stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fennovoima
Organisaatio > Fennovoiman hallitus

Fennovoiman hallituksen puheenjohtajana toimii Esa Härmälä ja varapuheenjohtajana Anastasia Zoteeva (toimitusjohtaja, Rusatom Energy International)
Hallituksen jäsenet:
Pekka Erkkilä, diplomi-insinööri
Jussi Lehto, toimitusjohtaja, Keravan Energia ja Voimaosakeyhtiö SF
Seppo Siljama, toimitusjohtaja, Septem Partners
Stefan Storholm, toimitusjohtaja, Katternö Kärnkraft
Anton Dedusenko, varatoimitusjohtaja, JSC Rusatom Energy International
Varajäsenet:
Konstantin Kryazhevskikh, Chief Legal Officer, Rusatom Energy International
Juha Mäkitalo, Senior Partner, Asianajotoimisto Mäkitalo Rantanen & Co Oy
Arto Räty, johtaja, Corporate Affairs and Communications, Fortum
Ilkka Salonen, toimitusjohtaja, East Office of Finnish Industries
WikiLeaksin aineiston mukaan hallituksen entistä jäsentä Djurica Tankosicia epäillään ympäristöraporttien väärentämisestä Bulgariassa Rosatom-projektissa. Fennovoima kielsi tienneensä Tancosicin väitetyistä vuonna 2006 tapahtuneista yhteyksistä korruptiosta syytettyyn bulgarialaisyrittäjään ja kertoi, ettei koko asia oikeastaan liity millään lailla Fennovoiman voimalahankkeeseen. Laitoshankkeen on myös arveltu kytkeytyvän Venäjä ulkopoliittisiin tavoitteisiin, jossa taloudellinen riippuvuus Venäjältä ostetusta energiasta altistaa Suomen Venäjän suorien ja epäsuorien vaikutuskeinojen alaiseksi.
Yrityksen johto

| --- | --- |
 Toimitusjohtajat: 2007-2012 Tapio Saarenpää   2012-2014 Juha Nurmi  2014-2019 Toni Hemminki  2019-2020 Timo Okkonen  2020-  Joachim Specht :  Hallituksen puheenjohtajat: 2007-2012 Juha Rantanen, Outokumpu Oyj, toim.joht.  2012-2014 Pekka Ottavainen, SF Oy, toim.joht.  2014-2017 Juhani Pitkäkoski, Caverion Oyj, johtaja  2017- Esa Härmälä
Omistajat

Ennen voimalahankkeen perumista Fennovoiman omistajat olivat Voimaosakeyhtiö SF (66 %) ja laitostoimittajan eli Venäjän valtion ydinvoimayhtiön Rosatomin tytäryhtiö RAOS Voima Oy (34 %). Voimaosakeyhtiö SF:n omistavat suurimmalta osin kunnalliset energiayhtiöt, mutta mukana on myös suomalaisia teollisuusyrityksiä.
Voimaosakeyhtiö SF:n omistavat seuraavat yhtiöt:
| --- | --- |
 Fortum Power and Heat Holding Oy  Hanhikiven Sähkönmyynti Oy Pyhäjoen kunta  Andament Group Oy  E. Helaakoski Oy  SCG Specialist Contractors’ Group Oy  Huoltovoima Oy  Kaakon Energia Oy Imatran Seudun Sähkö Oy  Parikkalan Valo Oy  Katternö Kärnkraft Oy Ab Oy Herrfors Ab  Koillis-Satakunnan Sähkö Oy  Kruunupyyn Sähkölaitos Oy  Lammaisten Energia Oy  Naantalin Energia Oy  Pietarsaaren Energia Oy  Uudenkaarlepyyn Voimalaitos Oy  Valkeakosken Energia Oy  Vetelin Energia Oy  Nor-Maali Oy  Lahti Energia Oy  Majakka Voima Oy MP Konserni Oy  Valio Oy  Outokumpu Oyj  Oy Turku Energia Ab  Pohjois-Suomen Voima Oy Haukiputaan Sähköosuuskunta  Keminmaan Energia Oy  Keskusosuuskunta Oulun Seudun Sähkö  Raahen Energia Oy  Rantakairan Sähkö Oy  Tornion Energia Oy :  Rauman Energia Oy  Rautaruukki Oyj  SF Kaukolämpövoima Oy Haapajärven Lämpö Oy  Jämsän Aluelämpö Oy  Lapuan Energia Oy  Lempäälän Lämpö Oy  SRV Voima Oy  Suomen Voima Oy Haminan Energia Oy  Keravan Energia Oy  Kokemäen Sähkö Oy  KSS Energia Oy  Köyliön-Säkylän Sähkö  Oy Nivos Energia Oy  Nurmijärven Sähkö Oy  Paneliankosken Voima Oy  Porvoon Energia Oy  Sallila Energia Oy  Vatajankosken Sähkö Oy  VSV-Energiapalvelu Oy  Vantaan Energia Oy  Voimajunkkarit Oy Alajärven Sähkö Oy  Jylhän Sähköosuuskunta  Kuoreveden Sähkö Oy  Lehtimäen Sähkö Oy  Seinäjoen Energia Oy  Äänekosken Energia Oy  Yrittäjien Voima Oy Havator Oy  TEK Kiinteistöt Oy  Enersense International Oy
Ydinvoimalan sijoituspaikka

