stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Panssaridivisioona Hermann Göring
Sotarikokset

Panssaridivisioona Hermann Göring syyllistyi julmuuksiin ja sotarikoksiin alkaen sen sijoittamisesta Pohjois-Afrikkaan. Sodan jälkeen valtakunnanmarsalkka Hermann Göring joutui sotarikosoikeudenkäyntiin Nürnbergissä ja häntä syytettiin vastuullisena muiden sotarikosten ohella hänen yksikkönsä tekemistä sotarikoksista.
Italiassa divisioona osallistui useisiin siviileihin kohdistettuihin kosto-operaatioihin, joilla pyrittiin rankaisemaan partisaanien tekemiä iskuja.
Puolassa noin 800 divisioonaan kuulunutta miestä osallistui Wolan verilöylyyn, jossa murhattiin joukkoteloitusten aikana 40 000-50 000 siviiliä. Mukana olleet yksiköt olivat:
Divisioona käytti puolalaisia siviilejä ihmiskilpinä Varsovan kansannousun aikana.
Divisioonalle kuulunut Sd.Kfz. 231 -panssariauto
Julius Schlegel
Göring muiden natsijohtajien kanssa Nürnbergin oikeudenkäynnissä, kuvassa ylimpänä vasemmalla.
Käännös suomeksi
Volvo 740 ja 760

Volvo 740 ja 760 ovat Volvon vuosina 1982–1992 valmistamia edustusluokan henkilöautomalleja. Ne suunniteltiin korvaamaan Volvo 200 -sarja, jonka valmistusta kuitenkin jatkettiin, ja sen tuotanto päättyi lopulta vuotta 700-sarjaa myöhemmin. Ensimmäisenä markkinoille tuli ylellisempi 760. 700-sarjaan kuului myös coupé-korinen Volvo 780. 740 ja 760 korvattiin Volvo 940- ja 960-malleilla.
Volvo 740

| Volvo 740 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Australia  Belgia  Kanada  Ruotsi
Valmistaja:  Volvo
Valmistusvuodet:  1984–1992
Korimalli:  4-ovinen sedan 5-ovinen farmari
Luokka:  E-segmentti
Edeltäjä:  Volvo 240
Seuraaja:  Volvo 940
Teknisesti samankaltaisia:  Volvo 760 Volvo 780
Tekniset tiedot
Moottori:  R4 R6
Iskutilavuus:  2,0–2,4 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  takaveto
Vaihteisto:  4-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen manuaali 4-vaihteinen automaatti
Edullisempi Volvo 740 esiteltiin kaksi vuotta ylellisemmän 760:n jälkeen vuonna 1984. Farmarimalli tuli markkinoille seuraavana vuonna.
Vuonna 1990 tulivat uudet ajovalot, puskurit ja etusäleikkö. Osaan malleista tuli uudemman 940-mallin keula. Turbomalleissa Garrettin ahdin vaihtui Mitsubishin ahtimeen, joka antoi paremman suorituskyvyn alhaisemmalla kierrosalueella.
Volvo 760

| Volvo 760 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Australia  Belgia  Kanada  Ruotsi
Valmistaja:  Volvo
Valmistusvuodet:  1982–1990
Korimalli:  4-ovinen sedan 5-ovinen farmari
Luokka:  E-segmentti
Edeltäjä:  Volvo 260
Seuraaja:  Volvo 960
Teknisesti samankaltaisia:  Volvo 740 Volvo 780
Tekniset tiedot
Moottori:  R4 R6 V6
Iskutilavuus:  2,3–2,8 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  takaveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 4-vaihteinen automaatti
Mitat
Massa:  1325 kg
Pituus:  4785 mm
Akseliväli:  2770 mm
Leveys:  1760 mm
Korkeus:  1410 mm
Volvo 760 esiteltiin helmikuussa 1982. Farmarimalli tuli markkinoille vuonna 1985.
Vuonna 1987 malli 760 sai uudet ajovalot, puskurit ja etusäleikön. Sisällä uudistettiin kojelautaa. 740:ssä alkuperäinen kojelauta säilyi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Volvo 740 Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Volvo 760 Wikimedia Commonsissa
Volvo
| --- | --- |
Henkilöautot:  Amazon  140  164  240  262C  340 ja 360  440 ja 460  480  66  740 ja 760  780  850  940 ja 960  C30  C40  C70  P1800  P1900  PV544  S40 ja V40  S40 ja V50  S60  S70  S80  S90 ja V90 (2016)  V40 (2012)  V60  V70  ÖV4  XC40  XC60  XC90 
Kuorma-autot:  FH  FL  FM  FMX 
Linja-autot:  7000  7700  7700LA  8500  8700  8900  9700  9900  City L 
Muuta:  SIPS  WHIPS  ROPS  Volvo SPA -pohjalevy  Volvo P2 -pohjalevy  Volvo P80 -pohjalevy  Ford C1 -pohjalevy  Ford EUCD -pohjalevy  CMA-pohjalevy  Gunnar Andersson  Carrus Delta  Pehr G. Gyllenhammar  Volvo BM  Volvo BM Valmet  Volvo C300-sarja 
Farmarikorinen Volvo 740 GLT.
Facelift-mallin Volvo 740.
Facelift-mallin Volvo 740, jossa samanlainen keula kuin 940:ssä.
Facelift-mallin Volvo 760.
William Lehtinen

