stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kendō
Kendōn harjoittelu > Uchikomigeiko

Uchikomi-geikossa tekijä eli kakari-puoli harjoittelee lyöntejä motodachin avaamiin paikkoihin. Motodachi joko itse valitsee avaamansa lyöntikohteet, tai sitten lyöntikohteiden määrä ja paikka on ennalta harjoituksen vetäjän määräämä. Uchikomigeikoa voivat harjoitella jo muutaman kuukauden harjoitelleet varusteettomat aloittelijat varusteellista, edistyneempää motodachia vastaan.
Kendōn harjoittelu > Kakarigeiko

Kakarigeiko eli hyökkäysharjoittelu on kendōn uuvuttavimpia harjoituksia. Siinä tekijä eli kakari harjoittelee taukoamatonta hyökkäystä motodachilta avautuviin lyöntipaikkoihin. Motodachin tehtävä on vaatia kunnollisia lyöntejä oikealta etäisyydeltä ja tasapainoisesta asennosta. Jos kakari hidastelee, motodachin tehtävä on motivoida ja kannustaa kakari yhä uudelleen energiseen hyökkäämiseen hyökkäämällä itse kakarin herpaantumisen luomiin lyöntipaikkoihin ja pitää yllä kovaa harjoitustempoa. Kakarigeiko tehdään aina täysissä varusteissa, ja se vaatii harjoittelijoiltaan tottumista varusteiden kanssa toimimiseen.
Kendōn harjoittelu > Jigeiko

Jigeiko eli vapaaottelu on kahden kendōn harjoittelijan välinen ottelu, jossa ei ole ulkopuolista tuomaria. Ottelussa toimitaan ”herrasmiesmäisesti” ilmoittamalla jigeiko-kumppanille, milloin tämän suoritus oli omasta mielestä pisteen arvoinen, minkä jälkeen jatketaan vapaaottelua. Jigeikon pituuden määrittelevät yleensä keskenään harjoittelevat, jolloin sovitaan viimeinen, jigeikon päättävä piste. Toisinaan harjoituksen vetäjä saattaa myös lopettaa sen yleisellä lopettamiskäskyllä (yame). Näin tapahtuu yleensä harjoitteluajan lähestyessä loppuaan. Vapaaottelu voi olla myös johdettua, jolloin otteluaika on harjoituksen vetäjän kaikille samanpituiseksi määräämä ja vapaaotteluparia vaihdetaan ennalta määrätysti. Tätä kutsutaan mawarigeikoksi. Vapaaottelu vaatii perusedistymistä ja tottumista varusteiden kanssa harjoitteluun.
Kendō no kata

Kendō no kata on kendōn harjoitusmuoto, jossa käytetään bokkeneita eli puumiekkoja. Katoissa on kyse pariharjoittelusta, jossa on ennalta sovitut, määrätyt liikesarjat, joilla alun perin opetettiin miekkailutekniikoita. Kat-harjoituksissa ei käytetä suojavarusteita eikä lyödä perille. Kendōkatoja on seitsemän pitkälle miekalle (bokken) pitkää miekkaa vastaan ja kolme lyhyelle miekalle (kodachi) pitkää miekkaa vastaan.
Katoja harjoitellaan kendōssa tarkoituksena kehittää kendōn periaatteita ja toimintatapoja. Kendōkalle, joka vakavissaan harjoittelee kendōa, katan säännöllinen harjoittelu on olennaista kendōssa edistymiseksi. Kendō no katassa harjoitellaan sekä shikakewazoja (23 tekniikkaa, 4 erilaista) että ōjiwazoja (15 tekniikkaa, 10 erilaista). Katoissa käytetään kolmea tekniikoiden ajoitustapaa:
Ajoitus, jossa lyödään osuma vastustajaan samalla hetkellä kuin vastustaja osuisi, jos hänen tekniikkaansa ei väistettäisi (jap. 先の先, sen no sen) sekä
Ajoitus, jossa lyödään osuma vastustajaan, kun on ensin väistetty tai torjuttu vastustajan tekniikka (jap. 後の先, go no sen) että
Ajoitus, jossa lyödään osuma hetkllä, jolloin vastustaja on sitoutunut omaan tekemiseensä, mutta ei ole vielä lähtenyt liikkeelle tekemään omaa tekniikkaansa (jap. 先先の先, sen sen no sen).
Kata harjoittaa kendōkaa seuraavissa seikoissa:
Oikean asennon saavuttaminen ja ylläpito
Havaitseva katse – kyky ennakoida ja havaita vastustajan aikomuksia
Miekan leikkaavien liikkeiden hallinta
Liikkeiden nopeuden säätelyn hallinta
Pistojen ja lyöntien virheetön hallinta
Oikean etäisyyden (ma-ai) hallinta lyödessä ja pistettäessä
Kehittää keinoja arvokkuuden, vilpittömän ylpeyden ja jalon käytöksen (kigurai) kasvamiseen kendōkassa
Kehittää keinoja elävän ja ilmeikkään huudon (kiain) kasvattamiseen ja hallitsemiseen
Kasvattaa kykyä havaita avautuvia aukkoja vastustajan puolustuksessa
Kehittää vaihtelevien ja moni-ilmeisten tekniikoiden hallintaa
Kendō no kata > Kendō no katan kehitys

