa 20 liigaottelua.
Kesällä 2017 Zeegelaar siirtyi Watfordiin. Vuoden 2019 alkupuoliskon hän oli lainalla italialaisseura Udinesessa ja pelasi Serie A:ssa 12 ottelua, joista yhdeksässä täydet minuutit. Tammikuussa 2020 hän siirtyi Udinesen omistukseen. Hän pelasi loppukauden 2019–2020 aikana 13 Serie A -ottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi Serie A:ssa 24 ottelua ja teki maalin vierasottelussa Juventusta vastaan. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Serie A:ssa 14 ottelua.
M/S Notos

| M/S Notos |
| --- | --- |
 M/S Traden
Tyyppi:  rahtilaiva
Lippuvaltio:  Kypros
Kotipaikka:  Limassol
IMO-numero:  7624001
MMSI-numero:  212023000
Tunnuskirjaimet:  C4VX2
Aiemmat nimet:  1977–1979: Abha 1979–1991: Bore Song 1991: Key Biscayne 1991–1993: Seaboard Horizon 1993–1997: Bore Song 1997–2000: Transnordica 2000–2004: Traden 2004–2007: Trader I 2007– Notos
Omistaja:  Notos Shipping Co. Ltd (Salamis Lines)
Aiemmat omistajat:  1977–1979: Fanco N.V. (Oy Yleinen Insinööritoimisto YIT) 1979–1986: Bore Line Ab 1986–1991: Oy Rettig Ab 1991–1993: Sembawang Johnson Shipsmanagement 1993–2000: Oy Rettig Ab 2000–2004: Rederi Ab Engship 2004–2007: Golden Anchor Lines 2007– Notos Shipping Co. Ltd (Salamis Lines)
Rakennustelakka:  Rauma-Repolan Rauman telakka, Suomi
Rakennusnumero:  246
Vesillelasku:  15. heinäkuuta 1977
Luovutettu:  4. marraskuuta 1977
Tekniset tiedot
Pituus:  129,15 m
Leveys:  19,23 m
Syväys:  6,4 m
Bruttovetoisuus:  8 188 brt
Koneisto:  2 × MaK 6M551AK diesel
Koneteho:  5 885 kW
Nopeus:  30,56 km/h
Nopeus:  16,5 kn
Hyttejä:  10
Miehistö:  12–14
Lastikapasiteetti:  1 268
Lähteet:  
M/S Notos (IMO 7624001) on Notos Shipping Co. Ltd:n omistama ro-ro-rahtialus. Laiva on rakennettu vuonna 1977 Rauma-Repolan Rauman telakalla. Se on rekisteröity Kyproksen lipun alle, ja sen kotisatama on Limassol. Alus on kyproslaisen Salamis Lines -varustamon käytössä. Alus liikennöi viikoittain yhdessä Salamis Linesin toisen ro-ro-aluksen M/S Pontoksen kanssa reitillä Pireus–Limassol–Haifa. Toisinaan alus käy myös Kreikassa Rodoksen saarella ja Egyptin Aleksandriassa.
Alus on liikennöinyt suuren osan käyttöhistoriastaan Bore Song -nimisenä Suomen lipun alla. Pääasiassa alus on kuljettanut rahtia Itämerellä, Pohjanmerellä ja Välimerellä. Lokakuussa 2001 aluksen menetys oli lähellä johtuen kovassa merenkäynnissä tapahtuneesta lastinsiirtymästä. Tammikuussa 2004 alus siirtyi toistaiseksi pysyvästi Välimerelle liikennöimään.
Tekniset tiedot

Notoksen runko on valmistettu teräksestä. Aluksen pituus on 129,15 metriä, leveys 19,23 metriä ja syväys on 6,4 metriä. Laivan koko tilavuus (bruttovetoisuus) on 8 188 tonnia bruttorekisteritonnia ja matkustus- ja lastitilojen tilavuus (nettovetoisuus) 2 457 nettorekisteritonnia. Aluksen kuollut paino eli kantavuus on 6 100 tonnia. Aluksen lastikapasiteetti on 1 268 metriä. Laivan huippunopeus on 16,5 solmua.
Aluksen jääluokitus on 1A, eli se pystyy useimmissa jääoloissa kulkemaan ilman avustajaa.
Laivan pääkoneina on kaksi MaK 6M551AK dieselmoottoria, jotka yhdessä kehittävät 5 885 kilowatin tehon.
Tekniset tiedot > Alustyyppi

