stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lockheed U-2
CIA:n koneiden tukikohdat 1956–1960

Virallisesti (ts. CIA:n peitetarina) ohjelma kuului Yhdysvaltain liittovaltion ilmailututkimusta (aeronautiikkaa) tekevälle NACA:lle (myöhemmin osa NASA:a), osana säätilatutkimusta, yhteistyössä Ilmavoimien kanssa Ilmavoimien lainaamin lentokonein ja siviililentäjien ohjaamana. Kolmen U-2-koneen meteorologinen eskaaderi perustettiin 1956 Watertown Strippin tukikohtaan Nevadaan (Area 51) ja NACA julkaisi jatkuvasti tuloksia meteorologisista tutkimuksista. NACA:lle osoitetut U-2-lentäjät lensivät vain hyvällä säällä, vaikka NACA:n tiedettiin keräävän säätilatietoa kaikissa sääolosuhteissa. lähde tarkemmin?
Toukokuussa 1956 ilmoitettiin, että ohjelma on siirretty Eurooppaan, yhdysvaltalaisiin lentotukikohtiin Saksassa ja Britanniassa. Turkkiin ja Japaniin perustettavista U-2-tukikohdista vaiettiin.lähde tarkemmin?
CIA:n peitetarinan mukaisesti yksiköt olivat WRSP-yksiköt 1, 2 ja 3 (Weather Reconnaisance Squadron, Provisional). CIA:n sisällä yksiköt tunnettiin nimillä Detachment A, B ja C.
Koneet olivat toisen polven U-2B-koneita, joissa oli Pratt & Whitney J57/P-31 -moottorit jotka mahdollistivat pidemmän toimintasäteen ja lentokorkeuden. Koneissa oli rungon alaosassa seitsemän jatkuvasti pyörivien prismojen avulla toimivaa laajakulmakameraa. lähde tarkemmin? Uusissa U-2:ssa oli myös nauhurit, jotka nauhoittivat lennon aikana tutkien aaltoja. Ohjaamon taakse oli lisäksi asennettu räjähdyspanos, jonka tarkoituksena oli räjäyttää lentokone sen jälkeen, kun ohjaaja olisi poistunut lentokoneesta heittoistuimella.
CIA:n koneiden tukikohdat 1956–1960 > Detachment A, Länsi-Saksa

Det A perustettiin ensin Ison-Britannian Lakenheathiin (RAF Alconbury) huhtikuun lopussa 1956. Osasto siirrettiin Länsi-Saksaan Wiesbadeniin kesäkuun puolivälissä, koneen herätettyä liikaa huomiota Isossa-Britanniassa. Toisaalta Wiesbadenin kenttä oli Länsi-Saksan vilkkaimpia kenttiä, ja Det A siirtyi lokakuussa 1956 lähelle Saksan demokraattisen tasavallan rajaa toisen maailmansodan aikana toimineeseen lentotukikohtaan (Giebelstadt).
Det A teki U-2-ohjelman ensimmäisen operatiivisen lennon 20. kesäkuuta 1956 Puolan ja Saksan demokraattisen tasavallan yli. U-2-koneen oli arvioitu olevan tutkalla havaitsematon, mutta tiedustelutiedon analysoinnin jälkeen ymmärrettiin, että koneesta oli tehty havaintoja. U-2-lennoille oli tyypillistä, että kone palasi samaan lentotukikohtaan josta se oli lähtenyt.
CIA:n koneiden tukikohdat 1956–1960 > Detachment A, Länsi-Saksa > Ensimmäinen lento Neuvostoliiton yllä

