stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Elric Melnibonélainen (romaani)
Vastaanotto

Karin L. Krossin mukaan Elric Melnibonélainen on enemmän kuin pelkkä tavanomainen miekka ja magia -tarina. Romaanissa on purevaa ironiaa sekä omalaatuista huumoria. Erityistä kehua saa kohtaus, jossa Elric laskeutuu lihasta tehtyyn ”Tunneliin suon alla” ja löytää Myrskyntuojan ”Sykkivästä luolasta”. Krossin mukaan kohtaus on freudilainen, mutta Moorcock onnistuu pitämään sen vakavana eikä selittele lukijalle liikaa. Romaanin suurin heikkous löytyy henkilöhahmoista: Yyrkoon on tavanomainen roisto ja Cymoril klassinen neito pulassa. Myöskään Elricin hahmo ei ole mielenkiintoisimmillaan, koska hänestä ei vielä ole kehittynyt se häikäilemätön antisankari, jollainen hän on sarjan kronologisesti myöhäisemmissä osissa.
Jason Sheehan toteaa Elric Melnibonélaisen olevan yksi tuhansista fantasiaromaaneista, jotka kuvaavat miekkaa kantavaa joukkomurhaajaa. Genren vähäisemmistä sankareista Elric eroaa kuitenkin siinä, että hän on ”ylivoimaisesti tyylikkäin, synkin, tunnelmallisin, hienostunein, rappeutunein, huumeriippuvaisin, kirotuin, häiriintynein ja tunne-elämältään omituisin joukkomurhaaja”.
Elpidio Quirino

Elpidio Quirino.
Elpidio Quirino (16. marraskuuta 1890 Vigan – 29. helmikuuta 1956 Novaliches, Quezon City) oli filippiiniläinen poliitikko, joka toimi Filippiinien presidenttinä vuosina 1948–1953.
Hänen mukaansa on nimetty Quirinon provinssi Filippiineillä.
Ura