Notos on ro-ro-alus (roll on roll off), eli sen lastaus tapahtuu perästä pyörien päällä ilman nosturia. Ro-ro-alus on kaikkein kilpailukykyisin ratkaisu nopeutta vaativissa ja lyhyissä kuljetuksissa, sillä se on nopea lastata ja purkaa. Rahtitilaan jää aina paljon käyttämätöntä tilaa, minkä vuoksi aluksia ei juuri valtameriliikenteessä käytetä.
Käyttöhistoria > 1977–1993

Alus laskettiin vesille 15. heinäkuuta 1977 suomalaisella Rauma-Repolan telakalla. Sen rakennusnumero on 246. Alus valmistui marraskuun alussa viidentenä kuuden aluksen sarjasta, jonka muodostavat valmistumisjärjestyksessä M/S Puerto Eden (nimi valmistuessa Bore VII), M/S Kaduna (Bore IX), M/S Dorrat Jeddah (Bore X), romutettu M/S Caribe (Bore XI) ja romutettu M/S Iberus (Buraidah).
Alus luovutettiin 4. marraskuuta 1977 Fanco N.V:n omistukseen, joka rekisteröi aluksen Curaçaon lipun alle Abha-nimisenä. Kotisatamaksi tuli Willemstad. Luovutuksen jälkeen alus aikarahdattiin eli vuokrattiin YIT RoRo Linen liikenteeseen reitille Helsinki/Turku–Malmö–Bremerhaven–Amsterdam–Jedda–Al Hudaydah. 21. elokuuta 1979 suomalainen Bore Line -varustamo osti Abhan ja rekisteröi sen Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Turku. 14. syyskuuta 1979 alus sai nimen Bore Song, jonka jälkeen se aloitti liikennöinnin reitillä Helsinki–Kotka–Göteborg–Helsingborg–Helsinki. Joulukuun lopulla vuonna 1986 suomalainen Oy Rettig Ab osti Bore Songin ja aikarahtasi sen Bore Linen liikenteeseen. Bore on osa Rettigiä.
Joulukuussa 1990 Bore Song aikarahdattiin yhtenä neljästä suomalaislaivasta kuljettamaan sotatarvikkeita Persianlahdelle, jossa käytiin sotaa. Alus meni Suomesta Göteborgin kautta Saksan Emdeniin, jossa alukseen lastattiin sotatarvikkeita. Emdenistä lähti Persianlahdelle mahdollisesti myös kahdeksan sotilashenkilöä. Maaliskuussa 1991, heti Persianlahden sodan jälkeen, alus aikarahdattiin Britannian puolustusministeriön käyttöön yhden Englannin ja Lähi-idän välisen matkan ajaksi. 31. toukokuuta singaporelainen Sembawang Johnson Shipsmanagement osti aluksen ja rekisteröi sen Key Biscayne -nimisenä Singaporen lipun alle. Tämän jälkeen Key Biscayne aikarahdattiin Danship Linesin liikenteeseen. 7. lokakuuta rahtaaja vaihtui, kun Principal Lines Inc. aloitti liikennöinnin aluksella. 8. marraskuuta alus aikarahdattiin yhdysvaltalaisen Seaboard Marinen liikenteeseen nimellä Seaboard Horizon.
Käyttöhistoria > 1993–2001

Laiva siirtyi jälleen 8. syyskuuta 1993 Rettigin omistukseen ja Suomen lipun alle. Myös vuosina 1979–1991 ollut nimi Bore Song otettiin takaisin. Omistajanvaihdoksen jälkeen Bore Song aikarahdattiin Finncarriersin liikenteeseen. Vuonna 1995 alus aikarahdattiin muutamaksi kuukaudeksi ruotsalais-virolaisen Estline-varustamon liikenteeseen reitille Tallinna–Tukholma. 9. tammikuuta 1997 alus sai nimen Transnordica. 14. tammikuuta 2000 suomalainen Rederi Ab Engship osti aluksen ja rekisteröi sen Traden-nimisenä Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Nauvo. Myöhemmin samana vuonna Traden aikarahdattiin Merenkurkkuun, ruotsalaisen Botnia Linkin Vaasan ja Härnösandin väliseen liikenteeseen. Myöhemmin Härnösandin korvasi Uumaja. Maaliskuussa 2001 aluksessa ilmeni konerikko. Huhtikuussa alus aikarahdattiin brittiläisen Norlinen liikenteeseen reitille Blyth–Bremerhaven–Wallhamn–Frederikshavn–Kotka.
Käyttöhistoria > 1993–2001 > Vaaratilanne Atlantilla

