stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Annika Lapintie
Elämä ja ura

Lapintie valmistui ylioppilaaksi Kupittaan yhteiskoulusta vuonna 1974. Yliopisto-opinnot hän aloitti Åbo Akademissa lukemalla ruotsia, venäjää ja kasvatustieteitä. Sieltä hän siirtyi opiskelemaan oikeustiedettä Turun yliopistoon, josta valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1984. Lapintie auskultoi varatuomariksi toimien Paraisten tuomiokunnan notaarina ja käräjätuomarina 1989–1990. Vuonna 1984 hän suoritti ulkoasiainministeriön kansainvälisten asiain valmennuskurssin.
Turun kaupunginhallituksessa Lapintie toimi vuosina 1989–1995. Eduskuntaan hänet valittiin vuoden 1995 vaaleissa. Ennen kansanedustajaksi valitsemista hän toimi Suomen Työväen Säästöpankin konttorin esimiehenä (1984–1988), Turun työvoimapiirin lakimiehenä (1988–1995) sekä Varsinais-Suomen työvoima- ja elinkeinokeskuksen lakimiehenä. Lapintie oli myös Tradekan edustajiston jäsen 1992–2016.
Eduskunnassa Lapintie on pyrkinyt muun muassa rajoittamaan siviilien aseiden saatavuutta. Hän oli kaudella 2011–2014 suuren valiokunnan varapuheenjohtaja. Hän on ollut myös liikenne- ja viestintävaliokunnan varapuheenjohtaja vuosina 1999–2003. Lapintie on ollut varsinainen jäsen muun muassa ulkoasiainvaliokunnassa (2007–2015), lakivaliokunnassa (1995–2003) ja sivistysvaliokunnassa (1995–1996).
Lapintie oli ehdolla kesäkuussa 2009 pidetyissä europarlamenttivaaleissa. Hän sai 29 112 ääntä eli eniten puolueessaan, muttei tullut valituksi ja vasemmistoliitto jäi ilman paikkaa Euroopan parlamentissa. Lapintie olisi tullut valituksi ilman kristillisdemokraattien ja perussuomalaisten vaaliliittoa, jonka ansiosta Sari Essayah pääsi parlamenttiin. Lapintie oli puolueen ehdokkaana myös EU-vaaleissa 2014.
Lapintie jätti eduskunnan vuoden 2019 eduskuntavaaleissa eikä asettunut enää ehdolle.
Vuonna 2019 Oikeuspoliittinen yhdistys Demla myönsi Lapintielle Oikeudenturvaaja-tunnustuksen perus- ja ihmisoikeuksien sekä oikeusvaltioperiaatteen toteutumisen aktiivisesta edistämisestä ja varmistamisesta.
Lapintie on ollut vuodesta 1983 naimisissa Helsingin Sanomien Turun-toimituksessa työskentelevän Pyry Lapintien kanssa.
Vaalimenestys > Eduskuntavaalit

Lapintie valittiin kansanedustajaksi vaaleissa 1995.
1995: 11 677 ääntä (Turun läänin eteläinen vaalipiiri)
1999: 8 299 ääntä (Varsinais-Suomen vaalipiiri)
2003: 6 743 ääntä (Varsinais-Suomen vaalipiiri)
2007: 5 575 ääntä (Varsinais-Suomen vaalipiiri)
2011: 7 723 ääntä (Varsinais-Suomen vaalipiiri)
2015: 5 027 ääntä (Varsinais-Suomen vaalipiiri)
Vaalimenestys > Europarlamenttivaalit

