stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lempäälä-talo

Lempäälä-talo puiston puolelta nähtynä
Lempäälä-talo on Lempäälän keskustassa vuonna 2021 käyttöönotettu kunnallisten palvelujen rakennuskokonaisuus. Siellä on muun muassa kirjasto, ravintola, perhetupa, kuntosali ja toimistotiloja. Talo on 20 000 neliömetrin kokoinen. Talosta on kevyenliikenteensilta yli junaradan.
Lempäälä-talolla on kaksi julkista teosta: Osmo Rauhalan tekemä Taivas on suuri kirjasto ja Paula Salmelan Tarkalla korvalla. Talon eteläpuolella on Erik Edner -puisto ja tori.
Toivo Pekkasen koulu

Toivo Pekkasen koulu vuonna 2012
Toivo Pekkasen koulu oli peruskoulu Kotkassa kaupungin keskustassa Kotkansaarella. Koulussa oli luokat 1–6 ja siellä toimi myös musiikkiluokka ja maahanmuuttajien luokka sekä esikoulu.
Koulu on valmistunut vuonna 1966 Isopuiston viereen, ja sen on suunnitellut Kotkan kaupungin arkkitehtiosasto kaupunginarkkitehti Lauri Heinäsen johdolla. Nimensä koulu on saanut kirjailija Toivo Pekkasen mukaan.
Toivo Pekkasen koulu lakkautettiin lukuvuoden 2014-2015 jälkeen. Syksyllä 2015 luokilla 4 ja 5 aloittavat oppilaat siirtyivät Haukkavuoren kouluun. Luokilla 6 ja 7 aloittavat oppilaat siirtyivät taas Keskuskouluun.
Lukuvuoden 2015-2016 Haukkavuoren koulu toimi väistötiloissa Toivo Pekkasen koulun tiloissa sisäilmaongelmien vuoksi. Syksyllä 2016 Haukkavuoren koulu palasi omiin tiloihin.
Toivo Pekkasen koulun sali on vielä toiminnassa. Sitä käytetään mm. Kotkan seurojen harrastuspaikkana ja Kotkansaaren koulujen liikuntatuntien suorituspaikkana. Toivo Pekkasen koulun Keskuskadun puolen pihalla on koripallokorit, puolapuita ja muita laitteita, joita saa käyttää vapaasti. Koulun toisella pihalla toimii päiväkoti.
Osbyholm

| Osbyholm |
| --- | --- |
 Osbyholmin linna
 Osbyholm
 Koordinaatit: 55°50′56″N, 13°36′38″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Skånen lääni
Maakunta:  Skåne
Kunta:  Hörby
Väkiluku (2021):  307
Osbyholm on taajama Hörbyn kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 307 asukasta vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Osbyholm Wikimedia Commonsissa
Liisi Kivioja

| Liisi Kivioja |
| --- | --- |
 Liisi ja Aapeli Kivioja vuonna 1909.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Liisa (Liisi) Kivioja
Syntynyt: 10. tammikuuta 1859 Siikajoki
Kuollut: 30. lokakuuta 1925 (66 vuotta) Helsinki
Liisa (Liisi) Kivioja (o.s. Kari, ent. Paakkari; 10. tammikuuta 1859 Siikajoki – 30. lokakuuta 1925 Helsinki) oli suomalainen kansakoulunopettaja, pankinjohtaja ja Suomalaisen puolueen kansanedustaja ensimmäisissä eduskunnissa.
Kivioja oli siikajokisen räätälin tytär, joka pääsi itseopiskelun avulla Jyväskylän seminaariin ja valmistui sieltä 1881 kansakoulunopettajaksi. Hän toimi kansakoulunopettajana Vähässäkyrössä 1881–1882 ja Oulunsalossa 1882–1888. Mentyään naimisiin pastori Aapeli Kiviojan vuonna 1888 hän muutti miehensä kanssa Yhdysvaltoihin, jossa he asuivat vuosina 1891–1897. Suomeen paluun jälkeen Kivioja hoiti kotitaloutta ja toimi myös vt. kansakoulunopettajana vuosina 1897–1910. Kansanedustajakautensa jälkeen Kivioja oli Kuopion vanhain sokeain työkoulun johtajana 1910–1918 ja Kansallis-Osake-Pankin Kalajoen asioimiston johtajana 1918–1925.
Kivioja oli Suomalaisen puolueen kansanedustajana 1907–1910 Vaasan läänin eteläisestä vaalipiiristä.
Aiheesta muualla

