stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tomi Kärkkäinen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 22. lokakuuta 1969 (ikä 55)
Syntymäpaikka: Sulkava, Suomi
Pelipaikka: oikea laitalinkki
Pituus: 167 cm
Lempinimi: Kärde
Seura
Seura: VIFK (naiset)
Tehtävä: päävalmentaja
Junioriseurat
: MiPK
: MP
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1988 | MP | 0 | (0) |
| 1989 | TuTo | 22 | (1) |
| 1990–1992 | Jaro | 40 | (1) |
| 1993–1996 | VPS | 72 | (5) |
| 1997–1998 | Skjetten | – | (–) |
| 1999–2000 | Närpes Kraft | 44 | (2) |
| 2001 | Kiisto | 17 | (1) |
| 2002 | JBK | 19 | (4) |
| Yhteensä | Yhteensä | 214 | (14) |
Valmennusura
2003–2007: VIFK
2008–2009: VPS
2010: SJK
2011–2016: VIFK
2018: Jaro
2019–2020: Wasa Fotbollsakademi (jun.)
2021–2022: FC Sport
2023–: VIFK (naiset)
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Tomi Kärkkäinen (s. 22. lokakuuta 1969 Sulkava) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija, joka toimii Kansallisessa liigassa kaudella 2025 pelaavan Vasa IFK:n päävalmentajana. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitalinkki tai laitapuolustaja, mutta kykeni myös pelaamaan vasemmalla laidalla.
Pelaajana Kärkkäinen edusti FF Jaroa 1990–92, Vaasan Palloseuraa 1993–96, Norjan kakkosdivisioonassa Skjetteniä 1997–98, Närpes Kraftia 1999–2000 Ykkösessä ja FC Kiistoa sekä Jakobstads Bollklubbia Kakkosessa 2001–2002. Veikkausliigassa hän pelasi yhteensä neljän kauden ajan, saaden tililleen 43 ottelua ja 3 maalia.
Valmentajana Kärkkäinen siirtyi Vasa IFK:n peräsimeen vuonna 2003. Hän nosti joukkueen Ykköseen kauden 2005 päätteeksi. Kauden 2007 jälkeen Kärkkäisen ilmoitettiin siirtyvän VPS:n uudeksi päävalmentajaksi. Kärkkäinen erosi tehtävästään kauden 2009 alussa VPS:n saatua vain yhden pisteen viidestä ensimmäisestä ottelusta.
Tilastot Veikkausliigasta

| Vuodet | Ottelut | Voitot | Tasapelit | Tappiot | Voittoprosentti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008–2009 | 31 | 6 | 12 | 13 | 19,4 % |
Päivitetty 15. toukokuuta 2009.
Pyhäselkä (järvi)

| Pyhäselkä  (Saimaan järvenosa) |
| --- | --- |
 Pyhäselän Tikansaari Rääkkylän Vuoniemen suunnasta kesällä 2004.
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Karjala
Paikkakunta:  Joensuu, Liperi ja Rääkkylä 
Koordinaatit:  62°27′42″N, 29°41′56″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Vuoksen vesistö (04)
Valuma-alue:  Pyhäselän alue (04.32)
Lasku-uoma:  Arvinsalmi ja Kivisalmi 
Järvinumero:  04.321.1.001
Mittaustietoja (järvenosa)
Pinnankorkeus:  75,9 m  
Rantaviiva:  548,184 km  
Pinta-ala:  361,10398 km²  
Tilavuus:  3,16239 km³  
Keskisyvyys:  8,76 m  
Suurin syvyys:  67 m  
Valuma-alue:  24 338 km2 
Saaria:  650 
 fiPyhäselkä 
Latuviitta Pyhäselällä Joensuun edustan suositun hiihtoreitin varrella.
Pyhäselkä  on Pohjois-Karjalassa Joensuussa, Liperissä ja Rääkkylässä sijaitseva järvenosa, joka on osa Saimaata. Sillä on yksi suurimmista järvenselistä Vuoksen vesistössä Saimaan pinnan tasolla.
Maantietoa > Järvi

