stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Han Ying

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Han Ying Rion olympialaisissa 2016. |  Han Ying Rion olympialaisissa 2016. |  Han Ying Rion olympialaisissa 2016. |  |
Maa:   Saksa
Naisten pöytätennis
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Rio de Janeiro 2016 | joukkuekilpailu |  |
| Euroopan-mestaruuskilpailut  | Euroopan-mestaruuskilpailut  | Euroopan-mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Schwechat 2013 | joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Lissabon 2014 | joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Jekaterinburg 2015 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Luxemburg 2017 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Schwechat 2013 | kaksinpeli |  |
|  Pronssia | Jekaterinburg 2015 | nelinpeli |  |
Han Ying (s. 29. huhtikuuta 1983) on saksalainen, kiinalaissyntyinen pöytätennispelaaja, joka on saavuttanut olympiahopeaa ja voittanut kolme Euroopan-mestaruutta joukkuekilpailussa. Kaksinpelissä ja nelinpelissä hän on yltänyt EM-pronssille.
Han syntyi Kiinassa ja sai Saksan kansalaisuuden vuoden 2010 tienoilla. Hän voitti Schwechatin EM-kilpailuissa 2013 kultaa joukkuekilpailussa ja saavutti pronssia kaksinpelissä. Vuonna 2014 joukkueiden Euroopan-mestaruuksista kilpailtiin Lissabonissa ja Han kuului Saksan kultamitalijoukkueeseen. Jekaterinburgin EM-kilpailuissa 2015 Han voitti kolmannen kerran kultaa joukkuekilpailussa ja saavutti Irene Ivancanin parina pronssia nelinpelissä.
Rio de Janeiron olympialaissa 2016 Han saavutti hopeaa joukkuekilpailussa kultamitalien mennessä Kiinaan. Kaksinpelissä hän hävisi puolivälierissä Kiinan Ding Ningille. Luxemburgin EM-kilpailuissa 2017 Han saavutti joukkuekilpailussa hopeaa Romanian viedessä voiton.
Han on maailmanrankingissa sijoittunut parhaimmillaan seitsemänneksi elo-lokakuussa 2016 sekä tammi- ja huhtikuussa 2017.
Milo Hamilton

Milo Hamilton ja Mike Krukow vuonna 1981.
Leland Milo Hamilton (2. syyskuuta 1927 Fairfield, Iowa – 17. syyskuuta 2015) oli yhdysvaltalainen urheiluselostaja, joka tunnettiin erityisesti baseball-otteluiden selostuksistaan.
Uransa radiossa Hamilton aloitti palvellessaan laivastossa vuonna 1945 Yhdysvaltain puolustusvoimien radioverkossa sijoituspaikkanaan Guam. Hän opiskeli Iowan yliopistossa ja kolme vuotta valmistumisensa jälkeen hänestä tuli St. Louis Brownsien otteluiden radioselostaja. Urallaan hän selosti myös St. Louis Cardinalsien, Chicago Cubsien, Chicago White Soxien, Atlanta Bravesien, Pittsburgh Piratesien ja Houston Astrosien baseballotteluita.
Baseballin lisäksi Hamilton selosti koripalloa, amerikkalaista jalkapalloa, golfia ja nyrkkeilyä.
Milo Hamilton nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 2000.
Aiheesta muualla

Milo Hamilton, Dan Schlossberg, Bob Ibach: Making Airwaves: 60 Years at Milo's Microphone.  Sports Publishing LLC, 2006.  ISBN 1596700270  Google Teoshaku. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat
Halytš

