stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen Kommunistisen Puolueen historia
Kirjallisuutta

Tapio Bergholm: Sopimusyhteiskunnan synty I. Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliitto 1944–1956.  Otava, 2005.  ISBN 951-1-20418-1.
Ilkka Hakalehto: SKP ja sen vaikutus poliittiseen ja ammatilliseen työväenliikkeeseen 1919–1928, WSOY 1966
Antti Hyvönen: Suomen vanhan työväenpuolueen historia.  Helsinki:  Kansankulttuuri, 1963.
Joni Krekola: Stalinismin lyhyt kurssi. Suomalaiset Moskovan Lenin-koulussa 1926–1938, SKS 2006 ISBN
Matti Lackman: Taistelu talonpojasta – Suomen kommunistisen puolueen suhde talonpoikaiskysymykseen ja talonpoikaisliikkeisiin 1918–1939 (Pohjoinen 1985 ISBN
Matti Lackman: Kommunistien salainen toiminta Tornionlaaksossa 1918–1939, Pohjoinen 1991 ISBN
Natalia Lebedeva, Kimmo Rentola & Tauno Saarela (toim.): "Kallis toveri Stalin" Komintern ja Suomi, Edita 2002 ISBN
Veli-Pekka Leppänen: Ohranasta oppositioon – Kommunistit Helsingissä 1944–1951, KSL 1994 ISBN
Jukka Paastela: The Finnish Communist Party in the Finnish Political System 1963–1982 (TaY 1991)
Jukka Paastela: Finnish communism under Soviet totalitarianism oppositions within the Finnish Communist Party in Soviet Russia 1918–1935 (Kikimora 2003)
Puhakka, Sirpa: Vasemmistoliiton synty.  Into, 2015.  ISBN 978-952-264-365-0.
Kimmo Rentola: Kenen joukoissa seisot? Suomalainen kommunismi ja sota 1937–1945 (WSOY 1994 ISBN
Kimmo Rentola: Vallankumouksen aave. Vasemmisto, Beljakov ja Kekkonen, Otava 2005 ISBN
Tauno Saarela: Suomalaisen kommunismin synty 1918–1923, KSL 1996 ISBN
Tauno Saarela: Suomalainen kommunismi ja vallankumous 1923–1930, SKS 2008 ISBN
Anthony F. Upton: Kommunismi Suomessa, Kirjayhtymä 1970 ISBN
Aiheesta muualla

Matti Bengt: Finlands kommunistiska parti (1965) (ruotsiksi) Marxistarkiv.se
SKP:n keskuskomitea Moskovassa vuonna 1920. Vasemmalta: K. M. Evä, Jukka Rahja, Jalo Kohonen, Kullervo Manner, Eino Rahja, Mandi Sirola, Yrjö Sirola.
Neuvostoliiton ja Terijoen hallituksen välisen valtiosopimuksen allekirjoitustilaisuus 1.12.1939. Kuvassa vasemmalta oikealle: Ždanov, Vorošilov, Stalin, Molotov ja Kuusinen.
SKP kielsi laajasti aiemmin käyttämänsä sirppi ja vasara -tunnuksen käytön sotien jälkeen välttääkseen liiallisia assosiaatioita Neuvostoliittoon.
SKP:n 29-vuotisjuhla Messuhallissa Helsingissä 29.8.1947.
SKP:n logo.
SKP johtajat Ensio Laine (äärimmäisenä vasemmalla), Markus Kainulainen, Taisto Sinisalo, Aarne Saarinen, Arvo Aalto ja Erkki Kivimäki vuonna 1970.
Sega

