stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ernst Gylphe

Ernst Fredrik Gylphe (Gylfe), sukunimi aik. Jansson (15. lokakuuta 1878 Pohja – 24. helmikuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja Helsingin Villakehräämö Oy:n (nykyinen Novita) perustaja ja toimitusjohtaja.
Gylphen vanhemmat olivat kauppapuutarhuri Anders Fredrik Jansson (Gylphe) ja Vilhelmina Lindroos. Hän pääsi ylioppilaaksi 1899 Helsingin ruotsalaisesta reaalilyseosta ja suoritti koneinsinööritutkinnon Polyteknillisessä opistossa vuonna 1906.  Gylphe suoritti tekniikan jatko-opintoja vielä Saksassa ja myöhemmin hän teki opinto- ja liikematkoja Englantiin, Saksaan ja Venäjälle Siperiaan ja Kaukasiaan.
Gylphe tuli vuonna 1907 tamperelaisen F. Klingendahl & Co:n palvelukseen ja hän toimi ensin avustavana teknillisenä johtajana, vuodesta 1914 teknillisenä johtajana ja vuodesta 1919 yhtiön isännöitsijänä. Johtokunnan jäsenenä hän oli vuodesta 1912 alkaen.
Gylphe erosi vuonna 1925 Klingendahlin palveluksesta ja siirtyi Englantiin harjoittaakseen siellä opintoja kutomateollisuuden alalla. Palattuaan Suomeen hän perusti vuonna 1928 Helsingin Villakehräämö Oy:n ja toimi sitten yhtiön toimitusjohtajana ja johtokunnan puheenjohtajana. Gylphe oli lisäksi Oy Rapco Ab:n ja Suomen Autorengas Oy:n perustajia ja toimi molemmissa yhtiössä hallituksen puheenjohtajana sekä Suomen Autorengas Oy:ssä toimitusjohtajana.
Ernst Gylphe oli naimisissa vuodesta 1911 Greta Maria Löfhjelmin kanssa.
Estimate

Säännöllisesti Estimaten jockeyna toimiva Ryan Moore joulukuussa 2012.
Estimate (s. 4. huhtikuuta 2009 Irlanti) on irlantilaissyntyinen laukkahevonen. Estimaten omistaa kuningatar Elisabet II, ja sen valmentajana toimii Michael Stoute. Estimate voitti arvostetun Gold Cupin Royal Ascotissa kesäkuussa 2013. Näin siitä tuli ensimmäinen hallitsevan monarkin omistama Gold Cupin voittoon yltänyt hevonen. Seuraavana vuonna Estimate sijoittui samassa kilpailussa toiseksi. Hevonen on voittanut Royal Ascotissa myös Queen’s Vasen 2012.
Estimate kärähti dopingtestin seurauksena morfiinista heinäkuussa 2014. Britannian hovin mukaan testituloksen syynä oli hevosen syömä saastunut rehu. Laukkaurheilussa morfiininin käyttö on sallittua lääkityksenä mutta kiellettyä kilpailupäivien aikana.
Elina Miettinen

Elina Miettinen (s. Belomorsk, Venäjän SNFT, Neuvostoliitto) on suomalainen balettitanssija, joka on esiintynyt American Ballet Theatressa New Yorkissa vuodesta 2008. Aiemmin hän tanssi Suomen Kansallisbaletissa ja kävi Mäkelänrinteen lukion. Hän on ensimmäinen suomalainen ballerina, joka on saanut kiinnityksen American Ballet Theatreen (2008).
Rooleja ABT:ssä

| Baletti | Rooli |
| --- | --- |
Prinsessa Ruusunen: Valkoinen kissa Kanarialintu Jalokivi  
Joutsenlampi: Pikkujoutsen Puolalainen prinsessa 

Company B: 
Bach Partita: 
Black Tuesday: 
Raymonda Divertissements:
Aiheesta muualla

