stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Takapuolustaja
Free safety

Heikon puolen takapuolustaja on yleensä virkaveljeään pienempi ja nopeampi. Hän seuraa tilannetta syvimpänä puolustajana ja hyökkää lopulta palloa kohti. Heittopeleissä hän pyrkii joko syötönkatkoon tai iskemään kiinniottajaa juuri pallon saapumisen hetkellä. Nimityksen free safety suora käännös on vapaa takapuolustaja ja se kuvaa alkuperältään takapuolustajan vastuuta miespuolustuksessa: heikon puolen takapuolustajan ei tarvitse puolustaa ketään erityistä hyökkäyksen pelaajaa, vaan hänen vastuullaan on vartioida kaikkia puolustuksen takakentälle asti pääseviä hyökkäyksen pelaajia.
Jakob Zidén

Jakob Zidén (1. marraskuuta 1754 Kiikka – 29. huhtikuuta 1801 Marttila) oli suomalainen kirkkoherra ja suomen kielellä kirjoittanut runoilija.
Kiikassa sijaitsevassa Ruotsilan kartanossa syntyneen Zidénin vanhemmat olivat Jomalan kirkkoherrana toiminut Jakob Zidén (1722–1771) ja Kristina Juliana Enholm. Hän kävi Porin triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Turussa vuonna 1772. Zidén vihittiin papiksi 1779. Hän toimi Leskikuningattaren henkirykmentin ylimääräisenä pataljoonansaarnaajana vuodesta 1779 ja Tukholman suomalaisen seurakunnan kappalaisen apulaisena 1782. Marttilan kirkkoherrana hän oli vuodesta 1782 alkaen.
Zidén oli naimisissa Kristina Elisabet Fahlbergin kanssa. Heidän poikansa oli Suomen sodassa taistellut luutnantti Jakob Henrik Zidén joka tunnetaan J. L. Runebergin Vänrikki Stoolin tarinain yhtenä henkilöhahmona.
Teoksia

Kaxi kiitos laulu rauhan edestä. Wuonna 1790. Turusa, prändätty wuonna 1791
Sen surullisen Suomen surkia walitus, : walitus-päiwänä sinä 6:na p. kesä-kuusa wuonna 1792. Hänen Korkeimmasti autuan Kuningl:n Maj:sä kuningan Gustawin sen 3:nen, Ruotzin, Göthin ja Wändin kuningan, suuren ruhtinan Suomeheen [etc]. [etc]. [etc]. itkettäwän ja aiwan pikaisen eron ylitze tästä mailmasta, kuoleman kautta, sanoihin solmettu St. Martinan pitäjän puhen parren jälken Jacob Zidenildä kirkkoherralda. Turusa, prändätty Frenckellin kirjan-prändisä 1792
Kehoitus kaikille Suomen maan oikioille miehille : pian joutumaan rakastettua wanhaa isän maata wapahtamaan w. 1796. Wasasa, prändätty Londicerildä 1796
Neuwo lapsille, yhteisestä kansasta. Jacob Zidénildä. Prov. Turusa, prändätty wuonna 1797
Riemu-laulu, hänen kuningallisen maj:tinsä meidän kaikein armollisimman kuningamme Gustaf Adolphin onnellisen palamisen ylitze Turuun kaupungiin, sinä 9. p. syys-kuusa 1796. Turusa, prändätty wuonna 1797
Sorge-sång, vid framl. kyrkoherden i Jomala församling på Åland herr mag. Jacob Zidéns enke-fru Christina Juliana Enholms jorda-färd, som skedde i Tyrvis sokn, vid moderkyrkan derstädes, den 4. januarii 1800. Å egne, och mina samteliga sorgbundna sam-syskons vägnar af J. Z. Åbo, tryckt hos J. C. Frenckell 1800
Jakob valehtelija

