stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Monmouth-luokka (risteilijä)
Alukset

| Ship | Rakentaja | Voimanlähde | Kölinlasku | Vesillelasku | Valmistunut |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Monmouth | London and Glasgow Shipping Company | London and Glasgow Shipping Company | 29.8.1899 | 13.11.1901 | 2.12.1903 |
| Bedford | Fairfield Shipbuilding and Engineering Company, Govan | Fairfield | 19.2.1900 | 31.8.1901 | 11.11.1903 |
| Essex | Pembroke | J. Brown | 1.1.1900 | 29.8.1901 | 22.11.1903 |
| Kent | Portsmouthin telakka | Hawthorn Leslie | 12.2.1900 | 6.3.1901 | 1.10.1903 |
| Berwick | William Beardmore and Company | Humphrys | 19.4.1901 | 20.9.1902 | 9.12.1903 |
| Cornwall | Pembroke | Hawthorne | 11.3.1901 | 29.10.1902 | 1.12.1905 |
| Cumberland | London and Glasgow Shipping Company, Glasgow | London and Glasgow Shipping Company | 19.2.1901 | 16.12.1902 | 1.12.1904 |
| Donegal | Fairfield | Fairfield | 14.2.1901 | 4.9.1902 | 5.11.1903 |
| Lancaster | Armstrongs, Elswick | Hawthorn | 4.3.1901 | 22.3.1903 | 5.4.1904 |
| Suffolk | Portsmouthin telakka | Humphrys | 25.3.1901 | 15.1.1903 | 21.5.1904 |
Craig Moore

Craig Moore
Craig Moore (s. 12. joulukuuta 1975 Canterbury, Uusi Etelä-Wales) on australialainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on puolustaja.
Moore aloitti jalkapallouransa Skotlannissa Rangers FC:ssä, jossa hän pelasi jo junioriaikoinaan. Hän solmi ensimmäisen ammattilaissopimuksensa seuran kanssa 1993 ja pelasi joukkueessa tammikuuhun 2005 saakka lukuun ottamatta kautta 1998–1999 jolloin hän pelasi Crystal Palace FC:ssä. Moore oli Australian joukkueen kapteeni Ateenan olympialaisissa 2004. Olympiaturnauksen takia hän ei päässyt Skotlannin Valioliigan ensimmäisiin otteluihin syksyllä 2004, mikä suututti Rangersin valmentajan Alex McLeishin. Moore myytiin tammikuussa 2005 Saksan Bundesliigaan Borussia Mönchengladbachiin. 30. heinäkuuta 2005 hän siirtyi Newcastleen, jossa teki debyyttinsä 22. maaliskuuta 2006 FA Cupin puolivälierissä Chelsea FC:tä vastaan. Heinäkuussa 2007 hän siirtyi Australiaan Queensland Roar -joukkueeseen.
Moore valittiin Australian jalkapallomaajoukkueeseen Saksan MM-kisoihin 2006. Hän teki turnauksessa maalin rangaistuspotkusta ottelussa Kroatiaa vastaan. Hän pelasi Australian maajoukkueessa 52 maaottelua ja teki niissä kaksi maalia.
Monotoninen ortografia

Monotoninen ortografia (kreik. μονοτονικό σύστημα γραφής, monotonikó sýstima grafís) on nykykreikan kirjoittamisessa käytössä oleva diakriittisten merkkien järjestelmä. Se on huomattava yksinkertaistus polytonisesta ortografiasta, jota käytettiin muinaiskreikan kirjoittamiseen ja myös nykykreikassa virallisesti aina vuoteen 1982 saakka.
Diakriittiset merkit

Monotonisen ortografian mukaiset diakriittiset merkit ovat:
| Merkki | Esim>  | Nimi | Käyttö |
| --- | --- | --- | --- |
| ´ |  | akuutti | Painollisen tavun merkkinä tavun vokaalissa tai diftongin jälkimmäisessä vokaalissa. Kaikissa kaksi- tai useampitavuisissa sanoissa, mutta ei yleensä käytetä yksitavuisissa sanoissa eräitä poikkeuksia lukuun ottamatta. Paino ja akuutti voivat olla vain jollakin sanan kolmesta viimeisestä tavusta. |
| ¨ |  | treema | Diftongin jälkimmäisessä vokaalissa sen ollessa ioota tai ypsilon merkitsemässä sitä, että vokaalit lausutaan erillisinä. |
Käyttö