Alus oli 8. lokakuuta 2001 Israelin Haifassa, jossa sitä lastattiin. Tradenilla oli 14 hengen miehistö, vaikka miehitystodistuksen mukaan 12 henkinenkin olisi riittänyt. Aluksen päällikkö oli työskennellyt merillä noin 30 vuotta, ja Tradenilla hän oli työskennellyt noin viisi kuukautta. Muuta miehistöä päällikön lisäksi olivat yliperämies, ensimmäinen perämies, toinen perämies, pursimies, kaksi matruusia, konepäällikkö, ensimmäinen mestari, toinen mestari, puolimatruusi, sähkömies, kokkistuertti ja talousapulainen. Haifasta alus lähti kohti Italian Vado Ligurea, jonne se saapui 13. lokakuuta. Vado Liguresta kyytiin lastattiin Pendolino-junanvaunuja. Lastaukseen kului aikaa 6–7 tuntia. Tradenin päällikkö arvosteli Vado Liguren satamahenkilökunnan asiantuntemusta lastaussuunnittelun tekemisessä ja kieliongelmia. Alus otti lastia kyytiinsä vielä Espanjan Valenciasta 15. lokakuuta, jonka jälkeen lähti 15 solmun nopeudella kohti määränpäitään, jotka olivat Norrköping Ruotsissa ja Turku Suomessa. Pendolino-junanvaunujen lisäksi lastina oli palletteja, kontteja sekä lauttavaunuja. Lastin yhteispaino oli 1 235 tonnia. Tradenilla oli painolastia 1 700 tonnia.
Käyttöhistoria > 1993–2001 > Vaaratilanne Atlantilla > Lastinsiirtymän jälkeen

Aluksen päästyä Le Havreen jäi täpärästi pelastunut miehistö taka-alalle, sillä materiaaliset vahingot kiinnostivat enemmän. Alus sai vaurioita muun muassa pääkannen rakenteisiin ja sääkannen lehmänsiltaan. Vaaratilanteessa laivan pääkannelta irtosi kontteja ja Pendolino-junanvaunuja. Lisäksi sääkannelta irtosi kontteja.
Onnettomuustutkintakeskus aloitti 7. marraskuuta 2001 virkamiestutkinnan tapahtuneesta. Tutkijoina olivat merikapteenit Kari Larjo ja Tapani Salmenhaara. Asiantuntijoina toimivat tekniikan tohtorit Seppo Kalske ja Klaus Rahka. 14. joulukuuta 2001 Tradenin päällikkö antoi Turun käräjäoikeudessa meriselityksen. Onnettomuustutkinnassa tarkasteltiin ainoastaan lastinkiinnityksiä ja lastiin kohdistuneita voimia.
Laivan kohtaaman kaltaiset myrskyt eivät ole poikkeuksellisia Atlantin valtamerellä syksyisin ja talvisin. Niitä syntyy keskimäärin yksi kuukaudessa.
Käyttöhistoria > 2002–

11. tammikuuta 2002 alus aikarahdattiin jälleen Finncarriersin Gdynian ja Hullin väliseen liikenteeseen. Marraskuussa brittiläinen Mann Lines aikarahtasi Tradenin liikenteeseensä reitille Turku–Gdańsk–Tallinna–Kiel–Bremerhaven–Kiel–Turku. Ensimmäiselle matkalleen uudella reitillä alus lähti 22. marraskuuta. Edellisen kerran Turusta oli päässyt rahtilaivalla Puolaan vuonna 1996, kun puolalainen Polferries-varustamo oli lopettanut liikennöintinsä. Myöskään Tallinnaan ei Turusta ollut suoraan päässyt vuosiin laivalla. Turun satama kertoi marraskuussa 2002 tehneensä kaksi vuotta työtä laivalinjan eteen. Traden kuljetti Puolaan muun muassa graniittia, kiveä sekä muuta kappaletavaraa. Traden oli toinen Mann Linesilla rahtauksessa oleva alus, joka kävi Turussa. Toinen oli M/S Estraden.
Lokakuussa 2003 laivan rahtaaja vaihtui jälleen, kun se siirtyi norjalaisen United European Car Carriersin (UECC) liikenteeseen, koska UECC:en reitillä tavallisesti käyttämä alus, M/S Garden, oli telakalla. Gardenilla ja Tradenilla oli sama omistaja. Tammikuussa 2004 Golden Anchor Lines -varustamo osti aluksen ja rekisteröi sen Kreikan lipun alle nimellä Trader I. Varustamo aloitti aluksella liikennöinnin Kreikan Pireuksen ja Kyproksen Limassolin välillä. Myöhemmin Trader I aikarahdattiin kyproslaisen Salamis Linesin liikenteeseen linjalle Pireus–Limassol–Haifa. Kesäkuussa 2007 Notos Shipping Co. Ltd (Salamis Lines) osti aluksen ja rekisteröi sen Kyproksen lipun alle nimellä Notos. Kotisatamaksi tuli Limassol.
Aluksen käyttäjät