ABT: Dancers
Emil Taipale

Adolf Emil Taipale (4. lokakuuta 1869 Jyväskylä – 27. syyskuuta 1945) oli suomalainen musiikkipedagogi ja kuoronjohtaja.
Taipaleen vanhemmat olivat kauppias Adolf Taipale ja Karoliina Vilhelmiina Sonel. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi 1892 ja opiskeli filharmoonisen seuran orkesterikoulussa.
Taipale oli laulunopettajana Porin kansakouluissa 1893–1905 ja Satakunta-lehden toimittajana 1893–1899. Hän oli Rauman opettajaseminaarissa musiikin kollegana 1901–1902 ja Kajaanin opettajaseminaarissa musiikin kollegana 1905–1913 ja musiikin lehtorina 1913–1937. Taipale oli laulunopettajana Porin ruotsalaisessa yhteiskoulussa 1900–1905, Kajaanin yhteiskoulussa 1905–1910 ja Seppälän maamieskoulussa 1910–1913. Hän oli Kainuun suojeluskuntapiirin piirikapellimestarina 1928–1944,  Kajaanin sotilasalueen kansliapäällikkönä 1918 ja Kajaanin suojeluskunnan esikunnan jäsenenä ja kansliapäällikkönä 1918–1931.
Taipale toimi kuorojen ja soittokuntien johtajana eri puolilla Suomea. Hän toimi myös urkurina ja toimitti useita laulukokoelmia.
Adolf Emil Taipale oli naimisissa 1902–1944 Emmy Maria Mathilda Lagergrenin 8k. 1944) kanssa.
Julkaisuja

Musiikkiopin alkeiden harjoitustehtäviä, luokka- ja kotityöksi laulun-opetusta varten kansakouluissa. Ensimmäinen vuosijakso ; järjestänyt A. E. Taipale. Gust. Ronelius, Pori 1902
Musiikkiopin alkeiden harjoitustehtäviä, luokka- ja kotityöksi laulun-opetusta varten kansakouluissa. Toinen vuosijakso ; järjestänyt A. E. Taipale. Gust. Ronelius, Pori 1902
Musiikkiopin alkeiden harjoitustehtäviä, luokka- ja kotityöksi laulunopetusta varten kansakouluissa. Kolmas vuosijakso ; järjestänyt A. E. Taipale. Gust. Ronelius, Pori 1903
Musiikkiopin alkeiden harjoitustehtäviä, luokka- ja kotityöksi laulunopetusta varten kansakouluissa. Neljäs vuosijakso ; järjestänyt A. E. Taipale. Gust. Ronelius, Pori 1903
Kansakoulun laulunopetuksen vaiheista : poimintoja ja muistelmia 50-vuotiselta työkaudelta. Otava 1916
Toimituksia

