stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Keravan seurakunta

| Keravan seurakunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Keravan kirkko
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Espoon hiippakunta
Rovastikunta:  Tuusulan rovastikunta
Pääkirkko:  Keravan kirkko
Perustettu:  1955
Jäsenmäärä:  20 146 (joulukuu 2024)
– Osuus asukkaista:  n. 52,4 %
Kirkollisvero:  1,25 %
Kirkkoherra:  Markus Tirranen
Keravan seurakunta
Infobox OKNimi-testi OK: 
Keravan seurakunta on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta Keravalla. Se perustettiin vuonna 1955, jolloin se erotettiin Tuusulan seurakunnasta.
Vuoden 2024 lopussa Keravan seurakuntaan kuului 20 146 jäsentä, mikä vastasi noin 52,4 prosenttia Keravan väestöstä. 2000-luvulla jäsenmäärä saavutti huippunsa vuonna 2007, jolloin jäseniä oli 25 187, minkä jälkeen jäsenmäärä on ollut melko jyrkässä laskussa.
Keravan seurakunnan pääkirkko on Keravan kirkko. Muita seurakunnan omistamia tiloja ovat Keravan ja Kalevan seurakuntakeskukset, Savion kerhotilat , Nuottakodon toimintakeskus, Katupappila, Siunauskappeli Tuusulassa ja Wanha Pappila. Savion vanha seurakuntakeskus lopetti toimintansa joulukuussa 2020. Vuonna 1972 valmistuneelle Savion seurakuntatalolle on haettu purkulupaa kosteusvaurioiden ja ilmanvaihto-ongelmien takia. Rakennus on myös teknisesti ja toiminnallisesti vanhentunut. Alueelle kaavaillaan uutta seurakuntakeskusta ja asuinrakennuksia. Savion hankkeen valmistelu on käynnistynyt seurakunnassa vuonna 2017, erilaisia vaihtoehtoja on selvitetty ja hankkeen valmistelu jatkuu luottamuselimissä.
Seurakunnan virkaatekevänä kirkkoherrana toimii Markus Tirranen.
Papisto

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Keravan seurakunnan kirkkoherroina:
1955–1957: Tuomo Lumme
1957–1970: Jorma Helasvuo
1971–1984: Tuomo Lumme
1985–2001: Seppo Väätäinen
2001–2010: Anja Hänninen
2010–2018: Ari Autio
2019→ Markus Tirranen
Aiheesta muualla

Keravan seurakunnan kotisivut
| n k Tuusulan rovastikunta |
| --- | --- | --- |
| Seurakunnat |  Hyvinkää  Järvenpää  Kerava  Mäntsälä  Nurmijärvi  Tuusula  |  |
| Entiset seurakunnat |  Kellokoski  |  |
Espoon hiippakunta
Reissumiehen taival (1987)

| Reissumiehen taival Tapio Rautavaara |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 1987
 Levy-yhtiö: Finnlevy
Tapio Rautavaara muut julkaisut
|   | Reissumiehen taival 1987 |   |
Reissumiehen taival (Finnlevy FCD 6) on vuonna 1987 ilmestynyt Tapio Rautavaaran kokoelma-CD. Se on Rautavaaran ensimmäinen CD-julkaisu.
Kappaleet

