stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tanskan historia
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Aarhusin yliopiston sivu Tanskan historiasta (Arkistoitu – Internet Archive) (tanskaksi)
| n k Tanskan historia |
| --- | --- | --- |
| Esihistoria |  Beowulf  Doggerland  Maglemosen kulttuuri  Kongemosen kulttuuri  Ertebøllen kulttuuri  Suppilopikarikulttuuri  Skandinavian pronssikausi  Esiroomalainen rautakausi  Tollundin mies  |  |
| Viikinkiaika |  Viikingit Gorm Vanha  Harald Sinihammas  Sven Haaraparta  Knuut Suuri  Jellingin riimukivet  Skandinaavinen mytologia  Danelagen  Danevirke  |  |
| Keskiaika |  Saksalainen ritarikunta  Bornhövedin taistelu  Lyndanisen taistelu  Kalmarin unioni Margareeta I  Haakon VI Maununpoika  Eerik Pommerilainen  Tanska-Norja  Tukholman verilöyly  Uskonpuhdistus Christiern Pedersen  Hans Tausen  Johanniittain ritarikunta  Kreivisota  |  |
| Suurvalta-aika |  Kolmikymmenvuotinen sota Brömsebron rauha  Pohjan sota Roskilden rauha  Skåneland  Holstein-Gottorp  Kööpenhaminan rauha  Skoonen sota  Suuri Pohjan sota  Siirtomaat Länsi-Intia  Grönlanti  Kööpenhaminan taistelu  Kuudennen liittokunnan sota  Wienin kongressi  Hans Christian Andersen  Søren Kierkegaard  Bertel Thorvaldsen  N. F. S. Grundtvig  Schleswig-Holstein Schleswigin herttuakunta  Holsteinin herttuakunta  Ensimmäinen Saksan–Tanskan sota  Helgolandin meritaistelu  Toinen Saksan–Tanskan sota  Skandinavian rahaliitto  |  |
| 1900- |  Hyvinvointivaltio  Pääsiäiskriisi  Tanskan miehitys Tanskan valtaus  Islannin maihinnousu  Tanskan protektoraatti  Tanskan vastarintaliike  Tanskan valtakunnankomissariaatti  Pohjoismaiden neuvosto  Kansanäänestys Eurosta  |  |
| n k Euroopan historia maittain |
| --- | --- |
Valtiot:  Alankomaat  Albania  Andorra  Armenia  Azerbaidžan  Belgia  Bosnia ja Hertsegovina  Bulgaria  Espanja  Georgia  Irlanti  Islanti  Italia  Itävalta  Kazakstan  Kreikka  Kroatia  Kypros  Latvia  Liechtenstein  Liettua  Luxemburg  Malta  Moldova  Monaco  Montenegro  Norja  Pohjois-Makedonia  Portugali  Puola  Ranska  Romania  Ruotsi  Saksa  San Marino  Serbia  Slovakia  Slovenia  Suomi  Sveitsi  Tanska  Tšekki  Turkki  Ukraina  Unkari  Valko-Venäjä  Vatikaanivaltio  Venäjä  Viro  Yhdistynyt kuningaskunta 
Muut alueet:  Abhasia  Artsakh  Etelä-Ossetia  Euroopan unioni  Färsaaret  Gibraltar  Kosovo  Pohjois-Kypros  Transnistria 
Fyrkat on viikinkien linnan raunio noin vuodelta 980.
Panoraamakuva Roskilden viikinkilaivamuseosta
Pohjoismaat vuonna 1646 Brömsebron rauhan jälkeen. Keltaisella Tanskan tuolloin Ruotsille menettämät alueet. Myös punaisella merkitty Hallanti menetettiin, mutta aluksi menetys oli määräaikainen vuoteen 1658. Tällöin Tanska menetti Hallandin lisäksi muun muassa Skånen.
Tony van Diepen

