stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hämähäkkimies
Vaihtoehtoiset versiot > John Byrnen Hämähäkkimies

Minisarjallaan Spider-Man: Chapter One (suom. Ensimmäinen luku) John Byrne koitti kirjoittaa mainstream Hämähäkkimiehen historian uusiksi Teräsmiehen tapaan, mutta johtuen huonosta suosiosta ja tarinassa esiintyvistä ristiriidoista minisarjan tapahtumat eivät ole enää kaanonia. John Byrne kirjoitti myös hetken matkaa itse varsinaisia Hämähäkkimies lehtiä ja nämä on tulkittu olevan Frank Millerin Batman tuotannon ohella kaksoisjatkumon omaavia, niin että kuuluvat kahteen eri universumiin samaan aikaan. Hämähäkkimiehen tapauksessa mainstream universumiin ja John Byrne universumiin.
Vaihtoehtoiset versiot > Reign-universumi

Spider-Man: Reign -minisarja kertoo tarinan tulevaisuuden Hämähäkkimiehestä, joka on luopunut Hämähäkkimiehen urasta, mutta saa vastaansa vanhoja vihollisiaan, ja joutuu palaamaan takaisin Hämähäkkimiehen tehtäviin.
Vaihtoehtoiset versiot > Bullet Points -universumi

Bullet Points minisarjassa Ben-setä on kuollut ennen kuin ehti kasvattaa Peteriä. Ilman isähahmoa, Peteristä on tullut kuriton koulunsa keskeyttävä teini. Peter päätyy gammapommin testaus alueelle jossa hänestä tulee gamma-annostuksen vuoksi Hulk. Bruce Banner lähtee etsimään Peterille lääkettä ja saa radioaktiivisen hämähäkin pureman, tullen Hämähäkkimieheksi. Peter myöhemmin kuolee Galactuksen vuoksi, mutta saa kuolemallaan Hopeasurffarin taistelemaan Galactusta vastaan.
Vaihtoehtoiset versiot > Noir-universumi

Tässä versiossa Hämähäkkimies elää 1930-luvun New Yorkissa. May-täti on ihmisoikeuksien puolesta puhuva mielenosoittaja ja Ben-sedän tappoi Norman Osbornin, Menninkäisen, rikollissyndikaatti. J. Jonah Jamesonin murhasta syytetty Peter saa oudon hämähäkin pureman ja mystiset hämähäkkivoimat Hämähäkkijumalalta. Hän pukee ylleen mustan naamion, hanskat ja takin, ja käy Normanin jengiä vastaan. Videopelissä Spider-Man: Shattered Dimensions esiintyy tämä versio Hämähäkkimiehestä.
Vaihtoehtoiset versiot > Marvel Zombies -universumi

Maapallo-Z:n Hämähäkkimies on muuttunut zombieksi muiden sankareiden tapaan. Hän sai tartunnan kyseisen universumin Kapteeni Amerikalta, "Colonel America" nimiseltä zombieksi muuttuneelta supersankarilta. Vaikka Hämähäkkimies kärsii muiden zombien tapaan nälästä, hän kärsii silti jatkuvasti syyllisyyttä kaikesta tekemästään, kuten Mary Janen ja May-tädin syömisestä. Ensimmäisen tarinan lopussa Hämähäkkimies on yksi niistä zombie supersankareista, jotka syövät Galactuksen ja saavat tämän kosmiset voimat.
Marvel Zombies 2:ssa hänellä cyborgi jalka tavallisen jalan tilalla. Hänen nälkänsä on alkanut kadota, ja hän on ensimmäisten joukossa kääntymässä nälkäisiä kanssa zombie supersankareitaan vastaan. Lopussa Hämähäkkimies on niiden harvojen joukossa, jotka selviävät Hulkin hyökkäykseltä, ja lähtevät rakentamaan Wakandaa uusiksi, haudaten taistelussa kuolleet. Myöhemmin Hämähäkkimies teleportataan uuteen maailmaan, jossa hän kohtaa Kuuden Koplan, ilman kosmisia voimiaan ja seittisingot tyhjänä. Hän joutuu tekemään itselleen aseen omista ruumiinosistaan, jonka hän kokee tuskallisena, vaikka Maapallo Z:n zombieiden ei pitäisi tuntea tuskaa. Lopulta Hämähäkkimies joutuu Hiekkamiehen tappamaksi. Mutta selviytyykin häntä seuranneen Jättiläisen avulla. Hämähäkkimies pääsee takaisin Maapallo Z:lle, ja saa kostettua May-tädin ja Mary-Janen kuoleman tappamalla itsensä uudestaan Hiekkamiehen käsiin.
Suomeksi julkaistut Hämähäkkimies-lehdet

