stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Earthship
Historia

Earthshipin nykymuotoa alkoi hahmotella 1970-luvulla arkkitehti Mike Reynolds. Hänen tavoitteenaan oli suunnitella talo, joka täyttäisi kolme tavoitetta: Ensinnäkin sen tulisi tukea kestävän kehityksen arkkitehtuuria ja käyttää materiaaleja, joita löytyy koko maapallolta, ja kierrätysmateriaaleja. Toiseksi talon tulisi käyttää mahdollisimman paljon luonnon energialähteitä ja olla mahdollisimman riippumaton yhteiskunnan tarjoamasta infrastruktuurista, kuten sähköverkosta ja vesijohdoista. Tämän ansiosta talon olisi tarkoitus myös selvitä paremmin luonnon katastrofeista ja vähentää kulutusta. Kolmanneksi rakennuksen tulisi olla edullinen ja sen rakentamisen pitäisi onnistua ilman rakennusalan koulutusta.
Reynoldsin suunnitelmat johtivat lopulta hevosenkengän muotoiseen rakenteeseen, joita hänen perustamansa Earthship Biotecture -yritys suunnittelee ja markkinoi nykyään. Vaikka rakennuksissa käytetään useimmiten mullalla täytettyjä autonrenkaita, materiaaliksi kelpaa ainakin periaatteessa muukin lämpöä varaava tiheä aines, kuten kivi, betoni tai hiekkasäkki.
Earthship-rakennuksia löytyy nykyään ympäri maailmaa, toistaiseksi tosin vähemmän pohjoisimmilla alueilla. Rakennukset sopivat paremmin eteläisemmälle alueille, koska pohjoisemmassa ongelmana on auringonvalon puute, lisälämmityksen tarve ja kosteus. 
Ruotsiin ja Viroon on rakennettu Earthship-taloja. Suomessa Earthship-talojen rakentamista ovat muiden pohjoisten ongelmien lisäksi hidastaneet rakennuslupasäädännöt, jotka olivat myös Mike Reynoldsin ongelmana jo aikoinaan Yhdysvalloissa.
Perusratkaisut

Earthship-rakennus pyrkii omavaraisuuteen veden, sähkön ja ilmastoinnin suhteen.
Perusratkaisut > Vesi

Käyttövettä kerätään sadevedestä, lumesta ja kondenssivedestä.
Juomavesi puhdistetaan ennen käyttöönottoa.
Perusratkaisut > Harmaavesi

Harmaavesi on suihku- tai pesuvetenä käytettyä vettä. Juomakelvotonta harmaata vettä käytetään Earthship-rakennuksissa monissa yhteyksissä wc:n huuhtelusta kasvien kasteluun.
Perusratkaisut > Jätevesi

Jopa wc:ssä käytetty vaikeasti puhdistettava jätevesikin pystytään hyötykäyttämään talon ulkopuolella kasvien kasteluvetenä.
Perusratkaisut > Sähkö

Sähköä pyritään keräämään monilla eri tavoin, joista tärkeimmät ovat aurinkoenergian ja tuulienergian muuttaminen sähköksi. Kerätty sähkö varastoidaan akkuihin, joita säilytetään yleensä erillisessä tilassa rakennuksen katolla. 
Mikäli sähköä ei saada kerättyä tarpeeksi, voidaan rakennuksissa lisäksi käyttää polttomoottoriaggregaattia tai kytkeä rakennus normaaliin sähköverkkoon. Sähköä rakennuksessa tarvitaan lähinnä kodinkoneisiin. Tavoitteena on ettei sähköä käytetä ilmastointiin tai lämmitykseen.
Perusratkaisut > Ilmastointi

Sisätilojen ilmastoinnissa käytetään hyväksi useita ilmiöitä. Tärkeimpinä niistä ovat lämpöä varaavat materiaalit ja auringonvalon synnyttämän lämpöenergian hyötykäyttö. Rakennuselementteinä käytetyt multatäytteiset autonrenkaat varaavat auringonpaisteen lämpöenergiaa. Jos auringonvaloa ei päästetä sisään kuumalla säällä, multamassa alkaa hitaasti viilentää lämpötilaa sisällä. Multatäytteiset autonrenkaat eivät reagoi lämpötilan muutoksiin nopeasti, vaan tasoittavat rakennuksen lämpötilan muutoksia. Rakennuksen ilmanvaihto on painovoimainen. Sisään virtaa viileämpää ilmaa, joka lämmettyään johdatetaan ulos katon kautta.
Perusratkaisut > Lämmitys

