stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lāčplēsis

| Karhunkaataja> Lāčplēsis |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Andrejs Pumpurs
Kieli:  latvia
Genre:  eepos
Julkaistu:  1888
Suomennos
Suomentaja:  Edgar Vaalgamaa
Kustantaja:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura
Julkaistu:  1988
ISBN:  951-717-535-3
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Lāčplēsis eli Karhunkaataja on Latvian kansalliseepos, joka kertoo Lāčplēsiksen seikkailuista ja latvialaisten taistelusta saksalaisia ristiretkeilijöitä vastaan. Vuonna 1888 julkaistun kirjan on kirjoittanut latvialaisten kansantarinoiden pohjalta Andrejs Pumpurs. Ensimmäisen painoksen esipuheessa Pumpurs ilmoitti pitävänsä työtään enemmänkin kansantarinoiden pohjalta runoiltuna eeppisenä lauluna kuin eepoksena. Karhunkaatajassa kuuluu paikoin voimakkaana runoilijan ja hänen aikakautensa ääni eli kansallishenkinen julistus. Latvian vanhan jumaluskon ylevyys saksalaisten tuoman kristinuskon rinnalla on yksi teoksen teemoista. Karhunkaatajalla on ollut latvialaisille samantapainen merkitys kuin Kalevalalla suomalaisille tai Kalevipoeg-runoelmalla virolaisille. Sen tematiikkaa käyttivät myöhemmin runsaasti seuraavan sukupolven kirjailijat.
Juoni

Kertomus sijoittuu Latvian historiassa 1100- ja 1200-luvuilla tapahtuneen saksalaisten ristiritarien ja kauppamiesten maahantunkeutumisen ympärille: rauhaarakastava kansa taistelee valloittajia ja vieraan uskon esitaistelijoita vastaan. Lāčplēsis eli karhunkaataja on Lāčplēsis-kirjan jättikokoinen sankari. Hän tappaa karhuja repimällä niiden leuat irti toisistaan paljain käsin. Sankari kukistaa ensin virolaisen vastustajansa, minkä jälkeen he yhdistävät voimansa taistelussa yhteistä vihollista vastaan. Heidän päävastustajansa on musta ritari, jättiläismäinen saksalainen ristiretkeläinen. Karhunkaatajan ja mustan ritarin hurja taistelu päättyy lopulta kummankin kuolemaan. Latvia on kuitenkin pelastettu.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.balticsww.com/news/features/bear_slayer.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
Mefluididi

| Mefluididi |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  N-[2,4-dimetyyli-5-(trifluorimetyylisulfonyyliamino)fenyyli]asetamidi
CAS-numero:  53780-34-0
PubChem CID:  40896
SMILES:  CC1=CC(=C(C=C1NC(=O)C)NS(=O)(=O)C(F)(F)F)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C11H13SN2O3F3
Moolimassa:  310,304 g/mol
Ulkomuoto:  väritöntä kiteistä ainetta
Sulamispiste:  183–185 °C
Liukoisuus veteen:  0,18 g/l (25 °C)
Mefluididi (C11H13N2O3F3) on aromaattisiin sulfonamideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää rikkaruohomyrkkynä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa mefluididi on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain niukasti veteen ja paremmin esimerkiksi metanoliin, asetoniin ja etyyliasetaattiin. Aine säätelee kasvien kasvua estämällä solunjakautumista ja siten estäen meristeemin kasvua. Myös siementen kehittyminen estyy.
Mefluididia valmistetaan nitraamalla 2,4-ksylidiiniä ja pelkistämällä nitroryhmä aminoryhmäksi. Seuraavassa vaiheessa yhdiste reagoi asetyylikloridin tai etikkahappoanhydridin kanssa muodostaen amidin. Viimeinen vaihe on reaktio trifluorimetaanisulfonyylikloridin kanssa.
Mefluididia käytetään rikkaruohomyrkkynä esimerkiksi soijaviljelmillä. Sitä käytetään myös säätelemään nurmikoiden ja koristekasvien kasvua tai kasvattamaan sokeriruo'on sokeripitoisuutta. Ainetta ei ole hyväksytty Euroopan unionin alueella, mutta sitä käytetään esimerkiksi Yhdysvalloissa ja Brasiliassa.
Metyylimalonihappo