Meiji-kauden Japanissa pyrittiin maan nykyaikaistamisen ohella säilyttämään vanhoja, arvokkaiksi koettuja perinteitä. Japanilaisen miekkailun perinne oli yksi näistä perinteistä, ja japanilaisen koululaitoksen liikuntakasvatukseen luotiinkin perinteisen miekkailun perinteitä kunnioittava budō-laji kendō. Kendōn opetus kärsi kuitenkin yhtenäisyyden puutteesta, koska erilaisia perinteisiä miekkailukoulukuntia oli Japanissa vielä satoja. Japanin kansallinen japanilainen budō-järjestö Dai Nippon Butokukai päättikin kehittää yhtenäisen miekka-kata-sarjan kendōn kata-opetuksen normittamiseksi. Edellä mainittuun tarkoitukseen koottu komitea loi Dai Nippon teikoku kendōkatan (Japanin keisarikunnan kendōkata), joka sai muotonsa vuonna 1912. Tällöin siinä lukuisien eri kehitysversioiden jälkeen lopulta oli kaikkiaan 10 tekniikkaa pitkää miekkaa vastaan, 7 pitkällemiekalle ōtachi ja 3 lyhyelle miekalle kodachi.
Kendō no kata > Kata-harjoittelu

Kataa kendōssa harjoittelee kaksi kendōkaa keskenään. Toisella on aina opettajan (uchidachi) rooli ja toisella oppilaan (shidachi) rooli. Käytännössä tämä tarkoittaa, että uchidachi johtaa katan tekemistä. Koska katan ”käsikirjoitus” on molempien tiedossa, ei shidachi saa toimia ennen uchidachin siihen antamaa syytä. Reagoinnin ja tekniikan teon pitää siis lähteä uchidachin toiminnasta. Jokainen kata myös päättyy shidachin voitton. Bokkenilla tai kodachilla ei oteta kendō no katassa kontaktia muuhun kuin vastustajan miekkaan. Ainoastaan kahdessa viimeisessä lyhyen miekan katassa kontakti syntyy shidachin tarttuessa kädellä uchidachin käsivarteen katan lopussa.
Harjoittelussa uchidachin ei tarvitse olla shidachia kokeneempi kendōka, vaan vuoroja vaihdellaan harjoituksen kuluessa. Näytöksissä taas katantekijät ovat joko yhtä kokeneita tai uchidachi on kokeneempi.
Vaikka jokaisella katalla on ”käsikirjoitus”, pelkkä katan muodon toistaminen ei riitä. Kataan pitää saada sisältöä ja tunnetta, jotta siitä olisi hyötyä taidon kasvattamisessa. Tämä vaatii myös osaavaa ja katan hallitsevaa opettajaa sekä säännöllistä harjoitusta. Eurooppalaisessa kendōssa katan harjoittelu on tällä hetkellä suuremmassa suosiossa kuin kendōn kotimaassa Japanissa, jossa erityisesti kilpailemiseen suuntautuneet kendōkat harjoittelevat kataa lähinnä ainoastaan vyökokeisiin.
Kataharjoittelu voi olla hyvinkin uuvuttavaa. Pääsääntöisesti sekä uchidachin että shidachin tulisi tehdä kukin kata yhdellä hengityksellä, jossa sisäänhengitys suoritetaan alkuhetkellä ja uloshengitys alkaa lyönnin yhteydessä jatkuen katan loppuun.
Kendō no kata > Seitsemän pitkän ja kolme lyhyen miekan kataa