Ensimmäinen Neuvostoliiton ylilento tehtiin 4. heinäkuuta 1956. U-2 lensi Puolan ja Valko-Venäjän yli Leningradiin, jossa se kuvasi lennon pääkohdetta, Neuvostoliiton sukellusveneohjelman tärkeintä laivastotelakkaa. Tämän lisäksi kone lensi useiden lentotukikohtien yli kuvaten materiaalia Bison-pommikoneiden määrän arviointiin. Kone jatkoi Kuolan niemimaan yläpuolelle ja kuvasi Petsamon nikkelitehtaita. Paluumatkalla kone lensi todennäköisesti Suomen yli. Seuraavana päivänä tehtiin toinen ylilento, joka jäi ainoaksi Moskovan yli suoritetuksi tiedustelutehtäväksi. Kone lensi 200 kilometriä Moskovasta itään, ja kuvasi muun muassa Bison-pommikoneiden kokoonpanotehdasta.
CIA:n pääjohtaja Allen Dulles tyrmistyi kuultuaan lennoista vasta jälkikäteen. Myös presidentti Eisenhower oli U-2-lennoista huolissaan; ne rikkoivat kansainvälistä oikeutta ja paljastuessaan olisivat vaarantaneet suhteet ulkovaltoihin. Jos kävisi ilmi, että Neuvostoliitto pystyisi seuraamaan U-2-lentoa tutkalla jatkuvasti, presidentti Eisenhower oli määrännyt lennot lopetettavaksi välittömästi. Ylilentojen raporteissa 6. heinäkuuta kerrottiin Neuvostoliiton tehneen hyvin heikoksi jääneitä yrityksiä lennon torjumiseksi.
Yhdysvaltain ilmavoimien delegaatio esikunnan päällikön Nathan F. Twiningin johdolla oli juuri vieraillut Hruštšovin kutsumana Neuvostoliitossa kesäkuun lopussa.
Neuvostoliitto esitti vastalauseensa lentojen vuoksi Yhdysvaltain Moskovan lähetystölle 10. heinäkuuta. Vastalauseesta selvisi, että konetta ei kuitenkaan oltu pystytty seuraamaan jatkuvasti, ja yllättäen tutkaverkosto oli heikoin Leningradin ja Moskovan alueella – neuvostoliittolaiset eivät tienneet koneen lentäneen kaupunkien yli. Eisenhower oli suostuteltu U-2-ylilentoihin muun muassa sillä, että U-2 olisi hyvin todennäköisesti tutkassa näkymätön. Huolestuneena Neuvostoliiton nootista Eisenhower keskeytti ylilennot itäblokin ilmatilassa.
CIA:n koneiden tukikohdat 1956–1960 > Detachment A, Länsi-Saksa > Yksikön lakkauttaminen

Detachment A jatkoi tiedustelulentoja tehden muun muassa ensimmäiset lennot Lähi-itään Suezin kriisin aikana. Yksikkö lakkautettiin marraskuussa 1957. Itäblokin tutkajärjestelmät olivat etelärajalla ja Itä-Aasiassa heikommat, ja bomber gap:in jälkeen tiedustelutoiminta painottui Neuvostoliiton ohjus- ja ydinohjelmaan, jossa otettiin muun muassa yläilmakehästä näytteitä ydinkokeen nostattamista radioaktiivisista hiukkasista tähän tarkoitukseen suunnitelluilla koneilla. Testialueet sijaitsivat Det A:n toimintasäteen ulkopuolella.
CIA:n koneiden tukikohdat 1956–1960 > Detachment B, Turkki

CIA perusti neljän lentokoneen ja kuuden siviililentäjän yksikön Turkissa Adanan lähellä sijaitsevaan Adanan lentotukikohtaan (Incirlikin lentotukikohta 28. helmikuuta 1958 alkaen) syyskuussa 1956. Turkin pääministeri oli antanut hyväksyntänsä tukikohdalle. Det B:stä tuli U-2-operaatioiden tärkein osasto. Det 10-10 oli yksikön tavallinen Ilmavoimien koodi.
Adanasta aloitettiin operatiiviset lennot 11. syyskuuta 1956, ja lokakuussa Det B:n koneet tekivät 90 prosenttia Lähi-idän ylilennoista.
Det B teki myös kuuluisan lennon 1. toukokuuta 1960, jolloin U-2 ammuttiin alas Neuvostoliiton ilmatilassa. Alasampuminen lopetti kaikki lennot kaikista yksiköistä, ja koneet ja henkilöstö vedettiin vähin äänin takaisin Yhdysvaltoihin.
CIA:n koneiden tukikohdat 1956–1960 > Detachment B, Turkki > Ylilennot sallitaan tauon jälkeen

