stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kresttsyn kihlakunta
Asutus ja hallinnollinen jako

Vuonna 1909 kihlakunnassa oli 104 260 asukasta. Kahdenkymmenen viiden vuoden aikana väestö oli kasvanut 43 %. Asukkaista valtaosa oli ortodoksisia venäläisiä. Pohjois- ja kaakkoisosissa asui jonkin verran karjalaisia, ja 1800-luvun lopussa seudulle muutti paljon virolaisia ja latvialaisia.
Kihlakunnan hallinnollinen keskus oli Pietarin ja Moskovan välisen maantien varrella sijainnut Kresttsyn kaupunki, jossa vuonna 1909 oli 2 699 asukasta. Lisäksi siihen kuului Pietarin ja Moskovan välisen rautatien varrelle syntynyt Malaja Višeran kauppala (6 343 asukasta) sekä 15 volostia: Kajovo, Karpina Gora (keskuspaikka Burga), Kitovo (Lokotsko), Krasnyje Stanki, Krestsy (Jamskaja Sloboda), Lažiny, Mežnik, Paporotski Ostrov (Aleksandrovskoje), Požarje, Rahino (Staroje Rahino), Timofejevo (Borok), Ust-Volma (Ljubtsy), Zaitsevo, Zaozerje ja Zarutševje. Maaseudulla oli yhteensä 1 416 asutuskeskusta, joista suurimpia olivat maantien kyytiasemien ympärille kehittyneet Krasnyje Stankin, Zaitsevon ja Rahinon kylät.
Historia

Novgorodin käskynhaltijakuntaan kuulunut Kresttsyn kihlakunta erotettiin Novgorodin kihlakunnasta Katariina II:n hallintouudistuksen yhteydessä vuonna 1776. Se lakkautettiin Novgorodin läänin muodostamisen yhteydessä vuonna 1796, mutta perustettiin uudelleen vuonna 1802. Vuonna 1824 osa kihlakunnasta liitettiin vasta perustettuun Demjanskin kihlakuntaan. Kajovon, Karpina Goran, Mežnikin, Paporotski Ostrovin, Požarjen, Zaozerjen ja Zarutševjen volosteista muodostettiin vuonna 1918 Malaja Višeran kihlakunta. Kresttsyn kihlakunta lakkautettiin vuonna 1922, jolloin sen alue jaettiin Malaja Višeran, Novgorodin ja Valdain kihlakuntien kesken. Vuonna 1927 perustettiin aluksi Leningradin alueen Novgorodin piirikuntaan kuulunut Kresttsyn piiri.
Talous ja kulttuuri

Tärkeimmät elinkeinot olivat maanviljely, karjanhoito ja liikenne. Lisäksi harjoitettiin polttopuiden valmistusta ja laivanrakennusta, kalastusta Ilmajärvellä ja Mstajoella sekä käytiin kausitöissä Pietarissa. Teollisuutta edustivat kirjoituspaperitehdas, säkkitehdas ja viisi lasitehdasta. Staroje Rahinon naiset olivat kuuluisia pitseistään.
1800-luvun lopulla kihlakunnassa oli yksi kansanvalistusministeriön ylläpitämä koulu, yhdeksän kirkkokoulua, 14 lukutaitokoulua ja 40 semstvon ylläpitämää alkeiskoulua. Nuorista miehistä kaksi kolmasosaa oli lukutaidottomia. Kresttsyssä toimi semstvon sairaala ja maaseudulla neljä sairaalaa ja 15 lääkintäasemaa. Kihlakunnan luoteisosassa oli pieni Otnjan erämaaluostari.
Kotkon ulkomuseoalue

| Kotkon ulkomuseoalue |
| --- | --- |
Tyyppi:  Museo 
Osoite:  Kotkontie, 14700 Hauho  
Sijainti:  Hauho 
Ylläpitäjä:  Hauho-seura
Kotisivut:  http://www.hauho-seura.fi/museo.htm
Koordinaatit:  61°10′34″N, 24°32′46″E
 fiKotkon ulkomuseoalue 
   