| Metyylimalonihappo |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-metyylipropaanidihappo
CAS-numero:  516-05-2
PubChem CID:  487
SMILES:  CC(C(=O)O)C(=O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C4H6O4
Moolimassa:  118,088 g/mol
Sulamispiste:  134 °C
Tiheys:  1,455 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 679 g/l (25 °C)
Metyylimalonihappo (C4H6O4) on dikarboksyylihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdisteen pitoisuuden määrittämistä voidaan käyttää lääketieteellisessä diagnostiikassa B12-vitamiinin puutoksen toteamiseen. Kohonneet metyylimalonihappoarvot, jotka esiintyvät yhdessä kohonneiden malonihappoarvojen kanssa, voivat olla indikaatio usein huomaamatta jäävästä metabolisesta häiriöstä, yhdistetystä malonihappo- ja metyylimalonihappovirtsaisuudesta (CMAMMA).
Eliöissä metyylimalonihappoa esiintyy liittyneenä koentsyymi-A:han muodostaen metyylimalonyylikoentsyymi-A:ta. Metyylimalonyylikoentsyymi-A-mutaasi katalysoi sukkinyylikoentsyymi-A:n muodostumista tästä molekyylistä. Mikäli entsyymin toiminta on puutteellista, joko B12-vitamiinin puutteen vuoksi tai harvinaisen periytyvän entsyymin puutteen vuoksi, kertyy metyylimalonihappoa elimistöön. Metyylimalonihappo estää useiden entsyymien esimerkiksi sukkinaattidehydrogenaasin toimintaa ja tämä johtaa solujen energia-aineenvaihdunnan häiriöihin, jotka voivat olla jopa hengenvaarallisia. Metyylimalonihapon pitoisuus elimistössä kasvaa myös munuaisten heikon toiminnan yhteydessä.
Veren seerumin metyylimalonihappopitoisuutta voidaan käyttää merkkinä B12-vitamiinin puutteesta. Pitoisuus määritetään kaasukromatografian ja massaspektrometrian avulla. Toinen vaihtoehto on tehdä fluoresoiva pyrenyylimetyyliesteri L-pyrenyylidiatsometaanin avulla ja määrittää tämän aineen pitoisuus fluoresenssispektrometrialla.
Aiheesta muualla

DrugBank: Methylmalonic Acid (englanniksi)
Human Metabolome Database: Methylmalonic acid (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Methylmalonic acid (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Methylmalonic acid (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Methylmalonic acid (englanniksi)
ChemBlink: Methylmalonic acid (englanniksi)
Esko Pajasalmi

Esko K. Pajasalmi (n. 1928 – 7. maaliskuuta 2000) oli suomalaissyntyinen liikemies, joka  vuonna 1961 perusti Thaimaan ensimmäisen PR-toimiston nimeltä Presko ja kasvatti siitä yli sadan hengen yrityksen. Vuonna 1989 hän myi yrityksen brittiläiselle Shandwickille, joka tuolloin oli maailman suurin yksityinen PR-toimistoketju.
Suomalaiset Esko ja Anja Pajasalmi tulivat Thaimaahan vuonna 1951 Jehovan todistajien lähetyssaarnaajiksi ja työskentelivät aluksi viitisen vuotta maan pohjoisosan Chiang Maissa. He saivat siirron Bangkokiin, jossa Esko Pajasalmi nimitettiin lähetysaseman varajohtajaksi. Tässä työssä hän osallistui monille suhdetoiminta-alan kursseille Yhdysvalloissa ja päätti lopulta ryhtyä ensimmäiseksi alan yrittäjäksi Thaimaassa. Toiminta alkoi sillä, että Pajasalmi kulki skootterillaan ympäri Bangkokia valokuvaamassa paikallisia päättäjiä.
Vuonna 1961 perustetulla Presko Public Relations -yrityksellä oli parhaimmillaan asiakkaina muun muassa seitsemän lentoyhtiötä. Vuonna 1989 brittiläinen Shandwick International Plc osti Preskon, jonka nimeksi vuonna 1997 tuli Presko Shandwick (Thailand). Esko Pajasalmi jatkoi perustamansa yrityksen hallituksen puheenjohtajana vuoteen 1999 asti. Hän toimi Suomalais-thaimaalaisen kauppakamarin ensimmäisenä johtajana 1992–1993.
Esko Pajasalmi kuoli 72-vuotiaana golfkentälle vuonna 2000. Hänen työtään PR-alalla jatkoi Pajasalmien ainoa lapsi, poika Norman, joka kuoli 48-vuotiaana 2007.
Maari Kallberg