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Tony van Diepen vuonna 2022. |  Tony van Diepen vuonna 2022. |  Tony van Diepen vuonna 2022. |  |
Maa:   Alankomaat
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Tokio 2020 | 4 × 400 m viesti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Eugene 2022 | 4 × 400 m sekaviesti |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Belgrad 2022 | 4 × 400 m viesti |  |
|  Pronssia | Glasgow 2024 | 4 × 400 m viesti |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Toruń 2021 | 4 × 400 m viesti |  |
|  Hopeaa | Toruń 2021 | 400 metriä |  |
|  Pronssia | Glasgow 2019 | 400 metriä |  |
|  Kultaa | Apeldoorn 2025 | 4 × 400 m sekaviesti |  |
Tony van Diepen (s. 17. huhtikuuta 1996) on alankomaalainen pikajuoksija ja keskimatkojen juoksija. Hän on viestijuoksun olympia-, MM- ja EM-mitalisti sekä 400 metrin sisäratojen EM-mitalisti.
Van Diepen karsiutui 800 metrin juoksun alkuerissä alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013 sekä välierissä saman ikäluokan MM-kilpailuissa 2014 ja EM-kilpailuissa 2015. Hän karsiutui 400 metrin alkuerissä Belgradin sisäratojen EM-kilpailuissa 2017. Saman vuoden alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän karsiutui 800 metrin alkuerissä.
Van Diepen saavutti Glasgow'n sisäratojen EM-kilpailuissa 2019 pronssia 400 metrillä Alankomaiden halliennätyksellä 46,13. Kaksi vuotta myöhemmin hän sai Toruńin EM-hallikilpailuissa samalla matkalla hopeaa ajalla 46,25 ja juoksi ankkuriosuuden Alankomaiden 4 ×400 metrin viestijoukkueessa, joka voitti kultaa maansa ennätysajalla 3.06,06. Hän voitti 2021 kultaa myös IAAF World Relays -kilpailujen 4 ×400 metrin viestissä. Tokion olympialaisissa hän juoksi kolmannen osuuden Alankomaiden hopeajoukkueessa 4 ×400 metrin viestissä. Samojen kisojen 800 metrillä hän karsiutui alkuerissä.
Van Diepen juoksi ankkuriosuuden Alankomaiden saadessa viestipronssia Belgradin MM-hallikilpailuissa 2022. Saman vuoden Eugenen MM-kilpailuissa hän juoksi 4 × 400 metrin sekaviestissä kolmannen osuuden Alankomaiden hopeajoukkueessa. 800 metrillä hän karsiutui välierissä. Saman vuoden Münchenin EM-kilpailuissa hän karsiutui 800 metrin välierissä, Istanbulin sisäratojen EM-kilpailuissa puolestaan alkuerissä.
Van Diepen juoksi ankkuriosuuden Alankomaiden pronssijoukkueessa 4 ×400 metrin viestissä Glasgow'n sisäratojen MM-kilpailuissa 2024.
Van Diepen on voittanut Alankomaiden-mestaruuden 400 metrillä ulkoradoilla 2018 sekä sisäradoilla 2018, 2019, 2020 ja 2024.
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 400 m | 45,83 | La Chaux-de-Fonds | 30. kesäkuuta 2019 |
| 800 m | 1.44,14 | Pariisi | 18. kesäkuuta 2022 |
| 1 500 m | 3.52,33 | Vught | 20. toukokuuta 2023 |
Henkilökohtaiset ennätykset > Sisäradat

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 400 m | 46,06 | Toruń | 5. maaliskuuta 2021 |
| 800 m | 1.46,36 | Liévin | 15. helmikuuta 2023 |
Kontti-kierrätystavaratalo

Suomen Punaisen Ristin Kontti-kierrätystavaratalo Vantaan Tammistossa.
Kontti-myymälät ovat Suomen Punaisen Ristin secondhand-myymälöitä, joissa myydään lahjoituksena saatuja tuotteita. Kontti-ketjun tulos käytetään Suomen Punaisen Ristin avustustyöhön Suomessa ja maailmalla.
Lahjoitukset

Kontti-myymälät ottavat lahjoituksina vastaan ehjiä, puhtaita ja hyväkuntoisia vaatteita ja kodin käyttötavaroita. Osa myymälöistä ottaa vastaan myös isoja huonekaluja, osa vain pienempiä kalusteita.
Kontteihin lahjoitetut tavarat päätyvät pääsääntöisesti myyntiin. Vaateapua lähetetään myös humanitäärisenä apuna maailmalle.
Konttien tuloksesta kaksi kolmasosaa menee Punaisen Ristin auttamistoiminnan tukemiseen Suomessa ja yksi kolmasosa katastrofirahastoon.
Kontit työllistäjänä

