stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gene Conley

| Gene Conley |
| --- | --- |
 Conley vuonna 1960.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Donald Eugene ”Gene” Conley
Syntynyt: 10. marraskuuta 1930 Muskagee, Oklahoma, Yhdysvallat
Kuollut: 4. heinäkuuta 2017 (86 vuotta)
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pelipaikka:  Sentteri / Laitahyökkääjä
Pituus:  203 cm
Paino:  102 kg
NBA-varaus:  90. varaus 1952 (Boston Celtics)
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
1949–1950:  Washington State
Seurajoukkueet
1952–1953 1958–1961 1961–1962 1962–1964 1966–1968:  Boston Celtics Boston Celtics Philadelphia Tapers New York Knicks Hartford Capitols
Donald Eugene ”Gene” Conley (10. marraskuuta 1930 Muskagee, Oklahoma – 4. heinäkuuta 2017) oli yhdysvaltalainen baseballsyöttäjä ja koripalloilija. Hän pelasi kumpaakin lajia huipputasolla 1950-luvulla ja 1960-luvun alkupuoliskolla.
Baseballissa Conleyn ammattilaisseuroina olivat Boston/Milwaukee Braves (nyk. Atlanta Braves), Philadelphia Phillies ja Boston Red Sox. Hän oli tähdistöpelaaja vuosina 1954, 1955 ja 1959.
Ammattilaiskoripalloilijana Conley pelasi NBA:ta Boston Celticsissä ja New York Knicksissä. Hän voitti Celticsissä kolme peräkkäistä NBA-mestaruutta vuosina 1959–1961.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gene Conley Wikimedia Commonsissa
Venice (Los Angeles)

| Venice |
| --- | --- |
 Venice Beach ja Boardwalk
 Kaupungin kartta, jossa Venice korostettuna.
Kaupunki:  Los Angeles
Väkiluku:  40 885 (2008)
Venicen kanavia
Venice on kaupunginosa Los Angelesissa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. Se tunnetaan rannastaan ja Ocean Front Walk -kävelykadusta, jonka varrella on paljon esiintyjiä, ennustajia ja kaupustelijoita. Venice oli myös Los Angelesin ensimmäisten runoilijoiden ja taiteilijoiden kotipaikka ja sen postinumero on 90291. Veniceä ympäröi lounaspuolella Tyynimeri, kaakkoisessa Marina Del Rey, idässä Culver City, koillisessa Los Angelesin naapurikunta Mar Vista ja pohjoisessa Santa Monican kaupunki.
Venice Beach

Venice Beach kattaa koko Venicen rannan, rannan suuntaisesti kulkevan kävelykadun ("Ocean Front Walk" tai vain "Boardwalk"), Muscle Beach'in, käsipallokentät, tenniskentät, Skate Dancing Plazan, lukuisat lentopallokentät, pyöräilykadun sekä bisnes- ja asuinalueet joiden osoitteessa on Ocean Front Walk. Koripallokentät Venicessä ovat kuuluisia katukoriksen suosion ja lukuisten NBA-pelaajien ollessa kotoisin kaupungista.
Rannan eteläosassa Washington Boulevardin loppuosassa on Venice Fishing Pier: 400 metrin mittainen betonirakennus, joka avattiin ensimmäisen kerran vuonna 1964, mutta suljettiin vuonna 1983 El Niño -myrskyn aiheuttamien vahinkojen takia, jonka jälkeen laituri avattiin 1990-luvun puolessa välissä. 21. joulukuuta 2005 laituri kärsi jälleen suuria vahinkoja, kun pohjoistuulet toivat laiturille tavattoman suuria aaltoja, jonka seurauksena wc:t sisältävä osa laiturista sortui mereen. Laituri pysyi suljettuna 25. toukokuuta 2006 saakka, jolloin se avattiin uudelleen rakennustarkastajien tarkastettua sen kestävyyden.
Venice Breakwater on arvostettu paikallinen surffipaikka, joka sijaitsee Venice-laiturista ja hengenpelastajien päämajasta pohjoisessa päin ja Santa Monica -laiturilta etelässä päin.
Venicestä on myös kotoisin crossover-yhtye Suicidal Tendencies, joka sai soittokiellon Los Angelesissa vuoteen 1991 asti, kun yhtyettä epäiltiin jengeihin sekaantumisesta.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Venice (Los Angeles) Wikimedia Commonsissa
Panoraamakuva Venice Beachista Tyyneltämereltä katsottuna.
Gianluca Pisanello

