stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rastihaukat

| Rastihaukat |
| --- | --- |

Perustettu:  1951
Paikkakunta:  Helsinki
Värit:  Sininen, punainen ja valkoinen
Lajit:  Suunnistus
Kotisivu:  https://www.rastihaukat.fi/
Rastihaukat ry eli RaHa on vuonna 1951 perustettu suunnistusseura, joka toimii  pääkaupunkiseudulla ja etenkin Itä-Helsingissä. Jäseniä on noin 200.
Rastihaukkojen toimintaan kuuluvat suunnistuksen kesäkaudella osallistumiset kansallisiin, aluemestaruus- ja Suomen mestaruuskilpailuihin sekä osanottaminen viesteihin alkaen pienistä kansallisista viesteistä aina suurviesteihin, kuten Venlojen ja Jukolan viestiin, 25-mannaan ja Halikko-viestiin. Tämän lisäksi Rastihaukat pitävät perinteikkäitä viikoittaisia Itärastit-kuntorasteja lauantaisin vaihtelevissa maastoissa eri puolilla pääkaupunkiseutua. Rastihaukoista kenties tunnetuin suunnistaja on ollut kolmissa MM-kisoissa Suomea edustanut ja MM pronssia (-89 viesti) voittanut Marja Liisa Portin.
Talvikaudella Rastihaukkojen toimintaan kuuluvat säännölliset yhteislenkit, mäkiharjoitukset sekä ohjatut kuntopiirit ja sähly. Sään salliessa harrastetaan hiihto- ja latusuunnistusta.
Spy vs. Spy (pelisarja)

| Spy vs>  Spy |
| --- | --- |
Julkaisija:  First Star Software
Aiheesta muualla
MobyGames
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Spy vs. Spy -pelin Amiga-version kansikuva.
Spy vs. Spy -videopelisarja perustuu MAD-lehdessä pitkään ilmestyneeseen sarjakuvastrippiin Spy vs. Spy, jossa kaksi vakoojaa yrittävät tappaa toisensa mitä taidokkaimmilla ansoilla ja aseilla slapstick-komiikan merkeissä. Pelisarjaan kuuluu tällä hetkellä neljä osaa, joita on julkaistu monelle eri alustalle. Sarjan vanhin peli on vuodelta 1984 ja uusin vuodelta 2005.
Spy vs. Spy

Spy vs. Spy on First Star Softwaren vuonna 1984 julkaisema tietokonepeli. Se on Spy vs. Spy -pelisarjan ensimmäinen osa ja se julkaistiin alun perin Atari 400:lle, Atari 800:lle, Commodore 64:lle sekä Apple II:lle. Spy vs. Spy on innovatiivinen, kahtia jaetulla ruudulla pelattava peli, jota voi pelata yhtä aikaa kaksi pelaajaa.
Myöhemmin peli käännettiin monelle muullekin alustalle, joihin kuuluvat ZX Spectrum, Acorn Electron, BBC Micro, MSX, Amstrad CPC, Amiga, Sega Master System, Nintendo Entertainment System, Game Boy sekä Game Boy Color.
Spy vs. Spy > Pelaaminen

Pelaajan tarkoituksena on kerätä kaikki kentästä poistumiseen vaadittavat tavarat ennen kuin aika kuroutuu umpeen. Kummallakin vakoojalla on oma henkilökohtainen lähtölaskentaa ilmoittava ajastimensa. Kun vakooja tapetaan, hän menettää kaikki keräämänsä tavarat ja joutuu odottamaan hetken pelin ulkopuolella ajastimen yhä käydessä.
Spy vs. Spy Vol. II: The Island Caper