Fennovoima ilmoitti lokakuussa 2011, että se on valinnut ydinvoimalansa rakennuspaikaksi Pyhäjoen Hanhikiven.
Fennovoiman voimalalla oli aiemmin kaksi vaihtoehtoista sijoituspaikkaa: Pohjois-Pohjanmaalla sijaitseva Pyhäjoki sekä Etelä-Lapissa sijaitseva Simo. Itäisellä Uudellamaalla oleva Ruotsinpyhtää putosi pois vaihtoehdoista jo aiemmin.
Fennovoima toteutti vuonna 2008 kaikilla kolmella paikkakunnalla ympäristövaikutusten arvioinnin.
Ydinvoima-asioissa yhteysviranomaisena toimiva työ- ja elinkeinoministeriö antoi helmikuussa 2009 Fennovoiman YVA-selostuksesta hyväksyvän loppulausunnon. Ministeriö totesi loppulausunnossaan, että Fennovoiman YVA-selostus kattaa lainsäädännön sisältövaatimukset ja se on laadittu säädösten vaatimalla tavalla. Ministeriö sai Fennovoiman YVA-selostuksesta eri viranomaisilta, järjestöiltä ja muilta organisaatioilta noin 80 lausuntoa, jotka se otti huomioon lausunnossaan.
Hankkeesta irtautuminen

