Mikkelin Jukurit
Historia > Mestiksessä > Kausi 2003–2004

Jukurit lähti neljänteen Mestis-kauteensa jälleen korkein tavoittein ja odotuksin. Joukkueen runko säilyi edellisestä kaudesta kohtalaisen samana. Suurimmat muutokset tapahtuivat puolustustajistossa ja maalivahdeissa, koska muutama avainpelaaja siirtyi toisiin joukkueisiin ja molemmat maalivahdit vaihtuivat. Joukkue pelasi alkusyksyllä hyvän harjoitusottelujakson ja muun muassa tasapäisiä otteluja Liigassa pelanneita joukkueita vastaan.
Jukurit saivat edellisen kauden Mestis-mestaruutensa ansiosta kolmennen peräkkäisen Suomen edustuspaikan Continental Cuppiin. Ensimmäinen retki Jukureilla suuntautui lokakuun puolivälissä Slovakian Zvoleniin, jossa joukkue osallistui toisen kierroksen turnaukseen. Jukurit selvitti turnauksen tappioitta kehnoista olosuhteista huolimatta. Marraskuussa pelasi Itävallassa välieräturnauksen. Jukurit kärsi Linzin kovatasoisessa turnauksessa kolme tappiota ja putosi jatkosta.
Jukurit kärsi tappion heti Mestiksen runkosarjan avausottelussa Järvenpäässä. Muutenkin kauden ensimmäinen neljännes oli Jukureille tavanomaista vaikeampi. Joukkue kuitenkin saavutti heti tärkeitä pisteitä KalPaa ja Hermestä vastaan pelatuista otteluista, eivätkä sarjan kärkijoukkueet päässeet karkaamaan sarjataulukossa. Jukurien vaikeimpana hetkenä syyskaudesta mainittakoon marraskuu, jolloin joukkue kärsi Mestis-historiansa suurilukuisimman tappion Vaasassa, missä se hävisi maalein 2–9. Voitoista huolimatta Jukurit pelasi huonosti kotihallissaankin muun muassa FPS:aa ja Salamoita vastaan. Maalivahdit Mikael Vuorio ja Mikko Strömberg kilvoittelivat syyskauden ykkösvahdin asemasta. Asemasta ei ollut täyttä varmuutta, mikä ainakin joukkueessa nähtiin hyvänä asiana. Kevättä kohden Strömberg otti ykkösmaalivahdin paikan ja säilytti asemansa aina loppuotteluihin asti.
Joulutauko oli joukkueen kannalta hyvään aikaan ja joukkue sai pelaajia takaisin sairauslomilta vahvuuteensa. Uusina pelaajina mukaan tulivat puolustajat Jussi Timonen ja Ville Hyrkäs. Vuoden alkajaisiksi joukkue esittikin tasokasta kiekkoa KalPaa vastaan kotihallissaan ottelussa, jossa KalPan viime hetken tasoitus jakoi pisteet. Jukurit kärsi kauden ainoan kotitappionsa runkosarjassa tammikuussa Vaasan Sportia vastaan. Jukurit ei voittanut Sportia kauden aikana kertaakaan. Viimeisellä kierroksella runkosarjan voitto oli sekä Jukureille että KalPalle katkolla. Jukurit pelasi huonosti Kajaanissa ottelun loppuvaiheet, mutta jatkoajalle venynyt taistelu tiesi runkosarjan voittoa KalPan kärsittyä tappion Vantaalla.
Puolivälierissä Jukurit kohtasi Kiekko-Vantaan, joka oli hyvässä vireessä. Runkosarjassa vakuuttavasti kotiotteluissa esiintynyt Jukurit kärsi kaksi kertaa tappion Kiekko-Vantaaalle, mutta Jukurit eteni jatkoon otteluvoitoin 3–2. Välierissä Jukurit pelasi KooKoota vastaan. Välieräsarja katkesi suoraan kolmen ottelun jälkeen, mutta Jukurit esitti joka ottelussa ailahtelevia otteita. Loppuotteluissa Jukurit kohtasi kaikki aiemmat pudotuspeliottelunsa voittaneen KalPan. Kaksi ensimmäistä ottelua päättyi Jukurien kotivoittoihin, mutta sitten sarja alkoi kääntyä KalPalle, kun se voitti kolmannessa ottelussa Mikkelissä Jukurit maalein 1–4. Neljännessä ottelussa mestaruus oli jo katkolla KalPalle sen kotihallissa, mutta Jukurit onnistui voittamaan pelin jatkoajalla. Seuraavassa pelissä Kalevankankaalla Jukurit ei onnistunut säilyttämään vahvan avauserän tuomaa johtoasemaa miltei täyden salin edessä. KalPa nousi lopulta jatkoerässä mestariksi. Matti Tiihonen viimeisteli nelosketjun laidassa mestaruuden ratkaisseen jatkoaikaosuman. Päävalmentaja Dufva oli kuitenkin tyytyväinen Jukurien saavuttamaan hopeamitaliin.
Tilastot runkosarjasta ja pudotuspeleistä ovat eurohockey.netissä.