stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Heps
Historiaa

Ensimmäinen Heps-tavaratalo nousi Turun lähelle Kaarinan Ravattulaan vuonna 1970. Turun Hepsin omisti Suurmarkkinat Oy, jonka perustaja oli Herman Saastamoinen. Turun Heps oli ensimmäinen alennustavaratalo, joka sijaitsi kaupungin keskustan ulkopuolella. Näin se myös osaltaan toimi automarkettien edelläkävijänä. Myymälän pinta-ala oli 3 500 neliömetriä. Sen pihalla oli pysäköintiruudut 300 ajoneuvolle. Tuotevalikoimaan kuuluivat elintarvikkeiden lisäksi tekstiilit, kengät, asusteet, paperi- ja kemikaliotarvikkeet, kodinkoneet, taloustavarat, rautatavarat, vapaa-ajantuotteet ja autotarvikkeet.
Aiheesta muualla

Artikkeli Lohjan Ojamonharjulla sijainneesta Heps-tavaratalosta. (Arkistoitu – Internet Archive)
Hilja Jorma

Hilja Jorma, o.s. Sara, vuoteen 1906 Saastamoinen (16. marraskuuta 1885 Kuopio – 1. maaliskuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, joka esiintyi muun muassa Kansan Näyttämöllä.
Hilja Jorman vanhemmat olivat vaatturimestari Lauri Johannes Sara ja Emilia Aspholm ja puoliso vuodesta 1910 oopperalaulaja ja näyttelijä Bruno Jorma. Hilja Jorma kävi keskikoulun ja teki useita opintomatkoja Keski-Eurooppaan. Hän esiintyi useissa eri teattereissa vuodesta 1904 ja toimi vuodesta 1931 näyttämötaiteen opettajana eri oppilaitoksissa, samoin kuin Suomen Filmiteollisuuden perustaman filmikoulun johtajana ja opettajana 1938–1940.
Jorman elokuvaura kesti vuodesta 1921 aina vuoteen 1959 saakka. Hänen ensiesiintymisensä tapahtui elokuvassa Se parhaiten nauraa, joka viimeksi nauraa Impi Pontevan roolissa. Tukkipojan morsiamessa (1931) hän esitti tukkilaispoika Erkin äitiä.  Hänen viimeinen roolinsa oli elokuvassa Koulutietä kotitoimiin. Hänellä oli rooli yhteensä kolmessatoista elokuvassa. Jorma käsikirjoitti elokuvan Siltalan pehtoori Olli Nuorron kanssa vuonna 1934.
Jorma osallistui aktiivisesti alansa järjestötyöhön, toimien muun muassa näyttelijöiden vanhuudenkotisäätiössä, jonka kunniapuheenjohtajaksi hänet kutsuttiin vuonna 1963.
Holy Records

| Holy Records |
| --- | --- |
Perustettu:  1992
Tilanne:  aktiivinen
Tyylilajit:  death metal, progressiivinen metalli, doom metal, folk metal, progressiivinen death metal, neoklassinen metalli
Kotimaa:  Ranska
Sijainti:  La Ferté-sous-Jouarre
Kotisivu
Infobox OKNimi-testi OK: 
Holy Records on ranskalainen itsenäinen levy-yhtiö, joka on perustettu vuonna 1992.
Yhtyeet

| --- | --- |
 Am'ganesha'n  Argile  Balrog  Chaostar  Division Alpha  Elend  Exhumation  Frozen Shadows  Garwall  Gloomy Grim  Godsend  Hantaoma  Hectic Patterns  Inactive Messiah  Kadenzza  Legenda  Misanthrope :  Mistaken Element  Natron  Nightfall  Ominous  On Thorns I Lay  Orakle  Orphaned Land  Rajna  Septic Flesh  Serenity  Soulgrind  Stille Volk  S.U.P  Trepalium  Tristitia  Ufych Sormeer  Yearning
Hugh Town