2009: 29 112 ääntä (ei valittu)
2014: 11 713 ääntä (ei valittu)
Aiheesta muualla

Annika Lapintien blogi
.aspx Annika Lapintie Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Vasemmistoliiton kansanedustajat
| n k Vasemmistoliiton kansanedustajat 1995–1999 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (20):  Andersson  Apukka (1995–1998)  Helle  Huotari  Huttu-Juntunen  Huutola (1998–1999)  Immonen  Korhonen  Laakso  Laine (1996–1999)  Laaksonen  Lapintie  Leppänen  Ojala (1995)  Polvi  Puhjo  Rimmi  Saarnio (1996–1999)  Seppänen (1995)  Tiusanen  Uotila  Wahlström  Vokkolainen 
Vasemmistoryhmä (2):  Kuoppa  Tennilä 
| n k Vasemmistoliiton kansanedustajat 1999–2003 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (20):  Helle  Huotari  Huutola  Immonen  Kangas  Korhonen  Kuoppa  Laakso  Lapintie  Ojala  Polvi (2001–2003)  Puhjo  Siimes  Stenius-Kaukonen  Syvärinen  Tennilä  Tiusanen  Uotila  Valpas  Vokkolainen (1999–2001†) 
| n k Vasemmistoliiton kansanedustajat 2003–2007 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (19):  Huotari  Immonen  Kangas  Kauppila  Korhonen  Kuoppa  Laakso  Lapintie  Mustajärvi  Ojala  Polvi  Puhjo  Siimes  Sirnö  Tennilä  Tiusanen  Uotila  Valpas  Virtanen 
| n k Vasemmistoliiton kansanedustajat 2007–2011 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (17):  Andersson (2007–2008)  Arhinmäki  Kangas  Kauppila  Korhonen  Kuoppa  Kyllönen  Laakso  Lapintie  Mustajärvi  Puhjo  Sirnö  Tennilä  Tiusanen  Uotila (2008–)  Valpas  Virtanen  Yrttiaho 
1 2  Claes Andersson erosi eduskunnasta syyskuussa 2008 terveydellisten syiden vuoksi, jolloin hänen tilalleen nousi Kari Uotila.   
| n k Vasemmistoliiton kansanedustajat 2011–2015 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (14):  Arhinmäki  Hänninen (2014–2015)  Kalliorinne  Kontula  Korhonen  Kyllönen (2011–2014)  Lapintie  Modig  Mustajärvi (2011)  Myllykoski  Pekonen  Tiainen  Uotila  Virtanen  Yrttiaho (2011) 
1 2  Merja Kyllönen valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi toukokuussa 2014, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Katja Hänninen.  1 2  Markus Mustajärvi ja Jyrki Yrttiaho erotettiin vasemmistoliiton eduskuntaryhmästä kesäkuussa 2011.   
| n k Vasemmistoliiton kansanedustajat 2015–2019 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (12):  Andersson  Arhinmäki  Hänninen  Kontula  Lapintie  Modig  Mustajärvi  Myllykoski  Pekonen  Sarkkinen  Semi  Uotila 
Varsinais-Suomen vaalipiirin kansanedustajat
| n k Varsinais-Suomen vaalipiirin kansanedustajat 2007–2011 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (17):  Andersson  Hemmilä  Hyssälä  Kanerva  Kantola  Kaunisto  Kiviranta  Koskinen  Lapintie  Laxell  Niinistö  Orpo  Paasio  Taimela  Virolainen  Wallin  Yrttiaho 
| n k Varsinais-Suomen vaalipiirin kansanedustajat 2011–2015 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (17):  Elomaa  Eloranta  Heikkilä  Hemmilä  Kanerva  Kantola  Kiviranta  Lapintie  Lohela  Niinistö  Orpo  Paasio  Saarikko  Taimela  Virolainen  Wallin  Yrttiaho 
| n k Varsinais-Suomen vaalipiirin kansanedustajat 2015–2019 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (17):  Ala-Nissilä  Andersson  Elomaa  Eloranta  Kanerva  Kantola  Kiviranta  Lapintie  Lohela  Niinistö  Orpo  Saarikko  Taimela  Tavio  Sirén  Virolainen  Wallin 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta
Tales of Monkey Island

