stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Miehiä ja vaimoja
Tuotanto

Carlo Di Palma kuvasi elokuvan nopeasti liikkuvalla käsivarakameralla, ja elokuvassa rikotaan niin sanottua neljättä seinää muun muassa käyttämällä välillä dokumentinomaisia päähenkilöiden ”haastatteluja”.
Miehiä ja vaimoja oli Allenin ensimmäinen elokuva TriStar Pictures -yhtiölle, kun hän aiemmin oli tehnyt elokuvansa joko United Artists- tai Orion Pictures -yhtiölle.
Vastaanotto

Miehiä ja vaimoja tuotti Oscar-ehdokkuudet käsikirjoituksesta ja naissivuosasta (Judy Davis). Elokuva palkittiin muun muassa vuoden parhaana ulkomaisena elokuvana Ruotsin Guldbagge-gaalassa. Elokuva ja etenkin Judy Davis sai useita muitakin palkintoja.
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta  maailmassa.
Aiheesta muualla

Miehiä ja vaimoja Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Miehiä ja vaimoja Elonet.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Husbands and Wives
[
| n k Woody Allen |
| --- | --- |
1960-luku:  What's Up, Tiger Lily? (1966)  Ota rahat ja juokse (1969) 
1970-luku:  Bananas – minä ja vallankumous (1971)  Mitä kaikkea oletkaan aina halunnut tietää seksistä, mutta et ole rohjennut kysyä (1972)  Unikeko (1973)  Sota ja rakkaus eli älkää ampuko Napoleonia (1975)  Annie Hall (1977)  Sisäkuvia (1978)  Manhattan (1979) 
1980-luku:  Stardust Memories (1980)  Kesäyön seksikomedia (1982)  Zelig (1983)  Broadway Danny Rose (1984)  Kairon purppuraruusu (1984)  Hannah ja sisaret (1986)  Radio Days (1987)  Syyskuu (1987)  Toinen nainen (1988)  New York Stories (1989)  Rikoksia ja rikkomuksia (1989) 
1990-luku:  Alice (1990)  Varjoja ja sumua (1991)  Miehiä ja vaimoja (1992)  Manhattanin murhamysteeri (1993)  Luotisade Broadwaylla (1994)  Don't Drink the Water (1994)  Rakkauden jumalatar (1995)  Kaikki sanovat I Love You  (1996)  Harry pala palalta (1997)  Celebrity – kuuluisuus (1998)  Sweet and Lowdown (1999) 
2000-luku:  Keksejä ja konnia (2000)  Jadeskorpionin kirous (2001)  Näkemiin Hollywood (2002)  Sinua parempaa (2003)  Melinda ja Melinda (2004)  Match Point (2005)  Scoop (2006)  Cassandra’s Dream (2007)  Vicky Cristina Barcelona (2008)  Whatever Works (2009) 
2010-luku:  You Will Meet a Tall Dark Stranger (2010)  Midnight in Paris (2011)  To Rome with Love (2012)  Blue Jasmine (2013)  Magic in the Moonlight (2014)  Irrational Man (2015)  Café Society (2016) 
Käännös suomeksi
Erään murhan anatomia

