stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mulholland Drive
Tuotanto > Kuvaukset

Elokuvaa koskevan sopimuksen varmistuttua Lynch kertoo olleensa aluksi kauhuissaan, sillä hän ei itsekään tiennyt, miten pilottijakso olisi mahdollista laajentaa elokuvaksi. Lynch kertoo ratkaisseensa ongelman meditoimalla ja kuvitelleen session aikana ongelman olevan helminauha, josta uudet ideat virtaavat yksi toisensa jälkeen. Lynch pääsi aloittamaan elokuvamittaiseksi muutetun Mulholland Driven kuvaukset lopulta hieman yli vuosi pilottijakson valmistumisen jälkeen. Erityisiä haasteita aiheutti se, että pilottijaksossa käytetyt lavasteet, asusteet ja muu rekvisiitta oli ehditty jo suurimmalta osin hävittää. Lynch kertoo ratkaisseensa ongelman ”ideoimalla”. Pilottijaksoa laajentaneet osat kuvattiin suurimmilta osin lokakuun 2000 aikana.
Pilottia laajennettiin etenkin kuvaamalla kohtauksia, jotka tapahtuvat elokuvassa sinisen laatikon avaamisen jälkeen ja jotka kuvaavat muun muassa Dianen ja Camillan romanttista suhdetta. Erityisesti Watts piti muutoksista, sillä hänen roolihahmonsa Betty oli pilottijaksossa kuvattu vielä melko yksiulotteisena hahmona. Laajennus käänsi elokuvaa ja Bettyn hahmoa synkempään suuntaan.
Theroux puolestaan kertoi, että ei kuvausten aikaan ymmärtänyt täysin elokuvan juonta. Hän kertoi jälkikäteen kokeneenssa kuin olisi ollut ”puoliksi silmät sidottuina”. Käsikirjoitus oli jaettu näyttelijöille kokonaisuudessaan, mutta elokuvan luonne teki siitä vaikeasti ymmärrettävän. Lynch puolestaan ei juurikaan vastannut näyttelijöiden tarkentaviin kysymyksiin elokuvan juonta tai tematiikkaa koskien. Theroux’n mukaan Lynch kuitenkin paljasti, että hänen roolihahmonsa Adam Kesher ei symboloi Lynchiä itseään.
Päänäyttelijöistä Harring kertoi kokeneensa erityisesti Wattsin kanssa näytellyn rakastelukohtauksen häiritsevänä kokemuksena. Hän myös sanoi tunteneensa olonsa hyvin haavoittuvaksi kyseisen kohtauksen kuvausten yhteydessä.
Teemat ja tulkinta

Lynchin tuotannolle ominaista on teosten monitulkintaisuus ja salaperäisyys. Lynch myös harvoin kommentoi teoksiaan, eikä hän yleensä anna haastatteluja, jotka voisivat ohjata teosten tulkintaa mihinkään tiettyyn suuntaan. Myös Mulholland Driven tulkinnasta kiistellään, eikä edes elokuvan juonen yksityiskohdista vallitse täyttä yksimielisyyttä.
Vaikka Lynch yleensä on pidättyväinen elokuviensa tulkintaa koskevien kannanottojen suhteen, hän on kuitenkin ilmoittanut, että Mulholland Drive esittää sisäisesti koherentin ja ymmärrettävissä olevan tarinan. ”Kaikki irtonaiset langanpätkät solmitaan yhteen”, Lynch sanoi Helsingin Sanomien haastattelussa Cannesin elokuvajuhlilla 2001, kaksi päivää maailmanensi-illan jälkeen.
Mulholland Driven vuoden 2002 DVD-julkaisu sisälsi vihjelistan, jonka on tarkoitus auttaa elokuvan tulkinnassa. Lista esittää kymmenen Lynchin antamiksi vihjeiksi ilmoitettua neuvoa Mulholland Driven ”ratkaisemiseksi”. Listan kohdat ovat:
Kiinnitä erityistä huomiota elokuvan alkuun: ainakin kaksi vihjettä paljastetaan ennen alkutekstejä.
Kiinnitä huomiota punaiseen lampunvarjostimeen.
Minkä nimiseen elokuvaan Adam Kesher etsii näyttelijätärtä? Mainitaanko elokuva myöhemmin?
Onnettomuus on kauhea tapahtuma – kiinnitä huomiota onnettomuuspaikkaan.
Kuka antaa avaimen ja miksi?
Kiinnitä huomiota leninkiin, tuhkakuppiin ja kahvikuppiin.
Mitä Club Silenciossa tunnetaan, ymmärretään ja saadaan?
Oliko jostain muustakin kuin lahjakkuudesta apua Camillalle?
Kiinnitä huomiota tapahtumiin Winkie’sin takana olevan miehen yhteydessä.
Missä Ruth-täti on?
Listasta huolimatta Mulholland Drivea ei ole onnistuttu tulkitsemaan tyhjentävästi. Osa elokuvaa analysoineista elokuvakriitikoista on myös sitä mieltä, että elokuvan selittäminen ei edes ole mahdollista. Esimerkiksi Chicago Sun Times -lehden kriitikko Roger Ebert toteaa ”Mulholland Drive ei ole kuin Memento, jonka voi toivoa ratkaisevansa katsomalla sitä tarpeeksi tarkasti. Selitystä ei ole olemassa. Mitään arvoitusta ei edes mahdollisesti ole.” Myös monet muut elokuvaa analysoineet kriitikot ovat painottaneet, ettei sitä tulisi analysoida liikaa, vaikka osia siitä pystyisikin ratkaisemaan, ja että sen merkitys liittyy enemmän sen välittämään kokemukseen kuin arvoitusten analysoimiseen. Monet kriitikot myös muistuttavat, että elokuva on saanut alkunsa pilottijaksosta. Tästä syystä siinä saattaa edelleen olla materiaalia, joka olisi televisiosarjassa kehittynyt varsinaisiksi juonikuvioiksi, mutta joiden kehittyminen jää elokuvassa kesken.
Teemat ja tulkinta > Elokuva kuvauksena Hollywoodista