| Jakob valehtelija> Jakob der Lügner |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Frank Beyer
Käsikirjoittaja:   Jurek Becker  Frank Beyer 
Tuottaja:  Herbert Ehler
Säveltäjä:  Joachim Werzlau
Kuvaaja:  Günter Marczinkowsky
Leikkaaja:  Rita Hiller
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Itä-Saksa  Tšekkoslovakia 
Tuotantoyhtiö:  DEFA
Levittäjä:  Progress Film Netflix
Ensi-ilta:  1974
Kesto:  100 min.
Alkuperäiskieli:  saksa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jakob valehtelija (saks. Jakob, der Lügner) on vuonna 1974 valmistunut itäsaksalainen elokuva, jonka on ohjannut Frank Beyer. Se perustuu kirjailija Jurek Beckerin kirjaan Valehtelija-Jaakko. Elokuvan pääosassa näyttelee Vlastimil Brodský. Samasta kirjasta on tehty vuonna 1999 myös Hollywood-elokuva Jakob – Valehtelija.
Elokuva oli ehdolla parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon saajaksi.
Aiheesta muualla

Jakob valehtelija Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Suurpuolan kapina (1918–1919)

Suurpuolan kapina 1918–1919 (puol. Powstanie wielkopolskie 1918–19 roku; saks. Großpolnischer Aufstand) oli puolalaisten sotilaallinen kapina Saksaa vastaan Suur-Puolan (Saksassa nimillä Poznanin suurherttuakunta ja Posenin provinssi) alueella. Kapinalla oli merkittävä vaikutus Versailles’n rauhansopimukseen, joka myönsi uudelleenperustetulle Puolalle kapinallisten voittamat alueet ja lisäksi muita alueita, joista useimmat olivat olleet osa Puola-Liettuaa ennen Puolan jakoa.
Suur-Puola tai Iso-Puola on historiallinen alue, joka vastaa suurin piirtein nykyisen Ison-Puolan voivodikunnan alueita.
Taustaa

Vuonna 1795 tapahtuneen Puola-Liettuan kolmannen jaon seurauksena Puola lakkasi olemasta itsenäisenä valtiona. Vuoden 1795 ja ensimmäisen maailmansodan syttymisen välillä Puolan alueella syntyi monta itsenäistymistä ajanutta kapinaa. Vuoden 1806 kapinan seurauksena syntyi Varsovan herttuakunta, joka oli olemassa kahdeksan vuotta ennen kuin alue jaettiin jälleen Preussin ja Venäjän kesken. Saksalaisten hallinto syrji ja sorti puolalaisia.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Yhdysvaltain presidentti Woodrow Wilsonin Neljäntoista kohdan ohjelma kohtasi vastustusta eurooppalaisilta valloilta, jotka pelkäsivät vallan ja alueiden menettämistä. Saksan poliitikot olivat allekirjoittaneet aselevon 11. marraskuuta 1918 tilanteessa, jolloin saksalaisten rintamalinjat ulottuivat Saksan aiempien rajojen ulkopuolelle sekä lännessä että idässä. Aiemmin maaliskuussa 1918 Saksa oli allekirjoittanut Brest-Litovskin rauhansopimuksen Venäjän kanssa sopiakseen rajoistaan idässä. Tässä sopimuksessa ei huomioitu miljoonia puolalaisia, jotka asuivat välissä olevalla alueella. Tämän seurauksena monta hallinnollista ja alueellista kysymystä jäi avoimeksi ennen kuin Versailles’n sopimus ratifioitiin täysin tammikuussa 1920.
Wilsonin ehdotus Puolan itsenäisyydestä ja sen rajoista ei saavuttanut kaikkien osapuolten hyväksyntää. Suurin osa Puolan jaetusta ja Preussiin 1700-luvun lopulla liitetystä alueesta oli yhä osa Saksaa ensimmäisen maailmansodan lopussa, ja osia kuului myös Itävalta-Unkariin ja Venäjään. Saksaan kuuluva osa sisälsi Posenin provinssin, eli Suurpuolan alueen, jonka teollinen keskus Poznan (saks. Posen) oli. Alueen asukasluvusta enemmistö eli yli 60 prosenttia oli puolalaisia ja toistaiseksi oli epäselvää, mihin he tulisivat sijoittumaan ehdotuksen mukaisessa uudessa Puolan valtiossa.
Kapina

