stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paulo Santos

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Paulo Jorge da Silva dos Santos
Syntymäaika: 11. joulukuuta 1972 (ikä 51)
Syntymäpaikka: Lissabon, Portugali
Pelipaikka: maalivahti
Seura
Seura: Braga
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1991 - 1992 1992 - 1993 1993 - 1994 1994 - 1995 1995 - 1998 1998 - 2001 2001 - 2002 2002 - 2003 2004 - | Mirense Moscavide Benfica Penafiel Estrela Alverca Porto Varzim Braga | 26 (0) 33 (0) 1 (0) 19 (0) 59 (0) 67 (0) 8 (0) 2 (0) 67 (0) |
Maajoukkue
| 2005 - | Portugali | 1 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 26. heinäkuuta 2006.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 26. heinäkuuta 2006.
Paulo Jorge da Silva dos Santos (s. 11. joulukuuta 1972) on portugalilainen jalkapallomaalivahti, joka urallaan pelasi useissa portugalilaisissa seurajoukkueissa. Portugalin maajoukkueessa hän pelasi yhden ottelun ja oli varamaalivahtina Saksan MM-kisoissa 2006.
Hr. Ms. O 9

| Hr> Ms. O 9 |
| --- | --- |
 Hr. Ms. O 9

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Koninklijke Maatschappij De Schelde, Vlissingen
Kölinlasku:  1. joulukuuta 1923 tai 23. syyskuuta 1922
Laskettu vesille:  7. huhtikuuta 1925
Palveluskäyttöön:  18. tammikuuta 1926
Poistui palveluskäytöstä:  syyskuu 1945
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi lokakuussa 1946
Tekniset tiedot
Uppouma:  526 t (pinnalla) 656 t (sukellus)
Pituus:  54,66 m
Leveys:  5,7 m
Syväys:  3,53 m
Koneteho:  2 × dieselmoottoria 450 bhp 2 × sähkömoottori 250 bhp
Nopeus:  12 solmua (pinnalla) 8 solmua (sukellus)
Miehistöä:  29
Aseistus
Aseistus:  2 × 533 mm torpedoputki 3 × 17,7" torpedoputkea
Hr. Ms. O 5 oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston vuonna 1926 palvelukseenotettu O 9 -luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin 30. elokuuta 1921 Koninklijke Maatschappij De Scheldeltä Vlissingenistä ja sen köli laskettiin 1. joulukuuta 1923 tai jo 23. syyskuuta 1922. Alus laskettiin vesille 7. huhtikuuta 1925 ja se otettiin palvelukseen 18. tammikuuta 1926.
Palvelus

Alankomaiden kuningasperhe vieraili aluksella ja osallistui purjehdukseen 10. maaliskuuta 1926. Alus lähti 21. kesäkuuta Den Helderistä  Hr. Ms. Maarten Harpetzsoon Trompin, Hr. Ms. Jacob van Heemskerckin, Hr. Ms. Z 7:n ja Hr. Ms. Z 8:n kanssa koulutuspurjehdukselle Itämerelle. Osasto vieraili Kielissä, Göteborgissa ja Trondheimissä ennen paluutaan Den Helderiin 30. heinäkuuta
Alus lähti 8. heinäkuuta 1929 koulutuspurjehdukselle Itämerelle Hr. Ms. O 10:n, Jacob van Heemskerckin, Hr. Ms. Z 5:n ja Hr. Ms. Z 6:n kanssa. Osasto ja Hr. Ms. Witte de With vierailivat 30. heinäkuuta Antwerpenissä Belgiassa ennen paluutaan kotisatamaan 8. elokuuta. Alus oli vastaavan osaston kanssa Itämerellä koulutuspurjehduksella 1. heinäkuuta - 7. elokuuta 1931 ja 4. toukokuuta - 20. kesäkuuta 1936.
Alankomaiden asevoimat astettiin liikekannalle 29. elokuuta 1939, jolloin O 9 -luokan alukset muodostivat rannikkodivisioonan ollen rannikkopuolustuksen hyökkäyksellinen osa. Alus oli lähistöllä Hr. Ms. O 10:n kanssa, kun [[[Hr. Ms. O 11]] upposi kolaroituaan hinaaja BV 3:n kanssa 6. maaliskuuta 1940.
Oberon-luokka

