stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ikarus 214

Belgradilaisessa ilmailumuseossa säilytettävä Ikarus 214-PP
Ikarus 214 oli jugoslavialainen sotilaallinen kuljetuskone. Se suunniteltiin alun perin vuonna 1949 kevyeksi pommikoneeksi, mutta sen suorituskyky ei tähän riittänyt. Ikarus 214D tuli Jugoslavian ilmavoimien käyttöön vuonna 1951. Koneita tehtiin 21 kappaletta.
Spesifikaatio

miehistö: kaksi
matkustajia enintään kahdeksan
pituus 11,2 m
kärkiväli 16,2 m
korkeus 4 m
siipipinta-ala 29,80 neliömetriä
tyhjäpaino 3 965 kg
lentopaino 5 025 kg
voimalaite: 2 kpl Pratt & Whitney R-1340-AN-1 mäntämoottori, teho kussakin 450 kW
suurin nopeus 365 km/h
kantama 1 080 km
lakikorkeus 7 000 m
Aiheesta muualla

Photos at Уголок неба (venäjäksi)
http://vazduhoplovnetradicijesrbije.rs/index.php/istorija/245-ikarus-214 (Arkistoitu – Internet Archive) Ikarus 214 (venäjäksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli:
Käännös suomeksi
Syyrian sisällissodan tausta

Syyrian sisällissodan tausta on etnis-uskonnollisten ja poliittisten tekijöiden kehitys, joka vei Syyrian sisällissotaan. Sodan pohjasyynä pidetään yleensä alaviittien ja sunnien välistä vastakohtaa. Sunni-islamistit pitävät alaviitteja harhaoppisina. Yhtä hyvin sota johtui
Al-Assadin suvun diktatuurista. Sen valvoma eliitti korruptoitui, kahmi valtion yrityksiä haltuunsa ja käytti mielivaltaa. Tämä herätti alemmissa yhteiskuntaluokissa vihaa.
Tunisiasta alkanut Arabikevät oli lopullinen sytyke.
Islamilainen radikalismi ja ulkomaiden tuki ovat olleet lähinnä sotaa ylläpitäviä voimia, ei niiden käynnistäjiä. Islam on ollut etenkin kapinallisille yksi sodan motiiveista. Ulkovaltojen sekaantuminen Syyrian sisällissotaan
on luonut sinne etupiirejä.
Vuodesta 1970 Syyriaa johtaneet Assadit hallitsivat maata poikkeustilan turvin. Näin oikeusvaltio katosi. Tilalla oli Baath-puolueen maallinen diktatuuri. Sunnalainen muslimiveljeskunta yritti turhaan kapinaa Hamassa 1982. Syyriassakin vallinnut kuivuus huononsi kansan elinoloja vuonna 2008. Korruptio lisääntyi Syyriassa 2000-luvulla. 
Oppositio nousi kapinaan Tunisiassa 2010. Tästä käynnistynyt kuohunta levisi Syyriaankin keväällä 2011 ja käynnisti sisällissodan. Niinpä Syyrian sisällissodan syynä oli se, että diktatorisesti johdettu alaviitti-sunnieliitti
joutui vastakkain maaseudun sunniheimojen kanssa.
Edeltävää historiaa

Syyriaa 1500-luvulta alkaen miehittänyt Ottomaanien valtakunta kutistui Turkiksi ensimmäisessä maailmansodassa. Kun Ottomaanien valtakunta hajosi, Syyria jäi Ranskan mandaatiksi. Alueella asui monta etnistä ryhmää. Eräs näistä oli alaviitit. Nämä olivat vaipuneet maan alle, koska sunnalaiset määräsivät toisuskoisuudesta kuolemantuomion. Ranska tuki vähemmistökansoja enemmistönä olevien sunnien vastapainoksi, luoden alueella monia mikrovaltioita.
Ranska rohkaisi alaviitteja liittymään armeijaan, jotka tätä tekivätkin. Alaviittien asema parani asteittain 1930-luvulla. Vuonna 1938 Turkin armeija tappoi tuhansia alaviitteja. Mutta Ranskan siirtomaavalta tuki alaviitteja ja nosti nämä poliittiseen eliittiin. Alaviittivaltiot yhdistyivät Syyriaa ennen itsenäistymistä 1946.
Itsenäinen Syyria

