stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Trelleborg
Historiaa

900-luvulla tai jopa sitä aiemmin, kaupungin kohdalla oli tanskalaisten viikinkien rakentama kehälinna eli trelleborg. Tämän linnan jäänteet löytyivät 1990-luvulla, jolloin se rakennettiin uudestaan ja on edelleen yleisön tutustuttavissa. Nykyään siinä järjestetään myös monia kesätapahtumia. Kaupunki mainitaan Tanskan kuningashuoneen häälahjana Ruotsin prinssi Valdemar ensimmäiselle. Hyvin pian se valloitettiin takaisin Tanskalle, jonka hallinnassa se oli vuoteen 1658, jolloin koko Skåne menetettiin Ruotsille sodassa. Keskiajalla sillin kalastuksesta tuli kaupungille merkittävää. Kaupunkioikeudet Trelleborg sai vuonna 1867. Tästä oli kiittäminen niitä tahoja, jotka jatkuvasti olivat pitäneet asiaa esille Ruotsin valtiopäivillä vuodesta 1658.
Talouselämä ja politiikka

Trelleborg on kaupunki, jossa työväenliikkeellä on ollut perinteisesti vahva kannatus ja sosialidemokraatit ovat olleet kunnallispolitiikan pääpuolue. Kaupungin teollistumisen aloitti 1800-luvulla perustettu Trelleborg AB. Muita merkittäviä yrityksiä ovat etiketti- ja sanomalehtivärejä valmistava Flint Group (XSYS Print solutions) ja sänkyvalmistaja DUX.
Media

Paikallislehti Trelleborgs Allehanda ilmestyy kolmesti viikossa.
Väestönkehitys

| Trelleborgin taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 | 1960 |    | 19 066 | 19 066 |
| 1965 | 1965 |    | 21 791 | 21 791 |
| 1970 | 1970 |    | 24 096 | 24 096 |
| 1975 | 1975 |    | 22 559 | 22 559 |
| 1980 | 1980 |    | 22 221 | 22 221 |
| 1990 | 1990 |    | 22 853 | 22 853 |
| 1995 | 1995 |    | 24 391 | 24 391 |
| 2000 | 2000 |    | 24 850 | 24 850 |
| 2005 | 2005 |    | 25 643 | 25 643 |
| 2010 | 2010 |    | 28 290 | 28 290 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB). Trelleborg kasvoi yhteen Kapellvångenin kanssa vuonna 1970 ja Gislövs Läge och Simremarkenin kanssa 2010.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Trelleborgin kunnan kotisivut
Trelleborg AB
TT-line Trelleborgista Travemündeen (Arkistoitu – Internet Archive)
Trelleborgin satama
Skånen läänin kuntien keskustaajamat
Perävaunu

Armeijan maastoväreihin maalattu peräkärry.
Vene traileriin lastattuna.
Henkilöauto ja peräkärry.
Peräkärry lastattuna.
Hevoskuljetuksiin tarkoitettu henkilöauton peräkärry.
Perävaunu tarkoittaa ajoneuvon perään kytkettävää hinattavaa ajoneuvoa, jossa ei ole liikkumiseen vaadittavaa voimansiirtoa. Perävaunu voidaan kytkeä perävaunun vetoa varten varustettuun ajoneuvoon, jolloin syntyy ajoneuvoyhdistelmä.
Peräkärry

