stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Temppeliaukion kirkko
Matkailukohde

Vuonna 2018 Temppeliaukion kirkossa kävi 850 000 matkailijaa. Kävijämääränsä perusteella se on Suomen suosituin arkkitehtuurinähtävyys ja Helsingin kolmanneksi suosituin matkailunähtävyys Linnanmäen ja Suomenlinnan jälkeen. Kirkossa vierailee kesäisin jopa 10 000 ihmistä päivittäin. Kävijöistä iso osa on risteilyturisteja ja aasialaisia ryhmämatkailijoita. Temppeliaukion kirkkoon on ollut kolmen euron suuruinen pääsymaksu vuodesta 2017 alkaen, ja vuonna 2018 turistit toivat seurakunnalle 1 643 000 euron pääsylipputulot.selvennä
Ainoana kohteena Suomesta Temppeliaukion kirkko (nimellä Taivallahden kirkko) on päässyt mukaan italialaiseen teossarjaan I Cento Monumenti (suom. Maailman nähtävyydet, 1980). Teoksen mukaan Temppeliaukion kirkossa järki ja rationaalisuus loivat ihanteellisen paikan niille "mystisille ilmiöille, jotka pakenevat rationaalisia selityksiä, jossa kaikkein moderneimmat ja kaikkein primitiivisimmät materiaalit yhdessä muodostivat uuden ympäristön: syntyi rukoilemista varten tarkoitettu paikka, joka on täysin suojainen – –, tulvillaan valoa, kaunis ja läpikotaisin ’rationaalinen’".
Temppeliaukion kirkko suojeltiin 2004. Suojeluesityksessä Museovirasto toteaa muun muassa: "Temppeliaukion kirkko on omaleimainen, vahvasti suomalaiseksi hengentuotteeksi assosioitu rakennus, joka asettuu orgaanisesti tiiviiseen punatiilisten töölöläisasuinkortteleiden ympäröimään aukioon. Graniitti kirkon näkyvimpänä materiaalina luo sekä luonnonmukaisen että pysyvän vaikutelman, jota kuparikatto, ylälasinauha ja betoninen sisäänkäynti täydentävät".
Kirkko oli peruskorjauksen vuoksi suljettuna loppuvuodesta 2010 kesäkuulle 2011, ja senkin jälkeen remontti jatkui, vaikka matkailijat päästettiin sisään jo kesän aikana. Kirkossa uusittiin ilmastointi, lämmitysjärjestelmä ja äänentoistojärjestelmä. Penkkien puuosat kunnostettiin, ja verhoiluksi tuli sinisen sijasta fuksianpunainen kangas. Entisestä kirkkoherranviraston huoneesta tehtiin morsiushuone, sillä kirkko on suosittu vihkikirkko. Morsiushuoneessa on Wetterhoffin kotiteollisuusopistossa kudottu Tellervo Strömmerin suunnittelema vihkiryijy.
Matkailijoiden käyttämät linja-autot ovat joutuneet lokakuusta 2011 lähtien pysäköimään 400 metrin päähän Eteläiselle Rautatiekadulle. Kirkon luokse ei enää vuosia jatkuneiden valitusten vuoksi saa pysäköidä.
Uhkaus terroriteosta kesällä 2017

Kesäkuussa 2017 uutisoitiin Temppeliaukion kirkkoon kohdistuneesta terroriteon uhasta, minkä vuoksi kirkon sisäänkäynnin eteen tuotiin järeät betoniporsaat. Keväällä ja alkukesällä 2017 oli Euroopassa tehty terrori-iskuja, joiden tekijät olivat ajaneet autoilla suuriin väkijoukkoihin. Silminnäkijöiden mukaan Temppeliaukion kirkon välittömässä läheisyydessä oli 18. kesäkuuta 2017 käynnissä mittava poliisioperaatio. Poliisin mukaan operaatio liittyi rikoksesta epäillyn henkilön kiinniottamiseen, mutta asiaa ei kommentoitu tarkemmin. Myöhemmin poliisi kertoi, että epäiltyä henkilöä ei ollut tavoitettu. Vaikka kirkkoon kohdistunut terroriuhkaus osoittautui perättömäksi, betoniporsaiden päätettiin jäävän paikoilleen. Kirkon turvakäytäntöjä tiukennettiin myös siten, että suurien laukkujen ja salkkujen tuominen sisälle kirkkoon kiellettiin.
Kirjallisuutta

