stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Messier 66
Aiheesta muualla

SEDSin Messier -sivut M66:sta (englanniksi)
| --- | --- |
Tähdet:  Regulus, γ1 Leo, Denebola, δ Leo, ε Leo, θ Leo, ζ Leo, η Leo, ο Leo A, ο Leo B, γ2 Leo, ρ Leo, μ Leo, ι Leo, σ Leo, 54 Leo, υ Leo, λ Leo, 31 Leo, 60 Leo, φ Leo, κ Leo, 93 Leo, 72 Leo, χ Leo, π Leo, 61 Leo, 87 Leo, 40 Leo, 58 Leo, τ Leo, 59 Leo, ξ Leo, 10 Leo, 6 Leo, 48 Leo, 75 Leo, ν Leo, 92 Leo, 22 Leo, 73 Leo, 53 Leo, ψ Leo, 79 Leo, ω Leo, 69 Leo, 37 Leo, 46 Leo, HD 94402, 52 Leo, 51 Leo, 65 Leo, 95 Leo, 86 Leo, 81 Leo, 44 Leo, 15 Leo, 18 Leo, 49 Leo, 67 Leo, 3 Leo, 8 Leo, 85 Leo, 89 Leo, 39 Leo, 76 Leo, 55 Leo, 56 Leo, 35 Leo, 62 Leo, 90 Leo, 45 Leo, R Leo, 43 Leo, 20 Leo, 42 Leo, 13 Leo, 88 Leo, 54 Leo, 7 Leo, 80 Leo, 37 Sex, 34 Leo, 19 Leo, 23 Leo, 64 Leo, 83 Leo A, 18 LMi, 9 Leo, 11 Leo, 52 LMi, 71 Leo, HD 89307, 83 Leo B, HD 81040, HD 88133, HD 100777, GJ 436, CW Leo, Wolf 359
Eksoplaneetat:  83 Leonis B b, HD 81040 b, HD 88133 b, GJ 436 b
Messierin luettelo
Messier 59

| Messier 59 |
| --- | --- |

Historia
Löytäjä:  Johann Gottfried Koehler
Löytöpäivä:  1779
Muut nimet:  M59, NGC 4621
Ominaisuudet
Tyyppi:  elliptinen galaksi
Etäisyys:  18.3 Mpc
Koko:  5.4 x 3.7 kaariminuuttia
Havaitseminen
Tähdistö:  Neitsyt
Rektaskensio:  12 h  42.0 min
Deklinaatio:  11° 39'
Suhteellinen kirkkaus:  +9.8
Messier 59 (M59, NGC 4621) on Neitsyen tähdistössä sijaitseva elliptinen galaksi, jonka Johann Gottfried Koehler löysi huhtikuussa 1779. Charles Messier lisäsi sen luetteloonsa pian tämän jälkeen. Se sijaitsee noin 60 miljoonan valovuoden päässä Maasta.
M58:n suhteellinen kirkkaus on +9.8, joten sen havaitsemiseen tarvitaan kaukoputki.
Aiheesta muualla

SEDSin Messier -sivut M59:stä (englanniksi)
| --- | --- |
Tähdet:  Spica, γ Vir A, ε Vir, ζ Vir, δ Vir, β Vir, γ Vir B, 109 Vir, μ Vir, η Vir, ν Vir, ι Vir, ο Vir, κ Vir, τ Vir, θ Vir, 110 Vir, λ Vir, π Vir, χ Vir, l Vir, 61 Vir, 69 Vir, ψ Vir, σ Vir, φ Vir, ξ Vir, ρ Vir, o Vir, 89 Vir, 16 Vir, 70 Vir, 82 Vir, 53 Vir, υ Vir, 49 Vir, 90 Vir, 59 Vir, 57 Vir, 76 Vir, d2 Vir, ω Vir, 68 Vir, 4 Vir, 55 Vir, 84 Vir, 7 Vir, 63 Vir, 87 Vir, 106 Vir, 95 Vir, 21 Vir, 86 Vir, 1 Ser, 75 Vir, 83 Vir, 31 Vir, g Vir, 6 Vir, 33 Vir, 71 Vir, 108 Vir, 80 Vir, 2 Ser, 11 Vir, 66 Vir, 44 Vir, 12 Vir, CS Vir, 25 Vir, 65 Vir, 64 Vir, 13 Vir, 92 Vir, y Vir, 10 Vir, 50 Vir, 46 Vir, 73 Vir, 37 Vir, 72 Vir, 34 Vir, 38 Vir, 85 Vir, 104 Vir, 27 Vir, 41 Vir, 54 Vir, 20 Vir, 35 Vir, 96 Vir, 17 Vir, 94 Vir, 48 Vir, S Vir, 62 Vir, 28 Vir, 56 Vir, 77 Vir, R Vir, HD 114783, HD 130322, HD 125612, EQ Vir, DT Vir, Ross 128, Wolf 424, FL Vir, PSR 1257+12
Eksoplaneetat:  70 Vir b, HD 114783 b, HD 130322 b, HD 125612 b, Draugr, Poltergeist, Phobetor
Messierin luettelo
Verner Lehtimäki