Itsenäistymistä ajanut kansallismielinen liittouma menetti valtansa vuonna 1949, kun Syyria hävisi sodan Israelille. Syyria ajautui pian sotilasvallankaappausten kierteeseen. Baath-puolue nousi valtaan kaappauksella vuonna 1963 ja julisti maahan poikkeustilan, joka jatkui kymmeniä vuosia. Jo vuonna 1964 Haman vanhoilliset sunnalaiset maanomistajapiirit kapinoivat baathia vastaan, mutta hallitus kukisti kapinan nopeasti.
Assadien dynastia

Syyriaa hallitsi pitkään Baath-puolueen johtaja Hafez al-Assad, joka kaappasi vallan vuonna 1970. Hafez siirsi maan ylimmän johtajan sunneilta pois, mikä nosti vuonna 1973 mielenosoituksia. 1970-luvun lopulla käynnistyi muun muassa talouden huononemisesta johtuva protestointi.
Muslimiveljeskunta oli tärkein oppositioryhmä. Se alkoi vuonna 1979 käydä sissisotaa hallitusta vastaan . Hallitus kukisti Muslimiveljeskunnan verisesti, kun armeija piiritti ja pommitti Haman vanhan kaupungin raunioiksi vuonna 1982. Tämän jälkeen protestit hiljenivät, kun Assad pönkitti valtaansa muun muassa salaisen poliisin avulla entisestään.
Hafez al-Assadin kuoltua valtaan nousi vuonna 2000 hänen poikansa Bašar al-Assad. Baath oli ainoa sallittu puolue. Assadit olivat luoneet henkilönpalvontaan pohjautuvan järjestelmän, joka jakeli suosionsoituksia tukijoilleen ja murskasi vastustuksen kovin ottein. Assadin suvulla oli suurimmat omaisuudet Syyriassa. Vapaata tiedonvälitystä ei käytännössä ollut, ja järjestelmä oli hyvin korruptoitunut. Korruptio lisääntyi 2000-luvulla ja oli Lähi-idän pahimpia. Tosin Assad lupasi valtakautensa alussa vapaampia oloja, muttei toteuttanut lupauksiaan. 2000-luvulla oli mielenosoituksia, mutta ne jäivät muun muassa valtion turvakoneiston nopean toiminnan takia pieniksi.
Väestönkasvu, kuivuus

Syyrian väestö kasvoi parin prosentin vuosivauhtia. Noin kymmenes syyrialaisista eli köyhyysrajan alapuolella. Työttömyys oli 9–20 prosenttia ja inflaatiokin melko korkea, ja käynnissä oli haastava talouden uudistusohjelma kohti osittaista markkinataloutta.
Vuonna 2008 maata koetteli pahin kuivuus 40 vuoteen. Se johtui osin ilmaston muutoksesta ja vaihteluista, mutta  syyrialaisten oma toiminta pahensi sitä. Pohjavettä käytettiin liikaa kuivilla alueilla. Vesivarat hupenivat, kun hallitus tuki runsaasti vettä vaativien vehnän ja puuvillan viljelyä. Puolitoista miljoonaa ihmistä pakeni kuivuutta kaupunkeihin, joissa oli entuudestaan puolitoista miljoonaa Irakista tullutta pakolaista. Tyytymättömyys hallitukseen levisi syntyneissä ja kasvavissa slummeissa. Syyria haki ensi kertaa ulkomailta apua..
Sunniheimojen merkitys