| William Lehtinen |
| --- | --- |
 William Lehtinen vuonna 1965.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. maaliskuuta 1895 Turku
Kuollut: 23. maaliskuuta 1975 (80 vuotta) Turku
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  metsänhoitaja, yritysjohtaja
Arvonimi: vuorineuvos (1946) maatalous- ja metsätieteiden kunniatohtori (1958)
Vanhemmat:  Henrik Wilhelm Lehtinen Olga Maria Selin
Puoliso:  Greta Skogster (1935)
Muut tiedot
Koulutus: ylioppilas (1916) metsänhoitotutkinto (1923) metsäteknologia-alan tutkinto (1926)
Järjestö:  Suomen Olympiakomitean puheenjohtaja
Edeltäjä:  Urho Kekkonen
Seuraaja:  Väinö Karikoski
Uuno Wilhelm (William) Lehtinen (19. maaliskuuta 1895 Turku – 23. maaliskuuta 1975 Turku) oli suomalainen metsänhoitaja ja yritysjohtaja, jolle myönnettiin vuorineuvoksen arvonimi 1946.
Lehtisen vanhemmat olivat Henrik Wilhelm Lehtinen ja Olga Maria Selin. Hän tuli ylioppilaaksi Kouvolan yhteiskoulusta 1916 ja suoritti metsänhoitotutkinnon 1923. Lehtinen opiskeli tämän jälkeen vielä Yalen yliopistossa Yhdysvalloissa ja suoritti siellä metsäteknologia-alan tutkinnon 1926. Suomen pääkonsulinvirastossa New Yorkissa Lehtinen toimi kaupallisena attaseana 1927–1928 tutkittuaan sitä ennen vuonna 1927 valtion stipendiaattina puuteknillistä alaa Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Kaikkiaan Lehtinen oli Pohjois-Amerikassa 1920-luvulla kaikkiaan kahdeksan vuotta.
Enso-Gutzeitin keskuskonttorin päällikkönä Lehtinen toimi 1930–1940, myyntijohtajana 1940–1945 ja toimitusjohtajana 1945–1962. Enso-Gutzeitin pääjohtajan tehtävä oli alussa vaikea, koska sodan jälkeen uuden rajan taakse Karjalaan oli jäänyt Enson tuotantolaitokset ja voimalaitos, Laatokan Karjalassa sijainneita sahalaitoksia sekä noin 100 000 hehtaaria metsää. Lehtisen kokemusta yhteistyöstä amerikkalaisten kanssa voitiin hyödyntää sodan päättymisen jälkeen Eurooppaan jääneen amerikkalaisten ylimääräisen materiaalin ostamisessa. Hän osti mm. Aero Oy:lle yhdeksän DC-3 matkustajakonetta.
Hän sai maatalous- ja metsätieteiden kunniatohtorin arvon 1958 ja oli Suomen olympiakomitean puheenjohtaja 1947–1951.
Lehtinen oli vuodesta 1935 naimisissa tekstiilitaiteilija Greta Skogsterin kanssa. Pariskunta perusti Suomen Kulttuurirahastoon oman nimikkorahastonsa vuonna 1964 ja nimeään kantavan säätiön 1968.
Aiheesta muualla