Eisenhower päätti sallia Neuvostoliiton ylilennot Neuvostoliiton ryhdyttyä tukahduttamaan Unkarin kansannousua lokakuun lopussa 1956; lisäksi Eisenhower oli valittu uudelleen presidentiksi marraskuun alussa 1956. Unkarin tapahtumien aikana Eisenhower kielsi ylilennot Unkarin ilmatilassa.
Adanasta tehtiin tauon jälkeen ensimmäinen Neuvostoliiton ylilento 20. marraskuuta 1956. Gary Powersin ohjaama U-2 lensi ensin itään Iranin yllä, kääntyi takaisinpäin ja lensi Iranin ja Neuvostoliiton rajaa pitkin Neuvosto-Armenian rajalle, josta kone lensi Neuvostoliiton ilmatilaan ja kuvasi Jerevania – hävittäjät tekivät epäonnistuneita torjuntayrityksiä. Sähkövika koneessa pakotti koneen takaisin Adanaan. Neuvostoliiton hallitus protestoi lentoa salaisessa viestissä Washingtoniin.
CIA:n koneiden tukikohdat 1956–1960 > Detachment C, Japani

Det C aloitti toimintansa ensin Eielsonin lentotukikohdassa Alaskassa. Sieltä lennettiin vuoden 1957 ensimmäinen Neuvostoliiton ylilento. Ylilento oli myös ensimmäinen Yhdysvaltain maaperältä lennetty ylilento.
Det C siirrettiin lopulta Atsugiin, Japaniin, Yhdysvaltain laivaston lentotukikohtaan, minne sijoitettiin kuusi U-2:ta.lähde tarkemmin? Japanin hallitusta ei informoitu asiassa.lähde tarkemmin? Tiedustelulennot, jotka eivät koskeneet meteorologiaa, kulkivat Japaninmereltä Neuvostoliiton itärajalle, Keltaiselle merelle Kiinan alueen ylitse.lähde tarkemmin?
Vakoilulentokone vaikuttaa maailmanpolitiikkaan > Bomber gap

Ensimmäisten Neuvostoliiton yllä tehtyjen lentojen jälkeen kesällä 1956 kävi selväksi, ettei Neuvostoliitolla ollut ylivoimaa pommikoneiden määrässä.
U-2:n tiedustelukuvat osoittivat vääräksi Yhdysvaltain ilmavoimien väitteen, että Neuvostoliitto omistaisi melkein 100 modernia raskasta Mjasištšev M-4 (Bison) -pommikonetta. Heinäkuun 1956 lennoilla ei havaittu yhtään konetta kuvatuissa yhdeksässä pitkänmatkanpommittajien tukikohdassa. Tiedon perusteella hylättiin Yhdysvaltain ilmavoimien pyyntö rahoituksesta uusiin B-52-pommikoneisiin, joilla olisi kurottu kiinni Neuvostoliiton oletettua etumatkaa pommikoneiden määrässä.
Vakoilulentokone vaikuttaa maailmanpolitiikkaan > Suezin kriisi

Detachment A lensi ensimmäiset taktiset tiedustelulennot Suezin kriisin aikana Lähi-idässä. Koneet tekivät välilaskun polttoainetankkausta varten Adanan lentotukikohdassa. Adanan Detachment B-yksikkö ei ollut elokuun 1956 lopussa vielä valmis operaatioihin. Det A:n osuus tiedustelulennoissa väheni merkittävästi Det B:n aloitettua operatiiviset lennot syyskuun puolivälissä.
Vakoilulentokone vaikuttaa maailmanpolitiikkaan > Missile gap

Missile gap tarkoittaa 1950-luvun lopun epäilyä Yhdysvaltain ICBM-ohjusohjelman jälkeenjääneisyydestä Neuvostoliiton ohjelmaan verrattuna. USA:n presidentinvaaleissa vuonna 1960 missile gap oli yhtenä vaaliteemana demokraattien John F. Kennedyn ja republikaanien Richard Nixonin välillä.
Missile-gap-kiistelyyn vaikuttivat se, että CIA:lla oli asiasta selvää faktaa, mutta sen lähdettä U-2:ta ei voitu paljastaa, joten tietoihin ei luotettu. Lisäksi arvovaltainen Neuvostoliiton ylin johto liioitteli vakuuttavasti oman ICBM-ohjusohjelmansa tilaa julkisuudessa useaan otteeseen ja toisaalta Neuvostoliiton avaruusohjelma eteni näyttävästi (Sputnik 1, Luna 2). Lisäksi Neuvostoliiton ylilentoihin alun jälkeen nihkeästi suhtautunut presidentti Eisenhower ei julkisuuden ja erimielisen tiedusteluyhteisön painostuksessakaan ryhtynyt laajamittaisiin Neuvostoliiton ylilentoihin – Neuvostoliiton rajaa pitkin tehtiin kuvauslentoja ja elektronista tiedustelua. Eisenhoweria huolestutti mahdollisen U-2-koneen alasampumisen aiheuttama vaikutus neuvotteluihin Neuvostoliiton kanssa.
Vakoilulentokone vaikuttaa maailmanpolitiikkaan > U-2 ammutaan alas

1. toukokuuta 1960 Neuvostoliiton ilmapuolustus onnistui S 75 Desna-ilmatorjuntaohjuksella ampumaan alas Gary Powersin ohjaaman Lockheed U-2-koneen sen lähestyessä Sverdlovskin rakettikoeasemaa.
Kymmenen päivän kuluessa Neuvostoliitto jätti asiasta nootin. Ensimmäisessä yhdysvaltalaisten reaktiossa pysyttiin edelleen selityksessä, että kone liittyi NASAn ilmakehätutkimuksiin. Lopulta presidentti Eisenhower tunnusti lentojen olevan sotilaallisia Neuvostoliiton esiteltyä alasammutun koneen ottamia kuvia sotilaskohteista. Neuvostoliiton ylilennot lopetettiin.
9. toukokuuta 1960 Neuvostoliiton kommunistisen puolueen pääsihteeri Nikita Hruštšov totesi (viitaten Yhdysvaltain ilmavoimien esikunnan päällikön Nathan F. Twiningin vierailuun juuri ennen ensimmäistä U-2-ylilentoa Neuvostoliiton ilmatilassa 4. heinäkuuta 1956), että kun Twining tuli, he ottivat hänet vastaan kuin vieraan. Hän lähti Neuvostoliitosta lentäen ja jo seuraavana päivänä lähetti Neuvostoliiton alueelle korkealla lentävän lentokoneen, joka lensi Kiovaan saakka. Twiningia voikin verrata eläimeen, joka suorittaa tarpeensa sinne, missä syö.
Presidentti Eisenhower oli keskeyttänyt U-2-lennot syyskuussa 1959 Camp Davidin hengessä, mutta salli niiden jatkumisen 9. huhtikuuta 1960 valmistautuakseen pidettävään Pariisin konferenssiin, johon Eisenhower saapui 14. toukokuuta. lähde tarkemmin?
Pariisissa päivää myöhemmin Neuvostoliiton kommunistisen puolueen pääsihteeri Nikita Hruštšov uhkasi U-2-tukikohtia, mistä seurasi Yhdysvaltain siirtyminen kolmannen asteen hälytystilaan (vastaa nykyisin DefCon 3:a). Sitä seuraavana päivänä Hruštšov peruutti Eisenhowerin Moskovan vierailun ja poistui Pariisin konferenssista.lähde tarkemmin?
1960 kun lennot päätettiin, ilmoitti puolustusministeri Thomas Gates Yhdysvaltain senaatin kuulemisessa, että he ovat menettäneet tietolähteen avaruusasemista, lentokoneista, ohjusasemista, koealueista, sukellusvenetelakoista sekä ydinenergialaitoksista ja se pitää korvata toisin menetelmin.lähde tarkemmin? U-2-lentojen avulla Gatesin mukaan muodostui käsitys siitä, että Neuvostoliitto oli paremmin varustautunut kuin oli luultu.lähde tarkemmin?
Vakoilulentokone vaikuttaa maailmanpolitiikkaan > U-2 tiedotusvälineissä

