stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ruijansara

| Ruijansara |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Sarakasvit Cyperaceae
Suku::  Sarat Carex
Laji::  salina
Kaksiosainen nimi
 Carex salina  Wahlenb. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ruijansara (Carex salina) on sarojen sukuun kuuluva kasvilaji. Sen on tulkittu muodostuneen vihnesaran (Carex paleacea) ja jäämerensaran (Carex subspathacea) risteymänä tai risteytymällä edelleen uudestaan jommankumman kantalajinsa kanssa. Ruijansara voi kuitenkin risteytyä edelleen kantalajiensa tai muiden saralajien kanssa muodostaen erilaisia risteymiä. Risteymiä tunnetaan vesisaran (Carex aquatilis), tunturisaran (Carex bigelowii) ja suolasaran (Carex recta) kanssa.
Ruijansaran varret voivat kasvaa 6–35 cm korkeiksi ja ne ovat hieman särmikkäitä. Ruijansara ei muodosta mättäitä. Lehtien tyvitupet ovat ruskeita ja lehtilavat ovat 2–3 mm leveitä. Kukinnon tukilehti on 1,5–4 mm leveä ja kukintoa pidempi. Kukintona on pystyistä tähkistä muodostuva tähkistö. Tähkistössä on ylinnä yksi tai kaksi hedetähkää ja niiden alapuolella kahdesta neljään emitähkää. Tähkäsuomut ovat ruskeita, 2,5–8 mm pitkiä ja 1–1,7 mm leveitä, pullakoita leveämpiä. Pullakot ovat munanmuotoisia, 2–3,3 mm pitkiä ja 1,2–1,9 mm leveitä.
Ruijansara kasvaa merien ja murtovesialueiden rannoilla. Lajia tavataan Euraasiassa sekä Pohjois-Amerikassa.
Aiheesta muualla

Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Carex salina (englanniksi)
JSTOR Global Plants: Carex salina (englanniksi)
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Carex salina (englanniksi)
Rollei

Rollei [ˈʁɔlaɪ] on saksalainen kameroita ja muita valokuvaustuotteita valmistava yritys. Yrityksen perustivat vuonna 1920 Paul Franke ja Reinhold Heidecke Braunschweigin kaupungissa. Yrityksen nimi oli alun perin Werkstatt für Feinmechanik und Optik, Franke & Heidecke. Rollei tunnetaan erityisesti Rolleiflex-rullafilmikameroista.
Yhtiön historiaan on kuulunut lukuisia nimenmuutoksia ja omistajanvaihdoksia. Vuodesta 2015 Rollei-tuotemerkin on omistanut saksalainen Rollei GmbH & Co. KG -yritys. Brändin alla myydään nykyisin muun muassa kameroita, kamerajalustoja, salamalaitteita ja muita valokuvaustuotteita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rollei Wikimedia Commonsissa
Sdy

| sdy> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Viktor Orudžev
Syntynyt: 14. maaliskuuta 1997 (ikä 27)
Kansalaisuus:   Ukraina
Ammatti:  ammattipelaaja
Elektronisen urheilun pelaaja
Lempinimi:  somedieyoung
Pelaajanimi:  sdy
Aktiivisena:  2016–
Nyk. joukkue:  ENCE eSports
Rooli:  Pelin sisäinen johtaja (In-game leader)
Peli:  Counter-Strike 2
Viktor ”sdy” Orudžev (ukr. Віктор Оруджев; s. 14. maaliskuuta 1997) on ukrainalainen Counter-Strike 2 -ammattilainen. Hän pelaa nykyään suomalaiselle ENCE eSportsille kapteenina.
Orudžev on tunnettu urallaan osallisuudestaan Team Spiritissä, Natus Vinceressä ja Montessa. Hänen uransa rahallisin voitto on tullut BLAST Premier: Spring Finals 2022 -turnauksesta kesäkuussa 2022 NaVin kanssa. Orudževin rating oli puolivälierässä FaZe Clania vastaan 1,15, semifinaalissa OG Esportsia vastaan 0,89 ja finaalissa Team Vitalityä vastaan 1,12. Monten kanssa hän taas voitti ESL Challenger Jönköping 2023 -turnauksen marraskuussa 2023. Orudžev sai turnauksesta MVP-tittelin. Hänen ratinginsa koko turnauksessa oli 1,36. Hän liittyi ENCE eSportsiin toukokuussa 2024.
Saavutukset