Kulkurin iltatähti
Pelimannin penkillä
Päivänsäde ja menninkäinen
Häävalssi
Kulkuri ja joutsen
Vihellän vaan
Ralli
Reppu ja reissumies
Kulkuriveljeni Jan
Anttilan keväthuumaus
Kapakan pikkuinen Liisi
Lapin jenkka
Kultainen nuoruus
Korttipakka
Yölinjalla
Lehdetön puu
Tuopin jäljet
Laulu Dnjeprille
Jätkän lauantai
Neljän tuulen tiellä
En päivääkään vaihtaisi pois
| n k Tapio Rautavaara |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Tapio Rautavaaran uusimpia laulelmia  Tapio Rautavaara  Kansanlauluja 1  Tapsa laulaa ja laulattaa  Tapio Rautavaara laulaa ja laulattaa 2  Muistoissain muuttumaton  Tänään ei lauluja synny  Unohtumaton ilta 
Kokoelmat:  Kahdesta vanhasta laulukirjasta  Tapsa tutuissa tunnelmissa  Tapio Rautavaara  Tapsa Tannerin seurassa  Tapsa Rautavaara  Tapsan vanhoja ja uusia laulelmia  Tapsa Rautavaara 2  Tapsa  Lauluni aiheet  Tapsa Rautavaara  Reissumiehen ralleja  Tapio Rautavaara  Kulkurien kuningas  Yölinjalla  Tapsa maalla ja merellä  Tuttuja tunnelmia 1  Tuttuja tunnelmia 2  Tuttuja tunnelmia 3  Tapsa Rautavaara 1945–1952  Unohtumattomat  Unohtumattomat 2  Unohtumattomat 3  Reissumiehen taival  Laulu on ollut iloni ja työni  Tapio Rautavaara laulaa  Auringon lapsi  Reissumies  Reissumiehen taival II  Täällä Pohjantähden alla − Tapsa laulaa kansanlauluja  Reissumiehen taival  Reissumiehen taipaleelta  Reissumiehen taival  Reissumiehen taival II  Unohtumattomat  Tähdet, tähdet  Unohtumattomat 2  Tapio Rautavaara - Muistoissamme 1-3  Kulkuri ja joutsen  En päivääkään vaihtaisi pois – Sata levytystä vuosilta 1946–1979  Suomiviihteen legendat - Tapio Rautavaara  20 suosikkia – Reissumies ja kissa  20 suosikkia – Juokse sinä humma  20 suosikkia – Tuo aika toukokuun  Musiikin tähtihetkiä 6 - Tapio Rautavaara 1-2  Isoisän olkihattu  En päivääkään vaihtaisi pois 1-2 - Mestarin parhaat vuosilta 1949-1979  Reissumies ja tangokuningas 1-4  Nostalgia - Tapio Rautavaara  Kulkurin valssi  Kulkurin taival - 48 mestariteosta  Kulkurin taival 
Tribuuttilevyt:  Sunnuntaina sataa aina  Mestaria kunnioittaen – Tribuutti Tapio Rautavaaralle 
Muuta:  diskografia
Arsi Piispanen

| Arsi Piispanen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. heinäkuuta 1985 (ikä 39) Jyväskylä, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  193 cm
Paino:  87 kg
Seura
Seura:  IK Oskarshamn
Sarja:  Allsvenskan
Pelinumero:  16
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2004–
Aik. seurat:  Jokerit (SM-liiga) JYP (SM-liiga) Tappara (SM-liiga) Pelicans (SM-liiga) HPK (SM-liiga)
NHL-varaus:  138. varaus, 2003 Columbus Blue Jackets
Arsi Piispanen (s. 23. heinäkuuta 1985 Jyväskylä) on suomalainen jääkiekkoilija. Piispanen edustaa Allsvenskan-joukkue IK Oskarshamnia.
Piispanen on jyväskyläläisen kiekkokoulun kasvatti. Hän muutti kuitenkin 13-vuotiaana Helsinkiin perheensä mukana ja siirtyi Jokereihin pelaamaan. Jokereissa hän nousi A-junioreihin jo 15-vuotiaana ja ensimmäisen kerran pelasi SM-liigassa kaudella 2003–2004.
Piispanen palasi takaisin JYPiin keväällä 2004 ja onnistui nousemaan vakituisesti edustusjoukkueen pelaavaan kokoonpanoon seuraavalla kaudella. JYPissä Piispanen pelasi kolme kautta. Huhtikuussa 2007 hän teki kolmen vuoden sopimuksen Tapparan kanssa . Syksyllä 2008 hän siirtyi Pelicansiin. Kaudet 2010–2013 Piispanen edusti Hämeenlinnan Pallokerhoa.
Piispanen on NHL-seura Columbus Blue Jacketsin varaus vuodelta 2003.
Maajoukkue