| Halytš Галич |
| --- | --- |
 Halytšin kaupunkia (2012).
 lippu:  vaakuna
 Halytš
 Koordinaatit: 49.1242°N, 24.7283°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Ivano-Frankivskin alue
Piiri:  Ivano-Frankivskin piiri
kirjallinen maininta:  290
Magdeburgin kaupunginoikeudet:  1367
Pinta-ala  ():  
 – Kokonaispinta-ala:  13,8 km²
Väkiluku (2022)  ():  6 086
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Halytš (ukr. Галич) on historiallinen kaupunki Länsi-Ukrainan Ivano-Frankivskin alueen Ivano-Frankivskin piirissä. Halytš sijaitsee 26 kilometriä alue- ja piirikeskus Ivano-Frankivskista pohjoiseen. Halytšissä on rautatieasema, ja sen läpi kulkee kansallisen tason maantie N09.
Tammikuun keskilämpötila on −5,3 ja heinäkuun +18,4 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 620 millimetriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 6 086 asukasta (1.1.2022). Vuonna 2001 asukkaita oli 6 495, ja pääosin he olivat etniseltä taustaltaan ukrainalaisia.
Historiaa

(kesken, keskeistä sisältöä uupuu. Halytšin ruhtinaskunta on eräs Kiovan Rusin seuraajista, erään tulkinnan mukaan Halytš on eräs Ukrainan entisistä pääkaupungeista!)
Halytš oli Galitsian ja Volynian ruhtinaskunnan keskeisiä kaupunkeja.
Halytš on Ukrainan vuonna 2020 tehdyn aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Ivano-Frankivskin piiriin. Sitä ennen se oli Halytšin piirin piirikeskus.
Halytšin linnan jäänteitä.
Kristuksen syntymän kirkko.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Halytš Wikimedia Commonsissa
Halytšin hromadan sivusto (ukrainaksi) (gromada.info)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 
Muut:  Encyclopedia of Modern Ukraine  Internet Encyclopedia of Ukraine  IdRef
Hamniganin kieli

Hamniganin kieli on Mongoliassa, Venäjällä ja Kiinassa asuvien hamniganien puhuma mongolikieli.
Hamniganit asuvat Mongolian Hentiin ja Dornodin aimakeissa (15 000 henkeä), Olonjoen varrella Venäjän Taka-Baikalian aluepiirissä (2 000 henkeä) sekä Kiinassa Sisä-Mongolian Hulunbuirin alueella (noin 1 500 henkeä). Heitä pidetään mongoleihin sulautuneina tunguuseina.
Hamnigani kuuluu mongolikielten pohjoisryhmään. 1900-luvun puoliväliin saakka sitä pidettiin burjaatin murteena. Kiinassa ja Mongoliassa sen puhujat osaavat myös evenkin kielen hamniganin murretta ja Venäjällä venäjää. Kiinassa ja Mongoliassa hamniganit käyttävät kirjakielenään mongolia.
Kirjallisuutta

Janhunen, Juha. Material on Manchurian Khamnigan Mongol. Castrenianumin toimitteita, 37. Helsinki, 1990.
Janhunen, Juha. On the position of Khamnigan Mongol. Journal de la Société Finno-Ougrienne, 84. Helsinki, 1992.
SMS Hamburg

| SMS Hamburg |
| --- | --- |
 SMS Hamburg

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  AG Vulcan Stettin
Kölinlasku:  1902
Laskettu vesille:  25. heinäkuuta 1903
Palveluskäyttöön:  8. maaliskuuta 1904
Poistui palveluskäytöstä:  1931
Loppuvaihe:  romutettu 1947
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 756 t
Pituus:  110,6 m (vesiraja) 111,1 m (kokonaispituus)
Leveys:  13,3 m
Syväys:  5,61 m
Koneteho:  11 750 ihp (8,76 MW)
Nopeus:  23 solmua
Miehistöä:  288
Aseistus
Aseistus:  10 × 10,5 cm SKL/L40 -tykkiä 10 x konekivääriä 2 × 45 cm torpedoputkea
SMS Hamburg oli Saksan keisarikunnan laivaston Bremen-luokan kevyt risteilijä ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin AG Vulcanilta Stettinistä ja sen köli laskettiin 1902. Alus laskettiin vesille 25. heinäkuuta 1903 ja se otettiin palvelukseen 8. maaliskuuta 1904.
Palvelus