Quirinon isä oli vankilanjohtaja. Quirino suoritti nuorena virkatutkinnon ja vuonna 1915 oikeustieteellisen tutkinnon Filippiinien yliopistossa. Hän työskenteli avustajana eri virastoissa ja oli muun muassa senaatin puhemiehen Manuel L. Quezonin avustajana. Quezonin ja Sergio Osmeñan välisessä valtakamppailussa Quirino kuului Quezonin tukijoihin. Quirino oli edustajainhuoneen jäsenenä vuosina 1919–1925 ja senaattorina vuodesta 1925. Hän matkusti vuonna 1934 Quezonin kanssa Washingtoniin Yhdysvaltoihin neuvottelemaan uudesta Filippiinien itsenäisyyttä koskevasta lakiesityksestä (Tydings–McDuffie Act), kun Quezonin ryhmäkunta oli estänyt edellisen esityksen hyväksymisen kansalliskokouksessa. Quirino valittiin samana vuonna perustuslakikonventtiin, joka laati Filippiinien kansainyhteisön perustuslain. Hän oli presidentiksi valitun Quezonin hallituksen valtiovarainministerinä vuosina 1935–1936 ja sisäministerinä vuosina 1936–1938.
Toisen maailmansodan japanilaismiehityksen aikana Quirino tuki maanalaista vastarintaliikettä, kunnes jäi kiinni. Hän oli sen jälkeen japanilaisten vankina Santiagon linnoituksessa Manilassa. Japanilaiset surmasivat hänen vaimonsa ja kolme heidän lastaan. Sodan jälkeen Quirinosta tuli parlamentin enemmistöjohtaja ja senaatin varapuhemies. Hänet valittiin vuonna 1946 presidentti Manuel Roxasin varapresidentiksi, ja hän oli samalla myös ulkoministerinä Roxasin hallituksessa. Filippiinit sai täydellisen itsenäisyyden samana vuonna. Quirinosta tuli presidentti Roxasin kuoltua yllättäen 15. huhtikuuta 1948. Quirino valittiin nelivuotiselle jatkokaudelle vuoden 1949 vaaleissa liberaalipuolueen ehdokkaana. Näihin vaaleihin liittyi äänestäjien uhkailua ja muita laittomia toimia, ja niitä on sanottu eräiksi Filippiinien historian epärehellisimmistä vaaleista.
Quirinon presidenttikauden alussa pääkaupunki siirrettiin Manilasta Quezon Cityyn. Hänen kaudellaan Filippiinejä jälleenrakennettiin pääasiassa yhdysvaltalaisella rahoituksella. Talouskasvusta huolimatta vastustajat syyttivät Quirinoa liian amerikkalaismielisestä politiikasta ja ulkomaisten taloudellisten etujen suosimisesta. Varsinkin maaseudun vanhanaikaiseen maanomistukseen liittyneet sosiaaliset epäkohdat jäivät ratkaisematta. Quirinon hallinto oli myös hyvin korruptoitunut, mikä teki hänestä epäsuositun. Kommunistisen Hukbalahap-talonpoikaisliikkeen johtama Huk-kapina riehui Filippiinien maaseudulla koko Quirinon presidenttikauden ajan. Vuonna 1948 hän yritti neuvotella kapinajohtaja Luis Tarucin kanssa, mutta neuvottelut katkesivat ja liike vain radikalisoitui. Kun kapinalliset vuonna 1950 hallitsivat jo suurta osaa Luzonin saaresta, Quirino nimitti Ramon Magsaysayn puolustusministeriksi tehtävänään kapinan kukistaminen. Magsaysay taltutti kapinan, mutta kääntyi sen jälkeen vastustamaan Quirinon hallinnon korruptiota ja asettui vuoden 1953 presidentinvaaleissa Quirinon vastaehdokkaaksi. Quirino hävisi vaalit ja vetäytyi politiikasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elpidio Quirino Wikimedia Commonsissa
Filippiinien presidentit
Aguinaldo (1899–1901) | Quezon (1935–1944)  | Laurel (1943–1945) | Osmeña (1944–1946) | Roxas (1946–1948) | Quirino (1948–1953) | Magsaysay (1953–1957) | Garcia (1957–1961) | Macapagal (1961–1965) | Marcos (1965–1986) | Aquino (1986–1992) | Ramos (1992–1998) | Estrada (1998–2001) | Arroyo (2001–2010) | Aquino III (2010–2016) | Duterte (2016–2022) | Marcos (2022–)
Emma Green
Henkilökohtaiset ennätykset

60 metrin juoksu: 7,52 (2005)
100 metrin juoksu: 11,58 (2006)
200 metrin juoksu: 23,02 (2006)
400 metrin juoksu: 54,95 (2006)
Korkeushyppy: 201 (2010)
Pituushyppy: 641 (2005)
Kolmiloikka: 13,39 (2007)
60 metrin juoksu: 7,42 (2006)
Korkeushyppy 198 (2008)
Kolmiloikka 13,69 (2006)
E-tyypin asteroidi

E-tyypin asteroidi 2867 Steins
E-tyypin asteroidit ovat asteroideja, joilla luullaan olevan enstatiitti-akondriitti-pintoja. Ne muodostavat suuren osan asteroidivyöhykkeen sisäosia, nimetty Hungaria-ryhmäksi, mutta ne nopeasti muuttuvat harvinaisimmiksi kun mennään asteroidivyöhykkeeseen kunnolla. Silti on olemassa jonkin verran sellaisia jotka ovat aika kaukana asteroidivyöhykkeen sisäreunaa, kuten 64 Angelina. Luullaan että ne ovat peräisin eriytetyn asteroidin erittäin pieneentynestä ytimestä.
Kuvaus

