stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Enron-skandaali
Markkina-analyytikot

Enronin toimintaa arvioivat muun muassa Yhdysvaltojen tunnetuimmat markkina-analyytikot, jotka miltei poikkeuksetta tukivat arvioillaan Enronin osaketta. Myöhemmin analyytikkojen riippumattomuus kyseenalaistettiin tuottoisten investointipankkitulojen vuoksi. Enronin konkurssia edeltäneiden arviointien johdosta SEC päätti huhtikuussa 2002 aloittaa tutkimuksen analyytikkojen eturistiriidoista.
Yhteydet Yhdysvaltain hallintoon

Enronin johtajilla oli yhteydet Yhdysvaltojen hallintoon kaikilla tasoilla ja yhtiö tuki molempia pääpuolueita. Enronin liiketoiminnan laajentumista edistivät markkinoiden vapautuminen ja niiden säätelystä annetut poikkeukset, joita muokkasivat sekä kongressi että SEC osittain Enronin toiveiden mukaan.
Puolet edustajainhuoneen jäsenistä ja 2/3 senaatista sai vaalirahoitusta Enronilta. Republikaanit saivat puolet enemmän kuin demokraatit. Ykkönen lahjoitusten saajana oli presidentti George W. Bush ainakin 700 000 dollarilla. Varapresidentti Dick Cheney oli ainakin vuonna 2002 kieltäytynyt antamasta tietoja.
Ehkäisy

Tilinpitokäytäntöjen läpinäkyvyys ja riippumattomuus ovat osakekaupan perusta. Liian tiiviit liike-elämän ja maan hallituksen suhteet voivat vaarantaa toiminnan riippumattomuuden.selvennä
Ensimmäinen aikakirja

| Ensimmäinen aikakirja>  דברי הימים א.Tanak Ketuvim.Raamattu Vanha testamentti.Synty |
| --- | --- |
Kirjoittaja (perint.):  Esra
Kirjoituspaikka:  Juuda
Ajoitus:  n. 450–425 eaa.
Teksti
Genre:  historiakirja
Alkukieli:  heprea
Lyhenne:  1. Aik.
Lukuja:  29
Jakeita:  943
Edeltävä: < 2. Kun.Seuraava: 2. Aik. >
Katso myösLuettelo Raamatun kirjoista
Ensimmäinen aikakirja (hepr. ‏דברי הימים א‎, Divre Hayyamim Alef, ”Päivien historia 1”; m.kreik. Παραλειπομένων A΄, Paraleipomenōn 1) on yksi Raamatun Vanhan testamentin historiallisista kirjoista. Se on Raamatun 13. kirja ja juutalaisen Raamatun Tanakin kolmannen pääosion Ketuvimin yhdestoista kirja yhdessä Toisen aikakirjan kanssa.
Sisältö

Ensimmäinen aikakirja sisältää enimmäkseen israelilaisten heimojen sukuluetteloita sekä historiallisen selonteon kuningas Daavidin valtakaudesta.
Sisältö > Yhteenveto

Aadamin sukuluettelo: Aadamin, Nooan poikien, Seemin, Ismaelin, Keturan ja Eesaun jälkeläiset (1 Aik. 1)
Israelin pojat: Juudan jälkeläiset (2)
Daavidin pojat, Salomon jälkeläiset (3)
Juudan ja Simeonin jälkeläiset (4)
Ruubenin, Gaadin, Leevin ja Aaronin jälkeläiset (5–6)
Isaskarin, Benjaminin, Naftalin, Manassen, Efraimin ja Asserin jälkeläiset (7)
Benjaminin ja Saulin jälkeläiset (8–10)
Jerusalemin asukkaat, papit ja temppelipalvelijat (9)
Daavidista tulee Israelin kuningas (11)
Daavid Israelin kuninkaana (11–29)
Väenlasku (21)
Daavid valmistelee temppelin rakentamista (22), temppelin rakentaminen Salomon tehtäväksi (28)
Salomo voidellaan kuninkaaksi (29)
Kirjallisuutta

