stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vilho Tervasmäki
Toimitustöitä

Suomen puolustusvoimat ennen ja nyt ; toim. K. J. Mikola, V. Tervasmäki, V. S. Salokangas. Sotahistoriallisen tutkimuslaitoksen julkaisuja 10. WSOY 1959, 2. täydennetty painos , 3. täydennetty painos 1964, 4. täydennetty painos 1966
Sotakorkeakoulu : julkaisun toim. Vilho Tervasmäki. Helsinki 1968
Tietoja maanpuolustuksesta : Sotakorkeakoulun maanpuolustuskurssia varten toim. Vilho Tervasmäki ja Aimo Pajunen. Helsinki 1969
Suomen puolustusvoimat ; toim. Vilho Tervasmäki, Pertti Kilkki, Sampo Ahto. Sotahistoriallisen tutkimuslaitoksen julkaisuja 12. WSOY 1971, 2.täyd.painos 1973, 3. täyd. painos 1975
Eddy Bauer : Toinen maailmansota 1 ; suomal. laitoksen toimituskunta Keijo Mikola, Vilho Tervasmäki ja Helge Seppälä ; engl. teoksesta World war 2 suom. Mikko Kilpi ja Aarne Valpola ; suom. laitoksen toim. Pentti Papunen. WSOY 1973
Eddy Bauer : Toinen maailmansota 2 ; suomal. laitoksen toimituskunta Keijo Mikola, Vilho Tervasmäki ja Helge Seppälä ; engl. teoksesta World war 2 suom. Mikko Kilpi ja Aarne Valpola ; suom. laitoksen toim. Pentti Papunen. WSOY 1974
Eddy Bauer : Toinen maailmansota 4 ; suomal. laitoksen toimituskunta Keijo Mikola, Vilho Tervasmäki ja Helge Seppälä ; engl. teoksesta World war 2 suom. Aarne Valpola ; suom. laitoksen toim. Pentti Papunen. WSOY 1975
Eddy Bauer : Toinen maailmansota 5 ; suomal. laitoksen toimituskunta Keijo Mikola, Vilho Tervasmäki ja Helge Seppälä ; engl. teoksesta World war 2 suom. Mikko Kilpi ; suom. laitoksen toim. Pentti Papunen ja Pekka Saloranta. WSOY 1975
Paavo Talvela : Muistelmat 1, Sotilaan elämä ; toim. Vilho Tervasmäki ja Sampo Ahto. Kirjayhtymä, Helsinki 1976
Eddy Bauer : Toinen maailmansota 6 ; suomal. laitoksen toimituskunta Keijo Mikola, Vilho Tervasmäki ja Helge Seppälä ; engl. teoksesta World war 2 suom. Mikko Kilpi ; suom. laitoksen toim. Pentti Papunen ja Pekka Saloranta. WSOY 1976
Paavo Talvela : Muistelmat 2, Sotilaan elämä ; toim. Vilho Tervasmäki ja Sampo Ahto. Kirjayhtymä, Helsinki 1977
Talvisodan historia 1, Suomi joutuu talvisotaan ; toim. Sotatieteen laitoksen sotahistorian toimisto, päätoimittaja Vilho Tervasmäki. Sotatieteen laitoksen julkaisuja 16, 1. WSOY 1977
Talvisodan historia 2, Sotatoimet Karjalan kannaksella ; toim. Sotatieteen laitoksen sotahistorian toimisto, päätoimittaja Vilho Tervasmäki. Sotatieteen laitoksen julkaisuja 16, 2. WSOY 1978, 2. painos 1984, 3. painos 1991
Talvisodan historia 3, Sotatoimet Laatokan ja Jäämeren välillä ; toim. Sotatieteen laitoksen sotahistorian toimisto, päätoimittaja Vilho Tervasmäki. Sotatieteen laitoksen julkaisuja 16, 3. WSOY 1978, 2. painos 1980, 3. painos 1984, 4. painos 1991
Talvisodan historia 4, Sodasta rauhaan, puolustushaarat ja eräät erityisalat ; toim. Sotatieteen laitoksen sotahistorian toimisto, päätoimittaja Vilho Tervasmäki. Sotatieteen laitoksen julkaisuja 16, 4. WSOY 1979, 2. painos 1981
Vilho Lukkarinen : Suomen lotat : Lotta Svärd -järjestön historia ; julk. Suomen naisten huoltosäätiö ; puheenjohtaja Vilho Tervasmäki ; kuvatoim. ja taitto Kaarina Visakanto. WSOY 1981
Nanban-kaupan kausi