Kotkon ulkomuseoalue sijaitsee 300 metrin päässä Hauhon kirkosta Kotkon luonnonsuojelualueen laidalla. Alueelle on 1960-luvun aikana siirretty 1700-luvulla rakennettu Halpparin talo Kaukkalan kylästä, 1800-luvulla rakennettu mäkitupalaisen aitta Tuittulasta, savusauna Torvoilan kylästä ja Pappilan hirsihyyskä. Alueella on myös omilla paikoillaan sijaitsevat, vuoden 1760 tienoilla rakennettu paririihi, Pappilan viljamakasiini ja riihilato. Riihessä on mm. viljan käsittelyyn liittyviä esineitä ja ladossa on vanhoja ajoneuvoja ja hevostyökaluja.
Halpparin talo on varustettu esittämään 1900-luvun alun valistuneen ja kunnalliseen toimintaan osallistuneen talonpojan kotia. Rakennus on ajalleen tyypillinen paritupatyyppinen rakennus: siinä on veranta, porstua, pirtti, isännän kamari ja kaksi vieraskamaria. Pappiloista ja kartanoista saadut vaikutteet näkyvät kamarien tapettiseininä ja uuden tyylin huonekaluina, mutta tuvan tummuneet hirsiseinät, vedellä ja hiekalla aikoinaan valkoisiksi hangatut leveät lattialankut, sekä koruton kalusto kertovat vielä vanhemmista ajoista.
Ulkomuseoalue on avoinna yleisölle kesäkuun puolivälistä heinäkuun loppuun.
Kultaintiaaniheinä

| Kultaintiaaniheinä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Suku::  Intiaaniheinät Sorghastrum
Laji::  nutans
Kaksiosainen nimi
 Sorghastrum nutans  (L.) Nash 
Katso myös
   Kultaintiaaniheinä Wikispeciesissä   Kultaintiaaniheinä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kultaintiaaniheinä (Sorghastrum nutans) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, intiaaniheinien (Sorghastrum) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen, korkeakasvuinen heinälaji, jolla on leveät, sinivihreät lehdet sekä suuri, kullanruskeanvärinen kukinto. Kultaintiaaniheinä voi kasvaa 90–240 cm korkeaksi, ja sen kukintona on runsaskukkainen röyhy, jonka kukat houkuttavat perhosia. Kultaintiaaniheinä kukkii loppukesällä tai alkusyksyllä. Kultaintiaaniheinän hedelmänä on jyvä.
Kultaintiaaniheinä kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikassa, mutta sitä kasvatetaan myös koristekasvina. Kultaintiaaniheinä viihtyy kosteilla, runsasravinteisilla ja kalkkipitoisilla kasvupaikoilla hiekkaisessa tai savisessa maaperässä. Kultaintiaaniheinä kestää hyvin kuivuutta ja suosii ajoittain tulvivia sekä kulottuvia kasvupaikkoja. Alavilla mailla kultaintiaaniheinä voi toisinaan muodostaa puhtaita kasvustoja. Valo-olosuhteidensa osalta kultaintiaaniheinä sopii sekä aurinkoiselle että varjoisalle kasvupaikalle. Kultaintiaaniheinää lisätään siemenistä.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Kultaintiaaniheinä (Sorghastrum nutans)
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Sorghastrum nutans (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Sorghastrum nutans (englanniksi)
Kultarinta (kirja)