Connah, Roger: Armo ja arkkitehtuuri.  Helsinki:  Rakennustieto Oy, 1998.  ISBN 951-682-501-X
Jetsonen, Sirkkaliisa – Jetsonen, Jari: Sacral Space: Modern Finnish Churches.  Helsinki:  Rakennustieto Oy, 2003.  ISBN 951-682-731-4
Maailman nähtävyydet, osa 2.  Helsinki:  WSOY, 1980.  ISBN 951-0-09387-4
Ig Nobel -palkinto

Lentävä sammakko. Elävä sammakko leijuu magneettikentässä. Andre Geimille ja Sir Michael Berrylle myönnettiin tästä kokeesta vuoden 2000 fysiikan Ig Nobel -palkinto.
Ig Nobel -palkinto eli Huumori-Nobel on parodia vuosittain jaettavista Nobel-palkinnoista. Se jaetaan vuosittain lokakuun alussa samoihin aikoihin kuin Nobel-palkinnot. Palkinnot myöntää tieteen huumorilehti Annals of Improbable Research (AIR) kymmenelle eri tieteenalan tutkimukselle, ”jotka saavat ihmiset ensin nauramaan ja sitten miettimään”. Ig Nobel -palkintoja on myönnetty kymmenessä eri kategoriassa vuodesta 1991 lähtien. Nykyisin palkintojenjakotilaisuus järjestetään Harvardin yliopiston Sanders Theatressa ja palkinto saa muutenkin tukea yliopiston taholta. Ensimmäiset palkinnot jaettiin perustein ”tutkimusta ei voi eikä pidä toistaa”.
Vuonna 2023 voittajat saivat palkinnokseen 10 biljoonan Zimbabwen dollarin arvoisen setelin. Hyperinflaation vuoksi seteli on käytännössä arvoton.
Ig Nobel -palkinto on tullut muutamia kertoja Suomeenkin. Neuropsykologian erikoispsykologi Merita Turunen kuului kansainväliseen tutkimusryhmään, joka valaisi jamais vu -ilmiötä selvittämällä miltä ihmisistä tuntuu, kun he toistavat saman sanan monta kertaa, ja voitti työllään kirjallisuuden alan Ig Nobel -palkinnon vuonna 2023 .  Oulun yliopiston professori Victor Benno Meyer-Rochow jakoi virtausdynamiikan Ig Nobel -palkinnon vuonna 2005 laskettuaan pingviininsisäisen paineen määrän.
Palkinnon nimi on väännös englannin kielen alhaista tai epäjaloa tarkoittavasta sanasta ignoble.
Palkittuja

Esimerkkejä palkituista, kaikki palkitut löytyvät Ig Nobelin kotisivuilta.
Palkittuja > 2016

Biologia: Charles Foster ja Thomas Thwaites, eläinten käytöksien tutkiminen eläytymällä eläimiksi
Lisääntymistiede: egyptiläinen Ahmed Shafik, tutkimus eri housumateriaalien vaikutuksista rottien seksielämään, julkaistu vuonna 1993
Kirjallisuus: ruotsalainen Fredrik Sjöberg, omaelämäkerrallinen trilogia, joka kertoo kukkakärpästen pyydystämisestä Runmarön saarella
Kemia: dieselautojen päästöjen vääristelystä kiinni jäänyt autonvalmistaja Volkswagen
Lähde:
Palkittuja > 2017

Fysiikka: Marc-Antoine Fardin (tutkimuksessa Fardin tutki muun muassa kuinka kauan kissalla kestää mukautua lavuaarin tai kulhon muotoon käyttäen apuna fysiikan teorioita, joilla selvitetään nestemäisten aineiden muodonmuutoksia)
Rauha: tutkimus, jossa selvitettiin didgeridoon soittamisen vaikutusta uniapneaan
Lääketiede: magneettikuvauksen avulla selvitettiin miksi jotkut ihmiset vihaavat niin paljon juustoa
Anatomia: tutkimus, joka selvitti miksi vanhoilla miehillä on niin suuret korvat
Psykologia: tutkimuksessa tarkasteltiin identtisten kaksosten kykyä tunnistaa valokuvia toisistaan
Lähde:
Aiheesta muualla