MVP / ESL Challenger Jönköping 2023
Sainte-Marie-du-Mont (Manche)

| Sainte-Marie-du-Mont |
| --- | --- |
 Église Notre-Dame de Sainte-Marie-du-Mont
 vaakuna
 Sainte-Marie-du-Mont
 Koordinaatit: 49°22′42″N, 1°13′34″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Normandia
Departementti:  Manche
Arrondissementti:  Cherbourg
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  27,0 km²
Väkiluku (2013):  735
 – Väestötiheys:  27,2 as./km²
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sainte-Marie-du-Mont on kunta Ranskassa Manchen departementissa Normandian alueella. Se sijaitsee Cotentin niemimaalla Englannin kanaalin rannikolla.
Toinen maailmansota

Sainte-Marie-du-Montin rannikko kuului Normandian maihinnousun suunnitelmissa osana kohdetta nimellä Utah Beach, joka oli maihinnousun pääkohteita. Rannikolla olevassa maihinnousumuseossa (Musée du Débarquement Utah Beach) käy vuosittain noin 120 000 vierasta. Museo on rakennettu vuonna 1962 juuri siihen paikkaan, jossa amerikkalaiset sotilaat tekivät 6. kesäkuuta 1944 maihinnousun.
Tunnettuja kuntalaisia

Kirjailija Paul-Jacques Bonzon syntyi Sainte-Marie-du-Montissa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sainte-Marie-du-Mont (Manche) Wikimedia Commonsissa
Maihinnousumuseo
Sergi Juste

Sergi Juste Marin (s. 1992) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavaa FC Barcelona B:tä. Juste on pelipaikaltaan puolustaja ja hänen pelinumeronsa on 21.
Seikkailujen joki

| Seikkailujen joki> The River of Adventure.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Enid Blyton
Kieli:  englanti
Genre:  nuortenkirjallisuus, jännitys
Julkaistu:  1955
Suomennos
Suomentaja:  Riitta Wejberg
Julkaistu:  1979
ISBN:  951-0-09327-0
Sarja: Seikkailu-sarja
Edeltävä:  Seikkailujen sirkus
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Seikkailujen joki on Enid Blytonin kirjoittama Seikkailu-sarjaan kuuluva nuortenkirja.
Juoni

Anne, Jack, Filip ja Dinah ovat olleet sairaina. Lääkäri määrää heidät toipumislomalle. Billin salaiset tehtävät vievät hänet etelään, ja hän päättää ottaa koko perheensä mukaan. Joella odottaa laiva, ja he pääsevät vesille. Lapset eivät ole koskaan kokeneet samanlaista jännitystä, kuin elokuvakaupungissa, maanalaisessa virrassa ja unohdetussa temppelissä.
Roomalainen talo (Kos)

| Roomalainen talo> Ρωμαϊκή οικία |
| --- | --- |
 Roomalainen talo.
Sijainti:  Kosin kaupunki, Kos, Etelä-Egean saaret, Kreikka
Koordinaatit:  36°53′24″N, 27°17′18″E
Rakennustyyppi:  yksityistalo
Valmistumisvuosi:  noin 150–250 / 1940
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Roomalainen talo (kreik. Ρωμαϊκή οικία, Romaïkí oikía) eli Casa Romana on uudelleenrakennettu roomalaisaikainen yksityistalo Kosin kaupungissa Kosin saarella Kreikassa. Se sijaitsee kaupungin keskustan lounaislaidalla niin kutsutun läntisen arkeologisen alueen eteläosassa lähellä Roomalaista odeionia.
Roomalaisen talon sisätiloja.
Talo rakennettiin alun perin 100-luvun lopulla tai 200-luvun alussa varhaisemman hellenistisellä ajalla rakennetun talon paikalle.
Rakennus muistuttaa mm. Pompejista tunnettuja roomalaisia yksityistaloja. Siinä on kaksi kerrosta, kolme atriumpihaa ja yhteensä 36 huonetta. Jokaisen atriumin keskellä on suihkulähde. Rakennus on ollut koristeltu mosaiikkilattioin sekä freskoilla ja veistoksilla. Koristelut esittävät muun muassa mytologian hahmoja sekä eri eläimiä.
Rakennuksen rauniot löytyivät vuoden 1933 maanjäristyksen jälkeen alkaneissa italiaisten suorittamissa kaivauksissa. Italialaiset päättivät rakentaa talon uudelleen alkuperäistä muistuttavaksi, ja työ valmistui vuonna 1940. Talosta lähinnä alaosa on alkuperäistä rakennusta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Roomalainen talo (Casa Romana) Wikimedia Commonsissa
S4

