stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
New World Shadows
Aiheesta muualla

Albumi New World Shadows Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
New World Shadows discogs.com -sivustolla
Omnium Gatherum
| --- | --- |
Studioalbumit::   Spirits and August Light  Years in Waste  Stuck Here on Snakes Way  The Redshift  New World Shadows  Beyond  Grey Heavens  The Burning Cold  Origin 
EP:t:   Steal the Light  Slasher
Miyazu

| Miyazu (宮津市) |
| --- | --- |
 Amanohashidate-kannas
 lippu:  Symboli
 Miyazun sijainti Kioton prefektuurissa
 Miyazu
 Koordinaatit: 35°32′08″N, 135°11′43.8″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kansai
Prefektuuri:  Kioto
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  172,74 km²
Väkiluku (2017):  18 509
 – Väestötiheys:  107 as./km²
Symbolit:  
 – Kukka:  Rhododendron dilatatum
 – Puu:  Japaninmustamänty
Aikavyöhyke:  UTC+9
 
 www.city.miyazu.kyoto.jp 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Miyazu (jap. 宮津市, Miyazu-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Kioton prefektuurissa. Se sijaitsee Japaninmeren rannalla prefektuurin pohjoisosassa Kioton luoteispuolella. Miyazussa on 18 509 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 172,74 neliökilometriä.
Miyazu on lomakeskus ja kalastussatama, jonka asukasluku on jatkuvasti ollut vähenemässä syrjäisen sijainnin vuoksi. Kaupungissa sijaitsee Amanohashidate-kannas, joka on yksi Japanin tunnetuimmista luonnonmaisemakohteista.
Maantiede

Miyazu on melko pienten rantatasankojen ja kallioisten jyrkkien rantojen vaihtelevamaisemainen kaupunki. Idässä Miyazun ja naapurikaupunki Maizurun rajana on Yurajoki. Etelässä Miyazun ja Fukuchiyaman rajalla on 833 m korkea Ōevuori. Lännessä kaupunki ulottuu Tangonniemen rantatasangolle.
Keskustaajama on lahdenpohjukassa, joka muodostaa hyvän luonnonsataman. Saman lahden toisen haaran poikki kulkee Amanohashidaten harju.
Talous

Meri ja suojainen luonnonsatama tarjoavat hyvät olosuhteet kalastuselinkeinon harjoittamiselle. Honshūn Japaninmeren puoleinen rannikko on harvempaan asuttua, eivätkä rantavedetkään ole sillä puolella kovin saastuneita.
Toinen merkittävä elinkeino on matkailu. Harjumaiseman lisäksi Amanohashidaten ja Yurajoen suiston hiekkarannat houkuttelevat väkeä kesäisin. Alueella on myös virkistyskalastukseen sopivia kalliorantoja. Matkailua palvelemassa on säilytetty vanha maisemarautatie, joka vakituisten asukkaiden vähentyessä olisi muuten käynyt kannattamattomaksi.
Elinkeinoille uutta tukea on saatu 2005 valmistuneen moottoritien myötä, joka yhdistää kaupungin Ayaben kautta Osakan suuntaan ja parantaa yhteyksiä myös Kiotoon.
Nähtävyydet

Amanohashidate on Japanin oloissa ainutlaatuinen harjukannas, joka ylittää meren lahden. 3,6 km pitkä harju on mäntyjen peittämä. Paikan nimi, ”silta taivaaseen”, on peräisin siihen liittyvästä legendasta, jonka mukaan taivaansilta on kaatunut mereen. Sillan voi kertomuksen mukaan nähdä alkuperäisenä läheiseltä vuorelta kumartumalla katsomaan omien polviensa välistä. Tämän sanotaan myös tuottavan onnea.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Miyazu Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Namaka

