stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
1891
Kuolleita > Huhtikuu–kesäkuu

2. huhtikuuta – Albert Pike, yhdysvaltalainen asianajaja, sotilas, kirjailija ja vapaamuurari (s. 1809)
5. huhtikuuta – Johann Hermann Bauer, itävaltalainen shakinpelaaja (s. 1861)
7. huhtikuuta – P. T. Barnum, yhdysvaltalainen showtaiteilija (s. 1810)
9. huhtikuuta – Innocenzo Sannibale, italialainen katolinen piispa (s. 1811)
10. huhtikuuta – Fredrik Ekberg, suomalainen kondiittori ja leipurimestari, Ekbergin kahvilan perustaja (s. 1825)
12. huhtikuuta – Olga Fjodorovna, venäläinen suuriruhtinatar (s. 1839)
12. huhtikuuta – Robert Waterman, yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko ja Kalifornian kuvernööri (s. 1826)
16. huhtikuuta – Makar I, Armenian katolikos (s. 1821)
24. huhtikuuta – Helmuth von Moltke, saksalainen kreivi ja sotamarsalkka (s. 1800)
25. huhtikuuta – Nikolai Nikolajevitš (vanhempi), venäläinen prinssi ja sotamarsalkka, keisari Nikolai I:n kolmas poika (s. 1831)
25. huhtikuuta – Nathaniel Woodard, englantilainen anglokatolinen pappi ja koululaitoksen kehittäjä (s. 1811)
27. huhtikuuta – Charlotta Lönnqvist, suomalainen mesenaatti, Aleksis Kiven tukija (s. 1815)
27. huhtikuuta – Joachim Oppenheim, juutalainen rabbi (s. 1832)
28. huhtikuuta – Aleksanteri Tuloisela, suomalainen talonpoikaissäädyn valtiopäivämies (s. 1823)
8. toukokuuta – Helena Petrovna Blavatsky, kirjailija ja teosofi (s. 1831)
8. toukokuuta – Alexander Keyserling, saksalainen geologi, paleontologi, kasvi- ja eläintieteilijä (s. 1815)
15. toukokuuta – Edwin Long, englantilainen taidemaalari (s. 1829)
16. toukokuuta – Ion Brătianu, Romanian pääministeri 1876–1888 (s. 1821)
21. toukokuuta – Alphonso Taft, yhdysvaltalainen poliitikko ja ministeri (s. 1810)
5. kesäkuuta – Leopold Hasner von Artha, itävaltalainen poliitikko ja ministeri (s. 1818)
6. kesäkuuta – John A. Macdonald, Kanadan pääministeri (s. 1815)
9. kesäkuuta – Henry Edwards, englantilainen näyttelijä, kirjailija ja entomologi (s. 1827)
19. kesäkuuta – Johan Adolf Frey, suomalainen kenraali, opettaja ja raittiusmies (s. 1828)
23. kesäkuuta – Wilhelm Eduard Weber, saksalainen fyysikko, magnetismin tutkija (s. 1804)
26. kesäkuuta – Johan Calamnius, suomalainen tuomiorovasti ja kirjailija (s. 1838)
Kuolleita > Heinäkuu–syyskuu

1. heinäkuuta – Mihail Kogălniceanu, romanialainen valtiomies ja historioitsija (s. 1817)
4. heinäkuuta – Hannibal Hamlin, yhdysvaltalainen poliitikko (s. 1809)
19. heinäkuuta – Pedro Antonio de Alarcón, espanjalainen kirjailija (s. 1833)
19. heinäkuuta – José Manuel Orrego Pizarro, chileläinen katolinen piispa (s. 1817)
21. heinäkuuta – Franco Faccio, italialainen säveltäjä ja kapellimestari (s. 1840)
23. heinäkuuta – Paul Bronsart von Schellendorff, saksalainen upseeri ja poliitikko (s. 1832)
27. heinäkuuta – Hugo af Schultén, suomalainen vapaaherra, toimittaja ja valokuvaaja (s. 1850)
4. elokuuta – Karl August Weikkolin, suomalainen lähetyssaarnaaja (s. 1842)
14. elokuuta – Sarah Childress Polk, Yhdysvaltain presidentti James Knox Polkin puoliso (s. 1803)
2. syyskuuta – August von Pelzeln, itävaltalainen lintutieteilijä (s. 1825)
11. syyskuuta – Antero de Quental, portugalilainen runoilija (s. 1842)
19. syyskuuta – Jules Grévy, Ranskan presidentti 1879–1887 (s. 1807)
27. syyskuuta – Ivan Gontšarov, venäläinen kirjailija (s. 1812)
28. syyskuuta – Herman Melville, yhdysvaltalainen kirjailija (s. 1819)
30. syyskuuta – Georges Boulanger, ranskalainen kenraali ja poliitikko (s. 1837)
Kuolleita > Lokakuu–joulukuu

