stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Martin Lee

| Martin Lee 李柱銘 |
| --- | --- |
 Lee kuvattuna vuonna 2017
LegCon edustaja
 1.7.1998 – 30.9.2008 9.10.1991 – 30.6.1997 30.10.1985 – 25.8.1991  
DP:n puheenjohtaja
 2.10.1994 – 2.12.2002  
Edeltäjä:  puolue perustettu
Seuraaja:  Yeung Sum
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. kesäkuuta 1938  Brittiläinen Hongkong
Kansalaisuus:   kiinalainen –  hongkongilainen
Ammatti:  poliitikko, ihmisoikeusjuristi
Puoliso:  Amelia Lee Fong Yee-ngor
Lapset:  1
Tiedot
Puolue:  DP (1994–)
Koulutus:  Hongkongin yliopisto Lincoln's Inn
Martin Lee Chu-ming (kiin.: 李柱銘; Jyutping: Lei5 Cyu5-ming4, s. 8. kesäkuuta 1938, Brittiläinen Hongkong) on hongkongilainen poliitikko ja demokratia-aktivisti. Hän on ollut muun muassa mukana perustamassa Hongkongin demokraattista puoluetta.
Hongkongilaiset demokratia-aktivistit tuntevat Leen nimellä ”demokratian isä”, kun taas Peking-myönteiset poliitikot nimittelevät häntä ”siirtomaaisäntien juoksukoiraksi”.
Tausta ja yksityiselämä

Lee syntyi Brittiläisessä Hongkongissa vuonna 1938, mutta perhe muutti kuitenkin Kiinan puolelle Kantonin. Lee on perheensä seitsemästä lapsesta toiseksi nuorin. Hän palasi Hongkongiin opiskelemaan lakia Hongkongin yliopistossa, josta hän valmistui kandidaatiksi. Tämän jälkeen hän jatkoi opintojaan Isossa-Britanniassa Lincoln’s Inn -nimisessä instituutissa. Tämän jälkeen hän palasi jälleen Hongkongiin, jossa hän alkoi työskennellä juristina.
Vuonna 1969 Lee avioitui Amelia Lee Fong Yee-ngor’n kanssa. Parilla on yksi poika. Uskonnolliselta vakaumukseltaan Lee on katolilainen.
Poliittinen ura

Ensimmäisen kerran Hongkongin lainsäädäntöneuvostoon (LegCo) Lee valittiin vuonna 1985. Kiinan kansantasavalta valitsi Leen komiteaan, jonka tarkoitus oli luonnostella Hongkongin peruslaki. Hänet kuitenkin poistettiin komiteasta sen jälkeen, kun hän alkoi osoittamaan mieltään kommunistista puoluetta vastaan Tiananmenin verilöylyn jälkeen vuonna 1989. Tämän johdosta Leen pääsy Manner-Kiinaan on estetty (paria poikkeusta lukuun ottamatta) huolimatta siitä, että hongkongilaiset ovat Kiinan kansalaisia.
Lee oli yksi Hongkongin yhdistyneet demokraatit -puolueen perustajajäseniä 1990 toimien tuolloin perustavan kokouksen puheenjohtajana. Neljä vuotta myöhemmin Lee oli mukana perustamassa sen perillistä, demokraattista puoluetta.
Lee on Liberal Internationalin ainoa henkilöjäsen.
Poliittinen ura > Eläköityminen

Lee pidätettiin osallisuudestaan vuonna 2019 alkaneisiin mielenosoituksiin huhtikuussa 2020. Vuotta myöhemmin hänet tuomittiin 11 kuukaudeksi vankeuteen syytettynä ”laittomien kokoontumisten järjestämisestä”. Myöhemmin Lee ilmoitti, ettei enää anna haastatteluita ja jää pois julkisesta elämästä. Syyksi on katsottu Hongkongin kansallisen turvallisuuden laki.
Kunnianosoituksia