The Island Caper on pelisarjan toinen osa, jonka First Star Software julkaisi Atari 400:lle, Atari 800:lle, Commodore 64:lle ja Apple II:lle. The Island Caperissa valkoinen ja musta vakooja ovat joutuneet autiolla saarelle hypätessään ulos lentokoneista, joilla he pakenivat ensimmäisessä osassa. Heidän täytyy käyttää toisiaan vastaan yhä kieroutuneempia ansoja paetakseen saarelta. Tilannetta ei helpota tieto, että saaren tulivuori on purkautumassa ja tuhoamassa koko paikan. Tällä kertaa pelaajan täytyy kerätä kolme ohjuksen palaa, ennen kuin hän voi karata sukellusveneellä. Vastustajan päänmenoksi pelissä on uusia ansoja ja yksi pyssy, jonka omistuksesta vakoojat voivat kamppailla.
Spy vs. Spy Vol. III: Arctic Antics

Pelisarjan kolmannen osan Arctic Antics julkaisi First Star Software. Vakoojat ovat tällä kertaa pohjoisnavalla, jonne he pakenivat sukellusveneellä tuliperäiseltä saarelta. Taas kerran vakoojien täytyy yrittää olla toistaan ovelampia.
Pelissä on taas uusi valikoima ansoja ja muita vaaroja, kuten jääkarhuja. Uutena ideana vakoojien täytyy palata aika ajoin igluihinsa lämmittelemmään, etteivät he jäädy kuoliaiksi. Pelaajan tavoitteena on paeta raketilla ulkoavaruuteen ja sen arveltiin olevan neljännen Spy vs. Spy -pelin tapahtumapaikka, mutta peliä ei kuitenkaan koskaan tehty.
Spy vs. Spy (PS2 ja Xbox)

PlayStation 2:lle ja Xboxille julkaistu versio Spy vs. Spysta on ulkoisesti täysin erilainen kolmeen aikaisempaan peliin verrattuna. Sen on kehittänyt Vicious Cycle ja julkaissut Global Star/TDK Mediactive. Se julkaistiin vuonna 2005. Peli on toteutettu nykyaikaiseen tapaan 3D -grafiikalla. Spy vs. Spy on kahden tai moninpelissä neljän vakoojan välistä ammuskelua ja ansojen jättämistä. Yksinpelissä pelimoodivaihtoehtoina ovat story, modern ja classic. Pelissä on sarjakuvasta tuttujen mustan ja valkoisen vakoojan lisäksi myös sininen ja punainen vakooja, ja pelissä on yhdeksän eri tasoa; Mansion, Kooky Carnival, Robot Factory, Oil Rig, Haunted House, Volcano Lair, Area 51 ja Space Station. Aseita ovat mm. erilaiset dynamiitit, nuija, ritsa, moottorisaha, konekivääri ja ansat.
Aiheesta muualla

Pelisarja MobyGamesissä (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kuva Spy vs. Spy -pelin Commodore 64-versiosta.
Commodore 64-versio pelistä Spy vs. Spy: The Island Caper.
Kuva Spy vs. Spy: Arctic Antics -pelin Amiga-versiosta.
Kuva Spy vs. Spy -pelin Xbox-versiosta.
Rafael Pascual

Rafael Pascual (s. 16. maaliskuuta 1970) on espanjalainen lentopalloilija. Kaudella 2007–2008 hän pelaa Italian A2-liigassa Materdomini Volley.It Castellana Grotte nimisessä joukkueessa. Pascualia pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaimmista lentopalloilijoista maailmalla. Häntä pidetään myös espanjalaisen lentopalloilun ikonina.
Ura