| Verner Lehtimäki |
| --- | --- |
 Lehtimäki Vilppulan rintamalla kevättalvella 1918.
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. kesäkuuta 1890 Vahto
Kuollut: 5. huhtikuuta 1938 (47 vuotta) Neuvostoliitto
Ammatti:  lentäjä, yrittäjä
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):  Suomen punakaarti, Iso-Britannia, Neuvosto-Venäjä, Neuvostoliitto
Palvelusvuodet:  Punakaarti: 1917–1918 Neuvosto-Venäjä ja -liitto: 1918, 1919–1924
Komentajuudet:  Punakaartin pohjoisen rintaman ylipäällikkö 28. maaliskuuta – 5. huhtikuuta Muurmannin legioonan komentaja
Taistelut ja sodat:  Suomen sisällissota, Venäjän sisällissota
Sotilasarvo:  Iso-Britannia: eversti Puna-armeija: rykmentin komentaja
Kunniamerkit:  punalipun kunniamerkki 1921
Verner Lehtimäki (8. kesäkuuta 1890 Vahto, Varsinais-Suomi – 5. huhtikuuta 1938 Neuvostoliitto) oli suomalainen lentäjä, sotilas ja vallankumouksellinen, joka osallistui Suomen sisällissotaan yhtenä punaisten komentajista ja toimi sen jälkeen muun muassa Neuvosto-Venäjällä ja Yhdysvalloissa. Hänen vanhempi veljensä Konrad Lehtimäki oli tunnettu työläiskirjailija, ja hänen nuorempi veljensä Jalmar Lehtimäki oli myös aktiivisesti mukana työväenliikkeessä.
Elämä > Nuoruusvuodet

Lehtimäki syntyi Vahdon pitäjän Lavanmäellä torpparin perheeseen. Hän lähti merille ja siirtolaiseksi Yhdysvaltoihin, missä hän työskenteli New Mexicossa karjatilalla sekä laivapoikana Mississipillä vuosina 1910–1915, jolloin hän oppi englannin kielen. Yhdysvalloissa hän oppi myös automekaanikoksi. Vuonna 1916 Lehtimäki muutti Pietariin, missä hän oli Vauxhall-autoliikkeen palveluksessa ja osallistui maailmansodan haavoittuneiden kuljetuksiin sekä koki helmikuun 1917 vallankumouksen. Jäätyään työttömäksi vuonna 1917 hän toimitti aseita Suomen työväenkaarteille.
Myöhemmät vaiheet