Mulholland Driven tapahtumat sijoittuvat Hollywoodiin, ja tapahtumien keskiössä ovat elokuvateollisuudessa toimivat hahmot. Elokuvan onkin ajateltu kertovan Lynchin näkemyksiä Hollywoodista tai elokuvateollisuudesta, ja sen on luonnehdittu ainakin osin olevan luonteeltaan Hollywood-kommentaari tai Philip Lopaten sanoin ”elokuva elokuvista”.
Elokuvan monet elementit vihjaavat Hollywoodin synkkään puoleen. Juonen keskiössä ovat esimerkiksi mafiosomaiset studiopääliköt, jotka sanelevat elokuvatuotantoja. Mulholland Drive myös kuvaa nuoren näyttelijänaisen heikkoa ja haavoittuvaista asemaa elokuvatuotannossa, jossa vanhemmat miespuoliset henkilöt käyttävät valtaa. Elokuvan maailmassa Los Angeles myös näyttäytyy Hollywoodin ”yrityskylänä”, jossa kaikki ihmiset kytkeytyvät elokuvabisnekseen ja jonne ihmiset saapuvat lähinnä tähtihaaveiden perässä.
Elokuvan näyttelijöistä Laura Harring on kommentoinut elokuvaa ja sen suhdetta Hollywoodiin. Harringin mukaan hän ajatteli nähtyään elokuvan sen kertovan Hollywoodista ja siihen liittyvistä unelmista, illuusioista ja pakkomielteistä. Kuitenkin seuraavilla katsomiskerroilla Harring kääntyi sen kannalle, että elokuva kertoo ennen kaikkea ihmisen identiteetistä. Harringin mukaan elokuva on katsomiskokemuksena hyvin henkilökohtainen eikä oikeaa vastausta siihen, mistä elokuva kertoo, ole ehkä olemassa.
Teemat ja tulkinta > Rakkaustarina

