stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rubeus Hagrid
Ruaah

Ruaah on Hagridin jättiläisvelipuoli, joka syntyi vuoden 1931 tienoilla. Kun Ruaah syntyi, hänen äitinsä Fridwulfa hylkäsi poikansa häveten tämän pientä kokoa. Vuosia myöhemmin, kun Rubeus Hagrid ja Olympe Maxime vierailivat jättiläisten luona, Hagrid tapasi veljensä ja vei Ruaahin (vastoin tämän tahtoa) Britanniaan ja siksi hänen paluumatkansa kesti normaalia kauemmin. Hagrid piilotti Ruaahin Kiellettyyn metsään. Hagridin aikomus oli opettaa Ruaah puhumaan ja käyttäytymään ihmisten tavoin. Ruaah alkoikin hiljalleen oppia ihmisten tavoille ja kutsui Hagridia Haggeriksi ja Hermionea Hermyksi. Ruaah pelasti Harryn, Ronin ja Hermionen kentaureilta ajamalla heidät tiehensä. Myöhemmin Dumbledore järjesti Ruaahin Tylypahkaa ympäröiville vuorille asumaan isoon luolaan, jossa hän on ”paljon onnellisempi kuin metsässä”. Ruaah oli myöhemmin läsnä Dumbledoren hautajaisissa ja otti osaa Tylypahkan taisteluun taistellen jättiläisiä vastaan.
Lemmikit

Hagrid pitää vaarallisista eläimistä. Hagridin taipumus ihastua hirviöihin tuottaa ongelmia hänelle ja hänen ystävilleen.
Lemmikit > Hiinokka

Hiinokka on hevoskotka, joka tuomitaan kuolemaan kirjassa Azkabanin vanki. Harry ja Hermione kuitenkin pelastavat sen käyttämällä Hermionen McGarmiwalta saatua ajankääntäjää.  Hiinokka lähtee Tylypahkasta Sirius Musta kyydissään.
Lemmikit > Hämäkäk

Hämäkäk (engl. Aragog) on akromantella eli jättiläismäinen myrkkyhämähäkki ja vanhin Hagridin hirviöystävistä. Hagrid sai sen munana Tylyahossa ja kasvatti kaikessa hiljaisuudessa munasta elävän yksilön. Kuoriutunut Hämäkäk oli kiinanpalatsikoiran kokoinen ja Hagrid kasvatti sitä ja säilytti laatikossa sänkynsä alla.
Kun Luihuisen hirviö tappoi opiskelijatytön, josta tuli kummitus nimeltä Murjottava Myrtti, Tom Valedro juonitteli asian niin, että Hagridin kielletty lemmikki joutui syntipukiksi. Silloinen rehtori Armando Dippet antoi Hagridille potkut ja katkaisi tämän taikasauvan.
Muodonmuutosten opettaja Albus Dumbledore ei niellyt syytettä sellaisenaan vaan hankki Hagridille paikan riistanvartijana. Hän salli tämän myös piilottaa katkaistun taikasauvansa sateenvarjon varteen.
Sillä välin Hämäkäk karkasi Kiellettyyn metsään, jonne se rakensi itselleen pesän. Hagrid onnistui saamaan toisenkin akromantellan munan, josta hän kasvatti uuden yksilön; se oli naaras, Myhäkki, josta tuli Hämäkäkin puoliso. Yhdessä ne kasvattivat suuren hämähäkkipesueen Kiellettyyn metsään.
Kirjassa Harry Potter ja salaisuuksien kammio Harry ja Ron menevät Hämäkäkin luo kysymään neuvoja kun Hagrid pidätettiin; he saavat tiedot mutta pesue uhkaa syödä heidät. Pelastajaksi ilmaantuu Kiellettyyn metsään kotiutunut Weasleyn taiottu auto.
Hämäkäk sairastuu Harry Potter ja puoliverinen prinssi -kirjassa ja lopulta kuolee; Hagrid tuo sen pois metsästä ja yhdessä Harryn ja Horatius Kuhnusarvion kanssa hautaa sen kurpitsamaansa viereen. Kuhnusarvio tosin korjaa kaikessa hiljaisuudessa akromantellan hyvin kallisarvoisen myrkyn talteen: se tulee aikanaan muuttumaan samettisiksi tupakkatakeiksi, tammitynnyrissä kypsytetyksi simaksi ja sokeroiduiksi ananasviipaleiksi.
Teoksessa Harry Potter ja kuoleman varjelukset kuolonsyöjät ajavat akromantellat eli Hämäkäkin ja Myhäkin lapset hyökkäämään linnaa vastaan. Hagrid marssii niiden keskelle ja pyytää hirviöitä jättämään hyökkäyksen kesken. Akromantellat tottelevat Hagridia ja poistuvat vahingoittamatta Hagridia.
Lemmikit > Norbert