Peräkärry on pienehkö henkilöauton, pakettiauton, mönkijän tai traktorin vetämä perävaunu. Peräkärry voidaan kytkeä vetokoukulla varustettuun ajoneuvoon. Peräkärry on rakenteeltaan tyypillisesti kevyt keskiakseliperävaunu. Peräkärryjä on useanlaisia ja ne sopivat moniin käyttötarkoituksiin. Tyypillinen peräkärry on pelkkä renkailla varustettu lava, joka on yleensä alun perin avoin. Lavan reunoissa, usein myös pohjassa, on koukut tai muut kiinnikkeet kuorman sitomista varten. Peräkärryn päälle voi laittaa kuvun, joka suojaa tavaroita tuulelta, sateelta ja muilta luonnonilmiöiltä. On myös peräkärryjä, joiden päälle voi lastata ajoneuvoja, kuten auton, veneen, polkupyörän tai moottoripyörän.
Traktorin peräkärryt ovat nykyisin enimmäkseen tehdasvalmisteisia, jolloin niissä on juuri tällaiseen käyttöön suunnitellut leveät ja matalat renkaat. Käytössä on myös kotitekoisia, yleensä puretun kuorma-auton rungolle ja etu- tai taka-akselille rakennettuja peräkärryjä. Tällaisessa peräkärryssä voi olla myös vetävä akseli, joka helpottaa ajamista vaikeakulkuisessa maastossa tai kärryn ollessa raskaasti kuormattu, tai vaihtolavalaite. Ilman kippiä olevia traktorin peräkärryjä ei enää juuri käytetä maataloudessa.
Myös moottoripyörään, mopoon ja polkupyörään voidaan kytkeä peräkärry, joka voi olla yksi- tai kaksipyöräinen. Tällaiset peräkärryt eivät kuitenkaan ole yleistyneet Suomessa.[lähde? ]
Varsinainen perävaunu

Varsinainen perävaunu on yleisin Suomessa käytetty kuorma-auton perävaunu.
Rakenteeltaan varsinainen perävaunu on vähintään kaksiakselinen, ja akseleista vähintään yksi (yleensä 2 tai 3) sijaitsee perävaunun takaosassa. Yleensä akselit ovat ohjaamattomia. Ilmaan nostettavat ns. teliakselit ovat melko harvinaisia perävaunuissa. Perävaunun etuosassa on yksi tai kaksi ohjaavaa akselia, jotka kääntyvät vaakatasossa vapaasti perävaunuun nähden. Etuakseleiden etupuolelle on kiinnitetty jäykkä, pystysuunnassa nivelöity vetoaisa, joka taas kiinnitetään vetokytkimellä varustettuun kuorma-autoon. Vetoaisa seuraa vetoauton liikkeitä jolloin etuakseli(t) kääntyvät vetoaisan mukana.
Varsinaista perävaunua voidaan kutsua myös täysperävaunuksi. Kuorma-auton ja täysperävaunun yhdistelmää kutsutaan täysperäksi erotuksena varsinaisesta vetovaunun (nupin) ja puoliperävaunun muodostamasta rekasta.
Puoliperävaunu

Puoliperävaunu (rekka) on vähintään yksiakselinen perävaunu, jonka kaikki akselit sijaitsevat perävaunun takaosassa. Usein takana on kolme akselia, jotka ovat yleensä varustettu "ykköspyörillä", eli yksi pyörä/akseli/puoli. Perävaunun etuosassa on vetotappi jonka avulla perävaunu kiinnitetään vetopöytään. Perävaunun etuosan paino makaa vetopöydän päällä. Puoliperävaunu on yleinen maiden välisessä liikenteessä. Koska nämä ovat yleensä standardimittaisia, on yleistä, että vetoauton omistava yritys ei omista vedettävää kärryä tai kärry voi olla jonkin muun maan rekisterissä. Esimerkki normaalista toiminnasta on tyhjän kärryn kuormaus Suomessa, pelkkä kärry kuormataan laivaan ja Saksassa joku toinen auto hakee lastatun kärryn satamasta.
Puoliperävaunua kutsutaan usein nimillä irtoperä tai puolikas. Puoliperävaunua vedetään erityisesti tarkoitukseen suunnitellulla vetoautolla, nupilla. Myös tällaista yhdistelmää kutsutaan usein rekaksi. Puoliperävaunun saa kytkettyä perinteiseen suomalaiseen vetokidalliseen kuorma-autoon ns. dollylla. Nupin, puoliperävaunun ja keskiakseliperävaunun (vasikka) muodostaman yhdistelmän epävirallinen nimi on lusikka-haarukka, koska sillä on taipumus painua kokoon liukkaalla kelillä äkkijarrutuksessa. Nupin, puoliperävaunun (linkkivaunun) ja sen perään kiinnitetyn puoliperävaunun yhdistelmän nimi on B-juna. Nupin, puoliperävaunun ja täysperävaunun yhdistelmät ovat olleet Suomessa kiellettyjä vuodesta 2006 lähtien.
Keskiakseliperävaunu