Elokuvaa on analysoitu myös sen kuvaaman traagisen rakkaustarinan näkökulmasta. Esimerkiksi elokuvakriitikko Thierry Jousse on kuvannut elokuvan rakkaustarinan olevan ”lyyrisyydessään käytännössä vailla vertaa” nykyelokuvan kentällä.
Philip Lopate kiinnittää huomiota erityisesti Bettyn ja Ritan rakastelukohtaukseen. Kohtaus on Lopaten tulkinnassa käänne, jota ennen roolihahmo Betty ei ole ymmärtänyt motiiveja, joiden vuoksi haluaa auttaa Ritaa. Betty tajuaa yllättäen auttamishalunsa taustalla olevan seksuaalisen tai romanttisen halun Ritaa kohtaan. Tässä vaiheessa elokuvaa naisten välinen rakkaus näyttäytyy vielä kauniina ja hellänä. Aiemmin passiivinen Rita toimii kuitenkin kohtauksessa aloitteellisesti, ja pian tämän kohtauksen jälkeen haavoittuvaisen Ritan korvaa kontrolloiva ja petollinen Camilla.
Edelleen Lopate kontrastoi elokuvan lopussa esitettyä Dianen ja Camillan epäonnista suhdetta tunnelmaltaan lämpimään Bettyn ja Ritan rakastelukohtaukseen. Elokuvan lopussa Dianen ja Camillan rakkaussuhde esitellään katsojalle lyhyiden kohtausten kautta, joissa suhdetta määrittävät Camillan petollisuus sekä Dianen kokema nöyryytys ja hylätyksi tulemisen pelko. Tässä vaiheessa elokuvan painajaismainen uhka ei siis enää synnykään elokuvajohtajien salaliitosta, vaan pikemmin rakkaudesta ja sen hauraudesta.
Vastaanotto

Vuonna 2001 David Lynch palkittiin Cannesin elokuvajuhlilla parhaan ohjaajan palkinnolla Mulholland Driven ohjauksesta.
Vuonna 2016 Mulholland Drive äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan parhaaksi elokuvaksi. Äänestäjinä oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa. The New York Timesin kriitikot valitsivat Mulholland Driven vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Vuonna 2010 suomalaiskriitikot äänestivät sen 2000-vuosikymmenen toiseksi parhaaksi elokuvan In the Mood for Love jälkeen.
Aiheesta muualla

Itäranta, Emmi: ”Mulholland Drive – Illuusioiden sielunmessu peilimaailmassa”, Filmihullu 6/2002.
Hongisto, Ilona: Mulholland Drive. Film-o-holic.com 2.8.2002.
Mulholland Drive. Episodi 2.8.2002.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Katalonia 
Muut:  MusicBrainz release group  IdRef 
Naomi Watts, David Lynch, Laura Harring ja Justin Theroux Cannesin elokuvajuhlilla 2001.
Kalle Kaiharin kulttuurisäätiö

Kalle Kaiharin Kulttuurisäätiö on kauppaneuvos Kalle Kaiharin vuonna 1986 perustama säätiö. Hän lahjoitti sen peruspääomaksi 1,5 miljoonaa markkaa (250 000 euroa). Säätiön tarkoituksena on tukea ja kannustaa taiteiden, tieteiden ja muun henkisen kulttuurin harjoittamista. Perustaja kutsui säätiön hallituksen puheenjohtajaksi kaupunginjohtaja Jarmo Rantasen sekä jäseniksi päätoimittajat Pertti Pesosen ja Raimo Seppälän. Säätiön hallituksen nykyisenä puheenjohtajana toimii Tampereen entinen pormestari, kansanedustaja Anna-Kaisa Ikonen (kok.).
Säätiön perustajan tahdon mukaisesti myönnetään vuosittain Kallen päivänä eli 28. tammikuuta Kallen kulttuuripalkinto edellisen vuoden tamperelaisesta kulttuuriteosta taiteen, tieteen, julkisen sanan tai muun henkisen kulttuurin alalla toimivalle henkilölle. Pari vuotta myöhemmin kauppaneuvos Kaihari ehdotti, että säätiö ryhtyisi myös kilpailuin elvyttämään suomalaista yhtyelauluperinnettä. Yhtenä esikuvana oli takavuosien suosikkiyhtye Kipparikvartetti.
Joka toinen vuosi järjestettävä kuorotapahtuma Tampereen Sävel otti järjestääkseen kilpailut, joiden taloudellisena tukena oli alusta lähtien Kalle Kaiharin Kulttuurisäätiö. Kiertopalkinnoksi kauppaneuvos Kaihari teetti arvokkaan Näsinneula -patsaan. Ensimmäiset kilpailut pidettiin 1989. Mukana oli 39 lauluyhtyettä viidestä maasta.
Kulttuuripalkinnon saajat