Hagridilla on Harryn ensimmäisenä lukuvuonna hetken aikaa lemmikkinä lohikäärme Norbert. Hagrid voitti lohikäärmeen munan pokerissa. Hagrid hautoo munaa tulessa, jolloin lohikäärme kuoriutuu. Lohikäärmeen kasvaessa Hagridin on luovuttava siitä. Ron Weasleyn veli Charlie Weasley, joka tutkii lohikäärmeitä Romaniassa, ottaa lohikäärmeen hoidettavakseen. Myöhemmin kävi ilmi, että Norbert on naaraslohikäärme.
Lemmikit > Tora ja Pörrö

Tora on Hagridin suuri koira, joka seuraa häntä lähes kaikkialle. Se on suojeleva Hagridia kohtaan, mutta on pohjimmiltaan pelkuri. Kirjoissa Tora on tanskandoggi, mutta elokuvissa napolinmastiffi.
Pörrö on suuri kolmipäinen koira, jonka Hagrid voitti Pörrön baarissa tapaamaltaan kreikkalaiselta mieheltä ja lainasi sen Tylypahkan rehtori Albus Dumbledorelle vartioimaan lattialuukkua, joka johti viisasten kiven säilytyspaikaan. Pörrö esiintyy vain kirjassa Harry Potter ja viisasten kivi.
Omandongo

| Omandongo |
| --- | --- |
 Omandongo
 Koordinaatit: 17°58′59.99″S, 16°12′0″E 
Valtio:   Namibia
Alue:  Oshikoton alue
Aikavyöhyke:  UTC+1
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Omandongo on asuttu paikka Onayenan vaalipiirissä Oshikoton alueella Pohjois-Namibiassa alueella, jota aiemmin kutsuttiin Ambomaaksi.
Suomen Lähetysseuran lähetystyö alkoi vuonna 1870 Omandongolla, jossa tuolloin sijaitsi Ondongan kuninkaan Shikongo Kalulun hovi. Paikka oli suomalaisten ensimmäinen lähetysasema koko maailmassa, ja se toimi lähetysasemana vuosien 1870–1888 välisen ajan.
Omandongon historia

