stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tylor Spink

| Tylor Spink |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 31. joulukuuta 1992 (ikä 31) Williamstown, ON, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  178 cm
Paino:  84 kg
Seura
Seura:  Schwenninger Wild Wings
Sarja:  DEL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2017–
Aik. seurat:  Toledo Walleye (ECHL) Toronto Marlies (AHL) Milwaukee Admirals (AHL) Albany Devils (AHL) Grand Rapids Griffins (AHL) Örebro HK (SHL) Ässät (SML)
Tylor Robert Spink (s. 31. joulukuuta 1992 Williamstown, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Saksan DEL-liigan Schwenninger Wild Wingsissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Spink laukoo oikealta. Hänen  joukkuetoverinaan Wild Wingsissa pelaa myös hänen identtinen kaksoisveljensä Tyson, jonka kanssa Tylor on pelannut yhdessä lähes koko hänen uransa ajan.
Ura > Seuraura

Spink pelasi kaudella 2008–2009 EOJHL-junioriliigan Char-Lan Rebelsissa, kun Cornwall Colts varasi hänet koko CJHL:n varaustilaisuuden kuudentena pelaajana vuonna 2009. Spink siirtyi joukkueeseen jo samalla kaudella. Kaudella 2009–2010 hän oli tehoilla 19+39=58 Coltsin kolmanneksi paras pistemies, kuten myös kaudella 2010–2011 tehoilla 30+57=87, joilla Spink sijoittui koko CHL 1:n pistepörssissä kuudenneksi. Hänet valittiin sarjan kolmanteen tähdistökentälliseen. Kaudella 2011–2012 Spink pelasi loukkaantumisen vuoksi runkosarjassa vain 25 ottelua, mutta hän teki niissä tehot 22+40=62 ja oli Coltsin kolmanneksi paras pistemies.
Vuodet 2012–2016 Spink kävi Colgaten yliopistoa. Hän oli Freshman -vuotenaan 2012–2013 tehoilla 13+18=31 joukkueensa paras pistemies. Spink valittiin ECAC Hockeyn tulokkaiden tähdistökentälliseen. Sophomore -vuotenaan 2013–2014 hän oli Colgaten toiseksi paras pistemies kaksoisveljensä Tysonin jälkeen tehoilla 14+16=30. Spink valittiin ECAC:n akateemiseen tähdistökentälliseen. Senior -vuotenaan 2015–2016 hän oli Colgaten toiseksi paras pistemies veljensä Tysonin jälkeen tehoilla 13+21=34, joilla Spink jakoi ECAC:n pistepörssin seitsemännen sijan Harvardin Alexander Kerfootin kanssa. Viimeisen yliopistokautensa päätteeksi, maaliskuussa 2016 hän siirtyi amatööritry-out -sopimuksella AHL-joukkue Toronto Marliesiin, jossa Spink pelasi kaksi ottelua. Huhtikuussa Spinkin veljekset siirtyivät ECHL-joukkue Toledo Walleyeen. Tylor pelasi siellä loppukeväänä seitsemän runkosarjaottelua tehopistein 2+7=9 ja seitsemän playoff-ottelua tehopistein 2+5=7.
Lokakuussa 2016 Spinkin veljekset tekivät Toledo Walleyen kanssa jatkosopimukset. Tylor oli tehoilla 28+48=76 joukkueen toiseksi paras pistemies Shane Berschbachin jälkeen. Hänet valittiin kauden päätteeksi ECHL:n tulokkaiden tähdistökentälliseen. Spink pelasi kauden aikana myös yhteensä viisi AHL-ottelua lainalla kolmessa eri joukkueessa; Milwaukee Admiralsissa, Albany Devilsissa ja Grand Rapids Griffinsissa.
Kesäkuussa 2017 Spinkin veljekset siirtyivät try-outille Ruotsin SHL-liigan Örebro HK:hon. Elokuussa he saivat kaksivuotiset jatkosopimukset. Tylorin ensimmäinen pääsarjakausi 2017–2018 toi hänelle 48 runkosarjaottelussa tehot 8+10=18.
Kaudeksi 2019–2020 Spinkin veljekset siirtyivät vuoden mittaisilla sopimuksilla SM-liigajoukkue Porin Ässiin. Hän jakoi tehoilla 13+19=32 joukkueen sisäisen pistepörssin toisen sijan Jakob Stenqvistin kanssa edellään veli Tyson. Kaudeksi 2020–2021 veljekset siirtyivät vuoden mittaisilla sopimuksella Saksan DEL-liigan Schwenninger Wild Wingsiin.
Ura > Maajoukkueura