Gianluca Pisanello on italialainen entinen Manorin Formula 1 -tallin insinööri. Pisanello aloitti uransa Toyotalla vuonna 2003. Hän toimi Toyotalla ja Team Lotuksella Jarno Trullin kisainsinöörinä vuodet 2006–2011. Vuonna 2012 hän toimi Caterhamilla Vitali Petrovin kisainsinöörinä. Vuonna 2013 hän toimi tallin pääinsinöörinä. Vuonna 2015 Pisanello siirtyi Manorille pääinsinööriksi.
Aiheesta muualla

Linkedin
Grand Island (Nebraska)

| Grand Island |
| --- | --- |
 Piirikunnan oikeustalo
 Grand Island
 Koordinaatit: 40°55′20″N, 98°21′29″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Nebraska
Piirikunta:  Hall
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  73.94 km²
Korkeus:  567 m
Väkiluku (2010):  48 520
 
 www.grand-island.com 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Grand Island on kaupunki Yhdysvaltain keskilännessä sijaitsevassa Nebraskan osavaltiossa. Sen pinta-ala on 55,9 km² (vettä 0,3 km²) ja asukasluku 48 520 (2010). Asukkaista 87% on valkoisia ja 16% latinoja.
Kaupunki on tunnetty sokerijuurikkaiden kasvatuspaikkana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Grand Island (Nebraska) Wikimedia Commonsissa
Gunnar Wennerberg (täsmennyssivu)

Gunnar Wennerberg tarkoittaa muun muassa seuraavia ruotsalaisia henkilöitä:
Gunnar Wennerberg (1782–1860), pappi, itämaisten kielten dosentti
Gunnar Wennerberg (1817–1901), runoilija ja poliitikko, Gunnar Wennerberg vanhemman poika
Gunnar G:son Wennerberg (1863–1914), kuvaamataiteilija, runoilija Gunnar Wennerbergin poika
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Gunnar Wennerberg”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Viimeinen rakkaus

| Viimeinen rakkaus> Mr. Morgan’s Last Love |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Sandra Nettelbeck
Käsikirjoittaja:  Sandra Nettelbeck
Perustuu:  Françoise Dornerin romaani La Douceur Assassine
Säveltäjä:  Hans Zimmer
Kuvaaja:  Michael Bertl
Leikkaaja:  Christoph Strothjohann
Pääosat:   Michael Caine  Clémence Poésy  Justin Kirk  Gillian Anderson 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska Saksa Yhdysvallat Belgia
Tuotantoyhtiö:   Senator Firlm  Sidney Kimmel Entertainment 
Levittäjä:  Officine UBU Vertigo Média Netflix
Ensi-ilta:  2013
Kesto:  116 minuuttia
Alkuperäiskieli:   englanti  ranska 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Allocine
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viimeinen rakkaus (Mr. Morgan’s Last Love) on Sandra Nettelbeckin ohjaama romanttinen elokuva vuodelta 2013. Nettelbeck on tehnyt elokuvan käsikirjoituksen Françoise Dornerin romaanista La Douceur Assassine.
Juoni

Elokuva kertoo amerikkalaisesta leskeksi jääneestä Matthew Morganista, joka jäi asumaan Pariisiin vaimonsa kuoleman jälkeen. Morgan tutustuu nuoreen tanssinopettajaan Pauline Laubieen, ja heidän välilleen syntyy syvä ystävyys. Isänsä itsemurhayrityksen jälkeen Morganin lapset Miles ja Joan saapuvat Pariisiin. He suhtautuvat epäluuloisesti Morganin ja Laubien ystävyyteen ja pelkäävät että Laubie yrittää käyttää hyväkseen heidän isäänsä.
Palkintoehdokuudet

Elokuva oli ehdolla Locarnon elokuvajuhlilla Piazza Grandella avant-premièresiin. Lisäksi Elokuvan kuvaaja Michael Bertl oli ehdolla Deutscher Filmpreisin kuvauspalkinnon saajaksi. Ohjaaja Sandra Nettelbeck puolestaan oli ehdolla Shanghain elokuvajuhlien parhaan elokuvan palkinnon Golden Gobletin saajaksi.
Kritiikki