Järven pinta-ala on 36 100 hehtaaria eli 361 neliökilometriä. Se on 37,7 kilometriä pitkä ja 18,6 kilometriä leveä. Järvi voidaan jakaa kahteen suuren osaan sen keskellä olevien saarien kohdalta. Järven poikki kulkee harjujakso, jonka alku sijaitsee Liperin kirkonkylässä ja toinen pää sujahtaa Pieni- ja Suuri-Onkamon välistä Salpausselälle. Itärannan Vuoniemi saa Vuosalmen takana jatkokseen Tikansaaren, joka on joskus katkaistu Tikankaivannolla keskeltä poikki. Harjujakson pohjoista osaa kutsutaan Pyhäseläksi ja eteläpuolta Jänisseläksi. Suuremmalla Pyhäselällä aukeaa 32 kilometriä pitkä järvenselkä, joka on paikoin 14 kilometriä leveä. Saaret saartavat Tutjunniemeä vastaan Pieniselän, joka on 8 kilometriä pitkä, vaikka harjujakson huiput näkyvät selällä kapeina saarina. Järviselkä jakaantuu Tikanseläksi, joka sijaitsee Tutjunniemen ja Nenäniemen välisen linjan pohjoispuolella. Hämeenselkä sijaitsee Hyytsaaren eteläpuolella ja on 5,6 kilometriä pitkä.
Pyhäselän yhtenäisyyttä rikkoo länsirannalla 3–4 kilometriä pitkä Kaskesniemi ja lounaisrannalla pienen saariryhmän taakse jäävä 4,5 kilometriä pitkä Hammaslahti. Jänisselällä Vuoniemen viereen jää yli 4 kilometriä pitkä Ruukinlahti, jonka toisella rannalla on yhtä pitkä, mutta kaksi kilometriä leveä niemi. Myös kaakoispäässä on syvä Jokilampi, joka on Piimälahden perä. Yhdessä nämä muodostavat 6,5 kilometriä pitkän lahden.
Rajanveto Oriveden ja Pyhäselän väillä tapahtuu Oravisalon kohdalla. Oravisalon pohjoispuolella Hernevaaran ja Tutjunniemen välisessä Arvinsalmessa se tapahtuu Rasisaaren kohdalla. Myös Oravisalon eteläpuolella mantereen ja saaren välissä se tapahtuu Kivisalmessa, joka on nykyään ruopattu tukinuitolle sopivan leveäksi.
Koko järven tilavuus on 3 160 miljoonaa kuutiometriä eli 3,16 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 8,8 metriä ja suurin syvyys on 67 metriä.
Maantietoa > Saaria

Järvessä on laskettu olevan 650 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 1 743 ha, mikä on noin 4,6 % järven kokonaispinta-alasta. Saarista 5 on yli neliökilometrin suurisia, 85 yli hehtaarin suurisia, 514 yli aarin ja loput 46 ovat alle aarin kokoisia.
Suurimmat saaret sijaitsevat harjujakson kohdalla. Suursaari on 3,3 kilometriä pitkä ja 1,4 kilometriä leveä. Sen länsipuolella on Pesolansaari, joka on 4,3 kilometriä pitkä ja 1,0 kilometriä leveä. Samaan saariryhmään voidaan lukea kaksi kilometriä pitkä matinsaari, 700 metriä pitkä Heposaari ja samaa kokoluokkaa olevat Palosaari, Laakkeensaari, Laitasaari ja Issakansaari. Edellä mainittu Tikansaari on ollut 6,6 kilometriä pitkä, mutta samalla hyvin kapea. Pyhäselän suurella järvenselällä näkyy kaikkialle Iso Pyhäsaari, jonka ympärilla sijaitsevat pienemmät Lammassaari, Pienet Pyhäsaaret ja Perhesaaret. Järvenpohjoispäässä marjalassa joen neljä haaraa erottavat rannan lähellä olevia saaria. Jänisselän keskellä sijaitsevat rauhoitetut Pieni Jänissaari ja Suuri Jänissaari, joka on 2,2 kilometriä pitkä. Muita Jänisselän saaria ovat rauhoitetut Ruohosaari, Iso Laitasaari ja Pienet Laitasaaret, sekä rauhoittamattomat Lapaliko, Onkisaari, pitkä Hyytisaari, Siursaari ja Louhisaari.Hämeenselällä voidaan mainita irti ruopattu Tappuniemi ja Kivisalmea vartioiva Majasaari.
Maantietoa > Rannat ja satamat