Amazing Fantasy 15
The Amazing Spider-Man 1, 80, 84, 150-152, 154-174, 184-209, 223-225, 228-262, 263, 265-271, 275-277, 279-283, 289-290, 293-295, 298-325, 327-343, 346-347, 361-363
Peter Parker, The Spectacular Spider-Man Annual 1, 4, 9
The Amazing Spider-Man Annual 13, 15, 17-18, 21, 23
Peter Parker the Spectacular Spider-Man 27-28, 42, 58-67, 69-70, 72-85, 87-90, 92-96, 98-100, 103, 107-110, 112, 114, 116, 119, 120-121, 127, 131-133, 146-148, 158, 171-172, 174-177, 186-190
Marvel Team-Up 79, 100, 121, 135, 145, 150
Marvel Team-Up Annual 7
Web of Spider-Man 1-7, 11-13, 29-33, 38, 47-48, 59
Spider-Man And Daredevil Special Edition
Marvel Fanfare 27
Web of Spider-Man Annual 2, 3, 5
Spider-Man & Wolverine 1
Marvel Comics Presents 48-50
Spider-Man 6-7, 18-23
Hämähäkkimies muissa medioissa > Televisio

Hämähäkkimiehestä on tehty lukuisia tv- ja animaatiosarjoja, joista ensimmäinen oli vuosina 1967–1970 valmistettu piirretty Spider-Man. Spidey Super Stories (1974–1977) oli ensimmäinen näytelty lapsille tarkoitettu sarja, jossa muutaman minuutin pituisissa jaksoissa Hämähäkkimies seikkaili. The Amazing Spider-Man (1977–1979) oli myös näytelty televisiosarja Spider-Man (1981–1982) ja Spider-Man and His Amazing Friends (1981–1983) olivat molemmat animaatiosarjoja.
Hämähäkkimies-animaatiosarja pyöri yhteensä viisi tuotantokautta (65 jaksoa).  Animaatiosarja alkoi 9. marraskuuta 1994 ja päättyi 31. tammikuuta 1998. Käsikirjoittajina sarjassa toimi John Semper Jr. ja sen tuotti Marvel Films Animation. Kääntäjänä toimi Semicin Hämhäkkimies-julkaisujen suomentajana, ja kirjepalstalla mainetta niittänyt ”Mail-man”.
Hämähäkkimies (uusi animaatiosarja) alkoi vuonna 2003. Sitä tehtiin 13 jaksoa. Se alkoi 11. heinäkuuta 2003 ja loppui 12. syyskuuta 2003.
Hämähäkkimies muissa medioissa > Elokuvat

The Amazing Spider-Man -televisiosarjan pilottia esitettiin elokuvateattereissa ja se oli 1980 Suomessa vuoden 63. katsotuin elokuva.
Vuonna 2002 sai ensi-iltansa Sam Raimin ohjaama elokuva Spider-Man – hämähäkkimies. Elokuva oli vuoden menestynein elokuva, ja se voitti lipputuloissa jopa Star Wars: Episodi II – Kloonien hyökkäyksen. Sitä seurasi 2004 ensi-iltansa saanut jatko-osa, Spider-Man 2 – Hämähäkkimies 2. Kolmas osa, Spider-Man 3 – Hämähäkkimies 3 ilmestyi elokuvateattereihin 4. toukokuuta 2007. Kaikissa kolmessa elokuvassa Hämähäkkimiestä esittää Tobey Maguire. Peterin naisystävää Mary Jane Watsonia on elokuvissa esittänyt Kirsten Dunst. Spider-Manin osaa tarjottiin myös Leonardo DiCapriolle, mutta tämä kieltäytyi siitä.
Vuonna 2012 sai ensi-iltansa uusi elokuva, The Amazing Spider-Man. Elokuvan pääosissa ovat Andrew Garfield, Emma Stone ja Rhys Ifans. Andrew Garfield ja Emma Stone uusivat roolinsa myös vuonna 2014 sen elokuvan jatko-osassa The Amazing Spider-Man 2.
Hämähäkkimies muissa medioissa > Marvel Cinematic Universe