Suomen Lähetysseuran ensimmäiset lähetyssaarnaajat saapuivat Omandongolle Hereromaan Otjimbingwesta Omarurun kautta 9. heinäkuuta 1870. Omandongo kuului tuolloin Ondongan kuninkaan Shikongon valtakuntaan.
Omandongolla oli lähetyssaarnaajien saapuessa yksi talo, jonka oli rakentanut kauppias Anderssonin apulainen Frederick Green, ja Andersson oli lahjoittanut sen Reinin Lähetysseuran lähetyssaarnaaja Carl Hugo Hahnille ja tämä edelleen suomalaisille.
Omandongolle saapuneet suomalaiset olivat:
| Nimi | Ammatti | 1>  työkausia | 2>  työkausi | 3>  työkausi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Botolf Bernhard Björklund | lähetyssaarnaaja | 1870–1882 |  |  |
| Karl Emanuel Jurvelin | lähetyssaarnaaja | 1870–1873 |  |  |
| Pietari Kurvinen | lähetyssaarnaaja | 1870–1874 |  |  |
| Alexander Malmström | lähetyssaarnaaja | 1870–1873 |  |  |
| Martti Rautanen | lähetyssaarnaaja | 1870–1891 | 1892–1903 | 1904–1926 (†) |
| Karl Leonhard Tolonen | lähetyssaarnaaja | 1870–1876 |  |  |
| Karl August Weikkolin | lähetyssaarnaaja | 1870–1878 | 1880–1887 | 1890–1891 (†) |
| Juho Heinonen | käsityöläisveli | 1870–1878 |  |  |
| Antti Piirainen | käsityöläisveli | 1870–1874 | b  |  |
Alaviitteet:
a Huom: Virallisissa historiateoksissa näiden lähetyssaarnaajien ensimmäinen työkausi on merkitty alkaneeksi 1868, sillä he saapuivat 30. joulukuuta tuona vuonna Kapkaupunkiin ja samana päivänä edelleen junalla Stellenboschiin.
b Piirainen toimi 1874–1910 SLS:n edustajana Hereromaalla Omarurussa.
Omandongon lähetysasema jouduttiin hylkäämään syys–lokakuun vaihteessa 1888 itäisen Ondongan perintöruhtinas Nehalen omavaltaisen käytöksen vuoksi. Tämän miehet murhasivat erään William Jordan -nimisen eteläafrikkalaisen kauppiaan miltei lähetysaseman pihapiirissä. Nehalen miehet yrittivät myös “ostaa” suomalaisilta ilman korvausta härkävaunun, ja suomalaiset pakenivat Olukondaan läntisen Ondongan kuninkaan Kambonden suojiin.
Viimeinen suuri suomalaisten järjestämä tapahtuma Omandongolla oli huhtikuun alussa 1888 pidetty “yleinen seurakuntakokous”, johon osallistui 200 ambolaista, joista tosin suurin osa oli pakanoita. Tässä kokouksessa ilmeisesti käsiteltiin “törkeitä syntejä, joissa yksityinen neuvominen ei auttanut”, mutta esillä oli myös muita kysymyksiä.
Ondongassa Lähetysseuran työ laajeni pian myös uusille lähetysasemille, joita olivat Olukonda (1871–), Oniipa (1872–1876, 1888–), Ondjumba (1872–1876) ja Omulonga (1874–1888).
Myöhemmin perustettiin myös Ondangwan lähetysasema (1890–1913, vuodesta 1915 alkaen hallituksen asemana) ja Ontananga (1900–), Onayena (1902–1906, 1907–), Oshigambo (1908–) ja Onandjokwe (1910–).
Pisimpään suomalaiset ovat toimineet Oniipassa, Onandjokwella ja Oshigambossa. (Lähetysasemien tyhjenemisen vuodet ovat viitteellisiä tai niitä ei anneta tässä lainkaan, johtuen siitä, että historiateoksissa tätä asiaa ei esitetä systemaattisesti.)
Ambomaan lähetystyön juhlavuosia > 30-vuotisjuhla

Lähetystyön 30-vuotisjuhlaa vietettiin Omandongon tyhjennyttyä suomalaisista Olukondassa 9. heinäkuuta 1900. Paikalla oli myös ensimmäiselle lähetysjohtajan tarkastusmatkalle saapunut lähetysjohtaja Jooseppi Mustakallio. Kokouspaikka oli ulkosalla, minne kerääntyi 600 henkeä.
Ambomaan lähetystyön juhlavuosia > 100-vuotisjuhla