Lehtinen, William hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| n k Suomen Olympiakomitean puheenjohtajat |
| --- | --- | --- |
| Puheenjohtajat |  Reinhold Felix von Willebrand (1907–1919)  Ernst Krogius (1919–1929)  Kustaa Levälahti (1929–1937)  Urho Kekkonen (1937–1946)  William Lehtinen (1946–1951)  Väinö Karikoski (1951–1956)  Yrjö Valkama (1956–1961)  Jukka Rangell (1961-1963)  Akseli Kaskela (1963–1969)  Jukka Uunila (1969-1984)  Carl-Olaf Homén (1984–1988)  Tapani Ilkka (1988–2004)  Roger Talermo (2004–2012)  Risto Nieminen (2012–2016)  Timo Ritakallio (2016–2020)  Jan Vapaavuori (2020–2024)  Petteri Kilpinen (2024-)  |  |
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Rallin SM-sarja

| Rallin SM-sarja |
| --- | --- |
  SM-rallikausi 2025 

Luokka:  ralli
Maa:   Suomi
Ensimmäinen kausi:  1959
Kuljettajien mestari:  Roope Korhonen
Tallien mestari:  Rautio Motorsport
Virallinen kotisivu
Rallin Suomen-mestaruussarja on Suomen kansallinen rallin mestaruussarja. Sarjaa on ajettu vuodesta 1959 lähtien, jolloin mestariksi kruunattiin Esko Keinänen. Kaudella 2023 ajetaan seitsemän osakilpailua. Hallitseva Suomen-mestari kaudelta 2022 on Mikko Heikkilä kartanlukijanaan Samu Vaaleri.
Pistelaskujärjestelmä > Luokat SM1, SM2, SM3, SM4 ja SM5

Kaudella 2025 luokat ovat:
SM1: Rally2, FIA Rally2/R5 -autot
SM2: Rally3, FIA Rally3 -autot
SM3: Rally4, FIA Rally4 ja FIA Rally5 -autot, R1- ja R2-autot
SM4: V1600, kansallisen V1600 -luokan autot
SM5: Kansallinen 4WD
Korkeammat jaettavat pisteet toisessa ja viimeisessä osakilpailussa:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sijoitus | 1. | 2. | 3. | 4. | 5. | 6. | 7. | 8. | 9. | 10. | 11. | 12. | 13. |
| Pisteet | 34 | 25 | 20 | 16 | 13 | 11 | 9 | 8 | 6 | 5 | 4 | 3 | 2 |

Pisteet muissa osakilpailuissa (1., 3.–6.):
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sijoitus | 1. | 2. | 3. | 4. | 5. | 6. | 7. | 8. | 9. | 10. | 11. | 12. | 13. |
| Pisteet | 25 | 18 | 15 | 12 | 10 | 8 | 7 | 6 | 5 | 4 | 3 | 2 | 1 |
Pistelaskujärjestelmä > Suomi Cup

Suomi Cup ajetaan samoissa kilpailuissa kuin SM-sarja kahdessa luokassa: SC1 ja SC2. SC1-luokassa voivat ajaa kansallisen tason nelivetoiset autot, joille homologaatio on vanhentunut. SC2-luokassa voivat ajaa F-ryhmän autot.
Luokissa SC1 ja SC2 jaettavat pisteet riippuvat osallistujamäärästä sekä kilpailijan sijoituksesta. Neljä parasta tulosta kauden aikana lasketaan mukaan mestaruuteen ja kauden kaksi alinta tulosta pudotetaan pois. Pisteet lasketaan seuraavan kaavan mukaan:
{\dfrac {\text{luokassa lähteneiden lukumäärä vähennettynä sijoitus luokassa + 1}}{\text{luokassa lähteneiden lukumäärä}}}*{\text{tapahtuman kerroin}}
Tapahtuman kerroin on 34 ensimmäisessä ja seitsemännessä kilpailussa ja 25 näiden välissä olevissa kilpailuissa.
Kilpailut

Kaudella 2025 on mukana seitsemän osakilpailua:
17.-18. tammikuuta: SM Ralli, Kuopio
30. tammikuuta -1. helmikuuta: 60. Arctic Lapland Rally, Rovaniemi
7.-8. maaliskuuta: SM Savonlinna Ralli, Savonlinna
23.-24. toukokuuta: SM Länsirannikon Ralli, Turku
11.-12. heinäkuuta: SM Ralli, Kouvola
15.-16. elokuuta: SM Ralli, Lahti
26.-27. syyskuuta: SM Seinäjoki Ralli, Seinäjoki
Aiheesta muualla