| Sega Games Co> , Ltd |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  tytäryhtiö
Perustettu:  Standard Games (1940) Service Games (1951) Sega Enterprises (1965) Sega Corporation (2000)
Perustaja:  Raymond Lemaire, Richard Stewart
Avainhenkilöt:  Hajime Satomi CEO Okitane Usui Presidentti Mike Hayes Sega Westin Presidentti ja CEO Kehittäjät Yu Suzuki Takashi Iizuka
Kotipaikka:  Alkuperäinen toimisto Ōta, Tokio, Japani Kansainväliset toimistot San Francisco, Kalifornia, USA Brentford, Lontoo, Iso-Britannia Sydney, Australia Seoul, Etelä-Korea Vancouver, Kanada
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Toimiala:  videopeliteollisuus viihdeteollisuus
Tuotteet:  videopelit, kolikkopelit, pelikonsolit, lelut
Nettotulos:   41,5 miljoonaa Jeniä (2011)
Henkilöstö:  2 600 (2009)
Emoyhtiö:  Sega Sammy Holdings
Tytäryhtiöt:  Atlus Creative Assembly Relic Entertainment
Omistaja:  Itsenäinen (1940–1969) Gulf+Western (Viacom) (1969–1984) Bally Manufacturing (1984) CSK Holdings Corporation (1984–2004) Sega Sammy Holdings(2004–edelleen)
Kotisivu:  Sega Corporation (Japan) Sega of America Sega Europe 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sega Games Co., Ltd. (jap. 株式会社セガ) (lyhenne sanoista Service Games), ja virallisesti tyyliteltynä SEGA on videopelien ja videopelialustojen kehittämiseen ja julkaisuun keskittynyt yritys.
Historia

Marty Bromley perusti yhtiön nimellä Standard Games vuonna 1940 Havaijilla, jossa yhtiö valmisti pelikoneita, flippereitä ja muita ajantappovälineitä Yhdysvaltain armeijan tukikohdissa työskenteleville sotilaille. Myöhemmin pelejä vietiin Japaniin, jossa yhtiön nimi oli Service Games. Nimi lyheni SeGaksi. Vuonna 1952 yhtiö siirsi päämajansa ja suurimman osan toiminnastaan Japanin Tokioon. Segan Pohjois-Amerikan päämaja sijaitsee Los Angelesissa ja Euroopan yksikkö Lontoossa.
Sega tuli 1980-luvulta asti tunnetuksi kolikkopelien valmistajana. Sega hankki Gremlin Industries -yhtiön ja julkaisi pian tämän jälkeen pelin Head On. Sega on julkaissut useita menestyneitä kolikkopelejä, kuten Hang-On, Outrun ja Daytona USA. Kolikkopelien kehitys ja valmistus on jatkunut edelleen Segan ylläpitämiin huvipuistoihin ja pelihalleihin. Sega on tuottanut enemmän kolikkopelejä kuin mikään muu yhtiö: 530 peliä 23 alustalla vuodesta 1981 lähtien vuoteen 2010 mennessä.
Sega alkoi 1980-luvun loppupuolella kilpailla pelikonsolimarkkinoilla Nintendon kanssa, ja kilpailu kesti lähes vuosikymmenen. Lopulta uusien kilpailijoiden, kuten Sonyn ja Microsoftin, ilmaantuessa kuvioihin niukka menestys ja taloudelliset vaikeudet ajoivat Segan konsolimarkkinoilta.
Ennen vuotta 1990 Segan maskotti oli Alex Kidd, mutta Sega Mega Drivella debytoinut Sonic korvasi kyseisen hahmon Segan maskottina. Sonic on edelleen Segan suosituin ja tunnetuin hahmo, ja Sega Mega Drive on edelleen Segan kaupallisesti menestynein konsoli, sillä 1990-luvun alussa se onnistui myymään Yhdysvalloissa paremmin kuin Nintendon Super Nintendo Entertainment System, vaikkakin jäi lopulta hyväksi kakkoseksi vuonna 1994.
Vuonna 2004 Sega yhdistyi Sammy Corporation yhtiön kanssa muodostaen holding-yhtiön nimeltä Sega Sammy Holdings.
Vuonna 2010 Sega poisti markkinoilta Sonic the Hedgehog -pelisarjan peleistä ne, jotka olivat saaneet ristiriitaisen tai huonomman keskiarvosanan Metacriticiltä.
Vuonna 2013 Sega osti Atlus-yhtiön sen emoyhtiön Indexin jouduttua talousvaikeuksiin.
Vuonna 2020 Sega Sammy Holdings myi enemmistöosuuden Sega Entertainmentistä Genda-yhtiölle. Kauppa koskee pelihalli- ja huvipuistotoimintaa kuten kolikkopelejä, joihin COVID-19 -pandemia on vaikuttanut syvillä tappioilla. Elokuussa 2020 yhtiö sulki Akihabarassa tunnetun Akihabara Building 2 -pelihallinsa (aiemmin tunnettu nimellä Akihabara Gigo). Syyskuussa 2021 Sega ilmoitti Sega Ikebukuro Gigo -pelihallin sulkemisesta 28 vuoden jälkeen vuokrasopimuksen päätyttyä. Sega Ikebukuro Gigo oli muodostunut maamerkiksi ja oli merkittävä koepaikka uusille peleille. 
Sega itse vielä valmistaa ja myy kolikkopelejä.
Tammikuussa 2022 kerrottiin Segan vetäytyvän pelihallitoiminnasta ja yhtiö myy jäljellä olevat pelihallinsa Genda-yhtiölle.
Huvipuistot ja pelihallit

Japanissa pelihallit ovat vielä suosittuja pelitalojen omistaessa sekä tilat että laitteet ja niissä olevat pelit. Segan pelihallit tunnetaan nimellä Club Sega.
Yhtiöllä on myös Joypolis- ja SegaWorld-nimisiä huvipuistoja.
Segan konsolit

Sega julkaisi 1980-luvun alussa SC-3000 -mikrotietokoneen. Nintendo Entertainment Systemin menestyksen jälkeen Sega panosti enemmän kilpailuun pelikonsoleissa. Tämän aikakauden vähemmän tunnettuja Sega-konsoleita edustivat SG-1000, SG-1000 Mark II sekä SG-1000 Mark III. Vaikka Sega Master System oli Segan tehokkain 8-bittinen konsoli, ei se missään vaiheessa kamppailut Nintendo Entertainment Systemin kanssa pelaajien suosiosta. Sega Mega Drive oli Segan kaupallisesti menestynein konsoli. Segan värillistä käsikonsolia Sega Game Gearia on aina pidetty Segan pahimpana virhesijoituksena. 32-bittinen Sega Saturn kilpaili jonkin aikaa nousuaan tekevää Sonyn PlayStationia vastaan, mutta sen myynti jäi Euroopassa pieneksi, ja lopulta pelintekijät menettivät kiinnostuksensa.
Segan viimeiseksi konsoliksi jäi Sega Dreamcast, joka pärjäsi hyvin jonkin aikaa ja jolla esimerkiksi tehtiin ensimmäinen varteenotettava kokeilu siirtää Sonic the Hedgehog 3D-grafiikkaa käyttävään muotoon, mutta lopulta PlayStation 2 söi Segan markkinat. Harrastajat pitävät yleisesti Dreamcastin pelivalikoimaa poikkeuksellisen laadukkaana, joskin menestyneempiä konsoleita niukempana. Menestyneimmät nimikkeet ovat Sonic Adventure ja Shenmue.
Tuotteet > Pelit

Segan kehittämiä ja julkaisemia pelejä ja pelisarjoja:
Altered Beast
Golden Axe
Head On
Hang-On
Out Run
Astron Belt
Daytona USA
Sonic the Hedgehog -sarja
Phantasy Star -sarja
Virtua Fighter -sarja
Puyo Puyo -sarja
Shining-sarja
The House of Dead -sarja
Sakura Taisen -sarja (Sakura Wars)
Valkyria Chronicles -sarja
Super Monkey Ball -sarja
Yakuza-sarja
Virtua Tennis -sarja
Total War -sarja
Football Manager -sarja
Shinobi-sarja
Jet Set Radio
Shenmue
Hatsune Miku: Project DIVA
Panzer Dragoon -sarja
Shenmue oli aikoinaan taloudellisesti pettymys kriitikoiden ylistävistä arvioista huolimatta. Peli on kuitenkin vaikuttanut avoimen pelimaailman pelien syntyyn ja sisälsi useita innovaatioita.
Total War -sarja on Creative Assemblyn kehittämä strategiapelisarja.
Miku Hatsune vocaloid -hahmoon perustuvat pelit ovat Japanissa olleet suosittuja. Hahmoon perustuvia pelejä oli myyty 2.5 miljoonaa kappaletta heinäkuuhun 2014 mennessä.
Initial D -sarjasta on tehty useita pelejä: kahdeksan kolikkopeliä pelihalleihin sekä kolme konsolipeliä.
Tuotteet > Konsolit

Sega SG-1000
Sega SG-1000 II
Sega Master System
Mega Drive/Genesis
Sega Game Gear
Sega Mega-CD
Sega 32X
Sega Pico (Lapsille suunnattu opetuslaite)
Sega Saturn
Sega Dreamcast
Tuotteet > Kolikkopelilaitteet

Segalla on ollut useita laitealustoja kolikkopeleissään:
Sega LaserDisc
Sega Model 1
Sega Model 2
Sega Model 3
Sega NAOMI
Sega NAOMI 2
Sega Hikaru
Sega Aurora
Sega Chihiro
Tuotteet > Muut laitteet

SC-3000-kotitietokone
Sega AI Computer (1986)
Digio SJ-1 -digitaalikamera
Sega-Vision -kuvaputkitelevisio vuodelta 1976
Sega Vision -mediatoistin vuodelta 2009
Tuotteet > Anime ja manga

Nykyisin Sega omistaa TMS Entertainment -yhtiön.
Japanissa on julkaistu anime-sarja sekä kevyt novelli (julkaisija ASCII Media Works) nimellä Sega Hard Girls.
Tähän perustuen on julkaistu cross-over-tuote Idea Factoryn Hyperdimension Neptunia -pelisarjan kanssa.
Tuotteet > Lelut

Sega Toys on yhtiön leluja valmistava osasto.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Segan verkkosivut (englanniksi)
Sega Akihabara No.2 vuonna 2018.
Sega Joypolis -huvipuistolaite.
Tietokoneasentaja

Tietokoneasentaja
Tietokoneasentaja on sähköalan ammattitutkinto, jonka suorittanut hallitsee IT-laitteistot, verkot ja ympäristöt kokonaisvaltaisesti. Tutkintoon kuuluu pakollisena Tukesin STM-3, tietokonetekniikka ja tietoliikenne/lähiverkkojen kaapelointi, valinnaisiin osiin kuuluvat muun muassa lähiverkon työasemajärjestelmät/palvelimet sekä reititinverkot ja niiden liittäminen julkisiin verkkoihin.
Tutkinnon suorittamiseksi tulee olla aiempi sähköalan perustutkinto tai usean vuoden aiempi työkokemus alalta. Nykyisin tutkintoon kuuluu myös useita sertifiointeja, muun muassa Microsoftin MCP ja F-Securen erilaiset asiantuntijasertifioinnit.
Aiheesta muualla

Työ- ja elinkeinotoimiston laaja ammattikuvaus
The London Gazette

| The London Gazette |
| --- | --- |
 Lontoon suurpalosta kertova London Gazetten etusivu 3.-10. syyskuuta 1666
Lehtityyppi:  virallinen lehti
Kustantaja:  The National Archives
Julkaisija:  The Stationery Office
ISSN:  ISSN 0374-3721
Perustettu:  7. marraskuuta 1665
Kotikunta:  Lontoo
Kotimaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Sivukoko:  broadsheet
Ilmestymistiheys:  päivittäin
Kieli:  englanti
Aiheesta muualla
Kotisivu
The London Gazette on Lontoossa ilmestyvä brittiläinen sanomalehti ja yksi Yhdistyneen kuningaskunnan virallisista lehdistä. (Kaksi muuta ovat The Edinburgh Gazette Skotlannissa ja The Belfast Gazette Pohjois-Irlannissa.)
Historia

Lehti perustettiin Lontoon ruton aikaan 1665, kun Kaarle II oli hoveineen paennut ruttoa Oxfordiin. Ensimmäinen numero ilmestyi The Oxford Gazette -nimellä 7. marraskuuta 1665, ja siinä julkaistiin virallisia tiedotteita. Ruton laannuttua hovi palasi Lontooseen, ja lehti siirtyi mukana. Lehti sai uuden nimen The London Gazette. Se on Yhdistyneen kuningaskunnan vanhin yhtäjaksoisesti julkaistu lehti.
Vuosina 1889–1996 London Gazettea julkaisi HMSO eli His/Her Majesty's Stationery Office. Se yhtiöitettiin 1996, ja se jatkaa toimintaansa nimellä The Stationery Office.
Sisältö

London Gazette julkaisee suuren joukon virallisia tiedotteita. Niitä ovat mm. seuraavat:
Kuninkaallinen hyväksyntä Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentin tai Skotlannin parlamentin säätämille laeille[lähde? ]
Ilmoitus välivaaleista, kun parlamentin alahuoneessa vapautuu paikka[lähde? ]
Nimitykset tiettyihin valtion virkoihin[lähde? ]
Upseerien nimitykset ja ylennykset asevoimissa, sekä maininnat päiväkäskyssä
Konkurssi-ilmoitukset, yritysten lakkauttamiset ym.
Arvonimien, kunniamerkkien ja sotilasmitalien myöntäminen
Nimien ja vaakunoiden muutokset
Kuninkaalliset julistukset ja muut vastaavat[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta The London Gazette Wikimedia Commonsissa
London Gazetten arkisto
Toinen korvauslaki

Toinen korvauslaki oli Suomessa 5. toukokuuta 1945 säädetty laki, jonka perusteella korvattiin sodassa tuhoutunutta ja luovutetuille alueille jäänyttä omaisuutta. Laki oli oleellisesti samanlainen kuin vuoden 1940 korvauslaki.
Tietokoneanimaatio

Tietokoneella animoitu lehmä
Tietokoneanimaatio on animaatiotekniikka, jossa liikkuvat kuvat luodaan kokonaan tietokoneilla. Tietokoneanimaatiossa yhdistyvät perinteinen animaatio ja tietokonegrafiikka.
Tietokoneiden laskentatehon kasvettua ja ohjelmien kehityttyä tietokoneanimaatio on vähitellen syrjäyttänyt perinteisen piirrosanimaation pitkissä animaatioelokuvissa. Nykyisin myös suurin osa Hollywood-elokuvien erikoistehosteista toteutetaan tietokoneanimaation avulla.
Pixar ja Dreamworks ovat tunnetuimpia tietokoneanimaatioelokuvia valmistavia yhtiöitä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tietokoneanimaatio Wikimedia Commonsissa
The Lone Ranger (vuoden 2013 elokuva)

| The Lone Ranger |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Gore Verbinski
Käsikirjoittaja:   Justin Haythe  Ted Elliott  Terry Rossio 
Perustuu:  Fran Strikerin ja George W. Trendlen radio- ja televisiosarjaan The Lone Ranger
Tuottaja:   Jerry Bruckheimer  Gore Verbinski 
Säveltäjä:  Hans Zimmer
Kuvaaja:  Bojan Bazelli
Leikkaaja:   James Haygood  Craig Wood 
Pukusuunnittelija:  Penny Rose
Lavastaja:  Cheryl Carasik
Pääosat:   Johnny Depp  Armie Hammer  Tom Wilkinson  William Fichtner  Barry Pepper  Ruth Wilson  James Badge Dale  Helena Bonham Carter 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Walt Disney Pictures Jerry Bruckheimer Films Infinitum Nihil Blind Wink
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures
Ensi-ilta:   2013-06-2222. kesäkuuta 2013 (Hyperion Theater)  2013-07-033. heinäkuuta 2013 (Yhdysvallat)  
Kesto:  149 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  215 000 000 $
Tuotto:  260 502 115 $
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Lone Ranger on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen lännenelokuva, jonka on ohjannut Gore Verbinski. Elokuvan pääosissa ovat Johnny Depp, Armie Hammer, William Fichtner, Barry Pepper, Ruth Wilson, James Badge Dale, Tom Wilkinson ja Helena Bonham Carter.
Juoni

Intiaanisoturi Tonto sekä lainvalvoja John Reid ryhtyvät koomisen riitaisaan yhteistyöhön yrittäessään puhdistaa Villiä länttä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Johnny Depp  | … |  Tonto   |
|  Armie Hammer  | … |  John Reid/Yksinäinen Ratsastaja   |
|  William Fichtner  | … |  Butch Cavendish   |
|  Tom Wilkinson  | … |  Latham Cole   |
|  Ruth Wilson  | … |  Rebecca Reid   |
|  Helena Bonham Carter  | … |  Red Harrington   |
|  James Badge Dale  | … |  Dan Reid   |
|  Bryant Prince  | … |  Danny   |
|  Barry Pepper  | … |  Jay Fuller   |
|  Mason Cook  | … |  Will   |
|  JD Cullum  | … |  Wendell   |
|  Harry Treadaway  | … |  Frank   |
|  James Frain  | … |  Barret   |
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
The Lone Ranger Internet Movie Databasessa (englanniksi)
The Lone Ranger Box Office Mojossa (englanniksi)
The Lone Ranger Rotten Tomatoesissa (englanniksi)
The Lone Ranger Metacriticissä (englanniksi)
The Orb

| The Orb |
| --- | --- |
 The Orb vuonna 2005, Alex Paterson (oikealla) ja Thomas Fehlmann.
Tiedot
Toiminnassa:  1988–
Tyylilaji:  ambient house, ambient, ambient techno, dub, chill out, idm
Kotipaikka:  Englanti
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Alex Paterson   Thomas Fehlmann  
Entiset jäsenet:  Jimmy Cauty   Kris Weston   Andy Falconer   Andy Hughes   Simon Philips   Nick Burton  
Levy-yhtiö:  Big Life   Island Records   Badorb.com   Kompakt   Malicious Damage   Mercury Records   MCA Records   Columbia Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Orb on brittiläinen elektronisen musiikin yhtye, joka tunnetaan yhtenä ns. ambient housen pioneereista. The Orbin perustivat Alex Paterson ja Jimmy Cauty vuonna 1988. Alex Paterson on ainoa jokaisessa kokoonpanossa mukana ollut yhtyeen jäsen.
Diskografia > Studioalbumit

The Orb's Adventures Beyond The Ultraworld (1991)
U.F.Orb (1992)
Pomme Fritz (1994)
Orbus Terrarum (1995)
Orblivion (1997)
Cydonia (2001)
Bicycles & Tricycles (2004)
Okie Dokie It's the Orb on Kompakt (2005)
The Dream (2007)
Baghdad Batteries (Orbsessions Volume III) (2009)
Metallic Spheres (2010)
C Batter C (2011)
The Orbserver in the Star House (2012)
More Tales from the Orbservatory (2013)
More Tales from the Orbservatory (2013)
Moonbuilding 2703 AD (2015)
COW / Chill Out, World! (2016)
No Sounds Are Out of Bounds (2018)
Abolition of the Royal Familia (2020)
Prism (2023)
Tita

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Milton Queiroz da Paixão
Syntymäaika: 1. huhtikuuta 1958 (ikä 66)
Syntymäpaikka: Rio de Janeiro, Brasilia
Kansalaisuus:  Brasilia
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Pituus: 174 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1977-1982 1983 1983-1985 1985-1986 1987 1987-1988 1988-1989 1989-1990 1990-1994 1994-1995 1995-1996 1997-1998 | Flamengo Grêmio Flamengo Internacional Vasco da Gama Bayer Leverkusen Pescara Vasco da Gama León Puebla León Comunicaciones |  |
Maajoukkue
| 1979–1990 | Brasilia | 31 (6) |
Tita (s. 1. huhtikuuta 1958 Rio de Janeiro) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Tita debytoi Brasilian maajoukkueessa 1979. Hän kuului Brasilian joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1990. Hän on pelannut 31 maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia.
Toimitusketjuhyökkäys

Toimitusketjuhyökkäys on kyberhyökkäys, jossa hyökkääjä käyttää hyväkseen kolmannen osapuolen palveluita tai järjestelmiä. Hyökkäysmuoto on epäsuora ja käyttää hyväkseen varsinaisen kohteen riippuvuutta toimittajasta. Riippuvuus voi olla tietokoneohjelma tai osa lähdekoodista, jota kohde käyttää. Esimerkiksi kauppaketju voi käyttää chatbot-palvelua asiakaspalvelussaan. Hyökkääjä voi hyökätä tietoturvan toimittajaa kohtaan ja lisää haittaohjelman näiden ohjelmaan, joka toimitetaan varsinaiseen kohteeseen ohjelmistopäivityksen yhteydessä.
Toimitusketjuhyökkäyksiä on useita erilaisia, esimerkiksi luottokortin tietojen lukeminen verkkosivustolla olevasta lomakkeesta tai keidashyökkäys, jossa varsinaisten kohteiden käyttämä sivusto syöttää haittaohjelman.
Steffen Freund

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 19. tammikuuta 1970 (ikä 54)
Syntymäpaikka: Brandenburg, Saksan demokraattinen tasavalta
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1989–1991 1991–1993 1993–1998 1998–2003 2003–2004 2004 | Stahl Brandenburg  Schalke  Borussia Dortmund  Tottenham Hotspur  Kaiserslautern →  Leicester City (laina) |  |
Maajoukkue
| 1995–1998 |  Saksa | 21 (0) |
Valmennusura
2009–2012 2012–:  Saksan U16-maajoukkue  Tottenham Hotspur (apuv.)
Steffen Freund (s. 19. tammikuuta 1970 Brandenburg, DDR) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Heinäkuusta 2012 lähtien hän on toiminut Tottenham Hotspurin apulaisvalmentajana.
Freund voitti Saksan riveissä Euroopan-mestaruuden vuonna 1996. Seuratasolla hänen merkittävimmät saavutuksensa tulivat Borussia Dortmundissa.
Ura pelaajana

Freund oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelasi yleensä puolustavassa roolissa.
Freund pelasi Saksan maajoukkueessa 21 ottelua vuosina 1995–1998. Hän edusti Saksaa EM-kilpailujen 1996 lisäksi MM-kilpailuissa vuonna 1998.
Freund edusti seuratasolla Saksan demokraattisen tasavallan Oberligassa Stahl Brandenburgia, Saksan liittotasavallan Bundesliigassa Schalkea, Borussia Dortmundia ja Kaiserslauternia sekä Englannin Valioliigassa Tottenham Hotspuria ja Leicester Cityä. Hän saavutti Borussia Dortmundin riveissä kaksi Saksan-mestaruutta sekä Mestarien liigan ja Intercontinental Cupin voitot.
Saavutukset pelaajana

Euroopan-mestaruus 1996
Saksan-mestaruus 1995, 1996
Mestarien liiga 1997
Intercontinental Cup 1997
Englannin liigacup 1999
Ura valmentajana

Peliuransa jälkeen Freund on tehnyt uraa valmentajana. Hän aloitti vuonna 2006 Saksan jalkapalloliiton palveluksessa U20-maajoukkueen apulaisvalmentajana ja toimi Afrikan mestaruuskisojen 2008 ajan Berti Vogtsin apuvalmentajana Nigerian maajoukkueessa.
Heinäkuussa 2009 Freundista tuli Saksan U16-maajoukkueen päävalmentaja.  Freundin johdolla Saksan juniorit voittivat U17-ikäluokan EM-hopeaa 2011 häviämällä loppuottelussa Alankomaille. Lisäksi hän johdatti joukkueensa pronssille U17-MM-kisoissa 2011.
Heinäkuussa 2012 Freund jätti tehtävänsä Saksan juniorivalmennuksessa ja siirtyi André Villas-Boasin apuvalmentajaksi Tottenham Hotspuriin.
Saavutukset valmentajana

U17 EM-hopeaa: 2011
U17 MM-pronssia: 2011
Toimitussihteeri

Toimitussihteeri on sanoma-, aikakaus- tai muun lehden kokoamisesta ja/tai juttujen editoinnista vastaava toimittaja. Pienemmissä lehdissä hänellä saattaa olla laaja vastuu yhteyksissä toimittajiin ja juttujen valikoinnissa ja käsittelyssä.
Toimitussihteerin vastuulla on usein se, mitkä artikkelit ja kuvat mahtuvat kuhunkin lehteen ja mitä jätetään pois. Toimitussihteeri muokkaa jutut julkaisukuntoon ja viimeistelee niiden kieliasun. Hän on kiinteässä yhteydessä painoon ja toisaalta myös päätoimittajaan.
Radiossa ja televisiossa (esim. Yle) toimituksen toimitussihteeri on kokenut journalisti ja toimittajien lähin esimies, joka vastaa ohjelman journalistisista sisällöistä ja koordinoi toimituksen työskentelyä. Hän auttaa toimittajia juttujen teossa ja antaa palautetta ja tekee muutosehdotuksia jutun editoinnissa. Toimitussihteeri on televisiossa ohjelman tuottajan lähin työpari.
The News Quiz

The News Quiz on BBC Radio 4:n vuodesta 1977 esittämä uutisaiheinen komediallinen radiovisailu. Visailun nykyisenä puheenjohtajana toimii Sandi Toksvig. The News Quiz toimi esikuvana televisiossa esittävälle Have I Got News for Youlle, jonka formaattiin Suomessa esitettävä Uutisvuoto pohjautuu.
Aiheesta muualla

The News Quizin kotisivut (englanniksi)
BBC Comedy: The News Quiz (englanniksi)
Tilsa

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Näkymä Tilsasta
Tilsa on eteläisessä Lapin maakunnassa, aivan Posion kunnan eteläosassa sijaitseva selväpiirteinen kallioinen suurehko vaara. Kansanomaisesti sitä kutsutaan Tilsan äläkyksi. Tilsan korkeus merenpinnasta on 360 metriä. Sen huippu on juuri ja juuri puurajan alapuolella, mutta sen puusto on matalakasvuista. Tilsan etelään viettävä rinne on loivasti laskeutuva pohjoisrinteen ollessa erittäin jyrkästi 'hyppyrimäinen' ja kallioinen. Tilsa sijaitsee keskellä laajaa, suojeltua  soista aarnialuetta.
Muita lähialueen tuntureita ja vaaroja ovat Taivalkosken Pyhitysvaara (422 m), Kuusamon Rukatunturi (491 m) ja Pudasjärven Iso-Syöte (431 m). Pyhitysvaara sijaitsee luonnonsuojelualueella, mutta Rukalla ja Isolla-Syötteellä on hiihto- ja laskettelukeskukset.