stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
M/S Ukko
Tekniset tiedot

Aikaisemmat nimet: S/S Teuvo
Rakennuspaikka: Lehtoniemi, Joroinen
Rakennusvuosi: 1898/1980
Pituus: 30,50m
Leveys: 6,51m
Syväys: 2,40m
Vetoisuus: 232 brt
Koneen tyyppi: Dieselmoottori (alun perin höyrykäyttöinen)
Koneen teho: 320kW
Kattila: Poistettu
Polttoaine: Dieselöljy
Omistajat: Lakeland Lines Oy
Entiset omistajat: Enso Gutzeit Oy, Roll Laivat Oy, Kuopion Roll Risteilyt Oy
Käyttäjä: Kuopion Roll Risteilyt, Lakeland Lines Oy, Kuopio
Kotisatama: Kuopio
Liikennöinti: Risteilyjä Kuopiosta
Matkustajia: 175
Varusteet: Ravintola, kabinetti, ruumadisco ja aurinkokansi
Laiva toimii ravintolalaivana iltaisin Kuopion satamassa ja se ei ole Museoviraston perinnelaivarekisterissä.
Lääne-Saare

Lääne-Saaren sijainti
Lääne-Saare vald (suom. "Länsi-Saarenmaan kunta") on entinen kunta Saarenmaalla, Virossa. Kunta muodostettiin vuonna 2014, kun Kaarma, Kärla ja Lümanda yhdistyivät.
Yhdistyneen Lääne-Saaren kunnan ensimmäinen valtuuston puheenjohtaja on Urmas Lehtsalu ja kunnanjohtaja Andres Tinno, joka virolaisessa kunnallisjärjestelmässä toimii myös kunnanhallituksen puheenjohtajana.
Lääne-Saare liitettiin osaksi uutta Saarenmaan kuntaa vuoden 2017 lokakuussa.
Kylät

Kunnassa oli neljä pienkauppalaa (alevik) ja 111 kylää.
Väestö

Viron väestörekisterin mukaan Lääne-Saaren kunnassa asui 7061 asukasta 1. tammikuuta 2017.
Vuoden 2011 alussa asukkaita nykyisen kunnan alueella oli 7241. Heistä 3538 miehiä ja 3703 naisia. Lääne-Saaren asukastiheys oli 8,97 in/km2. Asukasmäärältään suurimmat taajamat olivat 1. tammikuuta 2015 Kärlan (841 asukasta), Kudjapen (601), Asten (450) ja Nasvan (395) pienkauppalat, joissa yhteensä asuu 31,6 % koko kunnan väestöstä.
Kunnan väestö on 99 prosenttisesti virolaista. Esimerkiksi entisen Kaarman kunnan alueella oli vuonna 2011 vironkielisiä 4329, venäjänkielisiä 15, muunkielisiä 18 ja äidinkieli määrittelemättä 8.
Maija Larmola

Maija-Riitta Larmola (o.s. Turunen; 1. maaliskuuta 1942 Riihimäki – 21. syyskuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen kirjailija. Hän oli oppiarvoltaan filosofian tohtori.
Larmola muutti vuonna 1953 perheineen Helsinkiin. Hänellä oli kaksi nuorempaa sisarusta. Häneltä julkaistiin runoja kokoelmissa Pyykkipäivä (1961) ja Huvila (1964). Larmola harrasti läpi elämän maalaamista ja taideaskartelua, mutta päätti suuntautua ammatillisesti suomen kieleen ja kotimaiseen kirjallisuuteen. Opiskellessaan Bloomingtonissa Indianassa hän toimi suomen kielen assistenttina. Helsingin yliopistossa Larmola oli aktiivinen opiskelijajärjestössään. Opiskelijapiireissä hän myös tutustui päätoimittaja, kulttuurijohtaja Yrjö Larmolaan, jonka kanssa oli naimisissa tämän kuolemaan (2021) saakka. Pariskunnalle syntyi kolme poikaa.
Larmola aloitti työskentelyn äidinkielen opettajana vuonna 1965 Arkadian yhteislyseossa, mutta siirtyi sitten opettajakorkeakouluun. Vuonna 1974 hänestä tuli Helsingin yliopiston kasvatustieteellisen tiedekunnan äidinkielen didaktiikan lehtori. Lisäksi hän hoiti viransijaisuuksia kotimaisen kirjallisuuden laitoksella. Vuonna 1984 Larmola aloitti toimimisen ylioppilastutkintolautakunnan jäsenenä ja sensorina.
Larmolan väitöskirjan aiheena oli P. Mustapään runokuvien kehitys. Larmolan tuotantoon kirjailijana kuuluu kuunnelmia, lastenkirjoja, runokokoelmia, näytelmiä sekä lukuisia äidinkielen ja kirjallisuuden oppikirjoja. Hänen äidinkielen oppikirjansa nousivat Suomen suosituimmiksi. Larmolalle ja kuvittaja Leena Lumpeelle myönnettiin vuonna 1999 Suomen tietokirjailijat ry:n ensimmäinen Tietopöllö-palkinto neliosaisesta kirjasarjasta Kukkulan kortteli. Palkinto myönnetään lapsille ja nuorille suunnatusta tietokirjallisuudesta, ja sen perusteluina Kukkulan korttelin tapauksessa käytettiin kirjasarjan antamaa "monipuolista kuvaa helsinkiläisen asumisen ja elämisen historiasta". Tietopöllö-palkinnon lisäksi Larmolalle myönnettiin Arvid Lydecken -palkinto (1988) ja Valtion nuorisokirjallisuuspalkinto (1991).
Maija Liuhto

