stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Johan Strøm
Aiheesta muualla

Johan Strøm Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla (tanskaksi)
Julius Riyadi Darmaatmadja

Julius Darmaatmadja (2018)
Darmaatmadjan vaakuna
Julius Riyadi Darmaatmadja (s. 20. joulukuuta 1934) on indonesialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kardinaali. Hänet vihki jesuiittojen papiksi Justinus Darmojuwono 18. joulukuuta 1969. Hän sai nimityksen Semarangin arkkihiippakunnan arkkipiispaksi 19. helmikuuta 1983, ja hänet vihittiin piispaksi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Darmojuwono, jota avustivat Francis Xavier Sudartanta Hadisumarta ja Leo Soekoto.
Darmaatmadja nimitettiin Indonesian sotilaspiispaksi 28. huhtikuuta 1984. Hänet ylennettiin kardinaaliksi 26. marraskuuta 1994, jolloin hän sai nimityksen Sacro Cuore di Marian kardinaalipapiksi. Hänet nimitettiin Jakartan arkkipiispaksi 11. tammikuuta 1996, ja hän toimi lisäksi yhä myös sotilaspiispana, kunnes erosi tästä tehtävästä 2. tammikuuta 2006. Hän jäi eläkkeelle Jakartan arkkipiispan tehtävistä 28. kesäkuuta 2010.
Darmaatmadja osallistui vuoden 2005 konklaavin.
Siperian federaatiopiiri

| Siperian federaatiopiiri Сибирский федеральный округ Российской Федерации |
| --- | --- |

 Federaatiopiirin sijainti Venäjällä
Valtio:  Venäjä
Liittovaltiosubjektit:  Altain aluepiiri Altain tasavalta Burjatian tasavalta Hakasian tasavalta Irkutskin alue Kemerovon alue Krasnojarskin aluepiiri Novosibirskin alue Omskin alue Taka-Baikalian aluepiiri Tomskin alue Tuvan tasavalta
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Novosibirsk
 – presidentin täysivaltainen edustaja:  Sergei Menjajlo
Pinta-ala:  5 114 800 km²
Väkiluku (2010):  19 256 426
 – väestötiheys:  3,8 as./km²
 
Federaatiopiirin internetsivut
 Aikavyöhyke UTC+6/+9 (MSK+3/+6) 
Siperian federaatiopiiri (ven. Сибирский федеральный округ Российской Федерации, Sibirski federalnyi okrug Rossijskoi federatsii) on yksi Venäjän federaation kahdeksasta federaatiopiiristä. Federaatiopiirissä asuu noin 20 miljoonaa ihmistä, ja sen hallintokeskus on Novosibirsk.
Siperian federaatiopiiri on maantieteellistä Siperiaa suppeampi alue ja käsittää vain sen keskiosat. Federaatiopiirin ulkopuolelle jäävät Länsi-Siperian alueet Uralvuorten läheisyydessä (Uralin federaatiopiirissä) sekä Sahan tasavalta koillisessa (Kaukoidän federaatiopiirissä).
Siperian federaatiopiirin subjektit. (Kuvan numeroiden selitys taulukossa.)
Tarve useita liittovaltiosubjekteja sisältävien  Venäjän presidentinhallinnon alaisuudessa toimivien federaatiopiirien määrittelyyn syntyi 1990-luvulla muodostuneen hallinnon hajanaisuudesta. Federaatiosubjektit perustettiin toukokuussa 2000.
Väestö ja talous

Siperian federaatiopiirin osuus Venäjän bruttokansantuotteesta oli vuonna 2010 yhteensä 4 093 589,0 miljoonaa ruplaa eli 10,95 % koko Venäjän BKT:stä. Federaatiosubjekteista maan keskiarvoa (261,8 tuhatta ruplaa/ vuosi eli noin 6 413 EUR) korkeampi BKT-osuus oli ainoastaan Krasnojarskin aluepiirissä (131 % keskiarvosta) ja Tomskin alueella (104 %); kaikissa muissa federaatiosubjekteissa henkeä kohden laskettu BKT-osuus oli Venäjän keskiarvon alapuolella. Valtakunnan tasoon verrattuna Siperian federaatiopiirin laskennallinen BKT henkeä kohden olikin keskimäärin vain 81 prosenttia maan keskiarvosta.
| Kartan numero | Federaatiosubjekti | Väestö 2010 | Alueellinen BKT vuonna 2010 (milj>  ruplaa) | Osuus koko Venäjän BKT:stä vuonna 2010 (%) | BKT henkeä kohti  (ruplaa, 2010) | BKT henkeä kohti  (% Venäjän  keskiarvosta) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2 | Altain aluepiiri | 2 419 755 | 299 715,3 | 0,80 | 123 862 | 40 |
| 1 | Altain tasavalta | 206 168 | 21 635,8 | 0,06 | 104 943 | 47 |
| 3 | Burjatian tasavalta | 972 021 | 136 374,0 | 0,36 | 140 299 | 54 |
| 12 | Hakasian tasavalta | 532 403 | 93 709,0 | 0,25 | 176011  | 67 |
| 5 | Irkutskin alue | 2 428 750 | 539 245,6 | 1,44 | 222 026 | 85 |
| 6 | Kemerovon alue | 2 763 135 | 622 513 | 1,66 | 225 292 | 86 |
| 7 | Krasnojarskin aluepiiri | 2 828 187 | 1 050 158,5 | 2,81 | 371 319 | 142 |
| 8 | Novosibirskin alue | 2 665 911 | 482 026,5 | 1,29 | 180 811 | 69 |
| 9 | Omskin alue | 1 977 665 | 371 218,1 | 0,99 | 187 705 | 72 |
| 4 | Taka-Baikalian aluepiiri | 1 107 107 | 162 100,2 | 0,43 | 146 418 | 56 |
| 10 | Tomskin alue | 1 047 394 | 284 292 | 0,76 | 271 428 | 104 |
| 11 | Tuvan tasavalta | 307 930 | 30 601,0 | 0,08 | 99 376 | 38 |
|  | Yhteensä | 19 256 426 | 4 093 589,0 | 10,95 | 212 583 | 81 |
Energia ja luonnonvarat