Jukka Remes, taidemaalari
Pauli Heikkinen, sellotaiteilija
Matti Apunen, kulttuuritoimittaja
Saara Kesävuori, kirjailija
Heikki Liimola, kuorokapelimestari
Anna Haaranen, näyttelijä, tanssija
Klaus Weckroth, yht.tri
Jarkko Niemi, muusikko, fil.lis
Pekka Vapaavuori, arkkitehti
Hannu Hyttinen, toimittaja
Jukka-Peka Rotko, teatterinjohtaja
Kaarina Ripatti, suomentaja
Eila Roine, näyttelijä
Anna-Kristiina Kaappola, oopperalaulaja
Kari Hakala, näyttelijä
Matti Hannula, diplomiurkuri
Matti Leinonen, tietokirjailija, fil.tri
Mikko Lehtonen, dosentti, akatemiatutkija
Teemu Saukkonen, taidemaalari
Taina Kopra, sirkusohjaaja
Roope Siiroinen, valaistussunnittelija
Jouni Kaipainen, säveltäjä
Jarmo Jansson, valokuvaaja
Anneli Toijala, kirjailija
Hannu Peltonen, kuvataideopiskelija
Samuli Torssonen, elokuvatuottaja
Sirkku Peltola, ohjaaja, kirjailija
Olli Löytty, tutkija, tietokirjailija, fil.tri
Eeva Kontu, muusikko, teatterikapellimestari
Alexandra Salmela, teatteridramaturgi, maisteri
Tommi Musturi, sarjakuvataiteilija
Juha Utala, lehtori, musiikin maisteri
Anu Panula, taiteellinen johtaja, ohjaaja, näyttelijä
Voitto Silfverhuth, teologian tohtori
Salla Simukka, kirjailija, kääntäjä
Päivi Heikkilä-Halttunen, lasten- ja nuortenkirjallisuuden tutkija, fil.tri
Matti Wacklin, tietokirjailija, toimittaja, FM
Tuula Lehtinen, kuvataiteilija
Santtu-Matias Rouvali, ylikapellimestari
Nuutti Kerppilä, Ilmari Kujansuu ja Juho Mönkkönen, Billy Elliot musikaali, Michael
Osku Perkiö, Jiri Rajala ja Simo Riihelä, Billy Elliot musikaali, Billy Elliot
Matti Kuusela, toimittaja
Simo Ollila, kulttuurituottaja ja -tiedottaja
Teemu Mäenpää, kuvataiteilija
Marika Vapaavuori, ohjaaja ja käsikirjoittaja
Ilkka Rahkonen, ohjelmapäällikkö
Susanna Ihanus, kulttuurituottaja
Meiju Mertanen, kulttuurituottaja
Pertti Ketonen, toimitusjohtaja, Grafiikanpaja Himmelblau
Pensassika

| Pensassika |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Siat Suidae
Alaheimo::  Siat Suinae
Tribus::  Potamochoerini
Suku::  Pensselisiat Potamochoerus
Laji::  larvatus
Kaksiosainen nimi
 Potamochoerus larvatus  (F. Cuvier, 1822) 
 Pensassian levinneisyys
Alalajit
 P. l. larvatus  P. l. edwardsi  P. l. hassama  P. l. koiropotamus  P. l. nyasae  P. l. somaliensis 
Katso myös
   Pensassika Wikispeciesissä   Pensassika Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pensassika (Potamochoerus larvatus) on Afrikassa elävä sorkkaeläin. Se on toinen kahdesta pensselisikalajista, ja se luokiteltiin aiemmin pensselisian (Potamochoerus porcus) alalajeiksi. Pensassika on tanakka, isopäinen sikalaji, joka voi painaa jopa 115 kiloa ja kasvaa 150 sentin mittaiseksi. Koiraat ovat hieman naaraita suurempia. Laji elää karjun johtamissa pienissä laumoissa tai pareittain.
Pensassikaa tavataan laajalti Afrikan itäisellä puoliskolla hyvin erilaisissa elinympäristöissä. Se on yksi Afrikan pahimmista satoa tuhoavista eläimistä, ja sitä myös vainotaan. Sen kanta on kuitenkin elinvoimainen. Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut lajille uutta suomenkielistä nimeä harmaapensselisika.
Koko ja ulkonäkö