Isänmaallisia lauluja. Miesäänisten laulukuntien ohjelmistoa I. Vihko. Kansanvalistusseura, Helsinki 1915, 2. painos Tietosanakirja, Helsinki 1920, 3. painos Otava 1928
Juhlavirsiä, hymnejä, joululauluja. Miesäänisten laulukuntien ohjelmistoa III. Vihko. Kansanvalistusseura, Helsinki 1915, 2. painos Otava 1928, 3. uus. painos Otava 1943
Uusia kotimaisia lauluja ja sovituksia. Miesäänisten laulukuntien ohjelmistoa II. Vihko. Kansanvalistusseura, Helsinki 1915, 2. painos Tietosanakirja, Helsinki 1921, 3. uus. painos Otava 1943
Lauluja muilta mailta. Miesäänisten laulukuntien ohjelmistoa IV. Vihko. Kansanvalistusseura, Helsinki 1916, 2. painos Otava 1922
Hautaus- ja häälauluja. Miesäänisten laulukuntien ohjelmistoa VI. Vihko. Kansanvalistusseura, Helsinki 1917, 2. painos Tietosanakirja, Helsinki 1924
Sukukansain sävelmiä I : suomalaisia, virolaisia ja mordvalaisia lauluja. Miesäänisten laulukuntien ohjelmistoa V. Vihko. Kansanvalistusseura, Helsinki 1917, 2. painos Otava 1929
Nuorisosekakuorolauluja : kaksi-, kolmi- ja neliäänisinä. 1. vihko. Tietosanakirja, Helsinki 1921, 2. painos Otava 1935
Nuorisosekakuorolauluja : kaksi-, kolmi- ja neliäänisinä. 2. vihko. Tietosanakirja, Helsinki 1921, 2. painos Otava 1935
Uusia kotimaisia lauluja ja sovituksia II. Miesäänisten laulukuntien ohjelmistoa VII. Vihko.  Tietosanakirja, Helsinki 1922
Kotoa ja Unkarista. Miesäänisten laulukuntien ohjelmistoa VIII. Vihko. Tietosanakirja, Helsinki 1923
Nuorisosekakuorolauluja : kaksi-, kolmi- ja neliäänisinä. 3. vihko. Tietosanakirja, Helsinki 1923, 2. painos Otava 1949
Nuorisosekakuorolauluja : kaksi-, kolmi- ja neliäänisinä. 4. vihko. Otava 1925, 2 lis. painos 1938
Nuorisosekakuorolauluja : kolmi- ja neliäänisinä. 5. vihko. Otava 1927, 2. painos 1949
Nuorisosekakuorolauluja : kolmi- ja neliäänisinä. 6 vihko. Otava 1927, 2. painos 1949
Iltama- ja kokousohjelmalauluja. Miesäänisten laulukuntien ohjelmistoa X. Vihko. Otava 1928
Nuorisosekakuorolauluja : kolmi- ja neliäänisinä. 7 vihko. Otava 1929, 2. painos 1949
Isänmaalle marsseja ja muistolauluja. Miesäänisten laulukuntien ohjelmistoa 11. Vihko. Otava 1936
Kunniaksi herran : hymnejä, virsiä ja hautauslauluja. Miesäänisten laulukuntien ohjelmistoa 12. Vihko. Otava 1938
Kaikki laulamaan. 2 : Maakuntalauluja kouluja ja yhteislaulutilaisuuksia varten ; toim. Arvi Poijärvi ja A. E. Taipale. Kansanvalistusseuran yhteislauluja 2 vihko. Otava 1939
Nuorisosekakuorolauluja : kolmi- ja neliäänisinä. 9 vihko. 2. painos Otava 1945
Nuorisosekakuorolauluja : kolmi- ja neliäänisinä. 8. vihko. 2. painos Otava 1949
Nuorisosekakuorolauluja : kolmi- ja neliäänisinä. 10. vihko. 2. painos Otava 1951
Suomennoksia

Martin Wegelius : Ohjeita lauluköörin harjoittamiseen ja johtamiseen ; tekijän suosiollisella luvalla suom. A. E. Taipale. Ronelius, Pori 1902
Esko Iisalo

Esko Ilmari Iisalo (7. maaliskuuta 1930 Turku – 9. joulukuuta 2021 Turku) oli suomalainen farmakologi ja professori.
Iisalon vanhemmat olivat rehtori Yrjö Johannes Iisalo ja Salli Maria Lehtoranta ja hänen puolisonsa vuodesta 1956 oli lääketieteen lisensiaatti Eila Ulla Marjatta Lappalainen. Iisalo tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta lyseosta 1948 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1955, tohtoriksi hän väitteli 1962. Sisätautien erikoislääkärin pätevyyden Iisalo sai 1961.
Iisalo oli Turun yliopiston kliinisen farmakologian professori 1986–1992. Hän tutki hermoston farmakologiaa.
Aiheesta muualla