Järven rantaviivan pituus on 548 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 236 kilometriä. Pyhäselän järvenselän pohjoisosissa on eniten viljeltyä maata sekä taajamien valtaamia alueita. Jänisselän puolella rannat ovat metsävoittoisia. Pyhäselän rannan asuinalueita ovat muun muassa Joensuun Hasanniemi, Vehkalahti, Vehkaniemi ja Noljakka, Marjala sekä Pyhäselän Niittylahti ja Niva ja Liperin Mattisenlahti-Puromäki ja Roukalahti.
Joensuussa satamia ovat muun muassa Ukonniemen syväsatama, Joensuun matkustajasatama ja vierasvenesatamat Jokiasemalla ja matkustajasatamassa sekä Reijolassa. . Liperissä venesatama on Saariston rannassa.
Järven itärantaa seuraa valtatie 6, josta haarautuu monia yhdysteitä lähemmäksi järvenrantoja. Valtatie 9 kiertää järven pohjoisrantoja seuraten. Länsirantoja voi kiertää yhdysteitä 15640 ja 15639 sekä seututietä 482 seuraamalla. Rääkkylän Rasivaarassa tulee kuitenkin vaihtaa seututiehen 484, joka oikaisee Hammaslahteen.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Vuoksen vesistössä (vesistöaluetunnus 04) Oriveden-Pyhäselän alueen (04.3) Pyhäselän alueella (04.32), jonka Pyhäselän lähialueeseen (04.321) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 75,9 metriä mpy.
Valuma-alue saa pääosan vedestänsä Pielisjoesta, joka laskee järven koillispäähän Joensuussa ja on Pielisen reitin pääuoma. Pohjoisessa järven laskee Höytiäisen kanava, joka tuo siihen Höytiäisen kautta Höytiäisen valuma-alueen (04.8) vedet. Näiden lisäksi Nivanjoki, joka laskee järveen Nivassa, tuo Onkamojärven valuma-alueen (04.37) vedet, ja vielä Piimäjoki, joka laskee Piimälahteen, tuo Piimäjoen valuma-alueelta (04.38) muun muassa Kiesjärven (110 ha) ja Jouhtenuslammen (61 ha) vedet. Pienempiä valuma-alueita edustavat Joensuussa Siilaisenpuro, Haapajoki ja Mustapuro, ja Liperissä edustavat Ylämyllynpuro, Honkapuro, Ropikko-oja, Puhakanoja, sekä Rääkkylässä lopuksi Keikonjoki, jonka alueella sijaitsee Mensunlampi (26 ha). Pyhäselän vedet jatkavat matkaansa Oriveteen edellä kerrotusti Oravisalon kummaltakin puolelta. Ylämyllynpuron alueella sijaitsevat Honkalampi (48 ha) ja Nuottilampi (11 ha) ja Haapajoen alueella Haapajärvi (137 ha).
Pyhäselän lähialueella on 11 yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Ne ovat kovin pieniä, mutta kaksi suurinta ovat Pitkälampi (11 ha) ja Jaamanlampi (8 ha).
Virkistys- ja luontoarvot

