stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Clarence Thomas
Teokset

My Grandfather's Son.  Harper Collins, 2007.  ISBN 978-0-06-056555-8
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Clarence Thomas Wikimedia Commonsissa
Yhdysvaltain korkeimman oikeuden tuomarit
Roberts (puheenjohtaja)
Thomas
Alito
Sotomayor
Kagan
Gorsuch
Kavanaugh
Barrett
Jackson
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  NARA  SNAC  IdRef
Palkkasotilas

Sveitsiläisiä palkkasotureita ylittämässä Alppeja vuonna 1499.
Palkkasotilas tai palkkasoturi on taistelija, joka ottaa osaa sotatoimiin rahapalkkaa vastaan 
pääasiassa yksityisten intressien vuoksi ilman erityistä ideologista, poliittista tai kansallista motiivia. YK:ssa määritellään palkkasotilas sodankäynnin ja rikollisen toiminnan ammattilaiseksi, joka sekaantuu toisen maan konfliktiin, puolustaen maksukykyisten etuja rahallista korvausta vastaan. Palkkasoturi ei ole sama asia kuin ammattisotilas, joka tarkoittaa vakinaisen sotaväen sotilasta, joka palvelee vakinaisessa sotaväessä ammatikseen saaden siitä palkkaa.
Historiaa

Palkkasotilaat ovat ilmiönä ikivanha. Jo vanhan ajan imperiumit värväsivät usein armeijoihinsa miehiä rajojensa ulkopuolelta. Esimerkiksi Rooman valtakunnan palveluksessa oli vuosisatojen kuluessa satoja tuhansia vieraita palkkasotureita. Palkkasoturit olivat yleinen ilmiö myös keskiajan ja varhaisen uuden ajan Euroopassa sekä monien ei-eurooppalaisten yhteiskuntien keskuudessa. Esimerkiksi renessanssiajan Italiassa kondottieereilla oli huomattava määrä vaikutusvaltaa. Myös islamilaisessa maailmassa palkkasoturiarmeijat ja -päälliköt olivat ajoittain vaikutusvaltaisia.
Ruotsin armeijassa taisteli suuri määrä skottilaisia, saksalaisia, puolalaisia, ranskalaisia ja muita palkkasotureita 1500- ja 1600-luvuilla. Käsitettä palkkasoturi on usein käytetty myös niistä 1600-luvun ruotsalaisista ja suomalaisista ”sijaissotilaista”, jotka suurta rahakorvausta vastaan liittyivät armeijaan maatilan isännän tai hänen perheenjäsenensä tilalla.
Euroopassa palkkasoturien merkitys vähentyi 1800-luvulta lähtien, kun useat valtiot siirtyivät yleiseen asevelvollisuuteen. Tämän jälkeen palkkasotureita ovat työllistäneet varsinkin sisällissodat ja muut sisäiset rauhattomuudet kehitysmaissa, 1990-luvulla myös entisessä Jugoslaviassa.
Palkkasoturin nykyinen määritelmä

Geneven sopimusten ensimmäisen lisäpöytäkirjan 47. artikla määrittelee palkkasoturin seuraavasti:
Palkkasoturilla ei ole oikeutta taistelijan tai sotavangin asemaan.
Palkkasoturiksi katsotaan henkilö, joka:
Geneven sopimuksen mukaan palkkasoturia voidaan kohdella tavanomaisena rikollisena ja hänet tuomita siviilioikeudessa voimassa olevan rikoslain mukaan. Häntä ei myöskään konfliktin jälkeen, toisin kuin sotavankia, tarvitse kotiuttaa kotimaahansa.
Palkkasoturin nykyinen määritelmä > Muukalaislegioona ja gurkhat

Brittiläisiä gurkhia tai Ranskan muukalaislegioonalaisia ei pidetä palkkasotureina, koska sekä gurkhat että muukalaislegioona ovat kiinteä osa maidensa varsinaista armeijaa ja niihin pätevät samat säännöt kuin kyseisen maan muihin asevoimien edustajiin. Muukalaislegioonalaiset ja gurkhat ovat myös osa maan varsinaisia asevoimia, joten he eivät palvele sitä joka parhaiten maksaa, kuten palkkasotureilla on yleensä tapana.
Palkkasoturin nykyinen määritelmä > Palkkasoturien maine