Spink edusti Canada Eastin joukkuetta World Junior A Challengessa vuosina 2010 ja 2011, joista molemmat turnaukset päättyivät hopeaan.
Tilastot

Tylor Spink Porin Ässien paidassa vuonna 2019.
Korpijärvi (Ylöjärvi)

| Korpijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ylöjärvi, Hämeenkyrö
Koordinaatit:  61°40′58″N, 23°29′13″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Lavajärven valuma-alue (35.59)
Laskujoki:  oja Karhejärveen 
Järvinumero:  35.593.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  120,7 m 
Rantaviiva:  1,055 km 
Pinta-ala:  0,05067 km² 
Tilavuus:  0.000058 km³ 
Suurin syvyys:  3,5 m 
Valuma-alue:  1 km² 
 fiKorpijärvi 
Korpijärvi  on Pirkanmaalla Ylöjärven ja Hämeenkyrön rajalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Lavajärven valuma-alueeseen. Korpijärvi on osa Karhejärven aluetta.
Maantieto

Järvi on 400 metriä pitkä, 200 metriä leveä ja sen pinta-ala on 5,1 hehtaaria. Sitä ympäröi karu metsämaasto ja vain pohjoisrannalla on soistunut alue. Järveen laskee kaksi pelto-ojaa Korpijärven maatilalta, mutta ojien kautta virtaa myös läheisen suon vedet. Järven laskuoja lähtee järven länsikärjestä ja yhtyy kilometrin jälkeen Pirttijärvestä tulevaan laskuojaan. Oja laskee Karhejärven Korpilahteen. Veden laskennallinen viipymä järvessä on 85 vuorokautta. Järven ympäristössä on vain kaksi maatilaa, joille pääsee yhdystieltä 2773. Ylöjärven ja Hämeenkyrön välinen raja jakaa järven lähes kahtia.
Vedenlaatu

Järven vedenlaatua on tutkittu talvella 2001. Vesi oli erittäin ruskeaa ja humuspitoista vettä. Vesi oli hapanta ja järven puskurikyky happamoitumista vastaan oli tyystin loppu. Veden ravinnetaso vastasi rehevien järvien tasoa. Hapen kuluminen jopa pintavedessä oli voimakasta ja siellä happea esiintyi 56% normaalista. Alusveden happitilanteesta ei ole tutkittua tietoa. On kuitenkin mahdollista, että alusvedessä hapen kuluminen on vieläkin voimakkaampaa ja että siellä happitilanne laskee talvella välttävälle tasolle. Korpijärvi soveltuu virkistyskäyttöön välttävästi. Huonon happitilanteen vuoksi arvosanan voi tiputtaa huonoksikin.
Historiaa

Vanhassa pitäjänkartassa 1840−1850-luvuilta sen nimi kirjoitettiin "Korpijärvi", kuten nykyäänkin, mutta kartturilla ei ollut vielä oikeaa käsitystä ojien virtaussuunnista.
Geologia

Viime jääkauden loppuvaiheessa, jolloin mannerjäätikkö oli sulanut ja sen reuna perääntynyt näille seuduille, paljastui alueella paksu pohjamoreenin kerrostuma. Järvi on syntynyt moreenikerrostumassa olleeseen painanteeseen. Alue oli aluksi veden alla, mutta joutui aallokon huuhomaksi, kun maankohoaminen nosti sen pinnalle. Lähialueiden savikot syntyivät tämän huuhtoutumisen seurauksena.
Kutchinlahti

Kutchinlahti satelliittikuvassa
Kutchinlahti on Arabianmereen kuuluva lahti, joka sijaitsee Gujaratin osavaltion alueella Länsi-Intiassa. Lahti on noin 160 kilometriä pitkä ja erottaa Kutchin alueen Kathiawarin niemimaasta. Lahden maksimisyvyys on noin 120 metriä.
Lahden värikäs luonto on kärsinyt muun muassa ihmisen aiheuttamien ympäristöongelmien takia, jonka vuoksi Gujarat Ecology Comission (GEC), aikoo istuttaa sinne laajalti uutta koralliriuttaa.
Kosovon demokraattinen puolue

Kosovon demokraattinen puolue (alb. Partia Demokratike e Kosovës, lyh. PDK; serb. Демократска Странка Косова, Demokratska Stranka Kosova) on Kosovon suurin puolue. Vuoden 2007 parlamenttivaaleissa puolue sai 34 prosenttia äänistä ja julistautui vaalien voittajaksi.  Puolueen puheenjohtaja on Hashim Thaçi.
PDK oli hallituksessa vuosina 2001–2004, mutta  vuoden 2004 parlamenttivaaleissa se sai vain 30 paikkaa 120:sta
Aiheesta muualla

Kosovon demokraattinen puolue (albaniaksi)
Koror (saari)

Koror
Kororia ilmasta katsottuna
| --- | --- |
Sijainti:  Koror  Palau
Saariryhmä:  Karoliinit
Korkein kohta:  140
Pinta-ala:  8 km²
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Koror on Karoliinien saaristoon kuuluva saari, joka kuuluu Palaun valtioon. Saarella sijaitsee Kororin kaupunki, joka oli Palaun pääkaupunki vuoteen 2006 saakka.
Maantiede ja geologia

Kororin saaren pinta-ala on 8 km2 ja sen korkein kohta on noin 140 metriä merenpinnan yläpuolella.
Saaren kallioperä on osittain korallipitoista kalkkikiveä ja osittain tulivuoritoiminnan synnyttämää.
Liikenne

Kororin saari on yhdistetty sillalla Babelthuapiin ja silta on tärkeä maan liikenteelle, tietoliikenneyhteyksille sekä vedenjakelulle. Betonirakenteinen silta rakennettiin vuonna 1977, mutta se romahti vuonna 1996. Sen jälkeen paikalla oli ponttoonisilta, kunnes uusi riippusilta valmistui vuonna 2002.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Koror (saari) Wikimedia Commonsissa
Kosin ja Nísyroksen hiippakunta

| Kosin ja Nísyroksen hiippakunta Ιερά Μητρόπολη Κώου καί Νισύρου |
| --- | --- |
 Hiippakunnan katedraali Pyhän Nikolaoksen katedraali Kosin kaupungissa.
Kirkkokunta:  ortodoksinen kirkko
Osa kirkkoa:  Konstantinopolin ekumeeninen patriarkaatti
Seurakuntia:  26
Luostareita:  8
Tuomiokirkko:  Pyhän Nikolaoksen katedraali
www.imkn.gr
Kosin ja Nísyroksen hiippakunta (kreik. Ιερά Μητρόπολη Κώου καί Νισύρου, Ierá Mitrópoli Kóou kaí Nisýrou) on ortodoksinen hiippakunta Kreikassa. Se kuuluu suoraan ekumeenisen patriarkaatin alaisuuteen.
Hiippakunta käsittää nimensä mukaisesti Kosin ja Nísyroksen saaret sekä pienempiä lähisaaria. Siihen kuuluu 26 seurakuntaa. Hiippakunnan katedraali eli piispanistuin on Kosin kaupungissa sijaitseva Pyhän Nikolaoksen katedraali.
Seurakunnat ja kirkot

