stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Radio-ohjaus
Radio-ohjauslaitteet > Toimilaitteet > Vastaanotin

Ohjattavassa laitteessa on vastaanotin, joka ottaa vastaan radio-signaalin ja välittää sen servoille. Vastaanottimessa on tekniikasta riippuen 2-100 cm:n pituinen antennijohto sekä liitännät virtalähteelle (akulle) ja servoille. Vastaanotin voi mallista riippuen ohjata kahdesta jopa kymmeneen servoa tai muuta toimilaitetta yhtäaikaisesti, jolloin kaikki toimilaitteet toimivat samanlaisella ohjaussignaalilla ja ohjaimella (lähettimellä).
Radio-ohjauslaitteet > Toimilaitteet > Servo

Yleisin toimilaite on servo, joka muuttaa vastaaottimelta saadun sähköisen signaalin mekaaniseksi liikkeeksi, eli liikuttaa esim. servopyörää (servossa olevaa pyöreää levyä) lähettimen käskyjen mukaan. Yleensä servopyörä kääntyy 120–180 astetta. Servopyörään voidaan kiinnittää työntötankoja, jotka on nivelöity niin, että ne liikuttavat esimerkiksi auton eturenkaita tai lentokoneen ohjauspintoja. Servolla voidaan myös esim. nostaa ja laskea radio-ohjattavan purjeveneen purjeita.
Radio-ohjauslaitteet > Toimilaitteet > Nopeudensäädin

Monissa laitteissa on sähkömoottoreita, joita voidaan ohjata nopeudensäätimellä. Näitä on portaallisia mekaanisia ja portaattomia, nykyaikaisia elektronisia nopeudensäätimiä(eng. Electronic speed controller eli ESC). Nopeudensäädin säätää portaattomasti tai portaallisesti sähkömoottorille annettavaa tehoa.
Mekaanista nopeudensäädintä ohjaa servo. Samoin ohjattavan laitteen nopeuteen vaikuttavaa polttomoottoreiden kierroslukua säädetään servolla tehtävällä mekaanisella liikkeellä.
Radio-ohjattavat pienoismallit

Radio-ohjattavia pienoismalleja on useanlaisia: autoja, veneitä, lentokoneita, helikoptereita, amfibio-aluksia, tankkeja, moottoripyöriä jne.
Harrastekäyttöön tarkoitetut pienoismallit rakennetaan usein itse joko rakennussarjan tai piirustusten perusteella ja/tai niitä voi muuttaa, korjata, virittää itse. Jotkut harrastajat (erityisesti laivamallien ja mallilennokkien harrastajat) myös suunnittelevat koko pienoismallin alusta alken kokonaan itse. Erilaisille radio-ohjatuille pienoismalleille on olemassa lukuisia erilaisia kilpailuluokkia Suomessa ja maailmalla ja toiminta on organisoitu kerhoihin, yhdistyksiin ja lajiliittoihin.
2.4GHz radiolähetin lennokkikäyttöön
Osaka Dome

| Osaka Dome |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:   Nishi-ku, Osaka
Koordinaatit:  34°40′9.48″N, 135°28′33.97″E
Avattu:  1. maaliskuuta 1997
Omistaja:  Osaka City Dome Co., Ltd.
Arkkitehti:  Nikken Sekkei, Ltd.
Käyttäjät
 Osaka Kintetsu Buffaloes (NPB) (1997–2004) Orix Buffaloes (NPB) (2005, 2007–) 
Katsojakapasiteetti
 50 000 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Osaka Dome (jap. 大阪ドーム, Ōsaka Dōmu) on baseballstadion Japanissa, Osakan kaupungissa. Vuonna 1997 valmistunut stadion oli baseball seura Osaka Kintetsu Buffaloesin kotiareena vuoteen 2004 saakka. Vuodesta 2005 Osaka Domea on käyttänyt Orix Buffaloes, kun Osaka Kintetsu Buffaloes ja Orix BlueWave yhdistyivät.
Elektroniikkayritys Kyocera on ostanut oikeuden areenan nimeen vuonna 2006. Tällöin areenasta puhutaan nimellä Kyocera Dome Osaka. Sopimus on voimassa maaliskuuhun 2014 saakka.
Baseballotteluiden lisäksi areenalla järjestetään myös konsertteja. Osaka Domessa ovat maailmanlaajuisesti tunnetuista artisteista esiintyneet muun muassa Bon Jovi, AC/DC, Céline Dion, The Police, Red Hot Chili Peppers, Madonna, Aerosmith, The Who, The Rolling Stones sekä U2.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Osaka Dome Wikimedia Commonsissa
Poikeljärvi