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Suomi 2004 | jääkiekko |  |
Piispanen edusti Suomea alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa vuosina 2004 ja 2005. Keväällä 2006 Piispanen valittiin maajoukkueen ensimmäiselle leiritykselle , mutta putosi sieltä ensimmäisten joukossa .
Muuta

Piispasen pikkuveljet Markus ja Petrus pelaavat myös jääkiekkoa. Markus pelaa II divisioonassa Lapuan Virkiässä ja Petrus jo kertaalleen uransa lopetettuaan III divisioonassa PiTassa. He ovat kaksosia.
Tammikuussa 2011 Piispanen loukkaantui SM-liigapelissä ja häneltä poistettiin perna.
Pehkonen

Pehkonen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Aarne Pehkonen (s. 1943), maatalousteknologian professori
Antti Pehkonen (s. 1982), jalkapalloilija
E. Y. (Eero) Pehkonen (1882–1949), kansanedustaja (maalaisliitto), maaherra
Eemeli Pehkonen (1892–1947), jääkäri
Eila Pehkonen (1924–1991), näyttelijä
Erkki Pehkonen (1941–2024), matemaatikko ja professori
Frans Pehkonen (1870–1957), senaattori, Korkeimman oikeuden presidentti
Ilpo Pehkonen (s. 1989), koripalloilija
Jaakko Pehkonen (s. 1960), taloustieteilijä
Jalmari Pehkonen (1885–1953), jääkäri
Jari Pehkonen (s. 1961), näyttelijä
Jere Pehkonen (s. 1989), radiotoimittaja
Keijo Pehkonen (s. 1964), painija
Kerttu Pesonen, o.s. Pehkonen, (1928–2018), hiihtäjä
Kirsi Pehkonen (s.1965), kirjailija
Mari Pehkonen (s. 1985), jääkiekkoilija
Miika Pehkonen (s. 2002), juontaja ja mediapersoona
Mikko Pehkonen (1879–1958), maanviljelijä, kansanedustaja 1919–1922
Mikko Pehkonen (s. 1987), koripalloilija
Reinhold Pehkonen, Hellä Kotijärvi (1896–1988), näytelmäkirjailija
Sakari Pehkonen (s. 1961), koripalloilija
Seppo Pehkonen (s. 1945), helluntailainen pappi
Tauno Pehkonen (1937–2013), kansanedustaja (Kristillinen liitto)
Tuija Pehkonen (s. 1985), radiotoimittaja, bloggaaja ja juontaja
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Länsisiperianlaika

| Länsisiperianlaika |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Venäjä
Määrä:  Suomessa rekisteröity 3 720 (5.5.2019)
Rodun syntyaika:  1900-luku
Alkuperäinen käyttö:  metsästys
Nykyinen käyttö:  metsästys
Muita nimityksiä:  länsilaika, West Siberian Laika, laïka de Sibérie Occidentale, Westsibirischer Laika, laika de Siberia Occidental, lääne-siberi laika
FCI-luokitus:  ryhmä 5 Pystykorvat ja alkukantaiset koirat alaryhmä 2 Pohjoiset metsästyskoirat #306
Ulkonäkö
Säkäkorkeus:  uros 55–62 cm, narttu 51–58 cm
Väritys:  harmaan ja ruskean sävyt, punainen, mustavalkoinen
Länsisiperianlaika (ven. западносибирская лайка, zapadnosibirskaja laika) on venäläinen laika-koirarotu. Se on arktinen venäläinen metsästyskoirarotu, ja se kuuluu pohjoisiin alkukantaisiin rotuihin, joissa on jäljellä ulkonäöllisiä ja käytöksellisiä piirteitä villistä esi-isästään sudesta. Sana laika (venäjäksi: Лайка, laika) tarkoittaa haukkuvaa koiraa. Laikat ilmaisevatkin saaliin haukkumalla. Suomessa on kolme FCI:n hyväksymää laikarotua: länsisiperianlaika, itäsiperianlaika ja venäläis-eurooppalainen laika. Länsisiperianlaika kuuluu FCI:n luokituksen mukaan ryhmään 5 Pystykorvat ja alkukantaiset koirat ja alaryhmään 2 Pohjoiset metsästyskoirat.
Ulkonäkö

