stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Oiva Björkbacka

Oiva Björkbacka (s. 24. maaliskuuta 1934 Kontupohja, Karjalan ASNT, Neuvostoliitto) on entisen Suomen Kommunistisen Puolueen (SKP) pitkäaikainen järjestövaikuttaja.
Björkbacka syntyi Neuvosto-Karjalassa, johon hänen Reisjärveltä kotoisin olleet vanhempansa olivat muuttaneet Kanadasta vuonna 1931. Hänen isänsä oli kirvesmies. Perhe palasi Suomeen jo 1935 ja asettui Rajamäelle. Björkbacka ei päässyt käymään oppikoulua, mutta hän opiskeli Sirola-opistossa vuosina 1953–1954 ja 1956–1957 sekä Moskovan puoluekoulussa 1958–1961 ja Moskovan yhteiskuntatieteiden akatemiassa 1963–1967 pääaineenaan filosofia ja sen alle kuulunut sosiologia. Hän opiskeli Mokovassa pidempään kuin kukaan muu SKP:n lähettämä. Hän valmistui Moskovassa maisteriksi ja valmisteli sosiologian väitöskirjaa, joka jäi kesken kun hänet kutsuttiin takaisin Suomeen vuonna 1967. Björkbacka oli vuosina 1955–1963 opintojensa ohessa SDNL:n järjestöosaston toimitsijana, vuonna 1962 Suomen Festivaalitoimiston palveluksessa ja vuosina 1967–1991 SKP:n palkattuna työntekijänä eri tehtävissä. Vuonna 1967 hänestä tuli puolueen ensimmäinen tutkimussihteeri, joka järjesti puolueen yhteiskunnallista tutkimustoimintaa ja seminaareja.
SKP:n sisäisessä linjajaossa Björkbacka kuului enemmistöläisiin. Vähemmistön pää-äänenkannattaja Tiedonantaja julisti vuonna 1969 Björkbackan, Erkki Salomaan, Jorma Simpuran ja Pentti Kinhan puolueen pahimmaksi ”oikeistokoplaksi”.
Björkbacka oli SKP:n Helsingin-piirin piirisihteeri vuosina 1971–1976 ja varmisti piirin pysymisen enemmistöläisten käsissä. Vuonna 1977 hän siirtyi SKP:n tiedotuspäälliköksi. Hän oli puolueen poliittisen toimikunnan (ns. politbyroon) jäsen vuosina 1972–1988. Björkbacka oli myös Kansan Sivistystyön Liiton (KSL) pääsihteerinä 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa sekä myöhemmin Kommunisti-lehden päätoimittajana. Hän on ollut myös Otto Wille ja Hertta Kuusisen Säätiön hallituksen jäsen vuodesta 1967 ja sen puheenjohtaja vuosina 1985–2014. Hän kuuluu myös UKK-Seuran hallitukseen.
Björkbacka on kirjoittanut teoreettisia artikkeleita ja kääntänyt RIA Novosti -uutispalvelun venäjänkielisiä uutisia. Eläkepäivillään hän on kirjoittanut Luoteis-Helsingissä ilmestyvään paikallislehti Tanotorveen. Hän on myös julkaissut omakustanteina kirjoituskokoelman Mikä mättää maailmassa? Kolumneja, katsauksia, kirjallisuutta (2002), runokokoelman Raikuja, kaikuja, haikuja: Runoja pöytälaatikostani vuosilta 1953–2003 (2004) ja esseekokoelman Oivalluksia: Alku ja loppu, Minun mittani ja muita (2013). Hänen venäläissyntyinen puolisonsa Angelina Kazmina-Björkbacka on julkaissut muistelmateoksen Venäläinen onni: Stalinin kauden perhekronikka (2010).
Oriel College