Rafael Pascualin ura liikkelle pääsarjatasolla jo 18-vuotiaana Acd Bomberos nimisessä joukkueessa Espanjan pääsarjassa. Ensimmäisen ammattilaiskautensa jälkeen hän suuntaisi pelaamaan suurseura Granadaan, josta nykyäänkin ponnistaa Espanjan maajoukkueeseen kirkkaimmat tähdet. Granadassa Pascual viihtyi yhden kauden, jonka jälkeen hän suuntasi pelaamaan Gran Canaria nimiseen joukkueeseen, josta matka jatkui kauden jälkeen Almeriaan. 23-ikäisenä Pascual lähti koittamaan rajojaan Italian A2-liigaan. Hän nousi yhdessä joukkueensa Banca di SS - F.O.S. S.Antioco heti maailmankovimpaan lentopalloliigaan, Italian A1-liigaan. Kaksi kautta hän pelasi A1-liigassa Antiocon joukkueessa, kunnes suurseura Alpitour Cuneo nappasi jo huippupeluriksi kehittyneen Pascualin riveihinsä. Ennen siirtymistään Cuneoon Pascual valittiin A1-liigan parhaimmaksi pelaajaksi. Cuneossa Pascual voitti heti Italian A1-liigan mestaruuden, CEV-cupin, Euroopan Supercupin, ja hänet valittiin jälleen kerran A1-liigan parhaimmaksi pelaajaksi. Loistavan kauden jälkeen Pascual jatkoi otteitaan, myös seuraavalla kaudella kun hän eteni joukkueensa kanssa jälleen kerran Euroopan Supercupin voittoon, ja Cup-voittajien cupin voittoon. Samalla Cuneo otti pronssia A1-liigassa. Kaudella 1998 Cuneo otti jälleen Cup-voittajien Cupin kultaa. A1-liigan finaalisarjassa Cuneo hävisi Trevisolle, ja joutui tyytymään pronssiin. Kaudella 1999 Cuneo otti jälleen A1-liigan mestaruuden Pascualin johdolla, ja samalla Italian Supercupin kultaa.
Vuonna 2000 Pascual lähti Japanin liigaan pelaamaan vuodeksi Panasonic Osaka nimiseen joukkueeseen. Japanista hän suuntasi jälleen kerran vuodeksi Ranskaan Poitiersiin, josta tie vei jälleen kerran Italiaan, A1-liigaan. Latinan joukkueessa Pascual vietti vuoden, jonka jälkeen olivat vuorossa Perugia, ja Telephonica Gioia del Colle. Kolme vuotta Italiassa oltuaan Pascual vaihtoi puoleksi vuodeksi Espanjaan, jonka jälkeen taas Italiaan A1-liigaan Colleen pelaamaan. Vuosi jälleen Italiassa, ja sen jälkeen vuorossa Kreikan Panathinaikos josta Pascual siirtyi muutaman kuukauden jälkeen Portugaliin loppukaudeksi pelaamaan. Portugalin jälkeen hän palasi Italiaan A1-liigaan Valentinan joukkueeseen. A1-liigassa Pascual pelasi vuoden kunnes siirtyi Castellano Grotteen pelaamaan, jota hän edustaa myös 2007–2008 kaudella.
Ura maajoukkueessa

Espanjan miesten lentopallomaajoukkuetta Pascual on edustanut peräti 516. A-maaottelun verran. A-maaottelu määrä on tiettävästi kaikkien aikojen suurin urheilussa. Maajoukkueessa hän on toiminut kapteenina vuodesta 1995 lähtien. Hän on ollut nostamassa Espanjaa kohti maailman kirkkainta kärkeä. Vuonna 1995 Espanja pelasi historiansa ensimmäisen kerran Maailmanliigassa, jossa Pascual valittiin parhaimmaksi pelaajaksi. Vuoden 1998 Maailmanmestaruuskilpailuissa Espanja sijoittui 8. sijalle, ja Pascual valittiin parhaimmaksi pelaajaksi. Seuraavan vuoden Lentopallon Maailmancupissa Pascual johti joukkuettansa jälleen urheasti, mutta se ei riittänyt kesäolympialaisiin 2000. Hänet kuitenkin valittiin Maailmancupin parhaimmaksi pelaajaksi. Vuonna 2005 Espanja jäi EM-kisoissa 4. sijalle, kun se hävisi kirvelevästi välierissä Venäjälle. Vuonna 2007 Espanja voitti 37-vuotiaan Pascualin johdolla historiansa ensimmäisen Euroopan Mestaruuden.
RED95

