stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mali
Historia > Modibo Keïta ja Moussa Traoré

Itsenäisen Malin ensimmäiseksi presidentiksi nousi Modibo Keïta. Malista tuli yhden puolueen valtio, joka lähentyi kylmän sodan aikaista sosialististen valtioiden itäblokkia. Keïtan johtama Mali erosi Ranskan yhteisöstä vuonna 1962 ja kansallisti alueen luonnovaroja. Seurauksena valtion taloudellinen tila heikkeni vähitellen.
Lokakuussa 1968 Malissa tapahtui veretön sotilasvallankaappaus, jossa Keïtan syrjäytti kenraali Moussa Traoré. Keïta vietti loppuelämänsä vankeudessa. 1974 tuli voimaan uusi perustuslaki, joka teki Traorén Malin kansan demokraattisesta liitosta maan ainoan laillisen puolueen. Vuoden 1979 vaaleissa Traoré sai 99 prosenttia äänistä. Vuoden 1985 vaaleissa hän oli ainoa ehdokas. Opiskelijoiden liikehdintä hallintoa vastaan alkoi jo 1970-luvun lopussa ja Traoré onnistui torjumaan myös kolme vallankaappausyritystä.
Ratkaistakseen Malia vaivanneet taloudelliset ongelmat Traoré sitoutui 1980-luvulla Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) talousohjelmaan. Ohjelman vaatimat säästötoimet olivat erittäin epäsuosittuja malilaisten keskuudessa. Samaan aikaan Malin naapurivaltioissa lisääntyivät vaatimukset demokraattisemmasta hallinnosta. Traoré teki pieniä myönnytyksiä, mutta demokratiaa pyrittiin soveltamaan vain yksipuoluejärjestelmän puitteissa ilman laajempia uudistuksia.
1990-luvun alussa poliittinen vastarinta Malissa järjestäytyi. Merkittävä oli erityisesti Adéma–PASJ-puolue. Samaan aikaan maan pohjoisosissa syttyi etninen konflikti, kun kuivuutta paenneet tuaregit palasivat Libyasta ja Algeriasta. Paikallinen väestö vastusti tulijoita asein. Traorén hallinto julisti maahan poikkeustilan ja kukisti tuaregien liikehdinnän kovaotteisesti. Neuvostoliiton hajoaminen vuonna 1991 johti kuitenkin laajoihin mielenosoituksiin. Traoré kukistettiin noin sata ihmisuhria vaatineiden mielenosoitusten jälkeen vuonna 1991. Hänet tuomittiin kuolemaan vuosina 1993 ja 1999, mutta molemmat tuomiot muutettiin elinkautisiksi.
Historia > Demokraattinen Mali

Traorén kukistumisen jälkeen Malista tuli monipuoluedemokratia. Maan nykyinen perustuslaki otettiin käyttöön 12. tammikuuta 1992.. 8. kesäkuuta 1992 Malin kolmanneksi presidentiksi valittiin maan ensimmäisissä vapaissa vaaleissa Alpha Oumar Konaré. Hänet valittiin uudelleen 1997 vaaleissa, mutta Malin demokraattinen järjestelmä oli edelleen hauras. Maan perustuslaillinen oikeus mitätöi presidentivaaleja edeltäneiden parlamenttivaalien tuloksen äänestämiseen liittyneiden epäselvyyksien vuoksi. Konarén Adema-puolue oli voittanut selvästi mitätöidyt vaalit ja voitti myös järjestetyt uusintavaalit. Tapahtumien seurauksena Malin oppositio boikotoi presidentinvaaleja.
Konaré luopui kuitenkin vallasta perustuslaissa säädettyjen kahden kauden jälkeen ja häntä seurasi kesäkuussa 2002 presidentti Amadou Toumani Touré. Touré oli upseerina johtanut Moussa Traorén valtakauden päättänyttä vallankaappausta. Toure valittiin toiselle viisivuotiskaudelle vuonna 2007. Vuonna 2013 presidentiksi valittiin Ibrahim Keita.
Historia > Malin konflikti

Länsimaiden syrjäytettyä Libyan johtaja Muammar Gaddafin hänen puolellaan taistelleen tuaregit palasivat Maliin ja nousivat kapinaan pohjois-Malissa. Tuaregit liittoutuivat Al-Qaidaan yhteydessä olevien islamistien kanssa.
Vuonna 2012 Pohjois-Malissa kiihtyi tuaregien kapina, joka voimistui Libyasta sisällissodan vuoksi virranneiden aseiden avulla. Maaliskuussa 2012 Malin armeija ilmoitti kaapanneensa maassa vallan ja syösseensä presidentti Touren vallasta, mutta aikovansa palauttaa siviilivallan vaalien jälkeen.
Huhtikuussa 2012 tuaregikapinalliset julistivat Azawadin valtion perustetuksi maan pohjoisosaan. Kesäkuun loppuun mennessä islamistinen Ansar Dine -ryhmittymä oli ajanut tuaregikapinalliset kaikista Pohjois-Malin kaupungeista. Ryhmittymän taistelijat alkoivat tuhota Timbuktun historiallisia muistomerkkejä, joka edustivat sen mukaan epäjumalanpalvontaa.
Heinäkuun lopulla 2012 Pohjois-Malissa järjestettiin ensimmäinen kivitys, jossa teloitettiin avoliitossa elänyt pariskunta. Kapinalliset etenivät maan keskiosiin asti. Ääri-islamistien eteneminen Malissa herätti huolta alueella ja länsimaissa, mutta Yhdysvallat ei halunnut lähettää joukkoja maahan taistelemaan al-Qaidan uhkaa vastaan. Länsi-Afrikan maat kysyivät YK:lta lupaa sotilasoperaatiolle ääri-islamilaisten karkottamiseksi Malista. YK:n turvallisuusneuvosto antoi luvan operaatiolle. Malin entinen siirtomaaisäntä Ranska aloitti sotilasoperaation ”Opération Serval” Malissa maan hallituksen pyynnöstä 11. tammikuuta 2013 lentokonein, helikopterein ja myöhemmin panssarein.
Tammikuussa 2013 näytti olevan edessä pitkä sota ranskalaisten ja islamistien välillä. Ranskalaiset ja afrikkalaiset joukot valtasivat tammikuun loppuun mennessä kapinallisilta monia kaupunkeja. Ranska vähentää joukkojaan asteittain ja siirtää vastuuta YK:lle ja muille Afrikan maille. Samaan aikaan Euroopan unioni alkoi avustaa Malin oman armeijan koulutuksessa. Mukana on myös suomalaisia kouluttajia.
Elokuussa 2018 valittiin Malin presidenttinä vuodesta 2013 toiminut Ibrahim Boubacar Keïta uudelleen virkaansa. Huhtikuussa 2019 Boubou Cissé nimitettiin Malin pääministeriksi sen jälkeen, kun edellinen hallitus oli eronnut etnisen väkivallan taas voimistuttua maassa. Kapinalliset pidättivät elokuussa 2020 Keïtan ja Cissen. Pidätyksen jälkeen Keïta ilmoitti eroavansa ja hajottavansa maan hallituksen ja parlamentin.
Turvallisuustilanne

Ranskan joukot saapuivat Maliin 2013 ja aloittivat operaatio Servalin, joka tavoite oli ottaa pohjois-Mali takaisin islamisteilta. Tämä operaatio korvattiin myöhemmin kapinan tukahduttamiseen tarkoitetulla Operaatio Barkhanella. Ranskan johtamassa eurooppalaisessa Takuba-ryhmässä oli 800 sotilasta ja Ranskan joukkoja maassa 2400 ja naapurimaissa yhteensä 5000.
Maaliskuussa 2019 islamistit hyökkäsivät noin 60 kilometrin päässä Bamakosta sijaitsevan Koulikoron sotilasleiriin.  Malin turvallisuustilanne on huolestuttava maan eteläisillä alueilla (Koulikoro, Kayes, Koutiala, Sikasso), jotka eivät ole enää vapaita jihadistisesta uhasta tai rosvoilusta. Valtio on kyvytön harjoittamaan voimankäytön monopolia tai takaamaan alueen koskemattomuutta. Kaksi kolmasosaa Malin alueesta on valtion hallinnan ulkopuolella. Saadakseen alueen hallintaansa Malin hallitus omisti vuonna 2019 puolustukseen 22 prosenttia (noin 450 miljardia XOF) kansallisesta budjetistaan.
Malissa tapahtui sotilasvallankaappaukset elokuussa 2020 ja 2021. Kesäkuussa 2021 Ranskan joukot lopettivat operaatiot Malin armeijan kanssa ja keskeyttivät operaatio Barkhanen. Ranskan ja Malin suhteet kiristyivät kun Ranskan ulkoministeri nimitti tammikuussa 2022 Malin hallitusta laittomaksi ja Mali karkotti Ranskan lähettilään. Helmikuussa Mali vaati Ranskan joukkoja lähtemään maasta, toisaalta Mali syytti Ranskaa yksipuolisesta sopimuksen rikkomisesta kun tämä tapahtui. Loppuvuodesta 2021 venäläisen yksityisarmeijan Ryhmä Wagnerin joukot saapuivat maahan.
Ranskan sotilasjoukkojen vetäydyttyä Ranskan ulkoministeriö ilmoitti marraskuussa 2022, että maa jatkaa Malissa humanitaarista apua sekä kansalaisyhteiskunnan organisaatioiden rahoitusta. Seuraavalla viikolla Malin sotilasjuntta ilmoitti kieltävänsä sellaisten kansalaisjärjestöjen toiminnan, jotka saavat rahallista tai muuta tukea Ranskasta.
Turvallisuustilanne > 2024 alkaen

Huhtikuun 30. 2024 uutisoitiin, että Malin armeija surmasi tärkeän IS:n johtajan Abou Houzeifan, joka tunnetaan nimellä Hugo. Hänet havaittiin ja tapettiin Ménakan alueella. Yhdysvallat lupasi hänestä viiden miljoonan USdollarin palkion hänen hyökättyään amerikkalaisia ​​erikoisjoukkoja vastaan ​​Tongossa, Nigerissä vuonna 2017.
Kesäkuussa 2024 Kansainvälinen rikostuomioistuin ICC tuomitsi Haagissa Malin historiallisen Timbuktun kaupungin islamilaisen poliisin entisen päällikön sotarikoksista ja rikoksista ihmisyyttä vastaan. Syyttäjät sanoivat, että al-Hassan ag Abdoul Aziz ag Mohamed ag Mahmoud johti "hirmuhallinnolla" Timbuktua sen jälkeen, kun al-Qaidaan liittyvä Ansar Dine -ryhmä valtasi sen vuonna 2012. Hassan, joka pysyi tunteettomana kun tuomio luettiin Haagissa, vapautettiin syytteistä, jotka liittyivät raiskaukseen, seksuaaliseen orjuuteen ja naisten pakkoavioliittoihin.
Heinäkuun 2024 lopulla uutisoitiin, että Malin liittolainen, venäläisten palkkasoturien Wagner-ryhmän eräs komentajista kuoli taisteluissa hiekkamyrskyn aikana. Myös Malin armeija myönsi kärsineensä merkittäviä tappioita kahden päivän yhteenotoissa autiomaassa lähellä Tinzaouatenia, lähellä Algerian rajaa. Taisteluihin osallistuivat tuareg-separatistikapinalliset ja al-Qaidaan liittyvät militantit. Malin armeija tai Wagner eivät antaneet lukuja, mutta Wagner-taistelijoiden arvioitu kuolonuhrien määrä vaihtelee 20:n ja 80:n välillä.
Le Mondessa väitettiin lokakuussa 2024, että Malin tuaregikapinalliset ovat käyttäneert ukrainalaisia droneja taistellakseen Malin armeijaa ja sen venäläisiä Wagner apujoukkoja vastaan. Heti sen jälkeen Ukrainan ulkoministeriö kertoi lausunnossaan kiistävänsä jyrkästi kansainvälisten tiedotusvälineiden äskettäin julkaisemat syytökset valtiomme väitetystä osallisuudesta miehittämättömien ilma-alusten toimittamiseen Malin kapinallisille. Se myös kiisti Malin ja Nigerin viranomaisten väitteet siitä, että Ukraina aseistaa, toimittaa tietoja ja antaa tukea terroristiliittoumalle. Se kehotti lopettamaan "valheellisen tiedon levittämisen, joka toistaa hyökkääjävaltion Venäjän propagandan vääriä kertomuksia".
Turvallisuustilanne > Diplomaaattisuhteiden katkaisut

Malin sotilasjuntta on karkottanut useita suurlähettiläitä ja virkamiehiä. Vuonna 2022 Ranskan suurlähettiläs Joel Meyer sekä rauhanturvaoperaation tiedottaja Olivier Salgado käskettiin lähtemään.
Elokuun 2024 alussa Mali ilmoitti katkaisevansa diplomaattisuhteet Ukrainaan. Mali syytti korkea-arvoisen ukrainalaisvirkamiehen myöntäneen Ukrainan osallisuuden malilaisjoukkojen heinäkuussa kokemaan raskaaseen tappioon. Kolme päivää kestäneet raskaat taistelut puhkesivat sotilasleirillä Tinzaouatenessa lähellä Algerian rajaa 25. heinäkuuta. Tuaregien johtamat separatistit sanoivat surmanneensa taisteluissa yhteensä 84 venäläisen palkkasoturiryhmä Wagnerin jäsentä ja 47 malilaista sotilasta. Ukrainan sotilastiedustelun edustaja Andri Jusov myönsi Ukrainan osuuden aseellisten terroristiryhmien hyökkäykseen, joka oli johtanut malilaisten sotilaiden kuolemaan. Ukrainalaisen The Kyiv Independentin mukaan Jusov oli televisiolähetyksessä 29. heinäkuuta esittämillään kommenteilla vihjannut mahdollisesta yhteistyöstä Ukrainan tiedustelupalvelun ja Malin kapinallisten välillä. Myös Nigerin sotilasjuntta, joka on valtioliitossa Malin ja Burkina Fason kanssa ilmoitti katkaisevansa suhteet Ukrainaan solidaarisuudesta Malin kanssa.
Elokuun 9. 2024 Mali sanoi irti diplomaattisuhteensa Ruotsiin. Ruotsin edustajalle annettiin 72 tuntia aikaa poistua maasta. Ministeriön mukaan päätös on seurausta "kansainvälisen yhteistyön ja kaupan ministerin vihamielisestä lausunnosta Malista". Diplomaattisen kiistan taustalla on Ruotsin kansainvälisen kehitysyhteistyö- ja ulkomaankauppaministerin Johan Forssellin 7.8.2024 antama ilmoitus. Hän ilmoitti, että Ruotsi lopettaa kehitysapustrategiansa Malille vuonna 2024. Forssellin mukaan "On mahdotonta, että Mali tukisi Venäjän laitonta hyökkäystä Ukrainaa vastaan ​​ja samalla saisi vuosittain satoja miljoonia kruunuja kehitysapua".
Politiikka ja yhteiskunta > Vapauksien kehitys

Freedom Housen vuonna 2021 tekemän listauksen mukaan Mali ei ole enää poliittisesti vapaa maa - vuonna 2020 sen arvio oli "osittain vapaa". Muutoksen syynä olivat vilpilliset vaalit ja niitä seurannut sotilaskaappaus. Freedom Housen vuoden 2022 arvion mukaan Mali ei ole vapaa maa. Maassa koettiin poliittista siirtymää pois autoritaarisesta hallinnosta 1990-luvun alussa ja rakennettiin vähitellen demokraattisia instituutioita noin 20 vuoden ajan. Maa osoitti kuitenkin valtion haurauden piirteitä, jotka lopulta vaikuttivat vuoden 2012 sotilasvallankaappaukseen ja Pohjois-Malin kapinaan, joka puhkesi samana vuonna. Vaikka perustuslaillinen hallinto palautettiin ja rauhansopimus allekirjoitettiin pohjoisessa vuonna 2015, turvattomuus ja poliittinen jännitys jatkuivat seuraavina vuosina, mikä huipentui kahteen sotilasvallankaappaukseen vuosina 2020 ja 2021.
Malia hallitseva sotilasjuntta ilmoitti syyskuun lopulla 2023 lykkäävänsä helmikuussa pidettäviä presidentinvaaleja, joiden tarkoituksena on palauttaa siviilijohtajat valtaan. Hallituksen tiedottaja sanoi, että presidentinvaalien uudet päivämäärät ilmoitetaan myöhemmin.  Malin viranomaiset kieltäytyvät myös järjestämästä parlamenttivaaleja, jotka oli alun perin määrä järjestää vuoden 2023 lopulla ennen presidentinvaaleja.
Huhtikuun 10. 2024 Malin viranomaiset antoivat asetuksen, jolla kiellettiin poliittisten puolueiden toiminta. Juntan tiedottaja sanoi, että poliittisen toiminnan kielto tehtiin yleisen järjestyksen ylläpitämisen vuoksi. Hän ei täsmentänyt, mitä poliittisten puolueiden uhka yleiselle järjestykselle tarkoittaa. Ei myöskään tiedotettu siitä, milloin kielto puretaan.
Toukokuussa 2024 tunnettu malilainen taloustieteilijä ja professori Étienne Fakaba Sissoko tuomittiin kahdeksi vuodeksi vankeuteen, koska hän kritisoi sotilasjunttaa. Étienne Fakaba Sissoko määrättiin myös maksamaan 3 miljoonan CFA-frangin (4 575,50 euroa) sakkoa. Maaliskuusta asti pidätettynä ollutta 41-vuotiasta tutkijaa syytettiin kunnianloukkauksesta ja valtion maineen vahingoittamisesta valeuutisten levittämisellä. Syytökset liittyvät hänen viime vuonna julkaisemaansa kirjaan, jota hän puolusti oikeudessa sanoen, että teos perustui tosiasioihin. Pidätykseen johtavan kirjan nimi on Propaganda, agitaatio ja häirintä - hallituksen viestintä Malin siirtymäkauden aikana. Siinä syytetään junttaa julkisen mielipiteen manipuloinnista ja "jopa valheista". Ennen pidättämistään Sissoko julkaisi myös Facebookissa viestin, jossa vaadittiin vaalien järjestämistä.
Malia hallitseva juntta ilmoitti 10. heinäkuuta 2024, että se sallii jälleen poliittisten puolueiden ja yhdistysten toiminnan, jonka se oli keskeyttänyt huhtikuussa.
Joulukuussa 2024 Human Rights Watch tuomitsi julmuudet, joilla Malin armeija, venäläinen palkkasoturiryhmä Wagner ja islamistiset aseelliset ryhmät ovat syyllistyneet siviileitä kohtaan sen jälkeen, kun YK:n rauhanturvaajat vetäytyivät maasta vuosi aikaisemmin.
Hallinnollinen jako

Mali jakautuu hallinnollisesti alueisiin, piireihin ja kuntiin. Alueet ovat Gao, Kayes, Kidal, Koulikoro, Mopti, Ségou, Sikasso ja Timbuktu sekä perusteilla olevat Ménaka ja Taoudénit. Pääkaupunki Bamako muodostaa oman piirikuntansa.
Talous

Mali on yksi maailman köyhimmistä maista. Sen bruttokansantuote on noin 1100 Yhdysvaltain dollaria asukasta kohden (2013). Noin 10 prosenttia väestöstä on paimentolaisia, ja 80  prosenttia työvoimasta harjoittaa maataloutta tai kalastusta. Lisäksi useat naiset elävät tekemillään savitöillä. 65 prosenttia maasta on aavikkoa ja puoliaavikkoa, joten maatalous rajoittuu suurimmaksi osin ainoastaan Niger-joen läheisyyteen. Malin talous riippuu ulkomaisesta avusta ja puuvillan maailmanmarkkinahinnoista.
Vuonna 2006 puuvilla, kulta ja karja muodostivat 80–90 prosenttia Malin vientituloista. Maatalous keskittyy viljojen (hirssi, durra ja maissi) omavaraisviljelyyn.
Malista viedään esimerkiksi kuivattua kalaa muihin Länsi-Afrikan maihin, kuten Burkina Fasoon, Norsunluurannikolle ja Ghanaan. Malilaista puuvillaa viedään etenkin Sveitsiin. Maassa on vain vähän teollisuutta, ja se on keskittynyt lähinnä suolan tuotantoon ja kenkä- ja tekstiiliteollisuuteen. Menot ovat tuloihin nähtynä miltei kaksinkertaiset. Kansainvälinen valuuttarahasto hyväksyi Malin vuonna 1999 ylivelkaantuneiden köyhien maiden Highly Indebted Poor Countries, HIPC) ohjelmaan. Siinä varat, jotka menisivät ulkomaanvelkojen lyhentämiseen, käytetään köyhyyden vähentämiseen. Ohjelma vähentää Malin ulkomaanvelkaa 37 prosentilla eli 539 miljoonaa Yhdysvaltojen dollaria. Kun Mali saa velkaohjelman tavoitteet täytettyä, se hyötyy myös G8:n velkojen anteeksiantamissopimuksesta.
Malin valuuttana käytetään CFA-frangia, joka on myös kolmentoista muun Länsi- ja Keski-Afrikan maan rahayksikkö. Valuutan arvo on nykyisin sidottu euroon. Malin merkittävimpiä kauppakumppaneita ovat Norsunluurannikko, Senegal, Kiina ja Euroopan unionin maat. Mali oli vuonna 1994 yksi Länsi-Afrikan talous- ja rahaliiton (UEMOA) perustajamaista.
Talous > Liikenne

Malissa on 593 kilometriä rautateitä ja 22 474 kilometriä maanteitä, joista 5 522 kilometriä on päällystetty. Dakarin–Nigerin rautatie johtaa Senegalin Dakarista Kayesin ja Bamakon kautta Nigerjoen rannalle Koulikoroon. Niger on liikennöintikelpoinen osan vuodesta Bamakon ja Koulikouron välistä osuutta lukuun ottamatta.
Malissa on 25 lentopaikkaa, joista kahdeksassa on päällystetty kiitotie. Kansainvälinen lentoasema sijaitsee Sénoussa Bamakon lähellä. Air Mali lentää muun muassa Gaoon, Moptiin, Kayesiin ja Timbuktuun.
Väestö

| Väestötiedot   vuonna 2010 |
| --- | --- |

Väestönkasvu:  2,594 %
Syntyvyys:  46,44 / 1 000 henkilöä
Kuolleisuus:  14,96 / 1 000 henkilöä
Elinajanodote:  51,78
Lapsikuolleisuus:  115,86 / 1 000 syntymää
Nettomaahanmuutto:  -5,54 / 1 000 henkilöä
HIV:n levinneisyys aikuisväestössä:  1,5 %
Lukutaitoisia:  46,4 % väestöstä
Ikärakenne
Mediaani-ikä:  16,2 vuotta
0–14-vuotiaat:  47,6
15–64-vuotiaat:  49,5
65 vuotta täyttäneet:  3
Malin väkiluku kasvaa nopeasti. YK:n arvio vuodelle 2020 oli 20,25 miljoonaa. Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan maassa asui 14 528 662 henkeä, joista 50,4 prosenttia oli naisia. Keskimääräinen asukastiheys oli 11,7 asukasta neliökilometrillä. Yli puolet malilaisista asuu eteläisillä Sikasson, Koulikoron ja Ségoun alueilla, kun taas pohjoisilla Timbuktun, Gaon ja Kidalin alueilla on alle 10 prosenttia maan väestöstä. Kaupunkiväestön osuus on 22,5 prosenttia. Suurin kaupunki on 1 810 366 asukkaan Bamako. Nomadeja on 0,92 prosenttia väestöstä.
Maan väestö on hyvin nuorta. Alle 15-vuotiaiden osuus on 46,6 prosenttia, 15–64-vuotiaiden 48,4 prosenttia ja yli 65-vuotiaiden 3,2 prosenttia. Vuotuinen väestönkasvu on 3,6 prosenttia. Väestön kasvuvauhti on viime vuosikymmeninä kiihtynyt (1,7 prosenttia vuosina 1976–1987 ja 2,2 prosenttia vuosina 1987–1998). Nykyisellä vauhdilla Malin väestö kaksinkertaistuu lähes 20 vuodessa.
Väestö > Terveys

Elinajanodote Malissa on vuoden 2015 arvion mukaan noin 55 vuotta. Se on miehillä hieman naisia huonompi. Lapsikuolleisuus on erittäin korkea, sillä Maailman terveysjärjestön vuoden 2015 yhteenvedon mukaan 11,5 prosenttia malilaisista lapsista menehtyi ennen 5 vuoden ikää. Väestöstä HIV-positiivisia on vuoden 2013 arvion mukaan 0,86  prosenttia. Mediaani-ikä on 16 vuotta. Vuonna 2015 väestöstä lukutaitoisia arvioitiin olevan 38,7 prosenttia yli 15-vuotiaista. Miehillä lukutaitoisuus on suurempi (48,2 %) kuin naisilla (29,2 %). Länsi-Afrikan ebolaepidemia 2014 yhteydessä maassa havaittiin joitakin ebolan yksittäistapauksia, jotka liittyivät Guineasta Maliin matkustaneeseen mieheen.
Väestö > Etniset ryhmät

Noin 50 prosenttia malilaisista edustaa mandekieliä puhuvia kansoja, joihin kuuluvat bambarat maan länsi- ja keskiosissa, mandinkat lounaassa, soninket Mauritanian rajalla ja djulat itäosan kaupungeissa. Toiseksi suurin ryhmä ovat puolipaimentolaisina elävät fulbet varsinkin maan keskiosassa (17 % väestöstä). Kaakossa on gurilaisia kieliä puhuvia senufoja, dogoneja ja boboja (12 %). Nigerjoen keskijuoksun varrella asuvat songhait (6 %) ja heidän pohjoispuolellaan Saharassa paimentolaisuutta harjoittavat tuaregit ja arabiankieliset maurit (10 %).
Maan etniset ryhmät asuvat usein rinnakkain samoilla alueilla. Niiden yhteiselo perustuu uskontoon, paikalliseen identiteettiin sekä ryhmien väliseen yhteistoimintaan ja työnjakoon. Niinpä esimerkiksi bambarat viljelevät hirssiä ja durraa ja songhait riisiä, kun taas fulbet harjoittavat karjanhoitoa, djulat kaupankäyntiä ja bozot kalastusta. Ryhmien väliset jännitteet ilmenevät kuivuudesta kärsivien tuaregien ja maurien tyytymättömyytenä etelän mandekansojen hallitsemaan poliittiseen ja taloudelliseen järjestelmään.
Väestö > Kieli

Malin virallinen kieli oli ranska kesäkuun 2023 perustuslakiuudistukseen asti., jonka jälkeen maan 13 kansallista kieltä saivat virallisen kielen aseman ranskan asemasta. Valtaosa asukkaista puhuu äidinkielenään afrikkalaisia kieliä, joista yleisin on kaupankäynnin lingua francana toimiva bambara. Sitä käytetään ranskan ohella myös hallinnon ja median kielenä. Bambaraa ymmärtää noin 80 prosenttia  Malin väestöstä.
Ethnologue tunnistaa 66 Malissa puhuttavaa kieltä, joista 62 on alueen alkuperäiskieliä ja neljä muualta tulleita. Niistä kuutta pidetään uhanalaisina. Suurin osa kielistä kuuluu nigeriläis-kongolaisten kielten ryhmään. Vanha kirjallinen perinne on vain arabeilla ja tuaregeilla, mutta viime aikoina kirjoitusjärjestelmiä on laadittu myös muille kielille.
Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan bambaraa puhuu äidinkielenään 46,3 prosenttia maan väestöstä (kaupungeissa 62,9 %), fulania 9,4 prosenttia, dogonia 7,2 prosenttia, soninkea 6,4 prosenttia, mandingoa ja songhaita molempia 5,6 prosenttia, miniankaa 4,3 prosenttia, tuaregikieli tamašeqia 3,5 prosenttia, senufoa 2,6 prosenttia, boboa 2,1 prosenttia, bozoa 1,9 prosenttia, khasonkaa 1,2 prosenttia ja arabian murretta mauria 1,1 prosenttia.
Vuonna 2023 uusiksi virallisiksi kieliksi ranskan tilalle korotettiin bambara, bobo, bozo, dogon, fula, arabia, kassonke, maninka, mamara, senufo, songhai, soninke ja tamašeq.
Väestö > Uskonto

Malin valtauskonto on sunnalainen islam, joka levisi maan pohjoisosaan 1000-luvulta alkaen. Timbuktu, Djenné ja Gao olivat keskiajalla huomattavia islamilaisen oppineisuuden keskuksia. Maan eteläosissa väestön enemmistö kääntyi muslimeiksi vasta siirtomaavallan aikana.
Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan islamia tunnustaa 94,8 prosenttia väestöstä. Kristittyjä on 2,4 prosenttia ja animisteja 2,0 prosenttia. Kristittyjä on varsinkin dogonien ja bobojen keskuudessa. Noin kaksi kolmasosaa heistä on katolisia ja kolmasosa protestantteja. Perinteistä uskontoa harjoittaa osa boboista, senufoista, miniankoista ja dogoneista. Malin perustuslaki takaa uskonnonvapauden ja määrittelee maan sekulaariksi valtioksi.
Open Doors -järjestön World Watch-listauksen mukaan kristityt kokevat Malissa hyvin korkeaa vainoa. Järjestön mukaan islamilaisten ääriryhmien otettua maan pohjoisosat haltuun vuonna 2012, kristittyjen kirkot poltettiin ja heidät pakotettiin pakenemaan. Monet kristityt elävät edelleen islamilaisten militanttien hyökkäyksen uhan alla. Muslimikäännynnäiset ovat vaarassa joutua väkivallan ja painostuksen uhriksi. Myös maan eteläosassa islamilaisten ääriryhmien kohdistamat uhkaukset ovat lisääntyneet.
Koulutus

Malin väestön koulutustaso on heikko. Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan yli 15-vuotiaista oli lukutaitoisia 27,7 prosenttia (naisista 19,8 %). Vuoteen 2020 mennessä lukutaitoisten osuus nousi 35 prosenttiin.
Koulujärjestelmä käsittää kuusivuotisen alakoulun ja kahdeksi tasoksi jaetun kuusivuotisen yläkoulun. Ylemmällä tasolla oppilaat voivat valita kaksi- tai kolmivuotisen teknisen koulun tai nelivuotisen ammattikoulun. Koulutus on ilmaista 7–16-vuotiaille. Se on myös säädetty laissa pakolliseksi, mutta käytännössä läheskään kaikki eivät käy koulua. Vuonna 2017 alakoulun kävi loppuun 74 prosenttia tytöistä ja 86 prosenttia pojista. Opetus on pääosin ranskankielistä.
Malin yliopisto (vuodesta 2006 Bamakon yliopisto) perustettiin vuonna 1993. Vuonna 2011 se jaettiin neljäksi eri tieteenaloja edustavaksi yliopistoksi. Muita korkeakouluja ovat vuonna 1958 perustettu hallintokorkeakoulu, Katibougoun maatalouskorkeakoulu, yläkoulujen opettajia valmistava ylin normaalikoulu ja Abderhamane Baba Tourén mukaan nimetty teknillinen korkeakoulu. Ensimmäinen alueellinen yliopisto perustettiin Ségouun vuonna 2012.
Vuonna 989 perustetun Sankoren moskeijan vieressä Timbuktussa sijaitsevassa Sankoren yliopistossa oli jo 1100-luvulla yli 25 000 opiskelijaa useista eri maista. Sankoren yliopisto on myös edelleen toiminnassa.