Peltola, Olavi: ”Ensimmäinen aikakirja”, Löytöretki Vanhaan testamenttiin.  Kauniainen:  Perussanoma, 1992.  ISBN 951-888-174-X  Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ensimmäinen ja Toinen aikakirja Wikimedia Commonsissa
Aiheesta muualla > Teksti

Raamattu . Suomen evankelis-luterilainen kirkko.
Ensimmäinen aikakirja (Arkistoitu – Internet Archive) (1992)
Ensimmäinen aikakirja (Arkistoitu – Internet Archive) (1933)
Ensimmäinen aikakirja. Suomenkieliset käännökset (1992, 1933 ja 1776), useita muita käännöksiä sekä hepreankielinen alkuteksti (Biblia Hebraica). Uskonkirjat.net.
Aiheesta muualla > Muuta

Bechtel, Florentine: The Books of Paralipomenon (Chronicles) Catholic Encyclopedia.  1911. New York:  Robert Appleton Company. (englanniksi)
Hirsch, Emil G. & Bennett, W. H.: Books of Chronicles. Jewish Encyclopedia. 1906. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Books of Chronicles
Ketuvim
Psalmien kirja · Sananlaskujen kirja · Jobin kirja · Laulujen laulu · Ruutin kirja · Valitusvirret · Saarnaajan kirja · Esterin kirja · Danielin kirja · Esran kirja/Nehemian kirja · Aikakirjat (Ensimmäinen aikakirja · Toinen aikakirja)
| n k Vanha testamentti |
| --- | --- |
Pentateukki:  Ensimmäinen Mooseksen kirja  Toinen Mooseksen kirja  Kolmas Mooseksen kirja  Neljäs Mooseksen kirja  Viides Mooseksen kirja 
Historialliset kirjat:  Joosuan kirja  Tuomarien kirja  Ruutin kirja  Ensimmäinen Samuelin kirja  Toinen Samuelin kirja  Ensimmäinen kuninkaiden kirja  Toinen kuninkaiden kirja  Ensimmäinen aikakirja  Toinen aikakirja  Esran kirja  Nehemian kirja  Esterin kirja 
Viisauskirjat:  Jobin kirja  Psalmien kirja  Sananlaskujen kirja  Saarnaajan kirja  Laulujen laulu 
Suuret profeetat:  Jesajan kirja  Jeremian kirja  Valitusvirret  Hesekielin kirja  Danielin kirja 
Pienet profeetat:  Hoosean kirja  Joelin kirja  Aamoksen kirja  Obadjan kirja  Joonan kirja  Miikan kirja  Nahumin kirja  Habakukin kirja  Sefanjan kirja  Haggain kirja  Sakarjan kirja  Malakian kirja 
Käännös suomeksi
Enzio

| Enzio |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Ensio 
Vastineita eri kielissä:  mm. Enrico, Heinz, Henrik 
Nimen alkuperä:  saksilainen nimi Heinrich 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Enzio on miehen etunimi. Se on Henrik-nimen italialainen vastine. Suomessa se voidaan tulkita myös Ension ruotsalaiseksi rinnakkaismuodoksi.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on marraskuuhun 2021 mennessä tilastoitu noin 90 Enzio-nimistä miestä.
Nimipäivä

Enzio lisättiin Suomessa ruotsinkieliseen almanakkaan vuonna 1908. Nimipäiväksi tuli 9. kesäkuuta, jossa oli aikaisemmin ollut nimi Primus (lat. ’ensimmäinen’). Enzio poistettiin almanakasta vuoden 1950 nimipäiväuudistuksessa.
Tunnettuja Enzioita

Enzio (1220–1272), Sardinian kuningas; Fredrik II:n poika
Enzio d’Antonio (1925–2019), italialainen arkkipiispa
Enzio Forsblom (1920–1996), suomalainen urkutaiteilija ja professori
Enzio Reuter (1867–1951), suomenruotsalainen eläintieteilijä ja professori
Enzio Sevón (1906–1998), suomenruotsalainen urheilutoimittaja
Epikefisia

| Epikefisia> Ἐπικηφισία.Sijainti |
| --- | --- |
 Epikefisia
Koordinaatit:  38°0′5″N, 23°42′12″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Peristéri(?), Attika
Historia
Tyyppi:  kaupunginosa ja demos
Perustettu:  508 eaa.
Kulttuuri:  antiikin Kreikka
Alue:  Attika
Kaupunki:  Ateena
Fyle:  Oineis
Trittys:  asty
Demonyymi:  Epikēfisios (Ἐπικηφίσιος)
Bulen jäseniä:  1
 :  ei tiedossa (vsta 201 eaa.)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Epikefisia (m.kreik. Ἐπικηφισία, Epikēfisia, lat. Epicephisia) oli antiikin aikainen Oineis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen asty-trittykseen eli kaupunkialueen demoksiin.
Epikefisia sijaitsi Kefissos-joen laaksossa Ateenan länsi- tai luoteispuolella. Sijaintipaikka saattoi olla nykyisen Peristérin kaupungin alueella tai lähistöllä.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli yksi edustaja Ateenan bulessa eli neuvostossa. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Epikēfisios (Ἐπικηφίσιος).
Episkopaalisuus

Episkopaalisuus on seurakunnallinen järjestäytymismuoto, jossa ylin valta kuuluu korkea-arvoisimmalle piispalle, joka delegoi sitä sitten muille piispoille ja papistolle. Sana tulee kreikan kielen piispaa ja paimenta tarkoittavasta sanasta episkopos.
Yhdysvalloissa kirkkokunnat jaoteltiin tyypillisesti 1800-luvulla ja osin edelleen kongregationaalisiin, presbyteriaanisiin ja episkopaalisiin. Siinä missä kongregationaaliset seurakunnat ovat itsenäisiä ja tyypillisesti pastorijohtoisia, presbyteriaaniset seurakunnat ovat vanhimmisto-/synodijohtoisia ja episkopaaliset seurakunnat siis piispa-/hiippakuntajohtoisia.
Jumièges

Lautta Jumiègesin edustalla
Jumièges on kunta Seine-Maritimen departementissa Normandian hallintoalueella Ranskassa. Kunta sijaitsee Seinen rannalla.
Kylän maisemaa hallitsee Jumiègesin luostarin (Abbaye de Jumièges) rauniot.
Ensimmäinen kuninkaiden kirja

| Ensimmäinen kuninkaiden kirja> מלכים א.Tanak Nevi'im.Raamattu Vanha testamentti |
| --- | --- |

Synty
Kirjoittaja (perint.):  tuntematon
Kirjoituspaikka:  Babylon (Babylonin vankeus)
Ajoitus:  n. 590–538 eaa.
Teksti
Genre:  historiakirja
Alkukieli:  heprea
Lyhenne:  1. Kun.
Lukuja:  22
Jakeita:  817
Edeltävä: < 2. Sam.Seuraava: 2. Kun. >
Katso myösLuettelo Raamatun kirjoista
Ensimmäinen kuninkaiden kirja (hepr. ‏ספר מלכים א‎, Sefer Melachim Alef) on yksi Raamatun Vanhan testamentin historiallisista kirjoista. Se on Raamatun yhdestoista ja juutalaisen Raamatun Tanakin toisen pääosion Nevi'imin eli profeettojen viides kirja. Ensimmäinen ja Toinen kuninkaiden kirja sisältävät selonteon muinaisen Israelin ja Juudan kuningaskuntien kuninkaiden teoista. Lisäksi niissä kerrotaan profeettojen Elian ja Elisan toiminnasta.
Ensimmäiseen ja Toiseen kuninkaiden kirjaan viitataan myös ”Kolmantena” ja ”Neljäntenä kuninkaiden kirjana” silloin, kun Ensimmäisestä ja Toisesta Samuelin kirjasta käytetään nimiä ”Ensimmäinen” ja ”Toinen kuninkaiden kirja”.
Historia

Kuninkaiden kirjojen kirjoittajista tai kirjoitusajasta ei ole täyttä varmuutta. Tekstin lähteiksi on ilmoitettu seuraavat:
Salomon tekojen kirja (1 Kun. 11:41)
Juudan kuninkaiden aikakirjat (14:29; 15:7, 23, jne.)
Israelin kuninkaiden aikakirjat (14:19; 15:31; 16:14, 20, 27, jne.)
Kirjat on todennäköisesti kirjoitettu vuosien 561 eaa. ja 538 eaa. välillä. Ensin mainittuna vuonna Jojakim vapautui Babylonian kuninkaan Evil-Merodakin vankeudesta, ja se on viimeisen luvun (2 Kun. 25) ajoitus. Jälkimmäisenä vuonna Persian kuningas Kyyros Suuri antoi vapautusmääräyksen.
Tieteellisessä tutkimuksessa vallitsee kuitenkin yleisesti näkemys, että Kuninkaiden kirjat eivät ole syntyneet vain yhden henkilön kynästä, vaan pitkän ajan kuluessa ja useamman eri redaktorin toimesta. Kuninkaiden kirjojen kreikankielinen käännös Septuagintassa osoittaakin, että tekstiä laajennettiin jopa kokonaisilla jakeilla vielä hyvinkin myöhään: esimerkiksi jakeet 1 Kun. 6:11–13 puuttuvat Septuagintan editiosta. Septuagintan todistus osoittaa myös, että eri tekstiosioiden sijainnit ovat historian saatossa vaihdelleet huomattavastikin: esimerkiksi kuningas Josafatin (1 Kun. 22:41–51) hallintanarratiivi annetaan Septuagintassa jo jakeen 16:28 jälkeen.
Sisältö > Yhteenveto

Salomo voidellaan kuninkaaksi (1 Kun 1)
Daavidin kuolema (2)
Salomo nai faaraon tyttären, Salomo rukoilee viisautta, Salomon tuomio (3)
Salomon viisaus ja vauraus (4)
Salomo rakentaa temppelin, liitonarkki viedään temppeliin, temppelin vihkiminen (6–8)
Saban kuningatar Salomon luona (10)
Salomon luopumus ja kuolema (11)
Israelin kapina (12)
Jerobeam I Israelin kuninkaana, Rehabeam Juudan kuninkaana (12–14)
Abiam ja Aasa Juudan kuninkaana, Naadab, Baesa, Eela, Simri, Omri ja Ahab Israelin kuninkaana (15–22)
Profeetat Elia ja Elisa (17–19)
Joosafat Juudan kuninkaana, Ahasja Israelin kuninkaina (22)
Kirjallisuutta

Peltola, Olavi: ”Ensimmäinen kuninkaiden kirja”, Löytöretki Vanhaan testamenttiin.  Kauniainen:  Perussanoma, 1992.  ISBN 951-888-174-X  Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ensimmäinen kuninkaiden kirja Wikimedia Commonsissa
Aiheesta muualla > Teksti

Raamattu . Suomen evankelis-luterilainen kirkko.
Ensimmäinen kuninkaiden kirja (Arkistoitu – Internet Archive) (1992)
Ensimmäinen kuningasten kirja (Arkistoitu – Internet Archive) (1933)
Ensimmäinen kuninkaiden kirja. Suomenkieliset käännökset (1992, 1933 ja 1776), useita muita käännöksiä sekä hepreankielinen alkuteksti (Biblia Hebraica). Uskonkirjat.net.
Aiheesta muualla > Muuta