Ralli SM
Rauno Aaltonen, Pauli Toivonen ja Timo Mäkinen vuonna 1965.
Roger De Vlaeminck

Roger de Vlaeminck vuonna 1972.
Roger de Vlaeminck Flanderin ympäriajossa Koppenbergin nousussa
Roger De Vlaeminck (s. 24. elokuuta 1947 Eeklo) on belgialainen entinen maantiepyöräilijä.
De Vlaeminck on maanmiestensä Eddy Merckxin ja Rik Van Looyn lisäksi ainoa pyöräilijä, joka on voittanut lajin kaikki viisi monumenttia: Milano–San Remon (1973, 1978, 1979), Flanderin ympäriajon (1977), Pariisi–Roubaix'n (1972, 1974, 1975, 1977), Liège‐Bastogne–Liègen (1970) ja Lombardian ympäriajon (1974, 1976). Lempinimellä "Monsieur Paris–Roubaix” tunnettu De Vlaeminck sijoittui kyseisessä kilpailussa voittojensa lisäksi neljästi toiseksi, kerran kolmanneksi ja viidenneksi sekä kahdesti seitsemänneksi.
De Vleaminck voitti suurista yhden päivän kilpailuista myös muun muassa Omloop Het Volkin (1969, 1979), La Flèche Wallonnen (1971), Züri-Metzgeten (1975), Pariisi–Brysselin (1981), Kuurne‐Bryssel–Kuurnen (1970, 1971) sekä Milano–Torinon (1972, 1974).
Etappikilpailuista hän voitti Tirreno–Adriaticon kuudesti peräkkäin (1972–1977) ottaen kilpailussa kaikkiaan 15 etappivoittoa. Vuonna 1975 hän voitti Sveitsin ympäriajon kuuden etappivoiton myötä. Italian ympäriajon pistekilpailun De Vlaeminck voitti vuosina 1972, 1974 ja 1975 – kaikkiaan hän saavutti Giro d'Italiassa 22 etappivoittoa vuosina 1972-1979. Ranskan ympäriajossa hän voitti etapin vuonna 1970 ja Espanjan ympäriajossa 1984. Dunkerquen neljän päivän ajon De Vlaeminck voitti vuonna 1971.
De Vlaeminck on voittanut cyclocrossin maailmanmestaruuden sekä amatöörien (1968) että ammattilaisten (1975) kilpailussa. Hän on Belgian maantiepyöräilymestari vuosilta 1969 ja 1981.
Myös Roger De Vlaeminckin isoveli Erik De Vlaeminck oli kilpapyöräilijä ja cyclocrossin seitsenkertainen maailmanmestari.
Aiheesta muualla

Saavutukset (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Belgia  Alankomaat
Wang Delu

Kenraali Wang Delun hauta
Wang Delu (kiin. 王得祿) (19. tammikuuta 1770 – 7. helmikuuta 1842) oli kiinalainen kenraali Qing-dynastian aikana. Hän syntyi Gouweissä, Zhuluon maakunnassa (nyk. Taibao, Chiayin maakunta) Taiwanissa. Hän värväytyi sotilaaksi 15-vuotiaana ja johti myöhemmin Kiinan merivoimia. Wang kuoli sairauteen 72-vuotiaana puolustaessaan Peskadoreja ensimmäisen oopiumisodan aikana. Wangin kuoleman jälkeen keisarillinen hovi aateloi hänet herttuaksi ja lahjoitti rahaa ylenpalttisiin hautajaisiin ja jättimäiseen hautaan – suurimpaan Taiwanissa.
Adolf Aminoff (1860–1914)

Adolf Aminoff (19. kesäkuuta 1860 Turku − 5. huhtikuuta 1914 Helsinki) oli suomalainen juristi, pormestari ja virka- ja valtiopäivämies.
Aminoffin vanhemmat olivat eversti Gregorius Aminoff ja Sara Adelaide Constance Sofia Ithimaeus ja puoliso vuodesta 1888 Anna Marta Elisabet Schauman. Aminoff tuli ylioppilaaksi 1860 ja suoritti yleisen oikeustutkinnon 1885, varatuomarin arvon hän sai 1888. Aminoff oli senaatissa ensin ylimääräinen kopisti, apukamreeri ja kanslisti ja sitten oikeusosaston protokollasihteeri 1896–1903. Helsingin kunnallispormestarina hän toimi 1908–1913. Aminoff oli myös Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen ja aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1891, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.
HMS Liberty (J391)