| Maari Kallberg> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1970 (ikä 53–54)
Kansalaisuus:  suomalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Sibelius-Akatemia (MuT 2007)
Tutkimusalue:  vienankarjalainen runolaulu, etenkin joikut
Maari Kallberg (s. 1970) on suomalainen muusikko ja kansanmusiikin tutkija (MuT), joka on erikoistunut Vienan Karjalan runolauluun, etenkin joikuperinteeseen. Hän on myös opettanut kansanmusiikkia esimerkiksi Runolaulu-Akatemiassa. Kallberg aloitti vuonna 2016 kesäisin järjestettävän kansanmusiikkijuhla Sommelon taiteellisena johtajana. Hän on myös M. A. Castrénin seuran puheenjohtaja.
Kallberg valmistui vuonna 2007 Sibelius-Akatemiassa musiikin tohtoriksi väitöskirjatyöllä Laulumatkoja Vienan Karjalaan. Tutkinnon osina olivat viiden konsertin sarja, kirjallinen työ ja CD-levy (Joikuja Karjalasta : Yoiks from Karelia, 2008). Väitöskirjan vertailuaineistona on kansanmusiikintutkija Armas Otto Väisäsen matkat Vienan Karjalaan kesällä 1915. Vienasta Kallberg löysi vienankarjalaista joikua enää yhden perinteisellä tavalla oppineen laulajan laulamana. Runolaulua hän löysi erityisesti kehtolauluina. Kun hän aloitti osaltaan kansanmusiikin tallentamisensa Vienan Karjalassa 1990-luvulla, seudulla oli monia vanhojakin runolauluja muistavia laulajia. Nyttemmin runolaulu on uusiutunut, keruumatkojen ja matkailun ansiosta kiinnostus kansanlauluun on jälleen virinnyt Karjalassa, vaikka se tapahtuu lähinnä harrastuksena. Uudet laulajat oppivat perinteisiä lauluja esimerkiksi äänitteistä ja runolaulun opetuksen kautta. Myös uusia lauluja syntyy. Vienankarjalan kielentaitajien määrä on kuitenkin merkittävästi vähentynyt.
Kallbergin mukaan Vienan Karjalasta yhä jossain määrin löytyvä kalevalaisuus ja runonlaulu ovat osaltaan suomalaisuutta, vaikkei Vienan Karjala ole Suomeen kuulunut.
Kallberg tekee itse paljolti kansanmusiikkiperinteeseen pohjautuvaa musiikkia. Hän on esiintynyt aiemmin esimerkiksi osana vuonna 1992 perustettua MeNaiset-kansanlauluyhtyettä sen perustamisesta lähtien.
Teoksia

