stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Villa Hayes

| Villa Hayes |
| --- | --- |

 Villa Hayes
 Koordinaatit: 25°06′00″S, 57°34′00″W 
Valtio:  Paraguay
Departementti:  Presidente Hayes
Perustettu:  1786
Väkiluku (2022):  47 967
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Villa Hayes on Paraguayn Presidente Hayesin departementin hallinnollinen keskus Paraguayjoen varrella. Kaupunki on perustettu Melodía nimisenä intiaanien lähetysasemana vuonna 1786 ja se oli aloudellisen pettymyksen tuottaneen romahtaneen ranskalaisen siirtokunta Nueva Burdeosin paikka vuonna 1855. Kolmoisliiton sodassa ja sen jälkeen sitä miehitti jonkin aikaa Gran Chacon aluetta vaatinut Argentiina, jonka nimi paikalle oli Villa Occidental. Nykyisen nimensä se sai Yhdysvaltain presidentti Rutherford Hayesilta, joka välitti Argentiinan ja Paraguayn välisen sopimuksen, jolla suurin osa Cacosta jäi Paraguaylle.
Vuonna 2022 kaupungin asukasluku oli 47 967
Maantiede

Villa Hayes sijaitsee Paraguayn Presidente Hayesin departementissa Paraguayjoen varrella noin 36 kilometriä maan pääkaupunki Asunciónista pohjoiseen. Kaupunki on Gran Chacon maantieteelliseen alueeseen kuuluvan departementin hallinnollinen keskus. Lähellä sijaitsee Confusojoen suu Paraguayjoella, sekä jälkimmäisen ylittävä Puente Remanso Castillo-silta.
Historia

Nykyinen Villa Hayes sai alkunsa Melodía nimisenä intiaanien lähetysasemana vuonna 1786.
Paraguayn presidentti Francisco Solano López kiersi Eurooppaa vuosina 1853–1854 ja matkansa aikana hän vieraili Ranskan Bordeaux'ssa. Tämä innoitti ideaa perustaa Paraguayhin ranskalainen siirtokunta. Samalla vahvistettaisiin Paraguayn otetta Gran Chacon alueesta. Hanke käynnistyi toukokuussa 1855 Carlos Antonio Lópezin kaudella, kun paikalle perustettiin Nueva Burdeos. Ranskalaiset siirtolaiset eivät kuitenkaan osanneet alkaa viljellä maata ja siirtokunnasta tuli suuri taloudellinen takaisku. Se suljettiin jo joulukuussa 1855 ja siirtolaiset palasivat Ranskaan. Kiista siirtokunnan aiheuttamista taloudellisista tappioista ja niiden maksamisesta muodosti vakavan loven paraguayn ja Ranskan suhteisiin.
Paraguayn vastaisen kolmoisliiton sodan loppuvaiheilla paikan valtasivat argentiinalaiset joukot ja se sai uuden nimen Villa Occidental. Argentiina tavoitteli tuolloin Chacon liittämistä itseensä. Yhdysvaltain presidentti Rutherford Hayes välitti 12. marraskuuta 1878 maiden välillä sopimuksen, jonka mukaan Paraguay piti suurimman osan Chacosta. Olennainen argumentti Paraguayn puolesta oli lähetysaseman historia. Paikka luovutettiin takaisin Paraguaylle 14. toukokuuta 1879 ja se sai nykyisen nimensä Villa Hayes sopimuksen välittäjän kunniaksi. Myöhemmin paikkaa on pyritty kehittämään maataloussiirtokuntana ja se on myös Aceros del Paraguay-terästehtaan kotikunta.
Väestö

Villa Hayesin asukasluku oli Paraguayn vuoden 2022 väestönlaskennan mukaan 47 967.
Presidente Hayesin departementin hallintorakennus.
Katolinen kulkue.
The Beekeeper (albumi)