Keskiakseliperävaunu on vähintään yksiakselinen perävaunu, jonka akseli(t) sijaitsevat perävaunun keskellä. Perävaunussa on kiinteä, nivelöimätön vetoaisa, jonka avulla se kiinnitetään vetävään kuorma-autoon. Perävaunun jokaisessa kulmassa on yleensä tukijalka, joiden avulla perävaunu saadaan tuettua kun se irrotetaan vetoautosta.
Telikärry

Teliperäkärry on traktorin vetokoukkuun kiinnitettävä kaksiakselinen kärry. Joiden kantavuudet maatalouskäytössä ovat 5–20 tonnia. Urakointi- ja maanajokäytössä kantavuudet voivat vaihdella 20–50 tonnin välillä.
Perävaunujen varustelu

Perävaunut voidaan varustella erilaisia kuljetustarpeita varten. Näitä ovat esimerkiksi kappaletavara-, raskastavara-, säiliö- ja puutavaraperävaunut.
Peräkärry on tärkeä myös maa- ja metsätalouden työkoneena. Metsätalouden käyttöön on valmistettu eri tarkoituksiin kestäviä metsäperäkärryjä. On muun muassa polttopuiden, rankojen ajoon ja tukkipuiden ajoon tarkoitettuja metsäperäkärryjä.
Suomen ajoneuvolainsäädännön mukaan perävaunun takaosassa vaaditaan pääsääntöisesti samat valaisimet ja heijastimet kuin sitä vetävän ajoneuvon takaosassa. Autojen peräkärryissä ja -vaunuissa tulee olla etu-, taka- ja jarruvalaisimet, rekisterikilven valaisin sekä suuntavalaisimet, mikäli vetävän ajoneuvon suuntavalaisimet eivät näy riittävän selvästi ajoneuvoyhdistelmän taakse. Traktorin peräkärryissä riittävät taka- ja suuntavalaisimet. Traktorin peräkärryn taakse on kuitenkin sijoitettava hitaan ajoneuvon kolmio; itse traktorissa ei vaadita hitaan ajoneuvon kolmiota, mikäli siihen on kytketty kyseisellä kolmiolla varustettu peräkärry. Kaikissa peräkärryissä ja -vaunuissa vaaditaan taakse kummallekin puolelle, mahdollisimman lähelle lavan tai korin kulmia asennetut kolmionmuotoiset punaiset heijastimet, jotka on kiinnitettävä kärki ylöspäin. Enintään 80 senttimetriä leveässä polkupyörän peräkärryssä riittää yksi takaheijastin. Auton perävaunua varten on oltava ajon aikana mukana oma varoituskolmio.
Suomessa puoliperävaunua saa käyttää tilapäisesti penkinpainajaisajoihin ja muihin vastaaviin tilaisuuksiin liittyviin henkilökuljetuksiin edellyttäen, että auton kuljettajalla on vähintään kahden vuoden ajokokemus kuorma-autolla toisen palveluksessa tai luvanvaraisen liikenteen harjoittajana. Auton ja traktorin perävaunulla saa poliisin hyväksymällä reitillä kuljettaa nähtävyyksiin ja yleisötilaisuuksiin tutustuvia henkilöitä edellyttäen, että perävaunu on varustettu henkilökuljetukseen soveltuvin rakentein ja varustein. Kuljetuksen suurin sallittu ajonopeus on 25 km/h. Lisäksi traktoriperävaunulla saa kuljettaa omaa työväkeä sekä perävaunun kuormaamiseen tai kuorman purkamiseen tarvittavaa apuväkeä työ- tai määräpaikalle ja sieltä takaisin ehdolla, että kuljetus voi tapahtua turvallisesti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Perävaunu Wikimedia Commonsissa
Puoliperävaunuyhdistelmä
Ville Niskanen