Sainio, Venla: / Kivioja, Liisi (1859–1925). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  20.4.2000. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Suomalaisen puolueen kansanedustajat
| n k Suomalaisen puolueen kansanedustajat 1907–1908 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (59):  Ala-Kulju  Antila  Arajärvi  Danielson-Kalmari  Ha. Gebhard  He. Gebhard  Gripenberg  Hakulinen  Helkiö   Hiltula  Hjelt  Hoikka  Ingman  Kairamo  Kares  Kivilinna  Kivioja  Knuutila  Koivisto  Kolkki  Käkikoski  Käpy  Lagerlöf  Laine  Lepistö  Listo  Malmivaara  Myllylä  Nevanlinna  Nykänen  Olkkonen  Paasikivi  Pajari  Palmén  Paloheimo  Pohjanpalo  Pullinen  Rajala  Rannikko  Rapola  Reima  Repo  Ripatti  Runtti  Sipilä  Sipponen  Soininen  Tervaniemi  Torppa  Tulikoura  Vaarala  Vahe  Vemmelpuu  Virkkunen  Wilskman  Wuorimaa  Ylikorpi  E. Yrjö-Koskinen  Y. Yrjö-Koskinen 
| n k Suomalaisen puolueen kansanedustajat 1908–1909 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (54):  Aitamurto  Ala-Kulju  Antila  Arajärvi  Danielson-Kalmari  Eronen  Ha. Gebhard  He. Gebhard  Gripenberg  Hainari  Hallsten  Halonen   Hiltula  Hjelt  Ingman  Junnila  Kairamo  Kares  Kivilinna  Kivioja  Koivisto  Kolkki  Käkikoski  Käpy  Lagerlöf  Laine  Listo  Malmivaara  Myllylä  Nevanlinna  Nykänen  Paasikivi  Palmén  Paloheimo  Pohjanpalo  Pullinen  Pöysti  Rajala  Rannikko  Rapola  Reima  Saraste  Sipponen  Soininen  Torppa  Tulikoura  Tuomikoski  Vaarala  Vahe  Vemmelpuu  Virkkunen  Wuorimaa  S. Yrjö-Koskinen  Y. Yrjö-Koskinen 
| n k Suomalaisen puolueen kansanedustajat 1909–1910 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (48):  Aitamurto  Ala-Kulju  Andersin (1909)  Anneberg  Antila  Arajärvi  Danielson-Kalmari  Haapanen  Hainari  Hallsten  Hirvikanta  Honkajuuri  Ingman  Junnila  Kairamo  Kares  Kivioja  Koivisto  Kruus  Käkikoski  Käpy (1909)  Lagerlöf  Laine  Listo  Malkamäki  Malmivaara  Myllylä  Mynttinen  Nevanlinna  Nordling (1910)  Nyström  Pakkala  Paloheimo  Peurakoski  Pullinen  Rajala  Rannikko  Rapola (1909–1910†)  Repo  Saarelainen (1909–1910)  Seppä-Murto  Sipilä  Soininen  Torppa  Tulikoura  Vaarala  Voipio  Wuorimaa  I. Yrjö-Koskinen (1909–1910)  S. Yrjö-Koskinen 
Vaasan läänin eteläisen vaalipiirin kansanedustajat
| n k Vaasan läänin eteläisen vaalipiirin kansanedustajat 1907–1908 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (12):  Aalto  Alkio  Antila  Cederberg  Estlander  Hedberg  Kivioja  Neovius  Nix  Rajala  Slätis  Yrjö-Koskinen 
| n k Vaasan läänin eteläisen vaalipiirin kansanedustajat 1908–1909 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (12):  Antila  Cederberg  Estlander  Hedberg  Kivioja  Mäki  Neovius  Nix  Pietikäinen  Rajala  Stenbäck  Yrjö-Koskinen 
| n k Vaasan läänin eteläisen vaalipiirin kansanedustajat 1909–1910 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (12):  Alkio  Antila  Estlander  af Forselles  Honkajuuri  Kivioja  Mäki  Neovius  Nordlund  Nix  Rajala  Stenbäck 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Eduskunta  Biografiasampo
Steppasin Partyy

