stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pascalin kolmio
Pascalin kolmion ominaisuuksia

Luvun 11 neljä ensimmäistä potenssia saadaan Pascalin kolmion neljältä ensimmäiseltä riviltä kirjoittamalla rivillä olevat numerot välittömästi peräkkäin:  112 = 121, 113 = 1331 ja 114 = 14641.  Tämä johtuu siitä, että 11 = 10 + 1 ja esimerkiksi (10 + 1)3 = 103 + 3 · 102 + 3 · 10 + 1 = 1331.
Kunkin Pascalin kolmion rivin lukujen summa on kaksi korotettuna rivin järjestysluvun osoittamaan potenssiin.  Esimerkiksi kolmannelta riviltä saadaan 1 + 3 + 3 + 1 = 8 = 23.
Reunojen jälkeen seuraavilla vinoittain menevillä riveillä ovat kaikki luonnolliset luvut: 1, 2, 3, 4, 5 ja niin edelleen.
Sisemmälle päin mentäessä seuraavilla vinoittain menevillä riveillä ovat kolmioluvut: 1, 3, 6, 10, 15 ja niin edelleen.
Sisemmälle päin mentäessä seuraavilla vinoittain menevillä riveillä ovat tetraedriluvut: 1, 4, 10, 20, 35 ja niin edelleen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pascalin kolmio Wikimedia Commonsissa
Kirjallisuutta

A. W. F. Edwards: Pascal's arithmetical triangle: the story of a mathematical idea, s. 30–31.  JHU Press, 2002.
Käännös suomeksi
Pingalan kaavasta johdettu Meru Prastaara (मेरु प्रस्तार)   sellaisena kuin sitä käytettiin intialaisissa käsikirjoituksissa. Raghunathin kirjastosta vuodelta 755.
Yang Huin kolmio Zhu Shijien laatimassa oppikirjassa vuodelta 1303. Siinä ovat Pascalin kolmion luvut kiinalaisilla puikkolaskentamerkeillä kirjoitettuina.
Pascalin versio kolmiosta
Harold Peary

Peary (oik.) vuonna 1969 tv-sarjassa Petticoat Junction.
Harold Peary (synt.  José Pereira de Faria 25. heinäkuuta 1908 – 30. maaliskuuta 1985 Manhattan Beach, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi radiokuunnelmasarjasta The Great Gildersleeve. Peary esitti sarjan päähenkilöä Throckmorton P. Gildersleevea 1941–1950, kunnes hänet korvasi Willard Waterman. Hän esitti samaa hahmoa myös neljässä radiosarjaan pohjautuneessa elokuvassa 1940-luvulla. Gildersleeven jälkeen Peary esiintyi radiosarjassa The Harold Peary Show (tunnetaan myös nimellä Honest Harald, The Homemaker), mutta sarja ei saavuttanut suosiota ja sitä tehtiin vain 38 jaksoa.
Harold Pearylla on kaksi tähteä Hollywood Walk of Famella.
Aiheesta muualla

Harold Peary Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  SNAC
Susan Pedersen

Pedersen kuvassa vasemmalla
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten uinti. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Naisten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | México 1968 | 4 × 100 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | México 1968 | 4 × 100 m sekauinti |  |
|  Hopeaa | México 1968 | 100 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | México 1968 | 200 m sekauinti |  |
Susan Pedersen (s. 16. lokakuuta 1953) on entinen yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja.
Pedersen saavutti neljä mitalia Méxicon 1968 olympialaisten uintikilpailuissa. Vuorokausi 15-vuotissyntymäpäivänsä jälkeen hän voitti kultaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Hän pääsi ankkuriosuudelle puolen sekunnin johdossa Australian joukkueeseen mutta kasvatti eron lopulta 1,7 sekuntiin. Toisen kultamitalinsa hän voitti 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Hopeaa hän sai 100 metrin vapaauinnissa, jossa hän hävisi maannaiselleen Jan Hennelle 0,3 sekuntia, ja 200 metrin sekauinnissa, jossa hän hävisi maannaiselleen Claudia Kolbille 4,1 sekuntia. Lisäksi hän sijoittui neljänneksi 400 metrin sekauinnissa, jossa Itä-Saksan Sabine Steinbach jätti hänet mitalisijojen ulkopuolelle 0,5 sekunnin erolla.
Les Paul