| s4 |
| --- | --- |
 Magnusson vuonna 2018.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Gustav Magnusson
Syntynyt: 1. huhtikuuta 1992 (ikä 32)
Kansalaisuus:   Ruotsi
Ammatti:  Ammattipelaaja
Elektronisen urheilun pelaaja
Pelaajanimi:  s4
Aktiivisena:  2012–
Nyk. joukkue:  Alliance
Peli:  Dota 2
Mestaruudet:  The International 2013  The Summit 3  ESL One Frankfurt 2015  World Cyber Arena 2015  StarLadder i-League StarSeries Season 1  The Boston Major 2016  The Kiev Major 2017
Gustav "s4" Magnusson (s. 1. huhtikuuta 1992) on ruotsalainen ammattilaistason Dota 2 -pelaaja. Hän edustaa nykyään Alliancea. Hänen uransa kohokohtia ovat olleet muun muuassa voitot turnauksista The Boston Major 2016 ja The Kiev Major 2017. Magnussonia pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista Dota 2 -pelaajista.
Magnusson on saavuttanut rahaa pelaamisesta yli 2 miljoonaa dollaria.
Roomalainen satiiri

Roomalainen satiiri (lat. satura) oli roomalaisen kirjallisuuden tyylilaji, joka syntyi esiklassisena aikana. Se oli ilmeisesti oman aikansa ja ympäristönsä tuote, jonka muodolla ei ollut suoria kreikkalaisia esikuvia. Roomalainen satiiri ei välttämättä ollut nykyaikaisessa merkityksessä satiirista, vaan pikeminkin heksametrimuotoinen pakina.
Roomalaisia satiireita kirjoittivat mm. Lucilius (180-102 eaa.) ja Ennius (239–169 eaa.). Ennius oli ensimmäinen, jonka tiettyjä tekstejä kutsuttiin nimellä saturae. Lucilius kutsui omia kirjoituksiaan saarnoiksi tai puheiksi (sermones), ja ne olivat epäkohteliaita keitoksia, joissa aggressiivisesti arvosteltiin henkilöitä, moraalia, tapoja, politiikkaa ja kirjallisuutta. Luciliuksen jälkeen satiiria kehittivät voimakkaimmin Horatius ja Juvenalis. Tyylillisesti näiden kolmen käsitys satiirista eroaa toisistaan, ja kaikki kolme ovat saaneet seuraajia myöhemmillä vuosisadoilla.
Roomalaisia satiirikkoja

Lucilius
Horatius
Juvenalis
Apuleius
Petronius
Martialis
Persius
Robert Doisneau

| Robert Doisneau |
| --- | --- |
 Robert Doisneau studiossaan vuonna 1992.
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. huhtikuuta 1912 Gentilly, Ranska
Kuollut: 1. huhtikuuta 1994 (81 vuotta) Montrouge, Ranska
Kansalaisuus:  ranskalainen
Taiteilija
Ala:  valokuvaus
Kuuluisimpia töitä:  Le baîser de l'hôtel de ville
Palkinnot
  Kodak-palkinto (1947)  Niépce-palkinto (1956)  Grand Prix national de la photographie (1983)  Balzac-palkinto (1986)  
Aiheesta muualla
www.robert-doisneau.com
Robert Doisneau [ʁɔbɛʁ dwano] (14. huhtikuuta 1912 Gentilly, Ranska – 1. huhtikuuta 1994 Montrouge, Ranska) oli ranskalainen valokuvaaja, joka tunnetaan Pariisin katuelämän humoristisesta ikuistamisesta. Hänen valokuvataiteensa nousi kuuluisuuteen 1980-luvulla vilkkaan postikortti- ja julistetuotannon sekä kuvateosten ansiosta, joissa hänen otoksensa ovat olleet kysyttyä materiaalia. Doisneaun varmaankin tunnetuin teos on Le baîser de l'hôtel de ville eli ”Suudelma Pariisin kaupungintalon edessä”.
Elämä