Pensassian ruumiin pituus on 100–150 senttimetriä ja säkäkorkeus 55–80 senttimetriä. Painoa on 54–115 kiloa, ja hännän pituus on 30–43 senttimetriä. Karjut ovat hieman emakoita suurempia. Pensassian ruumis on pyöreähkö, vankka ja tanakka. Jalat ovat voimakkaat ja ruumiinkokoon nähden lyhyet. Pää on pitkä, ja korvat suuret. Takkuisen turkin väri vaihtelee laimeasta punertavanruskeasta harmaanruskeaan ja siitä lähes täysin mustaan väritykseen. Pään alueen väritys on usein muuta ruumista vaaleampi, jopa valkoinen. Väritys vaihtelee pensassian iän, sukupuolen ja elinpaikan mukaan. Väritys on myös yksilöllistä. Selässä kulkevat pitkät, jäykistyvät karvat muodostavat harjan, joka ulottuu korvista takamukseen. Korvien päässä on vaatimattomat haituvat, jotka ovat vähän pienemmät kuin läheistä sukua olevalla pensselisialla. Hännänpäässä on karkea musta karvatupsu. Pensassika pitää juostessaan häntää alhaalla, joten se poikkeaa tässä suhteessa pahkasiasta, joka juoksee häntä pystyssä.
Karjujen erityispiirre ovat kuonossa olevat luiset harjanteet ja pahkat. Pensassian alakulmahampaat eivät ole erityisen näyttävät, mutta yläkulmahampaat ovat terävät ja kasvavat noin seitsemän sentin pituisiksi. Hampaita on yhteensä 40–44. Lajilla on tyypillinen kaikkiruokaisen eläimen hampaisto, ja sen poskihampaiden kärjet ovat pyöristyneet.
Levinneisyys ja elinympäristö

Pensassian levinneisyys ulottuu Etelä-Sudanista, Eritreasta, Etiopiasta ja Somaliasta etelään Itä-Afrikkaan, Kongon demokraattisen tasavallann itä- ja eteläosiin, Malawiin, Sambiaan, Zimbabween, Mosambikiin ja Swazimaahan. Eristyneitä kantoja on myös Angolassa. Etelä-Afrikassa lajia tavataan maan pohjois- ja itäosissa, sekä muista erillään olevana kantana Itä- ja Länsi-Kapin provinsseissa maan eteläosissa. Madagaskarin, Komorien ja Mayotten kannat ovat todennäköisesti saaneet alkunsa istutuksista.
Pensassikaa tavataan monenlaisissa ympäristöissä merenpinnan tasolta vuoristoihin. Sen elinalueiden kasvillisuus on melko tiheää. Pensassikoja tavataan muun muassa vuoristometsissä Etiopian ylängöllä ja Itä-Afrikan hautavajoaman läntisen haaran vuorilla. Kilimanjarolla pensassikoja on havaittu jopa 4 000 metrin korkeudessa. Alankomailla laji elää galleriametsissä, tulvametsissä, soilla, pensastoilla ja metsämailla. Pensassikoja voi elää myös maatalousalueilla.
Pensassika on yleinen ja levinnyt melko laajalle. Se ei ole uhanalainen, ja suurimmassa osassa levinneisyysaluetta sen ei uskota olevan tällä hetkellä vaarassa. Pensassiat ovat ilmeisesti vähentyneet joillakin alueilla metsästyksen ja elinympäristöjen tuhoamisen takia, mutta paikoin niiden määrä on jopa kasvanut. Komorien saaristossa ja Madagaskarissa pensassiat kukoistavat ja ovat uhka saarten alkuperäiselle luonnolle.
Elintavat