| Kultarinta |
| --- | --- |

Kirjailija:  Anni Kytömäki
Kieli:  suomi
Genre:  rakkauskertomus
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  2014
Ulkoasu:  sid.
Sivumäärä:  644
ISBN:  978-951-24-0067-6
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kultarinta on  Anni Kytömäen esikoisteos, joka ilmestyi 2014 Gummeruksen kustantamana. Teos oli vuonna 2014 ehdolla Finlandia-palkinnon ja Helsingin Sanomien esikoiskirjapalkinnon saajaksi. Tammikuussa 2015 Kytömäki sai teoksesta Gummeruksen myöntämän Kaarlen palkinnon. Kytömäki palkittiin 2015 Kultarinta-romaanista myös Tulenkantaja-palkinnolla.
Kytömäen esikoisromaani on vuosiin 1903–1937 sijoittuva rakkauskertomus, jossa metsä on keskeisessä osassa. Se on myös sukupolviromaani, jossa on kolmen sukupolven ihmisiä: ensimmäisenä on metsäteollisuudesta kiinnostunut kartanonherra ja toisena hänen luonnontutkijapoikansa Erik. Kolmatta sukupolvea edustaa Erikin tytär Malla, joka nousee romaanin loppupuolella päähenkilöksi. Kirjallisuuskriitikko Matti Mäkelän mukaan teos tekee suuren vaikutuksen ”yksityiskohtaisella, asiantuntevalla, vivahteikkaalla ja hyvin tunteikkaalla luonnonkuvauksella” ja romaani tarjoaa myös loistavaa ihmiskuvausta.
Aiheesta muualla

Anni Kytömäki Aamun kirjassa (Arkistoitu – Internet Archive) Yle Areena. 17.4.2014.
Anni Kytömäki Prosak-proosaklubilla, Kirjastokaista-video
Kultainen vasikka

Kultainen vasikka. Nicolas Poussinin maalaus 1600-luvulta.
Kultainen vasikka (vuoden 1992 raamatunsuomennoksessa kultainen sonni) oli Raamatun mukaan israelilaisten Mooseksen poissa ollessa rakentama epäjumalankuva. Tapauksesta kerrotaan Toisen Mooseksen kirjan 32. luvussa. Sen mukaan Mooses nousi Siinainvuorelle keskustelemaan Jumalan kanssa. Hänen viipyessään kansa halusi jonkin jumalan jota palvoa, ja niin he keräsivät kaiken heillä hallussaan olleen kullan ja muotoilivat siitä vasikkaa esittävän veistoksen, joka selitettiin Jumalan kuvaksi tai symboliksi. Se oli rikos Mooseksen kymmenen käskyn ensimmäistä käskyä vastaan, johon sisältyi myös kielto tehdä palvottavia kuvia.
Rangaistukseksi Mooses määräsi vasikan sulatettavaksi, minkä jälkeen sen kulta oli jauheena sekoitettava veteen ja juotava.
Jotkut raamatuntutkijat ovat arvelleet kertomuksen liittyvän egyptiläisen Apis-jumalan palvontaan, jonka oli täytynyt tulla varhaisille israelilaisille tunnetuksi heidän ollessaan Egyptissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kultainen vasikka Wikimedia Commonsissa
Kukin makunsa mukaan

| Kukin makunsa mukaan> Le Goût des autres |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Agnès Jaoui
Käsikirjoittaja:   Jean-Pierre Bacri  Agnès Jaoui 
Tuottaja:   Christian Bérard  Charles Gassot  Jacques Hinstin 
Säveltäjä:  Jean-Charles Jarrel
Kuvaaja:  Laurent Dailland
Leikkaaja:  Hervé de Luze
Pukusuunnittelija:  Jackie Budin
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:   Canal+  France 2 Cinéma 
Levittäjä:  Pathé Distribution
Ensi-ilta:  2000
Kesto:  113 min
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kukin makunsa mukaan (Le Goût des autres) on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut Agnès Jaouin ohjaama ranskalainen elokuva.
Juoni

Draamakomediassa tehtailija Castella rakastuu englanninopettajaansa, näyttelijätär Claraan. Mies osallistuu näyttelijäpiirien illanistujaisiin, joissa eri maailmassa elävät ihmiset pohtivat elämäänsä. Castellan vanavedessä liikkuvat autonkuljettaja Deschamps ja henkivartija Moreno, joista jälkimmäinen rakastuu Claran ystävään Manieen.
Vastaanotto