Lehtimäki muutti vuonna 1923 Kiinaan työskentelemään tullikonttorissa ja todennäköisesti vakoilijana. Vuonna 1924 hän muutti veljensä Jalmarin kanssa Yhdysvaltoihin, missä hän opiskeli lennonopettajaksi ja lentokoneinsinööriksi. Hän kehitteli lentokoneita eri yrityksissä San Franciscossa, Chicagossa ja New Yorkissa. Yhdysvalloissa Lehtimäki saattoi tutustua armeijan kenraaleihin ja Franklin D. Rooseveltiin tehdessään tai välittäessään lentokonekauppoja Neuvostoliittoon. Lehtimäki palasi Neuvostoliittoon huhtikuussa 1932 (Kimmo Lehtimäen mukaan jo 1931) mukanaan 22 lentokoneen osat ja kokoonpanolinja Neuvosto-Karjalaa varten. Mahdollisesti Lehtimäki kävi vakoilemassa Helsingissä ja Turussa syksyllä 1934. Hän kehitti lentokoneteollisuutta Leningradissa.
Lehtimäki otti neuvostokansalaisuuden lokakuussa 1936. Hänet pidätettiin Stalinin puhdistuksissa 21. tammikuuta 1938. Lehtimäki oli ollut SKP:n jäsen 1919–1923, mutta pidätettäessä hän ei kuulunut kommunistiseen puolueeseen. Yksi raskauttavimmista syytöksistä oli hänen yhteytensä Oskari Tokoihin, josta oli tullut kiivas vastavallankumouksellinen. Mitä ilmeisimmin kuulusteluissa Lehtimäkeä oli myös kidutettu. Hänet tuomittiin kuolemaan 29. maaliskuuta ja teloitettiin 5. huhtikuuta 1938. Verner Lehtimäki rehabilitoitiin 1957.
Perhe

Verner Lehtimäen puoliso oli sveitsiläinen oopperalaulaja Lilly Leemann, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1923. Heidän ainoa poikansa Eino oli syntynyt vuotta aiemmin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Palanneet nimet-projekti:  (Arkistoitu – Internet Archive) LM-9:ssä teloitetut
Ylen Elävä arkisto, Reijo Perälä, Puolet suomalaisista loikkareista kuoli Stalinin vainoissa*
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland
Lehvämittari

| Lehvämittari |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Imukärsälliset perhoset Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset perhoset Heteroneura
Yläheimo::  Mittarimaiset Geometroidea
Heimo::  Mittarit Geometridae
Alaheimo::  Vihermittarit Geometrinae
Suku::  Hemithea
Laji::  aestivaria
Kaksiosainen nimi
 Hemithea aestivaria  (Hübner, 1799) 
Katso myös
   Lehvämittari Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lehvämittari (Hemithea aestivaria) on vihermittareihin kuuluva keskikokoinen vihreä perhoslaji. Sitä tavataan sekä Euraasiassa että Pohjois-Amerikassa. Suomessa lehvämittari on harvinainen, eikä siitä ole tavattu 1940- ja 1950-lukujen vaihteen pysyvämmän kannan jälkeen kuin satunnaisia yksilöitä. Lajia tavataan kesä-heinäkuussa, tyypillisesti pensaikkoisissa lehti- ja sekametsissä sekä puistoissa ja puutarhoissa. Lehvämittarin toukat käyttävät ravinnokseen useiden eri lajien pensaita ja pieniä puita; pieni toukka talvehtii.
Koko ja ulkonäkö

Lehvämittari on keskikokoinen mittariperhonen, jonka siipien kärkiväli on noin 26–34 millimetriä. Siipien väri on heikosti sinertävän vihreä, alapinnalta väri on vaaleampi. Siipien ripset ovat vaaleat ja niissä on rusehtavia laikkuja. Siipien poikkiviirut mutkittelevat heikosti, ja erotukseksi vihermittarista on niiden väli tasaleveä. Lehvämittarin takajalat ovat myös väriltään kirkkaan punaiset, toisin kuin edellä mainitulla lajilla. Lähes etusiipien pituisten takasiipien reunan selvä uloke on lehvämittarin paras lajituntomerkki, jonka avulla sen voi erottaa niin vihermittarista kuin laikku- ja pilkkupussimittaristakin. Lehvämittarin koiraan tuntosarvet ovat sahahampaiset.
Levinneisyys

Lehvämittari on levinnyt sekä Euraasiaan että Pohjois-Amerikkaan. Laji on yleinen Etelä- ja Keski-Euroopassa, jossa sen levinneisyysalue ulottuu lännessä Portugaliin, Irlantiin Englantiin ja Walesiin. Idässä levinneisyysalue kattaa muun muassa Kaukasuksen, Iranin, Amurin Korean niemimaan, Kiinan ja Japanin sekä osia Pohjois-Amerikasta.
Suomessa lehvämittari on harvinainen laji, jota on tavattu pääasiassa Suomenlahden ja Lounais-Suomen rannikolla. Lajilla katsotaan olleen Suomen eteläisellä rannikolla vakituinen kanta 1940- ja 1950-lukujen vaihteessa, mutta sen jälkeen lajia on tavattu maassa vain satunnaisesti ja yksitellen. Nämä yksilöt ovat todennäköisesti olleet harhailijoita, jotka ovat saapuneet maahan etelästä. Sittemmin laji on tehnyt paluuta ja vuoteen 2007 mennessä se oli jo levittäytynyt koko etelärannikolle. Vuonna 2009 siitä ilmoitettiin Paraisilta Pyhtäälle jo 80 havaintoa, mutta havaittu yksilömäärä lienee huomattavasti suurempi.
Elinympäristö ja elintavat