| Hugh Town Tre Huw |
| --- | --- |
 Näkymä kaupunkiin läheiseltä kukkulalta.
 fiHugh Town 
 49°54′54″N, 6°18′58″W 
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Osa:  Englanti
Hallintoalue:  Lounais-Englanti
Muodollinen kreivikunta:  Cornwall
Yhtenäishallintopiiri:  Scillynsaaret
Maantiede
Kokonaispinta-ala:  0,475 km²
Väestö
Väkiluku (2018):  1 019
Väestötiheys:  2 145 as./km²
Hugh Town (korniksi Treworenys tai Tre Huw) on noin 1 000 asukkaan kylä Scillynsaariin kuuluvalla St Mary’sin saarella Cornwallin muodollisessa kreivikunnassa. Se on Scillynsaarten suurin asutuskeskus ja hallinnollinen keskus. Kaupunki sijaitsee St Mary’sin lounaisosassa sijaitsevalla hiekkaisella niemellä, ja siihen kuuluu satama ja redi, jonne suuret alukset voivat ankkuroitua. Tärkeimpiä elinkeinoja ovat kalastus ja matkailu.
Prinssi Charles (josta tuli myöhemmin Kaarle II) oleskeli Hugh Townissa vähän aikaa ennen pakenemistaan Jerseyn saarelle vuonna 1646. Vuonna 1593 rakennettu Star Castle -linnoitus toimii nykyisin hotellina. Hugh Townista pääsee lautalla Penzanceen, ja St Mary’sin lentoasema sijaitsee juuri kaupungin ulkopuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hugh Town Wikimedia Commonsissa
Hillevi Hedberg-Tiilikainen

Hillevi Anita Irene Hedberg-Tiilikainen (o.s. Hartala, ent. Lalla, ent. Laine) (5. helmikuuta 1944 Helsinki – 2. maaliskuuta 2018 Tuusula) oli tuusulalainen teollinen muotoilija ja lasitaiteilija. Hän valmistui Ateneumin teollisen muotoilun linjalta (Taideteollinen oppilaitos) 1965 ja suunnitteli suomalaisen designin loistokautena silloisella sukunimellään Lalla 1960- ja 1970-luvuilla lasia ja muita esineitä muun muassa Riihimäen, Humppilan, Kumelan ja Ilmajoen lasitehtaille sekä Aarikalle. Näyttelyjä hänellä oli Suomen lisäksi muun muassa Saksassa ja Ruotsissa. Hän on toiminut myös opettajana ja suunnittelijana, ja 1990-luvulla hän kehitti omaperäisen tiffany-muotokuvatekniikan. Hänen töitään on esillä muun muassa Suomen lasimuseossa Riihimäellä.
Hillevi Hedberg-Tiilikaisen puoliso oli everstiluutnantti ja kirjailija Heikki Tiilikainen.
Hugh Thompson

| Hugh Thompson |
| --- | --- |
 Sotilasmestari Hugh Thompson vuonna 1966.
Henkilötiedot
Muut nimet:  Hugh Thompson, Jr.
Syntynyt: 15. huhtikuuta 1943 Atlanta, Georgia
Kuollut: 6. tammikuuta 2006 (62 vuotta) Pineville, Louisiana
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):  Yhdysvallat
Taistelut ja sodat:  Vietnamin sota
Sotilasarvo:  sotilasmestari
Kunniamerkit:   Distinguished Flying Cross  Soldier's Medal  Bronze Star  Purple Heart  Air Medal 
Hugh Thompson, Jr. (15. huhtikuuta 1943 Atlanta, Georgia – 6. tammikuuta 2006 Pineville, Louisiana) oli Vietnamin sodan aikainen yhdysvaltalainen helikopterilentäjä. Hänet tunnetaan parhaiten toimistaan My Lain verilöylyn pysäyttäjänä. Tapahtuman aikana hän oli tiedustelulennolla.
16. maaliskuuta 1968 joukko amerikkalaisia sotilaita oli tappanut satoja siviilejä My Lain kylässä: pääosin vanhoja miehiä, naisia ja lapsia. Sotilasmestari Thompsonin johtama helikopterimiehistö sattui paikalle ja hän määräsi miehistönsä avaamaan tulen, jos amerikkalaisjoukko jatkaisi siviilien teurastusta. Kahden muun helikopterimiehistön jäsenen, Lawrence Colburnin ja Glenn Andreottan, avulla Thompson hoiti 11 haavoittunutta vietnamilaista Quảng Ngãin sairaalaan.
30 vuotta myöhemmin Thompsonille, Colburnille ja Andreottalle (viimeksi mainituille postuumisti) myönnettiin Soldier's Medal -kunniamerkki: Yhdysvaltojen armeijan korkein kunniamerkki, joka myönnetään rohkeudesta joka ei liity suoraan kontaktiin vihollisen kanssa.
Thompson kuoli syöpään vuonna 2006 62-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Who was Hugh Thompson? San Diego Veterans For Peace. Viitattu 19.11.2023. (englanniksi)
Hugh Syme