Helmikuussa 2015 Sony Pictures ja Marvel Studios tekivät pitkien neuvottelujen jälkeen sopimuksen, jonka myötä Hämähäkkimies esiintyy Marvel Cinematic Universessa (MCU). Hahmo teki ensiesiintymisensä elokuvassa Captain America: Civil War (2016), näyttelijänään Tom Holland, ennen hahmon omaa elokuvaa Spider-Man: Homecoming (2017), jonka ohjasi Jon Watts. Tämän jälkeen hahmo nähtiin elokuvissa Avengers: Infinity War (2018), Avengers: Endgame (2019), Spider-Man: Far From Home (2019), Spider-Man: No Way Home (2021) ja Avengers: Doomsday (2026), sekä myös nimettömässä neljännessä Spider-Man -elokuvassa (2026). Lisäksi Hudson Thames ääninäyttelee vaihtoehtoisten aikajanojen versioita MCU:n Hämähäkkimiehestä Disney+-animaatiosarjoissa What If...? (2021–2024), Your Friendly Neighborhood Spider-Man (2025–) ja Marvel Zombies (2025).
Hämähäkkimies muissa medioissa > Videopelit

Hämähäkkimies esiintyy Software Creationsin vuonna 1992 julkaisemassa pelissä Spider-Man and the X-Men: Arcade’s Revenge.
Hämähäkkimies esiintyy myös Marvel: Ultimate Alliancessa yhtenä pelattavista hahmoista. Videopelissä Hämähäkkimiehelle saa pelin aikana aktivoitua neljä erilaista pukua, joista jokainen edustaa jotakin aikakautta Hämähäkkimiehen historiassa.
Myös kolmesta Spider-Man-elokuvasta on tehty videopeliversiot.
Hämähäkkimies esiintyy myös Ultimate Spider-Manissa, joka perustuu Ultimate Spider-Man -sarjakuvaan.
Spider-Man: Web of Shadowsissa on mahdollisuus vaihtaa vapaasti punaisen ja mustan puvun välillä.
Vuonna 2009 Hämähäkkimies on pelattavana hahmona Marvel: Ultimate Alliance 2:ssa.
Vuoden 2010 Spider-Man: Shattered Dimensions -videopelissä on käytössä neljän eri universumin Hämähäkkimiehet. Lisäksi jokaiselle versiolle on omat vaihtoehtoiset asut.
Vuoden 2011 Spider-Man: Edge of Time -videopelissä pelataan Hämähäkkimiehen lisäksi 2099-Hämähäkkimiehellä, jotka yrittävät pelastaa aikajatkumon ja ennen kaikkea Peter Parkerin.
Vuoden 2014 The Amazing Spider-Man 2 --videopelissä käytetään monia Hämähäkkimiehen asuja joita saa vakoilutehtävistä.
Hahmoa näytelleet