Aluksen aseistus supistettiin 1916 kuuteen 10,5 cm:n tykkiin, mutta sodan päätyttyä alus aseistettiin uudelleen. Sen aseistuksena oli kahdeksan 10,5 cm tykkiä ja kaksi 500 millimetrin torpedoputkea. Alus tuhoutui 1944 ilmapommituksessa, mutta sodan päätyttyä alus nostettiin ja romutettiin.
FS Hamelin (1866)

| Hamelin |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Lorient
Kölinlasku:  6. toukokuuta 1864
Laskettu vesille:  16. syyskuuta 1866
Palveluskäyttöön:  1868
Poistui palveluskäytöstä:  12. heinäkuuta 1887
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 342 t
Pituus:  62,9 m
Leveys:  10,4 m
Syväys:  4,7 m
Koneteho:  1 041 ihp
Nopeus:  12,5 solmua
Miehistöä:  154
Aseistus
Aseistus:  1 × 160 mm tykki 4 × 140 mm tykkiä
Hamelin oli Ranskan laivaston vuonna 1866 vesillelaskettu puurunkoinen Limier-luokan 1. luokan aviso, joka luokiteltiin vuonna 1876 3. luokan risteilijäksi.
Valmistus

Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 6. toukokuuta 1864. Alus laskettiin vesille 16. syyskuuta 1866 ja se liitettiin laivastoon vuonna 1868. Alus sijoitettiin reserviin, mistä se otettiin aktiivipalvelukseen vuonna 1869.
Palvelus

Alus kuului vuosina 1877-1878 Etelä-Atlantille sijoitettuun laivasto-osastoon. Se osallistui 16. heinäkuuta 1884 Minh-joelle tehtyyn iskuun Bayardin ja La Galissonnièren kanssa.
Hamelin poistettiin alusluettelosta 12. heinäkuuta 1887. Elokuusta alkaen se oli Ajacciossa satamapuolustuksen keskuksena aina vuoteen 1894 saakka. Aluksesta tehtiin proomu vuonna 1889 ja se liitettiin seuraavana vuonna Céresiin. Vuonna 1894 se oli l'Entreprenantin proomuna, mistä se siirrettiin vuotta myöhemmin Bonifacioon sijoitettujen hävittäjien emälaivaksi, missä tehtävässä se oli aina vuoteen 1910 saakka.
Hamburg (D181)

| Hamburg |
| --- | --- |
 Hamburg

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Stülcken-Werft
Kölinlasku:  29. tammikuuta 1959
Laskettu vesille:  26. maaliskuuta 1960
Palveluskäyttöön:  23. maaliskuuta 1964
Poistui palveluskäytöstä:  24. helmikuuta 1994
Loppuvaihe:  romutettu
Tekniset tiedot
Uppouma:  4 050 t
Pituus:  133,7 m
Leveys:  13,4 m
Syväys:  4,8 m
Koneteho:  72 000 shp
Nopeus:  35 solmua
Miehistöä:  284
Aseistus
Aseistus:  3 × DCN 100 mm/L55 -tykkiä 4 × Breda 40 mm/70 Mod 64 -ilmatorjuntatykkiä 4 × MM38 Exocet -merimaaliohjusta 2 × Bofors 375 mm sukellusveneentorjuntaheitintä 4 × 533 mm torpedoputkea 2 × syvyyspommikiskoa 90 × Mk17 merimiinaa
Hamburg (runkonumero D181) oli Saksan liittotasavallan laivaston ja myöhemmin yhdistyneen Saksan laivaston Hamburg-luokan ohjushävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin Hampurista Stülcken-Werftiltä, missä köli laskettiin 29. tammikuuta 1959. Alus laskettiin vesille 26. maaliskuuta 1960 ja otettiin palvelukseen 23. maaliskuuta 1964.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 24. helmikuuta 1994 ja se romutettiin Espanjassa.
Hamsteripäiväkirjat