Vuonna 2021 joukko Norjan suurkäräjäedustajia nimesi Leen Nobelin rauhanpalkinnon saajaksi.
Lee oli ensimmäinen ei-eurooppalainen, jolle myönnettiin EPP:n Robert Schuman -mitali vuonna 2000.
Galleria

Vasemmalta oikealle: Jimmy Lai, Nancy Pelosi, Martin Lee ja Janet Pang kuvattuna vuonna 2019.
Lee demokraattisen puolueen vaalitilaisuudessa vuonna 2016.
Lee ja Jimmy Lai vuonna 2013
Lee poistuu Kowloonin oikeustalolta huhtikuussa 2021.
Martin Lawrence

| Martin Lawrence |
| --- | --- |
 Martin Lawrence vuonna 2013
Henkilötiedot
Koko nimi:  Martin Fitzgerald Lawrence
Syntynyt: 16. huhtikuuta 1965 (ikä 59) Frankfurt am Main, Hessen, Saksa
Ammatti:  näyttelijä, stand up -koomikko
Puoliso:  Patricia Southall (2005–) Shamika Gibbs (2010–2010)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1987–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Martin Fitzgerald Lawrence (s. 16. huhtikuuta 1965 Frankfurt am Main, Hessen, Saksa) on yhdysvaltalainen näyttelijä, koomikko, ohjaaja ja tuottaja.
Nuoruus

Lawrence syntyi Frankfurt am Mainissa, Saksassa, missä hänen isänsä John Lawrence työskenteli Yhdysvaltain ilmavoimien palveluksessa. Lawrencen ollessa seitsemän vuoden iässä, hänen isänsä jätti työnsä ja muutti perheineen Landoveriin, Marylandin osavaltioon. Vanhempiensa erottua, Martin näki harvoin isäänsä. Hänen äitinsä, Chlora, työskenteli kahdessa työssä elättääkseen itsensä ja kuusi lastaan.
Asuessaan Marylandissa, Lawrence kävi Eleanor Roosevelt High Schoolia. Hän erikoistui nyrkkeilyssä ja menestyi turnauksissa, mutta päätti kuitenkin siirtyä komiikkaan, missä hän oli ollut aina todella hyvä. Koulussa Martin piti pilkkanaan muita välitunneilla ja opettajat antoivat hänen kertoa oppitunneilla muutamien minuuttien ajan vitsejä saaden luokkatoverinsa nauramaan. Eräs opettaja suosittelikin Martinia aloittamaan esiintymisen ja tämä alkoikin esiintyä paikallisella komediaklubilla.
Ura