Esko Iisalon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Emulgointiaine

Emulgointiaine on elintarvikkeissa käytetty lisäaine, joka muuttaa elintarvikkeen koostumusta eli tekstuuria.
Emulgointiaine on ns. pinta-aktiivinen aine, jolla on kyky vähentää pintajännitystä kahden keskenään sekoittumattoman aineen välillä. Emulgointiaineen avulla toisen aineen pienet pisarat saadaan jakautumaan toiseen aineeseen pysyvästi. Jos molemmat ainesosat ovat nesteitä, esimerkiksi öljyä ja vettä, lopputulosta kutsutaan emulsioksi. Maito on esimerkki emulsiosta, jossa rasva on jakautunut veteen. Emulgointiaineita voidaan myös käyttää kun halutaan vaikuttaa elintarvikkeen jähmeyteen, ulkonäköön, rakenteeseen, suutuntumaan jne. Emulgointiaineiden avulla elintarvikkeessa pystytään säilyttämään nämä ominaisuudet kuljetuksen ja varastoinnin aikana. Emulgointiaineita on luonnostaan useissa elintarvikkeissa ja niitä valmistetaankin luonnollisista lähteistä. Emulgointiaineita tehdään syötävistä rasvoista, jotka voivat olla eläinperäisiä. Esimerkiksi sian rasvoja saatetaan käyttää. Osa emulgointiaineista on synteettisiä tai puolisynteettisiä.
Emulgointiaineet merkitään elintarvikepakkauksiin E-koodeilla, kuten: E 471 (rasvahappojen mono- ja diglyseridit), E 322 (lesitiini).
Esimerkiksi soijalesitiini on elintarvikkeissa usein käytetty emulgointiaine.
Erich Schöppner

| Erich Schöppner> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. kesäkuuta 1932 Witten, Nordrhein-Westfalen, Saksa
Kuollut: 12. syyskuuta 2005 (73 vuotta) Dortmund, Nordrhein-Westfalen
Kansalaisuus:  Saksa
Nyrkkeilijä
Painoluokka:  raskas keskisarja, raskassarja
Kätisyys:  oikea
Ammattilaistilastot
Ottelut:  40
Voitot:  34
– tyrmäysvoitot:  16
Tappiot:  1
Ratkaisemattomat:  5
Ei tuomiota/ mitätöity:  0
| Mitalit> Maa:   Länsi-Saksa.Miesten nyrkkeily.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Länsi-Saksa.Miesten nyrkkeily.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Länsi-Saksa.Miesten nyrkkeily.EM-kilpailut  | Maa:   Länsi-Saksa> Miesten nyrkkeily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Länsi-Berliini 1955 | 81 kg |  |
Erich Schöppner (25. kesäkuuta 1932 Witten, Nordrhein-Westfalen, Saksa – 12. syyskuuta 2005 Dortmund, Saksa) oli saksalainen nyrkkeilijä. Hän voitti amatöörien Euroopan-mestaruuden vuonna 1955 sarjassa alle 81 kg ja piti ammattilaisena hallussaan vuosina 1958-1962 ammattilaisten raskaan keskisarjan Euroopan mestaruustitteliä.
Amatööriura

Erich Schöppnerin amatööriura kehittyi nopeasti. Hänestä tuli Länsi-Saksan edustaja 20-vuotiaana Helsingin vuoden 1952 olympialaisiin Schöppner kevyessä keskisarjassa eli alle 71 kg. Ensimmäisen kierroksen vapaavuoron jälkeen vastaan tuli Sveitsin Hans Büchi, jonka hän voitti. Seuraavalla kierroksella vastaan tuli Etelä-Afrikan Theunis van Schalkwyk, jolle Schöppner kärsi tappio pistein. Schöppner jatkoi vielä amatööriuraansa ja edusti vuoden 1955 Länsi-Berliinin EM-kisoissa Länsi-Saksaa raskaassa keskisarjassa eli 81 kg. Ensin tuli vastaan Romanian Velicu Ghetu, josta tuli voitto keskeytyksellä 3. erässä. Sen jälkeen pistevoitto Ranskan Gilbert Chapronista ja sen jälkeen Tšekkoslovakian Július Tormasta. Loppuottelussa tuli vastaan Itä-Saksan edellisten kisojen mestari "Ulli" Nitzschke, jonka Schöppner voitti pistein.
Sen jälkeen Erich Schöppner lopetti amatööriuransa, vaikka edessä oli Melbournen olympiavuosi. 276 ottelussa Schöppnerille kertyi 246 voittoa, 14 ratkaisematonta ja vain 16 tappiota.
Ura ammattilaisena