Akuuttia esiintyy vokaaleissa seuraavissa muodoissa:
| Vokaalit> Pieni.Painoton | Vokaalit> Pieni.Painollinen | Vokaalit> Iso.Painoton | Vokaalit> Iso.Painollinen |
| --- | --- | --- | --- |
| α | ά | Α | Ά |
| ε | έ | Ε | Έ |
| η | ή | Η | Ή |
| ι | ί | Ι | Ί |
| ο | ό | Ο | Ό |
| υ | ύ | Υ | Ύ |
| ω | ώ | Ω | Ώ |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta kreikan diakriittiset merkit Wikimedia Commonsissa
Montrealin suuri rauhansopimus 1701

Kopio alkuperäisestä rauhansopimuksesta, joka sisältää intiaanipäälliköiden kuvakirjoitusta.
Montrealin suuri rauhansopimus oli merkittävä tapahtuma Pohjois-Amerikan historiassa. Sopimus solmittiin 4. elokuuta 1701 ja sen allekirjoittajina olivat Uuden Ranskan kuvernööri Louis-Hector de Callière ja 38 eri intiaanikansan edustajaa.
Sopimus lopetti ranskalaisten ja irokeesien liittokunnan väliset kymmeniä vuosia jatkuneet sodat. Samalla irokeesit ja Ranskan liittolaisina sotineet heimot solmivat keskinäisen rauhan. Tämä vaikutti suuresti Suurten järvien alueen intiaanien ja ranskalaisten turkiskaupan tulevaan menestykseen. Intiaanikansojen keskinäiset vanhat kaunat vaikeuttivat osaltaan neuvotteluja, ja kuvernööri de Calliere joutui sulkemaan siouxit sopimuksen ulkopuolelle koska muiden kansojen edustajat eivät halunneet solmia rauhaa näiden kanssa.
Ranskalaisten ja irokeesien välinen rauhansopimus kesti pitkään, mutta osa sopimuksen kirjoittaneista algonkin-kielisistä heimoista kääntyi Ranskaa vastaan jo 1710-luvun aikana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Montrealin suuri rauhansopimus 1701 Wikimedia Commonsissa
Moon River

”Moon River” (vap. suom. Kuujoki) on Henry Mancinin säveltämä ja Johnny Mercerin sanoittama laulu vuoden 1961 elokuvasta Aamiainen Tiffanylla. Audrey Hepburnin laulama kappale palkittiin parhaan laulun Oscar-palkinnolla, minkä lisäksi se voitti kolme Grammy-palkintoa kategorioissa vuoden levytys, vuoden kappale ja paras orkesteriesitys. Laulaja Andy Williams piti ”Moon Riveriä” pysyvänä osana repertuaariaan. Jerry Butlerin laulamana versiona se nousi Yhdysvalloissa top 20 -listalle. American Film Instituten vuonna 2004 julkaisemalla 100 hienoimman elokuvalaulun listalla ”Moon River” sijoittui neljänneksi.
Suomeksi kappale on käännetty useita kertoja. Reino Helismaan suomennoksen ”Kuun sillalla” ovat nauhoittaneet muun muassa Ericus-kuoro, Hannu Palo ja Topi Sorsakoski. Esa Piilola käänsi kappaleen omalle levylleen nimelle ”Kun kuljen”. Dannyn esittämän käännösversion nimeltä ”Miss Monroe” on suomentanut Jaana Rinne.
Kappaleen synty

Mancinin sävellettyä kappaleen hän toimitti nauhoituksen melodiasta Johnny Mercerille sanoitettavaksi. Mercerin tapana oli pitkään ollut tehdä useita ehdotuksia sanoitukseksi ja antaa yhteistyökumppaninsa valita vaihtoehdoista mieleisensä. ”Moon Riverin” sanoitukseksi Mercer teki kolme vaihtoehtoa. Valitun työversion nimi oli ”Blue River”, mutta nimi oli vaihdettava kun lauluntekijät saivat tietää, että samanniminen kappale oli jo olemassa. Kappaleen lopullinen nimi syntyi, kun Mercer haki inspiraatiota karttakirjasta ja löysi siitä kotikaupunkinsa Savannah’n lähellä sijaitsevan joen nimeltä Moon River.
Mancinin mukaan tuotantoyhtiö Paramount Picturesin johto ei ollut ennakkonäytöksessä vakuuttunut Hepburnin laulamisesta ja vaati kappaletta poistettavaksi. Hepburn kuitenkin protestoi jyrkästi ja kappale jätettiin lopulta elokuvaan. Elokuvan soundtrack-albumille Hepburnin lauluesitystä ”Moon Riveristä” ei kuitenkaan otettu, vaan se korvattiin Henry Mancinin orkesterin nauhoituksella.
Jim Montgomery

