stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Joseph Lamb
Nuoruus

Joseph Francis Lamb syntyi Montclairissa, New Jerseyn osavaltiossa Yhdysvalloissa 6. joulukuuta 1887. Hänen vanhempansa olivat James ja Julia Lamb.  Perheessä oli kaikkiaan 4 lasta. Josephin lisäksi siihen kuuluivat vanhemmat sisarukset James jr. (s. 1872), Katharine (s. 1878) ja Anastasia (s. 1884).  Nuoruudessaan Joseph sai isältään oppia puusepän ammattiin. Joseph oppi pianonsoittoa sisariltaan. 8-vuotiaana hän kävi soittotunneilla.
Lokakuussa 1900 Lambin isä kuoli ja seuraavana vuonna nuori Joseph lähetettiin Ontarion provinssiin, Kitcheneriin, jossa hän aloitti opinnot St. Jerome Collegessa (nykyisin St. Jeromen yliopisto).  Siellä hän sai muutaman viikon ajan opetusta pianon soittoon paikalliselta papilta, mutta alkoi pian opiskella soittamista omatoimisesti. Lamb valmistui oppilaitoksesta vuonna 1904. Hän palasi kotiin, mutta muutti pian New Yorkiin, jossa työskenteli aluksi apulaisena kauppaliikkeessä. Varsinaisen elämäntyönsä Lamb teki v:sta 1914 alkaen toiminimi L. F. Dommerich & Co Ltd:n palveluksessa, josta hän jäi eläkkeelle v. 1957.
Musiikillinen ura

Lamb sävelsi ensimmäiset sävellyksensä melko heti kouluun päästyään v. 1900. Hänen ensimmäinen ragtimekappaleensa oli nimeltään Muskoka Falls, jota hän sävelsi vuonna 1902.  Se tosin jäi keskeneräiseksi. (Kappaleen täydensi ja julkaisi Bill Edwards vuonna 2006). Lambin ensimmäiset sävellykset julkaistiin Torontossa v. 1905.  Lamb tapasi vuonna 1907 Scott Joplinin, kun oli ostamassa nuotteja John Starkin musiikkiliikkeessä.  Tapaamisen seurauksena Joplin teki sovituksen Lambin sävellykseen Sensation, jonka John Stark julkaisi vuonna 1908. Lamb sai teoksesta korvausta 25 $ ja joitakin viikkoja myöhemmin toiset 25 $, kun sävellystä oli myyty 1000 kappaletta.  Starkin musiikkikustantanmo julkaisi vuosina 1908-1919 12 Lambin ragtimesävellystä.
Lambilla oli New Yorkissa vuosina 1906-1911 oma orkesteri (Clover Imperial Orchestra), joka esitti pääasiassa ragtimemusiikkia.  Orkesteri esiintyi paikallisissa tilaisuuksissa ja tanssiaisissa. 1920-luvulla Lamb sävelsi ja julkisti useita sävellyksiä, mutta ne katosivat musiikkikustantamon muuton yhteydessä vuonna 1935. Ragtime-musiikin suosion kuihduttua jazzin noustessa suosioon 1920-luvun mittaan Lamb ei enää julkaissut musiikkia. Hän soitti enimmäkseen yksityistilaisuuksissa ja sävelsi kappaleita harrastusmielessä. Vuosina 1928-1935 Lamb järjesti minstrel-esityksiä St. Edmondsin kirkossa Brooklynissä.  Lamb sävelsi esityksiin musiikkia, muttei itse esiintynyt. 1930-luvulla Lamb ei enää juurikaan säveltänyt. Hän vietti hiljaiseloa. Ragtimemusiikki alkoi tehdä uutta tulemista 1940-luvulla. Rudi Blesh ja Harriet Janis alkoivat keräsivät aineistoa kirjaansa They All Played Ragtime (julkaistiin 1950). Sitä varten he etsivät Joseph Lambin käsiinsä ja haastattelivat tätä. Lamb innostui asiasta ja alkoi säveltää uusia kappaleita ja myös etsiä vanhoja sävellyksiään julkaisemista varten. Hän äänitti itse pianolla soittamiaan kappaleita nauhalle. Vuonna 1959 Lamb levytti joitakin kappaleitaan.
Lamb kuoli sydänkohtaukseen Brooklynissä, New Yorkissa 3. syyskuuta 1960. Hänet haudattiin Immaculate Conceptionin hautausmaalle, Montclairissa, New Jerseyssä.
Yksityiselämä

