stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vilaine
Joen mukaan nimettyjä kohteita

Ille-et-Vilainen departementti on saanut nimensä Vilainen ja sen sivujoen Illen mukaan.
Vilainen mukaan ovat myös sen suulla, Billiersin kunnassa sijaitsevat Pointe de Pen Lanin niemen rantakalliot rantakalliot saaneet nimen Roche-Vilaine. Alueella on nykyisin hotellikompleksi, jonka perusti Henri Dresch.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: fr:Vilaine
Latinankielinen piirtokirjoitus, jossa mainitaan Marti Vicinno.
La Source Juvignéssä, Mayennen departementissa
Vilaine Rennesissä.
Vilainen valuma-alueen kartta
Vilaine Pont-Rioussa, Saint-Didier'n kunnassa.
Vilaine La Roche-Bernardissa.
Vilaine à Nivillacissa.
Vilaine helikopterista nähtynä Guipry-Messacissa
Pont-Réan, silta Guichenin ja Bruzin välillä
Le Boël Bruzissa.
St-Cyrin ja Prévalayen rantakadut Rennesissä.
Acignén mylly.
Vihreä näkymä Châteaubourgissa.
Ille-et-Rancen kanava Saint-Martinin kaupunginosassa Rennesissä.
Vilaine ja Morbihanin silta nähtynä La Roche-Bernardin sillalta
Käännös suomeksi
Willem Kajander

Willem Kajander Kalevan kisoissa 2020.
Willem Kajander (s. 7. heinäkuuta 1996) on suomalainen pikajuoksija ja amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän edustaa pikajuoksussa Porvoon Akillesta ja amerikkalaisessa jalkapallossa Helsinki Roostersia. Hänen pikajuoksuvalmentajaan toimii Lars Fagerholm. Kajander on voittanut 4 × 100 metrin viestijuoksun suomenmestaruuden vuosina 2016 ja 2017. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän voitti 200 metrillä pronssia vuosina 2018 ja 2019. Hän saavutti 2018 tuplamestaruuden (60 m ja 200 m) sisäratojen alle 23-vuotiaiden SM-kisoissa. Kajander on myös voittanut pikaviestin EM-pronssia alle 23-vuotiaiden kilpailuissa Puolassa vuonna 2017.
Henkilökohtaiset ennätykset

100 m: 10,54 s (2018)
200 m: 21,54 s (2017)
60 m: 6,84 s (2017)
200 m: 21,69 s (2018)
Tuulivoima Alankomaissa

Tuulivoimaloita Alankomaissa.
Tuulivoiman osuus kokonaisenergian kulutuksesta Alankomaissa oli vuonna 2017 vähäinen. Vuonna 2021 maan merituulivoiman kokonaiskapasiteetti oli noin 2,5 gigawattia. Vuoteen 2023 mennessä sen odotetaan kasvavan 4,5 gigawattiin, joka vastaisi 3,3 % Alankomaiden kokonaisenergian tarpeesta. Vuonna 2020 maan maatuulivoiman kokonaiskapasiteetti oli puolestaan noin 4,1 gigawattia.
Alankomaat on linjannut, että vuoteen 2050 mennessä kaiken maan energian on oltava peräisin uusiutuvista lähteistä. Tuulivoima on tavoitteen saavuttamisessa tärkeässä asemassa. Maan hallituksen tavoitteena on kasvattaa hallituksen alaisena olevan merituulivoiman osuutta niin, että vuodesta 2026 alkaen valtion ei enää tarvitsisi avustaa uusia merituulivoimaloita. Marraskuussa 2021 hallitus julkistikin ohjelman, joka vuosina 2022–2027 toimiessaan kasvattaisi merituulivoiman määrää ja samalla vähentäisi hiilidioksidipäästöjen määrää EU:n ilmastotavoitesuunnitelman vuodelle 2030 mukaisesti. Alankomaiden merituulivoiman kokonaiskapasiteettitavoite vuodelle 2030 on 22,2 gigawattia.
Historia

