stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suuri illusioni
Aiheesta muualla

Teos kustantajan sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive).
Panu Rajala: Nuoruuden illuusiot: Näkökulma Mika Waltarin varhaistuotantoon. Esitelmä Mika Waltari -seuran vuosikokouksessa 22.3.2006.
| n k Mika Waltarin teokset |
| --- | --- |
Romaanit:  Suuri illusioni (1928)  Appelsiininsiemen (1931)  Mies ja haave (1933)  Sielu ja liekki (1934)  Palava nuoruus (1935)  Surun ja ilon kaupunki (1936)  Ihmeellinen Joosef (1938)  Kuka murhasi rouva Skrofin? (1939)  Komisario Palmun erehdys (1940)  Antero ei enää palaa (1940)  Kaarina Maununtytär (1942)  Rakkaus vainoaikaan (1943)  Tanssi yli hautojen (1944)  Sinuhe egyptiläinen (1945)  Mikael Karvajalka (1948)  Mikael Hakim (1949)  Neljä päivänlaskua (1949)  Nuori Johannes (kirjoitettu 1951, julkaistu 1981)  Johannes Angelos (1952)  Turms, kuolematon (1955)  Feliks onnellinen (1958)  Valtakunnan salaisuus (1959)  Tähdet kertovat, komisario Palmu (1962)  Ihmiskunnan viholliset (1964) 
Pienoisromaanit:  Multa kukkii  Vieras mies tuli taloon  Jälkinäytös  Ei koskaan huomispäivää  Fine van Brooklyn  Jokin ihmisessä  Sellaista ei tapahdu  Nainen tuli pimeästä  Ennen maailmanloppua  Kuun maisema  Kultakutri  Jäinen saari  Pariisilaissolmio  Ihmisen vapaus  Koiranheisipuu 
Muut proosateokset:  Jumalaa paossa  Kuolleen silmät  Yksinäisen miehen juna  Dshinnistanin prinssi  Siellä missä miehiä tehdään  Keisarin tekohampaat  Punainen Madonna  Älkää ampuko pianistia  Kiinalainen kissa  Aiotko kirjailijaksi?  Novelleja  Lähdin Istanbuliin  Vallaton Waltari  Ihmisen ääni  Lukittu laatikko ja muita kertomuksia  Kirjailijan muistelmia  Mika Waltarin mietteitä  Joulutarinoita  Matkakertomuksia  Viisi ässää 
Runot:  Lauluja saatanalle  Sinun ristisi juureen  Valtatiet  Muukalaislegioona  Runoja 1925–1945  22.30 – Pikajuna Viipuriin  Pöytälaatikko  Mikan runoja ja muistiinpanoja 1925–1978  Kieku ja Kaiku 
Näytelmät:  Jättiläiset ovat kuolleet  Isänmaan parhaat  Yö yli Euroopan  Elämämme parhaat vuodet  Kuriton sukupolvi  Akhnaton, auringosta syntynyt  Mies rakasti vaimoaan  Toimittaja rakastaa  Hämeenlinnan kaunotar  Yövieras  Sotilaan paluu  Maa on ikuinen  Tulevaisuuden tiellä  Hankala kosinta  Paracelsus Baselissa  Gabriel, tule takaisin  Rakas lurjus  Elämän rikkaus  Noita palaa elämään  Omena putoaa  Portti pimeään  Huhtikuu tulee  Kutsumaton (vieras)  Myöhästynyt hääyö  Viimeiset ihmiset  Pimeä komero  Miljoonavaillinki  Keisari ja senaattori  Mika Waltarin näytelmät 
Elokuva- käsikirjoitukset:  Sininen varjo  VMV 6  Vieras mies tuli taloon  Helmikuun manifesti  Oi, kallis Suomenmaa  Nuoria ihmisiä  Kulkurin valssi  Pikku Ilona ja hänen karitsansa  Onni pyörii  Tyttö astuu elämään  Tanssi yli hautojen  Nainen on valttia  Neljä rakkautta  Maailman kaunein tyttö  Lepäisit jo rauhassa, komisario Palmu
Pelle Svensson