RED95 on St1 Oy:n valmistama raskaalle kuljetuskalustolle tarkoitettu polttoaine. Tuote sisältää suomalaisesta biojätteestä tehtyä etanolia ja se sopii Scanian 3. sukupolven etanolidieselmoottoreihin.
RED95-biojätepolttoainetta nimitetään hieman harhaanjohtavasti etanolidieseliksi. Nimitys tulee siitä, että Scanian etanolimoottorit ovat dieselmoottoreista muokattuja. Etanolimoottoreissa ei voi kuitenkaan enää käyttää tavanomaista dieselöljyä eikä RED95-etanolipolttonestettä voi vastaavasti käyttää tavallisissa dieselmoottoreissa.
Koostumus

RED95-polttonesteessä on noin 95 prosenttia biojätteestä valmistettua etanolia ja noin viisi prosenttia vettä sekä hieman syttyvyyttä parantavia lisäaineita. Koska etanolidieselmoottorit kestävät hyvin vettä, RED95-tuotantoprosessissa ei tarvitse poistaa vettä, kuten silloin, kun etanolia käytetään moottoribensiinin jatkeena.
Käyttö

Helsingin Bussiliikenne alkoi testata RED95-polttoaineella toimivia etanolibusseja vuonna 2013. RED95-etanolidieselistä on saatu hyviä kokemuksia hankkeesta, jossa on mukana St1:n lisäksi VTT, Scania Suomi, Lassila & Tikanoja, Sita Suomi, HSL, HSY ja Valio. Hankkeessa selvitetään etanolikäyttöisen raskaan kaluston ympäristövaikutuksia ja energiankulutusta. Lassila & Tikanoja ja Sita Suomi ovat käyttäneet etanolikuorma-autoa jätekuljetuksissaan ja Valio jakeluliikenteessään. Etanolidiesel vähentää fossiilisia hiilidioksidipäästöjä jopa 90 prosenttia. Kun etanolia tehdään kotimaisista jäteraaka-aineista, se on lähes hiilineutraalia ja vastaa siten konkreettisesti EU:n jäte- ja päästöongelmaan vähentämällä kaatopaikalle sijoitettavan jätteen määrää ja korvaamalla fossiilisia liikenteen polttoaineita.
Jakelu

RED95:n tankkauspisteitä on aluksi ainoastaan bussi- ja kuljetusyhtiöiden omilla varikoilla.
REC 4: Apocalypse

| REC 4: Apocalypse> [REC] 4: Apocalipsis |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jaume Balagueró
Käsikirjoittaja:   Jaume Balagueró  Manu Díaz 
Tuottaja:  Julio Fernández
Säveltäjä:  Arnau Bataller
Kuvaaja:  Pablo Rosso
Leikkaaja:  David Gallart
Erikoistehosteet:   Josep Claret  Marcos Sagasta 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Espanja
Tuotantoyhtiö:  Filmax Entertainment
Levittäjä:  Filmax Netflix
Ensi-ilta:  2014
Kesto:  96 min
Alkuperäiskieli:  espanja
Edeltäjä:  REC 3: Genesis
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
REC 4: Apocalypse on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut espanjalainen elokuva. Se on neljäs ja viimeinen REC-elokuva.
Juoni

Erikoisjoukot lähetetään karanteeniin joutuneeseen rakennukseen jossa on levinnyt zombiksi tartunnan saaneet muuttava virus. Armeijan lääkärin Guzman (Paco Manzanedo) ja sotilas Lucas (Cruspulo Cabezas) täytyy saada Angela Vidal (Manuela Velasco) ja muita ihmisiä sieltä pois. Heidät viedään karanteeniin merelle, laivaan jossa on laboratorio. Pian kuitenkin laivalla pääsee epidemia valloilleen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Manuela Velasco  | … |  Angela Vidal   |
|  Paco Manzanedo  | … |  tohtori Guzman   |
|  Hector Colome  | … |  tohtori Ricarte   |
|  Cruspulo Cabezas  | … |  Lucas   |
|  Ismael Fritschi  | … |  Nick   |
Lähde:
Aiheesta muualla