Ig Nobelin virallinen sivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Luettelo palkituista (englanniksi)
Jiamusi

| Jiamusi (佳木斯市, Jiāmùsī Shì) |
| --- | --- |
 Jiamusin sijainti Heilongjiangissa, alla sijainti Kiinassa.
 Jiamusi
 Koordinaatit: 46°48′N, 130°19′E 
Valtio:  Kiina
Maakunta:  Heilongjiang
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Prefektuuritason kaupunki
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  32 703 km²
Väkiluku (2010):  2 552 097
Aikavyöhyke:  UTC+8
Postinumero:  154000
Suuntanumero(t):  0454
Rekisterikilpi:  黑D
 
 www.jms.gov.cn 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jiamusi (kiin. 佳木斯市, pinyin: Jiāmùsī Shì; mantšuksi: Giyamusi) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Heilongjiangin maakunnan koillisosassa. Se on Kiinan itäisin prefektuuritason kaupunki. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 310 kilometriä maakunnan pääkaupunki Harbinista itäkoilliseen. Prefektuurin pinta-ala on 32 703 neliökilometriä ja väkiluku 2,55 miljoonaa (2010).
Kaupunki rajoittuu pohjoisessa ja idässä Venäjälle, etelässä Shuangyashanin, Qitaihen ja Harbinin, lännessä Yinchunin sekä luoteessa Hegangin prefektuuritason kaupunkeihin.
Hallinnollinen jako

Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan 10 osaan seuraavasti:
| --- | --- |
 Jiamusin hallinnollinen jako. :  Kaupunkipiirit (4) 1. Qianjin (前进区), 171 530 as.  2. Xiangyang (向阳区), 233 855 as.  3. Dongfeng (东风区), 161 740 as.  4. Jiaoqu (郊区), 314 586 as. Piirikuntatason kaupungit (3) 5. Tongjiang (同江市), 179 791 as.  6. Fujin (富锦市), 437 165 as.  10. Fuyuan (抚远市), 126 694 as. Piirikunnat (3) 7. Huanan (桦南县), 468 698 as.  8. Huachuan (桦川县), 202 827 as.  9. Tangyuan (汤原县), 255 211 as.
Galleria

Kaupunkikuva Fuyuanista.
Amurjoki ja Ussurijoki kohtaavat. Ussuri virtaa kuvan alaosassa vasemmalta oikealle; Amur virtaa kuvan vasenylhäältä keskioikealle. Jokien välissä vasemmalta oikealle on Kiinan Fuyuan, Yinlongsaari (Tarabarov) ja Heixiazisaari (Bolshoy Ussuriysky). Uusi Kiina-Venäjä -raja Heixiazisaaressa kulkee kuvan keskellä.
Neuvostoliiton merivoimien muistomerkki Fuyuanissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jiamusi Wikimedia Commonsissa
Jiamusin virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (jms.gov.cn)
Jukolan Osuuskauppa

| Jukolan Osuuskauppa |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osuuskunta
Perustettu:  1909
Toimitusjohtaja:  Raija Rantanen 
Kotipaikka:  Nurmes
Toimiala:  päivittäistavarakauppa, ravintola-ala
Liikevaihto:   50,8 milj. euroa (2017) 
Liikevoitto:   0,9 milj. euroa (2017) 
Henkilöstö:  150 (2017) 
Omistaja:  7791 asiakasomistajaa (2017) 
Kotisivu:  https://www.s-kanava.fi/web/jukola/etusivu
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jukolan Osuuskauppa oli S-ryhmään kuuluva alueosuuskauppa, joka toimi Nurmeksen seudulla vuosina 1909-2019. Yrityksen toimialoja olivat päivittäistavarakauppa, käyttötavarakauppa, ravintolatoiminta, rautakauppa ja liikennemyymälätoiminta.
Jukolan Osuuskauppa perustettiin vuonna 1909. Vuonna 1984 osuuskauppaan sulautui Juuan Osuuskauppa, jolloin osuuskauppa saavutti viimeisen alueellisen kokoonpanonsa.
Jukolan Osuuskauppa oli vuonna 2019 Suomen pienin alueosuuskauppa liikevaihdoltaan, henkilökunnaltaan sekä asiakasomistajien määrältään. Jukolan Osuuskauppa sulautui Pohjois-Karjalan Osuuskauppaan syyskuussa 2019.
Toimipaikkoja

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  ABC Juuka  Nurmes  Valtimo  |  S-market Juuka  Nurmes  Kauppatori Nurmes  Rautavaara  Valtimo  |  Sale Kolinportti  Mikonsalmi Nurmes  |  Rautakauppa S-Rauta Nurmes  |
Aiheesta muualla

