stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Masalan lukio

Masalan lukio on ollut Kirkkonummen kunnassa Masalassa sijaitseva lukio. Opiskelijoita on ollut noin 200. Lukion toiminta-aikana samassa rakennuksessa on toiminut myös peruskoulun kolme ylintä luokka-astetta eli yläkoulu, joka on nykyiseltä nimeltään Nissnikun koulu (entinen Sepän koulu). [lähde? ]
Vuonna 2011 lukio yhdistyi Porkkalan lukion kanssa, josta lähtien Porkkalan lukio on toiminut kahdessa opetuspisteessä. Porkkalan lukion Masalan opetuspiste lopettaa toimintansa keväällä 2015, jolloin opiskelijat siirtyvät Porkkalan lukion kirkonkylän opetuspisteeseen.
Marika Parkkomäki

Marika Parkkomäki (s. 1. marraskuuta 1969 Karlskoga, Ruotsi) on suomalainen näyttelijä.
Parkkomäki opiskeli näyttelemistä Teatterikorkeakoulun ruotsinkielisen näyttelijäntyön laitoksella ja valmistui vuonna 1991. Valmistumisensa jälkeen hänellä oli viiden vuoden ajan kiinnitys ruotsinkieliseen helsinkiläisteatteriin Viirukseen. Hän siirtyi sittemmin vapaaksi näyttelijäksi, mutta palasi Viirukseen 2000-vuosikymmenellä. Hän on ollut vierailevana näyttelijänä muun muassa Helsingin Kaupunginteatterissa, Lilla Teaternissa ja Åbo Svenska Teaterissa.
Parkkomäki on näytellyt myös elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hänen rooleihinsa lukeutuvat muun muassa Katariina ”Kati” Laineen rooli elokuvassa Isältä pojalle (1996) ja televisiosarjassa Nortia, Angela Andersin rooli televisiosarjassa Angela ja ajan tuulet (1999) sekä Hanna Topeliuksen rooli televisiosarjoissa Harvoin tarjolla (2008) ja Maailma on valmis (2012).
Parkkomäki palkittiin vuonna 1995 Suomi-palkinnolla.
Parkkomäki syntyi suomenkieliseen perheeseen Ruotsissa. Suomeen hän muutti 11-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Marika Parkkomäki Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Marian Adámek

| Marian Adámek |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. lokakuuta 1997 (ikä 27) Třinec, Tšekki
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  176 cm
Paino:  80 kg
Seura
Seura:  HC Ocelaři Třinec
Sarja:  Extraliga
Pelinumero:  55
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2014–
Marian Adámek (s. 2. lokakuuta 1997 Třinec) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Tšekin Extraligassa pelaavaa HC Ocelaři Třineciä. Adámek on voittanut Třinecin joukkueessa kaksi Tšekin mestaruutta.
Ura > Seuraura

Adámek debytoi Tšekin Extraligassa kaudella 2014–2015 HC Ocelaři Třinecin joukkueessa. Hän pelasi debyyttikaudellaan yhden ottelun ilman tilastomerkintöjä. Aikaisemmin hän oli pelannut Tšekin juniorisarjoissa vuodesta 2010 lähtien voittaen mestaruuden B-nuorissa vuonna 2015 ja A-nuorissa vuonna 2016. Kaudella 2015–2016 Adámek pelasi yhdeksän ottelua Extraligassa ja 26 ottelua Třinecin U20-joukkueessa. Seuraavan kauden hän pelasi lainalla 1. česká hokejová ligassa HC Frýdek-Místekin joukkueessa.
Adámek teki ensimmäiset tehopisteensä Extraligassa kaudella 2017–2018 pelaten 38 ottelua tehoin 1+2=3. Seuraavalla kaudella tuli yksi maali 27 ottelussa, ja Adámekin edustama Třinec voitti kauden päätteeksi Tšekin mestaruuden. Kaudella 2019–2020 Adámek jäi Extraligassa pisteittä mutta oli yhä lainalla Frýdek-Místekissä Tšekin kakkostasolla ja teki siellä tehopisteet 2+16=18 pelaamassaan 28 ottelussa.
Kaudella 2020–2021 Adámek teki tähänastiset ennätyspisteensä Extraligassa pelaamalla 37 ottelua tehopistein 3+11=14. Pudotuspeleissä hän keräsi kaksi syöttöpistettä ja voitti lopulta Tšekin mestaruuden Třinecin voittaessa HC Bílí Tygři Liberecin finaalisarjassa lukemin 4–1. Adámekin nykyinen sopimus HC Ocelaři Třinecissä päättyy kauden 2021–2022 jälkeen.
Ura > Maajoukkueura

Adámek on pelannut 40 nuorten maaottelua tehopistein 0+5=5 keräten 12 rangaistusminuuttia. Lisäksi hän on edustanut Tšekkiä alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa Sveitsissä 2015.
Masako Hozumi

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Masako Hozumi |  Masako Hozumi |  Masako Hozumi |  |
Maa:   Japani
Naisten pikaluistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Vancouver 2010 | joukkuetakaa-ajo |  |
| Matkakohtaiset MM-kilpailut  | Matkakohtaiset MM-kilpailut  | Matkakohtaiset MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Richmond 2009 | joukkuetakaa-ajo |  |
Masako Hozumi (jap. 穂積 雅子, Hozumi Masako, s. 11. marraskuuta 1986 Fukushima, Hokkaidō) on japanilainen pikaluistelija ja olympiamitalisti.
Hozumi voitti Japanin joukkueen jäsenenä joukkuetakaa-ajon olympiahopeaa Vancouverin talviolympialaisissa 2010. 3 000 metrillä hän sijoittui kuudenneksi ja 5 000 metrillä seitsemänneksi. Vuonna 2008 Hozumi oli mukana voittamassa joukkuetakaa-ajon MM-pronssia.
Mack Mattingly

Mack Mattingly
Mack Francis Mattingly (s. 7. tammikuuta 1931) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän istui Yhdysvaltain senaatissa Georgiasta vuosina 1981–1987.
Mattingly syntyi Indianassa ja valmistui Indianan yliopistosta. Hän palveli neljän vuoden ajan Yhdysvaltain ilmavoimissa ja toimi vuosina 1975–1977 Georgian republikaanien puheenjohtajana. Jäätyään valitsematta toiselle kaudelle senaattiin hän toimi vuosina 1987–1990 sotilasliitto Naton apulaispääsihteerinä ja vuosina 1992–1993 Yhdysvaltain Seychellien-suurlähettiläänä.
Mattingly meni vuonna 1957 naimisiin Carolyn Longcampin kanssa ja sai kaksi tytärtä. Hän jäi leskeksi vuonna 1997, mutta meni uusiin naimisiin vuonna 1998.
Maria Full of Grace

| Maria Full of Grace> María, Ilena eres de gracia |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Joshua Marston
Käsikirjoittaja:  Joshua Marston
Tuottaja:  Paul S. Mezey
Säveltäjä:   Leonardo Heiblum  Jacobo Lieberman 
Kuvaaja:  Jim Denault
Leikkaaja:   Anne McCabe  Lee Percy 
Pääosat:   Catalina Sandino Moreno  John Álex Toro  Johanna Andrea Mora 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Kolumbia, Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Alter-Ciné  HBO Films  Journeyman Pictures  Santa Fe Productions  Tucán Producciónes Cinematográficas Ltda. 
Levittäjä:  Fine Line Features
Ensi-ilta:  2004
Kesto:  103 min
Alkuperäiskieli:  espanja englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Maria Full of Grace (esp. María, Ilena eres de gracia) on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut Joshua Marstonin käsikirjoittama ja ohjaama kolumbialais-yhdysvaltalainen draamaelokuva. Se kertoo köyhästä 17-vuotias kolumbialaistytöstä, joka houkutellaan huumekuriiriksi.
Pääosan esittäjä Catalina Sandino Moreno palkittiin parhaana naisnäyttelijänä Berliinin elokuvajuhlilla ja oli ehdolla myös parhaan naispääosan Oscar-palkintoon.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Catalina Sandino Moreno  | … |  María Álvarez           |
|  Yenny Paola Vega  | … |  Blanca          |
|  John Álex Toro  | … |  Franklin        |
|  Guilied López  | … |  Lucy    |
|  Patricia Rae  | … |  Carla           |
|  Virginia Ariza  | … |  Juana           |
|  Rodrigo Sánchez Borhorquez  | … |  valvoja      |
|  Charles Albert Patiño  | … |  Felipe   |
|  Wilson Guerrero  | … |  Juan    |
|  Johanna Andrea Mora  | … |  Diana           |
|  Fabricio Suarez  | … |  Pacho           |
|  Mateo Suarez  | … |  Pacho           |
|  Evangelina Morales  | … |  Rostia          |
|  Juana Guarderas  | … |  farmaseutti   |
|  Jaime Osorio Gómez  | … |  Javier          |
|  Victor Macias  | … |  huumepellettien tekijä   |
|  Hugo Ferro  | … |  farmaseutti   |
|  Ana Maria Acosta  | … |  lentoemäntä   |
|  Ada Vergara de Solano  | … |  Carolina        |
|  Maria Consuelo Perez  | … |  Constanza       |
|  Ed Trucco  | … |  tullivirkailija   |
|  Selenis Leyva  | … |  tullivirkailija   |
|  Juan Porras Hincapie  | … |  Wilson          |
|  Oscar Bejarano  | … |  Carlos          |
|  Singkhan Bandit  | … |  huoltoaseman hoitaja   |
|  Patrick Rameau  | … |  taksinkuljettaja   |
|  Fernando Velásquez  | … |  Pablo   |
|  Orlando Tobón  | … |  Don Fernando   |
|  Monique Gabriela Curnen  | … |  vastaanottovirkailija   |
|  Lourdes Martin  | … |  lääkäri   |
|  Osvaldo Plasencia  | … |  Enrique   |
Lähde:
Marika Makaroff

| Marika Makaroff |
| --- | --- |
 Marika Makaroff
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. kesäkuuta 1973 Helsinki, Suomi
Titteli:  perustaja, luova johtaja
Sukulaiset:  Mia Makaroff (sisko)
Aiheesta muualla
Kotisivu
Katja Marika Makaroff (s. 5. kesäkuuta 1973 Helsinki) on suomalainen sisällön kehittäjä, tuottaja ja luova johtaja. Vuonna 2016 Makaroff perusti Gutsy Animations -tuotantoyhtiön, joka toimii Suomessa ja Isossa-Britanniassa. Gutsy Animations tuottaa vuonna 2019 ensi-iltansa saanutta Muumilaakso-animaatiosarjaa. Makaroff toimii nykyään perustamansa tuotantoyhtiön luovana johtajana.
Makaroffilla on yli 20 vuoden ura media-alalla. Hän toimi aiemmin toimittajana radiossa, muun muassa Radio Cityssä ja Radio Ykkösessä, minkä lisäksi hän tuli televisiossa tunnetuksi ohjelmista Jyrki, Hurja joukko, Makaroff & Modig ja Talo. Toimittajan uransa jälkeen hän työskenteli kahdeksan vuotta FremantleMedia Finland Oy:n johdossa – ensin toimitusjohtajana 2005–2011 ja sitten luovana johtajana 2011–2013. Makaroff vastasi yrityksen luovasta kehityksestä Pohjoismaissa. Huhtikuussa 2014 hän aloitti ruotsalaisen Friday TV:n toimitusjohtajana Tukholmassa. Friday TV:n jälkeen Makaroff siirtyi luovaksi johtajaksi Filmlance Internationaliin, tuotantoyhtiöön joka on tunnettu Silta -rikosdraaman tekijänä.
Makaroff on ollut aktiivinen Yllätetään Yhteiskunta -yhteisössä, ja hän on Suomen Purjelaivasäätiön hallituksen jäsen. Hän on opiskellut musiikkia Vantaan musiikkiopistossa ja Pop & Jazz konservatoriossa.[lähde? ]
Makaroff asuu Porvoossa, ja hän on kolmen lapsen äiti. Hänen sisarensa Mia Makaroff on säveltänyt Rajaton-yhtyeelle.
Aiheesta muualla

Marika Makaroff Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Marika Makaroff
Käännös suomeksi
Marika Rökk

Marika Rökk vuonna 1939.
Marika Karoline Rökk (3. marraskuuta 1913 Kairo, Egypti, silloinen Osmanien valtakunta – 16. toukokuuta 2004 Baden bei Wien, Itävalta) oli unkarilainen tanssija, näyttelijä ja laulaja, joka sai paljon julkisuutta 1930- ja 1940-luvun Saksassa. Häntä pidettiin Saksan vastineena Ginger Rogersille.
Unkarin Budapestissa kasvanut Marika Rökk pääsi jo 15-vuotiaana ammattimaiseksi viihdetanssijaksi Hoffmann-Girls-ryhmään. Vuonna 1933 hän esiintyi Budapestissä päätähtenä revyyssä Stern in der Manage. Vuodesta 1934 hän kuului Saksassa UFA-elokuvayhtiön henkilöstöön. Hänen ensimmäinen UFA-elokuvaroolinsa oli filmissä Leichte Kavallerie (1935), joka teki hänestä elokuvatähden, joskin hän oli jo aiemmin mukana muutamissa unkarilaisissa ja brittiläisissä komedioissa kuten Why Kiss Me Sergeant (1930) ja Why Sailors Leave Home (1930).
Hänen tunnetuimpia elokuvaroolejaan ovat filmit Hallo Janine! (1939), Unelmieni tyttö (Die Frau meiner Träume, 1944) ja Kind der Donau (1950).
Vuonna 1940 Rökk avioitui elokuvaohjaaja Georg Jacobyn kanssa. Yhdessä he tekivät muun muassa elokuvat Frauen sind doch bessere Diplomaten (värifilmi, 1939-41) ja Kora Terry (1940). Hänen rooleihinsa sisältyi usein tanssi- ja laulunumeroita. Hänen tavallisena tanssiparinaan oli Johannes Heesters.
Hän sai Bambi-palkinnon vuosina 1948, 1968, 1987, 1990 ja 1998.
Aiheesta muualla

Marika Rökk Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marika Rökk Wikimedia Commonsissa
Matkakertomuksia – Mika Waltarin matkassa 1927–1968

| Matkakertomuksia Mika Waltarin matkassa 1927–1968 |
| --- | --- |

Kirjailija:  Mika Waltari
Kieli:  suomi
Genre:  matkakirja
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1988
Ulkoasu:  sid.
Sivumäärä:  210
ISBN:  951-0-15168-8
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Matkakertomuksia – Mika Waltarin matkassa 1927–1968 on Mika Waltarin kirjoituksista koottu teos, joka ilmestyi 1988 kustantajana WSOY. Varsinaisten matkakirjojensa Yksinäisen miehen juna ja Lähdin Istanbuliin lisäksi Waltari kirjoitti lehtiartikkeleita, joita on koottu tähän kirjaan. Teoksen ovat toimittaneet Rudy de Casseres ja Raimo Salomaa.
Paljon matkustanut Waltari kirjoitti muun muassa Kansan Kuvalehteen ja Suomen Kuvalehteen. Alkuun hän teki laajoja kiertomatkoja useisiin maihin mutta myöhemmin kohteena oli jokin tietty maa.
Mariscal Sucren kansainvälinen lentoasema

Mariscal Sucren kansainvälinen lentoasema (esp. Aeropuerto Internacional Mariscal Sucre, IATA: UIO, ICAO: SEQM) on kansainvälinen lentoasema Quitossa, Ecuadorissa. Antonio José de Sucren mukaan nimetty lentoasema avattiin liikenteelle 20. helmikuuta 2013, ja se korvasi kaupungin aiemman, samannimisen lentoaseman. Lentoasema sijaitsee noin 2 400 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Aiheesta muualla

Lentoaseman kotisivut (englanniksi)
Mario Bermejo

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Mario Bermejo Castanedo
Syntymäaika: 7. lokakuuta 1978 (ikä 45)
Syntymäpaikka: Santander, Espanja
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 178 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1995–1996 1996 1997–1999 1998–2002 1998–1999 2000 2000–2001 2001–2002 2002–2004 2004–2005 2005–2006 2006–2008 2007–2008 2008–2011 2011–2014 | Racing Santander B Racing Santander Bilbao Athletic Athletic Bilbao → Cultural Leonesa → Eibar → Gimnástica → L'Hospitalet Recreativo Racing Ferrol Albacete Almería → Poli Ejido Xerez Celta Vigo |  1 (0) 61 (16) 1 (0) 36 (11) 15 (1) 31 (7) 33 (6) 39 (0) 39 (25) 32 (9) 33 (5) 35 (5) 101 (32) 42 (11) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 29. kesäkuuta 2012.
Mario Bermejo Castanedo (s. 7. lokakuuta 1978 Santander, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edusti vuonna 2014 päättyneellä pelaajaurallaan useita seuroja, viimeksi Espanjan Primera Divisiónin Celta Vigoa. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ura

Pelaajauransa alkuvaiheilla Bermejo pelasi kaksi ottelua maan pääsarjassa Primera Divisiónissa, toisen kotikaupunkinsa Racing Santanderissa ja toisen Athletic Bilbaossa. Hän pelasi neljässä eri joukkueessa lainalla Cultural Leonesassa, Eibarissa, Gimnásticassa ja L'Hospitaletissa ennen kuin siirtyi vuonna 2002 Recreativo Huelvaan.
Recreativo tippui maan pääsarjasta kauden 2002–2003 jälkeen ja Bermejolla oli läpi kauden maalinteko-ongelmia. Kaudeksi 2004–2005 hän siirtyi Segunda Divisiónissa pelanneeseen Racing Ferroliin, jossa hän oli joukkueensa paras maalintekijä 25 osumallaan. Hän teki ottelussa Almeríaa vastaan neljä maalia, kun Racing Ferrol otti selvänumeroisen 6–1-voiton andalusialaisista.
Seuraavat kaksi kautta 2005–2006 ja 2006–2007 Bermejo pelasi Segunda Divisiónissa pelanneissa Albacetessä ja Almeríassa. Jälkimmäisessä hän oli mukana, kun joukkue nousi ensi kertaa historiassaan maan pääsarjaan. Hän teki kauden aikana viisi maalia.
Poli Ejidossa pelaamansa lainakauden 2007–2008 päätteeksi Bermejo vapautettiin sopimuksestaan, jonka jälkeen hän liittyi Xereziin kaudeksi 2008–2009. Ensimmäinen kausi sujui joukkueessa hyvissä merkeissä ja hän päätti kauden joukkueen kolmanneksi parhaana maalintekijänä 12 osumallaan. Xerez nousi kauden jälkeen myös ensimmäistä kertaa maan pääsarjaan. Bermejo teki joukkueen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Xerezin visiitti pääsarjassa kesti vain kauden verran, kun se putosi kaudeksi 2010–2011 jälleen Segunda Divisióniin. Bermejo teki 12 maalia kaudella 2009–2010 ja kahdeksan maalia kaudella 2010–2011. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi Celta Vigoon, jossa teki ensimmäisenä kautenaan kahdeksan maalia. Kauden päätteeksi Celta Vigo nousi maan pääsarjaan.
Machine Messiah

| Machine Messiah Sepultura |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2016 Fascination Street Studios
 Julkaistu: 13. tammikuuta 2017
 Tuottaja(t): Jens Bogren
 Tyylilaji: groove metal, thrash metal, death metal
 Kesto: 46.05
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast
Sepulturan muut julkaisut
| The Mediator Between Head and Hands Must Be the Heart 2013 | Machine Messiah 2017 | Quadra 2020 |
Singlet albumilta Machine Messiah
 ”I Am the Enemy” Julkaistu: 10. marraskuuta 2016
Machine Messiah on metalliyhtye Sepulturan neljästoista studioalbumi. Se julkaistiin 13. tammikuuta 2017 levymerkillä Nuclear Blast. Musiikillisesti siinä yhdistyvät thrash metalin lisäksi power metal, jazz, folk ja soul. Albumin teemana on teknologian kehityksen tuomat uhkakuvat.
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard Top Hard Rock Albums -listan seitsemännellä sijalla.
Vastaanotto

Albumi sai hyvän vastaanoton. Albumien keskiarvoja keräävän Metacriticin arvosana albumille on 76/100, joka perustuu kuuteen ammattilaisarvioon. Blabbermouthin Ray Van Horn antoi albumille arvosanan 8.5/10. Hän totesi albumin tuovan esille tärkeän sosiaalipoliittisen viestin, ja ylisti jälleen erityisesti laulaja Derrick Greenin ulosannin monimuotoisuutta. Kaaoszinen Jesse Kärkkäinen antoi albumille arvosanan 8–, ja piti sitä väkevänä sekä yhtyeen pirteimpänä ja monipuolisimpana albumina pitkään aikaan, vaikka sitä vaivasikin edellisten albumien tapaan asenteen ja yhtyeen vanhalle tuotannolle ominaisen alkukantaisen raivokkaan ulosannin puute. Metalliluolan Juha Karvonen kehui albumin tuotantoa ja eri soitinten käyttöä onnistuneeksi, vaikka pitikin albumia jokseenkin puuduttavana teoksena. Imperiumin Henry Lunabba antoi albumille arvosanan 8.5/10. Hän piti albumia moniulotteisuudessaan ärsyttävänä, ja sanoi sen auettuaan vangitsevan kuuntelijansa.
Kappaleet

Machine Messiah – 5.54
I Am the Enemy – 2.27
Phantom Self – 5.30
Alethea – 4.31
Iceberg Dances – 4.41
Sworn Oath – 6.09
Resistant Parasites – 4.58
Silent Violence – 3.46
Vandals Nest – 2.47
Cyber God – 5.22
Chosen Skin – 3.17
Ultraseven No Uta – 1.17
Kokoonpano

Derrick Green − laulu
Andreas Kisser − kitara
Paulo Jr. − basso
Eloy Casagrande − rummut, lyömäsoittimet
Arvostelut

Metacritic: 76/100
Allmusic:
Blabbermouth: 8.5/10
Imperiumi.net:
Inferno:
Kaaoszine: 8–/10
Metalliluola: 7–/10
Pitchfork Media: 6.2/10
Soundi:
Aiheesta muualla

Machine Messiah Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Machine Messiah Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Sepultura
| --- | --- |
Studioalbumit:   Morbid Visions  Schizophrenia  Beneath the Remains  Arise  Chaos A.D.  Roots  Against  Nation  Roorback  Dante XXI  A-Lex  Kairos  The Mediator Between Head and Hands Must Be the Heart  Machine Messiah  Quadra 
Kokoelmat:   The Best of Sepultura 
Livealbumit:   Under a Pale Grey Sky  Live in São Paulo  Metal Veins – Alive in Rock in Rio  Sepulquarta 
EP:t:   Bestial Devastation  Revolusongs
Mario Berti

| Mario Berti |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1881  La Spezia, Italia
Kuollut: 1964 La Spezia, Italia
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Italia
Palvelusvuodet:  –1943
Komentajuudet:  9. jalkaväkidivisioona Pasubio 3. ratsuväkidivisioona Principe Amedeo Duca d’Aosta Corpo di Truppe Volontarie Italian XV armeijakunta Italian 10. armeija
Taistelut ja sodat:  Ensimmäinen maailmansota  Espanjan sisällissota  Toinen maailmansota
Sotilasarvo:  Kenraali
Kunniamerkit:  DSO, Saksan rautaristi
Mario Berti (1881–1964) oli italialainen upseeri ensimmäisessä maailmansodassa, Espanjan sisällissodassa ja toisessa maailmansodassa.
Hän syntyi La Speziassa yläluokkaiseen perheeseen. Perhe oli melko varakas pääasiassa isän perittyä maata La Speziasta. Berti ei avioitunut eikä hänellä ollut lapsia, mutta hänellä oli kaksi veljenpoikaa sekä sisarentytär.
Ensimmäisessä maailmansodassa hän yleni everstiksi huolimatta nuoresta iästään. Hän palveli sodan syttyessä Libyassa ja sen jälkeen 1916 Trenton rintamalla, jossa hän osallistu Asiagon taisteluun. Winston Churchill antoi hänelle brittiläisen DSO:n urheudesta taistelussa.
Espanjan sisällissodassa Berti oli kenraalin arvoisena 9. jalkaväkidivisioona Pasubion komentajana ja edelleen 3. ratsuväkidivisioona Amedeo Duva d’Aostan komentajana ennen siirtymistään vapaaehtoisarmeijakunnan komentajaksi 1937 kenraali Francon pyynnöstä. Hän johti armeijakuntaa Aragonian operaatioiden aikana. Vuodesta 1939 alkaen hän palveli Italian XV armeijakunnan komentajana aina vuoteen 1940.
Toisen maailmansodan alkaessa Berti oli Italian armeijan esikuntapäällikkönä. Espanjan sisällissotaan osallistuminen oli kuluttanut maan resursseja niin, ettei se voinut heti liittyä Saksan rinnalle. Berti ilmoitti muun muassa tämän Benito Mussolinille, joka siirsi hänet sivuun esikuntapäällikön tehtävästä.
Hänet siirrettiin Libyan lähettilääksi, ja Rodolfo Graziani otti hänen paikkansa Mussolinin luottomiehenä. Grazianin epäonnistuttua hyökkäyksessä Egyptiin Berti kieltäytyi auttamasta. Kesällä 1940 Berti määrättiin korvaamaan Francesco Guidi Italian 10. armeijan komentajana, missä tehtävässä hän vei joukkonsa Egyptiin 9. syyskuuta 1940 alkaneessa hyökkäyksessä.
Italian hyökkäys Kreikkaan esti Libyassa olevien joukkojen täydentämisen, eikä Sidi Barraniin pysähtynyttä hyökkäystä ei voitu jatkaa. Berti joutui ennen joulukuun puoleen väliin suunniteltua hyökkäystä sairauslomalle, jolloin hän luovutti tehtävänsä Italo Gariboldille.
Berti palasi komentajaksi 14. joulukuuta 1940 brittien aloitettua operaatio Compassin. Giuseppe Tellera otti 23. joulukuuta komentajuuden Bertiltä.
Berti erosi armeijasta Italian antauduttua 8. syyskuuta 1943, minkä jälkeen hän vietti loppuelämänsä La Speziassa.
Aiheesta muualla

The Generals of WWII: Mario Berti
The Italian Army in Egypt during World War II
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Mario Berti
Käännös suomeksi
Maakaasuvoima

Vertailu eri energialähteiden tyypillisistä kasvihuonekaasujen enimmäis- ja vähimmäispäästöistä. ()   varsinaisen energiatuotannon päästöt   muun elinkaaren (polttoaineenhankinnat, rakentaminen, huolto ynnä muut) päästöt
Maakaasuvoima on eräs energiamuoto. Siinä poltetaan maakaasua voimaloissa. Voimala on tavallisesti kaasuturbiini, jonka hyötysuhdetta parannetaan käyttämällä höyryturbiinikonetta kaasuturbiinin pakokaasuista saatavalla lämmöllä, tai lämmittämällä sillä esimerkiksi kaukolämmitysvettä.
Maakaasuvoiman hyödyt ja haitat

Maakaasun edut ovat seuraavat:
Vähän saasteita muihin fossiilisiin polttoaineisiin nähden
Korkea hyötysuhde
Pieni pääoman tarve
Vähäinen käyttöhenkilökunnan tarve
Maakaasun ongelmana on, ettei sekään ole täysin saasteetonta. Kun päästöjä joudutaan jälleen vähentämään, kalliit maakaasuvoimalat jäävät tarpeettomiksi. Lisäksi maakaasu palaa ja räjähtää lyhyessä ajassa nopeasti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maakaasuvoima Wikimedia Commonsissa
Energiantuotanto
Mammootty

| Mammootty |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Muhammad Kutty Paniparambil Ismail
Syntynyt: 7. syyskuuta 1951 (ikä 73) Chandiroor, Kerala, Intia
Ammatti:  elokuvanäyttelijä, elokuvatuottaja
Puoliso:  Sulfath (vih. 1979)
Lapset:  2
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Mammootty
Aktiivisena:  1971–
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
AllMovie
Muhammad Kutty Paniparambil Ismail (malajalamiksi മുഹമ്മദ് കുട്ടി ഇസ്മായിൽ പനിപ്പറമ്പിൽ, Muhammad Kuṭṭi Ismāyil Panippaṟampil; s. 7. syyskuuta 1951 Chandiroor, Kerala, Intia), tunnetaan nimellä Mammootty (malajalamiksi മമ്മൂട്ടി, Mammūṭṭi), on intialainen elokuvanäyttelijä ja -tuottaja. Hänet tunnetaan parhaiten malajalaminkielisestä elokuvateollisuudesta, minkä lisäksi hän on näytellyt joissakin tamilin-, telugun-, kannadan-, hindin- ja englanninkielisissä elokuvissa. Yli 50-vuotisen uransa aikana hän on näytellyt yli 400 elokuvassa.
Mammootty on voittanut kolme parhaan miespääosan National Film Awards -palkintoa. Lisäksi hän on voittanut seitsemän Kerala State Film Awards -palkintoa ja kolmetoista Filmfare Awards South -palkintoa. Hänelle myönnettiin Padma Shri -palkinto ensimmäisenä malajalaminkielisenä näyttelijänä.
Yksityiselämä

Mammootty on ollut naimisissa Sulfathin kanssa vuodesta 1979 ja heillä on kaksi lasta: tytär Surumi (s. 1982) ja poika, näyttelijä Dulquer Salmaan (s. 1986). Mammootty on muslimi.