Lester William Polsfuss
Les Paul vuonna 2008.
Lester William Polsfuss, taiteilijanimeltään Les Paul (9. kesäkuuta 1915 Waukesha, Wisconsin – 13. elokuuta 2009 White Plains, New York) oli yhdysvaltalainen kitaristi ja lauluntekijä. Parhaiten hänet kuitenkin tunnetaan yhtenä tärkeimmistä nykyaikaisen sähkökitaran ja äänitystekniikan kehittäjistä.
Les Paul syntyi Waukeshassa, Wisconsinissa. Hän kiinnostui musiikista kahdeksanvuotiaana ryhtyessään soittamaan huuliharppua. Yritettyään ensin banjon soittoa hän siirtyi kitaraan. 13-vuotiaana Les Paul soitti puoliammattilaisena kitaraa country-yhtyeessä. 1930-luvulla hän työskenteli radiossa jazzmusiikin esittäjänä. Hän julkaisi ensimmäiset levytyksensä vuonna 1936. Les Paul oli tyytymätön 1930-luvun puolivälin sähkökitaroihin, ja alkoi kehittää niitä. Vuonna 1941 hän suunnitteli ja rakensi yhden ensimmäisistä umpirunkoisista sähkökitaroista. 1950-luvulla Les Paul levytti useita vinyylialbumeita, joissa hän säesti jazzlaulajavaimoaan Mary Fordia.
Les Paul oli yksi umpirunkoisen kitaran kehittämisen pioneereista. Hän keksi, että äänen kiertoalttius vähentyi ratkaisevasti eliminoimalla akustinen kaikukoppa suurin piirtein samaan aikaan kuin Leo Fender teki saman havainnon. Hän kehitti kitaran, joka koostui höylätystä kakkosneloslaudasta, johon oli kiinnitetty kaula, talla ja sähköosat.
Les Paul oli myös uranuurtaja moniraitaäänityksen ja useiden kaikuefektien kehittäjänä. Hän keksi muun muassa "Selsync" (Selective Synchronization) -menetelmän, jolla haitallinen aikaero valmiin musiikin ja äänitettävän osuuden suorittamisessa vältetään, kun toisto- ja äänityspäät ovat fyysisesti erilliset. Menetelmässä moniraitainen äänityspää voidaan kytkeä halutulta osin toistopääksi, jolloin aikaero katoaa.
Hän oli koko aikuisikänsä kiinnitettynä Gibsonin kitaratehtaan kehitysosastoon. Les Paulin kehittämä kitara (Gibson Les Paul), joka siis kantaa myös kehittäjänsä nimeä, on tunnetuimpia sähkökitaramalleja maailmassa. Sen runkomalliin perustuvia kitaroita ovat tuottaneet useat kitaranvalmistajat kuten Gibson, Epiphone, ESP ja Tokai Gakki.
Les Paul esiintyi viikoittain vielä 94 vuoden iässä New Yorkissa, Broadwayllä sijaitsevalla Iridium Jazz Clubilla, vaikka nivelreuma oli jäykistänyt kaksi sormea hänen vasemmasta kädestään. Hän soitti Gibson Les Paulia, jossa on vibrakampi ja hänen itsensä käämittämät mikrofonit.
Les Paul oli Steve Millerin (Steve Miller Band) kummisetä. Hän opetti Millerille perussoinnut tämän ollessa 5-vuotias.
Les Paul kuoli 13. elokuuta 2009 keuhkokuumeeseen 94-vuotiaana.
Levytyksiä

The Les Paul Trio
Swingin' South
Lover's Luau
Warm and Wonderful
The World is Still Waiting for the Sunrise
New Sound
New Sound Vol. 2
Hits of Les and Mary
Les Paul Now!
Chester and Lester - album with Chet Atkins
Les Paul & Friends: American Made World Played
Singlehittejä

"Lover (When You're Near Me)"
"How High the Moon"
"Vaya Con Dios"
"Bye Bye Blues"
"I'm Sitting on Top of the World"
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Les Paul Wikimedia Commonsissa
Les Paulin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa[vanhentunut linkki]
Rytmimusiikin Syke: Les Paul - Legendaarinen muusikko ja innovaattori
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  3  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Paraskeví Patoulídou