Hiippakunnassa on 26 seurakuntaa seurakuntakirkkoineen. Lisäksi sen alueella on muun muassa noin sata muuta kirkkoa tai kappelia, 16 hautausmaakirkkoa, 8 luostarikirkkoa ja yksityiskirkkoja.
Kos, 22 seurakuntaa ja seurakuntakirkkoa:
Kosin kaupunki – Pyhän Nikolaoksen katedraali (Mitropolitikós Naós Agíou Nikoláou)
Kosin kaupunki – Pyhän Paraskevan kirkko (Naós Agías Paraskevís)
Kosin kaupunki – Pyhän Paavalin kirkko (Naós Agíou Pávlou)
Amáni – Neitsyt Marian temppeliintuomisen kirkko (Naós Eisodíon Theotókou)
Antimácheia – Pyhän Kolminaisuuden kirkko (Naós Agías Triádos)
Antimácheia – Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen kirkko (Naós Koimíseos Theotókou)
Antimácheia – Pyhien apostolien kirkko (Naós Agíon Apostólon)
Asfendioú – Neitsyt Marian ilmestyksen kirkko (Naós Evangelismoú tís Theotókou)
Asfendioú – Ruumiittomien (= enkelten) kirkko (Naós Asomáton)
Chaïchoútes – Pyhän Demetrioksen kirkko (Naós Agíou Dimitríou)
Kardámaina – Neitsyt Marian syntymän kirkko (Naós Genesíou Theotókou)
Kéfalos – Neitsyt Marian temppeliintuomisen kirkko (Naós Eisodíon Theotókou)
Lagoúdi – Neitsyt Marian syntymän kirkko (Naós Genesíou Theotókou)
Linopóti – Pyhän Paavalin kirkko (Naós Agíou Pávlou)
Mastichári – Neitsyt Marian ilmestyksen kirkko (Naós Evangelismoú Theotókou)
Néa Alikarnássos – Pyhän Georgioksen kirkko (Naós Agíou Georgíou)
Paradeísi – Kaikkien pyhien kirkko (Naós Agíon Pánton)
Platáni – Pyhän Athanasioksen kirkko (Naós Agíou Athanasíou)
Pylí – Pyhän Georgioksen kirkko (Naós Agíou Georgíou)
Pylí – Pyhän Nikolaoksen kirkko (Naós Agíou Nikoláou)
Zia – Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen kirkko (Naós Koimíseos Theotókou)
Zipári – Kristuksen taivaaseenastumisen kirkko (Naós Theías Analípseos)
Nísyros, neljä seurakuntaa ja seurakuntakirkkoa:
Emporeiós – Neitsyt Marian syntymän kirkko (Naós Genesíou Theotókou Emporeioú)
Mandráki – Neitsyt Marian syntymän kirkko (Naós Genesíou Theotókou Potamitíssis)
Nikiá – Neitsyt Marian temppeliintuomisen kirkko (Naós Eisodíon Theotókou Nikeión)
Páloi – Pyhien apostolien kirkko (Naós Agíon Apostólon Pállon)
Luostarit

Hiippakunnan alueella on kahdeksan toiminnassa olevaa luostaria:
Munkkiluostarit
Johannes Kastajan luostari (Moní Timíou Prodrómou), Thymianoú-Kéfalos, Kos
Johannes Kastajan luostari (Moní Timíou Prodrómou Árgous), Mandráki, Nísyros
Neitsyt Marian ilmestyksen luostari (Moní Evangelismoú tís Theotókou), Mandráki, Nísyros
Neitsyt Marian luostari (Moní Panagías Kyrás), Emporeiós, Nísyros
Pyhän Johannes Teologin luostari (Moní Agíou Ioánnou Theológou), Nikiá, Nísyros
Pyhän Panteleimonin luostari (Moní Agíou Panteleímonos kaí ierón Parekklísion Agíou Ioánnou Prodrómou), Nikeiá, Nísyros
Spilianín luostari eli Neitsyt Marian luostari (Moní Panagías Spilianís), Mandráki, Nísyros
Nunnaluostarit
Pyhän Nektarioksen luostari (Moní Agíou Nektaríou), Kos
Aiheesta muualla