Lamb avioitui vuonna 1911 Henrietta Schulzin kanssa. Parille syntyi yksi poika, Joseph jr. vuonna 1915. Henrietta kuoli influenssaan helmikuussa 1920.  Lamb avioitui toisen kerran Amelia Collinsin kanssa marraskuussa 1922. Tästä liitosta syntyi neljä lasta: Patricia (s. 1924), Richard (s. 1926), Robert (s. 1927) ja Donald (s. 1930).  Patricia on isänsä tavoin lahjakas pianisti.
Nimimerkit

Joseph Lambin leski Amelia kertoi haastattelussa vuonna 1975, että Joseph Lamb julkaisi osan sävellyksistään nimimerkeillä Harry Moore ja Earl West.  Sittemmin on paljastunut, että Lamb julkaisi kyseisillä nimimerkeillä musiikkia torontolaisen Harry H. Sparksin musiikkikustantamon kautta ja yhden kappaleen myöhemmin.  Kustantaja Harry Sparks julkaisi sävellykset, kun Lamb oli jo palannut Kanadasta takaisin Yhdysvaltoihin. Ajan käytännön mukaan musiikkijulkaisijat julkaisivat sävellyksiä usein nimimerkkien suojissa, jotta olisi näyttänyt siltä kuin kustantamon listoilla olisi ollut useampia säveltäjiä. Sparksin musiikkikustantamon lopetettua toimintansa tiedot sävellyksistä jäivät unohduksiin. Tietoja joistakin näistä sävellyksistä on paljastunut vasta ihan äskettäin.
Nimimerkillä Harry Moore:
Sweet Nora Doone (1907)
The Engineer's Last Good-Bye (1908)
I'm Jealous of You (1908)
She Doesn't Flirt (1908)
Nimimerkillä Earl West:
Somewhere a Broken Heart (1908); sanoitus Samuel A. White
In the Shade of the Maple by the Gate (1908); sanoitus Ruth Dingman
Lamb sai julki nimimerkillä Harry Moore vielä vuonna 1913 kappaleen The Ladies' Aid Song, jonka julkaisi Torontossa kanadalainen musiikkikustantamo Musgrave Bros & Davies.  Syy, että tämä sävellys julkaistiin poikkeuksellisesti erikseen, on ollut Sparksin musiikkiliikkeen toiminnan päättyminen aivan 1910-luvun alussa.
Tuotanto

Joseph Lambin tuotanto käsittää 36 ragtimesävellystä.   Niiden lisäksi hän sävelsi novelty piano-musiikkia, 43 laulua ja 20 sekalaista musiikkikappaletta. Kokoelma Lambin ragtimesävellyksistä julkaistiin postuumisti teoksessa Ragtime Treasures vuonna 1964.
Tomi Traktori

| Tomi Traktori> Tractor Tom |
| --- | --- |
 Tomi Traktori -sarjan logo
Tyyli:  Lastenohjelma
Kestoaika:  11 min
Pääosissa:  James Nesbitt Liza Tarbuck
Alkuperämaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Verkko:   MTV3  Sub  C More Juniori
Esitetty:  2003 – 2004
Jaksoja:  52
Säveltäjä(t):  Mark Sayer-Wade
Aiheesta muualla
IMDb 
Tässä on kaikki Tomi Traktori sarjan jäsenet
Tomi Traktori (engl. Tractor Tom) on Contender Groupin tuottama brittiläinen lastenohjelma, jossa seurataan sarjan päähahmon Tomin elämää maatilalla, kun hän auttaa Viiviä ja Mattia päivän askareissa. Ohjelmasarja on julkaistu Suomessa 10 DVD-levyn ja VHS-kasetin sarjana. Jokainen julkaisun levy sisältää viisi jaksoa - julkaisulta on jätetty pois kummankin tuotantokauden viimeinen, 26. jakso.
Hahmojen alkuperäiset ja suomenkieliset nimet > Ajoneuvot

Tom - Tomi (traktori)
Buzz - Touhu (mönkijä)
Wheezy - Hinku (puimuri)
Rev - Reetu (lava-auto)
Rora - Roosa (moottoripyörä)
Dusty - Lissu (lentokone)
Hahmojen alkuperäiset ja suomenkieliset nimet > Ihmiset