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Paraskeví Patoulídou |  Paraskeví Patoulídou |  Paraskeví Patoulídou |  |
Maa:   Kreikka
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Barcelona 1992 | 100 m aitajuoksu |  |
Paraskeví ”Voúla” Patoulídou (kreik. Παρασκευή ”Βούλα” Πατουλίδου, s. 29. maaliskuuta 1965 Tripótamos, lähellä Flórinaa) on entinen kreikkalainen yleisurheilija, 100 metrin aitajuoksun olympiavoittaja Barcelonassa 1992.
Barcelona 1992

Patoulídou juoksi 100 metrin aitojen alkuerissä ennätyksensä 12,96. Välierissä hän paransi ennätystään tuloksella 12,88 ja hänestä tuli ensimmäinen kreikkalaisnainen, joka oli selvinnyt olympiafinaaliin juoksulajissa.
Aitojen selvä ennakkosuosikki oli Gail Devers, joka johti kilpailua viimeiselle aidalle asti, mutta löi jalkansa pahasti, horjahti ja kaatui maaliviivalle jääden viidenneksi ajalla 12,75. Patoulídou juoksi elämänsä juoksun ja teki uuden, edelleen voimassa olevan Kreikan ennätyksen 12,64 voittaen kultaa. Hän tuuletti onnellisena luullen saaneensa hopeaa. Kun hän sitten näki hidastuksen stadionin suurelta taululta, hän putosi hämmästyksestä polvilleen tajuttuaan voittaneensa. Patoulídousta tuli Kreikan ensimmäinen naispuolinen olympiavoittaja.
Seuraukset

Yllätysvoitto teki Patoulídousta kansallissankarin yhdessä painonnoston olympiavoittaja Pirros Dimasin kanssa. Heidän katsottiin aloittaneen uuden ajan Kreikan urheilussa ja tämä pitikin paikkansa ainakin mitalitilastojen valossa. Kreikka sai mitaleja seuraavasti: kaksi vuonna 1992, kahdeksan vuonna 1996, 13 vuonna 2000 ja 16 vuonna 2004. Tosin vuonna 2008 Kreikka voitti neljä mitalia, joista yksikään ei ollut kultainen.
Jälkeenpäin

Olympiakullan jälkeen Patoulídou päätti vaihtaa lajia ja palasi alkuperäiseen urheilumuotoonsa pituushyppyyn. Hän pääsi olympiafinaaliin karsinnan viimeisenä mukaan selvinneenä Atlantassa 1996 ja sijoittui kymmenenneksi. Hän otti osaa pituushyppääjänä myös seuraaviin olympialaisiin ja Ateenan kotikisoissa 2004 hän oli 39-vuotiaana mukana 4×100 metrin viestijoukkueessa. Hän oli yksi viidestä kreikkalaisesta urheilusankarista, jotka valittiin olympiasoihdun viimeisiksi viestinviejiksi.
Ennätykset

100 m 11,27 (1990)
100 m aitajuoksu: 12,64 (1992)
Pituushyppy: 671 (1995)
60 m aitajuoksu: 8,08 (1990)
Martin Paul

| Martin Paul |
| --- | --- |
 Martin Paulin taiteilijakuva
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. heinäkuuta 1843 Rendsburg, Tanska
Kuollut: 18. toukokuuta 1893 (49 vuotta) Viipuri, Suomen suuriruhtinaskunta
Ammatti:  muusikko, kauppakirjuri
Muusikko
Taiteilijanimi:  Martin Paul
Aktiivisena:  1866 - 1893
Tyylilajit:  salonkimusiikki, kansanmusiikki
Soittimet:  harmonikka
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Martin Paul (synt. Moses Philip Nathan, 2. heinäkuuta 1843 Rendsburg, Tanska – 18. toukokuuta 1893 Viipuri, Suomen suuriruhtinaskunta) oli tanskalais-ruotsalais-suomalainen harmonikkataiteilija, jota pidetään ensimmäisenä suomalaisena ammattimaisesti konsertoineena harmonikansoittajana. Paul toimi valtaosan muusikonurastaan Suomessa 1879–1893, järjestäen maanlaajuisia konserttikiertueita sekä harmonikansoiton opetusta. Hänen toiminnastaan on jäänyt yli 1 600 lehti-ilmoitusta ja Paulin kuolemasta uutisoitiin aikanaan useissa suomalaisissa sanomalehdissä. Koska Paul ei säveltänyt omaa musiikkia, eikä äänilevyteknologia ollut vielä syntynyt, hänen roolinsa suomalaisen harmonikkamusiikin historiassa jäi kuitenkin unohduksiin pitkäksi aikaa.
Tausta