Lawrencen ura näyttelijänä alkoi televisiossa 1980-luvun puolivälissä. Hänen ensimmäinen elokuvarooli oli Spike Leen elokuvassa Do the Right Thing (1989). Läpimurtonsa hän teki jo seuraavana vuonna House Party -elokuvan myötä, joka sai jatko-osan vuotta myöhemmin. Bumerangi (1992) oli Eddie Murphyn tähdittämä elokuva, jossa Lawrencella oli suuri sivuosa.
Lopullisen läpimurtonsa Lawrence teki Pahat pojat -elokuvan myötä vuonna 1995 yhdessä Will Smithin kanssa. Elokuva sai jatko-osan vuonna 2003. Vuonna 1996 Lawrence itse käsikirjoitti, ohjasi, tuotti ja näytteli elokuvan A Thin Line Between Love and Hate. Ei mitään menetettävää (1997) oli Lawrencen ja Tim Robbinsin tähdittämä komedia miehestä (Robbins), joka lähtee automatkalle yllätettyään vaimonsa rysän päältä. Life toi yhteen vuonna 1999 Murphyn ja Lawrencen, Timanttikyttä oli taasen Lawrencen yksin tähdittämä toimintakomedia.
Vuonna 2000 tuli entistä paremmin suuren yleisön tietouteen Hamekyttä-elokuvan myötä. Tässä kreisikomediassa Lawrencen esittämä etsivä joutuu pukeutumaan vanhaksi naapurin rouvaksi päästäkseen selvittämään rikosta. Elokuva tuotti pelkästään Yhdysvalloissa lähes 120 miljoonaa dollaria. Elokuvalle on tehty kaksi jatko-osaa; Hamekyttä 2 (2006) ja Hamekyttä – pojasta polvi paranee (2011).
Konnasota (2001) oli Lawrencen ja Danny DeViton tähdittämä rikoskomedia, jonka taloudellinen menestys jäi alle odotusten. Sittemmin hän on tehnyt pääosan muun muassa elokuvissa Black Knight joka ilmestyi vuonna 2001 ja Veijareita vai vartijoita joka ilmestyi vuonna 2003 ja oli yksi vuoden parhaimpia komedioita, jotka tekivät hänestä yhden Hollywoodin parhaiten palkatuimman tähden. Vuonna 2005 valmistuneessa elokuvassa Levypallo Martin Lawrence oli pääosassa.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Suomenkielinen nimi | Elokuvat> Alkuperäinen nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 1989 | Do the Right Thing – kuuma päivä  |  Do the Right Thing | Cee |
| 1990 | House Party | House Party | Bilal |
| 1991 | Talkin’ Dirty After Dark | Talkin’ Dirty After Dark | Terry Wilson |
| 1991 | House Party 2 | House Party 2 | Bilal |
| 1992 | Bumerangi | Boomerang | Tyler Hawkins |
| 1995 | Pahat pojat | Bad Boys | Detective Marcus Burnett |
| 1996 | A Thin Line Between Love and Hate | A Thin Line Between Love and Hate | Darnell Wright |
| 1997 | Ei mitään menetettävää | Nothing to Lose | Terrence ”T-Paul” Paul Davidson |
| 1999 | Life | Life | Claude Banks |
| 1999 | Timanttikyttä | Blue Streak | Miles Logan / Malone |
| 2000 | Hamekyttä  | Big Momma’s House | Malcolm Turner / Big Momma |
| 2001 | Konnasota | What’s the Worst That Could Happen? | Kevin Caffrey |
| 2001 | Black Knight | Black Knight | Jamal Walker / Skywalker |
| 2003 | Veijareita vai vartijoita | National Security | Earl Montgomery |
| 2003 | Bad Boys 2 | Bad Boys 2 | Marcus Burnett |
| 2005 | Levypallo | Rebound | Coach Roy McCormick /  Preachor Don |
| 2006 | Hamekyttä 2 | Big Momma’s House 2 | Malcolm Turner / Big Momma |
| 2006 | Karvakamut | Open Season | Boog (ääni) |
| 2007 | Wild Hogs – villit karjut | Wild Hogs | Bobby Davis |
| 2008 | Welcome Home Roscoe Jenkins | Welcome Home Roscoe Jenkins | Dr. RJ Stevens/Roscoe Jenkins, Jr. |
| 2008 | College Road Trip | College Road Trip | James Porter |
| 2010 | Hullut hautajaiset | Death at a Funeral | Ryan Barnes |
| 2011 | Hamekyttä – pojasta polvi paranee | Big Mommas: Like Father, Like Son | Malcolm Turner / Big Momma |
| 2019 | The Beach Bum | The Beach Bum | Captain Wack |
| 2020 | Bad Boys for Life | Bad Boys for Life | Marcus Burnett |
| 2022 | Mindcage | Mindcage | Jake Doyle |
| 2024 | Bad Boys: Ride or Die | Bad Boys: Ride or Die | Marcus Burnett |
Aiheesta muualla

Martin Lawrence Elonetissä.
Martin Lawrence Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Isoko

| Isoko> Tiedot |
| --- | --- |
Alue:   Nigeria
Puhujia:  423,000 (2001)
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  nigeriläis-kongolaiset kielet
Kieliryhmä:  atlantinkongolaiset kielet voltankongolaiset kielet benuenkongolaiset kielet edolaiset kielet
ISO 639-3:  iso
 Ohje 
Isoko on Nigerian eteläosassa puhuttu nigeriläis-kongolainen kieli. Sitä puhui vuonna 2001 äidinkielenään 423,000 ihmistä. Isoko kuuluu edolaisten kielten ryhmään ja on läheistä sukua muun muassa urhobon, eruwan ja okpen kielille.
Meadville (Pennsylvania)

