stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Helsingin päärautatieasema
Aseman raiteisto

Ensimmäinen raideyhteys Helsingistä Hämeenlinnaan oli yksiraiteinen. Linnunlaulun kallioleikkaus tehtiin kuitenkin jo alun perin kahta raidetta varten. Liikennemäärien kasvaessa toinen linjaraide rakennettiin ensimmäisen rinnalle vuonna 1892. Myöhemmin Linnunlaulun kallioita on louhittu ja ratalinjausta levennetty useasti.
Helsingin rautatieasema rakennettiin alun perin ydinkeskustan ulkopuolelle. Tällöin paikalla oli tilaa rakentaa aseman kupeeseen myös rautateiden Helsingin konepaja ja veturivarikko. Vähitellen ne jäivät kaupungin keskelle ja varikkotoimintaa alettiin siirtää Pasilan konepajalle vaiheittain vuodesta 1899 alkaen. Vuonna 1923 rautatieaseman laituriraiteiden lukumäärää lisättiin kuudesta kahdeksaan kaventamalla laitureita ja poistamalla erilliset matkatavaralaiturit. Vuonna 1925 Helsingin ja Pasilan väliselle rataosalle rakennettiin kaksi uutta raidetta junien huoltoliikennettä varten. 1890-luvulla Helsingin rautatieasemalta rakennettiin satamarata kulkemaan eteläisen Helsingin kautta Katajanokalle. Sen käyttö väheni myöhemmin niin paljon, että sitä alettiin purkaa vaiheittain 1970-luvulta lähtien. Lopullisesti se purettiin vuonna 2009 Vuosaaren sataman valmistuttua.
Vuosina 1969–1970 rantaradalle rakennettiin omat raiteet Helsingin ja Pasilan välille. 1990-luvulla Linnunlaulun kallioleikkauksesta käytiin tiukkaa keskustelua jopa kahdesti: ensin Tikkurilan kaupunkiradan rakentamisen vuoksi ja myöhemmin Leppävaaran kaupunkiradan vuoksi. Linnunlaulun kallioiden ja huviloiden kulttuuriarvot uhkasivat jopa kaataa koko Leppävaaran radan rakentamisen.
Nykyään Helsingin päärautatieasemalla on kaikkiaan 19 laituriraidetta. Kaukoliikenne ja ”varsinaisen” pääradan lähiliikenne on keskittynyt aseman keskiosaan. Keravan kaupunkiradan liikenne, kuten myös Kehäradan liikenne itäkautta lähtee pääasiassa raiteilta 1–4, sekä Espooseen ja länsikautta Kehäradalle suuntaava lähiliikenne liikennöi raiteilta 12–19. Helsingin ja Pasilan välisellä rataosuudella on rinnan yhteensä 10 raidetta. Neljä itäisintä ovat pääradan raiteita, kaksi keskimmäistä ovat Ilmalan varikon huoltoraiteita, ja neljä läntisintä ovat rantaradan raiteita.
Helsingin ratapihalla on yhteensä 83 keskitettyä vaihdetta, joista 40 on yksinkertaisia vaihteita ja 43 kaksipuolisia risteysvaihteita. Ne kaikki ovat lyhyitä 1:9 vaihteita, joissa suurin sallittu nopeus on 35 km/h.
Helsingin ratapiha toimii ruuhka-aikoina välityskapasiteettinsa äärirajoilla. Siksi pienetkin häiriöt Helsingin ratapihalla sekoittavat helposti koko junaliikenteen. Asemarakennuksen päätelaiturityyppi ja aseman ahdas sijainti estävät nykyisen ratapihan laajentamisen. Ongelmaan on suunniteltu ratkaisuksi Pisararataa, joka mahdollistaisi lähijunien sijoittamisen maan alle. Toisaalta Pisararadan ohella on tutkittu myös vaihtoehtoa, joka perustuu yksittäisiin vaihde- ja geometriamuutoksiin sekä paikallisjunakaluston uusimiseen ja kulunvalvonnan parantamiseen. Vaihtoehto on kuitenkin riippuvainen lentoradasta, Riihimäki–Tampere-välin uudesta oikoradasta ja Espoo–Salo-oikoradasta.
Aseman raiteisto > Tasoristeykset