Moses Philip Nathan syntyi suhteellisen varakkaaseen juutalaiseen tehtailijaperheeseen Rendsburgissa, Schleswig-Holsteinissa, 1843. Alue oli tuohon aikaan Tanskan maakunta. Hänen isänsä Philip Abrahan Nathan (1805-1885) omisti hansikastehtaan Leipzigissa sekä useampia tehtaita Kielissä. Äiti Henriette Lazarus (1810-1882) oli kotoisin Kielistä ja Moses oli perheen kahdeksas lapsi. Pojan oletetaan saaneen opetusta harmonikansoittoon jo nuorena. Hänen vaiheistaan Tanskassa ei ole juurikaan dokumentoitua tietoa, mutta Lepistön mukaan muistitieto kertoo pojan pitäneen soittamisesta enemmän kuin työskentelystä vanhempiensa tehtailla. Moses Philip muutti Rendsburgista Ruotsin Åmåliin kaksikymmenvuotiaana.
Moses Philip Nathan vieraili ensimmäistä kertaa Suomessa marraskuussa 1866 ja ilmoitti Helsingfors Dagbladetissa antavansa harmonikansoiton opetusta nimellä M.P. Nathan. Ilmoituksen yhteydessä hän ilmoitti ammatikseen "handelsbokhållare" eli kauppakirjuri. Hän ilmoitti myös viettävänsä talven Suomessa ja vieraili Helsingin lisäksi myös Hämeenlinnassa marraskuussa 1866 sekä Turussa toukokuussa 1867. Hän avioitui vuonna 1868 itseään kymmenen vuotta vanhemman Emilia Carlmarktin (s. 1832) kanssa Åmålissa 1868 ja pariskunnalle syntyi kaksi lasta. Koska Ruotsin lainsäädäntö juutalaisia koskien oli hyvin säänneltyä, Moses Philip Nathan kääntyi kristinuskoon ja hänet kastettiin Dalslandissa tammikuussa 1868 nimellä Martin Paul Nathan. Perhe muutti Visbyyn 1875, jossa Martin piti biljardihallia muusikontoimen ohessa. Perhe muutti myöhemmin Göteborgiin 1878, jossa Martin sai Ruotsin kansalaisuuden ja otti viralliseksi sukunimekseen taiteilijanimensä Paul.
Emilia-vaimon kuoltua Martin vei lapset vanhempiensa kasvatettavaksi Rendsburgiin ja avioitui pian toisen vaimonsa Ida Lagerlöfin (1853-1896) kanssa. Idan vanhemmat eivät hyväksyneet miehen muusikonammattia ja avioliittoa, jolloin pariskunta päätti muuttaa Suomeen ja saapui maahan Tornion kautta 20. elokuuta 1879.
Vaikutus

Markku Lepistön mukaan Martin Paul soitti vuosien 1879-1893 aikana vähintään 450 soolokonsertissa, tanssitilaisuuksissa, puistoissa ja muissa julkisissa tilaisuuksissa, joiden lisäksi hänen uskotaan esiintyneen lukemattomissa yksityistilaisuuksissa, joista ei ole jäänyt dokumentaatiota. Paulista on tuon ajan lehdissä yli 1600 omia ja muiden tekemiä lehti-ilmoituksia ja artikkeleita, joiden pohjalta voidaan todeta Paulin olleen aikanaan hyvin paljon julkisuudessa. Hän julkaisi myös ensimmäisenä suomenkielisen harmonikkakoulun ja opetti harmonikansoittoa useilla paikkakunnilla. Lepistön mukaan Paul ei konsertoinnista ja opetustoiminnastaan huolimatta koskaan noussut lopulta laajemman yleisön tietoisuuteen, koska sen ajan rahvas luki vähemmän sanomalehtiä, etenkin ruotsinkielisiä, joissa monet ilmoitukset ja konserttiarviot julkaistiin. Paulin esittämä ohjelmisto saatettiin kokea myös laajemman yleisön keskuudessa liian taiteelliseksi, minkä vuoksi yleisömäärät monin paikoin saattoivat jäädä vähäisemmiksi. Martin Paulin ura Suomessa jäi myös suhteellisen lyhyeksi hänen varhaisen kuolemansa vuoksi. Paul ei myöskään säveltänyt omaa musiikkia, eikä äänilevyä ollut hänen aikanaan vielä keksitty, joten hänen taitonsa ja uransa vaipuivat pitkäksi aikaa unohduksiin 1900-luvulla. Markku Lepistön mukaan Martin Paul oli kuitenkin kiistatta ensimmäinen suomalainen konsertoiva harmonikansoittaja ja taiturimainen monilahjakkuus, joka tunnettiin Suomessa laajalti omana aikanaan.
Pedro Nunes -luokka