| Tales of Monkey Island |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Telltale Games
Julkaisija:  LucasArts
Jakelija:  Telltale Games WiiWare Steam Amazon.com
Ohjaaja:  Dave Grossman
Suunnittelija:  Mark Darin Michael Stemmie
Käsikirjoittaja:  Mark Darin Michael Stemmle Sean Vanaman
Säveltäjä:  Michael Land
Pelisarja:  Monkey Island
Pelimoottori:  Telltale Tool
Julkaistu:   7. heinäkuuta 2009
Lajityyppi:  seikkailupeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: E10+  Virheellinen ESRB-arvo PEGI: 12
Alusta:  OS X, Windows, Wii
Jakelumuoto:  DVD, Steam, GOG.com
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Tales of Monkey Island on Telltale Gamesin kehittämä seikkailupeli, joka on julkaistu vuonna 2009.
Peli on Monkey Island -pelisarjan viides osa ja se julkaistiin viidessä osassa. Peli on tehty LucasArtsin lisenssillä.
Peli sijoittuu joitakin vuosia sarjan neljännen pelin Escape from Monkey Islandin jälkeen. Ääninäyttelijöihin palaavat The Curse of Monkey Island -pelistä tutut Dominic Armato (Guybrush Threepwood) ja Alexandra Boyd (Elaine Marley). Pelin kehittäjiin kuuluvat muun muassa sarjan aiempien pelien kehityksessä mukana olleet Dave Grossman, Mike Stemmle ja Michael Land.
Osat

| Nro | Osan nimi | Julkaisupäivä |
| --- | --- | --- |
| 1 | "Launch of the Screaming Narwhal" | 7. heinäkuuta 2009 |
| 2 | "The Siege of Spinner Cay" | 20. elokuuta 2009 |
| 3 | "Lair of the Leviathan" | 29. syyskuuta 2009 |
| 4 | "The Trial and Execution of Guybrush Threepwood" | 30. lokakuuta 2009 |
| 5 | "Rise of the Pirate God" | 8. joulukuuta 2009 |
Aiheesta muualla

Tales of Monkey Island MobyGamesissa (englanniksi)
Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
-pelisarja
| --- | --- |
Pelit:   The Secret of Monkey Island  LeChuck’s Revenge  The Curse of Monkey Island  Escape from Monkey Island  Tales of Monkey Island  Return to Monkey Island 
Hahmot:   Guybrush Threepwood  Elaine Marley  LeChuck  Herman Toothrot  Voodoo Lady  Stan  Ozzie Mandrill  Luettelo Monkey Island -pelisarjan hahmoista 
Saaret:   Blood Island  Booty Island  Dinky Island  Jambalaya  Lucre  Mêlée  Monkey  Phatt  Plunder  Scabb  Skull 
Muuta:   SCUMM  GrimE  iMuse
Taavetti Lapveteläinen

| Taavetti Lapveteläinen |
| --- | --- |

Kansanedustaja
 1.2.1911–16.5.1918  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Kuopion läntinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. marraskuuta 1860 Maaninka
Kuollut: 1. heinäkuuta 1919 (58 vuotta) Helsinki
Ammatti:  kirvesmies
Daavid (Taavetti) Lapveteläinen (19. marraskuuta 1860 Maaninka – 1. heinäkuuta 1919 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1911–1918. Sisällissodan aikana hän oli työväen pääneuvoston ja vallankumouksellisen ylioikeuden jäsen. Lapveteläinen vangittiin sodan loppuvaiheessa ja hän kuoli vankeudessa vuonna 1919.
Elämä > Varhaiset vuodet

Maaningan Käärmelahdessa syntyneen Taavetti Lapveteläisen vanhemmat olivat Petter Lapveteläinen (1821–1869) ja Maria Hoffren (s. 1826). Petter Lapveteläisen kuoltua hänen viljelemänsä Rantalan tila joutui pakkohuutokaupattavaksi ja perhe hajosi. Setä Pärtty Lapveteläinen otti Taavetin hoiviinsa, mutta hän joutui yhdeksänvuotiaasta saakka elättämään itsensä maatöillä. Lapveteläinen työskenteli kotiseudullaan renkinä vuoteen 1885, jolloin hän lähti radanrakentajaksi kiertäen työmaita Pohjois-Pohjanmaalla, Savossa ja Karjalassa. Vuonna 1897 Lapveteläinen muutti Kuopioon saatuaan työpaikan Nikolai Bomanin huonekalutehtaasta. Myöhemmin hän työskenteli myös kirvesmiehenä Leppävirralla toimineessa laivanveistämössä.
Elämä > Politiikassa

Lapveteläinen lähti työväenliikkeen toimintaan vuonna 1900, jolloin hän liittyi Kuopion työväenyhdistykseen Lapveteläinen kuului sosialidemokraattiseen piiritoimikuntaan sekä vaikutti muun muassa Kuopion puuseppien ammattiosastossa ja Kuopion Työväen Osuuskaupan hallituksessa. Hän oli myös Kuopion kaupungin valtuusmies vuosina 1903–1905. Kansanedustajaksi Lapveteläinen valittiin vuonna 1911.
Elämä > Sisällissota ja kuolema