Televisioesityksen yhteydessä kirjoittamassaan arviossa pitää Leena Virtanen Helsingin Sanomissa elokuvan alkua viehättävänä, mutta hänen mielestään se hajoaa lopussa. Näyttelijöiden ja varsinkin Cainen roolisuorituksia hän kehuu. Ensi-illan aikaan kirjoittamassaan arviossa kiinnittää myös Ilta-Sanomien Taneli Topelius huomiota elokuvan tarinan lopun epäonnistumiseen. Iltalehden Tuomas Riskala jopa lyttää koko elokuvan hengettömäksi.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Michael Caine  | … |  Matthew Morgan   |
|  Clémence Poésy  | … |  Pauline Laubie   |
|  Justin Kirk  | … |  Morganin poika Miles Morgan   |
|  Jane Alexander  | … |  Morganin tytär Joan Morgan   |
|  Gillian Anderson  | … |  Morganin vaimo Karen Morgan   |
|  Richard Hope  | … |  filatelisti   |
|  Anne Alvaro  | … |  Morganin ystävä Colette Léry   |
|  Michelle Goddet  | … |  kodinhoitaja madame Dune (alkuteksteissä Michèle Goddet)   |
Gilles Mureau

Gilles Mureau tai Mureue (n. 1450–1512) oli ranskalainen renessanssisäveltäjä ja -laulaja. Hän vaikutti Keski-Ranskassa, etupäässä Chartresissa.
Mureau aloitti kuoropoikana ja nousi vuonna 1469 kuoromestariksi. Hänestä tuli kaniikki 1472, ja hän teki maaliskuusta marraskuuhun 1483 pyhiinvaellusmatkan Jerusalemiin. Hän vieraili myös Santiago de Compostelassa. Mureaun tiedetään tunteneen Johannes Tinctorisin ja Johannes Ockeghemin henkilökohtaisesti. Mureau kuoli heinäkuussa 1512 tai hieman tätä aiemmin.
Mureaulta on säilynyt vain neljä teosta, kaikki rondeau-kappaleita.
Volkswagen Transporter (T1)

| Volkswagen Transporter T1 |
| --- | --- |
 Volkswagen T1 Kombi
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Australia  Brasilia  Länsi-Saksa
Valmistaja:  Volkswagen
Konserni:  Volkswagen Group
Valmistusvuodet:  1950–1967
Korimalli:  pakettiauto
Seuraaja:  Volkswagen Transporter T2
Teknisesti samankaltaisia:  Volkswagen Kupla
Iskutilavuus:  1,2 l
Vetotapa:  takaveto
Volkswagen Transporter T1 (Typ 2) on Volkswagen Transporterin ensimmäisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1950–1967.
Tuotantonsa aikana malli koki lukemattomia uudistuksia ja parannuksia, ja Typ 2 puhuttelikin kilpailijoistaan poiketen aivan uudenlaisia käyttäjäryhmiäselvennä. Kansan kielellä Bulli-nimellä kulkevasta Transporterista (etenkin Typ 2 T1, T2 ja T3) Volkswagen itse ei saanut käyttää tuota nimitystä virallisesti ennen vuotta 2007, jolloin nimen/tavaramerkin haltija, Kässbohrer-koritehdas, luovutti VW:lle sen käyttöoikeuden. Suomessa Typ 2 tunnetaan nimellä "Junankeula", sillä sen keulan muotoilu muistuttaa Dr12-veturin keulaa.
Transporter T1 on nykyään erittäin haluttu keräilijäajoneuvo ja sen harvinaisimmat versiot kuten "Samba"-erikoisbussi saavuttavat hyväkuntoisina erittäin korkeita kauppahintoja[lähde? ].
Syntyhistoria

