stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Oulun Kärpät
Talous > Liikevaihto 2003–2010

Kärppien SM-liigassa saavuttamat mestaruudet ovat kohentaneet seuran taloutta, ja liikevaihto on vuodesta 2003 kasvanut noin 50 prosenttia. Taloudellisesti menestyksekkäimpänä vuonna 2006 liikevaihto oli 6,8 miljoonaa euroa ja liikevoitto noin miljoona euroa. Vuonna 2008 liikevaihto oli ennätyksellisen suuri 7,8 miljoonaa euroa, mikä oli 172 000 euroa enemmän kuin edellisenä tilikautena. Tilikaudella syntyi kuitenkin tappiota 91 000 euroa, mikä johtui lähinnä uuden harjoitushallin rakentamisesta yhdessä Oulun kaupungin kanssa. Investointien ja poistojen määrän vuoksi tulos pysynee vuoden 2008 tasolla. Kärppien liikevaihto on noussut jatkuvasti vuodesta 2003 niin, että vuonna 2009 Kärppien liikevaihto oli yli 3 miljoonaa euroa enemmän kuin vuonna 2003. Yhtiö on viimeisen neljän vuoden aikana tuottanut voittoa noin 1,7 miljoonaa euroa.
| Kärppien tuloslaskelmat> Vuosi | Kärppien tuloslaskelmat> Liikevaihto | Kärppien tuloslaskelmat> Liikevoitto | Kärppien tuloslaskelmat> % liikevaihdosta | Kärppien tuloslaskelmat> Voitto ennen satunnaisia eriä | Kärppien tuloslaskelmat> Satunnaiset erät | Kärppien tuloslaskelmat> Voitto ennen tilinpäätössiirtoja ja veroja | Kärppien tuloslaskelmat> % liikevaihdosta | Kärppien tuloslaskelmat> Tilikauden voitto |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2003 | 5 184 | 565 | 10,9 | 601 | 0 | 601 | 11,59 | 422 |
| 2004 | 5 774 | 794 | 13,8 | 817 | 0 | 817 | 14,2 | 579 |
| 2005 | 6 313 | 605 | 9,6 | 604 | 0 | 616 | 9,8 | 446 |
| 2006 | 6 822 | 1 016 | 14,9 | 1 044 | 0 | 1 044 | 15,3 | 750 |
| 2007 | 7 593 | 763 | 10,0 | 836 | 0 | 836 | 11,0 | 623 |
| 2008 | 7 765 | -91 | - | 1,8 | 0 | 1,8 | - | 0,6 |
| 2009 | 8 194 | 56 | 0,7 | - | - | 130 | - | 89 |
| 2010 | 7 607 | 66 | - | - | - | - | - | 85 |
Taulukon luvut tuhansina euroina
Oulun Energia -Areena

Kärpät pelaa kotiottelunsa Raksilan urheilukeskuksessa sijaitsevassa vuonna 1975 rakennetussa Oulun jäähallissa. Katsomopaikkoja on 6 614, joista istumapaikkoja 4 760 ja seisomapaikkoja 1 854. Aitioita hallissa on kymmenen. Vuonna 2006 hallin päävuokralainen, Oulun Kärpät, nimesi areenan Oulun Energia Areenaksi. Nimeämisen mahdollisti kaupungin vuonna 2003 tekemä päätös, jonka mukaan tilojen päävuokralaiset saavat myydä toimitilojensa nimen.
Tunnukset > Peliasu

Kotipeleissä Kärpät käyttää peliasua, jossa on mustakeltainen paita, mustat housut, mustavalkokeltaiset sukat ja musta kypärä. Lauantain kotipeleissä peliasun paita on keltamusta. Vierasotteluissa käytössä on valkokeltainen paita ja valkokeltaiset sukat.
Tunnukset > Logot

Oulun Kärppien alkuperäinen logo
Kärpät HT:n logo
70-vuotisjuhlalogo kaudella 2015–2016
Oulun Kärppien nykyinen logo
Kannatustoiminta

