stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rauta(II)

| Rauta(II)jodidi> Tunnisteet |
| --- | --- |
CAS-numero:  7783-86-0
PubChem CID:  422512 ja 82220
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  FeI2
Moolimassa:  309,654
Ulkomuoto:  harmaata jauhetta, punaisen violetteja kiteitä
Sulamispiste:  587 °C (anhydraatti)  594 °C (anhydraatti) 90 °C (tetrahydraatti, hajoaa)
Tiheys:  5,3–5,4 g/cm3 (anhydraatti) 2,87 g/cm3(tetrahydraatti)
Liukoisuus veteen:  liukenee
Rauta(II)jodidi eli ferrojodidi FeI2 on rauta- ja jodidi-ionien muodostama ioniyhdiste. Se esiintyy kidevedettömän anhydraatin lisäksi tetrahydraattina FeI2·4H2O.
Normaaliolosuhteissa rauta(II)jodidi on harmahtavaa jauhetta, joka kiteytyessään muodostaa punertavan violetteja heksagonisia kiteitä. Kiderakenne on samanlainen kuin kadmiumjodidilla CdI2. Yhdiste liukenee veteen samoin kuin etanoliin ja eetteriin. Aine on erittäin hygroskooppista, ja sen vesiliuos hapettuu ilman vaikutuksesta.
Rauta(II)jodidia voidaan valmistaa suoraan alkuaineistaan, helpommin kuin muita raudan +2 hapetusluvun halideja. Sen tetrahydraatilla on kemiassa käyttöä alkalimetallien jodidien valmistuksessa ja katalyyttinä.
Ricky Aitamai

Ricky Aitamai vuoden 2013 Maanosaliittojen cupissa.
Ricky Aitamai (s. 22. joulukuuta 1991 Tahiti) on tahitilainen jalkapalloilija, joka edustaa maansa pääsarjassa pelaavaa AS Vénusta. Aitamain pelipaikka on vasen laitapuolustaja tai keskikenttä. Hän kuuluu myös Tahitin jalkapallomaajoukkueeseen. Aitamai on 178 senttimetriä pitkä.
Ura

Aitamai on edustanut koko uransa nykyistä seuraansa AS Vénusta. Hän debytoi seurassa vuonna 2011.
Tahitin jalkapallomaajoukkueessa Aitamai debytoi Uutta-Kaledoniaa vastaan maaliskuussa 2013. Saman vuoden kesäkuussa Aitamai pelasi Maanosaliittojen cupissa Brasiliassa, jonne Tahiti oli selviytynyt voitettuaan edellisvuonna Oseanian mestaruuden. Maanosaliittojen cupissa Aitamai pelasi kaikissa kolmessa Tahitin murskatappioon päättyneissä otteluissa.
Käännös suomeksi
Reposaaren linnakepuisto

Tulenjohtoasema linnakepuistossa
Reposaaren linnakepuisto on Porin Reposaaressa sijaitseva 1930-luvulla rakennettu rannikkopuolustusjärjestelmä. Linnoitus on saaren eteläosassa, Reposaaren taajaman länsipuolella. Alue on kokonaisuudessaan noin 20 hehtaarin suuruinen. Linnakepuisto koostuu kahdesta tykkiasemasta, kahdesta ammusvarastosta, kolmesta miehistö- ja lääkintäkorsusta, tulenjohtoasemasta ja tähystystornista sekä näitä yhdistävistä juoksuhaudoista. Betonista rakennetut tykkiasemat, ammusvarastot ja tulenjohtoasema ovat alkuperäisiä. Puurakenteiset korsut sekä tähystystorni on rakennettu uudelleen 1990- ja 2000-luvuilla, samoin kuin yhdyshautojen puiset seinämät.
Historia

