stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mäntyharju
Historia

1500-luvulla Hämeen, Karjalan ja Savon maakuntien rajat oli kiinnitetty niin, että ne kohtasivat Mäntyharjulla, Tarhaveden ja Juolasveden välisessä salmessa sijaitsevassa Naulasaaressa. Sinne hakattiin kallioon rajamerkiksi kolmikärki, josta Hämeen ja Savon vastainen raja lähti pohjoiseen, Savon ja Karjalan vastainen itään sekä Hämeen ja Karjalan vastainen raja etelään.
Pitäjä olikin hyvin hajanainen sotilaspappi Jaakko Pietarinpojan perustaessa seurakunnan vuonna 1595. Seurakuntaan tuli kuulumaan alueita kolmesta eri maakunnasta. Tämän lisäksi alue jakautui viiden eri hallintopitäjän alueisiin. Savon puoli kuului Pellosniemeen, Karjalan puoli Taipalsaareen ja Hämeen puoli jakautui Sysmän, Asikkalan ja Hollolan kesken. Kirkollisesti Mäntyharjun alue oli kuulunut ennen seurakunnan perustamista neljään seurakuntaan: Iittiin, Sysmään, Taipalsaareen ja Mikkeliin.
Huolimatta siitä, että Mäntyharju itsenäistyi omaksi seurakunnaksi ja pitäjäksi, pysyi sen sisäinen hallinto jatkuvasti hyvin sekavana. Hyvän kuvan sekavuudesta antaa selostus ”Porvoon hiippakunnan papiston anomuksessa Kuninkaalle” syyskuun 9. päivältä vuonna 1741. Se on tehty siinä toivossa, että kuningas ryhtyisi asiaa korjaamaan: ”Kaikki kurinpito on seurakunnassa käynyt mahdottomaksi niin hyvin seurakunnallisessa kuin poliittisessakin mielessä...seurakunta kun on jaettu ei ainoastaan kolmen läänin, Hämeen, Kymenkartanon ja Savon läänien osalle, vaan myöskin kolmen kihlakunnan, neljän käräjäpiirin, kolmen käskynhaltijan, kolmen manttaalikomissaarin, neljän kirjoituspaikan, neljän nimismiehen ja neljän siltavoudin alaisuuteen, joista kukaan ei asu pitäjässä.”
Vuonna 1743 hajanaisuutta lisäsi vielä Turun rauhan mukainen Ruotsin ja Venäjän välinen valtakuntien raja, joka halkaisi pitäjän kahtia. Noin kolmasosa Mäntyharjun alueesta joutui Venäjälle, ja tällä alueella sijaitsivat Mäntyharjun kirkko ja pappilat. Vuonna 1746 valtiopäivillä ehdotettiin, että Mäntyharjun Ruotsille jäänyt osa erotettaisiin omaksi seurakunnakseen, johon olisi liitetty myös Hirvensalmen kappeliseurakunta. Uuden seurakunnan kirkko ehdotettiin rakennettavaksi Lahnaniemeen. Ehdotusta ei kuitenkaan toteutettu, ja vaikka valtakunnanraja jakoi pitäjän kahtia, se pysyi hallinnollisista ja muista hankaluuksista huolimatta yhtenä seurakuntana koko sen ajan, jonka Turun rauhan raja oli voimassa. Samaan tapaan myös Sulkava, Sääminki ja Kerimäki pysyivät kukin yhtenä seurakuntana, vaikka nekin sijaitsivat kahden valtakunnan alueella.
Mäntyharjun Venäjän-puoleinen osa kuului Vanhaan Suomeen, joka vuonna 1812 liitettiin muun Suomen yhteyteen. Tämän jälkeen Mäntyharju kuului kokonaisuudessaan Suomen suuriruhtinaskuntaan, ja pian tämän jälkeen myös sen jo vuodesta 1743 lähtien Venäjälle kuulunut osa liitettiin Kymenkartanon lääniin. Mikkelin läänin osa Mäntyharjusta tuli 1822. Vuonna 1926 Pertunmaa erotettiin Mäntyharjusta omaksi kunnakseen, joka liitettiin takaisin osaksi Mäntyharjua vuoden 2025 alussa.
Hallinto