Doisneau syntyi Gentillyssä vuonna 1912. Hänen isänsä kuoli, kun hän oli neljävuotias, ja äitinsä, kun hän oli seitsemänvuotias. Hänet kasvatti hänen tätinsä. Hän aloitti 13-vuotiaana École Estienne -koulussa ja valmistui sieltä kaivertajaksi ja litografiksi. Doisneau jätti vuonna 1931 työnsä litografina ja aloitti modernistisen valokuvaajan André Vigneaun apulaisena. Ensimmäisen valokuvansa Doisneau myi 1932 Excelsior-lehdelle. Hänestä tuli 1934 Renault’n valokuvaaja, mutta hän sai potkut 1939 myöhästelyjen takia.
Rapho-valokuvatoimisto palkkasi Doisneaun pian potkujen jälkeen kiertämään Ranskaa ja etsimään tarinoita valokuvattavaksi. Tuona aikana hän otti ensimmäiset katuvalokuvat, joista hän myöhemmin tuli kuuluisaksi. Doisneau liittyi 1940 Ranskan armeijaan ja jatkoi valokuvaamista sinä aikanakin tekemällä postikortteja. Hän osallistui myös Ranskan vastarintaliikkeeseen väärentämällä passeja. Doisneau jatkoi asevoimissa toisen maailmansodan loppuun asti.
Sodan jälkeen Doisneau jatko uraansa valokuvaajana ja myi valokuvia useille lehdille. Raphon palvelukseen hän palasi vuonna 1946 ja jatkoi siellä uransa loppuun asti. Doisneaun tunnetuin valokuva lienee Le baîser de l'hôtel de ville, jossa pari suutelee toisiaan Pariisin vilkkaalla kadulla.  Kuvasta tuli suosittu vasta 1986, kun eräs julistefirma keksi sen myyntiarvon. Seurannut kaupallinen myllytys johti muun muassa oikeusjuttuun, jossa kuvan nainen Françoise Bornet peräsi omaa osuuttaan kuvaajan saamasta hyödystä. Bornet hävisi juttunsa 1993, mutta Robert Doisneau joutui vastentahtoisesti tunnustamaan todella lavastaneensa tilanteen sen jälkeen, kun oli ensin nähnyt parin suutelevan toisiaan. Hän lahjoitti kuitenkin alkuperäisvedoksen Françoise Bornetile, joka myi sen huutokaupassa huhtikuussa 2005 valokuvayhteyksissä 155 000 euron summalla. Ostaja oli nimettömänä pysytellyt sveitsiläinen keräilijä. Bornetin lisäksi kuvassa poseerasi hänen silloinen poikaystävänsä Jacques Carteaud.  Muita kuuluisia kuvia ovat esimerkiksi Vaivihkainen katse (1940), kuvat Picassosta ja leivistä 1952 ja Rivoli-kadun ylitys (1978).
Näyttelyjä

Doisneaun valokuvia on ollut esillä useissa näyttelyissä ympäri maailmaa. Niitä on ollut nähtävillä muun muassa New Yorkin Modernin taiteen museossa, Pariisin kaupungin modernin taiteen museossa ja Tokion Isetan-taidemuseossa. Näyttelyt ovat olleet suosittuja. Esimerkiksi syksyllä 2006 retrospektiivinen näyttely veti Pariisissa parituhatta kävijää päivittäin. Suomessa hänen kuviaan on esitelty muun muassa VB-valokuvakeskuksessa Kuopiossa 1995, Helsingin Tennispalatsissa 2007 ja Turun taidemuseossa kesällä 2017.
Tyyli

Doisneau tunnetaan ajattomista 35 millimetrin filmille otetuista Pariisin ja sen esikaupunkialueen kaduilla otetuista valokuvista. Kuvissa on tavallisia ihmisiä, mutta toisaalta niissä on runsaasti runollisuutta ja huumoria. Doisneau olikin humanistinen valokuvaaja, jonka kuvien pääosassa oli ihminen keskellä arkea. Kuvista näkyy voimakas elämisen halu ja tunnusomainen lämmin, mutta hieman surumielinen huumori. Häntä onkin verrattu muun muassa Charles Chapliniin ja Jacques Tatiin, joiden komiikassa oli melankolisia sävyjä. Doisneau kutsui itseään ”kuvien kalastelijaksi”, joka kulki ilman päämäärää kaupungin kaduilla ja odotti valokuvattavia hetkiä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Robert Doisneau Wikimedia Commonsissa
Le baiser de l'hôtel de ville (kuva) (Archive.org)
Jonni Aromaa, Maailmankuulusta suudelmasta tapeltiin oikeudessa, Yle.fi/uutiset 8.6.2017
Robert Doisneau (vasemmalla) ja André Kertész vuonna 1975 Arlesissa.
Setelirahoitus