Pelle Svensson
Per Oskar ”Pelle” Svensson (6. helmikuuta 1943 Sollefteå – 17. joulukuuta 2020 Sundsvall) oli ruotsalainen asianajaja ja kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän oli Juha Valjakkalan (nyk. Nikita Joakim Fouganthine) asianajaja ja kirjoitti tapauksesta kirjan Utan nåd, joka aiheutti suuren kohun Ruotsissa.
Painissa Svensson oli olympiahopeamitalisti Tokion olympialaisista 1964 sarjassa alle 97 kg sekä maailmanmestari vuosilta 1970 ja 1971. Hän oli moninkertainen Ruotsin mestari vuosilta 1962–1974.
Kirjallisuutta

Svensson, Pelle Swing: Avoin kirje urheilupampuille.  Helsinki:  Kustannus Oy Tammi, 1973.  ISBN 951-30-2675-2
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat  Ruotsi
Suuri-Kolppana

| Suuri-Kolppana Большие Колпаны, Bolšije Kolpany |
| --- | --- |
 Kolppanan luterilainen kirkko.
 vaakuna
 Suuri-Kolppana
 Koordinaatit: 59°31′30″N, 30°4′0″E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Leningradin alue
Piiri:  Hatsinan piiri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  152,09 km²
Väkiluku (2011):  9 300
 
 Kunnan kotisivu 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kunnan sijainti Hatsinan piirin kartalla.
Suuri-Kolppana (ven. Больши́е Колпа́ны, Bolšije Kolpany) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Leningradin alueen Hatsinan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Hatsinan eteläpuolella kaupungin välittömässä läheisyydessä. Kylässä on 4 100 ja kunnassa 9 300 asukasta (vuonna 2011).
Maantiede ja asutus

Suuren-Kolppanan kunnan pinta-ala on 152,09 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Hatsinan piirin Jelisavettinan, luoteessa Voiskovitsan, pohjoisessa Puutostin, koillisessa Hatsinan ja Novyi Svetin, idässä Koprinan ja etelässä Possatan kuntiin sekä lounaassa Volossovan piiriin. Pinta-alasta 51,9 % on metsää, 38,8 % maatalousmaata ja 6,5 % asuinaluetta.
Kunta sijaitsee Inkerin ylängön etelärinteillä sekä Laukaanjoen-Ortesjoen alangolla. Suurin joki on Ortesjoen sivujoki Suijanjoki (ven. Suida). Hyötykaivannaisiin kuuluvat turve, hiekka, dolomiitti ja kalkkikivi.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 15 kylää: Himasi (ven. Himozi), Hinkkala (Hinkolovo), Korpisalo eli Uusikylä (Korpisalovo), Lätinä (Ljadino), Paaritsa (Paritsy), Pieni-Kolppana (Malyje Kolpany), Rotkova (Rotkovo), Sivoritsa, Tihkovitsa, Uusi-Hinkkala (Novoje Hinkolovo), Uusi-Kolena (Novoje Koleno), Uusi-Sernitsa (Novyje Tšernitsy), Vakkala (Vakkolovo), Vanha-Sernitsa (Staryje Tšernitsy) ja Vopsi (Vopša). Keskuskylän jälkeen toiseksi suurin asutuskeskus on 2 900 asukkaan Sivoritsa. Lähes puolet sen asukkaista on psykiatrisen sairaalan potilaita.
Historia

Ennen toista maailmansotaa seudulla asui inkerinsuomalaisia, venäläisiä, virolaisia sekä ortodoksisia inkerikkoja. Luterilaiset kuuluivat Kolppanan, Koprinan ja Spankkovan seurakuntiin.
Liikenne, talous ja palvelut