selvennä
Federaatiopiirissä toimivat energiantuotantoyhtiöt TGK-11-,TGK-12,TGK-13 sekä TGK-14. Vuoden 2006 tietojen mukaan piirissä kasvoi taloudellisesti saavutettavaa hakattavaa puuta 64 miljoonaa kuutiometriä vuodessa, josta hakattiin puolet. Mekaanista ja kemiallista puunjalostuskapasiteettia on piirissä 25 %:lle puusta.
Presidentinhallinnon täysivaltaiset edustajat

Leonid Dratševski (2000–2004)
Anatoli Kvašnin (2004–2010)
Viktor Tolokonski (2010–2014)
Nikolai Rogozkin (2014–2016)
Sergei Menjajlo (2016–)
Skön

Skönin sijainti Västernorrlandin läänissä.
Skönsberg.
Skön on entinen kunta ja entinen kauppala Sundsvallin kunnassa Pohjois-Ruotsissa. Se sijaitsee Västernorrlandin läänissä ja Medelpadin maakunnassa. Osa entisen kunnan ja kauppalan alueen asutuksesta kuuluu Sundsvallin taajamaan, mutta alueella sijaitsevat myös Tunadalin, Sundsbrukin ja Johannedalin taajamat.
Skönin maalaiskuntaan perustettiin vuonna 1884 Skönsmonin taajaväkinen yhdyskunta ja kymmenen vuotta myöhemmin vielä Gångvikenin ja Skönsbergin taajaväkiset yhdyskunnat. Skönsmon sijaitsee Sundsvallin keskustasta kaakkoon, Skönsberg puolestaan koilliseen.
Nämä taajaväkiset lakkautettiin vuonna 1948, jolloin Skönsmonin alue liitettiin Sundsvallin kaupunkiin ja kunnan loppuosa muutettiin Skönin kauppalaksi. Vuonna 1965 myös Skönin kauppala liitettiin Sundsvallin kaupunkiin, josta vuonna 1971 tuli Sundsvallin kunta.
Skönin kauppalalla oli käytössään oma vaakuna.
Skönin kauppalan vaakuna
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Sköns köping – Käännöstä tästä ja artikkelista Sköns socken
Jonas Ferdinand Bergenheim

Jonas Ferdinand Bergenheim (5. tammikuuta 1796 Ilmajoki – 5. marraskuuta 1847 Vaasa) oli Bergenheim-sukuun kuulunut maanmittari ja sotilas, joka toimi  Maanmittaushallituksen ylitirehtöörinä eli pääjohtajana, samoin kuin Vaasan läänin kuvernöörinä.
Bergenheimin vanhemmat olivat hovioikeuden presidentti Erik Johan Bergenheim ja Hedvig Sofia Hannelius. Hän tuli ylioppilaaksi Turussa 1813 ja opiskeli sitten matematiikkaa, mutta siirtyi 1814 Venäjälle, ensin yleisesikunnan palvelukseen ja sitten vuodesta 1822 Pietarin topografiseen virastoon. Vuonna 1827 Bergenheim piirsi ja julkaisi Inkerinmaan kartan, jonka nimistö perustui Ruotsin hallituksen toimittamaan vuoden 1676 asutuskarttaan.
Bergenheim osallistui Venäjän käymiin Persian ja Turkin sotiin ja hänet määrättiin 1833 Moldaun ja Valakian hallinnon käytettäväksi. Hän laati näistä alueista ranskankielisen tilastollisen sotatieteellisen esityksen ja sai palkkiona Venäjän hallitukselta 2000 hehtaaria maata. Hän erosi sotapalveluksesta everstinä vuonna 1836, siirtyen Suomen Maanmittaushallitukseen. Siellä hänellä oli hoidossaan muun muassa rajantarkistustehtäviä. Vuonna 1843 hänestä tuli viraston ylitirehtööri, mutta kaksi vuotta myöhemmin hän siirtyi Vaasan läänin kuvernööriksi.
Bergenheim oli taiteellisesti lahjakas henkilö, maisema-akvarellisti, joka oli kehittänyt taitojaan jo poikavuosista saakka. Hän maalasi akvarelleja sekä Suomesta että Romaniasta. Hän kuoli naimattomana.
Sinikerttuli