Mäntyharjun kunnanjohtajaksi valittiin Juho Järvenpää elokuussa 2023. Vuodesta 2014 huhtikuuhun 2023 kunnanjohtajana oli Jukka Ollikainen.  Kunnanvaltuustossa on 27 paikkaa. Kaudella 2021–2025 suurimmat valtuustoryhmät ovat Keskustalla (7 paikkaa), Kokoomuksella (7 paikkaa) ja Puolueisiin Sitoitumattomilla (5 paikkaa).
Elinkeinoelämä

Mäntyharjun suurimpien työllistäjien joukkoon kuuluvat Mäntyharjun kunta, Veisto Oy, Woikoski Oy ja Exel Composites.
Mäntyharju on eräs Suomen suosituimpia kesämökkipaikkakuntia. Kunnassa on lähes 4 800 kesämökkiä, mikä on enemmän kuin vakituisten asuntojen määrä kunnassa. Mökkiläisten ansioista kunnan väkiluku jopa kolminkertaistuu kesäisin. Kaikkiaan 63 kunnassa oli vuonna 2016 enemmän mökkejä kuin vakinaisesti asuttuja asuntoja. Tällaisia mökkimäärältään suuria kuntia olivat mm. Parainen, Mäntyharju, Kemiönsaari ja Pälkäne.
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2013 tilanteen mukainen.
| Mäntyharjun väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 8 156 | 8 156 |
| 1985 | 1985 |    | 8 071 | 8 071 |
| 1990 | 1990 |    | 7 774 | 7 774 |
| 1995 | 1995 |    | 7 498 | 7 498 |
| 2000 | 2000 |    | 7 131 | 7 131 |
| 2005 | 2005 |    | 6 862 | 6 862 |
| 2010 | 2010 |    | 6 456 | 6 456 |
| 2015 | 2015 |    | 6 159 | 6 159 |
| 2020 | 2020 |    | 5 786 | 5 786 |
Lähde: Tilastokeskus.
Seurakunnat

Vuoden 2018 aluejaon mukaan Mäntyharjun ja Pertunmaan alueet muodostavat Mäntyharjun seurakunnan.
Itsenäisenä helluntaiseurakuntana Mäntyharjulla toimii Mäntyharjun helluntaiseurakunta.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Mäntyharjun alueella toimii Saimaan ortodoksinen seurakunta.
Palveluja

Mäntyharjun keskustassa sijaitseva Mäntyharjun hyvinvointikeskus tarjoaa kuntalaisille perusterveydenhoitoa.
Palveluja > Koulutus

Kyläkoulujen lakkauttamisen myötä perusopetus on keskitetty Mäntyharjun yhtenäiskouluun. Yhteinäiskoulun eteläpuolella toimii Mäntyharjun lukio.
Mäntyharjun lukion kanssa samassa kiinteistössä toimii kansalaisopisto, jossa opetetaan muun muassa kieliä ja musiikkia.
Kulttuurielämä

Mäntyharjulla toimii elokuvateatteri Kino, jossa on viikonloppunäytöksiä. Kesäisin Mäntyharjulla on kesäteattereita, mm. Koirakivessä ja Kirkonkylässä.
Mäntyharjulla järjestetään markkinat joka vuosi juhannuksen jälkeisenä maanantaina.lähde?
Mäntyharjulla järjestetään kesäisin SOI suvessa -festivaali.lähde?
Metsäfestiwal-musiikkifestivaali (aiemmin Lawatanssit) on järjestetty Tiilikkalassa. Tapahtumassa on esiintynyt vaihtoehtomusiikin artisteja ja yhtyeitä.lähde?
Mäntyharjulla on taidekeskus Salmela, joka toimii pitsihuvilassa. Salmelassa on myös taiteilijaresidenssi, ja siellä järjestetään kesäisin konsertteja.
Ruokakulttuuri