| HMS Liberty |
| --- | --- |
 HMS Liberty

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Harland and Wolff, Belfast
Kölinlasku:  27. marraskuuta 1943
Laskettu vesille:  22. elokuuta 1944
Palveluskäyttöön:  18. tammikuuta 1945
Poistui palveluskäytöstä:  Belgialle 1949 Adrian de Gerlache
Loppuvaihe:  romutettu 1970
Tekniset tiedot
Uppouma:  850 t
Pituus:  68,58 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,82 m
Syväys:  2,59 m
Koneteho:  2 000 shp
Nopeus:  16,5 solmua
Miehistöä:  85
Aseistus
Aseistus:  1 x QF 4" (102 mm) Mk V -ilmatorjuntatykki 4 x Oerlikon 20 mm
HMS Liberty (viirinumero J391) oli Britannian kuninkaallisen laivaston 1945 valmistunut Algerine-luokan miinanraivaaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Harland and Wolffilta Belfastista, missä köli laskettiin 27. marraskuuta 1943 telakkanumerolla 1211. Se laskettiin vesille 22. elokuuta 1944 ja valmistui 18. tammikuuta 1945.
Palvelus

Palvelukseenotettaessa alus liitettiin 10. raivaajalaivueeseen, jonka muut alukset olivat HMS Courier, HMS Felicity, HMS Golden fleece ja HMS Serene. Vastaanottokokeiden päätyttyä alus lähti vielä samana päivänä miehistökoulutukseen Tobermoryyn, mistä se siirrettiin koulutuksen päätyttyä Grantoniin miinanraivauskoulutukseen. Alus harjoitteli raivausta Firth of Forthin alueella.
Maaliskuussa koulutuksen päätyttyä alus liittyi Grantonissa laivueeseensa. Alus siirrettiin 22. maaliskuuta laivueen mukana Harwichiin, missä aloitettiin raivaus Noren alaisuudessa. Alus raivasi huhtikuussa Pohjanmeren eteläosassa turvatakseen Noren alaisten saattuereittien käytön, mihin sisältyivät Antwerpenin saattuereitit ja Thamesin estuaari. Toukokuussa tukikohtana oli Cuxhaven. Heinäkuussa alus oli huollossa, mistä vapauduttuaan se palasi laivueeseensa.
Alus lähti lokakuussa 1945 laivueen mukana Singaporeen, missä se raivasi ensin Singaporen lähivesiä ja satamia. Myöhemmin alus siirrettiin Hongkongiin vastaaviin tehtäviin. Alus palasi Britteinsaarille, missä se poistettiin palveluksesta Portsmouthissa ja siirrettiin reserviin heinäkuussa 1946.
Alus sijoitettiin myyntilistalle, kun se oli Devonportissa. Alus myytiin 1949 Belgialle, minkä jälkeen se huollettiin Cowesissa. Alus luovutettiin 29. marraskuuta 1949 Belgialle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Adrian de Gerlache. Alus poistettiin palveluksesta 20. kesäkuuta 1969 ja romutettiin 1970 Brüggessä.
Nuutti

| Nuutti |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  13. tammikuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  19. huhtikuuta, 1. toukokuuta
Muunnelmia:  Nuuti, Nutti, Knuutti
Vastineita eri kielissä:  Nuut, Knud
Nimen alkuperä:  Knut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nuutti on suomalainen miehen etunimi. Nuutti on suomalainen muunnos pohjoismaisesta nimestä Knut, jonka merkitys on 'ylpeä', 'reipas'.
Nimi on esiintynyt Kansanvalistusseuran kalenterissa 1882–1883 ja Suomen almanakassa Nuutti on ollut vuodesta 1885. Sitä ennen nimi oli suomalaisessakin almanakassa muodossa Knut. Nimi oli aikoinaan Knud Lavardin muistoksi 7. tammikuuta, mutta siirrettiin vuonna 1708 Knuut Pyhän muistopäivälle (13. tammikuuta), jolloin on samalla kulunut 20 päivää jouluaatosta.
Nuutinpäivä on kansanomaisesti tärkeä merkkipäivä, johon jouluajan on katsottu päättyvän, kuten osoittaa sananparsi: ”Hyvä Tuomas joulun tuopi, paha Nuutti pois sen viepi.” Vanhojen lakien mukaan joulurauha kesti 20 päivää ja päättyi siten 13. tammikuuta.  Päivän perinteisiin kuuluvat eräillä alueilla Länsi-Suomessa myös nuuttipukit.
Nimi Nuutti oli 1980-luvulle saakka varsin harvinainen, mutta on viime vuosikymmeninä yleistynyt. Tammikuuhun 2025 mennessä Digi- ja väestötietoviraston mukaan 3 131 miestä on saanut nimekseen Nuutti. Suurin osa heistä on syntynyt vuoden 2000 jälkeen.
Tunnettuja Nuutteja