Palkkasotureita kohtaan ei ole yleensä tunnettu arvostusta, toisinaan palkkasoturien ammattia kohtaan on tunnettu suoranaista halveksuntaa. Palkkasotureita monesti pidetään moraalittomina, kunniattomina röyhkimyksinä jotka ovat valmiita sotimaan pelkästään oman etunsa vuoksi. Osittain tämän vuoksi palkkasotureilla on myös rahanahneen leima. Englannin kielen palkkasoturia tarkoittava sana mercenary voidaan kääntää suomeksi myös omanvoitonpyyntöinen tai rahanahne.
Yksityiset turvallisuus- ja sotilasalan yritykset

Yksityiset turvallisuus- ja sotilasalan yritykset ovat nykyaikainen palkkasotilasammattikunnan haara. Vaikka varsinaiset aggressiiviset sotatoimet jätetään yleensä armeijoille, on yksityisen sektorin kasvu ollut viime vuosina suurta. Yksityiset sopimustyöntekijät vastaavat esimerkiksi huollosta, kuljetuksesta, vartioinnista ja kouluttamisesta.
Tunnettuja palkkasotilaita

Xenophon
John Hawkwood
Robert Guiscard
György Dózsa
Götz von Berlichingen
Georg von Frundsberg
Roger Williams
René Descartes
Pontus De la Gardie
Patrick Ruthven
Peter Hagendorf
Robert Douglas
Patrick Gordon
John Mackenzie af Macleod
James Francis Edward Keith
David Leslie
Alexander Leslie
Samuel Cockburn
John Ross
Gregor MacGregor
Giuseppe Garibaldi
Carl Gustaf von Rosen
Ilich Ramírez Sánchez
Bob Denard
George Browne
Mike Hoare
Peter de Lacy
Abu Nidal
Heinrich Cornelius Agrippa
Per Andersson
Roussel de Bailleul
Claude Alexandre de Bonneval
Christian Braunschweig
Marco Casagrande (arkkitehti)
Charles Eugène de Croy
György Dózsa
Jürgen Farensbach
Georg von Frundsberg
Urs Graf
Götz von Berlichingen
Peter Hagendorf
Siegfried Müller
Rolf Peter Ollakka
Ramón Muntaner
Ambrogio Spinola
Vilhelm Rautakäsi
William Walker
Bernhard Weimar
Johann von Werth
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Palkkasotilas Wikimedia Commonsissa
Paolo Uccellon maalaus palkkasoturikomentaja Sir John Hawkwoodista
Tšerven

| Tšerven (Чэрвень) |
| --- | --- |
 Pyhän Nikolauksen kirkko  Tšerven (2019)
 vaakuna
 Tšerven
 Koordinaatit: 53°42′28″N, 28°25′56″E 
Valtio:   Valko-Venäjä
Alue:  Minskin alue
Korkeus:  160–195 m
Väkiluku (10/2009):  10 761
Aikavyöhyke:  UTC+3
 
 www.cherven.gov.by/en/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tšerven (valkoven. Чэрвень, ven. Че́рвень), aiemmalta nimeltään Igumen (ven. Игумен, Igumen), on pieni kaupunki ja maaseutuvaltainen hallinnollinen piiri Valko-Venäjän Minskin alueen itäosissa.
Tšerven sijaitsee noin 45 kilometriä pääkaupunki Minskin itäpuolella, aivan valtatie M4:n eteläpuolella. Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan koko Tšervenskin piirin asukasluku oli 33 383, josta kaupungin osuus oli 10 150 ja piiriin sisältyvän Smilavitšyn kaupunkimaisen taajaman 4 654.
Paikkakunta mainitaan kirjallisissa lähteissä vuonna 1387. Venäjän vallan aikana Igumen oli kihlakuntakaupunki Minskin kuvernementissa. Vuoden 1897 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 4 573 henkeä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tšerven Wikimedia Commonsissa
Tiivis kaupunkikuvaus (bycity.org) (englanniksi)
Maakunnan viralliset Tšervenin piirin sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (minsk-region.gov.by) (venäjäksi)
Tšerven - lyhyt kuvaus (Arkistoitu – Internet Archive) (garady.org) (valkovenäjäksi)
Kaupungin keskustan kartta (bycity.org) (venäjäksi)
Wikimapia karttalinkki kaupunkiin, kohteiden selitykset pääosin (englanniksi) tai (venäjäksi)
Valko-Venäjän Ilmatieteen laitoksen sääennuste Tšerveniin (pogoda.by) (venäjäksi)
Jedy-Kuju
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jedy-Kuju Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  Encyclopedia of Modern Ukraine
Dolly Parton