Arabimaissa perinteisillä heimoilla on yhä suuri merkitys. Nämä ovat monesti sunnimuslimeja.
Heimojen jäsenet pitävät toistensa puolta. Niinpä koko heimo pyrkii kostamaan, jos yhtä heimon jäsentä kohdellaan kaltoin. Kuivuus oli koetellut sunniheimojen aluetta Jazeeraa pahiten. Koillis- ja Itä-Syyriassa on monia heimoja, joilla on siteitä Saudi-Arabiaan ja Irakiin.
Esimerkiksi Deraan alueella oli sunniheimo. Kun salainen poliisi pidätti graffiteja maalanneet pojat, paikalliset heimovanhimmat kyselivät poikien kohtaloa. Bashar Assadin serkku Ataf Najib  pilkkasi  heimovanhimpia ja sanoi etteivät vanhemmat näe poikia enää koskaan.
Etniset ryhmittymät

Syyrian konfliktissa olivat vastakkain hallituksen ja opposition lisäksi myös erilaiset etnisten ja uskonnollisten ryhmien kiistat. Basharin hallinto edusti pääosin alaviittien islamin haaraa ja monet kapinalliset olivat sunneja. Suurin osa armeijan eliittijoukoista, Tasavaltalaiskaartista, koostui alaviiteista. Sunneja on maan väestöstä enemmistö. 1800-luvulla alaviiteilla ja sunneilla oli aseellisia kiistoja. Alaviittien uskonnossa on joitain piirteitä shiialaisuudesta, mutta se eroaa shiialaisuudestakin. Muutamat arabimaat tukivat kapinallisia ja shiialainen Iran Syyrian hallintoa. Lisäksi islamilainen äärijärjestö Al Qaida toimi maassa ja vastusti sekä muita kapinallisia että hallitusta. Druusit, kurdit ja kristityt tukivat pääosin Assadia. Sunnalaiset kapinalliset vainosivat kristittyjä. Monet alaviitit tukivat sisällissodassa Assadia, koska pelkäsivät sunnien kostavan hallituksen sorron alaviiteille. Mutta toisaalta monet sunnitkin tukivat hallitusta, koska kokivat sodan ja hallinnon kaatumisen tuovan maahan turvattomuutta. Sota on enemmän sunnilaisille oppositioaktivisteille uskonsota kuin hallituksen tukijoille, jotka sanovat puolustavansa maataan terroristeja vastaan.
Taloudelliset syyt

Jotkin arvelevat, että Syyrian konflikteissa oli kyse enimmäkseen siitä, kuka hallitsee maata ja omistaa maan lailliset ja laittomat liiketoimet, ja että uskonnon merkitys olisi vähäisempi kuin yleensä ajatellaan.
Korruptio

Kun Neuvostoliitto romahti, presidentti Hafez al-Assad aloitti Syyriassa
markkinoiden osittaisen vapauttamisen. 2000-luvulla yksityinen sektori kasvoi, mutta vapaista liiketoimista hyötyivät monesti eniten vain  hallitusta lähellä olevan ihmiset ja näiden sukulaiset. Presidentin serkku Rami Makluf omisti jopa 60 % Syyrian taloudesta. Hän kontrolloi kotimaisten ja ulkomaisten yritysten liikesopimuksia ja veti oman osansa näiden kaupoista välistä. Virkamiesten lapset pyrkivät saamaan täysin vapaan yksityisen sektorin tuotannon ja kaupan  käsiinsä.
Talouden vapauttaminen johti 2000-luvulla ennennäkemättämään korruptioon, kun
virkamiestan palkat pysyivät pienenä. Oikeuslaitos oli läpeensä korruptoitunut, tuomarit lahjottavissa. Hallinto vastusti julkisesti korruptiota kampanjoin joita oli silloin tällöin.
Mielivalta

Turvallisuusviranomaiset takavarikoivat esimerkiksi Deraassa maa-alueita.
Kapinan alku