| Namaka |
| --- | --- |

Löytäminen
Löytäjät:  Michael E. Brown  Chad Trujillo  David Rabinowitz
Löytöaika:  30. kesäkuuta 2005
Kiertoradan ominaisuudet
Planeetta:  136108 Haumea
Eksentrisyys:  0,249
Kiertoaika:  18 päivää
Inklinaatio:  13°
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  ~170 km
Massa:  1,79 ± 1,48×1018 kg
Keskitiheys:  Noin 1 g/cm3
Pyörähdysaika:  Tuntematon
Akselin kaltevuus:  Tuntematon
Albedo:  Tuntematon
Pinnan lämpötila:  keski: 32 ± 3K 
Kaasukehän ominaisuudet
Kaasunpaine:  -
Koostumus
-:  
Namaka eli (136108) Haumea II on kääpiöplaneetta Haumean sisempi ja pienempi kuu. Se on nimetty Nāmakan, yhden Haumean tyttäristä mukaan. Ennen nimeämistään kuu tunnettiin tunnuksella S/2005 (2003 EL61) 2. Toinen Haumean kuista on nimeltään Hi'iaka.
Löytäminen

Namaka löydettiin 30. kesäkuuta 2005 ja löytä julkistettiin 29. marraskuuta 2005.
Kirkkaus ja koko

Namaka on vain 1,5 prosenttia niin kirkas kuin kääpiöplaneetta Haumea, jota se kiertää. Sillä vaikuttaa silti olevan samanlainen albedo kuin Haumealla. Namakan halkaisija on noin 170 kilometriä.
Urpolanlampi

| Urpolanlampi |
| --- | --- |

Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Mikkeli 
Koordinaatit:  61°40′31″N, 27°15′42″E
Järvinumero:  04.152.1.001 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  87,4  m 
Pinta-ala:  13,5  ha 
 fiUrpolanlampi 
Urpolanlampi on pienehkö, 13,5 hehtaarin suuruinen järvi runsas kilometri Mikkelin keskustan eteläpuolella. Järven pinta on keskimäärin 87,4 metriä merenpinnan yläpuolella. Järven pohjoisosa kuuluu Urpolan, kaakkoisosa Kattilansillan ja  lounaisosa Pitkäjärven kaupunginosan alueeseen.
Urpolanlampea kiertää kuntopolku, joka muodostaa osan Urpolan-Pitkäjärven suunnan ulkoilureitistöä. Lammen pohjoisrannalla on uimaranta ja sen lähellä erilaisia urheilukentiä skeittaamista, tennistä ja jalkapalloa varten. Ne palvelevat osaltaan lammen pohjoispuolella sijaitsevan Urpolan koulun (Rinnekatu 8) tarpeita. Järven länsirannalla sijaitsee erityistä tukea tarvitsevia lapsia palveleva Valteri-koulu Mikael (Mikael-koulu, Liuskekatu 1). Itärannalla (Urpolantaku 32) sijaitsee Urpolan luontokeskus.
Urpolanlammen länsirannalle laskee runsas 500 metriä lännempää sijaitsevasta Pitkäjärvestä (89,5 m mpy) saapuva Urpolanjoki. Se jatkaa Urpolanlammen itärannalta laskujokena Ukonveden (75,8 m mpy) pohjoisosan Pappilanselän länsipuolella sijaitsevaan suojaisaan Kattilanlahteen. Urpolanjoki rantoineen on maakunnallisesti merkittävänä pidettyä luonnonsuojelualuetta.
Märynummi

Märynummen koulu vuonna 2012.
Märynummi on taajama Salossa Halikon keskiosissa. Märynummi on kahden kylän, Märyn ja Nummen yhteenkasvanut alue. Paikalliset kutsuvat taajamaa usein pelkästään Märyksi. Märynummi on korkea hiekkaharju, joka on ollut asutettuna jo kivikaudella. Harjulta on löytynyt lukuisia arkeologisia löytöjä mm. Suomusjärven kulttuurista. Nykyään Märynummi on taajama, jossa toimii oma alakoulu, Märynummen koulu. Salon kaupunki rakentaa kylään uuden koulun ja päiväkodin, joka valmistuu arviolta syksyllä 2021[lähde? ].
Luonto