| ”Steppasin Partyy” YB026, Nuteh Jonez |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 12. maaliskuuta 2021
 Tuottaja(t): Chris Falcone
 Tyylilaji: Rap
 Kesto: 02.29
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 1.
muut singlet
|   | ”Steppasin Partyy”  |   |
Steppasin Partyy on suomalaisen rap-artistin YB026 single vuodelta 2021. Kappaleesta tuli nopeasti suosittu videopalvelu Tiktokissa, ja myöhemmin nousi Suomen Spotifyn Top 50 -listalle.
Ilkka Kantola

| Ilkka Kantola |
| --- | --- |

Turun arkkihiippakunnan piispa
 1998–2005 
Seuraaja:  Kari Mäkinen
Henkilötiedot
Koko nimi:  Ilkka Tapani Kantola
Syntynyt: 17. maaliskuuta 1957 (ikä 67) Rymättylä
Muut tiedot
Koulutus:  teologian tohtori (1994)
Aiheesta muualla
www.ilkkakantola.net
Ilkka Tapani Kantola (s. 17. maaliskuuta 1957 Rymättylä) on suomalainen pappi ja poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 2007–2019 ja Turun arkkihiippakunnan piispana vuosina 1998–2005.
Kirkollinen ura

Kantola valmistui teologian kandidaatiksi vuonna 1985 ja lisensiaatiksi vuonna 1991. Teologian tohtoriksi hän väitteli vuonna 1994.
Kantola vihittiin papiksi vuonna 1985 ja valittiin vuonna 1994 Turun arkkihiippakunnan pääsihteeriksi. Piispaksi Kantola valittiin vuonna 1998 kun Turun arkkihiippakuntaan päätettiin arkkipiispan viran ohelle perustaa toinen piispan virka.
Kantolan ensimmäinen puoliso oli naistentautien erikoislääkäri, dosentti, lääketieteen ja kirurgian tohtori Päivi Polo. Vuonna 2005 julkisuuteen tuli Kantolan avioero sekä avioliiton ulkopuolinen suhde, mikä johti lopulta Kantolan eroamiseen piispan virasta. Kantola avioitui samana vuonna pastori Satu Norjan kanssa.
Piispan viran jälkeen Kantola työskenteli Helsingin Diakonissalaitoksella lapsi- ja perhetyön johtajana. Marraskuussa 2017 Kantola asettui ehdolle arkkipiispan vaaliin, jossa hän sai ensimmäisellä kierroksella 8 % äänistä, eikä päässyt toiselle kierrokselle.
Poliittinen ura