Erich Schöppner aloitti nyrkkeilyn ammattimaisesti maaliskuussa 1956 raskaassa keskisarjassa. menestyksellisten vuosien 1956-1957 -otteluiden jälkeen hän saavutti Saksan ammattilaismestaruuden voitolla Willi Hoepnerista. Huhtikuussa 1958 hän otteli Englannin Henry Cooperia vastaan, joka löi 6. erässä Schöppneriä kaulaan. Ottelu keskeytettiin, ja Cooper julistettiin hävinneeksi.
Joulukuussa 1958 Schöppner otti uudelleen voiton maanmiehestään Hoepnerista tyrmäyksellä 5. erässä, ja näin hänestä tuli raskaan keskisarjan Euroopan mestari. Sen jälkeen Schöppner puolusti titteliään menestyksellisesti neljä kertaa eli voitoilla Italian Rocco Mazzolasta, Santo Amontista, maanmiehestään Helmut Ballista ja Ranskan Paul Rouxista. Kesällä 1960 Schöppnerin oli tarkoitus kohdata raskaan keskisarjan MM-ottelussa Yhdysvaltain Archie Moore. Ottelua siirrettiin Mooren toivomuksesta vuoden 1961 puolelle, ja toukokuussa 1961 koko suunniteltu ottelu peruttiin.
Syyskuussa 1961 Schöpner voitti Albert Westphalin ja saavutti näin Saksan raskaansarjan mestaruuden ja puolusti sitä menestyksellisesti Hans Kalbfelliä vastaan. Schöppner luopui raskaan keskisarjan Euroopan mestarin tittelistanä vuonna 1962. Tavoitteena hänellä oli päästä ottelemaan silloista ruotsalaista raskaan sarjan Euroopan mestari Ingemar Johanssonia vastaan, joka ei kuitenkaan onnistunut. Toukokuussa 1963 Schöppner yritti palata takaisin raskaaseen keskisarjaan ja valloittaa sen Euroopan mestaruuden uudelleen, mutta koki tappion Roomassa Italian Giulio Rinaldille. Se oli ainoa Schöpnerin tappio ammattilaiskehässä. Tämän jälkeen hän otteli vielä kerran toukokuussa 1966 saksalaista Wilhelm von Homburgia vastaan ottelun päättyessä ratkaisemattomana.
Eläinten talvehtiminen

Talvehtiva rantakäärme on kääriytynyt solmuksi välttääkseen liikaa lämmönhukkaa. Kuva maaliskuulta Alankomaista.
Eläinten talvehtiminen tarkoittaa erilaisia tapoja, joilla eläimet selviävät kylmästä vuodenajasta.
Talvihorroksessa eläimen elintoiminnot, kuten hengitys, sydämen syke ja aineenvaihdunta hidastuvat. Ruumiinlämpö laskee lähelle nollaa. Siili ja lepakot viettävät talven horroksessa. Syvin talvihorroksen laji, johon vaipuvat vaihtolämpöiset eläimet, on kylmähorros.
Horrokseen vaipuvat eläimet etsivät paikan, jossa ne eivät jäädy kokonaan. Sammakot painuvat järvien pohjamutaan.
Talviuni muistuttaa tavallista unta. Elintoiminnot ovat lähempänä normaalitilaa kuin talvihorroksessa. Tunnetuin talviunta nukkuva laji on karhu.
Monet aktiivisina pysyvät lajit muuttavat elinalueitaan talven tullessa. Hirvet kokoontuvat alueille, joista saa paljon ravintoa pienellä liikuntamäärällä, esimerkiksi nuoriin metsiin.  Myös vaelluslinnut siirtyvät ravinnon perässä. Eräät jyrsijät käyttävät hyväkseen  lumihangen  eristävää vaikutusta, ja pysyvät lumen alla maan rajassa mihin ne kaivelevat talvikäytäviään. Metsäkanalinnut viettävät suurimman osan kylmistä pakkaspäivistä lumikiepissä.
Monet eläimet ajoittavat lisääntymisen ja muodonmuutokset siten, että ne voivat talvehtia mahdollisimman turvallisesti ja syödä kesällä mahdollisimman paljon. Monet hyönteiset talvehtivat koteloina, kuoriutuvat keväällä, munivat ja kuolevat ennen syksyä pois. Karhu ja orava synnyttävät poikasensa talvella ja imettävät niitä pesässä – kevään tullen poikanen voi alkaa opetella syömään kiinteää ravintoa, kun lumi sulaa.
Aiheesta muualla