Länsisiperianlaika on yleisvaikutelmaltaan kuiva ja voimakasrakenteinen, mutta se ei kuitenkaan ole raskasluustoinen koira. Se on keskikokoinen koira, jolla on hyvin kehittyneet lihakset. Mittasuhteiltaan se on hieman korkeuttaan pidempi, ja säkä on selvästi erottuva. Pää muistuttaa ylhäältä päin katsottuna tasasivuista kolmiota ja on muodoltaan kiilamainen, otsapenger erottuu vain heikosti. Länsisiperianlaikalla on pitkä terävä kuono ja pystyt korkealle kiinnittyneet korvat. Silmien tulisi olla tummat. Häntä on tiivis ja voimakkaasti selän päälle kiertyvä. Sukupuolileima on selvä. Uroksen säkäkorkeus on 55–62 cm ja nartun 51–58 cm.
Länsisiperianlaikan karvapeite muodostuu kovasta, karkeasta ja suorasta  peitinkarvasta sekä tiheästä ja paksusta pohjavillasta. Karva on lyhyttä ja tiheää päässä ja korvissa, mutta kaulassa ja lavoissa on pidempää karvaa, joka muodostaa kauluksen. Myös poskien karva muodostaa pulisongit. Varpaiden välissä kasvaa suojaava karva. Länsisiperianlaikan väritys voi olla harmaan tai mustan kirjava, harmaa, punainen, harmaanpunainen, kellertävä (fawn) tai punaruskea kaikissa vivahteissaan. Myös valkoinen väri sallitaan. Turkki voi olla laikullinen valkoisella pohjavärillä.
Luonne ja käyttäytyminen

Länsisiperianlaika on luonteeltaan tasapainoinen, eloisa, aktiivinen ja rohkea oman arvonsa tunteva koira, joka ei kuitenkaan rähjää tyhjästä. Se on hyvähermoinen koira, joka on omalle laumalleen uskollinen. Kotioloissa koira käyttäytyy rauhallisesti ja tarvitsee myös omaa tilaa. Länsisiperianlaika on erittäin ihmisystävällinen, minkä vuoksi se soveltuu hyvin lapsiperheeseen. Vieraita kohtaan koira on valpas ja itsevarma, mutta suhtautuu vieraisiinkin ihmisiin avoimesti.
Länsisiperianlaikalla on tarkat hyvin kehittyneet aistit, erinomainen suunnistusvaisto ja vahva riistavietti. Se on nopea liikkeissään ja reaktioissaan. Sen haukkuääni on kuuluva ja soinnikas. Se ilmoittaa haukullaan riistalajin ja tapahtumien etenemisen. Nämä edellä mainitut ominaisuudet yhdessä fyysisten ominaisuuksien kanssa tekevät siitä erinomaisen metsästyskoiran. Länsisiperianlaika omaa ideaaliominaisuudet pärjätäkseen Suomen vaativissa metsästysoloissa: se on kestävä, nopea lumessa ja vaihtelevassa maastossa ja se pärjää turkkinsa ansiosta myös kylmässä säässä. Länsisiperianlaikaa voikin pitää ympärivuotisesti ulkokoirana Suomen oloissa, mutta se soveltuu myös sisäkoiraksi.
Alkuperä