| The Beekeeper Tori Amos |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : kesäkuu 2004 - marraskuu 2004
 Studio : Martian Engineering, Cornwall, Iso-Britannia
 Julkaistu: 22. helmikuuta 2005
 Tuottaja(t): Tori Amos
 Tyylilaji: alternative, pop
 Kesto: 79.31
 Levy-yhtiö: Epic Records
Listasijoitukset
  5.    20.    15.
Tori Amosin muut julkaisut
| Scarlet’s Hidden Treasures 2004 | The Beekeeper 2005 | The Original Bootlegs 2005 |
Singlet albumilta The Beekeeper (albumi)
 ”Sleeps with Butterflies” Julkaistu: 10. tammikuuta 2005  ”Sweet the Sting” Julkaistu: Kesäkuu 2005  ”Cars and Guitars” Julkaistu: Marraskuu 2005
The Beekeeper on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Tori Amosin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 22. helmikuuta 2005.
Levy on äänimaailmaltaan ja yleistunnelmaltaan artistin aikaisempaa tuotantoa rauhallisempi, ja sen 19 kappaletta on jaettu teemojen mukaan kuuteen erilaiseen "puutarhaan".
Levyllä kuullaan tutun Bösendorfer-flyygelin lisäksi runsaasti myös Amosin uudempaa aluevaltausta, Hammond-urkuja. Lähes jokaisella kappaleella merkittävässä osassa olevassa yhtyeessä soittavat lisäksi rumpali Matt Chamberlain ja basisti Jon Evans. Taustalaulajina vierailevat myös irlantilainen folk-laulaja Damien Rice sekä gospelkuoro.
Rajoitettuna painoksena julkaistu albumin erikoisversio sisältää albumin ja DVD:n.  DVD:llä on muun muassa bonuskappale ”Garlands” ja Amosin haastattelu.
Albumi oli Yhdysvalloissa parhaimmillaan Billboard 200 -listan sijalla 5. Suomessa se oli sijalla 15. Albumilta julkaistiin radiosingleinä kappaleet ”Sleeps with Butterflies”, ”Sweet the Sting” ja ”Cars and Guitars”.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säv. ja san. Tori Amos.
| The Beekeeper |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Parasol | 3.54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Sweet the Sting | 4.16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | The Power of Orange Knickers (ft. Damien Rice)  | 3.36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Jamaica Inn | 4.03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Barons of Suburbia | 5.21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Sleeps with Butterflies | 3.35 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | General Joy | 4.13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Mother Revolution | 3.58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Ribbons Undone | 4.30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Cars and Guitars | 3.45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Witness | 6.06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Original Sinsuality | 2.02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Ireland | 3.49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | The Beekeeper | 6.50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Martha’s Foolish Ginger | 4.22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | Hoochie Woman | 2.34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 17. | Goodbye Pisces | 3.36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 18. | Marys of the Sea | 5.11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 19. | Toast | 3.42 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 79.31 |  |  |  |  |  |  |  |
| Bonuskappale (DVD) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Garlands | 8.21 |  |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

Soundi:
Listasijoitukset

| Maa ja lista | Korkein sija |
| --- | --- |
 Alankomaat (Album Top 100): 13
 Australia (ARIA Charts): 20
 Belgia (Ultratop Flanders): 11
 Belgia (Ultratop Wallonia): 37
 Irlanti (IRMA): 27
 Iso-Britannia (OCC, Britannian albumilista): 21
 Italia (FIMI): 18
 Itävalta (Ö3 Austria Top 40): 8
 Norja (VG-lista): 6
 Puola (ZPAV): 8
 Ranska (SNEP): 44
 Ruotsi (Sverigetopplistan): 24
 Saksa (Gfk): 8
 Skotlanti (OCC): 28
 Suomi (Suomen virallinen lista): 15
 Sveitsi (Hitparade): 13
 Tanska (Hitlisten): 21
 Yhdysvallat (Billboard 200): 5
Aiheesta muualla

The Beekeeper Discogs-sivustolla
The Beekeeper AllMusic-sivustolla
| n k Tori Amos |
| --- | --- |
 Diskografia  Kappaleet 
Studioalbumit:  Little Earthquakes  Under the Pink  Boys for Pele  From the Choirgirl Hotel  To Venus and Back  Strange Little Girls  Scarlet's Walk  The Beekeeper  American Doll Posse  Abnormally Attracted to Sin  Midwinter Graces  Night of Hunters  Gold Dust  Unrepentant Geraldines  Native Invader  Ocean to Ocean 
Livealbumit:  To Venus and Back  The Original Bootlegs  Legs and Boots  Live at Montreux 1991/1992  From Russia With Love  Diving Deep Live 
Kokoelmat:  Tales of a Librarian  A Piano: The Collection  Little Earthquakes – The B-Sides 
EP:t:  Crucify  Hey Jupiter  Scarlet’s Hidden Treasures  Christmastide 
Singlet:  ”Me and a Gun”  ”Silent All These Years”  ”China”  ”Winter”  ”Crucify”  ”Cornflake Girl”  ”God”  ”Pretty Good Year”  ”Past the Mission”  ”Caught a Lite Sneeze”  ”Talula”  ”Professional Widow”  ”Hey Jupiter”  ”In the Springtime of His Voodoo”  ”Spark”  ”Raspberry Swirl”  ”Jackie’s Strength”  ”Cruel”  ”Bliss”  ”1000 Oceans”  ”Glory of the 80’s”  ”Concertina”  ”Strange Little Girl”  ”A Sorta Fairytale”  ”Flavor” 
Videojulkaisut:  Little Earthquakes  Live from New York  Complete Videos 1991–1998  Welcome to Sunny Florida  Fade to Red  Live at Montreux 1991/1992 
Muut artikkelit:  Y Kant Tori Read  Y Kant Tori Read (albumi)  Night of Hunters Tour
Röykasjärvi

| Röykasjärvi Röukasträsket |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjanmaa
Kunnat:  Vöyri
Koordinaatit:  63°11′44″N, 22°30′36″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Oravaistenjoen vesistö (43)
Järvinumero:  43.003.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  36,4 m 
Rantaviiva:  22,78 km 
Pinta-ala:  3,28 km² 
  [ ohje ]  
Röykasjärvi on Vöyrin kuntakeskuksen itäpuolella sijaitseva järvi Pohjanmaalla. Sen pinta-ala on noin 3,3 neliökilometriä. Etäisyys Vaasasta on 45 kilometriä itäkoilliseen.
Maantiede

Röykasjärvi on etelä–pohjoissuuntaisesti pitkä ja laajalti peltoalueiden reunustama vakavesi. Sen koillisrannan Hoppamäen korkein kohta on noin 70 metriä merenpinnan yläpuolella. Järven pohjoisimman osan nimi on Komossaträsket ja sinne kuljetaan runsaan sadan metrin levyisen salmen kautta. Röykasjärven pohjoisrannalla sijaitsee Komossan kylä.
Röykasjärven länsipuolitse kulkee maantie 7301 ja itäpuolitse 17797. Röykasjärvi laskee Kimo å -jokea luoteeseen Pohjanlahteen.
Röykasjärvi (43.003.1.001) kuuluu Röykas träskin alueeseen (43.003), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oravaistenjoen vesistössä (43). Röykasjärvi on laajin valuma-alueensa kahdesta vähintään hehtaarin laajuisesta järvestä. Toinen on Sammusjärvi, jonka pinta-ala on noin 22 hehtaaria. Röykasjärvi on niin ikään laajin Vöyrin 76:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä.
Stellantis

| Stellantis N> V. |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  pörssiyhtiö (naamloze vennootschap)
Osake:  Euronext: STLA BIT: STLA NYSE: STLA
ISIN:  NL00150001Q9
Perustettu:  16. tammikuuta 2021
Toimitusjohtaja:  John Elkann (väliaikainen)
Puheenjohtaja:  John Elkann
Kotipaikka:  Amsterdam, Alankomaat
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Toimiala:  ajoneuvoteollisuus
Tuotteet:  henkilöautot hyötyajoneuvot
Omistaja:  Agnellin suku (Exor): 14,40 %  Peugeot'n suku (Etablissements Peugeot Frère): 7,19 %  Bpifrance: 6,18 %  Dongfeng Motor Corporation: 4,5 %
Kotisivu:  www.stellantis.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Stellantis on monikansallinen autonvalmistaja, joka syntyi Fiat Chrysler Automobilesin ja Groupe PSA:n fuusioituessa. Se oli syntyessään maailman neljänneksi suurin autonvalmistaja. Stellantis on peräisin latinan verbistä stello, joka tarkoittaa ”valaista tähdillä”. Stellantis-nimeä käytetään yhtiötasolla, mutta FCA- ja PSA-konsernien omat automerkit säilyvät edelleen käytössä. 
Joulukuussa 2020 EU-komissio hyväksyi Fiat Chrysler Automobilesin ja Groupe PSA:n fuusion.
Fiat Chrysler Automobiles ja Groupe PSA yhdistyivät 16. tammikuuta 2021.
Stellantiksen automerkit

| Brändi | Perustettu | Maa |
| --- | --- | --- |
| Abarth | 1949 |  Italia |
| Alfa Romeo | 1910 |  Italia |
| Chrysler | 1925 |  Yhdysvallat |
| Citroën | 1919 |  Ranska |
| Dodge | 1914 |  Yhdysvallat |
| DS Automobiles | 2014 |  Ranska |
| Fiat | 1899 |  Italia |
| Fiat Professional | 2007 |  Italia |
| Jeep | 1943 |  Yhdysvallat |
| Lancia | 1906 |  Italia |
| Maserati | 1914 |  Italia |
| Mopar | 1937 |  Yhdysvallat |
| Opel | 1862 |  Saksa |
| Peugeot | 1810 |  Ranska |
| Ram | 2010 |  Yhdysvallat |
| Vauxhall | 1857 |  Britannia |
Lähde:
Stellantis omistaa myös osuuden kiinalaisesta Leapmotorista.
Luettelo Aku Ankan taskukirjoista (201–225)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
Aku Ankan taskukirja -luettelot
|  1–25 |  26–50 |  51–75 |  76–100 |
|  101–125 |  126–150 |  151–175 |  176–200 |
|  201–225 |  226–250 |  251–275 |  276–300 |
|  301–325 |  326–350 |  351–375 |  376–400 |
|  401–425 |  426–450 |  451–475 |  476–500 |
|  501–525 |  526–550 |  |  |
|  Teemanumerot 1–25 |  Teemanumerot 1–25 |  Teemanumerot 26–54 |  Teemanumerot 26–54 |
|  Erikoisnumerot |  Erikoisnumerot | Taskarin parhaat | Taskarin parhaat |
| Taskarin sankarit | Taskarin sankarit | Taskarin tähtihetket | Taskarin tähtihetket |
|  Mini-taskarit |  Mini-taskarit |  In English |  In English |
Tämä on luettelo Aku Ankan taskukirjojen numeroista 201–225. Ne ilmestyivät alun perin vuosina 1996–1998.
1996

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kansi | Numero | Ilmestynyt | Sivuja | Tunniste | Inducks |
| – Kannen piirtäjä Kari Korhonen. | 201: Salaiset kansiot | 1996 | 256 | ISBN 951-32-0083-3 | Inducks |
– Kannen piirtäjä Kari Korhonen.:  Tähtiportti, s. 5, tarina Bruno Concina, piirrokset Giovanni Romanini. Tarinakoodi I PM 170-1.  Hyytävän kauhun kartano, s. 38, tarina Rudy Salvagnini, piirrokset Massimo De Vita. Tarinakoodi I TL 2088-3.  Ritari Aku ja lampun henki, s. 69, tarina Caterina Mognato, piirrokset Giuseppe Dalla Santa. Tarinakoodi I TL 2093-1P.  Isojalan paluu, s. 175, tarina ja piirrokset Massimo De Vita. Tarinakoodi I TL 2086-1.  Erikoiskonsultti, s. 205, tarina Rudy Salvagnini, piirrokset Giorgio Di Vita. Tarinakoodi I PM 163-3.  Unien valtias, s. 227, tarina Carlo Panaro, piirrokset Lara Molinari. Tarinakoodi I TL 2094-1.
– Kannen piirtäjä Kari Korhonen.: Ei muita painoksia.
Unto Kupiainen

| Unto Kupiainen |
| --- | --- |
 Unto Kupiainen vuonna 1959.
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. huhtikuuta 1909 Helsinki
Kuollut: 4. heinäkuuta 1961 (52 vuotta) Savonlinna
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  runoilija, kääntäjä, tutkija
Kirjailija
Salanimi: Kakkonen, Kalle Kakkonen, Haavi, Mikko Naula
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Unto Aulis Kupiainen (8. huhtikuuta 1909 Helsinki – 4. heinäkuuta 1961 Savonlinna) oli suomalainen runoilija, kääntäjä ja kirjallisuudentutkija.
Elämä