Mielenosoittajat vaativat lopulta Assadin suvun ylivallan purkamista, aitoa demokratiaa, etnisten ryhmien välistä tasa-arvoa ja poliittisia vapauksia. Rauhanomaisina alkaneet mielenilmaukset muuttuivat aseellisiksi yhteenotoiksi hallituksen ja opposition valillä hallituksen tukahduttaessa kansannousua armeijan avulla.
Ranskan mandaatti Syyriassa 1921–1922. Alaviittien valtiot merkitty purppuralla.
Assadin suku ja Syyrian hallinto koostuvat pääosin alaviiteista, joiden pääalue on Välimeren rannoilla.
Käännös suomeksi
Jari Räsänen (hiihtäjä)

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten hiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten hiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten hiihto. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten hiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Albertville 1992 | 4×10 km |  |
|  Pronssia | Lillehammer 1994 | 4×10 km |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Lahti 1989 | 4×10 km |  |
|  Hopeaa | Thunder Bay 1995 | 4×10 km |  |
|  Hopeaa | Trondheim 1997 | 4×10 km |  |
|  Pronssia | Val di Fiemme 1991 | 4×10 km |  |
Jari Kalevi Räsänen (s. 28. tammikuuta 1966 Maaninka) on suomalainen karjatilallinen ja entinen huipputason hiihtäjä. Räsänen voitti urallaan neljä MM- ja kaksi olympiamitalia, kaikki viesteistä. Hänen parhaat henkilökohtaiset arvokisasijoituksensa ovat viides sija 15 kilometrin vapaan tyylin kilpailussa Lahden MM-kisoissa 1989 ja kuudes sija takaa-ajohiihdossa Lillehammerin olympialaisissa 1994. Jari Räsänen tuli kaudella 1987/1988 Suomen mieshiihdon kärkeen mm. voittamalla Mikkelissä 15 kilometrin perinteisen tyylin SM:n ja näin lunasti paikkansa ensimmäisiin aikuisten arvokilpailuihinsa Calgaryn olympialaisiin 1988.
Seuratasolla Räsänen edusti Maaningan Mahtia. Jari Räsäsen isä ja valmentaja Veikko Räsänen oli myös aikoinaan huippuhiihtäjä.
Saavutukset

1989 MM-hiihdot: viestissä hopeaa
1991 MM-hiihdot: viestissä pronssia
1992 olympialaiset: viestissä pronssia
1994 olympialaiset: viestissä pronssia
1995 MM-hiihdot: viestissä hopeaa
1997 MM-hiihdot: viestissä hopeaa
Doping-skandaali > Herjausoikeudenkäynti 1998

Tammikuussa 1998 Suomen Tietotoimisto väitti uutisessaan Räsäsen ostaneen ja käyttäneen kasvuhormonia. Lisäksi STT väitti Hiihtoliiton johtohenkilöiden olleen kiinnostuneita kasvuhormoneista. Oikeudessa ei löytynyt riittävää näyttöä uutisen tueksi, ja Helsingin käräjäoikeus tuomitsi STT:n päätoimittaja Kari Väisäselle ja toimittaja Johanna Aatsalo-Salliselle ehdolliset vankeusrangaistukset ja sakkoja 19 herjauksesta. Lisäksi STT ja toimittajat tuomittiin yhteisvastuullisesti maksamaan Räsäselle ja Hiihtoliiton johtohenkilöille noin 2,5 miljoonan markan korvaukset. Vuonna 2000 Helsingin hovioikeus hylkäsi korvausvaatimukset 14 hiihtoliittolaisen osalta ja alensi toimittajien rangaistukset sakoiksi. Räsänen sai lopulta korvauksia 130 000 markkaa.
Doping-skandaali > Petosoikeudenkäynti 2011