| Katan numero | Japaniksi | Kenjutsun suuntaus, josta kata on otettu Nihon kendōkataan>  | Katan nimi kyseisessä kenjutsu ryū-hassa | Kuva tekniikasta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Ipponme | Jikishinkage-ryū | Hassō |  |
| 2 | Nihonme | Kurama-ryū | Henka |  |
| 3 | Sanbonme | Tsutsumi Hōzan -ryū | Hachitengiri |  |
| 4 | Yohonme | Rikishin -ryū | Makiotoshi |  |
| 5 | Gohonme | Hokushin ittō -ryū | Kadan no tsuki |  |
| 6 | Ropponme | Asayama Ichiden-ryū | Aun |  |
| 7 | Nanahonme | Jigen-ryū | Ichi-ni no tachi |  |
| 1 | Kodachi-ipponme | Shintō munen -ryū | Uchiotoshi |  |
| 2 | Kodachi-nihonme | Yagyū Shinkage -ryū | Hasetsu |  |
| 3 | Kodachi-sanbonme | Kyoshin meichi -ryū | Kuraizume |  |
Vuonna 2003 Japanin kendō-liitto esitteli yhdeksän harjoituksen sarjan parin kanssa suoritettavia kendōn perustekniikkaharjoituksia bokutōlle (Bokutō ni yoru kendō kihonwaza keikohō), joiden tarkoituksena on toimia siltana nykyaikaisen kendōn ja perinteisemmän kata-harjoittelun välillä. Joissakin kendō-seuroissa harjoitellaan myös go-gyō no kataa, jonka Sasaburō Takano kehitti Ono-ha ittō-ryūn aineksista. Go-gyō no kata on kata-sarja Tokion normaalikoulun harjoittelutarpeisiin. Tämä Nihon kendōkataa edeltänyt kata-sarja on merkittävästi vaikuttanut kendōn muotoon.
Kilpailutoiminta