Farmer Fi - Viivi
Matt - Matti
Hahmojen alkuperäiset ja suomenkieliset nimet > Eläimet

3 kanaa
Wack & Bach - Vaakku & Paakku (ankat)
Riff - Riffi (paimenkoira)
Purdey - Purre (kissa)
Mo - Muu (lehmä)
Winnie - Venni (hevonen)
Snicker - Nikke (Vennin varsa)
8 lammasta
Ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  James Nesbitt  | … |  Matti   |
|  Liza Tarbuck  | … |  Viivi   |
|  Enn Reitel  | … |  Kertoja   |
Suomenkieliset äänet:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Elise Langenoja  | … |  Viivi, Tomi Traktori    |
|  Pauli Virta  | … |  Matti   |
|  Ossi Ahlapuro  | … |  Kertoja   |
|  Arttu Ala-Jokimäki  | … |  Reetu (2. kausi)   |
Jaksot > Ensimmäinen tuotantokausi

Ring Tone - Kätevä kännykkä
Showtime Tom - Tähti-Tomi
Apple Squash - Omenatalkoot
Baa Baa Tom Sheep - Bää bää, Tomi-karitsa
Football Crazy - Futishullu
Clean Machine - Autopesu
Fly Away Buzz - Vauhtia, Reetu!
Where's Wheezy? - Lampaat karkuteillä
Sports Day - Urheilupäivä
The Big Jump - Estehyppy
A Job for Buzz - Touhu töissä
Treasure Trail - Aarrejahti
Carnival for Fi - Pekkalan karnevaalit
Musical Mayhem - Musiikin taika
Mo's Low - Missä Muu?
The New Scarecrow - Linnunpelätin
The Wheezy Files - Kolmannen asteen yhteys
The Big Picnic - Eväsretki
Show and Tell - Lempiasiat
Flower Power - Kukkaisvoimaa
Anyone for Tennis? - Tennisässät
Haywire Hens - Otuksen armoilla
The Big Hole - Suuri kuoppa
Surprise for Fi - Viivin syntymäpäivät
Tom's Busy Day - Tomin kiireinen päivä
Rodeo
Jaksot > Toinen tuotantokausi

Buzz Helps Out - Touhu auttaa
The New Football - Uusi jalkapallo
Hide and Seek - Kuurupiiloa
Out of Reach - Ulottumattomissa
All for a Wash - Vain yhden pesun takia
Trailer trouble - Peräkärrypulmia
Trail of Tricks - Temppuilua
The New Vehicle - Uusi ajoneuvo
Buzz to the Rescue - Touhu tulee apuun
Rora's Monsters - Roosan hirviö
Puppy Problems - Pentuongelmia
Quiet Place - Hiljainen paikka
Come Back Dusty - Tule takaisin, Lissu
The Great Sheep Race - Suuri lammaskisa
Matt's in Charge - Matti kantaa vastuun
The Farm Parade - Maatilan paraati
Rora and the Rain - Roosa ja sade
Wheezy Wings - Hinkun siivet
Rev The Hero - Sankari Reetu
The Big Adventure - Suuri seikkailu
A Song for the Farm - Laulu maatilalle
Two Harvesters - Kaksi leikkuupuimuria
Carrot Dance - Porkkanatanssi
Tom Hatches an Egg - Tomi hautoo munan
Cool for Trucks - Liian kylmä maasturille
Wild Ducks - Villiankat
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
John Reuther

John H. Reuther (17. maaliskuuta 1905, Iso-Britannia – 9. elokuuta 1984 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen harmonikansoittaja ja soitinrakentaja, joka patentoi oman uniform keyboard -koskettimistojärjestelmänsä harmonikalle 1940. Hän julkaisi myös erään ensimmäisistä harmonikan korjaus- ja huolto-oppaista.
Tausta