Maari Kallberg & Outi Pulkkinen (toimittajat): Iki-Turson runolaulukirja : runolaulusävelmiä ja runoja laulettavaksi yksin ja yhdessä. Taideyliopiston Sibelius-Akatemia 2020. Sibelius-Akatemian kansanmusiikkijulkaisuja, ISSN 2242-8054; 33.  ISBN 978-952-329-150-8 (nidottu).
Hilja Grönfors (kokoaja, tekijä, esittäjä), Risto Blomster (toimittaja), Kimmo Granqvist (kääntäjä), Heidi Haapoja-Mäkelä, Lotta Hagfors, Henry Hedman (kääntäjä), Taito Hoffrén (äänittäjä); Jaana-Maria Jukkara, Maari Kallberg (toimittajat), Ilona Korhonen, Lukas Korpelainen, Neea Lamminmäki, Pia Rask, Juulia Salonen, AAC Global oy (kääntäjä): Hilja Grönfors - Vanhojen kaaleenlaulujen oppikirja. Kirja ja CD. Maailman musiikin keskus 2019.  ISMN 979-0-55001-485-5; EAN 6418516190339. Global Music Centre GMCD1933.
Maari Kallberg: Vienan kansan laulajia. CD. Juminkeko 2014. Juminkeko JUMCD17.
Pekka Huttu-Hiltunen (toimittaja, kääntäjä), Mirja Kemppinen, Maari Kallberg (kääntäjät): Laulu inhimillisen kommunikaation muotona : Song as a form of human communication = Penie kak forma čelovečeskj kommunikacii : proceedings from the Runosong Academy Seminar, 23-25 March 2012. Juminkeko 2013. Juminkeon julkaisuja, ISSN 2242-2447; 107. Runolaulu-Akatemian julkaisuja, ISSN 2242-2455; 17.  ISBN 978-952-5385-78-6.
MeNaiset (Eila Hartikainen, Maari Kallberg, Anneli Kont-Rahtola, Sirkka Kosonen, Anna-Kaisa Liedes, Outi Pulkkinen) Kelu : Archaic Finno-Ugrian polyphony and improvisations. CD. Kanteleen Ääniä 2010.
Maari Kallberg: Joikuja Karjalasta : Yoiks from Karelia. CD. Kanteleen Ääniä 2008. EAN 6430024090055, Kanteleen Ääniä AANIA-7.
Maari Kallberg: A. O. Väisänen ja Miitrelän Ilja : vienankarjalaisten joikujen piirteitä. Kuhmon kaupunki 2004. Julkaistu sarjassa: Kuhmon musiikkiopiston julkaisuja, 4. Kirja + cd-levy.  ISBN 952-99064-1-2 (nidottu),  ISBN 952-99064-2-0 (pdf).
Pekka Huttu-Hiltunen, Maari Kallberg, Pekka Kirillov, Markku Nieminen, Elina Niiranen; Pikku-Muarie. CD. Juminkeko 2003. Juminkeon julkaisuja, n:o 33. Vienan kansan laulajia. ISRC FI-JMK-03-00025-43. Juminkeko JUMCD5.
MeNaiset (Eila Hartikainen, Maari Kallberg, Maija Karhinen, Anneli Kont-Rahtola, Anna-Kaisa Liedes, Outi Pulkkinen, Meri Tiitola) ja Toorama (Aleksei Aleksandrin, Juri Bujankin, Gennadi Dulkin): Mastorava.  MeNaiset 2001. MeNaiset MNCD1.
Maari Kallberg (toimittaja): Kelkettelyeänijä : Eli vienankarjalaisia joikuja. CD. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 2000. SKSCD4.
MeNaiset (Maari Kallberg, Anneli Kont, Eila Kosonen, Sirkka Kosonen, Anita Lehtola, Anna-Kaisa Liedes, Outi Pulkkinen, Pia Rask): Me Naiset. CD. Kansanmusiikki-Instituutti 1995. KICD37.
Aiheesta muualla

Jukka Lindfors (7.3.2008) MeNaiset: Viinarattihin rakastuin (yle.fi)
Maari Kallberg (englanniksi) (imdb.com)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz
Maksuton osakeanti

Maksuton osakeanti eli ilmaisanti tarkoittaa osakeantia, jossa yhtiö antaa osakkeitaan ilman maksua. Maksuttomalla osakeannilla voidaan toteuttaa rahastoanti tai osakkeiden splittaus eli osakkeen yksikköarvon pilkkominen. Yhtiö voi järjestää maksuttoman osakeannin myös itselleen.
Maksuttomassa annissa yhtiö ei kerää lisää rahaa, vaan anti maksetaan yhtiön omaan pääomaan kuuluvasta rahastosta. Vaikka osakkeiden kappalemäärä kasvaa, oman pääoman rahamäärä pysyy muuttumattomana. Tästä johtuen osakekohtainen oma pääoma pienenee.
Annettavat osakkeet voivat olla kokonaan uusia osakkeita tai yhtiön hallussa olevia vanhoja osakkeita.
Yhtiön osakepääoma ei maksuttomassa osakeannissa lähtökohtaisesti muutu. Osakepääoma kasvaa, jos sitä korotetaan rahastokorotuksella. Jos yhtiön osakkeilla on nimellisarvo, maksuttomaan osakeantiin on kuuluttava rahastokorotus.
Rahastoanti