Keisari Vilhelm II:n erottaminen 9. marraskuuta 1918 merkitsi Saksan monarkian lakkaamista ja Weimarin tasavallan syntymistä. Loppuvuonna Puolassa heräsivät toiveet itsenäisestä valtiosta, ja kapinan valmistelut alkoivat. Kapina puhkesi kuuluisan pianistin ja Puolan tulevan pääministerin Ignacy Paderewskin pitämän patrioottisen puheen jälkeen Poznanissa 27. joulukuuta 1918.
Kapinallisjoukot koostuivat puolalaisen Itä-Preussin alueen sotilasorganisaation jäsenistä, jotka perustivat kansalliskaartin (puol. Straż Obywatelska), joka nimettiin myöhemmin kansankaartiksi (Straż Ludowa). Kaartiin liittyi vapaaehtoisia, jotka olivat pääosin maailmansodan veteraaneja. Ensimmäinen kapinan syntypaikaksi muodostuneessa hotelli Bazarissa ollut osasto oli satahenkinen joukko Wildan, Poznanin kaupunginosan, kansalliskaartin miehiä. Heitä johti Antoni Wysocki. Johtava ydin oli korkein kansanneuvosto (Naczelna Rada Ludowa), joka aluksi vastusti kapinaa, mutta asettui sen tueksi muutaman päivän kuluttua; epävirallisesti jo 3. tammikuuta 1919 ja virallisesti 8–9. tammikuuta alkaen. Sotilaallisessa johdossa toimi alkuun kapteeni Stanisław Taczak ja 9. tammikuuta alkaen kenraali Józef Dowbor-Muśnicki.
Ajoitus oli edullinen kapinallisille, sillä lokakuun 1918 ja vuoden 1919 ensimmäisten kuukausien välillä Saksassa oli käynnissä vallankumous, jonka aikana monet sotilaat ja merimiehet kapinoivat monarkiaa ja upseerikuntaa vastaan. Tämän jälkeen aselevon demoralisoiman maan uuden tasavaltalaishallituksen päällimmäinen ongelma oli muiden vallankumousliikkeiden kukistaminen Saksassa.
15. tammikuuta mennessä puolalaiset kapinalliset onnistuivat valtaamaan suurimman osan Posenin provinssista. He kävivät raskaita taisteluita Saksan armeijaa ja rajavartiota vastaan aina kunnes 16. helmikuuta ympärysvallat ja Saksa uudistivat aselevon, joka vaikutti Posenin alueella olleeseen Saksan rintamalinjaan. Kahakat jatkuivat aina Versailles’n rauhansopimuksen allekirjoittamiseen 28. kesäkuuta 1919. Suurpuolan kapina 1918–1919 on toinen kahdesta menestyksellisestä puolalaiskapinasta, toinen oli Suurpuolan kapina 1806, joka päättyi Napoleonin armeijan väliintuloon.
Moni Suur-Puolan kapinallisista osallistui myös 1919–1921 kapinoihin Sleesiassa.
Reaktio

Kapinalla oli huomattava merkitys Versailles’ssa tehtyihin päätöksiin, jotka koskivat niin kapinallisten voittamia alueita kuin Puolan käytävääkin. Puolan käytävä oli ennen Puolan ensimmäistä jakoa osa Puola-Liettuaa ja yhdisti maan Itämereen. Tärkeimpiä kaupunkeja alueella olivat Bydgoszcz (saks. Bromberg), Leszno (Lissa) ja Wawicz (Rawitsch). Saksalaisen vähemmistöryhmän käynnistämät mielenosoitukset vaikuttivat myöhemmin ihmisten ääniin Sleesiassa, jossa järjestettiin kansanäänestys siitä, halusivatko paikalliset alueen kuuluvan Puolaan vai Saksaan.
Versailles’n rauhansopimuksesta seuranneet Saksan aluemenetykset lisäsivät saksalaisten halua saada menetetyt alueet takaisin. Rauhansopimuksen myötä joitain ongelmia jäi myös ratkaisematta, kuten Danzigin vapaakaupungin ja Puolan käytävän asema. Osa Adolf Hitlerin puolueongelmaa oli huolehtia näistä ongelmista. Puola kuitenkin kieltäytyi aluemenetysten pelossa 1920- ja 1930-luvuilla Saksan lukuisista pyynnöistä järjestää kansanäänestys ja väestönsiirtoja sekä sen ehdotuksista yhteiseen maanteiden kunnostusprojektiin ja maiden tullien yhdistämiseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suurpuolan kapina (1918–1919) Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Greater Poland Uprising (1918–19)
Posenin provinssi (punaisella) Preussin kuningaskunnassa (valkoisella) sekä muut Saksan liittovaltion osat (vaal.rusk.)
Puolalaisia kapinaan osallistuneita sotilaita Saksan vastaisella rajalla 1919.
Käännös suomeksi
Tamsin Egerton