Hugh Syme on kanadalainen graafinen suunnittelija ja muusikko, joka on suunnitellut eri yhtyeiden ja muusikkojen levyjen kansia. Hän on erityisesti suunnitellut monien rock- ja heavy metal -yhtyeiden, kuten Iron Maidenin ja Megadethin, levyjen kansia. Hän on soittanut kosketinsoittimia Rushin kappaleissa ja suunnitellut kaikki yhtyeen levyjen kannet vuodesta 1975 alkaen. Muihin yhtyeisiin, joiden kanssa Syme on tehnyt taiteellista yhteistyötä, lukeutuvat Klaatu, Extol, Megadeth, Nevermore, Stone Sour, Styx, Fates Warning, Whitesnake, Queensrÿche, Aerosmith ja Dream Theater.
Syme vietti suuren osan lapsuuttaan Sunderlandissa Britanniassa. Hän opiskeli Yorkin yliopistossa ja sen jälkeen New School of Artissa Torontossa. Hän aloitti perinteisenä taidemaalarina, mutta viime vuosina hän on myös käyttänyt digitaalista aineistoa.
Aiheesta muualla

Hugh Symen kotisivu
Hilja Karttunen

Hilja Karttunen (21. huhtikuuta 1886 Kuusjärvi – 3. heinäkuuta 1944 Tornio) oli suomalainen opettajaseminaarin harjoituskoulun opettaja.
Karttunen valmistui opettajaksi Sortavalan seminaarista 1912 ja suoritti myöhemmin myös yliopistollisia tutkintoja sekä teki opintomatkoja ulkomaille. Hän oli opettajana Sortavalan kiertokoulunopettajien valmistuslaitoksessa, kansakoulun opettajana Kivennavan kirkonkylässä ja Kuopiossa sekä opettajana Sortavalan tyttöharjoituskoulun yhdistetyillä luokilla. Vuodesta 1921 alkaen hän oli Sortavalan seminaarin poikaharjoituskoulun alkeisluokkien opettajana. Kun harjoituskoulu Moskovan rauhan seurauksena lakkautettiin vuonna 1940 Karttunen siirtyi alakouluseminaarin opettajaksi Tornioon.  Hän oli toimittamassa Alakansakoulu-lehteä ja julkaisi lehtikirjoituksia sekä laulukirjoja. Karttunen johti Sortavalassa myös pikkulottatoimintaa.
Julkaisuja

Mitä me laulaisimme? : alakansakoulun laulukirja. WSOY 1927
Pikku-lottien laulukirja ; toim. Hilja Karttunen. Lotta-Svärd julkaisu 36. Sortavala 1938, uusi painos nimellä Pikkulottien laulukirja. Lotta-Svärd yhdistyksen keskusjohtokunta, Helsinki 1940, 1942
Ohjelma Pikkulottien vanhempainjuhlaan. Lotta-Svärd julkaisu 45. Helsinki 1939
Pikkulottien lausuntaohjelmistoa ; koonn. Hilja Karttunen. Lotta-Svärd julkaisu 43. Helsinki 1939
Lottatyttöjen laulukirja ; toim. Hilja Karttunen ja Kerttu Kuosmanen. Lotta-Svärd julkaisu 36. Helsinki 1944
Henrik VIII:n kuusi vaimoa