| Erään murhan anatomia> Anatomy of a Murder |
| --- | --- |
 Elokuvan blu-ray-julkaisu vuodelta 2012.
Ohjaaja:  Otto Preminger
Käsikirjoittaja:  Wendell Mayes
Perustuu:  Robert Traverin romaaniin Erään murhan anatomia
Tuottaja:  Otto Preminger
Säveltäjä:  Duke Ellington
Kuvaaja:  Sam Leavitt
Leikkaaja:  Louis R. Loeffler
Tuotantosuunnittelija:  Howard Bristol
Lavastaja:  Boris Leven
Pääosat:  James Stewart Lee Remick Ben Gazzara Arthur O’Connell George C. Scott
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Carlyle Productions
Levittäjä:  Columbia Pictures
Ensi-ilta:   1. heinäkuuta 1959  18. joulukuuta 1959
Kesto:  160 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Erään murhan anatomia (Anatomy of a Murder) on yhdysvaltalainen näytelmäelokuva vuodelta 1959. Elokuva on Otto Premingerin ohjaama oikeussalidraama, joka perustuu tuomari John D. Voelkerin alias Robert Traverin romaaniin Erään murhan anatomia vuodelta 1958. Romaanin tapahtumat sijoittuvat Michiganiin, ja niiden taustalla on vuonna 1952 pidetty murhaoikeudenkäynti, jossa Voelker toimi puolustusasianajajana.
Brooks West, George C. Scott ja James Stewart
Elokuvan päärooleissa nähdään James Stewart, Lee Remick, Ben Gazzara, Arthur O’Connell ja George C. Scott. Elokuvan jazz-vaikutteisen musiikin sävelsivät Duke Ellington ja Billy Strayhorn, ja Ellington nähdään sivuroolissa kapakanomistajana. Alkutekstijakson animaation suunnitteli Saul Bass.
Erään murhan anatomia kuuluu elokuvahistorian merkittävimpiin oikeussalidraamoihin. Yhdysvaltain elokuvainstituutin äänestyksessä vuonna 2008 se oli seitsemänneksi paras oikeussalidraama. Elokuvassa käsitellään raiskaustapausta suorasukaisesti, ja Preminger pyrki horjuttamaan siten niin sanottua Haysin ohjeistoa, joka sääteli elokuvien siveellisyyttä.
Elokuva sai seitsemän Oscar-ehdokkuutta, muun muassa parhaasta elokuvasta ja parhaasta miespääosasta, mutta se ei voittanut ainuttakaan palkintoa. Elokuvan musiikki sai kaksi Grammy-palkintoa.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Erään murhan anatomian vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Vuonna 2012 se valittiin Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia.
Elokuvan sijoittuessa monien amerikansuomalaisten asuttamaan Michiganiin sen sivuhahmoina nähdään kaksi amerikansuomalaista henkilöä, Toivo ja Sulo.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  James Stewart  | … |  Paul Biegler   |
|  Ben Gazzara  | … |  luutnantti Frederick Manion   |
|  Lee Remick  | … |  Laura Manion   |
|  George C. Scott  | … |  Claude Dancer   |
|  Kathryn Grant  | … |  Mary Pilant   |
|  Arthur O’Connell  | … |  Parnell McCarthy   |
|  Joseph N. Welch  | … |  tuomari Weaver   |
|  Russ Brown  | … |  George Lemon   |
|  Eve Arden  | … |  Maida Rutledge   |
|  Murray Hamilton  | … |  Alphonse Paquette   |
|  Orson Bean  | … |  tohtori Matthew Smith   |
|  John Qualen  | … |  apulaissheriffi Sulo   |
|  Duke Ellington  | … |  ravintolan pianisti   |
Aiheesta muualla

Erään murhan anatomia Internet Movie Databasessa (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Israel  Yhdysvallat  Puola
Pitkät jäähyväiset (elokuva)

| Pitkät jäähyväiset> The Long Goodbye |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Robert Altman
Käsikirjoittaja:  Leigh Brackett
Perustuu:  Raymond Chandlerin romaaniin Pitkät jäähyväiset
Tuottaja:  Elliott Kastner Jerry Bick
Säveltäjä:  John Williams
Kuvaaja:  Vilmos Zsigmond
Leikkaaja:  Lou Lombardo
Lavastaja:  Sidney H. Greenwood
Pääosat:  Elliott Gould Nina Van Pallandt Jim Bouton Sterling Hayden Mark Rydell
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  United Artists
Levittäjä:  United Artists Netflix
Ensi-ilta:  Yhdysvallat 7. maaliskuuta 1973 Suomi 1. marraskuuta 1974
Kesto:  112 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pitkät jäähyväiset (engl. The Long Goodbye) on Robert Altmanin ohjaama vuonna 1973 ensi-iltansa saanut trilleri, joka perustuu Raymond Chandlerin samannimiseen romaaniin.
Elokuvan pääosissa näyttelevät Elliott Gould, Nina van Pallandt, Jim Bouton, Sterling Hayden, Mark Rydell, Henry Gibson ja David Arkin. Arnold Schwarzeneggerilla on elokuvassa repliikitön pieni rooli.
Elokuva menestyi huonosti, mutta The New York Times nosti sen kyseisen vuoden kymmenen parhaan elokuvan listalle, ja se oli vuonna 2004 lehden tuhannen kaikkien aikojen parhaan listalla.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Elliott Gould  | … |   Philip Marlowe   |
|  Nina Van Pallandt  | … |   Eileen Wade    |
|  Jim Bouton  | … |   Terry Lennox   |
|  Sterling Hayden  | … |   Roger Wade    |
|  Mark Rydell  | … |   Marty Augustine    |
|  Henry Gibson  | … |   Dr. Verringer    |
|  David Arkin  | … |   Harry    |
|  Arnold Schwarzenegger  | … |   Augustinen apuri (ei mainita roolilistassa)   |
Arvioita