Ville Niskanen.
Ville Niskanen (9. elokuuta 1887 Maaninka – 17. tammikuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti.
Niskasen vanhemmat olivat maanviljelijä Paavo Niskanen ja Hedvig Rönkä. Hän pääsi ylioppilaaksi 1907 ja harjoitti myöhemmin kieliopintoja Lontoossa 1924 ja Pariisissa 1927–1928.
Niskanen oli nuorsuomalaisen puolueen sihteerinä 1911–1914, Keski-Savo-lehden päätoimittajana 1915–1917, Viipurin maalaiskunnan elintarvelautakunnan toimitusjohtajana 1917–1919 sekä toimi liikemiehenä 1919–1921. Hän oli ulkoasiainhallinnon palveluksessa vuodesta 1921 eri edustustoissa Tallinnassa, Lontoossa, Hampurissa, Berliinissä, Shanghaissa, Kapkaupungissa, New Yorkissa, Belgradissa ja Sofiassa. Niskanen oli Suomen Jugoslavian-lähettiläänä 1948–1953. Hän palveli kotimaassa ulkoministeriössä 1942–1945 ja uudelleen vuodesta 1953 alkaen.
Ville Niskasesta kerrotaan suurlähettiläs Paul Gustafssonin muistelmateoksessa Koulupoika, korpraali, konsuli (1995). Gustafsson palveli Niskasen alaisena Suomen lähetystön attašeana Belgradissa 1951–1953.
Ville Niskanen oli naimisissa 1912–1916 Hulda Kuusamon (Klingsten) kanssa ja vuodesta 1918 Helmi Blasnialiksen kanssa.
Vallittu

Vallittujen sukuvaakuna (Suomen Heraldinen Seura n:o 2090).
Varanginvuonon pohjoisrannalla oleva Vallitunkivi (ref.4).
Vallittu on vanha karjalainen suku, jonka historia liittyy vuoden 1323 Pähkinäsaaren rauhan aikaan ja erityisesti Käkisalmen kapinaan vuonna 1337, jolloin Käkisalmen linnan päälliköksi valittiin Valit Karjalainen.
Valit (Valittu, nyk.  Vallittu) vaikutti toiminnallaan Ruotsin ja Novgorodin väliseen rajaan Käkisalmen kohdalla. Linnanpäällikkö Valittu ja ilmeisesti hänen poikansa ja pojanpoikansa olivat Novgorodin Pyhän Sofian ensimmäisen kronikan mukaan karjalaisten heimopäällikköjä ja he tekivät kauppa- ja sotaretkiä Käkisalmesta Pielisjärven ja Oulujärven vesistöjen sekä Vienan niemimaan kautta pohjoiseen. Näihin liittyvät muun muassa Ilomantsin Koitereenjärvessä oleva Vallitunselkä, Kemijoessa oleva Vallitunsaari, Vienan Kemin edustalla oleva Vallitunsaari ja Jäämeren rannalla Varanginvuonon pohjoisrannalla Mortensnesissä oleva Valitunkivi. Muistokivi on 1500-luvulla muistiin pannun selityksen mukaan Karjalan heimopäällikkö Valitun Lapin sotaretken voiton merkiksi pystytetty. Sotaretkellä karjalaiset valtasivat Lapin norjalaisilta ja Norjan verotusoikeus Lapissa päättyi.
Linnanpäällikkö Valitun pojanpoika on haudattu kertoman mukaan Käkisalmen Vapahtajan kirkkoon, joka on sijainnut linnan ulkopuolella.
Vallittu-nimisiä henkilöitä oli vuonna 2023 Suomessa 137 ja he asuvat eri puolilla maata. Sukunimi oli yleisyysjärjestyksessä sijalla 5 236.
Veneslinna

| Veneslinna> Sijainti |
| --- | --- |
 Veneslinna
Koordinaatit:  61.88618756°N, 23.00550961°E
Valtio:  Suomi
Paikkakunta:  Ikaalinen
Historia
Tyyppi:  Linnavuori
Huippukausi:  historiallinen ?
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Veneslinna on Pirkanmaalla Ikaalisten Heittolan kylässä sijaitseva mahdollinen muinaislinna.
Muinaislinna

Veneslinna sijaitsee Ikaalisten kirkosta 13,8 kilometriä pohjoisluoteeseen ja Kyrösjärveen laskevan Vääräjoen länsirannalla olevalla harjulla. Harjusta on otettu runsaasti hiekkaa ja historiallisen ajan kivi- ja maarakenteita esiintyy 240 metrin pituisella ja 20 metriä leveällä matkalla hiekkakuopan kaakkoispuolella. Paikka jää Kukkurantien, joka poikkeaa seututieltä 276, ja Vääräjoen rantatörmän väliin. Maarakenteita ovat erilaiset rakennuksien kiviperustukset, kaivannot, vallit ja kivikasat. Niiden merkitystä ei ole tutkittu, mutta ne vaikuttavat olevan muinaislinnan puolustusvarustuksien jäänteitä. Kulkureittiä Veneslinnasta pohjoiseen kohti Parkanoa kutsutaan nimellä Linnankangas.
Tutkimuksia