Vaikka elinkeinoministeri Mika Lintilä (kesk.) totesi useasti alkuvuodesta 2022, Venäjän hyökättyä Ukrainaan, että hankkeelle ei tulla myöntämään lupaa, Fennovoima jatkoi rakennustöitä voimalan paikalla. Samoin Säteilyturvakeskus jatkoi hankkeen turvallisuusarviointia. Nelisensataa työntekijää valmisteli voimalan perustuksia.
Suomalaiset yritykset ovat pääomittaneet Fennovoiman ydinvoimalaa noin 470 miljoonalla eurolla. Suurin suomalaisosakas Outokumpu on sijoittanut hankkeeseen 112 miljoonaa euroa, mutta arvioi hankkeen todellisen arvon nollaksi. Muiden muassa Turun  , Vantaan  ja aiemmin Kuopion hallitukset ovat pyrkineet irtautumaan hankkeesta. Vantaa on käyttänyt Fennovoimaan miltei 40 miljoonaa euroa, mutta jollei se pääse hankkeesta eroon, se joutuu käyttämään vielä 50 miljoonaa lisää.
Irtautumista vaikeuttaa se, että yhtiön omistajia sitoo osakassopimus. Turku Energian toimitusjohtaja Timo Honkasen mukaan se seikka, että Venäjä on hyökännyt Ukrainaan, ei ole muuttanut juridista sopimusta, jonka mukaan Turku Energialla on hankkeessa rahoitusvelvollisuus. Osakkaiden sopimus on vieläpä poikkeuksellisen ankara. Sen taustalla oli halu varmistaa, ettei Rosatom yllättäen vetäydy hankkeesta, mutta nyt kun vetäytymässä ovatkin suomalaiset osapuolet, sopimus saattaa ne ahdinkoon. Sopimuksen mukaan: Jos osakas päättäisi irtautua hankkeesta, sen olisi maksettava sekä hankkeeseen lupaamansa pääoma kokonaan ja sen lisäksi vielä vahingonkorvauksia.
Osakkaiden Irtautuminen hankkeesta olisi mahdollista:
1) myymällä Voimaosakeyhtiö SF:n osakkeet, mutta niille ei ole ostajia. Esimerkiksi Valio, Boliden, Ovako, S-ryhmä tai Uusikaarlepyy eivät ole saaneet osakkeitaan myytyä. Vain rakennusyhtiö SRV on onnistunut löytämään ostajan: se on Fennovoiman venäläinen osapuoli RAOS, mutta kauppa ei ole saanut lupaa työ- ja elinkeinoministeriöltä.
2) jos Fennovoiman osakkaat päättävät yhdessä lopettaa hankkeen, mutta Rosatom tuskin haluaa tehdä tällaista päätöstä.
3) kansallisilla tai kansainvälisillä määräyksillä tai pakotteilla, mutta Suomen hallitus ei aio tehdä sellaista päätöstä. Elinkeinoministeri Lintilän mukaan valtio puuttuu peliin vasta sitten, kun rakennuslupa tulee käsittelyyn. Lintilän mukaan hankkeen kaataminen on Rosatomin käsissä.
Fennovoiman omistajien mukaan laitostoimittajan vaihto länsimaiseen on vaikeaa tai mahdotonta. Siinä tapauksessa koko luvitusprosessi olisi aloitettava alusta.
2. toukokuuta 2022 kerrottiin, että Fennovoima on purkanut Rosatomin kanssa tehdyn sopimuksen johtuen merkittävistä viivästyksistä sekä kyvyttömyydestä hankkeessa. Lisäksi tiedotteessa mainittiin Ukrainan sodan johdosta pahentuneet riskit.
Aiheesta muualla

Fennovoiman verkkosivut
Geranyylipyrofosfaatti

| Geranyylipyrofosfaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  [(2E)-3,7-dimetyyliokta-2,6-dienyyli]fosfonovetyfosfaatti
CAS-numero:  763-10-0
PubChem CID:  445995
SMILES:  CC(=CCCC(=CCOP(=O)(O)OP(=O)(O)O)C)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C10H20O7P2
Moolimassa:  314,2 g/mol
Geranyylipyrofosfaatti (C10H20O7P2) on terpenoidi ja mevalonaattireitin välituote. Geranyylipyrofosfaattia syntyy isopentenyylipyrofosfaatin ja dimetyyliallyylipyrofosfaatin reaktiotuotteena. . Organismit muodostavat geranyylipyrofosfaatista uusia yhdisteitä kuten geranyyligeranyylipyrofosfaattia, farnesyylipyrofosfaattia ja kolesterolia.
Yksinkertaistettu kaavio steroidisynteesistä. Lanosterolin synteesi isopentyylipyrofosfaatista ja dimetyyliallyylimetyylifosfaatista. Välituotteina geranyylipyrofosfaatti ja skvaleeni. Osa välituotteista on jätetty pois kaaviosta.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database: Geranyl-PP (englanniksi)
Gerhard Müller (terroristi)