Kiinnostus tuulivoimaan kasvoi Alankomaissa voimakkaasti vuoden 1973 öljykriisin jälkeen. Ensimmäinen kansallinen tutkimusohjelma aloitettiin vuonna 1976 tuulivoiman potentiaalin selvittämiseksi. Yleinen näkemys oli, että Alankomaista tulisi tulla maailmanlaajuinen johtaja tuulivoiman hyödyntämisen suhteen. Tutkimusohjelman tulokset vahvistivat tuulivoiman mielikuvaa oli lupaavana energianlähteenä. 1970–1980-luvuilla Alankomaat keskittyi tekemään teknisiä parannuksia tuulivoimaloihin.
1980-luvun alussa Alankomaiden hallitus asetti kansallisen tavoitteen kasvattaa tuulivoimalla tuotetun energian määrää maassa 1 gigawattia vuoteen 2000 mennessä. 1990-luvulla käyty huolestunut keskustelu ilmastonmuutoksesta vaikutti siihen, että tuulivoimaa pidettiin yhtenä Alankomaiden tärkeimmistä uusiutuvan energian vaihtoehdoista. Samaan aikaan tuulivoiman mainetta alkoivat toisaalta heikentää kansalaisten ja paikallisten järjestöjen huolet siitä, että tuulivoimalat rumensivat maisemaa ja aiheuttivat meluhaittaa ja lintujen kuolemia. Myös alankomaalaisia poliitikkoja kääntyi tuulivoimaa vastaan perustellen kantansa sillä, että tuulivoima ei ollut tarpeeksi taloudellinen energianlähde. Tuulivoiman kohtaama vastustus oli pääsyynä sille, että 1990-luvulla kävi selväksi, että Alankomaat ei saavuttaisi 1980-luvulla asetettua 1 gigawatin tavoitetta.
2000-luvulla merituulivoima alkoi saada kannatusta. Merituulivoimaloiden rakentamista vaikeutti kuitenkin etenkin rahoituksen saamisen epävarmuus valtiolta.
Yayuk Basuki

| Yayuk Basuki |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. marraskuuta 1970 (ikä 53) Yogyakarta, Indonesia
Kansalaisuus:   Indonesia
Tennispelaaja
Pituus:  164 cm
Paino:  56 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  1990–2000
Palkintorahat:  1 665 152 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  19. (6.10.1997)
Turnausvoittoja:  6
Voitot/tappiot:  238–171
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  4. kierros (1998)
Ranskan avoimet:  3. kierros (1996)
Wimbledon:  puolivälierät (1997)
Yhdysvaltain avoimet:  2. kierros (1991, 1997)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  9. (6.7.1998)
Turnausvoittoja:  9
Voitot/tappiot:  378–206
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  puolivälierät (1996, 1999)
Ranskan avoimet:  puolivälierät (1997)
Wimbledon:  puolivälierät (1996)
Yhdysvaltain avoimet:  välierät (1993)
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Yayuk Basuki (s. 30. marraskuuta 1970 Yogyakarta) on indonesialainen tennispelaaja. WTA-listalla Basuki oli parhaimmillaan kaksinpelissä sijalla 19 lokakuussa 1997 ja nelinpelissä yhdeksäntenä heinäkuussa 1998. WTA-turnausvoittoja hän saavutti urallaan kaksinpelissä kuusi ja nelinpelissä yhdeksän.
Tennisura