6. lokakuuta – Kaarle I, Württenbergin kuningas (s. 1823)
6. lokakuuta – Charles Stewart Parnell, irlantilainen poliitikko, home rule -liikkeen johtaja (s. 1846)
15. lokakuuta – William Henry Fitzhugh Lee, yhdysvaltalainen kenraali ja poliitikko Etelävaltioiden ratsuväenkenraali Yhdysvaltain sisällissodassa (s. 1837)
10. marraskuuta – Henry Nottidge Moseley, englantilainen luonnontutkija ja eläintieteilijä (s. 1844)
10. marraskuuta – Arthur Rimbaud, ranskalainen runoilija (s. 1854)
24. marraskuuta – Robert Lytton, brittiläinen runoilija ja diplomaatti (s. 1831)
5. joulukuuta – Pedro II, Brasilian viimeinen keisari (s. 1825)
12. joulukuuta – Johan Kristian Svanljung, suomalainen juristi ja kirjailija (s. 1829)
17. joulukuuta – Ludvig Fredholm, ruotsalainen liikemies (s. 1830)
24. joulukuuta – Johannes Baptista Rietstap, alankomaalainen heraldikko, sukututkija ja pikakirjoittaja (s. 1828)
27. joulukuuta – Nils Johan Berlin, ruotsalainen kemisti ja professori (s. 1812)
27. joulukuuta – Nikolai Ilminski, venäläinen orientalisti (s. 1822)
29. joulukuuta – Leopold Kronecker, saksalainen matemaatikko (s. 1823)
Abigail de Andrade, brasilialainen taiteilija (s. 1864)
Anders Thalus Ericsson, ruotsalainen konepiirtäjä, ruukinpatruuna ja Suomen konepajateollisuuden uranuurtaja (s. 1801)
Harry Power, australialainen bushranger (s. 1819)
Francesco Tamburini, italialais-argentiinalainen arkkitehti (s. 1846)
Ontrei Vanninen, suomalainen runonlaulaja (s. 1807)
Muuta

Kirjallisuusvuosi 1891
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kanadan kansalaisuus

Kanadan kansalaisuus on laillinen suhde Kanadan liittovaltion ja yksittäisen henkilön välillä. Maassa noudatetaan ius soli -periaatetta.
Kansalaisuuden saaminen syntymällä

Kaikki Kanadan maaperällä syntyneet saivat maan kansalaisuuden. Näin tapahtuu, vaikka kumpikaan lapsen vanhemmista ei ole Kanadan kansalainen tai asukas itse. Tästä säännöstä muodostaa poikkeuksen vain tiettyjen ulkomaalaisten työntekijöiden, kuten ​​diplomaattien, lapset. Ulkomailla kanadalaiselle vanhemmalle syntynyt lapsi saa Kanadan kansalaisuuden jos hänellä on vähintään yksi vanhempi joka on syntynyt Kanadassa tai saanut Kanadan kansalaisuuden ennen lapsen syntymää.
Kansalaisuuden saaminen hakemuksella

Kanadan kansalaisuuden voi saada hakemuksella, mikäli hakija:
on vakituinen asukas
on asunut Kanadassa 3 vuotta viimeisestä viidestä vuodesta
on ilmoittanut tarvittavat veronsa
läpäisee kansalaisuuskokeen
todistaa englannin tai ranskan kielitaitonsa.
Lisävaatimuksia on, jos on:
alaikäinen (alle 18-vuotias)
adoptoidaan Kanadan ulkopuolella syntynyttä lasta
nykyinen tai entinen Kanadan asevoimien (CAF) jäsen, joka hakee nopeutetun menettelyn mukaisesti
entinen Kanadan kansalainen, joka haluaa Kanadan kansalaisuutesi takaisin (mukaan lukien nykyiset ja entiset CAF-jäsenet)
Vuonna 2018 kansalaisuuden hakeminen maksoi noin 630 Kanadan dollaria
Kansalaisuuden hakemuksella saaneet vähintään 14-vuotiaat henkilöt osallistuvat naturalisaatioseremoniaan, jossa näiden tulee vannoa kansalaisvala joko englanniksi tai ranskaksi:
I swear (or affirm) that I will be faithful and bear true allegiance to His Majesty  King  Charles the Third, King of Canada, His Heirs and Successors, and that I will faithfully observe the laws of Canada, including the Constitution, which recognizes and affirms the Aboriginal and treaty rights of First Nations, Inuit and Métis peoples, and fulfil my duties as a Canadian citizen.
Je jure fidélité et sincère allégeance à Sa Majesté le Roi Charles Trois, Roi du Canada, à ses héritiers et successeurs et je jure d’observer fidèlement les lois du Canada, y compris la Constitution, qui reconnaît et confirme les droits — ancestraux ou issus de traités —des Premières Nations, des Inuits et des Métis, et de remplir loyalement mes obligations de citoyen canadien.
Kaksoiskansalaisuus ja kunniakansalaisuus

Kanada sallii kaksoiskansalaisuuden sellaisissa tapauksissa, joissa henkilön toinen kotimaa sallii kaksoiskansalaisuuden.
Kanadassa on käytössä kunniakansalaisuus, jonka ovat saaneet mm. Nelson Mandela ja Dalai Lama. Kunniakansalaisuus myönnetään henkilöille, jotka ovat ansioituneet poikkeuksellisesti jollain saralla. Kunniakansalaisilla ei ole mitään Kanadan kansalaisuuteen kuuluvia oikeuksia tai velvollisuuksia, kuten esim. äänioikeus.
Swatin laakso

Swatin hallintoalue.
Swatin laakso on Swatjoen laakso Hindukušvuoristossa Luoteis-Pakistanissa. Laakso on luonnonkaunis niittyineen, vuorineen ja kirkasvetisine järvineen ja sitä on sanottu Pakistanin Sveitsiksi. Se sijaitsee 160 km pohjoiseen Peshawarista. Swatin alueen hallintokaupunki on Shaidu Sharif, mutta Swatin laakson suurin kaupunki on sen lähellä sijaitseva Mingora. Vuosina 2008–2009 Swatin laaksoissa on käyty ajoittain kovia taisteluja islamilaisten äärisissien tunkeuduttua alueelle Afganistanista.
Maantiede

Swatin laakso on Peshawarista pohjoiseen, Islamabadista luoteeseen. Laakso sijaitsee stratigisella paikalla Keski-Aasian, Etelä-Aasian ja Itä-Aasian risteyksessä. Swatin laakso sijaitsee Swatjoen yläjuoksulla Hindukušvuoristossa. Swatin laakson ala on noin 5 000 km², ja siellä asuu noin 1,5 miljoonaa ihmistä. Laaksossa ja lähialueella on vuoria, vesiputouksia ja jäätiköitä. Alueen korkein vuori on 5 900 m korkea Mount Falaksair. Swatin pääkaupunki Saidu Sharif eli Saidu on alueen eteläosissa 990 m:n korkeudessa, ja aivan sen lähellä on suurin kaupunki Mingora.
Historia

Margianakulttuuri levittäytyi Afganistanista Swatin laaksoon noin vuonna 1600 eaa. Siitä kehittyi Swatissa Gandharan kulttuuri. Lännestä levisi uusi Margianakultuurin aalto alueelle noin 1300 eaa., jolloin Gandhara levisi Punjabin pohjoisosiin. Veda-kauden varhaisissa vaiheissa Swatin laakso oli ensimmäisiä alueita, joissa harjoitettiin maanviljelyä. Aleksanteri Suuri valloitti laakson vuonna 327 eaa., ja tämän jälkeen se on ollut usean eri valtakunnan alaisuudessa. Swatissa paikalliset uskonnot pärjäsivät pitkään buddhalaisuuden rinnalla ja alueella siihen sekoittuikin joitain esoteerisiä aineksia, minkä seurauksena syntyi Vajrayana-buddhalaisuus. Tiibetiin Vajraynan vienyt Padmasambhava olikin todennäköisesti kotoisin juuri Swatista.
Swatin laaksossa alkoivat yhteenotot kärjistyä, kun Taliban-johtaja Fazlullah alkoi vuonna 2001 pitää radikaaleja saarnoja. Fazlullah pyrki tuomaan Swatiin šaria-lain, ja pyrkimykset voimistuivat heinäkuussa 2007. Yritykset solmia rauha sissien ja Pakistanin hallituksen kanssa kariutuvat useasti, ja Fazlullahin joukot olivat onnistuneet toukokuussa 2009 kaappaamaan alueen suurimman kaupungin Mingoran. YK varoitti taistelujen aikana mahdollisesta laajasta pakolaiskriisistä, sillä Swatissa ja sen lähialueilta noin kaksi miljoonaa ihmistä on lähtenyt karkuun taisteluita. Talibanit jatkoivat hyökkäyksiä vielä Swatista eteenpäin ja lähestyivät jo Pakistanin pääkaupunkia Islamabadia. Tämän jälkeen Pakistanin asevoimat järjestivät laajan vastahyökkäyksen, jonka ansiosta Swatin hallinta palasi parissa kuukaudessa takaisin Pakistanin hallitukselle. Pakolaisetkin alkoivat nopeasti palata koteihinsa tämän jälkeen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Swatin laakso Wikimedia Commonsissa
Lindesbergin kunta