Sisällissodan sytyttyä Lapveteläinen valittiin maaliskuussa 1918 Työväen pääneuvoston sekä vallankumouksellisen ylioikeuden jäseneksi. Hän jätti molemmat tehtävät 5. huhtikuuta, jolloin punaisten johto evakuoitiin Viipuriin. Lapveteläinen vangittiin Helsingin taistelun jälkeen 24. huhtikuuta asunnoltaan Kruununhaasta ja vietiin aluksi Suomenlinnan vankileirille Iso-Mjölön saareen, josta kansanedustajat siirrettiin pian Sörnäisten vankilaan. Marraskuussa 1918 valtiorikosylioikeus tuomitsi Lapveteläisen elinkautiseen kuritushuonerangaistukseen valtiopetoksesta, mutta myöhemmin tuomio muutettiin armahduslakien nojalla 12 vuoden vankeudeksi.
Lapveteläinen löydettiin kuolleena sellistään aamulla 1. heinäkuuta 1919. Samana yönä Sörnäisten kuritushuoneessa kuoli itsemurhan tehnyt kansanedustaja Juho Kujala. Lapveteläisen kuolemaa epäiltiin myös itsemurhaksi, minkä johdosta hänen sellissään olleet elintarvikkeet tutkittiin mahdollisten myrkkyjen varalta. Ruumiinavauksessa kuolinsyyksi todettiin kuitenkin aivohalvaus.
Lapveteläinen haudattiin Kuopion isolle hautausmaalle 6. heinäkuuta 1919. Kuopion työväentalolta lähteneestä hautajaissaattueesta muodostui suuri työväenliikkeen mielenosoitus, johon lehtitietojen mukaan osallistui noin 3 000 saattajaa. Lapveteläisen haudalla puhui muun muassa kansanedustaja Ville Vainio.
Yksityiselämä

Lapveteläisen puoliso oli Jaakkimasta kotoisin ollut Amanda Stulanderin (s. 1868), jonka kanssa hän avioitui Sortavalassa vuonna 1891. Pariskunnalla oli kaksi tytärtä.
Pohjoismaiden helluntaiyhteisö

| Pohjoismaiden helluntaiyhteisö> Pentecostal Nordic Fellowship |
| --- | --- |

Perustettu:  2020
Päämaja:  Tukholma, Ruotsi
Aiheesta muualla
Sivusto
Pohjoismaiden helluntaiyhteisö (engl. Pentecostal Nordic Fellowship) on vuonna 2020 perustettu viiden pohjoismaisen helluntaikirkon yhteisjärjestö. Järjestöjä yhdistää samat klassisen helluntailaisuuden juuret, jotka johtavat Azusa-kadun herätykseen. Verkoston tehtävänä on ruokkia helluntaiyhteisöjen asemaa Pohjoismaissa ja edistää liikkeiden tulevaisuustyötä.
Oppi > Johtajuus

Pohjoismaiden helluntaikirkot korostat Raamattua johtajuuden perustana ja auktoriteettina. Helluntaikirkot korostavat palvelevaa johtajuutta, jossa jokainen seurakunnan tehtävä sisältää johtajuutta. Helluntaikirkot korostavat verkostoitumista muiden kirkkojen kanssa vakauden ja elinvoimaisuuden vuoksi. Helluntailainen johtajuus korostaa erityisesti Pyhän Hengen seuraamista. Helluntaiteologiseen johtajuuteen kuuluu ihmisten kohtaaminen. Helluntaikirkot korostavat johtajuuden paikallisuutta ja toimintaa seurakuntien omissa kaupungeissa ja alueilla. Helluntaikirkot näkevät seurakuntansa lähetysyhteisöinä ja yhteiskuntien palveleminen tuo tasapainoa johtajuuteen ja seurakuntien hegelliseen elämään.
Oppi > Yhteiskunnallinen vaikuttaminen