Kontit on työpaikka palkkatukeen tai työkokeiluun oikeutetuille. Kontti on monimuotoinen työyhteisö, jossa henkilöstölle tarjotaan tukea, koulutusta ja muita valmiuksia työelämään.
Konteissa on erilaisia työtehtäviä: lahjoitustavaran lajittelu, tavarankäsittely, silitys, kunnostus, siistiminen, tuotehinnoittelu, esillepano, myynti, varastotyö, kuljetuspalvelu, huonekalumyynti, urheiluväline- ja pienkonehuolto, myymäläkassa, somistus ja myymälämarkkinointitehtävät.
Sijainti

Kontti-ketjun hallintokonttori sijaitsee Helsingissä. Kontti-myymälät sijaitsevat Espoossa, Helsingissä, Joensuussa, Kuopiossa, Lahdessa, Lappeenrannassa, Oulussa, Porissa, Rovaniemellä, Tampereella, Turussa ja Vantaalla.
Kontilla oli myymälä myös Tikkurilassa kunnes Anttilan vanha liikerakennus purettiin vuonna 2016.
Kesällä 2020 uutisoitiin suunnitelmista avata verkkokauppa. Verkkokauppa avautui helmikuussa 2021 Kontti-ketjun 20-vuotisjuhlan kunniaksi.
Aiheesta muualla

SPR Kontti
Terhikki

Terhikki-rekisteri eli Terhikki on terveydenhuoltohenkilöstön tietoja sisältävä tietokanta, Terveydenhuollon ammattihenkilöiden keskusrekisteri. Sen avoimessa käytössä olevaa versiota kutsutaan nimellä JulkiTerhikki. Rekisterinpitäjä on Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto Valvira.
JulkiTerhikki

JulkiTerhikki on julkinen tietopalvelu, jonka sisältö päivitetään vuorokausittain Terveydenhuollon ammattihenkilöiden keskusrekisteristä. Palvelu avattiin 9. syyskuuta 2010. 
JulkiTerhikki sisältää seuraavat tiedot:
terveydenhuollon ammattihenkilön nimi
rekisteröintinumero
syntymävuosi
ammattihenkilön ammattioikeus
tieto ammatinharjoittamisoikeuden rajoittamisesta
laillistetun ammattihenkilön tehtävässä tilapäisesti toimimaan oikeutetun lääketieteen, hammaslääketieteen ja farmasian opiskelijan nimi ja rekisteröintinumero, syntymävuosi ja opintojen aloittamisajankohta.
Aiheesta muualla

JulkiTerhikki / JulkiSuosikki (8.9.2010) (Arkistoitu – Internet Archive)
JulkiTerhikin asiakaskäyttöliittymä (Arkistoitu – Internet Archive)
GND (tunniste)

Esimerkki Saksan kansalliskirjaston aineistohausta GND-tunnistetietoineen. Tässä tapauksessa hakusivulla oli linkki myös saksankieliseen Wikipediaan.
GND eli GND-tunniste (saks. Gemeinsame Normdatei; engl. Integrated Authority File, IAF) on Saksan kansalliskirjaston (saks. Deutsche Nationalbibliothek, DNB) ja sen saksankielisen kulttuuripiirin yhteistyökumppanien luoma yksilöintitunniste ihmisille, organisaatioille, kokouksille ja tapahtumille, maantieteelliselle informaatiolle, hakusanoille ja teosnimille.
Esimerkiksi presidentti Urho Kekkosen GND-tunniste on 118777017. Vastaavasti esimerkiksi Itä-Suomen yliopiston GND-tunniste on 16162019-X ja Halti-tunturin GND-tunniste on 1046172026.
Muodostetun tunnistetietokannan aineisto on vapaasti saatavissa avoimilla Creative Commons Zero (CC0) -lisenssiehdoilla MARC 21 -luetteloformaatissa, sen xml-muodossa ja RDF-muotoisena.
GND-tunniste luotiin vuonna 2012, jolloin sillä korvattiin useita aiemmin käytettyjä erillisiä tunnistetyyppejä (saksalainen henkilönimitunniste PND, organisaatiotunniste GKD, aihepiiritunniste SWD ja Saksan musiikkiarkiston yleinen nimiketiedosto DMA-EST-Datei).
GND-aineiston päätyyppiluokat