| Meadville |
| --- | --- |
 Meadvillen keskustaa
 Meadville sijainti Pennsylvaniassa
 Meadville
 Koordinaatit: 41°39′0″N, 80°9′0″W 
Valtio:   Yhdysvallat
Osavaltio:  Pennsylvania
Piirikunta:  Crawford
Hallinto:  
 – Pormestari:  Jamie Kinder
Pinta-ala:  
 – Maa:  4,37 km²
 – Josta vettä:  0,01 km² 
Väkiluku (2020):  12 391
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Meadville on kaupunki Pennsylvaniassa ja samalla Crawfordin piirikunnan hallintokeskus. Vuonna 2020 Meadvillen väkiluvuksi mitattiin 12 391. Meadvillen työttömyysaste on 4,7 prosenttia (Yhdysvaltain keskiarvo on 3,9 prosenttia). Meadvillessä työpaikkojen kasvu on ollut viime aikoina huonoa.
Historia

Meadvillen perusti David Mead, jolla on vieläkin mökki olemassa Meadvillessä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Meadville (Pennsylvania) Wikimedia Commonsissa
Megakaupunki

Tokio Japanissa on yksi Aasian megakaupungeista.
Megakaupunki on kaupunki, jossa on vähintään kymmenen miljoonaa asukasta. Vuonna 2022 megakaupunkeja oli maailmassa 31. Niiden määrä lisääntyy maailman väestön kasvaessa ja kaupungistumisen kiihtyessä, ja vuonna 2050 megakaupunkeja on ennustettu olevan jo 43.
Megakaupunkeja syntyy nykyisin etenkin Aasiaan ja Afrikkaan. Esimerkiksi Kiinassa ei ollut vuonna 1990 yhtään megakaupunkia, mutta vuonna 2025 niitä ennustetaan olevan jo 25. Euroopassa megakaupunkeja syntyy hitaammin kuin Aasiassa. Kehitysmaiden megakaupungit ovat tiiviimpiä kuin kehittyneiden maiden megakaupungit, ja niissä rakennetaan korkeammalle. Liikkuminen niissä perustuu joukkoliikenteeseen ja kevyeen liikenteeseen.
Aiheesta muualla

United Nations Department of Economic and Social Affairs, Population Division
Megacities Task Force
Karttoja Yhdysvaltain megapoleista
Gregory Peck

| Gregory Peck |
| --- | --- |
 Peck vuonna 1945.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Eldred Gregory Peck
Syntynyt: 5. huhtikuuta 1916 La Jolla, Kalifornia, Yhdysvallat
Kuollut: 12. kesäkuuta 2003 (87 vuotta) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  John Ballantine / Dr. Anthony Edwardes (Noiduttu)   Lewton 'Lewt' McCanles (Kaksintaistelu auringossa)     Joe Bradley (Loma Roomassa)   James McKay (Suuri maa)   Atticus Finch  (Kuin surmaisi satakielen)
Aiheesta muualla
www.gregorypeck.com
IMDb 
Elonet
Eldred Gregory Peck (5. huhtikuuta 1916 La Jolla, Kalifornia, Yhdysvallat – 12. kesäkuuta 2003 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä.
Karismaattinen ja maskuliininen Peck esitti usein suoraselkäisiä, karheita ja romanttisia hahmoja, jotka puolustivat perinteisiä arvoja.
Nuoruus

Peck syntyi vuonna 1916 ja varttui pääasiassa La Jollan seudulla Kaliforniassa. Hänen vanhempansa erosivat kun Peck oli vielä lapsi. Hän asui osan lapsuudestaan äidinäitinsä hoivissa ja meni kymmenvuotiaana St. Johnin sotilaskouluun Los Angelesissa. Akatemian jälkeen hän muutti isänsä luo ja kävi high schoolin.
Ura