Linnakepuisto oli alun perin Reposaaren merisuojeluskunnan rannikkopatteri ja se rakennettiin vapaaehtoisvoimin vuonna 1935. Patterin rakentamisen rahoitti kauppaneuvos Werner Hacklin, se on tiettävästi Suomen ainoa yksityisin varoin rakennettu rannikkopatteri. Sen tarkoitus oli suojata Porin satamaa, sekä myös itse kaupunkia. Patteri oli merisuojeluskunnan hallinnassa syksyn 1939 ylimääräisiin kertausharjoituksiin saakka, jolloin Puolustusvoimat otti sen komentoonsa. Samalla patteri laajennettiin linnoitukseksi.
Talvisodan aikana seudun saaristopatterit onnistuivat pudottamaan yhden venäläisen pommikoneen Reposaaren länsipuolelle. Myös Reposaaren patteri häiritsi useita kertoja miinoitus- ja pommitustehtävissä olleita vihollisen lentokonelaivueita.
Jatkosodan aikana linnoituksessa oli aseistuksena neljä ruotsalaista 76 K 02-kenttätykkiä. Linnakkeen ulkopuolella oli kolme Canet 152/45 C-rannikkotykkiä. Lisäksi lähistöllä oli kaksi 87 K 95-kenttätykkiä ja Kallon saaressa kuusi 40 ja 75 mm:n ilmatorjuntatykkiä. Niillä ei kuitenkaan osallistuttu enää sotatoimiin.
Linnake oli puolustusvoimien hallussa aina vuoteen 1964 saakka, jolloin aseistus purettiin. Jäljelle jäi kaksi Canet-tykkiä, joilla järjestettiin harjoitusammuntoja vielä 1980-luvun loppuun asti. Molemmat tykit ovat edelleen paikoillaan museoituina. Rapistunut linnoitus kunnostettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1992 ja uudelleen 2007–2008.
Aiheesta muualla

Reposaaren linnakepuisto Pori-tiedossa
Pääskyvuoren linkkitorni

| Pääskyvuoren linkkitorni |
| --- | --- |
 Pääskyvuoren linkkitorni on Turun korkein rakennelma.
Tiedot
Sijainti:  Pääskyvuori, Turku
Koordinaatit:  60°26′49″N, 22°19′56″E
Rakennustyyppi:  televisio- ja tietoliikennetorni
Valmistumisvuosi:  1964
Yritykset
Insinööri:  Insinööritoimisto K. Hanson & Co.
Omistaja:  Telia Towers Finland Oy
Tekniset tiedot
Hissien määrä:  0
Korkeus
Antenni:  134,6 m
Kattokorkeus:  108 m
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pääskyvuoren linkkitorni on kallion laella entisen Pääskyvuoren kasarmialueen kupeessa sijaitseva tietoliikennetorni Turun Pääskyvuoressa.
Torni on Pääskyvuoren maamerkki ja se näkyy kauas Turun alueelle. Se on Suomen toiseksi korkein televisiotorni Pasilan linkkitornin jälkeen.
Korkeus

Torni on Turun korkein rakennelma. Sen korkeudesta on vuosien varrella ollut julkisuudessa vaihtelevaa tietoa.
Kun torni oli Soneran hallussa, Soneran edustaja kertoi tornin korkeudeksi 133 metriä, joka koostui varsinaisesta tornista korkeudeltaan 101 metriä, 21-metrisestä mastosta ja sen päässä olevasta 11 metriä pitkästä putkesta.
Tornin nykyään omistavan Telia Towers Finland Oy:n kiinteistöpäällikkö tarkisti korkeuden tornin piirustuksista: betonitornin korkeus on 108 metriä ja ristikkorakenteinen masto 26 metriä, yhteiskorkeus mastoineen 134 metriä.
Tornin tarkaksi korkeudeksi maanpinnasta mastoineen ilmoitetaan 134,6 metriä. Merenpinnasta mitaten korkeutta on 191 metriä. Pasilan linkkitornin korkeudeksi maanpinnasta mastoineen on ilmoitettu 137 metriä, merenpinnasta mitaten 160 metriä.
Historiaa

