stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Estadio Benito Villamarín
Historia

Stadion rakennettiin Sevillassa järjestettyä vuoden 1929 iberoamerikkalaista maailmannäyttelyä varten ja tunnettiin tästä syystä alun perin nimellä Estadio de la Exposición. Kaupungin vuokrattua stadionin Real Betisille vuonna 1936, vain päiviä ennen Espanjan sisällissodan alkua, käyttöön vakiintui nimi Estadio de Heliópolis stadionin sijainnin mukaan. Ensimmäiset viralliset ottelunsa Betis pelasi stadionilla sodan vuoksi vasta vuonna 1939. Sodan aikana stadion toimi muun muassa italialaisjoukkojen tukikohtana.
Benito Villamarínin puheenjohtajakaudella 1955–1965 stadion siirtyi Betisin omistukseen ja sai nykyisen nimensä. Stadionkauppojen ohella Villamarín oli nostamassa sodan seurauksena vaikeuksiin ajautunutta Betisiä takaisin korkeimmalle sarjatasolle 15 vuoden tauon jälkeen.
Stadionia remontoitiin runsaasti Espanjassa järjestettyjä vuoden 1982 MM-kilpailuita varten ja myöhemmin 1990-luvun lopussa vastaamaan Euroopan jalkapalloliiton vaatimuksia. Jälkimmäisten muutosten myötä stadion nimettiin silloisen puheenjohtajan ja enemmistöosakkaan Manuel Ruiz de Loperan mukaan Estadio Manuel Ruiz de Loperaksi. Lokakuussa 2010 seuran johtokunta päätti vaihtaa nimen jälleen ja jäsenäänestyksessä nimeksi palasi Estadio Benito Villamarín.
Vuoden 1982 MM-kilpailuiden otteluiden lisäksi stadionilla pelattiin muun muassa vuoden 1983 kuuluisa EM-karsintaottelu Espanjan ja Maltan välillä. 11 maalin voiton ottelusta tarvinnut Espanja voitti 12–1 ja selvisi vuoden 1984 EM-kilpailuihin, jossa se saavutti hopeaa.
Vuoden 2016 remontoinnissa eteläinen katsomo purettiin laajennusta varten. Laajennuksessa 52 000 katsomokapasiteetti nousi 62 720:een.
Vuoden 1982 MM-kilpailuiden ottelut stadionilla

Stadionilla pelattiin vuoden 1982 maailmanmestaruuskilpailuiden alkulohkon 6 otteluita.
| Päivä | Kotijoukkue | Tulos | Vierasjoukkue |
| --- | --- | --- | --- |
| 18. kesäkuuta 1982 |  Brasilia | 4–1 |  Skotlanti |
| 23. kesäkuuta 1982 |  Brasilia | 4–0 |  Uusi-Seelanti |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Estadio Benito Villamarín Wikimedia Commonsissa
Stadionin esittely Real Betisin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
Stadionin esittely The Stadium Guide -sivustolla (englanniksi)
Primera Divisiónin stadionit kaudella 2016–2017
Anoeta
Balaídos
Benito Villamarín
Butarque
Camp Nou
El Molinón
El Sadar
Estadio de la Cerámica
Gran Canaria
Ipurua
La Rosaleda
Los Cármenes
Mendizorrotza
Mestalla
RCDE Stadium
Riazor
San Mamés
Sánchez Pizjuán
Santiago Bernabéu
Vicente Calderón
Fernando Verdasco

| Fernando Verdasco |
| --- | --- |
 Verdasco US Openissa 2008
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. marraskuuta 1983 (ikä 40)
Kansalaisuus:   Espanja
Tennispelaaja
Pituus:  187 cm
Paino:  81 kg
Kätisyys:  vasen
Ammattilaisena:  2001–
Palkintorahat:  18 283 125 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  7. (20.4.2009)
Turnausvoittoja:  7
Voitot/tappiot:  559–442
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  välierät (2009)
Ranskan avoimet:  4. kierros (2007, 2008, 2009, 2010, 2014, 2017, 2018)
Wimbledon:  puolivälierät (2013)
Yhdysvaltain avoimet:  puolivälierät (2009, 2010)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  8. (11.11.2013)
Turnausvoittoja:  8
Voitot/tappiot:  205–204
Aiheesta muualla
www.fernando-verdasco.com
ITF
ATP
Fernando Verdasco Carmona (s. 15. marraskuuta 1983 Madrid) on espanjalainen tennispelaaja. Hän kuului Davis Cupin voittajajoukkueeseen vuosina 2008 ja 2009. Verdasco on ollut kaksinpelin maailmanlistalla parhaimmillaan sijalla 7 huhtikuussa 2009 ja nelinpelilistalla sijalla 8 marraskuussa 2013. Hänen valmentajanaan on maaliskuusta 2008 toiminut Juan Luis Tati Rascón.
Davis Cup