Setelirahoituksella tai määrällisellä elvytyksellä (engl. quantitative easing, QE) tarkoitetaan rahapoliittista toimenpidettä, jossa keskuspankki ostaa markkinoilta erilaisia rahoitusinstrumentteja, kuten valtion velkakirjoja. Vastineeksi keskuspankki saa työnnettyä systeemiin rahaa.
Määritelmiä setelirahoitus ja määrällinen elvytys voidaan myös pitää eri asioina, jolloin setelirahoitus tarkoittaa valtion menoja rahoittamista suoraan keskuspankista ja määrällinen keventäminen tarkoittaa, että keskuspankki ostaa markkinoilta valtion laskemia arvopapereita, eli lainaa valtiolle rahaa.
Yksi setelirahoituksen heikkouksista on siinä, että yritykset ja kotitaloudet eivät halua (tai pysty) ottamaan enempää lainaa, kun talouden olosuhteet ovat huonot tai toimijat ovat jo ylivelkaantuneita.
Steve Eismanin mukaan setelirahoitus epäonnistui totaalisesti vastauksena finanssikriisiin 2008. Eismanin mukaan setelirahoitus ei kiihdyttänyt talouskasvua, vaan se aiheutti vain osakekurssien nousun pörssissä. Eisman kutsuu setelirahoitusta ”rahapolitiikaksi rikkaille ihmisille”.
Toukokuussa 2019 Charlie Munger sanoi, että eriarvoistuminen johtuu kansantalouden elvyttämiseen käytetystä setelirahoituksesta, joka aiheutti matalat korot ja pörssiosakkeiden hintojen nousun. Eriarvoistuminen Mungerin mukaan johtuu siitä että vain joillakin oli pörssiosakkeita joiden hinnat nousivat. Mungerin mielestä eriarvoisuus korjautuu itsestään ajan kuluessa.
Seikkailu merenpohjassa

| Pipu ja Kalle ja Ahdin mustekalat Seikkailu merenpohjassa> Sara och Pelle och näckens bläckfiskar |
| --- | --- |
 Kansikuva vuodelta 2014.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Tove Jansson
Kieli:  ruotsi
Genre:  lastenkirja
Kustantaja:  Bildkonst
Julkaistu:  1933
Sivumäärä:  20
Suomennos
Suomentaja:  Anonyymi (1933)  Sirke Happonen (2014)
Kustantaja:  Kuvataide (1933) WSOY (2014)
Julkaistu:  1933 2014
ISBN:  978-951-0-40350-1
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Seikkailu merenpohjassa (ruots. Sara och Pelle och näckens bläckfiskar) on Tove Janssonin vuonna 1933 ilmestynyt esikoisteos, saaristoon sijoittuva kuvakirja. Jansson kirjoitti ja kuvitti teoksen 13-vuotiaana vuonna 1928, mutta se julkaistiin vasta viisi vuotta myöhemmin tekijänimellä Vera Haij. Ruotsinkielisestä teoksesta ilmestyi myös nimetön suomennos Pipu ja Kalle ja Ahdin mustekalat (Kuvataide, 1933). Sirke Happosen käännös Seikkailu merenpohjassa ilmestyi Tove Janssonin juhlavuonna 2014 (WSOY).
Runomuotoisessa kertomuksessa Mauno, Maikki ja koira ajavat mäkiautolla merenpohjaan, jossa he kohtaavat merenneidon ja Näkin.
Aiheesta muualla

Rinkinen, Jenni: Tove Janssonin esikoiskirjassa uidaan syvyyksiin. Meidän perhe 18.4.2014.
Schoultz, Vera: Tove Janssonin esikoiskirjasta tutkijan suomennos. (Arkistoitu – Internet Archive) Helsingin yliopisto 12.9.2014.
Ruumishuone