Pensassiat ovat pääosin yöaktiivisia, koska ne tulevat yön ajaksi avoimeen maastoon. Metsissä ja tiheiköissä ne voivat liikkua myös päiväsaikaan, jos niitä ei vainota. talvikuukausina pensassiat saattavat lisäksi liikkua varhaisaamulla ja myöhään illalla. Pensassiat elävät perheryhminä, jota johtaa yksi aikuinen karju ja yksi aikuinen emakko. Laumaan kuuluu niiden lisäksi 2–10 naarasta ja niiden poikasta. Lauman reviiri käsittää alueesta riippuen 0,2–10 neliökilometriä. Pensassiat liikkuvat 0,5–5 kilometriä päivässä. Ne ovat hyvin paikkauskollisia eläimiä ja puolustavat reviiriään vimmatusti. Karju johtaa ja puolustaa laumaansa. Porsaat jäävät laumaan ainakin kuuden kuukauden ikäisiksi, ja jotkut naaraat pysyvät samassa laumassa koko ikänsä. Johtajakarju ajaa aina koiraspuoliset poikasensa pois laumasta. Ainakin osa häädetyistä liittyy omiin poikamiesryhmiinsä. Ne voivat olla myös yksineläjiä. Kilpailu ruoasta, lisääntymisoikeudesta ja rypemispaikoista voi johtaa pensassikojen välisiin aggressioihin.
Pensassikalauma käyttää yhteiskäymälää. Laumalla on myös lepäämiseen tarkoitettu suojapaikka, joka on yleensä tiheän kasvillisuuden suojissa. Pensassiat voivat rakentaa myös pesiä sadeaikaan ja kylminä aikoina. Rypeminen on lajin mielipuuhaa. Ääntely on yleisimmin röhkimistä, mutta joskus pensassiat myös vinkuvat tai ärjyvät. Kuulo ja hajuaisti ovat erinomaiset. Pensassiat päästävät varoitusäänenä pitkän, soinnukkaan murahduksen. Lajia saalistavat ihmisten lisäksi myös leopardit, täplähyeenat, leijonat, kotkat ja pytonit. Nurkkaan ajettu, haavoittunut tai poikasiaan puolustava pensassika voi olla vaarallinen. Uhattu yksilö voi tehdä uhkaajalleen vakavia haavoja alakulmahampaillaan.
Elintavat > Ravinto

Pensassika on kaikkiruokainen. Sen pääasiallista ravintoa ovat juuret, sipulit ja pudonneet hedelmät. Pensassika kaivaa juuria uutterasti lujalla kärsällään ja käyttää torahampaitaan syvempien kuoppien kaivamiseen. Pensassiat seuraavat usein myös hedelmiä syöviä apinoita ja syövät niiden pudottamia hedelmiä. Vahvoina uimareina pensassiat voivat kahlata vedessä ja syödä vesikasveja. Ne syövät myös ruohoja, vesikasveja, hyönteiskoteloita, matoja, raatoja, ulosteita, pieniä lintuja ja pikkunisäkkäitä.
Elintavat > Lisääntyminen

Pensassikaemakot synnyttävät useimmin keväällä syys-marraskuussa, hieman ennen sadekauden alkua. Kantoaika kestää 120–127 päivää. Emakot vetäytyvät juuri ennen synnytystä suojaisaan koloon tai notkelmaan. Porsaita syntyy yleensä 2–4, harvoin 6. Emo imettää niitä 2–4 kuukautta. Sukukypsiksi ne tulevat 18–21 kuukauden ikäisinä.
Pensassika ja ihminen

Pensassika on yksi Afrikan pahimmista satotuholaisista. Kongon demokraattisessa tasavallassa ja Malawissa sen uskotaan aiheuttavan enemmän vahinkoa maanviljelylle kuin minkään muun lajin. Pensselisian ohella myös pensassikaa pidetään taudinkantajana, joka levittää sairauksia ihmisten karjalle. Laji levittää mahdollisesti muun muassa afrikkalaista sikaruttoa, punkkitauteja ja Trypanosoma-suvun loisia. Viljelijät vainoavatkin pensassikoja laajalti, ja niitä tapetaan erityisissä eläinkantojen kontrollointiohjelmissa. Ihmiset metsästävät niitä myös toimeentulotarkoituksessa. Islamin vaikutus kuitenkin suojaa sikoja metsästäjiltä monissa Afrikan maissa. Myös joissain osissa Madagaskaria sianlihan käyttö on tabu.
Pensassian suvun nimi Potamochoerus tulee kreikan kielestä. Potamos tarkoittaa jokea, khoiros sikaa. Lajinimi on peräisin latinasta ja tarkoittaa ”naamiollista”.
Boyz n the Hood – kulman kundit