Unto Kupiaisen vanhemmat olivat toimittaja Alpo Kupiainen ja Aune Kaihovaara. Unto Kupiainen kävi koulunsa Viipurissa ja tuli ylioppilaaksi Viipurin klassillisesta lyseosta vuonna 1927. Lukuvuoden 1927−28 hän toimi kansakoulunopettajana Viipurin mlk:n Kilpeenjoen koulussa. Käytyään Reserviupseerikoulun 21. kurssin hän työskenteli valistusohjaajana suojeluskuntajärjestössä talvisodan syttymiseen saakka. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1931 ja lisensiaatiksi 1940 sekä väitteli tohtoriksi 1947.
Kupiainen opetti kirjallisuutta Pohjois-Karjalan Opistossa Niittylahdessa 1947–49. Hän toimi vuodesta 1950 kotimaisen kirjallisuuden professorina Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa sekä vuodesta 1955 korkeakoulun vararehtorina.
Unto Kupiainen oli naimisissa kaksi kertaa, vuosina 1934–41 Salme Hietamiehen kanssa ja vuodesta 1947 Kerttu Sihvosen kanssa.
Kirjoittajana

Kupiainen kirjoitti salanimillä Kakkonen ja Mikko Naula humoristisia ajanvieteromaaneja ja -kertomuksia. Kupiaisen nimimerkillä Haavi kirjoittamia pakinoita julkaistiin useissa aikakauslehdissä, kuten Kansan Kuvalehdessä ja Taiteen maailmassa. Pakinoissaan Kupiainen ruoti kotimaisen kulttuurin ja kirjallisuuden ilmiöitä ja virtauksia, jolloin ne lähenivät esseetyyliä. Tosin kirjallisuusaiheetkin saattoivat saada hulvattoman käsittelyn, kuten hassuttelu siitä, miten Elämänpuu-nimistä romaania valmisteleva kirjoittaja huomaa nimen muuttuneen painovaiheessa Elämänpuuroksi.
Kupiaisen ensimmäinen runokokoelma Lyyra ja miekka ilmestyi 1935 ja viimeiseksi jäänyt runokokoelma Polaris vuonna 1961.
Kupiainen oli jatkosodan aikana kirjoittanut runokokoelman Kuolemaan vihityt, josta Olavi Paavolainen sai antaa lausunnon sotavuonna 1942. Se oli joutunut sotasensuurin huomion kohteeksi, ja Paavolainen kommentoi: ”– – kokoelma uhkuu synkintä sotaväsymystä ja morbidia kauhunkuvausta.” Kokoelma ei ainakaan sellaisenaan ilmestynyt; mahdollisesti joitakin runoja oli kahdessa seuraavassa kokoelmassa Mustan linnun puu (1942) ja Vangittu laulu (1944).
Tuotanto > Runoteokset

Nuoret runoilijat 1934, toimittanut Mika Waltari.  WSOY 1934.  Sisältää runoja seuraavilta kirjoittajilta: Helli Hannula, Kyllikki Huhtala, Aari Surakka, Helvi Hämäläinen, Arvo Laro, Heikki Jylhä, Martti Laine, Oiva Paloheimo, Eino Kauppinen, Unto Kupiainen, Yrjö Teppo.
Lyyra ja miekka: Runoja. Gummerus 1935.
Kalvan laulu: Runoja. 1941.
Mustan linnun puu: Runoja. 1942.
Vangittu laulu: Runoja. 1944.
Jäämeren maa: Petsamon suojeluskunnalle omistettu. Runoja. 1944. 1 s.
Koski ja toukokuu: Balladeja ja muita runoja. WSOY 1945.
Aamukuutamo: Runoja. WSOY 1946.
Kraateri: Runoja. WSOY 1947.
Kohtalon viima: Runoja. WSOY 1948.
Homo crescens: Viipurin klassillisen lyseon oppilaiden 70-vuotisten muistojen juhlaa 5.11.1949. Runoja. 1949.
Rakastunut koppakuoriainen: Runoja. WSOY 1950.
Soutaja: Runoja. 1952.
Sotarunot: Runoja. 1955
Rikas mies: Runoja. 1955
Valitut runot. WSOY 1955
Peeveli ja peipponen: Runoja. 1958
Valikoima runoja. WSOY 1958
Puuhevonen: Runoja. WSOY 1960
Polaris: Runoja. WSOY 1961
Tuotanto > Romaanit, pakinat yms