Verdasco on edustanut Espanjaa Davis Cupissa vuodesta 2005 lähtien. Vuoden 2008 loppuottelussa Argentiinaa vastaan hän voitti Feliciano Lópezin kanssa nelinpelissä Agustín Callerin ja David Nalbandianin 5–7, 7–5, 7–6 (7–5), 6–3. Ratkaisevassa kaksinpelissä Verdasco kukisti José Acasuson 6–3, 6–7(3–7), 4–6, 6–3, 6–1 varmistaen Espanjan 3–1-voiton. Vuoden 2009 loppuottelussa Espanja voitti Tšekin pistein 5–0 ja Verdasco voitti Lópezin kanssa nelinpelissä Tomáš Berdychin ja Radek Štěpánekin 7–6(7), 7–5, 6–2.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fernando Verdasco Wikimedia Commonsissa
Fernando Verdascon kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Filip Windlert

| Filip Windlert> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. tammikuuta 1993 (ikä 31) Bålsta, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  184 cm
Paino:  87 kg
Seura
Seura:  AIK IF
Sarja:  HockeyAllsvenskan
Pelinumero:  7
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2011–
Aik. seurat:  HC Vita Hästen (Ruotsi I) Malmö Redhawks (Allsv.) IK Pantern (Ruotsi I/Allsv.) TPS (SML)
Filip Windlert (s. 24. tammikuuta 1993 Bålsta, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Allsvenskan-joukkue AIK IF:ssä.
Pelityyli

TPS:n entisen urheilutoimenjohtaja Antero Niittymäen mukaan Windlert on hyvin luisteleva puolustaja, jonka vahvuudet ovat puolustuspelissä. Niittymäen mukaan hän on myös hyvä joukkuepelaaja, joka pystyy pelaamaan isoja minuutteja.
Ura > Seuraura

Windlert on Bålsta HC:n kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin AIK IF:ään, jossa Windlert voitti kauden 2008–2009 päätteeksi sekä J18 Allsvenskanin mestaruuden että U16 SM:n hopeaa. Kaudella 2010–2011 hän oli seuran J18-junioreiden paras syöttäjä pudotuspeleissä neljällä syöttöpisteellään. Kaudella 2011–2012 Windlert toimi AIK:n J20-junioreiden varakapteenina. Hän debytoi samalla kaudella myös seuran Elitserien-joukkueessa, jossa Windlert pelasi kaksi runkosarjaottelua. Hän teki Elitserien-debyyttinsä 22. joulukuuta 2011 vieraissa Djurgårdens IF:ää vastaan.
Kesäkuussa 2012 Windlert teki Elitserien-sopimuksen AIK:n kanssa. Hän pelasi alkukauden 2012–2013 suurimmaksi osaksi seuran J20-junioreissa ja Windlert sai Elitserienissä tililleen kahdeksan runkosarjaottelua ilman tehopisteitä, kunnes tammikuun 2013 lopulla AIK lainasi hänet loppukaudeksi Ruotsin kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle maan I-divisioonan HC Vita Hästeniin. Joukkue eteni Kvalserien AS:ään, mutta jäi kuitenkin ilman sarjanousua.
Kaudeksi 2013–2014 Windlert siirtyi jatkamaan I-divisioonapelejään vuoden mittaisella sopimuksella IK Panternin riveihin. Hän jakoi 11 syöttöpisteellään koko nousukarsintasarjan syöttöpörssin voiton Nybro IF:n Rickard Palmbergin kanssa. Windlert pelasi kauden aikana myös viisi ottelua sarjatasoa ylempänä Panternin yhteistyöjoukkueessa, HockeyAllsvenskan-joukkue Malmö Redhawksissa sekä kolme ottelua seuran J20-junioreissa. Kauden 2014–2015 päätteeksi hän oli nostamassa Panternia Allsvenskaniin. Windlert edusti joukkuetta kahden seuraavan kauden ajan. Kaudella 2016–2017 hän nousi Panternin varakapteeniksi. Windlert voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +19. Kaudeksi 2017–2018 hän palasi kaksivuotisella sopimuksella AIK IF:ään, joka oli pudonnut kolme vuotta aiemmin SHL:stä (ent. Elitserien) Allsvenskaniin.
Windlert siirtyi kaudeksi 2019–2020 vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue Turun Palloseuraan. Hän teki ensimmäisellä kokonaisella pääsarjakaudellaan 42 runkosarjaottelussa tehot 1+4=5. Windlert pelasi onnistuneen harjoituskauden ja sai vastuuta aina TPS:n ykkösylivoiman ainoana puolustajana. Runkosarjassa hänen oli kuitenkin vaikea löytää roolia joukkueesta ja Windlert jäi ajoittain kokoonpanon ulkopuolelle. Hän edusti TPS:ää kauden aikana myös Spengler Cupissa.
Windlert palasi kaudeksi 2020–2021 kaksivuotisella sopimuksella kotimaahansa Allsvenskan-joukkue AIK IF:ään.
Ura > Maajoukkueura

