stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gazan avustussaattueen välikohtaus
Laivueen laivat > Muut laivat

Irlantilaisomisteinen alus MV Rachel Corrie ei osallistunut ensimmäiseen saattueeseen teknisten ongelmien vuoksi. Alus on nimetty yhdysvaltalaisen rauhanaktivisti Rachel Corrien mukaan. Corrie kuoli Israelin armeijan puskutraktorin alle vuonna 2003.
Edellisistä tapahtumista huolimatta Rachel Corrie lähti viivästyksen jälkeen kohti Gazaa, jatkaen laivueen alkuperäistä suunnitelmaa. Israel ilmoitti sallivansa laivan kulun vain Ashdodin satamaan. Alus oli ilmoittanut, ettei se vapaaehtoisesti noudattaisi Israelin määräyksiä, mutta noudattavansa mahdollisen valtauksen edessä väkivallattoman vastarinnan periaatetta. Israel valtasi 5. kesäkuuta Rachel Corrien, tiettävästi jälleen kansainvälisellä merialueella ja pakotti aluksen ja sen parikymmenhenkisen miehistön Ashdodin satamaan. Israel aikoi karkottaa koko miehistön välittömästi.
Yhdysvaltoihin rekisteröity Challenger II, Free Gaza -järjestön laiva, ei myöskään pystynyt osallistumaan ensimmäiseen saattueeseen teknisten vikojen vuoksi.
Ennen hyökkäystä

Ennen kuin laivat lähtivät Kyprokselta, Israel tarjosi laivueelle mahdollisuutta kuljettaa tavarat israelilaisen sataman kautta turvallisuustarkastuksen jälkeen. Sementtiä ei olisi sallittu, koska Israelin mukaan Gazassa valtaa pitävä Hamas-järjestö käyttäisi sitä bunkkereiden rakentamiseen. Israel suunnitteli pysäyttävänsä laivueen ja vievänsä sen Ashdodin satamaan, jonne oli pystytetty telttoja vastaanottamaan tavarat ja ihmiset. Tavarat olisi sitten viety Gazaan joko Israelin tai humanitaaristen järjestöjen kuljettamana. Aktivistit torjuivat ehdotuksen. Eräs järjestäjistä, Greta Berlin, sanoi, ettei tehtävä ole humanitaaristen tavaroiden toimittaminen vaan Israelin saarron murtaminen. Berlin sanoi, että heillä on oikeus purjehtia kansainväliseltä vesialueelta Gazan vesialueelle. Berlin lisäsi myös, että ainoa vesialueella laittomasti oleva on Israel itse, ei saarron murtamista yrittävä laivue.
Israelin laivasto otti yhteyttä saattueeseen ja ilmoitti että Gaza on suljettu sotilasalue. Laivasto vaati, että saattue siirtyy Ashdodiin tai muuten he valtaavat laivat. Saattue kieltäytyi.
IDF:n julkaiseman tiedotteen mukaan saattueesta vastattiin: ”Hiljaa! Menkää takaisin Auschwitziin", ja: "Autamme arabeja USA:ta vastaan. Muistakaa syyskuun 11.” Tiedote perustui IDF:n julkaisemaan lyhyemmäksi muokattuun 26 sekunnin nauhoitteeseen. Aktivistit syyttivät, että Israel on manipuloinut nauhoitetta, jotta aktivisteista välittyisi antisemitistinen kuva. Israel myönsi myöhemmin, että oli muokannut nauhoitetta, ja että keskusteluun käytetystä avoimesta kanavasta johtuen nauhoitteen ääniä ei pystynyt identifioimaan täydellisesti tiettyyn laivaan. IDF perusteli nauhoitteen muokkaamista sillä, että turhat hiljaiset hetket ja radiohälyt täytyi saada pois. Aktivistit kielsivät rasistiset kommenttinsa ja lainasivat tiedotteessaan Challenger 1 -laivan kapteenia, jonka mukaan kukaan ei hänen ohjatessaan sanonut niin. Aktivistien mukaan kaikki kapteenit kuulivat radioliikenteen.
Uusimmasta 6-minuuttisesta nauhoitteesta ilmenee uutena aiempaan muokattuun nauhoitteeseen verratessa muun muassa se, että israelilainen sota-alus kutsuu lukuisia kertoja avustussaattueen laivoja ja varoittaa niiden lähestyvän saartoaluetta. Israelilainen sota-alus ilmoittaa lisäksi, että kaikki tarvittavat keinot tullaan tekemään laivueen pysäyttämiseksi ja Gazaan rantautumisen estämikseksi. Kolmannen varoituksen jälkeen aktivistien joukossa ollut Huwaida Arraf vastaa, että Israelin ylläpitämä saarto on kansainvälisen oikeuden vastainen ja että saattue on kuljettamassa ainoastaan humanitaarista apua. "Meillä ei ole lastina mitään mikä muodostaisi uhkan asevoimillenne" sanoo Arraf.
Laivojen valtaus > Mavi Marmara