Idea VW:n tavara-autosta oli peräisin yhtiön Alankomaiden maahantuojana elokuussa 1947 aloittaneelta Ben Ponilta. Hän oli tehtaalla käydessään nähnyt siellä Typ 1-osista kootun, tuotantolinjalle osia kuljettavan Plattenwagen-kuljetusajoneuvon ja arveli saavansa kaupaksi myös tavarankuljetukseen soveltuvaa VW-mallia. Tehtaan sisäiseen käyttöön tarkoitetussa ajoneuvossa kuljettajan istuin oli sijoitettu taakse moottorin koteloinnin päälle ja lava sijaitsi sen edellä. Tällainen ratkaisu ei kelpaisi Ponin asiakkaille. Hän laati yksinkertaisen ideapiirroksen ja selosteen Volkswagen-tehdasta tuolloin (vuonna 1948) johtaneelle brittiläiselle tehtaan johtajistolle, joka hyväksyi suunnitelman. Typ 1:n kovan kysynnän vuoksi tavara-auton kehittely sai aluksi odottaa. Prototyypin ensimmäisten koeajojen jälkeen havaittiin, ettei Typ 1:n pohjalevy ollutkaan sovelias uuteen tavara-autoon, joten se päätettiin toteuttaa itsekantavalla korilla. Muutoin hahmottuva Typ 2 käyttäisi Typ 1:n osia mahdollisimman laajasti. Muutetut uudet prototyypit osoittivat idean toteutuskelpoiseksi, ja aluksi Typ 29 -nimellä kulkenut (Das Auto -lehti 22/1949), vasta myöhemmin Typ 2:ksi uudelleen nimetty tavara-auto voitiin esitellä yleisölle marraskuussa 1949.
Auton virtaviivainen ja moderni kori muotoiltiin braunschweigilaisen korkeakoulun pienessä tuulitunnelissa 1/10-kokoisten pienoismallien avulla. Alun perin kulmikkaaksi suunnitellun korimallin ilmavastuskerroin 0,76 saatiin laskettua arvoon 0,42 muotoja pyöristämällä. Työ tuotti hyötyä muun muassa Typ 2:n aikalaisekseen alhaisena polttoaineen kulutuksena. Korin tilankäyttö oli tehokasta (korin vain 4,1 metrin pituudesta huolimatta sen tilavuus oli 4,5 kuutiometriä) eikä mallin käytös kuormattuna juuri muuttunut, koska tavaratila oli sijoitettu keskelle autoa. Akselit sekä auton perässä sijaitseva 1,2-litrainen ilmajäähdytteinen bensiinimoottori olivat samat kuin Kuplassa. Korin rakennetta oli kuitenkin vahvistettu, jotta se kestäisi kuorman painon. Moottorissa oli tehoa aluksi 25 hevosvoimaa, millä Typ 2 saavutti tehdasarvona 75 km/t huippunopeuden ja kulutti 60 km/t nopeudella 8 litraa polttoainetta sadalla kilometrillä. Myöhemmin moottorin iskutilavuus ja teho kasvoivat, minkä ansiosta suoritusarvot pysyivät kehityksen kyydissä. Malli oli alusta asti tarkoitettu monenlaisiin kuljetustarpeisiin ja siksi sitä tarjottiin lukuisina korivariaatioina. Se saavutti valmistuksen alusta asti suuren suosion: vuoden 1953 huhtikuussa Typ 2:n valmistusmäärä saavutti 50 000 kappaleen merkkipaalun, lokakuussa 1954 luku oli jo 100 000 ja ensimmäinen miljoona tuli täyteen vuonna 1962. T1:n tuotanto päättyi heinäkuussa 1967. Ennen kesätaukoa ja T2:n tuotantoon siirtymistä valmistusmäärä saavutti 1,8 miljoonaa kappaletta. Autoa valmistettiin aluksi Wolfsburgissa, kunnes Hannoveriin valmistui täysin uusi tehdas, jonka tuotanto alkoi maaliskuussa 1956.
Typ 2:n versiot

Kastenwagen – pakettiauto
Kleinbus – pikkubussi 8 hengelle, nimi siksi tuotannon aikuaikoina myös "Achtsitzer"
Kombi – pelkistetty pikkubussi
Pritschenwagen – avolavapakettiauto
Pritschenwagen mit Doppelkabine – avolavapakettiauto jatko-ohjaamolla
Sondermodell ”Samba” – ylellisempi pikkubussi
Westfalia – Kleinbusin retkeilyversio (osasarjan sijaan vuodesta 1961 lähtien erillisnimi)
Gunnar Wennerström