Rahastoanti on operaatio, jossa yhtiö järjestää maksuttoman osakeannin, johon on yhdistetty rahastokorotus. Rahastoannissa yhtiö antaa antaa osakkeita ja korottaa samalla osakepääomaansa siirtämällä siihen varoja vapaasta omasta pääomasta.
Rahastoanti-termi on vanhan osakeyhtiölain mukainen. Rahastoannissa annettujen osakkeiden nimellisarvoa vastaava määrä siirrettiin osakepääomaan muusta omasta pääomasta. Nykyisessä osakeyhtiölaissa nimitystä ei ole. Sen on korvannut joustavampi maksuton osakeanti, johon voidaan tarvittaessa yhdistää rahastokorotus, jolla osakepääomaa korotetaan. Rahastoannin muita, vanhentuneita nimityksiä ovat ilmaisosakeanti ja vapaaosakkeiden antaminen.
Rahastoanti > Rahastokorotus

Rahastoantiin liittyvällä rahastokorotuksella yhtiö muuttaa vapaata omaa pääomaa sidotuksi omaksi pääomaksi. Operaatio voidaan tehdä velkojien luottamuksen parantamiseksi ja varmistamaan omavaraisuusasteen pysyminen korkealla. Tämä johtuu siitä, että vapaa oma pääoma on melko helposti jaettavissa osakkeenomistajille esimerkiksi osinkona, mutta sidotun oman pääoman jakaminen ei ole sallittua.
Paitsi vapaasta omasta pääomasta, rahastokorotus voidaan tehdä siirtämällä varoja myös aiemman osakeyhtiölain mukaisesta vararahastosta tai ylikurssirahastosta. Osakepääoma nousee tällöin ilman, että sidotun oman pääoman yhteismäärä muuttuu.
Rahastokorotusta tehtäessä on varmistettava osakkaiden yhdenvertaisuus. Jos jakokelpoisia varoja jatkuvasti siirretään osakepääomaan eikä osinkoa jaeta, kyseessä voi olla vähemmistöosakkaiden näännyttäminen.
Rahastoanti > Aiemmin rahastoanneilla korotettu osinkoja

Rahastoanteja on aiemmin käytetty osingon kasvattamiseksi ilman, että nimellisarvosta laskettua osinkoprosenttia on tarvinnut korottaa. Järjestämällä rahastoannin, jossa osakkeiden lukumäärä ja myös yhteenlaskettu nimellisarvo kasvoivat, yhtiö saattoi jättää osinkoprosentin nimellisesti ennalleen mutta silti jakaa suuremman osingon. Käytännössä tällainen rahastoanti tarkoitti osakkaille varallisuuden lisäystä ilman lisäsijoitusta. Arvopaperimarkkinoilla uudet osakkeet näet arvostettiin samaan hintaan kuin vanhatkin osakkeet.
Hannes Häkkilä

| Hannes Häkkilä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. syyskuuta 2002 (ikä 22) Kalajoki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Hurja, Hane
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  175 cm
Paino:  80 kg
Seura
Seura:  Sport
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  7
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2021–
Aik. seurat:  JHT (S-S) IPK (Mestis) Mikkelin Jukurit (SM-liiga) SaPKo (Mestis) Ketterä (Mestis) Jokerit (Mestis) 
Hannes Häkkilä (s. 22. syyskuuta 2002 Kalajoki) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SM-liigajoukkue Vaasan Sportissa.
Ura > Maajoukkueura

Häkkilä on pelannut kolme nuorten maaottelua.
Loistonuoliaiset

| Loistonuoliaiset |
| --- | --- |
 Vyönuoliainen (Botia dario)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Heimo::  Loistonuoliaiset Botiidae  Berg, 1940
Suvut
 Ambastaia  Botia  Chromobotia  Leptobotia  Parabotia  Sinibotia  Syncrossus  Yasuhikotakia 
Katso myös
   Loistonuoliaiset Wikispeciesissä   Loistonuoliaiset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Loistonuoliaiset (Botiidae) on karppikaloihin kuuluva kalaheimo. Lajeja tavataan makeissa vesissä Aasiassa. Heimon lajit on aiemmin luokiteltu kuuluviksi piikkinuoliaisiin alaheimona Botiinae. Useita loistonuoliaislajeja pidetään akvaarioissa.
Lajit ja anatomia