Donato, Matt: [REC] 4: Apocalypse Review We Got This Covered.  29.12.2014. Viitattu 22.7.2022. (englanniksi)
Wheatley, Cliff: [REC] 4: Apocalypse Review IGN.  3.1.2015 / Päivitetty 17.8.2021. Viitattu 22.7.2022. (englanniksi)
[•REC] 4: Apocalypse Filmaffinity. Viitattu 22.7.2022. (englanniksi)
Ragnar Westerholm

Ragnar Viking Westerholm (21. elokuuta 1902 Lemland, Ahvenanmaa – 24. tammikuuta 1984) oli suomalainen kuvataiteilija ja lavastaja.
Ahvenanmaalla Önningebyn taiteilijasiirtokunnassa syntyneen Ragnar Westerholmin vanhemmat olivat taidemaalari Victor Westerholm ja Hilma Alander. Westerholm opiskeli aluksi isänsä johdolla ja Turun piirustuskoulussa sekä sen jälkeen Staatliche Kunstakademiessa Düsseldorfissa Saksassa 1928–1930, jossa hänen opettajinaan olivat professori Walter ja tohtori H. W. Keim. Westerholm teki opintomatkoja Saksan ohella Ruotsiin, Tanskaan ja Englantiin. Hänen taiteilijan debyyttinsä oli Turussa vuonna 1929 ja hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyyn vuonna 1933. Westerholm toimi 1930-luvulla lavastajana Turun Työväen Teatterissa ja Suomalaisessa Oopperassa. Hän luopui sittemmin taiteilijanurasta ja toimi maanviljelijänä Ruovedellä.
Aiheesta muualla

Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Ragnar Westerholm
Queen Elizabeth 2

| Queen Elizabeth 2 |
| --- | --- |
 Queen Elizabeth 2
Tyyppi:  linjalaiva
Lippuvaltio:   Yhdistynyt kuningaskunta
Kotipaikka:  Southampton
Omistaja:  Cunard Line
Rakennustelakka:  John Brown and Company, Clydebank
Rakennusnumero:  736
Tilattu:  30. joulukuuta 1964
Kölinlasku:  5. heinäkuuta 1965
Vesillelasku:  20. syyskuuta 1967
Luovutettu:  1969
Neitsytmatka:  2. toukokuuta 1969 New Yorkiin
Status:  muutettu marraskuusta 2008 alkaen kelluvaksi hotelliksi Dubaihin Port Rashidissa
Tekniset tiedot
Pituus:  293 m
Leveys:  32 m
Korkeus:  52 m
Syväys:  9 m
Bruttovetoisuus (GT):  70327
Koneisto:  alun perin höyryturbiinit. Myöhemmin dieselsähköinen koneisto (9 x MAN-dieselmoottoria, 3 x GEC-sähkömoottoria potkureilla)
Nopeus:  32 kn
Matkustajia:  1 756
Miehistö:  1 015
Queen Elizabeth 2 (QE2) oli Cunard Linen matkustajalinjalaiva, joka nimettiin höyrylaiva RMS Queen Elizabethin mukaan. Se ylitti Atlantin yli 800 kertaa neljän vuosikymmenen aikana kuljettaen yhteensä yli 2,5 miljoonaa matkustajaa. Alus ei koskaan ollut RMS (Royal Mail Steam/Ship).
Cunard Line myi 2007 aluksen Dubaihin valtionsijoitusyhtiö Istithmarille sadalla miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla ja sopi luovuttavansa aluksen marraskuussa 2008. Ostaja aikoi muuttaa aluksen vuoteen 2009 mennessä kelluvaksi hotelliksi ja viihdekeskukseksi Palm Jumeirah -saaren edustalle.
Rakentaminen