Paleoliittinen kausi
Jōmon-kausi
Yayoi-kausi
Yamato-kausi
Kofun-kausi
Asuka-kausi
Nara-kausi
Heian-kausi
Kamakura-kausi
Kenmu-restauraatio
Muromachi-kausi
Nanboku-chō-kausi
Sengoku-kausi
Azuchi-Momoyama-kausi
Nanban-kaupan kausi
Edo-kausi
Bakumatsu
Meiji-kausi
Taishō-kausi
Japani I maailmansodassa
Shōwa-kausi
Miehitetty Japani
Heisei-kausi
Reiwa-kausi
Nanban-kaupan kausi (japaniksi 南蛮貿易時代, nanban-bōeki-jidai, "eteläisten barbaarien kaupan kausi") ulottuu Japanin historiassa ensimmäisten eurooppalaisten saapumisesta Japaniin vuonna 1543 heidän lähes täyteen karkottamiseensa maasta vuonna 1650 sakoku-lakien nojalla.
Nanban (南蛮, "eteläiset barbaarit") on japanilainen sana, joka alun perin viittasi etelä- ja kaakkoisaasialaisiin ihmisiin. Se jäljitteli kiinalaista käytäntöä, jossa ympäröiville "barbaareille" oli neljässä ilmansuunnassa jokaiselle oma nimityksensä. Japanissa sana sai uuden merkityksen, kun se alkoi tarkoittaa eurooppalaisia, joista ensimmäiset saapuivat Japaniin vuonna 1543 ensin Portugalista, sitten Espanjasta ja myöhemmin Alankomaista ja Englannista. Sanaa nanban pidettiin uusille vierailijoille sopivana, sillä he tulivat laivoilla etelästä, ja heidän tapansa olivat japanilaisesta näkökulmasta sivistymättömiä.
Kulttuurien kohtaaminen > Japanilaisten näkemykset eurooppalaisista

Japanissa suhtauduttiin aluksi hämmentyneesti maahan saapuneiden ulkomaalaisten tapoja kohtaan:
Japanilaiset alkoivat kuitenkin pian omaksua useita vierailijoidensa tuomia tapoja ja teknologioita; sodankäynnissä (hakapyssy, eurooppalaiset laivat), uskonnossa (kristinusko), taiteessa ja kielessä (länsimaisen sanaston lainaaminen japaniin). Monet ulkomaalaiset ystävystyivät japanilaisten hallitsijoiden kanssa, ja heidän taitonsa auttoivat erään jopa samuraiksi asti (William Adams). Hänelle annettiin läänitys Miuran niemellä Edon eteläpuolella.
Kulttuurien kohtaaminen > Eurooppalaisten näkemykset japanilaisista