Kärppien virallinen kannattajayhdistys on vuonna 1997 nykymuodossaan perustettu Kärpät Fan Club. Sen hallituksen puheenjohtajana toimi kaudella 2010–2011 Petri Mäenkoski. Keväällä 2007 kourallinen nuoremman polven Kärppäfaneja perusti "Poromafian”, joka vastaa toiminnasta Raksilan fanikatsomossa ja jonka tarkoituksena on piristää Raksilan katsomokulttuuria. Alun perin Poromafia oli Kärpät Fan Clubista riippumaton järjestö, mutta se liitettiin osaksi Fan Clubia kaudelle 2007-2008. Sittemmin Poromafia on eronnut Kärpät Fan Clubista ja toimii jälleen riippumattomana järjestönä tuoden Ouluun eritoten ruotsalaisen kannatuskulttuurin mallin mukaista toimintaa. Toiminnan saavutuksia ovat olleet muun muassa peleissä käytettävien laulujen määrän lisääntyminen ja useat katsomoa koristaneet tifot. Näistä merkittävimpänä kauden 2009-2010 ensimmäisessä lauantaikotiottelussa toteutettu päätykatsomon kokoinen tifo. Nykyään Kärpät Fan Club käyttää nimeä Kärppäkannattajat. Nimi vaihdettiin kauden 2013-2014 alussa. Nykyään Kärppäkannattajien puheenjohtajana toimii Tiina Koivikko. Etelä-Suomen Kärppäfanit ry (”EtäKärpät”) on vuonna 2004 perustettu Kärppien kannattajayhdistys, jossa on jo yli 400 jäsentä. Yhdistyksen kotipaikka on Espoo, ja kaudella 2015–2016 hallituksen puheenjohtajana toimii Sampsa Turunen.
Kärppien cheerleader-toiminta alkoi kaudella 1999–2000, ja kaudella 2001–2002 cheerleaderit perustivat oman yhdistyksensä, Baby Beast ry:n.
Kannatustoiminta > Musiikki

Kärppien ensimmäinen kannatuslaulu oli vuonna 1976 julkaistu Jamppa Tuomisen Kärpät on rautaa. Divariaikakaudella vuonna 1997 julkaistu Verkko heiluu oli pitkään Kärppien maalilauluna. Sen on sanoittanut ja laulanut Zero Nine yhtyeen solisti Kepa Salmirinne. Maalilauluna ollut Sentencedin Routasydän herätti kohua, koska siinä esiintyy natsien käyttämä sanapari ”veri ja kunnia” (saks. Blut und Ehre). Kappaleen sanoittajan Sami Lopakan mukaan sanaa ”veri” on käytetty muun muassa riimityksen vuoksi ja koska se myös kuvaa Kärppien juniorityötä. Maalin jälkeen soi kuitenkin ensiksi sumutorvi.
Kärppien nykyinen sisääntulokappale on Two Steps from Hellin Heart of Courage.lähde? Kärppien maalibiisi oli Hermes House Bandin I Will Survive -kappaleen loppuosa, kunnes se vaihdettiin kannattajien pyynnöstä takaisin Verkko Heiluuksi.
Nykyinen miesten joukkue

| Oulun Kärpät kaudella 2024–2025 n k > Kokoonpano | Oulun Kärpät kaudella 2024–2025 n k > Kokoonpano | Oulun Kärpät kaudella 2024–2025 n k > Kokoonpano | Oulun Kärpät kaudella 2024–2025 n k > Kokoonpano | Oulun Kärpät kaudella 2024–2025 n k > Valmentajat | Oulun Kärpät kaudella 2024–2025 n k >  | Oulun Kärpät kaudella 2024–2025 n k >  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Maalivahdit  45   Damian Clara   33   Tomi Karhunen   31   Visa Vedenpää   53   Niclas Westerholm Puolustajat  47   Marcus Björk   39   Viljami Juusola    4   Tommi Kivistö (A)   52   Miika Koivisto (A)   97   Dominik Mašín    3   Niko Nissilä   55   Atte Ohtamaa (A)   25   Arttu Paaso    7   Janne Peltonen   21   Ville Pokka |  |  Hyökkääjät  29   Arttu Alasiurua   18   Aleksi Antti-Roiko   12   Marko Anttila (C)   38   Aarno Erholtz   91   Reid Gardiner   16   Ville Heikkala   59   Julius Hermonen   37   Julius Janhonen   80   Maxim Korpimäki   87   Michal Kovařčík   95   Kalle Matikainen   22   Olli Nikupeteri   51   Benjamin Pietilä   26   Austin Rueschhoff   27   Ben Tardif   77   Teemu Turunen (A)   11   Patrik Virta   19   Sisu Yliniemi |  |  Päävalmentaja Petri Matikainen Apulaisvalmentajat Toni Sihvonen  Jussi Silander  Ari Hilli  Selitykset (C) Kapteeni  (A) Varakapteeni  Lähde: Eliteprospects Eliteprospects. Päivitetty: 1. maaliskuuta 2025  |  |  |
Nykyinen miesten joukkue > Valmennus ja huolto