Ruumishuone Kemiön kirkon hautausmaalla.
Jäähdytyskaappeja
Ruumishuone on rakennus tai huone, jossa vainajia säilytetään. Varsinkin aikaisemmin ruumishuone oli erillinen rakennus, jossa vainajia voitiin säilyttää ennen hautausta.
Nykyisin ruumiishuoneena käytetään yleisesti sairaalassa tai muussa hoitolaitoksessa olevaa tilaa, jonne vainaja kuljetetaan odottamaan siirtoa tai ruumiinavausta. Yleisimmin vainajien säilytys toteutetaan tarkoitusta varten rakennetuissa jäähdytetyissä kaapeissa. Vainajat yksilöidään tavallisesti nimilapun tai rannekkeen avulla.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ruumishuone Wikimedia Commonsissa
Sakurai

| Sakurai (桜井市) |
| --- | --- |
 Tanzan-jinja syksyllä
 lippu:  Symboli
 Sakurain sijainti Naran prefektuurissa
 Sakurai
 Koordinaatit: 34°31′07.4″N, 135°50′35.6″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kansai
Prefektuuri:  Nara
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  98,91 km²
Väkiluku (2017):  58 386
 – Väestötiheys:  590,3 as./km²
Symbolit:  
 – Kukka:  Kiinanvuoristokirsikka
 – Puu:  Sugi
Aikavyöhyke:  UTC+9
 
 www.city.sakurai.lg.jp 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sakurai (jap. 桜井市, Sakurai-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Naran prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin keskiosan tasankoalueen itäreunalla Naran eteläpuolella Yamatojoen varrella. Sakuraissa on 58 386 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 98,91 neliökilometriä.
Sakurai on vanhaa kulttuurialuetta ja muinaisen Yamaton valtion ja siten koko Japanin muodostumisen ydinaluetta, jossa on säilynyt esimerkiksi monia kofun-hautakumpuja ja muita historiallisia kohteita. Kaupungissa sijaitsevaa Ōmiwan pyhäkköä sanotaan Japanin vanhimmaksi. Muita merkittäviä uskonnollisia rakennuksia ovat Tanzanin pyhäkkö, joka tunnetaan ruskastaan, sekä Hase-deran, Abe Monju-inin ja Shōrin-jin buddhalaiset temppelit. Sakurai kehittyi keskiajalla temppelinaluskaupunkina ja myöhemmin postiasemana (shukuba). Kaupunkioikeudet Japanin nykyisen kunnallishallinnon puitteissa sille myönnettiin vuonna 1956. Merkittävä elinkeino on metsäteollisuus. Sakurai tunnetaan myös sōmen-nuudelien alkukotina.
Sakuraita palvelevat JR Nishi-Nihonin Sakurai-linja ja Kintetsu-rautateiden Osaka-linja.
Kuvia

Hase-deran buddhalainen temppeli
Ōmiwa-jinjan šintolainen pyhäkkö
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sakurai Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Robert Redford

| Robert Redford |
| --- | --- |
 Robert Redford vuonna 2012.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Charles Robert Redford Jr.
Syntynyt: 18. elokuuta 1936 (ikä 88) Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, ohjaaja ja tuottaja
Näyttelijä
Palkinnot
 Parhaan ohjauksen Oscar-palkinto 1981 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Charles Robert Redford Jr. (s. 18. elokuuta 1936 Santa Monica, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, elokuvaohjaaja ja tuottaja.
Redford on näytellyt yli viisikymmentä vuotta kestäneellä urallaan kymmenissä elokuvissa, joista tunnetuimpia ovat esimerkiksi Butch ja Kid – auringonlaskun ratsastajat (1969), Valtapeli (1972), Parhaat vuotemme (1973), Puhallus (1973) ja Presidentin miehet (1976). Redford on ohjannut yhdeksän elokuvaa, ja hän voitti parhaan ohjauksen Oscarin esikoisohjauksellaan Tavallisia ihmisiä (1980).
Redford tunnetaan näyttelijänä poikamaisen hyvästä ulkonäöstään ja monipuolisista roolitöistään sekä ympäristö- ja poliittisesta aktivismistaan ja indie-elokuvia tukevien Sundance Instituten ja Sundancen elokuvajuhlien perustamisesta.
Varhainen elämä