Renessanssin ajan eurooppalaiset suhtautuivat jokseenkin ihailevasti Japaniin. Maata pidettiin rikkaana arvokkaista metalleista, pääasiassa Marco Polon kultaisia temppeleitä ja palatseja kuvailevien kertomusten vuoksi, mutta myös tuliperäiselle maalle tyypillisten pintamalmien yleisyyden takia, ennen kuin syvien kaivosten rakentaminen tuli suuressa mitassa kannattavaksi teollistumisen myötä. Japanista tulikin kuparin ja hopean tärkeä vientimaa.
Japania pidettiin myös sivistyneenä feodaaliyhteiskuntana, jolla oli korkea kulttuuri ja vahva esiteollinen teknologia. Japani oli väkirikkaampi ja kaupungistuneempi kuin mikään länsimainen valtio (1500-luvulla Japanissa oli 26 miljoonaa asukasta, Ranskassa taas 16 miljoonaa ja Englannissa 4,5 miljoonaa). Japanissa oli buddhalaisia "yliopistoja", jotka olivat suurempia kuin mitkään länsimaiset opinahjot, kuten Salamancan yliopisto tai Coimbran yliopisto. Ajan vaikutusvaltaiset eurooppalaiset tarkkailijat olivat jokseenkin yhtä mieltä siitä, että japanilaiset "eivät vain menesty paremmin kuin muut itämaiset, vaan ohittavat myös eurooppalaiset" (Alessandro Valignano, 1584, Historia del Principio y Progreso de la Compañía de Jesús en las Indias Orientales).
Aikaiset eurooppalaiset matkaajat olivat myös hämmästyneitä japanilaisen käsityön ja metallien käsittelyn korkeasta laadusta. Tämä johtui siitä, että Japani on itsessään Eurooppaan verrattuna köyhä luonnonvarojen, erityisesti raudan, suhteen. Japanilaiset olivatkin erityisen säästäväisiä luonnonvarojensa käytössä; kaikki mitä oli piti käyttää taidokkaasti hyödyksi. Maan kupari- ja rautaesineet olivat parhaita maailmassa, aseet terävämpiä kuin missään muualla ja paperiteollisuudelle ei löytynyt kilpailijaa: japanilaiset käyttivät neniensä niistämiseen pehmeitä japaninpaperista tehtyjä "nenäliinoja", kun suuressa osassa länsimaita käytettiin vielä hihoja. Kun samurai Hasekura Tsunenaga vieraili Saint-Tropezissa Ranskassa vuonna 1615, hän sai aikaan sensaation miekkojensa terävyydellä ja kertakäyttöisillä nenäliinoillaan:
Japanilaisten sodankäyntitaitoihin kiinnitettiin myös huomiota: "Espanjalainen kuninkaallinen määräys vuodelta 1609 erityisesti ohjeisti espanjalaisia komentajia Tyynellämerellä 'olemaan uhkaamatta asevoimiemme mainetta hyökkäämällä japanilaista sotilasta vastaan'" (Giving up the gun, Noel Perrin). Hollantilaiset käyttivät myöhemmin japanilaisista samuraista koostuvia joukkoja Maustesaarilla taistelussa englantilaisia vastaan.
Kauppavaihto

Pian vuoden 1543 ensimmäisten yhteyksien jälkeen portugalilaisia laivoja alkoi saapua Japaniin. Portugalin ja Goan välillä oli ollut kauppaa jo noin vuodesta 1515. Kolme tai neljä laivaa lähti Lissabonista lastinaan hopeaa ostaakseen Intiasta puuvillaa ja mausteita. Näistä vain yksi laiva jatkoi Kiinaan ostaakseen silkkiä, myös vastineeksi hopeasta. Niinpä ensimmäisten Japaniin saapuneiden laivojen lasti koostui lähes pelkästään kiinalaisesta kauppatavarasta (silkistä ja posliinista). Japanilaiset olivat kiinnostuneita näiden tavaroiden hankkimisesta, mutta rangaistuksena Wokou-merirosvojen ryöstelystä Kiinassa heiltä oli kielletty kaikki yhteydet Kiinaan. Portugalilaiset saivat siis tilaisuuden toimia välittäjinä Aasian kaupassa.
Hankittuaan omistukseensa Macaon vuonna 1557 ja saatuaan kiinalaisten virallisen hyväksynnän Kiinan kauppakumppaneiksi Portugalin kruunu alkoi säädellä japaninkauppaa. Kruunu myi eniten tarjoavalle vuosittaisen "kapteeniuden" Japaniin, mikä käytännössä antoi yksinoikeuden kauppaan yhdelle Japaniin lähtevälle laivalle vuodeksi kerrallaan. Portugalilaiset karrakit olivat suuria laivoja, yleensä kaksi tai kolme kertaa suurempia kuin suuret kaljuunat tai džonkit. Kauppa jatkui lähes keskeytyksittä vuoteen 1638, kunnes se kiellettiin, koska laivat "salakuljettivat Japaniin pappeja".
Portugalin kaupalle tuli sen aikana koko ajan enemmän kilpailijoita: kiinalaiset salakuljettajat, japanilaiset punaisen sinetin laivat noin vuodesta 1592 (noin 10 laivaa vuodessa), espanjalaiset laivat Manilasta vuodesta 1600 (noin yksi laiva vuodessa), hollantilaiset vuodesta 1609 ja englantilaiset vuodesta 1613 alkaen (noin yksi laiva vuodessa).
Kauppavaihto > Hollantilaisten saapuminen