Peter von Bagh piti Pitkiä jäähyväisiä Altmanin hienoimpana elokuvana: ”Altman lähestyy Chandlerin tekstiä kahden vuosikymmenen jälkeen, täysin muuttuneen maan olosuhteista ja ilmapiiristä käsin improvisoiden, kevyesti, aiheelleen ärhennellen ja riitasointuja kaihtamatta mutta alati teeman tuntumassa ja sitä ymmärtäen. [--] Los Angelesia, sen loistokkuutta ja tyhjyyttä, sen kaikkialla kiehuvaa eroottista härnäystä ja syvän tyydyttämättömyyden tunnetta, pintakiiltoa ja tarkoituksetonta väkivaltaa, on harvoin esitetty yhtä vangitsevina kuvina.”
Helsingin Sanomien tv-sivun elokuva-arvostelija Mikael Fränti oli hänkin sitä mieltä, että Pitkät jäähyväiset on hienointa ja älykkäintä Altmania. ”Ohjaaja rikkoi elokuvallisen myytin Philip Marlowesta, jota Humphrey Bogart ja Dick Powell olivat henkilöineet. [--] Jokainen osatekijä loksahtaa paikoilleen. Näyttelijävalinnoissa ei ole valittamista. Ohjaajan tukena ovat Leigh Brackettin uutta luova käsikirjoitus, Vilmos Zsigmondin hiveleviä otoksia tuottava kameratyõ ja John Williamsin tunnelmia kohottava musiikki.”
Miehen hinta

| Miehen hinta> This Sporting Life |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Lindsay Anderson
Käsikirjoittaja:  David Storey
Tuottaja:  Karel Reisz
Säveltäjä:  Roberto Gerhard
Kuvaaja:  Denys Coop (käännä suomeksi)
Leikkaaja:  Peter Taylor
Pääosat:  Richard Harris, Rachel Roberts
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Julian Wintle - Leslie Parkyn Productions, Independent Artists, J. Arthur Rank Organisation
Levittäjä:  Rank Organisation Netflix
Ensi-ilta:  1963
Kesto:  128 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Miehen hinta (This Sporting Life) on Lindsay Andersonin ohjaama brittiläinen draamaelokuva vuodelta 1963. Elokuvan pääosia esittävät Richard Harris ja Rachel Roberts.
Juoni

Öykkärimäinen, sosiaalisesti kömpelö Frank Machin (Harris) on pääsemässä kaivosmiehen työstä ammattimaiseksi rugbyn pelaajaksi, mutta kärsii rakkauden puutteesta. Hän yrittää lähestyä leskeksi jäänyttä kaunista vuokraemäntäänsä Margaretia (Roberts), pienen tytön ja pojan yksinhuoltajaa, mutta hänen keinonsa ovat liian suorasukaisia ja äkkinäisiä itsesääliin vaipuneelle naiselle.
Vastaanotto

Elokuva oli Richard Harrisin ensimmäinen pääosa, ja hän sai siitä Cannesissa parhaan näyttelijän palkinnon. Sekä Harris että Roberts olivat myös Oscar-ehdokkaina. Roberts voitti lisäksi Bafta-palkinnon, jonka saajaksi Harriskin oli omassa sarjassaan ehdolla.
Miehen hinnasta nousi 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa vallinneen ”nuorista vihaisista miehistä” kertoneen brittiläisen ”tiskipöytärealismin” (engl. kitchen sink drama) kärkikaartiin koruttomuudellaan ja suoruudellaan. Martin Scorsese on kertonut ottaneensa siitä vaikutteita elokuvaansa Kuin raivo härkä.
Miehen hinta valittiin sijalle 52 British Film Instituten vuonna 1999 kokoamalla listalla 1900-luvun sadasta parhaasta brittielokuvasta.The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Aiheesta muualla