Arkeologit ovat löytäneet Karjalasta ja Länsi-Siperiasta kalliopiirroksia, joissa kuvataan pystykorvaisia laikojen esi-isiä metsästämässä karhuja ja hirviä. Rodun alkuperä sijoittuu Uralin, Länsi- ja Keski-Siperian metsäalueille, jossa se on jalostunut mansien ja hantien ammattimetsästäjien käyttämistä pystykorvaisista koirista. Hantien koiria kutsuttiin ostjakkilaikoiksi ja mansien koirat olivat vogulilaikoja. Ensimmäinen rotumääritelmä länsisiperianlaikalle on 1920-luvulta. Vuonna 1928 joukko laikaharrastajia perustivat moskovalaisen laikajaoston. Tämän myötä alkoi laikojen jalostustyö Moskovassa. Vuonna 1947 esitettiin uusi määritelmä laikaroduille ja läheistä sukua olevat hantien ja mansien laikat yhdistettiin yhdeksi roduksi. Jalostustoiminta oli aluksi hidasta, mutta sodan jälkeen 1950-luvulla toiminta muuttui määrätietoisemmaksi, ja rotu kehittyi nykymuotoonsa.
Länsisiperianlaika on Venäjän yleisin metsästyskoirarotu, ja niitä on Venäjällä noin 60 prosenttia kaikista laikoista. Vuoden 2004 tiedon mukaan Venäjällä on arviolta yli 40 000 länsisiperianlaikaa. Perusta Suomen länsisiperianlaikakannalle rakennettiin pitkälti 1980-luvulla. Vuonna 1979 rekisteröitiin ensimmäiset 45 länsisiperianlaikaa. Korkeimmillaan rekisteröinnit ovat olleet vuonna 1986, jolloin rekisteröintimäärä oli 185 koiraa.
Suomessa länsisiperianlaikoja on rekisteröity yhteensä 3 720, ja vuonna 2018 niitä rekisteröitiin 60.
Käyttötarkoitus

Länsisiperianlaikaa voi pitää kaiken riistan koirana. Kotimaassaan Venäjällä sitä käytetään noin 40 eri riistalajin metsästyksessä aina oravasta lähtien. Suomessa rodun päämetsästyskohde on hirvi, mutta sitä käytetään myös karhun, kanalintujen, ahman, ilveksen sekä näädän ja muiden pienpetojen metsästyksessä. Länsisiperianlaikan käyttöominaisuuksiin kuuluu myös sorsan nouto. Se soveltuu hyvin vesilintujahtiin vettä pelkäämättömän luonteensa ansiosta. Luontaisten taipumustensa takia rotu sopii myös jäljestykseen sekä muuhun aktiiviseen liikuntaan. Rodun jalostuksessa painotetaan metsästysominaisuuksia ulkonäköä unohtamatta.
Rodun nykytilanne Suomessa

Länsisiperianlaika on säilynyt terveenä. Sillä ei ole perinnöllisiä sairauksia. Rotua käytetään kaiken riistan metsästykseen. Jalostuksessa painotetaan käyttölinjaisuutta, mutta rotumääritelmän mukainen ulkonäkö, rakenne, hyvä terveys ja tasapainoinen luonne ovat myös tärkeitä ominaisuuksia. Sukusiitosprosentti pidetään alhaisena. Rodun kannalta kuitenkin tärkeimpänä pidetään metsästysominaisuuksien säilymistä ja kehittymistä. Nykyinen länsisiperianlaikan kanta on ulkomuodoltaan vakiintunut ja rotumääritelmän mukainen. Rodun rekisteröintimäärät ovat olleet viime vuodet alle sata koiraa vuodessa. Kymmenen viime vuoden keskiarvo on 84 rekisteröityä koiraa vuodessa. Vuonna 2013 rekisteröitiin 61 länsisiperianlaikaa.
Rodun nykytilanne Suomessa > Rotujärjestö