| Dolly Parton |
| --- | --- |
 Parton vuonna 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. tammikuuta 1946 (ikä 79) Sevierville, Tennessee
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä, näyttelijä
Muusikko
Aktiivisena:  1955–
Tyylilajit:  country, pop
Levy-yhtiöt:  Asylum Records, Columbia Records, Decca Records, Goldband Records, Mercury Records, Monument Records, RCA, RCA Records Nashville, Rising Tide Records, Sugar Hill Records ja Warner Bros. Records 
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Dolly Rebecca Parton (s. 19. tammikuuta 1946 Sevierville, Tennessee) on yhdysvaltalainen countrylaulaja, lauluntekijä ja näyttelijä. Parton julkaisi ensimmäisen albuminsa vuonna 1967 ja nousi 1970-luvulla countrylaulajien eturiviin. Hän kaatoi countryn ja popmusiikin raja-aitoja ja toi countrylle paljon uusia kuulijoita. Parton on voittanut kymmenen Grammy-palkintoa ja hänellä on ollut 25 Billboardin country-listan ykköshittiä. Parton näytteli 1980-luvulla myös useissa elokuvissa. Hänellä on Tennesseessä oma huvipuisto, Dollywood.
Elämä ja ura > Nuoruus

Parton syntyi 19. tammikuuta 1946 Sevier Countyssa Tennesseessä neljäntenä 12 lapsen sisaruskatraaseen. Hänen vanhempansa Robert Lee Parton ja Avie Lee Owens olivat köyhiä, ja Dolly kasvatettiin pienessä mökissä Locust Ridgessä Great Smoky Mountains -vuorilla. Hänen äitinsä soitti kitaraa ja isoisä oli viulisti ja lauluntekijä. Dolly sai sedältään kitaran seitsenvuotiaana ja alkoi kolmen vuoden sisällä esiintyä knoxvilleläisellä televisiokanavalla. Hän esiintyi Grand Ole Opryssa 10-vuotiaana ja levytti ensimmäisen singlensä "Puppy Love" vuonna 1960. Lukionsa marssiorkesterissa hän soitti rumpua.
Elämä ja ura > Laulajanura