| --- | --- |
 1977–1979 – YIT RoRo Line  1979–1991 – Bore Line  1991 – Britannian puolustusministeriö  1991 – Danship Lines  1991 – Principal Lines Inc.  1991–1993 – Seaboard Marine  1993–1995 – Finncarriers  1995 – Estline:  1995–2000 – Finncarriers  2000–2001 – Botnia Link  2001–2002 – Norline  2002 – Finnlines  2002–2003 – Mann Lines  2003 – United European Car Carriers  2004–200? – Golden Anchor Lines  200?– – Salamis Lines
Aiheesta muualla

Fakta om Fartyg – M/S Abha (ruotsiksi)
The ferry site – M/F Notos (englanniksi)
Alus Suomen kauppalaivastotietokannassa
Onnettomuustutkintakeskuksen tutkintaselostus lastinsiirtymästä
Lastinsiirtymämatkan sää ja reitti
Aluksen reitti kulki Biskajanlahden kautta.
Aluksella oli lastina Pendolino-junanvaunuja.
Notos liikennöi itäisellä Välimerellä Pireuksen, Limassolin ja Haifan kaupunkien välillä. Kypros merkitty punaisella karttaan.
Trader I, Haifa, 2006
Asseri Välimäki

Asseri Oskari Välimäki (s. 24. marraskuuta 2000 Noormarkku) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa Noormarkun Nopsaa ja häntä valmentaa Timo Välimäki.
Välimäki on saavuttanut Kalevan kisoissa hopeaa 400 metrin juoksussa 2023 ja pronssia 2022. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän sai 400 metrillä kultaa 2024 ja pronssia 2022. Aikuisten maaottelussa hän kilpaili ensimmäisen kerran 2022.
Välimäki juoksi 400 metrin ennätyksensä 46,48 Helsingissä 17. elokuuta 2023. Hallissa hän on juossut saman matkan ylipitkällä radalla (yli 200 m) aikaan 47,20 Tampereella 17. helmikuuta 2024.
Asseri Välimäen isoveli Matti Välimäki on 400 metrin juoksun nelinkertainen Suomen-mestari.
Marwa Amri

| Mitalit> Maa:   Tunisia.Naisten paini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tunisia.Naisten paini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tunisia.Naisten paini. Olympialaiset  | Maa:   Tunisia> Naisten paini. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Rio de Janeiro 2016 | 58 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Pariisi 2017 | 58 kg |  |
| Afrikan kisat  | Afrikan kisat  | Afrikan kisat  |  |
|  Pronssia | Brazzaville 2015 | 58 kg |  |
| AM-kilpailut  | AM-kilpailut  | AM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Casablanca 2009 | 55 kg |  |
|  Kultaa | Kairo 2010 | 55 kg |  |
|  Kultaa | Dakar 2011 | 55 kg |  |
|  Kultaa | Marrakech 2012 | 55 kg |  |
|  Kultaa | N’Djamena 2013 | 55 kg |  |
|  Kultaa | Tunis 2014 | 55 kg |  |
|  Kultaa | Aleksandria 2015 | 58 kg |  |
|  Kultaa | Aleksandria 2016 | 58 kg |  |
|  Kultaa | Marrakech 2017 | 60 kg |  |
|  Hopeaa | Tunis 2008 | 55 kg |  |
Marwa Amri (arab. مروى العامري‎, s. 8. tammikuuta 1989 Tunis) on tunisialainen naispainija, olympiamitalisti ja Afrikan mestari.
55–63 kilogramman painoluokissa kilpaillut Amri on voittanut urallaan muun muassa olympiapronssia Rio de Janeirossa 2016, MM-hopeaa Pariisissa 2017 ja lukuisia Afrikan mestaruuksia. Kesäolympialaisissa hän sijoittui lisäksi Lontoossa 2012 kahdeksanneksi ja Pekingissä 2008 14:nneksi.
Avianca Honduras