Pääskyvuoren linkkitornin on suunnitellut helsinkiläinen insinööritoimisto K. Hanson & Co. Tornin halkaisija on alhaalta 18 metriä, keskikohdalta 7 metriä ja ylhäältä 12 metriä. Linkkitornin rakenteiden valaminen alkoi lokakuussa 1963 ja valmistui toukokuussa 1964. Torni rakennettiin Posti- ja lennätinlaitokselle tv- ja tietoliikennetorniksi, jonka kautta lähetettiin Suomen kaukoliikennettä ja kansainvälistä tietoliikennettä. Tornin kautta kulki lähes kaikki ulkomailta tuleva tieto- ja televisioliikenne. Pystytyspaikaksi valittiin Pääskyvuori, koska se oli tarpeeksi korkea ja tontti oli valtion omistama.
Perimätiedon mukaan Yhdysvaltain Valkoisen talon ja Neuvostoliiton Kremlin välille 1960-luvulla avattu ”kuuma linja” kulki Pääskyvuoren linkkitornin kautta. Kuuma linja purettiin 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa.
Nykypäivä

Torni on Soneran jälkeen ollut Telia Finlandin omistuksessa ja vuoden 2019 alusta lähtien omistajana on Telia Towers Finland. Torni on vuonna 2019 tehdyn kuntoarvion mukaan hyvässä kunnossa. Telia Towers Finland ilmoitti vuonna 2019, ettei sillä ole enää linkkitornille varsinaista käyttöä, tuolloin Telian antenneja oli vain tornin alimmassa 40:ssä metrissä. Vuonna 2023 yhtiö ilmoitti tornissa olevan joitakin tukiasemalaitteita.
Kun puolustusvoimat siirsi toimintansa pois Pääskyvuorelta vuonna 2012, alue tuli Turun kaupungin omistukseen. Telian ja kaupungin välinen vuokrasopimus päättyy vuonna 2036. Vuokrasopimuksen mukaan tornia saa käyttää vain teleliikennetornina ja jos käyttötarkoitus muuttuu, siitä pitää neuvotella kaupungin kanssa. Linkkitornia on tarjottu myös Turun kaupungille, mutta kaupungilla ei ollut kiinnostusta. Telia Towers Finlandin mukaan torni on periaatteessa myynnissä. Mikäli tornille ei löydy uutta käyttöä, Telia voi joutua purkamaan sen. Kustannusarvio purkutyölle on noin 1–2 miljoonaa euroa.
Nykypäivä > Käyttöideoita

Tornin uudeksi käyttötarkoitukseksi on julkisuudessa esitetty muutamia ideoita. Tornin ulkopuolelle on kaavailtu kiipeilytoimintaa, johon torni on hiukan liian korkea. Paikallisen kiipeilykerhon puheenjohtajan mukaan nykyisten köysien pituus on sata metriä, jolla voidaan kiivetä vain 50 metrin korkeuteen varmistuksen takia. Lisäksi hän arveli, ettei harrastajia kuitenkaan riitä tarpeeksi kattamaan tornista aiheutuvia kuluja. Näköalakahvila vaatisi uuden kerroksen rakentamisen tornin katolle, koska ylhäällä on niukasti tilaa. Tornin huipulle pääsee nykyään vain teräsportaita pitkin, askelmia on 500, ja katolle pääsee vain tikkaita pitkin. Portaiden jyrkkyys saattaa olla yleisötilalle liikaa. Tornin keskellä on rakentamisen aikainen tyhjä hissikuilu, johon voinee rakentaa hissin. Kuilu ei yllä kuitenkaan katolle asti. Myös tornin paloturvallisuutta tulisi parantaa ja ainakin järjestää varapoistumistie ja palokunnan kuivanousut.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pääskyvuoren linkkitorni Wikimedia Commonsissa
Emporis Buildings - Pääskyvuoren linkkitorni (arkistoitu)
Robert Conquest