Poikeljärvi voi olla:
Poikeljärvi, järvi Porissa
Poikeljärvi, kylä Porissa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Poikeljärvi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Luonnontiede

Kuun kääntöpuoli Apollo 11:stä nähtynä.
Luonnontiede eli luonnontieteet on luontoa tutkivien tieteiden yhteisnimitys.
Puhtaita luonnontieteitä ovat:
biologia, joka tutkii eliöiden ominaisuuksia, yhteisöjä ja kehitystä
fysiikka, joka tutkii ainetta, energiaa ja perusluonteisia luonnonlakeja
geotieteet eli maapalloa tutkivat tieteet, muiden muassa maantiede ja geologia
kemia, joka tutkii aineen koostumusta, ominaisuuksia ja muuttumista
tähtitiede, joka tutkii maailmankaikkeutta ja taivaankappaleita
Soveltavia luonnontieteitä ovat esimerkiksi metsätieteet, joka tutkii metsiä, niiden toimintaa ja käyttöä, sekä lääketiede.
Luonnontieteellisiä menetelmiä soveltavia tieteitä, jotka eivät sinänsä tutki luontoa, ovat esimerkiksi informaatiotutkimus ja tietojenkäsittelytiede.
Kirjallisuutta

Bryson, Bill: Lyhyt historia lähes kaikesta.  (A Short History of Nearly Everything, 2003)  Suomentanut Markku Päkkilä. Helsinki:  WSOY, 2005.  ISBN 951-0-30972-9
Chown, Marcus: Maailma pähkinänkuoressa. Kaiken ymmärtämisen käsikirja.  (What a Wonderful World. One Man’s Attempt to Explain the Big Stuff, 2013)  Suomentanut Juha Sainio. Helsinki:  HS-kirjat, 2015.  ISBN 978-952-5557-72-5
Ganten, Detlev & Deichmann, Thomas & Spahl, Thilo: Luonto, tiede ja elämä. Kaikki, mitä tulee tietää.  (Leben, Natur, Wissenschaft, 2003)  Suomentanut Mervi Ovaska. Helsingissä:  Ajatus, 2007.  ISBN 978-951-20-7284-2
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Luonnontiede Wikimedia Commonsissa
Luova. Luonnontieteen verkkolehti nuorille.
Olavi Wanne

Kaarlo Jaakko Olavi Wanne (9. maaliskuuta 1906 Jyväskylä – 2. joulukuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti ja sukututkija.
Olavi Wanteen vanhemmat olivat rovasti Konrad Edvard Wanne (1869–1923) ja Maria Lovisa Kraft. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1932.
Wanne oli avustajana ulkoasianhallinnossa 1932–1938, ulkoasiainministeriön jaostosihteerinä vuodesta 1938 ja jaostopäällikkönä vuodeta 1946. Hän oli 1. lähetystösihteerinä Ankarassa vuodesta 1947 ja Bukarestissa vuodesta 1949 toimien va. asiainhoitajana miltei koko ajan. Wanne oli sitten jaostopäällikkönä ja ulkoasiainministeriön passitoimiston päällikkönä vuodesta 1952 alkaen. Wanne johti pääkonsulina Itä-Berliinissä Suomen kaupallista edustustoa 1960-luvun alussa ja hän oli 1963–1968 asiainhoitajana Australiassa.
Wanne oli sihteerinä Suomen ylioppilaskuntien liitossa 1928–1932, Parlamenttienvälisen 1iiton Suomen ryhmässä 1943–1947 ja Suomen sukututkimusseurassa 1941–1947. Hän oli AKS:n Suomen Heimo -lehden päätoimittajana 1927, Suomen sukututkimusseuran julkaiseman aikakauslehti Genoksen päätoimittajana 1941–1943, Suomen sukututkimusseuran vuosikirjan päätoimittajana 1942–1947 ja Uuden Sukukirjan päätoimittajana 1945–1948 ja vuodesta 1952 eteenpäin. Wanne sai lähetystöneuvoksen arvon 1949.
Olavi Wanne oli naimisissa vuodesta 1931 Freja Margareta Ahlgrenin kanssa.
Julkaisuja