| Oriel College> College of the Blessed Virgin Mary |
| --- | --- |
  

Perustettu:  1326
Opiskelijoita:  300
Jatko-opiskelijoita:  160
Sijainti:  Oxford, Englanti  Yhdistynyt kuningaskunta
Osoite:  Oxford OX1 4EW
Yhteistyö:  Clare College (Cambridge)
Sivusto:  www.oriel.ox.ac.uk
Oriel College on viidenneksi vanhin Oxfordin yliopiston 38 collegesta. Sen perusti kuningas Edvard II vuonna 1326. College nimettiin Neitsyt Marian mukaan ja sen nimeksi tuli College of the Blessed Virgin Mary. Collegea alettiin kuitenkin aikojen saatossa kutsua nimellä Oriel College johtuen La Oriole -nimisestä rakennuksesta, jonka college sai haltuunsa pian perustamisen jälkeen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oriel College Wikimedia Commonsissa
Oxfordin yliopiston colleget
All Souls
Balliol
Brasenose
Christ Church
Corpus Christi
Exeter
Green Templeton
Harris Manchester
Hertford
Jesus
Keble
Kellogg
Lady Margaret Hall
Linacre
Lincoln
Magdalen
Mansfield
Merton
New
Nuffield
Oriel
Pembroke
Queen’s
St Anne’s
St Antony’s
S Catherine’s
St Cross
St& Edmund Hall
St Hilda’s
St Hugh’s
St John’s
St Peter’s
Somerville
Trinity
University
Wadham
Wolfson
Worcester
Nyingma

Padmasambhavaa, jota pidetään nyingma-linjan perustajana, esittävä patsas Bhutanissa.
Nyingma (tiibetiksi རྙིང་མ་) on yksi tiibetinbuddhalaisuuden koulukunta. Kaikista nykyisistä koulukunnista nyingma on vanhin. Nimi nyingma tarkoittaa "aikaista koulukuntaa". Sen perustajaksi mainitaan Padmasambhava eli Guru Rinpoche.
Erona muihin koulukuntiin nyingma sisältää joitakin ainutlaatuisia opetuksia, esimerkiksi Salaisen olemuksen tantra.
Nyingma-koulukunnan opetuksia voidaan välittää kahdella tavalla: kama ("kaukainen suullinen") ja terma ("läheinen aarre"). Kama tarkoittaa jatkuvaa ja katkeamatonta suullista opin välitystä, joka alkoi Intiasta, siirtyi Tiibetiin ja on jatkunut sikäläisten opettajien toimesta. Terma on opetus, jonka Padmasambhava havaitsi erityisen hyväksi tulevaisuutta ajatellen ja "kätki" niitä oppilaidensa tietoisuuteen sekä erilaisiin maantieteellisiin paikkoihin. Lisäksi hän jätti seuraajilleen ohjeet siitä, miten tunnistaa henkilö, jonka mielessä tällainen aarre on. Tällaisia henkilöitä kutsutaan nimellä tertön, ja ensimmäinen heistä oli Sangye lama (1000–1080). Tertönit ovat suora, eli läheinen, linkki Padmasambhavan opetusten ja sen hetkisen ajan välillä.
Nyingma-koulukunta keskittyy erityisesti dzogchenin (eli Suuren täydellistymän) ymmärtämiseen, minkä kautta pyritään ymmärtämään myös omaa mieltä. Kun ihminen ymmärtää paremmin omaa mieltään, hän kykenee opettamaan paremmin meditaatiota.
Frances McDormand

| Frances McDormand |
| --- | --- |
 Frances McDormand vuoden 2015 Screen Actors Guild -palkintogaalassa
Henkilötiedot
Koko nimi:  Frances Louise McDormand
Syntynyt: 23. kesäkuuta 1957 (ikä 67) Gibson City, Illinois
Ammatti:  näyttelijä, tuottaja
Puoliso:  Joel Coen (1984–)
Lapset:  1
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Cynthia Ann Smith (syntymänimi)
Aktiivisena:  1982–
Merkittävät roolit:   Fargo  Olive Kitteridge  Three Billboards Outside Ebbing, Missouri  Nomadland 
Palkinnot
 Parhaan naispääosan Oscar  1996 Fargo  2017 Three Billboards Outside Ebbing, Missouri  2020 Nomadland  Parhaan elokuvan Oscar  2020 Nomadland 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Frances Louise McDormand (s. Cynthia Ann Smith; 23. kesäkuuta 1957 Gibson City, Illinois) on yhdysvaltalainen neljästi Oscar-palkittu näyttelijä ja elokuvatuottaja.
Vuonna 1982 ammatillisen uransa aloittanut McDormand on työskennellyt niin elokuvissa, teatterissa kuin televisiossakin. Hänet on palkittu naispääosan Oscarilla roolisuorituksistaan elokuvissa Fargo (1996), Three Billboards Outside Ebbing, Missouri (2017) ja Nomadland (2021); hän oli myös osatuottaja parhaan elokuvan Oscarin saaneessa elokuvassa Nomadland. Lisäksi hän on saanut parhaan naissivuosan Oscar-ehdokkuudet elokuvista Mississippi palaa (1988), Melkein julkkis (2000) ja North Country (2005). McDormand on elokuvantekijöiden Joel ja Ethan Coenin vakionäyttelijöitä. Fargon lisäksi hän on näytellyt muun muassa Coenin veljesten elokuvissa Arizona Baby (1987), Mies joka ei ollut siellä (2001), Burn After Reading (2008) ja Hail, Caesar! (2016).
Lapsuus ja nuoruus

McDormand syntyi köyhälle yksinhuoltajaäidille Gibson Cityssä Illinoisissa 23. kesäkuuta vuonna 1957 ja oli alun perin syntymänimeltään Cynthia Ann Smith. Kun hän oli puolitoistavuotias, kanadalaissyntyiset Vernon Weir McDormand (1922–2011) ja Noreen Eloise McDormand (o.s. Nickleson, 1919–2007) adoptoivat hänet ja nimesivät hänet Frances Louise McDormandiksi. Hänen adoptioisänsä oli protestanttipappi ja adoptioäitinsä sairaanhoitaja ja vastaanottovirkailija. Hänellä on kaksi vanhempaa sisarusta, Kenneth Henry ja Dorothy Ann, hekin adoptoituja.
McDormandin perhe asui eri paikkakunnilla Illinoisissa, Kentuckyn Hillsborossa, Georgian Statesborossa ja Tennesseen Chattanoogassa ennen asettumista Monessenin kaupunkiin Pennsylvaniaan. McDormand valmistui Monessen High Schoolista vuonna 1975. Hän sai B.A.-tutkinnon teatterista Länsi-Virginiassa sijaitsevasta Bethanyn collegesta vuonna 1979 ja M.F.A.-tutkinnon Connecticutin New Havenissa sijaitsevasta Yalen yliopiston draamakoulusta vuonna 1982.
Ura > 1980-luku

Valmistumisensa jälkeen McDormand muutti New Yorkiin ja aloitti uransa teatterissa vuonna 1982. Hän esiintyi Broadwaylla ensi kerran vuonna 1984, jolloin hän näytteli Bergerin perheen Hennie-tytärtä Clifford Odetsin näytelmässä Herätkää ja riemuitkaa, joka sijoittuu 1930-luvun New Yorkiin. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli Coenin veljesten ohjaama Blood Simple (1984), jossa hän näyttelee naispääosassa uskotonta Abby-vaimoa, jonka aviomies palkkaa yksityisetsivän tappamaan hänet rakastajineen. Blood Simple oli myös Coenin veljesten ensimmäinen elokuva.
Vuonna 1985 McDormand teki ensimmäiset televisioroolinsa, joista huomattavin on puolustusasianajaja Connie Chapmanin rooli kuudessa Hill Street Bluesin jaksossa sarjan viidennellä tuotantokaudella. Vuonna 1988 hän näytteli Broadwaylla Stella Kowalskia Tennessee Williamsin näytelmässä  Viettelyksen vaunu, josta hän oli ehdolla parhaan naispääosan Tonyn saajaksi. Samana vuonna hän näytteli onnetonta ja alistuvaa vaimoa Alan Parkerin ohjaamassa tositapahtumiin perustuvassa elokuvassa Mississippi palaa, josta hän oli ehdolla parhaan naissivuosan Oscarin saajaksi.
Ura > 1990-luku