| Avianca Honduras |
| --- | --- |

 IATA: WC  –  ICAO: ISV 
Kutsukoodi:  ISLENA
Perustettu:  1981
Laivaston koko:  6
Solmukohdat:  Ramón Villeda Moralesin kansainvälinen lentoasema, San Pedro Sula Toncontínin kansainvälinen lentoasema, Tegucigalpa
Emoyhtiö:  Avianca Holdings
Kotipaikka:  La Ceiba, Honduras
Allianssi:  Star Alliance (liitännäisjäsen)
Yhtiön sivut:  www.avianca.com
Avianca Honduras (IATA: WC, ICAO: ISV, kutsukoodi: ISLENA) on hondurasilainen lentoyhtiö, jonka kotipaikka on La Ceiba. Se perustettiin vuonna 1981 nimellä Isleña Airlines. Yhtiö liitettiin vuonna 2014 Aviancaan, jonka omistuksessa yhtiö on.
Laivasto

Heinäkuussa 2015:
4 ATR 42-300
2 ATR 72-600
Marwa Elselehdar

| Marwa Elselehdar> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1990-luku
Kansalaisuus:  Egypti
Ammatti:  Merikapteeni
Marwa Elselehdar (arab. مروة السلحدار‎, Marwa as-Silaḥdār) on ensimmäinen egyptiläinen ja arabialainen naispuolinen merikapteeni. Hän valmistui The Arab Academy for Science, Technology & Maritime Transport -oppilaitoksesta vuonna 2013 ja oli ensimmäinen nainen, joka valmistui merenkulku- ja teknologialaitokselta. Huhtikuusta 2021 alkaen hänen asemansa on ollut ensimmäinen perämies aluksella Aida IV. Toukokuussa 2021 hän suorittaa viimeiset kokeet saadakseen merikapteenin arvon.
Elselehdar on tullut tunnetuksi, kun häntä ryhdyttiin syyttämään Ever Given -aluksen juuttumisesta Suezin kanavaan, vaikka hän oli tapahtuman aikaan satojen kilometrien päässä kanavasta. Haastatteluissa Elselehdar on kertonut siitä, miten hän on kohdannut alalla paljon seksismiä. Hänen nimissään pidetään Twitter-tilejä ja hänestä levitetään valeuutisia. Syyksi hän arvelee kansallisuuttaan sekä sitä, että hän on nainen miesvaltaisella alalla.
Elselehdar on kulkenut Suezin kanavan läpi useita kertoja, kuten elokuussa 2015, uudistetun kanavan avajaispäivänä.
Aiheesta muualla