GND-tunnisteilla kuvattu aineisto luokitellaan seitsemään päätyyppiin
| Tyyppi | Saksaksi | Suomeksi (käännös) |
| --- | --- | --- |
| p | saks. Person (individualisiert) | henkilö (yksilöity) |
| n | saks. Name (nicht individualisiert) | nimi (yksilöimätön) |
| k | saks. Körperschaft | organisaatio (entiteetti) |
| v | saks. Veranstaltung | tapahtuma |
| w | saks. Werk | teos |
| s | saks. Sachbegriff | asiasana, käsite |
| g | saks. Geografikum | maantieteellinen paikannimi |
Aiheesta muualla

Verkkohaku Saksan kansalliskirjaston luettelopalveluista (saksaksi) (dnb.de)
Catalogue of the German National Library (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (dnb.de)
GND Ontology (englanniksi) (d-nb.info)
Eero Vottonen

Keittiömestari Eero Vottonen helmikuussa 2014 (kuvaaja: Timo Kauppila).
Eero Vottosen lihalautanen Bocuse d'Or -kilpailun Suomen karsinnoissa 2015 (kuvaaja: Jussi Ulkunniemi).
Eero Vottonen (s. 17. joulukuuta 1983 Tampere) on suomalainen keittiömestari. Hän voitti suomalaisen Vuoden kokki -kilpailun vuonna 2012 ja edusti Suomea kansainvälisessä Bocuse d’Or -kokkikilpailussa vuosina 2016–2017 sijoittuen kuudennelle sijalle. Hän voitti kultaa Maailman keittiömestariliiton Global Chef Challenge -kilpailussa vuonna 2016. Suomalaiset kokit ja keittiömestarit valitsivat hänet vuoden 2017 Kokkien kokiksi. Hän kuuluu Suomen kokkimaajoukkueeseen.
Loppuvuodesta 2017 hän toimii Hans Välimäen johtaman helsinkiläisen  ravintola Palacen keittiömestarina.
Hän on työskennellyt aiemmin esimerkiksi ravintola La Cocinassa, Lasipalatsissa, Michelin-palkituissa ravintoloissa Chez Dominique, Luomo, G.W. Sundmans ja Olo. Hän on osallistunut lentoyhtiö Finnairin liikemiesluokan vuoden 2017 ruokalistan suunnitteluun ja yhdessä HKScanin kanssa kehittänyt oman myyntiin päätyneen makkaran.
Ennen omaa edustustaan Vottonen valmensi Suomen vuosien 2013–2015 Bocuse d’Or -edustaja Matti Jämséniä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eero Vottonen Wikimedia Commonsissa
Anora (elokuva)

| Anora |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Sean Baker
Käsikirjoittaja:  Sean Baker
Tuottaja:   Sean Baker  Alex Coco  Samantha Quan 
Säveltäjä:  Matthew Hearon-Smith
Kuvaaja:  Drew Daniels
Leikkaaja:  Sean Baker
Pääosat:   Mikey Madison  Mark Eidelštein  Juri Borisov  Karren Karagulian  Vatše Tovmasjan  Aleksei Serebrjakov 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   FilmNation Entertainment  Cre Film 
Levittäjä:  Neon
Ensi-ilta:   2024-5-2121. toukokuuta 2024 (Cannes)  2024-10-1818. lokakuuta 2024 (Yhdysvallat)  
Kesto:  139 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti, venäjä, armenia
Budjetti:  6 miljoonaa dollaria
Tuotto:  33,7 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Anora on vuonna 2024 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamakomediaelokuva, jonka on käsikirjoittanut, ohjannut ja leikannut Sean Baker. Se kertoo nuoresta seksityöntekijästä (Mikey Madison) ja tämän suhteesta venäläisen oligarkin poikaan (Mark Eidelštein). Muissa rooleissa esiintyvät Juri Borisov, Karren Karagulian, Vatše Tovmasjan ja Aleksei Serebrjakov.
Anora sai ensi-iltansa 21. toukokuuta 2024 Cannesin elokuvajuhlilla, missä se voitti Kultaisen palmun. Sitä esitettiin myös muun muassa Telluridessa ja Helsingissä. Teatteriensi-illan se sai Yhdysvalloissa 18. lokakuuta 2024.
Elokuva palkittiin viidellä Oscar-palkinnolla parhaasta elokuvasta, ohjauksesta, naispääosasta (Madison), alkuperäisestä käsikirjoituksesta ja leikkauksesta. Elokuva palkittiin myös kahdella Baftalla muun muassa parhaasta naispääosasta.
Juoni