Gerhard Müller (s. 1948) oli saksalaisen terroristijärjestö Punaisen armeijakunnan jäsen.
Müller syntyi Saksin osavaltiossa Itä-Saksassa 1948. Hän muutti vanhempiensa mukana Länsi-Saksaan 1955. Rikollisuransa hän aloitti nuorisorikollisena ja hänet tuomittiin vuoden vankeuteen useista eri rikkomuksista. Vapauduttuaan hän teki hanttihommia ja myöhemmin osallistui kommunistien opiskelijajärjestötoimintaan.
Müller liittyi punaiseen armeijakuntaan 1971. Hänet vangittiin yhdessä Ulrike Meinhofin kanssa 15. kesäkuuta 1972. Hän toimi todistajana Punaisen armeijakunnan ns. Stammheimin oikeudenkäynnissä. Mahdollisesti siitä syystä hänet itsensä vapautettiin syytteestä, jonka mukaan hän oli murhannut tai osallistunut pidättävän poliisimiehen murhaan lokakuussa 1971. Maaliskuussa 1975 hänet tuomittiin 10 vuoden vankeuteen ja hän vapautui 6 ja puolen vuoden jälkeen. Hän muutti todennäköisesti Yhdysvaltoihin.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Gerhard Müller

Gerhard Müller voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Gerhard Müller, saksalainen terroristi ja Punaisen armeijakunnan jäsen.
Gerhard "Gerd" Müller, saksalainen jalkapalloilija
Gerd Müller, saksalainen poliitikko
Gerd Müller, itävaltalainen biologi
Gerhard Müller, saksalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkotuomari
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Gerhard Müller”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
GM Epsilon -pohjalevy

GM Epsilon -pohjalevy on General Motorsin keskikokoisissa ja suurissa etu- ja nelivetoisissa automalleissa käyttämä pohjalevy, jonka on suurimmaksi osaksi kehittänyt konserniin kuulunut Opel Saksassa. Kehitystyössä oli mukana myös Fiat. Pohjalevyn uusin versio tunnetaan nimellä E2XX.
Epsilon

Cadillac BLS (2005–2010)
Chevrolet Malibu VI (2004–2008)
Chevrolet Malibu VII (2007–2012)
Fiat Croma (2005–2011)
Opel Signum (2003–2008)
Opel Vectra C (2002–2008)
Pontiac G6 (2004–2010)
Saab 9-3 II (2002–2014)
Saturn Aura (2006–2009)
Epsilon II

Buick LaCrosse II (2009–2016)
Buick Regal V (2008–2017)
Cadillac XTS (2012–2019)
Chevrolet Impala X (2013–2020)
Chevrolet Malibu VIII (2011–2016)
Opel Insignia A (2008–2017)
Roewe 950 (2012–)
Saab 9-5 II (2009–2011)
E2XX

Buick Regal VI (2017–)
Cadillac XT4 (2018–)
Chevrolet Malibu IX (2015–)
Holden Commodore (ZB) (2018–2020)
Opel Insignia B (2017–)
E2XX > P2XX

P2XX on pitkäakselivälinen versio E2XX-pohjalevystä.
Buick LaCrosse III (2016–)
E2XX > C1XX

C1XX on pohjalevyn crossovereita varten tarkoitettu versio. Se korvasi aiemman Lambda-pohjalevyn.
Buick Enclave II (2017–)
Cadillac XT5 (2016–)
Cadillac XT6 (2019–)
Chevrolet Blazer (2018–)
Chevrolet Traverse II (2017–)
GMC Acadia II (2016–)
Gerhard Limberg

| Gerhard Limberg |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. heinäkuuta 1920
Kuollut: 23. maaliskuuta 2006
Kansalaisuus:   Saksa
Ammatti:  sotilas
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):  Saksa
Komentajuudet:  Saksan ilmavoimat
Taistelut ja sodat:  toinen maailmansota
Sotilasarvo:  kenraaliluutnantti
Gerhard Limberg (7. heinäkuuta 1920 – 23. maaliskuuta 2006) oli saksalainen kenraaliluutnantti. Hänestä tuli Saksan ilmavoimien komentaja 1. huhtikuuta 1974 Günther Rallin jälkeen. Hän jätti tehtävän vuonna 1978.
Gwenedeg