Suuren-Kolppanan kautta kulkee Pietarin ja Pihkovan välinen valtatie M20. Kunnan läpi kulkee myös Pietarin eteläinen kehätie A120. Kylistä on linja-autoyhteydet Hatsinaan. Kunnan alueella sijaitsee Hatsinan Zapadnyi Parkin rautatieasema, joka hoitaa lähinnä tavaraliikennettä. Lähimmät henkilöliikenteen rautatieasemat ovat Hatsinassa. Sivoritsan pohjoispuolella on harrastajalentäjien käyttämä lentokenttä.
Paikallisista elinkeinoista tärkeimpiä ovat terveydenhoito, teollisuus, liikenne, koulutus ja maatalous. Sivoritsassa toimii Pjotr Kaštšenkolle nimetty Pietarin psykiatrinen sairaala. Suurin teollisuuslaitos on Hatsinan rehutehdas. Kunnassa on myös elintarvike-, rakennustarvike-, puunjalostus-, metalli- ja kemian teollisuutta. Maatalousyritys Gattšinskoje tuottaa maitoa, perunaa ja vihanneksia. Huomattava osa työvoimasta työskentelee Hatsinassa tai Pietarissa.
Keskuskylän palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja pieni poliklinikka. Osa julkisista palveluista sijaitsee Sivoritsassa, jossa on myös toimiva ortodoksinen kirkko. Pienen-Kolppanan kylässä Hatsinan kunnan puolella on vuonna 1802 valmistunut Kolppanan luterilainen kirkko, joka nykyään on uudelleen perustetun seurakunnan käytössä. Tihkovitsassa on entisestä pioneerileiristä kunnostettu Inkerin kirkon leirikeskus.
Nähtävyydet ja matkailu

Vopsin lounaispuolelta on löydetty kurgaanihautojen ryhmä. Sivoritsan kartano on valtakunnallinen ja sairaalarakennukset alueellinen suojelukohde. Kunnassa on kolme toisen maailmansodan muistomerkkiä. Matkailun kehitysnäkymät perustuvat Ortesjoen yläjuoksulle suunniteltuun luonnonpuistoon, Pornitsan lampien virkistysalueeseen sekä Sivoritsan nähtävyyksiin.
Aiheesta muualla

Suuren-Kolppanan kunnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Suuttumuksesta

| Suuttumuksesta> De ira |
| --- | --- |
 Teoksen alku vuoden 1643 painoksesta.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Seneca nuorempi
Kieli:  latina
Genre:  filosofia
Julkaistu:  noin 39–52
Suomennos
Suomentaja:  Jari Kaukua
Kustantaja:  Gaudeamus
Julkaistu:  2004
ISBN:  951-662-891-5
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Suuttumuksesta (lat. De ira) on Senecan veljelleen Novatukselle kirjoittama stoalaista tunneteoriaa käsittelevä teos. Novatus oli ylhäisessä virassa oleva roomalainen, joka oli omaksunut perinteiset roomalaiset arvot kunniasta, miehuudesta ja voimasta. Seneca puolestaan suostuttelee häntä omaksumaan stoalaisen ajatuksen tunteiden, tässä tapauksessa ennen kaikkea suuttumuksen, välttämisestä. Teos on kirjoitettu joskus vuosien 39-52 välillä.
Sisältö

Suuttumuksesta jakautuu kolmeen kirjaan. Ensimmäinen kirja käsittelee ennen kaikkea aristoteelisen ja stoalaisen näkemyksen välisiä eroja. Perinteinen aristoteelinen näkemys, jonka mukaan hillityt tunteet ovat hyvästä (kultainen keskitie), on lähellä Novatuksen omia näkemyksiä. Stoalaisuus, joka näkee kaikki intohimot (haitalliset tunteet) pahana, on kuitenkin eri mieltä: sen mukaan suuttumus on pientä pahaa, eikä edes sellaiselle tule antaa sijaa.
Toisessa kirjassa Seneca siirtyy yksityiskohtaisempaan tunneteorian käsittelyyn ja vähitellen myös ohjeisiin suuttumuksen välttämiseksi ja kitkemiseksi. Novatus on edennyt siihen vaiheeseen, että hän on alkanut omaksua stoalaisen näkemyksen, ja on kiinnostunut suuttumuksen poistamisesta. Kolmas kirja antaa esimerkkejä, jotka osoittavat kontrolloimattoman suuttumuksen pahuuden, ja jatkaa sen poistamisen mahdollisuuden käsittelyllä.
Teoksessa Seneca osoittaa ennen kaikkea, että suuttumus on luonnotonta ja tarpeetonta, ettei suuttumuksesta ole missään määrin hyötyä ihmisille, ei edes esimerkiksi sotilaille, ja että suuttumus johtaa helposti väkivaltaan ja julmuuksiin. Seneca vertaa suuttumusta sairauteen, ja näkee sen ominaisena juuri ihmisille. Hän katsoo ihmisten olevan luonnostaan hyviä, ja suuttumuksen olevan seurausta lähinnä olosuhteista, elämän kovuudesta, joka vieraannuttaa meidät ihmisyydestämme.
Sisältö > Lainauksia