Anora ”Ani” Miheeva on strippari, joka työskentelee manhattanilaisella Headquarters-nimisellä strippiklubilla. Hänen pomonsa esittelee hänet rikkaan venäläisen oligarkin pojalle Ivan ”Vanja” Zaharoville, joka asuu vanhempiensa omistamassa kartanossa Brooklynissä. Ivan maksaa Anille seksistä 15 000 dollaria, jotta tämä viettäisi viikon hänen kanssaan. Ani lähtee Ivanin ja tämän kaveriporukan mukana Las Vegasiin, missä Ivan kosii Ania, jotta saisi pysyvän oleskeluluvan Yhdysvaltoihin. Ani on skeptinen, mutta suostuu naimisiin rikkaan elämän toivossa, ja heidät vihitään lasvegasilaisessa hääkappelissa. Hän ottaa lopputilin töistään ja muuttaa asumaan Ivanin kartanoon.
Uutiset häistä kantautuvat Venäjälle Ivanin vanhempien korviin, ja he käskevät Ivanin armenialaista kummisetää Torosia mitätöimään avioliiton samalla kun he lentävät Yhdysvaltoihin. Toros lähettää kätyrinsä Garnikin ja Igorin kartanolle, missä he kertovat Ivanille tämän vanhempien hakevan hänet takaisin Venäjälle. Ivan lähtee karkuun ja jättää Anin taakseen. Ani tappelee Garnikia ja Igoria vastaan, mutta he onnistuvat sitomaan hänet. Toros saapuu kartanolle, takavarikoi Anin vihkisormuksen ja tarjoaa tälle 10 000 dollaria avioliiton mitätöimisestä. Ani vakuuttaa heidän rakkautensa olevan aitoa, mutta suostuu auttamaan Torosia Ivanin etsimisessä.
Ani, Toros, Garnik ja Igor ajavat koko yön ympäri Brooklyniä etsien Ivania. He löytävät hänet vahvassa humalassa Anin entisestä työpaikasta toisen stripparin kanssa. He odottavat yön yli oikeustalon edessä, mutta seuraavana aamuna avioliiton mitätöinti ei onnistu, sillä Ani ja Ivan menivät naimisiin eri osavaltiossa. Lentokentällä Ani esittäytyy Ivanin äidille Galinalle venäjäksi, mutta tulee välittömästi torjutuksi. Ivan alistuu vanhempiensa tahtoon ja ilmoittaa kylmästi Anille heidän avioliittonsa olevan mahdoton. Ani uhkailee Zaharoveja avioerolla jolloin Ani saisi puolet Ivanin omaisuudesta, mutta Galina uhkaa siinä tapauksessa tuhota hänen elämänsä. He lentävät Las Vegasiin, missä Ani ymmärtää vihdoin Ivanin lapsellisuuden ja Zaharovin perheen vallan ulottuvuuden, ja suostuu avioliiton mitätöimiseen. Vielä ennen lähtöään Ani solvaa Ivania ja Galinaa.
Igor saattaa Anin takaisin New Yorkiin ja kartanolle pakkaamaan tavaransa. He viettävät yön kartanossa, missä Igor yrittää jutella rennosti Anin kanssa. Ani on kuitenkin tuohtunut heidän ensitapaamisestaan ja väittää, että Igor olisi raiskannut hänet, jos olisi ollut yksin Anin kanssa, minkä Igor kiistää. Aamulla Igor antaa Anille Torosin lupaamat rahat ja ajaa hänet kotiin. Autossa hän palauttaa Anille tämän vihkisormuksen hyväntahtoisuuden eleenä. Ani aloittaa seksin Igorin kanssa, mutta lopettaa, kun tämä yrittää suudella häntä, ja murtuu kyyneliin.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Mikey Madison  | … |  Anora ”Ani” Miheeva   |
|  Mark Eidelštein  | … |  Ivan ”Vanja” Zaharov   |
|  Juri Borisov  | … |  Igor   |
|  Karren Karagulian  | … |  Toros   |
|  Vatše Tovmasjan  | … |  Garnik   |
|  Aleksei Serebrjakov  | … |  Nikolai Zaharov   |
|  Darja Jekamasova  | … |  Galina Stepanovna Zaharova   |
|  Lindsey Normington  | … |  Diamond   |
|  Luna Sofía Miranda  | … |  Lulu   |
|  Vincent Radwinsky  | … |  Jimmy   |
|  Anton Bitter  | … |  Tom   |
|  Ivy Wolk  | … |  Crystal   |
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Anora Internet Movie Databasessa (englanniksi)
| n k Parhaan elokuvan Oscar-palkinnon saaneet elokuvat |
| --- | --- |
1927/1928–1940:  Siivet (1927/28)  Broadwayn sävel (1928/29)  Länsirintamalta ei mitään uutta (1929/30)  Cimarron (1930/31)  Grand Hotel (1931/32)  Cavalcade (1932/33)  Tapahtui eräänä yönä (1934)  Kapina laivalla (1935)  Ziegfeld, naisten kuningas (1936)  Emile Zolan elämä (1937)  Komedia meistä ihmisistä (1938)  Tuulen viemää (1939)  Rebekka (1940) 
1941–1960:  Vihreä oli laaksoni (1941)  Rouva Miniver (1942)  Casablanca (1943)  Kulje tietäni (1944)  Tuhlattuja päiviä (1945)  Parhaat vuodet (1946)  Hiljainen sopimus (1947)  Hamlet (1948)  Kaikki kuninkaan miehet (1949)  Kaikki Eevasta (1950)  Pariisin lumoissa (1951)  Suuri maailmansirkus (1952)  Täältä ikuisuuteen (1953)  Alaston satama (1954)  Marty (1955)  Maailman ympäri 80 päivässä (1956)  Kwai-joen silta (1957)  Gigi (1958)  Ben-Hur (1959)  Poikamiesboksi (1960) 
1961–1980:  West Side Story (1961)  Arabian Lawrence (1962)  Tom Jones – hulivilihurmuri(1963)  My Fair Lady (1964)  Sound of Music (1965)  Kunnian mies (1966)  Yön kuumuudessa (1967)  Oliver! (1968)  Keskiyön cowboy (1969)  Panssarikenraali Patton (1970)  Kovaotteiset miehet (1971)  Kummisetä (1972)  Puhallus (1973)  Kummisetä osa II (1974)  Yksi lensi yli käenpesän (1975)  Rocky (1976)  Annie Hall (1977)  Kauriinmetsästäjä (1978)  Kramer vastaan Kramer (1979)  Tavallisia ihmisiä (1980) 
1981–2000:  Tulivaunut (1981)  Gandhi (1982)  Hellyyden ehdoilla (1983)  Amadeus (1984)  Minun Afrikkani (1985)  Platoon – nuoret sotilaat (1986)  Viimeinen keisari (1987)  Sademies (1988)  Palveluksessanne, Miss Daisy (1989)  Tanssii susien kanssa (1990)  Uhrilampaat (1991)  Armoton (1992)  Schindlerin lista (1993)  Forrest Gump (1994)  Braveheart – taipumaton (1995)  Englantilainen potilas (1996)  Titanic (1997)  Rakastunut Shakespeare (1998)  American Beauty (1999)  Gladiator (2000) 
2001–:  Kaunis mieli (2001)  Chicago (2002)  Taru sormusten herrasta: Kuninkaan paluu (2003)  Million Dollar Baby (2004)  Crash (2005)  The Departed (2006)  Menetetty maa (2007)  Slummien miljonääri (2008)  The Hurt Locker (2009)  Kuninkaan puhe (2010)  The Artist (2011)  Argo (2012)  12 Years a Slave (2013)  Birdman or (The Unexpected Virtue of Ignorance) (2014)  Spotlight (2015)  Moonlight (2016)  The Shape of Water (2017)  Green Book (2018)  Parasite (2019)  Nomadland (2020)  Coda – kahden maailman välissä (2021)  Everything Everywhere All at Once (2022)  Oppenheimer (2023)  Anora (2024)
Ravintola Olo