Lehvämittari on pensaikkoisten lehti- ja sekametsien sekä puistojen ja puutarhojen perhonen. Britanniassa lajia tavataan yleisesti myös pensasaitojen tuntumassa. Laji lentää Britanniassa ja Keski-Euroopassa kesä-heinäkuussa, Suomessa sen pääasiallista lentoaikaa on heinäkuun loppupuoli. Maan äärihavainnot ovat heinäkuun alusta ja elokuun alkupuolelta. Laji on pääasiallisella levinneisyysalueellaan lennossa yleensä iltahämärissä, mutta suomalaiset yksilöt on tavattu yöllä.
Toukan ravintokasveja ovat Suomessa olleet pihlaja ja punaherukka, mutta lajia tavataan elinalueellaan useilla eri pensailla ja nuorilla lehtipuilla. Esimerkkejä ravintokasveista ovat ainakin koivut, pajut, orapihlajat ja ruusut sekä tammi, lehmukset, oratuomi ja pajuista erityisesti raita. Lehvämittari talvehtii pienenä toukkana.
Leivut

| Leivut Koiva maarahvas |
| --- | --- |
 Etelä-virolaisten murteiden historiallinen puhuma-alue, leivut Latvian pohjoisosassa
Väkiluku:  ei tiedossa
Asuinalueet:   Latvia
Kielet:  viro, latvia
Uskonnot:  Luterilaisuus
Leivut ovat Latviassa Gulbenen ja Alūksnen kunnissa lähellä Viron rajaa elänyt virolaisten ryhmä. Heidän itsestään käyttämänsä nimitys Koiva maarahvas tulee Gaujajoen vironkielisestä nimestä Koiva.
Historia

1100-luvulta on mainintoja Adzelen maakunnassa eläneistä tšuudeista. Myöhemmin heidän asuinalueenaan mainitaan Gaujajoen varsi. Ensimmäiset kirjalliset tiedot, joissa käytetään termiä leivut, ovat August Wilhelm Hopelin kirjasta Topographische Nachrichten von Lief und Ehstland vuodelta 1777. Hopelin arvion mukaan leivuja olisi tuolloin ollut muutama tuhat. Anders Johan Sjögrenin vuonna 1849 esittämän arvion mukaan heitä oli 2 600. Heikki Ojansuu laski vuonna 1911 enää 116 leivua. Ojansuun teorian mukaan leivut olivat 1600–1700-luvuilla virolaisten asuinseutujen eteläosasta sotaa tai kulkutauteja paenneita. Tämä teoria on nykyisin kiistanalainen. Sen ovat kyseenalaistaneet esimerkiksi Harri Moora ja Paul Ariste. Nykykäsityksen mukaan leivut olivat alueensa alkuperäisasukkaita.
Murre

Leivujen murteessa oli voimakkaita ääntämyksellisiä ja kieliopillisia vaikutteita latvian kielestä, sekä mahdollisesti myös liivin itämurteista. Viron murteista leivu oli lähinnä eteläisiä murteita. Viimeinen leivun murretta puhunut leivu Anton Bok kuoli 20. huhtikuuta 1988.
Eteläviron murteiden tai kielten kehitys fennougristi Petri Kallion mukaan vironkielisessä puussa.
Messier 72