Kendōssa kilpailu (shiai) on osa harjoittelua, joka nähdään osana oman itsen kehittämistä. Tarkoituksena on myös, että harrastajat kehittävät tuomarointikykyjään tulevaisuutta ajatellen. Lähes jokaisissa kendō-harjoituksissa on lopuksi enemmän tai vähemmän vapaaottelua (jigeiko) harjoituksista riippuen.
Kendōssa otellaan yksilö- ja joukkuekilpailuja. Yksilökilpailuissa ei ole painoluokkia, joskin toisinaan erinäisiä taso-/ikäluokkia. Yleisesti kuitenkin kendōssa voittaja voi olla kuka vain sukupuolesta tai fyysisistä ominaisuuksista riippumatta. Joukkuekilpailuissa (yleensä) viisi henkilöä muodostavat joukkueen, jolloin joukkueen jäsenet ottelevat yksi kerrallaan toisen joukkueen jäsenien kanssa. Enemmän voittoja saanut joukkue voittaa.
Kenttä on kooltaan noin 9–11 metriä / sivu, ja keskelle on merkitty rasti osoittamaan kentän keskustaa. Merkittyinä ovat myös paikat, joihin ottelijat saapuvat rein (kumarrus) sekä sonkyon (kohtelias kyykistyminen reisien varaan) jälkeen ja joista ottelu alkaa tuomarin käskystä. Kentällä on kolme tuomaria: päätuomari sekä kaksi aputuomaria. Tuomareilla on käsissään valkoinen ja punainen lippu, joilla he ilmoittavat vastaavin värein merkittyjen ottelijoiden pisteet. Otteluaika on 3–5 min. Ottelussa se, joka tekee ensin kaksi pistettä, on ottelun voittaja. Piste tulee lyönnistä, joka osuu oikealla osalla miekkaa oikeaan osaan varustetta höystettynä oikealla kiailla (huudolla) sekä jalan tallauksella. Myös zanshin, eli tilanteen hallitseminen jälkeenpäin, tulee näyttää selvästi. Tämän tapahtuessa nostavat tuomarit ottelijan värin mukaisen lipun ylös ja, jos enemmistö tuomareista on samaa mieltä, keskeyttää päätuomari ottelun ilmoittamalla pisteestä. Esimerkiksi päähän tehdyn pisteen tapauksessa tuomari huutaa ”men-ari!”. Jos ottelun tapahtumat ovat jääneet tuomareille epäselviksi, voi päätuomari määrätä gōgin, joka on lyhyt neuvottelu tuomarien välillä. He voivat joko antaa pisteen tai jättää sen antamatta, jos perustelu sille on hyvä.
Ottelija voi saada myös varoituksen ylittämällä ottelualueen, pudottamalla shinain, koskemalla kädellä shinain kuviteltua teräosaa, puhumalla toiselle, väkivaltaisuudesta tai muusta sopimattomasta käytöksestä. Kaksi varoitusta eli hansokua antaa vastustajalle pisteen. Ottelu voi päättyä myös tasapeliin (hikiwake), mikäli tilanne on ajan loppuessa tasan. Turnausten alkuerissä tämä on hyväksyttävä lopputulos, mutta pudotuspeleissä alkaa jatkoaika (enchō), jolloin otellaan, kunnes voittaja selviää. Kendō-ottelussa on tärkeää osoittaa taisteluhenkeä, sillä tuomarit usein vakuuttuvat pisteestä selvemmin, jos mukana on riittävästi asennetta.
Kendōssa otellaan sekä yksilö- että joukkuekilpailuja. Kendōn MM-kisat järjestetään joka kolmas vuosi vuorotellen eri maanosissa: Aasiassa, Amerikassa ja Euroopassa. EM-kilpailuja järjestetään vuosina, jolloin kendōn MM-kisoja ei järjestetä. Kendōn SM-yksilö- ja joukkuekilpailut järjestetään vuosittain.
Kilpailutoiminta > Maailmanmestaruuskilpailut

Kansainvälinen kendō-liitto järjestää kendōn maailmanmestaruuskilpailut joka kolmas vuosi. Maailmanmestaruuskilpailu käytiin ensimmäisen kerran vuonna 1970 Japanissa Tokiossa.
Kendōn maailmanmestaruuskilpailut vuorottelevat kolmen maanosan: Aasian, Etelä- ja Pohjois-Amerikan sekä Euroopan kesken. Kuitenkin kendōn kotimaassa Japanissa perin harvat tietävät, että kendōta harjoitellaan ympäri maailmaa tai ovat edes kuulleet kendon maailmanmestaruuskisoista.
Kendōn maailmanmestaruuskilpailut
| Kisat | Vuosi | Kaupunki | Maa | Maanosa |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 1970 | Tokio | Japani | Aasia |
| 2. | 1973 | Los Angeles | Yhdysvallat | Amerikka |
| 3. | 1976 | Milton Keynes | Englanti | Eurooppa |
| 4. | 1979 | Sapporo | Japani | Aasia |
| 5. | 1982 | São Paulo | Brasilia | Amerikka |
| 6. | 1985 | Pariisi | Ranska | Eurooppa |
| 7. | 1988 | Soul | Korea | Aasia |
| 8. | 1991 | Toronto | Kanada | Amerikka |
| 9. | 1994 | Pariisi | Ranska | Eurooppa |
| 10. | 1997 | Kioto | Japani | Aasia |
| 11. | 2000 | Santa Clara | Yhdysvallat | Amerikka |
| 12. | 2003 | Glasgow | Skotlanti | Eurooppa |
| 13. | 2006 | Taipei | Taiwan | Aasia |
| 14. | 2009 | São Paulo | Brasilia | Amerikka |
| 15. | 2012 | Novara | Italia | Eurooppa |
| 16. | 2015 | Tokio | Japani | Aasia |
Tasojärjestelmä