| Vuodet | Näyttelijät | Sarjat | Elokuvat | Konsolipelit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1967–1970 | Paul Soles | Hämähäkkimies |  |  |
| 1974–1977 | Danny Seagren | Spidey Super Stories |  |  |
| 1977–1979 | Nicholas Hammond | The Amazing Spider-Man |  |  |
| 1981–1982 | Ted Schwartz | Hämähäkkimies |  |  |
| 1981–1983 2010 | Dan Gilvezan | Spider-Man and His Amazing Friends |  | Spider-Man: Shattered Dimensions |
| 1994–1998 2010–2011 | Christopher Daniel Barnes | Hämähäkkimies |  | Spider-Man: Shattered Dimensions Spider-Man: Edge of Time |
| 1995–2000 | Patrick Chilvers |  |  | Marvel Super Heroes Marvel Super Heroes vs. Street Fighter Marvel vs. Capcom: Clash of the Super Heroes Marvel vs. Capcom 2: New Age of Heroes |
| 1999–2001 | Rino Romano | Hämähäkkimies |  | Spider-Man X-Men: Mutant Academy 2 Spider-Man 2: Enter Electro |
| 2002, 2004, 2007, 2021 | Tobey Maguire |  | Spider-Man – hämähäkkimies Spider-Man 2 – Hämähäkkimies 2 Spider-Man 3 – Hämähäkkimies 3 Spider-Man: No Way Home | Spider-Man Spider-Man 2 Spider-Man 3 |
| 2003, 2010 | Neil Patrick Harris | Hämähäkkimies |  | Spider-Man: Shattered Dimensions |
| 2005 | Sean Marquette |  |  | Ultimate Spider-Man |
| 2005 | Christopher Gordon |  |  | Marvel Nemesis: Rise of the Imperfects |
| 2006 | Quinton Flynn |  |  | Marvel: Ultimate Alliance |
| 2006–2007 | James Arnold Taylor |  |  | Spider-Man: Battle for New York Spider-Man: Friend or Foe |
| 2008–2011 | Josh Keaton | Hämmästyttävä Hämähäkkimies |  | Marvel Super Hero Squad Spider-Man: Shattered Dimensions Marvel vs. Capcom 3: Fate of Two Worlds Spider-Man: Edge of Time |
| 2008 | Mike Vaughn |  |  | Spider-Man: Web of Shadows |
| 2009 | Ben Diskin |  |  | Marvel: Ultimate Alliance 2 |
| 2012–2017 | Drake Bell | Ultimate Spider-Man Hulk ja M.Ä.I.S.K.:n agentit Avengers Assemble |  | Marvel Heroes Disney Infinity: Marvel Super Heroes |
| 2012, 2014, 2021 | Andrew Garfield |  | The Amazing Spider-Man The Amazing Spider-Man 2 Spider-Man: No Way Home |  |
| 2012, 2014 | Sam Riegel |  |  | The Amazing Spider-Man The Amazing Spider-Man 2 |
| 2016–2019, 2021, 2026 | Tom Holland |  | Captain America: Civil War Spider-Man: Homecoming Avengers: Infinity War Avengers: Endgame Spider-Man: Far From Home Spider-Man: No Way Home Avengers: Doomsday Nimetön neljäs Spider-Man -elokuva |  |
| 2017–2020 | Robbie Daymond | Spider-Man Guardians of the Galaxy |  |  |
| 2018, 2020, 2022–2023 | Yuri Lowenthal |  |  | Spider-Man Spider-Man: Miles Morales Marvel’s Midnight Suns Spider-Man 2 |
| 2018, 2023, TBA | Jake Johnson |  | Spider-Man: Kohti hämähäkkiversumia Spider-Man: Across the Spider-Verse Spider-Man: Beyond the Spider-Verse |  |
| 2021, 2025– | Hudson Thames | What If..? Your Friendly Neighborhood Spider-Man Marvel Zombies |  |  |
Suomennettuja albumeja

Hämähäkkimies. Vuosikerta 1981.  (Tekijät: Len Wein, Marv Wolfman, Ross Andru ja muita. Toimittanut Jouko Ruokosenmäki)  Tampere:  Egmont, 2010.  ISBN 978-952-233-378-0
Hämähäkkimies. Vuosikerta 1984.  (Tekijät: Roger Stern ja muita. Toimittanut Jouko Ruokosenmäki)  Helsinki:  Egmont, 2014.  ISBN 978-952-233-808-2
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kattava tietoarkisto Hämähäkkimies-julkaisuista ja niiden tapahtumista (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Hämähäkkimiehen seittisingot esittelyssä.
Hämähäkki puree Peter Parkeria.
Peter Parker oppii kantapään kautta, että suuri voima tuo mukanaan suuren vastuun.
Hämähäkkimiehen ensikohtaaminen Tri. Mustekalan kanssa oli jäädä hänen viimeisekseen.
Hämähäkkimiehen 1994 alkaneen animaatiosarjan logo.
Säyneinen