Miehen hinta Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Miehen hinta Elonet.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:This Sporting Life
Käännös suomeksi
Ykkösliiga

| Ykkösliiga |
| --- | --- |
 Meneillään oleva kausi Ykkösliigan kausi 2024 

Laji:  jalkapallo
Maa(t):   Suomi
Perustettu:  1973
Edeltäjä:  Suomensarja
Joukkueita:  10
Hallitseva mestari:  KTP
Eniten mestaruuksia:  KuPS, MP (4)
Sarjataso:  2.
Ylempi taso:  Veikkausliiga
Alempi taso:   Ykkönen
TV:  Ruutu
Aiheesta muualla
Ykkösliiga
Ykkösliiga on miesten jalkapallon toiseksi korkein sarjataso Suomessa. Sarja perustettiin 1973 ja se on valtakunnallinen. Alun perin sarjan nimi oli I divisioona. Vuonna 1994 nimeksi muutettiin Ykkönen. Nykyisen nimensä sarja sai kaudeksi 2024.
Kaudeksi 2006 otettiin sarjassa käyttöön olosuhdeohjelma Veikkausliigan malliin.
Historia

I divisioona syntyi 1973, kun Suomeen päätettiin luoda mestaruussarjan alapuolelle maanlaajuinen sarjataso. Aiemmin mestaruussarjan alapuolella oli alueellinen Suomensarja (1970–1972 nimeltään II divisioona). Uuteen sarjaan otettiin mestaruussarjasta pudonneet kolme joukkuetta ja sijoille 2–4 sijoittuneet joukkueet kolmesta II divisioonan alueellisesta lohkosta.
Sarjaa pelattiin vuosina 1973–1995 yhdessä koko maan kattavassa lohkossa. Alkujaan joukkueita oli 12 ja vuonna 1994 määrä kasvoi 14 joukkueeksi. Kausina 1996–2002 Ykkönen pelattiin kahdessa lohkossa, etelä- ja pohjoislohkossa, joissa oli molemmissa yleensä 10 joukkuetta. Kausina 2003–2010 sarjaa pelattiin yhtenä koko maan kattavana 14 joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Voittaja nousi suoraan Veikkausliigaan ja toiseksi sijoittunut karsi Veikkausliigassa toiseksi viimeiseksi sijoittuneen joukkueen kanssa (poikkeuksena kausi 2006). Kausina 2007–2010 kolme viimeistä putosivat Kakkoseen. Kaudella 2011 sarja pelattiin poikkeuksellisesti 13 joukkueella ja kaudesta 2012 lähtien se pelattiin 10 joukkueen kolminkertaisena sarjana kauteen 2019 asti. Kaudella 2020 sarja pelattiin 12 joukkueen kaksinkertaisena sarjana ja kaudesta 2021 lähtien on pelattu kaksinkertainen 12 joukkueen sarja, jonka lisäksi pelataan yksinkertaiset kuuden joukkueen ylemmät ja alemmat loppusarjat.
Kaudeksi 2024 Ykkösen nimi muutettiin Ykkösliigaksi ja sen alapuolelle perustettiin uusi valtakunnallinen sarjataso, joka sai vanhan nimen Ykkönen. Kaudella 2024 Ykkösliigassa pelaa 10 joukkuetta.
Joukkueet kaudella 2025

| Joukkue | Kunta | Päävalmentaja |
| --- | --- | --- |
| EIF | Raasepori | Vidjeskog  Gabriel Garcia Xatart |
| FC Lahti | Lahti | Pereira   Gonçalo Pereira |
| Jippo | Joensuu | Hallikainen  Mikko Hallikainen |
| KäPa | Helsinki | Lummepuro   Lari Lummepuro |
| JäPS | Järvenpää | Ates  Teemu Kankkunen |
| Klubi 04 | Helsinki | Lalli  Aleksi Lali |
| PK-35 | Helsinki | Raimi  Tiago Santos |
| SalPa | Salo | Aluja  Ilkka Virtanen |
| SJK Akatemia | Seinäjoki | Aromaa  Arttu Aromaa |
| TPS | Turku | Nuutinen  Ivan Pinol |
Tilastoja > Voittajat