Lukion jälkeen Parton muutti Nashvilleen tavoitellakseen countrylaulajan ja lauluntekijän uraa. Nashvillessa hän työskenteli aluksi lauluntekijä Bill Owensin kanssa. Partonin ensimmäiset menestyslaulut olivat vuonna 1966 Owensin kanssa tehdyt "Put It Off Until Tomorrow" ja "The Company You Keep", jotka Bill Phillips lauloi top-10-listalle. Vuonna 1967 Parton levytti oman laulunsa "Dumb Blonde", joka nousi listasijalle 27. Partonin ensialbumi Hello, I'm Dolly julkaistiin 1967 Monument-merkillä.
Countrytähti Porter Wagoner otti pian Partonin vakioesiintyjäksi televisio-ohjelmaansa, ja he alkoivat myös levyttää yhdessä RCA-levy-yhtiölle vuodesta 1968 alkaen. Heidän yhteistyönsä kesti useita vuosia ja tuotti kaksikolle useita hittejä. Country Music Association nimesi heidät vuoden 1968 lauluryhmäksi.
Parton julkaisi vuonna 1968 ensimmäisen soolosinglensä "Just Because I'm a Woman". Vuonna 1970 Parton sai ensimmäisen soolohittinsä kappaleella "Mule Skinner Blues". Sitä seurasi sarja uusia menestyskappaleita kuten "Joshua" (1971), "Coat of Many Colors" (1971) ja "Jolene" (1974). Parton ja Wagoner lakkasivat kiertämästä yhdessä 1974, ja Parton jatkoi kokonaan sooloesiintyjänä. Hänet valittiin vuoden countrynaislaulajaksi 1975 ja 1976. Hän laajensi tyyliään tuolloin myös popin, balladien ja diskon suuntaan ja teki muun muassa kappaleen "I Will Always Love You" (1974). Vuosien 1974–1980 välillä Parton saavutti kahdeksan countrylistaykkössijoitusta ja oli noussut niin countryn kuin popmusiikinkin supertähdeksi.
1980-luvulla Parton jatkoi menestyslevyjen tekemistä, joista moni liittyi elokuviin, joissa hän tuolloin näytteli. Vuonna 1986 hän ei kuitenkaan enää saanut yhtään top-10-hittiä, joten RCA ei uusinut hänen sopimustaan. Parton siirtyi Columbia Recordsille ja teki levyn Trio yhdessä Emmylou Harrisin ja Linda Ronstadtin kanssa. Levy nousi countrylistaykköseksi ja voitti Grammyn parhaasta duon tai ryhmän countrylevystä.
Vuonna 1992 Whitney Houston sai superhitin levytyksellään Partonin vanhasta laulusta "I Will Always Love You". Partonin oma ura oli kuitenkin jo hiukan hiipunut, joten hän ryhtyi kirjoittamaan bluegrass-musiikkia, joka oli hänen vanha suosikkinsa. Parton levytti kolme bluegrass-albumia, joista ensimmäinen valittiin vuoden bluegrass-albumiksi.
Parton on levyttänyt musiikkia vielä 2020-luvullakin. Hän on uransa aikana julkaissut 65 studioalbumia, joista kaikki ovat päässeet julkaisuaikanaan Billboardin kantrialbumeiden listan top 20:een. Hänellä on myös naisartistina eniten top 10 -albumeita kantrialbumeiden top-listalla.
Elämä ja ura > Elokuvaura

Parton näytteli 1980-luvulla useissa elokuvissa kuten Yhdeksästä viiteen (1980), Texasin paras pikku porttola (1982), Rhinestone (1984) ja Teräskukat (1989). Hänellä on myös oma elokuva- ja televisiotuotantoyhtiönsä, joka on tuottanut muun muassa televisiosarjan Buffy, vampyyrintappaja ja elokuvan Morsiamen isä (1991 ja 1995).
Elämä ja ura > Yksityiselämä

Parton tapasi Tennesseehen muutettuaan Carl Deanin, jonka kanssa hän meni naimisiin vuonna 1966. Parilla ei ole lapsia, ja he asuivat erillään vaikka ovatkin yhä naimisissa. Pari uusi vihkivalansa vuonna 2016. Dean kuoli 3. maaliskuuta 2025. Partonin kummilapsi on laulaja-näyttelijä Miley Cyrus.
Partonilla on Tennesseen Pigeon Forgessa oma huvipuisto nimeltä Dollywood. Parton tunnetaan musiikkinsa lisäksi persoonastaan ja ulkonäöstään, johon kuuluvat ylisuuret vaaleat peruukit, liioiteltu meikki, näyttävät vaatteet ja suuret rinnat.
Merkitys

Partonilla on ollut suuri merkitys countrymusiikissa. Hän on yksi ensimmäisistä naispuolisista countryn supertähdistä ja ensimmäisiä, jotka toivat countryn popmusiikin valtavirtaan uuden yleisön kuultavaksi. Häntä on pidetty myös yhtenä Yhdysvaltain parhaista lauluntekijöistä.
Parton on voittanut kymmenen Grammy-palkintoa. Partonin albumeista Coat of Many Colors ja Trio valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.
Diskografia