Suomen Laikayhdistys ry. perustettiin vuonna 1981. Vuonna 1989 hyväksyttiin laikoille oma rotujärjestö Suomen Laikajärjestö, Finska Laikaklubben r.y., joka julkaisee neljä kertaa vuodessa ilmestyvää Laika-lehteä sekä vuosikirjan koe- ja näyttelytuloksista. Suomen Laikajärjestö on jakautunut kolmeen jaostoon (länsisiperianlaika-, itäsiperianlaika- ja venäläis-eurooppalainen laika –jaosto). Rotukohtaiset jaostot edistävät rotujen tavoitteellista ja eettistä jalostustoimintaa, ja ne vastaavat käytännön neuvonnasta kentällä. Laikajärjestön tekemä jalostustyö Suomessa pyrkii säilyttämään laikojen monikäyttöisyyden, koulutettavuuden, liikkuvuuden, terveyden ja geenikannan vastaamaan nykyistä metsästyskäytäntöä Suomessa. Länsisiperianlaikan uhkakuvana pidetään sitä, että metsästyskoiraominaisuudet kärsivät, mikäli jalostusta ohjataan näyttelylinjan suuntaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta länsisiperianlaika Wikimedia Commonsissa
| n k Venäläiset koirarodut |
| --- | --- |
FCI:  etelävenäjänkoira  itäsiperianlaika  jakutianlaika  kaukasiankoira  keskiaasiankoira  länsisiperianlaika  samojedinkoira  siperianhusky  venäjänmustaterrieri  venäjäntoy  venäjänvinttikoira  venäläis-eurooppalainen laika 
SKL:  englantilais-venäläinen ajokoira  itäeuroopanpaimenkoira  venäjänajokoira  venäjänbolonka  venäjänspanieli 
Muut RKF:n hyväksymät:  burjaattikoira  hortai  etelävenäjänvinttikoira  moskovanvahtikoira  nenetsinlaika  sulimovinkoira  venäjänsalonkikoira 
Harvinaiset:  eteläkaukasianvuoristokoira  kamtšatkanrekikoira  kaukasiantasankopaimenkoira  koillissiperianlaika  moskovsky drakon  pohjoiskaukasianpaimenkoira  siperianlammaskoira  tšukotkanrekikoira 
Sukupuuttoon kuolleet:  amurinlaika  evenkinlaika  irkutskinlaika  kostromanajokoira  kriminvinttikoira  medelan  moskovanvesikoira  tofolarinlaika  tšerkessiansusikoira  venäjännoutaja  venäjänsetteri 
Länsisiperianlaika tadžikistanilaisessa postimerkissä.
Sveitsin liittoneuvosto

| Liittoneuvosto Bundesrat (saksaksi) Conseil fédéral (ranskaksi) Consiglio federale (italiaksi) Cussegl federal (retoromaaniksi) |
| --- | --- |
 