Kohteessa ei ole tehty arkeologisia kaivauksia, mutta sitä tutkittiin pintapuolisesti vuonna 2004 (Vadim Adel).
Historiaa

Vääräjoki toimi aikoinaan tärkeänä kulkureittinä Etelä-Suomen ja Pohjanmaan välillä. Historiallisesti merkittävä Kyrönkankaan talvitie on kulkenut Heittolan kylän kautta. Paikalla on sijainnut kihniöläisten ja parkanolaisten venevalkama, josta paikka on saanut nimensä. Esimerkiksi nuijasodan aikana käyttivät Jaakko Ilkan ja Klaus Flemingin joukot tätä reittiä siirtyessään paikasta toiseen. Perimätiedon mukaan alueella olisi käyty taisteluja isonvihan aikana.
Aiheesta muualla

Riitialan seudun kylät ry: Historia (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen muinaislinnat
| --- | --- |
Ahvenanmaa:  Borgbodan linnavuori • Borgdalsbergin linnavuori • Borgön linnavuori • Hammarlandin linnavuori • Jomalan linnavuori • Svelandsberget
Etelä-Karjala:  Kannuksen linnavuori • Kuivaketveleen linnavuori • Lassilan linnavuori • Pieni Linnamäki • Turasalon linnavuori • Sarajärven linnavuori • Suuri Pyhäkalan Linnavuori
Etelä-Savo:  Haukiveden linnasaari • Ihanteensalon linnavuori • Ikoinniemen linnavuori • Otavan linnavuori • Otralan linnavuori • Sairilan linnavuori • Sulkavan linnavuori • Vatilan linnavuori
Kanta-Häme:  Aulangonlinna • Hakoisten linnavuori • Hakovuori • Hangastenmäen linnavuori • Hyypiönvuori • Kestinpäänkallio • Kiianlinna • Kotkonlinna • Kyläkallio • Lammin Linnamäki • Laurinkallio • Lippilinnanmäki • Mantereenlinna • Palvaanlinna • Piilosaari • Tenholan linnavuori • Teponlinna • Unikkolinna
Keski-Suomi:  Linnasenvuori • Pukinvuori • Päijälän linnavuori
Kymenlaakso:  Kirkkovuori • Kuoppalan linnavuori • Salmenkylän Linnamäki
Pirkanmaa:  Apianlahden linnosaari • Arasalon linnavuori • Eskolanvuori • Hiukkasaari • Huntilan linnavuori • Kaakilan linnankallio • Kirvunlinna • Lammelan muinaislinna • Nuutajärven linnavuori • Pentin linnavuori • Pirunlinna • Rapolan muinaislinna • Rutajärven linnavuori • Siuron linnavuori • Valkkisten linnamäki • Veneslinna
Pohjois-Karjala:  Havukkakallio • Linnalampi
Päijät-Häme:  Hankaan linnavuori • Hämeenkosken linnakallio • Kapatuosian linnavuori • Kiiluanmäen linnoitus • Nuppilinna • Pyhäjärven linnanmäki • Salajärven Linnakallio • Villampi • Virmailan linnasaari
Satakunta:  Harolan linnaluoto • Kauttuan linnavuori • Kokemäen linna • Liinmaan linna • Räätikäsvuori
Uusimaa:  Bocklintin linnavuori • Bonäsholmenin linnavuori • Grabbacka • Haveråkersberget • Husholmenin linna • Iso Linnanmäki • Junkarsborg • Pöykärin linnavuori • Riddarkilin viikinkivallit • Sipoonlinna • Skällbergetin muinaislinna • Sutarkullan linnavuori • Uusipöylin linnavuori • Vartiokylän linnavuori
Varsinais-Suomi:  Borgholmin linnasaari • Bårnholm • Hakastaron linna • Hautvuori • Huttalan linnavuori • Häävälän linnamäki • Kajamonvuori • Kaskalan Linnanmäki • Kaupinlinna • Kirkkelinna • Knuuttilan linnasmäki • Koljolan linnavuori • Kulhon linnavuori • Kuuvanvuori • Kärmeorvonmäki • Lallisen linnavuori • Lankvuori • Lautkankareen linnamäki • Liedon Vanhalinna • Luonnonmaan linnavuori • Mynämäen linnavuori • Nakolinna • Nousiaisten linnamäki • Nousiaisten linnavuori • Pailinnan linnamäki • Prusin linnasmäki • Pussilan linnavuori • Pöylän linnanmäki • Pöytiön linnamäki • Rekottilan linnavuori • Repolan Linnavuori • Rikalan Linnamäki • Muurmäki • Seppälän linnavuoret • Tontereenmäki • Vaimaron linnavuoret • Veitakkalan linnavuori • Viikan linnavuori • Vinkkilän linnavuori • Yltjärven linnavuori
Ville Ojanen