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jim Montgomery |  Jim Montgomery |  Jim Montgomery |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten uinti
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Montreal 1976 | 100 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Montreal 1976 | 4×200 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Montreal 1976 | 4×100 m sekauinti |  |
|  Pronssia | Montreal 1976 | 200 m vapaauinti |  |
| MM-kilpailut (pitkä rata)  | MM-kilpailut (pitkä rata)  | MM-kilpailut (pitkä rata)  |  |
|  Kultaa | Belgrad 1973 | 100 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Belgrad 1973 | 200 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Belgrad 1973 | 4×100 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Belgrad 1973 | 4×200 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Belgrad 1973 | 4×100 m sekauinti |  |
|  Kultaa | Cali 1975 | 4×100 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Berliini 1978 | 4×100 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Berliini 1978 | 100 m vapaauinti |  |
|  Pronssia | Cali 1975 | 100 m vapaauinti |  |
James Paul ”Jim” Montgomery (s. 24. tammikuuta 1955 Madison, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen uimari. Hänet valittiin International Swimming Hall of Fameen vuonna 1986. Hän oli ensimmäinen mies, joka rikkoi 100 metrin vapaauinnissa 50 sekunnin haamurajan. Tämä tapahtui Montrealin 1976 kesäolympialaisissa, joissa hän voitti henkilökohtaisen kultamitalin lisäksi kaksi kultaa viesteissä ja saavutti pronssia 200 metrin vapaauinnissa.
MM-kisoissa Montgomery voitti Belgradissa 1973 viisi kultamitalia, muun muassa 100 ja 200 metrin vapaauinnissa. Vielä Calin MM-kisoissa 1975 ja Berliinin MM-kisoissa 1978 hän voitti kultaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä.
Nykyään hän toimii uintivalmentajana Greenhill Schoolissa, Texasissa.
Aiheesta muualla

International Swimming Hall of Fame: Jim Montgomery (Arkistoitu – Internet Archive)
Miesten 100 metrin vapaauinnin olympiavoittajat
Miesten 4 × 100 metrin sekauintiviestin olympiavoittajat
Miesten 4 × 200 metrin vapaauintiviestin olympiavoittajat
Miesten 100 metrin vapaauinnin pitkien ratojen maailmanmestarit
Miesten 200 metrin vapaauinnin pitkien ratojen maailmanmestarit
Miesten 4 × 100 metrin vapaauintiviestin pitkien ratojen maailmanmestarit
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola
Monit

Mon-kansa (burmaksi ‌; mùn lùmjóʊ; thaiksi มอญ) on etninen ryhmä Kaakkois-Aasiassa. Pääosa moneista elää Myanmarin Mon-osavaltiossa historiallisessa Ala-Burmassa ja Myanmarin-Thaimaan rajaseuduilla. Monit puhuvat monin kieltä ja uskonnoltaan he ovat theravada-buddhalaisia.
Asuinalue ja lukumäärä

Myanmarissa moneja asuu nykyisin 2-4 miljoonaa ja he muodostavat 4-8 % koko maan väestöstä. Heitä asuu Monin osavaltiossa, sekä sen viereisissä Kayin osavaltiossa ja Tanintharyin alueella. Thaimaassa on arviolta 70 000–100 000 ja vähemmissä määrin heitä asuu myös Kambodžassa ja Vietnamissa.
Historia