Eläinpuiston talvi Ranua Zoo
Markus Varesvuo: Selviytyjät – Lumen ja jään linnut. WSOY, 2008.
Erik Ohlsson

Erik Ohlsson
Erik Ohlsson (s. 2. heinäkuuta 1975 Örebro, Ruotsi) on ruotsalaisen skate punk -yhtye Millencolinin toinen kitaristi. Ohlsson tekee yhtyeensä kaikki piirrokset levyihin, suunnittelee heidän logot sekä heidän oman kotisivunsa. Hänellä on koira nimeltä Colin. Ohlsson on ollut yhtyeessään alusta asti ja on yhtyeensä nuorin jäsen.
Ohlsson on kasvissyöjä.
Elias Gould

| Elias Gould |
| --- | --- |
 Gould esiintymässä Helsingin tuomiokirkon portailla Ukrainan puolesta järjestetyssä mielenilmauksessa huhtikuussa 2022.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1991
Näyttelijä
Aktiivisena:  2010–
Merkittävät roolit:  Sasu  (Miss Farkku-Suomi)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Elias Gould (s. 1991) on suomalainen näyttelijä ja laulaja-lauluntekijä. Hän on näytellyt muun muassa yhtä kolmesta pääosasta vuonna 2012 ensi-iltansa saaneessa Miss Farkku-Suomi -elokuvassa. Gould on yhdysvaltalaistaustainen.
Gouldin esikoissinglen ”Huvilakatu” julkaisi levy-yhtiö PME Records 20. toukokuuta 2015. Gould on itse säveltänyt ja sanoittanut kappaleen ja sen musiikkivideon on ohjannut hänen veljensä Ezra Gould. Gouldin esikoisalbumi LP julkaistiin 7. kesäkuuta 2019.
Elias Gould oli yksi kilpailijoista Selviytyjät Suomi -ohjelman viidennellä tuotantokaudella.
Diskografia > Studioalbumit

| Nimi | Julkaisutiedot |
| --- | --- |
LP:  Julkaistu: 7. kesäkuuta 2019  Formaatti: LP, digitaalinen  Levy-yhtiö: PME Records
Susihavaintoja:  Julkaistu: 16. syyskuuta 2022  Formaatti: digitaalinen  Levy-yhtiö: PME Records
Diskografia > EP:t

| Nimi | Julkaisutiedot |
| --- | --- |
Elias Gould:  Julkaistu: 19. helmikuuta 2016  Formaatti: digitaalinen lataus  Levy-yhtiö: PME Records
Diskografia > Singlet

| Nimi | Vuosi | Listasijoitukset> Single-lista | Listasijoitukset> Radio- lista | Albumi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ”Huvilakatu” | 2015 | — | — | Elias Gould (EP) |
| ”Kylmää vai kuumaa” | 2015 | — | 63 | Elias Gould (EP) |
| ”Ikuinen heinäkuu” (feat. Iisa) | 2015 | — | — | Elias Gould (EP) |
| ”Tänään” | 2016 | — | — |  |
| ”Loistava” | 2017 | — | — | LP |
| ”Hyvää yötä ja huomenta” | 2017 | — | — |  |
| ”Kipinä” | 2018 | — | — | LP |
| ”Maaliskuu” | 2018 | — | — | LP |
| ”Älä anna mulle piiskaa” | 2019 | — | — | LP |
| ”Jos sä lähet” | 2019 | — | — | LP |
| ”Uusia alkuja” | 2022 | — | — | Susihavaintoja |
| ”En tiennyt ennen” | 2022 | — | — | Susihavaintoja |
| ”Eteenpäin” | 2022 | — | — | Susihavaintoja |
| "Raitis mies" | 2024 | — | — |  |
Diskografia > Musiikkivideot