Ville (Villehard) Ojanen (ven. Виллигарт Густавович Оянен, Villigart Gustavovitš Ojanen, 30. joulukuuta 1893 Hollola – 23. kesäkuuta 1938 Moskova, Neuvostoliitto) oli suomalainen toimittaja, joka sisällissodan jälkeen pakeni Neuvosto-Venäjälle ja työskenteli siellä muun muassa SKP:n ja Kominternin tehtävissä.
Ville Ojanen syntyi Hollolassa talonpoikaisperheeseen, jolla oli varaa palkata ulkopuolista työvoimaa. Myöhemmin Ojanen määritteli kotinsa "kulakkitaloudeksi". Ojanen valmistui ylioppilaaksi Kuopion klassillisesta lukiosta vuonna 1913, minkä jälkeen hän työskenteli toimittajana Savon Työmiehessä. Ojanen opiskeli Helsingin yliopistossa. Sisällissodan aikana hän toimi kansanvaltuuskunnan liikenneasiain osaston raha-asiain toimikunnan rahastonhoitajana. Paettuaan Venäjälle Ojanen osallistui SKP:n perustavaan kokoukseen, työskenteli puoluetehtävissä ja suoritti punakomentajakurssin. Vuosina 1922–1928 hän oli Lännen vähemmistökansojen kommunistisen yliopiston opettaja.
Vuosina 1930–1931 Ojanen opetti Kominternin Lenin-koulussa Moskovassa poliittista taloustiedettä ja talouspolitiikkaa. Vuosina 1931–1932 hän toimi Karjalan ASNT:n kansankomissaarien neuvoston suunnitteluosaston johtajana ja vuodesta 1932 jälleen Lenin-koulun opettajana. 1920-luvulla hän kuului Kustannusliike Kirjan hallintoon ja vuonna 1932 Kommunisti-lehden toimituskuntaan. Ojanen toimi myös Kominternin maasihteeristössä. Hän kuului SKP:n keskuskomitean ulkomaantoimistoon vuosina 1936–1937. SKP:ssä hän oli Otto-Wille Kuusisen läheinen tukija.
Ojanen vangittiin helmikuussa 1938, tuomittiin kuolemaan syytettynä osallistumisesta neuvostovastaisen suomalaisen kapinallisjärjestön toimintaan ja ammuttiin Moskovan lähellä Butovossa. Hänen maineensa puhdistettiin vuonna 1955.
Myös Ojasen vaimo Aino Pesonen kuului SKP:n perustajiin. Hän työskenteli Lenin-koulun suomalaissektorin sihteerinä. Pesonen säästyi 1930-luvun vainoilta. Hän kuoli vuonna 1975.
Uskonto on vaara

| Uskonto on vaara Rattus |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 23. - 24. toukokuuta 1983
 Julkaistu: 1984
 Tuottaja(t): Rattus
 Tyylilaji: hardcore punk
 Levy-yhtiö: Poko Rekords  New Face Records
Rattuksen muut julkaisut
| WC räjähtää 1982 | Uskonto on vaara 1984 | Stolen life 1987 |
Uskonto on vaara on suomalaisen hc-punk -yhtye Rattuksen toinen albumi. Poko Rekords julkaisi albumin vuonna 1984.
Vuonna 1985 brasilialainen New Face Records julkaisi levyn. Tällä julkaisulla on mukana samana vuonna Suomessa ilmestynyt Rattuksen EP Ihmiset on sairaita.
Kappaleet