Tamsin Egerton (s. 26. marraskuuta 1988 Hampshire, Englanti) on englantilainen näyttelijä ja malli, joka on esiintynyt muun muassa ​​Holly Goodfellowina vuoden 2005 elokuvassa Mami hoitaa, Chelsean Parkerina vuoden 2007 elokuvassa Tyttökoulu St. Trinian's ja Guineverena vuoden 2011 televisiosarjassa Camelot.
Aiheesta muualla

Tamsin Egerton Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Svalöv

| Svalöv |
| --- | --- |
 Lammikko puistossa Svalövissä.
 Svalöv
 Koordinaatit: 55°54′40″N, 13°06′20″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Skånen lääni
Maakunta:  Skåne
Kunta:  Svalövin kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  2,39 km²
Väkiluku:  3 633
 – Väestötiheys:  1 520,1 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Svalöv on samannimisen Svalövin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Skånen läänissä ja Skånen historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 3 633 asukasta.
Väestönkehitys

| Svalövin taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 | 1960 |    | 1 814 | 1 814 |
| 1965 | 1965 |    | 2 290 | 2 290 |
| 1970 | 1970 |    | 2 767 | 2 767 |
| 1975 | 1975 |    | 3 307 | 3 307 |
| 1980 | 1980 |    | 3 371 | 3 371 |
| 1990 | 1990 |    | 3 138 | 3 138 |
| 1995 | 1995 |    | 3 211 | 3 211 |
| 2000 | 2000 |    | 3 071 | 3 071 |
| 2005 | 2005 |    | 3 344 | 3 344 |
| 2010 | 2010 |    | 3 633 | 3 633 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Skånen läänin kuntien keskustaajamat
Sébastien Bordeleau

| Sébastien Bordeleau |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. helmikuuta 1975 (ikä 49) Vancouver, Brittiläinen Kolumbia
Kansalaisuus:   Kanada  Ranska
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  180 cm
Paino:  83 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1995–2012
Seurat:  Fredericton Canadiens (AHL) Montreal Canadiens (NHL) Nashville Predators (NHL) Worcester Ice Cats (AHL) Minnesota Wild (NHL) Houston Aeros (AHL) Phoenix Coyotes (NHL) Springfield Falcons (AHL) SC Bern (NLA) EHC Biel (NLA)
NHL-varaus:  73. varaus, 1993 Montreal Canadiens
Sébastien Bordeleau (s. 15. helmikuuta 1975 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia) on Kanadassa syntynyt ranskalainen toisen polven jääkiekkoilija. Bordeleau on Montreal Canadiensin kolmannen kierroksen varaus vuodelta 1993.
Pelaajaura