Hollantilaiset, joita japanilaiset kutsuivat nanbanin sijaan nimellä "kōmō" (紅毛, "punaiset hiukset"), saapuivat maahan vuonna 1600 Liefde-aluksella. Heidän kapteeninsa oli William Adams, ensimmäinen Japaniin saapunut englantilainen. Vuonna 1605 Tokugawa Ieyasu lähetti kaksi miestä Liefden miehistöstä Pattaniin kutsuakseen Japaniin hollantilaisia kauppiaita. Pattanin hollantilaisen kauppa-aseman johtaja Victor Sprinckel kuitenkin kieltäytyi, sillä hänellä oli vaikeuksia portugalilaisten kanssa Kaakkois-Aasiassa. Vuonna 1609 hollantilainen Jacques Specx kuitenkin saapui kahden laivan voimin Hiradoon ja sai Adamsin kautta Ieyasulta kauppaetuuksia.
Alankomaalaiset ryhtyivät myös merirosvouteen ja meritaisteluihin heikentääkseen portugalilaisten ja espanjalaisten valtaa Tyynellä valtamerellä, ja lopulta heistä tuli ainoita Japaniin päästettyjä ulkomaalaisia vuonna 1638 kahden vuosisadan ajaksi.
Teknologian ja kulttuurin vaihto > Nanban-aseet

Muiden asioiden ohella japanilaiset olivat kiinnostuneita portugalilaisten aseista. Ensimmäiset kolme Japaniin päässyttä eurooppalaista olivat portugalilaisia (Fernão Mendes Pinto), jotka tulivat kiinalaisella laivalla eteläiselle Tanegashiman saarelle, ja heillä oli mukanaan hakapyssyjä ja ammuksia. Japani eli juuri Sengoku-kautta ("Maa sodassa -kausi") ja oli sisällissodan keskellä. Japanilaiset tunsivat jo ruudin, ja sitä oli käytetty kiinalaisissa aseissa ja kanuunoissa jo noin 270 vuotta ennen portugalilaisia. Portugalilaiset aseet olivat kuitenkin kevyitä ja niillä oli helppo tähdätä.
Kuuluisa Japanin yhdistänyt daimio Oda Nobunaga otti hakapyssyt laajaan käyttöön, ja niillä oli ratkaiseva rooli Nagashinon taistelussa, josta Akira Kurosawa on ohjannut elokuvan Kagemusha (Varjosoturi). Vuoden sisällä japanilaiset miekkojenvalmistajat ja sepät onnistuivat kopioimaan portugalilaisten aseiden mekanismin ja aloittamaan massatuotannon. Vain 50 vuotta myöhemmin aseista oli tullut yhtä yleisiä Japanissa kuin missä hyvänsä muussa maailman valtiossa. Aseet olivat tärkeässä asemassa Japanin yhdistymisessä Toyotomi Hideyoshin ja Tokugawa Ieyasun avulla sekä hyökkäyksessä Koreaan vuosina 1592 ja 1597.
Teknologian ja kulttuurin vaihto > Nanban-laivat