Windlert on pelannut seitsemän nuorten maaottelua.
Fredi (albumi)

| Fredi Fredi |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1967–1969
 Julkaistu: 1969
 Formaatti: LP, MC
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 33.44
 Levy-yhtiö: Fazer Finnlevy
Muut kannet
 Vaihtoehtoinen kansikuva
Fredin muut julkaisut
| Folk-Fredi ja Kivikasvot 1966 | Fredi 1969 | Niin paljon kuuluu rakkauteen 1972 |
Fredi on Matti Siitosen eli Fredin toinen albumi, joka julkaistiin vuonna 1969. Albumin tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa ”Kolmatta linjaa takaisin”, ”Onhan päivä vielä huomennakin” ja ”Milloinkaan en löydä samanlaista”. Levyn kappaleet äänitettiin vuosina 1967–1969.
Kappaleet

| --- | --- |
 A-puoli Milloinkaan en löydä samanlaista – 3.16 (Quando minnamoro, säv.  Roberto Livraghi, Daniele Pace, san. Juha Vainio, sov. Nacke Johansson)  Napostellaan – 3.05 (La Bostella, säv. Pilar Perez, san. Juha Vainio, sov. Rauno Lehtinen)  Liian myöhään – 2.38 (Too Late My Love, säv. Michael D’Abo, san. Sauvo Puhtila, sov. Aarno Raninen)  Roskisdyykkarin balladi – 2.27 (Ballad på en soptipp, säv. Cornelis Vreeswijk, san. Georg Dolivo)  En menettää voi enempää – 2.24 (To Me to Me to Me, säv. Martin Martin, san. Juha Vainio, sov. Nacke Johansson)  Kolmatta linjaa takaisin – 3.06 (Beautiful in the Rain, säv. Tony Hatch, san. Juha Vainio, sov. Nacke Johansson) :  B-puoli Varjoon – suojaan – 2.22 (säv. Lasse Mårtenson, san. Alvi Vuorinen, sov. Nacke Johansson)  Onhan päivä vielä huomennakin – 2.19  Pieni nukke – 3.20 (La Bambola, säv. Ruggero Gini, Bruno Zambrini, san. Juha Vainio, sov. Nacke Johansson)  Silmäsi odottavat minua – 2.48 (Spanish Eyes, säv. Bert Kaempfert, san. Tuula Valkama)  Oy sanoi hän – 2.35 (Ha Ha Said the Clown, säv. Anthony Hazzard, san. Juha Vainio, sov. Rauno Lehtinen)  Se päivä tulee kerran – 3.24 (Melodia, säv. Franco Cassano, Corrado Conti, san. Juha Vainio)
Aiheesta muualla