| Henrik VIII:n kuusi vaimoa> Henry VIII and His Six Wives |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Waris Hussein
Käsikirjoittaja:  Ian Thorne
Tuottaja:  Roy Baird
Säveltäjä:  David Munrow
Kuvaaja:  Peter Suschitzky
Leikkaaja:  John Bloom
Pääosat:  Keith Michell
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Anglo-EMI
Levittäjä:  EMI Films
Ensi-ilta:   1972-7-1313. heinäkuuta 1972 (Yhdistynyt kuningaskunta)  1973-3-3030. maaliskuuta 1973 (Suomi)  
Kesto:  125 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Henrik VIII:n kuusi vaimoa (myös nimellä Henrik VIII ja hänen kuusi vaimoaan; engl. Henry VIII and His Six Wives) on vuonna 1972 ensi-iltansa saanut Waris Husseinin ohjaama brittiläinen elämäkerrallinen draamaelokuva, jonka pääosassa on Keith Michell kuningas Henrik VIII:na. Kuninkaan vaimoja näyttelevät Frances Cuka, Charlotte Rampling, Jane Asher, Jenny Bos, Lynne Frederick ja Barbara Leigh-Hunt.
Elokuva on BBC:n kuusiosaisen Henrik VIII:n kuusi vaimoa -televisiosarjan (1970) elokuvasovitus. Keith Michell oli näytellyt kuningas Henrikiä myös sarjassa. Elokuvan tarina kerrotaan Henrikin näkökulmasta, kun taas sarjan kuuden jakson tarinat hänen jokaisen vaimonsa näkökulmasta.
Suomessa Henrik VIII:n kuusi vaimoa sai ensi-iltansa 30. maaliskuuta 1973 ja keräsi teatterikierroksensa aikana 5 168 katsojaa.
Juoni

Kuolinvuoteellaan kuningas Henrik VIII muistelee valtakautensa merkittäviä tapahtumia, välirikostaan katolisen kirkon kanssa aina kuuteen avioliittoonsa, jotka hän solmi saadakseen miespuolisen kruununperillisen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Keith Michell  | … |  Henrik VIII   |
|  Frances Cuka  | … |  Katariina Aragonialainen   |
|  Charlotte Rampling  | … |  Anna Boleyn   |
|  Jane Asher  | … |  Jane Seymour   |
|  Jenny Bos  | … |  Anna Kleveläinen   |
|  Lynne Frederick  | … |  Katariina Howard   |
|  Barbara Leigh-Hunt  | … |  Katariina Parr   |
|  Donald Pleasence  | … |  Thomas Cromwell   |
|  Michael Gough  | … |  Norfolkin herttua   |
|  Brian Blessed  | … |  Suffolkin herttua   |
|  Bernard Hepton  | … |  Thomas Cranmer   |
|  John Bryans  | … |  Thomas Wolsey   |
|  Michael Goodliffe  | … |  Thomas More   |
|  Robin Sachs  | … |  Thomas Culpeper   |
Aiheesta muualla

Henrik VIII:n kuusi vaimoa Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Huvipursi

Huvipursi on harrastuskäytössä oleva pursi eli pienehkö purjealus. Suurin osa purjeveneistä on huvipursia, mutta maapallolla on kuitenkin alueita, joilla pienehköjä purjealuksia käytetään edelleen ammatinharjoittamisessa esimerkiksi kalastuksessa, liikkumisessa ja tavaran siirtämisessä paikasta toiseen.
EU:n huvivenedirektiivissä "huviveneellä" tarkoitetaan urheiluun tai vapaa-ajan viettoon tarkoitettua venettä, jonka rungon pituus on 2,5 metristä 24 metriin, tyypistä tai kuljetuskoneistosta riippumatta.
Huvipursi (televisio-ohjelma)