"[Suuttumus] on kokonaan kaunan pyrkimyksen kiihottama, raivoaa himoten epäinhimillisiä aseita, verta ja kidutusta, ei välitä itsestäänkään, jos vain voi vahingoittaa toista, ja syöksyy omiin miekkoihinsa janoten kostoa, joka vie kostajan mukanaan. Niinpä eräät viisaista ovatkin sanoneet suuttumusta lyhyeksi hulluudeksi." (I.1, suom. Jari Kaukua)
"Välttäkäämme tätä pahaa, puhdistakaamme mielemme ja kitkekäämme kaikki tällainen juuriaan myöten, sillä olipa se miten hentoa tahansa, se puhkeaa uudelleen kukkaan kaikkialla, mihin se tarttuu. Älkäämme säännöstelkö suuttumusta, vaan poistakaamme se kokonaan. Mikäpä näet olisi pahan asian oikea määrä?" (III.42)
Kirjallisuutta > Suomennos

Seneca: Suuttumuksesta, teoksessa Kaarakainen, Teija & Kaukua, Jari: Stoalaisuus - tiedon, tunteiden ja hyvän elämän filosofia.  (Suomennos, johdanto ja selitykset Jari Kaukua)  Helsinki: Gaudeamus, 2004.  ISBN 951-662-891-5
Aiheesta muualla

L. Annaei Senecae: ad Novatum De Ira (latinaksi)
Liber I
Liber II
Liber III
Seneca: To Novatus on Anger, katkelmia (englanniksi)
HMS Svensksund (1856)

| HMS Svensksund |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Motalan telakka
Laskettu vesille:  1856
Palveluskäyttöön:  3. marraskuuta 1856
Poistui palveluskäytöstä:  26. elokuuta 1884
Tekniset tiedot
Uppouma:  179 t
Pituus:  29,4 m
Leveys:  6,7 m
Syväys:  2,2 m
Koneteho:  1 x 2-sylinterinen Motala-höyrykone 130 hv
Nopeus:  8 solmua
Miehistöä:  40
Aseistus
Aseistus:  2 x 226 mm tykkiä 10 x 41 mm reelinkitykkiä
HMS Svensksund oli Ruotsin laivaston vuonna 1856 vesillelaskettu 2. luokan tykkivene.
Valmistus

Alus tilattiin Motalan telakalta. Alus laskettiin vesille vuonna 1856 ja se otettiin palveluksen vielä samana vuonna 3. marraskuuta. Puusta ja teräksestä valmistettu alus oli varustettu kahdella mastolla, joihin oli mahdollista nostaa 270 neliömetrin purjeet.
Palvelus

Vuosina 1866-1867 aluksen pääaseet korvattiin yhdellä 96 millimetrin tykillä ja lisäksi mastot poistettiin. Muutostöiden jälkeen alus luokiteltiin tykkiskuunertiksi ja sen miehistön tarve laski 31:een. Alus poistettiin palveluksesta 26. elokuuta 1884, jonka jälkeen se muutettiin majoitusalukseksi.
Suvi (nimi)

| Suvi |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  7. kesäkuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  17. toukokuuta
Muunnelmia:  Suvikki, Suvita
Vastineita eri kielissä:  Summer
Nimen alkuperä:  luontonimi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suvi on suomalainen naisen etunimi. Sen alkuperä on suomen kielen identtinen sana suvi, jolla on useita luontoon liittyviä merkityksiä, tosin nimeä Suvi taivutetaan eri tavoin kuin kesää tarkoittavaa sanaa suvi (esim. Suvin, ei Suven). Nimeksi sana on otettu merkityksessä kesä. Tämän johdosta nimeä Suvi on annettu erityisesti kesällä syntyneille tyttölapsille.
Sanaa suvi käytetään kesän synonyyminä etenkin länsimurteissa. Lisäksi suvi merkitsee länsimurteissa etelää ja itämurteissa suojasäätä. Suvi on yleisnimenä suomen kielen vanhinta sanastoa: sana on luultavasti esiintynyt jo uralilaisessa kantakielessä. Suvin rinnakkaismuoto on Suvikki.
Suvi sai vuonna 1950 nimipäivän kalenteriin. 1980-luvulla Suvi oli muotinimi. Vuoden 2019 loppuun mennessä Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan ollut noin 14 290 Suvi-nimen saanutta naista.
Tunnettuja Suvi-nimisiä