Fredi discogs.com -sivustolla
Folquet de Marseille

Folquet de Marseilla.
Folquet de Marseille (1155–1231) oli ranskalainen trubaduuri. Hän syntyi ja vietti varhaisimmat vuotensa Marseillessa. Folquet de Marseille oli vuodesta 1205 kuolemaansa saakka Toulousen piispa. Häneltä on säilynyt yhdeksäntoista runoa, joista kolmeentoista myös musiikki.
Folsom Prison Blues

| ”Folsom Prison Blues” Johnny Cash |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 B-puoli: ”So Doggone Lonesome”
 Äänitetty : 1955 uudelleen 1968
 Julkaistu: 1955 uudelleen 1968
 Tyylilaji: country, rockabilly, blues
 Kesto: 02.50
 Levy-yhtiö: Sun
Listasijoitukset
 Billboard C&W Best Sellers: 4. (1956)   Billboard Hot Country Singles: 1. (1968)  Billboard Hot 100: 32. (1968)
Johnny Cashin muut singlet
| ”Hey, Porter” 1955 | ”Folsom Prison Blues” 1955 | ”I Walk the Line” 1956 |
Folsom Prison Blues on Johnny Cashin kirjoittama laulu. Se nauhoitettiin heinäkuussa 1955 ja julkaistiin saman vuoden joulukuussa. Se on myös singlenä Johnny Cashin vuoden 1957 albumilla With His Hot and Blue Guitar. Vuoden 1956 alussa Folsom Prison Blues pääsi Billboard-lehden C&W Best Sellers -listan sijalle 4. Vuonna 1968 Johnny Cash julkaisi Folsom Prison Bluesista uuden version, joka pääsi Billboard Hot Country Singles -listan sijalle 1 sekä Billboard Hot 100:n sijalle 32.
Omien sanojensa mukaan Cash sai innoitusta kappaleen kirjoittamiseen nähtyään Inside the Walls of Folsom Prison -rikoselokuvan.
Galaksipari

Galaksipari on kahden galaksin muodostama pari, jossa galaksit ovat merkittävässä gravitaatiovuorovaikutuksessa keskenään. Useamman kuin kahden galaksin muodostamia rypäitä voidaan kutsua galaksirykelmiksi. Galaksirykelmiä joissa on vähintään kymmeniä kirkkaita galakseja, kutsutaan galaksijoukoiksi. Puolestaan pienempiä galaksirykelmiä joista ei voi löytää kymmeniä kirkkaita galakseja, kutsutaan galaksiryhmiksi.
Finva

FINVA Finanssikoulutus Oy on Vakuutustiedon Kehittämissäätiön omistama finanssi- ja vakuutusalan kouluttaja. Se kouluttaa pankki- ja vakuutuslaitosten sekä muiden finanssialan toimijoiden henkilöstöä. FINVA julkaisee finanssi- ja vakuutusalan kirjallisuutta ja oppimateriaaleja.
Aiheesta muualla

FINVAn kotisivut
Folorunsho Alakija

| Folorunsho Alakija |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. heinäkuuta 1951 Ikorodu, Lagos, Nigeria
Muut tiedot
Omaisuus:  1,1 miljardia dollaria (4/2019)
Aiheesta muualla
www.folorunsoalakija.com
Folorunsho Alakija (o.s. Ogbara, s. 15. heinäkuuta 1951 Ikorodu, Lagos, Nigeria) on nigerialainen  yritysjohtaja ja miljardööri. Huhtikuussa 2019 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokitteli hänet miljardöörilistallaan jaetulle sijalle maailman 1941.  ihmiseksi. Tuolloin hänen omistustensa arvoksi määritettiin 1,1 miljardia dollaria. Hän on Afrikan vaikutusvaltaisimpia naisia.
Alakijan ensimmäinen yritys toimi muotialalla. Muotiyhtiön asiakkaisiin kuului Nigerian aiemman presidentin Ibrahim Babangidan vaimo. Alakijan yhtiölle myönnettiin vuonna 1993 öljynetsintälupa, joka myöhemmin muutettiin öljyporausluvaksi. Vuonna 2019 Alakija toimi Famfa Oil -yhtiön hallituksen varapuheenjohtajana. Yhtiöllä on osuus merenalaisesta, vuodesta 2008 lähtien tuotantokäytössä olevasta Agbamin öljykentästä. Sen öljyvarojen on arvioitu riittävän vuoden 2024 tienoille saakka.
Galaksin Vartijat

Galaksin Vartijat on Marvel-kustantamon sarjakuvissa nimitys kolmelle eri supersankariryhmälle.
Galaksin Vartijat (vuoden 1969 ryhmä), alkuperäinen ryhmä, joka koostuu 31. vuosisadan vaihtoehtoisesta tulevaisuudesta tulleista henkilöistä.
Galaksin Vartijat (vuoden 2008 ryhmä), ryhmän moderni versio, joka perustettiin sarjakuvatarinan Annihilation: Conquest tapahtumien myötä.
Galaksin Vartijat (Uusi Vartio), ryhmä, johon kuuluvat Kitty Pryde, Möykky, Drax, Venom, Rocket, Groot sekä myöhemmin myös Tähtilordi ja Gamora
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Galaksin Vartijat”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Fredo Corleone