Hamsteripäiväkirjat (jap. Hamusutā kurabu) on Medetain tekemä kuusiosainen mangasarja, joka kertoo lemmikkihamstereista ja niiden kasvattamisesta.
Suomennokset

Medetai: Hamsteripäiväkirjat 1.  ((Hamusutā kurabu.) Suom. Matleena Paukkunen)  Sangatsu Manga, 2010.  ISBN 978-952-16-1326-5
Medetai: Hamsteripäiväkirjat 2.  ((Hamusutā kurabu.) Suom. Matleena Paukkunen)  Sangatsu Manga, 2010.  ISBN 978-952-16-1327-2
Medetai: Hamsteripäiväkirjat 3.  ((Hamusutā kurabu.) Suom. Matleena Paukkunen)  Sangatsu Manga, 2010.  ISBN 978-952-16-1328-9
Medetai: Hamsteripäiväkirjat 4.  ((Hamusutā kurabu.) Suom. Matleena Paukkunen)  Sangatsu Manga, 2010.  ISBN 978-952-16-1329-6
Medetai: Hamsteripäiväkirjat 5.  ((Hamusutā kurabu.) Suom. Matleena Paukkunen)  Sangatsu Manga, 2011.  ISBN 978-952-16-1330-2
Medetai: Hamsteripäiväkirjat 6.  ((Hamusutā kurabu.) Suom. Matleena Paukkunen)  Sangatsu Manga, 2011.  ISBN 978-952-16-1331-9
Hamiltonin polku

Hamiltonin polku dodekaedrin muotoisessa graafissa
Kolme esimerkkiä Hamiltonin polku neliön ruudukkokuviossa 8x8
Hamiltonin polku on verkkoteoriassa polku, joka käy suuntaamattoman ja suunnatun graafin jokaisen solmun kautta vain kerran. Hamiltonin kierros eli Hamiltonin piiri on polku, joka käy suuntaamattoman graafin kaikkien solmujen kautta ja palaa lopulta lähtöpisteeseensä. Toisin sanoen polku on suljettu. Hamiltonin polkujen ja reittien olemassaolon toteaminen graafista on NP-täydellinen ongelma. Hamiltonin polku ja kierros on nimetty irlantilaisen matemaatikon William Rowan Hamiltonin mukaan.
Määritelmä

Formaalisti Hamiltonin polku (tai jäljitettävä polku) on yksinkertainen polku  P, joka sisältää suuntaamattoman graafin  G=(V,E) jokaisen solmun  V täsmälleen kerran. Graafia, joka sisältää Hamiltonin polun, kutsutaan jäljitettäväksi graafiksi.
Piiri  C on Hamiltonin piiri, jos graafin jokainen solmu  V kuuluu siihen täsmälleen kerran (pois lukien alku- ja loppupiste, jossa käydään kahdesti). Hamiltonin piirin sisältämää graafia kutsutaan hamiltonilaiseksi graafiksi.
Mikäli graafi on jäljitettävä, mutta ei hamiltonilainen, sitä kutsutaan semi-hamiltonilaiseksi graafiksi.
Kirjallisuutta

Ruohonen, Keijo: Graafiteoria.  (Opintomoniste 136)  Tampere:  TTKK, 1990.  ISBN 951-721-530-4
Bibliotheke

| Bibliotheke> Βιβλιοθήκη |
| --- | --- |
 Teoksen kansilehti vuoden 1601 laitoksesta.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Fotios Suuri
Kieli:  kreikka (Bysantin)
Genre:  kirjallisuusantologia
Julkaistu:  n. 845

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Bibliotheke (m.kreik. Βιβλιοθήκη, Bibliothēkē, lat. Bibliotheca, "Kirjasto") eli Myriobiblos (Μυριόβιβλος) tai Myriobiblon (Μυριόβιβλον, ”Kirjapaljous”) on Fotios Suuren 800-luvulla kokoama kreikkalaisen kirjallisuuden antologia, joka on merkittävä erityisesti muutoin kadonneen antiikin kreikkalaisen kirjallisuuden lähteenä.
Historia