Kendōssa on muiden budō-lajien tavoin tasojärjestelmä, jolla helpotetaan harjoittajien taitojen määritystä sekä näiden keskinäistä hierarkiaa. Arvot ja tasokokeet toimivat myös välitavoitteina lajin harjoittajille. Kendōssa ei käytetä ulkoisia arvomerkkejä. Lajin ensimmäinen suoritettava taso on 6. kyū, josta edetään ylöspäin aina 1. kyūhun asti. Tänä aikana kendōka oppii lajin perusteet ja on valmis todellisen tien aloittamiseen siirtyessään yūdanshaksi 1. danin suorittaessaan. Aikaa tähän menee keskimäärin kolmesta neljään vuotta aktiivisen harjoittelun kautta. Valmistumis- eli graduointimahdollisuuksia on suurimpien leirien ja kilpailujen yhteydessä.
Dan-arvoja myönnetään ensimmäisestä kahdeksanteen asti. Kendōssa olivat vuoteen 1956 asti käytössä dan-arvot asteikolla 1.–5. dan, joidenka jälkeen tulivat opettaja-arvot renshi, kyōshi ja hanshi. Vuodesta 1957 dan-arvoasteikkoa kasvatettiin 10. daniin asti siten, että opettaja-arvot olivat käytössä rinnakkain 6. danista lähtien. Nyttemmin 9. ja 10. danin kokeista on luovuttu. Yhtään 10. danin arvoista kendōkaa ei ole enää elossa, mutta joitakin 9. danin kendōkoita vielä on. Ainoastaan viisi henkilöä on aikanaan saavuttanut kendōssa 10. danin arvon: Moriji Mochida, Gorō Saimura, Yūji Ōasa, Kinnosuke Ogawa, ja Hakudō Nakayama. Korkein kendōssa saavutettava arvo on nykyään 8. danin hanshi. Dan-arvoja kendōssa ei voi saada esimerkiksi kansallisen- tai kansainvälisen liiton myöntämänä, vaan kaikki dan-arvot on saavutettava suorittamalla graduointi onnistuneesti kansainväliset vaatimukset täyttävälle graduointiraadille. Kuudennesta danista lähtien on mahdollisuus suorittaa myös erillisiä opettaja-arvoja, joita ovat (järjestyksessä matalimmasta korkeimpaan) renshi, kyōshi ja hanshi.
Kendō Suomessa