E-tyypin asteroideilla on korkea albedo (0.3 tai korkeampi), mikä erottaa ne M-tyypin asteroideista, jotka ovat yleisempiä. Niiden spektri on tasainen tai punertava. Varmaan koska ne ovat peräisin isomman emokappaleen reunasta eikä ytimestä, E-tyypit ovat pieniä, vain kolmella (44 Nysa, 55 Pandora, 64 Angelina) on yli 50 kilometrin halkaisija ja ei millään muulla yli 25 kilometrin (kolme isointa myöskin kiertää Aurinkoa epätyypillisen kaukana, n.3 AU). Luullaan että aubriitit (enstatiitti-akondriitti-meteoriitteja) ovat peräisin E-tyypin asteroideista, koska 3103 Eger voidaan linkittää aubriitteihin.
E-vyöhyke

Hungaria-ryhmän E-tyypit voivat olla peräisin hypoteettisen E-vyöhykkeen asteroidi-populaatiosta. E-vyöhykkeen hajaantuminen tapahtui ehkä kun Aurinkokunnan kaasujättiläiset siirtyivät eteenpäin Nizzan mallin mukaan - ja nämä hajaantuneet voisivat olla LHB:n osujat.
Tutkiminen

5. syyskuuta, 2008, miehittämätön ESA-avaruusluotain Rosetta vieraili E-tyypin asteroidi 2867 Ŝteinsin luona. Asteroidin spektri-data varmisti että se oli muodostunut enimmäkseen vähärautaisista mineraaleista kuten enstatiitti, forsteriitti ja maasälpä.
Rajani Palme Dutt

Rajani Palme Dutt vuonna 1943.
Rajani Palme Dutt (19. kesäkuuta 1896 Cambridge – 20. joulukuuta 1974 Lontoo) oli brittiläinen toimittaja ja poliitikko. Hän oli yksi  Ison-Britannian kommunistisen puolueen perustajajäsenistä, ja Britannian johtavia kommunistisia teoreetikkoja. Ennen toista maailmansotaa Palme Dutt vaikutti myös Kominternissä.
Palme Duttin isä oli intialainen kirurgi Upendra Dutt ja äiti ruotsalaiseen Palmen sukuun kuulunut Anna Palme. Hänen puolisonsa oli suomalaisen kommunistipoliitikon Eino Pekkalan entinen puoliso virolainen Salme Murrik, joka oli Hella Wuolijoen sisar.
Emma Fourreau

| Emma Fourreau |
| --- | --- |

Euroopan parlamentin jäsen
 16.7.2024–  
Ryhmä:  GUE/NGL-ryhmä
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. lokakuuta 1999 (ikä 25) Pontault-Combault, Ranska
Kansalaisuus:  ranskalainen
Tiedot
Puolue:  Alistumaton Ranska
Emma Fourreau (s. 1. lokakuuta 1999 Pontault-Combault, Ranska) on ranskalainen vasemmistopoliitikko. Fourreau edustaa  Alistumaton Ranska-puoluetta. Fourreau on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2024 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa vasemmistoryhmää.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Emma Fourreau Wikimedia Commonsissa
Emma Fourreau Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Eila Torvela

| Eila Torvela> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. syyskuuta 1958 Ii
Kuollut: 9. syyskuuta 1997 (39 vuotta) Laukaa
Puoliso:  Johnny Francis
Muusikko
Tyylilajit:  Iskelmämusiikki
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Eila Torvela (1. syyskuuta 1958 Ii – 9. syyskuuta 1997 Laukaa) oli suomalainen iskelmälaulaja. Iistä lähtöisin oleva Torvela levytti vuonna 1978 Mitä Suomi soittaa -kokoelmalle kappaleen Sua vasten aina painautuisin. Seuraavana vuonna ilmestyi hänen ensimmäinen singlensä, joka sisältää kappaleet Perämeren helmi ja Iijoen jenkka. Torvelan esikoisalbumi Mä olen vapaa ilmestyi vuonna 1982. Laajempaan tietoisuuteen hän tuli vuonna 1984 kappaleella Hulivilityttö. Torvelan muita tunnettuja levytyksiä ovat Köyhä ja savolainen, Uolevi, Suomi-poika, Hevostytön humppa sekä Blue velvet. Hänen viimeiseksi levytyksekseen jäi Kännykkäseriffi vuodelta 1997.
1990-luvun alussa Torvela toimi TV2:n viihdeohjelman Kansanhuvit juontajana. Hän oli ideoinut tämän ohjelmaformaatin itse ja ohjelma saavutti Torvelan juontokaudella kaikista suurimmat katsojalukunsa. 1990-luvulla Torvela esiintyi paljon yhdessä libanonilaisen aviomiehensä Johnny Francisin kanssa.
Torvelan viimeisiä vuosia varjostivat reistaileva terveys ja taloudelliset vaikeudet. Hän kuoli sairauskohtaukseen ollessaan kuntoutuksessa Laukaassa.
Diskografia