| Messier 72 |
| --- | --- |

Historia
Löytäjä:  Pierre Méchain
Löytöpäivä:  1780
Muut nimet:  M72, NGC 6981
Ominaisuudet
Tyyppi:  pallomainen tähtijoukko
Etäisyys:  17.0 kpc
Koko:  6 kaariminuuttia
Ikä:  8.5-9.5 miljardia vuotta
Havaitseminen
Tähdistö:  Vesimies
Rektaskensio:  20 h  53.5 min
Deklinaatio:  -12° 32'
Suhteellinen kirkkaus:  +9,4
Messier 72 (M72, NGC 6981) on Vesimiehen tähdistössä sijaitseva pallomainen tähtijoukko, jonka ranskalainen tähtitieteilijä Pierre Méchain löysi vuonna 1780. Charles Messier lisäsi sen luetteloonsa samana vuonna. Himmeytensä vuoksi he pitivät joukkoa aluksi kaasusumuna, mutta nykyään sen tiedetään olevan noin 55 000 valovuoden päässä Linnunradan keskuksen toisella puolella sijaitseva tähtijoukko. Noin 8-9 miljardin vuoden ikäisenä se on varsin nuori pallomaiseksi joukoksi.
M72:n suhteellinen kirkkaus on 9,4, joten sen näkemiseen tarvitaan kiikari. Yksittäisten tähtien erottaminen vaatii jo keskikokoisen kaukoputken.
Aiheesta muualla

SEDSin Messier -sivut M72:sta (englanniksi)
| --- | --- |
Tähdet:  β Aqr, α Aqr, δ Aqr, ζ1 Aqr, 88 Aqr, λ Aqr, ε Aqr, γ Aqr, 98 Aqr, η Aqr, τ2 Aqr, θ Aqr, φ Aqr, ψ1 Aqr, ι Aqr, 99 Aqr, ψ2 Aqr, ζ2 Aqr, 3 Aqr, 86 Aqr, ω2 Aqr, ν Aqr, ξ Aqr, 66 Aqr, 101 Aqr, 89 Aqr, μ Aqr, ο Aqr, π Aqr, σ Aqr, 104 Aqr A, χ Aqr, ω1 Aqr, ψ3 Aqr, κ Aqr, 25 Aqr, 47 Aqr, 1 Aqr, 108 Aqr, 94 Aqr B, 97 Aqr, 94 Aqr A, υ Aqr, 68 Aqr, 106 Aqr, 107 Aqr, 32 Aqr, 41 Aqr, 42 Aqr, ρ Aqr, 103 Aqr, 38 Aqr, 83 Aqr, 18 Aqr, 21 Aqr, 7 Aqr, 12 Aqr A, 49 Aqr, 77 Aqr, 5 Aqr, 30 Aqr, 53 Aqr B, 96 Aqr, 28 Aqr, 26 Aqr, τ1 Aqr, 19 Aqr, 44 Aqr, 50 Aqr, HD 223807, 51 Aqr, 35 Aqr, 74 Aqr, 15 Aqr, 16 Aqr, 60 Aqr, 12 Aqr B, DV Aqr, 45 Aqr, 4 Aqr, 17 Aqr, 39 Aqr, 82 Aqr, 70 Aqr, 78 Aqr, 11 Aqr, 81 Aqr, 100 Aqr, LP Aqr, 53 Aqr A, 56 Aqr, R Aqr, 20 Aqr, 29 Aqr, 58 Aqr, 61 Aqr, 67 Aqr, IZ Aqr, EW Aqr, HD 210277, 37 Aqr, 24 Aqr, HD 222582, 104 Aqr B, Gl 876, Gl 849, AE Aqr, EZ Aqr, FO Aqr
Eksoplaneetat:  ψ1 Aqr b, HD 210277 b, Gl 876 b, Gl 876 c, Gl 876 d, Gl 849 b
Messierin luettelo
Messier 93

| Messier 93 |
| --- | --- |

Historia
Löytäjä:  Charles Messier
Löytöpäivä:  1781
Muut nimet:  M93, NGC 2447
Ominaisuudet
Tyyppi:  avoin tähtijoukko
Etäisyys:  1037 pc (3 380 valovuotta)
Koko:  22 kaariminuuttia
Ikä:  580 miljoonaa vuotta
Tähtien lukumäärä:  noin 80
Havaitseminen
Tähdistö:  Peräkeula
Rektaskensio:  7 h  44.6 min
Deklinaatio:  -23° 52'
Suhteellinen kirkkaus:  +6.2
Messier 93 (M93, NGC 2447) on Peräkeulan tähdistössä sijaitseva avoin tähtijoukko, jonka Charles Messier löysi vuonna 1781. Se on noin 10-12 valovuoden levyinen ja sijaitsee 3 400 valovuoden päässä Maasta. Joukko sisältää noin 80 tähteä.
Aiheesta muualla