Valtakunnansyyttäjänvirasto pyysi vuonna 2008 lisätutkintaa asiassa. Haluttiin selvittää, ovatko herjausoikeudenkäynnissä korvauksia vaatineet syyllistyneet petokseen tai ovatko myöhemmin dopingista kiinni jääneet syyllistyneet perättömän lausunnon antamiseen Niinpä vuonna 2011 Räsänen, entinen lajijohtaja ja päävalmentaja Antti Leppävuori, entinen lajipäällikkö ja toimitusjohtaja Jari Piirainen sekä entinen lajipäällikkö ja päävalmentaja Pekka Vähäsöyrinki joutuivat syytteeseen asioiden salaamisesta vuosien 1999 ja 2000 dopingoikeudenkäynneissä. Räsänen ja Vähäsöyrinki tuomittiin törkeästä petoksesta ehdollisiin vankeusrangaistuksiin. Räsänen sai vuoden ehdollista vankeutta. Leppävuori ja Piirainen todettiin syyttömiksi. Oikeudessa osoitettiin, että Räsänen käytti vuosina 1996–1997 eli STT:n uutisen tarkoittamana aikana epo-hormonia. Oikeuden mukaan kaikki neljä syytettyä tiesivät, mitä Räsäselle tehtiin vuoden 1997 kisoissa. Räsäsen tapauksessa oli tuomioistuimen päätöksen mukaan raskauttavaa, että hän sai rikoksella itselleen huomattavaa taloudellista hyötyä ja oli itse dopingaineen käyttäjä. Räsänen valitti tuomiosta Helsingin hovioikeuteen. Syyskuussa 2012 hovioikeus ilmoitti pitävänsä voimassa käräjäoikeuden langettamat tuomiot, mutta alensi Räsäsen ja Vähäsöyringin vastapuolelle maksamia oikeudenkäyntikulujen korvaussummia.
Irak

Irakin tasavalta eli Irak (arab. العراق‎, al-‘Irāq; kurdiksi كۆماری عێراق‎, Komarî Êraq) on tasavalta Lähi-idässä. Irak rajoittuu idässä Iraniin ja siitä myötäpäivään kiertäen naapureita ovat Kuwait, Saudi-Arabia, Jordania, Syyria ja Turkki. Iranin ja Kuwaitin välissä on Persianlahden rannikkoa. Väkiluku oli vuoden 2020 lopussa 40 222 493 henkeä. Maan pinta-ala on noin 430 000 neliökilometriä. Irakin pääkaupunki on Bagdad, jossa on asukkaita noin 8 770 000. Muita suuria kaupunkeja ovat muun muassa Mosul ja Basra. Väestö jakautuu karkeasti kolmeen ryhmään kielen ja uskonnon perusteella: noin kaksi kolmannesta väestöstä on arabeja, lopuista valtaosa on kurdeja. Islam on valtauskonto ja kansasta noin kaksi kolmannesta on šiiamuslimeja ja noin kolmannes on sunnimuslimeja. Irak on maailman tärkeimpiä öljyntuottajamaita. Maassa käytiin Irakin sota vuosina 2003–2010.
Maantiede

Irakin maastonmuodot voidaan jakaa neljään osaan: maan länsi- ja lounaisosien aavikko, Eufratin ja Tigrisin jokilaaksot (kaksoisvirtainmaa), näiden jokien välissä oleva ylänkö ja maan pohjoisosien vuoristo.
Irakin ilmasto on kuuma ja kuiva. Bagdadissa vuoden kuumin kuukausi on heinäkuu, keskimääräinen ylin lämpötila 44 °C, ja viilein tammikuu, keskimääräinen alin 3,8 °C. Kesäkuusta syyskuuhun ei yleensä sada lainkaan, joulukuussa 20 mm ja tammikuussa 27 mm.
Kuivuudesta huolimatta keinokastelun avulla harjoitetaan voimaperäistä maanviljelyä Eufratin ja Tigrisin jokilaaksoissa, jotka ovat maan hedelmällisintä seutua. Tärkeimmät maataloustuotteet ovat lähinnä kotimaiseen käyttöön menevä vilja, sekä taatelit joita riittää vientiinkin.
Irakin korkein huippu on maan pohjoisosassa, lähellä Turkin vastaista rajaa sijaitseva 3 607 metriä korkea Zagrosvuori.
Historia

Kaksoisvirtainmaassa (Mesopotamia) sijaitsevassa Irakissa on ollut varhaista sivistystä jo joskus 3000 eaa., jolloin nousivat Sumerin ja Babylonian valtakunnat. Kuningas Kyyros II kukisti Babylonian ja liitti Mesopotamian Persiaan 539 eaa. Aleksanteri Suuri toi Mesopotamiaan hellenismin seleukidien dynastiana 300-luvulla eaa. Parthialaiset hallitsivat suurta osaa maata 100-luvulta eaa. alkaen. Antiikin Rooma miehitti Mesopotamian vähäksi aikaa parthialaisilta 100-luvulla. Persian sassanidit hallitsivat aluetta 300-luvulta alkaen. Heidän hallintonsa romahti 600-luvulla, jolloin arabiheimot nousivat valtaan. Kristillinen ja zarathustralainen Mesopotamia alkoi sen jälkeen islamisoitua. 1200-luvulla maa koki mongolivalloituksen. Osmanit valtasivat Mesopotamian Persialta Suleiman Suuren johdolla vuonna 1534.    
Yhdistynyt kuningaskunta miehitti Irakin Osmanien valtakunnalta ensimmäisen maailmansodan aikana, ja se julistettiin Kansainliiton mandaattialueeksi Yhdistyneen kuningaskunnan hallinnon alaisuuteen vuonna 1920.
Irak itsenäistyi 3. lokakuuta 1932 kuningaskunnaksi. Tasavalta perustettiin 14. heinäkuuta 1958 tapahtuneen sotilasvallankaappauksen seurauksena. 1960-luvun lopussa vallan kaappasi arabisosialistinen baath-puolue. 1970-luvun lopusta Saddam Hussein hallitsi maata diktaattorina. Saddamin hallituskauden alkuaikoina talous kukoisti, koska öljy tuotti vaurautta. Valtiota kuitenkin varjostivat kansallisuusongelmat, sillä šiiat ja kurdit eivät pitäneet Saddamista ja kapinoivat tuloksetta häntä vastaan. 1980-luvulla Irakin ja Iranin pitkä kiista Shatt al-Arabista ajoi maat pitkään keskinäiseen sotaan. Saddam hyökkäsi Iraniin, koska ajatteli valtaan nousseen ajatollah Khomeinin hallinnon pian romahtavan. Tasapeliin päättynyt sota raunioitti maan talouden. Irak päätti vuonna 1990 hyökätä Kuwaitiin, josta toivoi saatavan lisää öljyä taloutensa paikkaamiseksi. Sotaretki kääntyi kuitenkin tappioksi, koska Yhdysvallat auttoi Kuwaitia. Irak joutui tiukkaan taloussaartoon, joka ajoi maan talouden entistä huonompaan jamaan. Vuonna 2003 Yhdysvallat hyökkäsi Irakiin, koska epäili maan kehittävän joukkotuhoaseita. Saddam piiloutui, jäi kiinni ja hirtettiin. Irakista tuli epävakaa, kun shiialaiset ja sunnilaiset aseryhmät taistelivat keskenään. Tämä ajoi Yhdysvallat umpikujaan Irakissa. Terrorismi yleistyi ja oli Bagdadissa arkipäivää 2000-luvulla. 2010-luvulla maan pohjoisosaan nousi ääri-islamilainen Isis-järjestö, joka kukistui vuoteen 2019 mennessä.
Vuonna 2019 Bagdadissa ja muissa suurissa kaupungeissa oli suuria mielenosoituksia korruptiota ja työttömyyttä vastaan. Ne johtivat pääministeri Adel Abdul Mahdi eroon.
Politiikka