Huvipursi oli yksi TV1:n Viihdetoimituksen (ent. Ajanvietetoimitus) varhaisaikojen suuria kesäsarjoja. Kesällä 1966 tuotetun sarjan ideana oli tehdä Suomea tutuksi, kiertää kaunista Saimaan vesistöä pikinytky Mikolla ja pysähtyä lauantaisin tekemään suoria lähetyksiä eri paikkakunnilta. Mikko hinasi perässään kelluvaa tanssilavaa, joka toimi Mikon ja sataminen lisäksi ohjelman estradina. Suoran tv-lähetyksen päätyttyä sillä alkoivat tanssit.  Pikinytky Mikon kapteeni oli Antti Sinkkonen.
Lähetyksiä tehtiin Yleisradion ulkotuotantoautoilla Iisalmesta 2.7.1966, Kuopiosta 9.7., Varkaudesta 16.7., Savonlinnasta 23.7., , Sulkavalta 30.7., Pistohiekasta 6.8., Mikkelistä 13.8. ja Lappeenrannasta 20.8.1966 . Niissä oli mukana myös kuvaa reitin varrelta. Tällaisen television viihdesarjan tekeminen tuohon aikaan 60-luvun puolessa välissä oli melkoisen mittava urakka.
Huvipurren vakioesiintyjiin kuuluivat Ossi Törrönen, Rauha Puntti, Tatu Asumaniemi, Rauno Alhonniemi sekä Nacke Johanssonin orkesteri. Suomalaisen viihdemaailman tähtien lisäksi ohjelmaan etsittiin paikallisia kykyjä. Joukkoon mahtui myös kansainvälisiä tähtiä kuten poplaulaja Millie  Lappeenrannassa. Paikallista elämää valotettiin muun muassa haastatteluin ja insertein.
Ohjelmaa suunnittelivat ja tuottivat Aarre Elo, Matti Kuusla ja Jukka Virtanen (VEK). Ohjaajina toimivat Virtasen lisäksi Riitta Degerholm, Heikki Seppälä ja Erkki Pohjanheimo. Lavastaja oli Aimo Pöyhönen.
Hilja Kyllönen

Hilja Kyllönen (s. 14. heinäkuuta 1937) on suomalainen korkeushyppääjä. Hän on kaksinkertainen korkeushypyn Suomen mestari (vuosina 1955 ja 1956). Hän edusti Haapaveden Urheilijoita. Hänen ennätyksensä on 153 cm ja hänellä on maaotteluedustuksia.
Aiheesta muualla

Hilja Kyllönen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Hilja Niku

Hilja Maria Niku (myös Hilja-Maria Niku, o.s. Oinonen, 4. marraskuuta 1898 Kuopio – 10. lokakuuta 1985 Lahti) oli suomalainen voimistelunopettaja.
Niku suoritti voimistelunjohtajan kurssin vuonna 1919 ja teki sen jälkeen opintomatkoja Eurooppaan, Afrikkaan ja Amerikkaan. Työuransa hän teki voimistelunopettajana muun muassa Jyväskylässä, jossa hän oli kaupunginvaltuuston jäsenenä vuosina 1948–1952. Lahteen muutettuaan hän oli myös siellä kaupunginvaltuuston jäsenenä 1957–1968. Hän oli presidentin valitsijamies vuosina 1950 ja 1962 sekä kokoomuksen puoluehallituksen jäsen vuosina 1950–1957. Hän toimi eri järjestöissä ja julkaisi runsaasti lehtipakinoita nimimerkillä Hilja Maria.
Nikun vanhemmat olivat vahtimestari Juho Vilho Oinonen ja Amanda Fredriikka Törrönen. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1923 hiihtäjä Tapani Niku. Heille syntyi kuusi lasta, joista yksi on tietokirjailija Risto Niku ja toinen oli metsäneuvos Väinö Niku.
Aiheesta muualla

MM-kisat toista kertaa Lahdessa (1938). Yhtenä selostajana Hilja-Maria Niku. Ylen Elävä arkisto.
Nuorempi konstaapeli