Peck opiskeli Kalifornian yliopiston collegessa Berkeleyssä mutta päätti ryhtyä näyttelijäksi lääkäriopintojen sijaan. Hän otti vuonna 1939 kutsumanimekseen toisen etunimensä Gregory ja muutti New Yorkiin. Siellä hän esitti aluksi pieniä rooleja ja teki ensiesiintymisensä Broadwaylla näytelmässä The Morning Star vuonna 1942.
Peckin ensimmäiset elokuvaroolit olivat vuoden 1944 elokuvissa Kunnian päivät sekä Taivasten valtakunnan avaimet, josta hän sai skotlantilaisen lähetyssaarnaajan roolisuorituksestaan Oscar-ehdokkuuden. Elokuvan myötä Peckistä tuli tunnettu näyttelijä, ja hän sai seuraavina vuosina rooleja esimerkiksi Alfred Hitchcockin, King Vidorin ja Elia Kazanin elekuvissa. Peck sai 1940-luvulla Oscar-ehdokkuudet myös elokuvista Elämän kevät, Hiljainen sopimus ja Ilmojen kotkat. Peck ei tehnyt sopimusta yhdenkään yksittäisen studion kanssa, mikä oli tuohon aikaan uutta. Hän myös valitsi roolinsa tarkkaan, jotta ei joutuisi aina samanlaisiin rooleihin.
1960- ja 1970-luvuilla Peck esiintyi monipuolisesti trillereissä, sotaelokuvissa ja lännenelokuvissa. Yhdessä tunnetuimmista elokuvistaan Kuin surmaisi satakielen (1962) hän esitti asianajajaa. Peck sai suorituksestaan parhaan miespääosan Oscar-palkinnon.
Peck näytteli myös Tuomitun kosto -rikoselokuvan alkuperäisversiossa 1962 ja uusintaversiossa 1991. Hänen tunnetuimpia myöhempiä roolisuorituksiaan on kauhuelokuvassa Ennustus (1976).
Peck näytteli elokuvissa ja televisiossa 1990-luvulle saakka. Viimeisinä vuosinaan hän kierteli maan pieniä teattereita ja collegeja pitämässä puheita elämästään.
Yksityiselämä

Peck oli ensimmäisen kerran naimisissa vuosina 1942–1955, toisen kerran vuodesta 1955 kuolemaansa asti. Hänellä oli neljä poikaa ja yksi tytär. Peckin ensimmäinen vaimo oli amerikansuomalainen Greta Kukkonen, ja Peckiä kutsuttiinkin lempinimellä "suomalaisten vävypoika". Pariskunta sai kolme poikaa, ja Peckin pojanpoika Ethan Peck on myös näyttelijä. 
Peckin kaksipäiväinen vierailu Helsingissä tammikuussa 1953 oli aikansa suuri mediatapahtuma. Jo Helsinki-Vantaan lentoasemalla häntä oli vastassa lehtimiesten lisäksi suuri ihailijajoukko. Ensimmäisen vierailupäivän iltana Peck osallistui Suomen ensi-iltaan tulleen Kilimanjaron lumet -elokuvan kutsuvierasnäytäntöön, jossa häntä haastatteli Yleisradioon kreivi Carl-Erik Creutz. Peckin suomalaissyntyinen vaimo ei saapunut miehensä kanssa vanhaan kotimaahansa, mitä tosin ei enemmälti ihmetelty. Myöhemmin ilmeni, että Greta ja Gregory Peckin avioliitto oli vierailun aikana viimeisillään.
Peck oli demokraattien kannattaja ja yhteiskunnallisesti aktiivinen kansalaisoikeuksien puolestapuhuja. Hän toimi myös Yhdysvaltain elokuvainstituutin hallituksessa ja Yhdysvaltain elokuva-akatemian puheenjohtajana 1967–1970.
Filmografia