Monien alkuperä on epäselvä. Yhden teorian mukaan he tulivat Kaakkois-Aasiaan Intiasta ja toisen yleisesti hyväksytyn teorian mukaan he ovat peräisin Jangtsejoen alueelta Itä-Kiinasta. Järjestäytyneitä mon-valtioita on ollut olemassa jo ensimmäisen vuosituhannen alussa. Monit olivat hyviä purjehtijoita ja kauppiaita ja heidän välityksellään buddhalaisuus saapui nykyisen Myanmarin ja Thaimaan alueelle. Tärkein monien kaupunkivaltio Myanmarissa Hanthawaddy perustettiin vuonna 835 nykyisen Bagon (Pegu) kaupungin paikkeille. Sittemmin se oli useiden monien ja burmalaisten hallitsemien valtioiden pääkaupunki.
Vuonna 1057 burmalainen Paganien dynastian kuningas Anawrahta valloitti Thatonin monien hallitseman valtion ja toi tuhansia monilaisia munkkeja, käsityöläisiä ja taiteilijoita omaan pääkaupunkiinsa Ylä-Burmaan. Mon-siirtolaisilla oli huomattava vaikutus burmalaisen kulttuurin ja kansallisen identiteetin kehittymiseen. Paganien dynastia romahti 1200-luvulla, jonka jälkeen alueella kukoisti jälleen monien hallitsemia valtioita, kuten Hanthawaddy. Vähitellen ne joutuivat kuitenkin jälleen burmalaisten alaisuuteen ja Hanthawaddy valloitettiin viimeisenä itsenäisenä monien valtiona vuonna 1757.
1800-luvulla britit pyrkivät tekemään moneista liittolaisiaan burmalaisia vastaan levittääkseen omaa siirtomaaimperiumiaan. Monit olivat kuitenkin paljon haluttomampia liittoon, kuin esimerkiksi karenit. Siirtomaa-ajalla moneja pidettiin kuolevana rotuna ja kulttuurina. Monit ovatkin useimmiten liittäneet mon-identiteetin pikemminkin kieleen kuin alkuperään, mikä on johtanut monien määrän laskuun historiallisesti kielen käyttäjien vähetessä. Burma itsenäistyi vuonna 1948 ja osa moneista aloitti aseellisen vastarinnan uutta hallintoa vastaan. Tärkein monien aseellisista ryhmistä on New Mon State Party (NMSP), jonka Shwe Kyin perusti vuonna 1958. Aseellinen toiminta jatkuu edelleen vuonna 1995 tehdystä tulitaukosopimuksesta huolimatta.
Kulttuuri

Monien elinkeino perustuu enimmäkseen riisinviljelylle ja kalastukselle. Kalaa ja riisiä paitsi syödään, mutta myös myydään muualle. Riisin ohella viljellään myös esimerkiksi jamssia, bataattia, ananasta ja sokeriruokoa. Kalastus elinkeinona on kärsinyt kilpailusta thaimaalaisten kalastusalusten kanssa, jotka kalastavan Myanmarin aluevesillä hallituksen luvalla. Theravada-buddhalaisuutta ja heidän uskonnolliset tapansa ovat yleispiirteisesti saman kaltaisia, kuin heidän naapureillaan thailla ja burmalaisilla.
Monien puhuma monin kieli on austroaasialainen kieli mon-khmer-kielten ryhmässä. Nykyisin useimmat monit puhuvat myös burman kieltä, joka on syrjäyttämässä monin kieltä päivittäisessä käytössä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Monit Wikimedia Commonsissa
Mon-tyttöjä kansallispuvuissa.
Krokotiilin muotoinen sitra monien buddhalaisessa temppelissä.
Montezumanviiriäinen

| Montezumanviiriäinen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset  Eucarya
Kunta::  Eläinkunta  Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset  Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset  Vertebrata
Luokka::  Linnut  Aves
Lahko::  Kanalinnut  Galliformes
Heimo::  Amerikanviiriäiset  Odontophoridae
Suku::  Harlekiiniviiriäiset  Cyrtonyx
Laji::  montezumae
Kaksiosainen nimi
 Cyrtonyx montezumae  (Vigors, 1830) 
Alalajit
 C. m. mearnsi  C. m. merriami  C. m. montezumae  C. m. rowleyi  C. m. sallei 
Katso myös
   Montezumanviiriäinen Wikispeciesissä   Montezumanviiriäinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Montezumanviiriäinen (Cyrtonyx montezumae) on amerikanviiriäisiin kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Meksikosta ja Yhdysvaltojen eteläosista.
Koko ja ulkonäkö