Pohjoismaiden helluntaiyhteisön yhteiskunnallista vaikuttamista koskeva kirje korostaa lähimmäisenrakkautta. Helluntaikirkkojen mukaan kristittyjen tulee vaikuttaa yhteiskuntaan ja kulttuuriin palvelijan asenteella. Pohjoismaisessa yhteiskunnassa helluntaikirkot korostavat historiaansa alkoholistien ja huumeidenkäyttäjien kuntoutustyössä, ulkomaalaisten ja maahanmuuttajien palvelussa, ruoka-avun sekä asuntojen tarjoamisessa kodittomille ja turvaa hakeville. Helluntaikirkot kannustavat jäseniään puuttumaan yksinäisyyteen ja ahdistukseen, maahanmuuttajatyöhön sekä lapsien hyvinvoinnin ja kotien turvallisuuden edistämiseen.
Oppi > Seurakuntien istuttaminen

Pohjoismaiden helluntaikirkot korostavat ruohonjuuritason seurakunnallista toimintaa. Kirkot näkevät uusien seurakuntien perustamisen tarpeelliseksi, jotta yksilöitä voidaan tavoittaa. Pohjoismaiden helluntaiyhteisö haluaa lisätä tietoisuuttaa seurakuntien perustamisesta.
Jäsenet

Suomi: Suomen Helluntaikirkko
Ruotsi: Pingst – fria församlingar i samverkan
Norja: Pinsebevegelsen
Tanska: Mosaik
Islanti: Hvítasunnukirkjan Fíladelfía
Xpert Eleven

| Xpert Eleven |
| --- | --- |
Julkaistu:  2003
Lajityyppi:  manageripeli
Pelimuoto:  moninpeli
Alusta:  Verkkoselain
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Xpert Eleven on Hattrickin tapainen ilmainen verkkopeli, jossa manageroidaan jalkapallojoukkueita. Peli julkaistiin vuonna 2003 ruotsiksi, 2005 englanniksi ja 2006 suomeksi. Myös muunkielisiä versioita on kehitteillä. Pelissä voi haastaa kavereita kuvitteellisen jalkapallojoukkueen valmentamisessa. Pelaaja voi liittyä sekä itse tehtyihin liigoihin että pelin virallisiin Xpert-liigoihin. Xpert Elevenillä on yli 300 000 rekisteröitynyttä käyttäjää.
Aiheesta muualla

Xpert Eleven - Tervetuloa Xpert Eleven
J. V. Latvala

| J>  V. Latvala |
| --- | --- |
 J. V. Latvala vuonna 1911.
Kansanedustaja
 1.2.1911–1.2.1914, 4.4.1917–16.5.1918, 5.9.1922–30.4.1924, 2.9.1927–31.7.1929  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Turun eteläinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. lokakuuta 1866 Prunkkala
Kuollut: 7. helmikuuta 1931 (64 vuotta) Tammisaari
Ammatti:  kansakoulunopettaja
Jaakko Vilhelm Latvala (14. lokakuuta 1866 Prunkkala – 7. helmikuuta 1931 Tammisaari) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1911–1914, 1917–1918, 1922–1924 ja 1927–1929. Hän oli myös merkittävä vaikuttaja kotipitäjänsä Perniön kunnalliselämässä. Latvalan poliittinen ura päättyi hänen saatuaan pitkän vankeustuomion muun muassa kavalluksesta. Latvala kuoli myöhemmin vankilassa.
Elämä > Opettajana ja politiikkona