Reuther oli syntyisin Britanniasta. Hänen perheensä muutti pian Uuteen-Seelantiin, mistä he muuttivat edelleen Yhdysvaltoihin vuonna 1920. John suoritti loppututkinnon sähkötekniikasta ja tutki akustiikkaa. Opiskeluaikoinaan Reuther alkoi valmistaa omia fonografilevyjä ja kokeilla erilaisia materiaaleja äänilevyjen valmistukseen. Näinä vuosina Reuther tutustui useisiin aikansa suuriin harmonikkataiteilijoihin, koska hän oli kysytty konserttien ja radiolähetysten äänittäjä. Äänitystehtävien myötä hän kiinnostui harmonikansoitosta ja harmonikasta instrumenttina itsekin.
Reutherin harmonikansoitonopettajana oli aluksi Frank Umbriaco ja myöhemmin Pietro Frosini. Saatuaan Frosinin vakuutetuksi innokkuudestaan harmonikkaopiskeluun, hän alkoi edistyä pian hyvää vauhtia. Häneltä kesti kuitenkin kymmenen vuotta harjoitella instrumenttia, ennen kuin hänet hyväksyttiin soittamaan Long Islandin elokuvateattereihin.
Ura

Reuther toimi sittemmin Yhdysvalloissa harmonikansoiton opettajana ja muusikkona. Hän aloitti opetustyön New Yorkissa aluksi Carl Fisher Music Housessa ja jatkoi opettajana Robotti-studioilla. Muutettuaan Wacoon Teksasiin Reuther perusti oman musiikkistudionsa opettaen siellä kymmenen vuotta. Opetuksen ohella hän sävelsi omia harjoituskappaleita opiskelijoilleen, joiden kautta hän pyrki havainnollistamaan musiikin käsitteitä yhä helpommin.
Reuther perusti harmonikka-alan lehden nimeltä Accordion World 1930-luvulla. Lehden toimintaan ja omistajiksi tulivat myöhemmin mukaan Lee Edwards ja hänen vaimonsa Anna Wall Edwards. Reuther jatkoi pitkän aikaa lehden johtajana ja toimittajana.
Uniform -koskettimisto

Uniform (myös nimellä checkerboard) -koskettimisto perustui Paul von Jankón kehittämään ajatukseen pianokoskettimistosta. Koskettimisto koostuu kolmesta rivistä mustia ja valkoisia koskettimia ja sen myötä kaikkien sävelasteikkojen soittaminen samalla sormituksella on mahdollista. Soitin kehitettiin erityisesti pianoharmonikan kehittämiseksi. Reuther jätti koskettimistosta patenttihakemuksen numero 285 105 Yhdysvalloissa New Yorkissa 18. heinäkuuta 1939 ja patentti myönnettiin 4. heinäkuuta 1940.
Keskirivillä ovat sävelet C, D, E, F#, G#, ja A#/Bb, eli C:stä alkaen sävelet suuren sekunnin etäisyydellä toisistaan. Ulkoriveillä puolestaan ovat sävelet C#, D#, F, G, A ja H.
Järjestelmä oli hetken aikaa käytössä Yhdysvalloissa 1940-luvulla. Tunnetuimpia järjestelmää käyttäneitä harmonikansoittajia olivat skotlantilainen Jimmy Blair, norjalainen Sven Tollefsen sekä sokea jazz-pianisti ja säveltäjä George Shearing.
Kirjallinen tuotanto

Reuther, John: Reuther Method For The Univorm Keyboard Accordion. Määritä julkaisija! (englanniksi)
Reuther, John: Accordion Repairs Made Easy.  New York:  O. Pagani & Bro. Inc / Ernest Deffner Publications, 1956.  Kirjan esittely Viitattu 13. huhtikuuta 2008. (englanniksi)
Yksityiselämä

Eddie Chavez on kuvannut Reutheria rakastettavaksi persoonaksi ja tarinankertojaksi, jolla oli laaja varasto kuuluisiin harmonikkapersoonallisuuksiin liittyviä tarinoita. Hän tunsi henkilökohtaisesti Pietro ja Guido Deiron, Anthony Galla-Rinin, Charles Magnanten, Charles Nunzion ja monet muut aikansa suurina pidetyistä harmonikkataiteilijoista. Hän oli Frosinin läheinen ystävä sen lisäksi että hän oli ollut tämän oppilas.
Elämänsä loppupuolella Reuther asui Floridassa. Hän menehtyi sydänkohtaukseen ollessaan lomamatkalla New Yorkissa.
Aiheesta muualla