Ambomaan lähetystyön 100-vuotisjuhlaa vietettiin 1970 ensimmäisellä lähetysasemalla Omandongolla. Paikalle oli pystytetty suuri risti, ja ensimmäisenä ohjelmanumerona oli kuvaelma, jossa esitettiin ensimmäisten lähetyssaarnaajien saapuminen paikalle härkävankkureilla. Tuolloiset suomalaiset miespuoliset lähetystyöntekijät hellekypärissään esittivät sata vuotta aiemmin saapuneita lähetyssaarnaajia, ja Engelan seurakuntaopiston oppilaat taas esittivät paikallisia ambolaisia.
Juhlilla arvioitiin olleen ainakin 5500 osallistujaa, sillä näin moni osti tarkoitusta varten valmistetun juhlamerkin. Ilman juhlamerkkejäkin oli moni ihminen, arvioiden mukaan 1000 tai jopa 2000:kin henkeä.
Juhlajumalanpalveluksen liturgeina toimivat Mikko Ihamäki ja piispa Leonard Auala, ja saarnan piti Kleopas Dumeni. Itse juhlamenoista vastasi pastori Matias Ngipandula.
Juhlilla pidettiin 28 puhetta, joista 15 tulkittiin toiselle kielelle. Seitsemän kuoroa esiintyi, ja nämä lauloivat yhteensä 18 laulua. Myös Reinin lähetyksen nuorten torvisoittokunta esiintyi. Näytelmiä esitettiin yhteensä viisi.
Juhlat olivat myös ekumeeniset, sillä edustettuina olivat eri rotujen lisäksi eri kirkot, luterilaiset, myös eri kirkkoon kuuluneen luterilaiset hererot, sekä reformoidut, anglikaanit ja roomalaiskatoliset. Valtiovaltaa edusti pääkomissaari J. M. de Wet, joka korosti sitä, että ambolaisten, buurien ja suomalaisten tuli yhdessä tehdä työtä ambokansan parhaaksi.
Juhlat sujuivat rauhallisesti, ja suurimmaksi ongelmaksi jäivätkin pari skorpioninpistoa.
Juhlapaikalla ollut suurikokoinen puinen risti on sittemmin poltettu. Kyseessä oli ilkivalta.
Omandongolle haudattuja suomalaisia

Henrik Rautanen (1874–1880)
Liisa Greta Roiha o.s. Bexar (11. joulukuuta 1850 Teerijärvi – 5. huhtikuuta 1886)
Ondongan kuninkaan neuvonantaja Shiwuute ja itäisen Ondongan kuningas Nehale.
Sopivasti lihava

Sopivasti lihava on Leevi and the Leavings -yhtyeen kappale ja single vuodelta 1988. Se julkaistiin yhtyeen levyllä Häntä koipien välissä. Kappale on yksi levyn suosituimmista kappaleista. Kappaleen on säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Gösta Sundqvist ja se kestää 3 minuuttia 40 sekuntia.
Timo Kalevi Forss kuvaa kappaletta ylistyslauluksi ”kaikille ihanille reheville naisille”. Sanoituksessa ujo mieshenkilö kerää rohkeutensa ja haluaa puristaa naisen rintoja, ja lopulta he päätyvät rakastelemaan. Arkirealistisessa sanoituksessa mies on kuvattu ”luuserina” ja nainen ”kanamaisena hölmönä”. Musiikillisesti ”Sopivasti lihava” on melodinen popkappale.
Kokoonpano

Gösta Sundqvist - laulu, kitara, huilu
Juha Karastie - kitara, mandoliini
Risto Paananen - laulu, kitara, basso, kosketinsoittimet
Niklas Nylund - rummut, lyömäsoittimet
Red Horner

George Reginald ”Red” Horner (29. toukokuuta 1909 Lynden, Ontario – 27. huhtikuuta 2005) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka edusti puolustajana Toronto Maple Leafsia National Hockey Leaguessa vuodesta 1928 vuoteen 1940. Leafsin kapteenina hän toimi vuodesta 1938 uransa loppuun. Hän auttoi joukkuetta voittamaan seuran historian ensimmäisen Stanley Cupin NHL-kaudella 1931–1932. Horner valittiin Hockey Hall of Fameen vuonna 1965.
Raiskaus

Bulgarialaiset marttyyrittäret, Konstantin Makovski, 1877, kuvaa osmanijoukkojen suorittamaa bulgarialaisten naisten raiskaamista vuoden 1876 kansannousun yhteydessä.
Raiskaus on toisen pakottamista sukupuoliyhteyteen joko väkivaltaa käyttämällä tai sillä uhkaamalla tai ilman kohteen vapaaehtoista suostumusta.
Raiskaus on tuomittava ja kielletty teko, seksuaalirikos, kaikkialla maailmassa. Eri maiden lainsäädännöt kuitenkin määrittelevät raiskaukseen liittyvän pakottamisen ja vastustamisen eri tavoin.
Raiskaus on uhrille psykologisesti hyvin traumatisoiva kokemus, ja se voi jättää uhrin mieleen pysyviä jälkiä.
Etymologia