Vuonna 1990 McDormand näytteli naispääosassa piirisyyttäjä Julie Hastingsia Sam Raimin ohjaamassa supersankarielokuvassa Darkman vastanäyttelijänään Liam Neeson. Kolme vuotta myöhemmin hän näytteli Betty Weathersia Robert Altmanin ohjaamassa elokuvassa Short Cuts – oikopolkuja, jonka näyttelijäkokoonpano palkittiin Golden Globen erikoispalkinnolla.
Vuonna 1996 McDormand näytteli naispääosassa Coenin veljesten ohjaamassa, tuottamassa ja käsikirjoittamassa elokuvassa Fargo, jossa hän näyttelee henkirikoksia tutkivaa minnesotalaista poliisipäällikköä, pitkällä raskautta olevaa Marge Gundersonia. Kriitikoiden ylistämä pienen budjetin elokuva tuotti maailmanlaajuisesti yli 60 miljoonan dollarin lipputulot. McDormand palkittiin roolisuorituksestaan parhaan naispääosan Oscarilla ja Screen Actors Guildilla. Hän oli ehdolla myös parhaan naispääosan Golden Globen ja Baftan saajaksi. Samana vuonna hän näytteli sivuosissa sekä elokuvissa Alaston pelko ja Lone Star että televisioelokuvassa Hidden in America, josta hän oli Gus-nimisen mekaanikon roolistaan ehdolla parhaan naissivuosan Primetime Emmyn saajaksi. Vuonna 1997 McDormand näytteli kyynistä saksanjuutalaista tohtori Verstakia Bruce Beresfordin ohjaamassa ja käsikirjoittamassa elokuvassa Tie paratiisiin, joka sijoittuu toiseen maailmansotaan ja kertoo japanilaisten vangitsemasta naisjoukosta.
Ura > 2000-luku

Vuonna 2000 McDormand näytteli kansliapäällikkö Sara Gaskellia Curtis Hansonin ohjaamassa elokuvassa Wonder Boys, joka perustuu Michael Chabonin samannimiseen romaaniin vuodelta 1995. Samana vuonna ensi-iltansa saaneessa Cameron Crowen ohjaamassa ja käsikirjoittamassa elokuvassa Melkein julkkis hän näyttelee komentelevaa ja ylisuojelevaista professoriäitiä, Elaine Milleriä. Hän oli ehdolla roolisuorituksestaan parhaan naissivuosan Oscarin, Golden Globen, Baftan ja Screen Actors Guildin saajaksi. Vuonna 2001 hän palasi yhteistyöhön Coenin veljesten kanssa, kun hän näytteli naispääosassa kirjanpitäjä Doris Cranea heidän mustavalkoisena kuvatussa elokuvassaan Mies joka ei ollut siellä vastanäyttelijänään Billy Bob Thornton. Seuraavana vuonna hän näytteli naispääosassa omaa tietään kulkevaa ja menestyvää levytuottajaa Janea Lisa Cholodenkon ohjaamassa ja käsikirjoittamassa elokuvassa Laurel Canyon.
Vuonna 2003 McDormand näytteli sivuosassa Zoe Barrya, Columbian yliopiston hippiprofessoria, elokuvassa Jotain annettavaa, jonka pääosissa ovat Jack Nicholson ja Diane Keaton. Vuoden 2004 helmikuussa hän toimi Berliinin elokuvajuhlien pääkilpailun tuomariston johtajana. Vuonna 2005 hän näytteli ALS-tautia sairastavaa rautakaivoksen kuorma-autonkuljettajaa Glory Dodgea Niki Caron ohjaamassa elokuvassa North Country. Hän sai roolisuorituksestaan parhaan naissivuosan Oscar-, Golden Globe-, Bafta- ja Screen Actors Guild -ehdokkuudet. Samana vuonna hän näytteli sivuosassa kapinallisjohtaja ”Käsittelijää” Charlize Theronin tähdittämässä elokuvassa Æon Flux, joka perustuu 1990-luvulla esitettyyn samannimiseen animaatiosarjaan.
Vuonna 2008 McDormand näytteli naispääosassa keski-ikäistä ja tiukkapipoista lastenhoitajaa Guinevere Pettigrew’tä 1930-luvun Lontooseen sijoittuvassa elokuvassa Miss Pettigrew – päivä täynnä elämää, joka perustuu samannimiseen romaaniin vuodelta 1938. Samana vuonna hän näytteli naispääosassa kuntosalityöntekijä Linda Litzkeä Coenin veljesten elokuvassa Burn After Reading, jossa hänellä on vastanäyttelijöinään George Clooney, John Malkovich, Tilda Swinton ja Brad Pitt. Elokuva sai kriitikoilta hyvän vastaanoton ja tuotti maailmanlaajuisesti yli 163 miljoonaa dollaria. McDormand sai roolisuorituksestaan parhaan naispääosan Golden Globe -ehdokkuuden.
Ura > 2010-luku

Vuonna 2011 McDormand näytteli keskiluokkaista yksinhuoltajaäitiä Margaret ”Margie” Walshia David Lindsay-Abairen Bostoniin sijoittuvassa Broadway-näytelmässä Good People, josta hänet palkittiin parhaan naispääosan Tonylla. Samana vuonna hän näytteli Yhdysvaltain kansallisen tiedustelun johtajaa Charlotte Mearingia Michael Bayn ohjaamassa elokuvassa Transformers: Kuun pimeä puoli, joka tuotti maailmanlaajuisesti yli 1,1 miljardin dollarin lipputulot. Seuraavana vuonna 2012 hän näytteli Laura Bishopia, asianajajaäitiä, Wes Andersonin ohjaamassa elokuvassa Moonrise Kingdom, joka oli arvostelumenestys. Elokuvassa näyttelivät myös muun muassa Bruce Willis, Edward Norton, Bill Murray ja Tilda Swinton. Samana vuonna McDormand ääninäytteli monacolaista eläinpoliisia Chantel DuBois’ia animaatioelokuvassa Madagascar 3, joka on lipputulollisesti menestynein Madagascar-elokuva lähes 750 miljoonan dollarin lipputuloillaan.
Vuonna 2014 McDormand näytteli Olive Kitteridgeä, eläkkeelle vetäytynyttä ja tiukkaa matematiikanopettajaa, HBO:n neliosaisessa minisarjassa Olive Kitteridge. Olive Kitteridge on Lisa Cholodenkon ohjaama ja perustuu Elizabeth Stroutin Pulitzer-palkittuun samannimiseen romaaniin vuodelta 2008. McDormand oli myös yksi minisarjan vastaavista tuottajista. Hänet palkittiin roolisuorituksestaan parhaan naispääosan Primetime Emmyllä ja parhaan naisnäyttelijän Screen Actors Guildilla. Hän oli ehdolla myös parhaan naispääosan Golden Globen saajaksi.
Vuonna 2016 McDormand näytteli studion ketjupolttavaa elokuvaleikkaajaa C. C. Calhounia Coenin veljesten elokuvassa Hail, Caesar!, joka sijoittuu vuoden 1951 Hollywoodiin. Vuonna 2017 hän näytteli Martin McDonaghin ohjaamassa ja käsikirjoittamassa elokuvassa Three Billboards Outside Ebbing, Missouri, joka oli suuri arvostelu- ja lipputulomenestys. Elokuva kertoo McDormandin näyttelemästä Mildred Hayesista, joka vuokraa kolme tienvarsimainostaulua kerätäkseen huomiota tyttärensä ratkaisemattomaan murhatapaukseen. Hänet palkittiin roolisuorituksestaan parhaan naispääosan Oscarilla, Golden Globella, Baftalla ja Screen Actors Guild -palkinnolla.
Yksityiselämä

McDormand avioitui elokuvantekijä Joel Coenin (s. 1954) kanssa vuonna 1984. He adoptoivat Paraguaysta pojan vuonna 1995. He asuvat New Yorkissa.
Valikoitu filmografia

| --- | --- |
 Mississippi palaa (1988)  Darkman (1990)  Fargo (1996)  Alaston pelko (1996)  Melkein julkkis (2000)  Mies joka ei ollut siellä (2001) :  Burn After Reading (2008)  Moonrise Kingdom (2012)  Olive Kitteridge (2014)  Hail, Caesar! (2016)  Three Billboards Outside Ebbing, Missouri (2017)  Nomadland (2020)
Palkinnot ja ehdokkuudet

| Oscar> Vuosi | Oscar> Kategoria | Oscar> Työ | Oscar> Tulos | Oscar> Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1988 | Paras naissivuosa | Mississippi palaa | Ehdokkuus |  |
| 1996 | Paras naispääosa | Fargo | Voitto |  |
| 2000 | Paras naissivuosa | Melkein julkkis | Ehdokkuus |  |
| 2005 | Paras naissivuosa | North Country | Ehdokkuus |  |
| 2017 | Paras naispääosa | Three Billboards Outside Ebbing, Missouri | Voitto |  |
| 2020 | Paras naispääosa | Nomadland | Voitto |  |
| 2020 | Paras elokuva | Nomadland | Voitto |  |
Golden Globe
| Vuosi | Kategoria | Työ | Tulos | Lähde |
| 1993 | Erikoispalkinto näyttelijäkokoonpanosta | Short Cuts – oikopolkuja | Voitto |  |
| 1996 | Paras naispääosa musikaali- tai komediaelokuvassa | Fargo | Ehdokkuus |  |
| 2000 | Paras naissivuosa | Melkein julkkis | Ehdokkuus |  |
| 2005 | Paras naissivuosa | North Country | Ehdokkuus |  |
| 2008 | Paras naispääosa musikaali- tai komediaelokuvassa | Burn After Reading | Ehdokkuus |  |
| 2014 | Paras naispääosa minisarjassa tai televisioelokuvassa | Olive Kitteridge | Ehdokkuus |  |
| 2017 | Paras naispääosa draamaelokuvassa | Three Billboards Outside Ebbing, Missouri | Voitto |  |
Bafta
| Vuosi | Kategoria | Työ | Tulos | Lähde |
| 1996 | Paras naispääosa | Fargo | Ehdokkuus |  |
| 2000 | Paras naissivuosa | Melkein julkkis | Ehdokkuus |  |
| 2005 | Paras naissivuosa | North Country | Ehdokkuus |  |
| 2017 | Paras naispääosa | Three Billboards Outside Ebbing, Missouri | Voitto |  |
Screen Actors Guild
| Vuosi | Kategoria | Työ | Tulos | Lähde |
| 1996 | Paras naispääosa | Fargo | Voitto |  |
| 2000 | Paras naissivuosa | Melkein julkkis | Ehdokkuus |  |
| 2000 | Paras näyttelijäkokoonpano | Melkein julkkis | Ehdokkuus |  |
| 2005 | Paras naissivuosa | North Country | Ehdokkuus |  |
| 2014 | Paras naisnäyttelijä televisioelokuvassa tai minisarjassa | Olive Kitteridge | Voitto |  |
| 2017 | Paras naispääosa | Three Billboards Outside Ebbing, Missouri | Voitto |  |
| 2017 | Paras näyttelijäkokoonpano | Three Billboards Outside Ebbing, Missouri | Voitto |  |
Primetime Emmy
| Vuosi | Kategoria | Työ | Tulos | Lähde |
| 1996 | Paras naissivuosa minisarjassa tai televisioelokuvassa | Hidden in America | Ehdokkuus |  |
| 2014 | Paras naispääosa minisarjassa tai televisioelokuvassa | Olive Kitteridge | Voitto |  |
| 2014 | Paras minisarja | Olive Kitteridge | Voitto |  |
Tony
| Vuosi | Kategoria | Työ | Tulos | Lähde |
| 1988 | Paras naispääosa näytelmässä | Viettelyksen vaunu | Ehdokkuus |  |
| 2011 | Paras naispääosa näytelmässä | Good People | Voitto |  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Frances McDormand Internet Broadway Databasessa (englanniksi)
Frances McDormand Internet Off-Broadway Databasessa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
McDormand elokuvan Miss Pettigrew – päivä täynnä elämää (2008) kuvauspaikalla toukokuussa 2007
Oric

| Oric |
| --- | --- |

Valmistaja:  Tangerine Computers
Kehittäjä:  Oric Products International Ltd
Suoritin:  MOS 6502
Keskusmuisti:  16 kt / 48 kt
Oric-1
Oric Atmos
Oric-1 ja Oric Atmos olivat brittiläisiä mikrotietokoneita, jotka tulivat markkinoille 1983 ja 1984. Ne perustuivat 1-megahertsiseen 8-bittiseen MOS 6502 -suorittimeen ja niissä oli mallista riippuen joko 16 tai 48 kilotavua keskusmuistia. Äänipiirinä oli myös MSX:ssä käytetty AY-3-8912.
Sijoittajien suosituksesta Tangerine Computer Systems perusti Oric Products International Ltd laitteiden kehittämiseen ja ensimmäinen julkaistu tietokone oli Oric-1 vuonna 1983. Tangerine oli aikaisemmin julkaissut Tangerine Microtan 65 -tietokoneen.
Oricia on verrattu etenkin ZX Spectrumiin samantyyppisen ulkonäkönsä ja ominaisuuksiensa vuoksi. Sen ehkä erikoisin piirre on näyttömuistin toteutustapa, jossa kuva on periaatteessa tallennettu kaksivärisenä, mutta välissä voi olla erityisiä kontrollitavuja, jotka vaihtavat näitä kahta väriä. Moniväriset kuvat on siis suunniteltava erityisellä tavalla, koska värialueiden rajoille vaaditaan usein muutaman pikselin mittaisia tyhjiä alueita. Oricille oli saatavilla myös levykeasema, joka käytti harvinaista 3 tuuman levykokoa Amstrad CPC:n tapaan.
Oric-mallit olivat suosittuja etenkin Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Ranskassa. Lisäksi Bulgariassa valmistettiin Pravetz 8M -nimisiä Oric-klooneja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oric Wikimedia Commonsissa
http://oric.free.fr/STORY/chapter1.html
Nuotio (täsmennyssivu)

Nuotio on:
Nuotio, avonainen tulisija
Sukunimenä

Nuotio on myös suomalainen sukunimi, joka on ollut muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Aino-Kaisa Nuotio, maisema-arkkitehti
Arto Nuotio (s. 1952), laulaja
Auvo Nuotio (1917–1985), laulaja, kuoronjohtaja, näyttelijä
Birgit Nuotio (1911–1988), elokuvanäyttelijä
Eppu Nuotio (s. 1962), näyttelijä, kirjailija
Kimmo Nuotio (s. 1959), rikosoikeuden professori
Kurt Nuotio (s. 1939), teatteriohjaaja
Maija Nuotio (1935–2019), kuvanveistäjä
Paavo Nuotio (1899–1969), Mannerheim-ristin ritari
Paavo Nuotio (1901–1968), mäkihyppääjä, yhdistetyn urheilija ja pesäpalloilija
Pekka Nuotio (1929–1989), tenori
Pete Nuotio (s. 1961), muusikko
Pirjo Nuotio (s. 1952), uutisankkuri
Puoskari, oik. Oskari Nuotio, muusikko
Tarmo Nuotio (1916–2009), rovasti, kuoronjohtaja
Tauno Nuotio, suomentaja
Toivo Nuotio (1888–1962), Salon yhteiskoulun ja yhteislyseon rehtori
Vesa Nuotio (s. 1941), muusikko, juontaja, televisio-ohjaaja
Virve Nuotio (s. 1975), laulaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Nuotio”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Nyiragongon purkaus 2021

| Nyiragongon purkaus 2021 |
| --- | --- |
 Purkauksen savupilvi
Päivämäärä:  22. toukokuuta 2021
Tapahtumapaikka:  Kongon demokraattinen tasavalta
Kuolleita:  32
Nyiragongo-tulivuori Kongon demokraattisessa tasavallassa alkoi purkautua 22. toukokuuta 2021. Kahden miljoonan asukkaan Gomassa aloitettiin evakuointi, mutta kaupunki säästyi suurelta osin ja osa asukkaista pääsi palaamaan nopeasti. Vuoden 2002 purkauksessa 250 menehtyi ja 120 000 joutui kodittomaksi.
Laavaa levisi ainakin kaupungin lentokentälle.
Osafjorden

| Osafjorden |
| --- | --- |

Sijainti:  Vestlandin lääni, Vestlandet, Norja
Päävuono:  Hardangerinvuono
Merialue:  Norjanmeri, Atlantin valtameri
Osafjorden on Hardangerinvuonoon kuuluva sivuvuono Vestlandin läänissä Norjassa.
Vuono sijaitsee kokonaan Ulvikin kunnan alueella. Koillinen-lounas -suuntaisen vuonon länsipuolelta erkanee Ulvikafjorden-lahti, jonka pohjukassa sijaitsee Ulvikin kunnan keskustaajama. Osafjordenin länsirannoilla kulkevat Fv572- ja Fv300 -tiet. Vuonon itäranta on tietön.
Carmen Electra

| Tara Leigh Patrick |
| --- | --- |
 Carmen Electra vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. huhtikuuta 1972 (ikä 52) Sharonville, Ohio, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, malli, tanssija, esiintyjä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Carmen Electra
Aktiivisena:  1990–
Yhtyeet:  The Pussycat Dolls (entinen jäsen)
Levy-yhtiöt:  Paisley Park Records 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Carmen Electra (oik. Tara Leigh Patrick, s. 20. huhtikuuta 1972 Sharonville, Ohio) on yhdysvaltalainen malli, näyttelijä, televisiopersoona ja laulaja. Electra tunnetaan parhaiten roolistaan Baywatch-televisiosarjassa.
Electra on näytellyt pieniä rooleja lukuisissa elokuvissa, kuten esimerkiksi Scary Movie ja Scary Movie 4. Lisäksi Electralla ja hänen puolisollaan Dave Navarrolla oli tositelevisiosarja Til Death Do Us Part: Carmen + Dave.
Electran debyyttialbumi Carmen Electra ilmestyi helmikuussa 2003, mutta hän lopetti laulamisen heikon menestyksen vuoksi. Hän on myös entinen The Pussycat Dolls -yhtyeen jäsen.
Yksityiselämä

Electra oli lyhyesti naimisissa koripalloilija Dennis Rodmanin kanssa vuosina 1998–1999. Toisen avioliittonsa Electra solmi kitaristi Dave Navarron kanssa vuonna 2003, mutta vuonna 2006 he ilmoittivat eroavansa. Vuonna 2008 Electra kihlautui muusikko Rob Pattersonin kanssa, mutta he ovat sittemmin eronneet.