Schets, Joseph: Third and Fourth Books of Kings Catholic Encyclopedia.  1911. New York:  Robert Appleton Company. (englanniksi)
Singer, Isidore et al.: Books of Kings. Jewish Encyclopedia. 1906. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Books of Kings
Nevi'im
Joosuan kirja · Tuomarien kirja · Samuelin kirjat · Kuninkaiden kirjat · Jesajan kirja · Jeremian kirja · Hesekielin kirja · Kaksitoista profeettaa (Hoosean kirja · Joelin kirja · Aamoksen kirja · Obadjan kirja · Joonan kirja · Miikan kirja · Nahumin kirja · Habakukin kirja · Sefanjan kirja · Haggain kirja · Sakarjan kirja · Malakian kirja)
| n k Vanha testamentti |
| --- | --- |
Pentateukki:  Ensimmäinen Mooseksen kirja  Toinen Mooseksen kirja  Kolmas Mooseksen kirja  Neljäs Mooseksen kirja  Viides Mooseksen kirja 
Historialliset kirjat:  Joosuan kirja  Tuomarien kirja  Ruutin kirja  Ensimmäinen Samuelin kirja  Toinen Samuelin kirja  Ensimmäinen kuninkaiden kirja  Toinen kuninkaiden kirja  Ensimmäinen aikakirja  Toinen aikakirja  Esran kirja  Nehemian kirja  Esterin kirja 
Viisauskirjat:  Jobin kirja  Psalmien kirja  Sananlaskujen kirja  Saarnaajan kirja  Laulujen laulu 
Suuret profeetat:  Jesajan kirja  Jeremian kirja  Valitusvirret  Hesekielin kirja  Danielin kirja 
Pienet profeetat:  Hoosean kirja  Joelin kirja  Aamoksen kirja  Obadjan kirja  Joonan kirja  Miikan kirja  Nahumin kirja  Habakukin kirja  Sefanjan kirja  Haggain kirja  Sakarjan kirja  Malakian kirja 
Profeetta Elia.
Käännös suomeksi
Jumalattomuus (kirja)

| Jumalattomuus |
| --- | --- |

Kirjailija:  Jukka Pakkanen
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Kirjapaja
Julkaistu:  2008
Sivumäärä:  72
ISBN:  9789516076068
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Jumalattomuus on Jukka Pakkasen vuonna 2008 ilmestynyt mietelmäkirja. Teoksen julkaisi kristillinen kustantamo Kirjapaja.
Aiheesta muualla

Martti Mäkisalo: Ateismia, nöyrästi. Helsingin sanomat 12.3.2008.
Jumalan myrsky

| Jumalan myrsky |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Valentin Vaala
Käsikirjoittaja:  Turo Kartto
Perustuu:  Lauri Haarlan romaaniin Jumalan myrsky (1937)
Tuottaja:  Matti Schreck
Säveltäjä:  Uuno Klami
Kuvaaja:  Björn Soldan
Leikkaaja:  Valentin Vaala
Lavastaja:  Igor Karpinsky
Pääosat:  Irma Seikkula Olavi Reimas Simo Osa Sylvi Palo
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomi-Filmi Oy
Ensi-ilta:  23. marraskuuta 1940
Kesto:  82 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jumalan myrsky on Valentin Vaalan ohjaama elokuva vuodelta 1940. Se perustuu Lauri Haarlan romaaniin Jumalan myrsky (1937).
Juoni

Tarina kerrotaan takaumina. Kaunotaiteita opiskellut perheyhtiön perillinen (Olavi Reimas) lähtee Lappiin tukkipäälliköksi ja rakastuu talontyttäreen (Irma Seikkula). Julman kohtalon toteutumista säestää luonnon jylinä. Elokuva paljastaa rahan ja rakkauden yhteensovittamattomuuden. Tapahtumien taustalla on sukukirous.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Irma Seikkula  | … |  Hanna Niskala   |
|  Olavi Reimas  | … |  Kilian Melker   |
|  Simo Osa  | … |  Joakim Melker   |
|  Sylvi Palo  | … |  Erika Melker   |
|  Kaija Rahola  | … |  Elisa Karhelin   |
|  Matti Aulos  | … |  Juhana Theudenius   |
|  Kirsti Hurme  | … |  Ebba Franke   |
|  Väinö Hellén  | … |  Pertteli-vaari   |
|  Aarne Orri  | … |  kauppaneuvos Franke   |
|  Aino Lohikoski  | … |  Eetla-emäntä   |
|  Pentti Pihlaja  | … |  Artturi   |
|  Aku Peltonen  | … |  Heiskanen   |
|  Kosti Aaltonen  | … |  Jussi Metelinen   |
|  Kauko Junkkarinen  | … |  Maahin isäntä   |
|  Eliina Brandt  | … |  Leena   |
|  Anton Soini  | … |  hinaajan konemestari   |
Vastaanotto