Mäntyharjun pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla sikakaali, joka on padassa haudutettua sianlihaa ja haudutusliemessä kypsennettyä kaalia, sekä karpalokiisseli.
Harrastus- ja liikunta-aktiviteetteja

Mäntyharjulla toimii urheiluseura Mäntyharjun Virkistys, jonka toiminnan piiriin kuuluu useita lajeja, kuten lentopallo, hiihto, pesäpallo ja salibandy.
Mäntyharjulla toimii myös jalkapalloseura Mäntyharjun Jäntevä (MäJä). Seura on perustettu 1921 ja toimi aiemmin urheilun yleisseurana. Edustusjoukkue pelasi vuonna 2016 miesten 6. divaria. Sillä on myös lukuisia juniorijoukkueita. Real Mäntyharju puolestaan pelasi talvella 2014–2015 paikkakunnan historian ensimmäisenä joukkueena futsalia piirin sarjoissa, kun se osallistui Kaakkois-Suomen kolmosdivisioonaan.
Mäntyharjun Ratsastajat on vuonna 1998 perustettu Suomen Ratsastajainliitto ry:n jäsenseura.
Suomen Latu ry:n jäsenyhdistyksen Mäntyharjun Reissupolku ry:n lajeina ovat mm. retkeily, pyöräily, melonta ja hiihto.
Liikenneyhteydet

Mäntyharjun keskustan läpi kulkee Savon rata, jota pitkin junamatka Mikkeliin kestää n. 25 minuuttia ja Kouvolaan n. 40 minuuttia. Elokuusta 2014 alkaen kaikki Savon radalla kulkevat matkustajajunat pysähtyvät Mäntyharjun asemalla. Mäntyharjun länsiosien läpi kulkee valtatie 5 ja itäosien läpi valtatie 15. Kuntakeskuksesta on suora yhteys seututietä 419 pitkin valtatielle 5 Vihantasalmen liittymään sekä seututietä 368 pitkin Uutelan liittymään.
Mäntyharjun lähimmät kaupungit ovat Heinola, Mikkeli, Kouvola, Lahti ja Lappeenranta.
Tunnettuja mäntyharjulaisia ja Mäntyharjulla syntyneitä

Greta von Haartman, oopperalaulaja
Taavi Hahl, kuoronjohtaja
Hassun-Pekko, viulupelimanni
Tuomas Hoikkala, taidemesenaatti
Nestor Huoponen, kansanedustaja, kanttori-urkuri
Antti Häkkänen, kansanedustaja ja oikeusministeri
Antti Jaatinen, jääkiekkoilija
Kaija Juurikkala, elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja
Perttu Kiesilä, jääkiekkoilija
Antti Lehtisalo, prikaatikenraali evp.
Kati Lindsberg, ravivalmentaja
Tuomo Martikainen, politiikan tutkija, professori
Jari Mattila, endurokuljettaja
Eemeli Nikkinen, kauppaneuvos
Jani Paasonen, ralliautoilija
Kake Randelin, laulaja
Sulo Ripatti, kauppaneuvos
Rami Rusinen, näyttelijä
Tiiamari Sievänen, lentopalloilija
Karri Sihvonen, lentopalloilija
Edvard Ukkonen, toimittaja ja suomentaja
Tero Vaara, laulaja
Edward Vesala, jazzrumpali
Anssi Viskari, aikuisviihdetaiteilija.
Nähtävyydet