Basuki siirtyi ammattilaiseksi vuonna 1990. Seuraavana vuonna hän voitti ensimmäisen WTA-turnauksensa Pattayalla. Hän oli ensimmäinen indonesialainen ammattilaisvoittaja. Ranskan avoimissa 1991 Basuki pelasi ensimmäisen kerran Grand Slam -turnauksen pääsarjassa. Vuonna 1992 Basuki voitti Kuala Lumpurin WTA-turnauksen. Seuraavana vuonna hän voitti sekä Pattayan että Jakartan turnaukset. Vuonna 1994 hän voitti Pekingissä ja Jakartalla.
Vuonna 1995 Basuki eteni sijoittamattomana Los Angelesin turnauksessa välieriin voittamalla seitsemänneksi sijoitetun Mary Joe Fernándezin, yhdeksänneksi sijoitetun Nathalie Tauziatin ja neljänneksi sijoitetun Lindsay Davenportin. Välierissä hän hävisi turnauksen lopulta voittaneelle Conchita Martínezille.
Vuonna 1996 Basuki eteni ensimmäiseen Tier I -tason WTA-turnauksen välieriin Canadian Openissa päihittämällä muun muassa maailmanlistan sijalla neljä olleen Iva Majolin. Vuonna 1997 hän eteni Wimbledonissa puolivälieriin ja nousi maailmanlistalla 20 parhaan joukkoon. Birminghamissa hän eteni loppuotteluun ja Tokiossa välieriin. Vuoden 1997 lopulla hän oli tienannut urallaan yli miljoona Yhdysvaltain dollaria palkintorahaa.
Vuoden 1998 Australian avoimissa Basuki eteni neljännelle kierrokselle. Birminghamissa hän pääsi välieriin, mutta sekä välierät että finaalit jätettiin pelaamatta sateen vuoksi. Vuonna 1999 hän pelasi vain Australian avoimissa tammikuussa edeten nelinpelissä puolivälieriin. Basuki synnytti lapsen syyskuussa 1999 ja palasi kiertueelle nelinpelissä Australian avoimissa 2000. Kaksinpeliin hän palasi maaliskuussa Indian Wellsin karsinnoissa. Toisessa kaksinpeliturnauksessaan paluunsa jälkeen ja ensimmäisessä Grand Slam -turnauksen kaksinpelissään 1,5 vuoteen hän eteni Wimbledonissa kolmannelle kierrokselle, kunnes hävisi Jennifer Capriatille.
Fed Cupissa Basuki edusti Indonesiaa ensimmäisen kerran vuonna 1985. Hän pelasi yhteensä 60 maaottelussa voittaen kaksinpelit ja nelinpelit yhteenlaskettuna 62 ottelua ja häviten 28. Basuki edusti Indonesiaa neljissä olympialaisissa. Soulin olympialaisissa 1988 hän jäi kaksinpelissä avauskierrokselle. Barcelonan olympialaisissa 1992 hän eteni kaksinpelissä kolmannelle kierrokselle voitettuaan Mary Piercen toisella. Hän hävisi lopulta Jennifer Capriatille. Nelinpelissä hänen ja Anna Wibowon pelit päättyivät avauskierroksen tappioon. Atlantan olympialaisissa 1996 Basuki hävisi kaksinpelissä ensimmäisellä kierroksella, mutta eteni nelinpelissä Romana Tedjakusuman kanssa toiselle kierrokselle. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän hävisi nelinpelissä Wynne Prakusyan kanssa avauskierroksella.
Aiheesta muualla

Yayuk Basuki WTA:n sivuilla (englanniksi)
Yayuk Basuki ITF:n sivuilla (englanniksi)
Täikönkari

Täikönkari
| --- | --- |
Sijainti:  65°42.86′N, 024°27.59′E, Kemi Suomi
Merialue:  Perämeri
| --- | --- |
Asukasluku:  asumaton
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Täikönkari on pieni ja asumaton karikkojen ympäröimä kivikkoinen luoto Täikön saaren pohjoiskärjen pohjoispuolella Kemin kaupungin edustalla, noin viiden kilometrin päässä mantereelta. Luodolla ei ole rakennuksia, ja se on merilintujen pesimäsaari.
Tuhkalaulumesikko

| Tuhkalaulumesikko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Mesikot Meliphagidae
Suku::  Tuhkalaulumesikot Stomioptera
Laji::  unicolor
Kaksiosainen nimi
 Stomioptera unicolor  (Gould, 1843) 
Synonyymit
 Lichenostomus unicolor 
Katso myös
   Tuhkalaulumesikko Wikispeciesissä   Tuhkalaulumesikko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tuhkalaulumesikko (Stomioptera unicolor) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Tuhkalaulumesikkoa tavataan Australian pohjoisosissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Wilho Tikander