Fotios syntyi noin vuonna 820 ja toimi Konstantinopolin patriarkkana vuosina 858–867 sekä 877–886. Tutkijat ovat arvelleet, että hän olisi kirjoittanut teoksensa Bagdadissa toimineessa Viisauden talossa ollessaan lähettiläänä Abbasidien hovissa Samarrassa vuonna 845. Tämä johtuu siitä, että monet Fotioksen mainitsemat teokset — joista suuri osa on maallista kirjallisuutta — eivät ole olleet saatavilla hänen aikansa Bysantissa. Abbasidien dynastiassa käännettiin antiikin kreikkalaista kirjallisuutta arabian kielelle, ja Fotios on saattanut tutkia niitä ollessaan maassa.
Fotios kirjoitti teoksen Bibliothēkē veljelleen Tarasiokselle tämän pyynnöstä ja osoitti sen tälle esipuheessaan. Teosta ei ollut alun perin tarkoitettu lähdeteokseksi, mutta myöhemmin sitä on usein käytetty sellaisena. Näin se on ensimmäinen bysanttilainen teos, jota voidaan pitää jonkinlaisena ensyklopediana.
Teoksen ensimmäinen painettu laitos (editio princeps) julkaistiin vuonna 1601 (David Hoeschel, Augsburg). Nykyinen kriittinen laitos on R. Henryn (Pariisi, 1959-1977) toimittama.
Sisältö

Bibliothēkē sisältää 280 yhteenvetoa kirjoista ("koodekseista"), jotka Fotios oli lukenut. Yhteen tällaiseen koodeksiin kuuluu yksi tai useampi teos, joten käsiteltyjä teoksia on enemmänkin. Yhteenvedot ovat pituudeltaan yhdestä lauseesta useisiin sivuihin.
Fotioksen käsittelemiin teoksiin kuuluu sekä antiikin kreikkalaista kirjallisuutta että varhaisbysanttilaista kirjallisuutta 500-luvulta eaa. Fotioksen omiin päiviin 800-luvulle saakka. Teoksiin lukeutuu sekä pakanallista että kristillistä kirjallisuutta, mutta ei luonnontieteellisiä teoksia eikä runoutta. Lähes puolet käsitellyistä kirjoista on sittemmin kadonnut. Näin Fotioksen teoksen sisältämät yhteenvedot ovat merkittävä lähde niiden sisältöön.
Fotios käsittelee usein, mutta ei aina, saman kirjailijan teoksia tai samaa aihetta käsitteleviä teoksia peräkkäin. Joskus hän käsittelee samaa teosta useammin kuin kerran. Fotios kuvaa yhteenvedoissa teosten sisältöä ja tekee niistä myös kriittisiä huomioita, jotka koskevat usein erityisesti niiden tyyliä. Hän käsittelee myös muun muassa teosten aitoutta.
Fotioksen teokseen viitataan koodeksin numerolla. Esimerkiksi "Fotios cod. 93" viittaa koodeksiin numero 93 eli Arrianoksen teoksen Bithynika kuvaukseen.
Kirjallisuutta > Tekstilaitoksia ja käännöksiä

Henry, René (toim.): Photius: Bibliothéque.  Paris:  CNRS, 1959-1977.  Standardilaitos ranskankielisellä käännöksellä.
Wilson, N. G. (toim.): Photius: The Bibliotheca. A Selection Translated with Notes.  London:  Duckworth, 1994.  Englanninkielinen käännös valituista osista.
Φώτιος Πατριάρχης Κωνσταντινουπόλεως: Βιβλιοθήκη - Όσα της ιστορίας: Ανθολογία.  Αθήνα:  Κανάκη, 2000.  ISBN 960-7420-57-8
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