Irakin nykyinen perustuslaki hyväksyttiin 15. lokakuuta 2005 pidetyssä kansanäänestyksessä.
Lainsäädäntövaltaa käyttää yksikamarinen parlamentti eli majlis. Sen 329 jäsenestä 320 valitaan neljän vuooden välein suorilla vaaleilla. Jokaisesta vaalipiiristä valitaan useita edustajia. Yhdeksän paikkaa on varattu eri uskonnollisten ryhmien edustajille. Neljäsosa edustajista pitää olla naisia.
Vuonna 2021 valitussa parlamentissa suurin puolue on Ḥizb Taqadum (edistyspuolue) 47 paikallaan. Kaikkiaan parlamentissa on 13 puoluetta. Muqtada al-Sadrin johtama sadristeiksi kutsuttu puolue voitti vaaleissa 73 paikkaa, mutta erosi parlamentista, ja sen paikat jaettiin muille.
Parlamentti valitsee presidentin ja hyväksyy hallituksen, jota pääministeri ehdottaa.
Irak oli vuonna 2011 Foreign Policy -lehden hauraiden valtioiden (tuolloin epäonnistuneiden valtioiden) listan yhdeksännellä sijalla, sekä vuonna 2010 Transparency Internationalin mukaan maailman neljänneksi korruptoitunein maa.
Freedom House arvioi vuonna 2010 asteikolla 1–7 (1 paras) Irakin poliittiset oikeudet tasolle 5 ja kansalaisvapaudet tasolle 6 ja luokitteli maan ei-vapaaksi. Järjestön mukaan Irakissa oli järjestetty merkityksellisiä vaaleja, mutta muiden muassa vieraiden sotajoukkojen läsnäolon, väkivallan uhan ja hallinnossa laajalle levinneen korruption vuoksi se ei ollut vaaleihin perustuva demokratia. Irakin perustuslaki takaa sananvapauden ja viranomaiset pääsääntöisesti kunnioittavat sitä, mutta käytännössä ilmaisunvapautta rajoittaa väkivallan uhka.
Politiikka > Dawa-puolue

Adil Abdul-Mahdista tuli vuonna 2018 Saddamin jälkeisen Irakin ensimmäinen päämininisteri, joka ei edustanut Dawa-puoluetta, joka oli ollut hallitseva puolue Irakissa vuodet 2003-2018. Vuodesta 2005 kaikki Irakin pääministerit edustivat puoluetta ja pääministerinä ehti tänä aikana olla kolme puolueen johtohenkilöä: Ibrahim al-Jaafari (vuosina 2005-2006), Nouri al-Maliki (vuosina 2006-2014) ja Haider al-Abadi (vuosina 2014-2018). Dawa-puoluetta on viime vuosina heikentänyt kiivas valtataistelu al-Malikin ja al-Abadin välillä. Vaikka he johtivat vuoden 2018 vaaleissa kilpailevia koalitioita, ei kumpikaan heistä luopunut Dawa-puolueen jäsenyydestä. Vuoden 2018 vaalien jälkeen al-Abadin koalitio liittoutui vaalivoiton saaneen Mustaqa al-Sadrin ryhmittymän (sadristien) kanssa, kun taas al-Malikin koalitio liittoutui muiden kanssa. Heinäkuussa 2019 Nouri al-Maliki valittiin uudelleen Dawa-puolueen pääsihteeriksi ja Haider al-Abadi kritisoi tätä voimakkaasti. al-Malikin uudelleen valinta puolueen johtoon on entuudestaan lisännyt sisäisten riitojensa takia vaikutusvaltaansa menettäneen puolueen hajoamisen uhkaa.
Armeija