Uimarantoja Pyhäselän rannalla on Joensuussa Aavarannalla, Honkaniemessä, Linnunlahdella, Kuhasalossa, Vehkalahdessa ja Koivuniemessä. Avantouintipaikkoja saunoineen on muun  muassa Joensuun Jääkarhuilla Vehkalahdessa ja Pyhäselän Avantouimareilla Reijolassa.
Pyhäselän vedenlaatu on heikosta kohtalaiseen. Veden laatua heikentävät Uimaharjun sellutehdas, asutuskeskusten jätevedet, soiden ojituksista tulevat päästöt sekä jossain määrin maatalous. Noljakan luonnonsuojelualue Joensuussa ulottuu Pyhäselän rantaan.
Pyhäselkä on joensuulaisille tärkeä virkistysvesistö, kesäisin ja talvisin. Kesällä Joensuusta pääsee nopeasti veneellä Pyhäselälle ja sen kautta etemmäksi Saimaan vesistöön. Talvella Pyhäselän jää on suosittu ulkoilualue: kevään aurinkoisina päivinä jää houkuttelee pilkkijöitä, ja satojen hiihtäjien vana johtaa Pyhäsaareen, jonne johtaa Joensuun Noljakasta, Linnunlahdelta ja Koivuniemestä hiihtoladut. Matkaa saareen on 8–12 kilometriä.
Historiaa

Keväällä 1965 Pyhäselän jäällä, Napaluodon lähellä, kuvattiin elokuvaa Tohtori Živago, jonka pääosassa oli Omar Sharif. Pyhäselällä kuvattiin elokuvan Siperia-kohtaukset.
Aiheesta muualla

Pajunen, Hannu: Järvisedimentit kuiva-aineen ja hiilen varastona, GTK, 2004
Noljakan ranta on Pyhäselän pohjoisrannikolla.
Oldenin kirkko

| Oldenin kirkko Olden kyrkje |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2015.
Sijainti:  Stryn, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Bjørgvinin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1934
Suunnittelija:  Daniel J. Muri
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  500
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Oldenin kirkko (norj. Olden kyrkje) on Strynin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1934.
Kuvia

Alttari
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oldenin kirkko Wikimedia Commonsissa
Luova prosessi tieteessä

| Luova prosessi tieteessä |
| --- | --- |

Kirjailija:  Juha T. Hakala
Kustantaja:  Gaudeamus
Julkaistu:  2002
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  333
ISBN:  951-662-862-1
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Luova prosessi tieteessä on dosentti Juha T. Hakalan vuonna 2002 ilmestynyt tietokirja tieteellisen keksimisen dynamiikasta. Teos pohjautuu tietyiltä osin Nobel-palkituilta tutkijoilta kerättyyn aineistoon. Kirjoittajan lähtökohtana tutkimuksessaan oli luovuuden ilmeneminen ansioituneissa tutkijoissa heidän itsensä kertomana. Tekijää askarrutti kysymys tieteellisessä saavutuksessa tunnustetun luovuuden ja tämän tuloksen saavuttaneen tieteentekijän ominaisuuksien välisestä suhteesta. Tieteellistä luovuutta tutkittaessa kohtaavat sekä tutkijan että tutkittavan pyrkimys objektiivisuuteen toiminnassaan ja luovien prosessien kokemuksellinen, erittäin subjektiivinen luonne. Tätä tutkimusta vaikeuttavat tutkijoista ja tutkimuksesta vallitsevat stereotyyppiset käsitykset, joita on vaikea jäljittää niiden perustelemiseksi, mutta joista on myös vaikea luopua.
Kirjallisuutta

Enqvist, Kari: Tieteen luovuuden jäljillä. (12. artikkeli) Tieteessä tapahtuu, 2003, nro 3.  Helsinki:  Tieteellisten seurain valtuuskunta. Artikkelin verkkoversio. (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomussalmen taistelu