Reutherin kirjoittama artikkeli, mukana kuva hänestä ja uniform-järjestelmäkoskettimistoisista harmonikoista (Arkistoitu – Internet Archive)
Merja Koskela

| Merja Koskela |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. maaliskuuta 1965 (ikä 59) Tyrnävä
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  soveltavan kielitieteen professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Vaasan yliopisto (FK 1989, FL 1991, FT 1996)
Instituutti:  Vaasan yliopisto
Aiheesta muualla
Kotisivu
Merja Kristiina Koskela (s. 29. maaliskuuta 1965, Tyrnävä) on suomalainen filosofian tohtori ja Vaasan yliopiston soveltavan kielitieteen professori.
Koskela kirjoitti ylioppilaaksi Limingan lukiosta (1984). Hän opiskeli Vaasan yliopistossa, ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1989, lisensiaatiksi 1991 ja tohtoriksi 1996. Hänen ruotsinkielisen väitöskirjansa (1996) otsikkona oli Tema och rema i vetenskaplig och populärvetenskaplig text. Osana jatko-opintojaan hän opiskeli kieliä Islannissa (Háskóli Islands, 1990) ja Saksassa (Freiburgin yliopisto, 1991).
Koskelan tutkimus on keskittynyt asiantuntijaviestinnän eri näkökulmiin: tieteelliseen kirjoittamiseen, visuaalisuuteen sekä sijoittajaviestinnän kysymyksiin.
Hän on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2017.
Korni

| Korni |
| --- | --- |
Oma nimi:  Kernowek
Tiedot
Alue:   Cornwall
Puhujia:  245 sujuvasti puhuvaa, 2 900 yhteensä
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kirjaimisto:  latinalainen
Kielenhuolto:  Cornish language Partnership
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  indoeurooppalaiset kielet
Kieliryhmä:  kelttiläiset kielet
Kielikoodit
ISO 639-1:  kw
ISO 639-2:  cor
ISO 639-3:  cor
 Ohje 
Kornin kielirajan vetäytyminen Cornwallissa vuosina 1399–1750.
Korni (korniksi Kernowek) on Cornwallissa puhuttu kelttiläinen kieli, jota puhuivat kornit. Se sammui 1700-luvulla, mutta sitä on sittemmin yritetty elvyttää. Lapset saavat opetusta korniksi, ja kornin kielellä on tehty elokuva. Erään arvion mukaan kornia puhuu noin 2 900 ihmistä, joista 245 osaa kieltä sujuvasti. Korni on kelttiläisten kielten britanniseen haaraan kuuluvana läheistä sukua kymrille ja bretonille. Noin 80 prosenttia kornin kielen sanoista on samoja kuin bretonin kielessä, 75 prosenttia samoja kuin kymrissä ja 35 prosenttia samoja kuin iirissä. Osan sanoista oletetaan olevan samoja kuin 1100-luvulla hävinneessä kumbrin kielessä.
Historia

| 1200 | 1300 | 1400 | 1500 | 1600 | 1700 | 1800 | 2008 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 86% | 73% | 61% | 48% | 26% | 5% | 0,5% | 0,3% |
Korni kehittyi Britanniassa puhuttujen kelttikielien lounaismurteista 600-luvulla. Varhaisin tunnettu kirjallinen korninkielinen dokumentti on 900-luvulta peräisin oleva Filosofian lohdutus -kirjan latinakielinen versio. Rooman aikana Cornwall oli käytännöllisesti katsoen roomalaisten vallan ulkopuolella, sillä heidän valtansa Britanniassa keskittyi saaren itä- ja koillisosiin. Roomalaiset menettivät otteensa Britanniasta germaanien ja hunnien aloitettua hyökkäyksensä, jolloin suurin osa joukoista vietiin turvaamaan Roomaa. Saksit, anglit ja juutit nousivat tämän jälkeen maihin Englannin itärannikolle ja alkoivat levittäytyä länteen. 1000-luvulla anglosaksit valloittivat viimeiset kelttien asuinalueet Lounais-Englannissa. 1200-luvulla kornilla oli arviolta 39 000 puhujaa.
Kornin kielen alamäki alkoi 1500-luvulla, jolloin englanti alkoi valtion painostuksesta syrjäyttää sitä. Vuonna 1549 Cornwallissa alkoi niin sanottu rukouskirjakapina, joka johtui Englannin kuninkaan Edvard VI hallituksen määräyksestä, että kaikki kirkonmenot piti suorittaa englanniksi. Voimakkaasti katolisilla alueilla Devonissa ja Cornwallissa latinan korvaaminen englannilla johti väkivaltaisuuksiin. Kirkkomenojen suorittamista korniksi ehdotettiin, mutta siihen ei suostuttu. Kapina päättyi kapinoitsijoiden tappioon, eikä Raamattua saatu käännetyksi korniksi. Viimeinen seremonioissaan kornia käyttänyt kirkko aloitti englannin käytön vuonna 1678 Towednackissa.lähde?
Viimeinen pelkästään kornia puhunut henkilö Chesten Marchant kuoli vuonna 1676. Kielen viimeisestä puhujasta ennen viime aikoina tapahtunutta elvytystä on kiistelty. Joidenkin mielestä viimeinen puhuja oli John Davey (kuollut vuonna 1891), ja toiset ovat ehdottaneet henkilöksi Alison Treganningia (kuoli 1901). Westpenwithiläisten kalastajien tiedetään käyttäneen korninkielistä sanastoa 1940-luvulle saakka.lähde?
Elpyminen