Kantola valittiin kansanedustajaksi vuoden 2007 eduskuntavaaleissa SDP:n listoilta Varsinais-Suomen vaalipiiristä. Kantola ilmoittautui helmikuussa 2008 puheenjohtajaehdokkaaksi SDP:n vuoden 2008 puoluekokoukseen. Äänestyksessä 6. kesäkuuta hän sai kahdeksan ääntä. Lopulta hänet valittiin puolueen varapuheenjohtajaksi.
Eduskunnassa Kantola toimii vaalikauden 2011 alusta perustuslaki- ja ulkoasiainvaliokunnassa sekä puheenjohtajana Yleisradion hallintoneuvostossa, jonka jäsen hän on ollut vuodesta 2007 lähtien. Aiemmin hän on toiminut myös laki- ja sivistysvaliokuntien jäsenenä sekä tulevaisuus- ja sosiaali- ja terveysvaliokuntien varajäsenenä. Kantola oli vuosina 2007–2012 eduskunnan ihmisoikeusryhmän puheenjohtaja.
Vuonna 2011 Kantola oli ehdolla SDP:n esivaalissa puolueen presidenttiehdokkaaksi vuoden 2012 vaaleihin. Kantola jäi kolmanneksi ja sai 11 % äänistä.
Vuoden 2008 kunnallisvaaleissa Kantola valittiin Turun kaupunginvaltuustoon, jossa hän jatkoi myös vuoden 2012 vaalien jälkeen. Joulukuussa 2013 Kantola nimettiin SDP:n eurovaaliehdokkaaksi kevään 2014 eurovaaleissa.
Joulukuussa 2016 Kantola valittiin Eduskunnan uuden joskin epävirallisen Ukraina-ystävyysryhmän puheenjohtajaksi. Ryhmän tarkoituksena on Suomen ja Ukrainan parlamentaarikkojen välinen yhteydenpito ja vuorovaikutus, jonka tavoitteena on molemminpuolisen tietämyksen lisääminen ja syventäminen.
Kantola putosi eduskunnasta vuoden 2019 eduskuntavaaleissa. Tämän jälkeen hänet valittiin Helsingin Diakonissalaitoksen diakoniajohtajaksi.
Juho Kirves

| Juho Kirves |
| --- | --- |
 Juho Kirves vuonna 1907.
Kansanedustaja
 22.5.1907–1.2.1914, 1.11.1917–16.5.1918  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Viipurin läntinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. toukokuuta 1868 Jaakkima
Kuollut: maaliskuun 1937 jälkeen Neuvostoliitto
Ammatti:  viilari
Johan (Juho) Kirves (s. 25. toukokuuta 1868 Jaakkima) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1914 ja 1917–1918. Sisällissodan aikana hän työskenteli punaisten hallinnossa ja pakeni sodan jälkeen Neuvosto-Venäjälle. Kirveen viimeisistä elinvuosista ei ole tietoa.
Elämä

Jaakkiman Miklin kylässä syntyneen Kirveksen vanhemmat olivat talollinen Petter Kirves ja Anna Parikka. Kansakoulun käytyään hän työskenteli metallimiehenä Kotkassa, Helsingissä, Pietarissa, Tverissä, Moskovassa ja Tulassa, kunnes asettui Viipuriin vuonna 1900. Viipurin työväenyhdistyksen johtohahmoihin lukeutunut Kirves valittiin kansanedustajaksi Suomen ensimmäisissä yksikamarisen eduskunnan vaaleissa maaliskuussa 1907. Kirves oli kansanedustajana vuoteen 1914, jonka jälkeen hän työskenteli Suomen Metalliteollisuustyöntekijäin Liiton taloudenhoitajana 1915–1916. Hänet valittiin jälleen eduskuntaan 1917.
Sisällissodan käynnistyttyä Kirves nimitettiin SDP:n uuden puolueneuvoston jäseneksi. Hän oli kannattanut parlamentaarista linjaa, mutta ryhtyi siitä huolimatta työskentelemään punaisten hallinnossa. Kirveen pääasialliset tehtävänsä olivat Neuvosto-Venäjän suhteita hoitaneissa komiteoissa. Hän kuului muun muassa Helsingissä toimineeseen suomalais-venäläiseen sekakomiteaan ja oli maaliskuun alussa nimetyn pääsuorituskomitean puheenjohtaja. Kirves työskenteli myös kansanvaltuuskunnan merenkulkuneuvoston virkailijana.
Sodan loppuvaiheessa Kirves pakeni Venäjälle, jossa hän toimi punapakolaisille perustetun Buin siirtolan komissaarina. Yrjö Laineen vuonna 1940 haastatteleman Matti Hiltusen mukaan Kirves työskenteli seuraavaksi Lahden turvesoille perustetussa suomalaiskollektiivissa, joka hajosi Kuusisen klubin murhien jälkeen syksyllä 1920. Vuosina 1920–1921 Kirves toimi poliittisena ohjaajana Omskissa, jonka jälkeen hän muutti Neuvosto-Karjalaan. Vuosikymmenen puolivälissä Kirves osallistui Suomessa maanalaisesti toimineiden kommunistien kouluttamiseen ja oli myöhemmin tuomarina Repolassa. 1930-luvulla Kirves asui Petroskoissa, jossa hän työskenteli Kansainvälinen Punaisen Avun MOPR:n Karjalan aluekomitean sihteerinä. SKP:n sisäisissä kiistoissa Kirves kannatti Kullervo Manneria, minkä johdosta hänet erotettiin väliaikaisesti puolueesta.
Lehtitietojen mukaan Kirves oli elossa vielä keväällä 1937, mutta hänen myöhempiä vaiheitaan ei tunneta. Kirves julistettiin kuolleeksi Mikkelin raastuvanoikeuden päätöksellä 1. tammikuuta 1961.
Heli Järvinen