Eniten sarjavoittoja ovat saavuttaneet Kuopion Palloseura ja Mikkelin Palloilijat, joilla on kummallakin neljä mestaruutta.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  1973 – MiPK  1974 – MyPa  1975 – GBK  1976 – Kiffen  1977 – KPT  1978 – Ilves  1979 – MP  1980 – MP  1981 – Kuusysi  1982 – Reipas  1983 – MP  1984 – OTP  1985 – MP  1986 – Reipas  1987 – OTP  1988 – Jaro  1989 – KPV  |  1990 – PPT  1991 – MyPa  1992 – TPV  1993 – KuPS  1994 – Ponnistus  1995 – Inter  1996 – TP-Seinäjoki  1997 – Haka  1998 – FC Lahti  1999 – Tampere United  2000 – KuPS  2001 – FC Hämeenlinna  2002 – FC KooTeePee ja TPS  2003 – TP-47  2004 – KuPS  2005 – FC Honka  2006 – Viikingit  |  2007 – KuPS  2008 – JJK  2009 – AC Oulu  2010 – RoPS  2011 – FC Lahti  2012 – RoPS  2013 – SJK  2014 – HIFK  2015 – PS Kemi  2016 – JJK  2017 – TPS  2018 – HIFK  2019 – Haka  2020 – AC Oulu  2021 – VPS  2022 – KTP  2023 – EIF  |
Tilastoja > Ykkösliiga 2024-

| Vuosi | Mestari | Hopeaa |
| --- | --- | --- |
| 2024 | KTP | FF Jaro |
2025:
Tilastoja > Maalikuninkaat

| Kausi | Pelaaja | Joukkue | Maalit |
| --- | --- | --- | --- |
| 1973 |  Matti Paatelainen | Haka | 21 |
| 1974 |  Kari Lehtolainen | HPS | 19 |
| 1975 |  Christian Nyman | GBK | 16 |
| 1976 |  Jarmo Lindahl | Kiffen | 15 |
| 1977 |  Raimo Kuuluvainen | Ilves | 17 |
| 1978 |  Ari Tissari | KTP | 21 |
| 1979 |  Tuomo Hakala | RoPS | 19 |
| 1980 |  Keijo Kousa | Kuusysi | 21 |
| 1981 |  Władysław Dąbrowski | OTP | 26 |
| 1982 |  Craig Ramsay | Jaro | 18 |
| 1983 |  Arto Keisalo  Jukka Mykkänen | HPS MP | 14 |
| 1984 |  Hannu Tiilikainen | Elo | 18 |
| 1985 |  Jukka Rautakallio | FinnPa | 17 |
| 1986 |  Jari Aaltonen | TPV | 18 |
| 1987 |  Kalle Lehtinen | KontU | 18 |
| 1988 |  Juha Lahtinen | VaKP | 19 |
| 1989 |  Mauri Keskitalo | MyPa | 18 |
| 1990 |  Janne Murtomäki  Jari Vanhala | KontU GrIFK | 14 |
| 1991 |  Igor Danilov | Kumu | 17 |
| 1992 |  Oleg Ivanov  Valeri Popovitš  Tomasz Arceusz | TPV TPV VPS | 16 |
| 1993 |  Kimmo Savolainen | KePS | 17 |
| 1994 |  Mika Riutto | Reipas | 15 |
| 1995 |  Mika Marjamaa | KePS | 18 |
| 1996 |  Luciano Martins | FC Kuusysi | 18 |
| 1997 |  Valeri Popovitš | Haka | 25 |
| 1998 |  Ismo Lius | FC Lahti | 18 |
| 1999 |  Dionísio | TamU | 24 |
| 2000 |  Niclas Grönholm | HIK | 25 |
| 2001 |  Jani Myllyniemi | HIFK | 18 |
| 2002 |  Janne Kauria | FC Honka | 17 |
| 2003 |  Mikko Mäkelä | PP-70 | 15 |
| 2004 |  Miikka Oinonen | MP | 15 |
| 2005 |  Dawda Bah  Rami Louke | KPV VPS | 16 |
| 2006 |  Petteri Kaijasilta | PK-35 | 19 |
| 2007 |  Petteri Kaijasilta | PK-35 | 18 |
| 2008 |  Babatunde Wusu | JJK | 22 |
| 2009 |  Pekka Sihvola | FC Hämeenlinna | 20 |
| 2010 |  Irakli Sirbiladze | KPV | 16 |
| 2011 |  Ville Salmikivi | FC Viikingit | 20 |
| 2012 |  Aleksandr Kokko | RoPS | 15 |
| 2013 |  Jussi Aalto | Haka | 15 |
| 2014 |  Kalle Multanen | Haka | 30 |
| 2015 |  Kalle Multanen | Haka | 19 |
| 2016 | / Aristote Mboma | AC Oulu | 18 |
| 2017 |  Kalle Multanen  Felix de Bona | FC Haka EIF | 14 |
| 2018 |  Alberto Alvarado Morín | AC Oulu | 17 |
| 2019 |  Salomo Ojala | Haka | 23 |
| 2020 |  Darren Smith | EIF | 18 |
| 2021 |  Douglas Caé | Gnistan | 14 |
| 2022 |  Mika | KTP | 15 |
| 2023 |  Joakim Latonen  | Gnistan | 18 |
| 2024 |  Aleksi Tarvonen | KTP | 15 |
Lähteet: RSSSF, Ykkösen verkkosivujen tilastot
Aiheesta muualla

Ykkösliigan verkkosivut
Suomen toiseksi korkeimman sarjatason tilastot vuodesta 1930 lähtien (RSSSF)
Suomen toiseksi korkeimman sarjatason maratontaulukko (RSSSF)
SPL toimintakertomukset 1975 asti, Suomen Urheiluarkisto (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Ykkösliiga |
| --- | --- |
Joukkueet (2025):  Ekenäs IF  FC Lahti  Klubi 04  Jippo  JäPS  KäPa  PK-35  SalPa  SJK Akatemia  TPS 
Ykkösliigan kaudet
1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979
1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989
1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999
2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009
2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019
2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024
Kaudet 1973–1993 I divisioona ja 1994–2023 Ykkönen
Hunajan maku

| Hunajan maku> A Taste of Honey |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Tony Richardson
Käsikirjoittaja:  Tony Richardson, Shelagh Delaney
Perustuu:  Shelagh Delaneyn näytelmään
Tuottaja:  Tony Richardson, Leigh Aman, Michael Holden
Säveltäjä:  John Addison
Kuvaaja:  Walter Lassally
Leikkaaja:  Antony Gibbs
Pääosat:  Rita Tushingham, Dora Bryan, Murray Melvin, Robert Stephens, Paul Danquah
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Woodfall Film Productions
Levittäjä:  British Lion Films Netflix
Ensi-ilta:  1961, Suomessa 1962
Kesto:  102 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hunajan maku (A Taste of Honey) on Tony Richardsonin ohjaama brittiläinen
draamaelokuva vuodelta 1961. Se perustuu Shelagh Delaneyn saman­nimiseen näytelmään, josta kirjailija ja ohjaaja sovittivat elokuvan käsi­kirjoi­tuksen. Elokuva ja näytelmä kuuluvat tyyliltään 1950- ja 1960-luvun vaihteen britti­läiseen ”tiskipöytä­realismiin” (engl. kitchen sink drama).
Juoni

Työväenluokkainen teinityttö Jo (Rita Tushingham) asuu itsekkään ja alkoholisoituneen äitinsä Helenin (Dora Bryan) kanssa. Kun äiti menee hetken mielijohteesta naimisiin senhetkisen miesystävänsä (Robert Stephens) kanssa, Jo joutuu muuttamaan pois. Hän saa asunnon työtoverinsa, kenkäkaupan ystävällisen homopojan Geoffreyn (Murray Melvin) luota. Pian Jo tulee raskaaksi irtosuhteestaan tummaihoisen merimiehen (Paul Danquah) kanssa. Geoffrey lupaa huolehtia lapsesta ja tarjoutuu jopa menemään Jon kanssa naimisiin. Kaikki näyttää hyvältä, kunnes äiti Helen joutuu miehensä hylkäämäksi ja hyökkää tytärtään ja tämän omituista perhekuviota vastaan.
Vastaanotto ja jälkimaine

British Film Instituten valitsemat asiantuntijat äänestivät Hunajan maun vuonna 1999 mukaan kaikkien aikojen sadan parhaan brittielokuvan listalle.
The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Aiheesta muualla

Hunajan maku Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Hunajan maku Elonet.
Fredrik Bergstadi