Sekä substantiivi raiska että verbi raiskata ovat vanhaa itämerensuomalaisten kielten perua. Suomen kirjakielessä sanat ovat esiintyneet jo Mikael Agricolan kirjaamana. Raiskata-verbi on alun perin tarkoittanut maatalousterminä yleensä ’hakata, haaskata metsää’, ja esimerkiksi raiskio tarkoittaa ’hakkuupaikka; pilalle hakattu metsä’.
Raiska tarkoittaa nykysuomessa surkeaa olentoa, kulunutta esinettä, roskaa, jätettä, haaskaa ja muita kielteisiä asioita.
Raiskauksen luonne

Raiskauksen määrittely seksiksi on kiistanalainen kysymys. Joidenkin teoreetikoiden mukaan raiskaus ei ole seksiä vaan vallankäyttöä, ja he yhdistävät raiskaukset miesten ylläpitämään ja naisia väkivaltaisesti alistavaan patriarkaattiin. Toisaalta ne, jotka pitävät raiskausten motivaatiota seksuaalisena, korostavat sitä, että raiskaukset kohdistuvat hedelmällisessä iässä oleviin naisiin, eikä raiskausta käytetä alistamisen muotona muita ihmisryhmiä kohtaan. Sen lisäksi raiskaukseen kuuluva penetraatio onnistuu vain, jos mies on seksuaalisesti kiihottunut.
Fiktiossa raiskaukset ovat usein nopeita, mutta todelliset raiskaajat haluavat yleensä jäljitellä rakkaussuhteeseen perustuvaa yhdyntää esileikkeineen, suudelmineen ja molemminpuolisine suusekseineen. Uhri usein tottelee, jotta raiskaus päättyisi nopeammin. Tämän vuoksi alan tutkija pitää suostumuksen puutetta ratkaisevana. Raiskaaja voi kysyä, rakastaako uhri häntä tai pitääkö uhri siitä, mitä hän tekee.
Niin sanotuissa puskaraiskauksissakin väkivalta rajoittuu yleensä siihen, että uhri pitää saada suojaisaan paikkaan raiskausta varten.
Määritelmä laissa

Raiskauksen määritelmä ja rajaus ovat vaihdelleet eri aikoina eri maissa. Kapein rajaus edellyttää, että siitin on työnnetty emättimeen väkivaltaa käyttäen tai sillä uhaten. Yhdysvalloissa vuonna 2012 muutettiin lakia niin, että minkä tahansa esineen tai ruumiinosan työntäminen emättimeen tai peräaukkoon ilman suostumista on raiskaus. Ruotsissa tehtiin samantapainen muutos vuonna 2018 ja Suomessa kansalaisaloite.
Hammurabin lain mukaan neitsyen raiskaus oli rikos hänen isäänsä vastaan, ja pitkään sen jälkeenkin raiskaus oli omaisuusrikos jossa uhri oli raiskatun aviomies tai isä. Yhdysvalloissa mustaihoisten raiskaus ei ollut aluksi rikollista, ja avioliitossa tapahtuva raiskaus tuli rikokseksi asteittain eri osavaltioissa 1970-luvulta 1990-luvulle. Myös Raamatussa raiskaus liitetään omaisuus- ja aviorikoksiin Vanhan testamentin viidennessä Mooseksen kirjassa.
Tekijät

