stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Leveänokkakolibri
Levinneisyys ja elinympäristö

Leveänokkakolibria tavataan suurimmasta osasta Meksikoa. Tämän lisäksi sitä tavataan Yhdysvalloista Arizonan, New Mexicon ja Teksasin osavaltioista ja satunnaisesti Kaliforniasta. Leveänokkakolibrin elinympäristöjä ovat tammi- ja mäntymetsät, kanjonit ja pensaikkoiset alueet. Usein sitä tavataan virtaavan veden lähistöllä. Yhdysvalloissa ja Meksikon pohjoisosissa pesivät linnut muuttavat talveksi etelämmäs. Linnun pesimäkausi kestää Meksikossa tammikuulta toukokuulle ja Yhdysvalloista huhtikuulta elokuulle. Leveänokkakolibrinaaras rakentaa pesänsä pensaaseen tai pieneen puuhun ruohoista ja hämähäkinseiteistä. Naaras munii kaksi valkoista munaa. Leveänokkakolibrin ravintoa on pääasiallisesti kukkien mesi ja sen lisäksi se pyydystää ravinnokseen pieniä hyönteisiä.
Leveänokkakolibrinaaras
Letrotsoli

| --- | --- |

Letrotsoli
Systemaattinen (IUPAC) nimi
4-[(4-syanofenyyli)-(1,2,4-triatsol-1-yyli)metyyli]bentsonitriili 
Tunnisteet
CAS-numero: 112809-51-5
ATC-koodi: L02BG04
PubChem CID: 3902
DrugBank: APRD01066
Kemialliset tiedot
Kaava: C17H11N5 
Moolimassa: 285,308 g/mol
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 99,9 % 
Proteiinisitoutuminen: 60 %
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika: 48 tuntia
Ekskreetio: renaalinen 84 % 
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  D(US) 
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Oraalinen
Letrotsoli (C17H11N5) on laajalle levinneen rintasyövän vaihdevuosien jälkeiseen hoitoon tarkoitettu lääke. Letrotsolin teho perustuu aromataasientsyymin toiminnan estämiseen.
Synteesi

Letrotsolisynteesin lähtöaineena on 4-bromimetyylibentsonitriili, joka reagoi imidatsolin kanssa muodostaen välituotteen. Välituotteesta poistetaan protoni ja se reagoi para-fluoribentsonitriilin kanssa muodostaen letrotsolia.
Vaikutusmekanismi

Estrogeenihormonit voivat voimistaa rintasyöpäkasvaimen suurentumista. Aromataasi on entsyymi, joka muuntaa androgeenejä estrogeeneiksi. Letrotsoli on aromataasin inhibiittori eli se estää entsyymin toimintaa. Tällöin ihmisen elimistön estrogeenipitoisuus alenee ja niiden syövän etenemistä voimistava vaikutus heikkenee.
Letrosolia käytetään joko ainoana liitännäishoitona tai yhdessä tamoksifeenin kanssa. Letrotsolin on todettu ehkäisevän rintasyövän uusiutumista jonkin verran tehokkaammin kuin tamoksifeenin.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database (HMDB): Letrozole (englanniksi)
KEGG: Letrozole (englanniksi)
ChemBlink: Letrozole  (englanniksi)
Liberian vaakuna

Liberian vaakuna
Liberian vaakuna on Liberian tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella.
Vaakunan kilven purjelaiva ja nouseva Aurinko kuvaavat Liberian syntyä ja vapautettujen orjien tuloa maahan. Kyyhkynen, jolla on nokassaan kirjakäärö on rauhan ja hyvän tahdon vertauskuva. Palmu symboloi hedelmällisyyttä ja sen vieressä olevat aura ja lapio kuvaavat maataloutta.
Vaakunassa on englanninkielinen motto The love of liberty brought us here (Rakkaus vapauteen toi meidät tänne). Kilven alapuolella lukee maan virallinen nimi englanniksi.
Liberian talous