Earthship-rakennusten lämmönhallinta perustuu auringonpaisteen lämmön talteenottoon ja lämmön varastointiin mullalla täyttettyihin autonrengasseiniin. Joissakin rakennuksissa näitä ei ole saatu tasapainoon ja rakennuksesta on tullut liian kylmä tai liian kuuma. Tavoitteena olisi että ulkoista lämmitystä tarvitsisi käyttää mahdollisimman vähän.
Perusratkaisut > Autonrenkaat

Vanhoja autonrenkaita on helposti saatavilla lähes kaikkialla maailmassa. Niiden käyttäminen multatäytteisinä elementteinä on helppoa. Useimmiten yksi rakentaja lapioi multaa renkaan sisään ja toinen seisoo renkaan päällä ja hakkaa lekalla mullan tiiviiksi renkaan sisään. Multa täytyy tiivistää tasaisesti rengasta ympäri kiertäen, jottei rengas väänny. Renkaat täytyy täyttää lopullisessa sijoituspaikassa, koska täytetty rengas painaa yli sata kiloa ja sen siirtäminen paikasta toiseen on vaikeaa.
Etuna autonrenkaiden käytöstä rakennusmateriaalina on hinnan lisäksi niiden hyvä kantavuus ja tulenkestävyys. Belgiassa autonrenkaiden käyttö rakennusmateriaalina on kielletty autonrenkaiden sisältämien lyijyn ja sinkin mahdollisen maaperään imeytymisen takia ja siellä käytetään autonrenkaiden sijasta hiekkasäkkejä.
Eri rakennusmallit

Earthship-rakennukset ovat useimmiten yksilöllisiä ja erilaisia variaatioita on paljon ja monissa ekotaloissa on samantyyppisiä ratkaisuja, vaikka niitä ei enää voisi varsinaisesti edes pitää Earthship-rakennuksina.
Earthship Biotecture tarjoaa seuraavia perusmalleja sivustollaan
Eri rakennusmallit > Simple Survival

Haitin katastrofin tarpeisiin tehty yksinkertainen malli, joka tarjoaa silti suojaa, puhdasta vettä, wc:n, hieman sähköä, ruoaksi kelpaavia kasveja ja tukee jätteiden kierrättämistä.
Eri rakennusmallit > Packaged

Helpoin Earthship Biotecturen tarjoama pakettiratkaisu, johon sisältyy talon suunnittelu, tarvittavat materiaalit ja rakennusapu.
Eri rakennusmallit > Vaulted Global Earthship

Uusin Earthship Biotecturen suunnittelemista rakennusmalleista, jossa on yritetty parannella aiempia malleja.
Eri rakennusmallit > Global

Vanhempi Earthship Biotecturen suunnittelema yleisesti käytetty rakennusmalli, jota monet muut ovat käyttäneet omien ratkaisujensa lähtökohtana.
Käyttökohteet

Earthship sopii kriisialueille hyvin, koska tarvikkeita löytyy helposti ja rakennukset on helppo rakentaa ilman erityisiä työkaluja tai erityisammattitaitoa. Koska rakennus on suunniteltu mahdollisimman omavaraiseksi, se on käyttökelpoinen myös alueilla, joilla sähköverkko ja viemäröinti eivät toimi.
Elokuva