Asemalla on kolme huoltotien tasoristeystä nimeltään Huoltotie laitureille 014–019, Huoltotie ja Kaisaniemen nousupaikka.
Onnettomuudet

Helsingin ja Pasilan välinen rataosuus on keskustan suuntaan loivaa alamäkeä, ja siksi asemalla on sattunut muutamia junaonnettomuuksia:
28. elokuuta 1926 matkustajajunan jarrut menivät epäkuntoon, ja junan veturi ajoi seinän läpi rautatieaseman vastavalmistuneeseen päätelaiturikatokseen. Onnettomuusjunan lastina oli elokuinen puolukkakuorma, joka levisi pitkin asemalaituria. Aineelliset vahingot olivat huomattavat, mutta vain neljä ihmistä loukkaantui. Onnettomuusjunaa kuljetti veturinkuljettaja Johannes Linnakorpi, josta tuli myöhemmin sankari selvennä.
23. lokakuuta 1944 Turusta tullut postijuna syöksyi päätepuskimen lävitse asemahalliin. Osa aseman ulkoseinää sortui veturin päälle, ja asemalla ollut muistoesinekioski pirstoutui. Vaikka onnettomuus sattui illalla, ei törmäyksessä tapahtunut kuitenkaan henkilövahinkoja.
5. lokakuuta 1990 Pasilassa jarrujen pettämisen takia irralleen päässyt yli 600 metriä pitkä tavarajuna vyöryi päin Helsingin asemarakennusta perjantaiaamuna klo 4.10. Yksi vaunuista tunkeutui läpi asemarakennuksen seinän ja kahdeksan vaunua murskautui asemalaiturille. Veturinkuljettaja loukkaantui onnettomuudessa lievästi. Aineelliset vahingot olivat 4–5 miljoonaa markkaa.
4. tammikuuta 2010 neljä irti päässyttä Intercity-junan kaksikerroksista vaunua törmäsi rautatieaseman vieressä olevan hotellin toimistosiipeen. Henkilövahingoilta vältyttiin aseman järjestyksenvalvojien ehdittyä viime hetkellä evakuoida laiturialueen.
Junien lähtöraiteet

Raiteilta 1–4 kulkevat lähijunat Tikkurilan kautta lentoasemalle ja Keravalle.
Raiteilta 4–11 kulkevat lähijunat Tampereelle, Riihimäelle ja Lahteen sekä kaukojunat Tampereen ja Kouvolan suuntiin.
Raiteilta 11–19 kulkevat lähijunat Kirkkonummen suuntaan ja Huopalahden kautta lentoasemalle sekä kaukojunat Turkuun.
Helsingin liikennepaikka

5. kesäkuuta 2005 alkaen on ollut olemassa Helsingin liikennepaikka (lyh. Hel), johon kuuluvat seuraavat liikennepaikan osat:
Helsinki asema
Pasila alapiha
Pasila asema
Pasila tavara
Käpylä
Oulunkylä
Ilmala asema
Ilmala ratapiha
Helsinki Kivihaka
Helsinki Sörnäinen (lakkautettu 27. huhtikuuta 2009)
Helsinki Länsisatama (lakkautettu 27. huhtikuuta 2009)
Suomen ratakilometrijärjestelmässä liikennepaikkojen etäisyys Helsingistä ilmoitetaan lyhenteellä ”Km Hki”. Etäisyys lasketaan vuonna 1919 puretun vanhan asemarakennuksen kohdalta.
Ramirez