Liberian talous on tuhoutunut hyvin pitkälti Liberian sisällissodissa 1989−1995 ja 1999–2003. Vain 15 prosenttia väestöstä on palkkatyössä, ja suurin osa ihmisistä elää omavaraistaloudessa maanviljelyllä.
Ennen sisällissotia maa oli vauras, ja yksi maailman suurimmista kumin tuottajamaista. Firestone Rubber Companylla oli maassa maailman suurin kumiplantaasi. Kumin lisäksi maassa tuotettiin rautamalmia, puuta ja kahvia. Teollisuudenaloja oli kumin, palmuöljyn ja elintarvikkeiden jalostus, rakennusmateriaalinen tuotanto, huonekaluteollisuus ja timanttien louhinta. Riisi oli tärkein viljelyskasvi, ja lisäksi kalaa saatiin rannikolta ja sisämaan kalanviljelyslaitoksista.
Sodat tuhosivat teollisuuden ja pääkaupungin Monrovian ja sen lähialueen infastruktuurin täysin, ja liikemiehet lähtivät maasta vieden mukanaan pääoman ja taitotiedon. Urbaani kaupankäynti romahti, ja sitä ollaan vasta pikkuhiljaa elvyttämässä.
Liberian tärkeimmät vientimaat ovat Saksa, Etelä-Afrikka, Puola, Yhdysvallat ja Espanja. Suurimmat tuontimaat ovat Etelä-Korea, Singapore ja Japani.
BKT asukasta kohden oli Liberiassa 1000 dollaria vuonna 1999.
Leuhunjoki

| Leuhunjoki |
| --- | --- |
Maat:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Äänekoski
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Saarijärven alue|Saarijärven alue (14.61)
Pinta-ala:  2 243,15 km²  
Järvisyys:  7,27 % 
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Saarijärvi
 :  62.6909°N, 25.2669°E
Laskupaikka:  Kallinjärvi
 :  62.6657°N, 25.2709°E
Esteet:  Leuhunkosken voimala
Sivu-uomat:  oja Saarilammesta
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  117,4 m  
Laskukorkeus:  108,6 m  
Korkeusero:  8,8 m
Pituus:  3 km
Kaltevuus:  2,9 m/km
Suurin virtaama:  142,7 m³/s  
Keskiylivirtaama:  82,97 m³/s  
Keskivirtaama:  20,45 m³/s  
Keskialivirtaama:  0,54 m³/s  
Pienin virtaama:  0 m³/s  
Muuta
Leuhunjoki on Keski-Suomen Saarijärvellä virtaava noin kolme kilometriä pitkä joki, alkaa Saarijärvestä ja laskee Kallinjärveen. Joki muodostaa Saarijärven reitin pääuoman alajuoksun osuuden. Joen vapaan virtauksen katkaisee siinä toimiva Leuhunkosken vesivoimalaitos.
Joen kulku

Leuhunjoki alkaa Saarijärven itäpään Kusiaislahdesta ja alittaa heti seututien 633 sillan Roikolankylässä. Joen niskalla on vedenpinnan korkeus keskimäärin 117,4 metriä mpy. Sillan alapuolella on voimalaitoksen nostaman veden alle jäänyt piiloon Myllykoski. Joki virtaa aluksi pari kilometriä kohti etelää, missä se levenee patoaltaaksi. Altaan leveys on 110–150 metriä. Joen poikki on Leuhunkoskeen rakennettu yli 100 metriä pitkä pato, jonka oikealla puolella sijaitsee vesivoimalaitoksen läpivirtausaukot. Voimalan alapuolella on joki vain 30–40 metriä leveä ja 250 metriä pitkä. Joen sivuun jää patoamisen seurauksena muodostunut pieni lammikko. Joki laskee Kallinjärveen, jonka vedenpinnan korkeus on 108,6 metriä mpy. Joen jokilaakson metsäinen itäranta on jyrkempi kuin viljelty länsiranta. Alajuoksulla on vain itärannalla peltomaata, jonka asutus muodostaa joen ympärille Leuhun kylän.
Hydrologiaa

Leuhunjoki sijaitsee Kymijoen vesistössä (14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Saarijärven alueella (14.61), jonka Summasjärven alueeseen (14.613) ja Saarijärven–Lumperoisten alueeseen (14.614) se kuuluu. Joen valuma-alueen pinta-ala on likimain sama kuin Hietamankosken vesivoimalaitoksen kohdalla ilmoitettu arvo 2 243,15 neliökilometriä. Valuma-alueen järvisyys olisi silloin noin 7,27 %.
Leuhunjoen virtaamat mitataan voimalaitoksella ja ne ovat keskivirtaama (MQ) on ollut 20,45 m³/s ( tai 32 m³/s vuosina 1981–2010 ), keskiylivirtaama (MHQ) 82,97 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) 0,54 m³/s. Virtaama-arvot on mitattu vuosina 1968–2022. Pienin mitattu virtaama (NQ) on 0 m³/s, joka sattui viimeksi 30.5.2015, ja suurin virtaama (HQ) on 142,70 m³/s, joka mitattiin 11.5.1982.
Historiaa

Joessa on toiminut aikaisempina vuosisatoina vesimyllyjä, joilla on jauhettu viljaa. Ensimmäinen maatila Saarikoski perustettiin joen rannalle vuonna 1743 ja joen eteläpäähän ilmestyi vuonna 1758 torppa, joka kuului Tarvaalan valtiontilalle. Molemmat maatilat hyödynsivät vesivoimaa omilla vesimyllyillään jo 1700-luvun puolivälissä. Vesimyllyjen lisäksi vesivoimaa on hyödynnetty sahan voimanlähteenä. Vuonna 1926 siirtyi Leuhunkosken maatilan Heinäahonkoskessa sijaitsevat myllyn ja saha uusille omistajille, jotka perustivat Osakeyhtiö Leuhunkosken tulevaa sähkövoimalaitosta varten. Koskeen rakennettiin 150 kilowatin vesivoimala ja sille sähkönjakeluverkko saman vuoden aikana. Kirkonkylälle syttyi tammikuussa 1927 ensimmäiset sähkövalot. Verkko laajeni myös Hännilään, Pajupurolle, Tarvaalaan ja Heikkilään.
Leuhunvirran eli Leuhunjoen osalta irtouittosääntö on kumottu 15.11.1933. Vuonna 1977 julkaistussa Vesihallituksen Koski-inventoinnissa Leuhunkosken pituudeksi ilmoitetaan 225 metriä ja leveydeksi 25 metriä. Kosken pudotus olisi ollut 2,1 metriä. Koskeen rakennettiin voimalaitos vuonna 1961.
Libido

Libido eli lisääntymisvietti tarkoittaa yleismerkityksessään seksuaalista halua. Psykoanalyyttisena käsitteenä libido merkitsee viettienergiaa.
Libido liittyi kehittäjänsä Sigmund Freudin ajattelussa aiemmin erityisesti elämänviettiin eli Erokseen. Libido oli Erosta ylläpitävä voima. Myöhemmin Freud yleisti käsitteen alaa niin, että myös kuolemanvietillä eli Thanatoksella on sitä ylläpitämässä oma libidonsa. Libidon käsitteellä on Freudin ajattelussa peruskäsitteen ja apuvälineen luonne. Se kuuluu metapsykologian piiriin.
Narsismi on nimitys sille että libidoenergia kohdistuu henkilöön itseensä eikä ympäristön objekteihin. Narsismi on siis Freudin ja myöhempien psykoanalyytikoiden mukaan libidoenergian suuntautumiseen liittyvää. Sam Vaknin on käyttänyt narsistista persoonallisuushäiriötä kuvaillessaan termiä ’narsistinen libido’. Freud on käyttänyt termiä ’ego-libido’, joka on vaihtoehto ’objekti-libidolle’. Freud teoretisoi, että ne ovat toisensa poissulkevia. Libidoenergia voi siis kohdistua joko itseensä tai toisiin, ja libidoenergian suuntautuminen vaakakupeista toiseen on toisesta vaakakupista pois samassa määrin.
Li Xiaoxia