Wilho Tikander (20. huhtikuuta 1904 Biwabik, Minnesota – 16. joulukuuta 1965 Chicago) oli amerikansuomalainen lakimies, joka toimi jatkosodan aikana CIA:n edeltäjän OSS:n Tukholman-toimiston päällikkönä.
Tikander syntyi pohjois-Minnesotan rautakaivosalueella. Hänen isänsä oli tullut Suomesta 1880-luvulla Yhdysvaltoihin ja avannut vuonna 1904 kaivoksissa työskennellyttä suomalaisväestöä palvelleen kaupan Minnesotan Evelethissä. Tikanderin perhe oli mukana muun muassa paikallisen amerikansuomalaisen työväenliikkeen toiminnassa.
Tikander opiskeli työn ohella ja suoritti oikeustutkinnon Chicagon DePaulin yliopistossa 1935. Hän muutti sitten Washingtoniin ja työskenteli liittovaltion Goverment Accounting Officen palveluksessa. Tikander valmistui lakitieteen tohtoriksi Georgetownin yliopistosta 1936. Hän oli sitten Washingtonissa Yhdysvaltain oikeusministeriön antitrustiosaston palveluksessa 1939–1942 ja valmisteli muun muassa tupakkayhtiöitä vastaan nostettuja oikeusjuttuja.
Vuosina 1942–1945 Tikander toimi Yhdysvaltain Ruotsin-suurlähettilään erityisavustajana ja OSS:n Tukholman-toimiston päällikkönä. Hän tapasi jatkosodan aikana 1943–1944 Tukholmassa säännöllisesti muun muassa Urho Kekkosta ja vaihtoi tämän kanssa mielipiteitä ajankohtaisista poliittisista kysymyksistä.
Tikander tapasi syksyllä 1944 Tukholmassa salaa everstejä Aladár Paasosta ja Reino Hallamaata. Paasonen ja Hallamaa myivät amerikkalaisille Neuvostoliittoa koskevaa tiedustelumateriaalia, jota oli kuljetettu Ruotsiin Operaatio Stella Polariksen yhteydessä. Joulukuun alussa 1944 OSS osti suomalaisilta 1 500 sivua neuvostomateriaalia ja sotilaallisia sekä diplomaattikoodiavaimia.
Sodan jälkeen Tikander palasi Yhdysvaltoihin ja oli vuonna 1948 kongressivaaliehdokkaana Minnesotassa. Hän toimi aluksi CIA:n konsulttina, mutta palasi sitten Chicagoon toimien siellä lakimiehenä. 1960-luvun alussa hän oli tuomarina Chicagossa (”magistrate in the Cook County Circuit court’s land title section”) ja hän kuoli siellä sydänkohtaukseen joulukuussa 1965.
XSQL

XSQL (yhdistelmä sanoista eXtensible Markup Language ja Structured Query Language) on XML:n ja SQL:n yhdistelmä, joka tarjoaa kieli- ja tietokantariippumattomia keinoja käsitellä SQL-kyselyitä ja niiden tuloksia. XSQL:lle on oma DTD-määritelmä (Document Type Definition). XSQL-projektin tavoitteena on, että Perl-moduuli "XML::Generator::DBI" kykenisi käsittelemään XSQL:ää tulevaisuudessa. XSQL kehitetään Debian Gnu:lle ja Linux:lle.
Tverrbotnfjellet

| --- | --- |
Sijainti:  Tromssan lääni,  Norja
Vuoristo:  Skandit
Korkeus merenpinnasta:  1 299 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Tverrbotnfjellet on Skandeihin kuuluva vuori Tromssan kunnassa Pohjois-Norjassa. Se sijaitsee Lavangsdalenin länsipuolella. Vuoren korkein kohta on 1 299 metriä merenpinnan tasoa ylempänä.
Tuulivoima Ranskassa

Tuulivoimaloita Normandiassa vuonna 2007
Tuulivoima Ranskassa kertoo tuulivoimaan liittyvistä seikoista Ranskassa.
Vuonna 2008 tehdyn Global Wind Energy Council -raportin mukaan Ranskassa on suuri tuulivoimapotentiaali.
Vuonna 2021 Ranskassa oli tuulivoimakapasiteettia 18 676 megawattia.  Seuraavana vuonna tuulivoimalla tuotettiin 38 064 GWH sähköä. Vesivoiman osuus oli jonkun verran suurempi.
Ranskassa oli vuonna 2009 tuulivoimakapasiteettia 4 492 MW ja lisäys vuonna 2009 oli 1 088 MW, mikä on 32 % vuosikasvu.
Vuonna 2000 tuulivoimaa oli vain 30 MW. Vuoden 2007 tuulivoimaa oli 2 454 MW ja lisäksi 3 500 MW on jo hyväksytty asennettavaksi. Nopea kapasiteetin kasvu Ranskassa perustuu tuulivoiman syöttötariffiin, joka otettiin käyttöön vuonna 2001. Ranskan hallituksen tavoite on 25 000 MW tuulivoimaa vuonna 2020.
Ranskan tavoitteena oli saavuttaa 26 gigawatin tuulivoimakapasiteetti vuonna 2023. Vuoden 2018 alussa kapasiteetti oli 12,9 gigawattia.
| Tuulivoima Ranskassa> Vuosi | Tuulivoima Ranskassa> MW |
| --- | --- |
2005: 757
2006: 1 567
2007: 2 454
2008: 3 404
2009: 4 492
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tuulivoima Ranskassa Wikimedia Commonsissa
Uusiutuva energia ja kestävä kehitys
| --- | --- |
Aurinkovoima::  aurinkokenno | aurinkolämmitys | aurinkokeräin |  keskittävä aurinkovoima  | aurinkojäähdytys
Tuulivoima::  merituulivoima | luettelo merituulivoimasta | tuulipuisto | tuulimylly
Vesivoima::  aaltoenergia | vuorovesienergia | vuorovesimylly
Maa, vesi ja ilma::  geoterminen energia | maalämpö | ilmalämpöpumppu | ilma-vesilämpöpumppu | ilmavirtavoimala
Biologinen::  biomassa | energiakasvit | puupolttoaine | pelletti | biopolttoaine | bioetanoli | E85 | biodiesel | biokaasu
Kemiallinen::  polttokenno | vetytalous | metanolitalous 
Muuta:  energiansäästö | energiatehokkuus | fuusioreaktori | vihreä sähkö | hajautettu energiantuotanto | sähköntuotanto | lämmöntuotanto | kaukolämpö | energiankulutus| valaistus | tuontisähkö | säätövoima | lämmön varastointi | sähkön varastointi | kuljetus | sähköauto | hybridiauto | joukkoliikenne | kimppakyyti
Tverrfjellet

Tverrfjellet tarkoittaa seuraavia:
Tverrfjellet, 1 888-metrinen vuorenhuippu Norjan Strynin ja Lusterin kuntien rajalla, Jostedalsbreenin jäätiköllä
Tverrfjellet, 1 502-metrinen vuorenhuippu Norjan Jølsterin kunnassa
Tverrfjellet, 1 394-metrinen vuori Norjan Tromssan kunnassa
Tverrfjellet, 1 370-metrinen vuori Norjan Ballangenin kunnassa
Tverrfjellet, 1 354-metrinen vuori Norjan Gloppenin kunnassa
Tverrfjellet, 1 132-metrinen vuori Norjan Tromssan ja Paatsivuonon kuntien rajalla
Tverrfjellet, 1 118-metrinen vuori Norjan Vossin kunnassa
Tverrfjellet, 1 055-metrinen vuori Norjan Narvikin kunnassa
Tverrfjellet, 417-metrinen vuori Norjan Tromssan kunnassa, Vengsøyan saarella
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Tverrfjellet”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Tuomas Enbuske – Sivistyksen käsikirja

| Tuomas Enbuske – Sivistyksen käsikirja |
| --- | --- |
Kestoaika:  30 minuuttia
Pääosissa:  Tuomas Enbuske
Alkuperämaa:   Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  Yle TV1
Esitetty:  7. tammikuuta 2011 – 6. toukokuuta 2011
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  15
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Van Der Media
Aiheesta muualla
IMDb 
Tuomas Enbuske – Sivistyksen käsikirja oli suomalainen asiaohjelma, jota esitti Yle TV1. Ohjelmaa juonsi Tuomas Enbuske. Ohjelmassa käsiteltiin sivistykseen ja länsimaiseen kulttuuriin liittyviä aiheita. Aihe vaihtui viikoittain. Ohjelma koostui Enbusken monologista ja henkilöhaastatteluista, joissa haastateltiin lähinnä käsiteltävän aiheen asiantuntijoita. Ohjelmassa oli myös osio, jossa keskivertosuomalaiset tutustuivat jakson aiheeseen. Lisäksi nähtiin arkistomateriaalia. Ylen sivuilla ohjelmasta sanottiin näin "15-osaisen ohjelmasarjan katsottuasi osaat keskustella ihan mistä vaan; taloudesta, kulttuurista, tieteestä, taiteesta ja jopa urheilusta".
Jaksot

| Jakso | Nimi | Ensiesitys |
| --- | --- | --- |
| 1. | Klassinen musiikki | 7. tammikuuta 2011 |
| 2. | Länsimainen kuvataide | 14. tammikuuta 2011 |
| 3. | Filosofia | 21. tammikuuta 2011 |
| 4. | Kaunokirjallisuus | 28. tammikuuta 2011 |
| 5. | Suomen historia | 4. helmikuuta 2011 |
| 6. | Arkkitehtuuri | 11. helmikuuta 2011 |
| 7. | Teatteri | 18. helmikuuta 2011 |
| 8. | Talous | 25. helmikuuta 2011 |
| 9. | Raamattu | 4. maaliskuuta 2011 |
| 10. | Muoti ja pukeutuminen | 18. maaliskuuta 2011 |
| 11. | Urheilu | 25. maaliskuuta 2011 |
| 12. | Ruoka | 1. huhtikuuta 2011 |
| 13. | Politiikka | 15. huhtikuuta 2011 |
| 14. | Elokuva | 29. huhtikuuta 2011 |
| 15. | Tiede | 6. toukokuuta 2011 |
Aiheesta muualla