Suomen ensimmäisen kendōleirin järjesti Porvoossa vuonna 1986 sikäläinen kyūdō-seura Heiwa No Yumi (nyk. Yosaiki ry). Ensimmäiset kendōseurat perustettiin kuitenkin Helsinkiin ja Turkuun. Vuonna 1990 Japanin kendō-liitto osoitti Suomelle sen, mitä oli kaivattu: ensimmäisen vuotuisen kendō-opettajan Tōru Takahashin (6. dan), joka oli Tokion musiikki- ja taidekorkeakoulun kendō-opettaja. Häntä ja muita Japanista vierailleita ZNKR:n lähettämiä kendō-opettajia Suomen kendō saa kiittää kehittymisestään. Nykyisin Suomessa on noin 19 kendōseuraa 16 eri paikkakunnalla ja kendōharrastajia yhteensä hieman alle 800 henkeä. Suurimpana kendōkaupunkina mainittakoon Helsinki, jossa toimii jopa kolme eri seuraa. Merkittävän laajentumisen kendō koki Suomessa vuonna 1999, jolloin toiminta aloitettiin Oulussa. Sieltä kendō on levinnyt ensin Kokkolaan, ja hieman myöhemmin myös Tornioon. Torniossa toimii tiettävästi maailman pohjoisin kendō-seura.
Suomen kendoseurojen keskusliitto ry on SLU:n jäsen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tengun eli Suomen kendoseurojen keskusliiton jäsenlehden numeroarkisto (Arkistoitu – Internet Archive)
Japanilainen miekkailutaito, Hakkapeliitta, 10.01.1939, nro 2, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| n k Nykyaikana harjoiteltavat budōlajit |
| --- | --- |
 Aikido  Atarashii naginata  Iaidō  ZNKR jōdō  Judo  Jūkendō  Karatedō  Kendō  Kyūdō  Shōrinji kenpō  Taidō  Tankendō 
Kendōn harjoittelua 1900-luvun alun Japanissa
Piirros kendō-ottelusta. 
Charles Edwin Fripp (1854–1906)
Moriji Mochida, 10.danin kendō–hanshi 10.dan
Shinain osat lueteltuina: shinain koossa pitävä nyöri tsuru ei ole näkyvissä kuvassa, eikä kuvan shinaissa ole väistinlevyä eli tsubaa. Kuvan mustat narut ovat pakkaussidontaa, joka leikataan auki, kun shinai otetaan käyttöön. Lisäksi shinain olennaisena osana on pieni neliönmallinen metallinen levy, chigiri, joka sitoo neljää bambusälettä kahvan sisäpuolelta.
Kendōn kote-lyönti. Tämä tekniikka kuuluu shikakewazaan eli peruslyöntitekniikkaryhmään. Kendōssa kote-lyönti suoritetaan kote-hanskan suojaamaan kyynärvarteen, ei rystysille tai suojaamattomaan käsivarteen.
Mennuki-dō-tekniikka, joka kuuluu ōjiwaza- eli vastatekniikkaryhmään. Ōjiwazassa vastatekniikka eli mennuki-dō-lyönti suoritetaan siten, että väistön jälkeen dō-lyönti osuu samanaikaisesti kuin hyökkääjän isku (tässä tapauksessa men-lyönti) olisi osunut kohdealueeseensa.
Kendō-ottelija ottelee jōdan no kamaesta eli yläasennosta. Tämä tapa otella on ”normaalia” chūdan no kamaeta eli ”keskiasentoa” hyökkäävämpi, mutta myös samalla ottelijalle itselleen raskaampi ylläpitää.
Nitōkendōka ottelee kahdella erimittaisella shinailla yhtä isompaa shinaita käyttävää ittōkendōkaa vastaan vuoden 2005 EM-kisoissa
Kaksi nitōkendōka laskeutuu sonkyoon ennen ottelun alkua. Huomaa muoto, jolla kahta shinaita tulee pitää sonkyossa. Se poikkeaa huomattavasti yhden miekan sonkyosta.

Lyhyt tammipuinen harjoittelumiekka kodachi
Yohonme katan tekniikkana on makikaeshi, jossa oppilas torjuttuaan omalla miekallaan opettajan oikeaan keuhkoon tähtäävän piston palauttaa hyökkäyksen pistolla hyökkäävän päähän
Kendōshiai. Tuomarit osoittavat lipuin punaisen kilpailijan saavan pisteen kendōn SM-yksilökisoissa Helsingissä joulukuussa 2002
Kaksi kendōkaa ottelemassa
sertifikaatti kendon 7. danin vyökokeen eli graduoinnin suorittamisesta
Houston Texans

| Houston Texans |
| --- | --- |

Perustettu:  2002
Kotikenttä:  NRG Stadium (2002–)
– kaupunki:  Houston, Texas
Maskotti:  Toro
Värit:  sininen, punainen ja valkoinen
Omistaja:  Janice McNair ja D. Cal McNair
Toimitusjohtaja:  Nick Caserio
Päävalmentaja:  DeMeco Ryans
Saavutukset
Liigamestaruudet:  0
Konferenssin mestaruudet:  0
Divisioonan mestaruudet:  8 2011, 2012, 2015, 2016, 2017, 2019, 2023, 2024
Liigahistoria
NFL aloitusvuosi:  2002
Divisioonahistoria:  National Football Conference (2002–) AFC South (2002–)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Houston Texans on Yhdysvalloissa NFL:ssä pelaava amerikkalaisen jalkapallon seura. Seuran kotipaikka on Texasissa, Houstonin kaupungissa.
Seuran omistaja on Janice McNair. Houston Texans oli vuonna 2023 Forbesin listauksessa maailman 19. arvokkain urheiluseura 5,5 miljardin dollarin arvolla.
Historia