Nuoremman konstaapelin arvomerkki
Nuorempi konstaapeli (ruots. yngre konstapel) on Suomen poliisissa alin poliisivirka. Se on varattu poliisin perustutkintoa vielä suorittamattomille harjoittelijoille. Sitä seuraava ylempi virka on vanhempi konstaapeli.
Hippalot

Lasten taidefestivaali Hippalot on Hämeenlinnassa järjestettävä lastentapahtuma, jota vietetään vuosittain heinä-elokuun taitteessa. Tapahtuma lukeutuu Suomen vanhimpiin lastenfestivaaleihin[lähde? ]. Tapahtumapaikkana on kaupungin keskustassa sijaitseva kulttuuri- ja kongressikeskus Verkatehtaan alue. Neljäpäiväinen festivaali sisältää monenlaisia esityksiä ja työpajoja. Ohjelmassa on muun muassa musiikkia, teatteria, nukketeatteria, sirkusta, elokuvia, näyttelyitä ja kirjallisuutta.
Ohjelma

Hippaloiden ohjelma rakentuu vuosittain vaihtuvien teemojen ympärille. Tapahtumaa on vietetty mm. veden, rakkauden, fantasian, sirkuksen ja urbaanin kaupungin merkeissä. Toimintatapana on ollut, että Hippaloita kutsutaan suunnittelemaan lastenkulttuurin ammattilaisista koostuva taiteellinen suunnitteluryhmä. Monitaiteellinen tapahtuma tarjoaa festivaaliviikonloppuna monenlaista toimintaa teatterin, työpajojen, näyttelyiden, tanssin, lastenkonserttien, musiikkituokioiden, kirjallisuuden ja elokuvan parissa.
Hippaloiden liput maksullisiin esityksiin ja työpajoihin ovat tavallisesti tulleet myyntiin jo toukokuussa, mutta tapahtumassa on myös paljon ilmaisohjelmaa.
Historia

Lapsille ja nuorille suunnattu taidefestivaali järjestettiin ensimmäisen kerran Aulangolla vuonna 1978, jolloin vietettiin YK:n kansainvälistä lapsen vuotta. Hankkeen alullepanijana toimi Hämeenlinnan Miniteatterin ja Aulangon satuteatterin perustaja ja ohjaaja Kauko Soirila, jonka mielestä myös lapsille tuli tarjota korkeatasoista kulttuuria. Festivaali sai nimekseen Lastentapahtuma Aulangolla.
Neljän Aulangolla vietetyn kesän jälkeen toiminta siirrettiin Hämeen linnaan, jolloin festivaalien nimi muuttui Hämeen Linnan Lastentapahtumaksi. Festivaali järjestettiin linnassa kaikkiaan 21 vuoden ajan. Noina vuosina tapahtuma paisui ja laajeni ohjelmistoltaan maakunnallisesta juhlasta kansainväliseksi ja monipuoliseksi taiteelliseksi tapahtumaksi.
Vuonna 1996 Lastentapahtumalle myönnettiin Yleisradion Valopilkku-kunniakirja. Vuonna 1998 Finland Festivals, Suomen tärkeimpien kulttuuritapahtumien yhteistyöjärjestö, valitsi ensimmäistä kertaa vuoden festivaalin. Nimityksen sai Hämeen Linnan Lastentapahtuma. Palkitsijat perustelivat valintaa sillä, että tässä tapahtumassa korostuu pyrkimys taiteen ja yleisön vuorovaikutukseen ja aitouteen. Lasten oma taiteellinen tekeminen on tärkeää, koska lapsuus ei ole mikään silta aikuisuuteen, vaan oleellinen osa itse elämää.
Festivaali koki jälleen suuria muutoksia vuonna 2003, kun festivaalin nimi muutettiin Hippaloiksi sekä tilaisuuksia alettiin levittämään ympäri kaupunkia toreille ja kujille.
Muutaman vuoden jälkeen festivaali siirtyi kulttuuri -ja kongressikeskus Verkatehtaan alueelle, kun Lasten ja nuorten kulttuurikeskus ARX alkoi järjestää tapahtumaa.
Aiheesta muualla