Raiskaaminen on melko yleistä nisäkkäiden ja lintujen keskuudessa. Biologisen ja evolutiivisen selityksen mukaan raiskaus antaa koiraalle tilaisuuden päästä lisääntymään, vaikka hän ei menestyisikään muita koiraita vastaan kilpailussa saada kumppani. Raiskaajat edustavatkin ihmisillä useimmiten yhteiskunnan alimpia kerroksia, ja heiltä puuttuu asemaa, varallisuutta ja ulkonäköä.
Raiskauksen yhteys lisääntymispyrkimykseen näkyy siinä, että raiskaajat suorittavat tekonsa kaikin tavoin niin, että naisen hedelmöittyminen on mahdollisimman todennäköistä. Laajojen amerikkalaisten aineistojen perusteella peräti viisi prosenttia raiskauksista johtaakin hedelmöittymiseen. Toisaalta raiskaus on tekijälleen myös vaarallista sekä fyysisesti että sosiaalisesti.
Oikeudessa tuomitut tekijät ovat Suomessa yleensä miehiä. Vuosina 2016–2020 Suomessa annettiin viisi kertaa tuomio raiskauksesta, jossa tekijä oli nainen. Näistä kolme oli törkeitä raiskauksia. Lisäksi oli 15 törkeää ja 16 tavallista lapsen seksuaalista hyväksikäyttöä, yksi pakottaminen sukupuoliyhteyteen ynnä muita rikoksia.
Valtioneuvoston selvityksen mukaan Suomessa seksuaalirikoksia tekevät eniten huono-osaiset, nuoret, ulkomaalaiset ja ne, joilla on varhaisia riskitekijöitä. Ulkomaalaisten korkeaa 38 %:n osuutta eivät kuitenkaan huono-osaisuus ja sosioekonomiset tekijät juurikaan selittäneet. Ruotsissa 59 % poliisille ilmi tulleista raiskauksista oli ulkomaalaistaustaisten ja 48 % ulkomailla syntyneiden tekemiä.
Heteroseksuaalisista naisista 17 % kertoi pakottaneensa miestä seksuaalisesti (yhteenvetotutkimus 32 eri tutkimuksen 22 632 naisesta). Tutkimusten perusteella biseksuaaliset ja homoseksuaaliset naiset syyllistyvät seksuaaliseen pakottamiseen yhtä usein kuin heteroseksuaaliset.
Suurimmassa osassa raiskauksista tekijä ja uhri tuntevat entuudestaan. Esimerkiksi Suomessa noin joka neljännessä tapauksessa tekijä on uhrille entuudestaan tuntematon ja kolmannes epäillyistä on ulkomaalaisia.
Uhrit

Suomessa 1,1 % miehistä ja 1,3 % naisista pakotettiin sukupuoliyhteyteen ja 1,1 % ja 1,2 % muuhun sukupuoliseen kanssakäymiseen vuonna 2012, ilmenee kansallisesta rikosuhritutkimuksesta. Useissa tutkimuksissa miehet ovat ilmoittaneet poliisille paljon pienemmän osan kokemistaan väkivaltarikoksista kuin naiset.
Uhriksi valitaan usein päihtynyt henkilö. Heikommassa asemassa olevaa saatetaan painostaa tai lahjoa. Lapseen kohdistuva seksuaalirikos alkaa usein tekijän ja uhrin psykologisella lähentymisellä.
Naiset suojautuvat raiskauksilta esimerkiksi välttelemällä turvattomalta vaikuttavia ympäristöjä, olemalla valppaita ja hakemalla turvaa kumppanista. Erityisen varovaisia naiset ovat siihen aikaan kuukaudesta, kun he voivat tulla raskaaksi. Jos nainen kuitenkin joutuu hyökkäyksen kohteeksi, hänen emättimensä voi kostua automaattisena suojamekanismina. Jotkut naiset tekevät fyysistä vastarintaa, mutta toiset pyrkivät minimoimaan tappion olemalla passiivisia.
Seuraukset uhrille