Märynummi sijaitsee metsäselänteiden eteläreunalla n. 60–80 metriä merenpinnan yläpuolella. Asutus on syntynyt eteläisten rinteiden ympärille ja kasvanut pohjoiseen metsien suuntaan. Pähkinäpensaat ja tammet ovat yleinen näky etelärinteellä. Asutuksen eteläpuolella avautuu kaunis maatalousmaisema Halikonjoen valtakunnallisesti arvokkaalla maisema-alueella, jossa Halikonjoen sivu-uomat ovat syöneet syviä uurteita ja tehneet maisemasta kauniin polveilevan. Hiekkaisen maaperän ja etelään viettävän rinteen ansiosta luonto on harvinaisen monimuotoinen. Peltoalueen reunamilla linnusto on monipuolista ja etenkin yölaulajia tavataan: ruisrääkkä, satakielet, käet, pensassirkkalinnut ja punavarpuset ovat yleisiä. Myös uhanalainen pikkuapolloperhonen elää pieninä populaatioina entisillä lehmien laitumilla, joita nykyisin hoitavat lampaat.
Historia

Venäläiset rakensivat vuonna 1883 Märyyn sotilaskasarmin Halikon reservikomppanialle. Venäjä lakkautti Suomen sotaväen 1900-luvun alussa, jolloin myös reservin tarkka-ampujapataljoona Märyssä loppui. Tyhjilleen jääneille rakennuksille mietittiin uutta käyttöä. Uskelalaiset olivat kuntakokouksessaan vuonna 1897 keskustelleet houruinhuoneen tarpeellisuudesta. Senaatti ei esitystä hyväksynyt, mutta ajatus jäi vuosiksi hautumaan, ja monien vaiheiden jälkeen kasarmi muutettiin vuonna 1926 mielisairaalaksi, joka tunnetaan nykyään Halikon sairaalana. Piirimielisairaalana Halikon sairaala loi alueelle useita työpaikkoja ja teki Märystä kasvavan kylän. 1980-luvulla Halikon kunta kaavoitti alueelle asuintontteja, ja muutkin alkoivat löytää viihtyisän, luonnonläheisen asuinalueen. Märynummesta kehittyi Halikon toiseksi suurin taajama. Parhaimmillaan kylässä oli kolme kauppaa, kolme pankkia, posti, kirjasto, koulu ja päiväkoti. Linja-autovuoroja kulki Saloon ja takaisin tunnin välein.
Suomen sisällissodan jälkeen Märynummella teloitettiin 50 punaista, joukossa myös ulkopaikkakuntalaisia. Kirjailija Leena Lander on kirjoittanut näistä tapahtumista kirjan Liekin lapset. Teloitettujen haudalla, nykyisellä Halikon sairaalan hautausmaalla Vaskiontien varressa on vuonna 1940 pystytetty Punaisten muistomerkki.
Nykyisyys

Märyssä on alakoulun lisäksi Halikon VPK:n paloasema, päiväkoti, nuorisotila Mesta, frisbeegolf-rata, viitoitettu luontopolku ja uimala. E18-moottoritie kulkee kylän eteläpuolelta. Vuonna 2011 perustettiin kyläyhdistys, joka on pyrkinyt elävöittämään kylän elämää. On ryhdytty viettämään Märypäivää, ylläpidetty patikkareittiä, järjestetty paikallisia luontoretkiä ja teatterimatkoja. Kyläyhdistys on lisäksi avustanut koulua ja päiväkotia hankinnoissa ja järjestänyt saunankorjaustalkoot. Vuosittain kyläyhdistys järjestää mm. siivoustalkoita, joulu- ja laskiaistapahtumia sekä niittää kuppikivien polut. Viimeisin ponnistus on ollut vuonna 2017 valmistunut 9-korinen frisbeegolfrata, ja vuonna 2018 rata laajenee 18-koriseksi.
Tunnustuksia