Ravintola Olo Helsingissä vuonna 2015.
Ravintola Olo on keittiömestari Pekka Terävän, Petri Lukkarisen, Mikko Heinosen ja Teuvo Salmisen omistama, vuonna 2006 alkujaan Kasarmikadulle perustettu ruokaravintola. Suomen gastronomien seura valitsi Olon Vuoden ravintolaksi 2009.
Ravintola muutti sittemmin Helsingin keskustaan Pohjoisesplanadille, Kauppatorin laidalla. Olo sai Michelin-tähden vuonna 2011 ja on säilyttänyt tämän tunnustuksen (tilanne 2017). Sen yhteydessä toimii keväällä 2017 avattu juhlatila / bankettiravintola Olo Garden & Bar, joka on Olon tavoin osa perustajiensa hallitsemaa Olo Collection Oy:tä.
Käytännössä Olon toiminnasta vastaavat keittiöpäällikkö Tuomas Vierelä ja ravintoloitsija Katja Henttunen.
Olo Collection -yhtiöön kuuluvat myös ravintolat Emo, Ego, Brasa, Cocktailbar Blanda, Särkänlinna, Scolare, Viinibaari Banco Vini, Pizzeria Forza ja Olo Creative Catering (Helsinki) ja Vuonna 2022 ravintolakonsernin liikevaihto oli 9 miljoonaa euroa ja se työllisti 100 henkilöä. Tilikauden tulos oli 1,0 miljoonaa euroa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ravintola Olo Wikimedia Commonsissa
Ravintola Olo (suomeksi) (englanniksi) (olo-ravintola.fi)
Terävä, Vesivalo, Laakio, Helin: Aistin tarkkuudella 2010 – OLOn tarina
Kaapro, Laura: Pekka Terävä ei aio muuttaa Oloa HS.fi. 17.3.2011. Viitattu 11.7.2011.
Helsingin Messukeskus