Prunkkalan Kinnalan kylässä syntyneen J. V. Latvalan vanhemmat olivat torppari Jaakko Latvala (1838-1883) ja Loimaalta kotoisin ollut Vilhelmiina Hakala (1830-1867). Isän avioiduttua uudelleen hän joutui isovanhempiensa Jaakko (1807-1880) ja Ulrika (1809-1891) Latvalan kasvatiksi. Latvala kävi kansakoulun ja aloitti opinnot Jyväskylän seminaarissa 1887. Valmistuttuaan hän työskenteli opettajana Lauttakylän kansakoulussa Huittisissa 1891-1892, Tiistenjoen kansakoulussa Lapualla 1892-1894 ja Kieronperän kansakoulussa Perniössä 1894-1918.
Latvala oli nuoruudessaan syvästi uskonnollinen. Opettajantyönsä ohessa hän toimi pitkään Yliskylän kirkon kanttorina, julkaisi hengellistä kirjallisuutta ja kirjoitti kirkolliseen Vartija-lehteen. Latvala oli myös suomalaisuusliikettä kannattaneen Uuden Auran vakituinen avustaja. Myöhemmin hän hylkäsi uskonnon tutustuttuaan Karl Marxin oppeihin ja kiinnostuttuaan materialismista. Vuonna 1907 Latvala liittyi Perniön työväenyhdistyksen ja SDP:n jäseneksi ryhtyen samalla kirjoittamaan Turussa ilmestyneeseen Sosialistiin nimimerkillä ”Kauko Kalervolainen”. Vuonna 1911 hänet valittiin kansanedustajaksi. Seuraavissa vaaleissa sosialidemokraattien piirijärjestö ei hyväksynyt Latvalaa ehdokkaaksi, mutta hän uusi paikkansa jälleen 1916. Latvala oli myös Perniön kunnallislautakunnan puheenjohtaja. Vuonna 1917 hän oli perustamassa Sosialidemokraattista opettajaliittoa.
Elämä > Sisällissota

Sisällissodan käynnistyessä Latvala oli kansanedustajan tehtävissä Helsingissä, josta hän palasi nopeasti opettajantyöhönsä. Latvala pysytteli sivussa punaisten toiminnasta, kunnes ryhtyi maaliskuussa Perniön punakaartin tilintarkastajaksi. Lisäksi hänen kirjoituksiaan julkaistiin Sosialistissa ja Työmiehessä. Kansanvaltuuskunnan kouluneuvosto tiedusteli Latvalaa komiteatyöhön, mutta hän kieltäytyi ilmoittaen kuitenkin olevansa valmis osallistumaan uusien oppikirjojen laatimiseen. Toukokuun alussa Perniön suojeluskunta vangitsi Latvalan. Turun Sanomat julkaisi Latvalan kirjoituksen, jossa hän tuomitsi punaisten väkivallanteot ja kertoi vastustaneensa aseellista vallankumousta. Latvala ilmoitti myös yhtyvänsä sosialidemokraattisten vaikuttajajien julkaisemaan rauhanjulistukseen. Hän päätyi lopulta muiden vangittujen kansanedustajien tavoin Sörnäisten kuritushuoneeseen. Lokakuussa Latvala sai kolmen vuoden kuritushuonetuomion avunannosta valtio- ja maanpetokseen. Punakaartin avustamisen ja kiihottavina pidettyjen sanomalehtikirjoitusten ohella hänen katsottiin syyllistyneen kiihotukseen syksyllä 1917 allekirjoittamalla sosialidemokraattien Sorron yöstä nouskaa ja Me vaadimme -julistukset. Tammikuussa 1919 valtiorikosylioikeus kovensi Latvalan tuomion kahdeksaksi vuodeksi, mutta hänet armahdettiin jo kesäkuussa.
Elämä > Viimeiset vuodet

Latvala päätyi Kouluhallituksen laatimaan ”Mustaan kirjaan”, joka sisälsi viidentoista punaisten puolella olleen kansakoulunopettajan tiedot. Virkoja täytettäessä hän pysyi paitsiossa usean vuoden ajan, vaikka viranomaiset olivat päättäneet, ettei kapinaan osallistuneiden palkkaamiselle enää ollut esteitä. Lopulta Latvala valittiin jälleen Kieronperän kansakoulun opettajaksi vuonna 1925. Puolueensa oikeistosiipeä edustanut Latvala palasi eduskuntaan 1922, jonka lisäksi hän toimi Perniön kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Latvalan poliittinen ura päättyi 1929, jolloin hän sai yli seitsemän vuoden kuritushuonetuomion kavalluksesta, väärennöksestä ja petoksesta. Perniön kunnan asutuskassaa hoitaessaan Latvala oli maksanut pienviljelijöille myönnetyistä lainoista vain osan ja pitänyt loput itsellään. Hän oli myös väärentänyt velkakirjoja kokonaan sekä asutusneuvojana toimiessaan kirjoittanut kymmenittäin olemattomia matkalaskuja. Asutuskassan tappiot nousivat yli 100 000 markkaan. Latvala esitti syyksi rahapulan, johon hän kertoi joutuneensa autettuaan sukulaisia ja tuttavia. Sanomalehdet väittivät Latvalan velkaantuneen jo vuosikymmenen alussa, jolloin hän rakensi uuden asuintalon omistamalleen Tapiolan lohkotilalle Arpalahdessa. Tammisaaren pakkotyölaitoksessa tuomiotaan kärsinyt Latvala kuoli keuhkokuumeeseen helmikuussa 1931. Hänet on haudattu Yliskylän kirkon hautausmaalle.
Perhe