Frederico ”Fredo” Corleone on kuvitteellinen hahmo, joka esiintyy Mario Puzon menestysromaanissa Kummisetä ja Francis Ford Coppolan ohjaamassa Kummisetä-trilogiassa, joka kertoo italialaisamerikkalaisen rikollisperheen tarinan. Fredo on perheen päämiehen Vito Corleonen keskimmäinen poika. Elokuvissa Fredo Corleonen osan näyttelee John Cazale.
Kuvaus

Fredo Corleone on perheen lapsista herkin, joka väkivaltaisessa ympäristössään ei löydä omaa paikkaansa. Lopulta hänelle löytyy tehtävä perheen aloittaessa liiketoiminnat hotelli- ja viihdealalla Las Vegasissa 1950-luvun alussa. Fredon taidot eivät kuitenkaan riitä ja hän keskittyy enemmän juhlimiseen, jolloin varsinaiseksi johtajaksi nousee Moe Greene. Moe tapetaan, ja Michael Corleone siirtyy isänsä tilalle perheen johtoonselvennä.
Fredo menee naimisiin entisen elokuvatähden kanssa mutta ei pysty tasavertaiseen suhteeseen. Michaelin pojan ehtoollisjuhlassa Fredo joutuu vaimonsa nöyryyttämäksi, jolloin Michaelin on puututtava tilanteeseen. Fredo pettää Michaelin antamalla Hyman Rothille tietoja hänestä. Michaelin tajuttua Fredon osallisuuden murhayritykseensä, hän eristää ensin tämän perheen kaikista toimista ja lopulta äitinsä kuoltua tapattaa veljensä, kun tämä on kalastamassa.
Perheenjäsenet

Vito Corleone – Isä; näyttelijänä Marlon Brando elokuvassa Kummisetä ja Robert De Niro elokuvassa Kummisetä osa II
Santino ”Sonny” Corleone – esikoinen; näyttelijänä James Caan elokuvassa Kummisetä
Constanzia ”Connie” Corleone-Rizzi – tytär; näyttelijänä Talia Shire kaikissa elokuvissa
Fredo Corleone – keskimmäinen poika; näyttelijänä John Cazale elokuvissa Kummisetä ja Kummisetä osa II
Michael Corleone – nuorin poika; näyttelijänä Al Pacino kaikissa elokuvissa
Kay Adams – Michaelin vaimo; näyttelijänä Diane Keaton kaikissa elokuvissa
Mary Corleone – Michaelin tytär; näyttelijänä Sofia Coppola  elokuvassa Kummisetä osa III
Anthony Corleone – Michaelin poika; näyttelijänä Franc D’Ambrosio elokuvassa Kummisetä osa III
Carmella Corleone – Viton vaimo; näyttelijänä Morgana King elokuvissa Kummisetä ja Kummisetä osa II
Tom Hagen – ottopoika; näyttelijänä Robert Duvall  elokuvissa Kummisetä ja Kummisetä osa II
Vincent ”Vinnie” Mancini-Corleone – Sonnyn avioton poika; näyttelijänä Andy Garcia elokuvassa Kummisetä osa III
Kummisetä
| --- | --- |
 Elokuvat:  Kummisetä • Kummisetä osa II • Kummisetä osa III
 Corleonen perhe:  Vito Corleone • Carmella Corleone • Tom Hagen • Sonny Corleone • Fredo Corleone • Michael Corleone • Connie Corleone-Rizzi • Apollonia Vitelli-Corleone • Kay Adams • Anthony Corleone • Mary Corleone • Vincent Mancini-Corleone
 Muut henkilöt:  Genco Abbandando • Don Altobello • Pete Clemenza • Johnny Fontane • Moe Greene • Lucy Mancini • Salvatore Tessio
 Videopelit:  The Godfather • The Godfather II
 Katso myös:  Mario Puzo • Francis Ford Coppola • Järjestäytynyt rikollisuus • Mafia • Cosa Nostra • Sisilia
Frank Baude