| Oberon |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  2 030 t (pinnalla) 2 410 t (sukelluksissa)
Pituus:  90,0 m
Leveys:  8,1 m
Syväys:  5,5 m
Koneteho:  3 000 hv
Nopeus:  12 solmua (pinnalla) 17 solmua (sukelluksissa)
Miehistöä:  69, joista 7 upseeria
Aseistus
Meritorjunta:  8 × 21" torpedoputkea
Oberon-luokka on Britannian kuninkaallisen laivaston 27 sukellusveneen muodostama alusluokka. Luokan alukset pohjautuvat Porpoise-luokkaan.
Kolmetoista alusta valmistui Britannian kuninkaalliselle laivastolle ja loput neljätoista ulkomaille Kanadan laivastolle, Brasilian laivastolle ja Chilen laivastolle sekä Australian laivaston Oxley-luokan veneiksi.
Alukset > Australian laivasto

Australian kuninkaallinen laivasto vastaanotti kuusi Oberon-luokan alusta. Australia tilasi ensin neljä ja tehden sitten toisen neljän aluksen tilauksen, mutta peruuttaen jälkimmäisestä tilauksesta kaksi laivaston ilmavoimien hankintatarpeiden vuoksi. Luokan alusten elektroniikkavarustus poikkesi Britannian käytössä olleista. Niiden varustuksen koostuessa pääosin amerikkalaisista tutkista ja kaikuluotaimista. Niihin asennettiin Sperry Micropuffs -kuuntelulaite ja Krupp CSU3-41 -kaikuluotain.
Brittiläiset Tigerfish-torpedot korvattiin amerikkalaisilla Mk 48 -torpedoilla. Niissä oli kuuden putkissa olevan torpedon lisäksi asehuoneessa vielä 16 torpedoa. Hieman palvelukseen oton jälkeen alusten takimmaiset kaksi torpedoputkea sinetöitiin. Veneet päivitettiin käyttämään Harpoon-merimaaliohjuksia.
São Tomé ja Príncipen vaakuna

São Tomé ja Príncipen vaakuna on São Tomé ja Príncipen tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella. Se on otettu käyttöön 1977.
Vaakunan kilvessä on puu, kilven yläpuolella on tähti. Kilvenkannattajina on haukka ja papukaija.
Kilven yläpuolella lukee República Democrática de São Tomé e Príncipe, maan virallinen nimi portugaliksi. Kilven alla on motto Yhtenäisyys, kurinalaisuus, työ.
Santa María -luokka

| Santa María -luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  4 017 t (kuormattu)
Pituus:  137,7 m (kokonaispituus)
Leveys:  14,3 m
Syväys:  7,5 m
Koneteho:  40 000 shp
Nopeus:  29 solmua
Miehistöä:  223
Aseistus
Meritorjunta:  1 × OTO Melara 76 mm/62 -tykki 2 × Mk32 sukellusveneentorjuntatorpedosettiä, joihin Mk 46 Mod 5 ASW-torpedot 1-2 × SH-60 Seahawk LAMPS III -helikopteria
Ilmatorjunta:  1 × Mk 13 ohjustenlaukaisualusta 40 ohjusta (SM-1R tai Boeing Harpoon) 1 × 20 mm Meroka CIWS
Santa María -luokka on Espanjan laivaston kuuden 1980- ja 1990-luvuilla valmistetun aluksen muodostama fregattiluokka, joka perustuu Yhdysvaltain laivaston Oliver Hazard Perry -luokan aluksiin.
Alukset