Kukin makunsa mukaan voitti tekijöineen yhteensä neljä ranskalaisen elokuvan César-palkintoa ja oli ehdolla parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon saajaksi vuonna 2001.
Film-O-Holic-sivuston Ilona Hongiston mukaan elokuva ei ole kovinkaan haastava tai omaperäinen, mutta toimii hillittynä komediana vakavasta aiheesta. Hyvien näyttelijäsuoritusten ansiosta perinteiset tilanteet saavat hänen mielestään raikkaan ilmaisun.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Anne Alvaro   | … |   Clara Devaux   |
|   Jean-Pierre Bacri   | … |   Jean-Jacques Castella   |
|   Alain Chabat   | … |   Bruno Deschamps   |
|   Agnès Jaoui   | … |   Manie   |
|   Gérard Lanvin   | … |   Franck Moreno   |
|   Christiane Millet   | … |   Angélique   |
|   Wladimir Yordanoff   | … |   Antoine   |
|   Anne Le Ny   | … |   Valérie, puvustaja   |
|   Brigitte Catillon   | … |   Béatrice   |
|   Xavier de Guillebon   | … |   Weber   |
|   Raphaël Dufour   | … |   Benoît   |
|   Bob Zaremba   | … |   Fred   |
|   Sam Karmann   | … |   lavastaja   |
|   Marie Agnès Brigot   | … |   Castellan sihteeri   |
|   Robert Bacri   | … |   Castellan isä   |
|   Scali Delpeyrat   | … |   Claran ystävä   |
Kukaslampi (Luumäki)

| Kukaslampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Karjala
Kunnat:  Luumäki
Koordinaatit:  60°56′55″N, 27°34′07″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kivijärven reitin valuma-alue (14.19)
Laskuoja:  oja Raatjärveen 
Järvinumero:  14.191.1.021
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  75,8 m  
Pituus:  830 m  
Leveys:  550 m  
Rantaviiva:  2,539 km  
Pinta-ala:  18,732 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKukaslampi 
Kukaslampi  on Etelä-Karjalassa Luumäellä Perälän kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 18,7 hehtaaria, se on 850 metriä pitkä ja 550 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,5 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Touhtiaisen–Ala-Kivijärven alueeseen (14.191) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 75,8 metriä mpy.
Kulta-akaasia

| Kulta-akaasia |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit Fabaceae
Suku::  Akaasiat Acacia
Laji::  baileyana
Kaksiosainen nimi
 Acacia baileyana  F.Muell 
 Kulta-akaasian levinneisyys  (alkuperäisenä ja tulokaslajina)
Katso myös
   Kulta-akaasia Wikispeciesissä   Kulta-akaasia Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kulta-akaasia eli mimosa (Acacia baileyana) on akaasioiden sukuun kuuluva keltakukkainen pensas tai pieni puu.
Ulkonäkö

Kulta-akaasia kasvaa enintään kahdeksan metriä korkeaksi. Sen lehvästö on tiheä, oksat kaareutuvat alaspäin. Oksia peittää harmaa kaarna, nuoret oksankärjet ovat hienon nukan peitossa. Lehdet muistuttavat saniaisen lehtiä; niiden lehdykät ovat 3-6 mm leveitä. Kullankeltaiset kukat kasvavat noin 10–20 kappaleen tertuissa ja kukkien halkaisija on noin 5 mm.
Koristekasviksi on jalostettu punalehtinen muoto ja toinen, jonka lehdenkärjet ovat keltaiset.
Levinneisyys ja elinympäristö

Kulta-akaasiaa kasvaa luonnonvaraisena Australiassa Uuden-Etelä-Walesin osavaltiossa.
Se on levinnyt tulokaslajina muuallekin. Se kestää pakkasta 7 asteeseen asti, ja viihtyy monenlaisessa maaperässä aurinkoisilla kasvupaikoilla. Kulta-akaasiaa käytetään pensasaitoina ja tuulensuojakasveina.
Kuuma kesä (kappale)

