stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pekka Räty

Pekka Räty ja Auli Poutiainen Nurmeksen Juhlaviikkojen Kalevala-näytelmässä 1987.
Pekka Kullervo Räty (s. 9. joulukuuta 1954 Eno) on suomalainen näyttelijä ja poliitikko. Hän on näytellyt Lahden kaupunginteatterissa ja Seinäjoen kaupunginteatterissa. Hän tuli tunnetuksi Veikko Kerttulan Simpauttaja-televisioelokuvan (1975) Imppana.
Vuosina 1991–1995 hän toimi kansanedustajana tultuaan valittua eduskuntaan Lahdesta sitoutumattomana Vihreän liiton listoilta. Räty on toiminut myös Lahden kaupunginvaltuuston jäsenenä. Räty on toiminut myös SDP:ssä. Vuoden 2007 ja vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Räty oli Suomen Keskustan ehdokkaana Vaasan vaalipiirissä. Räty valittiin Imatran kaupunginvaltuustoon kuntavaaleissa 2017. Räty on myös näytellut Salatut elämät -televisiosarjassa vuodesta 2024 alkaen.lähde?
Martti Puhakka

Martti Olavi Puhakka (1. toukokuuta 1935 Jääski – 5. maaliskuuta 2019 Kajaani) oli suomalainen maatalous- ja metsätieteiden kandidaatti ja yritysjohtaja, joka on saanut maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Puhakan vanhemmat olivat maanviljelijä, koneasentaja Oiva Martti Puhakka ja nuorisoseuraneuvoja Aune Parikka. Hänen puolisonsa vuodesta 1960 on matkailusihteeri Ritva Anneli Pietilä. Puhakka tuli ylioppilaaksi Tampereen klassillisesta lyseosta 1956 ja valmistui maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1961, maisteri hänestä tuli 1965. Puhakka oli Hämeen–Uudenmaan Meijeriliiton teknillinen neuvoja 1962–1967 ja 1969–1972, Valion Turengin UHT-tehtaan isännöitsijä 1967–1969 ja Kainuun Osuusmeijerin teknillinen johtaja 1973–1974 ja toimitusjohtaja 1974–1990. Hänellä oli työuransa aikana myös useita luottamustehtäviä. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Puhakka sai 1987.
Kommandiittiyhtiö

Kommandiittiyhtiö (lyhenne ky) on henkilöyhtiö, jolla on vähintään yksi vastuunalainen yhtiömies ja vähintään yksi äänetön yhtiömies (kommanditääri). Kommandiittiyhtiötä on kutsuttu myös nimellä äänetön yhtiö.
Kommandiittiyhtiö Suomessa

Kommandiittiyhtiön perustamiseen tarvitaan Suomessa vähintään kaksi yhtiömiestä: vastuunalainen ja äänetön yhtiömies. Vastuunalainen yhtiömies päättää yhtiön asioista ja vastaa sen sitoumuksista henkilökohtaisesti. Äänetön yhtiömies sijoittaa yhtiöön pääomaa ja saa sille koron; hän ei voi solmia sopimuksia eikä osallistua päätöksentekoon.
Kommandiittiyhtiö eroaa avoimesta yhtiöstä vain siten, että vastuunalaisen yhtiömiehen lisäksi yhtiössä on vähintään yksi äänetön yhtiömies. Äänettömän yhtiömiehen vastuu rajoittuu hänen sijoittamaansa pääomaan, joka voi olla rahaa tai apportti. Äänettömällä ei ole oikeutta osallistua yhtiön hallintoon, ellei siitä erikseen olla yhtiösopimuksessa määrätty. Äänetön yhtiömies saa voitto-osuutensa velkojien jälkeen ennen vastuunalaisia yhtiömiehiä; jäljelle jäävä voitto kuuluu vastuunalaisille yhtiömiehille. Muut äänettömän yhtiömiehen oikeudet määritellään yhtiösopimuksessa (korvaus sijoituksesta yms.). Vastuunalainen yhtiömies vastaa yrityksen veloista ja sitoumuksista koko omaisuudellaan, mutta päättää yrityksen toiminnasta.
Kommandiittiyhtiö Suomessa > Kommandiittiyhtiön nimi

Kommandiittiyhtiön nimessä tulee olla sana kommandiittiyhtiö tai sen lyhenne (ky), ruotsiksi kommanditbolag (kb). Nimessä ei saa olla äänettömän yhtiömiehen nimeä.
Yhtiölle voidaan haluttaessa rekisteröidä rinnakkaistoiminimi muillakin kielillä kuin suomeksi tai ruotsiksi. Kaupparekisteri antaa kommandiittiyhtiölle seuraavat käännökset:
englanniksi Commandite company tai Limited partnership
saksaksi Kommanditgesellschaft
Kommandiittiyhtiö Suomessa > Kommandiittiyhtiömuoto kiinteistörahastoilla

Kommandiittiyhtiötä voidaan käyttää kiinteistörahastojen rakenteena. Vaikka ky-yhtiörakennetta ei ole tarkoitettu alun pitäen kiinteistörahastojen rakenteeksi, se valitaan veroedullisin perustein. Näiden rahastojen kautta kaikki institutionaaliset sijoittajat voivat käyttää velkavipua hyväkseen, mikä on lainsäädännön mukaan suorissa kiinteistösijoituksissa mahdotonta.
Kommandiittiyhtiö Suomessa > Verotus

Kommandiittiyhtiö voi tehdä toimintavarauksen.
Kommandiittiyhtiö eri maissa

Saksassa kommandiittiyhtiössä (Kommanditgesellschaft, KG) on oltava vähintään kaksi yhtiömiestä: vähintään yksi vastuunalainen ja vähintään yksi äänetön yhtiömies. Vastuunalaiset yhtiömiehet ovat yrittäjiä ja vastaavat yhtiöstä koko omaisuudellaan. Äänettömien yhtiömiesten vastuu rajoittuu heidän sijoitukseensa. He voivat toimia yhtiön rahoittajina ja saada sijoitukselleen tuottoa. Yhtiön nimessä tulee olla sana ”Kommanditgesellshaft” tai lyhenne ”KG”.
Saksan kommandiittiyhtiön erityismuoto on GmbH & Co. KG. Sen vastuunalainen yhtiömies on GmbH-yhtiö. Vastuunalainen GmbH vastaa yhtiön velvoitteista pääomallaan eikä vastuunalainen yhtiömies henkilökohtaisella pääomallaan niin kuin tavallisessa kommandiittiyhtiössä. On tavallista, että GmbH:n toimitusjohtaja on kommandiittiyhtiön äänetön yhtiömies. Yhtiön nimessä tulee olla tunnus ”GmbH & Co. KG”.
Aiheesta muualla

Laki avoimesta yhtiöstä ja kommandiittiyhtiöstä (389/1988), Finlex
Marshallinsaarten presidentti

| Marshallinsaarten presidentti |
| --- | --- |
 President of the Marshall Islands Būreejtōn in M̧ajeļ
 
 
 Nykyinen Hilda Heine 3. tammikuuta 2024 lähtien
Nimittäjä:  Nitijeļā
Kauden pituus:  4 vuotta, uusittavissa
Perustettu:  1979
Ensimmäinen:  Amata Kabua
Palkka:  60 000 $ vuodessa
Kotisivut:  https://rmigov.com/?page_id=12
Marshallinsaarten presidentti (engl. President of the Marshall Islands, marshalliksi Būreejtōn in M̧ajeļ) on Marshallinsaarten valtionpäämies. Nykyisenä presidenttinä toimii Hilda Heine, joka aloitti nykyisessä virassaan 3. tammikuuta 2024.
Presidentin valitsee Nitijeļā, eli Marshallinsaarten parlamentti, omien edustajiensa keskuudesta nelivuotiskaudelle. Kausien määrää ei ole rajattu. Presidentiksi valittavan henkilön tulee olla parlamentin edustaja ja sitä kautta hänen pätevyysvaatimuksensa ovat samat kuin kansanedustajilla: vähintään 21-vuotias Marshallinsaarten kansalainen.
Vuonna 1980 säädetyn lain mukaan presidentin palkka on 60 000 dollaria vuodessa.
Luettelo presidenteistä

| Numero | Kuva | Nimi | Virassa |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Amata Kabua | 17.11.1979 – 20.12.1996 |
| vt. |  | Kunio Lemari | 20.12.1996 – 14.1.1997 |
| 2 |  | Imata Kabua | 14.1.1997 – 10.1.2000 |
| 3 |  | Kessai Note | 10.1.2000 – 14.1.2008 |
| 4 |  | Litokwa Tomeing | 14.1.2008 – 21.10.2009 |
| vt. |  | Ruben Zackhras | 21.10.2009 – 2.11.2009 |
| 5 |  | Jurelang Zedkaia | 2.11.2009 – 10.1.2012 |
| 6 |  | Christopher Loeak | 10.1.2012 – 11.1.2016 |
| 7 |  | Casten Nemra | 11.1.2016 – 28.1.2016 |
| 8 |  | Hilda Heine | 28.1.2016 – 13.1.2020 |
| 9 |  | David Kabua | 13.1.2020 – 3.1.2024 |
| 10 |  | Hilda Heine | 3.1.2024– |
Lähde:
Xavier Espot Zamora

| Xavier Espot |
| --- | --- |
 Xavier Espot Zamora vuonna 2024.
Andorran pääministeri
 16. toukokuuta 2019 –  
Edeltäjä:  Antoni Martí
Sosiaali-, oikeus- ja sisäministeri
 25. heinäkuuta 2012 – 1. maaliskuuta 2019  
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. lokakuuta 1979 (ikä 45)  Escaldes-Engordany, Andorra
Tiedot
Puolue:  Demòcrates per Andorra
Tutkinnot:  Ramon Llull -yliopisto
Xavier Espot Zamora (s. 30. lokakuuta 1979 Escaldes-Engordany, Andorra) on andorralainen poliitikko ja asianajaja, joka valittiin vuonna 2019 Andorran pääministeriksi.
Elämä

Xavier Espot Zamora syntyi vuonna 1979 ja kävi koulua sekä Andorrassa että Sveitsissä. Korkeakoulutuksensa hän hankki Ramon Llull -yliopistosta, mistä hänellä on maisterintutkinto oikeustieteestä ja alempi korkeakoulututkinto humanistisista tieteistä.
Espotin ura Andorran oikeuslaitoksessa alkoi vuonna 2004, kun hänestä tuli haastemiehen lainopillinen avustaja. Hän toimi tehtävässä vuoteen 2008, jolloin oli avustajana myös Andorran korkeimmassa oikeudessa. Hän oli vuonna 2009 harjoittelijana Toulousen käräjäoikeudessa ja Barcelonan alioikeudessa.
Espotin poliittinen ura alkoi vuonna 2011, kun hänet valittiin Antoni Martín johtaman hallituksen oikeusministeriön valtiosihteeriksi. Seuraavana vuonna hän korvasi Marc Vilan Andorran oikeus- ja sisäministerinä. Hän sai vielä vuonna 2016 Rosa Ferreriltä vapautuneet sosiaaliministerin tehtävät. Espot johdatti puolueensa Demòcrates per Andorran vuoden 2019 parlamenttivaaleissa vaalivoittoon, ja hänet valittiin toukokuussa 2019 Andorran pääministeriksi.
Syyskuussa 2023 Espot kertoi Andorran yleisradion haastattelussa olevansa homoseksuaali.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Xavier Espot Zamora Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  VIAF 2
Ignacy Paderewski

| Ignacy Jan Paderewski |
| --- | --- |

Puolan pääministeri
 18. tammikuuta 1919 – 27. marraskuuta 1919  
Edeltäjä:  Jędrzej Moraczewski
Seuraaja:  Leopold Skulski
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. marraskuuta 1860 Kuryłówka, Podolian kuvernementti, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 29. kesäkuuta 1941 (80 vuotta) New York, Yhdysvallat
Tiedot
 Nimikirjoitus
Ignacy Jan Paderewski (18. marraskuuta 1860 – 29. kesäkuuta 1941) oli puolalainen säveltäjä, pianisti, diplomaatti ja poliitikko. Hän oli Puolan kolmas pääministeri.
Paderewski
Elämäkerta

Paderewski syntyi Kurylovkan kylässä, Venäjällä (nyk. Ukraina). Hänen isänsä työskenteli siellä ekonomina. Hänen äitinsä, Poliksena née Nowicka,  kuoli muutamia kuukausia Paderewskin syntymän jälkeen. Vuonna 1872 Paderewski lähetettiin Varsovaan, jossa hän pääsi Varsovan konservatorioon. Hän valmistui vuonna 1878. Vuonna 1880 Paderewski meni naimisiin Antonina Korsakównan kanssa, joka kuitenkin kuoli seuraavana vuonna. Vuonna 1881 Paderewski siirtyi Berliiniin opiskelemaan sävellystä. Vuonna 1884 hän siirtyi Wieniin, jossa hän myös teki ensimmäisen julkisen esiintymisensä vuonna 1887. Siitä lähtien hän konsertoi ympäri maailmaa yhtenä aikansa tunnetuimmista pianisteista. Vuonna 1901 Dresdenissä esitettiin Paderewskin ooppera Manru. Vuosina 1909–1913 Paderewski toimi Varsovan konservatorion johtajana.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Paderewski toimi Yhdysvalloissa Puolan hyväksi ja lienee vaikuttanut presidentti Woodrow Wilsoniin. Vuonna 1919 Paderewskistä tuli Puolan pääministeri, ja vuosina 1920–1921 hän oli Puolan edustajana Kansainliitossa. Vuonna 1922 hän kuitenkin vetäytyi politiikasta ja jatkoi konsertoimistaan. Viimeiset vuotensa hän asui Yhdysvalloissa. Hänen muistelmateoksensa ilmestyi vuonna 1939. Vuonna 1940 hän toimi Puolan pakolaisparlamentin puhemiehenä Ranskassa. Paderewski kuoli New Yorkissa vuonna 1941, kahdeksankymmenen vuoden iässä.
Kirjallisuutta

Żebrowski, Marek: Paderewski in California.  Toruń:  Tumult Foundation, [2009].  ISBN 978-83-61580-04-1
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ignacy Paderewski Wikimedia Commonsissa
Antti Halonen : Pianokuningas kirjoittaa muistelmiaan, Seura, 01.03.1939, nro 9, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 2 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  Dictionnaire historique de la Suisse  NARA  RISM  SNAC  IdRef
Kristiina Hanhirova

Kristiina Hanhirova (s. 24. huhtikuuta 1964 Kiiminki) on helsinkiläinen toimittaja. Hän on toiminut myös media-alan yrittäjänä ja viime vuosina ikääntyneiden mielen hyvinvoinnin parissa. Aikoinaan Hanhirova tuli tunnetuksi muun muassa Huomenta Suomi -tv-ohjelman juontajana.
Hanhirovan esikoiskirja Rakkautta, rukouksia ja rauhoittavia julkaistiin toukokuussa 2014.
Hanhirovan puoliso oli toimittaja Timo Laukkio.
Afrikankastanjasirkku

| Afrikankastanjasirkku |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Sirkut Emberizidae
Suku::  Raitapääsirkut Fringillaria
Laji::  tahapisi
Kaksiosainen nimi
 Fringillaria tahapisi  (Smith, 1836) 
Synonyymit
 Emberiza tahapisi 

Katso myös
   Afrikankastanjasirkku Wikispeciesissä   Afrikankastanjasirkku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Afrikankastanjasirkku (Fringillaria tahapisi)  on afrikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Saharan eteläpuolisen Afrikan Etelä-Afrikkaa myöten. Lajia ei ole tavattu Suomessa.
Olli Rehn

| Olli Rehn |
| --- | --- |
 Olli Rehn huhtikuussa 2024.
Suomen Pankin pääjohtaja
 12.7.2018–  
Edeltäjä:  Erkki Liikanen
Suomen elinkeinoministeri
 Sipilän hallitus 29.5.2015–29.12.2016  
Edeltäjä:  Jan Vapaavuori
Seuraaja:  Mika Lintilä
EU:n talous- ja raha-asioista vastaava komissaari
 Barroson komissio 9.2.2010–30.6.2014  
Edeltäjä:  Joaquín Almunia
Seuraaja:  Jyrki Katainen
EU:n laajentumisasioista vastaava komissaari
 Barroson komissio 22.11.2004–9.2.2010  
Edeltäjä:  Günter Verheugen Janez Potočnik
Seuraaja:  Štefan Füle
EU:n teollisuudesta ja yritystoiminnasta vastaava komissaari
 Prodin komissio 12.7.2004–22.11.2004  
Edeltäjä:  Erkki Liikanen
Seuraaja:  Günter Verheugen
Euroopan parlamentin jäsen
 1.1.1995–10.11.1996 1.7.2014–27.4.2015  
Seuraaja:  Hannu Takkula
Kansanedustaja
 22.3.1991–23.3.1995 23.4.2015–31.1.2017  
Ryhmä/puolue:  Keskustan eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Helsingin kaupungin vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. maaliskuuta 1962 (ikä 62) Mikkeli
Puoliso:  Merja Rehn (vih. 1995)
Lapset:  1
Tiedot
Puolue:  Suomen Keskusta
Koulutus:  filosofian tohtori (1996)
Tutkinnot:  Oxfordin yliopisto Helsingin yliopisto
Uskonto:  Suomen evankelis-luterilainen kirkko
Sotilaspalvelus
Palvelusvuodet:  1981–1982
Sotilasarvo:   luutnantti
Joukkoyksikkö:  Savon prikaati
Aiheesta muualla
ollirehn2024.fi
Olli Ilmari Rehn (s. 31. maaliskuuta 1962 Mikkeli) on suomalainen keskustaa edustava poliitikko ja Suomen Pankin pääjohtaja. Rehn on ollut kansanedustaja vuosina 1991–1995 ja 2015–2017, Euroopan parlamentin jäsen 1995–1996 ja 2014–2015, Euroopan unionin komissaari 2004–2014 sekä Sipilän hallituksen elinkeinoministeri toukokuusta 2015 joulukuuhun 2016.
Komissaarina Rehn vastasi EU:n laajentumisasioista Barroson komissiossa 2004–2009 ja talous- ja raha-asioista 2010–2014. Jälkimmäisellä kaudella hän oli myös Euroopan komission varapuheenjohtaja.
Rehn oli valitsijayhdistyksen ja keskustan ehdokkaana vuoden 2024 presidentinvaaleissa.
Nuoruus

Rehn syntyi Mikkelissä 31. maaliskuuta 1962. Hänen vanhempansa olivat yrittäjä, talousneuvos ja Mikkelin kaupunginvaltuutettu Tauno Rehn (1930–2006) sekä opettaja ja keskustan kansanedustajana 1995–1999 toiminut Vuokko Rehn (1938–2011). Tauno Rehn perusti Mikkelin Autotarvikkeen vuonna 1965 ja johti yritystä kuolemaansa saakka.
Rehn asui viisi ensimmäistä ikävuotta Mikkelin Nuijamiehessä, jonka jälkeen perhe muutti Siekkilään.
Rehn pelasi jalkapalloa Mikkelin Palloilijoissa jalkapallokouluikäisestä aina SM-sarjaan vuoteen 1981 saakka. MP:n edustusjoukkueeseen hän nousi 17-vuotiaana. Hän on kuvaillut jalkapallon olevan hänelle elämäntapa.
Rehn työskenteli nuorena isänsä varaosaliikkeessä Mikkelin Autotarvikkeessa. Hän työskenteli myös 1980-luvun alussa kesätoimittajana sanomalehti Länsi-Savossa.
Rehn kirjoitti ylioppilaaksi Mikkelin Yhteiskoulusta vuonna 1981 laudaturin yleisarvosanalla.
Rehn suoritti varusmiespalveluksensa Savon prikaatissa, 1. jääkärikomppaniassa. Hän suoritti reserviupseerikurssin ja toimi Reserviupseerikoulun oppilaskunnassa sekä Sohlo-lehden päätoimittajana. Rehn kotiutui vänrikkinä. Nykyisin hän on sotilasarvoltaan reservin luutnantti.
Poliittinen ura

Rehn valmistui valtiotieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1989 ja väitteli filosofian tohtoriksi Oxfordin yliopistossa vuonna 1996. Poliittisen uransa alussa Rehn toimi Nuoren Keskustan Liitossa (nyk. Keskustanuoret), jonka puheenjohtajana hän oli vuosina 1987–1989. Vuonna 1988 Rehn valittiin keskustan varapuheenjohtajaksi ja hän toimi tehtävässä vuoteen 1994 saakka.
Vuoden 1991 eduskuntavaaleissa Rehn valittiin kansanedustajaksi Helsingin vaalipiiristä. Eduskunnassa hän toimi talousvaliokunnan jäsenenä (1991–1992) sekä pääministeri Esko Ahon poliittisena erityisavustajana vuosina 1992–1993.
Rehn pyrki Suomen ulkoministeriksi huhtikuussa 1993 Paavo Väyrysen erottua yllättäen. Pääministeri Aho pyysi Rehniä vetäytymään kilpailusta, mutta Rehn ei suostunut. Ulkoministeriksi valittiin keskustan äänestyksen jälkeen Heikki Haavisto, joka sai 37 ääntä ja Rehn 10.
Rehn oli myös Euroopan neuvoston Suomen valtuuskunnan puheenjohtaja vuodet 1991–1995 sekä Euroopan parlamentin ja Suomen eduskunnan yhteiskomitean puheenjohtaja vuodet 1993–1994. Rehn oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1988–1994, josta keskustaryhmän puheenjohtaja vuodet 1988–1990.
Vuoden 1994 lopussa eduskunta valitsi Rehnin Euroopan parlamentin jäseneksi. Parlamentissa Rehn toimi muun muassa liberaaliryhmän varapuheenjohtajana. Rehn putosi europarlamentista vuoden 1996 eurovaaleissa, minkä jälkeen hän väitteli tohtoriksi Oxfordin yliopistossa (1996) ja toimi vuoden Veikkausliigaa hallinnoivan Jalkapalloliiga ry:n puheenjohtajana (1996–1997).
EU-politiikkaan Rehn palasi vuonna 1998, kun hän aloitti komissaari Erkki Liikasen kabinettipäällikkönä. Rehn toimi tehtävässä vuoteen 2002 asti ja pyrki samana vuonna keskustan puheenjohtajaksi, mutta hävisi lopulta Anneli Jäätteenmäelle. Puheenjohtajaehdokkaisiin lukeutuivat Jäätteenmäen ja Rehnin lisäksi muun muassa sittemmin pääministeriksi noussut Matti Vanhanen ja puolueen entinen puheenjohtaja Paavo Väyrynen.
Syksyllä 2002 Rehnin pitkäaikainen ystävä Alpo Rusi joutui vakoiluepäilyjen kohteeksi. Rehn päätti olla asettumatta ehdolle vuoden 2003 eduskuntavaaleissa ja keskittyi ystävänsä tukemiseen. Kun Rusi syksyllä 2003 todettiin syyttömäksi törkeään vakoiluun, Rehn ja Rusi kirjoittivat yhdessä kirjan Kylmä tasavalta, jossa tarkastellaan kriittisesti Suojelupoliisin toimintaa.
Poliittinen ura > Suomen EU-komissaarina

Vuosina 2002–2003 Rehn työskenteli professorina Helsingin yliopiston yleisen valtio-opin laitoksella, kunnes hänet valittiin pääministeri Matti Vanhasen talouspoliittiseksi erityisavustajaksi. Hän toimi tehtävässä kesään 2004 saakka, jolloin hän siirtyi Erkki Liikasen tilalle yritystoiminnasta ja tietoyhteiskunnasta vastaavaksi komissaariksi Romano Prodin johtamaan Euroopan komissioon.
Marraskuussa 2004 Rehn aloitti laajentumiskomissaarina Barroson komissiossa. José Manuel Barroso ehdotti marraskuussa 2009 Rehniä talous- ja raha-asioista vastaavaksi komissaariksi seuraavaan komissioon toimikaudelle 2010–2014. Nimitykselle tarvittiin Euroopan parlamentin hyväksyntä, josta oli määrä äänestää tammikuussa 2010. Äänestys kuitenkin lykkääntyi helmikuuhun.
Keväällä 2012 Rehn arvosteli edeltäjiään siitä, että nämä päästivät Kreikan liittymään euroalueeseen. Tämä johti osaltaan 2009–2010 EU:n talouskriisiin, jonka hallitsemiseen EU:lla ei Rehnin mukaan ollut tarvittavia valmiuksia. Rehn itse oli ollut virassaan jo lähes kuusi vuotta kriisin ilmaantuessa. Rehniä itseään on varsinkin vasemmalta arvosteltu kriisimaiden sosiaalisen katastrofin aiheuttajaksi.
Pekka Lehto on ohjannut vuonna 2012 dokumenttielokuvan Komissaari, joka kertoo Rehnin työstä EU-komissaarina vuosien 2010–2012 välisenä aikana.
Poliittinen ura > Paluu kotimaan politiikkaan

Vuoden 2014 eurovaaleissa Rehn valittiin Euroopan parlamenttiin keskustan suurimmalla äänimäärällä. Heinäkuussa 2014 hänet valittiin Euroopan parlamentin varapuhemieheksi ensimmäisenä suomalaisena. Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Rehn asettui ehdokkaaksi Helsingin vaalipiirissä, ja hänet valittiin jälleen eduskuntaan. Euroopan parlamenttiin Rehnin tilalle nousi Hannu Takkula. Rehn toimi Sipilän hallituksen elinkeinoministerinä reilun vuoden ajan 2015–2016.
Poliittinen ura > Suomen Pankin pääjohtajana

Rehn valittiin Suomen Pankin johtokuntaan lokakuussa 2016. Viisivuotinen pesti alkoi helmikuussa 2017. Huhtikuussa 2018 Eduskunnan pankkivaltuusto esitti valtioneuvostolle Rehniä Erkki Liikasen seuraajaksi Suomen Pankin pääjohtajaksi, minkä jälkeen tasavallan presidentti Sauli Niinistö vahvisti nimityksen 18. toukokuuta 2018. Rehn aloitti Suomen Pankin johdossa 12. heinäkuuta 2018.
Poliittinen ura > Presidenttiehdokkuus

Kesäkuussa 2023 Rehn kertoi asettuvansa ehdolle vuoden 2024 presidentinvaaleissa valitsijayhdistyksen ehdokkaana. Elokuussa keskusta asettui puoluehallituksen päätöksellä tukemaan Rehniä ja syyskuussa puoluekokous valitsi hänet puolueen presidenttiehdokkaaksi.
Rehn sai 28. tammikuuta 2024 presidentinvaalin ensimmäisellä kierroksella 15,3 % äänistä ja sijoittui neljänneksi. Rehn kertoi, ettei aio kannattaa julkisesti Alexander Stubbia eikä Pekka Haavistoa, vaan osallistuu toiselle kierrokselle ”tavallisena äänestäjänä”.
Poliittinen ura > Presidenttiehdokkuus > Vaalirahoitus

Rehnin tavoitevaalibudjetiksi on ilmoitettu 700 000 euroa. Rehnin kampanjan 19. tammikuuta 2024 julkaiseman ennakkoilmoituksen mukaan kampanja oli kerännyt rahoitusta 800 000 euroa, josta 370 000 euroa tuli Keskustalta. Yksityishenkilöiltä tukea oltiin saatu 225 000 eurolla ja yrityksiltä 125 000 eurolla.
Kampanjan suurin tukija on liikemies Antti Aarnio-Wihuri, joka antoi tukea 30 000 eurolla. Lisäksi kampanjaa tukivat muun muassa Laakkosen sukuun kuuluva Merja Laakkonen 20 000 eurolla, Taaleri Kapitaali Oy:n toimitusjohtaja Vesa Heikkilä 6 000 eurolla ja yrittäjä Kim Väisänen 3 000 eurolla. Etujärjestö MTK tuki Rehnin kampanjaa 2 900 eurolla.
Poliittisia näkemyksiä > EU-politiikka

Olli Rehn toimi Suomen komissaarina Euroopan komissiossa vuodet 2004–2014. Vuosina 2004–2009 Rehn vastasi Euroopan unionin laajentumispolitiikasta. Rehnin mukaan Euroopan unionin laajentuminen vuonna 2004 on ollut menestystarina erityisesti taloudellisesti. Rehnin mukaan laajentumista ei voi syyttää vuoden 2008 talouskriisistä. Rehnin mukaan kuitenkin erityisesti kulttuurinen integraatio oli vielä vuonna 2009 puolitiessään. Samaan aikaan Rehn suhtautui positiivisesti EU:n jatkolaajentumissuunnitelmiin. Kirjassaan Myrskyn Silmässä (2012) Rehn on kertonut avoimesti, miten hänen asemassaan joutuu selittämään mustaa valkoiseksi.
Poliittisia näkemyksiä > EU-politiikka > Talouspolitiikka

Barroson II komissiossa (2009–2014) Rehn toimi talouskomissaarina.  Rehn on kertonut kannattavansa EU-maiden integraation syventämistä. Hänen mukaansa erityisesti euroalueen päätöksentekojärjestelmä on liian kankea ja hidas. Rehnin mielestä eurokriisi on osoitus siitä, että koko eurooppalainen yhdentyminen olisi pitänyt viedä euron alkaessa vietyä pidemmälle. Rehnin mukaan yhteisellä valvonnalla, budjettikurilla ja vahvan komission mahtikäskyillä olisi voitu taklata kriisit jo alkuunsa. Rehnin mukaan virkamieskäskyjen toimivuus on osoitettu mm. EU:n tilastoviranomaisten vaatimuksilla ja Kreikan tilastojen luotettavuusparannuksilla. Vuonna 2014 Rehn myönsi tarpeen itsekriittisyydelle eurokriisin hoidossa. Rehn ei kuitenkaan yksilöinyt komission tekemiä virheitä.
Rehnin mukaan euron selviytyminen on suomalaisten edun mukainen tavoite. Rehn on kertonut pyrkivänsä säilyttämään euron osana jokaisen eurooppalaisen elämää. Rehnin mukaan paluu markkaan olisi Suomelle kallis ja tuhoisa ratkaisu. Rehn on myöntänyt puolustaneensa euroalueen pankkien stressitestejä julkisesti vielä silloinkin, kun komissio oli tajunnut testien uskottavuuden menneen. Talouskomissaarina Olli Rehn on vaatinut Kiinaa nostamaan valuuttansa juanin ulkoista arvoa. Rehn on pitänyt puheet kauppasodan lietsomisesta kurissa.