Maija Liuhto (s. 1987 tai 1988) on suomalainen toimittaja, joka on erikoistunut Keski-Aasiaan. Hän on toiminut toimittajana niin Afganistanissa kuin Pakistanissakin. Vuonna 2016 toimittajanuransa aloittanut Liuhto on tehnyt freelancerina juttuja Helsingin Sanomille, Channel News Asialle, The Atlanticille, Los Angeles Timesille, Al Jazeeralle sekä Foreign Policylle. Vuoden 2021 elokuussa hän aloitti Ylen Keski-Aasian toimittajana.
Liuhto valmistui vuonna 2012 filosofian maisteriksi Wienin yliopistosta, jossa hän opiskeli sosiaali- ja kulttuuriantropologiaa sekä Keski-Aasian tutkimusta. Hän on asunut yli 10 vuotta Keski-Aasiassa. Vuoden 2024 alussa hän muutti Istanbuliin.
Manche

Manche on Ranskan departementti Normandiassa. Se on saanut nimensä Englannin kanaalin (ransk. La Manche) mukaan, ja sen pääosan muodostaa Cotentinin niemimaa. Manche on yksi alkuperäisistä, 1790 perustetuista Ranskan departementeista. Departementin pääkaupunkina oli Coutances vuoteen 1796, sitten Saint-Lô, ja tämän tuhouduttua lähes täysin Normandian maihinnousussa jälleen tilapäisesti Coutances.
Vuonna 2006 departementissa oli 492 565 asukasta ja sen väestöntiheys oli 83,0 asukasta neliökilometrillä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Manche Wikimedia Commonsissa
M395

| M395 |
| --- | --- |
Aseen tyyppi:  155 mm tykin kuorma-ammus
Alkuperämaa:  Israel
Palvelushistoria
Sodissa:  Libanonin sota (2006)
Valmistushistoria
Valmistajat:  Israel Military Industries
Tekniset tiedot
Tehokas kantama:  23 km
M395 (englanniksi koko nimeltään 155-mm Cargo Projectile M395 ) on israelilainen Israel Military Industries Ltd.:n valmistama kuorma-ammus 155 mm tykeille. Se kykenee kuljettamaan 63 M85-tytärammusta. Britannian maavoimat ovat hyväksyneet sen tunnuksella L20A1 ja Sveitsin puolustusvoimat KaG88. M395:n kantama vaihtelee tykin putken pituudesta johtuen 23 kilometristä (L39) 28 kilometriin (L52).
Muualla