 Sveitsin 7-henkinen liittoneuvosto ja liittokansleri (2025)
 Nykyinen Karin Keller-Sutter (liittopresidentti 2025)   Guy Parmelin (varaliittopresidentti 2025)   Ignazio Cassis   Viola Amherd   Albert Rösti   Élisabeth Baume-Schneider   Beat Jans 
Nimittäjä:  Sveitsin liittokokous
Kauden pituus:  4 vuotta
Perustettu:  1848 (171 vuotta sitten)
Ensimmäinen:  Ulrich Ochsenbein Jonas Furrer Martin J. Munzinger Henri Druey Friedrich Frey-Herosé Wilhelm Matthias Naeff Stefano Franscini
Kotisivut:  www.admin.ch
Sveitsin ensimmäinen, 16. marraskuuta 1848 valittu liittoneuvosto
Sveitsin liittoneuvosto (saks. Schweizerischer Bundesrat, ransk. Conseil fédéral suisse, ital. Consiglio federale svizzero, retoromaaniksi Cussegl federal svizzer) on seitsenjäseninen toimeenpaneva neuvosto, joka toimii sekä Sveitsin hallituksena että valtionpäämiehenä. Kukin jäsen johtaa ministeriötä Sveitsin liittohallituksessa.
Liittoneuvosto vakinaistettiin vuoden 1848 perustuslaissa valaliiton korkeimmaksi valtaelimeksi. Siihen aikaan kun perustuslaki kirjoitettiin, ei esimerkkejä juuri ollut. Vaikka perustuslakiin otettiin vaikutteita Yhdysvaltain perustuslaista, siihen otettiin kollektiivinen johto perinteisen mallin mukaan presidenttijohtoisen sijaan.lähde?
Liittoneuvoston jäsenet valitaan parlamentin molempien kamarien yhteisistunnossa nelivuotiskaudelle salaisessa äänestyksessä. Jokainen Sveitsin kansalainen voidaan valita neuvostoon, mutta käytännössä sen jäsenet ovat parlamentaarikkoja, tai harvemmin puolueiden nimittämiä kantonien hallituksien jäseniä. Jäsenet on kuitenkin sovittu puolueiden kesken edeltä, eikä äänestyksessä ole jännitystä. Paikat jaettiin vuosikymmeniä konsensusperiaatteella, vuodesta 1959 eteenpäin on ollut käytössä ns. Zauberformel, jonka perusteella puolueet saavat jäseniä neuvostossa paikkamääriensä suhteessa, käytännössä siten että suuremmat kolme saavat kaksi jäsentä ja pienempi yhden. Tämä käytäntö kuitenkin rikkoutui joulukuussa 2007, kun oikeistopopulistisen Sveitsin kansanpuolueen johtaja Christoph Blocher jätettiin hallituksen ulkopuolelle ja hän vei puolueensa oppositioon.
Joka vuosi parlamentti valitsee yhden liittoneuvoston jäsenistä vuoden ajaksi liittopresidentiksi. Hänellä ei ole muista eroavia valtaoikeuksia ja hän jatkaa oman ministeriönsä johtamista. Yleensä puheenjohtajuus kulkee vanhimmasta lähtien, ja edellisen vuoden varapresidentistä tulee presidentti. Presidentti ei ole valtionpäämies, vaan liittoneuvosto kokonaisuudessaan. Ulkomailla vierailee yleensä ulkoministeriötä johtava jäsen, mutta traditio on muuttumassa. Ulkomaiset vieraat neuvosto tapaa kokonaisuudessaan.lähde?
Liittoneuvosto tapaa viikoittain joka keskiviikko Bundeshausissa Bernissä. Tapaamisissa on mukana myös liittokansleri eli hallituksen kansliapäällikkö sekä varakanslerit.
Liittoneuvoston jäsenet

Vuonna 2023 liittoneuvoston jäsenet ovat seuraavat:
| Jäsen | Jäsen | Kuva | Neuvostossa alkaen | Puolue | Kantoni | Asema |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Alain Berset |  | 1. tammikuuta 2012 | Sveitsin sosiaalidemokraattinen puolue |  Fribourg | liittopresidentti vuonna 2020, sisäasiainministeriön johtaja |
|  | Guy Parmelin |  | 1. tammikuuta 2016 | Sveitsin kansanpuolue |  Vaud | talous-, koulutus- ja tutkimusministeriön johtaja |
|  | Ignazio Cassis |  | 1. marraskuuta 2017 | Sveitsin liberaalipuolue |  Ticino | ulkoasiainministeriön johtaja |
|  | Viola Amherd |  | 1. tammikuuta 2019 | Sveitsin kristillisdemokraatit |  Valais | varaliittopresidentti vuonna 2023, puolustus-, pelastus- ja urheiluministeriön johtaja |
|  | Karin Keller-Sutter |  | 1. tammikuuta 2019 | Sveitsin liberaalipuolue |  St. Gallen | valtiovarainministeriön johtaja |
|  | Albert Rösti |  | 1. tammikuuta 2023 | Sveitsin kansanpuolue |  Bern | ympäristö-, liikenne-, energia- ja viestintäministeriön johtaja |
|  | Élisabeth Baume-Schneider |  | 1. marraskuuta 2023 | Sveitsin sosiaalidemokraattinen puolue |  Jura | oikeus- ja poliisiministeriön johtaja |
Aiheesta muualla