Suutele sinäkin, Antti: Romaani. 1940. (Nimimerkillä Kakkonen.)
Yksi hullu ja kymmenen viisasta: Romaani. 1945. (Nimimerkillä Kakkonen.)
Housuttoman maisterin kommelukset: Romaani. 1946. (Nimimerkillä Kakkonen.)
Kirjallisilla kalavesillä: Pakinoita ja "kulttuuripiruilua". 1946. (Nimimerkillä Haavi.)
Filosofian vihtori: Pakinoita. 1952. (Nimimerkillä Haavi.)
Kissat katiskassa: Pakinoita. Karisto 1953. (Nimimerkillä Haavi.)
Kamreeri Munapää soittaa hätäkelloa: Romaani. 1954. (Nimimerkillä Kalle Kakkonen.)
Kirjallinen kiikkulauta: Pakinoita. 1954. (Nimimerkillä Haavi.)
Kovaksi keitetty täti: Kepeä kesäinen kertomus. Karisto 1961. (Nimellä Mikko Naula.)
Tuotanto > Tietoteokset, tutkimukset yms

Pohjolan poikaosastolainen. Toimittaneet Unto Kupiainen ja Erkki Lahdenperä. Pohjolan skpiirin piiriesikunta 1934.
Juhani Ahon huumori: Kirjallinen tutkimus. SKS 1937.
"Pienoishuumorin" vuosikymmen suomalaisessa kirjallisuudessa: Humoristinen kirjallisuus Aleksis Kiven ja 1880-luvun realismin välisenä aikana. Kirjallinen tutkimus. SKS 1939.
Pannaanpas, pojat, lauluksi: Lauluja reserviläisille, runoillut Kaksi rakuunaa (Tauno Karilas & Unto Kupiainen). 1939.
Runon portilla: Esseitä ja tutkielmia suomalaisesta kirjallisuudesta sekä estetiikasta. WSOY 1945.
Suomalaista kirjallisuutta suolapytyssä ja muutakin kulttuurimurkinaa. WSOY 1947. (Nimimerkillä Haavi.)
Unto Seppäsen huumori: Kirjallinen tutkimus. Otava 1947.
Suomalainen lyriikka: Juhani Siljosta Kaarlo Sarkiaan. WSOY 1948.
Lyhyt runousoppi: Yleisen kirjallisuustieteen alkeet. WSOY 1949. Uusintapainokset 1952, 1957, 1961, 1964, 1972, 1974.
Aaro Hellaakoski: Ihminen ja runoilija. WSOY 1953.
Baudelaire, "Pahan kukkien" runoilija. WSOY 1953.
Huumorin sukupolvi 1900-luvun suomalaisessa kirjallisuudessa: Suurlakon ja ensimmäisen maailmansodan välisenä aikana humoristisen tuotantonsa aloittaneet kertoma- ja näytelmäkirjailijat. WSOY 1954
Toivo Pekkanen runoilijana. Pellervo-seura 1955
Voitonseppele: Tervehdys ensimmäisille yhteiskuntatieteiden maistereille promootioon 10.5.1956. 1956
Joel Lehtonen runoilijana. Otava 1956
Löytöretkellä taiteen maailmassa. Kirj. Unto Kupiainen ym. Kansakoulun kerhokeskus 1957
Kirjallisuustieteen peruskurssi. Karisto 1957, 2. tarkistettu painos 1960
Suomen kirjallisuuden vaiheet. WSOY 1958. Uusintapainokset 1961, 1971.
Taiteen salakieli: Puheita ja esitelmiä. Karisto 1964
Tuotanto > Suomennoksia

Carl Michael Bellman: Fredmanin epistoloita. Karisto 1957. Uusintapainokset 1987 ja 1990.
Wilhelm Busch: Lassi Lampaanpää, estetty runoilija. Karisto 1962.
Val McDermid

| Val McDermid |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1955 Skotlanti
Kansalaisuus:   Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tyylilajit:  rikoskirjallisuus
Aiheesta muualla
www.valmcdermid.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Val McDermid (s. 1955) on skotlantilainen rikoskirjailija. McDermid on kirjoittanut useita romaaneja ja romaanisarjoja, kuten Lidsay Gordon -sarjan, Kate Brannigan -sarjan ja Tony Hill/Carol Jordan -sarjan. Näistä viimeksi mainittu on muokattu Murha mielessä -televisiosarjaksi.
Elämä