| Pedro Nunes -luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  1 017 t (standardi) 1 217 t (kuormattu)
Pituus:  70,5 m
Leveys:  10,0 m
Syväys:  3,1 m
Koneteho:  2 400 shp
Nopeus:  16 solmua
Miehistöä:  191
Aseistus
Meritorjunta:  2 × 120 mm tykkiä 2 × syvyyspomminheitintä
Ilmatorjunta:  4 × 40 mm ilmatorjuntatykkiä
Pedro Nunes -luokka oli Portugalin laivaston kahden 1930-luvulla valmistetun avison muodostama alusluokka.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Palvelukseen | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Pedro Nunes | Lissabonin laivastontelakka | 1930 | 17. maaliskuuta 1934 |  | poistettu palveluksesta 1976 |
| João de Lisboa | Lissabonin laivastontelakka | 1930 | 21. toukokuuta 1936 |  | poistettu palveluksesta 17. elokuuta 1966 |
Nello Pazzafini

Nello Pazzafini (oikealta nimeltään Giovanni Pazzafini; 15. toukokuuta 1934 Rooma – 27. marraskuuta 1997 Ostia) oli italialainen elokuvanäyttelijä.
Pazzafinin ensimmäinen elokuvarooli oli Carmine Gallonen Messalinassa vuonna 1951. Sen jälkeen hän harjoitti useita eri ammatteja, kunnes vuonna 1958 osallistui ensimmäiselle Italiassa järjestetylle sijaisnäyttelijäkurssille. Pazzafini työskenteli sijaisnäyttelijänä ja esitti sivuosia lukuisissa peplum-elokuvissa ja spagettiwesterneissä. Voimakasrakenteisen ja -piirteisen miehen vakiorooliksi muodostuivat viihde-elokuvien ”pahikset”, joita hän näytteli aina 1990-luvun alkuun saakka.
Elokuvia

Afrodite, dea dell’amore, 1958
Goliath contro i giganti, 1961
Taistelu Rhodoksesta, 1961
Troijan urhot, 1961
Maciste contro i mostri, 1962
Ursus – sankareista suurin, 1963
Ercole contro Moloch, 1963
Sansone contro il Corsaro Nero, 1964
Sandok, il Maciste della giungla, 1964
I due gladiatori, 1964
Ercole contro Roma, 1964
Viimeinen gladiaattori, 1964
Il leone di Tebe, 1964
La vendetta di Spartacus, 1964
Golia alla conquista di Bagdad, 1965
Le calde notti di Poppea, 1969
The Salamander, 1981
Aiheesta muualla

Nello Pazzafini Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Saksa  Italia 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Elonet
Peilaus

Peilaus
Peilaus on matematiikassa avaruuden muunnos, missä on annettu piste ja joko peilaus­suora tai -piste, tai kolmi­ulotteisessa avaruudessa peilaustaso. Euklidisessa geometriassa peilaukset pisteen, suoran tai tason suhteen ovat yhtenevyys­kuvauksia.
Jos peilaus suoritetaan pisteen suhteen, annetun kuvion jokaisen pisteen p kuva saadaan pisteestä lähdetään peili­pisteen suuntaan ja kuljetaan kaksin­kertainen matka suhteessa p:n ja peilipisteen etäisyyteen. Tasossa peilaus pisteen suhteen merkitsee samaa kuin sen kierto eli rotaatio 180 astetta peilaus­­pisteen ympäri.
Peilaus suoran suhteen tarkoittaa, että suoralle piirretään kunkin annetun pisteen kautta kulkeva normaali. Annettu peilipiste löytyy suoran peilaus­suoran toiselta puolelta yhtä kaukaa normaalista kuin mitä alkuperäinen piste oli. Tasokuvio muuttuu tällöin peilikuvakseen, jossa vasen ja oikea ovat vaihtuneet. Sitä vastoin kolmi­ulotteisessa avaruudessa ei näin tapahdu, vaan sama tulos saadaan 180 asteen rotaatiolla peilaus­suoran ympäri.
Kolmi­ulotteisessa avaruudessa peilaus tason suhteen tarkoittaa, että tasolle piirretään kunkin annetun pisteen kautta kulkeva normaali. Annettu peili­piste löytyy suoran peilaus­tason toiselta puolelta yhtä kaukaa normaalista kuin mitä alku­peräinen piste oli.
USS Paul Revere (APA-248)