Lasten taidefestivaali Hippalot
Häme-wiki: Hippalot (Arkistoitu – Internet Archive)
Lasten ja nuorten kulttuurikeskus ARX
Nuorapainannekeramiikka

Nuorapainannekeramiikka oli Intiassa noin 8000-1400 eaa. vallinnut saviastioiden tekotapa, jossa
astiat koristeltiin nuorapainenteilla. Tyyliltään tämä keramiikka eroaa indoeurooppalaisesta nuorakeramiikasta, johon tätä keramiikkaa ei saa sekoittaa. Kulttuurin painopistelaue oli itäisessä Gangesin ja keskisessä laaksossa ja Assamissa. Tunnettuja löytöpaikkoja Lahuradeva, Chirand. Lännempänä oli tämän kulttuurin myöhäisvaiheessa okralla maalattu keramiikka. Muualta tämän tyyppistä keramiikaka on tavattu mm Syyriasta ja Kiinasta.
Holy Wars... The Punishment Due

| ”Holy Wars> .. The Punishment Due” Megadeth |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Rust in Peace
 B-puoli: ”Lucretia”
 Äänitetty : 1990
 Julkaistu: 1990
 Tuottaja(t): Dave Mustaine & Mike Clink
 Tyylilaji: thrash metal
 Kesto: 06.32
 Levy-yhtiö: Capitol
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 10.
Megadethin muut singlet
| ”No More Mr. Nice Guy” 1990 | ”Holy Wars... The Punishment Due” 1990 | ”Hangar 18” 1990 |
Holy Wars... The Punishment Due on vuonna 1990 julkaistu Megadethin single albumilta Rust in Peace. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 10.
Holy Wars käsittelee lyyrisesti Pohjois-Irlannin levottomuuksia ja ongelmia 1960-luvulta. Tätä kriisiä kutsuttiin nimellä The Troubles. Kappaleessa käsitellään myös katolisten ja protestanttien välistä uskonnollista sotaa. Kappale on kaksiosainen, joista ensimmäinen osa (Holy Wars) käsittelee Irlannin ongelmallisuuksia, kun taas toinen osa (The Punishment Due) käsittelee sarjakuvahahmo Tuomaria, jonka alkuperäinen, englanninkielinen nimi on The Punisher. Kappaleessa on neljä kitarasooloa.
Kappaleen musiikkivideo kuvattiin elokuussa 1990, juuri kun Persianlahden sota oli saanut alkunsa. Videolla näytetäänkin sodan maailmalle aiheuttamia konflikteja.
Kappale on Guitar Hero: Warriors of Rockin final encoressa.
Kappaleet

7" painos
Holy Wars...The Punishment Due
Lucretia
12" painos
Holy Wars...The Punishment Due
Interview with Dave Mustaine
12" painos
Holy Wars...The Punishment Due
Lucretia
Interview with Dave Mustaine (Edited)
CD-painos
Holy Wars...The Punishment Due
Lucretia
Interview with Dave Mustaine (Edited)
Kokoonpano

Dave Mustaine – kitara, laulu
Marty Friedman – kitara
David Ellefson – basso
Nick Menza – rummut
Hydrogen

| Hydrogen |
| --- | --- |

Kehityshistoria
Vakaa versio:  1.2.3 (12. tammikuuta 2024)
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  musiikkiohjelmisto
Lisenssi:  GPLv2
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Versiohallinta
Hydrogen on avoimen lähdekoodin rumpukoneohjelmisto, jonka avulla on mahdollista luoda rumpukomppeja musiikkiin.
Hydrogenin komppeja voi siirtää esimerkiksi Qtractoriin ja Audacityyn sekä muihin äänenmuokkausohjelmiin. Ohjelmisto on saatavilla ilmaiseksi Linux, Windows ja Mac OS X -alustoille.
Hydrogenin kehityksen on aloittanut italialainen Alessandro Cominu. Hydrogeniä kehitetään nykyisin C++-kielellä ja Qt-ympäristöllä.
Aiheesta muualla