| Kuuma kesä Popeda |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 B-puoli: Tuomas parka
 Äänitetty : 1985
 Julkaistu: 3. kesäkuuta 1985
 Tekijä(t): säv. V-P. Hautamäki san. P. Mustajärvi
 Tyylilaji: suomirock
 Kesto: 02.59
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 2. (6/1985)
Popedan muut singlet
| Palle and the Boys 1985 | Kuuma kesä 1985 | Tää on se yö 1986 |
Kuuma kesä on suomalaisen Popeda-yhtyeen kappale ja single, joka julkaistiin 3. kesäkuuta 1985. Se on yhtyeen tunnetuin kappale sekä yksi suomirockin klassikoista. Kappale oli myös mukana lokakuussa 1985 julkaistulla Pohjantähden alla -albumilla.
"Kuuma kesä" on kitaristi Costello Hautamäen sävellys ja laulaja Pate Mustajärven sanoitus. Alun perin sanoituksia oli kaksi: Mustajärven ja kitaristi Arwo Mikkosen. Hautamäki valitsi Mustajärven version, ja perusteli valintaansa näin: "Ei millään pahalla, mutta jos me halutaan hitti tehdä, niin kyllä Mustajärven teksti on parempi". Basson kappaleeseen soitti äänittäjä Mika Sundqvist, basisti Jyrki Melartinin nukkuessa sohvalla. Sundqvistin oli tarkoitus soittaa basso vain "demoksi", mutta Melartin ei herätessään katsonut tarpeelliseksi soittaa sitä uudestaan.
”Kuuman kesän” on väitetty muistuttavan brittiläisen Mud-yhtyeen vuonna 1975 julkaisemaa kappaletta ”Hair of the Dog”. Rumba-lehden Jussi Saarisen mukaan kyseessä on suomipopin historian härskein ja tunnetuin plagiaatti. Saarisen mukaan kertosäkeen melodia ja suurin osa säkeistöstäkin on otettu suoraan ”Hair of the Dogista”.
Singlen B-puolella oleva "Tuomas parka" on vähemmän tunnettu Popeda-kappale. Se on merkitty kosketinsoittaja Safka Pekkosen säveltämäksi, mutta Pekkonen ei omien sanojensa mukaan säveltänyt kuin B-osan. Arwo Mikkonen sävelsi A-osan ja sanoitti kappaleen.
Myyntilistoilla single menestyi hyvin: heinäkuussa se oli sijalla 23., elokuussa 6. ja syyskuussa 4.
"Kuuma kesä" -kappaleen ovat levyttäneet myös Apulanta, The Kone, Westman ja Samuli Edelmann.
Kokoonpano

Pate Mustajärvi – laulu
Costello Hautamäki – kitara, taustalaulu
Arwo Mikkonen – kitara, taustalaulu
Safka Pekkonen – koskettimet, taustalaulu
Kari Holm – rummut
Mika Sundqvist – basso
Levytykset

Popeda: Pohjantähden alla (1985)
Popeda: Huilut suorina (live, 1986)
The Kone: Maantieltä taloon (2007)
Apulanta: Da Da (Kuulat sekaisin) (2008)
Westman: Kaikella kunnioituksella (2008)
Popeda: Pitkä kuuma kesä 2010 – Live (2010)
Kuuma aurinko

| Kuuma aurinko> Plein soleil |
| --- | --- |

Ohjaaja:  René Clément
Käsikirjoittaja:  René Clément Paul Gégauff
Perustuu:  Patricia Highsmithin romaaniin Lahjakas herra Ripley
Tuottaja:  Robert Hakim Raymond Hakim
Säveltäjä:  Nino Rota
Kuvaaja:  Henri Decaë
Leikkaaja:  Françoise Javet
Pääosat:  Alain Delon Marie Laforêt Maurice Ronet Erno Crisa Frank Latimore Billy Kearns Ave Ninchi
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska  Italia
Tuotantoyhtiö:  Robert et Raymond Hakim Paris Film Paritalia Titanus
Levittäjä:  Titanus Netflix
Ensi-ilta:   10. maaliskuuta 1960  2. syyskuuta 1960  6. kesäkuuta 1963
Kesto:  115 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kuuma aurinko (ransk. Plein soleil; ital. Delitto in pieno sole; engl. Purple Noon) on vuonna 1960 ensi-iltansa saanut rikostrilleri, jonka on ohjannut René Clément. Elokuva perustuu löyhästi Patricia Highsmithin romaaniin Lahjakas herra Ripley (1955). Elokuvan pääosia esittävät Alain Delon, Maurice Ronet ja Marie Laforêt.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Alain Delon  | … |  Tom Ripley   |
|  Maurice Ronet  | … |  Philippe Greenleaf   |
|  Marie Laforêt  | … |  Marge Duval   |
|  Erno Crisa  | … |  komisario Riccordi   |
|  Billy Kearns  | … |  Freddy Miles   |
|  Frank Latimore  | … |  O'Brien   |
|  Elvire Popesco  | … |  Madame Popova   |
|  Nicolas Petrov  | … |  Boris   |
|  Ave Ninchi  | … |  Signora Gianna   |
|  Lily Romanelli  | … |  Greenleafin taloudenhoitaja   |
|  Nerio Bernardi  | … |  laivan viraston johtaja   |
|  Viviane Chantel  | … |  belgialainen neiti   |
|  Paul Muller  | … |  sokea mies (kreditoimaton)   |
|  René Clément  | … |  palvelija (kreditoimaton cameo)   |
|  Romy Schneider  | … |  Freddyn seuralainen (kreditoimaton cameo)   |
Aiheesta muualla