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Maa:   Ruotsi> Miesten vesipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Lontoo 1908 | Vesipallo |  |
Gunnar Erik Emanuel Wennerström (27. kesäkuuta 1879 Ör – 2. kesäkuuta 1931 Tukholma) oli ruotsalainen vesipalloilija, uimari ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla Stockholms KK:ta. Wennerström osallistui Lontoon olympialaisiin 1908 ja oli mukana maansa pronssia voittaneessa vesipallojoukkueessa. Hän oli mukana myös 1 500 metrin vapaauinnissa ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä, mutta ei selviytynyt finaaliin saakka kummassakaan lajissa.
Gustaf Bonde

Gustaf Bonde tarkoittaa seuraavia ruotsalaisia henkilöitä:
Gustav Bonde (1620–1667), valtiovaranhoitaja
Gustaf Bonde (1682–1764), maaherra, Gustav Bonden (1620–1667) pojanpoika
Gustaf Bonde (1698–1772), kamariherra, Sävstaholmin herra
Gustaf Bonde (1911–1977), ruotsalainen diplomaatti ja suurlähettiläs
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Gustaf Bonde”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Glysiini

| Glysiini |
| --- | --- |

Koodit:  Gly, G
Molekyylimassa:  75,07
Sivuketjun tyyppi:  molekyyli on hydrofiilinen
Karboksyyliryhmän happovakio:  2,35
Aminoryhmän happovakio:  9,78
Sivuketjun happovakio:  -
Isoelektrinen piste:  6,06
Yleisyys proteiineissa:  7,2 %
Kodonit:  GGU, GGC, GGA, GGG
3D-malli glysiinimolekyylistä
Glysiini (C2H5NO2) eli 2-aminoetaanihappo tai 2-aminoetikkahappo on yksi geneettisen koodin 20 aminohaposta. Sen sivuketju koostuu vain vetyatomista, joten se on pienin ja yksinkertaisin aminohappo. Glysiini ei ole myöskään stereoisomerinen. Glysiinin suhteellinen tiheys on 1,595 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3) ja CAS-numero 56-40-6. Glysiinin liukoisuus veteen 25 °C:n lämpötilassa on 25 g/100 ml. Sen isoelektrinen piste on 6,06. Glysiiniä käytetään elintarvikkeissa aromivahventeena ja sen E-koodi on E640.
Glysiinin pienuus lisää proteiiniketjun taipuisuutta. Glysiini on pooliton, varaukseton ja neutraali sekä heikosti vesihakuinen. Glysiini on proteiiniketjuissa yleinen ja sen geneettinen koodi on GGU, GGC, GGA ja GGG.
Glysiini esiintyy normaali-ilmanpaineessa kolmena eri polymorfina: γ-, α- ja β-glysiininä. Polymorfia perustuu eroihin kiteiden kidehiloissa ja niihin sijoittuneiden molekyylien sidosten kulmissa. Glysiinin tapauksessa eroja on sekä kidehilojen rakenteessa (γ- ja α-muoto) että sidosten välisissä kulmissa (α- ja β-muoto). Glysiinin α-muodon kidejärjestelmä on monokliininen ja sen Bravais’n hila on yksinkertainen ja monokliininen. β-glysiinin Bravais’n hila on myös yksinkertainen ja monokliininen. γ-glysiinin kidejärjestelmä ja Bravais’n hila puolestaan ovat heksagoniset.
Fysiologinen merkitys

Glysiini on keskushermoston rajoittava eli inhibitorinen hermovälittäjäaine erityisesti selkäytimessä. Kun glysiinireseptorit aktivoituvat, kloori-ionit virtaavat hermosoluun, jolloin solu hyperpolarisoituu ja aktiopotentiaalin synty vaikeutuu. Lihaskouristuksia aiheuttava strykniini toimii estämällä näiden glysiinireseptorien toiminnan. Glysiini on myös glutamiinihapon ko-agonisti NMDA-reseptoreiden aktivoinnissa.
Glysiini ei ole välttämätön aminohappo eli elimistö pystyy valmistamaan sitä muista molekyyleistä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
E-koodit: Glysiini (Arkistoitu – Internet Archive)
Juhani Pouta: Haihdutusnopeuksien määritys glysiinin alipainekiteytyksessä, Kandidaatintyö, Lappeenrannan teknillinen yliopisto (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf)
PubChem: Glycine (englanniksi)
DrugBank: Glycine (englanniksi)
Human Metabolome Database: Glycine (englanniksi)
KEGG: Glycine (englanniksi)
ChemBlink: Glycine (englanniksi)
Proteiinisynteesissä käytettävät aminohapot
alaniini
arginiini
asparagiini
asparagiinihappo
fenyylialaniini
glutamiini
glutamiinihappo
glysiini
histidiini
isoleusiini
kysteiini
leusiini
lysiini
metioniini
proliini
seriini
treoniini
tryptofaani
tyrosiini
valiini
Gianluca Gaudino