Mäntyharjun nähtävyyksiä
Mäntyharjun kirkko
Taidekeskus Salmela
Iso-Pappilan museoalue
Vihantasalmen puusilta
Repovesi
Voikoski
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mäntyharjun virallinen kotisivu
Tilastokeskus – Mäntyharjun avainluvut
Taidekeskus Salmelan kotisivu
Mäntyharjun Reissupolku ry:n kotisivut
Mäntyharjun Virkistys ry:n kotisivut
| n k Etelä-Savon maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Enonkoski  Hirvensalmi  Juva  Kangasniemi  Mikkeli  Mäntyharju  Pieksämäki  Puumala  Rantasalmi  Savonlinna  Sulkava 
Entiset kunnat:  Anttola  Haukivuori  Jäppilä  Kerimäki  Mikkelin maalaiskunta  Pertunmaa  Pieksänmaa  Pieksämäen maalaiskunta  Punkaharju  Ristiina  Savonranta  Sääminki  Virtasalmi 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Kartta Mäntyharjun alueliitoksista
Iso-Pappilan päärakennus.
Pieni Ilias

| Pieni Ilias> Ἰλιὰς μικρά.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Leskhes?
Kieli:  muinaiskreikka (eeppinen)
Genre:  eeppinen runous
Julkaistu:  600-luku eaa.
Sarja: Eeppinen kyklos
Edeltävä:  Aithiopis
Seuraava:  Troijan tuho
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Pieni Ilias (myös Pikku-Ilias; m.kreik. Ἰλιὰς μικρά, Ilias mikra, lat. Ilias parva) oli antiikin kreikkalainen eeppinen runoelma, joka kertoi Troijan sodan tapahtumista Iliaan tapahtumien ja Akhilleuksen kuoleman jälkeen, mukaan lukien Troijan puuhevosen rakentaminen. Se luetaan kuuluvaksi niin kutsuttuun eeppiseen kyklokseen ja tarkemmin Troijan kyklokseen. Eepos ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta siitä tunnetaan katkelmia.
Historia

Pieni Ilias kirjoitettiin jonkin verran myöhemmin kuin Homeroksen nimiin laitetut eepokset Ilias ja Odysseia. Sen kirjoittajana pidettiin myöhemmän antiikin aikana Leskhestä, jonka katsottiin olleen lesboslainen joko Pyrrhasta tai Mytilenestä. Kirjoittajaksi mainitaan kuitenkin myös Kinaithon Spartalainen. Teos saattaa olla peräisin 600-luvulta eaa., sillä Leskhes on ajoitettu noin vuoteen 660 eaa.
Teoksesta on tunnettu eri vaiheessa antiikkia eri pituisia versioita. Aristoteles ja Pausanias vaikuttavat tunteneen pidemmän version kuin Proklos myöhäisantiikin aikana useita satoja vuosia myöhemmin.
Sisältö