Hägg, Tomas: Photios als Vermittler antiker Literatur.  (Volume 8 of Acta Universitatis Upsaliensis: Studia Graeca Upsaliensia, Uppsala universitet)  Almqvist & Wiksell international, 1975.  ISBN 915540328X
Schamp, Jacques: Photios, Historien des lettres: La Bibliothèque et ses notices biographiques.  Paris:  Société d'édition Les Belles lettres, 1987.
Treadgold, Warren: The Nature of the Bibliotheca of Photius.  Washington, D.C.:  Dumbarton Oaks, 1980.
Aiheesta muualla

Photius: Bibliotheca The Tertullian Project (englanniksi)
Hangon Sanomat (1929–1940)

Hangon Sanomat oli Hangossa vuosina 1929–1940 ilmestynyt sanomalehti.
Lehden perustamisen syynä oli Hangossa ilmestyneen Länsi-Uusimaan muutto Lohjalle. Kerran ja välillä kahdesti viikossa ilmestynyt Hangon Sanomat painettiin vuodesta 1930 lähtien Turussa, jolloin sen kotimaan- ja ulkomaanuutiset olivat samoja kuin Turun Sanomissa. Puolueisiin sitoutumaton oikeistolehti lakkasi, kun Hankoniemi vuokrattiin Neuvostoliitolle. Sen päätoimittajina työskentelivät Väinö Kokko (1929–1931) ja Armas Sandelin (1931–1940).
Aiheesta muualla

Hangon Sanomat digitoituna Kansalliskirjastossa
Hangon Sanomat (1913–1914)

Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
Hangon Sanomat oli Hangossa vuosina 1913–1914 ilmestynyt sanomalehti.
Lehti perustettiin Hangon suomenkielisten yhdyssiteeksi ja oikeuksien puolustajaksi. Se levisi lähinnä Hangon ja Lohjan seudulle. Ensimmäisen maailmansodan takia Hangon Sanomat osoittautui kannattamattomaksi, ja sen tilalle perustettiin laajempaa aluetta palvellut Länsi-Uusimaa. Kahdesti viikossa ilmestyneen lehden vastaavana toimittajana ja taloudenhoitajana työskenteli Armas Kärkkäinen.
Aiheesta muualla

Hangon Sanomat digitoituna kansalliskirjastossa
Hilla Hannola

Hilla Hannola (s. 6. tammikuuta 1998) on suomalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Santa Claus Ski Team -seuraa.
Hannola voitti Suomen mestaruuden alppiyhdistetyssä vuonna 2016 ja supersuurpujottelussa vuonna 2017. Hän kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Levin pujottelussa marraskuussa 2017.
Hamiltonin operaattori

Hamiltonin operaattori, lyhyesti hamiltoni, vastaa kvanttimekaniikassa systeemin kokonaisenergiaoperaattoria. Hamiltonin operaattori siirtää myös tilavektoria ajassa eteenpäin Schrödingerin yhtälön mukaisesti.
Klassisessa mekaniikassa Hamiltonin operaattoria vastaa Hamiltonin funktio, joka kuvaa mekaanista systeemiä paikka- ja liikemäärä­muuttujilla. Ne muodostavat perustan Hamiltonin mekaniikkana tunnetun klassisen mekaniikan uudelleen muotoilulle. Hamiltonin funktion arvo on konservatiivisen systeemin tapauksessa (eli yleensä) systeemin kokonaisenergia.
Yhtälöitä > Hamiltonin operaattori

Kvanttimekaaninen Hamiltonin operaattori muodostetaan klassisen mekaniikan Hamiltonin funktiosta korvaamalla paikka- ja liikemäärämuuttujat vastaavilla operaattoreilla. Paikkaesityksessä ne ovat  {\hat {x}}\rightarrow {\vec {x}} (paikkaoperaattori) ja  {\hat {p}}\rightarrow -i\hbar \nabla  (liikemääräoperaattori). Hiukkaselle, jonka massa on m, Hamiltonin operaattori  {\hat {H}} voidaan kirjoittaa muodossa
missä  \textstyle \hbar ={h}/{2\pi } on redusoitu Planckin vakio,  \textstyle \nabla ^{2}={\frac {\partial ^{2}}{\partial x^{2}}}+{\frac {\partial ^{2}}{\partial y^{2}}}+{\frac {\partial ^{2}}{\partial z^{2}}} Laplacen operaattori ja  V({\vec {x}}) potentiaalienergia.
Yhtälöitä > Schrödingerin yhtälö