Raiskaus on uhrille psykologisesti traumatisoiva kokemus, joka jättää pysyviä jälkiä. Vakavin seuraus on traumaperäinen stressihäiriö, josta kärsii yli kolmannes raiskatuista naisista. Raiskauksen uhrit tekevät itsemurhan kymmenen kertaa useammin kuin muut ihmiset, ja lisäksi itsemurhaa on yrittänyt 13 prosenttia ja harkinnut kolmasosa uhreista. Päihteiden väärinkäyttö on uhreilla 3–10-kertaista muuhun väestöön nähden. Raiskauksen uhri voi kärsiä myös paniikkikohtauksista, univaikeuksista ja painajaisista, seksuaalisuuteen liittyvistä häiriöistä sekä vaikeuksista ihmissuhteissa ja työelämässä. Yli kolmannes uhreista ei parane terapiahoidollakaan.
Nainen voi tulla raiskauksesta raskaaksi, ja jos abortti ei ole mahdollinen, hän joutuu synnyttämään lapsen miehelle, jota hän ei ole valinnut lapsensa isäksi. Raiskatuksi tuleminen voi myös heikentää naisen asemaa parisuhdemarkkinoilla, ja raiskatut naiset eroavat parisuhteessaan suhteellisen usein. Joskus naisen puoliso ja suku ottavat raiskauksen loukkauksena itseään kohtaan.
Kuten naiset myös miesuhrit saavat raiskauksista masennusta, vihaa, syyllisyyttä, itsesyytöksiä, emotionaalista ja seksuaalista kyvyttömyyttä ja itsetuhoisuutta. Lisäksi toisinaan uhria syytetään raiskaajan sijaan.
Rikosoikeudelliset seuraukset

Suomessa tuli vuonna 2017 poliisin tietoon tuli yli 1 200 raiskausta, mutta niistä vain 17 prosenttia johti tuomioon. Toisaalta vain harva raiskauksen uhri ilmoittaa poliisille. Turun Sanomien mukaan 50 000 naista joutuu Suomessa vuosittain seksuaalisen väkivallan uhriksi, mutta raiskauksesta tehtyjä rikosilmoituksia tehtiin vain 1 245, ja niistä 209 johti tuomioon. Tämä tarkoittaa sitä, että vain 0,4 prosenttia tekijöistä päätyy rikosoikeudelliseen vastuuseen.
Väärät syytökset

Meta-analyysin sisältämien tutkimusten mukaan 5,2 % raiskaussyytöksista osoitettiin vääriksi, 35 % oikeiksi ja 59 % ei vahvistettu kummiksikaan, esimerkiksi asiaa ei käsitelty oikeudessa. Koska osa viimeksi mainituistakin on vääriä syytöksiä, todellinen luku olisi tutkijoiden mukaan korkeampi kuin 5 %. Britanniassa poliisit arvioivat puolet syytöksistä vääriksi, mutta eri poliisien arviot ovat keskenään hyvin erilaisia.
Eräät tutkijat arvioivat, että 2–10 % raiskaussyytöksiä on vääriä. Eugene J. Kanin Purduen yliopistosta totesi yhdeksänvuotisessa tutkimuksessa eräällä Yhdysvaltain metropolialueella, että 41 % raiskaussyytöksistä oli vääriä. Vääriksi oletettiin syytökset, joissa kantaja kieltäytyi valheenpaljastustestistä.
Väärästä ilmiannosta voi saada Suomessa sakkoja tai enintään kolme vuotta vankeutta. Vuonna 2018 uskoon tullut nainen tunnusti tehneensä perättömän rikosilmoituksen raiskauksesta. Kurdimies oli joutunut vankilaan alle vuodeksi. Vuonna 2023 nainen sai 10 kuukautta ehdollista vankeutta väärästä ilmiannosta. Hänen rikosilmoitusuhkausta vastaan kiristämänsä mies oli onnistunut salaa videoimaan kiristysyrityksen, ja oikeus katsoi videon tukevan miehen kertomusta.
Ilmoittaessaan raiskauksesta poliisille uhri ei välttämättä ole tunteiden vallassa, vaan saattaa esiintyä neutraalisti. Tällöin poliisin väärien ennakkoluulojen vuoksi tällaisissa tilanteissa voi herätä turhia epäilyjä ilmoituksen aitoudesta.
Raiskaukset sodissa