Pieni Ilias koostui neljästä kirjasta. Se kertoi Troijan sodan loppuvaiheesta Akhilleuksen kuoleman jälkeen ja ennen Troijan tuhoa. Ajallisesti sen tapahtumat seurasivat Iliaan ja Aithiopiksen tapahtumia, je edelsivät Troijan tuhon (Iliū persis) tapahtumia.
Eepoksesta on säilynyt 14 katkelmaa myöhemmissä antiikin aikaisissa teoksissa, mikä on selvästi enemmän kuin suurimmasta osasta muista eeppisen kykloksen kadonneista teoksista. Ensimmäinen ja pisin niistä on peräisin Prokloksen teoksesta Khrestomatheia. Muita on peräisin muun muassa Pausaniaan teoksesta Kreikan kuvaus sekä eri runoilijoiden skoliasteilta. Lainauksista seitsemän on suoria, ja niiden kautta on säilynyt yhteensä 26 heksametrisäettä runoelmasta.
Katkelmien perusteella eepos kertoi muun muassa seuraavista tapahtumista:
Sodassa kuolleen Akhilleuksen aseet myönnetään Odysseukselle.
Pettynyt Aias tulee hulluksi, surmaa karjaa ja tekee itsemurhan (aiheena myöhemmin erityisesti Sofokleen Aiaassa).
Odysseus saa Helenoksen kiinni väijytyksessä. Helenos ennustaa, että Troija vallattaisiin Filokteteen tekojen kautta.
Diomedes tuo Filokteteen Lemnokselta. Makhaon parantaa Filokteteen, joka taistelee Parista vastaa ja surmaa tämän. Menelaos raivoaa ruumiille, mutta troijalaiset saavat ruumiin ja hautaavat sen.
Deifobos nai Helenan.
Odysseus tuo Neoptolemoksen, Akhilleuksen pojan, Troijaan Skyrokselta, ja antaa hänelle hänen isänsä aseet. Akhilleuksen haamu ilmestyy hänelle.
Eurypylos, Telefoksen poika, saapuu auttamaan troijalaisia ja osoittaa urheutensa. Neoptolemos surmaa hänet.
Epeios rakentaa Troijan puuhevosen Athenen neuvosta.
Odysseus menee vakoilijana Troijaan. Helena tunnistaa hänet, ja he juonivat yhdessä kaupungin valtausta. Surmattuaan joitakin troijalaisia Odysseus palaa laivoille. Odysseus myös varastaa Palladionin Troijasta Diomedeen avustuksella.
Kreikkalaiset laittavat parhaat miehensä puuhevoseen ja polttavat leirinsä, jonka jälkeen suurin osa sotajoukosta purjehtii Tenedokselle. Troijalaiset luulevat piirityksen olevan ohi. He purkavat osan muurista, jotta saavat puuhevosen sisään kaupunkiinsa. Tämän jälkeen he juhlivat ikään kuin olisivat voittaneet kreikkalaiset.
Eepoksen loppuosa on päällekkäinen Troijan tuhon kanssa. Päällekkäisyyttä arvioidaan olleen alun perin enemmänkin. Kun runoelmaa lyhennettiin, tämä vaikuttaa tapahtuneen ainakin lopusta päällekkäisyyden vähentämiseksi.
Aristoteles katsoi Runousopissaan, että Pieni Ilias käsitteli ”yhtä henkilöä ja yhtä ajanjaksoa ja toimintaa, jossa on lukuisa määrä osia”. Hänen mukaansa eepoksessa olisi aineksia ainakin kahdeksaan tragediaan. Hänen tragedioille ehdottamansa nimet kertovat eepoksen keskeisistä aiheista ja henkilöistä: Riita aseista, Filoktetes, Neoptolemos, Eurypylos, Odysseus kerjäläisenä, Lakonian naiset, Ilionin tuho ja Lähtö sekä Sinon ja Troijan naiset.
Kirjallisuutta > Katkelmien käännöksiä

The Little Iliad. Teoksessa Greek Epic Fragments, s. 118–141.  (From the Seventh to the Fifth Centuries BC. Edited and translated by Martin L. West. Loeb Classical Library 497)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 2003.  ISBN 978-0-674-99605-2  Teoksen verkkoversio. Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
The Little Iliad. Teoksessa Hesiod, Homeric Hymns, Epic Cycle, Homerica.  (Translated by Hugh G. Evelyn-White. Loeb Classical Library 57)  London:  William Heinemann, 1914.
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

West, M. L.: The Epic Cycle: A Commentary on the Lost Troy Epics.  Oxford University Press, 2013.  ISBN 9780199662258
Antiikin kreikkalaiset eepokset
| --- | --- |
Troijan kyklos:  Kypria  Ilias  Aithiopis  Pieni Ilias  Troijan tuho  Nostoi (”Paluut”)  Odysseia  Telegoneia 
Theban kyklos:  Oidipodeia  Thebais  Epigonoi  Alkmaionis 
Korintin kyklos:  Titanomakhia  Europia  Korinthiaka 
Muita:  Argonautika  Batrakhomyomakhia  Dionysiaka  Fokais  Jumalten synty  Kerkopes  Margites  Oikhalian valtaus  Posthomerica  Työt ja päivät
Maihinnoususotatoimi