Ever Given
Suezin kanava
Marussia MR03

| Marussia MR03 |
| --- | --- |
 Jules Bianchi Singaporen GP:ssä 2014
Talli:   Marussia
Suunnittelija(t):  John McQuilliam
Kuljettajat:  17.  Jules Bianchi 28.  Max Chilton 53.  Will Stevens 98.  Roberto Merhi
Teknisiä tietoja
Renkaat:  P Pirelli
Polttoaine:  Shell
Moottori:  Ferrari 059/3 V6
Kilpailuhistoria
Debyytti:   Australian GP 2014
Kilpailuja:  35
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
Palkintosijoja:  0
MM-pisteitä:  2
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Will Stevens Kanadan GP:ssä 2015
Marussia MR03 oli venäläisen Marussian käyttämä auto kausilla 2014-2015. Auto julkistettiin Jerezin radalla 30. tammikuuta 2014. Autolla kilpailivat kaudella 2014 ranskalainen Jules Bianchi ja brittiläinen Max Chilton. Bianchi ajoi autolla pisteille Monacon osakilpailussa sijoittumalla yhdeksänneksi.  Testikuljettajina toimi Alexander Rossi ja Will Stevens. Kaudella 2015 kilpailivat brittiläinen Will Stevens, espanjalainen Roberto Merhi sekä Alexander Rossi. Merhi ja Rossi ajoivat kauden aikana tallin parhaimman tuloksen, kun Merhi oli 12:nes Britannian ja Rossi 12:nes Yhdysvaltain osakilpailussa. Testikuljettajina toimi Fabio Leimer ja Jordan King.
Tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | Moottori | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | Marussia | Ferrari V6 | P |  | AUS | MAL | BHR | CHN | ESP | MON | CAN | AUT | GBR | GER | HUN | BEL | ITA | SIN | JPN | RUS | USA | BRA | ABU‡ | 2 | 9. |
| 2014 | Marussia | Ferrari V6 | P |  Max Chilton | 13 | 15 | 13 | 19 | 19 | 14 | Kesk. | 17 | 16 | 17 | 16 | 16 | Kesk. | 17 | 18 | Kesk. |  |  |  | 2 | 9. |
| 2014 | Marussia | Ferrari V6 | P |  Jules Bianchi | NC | Kesk. | 16 | 17 | 18 | 9 | Kesk. | 15 | 14 | 13 | 15 | 18 | 18 | 16 | Kesk. |  |  |  |  | 2 | 9. |
| 2014 | Marussia | Ferrari V6 | P |  Alexander Rossi |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | PO |  |  |  | WD |  |  |  | 2 | 9. |
| 2015 | Manor Marussia | Ferrari V6 | P |  | AUS | MAL | CHN | BHR | ESP | MON | CAN | AUT | GBR | HUN | BEL | ITA | SIN | JPN | RUS | USA | MEX | BRA | ABU | 0 | 10. |
| 2015 | Manor Marussia | Ferrari V6 | P |  Will Stevens | DNP | DNS | 15 | 16 | 17 | 17 | 17 | Kesk. | 13 | 16† | 16 | 15 | 15 | 19 | 14 | Kesk. | 16 | 17 | 18 | 0 | 10. |
| 2015 | Manor Marussia | Ferrari V6 | P |  Alexander Rossi |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 14 | 18 |  | 12 | 15 | 18 |  | 0 | 10. |
| 2015 | Manor Marussia | Ferrari V6 | P |  Roberto Merhi | DNP | 15 | 16 | 17 | 18 | 16 | Kesk. | 14 | 12 | 15 | 15 | 16 |  |  | 13 |  |  |  | 19 | 0 | 10. |
| 2015 | Manor Marussia | Ferrari V6 | P |  Fabio Leimer |  |  |  |  |  |  |  |  |  | TD |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 0 | 10. |
† — Kuljettaja keskeytti, mutta onnistui ajamaan yli 90% kilpailusta mikä oikeuttaa loppusijoitukseen.
‡ — Abu Dhabin GP:ssä 2014 jaettiin tuplapisteet.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marussia MR03B Wikimedia Commonsissa
Autot, jotka kilpailivat Formula 1 -kaudella 2014
Red Bull RB10
Mercedes F1 W05 Hybrid
Ferrari F14 T
Lotus E22
McLaren MP4-29
Force India VJM07
Sauber C33
Scuderia Toro Rosso STR9
Williams FW36
Marussia MR03
Caterham CT05
Autobiography

| Autobiography Ashlee Simpson |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2003, 2004
 Julkaistu: 2004
 Tuottaja(t): John Shanks
 Tyylilaji: poprock
 Kesto: 44.01
 Levy-yhtiö: Geffen
Ashlee Simpsonin muut julkaisut
|   | Autobiography 2005 | I Am Me 2005 |
Autobiography on yhdysvaltalaisen pop/rock-laulaja Ashlee Simpsonin ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin yhdysvalloissa 20. heinäkuuta 2004. Sen ensimmäinen single oli "Pieces Of Me", jolla Simpson pääsi oikein kunnolla kuuluisuuteen. Toinen single oli "Shadow", joka kertoo Ashleen elämästä ja millaista hänellä on olla isosiskonsa Jessican varjossa.[lähde? ] Kolmas ja viimeinen single oli "La La", joka menestyi yhtä hyvin kuin edelliset julkaisut.
Kappalelista

"Autobiography" (Simpson, Kara DioGuardi, John Shanks) – 3:34
"Pieces of Me" (Simpson, DioGuardi, Shanks) – 3:37
"Shadow" (Simpson, DioGuardi, Shanks) – 3:57
"La La" (Simpson, DioGuardi, Shanks) – 3:42
"Love Makes the World Go Round" (Simpson, Shanks) – 3:45
"Better Off" (Simpson, DioGuardi, Shanks) – 3:27
"Love Me for Me" (Simpson, Shelly Peiken, Shanks) – 3:27
"Surrender" (Simpson, DioGuardi, Shanks) – 3:20
"Unreachable" (Simpson, Stan Frazier, Steve Fox, Robbie Nevil, Billy Mann) – 3:53
"Nothing New" (Simpson, DioGuardi, Shanks) – 3:06
"Giving It All Away" (Simpson, John Feldmann) – 2:56
"Undiscovered" (Simpson, Shanks) – 4:56
"Harder Everyday" (Simpson, Feldmann, Benji Madden) - 3:30