Kornin kielen elvytysyritykset aloitettiin 1900-luvun alussa, ja elvytystyön ansiosta kornin puhujien määrä on kasvussa. Erään kyselyn mukaan yksinkertaisia keskusteluja kornin kielellä pystyisi käymään 3 000 henkilöä Cornwallissa. Kieltä jonkin verran ymmärtäviä on jopa 300 000 ja muutamat lapset on kasvatettu korninkielisiksi. Vuonna 2002 kornista tuli virallisesti yksi Euroopan unionin virallisista alueellisista- ja vähemmistökielistä, ja samalla se sai vähemmistökielen aseman Yhdistyneessä kuningaskunnassa, joka on velvoitettu tukemaan kielen kehitystä. Valtio tukee kielen kehittämistä taloudellisesti. Vuonna 2008 päätettiin kornin kielen virallinen kirjakielinen muoto. Vuonna 2010 aloitettiin korninkielinen päivähoitotoiminta.
Kirjallisuus

Ensimmäiset kornin kielellä kirjoitetut tekstit syntyivät 1300-luvulla. Yksi vanhimmista säilyneistä teksteistä on Pascon agan Arluth, joka sisältää 259 kappaletta kahdeksansäkeistöisiä runoja. Se on laadittu noin vuonna 1375. Tärkein säilynyt teos on kuitenkin 9 000 säkeen runodraama Ordinalia, joka sisältää kolme näytelmää: Origo Mundi, Passio Christi ja Resurrexio Domini (=Resurrectio Domini), joista käytetään yhteisnimitystä Ordinalia. 1700–1800-luvulla ei korninkielisiä teoksia käytännössä julkaistu lainkaan. Korninkielinen kirjallisuus alkoi elpyä vasta 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa. Ensimmäisiä korninkielisiä romaaneja olivat vuonna 1984 julkaistu Melville Bennetton An Gurun Wosek a Geltya ja Michael Palmerin Jory vuodelta 1989. Uuden testamentin käänsi korniksi vuonna 2002 Nicholas Williams. Myöhemmin Williams käänsi myös muun muassa teokset Liisan seikkailut ihmemaassa ja Maailman ympäri 80 päivässä.lähde?
Äännerakenne

Kornin äännerakenne on seuraavanlainen:
|  |  | Labiaalit | Dentaalit | Alveolaarit | Palataalit | Velaarit | Glottaalit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nasaalit | Nasaalit | m |  | n |  | ŋ |  |
| Klusiilit | Klusiilit | p b |  | t d | tʃ dʒ | k g |  |
| Frikatiivit | Frikatiivit | f v | θ ð | s z | ʃ ʒ | x | h |
| Tremulantit | Tremulantit |  |  | ɾ~ɹ |  |  |  |
| Approksimantit | keskiset |  |  |  | j | ʍ w |  |
| Approksimantit | lateraalit |  |  | l |  |  |  |
|  | etu> lyhyt | etu> pitkä | keski> lyhyt | taka> lyhyt | taka> pitkä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| suppea | ɪ ʏ | iː y | ɨ ʉ | ʊ | uː |
| väli | ɛ œ | eː øː | ə | ɤ~ɔ | oː |
| väljä | a~æ | æː |  | ɒ | ɒː |
Kielioppi

Kornin kieliopilliset ominaisuudet, kuten konsonanttimutaatiot, verbi-subjekti-objekti-sanajärjestys sekä prepositioiden persoonataivutus, ovat kelttiläisille kielille tyypillisesti muista indoeurooppalaisista kielistä jokseenkin poikkeavia.
Kielioppi > Mutaatio