Britannia, L20A1
Sveitsi, KaG88
Lääkäriyksikkö

Lääkäriyksiköllä tarkoitetaan ensihoidossa toimivaa ensihoitolääkärillä miehitettyä liikkuvaa yksikköä, jonka tehtäviin kuuluu osallistua korkeariskisiksi arvioituihin ensihoitotehtäviin sekä ohjata ja koordinoida alueensa päivittäistä ensihoitotoimintaa. Näitä korkeariskisiä tehtäviä lääkäriyksiköillä voi olla niin yksityiskodeissa ja vapaa-ajan asunnoilla kuin julkisissa rakennuksissa tai julkisilla alueilla, samoin kuin etenkin perusterveydenhuollon hoitolaitoksissa.
Lääkäriyksikkö on osa erikoissairaanhoitoa ja tuo potilaan luo sairaalatasoisen tehohoidon ja erikoislääkärin ammattitaidon.
Lääkäriyksikkö hälytetään hätäkeskuksista hätäkeskuspäivystäjän tekemän riskinarvion perusteella tai jo kohteessa olevan ensihoitohenkilöstön pyynnöstä. Lääkäriyksikkö voi liikkua joko helikopterilla tai kohteen etäisyyden tai lentokelin niin vaatiessa myös maitse. Lääkäriyksikkö ei yleensä kuljeta potilaita vaan tärkein tehtävä on tuoda lääkäri potilaan luo. Potilaat kuljetetaan yleensä ambulanssilla ja lääkäriyksikön lääkäri tarvittaessa saattaa potilaan kuljettavan ambulanssin kyydissä.
Hälytyksiin paikan päällä osallistumisen lisäksi yksi erittäin tärkeä lääkäriyksikön tehtävä on antaa hoito-ohjeita potilaan luona oleville hoitajille ja (perusterveydenhuollon) lääkäreille. Ensihoitajat ottavat yhteyttä lääkäriyksikön ensihoitolääkäriin puhelimitse ja viranomaisradioverkon päätelaitteilla. Lisäksi muut telemetriset viestintäkanavat alkavat yleistyä; ensihoitolääkäri voi saada nähtäväkseen sähköiseen tietojärjestelmäsovellukseensa reaaliaikaisesti potilaasta mitatut lukuarvot, kuten verenpaineen, veren happikyllästeisyyden, sydänsähkökäyrän. Samaa reittiä pitkin lääkäri voi myös antaa määräyksiä potilaalle annettavista hoidoista.[lähde? ].
Lääkäriyksiköt Suomessa

Suomessa on kuusi kuljettamaan kykenevää, sekä viisi ei-kuljettavaa lääkäriyksikköä. Suomen kuljettavat lääkäriyksiköt ovat helikoptereita. Lääkäriyksiköillä, joilla on liikkumisvälineenä helikopteri, on lisäksi maitse liikkuva ajoneuvo sääesteiden ja lähialuetehtävien varalle. Nämä eivät kuitenkaan ole kuljattavia yksiköitä. Rovaniemellä toimiva FinnHems 51 toimii ilman lääkäriä, mutta on kuljettava yksikkö.
Kuljettavat:
FinnHems 10 (Vantaa)
FinnHems 20 (Turku)
FinnHems 30 (Tampere)
FinnHems 40 (Seinäjoki)
FinnHems 50 (Oulu)
FinnHems 60 (Kuopio)
FinnHems 51 (Rovaniemi)
Ei-kuljettavat:
Satakunta 00 (Pori)
Helsinki 10 (Helsinki)
Kymenlaakso 20 (Kouvola)
Etelä-Karjala 31 (Lappeenranta)
Päijät-Häme 00 (Lahti)
Aiheesta muualla

Kuvaus lääkäriyksikön toimenkuvasta Nurmijärven kunnan sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Itä- ja Keski-Suomen lääkäriyksikkö Ilmarin sivuilta esittelyä toiminnasta
Maailman ympäri 80 päivässä (vuoden 1989 brittiläinen televisiosarja)

| Maailman ympäri 80 päivässä> Around the World in 80 Days with Michael Palin |
| --- | --- |
Tyyli:  matkailuohjelma
Kestoaika:  52 minuuttia
Kehittäjä(t):  Michael Palin
Pääosissa:  Michael Palin
Alkuperämaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  Yhdistynyt kuningaskunta: BBC Suomi: Kolmoskanava
Esitetty:  11. lokakuuta – 22. marraskuuta 1989 (Yhdistynyt kuningaskunta)
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  7
Tuotanto
Tuottaja(t):  Clem Vallance
Ohjaaja(t):  Roger Mills
Säveltäjä(t):  Paddy Kingsland
Tuotantoyhtiö(t):  BBC
Aiheesta muualla
IMDb 
Maailman ympäri 80 päivässä (alkuperäiseltä nimeltä Around the World in 80 Days with Michael Palin) oli brittiläinen vuonna 1989 valmistunut seitsemänosainen dokumentaarinen matkailusarja.
Suomen televisiossa televisiosarja esitettiin Kolmoskanavalla vuonna 1991.
Vuonna 2020 valmistuneen Michael Palin: Elämäni matkat -sarjan ensimmäisessä osassa Palin muistelee sarjan tekemistä.
Sarjan tuotanto