Jukolan Osuuskaupan verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k S-ryhmän osuuskaupat |
| --- | --- |
Alueosuuskaupat:  Arina  Eekoo  Eepee  HOK-Elanto  Hämeenmaa  Jukola  Keskimaa  Keula  Koillismaa  KPO  KSO  Maakunta  PeeÄssä  Pirkanmaa  PKO  Satakunta  SSO  Suur-Savo  TOK  VBO 
Paikallisosuuskaupat:  Bergö  Brändö  Haapasaari  Kumlinge  Petsmo  Småbönders  Sottunga
4. helmikuuta

4. helmikuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 35. päivä. Vuodesta on jäljellä 330 päivää (karkausvuonna 331).
Nimipäivät

suomalainen kalenteri: Ronja, Armi, Mio
suomenruotsalainen kalenteri: My, Ronja, Mio, Caspian
ortodoksinen kalenteri: Isko, Jyrki, Yrjö, Kirilä, Kiril
pohjoissaamenkielinen kalenteri: Mariánne, Mariánná
vanhemmissa kalentereissa: Agda, Ansgarius, Marianne, Veronica
Tapahtumia

960 – Keisari Zhaon kruunajaisista alkoi yli 300 vuotta kestänyt Song-dynastian valtakausi Kiinassa.
1783 – Yhdysvaltain vapaussota: Yhdistynyt kuningaskunta ilmoitti virallisesti lopettavansa vihollisuudet Yhdysvaltojen kanssa.
1789 – George Washington valittiin yksimielisesti ensimmäiseksi Yhdysvaltain presidentiksi.
1792 – George Washington valittiin yksimielisesti toiselle kaudelle.
1794 – Ranska kielsi orjuuden kaikilla sen hallitsemilla alueilla.
1859 – Codex Sinaiticus löydettiin Egyptistä.
1861 – Yhdysvaltojen sisällissota: kuuden Yhdysvaltojen liittovaltiosta eroavan osavaltion edustajat kokoontuivat Montgomeryssa, Alabamassa ja muodostivat Konfederaation.
1862 – Bacardi, maailman suurimpia alkoholitislaamoja, perustettiin Kuuban Santiago de Cubassa.
1899 – Filippiinien–Yhdysvaltain sota alkoi laukaustenvaihdolla Manilassa.
1915 – Ensimmäinen maailmansota: Saksa asetti Yhdistyneen kuningaskunnan sukellusvenesaartoon ja julisti saartoalueelle tunkeutuvat alukset laillisiksi sotatoimien kohteiksi.
1932 – Talviolympialaiset avattiin Lake Placidissa New Yorkissa.
1932 – Japani miehitti Harbinin Kiinassa.
1936 – Radium E:stä (Bi-210) tuli ensimmäinen keinotekoisesti valmistettu radioaktiivinen aine.
1945 – Jaltan konferenssi alkoi.
1948 – Ceylon (nykyinen Sri Lanka) itsenäistyi Yhdistyneestä kuningaskunnasta.
1966 – Ilmailu: All Nippon Airwaysin Boeing 727 syöksyi Tokionlahteen, 133 ihmistä sai surmansa.
1967 – Suomen presidentti Urho Kekkonen piti ns. Ostrobotnian puheen, jossa hän muun muassa ilmoitti pitävänsä tärkeänä, että myös kansan­demo­kraateilla oli oltava peri­aatteellinen oikeus olla mukana maan hallituksessa vaikuttamassa valta­kunnan asioiden kulkuun.
1969 – Jasser Arafatista tuli Palestiinan vapautusjärjestön puheenjohtaja.
1974 – Symbionese Liberation Army kidnappasi Patty Hearstin Berkeleyssä Kaliforniassa.
1976 – Talviolympialaiset avattiin Innsbruckissa Itävallassa.
1976 – Guatemalassa ja Hondurasissa menehtyi maanjäristyksessä yli 22 000 ihmistä.
1981 – Gro Harlem Brundtlandista tuli Norjan ensimmäinen naispääministeri.
1997 – Kiistettyään ensin vaalien tulokset Serbian presidentti Slobodan Milošević tunnusti opposition vaalivoiton marraskuun 1996 vaaleissa.
1998 – Maanjäristys Afganistanissa surmasi yli 5 000 ihmistä.
1999 – Hugo Chávez valittiin Venezuelan presidentiksi.
2003 – Jugoslavian tasavalta nimettiin virallisesti Serbia ja Montenegroksi ja se otti käyttöön uuden perustuslain.
2004 – Facebook avattiin.
Parthia