Päävalmentaja  Petri Matikainen
Valmentaja  Jussi Silander
Valmentaja & joukkueenjohtaja  Toni Sihvonen
Maalivahtivalmentaja  Ari Hilli
Huoltaja  Aki Karjalainen
Huoltaja  Arto Pekkala
Lääkäri  Jukka Tikanto
Lääkäri  Petri Koivunen
Lääkäri  Martti Lakovaara
Fysioterapeutti  Ari Korkala
Nykyinen miesten joukkue > Jäädytetyt numerot

5  Lasse Kukkonen (8.10.2022)
6  Ilkka Mikkola
10  Reijo Ruotsalainen
15  Markku Kiimalainen
20  Saija Tarkki
24  Jari Viuhkola
Lisäksi Matti Veivon numero 14 oli poistettu käytöstä tämän uran päätyttyä loukkaantumiseen vuonna 1992, mutta sitä ei ole virallisesti jäädytetty.
Saija Tarkki on toinen suomalainen naisjääkiekkoilija, jonka pelinumero jäädytetään Suomessa.
Saavutukset > Suomen pääsarjassa

Kausi 2014–2015 on Kärppien 30. kausi pääsarjassa. Joukkue on pelannut 29 kauden aikana yhteensä 1 319 ottelua Suomen korkeimmalla sarjatasolla. Otteluista 698 on päättynyt voittoon, 72 tasapeliin ja 549 tappioon. Pisteitä Kärpät on saanut yhteensä 1 819, eli keskimäärin 1,38 ottelua kohti. Maalierotus on 4633–4270 (+363).
Kärpät on neljänneksi eniten Suomen mestaruuksia voittanut seura, ja 2000-luvun mestaruuksista se on saanut peräti seitsemän: 2004, 2005, 2007, 2008, 2014, 2015 ja 2018. Lisäksi Kärpillä on tältä vuosituhannelta kolme hopeaa: 2003, 2009 ja 2019, ja kaksi pronssia: 2006 ja 2016. Kärppien toinen menestysjakso oli 1980-luvulla, jolloin seura voitti ensimmäisen mestaruutensa (1981), yhden hopean (1987) ja peräti neljä pronssia (1980, 1984, 1985 ja 1986). Runkosarjan Kärpät on voittanut kymmenen kertaa: 1987, 2005–2008, 2014, 2015 ja 2018–2020. Runkosarjan voittaja saa Harry Lindbladin muistopalkinnon.
Saavutukset > Kansainvälisissä otteluissa

Vuosina 2005–2008 pelatussa European Champions Cupissa Kärpät voitti kaksi hopeaa, vuosina 2005 ja 2006.
Myös Nordic Trophyssa Kärpät on menestynyt hyvin. Vuonna 2006 Nordic Trophy järjestettiin ensimmäistä kertaa, ja Kärpät sai hopeaa hävittyään loppuottelun ruotsalaiselle Färjestadille. Vuonna 2007 Kärpät hävisi runkosarjassa vain Tapparalle ja Frölundalle, ja loppuottelussa se voitti Frölundan. Kärpät oli ensimmäinen suomalainen joukkue, joka voitti turnauksen. Toinen suomalainen mestari on Tappara, joka voitti viimeiseksi jääneen turnauksen vuonna 2009.
Kaudella 2008–2009 Kärpät pelasi uudessa jääkiekon mestareiden liigassa. Samassa alkulohkossa olivat saksalainen Eisbären Berlin ja venäläinen Metallurg Magnitogorsk, joka eteni aina loppuotteluun. Kärpät pelasi heikosti ja hävisi kaikki ottelunsa. Joukkueesta eniten pisteitä teki puolustaja Oskari Korpikari, joka teki yhden maalin ja syötti kaksi.
Kärpät on osallistunut European Trophy -turnaukseen vuodesta 2010. Vuonna 2010 Kärpät oli Itäisen divisioonan kolmas, edellään ruotsalainen HV71 ja sveitsiläinen SC Bern. Turnauksen puolivälierissä ruotsalainen Färjestads BK oli parempi maalein 4–1. Kärppien lopullinen sijoitus oli kuudes. Turnauksen sijoitusotteluissa Kärpät voitti ensin itävaltalaisen EC Red Bull Salzburgin maalein 3–6,, mutta hävisi Jokereille ottelun viidennestä sijasta maalein 2–4. Turnauksen runkosarjan pistepörssin voitti Kärppien tšekkilaituri Kamil Kreps.
Vuosien 2011, 2012 ja 2013 European Trophy -turnauksissa Kärpät on jäänyt pudotuspelien ulkopuolelle.
Uudelleen perustetussa CHL:ssä Kärpät selvisi kaudella 2014–2015 välieriin, jossa sen pudotti jatkosta ruotsalainen Frölunda HC jatkoajan jälkeen. Kaudella 2015–2016 Kärpät selvitti tiensä finaaliin, joka pelattiin Oulussa. Myös tällä kertaa vastassa oli Frölunda, jolle Kärpät hävisi ottelun 1-2.
Saavutukset > Palkitut pelaajat

Kenties maineikkain Kärpissä pelannut pelaaja on puolustaja Reijo Ruotsalainen, jonka pelinumeron (10) Kärpät jäädytti 14.8.1999. Ruotsalainen oli Kärppien oma kasvatti ja edusti Kärppiä kaudet 1977–1981 ja 1996–1998. Hänet valittiin SM-liigan parhaaksi puolustajaksi kahdesti. Ruotsalainen on myös aateloitu Jääkiekkoleijonaksi vuonna 2000.
Jari Viuhkolasta tuli 19. syyskuuta 2015 pelattavan Ilves-ottelun yhteydessä toinen pelaaja, jonka pelinumeron (24) Kärpät on jäädyttänyt.
19. marraskuuta 2016 Kärpät jäädytti Markku Kiimalaisen pelinumeron 15.
9. lokakuuta 2021 Kärpät jäädyttää Myyntineuvottelija Ilkka Mikkolan pelinumeron #6 ennen TPS-ottelun alkua.
Lisäksi Matti Veivon numero 14 oli poistettu käytöstä tämän uran päätyttyä loukkaantumiseen vuonna 1992, mutta sitä ei ole virallisesti jäädytetty.
Luettelot ja tilastot

| --- | --- |
 Päävalmentajat SM-liigassa  1977–1983: Kari Mäkinen  1983–1987: Pentti Matikainen  1987–1988: Kari Mäkinen  1988–1989: Esko Nokelainen, Jaakko Palsola 28.10.1988 alkaen  2000–2001: Juhani Tamminen, Kari Heikkilä 24.1.2001 alkaen  2001–2004: Kari Heikkilä  2004–2008: Kari Jalonen  2008–2009: Matti Alatalo  2009–2010: Matti Alatalo, Mikko Haapakoski 11.3.2010 alkaen  2010–2011: Mikko Haapakoski, Hannu Aravirta 22.10.2010 alkaen  2011–2013: Hannu Aravirta  2013–2016: Lauri Marjamäki  2016–2017: Kai Suikkanen  2017–2021: Mikko Manner  2021-2022: Lauri Mikkola  2022-2023: Lauri Marjamäki  2023-2025: Ville Mäntymaa  2025-2025: Petri Matikainen  2025- Petri Karjalainen :  Kapteenit SM-liigassa  1977–1983: Veikko Torkkeli  1983–1987: Markku Kiimalainen  1987–1989: Kai Suikkanen  2000–2002: Jari Laukkanen  2002–2003: Lasse Kukkonen  2003–2005: Sakari Palsola  2005–2006: Lasse Kukkonen  2006–2007: Jari Viuhkola  2007–2013: Ilkka Mikkola  2013–2018: Lasse Kukkonen  2018–2019: Atte Ohtamaa  2019–2020: Lasse Kukkonen  2020–2021: Mika Pyörälä  2021–2024: Atte Ohtamaa  2024–: Marko Anttila
Luettelot ja tilastot > Maratontaulukot