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 11. marraskuuta 1996 (ikä 27)
Syntymäpaikka: Hanau, Saksa
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 174 cm
Paino: 65 kg
Seura
Seura: Young Boys
Junioriseurat
2001–2004: Schwetzingen
2004–2014: Bayern München
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2014–2017 | Bayern München | 8 | (0) |
| 2015–2017 | → Bayern München II | 19 | (0) |
| 2016–2017 | → St. Gallen (laina) | 15 | (0) |
| 2017–2018 | Chievo Verona |  |  |
| 2019– | Young Boys |  |  |
Maajoukkue
| 2014–2015 | Saksa U19 | 5 | (0) |
| 2016 | Saksa U20 | 1 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 7. heinäkuuta 2016.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 7. heinäkuuta 2016.
Gianluca Gaudino (s. 11. marraskuuta 1996 Hanau) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Sveitsin Superliigassa pelaavaa Young Boysia.
Gaudino teki ensiesiintymisensä Bundesliigassa kauden 2014–2015 avauskierroksella 22. elokuuta 2014 pelattuaan Bayern Münchenin riveissä koko ottelun Wolfsburgia vastaan.
Gaudino on Saksan maajoukkueessa pelanneen jalkapalloilija Maurizio Gaudinon poika.
Aiheesta muualla

Gianluca Gaudino Fussballdaten-sivustolla (saksaksi)
Gustaf Blomgren

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Gustaf Blomgren |  Gustaf Blomgren |  Gustaf Blomgren |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten uimahypyt
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Tukholma 1912 | 10 m kerroshypyt |  |
Gustaf Adolf Viktor Blomgren (24. joulukuuta 1887 Göteborg – 25. heinäkuuta 1956 Göteborg) oli ruotsalainen uimahyppääjä. Hän kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa ja sai kerroshypyissä pronssimitalin.
Vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä Blomgren osallistui sekä kerroshyppyihin että ponnahduslautakilpailuun ja pääsi molemmissa neljännelle sijalle.
Blomgren voitti kerroshypyissä Pohjoismaiden-mestaruuden sekä vuonna 1919 Kööpenhaminassa että 1921 Kristianiassa.
Gianluca Cologna

| Gianluca Cologna |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. toukokuuta 1990 (ikä 34) Santa Maria Val Müstair, Graubünden, Sveitsi
Kansalaisuus:   Sveitsi
Uran tiedot
Seura:  Val Müstair
Laji:  maastohiihto 
Maailmancup
Kaudet:  2010–2018
Voitot:  0
Palkintokorokkeella:  1
 Tietolaatikko päivitetty 10.4.2018 
Aiheesta muualla
www.gianlucacologna.ch
Gianluca Cologna (s. 17. toukokuuta 1990) on sveitsiläinen uransa lopettanut maastohiihtäjä.
Maailmancupissa Cologna kilpaili ensimmäisen kerran Davosissa joulukuussa 2010. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Drammenin perinteisen hiihtotavan sprintissä maaliskuussa 2013 sijoituttuaan kuudenneksi. Kolmen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran joulukuussa 2013 oltuaan Asiagon perinteisen hiihtotavan sprintissä kolmas.
Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Cologna sijoittui perinteisen hiihtotavan sprintissä 27:nneksi.
Gianluca Cologna on voittanut kaksi kultamitalia Sveitsin mestaruuskisoissa. 2011 kultamitali tuli viestistä ja 2013 sprintistä. 2015 sprintistä hän voitti hopeisen mitalin.
Gianluca Cologna lopetti uransa maastohiihtäjänä keväällä 2018.
Moninkertainen hiihdon olympiavoittaja Dario Cologna on Gianluca Colognan isoveli.
Aiheesta muualla