Irakin armeija palvelee sisäministeriön (poliisivoimat), kansan mobilisointiyksiköiden (PMU/PMF/Hashd), ja 
puolustusministeriön, sekä vastaterrorismin viraston alaisuudessa. Jotka raportoivat suoraan Irakin pääministerille, joka valvoo myös Irakin erikoisjoukkojen toimintaa. Puolustusministeriön alaisuudessa toimivat maan maavoimat, ilmavoimat, sekä laivasto. Peshmerga toimii Irakin Kurdistanin puolustusvoimina ja ovat uskollisia Kurdistanin aluehallitukselle. Kurdistanin aluehallitus ja Irakin keskushallinto ovat erimielisiä niiden alistumisesta pääkaupunki Baghdadin komentoon ja missä laajuudessa.
Yhdysvaltain nimittämä siviilihallinnon (Coalition Provisional Authority) johtaja L. Paul Bremer hajotti maan vanhan armeijan, joka oli koostunut 365 000 sotilaasta. Maassa oli ollut Saddam Husseinin aikana pakollinen asevelvollisuus. Tästä maa siirtyi 18–40-vuotiaiden vapaaehtoiseen asepalvelukseen. Yleistä asevelvollisuutta koskeva lakialoite on ollut esillä, jossa yleisen asevelvollisuuden pituus riippuisi käänteisesti henkilön koulutustaustasta.
Talous

Irakin talous perustuu pitkälle öljyn vientiin ja siitä saataviin tuloihin. Vienti suuntatutuu Kiinaan (26%), Intiaan (24%), Etelä-Koreaan (9%) ja Yhdysvaltoihin (8%).,  Irakin muut merkittävät luonnonvarat ovat maakaasu, fosfaatti ja rikki.
Maatalous oli 1950-luvulle asti Irakin talouden perusta. Maa oli joskus maailman suurin taatelien tuottaja. Nykyisin villjellään viljaa, hedelmiä, tupakkaa ja puuvillaa. Karjanhoito on tärkeää etenkin pohjoisen kurdialueilla. Nykyisin maatalous tuottaa vain noin kolme prosenttia bruttokansantuotteesta ja työllistää 22% työvoimasta.
Irakilla arvioidaan olevan maailman viidenneksi suurimmat öljyvarat. Vuonna 2016 maan tunnettujen öljyvarantojen koko oli arviolta 143 miljardia barrelia. Samana vuonna Irak oli maailman neljänneksi suurin öljyntuottajamaa. Silti se suunnittelee merkittäviä investointeja tuuli- ja aurinkoenergiaan. Toistaiseksi aurinkoenergiaa käytetään lähinnä katuvalojen energialähteenä suurimmissa kaupungeissa, mutta suunnitelmissa on tuottaa kaksi prosenttia energiantarpeesta uusiutuvilla energianlähteillä. Kansallinen sähköverkko on sodan jäljiltä edelleen huonossa kunnossa ja monin paikoin verkkosähköä saadaan vain muutamia tunteja vuorokaudessa.
Vuonna 2017 maan sähköntuotannosta 87 % tuli fossiilisista polttoaineista, 6 % vesivoimasta. Vuosia jatkuneet sodat ja investointien puute on saanut energiantuotantoinfrastruktuurin huonoon kuntoon. Kurdistanissa sijaitsevia Dokanin ja Derbandikhanin patoja kunnostettiin Maailmanpankin hätäapurahalla. Mosulin pato on ollut ongelmallinen sen valmistumisesta 1948 alkaen. Mosulin pato ja sen tekojärvi ovat Irakin suurimmat ja maailman neljänneksi suurimmat.
Talous > Liikenne

Irakissa on 103 lentokenttää, joista 50:llä on päällystämätön kiitotie. Suurin lentokenttä on Bagdadin kansainvälinen lentoasema. Se on palaamassa aktiiviseen käyttöön; maaliskuussa 2013 siellä rekisteröitiin 125 nousua tai laskua .
Irakin kansallinen lentoyhtiö on Iraqi Airways.
Rautateitä on 2 272 km, päällystettyä maantietä 59 623 km. Navigointikelpoista vesiväylää on 5 279 km lähinnä Eufrat- ja Tigrisjoilla.
Koska Irakilla ei ole omia satamia meren rannalla, öljy- ja kaasuputket ovat sen ulkomaan kaupalle elintärkeitä. Sillä oli kolme öljyterminaalia Persianlahdella, mutta ne vahingoittuivat viime vuosikymmenien sodissa.