Mä olen vapaa (Polarsound 1982)
Hulivilityttö (Finnlevy 1984)
Hevostyttö (Finnlevy 1986)
Eila Torvela (Finnlevy 1989)
Eila Torvela & Johnny (Musiikki Laiho 1992)
Kännykkäseriffi (Unirecords 1997)
Aiheesta muualla

Eila Torvelan esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Tuttu juttu: Eila Torvela ja Johnny Francis (Yle Elävä arkisto)
Digimon World: Next Order

| Digimon World: Next Order |
| --- | --- |

 Pelien kansikuvat
Kehittäjä:  B.B. Studio HYDE, INC.
Julkaisija:  Bandai Namco Entertainment
Jakelija:  Steam
Taiteilija:  Taiki
Pelisarja:  Digimon
Pelimoottori:  Unity
Julkaistu:  PlayStation VitaJP 17. maaliskuuta 2016 PlayStation 4NA 31. tammikuuta 2017EU 27. tammikuuta 2017JP 16. helmikuuta 2017AUS 27. tammikuuta 2017 Nintendo SwitchWW 22. helmikuuta 2023 Microsoft WindowsWW 22. helmikuuta 2023
Lajityyppi:  roolipeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  CERO: A Vita CERO: B PS4 ESRB: E10+  Virheellinen ESRB-arvo PEGI: 7
Alusta:  PlayStation Vita, PlayStation 4, Nintendo Switch, Microsoft Windows
Jakelumuoto:  Blu-Ray, PS Vita -pelimoduuli, Nintendo Switch -pelimoduuli, digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK     : 
Digimon World: Next Order (jap. デジモンワールド -next 0rder-, Dejimon Wārudo -Nekusuto Ōdā-, Japanin PlayStation 4 -versio kantaa lisänimeä International Edition) on B. B. Studion kehittämä ja Bandai Namcon julkaisema tietokoneroolipeli. Peli on julkaistu vuonna 2016 PlayStation Vitalle, seuraavana vuonna PlayStation 4:lle ja vuonna 2023 Nintendo Switchille ja Windowsille.
Peli kuuluu Digimon-tuotesarjaan.
Tokyo Game Show 2016:ssa ilmoitettiin, että peli julkaistaan länsimaissa vuoden 2017 alussa PlayStation 4:lle ja lokakuussa 2016 kerrottiin pelin julkaistusta myös Japanissa PlayStation 4:lle.
Pelaaminen

Digimon World: Next Orderissa pelaaminen on samankaltaista kuin alkuperäisessä Digimon Worldissa, mutta pelissä pystyy käyttämään kahta eri Digimon -hahmoa samanaikaisesti. Pelaaja navigoi itse pelimaailmassa samalla kasvattaen kahta Digimoniansa.
Tarina

Pelin tarina kiteytyy pääasiassa kahteen päähahmoon: japanilaisiin lukion kolmatta vuotta opiskeleviin Takutoon ja Shikiin.
Takuto oli nuorempana kova Digimon-fani, jopa päätynyt paikalliseen turnaukseen, mutta on enemmän keskittynyt aikuiselämään miettien samalla myös tulevaisuuttaan. Hän ja Shiki yllättäen joutuvat Digimaailmaan, jossa he tapaavat Digimon-kumppaninsa, mukaan lukien Agumon, Gabumon, Biyomon ja Palmon. Matkalla heidän seuraansa liittyy myös luokkatoveri Kouta Hirose, jonka kumppani on Guilmon ja Himari Oofuchi, jonka kumppani on Plotmon/Salamon nimeltä 'Rikka'.
Ääninäyttelijät > Japani

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Yūta Kasuya  | … |  Takuto   |
|  Saki Fujita  | … |  Shiki   |
|  KENN  | … |  Kouta Hirose   |
|  Nao Toyama  | … |  Hifami Oofuchi   |
|  Nobuhiko Okamoto  | … |  Shoma Tsuzuki   |
|  Sora Amamiya  | … |  Luche   |
|  Kenichi Suzumura  | … |  Mameo   |
|  Chika Sakamoto  | … |  WarGreymon   |
|  Mayumi Yamaguchi  | … |  MetalGarurumon   |
|  Yūsei Oda  | … |  Yukimura   |
|  Yuka Tokumitsu  | … |  Rikka   |
|  Hiroaki Miura  | … |  Samudramon   |
|  Megumi Han  | … |  Kuzuhamon   |
Ääninäyttelijät > Englanti

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Stephanie Sheh  | … |  Shiki   |
|  Cristina Vee  | … |  Himari Oofuchi   |
|  Kyle Hebert  | … |  WarGreymon   |
|  Kirk Thornton  | … |  MetalGarurumon   |
Aiheesta muualla

Digimon World: Next Order MobyGamesissa (englanniksi)
Digimon World: Next Order MobyGamesissa (englanniksi)
Pelin viralliset kotisivut (japaniksi)
Pelin viralliset kotisivut (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Digimon World: Next Order
Käännös suomeksi
Rajankäynti

Rajankäynti on kiinteistötoimituksiin kuuluva viranomaistoimitus, jossa on kysymys kiinteistörekisteriin merkityn kiinteistön tai muun yksikön rajan paikkaa ja rajamerkkiä koskevan epäselvyyden ratkaisemisesta. Ratkaisu perustuu asiakirjoihin, karttoihin, maalla oleviin rajamerkkeihin ja muuhun luotettavaan selvitykseen.
Pääsäännön mukaan aikaisemmin lainvoimaisesti käyty raja on käytävä entiseen paikkaansa. Jos rajan paikka on määritetty eri toimituksissa eri tavoin, niin se on määrättävä viimeisen lainvoimaisen ratkaisun mukaisesti. Rajan entinen paikka saadaan yleensä selville maalla olevien rajamerkkien mukaan, koordinaattien perusteella tai karttojen ja asiakirjojen sekä muun saatavissa olevan selvityksen perusteella. Muuna selvityksenä voidaan pitää mm. vanhaa nautintaa maastossa ja todistajakertomuksia.
Rajan Vichare

| Rajan Vichare> Lok Sabhan jäsen |
| --- | --- |
 16. toukokuuta 2014 –  
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. elokuuta 1961 (ikä 63) Mumbai, Maharashtra, Intia
Tiedot
Puolue:  Shiv Sena
Rajan Baburao Vichare (s. 1. elokuuta 1961) on intialainen Shiv Senaa edustava poliitikko. Hänet valittiin Lok Sabhaan ensimmäisen kerran vuonna 2014 Thanen vaalipiiristä. Hänet valittiin toiselle kaudelle vuonna 2019. Ennen uraansa parlamentaarikkona hän toimi lainsäätäjänä Maharashtran osavaltioparlamentin alahuoneessa 2009–2014. Hän oli Thanen pormestari 2005–2007.
Vichare toimi Thanen kaupunginvaltuustossa neljä peräkkäistä kautta vuosina 1992–2012 ja pormestarina 21. helmikuuta 2005 – 10. maaliskuuta 2007. Vuonna 2014 hän aiheutti kohua Lok Sabhan jäsenenä pakotettuaan islaminuskoisen ravintolatyöläisen syömään parlamentin ravintolassa ramadanpaaston aikaan. Tapauksen jälkeen Vichare puolustautui kertomalla, ettei tiennyt työntekijän uskontoa ja hän ainoastaan protestoi huonolaatuista ruokaa vastaan. Hän ilmoitti katuvansa kuultuaan uhrinsa uskonnosta. Tapaus sai oppositiopuolueet osoittamaan mieltään ja vaatimaan Shiv Senalta anteeksipyyntöä. Vichare sai toimintansa vuoksi osakseen kahdeksan poliisitutkintaa. Hän on omien sanojensa mukaan ensimmäisellä kaudellaan keskittynyt parantanut vaalipiiriensä rautatieasemien palveluita.
Koronaviruspandemian aikaan hän ehdotti vakuutussuojaa nestekaasukuljetuksesta vastaaville työntekijöille, jotka joutuvat työnsä puolesta kulkemaan taloudesta toiseen ulkonaliikkumiskielloista huolimatta.
Rajamäki (sukunimi)

Rajamäki on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Antti Rajamäki (s. 1952), pikajuoksija
Eino Rajamäki (s. 1939), kokoomuslainen poliitikko ja yrittäjä
Erkki Rajamäki (s. 1952), bassobaritoni ja laulupedagogi
Erkki Rajamäki (s. 1978), jääkiekkoilija
Kari Rajamäki (s. 1948), sosiaalidemokraattinen poliitikko ja ministeri
Marko Rajamäki (s. 1968), jalkapallovalmentaja ja jalkapalloilija
Reino Rajamäki (1932–2014), insinööri, yrittäjä, yritysjohtaja ja teollisuusneuvos
Susanna Rajamäki (s. 1979), yleisurheilija
Teemu Rajamäki (s. 1981), basisti
Tommi Rajamäki (s. 1976), jääkiekkoilija
Tuukka Rajamäki (s. 1991), jääkiekkoilija
Viivi Rajamäki (1924−2008), kirjailija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Disney XD

| Disney XD |
| --- | --- |

Lähetykset alkoivat:  13. helmikuuta 2009 12. syyskuuta 2009 (Suomessa)
Lähetykset loppuivat:  31. joulukuuta 2020 (Suomessa)
Omistaja:  Walt Disney Company
Kuvaformaatti:  16:9
Tunnuslause:  On Tv. Online. Everywhere.
Maa:   Yhdysvallat
Näkyvyysalue:  Pohjoismaat Yhdysvallat Eurooppa Lähi-itä
Aiemmin:  Toon Disney, Jetix
Kotisivu:  Disney XD
Saatavuus
Antenniverkko
Digita:  Kanava 51
Satelliitti
Canal Digital:  Kanava 84
Viasat:  
Kaapeliverkko
Anvia:  Kanava 79
DNA Welho:  Kanava 161
Elisa:  Kanava 81
IPTV (ADSL)
Maxivision:  
Elisa:  Kanava 52
Infobox OKNimi-testi OK: 
Disney XD on Disney Channelin sisarkanava, joka aloitti toiminnan Suomessa, Ruotsissa, Tanskassa ja Norjassa 12. syyskuuta 2009. Kanavan kuvauksen mukaan Disney XD-kanavalla esitetään pääasiassa pojille tarkoitettua ohjelmistoa, mutta tytötkin otetaan huomioon. Suomessa kanava oli maksullinen. Kanava korvasi Toon Disney ja Jetix-lastenkanavat. Kanavan lähetysaika oli kello 7-23. Disney XD lopetti lähetykset Suomen alueella 31. joulukuuta 2020.
Kanava aloitti lähetyksensä Yhdysvalloissa 13. helmikuuta 2009 ja Englannissa 1. syyskuuta 2009.
Sarjat