Vuonna 2018 Märynummi valittiin Varsinais-Suomen vuoden kyläksi.
Märkätaipale

Märkätaipale on nykyisin Sastamalaan kuuluvan Suodenniemen entinen kylä. Sen alue koostui nykyisten Taipaleen, Sävin ja Peräkunnan kylien alueista. Myös nykyisen Lahdenperän kylän luoteisosat Toijasjokeen saakka kuuluivat ennen Märkätaipaleeseen. Märkätaipaleen kylän tarina päättyi 1800-luvun puolessa välissä, kun se lohkottiin edellä mainituiksi kyliksi.
Märkätaipaleen rajat (vahvistettu punaisella) ennen kylän jakautumista. Kuvassa näkyvät myös Märkätaipaleen jaossa syntyneet uudet kylät ja niiden alueet.
Märkätaipaleen esihistoria

Märkätaipaleen alueella on ollut useita kivikautisia asuinpaikkoja, minkä lisäksi sieltä on tehty paljon irtoesinelöytöjä. Asuinpaikoista keskeisin on ns. Sävijoen laakson asutuskeskittymä, joista parhaiten tunnetaan Kukkula-niminen asuinpaikkojen ryhmä. Itämeren Anculysjärvi-vaiheen aja lopussa noin 7000 eaa. Märkätaipaleen alueella oli pitkä ja matala lahti, joka lukuisine lahtineen ja salmineen tarjosi hyvät edellytykset pyyntielinkeinojen harjoittamiselle ja asuinpaikkojen rakentamiselle.
Märkätaipaleen kylän syntyvaiheet

Märkätaipaleen kylä syntyi naapurinsa Leppälammin tavoin varhaiskeskiajalla eli viimeistään 1200-luvulla. Kyläkeskus sijaitsi nykyisen Taipaleen kyläkeskuksen kohdalla Taipaleenjoen ja Sävijoen yhtymäkohdan luona. Molemmat virrat olivat aikanaan tärkeitä liikenneväyliä, ja Taipaleenjoki oli osa Rautavedeltä Suodenniemen alueen kautta Pohjanlahdelle johtavan eräreitin pohjoista haaraa.
Suodenniemen muiden keskiajalla syntyneiden kylien tapaan Märkätaipale syntyi etenkin karkkulaisten vanhoille erämaille ja pysyvän asutuksen ulommalle rajalle tällä suunnalla. Kylän alue kasvoi hyvin laajaksi, ja sen pohjoinen erävaltaus ulottui aina vedenjakajaa pitkin kulkeneelle Hämeenkyrön ja vanhan Sastamalan rajalle saakka eli nykyisten Sastamalan ja Hämeenkyrön ja Sastamalan ja Ikaalisten väliselle rajalle.
Märkätaipaleen ja Leppälammin kylän välinen raja vahvistettiin Ylä-Sastamalan syyskäräjillä 7.11.1535. Rajapisteiksi päätettiin Kåtajoensu, Kåtajoenpolwi, Kåiwunen pehko, Pirtinkiuvas ja Tårisevanhånga –nimiset paikat.
Asutuksen kasvu

Märkätaipale oli yksinäistalo vuoteen 1553, jolloin se jakaantui kolmeksi taloksi, jotka olivat Isotalo, Turppa ja Prusi. Ensimmäiset merkinnät Mustapään talosta ovat vuodelta 1566 ja Sävijärven rantaan syntynyt Isosävin talo näkyy puolestaan asiakirjoissa vuodesta 1584 lähtien.
Vuoden 1571 hopeaveroluettelon perusteella Märkätaipale oli tuohon aikaan varsin vauras kylä Suodenniemen yhdeksän kylän joukossa. Mustapäätä lukuun ottamatta jokaisella talolla oli keskimäärin yli kymmenpäinen karja.
Märkätaipaleen kyläkeskuksen halki virranneeseen Taipaleenjokeen rakennettiin kaksi myllyä jo 1640-luvulle mennessä, koska ne näkyvät Jonas Strengin vuonna 1644 piirtämässä Märkätaipaleen maakirjakartassa.
Märkätaipaleen talojen vaiheita