Yhdysvaltalaiset joukot nousevat maihin Omaha-kaistalla Normandiassa 6. kesäkuuta 1944.
Maihinnoususotatoimella tarkoitetaan merellä olevien maasotajoukkojen siirtämistä maihin. Nykyaikaiseen maihinnousuun osallistuvat kaikki aselajit ja sitä pidetään riskialttiina ja monitasoisimpana sotatoimena. Maihinnoususotatoimi voi olla strateginen, operatiivinen tai taktinen sotatoimi, ja se voidaan jakaa neljään tyyppiin: iskuihin, hyökkäyksiin, evakuointeihin sekä huolto- tai kuljetusoperaatioihin.
Teollisen sodankäynnin maihinnousu

Ensimmäisessä maailmansodassa Gallipolin maihinnousu epäonnistui, minkä jälkeen maihinnousujen toteuttamiseen alettiin kiinnittää huomiota enemmän. Maailmansotien välisenä aikana Yhdysvaltain merijalkaväki kehitti saaritukikohtien valtaamista. Enimmäkseen kyseessä oli hyökkäyksen koordinoiminen mereltä ja ilmasta annetun tulituen kanssa. Lisäksi kehitettiin erityisiä maihinnousualuksia, joilla oli matala syväys ja nopeasti avattava maihinnousuramppi. Toisen maailmansodan aikana toteutettiin useita maihinnousuja Kaukoidässä, Tyynellämerellä, Pohjois-Afrikassa ja Euroopassa. Kaikki liittoutuneiden tärkeimmät maihinnousut onnistuivat, mutta niissä kärsittiin raskaat tappiot. Erityisesti maihinnousut olivat tärkeitä Tyynenmeren sodassa.
Toisen maailmansodan jälkeen maihinnousut menettivät merkityksensä, kun joukkojen tuominen sota-alueelle helikoptereilla ja lentokoneilla kehittyi. Viimeinen merkittävä maihinnousu oli Inchonin maihinnousu Korean sodassa vuonna 1950. Persianlahden sodassa vuonna 1991 Yhdysvallat harhautti maihinnousua Kuwaitiin, vaikka sellainen hyökkäys olisi aiheuttanut liian raskaat tappiot.
Kuuluisia maihinnoususotatoimia

Gallipolin taistelu (1915–1916)
Normandian maihinnousu (operaatio Overlord, kesäkuu 1944)
Saipanin taistelu (kesä–heinäkuu 1944)
Iwo Jiman taistelu (helmikuu 1945)
Okinawan taistelu (huhtikuu 1945)
Inchonin maihinnousu (syyskuu 1950)
Sikojenlahden maihinnousu (huhtikuu 1961)
Suomessa suoritettuja maihinnousuja:
Röytän maihinnousu (lokakuu 1944)
Somerin taistelu (heinäkuu 1942)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maihinnoususotatoimi Wikimedia Commonsissa
Pethia aurea

| Pethia aurea |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Heimo::  Särkikalat Cyprinidae
Suku::  Pethia
Laji::  aurea
Kaksiosainen nimi
 Pethia aurea  (Knight, 2007) 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pethia aurea on särkikalojen (Cyprinidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Lajia tavataan Intiassa. Se kasvaa yleensä noin 2,4 senttimetrin mittaiseksi. Laji kuvattiin tieteelle vuonna 2014.
Aiheesta muualla

FishBase
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q21310896  Wikispecies: Pethia aurea  CoL: 4FDCD  FishBase: 67191  GBIF: 7993405  iNaturalist: 613347  Open Tree of Life: 6142158  WoRMS: 1007291 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Pethia aurea
Käännös suomeksi
Avicennalaisuus

Avicennalaisuus (pers. ‏فلسفه سینایی‎) oli varhaisen islamilaisen filosofian koulukunta, joka sai alkunsa islamilaisen kultakauden aikana. Koulukunnan perusti 1000-luvulla elänyt persialainen filosofi Avicenna (Ibn Sina), joka pyrki uudistamaan islamilaista filosofiaa.
Yleiskuva