| Heli Järvinen |
| --- | --- |
 Heli Järvinen vihreiden puoluekokouksessa 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. toukokuuta 1963 (ikä 61) Tampere
Poliitikko
Puolue:  vihreät
Asema:  kansanedustaja (2007–2011, 2015–2023)
Vaalipiiri:  Kaakkois-Suomen vaalipiiri
Kotipaikka:  Savonlinna
Aiheesta muualla
Virallinen sivu
Heli Maria Järvinen (s. 31. toukokuuta 1963 Tampere) on suomalainen toimittaja ja vihreitä edustava poliitikko. Hänet valittiin kansanedustajaksi vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Etelä-Savon vaalipiiristä ja vuoden 2015 sekä vuoden 2019 vaaleissa Kaakkois-Suomen vaalipiiristä. Hän ei asettunut ehdolle vuoden 2023 eduskuntavaaleissa.
Elämä

Vuosina 2008–2011 Järvinen oli Vihreiden Naisten puheenjohtaja. Hän on toiminut 2011−2015 Suomen Yrittäjänaisten toimitusjohtajana.  Vuoden 2015 eduskuntavaaleista hän tuli valituksi eduskuntaan uudelleen.
Järvinen on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri ja viestinnän opettaja. Hän on työskennellyt suurimman osan urastaan toimittajana: hän on toiminut 20 vuotta Yleisradiossa, jossa hän on työskennellyt tv-uutisissa sekä TV2:n asiaohjelmissa, mm. Akuutti, Erätulilla, Ekoisti, Kodin Kääntöpiiri, Matkalla Suomessa, Pallo hallussa ja Ympäristöuutiset.
Järvinen toimi Kerimäen kunnanvaltuutettuna vuosina 2005–2011. Hän oli valtuuston 2. varapuheenjohtaja. Järvinen on ollut vuodesta 2017 Savonlinnan kaupunginvaltuuston jäsen. Hän toimii valtuuston 2. varapuheenjohtajana.
Poliittiset näkemykset

Kunnallispolitiikassa Järvinen teki aloitteita mm. seniorisivujen, paperittoman kunnan, sotainvalidien lounassetelin, Hytermän kunnostuksen, kylien asiointiliikenteen ja kirkonkylän retkiluistelureitin puolesta.
Tammikuussa 2018 Järvinen kannusti työttömiä hakemaan perusteettomasti työkyvyttömyyseläkettä, jotta he välttyisivät työttömyysturvan aktiivimallin aiheuttamalta työttömyyspäivärahan leikkaamiselta siihen asti, kunnes perusteeton hakemus hylätään. Aktiivisuusvaatimus ei koske niitä, joiden työkyvyttömyyseläkehakemus on käsittelyssä. Järvisen mukaan järjestelmän ruuhkautuminen saattaisi herättää hallituksen. Järvinen totesi, että vielä moraalittomampaa kuin perusteeton työkyvyttömyyseläkkeen hakeminen on se, kun ihmisiä ”piiskataan” heidän omasta aktiivisuudestaan huolimatta.
Luottamustehtävät