Sarjan teon inspiraationa oli Jules Vernen kirjoittama kirja Maailman ympäri 80 päivässä. Sarjan pääosassa on brittiläinen näyttelijä ja koomikko Michael Palin, jonka tavoitteena on seurata samaa matkareittiä mahdollisimman tarkasti kuin Maailman ympäri 80 päivässä -kirjan päähenkilö Phileas Fogg. Matkan aikana Palin tutustuu eri kulttuureihin ja nähtävyyksiin. Matkan aikana hän ei saa käyttää lentokonetta, joka tekisi matkan teosta helpompaa. Palinin seurana oli viisihenkinen kuvausryhmä. Lisäksi hän kirjoitti tekemästä matkastaan matkapäiväkirjan. Palin lähti matkaan 25. syyskuuta 1988, ja palasi takaisin 12. joulukuuta 1988, jolloin hän oli kulkenut matkan kokonaisuudessaan 79 päivässä ja seitsemässä tunnissa.
Sarjan tuotanto > Maat, joissa Palin vieraili matkan aikana

Eurooppa: Yhdistynyt kuningaskunta, Ranska, Itävalta, Italia, Kreikka ja Kreeta.
Afrikka: Egypti
Aasia: Saudi-Arabia, Qatar, Yhdistyneet arabiemiirikunnat, Intia, Singapore, Kiina (Hongkong), Kiina ja Japani.
Pohjois-Amerikka: Yhdysvallat
Aiheesta muualla

Ohjelman kotisivut (englanniksi)
Partikularismi (kristinusko)

Partikularismi on kristinuskon yksi käsitys, jonka mukaan vain valitut pelastuvat, so. Kristus kuoli vain valittujen puolesta.
Läntisen tuulivoimapuisto

| Läntisen tuulivoimapuisto |
| --- | --- |
Valtio:  Suomi
Sijainti:  Kalajoki
Koordinaatit:  64°11′38″N, 23°56′35″E
Rakentaminen alkoi:  2022
Valmistunut:  2023
Perustaja:  Tuulipuisto Oy Kalajoki 
Rakennuttaja:  Winda Energy 
Omistaja:  BlackRock Real Assets 
Tuulivoimapuisto
Tyyppi:  maatuulivoimalaitos
Liittymisjännite:  110 kV 
Korkeus:  23–30 m 
Pinta-ala:  5,3 km² 
Tuulivoimalat:  14 × Nordex N163 (5,7 MW) 
Kapasiteetti:  79,8 MW  
 fiLäntisen tuulivoimapuisto 
Läntisen tuulivoimapuisto (tai Läntisten-) on Pohjois-Pohjanmaalla Kalajoen keskustaajaman eteläpuolella Hauta- ja Syynirämeellä sijaitseva tuulivoimapuisto, jossa toimii 14 tuulivoimalaitosta. Niiden kokonaiskapasiteetti on 80 megawattia. Tuulivoimapuiston on rakentanut Winda Energy, sen omistaa sijoitusyhtiö BlackRock Real Assets.
Yleistä

Tuulivoimapuisto sijaitsee yli viisi kilometriä Kalajoen kirkolta etelään päin. Voimala-alueelle pääsee Kalajoen eteläpuolelta ottamalla Eteläkylän kohdalla valtatiestä 27 lounaaseen haarautuvan maantien. Tuulipuiston pituus on 2,7 kilometriä, leveys 2,6 kilometriä, ja kaikki voimalaitokset sisällensä sulkevan alueen pinta-ala on 5,3 neliökilometriä.
Tuulivoimalaitokset ovat saksalaisen Nordexin valmistamaa N163-mallia, jonka tuuliturbiinin halkaisija 163 metriä, ja jonka kapasiteetti on 5,7 megawattia. Voimalat sijaitsevat 23–30 metrin korkeudella mpy.
Voimaloiden tuottama sähkö johdetaan maakaapeleissa alueen kaakkoispuolella sijaitsevalle muuntoasemalle, jossa sen jännite nostetaan 110 kilovolttiin. Muuntoasemalta on tuulivoimapuiston kautta tulevan sähkölinjan viereen rakennettu oma siirtolinja Jylkän sähköasemalle, josta tuotettu sähkö siirretään kantaverkkoon.
Historiaa > Suunnittelu

Suomessa vuonna 2011 muodostuneen WINDA-Invest Oy:n vuonna 2013 perustettu tytäryhtiö Tuulipuisto Oy Kalajoki  jätti tammikuussa 2015 Pohjois-Pohjanmaan ELY-keskukseen YVA-menettelyn arviointiohjelman tuulivoimapuiston perustamiseksi. Sen mukaan tarkoituksena oli rakentaa 15 neliökilometrin alueelle 11 tai 20 tuulivoimalaitosta. Pienemän tuulivoimapuiston voimalat olisi rakennettu alueen pohjoisosaan ja suuremman hankkeen lisävoimalat näiden lisäksi alueen eteläosaan. Yhteysviranomaisen antamassa lausunnossa pyydettiin jatkosuunnittelussa joitakin asioita. Tuulipuistoa ei Fingridin mukaan olisi voinut liittää suoraan alueen kautta kulkevaan sähkölinjaan, vaan se olisi tehtävä siirtolinjan jälkeen Kalajoen Jylkän sähköasemalla. Koska voimala-alue ulottui maakuntakaavan ulkopuolelle, pyydettiin vielä tekemään kolmaskin vaihtoehto.
Yhtiö, jonka nimi oli muutettu Winda Poweriksi, toimitti hankkeen arviointiselostuksen ELY-keskukselle lokakuussa 2015. Hankkeen tuulivoimalaluku muuttui siinä 9–20 voimalaksi, jossa pienin vaihtoehto oli lisätty hankkeeseen mukaan. Siinä jätettiin alueen keskelle tyhjä kaistale mahdolliselle rautatielle. Suunnitelmassa käytettiin hyväksi jo olevaa tiestöä lisäämällä siihen muutama lisäosuus. Tuulipuistoon rakennettaisiin sähköasema, josta vedettäisiin siirtolinja Jylkän sähköasemalle. Yhteysviranomainen lausui selostuksesta, että sen puutteita olivat läheisten tuulipuistojen mainitsematta jättäminen ja meluarvioinnin tekeminen liian pienellä voimalalla. Kalajoen kaupunki halusi melun osalta suojaetäisyydeksi kaksi kilometriä. Suunnitelma muita puutteita lueteltiin lausunnon yhteenvedossa. Yhtiö esitti tämän jälkeen 23 tuulivoimalan rakentamista hankealueelle, mutta Kalajoen kaupunki siirsi (Windan mukaan ) voimaloiden paikkoja. Osayleiskaavasta jätettiin pois maakuntakaavan tuulivoimarajauksen ulkopuolelle jääneet tuulivoimalaitokset. Tämän esityksen kaupunginvaltuusto hyväksyi toukokuussa 2017.
Historiaa > Rakentaminen

Rakentaminen alkoi vuoden 2022 alussa maanrakennustöillä ja tuulivoimalat päästiin pystyttämään vuoden 2022 loppupuolella. Tuulivoimapuisto voitiin ottaa tuotantokäyttöön vuoden 2023 puolella. Samana vuonna valmistui Windan toimesta suunniteltuja tuulivoimapuistoja neljä, joista yksi oli Läntisen tuulivoimapuisto.
Historiaa > Uutiset

Tuulipuisto Oy Kalajoki, eli Winda Power Oy, jätti elokuussa 2020 Kalajoen kaupungille osayleiskaavaehdotuksen niistä kuudesta tuulivoimalaitoksesta, jotka kaupunki rajasi pois ensimmäisestä osayleiskaavasta. Tätä osaa voidaan kutsua tuulivoimapuiston laajennushankkeeksi ja se sijaitsee välittömästi Läntisen tuulivoimapuiston eteläpuolella. Tuulivoimapuiston tuulivoimalaitokset olisivat saman kokoiset kuin pohjoispuolen tuulipuistossa. Kaupunginvaltuusto palautti kuitenkin hankkeen takaisin valmisteluun perustelujen täydentämistä varten .
Luuta

Luuta.
Varrettomana käytetty varpuluuta, ei kovin tyypillinen Suomessa.
Luuta on siivousväline, jossa on yhteen kiinnitettyjä jäykkiä harjaksia, sekä luudanvarsi. Pientä luutaa tai harjaa saatetaan joskus kutsua pölyhuiskaksi.
Luudan historia

Ajan kuluessa luudan valmistustavat ovat muuttuneet. Alun perin luuta oli oksista (varvuista) tai muista sopivista luonnonmateriaaleista kuten havuista koottu nippu. Alun perin luudan harjakset olivat pyöreässä muodossa, koska muoto oli helppo tehdä ja sillä oli parhaat lakaisuominaisuudet. Luudan harjasosassa saattoi olla kiinni lyhyt kädensija tai pitkä varsi eri käyttötilanteista riippuvia työskentelyasentoja varten. Pitkävartista varpuluutaa käytettiin lattian lakaisuun tai havuluutaa katon tai ylänurkkien ripsimiseen ja uuniluutana tulipesän puhdistukseen.
Nykyisin varpuluutaa käytetään pihan lakaisuun.
Englannin kielen luutaa merkitsevä sana besom ja broom viittasivat alun perin jänönvihmaan (Cytisus scoparius), josta luudat yleensä valmistettiin. Nykyaikaiset luudat on valmistettu viljahirssistä (Panicum miliaceum). Materiaali on pitkää, suoraa, kestävää ja harjakset ovat kiinni toisissaan jo kasvissa. 1800-luvulla eräs kristillinen yhteisö, vapisijat, kehitti nykyaikaisia lattiaharjoja vastaavan, lyhyistä ja tasamittaisista harjaksista koostuvan luudan, joka oli vanhoihin luutiin verrattuna paljon leveämpi ja tehokkaampi lian siirtämiseen. Pyöreät luudat ovat nykyään hävinneet lähes kokonaan käytöstä.
Luudat kirjallisuudessa > Luudat ja noituus

Luudat ovat kirjallisuudessa pitkään liitetty noituuteen. Useimmiten tarinoissa naispuolinen noita käyttää keskiaikaistyylistä pyöreää luutaa lentämiseen. Noidat saattavat lentää myös muilla luudan tapaisilla esineillä. Taikoja osaava henkilö on myös saattanut taikoa taikasauvan luudaksi, ettei häntä epäiltäisi noituudesta. Luutaan on myös saatettu säilöä tilapäisesti henkiä.
Fiktiossa luudat ovat yleisesti noitien lentovälineitä. Noita istuu luudan varrella hajareisiin siten, että harjasosa jää hänen taakseen. Luudanvarrella on lisäksi usein musta kissa ja kahvipannu.
Nykyaikaisissa pakanuuden oppikirjoissa  luuta on merkitty rituaalivälineeksi. Ilman elementtinä luuta puhdistaa alueita, ja siksi rituaaleissa saatetaan lakaista luudalla pois negatiivista energiaa.
Luudat kirjallisuudessa > Luuta kirjallisuudessa ja runoudessa

Raamattu, Luukkaan evankeliumi 15:8 "Tahi jos jollakin naisella on kymmenen hopearahaa ja hän kadottaa yhden niistä, eikö hän sytytä lamppua ja lakaise huonetta ja etsi visusti, kunnes hän sen löytää?"
Runoilijat käyttävät luutaa metaforana. Eräässä Emily Dickinsonin runossa Luontoäiti lakaisee monilla värillisillä luudilla ja jättää riekaleita jälkeensä.
Harry Potter -kirjoissa luutaa käyttävät sekä miespuoliset velhot että naispuoliset noidat. Huispaus (Quidditch) on joukkuepeli, jota pelataan luudalla lentäen.
Johann Wolfgang von Goethen runossa Noidan oppipoika noidan oppipoika loitsii luudan henkiin, jotta se täyttäisi kaivon vedellä hänen puolestaan. Aihetta on käytetty Fantasia-elokuvassa, jossa oppipoikana on Mikki Hiiri.
Luudat kirjallisuudessa > Luuta eri kulttuurien perinteissä

Afrikkalais-Amerikkalaisissa häissä saatetaan kunnioittaa "jumping the broom" -perinnettä, jossa sulhanen ja morsian hyppäävät luudan yli uuteen elämään vihittynä parina. Luuta saatetaan koristella morsiamen mieltymysten mukaan ja siitä tulee häiden muistoesine.
Kanadassa métiseillä on perinteinen luutatanssi, jossa ihmiset esittelevät tanssitaitojaan luudan kanssa.  Nopea jalkatyöskentely ja hyppiminen kuuluvat luutatanssiin.
Aiheesta muualla

Historia luudan käytöstä noituudessa
Unclean Sweep (Arkistoitu – Internet Archive)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Luudalla lakaisevia naisia USAssa vuonna 1899.
Maija Lasaroff

Hanna-Maija Lasaroff (o.s. Kovalainen, s. 23. elokuuta 1981 Vantaa) on suomalainen yleisurheilija. Lasaroff on moninkertainen SM-mitalisti ja edusti Suomea EM-kisoissa 2006. Hän edusti seuratasolla Joensuun Katajaa. Hän lopetti uransa kesäkuussa 2009.
Lasaroff voitti 2006 pituushypyn SM-kultaa. Seitsenottelussa hänellä on kaksi hopeaa (2005 ja 2008) ja kaksi pronssia (2003 ja 2007). Sisäratojen SM-mitaleita hänellä on 8; kaksi kultaa ja kaksi hopeaa viisiottelusta, yksi hopea pituushypystä ja kolme hopeaa kuulantyönnöstä.
Henkilökohtaiset ennätykset

Seitsenottelu 5874
Pituus 625 cm
Kuula 14,59 m
Keihäs 48,16 m
Korkeus 179 cm
100 m aidat 13,93 s
200 m 25,37 s
800 m 2.30,45
Viisiottelu 4238
Lääminki (Kangasniemi)

| Lääminki |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Kangasniemi
Koordinaatit:  62°10′52″N, 26°31′15″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Niemisjärven valuma-alue (14.38)
Laskujoki:  Rutajoki Rutajärveen 
Järvinumero:  14.383.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  123,3 m  
Pituus:  8,1 km  
Leveys:  1,6 km  
Rantaviiva:  36,1082 km  
Pinta-ala:  4,60884 km²   
Tilavuus:  0,0212599 km³ 
Keskisyvyys:  4,61 m  
Suurin syvyys:  23,08 m  
Saaria:  33 
 fiLääminki 
Lääminki  on Etelä-Savossa Kangasniemellä Rutakosken lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 461 hehtaaria eli 4,6 neliökilometriä, se on 8,1 kilometriä pitkä ja 1,6 kilometriä leveä. Sillä on 33 saarta, joiden yhteispinta-ala on 5,38 hehtaaria.  Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 21,3 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0213 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 4,6 metriä ja suurin syvyys on 23,1 metriä. Sen rantaviivan pituus on 36,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Niemisjärven valuma-alueella (14.38), jonka Läämingin alueeseen (14.383) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 123,3 metriä mpy.
M/S Ursine

| M/S Ursine |
| --- | --- |
Tyyppi:  rahtilaiva
Lippuvaltio:  Belgia
Kotipaikka:  Antwerpen
IMO-numero:  7800746
MMSI-numero:  205497000
Tunnuskirjaimet:  ONFB
Aiemmat nimet:  1978–1988: Britta Oden 1988–1998: Tor Scandia 1998–2006: Britta Oden 2006– Ursine
Omistaja:  Waterways SA
Aiemmat omistajat:  1979–2003: Partrederi Ab Nordsjöfrakt 2003–2006: Cobelfret 2006– Waterways SA
Rakennustelakka:  Öresundvarvet Ab, Landskrona, Ruotsi
Rakennusnumero:  268
Vesillelasku:  27. elokuuta 1978
Luovutettu:  29. joulukuuta 1978
Tekniset tiedot
Pituus:  170,26 m
Leveys:  21,25 m
Syväys:  5,4 m
Bruttovetoisuus:  16 947 brt
Koneisto:  2 × Wärtsilä 12V32D diesel
Koneteho:  9 000 kW
Nopeus:  27,78 km/h
Nopeus:  15 kn
Hyttejä:  12 
Lastikapasiteetti:  2 196 m 
Lähteet:  
M/S Ursine (IMO 7800746) on luxemburgilaisen Waterways SA:n omistama ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 1978 Öresundvarvetin telakalla Landskronassa, Ruotsissa. Kuollutta painoa laivalla on 7 959 tonnia. Ursine on rekisteröity Belgian lipun alle ja sen kotisatama on Antwerpen. Nykyisin P&O Ferries operoi aluksella reitillä Hull–Rotterdam.
Ursinen sisaraluksia ovat M/S Vulpine ja M/S Equine.