Ιερά Μητρόπολη Κώου καί Νισύρου. Hiippakunnan verkkosivut. (kreikaksi)
Spilianín luostari.
Kosovon kansalaisuus

Kosovon passi, jota maan kansalaiset voivat hakea
Kosovon kansalaisuus on laillinen suhde Kosovon tasavallan ja yksittäisen ihmisen välillä. Maassa noudatetaan ius sanguinis -periaatetta. Kosovon perustuslaki määrittelee, että myös ulkomailla asuvat kansalaiset nauttivat maan suojeluksesta.
Kansalaisuuden saaminen syntymällä

Mikäli vähintään toinen henkilön vanhemmista on Kosovon kansalainen, myös lapsi on Kosovon kansalainen.
Myös kosovolaisten adoptoimat alaikäiset lapset saavat maan kansalaisuuden ja lasketaan syntyperäisiksi kansalaisiksi.
Kansalaisuuden saaminen hakemuksella

Kosovon kansalaisuutta voivat hakea sellaiset yli 18-vuotiaat henkilöt, jotka täyttävät seuraavat ehdot:
Hakija on asunut Kosovossa laillisesti vähintään viisi vuotta
Hakija ilmoittaa, ja toiminnallaan osoittaa, hyväksyvänsä Kosovon perustuslain ja osoittanut integroituneensa paikalliseen yhteiskuntaan
Hakija pystyy todistettavasti elättämään itsensä turvautumatta sosiaalietuuksiin
Hakija on hoitanut kaikki taloudelliset velvoitteensa Kosovossa
Hakija hallitsee vähintään alkeet jommasta kummasta maan virallisesta kielestä (serbia tai albania)
Kosovon kansalaisen kanssa naimissa oleva henkilö voi saada kansalaisuuden hakemuksella kolmen vuoden avioliiton jälkeen tai vuoden jälkeen, mikäli on oleskellut laillisesti Kosovossa. Kaikki muut yllä mainitut ehdot koskevat myös puolisoita.
Kaksoiskansalaisuus

Kosovo tunnustaa kaksoiskansalaisuuden.
Kosovon hyökkäys (1915)

Kosovon hyökkäys on ensimmäisen maailmansodan taistelu, joka käytiin 10. marraskuuta – 4. joulukuuta 1915 Balkanilla. Serbian häviö taistelussa johti Serbian armeijan perääntymiseen Albanian läpi.
Taistelu ja Serbian häviö

Taistelu alkoi Bulgarian ensimmäisen armeijan hyökkäyksellä ja loppui Serbian täydelliseen häviöön. Ensimmäinen armeija teki päähyökkäyksensä Ňis-Pristinaan. Serbian armeija piti Prokupljea hallussa kahden päivän ajan.
Alakynnessä oleva Serbian armeija perääntyi. Serbit tekivät myöhemmin epätoivoisen vastahyökkäyksen Vranjeen ja Kumanovoon liittyäkseen ranskalaisiin joukkoihin, mutta epäonnistuivat. Bulgarian ensimmäinen armeija sai helposti vallattua Pristinan 24. marraskuuta. Sen jälkeen kaikki Bulgarian joukot etenivät saaden apua pohjoisesta Saksan yhdenneltätoista armeijalta ja Itävalta-Unkarin kolmannelta armeijalta. Taistelu loppui 4. joulukuuta, kun Debar valloitettiin. Serbit menettivät 30 000 miestä, 199 tykkiä, 150 autoa ja valtavia määriä muita varusteita. Serbian armeija vetäytyi Albaniaan, josta se siirrettiin Kreikkaan Korfun saarelle.
Theremin

