stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Filippiiniendrongo
Levinneisyys

Filippiiniendrongoa tavataan kotoperäisenä Filippiineillä. Sen on kuvattu olevan yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ferdinand Heine junior

Ferdinand Heine junior (9. lokakuuta 1840 Halberstadt – 12. helmikuuta 1920 Hadmersleben) oli saksalainen kasvi- ja lintutieteilijä.
Heine nimesi valkovatsa-arattien suvun.
Fredinand Heinen isä oli ornitologi Ferdinand Heine senior. Saksalainen ornitologi Jean Cabanis oli myös nuoremman Heinen esikuvana. Heine opiskeli eläintiedettä Heidelbergin yliopistossa.
Heine junior nimesi muun muassa valkovatsa-arattien suvun Pionites sekä joitakin alalajeja.
Faneroméni (Iraklion)

| Faneroméni Φανερωμένη |
| --- | --- |
 Faneroméni
 Koordinaatit: 35°4′24″N, 24°49′59″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Kreeta
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Iraklion
Kunta:  Faistós
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  7107031101
Korkeus:  80 m
Väkiluku (2021):  432
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Faneroméni (kreik. Φανερωμένη) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Faistóksen kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 432 (2021).
Kalyvianín luostaria (Moní Kalyvianís).
Faneroménin kylä sijaitsee Mesarán tasangon pohjoislaidalla noin seitsemän kilometriä itäkoilliseen Tympákin kaupungista ja noin 55 kilometriä lounaaseen Iraklionin kaupungista. Se on rakennettu noin 80 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Faneroménin koillispuolella sijaitsee siitä nimensä saanut Faneroménin tekojärvi. Kylän läpi virtaa Koutsoulítis-joki. Faneroménin kylä mainitaan ensimmäisen kerran venetsialaisaikaisissa lähteissä vuonna 1577. Kylän lähellä sijaitsee Faneroménin luola, joka on ollut kulttipaikkana minolaiselta roomalaiselle kaudelle.
Faneroméni muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Φανερωμένης, Dimotikí Koinótita Faneroménis), johon kuuluvat varsinaisen Faneroménin kylän lisäksi Kalývian kylä sekä Kalyvianín luostari (Moní Kalyvianís). Koko yhdyskunnan väkiluku on 567 (2021).
Filippiinien vaakuna

Filippiinien vaakuna
Filippiinien vaakuna on Filippiinien kansallistunnus lipun, moton ja kansallislaulun ohella.  Vaakunan valkopäämerikotka ja leijona symboloivat Filippiinien entisiä omistajia, Yhdysvaltoja ja Espanjaa. Keskellä oleva aurinko symboloi riippumattomuutta ja sen kahdeksan sädettä symboloivat Batangasis, Bulacanin, Caviten, Manilan, Lagunan, Nueva Ecijan, Pampangan ja Tarlacin maakuntia. Kolme viisikantaista tähteä symboloivat maan kolmea maantieteellistä aluetta Mindanaoa, Visayasia ja Luzonia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Filippiinien vaakuna Wikimedia Commonsissa
Aasian vaakunat
Afganistan
Arabiemiirikunnat
Armenia
Azerbaidžan
Bahrain
Bangladesh
Bhutan
Brunei
Etelä-Korea
Filippiinit
Georgia
Indonesia
Intia
Irak
Iran
Israel
Itä-Timor
Japani
Jemen
Jordania
Kambodža
Kazakstan
Kiina
Hongkong
Kirgisia
Kuwait
Kypros
Laos
Libanon
Macao
Malediivit
Malesia
Mongolia
Myanmar
Nepal
Oman
Pakistan
Pohjois-Korea
Qatar
Saudi-Arabia
Singapore
Sri Lanka
Syyria
Tadžikistan
Taiwan
Thaimaa
Turkki
Turkmenistan
Uzbekistan
Venäjä
Vietnam
Filippiinienharlekiini