| USS Paul Revere |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  New York Shipbuilding Corporation, Camden, New Jersey
Kölinlasku:  15. toukokuuta 1952
Laskettu vesille:  11. huhtikuuta 1953
Palveluskäyttöön:  9. lokakuuta 1958
Poistui palveluskäytöstä:  1. tammikuuta 1980
Tekniset tiedot
Uppouma:  17 098 t
Pituus:  171,75 m
Leveys:  23 m
Syväys:  8,2 m
Koneteho:  19 250 hv
Nopeus:  20 solmua
Miehistöä:  414
Aseistus
Aseistus:  4 × 3"/50 tykkiä jopa 8 helikopteria
USS Paul Revere (runkonumero APA/LPA-248) oli Yhdysvaltain laivaston Paul Revere -luokan maihinnousualus.
Valmistus

Alus tilattiin New York Shipbuilding Corporationilta Camdenista New Jerseystä, missä köli laskettiin 15. toukokuuta 1952 alun perin vesille Maritime Adminstrationin (MARAD) runkona 27. Alus laskettiin vesille 11. huhtikuuta 1953 nimellä SS Diamond Mariner kumminaan rouva Franklin Ewers. Alus luovutettiin 22. joulukuuta MARADille. Prudential Steamship Corporation operoi aluksella, kunnes se siirrettiin reserviin 24. heinäkuuta 1954.
Yhdysvaltain laivasto lunasti 14. syyskuuta 1956 aluksen luokitellen sen APA-248:ksi nimellä USS Paul Revere 4. kesäkuuta 1956. Aluksen muutostyöt toteutti Todd Shipyardin Los Angelesin yksikkö San Pedrossa Kaliforniassa. Alus otettiin palvelukseen Long Beachissa 3. syyskuuta 1958 ensimmäisenä päällikkönään Robert Erly.
Palvelus

Vastaanottotestien jälkeen alus oli seuraavan vuoden erilaisissa maihinnousuoperaatioissa, joita olivat marraskuussa 1958 Rocky Roads San Diegossa, helmikuussa 1959 Twin Peaks Camp Pendletonissa, elokuussa PACNAMIDLEX Del Marissa, syyskuussa Clear Ridge Kalifornian rannikolla ja marraskuussa Totem Pole Kodiakissa. Vuosina 1960-1961 alus oli valmiusaluksena, jolloin alus oli miehitettynä ja täysin varustettuna koko ajan. Lisäksi aluksella oli valmius siirtää merijalkaväkipataljoona maihin lyhyellä varoitusajalla mihin tahansa Tyynellämerellä.
Laosin kriisi alkoi 21. maaliskuuta 1961, jolloin alus määrättiin kaakkoisaasian rannikolle. Alus oli alueella kaikkiaan 54 vuorokautta, kunnes kriisi laimeni. Alus palasi vapauduttuaan tehtävästä Etelä-Kiinan merelle partioimaan.
Tammikuussa 1962 palattuaan Yhdysvaltoihin alus osallistui pelastusoperaatioon, kun helikopteri putosi mereen sukellusveneidentorjuntaharjoituksessa. Alukselta lähetetty vene pelasti kolme helikopterin miehistönjäsentä kuudessa minuutissa.
Huollon jälkeen alus oli viidestä kuuteen kuukautta läntisellä Tyynellämerellä vieraillen muun muassa Subicinlahdella, Hong Kongissa ja Japanin satamissa. Vuonna 1963 aluksen tehtävä läntisellä Tyynellämerellä päättyi palaten koulutukseen.
Alus lähti 28. tammikuuta 1964 San Diegosta Pearl Harboriin neljännelle purjehdukselleen Tyynellemerelle. Alus osallistui Coco Palm -harjoitukseen, jossa harjoiteltiin saattueen suojaamista. Pearl Harborista alus lähti Bucknerinlahdelle valmistautuen suurimpaan toisen maailmansodan jälkeiseen maihinnousuun. Back Pack harjoitukseen osallistui 50 000 Yhdysvaltain ja Taiwanin asevoimien sotilasta ja yli 125 alusta. Harjoitus järjestettiin Taiwanin lounaisrannikolla ja se päättyi 12. maaliskuuta. Toukokuussa alus osallistui SEATOn  Ligtas-harjoitukseen Filippiineillä ja heinäkuussa Numazussa Japanissa Minute Hand -harjoitukseen. Yhdysvaltoihin paluu oli toinen saattueharjoitus Mad Bull ja alus saapui San Diegoon 6. elokuuta.
Palvelus > Vietnamin sota