Robert Moogin Etherwave Theremin -rakennussarja.
Theremin (ven. терменвокс) on elektroninen soitin, jonka kehitti venäläinen Léon Theremin (Lev Termen) vuonna 1919. Soitin koostuu laatikosta, jossa on kaksi antennia, ja sitä soitetaan liikuttelemalla käsiä antennien läheisyydessä. Theremin on yksi harvoista soittimista, joita soitetaan ilman fyysistä kosketusta.
Theremin tunnetaan vanhemmassa suomalaisessa kirjallisuudessa myös nimellä eterofoni.
Toimintaperiaate

Thereminissä on yleensä soittajasta katsoen vasemmalla silmukan muotoinen voimakkuusantenni, ja thereministä lähtevä ääni on sitä voimakkaampi mitä kauempana vasen käsi on tästä antennista. Oikealla on suora taajuusantenni, ja ääni on sitä korkeampi mitä lähempänä oikea käsi on oikeanpuoleista antennia.
Theremin synnyttää äänen kahdella korkeataajuisella oskillaattorilla, joiden erotussignaali on ihmisen kuuloalueella. Antennin ja soittajan käden välinen kapasitanssi aiheuttaa oskillaattorin taajuuteen muutoksia, jotka voidaan kuulla muutoksina erotussignaalissa.
Thereminiä pidetään yhtenä vaikeimmista soittimista. Soittotavasta johtuen thereminille on tunnusomaista glissando eli liukuma säveltasosta toiseen, joskin taitava soittaja voi muodostaa myös staccato-nuotteja. Tyypillisiä tyylikeinoja ovat myös vibrato ja tremolo, jotka saadaan aikaan pienemmillä kädenliikkeillä.
Thereminin käyttäjiä > Taidemusiikissa

Taidemusiikin säveltäjistä thereminiä ovat käyttäneet muiden muassa Dmitri Šostakovitš, Bohuslav Martinů, Percy Grainger, Christian Wolff ja Lera Auerbach. Suomessa Kalevi Aho on säveltänyt konserton thereminille ja kamariorkesterille.
Thereminin käyttäjiä > Elokuvamusiikissa

Soittimesta tuli suositumpi elokuvamusiikissa kuin konserttisaleissa. Thereminin avulla on luotu aavemaista tunnelmaa. Varhaisista esimerkeistä voidaan mainita Miklós Rózsan musiikki elokuvaan Noiduttu (1945) ja Bernard Herrmannin musiikki tieteiselokuvaan Uhkavaatimus Maalle (1951).
Theremin on melodiasoittimena myös televisiosarjan Midsomerin murhat tunnussävelmässä.
Thereminin käyttäjiä > Rock-musiikissa

Rock-musiikissa thereminiä on käyttänyt mm. Led Zeppelinin Jimmy Page kappaleen ”Whole Lotta Love” live-esityksissä, kuten myös Green Carnation kappaleessa ”Maybe?” Elektronisessa musiikissa thereminiä on hyödyntänyt mm. Jean-Michel Jarre sekä levyillään että konserteissaan. Suomessa ainakin Indica yhtye on käyttänyt thereminiä esiintyessään Tavastialla ym n. 2010.
Thereminin käyttäjiä > Pop-musiikissa

Ensimmäistä kertaa popmusiikissa thereminiä käytti The Beach Boys albumillaan Pet Sounds. Vastoin yleistä käsitystä Pet Soundsin kappaleessa ”I Just Wasn't Made for These Times” tai ”Good Vibrationsissa” ei kuitenkaan soiteta oikeaa thereminiä vaan Electro-Theremin-nimistä soitinta, jonka kehitti Paul Tanner 1950-luvun lopulla havaittuaan, kuinka vaikeaa oikean thereminin soittaminen on. Electro-Theremin muistuttaa soinniltaan thereminiä, mutta antennien sijasta sitä ohjataan mekaanisilla säätimillä.
Thereminin soittajia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Bud Averill (1896–1957)  Lucie Bigelow Rosen (1890–1968)  Jean Ven Robert Hal (1970–)  Samuel Hoffman (1903–1967)  Clara Rockmore (1911–1998)  Jimmy Page (1944–)  Jean Michel Jarre (1948–)  Eric Ross (1948–)  Bruce Woolley (1953–)  Peter Pringle (1954–)  Pekkanini (1952–) |  Barbara Buchholz (1959–2012)  Lidija Kavina (1967–)  Masami Takeuchi (1967–)  Dalit Warshaw (1974–)  Pamelia Kurstin (1976–)  Randy George (1978–)  Carolina Eyck (1987–).  Gak Sato (1969–)  H. Whipple Abbott  Lana Aksjonova  Dorit Chrysler |  Charlie Draper  Rom Chiaki  Darryl Kubian  Charles Richard Lester  Shueh-li Ong  Armen Ra  Kip Rosser  Dave Vanian  Janos Honkonen (1975–)  Ari Jyvä (1996–)  Sid Hille (1961-) |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Theremin Wikimedia Commonsissa
Thereminiltä kuulostavan soittimen rakennussarjan kokoamisohje (ei oikea theremin-soitin)
Carolina Eyck ja theremin.
Tyrosiinikinaasireseptorit

Tyrosiinikinaasireseptorit eli RTK:t ovat ryhmä solukalvoihin upottautuneita reseptoreita, jotka toimivat tyrosiinikinaasientsyymeinä. RTK:t luetaan siksi entsyymireseptoreihin. RTK:t ovat toiminnollisia ollessaan kiinnittyneenä johonkin toiseen sopivaan RTK:hon kahden reseptorin pariksi eli dimeeriksi. RTK:n sitoessa sille ominaisen ligandin sen kinaasiaktiivisuus kasvaa, ja dimeerin RTK:t liittävät toistensa tyrosiineihin fosfaattiryhmiä. Näihin tyrosiineihin kiinnittyy sitten tiettyjä proteiineja, jotka välittävät reseptorisignaalin eteenpäin solussa. Insuliinireseptori on esimerkki RTK:sta. Eräs sen sisäsyntyisistä ligandeista on insuliini. Tiettyjen RTK:iden toiminta on kiihtynyt useissa syövissä, minkä takia on kehitetty näitä RTK:ita estäviä syöpälääkkeitä, jollaisesta esimerkki on imatinibi. RTK:ita kutsutaan myös nimellä reseptorin proteiini-tyrosiinikinaasit.
Rakenne

RTK:t läpäisevät solukalvon tai jonkin muun kaksoislipidikalvon yhdellä noin 20 aminohapon pituisella α-kierteellä, jolla ne pysyvät kiinni kalvossa. RTK:n ollessa solukalvossa sen N-terminaali on solun ulkopuolella. Solun ulkopuolisessa osassa on vähintään reseptorille ominaisen ligandin sitova proteiinidomeeni, mutta muuten solun ulkopuolinen alue vaihtelee rakenteeltaan erityyppisten RTK:iden välillä. Eri RTK-tyypeissä solun ulkopuolisella alueella on kuitenkin usein paljon disulfidisidoksia ja glykosyloituja aminohappoja. RTK:n C-terminaali on solun sisäpuolella. Sisäpuoliseen alueeseen kuuluu proteiinidomeeni, joka toimii tyrosiinikinaasina.
Sitoessaan reseptorin aktivoivan ligandin RTK:t kiinnittyvät toisiinsa kahden RTK:n pareiksi eli dimeereiksi. RTK:ista riippuen dimeerit voivat koostua samanlaisista tai erilaisista RTK:ista eli olla vastaavasti homo- tai heterodimeereitä. Jotkin RTK:t voivat olla kiinni toisissaan dimeereinä myös ollessaan inaktiivisia. Kiinnittyminen on usein ei-kovalenttista, mutta jotkin RTK:t, kuten insuliinireseptorit, ovat pysyvästi kiinni toisissaan kovalenttisesti dimeereinä.
Toiminta