Ensimmäiset kolme alusta tilattiin 29. kesäkuuta 1977, mutta toimitus viivästyi rahoituksen keskittyessä lentotukialuksen hankintaan. Reina Sofían hankinta hyväksyttiin vuonna 1985 ja tilattiin 19. kesäkuuta 1986. Loput kaksi tilattiin 26. joulukuuta 1989. Kahteen viimeiseen alukseen asennettiin parannettu taistelunjohtojärjestelmä, päivitetty SPS-49 ja SQR-19 sekä uusi Meroka-asennus. Mk92 Mod 6 CORT mahdollistaa paremman merenpintaa lähestyvien merimaaliohjusten torjunnan. Lisäksi alusten elektroniikkajärjestelmää on uudistettu.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Santa María | Bazán | 23. toukokuuta 1982 | 24. marraskuuta 1984 | 12. lokakuuta 1986 |  |
| Victoria | Bazán | 16. elokuuta 1983 | 23. heinäkuuta 1986 | 11. marraskuuta 1987 |  |
| Numancia | Bazán | 8. tammikuuta 1986 | 29. tammikuuta 1987 | 17. marraskuuta 1989 |  |
| Reina Sofía | Bazán | 12. lokakuuta 1987 | 19. heinäkuuta 1989 | 30. lokakuuta 1990 |  |
| Navarra | Bazán | 15. huhtikuuta 1991 | 23. lokakuuta 1992 | 27. toukokuuta 1994 |  |
| Canarias | Bazán | 15. huhtikuuta 1992 | 21. kesäkuuta 1993 | joulukuu 1994 |  |
Santa Maria de Montserrat

Santa Maria de Montserrat
Santa Maria de Montserrat
Santa Maria de Montserrat on benediktiiniläisluostari Montserratin vuorella Kataloniassa Espanjassa. Luostarin kirkossa sijaitsee Mustan Neitsyt Marian patsas, Virgen de Montserrat (kat. La Moreneta). Luostari perustettiin 1000-luvulla. Napoleonin joukot polttivat luostarin 1800-luvun alussa. Valtio takavarikoi kaikki luostarit vuonna 1835, jolloin Montserratin luostari hylättiin. Luostari uudelleenrakennettiin vuosisadan lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Santa Maria de Montserrat Wikimedia Commonsissa
Luostarin verkkosivusto
Samaria (kaupunki)

| Samaria> Shomron Σαμάρεια |
| --- | --- |
 Samarian eli Sebasten arkeologista aluetta.
Sijainti
 Samaria
Koordinaatit:  32°16′37″N, 35°11′31″E
Valtio:  Sebastia, Länsiranta, Palestiina
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Ajanjakso:  n. 925 eaa.–600-luku jaa.
Kulttuuri:  israelilainen rautakausi  antiikki
Valtakunta:  Israelin kuningaskunta Rooman valtakunta
Alue:  Samaria, Palestiina
Aiheesta muualla
  Samaria Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Samaria (hepr. ‏שומרון‎, Shomron, m.kreik. Σαμάρεια, Samareia, lat. Samaria), myöhemmin Sebaste (m.kreik. Σεβάστη, Sebastē), oli muinainen kaupunki Palestiinassa nykyisellä Länsirannalla. Se oli 900–700-luvuilla eaa. Israelin kuningaskunnan pääkaupunki. Kaupungin arkeologinen alue sijaitsee nykyisen Sebastian palestiinalaiskylän länsilaidalla.
Maantiede

Samarian kaupunki sijaitsi kukkulalla noin 60 kilometriä Jerusalemista pohjoiseen, suunnilleen Välimeren rannikon ja Jordanjoen puolessa välissä. Kaupungin paikka on noin yhdeksän kilometriä luoteeseen nykyisestä Nablusin kaupungista.
Ainakin ensimmäisellä vuosisadalla eli Uuden testamentin aikoihin Samaria oli myös kaupunkia ympäröivän Samarian maakunnan nimi. Alueella asui samarialaisten lahko, joka oli erkaantunut juutalaisuudesta. Maakunta ulottui Välimeren rannikolta Jordanjoelle ja käsitti nykyisen Länsirannan pohjoisosan sekä lähialueita myös nykyisen Israelin puolelta.
Historia > Varhaishistoria