Suomussalmen taistelu oli talvisodassa Suomen ja Neuvostoliiton välillä 30. marraskuuta 1939 – 8. tammikuuta 1940 käyty taistelu. Lopputuloksena oli Suomen voitto materiaaliltaan huomattavasti suuremmista neuvostojoukoista. Päävastuun taisteluista kantoi Suomen puolelta 9. divisioona.
Lähtökohdat

Ennen sodan alkua Suomi oli keskittänyt alueelle vähäisiä voimia, koska Neuvostoliiton ei odotettu käyttävän alueella divisioonatason sotayhtymiä. Alueella olivat Erillinen pataljoona 15 ja 16 (ErP 15 ja 16) sekä kaksi erillistä komppaniaa, yhteisvahvuus runsaat 3 000 sotilasta. ErP 15:n tehtävä oli rajavartiointi Raatteen tien suunnassa ja sodan syttyessä eteneminen Vuokkiniemelle ja vihollisen lyöminen. ErP 16:n tehtävä oli lyödä Kuusamon suuntaan etenevä vihollinen ja valmistautua hyökkäämään Uhtualle.
Neuvostoliitto oli vastoin suomalaisten odotuksia keskittänyt alueelle kokonaisen divisioonan (163. divisioona). Puna-armeijan tarkoitus oli edetä aina Ouluun saakka ja katkaista Suomi sen kapeimmalta kohdalta.
Puna-armeijan 163. divisioona valtasi Suomussalmen kirkonkylän 8. joulukuuta mennessä edeten sinne kahta reittiä suoraan idästä ja pohjoisessa sijaitsevan Juntusrannan kautta päästen mainittuna päivänä ensimmäiseen tavoitteeseensa ja saaden hyökkäävien joukkojensa välille yhteyden. Pohjoisempana Kuusamon suunnalla Neuvostoliitto oli hyökännyt pienin voimin, joten ErP 16 siirrettiin kohti Suomussalmea Piispajärvelle.
Suomalaisten vastatoimet

Päämaja siirsi Suomussalmelle vahvistukseksi 9. divisioonasta jalkaväkirykmentin (JR 27). Divisioonan komentaja eversti Hjalmar Siilasvuo sai alaisuuteensa lisäksi ennestään Suomussalmella olleet joukot, ja syntyi ryhmä Siilasvuo. Sen tehtäväksi tuli vallata Suomussalmi takaisin. Tässä ryhmä ei onnistunut, mutta 163.D:n yhteydet Neuvostoliittoon katkaistiin ottamalla haltuun Raatteen tie Kuivasjärvellä.
Joulukuun puolivälissä suomalaiset saivat ensimmäiset tiedustelutiedot Raatteen suunnalta lähestyvästä uudesta vihollisdivisioonasta (44. D). Suomussalmelle keskitettiin jälleen lisää joukkoja, nyt 9. divisioonan pääosat tuotiin alueelle. Tosin divisioonalta puuttui pääosa tykistöstä. 27. joulukuuta divisioona aloitti hyökkäyksen Suomussalmen takaisinvaltaamiseksi. 29. joulukuuta saarroksiin joutuneen neuvostodivisioonan pääosat alkoivat vetäytyä Suomussalmelta jäätynyttä Kiantajärveä pitkin koilliseen. Pohjoisesta hyökkäsi osasta 9. Divisioonaa ja ErP 16:sta muodostettu everstiluutnantti Paavo Susitaipaleen johtama Ryhmä Susi, joka löi Suomussalmelta pohjoiseen olleet neuvostodivisioonan osat. Ryhmän etenemisen pysäytti Juntusrannalle paenneen 163. D:n rippeet. Samanaikaisesti 9. D pysäytti Raatteen tietä edenneen Neuvostoliiton 44. D:n.
Suomussalmen taisteluiden lopputulos