| Filippiinienharlekiini |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Harlekiinit Eurylaimidae
Suku::  Sarcophanops
Laji::  steerii
Kaksiosainen nimi
 Sarcophanops steerii  Sharpe, 1876 
Synonyymit
 Eurylaimus steerii 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Filippiinienharlekiini (Sarcophanops steerii) on harlekiinien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Filippiinienharlekiinia tavataan kotoperäisenä Filippiineillä. Se on luokiteltu vaarantuneeksi, koska sen populaatio on pieni, pirstaloitunut ja vähenemässä nopeasti elinympäristöjen tuhoutumisen seurauksena.
Ferdinand Granberg

| Ferdinand Granberg> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. helmikuuta 1814 Raahe
Kuollut: 22. heinäkuuta 1877 Oulu
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  kauppias, laivanvarustaja, tehtaanomistaja
Vanhemmat:  Gustaf Ferdinand Granberg ja Catharina Elisabet Junell
Puoliso:  Sophia Franzén
Ferdinand Granberg (17. helmikuuta 1814 Raahe – 22. heinäkuuta 1877 Oulu) oli suomalainen kauppias, teollisuudenharjoittaja ja laivanvarustaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen (1856).
Granbergin vanhemmat olivat merikapteeni Gustaf Ferdinand Granberg ja Catharina Elisabet Junell ja puoliso vuodesta 1837 Sophia Franzén, kauppaneuvos Johan Franzénin tytär. Granberg kävi Lyypekissä kolmivuotisen kauppakoulun. Hän sai kauppaporvarin oikeudet Oulussa 1835. Granberg omisti osuuden Kokkosaaren laivavarvista Oulussa ja hän oli yksi kaupungin suurimmista laivanvarustajista, vuonna 1848 suurin. Muiden oululaisten kauppiaiden tapaan Granberg kärsi menetyksiä Oolannin sodan aikana, kun englantilaiset polttivat Oulussa tervahovin ja laivoja. Granbergin menetykset olivat 24 935 hopearuplaa. Granberg oli monen pohjoissuomalaisen sahan osakas, muun muassa Kynkään sahan (Pudasjärvi), Kestilän sahan (Ii) ja Röytän sahan (Tornio). Muiden oululaisten kauppiaiden kanssa Granberg osti 1859 suomussalmelaisen Ämmän ruukin, johon myöhemmin yhdistettiin Kurimon ruukki Utajärven Särkijärvellä. Uutta yritystä Kurimon-Ämmän Rautatehdasta ei kuitenkaan saatu kannattavaksi, ja se jouduttiin luovuttamaan velkojille. Granberg teki konkurssin 1875.
Florence S. Jacobsen

Florence Smith Jacobsen (7. huhtikuuta 1913 – 5. maaliskuuta 2017) oli yhdysvaltalainen mormoni, joka johti MAP-kirkon Nuorten naisten apujärjestöä vuosina 1961–1972.
Smith Jacobsen syntyi Salt Lake Cityssä ja valmistui Utahin yliopistosta. Hänestä tuli vuonna 1973 kirkkokuraattori, ja hän oli mukana perustamassa Kirkkohistorian ja -taiteen museota Salt Lake Cityyn.
Fermi (mikroarkkitehtuuri)

Fermi on NVidian mikroarkkitehtuuri grafiikkasuorittimille.
Arkkitehtuurin suorittimet tukevat ohjelmoitavuutta GPGPU-käyttöön mm. OpenCL, CUDA ja C++ AMP rajapinnoilla.
Arkkitehtuuri on seuraaja Tesla arkkitehtuurille.
Arkkitehtuurin seuraaja on Kepler.
Arkkitehtuuria on käytetty GeForce 400 -sarjassa ja GeForce 500 -sarjassa.
Mallit

Arkkitehtuuria on käytetty seuraavissa malleissa:
GF100
GF104
GF106
GF108
GF110
GF114
GF116
GF118
GF119
GF117
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Fermi (microarchitecture)
Käännös suomeksi
Etelä-Rogalandin käräjäoikeus

Stavangerin käräjätalo
Etelä-Rogalandin käräjäoikeus (norj. Sør-Rogaland tingrett) on yksi Norjan 23 käräjäoikeudesta ja se kuuluu Gulatingin laamanninoikeuden alaisuuteen. Se perustettiin vuonna 2021 yhdistämällä aiemmat Dalanen, Jærenin ja Stavangerin käräjäoikeudet. Käräjäoikeuden toimipisteet sijaitsevat Egersundissa, Sandnesissa ja Stavangerissa.
Tuomiopiiri

Käräjäoikeuden tuomiopiiri koostuu seuraavista kunnista:
Bjerkreim
Eigersund
Gjesdal
Hjelmeland
Hå
Klepp
Kvitsøy
Lund
Randaberg
Sandnes
Sirdal
Sokndal
Sola
Stavanger
Strand
Time
Aiheesta muualla

Käräjäoikeuden verkkosivut (norjaksi)
Et ole koje

| Et ole koje: Manifesti> You Are Not a Gadget: A Manifesto |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Jaron Lanier
Kieli:  englanti
Julkaistu:  2010
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  209
ISBN:  978-1-846-14342-7
Suomennos
Suomentaja:  Kimmo Pietiläinen
Kustantaja:  Terra Cognita
Julkaistu:  2010
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  230
ISBN:  978-952-5697-34-6
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Et ole koje: Manifesti (alkuteos You Are Not a Gadget: A Manifesto) on Jaron Lanierin vuonna 2010 myös suomeksi ilmestynyt kirja. Teoksen on julkaissut suomeksi Terra Cognita, ja sen suomentaja on Kimmo Pietiläinen. Teos koostuu lyhyistä poleemisista kirjoituksista, joissa hän muun muassa suree digitaalisen maailman humanisminvastaisuutta.
Kirjassaan Lanier arvostelee internetin nykyistä kehitystä. Hänen mielestään internetin kehitys pelkillä kaupallisilla ja teknisillä ehdoilla uhkaa tuhota luovan yksilön. Esimerkiksi Facebookissa ihmisen monimuotoinen persoonallisuus pelkistyy muutamiksi ominaisuuksiksi. Ihmiset eivät enää käytä tekniikkaa, vaan tekniikka käyttää ihmisiä. Hänen arvostelunsa kohteita on myös Wikipedia, joka Lanierin mukaan alentaa ihmisen arvon tukemalla nimettömyyttä ja joukkoidentiteettiä.
Hahmottaessaan tapoja, miten kehityksen voisi ohjata parempaan suuntaan hän antaa esimerkkinä ongelmista tietotekniikan varhaisvaiheissa tehdyt päätökset, jotka ovat lukinneet kehityksen. ”Tiedosto” on yksi niitä lukkiutuneita käsitteitä, joiden elämä jatkuu, koska ohjelmat ovat niistä riippuvaisia.
Lanier on laitonta tiedostojenjakamista, piraattiliikettä ja avoimen lähdekoodin ylivaltaa vastaan. Hänen mielestään ajattelulla ja taiteella on omat tekijänsä, joilla on oikeuksia. Luovan työn tuloksia ei tule paloitella osiin, irrottaa yhteydestään ja jakaa nimettöminä aineksina eteenpäin.
Arviot

Heikki Poroila toteaa, että vaikka ei pitäisi Lanierin tyylistä, hänen ajatuksiinsa on terveellistä tutustua ja pohtia verkkomaailman liukuhihnalta tuottamia itsestäänselvyyksiä.
Jussi Ahlroth huomauttaa kommentissaan, että kun suomalaisen kustantajan budjetti on tiukka, se näkyy jäljessä: ”käännös on jo kohtuuttoman heikko. Lukeminen on tuskallisen vaikeaa”.
Aiheesta muualla

Teoksesta Jaron Lanierin kotisivulla. (englanniksi)
Et ole koje Terra Cognitan sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Shane Richmond: Jaron Lanier’s sloppy case against the forces of the internet (Arkistoitu – Internet Archive). Telegraph.co.uk 12.1.2010. (englanniksi)
FS Cyclone (1925)