Sotahullut – 1.45 (säv. Jarkko Marjamäki, san. Jarkko Marjamäki, sov. Jarkko Marjamäki)
Uskonto on vaara – 1.22 (säv. Tomi Marjamäki, san. Tomi Marjamäki, sov. Tomi Marjamäki)
Eläinraadot hintana – 1.07 (säv. Tomi Marjamäki, san. Tomi Marjamäki, sov. Tomi Marjamäki)
Epäjumala – 0.33 (säv. Tomi Marjamäki, san. Tomi Marjamäki, sov. Tomi Marjamäki)
Rock-toimittaja – 0.21 (säv. Tomi Marjamäki, san. Tomi Marjamäki, sov. Tomi Marjamäki)
Ei vihaa, ei kateutta – 1.44 (säv. Jarkko Marjamäki, san. Voitto Vasko, sov. Jarkko Marjamäki)
Vapaaehtoinen kuolema – 1.30 (säv. Tomi Marjamäki, san. Tomi Marjamäki, sov. Tomi Marjamäki)
Viinaa suonissa, kusta päässä – 0.53 (säv. Tomi Marjamäki, san. Tomi Marjamäki, sov. Tomi Marjamäki)
WC räjähtää 2 – 3.27 (säv. Jarkko Marjamäki, san. Jarkko Marjamäki, sov. Jarkko Marjamäki)
Kappaleet > Ihmiset on sairaita

Brasilian-painoksella oli lisäksi seuraavat, Suomessa Ihmiset on sairaita -EP:llä julkaistut kappaleet:
Reaganin joululahja
Feministi
Medley:
Käskynhalu, vallanhimo
Keskitysleirin unelma
Ihmiset on sairaita
Aiheesta muualla

Uskonto on vaara Last.fm:ssä (englanniksi)
Pesäpallon SM-sarja 1956

Pesäpallon SM-sarja kasvoi kunnon mammuttisarjaksi vuonna 1956, kun siihen osallistui kokonaista 15 joukkuetta. Jyväskylän Kiri voitti mestaruuden. 
Kamppailu sekä mitaleista että säilymisestä oli äärimmäisen tiukkaa. Tuttuun tapaan lopulliset ratkaisut saatiin vasta juoksusuhteita laskemalla. Lahden Mailaveikkojen kohtaloksi koitui tätä kautta putoaminen.
Lahden viimeinen ottelu oli kotikamppailu Kiriä vastaan. Kirillä panoksena Suomen mestaruus, Lahdella sarjassa säilyminen. Kiri veti ottelussa pidemmän korren.
Työväen Mailapojilta taas juuri sarjan ainoa tappio Lahdelle elokuun lopussa riisti mestaruuden omista käsistä. Vaikka loppukausi menikin voitosta voittoon, ei se enää riittänyt Kirin saavuttamiseen. Hopeat joukkue varmisti viimeisessä ottelussaan, vaikka Hamina nousikin viimeisessä vuorossaan aina juoksun päähän.
Naisten Suomen mestaruuden voitti Helsingin Pallo-Toverit menettämättä pistettäkään kuudessa ottelussa.
Mestaruussarja > Sarjataulukko