Alus oli vuoden 1965 alun koulutuksessa Yhdysvaltain rannikolla. Elokuussa se kuljetti 1. merijalkadivisioonan joukkoja Okinawalle ja loka-marraskuussa alus kuljetti Etelä-Korean Tiikeri-divisioonan joukkoja Pusanista Qui Nhoniin Etelä-Vietnamiin. Alus osallistui ensimmäisen kerran varsinaisiin sotatoimiin operaatio Blue Marlinissa, kun se kuljetti 7.-18. marraskuuta merijalkaväkipataljoonaa. Se osallistui merijalkaväen kanssa vastaavaan operaatio Double Eagleen Quang Ngain provinssissa tammikuussa 1966. Alus tuki Vietnamissa merijalkaväkeä maaliskuun ja se palasi San Diegoon 19. huhtikuuta.
Alus pysyi Yhdysvaltain itärannikolla, kunnes se palasi kaukoitään toukokuussa 1967. Alus kuului maihinnousuvalmiusyksikköön Vietnamin rannikolla, kun se osallistui operaatioihin Belt Drive, Fortress Sentry, Formation Leader ja Knox. Alus palasi San Diegoon 16. joulukuuta jatkamaan palvelustaan Yhdysvaltain rannikolla.
Vuoden 1968 alus teki koulutuspurjehduksia laivaston reservin kouluttamiseksi ennen seuraavaa matkaansa tammikuussa 1969.
Alus poistettiin palveluksesta ja se poistettiin alusluettelosta 1. tammikuuta 1980.
Espanjan laivasto

Alus myytiin osana Security Assistance Programin mukaisesti Espanjalle 17. tammikuuta. Alus liitettiin Espanjan laivastoon nimellä Castilla (L21).
Alus poistettiin palveluksesta 6. kesäkuuta 1998 ja se romutettiin vuonna 2000 Puerto de Santa Maríassa Espanjassa.
Peanon aksioomat

Peanon aksioomat ovat matematiikassa italialaisen matemaatikon Giuseppe Peanon esittämät yhdeksän aksioomaa, jotka määrittävät luonnolliset luvut.  Keskeisessä asemassa aksioomia on seuraajafunktio S, jolle S(a)=a+1 (merkitään myös ilman sulkuja Sa=a+1) kaikilla luonnollisilla luvuilla a. Peanon aksioomat ovat:
0 on luonnollinen luku.
Jokainen luonnollinen luku on yhtä suuri itsensä kanssa eli yhtäsuuruusrelaatio on refleksiivinen.
Jokaiselle luonnollisille luvuille a ja b a=b,  jos ja vain jos b=a (yhtäsuuruusrelaatio on symmetrinen).
Luonnollisille luvuille a, b ja c, jos a=b ja b=c, on a=c (yhtäsuuruusrelaatio on transitiivinen).
Jos a = b ja b on luonnollinen luku, a on luonnollinen luku.
Jos a on luonnollinen luku, on Sa luonnollinen luku.
Jos a ja b ovat luonnollisia lukuja, a=b, jos ja vain jos Sa = Sb.
Jos a on luonnollinen luku, Sa ≠ 0.
Jokaiselle joukolle K, jos 0 kuuluu K:hon ja jokaisen K:ssa olevan alkion a seuraaja Sa kuuluu K:hon, jokainen luonnollinen luku kuuluu K:hon.
Kirjallisuutta

Rikkonen, Harri: Matematiikan pitkä peruskurssi II – Reaalimuuttujan funktioiden differentiaalilasku.  Helsinki:  Otakustantamo, 1969.  ISBN 951-671-022-0
Aiheesta muualla

Turun Yliopisto: Luonnollisten lukujen laskutoimitusten määrittely Peanon aksioomien pohjalta
Itä-Suomen yliopisto: Harjoitustehtäviä