| Säyneinen Säyneis> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Kuopio |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  63°12′15″N, 028°28′50″E
Lääni:  Kuopion lääni
Maakunta:  Pohjois-Savo
Kuntanumero:  786
Hallinnollinen keskus:  Säyneisen kirkonkylä
Perustettu:  1924
Liitetty:  1971
– liitoskunnat:  Juankoski Muuruvesi Säyneinen
– syntynyt kunta:  Juankoski
Pinta-ala:   km²   (31.12.1969)
– maa:  186,2 km²
Väkiluku:  2 251   (31.12.1969)
– väestötiheys:  14,5 as./km²
Säyneisen kirkko
Säyneinen (aik. ruots. Säyneis) on Pohjois-Savossa sijainnut entinen Suomen kunta. Se itsenäistyi Kaavin pitäjästä vuonna 1924 ja liitettiin vuonna 1971 Juankosken kuntaan. Säyneinen on ollut vuoden 2017 alusta alkaen osa Kuopiota.
Säyneisen naapurikunnat olivat Juankoski, Juuka, Kaavi, Muuruvesi, Nilsiä ja Rautavaara.
Kirkonkylällä eli Säyneisen taajamassa on kotiseutumuseo, urheilukenttä, kaukalo, sivuapteekki, kirkko, nuorisoseurantalo ja ulkoilmanäyttämö. Säyneisessä toimi alakoulu kesään 2015 asti, viimeisen lukuvuoden aikana 2014–15 koulussa oli 16 oppilasta. Kuopion kaupunki päätti vuonna 2020 purkaa koulurakennuksen.
Kyliä

Hirvisaari, Koskenala, Likosaari, Siikajärvi, Säyneinen, Tuohisaari, Viitaniemi, Venäänaho, Konttimäki, Pisankoski ja Losomäki. Koskenala ja Tuohisaari ovat maarekisterissä olevia termejä, eivät varsinaisia eläviä kyliä.
Vuosien 1960 ja 1970 taajamarajausten mukaan Säyneisessä ei ollut lainkaan taajamia. Vuosina 1990–2011 Säyneisen kirkonkylä laskettiin taajamaksi, mutta ei enää vuonna 2014.
Väestö

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Säyneisen väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1930–1960.
| Säyneisen väestönkehitys 1930–1960 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1930 | 1930 |    | 2 653 | 2 653 |
| 1940 | 1940 |    | 2 751 | 2 751 |
| 1950 | 1950 |    | 3 098 | 3 098 |
| 1960 | 1960 |    | 2 817 | 2 817 |
Lähde: Tilastokeskus.
Säyneisen seurakunta muodostettiin vuonna 1921 erottamalla Kaavista alue, jolla oli 2 583 asukasta.
Kirkko

Säyneisen kirkon ovat suunnitelleet Sakari Honkavaara ja Esko Suhonen. Se on rakennettu vuosina 1939–1940. 350-istumapaikkainen Säyneisen kirkko edustaa 1940-luvun funktionalismin romanttista tyylisuuntaa. Alttaritaulun paikalla on risti, mutta myös entisöity vanha alttaritaulu palautettiin vuonna 2002 näkyville kirkkosaliin. Kirkkorakennuksen yhteydessä on myös seurakuntasali.
Kalynivka