Montezumanviiriäinen voi kasvaa 20,5–23 cm pitkäksi, ja koiraat ovat naaraita kookkaampia. Ruumiinrakenteeltaan lintu on tukevahko. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Koiraspuolisen montezumanviiriäisen pää on musta ja valkoisen kirjava. Kyljet ovat mustat tihein valkoisin pistein, ja rinta ja vatsa ovat väritykseltään punaruskeat. Montezumanviiriäiskoiraan selkä ja siivet ovat punaruskeat tai harmahtavanruskeat valkoisin viiruin ja mustin pilkuin. Koiraiden väritys vaihtelee hieman alalajeittain. Lajin naaraat ovat väriltään ruskeankirjavia. Nuoret koiraat muistuttavat naaraita, mutta niiden pää on mustavalkokuvioinen.
Levinneisyys ja elintavat

Montezumanviiriäisen alalajia C. m. mearnsi tavataan Meksikon pohjoisosista ja Yhdysvaltojen eteläosasta Texasin, Arizonan ja New Mexicon osavaltioista. Muut alalajit ovat endeemisiä Meksikossa. Linnun elinympäristöä ovat puolikuivat tammia kasvavat ruohosavannit sekä tammia ja mäntyjä kasvavat metsät. Tyypillisesti montezumanviiriäiset elävät 1 000–3 000 metrin korkeudella merenpinnasta. Linnut liikkuvat yleensä pieninä noin 20 yksilön ryhminä. Montezumanviiriäisen ravintoa ovat erityisesti kasvien juurakot ja sipulit. Lisäksi se voi syödä siemeniä ja muita kasvinosia sekä hyönteisiä. Hyönteiset ovat tärkeä osa ravintoa etenkin kesällä. Montezumanviiriäisten lisääntymisaika on kesäkuusta elokuulle. Laji rakentaa ruohoista pesän pensaikon tai ruohikon suojiin. Naaras munii 6–12 väriltään valkeahkoa munaa, ja sekä koiras että naaras osallistuvat munien hautomiseen.
Montheyn alue

Montheyn alue Genevejärven lounaispäässä
Swiss Vapeur Parc -pienoisrautatiepuisto sijaitsee Montheyn alueella, Le Bouveret'ssa, Port-Valais'n kunnassa
Montheyn alue (ransk. District de Monthey) on yksi Sveitsin 148:sta ja Valais'n kantonin 14:stä hallinnollisesta alueesta.
Maantieteellisesti Montheyn alue sijaitsee Rhônen laakson länsirannalla sekä Viége-joen laaksossa ja lähivuorilla. Montheyn alue rajoittuu lännessä Ranskaan, pohjoisessa Genevejärveen, idässä Rhôneen sekä Vaudin kantoniin sekä etelässä Saint Mauricen alueeseen. Kemianteollisuus ja matkailu on alueella tärkeitä elinkeinoja.
Kunnat

Montheyn alueella on 9 kuntaa, joista suurimmat ovat Monthey ja Collombey-Muraz. Alueen keskuspaikka on Monthey. Montheyn alueen asukasluku on 42 254 (31.12.2012). Alueen pinta-ala on 257 km² .
| Kunta | Asukasluku  31> 12.2012 | Pinta-ala  km² |
| --- | --- | --- |
| Champéry | 1 251 | 38,88 |
| Collombey-Muraz | 7 750 | 29,81 |
| Monthey | 16 869 | 28,63 |
| Port-Valais | 3 242 | 14,35 |
| Saint-Gingolph | 939 | 14,38 |
| Troistorrents | 4 253 | 36,98 |
| Val-d'Illiez | 1 802 | 39,26 |
| Vionnaz | 2 308 | 20,93 |
| Vouvry | 3 840 | 33,50 |
| Yhteensä |  42 254  | 256,72 |
Asukkaat ja kieli

Montheyn alue on selkeästi ranskankielinen. Vuonna 2000 Montheyn alueen vakituista asukkaista 88 % oli ranskankielisiä. Sekä saksan- että italiankielisiä oli noin 2,5 % ja muun kielisiä noin 7 %.
Bobby Moore