Loistonuoliaisiin kuuluu kahdeksan sukua ja noin 60 lajia. Useimmiten heimon kalat jäävät alle 14 cm pitkiksi, mutta suurimmat lajit voivat saavuttaa 30 cm pituuden. Akvaariokalat ovat luonnonvesissä eläviä lajitovereitaan pienempiä. Botia-suvun lajit ovat muita heimon sukujen lajeja vankempia, ja niiden selkä on korkeampi. Loistonuoliaisten ominaispiirteitä ovat kuonon viiksisäikeet, piikit silmien alla, pienet suomut, haarautunut pyrstöevä ja ruotojen osittain suojaama uimarakko. Varsinkin nuoret loistonuoliaiset ovat raidallisia, mutta kalojen ikääntyessä värit vaalenevat.
Levinneisyys ja elintavat

Loistonuoliaisten levinneisyysalue ulottuu Intiasta, Kaakkois-Aasiaan, Kiinaan ja Japaniin. Ne elävät makeissa vesissä lähellä pohjaa.
Milton George Henschel

Milton George Henschel
Milton George Henschel (9. elokuuta 1920 – 22. maaliskuuta 2003) seurasi 1992 Frederick William Franzia Vartiotorniseuran presidenttinä.
Henschel oli ensimmäinen Vartiotorniseuran presidentti, joka tuli Jehovan todistaja -perheestä, itse asiassa jo hänen isovanhempansa olivat raamatuntutkijoita. Hän muutti Brooklynin Beteliin teini-ikäisenä vuonna 1934, kun hänen isänsä,  Herman George Henschel, muutti alueelle työskennelläkseen Betelin rakennustyömailla. Henschel kastettiin nuorukaisena. Vuonna 1956 hän meni naimisiin Lucille Bennettin kanssa. Ystäviensä mukaan Henschel oli käytännöllinen, joustava, älykäs ja ystävällinen.
Henschel työskenteli erilaisissa tehtävissä Betelissä. Vuonna 1939 hänet nimitettiin Vartiotorniseuran kirjapainoista vastaavan Nathan Homer Knorrin yksityissihteeriksi. Kun Knorrista tuli presidentti 1942 hän piti Henschelin sihteerinään. Henschel oli usein mukana Knorrin matkoilla, käyden yli 150 maassa. 1963 Henschel loukkaantui vakavasti Liberiassa, kun kiihtynyt väkijoukko hyökkäsi Jehovan todistajien kokouksen kimppuun ja pahoinpiteli osanottajia. Vain muutamia kuukausia myöhemmin Henschel palasi maahan neuvottelemaan Liberian presidentin kanssa Jehovan todistajien toiminnan laillistamisesta.
Henschel valittiin Vartiotorniseuran presidentiksi Frederick William Franzin kuoleman jälkeen 1992. Henscheliä pidettiin lojaalina järjestömiehenä, jolta ei odotettu suuria muutoksia. Hänen virka-aikanaan muuttuivat kuitenkin sekä opetus vuoden 1914 sukupolvesta että järjestön rakenne. Syksyllä 1995 Vartiotornissa julkaistiin artikkeli, jossa selitettiin, että Raamatun mainitsema viimeinen sukupolvi ei ole ajallinen vaan moraalinen määre. Täten ei ole tarpeen ajatella, että se kirjaimellinen sukupolvi, joka on ollut elossa vuonna 1914, jolloin lopun ajan Jehovan todistajien mielestä alkoivat, olisi elossa vielä Harmageddonin saapuessa. Tämä laimensi huomattavasti Jehovan todistajien lähiodotusta. Keväällä 1996 Vartiotorni salli Jehovan todistajien suorittaa asepalvelusta korvaavan aseettoman palveluksen, joka aikaisemmin oli ollut kielletty.
Vuonna 2000 Jehovan todistajien järjestörakennetta muutettiin lähes vallankumouksellisesti. Hallintoelin erotettiin Vartiotorniseuran johtokunnasta. Hallintoelin tulisi tulevaisuudessa vastaamaan vain hengellisistä ja opillisista asioista, kun taas johtokunta vastaisi käytännön työstä. Samalla Vartiotorniseuran ympärille luotiin laaja konsernirypäs. Hallintoelimen jäsenet luopuivat paikoistaan Seuran johtokunnassa. Johdonmukaisesti myös Henschel jätti paikkansa Don A. Adamsille, joka ei ole hallintoelimen jäsen. Hallintoelimen puheenjohtajana Henschel toimi aina kuolemaansa 2003 saakka.
Lomefloksasiini