Ennen Texansia Houstonissa toimi vuosina 1960–1996 AFL- ja NFL-seura Houston Oilers, joka muutti vuonna 1997 Tennesseehen ja on tunnettu vuodesta 1999 nimellä Tennessee Titans. Samana vuonna NFL:n laajennuskomissio antoi Bob McNairille oikeudet tuoda uusi laajennusjoukkue NFL:ään kaudeksi 2002. Vuonna 2000 aloitettiin Internetissä äänestys uuden joukkueen nimestä. Kolme vaihtoehtoa, Apollos, Stallions ja Texans, olivat suosituimmat, ja joukkueen nimeksi valittiin Texans.
Houston Texans ei ole koskaan pelannut Super Bowlissa tai AFC:n mestaruusottelussa. Joukkueella oli pitkään vaikeuksia saada menestystä kunnes joukkue pääsi pudotuspeleihin kaudella 2011. Kaudella 2012 Texans pääsi taas pudotuspeleihin.
Kausi 2013 alkoi kahdella voitolla, mutta sen jälkeen alkoi kauden loppuun asti kestänyt tappioputki. Houstonin pitkäaikainen päävalmentaja Gary Kubiak sai potkut, ja joukkue alkoi välittömästi etsiä uutta valmentajaa.
2. tammikuuta 2014 Bill O’Brien valittiin Houstonin päävalmentajaksi.
Aiheesta muualla

Joukkueen virallinen kotisivu
Brougham (vaunu)

Brougham–vaunujen alkuperäinen prototyyppi  Lontoon Science Museumissa.
Brougham–vaunut noin vuodelta 1890.
Brougham–vaunut
Brougham on 1800-luvulta peräisin oleva yhden hevosen vetämä nelipyöräinen hevosvaunu. Se on nimetty poliitikon ja tuomarin, Henry Broughamin mukaan. Hän tilasi tämän tyyppisen vaunun lontoolaiselta vaununvalmistajalta Robinson & Cookilta vuonna 1838.
Rakenne

Brougham-vaunussa on suljettu kori, jossa on kaksi ovea, ja se on suunniteltu kahdelle matkustajalle. Vaunun etunurkissa on kaksi alastaitettavaa istuinta. Vaunun edessä on penkki ajurille sekä lisämatkustajalle. Vaunun korissa on etuikkuna, jonka kautta matkustajat voivat nähdä eteenpäin. Vaunussa on elliptiset jouset, ja sen pienet etupyörät voivat kääntyä vaunun alle mahdollistaen jyrkät käännökset.
Brougham-vaunun erityispiirteitä ovat etu- ja takapyörien akselit yhdistävän tukipuun puuttuminen ja jousituksen kiinnitys suoraan koriin, mikä keventää vaunun painoa ja madaltaa lattiaa helpottaen vaunuun astumista, katon takaosan suorakulmaisuus, korin alaosan eteenpäin kaartuva muotoilu, sekä matala sisäänkäynti, jossa on vain yksi ulkoinen askelma oven alapuolella.
Brougham-landaulet on brougham-vaunun muunnelma, jossa katon takaosana on alastaittuva kuomu.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Brougham (carriage)
Käännös suomeksi
Baltimore Ravens