Isonjaon aikana 1700-luvun lopussa Isotalon ja Prusin talot siirrettiin Taipaleenjoen toiselle puolelle Turpan jäädessä entiselle paikalleen vanhan kyläkeskuksen reunalle. Isonjaon seurauksena erotetulle liikamaalle perustettiin Kotajoen ja Joensuun eli Majamaan uudistilat vuonna 1805.
Sävijärven rannalle perustetusta Isosävistä lohkottiin Vähäsävin tila jo 1600-luvulla. Isojaossa Isosävin laajoille liikamaille perustettiin Mustajärven talo vuonna 1779, Yli- ja Alakalhunmaa 1785 sekä Ristijoen ja Näätäkosken tilat vuonna 1805. Vuosikymmentä myöhemmin muodostettiin vielä Riihimaan, Kalliokosken ja Korkeakosken tilat. Vähäsävin maista oli erotettu Perttalan tila vuonna 1801.
Yhdestä kylästä moneksi

Märkätaipaleen kylän loppuvaiheessa se koostui alla olevassa taulukossa olevista taloista. Taulukkoon on merkitty myös se, mihin kylään kukin talo kuului Märkätaipaleen hajoamisen jälkeen sekä mikä kunkin talon uusi rekisterinumero uudessa kylässä oli.
| Talon nimi | RNo Märkätaipaleessa | Uusi RNo ja kylä |
| --- | --- | --- |
| Isotalo | 1 | 1 (Taipale) |
| Turppa | 2 | 2 (Taipale) |
| Prusi | 3 | 3 (Taipale) |
| Vähäsävi | 4 | 2 (Sävi) |
| Vähäsävi/Perttala | 4 | 3 (Sävi) |
| Isosävi | 5 | 1 (Sävi) |
| Mustapää | 6 | 6 (Lahdenperä) |
| Mustapää | 7 | 7 (Lahdenperä) |
| Ylikalhunmaa | 8 | 5 (Peräkunta) |
| Isomustajärvi | 9 | 4 (Peräkunta) |
| Vähämustajärvi | 10 | 3 (Peräkunta) |
| Hujulahti | 11 | 8 (Lahdenperä) |
| Alakalhunmaa | 12 | 6 (Peräkunta) |
| Sävilahti | 13 | 5 (Lahdenperä) |
| Joensuu | 14 | 5 (Sävi) |
| Kotajoki | 15 | 5 (Taipale) |
| Riihimaa | 16 | 4 (Sävi) |
| Kalliokoski | 17 | 2 (Peräkunta) |
| Korkiakoski | 18 | 1 (Peräkunta) |
| Sarkonen eli Korpi | 19 | 4 (Taipale) |
Sävijoen laakson asutuskeskittymän maisemaa Suodenniemellä.
Mjölby

| Mjölby |
| --- | --- |
 Mjölbyn kirkko.
 Mjölby
 Koordinaatit: 58°19′30″N, 15°7′50″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Itä-Götanmaan lääni
Maakunta:  Itä-Götanmaa
Kunta:  Mjölbyn kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  8,45 km²
Väkiluku:  12 245
 – Väestötiheys:  1 449,1 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mjölby on samannimisen Mjölbyn kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Itä-Götanmaan läänissä ja Itä-Götanmaan historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 12 245 asukasta.
Mjölby oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kaupunki.
Väestönkehitys

| Mjölbyn taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 | 1960 |    | 9 159 | 9 159 |
| 1965 | 1965 |    | 11 505 | 11 505 |
| 1970 | 1970 |    | 12 245 | 12 245 |
| 1975 | 1975 |    | 12 488 | 12 488 |
| 1980 | 1980 |    | 12 473 | 12 473 |
| 1990 | 1990 |    | 12 443 | 12 443 |
| 1995 | 1995 |    | 12 184 | 12 184 |
| 2000 | 2000 |    | 11 828 | 11 828 |
| 2005 | 2005 |    | 11 927 | 11 927 |
| 2010 | 2010 |    | 12 245 | 12 245 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Itä-Götanmaan läänin kuntien keskustaajamat
Uppsalan yliopiston päärakennus

Päärakennuksen julkisivu
Päärakennuksen sisäänkäynti
Uppsalan yliopiston päärakennus (ruots. Universitetshuset) on vuonna 1887 valmistunut, Herman Holmgrenin suunnittelema rakennus Uppsalassa Ruotsissa. Rakennus on suojeltu ja sijaitsee kaupungin keskustassa yliopistoalueella tuomiokirkon lähistöllä. Rakennuksessa järjestetään Uppsalan yliopiston luentoja, seminaareja, konferensseja sekä akateemisia seremonioita, kuten promootioita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uppsalan yliopiston päärakennus Wikimedia Commonsissa
Valiojoukko

Valiojoukko voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
eliitti
Valiojoukko (engl. The Right Stuff), Philip Kaufmanin ohjaama elokuva vuodelta 1983
S.W.A.T. – Valiojoukko, yhdysvaltalainen toimintaelokuva vuodelta 2003
Valiojoukko, televisiovisailu
Valiojoukko, Aku Ankan taskukirja nro 374.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Valiojoukko”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Miekkailu kesäolympialaisissa 2016 – miesten floretti

| Floretti kesäolympialaisissa 2016 miesten turnaus |
| --- | --- |
Isäntämaa:  Brasilia
Kaupungit:  Rio de Janeiro
 
Mitalistit
–  Kulta:  Daniele Garozzo
–  Hopea:  Alexander Massialas
–  Pronssi:  Timur Safin
 
  ← 2012 2020 →
Miesten floretin henkilökohtainen kilpailu käytiin 7. elokuuta Carioca Arena 3:ssa. Kilpailun voitti italialainen Daniele Garozzo, joka voitti loppuottelussa yhdysvaltalaisen Alexander Massialaksen. Pronssia voitti venäläinen Timur Safin. Miekkailijoita oli yhteensä 35.
Tulokset > Mitaliottelut

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Välierät | Välierät |  |  | Loppuottelu | Loppuottelu |
 

|  |    Daniele Garozzo | 15 |   |  |  |  |
|  |    Timur Safin | 8 |   |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |

|  |   |   |   |   |    Daniele Garozzo | 15 |
|  |   |   |   |   |    Alexander Massialas | 11 |
|  |   |  |   |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |
|  |  |  |  |  | Pronssiottelu | Pronssiottelu |
|  |  |  |   |  |  |  |
|  |    Richard Kruse | 9 |   |  |    Timur Safin |   15 |
|  |    Alexander Massialas | 15 |   |  |    Richard Kruse |   13 |
Olympiavoittaja Daniele Garozzo
Vampire Knight

Ensimmäisen volumen kansikuva.
Vampire Knight (ヴァンパイア騎士, Vanpaia Naito) on Hino Matsurin kirjoittama shōjo-mangasarja, joka on ilmestynyt vuoden 2005 tammikuusta alkaen. Kirjoja on ilmestynyt 22 kappaletta, jotka on julkaissut japanilainen Hakusensha-kustantamo. Mangasta on luotu kaksi CD-kuunnelmaa sekä 26-jaksoinen animesovitus Studio Deenin tuottamana. Anime ilmestyi Japanissa TV Tokyo -kanavalla vuonna 2008 huhtikuun ja heinäkuun välisenä aikana. Toinen kausi esitettiin samalla kanavalla 7. lokakuuta 2008 ja 30. joulukuuta 2008 välisenä aikana. Manga alkoi ilmestyä Suomessa suomeksi käännettynä huhtikuussa 2012. Vampire Knight -mangasta on myös tehty uusi mangasarja Vampire Knight Memories, joka vuonna 2018 käännettiin englanniksi.
Juoni