Järvinen on toiminut kunnallispolitiikassa Kerimäellä vuosina 2004–2011 ja Savonlinnassa 2017–2018. Muita luottamustoimia hänellä on ollut Vihreiden eri yhdistyksissä ja Etelä-Savon alueellisissa toimielimissä, sekä valtakunnallisella tasolla Kansallisoopperan ja Veikkaus Oy:n hallintoneuvostoissa.
Yksityiselämä

Heli Järvinen on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Aiheesta muualla

Heli Järvisen kotisivut
.aspx Heli Järvinen Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Vihreän liiton kansanedustajat
| n k Vihreän liiton kansanedustajat 2007–2011 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (15):  Alanko-Kahiluoto  Andersson  Brax  Forsius (2007–2008)  Haavisto  Hautala (2007–2009)  Juurikkala (2009–)  Järvinen  Karimäki  Kasvi  Niinistö  Ojansuu  Pulliainen  Sinnemäki  Sumuvuori  Tynkkynen 
↑  Merikukka Forsius erosi vihreistä ja liittyi Kansallisen Kokoomuksen eduskuntaryhmään helmikuussa 2008.  1 2  Heidi Hautala valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi kesäkuussa 2009, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Timo Juurikkala..   
| n k Vihreän liiton kansanedustajat 2015–2019 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (15):  Aalto  Alanko-Kahiluoto  Haavisto  Halmeenpää  Hassi  Järvinen  Kari  Karimäki  Kasvi  Mikkonen  Niinistö  Parviainen  Toivola  Vartia  Yanar 
| n k Vihreän liiton kansanedustajat 2019–2023 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (20):  Alanko-Kahiluoto   Elo   Forsgrén  Haavisto  Harjanne  Hassi  H. Holopainen  M. Holopainen  Hopsu  Hyrkkö  Järvinen   Kari  Koponen  Mikkonen  Ohisalo  Petelius  Pitko  Soinikoski  Suomela  Virta 
Etelä-Savon vaalipiirin kansanedustajat 2007–2011
Heli Järvinen
Katri Komi
Jari Leppä
Olli Nepponen
Lenita Toivakka
Pauliina Viitamies
Kaakkois-Suomen vaalipiirin kansanedustajat 2015–2019
Juho Eerola
Antti Häkkänen
Heli Järvinen
Anneli Kiljunen
Jukka Kopra
Hanna Kosonen
Suna Kymäläinen
Jari Leppä
Jari Lindström
Jani Mäkelä
Sirpa Paatero
Markku Pakkanen
Satu Taavitsainen
Kimmo Tiilikainen
Lenita Toivakka
Ari Torniainen
Kaj Turunen
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta  Yle
Jalmari Kirjarinta

| Jalmari Kirjarinta |
| --- | --- |
 Jalmari Kirjarinta vuonna 1908.
Kansanedustaja
 1.8.1908–28.2.1910  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Vaasan itäinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. huhtikuuta 1881 Kärkölä
Kuollut: 8. tammikuuta 1938 (56 vuotta) Leningrad
Ammatti:  toimittaja
Hjalmar (Jalmari) Kirjarinta (synt. Virtanen, 4. huhtikuuta 1881 Kärkölä – 8. tammikuuta 1938 Leningrad) oli suomalainen toimittaja ja poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1908–1910. Sisällissodan aikana hän toimi punaisten hallinnossa Viipurin läänin komissaarina ja punakaartin esikuntapäällikkönä. Kirjarinta pakeni sodan jälkeen Neuvosto-Venäjälle ja hänet teloitettiin Stalinin vainojen yhteydessä vuonna 1938.
Elämä