Suomalaiset saavuttivat Suomussalmen alueella voiton. Noin kolmensadan vangin ohella suomalaiset saivat merkittävän sotasaaliin. Neuvostoliittolaisen 163. divisioonan täydellinen tuhoaminen jäi kuitenkin tekemättä puna-armeijan saatua yllättävällä vetäytymisellään pelastettua suurimman osan miehistöstään. Neuvostodivisioonan kokonaistappioiden arvioitiin olevan noin 11 600 sotilasta. Tämä määrä kokonaistappioiden osalta koskee koko talvisotaa, ei pelkästään Suomussalmen taistelua. Neuvostoliiton yksikkötappioita käsittävät dokumentit viittaavat huomattavasti pienempiin tappioihin kuin suomalaisten arviot. 163. divisioonan tappiot joulukuussa olivat 1 938 miestä, joista kaatuneina tai kadonneina oli 745. Toisen dokumentin mukaan ajalla 30.11.-25.12.1939, joka käsitti myös erillisten 47. armeijakunnan yksiköiden tappiot oli 2 331 miestä, joista kaatuneita tai kadonneita 856 miestä. 30. marraskuuta -15. tammikuuta ulottuvalla jaksolla 163. divisioona kärsi 3 205 miehen tappiot, joista kaatuneita 1 105 ja kadonneita 336. 47. armeijakunnan tappiot: 40 kaatunutta, 44 haavoittunutta ja 428 kadonnutta. Tappioita kasvatti vielä n. 20 %:lla paleltumiset ja sairastumiset.
Sotasaalis oli kuitenkin merkittävä, käsittäen muun muassa:
625 kivääriä
33 pikakivääriä
19 konekivääriä
12 panssarintorjuntatykkiä
25 kenttä- tai ilmatorjuntatykkiä
15 hyökkäysvaunua
2 panssariautoa
2 ilmatorjuntakonekivääriä
151 kuorma-autoa
Triviaa

Kirjailija Ilmari Kiannon ja hänen Kiantajärven rannalla sijainneen kotinsa Turjanlinnan kohtaloksi koitui kirjailijan evakkotaipaleelle lähtiessään sikarilaatikon kanteen kirjoittama venäjänkielinen teksti, jossa hän kertoi, että lähisaarissa ei ole miehitystä ja pyysi jättämään köyhän kirjailijan kodin tuhoamatta. Tämä katsottiin vihollisen auttamiseksi, kun suomalainen partio, joka oli polttamassa rakennuksia, löysi viestin 19. joulukuuta 1939. Kiantoa syytettiin maanpetoksesta. Kianto todettiin syylliseksi ja tuomittiin puoleksi vuodeksi kuritushuoneeseen, minkä lisäksi hän myös menetti kansalaisluottamuksensa. Presidentti Kyösti Kallio armahti hänet myöhemmin.
Aiheesta muualla

Ukrainalaiset Talvisodassa: tuntematon historia 77 vuoden sitten (englanniksi)
http://www.winterwar.com/Battles/Suomussalmi.htm (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Hjalmar Siilasvuo: Suomussalmen taistelut, 1940, Otava, Helsinki. Äänikirja
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Israel  Yhdysvallat 
Talvisodan monumentti Suomussalmella. Muistomerkissä on kivenlohkare jokaista Suomussalmen taistelussa kaatunutta - 750 suomalaista ja arviolta 24 000 neuvostoliittolaista - sotilasta kohden.
My Fair Lady (elokuva)