Vasemmalta: Bo Gustafsson, Nils Holmberg ja Baude  Ruotsin kommunistisen puolueen perustamisen yhteydessä vuonna 1967.
Frank Torvald Baude (6. heinäkuuta 1936 Göteborg – 4. helmikuuta 2021) oli ruotsalainen poliitikko ja muurari, joka toimi Ruotsin kommunistisen puolueen puheenjohtajana vuosina 1970–1998.
Huhtikuussa 2014 Baude ilmoitti eroavansa kommunistisesta puolueesta, koska hän oli menettänyt luottamuksensa puolueen johtoon ja puolueen sanomalehden Proletärenin toimitukseen. Tuolloin puolueen puheenjohtaja Robert Mathiasson vahvisti hänen lähtönsä.
Baude kuoli Sahlgrenskan yliopistollisessa sairaalassa Göteborgissa 4. helmikuuta 2021 sydänkohtaukseen.
Eva Bremer-Myntti

Ruth Eva Bremer-Myntti (22. huhtikuuta 1894 Vaasa – 10. syyskuuta 1964) oli suomalainen taidemaalari.
Eva Bremer-Myntti opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1920 sekä Pariisissa Vapaassa akatemiassa. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1938 ja 1954. Lisäksi hänen teoksiaan oli näytteillä naistaiteilijoiden näyttelyssä Berliinissä 1943.
Eva Bremer-Myntti oli naimisissa vuodesta 1917 taidemaalari Eemu Myntin kanssa.
Teoksia

Maisema . öljymaalaus.
Aiheesta muualla

Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Eva Bremer-Myntti
Games Done Quick

Tapahtuman logo
Games Done Quick on internetin kautta lähetettävä speedrun-hyväntekeväisyyspelitapahtuma, joka järjestetään kaksi kertaa vuodessa. Awesome Games Done Quick on talvisin järjestettävä ja Summer Games Done Quick kesäisin järjestettävä tapahtuma. Tapahtumaa on järjestetty vuodesta 2010 alkaen ja vuoden 2016 loppuun mennessä tapahtumat ovat keränneet yhteensä yli kahdeksan miljoonaa dollaria hyväntekeväisyyteen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tapahtuman kotisivu
Tapahtuman Twitch-sivu
Game Over (täsmennyssivu)

Game over on videopeleissä esiintyvä viesti pelin päättymisestä.
Muita merkityksiä:
”Game Over”, Martin Garrixin ja Loopersin kappale
Game Over, U.D.O:n vuonna 2021 julkaistu albumi
Game Over, vuonna 1989 valmistunut elokuva
Game Over, vuonna 2005 valmistunut elokuva
Game Over, vuosina 1994–1997 esitetty peliaiheinen televisio-ohjelma
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Game Over”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
FIM-92 Stinger

| FIM-92 Stinger |
| --- | --- |
 Sotilas ampumassa FIM-92 Stingeriä.
Tyyppi:  Olalta laukaistava ilmatorjuntaohjus
Valmistushistoria
Valmistaja:  Raytheon
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Koekäyttö:  1975
Ohjus
Massa:  Ohjus 10,1 kg, laukaisijan kanssa 15,2 kg
Räjähdysaineen massa:  Taistelukärki 3 kg
Mitat
Pituus:  1,52 m
Halkaisija:  7 cm
FIM-92 Stinger on olalta laukaistava infrapunahakuinen ilmatorjuntaohjus. Ensimmäisen kerran Stinger otettiin käyttöön vuonna 1981. Ohjuksella on tehty yli 250 varmistettua ilma-aluksen pudotusta.
Ohjuksen kehitys alkoi vuonna 1967 korvaamaan FIM-43 Redeye. Ensimmäinen olalta laukaisu tehtiin vuonna 1975.
Ohjuksen ensimmäinen tuotantosopimus annettiin huhtikuussa 1978 General Dynamicsille, joka kehitti ohjuksen.
Ohjuksen valmistaja on yhdysvaltalainen Raytheon Missile Systems.
Tuotanto

Ohjusta valmistaa Raytheon Missile Systems Yhdysvalloissa sekä EADS lisenssillä Saksassa[lähde? ]. Stingeriä ovat käyttäneet Yhdysvaltojen armeijan lisäksi 29 maata. Ohjusta on valmistettu noin 70 000 kappaletta.
FIM-92 Stingeristä on kehitetty AIM-92 Stinger, ilmasta ilmaan ohjus käytettäväksi taisteluhelikoptereissa.
FIM-92 Stingerin laukaisualustoiksi on kehitetty M6 Linebacker ja M1097 Avenger. Ohjus voidaan laukaista myös HMMWV:n lisätystä ohjustelineestä.
Rakenne