Li Xiaoxia
| Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten pöytätennis. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten pöytätennis. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten pöytätennis. Olympialaiset  | Maa:   Kiina> Naisten pöytätennis. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lontoo 2012 | kaksinpeli |  |
|  Kultaa | Lontoo 2012 | joukkuepeli |  |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 2016 | joukkuepeli |  |
|  Hopeaa | Rio de Janeiro 2016 | kaksinpeli |  |
| Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Bremen 2006 | joukkuepelu |  |
|  Kultaa | Guangzhou 2008 | joukkuepeli |  |
|  Kultaa | Yokohama 2009 | nelinpeli |  |
|  Kultaa | Rotterdam 2011 | nelinpeli |  |
|  Kultaa | Dortmund 2012 | joukkuepeli |  |
|  Kultaa | Pariisi 2013 | kaksinpeli |  |
|  Kultaa | Pariisi 2013 | nelinpeli |  |
|  Kultaa | Tokio 2014 | joukkuepeli |  |
|  Kultaa | Kuala Lumpur 2016 | joukkuepeli |  |
|  Hopeaa | Zagreb 2007 | kaksinpeli |  |
|  Hopeaa | Zagreb 2007 | nelinpeli |  |
|  Hopeaa | Moskova 2010 | joukkuepeli |  |
|  Hopeaa | Rotterdam 2011 | kaksinpeli |  |
|  Hopeaa | Suzhou 2015 | nelinpeli |  |
|  Pronssia | Jokohama 2009 | kaksinpeli |  |
|  Pronssia | Suzhou 2015 | kaksinpeli |  |
Li Xiaoxia (s. 16. tammikuuta 1988 Anshan, Kiina) on kiinalainen pöytätennispelaaja, joka on voittanut urallaan kolme olympiakultaa ja yhdeksän maailmanmestaruutta.
Li voitti kesäolympialaisissa 2012 kaksi kultamitalia. Kaksinpelin loppuottelussa hän voitti maannaisensa Ding Ningin erin 4–1 ja toisen kultamitalinsa hän voitti joukkuekilpailussa. Neljä vuotta myöhemmin Rio de Janeiron olympialaissa hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja sai hopeaa kaksinpelissä hävittyään loppuottelussa Ding Ningille erin 3–4.
Li on voittanut maailmanmestaruuden kaksinpelissä vuonna 2013, nelinpelissä vuosina 2009, 2011 ja 2013 sekä joukkuekilpailussa vuosina 2006, 2008, 2012, 2014 ja 2016. Maailmanrankingissa hän on ollut ykkösenä marraskuussa 2008 sekä kahdeksan kuukauden ajan vuonna 2011.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Li Xiaoxia Wikimedia Commonsissa
Levassova

Levassovan kunnallishallintoalue Pietarin kartalla.
Levassova (ven. Левашо́во, Levašovo) on taajama ja kunnallishallintoalue Pietarin kaupungin Viipurin piirissä Venäjällä. Levassova sijaitsee Pietarin kaupungin pohjoisosassa Suomen rautatien varrella (Levašovon asema). Etelässä se rajoittuu Parkalaan ja pohjoisessa Haapakankaaseen.
1800-luvun lopulla Levassovaan syntyi pietarilaisten huvila-alue. Vuonna 1950 Levassova sai kaupunkimaisen taajaman statuksen, ja vuonna 1954 se siirrettiin Viipurin piirineuvoston alaisuuteen.
Levassovan rautatieasema on Bruno Granholmin suunnittelema.
Levassovassa teloitettujen suomalaisten muistomerkki.
Joukkohaudat

Alle kilometrin päässä Levassovan länsipuolella sijaitsee niin sanottu Levašovskaja pustoš (ven. Левашовская пустошь), jossa vuodesta 1937 lähtien teloitettiin ja haudattiin Neuvostoliiton poliittisten vainojen uhreja sekä kuolemaan tuomittuja rikollisia. 1940–1950-lukujen vaihteessa sinne haudattiin ilmeisesti myös niin sanotussa Leningradin jutussa tuomitut NKP:n jäsenet ja vuoden 1954 joulukuussa Leningradin jutun sepittänyt Neuvostoliiton entinen turvallisuusministeri Viktor Abakumov apureineen. Kaikkiaan alueelle on haudattu 46 700 henkilöä.
Vuonna 1989 Levassovan joukkohautojen paikalle perustettiin muistoalue, jonne on pystytetty muun muassa Stalinin vainoissa menehtyneille suomalaisille omistettu muistomerkki. Hautausmaan yhteydessä on pieni museo.
Levassovaan on haudattu arviolta 13 000 suomalaista suuren terrorin uhria. Heistä suurin osa on inkerinsuomalaisia.
Lentoasema

Noin kaksi kilometriä taajamasta etelälounaaseen sijaitsee Levašovon lentotukikohta. Sen muuntamista yhteiskäyttöiseksi, myös siviililiikennettä palvelevaksi Levašovon lentoasemaksi vuoteen 2023 mennessä on suunniteltu Gazprom-yhtiön kanssa.
Aiheesta muualla

Levassovan taajama Pietari-tietosanakirjassa (venäjäksi)
Levassovan muistoalue Pietari-tietosanakirjassa (venäjäksi)
| n k Pietarin hallinnollinen jako |
| --- | --- | --- |
 Liittovaltiokaupunki  Leningradin alue 
| Amiraliteetti |  Kolomna  Sennoi  Amiraliteetti  Semjonovski  Izmailovskoje  6. kunnallishallintoalue  |  |
| Vasilinsaari |  7. kunnallishallintoalue  Gavan  Vasiljevski  Morskoi  Alaissaari  |  |
| Viipuri |  Levassova  Parkala  Sampsonijevskoje  Svetlanovskoje  Sosnovskoje  15. kunnallishallintoalue  Parnas  Suvala-Ozerki  |  |
| Kalinin |  Rastaala  Akademitšeski  Suomi  21. kunnallishallintoalue  Piskarjovka  Severnyi  Prometei  |  |
| Kirov |  25. kunnallishallintoalue  Uljaala  Taasnoi  Autuansaari  Narva  Krasnenkaja retška  Morskije vorota  |  |
| Kolpina |  Kolpina  Metallostroi  Petro-Slavjanka  Pontonnyi  Sapjornyi  Ust-Ižora  |  |
| Krasnogvardeiski |  Polsteri  Suuri-Ohta  Pieni-Ohta  Ruutmylly  Orskoi  |  |
| Kraassela |  Kraassela  Eteläinen Primorje  Sosnovaja Poljana  Liiha  Rötsänsilta  Jugo-Zapad  Konstantinovskoje  |  |
| Kronstadt |  Kronstadt  |  |
| Kurort |  Siestarjoki  Terijoki  Valkeasaari  Kellomäki  Metsäkylä  Raavski  Kuokkala  Vammelsuu  Lautaranta  Ollila  Tyrisevä  |  |
| Moskova |  Moskovskaja Zastava  Gagarinskoje  Novoizmailovskoje  47. kunnallishallintoalue  Zvjozdnoje  |  |
| Neva |  Nevskaja zastava  50. kunnallishallintoalue  Obuhovo  Tuntia  53. kunnallishallintoalue  54. kunnallishallintoalue  Neva  Okkervil  57. kunnallishallintoalue  |  |
| Petrograd |  Korpisaari  Koivusaari  Kronverkskoje  Posadski  Tškalovski  Vvedenski  |  |
| Pietarhovi |  Lomonosov  Pietarhovi  Strelna  |  |
| Primorje |  Lahti-Olkina  65. kunnallishallintoalue  Tšornaja retška  Komendantski aerodrom  Ozero Dolgoje  Juntolovo  70. kunnallishallintoalue  Revonnenä  |  |
| Puškin |  Aleksanskoi  Pauluskoi  Puškin  Suosaari  Tärölä  |  |
| Frunze |  Volkovskoje  72. kunnallishallintoalue  Kupsila  Georgijevski  75. kunnallishallintoalue  Balkanski  |  |
| Pietarin keskusta |  Dvortsvyi  78. kunnallishallintoalue  Liteinyi  Smolninskoje  Ligovka-Jamskaja  Vladimirski  |  |
Leyton Orient FC

Leyton Orient Football Club on jalkapalloseura Lontoon Waltham Forestin kaupunkipiiristä. Seura pelaa kaudella 2022–2023 Englannin neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Kakkosliigassa, jonne se nousi takaisin National Leaguesta keväällä 2019.
Historia

Vuonna 1881 Glyn Cricket Club perusti jalkapallojaoston, mitä pidetään Leyton Orientin syntynä. Vuonna 1888 seura otti käyttöön Orient-nimen, ja vuonna 1898 nimi vaihdettiin Clapton Orientiksi, sillä seuraan tuli paljon vaikutteita Claptonista. Vuonna 1938 seura siirtyi nykyiseen kotipaikkaansa Leytoniin. Toisen maailmansodan jälkeen seuralla oli talousongelmia ja samoihin aikoihin seuran nimi vaihdettiin Leyton Orientiksi. Vuonna 1962 Leyton Orient nousi 1. divisioonaan. FA Cupissa Leyton Orient saavutti parhaan tuloksensa vuonna 1978, kun se eteni välieriin, joissa se hävisi Arsenalille. Seuralla oli jälleen 1990-luvulla talousongelmia. Vuonna 2001 seura nousi 11 vuoden jälkeen ykkösliigaan.
Joukkueen pitkäaikaisimpia managereja ovat olleet Billy Holmes vuosina 1907–1922 ja Alec Stock 1949–1959. Johnny Carey toimi managerina vuosina 1961–1963, jolloin joukkue nousi 1. divisioonaan ja pelasi siellä ainoan kautensa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Leyton Orient FC Wikimedia Commonsissa
Englannin kakkosliiga 2019–2020
Bradford City
Cambridge United
Carlisle United
Cheltenham Town
Colchester United
Crawley Town
Crewe Alexandra
Exeter City
Forest Green Rovers
Grimsby Town
Leyton Orient
Macclesfield Town
Mansfield Town
Morecambe
Newport County
Northampton Town
Oldham Athletic
Plymouth Argyle
Port Vale
Salford City
Scunthorpe United
Stevenage
Swindon Town
Walsall
Liberal-luokka

| Liberal-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  549 t
Pituus:  42,50 m
Koneteho:  500 ihp
Nopeus:  10 solmua
Aseistus
Meritorjunta:  1 × 6"/26 tykki 2 × 3,9"/27 tykkiä 1 × 1 naulan tykki
Liberal-luokka oli Portugalin laivaston kahden 1880-luvulla valmistetun tykkiveneen muodostama alusluokka.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille  | Palvelukseen | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Liberal | Laird, Son and Company, Birkenhead |  | 9. elokuuta 1884 |  | haaksirikkoutunut Angolassa Luandan pohjoispuolella olevassa linnake- ja satamakaupungissa Ambrizissa 22. kesäkuuta 1910 |
| Zaire | Laird |  | 9. elokuuta 1884 |  | 1918 |
Anders Lexell

Anders Johan Lexell
Disquisitio de investiganda vera quantitate
Anders Johan Lexell (24. joulukuuta 1740 Turku – 11. joulukuuta 1784 Pietari, Venäjä) oli suomalainen matemaatikko ja tähtitieteilijä. Venäjällä hänet tunnetaan nimellä Andrei Ivanovitš Leksel. Hänen nimestään on käytetty myös kirjoitusasuja Anders Johann Lexell ja Johann Anders Lexell. Häntä on pidetty suurimpana suomalaisena tieteilijänä, sillä hänen kansainvälinen uransa oli huikea.
Lexell syntyi kultaseppä Jonas Lexellin perheen esikoisena. Hän opiskeli Turun akatemiassa ja valmistui sieltä 1760. Lexell kutsuttiin 1768 Pietarin tiedeakatemiaan. Hän toimi Pietarin akatemian tähtitieteen professorina vuodesta 1771 ja akateemikkona vuodesta 1783, ja hänet nimitettiin myös Turun akatemian matematiikan professoriksi vuonna 1775, mutta hän ei astunut virkaan vaan erosi siitä vuonna 1780. Akateemikkona Lexell seurasi aikansa kuuluisinta luonnontieteilijää, sveitsiläissyntyistä Leonhard Euleria. Lexell toimi sokean Eulerin viimeisinä elinvuosina tämän assistenttina ja puhtaaksikirjoittajana.
Lexell saavutti kansainvälistä mainetta erityisesti pallogeometrian ja komeettojen liikkeen tutkijana. Hän laski Charles Messierin löytämän komeetan D/1770 L1 (Lexell) kiertoradan. Tämä komeetta ohitti Maan vuonna 1770 lähempää kuin mikään muu tunnettu komeetta historiassa. Tarkkaa etäisyyttä ei tunneta, mutta sen on arvioitu olleen kolme miljoonaa kilometriä. Lexell laski komeetalla olleen paljon suuremman perihelin ennen kohtaamista Jupiterin kanssa vuonna 1767 ja ennusti komeetan sinkoutumisen kokonaan ulos aurinkokunnan sisäosista sen kulkiessa kaksi kierrosta myöhemmin vuonna 1779 vielä lähempää Jupiteria.
Lexell oli myös ensimmäinen, joka laski Uranuksen kiertoradan pian sen löytämisen jälkeen ja havaitsi kiertoradasta sen olevan planeetta eikä komeetta.  Hän myös huomasi, että Uranuksen kiertoradassa on häiriöitä, ja päätteli niiden aiheuttajaksi toisen planeetan (Neptunus), vaikka Neptunuksen sijainnin laskikin vasta paljon myöhemmin Urbain Le Verrier.
Lexellin mukaan on nimetty Kuun kraatteri (Lexell), komeetta (D/1770 L1, Lexell) ja asteroidi (2004 Lexell).
Kirjallisuutta

Lehto, Olli: ”Lexell, Anders Johan (1740–1784)”, Suomen kansallisbiografia, osa 6, s. 110.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005.  ISBN 951-746-447-9  / Teoksen verkkoversio.
Stén, Johan C.-E.: A Comet of the Enlightenment: Anders Johan Lexell’s Life and Discoveries.  Cham:  Birkhäuser, 2015.  ISBN 978-3-319-00617-8
Stén, Johan C.-E. (toim.): Anders Johan Lexell: Brevväxling – commerce épistolaire.  (Bidrag till kännedom av Finlands natur och folk, 206)  Helsingfors:  Finska Vetenskaps-Societeten, 2019.  ISSN 0067-8481  ISBN 978-951-653-425-4
Aiheesta muualla

Lexell, Anders Johan hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Karttunen, Hannu: Vanhin tiede – Tähtitiedettä kivikaudesta kuulentoihin, s. 462.  ("Anders Johan Lexell (1740–1784)")  Helsinki:  Ursa, 2003.  ISBN 978-952-5329-26-1
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Venäjä 
Tieteilijät:  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  zbMATH 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo  Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852 
Muut:  IdRef
Liberian afroamerikkalaiset

Liberian afroamerikkalaiset ovat Liberiassa asuvia Yhdysvalloista sinne muuttaneiden vapautettujen orjien jälkeläisiä.
American Colonization Society oli perustanut Monrovian vuonna 1847 ja sen kautta Liberiaan muutti yli 16 000 afroamerikkalaista. Alueelle oli kuitenkin muuttanut jo aiemmin jonkin verran vapautettuja orjia. Alueelle muuttaneet julistivat Liberian itsenäiseksi vuonna 1847, mutta Yhdysvallat tunnusti sen vasta vuonna 1862. Alueen alkuperäisasukkaita siirtolaiset kohtelivat barbaareina, jotka heidän piti sivistää. Vuoteen 1944 saakka vain afroamerikkalaisten oli mahdollista äänestää vaaleissa. Heidän poliittinen ylivaltansa päättyi vuoteen 1980, jolloin Liberiassa tapahtui vallankaappaus. Liberian sisällissodan takia monet maan afroamerikkalaiset ovat muuttaneet muualle.
Nykyisin Liberian afroamerikkalaiset muodostavat alle 5 % Liberian väestöstä.
Tunnettuja Liberian afroamerikkalaisia

Joseph Jenkins Roberts, Liberian 1. presidentti; syntynyt Norfolkissa, Virginiassa.
Stephen Allen Benson, Liberian 2. presidentti; syntynyt Cambridgessa,  Marylandissa.
Daniel Bashiel Warner, Liberian 3. presidentti; syntynyt Baltimoressa, Marylandissa.
Edward James Roye, Liberian  5. presidentti; syntynyt Newarkissa, Ohiossa.
James Spriggs Payne, Liberian  4. presidentti; syntynyt Richmondissa, Virginiassa.
James Skivring Smith, Liberian 6. presidentti; syntynyt Charlestonissa,  Etelä-Carolinassa.
Anthony W. Gardiner, Liberian 9. presidentti; syntynyt Southamptonissa, Virginiassa.
William D. Coleman, Liberian 13. presidentti; syntynyt Fayettessa, Kentuckyssa.
Garretson W. Gibson, Liberian 14. presidentti; syntynyt Baltimoressa, Marylandissa.
William Tubman, Liberian 19. presidentti
William Tolbert, Liberian 20. presidentti
Charles Taylor, Liberian 22. presidentti
Jalometallien leimaaminen

Leimoja kultaisessa rannekorussa (vaikka salamavalo saa sen näyttämään hopeiselta.) NW tarkoittaa leimaajaa Eino Westerback ky:tä, 585 soikealla pohjalla 58,5 % kultaa, kruunu on tarkistusleima, L6 tarkoittaa vuotta 1940 ja vene Helsinkiä.
Jalometallien leimaaminen tarkoittaa jalometalliesineiden merkitsemistä niiden alkuperää ja ominaisuuksia kuvaavilla symboleilla. Leimaaminen  on Suomen lain mukaan pakollinen toimenpide jalometalliesineille. Leimattavaksi määrätyt jalometallit ovat kulta, hopea, platina ja palladium. Jalometallituotteella tarkoitetaan kokonaan tai osittain jalometalleista tai niiden seoksista valmistettua esinettä. Yleisimpiä leimausvelvollisuuden piiriin kuuluvia esineitä ovat korut, pöytähopeat, hopeiset ruokailuvälineet ja muut hopeaesineet. Jalometallilla pinnoitettuja tuotteita ei tarvitse leimata, esimerkiksi kultadubleeketjuja ja elektrolyyttisesti pinnoitettuja.