Tärkeimmät maailmantapahtumat elokuusta 1939 joulukuuhun 1941 ; koonn. Olavi Wanne. Suomen Kirja, Helsinki 1942
Kokemäen Williön Wäylän ratsutilallisen Reko Matinpojan (1683–1746) esi-isät ja suku. Helsinki 1943
Tärkeimmät maailman tapahtumat elokuusta 1939 joulukuuhun 1942 ; koonn. Olavi Wanne. Suomen Kirja, Helsinki 1943
Uusi sukukirja. 1, 3–6 ; toim. Olavi Wanne ym. Suomen sukututkimusseuran julkaisuja 16. Helsinki 1945
Liber Scholae Wasensis 1722–1830 ; edendum curavit Olavi Wanne. Suomen sukututkimusseuran julkaisuja 18. Helsinki 1947
Uusi sukukirja. 2 ; toim. Olavi Wanne ym. Suomen sukututkimusseuran julkaisuja 19. Helsinki 1948–1951
Uusi sukukirja 3 ; toimituskunta Gunnar Soininen, Yrjö Blomstedt, Ragnar Rosén, Heikki Soininvaara ja Olavi Wanne. Suomen sukututkimusseuran julkaisuja 20. Otava 1952–1970
Jyväskylän lyseon satavuotismatrikkelit ; Jyväskylän lyseon entisten oppilaiden yhdistyksen toimeksiannosta laatinut Olavi Wanne. Gummerus 1958
Vaasan lukio : lukiolaiselämäkerrat 1844–72. Suomen sukututkimusseuran julkaisuja 24. Helsinki 1963
Night at the Museum – yö museossa

| Night at the Museum – yö museossa> Night at the Museum |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Shawn Levy
Käsikirjoittaja:  Ben Garant,  Thomas Lennon
Tuottaja:  Guillermo Navarro
Säveltäjä:  Alan Silvestri
Kuvaaja:  Guillermo Navarro
Leikkaaja:  Don Zimmerman
Pukusuunnittelija:  Renée April
Pääosat:  Ben Stiller, Robin Williams, Owen Wilson, Dick Van Dyke, Mickey Rooney, Steve Coogan, Jake Cherry, Ricky Gervais
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox
Levittäjä:  InterCom Netflix Disney+
Ensi-ilta:  22. joulukuuta 2006
Kesto:  108 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  110 milj. US$
Tuotto:  574 480 841 US$
Seuraaja:  Night at the Museum 2 (2009)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Night at the Museum – yö museossa on vuonna 2006 valmistunut yhdysvaltalainen komediaelokuva. Elokuva perustuu Milan Trencin lastenkirjaan Yö museossa. Elokuvan budjetti oli 110 000 000 dollaria.
Elokuvan jatko-osa Night at the Museum 2 julkaistiin vuonna 2009.
Juoni