| Cyclone |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Société Nouvelle des Forges et Chantiers de la Méditerranée, Le Havre
Kölinlasku:  29. syyskuuta 1923
Laskettu vesille:  24. tammikuuta 1925
Palveluskäyttöön:  1. kesäkuuta 1928
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 30. toukokuuta 1940
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 320 t (standardi) 1 730 t (kuormattu)
Pituus:  106 m
Leveys:  10,1 m
Syväys:  4,3 m
Koneteho:  31 000 shp
Nopeus:  33 solmua
Miehistöä:  145
Aseistus
Aseistus:  4 x 130 mm Mle 1919 -tykkiä 2 x 37 mm ilmatorjuntatykkiä 4 x 13,2 mm ilmatorjuntakonekivääriä 6 x 550 mm torpedoputkea 2 x syvyyspomminheitintä
Cyclone oli Ranskan laivaston 1925 vesille laskettu Bourrasque-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Société Nouvelle des Forges et Chantiers de la Méditerranéelta Le Havresta, missä köli laskettiin 29. syyskuuta 1923. Alus laskettiin vesille 24. tammikuuta 1925 ja otettiin palvelukseen 1. kesäkuuta 1928.
Palvelus

Saksan laivaston moottoritorpedoveneen S24 laukaisema torpedo osui 30. toukokuuta 1940 alukseen katkaisten keulan.
Florence Nightingale -mitali

Florence Nightingale -mitali
Florence Nightingale -mitali on Punaisen Ristin kansainvälisen komitean jakama mitali, joka luotiin 1912 Florence Nightingalen muiston kunniaksi. Mitali on korkein kansainvälinen huomionosoitus hoitotyössä.
Aluksi mitali voitiin myöntää vain naisille, mutta vuoden 1991 sääntöuudistuksen jälkeen myös miehet ovat voineet saada mitalin. Mitali myönnetään "erityisestä rohkeudesta ja omistautumisesta loukkaantuneille, sairaille ja vammaisille tai konfliktien tai onnettomuuksien siviiliuhreille". Lisäksi sen voi saada "esimerkillisestä palveluksesta tai pioneerityöstä julkisen terveydenhuollon ja hoitajakoulutuksen aloilla". Mitalia jaetaan joka toinen vuosi korkeintaan 50 henkilölle.
Mitali on myönnetty yli 1300 henkilölle. Suomalaisia mitalin saajia on 21.
Florence R. Sabin

| Florence Rena Sabin |
| --- | --- |
 1922
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. marraskuuta 1871 Central City, Colorado
Kuollut: 3. lokakuuta 1953 (ikä 81) Denver, Colorado, USA
Arvonimi: Yhdysvaltain tiedeakatemian jäsen
Koulutus ja ura
Instituutti:  Johns Hopkins School of Medicine
Oppilaat:  Dorothy Hansine Andersen
Tutkimusalue:  anatomia
Tunnetut työt:  imusuoniston kehitys
Florence Rena Sabin (9. marraskuuta 1871 – 3. lokakuuta 1953) oli yhdysvaltalainen lääketieteilijä.
Sabin tutki uransa alkuvuosina imusuonistoa. Hän osoitti, että imusuonet kehittyvät erityisestä solukerroksesta tietyissä sikiön verisuonissa eikä, kuten vallitsevan teorian mukaan ajateltiin, solujen välisistä tiloista.  Myöhemmin hän keskittyi veren, verisuonten ja verisolujen tutkimukseen ja julkaisi monia tärkeitä tutkimustuloksia niiden kehityksestä.
Vuonna 1924 Sabin valittiin Yhdysvaltain anatomisen seuran puheenjohtajaksi, ja vuonna 1925 hänet valittiin Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäseneksi. Molemmissa tehtävissä hän oli ensimmäinen nainen.
Florence Schelling

| Florence Schelling |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. marraskuuta 1989 (ikä 34) Zürich, Sveitsi
Kansalaisuus:   Sveitsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Maila:  vasen
Pituus:  175 cm
Paino:  68 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2005–2018
Seurat:  EHC Illnau-Effretikon (SWHL A)   ZSC Lions (SWHL A)   Brampton Thunder (CWHL)   SC Reinach (SWHL A)   Linköping HC (SDHL)
| Mitalit> Maa:  Sveitsi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Sveitsi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Sveitsi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:  Sveitsi> Naisten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Sotši 2014 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Yhdysvallat 2012 | jääkiekko |  |
Florence Isabelle Schelling (s. 9. marraskuuta 1989 Zürich) on sveitsiläinen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti. Hän toimii SC Bernin toimitusjohtajana.
Schelling on edustanut Sveitsin maajoukkuetta olympialaisissa neljästi. Vuonna 2014 joukkue voitti pronssia.
Filippiinien taistelut (1944–1945)

Filippiinien taistelut olivat liittoutuneiden vuosina 1944–1945 suorittama japanilaisten miehittämien Filippiinien takaisinvaltaus. Valtaus alkoi 20. lokakuuta 1944 liittoutuneiden tehtyä maihinnousun Leytelle ja päättyi japanilaisten antautumiseen 2. syyskuuta 1945. Operaation aikana käytiin muun muassa Leytenlahden, Mindoron, Luzonin, Palawan ja Mindanaon taistelut, jotka päättyivät liittoutuneiden voittoon. Taisteluissa kuoli yli 336 000 japanilaissotilasta ja yksi japanilaisjoukkojen komentaja. Osa japanilaissotilaista jatkoi vastarintaa aina sodan päättymiseen saakka ja sen jälkeenkin. Viimeinen Filippiinejä miehittänyt japanilaissotilas, luutnantti Hirō Onoda, antautui vasta maaliskuussa 1974 Lubangin saarella. Lisäksi kapteeni Fumio Nakaharan väitettiin vielä oleskelevan Mount Halconilla 1980-luvulla etsintäryhmän löydettyä hänen majansa, mutta todisteita hänen selviytymisestään ei löydetty.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Filippiinien taistelut (1944–1945) Wikimedia Commonsissa
Frans Victor Martinson

Tuntemattoman taiteilijan maalaama F. W. Martinsonin muotokuva (n. 1860)
Frans Victor Martinson (5. lokakuuta 1832 Kustavi – 7. helmikuuta 1909 Pietari) oli suomalainen kauppias ja liike- ja asiamies, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Martinsonin vanhemmat olivat rusthollari Michael Martinsson ja Eva Andersintytär ja puoliso vuodesta 1866 Maria Matilda Emilia Baarman. Martinson oli harjoittelija Elias Arndt Jammermanin höyrylaivakonttorissa Turussa ja sitten Suomen höyrylaivakonttorin esimies eli useiden eri höyrylaivayhtiöiden asiamies Pietarissa 1860–1890. Hän oli myös kauppias ja Åbo Skeppswarf -yhtiön ja Wm Crichton & Co -yhtiön edustaja Pietarissa sekä ensin mainitun yhtiön osakas. Kauppaneuvoksen arvonimen Martinson sai 1880 ja oli vuodesta 1882 Ruotsi-Norjan kuninkaan nimittämänä Vasa-ritarikunnan ritari.
Frans Viktor Sandelin

Frans Viktor Sandelin (17. heinäkuuta 1833 Siipyy – 24. elokuuta 1897 Maalahti) oli suomalainen pappi ja valtiopäivämies.
Frans Viktor Sandelinin vanhemmat olivat kappalainen Petter Johan Sandelin ja Johanna Aurora Alcenius ja puoliso vuodesta 1860 Emma Josefina Durchman. Sandelin tuli ylioopilaaksi Vaasassa ja suoriotti teologian erotutkinnon 1856 ja vihittiin papiksi 1857. Hän oli Kaustisen kirkkoherra 1873–1874, Kruunupyyn 1874–1887 ja Maalahden vuodesta 1887. Rovastin arvon Sandelin sai 1880. Hän oli pappissäädyssä valtiopäivämies 1888.
Etelännokialbatrossi

| Etelännokialbatrossi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Ulappalinnut Procellariiformes
Heimo::  Albatrossit Diomedeidae
Suku::  Nokialbatrossit Phoebetria
Laji::  palpebrata
Kaksiosainen nimi
 Phoebetria palpebrata  (J.R.Forster, 1785) 
Katso myös
   Etelännokialbatrossi Wikispeciesissä   Etelännokialbatrossi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Etelännokialbatrossi (Phoebetria palpebrata) on keskikokoinen eteläisen pallonpuoliskon albatrossi. Lajin nimesi Johann Reinhold Forster 1785.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 85 cm. Kooltaan ja väritykseltään se muistuttaa suuresti lähisukulaistaan nokialbatrossia. Linnun höyhenpuku on kokonaan noenharmaa tai hyvin tummanruskea. Niska on muuta pukua vaaleampi. Silmän takana on kapea valkoinen viiru. Nuoren linnun puku on samanvärinen kuin aikuisen. Sukupuolet ovat samanväriset, koiras on hieman naarasta kookkaampi.
Esiintyminen

Pesii hieman laajemmalla alueella eteläisellä pallonpuoliskolla kuin nokialbatrossi. Atlantilla pesii Etelä-Georgian saarella, Falklandinsaarista itään. Eteläisellä Intian valtamerellä laji pesii Marionsaarella, Prinssi Edwardin saarella, Amsterdamsaarella, St Paul saarella, Crozetsaarella ja Kergueleninsaarilla. Australian vesillä pesimäyhdyskuntia löytyy Heard ja Macquariesaarelta ja Uuden-Seelannin vesiltä Auckland, Campbell ja Antipodessaarilta.
Maailman populaation koko on 19 000–24 000 paria, noin 58 000 yksilöä. Laji on vaarantunut. Suurin uhka on pitkäsiimakalastus.
Elinympäristö

Pesimäsaaret ovat karuja ja vuoristoisia. Pesimäajan ulkopuolella etelännokialbatrossit vaeltelevat Antarktiksen vesillä ja pohjoisessa Chilen, Etelä-Afrikan ja Tasmanian rannikoilla.
Lisääntyminen

Pari muodostaa elinikäisen parisuhteen. Laji on sukukypsä noin 8–10 vuoden ikäisenä. Pesä on kuoppa maassa. Naaras munii yhden munan ja molemmat puolisot hautovat yhteensä noin 65 päivää. Poikanen on lentokykyinen noin 160 päivän ikäisenä.
Ravinto

Syö kalaa enemmän kuin albatrossit yleensä. Sukeltaa hyvin jopa 5 metrin syvyyteen. Syö myös mustekaloja, äyriäisiä, haaskoja ja joskus pieniä merilintuja.
Frans Widerberg

| Frans Widerberg |
| --- | --- |
 Frans Widerberg vuonna 2012 (kuvassa vasemalla).
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. huhtikuuta 1934 Oslo, Norja
Kuollut: 7. huhtikuuta 2017 (82 vuotta)
Kansalaisuus:  Norja
Ammatti:  Taidemaalari ja graafikko
Frans Widerberg (8. huhtikuuta 1934 Oslo, Norja – 7. huhtikuuta 2017) oli norjalainen taidemaalari ja graafikko. Hän opiskeli Norjan Kuvataideakatemiassa vuosina 1957–1960 Alexander Schultzin opiskelijana.
Widerbergin teoksia edustaa kaksi galleriaa Oslossa, jotka ovat Kunstverket ja Galleri K. Viimeisin näyttely Widerbergin teosten kera oli esillä 28. kesäkuuta – 16. elokuuta 2019.
Etelä-Suomen Merikalastajain Liitto

Etelä-Suomen Merikalastajain Liitto on itäisen Suomenlahden rannikolla toimiva kalatalouden neuvontajärjestö. Toimisto sijaitsee Kotkan keskustassa. Liitto on perustettu vuonna 1932. Tuolloin toimipaikkana oli Koivisto ja nimenä Viipurin läänin Merikalastajain Liitto.
Etelä-Suomen Merikalastajain Liittoon kuuluu mm. 4 kalastusseuraa, 42 kalastuskuntaa ja 4 kalastusaluetta. Liitto kuuluu jäsenenä Kalatalouden Keskusliittoon. Liiton puheenjohtajana toimii Kari Tähti Haminasta ja toiminnanjohtajana Petri Päivärinta Kotkasta.
Etelä-Suomen Merikalastajain Liitto suorittaa tilauksesta kalanpoikasten istutuksia. Tilaajina ovat muun muassa kalastuskunnat, kalastusalueet, teollisuus ja kunnat. Tärkeimpiä istukaslajeja ovat meritaimen, merilohi, vaellussiika, saaristosiika, kuha, ankerias ja karppi. Liitto harjoittaa myös vaellussiian mädin haudontaa Kantturankosken hautomossa Virolahdella ja Ahvenkosken hautomossa Pyhtäällä. Liitto on hoitanut myös Virolahdella Huovarin saarella sijaitsevaa kalastajien pelastusasemaa.
Historia