Elleivät RTK:t ole jo kiinni toisissaan, aktivoivan ligandin sitoessaan RTK:t liittyvät ei-kovalenttisesti yhteen kahden samanlaisen tai erilaisen RTK:n pareiksi eli homo- tai heterodimeereiksi. RTK:ihin kuuluvat insuliinireseptorit ovat tosin jo valmiiksi toisissaan kiinni, sillä niissä kiinnittyminen on kovalenttista. Dimeerissä RTK:iden tyrosiinikinaasitoiminta lisääntyy aktivoivan ligandin vaikutuksesta ja RTK:t alkavat tällöin fosforyloimaan solukalvon sisäpuolen tyrosiineja toinen toisistaan kuluttaen näissä reaktioissa ATP:tä ADP:ksi. Erilaiset proteiinit voivat vähentää tyrosiinien fosforylaatiota ja säädellä siten reseptorien kautta välittyviä signaaleita. Fosforyloituvien tyrosiinien määrät riippuvat RTK:sta. Niitä voi olla muutamia tai kymmeniä.
Fosforyloidut tyrosiinit toimivat sitoutumiskohtina erilaisille proteiineille solussa. Sitoutuessaan nämä proteiinit välittävät erilaisia signaaleita eteenpäin solussa monivaiheisten reittien kautta. Signaaleita välittävät eteenpäin esimerkiksi mitogeeniaktivoidut proteiinikinaasit (MAPK), fosfatidyyli-inositoli-3-kinaasit (PI3K) tai CSK-tyrosiiniproteiinikinaasit (Src).
Ligandin sitoutuminen RTK:hon saa lopulta aikaan RTK:n ja sen sitoman ligandin endosytoosin. Tämä pysäyttää reseptorilta välittyvän signaalin. Usein endosytoosi tapahtuu klatriinivälitteisesti. RTK ja sen ligandi päätyvät endosomiin, jossa RTK defosforyloidaan ja ubikinoidaan. Endosomin happamoituminen irrottaa ligandin RTK:sta. RTK voi sitte RTK-tyypistä riippuen palata takaisin solukalvolle tai hajota.
Luokittelu

Ainakin vuoteen 2015 mennessä ihmisissä tiedettiin olevan 58 eri RTK:ta. Nämä jaetaan rakenteen perusteella 20:een ryhmään:
I: ErbB-reseptorit (EGFR)
II: Insuliinireseptori (INSR) ja tyypin 1 IGF-reseptori (IGFR)
III: Verihiutalekasvutekijäreseptorit (PDGFR)
IV: VEGF-reseptorit (VEGFR)
V: Fibroblastikasvutekijäreseptorit (FGFR)
VI: CCK4
VII: Hermokasvutekijän reseptorit (TRK-reseptorit)
VIII: C-met-proto-onkogeeniproteiini ja MST1R (RON)
IX: Eph-perheen reseptorit (EPHR)
X: AXL-reseptori tyrosiinikinaasi, TYRO3 ja MERTK
XI: TIE-reseptorit
XII: Tyrosiinikinaasin kaltainen reseptori (RYK)
XIII: Diskoidiini-domeenireseptorit (DDR)
XIV: RET-proto-onkogeeni
XV: ROS1
XVI: Leukosyyttireseptori tyrosiinikinaasi (LTK) ja anaplastiseen lymfoomaan liittyvä kinaasi (ALK)
XVII: Reseptorityrosiinikinaasin kaltaiset orporeseptorit (ROR)
XVIII: Lihasspesifinen kinaasi (MuSK)
XIX: AATYK1, AATYK2 ja AATYK3
XX: määrittelemätön