Larry Daley (Ben Stiller) on ollut monessa työssä, mutta hän päättää hankkia vakituisen työpaikan, jotta voisi näyttää parempaa esimerkkiä pojalleen. Hän uskoo saaneensa unelmatyön luonnontieteellisestä museosta yövartijana. Työ ei tosin ole niin ihanteellinen, jona hän sitä pitää, sillä yöllä museo herää henkiin. Larrya museon järjestyksen ylläpidossa auttaa presidentti Rooseveltin vahanukke.
Entiset yövartijat yrittävät varastaa taulun, joka herättää museossa kaiken eloon auringon laskettua.
Näyttelijät

| Alkuperäinen näyttelijä | Suomenkielinen ääninäyttelijä | Rooli |
| --- | --- | --- |
| Ben Stiller | Petri Hanttu | Larry Daley |
| Robin Williams | Eero Saarinen | Theodore Roosevelt |
| Dick Van Dyke | Veikko Honkanen | Cecil Fredericks |
| Owen Wilson | Risto Kaskilahti | Jedediah |
| Carla Gugino | Sanna Majuri | Rebecca Hutman |
| Jake Cherry | Akira Takaki | Nick Daley |
| Steve Coogan | Santeri Kinnunen | Octavius |
| Ricky Gervais | Antti Pääkkönen | Dr. McPhee |
| Mickey Rooney | Aarre Karén | Gus |
| Bill Cobbs | Markku Huhtamo | Reginald |
| Crystal the Monkey |  | Dexter |
| Markus Bäckman, Antti Jaakola, Carla Rindell, Juuso Salmén, Kari Tamminen, Markku Huhtamo, Sari Ann Stolt, Pasi Ruohonen, Heikki Sankari, Oskari Tamminen ja Juha Varis | Markus Bäckman, Antti Jaakola, Carla Rindell, Juuso Salmén, Kari Tamminen, Markku Huhtamo, Sari Ann Stolt, Pasi Ruohonen, Heikki Sankari, Oskari Tamminen ja Juha Varis | Muissa rooleissa |
Aiheesta muualla

Yö museossa -elokuvan viralliset kotisivut
Yö museossa -elokuvan traileri
Neuroblastooma

Neuroblastooma on sympaattisen hermokudoksen epäkypsien (”nuorten”) solujen muodostama pahanlaatuinen kasvain (neuro = hermo, blasti = hyvin nuori solu, oma = kasvain). Se on tavallisin pienillä, alle viisivuotiailla lapsilla, ja sitä todetaan Suomessa noin 10 tapausta vuodessa.lähde? Neuroblastooma on yleisin lapsilla tavattava kiinteä syöpä heti aivokasvainten jälkeen. Neuroblastooman kliininen kuva on hyvin laaja: pieni osa levinneistäkin taudeista paranee itsestään, kun taas toisilla lapsilla tauti on aggressiivinen ja edellyttää rajua hoitoa lapsen selviämiseksi.
Neuroblastooma on paitsi yleisin, myös tutkituin lapsuusiän kiinteä syöpä. Suurimmalla osalla yli vuoden ikäisistä neuroblastoomapotilaista on huono ennuste. Yksittäiseen neuroblastoomanäytteeseen perustuva kasvaimen pahanlaatuisuuden ja potilaan eloonjäämisennusteen arviointi on vaikeaa.
Syyt

Neuroblastooman syitä ei tiedetä. Mitään altistavia ympäristötekijöitäkään ei ole suoranaisesti voitu osoittaa altistavan lasta nimenomaan neuroblastooman puhkeamiselle, mutta yleiset, syövän kehitykselle altistavat tekijät oletettavasti vaikuttavat myös neuroblastooman syntyyn. Neuroblastoomasta on olemassa perinnöllinen muoto, mutta se on erittäin harvinainen.
Oireet