Kunnian päivät (Days of Glory, 1944)
Taivasten valtakunnan avaimet (The Keys of the Kingdom, 1944)
Tuomion laakso (The Valley of Decision, 1945)
Noiduttu (Spellbound, 1945)
Elämän kevät (The Yearling, 1946)
Kaksintaistelu auringossa (Duel in the Sun, 1946)
Afrikan taivaan alla (The Macomber Affair, 1947)
Hiljainen sopimus (Gentleman's Agreement, 1947)
Kaksi pisaraa viiniä (The Paradine Case, 1947)
Polttava aurinko (Yellow Sky, 1949)
Synnin pesä (The Great Sinner, 1949)
Ilmojen kotkat (Twelve O’Clock High, 1949)
Ase kädessä (The Gunfighter, 1950)
Kapteeni Horatio Hornblower (Captain Horatio Hornblower, 1951)
Lannistumaton linnake (Only the Valiant, 1951)
Daavid ja Batseba (David and Bathsheba, 1951)
Kilimanjaron lumet (The Snows of Kilimanjaro, 1952)
Koko maailma oli hänen (The World in His Arms, 1952)
Miljoonan punnan seteli (Man with a Million, 1953)
Loma Roomassa (Roman Holiday, 1953)
Yöihmisiä (Night People, 1954)
Purppuratasanko (The Purple Plain, 1954)
Harmaapukuinen mies (The Man in the Gray Flannel Suit, 1956)
Moby Dick – valkoinen valas (Moby Dick, 1956)
Mieheni entinen (Designing Woman, 1957)
Bravados (The Bravados, 1958)
Suuri maa (The Big Country, 1958) myös tuottaja
Kuoleman kukkula (Pork Chop Hill, 1959)
Rakkaus voittaa kaiken (Beloved Infidel, 1959)
Viimeisellä rannalla (On the Beach, 1959)
Navaronen tykit (The Guns of Navarone, 1961)
Tuomitun kosto (Cape Fear, 1962)
Näin valloitettiin Villi Länsi (How the West Was Won, 1962)
Kuin surmaisi satakielen (To Kill a Mockingbird, 1962)
Armoton vihollinen (Captain Newman, M.D., 1963)
Ja koston hetki koitti (Behold a Pale Horse, 1964)
Mirage (1965)
Arabeski (Arabesque, 1966)
Pähkähullu Suomi (1967) kameo-rooli
Hiipivä kuu (The Stalking Moon, 1969)
McKennan kulta (Mackenna’s Gold, 1969)
Kuoleman ranta (The Chairman, 1969)
Marooned – avaruuslento (Marooned, 1969)
Lain tällä puolella (I Walk the Line, 1970)
Gun Hill – kuoleman kukkula (Shoot Out, 1971)
Verinen pako (Billy Two Hats, 1974)
Ennustus (The Omen, 1976)
MacArthur – kapinallinen kenraali (MacArthur, 1977)
Brasilian pojat (The Boys from Brazil, 1978)
Merten sudet (The Sea Wolves: The Last Charge of the Calcutta Light Horse, 1980)
Äänetön voittaja (Amazing Grace and Chuck, 1987)
Vanha Gringo (Old Gringo, 1989)
Toisten rahat (Other People’s Money, 1991)
Cape Fear (1991)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Gregory Peck Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Gregory Peck Suomessa. Ylen Elävä arkisto.
Gregory Peck elokuvassa Loma Roomassa.
Peck Suomessa tammikuussa 1953.
Matongon teologinen seminaari

Matongon teologinen seminaari (MLTC, Matongo Lutheran Theological College) on useamman afrikkalaisen maan luterilaisten kirkkojen koulutuskeskus, jossa koulutetaan pappeja, evankelistoja ja diakonissoja. Koulutusta annetaan Kenian evankelis-luterilaisen kirkon sekä  Etiopian, Sambian, Kongon, Ruandan, Liberian ja Sudanin sisarkirkkojen tuleville työntekijöille. Seminaarissa kaikki koulutus tapahtuu englanniksi ja tutkintoja voi suorittaa teologian kandidaatin tutkintoon asti. Seminaarissa opetus on luterilaiseen tunnustukseen pohjautuvaa. Se valmistaa opiskelijoita suoraan kirkollisiin tehtäviin. Oppilaitos on Kenian koulutus-, tiede- ja teknologiaministeriön rekisteröimä oppilaitos vuodesta 2005 lähtien.
Sijainti