FIM-92 Stinger on 1,52 metriä pitkä ja halkaisijaltaan 70 mm lisänä 10 mm siivekkeet. Ohjus painaa 10,1 kg ja laukaisijan kanssa 15,2 kg. Stinger saavuttaa 2,2 machin nopeuden (750 m/s). 
Ohjuksen taistelukärki painaa 3 kg.
Historia

Ensimmäisen kerran Stingeriä käytettiin sotatilanteessa 21. toukokuuta 1982 Falklandin sodassa. Ensimmäinen laukaus pudotti argentiinalaisen FMA IA 58 Pucará-lentokoneen. Brittien myöhemmät laukaukset eivät tuottaneet tulosta lähinnä puutteellisen koulutuksen vuoksi.
Afganistanin sisällissodan aikana CIA toimitti Mujahideen taistelijoille noin 500 Stingeriä (jotkin lähteet sanovat 1 500). Ohjusten on sanottu pudottaneen lähes 300 neuvostoliittolaista lentokonetta ja helikopteria, ennen kuin Neuvostoliitto veti joukkonsa pois Afganistanista vuonna 1989. Toisen kerran Stingereitä toimitettiin ulkopuolisille kun Reaganin hallitus antoi ohjuksia UNITAn taistelijoille Angolaan, tavoitteena kaataa Angolan hallitus 1980-luvun lopulla. Kummassakin tapauksessa pyrkimykset kerätä käyttämättömät ohjukset takaisin vihollisuuksien loputtua olivat tuloksettomia.
Afganistanin sisällissodan jälkeen Yhdysvaltojen yritys kerätä käyttämättömät ohjukset takaisin epäonnistui, jonka seurauksena niistä 16 kappaletta päätyi Iraniin. Stingerien avulla Iran sai haltuunsa teknologiaa kehittää itselleen omia ohjuksia.
Suomessa tehtiin päätös tammikuussa 2014 hankkia kyseisiä ohjuksia Yhdysvalloista 90 miljoonalla eurolla. Ohjuksilla korvataan aikaisemmin käytössä olleet vastaavat venäläisvalmisteiset ohjukset.
Gameloft

| Gameloft |
| --- | --- |

Tuotteet:  videopelit
Emoyhtiö:  Vivendi
Kotisivu:  www.gameloft.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gameloft on ranskalainen pelitalo, joka on erikoistunut mobiilipelien kehittämiseen. Yritys on perustettu vuonna 1999. Se on yksi suurimmista mobiilipeliyrityksistä. Yrityksessä työskentelee yli 5 000 pelinkehittäjää.
Maaliskuussa 2023 kerrottiin, että yhtiö on sulkenut Budapestissä sijaitsevan studionsa ja keskittyy jatkossa muille alustoille. Budapestin toimiston perustettu vuonna 2012 ja se on kehittänyt ilmaispelejä mobiililaitteille. Jatkossa yhtiö keskittyy peleihin pelikonsoleille ja tietokoneille.
Aiheesta muualla

Gameloftin kotisivut
Frank Baumann

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Frank Baumann
Syntymäaika: 29. lokakuuta 1975
Syntymäpaikka: Würzburg, Länsi-Saksa
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 187 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1994–1999 1999–2009 | 1. FC Nürnberg Werder Bremen | 98 (6) 202 (13) |
Maajoukkue
| 1999–2005 | Saksa | 28 (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 12. joulukuuta 2018.
Frank Baumann (s. 29. lokakuuta 1975 Würzburg, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka edusti 1. FC Nürnbergiä ja Werder Bremeniä. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Baumann aloitti uransa 1. FC Nürnbergissä, jossa hän pelasi vuosien 1994–1999 välillä lähes sata ottelua. Vuonna 1999 Baumann siirtyi Werder Bremeniin, jossa hän toimi sittemmin joukkueen kapteeninakin.
Saksan maajoukkuetta Baumann edusti 28 kertaa ja teki kaksi maaottelumaalia. Debyyttinsä maajoukkueessa hän teki 14. marraskuuta 1999 Oslossa 1–0-voitto-ottelussa Norjaa vastaan. Hän on edustanut maataan vuoden 2002 MM -ja vuoden 2004 EM-kisoissa.