Neuroblastooman oireet riippuvat hyvin paljon siitä, missä kasvain tai kasvaimet sijaitsevat. Emokasvain (primaarikasvain) ilmaantuu tavallisimmin vatsaan, lantioon, rintakehän sisälle (tarkemmin välikarsinaan eli mediastinumiin) tai kaulaan. Neuroblastooma lähettää myös usein etäpesäkkeitä, ja joskus niiden kasvu aiheuttaa taudin ensimmäiset oireet.
Puolella lapsista neuroblastooma kehittyy vatsan alueelle lisämunuaiseen (munuaisen päällä oleva pieni, hormoneja erittävä elin, jossa on erityisen runsaasti sympaattista hermostoa). Vatsan alueen neuroblastooma tuntuu päällepäin usein suurena, aristamattomana massana. Kaulan alueen neuroblastooma on yleensä pieni, aristamaton patti. Rintakehän kasvain on tavallisesti pitkään oireeton, ja saatetaan huomata sattumalta esimerkiksi hengitystieinfektiota selvitellessä. Kun neuroblastooma sijaitsee keskiviivan alueella, saattaa se kasvaa selkärangan nikamien välistä selkäydinkanavaan ja painaa selkäydintä tai hermoja. Seurauksena ovat alaraajojen halvausoireet, kävelyvaikeudet ja suolen ja rakon toiminnan häiriöt. Selkäydinkanavaan kasvavan neuroblastooman hoidolla on aina kova kiire, jotta selkäydin ei vahingoittuisi pysyvästi.
Neuroblastooma lähettää etäpesäkkeitä (metastasoi) yleisimmin hohkaluuhun ja luuytimeen. Luumetastaasit aiheuttavat kipua, jolloin lapsi saattaa vähentää sairaan raajan käyttöä. Pieni lapsi voi olla itkuinen ja kiukkuinen. Joskus luu saattaa metastaasin kasvun seurauksena jopa murtua (patologinen murtuma). Luuytimen tärkein tehtävä on tuottaa verisoluja. Sinne levinnyt neuroblastooma häiritsee verenmuodostusta, mistä seuraa poikkeamia verisolujen määrissä ja näistä johtuvia oireita: anemiaa, verenvuototaipumusta (nenäverenvuodot, ienverenvuoto, mustelmat) ja herkkyyttä tulehdustaudeille. Vauvojen neuroblastooma metastasoi usein ihoon sekä maksaan, joka voi kasvaa valtavaksi ja aiheuttaa vatsan pullotuksen. Ihometastaasit ovat sinertäviä, laakeahkoja patteja, jotka eivät arista.
Joissakin harvinaisissa tapauksissa kasvain ja/tai sen erittämät hormonit voivat aiheuttaa lapselle tiettyjä oireita. Tavallisimmat ovat VIP-hormonin ylimäärästä johtuva valtaisa vesiripuli sekä ns. opsoklonus-ataksia, jonka oireita ovat tasapainovaikeudet ja erikoiset, nykivät silmien liikkeet.
Diagnoosi

Neuroblastooman diagnosointiin ja levinneisyyden määritykseen käytetään monia eri tutkimusmenetelmiä. Alla on esitelty tavallisimpia:
Virtsatutkimukset, kuten vuorokauden virtsankeräys. Neuroblastooma tuottaa usein kasvaessaan homovaniliini- ja vaniliinimantelihappoa (HMA ja VMA), joita sairastuneella erittyy virtsaan sitä suurempina määrinä, mitä aktiivisempi kasvain on.
Erilaiset veritutkimukset. Erityisesti veren korkeat nk. dopamiini- ja norepinefriinipitoisuudet ovat neuroblastoomalle tavallisia.
Koepalan eli biopsian otto kasvaimesta.
Koepalan eli biopsian otto läheisistä imusolmukkeista, jotta nähtäisiin, onko niissä kasvainta.
Luuydintutkimus, josta voidaan nähdä kasvaimen mahdollinen luuytimeen leviäminen.
Kasvainalueen ja/tai vatsan ultraäänitutkimus.
Kasvainalueen sekä yleensä myös vatsan, rintakehän sekä luuston röntgenkuvaus.
Vartalon tai pelkän kasvainalueen tietokonetomografia (TT).
Vartalon tai pelkän kasvainalueen magneettikuvaus (MRI).
Isotooppitutkimukset, kuten MIBG (metajodobentsyyliguanidiini)-kuvaus ja luustokartta. Isotooppitutkimuksissa lapsen verenkiertoon annetaan pieni määrä radioaktiivista merkkiainetta, joka on liitetty aineenvaihdunnallisesti tärkeään yhdisteeseen, tässä tapauksessa aineeseen, jota erityisesti neuroblastoomasolut käyttävät. Merkkiaine kertyy näin kasvaimeen, ja alue näkyy niin kutsutulla gammakameralla otetuissa kuvissa selvästi.
Neurologin suorittama tutkimus, jolla pyritään toteamaan taudin mahdollisesti aiheuttamat neurologiset muutokset, esimerkiksi alustavasti vahvistamaan tai poissulkemaan taudin leviäminen selkäydinkanavaan.
Luokitus