Israelin joukkojen nousu Mavi Marmara -alukselle johti väkivaltaisuuksiin. Osapuolilla on erilaiset näkemykset tapahtumista aluksella, etenkin siitä, kumpi osapuoli aloitti väkivaltaisuudet. Sotilaat nousivat myös muihin aluksiin, mutta pahimmat yhteenotot tapahtuivat Mavi Marmaralla. Yhteenotto alkoi ensimmäisen israelilaiskommandon ollessa vasta aloittamassa laskeutumista laivan kannelle. Tapahtumasta otetusta kuvamateriaalista näkyy, kuinka kepein, tangoin, puukoin ja raskain esinein varustautuneet aktivistit kävivät yksitellen köyttä pitkin laskeutuvien kommandojen kimppuun.
Laivojen valtaus > Kuolleet ja loukkaantuneet

Yhdeksän aktivistia kuoli ja 48 loukkaantui israelilaissotilaiden luodeista. Avustussaattueessa mukana olleen leicesteriläisen Pro-Palestina-ryhmän puheenjohtajan Ismail Patelin mukaan kuusi rauhanaktivistia on edelleen kateissa hyökkäyksen seurauksena.lähde?
Kuolleista aktivisteista kahdeksan oli Turkin kansalaisia ja yksi turkkilaistaustainen Yhdysvaltain kansalainen.
Turkkilaisten viranomaisten suorittamien ruumiinavausten mukaan kuolleista yhdeksästä aktivistista viittä oli ammuttu lähietäisyydeltä päähän, joko otsaan tai takaraivoon. Yhdeksästä kuolleesta löytyi kaikkiaan yhteensä 30 ampumahaavaa. Useita oli ammuttu useita kertoja eri puolille kehoa.
Kahdeksan israilaissotilasta haavoittui hyökkäyksessä, kaksi heistä vakavasti.
Laivojen valtaus > Aktivistien näkemys

Rauhanaktivistien mukaan laivaan nousseet Israelin joukot käyttivät ylimitoitettua voimaa aktivisteja kohtaan hakaten aktivisteja pampuilla ja käyttäen muun muassa kumiluoteja sekä etälamauttimia ja lopulta rynnäkkökiväärejä.
Laivalla olleiden rauhanaktivistien mukaan Israelin erikoisjoukkojen toiminta oli mielivaltaista ja uhrien annettiin kitua kuoliaiksi. Brittiaktivisti kertoo, että kameraansa sotilaita kohti osoittanutta turkkilaismiestä ammuttiin suoraan otsaan. Ruotsalaisaktivisti professori Mattias Gardell puolestaan kertoi, että sotilaat käsittelivät pahoin haavoittamiaan aktivisteja siten, että vammat vain pahenivat. Gardellin mukaan aktivisteja on edelleen myös kateissa, sillä aktivisteja sekä heitettiin että heitä heittäytyi hyökkäyksen aikana mereen. Gardellin oman arvion mukaan hän selviytyi paremmin, koska hän oli valkoihoinen. Espanjalaisaktivisti Manuel Tapial kertoi sotilaiden alkaneen heti laivaan noustuaan tappaa aktivisteja. Tapial kertoo myös nähneensä laivalla jopa 16-20 kuollutta.lähde?
Avustussaattueen johdossa olleen IHH:n johtaja Bulent Yildirimin mukaan sotilaat heittivät ruumiita myös mereen. Järjestön johtaja kertoo myös aktivistien siepanneen itsepuolustukseksi sotilailta aseita, mutta hänen mukaansa niitä ei käytetty. Yildirim sanoo lisäksi sotilaiden ampuneen loukkaantuneita sotilaita auttamaan mennyttä, rauhanaktivistien joukossa ollutta indonesialaista lääkäriä viisi kertaa vatsaan.
Ruotsalaisen Ship to Gaza -järjestön Sofia-laivalla matkustaneen ruotsalaisen kirjailijan Henning Mankellin mukaan Israelin kommandot ampuivat jopa nukkuvia ihmisiä. Sofia-laivalla ei tiettävästi ammuskeltu. Ruotsalaisaktivistit, joita oli Sofia-laivan lisäksi myös muilla laivoilla, kiistivät Israelin väitteet siitä, että rauhanaktivisteilla olisi ollut aseita.
Laivojen valtaus > Israelilaisten näkökanta

»Kun laskeuduin kannelle, kimppuuni hyökättiin välittömästi mailojen, metalliputkien ja kirveiden kanssa» 
(Israelin kommandojen kersantin kommentti hyökkäyksestä)
Israel ei ole julkisuudessa kommentoinut rauhanaktivistien vastaväitteitä. Israelin mukaan aseelliset rynnäköt laivoihin oli välttämättömiä, sillä laivueen tarkoituksena oli vain Gazan saarron rikkominen, ei humanitäärinen avustus. Israel nimitti aktivisteja terroristeiksi.
Israelilaiskommandot kertoivat, että heidän kimppuunsa hyökättiin välittömästi sen jälkeen, kun he olivat laskeutuneet helikopterista saattueeseen kuuluvan aluksen, Mavi Marmaran, kannelle. Israelin armeijan mukaan kommandoilla oli tuliaseet vain itsepuolustusta varten. Sotilaiden oli ensi sijassa tarkoitus käyttää värikuula-aseita.selvennä Laivaston sotilaita vastaan käymiseen epäillyiltä Mavi Marmaran aktivisteilta löytyi improvisoituja aseita, luotiliivejä, kaasunaamareita sekä suuria määriä rahaa.
Israel puolusti sotilaidensa toimia sanomalla, että nämä ampuivat itsepuolustukseksi. Esimerkiksi eräs sotilas sanoo aktivistien hakanneen häntä kepeillä ja ottaneen hänen kiväärinsä, jonka jälkeen sotilas veti pistoolinsa esiin ja ampui. IDF:n mukaan sotilaita kohti tulitettiin ja kaksi sotilasta haavoittui luodeista. Merivoimien kommandojen johto antoi kaikille joukoille luvan avata tuli kaksi minuuttia kriisin puhkeamisen jälkeen. Israelin laivaston mukaan laivaan nousseet sotilaat olivat varautuneet kohtaamaan teräaseita ja saaneet luvan tarvittaessa puolustaa henkeään asein, mutta joukot eivät odottaneet kohtaavansa kymmeniä mellakoitsijoita.
Hyökkäyksen laillisuus > Puolesta

Harvardin yliopiston oikeustieteen professori Alan Dershowitzin mukaan on selvää, että Israelin suorittama hyökkäys ei rikkonut kansainvälisen oikeuden normeja. Hänen mukaansa alukselle nouseminen kansainvälisellä vesialueella on laillista mikäli alus yrittää rikkoa merisaarron. Israelin hallituksen edustajan Mark Regevin mukaan San Remon sodankäyntiä merellä koskeva sopimus mahdollistaa kannellenousun saarron rikkomista yrittävälle laivalle. Johns Hopkinsin yliopiston kansainvälisen oikeuden professorin Ruth Wedgwoodin mukaan Israelilla on oikeus pysäyttää Gazaan tulevat laivat kansainvälisen humanitäärisen oikeuden mukaan estääkseen puolueettomia valtioita tuomasta aseita Hamasille.
Hyökkäyksen laillisuus > Vastaan

Northwestern University School of Law -yliopiston kansainvälisen oikeuden professorin Anthony D'Amaton mukaan Israelin suorittama hyökkäys kansainvälisellä vesialueella oli kuitenkin selkeästi laiton kansainvälisen oikeuden valossa. D'Amaton mukaan sodan lakeja ei voida soveltaa tässä kyseisessä tapauksessa, sillä konflikti on Israelin ja Hamasin välinen, jonka toinen osapuoli ei ole valtio.
Joukko Israelin syyttäjänviraston asianajajia ja kansainväliseen oikeuteen perehtyneitä israelilaisia asianajajia, kuten Avigdor Feldman, Itamar Mann, Omer Shatz ja Yiftah Cohen, piti heti hyökkäyksen jälkeen Israelin hyökkäystä kansainvälisen oikeuden vastaisena ja Israelia kansainvälisen YK:n merioikeusyleissopimuksen rikkojana. Syyttäjät vaativat, että Israelin on annettava oikeudellinen perustelu hyökkäyksestä, ja että israelilainen oikeusaste toteaa hyökkäyksen välittömästi laittomaksi. Asianajajat pitivät Israelia myös valtiona, joka harjoittaa piratismia ja avustuslaivueen matkustajien kaappausta.
Hastingsin korkeakoulun oikeustieteellisen tiedekunnan ja erityisesti Lähi-idän politiikkaan perehtyneen professorin George Bisharatin mukaan Israelin hyökkäys avustussaattueeseen oli kansainvälisen oikeuden näkökulmasta laiton ja kohtuuton. Bisharatin mukaan Israelilla ei ollut oikeutta hyökätä humanitääristä kuljetusta kuljettaneisiin laivoihin kansainvälisellä vesialueella. Bisharat toteaa myös, että laivan matkustajilla oli oikeus puolustautua Israelin yöllä suorittamaa laitonta hyökkäystä vastaan. Bisharat muistuttaa myös, että Israel kantaa joka tapauksessa oikeudellisen vastuun murhista kansainvälisellä vesialueella, johon sen sotilaat syyllistyivät. Bisharat muistuttaa myös, että laivaan nouseminen oli myös Israelin ylläpitämän Gazan saarron valossa laiton, sillä Gazan saarto perustuu Bisharatin mukaan poliittiseen eikä sotilaalliseen motiiviin, koska vastustaja on poliittinen puolue Hamas, ei valtio. Näin ollen Israelin ylläpitämä saarto ei kohdistu heikentämään Palestiinalaishallintoa sotilaallisesti, vaan Hamas -järjestöä poliittisesti, mikä on kansainvälisen oikeuden näkökulmasta laitonta. Bisharat toteaa laittoman saarron lisäksi rankaisevan kansainvälisen oikeuden näkökulmasta kollektiivisesti koko Gazaa, ei vain Hamas -järjestöä ja siten rikkovan räikeästi kansainvälisen oikeuden humanitäärisiä lakeja.
Tapauksen tutkinta

YK:n pääsihteeri Ban Ki Moon esitti puolueettoman kansainvälisen tutkimusryhmän perustamista. Ryhmän johdossa olisi merioikeuteen perehtynyt Uuden-Seelannin entinen pääministeri Geoffrey Palmer ja tutkimusryhmään kuuluisi edustajia Israelista, Turkista ja Yhdysvalloista. Israelin pääministeri Benjamin Netanjahu keskusteli asiasta Banin kanssa, mutta torjui ajatuksen. Israelin Yhdysvaltain-suurlähettiläs Michael Oren sanoi Israelin neuvottelevan Yhdysvaltain kanssa tutkinnan suoritustavasta.
YK:n ihmisoikeusneuvoston kesäkuussa 2010 asettama kolmihenkinen tutkijapaneeli, joka koostui kansainväliseen oikeuteen perehtyneistä asianajajista ja tuomareista, tuomitsi syyskuussa 2010 julkaisemassaan raportissa Israelin hyökkäyksen avustussaattueeseen ihmisoikeusrikoksena ja kansainvälisen oikeuden humanitääristen lakien vastaisena. Tutkijapaneeli sanoo lisäksi raportissaan Israelin käyttäneen uskomatonta väkivaltaa laivasaattueen ihmisiä kohtaan. Tutkijapaneelin mukaan Israelia voidaan syyttää avustustyöntekijöiden tarkoituksellisesta tappamisesta, kidutuksesta ja epäinhimillisestä kohtelusta. Israel kiistää tutkijapaneelin raportin oikeellisuuden.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gazan avustussaattueen välikohtaus Wikimedia Commonsissa
Wikiuutisissa on aiheeseen liittyvä uutinen: Mepit: Gazan saarron loputtava‎
Youtube – Demonstrators Use Violence Against Israeli Navy Soldiers Attempting to Board Ship Israelin puolustusvoimien video
Gazan vientisaarron yksityiskohdista. BBC News. 31.5.2010
Avustussaattueen reitti Gazaan.
Mielenosoitus Tukholmassa.
Vääräkosken kartonkitehdas

Vääräkosken kartonkitehdas ja puuhiomo oli vuosina 1901–1998 toiminut, Ähtärin Peränteen kylässä, Vääräkosken rannalla sijaitseva, erikoiskartonkeja tuottanut tehdas. Tehtaan viimeinen omistaja oli Vääräkosken Pahvi Oy. Aiemmin tehdas toimi nimillä G. A. Lönnqvist, G. A. Lönnqvistin perilliset – G. A. Lönnqvist arvingar ja Vääräkoski Oy.
Historia

Vääräkosken tehtaan perusti vuonna 1897 tamperelainen kauppias ja sahanomistaja, insinööri Gustaf A. Lönnqvist. Vaasan läänin kuvernöörin virasto myönsi 3. elokuuta 1898 Ylä-Vääräkoskeen luvan vesivoimalla käyvälle puuhiomolle. Myöhemmin laitos muutettiin osittain sähköntuotantoon soveltuvaksi.
Tehdas käynnistyi vuonna 1901. Tehtaalla valmistettiin hioketta ja kartonkia perinteisin menetelmin ja laittein lokakuuhun 1998 asti, jolloin yritys meni konkurssiin. Tehtaan tuotteita olivat valkoinen ja ruskea pahvi. Ruskeaa pahvia valmistettiin pääartikkelina toiminnan loppumiseen saakka. 1960-luvulle saakka tehtaalla valmistettiin lähinnä ohutta ja paksua pinkopahvia. Tehtaan muita artikkeleita olivat muun muassa Klubi-askeihin käytetty pahvi ja leivoslaatikot. Viimeisinä vuosikymmeninä keskityttiin paksun ruskean pahvin valmistukseen. Erivahvuista ruskeaa pahvia valmistettiin käytettäväksi lähinnä olutlasien ja kolpakkojen alusiin. Jonkin verran tuotettiin myös pullonkorkkien tiivistepahvia ja julisteiden taustapahvia.
Vuonna 1963 tehtaalla oli 54 työntekijää, vuonna 1978 yli 60, 1980-luvun lopulla 38 ja viimeisinä vuosina 14. Tehtaan työntekijöitä edusti Paperiliiton Vääräkosken osasto n:o 9 r.y. Pääluottamusmiehenä toimi kunnallisneuvos Veikko Sipilä vuosina 1951–1993.
Tehtaan koneet

Vääräkosken tehtaassa on yksi kartonkikone ja tehtaan hiomossa kolme hiomakonetta.
Tehtaan koneet > Kartonkikone

Vääräkosken kartonkikone on arvioitu vuonna 1889 valmistetuksi. Kone asennettiin paikalleen vuonna 1901 ja se on Suomen neljäs jatkuvatoiminen kartonkikone. H. Füllnerin konepajassa Warmbrunnissa Saksassa valmistetun koneen alkuosa eli märkäpää on säilynyt alkuperäisenä.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kone | Valmistaja | Toiminnassa vuosina | Viiraosa | Viiraleveys | Puristinosa | Nopeus | Kapasiteetti ja tuotteet | Muuta |
| Kartonkikone | Füllner | 1901–xx.10.1998 (valmistettu vuonna 1889, uusittu vuosina 1935, 1951 ja 1991) | Vastavirtaperiaatteella toimiva muodostusosa, jossa nostosylinterit ja vastavirtasylinterit | 1 700 mm | 7 sylinteriä | 10-15 m minuutissa | n. 1 000-4 000 t/a, Valkoinen ja ruskea pahvi | 13 kuivaussylinteriä, kaksi kalanteria |
Kartonkikoneessa tapahtui sylinterin räjähdys vuonna 1991, minkä seurauksena tehdasrakennuksen seinä vaurioitui. Korjausten yhteydessä seinä uusittiin entisestä poikkeavaksi ja tilalle hankittiin kuivaussylinterit käytettyinä Pyhtään Stockforsin puuhiomosta. Alun perin kuivaussylinteriryhmä on ollut Kaukaan tehtaalla selluloosan kuivauskoneessa. Koneeseen on hankittu varaosia myös vuonna 1990 suljetusta Inkeroisten kartonkitehtaan kartonkikone KK3:sta, joka oli myös Füllnerin konepajan valmistetta vuodelta 1916.
Tehtaan koneet > Hiomakoneet

Hiomossa olevat kolme hiomokonetta ovat suomalaisen Tampellan valmistamia vesipainesyöttöisiä kuumahiomakoneita. Koneet on valmistettu 1940-luvulla. Koneista kaksi on sähkötoimisia ja yksi vesivoimalla toimiva.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kone | Valmistaja | Toiminnassa vuosina | Käyttövoima | Teho | Kapasiteetti |
| Hiomakone 1 | Tampella | 1945–1998 | Sähkö |  ? |  ? |

| Hiomakone 2 | Tampella | 1946–1998 | Suora vesivoima (turbiinissa puinen hammasratas vuodelta 1925) |  ? |  ? |

| Hiomakone 3 | Tampella | 1949–1998 | Sähkö |  ? |  ? |
Tehtaan koneet > Höyryvoima-asema

Tehtaalla on ollut myös höyryvoima-asema, jossa on poltettu kiinteää polttoainetta ja myöhemmin öljyä. Voima-asema oli kaksiosainen: vanha voima-asema sekä uusi 1980-luvulla rakennettu kuorenpolttolaitos.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kattila | Valmistaja | Valmistusvuosi | Teho | Polttoaineet |
| Kattila 1 |  ? | 19xx–1979 (poistettu) |  ? | puu, raskas polttoöljy |
| Kattila 2 |  ? | 19xx–1995 |  ? | puu, raskas polttoöljy |
| Kuorikattila |  ? | 1979–198x |  ? | kuorijäte |
| Kuorenpolttolaitos (erillisessä rakennuksessa) |  ? | 198x–1998 |  ? | kuorijäte |
Lisäksi voima-asemalla oli betoninen vesisäiliö, kaksi syöttöpumppua ja eurekapumppu. 1990-luvun puolivälissä voima-asema muutettiin kiertoveden suodatuskäyttöön. 1990-luvun puolivälistä alkaen vanhalla voima-asemalla toimi vedenpuhdistamo.
Tehtaan koneet > Muut koneet

Tehtaassa on myös muiden valmistajien koneita, kuten:
Ahlström (teloja)
Strecker-Bruderhaus (Rullain vuodelta 1951)
Gustav Göckel (arkkileikkuri vuodelta 1951)
Valmet (prosessimittaus)
Scanpro (prosessiautomaatio)
Vargo (suodattimia)
Valon kone (katkaisusaha vuodelta 1978)
Tehtaan suojelu

Entisen Vääräkosken Pahvi Oy:n tehdasaluetta suojelee Etelä-Pohjanmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus rakennussuojelulain perusteella. Suojelupäätös kattaa Vääräkosken puuhiomon ja kartonkitehtaan. Suojeltuun kokonaisuuteen sisältyvät rakennusten ohella myös tehtaan kiinteät koneet ja laitteet sekä samaan kokonaisuuteen kuuluva Koskienergia Oy:n omistama vesivoimalaitos. Rakennussuojelupäätöksessä on suojeltu tehdasalue, kartonkitehdas ja kartonkikone, hiomo ja kolme hiomakonetta, hiomakoneita käyttävä turbiinikoneisto, koneasemarakennus ja muuntamo, voimakanava ja pato, korjauspaja, verstas rullaleikkureineen, vanha konttori, uusi konttori, entinen tehtaanjohtajan asuinrakennus sekä Ala-Vääräkosken voimalaitos laitteistoineen.
Kilpailijat

Vääräkosken kilpailijoita olivat erityisesti Enso Gutzeitin (sittemmin Stora Enso, nyk. Pankaboard) Pankakosken kartonkitehdas Lieksassa, Stromsdal Juankoskella sekä norjalainen Rena Karton AS ja ruotsalaiset Fridafors Kartong AB ja Svaneholms Bruk AB. Renan kartonkitehdas lopetti toimintansa vuonna 1998. Myös Fridafors meni konkurssiin vuonna 2000, kun tehtaan molemmat kartonkikoneet tuhoutuivat tulipalon seurauksena. Stromsdal asetettiin konkurssiin vuonna 2008, mutta toiminta jatkui vuonna 2011 nimellä Premium Board Finland Oy. Myös Svaneholms Bruk Ab on lopettanut toimintansa.
Ford (traktori)