| Kalynivka Калинівка |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Kalynivka
 Koordinaatit: 49.4600°N, 28.5212°E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Vinnytsjan alue
Väkiluku (2017):  18 987
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kalynivka (ukr. Калинівка; ven. Калиновка, Kalinovka) on kaupunki ja piirikeskus Vinnytsjan alueella Ukrainassa. Kaupunki on rautateiden risteyspaikkakunta ja sijaitsee linnuntietä 180 kilometriä Kiovasta länsilounaaseen. Kaupungin pohjoispuolella on Kalinovkan lentokenttä, jota on 2010-luvulla käytetty ainakin autokilpailujen tapahtumapaikkana.
Kaupungin väkiluvuksi arvioitiin 18 987 (1.1.2017); koko Kalynivkan piirissä asui 57 934 ihmistä.
Kalynivkan kaupungin lähellä sijaitsevassa ammusvarastossa tapahtui syyskuussa 2017 suuri räjähdys. Myös aiemmin vuonna 2017 oli Ukrainassa räjähtänyt ammusvarasto. Sabotaasia tutkittiin räjähdysten eräänä mahdollisena syynä.
Kirkko Kalynivkassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kalynivka Wikimedia Commonsissa
Kalynivka (Entsyklopedija Sutšasnoji Ukrajiny) (ukrainaksi) (esu.com.ua)
Kalynivkan piirihallinnon sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (ukrainaksi) (kalynivka-rda.gov.ua)
Kalynivkan piirin tietoja ("sosiaalis-taloudellinen passi") (Arkistoitu – Internet Archive) (ukrainaksi) (kalynivka-rda.gov.ua)
Kalynivka topografiakartalla (vlasenko.net)
Leonard Peltier

Leonard Peltierin vapauttamista vaativa kyltti Detroitissa.
Leonard Peltier (s. 12. syyskuuta 1944 Grand Forks, Pohjois-Dakota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen Amerikan alkuperäiskansojen oikeuksia ajavan Amerikan intiaaniliike (AIM) -järjestön aktiivi. Hän kuuluu itse anishinaabe- ja lakota-kansoihin.
Peltier tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen vuonna 1977 kahden FBI-agentin murhasta, jotka olivat tapahtuneet kahta vuotta aikaisemmin Pine Ridgen intiaanireservaatissa Etelä-Dakotassa käydyn tulitaistelun yhteydessä. Peltier on tunnustanut olleensa mukana ja ampuneensa agentteja kohti, mutta on kieltänyt ampuneensa teloitustyyliin ammuttuja laukauksia. Hänen oikeudenkäyntinsä sekä vankeutensa on saanut paljon huomiota eri puolilla maailmaa, eikä sitä ole pidetty puolueettomana. Esimerkiksi Amnesty International on ottanut Peltierin tapauksen epäreilujen oikeudenkäyntien listalleen. Yhdysvaltain presidentti Joe Biden armahti Peltierin viimeisenä virkapäivänään tammikuussa 2025.
Elämä > Lapsuus ja nuoruus

Leonard Peltier syntyi vuonna 1944 Pohjois-Dakotassa Grand Forksin kaupungissa 13-lapsiseen perheeseen. Hän vietti lapsuutensa isovanhempiensa luona Turtle Mountainin reservaatissa. Vuonna 1965 Peltier muutti Seattleen. Hän työskenteli aluksi autonasentajana, perustaen lopulta oman yrityksen. Seattlessa hän tutustui paikallisiin kansalaisoikeusaktivisteihin ja liittyi lopulta AIM:n jäseneksi.
Elämä > Pine Ridgen tapahtumat