Bordeleau pelasi vuosina 1991-1995 juniorisarja QMJHL:ssa Hull Olympiquesin joukkueessa ja debytoi keväällä 1995 AHL:n pudotuspeleissä Fredericton Canadiensin riveissä.
Seuraavalla kaudella Bordeleau pääsi pelaamaan neljän ottelun verran NHL:ssa Montreal Canadiensin riveissä. Sen lisäksi AHL-otteluita kertyi 43 kappaletta. Kausi 1996-1997 sujui kokolailla tasan Montrealin ja Frederictonin välillä ottelumäärien ollessa 28 ja 33. 28 NHL-ottelussa Bordeleau keräsi kaksi maalia ja 11 tehopistettä. Kaudella 1997-1998 Bordeleau pelasi 53 ottelua NHL:ssa eikä häntä enää lähetetty farmisarjaan. Canadiens ei kuitenkaan nähnyt suurempaa tarvetta Bordeleaulle vaan kauppasi hänet Nashville Predatorsiin myöhemmin määriteltävää mahdollista korvausta vastaan. Nashvillessa Bordeleau pelasi kaksi täyttä kautta ja 14 ottelua kaudella 2000-2001. Sieltä hänen pelaajaoikeutensa siirtyivät St. Louis Bluesille, jossa hän ei kuitenkaan pelannut ensimmäistäkään ottelua. Minnesota Wild poimi hänet waiver-listalta syyskuussa 2001. Minnesotassa Bordeleau pelasi 14 ottelua ja lisäksi 16 AHL-ottelua Houston Aerosin joukkuessa kunnes tammikuussa 2002 hänet lähetettiin Phoenix Coyotesiin vaihdossa David Culleniin. Phoenixissa Bordeleau pääsi kokoonpanoon kuudessa ottelussa kauden muutoin sujuessa AHL:n Springfield Falconsin mukana.
Kaudelle 2002-2003 Bordeleau siirtyi Sveitsin National Liigaan SC Berniin, jossa pelasi seitsemän kautta. Kaudelle 2009-2010 Bordeleau jatkoi Sveitsissä mutta seura vaihtui Bernistä EHC Biel-Bienneen. Siellä hän pelasi uransa viimeiset kolme kautta.
Uran saldoksi muodostui 251 NHL-, 128 AHL- ja 395 NLA-ottelua.
Pelaajaura > Maajoukkue

Bordeleau edusti Ranskaa jääkiekon MM-turnauksissa 2004 ja 2008, sekä olympiakarsintaturnauksissa 2005 ja 2009. 16 maajoukkue-ottelussa hän kirjautti viisi maalia ja 11 tehopistttä ja hänelle vihellettiin 16 jäähyminuuttia.
Valmennusura

Pelaajauransa päätettyään Bordeleau palasi takaisin Kanadaan. Kauden 2013-2014 hän toimi Lanaudière Pionniers juniorijoukkueen apuvalmentajana yhden kauden ajan. Seuraavalla kaudella hän toimi juniorijoukkue Blainville-Boisbriand Jr. Armadan apuvalmentajana, Collège Esther-Blondin Phénixin apulais-GM:na sekä Kanadan alle 17-vuotiaiden maajoukkueen (Canada White) taitovalmentajana. Kaksi seuraavaakin kautta hän toimi apulais-GM:n tehtävässä Phénixin joukkueessa kunnesa kaudelle 2017-2018 vaihtoi joukkueen päävalmentajan tehtävään toimien sen ohessa NHL-joukkue Montreal Canadiensin taitovalmentajana. Kaudelle 2018-2019 juniorivalmennus sai jäädä ja tehtävän kuvaan lisättiin Montrealin naisten joukkueen taitovalmentajan tehtävät.
Vuodesta 2019 alkaen Bordleau on toiminut kehitys- ja taitovalmentajana Nashville Predatorsin organisaatiossa.
Perhe

Sebastien Bordeleaun isä Paulin Bordeleau vanhempi pelasi jääkiekkoa Vancouver Canucksissa (NHL), Quebec Nordiquesissa (WHA) ja Ranskan pääsarjassa. Veli Paulin Bordeleau jr pelasi juniorikiekkoa Central Canada Hockey Leaguessa ja kaksi kautta Ranskan pääsarjan Angersissa. Sebastienin poika Thomas Bordeleau pelaa San Jose Sharksin organisaatiossa ja on edustanut Yhdysvaltoja sekä alle 20-vuotiaiden että miesten MM-turnauksissa. Myös Sebastienin kaksi setää olivat jääkiekkoilijoita.
Tamturbo