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Robert Frederick Chelsea Moore
Syntymäaika: 12. huhtikuuta 1941
Syntymäpaikka: Barking, Essex, Englanti
Kuolinaika: 24. helmikuuta 1993 (51 vuotta)
Kuolinpaikka: Lontoo, Englanti
Pituus: 178 senttimetriä
Lempinimi: Bobby
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1958–1974 1974–1977 1977 1978 | West Ham United Fulham San Antonio Thunder Seattle Sounders | 544 (24) 124 (1) 24 (1) 7 (0) |
Maajoukkue
| 1962–1973 | Englanti | 108 (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Robert Frederick Chelsea ”Bobby” Moore (12. huhtikuuta 1941 – 24. helmikuuta 1993) oli englantilainen jalkapalloilija. Hän oli Englannin vuoden 1966 maailmanmestarijoukkueen kapteeni, ja häntä pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista jalkapallopuolustajista..
Ollessaan koulupoika Moore liittyi West Ham Unitediin ja nousi seuran edustusjoukkueeseen vuonna 1960. Hän pelasi keskuspuolustajana, missä hän menestyi hyvin enemminkin pelinlukutaitonsa kuin taklaustensa ansiosta. Pelé kuvaili Moorea paitsi parhaimmaksi puolustajaksi, jota vastaan hän on urallaan pelannut, niin myös reiluimmaksi kohtaamakseen puolustajaksi. Moore pelasi Englannin maajoukkueessa 1962 MM-kisoissa Chilessä, missä joukkue selvisi puolivälieriin. Moore oli kahden vuoden ajan maajoukkueen kapteenina, kuten myös omassa seurajoukkueessaan. Vuonna 1963 Moore johdatti West Hamin FA Cupin voittoon. Loppuottelussa Wembleyllä kaatui Preston maalein 3–2. Vuotta myöhemmin samalla stadionilla Mooren kipparoima West Ham kaatoi Cup-voittajien Cupin loppuottelussa Bayern Münchenin. Moore pääsi juhlimaan suurvoittoa samalla stadionilla vielä kolmannenkin kerran, kun Englanti MM-kotikisojen 1966 loppuottelussa kaatoi Saksan liittotasavallan maalein 4–2.
Maajoukkueuransa Moore päätti marraskuussa 1973 ystävyysotteluun Italiaa vastaan. Hän pelasi maajoukkueessa 108 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Vuonna 1974 hän siirtyi West Hamista, missä oli pelannut 15 vuoden ajan, kakkosdivisioonan Fulhamiin. 1975 Moore pelasi Fulhamissa FA Cupin loppuottelussa entistä seuraansa West Hamia vastaan, mikä voitti ottelun maalein 2–0. Uransa loppuvuosina Moore pelasi vielä Yhdysvalloissa San Antonio Thunderissa ja Seattle Soundersissa. Peliuransa jälkeen Moore kokeili siipiään valmentajana heikoin tuloksin. Hänellä oli ongelmia myös liiketoimissaan ja avioliitossaan. 15. helmikuuta 1993 Moore ilmoitti sairastavansa mahasyöpää. Hän kuoli pian tämän jälkeen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bobby Moore Wikimedia Commonsissa
http://www.bobbymooreonline.co.uk/ (Arkistoitu – Internet Archive)
Jalkapallon maailmanmestaruuden voittaneet kapteenit
1930  José Nasazzi | 1934  Gianpiero Combi | 1938  Giuseppe Meazza | 1950  Obdulio Varela | 1954  Fritz Walter | 1958  Hilderaldo Bellini | 1962  Mauro Ramos | 1966  Bobby Moore | 1970  Carlos Alberto | 1974  Franz Beckenbauer | 1978  Daniel Passarella | 1982  Dino Zoff | 1986  Diego Maradona | 1990  Lothar Matthäus | 1994  Dunga | 1998  Didier Deschamps | 2002  Cafu | 2006  Fabio Cannavaro | 2010  Iker Casillas | 2014  Philipp Lahm | 2018  Hugo Lloris
Englannin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1966
1 Banks |
2 Cohen |
3 Wilson |
4 Stiles |
5 J. Charlton |
6 Moore |
7 Ball |
8 Greaves |
9 B. Charlton |
10 Hurst |
11 Connelly |
12 Springett |
13 Bonetti |
14 Armfield |
15 Byrne |
16 Peters |
17 Flowers |
18 Hunter |
19 Paine |
20 Callaghan |
21 Hunt |
22 Eastham |
Valmentaja Ramsey
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Alankomaat  Puola
Gerald Moore