| Boyz n the Hood – kulman kundit> Boyz n the Hood |
| --- | --- |

Ohjaaja:  John Singleton
Käsikirjoittaja:  John Singleton
Tuottaja:  Steven Nicolaides
Säveltäjä:  Stanley Clarke
Kuvaaja:  Charles Mills
Leikkaaja:  Bruce Cannon
Lavastaja:  Kathryn Peters
Pääosat:  Cuba Gooding Jr., Ice Cube, Morris Chestnut
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Columbia Pictures ja Sony Pictures Entertainment
Levittäjä:  Columbia Pictures Netflix
Ensi-ilta:   12. heinäkuuta 1991  17. tammikuuta 1992
Kesto:  102 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  6 500 000 dollaria
Tuotto:  57 504 068 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Boyz n the Hood – kulman kundit (Boyz n the Hood) on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen, John Singletonin käsikirjoittama ja esikoistyönään ohjaama elokuva. Elokuva kuuluu "hood film" -genreen, joka on kotoisin Yhdysvalloista ja yleensä käsittelee urbaania afroamerikkalaista kulttuuria, kuten esimerkiksi hiphop-musiikkia, katujengejä, rotusyrjintää, rikkinäisiä perheitä sekä huumeiden käyttöä ja kauppaamista.
Elokuvan pääosissa nähdään Ice Cube, Cuba Gooding Jr., Morris Chestnut, Laurence Fishburne, Nia Long sekä Angela Bassett. Elokuva kertoo elämästä Los Angelesin South Centralissa.
Boyz n the Hoodia kuvattiin lokakuun 1. päivästä marraskuun 28. päivään vuonna 1990 ja se julkaistiin 12. heinäkuuta, 1991. Elokuva oli ehdolla sekä parhaan ohjauksen, että alkuperäisen käsikirjoituksen palkinnoista vuoden 1991 Oscar-gaalassa. Tämä teki Singletonista nuorimman ja ensimmäisen afroamerikkalaisen henkilön, joka on ollut ehdolla parhaan ohjaajan palkinnosta.
Elokuva näytettiin Un Certain Regard -osa-alueessa vuoden 1991 Cannesin Film Festivaleilla. Vuonna 2002, Yhdysvaltojen Kongressin kirjasto katsoi elokuvan olevan "kulttuurillisesti merkittävä" ja valitsi sen säilöttäväksi National Film Registry -arkistoon. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Juoni > 1984

10-vuotias Tre Styles asuu yksinhuoltaja-äitinsä Reva Devereaux'n kanssa Inglewoodissa, Kaliforniassa. Tren jouduttua tappeluun koulussa hänen opettajansa soittaa Revalle ja kertoo hänelle, että vaikka Tre on melko älykäs on hän epäkypsä ja aggressiivinen, eikä hänellä ole kunnioitusta luokkatovereitaan eikä opettajia kohtaan. Huolissaan lapsensa tulevaisuudesta, Reva lähettää hänet asumaan Crenshaw'n naapurustoon, South Centraliin pojan 27-vuotiaan isän, Furious Stylesin kanssa, keneltä Reva toivoo poikansa oppivan arvokkaita elämänopetuksia.
Saapumisensa iltana Tre kuulee isänsä ampuvan kohti murtovarasta, joka yritti ryöstää taloa. LAPD -konstaapelit saapuvat reilua tuntia myöhemmin ja lopulta päättävät rikoksen olleen merkityksetön, sillä mitään ei viety ja murtovarkaan onnistui paeta vahingoittumattomana. Poliisit, eritoten afroamerikkalainen konstaapeli, kohtelevat Furiousia epäkunnioittaen ja halveksuen. Seuraavana päivänä Tre kohtaa jälleen lapsuudenystävänsä Darrin "Doughboy" Bakerin, tämän velipuolen äidin puolelta, Rickyn, sekä heidän yhteisen ystävänsä Chrisin. Rickyn ollessa naiivi ja luottavainen, Doughboy on aggressiivinen ja käytännön viisas.
Seuraavana päivänä Chris vie porukan toiseen naapurustoon katsomaan murhatun jengiläisen mädäntyvää ruumista. Crips -jengin jäsen huijaa Rickyä antamaan jalkapallonsa, johdatellen Doughboyta haastamaan itsensä saadakseen sen takaisin. Doughboy piestään, mutta toinen jengin jäsen antaa jalkapallon takaisin.
Furious, joka vaikuttaa olevan naapuruston ainoa läsnä oleva isä, vie Tren kalastusretkelle. Hän neuvoo Tretä olematta liittymään koskaan armeijaan (sillä Furious itse palveli Vietnamissa ollessaan vain 17-vuotias), käyttäytymään kypsästi, ja olemaan vastuuntuntoinen, erityisesti, jos on tulossa isäksi. Parivaljakko palaa Crenshawiin, missä he näkevät poliisien ohjaavan Doughboyn ja Chrisin partioautoon, kun heidät on saatu kiinni näpistelystä paikallisessa apteekissa. He päätyvät nuorisokotiin.