Tv-maailman kriitikko arvioi, että paatoksellisuus ja teatraalisuus himmentävät taitavasti toteutettua ihmisen ja luonnon välisen suhteen kuvausta. Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano luonnehti elokuvaa jäyhäksi ja ylidramaattiseksi ja antoi sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Eoraptor

| Eoraptor |
| --- | --- |

 Triaskausi 231,4–225 Ma  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Ylälahko::  Dinosaurukset Dinosauria
Lahko::  Liskonlantioiset Saurischia
Suku::  †Eoraptor
Laji::  lunensis
Kaksiosainen nimi
 † Eoraptor lunensis  Sereno et al, 1993 
Katso myös
   Eoraptor Wikispeciesissä   Eoraptor Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Eoraptor (suomeksi "aamunkoiton varas") oli yksi ensimmäisistä dinosauruksista. Eoraptorin fossiilit ovat peräisin keskitriaskaudelta, noin 225 miljoonan vuoden takaa Argentiinasta.
Joidenkin tutkijoiden mukaan kaikkien dinosaurusten tuntematon yhteinen kantamuoto oli juuri Eoraptorin kaltainen.
Löytäminen ja ominaisuudet

Eoraptorin pituus oli metri ja sen paino 10 kilogrammaa. Se oli siis suunnilleen ketun kokoinen. Eoraptorilla oli lihaksikkaat jalat, joilla se sai saaliinsa nopeasti kiinni.  Sen "käsien" pituus oli puolet jalkojen pituudesta. Käsissä oli 5 sormea joista kaksi oli surkastunut. Surkastuneissa sormissa ei ollut kynsiä, ja muidenkin sormien kynnet olivat heikot. Sen suu oli täynnä sahalaitaisia ja teräviä hampaita jotka sopivat hyvin lihan paloitteluun. Joidenkin tutkijoiden mukaan se söi myös kasveja.
Ensimmäiset fossiilit löydettiin Luoteis-Argentiinasta Ischigualaston myöhäistriakautisista kivikerrostumista vuonna 1993. Eoraptor löydettiin oikeastaan vahingossa, kun yksi tutkimusryhmän jäsen oli heittämässä pois kiveä, joka sisälsi Eoraptorin kallon. Sen takia alue tutkittiin tarkasti, mikä johti lähes kokonaisen luurangon löytymiseen. Laji nimettiin samana vuonna. Eoraptorista on toistaiseksi löydetty vain yksi luuranko, mutta se oli verrattain hyvin säilynyt. Triaskaudella Argentiina oli puoliaavikkomainen ympäristö, jossa oli sadekausi. Eoraptor saalisti hyönteisiä, liskoja ja muita dinosauruksia.
Luokittelu

Eoraptor kuului liskonlantioisiin dinosauruksiin. Tutkijat eivät ole samaa mieltä mihin alalahkoon se kuului. Alun perin sitä pidettiin teropodina, kunnes tutkijat vuonna 2011 löysivät Eodromaeuksen, dinosauruksen joka eli samaan aikaan kuin Eoraptor. Eodromaeuksella oli monia teropodeille tyypillisiä piirteitä (jotka Eoraptorilta puuttuivat) ja Eoraptorilla oli joitakin samoja piirteitä kuin sauropodomorfeilla joten tutkijat vetivät johtopäätöksen että Eoraptor oli alkukantainen sauropodomorfi.
Toiset tutkijat kyseenalaistivat tämän teorian ja jatkoivat Eoraptorin luokittelemista teropodina.
Eoraptor saattoi myös olla kaikkien liskonlantioisten edeltäjä.
Käännös suomeksi
Junius Bassus

Junius Bassus nimellä tarkoitetaan Roomassa 300-luvulla jaa. eläneitä isää (Junius Annius Bassus) ja poikaa (Junius Bassus signo Theotecnius, kesäkuu 317 – 25. elokuuta 359), jotka kuuluivat Bassus-senaattorisukuun.
Junius Annius Bassus toimi pretoriaaniprefektinä 320-luvulla ja konsulina vuonna 331. Hän rakennutti Esquilinus-kukkulalle yksityisen basilikan (Basilica Iunii Bassi), jonka sisäseinillä säilyi 1500-luvulle saakka värikäs marmorinen pinnoituskoristelu (opus sectile). Osa koristelusta otettiin talteen rakennusta purettaessa. Yhdessä sen kuvista esitetään vuoden 331 konsulin virkaanastujaiset, joissa kuvataan, miten Junius Bassus ottaa konsulinviran vastaan.
Iunius Bassus signo Theotecnius toimi kaupunginprefektinä ja ehti kääntyä kristinuskoon juuri ennen kuolemaansa vuonna 359. Hän sai hautapaikan nykyisen Pietarinkirkon alueelta, jonka kryptassa sarkofagi edelleen on. Näyttävässä sarkofagissa on kuvituksena aiheita Raamatun kertomuksista.
Epitriitti

Epitriitti (m.kreik. ἐπίτριτος, epitritos, ”yksi ja yksi kolmasosa”; lat. epitritus) on runojalka ja metron, joka on peräisin antiikin kreikkalaisesta metriikasta. Se koostuu kolmesta pitkästä ja yhdestä lyhyestä tavusta.
Metronia esiintyy neljässä eri muodossa. Niiden kaavat ovat ( = lyhyt tavu,  = pitkä tavu):
Kreikkalaisessa runoudessa käytettiin lähinnä toista ja kolmatta epitriittiä; ensimmäistä ja neljättä kreikkalaiset pitivät epätahtisena. Metronin nimi on peräisin siitä, että kahden pitkän tavun suhde yhteen pitkään ja yhteen lyhyeen on 4:3 eli 1 ja 1/3.
Ensimmäinen kirje Timoteukselle

| Ensimmäinen kirje Timoteukselle> Πρὸς Τιμόθεον ἐπιστολή A΄.Raamattu Uusi testamentti |
| --- | --- |
 1. Tim. 3:16-4:14. Khaburis Codex, 1100-luku.
Synty
Kirjoittaja (perint.):  Paavali
Kirjoituspaikka:  Filippoi (?)
Kohde:  Timoteus
Ajoitus:  noin 62–150 jaa.
Teksti
Genre:  kirje
Alkukieli:  koinee-kreikka
Lyhenne:  1. Tim.
Lukuja:  6
Jakeita:  113
Edeltävä: < 2. Tess.Seuraava: 2. Tim. >
Katso myösLuettelo Raamatun kirjoista
Ensimmäinen kirje Timoteukselle eli 1. Timoteuskirje (m.kreik. Πρὸς Τιμόθεον ἐπιστολή A΄, Pros Timotheon epistolē 1) on yksi Uuden testamentin kirjeistä. Perinteisen näkemyksen mukaan sen on kirjoittanut apostoli Paavali työtoverilleen, apostoli Timoteukselle. Liberaalin näkemyksen mukaan kirje on todennäköisesti kirjoitettu toisen vuosisadan ensimmäisellä puoliskolla. Kirje on yksi kolmesta niin kutsutusta pastoraalikirjeestä, ja perinteisen näkemyksen mukaan yksi neljästä Paavalin yksityishenkilöille lähettämästä kirjeestä.
Historia

Perinteisen näkemyksen mukaan Paavali on kirjoittanut kirjeen noin vuonna 62–64. Paavali kertoo kirjeessä siirtyneensä Efesoksesta Makedoniaan, ja niin kirje olisi todennäköisesti kirjoitettu Filippoissa tai jossain muussa makedonialaisessa kaupungissa. Ensimmäisen ja toisen vangitsemisensa välisenä aikana Paavali todennäköisesti kävi Kreikassa ja Vähässä-Aasiassa perustamissaan seurakunnissa, ja kirjoitti kirjeen Timoteukselle, joka oli jäänyt hänen jälkeensä Efesokseen.
Antiikin aikana Paavalia pidettiin yleisesti kirjeen kirjoittajana, mutta nykyään tämä on usein kyseenalaistettu. Kriittisen näkemyksen mukaan kirjeet ovat huomattavasti Paavalia myöhäisempiä. Yhtään pastoraalikirjeistä ei ole mainittu kristinuskosta poikkeavaa uskonnollisuutta edustaneen Markionin noin vuonna 140 kokoamassa kymmenen kirjeen kaanonissa. Ensimmäiset lainaukset pastoraalikirjeistä tunnetaan Irenaeukselta noin vuodelta 170. Täten liberaalit tutkijat olettavat kirjeiden olevan peräisin toisen vuosisadan alkupuolelta. He eivät myöskään pidä kirjeiden kirjoitustyyliä ja niissä käytettyä sanastoa yhdenmukaisina Paavalin tunnustetusti aitojen kirjeiden tyylin ja sanaston kanssa. Tosin asian voi selittää se, että Paavalin tiedetään käyttäneen kirjureita.
Aitoutta epäilevien väitteiden mukaan kirjeissä kuvattu tilanne ei myöskään sovi täysin yhteen Paavalin elämäkerran kanssa, ja niissä esitetään oppeja, jotka sopivat paremmin kasvavaan alkukristilliseen kirkkoon kuin apostoliseen aikaan. Ensimmäisen Timoteuskirjeen mukaan kristillisen perinteen vaaliminen asetetaan seurakunnan vanhimpien (presbyteros) tehtäväksi, mutta liberaalia suuntausta edustavat tutkijat olettavat, että kyseinen virka on tuntematon Paavalille ja muille apostoleille. Tosin tuollainen ajattelu on vastoin monia lähteitä, esimerkiksi Paavalin elämää kuvaavan Apostolien tekojen sisältöä, jossa todetaan Paavalin kutsuneen luokseen seurakunnan vanhimmat.
Sisältö

Kirje koostuu lähinnä Paavalin Timoteukselle antamista ohjeista, jotka koskevat kirkon organisaatiota ja sen eri jäsenten velvollisuuksia. Kirje myös kehottaa uskollisuuteen totuuden säilyttämisessä ja virheiden tukahduttamisessa.
Kirjeen toinen luku sisältää seuraavanlaisen opetuksen, jota ovat käyttäneet naispappeuden vastustajat sekä muut konservatiivisen naisnäkymyksen kannattajat: ”Naisen tulee kuunnella opetusta, hiljaa ja kuuliaisena. Sitä en salli, että nainen opettaa, enkä sitä, että hän hallitsee miestä; hänen on elettävä hiljaisesti. Ensinhän luotiin Aadam ja sitten Eeva, eikä petetyksi joutunut Aadam, vaan nainen antoi pettää itsensä ja rikkoi käskyn.” (2:11-14)
Kirjeen kolmannessa luvussa luetellaan seurakunnan kaitsijoilta eli vanhimmilta vaadittavat ominaisuudet. Hänen tulee olla paitsi nuhteeton elämässään, myös vakaa ja tunnettu uskossaan, ja hänellä on oltava hyvät suositukset muilta. Samoin annetaan ohjeet seurakuntapalvelijoille eli diakoneille.