Ramirez tai Ramírez on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Alberto Ramírez (s. 1986), meksikolainen jalkapalloilija
Antonio José Ramírez Salaverría (1917–2014), venezuelalainen katolinen piispa
Ariel Ramírez (1921–2010), argentiinalainen säveltäjä ja pianisti
Arturo Antonio Szymanski Ramírez (1922–2018), meksikolainen katolinen piispa
Charles Ramirez (s. 1953), brittiläinen konserttikitaristi ja kitaransoiton professori
Cierra Ramirez (s. 1995), yhdysvaltalainen näyttelijä, malli ja laulaja
Dania Ramirez (s. 1979), dominikaanilainen näyttelijä
Darwin Rudy Andino Ramírez (s. 1959), hondurasilainen katolinen piispa
Emma Irmgard Marina Rabbe Ramírez (s. 1969), kanadalais-venezuelainen näyttelijä
Francisco Hernández Ramírez (1949–2019), costaricalainen jalkapalloilija
Francisco José Castro y Ramírez (1901–1974), elsalvadorilainen katolinen piispa
Francisco Ramírez Navarro (s. 1939), meksikolainen katolinen piispa
Gastón Ramírez (s. 1990), uruguaylainen jalkapalloilija
Giovanni dos Santos Ramírez (s. 1989), meksikolainen jalkapalloilija
Hermenegildo Ramírez Sánchez (1929–2022), meksikolainen katolinen piispa
Ilich Ramírez Sánchez (s. 1949), venezuelalainen terroristi
Isabel Larrañaga Ramírez, Jeesuksen Sydämen Isabel (1836–1899), filippiiniläinen nunna
Jo Ramírez (s. 1941), meksikolainen moottoriurheiluvaikuttaja
Jorge Quiroga Ramírez (s. 1960), Bolivian presidentti 2001–2002
Juan Pablo Ramirez, meksikolainen Formula 1 -talli-insinööri
Kiko Ramírez (s. 1970), espanjalainen jalkapalloilija ja valmentaja
Libardo Ramírez Gómez (s. 1933), kolumbialainen katolinen piispa
Marcial Augusto Ramírez Ponce (1925–2001), venezuelalainen katolinen piispa
Marta Lucía Ramírez (s. 1954), kolumbialainen poliitikko, Kolumbian varapresidentti 2018–2022
Miguel Ramírez (s. 1970), chileläinen jalkapalloilija
Misael Vacca Ramírez (s. 1955), kolumbialainen katolinen piispa
Richard Ramirez (1960–2013), yhdysvaltalainen sarjamurhaaja
Robeisy Ramírez (s. 1993), kuubalainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja
Roy Ramirez, Roy Z (s. 1968), yhdysvaltalainen kitaristi, säveltäjä ja tuottaja
Sara Ramírez (s. 1975), meksikolais-yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja
Sancho Ramírez (1042–1094), Aragonian ja Navarran kuningas
Sandro Ramírez (s. 1995), espanjalainen jalkapalloilija
Twiggy Ramirez, Jeordie White (s. 1971), yhdysvaltalainen rockmuusikko
Tulio Luis Ramírez Padilla (s. 1960), venezuelalainen katolinen piispa
Virginia Ramírez (s. 1964), espanjalaiinen maahockeypelaaja ja lypiavoittaja
Walter Ramírez (s. 1983), hondurasilainen jalkapalloilija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Veera Perälä

Veera Tiia Maria Perälä (s. 18. maaliskuuta 2000 Seinäjoki) on suomalainen yleisurheilija. Perälä kilpailee 800 metrillä. Hän edustaa Lahden Ahkeraa ja valmentajanaan toimii Jan Petrac. Perälän ennätys 800 metrillä on 2.03,28 (2024).
Kalevan kisoissa Perälä on voittanut pronssia 800 metrillä vuonna 2024. Aikaisempina vuosina hän on kilpaillut Kalevan kisoissa 400 ja 800 metrillä saavuttaen 400 metrillä finaalipaikan 2016, 2017, 2018 ja 2023 ja 800 metrillä 2018 ja 2022. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saavuttanut 800 metrillä kultaa vuonna 2025 ja pronssia 2024. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on saavuttanut 4 × 400 metrin viestissä kultaa 2024 sekä 4 000 metrin viestissä kultaa 2021, 2022 ja 2023 sekä hopeaa 2024. Perälä edusti Suomea alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskisoissa vuonna 2018. Hän oli juoksemassa alle 18-vuotiaiden Suomen ennätystä 4 × 400 metrin viestissä 2016.
Perälä opiskelee suomen kielen ja kirjallisuuden opettajaksi Jyväskylän yliopistossa. Hän on kihloissa pikajuoksija Oskari Lehtosen kanssa.
Tamilitiikerit