Gerald Moore vuonna 1968.
Gerald Moore (30. heinäkuuta 1899 – 13. maaliskuuta 1987) oli brittiläinen liedpianisti. Hän esiintyi useiden maailman suurimpien laulajien, kuten Dietrich Fischer-Dieskaun kanssa. Moore teki kiertueiden lisäksi useita luentomatkoja ja kirjoitti kirjoja säestämisestä. Hän vieraili eräitä kertoja myös Helsingissä.
Julkaisuja

Unashamed Accompanist (1943)
Singer and Accompanist (1943)
Am I Too Loud? (1962)
Schubert Song Cycles (1975)
Collected Memoirs (1985)
RN Monzambano

| RN Monzambano |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  La Spezian laivastontelakka
Kölinlasku:  25. elokuuta 1885
Laskettu vesille:  14. maaliskuuta 1888
Palveluskäyttöön:  11. elokuuta 1889
Loppuvaihe:  romutettavaksi 26. elokuuta 1901
Tekniset tiedot
Uppouma:  856 t
Pituus:  73,40 m
Leveys:  7,88 m
Syväys:  3,50 m
Koneteho:  2 500-3 180 ihp
Nopeus:  noin 18 solmua
Miehistöä:  105-121
Aseistus
Aseistus:  6 × 57 mm/40 tykkiä 5 × 14" torpedoputkea
RN Monzambano (ital. Regia Nave Monzambano) oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1888 vesillelaskettu Goito-luokan torpedoristeilijä.
Valmistus

Benedetto Brinin suunnittelema alus tilattiin La Spezian laivastontelakalta, missä köli laskettiin 25. elokuuta 1885. Alus laskettiin vesille 14. maaliskuuta 1888 ja liitettiin laivastoon 11. elokuuta 1889.
Palvelus

Alus myytiin romutettavaksi 26. elokuuta 1901.
Monikulttuurisuus Suomessa

Lahden moskeijan qibla (Mekan suuntaa osoittava syvennys) ja moskeijan imaami.
Monikulttuurisuus muuttui Suomessa  keskustelunaiheeksi, kun Suomeen alkoi 1990-luvulla tulla lisääntyvästi islaminuskoa tunnustavia turvapaikanhakijoita varsinkin Afrikasta ja Lähi-idästä. Käsite monikulttuurisuus (engl. multiculturalism) alkoi yleistyä englannin kielessä 1990-luvulta lähtien. Käsite tarkoitti englannin kielessä poliittista ohjelmaa, jossa vähemmistöön kuuluvien kulttuurien, rotujen ja kansallisuuksien tarpeet tuli ottaa erityisellä tavalla huomioon. Tämä tarkoitti usein positiivista syrjintää todellisen tasa-arvon saavuttamiseksi.
Suomessa kulttuurinen monimuotoisuus on lisääntynyt 1900-luvun lopulla vilkastuneen maahanmuuton myötä. Erikoistutkija Pasi Saukkosen mukaan ulkomaalaisperäisen väestön kasvuvauhti on ollut Suomessa yksi Euroopan nopeimpia. Monikulttuurisuutta tavoitteena on yhtäältä vastustettu, toisaalta tähdennetty, että Suomi on aina ollut monikulttuurinen.
Keskustelua monikulttuurisuudesta

Vuonna 1990 Suomessa oli käytössä 500 hengen pakolaiskiintiö, ja maassa asui 1800 kiintiöpakolaista. Tulikoiden määrä kasvoi äkkiä, kun Neuvostoliiton kautta alkoi samana vuonna saapua turvapaikanhakijoita Somaliasta ja Romaniasta. Muuttoliike herätti heti myös vastarintaa, minkä takia Oikeusministeriö julkaisi vuonna 1990 raportin Monikulttuuriseen Suomeen: oikeusministeriön asettaman kansanryhmän jäsenyyteen perustuvaa syrjintää selvittävän työryhmän muistio. Sen mukaan viranomaisten tuli varautua väestökannan muutokseen, ja tulokkaille oli varmistettava perusoikeudet. Monikulttuurisuus oli kansallinen voimavara, mutta vaati sen turvaamista, että tulijoilla oli tilaisuus "oman kulttuurin ja kielen ylläpitämiseen".