Gwenedeg on yksi bretonin kielen neljästä päämurteesta ja kaikkein eniten muista bretonin murteista eroava murre. Se on bretonin nykyisistä murteista itäisin, ja sitä puhutaan Gwenedin kaupungin mukaan nimetyn historiallisen Bro-Gwenedin maakunnan alueella.
Gwitšin

| Gwitšin> Tiedot |
| --- | --- |
Alue:  Kanada Yhdysvallat
Virallinen kieli:  Luoteisterritoriot ( Kanada)  Alaska ( Yhdysvallat)
Puhujia:  400
Kirjaimisto:  latinalainen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  athabasca-kielet
Kielikoodit
ISO 639-2:  gwi
ISO 639-3:  gwi
 Ohje 
Gwitšin on Pohjois-Amerikan gwich’in-intiaanien puhuma uhanalainen athabasca-kieli. Sitä puhuu äidinkielenä 250 ihmistä Kanadassa ja 150 Alaskassa. Gwitšinillä on virallisen kielen asema Kanadan Luoteisterritorioiden provinssissa sekä Alaskassa, Yhdysvalloissa.
Oman kielen käyttö on vähenemässä etenkin nuorten gwichinien keskuudessa. Suurin osa gwich’in-lapsista puhuu äidinkielenään englantia.
Gustave Whitehead

Gustave Whitehead
Gustave Whitehead (synt. Gustav A. Weißkopf, 1. tammikuuta 1874 Leutershausen, Saksa – 10. lokakuuta 1927 Bridgeport, Connecticut) oli saksalaissyntyinen ilmailupioneeri, joka mahdollisesti suoritti ensimmäisen motorisoidun, miehitetyn lennon.
Vuonna 1887 Gustave ja hänen kaksi veljeään – Nicholas and John – jäivät orvoiksi ja siirtyivät asumaan isovanhempiensa luokse Ansbachiin. Vuotta myöhemmin hän jätti Euroopan ja matkasi laivalla Brasiliaan, jossa hän vietti seuraavat vuodet töitä tehden.
Vuonna 1893 Whitehead saapui Yhdysvaltoihin. Vuonna 1897 Whitehead avioitui Louisa Tuban kanssa New Yorkin Buffalossa. Seuraavana vuonna heille syntyi ensimmäinen lapsi.
Historiallinen lento

Väitetty ensilento tapahtui Fairfieldissä Connecticutissa lähellä Bridgeportia 14. elokuuta 1901 yksitasoisella No. 21 -nimisellä ilma-aluksella, jonka lempinimi oli Condor. Tapahtumasta ei ole tiedossa olevia valokuvia. Tapauksella oli tiettävästi kuitenkin muutamia silminnäkijöitä ja siitä raportoitiin useissa lehdissä.
8. maaliskuuta 2013 arvostettu ilmailualan julkaisu Jane's All the World's Aircraft tunnusti Whiteheadin tehneen "historian ensimmäisen ohjatun, miehitetyn, yhtäjaksoisen lennon moottoroidulla, ilmaa raskaammalla ilma-aluksella." Ainakin ilmailuhistorioitsijat John Brown ja professori A. Zahm, professori J. Crane sekä fysiikan professori John J. Dvorak jakavat julkaisun käsityksen.
26. kesäkuuta 2013 astui Connecticutissa voimaan laki, jonka mukaan Whiteheadin saavutusta juhlitaan virallisena ensilentona.
Gerhard Mitter