Jalmari Kirjarinta syntyi Kärkölässä itsellisen perheeseen. Kansakoulun ja käsityökoulun jälkeen hän teki muun muassa pelti- ja levysepän töitä. Vuosisadan vaihteessa Kirjarinta kävi Kaarle Werkon ylläpitämän valmistavan seminaarin ja työskenteli vt. kansakoulunopettajana Kuolemajärvellä ja Helsingissä. Pääkaupunkiin muutettuaan Kirjarinta työskenteli myös raittiuspuhujana ja konttoristina. Vuosina 1904-1905 hän oli Helsingin Nuorisoseuran puheenjohtajana.
Syksyllä 1905 Kirjarinta aloitti opiskelut Jyväskylän seminaarissa, mutta ryhtyi jo seuraavana keväänä sosialidemokraattien agitaattoriksi ja apulaispuoluesihteeriksi. Hän oli myös Suomen Sosialidemokraattisen Nuorisoliiton perustajajäsen ja ensimmäinen puheenjohtaja 1906–1907. Vuonna 1907 Kirjarinta jatkoi opintojaan ja oli perustamassa Jyväskylässä ilmestynyttä Sorretun Voimaa, jonka päätoimittajana hän työskenteli vuoteen 1911 saakka. Kirjarinta hoiti myös vuoden ajan Jyväskylän työväenyhdistyksen puheenjohtajan tehtävää.
Kirjarinta valittiin kansanedustajaksi vuoden 1908 eduskuntavaaleissa. Tammikuussa 1909 sosialidemokraattien piirikokous vaati Kirjarinnan eroa, koska hän oli jättänyt väliin eduskunnan äänestyksen II luokan poistamisesta rautateiltä. Asiaa käsiteltiin puolueen sovinto-oikeudessa ja Kirjarinta sai pysyä kansanedustajan tehtävässään. Vuonna 1910 hän sai kuuden kuukauden vankeustuomion majesteettirikoksesta  yleisvaltakunnallisesta lainsäädäntöä kritisoineen artikkelinsa ”Valtiokaappaus röyhkeintä lajia” johdosta. Vapauduttuaan Vaasan lääninvankilasta Kirjarinta oli Sosialidemokraattisen Nuorisoliiton ja Suomen Työläisliiton sihteerinä, kunnes muutti Viipuriin vuonna 1912. Hän toimi muun muassa Viipurin sosialidemokraattisen kunnallisjärjestön puheenjohtajana ja työskenteli Työn toimittajana.
Sisällissodan käynnistyttyä Kirjarinta nimitettiin punaisten hallintoon maaherran virkaa vastaavaan tehtävään Viipurin läänin lääninkomissarioksi. Hän toimi myös punaisten Karjalan rintaman esikuntapäällikkönä. Sodan loppuvaiheessa Kirjarinta pakeni Neuvosto-Venäjälle, jossa hän työskenteli aluksi opettajana Levassovassa ja myöhemmin 1930-luvulla fysiikan opettajana Leningradin suomalaisessa koulussa sekä Leningradin rautatieinstituutin sotilasaineiden opettajana. Kirjarinta vangittiin lokakuussa 1937 ja tuomittiin kuolemaan artikla 58:n nojalla. Hänet teloitettiin tammikuussa 1938.
Perhe

Jalmari Kirjarinnan paettua Venäjälle hänen perheensä jäi Suomeen. 1920-luvun alussa Kirjarinta kävi puolisonsa kanssa kirjeenvaihtoa muun muassa amerikkalaisen toimittajan John Claytonin välityksellä. Heidän tyttärensä puoliso oli tunnettu kommunisti ja salakuljettaja Matti Ilonen.
Otto Karhi