Val McDermid kasvoi Skotlannin itärannikolla sijaitsevassa Kirkcaldyn pikkukaupungissa. Peruskoulutuksen jälkeen hän jatkoi opintojaan Oxfordin yliopiston St Hilda's Collegessa pääaineenaan englannin kieli. McDermid oli tällöin 17-vuotias ja siten yksi nuorimmista ensimmäisen vuoden opiskelijoista laitoksen historiassa. Hän oli myös ensimmäinen skotlantilaisesta valtion koulusta yliopistoon tullut opiskelija . McDermid valmistui Oxfordista vuonna 1975.
McDermid halusi kirjailijaksi lapsesta asti, kun hän ensimmäisen kerran tajusi oikeiden ihmisten kirjoittaneen kaikki hänen kirjastossa näkemänsä kirjat. Hänen ympäristönsä mielestä pelkällä kirjoittamisella ei kuitenkaan eläisi, vaan hänellä tulisi olla oikea ammatti. McDermid ryhtyi toimittajaksi, sillä hän oli varma, että tavallinen päivätyö ei olisi sopinut hänelle. Seuraavina vuosina hän työskenteli useiden lehtien toimituksissa.
Ensimmäisen romaaninsa McDermid sai valmiiksi 21-vuotiaana. Hänen omien sanojensa mukaan parasta romaanissa oli se, että se valmistui. Kaikki Lontoon kustantajat kieltäytyivät sen julkaisemisesta. Eräs McDermidin näyttelijäystävä totesi romaanin sopivan näytelmäksi, ja 23-vuotiaana McDermid olikin näytelmäkirjoittaja. McDermidin agentti antoi hänelle kuitenkin potkut, ja McDermid vaihtoi näytelmät rikoskirjallisuuteen. Hän oli lukijana kiinnostunut rikoskirjallisuudesta ja huomannut, että Yhdysvalloissa naisdekkaristien määrä oli kasvussa. McDermid päätti kokeilla samaa Britanniassa. McDermidin ensimmäinen dekkari, Report for Murder, julkaistiin vuonna 1987. McDermid lopetti päivätyönsä kokonaan 1991 ja saa nykyään elantonsa kirjailijana. McDermid kirjoittaa varsinaisen romaanikirjoittamisensa ohella satunnaisia dekkariarvosteluja useaankin lehteen sekä esiintyy säännöllisesti kahdella BBC:n radiokanavalla.
McDermid on julkisesti lesbo, ja hänellä on ex-vaimonsa kanssa yhden lapsen yhteishuoltajuus.
Tunnustukset

Crime Writers' Association, Kultainen tikari -palkinto teoksesta The Mermaids Singing (1995).
Grand Prix des Romans d'Adventure -palkinto teoksesta Star Struck (1998).
New York Times, A Place of Execution vuoden merkittävin kirja (2000).
Barry-palkinto teoksesta A Place of Execution (2000).
Macavity -palkinto teoksesta A Place of Execution (2001).
Los Angeles Timesin kirjapalkinto sarjassa Mysteeri/Trilleri teoksesta A Place of Execution (2001).
Dilys-palkinto teoksesta A Place of Execution (2001).
Anthony-palkinto teoksesta A Place of Execution (2001).
Spoken Word Publishing Association -palkinto teoksesta The Distant Echo (2004).
Sherlock -palkinto teoksesta The Distant Echo (2004).
Scotland Magazinen Icons of Scotland -tunnustus (2004).
GLBTQ Saints and Sinners Hall of Fame (2004).
Barry-palkinto teoksesta The Distant Echo (2004).
Theakston's Old Peculiar Crime Novel -palkinto teoksesta The Torment of Others (2006).
Portico-palkinto teoksesta The Grave Tattoo (2006).
Stonewallin Vuoden kirjailija -palkinto teoksesta Beneath the Bleeding (2007).
Alice B -palkinto (2008).
Aiheesta muualla

Val McDermidin kotisivu (englanniksi)
Val McDermid British Councilissa (englanniksi)
MdDermidin haastattelu maaliskuulta 2000 Helsingin Sanomissa (suomeksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
The Guardianin haastattelu elokuulta 2007 (englanniksi)
Haastattelu syyskuulta 2008 The Scotsman -lehdessä (englanniksi)
Helsingin Sanomien arvostelu teoksesta Piinapenkki[vanhentunut linkki]
McDermidin artikkeli brittiläisdekkaristi Ruth Rendellistä (englanniksi)
Mäkelä, Janne: Monta rautaa tulessa. Ruumiin kulttuuri 6/1994.
Raitio, Risto: Valilla on väliä. Ruumiin kulttuuri 3/2000.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  IdRef