Alus tilattiin 30. joulukuuta 1964 John Brown and Companyltä Clydebankistä, missä köli laskettiin 5. heinäkuuta 1965 telakkanumerolla 736. Alus laskettiin vesille 20. syyskuuta 1967 kumminaan kuningatar Elisabet II ja irtosi varustelulaiturista 19. marraskuuta 1968 Bil Warwickin alaisuudessa. Aluksella aloitettiin 26. marraskuuta alustavat testit Irlanninmerellä. Sillä tehtiin 22. huhtikuuta 1969 kokeiluluontoinen neitsytmatka Las Palmasiin ja varsinainen neitsytmatka New Yorkiin 2. toukokuuta.
Falklandin sota

Queen Elizabeth 2 otettiin 1982 joukkojenkuljetusalukseksi Falklandin sotaan. Alus teki yhden matkan, jolla se kuljetti 3 000 sotilasta.
Propulsiojärjestelmän muutos

Vuosina 1986–1987 alus oli telakalla modernisoitavana. Alkuperäiset kolme öljyä käyttänyttä höyryturbiinia vaihdettiin yhdeksään MAN-dieselmoottoriin ja potkureille kolme sähkömoottoria.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
QE2 video clips (Arkistoitu – Internet Archive)
Poisk (ISS)

Poisk ISS:n venäläisessä osassa.
Poisk (ven. Поиск) on Kansainväliseen avaruusasemaan kuuluva ilmalukko-moduuli. Se lisättiin aseman Zvezda-moduulin kattoporttiin vuonna 2009. Poisk on lähes identtinen Pirsin kanssa.
Ominaisuudet

Pituus: 4,049 m
Halkaisija: 2,55 m
Massa: 3 670 kg
Tilavuus: 14,8 m³
Laukaisu

Pirs laukaistiin Sojuz U -kantoraketilla. Moduuli oli muokatun Progress-avaruusaluksen, Progress M-MIM2:n, kyydissä.
Laukaisu Baikonurin avaruuskeskuksesta oli 10. marraskuuta 2009. Poisk kiinnitettiin jo kiertoradalla olleen Zvezda-moduulin kattoporttiin.
Kansainvälinen avaruusasema (ISS)()
Queen Elizabeth -luokka (taistelulaiva)

| Queen Elizabeth -luokka |
| --- | --- |
 Luokkaan kuulunut HMS Valiant

Tekniset tiedot
Uppouma:  27 500 t (standardi) 36 500 t (kuormattu)
Pituus:  196,82 m (kokonaispituus)
Leveys:  27,58 m
Syväys:  9,19 m
Koneteho:  75 000 shp
Nopeus:  24 solmua
Miehistöä:  950-1 300
Aseistus
Meritorjunta:  8 × BL 15" Mk I -tykkiä kaksoistorneissa 14-16 × 6" BL Mk XII -tykkiä yksiputkisina asennuksina 4 × 3 naulan (47 mm) kunnialaukaustykkiä 4 × 21" torpedoputkea
Ilmatorjunta:  2 × QF 3" 20 cwt -ilmatorjuntatykkiä
Queen Elizabeth -luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston neljän taistelulaivan muodostama alusluokka. Tämän luokan alukset olivat ensimmäisiä niin kutsuttuja nopeita taistelulaivoja. Luokka oli myös ensimmäinen puhtaasti öljykäyttöinen taistelulaiva Britanniassa.
Alkuperäisen vuoden 1912 laivastosuunnitelman mukaan piti rakentaa kolme taistelulaivaa ja taisteluristeilijä, jotka olisivat olleet paranneltuja versioita Tiger-luokan taisteluristeilijöistä (nimi Leopard?). Kuitenkin taistelulaivojen nopeuden noustessa 25 solmuun todettiin, että taisteluristeilijälle ei ollut enää tarvetta ja suunnitelma muutettiin neljän taistelulaivan hankinnaksi. Myöhemmin Malaijin valtio tarjoutui maksamaan taistelulaivan ja luokkaan päätettiin lisätä vielä yksi alus.
Luokkaan lisättiin 1914 laivastosuunnitelman pohjalta vielä yksi alus HMS Agincourt, jonka tilaus kuitenkin peruutettiin ensimmäisen maailmansodan alkaessa 26. elokuuta 1914.
Aseistus