Suvi Aalto (s. 1994), laulaja ja maskeeraaja
Suvi Ahola (s. 1959), kirjailija, kirjallisuuskriitikko
Suvi Ahonen (s. 1983), sairaanhoitaja ja Valta kuuluu kansalle -puolueen poliitikko
Suvi-Päivikki Ala-Könni (1951–2010), laulaja
Suvi Auvinen (s. 1984), teatteritaiteen maisteri, kansalaisaktivisti, feministi ja anarkisti
Suvi Eliasson (s. 1989), aitajuoksija
Suvi Ermilä (s. 1985), sarjakuvataiteilija
Suvi Haimi (s. 1981), yritysjohtaja
Suvi Halonen (s. 1983), suomalainen pesäpalloilija
Suvi Hartlin (s. 1981), radio- ja televisiojuontaja
Suvi Helin (s. 1985), kuulantyöntäjä
Suvi Hurme (s. 1991), näyttelijä
Suvi Hämäläinen (s. 2003), salibandyn pelaaja
Suvi-Pilvi Inkeroinen (s. 1984), elokuvanäyttelijä ja tuottaja
Suvi Isotalo (s. 1983), laulaja, laulunkirjoittaja ja pianisti
Suvi Karjula (s. 1987), laulaja
Suvi Tuuli Kataja (s. 1987), käsikirjoittaja, ohjaaja ja äänisuunnittelija
Suvi Keskinen (s. 1961), yhteiskuntatieteilijä ja professori
Suvi Kokkonen (s. 2000), lentopalloilija
Suvi-Marja Korvenheimo, elokuvaohjaaja Anssi Mänttärin  (s. 1941) käyttämä salanimi
Suvi Koskinen (s. 1997), moukarinheittäjä
Suvi Kärkkäinen (s. 1997), jalkapalloilija
Suvi Lindén (s. 1962), poliitikko
Suvi Lukkarinen (s. 1953), Miss Suomi 1976
Suvi Miettinen (s. 1988), kestävyysjuoksija
Suvi Mikkonen (s. 1988), taekwondoin
Suvi Minkkinen (s. 1994), ampumahiihtäjä
Suvi Mäkeläinen (s. 1994), keskustalainen poliitikko
Suvi Nissinen (s. 1990), taidoka
Suvi Ollikainen (s. 1995), jääkiekkoilija
Suvi Parrilla (s. 1974), performanssitaiteilija ja videovisualisti
Suvi-Sini Peltola (s. 1978), näyttelijä
Suvi Riggs, o.s. Koponen (s. 1988), malli
Suvi Rihtniemi (s. 1954), poliitikko, HSL:n toimitusjohtaja 2009–2021
Suvi Ronkainen (s. 1962), Vaasan yliopiston entinen rehtori
Suvi Salmenniemi, sosiologian professori, Venäjän tutkija
Suvi Salmimies (s. 1985), vapaaottelija ja laulaja
Suvi Salomaa (s. 1987), näyttelijä, tanssija, ohjaaja ja koreografi
Suvi Selvenius (s. 1980), juoksija
Suvi Seppälä (s. 1979), jääkiekkoilija
Suvi-Anne Siimes (s. 1963), poliitikko ja Työeläkevakuuttajat TELA:n toimituskohtaja
Suvi Sysi (s. 1990), kuvataiteilija
Suvi Teräsniska (s. 1989), iskelmälaulaja
Suvi Tiilikainen, o.s. Miinala (s. 1980), Miss Suomi 2000
Suvi Uski, sosiaalipsykologi ja sosiaalisen median tutkija
Suvi Vacker (s. 1983), jääkiekkoilija ja maastopyöräilijä
Suvi Vainio (s. 1983), musiikkituottaja ja sanoittaja
Suvi Valli (s. 1997), runoilija
Suvi Vehmanen (s. 1975), biologi, kirjailija, toimittaja ja kuvittaja
Suvi-Maaria Virta (s. 1976), suomalainen näyttelijä
Suvi Virtanen (s. 1957), lääkäri, elintarviketieteilijä ja tutkimusprofessori
Suvi West (s. 1982), elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja
Suvi Åkerman (s. 1993), laulaja
Kuvitteellisia Suvia