Matongo sijaitsee Länsi-Keniassa, 60 kilometriä kaakkoon Kisumusta.
Taustajärjestöt

Matongon teologisen seminaarin toimintaa ovat tukeneet useat pohjoismaiset lähetysjärjestöt. Ruotsista toimintaa ovat tukeneet Evangeliska Fosterlandsstiftelsen, Suomesta Suomen luterilainen evankeliumiyhdistys ja Svenska Lutherska Evangeliföreningen sekä Norjasta Norjan luterilainen lähetysliitto.
Historia

Matongon raamattukoulun perustivat ruotsalaiset lähetystyöntekijät vuonna 1957. Se laajeni vuonna 1978 teologiseksi seminaariksi.
Matthew Macfadyen

Matthew Macfadyen vuonna 2007.
David Matthew Macfadyen (s. 17. lokakuuta 1974 Great Yarmouth, Norfolk, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Hän on ollut SAG-palkintoehdokkaana. Macfadyen tuli tunnetuksi roolistaan elokuvassa Soturit (1998). Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa Enigma (2001), In My Father's Den (2004), Ylpeys ja ennakkoluulo (2005), Arvoituksia arkussa (2007), Charlien salattu elämä (2007), Frost/Nixon (2008) ja Robin Hood (2010).
Macfadyen on näytellyt myös esimerkiksi televisiosarjoissa Pikku Dorrit, Erikoisjoukkue, Criminal Justice, Ashes to Ashes,  Nuremberg: Nazis on Trial ja Taivaan pilarit.
Palkinnot

RTS Television Award (2008)
Camie (2006)
New Zealand Screen Award (2005)
Ehdokkuudet

Screen Actors Guild Award (2009)
RTS Television Award (2000,2009)
ALFS Award (2006)
British Independent Film Awards (2005)
Yksityiselämä

Macfadyen on ollut naimisissa näyttelijä Keeley Hawesin kanssa vuodesta 2004 lähtien. Heillä on kaksi lasta, vuonna 2004 syntynyt tytär ja vuonna 2006 syntynyt poika.
Valikoitu filmografia

Soturit (1998)
Vauvakuume (2000)
Enigma (2001)
Sukupuu (2001)
In My Father's Den (2004)
Ylpeys ja ennakkoluulo (2005)
Charlien salattu elämä (2007)
Arvoituksia arkussa (2007)
Frost/Nixon (2008)
Robin Hood (2010)
Kolme muskettisoturia (2011)
Anna Karenina (2012)
Pähkinänsärkijä ja neljä valtakuntaa (2018)
Deadpool & Wolverine (2024)
Aiheesta muualla

Matthew Macfadyen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Matthew Macfadyenin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Mazda 787

| Mazda 787 |
| --- | --- |

Yleiset tiedot
Luokka:  C-ryhmä
Valmistaja:  Mazdaspeed
Teknisiä tietoja
Moottori:  neliroottorinen wankelmoottori, 2616 cm3
Voimansiirto:  5-vaihteinen manuaalivaihteisto
Massa:  830 kg
Pituus:  4 782 mm
Leveys:  1 994 mm
Korkeus:  1 003 mm
Akseliväli:  2 662 mm
Vetotapa:  takaveto
Teho:  700 hv
Huippunopeus:  372 km/h
Kilpailuhistoria
Debyytti:  Fuji 1000km (1990, 787) Suzuka 430 km (1991, 787B)
Mazda 787 on Mazdaspeedin valmistama C-ryhmän kilpa-auto. Sen kehitysversio 787B on ainoa wankelmoottorilla varustettu automalli, jolla on voitettu Le Mansin 24 tunnin ajot. Autolla voitettiin ajot vuonna 1991, jolloin sillä ajoivat Volker Weidler, Johnny Herbert ja Bertrand Gachot. Auto on samalla ensimmäinen japanilaisvalmisteinen automalli, jolla kyseiset kisat on voitettu. Alkuperäinen 787 malli oli epäluotettava ja eivät päässeet maaliin Le Mansissa vuonna 1990.
Vuoden 1991 kilpailua varten auton tehoa kasvatettiin ja polttoainetaloutta parannettiin. 787B-malli voitti Le Mansin ajot vuonna 1991 ja kaksi muuta autoa pääsi kymmenen parhaimman joukkoon. Voitto oli ensimmäinen japanilaiselle merkille Le Mansin ajoissa.
787-mallia valmistettiin kaksi kappaletta ja 787B-mallia valmistettiin kolme kappaletta.
Auton runko on valmistettu hiilikuitukomposiitista ja kori on kevlaria ja hiilikuitua.
Tekniikka