Tamilitiikerien pyöräpataljoona
Tamilitiikerit tai Tamil Eelamin vapautuksen tiikerit (tamiliksi தமிழீழ விடுதலைப் புலிகள், Tamiḻīḻa viṭutalaip pulikaḷ, engl. Liberation Tigers of Tamil Eelam, lyh. LTTE) oli tärkein Sri Lankassa toimivista tamilien kapinallisryhmistä. Järjestö perustettiin vuonna 1976 ja sen tavoitteena oli itsenäisen tamilivaltion Tamil Eelamin luominen Sri Lankaan. Järjestön väitetään tehneen eniten itsemurhaiskuja maailmassa.
LTTE väittää tavoitteekseen sosialismille rakentuvan demokraattisen ja sekulaarisen valtion.
Tamilitiikerien lippu
Tamilitiikereiden johtaja oli Velupillai Prabhakaran. Moni maa piti järjestöä terroristijärjestönä, mm. Yhdysvallat (päätös vuonna 1997), Iso-Britannia, Intia, Euroopan unioni, Australia ja Malesia.
Tamilitiikerit olivat luoneet saaren pohjoisosiin oman hallintonsa, joka oli de facto itsenäinen. Sri Lankan hallituksen ja LTTE:n välinen konflikti kehittyi sisällissodaksi vuonna 1983, ja se jatkui aina 24. joulukuuta 2001 solmittuun tulitaukoon asti. Sen jälkeen osapuolet aloittivat rauhanneuvottelut norjalaisten johdolla. Sisällissota oli vaatinut tuohon mennessä jo yli 65 000 ihmisen hengen.
31. heinäkuuta 2006 tamilitiikerien poliittisen siiven johtaja S. Elian ilmoitti nelivuotisen tulitauon olevan historiaa. Elian syytti hallitusta aselevon rikkomisesta sekä ilmoitti tiikereiden ja hallituksen joukkojen olevan sodassa. Hallitus totesi aselevon päättyneeksi vuonna 2008. Silloin oli kahdessa vuodessa kuollut yli 5000 ihmistä.
Järjestö surmasi monia Sri Lankan johtajia ja Intian pääministeri Rajiv Gandhin.
Sri Lankan armeija katsoo kukistaneensa Tamilitiikerit toukokuussa 2009. Hallituksen tiedotteen mukaan Velupillai Prabhakaran ammuttiin väijytyksessä, kun hän kahden läheisen avustajansa kanssa yritti paeta motista.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tamil Eelamin kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
TamilNet
Ballad of Easy Rider

| Ballad of Easy Rider The Byrds |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 17. kesäkuuta –  26. elokuuta 1969,  Columbia -studiot, Hollywood, Kalifornia
 Julkaistu: 29. lokakuuta 1969
 Tuottaja(t): Terry Melcher
 Tyylilaji: rock country rock
 Kesto: 33.55
 Levy-yhtiö: Columbia Records
Listasijoitukset
  36. (1970)    40. (10. tammikuuta 1970)
The Byrdsin muut julkaisut
| Dr. Byrds & Mr. Hyde 1969 | Ballad of Easy Rider 1969 | (Untitled) 1970 |
Ballad of Easy Rider on The Byrdsin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin lokakuussa 1969. Tunnetuimpia kappaleita ovat sen nimikappale sekä cover "Jesus Is Just Alright", jossa Byrds teki debyyttinsä gospel-musiikin saralla. Toisin kuin edellinen studioalbumi, Dr. Byrds & Mr. Hyde, Ballad of Easy Rider sai kriitikoilta myönteisen vastaanoton.
Kappaleet

A-puoli
Ballad of Easy Rider – 2.00 (säv. Roger McGuinn/Bob Dylan)
Fido – 2.40 (säv. John York)
Oil in My Lamp – 3.13 (säv. trad., sov. Gene Parsons/Clarence White)
Tulsa County – 2.49 (säv. Pamela Polland)
Jack Tarr the Sailor – 3.31 (säv. trad., sov. McGuinn)
B-puoli
Jesus Is Just Alright – 2.10 (säv. Arthur Reynolds)
It's All Over Now, Baby Blue – 4.53 (säv. Bob Dylan)
There Must Be Someone (I Can Turn To) – 3.29 (säv. Vern Gosdin/Cathy Gosdin/Rex Gosdin)
Gunga Din – 3.03 (säv. Parsons)
Deportee (Plane Wreck at Los Gatos) – 3.50 (säv. Woody Guthrie/Martin Hoffman)
Armstrong, Aldrin and Collins – 1.41 (säv. Zeke Manners/Scott Seely)
Kappaleet > Vuoden 1997 painoksen bonuskappaleet

Way Beyond the Sun – 2.57 (säv. trad., sov. Roger McGuinn)
Mae Jean Goes to Hollywood – 2.44 (säv. Jackson Browne)
Oil in My Lamp – 2.02 (vaihtoehtoinen versio, säv. trad., sov. Parsons/White)
Tulsa County – 3.39 (vaihtoehtoinen versio, säv. Pamela Polland)
Fiddler a Dram – 3.10 (Moog-kokeilu, säv. trad., sov. McGuinn)
Ballad of Easy Rider – 2.26 (pitkä versio, säv. McGuinn/Bob Dylan)
Build It Up – 2.35 (instrumentaali, säv. White/Parsons)
Kokoonpano

John York – bassokitara, laulu
Gene Parsons – rummut, kitara, laulu, 5-kielinen banjo
Clarence White – soolokitara, laulu
Roger McGuinn – syntetisaattori, kitara, laulu
Dr. Byrds & Mr. Hyde

| Dr>  Byrds & Mr. Hyde The Byrds |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 7. lokakuuta –  4. joulukuuta 1968, Hollywood, Kalifornia
 Julkaistu: 3. helmikuuta 1969
 Tuottaja(t): Bob Johnston
 Tyylilaji: country rock
 Kesto: 34.25
 Levy-yhtiö: Columbia Records
Listasijoitukset
  15. (toukokuu 1969)    153. (1969)
The Byrdsin muut julkaisut
| Sweetheart of the Rodeo 1968 | Dr. Byrds & Mr. Hyde 1969 | Ballad of Easy Rider 1969 |
Dr. Byrds & Mr. Hyde on The Byrdsin helmikuussa 1969 julkaistu seitsemäs studioalbumi. Se menestyi Britanniassa melko hyvin kaupallisesti, mutta kriitikot pitivät sitä jopa yhtyeen siihenastisista albumeista huonoimpana.
Kappaleet

A-puoli
This Wheel's on Fire – 4.44 (säv. Bob Dylan/Rick Danko)
Old Blue – 3.21 (säv. trad., sov. Roger McGuinn)
Your Gently Way of Loving Me – 2.35 (säv. Gib Guilbeau/Gary Paxton)
Child of the Universe – 3.15 (säv. Dave Grusin/McGuinn)
Nashville West – 2.29 (säv. Gene Parsons/Clarence White)
B-puoli
Drug Store Truck Drivin' Man – 3.53 (säv. McGuinn/Parsons)
King Apathy III – 3.00 (säv. McGuinn)
Candy – 3.01 (säv. McGuinn/John York)
Bad Night at the Whiskey – 3.23 (säv. McGuinn/Joseph Richards)
Medley: My Back Pages/B.J. Blues/Baby What You Want Me to Do – 4.08 (säv. Bob Dylan/McGuinn/York/Parsons/Jimmy Reed)
Kappaleet > Vuoden 1997 painoksen bonuskappaleet

Stanley's Song – 3.12 (säv. McGuinn/Robert J. Hippard)
Lay Lady Lay – 3.18 (vaihtoehtoinen versio, säv. Bob Dylan)
This Wheel's on Fire – 3.53 (versio 1, säv. Bob Dylan/Rick Danko)
Medley: My Back Pages/B.J. Blues/Baby What You Want Me to Do – 4.18 (vaihtoehtoinen versio - otto 1, säv. Bob Dylan/McGuinn/York/Parsons/Jimmy Reed)
Nashville West – 2.04 (säv. Parsons/White, san. vaihtoehtoinen versio)
Kokoonpano > The Byrds

Roger McGuinn – kitara, laulu
Clarence White – kitara, taustalaulu
John York – bassokitara, taustalaulu
Gene Parsons – rummut, huuliharppu, banjo, taustalaulu
Kokoonpano > Vierailijat

Lloyd Green – kitara kappaleessa "Drug Store Truck Drivin' Man"
Fifth Dimension

| Fifth Dimension The Byrds |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 25. tammikuuta 1966 &  29. huhtikuuta – 29. toukokuuta 1966
 Julkaistu: 18. heinäkuuta 1966
 Tuottaja(t): Allen Stanton
 Tyylilaji: folk rock, psykedeelinen rock, raga rock
 Kesto: 29.59
 Levy-yhtiö: Columbia, CBS
Listasijoitukset
  24. (1966)    27. (lokakuu 1966)
The Byrdsin muut julkaisut
| Turn! Turn! Turn! 1965 | Fifth Dimension 1966 | Younger Than Yesterday 1967 |
Fifth Dimension on The Byrds -yhtyeen kolmas levyjulkaisu, joka ilmestyi markkinoille heinäkuussa 1966. Se oli Byrdsin ensimmäinen levy, jolla lähes kaikki materiaali oli yhtyeen jäsenten itsensä kirjoittamaa.
Fifth Dimension on yksi rockin historian ensimmäisistä psykedeelisistä musiikkialbumeista. Se ilmestyi ennen Frank Zappan ja Mothers of Inventionin sekä The Beatlesin ensimmäisiä kokeiluja samassa tyylilajissa. Levyllä on vaikutteita muun muassa intialaisesta musiikista. Folk rock, johon yhtyeen tyyli aiemmin oli vahvasti nojautunut, oli Fifth Dimensionilla hieman totuttua enemmän taka-alalla. Yhtye itse käytti uudesta, sähköisemmästä ilmaisustaan nimitystä ”space rock”.
John Coltrane -vaikutteinen ”Eight Miles High” on albumin kuuluisin kappale ja se menestyi myös singlenä. Se oli noussut Billboard-listalla sijalle 14, kunnes sen väitettiin olevan ”huumelaulu” ja sen soitto radiossa lopetettiin. Yhtye itse kuitenkin on ilmoittanut, ettei tästä ole kappaleessa kyse. Heidän kertomansa mukaan kappale kertoo Byrdsin lentokonematkasta Lontooseen ja kulttuurishokista, jonka he määränpäässä kokivat. Toinen singlenä julkaistu kappale, ”Mr. Spaceman”, oli Yhdysvalloissa korkeimmillaan sijalla 36. ”5D (Fifth Dimension)” ylsi puolestaan sijalle 44.
Gene Clark jätti yhtyeen hieman ennen äänitysten päättymistä johtuen julkisuuden rasituksesta ja lentopelosta.
Kappaleet

A-puoli
5D (Fifth Dimension) – 2.33 (säv. Jim McGuinn)
Wild Mountain Thyme – 2.30 (säv. trad., sov. McGuinn/Chris Hillman/Michael Clarke/David Crosby)
Mr. Spaceman – 2.09 (säv. McGuinn)
I See You – 2.38 (säv. McGuinn/Crosby)
What's Happening?!?! – 2.35 (säv. Crosby)
I Come and Stand at Every Door – 3.03 (säv. Nazım Hikmet)
B-puoli
Eight Miles High – 3.34 (säv. Gene Clark/McGuinn/Crosby)
Hey Joe (Where You Gonna Go) – 2.17 (säv. Billy Roberts)
Captain Soul – 2.53 (säv. Hillman/Crosby/Clarke/McGuinn)
John Riley – 2.57 ( säv. trad, sov. McGuinn/Hillman/Clarke/David Crosby )
tekijöiksi ilmoitettu virheellisesti Bob Gibson ja Ricky Neff.
2-4-2 Fox Trot (The Lear Jet Song) – 2.12 (säv. McGuinn)
Kappaleet > Vuoden 1996 uusintapainoksen bonuskappaleet

Why – 2.59 (singleversio, säv. McGuinn/Crosby)
I Know My Rider (I Know You Rider) – 2.43
Psychodrama City – 3.23 (säv. Crosby)
Eight Miles High – 3.19 (vaihtoehtoinen versio, säv. Clark/McGuinn/Crosby)
Why – 2.40 (vaihtoehtoinen versio, säv. McGuinn/Crosby)
John Riley – 3.10 (instrumentaali, versio 1, säv. B. Gibson/R. Neff)
Kokoonpano > The Byrds

Jim McGuinn – 12-kielinen kitara, laulu
David Crosby – rytmikitara, laulu
Chris Hillman – bassokitara, laulu
Michael Clarke – rummut
Kokoonpano > Vierailijat

Van Dyke Parks – kosketinsoittimet
Gene Clark – tamburiini, huuliharppu, laulu
Indra

Indra
Indra (devanagari: इन्द्र) on Rigvedan ylijumala, sään ja sodan jumala sekä Svargalokan herra hindulaisuudessa. Indran nimi on tullut mahdollisesti suomalais-ugrilaisesta sanasta Ilma tai Ilmari.
Veda-hymneissä Indra kuvataan sankarilliseksi ja loistavaksi hahmoksi, joka ajaa kolmipäisen norsun selässä. Indran aseena oli salama, jota hän kantoi oikeassa kädessään. Lisäksi hän käytti nuolia, koukkua ja verkkoa, johon hän kietoi vihollisensa. Indra saavutti valta-asemansa hindujumalien joukossa surmaamalla Vritran, kuivuuden käärmeen, joka oli niellyt kosmiset vedet ja makasi kerällä vuorten yllä. Indran iskemä salama halkaisi käärmeen mahan ja päästi vedet valloilleen synnyttäen elämää ja vapauttaen aamunkoiton.
500-luvulla eaa. Indra tunnettiin paratiisin jumalana, ja Vishnu oli ottanut hoitaakseen hänen tehtävänsä. Indran kreikkalainen vastine oli taivaan jumala Zeus, ja roomalaiset samaistivat hänet omaan taivaanjumalaansa Jupiteriin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Indra Wikimedia Commonsissa
Miespuoliset: Trimurti (Brahma | Vishnu | Shiva) | Rama | Krishna | Ganesha | Indra | Hanuman | Surya | Lakshmana
Naispuoliset:  Tridevi (Sarasvati | Lakshmi | Parvati) | Gayatri |   Durga | Devi | Sita | Radha | Kali | Shakti | (muita)
Savon Sanomat

| Savon Sanomat |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  sanomalehti
Julkaisija:  Savo-Karjalan Media Oy
ISSN:  ISSN 0356-3510
Levikki:   34 738 (LT 2020)
Perustettu:  1907
Päätoimittaja:  Matti Pietiläinen 
Sitoutuneisuus:  sitoutumaton 1907-1991 Keskustapuolue
Kotikunta:  Kuopio
Kotimaa:  Suomi
Sivukoko:  tabloidi 15.3.2016 alkaen
Ilmestymistiheys:  ma-su
Kieli:  suomi
Aiheesta muualla
savonsanomat.fi
Savon Sanomat on Kuopiossa ilmestyvä seitsenpäiväinen sitoutumaton sanomalehti, jonka päälevikkialuetta ovat Pohjois-Savo ja Etelä-Savon pohjoisosat. Lehti perustettiin vuonna 1907 Maalaisliiton äänenkannattajaksi ja vaalilehdeksi.
Lehteä kustantaa Savo-Karjalan Media Oy, joka kuuluu Keskisuomalainen-konserniin, Keskisuomalainen Oyj. Vuonna 2022 Savon Sanomien kokonaistavoittavuus oli 203 000. Lehti siirtyi tabloid-kokoon 15. maaliskuuta 2016.
Päätoimittajat