Hydrogenin virallinen sivusto
Olga Samaroff

Olga Samaroff
Lucy Mary Olga Agnes Samaroff (o.s. Hickenlooper; 8. elokuuta 1882 San Antonio, Texas – 17. toukokuuta 1948 New York, New York) oli yhdysvaltalainen pianisti ja musiikkipedagogi.
Samaroff sai alun perin pianonsoiton opetusta äidiltään ja isoäidiltään. 14-vuotiaana hän lähti Pariisiin jatkamaan opiskelua. Vuoden kuluttua hänestä tuli ensimmäinen stipendin Pariisin konservatorioon saanut nainen. Vuosina 1900–1904 hän tilapäisesti jätti uransa avioliiton myötä. Liiton päätyttyä Samaroff palasi musiikin pariin ja teki tammikuussa 1905 ammattimaisen debyyttinsä New York Symphony Societyn kanssa Carnegie Hallissa. Positiiviset arviot johtivat useisiin yksityisiin kiinnityksiin, ja jo toukokuussa 1905 Samaroff teki Lontoon-debyyttinsä. Vuonna 1911 hän luopui esiintymisestä mentyään naimisiin kapellimestari Leopold Stokowskin kanssa. Vuonna 1913 hän aloitti pianistina kiertämisen jälleen, ja erottuaan Stokowskista vuonna 1923 hän ryhtyi päätoimiseksi pianistiksi.
Käsivarren vaikea loukkaantuminen vuonna 1925 sai Samaroffin luopumaan esiintymisurastaan. Hän liittyi Juilliard Schoolin henkilökuntaan ja toimi vuosina 1926–1927 New York Evening Postin musiikkikriitikkona. Vuonna 1928 Samaroff perusti Schubert Memorialin, joka sponsoroi nuorille esiintyjille täyden orkesterin kanssa järjestettyjä konsertteja. Vuodesta 1929 hän opetti pianonsoittoa Philadelphian musiikkikonservatoriossa. Hän saavutti sittemmin huomattavaa menestystä pitämällä kursseja harrastajille New Yorkissa, Philadelphiassa ja Washingtonissa. Hän julkaisi lukuisia tekstejä opetuksen tueksi, ja myöhemmin hänen kurssejaan välitettiin radion ja television kautta. Vuonna 1939 ilmestyi Samaroffin omaelämäkerta An American Musician's Story.
Samaroffin johdolla opiskelivat muiden muassa William Kapell, Rosalyn Tureck, Raymond Lewenthal, Alexis Weissenberg ja Eugene List.
Hillevi Engström

| Hillevi Engström |
| --- | --- |
 Engström vuonna 2011.
Ruotsin kehitysapuministeri
 Reinfeldtin hallitus 17. syyskuuta 2013 – 3. lokakuuta 2014  
Edeltäjä:  Gunilla Carlsson
Seuraaja:  Isabella Lövin
Ruotsin työmarkkinaministeri
 Reinfeldtin hallitus 5. lokakuuta 2010 – 17. syyskuuta 2013  
Edeltäjä:  Tobias Billström
Seuraaja:  Elisabeth Svantesson
Valtiopäiväedustaja
 Tukholman vaalipiiri 2002–2015  
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. huhtikuuta 1963 (ikä 61) Sollentuna, Ruotsi
Ammatti:  poliitikko, poliisi
Tiedot
Puolue:  maltillinen kokoomus
Hillevi Engström (s. 15. huhtikuuta 1963 Sollentuna) on ruotsalainen poliisi ja maltillisen kokoomuksen poliitikko. Hän istui valtiopäivillä vuosina 2002–2015 ja toimi Ruotsin työmarkkinaministerinä vuosina 2010–2013 sekä kehitysapuministerinä 2013–2014.
Aiheesta muualla

Hillevi Engström Ruotsin valtiopäivien verkkosivuilla (ruotsiksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hillevi Engström Wikimedia Commonsissa