Samarian perusti Israelin kuudes kuningas Omri noin vuonna 925 eaa. Ensimmäisen kuninkaiden kirjan mukaan hän osti Semer-nimiseltä mieheltä kukkulan kahdella talentilla hopeaa ja rakennutti sille kaupungin. Samaria oli ennen kaikkea Omrin palatsin paikka, mutta myös hänen pääkaupunkinsa. Omrin pojat Ahab ja Jerobeam II linnoittivat ja kaunistivat kaupunkia. Ahab rakennutti sinne Baalin temppelin. Profeetta Aamos kritisoi Samarian palatsin ylellistä elämänmenoa.
Samariaa piiritettiin monet kerrat. Hasaelin johtama Syyrian armeija piiritti sitä pitkään Ahabin aikana noin vuonna 892 eaa., mutta kaupunki kesti piirityksen, mikä kertoo sen linnoitteiden voimakkuudesta. Assyrian kuninkaat Salmanassar V ja Sargon II valtasivat lopulta Samarian kolmivuotisen piirityksen jälkeen profeetta Hoosean aikana vuonna 721 eaa. Israelin heimot vietiin pakkosiirtolaisuuteen, josta nämä eivät koskaan palanneet, ja maahan asettui kaldealaisia asukkaita.
Myöhemmin, Juudan kuningaskunnan asukkaiden Babylonin vankeuden päättymisen jälkeen, sieltä palanneita juutalaisia asettui asumaan myös Samariaan. Aleksanteri Suuri valtasi kaupungin vuonna 332 eaa. Tämän jälkeen sinne asutettiin tuhansia makedonialaisia sotaveteraaneja. Useat hellenistiset kuninkaat valtasivat kaupungin hellenistisen kauden aikana. Vuonna 108 eaa. Johannes Hyrkanos valtasi kaupungin vuoden kestäneen piirityksen jälkeen ja tuhosi sen. Tämän jälkeen kaupungissa asui juutalaista väestöä.
Historia > Roomalainen kausi

Pompeius palautti Samarian juutalaisilta alkuperäisille asukkailleen hänen vallattuaan Palestiinan Roomalle vuonna 63 eaa. Samaria liitettiin aluksi Syrian provinssiin. Gabinius kunnostutti kaupunkia vuonna 57 eaa. Keisari Augustus antoi Samarian Herodes Suuren valtaan vuonna 30 eaa. Herodes rakennutti kaupungin uudelleen roomalaiseksi kaupungiksi ja antoi sille nimen Sebaste, mikä viittasi keisariin ja kunnioitti tätä; sebastē oli kreikkalaisen arvonimen sebastos (latinaksi augustus) feminiinimuoto.
Kaupunki oli suurimmassa kukoistuksessaan Herodeksen aikana. Tuolloin se oli tämän tärkeimpiä tukikohtia, ja siellä hän muun muassa surmautti puolisonsa Mariamnen sekä kaksi poikaansa. Kaupungin asukkaat olivat roomalaisella kaudella sekaväestöä. Herodes asutti sinne muun muassa vierasperäisiä sotaveteraaneja ja muuta väkeä yhteensä noin 6 000 henkeä. Näille annettiin viljelymaata kaupungin ympäriltä. Sebasten nimellä lyötiin omaa rahaa. Kaupunki tuhottiin ensimmäisessä juutalaissodassa 66–70 jaa., mutta rakennettiin tämän jälkeen uudelleen.
Kristillisessä perinteessä kaupunkia pidettiin Johannes Kastajan vankeus-, surma- ja hautapaikkana. Perinne esiintyy ensimmäisen kerran Hieronymuksella. Tämä sijoitti paikalle myös Obadjan ja Elisan haudat. Apostoli Filippos saarnasi ensimmäisenä Samariassa ja kohtasi siellä Simon Noidan, joskin joskus on katsottu, että kohta voisi ilmaisunsa puolesta viitata myös johonkin muuhun kaupunkiin Samarian alueella.
Keisari Septimius Severus teki Sebastesta roomalaisen colonian vuonna 200. Varhaiskristillisellä kaudella kaupunki oli piispanistuin, ja sen piispa Marios tai Marinos (Marius, Marinus) mainitaan Nikean kirkolliskokouksen osanottajien joukossa vuonna 325. Kaupunki taantui myöhäisellä roomalaisella kaudella.
Historia > Myöhempi historia ja kaivaukset