SEDSin Messier -sivut M93:sta (englanniksi)
| --- | --- |
Tähdet:  ζ Pup, π Pup, ρ Pup, τ Pup, ν Pup, σ Pup, ξ Pup, HD 63032, HD 64440, κ1 Pup, 3 Pup, HD 63922, 11 Pup, HD 64760, ο Pup, 16 Pup, HD 56096, HD 69142, HD 68553, HD 70060, V Pup, HD 55892, HD 64503, HD 61330, κ2 Pup, 1 Pup, HD 57150, HD 60863, HD 61429, HD 63744, 19 Pup, χ Pup, HD 68980, HD 54893, HD 70555, HD 61831, HD 56022, HD 53811, 140 Pup, 20 Pup, 212 Pup, 4 Pup, Y Pup, HD 60584, HD 52092, HD 65551, 12 Pup, HD 57219, W Pup, X Pup, HD 65685, 9 Pup, 6 Pup, HD 53704, HD 57240, HD 49591, HD 55719, 188 Pup, 171 Pup, HD 59635, HD 60606, 5 Pup, 18 Pup, HD 61715, HD 61391, 10 Pup, HD 61878, HD 45572, HD 61899, HD 61641, HD 54475, HD 57197, HD 60585, HD 69830, HD 61925, 2 Pup A, 14 Pup, 22 Pup, 21 Pup, 8 Pup, 2 Pup B
Eksoplaneetat:  HD 69830 b, HD 69830 c, HD 69830 d
Messierin luettelo
Metacomet

Metacomet eli Kuningas Philip.
Metacomet (1639 – 12. elokuuta 1676) oli wampanoag-intiaanien tunnetuin päällikkö. Englantilaisten siirtolaisten keskuudessa hänet tunnettiin yleisesti kuningas Philipinä. Metacomet jatkoi isänsä ja veljensä viitoittamaa tietä ja pyrki pitämään kansansa suhteet kunnossa Uuteen-Englantiin. Monet kahden eri rodun väliset näkemyserot ja siirtolaisten lisääntyneet määrät johtivat välien lopulliseen huononemiseen. Vuonna 1675 alkaneessa kuningas Philipin sodassa Metacomet johti yhdistyneitä Massachusettsin ja Rhode Islandin intiaaneja Uutta-Englantia vastaan ja aiheutti valtavat menetykset siirtokunnalle.
Taistelujen päätteeksi Metacomet surmattiin ja hänen päänsä lähetettiin keihään nokassa Plymouthiin, jossa sitä pidettiin näytteillä neljännesvuosisadan ajan.
Iivari Leiviskä