Neuroblastooma luokitellaan levinneisyytensä sekä biologiansa mukaan eri ryhmiin. Neuroblastooman levinneisyysluokitus on kuvailtu alla olevassa taulukossa. Neuroblastooman biologialla tarkoitetaan syöpäsolujen ominaisuuksia, tärkeimpinä solujen ulkonäkö ja perimä.
Luokitus > Neuroblastooman levinneisyysluokitus (International Neuroblastoma Staging System, INSS)

Stage (aste) I
Kasvainta on vain yhdellä alueella ja kaikki silminnähtävä syöpäkudos on mahdollista poistaa leikkauksella täysin.
Stage II
IIA: Kasvainta on vain yhdellä alueella, mutta kaikkea nähtävissä olevaa syöpäkudosta ei pystytä poistamaan leikkauksella täysin.
IIB: Kasvainta on vain yhdellä alueella, ja kaikki nähtävissä oleva syöpäkudos on ehkä mahdollista poistaa leikkauksella. Kasvain on levinnyt läheisiin imusolmukkeisiin.
Stage III
-Kasvainta ei voida täysin poistaa leikkauksella ja sitä on kehon molemmilla puolilla sekä mahdollisesti läheisissä imusolmukkeissa tai
- Kasvain on vain yhdellä alueella toisella puolen kehoa, mutta se on levinnyt toisen puolen imusolmukkeisiin tai
-Kasvain on keskiviivan alueella, levinnyt molemmilla puolilla oleviin imusolmukkeisiin tai kudoksiin eikä sitä ole mahdollista poistaa leikkauksella.
Stage IV
IV: kasvain on levinnyt kaukaisiin imusolmukkeisiin, ihoon tai muihin kehon osiin.
IV S: Paikallinen, I–II stage – kasvain, joka on levinnyt maksaan, ihoon ja/tai luuytimeen (alle 10 % soluista) mutta ei luustoon. Ikä alle 1 vuotta.
Neuroblastooma on biologisesti hyvin monimuotoinen kasvain, eikä monista patologin raportissa annetuista piirteistä välttämättä tiedetä tarpeeksi, jotta niiden voitaisiin todeta vaikuttavan lapsen ennusteeseen parantavasti tai huonontavasti. Tärkeimpiä biologisia ennusteeseen vaikuttavia löydöksiä ovat:
Solujen histologia eli se, miltä ne näyttävät mikroskoopilla katsottuna. Neuroblastoomasolun histologia voi olla ”suotuisa” tai ”epäsuotuisa”.
Solujen maturaatioaste eli se, kuinka kypsiä solut ovat. Kypsempisoluinen kasvain kasvaa hitaammin kuin hyvin epäkypsä, ja sillä on siten parempi ennuste.
Solujen perimän muutokset, kuten kromosomiluku ja tiettyjen geenien läsnäolo, puuttuminen tai monistuminen. Tärkeimmät näistä ovat hyvin suuri kromosomimäärä ja n-myc –geenin monistuma, joilla molemmilla on ennustetta huonontava merkitys.
Hoito

Kun epäily pahanlaatuisesta kasvaimesta herää, lähetetään lapsi aikailematta lähimpään yliopistosairaalaan diagnoosin vahvistamiseksi, taudin levinneisyyden selvittämiseksi ja hoidon aloittamiseksi. Hoitotapaa päätettäessä puhutaan usein lapsen selviämisennusteesta tai ennusteesta, jolla tarkoitetaan lapsen mahdollisuutta selvitä taudistaan.
Hoitoa varten lapsen neuroblastooma sijoitetaan taudin biologian ja levinneisyyden mukaan yhteen kolmesta ryhmästä, joista puhutaan hyvän- keski- ja huonon ennusteen ryhminä. Ennusteella tarkoitetaan lapsen mahdollisuutta selvitä taudistaan. Tärkeimmät ennusteeseen vaikuttavat tekijät ovat lapsen ikä, kasvainsolujen histologia, niin sanotun n-myc-geenimonistuman olemassaolo ja taudin leviämisaste. Neuroblastooman päähoitolinjat ovat leikkaus, sytostaatti- ja sädehoito.
Hoito > Hyväennusteinen neuroblastooma

Neuroblastooma kuuluu tähän ryhmään silloin, jos se levinneisyydeltään vastaa stage 1- tai monissa taupauksissa stage 2-luokitusta, sen histologia (miltä solut näyttävät mikroskoopissa) on suotuisa, eikä n-myc – geenin monistumaa ole. Myös suurin osa 4S-potilaista sairastaa hyväennusteista tautia. 30% neuroblastoomalapsista kuuluu tähän ryhmään, ja heistä paranevat käytännössä kaikki.
Hyväennusteisen potilaan riittävä hoito on kasvaimen poisto leikkauksella. Tämän jälkeen lasta seurataan muutama vuosi, jotta varmistuttaisiin, ettei kasvain aio tulla takaisin. Jos lapsi oireilee kovin tai kasvain kasvaa vaarallisessa paikassa (esim. painaa selkäydintä) voi hän saada lyhyen, pieniannoksisen sytostaattihoidon tai, jos tämä ei riitä, sädehoitoa. Jos kyseessä on 4S-stagen vauva, ei välttämättä tarvita edes kirurgista hoitoa, sillä kasvain häviää usein kokonaan itsekseen 1–2 vuoden ikään mennessä. Jos tuumorimassa esimerkiksi maksassa on valtava ja häiritsee läsnäolollaan muita elimiä, voidaan sitä joskus kutistaa sytostaattihoidolla. Kun etäpesäkkeiden ns. spontaani regressio eli häviäminen on tapahtunut, voidaan jäljellä oleva kasvain poistaa kirurgisesti. Lapsen vointia ja kasvaimen häviämistä seurataan säännöllisillä lääkärikäynneillä taudin ollessa käynnissä sekä jonkin aikaa paranemisen jälkeen.
Hoito > Keskiennusteinen neuroblastooma

Ryhmään kuuluvat jotkut stage 2-potilaat sekä ne stage 3-potilaat, joiden taudin histologia on suotuisa eikä n-myc-geenin monistumaa löydy. Lisäksi ryhmään luetaan hyvin pienet vaikeaoireiset stage 4S -potilaat sekä alle 1-vuotiaat 4-stagen potilaat, joilta puuttuu n-myc-monistuma. Keskiennusteista neuroblastoomaa sairastaa noin 15% potilaista.
Hoitona on lyhyt, 3–5 kuukauden pituinen sytostaattihoito ja mahdollisesti kasvainalueen sädehoito esimerkiksi silloin, jos kasvain ei kutistu tarpeeksi nopeasti tai sen sijainti aiheuttaa ongelmia. Kun kasvain on pienentynyt sopivan kokoiseksi, se poistetaan. Keskiennusteisen neuroblastooman ennuste on hyvä – siitä paranee keskimäärin 70–80 prosenttia sairastuneista, mutta vaihtelu ryhmän sisällä näyttäisi olevan suuri.
Hoito > Huonoennusteinen neuroblastooma