Michael Reynoldsista ja hänen rakennusprojekteistaan on tehty elokuva nimeltä Garbage Warrior, joka on esitetty Suomessa nimellä Roskasotilaat. Elokuva keskittyy suurelta osin ongelmiin rakennusten lailliseksi saamisen ongelmiin Yhdysvalloissa, mutta siinä esitellään paljon Earthship-rakennusten ominaisuuksia ja pääperiaatteita. Elokuva löytyy mm. Youtube-nettipalvelusta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Euroopan Earthship-rakennukset
Virallisen sivuston Euroopan osio (Arkistoitu – Internet Archive)
Ruotsin Earthship sivuston englanninkielinen versio (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomalaisen asiasta kiinnostuneen kokemuksia
Garbage Warrior elokuva
Earthship, Suomi, Finland Facebook-ryhmä
Jouni Koistinen kertoo omasta taloprojektistaan Suomessa
Ei mikään köyhien asumismuoto – Vanhoista roskista syntyy taloja Tekniikka & Talous 28.8.2015.
Global Model Earthship (Zwolle, Netherlands)
Earthship, typical floorplan
Ernest Moreau de Melen

| Mitalit> Maa:   Belgia.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Belgia.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Belgia.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Belgia> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Pariisi 1900 | joukkuekilpailu |  |
Ernest Moreau de Melen (1879–1968) oli belgialainen jalkapalloilija. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja sai siellä joukkueineen pronssia.
Fibroiini

Silkkikuituja erotetaan kokongeista.
Fibroiinin rakenne.
Fibroiini (uudismuodoste latinan sanasta fibra, säie, kuitu) on luonnonsilkin toinen pääaines. Se on kemialliselta koostumukseltaan yksinkertainen valkuaisaine, joka kestää mietoja happoja ja emäksiä. Luonnonsilkki muodostuu kahdesta fibroiinikuidusta, jotka liittää toisiinsa serisiinikerros. Fibroiinia on 72–75 prosenttia silkkikuidun painosta. Vaaleanruskean kaksoiskuidun paksuus on 0,025–0,027 millimetriä. Silkkikuituja kiertämällä ja kertaamalla saadaan eri tyyppisiä silkkilankoja.
Esquilino

| Esquilino |
| --- | --- |
 Puu ja kolmihuippuinen kukkula ovat Esquilinon tunnus.
 Kaupungin kartta, jossa Esquilino korostettuna.  Rooman rionet
Kaupunki:  Rooma
Suuralue:  Municipio Roma I
Koordinaatit:  41°53′40.55″N, 12°30′26.75″E
Kaupunginosa nro:  R. XV
Pinta-ala:  1,5807 km² 
Väkiluku:  23 694 (31.12.2013)
Väestötiheys:  14 990 as./km²
Lähialueet:  Monti Castro Pretorio Tiburtino Prenestino-Labicano Tuscolano
Esquilino on Rooman viidestoista rione, jota ympäröivät lännessä Monti, pohjoisessa Castro Pretorio sekä idässä ja etelässä Aurelianuksen muuri. Sen koko on noin 158 hehtaaria, väkiluku 23 700 ja väestötiheys 15 000 asukasta neliökilometrillä (2013) – se on väkiluvultaan suurin Rooman rioneista. Kaupunginosa sijaitsee Esquilinuksen kukkulalla.
Esquilinon pohjoisosaa hallitsee rationalistista arkkitehtuuria edustava Rooman päärautatieasema Roma Termini, jota käyttää päivittäin keskimäärin 480 000 matkustajaa. Kaupunginosan keskellä on Piazza Vittorio Emanuele II, Rooman suurin arkadien reunustama aukio, jonka alueella sijaitsevat keisari Severus Alexanderin nymfaion ja Porta Alchemica, 1600-luvulla eläneen alkemistin talon ovi. Aukion koilliskulmassa on Pyhän Eusebiuksen kodin paikalle vuonna 750 perustettu Sant’Eusebion kirkko. Lähistöllä sijaitsee myös keisari Gallienukselle omistettu riemukaari, joka oli alun perin portti Serviuksen muurissa.
Esquilinon eteläosassa kohoaa Santa Croce in Gerusalemmen kirkko, jonka Pyhä Helena perusti 300-luvun alussa Jerusalemista pyhäinjäännöksenä tuomiaan ristin palasia varten. Paavi Benedictus XIV muutti rakennuksen julkisivun nykyiseen muotoonsa 1743. Antiikin aikoina paikalla sijainneesta Septimius Severuksen palatsista on vielä jäljellä Castrensen amfiteatteri, jonka roomalaiset jättivät osaksi Aurelianuksen muuria. Esquilinon itärajalla Aurelianuksen muurissa on myös kaksi Rooman valtakunnan ajoilta säilynyttä kaupunginporttia: keskiajalla linnoitettu Porta Tiburtina sekä kahden akveduktin läpikulkupaikkana toiminut Porta Maggiore.
Rajat

Esquilinon rajat suhteessa naapurikaupunginosiin ovat seuraavat:
Monti: Piazza di San Giovanni in Laterano → Via Merulana → Piazza Santa Maria Maggiore
Castro Pretorio: Via Gioberti → Via Giovanni Giolitti → Piazza dei Cinquecento → Via Marsala → Porta Tiburtina
Tiburtino: Aurelianuksen muuri (Viale di Porta Tiburtina → Via di Porta Labicana → Viale dello Scalo San Lorenzo)
Prenestino-Labicano: Aurelianuksen muuri (Piazzale Labicano → Via Casilina)
Tuscolano: Aurelianuksen muuri (Viale Castrense)
Porta Maggiore
Santa Croce in Gerusalemme
Castrensen amfiteatteri
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Esquilino Wikimedia Commonsissa
Rooman rionet
FK Vardar

Vardar on jalkapalloseura Pohjois-Makedonian pääkaupungista Skopjesta. Se pelaa maansa pääsarjassa. Vardar on Pohjois-Makedonian menestynein jalkapalloseura.
Historia

Vuonna 1947 perustetun seuran menestyksekkäin kausi ajoittui 1980-luvun loppuun. Nuori joukkue Darko Pančevin sekä muiden muassa Ilija Najdovskin, Dragan Kanatlarovskin, Cedomir Janevskin ja Vujadin Stanojkovicin johdolla voitti kaudella 1986/1987 silloisen Jugoslavian mestaruuden ensimmäisenä ja ainoana pohjoismakedonialaisjoukkueena. Sittemmin mestaruus kuitenkin otettiin joukkueelta pois ja annettiin lopulta oikeudenkäynnin kautta belgradilaiselle Partizanille, joka alun perin lähti kauteen kuuden miinuspisteen asemsta. Vardar kuitenkin pääsi Jugoslavian edustajana eurokentille.
Jugoslavian hajottua Vardar hallitsi aluksi melko ylivoimaiseen tapaan Pohjois-Makedonian pääsarjaa ja voitti kolme peräkkäistä mestaruutta ja kaksi cup-titteliä. Sittemmin suorituksen heikkenivät ja Vardar jäi monena vuotena kokonaan kärkisijojen ulkopuolelle. Gjoko Hadzievskin tultua valmentajaksi Vardar nousi pitkän kuivan kauden jälkeen takaisin kärkitaistoon ja voitti liigamesteruudet vuosina 2002 ja 2003.
Saavutukset

Jugoslavian mestaruus 1987/89
Jugoslavian cupin voitto 1960/61
Pohjois-Makedonian mestaruus 1992/93, 1993/94, 1994/95, 2001/02 ja 2002/03
Makedonian cupin voitto 1992/93, 1994/94, 1997/98, 1998/99 ja 2006/07
Aiheesta muualla

Virallinen sivu
Kannattajien sivusto
Ernest McFarland

| Ernest McFarland |
| --- | --- |

Arizonan korkeimman oikeuden puheenjohtaja
 1. tammikuuta 1968 – 31. joulukuuta 1968  
Edeltäjä:  Charles C. Bernstein
Seuraaja:  Jesse Addison Udall
Arizonan korkeimman oikeuden jäsen
 4. tammikuuta 1965 – 4. tammikuuta 1971  
Edeltäjä:  Edward W. Scruggs
Seuraaja:  James Duke Cameron
Yhdysvaltain senaatin enemmistöjohtaja
 3. tammikuuta 1951 – 3. tammikuuta 1953  
Edeltäjä:  Scott W. Lucas
Seuraaja:  Robert A. Taft
Yhdysvaltain senaattori Arizonasta
 3. tammikuuta 1941 – 3. tammikuuta 1953  
Edeltäjä:  Henry F. Ashurst
Seuraaja:  Barry Goldwater
Arizonan kuvernööri
 3. tammikuuta 1955 – 5. tammikuuta 1959  
Edeltäjä:  John Howard Pyle
Seuraaja:  Paul Fannin
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. lokakuuta 1894 Earlsboro, Oklahoma
Kuollut: 8. kesäkuuta 1984 (89 vuotta) Phoenix, Arizona
Puoliso:  Clare Collins Eveland Smith
Tiedot
Puolue:  demokraatit
Ernest William "Mac" McFarland (9. lokakuuta 1894 – 8. kesäkuuta 1984) oli yhdysvaltalainen lakimies ja demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Arizonan kuvernöörinä 1955–1959, Yhdysvaltain senaatin enemmistöjohtajana 1951–1953 ja edusti Arizonaa Yhdysvaltain senaatissa vuosina 1941–1953.
McFarland syntyi oklahomalaisella maatilalla ja valmistui Oklahoman yliopistosta. Hän palveli ensimmäisessä maailmansodassa Yhdysvaltain laivastossa ja joutui leikkaukseen vakavan keuhkoputki-infektion johdosta. Hänet vapautettiin palveluksesta 1919. Muutettuaan Phoenixiin McFarland toimi pankkivirkailijana muutaman vuoden. Säästettyään tarpeeksi rahaa, McFarland aloitti opiskelun Stanfordin yliopistossa pääaineinaan oikeustieteet ja politiikan tutkimus.
Hänet valittiin Yhdysvaltain senaattiin vuonna 1940 ja toimi senaatissa vuosina 1941–1953. Vuosina 1951–1953 hän toimi Yhdysvaltain senaatin enemmistöjohtajana. McFarland hävisi vuoden 1952 vaaleissa senaattipaikkansa Barry Goldwaterille. McFarland valittiin Arizonan kuvernööriksi ensimmäistä kertaa 1954 ja uudelleen 1956. Kuvernöörinä hän uudisti ja laajensi Arizonan koulutusjärjestelmää ja rahoitti kuivien alueiden maanviljelyn kastelutoimintaa. Vuonna 1958 McFarland yritti kukistaa Barry Goldwaterin senaattivaaleissa, mutta hävisi. Kuvernöörinä McFarlandia seurasi Paul Jones Fannin. Tappion jälkeen McFarland palasi juristin uraan. Vuonna 1964 McFarland valittiin tuomariksi Arizonan korkeimpaan oikeuteen, jossa vuonna 1968 hän toimi Arizonan korkeimman oikeuden puheenjohtaja tammikuusta joulukuuhun. McFarland kuoli 89-vuotiaana Phoenixissa. Hänet on haudattu Greenwood/Memory Lawn Mortuary & Cemetery -hautausmaalle.
Ernest William McFarlandin viimeinen leposija
Federico Macheda

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 22. elokuuta 1991 (ikä 33)
Syntymäpaikka: Rooma, Italia
Pelipaikka: hyökkääjä
Lempinimi: Kiko
Seura
Seura:  Panathinaikos
Junioriseurat
2006–2007 2007–2008 :  Lazio  Manchester United
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2008– 2011 2012 2013- |  Manchester United  →  Sampdoria  →  QPR  →  VfB Stuttgart | 16 (4) 14 (0) 3 (0)  |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 8. huhtikuuta 2012.
Federico ”Kiko” Macheda (s. 22. elokuuta 1991) on italialainen jalkapalloilija, joka edustaa kreikkalaisseura Panathinaikosta. Hän siirtyi englantilaiseen Manchester Unitediin jo 15-vuotiaana Laziosta, mikä kirvoitti Lazion managerin kommentoimaan sapekkaasti, että Macheda hankittiin kuin karjamarkkinoilta. Macheda on edustanut urallaan myös muun muassa Sampdoriaa, VfB Stuttgartia, Birmingham Cityä, Cardiff Cityä ja Novaraa.
Macheda debytoi 5. huhtikuuta 2009 Aston Villaa vastaan ja teki ottelun voittomaalin. Voittomaali syntyi ottelun lisäajalla. Uransa toisessa liigaottelussa Macheda onnistui jälleen maalinteossa, kun Sunderland kaatui hänen ratkaisumaalillaan numeroin 2–1. Hän pääsi ensi kertaa avauskokoonpanoon 19. huhtikuuta 2009 FA Cupin välierässä Evertonia vastaan. Hänet otettiin vaihtoon 83. minuutilla. ManU hävisi ottelun rangaistuspotkuissa. 8. tammikuuta hän siirtyi loppukauden kattavalle lainalle Italian Serie A:ssa pelaavaan Sampdoriaan.
Saavutukset

Englannin valioliiga (1): 2009
Filippopolis

Filippopolis (m.kreik. Φιλιππόπολις, lat. Philippopolis) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:
Filippopolis, kaupunki Arabiassa nykyisessä Syyriassa
Filippopolis, kaupunki Traakiassa, nykyinen Plovdiv Bulgariassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Filippopolis”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Erik Ekelund

Erik Ekelund
Erik Runar Selim Ekelund (24. tammikuuta 1897 Loviisa – 21. toukokuuta 1976 Tammisaari) oli suomalainen virkamies, kirjallisuudentutkija ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Henkilöhistoria

Erik Ekelundin vanhemmat olivat kaupunginlääkäri Herman Ernfrid Ekelund ja Elin Fleege ja puoliso vuodesta 1923 Elma Estrid Mårtenson. Ekelund tuli ylioppilaaksi 1916, valmistui filosofian kandidaatiksi 1920 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1930. Hän toimi Tilastollisen päätoimiston ylimääräisenä vanhempana aktuaarina 1924–1929, aktuaarina 1929–1934 ja yliaktuaarina 1934–1947. Helsingin yliopiston dosentti Ekelund oli 1945–1948, Åbo Akademin kirjallisuuden historian vt. professori 1946–1947 ja professori vuodesta 1947.
Teoksia

Dagarna. Schildt, Helsingfors 1919
Vandrarna. Schildt, Helsingfors 1921
Ola Hanssons ungdomsdiktning ; väitöskirja. Schildt, Helsingfors 1930
Jac. Ahrenberg och Östra Finland : en litteraturhistorisk studie med politisk bakgrund. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland 295. Helsingfors 1943
Tavaststjerna och hans diktning. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland 331. Helsingfors 1950
Olaf Homén : Poetik ; genomsedd och utgiven av Erik Ekelund. Schildt, Helsingfors 1953
Synvinklar. Söderström, Helsingfors 1956
Aleksis Kivi. Söderström, Helsingfors 1960 (ilmestyi suomeksi samalla nimellä, Caius Kajanti, 1966, 2. painos Otava 1997)
Finlands svenska litteratur 1 : Från medeltiden till Åboromantiken ; kirj. Lars Huldén, Jarl Gallén, Olof Enckell ja Erik Ekelund. Söderström, Helsingfors 1968
Finlands svenska litteratur 2 : Från Åbo brand till sekelskiftet. Söderström, Helsingfors 1969
Litteraturforskning : Några metodiska riktlinjer och ledande forskare. Söderström, Helsingfors 1971
Palkinnot

Falckenin palkinto 1944
Hallbergin palkinto 1945
SLS:n palkinto 1970
Ruotsin akatemian palkinto 1975
Holiday Inn

Holiday Innin logo vilnalaisessa hotellissa.
Holiday Inn Helsingissä.
Holiday Inn on maailmanlaajuinen, alun perin yhdysvaltalainen hotellibrändi, jonka omistaa nykyisin brittiläinen pörssiyhtiö InterContinental Hotels Group PLC (IHG). Valtaosa maailman Holiday Inn -⁠hotelleista toimii franchising-periaatteella IHG:n kanssa tehdyllä sopimuksella. Holiday Inn -⁠nimiset hotellit Suomessa toimivat Scandic-hotelliketjun operoimana.
Ketjun perustaja on Kemmons Wilson, joka avasi ensimmäisen Holiday Inn -hotellin vuonna 1952 kotikaupunkinsa Memphisin ulkopuolelle.
Hotellit

Holiday Innin hotellit Suomessa:
Holiday Inn Helsinki - Expo
Holiday Inn Helsinki City Centre
Holiday Inn Helsinki West - Ruoholahti
Holiday Inn Helsinki-Vantaa Airport
Holiday Inn Tampere - Central Station
Historiaa

Holiday Inn -⁠ketjun perusti kiinteistökaupoilla rikastunut Kemmons Wilson Tennesseen osavaltion Memphisissä. Hän teki vuonna 1951 automatkan perheensä kanssa pääkaupunkiin Washingtoniin ja huomasi matkalla motellien kurjan tason ja lapsiperheitä syrjivän hinnoittelun, jossa jokaisesta lapsesta piti maksaa lisähintaa.
Viisi ensimmäistä hotellia perustettiin kotiosavaltioon ja kuudes Mississippin osavaltion Hattiesburgiin 1955. Vuonna 1957 Mississippissä oli jo yhdeksän Holiday Inn -⁠hotellia, enemmän kuin missään muussa osavaltiossa.
Alkuperäisestä yksikerroksisesta rakennustyylistä ja perhematkailuun suuntautuvasta toiminnasta Holiday Inn laajensi vähitellen myös liikematkustajien palvelemiseen, ja rakennuksista alettiin tehdä kaksikerroksisia.
Perustaja Kemmons Wilson vetäytyi yhtiön johdosta vuonna 1980 saatuaan sydänkohtauksen. Tuolloin ketjuun kuului 1 750 hotellia ympäri Yhdysvaltoja.
Historiaa > Myynti brittiläiselle Bass-panimoyhtiölle

1980-luvun lopulla Holiday Inn -⁠ketjun osti brittiläinen panimoyhtiö Bass plc, ensin kansainväliset toiminnot 1988 ja vuonna 1990 myös Yhdysvaltojen hotellit. 1990-luvun lopulla Holiday Inn -⁠hotelleja oli yli 50 maailman maassa, mikä teki siitä maailman suurimman hotelliketjun. 83 prosenttia hotelleista sijaitsi Yhdysvalloissa, ja 90 prosenttia hotelleista toimi franchising-periaatteella. Hotellit oli jaettu kuuteen eri kohderyhmille suunnattuun alaketjuun: Holiday Inn, Holiday Inn Crowne Plaza, Holiday Inn Select, Holiday Inn Express, Holiday Inn Crowne Plaza Resorts ja Holiday Inn SunSpree Resort Hotels.
Historiaa > Osaksi InterContinental Hotels Groupia

Vuosituhannen vaihteessa Bass-yhtiön toiminta oli monipuolistunut ja kansainvälistynyt yritysostojen avulla niin, että se oli suurin hotelliyhtiö myös Aasian ja Tyynenmeren alueella. Vuonna 2000 Bass myi panimotoimintansa Interbrew-yhtiölle (nyk. AB-InBev) ja seuraavana vuonna myös kaikki pubinsa ja keskittyi hotellitoimintaan nimellä Six Continents plc. Pian siitä erotettiin hotellitoiminta omaksi yhtiökseen nimeltä InterContinental Hotels Group (IHG).
Vuonna 2008 IHG käytti miljardi dollaria järjestelläkseen Holiday Inn -hotellinsa uudelleen kolmeen hotelliketjuun: Holiday Inn, pelkistetty Holiday Inn Express ja lomahotelliketju Holday Inn Resorts. Yhtiö lähti mukaan myös lomaosakebisnekseen nimellä Holiday Inn Club Vacations.
IHG-yhtiöllä on 2010-luvun puolivälissä noin 4 800 hotellia noin sadassa maailman maassa. Yli kolmen tuhannen Holiday Inn -hotellin lisäksi IHG:n hotellibrändejä ovat Candlewood Suites, Crowne Plaza, Even Hotels, Hotel Indigo, IHG Army Hotels, InterContinental ja Staybridge Suites. Vuonna 2015 IHG oli maailman kolmanneksi suurin hotelliyhtiö Wyndham Worldwiden (7 645 hotellia) ja Choice Hotels Internationalin (6 376 hotellia) jälkeen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Holiday Inn Wikimedia Commonsissa
Holiday Innin Suomen-hotellien verkkosivusto