Hamiltonin operaattori hallitsee aaltofunktion  \Psi  ajanmuunnosta operoidessaan Schrödingerin yhtälössä
missä  i on imaginaariyksikkö ja  t aika. Näin ollen Schrödingerin yhtälö hiukkaselle, jonka massa on m, voidaan potentiaalissa  V({\vec {x}}) esittää muodossa
Hangon vaakuna

Hangon vaakuna
Hangon vaakuna on Hangon kaupungin tunnus. Uudistetun vaakunan aiheen esikuvana on vuonna 1863 valmistunut Russarön majakka. Tähti esiintyi jo kaupungin vuonna 1881 vahvistetussa vaakunassa.
Vuoden 1881 malli vaakunasta.
Vaakunan selitys on ”sini-hopeakatkoisessa kilvessä hopea-punakatkoinen majakka, jonka ovi- ja ikkuna-aukot ovat siniset; tornin yläpuolella kuusisakarainen hopeatähti.” Vaakunan on piirtänyt vanhan vaakunan pohjalta Gustaf von Numers.
Hangon kaupunginvaltuusto hyväksyi vaakunan kokouksessaan 9. syyskuuta 1959, ja sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 4. tammikuuta 1960.
Aiheesta muualla

Бойко Дм. А. Геральдика Великого Княжества Финляндского. – Запорожье, 2013.
Ilkka Halonen

| Ilkka Halonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. marraskuuta 1932 Kuopio
Kuollut: 21. joulukuuta 2021 (89 vuotta) Kuopio
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Suomi
Palvelusvuodet:  1953–1992
Komentajuudet:  Uudenmaan Rakuunapataljoona (1975–77) Savon prikaati (1977–80) Savo-Karjalan sotilaslääni (1981–84)
Sotilasarvo:  Kenraaliluutnantti
Kunniamerkit:  SL 1.lk komentajamerkki
Ilkka Kalle August Halonen (14. marraskuuta 1932 Kuopio – 21. joulukuuta 2021 Kuopio) oli suomalainen sotilas, kenraaliluutnantti. Halonen syntyi Kuopiossa jääkärikapteeni Otto Armas (Ami) Halosen ja lastentarhanopettaja Aino Hilja Halosen ensimmäisenä lapsena. Myöhemmin Halonen muutti perheensä mukana Siilinjärven Kasurilan kylään, missä hänen isänsä jääkärikapteeni Halonen toimi maanviljelijänä.
Opinnot ja perhe

Halonen kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion Lyseosta v. 1952. Varusmiespalveluksen jälkeen hän suoritti kadettikoulussa upseerin tutkinnon vuonna 1955. Hän oli joukkueenjohtajana ensimmäisessä suomalaisessa rauhanturvajoukossa (YKSK) Egyptissä 1956–1957. Hän palveli opetusupseerina ja komppanianpäällikkönä 2. prikaatissa ja reserviupseerikoulussa vuosina 1957–1963. Sotakorkeakoulussa Halonen opiskeli vuosina 1963–1965. Hän oli Sotakorkeakoulun opettajana vuosina 1965–1969 ja 1971–1975. Halosen sotilasura jatkui Uudenmaan Rakuunapataljoonasn ja Savon Prikaatin komentajana vuosina 1975–1980. Tämän jälkeen hän palveli Pääesikunnassa operatiivisen osaston päällikkönä. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1981 ja määrättiin Savo-Karjalan Sotilasläänin komentajaksi 1981–1984, minkä jälkeen hän oli Pääesikunnassa päämajamestarina ja yleisesikunnan päällikkönä vuosina 1984–1989. Kenraaliluutnantiksi hänet ylennettiin 1986. Hänen viimeinen tehtävänsä aktiivipalveluksessa oli Pohjois-Suomen Sotilasläänin komentajuus vuosina 1989–1992.
Halonen avioitui Maija-Liisa Variksen kanssa vuonna 1957 ja heille syntyi kaksi poikaa.
Yleistä

Ilkka Halonen toimi Kadettikunnan puheenjohtajana 1984–1986 ja Jääkäripataljoona 27:n Perinneyhdistyksen puheenjohtajana 1989–1995. Eläkepäivillään hän edisti muun muassa ampumisharrastusta. Hän oli Sotainvalidien Veljesliiton Pohjois-Savon piirin puheenjohtajana vuosina 2001–2006, ja osallistui muun muassa asiantuntijana Jatkosodasta kertovien radio-ohjelmien tekemiseen.
Kunniamerkit

Suomen Leijonan 1. lk komentajamerkki (SL K1)
Suomen Leijonan komentajamerkki (SL K)
Jatkosodan muistomitali
Sotilasansiomerkki
YK-mitali (Suez)
Reserviupseeriliiton ansiomerkki
Aiheesta muualla

Ilkka Halosen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Hammastunturin erämaa

Horisontissa Hammastunturi
Hammastunturin erämaa-alue on yksi Lapin kahdestatoista erämaa-alueesta. Se sijaitsee Ivalon länsipuolella, Urho Kekkosen kansallispuiston ja Lemmenjoen kansallispuiston välillä. Sen pinta-ala on 1 825 neliökilometriä, ja se on perustettu vuonna 1991. Se sijaitsee Inarin, Kittilän ja Sodankylän kuntien alueella. Sitä hoitaa Metsähallitus.
Hammastunturin erämaa-alueella on laajoja metsiä, monia tuntureita ja järviä sekä Ivalojoen laakso sivujokineen. Alueen halki kulkee kuusen levinneisyysvyöhykkeen pohjoisraja. Pohjoisosassa valtapuuna on mänty. Erämaa-alueen korkein huippu on 531-metrinen Hammastunturi. Suurin järvi on seitsemän kilometriä pitkä Hammasjärvi. Erämaa-alue voidaan jakaa kahteen osa-alueeseen, ydinosana Hammastunturin–Appistunturin tunturialue sekä toiseksi Ivalojoen laakso kullanhuuhdonta-alueineen.
Erämaa-alue on tärkeää porojen laidunaluetta. Retkeily alueella lisääntyy koko ajan. Kullankaivuu jatkuu Ivalojoella ja sen sivujoilla edelleenkin.
Historia

Viimeisin jääkausi päättyi Hammastunturin alueella noin 9 300 vuotta sitten. Arkeologiset löydöt osoittavat ihmisen liikkuneen alueella ja asuneen Ivalojokilaaksossa jo kivikaudella noin 7500–5000 eaa.
1800-luvulla Hammastunturin erämaa-alue oli Ivalojoen kylän metsästys- ja peuranpyyntialuetta. Alueelta löytyy vanhoja peurojen pyyntikuoppien jäänteitä. Suuren kultaryntäyksen aikaan 1870-luvulta alkaen Ivalojoen Kultalassa oli satoja asukkaita. Kullankaivajia oli yhtä paljon kuin muita inarilaisia yhteensä.
Hammasjärven rannalla on ollut asutusta jo 1800-luvun alusta lähtien.
Aiheesta muualla

Luontoon.fi / Metsähallitus: Hammastunturin erämaa-alue (Arkistoitu – Internet Archive)
Erämaa-alueet
Hammastunturi
Kaldoaivi
Kemihaara
Käsivarsi
Muotkatunturi
Paistunturi
Pulju
Pöyrisjärvi
Tarvantovaara
Tsarmitunturi
Tuntsa
Vätsäri