| Gerhard Mitter |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. elokuuta 1935 
Kansalaisuus:   Saksa
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1963–1969
Talli(t):  Porsche, Lotus
Kilpailuja:  7 (5 starttia)
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  3
Ensimmäinen kilpailu:  Hollannin GP 1963
Viimeinen kilpailu:  Saksan GP 1969
Gerhard Karl Mitter (30. elokuuta 1935 – 1. elokuuta 1969) oli saksalainen kilpa-autoilija. Hän kuoli onnettomuudessa Formula 2-luokan 1969 Saksan Grand Prix'ssa, joka ajettiin samaan aikaan Formula 1:n Saksan Grand Prix'n kanssa. Mitter sai 3 MM-pistettä ajaessaan neljänneksi Saksan GP:ssä 1963.
Mitter syntyi Schönlindessä Sudeettialueilla, mutta hänen perheensä karkotettiin sieltä Leonbergiin, Stuttgartin lähelle.
Ajettuaan moottoripyöräluokissa Mitter vaihtoi Formula Junioriin, jossa hän oli paras saksalainen ajaja 40 voitollaan. Pian hän eteni Formula 1:een, joissa hän ei kuitenkaan saavuttanut toivottua menestystä ja osallistuikin vain neljään Grand Prix'hin.
Mitter kuitenkin ajoi Porschea eri moottoriurheiluluokissa ja rinneajossa, joissa hän saavutti monia voittoja: mm. Daytonan 24 tunnin ajon 1968 ja Targa Florion 1969. Samalla hän koetti läpimurtoa Formula 2:ssa, joka kuitenkin koitui hänen kohtalokseen vuonna 1969; Nürburgringin pituuden ansiosta Formula 2:n osakilpailu pystyttiin ajamaan samaan aikaan Formula 1:n kanssa. Mitter kuoli onnettomuudessa kilpailun harjoituksissa. Syyksi arvellaan Mitterin BMW:n ohjauksen tai jousituksen pettämistä. Tapahtuman vuoksi muut BMW-kuljettajat ja Hans Herrmann vetäytyivät kilpailusta.
Mitter Nürburgringillä Lotuksella 1965
Mitter 1969 Saksan GP:ssä
Guido Buchwald

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Guido Ulrich Buchwald
Syntymäaika: 24. tammikuuta 1961 (ikä 63)
Syntymäpaikka: Berliini, Saksa
Lempinimi: Diego
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1979–1983 1983–1994 1994–1997 1998–1999 |  Stuttgarter Kickers  VfB Stuttgart  Urawa Red Diamonds  Karlsruher SC | 145(18) 325(28) 127(11) 40(3) |
Maajoukkue
| 1984–1994 |  Saksan maajoukkue | 76 (4) |
Valmennusura
2004–2006 2007:  Urawa Red Diamonds  Alemannia Aachen
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Guido Buchwald (s. 24. tammikuuta 1961) on saksalainen entinen jalkapalloilija ja nykyisin jalkapallovalmentaja. Puolustajana pelannut Buchwald voitti maailmanmestaruuden vuoden 1990 MM-kisoissa. Toukokuusta 2010 lähtien Buchwald on toiminut Japanin jalkapalloliiton neuvonantajana.
Ura pelaajana

Guido Diego Buchwald pelasi uransa alkuaikoina sekä puolustuksessa että keskikentällä, mutta vakiintui lopulta puolustajapelaajaksi. Hän aloitti uransa aikuisten sarjoissa aladivisioonissa Stuttgarter Kickersissä vuonna 1979. Bundesligassa Buchwald debytoi vuonna 1983 VfB Stuttgartin joukkueessa. Hän edusti seuraa suurimman osan urastaan aina vuoteen 1994 asti. Buchwald pelasi VfB Stuttgartissa 325 pääsarjaottelua ja teki 28 maalia. Vuosina 1994–1997 hän pelasi Japanin pääsarjassa Urawa Red Diamondsin joukkueessa ja palasi sitten vielä Saksaan Karlsruher SC:hen. Buchwald pelasi Karlsruhessa yhdeksän Bundesliigaottelua kaudella 1997–1998 ja lopetti uransa kauden 1998–1999 jälkeen 2. Bundesliigassa. Yksi Buchwaldin uran kohokohtia oli kauden 1991–1992 viimeisessä sarjaottelussa Saksan mestaruuden ratkaisseen maalin viimeistely, kun peliaikaa oli jäljellä kuusi minuuttia.
Saksan jalkapallomaajoukkuetta Guido Buchwald edusti vuosina 1984–1994. Hän pelasi 76 maaottelua ja teki niissä neljä maalia. Buchwald voitti maailmanmestaruuden vuoden 1990 MM-kisoissa ja EM-hopeaa vuoden 1992 EM-kisoissa. Hän sai lempinimen Diego vuoden 1990 MM-kisoissa, kun hän onnistui puolustamaan loppuottelussa sen ajan maailman parhaan pelaajan Diego Maradonan tehottomaksi.
Meriitit pelaajana
Maailmanmestaruus: 1990
EM-hopea: 1992
UEFA Cupin hopea 1989
Saksan mestaruus: 1984, 1992
Saksan Cupin hopea 1986
Peliuran jälkeen

Pelaajauransa jälkeen Buchwald jatkoi Karlsruher SC:ssä urheilutoimenjohtajana ja siirtyi sieltä kasvattajaseuransa Stuttgarter Kickersin urheilutoimenjohtajaksi. Vuonna 2003 hän siirtyi Japaniin valmentamaan entistä seuraansa Urawa Red Diamondsia, jonka hän valmensi Japanin mestariksi vuonna 2006. Samana vuonna Buchwald valittiin sarjan parhaaksi valmentajaksi. Vuonna 2007 Buchwald siirtyi takaisin Saksaan valmentamaan 2. Bundesliigaan juuri pudonnutta Alemannia Aachenia. Hänet erotettiin tehtävästä marraskuun 2007 lopulla.
Meriitit valmentajana
Japanin mestaruus 2006
Japanin Cup 2005 ja 2006
Japanin liigan vuoden valmentaja 2006
HMS Wakeful

| HMS Wakeful |
| --- | --- |
 HMS Wakeful

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Fairfield Shipbuilding and Engineering Company, Govan
Kölinlasku:  3. kesäkuuta 1942
Laskettu vesille:  30. kesäkuuta 1943
Palveluskäyttöön:  17. helmikuuta 1944
Loppuvaihe:  romutettavaksi 5. heinäkuuta 1971
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 730 t (standardi) 2 570 t (max)
Pituus:  110,57 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,90 m
Syväys:  3 m
Koneteho:  40 000 hv (29,8 MW)
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  225
Aseistus
Aseistus:  4 × QF 4,7" Mk IX CP Mk XXII -asennuksina 1 × neliputkinen QF 2 naulan Mk VIII 1 × Bofors 40 mm  MK III asennuksena 2 × Oerlikon 20 mm kaksiputkisena Mk V asennuksena 1 × QF 2 naulan Mk XVI -ilmatorjuntatykki 8 × 21" (533 mm) torpedoputkea 2 x kiskoa ja 4 x syvyyspomminheitintä 70 syvyyspommille
HMS Wakeful (viirinumero R59) oli Britannian kuninkaallisen laivaston W-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 3. joulukuuta 1941 yhdeksännessä hätälaivueessa (engl. 9th Emergency Flotilla) Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista, missä köli laskettiin 3. kesäkuuta 1942 nimellä HMS Zebra. Nimi kuitenkin vaihdettiin järjesteltäessä W- ja Z-luokkien aluksia. Alus laskettiin vesille 30. kesäkuuta 1943 nimellä HMS Wakeful ja valmistui 17. helmikuuta 1944 varustettuna toimimaan pohjoisilla merialueilla.
Palvelus

Valmistajan koeajojen jälkeen alus luovutettiin 17. helmikuuta laivastolle vastaanottotesteihin, joiden päätyttyä alus varustettiin. Se siirtyi Scapa Flow'hun Kotilaivastoon miehistön koulutukseen, jonka päätyttyä alus liittyi maaliskuussa Kotilaivaston 3. hävittäjälaivueeseen. Se siirrettiin loppujen luokan alusten valmistuttua perustettavaan 27. hävittäjälaivueeseen.
Alus suojasi 3. huhtikuuta HMS Ansonia, HMS Furiousia, HMS Victoriousia, HMS Emperoria, HMS Fenceriä, HMS Pursueria, HMS Searcheria, HMS Belfastia, HMS Royalistia, HMS Jamaicaa ja HMS Sheffieldiä operaatio Tungstenissa, jossa iskettiin lentotukialuskonein Norjan vuonoissa piileksivää Saksan laivaston taistelulaiva Tirpitziä vastaan. Wakeful suojasi 6. toukokuuta HMS Berwickin, HMS Savagen, HMS Wizardin, HMCS Algonquinin, ORP Piorunin ja ORP Błyskawican kanssa Furiousia ja Searcheria tehtäessä tukialuskonein isku Kristiansundin rannikkoliikennettä vastaan. Alus suojasi 12. toukokuuta vastaavaa iskua Narvikin ja Stadlandetin alueille.
Kesäkuussa huollon jälkeen alus määrättiin Itäisen laivaston 27. hävittäjälaivueeseen. Se siirrettiin kesäkuussa telakalle, mistä se palasi heinäkuussa liittyen 27. hävittäjälaivueeseen aloittaen laivueen mukana matkan Ceylonille. Alus lähti 31. elokuuta Adenista Trincomaleehen ja liittyi syyskuussa Itäiseen laivastoon.
Alus viipyi Japanin aluevesillä avustaen liittoutuneiden joukkojen kotiuttamisessa ennen lähtöään Sydneyyn. Alus palasi joulukuussa 1945 laivueen mukana Britteinsaarille, jossa se jatkoi palvelustaan kadettien koululaivana ennen kuin se muutettiin Greenockissa sukellusveneentorjuntafregatiksi. Alus palasi 1953 muutostöiden päätyttyä telakalta ja liitettiin 5. fregattilaivueeseen. Se oli laivueessa, kunnes alus muutettiin 1957 tutkakoululaivaksi. Vuonna 1959 alus liittyi Portsmouthin paikallislaivueeseen ja edelleen 2. fregattilaivueeseen ennen siirtoa satelliittiviestijärjestelmän koealukseksi 1969. Alus sijoitettiin poistolistalle 1970 ja myytiin 10. heinäkuuta 1971 T. W. Wardille romutettavaksi. Hylky saapui hinattuna Inverkeithingiin romuttamolle 5. heinäkuuta.
HMS Västerås (T135)

| HMS Västerås |
| --- | --- |
 HMS Västeråsin vaakunakilpi

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Karlskronavarvet
Laskettu vesille:  15. toukokuuta 1974
Palveluskäyttöön:  25. toukokuuta 1974
Poistui palveluskäytöstä:  5. marraskuuta 1998
Tekniset tiedot
Uppouma:  230 t
Pituus:  43,6 m
Leveys:  7,1 m
Syväys:  2,4 m
Koneteho:  3 x Rolls-Royce Proteus -kaasuturbiinia, 12 750 hv
Nopeus:  40 solmua
Miehistöä:  30
Aseistus
Aseistus:  1 x Bofors 57 mm allmkan 7101 2 x ksp M/58 6 x 53,3 cm M/70 torpedoputkea tyypin 613 torpedoille  30 x miinaa 2 x 57 mm lysraketställ
HMS Västerås (runkonumerot T135 ja R135) oli Ruotsin laivaston Norrköping-luokan torpedovene, joka myöhemmin muutettiin ohjusveneeksi.
Valmistus

Alus tilattiin Karlskronan laivastontelakalta. Se laskettiin vesille 15. toukokuuta 1974 ja liitettiin laivastoon viisi kuukautta myöhemmin 25. lokakuuta.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 5. marraskuuta 1998.