Juhani Ahtiluoto 1907–1908
Jaakko Kivi 1908–1912
Iivo Härkönen 1913
Mikko Jortikka 1913–1914
Santeri Haapanen 1914–1917
Lassi Hiekkala 1918–1929
Eero Hiekkala 1929–1942
Martti Suhonen 1942–1943
Tauno Lautamatti 1943
Eero Lappalainen 1944–1960
Mauri Auvinen 1960–1987
Reino Myöhänen 1987–1991
Tapani Lepola  1991–2006
Jari Tourunen 2006–2015
Seppo Rönkkö 2015–2023
Matti Pietiläinen 2023–
Toimittajia

Simo Puupponen (Aapeli)
Väinö Immonen
Elina Karjalainen
Seppo Kononen
Paavo Lipponen
Jouko Tyyri
Savon Sanomien jakamia palkintoja

Savon Sanomien miespuolinen henkilöstö on 1970-luvun alusta asti vuosittain palkinnut Hilmanpäivänä 21. marraskuuta ”savolaisen naisen, joka on töillään ja toimillaan osoittanut esimerkillistä taitavuutta, tietävyyttä ja aikaansaavuutta”.
Lehti jakoi vuonna 2011 kolmannen Savon Sanomien vuoden väitöskirjapalkinnon parhaasta Kuopion yliopistossa hyväksytystä väitöksestä.
Kirjallisuutta

Huuskonen, Aarre: Savolaisen sanapajan vaiheilta. Jyväskylä 1990.
Kinnunen, Matti: Sanan valtaa Kallaveden kaupungissa. Kuopion sanomalehdistön historia I, 1844-1917. Kuopio 1982. ISBN 951-657-102-6
Piironen, Kaija: Sanan valtaa Kallaveden kaupungissa. Kuopion sanomalehdistön historia II, 1918-1979. Kuopio 1982. ISBN 951-657-103-4
Vuorio, Kaija: Savossa Savon Sanomat. Sanomalehti Savon Sanomat 100 vuotta 1907–2007. Savon Sanomat 2007. ISBN 978-951-98619-9-9.
Aiheesta muualla

Savon Sanomien verkkosivut
Lotta Harala

| Lotta Harala |
| --- | --- |
 Lotta Harala Paavo Nurmi Games -tapahtumassa vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. maaliskuuta 1992 (ikä 32) Tampere
Yleisurheilija
Pituus:  170 cm
Paino:  56 kg
Laji:  aitajuoksu
Seura:  Tampereen Pyrintö
Valmentaja:  Petra Stenman ja Juha Sainio (2012–2013),  Jussi Ihamäki (2013–2015 ja 2017–2018),  Tiia Hautala (2015–2016),  Kai Kyllönen (2018–2019) Matti Liimatainen (2019–2021) Anne Suoranta ja Kati Ala-Huikku 2021–
Ennätykset:  12,26 (100 m) 25,84 (200 m) 12,65 (SE) (100 m aj) 614 cm (pituus) 11,04 m (kolmiloikka)
Uran alku:  2006
Lotta Harala (s. 26. maaliskuuta 1992 Tampere) on suomalainen aitajuoksija. Hän edustaa Tampereen Pyrintöä.
Hän pitää hallussaan 100 metrin aitojen Suomen-ennätystä 12,65, jonka hän juoksi Sveitsin La Chaux-de-Fondsissa heinäkuussa 2024.