Menneisyydessä Yuki Crossin kimppuun hyökkäsi myrskyisenä talvi-iltana vampyyri, jolta hänet pelasti kiltti vampyyri nimeltä Kaname Kuran.
Kymmenen vuotta myöhemmin Yuki Cross, Cross Akatemian rehtorin adoptiotytär, on kasvanut nuoreksi naiseksi ja hänestä on tullut vampyyrirodun suojelija. Hänellä on tärkeä tehtävä pitää toisistaan erossa akatemian kaksi luokkaa: päivällä opiskeleva ihmisten päiväluokka ja yöllä opiskeleva vampyyrien yöluokka. Yhdessä lapsuudenystävänsä Zero Kiryun kanssa Yuki pitää yllä järjestystä näiden luokkien välillä, jotta yöluokka ei herättäisi huomiota ja jotta päiväluokkalaiset eivät huomaisi yöluokkalaisten erikoisuutta.
Zero ei kuitenkaan ole erityisemmin kiinnostunut suojelemaan vampyyreja, koska aiemmin hän menetti niiden vuoksi kaiken mitä rakasti, eikä sen seurauksena ole luottanut yhteenkään vampyyriin. Tämä yhteiselo näyttää kuitenkin toimivan hyvin. Kaname ja Yuki tutustuvat toisiinsa paremmin. Kaname on kaiken lisäksi ainoa puhdasverinen vampyyri yöluokalta. Puhdasveriset vampyyrit ovat muita vampyyrejä voimakkaampia ja vain puhdasverisen vampyyrin purema muuttaa vampyyriksi. Heillä on myös erityisvoimia .
Tarina seuraa sitä, kuinka Yuki huomaa, että hänen lapsuudenystävänsä Zero onkin vampyyri ja että tämä on viettänyt viimeiset neljä vuotta taistellen verenhimoa vastaan. Yuki yrittää auttaa Zeroa tämän verenhimon kanssa, ja samalla hän yrittää palauttaa omat kadonneet muistonsa menneisyydestään samalla epäillen, että Kaname tietää enemmän kuin antaa ymmärtää.
Vampire Killer (vuoden 1986 tietokonepeli)

| Vampire Killer |
| --- | --- |
 Eurooppalainen kansikuva.
Kehittäjä:  Konami
Julkaisija:  Konami
Säveltäjä:  Kinuyo Yamashita
Pelisarja:  Castlevania
Julkaistu:  JP 30. lokakuuta 1986EU 1987
Lajityyppi:  tasohyppely, pulmapeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  MSX
Jakelumuoto:  MSX-pelimoduuli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Vampire Killer (jap. 悪魔城ドラキュラ, Akumajō Dracula, engl. Devil's Castle Dracula, suom. Paholaisen Linna Dracula), on Castlevania-pelisarjaan kuuluva tasohyppely. Peli julkaistiin Japanissa suursuosion saavuttaneelle MSX2-mikrotietokoneelle. Peli on myös julkaistu Euroopassa.
Vampire Killer on järjestykseltään toinen peli Castlevania-sarjassa, mutta ensimmäinen Euroopassa ennen NES-versiota alkuperäisestä Akumajō Dracula-pelistä.
Koska Konamin tarvitsi julkaista kahta versiota peleistä englannin- ja japaninkielisille markkinoille samalla pelimoduulilla on molemmat versiot: MSX-alusta tuki maakoodia sallien käytössä olevan version valinnan.
Aiheesta muualla