| Joukkue | O | V | T | H | Juoksut | Juoksusuhde | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Jyväskylän Kiri | 14 | 12 | 0 | 2 | 124-58 | 2,14 | 24 |
| Työväen Mailapojat | 14 | 10 | 3 | 1 | 93-39 | 2,38 | 23 |
| Nurmon Jymy | 14 | 11 | 1 | 2 | 66-36 | 1,83 | 23 |
| Jyväskylän Veikot -55 | 14 | 8 | 1 | 5 | 118-81 | 1,46 | 17 |
| Ilmajoen Kisailijat | 14 | 6 | 3 | 5 | 107-70 | 1,53 | 15 |
| Kouvolan Pallonlyöjät | 14 | 6 | 3 | 5 | 81-62 | 1,31 | 15 |
| Haminan Palloilijat | 14 | 6 | 2 | 6 | 69-65 | 1,06 | 14 |
| Ylihärmän Junkkarit | 14 | 6 | 2 | 6 | 67-80 | 0,84 | 14 |
| Vimpelin Veto | 14 | 6 | 1 | 7 | 63-83 | 0,76 | 13 |
| Puna-Mustat, Helsinki | 14 | 5 | 2 | 7 | 71-70 | 1,01 | 12 |
| Helsingin Pallo-Toverit | 14 | 6 | 0 | 8 | 83-90 | 0,92 | 12 |
| Lahden Mailaveikot | 14 | 5 | 2 | 7 | 75-103 | 0,73 | 12 |
| Tampereen Pyrintö | 14 | 4 | 0 | 10 | 46-78 | 0,59 |   8 |
| Kuusankosken Puhti | 14 | 1 | 4 | 9 | 27-80 | 0,34 |   6 |
| Rauman Urheilijat | 14 | 1 | 0 | 13 | 29-124 | 0,23 |   2 |
Neljä viimeistä joukkuetta putosi sarjasta. Tilalle nousivat Suomensarjan lohkovoittajat Hongikon Nuorisoseuran Urheilijat, Katajanokan Haukat, Harjavallan Jymy ja Muhoksen Urheilijat
Mestaruussarja > Ottelut

| Joukkue | JK | TMP | NJ | JyV | IK | KPL | HP | YJ | VV | PM | PT | LMV | TP | KP | RU |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Jyväskylän Kiri |  |  |  | 11-8 | 7-2 | 7-4 |  |  | 16-11 |  | 17-3 |  |  | 15-6 | 6-0 |
| Työväen Mailapojat | 3-0 |  |  |  |  | 7-7 |  | 8-2 | 7-2 |  | 7-0 | 7-8 |  |  | 6-1 |
| Nurmon Jymy | 4-5 | 1-1 |  |  |  |  | 5-1 | 4-2 |  | 1-0 |  | 9-3 | 8-2 |  |  |
| Jyväskylän Veikot -55 |  | 1-10 | 0-2 |  |  |  | 16-2 | 19-8 |  | 4-3 |  | 30-12 | 7-3 |  |  |
| Ilmajoen Kisailijat |  | 7-11 | 11-4 | 5-7 |  | 3-3 |  |  |  |  |  | 4-1 |  | 12-2 | 28-3 |
| Kouvolan Pallonlyöjät |  |  | 3-5 | 6-4 |  |  | 5-8 | 8-9 |  | 5-8 |  | 7-2 | 10-0 |  |  |
| Haminan Palloilijat | 2-8 | 3-4 |  |  | 9-3 |  |  |  | 12-3 |  |  | 2-2 | 8-1 |  | 8-0 |
| Ylihärmän Junkkarit | 1-14 |  |  |  | 2-2 |  | 5-3 |  | 1-5 |  | 2-5 |  | 4-3 |  | 20-2 |
| Vimpelin Veto |  |  | 0-6 | 5-1 | 2-2 | 1-5 |  |  |  | 10-7 | 1-3 |  |  | 10-2 |  |
| Puna-Mustat, Helsinki | 6-10 | 6-6 |  |  | 5-3 |  | 2-2 | 4-7 |  |  | 8-5 |  |  | 7-2 |  |
| Helsingin Pallo-Toverit |  |  | 6-9 | 10-11 | 8-18 | 0-5 | 8-3 |  |  |  |  | 18-4 | 12-2 |  |  |
| Lahden Mailaveikot | 4-5 |  |  |  |  |  |  | 3-4 | 12-1 | 9-6 |  |  | 3-1 | 2-2 | 10-7 |
| Tampereen Pyrintö | 4-3 | 1-9 |  |  | 6-7 |  |  |  | 5-6 | 4-1 |  |  |  | 6-0 | 8-0 |
| Kuusankosken Puhti |  | 0-7 | 0-5 | 2-2 |  | 4-4 | 3-6 | 0-0 |  |  | 3-2 |  |  |  |  |
| Rauman Urheilijat |  |  | 2-3 | 2-8 |  | 4-9 |  |  | 4-6 | 2-8 | 0-3 |  |  | 2-1 |  |
Kirin joukkue

Pertti Jaakkola
Eino Kaakkolahti
Antti Elomaa
Pentti Paavola
Matti Pollari
Esa Hauta-aho
Seppo Suuronen
Paavo Pollari
Risto Parviainen
Matti Hautamaa
Eero Pietarila