| Parthia > 237 eaa–220 |
| --- | --- |
   Parthian alue suurimmillaan n. vuonna 60 eaa. 
Valtiomuoto:  Monarkia
Pääkaupunki:  Ktesifon, Ekbatana
Irtaantui:  Seleukidien valtakunnasta
Seuraaja(t):  Sassanidien dynastia
Parthia (persiaksi اشکانیان, Aškāniān) oli historiallinen valtio nykyisen Iranin alueella. Parthialaiset olivat paimentolaiskansa, joka muutti Persiaan (Iran) noin vuonna 1000 eaa. He elivät persialaisten ja seleukidien vallan alla 300-luvulle eaa. saakka. Tuolloin seleukidien parthialainen vasalli perusti itsenäisen valtion, joka säilyi melkein 500 vuotta.
Parthiaa hallitsi arsakidien dynastia. Alun perin Parthian ydinalueet olivat nykyisessä Luoteis-Iranissa, mutta suurimmillaan se kattoi koko nykyisen Iranin sekä merkittäviä alueita muun muassa Mesopotamiassa ja Seleukidien valtakunnan alueilla. Parthia muodostui merkittäväksi viholliseksi Roomalle, jonka laajentumista itään se merkittävästi rajoitti.
Noin vuonna 225 jaa. viimeisen parthialaisen hallitsijan surmasi yksi hänen vasalleistaan, Ardašir, joka perusti Parthian valtakunnan tilalle sassanidien dynastian ja valtakunnan.
Tiedot parthialaisista ovat hajanaisia puutteellisen lähdeaineiston takia. Parthian historia tunnetaan lähinnä ulkomaisten historioitsijoiden kertomuksista, kolikkolöydöistä ja piirtokirjoituksista. Jopa siitä miksi parthialaiset itseään kutsuivat on erimielisyyksiä. Useat kreikkalaiset kirjailijat kuten Apollodoros Artemitalainen ja Isidoros Kharaksilainen elivät Parthian vallan alla ja heidän tuotantoaan on säilynyt fragmentaarisesti.
Parthialaisten valta perustui yhdistelmään paimentolaisheimon sissisodankäyntiä ja imperiumin hallintaan soveltuvaa organisointikykyä.lähde? Parthialaisten armeija oli huonosti järjestelty, mutta riittävän vahva vaativaan erämaataisteluun. Tunnusomaisinta armeijalle olivat katafraktit ja ratsastavat jousimiehet. Vasallivaltiot muodostivat ilmeisesti suuren osan valtakunnan alueista ja hellenistisillä kaupungeilla oli tietty autonomia.
Satraappikunta

Parthian ydinalueet sijaitsivat Kaspianmeren lounaispuolella. Se oli Akaimenidien valtakunnan satraappivaltio, jonka Aleksanteri Suuri valloitti vuoden 330 eaa. tienoilla. Aleksanterin kuoleman jälkeen Parthian hallinto annettiin Nikanorille vuonna 323 eaa. Vuoden 320 eaa. jaossa Parthia annettiin Filippokselle. Filipposta seurasi Peithon. Vuodesta 311 eaa. Parthia oli osa Seleukidien valtakuntaa, jota satraapit hallitsivat seleukidien vasalleina.
Andragoras (k. 238 eaa.) oli viimeinen seleukidien satraapeista seleukidikuninkaiden Antiokhos I Soter ja Antiokhos II Theos alaisuudessa. Andragoras pyrki irtautumaan Seleukidien valtakunnasta, kun seleukidien huomio oli toisaalla konfliktissa Egyptin Ptolemaiosten kanssa. Hän lyötätti uhmakkaasti kolikoita, joissa oli hänen nimensä ja hän itse kuninkaallinen diadeemi päässään. Baktrian Diodotos I:n, joka taisteli samanaikaisesti irtautuakseen seleukideista, oli Andragonaan naapuri ja mahdollisesti liittolainen.
Valtakunta