Viipurin läänin Merikalastajain Liitto perustettiin 22. huhtikuuta 1932 Viipurissa. Toimipaikaksi tuli Koivisto. Talvisodan jälkeen liitto muutti vuonna 1940 Haminaan ja vuonna 1941 Kotkaan.
Liiton toiminnanjohtajat:
A. F. Aalberg (1932–74), Sauli Lehto (1974–84), Pentti Tasa (1985–96), Teemu Tast (1997–2020), Petri Päivärinta (2021-)
Projektit > Risa – harmaahylje riesasta resurssiksi

Etelä-Suomen Merikalastajain Liitolla on vuosina 2004–2006 ollut käynnissä Leader-rahoitteinen hyljeprojekti nimeltä Risa – harmaahylje riesasta resurssiksi. Projektin aikana on järjestetty kursseja muun muassa hylkeen metsästyksestä, saaliin käsittelystä, hylkeenkestävistä rysistä, traanimaalin valmistamisesta ja hyljematkailusta. Projektilla on ollut myös vuokralla ruotsalaisia hylkeenkestäviä ponttoonirysiä (push up -rysä) vuosina 2004–2006. Kyseinen kalastustekniikka tuli itäiselle Suomenlahdelle tämän projektin kautta.
Projektit > Rysä 2007

Etelä-Suomen Merikalastajain Liitto on käynnistänyt projektin nimeltä Rysä 2007. Projektin tarkoituksena on elvyttää vannerysäkalastusta, järjestää kalastajille koulutusta rysien rakentamisessa ja järjestää muutakin kalatalousaiheista koulutusta.
Projektit > Hylkeen metsästys

Etelä-Suomen Merikalastajain Liitto on huolehtinut harmaahylkeen eli hallin metsästyksen järjestämisestä Riistakeskus Kaakkois-Suomen merialueella syksystä 2002 alkaen. Viime vuosina metsästyskiintiö on ollut 36 hallia.
Kotkan kalamarkkinat

Kotkan kalamarkkinat järjestetään kahdesti vuodessa, toukokuussa ja lokakuussa. Markkinat järjestetään yhteistyössä Kymen Sanomien, Kotkan kaupungin ja Kotka Maretariumin kanssa. Markkinapaikkana on Sapokan ranta Kotkansaaren etelälaidalla Maretariumin ja Tulikukon luona. Kotkan kalamarkkinat on yksi kaupungin suurimmista yleisötapahtumista. Kävijöitä on kahden päivän aikana ollut keskimäärin 10 000–15 000.
Aiheesta muualla

Etelä-Suomen Merikalastajain Liiton kotisivut
Kalatalouden Keskusliiton kotisivut
Kalatalouden Keskusliiton jäsenjärjestöt (Arkistoitu – Internet Archive)
Etelä-Sardinian maakunta

Etelä-Sardinian maakunta (ital. Provincia del Sud Sardegna, sardiksi Provìntzia de Sud Sardigna) on yksi Italian maakunnista. Se sijaitsee Italiaan kuuluvan autonomisen Sardinian alueen ja Sardinian saaren eteläosassa.
Etelä-Sardinian maakunnan pinta-ala on 6 530 km² ja asukasluku noin 350 000. Maakunta muodostuu 107 kunnasta, ja sen pääkaupunki on Carbonia.
Etelä-Sardinian maakunta perustettiin 4. helmikuuta 2016. Maakunta muodostettiin Carbonia-Iglesiasin ja Medio Campidanon maakunnista sekä muutamista Cagliarin, Oristanon ja Ogliastran maakuntien kunnista.
Suurimmat kunnat

Etelä-Sardinian maakunnan väekkäimmät kunnat ovat (vakituiset asukkaat 1.1.2017):
Carbonia 28 564
Iglesias 26 988
Villacidro 14 040
Guspini 11 844
Sant’Antioco 11 252.