| Otto Karhi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. huhtikuuta 1876 Oulu
Kuollut: 7. kesäkuuta 1966 (90 vuotta) Oulu
Poliitikko
Puolue:  Maalaisliitto
Asema:  kansanedustaja 1907–1908, 1909–1914  puolueen puheenjohtaja 1906–1909
Vaalipiiri:  Oulun läänin eteläinen vaalipiiri
Puoliso:  Iida Karolina Lalin 1896–1917 (er.) Aino Sipola 1919–
Otto Alfons Karhi (vuoteen 1906 Lindgrén, 17. huhtikuuta 1876 Oulu – 7. kesäkuuta 1966 Oulu) oli suomalainen poliitikko ja Suomen Maalaisväestön Liiton (Maalaisliiton) ensimmäinen puheenjohtaja ja talouselämän, erityisesti pitkäaikainen oululaisen osuustoimintaliikkeen vaikuttaja.
Nuoruusikä

Karhi syntyi varakkaaseen perheeseen Oulussa. Hänen isänsä oli liikkeenomistaja David Efraim Lindgrén ja äitinsä kauppa-apulainen Margareta Rusko. Karhi jätti sekä ruotsinkielisen koulun että suomenkielisen lyseon kesken, mutta pyrki ja pääsi vain 15-vuotiaana kauppakouluun. Myöhemmin hän tosin suoritti yksityisesti myös reaalilyseon. 17-vuotiaana hänestä tuli maatilan omistaja ja vain hieman tästä vanhempana isänsä liikeyritysten johtaja.
Otto Karhen nuorempi veli oli insinööri ja toimitusjohtaja Iivari Karhi.
Poliitikko ja talousmies

Karhi vaikutti osaltaan merkittävästi Suomen Maalaisväestön Liiton (myöhemmin Maalaisliitto) syntymiseen vuonna 1906 ja hänestä tulikin sen ensimmäinen puheenjohtaja. Hän oli puolueen Oulun vaalipiirin kansanedustaja 1907–1908 sekä Oulun läänin eteläisestä vaalipiirin kansanedustaja 1909–1914. Myöhemmin hän kuitenkin vaihtoi kantansa sosiaalidemokraattiseen puolueeseen, joskaan ei osallistunut sen toimintaan yhtä tiiviisti kuin Maalaisliiton toimintaan. Eduskunnan lisäksi Otto Karhi toimi myös kunnallispolitiikassa ja osuustoimintaliikkeessä. Hänestä tuli Oulun ensimmäisen yleisen ja yhtäläisen äänioikeuden perusteella 31. tammikuuta 1919 valitun kaupunginvaltuuston varapuheenjohtaja sosiaalidemokraattien edustajana. Kaupunginvaltuustossa hän toimi peräti yli 40 vuotta.
Karhin taloudellinen toimeliaisuus alkoi jo nuorena. Enimmillään hänen johdossaan toimivat värjäämö, kehräämö, kutomo, pesula, mallastehdas, mylly, kaksi maatilaa, konttori, sekatavarakauppa sekä lanka- ja kangaskauppa. Päätyönsä hän teki kuitenkin Oulun osuuskaupan pitkäaikaisena toimitusjohtajana.
Karhi oli oululaisen Liitto-lehden perustajajäsen ja lehden ensimmäinen päätoimittaja.
Otto Karhi henkilönä

Karhi oli naimisissa vuosina 1896–1917 Iida Karoliina Lalin kanssa ja vuodesta 1919 lähtien Aino Sipolan kanssa. Häntä pidettiin laajasti lukeneena ja sivistyneenä henkilönä. Hän matkusteli ja luki paljon ja osallistui muun muassa NMKY:n toimintaan sekä raittius- ja nuorisoseuratyöhön. Karhi toimi myös Pellervo-Seuran neuvojana eli konsulenttina.
Otto Karhin täyttäessä 80 vuotta vuonna 1956 Oulun keskustassa sijaitseva puisto nimettiin hänen mukaansa Otto Karhin puistoksi. Se on kaupungin ydinkeskustan keskeisin puisto, joka tunnettiin aiemmin nimellä Palokunnan puisto eli Letkun puisto sen reunalla sijainneen Oulun ensimmäisen paloaseman mukaan.