Vuonna 1975 Peltier matkusti Pine Ridgen reservaattiin sovittelemaan erimielisyyksiä, joita oli syntynyt kahden reservaatin johtohahmon sekä heidän kannattajiensa välille. Taustalla oli muun muassa kahta vuotta aiemmin sattunut, kaksi kuolonuhria vaatinut Wounded Kneen välikohtaus AIM:n ja viranomaisten välillä.
Kesäkuun 26. päivän aamuna 1975 kaksi FBI:n agenttia, Jack R. Coler ja Ronald A. Williams, olivat Pine Ridgen reservaatissa etsimässä Jimmy Eagle -nimistä miestä, jota epäiltiin kahdesta paikallisille maatiloille tehdystä ryöstöstä. Hieman ennen puoltapäivää Williams ilmoitti radiolla heidän joutuneen tulituksen kohteeksi ja pyysi paikalle apuvoimia. Hetkeä myöhemmin hän otti uuden radioyhteyden ja kertoi haavoittuneensa.
Iltapäivällä FBI:n ja BIA:n agentit tekivät rynnäkön Pine Ridgeen. Tulitaistelussa menetti henkensä AIM:n aktivisti Joe Stuntz. Colerin ja Williamsin ruumiit löydettiin heidän autoistaan. Williamsista FBI:n tutkijat löysivät myöhemmin yhteensä kolme luotia, joista päähän osunut oli surmannut hänet. Coler oli saanut useampia osumia, joista kaksi oli päässä. Yhteensä agenttien kahdesta autosta löydetiin 125 luotia. Niistä suurin osa oli peräisin Remington-kivääristä. Agentit surmanneet luodit olivat kuitenkin peräisin AR-15-kivääristä, jollaisen myös Peltier omisti.
Elämä > Pidätys ja oikeudenkäynti

Reservaatista paennut Peltier pidätettiin helmikuussa 1976 Kanadassa Albertan provinssissa sijaitsevasta Hintonin kaupungista, jossa hän oli majaillut tuttavansa mökissä. FBI:n etsintäkuuluttama Peltier oli pakomatkansa aikana joutunut Oregonissa ampumavälikohtaukseen maantiepoliisin kanssa. Hän oli jättänyt käyttämänsä matkailuauton, mutta onnistunut jatkamaan pakoaan jalkaisin. Peltierin ajoneuvosta löydettiin agentti Colerin virka-ase.
Kaksi muuta Pine Ridgessa välikohtauksen aikana ollutta AIM:n aktivistia, Bob Robideau ja Darelle Butler, oli asetettu oikeuteen Cedar Rapidsissa Iowassa, mutta heidät vapautettiin syytteistä. Peltier vastusti luovutustaan Yhdysvaltoihin, eikä näin ollen päässyt samaan oikeudenkäyntiin. Peltierin oikeudenkäynti pidettiin Pohjois-Dakotan pääkaupungissa Fargossa. Valamiehistö tuomitsi hänet kahteen elinkautiseen Williamsin ja Colerin murhista.
Elämä > Epäkohdat oikeudenkäynnissä

Peltierin oikeudenkäynnin puolueettomuus on asetettu kyseenalaiseksi useiden eri seikkojen perusteella. Hänen oikeudenkäynnissään esittettiin todisteita, joita ei ollut otettu esille Robideaun ja Butlerin oikeudenkäynnissä. Silminnäkijälausuntoja oli saatu uhkailemalla ja painostamalla todistajia. Fargon valamiehistölle ei myöskään kerrottu aikaisemmista Amerikan intiaaniliikkeen vastaisista oikeudenkäynneistä, joissa FBI:n oli todettu esittäneen vääriä tai muunneltuja todisteita ja silminnäkijälausuntoja.
Vuosia Peltierin oikeudenkäynnin jälkeen kävi ilmi, ettei laukauksia FBI:n tutkimusten mukaan ollut ammuttu hänen kiväärillään. Asiaa ei kuitenkaan ollut kerrottu valamiehistölle. Surmanluodit oli ammuttu AR-15-kiväärillä, jollaisen Peltierkin omisti. Vastaavia aseita oli muidenkin hallussa, mutta niille ei ollut tehty ballistisia tutkimuksia.
Ensimmäisessä oikeudenkäynnissä syyttäjä oli väittänyt nimenomaan Peltierin ampuneen agentit lähietäisyydeltä. Jatkokäsitelyissä syyttäjä puolestaan oli todennut, että ampujia oli useampia, eikä voida näyttää toteen, kuka oli ampunut tappavat laukaukset. Myös ensimmäisen ehdonalaiskäsittelyn pöytäkirjoissa vuonna 1993 Peltierin sanottiin murhanneen agentit. Myöhemmissä käsittelyissä taas on kirjattu, ettei häntä vastaan ole esitetty suoria todisteita, jotka osoittaisivat Peltierin surmaajaksi.
Elämä > Armahdusanomus ja ehdonalaiskäsittelyt