Avengers Assemble
DuckTales
Fairly Odd Parents
Finias ja Ferb
Hulk ja M.Ä.I.S.K.:n agentit
Iron Man: Armored Adventures
Jake Long - amerikkalainen lohikäärme
Jimmy Cool
Johnny Test
Kid vs. Kat
Pokémon: Black and White
Star Wars Rebels
The Avengers: Earth’s Mightiest Heroes
The Super Hero Squad Show
Viiden tähden merielämää
Ultimate Spider-Man
Zackin ja Codyn viiden tähden elämää
Zeke ja Luther
Kaksi Kunkkua
Crash ja Bernstein
Gravity Falls
Packages from planet X
Kick Buttowski
Randy Cunningham 9th Grade Ninja
labrats
Elokuvat

Rottatouille
Jump in!
Diamond Dog Caper
Keisarin uudet kuviot 2: Kronkin uudet kuviot
Sisäinen sankari
Skyrunners
Riina Laurila

Riina Laurila (myös Aalto, Laurila-Castrén s. 17. tammikuuta[lähde? ] 1974 Pori) toimi Suomen Kansallisbaletin tanssijana 1992–2018. Päätehtävät: Don Quijote (Bart/Petipa), Kitri. La Bayadere (Makarova/Petipa), Gamzatti. Hän on esiintynyt lukuisissa solistitehtävissä, sekä corps de ballet -tehtävissä ja ansainnut huomiota erityisesti komediennena sekä dramaattisena näyttelijättärenä. Näytäntökauden 2000-2001 Riina Laurila työskenteli taikuri Markku Karvon näyttämöassistenttina Lidó de Paris -kabareessa, Ranskassa.
Riina Laurila on edustanut Suomea kansainvälisissä balettikilpailussa: Pariisi 1992,  EBU Tukholma 1993, Jackson 1994, Helsinki 1995. Hän on saanut apurahoja ja stipendejä lukuisilta organisaatioita: Pro Dance 1993, Porin Kaupunki 1994, Suomen Kulttuurirahasto 1995, Philip Morris 1996,  Suomalais-ruotsalainen kulttuurirahasto 1998, Suomen Kansallisoopperan tukirahasto 2004. Riina Laurila on tehnyt koreografioita Suomen Kansallisoopperassa ja baletissa: Draamaa ja Romantiikkaa 1997, Orion 2006, Mustatakkinen Mies 2006, Elämää 2011.
Suomen teatterijärjestöjen keskusliitto myönsi Riina Laurilalle Suomen näyttämötaiteen kultaisen ansiomerkin vuonna 2018.
Riina Laurila on valmistunut teologian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2021. Hänet vihittiin papiksi Turun tuomiokirkossa 21.11.2021.
Elron

| AS Eesti Liinirongid (ELRON) |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1998 (Elektriraudtee) lokakuu 2013 (Elron)
Kotipaikka:  Tallinna, Viro
Toimiala:  rautatieliikenne
Henkilöstö:  316
Omistaja:  Viron valtio
Kotisivu:  www.elron.ee
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tallinnan rautatieasema
Paldiskin rautatieasema (2011)
AS Eesti Liinirongid, markkinointinimeltään Elron, on virolainen rautatieyhtiö. Yhtiön nimi oli lokakuulle 2013 asti Elektriraudtee AS. Toiminnan laajentuessa sähköistämättömille rataosuuksille nimi muutettiin paremmin uuteen toimintaan sopivaksi.
Liikenne

Elron harjoittaa henkilö- ja tavaraliikennettä 1. tammikuuta 2014 alkaen koko Viron alueella.
Elektriraudteen nimellä yhtiö harjoitti vain sähköjunaliikennettä. Elronin nimellä liikenne jatkuu näillä kahdella linjalla, joista läntisellä on kaksi sivuhaaraa. Linjojen yhteispituus on 132 kilometriä. Itäinen linja kulkee rautatieverkoston keskuksesta Tallinnan Baltian-rautatieasemalta (vir. Balti Jaam) Aegviiduun. Läntinen linja haarautuu Keilassa kahteen suuntaan, joista toinen menee Kloogan kautta Paldiskiin ja toinen Riisiperen suuntaan. Muutama juna päivässä jatkaa Kloogasta myös Kloogarannalle.
1. tammikuuta 2014 alkaen Elron alkoi hoitaa kaikkia Viron sisäisiä henkilöliikenteen reittejä; sähköratojen lisäksi Edelaraudteen aiemmin hoitamia sähköistämättömiä reittejä: Tallinna–Narva, Tallinna–Tartto, Tallinna–Pärnu, Tallinna–Viljandi, Tartto–Koidula–Piusa ja Tartto–Valga).
Kalusto

Elronin kalusto koostuu 38 Stadler Flirt -junasta, joista 20 on dieseljunia ja 18 sähköjunia. Kussakin junassa on 2–4 vaunua. EU:n rahallinen tuki oli merkittävä erityisesti sähköjunia hankittaessa, sillä junien 80 miljoonan euron hankintahinnasta EU:n koheesiorahasto maksoi 85 prosenttia. Flirt-junat korvasivat aiemmat DR1, ER1- ja ER2 junat vuonna 2014.
Noin 96 miljoonan euron hintaiset dieseljunat Elron on liisannut yli 20-vuotisella sopimuksella Stadleria lähellä olevalta Estonia Train Finance AG -yhtiöltä.
Elronin varikko sijaitsee Pääskülassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elron Wikimedia Commonsissa
Stadler Flirt -juna Ülemisten rautatieasemalla Tallinnassa.
Riina Kuuselo

| Riina Kuuselo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1978
Kansalaisuus:   Suomi
Riina Kuuselo (s. 1978) on suomalainen suunnistaja.
MM-kilpailuissa Kuuselon parhaat saavutukset ovat 17. sijat sprintissä Västeråsin MM-kilpailuissa 2004 ja keskimatkalla Aichin MM-kilpailuissa 2005. EM-kilpailuissa hänen paras saavutuksensa on keskimatkan 11. sija Otepään EM-kilpailuissa 2006. Suunnistuksen maailmancupin kokonaiskilpailussa hänen paras sijoituksensa on 15. sija vuodelta 2006. Yksittäisessä maailmancupin osakilpailussa hän on parhaimmillaan sijoittunut kuudenneksi keskimatkan kilpailussa vuonna 2014. Nuorten MM-kilpailuissa hän on saavuttanut maailmanmestaruuden Reimsissa vuonna 1998. Henkilökohtaisilla matkoilla hän on sijoittunut parhaimmillaan neljänneksi pitkällä matkalla Leopoldsburgissa vuonna 1997. Kuuselo on voittanut Venlojen viestin kaksi kertaa Tampereen Pyrinnön joukkueessa vuosina 1999 ja 2010.
E-jolla

| E-jolla |
| --- | --- |


Suurin pituus (LOA):  3,35 m
Paino:  45 kg
Purjeet:  Isopurje
Isopurje:  7,5 m2
E-Jollat , Europe Class, ovat tämän hetken suosituimpia kevytveneitä. E-Jollaa voi käyttää yksi tai kaksi ihmistä, ja ne ovat erittäin nopeita. E-jollassa on yksi purje, jota säädetään skuutti-köydellä. Skuutti-köysi löysää ja kiristää purjetta, mikä auttaa purjetta saamaan mahdollisimman hyvän ilmavirtauksen alleen. E-Jollan suunnitteli belgialainen Alois Roland vuonna 1960. E-jolla kehittettiin Moth-kehitysluokan kokemusten perusteella. E-jollalla ja Moth-luokan veneillä onkin yhtenäisiä mittoja.
Materiaalit ja tekniset tiedot

E-Jollat valmistetaan nykyisin pääasiassa lasikuidusta, vaikka puusta valmistettujakin tehdään. Nykyiset E-Jollat ovat noin 3½ metriä pitkiä ja painavat noin 50 kiloa. Purjepinta-ala on useimmiten 7 neliömetriä, ja purjeet valmistetaan kudotusta kankaasta, jotta ne kestävät kovan rasituksen. 
1990-luvulta lähtien alumiinisten mastojen rinnalla sallittiin hiilikuitumastot.