| My Fair Lady |
| --- | --- |

Ohjaaja:  George Cukor
Käsikirjoittaja:  Alan Jay Lerner
Perustuu:  Broadway-musikaaliin My Fair Lady George Bernard Shaw’n näytelmään Pygmalion
Tuottaja:  Jack L. Warner
Säveltäjä:  Frederick Loewe Alan Jay Lerner
Kuvaaja:  Harry Stradling
Leikkaaja:  William H. Ziegler
Tuotantosuunnittelija:  Gene Allen
Pukusuunnittelija:  Cecil Beaton
Lavastaja:  Cecil Beaton
Pääosat:   Audrey Hepburn  Rex Harrison  Stanley Holloway  Wilfrid Hyde-White  Gladys Cooper  Jeremy Brett 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros. Pictures, Inc.
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:  21. lokakuuta 1964 (New York) 25. joulukuuta 1964
Kesto:  170 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  17 miljoonaa $
Tuotto:  72 miljoonaa $
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Infobox OKNimi-testi OK: 
My Fair Lady on samannimisestä Broadway-musikaalista tehty elokuvaversio, joka sai ensi-iltansa 12. joulukuuta 1964. Elokuvan tuotannosta vastasi Warner Bros. ja sen ohjasi George Cukor. Elokuva voitti kahdeksan Oscar-palkintoa mukaan lukien parhaan elokuvan palkinnon.
Musikaali perustuu George Bernard Shaw’n näytelmään Pygmalion.
Oscar-palkinnot

paras elokuva
paras ohjaus: George Cukor
paras miespääosa: Rex Harrison
paras kuvaus: Harry Stradling
paras äänitys: George R. Groves
paras musiikki: André Previn
paras puvustus: Cecil Beaton
paras lavastus: Gene Allen, Cecil Beaton ja George James Hopkins
Kirjallisuutta

Tiirinen, Mika: ”My Fair Lady – kevätkukkia ja kielikylpyjä”, Filmihullu 6/2005.
Aarne Pietarinen

Aarne Pietarinen  (18. syyskuuta 1902 Liperi – 16. maaliskuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen kenraalimajuri.
Vuonna 1923 ylioppilaaksi Joensuun lyseosta tullut Pietarinen valmistui Kadettikoulusta 1926 sekä Sotakorkeakoulusta 1937. Hän toimi KTR 1:ssä mm. patterin päällikkönä 1926-1935 ja 1. divisioonan esikunnassa toimistopäällikkönä 1937-1939. Talvisodassa hän toimi 1. divisioonan operatiivisen toimiston päällikkönä 1939-1940. Välirauhan aikana hän työskenteli Suomenlahden sotilasläänin esikuntapäällikkönä 1940-1941. Jatkosodassa Pietarinen toimi 8. divisioonan esikuntapäällikkönä 1941-1944. Samalla hän toimi lyhyen aikaa JR 4:n väliaikaisena komentajana.
Sodan jälkeen Pietarinen toimi pääesikunnassa toimistopäällikkönä ja erikoistehtävissä 1944-1948. Kevyen prikaatin esikuntapäällikkönä hän työskenteli 1948-1952. Topografikunnan päällikkönä hän työskenteli 1952-1954 ja 1956-1959 sekä 1959-1962 taisteluvälinepäällikköna.
Ylennykset: vänrikki 1926, luutnantti 1928, kapteeni 1933, majuri 1940, everstiluutnantti 1942, eversti 1952, kenraalimajuri 1959.
Artemiin temppeli (Syrakusa)