Parnitlähde? oli iranilaista alkuperää oleva nomadiheimo. Parnit saapuivat nykyisen Iranin alueelle Keski-Aasiasta. Noin vuonna 238 eaa. heidän kuninkaansa Arsakes I syrjäytti Andragoraksen ja vakiinnutti arsakidien dynastian itsenäisen aseman Parthian maakunnassa Seleukidien valtakunnasta nykyisen Turkmenistanin alueella.
Arsakeen jälkeläiset hallitsivat siihen asti kunnes Antiokhos III Suuri valtasi Parthian 209 eaa., valtasi pääkaupungin Hekatompyloksen ja jatkoi edelleen Hyrkaniaan. Parthian kuningas Arsakes pyrki neuvottelemaan rauhan, ilmeisesti onnistui tässä ja Parthia tunnusti seleukidien ylivallan. Antiokhos jatkoi itään Baktriaan ja edelleen Intiaan.
Vasta 100-luvulla eaa. parthialaiset kykenivät hyödyntämään seleukidivaltakunnan jatkuvan rappeutumisen. Parthia valloitti kaikki seleukidien alueet itäisessä Syyriassa. Kun he olivat vallanneet Heratin, kauppa Silkkitiellä käytännössä pysähtyi ja Baktriassa sijainnut Kreikkalais-baktrialainen kuningaskunta oli tuhoontuomittu.
Seleukidit yrittivät rajoittaa parthialaista ekspansiota. Antiokhos IV:n kuoltua 164 eaa. parthialaiset hyödynsivät seleukidien jatkuvia vallanperimysriitoja ja valloittivat lisää alueita. Vuonna 139 eaa. Parthian kuningas Mithridates I vangitsi seleukidihallitsija Demetrios II Nikatorin ja piti häntä vankina yhteensä kymmenen vuoden ajan. Samaan aikaan Mithridateen joukot etenivät Mesopotamiaan ja Meediaan.
Vuonna 129 eaa. Parthialaisten vallan alla olivat maat aina Tigrikselle asti ja he perustivat talvileirin sen rannoille Ktesifoniin, jonka vastarannalla sijaitsi Seleukeia, Keski-Aasian hellenistisin kaupunki. Parthialaiset tarvitsivat kaupankäyntiä Seleukeian kanssa, joten he rajoittivat hyökkäilyään ja kaupunki sai säilyttää itsenäisyytensä. Talviaikaan armeija vetäytyi muinaisiin persialaiskaupunkeihin Susaan ja Ekbatanaan.
Noin vuodesta 130 eaa. parthialaiset kärsivät skyyttien hyökkäilyistä, joissa sekä kuninkaat Fraates II että Artabanos I kuolivat. Skyytit hyökkäsivät uudestaan vuoden 90 eaa. tienoilla, jolloin he asettivat kuningas Sanatrukesin valtaan.
Hallinto