Queen Elizabeth -luokan alukset olivat ensimmäisiä, joiden pääaseina oli kahdeksan 15 tuuman (381 mm) 42 kaliiperin Mk I -tykkiä sijoitettuina kaksoistykkitorneihin. Pääaseiden kranaatti painoi 879 kg ja se voitiin ampua 24 368 metrin päähän 20 asteen korotuskulmalla. Kaikki tornit olivat aluksen keskiakselilla ja B ja C -tornit ampuivat naapuritorniensa yli.
Alun perin tykkien sijoittelun piti olla samanlainen kuin Iron Duke -luokan aluksissa, mutta havaittiin, että poistamalla keskilaivassa oleva niin kutsuttu Q-torni saataisiin alusta kevennettyä, tilaa tehokkaammalle koneistolle ja kuitenkin tehokkaampi täyslaidallinen kuin Iron Duke-luokan aluksilla. 15 tuuman tykit osoittautuivat palveluskäytössä hyviksi. Ne olivat luotettavia ja tarkkoja aseita.
Apuaseina laivoissa oli 16 kappaletta yksittäisä BL 6 tuuman (152 mm) Mk XII-tykkiä PIX-tyypin laveteilla kasemateissa. Neljä perässä Y-tornin katolla. Etupatteri, jonka etummainen tykki oli B-tornin katolla oli porrastettu niin, että teoriassa kolme asetta kykenivät ampumaan eteenpäin ja aseiden korkeuskulman säätövara oli vain 14 astetta. Ryhmittelyn tarkoituksena oli torpedoveneiden torjunta.
Suunnitelmissa oli lisäksi 20 yksittäistä 12 naulan tykkiä, joista 12 tulitti eteenpäin ja 8 taakse ylä- ja suojakansilla. Nämä aseet kuitenkin poistettiin suunnitelmista rakennustöiden edetessä.
Aluksilla oli neljä vesilinjan alapuolella olevaa 21 tuuman (533 mm) torpedoputkea. Kaksi kummallekin kyljelle juuri asemien A- ja Y-tornien kohdille. Aluksella oli kaikkiaan 20 torpedoa. Alkuperäisessä suunnitelmassa ei ollut lainkaan lentokoneita tai ilmatorjunta-aseistusta.
Panssarointi

Alusten vesirajassa oli 330 mm paksuinen panssarivyö, joka ulottui neljä tuumaa vesirajan alapuolelle ohetessa kannentasolle mentäessä 150 millimetriin. Vesirajasta alaspäin vyö oheni 200 millimetriin. Keulaan ja perään mentäessä vyö oheni 150 ja 100 millimetriin. Lisäksi oli rakennettu lisäsuojaa ruutipanos- ja öljyvarastoja varten.
Konehuoneiden päällä oli 25 mm paksuinen panssari, patterikannen paksuus oli 32-50 mm ja yläkannen jälleen 25 mm. Peräsimen suojana oli 64-76 mm panssarointi. Apuaseiden suoja-asemien paksuus oli 254 mm yläkannen päällä olevissa ja 102-152 mm muissa. Yläasemissa kuitenkin todellinen paksuus jäi 178-229 millimetriin. Panssaroinnin osuus uppoumasta oli 29 prosenttia.
Voimanlähde