Maratontaulukossa tilanne on kauden 2012–2013 jälkeen. I-divisioonan taulukossa ovat mukana myös Mestiksessä pelaavat joukkueet.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Sijoitus | Kaudet | Ottelut | Voitot | Tasapelit | Tappiot | TM | PM | Pisteet |
| SM-liiga | 10. | 28 | 1259 | 584 | 190 | 485 | 4443 | 4165 | 1688 |
| I-divisioona | 8. | 13 | 550 | 366 | 42 | 142 | 2855 | 1708 | 774 |
Nevel-2

| Nevel-2   Вокзал Невель-2 |
| --- | --- |

Perustiedot
Sijainti:  56°01′08.0″N, 29°56′01.4″E
Kunta:  Nevel
Valtio:  Venäjä
Etäisyydet:  (Esimerkkejä, etäisyydet noin) Pohjoiseen Novosokolniki 44 km, Dno 220 km , Pietari 465 km, Pihkova 319 km, Murmansk 1885 km; etelään/lounaaseen:  Vitsebsk (Vitebsk) 103 km, Orša 187 km, Minsk 399 km,  Brest 744 km, Varsova 960 km, Berliini 1443 km, Praha 1744 km;  Smolensk 244 km; Vilna 520 km, Kaliningrad 862 km; Homel (Gomel) 474 km, Kiova 794 km, Lviv 1057 km, Odessa 1300 km
Liikenne
Liikennöitsijä(t):  Lokakuun rautatiet/ Venäjän rautatiet
Tavaraliikenne:  runsasta
Asemarakennus
Lipunmyynti:  kyllä
Nevel-2 (ven. Невель-2) on Nevelin kaupungissa Venäjän Pihkovan alueen eteläosassa sijaitseva rautatieasema.  Asema on Venäjän rautateiden tärkeä kauttakulku- ja risteysasema Pietarista etelään Valko-Venäjälle ja Ukrainaan vievän radan varrella, lähellä Valko-Venäjän rajaa. Aseman kautta liikennöi päivittäin kymmeniä junavuoroja eri puolille Venäjää, Valko-Venäjää, Ukrainaa, Liettuaa ja Keski-Eurooppaa.
Venäjän rautateiden aluejaossa asema kuuluu läntiseen Lokakuun rautateiden toimialueeseen. Kaupungissa on myös Nevel-1-rautatieasema, joka sijaitsee aluksi koilliseen vievällä, Velikije Lukiin johtavalla rataosuudella.
Aiheesta muualla

Venäjän rautateiden matkustajaliikenteen sivut, sis. aikatauluhaku (venäjäksi) (rzd.ru)
Расписание поездов по станции Невель-2. Отправление. - Nevel-2 aseman kaukojunien aikatauluja (venäjäksi) (rasp.yandex.ru)
Расписание электричек по станции Невель-2. Отправление. - Nevel-2 aseman lähijunien aikatauluja (venäjäksi) (rasp.yandex.ru)
Aikatauluhaku Nevel-2 asemalle (kaukojunat) (englanniksi) (poezda.net)
Pihkovan alueen rautatiehallinnon asemakartta Pietari-Vitsebsk radalle linkkeineen (venäjäksi) (pskovrail.narod.ru)
Pihkovan alueen rautatiehallinnon sivu Nevel-2 ja Nevel-1 asemista (venäjäksi) (pskovrail.narod.ru)
Rautatiekarttaa Moskovan länteen parovoz.com. Arkistoitu 4.12.2012. Viitattu 16.9.2011. (englanniksi), (venäjäksi) (parovoz.com)
Anfield

| Anfield |
| --- | --- |
 Anfield vuonna 2024.
Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Liverpool, Englanti
Koordinaatit:  53°25′50.95″N, 2°57′38.98″W
Avattu:  28. syyskuuta 1884
Omistaja:  Liverpool FC
Kenttä:  nurmi
Käyttäjät
 Liverpool FC 
Katsojakapasiteetti
 61 276 
Kentän mitat
 101 × 68 metriä 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Anfield on vuonna 1884 rakennettu jalkapallostadion Liverpoolissa, Englannissa. Sen tämänhetkinen käyttäjä on Liverpool FC, joka tuli stadionin vuokralaiseksi 1892 toisen liverpoolilaisseuran Everton FC:n riitaannuttua stadionin silloisen vuokraisännän John Houldingin kanssa. Everton siirtyi modernimmalle stadionille Goodison Parkille, joka sijaitsee Stanley Park -puiston pohjoispäässä, kun taas Anfield sijaitsee puiston toisessa päässä. Kentän mitat ovat 101 × 68 metriä.
The Kop

Perinteisesti uskollisimmat ja äänekkäimmät Liverpoolin kannattajat seuraavat otteluita Kop-päätykatsomosta. ”Spion Kop” on etenkin Britanniassa melko yleinen nimitys katsomonosille, jotka ovat rakenteeltaan jyrkkiä. Nimi perustuu siihen, että ne muistuttavat Ladysmithissä Etelä-Afrikassa sijaitsevasta kukkulasta, jonka laella käytiin toisen buurisodan aikana Spion Kopin taistelu. Anfieldin päätykatsomo lienee ensimmäinen, jolle kyseinen nimitys annettiin virallisesti (1928).
Aiheesta muualla

Anfield Liverpoolin sivustolla (englanniksi)
Englannin Valioliigan stadionit kaudella 2014–2015
Anfield
Boleyn Ground
Britannia Stadium
City of Manchester Stadium
Emirates Stadium
Goodison Park
KC Stadium
King Power Stadium
Liberty Stadium
Loftus Road
Old Trafford
St James’ Park
St Mary’s Stadium
Selhurst Park
Stadium of Light
Stamford Bridge
The Hawthorns
Turf Moor
Villa Park
White Hart Lane
Panorama Anfield, 20.12.2012, Point of View: Anfield Road Stand; left: Centenary Stand, middle: Kop Stand; right: Main Stand
Ultrat

Interin ultrakannattajien tifo Giuseppe Meazzalla.
Ultrat (ital. ultras, lat. sanasta ultra, suom. "yli", "tuolla puolen") ovat urheiluseurojen fanaattisia kannattajia. Yksittäisistä ultrakannattajista koostuvat liikkeet, ultras-ryhmät, kokoontuvat useimmiten samaan katsomonosaan eli kannattajakatsomoon muiden saman seuran fanaattisten kannattajien kanssa.
Ultrakannattamisen ominaispiirteitä ovat muiden muassa äänekkyys, värikkyys, innokkuus ja joukkovoima. Kannattajakatsomoissa huudetaan ja lauletaan yhdessä, heilutetaan värikkäitä lippuja ja esitetään koordinoituja koreografioita eli tifoja. Usein kannattamista tehostetaan soihtujen ja savuheitteiden kaltaisella pyrotekniikalla.
Niin sanottuun ultramentaliteettiin (ital. mentalità ultra) assosioidaan seurauskollisuuden, yhtenäisyyden ja omatoimisuuden kaltaisia arvoja. Ryhmien tunnusmerkkeinä toimivat useimmiten itse tehdyt lakanat ja heilutusliput, mutta myös harmoninen pukeutuminen, yhteiset tavat ja perinteet. Myös poliittisuus voi olla ultria ja ryhmiä yhdistävä tekijä kuten aatteellisia urheiluseurojakin.
Huliganismi on ultras-toiminnasta erillinen ilmiö, jonka itsetarkoitus on kannattamisen sijaan väkivalta. Ultrien väkivaltaiset yhteenotot keskenään tai esimerkiksi poliisia vastaan eivät ole harvinaisia, mutta ne ovat harvoin suunniteltuja tai tahallisia.
Tiettävästi ensimmäinen ultras-ryhmä oli vuonna 1968 perustettu AC Milanin Fossa dei Leoni (suom. "Leijonien luola"), jonka ympärille kasvoi halvennettujen pääsylippujen avulla ensimmäinen nykykäsitteen mukainen kannattajakatsomo, Curva Sud Milano eli San Siron eteläkaarre. Fossa dei Leoni lopetti toimintansa vuonna 2005 eräänlaisen kunniakoodiston mukaisesti, kun Juventuksen ultrat varastivat ryhmän tunnuksena toimineen lakanan.
1960-luvun lopulla italialaisen jalkapallon piirissä syntynyt ultratoiminta on laajentunut koko maailman ja lähes kaikki palloilulajit kattavaksi alakulttuuriksi; ultras-kulttuuriksi, puhekielessä ultras-skeneksi.
Ultrat Suomessa > Jääkiekossa

Suomen jääkiekkokatsomoiden ensimmäisiä ultras-ryhmiä olivat 2000-luvun alussa perustettu Turun Palloseuran Sissiryhmä, vuonna 2004 perustetut Helsingin Jokerien Ultras Jokerit ja Vaasan Sportin Ultras 06, sekä Lahden Pelicansin vuonna 2005 perustettu Ääriliike. Tästä joukosta syntyivät myös maan ensimmäiset kaukalon päätyjen mittaiset seisomakannattajakatsomot, Jokereiden Eteläpääty ja Sportin Sundom Stå.
Useimpia ensimmäisen aallon ultras-ryhmistä ei ole enää olemassa. TPS:n jääkiekkokannattajat kulkevat Mutka-katsomonsa identiteetillä, Pelicansin eri kannattajaryhmät ovat yhdistyneet Lahen Turkoosiksi. 2010-luvun aikana aktivoituneista toisen aallon ultras-ryhmistä suurimpia ovat Tampereen Ilveksen Osasto 41, Oulun Kärppien Poromafia sekä Rauman Lukon Raumam Boja.
Kirjallisuutta

Louis, Sébastien: Le phénomène ultras en Italie. Mare & Martin, 2005. ISBN 2849340227.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ultrat Wikimedia Commonsissa
Hardcore-fanit hakevat voimaa yhteisöstä Megafonin artikkeli.
Ultras-Tifo
Habarovsk-1

| Habarovsk-1,  Habarovskin rautatieasema  Станция Хабаровск-1 |
| --- | --- |
 Habarovskin rautatieasema Habarovsk-1
Perustiedot
Sijainti:  48.49657°N, 135.07271°E
Osoite:  Leningradskaja ulitsa 58, Habarovsk
Kunta:  Habarovsk, Habarovskin aluepiiri
Valtio:  Venäjä
Etäisyydet:  esimerkiksi Ulan-Ude 2 884 km, Irkutsk 3 340 km, Krasnojarsk 4 428 km, Novosibirsk 5 190 km, Omsk 5 817 km, Tjumen 6 389 km, Perm-2 7 112 km, Nižni Novgorod 8 048 km, Moskovan Jaroslavlin asema 8 656 km
Liikenne
Liikennöitsijä(t):  Venäjän rautatiet
Kaukoliikenne:  runsaasti, (Esimerkkejä suorista yhteyksistä:) Moskova (Jaroslavlin asema), Nižni Novgorod, Kirov, Perm-2, Jekaterinburg, Omsk, Krasnojarsk, Irkutsk, Ulan-Ude, Vladivostok, Penza, Tomsk
Lähijunat:  kyllä
Asemarakennus
Lipunmyynti:  Esim. eräs lippuluukku: ma-su 8-19 ja 20:30-07:30, tauot 12-13 ja 01-02
Habarovsk-1 eli Habarovskin rautatieasema (ven. Станция Хабаровск-1,  Stantsija Habarovsk-1) Venäjän Habarovskin aluepiirin pääkaupunki Habarovskin päärautatieasema. Asema sijaitsee kaupungin ydinkeskustassa noin 2,5 kilometriä Amurjoen itäpuolella. Asema kuuluu Venäjän rautateiden Siperian radan pääasemiin.
Rautatieliikenne Habarovskin ja Vladivostokin välillä alkoi vuonna 1897.
Ilmakuva Habarovskista. Habarovsk-1 asemarakennus on kuvan vasemmassa alakulmassa. Taaempana suuri Amurjoki.
Habarovsk-1 asema (2012).
Okean-matkustajajunan vaunu Habarovskin ratapihalla.
Rautatieaseman obeliski.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Habarovsk-1 Wikimedia Commonsissa
Habarovsk-1 asema kartalla (venäjäksi) (yandex.ru)
Kaukojunien aikatauluja Habarovsk-1 asemalle (rasp.yandex.ru) (venäjäksi)
Lähijunien aikatauluja Habarovsk-1 asemalle (rasp.yandex.ru) (venäjäksi)
Aikatauluhaku Habarovsk-1 aseman kaukojunille (englanniksi) (poezda.net)
Alfred Hitchcock