| --- | --- |


Lomefloksasiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
1-etyyli-6,8-difluori-7-(3-metyylipiperatsin-1-yyli)-4-oksokinoliini-3-karboksyylihappo
Tunnisteet
CAS-numero: 98079-51-7
ATC-koodi: J01MA07
PubChem CID: 3948
DrugBank: DB00978
Kemialliset tiedot
Kaava: C17H19N3F2O3 
Moolimassa: 351,352
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 239–240.5 °C 
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 95 %
Proteiinisitoutuminen: 10–15 %
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika: 6–8 tuntia
Ekskreetio: renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: oraalinen
Lomefloksasiini (C17H19N3O3F2) on fluorokinoloneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä antibioottina.
Ominaisuudet ja käyttö

Lomefloksasiinin antibioottiset ominaisuudet perustuvat muiden fluorokinolonien tavoin bakteerien DNA:n replikaation estämiseen. Yhdiste tehoaa paremmin gramnegatiivisiin bakteereihin kuin grampositivisiin bakteereihin. Nykyään lomefloksasiinia käytetään harvoin mutta mahdollisia käyttökohteita ovat hengitystieinfektiot, virtsatulehdukset ja eturauhastulehdus.
Haittavaikutukset

Tyypillisimmät lomefloksasiinin aiheuttamat haittavaikutukset ovat huonovointisuus ja ripuli. Lisäksi voi esiintyä pääkipua, valoherkkyyttä, iho-oireita, unettomuutta ja jänteiden repeämiä.
Loistokarppitorkkuja

| Loistokarppitorkkuja |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Tokkokalat Gobiiformes
Heimo::  Torkkujat Eleotridae
Suku::  Hypseleotris
Laji::  compressa
Kaksiosainen nimi
 Hypseleotris compressa  (Krefft, 1864) 
Katso myös
   Loistokarppitorkkuja Wikispeciesissä   Loistokarppitorkkuja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Loistokarppitorkkuja (Hypseleotris compressa) on torkkujien heimoon kuuluva Oseanian alueen tokkokalalaji. Sitä pidetään myös akvaariokalana.
Koko ja ulkonäkö

Loistokarppitorkkuja on yleensä 5–7 cm:n pituinen, enintään 14-senttinen. Koiraat ovat kookkaampia kuin naaraat. Ruumiinmuodoltaan kala on pitkäomainen ja litteä, selkäeviä on kaksi. Väriltään kalat ovat kellanruskeita ja vatsa on vaaleampi. Evät ovat punertavat. Lisääntymisaikana koiraan vatsa muuttuu punaiseksi, selkä- ja peräevät muuttuvat sinisen, mustan ja oranssin raidallisiksi ja otsaan kasvaa kyhmy.
Levinneisyys ja elintavat

Loistokarppitorkkujaa tavataan Australian rannikoilta eteläisintä osaa lukuun ottamatta ja Papua-Uuden-Guinean eteläosissa. Laji elää makeissa ja murtovesissä ja sen elinympäristöä ovat joet, jokisuistot, suot ja tulvatasangot. Täysikasvuiset yksilöt elävät hitasti virtaavissa vesissä kaivautuneena hiekka-, sora- tai mutapohjaan ja nuoret kalat parvina murtovesissä. Loistokarppitorkkujan kutuajan huippu on tammikuusta maaliskuulle. Kalan ravintoa ovat vesihyönteiset ja pienet äyriäiset.
Marmorimonni

| Marmorimonni |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Monnikalat Siluriformes
Heimo::  Valasmonnit Cetopsidae
Suku::  Helogenes
Laji::  marmoratus
Kaksiosainen nimi
 Helogenes marmoratus  Günther, 1863 
Katso myös
   Marmorimonni Wikispeciesissä   Marmorimonni Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Marmorimonni (Helogenes marmoratus) on valasmonneihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan makeista vesistä Etelä-Amerikasta. Toisinaan lajia pidetään akvaarioissa.