Helmikuussa 1958 Paul Thomson ja William Miller, Oxfordissa opiskelevat ylioppilaat, jotka olivat palvelleet 1953–1958 laivastossa, kirjoittivat lehteen, että Yhdistynyt kuningaskunta Geneven sopimusta rikkoen sieppaa neuvostoliittolaisia sanomia harhautuneiksi väittämiensä lentokoneiden avulla paljastaakseen neuvostoliittolaisia sotilasosastoja, viestintämenetelmiä jne. aiheuttaen sodan vaaran. Kumpikin sai paljastuksestaan kolmen kuukauden vankeustuomion.lähde tarkemmin?
Maaliskuussa 1958 Air Review julkaisi ilmailukerhon kuusitoistavuotiaan jäsenen ottaman kuvan U-2:sta kentällä. 1959 julkaisivat japanilaiset liitolentäjät kuvan maahan laskeutuvasta U-2:sta neljänkymmenen mailin päässä Tokiosta. Nähdessään konetta lähestyvät japanilaiset, ohjaaja sulki hyttinsä oven. Ohjaajalla ei ollut tunnusmerkkejä, mutta hänen vyöllään oli pistooli. Yleisöä kehotettiin poistumaan. Air Reviewin päätoimittaja Akira Sekigawa julkaisi koneesta jutun mainiten, että koneen toimintasäde voi olla pitkä johtuen koneen liito-ominaisuuksista.lähde tarkemmin?
Toukokuussa 1958 lehti ”Sovjetskaja aviatsija” (Neuvostoilmailu) kirjoitti, että Neuvostoliiton sotilastiedustelu, GRU, oli alkanut tutkia U-2-lentoja siksi, että näissä lentokoneissa ei ollut tunnisteita joista olisi voinut määritellä niiden tehtävän. Artikkelin mukaan koneiden tehtäviin kuului myös strateginen tiedustelu.lähde tarkemmin?
Tammikuussa 1960 Sovjetskaja aviatsija kirjoitti, että U-2:ia käytetään strategiseen tiedusteluun.lähde tarkemmin?
Nykyinen käyttö

U-2-koneita käytetään edelleen. 40 prosenttia kookkaampi U-2R kehitettiin vuonna 1967, ja nykyinen versio on tyyppiä U-2S, jossa on General Electric F-118-101 -moottori. Alkuperäisestä U-2-koneesta puuttuvat myöhempien versioiden siipien alla sijaitsevat suuret laitteistosäiliöt.
Pohjois-Korean uutistoimisto KCNA väitti 25. heinäkuuta 2004 Yhdysvaltojen tehneen tammikuusta kesäkuuhun 1 200 tiedustelulentoa U-2, KC-135 ja muita tiedustelukoneita käyttäen. Yhdysvallat seuraa muun muassa Pohjois-Korean ydin- ja ohjusohjelmia.lähde tarkemmin?
Yhdysvallat aikoo käyttää U-2-tiedustelukoneita vuoteen 2020 saakka.lähde tarkemmin?
NASAlla on käytössä U-2S-versioon perustuvia koneita tyyppinimellä ER-2.
3. lokakuuta 1989 viimeiset 37 U-2:a toimitettiin Yhdysvaltain ilmavoimille
26. tammikuuta 2003 Osanin lentotukikohdasta operoiva U-2 ”Dragon Lady” putosi Etelä-Koreassa Hwa Songin. Lentäjä pelastautui ja neljä siviiliä loukkaantui.lähde tarkemmin?
Myöhempiä tiedustelukoneita