Ford oli autonvalmistaja Fordille kuulunut traktorimerkki, jota valmistettiin Euroopassa vuosina 1964–1995 ja Yhdysvalloissa vuosina 1939–1995. Merkki myytiin 1990-luvun alussa Fiatille ja on nykyään osa New Hollandia. Vuosina 1916–1964 yhtymän traktorit valmistettiin Fordson-nimisinä, koska tavaramerkkinimen Ford oikeudet kuuluivat toisessa yhtiössä työskennelleelle Henry Ford-nimiselle henkilölle.lähde?
Alkuajat

Pohjois-Amerikassa Ford-merkkisiä traktoreita myytiin jo 1940-luvulla, mutta Euroopassa Fordson-nimi säilyi vuoden 1964 malliuudistukseen saakka. Tuolloin Ford-traktoreiden eri mallit numeroitiin: Fordson Dexta -mallien tilalle tulivat mallit 2000 ja 3000, vanhan Power Majorin kokoluokkaa edusti 4000 (kaikki kolmisylinterisiä), ja Fordson Super Majorin tilalle tuli Ford 5000. Uusia malleja valmistettiin kolmessa tehtaassa. Englannin Basildoniin oli rakennettu uusi tehdas. Kaksi muuta tehdasta olivat Antwerpenissä Belgiassa ja Highland Parkissa Yhdysvalloissa.
Vuonna 1968 esiteltiin amerikkalainen kuusisylinterinen Ford 8000. Sen vaihteisto muistutti muun 1000-sarjan vaihteistoa, mutta oli huomattavasti vahvistettu. Muu tekniikka oli huomattavasti pienempiä malleja kehittyneempää sisältäen muun muassa nestejarrut ja vetovarsitunnustelun, johon hankittiin lisenssi International Harvesterilta. Vuonna 1969 esiteltiin turboahdettu Ford 9000, joka oli muuten samanlainen kuin Ford 8000. Fordin traktorimallisto uudistettiin nimenvaihdoksen yhteydessä täysin, eikä Fordsoneissa ja Fordeissa juuri yhteisiä osia ollut.
Uudessa 1000-sarjassa oli uudet moottorit, joissa oli lyhyt iskunpituus ja suuri sylinterin halkaisija. Traktoreiden perusrakenne oli varsin yksinkertainen. Hydrauliikka toimi kytkimestä riippumatta, ja mallien 4000 ja 5000 jarrut olivat öljykylpyiset levyjarrut. Tämä perusrakenne pysyi suurin piirtein samanlaisena seuraavat 30 vuotta. Fordin uuden mallisarjan alkuongelmat saivat JCB-kaivurivalmistajan vaihtamaan kaivureiden peruskoneekseen Nuffieldin.
Alkuajat > Select-O-Speed

1960-luvulla kaikkiin malleihin sai lisävarusteena Select-O-Speed -vaihteiston. Se muistutti rakenteeltaan hieman perinteistä automaattivaihteistoa ja sen kolmella planeettapyörästöllä saatiin 10+2 vaihdetta ilman kytkintä. Select-O-Speed oli aikanaan edityksellinen, mutta se tuotiin markkinoille keskeneräisenä. Siitä puuttui muun muassa suojamekanismeja, jolloin vaihde oli mahdollista vaihtaa eteenpäinajolta peruutukselle traktorin vielä liikkuessa. Tämä kulutti vaihteistoa huomattavasti. Select-O-Speed oli hyvin tarkka öljystä – väärät öljyt saattoivat aiheuttaa sen hajoamisen. Keskeneräisyytensä sekä osittain väärän käytön ja huollon seurauksena Select-O-Speed oli hyvin vikaherkkä. Select-O-Speedin suosio laski, ja sen valmistus lopetettiin 1970-luvun alussa.
Alkuajat > Ford Force

Vuonna 1968 esiteltiin Force-mallisto. Se oli muotoiltu uudelleen lähinnä maskin osalta ja moottorien tehoja ja tilavuuksia oli suurennettu paitsi mallissa 4000. Ford 7000 esiteltiin vuonna 1971. Se oli samankaltainen kuin 5000, mutta turboahdettu. 7000:een oli saatavilla myös Load Monitor ‑vetovastustunnustelu, joka toimi työntövarsitunnustelua paremmin raskaiden ja puolihinattavien koneiden kanssa. Vuonna 1973 mallien 5000 ja 7000 lisävarusteeksi tuli Dual Power, alentava pikavaihde, joka alensi nopeutta 22 % ja lisäsi vääntömomenttia tehokkaasti.