Varhaisella bysanttilaisella kaudella Samaria oli vain pieni kaupunki. Sinne rakennettiin useita kirkkoja, muun muassa Johannes Kastajan hautana pidetylle paikalle. Kaupunki autioitui tai muuttui vain pieneksi kyläksi 600-luvulla tapahtuneen Palestiinan arabivalloituksen jälkeen.
Samarian paikalla suoritettiin arkeologisia kaivauksia vuosina 1908–1910 ja 1931–1935.
Rakennukset ja löydökset

Samariassa oli linnoitettu akropolis eli linnavuori/yläkaupunki sekä alakaupunki.
Rakennukset ja löydökset > Israelilaisen rautakauden kaupunki

Omrin kuningashuoneen palatsi
Omrin kuningashuoneen palatsi sijaitsi israelilaisella rautakaudella Samarian akropoliin länsipäässä eli sen korkeimmalla kohdalla. Se oli kaksikerroksinen, ja siihen liittyi esi- ja sisäpihoja ja muun muassa vesiallas. Rakennus sijaitsi lähellä roomalaisaikaista Augustuksen temppeliä. Palatsista on kaivettu esiin sen perustusmuureja, joiden kivissä on foinikialaisten kivenhakkaajien tekemiä merkkejä.
Palatsin alueelta on löydetty enemmän kuin 500 norsunluusirpaletta, joiden arvellaan olevan peräisin palatsissa olleesta, Vanhan testamentin mainitsemasta norsunluuhuoneesta, ja noin 70 ostrakonia, joissa on piirtokirjoituksia. Palatsin lähellä on saattanut olla israelilaiskaudella temppeli samoin kuin Jerusalemissa.
Rakennukset ja löydökset > Hellenistis-roomalaisaikainen kaupunki

Akropolis ja muurit
Akropoliin muureihin lisättiin hellenistisellä kaudella 300-luvun eaa. lopussa pyöreät tornit. Yhtä tornia on säilynyt yli kahdeksan metrin korkeudelta. Muurien pääportti oli länsisivulla. Roomalaisella kaudella akropoliin länsipäässä sijaitsi Herodeksen rakennuttama Augustuksen keisarikultille omistettu temppeli. Sen koko oli noin 35 × 24 metriä. Temppeli rakennettiin uudelleen keisari Septimius Severuksen kaudella. Kukkulalla olivat myös muun muassa Koren sekä Isiksen temppelit.
Akropolis ympäröitiin laajemmalla muurilla kukkulan juurella 100-luvulla eaa. Tämän muurin paksuus oli yli neljä metriä, ja se ympäröi noin 230 × 120 metrin kokoisen alueen. Muurissa oli suorakulmaiset tornit. Roomalaisella kaudella koko kaupunki alakaupunki mukaan lukien ympäröitiin uudella muurilla, jonka sisään jäi noin 68 hehtaarin kokoinen alue. Koko kaupungin läpimitta oli nyt noin kilometri sekä pohjois-eteläsuunnassa että itä-länsisuunnassa.
Roomalaisen kaupunginmuurin pääportti oli länsisivulla. Sitä suojasi kaksi pyöreää tornia, joiden halkaisija oli noin 14 metriä. Niitä on säilynyt noin 8–11 metrin korkeudelta. Toinen portti sijaitsi itäsivulla. Kaupungin halki kulki näiden porttien välillä pylväiköin reunustettu katu, jonka pituus oli noin 800 metriä ja leveys noin 12,5 metriä.
Alakaupungin rakennukset
Kaupungin forum eli roomalaisaikainen tori sijaitsi akropoliin itäpuolella. Sen koko oli noin 128 × 72 metriä, ja se oli ympäröity kaikilta neljältä sivulta pylväiköillä. Forumin länsipuolella oli basilika, joka oli rakennettu 100-luvulla jaa. Sen koko oli noin 68 × 32 metriä, ja sen korinttilaista tyyliä edustaneet pylväät olivat noin kuusi metriä korkeita.
Akropoliin koillisrinteessä sijaitsi roomalainen teatteri, joka rakennettiin 200-luvulla jaa. Sen halkaisija oli noin 65 metriä. Poikittaissuuntainen käytävä jakoi teatterin katsomon kahteen osaan, joista alemmassa oli 14 penkkiriviä. Pystysuuntaiset porraskäytävät jakoivat katsomon puolestaan seitsemään lohkoon. Kaupungin koillisosassa sijaitsi stadion, joka vaikuttaa kytkeytyneen Koren kulttiin.
Muihin löydöksiin lukeutuu muun muassa maanalainen akvedukti, joka toi kaupunkiin vettä sen itäpuolella sijainneista lähteistä. Kaupungin kaakkoispuolelta on löydetty mausoleumi kooltaan 5,5 × 5,5 metriä. Se on ajoitettu 100–200-luvulle jaa. Muita hautoja on löydetty kaupungin itäpuolelta.
Kaupungin lähellä ovat Johannes Kastajalle omistetun, vuonna 1165 rakennetun kirkon rauniot. Sen lähellä on näytetty myös Johannes Kastajan vankilaksi esitettyä, sisterniä muistuttavaa onkaloa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Samaria Wikimedia Commonsissa
Samarian eli Sebasten raunioita.
Samarian eli Sebasten raunioita.
Samarian raunioita.
Muurin ja tornin jäänteitä.
Roomalaisen teatterin rauniot.
Santiagon metro

| Metro de Santiago |
| --- | --- |


Sijainti:  Santiago de Chile, Chile
Avattu:  1975
Linjoja:  5
  
Vicente Valdésin metroasema neloslinjalla
Santiagon metro (esp. Metro de Santiago) on Santiago de Chilessä toimiva metrojärjestelmä. Se koostuu viidestä linjasta ja 136 asemasta.
Santiagon nopea väestönkasvu 1900-luvun alkupuolella sai idean metrosta syntymään. Suunnittelu aloitettiin vuonna 1944. Rakennustyö tapahtui vuosina 1968-1975. Ensimmäinen linja avattiin 15. toukokuuta 1975.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Santiagon metro Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut (espanjaksi)
Santiago: Metro de Santiago es elegido como el mejor tren subterráneo de América (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
radio.uchile.cl: Ministro de Transportes reconoce que Línea 6 del Metro se está reevaluando (espanjaksi)
HMS Sans Pareil (1887)

| HMS Sans Pareil |
| --- | --- |
 HMS Sans Pareil

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Thames Ironworks and Shipbuilding Company, Leamouth
Kölinlasku:  21. huhtikuuta 1885
Laskettu vesille:  9. toukokuuta 1887
Palveluskäyttöön:  8. heinäkuuta 1891
Loppuvaihe:  romutettu 1907
Tekniset tiedot
Uppouma:  10 470 t
Pituus:  110 m
Leveys:  21 m
Syväys:  8,15 m
Koneteho:  8 000 ihp
Nopeus:  16 solmua
Miehistöä:  550
Aseistus
Aseistus:  2 × 16,25" BL -tykkiä 1 × 10" BL -tykkiä 12 × 6" BL -tykkiä 12 × QF 6 naulan -tykkiä 6 × 14" torpedoputkea
HMS Sans Pareil oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1887 vesillelaskettu Victoria-luokan ironclad-taistelulaiva.
Valmistus

Alus tilattiin Leamouthista Thames Ironworks and Shipbuilding Companyltä, jossa köli laskettiin 21. huhtikuuta 1885 telakkanumerolla 58H. Alus laskettiin vesille 9. toukokuuta 1887 ja valmistui 8. heinäkuuta 1891.
Palvelus

Alus romutettiin vuonna 1907.
São Gabriel -luokka

| São Gabriel -luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  1 771 t
Pituus:  73,78 m
Leveys:  10,82 m
Syväys:  4,34 m
Koneteho:  7 000 ihp
Nopeus:  17,5 solmua
Miehistöä:  242
Aseistus
Meritorjunta:  2 × 5,9"/45 tykkiä 4 × 4,7"/45 tykkiä 8 × 3 naulan tykkiä 2 × 1 naulan tykkiä 1 × 14" torpedoputkea
São Gabriel -luokka oli Portugalin laivaston kahden 1898 vesillelasketun risteilijän muodostama alusluokka.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Palvelukseen | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| São Gabriel | Le Havre |  | 7. toukokuuta 1898 |  | haaksirikkoutunut |
| São Rafael | Le Havre |  | 5. heinäkuuta 1898 |  | 1924 |
Tuovi Sappinen

Tuovi Sappinen
| --- | --- |
Syntynyt:  8. huhtikuuta 1941  (83 vuotta) 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Tuovi Inkeri Sappinen (myöh. Cochrane, s. 8. huhtikuuta 1941 Turku) on suomalainen telinevoimistelun olympiaedustaja.
Sappinen sijoittui Rooman 1960 kesäolympialaisten telinevoimistelun joukkuekilpailussa 13:nneksi ja oli 8-ottelussa 74:s, suomalaisista toiseksi paras Pirkko Niemisen jälkeen. Yksittäisistä telineistä hän sijoittui nojapuilla 55:nneksi, permannolla 73:nneksi, puomilla 81:nneksi ja hypyssä 85:nneksi. Hän osallistui MM-kilpailuihin vuosina 1958 ja 1962 sekä EM-kilpailuihin vuosina 1961 ja 1963. Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa hän voitti kultaa moniottelussa vuonna 1959.
Seuratasolla Sappinen edusti Turun Urheiluliittoa. Hän voitti Suomen-mestaruuden moniottelussa vuosina 1957–1959 ja 1962–1963, permannolla ja hypyssä vuosina 1958–1959 sekä nojapuilla vuonna 1959.
Tuovi Sappisen valmentajana toimi muun muassa hänen isänsä Simo Sappinen. Tuovin veli Heikki Sappinen kilpaili olympialaisten voimistelussa Méxicossa 1968. Vuodesta 1963 Tuovi Sappinen on asunut Yhdysvalloissa. Myös Tuovin sisko Marja Ekman sekä serkku Anneli Sappinen olivat voimistelijoita.
Sani (nimi)

| Sani |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  taustaltaan epäselvä, moniselitteinen nimi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sani on etunimi, joka voi olla naisen tai miehen nimi. Suomessa se on tyypillisesti naisennimi, mutta arabiassa sitä käytetään miehennimenä.
Nimi Suomessa

Sani-nimi alkoi yleistyä Suomessa 1960-luvulla. Aluksi sitä annettiin etunimeksi sekä tytöille että pojille. Myöhemmin se vakiintui naisennimeksi. Nimen taustasta ei ole varmaa tietoa: Sani on yhdistetty muun muassa suomalaiseen Janiin, mutta sitä on pidetty myös vieraskielisenä nimenä (vrt. esim. englannin Shani).
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Sani on elokuuhun 2021 mennessä ollut virallisena etunimenä noin 500–510 naisella ja noin 40–50 miehellä.
Sanilla ei ole nimipäivää almanakassa.
Tunnettuja Saneja

Sani, oik. Saija Aartela (s. 1971), suomalainen laulaja-lauluntekijä
Sani Abacha (1943–1998), Nigerian sotilasdiktaattori v. 1993–1998
Sani Bečirovič (s. 1981), slovenialainen koripalloilija
Sani Kaita (s. 1986), nigerialainen jalkapalloilija
Sani Ylitalo (s. 1975), suomalainen jalkapalloilija
Aiheesta muualla

Etunimien taivutus: Sani (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Sappitie

Sappiteillä (lat. ductus biliares) tarkoitetaan kaikkia niitä teitä, joita pitkin sappi kulkee maksasta pohjukaissuoleen ja sappirakkoon. Pienimpiä sappiteitä ovat sappihiussuonet (lat. canaliculi biliferi), jotka kulkevat maksasolujen välissä keräten maksasoluista erittyvää sappea. Ne ovat hyvin ohutseinäisiä tiehyitä, jotka laskevat maksaliuskatiehyisiin (lat. ductuli interlobulares). Maksaliuskatiehyistä sappi kulkee edelleen sappitiehyisiin eli vasempaan ja oikeaan maksatiehyeen (lat. ductus hepaticus sinestra & dextra). Vasen ja oikea maksatiehyt kulkevat ulos maksasta maksaportin kautta, jonka jälkeen ne yhtyvät yhteiseksi maksatiehyeksi (lat. ductus hepaticus communis). Yhteinen maksatiehyt vie sappea sapenjohtimeen (lat. ductus choledochus), joka laskee pohjukaissuolen isoon pohjukaissuolinystyyn. Sappirakon tiehyt (lat. ductus cysticus) yhdistää sappirakon sapenjohtimeen.
Sialla on vasen maksatiehyt, mutta siltä puuttuu oikea maksatiehyt. Maksasta tulevat oikean puolen sappitiehyet yhtyvätkin sialla suoraan yhteiseen maksatiehyeen.
Lihansyöjiltä puuttuvat oikea ja vasen maksatiehyt sekä yhteinen maksatiehyt. Näillä lajeilla maksasta tulevat sappitiehyet yhtyvät erillisinä pieninä tiehyinä sappirakon tiehyeen.
Hiski Salomaa

| Hiski Salomaa |
| --- | --- |
 Hiski Salomaa. Kuva on otettu hänen vieraillessaan Suomessa vuonna 1952.
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. toukokuuta 1891 Kangasniemi
Kuollut: 8. heinäkuuta 1957 (66 vuotta) New York
Puoliso:  Aini o.s. Saari
Muusikko
Laulukielet:  suomi
Aktiivisena:  1927–1931
Tyylilajit:  kupletti
Levy-yhtiöt:  Columbia Records
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Hiski Salomaa (alk. Hiskias Möttö, 17. toukokuuta 1891 Kangasniemi, Suomen suuriruhtinaskunta – 8. heinäkuuta 1957 New York, Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen kuplettilaulaja ja lauluntekijä. Hän esiintyi Yhdysvalloissa 1910-luvulta 1940-luvulle asti ja levytti 18 laulua vuosina 1927–1931. Salomaa oli suomalaissiirtolaisten keskuudessa omana aikanaan kohtalaisen suosittu laulaja, mutta suurimpaan suosioonsa Suomessa hän alkoi nousta vasta 1950-luvulta lähtien.
Salomaan laulujen sanoitukset kuvasivat yleensä amerikansuomalaisten siirtolaisten ja työläisten arkea. Hänen tunnetuimpia laulujaan ovat muun muassa ”Tiskarin polkka”, ”Vapauden kaiho” ja ”Lännen lokari”.