Avicennan metafysiikka rakentui suurelta osin aristotelismista ja uusplatonismista omaksuttujen ainesten päälle, mutta lopputulosta voi kuitenkin pitää muuna kuin vain osiensa summana. Esimerkiksi, vaikka Avicenna hyväksyikin uusplatonilaisen emanationistisen kosmologian ja Aristoteleen myöhempien kommentaattorien tekemän synteesin hänen filosofiastaan ja uusplatonilaisista aineksista, hän kuitenkin hylkäsi uusplatonilaisen tietoteorian ja teorian sielun pre-eksistenssistä eli ennalta olemisesta. Hänen metafysiikkansa sai vaikutteita myös islamilaisesta laintulkinnasta ja Kalam-teologiasta.
Avicenna kehitti kontingenssin ja välttämättömyyden metafysiikkaa. Islamilaiset teologit olivat pyrkineet ensin mainitun kautta rationalisoimaan luomisajatusta; viimeksi mainittu taas liittyi aristoteeliseen filosofiaan ja luonnontieteeseen, jossa päämääränä oli ymmärtää miksi ja kuinka asiat ovat niin kuin ne ovat. Avicenna katsoi, että maailma on itsessään kontingentti mutta välttämätön syiden suhteen, mikä johtaa ajatukseen ensimmäisestä syystä tai ensimmäisestä liikkumattomasta liikuttajasta. Eräitä uusia keksintöjä olivat olemuksen ja olemassaolon (eksistenssin) erottaminen toisistaan, kosmologisen ja ontologisen todistuksen muotoilut, sekä ruumiittoman sielun individualiteettia koskevat ajatukset ja ns. ”leijuvan ihmisen” ajatuskoe, jotka lähenivät René Descartesin cogito-argumenttia.
Avicennalaisuudesta tuli 1100-luvulla islamilaisen filosofian johtava koulukunta, koska se pystyi menestyksekkäästi saattamaan yhteen aristotelisen ja uusplatonilaisen ajattelun sekä islamilaisen teologian, ja sen merkitys säilyi pitkään. Vaikka avicennalainen ajattelu sai kritiikkiä sellaisilta teologeilta kuten al-Ghazali, filosofeilta kuten Averroes ja sufilaisilta kuten Rumi ja Attar, Avicennan teokset levisivät nopeasti ja toimivat pitkään islamilaisen maailman filosofisen koulutuksen perusteoksina.
Myöhemmät islamilaiset filosofit, teologit ja mystikot, jotka pyrkivät saattamaan joko filosofian ja teologian (kuten Nasir al-Din Tusi), filosofian ja mystiikan (kuten Suhrawardi, illuminationistisen filosofian perustaja) tai filosofian, teologian ja mystiikan (kuten Mulla Sadra) harmoniaan, hyödynsivät avicennalaisia menetelmiä ja argumentteja. Nasir al-Din Tusi uudisti avicennalaisuutta 1200-luvulla, vaikkakin tämä avicennalaisuuden tulkinta perustuikin Suhrawardin ja Ibn Arabi ajatteluun, ja erosi Euroopassa tunnetusta rationalistisesta avicennalaisuudesta. Mulla Sadra loi 1500-luvulla uuden filosofisen järjestelmän nimeltä transsendentti teosofia. Se yhdisteli sufilaista metafysiikkaa ja Avicennan rationaalista aristoteelista ajattelua.
Avicennalaisuus keskiajan Euroopassa