Suunniteltu nopeus oli 25 solmua eli 4 solmua edeltävää Iron Duke -luokkaa enemmän, jolloin lähes 150 prosentin tehonlisäys tarvittiin nopeuden saavuttamiseksi. 24 kattilaa (Iron Duke-luokka 18) tarvittiin tehontarpeen tyydyttämiseksi. Kattilat jaettiin kahdeksaan osastoon aina kaksi rinnakkain. HMS Warspite ja HMS Barham oli varustettu Yarrow-kattiloilla ja loput alukset Babcock & Wilcoxin vastaavilla. Alukset olivat puhtaasti öljytoimisia eli olivat ensimmäisiä vain öljyllä toimivia taistelulaivoja, vaikka USS Nevada otettiin käyttöön aiemmin.
Turbiinit sijoitettiin neljään erilliseen osastoon. Risteilyturbiinit liitettiin sivuilla oleviin turbiineihin vaihteiden avulla. Parsonsin turbiinit sijoitettiin muihin paitsi Barhamiin ja HMS Valiantiin, joissa oli Brown-Curtis-turbiinit. Laivojen tehoksi oli suunniteltu 75 000 hevosvoimaa. Koeajoissa ei kuitenkaan asetettua 25 solmun nopeutta saavutettu. Koneista jäi saamatta 14,4 prosenttia teoreettisista arvoista.
15 tuuman tykkitorni
Queen Elizabeth -luokan aseistuksen sijoittelu
Purppura (täsmennyssivu)

Purppura voi tarkoittaa seuraavia:
purppuran väri, violettiin vivahtava punainen
purppura, heraldinen tinktuuri
purppura, purppurakotiloista saatu punainen väriaine
Henoch-Schönleinin purppura, pienten verisuonten tulehdus
pigmenttipurppura, hiussuonten tulehdus
trombosytopeeninen purppura, sairauksia
idiopaattinen trombosytopeeninen purppura ITP
tromboottinen trombosytopeeninen purppura TTP
Purppura, Sig-yhtyeen albumi vuodelta 1985
Purppura, Kube-yhtyeen albumi vuodelta 2015
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Purppura”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Quinn Hughes

| Quinn Hughes |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. lokakuuta 1999 (ikä 24) Orlando, FL, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  178 cm
Paino:  79 kg
Seura
Seura:  Vancouver Canucks
Sarja:  NHL
Pelinumero:  43
Pelaajaura
Pääsarjaura:  (–)
NHL-varaus:  7. varaus, 2018 Vancouver Canucks
Quinton Hughes (s. 14. lokakuuta 1999 Orlando, Florida, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-joukkue Vancouver Canucksissa. Hän toimii joukkueen kapteenina. Canucks varasi hänet ensimmäisellä kierroksella koko NHL:n varaustilaisuuden seitsemäntenä pelaajana kesällä 2018.
Pelityyli

Elite Prospects -sivuston Curtis Joen mukaan Hughes on erittäin lahjakas puolustaja, joka erottuu luistelullaan ja fiksuilla ratkaisuillaan. Hän hallitsee kiekkoa hyvin laskelmoivasti ja on myös hyvin perehtynyt kiekottomana viemään tilaa ja aikaa vastustajilta. Joen mukaan Hughes erottuu myös muista puolustajista luovuudellaan ja visiollaan. Hän on aktiivinen molempiin suuntiin ja Joen mukaan kaiken kaikkiaan kokonaisvaltainen puolustaja, joka osaa avata peliä hyvin.
Myös NHL:n suomenkielisen sivuston pelaajaesittelyn mukaan Hughes vaikuttaa ennen kaikkea luistelullaan. Hughesia Yhdysvaltain alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa valmentanut Bob Motzko on luonnehtinut häntä seuraavasti:
»Quinn on sähköinen pelaaja, jonka luistelutaito on ihailtavaa. Hän pääsee kiekon kanssa parilla potkulla vastustajista irti ja läpi hankalista väleistä. Lisäksi hänen pelinlukutaitonsa on todella korkealla tasolla, mikä taas näkyy tehopisteinä. Quinn on tällä hetkellä oikealla tiellä, eikä hänen kokonsa ole missään nimessä huolenaihe.»