Hello, I'm Dolly (1967)
& Porter Wagoner: Just Between You And Me (1968)
Just Because I'm A Woman (1968)
& Porter Wagoner: Just The Two of Us (1968)
In The Good Old Days (1969)
& Porter Wagoner: Always, Always (1969)
My Blue Ridge Mountain Boy (1969)
The Fairest of Them All (1969)
& Porter Wagoner: Porter Wayne And Dolly Rebecca (1970)
As Long As I Love (1970)
A Real Live Dolly (1970)
& Porter Wagoner: Once More (1970)
Golden Streets of Glory (1971)
& Porter Wagoner: Two of A Kind (1971)
Joshua (1971)
Coat of Many Colors (1971)
Touch Your Woman (1972)
& Porter Wagoner: Together Always (1972)
My Favorite Songwriter: Porter Wagoner (1972)
& Porter Wagoner: We Found It (1973)
My Tennessee Mountain Home (1973)
& Porter Wagoner: Love And Music (1973)
Bubbling Over (1973)
Mine (1973)
Jolene (1974)
& Porter Wagoner: Porter 'N' Dolly (1974)
Love Is Like A Butterfly (1974)
The Bargain Store (1975)
The Seeker & We Used To (1975)
All I Can Do (1976)
New Harvest - First Gathering (1977)
Here You Come Again (1978)
Heartbreaker (1979)
Dolly, Dolly, Dolly (1980)
& Porter Wagoner: Porter & Dolly (1980)
9 To 5 (And Odd Jobs) (1980)
Heartbreak Express (1982)
Best Little Whorehouse in Texas (1982) - soundtrack
Burlap And Satin (1983)
The Great Pretender (1984)
Rhinestone (1984) - soundtrack
& Kenny Rogers: Once Upon A Christmas (1984)
Real Love (1985)
Collector's Series (1985)
Think About Love (1986)
& Emmilou Harris & Linda Ronstadt: Trio (1987)
Rainbow (1987)
White Limozeen (1989)
Home For Christmas (1990)
Eagle When She Flies (1991)
Straight Talk (1992) - soundtrack
Slow Dancing With The Moon (1993)
& Loretta Lynn & Tammy Wynette: Honky Tonk Angels (1993)
Heartsongs: Live From Home (1994)
Something Special (1995)
I Will Always Love You And Other Greatest Hits (1996)
Treasures (1996)
Hungry Again (1998)
& Emmilou Harris & Linda Ronstadt: Trio II (1999)
Precious Memories (1999)
The Grass Is Blue (1999)
Little Sparrow (2001)
Halos And Horns (2003)
For God And Country (2003)
The Essential Dolly Parton (2005)
Those Were The Days (2005)
Backwoods Barbie (2008)
Better Day (2011)
Blue Smoke (2014)
Pure and simple (2016)
I Believe In You (2017)
A Holly Dolly Christmas (2020)
Run, Rose, Run (2022)
Diamonds and Rhinestones (2022)
Rockstar (2023)
Kirjallisuutta

Nyman, Jake: ”Dolly Parton”, Rocktieto. Osa 3 N–Z, s. 50–51.  (Soundi-kirja 16)  Pirkkala:  Fanzine Oy, 1982.  ISBN 951-99372-4-2
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Dolly Parton Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Dolly Parton Music (Arkistoitu – Internet Archive)
Dolly Parton On-Line
Diskografia (Arkistoitu – Internet Archive)
Dollywood - Dolly Partonin rakennuttama huvipuisto
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Emmy Awards  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Trove  Elonet  Yle 
Muut:  Europeana  SNAC 2  IdRef 
Porter Wagoner ja Dolly Parton vuonna 1971.
Parton vuonna 1977.
Dolly Partonin huvipuiston Dollywoodin vuoristorata.
Tositelevisio

Tositelevisio eli tosi-tv, joskus myös todellisuustelevisio (engl. reality television), on televisio-ohjelman laji, joka pyrkii esittämään käsikirjoittamattomia dramaattisia tai humoristisia tilanteita, dokumentoi todellista elämää ja suosii ”tavallisia” ihmisiä ammattinäyttelijöiden sijaan. Vaikka laji on ollut jossain muodossa olemassa television varhaisvuosista saakka, se alkoi tulla valtavirtaan vasta vuoden 2000 tienoilla.
Ohjelmalajin yleisiä tunnuspiirteitä ovat tavalliset ihmiset tai omana itsenään esiintyvät julkkikset, vähäinen käsikirjoittaminen ja käsivarakuvaus. Toisaalta yleisiä ovat myös tarkkaan ennalta määritellyt ja käsikirjoitetut tuotannot, joiden näennäinen autenttisuus on täysin suunniteltu illuusio. Mediakulttuuritutkija Mikko Hautakangas määritteli tositelevision alkuvaiheen tuotantoja ”vertaismelodraamaksi”: niissä draaman keskeisenä lähteenä käytetään katsojan kanssa samanvertaisten ”tavisten” intiimiä tunne-elämää ja ihmissuhteita, melodraaman tavoin liioitellusti ja moraalisia rajoja koettelevasti.
Lajityyppejä

Mediatutkija Pauliina Tuomi katsoo, että tosi-tv on niin laajalle levinnyt ohjelmatyyppi, ettei siitä oikein voi edes puhua yhtenä käsitteenä. Tosi-tv-ohjelmia on vaikea enää jakaa pitäviin alakategorioihin. Ohjelmatyyppiä yhdistää lähinnä sensaationhakuisuus. On ylipainoa käsitteleviä ohjelmia, true crimea, ulkomuotoon liittyvää kauhistelua, katastrofeja sekä osallistujien osaamattomuuteen, huonokuntoisuuteen tai sotkuisuuteen perustuvia ohjelmia.
Lajityyppejä > Piilokamera ja muu keppostelu

Piilokamera on varhainen tositelevision muoto. Sen tähtiä ovat tavalliset ihmiset, jotka joutuivat yllättäviin tilanteisiin tavallisessa elämässään. Osa ohjelman viehätystä ovat narrattujen ihmisten reaktiot kun tilanteen luonne paljastuu heille. Nykyajan keppostelu- ja harhautusohjelmat kuten MTV:n Punk’d perustuvat piilokameran ajatukseen. Lajityypin aloitti jo vuonna 1948 yhdysvaltalainen Candid Camera, joka sai 1962 suomalaisversion Piilokamera. 2000-luvun varhaisia suomalaisesimerkkejä ovat alankomaalaiseen formaattiin perustunut Noriko Show ja Miljonääri-Jussi, molemmat vuodelta 2004.
Lajityyppejä > Yhteiseloa kuvaava tositelevisio

MTV:n yhteisasumissarja The Real World synnytti useita jäljittelijöitä ja spin-offeja. Yksi näistä oli Road Rules (1995–2007), jossa kuusi toisilleen tuntematonta ihmistä laitettiin suorittamaan tehtävää rahattomana johtolankoja seuraten. The Real Worldin jälkeen esimerkiksi Big Brother on käyttänyt samaa ohjelmaideaa.
Lajityyppejä > Tositelevisiokilpailut

Selviytyjissä joukko ihmisiä yrittää selviytyä trooppisella saarella ilman mukavuuksia, ja joka jaksossa yksi äänestetään ulos. Yksi varhaisista tositelevisiokilpailuista ja edelleen jatkuvista on Amazing Race, joka on voittanut useita Emmy-palkintoja parhaan tositelevisiokilpailusarjan kategoriassa.
Lajityyppejä > Kykykilpailut

Kykykilpailuja (engl. talent show) on televisiossa esitetty jo varhain. Kun Star Search loppui 1995, kykykilpailut katosivat Yhdysvaltain televisiosta muutamaksi vuodeksi. Britanniassa alettiin vuonna 2001 esittää Pop Idol -laulukilpailua, jonka yhdysvaltalainen versio American Idol aloitti 2002. Ohjelmasta tuli erittäin suosittu, ja avauskauden finaalia seurasi 50 miljoonaa katsojaa. Pian sitä seurasi muiden alojen kykykilpailuja, kuten mallikilpailuja, koomikkokilpailuja ja jopa bisnesaiheinen kilpailu Diili.
Lajityyppejä > Dokumentaarinen tositelevisio

Dokumentaarinen tositelevisio seuraa usein jotain ammattikuntaa työssään, kuten poliiseja, sairaalahenkilökuntaa, pelastajia, turistioppaita tai tatuointitaiteilijoita, tai jotain muunlaista ihmisryhmää, kuten vankeja tai luksuselämää eläviä ihmisiä.
Lajityyppejä > Muodonmuutosaiheinen tositelevisio

Muutosaiheisissa tositelevisio-ohjelmissa keskitytään osanottajan oman elämän kohenteluun. Ne käsittelevät esimerkiksi kaunistautumista, pukeutumista, laihduttamista, ruokatottumuksia, rahankäyttöä, parisuhdetta, eläintenhoitoa, yritystoimintaa, sisustusta tai remontointia.
Lajityyppejä > Julkkistositelevisio

Nykyajan varhaisin julkkis-tositelevisiosarja oli MTV:n The Osbournes (2002–2005), jossa seurattiin heavy metal -laulaja Ozzy Osbournea perheineen. Osbourneista tuli esikuva monille muille samankaltaisille julkkissarjoille.
Lajityyppejä > Ihmissuhde-tositelevisio

Ihmissuhteisiin keskittyviä tositelevisiosarjoja kuten deittisarjoja näytettiin jo 1960-luvulla. 1990-luvun lopun jälkeen syntyneistä deitti-tositelevisiosarjoista varhaisimpia oli lyhytikäinen Who Wants to Marry a Multi-Millionaire?, jossa 50 naista pyrki oletetun miljonäärin morsiameksi. Ohjelmasta syntyi suuri julkinen skandaali, sillä ”miljonääri” paljastui naistenhakkaajaksi todellisessa elämässään, eikä hän ollut miljonäärikään. Senkin jälkeen on syntynyt useita deittisarjoja, jossa miehet ja naiset etsivät kumppania.
Lajityyppejä > Sosiaalinen koe -tositelevisio

Joidenkin tositelevisio-ohjelmien teemana on sosiaalinen koe, jossa kohde eristetään normaalielämästä tai pannaan tekemään jotain tavallisuudesta poikkeavaa.
Osanottajien valinta

Osanottajia tositelevisioon haetaan mainostamalla, värväämällä henkilökohtaisesti, ja ilmoittelemalla ohjelmien lopussa. Hakuohjeet ovat ohjelmien www-sivuilla. Hakijat lähettävät ohjelmaan kirjallisen hakemuksen ja muutaman minuutin videon itsestään. Kiinnostavimpien hakijoiden taustat kuten rikosrekisteri tarkistetaan, ja heidät haastatellaan. Koska hakijoita voi olla kymmeniä tuhansia, vain pieni osa hakemuksista voidaan katsoa läpi. Kykykilpailu American Idol järjestää eri kaupungeissa koelauluja, joiden perusteella tuomarien eteen esiintymään valitaan kaikkein kiinnostavimmat.
Jokaiseen tositelevisio-ohjelmaan etsitään osanottajiksi ohjelman teemaan sopiva ja kiinnostava yhdistelmä persoonallisuuksia, ulkonäköjä ja keskinäistä kemiaa. Yksi suosittu esiintyjätyyppi on sellainen, joka aiheuttaa riitoja tai polemiikkia. Toinen suosittu tyyppi on hermoherkkä ja haavoittuvainen henkilö, joka voi aiheuttaa dramaa esimerkiksi huomatessaan ettei kestä ohjelman aiheuttamia paineita. Myös kaikenlaiset erikoiset tyypit ovat suosittuja valintoja osanottajiksi, ja kykykilpailuissa myös täysin lahjattomat henkilöt, sillä he ovat viihdyttäviä.
Osanottajan täytyy osata puhua ohjelmassa kiinnostavasti itsestään ja siitä mitä on tekemässä, ja hän ei saa pelätä kameraa. Avoimuus omasta elämästään ja persoonallisuudestaan on tärkeää jo castingvaiheessa, jotta ohjelmantekijät tietävät, millaisesta henkilöstä on kyse ja sopiiko hän ohjelmaan. Hakijoista karsitaan etenkin julkisuustyrkyt, valehtelijat ja liian rivosuiset.
Joskus tositelevisioesiintyjiä laitetaan esiintymään ”ristiin” muissakin saman yhtiön tuotannoissa: esimerkiksi Nelonen-kanavan Kiinteistökuningatar Kaisa -sarjasta tuttu Kaisa Liski voitti keväällä 2015 saman kanavan MasterChef VIP -kilpailun. Yhdysvalloissa esimerkiksi ”Boston” Rob Mariano on vaimoineen esiintynyt useasti CBS:n suosituimmissa tositelevisiokilpailuissa.