Suvi Kettunen, Saija Hakolan esittämä sairaanhoitaja televisiosarjoissa Ihmeidentekijät ja Parhaat vuodet
Suvi Kinos, Jukka Parkkisen kirjojen hahmo
Suvi Kurkela, Kristiina Haltun roolihahmo televisiosarjassa Ou nou!
Suvi Laakkonen, Elina Halttusen roolihahmo televisiosarjassa Rikas ja kunniallinen
Suvi-Tuuli Pohto, o.s. Aaltonen, Miia Nuutilan esittämä kulttuurisihteeri Maalaiskomedia-sarjassa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suvi (nimi) Wikimedia Commonsissa
Charles Sweeney

Charles Sweeney
Charles ”Chuck” William Sweeney (27. joulukuuta 1919 – 16. heinäkuuta 2004) oli yhdysvaltalainen kenraalimajuri ja lentäjä, joka johti Nagasakiin atomipommin pudottanutta kolmen koneen hyökkäysosastoa sekä itse pommituksen suorittanutta Bockscar-nimistä Boeing B-29 -pommituskonetta 9. elokuuta 1945. Hyökkäys toteutettiin Mariaanien saariryhmään kuuluvalta Tinianin saarelta.Big Stink sekä Sweeneyn oma nimikkokone The Great Artiste olivat tarkkailukoneita, joihin oli sijoitettu atomipommin vaikutuksia rekisteröiviä laitteita. ”Fat Man” -plutoniumpommin pudotti Kermit K. Beahan.
509. pommitus- ja kuljetuslentorykmentin (509th Composite Group) komentaja Eversti Paul Tibbets valitsi Sweeneyn Manhattan-projektiin kuuluvaan ”Projekti Albertaan” eli Operaatio Silverplateen. Majuri Sweeney komensi 509. pommitus- ja kuljetuslentorykmenttiin kuuluvaa 393. raskasta pommituslentolaivuetta (393d Bombardment Squadron, Heavy). Rykmentin harjoituspaikkana oli Yhdysvaltain Wendoverin lentotukikohta. Lopullinen operointikenttä oli Tinian Mariaanien saaristossa. Majuri Sweeney johti toista Operaatio Centerboardiin (Erikoispommituslento nro 16) liittyvää atomipommituslentoa. Ohjaajana hänellä oli Charles ”Don” Donald Albury ja apuohjaajana (tavallisesti käyttämänsä) italialaistaustainen luutnantti Frederick ”Fred” John Olivi. Nagasakiin suuntautunutta lentoa seurasivat myös brittien edustajat: brittien myöhempänä valmistaman (v. 1952 koeräjäytetyn) atomipommin ”isä” William Penney ja kuuluisa pommittajalentäjä eversti Leonard Cheshire.
509. pommitus- ja kuljetuslentorykmentti pysytteli vielä jonkin aikaa atomipommitusten jälkeen määräpaikassaan, kunnes Yhdysvaltain strategiset ilmavoimat (SAC) keskittivät toimintansa syksystä 1945 alkaen Kaliforniaan (nyk. Edwardsin lentotukikohta). Sweeney osallistui myös Operaatio Crossroadsiin, jonka aikana suoritettiin kaksi ydinkoeräjäytystä Bikinin atollilla vuonna 1946. Tähän otti osaa myös Fat Manin ”aseistaja”, komentaja Frederick L. Ashworth. Koeräjäytyksistä kummatkin toteutettiin 21 kilotonnin vahvuisella imploosiopommilla eli plutoniumpommilla.
Syntytaustaltaan Irlannin bostonilaista Sweeneytä kuvailtiin varsin sulavasti käyttäytyväksi, jopa charmantiksi, ”säkenöiväksi” – ”räiskyvän tulisieluisten teksasilaisten” joukossa. Hänen sanottiin ”lentävän B-29:llä vaikka Grand Canyonin halki, jos häntä vain siihen käskettäisiin”. Silloinen majuri Sweeney oli osallistunut myös B-29 ”Superfortress” -koneiden koelento-ohjelmaan.
Jim Svenøy