Peltier anoi pääsyä ehdonalaiseen vapauteen, mutta anomus hylättiin vuonna 1993 ja uudestaan vuonna 1996.
Presidentti Bill Clintonin virkakauden lopulla levisi huhu, jonka mukaan hän olisi armahtamassa Peltierin. Tämä sai aikaan protesteja, Valkoisen talon ulkopuolelle kokoontui 500 FBI-agentteja perheineen. Silloinen FBI:n pääjohtaja  Louis Freeh vetosi Clintoniin kirjeellä ettei Peltieria pitäisi armahtaa. Presidentti Clinton ei lopulta ottanut armahdusta käsittelyyn.
Tammikuussa 2009 George W. Bush hylkäsi Peltierin armahdusanomuksen. Peltierin ehdonalaisanomus hylättiin jälleen vuonna 2009. Vuonna 2017 Barack Obama hylkäsi Peltierin armahdusanomuksen. Seuraavan kerran ehdonalaista käsiteltiin 2024. Anomus hylättiin.
19. tammikuuta 2025, presidenttikautensa viimeisenä päivänä, Joe Biden muutti Peltierin elinkautisen vankeusrangaistuksen kotivankeudeksi 18. helmikuuta 2025 alkaen. Hänen poikansa sanoi, että Turtle Mountain Band reservaatista on  järjestetty asunto  Peltierille.
Leonard Peltierin tukijoita

Amerikan intiaaniliike pitää Peltieriä poliittisena vankina. Hänen puolestaan ovat vedonneet useat yksityishenkilöt sekä järjestöt eri puolilla maailmaa.
Vetoomuksia ovat esittäneet Amnesty Internationalin lisäksi Nelson Mandela, Desmond Tutu, Jesse Jackson, Tenzin Gyatso (14. Dalai Lama),  Rigoberta Menchú ja Äiti Teresa sekä YK:n ihmisoikeusvaltuutetun toimisto, Euroopan parlamentti  ja Belgian parlamentti
Peltierin tukijoiden lisäksi toimii myös hänen vapauttamistaan vastustava järjestö No Parole Peltier Association.
Presidenttiehdokkuus

Leonard Peltier oli Peace and Freedom -puolueen ehdokkaana vuoden 2004 presidentinvaaleissa. Puolue asetti hänet ehdolle vain Kalifornian osavaltiossa, jossa Peltier keräsi 27 607 ääntä (0,2 %).
Vuoden 2020 presidentinvaaleissa Peltier oli Party for Socialism and Liberationin Gloria La Rivan varapresidenttiehdokas.
Kirjallisuus ja populaarikulttuuri

Peltier on inspiroinut useita muusikkoja, elokuvantekijöitä ja taiteilijoita. Kirjoja hänen elämästään ja tapauksestaan on julkaistu useita.
Dokumenttielokuvia on valmistunut kaksi, 1992 valmistunut Incident at Oglala, jossa kertojana on Robert Redford, sekä vuoden 2011 elokuva The Wind Chases the Sun. Vuonna 1992 valmistui fiktiivinen Peltierin tapaukseen pohjautuva, Michael Aptedin ohjaama Ukkossydän. Sen pääosassa oli Val Kilmer.
Peltierin tarina on innoittanut myös useita musiikintekijöitä. Hänestä kertovia kappaleita ovat levyttäneet muun muassa Rage Against the Machine, Robbie Robertson, Buffy Sainte-Marie, Little Steven ja Anal Cunt.
Tunnetuin kappale on U2:n vuoden 2004 hitti ”Vertigo”, jonka ensimmäinen versio oli Peltieristä kertova ”Native Son”. Alkuperäisenä se löytyy kokoelmalta Unreleased & Rare.
Englantilainen muotisuunnittelija Vivienne Westwood on osoittanut tukea Peltierille sijoittamalla kaikkiin kesän 2012 mallistonsa mainoksiin pienen tekstin ”Leonard Peltier is innocent”.