Robert Conquest vuonna 1987
George Robert Ackworth Conquest (15. heinäkuuta 1917 Malvern, Worcestershire, Englanti – 3. elokuuta 2015 Palo Alto, Kalifornia, Yhdysvallat) oli brittiläinen historiantutkija. Hän tuli kansainvälisesti tunnetuksi tietoteoksellaan The Great Terror: Stalin’s Purge of the Thirties (1968), joka kuvaa Stalinin vainoja 1930-luvulla. Hän kirjoitti useita muitakin kommunismi- ja neuvostoaiheisia tietokirjoja.
Conquest syntyi Malvernissa, Worcestershiressa, yhdysvaltalaisen liikemiesisän ja englantilaisen äidin pojaksi. Hän oli British Academyn jäsen vuodesta 1994, vaikka hän asui jo 1980-luvun alusta lähtien työnsä takia Yhdysvalloissa. Hänen myöhemmistä julkaisuistaan tunnetuimpia on The Harvest of Sorrow: Soviet Collectivisation and the Terror-Famine (1986).
Conquestista tehtiin vuonna 1996 Pyhän Mikaelin ja Pyhän Yrjön ritarikunnan jäsen. Hän kuului Royal Society of Literatureen ja Yhdysvaltain taide- ja tiedeakatemiaan. Presidentti George W. Bush myönsi hänelle marraskuussa 2005 Presidential Medal of Freedomin.
Conquest kirjoitti tietokirjojen lisäksi muun muassa runoutta. Hän liittyi aikoinaan itse (1937) kommunistiseen puolueeseen.
Regensburgin piirikunta

Regensburgin piirikunta (saks. Landkreis Regensburg) on Oberpfalzin halintopiirissä sijaitseva piirikunta Baijerin osavaltiossa Saksassa. Sen pinta-ala on 1 391,7 neliökilometriä, ja siihen kuuluu 41 kuntaa. Piirikunnan väkiluku oli vuoden 2020 lopussa 194 275. Piirikunnan keskus on itse piirikuntaan kuulumaton Regensburg. Suurin piirikuntaan kuuluva kaupunki on Neutraubling.
Regensburgin piirikunta ja sen kunnat.
Väkiluvun kehitys

1970: 121 565
1980: 138 638
1990: 153 293
2000: 176 067
2010: 183 796
2020: 194 275
Lähde:
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Regensburgin piirikunta Wikimedia Commonsissa
Piirikunnan verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Baijerin piirikunnat ja kaupunkipiirit
Aichach-Friedberg
Altötting
Amberg
Amberg-Sulzbach
Ansbachin piirikunta
Ansbach
Aschaffenburgin piirikunta
Aschaffenburg
Augsburgin piirikunta
Augsburg
Bad Kissingen
Bad Tölz-Wolfratshausen
Bambergin piirikunta
Bamberg
Bayreuthin piirikunta
Bayreuth
Berchtesgadener Land
Cham
Coburgin piirikunta
Coburg
Dachau
Deggendorf
Dillingen an der Donau
Dingolfing-Landau
Donau-Ries
Ebersberg
Eichtätt
Erding
Erlangen
Erlangen-Höchstadt
Forchheim
Freising
Freyung-Grafenau
Fürstenfeldbruck
Fürthin piirikunta
Fürth
Garmisch-Partenkirchenin piirikunta
Günzburg
Haßberge
Hofin piirikunta
Hof
Ingolstadt
Kaufbeuren
Kelheim
Kempten
Kitzingen
Kronach
Kulmbach
Landsberg am Lech
Landshutin piirikunta
Landshut
Lichtenfels
Lindau
Main-Spessart
Memmingen
Miesbach
Miltenberg
Mühldorf am Inn
Münchenin piirikunta
München
Neuburg-Schrobenhausen
Neumarkt in der Oberpfalz
Neustadt an der Aisch-Bad Windsheim
Neustadt an der Waldnaabin piirikunta
Neu-Ulm
Nürnberg
Nürnberger Land
Oberallgäu
Ostallgäu
Passaun piirikunta
Passau
Pfaffenhofen an der Ilm
Regen
Regensburgin piirikunta
Regensburg
Rhön-Grabfeld
Rosenheimin piirikunta
Rosenheim
Roth
Rottal-Inn
Schwabach
Schwandorf
Schweinfurtin piirikunta
Schweinfurt
Starnberg
Straubing
Straubing-Bogen
Tirschenreuth
Traunstein
Unterallgäu
Weiden in der Oberpfalz
Weilhelm-Schongau
Weißenburg-Gunzenhausen
Wunsiedel im Fichtelgebirge
Würzburgin piirikunta
Würzburg
Robert Simpson (meteorologi)