Nuutti Heikkilä (s. 2001), kiekonheittäjä
Nuutti Konttinen, näyttelijä ja laulaja
Nuutti Lintamo (1909–1973), jalkapalloilija ja valmentaja
Nuutti Niinistö (s. 1975), tasavallan presidentti Sauli Niinistön poika
Nuutti Takkinen (s. 1982), toimittaja, juontaja ja muusikko
Nuutti Viitasalo (s. 1999), jääkiekkoilija
Nuutti Vuoritsalo (1878–1913), kirjailija
Kuvitteellisia Nuutteja

Nuutti Seppä, tv-sarjassa Salatut elämät
Peppi Pitkätossu (kuunnelma)

Peppi Pitkätossu on vuonna 1996 tehty kuunnelma, joka esitettiin Yleisradiossa. Kaija Juurikkalan toimittamassa kuunnelmassa on 11 osaa. Pääosaa Peppiä näyttelee Salla Häkkinen, Tommia esittää Visa Heinonen ja Annikaa Sini Karilinna. Kuunnelman ensimmäisessä osassa Peppi muuttaa Huvikumpuun ja ystävystyy Tommin ja Annikan kanssa. Jaksossa ”Peppi aloittaa koulunkäynnin” hän kertoo opettajalle koko nimensä: Peppilotta Sikuriina Rullakartiina Kissanminttu Efraimintytär Pitkätossu.
Jaksot

Peppi muuttaa Huvikumpuun
Peppi toimii nuuskijana ja joutuu tappeluun
Peppi ja poliisit hippasilla
Peppi aloittaa koulunkäynnin
Hai Shang sekä piilo puussa
Huviretki
Sirkus
Pepin luona käy varkaita
Kahvikutsut
Hengenpelastaja
Synttärit
Taito Kawata

Taito Goo Johannes Kawata (s. 1983) on suomalais-japanilainen elokuvaohjaaja.
Taito Kawatan japanilainen isä oli nuorena vuorikiipeilijä. Hän päätyi 1970-luvulla Euroopan reissulla Suomeen ja hetkeksi aikaa töihin espoolaisravintolan narikkaan. Siellä hän tutustui tulevaan suomalaiseen vaimoonsa.
Heidän poikansa Taito syntyi vuonna 1983. Kawatan isä oli ensimmäinen, joka toi Suomeen Nintendon käsikonsoleja. Taito Kawata viettikin suuren osan lapsuuttaan pelien, kuten Donkey Kongin parissa.
Kawata tunnetaan Cocoa-mainoselokuvayhtiön perustajana ja nyt myös dokumentin JVG-elokuva: Vuodet ollu tuulisii -dokumentin toisena ohjaajana.
Taito Kawatan ohjaama Dance Brothers on ensimmäinen suomenkielinen draamasarja, joka on päässyt maailmanlaajuiseen levitykseen Netflixissä.
Mainoksien lisäksi Kawata on ohjannut runsaasti palkittuja musiikkivideoita artisteille kuten Elastinen, Gracias ja Ruudolf.
Mason Greenwood

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Mason Will John Greenwood
Syntymäaika: 1. lokakuuta 2001 (ikä 23)
Syntymäpaikka: Bradford, Englanti
Pelipaikka: hyökkääjä
Seura
Seura: Marseille
Pelinumero: 10
Junioriseurat
2007–2018: Manchester United
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2018–2024 | Manchester United | 83 | (22) |
| 2023–2024 | → Getafe | 33 | (8) |
| 2024– | Marseille | 17 | (11) |
Maajoukkue
| 2017–2018 | Englanti U17 | 6 | (1) |
| 2018 | Englanti U18 | 5 | (1) |
| 2019 | Englanti U21 | 4 | (1) |
| 2020 | Englanti | 1 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 11. tammikuuta 2025.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 11. tammikuuta 2025.
Mason Will John Greenwood (s. 1. lokakuuta 2001 Bradford) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Marseillea.
Seurajoukkueura