Fredrik Bergstadi (2. kesäkuuta 1817 Pälkäne – 14. lokakuuta 1853 Turku) oli suomalainen opettaja, pappi ja kirjailija. Hän käytti nimimerkkejä Bdi, B-i ja F.B.
Pälkäneen Kukkolassa syntyneen Bergstadin vanhemmat olivat auskultantti Johan Reinhold Bergstadius ja Anna Katarina Lindström. Hän kävi Hämeenlinnan triviaalikoulua ja Turun lukiota ja pääsi ylioppilaaksi vuonna 1835. Bergstadi valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1841 ja maisteriksi 1844. Hänet vihittiin papiksi 1845. Bergstadi toimi vt. opettajana Porissa ja Hämeenlinnassa. Hän oli Hämeenlinnan yläalkeiskoulun kollegana 1845–1848 ja Turun yläalkeiskoulun konrehtorina vuodesta 1848. Vuosina 1851–1852 Bergstadi toimi Sanomia Turusta -lehden toimittajana.
Bergstadi oli naimisissa vuodesta 1845 Emilia Fredrika Walleniuksen kanssa. Bergstadi kuoli koleraan lokakuussa 1853 Turussa. Hänen veljensä oli Johan Reinhold Bergstadi nuorempi.
Teoksia

Tal vid minnefesten efter kapten C. J. Hollming och Styrman C. F. Bergfors. Hjelt 1850
Suklaata iholla

Elokuvan juliste.
Suklaata iholla (Como agua para chocolate) on Alfonso Araun ohjaama meksikolainen elokuva vuodelta 1991. Se perustuu Araun tuolloisen vaimon Laura Esquivelin omasta menestysromaanistaan Pöytään ja vuoteeseen tekemään käsikirjoitukseen. Elokuvan pääosia näyttelevät Marco Leonardi, Lumi Cavazos ja Regina Torne.
Elokuva kertoo suuren perheen kuopuksesta, tyttärestä jonka vanhat perinteet ovat tuominneet naimattomuuteen ja huolehtimaan vanhasta äidistään. Maagista realismia edustava tarinan teemana on tukahdutettu rakkaus.
Juoni

Perheen kuopus, Tita-tyttö (Lumi Cavazos), syntyy perheen keittiössä ja hänen äitinsä keittiö on aikuisuuteen asti hänen elämänsä keskipiste. Hänen rakkautensa, komea karjatyöläinen Pedro (Marco Leonardi), menee naimisiin hänen sisarensa kanssa ja muuttaa perheen taloon asumaan. Tita erikoistuu loihtimaan mitä uskomattomampia ruokia, jotka saavat aikaan yllättäviä asioita. Lopulta Tita ja Pedro saavat toisensa.
Vastaanotto

Suklaata iholla sai erittäin hyvät ensi-ilta-arviot, ja sitä pidetään meksikolaisen elokuvan uuden tulemisen aloittajana. Se sai Yhdysvalloissa 8,5 miljoonan dollarin teatterituoton, mikä oli ainutlaatuista vieraskieliselle elokuvalle. Suklaasta iholla on tullut kaikkien aikojen menestynein meksikolaiselokuva.
Elokuva voitti kymmenkunta meksikolaista Ariel-elokuvapalkintoa, lukuisia palkintoja festivaaleilla eri puolilla maailmaa ja oli ehdolla parhaaksi vieraskieliseksi elokuvaksi sekä Bafta- että Golden Globe -gaalassa. The New York Timesin kriitikot valitsivat Suklaata iholla vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Inho (elokuva)

| Inho> Repulsion |
| --- | --- |
 Elokuvan blu-ray-julkaisun kansi
Ohjaaja:  Roman Polański
Käsikirjoittaja:  Roman Polański  Gérard Brach
Tuottaja:  Gene Gutowski
Säveltäjä:  Chico Hamilton
Kuvaaja:  Gilbert Taylor
Leikkaaja:  Alastair MacIntyre
Pääosat:  Catherine Deneuve Yvonne Furneaux John Fraser
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Iso-Britannia
Tuotantoyhtiö:  Compton Group
Ensi-ilta:  Iso-Britannia kesäkuu 1965 Suomi 5. marraskuuta 1965
Kesto:  105 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Inho (Repulsion) on Roman Polańskin ohjaama brittiläinen psykologinen trilleri vuodelta 1965. Elokuvan pääosassa Catherine Deneuve esittää nuorta naista, lontoolaisen kauneussalongin työntekijää, jonka henkinen tasapaino alkaa järkkyä. The New York Timesin kriitikot valitsivat Inhon vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.