Ohjelma Ylen sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Koko sarja katsottavissa Ylen Elävässä arkistossa
William Joseph Levada

William Levada vuonna 2009.
William Levadan vaakuna
William Joseph Levada (15. kesäkuuta 1936 – 26. syyskuuta 2019) oli katolisen kirkon yhdysvaltalainen pappi. Hän on ollut kardinaali vuodesta 2006. Hän toimi Portlandin arkkipiispana vuosina 1986–1995 ja San Franciscon arkkipiispana 1995–2005. Vuonna 2005 hänestä tuli Joseph Ratzingerin seuraajana uskonopin kongregaation prefekti.
Levada opiskeli Yhdysvalloissa ja Roomassa. Jälkimmäisessä hänen opinahjonaan oli arvostettu Paavillinen gregoriaaninen yliopisto. Hän sai pappisvihkimyksensä 20. joulukuuta 1961.
Aiheesta muualla

Catholic-hierarchy.org: William Joseph Cardinal Levada (englanniksi)
Tvetan kihlakunta

Tvetan kihlakunnan sijainti Smålandin maakunnan kartalla.
Tvetan kihlakunta (ruots. Tveta härad) oli kihlakunta Jönköpingin läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 854,30 neliökilometriä ja asukasluku 23 348 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Svarttorp, Lekeryd, Järsnäs, Barkeryd, Nässjön maalaiskunta, Forserum, Öggestorp, Hakarp, Rogberga, Barnarp, Månsarp, Norrahammarin kauppala, Järstorp ja Bankeryd.
Kihlakunnan tuolloisista kunnista Barkeryd, Nässjön maalaiskunta ja Forserum kuuluvat nykyään Nässjön kuntaan ja muut Jönköpingin kuntaan.
Yayoi (1925)

| Yayoi / 弥生 |
| --- | --- |
 Yayoi

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Uraga Dock Company
Kölinlasku:  11. tammikuuta 1924
Laskettu vesille:  11. heinäkuuta 1925
Palveluskäyttöön:  28. elokuuta 1926
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 11. syyskuuta 1942
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 336 t (standardi) 1 468 t (kuormattu)
Pituus:  102,16 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,16 m
Syväys:  2,96 m
Koneteho:  38 500 ihp
Nopeus:  37,2 solmua
Miehistöä:  154
Aseistus
Aseistus:  4 x 120 mm/45 type 3 -tykkiä 2 x 7,7 mm type 92 -ilmatorjuntakonekivääriä 6 x 61 cm torpedoputkea
Yayoi (jap. 弥生) oli Keisarillisen Japanin laivaston Mutsuki-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Uraga Dock Companyltä, missä köli laskettiin 11. tammikuuta 1924. Alus laskettiin vesille 11. heinäkuuta 1925 ja otettiin palvelukseen 28. elokuuta 1926.
Palvelus

Alus upotettiin 11. syyskuuta 1942.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yayoi (1925) Wikimedia Commonsissa
Mutsuki-luokan hävittäjä
–
–
–
–
–
–
–
–
–
–
–
Willem Einthoven