Meedian, Assyrian, Babylonian ja Elamin valloitusten jälkeen parthialaiset joutuivat yhä enemmän huolehtimaan valtakunnan hallinnosta. Näiden maiden aikaisempi eliitti oli kreikkalaista ja uusien hallitsijoiden piti sopeutua helleenien tapoihin, jos he halusivat pysyä vallassa. Parthia omaksuikin hellenistisen kulttuurin sekä hallintorakenteen. Näin ollen kaupungit saivat säilyttää muinaiset erioikeutensa ja suurelta osin myös siviilihallintonsa. Parthia hellenisoitui monilta osin. Esimerkiksi kolikkojen tekstit kirjoitettiin kreikkalaisin aakkosin, tapa joka jatkui 100-luvulle jaa. asti, jolloin kreikantaito Parthiassa alkoi kadota.
Toinen inspiraation lähde oli Akaimenidien dynastia, joka oli aiemmin hallinnut Persiaa. Hovissa puhuttiin persiaa ja kuninkaat kutsuivat itseään "kuninkaiden kuninkaiksi" kuten Akaimeniditkin. Arvonimi sinänsä oli osuva, sillä Parthialaisten valvonnassa oli tiettävästi noin 18 vasallikuningasta aina Armenian kuninkaasta lähtien. Hovi kierteli ympäriinsä kaupungista toiseen.
Imperiumi ei ollut kovin keskittynyt. Maakuntia johtivat lähes autonomisesti käskynhaltijat, jotka olivat usein hallitsijahuoneen jäseniä. Kieliä, kansoja ja talousjärjestelmiä oli monia. Löyhät siteet valtakunnan eri osien välillä olivat keskeisellä sijalla sen säilymisen kannalta. 100-luvulla jaa. roomalaiset valloittivat tärkeimmän pääkaupungeista Ktesifonin yhteensä kolmasti vuosina 116, 165 ja 198. Valtakunta kuitenkin säilyi hajanaisuutensa takia. Toisaalta tämä hallintomalli, jossa valtio muodostui rypäästä kuningaskuntia, provinsseja ja kaupunkivaltioita myös heikensi merkittävästi valtion kykyä toimia. Tämä nähdään Parthian laajentumisen pysähtymisenä Mesopotamian ja Persian valloitusten jälkeen.
Paikallisilla vahvoilla miehillä oli tärkeä osa valtakunnan hallinnossa ja kuningas joutui kunnioittamaan heidän erivapauksiaan. Monet aristokraatit saivat äänestää kuninkaan neuvostossa ja jokaisella aristokraatilla oli oma armeija. Jos valtakunnan hallitsija oli heikko, eripura aateliston keskuudessa usein kasvoi ja uhkasi koko maan turvallisuutta.
Valtakunnan osien itsenäisyydestä kertoo niiden oikeus lyödä omia kolikoita, joka oli antiikin aikana harvinaista. Parthialaiset eivät paikallisiin asioihin liiemmin puuttuneet kunhan eliitti muisti maksaa veronsa Parthian kuninkaalle. Järjestelmä mitä ilmeisimmin toimi ja kaupungit kuten Ktesifon, Seleukeia, Ekbatana, Hekatompylos, Nisā ja Susa kukoistivat. Kuningas sai tuloja verojen lisäksi tietulleista, joita kertyi Silkkitieltä.
Armeija

Parthialaisten armeija oli vahva, vaikkakaan ei hyvin järjestetty. Siihen kuului ratsastavia jousimiehiä, haarniskoituja jalkamiehiä ja rengaspanssarilla varustettua raskasta ratsuväkeä, katafrakteja. Parthialaiset olivat tunnettuja parthialaisesta laukauksesta, jossa ratsuväki esittää pakenevansa, mutta kääntyykin satulassa ampumaan nuolia taka-ajajiaan kohti. Ratsuväki olikin Parthian armeijan päävoima ja nopeasti liikkuvat parthialaiset ratsuväkimiehet olivat hankala vastus, jos vastustajalla oli vähän tai ei ollenkaan ratsuväkeä. Esimerkiksi Carrhaen taistelussa vuonna 53 eaa. parthialaisten ratsastavat jousimiehet aiheuttivat raskaan tappion roomalaisille, joiden joukot koostuivat pääasiassa jalkaväestä. Ratsuväkeä käytettiin pääasiassa nopeisiin iskuihin vihollisen huoltolinjoja vastaan. Parthialaisten jalkaväkimiehet olivat sen sijaan huonolaatuisempia.
Parthialaisten sotimistyyliin kuului jatkuvat nopeat hyökkäykset ja niitä seuranneet vetäytymiset. Tämä hidas taktiikka kulutti hiljalleen vastustajan joukkoja, jotka lopulta tarpeeksi heikentyneenä oli tarkoitus lyödä voimakkaalla ratsuväellä.
Yhteydet Kiinaan ja laajentuminen Intiaan

Kiinalainen tutkimusmatkailija Zhang Qian, joka vieraili Baktriassa ja Sogdianassa, kertoi Parthian, jota hän kutsuu hallitsijasuvun nimestä juontuvalla nimellä "Ānxī" (kiinaksi 安息), olevan edistynyt ja kaupungistunut sivilisaatio. Hän kertoi asukkaiden viljelevän maata ja kasvattavan viiniä. Hänen mukaansa parthialaisilla oli satoja erikokoisia kaupunkeja, joista suurimmat linnoitettuja. Zhang Qianin matkan jälkeen suhteet Kiinan, Keski-Aasian ja Parthian välillä vilkastuivat. Sekä Kiina että Parthia lähettivät lähetystöjä toistensa luo.
Ensimmäisellä vuosisadalla Parthialaiset alkoivat myös laajentua itään. He valtasivat osia Baktriasta ja nykyisen Pakistanin alueelta. Eräs valloittajista nimeltään Gondofares julistautui vuoden 20 jaa. tienoilla itsenäiseksi Parthiasta ja perusti Intialais-parthialaisen kuningaskunnan.