Robert Simpson (vas.) ja Cecil Gentry vuonna 1956.
Robert Homer Simpson (19. marraskuuta 1912 Corpus Christi, Texas – 19. joulukuuta 2014 Washington) oli yhdysvaltalainen meteorologi ja hurrikaanien asiantuntija. Hän oli National Hurricane Research Projectin ensimmäinen johtaja vuosina 1955–1959 ja myöhemmin Kansallisen hurrikaanikeskuksen johtaja 1967–1974. Hän kehitti Saffirin–Simpsonin hurrikaaniasteikon yhdessä Herbert Saffirin kanssa. Hän oli lisäksi mukana perustamassa tulevaa National Severe Storms Laboratorya.
Simpson syntyi Corpus Christissä, Texasissa, ja selviytyi kuusivuotiaana tuhoisan hurrikaanin rantautumisesta. Hän opiskeli Southwestern Universityssä, Atlantan Emory-yliopistossa ja Chicagon yliopistossa. Hän oli The Explorers Clubin jäsen. Hän oli myös American Meteorological Societyn kunniajäsen ja sai sen Cleveland Abbe -palkinnon; lisäksi hän sai tunnustuksia Yhdysvaltain kauppaministeriöltä ja Ranskasta.
Simpson oli naimisissa meteorologi Joanne Simpsonin kanssa vuodesta 1965 tämän kuolemaan vuonna 2010.
Käännös suomeksi
Rentukat

| Rentukat |
| --- | --- |
 Luhtarentukka eli rentukka (Caltha palustris)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Ranunculales
Heimo::  Leinikkikasvit Ranunculaceae
Suku::  Rentukat Caltha  L.
Tyyppilaji
 luhtarentukka (Caltha palustris L.) 
Katso myös
   Rentukat Wikispeciesissä   Rentukat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rentukat (Caltha) on leinikkikasvien (Ranunculaceae) heimoon kuuluva pienehkö kasvisuku. Sukuun kuuluu kuusi lajia.
Rentukat ovat monivuotisia ja kaljuja ruohovartisia kasveja, joilla on suikertava juurakko. Rentukoiden varret ovat kasvutavaltaan pystyjä tai maanmyötäisiä ja lehdet muodoltaan munuaismaisia tai herttamaisia. Korvakkeet puuttuvat. Kukat ovat keltaisia ja sijaitsevat varren päässä muutaman kukan viuhkona. Kukissa on runsaasti heteitä. Hedelmät ovat tuppiloita.
Rentukat ovat myrkyllisiä.
Suomessa tavataan yleisesti yhtä rentukoiden sukuun kuuluvaa lajia: luhtarentukkaa eli rentukkaa (Caltha palustris).
Lajeja, alalajeja ja muunnoksia

Caltha leptosepala – amerikanrentukka
Caltha natans
Caltha palustris – luhtarentukka eli rentukka
Caltha palustris ssp. palustris – rantarentukka
Caltha palustris ssp. radicans – purorentukka
Caltha palustris var. alba – valkorentukka
Caltha scaposa
Caltha sibirica
Caltha sinogracilis
Aiheesta muualla

Laji.fi: Rentukat (Caltha)
Raivosyndrooma

Vihainen Englanninspringerspanieli
Raivosyndrooma on harvinainen, mutta vakava käytösongelma, jota on todettu esiintyvän erityisesti Englanninspringerspanieleiden, mutta myös muiden koirarotujen keskuudessa. Raivosyndrooma sekoitetaan usein muihin aggressiivisuushäiriöihin, jolloin koira saa väärän diagnoosin. Syndrooman uskotaan olevan perinnöllinen ominaisuus. Hoitomuotoja on erilaisia, mutta ne pitää yksilöidä koiran tarpeiden mukaan. Raivosyndrooma-termin kehitti englantilainen eläinkäytösasiantuntija Dr. Roger A. Mugford.
Raivosyndroomalla ei ole yhteyksiä vesikauhuun, johon syndrooma monesti sekoitetaan (lat. "rabies" tarkoittaa engl. "rage", suom. "raivo").
Oireet

Koiran käytös muuttuu yhtäkkiä aggressiiviseksi ketä tahansa lähellä olevaa kohtaan, ja hetkeä myöhemmin palaa takaisin normaaliksi ja rauhalliseksi. Koira ei ilmeisesti muista tai ymmärrä tapahtunutta, ja saattaa käyttäytyä välittömästi kohtauksen jälkeen ystävällisesti hyökkäämäänsä henkilöä kohtaan. Tällaisia hyökkäyksiä ei voi ehkäistä etukäteen koulutuksella, sillä koira ei tietoisesti kykene kontrolloimaan niitä. Hyökkäys tapahtuu ilman ilmeistä syytä.
Juuri ennen hyökkäystä koiran silmät saattavat lasittua, minkä seurauksena koira siirtyy varoitustilaan ennen varsinaista hyökkäystä. Sivullisen silmin aggressio voi näyttää vakavammalta kuin onkaan. Monesti kohtauksen voi laukaista tietty, yksittäinen tekijä, kuten ihmisen odottamaton lähestyminen koiran nukkuessa.
Dr. Roger A. Mugford'n mukaan syndrooman ensimmäisiä piirteitä on nähtävissä tyypillisesti seitsemän ja puolen kuukauden ikäisillä Englanninspringerspanieleilla. Osan hänen tutkimusaineistonsa mukaan ensimmäiset merkit ovat toisinaan kuitenkin nähtävissä aikaisintaan kolmen kuukauden ikäisillä pennuilla ja myöhäisimmillään kahden vuoden iässä. Mugford selvitti monen koiran ensioireiden ilmentyvän yhdessä viidestä kehityksen tasosta. Tasot sijoittuvat kuuden viikon, 12 viikon, puolen vuoden, vuoden sekä kahden vuoden ikään.
Tietyt rodut > Cockerspanieli

Raivosyndrooman on todettu olevan yleisin punaisilla, mustilla ja golden-värisillä cockerspanieleilla. Tietyissä suvuissa syndroomaa esiintyy enemmän kuin toisissa. Yksivärisillä cockerspanieleilla on suurempi riski syndroomaan kuin monivärisillä, ja tummanvärisillä cockereilla tapauksia esiintyy eniten. Syndroomaa esiintyy yleisimmiten näyttelykoirilla, mutta tapauksia on havaittu myös työ- eli käyttökoirilla. Koiran väri ei välttämättä liity syndroomaan perinnöllisesti, vaan pikemminkin heijastaa tiettyjä sukupuita. Cockerspanieleiden kasvattajat eivät tavallisesti jalosta yksivärisiä cockereita moniväristen kanssa. Vuonna 1970 tehdyt tutkimukset ketuista osoittavat tietyn värisillä yksilöillä esiintyvän äärimmäistä käyttäytymistä ja aggressiota.
Aiheuttaja

Raivosyndroomaa on kuvailtu epileptiseksi häiriöksi, joka vaikuttaa koiran aivojen emotionaalisiin osiin. On myös todisteita siitä, että ainakin joissain tapauksissa syndrooma on perinnöllinen häiriö.
Hoito