| Willem Einthoven |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 21. toukokuuta 1860 Semarang, Indonesia
Kuollut: 28. syyskuuta 1927 (67 vuotta) Leiden
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Franciscus Cornelis Donders
Tutkimusalue:  Fysiologia
Palkinnot:   Nobelin lääketieteen palkinto (1924)
Willem Einthoven (21. toukokuuta 1860 Semarang, Indonesia – 28. syyskuuta 1927 Leiden) oli alankomaalainen lääketieteilijä. Hän keksi ensimmäisen käyttökelpoisen elektrokardiogrammin eli EKG:n vuonna 1903, ja sai vuoden 1924 lääketieteen Nobelin siitä hyvästä.
Ennen Einthovenin aikaa tiedettiin jo, että sydän tuottaa sähköisiä pulsseja, mutta niiden mittaamiseen ei ollut muuta keinoa kuin elektrodien kiinnittäminen suoraan sydänlihakseen.
Laitteen kehittämisen jälkeen Einthoven jatkoi lääketieteellisiä tutkimuksia ja kuvasi joukon sydämen toimintahäiriöitä. Vanhoilla päivillään hän tutki myös akustiikkaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Willem Einthoven Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
1901–1925:  1901: Behring  1902: Ross  1903: Finsen  1904: Pavlov  1905: Koch  1906: Golgi, Ramón y Cajal  1907: Laveran  1908: Metšnikov, Ehrlich  1909: Kocher  1910: Kossel  1911: Gullstrand  1912: Carrel  1913: Richet 1914: Bárány  1919: Bordet  1920: Krogh  1922: Hill, Meyerhof  1923: Banting, Macleod 1924: Einthoven
1926–1950:  1926: Fibiger  1927: Wagner-Jauregg  1928: Nicolle  1929: Eijkman, Hopkins  1930: Landsteiner  1931: Warburg  1932: Sherrington, Adrian  1933: Morgan  1934: Whipple, Minot, Murphy  1935: Spemann  1936: Dale, Loewi  1937: Szent-Györgyi  1938: Heymans  1939: Domagk  1943: Dam, Doisy  1944: Erlanger, Gasser  1945: Fleming, Chain, Florey  1946: Muller  1947: C. Cori, G. Cori, Houssay  1948: Müller  1949: Hess, Moniz 1950: Kendall, Reichstein, Hench
1951–1975:  1951: Theiler  1952: Waksman  1953: Krebs, Lipmann  1954: Enders, Weller, Robbins  1955: Theorell  1956: Cournand, Forssmann, Richards  1957: Bovet  1958: Beadle, Tatum, Lederberg  1959: Ochoa, Kornberg  1960: Burnet, Medawar  1961: Békésy  1962: Crick, Watson, Wilkins  1963: Eccles, Hodgkin, Huxley  1964: Bloch, Lynen  1965: Jacob, Lwoff, Monod  1966: Rous, Huggins  1967: Granit, Hartline, Wald  1968: Holley, Khorana, Nirenberg  1969: Delbrück, Hershey, Luria  1970: Katz, Euler, Axelrod  1971: Sutherland  1972: Edelman, Porter  1973: Frisch, Lorenz, Tinbergen  1974: Claude, Duve, Palade  1975: Baltimore, Dulbecco, Temin
1976–2000:  1976: Blumberg, Gajdusek 1977: Guillemin, Schally, Yalow  1978: Arber, Nathans, Smith  1979: Cormack, Hounsfield  1980: Benacerraf, Dausset, Snell  1981: Sperry, Hubel, Wiesel  1982: Bergström, Samuelsson, Vane  1983: McClintock  1984: Jerne, Köhler, Milstein  1985: Brown, Goldstein  1986: Cohen, Levi-Montalcini  1987: Tonegawa  1988: Black, Elion, Hitchings  1989: Bishop, Varmus  1990: Murray, Thomas  1991: Neher, Sakmann  1992: Fischer, Krebs  1993: Roberts, Sharp  1994: Gilman, Rodbell  1995: Lewis, Nüsslein-Volhard, Wieschaus  1996: Doherty, Zinkernagel  1997: Prusiner  1998: Furchgott, Ignarro, Murad  1999: Blobel  2000: Carlsson, Greengard, Kandel
2001–:  2001: Hartwell, Hunt, Nurse  2002: Brenner, Horvitz, Sulston  2003: Lauterbur, Mansfield  2004: Axel, Buck  2005: Marshall, Warren 2006: Fire, Mello 2007: Capecchi, Evans, Smithies 2008: zur Hausen, Barré-Sinoussi, Montagnier 2009: Blackburn, Greider, Szostak 2010: Edwards 2011: Beutler, Hoffmann, Steinman 2012: Gurdon, Yamanaka 2013: Rothman, Schekman, Südhof 2014: O’Keefe, M.-B. Moser, E. Moser 2015: Campbell, Ōmura, Tu 2016: Ōsumi 2017: Hall, Rosbash, Young 2018: Allison, Honjo 2019: Kaelin, Ratcliffe, Semenza 2020: Alter, Houghton, Rice 2021: Julius, Patapoutian 2022: Pääbo 2023: Karikó, Weissman 2024: Ambros, Ruvkun
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi