stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sanna Saarman

Sanna Anita Saarman-Kemppi (s. 14. toukokuuta 1981 Hämeenlinna) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut yleisurheilija ja nykyinen fitness-urheilija. Yleisurheilu-uransa jälkeen hän on toiminut yleisurheiluvalmentajana Viipurin Urheilijoissa. Hän edusti vuoteen 2006 Hämeenlinnan Kisaa, vuoteen 2011 Leppävaaran Sisua ja sittemmin Esbo Idrottsföreningia. Häntä valmensi vuoteen 2003 Pauli Saarman ja sen jälkeen Joachim Bartholdi.
Saarman saavutti Santiago de Chilen 19-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2000 pronssia seitsenottelussa pistemäärällä 5707. Samojen kilpailujen 100 metrin aitajuoksussa hän karsiutui alkuerissä. Saarman edusti Suomea aikuisten maaotteluissa vuodesta 2000 lähtien pituushypyssä, kolmiloikassa ja seitsenottelussa. Parhaimmillaan hän on sijoittunut toiseksi hallimaaottelun kolmiloikkakilpailussa Uumajassa 2001. Ulkoratamaaottelussa hän on ollut kolmas pituushypyssä Helsingissä 2006.
Saarman on voittanut seitsenottelun Suomen-mestaruuden 2001, 2005 ja 2006. SM-pronssia hän on saavuttanut 2000, 2004, 2008 ja 2009. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saanut kolmiloikassa hopeaa 2001 ja pronssia 2000 sekä viisiottelussa hopeaa 2008 ja pronssia 2004 ja 2006.
Myös Sanna Saarmanin sisar Niina Saarman-Bartholdi on yleisurheilija.
A-luokka (hävittäjä)

| A-luokka |
| --- | --- |
 A-luokan hävittäjä HMS Achates.

Tekniset tiedot
Uppouma:  1 350 tonnia (kuiva)
Pituus:  98 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,8 m
Syväys:  3,7 m
Koneteho:  34 000 hv
Nopeus:  35 solmua
Miehistöä:  138
Aseistus
Meritorjunta:  4 x 4,7"/L45 QF Mk IX -tykkiä yksiputkisina CP Mk XIV -asennuksina 8 x 21" torpedoputkea
Ilmatorjunta:  2 x QF 2 naulan Mk II -ilmatorjuntatykkiä 2 x .303" Lewis-pikakivääriä
A-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston hävittäjäluokka, johon kuului kahdeksan alusta sekä laivueenjohtaja. Lisäksi luokkaan kuuluivat kaksi Kanadan kuninkaalliselle laivastolle toimitettua alusta HMCS Saguenay ja HMCS Skeena.
Taustaa

Luokan alukset muodostivat perustan niin kutsutuille Amiraliteetin standardihävittäjille. Luokka oli osa vuoden 1927 laivasto-ohjelmaa ja se pohjautui vuoden 1926 kokeellisiin hävittäjiin HMS Amazoniin ja HMS Ambuscadeen. Laivastoesikunnan varakomentaja (engl. Assistant Chief of the Naval Staff) pyysi 22. heinäkuuta 1926 raporttia kokeellisista aluksista, joiden koeajot eivät olleet vielä alkaneet. Pääsuunnittelija toivoi raporttia marraskuuhun mennessä.
Suunnittelu > Laivueenjohtaja HMS Codrington

Luokan laivueenjohtajaksi tilattiin 6. maaliskuuta 1928 Swan Hunter and Wigham Richardsonilta HMS Codrington, joka laskettiin vesille 7. elokuuta 1929. Alus oli suurennettu versio luokkansa aluksista, mikä mahdollisti laivueenkomentajan johtamisen sekä hänen esikuntansa majoittamisen alukselle. Johtamisen helpottamiseksi komentosiltaa laajennettiin ja lopulta aluksen tilaratkaisut muistuttivat Scott-luokan laivueenjohtajien vastaavia lukuun ottamatta tykkien asettamia vaatimuksia. Alus poikkesi varustukseltaan hieman luokkansa muista aluksista, kun sen aseistusta vahvennettiin asentamalla savuhormien väliin viides 4,7 tuuman tykki ja miinanraivauskalustoja ei tilankäytön vuoksi asennettu. Aluksen B-tykin piti olla 60 asteen korotuskulman mahdollistavalla asennuksella kuten laivueen hävittäjilläkin, mutta se asennettiin 30 asteen korotuskulman aseena kuten muillaksin luokan aluksilla.
Aluksen voimanlähteenä olivat Parsonsin turbiinit ja koneiston valmisti lisenssillä Wallsendin telakka.
Palvelus

A-luokan alukset muodostivat valmistuessaan Välimeren laivaston 3. hävittäjälaivueen. Toisen maailmansodan puhjetessa aluksista muodostettiin Kanaalissa toimivan 18. hävittäjälaivueen lukuun ottamatta HMS Acastaa, joka liitettiin Gibraltarille sijoitettuun 13. hävittäjälaivueeseen. Vuonna 1940 alukset ottivat osaa Norjan taisteluihin, jolloin Acasta ja Ardent tuhoutuivat taistelussa Saksan laivaston Scharnhorstia ja Gneisenauta vastaan. Heinäkuussa tuhoutui ilmapommituksessa Codrington ja joulukuussa tuhoutui vielä Acheron osuttuaan miinaan.
Vuonna 1941 jäljellä olevat alukset muodostivat 3. hävittäjälaivueen. Achates, Antelope ja Anthony suojasivat toukokuussa HMS Hoodia ja HMS Prince of Walesia etsittäessä Atlantin saattuereiteille pyrkivää Bismarckia. Alkuvuodesta 1942 aluksia siirrettiin jälleen Välimerelle täydentämään Gibraltarille sijoitettua Force H:ta. Anthony tuhoutui joulukuussa suojatessaan saattuetta JW51B Barentsinmeren taistelussa. Arrow vaurioitui elokuussa 1943 korjauskelvottomaksi Algerin satamassa tapahtuneessa ammuslaivan räjähdyksessä.
Kanadan laivaston alukset

Kanadan laivaston palveluksessa olevien ensimmäisen maailmansodan aikana valmistuneiden R-luokan hävittäjien HMCS Patriotin ja HMCS Patricianin palvelusikä oli päättymässä ja Kanadan hallituksen tuli hankkia niiden tilalle korvaavat alukset. Vaikka kanadalaisten telakoiden puolesta järjestettiin suuren suosion saavuttanut kampanja, hallitus päätti tilata kuitenkin alukset Britanniasta. Kanadalaiset laivastoupseerit insinöörikomentaja Philips ja komentaja Beard tutustuivat 27. helmikuuta 1928 A-luokan hävittäjien piirustuksiin. He esittivät suunnitelmiin muutoksia, jotta valmistuvat alukset vastaisivat Kanadan laivaston tarpeita.
Arktisen ilmaston takia alusten etu- ja yläkansia tuli vahvistaa. Alusten majoitustiloja pidettiin riittämättöminä ja aluksen etuosaan tuli rakentaa lisää majoitustiloja. Samoin miehistölle tuli valmistaa suihkutila. Aluksille tuli lisätä komentosillan taakse kaksi pelastusvenettä sekä aluksen perään moottorivene ja pursi. Öljylämmityksen tuli kattaa majoitustilat, jolloin aluksille ei tarvinnut asentaa hiilikaminoita. Aluksen komentosiltaa tuli selkeyttää muuttamatta kuitenkaan sen yleisiä rakenteita.
Kanadan yleisesikunta lähetti tarjouspyynnöt 4. kesäkuuta 1928 kahden aluksen rakentamisesta. John I. Thornycroft and Company lähetti 31. heinäkuuta päivätyn tarjouksen, mistä meni useita kuukausia ennen varsinaisen tilauksen tekoa keskusteltaessa sopimuksen yksityiskohdista. Tarjous vahvistettiin 24. syyskuuta, jolloin telakka antoi tarkennetun suunnitelman, johon sisältyivät paksumpi levytys sekä kestävämpi rakenne, valssatun teräksen käyttö rakennusmateriaalina sekä galvanointi. Alusten maksiminopeudeksi ilmoitettiin 35 solmua ja niiden toimintasäteeksi 12 solmun nopeudella 5 000 merimailia. Uppouma oli kuormattuna ollessa 1 600–1 700 tonnia.
Britannian kuninkaallisen laivaston apulaissuunnittelupäällikkö S. V. Goodall antoi 15. tammikuuta 1929 tarkentavia määräyksiä, joihin kuului muun muassa A-luokan suunnitelmissa pitäytyminen. Alusten tehontarve olisi 32 000 hevosvoimaa ilman höyrynkuumennusta. Alusten runko olisi kuitenkin reilua metriä lyhyempi pienemmän konehuoneen vuoksi. Koneiston keveneminen kompensoisi vahvemman rakenteen tuoman uppouman kasvun. Lisäksi alusten polttoainetäyttöä tuli lisätä, jotta alusten siirtyminen ilman tankkausta Panaman kanavan kautta Esquimaltiin olisi mahdollista. Goodallin oletus, että alukset saavuttaisivat A-luokan nopeuden huolimatta vahvemmasta rakenteestaan ja pienemmästä tehosta, osoittautui paikkansapitäväksi.
Kanadan hallitus teki aluksista tilauksen 29. helmikuuta 1929.
Kanadan laivaston alukset > Palvelus

Alukset suojasivat sodan alun Halifaxin alueen saattueita, kunnes ne siirrettiin 1940 Atlantin saattueiden suojaksi. Saquenay vaurioitui korjauskelvottomaksi kolaroituaan joulukuussa 1942 Azaran kanssa. Pääosa aluksen vaurioista syntyi syvyyspommien räjähdettyä. Vuonna 1944 Skeena liitettiin Normandian maihinnousun 12. tukiryhmää, mistä se siirrettiin operaation päätyttyä 11. tukiryhmään Atlantin saattueiden suojaksi. Alus haaksirikkoutui lähellä Reykjavíkia Viðeynsaarelle.
Alukset

| Nimi> Laivueenjohtaja | Telakka> Laivueenjohtaja | Kölinlasku> Laivueenjohtaja | Vesille> Laivueenjohtaja | Valmis> Laivueenjohtaja | Kohtalo> Laivueenjohtaja | Laivueenjohtaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HMS Codrington | Swan Hunter and Wigham Richardson, Wallsend | 20. kesäkuuta 1928 | 7. elokuuta 1929 | 4. kesäkuuta 1930 | uponnut 27. heinäkuuta 1940 |  |
Britannian kuninkaallisen laivaston hävittäjät
| HMS Acasta | John Brown and Company, Clydebank | 13. elokuuta 1928 | 8. elokuuta 1929 | 11. helmikuuta 1930 | uponnut 8. kesäkuuta 1940 |  |
| HMS Achates | John Brown | 11. syyskuuta 1928 | 4. lokakuuta 1929 | 11. helmikuuta 1930 | uponnut 31. joulukuuta 1942 |  |
| HMS Active | Hawthorn Leslie and Company, Hebburn | 10. heinäkuuta 1928 | 9. heinäkuuta 1929 | 9. helmikuuta 1930 | myyty romutettavaksi 7. heinäkuuta 1947 |  |
| HMS Antelope | Hawthorn Leslie | 11. heinäkuuta 1928 | 27. heinäkuuta 1929 | 20. helmikuuta 1930 | myyty romutettavaksi 28. tammikuuta 1946 |  |
| HMS Anthony | Scotts Shipbuilding and Engineering Company, Greenock | 30. heinäkuuta 1928 | 24. huhtikuuta 1929 | 14. helmikuuta 1930 | myyty romutettavaksi 21. helmikuuta 1948 |  |
| HMS Ardent | Scotts | 30. heinäkuuta 1928 | 26. kesäkuuta 1929 | 14. huhtikuuta 1930 | uponnut 8. kesäkuuta 1940 |  |
| HMS Arrow | Vickers Armstrong, Barrow-in-Furness | 20. elokuuta 1928 | 22. elokuuta 1929 | 14. huhtikuuta 1930 | vaurioitunut korjauskelvottomaksi 4. elokuuta 1943 |  |
| HMS Acheron | John I. Thornycroft and Company, Woolston | 20. elokuuta 1928 | 22. elokuuta 1929 | 14. huhtikuuta 1930 | uponnut osuttuaan miinaan 17. joulukuuta 1940 |  |
Kanadan kuninkaallisen laivaston hävittäjät
| HMCS Saguenay | Thornycroft | 27. syyskuuta 1929 | 11. heinäkuuta 1930 | 22. toukokuuta 1931 | vaurioitunut törmäyksessä 15. marraskuuta 1942 ja siirretty koululaivaksi, myyty romutettavaksi 1945 |  |
| HMCS Skeena | Thornycroft | 14. lokakuuta 1929 | 10. lokakuuta 1930 | 10. kesäkuuta 1931 | tuhoutunut 25. lokakuuta 1944 |  |

Aluksille asennettu 4,7 tuuman QF Mark IX -tykki yksiputkisena CP Mark XIV -asennuksena.
Kanadan laivaston HMCS Skeena
Väinö Liljeroos

Väinö Henrik Liljeroos
Väinö Henrik Liljeroos (23. elokuuta 1880 Tampere – 8. maaliskuuta 1946 Tampere) oli H. Liljeroos Oy:n toimitusjohtaja. Hän oli kunnallisneuvos Johan Henrik Liljeroosin ja Julia Maria Högströmin poika. Hänen puolisonsa oli Anna Elisabeth Rosenmayer. Liljeroos valmistui vuonna 1903 John Lenningin kutomakoulusta Norrköpingistä, vuonna 1904 Vaalsin ylemmästä teknillisestä kutomateollisuusopistosta ja vuonna 1906 Raahen Porvari- ja kauppakoulusta. Hän toimi Tampereen Verkatehdas Oy:n värjäämön johtajana vuoteen 1915, jolloin hän siirtyi H. Liljeroos Oy:n palvelukseen, ensin tehtaan teknilliseksi johtajaksi ja vuonna 1928 sen toimitusjohtajaksi.
Aiheesta muualla

Historia, (Arkistoitu – Internet Archive) H. Liljeroos
Helsingin Taitoluisteluklubi

| HTK |
| --- | --- |
Koko nimi:  Helsingin Taitoluisteluklubi
Perustettu:  1972 (Toiminta alkoi 1960-luvulla HJK:n taitoluistelujaostona)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Seuran SM-seniorimuodostelmaluistelujoukkue ja moninkertainen maailmanmestari Rockettes.
Helsingin Taitoluisteluklubi (HTK) on suomalainen taitoluisteluseura, joka aloitti Helsingin Jalkapalloklubin jaoksena 1960-luvulla, mutta itsenäistyi 1972 omaksi seurakseen.
Historia

HTK:n perustaja Jane Erkko toi muodostelmaluistelun Suomeen 1984.
Toiminta

HTK:n muodostelmaluistelujoukkueita ovat senioritasolla Helsinki Rockettes ja junioritasolla Team Fintastic. Seuralla on myös noviisi- ja minorijoukkueet (Finettes ja Novettes, sekä Peppermints ja MiniMints), sekä tulokasjoukkue MiniSparkles, sekä aikuisjoukkue JääLeidit ja kansallisissa senioreissa luisteleva Best before. Seuran muodostelmaluistelun päävalmentaja on Kaisa Arrateig. HTK:lla on myös monen tasoisia yksinluistelun harrastaja- ja kilparyhmiä. Yksinluistelun päävalmentajana toimii Tiia-Riikka Pietikäinen.
Helsingin Taitoluisteluklubin yksinluistelijat ovat kautta aikojen menestyneet hyvin niin Suomessa kuin ulkomailla. Seuran kasvatteja ovat muun muassa Tintti Wegelius, Pekka Leskinen ja Elise Ahonen sekä Mikko Minkkinen.
Menestys

MM-kisoista Rockettes on tuonut on niin kultaa, hopeaa kuin pronssia, kirkkaimmat mitalit kevään 2011 MM-kisoista Helsingissä, 2010 MM-kisoista Colorado Springsistä ja 2008 MM-kisoista Budapestista.
Juniorijoukkue Team Fintastic on kuutena perättäisenä vuonna - 2012, 2011, 2010, 2009, 2008 ja 2007 - voittanut epävirallisen junioreiden MM-tittelin: World Challenge Cup for Juniors -kilpailun. Lisäksi joukkueella on WCCJ:n voitto vuodelta 2001.
Rockettes ja Finettes voittivat keväällä 2012 SM-kultaa.
Aiheesta muualla

Helsingin taitoluisteluklubi
htk-yksinluistelu.com - Yksinluistelu Helsingin taitoluisteluklubissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Saint-Martin (täsmennyssivu)

Saint-Martin voi tarkoittaa seuraavia:
Paikkoja

Saint-Martin, Sint Maarten, Ranskan ja Alankomaiden kesken jaettu Pienten Antillien saari
Saint-Martinin yhteisö, Ranskan merentakainen paikallishallintoalue Saint-Martinin saarella
Saint-Martin-d’Ardèche, kunta Ardèchen departementissa Ranskassa
Saint-Martin-de-Belleville, entinen kunta Savoien departementissa Ranskassa, nykyisin osa Les Bellevillen kuntaa
Saint-Martin-des-Besaces, entinen kunta Calvadosin departementissa Ranskassa, nykyisin osa Souleuvre-en-Bocagen kuntaa
Saint-Martin-de-Boscherville, kunta Seine-Maritimen departementissa Ranskassa
Saint-Martin-des-Champs, kunta Finistèren departementissa Ranskassa
Saint-Martin-d’Hères, kunta Isèren departementissa Ranskassa
Saint-Martin-de-Londres, kunta Hérault’n departementissa Ranskassa
Saint-Martin-de-la-Mer, kunta Côte-d'Orin departementissa Ranskassa
Saint-Martin-du-Puy, kunta Gironden departementissa Ranskassa
Saint-Martin-du-Puy, kunta Nièvren departementissa Ranskassa
Saint-Martin-d’Uriage, kunta Isèren departementissa Ranskassa
Saint-Martin-du-Var, kunta Alpes-Maritimesin departementissa Ranskassa
Saint-Martin-sur-Écaillon, kunta Nordin departementissa Ranskassa
Saint-Martin-Vésubie, kunta Alpes-Maritimesin departementissa Ranskassa
Canal Saint-Martin, kanava Pariisissa
Henkilöitä

Saint Martin, Pyhä Martti, Martinus Toursilainen (316–397), roomalainen tribuunin poika, Toursin piispa ja pyhimys, jonka mukaan Saint-Martin -nimiset paikat ovat saaneet nimensä
Louis-Claude de Saint-Martin (1743–1803), ranskalainen mystillinen filosofi.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Saint-Martin”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
50 Cent

| Curtis James Jackson III |
| --- | --- |
 50 Cent vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. heinäkuuta 1975 (ikä 49) Queens, New York, New York
Ammatti:  räppäri, näyttelijä, yrittäjä
Muusikko
Taiteilijanimi:  50 Cent
Aktiivisena:  1998–
Tyylilajit:  Hip hop, rap, gangsta rap
Yhtyeet:  G-Unit, Dr. Dre, Eminem, Sha Money XL, DJ Whoo Kid
Levy-yhtiöt:  Jam Master Jay, Columbia, Aftermath, G-Unit, Interscope, Shady, Violator
Aiheesta muualla
50cent.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
50 Cent (oik. Curtis James Jackson III, s. 6. heinäkuuta 1975 Queens, New York, New York) on yhdysvaltalainen rap-artisti, näyttelijä ja liikemies.
50 Cent nousi maailmankuuluisuuteen esikoislevynsä Get Rich or Die Tryin' myötä. Artisti on tehnyt yhteistyötä hip hop -maailman suuruuksien, kuten Dr. Dren, Eminemin ja The Gamen kanssa. Hän kuuluu myös G-Unit-yhtyeeseen. 50 Centin albumeita on myyty maailmanlaajuisesti yli 30 miljoonaa kappaletta. Vuonna 2020 hänelle annettiin tähti Hollywood Walk of Famelle.
50 Cent on esiintynyt yli kahdessakymmenessä elokuvassa. Hän teki ensimmäisen näyttelijänroolinsa vuoden 2005 elokuvassa Get Rich or Die Tryin', joka perustuu löyhästi hänen elämäänsä. Muita elokuvia, joissa hän on näytellyt, ovat esimerkiksi All Things Fall Apart (2012), Escape Plan (2013) ja Den of Thieves (2018).
Elämä > Lapsuus ja nuoruus

Jackson syntyi vuonna 1975 Queensin piirikunnassa New Yorkissa ja varttui South Jamaican naapurustossa. Kun Jackson syntyi, hänen äitinsä Sabrina Jackson oli vain 15-vuotias. Sabrina Jackson oli huumeidenvälittäjä, ja hänet murhattiin salaperäisissä olosuhteissa 23-vuotiaana. Tämän jälkeen Jacksonin kasvattivat hänen isovanhempansa ja kotikulmien huumeenvälittäjistä tuli hänen roolimallejaan. Hän aloitti nyrkkeilyharrastuksen 11-vuotiaana, ja vain 12-vuotiaana hän alkoi myydä kokaiinia ja crackia.
Jackson pidätettiin vuonna 1994 kaksi kertaa huumeidenvälittämisestä, minkä seurauksena hän sai vankeusrangaistuksen. Palattuaan vankilasta hän alkoi räpätä huumeiden välittämisen sijasta. Hän nimesi itsensä 50 Centiksi samannimisen brooklynilaisen rikollisen mukaan.
Elämä > 50 Cent ja Jam Master Jay

Vuonna 1996 50 Cent tapasi erään ystävänsä kautta tunnetun Run-D.M.C.:n DJ:n Jam Master Jayn. 50 Cent kertoi olevansa räppäri ja pyrkivänsä pois kaduilta myymästä huumeita. Jam Master Jay piti nuoren miehen tyylistä ja kutsui hänet käymään studiollaan. Jam Master Jaystä tuli 50 Centin oppi-isä monen vuoden ajaksi, ja hän opetti tälle rap-musiikin perusteita.
Vuonna 1996 50 Centille syntyi poika, mikä vahvisti hänen haluaan siirtyä huumebisneksestä showbisnekseen, ja sai hänet panostamaan yhä enemmän musiikkiinsa.
Vuosikymmenen lopussa 50 Cent sai levytyssopimuksen Columbian kanssa, ja debyyttialbumi oli tarkoitus julkaista vuonna 2000.
50 Cent julkaisi katusinglen ”How to Rob” kiinnittääkseen rap-maailman huomion ja saadakseen nimensä ihmisten mieliin. Kappaleessa hän räppää siitä, kuinka hän ryöstää useita tunnettuja sen ajan rap-artisteja. Se herätti kohua ja suuttumusta; 50 Cent oli onnistunut tavoitteessaan kiinnittää huomiota itseensä.
Elämä > 50 Cent murhayrityksen kohteena

Vuonna 2000 50 Centiä ammuttiin yhdeksän kertaa hänen isoäitinsä talon edessä. Luodit osuivat hänen käsiinsä, jalkoihinsa ja kasvoihinsa. 50 Cent ja hänen 22-vuotias ystävänsä Alton Brown vietiin sairaalaan, jossa 50 Cent oli toipilaana 13 päivää. Eminem maksoi tämän sairaalalaskut. Ampumavälikohtaus tapahtui 50 Centin ja Ja Rulen riidan jälkeen. Huhutaan, että murhayrityksen järjesti pahamaineisen huumejengi Supreme Teamin perustaja Kenneth McGriff, jonka väitetään olleen Ja Rulen levy-yhtiön Murder Inc. Recordsin kulissientakainen omistaja. Kyse olisi siis ollut Ja Rulen suojelusta ja hänen etujensa valvomisesta. Ampujaksi on myös epäilty 34-vuotiasta Darryl ”Hommo” Baumia, joka surmattiin kolme viikkoa 50 Centin ampumistapauksen jälkeen.
Vuonna 2005 käynnissä olleessa oikeudenkäynnissä, jossa Murder Inc. -yhtiötä syytettiin rahanpesusta yhteistyössä Kenneth McGriffin kanssa, entinen McGriffin rikoskumppani Jon Ragin todisti McGriffiä vastaan ja sanoi hänen olleen 50 Centin ampumisen tilaaja. Raginin mukaan ampuja oli Robert Lyons, McGriffin alainen ja Murder Inc.:n turvallisuuspäällikkö.
Elämä > 2000–2002

Tapauksen takia Columbia irtisanoi 50 Centin levytyssopimuksen, ja hän oli taas lähtöpisteessä. Ampumisesta toipumisen ja kuntoutumisen aikana 50 Cent piti matalaa profiilia, mutta ystävänsä Tony Yayon mukaan hän oli yhä nälkäisempi ja peräänantamattomampi musiikkiuransa suhteen.
Yksi luodeista osui hänen kasvoihinsa, minkä seurauksena hänen äänensä myös muuttui merkittävällä tavalla. Tästä uudesta äänestä tuli yksi rap-artistin tuntomerkeistä.
Vuonna 2002 Eminem sai asianajajansa kautta käsiinsä 50 Centin mixtape-kokoelman ”Guess Who´s Back?”, jonka perusteella hän kutsui 50 Centin tapaamaan häntä ja Dr. Dretä Los Angelesiin. Eminem tarjosi räppärille miljoonan dollarin levytyssopimusta, jonka 50 Cent hyväksyi. Tämän jälkeen ilmestyi toinen mixtape-kokoelma ”No Mercy, No Fear”.
Debyyttialbumin Get Rich or Die Tryin'in tekeminen alkoi, ja marraskuussa julkaistiin Dr. Dren tuottama 50 Centin ensimmäinen single ”In Da Club”, ja se meni suoraan BillBoard-listan ensimmäiseksi ja esitteli räppärin maailmanlaajuisesti. Kappaleesta tuli yksi vuoden 2003 suurimpia hittejä.
Elämä > Musiikkiura > 2003: Get Rich or Die Tryin'

50 Centin debyyttialbumi Get Rich or Die Tryin' julkaistiin helmikuussa 2003, ja se meni suoraan USA:n listaykköseksi. Levyä on myyty maailmanlaajuisesti yli 15 miljoonaa kappaletta ja Suomessa levy myi tuplaplatinaa kuukausi ilmestymisensä jälkeen.
Levyltä julkaistiin vuoden mittaan singleinä ”21 Questions” yhteistyössä Nate Doggin, ”P.I.M.P.” yhteistyössä Snoop Doggin kanssa ja ”If I Can't”. 50 Cent esiintyi MTV-palkintogaalassa.
Vuonna 2003 julkaistiin 50 Centistä kertova dokumenttielokuva 50 Cent: The New Breed.
Elämä > Musiikkiura > 2005: The Massacre

Maaliskuussa 2005 julkaistiin 50 Centin seuraava levy The Massacre, joka on myynyt yli 10 miljoonaa kappaletta.lähde? Levyn hittejä ovat muun muassa ”Candy Shop” ja ”Disco Inferno”. Albumi ei saanut niin hyvää vastaanottoa kuin edeltäjänsä, mutta piti yllä 50 Centin suosiota. Samana vuonna ilmestyi 50 Centin elämään osittain perustuva Get Rich or Die Tryin´ -elokuva, jota siivitti soundtrack. Yhteissinglestä ”Hate It or Love It” uuden räppärin The Gamen kanssa tuli hitti.
Elämä > Musiikkiura > 2007: Curtis

Syyskuussa 2007 julkaistiin räppärin kolmas albumi Curtis samana päivänä Kanye Westin Graduation-albumin kanssa. 50 Cent sai tyytyä kisassa toiseen sijaan. Aikaisemmin vuoden aikana albumilta julkaistut singlet eivät nousseet listoille, ja vasta ensimmäinen listoille kunnolla noussut hitti levyltä oli menestystuottaja Timbalandin tuottama duetto Justin Timberlaken kanssa, kappale oli ”Ayo Technology”. Curtis-levy kuitenkin floppasi pahasti myyden vain tähän mennessä 950 000 kappaletta. Syy tähän saattaa olla riita The Gamen kanssa, joka on vaikuttanut koko G-Unitiin ja sen maineeseen.
Elämä > Musiikkiura > 2009: Before I Self Destruct

50 Centin neljäs studioalbumi Before I Self Destruct julkaistiin 16. marraskuuta 2009. Albumin ensimmäinen single ”Get Up” julkaistiin syksyllä 2008. Single sijoittui Billboard Hot 100 -listan 44. sijalle. Tammikuussa 2009 julkaistiin albumilta ”I Get It In” -niminen promosingle. Kolmas single, ”Ok, You're Right” julkaistiin toukokuussa 2009.
Elämä > Musiikkiura > 2010-luku

Kesäkuussa 2014 50 Cent julkaisi viidennen albuminsa Animal Ambition. Saman vuoden elokuussa 50 Cent julkaisi G-Unitin kanssa EP-levyn The Beauty of Independence. Yhtye julkaisi toisen EP-levyn The Beast Is G Unit maaliskuussa 2015.
Diskografia > Studioalbumit

Get Rich or Die Tryin' (2003)
The Massacre (2005)
Curtis (2007) (Julkaistiin 11. syyskuuta, kunnialevynä)
Before I Self Destruct (2009)
Animal Ambition (2014)
Esiintymiset Suomessa

Hartwall Areena, Helsinki (3. marraskuuta 2006)
Hartwall Areena, Helsinki (4. marraskuuta 2006)
Hartwall Areena, Helsinki (4. joulukuuta 2007)
Helsingin jäähalli, Helsinki (8. maaliskuuta 2010)
Tampereen stadion, Tampere (19. elokuuta 2022)
Helsingin jäähalli, Helsinki (2. lokakuuta 2022)
Seinäjoki Areena, Seinäjoki (1. marraskuuta 2022)
Ouluhalli, Oulu (3. marraskuuta 2022)
Logomo, Turku (4. marraskuuta 2022)
Kuopiohalli, Kuopio (5. marraskuuta 2022)
Filmografia

| --- | --- |
 Get Rich or Die Tryin’ (2005)  Home of the Brave (2006)  Oikeuden kasvot (2008)  Before I Self Destruct (2008)  Streets of Blood (2009)  Dead Man Running (2009) – Mr.Thigo  Caught in the Crossfire (2010)  13 (2010)  Gun (2010)  Twelve (2010)  Morning Glory (2010)  Blood Out (2011)  Setup (2011)  All Things Fall Apart (2011)  Freelancers  (2012)  Fire with Fire (2012) :  Escape Plan (2013)  Last Vegas (2013)  The Frozen Ground (2013)  Power (2014–2020)  Vengeance (2014)  The Prince (2014)  Spy – vakoojan asussa (2015)  Southpaw (2015)  Popstar: Never Stop Never Stopping (2016)  The Pursuit (2017)  Den of Thieves (2018)  Escape Plan 2: Hades (2018)  Escape Plan: The Extractors (2019)  For Life (2020–2021)  Power Book II: Ghost (2021–2022)  The Expendables 4 (2023)
Kirjallisuutta

50 Cent ja Kris Ex: 50 Cent.  Johnny Kniga, 2006.  ISBN 951-0-31793-4