Robert Redford syntyi 18. elokuuta 1936 Santa Monicassa Kaliforniassa. Hänen isänsä oli maitomies ja myöhemmin öljy-yhtiön kirjanpitäjä. Hänen äitinsä harrasti lukemista ja elokuvia. Nuorena Redford oli hyvä juoksija sekä tenniksen ja amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänet erotettiin usein työpaikoistaan, ja hänet pidätettiin muutaman kerran pikkurikoksista.
Redford valmistui Van Nuysin lukiosta vuonna 1954 ja pääsi Coloradon yliopistoon baseball-stipendillä. Hän ei kuitenkaan menestynyt yliopistossa urheilijana vaan juopotteli ja keskeytti opintonsa tai erotettiin. Sen jälkeen hän muutti Eurooppaan opettelemaan taiteilijaksi. Hän eli Pariisissa opiskelijaelämää ja palasi Yhdysvaltoihin poliittisesti tiedostavampana.
Näyttelijän ja ohjaajan ura

Redford meni naimisiin vuonna 1958 ja muutti New Yorkiin, missä hän opiskeli suunnittelua Pratt Institutessa ja sen jälkeen teatterialaa American Academy of Dramatic Artsissa. Hän ajatteli alkuun lavastajan ammattia, mutta päätyikin näyttelemiseen jota oli nuorempana halveksinut. Hän esiintyi ensimmäisen kerran Broadwaylla vuoden 1959 komediassa Tall Story. Sitä seurasi uusia teatterirooleja, kunnes hän teki läpimurtonsa pääroolissa Neil Simonin näytelmässä Barefoot in the Park (1963), jonka ohjasi Mike Nichols. Hän näytteli myös siihen perustuvassa Gene Saksin elokuvassa Paljain jaloin puistossa (1967) yhdessä Jane Fondan kanssa, josta tuli Redfordin läpimurto elokuvarooleihin. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli elokuvassa Yön taistelijat (1962), ja hän esiintyi teatterin ohella myös useassa televisioroolissa.
Pian seurasi toinen pääosa menestyselokuvassa Butch ja Kid – auringonlaskun ratsastajat (1969). Seuraavissa elokuvissaan Redford valitsi vaativia rooleja, joista erityisen tärkeä oli poliittisessa draamassa Valtapeli (1972).
Vuonna 1973 Redford näytteli kahdessa menestyselokuvassa, Parhaat vuotemme ja Puhallus, joista jälkimmäisestä hän sai ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan Oscar-ehdokkuutensa näyttelijänä. Redfordin seuraavia elokuvia olivat Kultahattu (1974), Korppikotkan kolme päivää (1975) ja Presidentin miehet (1976).
Redfordin ensimmäinen ohjaustyö oli Tavallisia ihmisiä (1980), josta hänelle myönnettiin parhaan ohjauksen Oscar-palkinto. Hän näytteli 1980-luvulla harvakseltaan, esimerkiksi elokuvissa Voittajan paluu (1984) ja Minun Afrikkani (1985). Hän ohjasi elokuvan Milagron niityt (1988).
1990-luvulla Redford ohjasi perhedraaman Ja keskellä virtaa joki (1992) sekä draaman Quiz Show – tupla ja kuitti (1994), josta hän sai parhaan ohjauksen Oscar-ehdokkuuden. Elokuvassa Hevoskuiskaaja (1998) hän toimi ohjaajana, tuottajana ja pääosan esittäjänä. Hänen roolitöitään 1990-luvulla olivat sen lisäksi esimerkiksi elokuvissa Vain yksi yö (1993) ja Aina lähelläsi (1996).
Redfordin ohjaustöitä 2000-luvulla olivat Bagger Vance – viheriön legenda (2000), Lions for Lambs (2007), Salaliittolainen (2010) ja The Company You Keep – Ikuiset liittolaiset (2012). Niiden jälkeen hän on näytellyt esimerkiksi elokuvissa All Is Lost (2013), Captain America: The Winter Soldier (2014), A Walk in the Woods (2015), Truth (2015), Pete’s Dragon (2016) ja Our Souls at Night (2017). Marraskuussa 2016 Redford kertoi aikovansa lopettaa näyttelemisen mutta jatkavansa vielä ohjaajana. Hän kertoi vuonna 2018 roolinsa elokuvassa The Old Man & the Gun (2018) jäävän hyvin todennäköisesti hänen viimeiseksi näyttelijätyökseen.
Muu toiminta

Noustuaan elokuvatähdeksi 1970-luvun alussa Redford puhui julkisesti Utahin ympäristön puolesta, sillä hän omisti siellä paljon maata.
Redford perusti 1980-luvun alussa Sundance Instituten auttamaan ja tukemaan independent-elokuvantekijöitä. Siihen liittyvistä elokuvajuhlista tuli indie-elokuvan tärkein festivaali vuosikymmenien ajaksi.