Eteläisten barbaarien laivoilla oli suuri vaikutus Japanin laivanrakennukseen, ja ne saivat aikaan myös useita japanilaisten retkiä ulkomaille. Bakufut perustivat lisensoitujen punaisten sinettien laivojen ulkomaankauppajärjestelmän. Nämä laivat lähtivät käymään kauppaa ympäri Itä- ja Kaakkois-Aasiaa, ja niissä oli monia länsimaisten laivojen piirteitä kuten purjeet ja tykkien sijoittelu. Ne toivat monia japanilaisia kauppiaita Kaakkois-Aasian satamiin. Heistä tuli joskus suhteellisen vaikutusvaltaisia, kuten seikkailija Yamada Nagamasasta Siamissa, tai myöhemmin suosittuja japanilaisia kansanikoneita, kuten Tenjiku Tokubeista. 1600-luvun alkuun mennessä Bakufut olivat rakentaneet useita täysin Nanban-laivoihin pohjautuneita aluksia, kuten sotalaiva San Juan Bautistan, joka ylitti Tyynen valtameren kaksi kertaa matkalla Meksikoon.
Teknologian ja kulttuurin vaihto > Katolisuus japanissa

Jesuiitta Francis Xavierin saavuttua maahan vuonna 1549 katolisuudesta tuli merkittävä uskonnollinen voima Japanissa. Vaikka suvaitsevaisuus länsimaisia kirkonmiehiä kohtaan liittyi alun perin kaupankäyntiin, katoliset olivat onnistuneet 1500-luvun loppuun mennessä käännyttämään jo 200 000 japanilaista kristinuskoon, pääasiassa eteläisellä Kyūshūn saarella. Jesuiitat onnistuivat saamaan Nagasakin kauppakaupungin hallintonsa alle.
Ensimmäinen reaktio kampaku Toyotomi Hideyoshilta tuli vuonna 1587, kun hän antoi määräyksen kristinuskon kieltämisestä ja käski kaikkia pappeja lähtemään. Tätä päätöstä ei kuitenkaan seurattu (vain kolme yhteensä 130 jesuiitasta lähti Japanista), ja jesuiitat pystyivät jatkamaan toimintaansa lähes entiseen tapaan.
Hideyoshin reaktio muuttui voimakkaammaksi, kun haaksirikkoutunut espanjalainen kaljuuna toi Japaniin fransiskaaneja vuonna 1597. 26 kristittyä (6 fransiskaania, heidän 17 japanilaista oppilastaan ja 3 japanilaista jesuiittaveljestä – maallikkoa, vahingossa) ristiinnaulittiin Nagasakissa 5. helmikuuta 1597. Hideyoshi näyttää tehneen päätöksensä jesuiittojen kehotettua hankkiutumaan eroon kilpailevasta veljeskunnasta ja espanjalaisten kerskuttua sotilaallisen hyökkäyksen seuraavan lähetystyötä. Hän myös halusi saada haltuunsa laivan lastin. Vaikka lähes 100 kirkkoa tuhottiin, suurin osa jesuiitoista jäi maahan.
Viimeinen isku kristinuskolle Japanissa tuli Tokugawa Ieyasun kiellettyä uskonnon vuonna 1614. Tämä johti jesuiittojen toiminnan siirtymiseen maan alle ja heidän osallistumiseensa Toyotomi Hideyorin kapinaan Osakan piirityksessä. Katolisuuden sorto alkoi toden teolla Tokugawan kuoleman jälkeen vuonna 1616 – noin 2000 kristittyä kidutettiin ja tapettiin (70 länsimaalaista ja loput japanilaisia) ja loput, noin 200–300 000 kääntyivät uskonnostaan. Viimeinen kristittyjen reaktio sortoon oli Shimabaran kapina vuonna 1637.
Teknologian ja kulttuurin vaihto > Muut Nanban-vaikutteet