| Baltimore Ravens |
| --- | --- |

Perustettu:  1996
Kotikenttä:  Memorial Stadium (1996-1997)  M&T Bank Stadium (1998-)
– kaupunki:  Baltimore, Maryland
Maskotti:  Poe
Värit:  purppura, musta, metallinkeltainen ja valkoinen
Omistaja:  Steve Bisciotti
Toimitusjohtaja:  Eric DeCosta
Päävalmentaja:  John Harbaugh
Saavutukset
Liigamestaruudet:  2
Super Bowlit:  2 *2000 (Super Bowl XXXV), 2012 (Super Bowl XLVII)
Konferenssin mestaruudet:  2 *AFC: 2000, 2012
Divisioonan mestaruudet:  8 *AFC North: 2003, 2006, 2011, 2012, 2018, 2019, 2023, 2024
Liigahistoria
NFL aloitusvuosi:  1996
Divisioonahistoria:  American Football Conference (1996–) AFC Central (1996–2001)  AFC North (2002–)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Baltimore Ravens on amerikkalaista jalkapalloa pelaava joukkue Yhdysvalloissa NFL:ssä. Joukkue on kotoisin Baltimoresta, Marylandista ja pelaa American Football Conferencen pohjoisessa divisioonassa. Joukkue on onnistunut voittamaan Super Bowlin kaksi kertaa, kausina 2000 ja 2012. Se kukisti tammikuussa 2001 pelatussa loppuottelussa New York Giantsin ja helmikuussa 2013 pelatussa loppuottelussa San Francisco 49ersin.
Joukkueen nimi Ravens tulee Edgar Allan Poen runosta Korppi. Poe, joka eli ja työskenteli Baltimoressa, on haudattu kaupunkiin.
Seuran omistaja on Stephen Bisciotti. Baltimore Ravens oli vuonna 2023 Forbesin listauksessa maailman 28. arvokkain urheiluseura 4,63 miljardin dollarin arvolla.
Historia

Seura aloitti vuonna 1996 Baltimoressa, johon se muutti Clevelandista. Seuran omistaja Art Modell ei saanut Clevelandin kaupunkia rakennuttamaan uutta stadionia Cleveland Browns -seuralleen ja päätti siirtää seuran toiseen kaupunkiin fanien kovasta vastustuksesta huolimatta. Brownsin pelaajasopimukset ja suurin osa henkilökuntaa siirtyivät Baltimoreen. Seuran historia jäi kuitenkin Clevelandiin ja kuuluu nykyiselle Cleveland Browns -joukkueelle, joka aloitti pelaamisen uudelleen vuonna 1999.  NFL-liigan virallisen kannan mukaan Ravensin katsotaan olevan laajennusjoukkue. Baltimoressa oli vuosina 1953–1983 NFL-joukkue Baltimore Colts, joka pelaa nykyään Indianapolisissa.
Muutettuaan Baltimoreen joukkue on ollut menestyksekäs. Ravens on voittanut kausien 2000 ja 2012 Super Bowlien lisäksi divisioonansa kausina 2003, 2006, 2011 ja 2012. Baltimore Ravensin historian kuuluisimpiin pelaajiin kuuluvat Ray Lewis, Jonathan Ogden ja Ed Reed.
Aiheesta muualta

Joukkueen kotisivut (englanniksi)
Matias Mäkiranta

Matias Mäkiranta (s. 3. elokuuta 2001) on suomalainen kolumnisti ja taloustieteen tutkimuksen opiskelija Cambridgen yliopistossa. Mäkiranta on tullut tunnetuksi muun muassa Suomen Nuorisovaltuustojen Liiton puheenjohtajana sekä nuorena yrittäjänä. Vuonna 2020 hän kirjoitti kevään parhaan tuloksen ylioppilaskirjoituksissa - 10 laudaturia ja yhden eximian.
Mäkiranta on toiminut kaupunkilehti Tamperelaisen kolumnistina vuodesta 2017 ja vuodesta 2024 alkaen myös Yleisradion kolumnistina. Hän ottaa kolumneissaan usein kantaa talouteen ja kestävään kehitykseen liittyviin aiheisiin.
Mäkiranta on opiskellut taloustiedettä University College Londonissa ja Cambridgen yliopistossa. Hän sai Stone Centren palkinnon taloudellista eriarvioisuutta koskevasta tutkimuksesta kirjoitettuaan artikkelin työmarkkinoiden keskittymisestä ollessaan kandidaattiopiskelija University College Londonissa. Mäkiranta valmistui vuonna 2020 ylioppilaaksi Tampereen lyseon lukion Eurooppa-linjalta.