| Lindesbergin kunta |
| --- | --- |
 vaakuna

Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Örebron lääni
Maakunta:  Västmanland
Keskustaajama:  Lindesberg
Kuntakoodi:  1885
Pinta-ala  ():  
 – Maa:  1 377,60 km²
Väkiluku (31.12.2021)  ():  23 601
 – Väestötiheys:  17,1 as./km²
 
 www.lindesberg.se 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lindesbergin kunta (ruots. Lindesbergs kommun) on Örebron läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Västmanlandiin. Kunnan keskustaajama on Lindesberg.
Kunnan maapinta-ala on 1 377,60 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 23 601 henkeä (31.12.2021).
Vuonna 2007 kunnassa oli 173,82 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 12,6 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Kuntajaon kehitys

Nykyisen kunnan alueella sijaitsi aiemmin Lindesbergin kaupunki ja joukko maalaiskuntia. Vuonna 1911 Fellingsbron maalaiskuntaan perustettiin Fellingsbron taajaväkinen yhdyskunta. Vuonna 1914 Näsbyn maalaiskuntaan perustettiin Frövin taajaväkinen yhdyskunta. Lindesbergin maalaiskunta muutti vuonna 1928 nimensä Linden maalaiskunnaksi, jotta se erottuisi paremmin Lindesbergin kaupungista.
Vuoden 1952 kuntauudistus ei aiheuttanut muutoksia alueella. Vuonna 1955 Näsbyn maalaiskunta muutettiin Frövin kauppalaksi, jolloin taajaväkinen yhdyskunta lakkautettiin. Fellingsbron taajaväkinen yhdyskunta lakkautettiin vuonna 1957. Linden maalaiskunta liitettiin Lindesbergin kaupunkiin vuonna 1969. Nykyinen Lindesbergin kunta muodostettiin vuonna 1971 yhdistämällä Lindesbergin kaupunki, Frövin kauppala sekä Fellingsbron ja Ramsbergin maalaiskunnat.
Vaakuna

Nykyinen vaakuna on entisen Lindesbergin kaupungin vaakuna. Myös Frövin kauppalalla ja Ramsbergin maalaiskunnalla oli oma vaakuna.
Frövin kauppala
Ramsbergin maalaiskunta
Väestönkehitys

| Lindesbergin kunnan väestönkehitys 1950–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1950 | 1950 |    | 24 931 | 24 931 |
| 1955 | 1955 |    | 24 873 | 24 873 |
| 1960 | 1960 |    | 25 633 | 25 633 |
| 1965 | 1965 |    | 25 229 | 25 229 |
| 1970 | 1970 |    | 24 163 | 24 163 |
| 1975 | 1975 |    | 24 545 | 24 545 |
| 1980 | 1980 |    | 24 956 | 24 956 |
| 1985 | 1985 |    | 24 631 | 24 631 |
| 1990 | 1990 |    | 24 663 | 24 663 |
| 1995 | 1995 |    | 24 835 | 24 835 |
| 2000 | 2000 |    | 23 525 | 23 525 |
| 2005 | 2005 |    | 23 228 | 23 228 |
| 2010 | 2010 |    | 23 034 | 23 034 |
| 2015 | 2015 |    | 23 562 | 23 562 |
| 2020 | 2020 |    | 23 658 | 23 658 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Kunnan väestö taustan mukaan on esitetty seuraavassa taulukossa.
| Tausta | Tarkempi jaottelu | Henkilöä (31> 12.2015) |  % |
| --- | --- | --- | --- |
| Ulkomaalaistaustaiset | Ulkomailla syntyneet | 3 428 | 14,5 |
| Ulkomaalaistaustaiset | Ruotsissa syntyneet, joiden molemmat vanhemmat syntyneet ulkomailla | 806 | 3,4 |
| Ruotsalaistaustaiset | Ruotsissa syntyneet, joiden vanhemmista toinen syntynyt Ruotsissa ja toinen ulkomailla | 1 527 | 6,5 |
| Ruotsalaistaustaiset | Ruotsissa syntyneet, joiden molemmat vanhemmat syntyneet Ruotsissa | 17 801 | 75,5 |
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 686 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 3,0 prosenttia kunnan väestöstä.
Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 6,1 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 941 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 3,8 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 178 439 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 52 000 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
0–17-vuotiaat: 19,2 %
18–64-vuotiaat: 58,0 %
65 vuotta täyttäneet: 22,7 %
Elinkeinot

Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.
| Elinkeino | Elinkeino | Työpaikat (%) | Työlliset (%) |
| --- | --- | --- | --- |
|   | alkutuotanto | 3,5 | 3,4 |
|   | jalostus | 33,6 | 32,8 |
|   | palvelut | 62,2 | 63,0 |
|   | tuntematon | 0,8 | 0,8 |
|   | Työpaikkoja ja työllisiä | 9 749 | 10 314 |
|   | työpaikkaomavaraisuus | 94,5 |  |
Taajamat

Kunnassa on 9 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 72,8 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 6 263 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2010) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Lindesberg | 9 149 |
| 2 | Frövi | 2 516 |
| 3 | Storå | 1 933 |
| 4 | Fellingsbro | 1 384 |
| 5 | Vedevåg | 656 |
| 6 | Stråssa | 306 |
| 7 | Gusselby | 300 |
| 8 | Rockhammar | 270 |
| 9 | Ramsberg | 257 |
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Taajamat > Entiset taajamat

Ruotsissa on tilastoitu taajamaväestö aikaisemmin myös vuosina 1960, 1965, 1970, 1975, 1980, 1990, 1995, 2000 ja 2005. Jonakin tai joinakin näistä vuosista kunnassa on ollut myös seuraavan luettelon mukaiset taajamat, jotka eivät enää ole taajamia:
Oppboga
Taajamat > Pientaajamat

Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Fanthyttan
Hidingen
Oppboga
Snuggan
Ullersätter
Vanneboda
Östannor
Östra Öskevik
Taajamat > Entiset pientaajamat

Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Blixterboda
Mårdshyttan
Norra Allmänningbo
Kunnanvaltuusto

Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, aluevaltuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Lindesbergin kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien.
| Puolue | Puolue | 1973 | 1976 | 1979 | 1982 | 1985 | 1988 | 1991 | 1994 | 1998 | 2002 | 2006 | 2010 | 2014 | 2018 | 2022 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Maltillinen kokoomus | 4 | 5 | 6 | 7 | 7 | 6 | 6 | 6 | 6 | 5 | 7 | 8 | 7 | 8 |  |
|   | Keskustapuolue | 16 | 15 | 13 | 11 | 9 | 9 | 7 | 6 | 6 | 7 | 10 | 6 | 6 | 6 |  |
|   | Liberaalit | 4 | 4 | 4 | 2 | 4 | 4 | 3 | 2 | 1 | 3 | 2 | 2 | 1 | 1 |  |
|   | Kristillisdemokraatit | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 2 | 3 | 1 | 4 | 3 | 2 | 2 | 1 | 2 |  |
|   | Ympäristöpuolue vihreät | 0 | 0 | 0 | 1 | 2 | 3 | 1 | 2 | 2 | 2 | 2 | 2 | 2 | 1 |  |
|   | Ruotsin sosiaalidemokraattinen työväenpuolue | 22 | 22 | 23 | 25 | 24 | 23 | 18 | 21 | 18 | 20 | 18 | 19 | 18 | 14 |  |
|   | Vasemmistopuolue | 2 | 2 | 2 | 2 | 2 | 2 | 2 | 4 | 5 | 3 | 3 | 2 | 2 | 3 |  |
|   | Ruotsidemokraatit | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 4 | 8 | 9 |  |
|   | Muut | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 5 | 3 | 3 | 2 | 0 | 0 | 0 | 1 |  |
|   | Yhteensä  | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 45 | 45 | 45 | 45 | 45 | 45 | 45 | 45 |  |
Piirit

Vuodesta 2016 alkaen kunta on jaettu seuraaviin piireihin:
Fellingsbron piiri
Guldsmedshyttanin piiri
Lindesbergin piiri
Näsbyn piiri (Västmanland)
Ramsbergin piiri
Seurakunnat

Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Linde bergslag (kirkot Lindesberg, Ramsberg ja Vedevåg)
Guldsmedshyttan
Näsby
Fellingsbro
Seurakunnat > Historialliset seurakunnat

Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri" (ruots. kyrkobokföringsdistrikt), joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Fellingsbro
Fellingsbro norra
Guldsmedshyttan
Linde* (Linde bergsförsamling, Lindesberg vuoteen 1643, Lindesbergs landsförsamling)
Lindesberg (vuodesta 1927) (Lindesbergs stadsförsamling)
Näsby
Ramsberg (Ramshyttan)
Seurakunnat > Kirkot

Fellingsbron kirkko
Lindesbergin kirkko
Näsbyn kirkko
Sankta Annan kirkko
Spannarbodan kirkko
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lindesbergin kunnan kotisivut
Sevärda kulturmiljöer i Lindesberg kommun (ruotsiksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Lindesbergs kommun – Kuntajaon kehitys on käännöstä.
Örebron läänin kunnat
Järnvägsgatan Lindesbergin keskustaajamassa
Kartta Lindesbergin kunnan piireistä.
Käännös suomeksi
Suomen kunnanvaakunat

Suomen kunnanvaakunat sisältävät Suomen kuntien käyttämät viralliset vaakunat.
Alun perin ainoastaan kaupungeilla oli oikeus käyttää vaakunaa, joskin eräät kauppalat (Karjaa, Riihimäki, Rovaniemi ja Valkeakoski) olivat onnistuneet vahvistamaan sellaisen itselleen tasavallan presidentin allekirjoittamalla asetuksella. Kaikkia kuntia koskettava oikeus viralliseen vaakunaan luotiin 8. huhtikuuta 1949 annetulla lailla kunnanvaakunoista. Lain nojalla myös maalaiskunnat saivat oikeuden vaakunan käyttöön, mutta laki ei kuitenkaan pakottanut kuntia hankkimaan omaa vaakunaansa lukuun ottamatta Ahvenanmaan kuntia, joille velvoite tuli maakuntalain muutoksessa 1950 – tämän vuoksi Suomessa on lakkautettuja kuntia, joille vaakunaa ei koskaan vahvistettu (lain voimaantulon aikaan olemassa olleet kunnat, jotka eivät koskaan saaneet vaakunaa, olivat Koijärvi, Pielisensuu ja Uudenkaupungin maalaiskunta). Lain säätämistä seuranneiden 20 vuoden aikana sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan kaikille Suomen kunnille, yhteensä 466 vaakunaa, joista ensimmäinen Orivedelle 30. marraskuuta 1949 ja viimeinen Kempeleelle 24. marraskuuta 1969. Vaakunoiden suunnittelussa kunnostautuivat erityisesti kolme suurta, heraldikot Gustaf von Numers, Olof Eriksson ja Ahti Hammar. Eniten samaan aikaan käytössä olleita vaakunoita oli vuoden 1968 lopussa, jolloin niitä oli 523.
Tanskalainen heraldikko Sven Tito Achen on luonnehtinut suomalaista kunnallisheraldiikkaa aikanaan maailman parhaaksi.
Lakimuutokset

Laki kunnanvaakunoista kumottiin ja säädökset siirrettiin sellaisinaan kunnallislakiin 10. joulukuuta 1976. Kuntalain korvatessa kunnallislain 1. heinäkuuta 1995 vaatimus kunnanvaltuuston päätöksen alistamisesta sisäasiainministeriölle poistui, mutta kunnan tuli hankkia vaakunaehdotuksesta kansallisarkiston lausunto. Lausuntoa ei tarvita, mikäli kyseessä on aiemmin hyväksytyn vaakunan käyttöönotto. Tällaisia tilanteita ovat esimerkiksi kuntaliitokset, joissa kunta ottaa käyttöönsä jonkin muun kuin nimensä säilyttävän kunnan vaakunan.
Lakkautetut kunnat

Kuntakentässä kehkeytynyt tarve suurempiin kokonaisuuksiin on johtanut kuntien määrän vähenemiseen, jonka yhteydessä useita vaakunoita on jäänyt pois käytöstä. Suomen Kotiseutuliitto ja Suomen Kuntaliitto ovat esittäneet toivomuksena, että näiden lakkautettujen kuntien vaakunoita voisi käyttää eräänlaisina kotiseutuvaakunoina.