| Tamturbo Oyj |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Perustettu:  2010
Toimitusjohtaja:  Timo Pulkki
Puheenjohtaja:  Sami Somero
Kotipaikka:  Tampere, Suomi
Tuotteet:  Paineilmakompressorit
Liikevaihto:  2,1 miljoonaa euroa (2019)
Tilikauden tulos:  −3,3 miljoonaa euroa (2019)
Henkilöstö:  35 (2020)
Kotisivu:  www.tamturbo.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tamturbo Oyj on suomalainen teknologiayhtiö, joka valmistaa öljyttömiä paineilmakompressoreita teollisuudelle. Yhtiön pääkonttori on Tampereella ja tehdas Ylöjärvellä. Tamturbo perustettiin vuonna 2010, ja se myi ensimmäisen kompressorinsa vuonna 2017. Yhtiön asiakkaina on ruoka-, paperi- ja elektroniikkayhtiöitä, joiden tuotteet ovat herkkiä paineilman mukana tihkuvalle öljylle.
Yhtiö harkitsi listautumista Helsingin pörssin First North -listalle. Toukokuussa 2020 Tamturbo perui listautumisen, koska sveitsiläinen yhtiö Sulzer teki Tamturboon sijoituksen, jolla Sulzer sai neljänneksen omistuksen Tamturbosta.
Aiheesta muualla

Tamturbon verkkosivut
Iván Zamorano

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Iván Luis Zamorano Zamora
Syntymäaika: 18. tammikuuta 1967
Syntymäpaikka: , Chile
Pelipaikka: hyökkääjä (ST)
Pituus: 178 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1988-1991 | FC St. Gallen |  |  |
| 1992-1996 | Real Madrid |  |  |
| 1996-2001 | Inter Milano |  |  |
Maajoukkue
| 1987-2001 | Chile | 68 | (34) |

Iván Luis Zamorano Zamora (s. 18. tammikuuta 1967 Maipú, Chile) on chileläinen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Häntä pidetään yleisesti yhtenä Chilen kaikkien aikojen parhaista pelaajista. Zamorano tuli tunnetuksi huikeasta ponnistusvoimastaan ja vahvasta pääpelitaidostaan.
Zamorano edusti urallaan seuratasolla kotimaassaan Cobresalia ja Colo-Coloa, Sveitsissä FC St. Gallenia, Espanjassa Sevillaa ja Real Madridia, Italiassa Internazionalea sekä Meksikossa Américaa. Hän saavutti muun muassa Espanjan-mestaruuden ja Pichichin Espanjan liigan parhaana maalintekijänä Real Madridin riveissä vuonna 1995 sekä UEFA Cupin voiton Interin riveissä vuonna 1998.
Chilen maajoukkueessa Zamorano pelasi vuosina 1987–2001 yhteensä 69 ottelua ja teki niissä 34 maalia. Hän kuului Chilen joukkueeseen vuoden 1998 MM-kisoissa. Zamorano oli myös voittamassa olympiapronssia Chilen riveissä vuoden 2000 kesäolympialaisissa.
Maaliskuussa 2004 Pelé nimesi hänet FIFA 100:aan, eli luetteloon 125 parhaasta elävästä jalkapalloilijasta.
Tamsin Greig

Tamsin Greig vuonna 2010.
Tamsin Greig (s. 23. helmikuuta 1966) on brittiläinen näyttelijä. Hänet tunnetaan rooleista muiden muassa televisiosarjoissa Kirjava joukko (Fran Katzenjammer) ja Vikatikki (tri Caroline Todd). Hän on myös esittänyt vuodesta 1991 lähtien Debbie Aldridgea radiokuunnelmassa The Archers.
Greig on naimisissa näyttelijäkollegansa Richard Leafin kanssa.
Greig on myös tunnettu teatterinäyttelijä, joka voitti Laurence Olivier -palkinnon roolistaan näytelmässä Paljon melua tyhjästä. Hän on ollut myös Bafta-ehdokkaana.
Aiheesta muualla

Tamsin Greig Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Svangaskarð

| Svangaskarð |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:   Toftir, Färsaaret
Koordinaatit:  62°05′59″N, 6°44′10″W
Avattu:  1980
Laajennettu:  1991
Kenttä:  tekonurmi
Käyttäjät
 B68 Toftir 
Katsojakapasiteetti
 6 000 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Svangaskarð on Färsaarilla Toftirin kylässä sijaitseva jalkapallostadion. Alueella on lisäksi yhdistetty yleisurheilu- ja jalkapallokenttä.
Stadion on Färsaarten pääsarjassa Effodeildinissä pelaavan B68 Toftirin kotiareena. Svangaskarð toimi myös Färsaarten jalkapallomaajoukkueen kotikenttänä vuosina 1991–1999, jonka jälkeen sen korvasi pääkaupunkiin Tórshavniin rakennettu uusi kansallisareena Tórsvøllur.
Historia

Svangaskarð valmistui vuonna 1980. Ensimmäiset kaksi vuotta jalkapallokenttä oli hiekkapintainen ja pukusuojina toimivat yksinkertaiset parakit. Vuonna 1984 rakennettiin kunnolliset pukuhuonetilat ja 1987 kenttä sai tekonurmen. Yleisurheilukenttä valmistui vuonna 1989 järjestettyjä kansainvälisiä Saarikisoja varten.
Maajoukkueen kotikentäksi

Svangaskarðin laajentaminen maajoukkueen kotistadioniksi sai alkunsa vuonna 1990, kun Färsaaret oli voittanut Itävallan Ruotsin Landskronassa pelatussa EM-karsintaottelussa. Färsaarilla ei tuolloin ollut Euroopan jalkapalloliiton UEFA:n määräyksiä täyttävää stadionia, joten maajoukkue joutui pelaamaan ottelunsa ulkomailla.
Vanhan jalkapallokentän päälle rakennettiin uusi tekonurmi. Lisäksi valmistuivat uudet pukuhuonetilat sekä katsomo. Remontoidun stadionin avausottelu pelattiin lokakuussa 1991. Svangaskarðin yleisöennätys on vuodelta 1998, jolloin Färsaarten ja Maltan välistä ottelua oli seuraamassa 6 642 katsojaa.
B68:n lisäksi stadionilla ovat pelanneet kansainvälisiä otteluitaan myös muut färsaarelaiset seurajoukkueet, muun muassa Gøtu ÍF.
Takiaiset

| Takiaiset |
| --- | --- |
 Isotakiainen (Arctium lappa)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset Eudicots
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Alaheimo::  Carduoideae
Tribus::  Cardueae
Suku::  Takiaiset Arctium  L.
Tyyppilaji
 isotakiainen Arctium lappa L. (1753) 
Katso myös
   Takiaiset Wikispeciesissä   Takiaiset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Takiaiset (Arctium) on kasvisuku asterikasvien heimossa. Siihen kuuluu 44 lajia risteymälajeja lukuun ottamatta. Suvun tieteellinen nimi Arctium tulee kreikan kielen karhua tarkoittavasta sanasta arktos.
Takiaislajeja

isotakiainen (Arctium lappa)
pikkutakiainen (Arctium minus)
lehtotakiainen (Arctium nemorosum)
seittitakiainen (Arctium tomentosum)
Tuntomerkkejä

Pohjoismaissa ja Suomessa esiintyy neljä takiaislajia. Ne ovat kaksivuotisia, suuria ja vankkajuurisia ruohoja. Niiden varsi on tukeva ja haarova, lehdet isolapaiset ja pehmeät. Takiaisten mykeröjen kehto on pallomainen ja täynnä liikkuviin otuksiin tarttumista auttavia koukkuja. Pohjoismaiden takiaiset risteytyvät helposti keskenään. Suomen lajeista iso-, pikku- ja seittitakiainen ovat ihmisen asumilla paikoilla kasvavia muinaistulokkaita ja lehtotakiainen harvinainen alkuperäinen lehtokasvi aivan lounaassa.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Arctium
Suomen Lajitietokeskus: Takiaiset – Arctium
ITIS: Arctium (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Arctium (englanniksi)
Flora of China: Arctium (englanniksi)
Yrttitarha: Takiaiset (Arctium)
Seittitakiaisen seittikarvaisia mykeröjä.
Iván Molina

Iván Molina (s. 16. kesäkuuta 1946) on kolumbialainen tennispelaaja. Ranskan avoimissa 1974 hän voitti sekanelinpelin Martina Navrátilován kanssa voitettuaan loppuottelussa Rosie Reyesin ja Marcelo Laran. Ranskan avointen 1977 sekanelinpelin loppuottelussa hän hävisi Florenta Mihai kanssa Mary Carillolle ja John McEnroelle.
Parhaimmillaan hän sijoittui ATP-maailmanlistalla sijalle 40 huhtikuussa 1976. Hän edusti Kolumbiaa Davis Cupissa 17 maaottelussa vuosina 1970–1979.