Toisen maailmansodan viime päivinä ja sen loputtua liittoutuneet, enimmäkseen neuvostojoukot, raiskasivat jopa kaksi miljoonaa saksalaisnaista. Asiasta vaiettiin aina 2000-luvun alkuun saakka, sillä saksalaisia ei oltu totuttu näkemään sodan jälkeen uhreina. Ensimmäinen tieteellinen tutkimus aiheesta valmistui vasta vuonna 2009. Amnesty Internationalin mukaan raiskauksesta on tullut osa sodankäyntiä. Sitä on käytetty muun muassa etniseen puhdistukseen. Lääkärit ilman rajoja -järjestö raportoi kohdanneensa ilmiön ensimmäisen kerran Bosniassa 1990-luvulla.
Sodissa miesten joukkoraiskaaminen ja kovempi seksuaalinen väkivalta ovat yhä yleisiä. Esimerkiksi Sarajevon keskitysleirissä 80 % haastatelluista miehistä oli raiskattu. El Salvadorissa 76 % poliittisista miesvangeista oli kidutettu seksuaalisesti ja Ugandassa kapinalliset joukkoraiskaavat vankejaan. Tästä puhutaan hyvin harvoin, koska raiskattu mies joutuisi usein vaimon, suvun ja ystävien hylkäämäksi.
Kesällä 2008 Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvosto määritteli raiskaukset konfliktialueilla mahdolliseksi sotarikokseksi.
Raiskaukset eri maissa > Kaikissa yhteisöissä

Aiempi tutkimus oli esittänyt jotkin yhteisöt raiskauksettomiksi. 31 maan etnografisen datan uusi läpikäynti osoitti, että raiskauksia tapahtuukin kaikissa yhteisöissä. Tämä tukee käsitystä, että raiskaus ei ole opittu tapa.
Raiskaukset eri maissa > Ruotsi

Ruotsin rikoskaaren mukaan kyse on aina raiskauksesta, jos toinen osapuoli ei ole osallistunut yhdyntään tai vastaavaan seksuaaliseen tekoon vapaaehtoisesti. Raiskauksen tunnusmerkistöön ei siis kuulu Ruotsissa väkivalta, pakottaminen eikä uhkailu, vaan pelkkä vapaaehtoisuuden puute. Vapaaehtoisuutta ei tarvitse lain mukaan ilmaista sanoin tai teoin, vaan sen voi ilmaista myös muulla tavoin. Tekijän tulee varmistua toisen osapuolen vapaaehtoisuudesta. Jos tekijä ei tiennyt, mutta hänen olisi pitänyt ymmärtää, ettei toinen osapuoli ollut vapaaehtoinen, hänet voidaan tuomita myös huolimattomasta raiskauksesta.
Raiskaukset eri maissa > Yhdysvallat

40 000 kotitalouden kyselyssä 38 % seksuaalisista väkivallanteoista oli kohdistunut miehiin Yhdysvalloissa vuonna 2013. Kansallisen rikosuhritutkimuksen tutkija Lara Stemplen mukaan naisten ja miesten kokemukset ovat yllättävän lähellä toisiaan. Vuoteen 2012 asti FBI määritteli raiskauksen naiseen kohdistuvaksi.
2010 National Intimate Partner and Sexual Violence Surveyn mukaan seksuaalisen väkivallan uhreja oli 1,27 miljoonaa naista ja 1,267 miljoonaa miestä.
Miesuhreilla on erittäin usein masennusta ja seksuaalisia toimintahäiriöitä.
Vankiloissa naisia hyväksikäyttävät yleensä vankitoverit, miehiä vartijat, usein naispuoliset, etenkin nuorisovankeja. Vankiuhrit eivät ole mukana yleisissä seksuaaliväkivaltaluvuissa.
Jonkinlaista pakottamista seksiin kokee arviolta 50 % miehistä. Yliopistoissa opiskelevista naisista 23–46 % myönsi painostaneensa miehiä seksiin verbaalisesti, pitämällä väkisin paikallaan, asein tai muuten. Näissä kuten yleensäkin tutkimuksissa seksiin pakottamisesta on ongelmana se, että ne sekoittavat hyvin eriasteisia tapahtumia ja voivat olla asenteellisia.