| Alfred Hitchcock |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Alfred Joseph Hitchcock
Syntynyt: 13. elokuuta 1899 Lontoo, Englanti, Ison-Britannian ja Irlannin yhdistynyt kuningaskunta
Kuollut: 29. huhtikuuta 1980 (80 vuotta) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  käsikirjoittaja, ohjaaja, tuottaja
Puoliso:  Alma Reville  (vih. 1926; k. 1980)
Ohjaaja
Aktiivisena:  1919–1979
Tunnetuimmat ohjaukset:   Vuokralainen  39 askelta  Nainen katoaa  Takaikkuna  Vertigo – punainen kyynel  Psyko  Linnut  Frenzy 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Allmovie
Svensk Filmdatabas
Alfred Joseph Hitchcock (13. elokuuta 1899 Lontoo, Englanti, Ison-Britannian ja Irlannin yhdistynyt kuningaskunta – 29. huhtikuuta 1980 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli englantilainen elokuvaohjaaja. Hän siirtyi 1939 Hollywoodiin, jossa hän teki useimmat merkittävimmistä elokuvistaan.
Hitchcockia pidetään jännityselokuvan mestarina (The Master of Suspense), jonka juonenkuljetus oli taidokasta. Hänen katsottiin olleen aikansa muodikkaimpia ja kokeilunhaluisimpia elokuvantekijöitä. Hitchcock ohjasi useita klassikkomaineen saaneita elokuvia, joiden tunnuspiirre on musta huumori.
Ranskalaiset elokuvateoreetikot nostivat vain viihdeohjaajana pitkään pidetyn Hitchcockin 1960-luvulla suureksi auteuriksi. Hitchcockin ainoa Oscar-palkinto on vuonna 1967 myönnetty Irving G. Thalbergin muistopalkinto.
Hitchcock on yksi maailman tunnetuimmista ja arvostetuimmista elokuvaohjaajista. Hän julkaisi kaikkiaan yli 50 elokuvaa, joista huomattava osa on saanut klassikkomaineen. Hän tuli tutuksi myös menestyneiden televisiosarjojen Alfred Hitchcock esittää (1955–1962) ja The Alfred Hitchcock Hour (1962–1965) isäntänä. Edellistä on jopa pidetty yhtenä kaikkien aikojen parhaista televisiosarjoista. Vuonna 2002 MovieMaker-lehti nimesi Hitchcockin kaikkien aikojen vaikutusvaltaisimmaksi elokuvaohjaajaksi. Hitchcockia on sanottu ”kaikkien aikojen kuuluisimmaksi elokuvaohjaajaksi”.
Hitchcockin ura elokuvan parissa kesti noin kuusikymmentä vuotta. Hän aloitti elokuvauransa välitekstien suunnittelijana ja lavastajana vuonna 1919. Hän kokeili ohjaamista jo vuosina 1922 ja 1923, mutta hänen ohjaustyönsä tältä ajanjaksolta ovat suurelta osin kadonneet. Hitchcockin ensimmäinen täysin säilynyt ohjaustyö oli rikosdraamaelokuva The Pleasure Garden vuodelta 1925. Ensimmäinen varsinainen ”Hitchcock-elokuva” on vuoden 1926 elokuva Vuokralainen, ja sen myötä hänestä tuli arvostettu ohjaaja. Hitchcockin ”kultakautena” voidaan pitää vuosia 1951–1963, sillä tänä aikana ilmestyivät esimerkiksi Muukalaisia junassa, Vertigo – punainen kyynel, Mies joka tiesi liikaa, Psyko ja Linnut. 1960-luvun lopulla Hitchcock ohjasi kaksi taiteellisesti ja kaupallisesti epäonnistunutta elokuvaa selvennä ja menetti suosiotaan. Vuoden 1972 elokuva Frenzy ja vuoden 1976 elokuva Perintö sen sijaan olivat menestyselokuvia.