Joitain Nanban-kauteen liittyviä termejä:
Nanbandō (南蛮胴) tarkoittaa tietyntyyppistä haarniskaa/liiviä, johon on otettu mallia Euroopasta.
Nanbanbijutsu (南蛮美術) kuvaa yleisesti japanilaista taidetta, jossa on nanban-teemoja.
Nanbanga (南蛮画) ovat kuvia, joita tehtiin runsaasti uusista ulkomaalaisista ja jotka olivat japanilaisen taiteen aivan uusi haara.
Nanbannuri (南蛮塗り) tarkoittaa portugalilaistyylisiä lakkamaalauksia, jotka olivat suosittuja 1500-luvun lopulla.
Nanbangashi (南蛮菓子) tarkoittaa erilaisia portugalilaisista tai espanjalaisista resepteistä tehtyjä leivonnaisia, erityisesti suosittua "Kasuteraa" (カステラ), joka on nimetty Kastilian mukaan. Tällaisia kakkuja myydään monissa japanilaisissa supermarketeissa nykyäänkin, ja usein pakkaukset on koristeltu 1500-luvun barbaarien kuvilla.
Nanbanji oli ensimmäinen kristitty kirkko Kiotossa. Oda Nobunagan tuella jesuiittapappi Gnecchi-Soldo Organtino perusti kirkon vuonna 1576. 11 vuotta myöhemmin vuonna 1587 Nanbanjin tuhosi Toyotomi Hideyoshi. Nanbanjin kello (Nanbanji no kane) on säilynyt, ja sitä pidetään Shunkoinin temppelissä Kiotossa.
Nanban-kaupan alamäki

Kun Tokugawa Ieyasu oli yhdistänyt ja rauhoittanut maan vuonna 1603, Japani alkoi sulkeutua ulkomaalaisilta yhä kasvavan kristinuskon muodostaman uhan vuoksi. Vuoteen 1650 mennessä, lukuun ottamatta alankomaalaisia Dejiman kauppa-asemassa Nagasakissa ja joitakin kiinalaisia kauppiaita, ulkomaalaisia uhkasi kuolemanrangaistus ja kristinuskoon kääntyneitä vainottiin. Matkustaminen ulkomaille ja suurten laivojen rakennus kiellettiin – alkoi eristäytynyt ja rauhallinen Edo-kausi.
"Barbaarit" tulivat seuraavan kerran takaisin yli 200 vuoden päästä teollistumisen vahvistamina ja lopettivat Japanin eristäytymispolitiikan, kun Matthew Perry saapui laivastonsa kanssa Tokionlahdelle vuonna 1854.
Nanban-sanan käyttö

Termi Nanban ei kadonnut yleisestä käytöstä ennen Meiji-restauraatiota, kun Japani alkoi länsimaistua ja lopetti lännen pitämisen "sivistymättömänä". Sanat kuten Yofu (洋風, valtamerityyli) ja Obeifu (欧米風, Euroopan-Amerikan tyyli) korvasivat Nanbanin suurimmassa osassa sen käyttökohteita.
Nykyään sanaa käytetään lähinnä vain historiallisessa kontekstissa, ja sitä pidetään jokseenkin "pittoreskina" ja hellänä – sitä voidaan myös käyttää viittaamaan länsimaalaisiin hieman vitsaillen. Sanaa Nanban käytetään myös viittaamaan tietyntyyppisiin Nanban-ruokalajeihin, jotka eivät ole amerikkalaisia tai eurooppalaisia vaan ruokia, joissa käytetään mausteina soijakastikkeen tai mison sijaan yllättäen esim. currya tai viinietikkaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nanban-kaupan kausi Wikimedia Commonsissa
Japanilainen taide ja länsimaiset vaikutteet
Shunkoin-temppeli (Arkistoitu – Internet Archive) Nanbanjin kello
Ryhmä portugalilaisia ulkomaalaisia japanissa 1600-luvulla
Samurai Hasekura Tsunenaga Roomassa vuonna 1615, Coll. Borghese, Rooma.
Nanban-laivoja saapumassa Japaniin. 1500-luvun maalaus.
Portugalilainen laiva Nagasakissa, 1600-luku.
Japanilaisia hakapyssyjä Edo-kaudelta.
Vuoden 1634 japanilainen punaisen sinetin laiva.
Japanissa rakennettu vuoden 1613 kaljuuna San Juan Bautista, Ishinomakissa (kopio).
Japanilainen Nanban-tyylinen alttari, 1500-luvun loppu.
Nicodemus Tessin nuorempi