| Jim Svenøy |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. huhtikuuta 1972 (ikä 52) Fræna, Norja
Yleisurheilija
Pituus:  185  cm
Paino:  69 kg
Laji:  estejuoksu
Ennätykset:  3 000 metrin esteet: 8.12,05
| Mitalit> Maa:   Norja.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Norja> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Budapest 1998 | 3 000 metrin esteet |  |
Jim Svenøy (s. 22. huhtikuuta 1972 Fræna) on aktiiviuransa päättänyt norjalainen estejuoksija. Parhaimmillaan hän saavutti EM-pronssia 3 000 metrin estejuoksussa vuoden 1998 EM-kilpailuissa Budapestissa. Lisäksi Svenøy voitti 3 000 metrin esteissä junioreiden EM-pronssia vuonna 1991.
Aiheesta muualla

Jim Svenøy Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  World Athletics 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Jim Svenøy
Käännös suomeksi
Richard Swinefield

Herefordin tuomiokirkko, jonne Swinefield on haudattu
Richard Swinefield (k. 1317) oli Herefordin piispa vuosina 1282–1317.
Swinefieldistä tuli Lontoon arkkidiakoni 17. huhtikuuta 1280 ja hänet valittiin Herefordin piispaksi 1. joulukuuta 1282 ja vihittiin virkaan 7. maaliskuuta 1283. Vuosina 1289–1290 hän teki hiippakunnassaan matkan, jolta on säilynyt kirjanpito päivittäisista kuluista. Hän kuoli 15. maaliskuuta 1317.
Jakov Sverdlov

| Jakov Sverdlov |
| --- | --- |

Keskuskomitean puheenjohtaja (Neuvosto-Venäjän valtionpäämies)
 1918 – 1919  
Edeltäjä:  Lev Kamenev
Seuraaja:  Mihail Vladimirski
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. kesäkuuta 1885 Nižni Novgorod
Kuollut: 16. maaliskuuta 1919 (33 vuotta) Moskova
Jakov Mihailovitš Sverdlov (ven. Я́ков Миха́йлович Свердло́в, 3. kesäkuuta (J: 22. toukokuuta) 1885 Nižni Novgorod – 16. maaliskuuta 1919 Moskova) oli venäjänjuutalainen bolševikkipoliitikko.
Sverdlov syntyi Nižni Novgorodissa varakkaaseen aškenasijuutalaiseen kauppiasperheeseen.lähde? Hän liittyi vuonna 1902 Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen ja otti osaa vuoden 1905 tapahtumiin. Vuosina 1906–1917 välisen ajan Sverdlov oli joko vangittuna tai karkotettuna. lähde?
Lokakuun vallankumouksen alussa Sverdlov valittiin yhdessä Josif Stalinin kanssa bolševikkipuolueen keskuskomiteaan. Sverdlovin tiedetään keskuskomitean puheenjohtajan ominaisuudessa hyväksyneen silloisen Uralin neuvoston päätöksen keisari Nikolai II:n ja tämän perheen teloittamisesta vuonna 1918.
Sverdlov toimi yleisvenäläisen toimeenpanevan keskuskomitean puhemiehenä eli Neuvosto-Venäjän nimellisenä valtionpäämiehenä marraskuusta 1917 aina maaliskuussa 1919 tapahtuneeseen kuolemaansa asti. Hänen virallinen kuolinsyynsä oli influenssa.
Sverdlovin kuoleman jälkeen Jekaterinburgin nimi vaihdettiin hänen kunniakseen Sverdlovskiksi. Boris Jeltsinin aikana nimi kuitenkin palautettiin muiden nimipalautusten mukana Jekaterinburgiksi, mutta ympäröivä alue kantaa kuitenkin yhä neuvostoaikaista nimeään Sverdlovskin alue. Ukrainan Luhanskin alueelle perustettiin myös Sverdlovsk-niminen kaupunki (Ukrainan mukaan nykyään Dovžansk, tosin kaupunkia hallitseva Luhanskin kansantasavalta käyttää yhä nimeä Sverdlovsk).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jakov Sverdlov Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki 2  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef