stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ben Kaila

Ben Kaila (s. 1949 New York) on suomalainen valokuvaaja.
1970-luvun alussa Kaila opiskeli valokuvausta Tukholman Fotoskolanissa muun muassa Christer Strömholmin ja Anders Petersenin johdolla. Opiskelutoverinsa Risto Vuorimiehen kanssa Kaila kuvasi tuolloin ruotsinsuomalaisia maahanmuuttajia. Kailalle ja Vuorimiehelle myönnettiin valtionpalkinto näyttelystä Siirtosuomalainen.
Kaila oli vuosina 1972–1981 jäsenenä SAFTRA-valokuvaosuuskunnassa, jonka muut jäsenet olivat Ari Hietala, Timo Kelaranta, Matti Koivumäki, Veli-Heikki Uusitupa ja Risto Vuorimies. Valokuvauksen lisäksi ryhmä suunnitteli suuren määrän suomalaisia äänilevykansia.. Kailan aloitteesta perustettiin vuonna 1987 Kuvatoimisto Gorilla. Osuuskuntamuotoiseen yritykseen kuului lukuisia Suomen eturivin dokumentti- ja freelancekuvaajia. lähde?
Kaila on toiminut opettajana Taideteollisessa korkeakoulussa 1970–1980-luvuilla.. 
Lisäksi hän on opettanut Turun taideakatemiassa, Lahden muotoilu- ja taideinstituutissa ja ammattikorkeakoulu Noviassa sekä pitänyt lukuisia kursseja ja työpajoja. lähde?
Kailan valokuvateoksia löytyy muun muassa Suomen valtion, Suomen valokuvataiteen museon, Helsingin taidemuseon, Saastamoisen säätiön, Jenny ja Antti Wihurin rahaston, Hannulan & Hinkan ja Lars Swanljungin kokoelmista. lähde?
Kailalle myönnettiin valtion viisivuotinen taiteilija-apuraha vuosina 2008–2012 ja vuonna 2013 valtion ylimääräinen taiteilijaeläke. lähde?
Kailan isä oli diplomaatti Olli Kaila ja isoisä filosofi Eino Kaila.
Teoksia

Pohjoismainen kansanvene 50 vuotta: 1942-1992, yhdessä Kari Kallion, Jari Laamasen ja Kenneth Lindbladin kanssa, Suomen kansanveneliitto 1992
Pohjoismainen kansanvene 60 vuotta: 1942-2002, yhdessä Kari Kallion ja Jari Laamasen kanssa, Suomen kansanveneliitto 2002
Siirtosuomalainen, yhdessä Risto Vuorimiehen kanssa, teksti Carl-Gustaf Lilius, Musta Taide 1994
Remu pienellä näyttämöllä, tekstit Remu Aaltonen ja Harri Haanpää, Musta Taide 1994
Kysymys vähästä, tekstit Carl-Gustaf Lilius ja Harri Haanpää, Pohjoinen 1996
Koditon, tekstit Panu Räty ja Ilkka Taipale, Musta Taide 2002
Ganes : valokuvia Hurriganesista, yhdessä Risto Vuorimiehen ja Henrik Schüttin kanssa, teksti Harri Haanpää, Johnny Kniga 2006
Valokuvia – Photographs, teksti Harri Haanpää, Musta Taide 2008
Das Berlin Buch, teksti Harri Haanpää, omakustanne 2015
Siirtosuomalainen (uusi versio), yhdessä Risto Vuorimiehen kanssa, teksti Asko Sahlberg, Musta Taide 2019
Koronapäiviä, teksti Harri Haanpää, Musta Taide 2022
Mipu Music

Mipu Music on suomalainen levy-yhtiö, joka on erikoistunut julkaisemaan etno- ja kansanmusiikkia. Rääkkylässä kotipaikkaansa pitävän yhtiön perustivat vuonna 1992 Värttinän laulaja Sari Kaasinen ja hänen puolisonsa Heikki Kemppainen.
Mipu Music on Värttinän ja Sari Kaasisen sooloalbumeiden lisäksi julkaissut muun muassa Angelin tyttöjen, Sirmakan ja Mylläreiden tuotantoa.
Julkaisuja

Angelin tytöt: Dolla (1992)
Värttinä: Värttinä (1992)
Sari & Mari Kaasinen: Joko joulun alkaa saa (1992)
Sirkus: Ikävää (1992)
Sirmakka: Sirmakka (1992)
Setusongs (1993)
Angelin tytöt: Giitu (1993)
El Septeto: Somos el septeto (1993)
Röntyskä: Röntyskäsongs (1993)
Värttinä: Aitara (1994)
Maarit Korhonen: Favourite Toy (1994)
Angelin tytöt: Skeaikit (1995)
Arja Kastinen: Iro (1995)
Toorama: Mordvin Songs (1995)
Män Näppipeliks - kansanmusiikkia Rääkkylästä (1996)
Gjallarhorn: Ranarop (Mipu Music & Warner) (1997)
Girls of Angeli: The New Voice of North (Mipu Music & Warner) 1997
Myllärit: Eta Pravda (1997)
Sari Kaasinen & Otawa: Reissunainen (2002)
Sari Kaasinen & Otawa: Sarin joulu (2002)
Eri esittäjiä: Mielin kielin kanteleella (2002)
Rämpsäkät: Rämpsäkät (2003)
Sari Kaasinen & Otawa: Mie kun (2006)
Sari Kaasinen, Metku-kuorot: Metkuillaan (2012)
Fresh Touch: The Ethiopian EP (2012)
Sari Kaasinen: Aika riemulle ruveta (2014)
Kateríni

| Kateríni Katerínin kunta Κατερίνη Δήμος Κατερίνης |
| --- | --- |
 Kunnan sijainti
 Kateríni
 Koordinaatit: 40°16′N, 22°30′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Makedonia jaTraakia
Alue:  Keski-Makedonia
Alueyksikkö:  Pieria
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta, kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  1101
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  681,863 km²
Väkiluku (2011):  85 851
 – Kunnallis­yksikkö:  62 205
 – Kaupunki­yhdys­kunta:  58 309
 – Kaupunki:  55 997
 – Väestötiheys:  125,91 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  601 00
Suuntanumero(t):  23510
Rekisterikilpi:  KN
 
 www.katerini.gr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kateríni (kreik. Κατερίνη, aiemmin Αικατερίνη, Ekaterini) on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Κατερίνης, Dímos Katerínis), joka sijaitsee Pierian alueyksikössä Keski-Makedonian alueella. Kaupunki on Pierian hallinnollinen keskus. Koko kunnan pinta-ala on 681,863 neliökilometriä ja väkiluku 85 851. Varsinaisen Katerínin kaupungin väkiluku on 55 997 (vuonna 2011).
Katerínin kaupunki sijaitsee lähellä Olymposvuorta, Thermaikoslahtea ja Kreikan toiseksi suurinta kaupunkia, Thessalonikia. Kaupungin nimi tulee Katariina Aleksandrialaisesta (Agia Aikaterini), kreikkalaisesta marttyyrista joka eli 300-luvulla.
Nykyinen Katerínin kunta muodostui, kun Kateríni, Elafína, Korinós, Paralía, Pétra ja Piérioi yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat

Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Katerínin kunta muodostuu kuudesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
| Kunnallis­yksikkö | Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta | Kylä, kaupunki tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- | --- |
| Elafína | Aronás | Aronás | 324 |
| Elafína | Élafos | Élafos | 499 |
| Elafína | Exochí | Exochí | 446 |
| Elafína | Exochí | Tóxo | 137 |
| Elafína | Katalónia | Katalónia | 396 |
| Elafína | Lagórrachi | Lagórrachi | 454 |
| Elafína | Lagórrachi | Meliádi | 103 |
| Elafína | Moschopótamos | Moschopótamos | 543 |
| Elafína | Palaió Keramídi | Palaió Keramídi | 890 |
| Elafína | Trílofos | Trílofos | 521 |
Elafína: Yhteensä: 4 313
| Kateríni | Áno Ágios Ioánnis | Áno Ágios Ioánnis | 442 |
| Kateríni | Áno Ágios Ioánnis | Néos Áno Ágios Ioánnis | 35 |
| Kateríni | Ganóchora | Ganóchora | 799 |
| Kateríni | Kateríni | Andromáchi | 1 061 |
| Kateríni | Kateríni | Kateríni | 55 997 |
| Kateríni | Kateríni | Néa Chráni | 467 |
| Kateríni | Kateríni | Néo Keramídi | 464 |
| Kateríni | Kateríni | Olympiakí Aktí | 320 |
| Kateríni | Neokaisáreia | Neokaisáreia | 445 |
| Kateríni | Svorónos | Agía Varvára | 69 |
| Kateríni | Svorónos | Prosílio | 158 |
| Kateríni | Svorónos | Svorónos | 1 948 |
Kateríni: Yhteensä: 62 205
| Korinós | Káto Ágios Ioánnis | Káto Ágios Ioánnis | 603 |
| Korinós | Korinós | Korinós | 3 487 |
| Korinós | Korinós | Paralía Korinoú | 56 |
| Korinós | Koúkkos | Koúkkos | 335 |
| Korinós | Néa Trapezoús | Néa Trapezoús | 423 |
| Korinós | Sevastí | Sevastí | 653 |
Korinós: Yhteensä: 5 557
| Paralía | Kallithéa | Kallithéa | 3 134 |
| Paralía | Paralía | Paralía | 1 124 |
| Paralía | Perístasi | Perístasi | 2 545 |
Paralía: Yhteensä: 6 803
| Pétra | Ágios Dimítrios | Ágios Dimítrios | 627 |
| Pétra | Foteiná | Foteiná | 358 |
| Pétra | Foteiná | Pétra | 37 |
| Pétra | Foteiná | Psychiatrikó Nosokomeío Pétras Olýmpou | 0 |
| Pétra | Foteiná | Skoteiná | 1 |
| Pétra | Lófos | Lófos | 1 496 |
| Pétra | Lófos | Ráchi | 423 |
| Pétra | Miliá | Áno Miléa | 6 |
| Pétra | Miliá | Ftéri | 16 |
| Pétra | Miliá | Karyés | 187 |
| Pétra | Miliá | Káto Miliá | 869 |
| Pétra | Miliá | Mesaía Miliá | 352 |
| Pétra | Moschochóri | Moschochóri | 516 |
Pétra: Yhteensä: 4 888
| Piérioi | Elatochóri | Elatochóri | 533 |
| Piérioi | Ritíni | Ritíni | 1 138 |
| Piérioi | Vría | Vría | 414 |
Piérioi: Yhteensä: 2 085
Yhteensä: 85 851
Aiheesta muualla

Δήμος Κατερίνης. Katerínin kunnan verkkosivut. (kreikaksi)
Keski-Makedonian alue
| --- | --- |
Chalkidikín alueyksikkö:  Aristotélis  Kassándra  Néa Propontída  Polýgyros  Sithonía 
Imathían alueyksikkö:  Alexándreia  Náousa  Véroia 
Kilkíksen alueyksikkö:  Kilkís  Paionía 
Péllan alueyksikkö:  Almopía  Édessa  Pélla  Skýdra 
Pierian alueyksikkö:  Dío-Ólympos  Kateríni  Pýdna-Kolindrós 
Sérresin alueyksikkö:  Amfípoli  Emmanouíl Pappás  Irákleia  Néa Zíchni  Sérres  Sintikí  Visaltía 
Thessaloníkin alueyksikkö:  Ampelókipoi-Meneméni  Chalkidóna  Délta  Kalamariá  Kordelió-Évosmos  Lagkadás  Neápoli-Sykiés  Oraiókastro  Pávlos Melás  Pylaía-Chortiátis  Thermaïkós  Thérmi  Thessaloniki  Vólvi
Boeing 727

| Boeing 727 |
| --- | --- |
 Lloyd Aereo Bolivianon Boeing 727 -matkustajakone
Tyyppi:  matkustajalentokone
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Boeing Commercial Airplanes
Ensilento:  9. helmikuuta 1963
Esitelty:  esitelty 1. helmikuuta 1964 Easternin kanssa
Tila:  käytössä
Pääkäyttäjät:  Cargojet Airways (10)
Valmistusmäärä:  1 831 
Valmistusvuodet:  1963–1984
Boeing 727
Boeing 727 on kolmemoottorinen, kapearunkoinen, T-pyrstöllä varustettu lyhyen ja keskipitkän matkan matkustajalentokone, jota valmistettiin vuosina 1963–1984. Konetyypin valmistaja oli yhdysvaltalainen Boeing Commercial Airplanes. Koneen seuraajaksi tuli Boeing 757, joka perustuu samaan runkoon.lähde? Iranilainen lentoyhtiö Aseman Airlines lensi viimeisen kaupallisen matkustajalennon maailmassa 727:llä tammikuussa 2019.
Historiaa

727:ää alettiin alustavasti suunnitella jo vuonna 1956, mutta vasta 1960 kehitysohjelma toden teolla lähti käyntiin. United Airlines, American Airlines ja Eastern Airlines vaikuttivat 727:n syntyyn. United halusi nelimoottorisen koneen, joka olisi riittävän tehokas toimimaan korkealla sijaitsevilla kentillä, American halusi kaksimoottorisen koneen taloudellisuussyistä ja Eastern halusi kolmimoottorisen koneen, jotta sillä voitaisiin lentää merten yllä. Lopulta nämä kolme lentoyhtiötä hyväksyivät ajatuksen kolmimoottorisesta koneesta, josta tuli Boeing 727. Lisäksi 727 oli ensimmäinen Boeingin lentokone, johon asennettiin APU-turbiini (Auxiliary Power Unit), joka helpotti koneen käyttämistä. lähde?
Ensimmäinen prototyyppi lensi 1963 ja konetyyppi aloitti liikennöinnin 1964. Ensimmäinen versio oli 727-100, josta kehitettiin myös suuremman kuorman kantava versio ja rahtimuunnettu malli 727-100C. 727-100:n valmistus loppui 1973. Mallia valmistettiin 582 kappaletta. lähde?
1965 Boeing julkaisi 727-100:sta pidennetyn version 727-200:n. Malli oli 6,10 metriä pitempi, mutta muuten identtinen moottoreiltaan, enimmäislentoonlähtöpainoltaan ja polttoainesäiliöiltään. 727-200 teki ensilentonsa 1967 ja aloitti liikennöinnin vielä saman vuoden lopussa. lähde?
727-200:sta kehitettiin pidemmän kantaman versio 727-200 Advanced, joka lensi ensimmäisen kerran vuonna 1972. Tämä kehittyneempi versio säilyi tärkeimpänä mallina 727-tuotannon loppuun asti. lähde?
Viimeiseksi esitelty versio 727:sta oli rahtikone 727-200F, joka esiteltiin vuonna 1981. lähde?
727-200 -sarjaa valmistettiin yhteensä 1 249 kappaletta.
Tekniset tiedot

727:ssä on kolmen hengen miehistö; kapteeni, perämies ja lentomekaanikko. Muuten 727 edustaa avioniikaltaan perinteistä tekniikkaa analogisine mittareineen. lähde?
Tekniset tiedot > 727-100

Siipien kärkiväli 32,92 metriä, pituus 40,59 metriä, korkeus 10,36 metriä ja siipien pinta-ala 157,9 m². lähde?
Moottoreina kolme Pratt & Whitney JT8D-7 -suihkuturbiinimoottoria työntövoimaltaan 62,3 kN/kpl. lähde?
Suurin nopeus on 1 017 km/h, suurin matkanopeus 960 km/h, taloudellisin nopeus 917 km/h. Kantama enimmäiskuormalla noin 5 000 km. Paino tyhjänä 36 560 kg, suurin lentoonlähtöpaino 72 570 kg. Lakikorkeus 11 400 m. lähde?
Yhden luokan konfiguraatiossa matkustajapaikkoja enintään 131, kahdessa luokassa 94. lähde?
Tekniset tiedot > 727-200

Siipien kärkiväli 32,92 m, pituus 46,69 m, korkeus 10,36 m ja siipien pinta-ala 157,9 m². lähde?
Moottoreina kolme Pratt & Whitney -suihkuturbiinimoottoria, eri vaihtoehtojen työntövoimat 64,5–68,9 kN/kpl (727-200) ja 71,1–77,3 kN/kpl (727-200 Advanced). lähde?
727-200 Advanced: suurin nopeus 1 017 km/h, suurin matkanopeus 953 km/h, taloudellinen nopeus 865 km/h. Kantama enimmäiskuormalla 3 965 km, kantama enimmäispolttoainemäärällä 4 450 km. Paino tyhjänä 45 360 kg, suurin lentoonlähtöpaino 95 030 kg. lähde?
Yhden luokan konfiguraatiossa matkustajapaikkoja enintään 189, kahdessa luokassa tyypillisesti 131 paikkaa. lähde?
Lentoreitit

Konetyyppiä käytettiin tyypillisesti lyhyillä ja keskipitkillä matkoilla, joilla liikennemäärät eivät olleet suuria. Konetyypillä kolmimoottorisuuden vuoksi pystyi lentämään myös merien yllä ja korkealla sijaitseville kentille, mikä teki siitä suositun konetyypin ympäri maailmaa monenlaisilla reiteillä. lähde?
Onnettomuudet

Valmistetuista 1 832 koneesta 120 eli noin 6,6 prosenttia tuhoutui onnettomuuksissa, kaappauksissa, alasampumisissa ja muissa tapahtumissa. Vertailun vuoksi saman aikakauden ja kokoluokan koneista vastaava osuus Hawker Siddeley Tridentillä on 14,5 prosenttia ja Tupolev Tu-154:llä 7,1 prosenttia.
Konetyypin pahin onnettomuus sattui 31. maaliskuuta 1986, kun Mexicanan lennon 940 laskutelineen ylikuumentunut rengas räjähti koneen noustua matkalentokorkeuteen. Räjähdys katkaisi polttoaine- ja hydrauliletkuja, aiheutti paineistuksen menettämisen ja sytytti tulipalon. Miehistö menetti lopulta koneen hallinnan, ja se törmäsi vuoreen lähellä Maravaitíota Michoacánin osavaltiossa Meksikossa. Koneessa oli 159 matkustajaa ja kahdeksanhenkinen miehistö eli yhteensä 167 ihmistä, jotka kaikki kuolivat onnettomuudessa. Onnettomuuteen johti se, että koneen renkaat oli huollon yhteydessä täytetty typen sijaan paineilmalla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
www.airliners.net (Arkistoitu – Internet Archive) FirstAirin Boeing 727:n matkustamo
www.airliners.net Soairin Boeing 727:n ohjaamo
Boeingin matkustajakoneet
| --- | --- |
Potkurikoneet: 40A · 80 · 221 · 247 · 307 · 314 · 377
Suihkukoneet: 367-80 · 707/720 · 717 · 727 · 737 · 747 · 757 · 767 · 777 · 787 · MD-11
Perutut hankkeet: 2707 · 7J7 · NLA · Sonic Cruiser
Champion Airin Boeing 727-200.
American Airlinesin lennon 625 laskukiito meni pitkäksi ja kone törmäsi huoltoasemaan kiitotien päässä Saint Thomasissa 27. huhtikuuta 1976. Koneessa olleista 88 ihmisestä 37 kuoli onnettomuudessa.
Liisa Tuovinen

Liisa Marjatta Tuovinen, o.s. Louhija (s. 2. toukokuuta 1938 Helsinki) on suomalainen pappi ja perhetyön kouluttaja. Hän on saanut rovastin arvonimen 1996.
Tuovinen valmistui ylioppilaaksi 1958, teologian kandidaatiksi 1964 ja sai lehtorin oikeudet 1965. Hän suoritti tutkinnon vakinaisen lehtorin virkaa varten 1972, kävi työnohjaajakoulutuksen 1978 ja vihittiin papiksi 1992. Ennen papiksi vihkimystä hän oli Johanneksen seurakunnan tyttötyöntekijä 1960–1965, Suomen Kristillisen Ylioppilasliiton naissihteeri 1966–1970, Kirkon perheasiain keskuksen työalasihteeri vuodesta 1971. Lisäksi hän on ollut muun muassa Helsingin hiippakunnan nuorisotyötoimikunnan jäsen 1962–1965, kirkolliskokousedustaja vuodesta 1986, presidentin valitsijamies 1988.
Tuovisen vanhemmat ovat apulaisprofessori, kirjailija Jarl Louhija ja filosofian maisteri Aino Sadenius.
Teokset

Perhetyön mahdollisuudet seurakunnassa, Liisa Tuovinen. Hki: Suomen kirkon seurakuntatoiminnan keskusliitto, 1978 ISBN 951-9303-27-8. – Ruotsiksi: * Familjearbetets möjligheter i församlingen. Församlingsförbundet, 1980 - (Hur arbetar församlingen?, ISSN 0357-606X; nr 6.). ISBN 951-550-175-X.
Yhdessä kasvamaan: keskusteluja aviosuhteen rikastuttamisesta, Howard ja Charlotte Clinebellin kirjan "The intimate marriage" pohjalta laat. Liisa Tuovinen; [julk.] Kirkon perheasiaintoimisto. [Hki]: Suomen kirkon seurakuntatoiminnan keskusliitto, 1981 ISBN 951-9303-56-1.
Synti vai siunaus: homoseksuaalit, kirkko ja yhteiskunta, toimittaneet Martti Nissinen ja Liisa Tuovinen.  Kirjapaja, 2003 ISBN 951-625-963-4.
Saanko olla totta?: sukupuolen ja seksuaalisuuden moninaisuus, toimittaneet Liisa Tuovinen ... [ja muita].  Gaudeamus Helsinki University Press, 2011. ISBN 978-952-495-201-9.
Lopun alkua, Liisa Tuovinen.  Books on Demand, 2013 ISBN 978-952-286-645-5.
...ja muita tarinoita, Liisa Tuovinen. ISBN 978-952-339-493-3.
Kate Moss

| Kate Moss |
| --- | --- |
 Kate Moss.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. tammikuuta 1974 (ikä 51)  Croydon, Surrey, Englanti
Ammatti:  malli
Malli
Pituus:  168 cm
Hiusten väri:  ruskea
Silmien väri:  pähkinänruskea
Aiheesta muualla
Kotisivut
Katherine ”Kate” Moss (s. 16. tammikuuta 1974 Croydon, Surrey, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen supermalli ja muoti-ikoni. Hän nousi julkisuuteen 1990-luvulla grunge-ilmiön mukana ja teki läpimurtonsa yhdysvaltalaisen muotitalo Calvin Kleinin kohua herättäneissä mainoskampanjoissa. Langanlaiha ja malliksi lyhyt Moss erosi aloittaessaan ulkonäöllään aikaisemmista huippumalleista, ja hän vaikutti paljon 1990-luvun kauneusihanteisiin. Sittemmin Moss on tehnyt laajan uran näytös- ja valokuvamallina. Vuosina 2007–2010 hän myös suunnitteli menestyksekkäitä mallistoja Topshop-vaateketjulle.
Uransa lisäksi Moss on usein ollut otsikoissa yksityiselämänsä ja päihteidenkäyttönsä takia.
Lapsuus

Moss syntyi 16. tammikuuta 1974 Addiscombessa, Croydonin esikaupungissa Lontoossa matkailutoimiston työntekijä Peter Mossin ja tämä vaimon Lindan (o.s. Shepherd) ensimmäisenä lapsena. Hänellä on myös lyhyen mallinuran tehnyt nuorempi veli Nick Moss sekä kaksi sisarpuolta isänsä uudesta avioliitosta. Mossin vanhemmat erosivat hänen ollessaan teini-ikäinen. Moss kävi koulunsa Ridgeway Primary Schoolissa ja Riddlesdown Collegiatessa, josta valmistui vuonna 1990.
Mallinura

Mossin ura alkoi kun Storm-mallitoimiston perustaja Sarah Doukas huomasi hänet John F. Kennedyn kansainvälisellä lentoasemalla vuonna 1988 ja tarjosi hänelle mallisopimusta. Tuolloin neljätoistavuotias Moss oli ollut perheensä kanssa lomalla Bahamasaarilla ja odotti kentällä paluulentoa Lontooseen.
Moss esitteli aluksi muotia nuortenlehdissä, ja esiintyi ensimmäisen kerran catwalkilla John Gallianon näytöksessä Pariisissa vuonna 1989. Samoihin aikoihin valokuvaaja Corinne Day valokuvasi Mossia The Face-lehdelle The Third Summer of Love -nimiseen muotiartikkeliin. Tuulisella rannalla otetut mustavalkoiset kuvat Mossista saivat paljon huomiota Lontoossa. Hänet lähetettiinkin seuraavaksi New Yorkiin kokeilemaan mallintöitä, mutta tuolloin menestymisen esteeksi nousi Mossin liian lyhyeksi koettu pituus, noin 170 senttimetriä. Seattlelaisen grunge-tyylin noustua suosioon Moss alkoi kuitenkin saada töitä, ja hänestä tuli trendin keulakuva muotimaailmassa. Suuren yleisön tietoisuuteen Moss nousi muotitalo Calvin Kleinin mainoskampanjoissa. Moss herätti paljon kritiikkiä hoikan kehonsa takia, ja häntä verrattiin 1960-luvun valokuvamalli Twiggyyn. Mossia ja hänen vanavedessään tulleita uusia malleja alettiin kutsua termillä heroin chic, joka tarkoitti passiivista, huumeaddiktoituneen näköistä ulkomuotoa.
1990-luvulla Moss esiintyi monissa mainoskampanjoissa, muotilehdissä ja -näytöksissä, tehden töitä lähes jokaisen kuuluisan muotitalon ja muotivalokuvaajan kanssa. Hän julkaisi vuonna 1997 valokuvakirjan Kate: The Kate Moss Book, joka sisälsi retrospektiivin eri valokuvaajien otoksia hänestä. 2000-luvulta lähtien Moss on keskittynyt lähinnä lehti- ja muotikuvauksiin, eikä häntä ole enää juurikaan nähty catwalk-mallina. Hän on edelleen yksi muotimaailman suosituimmista malleista, ja myös useat taiteilijat, kuten Tracey Emin ja Sam Taylor-Wood, ovat kuvanneet Mossia töissään. Lucian Freudin raskaana olevasta Mossista maalaama alastonmuotokuva myytiin Christie'sin huutokaupassa helmikuussa 2005 noin neljällä miljoonalla punnalla. Moss on myös esiintynyt monissa musiikkivideoissa ja tehnyt yhteistyötä muusikoiden kanssa, laulaen esimerkiksi Primal Scream -yhtyeen Bobby Gillespien kanssa dueton Some Velvet Morning.
Mallintöiden lisäksi Moss on saanut maineen muoti-ikonina, ja vuosina 2007–2010 hän suunnittelikin myös menestyksekkäitä vaatemallistoja englantilaiselle Topshop-valmisvaateketjulle. Moss on myös tuottanut hajuvesivalmistaja Cotyn kanssa neljä hänen nimeään kantavaa hajuvettä vuodesta 2007 lähtien.
Yksityiselämä

Mossin yksityiselämä on lähes hänen koko uransa ajan kiinnostanut erityisesti Ison-Britannian keltaista lehdistöä. Uransa alussa hän seurusteli valokuvaaja Mario Sorrentin kanssa, joka myös kuvasi hänen ensimmäisiä Calvin Klein-mainoksiaan. 1990-luvulla otsikoihin nousi hänen suhteensa näyttelijä Johnny Deppiin, minkä päättymisen jälkeen vuonna 1998 hän hakeutui hoitoon psykiatriselle The Priory-yksityisklinikalle. 2000-luvun alussa Moss seurusteli lehtikustantaja Jefferson Hackin kanssa, ja sai tämän kanssa tyttären, Lila Gracen (s. 2002). Pari erosi kuitenkin pian lapsen syntymän jälkeen.
Hackin jälkeen Mossin suhde päihdeongelmaiseen muusikko Pete Dohertyyn herätti paljon kohua. Moss joutui tuolloin myös itse huumeskandaalin keskelle, kun syyskuussa 2005 videonauha hänestä käyttämässä kokaiinia lontoolaisessa levytysstudiossa vuoti julkisuuteen tabloidi The Daily Mirrorin kautta. Kohun aikana useat Mossin työnantajat, kuten Burberry ja H&M, päättivät lopettaa mainossopimuksensa hänen kanssaan. Moss teki julkisen anteeksipyynnön ja hakeutui kuukaudeksi päihdehoitoon Meadows-yksityisklinikalle Arizonaan, Yhdysvaltoihin. Palattuaan vuoden 2006 tammikuussa Isoon-Britanniaan hän joutui huumeidenkäytöstä myös poliisikuulusteluun ja sosiaalityöntekijät arvioivat hänen kyvykkyytensä tyttärensä huoltajana toimimiseen.
Moss avioitui pitkäaikaisen miesystävänsä, The Kills-yhtyeen kitaristi Jamie Hincen, kanssa heinäkuussa 2011. He ovat sittemmin eronneet.
Aiheesta muualla

Moss Storm-mallitoimiston sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Mossin hajuvesien virallinen sivusto
Moss Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand) 
Moss muotikuvaaja Mario Testinon kanssa 2000-luvulla
Hope (timantti)

Hope-timantti. Koko: pituus 25,60 mm, leveys 21,78 mm, korkeus 12,00 mm.
Hope-timantti on tiettävästi maailman suurin sininen timanttilähde?. Se painaa 45,50 karaattia.
Alkuperä ja katoaminen

Intia oli ainoa timanttien tuottajamaa 1700-luvun alkuun asti, ja kauppamatkustaja Jean-Baptiste Tavernier toi sieltä sinisen timantin muiden timanttien joukossa. Ranskan kuningas Ludvig XIV osti tämän timantin 1668 ja se tuli tunnetuksi nimellä Diamant bleu de la Couronne de France (suom. Ranskan kruunun sininen timantti). Timantin paino oli tällöin 112 karaattia. Ludvig lahjoitti sen markiisitar Montespanille. Timantti hiottiin uudelleen 1673, jolloin sen painoksi tuli 67 ka. Kuningatar Marie Antoinette omisti timantin aina Ranskan vallankumoukseen asti. Ranskan kruununjalokivet varastettiin 1792 vallankumouksen sekavissa oloissa. Sinistä timanttia ei löydetty muiden mukana.
Nykyinen timantti

John Francillion kuvaili 1812 Daniel Eliasonin omistuksessa olevan sinisen timantin, jonka hän oli ostanut kuningas Yrjö IV:ltä.
Pankkiiri Henry Philip Hope osti 1830 nykyiseen muotoonsa hiotun sinisen timantin. Pidetään todennäköisenä, että Hope-timantti on hiottu Ranskan sinisestä timantista.
Nykyään Hopen omistaa Smithsonian-instituutti. Hope-timantin väitetään tuovan omistajalleen epäonnea. Tavernier menetti omaisuutensa pian paluunsa jälkeen. Markiisitar Montespanin väitettiin harjoittavan mustaa magiaa ja Marie Antoinetten mestaus lisäsi timantin huonoa mainetta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hope (timantti) Wikimedia Commonsissa
The Hope Diamond, The Smithsonian Institution
Sinisen timantin kirous, Seura, 24.5.1939, nro 21, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Zirkoniumoksidi-kopio Ranskan sinisestä Tavernierin piirroksen mukaan.