| Artemiin temppeli> Ἀρτεμίσιον |
| --- | --- |
 Artemiin temppelin raunioksi oletettuja jäänteitä.
Sijainti:  Piazza del Duomo, Syrakusa, Sisilia, Italia
Koordinaatit:  37°03′36″N, 15°17′38″E
Rakennustyyppi:  kreikkalainen temppeli
Valmistumisvuosi:  noin 550–500 eaa.
Tyylisuunta:  joonialainen
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Syrakusa ja Pantalican nekropolis 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Artemiin temppeli eli Artemision (m.kreik. Ἀρτεμίσιον) (usein ”Joonialainen temppeli”) oli antiikin aikainen Artemis-jumalattarelle omistettu kreikkalainen temppeli Syrakusassa Sisiliassa nykyisessä Italiassa. Se sijaitsi Ortygian eteläosissa saaren korkeimmalla kohdalla. Temppelin rauniot sijaitsevat lähellä nykyistä Piazza del Duomo -aukiota eli Katedraalin aukiota ja Syrakusan katedraalia.
Ennallistusmalli temppelistä.
Temppelin rakentaminen aloitettiin arkaaisella kaudella 500-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla, mutta se vaikuttaa jääneen keskeneräiseksi sen jälkeen, kun valta kaupungissa vaihtui. Temppeli edusti joonialaista tyyliä, ja oli koko Sisilian ainoa tunnettu tämän tyylisuunnan temppeli. Se oli rakennettu heti Athenen temppelin pohjoispuolelle samaan linjaan sen kanssa.
Temppelin pituus oli noin 59 metriä ja leveys noin 25 metriä. Siinä oli lyhyillä sivuilla kuusi ja pitkillä sivuilla 14 tai 16 pylvästä. Temppelin itäpäässä oli pronaos ja länsipäässä opisthodomos. Rakennus sai arkkitehtuuriinsa selvästi vaikutteita Efesoksen Artemiin temppelistä ja ilmeisesti myös Samoksen Heraionista.
Myöhemmin temppelin paikalla sijaitsi Madonna della Misericordian kirkko, myöhemmältä nimeltään San Sebastianellon kirkko. Alueen arkeologisia tutkimuksia on suoritettu ennen kaikkea kirkon purkamisen jälkeen. Temppelistä itsestään on säilynyt vain sen perustukset. Jäänteet löysi Paolo Orsi vuonna 1910. Vuoden 2005 jälkeen paikalle rakennettiin arkkitehti Vincenzo Latinan suunnittelema paviljonkitila, jonka sisällä temppelin rauniot ovat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Artemiin temppeli Wikimedia Commonsissa
ORCID

ORCID (lyhenne sanoista Open Researcher and Contributor ID) on kansainvälinen digitaalinen tutkijatunniste. Sen tarkoitus on mahdollistaa tutkijoiden yksilöiminen. Digitaalinen pysyvä tunniste helpottaa tutkijoiden tunnistamista muun muassa tilanteissa, joissa tutkija vaihtaa nimeä (esimerkiksi avioliiton solmimisen yhteydessä) tai useilla tutkijoilla on sama nimi. ORCIDin taustalla on yhdysvaltalainen voittoatavoittelematon ORCID-säätiö. ORCID-tunnisteen käyttö on tutkijalle maksutonta.
Tunnistetta ehdotettiin vuonna 2009 ja 2010 idean ympärille perustettiin voittoatuottamaton organisaatio ORCID inc. Vuonna 2012 tekninen infrastruktuuri oli luotu ja ensimmäiset ORCID-tunnisteet jaettu. Marraskuussa 2023 tunnisteita oltiin otettu käyttöön 18 miljoonaa joista viimeisen vuoden aikana aktiivisia oli ollut 8 miljoonaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta ORCID Wikimedia Commonsissa
ORCID:n verkkosivut (englanniksi)
Grünewald

Grünewald on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Isaac Grünewald (1889–1946), ruotsalainen taidemaalari
Matthias Grünewald (noin 1475–1528), saksalainen renessanssimaalari
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Yleisnero

Leonardo da Vinci on ehkä tunnetuin yleisnerona pidetty henkilö.
Yleisneroksi kutsutaan henkilöä, joka hallitsee erinomaisesti useita eri tieteen ja taiteen aloja.
Malliesimerkkinä yleisnerosta pidetään usein renessanssin aikaista keksijä-taiteilija-tutkija Leonardo da Vinciä. Vastaavasti renessanssi-ihmiseksi kutsutaan henkilöä, jolla on poikkeuksellisen laajat tiedot useista eri taiteen- tai tieteenaloista.