J. W. Latvalan puoliso oli Orimattilassa syntynyt kansakoulunopettaja Rosa Sofia Helin (1860-1932), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1891. Pariskunnalla oli kaksi kasvattitytärtä. Rosa Latvala työskenteli myös Kieronperän kansakoulussa. Hän oli mukana Suomen Naisyhdistyksen toiminnassa ja ajoi muun muassa naisten äänioikeutta.
Teokset

Viimeiset ajat : esityksiä tulevista tapahtumista Raamatun mukaan.  Tampere:  tekijä, 1898.
Vakava perustus : mietteitä nykyisten olojemme johdosta.  (Kansanvalistusseuran toimituksia 109)  Helsinki:  Kansanvalistusseura, 1899.
Kansakoulun ainekirjoitukset ynnä luettelo sopivista ainekirjoituksista jäsennyksineen.  Helsinki:  G. W. Edlund, 1903.
Paavalin kirjeet

Rembrandt, Paavali Tarsolainen, 1635.
Paavalin kirjeet ovat kolmetoista Uuden testamentin kirjettä, jotka antavat ymmärtää olevansa apostoli Paavalin (Παῦλος) kirjoittamia. Nykytutkimuksen yleisimmän näkemyksen mukaan Paavalin aidoiksi kirjeiksi luetaan seitsemän tekstiä. Loput kirjeet ovat Paavalin nimissä laadittuja uusia tekstejä, joita kutsutaan Paavalin koulukunnan kirjallisuudeksi eli deuteropaavalilaiseksi kirjallisuudeksi.
Paavalin kirjeet ovat 50-luvulta, ja ne ovat ainoita ensimmäisen kristillisen sukupolven aikana syntyneitä tekstejä, jotka ovat säilyneet nykyaikaan asti.
Apostoli ja teologi Paavali

Apostoli Paavali oli ensimmäisen kristillisen sukupolven merkittävin uskonoppinut. Hän julisti evankeliumia ja perusti seurakuntia kolmen vuosikymmenen ajan Rooman valtakunnan itäosiin. Paavalin toiminnan keskuksia olivat Antiokia, Efesos ja Korintti. Perustamiinsa seurakuntiin hän piti yhteyttä kirjeitse ja työtovereiden välityksellä.
Paavalin kirjeet näyttivät suunnan kristinuskolle ja sen tulkinnalle. Hän otti etäisyyttä juutalaisiin tapoihin, joten myös pakanoiden oli helpompi kääntyä kristinuskoon. Paavalin kirjeitä kopioitiin ja leviteltiin laajalti. Antiikin maailman tyyliin tämä antoi monille kirjoittajille kimmokkeen laatia niin sanottuja pseudepigrafisia kirjeitä eli kirjoittaa omaa tekstiä kuuluisamman Paavalin nimissä.
Paavalin nimissä on laadittu 13 kirjettä, mutta yleisesti Paavalin aidoiksi kirjeiksi luetaan seitsemän tekstiä:
Ensimmäinen kirje tessalonikalaisille
Ensimmäinen kirje korinttilaisille
Toinen kirje korinttilaisille
Kirje galatalaisille
Kirje roomalaisille
Kirje filippiläisille
Kirje Filemonille
Paavalin kirjeet ovat syntyneet sanelemalla kirjurille. Ne eivät ole uskonnollisia tutkielmia, vaan vastauksia seurakunnan päivittäisiin asioihin. Kirjeiden rakenne noudattaa tiettyä kaavaa. Ensin Paavali mainitsee kirjoittajan tai kirjoittajien nimet ja sen jälkeen vastaanottajien nimet. Alkutervehdyksen jälkeen seuraa kiitosrukous. Runko-osassa kerrotaan varsinainen asia. Lopuksi Paavali kertoo matkasuunnitelmistaan ja lähettää terveisiä ystävilleen.