Gianluca Colognan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Vamp (yhtye)

| Vamp |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1991–
Tyylilaji:  folk rock
Kotipaikka:   Haugesund, Norja
Laulukieli:  norja
Jäsenet:  Torbjørn Økland, kitara, mandoliini, bouzouki, trumpetti, taustalaulu   Øyvind Staveland, viulu, alttoviulu, harmonikka, huilu, laulu   Carl Øyvind Apeland, basso, kitara, koskettimet, taustalaulu   Paul Hansen, laulu, kitara  
Entiset jäsenet:  Jan Toft, laulu (1991–1998)  Erling Sande, rummut (1991–1995)  Vidar Johnsen, laulu, kitara, kosketinsoittimet, lyömäsoittimet (1991–2007) 
Levy-yhtiö:  MajorStudio  
Aiheesta muualla
www.vamp.no
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vamp on norjalainen folk rock -yhtye, joka perustettiin vuonna 1991. Yhtye on levyttänyt 7 studioalbumia.
Jäsenet > Nykyiset

Torbjørn Økland (kitara, mandoliini, bouzouki, trumpetti, kuoro)
Øyvind Staveland (viulu, alttoviulu, harmonikka, huilu, laulu)
Carl Øyvind Apeland (basso, kitara, koskettimet, kuoro)
Paul Hansen (laulu, kitara)
Jäsenet > Entiset

Jan Toft (laulu) (1991–1998)
Erling Sande (rummut) (1991–1995)
Vidar Johnsen (laulu, kitara, kosketinsoittimet, lyömäsoittimet) (ennen 2007)
Julkaisut > Studioalbumit

1993: Godmorgen, søster
1994: Horisonter
1996: 13 humler
1998: Flua på veggen
2000: En annen sol
2002: Månemannen
2005: Siste stikk
2008: St. Mandag
2012: Liten fuggel
2013: To me alt
2015: Populas
2017: La La La
Julkaisut > Muut

1996: Folken (CD)
1999: Ei med alt (Kokoelma)
2004: Tir n'a noir (Karaokealbumi)
2006: Tir n'a noir (Single)
2006: Tir n'a noir (Kringkastingsorkesteretin kanssa) (Single)
2006: I full symfoni (CD)
2006: I full symfoni (DVD)
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu
Vamp Last.fm:ssä (englanniksi)
Viimeinen pari ulos

| Viimeinen pari ulos> Above Suspicion |
| --- | --- |
 Alkuperäinen elokuvajuliste vuodelta 1943
Ohjaaja:  Richard Thorpe
Käsikirjoittaja:  Keith Winter Melville Baker Patricia Coleman
Perustuu:  Helen MacInnesin romaaniin
Tuottaja:  Leon Gordon Victor Saville
Säveltäjä:  Bronisław Kaper
Kuvaaja:  Robert H. Planck
Leikkaaja:  George Hively
Tuotantosuunnittelija:  Cedric Gibbons
Pukusuunnittelija:  Gile Steele
Pääosat:  Joan Crawford Fred MacMurray
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Loew's Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer
Ensi-ilta:   1. toukokuuta 1943 5. elokuuta 1943 New York City, New York  9. syyskuuta 1945
Kesto:  90 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti (myös ranska, saksa ja arabia)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viimeinen pari ulos (engl. Above Suspicion) on Richard Thorpen ohjaama yhdysvaltalainen dramaattinen jännityselokuva vuodelta 1943. Vakoiludraaman pääosissa ovat Joan Crawford ja Fred MacMurray, jotka näyttelevät vastanaineita, jotka vakoilevat natseja Secret Intelligence Servicelle heidän häämatkansa aikana. Sivuosassa on muun muassa Basil Rathbone saksalaisena, joka tapasi vastanaineet Oxfordissa.
Viimeinen pari ulos perustuu Helen MacInnesin romaaniin Above Suspicion (1941), jonka pohjalta Keith Winter, Melville Baker ja Patricia Coleman laativat käsikirjoituksen. Elokuvan tuottivat Leon Gordon ja Victor Saville. Viimeinen pari ulos on Joan Crawfordin viimeinen elokuva Metro-Goldwyn-Mayerille ennen siirtymistään Warner Brothersille.