Avicennalaisuus levisi myös keskiajan eurooppalaiseen skolastiikkaan. Latinankielisessä filosofisessa kirjallisuudessa Avicennan teoksia kommentoitiin laajalti. Mielenkiintoa herättivät erityisesti sielun luonnetta koskevat ajatukset sekä olemus–olemassaolo-erottelu. Monista näkemyksistä väiteltiin paljon, ja osa joutui sensuurin kohteeksi.
Avicennan psykologian ja tietoteorian voidaan nähdä vaikuttaneen Willelmus Auvergnelaisen ja Albert Suuren ajatteluun. Vielä suurempi oli hänen metafysiikkansa vaikutus Tuomas Akvinolaiseen. Myöhemmin eurooppalaiseen ajatteluun vaikutti puolestaan averroismi.
Kirjallisuutta

Corbin, Henry: History of Islamic Philosophy, s. 167-175.  (Translated by Liadain Sherrard, Philip Sherrard)  London:  Kegan Paul International in association with Islamic Publications for The Institute of Ismaili Studies, 1993.  ISBN 0710304161
Davidson, Herbert Alan: Alfarabi, Avicenna, and Averroes, on Intellect.  Oxford University Press, 1992.  ISBN 0195074238
Goodman, Lenn Evan: Avicenna.  Routledge, 1992.  ISBN 041501929X
Nasr, Seyyed Hossein: History of Islamic Philosophy  Julkaisija=Routledge. Määritä julkaisija! ISBN 0415131596
Nasr, Seyyed Hossein: Islamic Philosophy from Its Origin to the Present: Philosophy in the Land of prophecy.  SUNY Press, 2006.  ISBN 0791467996
Aiheesta muualla

Corazzon, Raul: Avicenna (Ibn-Sina) on the Subject and the Object of Metaphysics Theory and History of Ontology (englanniksi)
Hozien, Muhammad (toim.): Ibn Sina Islamic Philosophy Online (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Avicennism
Käännös suomeksi
Suuri Tuntematon

Suuri Tuntematon on Kotkassa 2003 perustettu rockyhtye. Ensimmäiset pari vuotta yhtye operoi englanninkielellä nimellä Unknown. Tämän jälkeen laulukieleksi vaihdettiin suomi ja samalla yhtyeen nimi muuttui muotoon Suuri Tuntematon.
Musiikissaan yhtye yhdistelee punk-, metalli-, proge- ja iskelmävaikutteita rehelliseen suomirockiin.
Yhtye on julkaissut kolme levyä. Debyyttialbumi Kahdeksasosa julkaistiin loppuvuodesta 2013 ja se nousi ilmestyessään Suomen virallisen listan sijalle 28.
Toinen levy Mustavalkoinen Albumi julkaistiin vuoden 2017 alkupuolella ja kolmas levy Avaruuden Kappaleita maaliskuussa 2022.
Vuodet 2022 ja 2023 yhtye keikkaili ympäri Suomea valmistellen samalla uutta materiaalia. Vuonna 2024 ensimmäinen uusi biisi Kuulen Jälleen Askeleesi julkaistiin digisinglenä suoratoistopalveluihin 4.10. Bluelight Recordsin toimesta. Kappaleen äänitti ja miksasi Juha-Pekka Pusa ja masteroinnin hoiti Jaakko Viitalähde. Digisinkun kansitaiteen teki Amon Rautiainen. Samaan aikaan kappaleesta julkaistiin myös Kari A. Kilgastin ja Jani Vihavaisen tekemä musiikkivideo jossa näyttelijän roolissa nähdään Susan Sutela.
21.2.2025 julkaistiin seuraava single kappaleesta "Kuplassain". Seuraavana päivänä julki tuli myös kappaleesta tehty musiikkivideo jonka on koostanut Tero Pukki.
Kokoonpano

Vuodesta 2012 alkaen:
Ilari Van Der Steen – kitara
Juho Eerola – laulu
Lauri Eerola – basso (mm. Domination Black)
Juha Beck – rummut (mm. ex-Domination Black, ex-Evil Drive, Kiss-tribuutti Paul Stanley Boozing Society (PSBS)
Sessiojäsenet:
Juuso Elminen - koskettimet (Domination Black, etc.)