Sveitsin liittoneuvoston viralliset Internet-sivut
Kristoffer Jakobsen

| Kristoffer Jakobsen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. syyskuuta 1994  Boden 
Uran tiedot
Laji:  alppihiihto 
| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten alppihiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten alppihiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten alppihiihto.MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten alppihiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Cortina 2021 | joukkue |  |
|  Pronssia | Saalbach 2025 | sekajoukkuekilpailu |  |
Kristoffer Jakobsen (s. 9. syyskuuta 1994) on ruotsalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Storklintens AK Skalp -seuraa.
Jakobsen sijoittui Pyeongchangin olympialaisissa 2018 pujottelussa seitsemänneksi. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän sai joukkuekilpailussa hopeaa. Saalbachin MM-kilpailuissa 2025 hän saavutti pronssia sekajoukkuekilpailussa.
Alppihiihdon maailmancupissa Jakobsen kilpaili ensimmäisen kerran Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2016. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Levin pujottelussa marraskuussa 2016 oltuaan 12:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kuudes maamiehensä André Myhrerin jälkeen Levin pujottelussa marraskuussa 2019. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Val d'Isèren pujottelussa kaudella 2021–2022. Samalla kaudella Madonna Di Campiglion pujottelussa hän sijoittui kolmanneksi. Kaudella 2023–2024 hän sijoittui toiseksi Kitzbühelin pujottelussa. Kaudella 2024–2025 hän oli Gurglin pujottelussa toinen.
Ylitornion kirkko

| Ylitornion kirkko |
| --- | --- |

Sijainti:  Alkkulanraitti 8, Ylitornio
Koordinaatit:  66°18′51.7″N, 23°40′11.8″E
Seurakunta:  Ylitornion seurakunta
Rakentamisvuosi:  1940, kellotapuli 1819
Suunnittelija:  Gunnar Wahlroos (kirkko), Anton Wilhelm Arppe (kellotapuli)
Istumapaikkoja:  550
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ylitornion kirkko on Ylitornion seurakunnan kirkkorakennus Ylitornion kuntakeskuksessa. Sen on suunnitellut arkkitehti Gunnar Wahlroos, ja se rakennettiin vuosina 1939–1940. Talvisota viivästytti ja haittasi rakennustöitä, koska miehet olivat rintamalla. Naiset olivat vastuussa rakennustöistä, mistä syystä kirkkoa kutsutaan myös naisten kirkoksi.
Kirkko on rakennettu vanhan, vuonna 1939 puretun kirkon paikalle. Vanhan kirkon ajasta muistuttaa puinen nivelikäs kellotapuli, joka on rakennettu 1816–1819 Anton Wilhelm Arppen vuodelta 1811 olevien piirustusten mukaisesti. Kirkonkelloja on kaksi, ne ovat peräisin vanhan emäseurakunnan kirkoista, toinen Matarengistä ja toinen Hietaniemestä. Istumapaikkoja kirkossa on noin 550.
Vuoden 1940 heinäkuussa käyttöön vihityn kirkon alttaritaulu on vanhasta kirkosta. Jeesus nousee haudasta -taulun (375×198 cm öljymaalaus kankaalle) on maalannut kuvataiteilija Johan Gustav Hedman vuonna 1827, ja se on ainoa hänen mainitusta aiheesta maalaamansa taulu. Kirkon urut on uusittu vuonna 2010. Kirkon lasimaalaukset ovat oululaisen taiteilija Mirjam Kinoksen ja hänen tyttärensä, taiteilija Marjatta Lipposen suunnittelemia. Saarnastuolissa on kuvanveistäjä Aarre Aaltosen reliefejä.