| Iivari Leiviskä |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. elokuuta 1876 Oulu
Kuollut: 2. syyskuuta 1953 (77 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  maantieteilijä Helsingin yliopiston maantieteen professori
Puoliso:  Sofia Castrén (1902–1950)
Iivari Gabriel Leiviskä (22. elokuuta 1876 Oulu – 2. syyskuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen maantieteilijä ja Helsingin yliopiston maantieteen professori. Leiviskä kirjoitti monia maantieteen oppikirjoja ja oli myös mukana perustamassa Akateemista Karjala-Seuraa vuonna 1922.
Leiviskän vanhemmat olivat seppä Juho Leiviskä ja Maria Kujala. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun suomalaisesta lyseosta 1896 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1901 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1907. Leiviskä teki opintomatkan Müncheniin 1909 ja myöhemmin kaksi tutkimusmatkaa Islantiin 1927 ja 1928.
Leiviskä tuli tunnetuksi erityisesti Salpausselkää ja muita Suomen poikittaisharjusysteemejä koskeneista tutkimuksistaan. Ne perustuivat kymmenvuotiseen työhön, joka valmistui vuonna 1920. Teos sai laajalti tunnustusta, mutta myös ankaraa vastustusta, sillä geologiselta kannalta asiaa arvioineet arvostelijat kiistivät maanpinnanmuotoja koskevan osuuden tutkimuksesta. – Edistääkseen suomenkielisiä yliopisto-opintoja hän laati maantieteen kaikilta osa-alueilta kattavat yliopistolliset oppikirjat. Oppikouluja varten tehty maantieteen oppikirja oli käytössä vielä 1960-luvulla.
Leiviskä aloitti uransa toimien Keski-Pohjanmaan kansanopiston johtajana 1902–1905 ja Suomen liikemiesten kauppaopiston opettajana 1907–1909. Hän oli Helsingin yliopiston maantieteen dosenttina 1908–1921, professorin sijaisena 1914–1917 ja henkilökohtaisena ylimääräisenä professorina 1921–1945. Leiviskä toimi myös Pohjois-Pohjalaisen osakunnan inspehtorina 1921–1931 ja oli Suomalaisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1921 alkaen. Hän piti tärkeänä edistää suomen kielen asemaa yliopistossa ja politiikassa, ja hän oli mukana perustamassa Akateemista Karjala-Seuraa 1922 ja oli sittemmin seuran kunniajäsen. Leiviskä oli myös Aitosuomalaisten liiton esimiehenä 1931 ja 1937–1938.
Leiviskä oli naimisissa vuodesta 1902 Sofia Castrénin (1880–1950) kanssa; heillä oli kolme lasta.
Teoksia

Über die Küstenbildung des Bottnischen Meerbusens zwischen Tornio und Kokkola.  1905
Über die Oberflächenbildung Mittel-Ostrobottniens und ihre Entstehung, väitöskirja.  1907
Ûber den See Oulujärvi und seine Uferformen. Annales Academiae Scientiarum Fennicae. Sec A. Tom. III. N:o 12. Suomalainen tiedeakatemia 1913.
Der Salpausselkä. 1920
Maanpinnan muodot ja niiden synty (geomorfologia).  WSOY 1925
Koulun maantieto.  WSOY 1927, 1930, 1933, 1953, 1957
Über die Ose Mittel-Finnlands, die Enstehung des Materials und der Formen der Ose.  Societas geographica Fenniae, Helsinki 1928
Islanti, kuvauksia tulivuorten ja jäätikköjen maasta.  WSOY 1930
Maailman maat ja valtiot I-III.  WSOY 1930, 1931
Kansakoulun maantieto 1: alaluokkien oppimäärä.  WSOY 1930, 1932, 1935, 1937, 1941
Kansakoulun maantieto 2: yläluokkien oppimäärä.  WSOY 1930, 1935, 1937, 1941
Kauppa- ja talousmaatiede.  WSOY 1931, 1935, 1938, 1943, 1945, 1951, 1954, 1959
Ruotsalaisuuden taakka ja sen aiheuttamat kustannukset.  Aitosuomalaisten liitto 1933
Suomen maa ja kansa.  WSOY 1934
Geographical survey.  1936
Home Market Industry.  1936
Luonto ja kulttuurit.  WSOY 1936
Maailman kulttuurit ja maantiede.  WSOY 1936
Nykypäivien maat ja kansat.  WSOY 1937
Onko tieteellinen keskuslautakunta tehtävänsä tasalla?  1937
Guide to Finland.  1938
Matemaattinen maantiede.  WSOY 1938
Poliittinen maantiede (geopolitiikka).  WSOY 1938
Suomen matkailuopas.  Suomen Kirja 1938
Suomen kirja, eri alojen asiantuntijain avustamana toimittanut Iivari Leiviskä.  Suomen Kirja 1938
Finnland Reisführer.  1939
Finland Resehandbook.  1939
Suomi kuvina.  WSOY 1939
Finnland.  1940
Meret ja mannerten vedet, hydrologia.  Suomen Kirja 1940
Itä-Karjala, maa ja kansa.   WSOY 1942
Finnland in der Welt.  1943
Maantieteelliset tosiseikat historiallisten kysymysten selvittämisessä.  SKS 1943
Uusi kansakoulun maantieto.  1943, 1953
Raaka-aineet,niiden alueellinen jakautuminen ja tuotanto.  Suomen Kirja 1944
Jatkoluokkain talousmaantiede.  WSOY 1948, 1949, 1952, 1956
Koulun maantiede.  1949
Maapallon kasvillisuus (kasvimaantiede).  Otava 1949
Maantiede, sen historia, olemus ja tehtävät. 1949
Suomen maantieto.  WSOY 1949, 1952
Yleismaantiede oppikouluja varten.  WSOY 1950, 1953, 1960, 1965
Drei Eiszeitliche Randmoränen.  1951
Maapallo ja sen luonnonolot.  1951
Aiheesta muualla