Raivosyndrooman diagnosointiin vaaditaan tavallisesti neurologiaan tai eläinten käytökseen erikoistunut eläinlääkäri. Moni koiranomistaja ei ole tietoinen syndrooman olemassaolosta, jolloin hän sekoittaa sen johonkin toiseen aggression muotoon tai luulee koiran käytöksen johtuvan koulutukseen liittyvästä ongelmasta. Joka tapauksessa syndrooma voidaan diagnosoida perusteellisesti EEG:llä eli aivosähkökäyrällä. Diagnosointi voidaan vaihtoehtoisesti suorittaa myös geneettisellä testillä, mutta niiden tulokset ovat huomattavasti epätarkempia.
Pohjimmiltaan valikoivan jalostamisen pitäisi olla ratkaisu ongelmaan niillä yksilöillä, joilla syndroomaa esiintyy. Yksi ratkaisu sairastuneelle koiralle on antiepileptejä sisältävät hoidot, joiden on todettu olevan tehokas hoitokeino. Kuitenkaan jokaisen koiran kohdalla hoidosta ei ole apua, jolloin ainoaksi ratkaisuksi jää koiran lopettaminen.
Muut syndroomalle alttiit rodut

Australianpaimenkoira
Beagle
Berninpaimenkoira
Bordercollie
Bulldoggi
Dobermanni
Chesapeakelahdennoutaja
Kiinanharjakoira
Chow chow
Mäyräkoira
Bullterrieri
Ranskanbulldoggi
Saksanpaimenkoira
Goldendoodle
Kultainennoutaja
Tanskandoggi
Isosveitsinpaimenkoira
Jackrussellinterrieri
Labradorinnoutaja
Papillon
Rottweiler
Rickroll

Rick Astleyn "Never Gonna Give You Up" -musiikkivideo
Rickrolling on Internet-ilmiö, jossa ihmiset saatetaan tietämättään katsomaan Rick Astleyn vuonna 1987 julkaistua "Never Gonna Give You Up" -musiikkivideota väittämällä kyseiseen videoon vievän linkin johtavan jollekin muulle sivulle. Videon yhteydessä on usein teksti ”You got Rickroll’d!”. Ilmiön uskotaan alun perin syntyneen Internetin kuvafoorumi 4chanissa. Huhtikuussa 2008 Yhdysvalloissa SurveyUSA:n tekemän kyselyn perusteella vähintään 18 miljoonaa amerikkalaista väitti tulleensa Rickrollatuiksi. Videosivusto YouTube huijasi käyttäjiään aprillipäivänä 2008 tekemällä kaikista etusivunsa videoista Rickrollin. Tämä ilmiö linkitetään usein foorumiviesteihin, mutta foorumin säännöistä riippuen se ei ole aina suotavaa. Rickrollingia voi tehdä myös ilman videota, pelkkä kappaleen musiikki tai sanoituksen esittäminen riittää, kappaletta on myös esitetty livenä odottamattomissa yhteyksissä.
Aiheesta muualla

Alkuperäinen Rickroll-video Youtubessa
Alkuperäinen laulu Youtubessa
Rambutaanit

| Rambutaanit |
| --- | --- |
 Rambutaani (Nephelium lappaceum)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Ylälahko::  Rosanae
Lahko::  Sapindales
Heimo::  Saippuamarjakasvit Sapindaceae
Alaheimo::  Sapindoideae
Suku::  Rambutaanit Nephelium  L.
Katso myös
   Rambutaanit Wikispeciesissä   Rambutaanit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rambutaanit (Nephelium) on kasvisuku, joka kuuluu saippuamarjakasvien heimoon. Suvussa on ainakin viisi lajia. Rambutaanien hedelmiä käytetään ruokana lähisukuisten longaanien ja litsin tavoin.
Tuntomerkit

Rambutaanit ovat yksi- tai kaksikotisia puita tai pensaita. Niiden lehdet ovat vuorottaisia ja parilehdykkäisiä. Lehtien lehdykät ovat ehyitä. Suurissa kukinnoissa kasvavat kukat ovat yksineuvoisia. Kukkien verhiöt ovat kellomaisia ja terälehtiä voi olla 5–6 tai ne voivat puuttua kokonaan. Hedelmät ovat soikeita. Niiden ulkokuori on nahkea ja voi olla pehmeiden piikkien peittämä. Siemeniä ympäröi mehukas hedelmäliha.
Levinneisyys

Rambutaaneja kasvaa luonnonvaraisena vain Kaakkois-Aasiassa.
Lajit

Rambutaaneihin kuuluu ainakin viisi lajia. Lisäksi on useita lajeja, joiden asema lajina tai suvullinen sijoitus ovat epäselviä.
Nephelium chryseum
Nephelium lappaceum – rambutaani
Nephelium mutabile
Nephelium ramboutan-ake
Nephelium topengii
rambutaani (Nephelium lappaceum, malaijiksi ja englanniksi rambutan)
Nephelium mutabile, malaijiksi ja englanniksi pulasan
Nephelium hypoleucum, malaijiksi ja englanniksi korlan
Rauta(II)

| rauta(II)glukonaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  12389-15-0 6047-12-712389-15-0
PubChem CID:  9291 ja 25199601
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  (C6H11O7)2Fe
Moolimassa:  446,145
Ulkomuoto:  kellertävän harmaa tai vaalean kellertävän vihreä jauhe
Sulamispiste:  188 °C (dihydraatti)
Liukoisuus veteen:  liukenee, 1 g/10 ml
Rauta(II)glukonaatti ((C6H11O7)2Fe) tai ferroglukonaatti on rauta- ja glukonaatti-ionien muodostama yhdiste. Yhdistettä käytetään lisäravinteissa raudanpuuteanemian hoitoon. Sitä markkinoidaan kauppanimillä Ferate, Fergon, Ferralet ja Simron.
Sitä käytetään myös elintarviketeollisuudessa väriaineena antamaan oliiveille tasaisen musta väri. Sen E-koodi on E579.
Ominaisuudet ja valmistus

Huoneenlämpötilassa rauta(II)glukonaatti on kellertävän harmaata tai vaalean kellertävän vihreää jauhetta. Se haisee hieman poltetulle sokerille. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja hyvin vähän etanoliin. Se esiintyy pääasiassa kidevedellisenä dihydraattina (C6H11O7)2Fe·2H2O. Yhdistettä valmistetaan kuuman barium- tai kalsiumglukonaatin reaktiolla ferrosulfaatin kanssa tai kuumentamalla vastavalmistettua rauta(II)karbonaattia glukonihapon kanssa.
Randy Snow

Randy Snow (24. toukokuuta 1959 – 19. marraskuuta 2009) oli toinen International Tennis Hall of Fameen päässyt pyörätuolipelaaja ja  ensimmäinen United States Olympic Hall of Fameen päässyt paralympialaisurheilija.
Snow syntyi Teksasissa. Hän pelasi nuorempana tennistä ja haaveili ammattilaisurasta, mutta halvaantui 16-vuotiaana sattuneen tapaturman seurauksena vyötäröstä alaspäin.
Snow perusti vammaantuneiden koripallojoukkueen ja myöhemmin hänestä tuli yksi Yhdysvaltain arvostetuimpia pyörätuolitenniksen pelaajia.
Snow osallistui kesäolympialaisissa 1984 miesten 1 500 metrin pyörätuoliajoon, joka oli näytöslajina. Vuoden 1992 paralympialaisissa Barcelonassa hän voitti kultamitaleja vammaistenniksestä. Hän pääsi US Olympic Hall of Fameen 1. heinäkuuta 2004.
Aiheesta muualla

Randy Snow'n kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)