Polttoaineensyöttönä on Nippon Denson elektroninen ruisku.
Moottori

Moottorina on neliroottorinen wankelmoottori.
787B (R26B) - 700 hv @ 9000 r/min, 608 Nm @ 6500 r/min
Moottorissa on neljä roottoria, joissa on jokaisessa kolme sytytystulppaa. Muuttuva sisäänotto paransi vääntöä kierrosalueen keskivaiheilla, joka ei ollut wankelmoottorin vahvuuksia.
Mitat

Pituus: 4 782 mm
Leveys: 1 994 mm
Korkeus: 1 003 mm
Akseliväli: 2 662 mm
Omamassa: 830 kg
Ingo (huoltoasema)

INGO-huoltoasema Vinstassa, Tukholmassa.
Ingo on huoltoasemaketju, joka on osa Statoil Fuel & Retail ASA:ta joka taas on osa kanadalaista Alimentation Couche-Tardia. Ingo lanseerasi tuotemerkkinsä Ruotsissa ja Tanskassa 7. huhtikuuta 2014. Sillä korvattiin kaikki Ruotsin ja Tanskan entiset Jet-huoltoasemat.
Käännös suomeksi
Ingmar Virtanen

Ingmar Alvar Johannes Virtanen (24. kesäkuuta 1919 Helsinki – 11. joulukuuta 1991 Kauniainen) oli suomalainen lääkäri ja vuosina 1963–1975 Helsingin yliopiston hammas- ja suukirurgian professori.
Virtasen vanhemmat olivat hovioikeuden auskultantti Wilhelm Wäinö Wirtanen ja Irene Emilia Forsblom ja puoliso vuodesta 1943 varanotaari Aila Hillevi Paloheimo. Hän tuli ylioppilaaksi Töölön yhteiskoulusta 1938 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1946 ja hammaslääketieteen lisensiaatiksi 1950. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi Virtanen väitteli 1961, hammaskirurgiaan hän oli erikoistunut 1956. Sota-aikana Virtanen toimi sekä lähettiupseerina että pataljoonan lääkärinä. Hän oli reservin lääkintäkapteeni (1962). Virtanen tutki hammas-, suu- ja leukakirurgiaa.
Giulia Rubini

Rubini vuoden 1954 elokuvassa Le ragazze di San Frediano
Giulia Rubini (s. 2. kesäkuuta 1935) on italialainen näyttelijä. Hän esiintyi 35:ssä elokuvassa vuosina 1953–1968. Hän esiintyi pääroolissa La finestra sul Luna Parkissa (1957), joka otettiin Berliinin elokuvajuhlille. Muita elokuvia, joissa hänellä oli osia, olivat muiden muassa Peppino, le modelle e chella là (1957), Daavid ja Goljat (1960) ja Kauhujen viidakko (1965).
Aiheesta muualla

Giulia Rubini Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Giulia Rubini
Käännös suomeksi
Matomäki

Matomäki voi tarkoittaa seuraavia:
Paikannimiä

Matomäki (Akaa), kaupunginosa Akaassa
Matomäki (Kokemäki), kaupunginosa Kokemäellä
Matomäki (Nakkila), kylä Nakkilassa
Matomäki (Rautjärvi), taajama Rautjärvellä