Greenwood pelasi Manchester Unitedin junioreissa ja pääsi pelaamaan edustusjoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2019. Hän pääsi kevään aikana vaihtopelaajana kentälle kahdessa Valioliigan ja yhdessä Mestarien liigan ottelussa sekä pelasi Valioliigan päätöskierroksen ottelun Cardiff Cityä vastaan kokonaan.
Kaudella 2019–2020 Greenwood pelasi 31 valioliigaottelua, joista avauskokoonpanossa 12 kertaa, ja teki niissä kymmenen maalia: marraskuussa Sheffield Unitedia, joulukuussa Evertonia ja Newcastle Unitedia vastaan, tammikuussa Norwich Cityä, helmikuussa Watfordia, kesäkuussa Brighton & Hove Albionia sekä heinäkuussa kaksi maalia Bournemouthia ja yhden maalin Aston Villaa ja West Ham Unitedia vastaan. Eurooppa-liigan alkulohkossa hän pelasi viisi ottelua ja teki kotikentällä maalin syyskuussa Astanaa ja marraskuussa Partizania vastaan sekä joulukuussa kaksi maalia Alkmaaria vastaan. Eurooppa-liigan pudotuspeleissä hän pelasi neljä ottelua ja teki maalin vierasottelussa LASK:ta vastaan. Kaudella 2020–2021 hän viimeisteli 31 valioliigaottelussa seitsemän maalia. Mestarien liigassa hän pelasi viisi ja Eurooppa-liigassa yhdeksän ottelua ja teki kummassakin kilpailussa yhden maalin. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 18 valioliigaottelua, joissa teki viisi maalia, sekä neljä ottelua Mestarien liigassa, jossa teki maalin Atalantaa vastaan.
Greenwood pidätettiin 30. tammikuuta 2022 epäiltynä naisen raiskauksesta ja pahoinpitelystä, minkä seurauksena Greenwood hyllytettiin Manchester Unitedin harjoituksista ja otteluista. Hän on myös menettänyt sponsorisopimuksen Niken kanssa ja hänet on poistettu EA Sportsin FIFA 23 -pelistä. Hänen oikeudenkäyntinsä oli määrä olla marraskuussa 2023, mutta oikeudenkäynti peruuntui, koska jutun tärkeä todistaja kieltäytyi todistamasta siinä. Manchester United teki jutusta oman sisäisen tutkinnan ja sen tuloksena elokuussa 2023 Greenwoodin kerrottiin lähtevän seurasta. Greenwood siirtyi lainalle Espanjan Getafeen kaudeksi 2023–2024. Kesällä 2024 Greenwood siirtyi Ranskaan Ligue 1:n Marseilleen viisivuotisella sopimuksella.
Maajoukkueura

Greenwood on pelannut Englannin alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa kuusi, alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa viisi ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa neljä maaottelua ja tehnyt joka ikäluokassa yhden maalin. Hän teki debyyttinsä miesten joukkueessa syyskuussa 2020. Islantia vastaan pelatun ottelun jälkeen hän ja Phil Foden rikkoivat koronasääntöjä kutsuessaan joukkueen hotellille naisseuraa. Pelaajat lähetettiin tämän seurauksena kotimatkalle kesken maajoukkuekomennuksen. Greenwood ei ole tämän jälkeen pelannut maajoukkueessa.
Mike Kluge

| Mike Kluge |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. syyskuuta 1962 (ikä 62) Berliini
Kansalaisuus:  Saksa
Pyöräilijä
Laji:  Cyclocross
Aiheesta muualla
www.mike-kluge.de/index.php/en
Mike Kluge (s. 25. syyskuuta 1962 Berliini, Saksa) on saksalainen pyöräilijä. Kluge on moninkertainen Saksan mestari ja amatöörimaailmanmestari cyclocrossissa vuosina 1985 ja 1987 ja ammattilaisten maailmanmestari vuonna 1992.
Vuonna 1992 Kluge perusti polkupyöriä valmistavan Focus Bikes -yrityksen Cloppenburgiin, Saksaan. Hän kilpaili myös miesten maastoajoissa vuoden 1996 kesäolympialaisissa.
Aiheesta muualla

Mike Klugen kotisivut
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Mike Kluge
Käännös suomeksi