Kuuma aurinko Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kotlasin piiri

| Kotlasin piiri Ко́тласский райо́н Kotlasski raion |
| --- | --- |

 Kotlasin piirin sijainti Arkangelin alueen kartalla.
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Kotlas
Pinta-ala:  6 300 km²
Väkiluku (2009):  22 100
Kotlasin piiri (ven. Ко́тласский райо́н, Kotlasski raion) on paikallinen itsehallintoalue Arkangelin alueella Venäjällä. Alueen kaakkoisosassa Vienanjoen ja Vytšegdan rannoilla sijaitsevan piirin pinta-ala on 6 300 neliökilometriä. Asukkaita on 22 100 henkeä (vuonna 2009).
Piirin rajojen sisäpuolella sijaitsevat Kotlasin ja Korjažman kaupunkipiirikunnat, jotka eivät kuulu piiriin. Piirin hallinnollisena keskuksena toimii kuitenkin Kotlasin kaupunki.
Piirissä on kolme kaupunkikuntaa ja yksi maalaiskunta, ja niissä yhteensä noin 300 asutuskeskusta. Solvytšegodsk on ainoa piiriin kuuluva kaupunki. Privodino ja Šipitsyno ovat kaupunkimaisia taajamia.
Solvytšegodsk (Сольвычего́дск) - kaupunkikunta
Privodino (ven. Приводино) - kaupunkikunta
Šipitsyno (ven. Шипицыно) - kaupunkikunta
Tšerjomuški (ven. Черемушский) - maalaiskunta
Talouden perustan muodostaa metsäteollisuus, öljyn ja kaasun kuljetus putkijohtoja pitkin sekä maidontuotantoon, viljan- ja perunan viljelyyn erikoistunut maatalous. Piirin kautta kulkevat Moskova–Vorkuta, Kotlas–Perm–Kirov sekä Kotlas–Veliki Ustjug -rautatiet. Solvytšegodskissa toimii historian ja taiteen museo.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kotlasin piirin sivusto (venäjäksi)
Kotlasin piiri Arkangelin alueen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Kuolemanlaakso (kirja)