| Nicodemus Tessin nuorempi |
| --- | --- |
 Nicodemus Tessin. Georg Desmaréesin maalaama muotokuva vuodelta 1723.
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. toukokuuta 1654
Kuollut: 10. huhtikuuta 1728 (73 vuotta)
Kansalaisuus:  Ruotsi
Arkkitehti
Koulutus:  Uppsalan yliopisto
Taidesuuntaus:  Barokki
Merkittävät työt:  Tukholman kuninkaanlinna, Drottningholmin linna ja Tessinin palatsi
Kreivi Nicodemus Tessin nuorempi (23. toukokuuta 1654 – 10. huhtikuuta 1728) oli ruotsalainen arkkitehti. Hänet ylennettiin hoviarkkitehdiksi vuonna 1676, ja Tukholman kaupunginarkkitehtina hän toimi vuosina 1682–1715. Hänen rakennustyylissään yhdistyvät myöhäisbarokin piirteet Palladiolta ja ranskalaiselta klassismilta saatuihin vaikutteisiin.
Tessin nuorempi opiskeli maineikkaan arkkitehti-isänsä, Nicodemus Tessin vanhemman opastuksella. Vuosina 1673–1680 hän matkusti Euroopassa, ja vieraili Englannissa, Ranskassa sekä Italiassa. Tessin nuorempi omaksui opintomatkoillaan italialaisen ja ranskalaisen klassismin. Roomassa ollessaan Tessin tutustui Gian Lorenzo Berniniin ja Carlo Fontanaan Ruotsista karkotetun kuningatar Kristiinan myötävaikutuksella. Euroopan kiertueella oli suuri vaikutus Tessin nuoremman arkkitehtuuriin.
Tessin nuorempi seurasi isäänsä Drottningholmin linnan arkkitehtina ja Tukholman kaupunginarkkitehtina. Tessin suunnitteli itselleen upean palatsin Tukholmaan vuosina 1692–1700. Tyylikäs rakennus toimi Tessinin taitojen mainoksena ja osoitti hänen hallitsevan täydellisesti sekä ranskalaisen että italialaisen barokkityylin.
Vuonna 1697 tulipalo tuhosi Tukholman kuninkaanlinnan, ja Tessin nuorempi laati nopeasti uuden kuninkaanlinnan piirustukset. Kuninkaanlinna on hänen päätyönsä. Se on ulkoasultaan italialaistyylinen ja sisustukseltaan ranskalaisvaikutteinen. Linnan rakennustyöt kestivät kuitenkin erittäin kauan, sillä Ruotsin valtion varat olivat huvenneet kuningas Kaarle XII:n sodissa Tanskaa, Puolaa ja Venäjää vastaan. Nicodemus Tessin nuorempi ehtikin kuolla ennen linnan valmistumista. Tessinin kuoleman jälkeen kuninkaanlinnan rakennustöitä valvoivat hänen poikansa kreivi Carl Gustaf Tessin ja arkkitehti Carl Hårleman. Kuninkaanlinna valmistui vuonna 1753.
Tessinin muita huomattavia töitä ovat Stureforsin linna, Karlskronan Trefaldighetskyrkan sekä Drottningholmin linnan kirkko ja barokkipuutarha.
Töitä

Tukholman kuninkaallinen linna
Steningen linna
Tessinin palatsi
Stureforsin linna
Neolloydia

| Neolloydia |
| --- | --- |
 Neolloydia conoidea
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  versokasvit, Embryophyta
Alakaari::  putkilokasvit, Tracheophyta
Luokka::  siemenkasvit, Spermatophyta
Alaluokka::  koppisiemeniset, Angiospermae
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  kaktuskasvit, Cactaceae
Alaheimo::  Cactoideae
Tribus::  Cacteae
Suku::  Neolloydia Britton & Rose 1922
Infobox OKNimi-testi OK: 
Neolloydia on kaktuskasvien heimoon kuuluva suku. Nimensä se on saanut kasvitieteilijä Francis E. Lloydin mukaan.
Tuntomerkit