Löytönen, Markku: / Leiviskä, Iivari (1876–1953). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  10.5.2016. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  DDB  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 
Muut:  IdRef
Lekythion

Lekythion (m.kreik. ληκύθιον, lat. lecythium) on antiikin kreikkalaisesta metriikasta peräisin oleva lyyrinen runosäe, yksi niin kutsutuista aiolialaisista säkeistä. Se nimi viittaa lekyyttiin (lekythos) eli pieneen öljypullona käytettyyn ruukkuun.
Kaava

Lekythion-säkeessä on seitsemän tavua. Säkeen kaava on ( = lyhyt tavu,  = pitkä tavu,  = anceps eli lyhyt tai pitkä tavu):
Lekythion voidaan nähdä sekä jambisen trimetrin että trokeisen katalektisen tetrametrin loppuosana.
Esimerkkejä

Esimerkki 1
Euripides, tragediasta Foinikian naiset:
Esimerkki 2
Euripides, tragediasta Ifigeneia taurien mailla, toisen säkeen loppuosa:
Esimerkki 3
Edellisen parodia Aristofaneen komediassa Sammakot, jälkimmäisen säkeen lopussa lekythion-osio korvattu viittauksella lekyyttiin:
Georg Leinberg

Georg Mikael Leinberg (24. heinäkuuta 1865 Helsingin pitäjä – 20. toukokuuta 1925 Helsinki) oli suomalainen säästöpankkimies.
Elämä

Leinbergin vanhemmat olivat professori Karl Gabriel Leinberg ja Hilma Rosaura Thuneberg. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1888 ja suoritti seuraavana vuonna kameraalitutkinnon. Vuonna 1896 hänet nimitettiin säästöpankkien tarkastajaksi, 1900 tullihallituksen tilastokonttorin johtajaksi ja 1918 oikeusministeriön tilastokonttorin johtajaksi.
Leinbergin johtama oikeusministeriön tilastotoimisto alkoi vuodesta 1918 alkaen pitää valtakunnallista rikosrekisteriä ja Leinberg oli rikosrekisterin luoja ja perustaja. Aiemmin rikollisten rekisteröinti oli ollut papiston tehtävänä. Rikosrekisteritoimisto ja tilastotoimisto erotettiin erilleen vuonna 1929 samalla kun rikosrekisteriasetus uusittiin.
Leinberg osallistui Helsingin Suomalaisen Säästöpankin perustamiseen. Hän myös toimi pankin ensimmäisenä kamreerina vuosina 1901–1918.
Leinberg toimi Suomen Evankelisluterilaisten seurakuntien paloapuyhdistysten toimitusjohtajana 1902–1925. Hän kuului eräiden muiden valtionkomiteoiden ohella tilastokomiteaan 1903–1915. Leinberg sai esittelijäsihteerin arvonimen vuonna 1921.
Leinbergin puoliso vuodesta 1892 oli Georgina Edwards.
Teoksia

Suomen ulkomaisen kaupan ja merenkulun kehityksestä vuosina 1865-1894 (1895) (Eripainos julkaisusta Kansataloudellisen yhdistyksen toimitukset.) 30 sivua
Mallisääntöjä säästöpankeille maalla (1896) Säästöpankkien tarkastajan tiedonantoja 1, 23 sivua
Käsikirja säästöpankin kirjanpidossa (1897) Säästöpankkien tarkastajan tiedonantoja 2, 70 sivua
Säästöpankkien keskusosakepankin merkityksestä ja tähänastisesta toiminnasta (1911) Esitelmä säästöpankkimiesten oppikursseilla. 22 sivua
Rikosrekisteri Suomessa (1920) 12 s.
Aiheesta muualla

LEINBERG Georg Michael. Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899