| Kuolemanlaakso |
| --- | --- |

Kirjailija:  Tommi Kovanen, Jenny Rostain
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Bazar
Julkaistu:  2017
Sivumäärä:  236
ISBN:  978-952-279-448-2
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kuolemanlaakso on Tommi Kovasen ja Jenny Rostainin kirjoittama kirja, joka julkaistiin vuonna 2017. Bazarin kustantama kirja kertoo Kovasen aivovammasta ja hänen elämästään vamman saamisen jälkeen.
Rauman Lukkoa edustanutta Tommi Kovasta taklattiin tammikuussa 2013 jääkiekon SM-liigassa kuolleesta kulmasta. Taklaus aiheutti vakavan aivovamman ja päätti sarjassa yli 500 ottelua pelanneen Kovasen uran. Kirja käsittelee pääasiassa muutaman vuoden ajanjaksoa vamman aiheuttaneesta taklauksesta alkaen, vaikka teoksessa kuvataankin lyhyesti myös Kovasen lapsuus ja päätyminen jääkiekon pariin.
Ensimmäisessä persoonassa kirjoitetussa Kuolemanlaaksossa kuvataan, kuinka Kovasen aivovamman diagnosoiminen kesti pitkään, kuinka hän oli pettynyt siihen, ettei taklauksesta annettu pelikieltoa, ja miten vamma muutti Kovasen elämää ja persoonaa. Lisäksi kirjassa kerrotaan Kovasen jäähyväisottelusta, itsemurhayrityksestä, ajasta Moision mielisairaalassa ja elämänhalun palaamisesta mielisairaalajakson aikana ja jälkeen. Kovanen kritisoi kirjassaan SM-liigan, Rauman Lukon ja häntä aluksi hoitaneiden joukkuelääkäreiden toimintaa ja kuvaa omaa valheessa elämistään. Omasta mielestään hän ymmärsi ja hyväksyi aivovammansa vasta mielisairaalassa ollessaan.
Kuolemanlaakso valittiin Vuoden urheilukirjaksi 2017. Palkintoa perusteltiin esimerkiksi kirjan rajauksella ja analyyttisyydellä.
Kuolemanlaaksoa on kuvailtu avoimeksi, sujuvaksi ja rankaksi kirjaksi, mutta sitä on myös arvosteltu pienistä ristiriitaisuuksista. Myös Kovanen itse on todennut kirjan olevan henkilökohtainen kertomus ja suoraa puhetta. Tekijät toivoivat kirjan herättävän keskustelua aivovammoista ja johtavan rehellisempään kulttuuriin, ja lisäksi Kovanen toivoi hänen kertomuksensa voivan auttaa muita.
Rostainin mukaan kirja laadittiin niin, että hän kirjoitti, Kovanen puhui ja he yhdessä työstivät tarinasta autenttisen. Kirja syntyi Kovasen aloitteesta. Hän oli aiemmin ajatellut selviytymistarinoita kokoavaa kirjaa, joka sisältäisi hänen kertomuksensa, mutta lopulta Kovasen kertomuksesta muodostui kokonainen kirja. Kovanen on kuvaillut kirjan kirjoittamista rankaksi mutta puhdistavaksi ja oivaltavaksi kokemukseksi.
Kid Cudi

| Scott Ramon Seguro Mescudi |
| --- | --- |
 Kid Cudi Santa Clarassa, Kaliforniassa syyskuussa 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. tammikuuta 1984 (ikä 40) Cleveland, Ohio, Yhdysvallat
Ammatti:  rap-artisti laulaja-lauluntekijä musiikkituottaja kitaristi näyttelijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Kid Cudi
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2003–
Tyylilajit:  rap alternative hip hop neo-psychedelia
Soittimet:  räppäys, laulu, kitara, rummut
Yhtyeet:  WZRD, Kids See Ghosts
Levy-yhtiöt:  GOOD Music Universal Republic Wicked Awesome
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.kidcudi.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Kid Cudi (tyyliteltynä KiD CuDi) (oik. Scott Ramon Seguro Mescudi, s. 30. tammikuuta 1984 Cleveland, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rap-artisti, laulaja-lauluntekijä, musiikkituottaja, kitaristi ja näyttelijä.
Ura > Alku-ura

Kid Cudin aloitti räppäämisen high schoolinsa loppuaikoina asuessaan Clevelandissa. Hän sai vaikutteita The Pharcyde ja A Tribe Called Quest -nimisistä hip hop -yhtyeistä. Tavoitellakseen musiikillista uraansa Kid Cudi muutti Clevelandista New Yorkiin. Heinäkuussa 2008 hän julkaisi A Kid Named Cudi -nimisen mixtapen. Mixtape kiinnitti rap-artisti/tuottaja Kanye Westin huomion, ja hän pyysi Kid Cudia GOOD Music -levy-yhtiölleen. Kid Cudi teki GOOD Musicin kanssa levytyssopimuksen myöhemmin samana vuonna ja vieraili myös Westin 808s & Heartbreak -albumin "Welcome to Heartbreak" -kappaleella.