Suvun molemmat lajit ovat matalakasvuisia, yksivartisia, joskus löyhästi mätästäviä. Varsi on pallomainen tai lieriömäinen, hieman kellertävän vihreä. Varren kärki on tavallisesti vaalean villakarvainen ja korkeutta varrella on 5-24 cm. Varsi on uurteeton, mutta kyhmyt (podariot) ovat hyvin kehittyneitä. Niissä on kahdenlaisia areoleja, jotka ovat uurteisia. Keskipiikkejä on yksi tai kaksi, harvoin jopa kuusi ja joskus ne voivat puuttua. Säteittäispiikkejä on 10-25 ja ne ovat vaaleita ja tummakärkisiä sekä suoria. Kukat kehittyvät nuorten podarioiden uurteen tyvelle ja ovat suppilomaisia, melko pieniä, väriltään magentanpunaisia. Hedelmä on pyöreä, vihreä, vanhemmiten ruskehtava, aluksi mehevä, myöhemmin kuiva, avautumaton ja paljaspintainen. Siemenet ovat mustia ja päärynän muotoisia.
Levinneisyys

Lajit kasvavat Länsi-Teksasissa ja Meksikossa aivan eteläisintä osaa lukuun ottamatta.
Lajit

Lajeja suvussa on kaksi: Neolloydia conoidea ja N. matehualensis.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Neolloydia Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q138366  Wikispecies: Neolloydia  BioLib: 105610  EoL: 72115  EPPO: 1NLYG  FNA: 122005  FoC: 122005  GBIF: 3084520  GRIN: 8114  iNaturalist: 156737  IPNI: 295368-2  IRMNG: 1043599  ITIS: 19847  NCBI: 130155  Open Tree of Life: 392205  PLANTS: NEOLL  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:295368-2  Tropicos: 40026865  WFO: wfo-4000025751
Tetrahydrobiopteriini

| Tetrahydrobiopteriini |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-amino-6-(1,2-dihydroksipropyyli)-5,6,7,8-tetrahydro-1H-pteridin-4-oni
CAS-numero:  17528-72-2
PubChem CID:  44257 ja 135398654
SMILES:  CC(C(C1CNC2=C(N1)C(=O)N=C(N2)N)O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C9H15N5O3
Moolimassa:  241,247 g/mol
Tetrahydrobiopteriini, (BH4, THB) on luonnollisesti esiintyvä koentsyymi, joka on välttämätön joidenkin aromaattisten aminohappojen hydroksylaasin toiminnalle.
Fenyylialaniinihydroksylaasi eli PAH löytyi ensimmäisenä. Todettiin, että tetrahydrobiopteriinin puute saa aikaan harvinaisen aineenvaihdunnan häiriön, joka lisää veren fenyylialaniinipitoisuutta. Fenyylialaniinin kertyminen elimistöön aiheuttaa kehitysvammaisuutta ja muita vakavia terveysongelmia.
Tetrahydrobiopteriini ja Fe2+-ioni ovat tryptofaanihydroksylaasin toiminnalle välttämättömiä koentsyymejä  jotka vaikuttavat serotoniiniaineenvaihdunnan kautta muun muassa keskushermoston toimintaa. Saunassa kudosten lämmetessä elimistöön syntyy tetrahydrobiopteriinia, jota tarvitaan verisuonten normaalin toiminnan ylläpitämisessä.
Tetrahydrobiopteriinista käytetään myös nimeä 5,6,7,8-tetrahydrobiopteriini.
Tetrahydrobiopteriinin kemiallinen kaava on C9H15N5O3, moolimassa 241,247 g/mol ja CAS-numero 17528-72-2.
Aiheesta muualla

Terveyskirjasto, Duodecim, ihotautien erikoislääkäri Matti Hannuksela: Sauna ja terveys 27.10.2010
Coenzyme tetrahydrobiopterin (BH4)
Information on phenylketunaria (PKU)Tietoa fenyyliketonuriasta englanniksi.
PubChem: 5,6,7,8-tetrahydrobiopterin (englanniksi)
Human Metabolome Database: Tetrahydrobiopterin (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Tetrahydrobiopterin (englanniksi)
ChemBlink: Tetrahydrobiopterin (englanniksi)