Vampire Killer MobyGamesissa (englanniksi)
Castlevania-pelisarja
| --- | --- |
Konsoli- ja arcadepelit: Vampire Killer | Castlevania | Simon’s Quest | Haunted Castle | Dracula’s Curse | Super Castlevania IV  | Rondo of Blood | The New Generation | Vampire’s Kiss | Symphony of the Night | Castlevania 64 | Legacy of Darkness | Chronicles | Lament of Innocence | Curse of Darkness | The Arcade | Judgment | Adventure ReBirth | Harmony of Despair | Lords of Shadow | Lords of Shadow 2
 Käsikonsoli- ja kännykkäpelit : Adventure | Belmont’s Revenge | Legends | Circle of the Moon | Harmony of Dissonance | Aria of Sorrow | Dawn of Sorrow | Portrait of Ruin | The Dracula X Chronicles | Order of Shadows | Order of Ecclesia | Lords of Shadow - Mirror of Fate
 Spin-off-pelit : Kid Dracula
 Kokoelmat : The Dracula X Chronicles | Requiem: Symphony of the Night & Rondo of Blood | Anniversary Collection
 Hahmoja : Dracula | Alucard | Simon Belmont | Soma Cruz
Umkhonto

| Umkhonto, Puolustusvoimat: "ITO 04" |
| --- | --- |
 Umkhonto IR kuvassa ylimpänä
Tyyppi:  ilmatorjuntaohjusjärjestelmä
Valmistushistoria
Valmistaja:  Denel/Denel Dynamics
Valmistusmaa:  Etelä-Afrikka
Ohjus
Massa:  130 kg
Räjähdysaineen massa:  23 kg
Ammuksen lähtönopeus:  800 m/s (2,2 Mach)
Kantomatka:  12 km (Mk1), 15 km (Mk2)
Lakikorkeus:  8 km
Mitat
Pituus:  3,32 m
Halkaisija:  180 mm
Kärkiväli:  500 mm
Laukaisualusta
Kuljetuskyky:  kahdeksan ohjusta laivastoversiossa ja neljä maavoimaversiossa
Umkhonto (zulun kieltä, suom. keihäs) on eteläafrikkalainen ilmatorjuntaohjus, jonka suomalainen nimitys on Ilmatorjuntaohjusjärjestelmä 2004 (ITO 04). Ohjukset muodostavat Hamina-luokan ohjusveneiden ja Hämeenmaa-luokan miinalaivojen pääilmatorjunta-aseistuksen.
Etelä-Afrikka käyttää ohjuksia Meko A-200 -luokassa. Ruotsin Visby-luokan häivekorvettien on suunniteltu käyttävän samaa järjestelmää, mutta hankinta ei ole toteutunut.
Suomen merivoimat ottaamilloin? käyttöönsä uudemmat Umkhonto-IR Mk2 -ohjukset, jotka ovat infrapunahakuisia. Jatkossa valmistaja kehittää myös tutkahakuista ohjustyyppiä Umkhonto-R. Sen torjuntaulottuvuus on aikaisempia malleja suurempi.
Merivoimille tarkoitetussa Umkhonto-IR-mallissa on laukaisulavetilla kahdeksan ohjusta, maavoimille tarkoitetussa mallissa neljä. Maavoimien käytössä Etelä-Afrikassa yhden ohjuspatterin muodostavat neljä ohjuslavetillista ajoneuvoa, sensoriajoneuvo sekä yksikön komento-osat. Ajoneuvo sisältää ammunnan laskimen, kolmiulotteisen tutkan monisensorin sekä pystyyn nostettavat ohjukset.
Osa Suomen merivoimien käyttämistä Umkhonto-järjestelmän komponenteista on valmistettu Suomessa.
Käyttäjät

Etelä-Afrikan merivoimat: Meko A-200-vartiokorvetit
Ruotsin merivoimat: Visby-luokan ohjuskorvetit (Suunniteltu)
Suomen merivoimat: Hamina-luokan ohjusveneet, Hämeenmaa-luokan miinalaivat
Aiheesta muualla

Valmistajan kotisivut
Umkhonto Kentron Defence Update -sivustolla.