Muiden kelttiläisten kielten tapaan konsonantilla alkavien sanojen alkukonsonantit muuttuvat eli mutatoituvat tietyissä yhteyksissä.
| Konsonantti | Pehmeä | Aspiraatti | Kova | Sekoitettu |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| p | b | f | - | - |
| t | d | th | - | - |
| k | g | h | - | - |
| b | v | - | p | f |
| d | dh | - | t | t |
| g1 | katoaa | - | k | h |
| g2 | w | - | k | hw |
| gw | w | - | kw | hw |
| m | v | - | - | f |
| ch | j |  |  |  |
Kielinäyte

Isä meidän -rukous korniksi

Agan Arludh

Agan Tas ni, eus e’n nev,

benigys re bo dha hanow.

Re dheffo dha wlascor,

Dha vodh re bo gwres e’n nor pecar'a e’n nev.

Ro dhyn ni hedhyw agan bara pub dedh oll,

ha gav dhyn agan cabmweyth

pecar del evyn nyni

dhe’n re na eus ow cabmwul war agan pydn ni;

ha na wra agan gorra en temptashyon,

mes delyrv ni dhort drog.

Rag dhiso che ew an wlascor,

ha’n gallos ha’n gordhyans,

bys vyken ha bynary.

Yndella re bo!
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Korni Wikimedia Commonsissa
An Independent Study on Cornish (Arkistoitu – Internet Archive)
Kelttiläiset kielet
bretoni
gaeli
iiri
korni
kymri
manksi
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Puola 
Trilogian Ordinalia ensimmäisen näytelmän Origo Mundi ensimmäiset säkeet, jotka kirjoitti korniksi tuntemattomaksi jäänyt munkki. Trilogiaa pidetään vanhalla kornilla kirjoitetuista teoksista merkittävimpänä.
Korpivaara (yritys)
Kirjallisuutta

L. M. Viherjuuri, Auton ja autokaupan historiaa itsenäisyytemme aikana: Korpivaara & Halla Oy:n osuus siinä 1917-1942.   Korpivaara & Halla Oy, Helsinki 1942
J. Bergqvist: Korpivaara Oy 1917–1967. Helsinki 1967.
P. Kynnös & A. Räsänen: Itsenäisen Suomen ikäinen Korpivaara. Forssa 1992. ISBN 952-90-3666-3.
Aiheesta muualla

Juhani Korpivaaran elämäkerta Kansallisbiografiassa
Kotimainen autotehdas syntymässä, Suomen Kuvalehti, 25.12.1920, nro 51, s. 17, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Korpivaara & Halla O.Y., Suomen Kuvalehti, 04.03.1922, nro 9, s. 26, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Korpivaara & Halla O.Y., Suomen Kuvalehti, 29.11.1924, nro 48, s. 34, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Koeajo.tv: Toyotan historia Suomessa[vanhentunut linkki]
Matti Kortteinen

Matti Kortteinen (s. 17. elokuuta 1953 Helsinki) on Helsingin yliopiston kaupunkisosiologian professori.
Teokset

Työtön: tutkimus pitkäaikaistyöttömien selviytymisestä [Hannu Tuomikosken kanssa] (Tammi, 1998) ISBN 951-31-1046-X (sid.)
Kunnian kenttä: suomalainen palkkatyö kulttuurisena muotona (Hanki ja jää, 1992) ISBN 951-8916-32-2
Hallittu rakennemuutos? (Hanki ja jää, 1987) ISBN 951-99888-8-2 (nid.)
Tietotekniikka ja suomalainen työ  (Tilastokeskus, 1986) ISBN 951-46-9515-1 (nid.) [Anna-Maija Lehdon ja Pekka Ylöstalon kanssa]
Lähiö: tutkimus elämäntapojen muutoksesta (Otava, 1982) ISBN 951-1-06906-3 (sid.)
Ymmärtämisen ongelma eettisenä kysymyksenä kvalitatiivisessa tutkimuksessa, "Laadullisen sosiaalitutkimuksen eettiset kysymykset", Stakesin työpapereita 4/2005, 28–32
Aiheesta muualla

Matti Kortteinen kaupunkisosiologian professoriksi Helsingin yliopisto. Viitattu 2.11.2010.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat