stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Neil Youngin diskografia
Albumit > Studioalbumit

1968 Neil Young
1969 Everybody Knows This Is Nowhere (Crazy Horsen kanssa)
1970 After the Gold Rush (Crazy Horsen kanssa)
1972 Harvest (The Stray Gatorsin kanssa)
1974 On the Beach
1975 Tonight’s the Night (The Santa Monica Flyersin kanssa, äänitetty 1973)
1975 Zuma (Crazy Horsen kanssa)
1977 American Stars ’n Bars
1978 Comes a Time
1979 Rust Never Sleeps (Crazy Horsen kanssa, uudet kappaleet soitettuna livenä. Yleisön ääniraidat on poistettu)
1980 Hawks and Doves
1981 Re-ac-tor (Crazy Horsen kanssa)
1982 Trans
1983 Everybody's Rockin' (Shocking Pinksin kanssa)
1985 Old Ways
1986 Landing on Water
1987 Life (Crazy Horsen kanssa)
1988 This Note’s for You (The Bluenotesin kanssa)
1989 Freedom
1990 Ragged Glory (Crazy Horsen kanssa)
1992 Harvest Moon
1994 Sleeps with Angels (Crazy Horsen kanssa)
1995 Mirror Ball (Pearl Jamin kanssa)
1996 Broken Arrow (Crazy Horsen kanssa)
2000 Silver & Gold
2002 Are You Passionate? (Booker T and the MG'sin kanssa)
2003 Greendale (Crazy Horsen kanssa)
2005 Prairie Wind
2006 Living with War
2007 Chrome Dreams II
2009 Fork in the Road
2010 Le Noise
2012 Americana (Crazy Horsen kanssa)
2012 Psychedelic Pill (Crazy Horsen kanssa)
2014 A Letter Home
2014 Storytone
2015 The Monsanto Years (Promise of the Realin kanssa)
2016 Peace Trail
2017 Hitchhiker (levytetty 1976)
2017 The Visitor (Promise of the Realin kanssa)
2019 Colorado (Crazy Horsen kanssa)
2021 Barn (Crazy Horsen kanssa)
2022 Toast (Crazy Horsen kanssa)
2022 World Record (Crazy Horsen kanssa)
2023 Before and After
Albumit > Livealbumit

Neil Youngin moniin albumeihin sisältyy livenä äänitettyjä kappaleita, ja hän on julkaissut ennen julkaisemattomia kappaleita sisältäviä albumeita äänitettynä kokonaan tai lähes kokonaan livenä, kuten Time Fades Away ja Rust Never Sleeps.
1973 Time Fades Away (The Stray Gatorsin kanssa)
1979 Live Rust (Crazy Horsen kanssa, vanhat kappaleet livenä)
1991 Weld (Crazy Horsen kanssa)
1991 Arc (Crazy Horsen kanssa)
1993 Unplugged
1997 Year of the Horse (Crazy Horsen kanssa)
2000 Road Rock Vol. 1
2016 Earth (Promise of the Realin kanssa vuodelta 2015)
Archives-sarja:
2006 Live at the Fillmore East (Crazy Horsen kanssa 6. ja 7. maaliskuuta 1970)
2007 Live at Massey Hall (19. tammikuuta 1971)
2008 Sugar Mountain: Live at Canterbury House 1968
2009 The Archives Vol. 1 1963–1972
2009 Dreamin' Man Live '92
2011 A Treasure (musiikkia kiertueelta International Harvester-yhtyeen kanssa vuosilta 1984–1985)
2015 Bluenote Café (The Bluenotesin kanssa vuosilta 1987–1988)
Albumit > Buffalo Springfieldin kanssa

1967 Buffalo Springfield
1967 Buffalo Springfield Again
1968 Last Time Around
1973 Buffalo Springfield (kokoelma)
2001 Box Set
Albumit > Crosby, Stills, Nash & Youngin kanssa

1970 Déjà Vu
1971 Four Way Street (live)
1974 So Far (kokoelma)
1988 American Dream
1999 Looking Forward
Albumit > Stills-Young Band

1976 Long May You Run (Stephen Stillsin kanssa)
Albumit > Soundtrackit

1972 Journey Through the Past
1980 Where the Buffalo Roam
1996 Dead Man
Albumit > Kokoelmat

1977 Decade
1993 Lucky Thirteen
2004 Greatest Hits
EP:t

1989 Eldorado (julkaistiin ainoastaan Japanissa ja Australiassa)
Singlet > Buffalo Springfield

1967 For What It's Worth (Stop, Hey What's That Sound)
1967 Bluebird
Singlet > Crosby, Stills, Nash and Young

1970 Our House
1970 Teach Your Children
1970 Woodstock
1970 Ohio
Singlet > Sooloura

1970 Cinnamon Girl
1970 Only Love Can Break Your Heart
1970 When You Dance I Can Really Love
1971 Heart of Gold
1978 Four Strong Winds
1980 Hey Hey, My My (Into the Black)
1988 This Note's for You
2001 Let's Roll
Tunnettuja kappaleita

Down by the River (albumilta Everybody Knows This Is Nowhere)
Cowgirl in the Sand (albumilta Everybody Knows This Is Nowhere)
Cinnamon Girl (albumilta Everybody Knows This Is Nowhere)
Helpless (albumilta Déjà Vú)
After the Goldrush (albumilta After the Gold Rush)
Only Love Can Break Your Heart (albumilta After the Gold Rush)
Southern Man (albumilta After the Gold Rush)
Ohio (julkaistu ainoastaan singlenä)
The Needle and the Damage Done (albumilta Harvest)
Old Man (albumilta Harvest)
Heart of Gold (albumilta Harvest)
Nothing Is Perfect (in God's Perfect Plan)
Like a Hurricane (albumilta American Stars'n'Bars)
Comes a Time (albumilta Comes a Time)
Hey Hey, My My (Into the Black) (albumilta Rust Never Sleeps)
Rockin’ in the Free World (albumilta Freedom)
Harvest Moon (albumilta Harvest Moon)
Let's Roll (albumilta Are You Passionate?)
Déspoina Achladióti

| Déspoina Achladióti Δέσποινα Αχλαδιώτη |
| --- | --- |
 Achladiótin hauta.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1893/1898 Kastelórizo, Osmanien valtakunta
Kuollut: 13. toukokuuta 1982 Kreikka
Kansalaisuus:  kreikkalainen
Déspoina Achladióti (kreik. Δέσποινα Αχλαδιώτη, s. 1893/1898 – k. 13. toukokuuta 1982) oli kreikkalainen, pienellä Ron saarella lähellä Turkin rannikkoa asunut nainen, joka nosti vuosikymmenten ajan joka aamu säästä riippumatta Kreikan lipun salkoon, ja veti sen illan tullen alas. Lippu oli selvästi nähtävissä Turkista. Achladióti tunnetaan kreikaksi nimellä ”Kyrá tis Ro” (kreik. Κυρά της Ρω) eli ”Ron rouva”.
Elämä

Achladióti syntyi vuonna 1893 tai toisen lähteen mukaan vasta vuonna 1898, pienellä Turkin edustalla sijaitsevalla Kastelórizon saarella. Tuolloin saari oli osa osmanien valtakuntaa. Vuonna 1927 Achladióti yhdessä Kóstas-nimisen puolisonsa ja ikääntyneen äitinsä kanssa purjehtivat läheiselle Ron saarelle. Achladiótilla ei ollut mitään siteitä saareen, eikä hän milloinkaan kertonut miksi hän muutti sinne. Rolla Achladióti piti vihannestarhaa sekä kasvatti muutamia kanoja ja vuohia. Achladiótin puoliso kuoli vuonna 1940. Samaten äiti menehtyi toisen maailmansodan aikana, ja hänet Achladióti itse souti Kastelórizon saarelle haudattavaksi. Lapsia Achladiótilla ei ollut.
Ron saarella Achladióti alkoi nostaa joka aamu säästä riippumatta Kreikan lipun salkoon ilman, että kukaan käski näin tehdä. Auringon laskiessa hän laski lipun. Lippu oli selvästi nähtävissä Turkista. Achladióti jatkoi lipunnostoa vuosikymmenet aina kuolemaansa asti vuonna 1982. Kuollessaan hän oli 89-vuotias tai toisen lähteen mukaan 84-vuotias.
Perintö

Achladióti sai täydet sotilaalliset hautajaiset, ja hänet haudattiin Rolle. Muun muassa Kreikan presidentti Károlos Papoúlias on vieraillut hänen haudallaan. Nykyisin saarella on pieni sotilasyksikkö, joka nostaa ja laskee Achladiótin tavoin lipun päivittäin. Saaren luoteisosan Aï-Giórgiksen lahdessa sijaitsee pieni satama, jossa sijaitsee kaksi pientä taloa. Achladióti on asunut näissä.
Achladiótia on Kreikassa verrattu Boudiccaan ja Jeanne d’Arciin, sillä tämän aseena oli vain hulmuava Kreikan lippu. Achladióti onkin pitkään ollut kreikkalaisen uhmakkuuden symboli Turkin kanssa käydyissä Egeanmeren aluekiistoissa. Achladiótin tunnettavuus levisi laajemmalle 1970-luvun puolivälissä, kun Kreikka ja Turkki olivat ajautumassa sotaan Kyproksen kriisin vuoksi. Tällöin esimerkiksi joitain turkkilaisia toimittajia saapui Rolle ja nosti sinne Turkin lipun.
Achladióti oli aiheena vuonna 1983 julkaistussa postimerkissä. Lokakuussa 1989 Ródoksen kaupungissa sijaitsevalle aukiolle pystytettiin Achladiótin rintakuva.
Tunnustuksia

Sotilasansiomitali ajalta 1940–1944 (Metállio Polemikís Periódou 1940–1944), 23. marraskuuta 1975.
Ateenan akatemian palkinto (Vraveío Akadimías Athinón), 14. tammikuuta 1976.
Ateenan kaupungin hopeinen kunniamitali (Argyró Metállio Timís Dímou Athinaíon), 21. tammikuuta 1976.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Déspoina Achladióti Wikimedia Commonsissa
Kuvia Achladiótista ja hänen muistomerkistään (kreikaksi)
Kuva Achladiótista tehdystä postimerkistä
Video Achladiótista[vanhentunut linkki] (kreikaksi)
Ron ja Kastelórizon saarten sijainti Turkin edustalla.
Edistyspuolue (Tanska)

Edistyspuolue (tansk. Fremskridtspartiet) on tanskalainen puolue, jonka perusti Mogens Glistrup vuonna 1972. Parhaimmillaan puolue oli Tanskan toiseksi suurin, ja vuoden 1973 vaaleissa se sai 28 paikkaa Tanskan kansanedustuslaitokseen eli Kansankäräjille. Vuosien mittaan puolueen kannatus laski, ja vuoden 1998 vaalien jälkeen (neljä paikkaa) puolue ei ole toistaiseksi saanut enää paikkoja Kansankäräjille. [lähde? ]
Dvenadtsat Apostolov (1890)

| Dvenadtsat Apostolov |
| --- | --- |
 Dvenadtsat Apostolov

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Nikolajevin telakka
Kölinlasku:  21. elokuuta 1889
Laskettu vesille:  13. syyskuuta 1890
Palveluskäyttöön:  joulukuu 1892
Poistui palveluskäytöstä:  1. huhtikuuta 1911
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 28. tammikuuta 1931
Tekniset tiedot
Uppouma:  8 076 t (suunniteltu)
Pituus:  104,24 m (kokonaispituus)
Leveys:  18,29 m
Syväys:  8,38 m
Koneteho:  8 750 ihp
Nopeus:  15,7 solmua
Miehistöä:  599
Aseistus
Aseistus:  4 × 305 mm/L30 tykkiä 4 × 152 mm/L35 tykkiä 12 × 47 mm tykkiä 14 × 37 mm tykkiä 6 × 381 mm torpedoputkea
Dvenadtsat Apostolov (ven. Двенадцать Апостолов) oli vuonna 1892 valmistunut Venäjän keisarikunnan laivaston rannikkopanssarilaiva, joka poistettiin palveluksesta 1. huhtikuuta 1911.
Valmistus

Alus tilattiin Nikolajevin  telakalta, missä köli laskettiin helmikuussa 1888. Alus laskettiin vesille syyskuussa 1890 ja otettiin palvelukseen joulukuussa 1892.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Mustanmeren laivastoon ja poistettiin palveluksesta 1. huhtikuuta 1911 ja myytiin romutettavaksi 28. tammikuuta 1931.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Imperator Aleksandr II -luokka | Venäjän keisarikunnan laivaston taistelulaivat | Seuraaja: Gangut |
Donna Tartt

| Donna Tartt |
| --- | --- |
 Donna Tartt vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. joulukuuta 1963 (ikä 60) Greenwood, Mississippi, Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Esikoisteos:  Jumalat juhlivat öisin (romaani, 1992)
Pääteokset:  Jumalat juhlivat öisin (1992), Tikli (2013)
Palkinnot
 WH Smith Literary Award (2003)   Pulitzerin kaunokirjallisuuspalkinto (2013) 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Donna Tartt (s. 23. joulukuuta 1963 Greenwood, Mississippi) on yhdysvaltalainen kirjailija, joka tuli tunnetuksi esikoisromaanillaan Jumalat juhlivat öisin vuonna 1992. Hänen muut romaaninsa ovat Pieni ystävä (2002) ja Tikli (2013), josta Tartt sai huhtikuussa 2014 Pulitzerin kaunokirjallisuuspalkinnon.
Elämä ja ura

Tartt syntyi Mississippin Greenwoodissa ja kasvoi Grenadan kaupungissa. Hän harrasti kirjallisuutta jo nuorena ja kirjoitti ensimmäisen runonsa 5-vuotiaana ja julkaisi ensimmäisen sonettinsa 13-vuotiaana.
Tartt aloitti vuonna 1981 opiskelun Mississippin yliopistossa. Siellä hän vakuutti kirjailija Willie Morrisin, joka suositteli hänen töitään Barry Hannahille. He rohkaisivat Tarttia hakemaan lisää kokemusta, minkä takia hän siirtyi vuonna 1982 Bennington Collegeen. Siellä hän ystävystyi aloittelevien kirjailijoiden Bret Easton Ellisin, Jonathan Lethemin ja Jill Eisenstadtin kanssa. Ellis suositteli myöhemmin Tarttia agentilleen, joka onnistui myymään valmiin esikoisteoksen kustantajalle huomattavalla summalla. Kustantaja osasi ennakoida kirjan menestyksen ottamalla suoraan 75 000 kirjan painoksen tavallisen 10 000 sijaan, mutta nekään eivät riittäneet.[lähde? ]
Tartt aloitti esikoisteoksensa Jumalat juhlivat öisin kirjoittamisen yliopistossa. Se ilmestyi vuonna 1992 ja oli The New York Timesin bestseller-listalla 13 viikkoa. Jumalat juhlivat öisin on käännetty 24 kielelle ja on myynyt maailmanlaajuisesti miljoonia.[lähde? ] Tartt myi jo 1990-luvulla elokuvaoikeudet esikoisromaanistaan, mutta ohjaaja Alan J. Pakulan kuoltua 1998 hanke joutui jäihin.
Tarttin toinen romaani ilmestyi kymmenen vuotta ensimmäisen teoksen jälkeen. Pieni ystävä julkaistiin vuonna 2002. Se oli tunnelmaltaan, asetelmaltaan juoneltaan lähes esikoisteoksen antiteesi. Kirja sai WH Smith Literary Awardin. Tarttin kolmas romaani on Tikli, joka sai nimensä hollantilaistaiteilija Carel Fabritiuksen maalauksesta, joka on romaania kuljettava voima. Tiklistä Tartt palkittiin  Pulitzerin kaunokirjallisuuspalkinnolla.
Työtavat

Tartt on kirjoittanut kolme romaania, ja julkaisujen välillä on ollut keskimäärin kymmenen vuoden aika. Hän on itse kuvaillut uuden kirjan kirjoittamisen ensimmäistä muutamaa vuotta tuskalliseksi ajaksi. Tartt kirjoittaa käsin ja kertoo kirjoittavansa koko ajan. Kirjajulkaisujen välissä hän ei anna juurikaan haastatteluja eikä esiinny julkisesti.
Suomennetut teokset

Jumalat juhlivat öisin.  ((The Secret History, 1992.) Suom. Eva Siikarla)  Helsinki:  WSOY, 1993 (9. painos 2007).  ISBN 951-0-18966-9.
Pieni ystävä.  ((The Little Friend, 2002.) Suom. Eva Siikarla)  Helsinki:  WSOY, 2003.  ISBN 951-0-28209-X.
Tikli.  ((The Goldfinch, 2013.) Suom. Hilkka Pekkanen)  Helsinki:  WSOY, 2014.  ISBN 978-951-0-40249-8.
Aiheesta muualla

Rinta-Tassi, Minna: Kirjailija Donna Tartt harvinaisessa haastattelussa: Haluan kirjoittaa pitkään ja rauhassa Yle Uutiset. 7.5.2014.
Dornier Do 17

| Dornier Do 17 |
| --- | --- |
 Dornier Do 17 Z
Tyyppi:  pommikone
Alkuperämaa:   Saksa
Valmistaja:  Dornier
Ensilento:  23. marraskuuta 1934
Pääkäyttäjät:  Luftwaffe (Wehrmacht) Itsenäisen Kroatian ilmavoimat Suomen ilmavoimat Espanjan ilmavoimat Jugoslavian kuninkaalliset ilmavoimat Romanian kuninkaalliset ilmavoimat Bulgarian ilmavoimat
Valmistusmäärä:  ~1 700 
Muunnelmat:  Dornier Do 215, Dornier Do 217
Dornier Do 17 Z -laivue Belgian-Ranskan alueella syyskuussa 1940.
Dornier Do 17 oli Saksan ilmavoimien toisessa maailmansodassa käyttämä Dornierin suunnittelema ja valmistama keskiraskas pommikonemalli.
Do 17 rakennettiin puhtaasti pommikoneeksi, vaikkakin aluksi sitä esiteltiin julkisesti siviilikoneena. Ennen sotaa Do 17 menestyi muun muassa DB-601A -moottorein varustetun MV-1-mallin D-AELE:n voittaessa Alppien ympärilentokilpailun, jossa se jätti monet hävittäjälentokoneet taakseen. Pitkän ja kapean runkonsa vuoksi konemallia kutsuttiin Saksassa ”lentäväksi lyijykynäksi” (saks. Fliegender Bleistift).
Versiot

Prototyyppejä oli viisi kappaletta (V1-V5). Lisäksi rakennettiin ainakin yksi kone tyyppiä MV-1. Ensimmäinen prototyyppi Do 17 V1 (V = Versuchs) D-AJUN lensi ensimmäisen kerran 23. marraskuuta 1934 Dornierin pääkoelentäjän Egon Fathin ohjaamana. Toinen prototyyppi Do 17 V2 D-AHAK liittyi koelento-ohjelmaan toukokuussa 1935. Ensimmäisen ja toisen prototyypin suurimpana erona oli alkuperäisen yhden sivuvakaimen korvaaminen kahdella. Kesällä 1935 suoritetun tehostetun koelento-ohjelman perusteella lisättiin sivuvakaimien pinta-alaa ja siirrettiin laskutelinettä eteenpäin. Dornier 17 -koneen koesarja käsitti viisi konetta, joiden moottoreina olivat muun muassa 12-sylinterinen V-rivimoottori BMW VI (700 hv, V1), puristettu BMW-VI (750 hv, V2) tai Hispano Suiza 12Ykrs (V5).
Ensisarja oli mallinimeltään Do-17E. Sen tiedusteluversio oli F.  Näitä valmistettiin noin 500 konetta. Jugoslaviassa valmistettiin lisenssillä 40 kpl sarjaa Kb, joista 14 kappaletta varustettiin ranskalaisilla Gnome-Rhone 14 -moottoreilla. Viimeisin malli, Z, oli lentäjien ja teknillisen henkilökunnan piirissä suosittu, ja sen on sanottu olleen teknisesti luotettavin Luftwaffen pommikonetyyppi. Tuotantomäärä oli 913 konetta. Nämä koneet olivat muita versioita painavampia (8 600 kg), mutta ne oli myös varustettu tehokkaammilla Bramo Fafnir 323A -moottoreilla.
Do-17-koneita rakennettiin yhteensä noin 1 700 kpl. Niitä käytettiin myös tiedustelukoneina. Do 17 -koneen valmistajina toimivat muun muassa Dornierin oma tehdas Dornier Werke GmbH, Siebel, Henschel ja Hamburger Flugzeugbau.
Käyttö

Tulikasteensa Do 17 sai 1937 Espanjan sisällissodassa. Toisessa maailmansodassa koneilla pommitettiin Ranskassa muun muassa Dunkerquesta vetäytyviä brittiläisjoukkoja. Taistelussa Britanniasta Do 17 -koneita käytettiin hyökkäyksissä Englannin kanaalin saattueita ja Etelä-Englannin lentotukikohtia vastaan. Kone kesti liu’ut aina 600 km/h nopeudelle saakka. Vain näin se pystyi pakenemaan Kuninkaallisen ilmavoimien hävittäjiä. Tehokkaan hävittäjätorjunnan edessä Do 17 osoittautui riittämättömän puolustusaseistuksensa vuoksi yhtä haavoittuvaksi kuin muutkin saksalaisten käytössä olleet pommikonemallit. Niinpä se vedettiin vuonna 1941 länsirintamalla pois pommituskäytöstä Junkers Ju 88:n tai Dornier Do 217:n korvatessa sen.
Do 17 oli itärintamalla pommituskäytössä syksyyn 1941, jolloin se vedettiin pois eturintamakäytöstä. Jäljelle jääneet koneet säilyivät muun muassa liitokoneiden hinauskäytössä aina sodan loppuun asti. Dornier Do 17 oli myös Romanian, Kroatian, Jugoslavian ja Suomen ilmavoimien käytössä.
RAF:n kiihtyvien yöpommitusten torjumiseksi Z 10 tyyppiä muunnettiin yöhävittäjiksi ja -häirintäkoneiksi. Ensimmäiset muunnokset tehtiin asentamalla koneeseen varikoilla Ju 88 C - koneen nokka jossa oli MG FF tykki- ja kolme MG 17- konekivääriä.
Häirintäkoneilla pyrittiin hyökkäämään pommittajia vastaan niiden tukikohtien läheisyydessä. Yöhävittäjissä kokeiltiin tutkaa ja infrapunasäteilyyn perustuvaa Spanner - valaisu-havaintolaitetta sekä Rohr - infrapunatähtäintä Kauz II - sarjassa.
Lopulta suorituskykyisemmät Me 110:n ja Ju 88:n yöhävittäjämuunnokset syrjäyttivät Dornier 17:n myös tästä käytöstä. Tähän myötävaikuttivat brittien käyttöönottamat nelimoottoriset pommittajat, jotka lopullisesti osoittivat Do 17:n nousu- ja huippunopeuden olevan liian heikkoja yöhävittäjätoimintaan. Tyyppi oli silti edelleen tärkeä koekone uusille välineille, koulutuskone sekä rajoitetussa operatiivisessa käytössä tukea antava ja täydentävä.
Käyttö > Käyttö Suomen ilmavoimissa

Suomen ilmavoimat käyttivät jatkosodassa viittätoista valtakunnanmarsalkka Hermann Göringin marraskuussa 1941 lahjoittamaa Do 17 Z -konetta. Osaltaan lahjoituksen syynä oli Suomen pettymys saksalaisten tarjoamien venäläisten sotasaalispommittajien laatuun ja määrään, osittain asiaan sanotaan vaikuttaneen Göringin sukulaisperheen von Rosenien painostus. Suomalainen komennuskunta haki marras-helmikuussa 1941 – 42 kolmella eri komennuskerralla Do 17 -koneet Varsovasta, jonne lennettiin Aero Oy:n DC-2 ”Sisu” -koneella. Ensimmäiset kolme Dornieria laskeutuivat Malmin lentokentälle 5. tammikuuta 1942 ja viimeiset tulivat Suomeen 29. tammikuuta 1942. Dornierit menivät Lentolaivue 46:n käyttöön. Tukikohta oli Joensuun Lintuniemi.
Suomessa Do 17 -konetta käytettiin lähinnä yö- ja etulinjapommituksiin eläviä maaleja vastaan, koska kone oli pääosin vanhentunut jo vuoden 1942 aikana. Nopeus ja nousukyky eivät enää olleet ajan tasalla. Kone oli kuitenkin teknisesti luotettava ja hyvä käsiteltävä.
Sodan jälkeen 15:stä koneesta vain neljä oli enää lentokunnossa. Nekin poistettiin käytöstä, koska niissä oli sisäinen pommikuilu, joka oli rauhansopimuksen vastainen. Viimeinen niistä romutettiin 1950-luvun alussa.
Löytö

Ison-Britannian Kentin rannikolta Goodwin Sands -hiekkasärkältä sukeltajat havaitsivat 2008 koneen hylyn, jonka asiantuntijat tunnistivat Do 17-koneeksi. Se on todennäköisesti ammuttu alas Taistelun Britanniasta kuluessa elokuussa 1940. Miehistön jäsenistä kaksi kaatui ja kaksi päätyi sotavankeuteen. Hylky nostettiin kesäkuussa 2013 museoitavaksi Kuninkaallisten ilmavoimien museoon Hendonissa, jossa se asetetaan näytteille 2015. Tämän hylyn arvioidaan olevan ainoa tiedossa oleva esimerkki konetyypistä.
Tekniset tiedot

Lähde: [lähde? ]
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 4: ohjaaja, tähystäjä, radisti, kk-ampuja
Pituus: &&&&&&&&&&&&&015.080000015,80 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&018.&&&&0018 m
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&&08500.&&&&008 500 kg
Polttoainemäärä: 860 suojaamattomana, 775 l kumitettuna, lisäsäiliö 895 l
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × Bramo 323P Fafnir -tähtimoottoria
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0424.&&&&00424 km/h 5 000 metrissä täydellä lentomassalla (Z)
Taistelusäde: &&&&&&&&&&&&0330.&&&&00330 km
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&&08200.&&&&008 200 m
Aseistus
1 500 kg pommeja
6–8 × 7.92 mm MG 15- tai MG 81 -konekivääriä
1 × 20 mm tykki (Z)
Avioniikka
24 V sähköjärjestelmä, 2 × 1,2 kW generaattorit, 2 ×12 V 30 Ah akut
FuG X radiot, Peil G V -suuntimalaite, Fu B1 I -sokkolaskulaite
Lofte C7/A-, Lofte BZG 2- tai Goerz GV 219d pommitustähtäin (suomalaiskoneet jälkimmäisellä)
Aiheesta muualla

Puolustusvoimat:  (Arkistoitu – Internet Archive) Lentorykmentti 4 jatkosodassa
Suomen Sotilas:  Suomalaispommittajien kosto, Pekka Hietala, 2/2005
Dornier Do 17 (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Helsingin suurpommitukset helmikuussa 1944, Martti Helminen ja Aslak Lukander
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dornier Do 17 Wikimedia Commonsissa
Dornier Do 17 Z. Suomen ilmavoimien Lentolaivue 46:n DN-64.
Déspoina Vandí

Déspoina Vandí.
Déspoina Vandí (kreik. Δέσποινα Βανδή, kansainvälisesti usein Despina Vandi; syntyjään Déspoina Maléa, Δέσποινα Μαλέα, s. 22. heinäkuuta 1969 Tübingen, Länsi-Saksa) on Saksassa syntynyt kreikkalainen laulaja.
Vandí syntyi Saksassa, mutta hänen perheensä oli kreikkalainen ja muutti takaisin Kreikkaan Vandín ollessa 6-vuotias. Vandí opiskeli Thessalonikin yliopistossa psykologiaa, filosofiaa ja kasvatusoppia. Hän julkaisi ensimmäisen albuminsa vuonna 1994. Nykyään hänellä on myös kansainvälinen ura.
Diskografia > Studioalbumit

Géla mou (Γέλα μου, 1994)
Eséna periméno (Εσένα περιμένω, 1996)
Déka entolés (Δέκα εντολές, 1997, myi tuplaplatinaa)
Profiteíes (Προφητείες, 1999, myi triplaplatinaa)
Geia (Γεια, 2001, myi nelinkertaista platinaa)
Geia Collector's Edition (2002, myi viisinkertaista platinaa)
Stin avlí tou Paradeísou (Στην αυλή του Παραδείσου, 2004, myi tuplaplatinaa)
Special Edition - Stin avlí tou Paradeísou (2005, myi triplaplatinaa)
Diskografia > Singlet

"Spánia" (Σπάνια)
"Ypoféro" (Υποφέρω)
"Ánte geia" (Άντε γεια)
"Geia" (Γεια / Gia)
"Opa opa"
"Come Along Now"
"Jambi"
Diskografia > Kokoelmat ja sekalaista

The Best of
Gia Collector's Edition
Live
Ta laïká tis Déspoinas (Τα λαϊκά της Δέσποινας)
Ballads
Déspoina Vandí (Δέσποινα Βανδή)
Stin avlí tou Paradeísou Special Edition
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Ehkäisykapseli

Ehkäisyimplantaatti
Ehkäisykapseli eli ehkäisyimplantaatti on ihon alle sijoitettava sauvamainen, hieman tulitikkua pienempi hormoniehkäisin. Suomessa myytävät ehkäisykapselit sisältävät vain keltarauhashormonia, eivätkä ollenkaan estrogeenia.
Ehkäisykapseli työnnetään olkavarren ihon alle paikallispuudutuksessa. Se laitetaan oikeakätisille vasempaan ja vasenkätisille oikeaan käteen. Toimenpiteen suorittaa lääkäri. Kapseli ei näy, mutta sen tuntee koskettamalla. Kapseleita laitetaan yksi tai kaksi valmisteesta riippuen.
Ehkäisykapseleilla on tehoa 3–5 vuotta valmisteesta riippuen. Vanhan kapselin poiston yhteydessä tilalle voidaan saman tien asentaa uusi. Kapselin käytön voi kuitenkin lopettaa halutessaan. Poiston jälkeen on jälleen mahdollisuus tulla raskaaksi.
Kapselin ehkäisyteho on erittäin hyvä, ja se on varmin tällä hetkellä tunnettu raskaudenehkäisymenetelmä.[lähde? ] Naisen paino saattaa vaikuttaa tehoon, minkä takia kapseli voidaan vaihtaa uuteen tavallista useammin.
Kapselin sivuvaikutukset ovat samat kuin muidenkin keltarauhashormonivalmisteiden. Sivuvaikutuksena kuukautiset saattavat tulla epäsäännöllisiksi tai jäädä kokonaan pois. Tiputteluvuotoa saattaa esiintyä. Yleensä myös kuukautisvuotojen kokonaismäärä vähenee, ja osalla naisista ne jäävät kokonaan pois.