Huvilakatu (2015 – ohj. Ezra Gould)
Kylmää vai kuumaa (2015 – ohj. Ezra Gould)
Loistava (2017 – ohj. Ezra Gould)
Kipinä (2018 – ohj. Aleksi Kipahti)
Uusia alkuja (2022 – ohj. Ezra Gould)
Aiheesta muualla

Elias Gould Elonetissä.
Elias Gould Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Elias Gouldin viralliset Facebook-sivut
Eddie Läck

| Eddie Läck |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. tammikuuta 1988 (ikä 36) Norrtälje, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  The Stork
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  193 cm
Paino:  83 kg
Seura
Seura:  Calgary Flames
Sarja:  NHL
Pelinumero:  31
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2006–2018
Aik. seurat:  Leksands IF   Brynäs IF   Manitoba Moose   Chicago Wolves   Vancouver Canucks   Carolina Hurricanes  Calgary Flames
| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Saksa/Ranska 2017 | jääkiekko |  |
Eddie Läck (s. 5. tammikuuta 1988) on entinen ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelasi maalivahtina ammattilaistasolla NHL-seura Vancouver Canucksissa, Carolina Hurricanesissa ja Calgary Flamesissa. Ruotsissa hän pelasi Allsvenskan-joukkue Leksands IF:ssä ja Elitserien-joukkue Brynäs IF:ssä. Jäätyään varaamattomaksi NHL:n varaustilaisuuden 2009 jälkeen, Läck teki vapaana pelaajana sopimuksen Vancouver Canucksin kanssa vuonna 2010. Ensimmäisellä kaudellaan Canucksin organisaatiossa Läck pelasi farmijoukkue Manitoba Moosessa, jossa hänet valittiin kaudella 2010–2011 tulokkaiden tähdistöön. Läck sai lempinimekseen "The Stork" pitkien jalkojensa vuoksi.
Pelaajaura > Ruotsi

Läckin ura alkoi kotikaupungin joukkueessa Norrtälje IK:ssa. Hän osallistui kahdesti vuosittain järjestettävään TV-pucken-turnaukseen Tukholman alueen toisessa joukkueessa. Kaudella 2004–2005 hän siirtyi Djurgårdens IF:n organisaatioon ja auttoi sen juniorijoukkuetta voittamaan hopeaa alle 18-vuotiaiden Allsvenskanissa. Kaksi vuotta myöhemmin hän siirtyi pelaamaan Leksands IF:ään J20 -tasolla.
Läck teki ammattilaisdebyyttinsä Leksands IF:n miesten joukkueessa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa, jossa hän pelasi kaudella 2006–2007 kolme ottelua. Seuraavan kauden jälkeen hänen päästettyjen maalien keskiarvonsa oli 26 ottelussa 1,96. Hän kuitenkin pelasi edelleen myös junioreissa. Kaudella 2008–2009 hän onnistui vakiinnuttamaan paikkansa Leksands IF:n ammattilaisjoukkueessa kukistamalla entisen NHL-maalivahti Ed Belfourin taistelussa aloittavan maalivahdin paikasta. 32 ottelussa Läckin torjuntaprosentiksi muodostui 93,0 ja päästettyjen maalien keskiarvoksi 2,02.
Ennen NHL:n varaustilaisuutta 2009 NHL Central Scouting Bureau oli sijoittanut Läckin ennusteissa Euroopan yhdeksänneksi parhaaksi maalivahdiksi, mutta häntä ei lopulta kuitenkaan varattu. Kolmen Leksands IF:ssä pelaamansa kauden jälkeen Läck siirtyi Ruotsin korkeimmalle sarjatasolle, Elitserieniin, jossa pelaavan Brynäs IF:n kanssa hän teki 6. heinäkuuta 2009 kahden vuoden mittaisen sopimuksen. Elitserienissä hän debytoi 17. lokakuuta tullessaan ensimmäisen erän lopulla Florida Panthersin sopimusmaalivahti Jacob Markströmin tilalle. Hän pysäytti 18 laukausta, kun Brynäs hävisi ottelun Färjestadille numeroin 3–2. Läck pääsi Markströmin varamaalivahtina pelaamaan 14 pelissä, joissa hän päästi keskimäärin 2,67 maalia per ottelu ja hänen torjuntaprosentikseen muodostui 91,1. Läck edusti Ruotsia jääkiekon MM-kilpailuissa vuonna 2017.
Pelaajaura > Manitoba Moose/Chicago Wolves

Läckin pelaaminen kiinnitti Vancouver Canucksin kykyjenetsijä Lars Lindgrenin huomion ja Canucks teki kesällä Läckin kanssa kahden vuoden tulokassopimuksen, joka julkaistiin 6. huhtikuuta 2010. Hän lähti myöhemmin Ruotsista pelaamaan Canucksin organisaatioon. Hän pelasi Canucksin AHL:ssä pelaavassa yhteistyöjoukkue Manitoba Moosessa, jossa teki debyyttinsä 9. lokakuuta Rockford IceHogsia vastaan. Hän torjui 5–2 -voittoon päättyneessä ottelussa 23 laukausta. Läck joutui kilpailemaan peliajasta Moosen toisen maalivahdin Tyler Weimanin kanssa, mutta pystyi torjumaan joukkueen aloittavana maalivahtina 53 ottelussa, joista joukkue voitti 28 ottelua, hävisi 21 varsinaisella peliajalla sekä 4 jatkoajalla tai rangaistuslaukauksilla. Läckin torjuntaprosentti oli 92,6 (neljänneksi paras liigassa) ja päästettyjen maalien keskiarvo 2,26 (seitsemänneksi paras liigassa). Läck valittiin tulokkaiden tähdistöön. Kauden 2011 Calder Cup -pudotuspeleissä hän auttoi Moosen toiselle kierrokselle torjuen 12 ottelussa torjuntaprosentilla 93,2. Manitoban tiputettua Hamilton Bulldogsin, Läck kutsuttiin 13. toukokuuta 2011 Canucksiin, joka eteni aina Stanley Cup -finaaleihin asti, joissa se kuitenkin hävisi Boston Bruinsille seitsemännessä ottelussa.
Roberto Luongon ja Cory Schneiderin pelattua Canucksin maalivahtikaksikkona Läck joutui aloittamaan toisen kautensa AHL:ssä. Winnipeg Jetsin palattua takaisin NHL:ään, Moose muutti St. John'siin Jetsin farmijoukkueeksi. Tilalle Vancouverin uudeksi yhteistyökumppaniksi tuli Chicago Wolves, jossa Läck debytoi 8. lokakuuta 2011. Hän torjui 33 laukauksesta 31, kun Wolves hävisi rangaistuslaukaukskilpailussa lukemin 3–2 San Antonio Rampagelle. Ensimmäisen voittonsa ja nollapelinsä Wolvesissa Läck sai tilille kolme peliä myöhemmin 21. lokakuuta Rockford IceHogsia vastaan. Seuraavassa kuussa Läck kutsuttiin ylös Vancouveriin aloittavan maalivahdin Roberto Luongon loukkaannuttua. Läck debytoi NHL:ssä 16. marraskuuta 2011. Hän istui ottelun kokonaan vaihtopenkillä Schneiderin pelatessa Vancouverin voittanutta Chicago Blackhawksia vastaan. Hänen saldonsa Wolvesissa oli 21–20–3, torjuntaprosentti 92,5 ja päästettyjen maalien keskiarvo 2,31. Kauden jälkeen yhdessä varamaalivahti Matt Climien kanssa Läck auttoi Wolvesin liigan ensimmäiselle sijalle päästettyjen maalien keskiarvossa. Joukkueen tulos oli 2,54. Läckin toinen kausi Wolvesissa alkoi numeroiden valossa edellistä huonommin. Kauden alun jälkeen hän loukkasi itsensä ja oli loppukauden sivussa. Hän pelasi kaudella loukkaantumisensa vuoksi vain 13 peliä 89,9 torjuntaprosentilla, 3,00 päästettyjen maalien keskiarvolla ja 7–4–1 -saldolla.