Messukeskuksen logo
Messukeskuksen eteläinen sisäänkäynti.
Messukeskus, halli 7.
Helsingin Messukeskus on messu-, kokous- ja kongressikeskus ja Suomen suurin tapahtumajärjestäjä. Se sijaitsee Helsingin Itä-Pasilassa, Pasilan rautatieaseman ja Triplan läheisyydessä. Helsingin Messukeskus valmistui vuonna 1975 korvaten aiemmin käytössä olleen Messuhallin Töölössä.
Historia > 1975–1999

Vuonna 1919 perustettu Suomen Messut työllisti tammikuussa 1975 neljäkymmentä toimihenkilöä. Yhtiön toiminta siirrettiin tuolloin Mannerheimintien messuhalleilta Pasilaan rakennettuun Helsingin kansaiväliseen messukeskukseen. Vanhat tilat jäivät Helsingin kaupungin urheilu- ja ulkoiluviraston käyttöön. Uusi messukeskus otettiin käyttöön helmikuussa, jolloin siellä järjestettiin rakennuksen vihkiäiset ja Vene-75-näyttely. Messukeskuksen ensimmäiset hallit nimettiin presidenttien mukaan. Korkeampi A-halli sai nimen Urho Kekkoselta ja suuri ja matala B-halli J.K. Paasikiven mukaan. Hallit suunnitteli Insinööritoimisto Bertel Ekengren Ky niin sanotulla avaimet käteen -periaatteella: projektiiin kuului arkkitehti-, rakenne-, lvi- ja sähkösuunnittelu sekä rakennusurakointi. Meussukeskus oli hänen ensimmäinen suurprojektinsa.
Vanhasta messuhallista periytyivät Kansainväliset messut ja Habitare, ja niiden täydennykseksi alettiin järjestää muitakin erikoismessuja. Messukeskuksen avajaisvuonna aloitettiin Elkom-elektroniikkamessut (Elkom 75) sekä Tekniset messut. Seuraavana vuonna esiteltiin vaatetusteollisuuden Vateva ja vuotta myöhemmin Matkamessut aloitettiin uudelleen. Vuonna 1979 kokeiltiin puutarhamessuja, myöhemmin aloittivat kenkä- ja laukkumessut sekä kodintekniikkamessut. Muita 1970-luvun messuja olivat muun muassa Kevätmessut, Lapsimessut, Helsingin Kirjamessut, MP, FinnBuild ja Lääkäripäivät.
Vuonna 1983 avatun Kongressisiiven on suunnitellut arkkitehtuuritoimisto Ekholm & Syrjänen.lähde? Kolme vuotta myöhemmin avattiin kaksi lisähallia, jotka suunnitteli suunnittelutoimisto Tapio Korpisaari Oy.lähde? 1980-luvun lopulla aloitettiin kuljetusmessut, koulutusalan Educa-messut ja Lääketiede-messut.
Vuonna 1993 Messukeskuksessa vieraili vuosittain 720 000 kävijää. Pääsisäänkäyntiä laajennettiin vuonna 1995 (suunnittelija Parviainen Arkkitehdit Oy), seuraavana vuonna avattiin Talvipuutarha.lähde? Vuonna 1997 Messukeskuksen yhteyteen rakennettiin hotelli. Seuraavana vuonna uudistettiin Hallia 1.lähde?