Huonoennusteisen neuroblastooman ryhmään kuuluvat kaikki yli 2-stagen potilaat, jotka ovat yli vuoden ikäisiä, joilla on joko n-myc –monistuma tai epäsuotuisa kasvaimen histologia sekä ne stagen 2 potilaat, jotka ovat yli vuoden ikäisiä, ja joilla on sekä n-myc –monistuma että epäsuotuisa kasvaimen histologia. Lisäksi tähän ryhmään luetaan myös alle vuoden ikäiset yli 2-stagen vauvat, joilla on n-myc-monistuma. 4-stagen potilaista huonon ennusteen ryhmään kuuluvat kaikki yli 1,5-vuotiaat sekä ne alle puolitoistavuotiaat, joilla on myc-geenin monistuma. Puolet neuroblastoomaan sairastuneista on huonon ennusteen potilaita.
Huonoennusteisen neuroblastooman hoito koostuu useista rajuista sytostaattikuureista, joiden tavoitteena on kutistaa emo- eli primaarikasvain leikkauskokoiseksi sekä hävittää muualla kasvavat etäpesäkkeet. Etäpesäkkeitä on usein niin runsaasti, että niiden poistaminen kirurgisesti on mahdotonta, mutta lähes jokaisessa tapauksessa ne reagoivat sytostaattihoitoon ainakin osittaisesti. Huonoennusteisen neuroblastooman hoito lopetetaan ns. autologisella kantasolusiirrolla tuetulla, valtaisalla sytostaattikuurilla, joka on niin voimakas, että se tuhoaa pysyvästi lapsen luuytimen verta muodostavan solukon. Verenmuodostus käynnistetään uudestaan lapselta hoidon aikaisemmassa vaiheessa talteen otetuilla kantasoluilla.
Uusiutunut tai etenevä tauti

Koska neuroblastooma on kovin aggressiivinen kasvain, ei ole tavatonta, että se uusiutuu tai etenee hoidosta huolimatta. Kun tauti jatkaa etenemistään tai uusiutuu, yritetään kasvaimen kasvu pysäyttää ja tuumorimassa pienentää voimakkaammilla sytostaattikuureilla. Tämän jälkeen yritetään tavallisesti antaa jättihoito autologisen kantasolusiirron avulla ja näin hävittää tauti kokonaan. Toisinaan myös kokeellisia hoitoja saatetaan koettaa: tällaisia ovat esimerkiksi ns. ”tuplatransplantit”, joissa lapselle annetaan kaksi jättisytostaattihoitoa kantasolusiirtoineen. Jos lapsen tauti on kuitenkin uusiutunut tai etenee vielä kantasolusiirron jälkeenkin, lapsi menehtyy käytännössä aina, jolloin parantamiseen tähtäävä hoito on järkevää lopettaa, ja aloittaa sen sijaan saattohoito.
Aiheesta muualla

Syöpäjärjestöt: Lasten neuroblastooma, Kaikki syövästä
Liukoselluloosa

Liukoselluloosa (engl. dissolving pulp) on valkaistua kemiallista massaa, jonka selluloosapitoisuus on 95 prosenttia tai korkeampi.
Valmistus

Liukoselluloosaa valmistetaan samanlaisella prosessilla kuin tavallista selluloosaa sillä erotuksella, että hemiselluloosa liuotetaan pois ennen keittoa. Nimitys "liukosellu" juontaa tästä liuotusprosessista.
1980-luvun alussa liukosellua valmistivat Suomessa Rauma-Repola, Ahlström, Serlachius ja Keski-Suomen Selluloosa. Vuonna 1991 valmistus Suomessa loppui kokonaan, kunnes vuonna 2012 Stora Enson Uimaharjun tehdas aloitti liukosellun valmistuksen. Maaliskuussa 2021 Stora Enso ilmoitti lopettavansa liukoselluloosan valmistuksen.