U-2-konetta seuraavia tiedustelulentokoneita ovat Lockheed A-12 Oxcart. Siitä kehiteltiin YF-12A-hävittäjäversiotakin.  Tämä jäi suunnittelun ja kokeilun asteelle. Sitä seuraava oli Lockheed SR-71 Blackbird, joka tuli käyttöön 1965. SR-71-ohjelma lopetettiin 1980-luvun lopulla.
1990-luvun alusta on huhuttu uudesta stealth-teknologiaa käyttävästä Aurora-tiedustelukoneesta. (Vaihtoehtoinen nimitys Senior Citizen). Jos kone on olemassa se on tarkoin varjeltu salaisuus. Eräiden lähteiden mukaan koneita on olemassa 10–20 kpl, ja ne olisivat myös Lockheed Skunk Worksin rakentamia. Kone kykenisi vähintään neljän machin nopeuteen, ja normaali lentokorkeus olisi ehkä 20–30 kilometriä.
2000-luvun alussa on ollut puhetta miehittämättömien tiedustelukoneiden kehittämisestä edelleen ja myös endoatmosfäärisistä koneista, jotka voisivat lentää kohteeseen avaruuden kautta.
U-2-yksiköt ja sijainti > Nykyiset lentotukikohdat

Alconbury, Britannia, RAF
Air Force Plant 42, Palmsdale, Kalifornia, Yhdysvallat 12–16 U-2-konetta, USAF
Aktrotiri Air Base, Kypros, RAF
Beale Air Force Base (39°08'N 121°26'W), Beale, Kalifornia, Yhdysvallat, USAF
Osan Air Base, Etelä-Korea, USAF englanninkielinen linkki (Federation of American Scientists 2000)
U-2-yksiköt ja sijainti > Historia

1st Weather Reconnaissance Squadron, Provisional (WRSP-1)
Detachment A Lakenheath (RAF Alconbury), Britannia
Detachment A siirretään 15. kesäkuuta 1955 Weisbadenin lentotukikohtaan Saksaan
Detachment A siirretään Giebelstadtin lentotukikohtaan
2nd Weather Reconnaissance Squadron, Provisional (WRSP-2) , Det "10-10", "Turkey-US Logistics Group"
Detachment B Adana (WRSP-2), Irclikin lentotukikohta, Turkki
lentoreittejä: Turkki, Peshawar (Pakistan), Semipalatinsk (Neuvostoliitto Kazahstan), Tjura Tam, Teheran, Iran.
3rd Weather Reconnaissance Squadron, Provisional (WRSP-3)
Detachment C Atsugi, Japani
Detachment D Edwards North Base (?)
Detachment E Taoyan, Taiwan
4th Weather Reconnaissance Squadron, Provisional (WRSP-4) , "Groom (dry) Lake Test Facility", "Watertown Strip", "Area 51", "The Area", "The Ranch", "Paradise Ranch", "Dreamland"
siirretään kesäkuussa 1960 Edwardsin lentotukikohtaan Kaliforniaan, "USAF Flight Test Center", "Special Projects Branch"
organisoidaan yhdessä 6512. TG:n kanssa 1969 osaksi 1130. ATTG:ä.
Det G' Takhli Thaimaa
Det H Taojuanin lentotukikohta Taiwanilla, 35. laivue, "Black Cats", "6th group RoCAF"
OL-20 Bein, Vietnam ⇒ 1. heinäkuuta 1970 OL-RU U-Tapaoon Thaimaahan.
Detachment 3 ja 4
Bealen lentotukikohta Kaliforniassa Yhdysvalloissa (39°08'N 121°26'W)
Osan lentotukikohta Etelä-Koreassa
Akrotirin lentotukikohta Kyproksella
Ezeizan lentokenttä Buenos Airesissa
Rameyn lentotukikohta Puerto Ricossa (Yhdysvaltain erityishallintoalue)
Taifin lentotukikohta Saudi-Arabiassa (ei toiminnassa U-2:ien suhteen)
Lentoja

4. elokuuta 1955 Tony LeVier suoritti ensimmäisen virallisen lennon U-2:lla Groom Laken tukikohdasta. Epävirallinen lento oli suoritettu 29. heinäkuuta 1955.
Lentoja > Kuuban kriisi

28. elokuuta 1962 CIA:n lentäjä Bob Ericson otti ensimmäiset kuvat Kuubaan rakennettavista ohjuslaveteista.
5. syyskuuta 1962 U-2-ylilento Kuuban ilmatilassa.
17. syyskuuta 1962 U-2-ylilento Kuuban ilmatilassa.
26. syyskuuta 1962 U-2-ylilento Kuuban ilmatilassa.
14. lokakuuta 1962 majuri Steve Heyser lensi ensimmäisen Yhdysvaltain ilmavoimien ylilennon Kuuban yli Edwardin lentotukikohdasta McCoy:n lentotukikohtaan. Ensimmäiset kuvat MRBM-laukaisualueesta saatiin.
14. lokakuuta 1962 – 22. joulukuuta 1962 suoritettiin 17 U-2-ylilentoa Kuuban ilmatilassa.
22. lokakuuta 1962 – 6. joulukuuta 1962 Yhdysvaltain ilmavoimien 4080. strateginen tiedustelulaivue suoritti 82 U-2-ylilentoa Kuuban ilmatilassa.
27. lokakuuta 1962 majuri Charles Maultsby lensi Siperian länsirajan yli ja laskeutui Alaskaan varakentälle.
27. lokakuuta 1962 majuri Rudolf Anderson ammuttiin alas neuvostoliittolaisella SA-2-ilmatorjuntaohjuksella Kuuban ilmatilassa. Hän kuoli paineohjaamon särkymisen vuoksi korkeassa lentokorkeudessa.
Lentoja > Kiina ja Taiwan

13. tammikuuta 1962 Taiwanin ilmavoimien ensimmäinen U-2-lento Kiinan kansantasavallan ylitse.
9. syyskuuta 1962 Huai Chenin ohjaama Taojuanista noussut taiwanilainen U-2C "378" ammuttiin alas Manner-Kiinan ilmatilassa Nanchangissa. Kone putosi Kansan vapautusarmeijan 2. ohjusilmatorjuntapataljoonan SA-2:n osuessa siihen. Huai Chen kuoli sairaalassa.
1. marraskuuta 1963 Robin Yehin ohjaama taiwanilainen U-2C "355" ammuttiin alas Jiangxissa SA-2-ohjuksella. Yeh vapautettiin 10. marraskuuta 1982 Hongkongiin.
7. heinäkuuta 1964 Terry Leen ohjaama Filippiinien Cubi Pointista ilmaan noussut taiwanilainen U-2C "362" ammuttiin alas Fujianissa. Kiinan kansantasavallan mukaan hänen heittoistuimensa ei toiminut.
10. tammikuuta 1965 Jang Changin ohjaama taiwanilainen U-2C "358" ammuttiin alas Sisä-Mongoliassa. Robin Yehin tapaan hänet vapautettiin 10. marraskuuta  1982 Hongkongiin.
8. syyskuuta 1967 Tom Huangin Jiangsuun, Shanghaihin ja Hangzhouhun ohjaama taiwanilainen U-2 "373" ammuttiin alas kiinalaisvalmisteisella Red Flag 2-ilmatorjuntaohjuksella. Lentäjä kuoli.
16. toukokuuta 1969 Billy Changin Hebein rannikkoa pitkin lentävä U-2 putosi alas noin 100 meripeninkulmaa Cheju -saaren eteläpuolella. Lentäjä kuoli.
Lentoja > Persianlahden sota

U-2R-tiedustelukuvat kattoivat puolet kaikista tiedustelukuvista ja noin 30 prosenttia kokonaistiedustelusta.
Desert Shield -operaation (Saudi-Arabian puolustaminen) aikana lennettiin 284 lentoa yhteensä 2 726,2 tuntia viiden kuukauden aikana.
Desert Storm -operaation (hyökkäysvaihe) aikana lennettiin 260 lentoa yhteensä 2 022,5 tuntia kuuden viikon aikana.
Tekniset tiedot (U-2C)

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 1
Pituus: &&&&&&&&&&&&&015.024000015,24 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&024.038000024,38 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&04.05700004,57 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&&052.049000052,49 m²
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&010225.&&&&0010 225 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Pratt & Whitney J75-P-13B -suihkumoottori
Suoritusarvot
Matkalentonopeus: &&&&&&&&&&&&0740.&&&&00740 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&04635.&&&&004 635 km
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&021335.&&&&0021 335 m
Kirjallisuutta

Johnson, Clarence L. "Kelly" & Smith, Maggie: Kelly – More than my share of it all.  Smitsonian Institute Press, 1989.  ISBN 0-87474-491-1.  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Dowling, Stephen: Lockheed’s U-2: The spyplane from Area 51 BBC – Future.  14.8.2013. Viitattu 13.10.2018 (englanniksi).
Pike, John : Senior Year / Aquatone / U-2 / TR-1  Federation of American Scientists .  5.3.2000 . Viitattu 13.10.2018 (englanniksi).
Lockheed U-2C Smithsonian Institution, National Air and Space Museum. Arkistoitu 14.10.2018. Viitattu 13.10.2018 (englanniksi).
High Spy: The Amazing U-2 – Military Aviation Air & Space Magazine. Viitattu 13.10.2018 (englanniksi).
Lockheed U-2 – Reconnaissance aircraft Military-Today.com. Viitattu 13.10.2018 (englanniksi).
U-2 Dragon Lady  Lockheed Martin . Viitattu 13.10.2018 (englanniksi).
Trevithick, Joseph : Lockheed Is Proposing a Major 'Triple Intelligence' Upgrade for the U-2 Spy Plane  The Drive .  20.3.2018 . Viitattu 13.10.2018 (englanniksi).
U-2  Encyclopaedia Britannica . Viitattu 13.10.2018 (englanniksi).
Merlin, Peter W.: Unlimited Horizons: Design and Development of the U-2.  Washington, DC:  National Aeronautics and Space Administration, 2015.  ISBN 978-1-62683-025-7.  Teoksen verkkoversio.
Alkuperäinen U-2 Dragon Lady harjoituslennolla
U-2 lentäjän painepuku
Kuubassa 1962 alasammutun U-2:n Pratt & Whitney J75 -suihkumoottori. Museo Havannassa, Kuubassa.
U-2:n nykymallin ohjaamo
Kuubassa 1962 alasammutun U-2:n rungon osia.
Harjavallan markkinat

Harjavallan markkinat vuonna 2021.
Harjavallan markkinat ovat Harjavallan keskustassa sijaitsevalla Huovintorilla elo-syyskuun vaihteessa järjestettävät vuosittaiset markkinat.
Harjavallan markkinat järjestettiin ensi kertaa vuonna 1980. Kauppiaita markkinoilla on noin 200 ja kävijöitä kahden päivän aikana yli 20 000. Markkinoiden järjestäjinä toimivat Sotainvalidien Veljesliiton ja Lions clubin paikalliset osastot.
Marc Aurel Stein

Stein vuonna 1909.
Marc Aurel Stein (26. marraskuuta 1862, Budapest – 26. lokakuuta 1943) oli unkarilaissyntyinen Ison-Britannian kansalaisuuden saanut arkeologi, joka teki merkittäviä tutkimusmatkoja Keski-Aasiaan ja toi matkoiltaan lukuisia muinaisesineitä ja kirjoituksia esimerkiksi brittiläisiin  museoihin.
Tausta

Stein syntyi juutalaiseen perheeseen Unkarissa. Hänet kuitenkin kastettiin kristinuskoon, koska hänen vanhempansa arvelivat, että poika menestyisi siten paremmin. Hän opiskeli itämaisia kieliä Wienin ja Leipzigin yliopistoissa. Hänen kieliopintoihinsa jäi kuitenkin olennainen aukko, kun hän ei osannut kiinaa. Hän muutti Britanniaan ja edelleen 26-vuotiaana Intian Lahoreen (nykyisin Pakistania) ja teki tutkimusmatkojaan sieltä.