| Sinikerttuli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kerttulit Parulidae
Suku::  Loistokerttulit Setophaga
Laji::  caerulescens
Kaksiosainen nimi
 Setophaga caerulescens  (Gmelin, 1789) 
Synonyymit
 Dendroica caerulescens 
Katso myös
   Sinikerttuli Wikispeciesissä   Sinikerttuli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sinikerttuli (Setophaga caerulescens) on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Sinikerttulia tavataan pesivänä Kaakkois-Kanadassa ja Yhdysvaltain itä- ja koillisosissa sekä talvehtivana Floridassa ja Väli-Amerikassa. Sen populaatio on hyvin suuri ja sen kannankehitys on nouseva. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Sköldvikin rautatieasema

Sköldvikin rautatieasema (lyh. Sld) eli Kilpilahden rautatieasema on Porvoon Kilpilahdessa sijaitseva Suomen rataverkon liikennepaikka ja rataosan Olli–Sköldvik pääteasema. Sen etäisyys Helsingin päärautatieasemalta on 56,4 ratakilometriä. Asemalla on ainoastaan tavaraliikennettä, ja se palvelee pääasiassa Kilpilahden sataman ja Porvoon öljynjalostamon kuljetustarpeita. Liikennepaikka avattiin liikenteelle 14. helmikuuta 1972.
Sköldvik on Suomen ainoa rautatieasema, jonka ensisijainen nimi on ruotsinkielinen. ”Kilpilahti” on aseman virallinen, mutta harvoin käytetty suomenkielinen nimi. Suomenkielinen nimi otettiin käyttöön 12. tammikuuta 1998. Vaikka Porvoo onkin kaksikielinen kunta, jonka ensimmäisenä kielenä on suomi, asema sijaitsee alueella, joka kuului vuoden 1997 alussa lakkautettuun Porvoon maalaiskuntaan. Se oli vuoteen 1983 saakka enemmistöltään ruotsinkielinen kunta. Koska asema ja öljynjalostamo aiemmin tunnettiin yleisesti Sköldvikinä, vaikka suomennettukin nimi oli virallisesti olemassa, on aseman nimi toistaiseksi säilytetty ruotsinkielisenä liikenneturvallisuuteen vedoten.[lähde? ]
Julius Rudolf Osberg

Julius Rudolf Osberg (19. tammikuuta 1842 Helsinki – 28. huhtikuuta 1910 Helsinki) oli suomalainen valtioneuvos, senaatin protokollasihteeri ja helsinkiläisen Osbergin konepajan omistaja.
Osbergin vanhemmat olivat ruotsalainen kupariseppä, tehtailija Karl August Osberg (1807–1863) ja Anna Juliana Jürgenfeld (1806–1869). Perhe muutti Virosta Helsinkiin 1840 ja Karl August Osberg perusti Mikonkadulle vuonna 1845 oman kuparisepänverstaan. Julius Rudolf Osberg pääsi ylioppilaaksi Helsingin yksityislyseosta 1862 ja hän opiskeli Helsingin yliopistossa suorittaen tuomarintutkinnon 1870. Osberg sai varatuomarin arvon 1872.
Osberg toimi Suomen senaatin oikeusosastolla ylimääräisenä kopistina 1871–1874, kopistina 1874–1880, kanslistina 1880–1885, registraattorina 1885 ja protokollasihteerinä 1885–1896. Hän erosi virasta 1896 omasta pyynnöstään ja sai valtioneuvoksen arvon 1899.
Osberg osti vuonna 1882 konkurssihuutokaupasta talousvaikeuksiin joutuneen suuren helsinkiläisen Osberg & Baden' konepajan jonka omistajina olivat olleet hänen veljensä insinööri Oskar Osberg ja lankonsa insinööri August Bade. Konepajan toiminta jatkui nyt Osbergin konepajan nimellä ja Oskar Osberg johti konepajaa yksin Baden muutettua Venäjälle vuonna 1882. Julius Rudolf Osberg oli konepajan omistajana vuoteen 1892 saakka jolloin konepajan osti Siltarakennus Oy ja tästä sai alkunsa Kone- ja Siltarakennus Oy. Julius Rudolf Osberg oli uudessa yhtiössä osakkeenomistajana ja yhtiön hallituksen jäsenenä.
Osberg omisti vuosina 1877–1898 Porvoon Veckjärvellä sijaitsevan Domargårdin kartanon. Hän lahjoitti kartanon 1898 kahdelle tyttärelleen ja muutti asumaan Helsinkiin. Osberg sairasti diabetesta ja hän kuoli Helsingissä 1910.
Julius Rudolf Osberg oli naimisissa vuodesta 1873 Adèle Therese Schiefnerin (1845–1915) kanssa jonka isä oli konsuli Ignatz Schiefner.
Somebody Told Me

| ”Somebody Told Me” The Killers |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Hot Fuss
 Tuottaja(t): The Killers
 Tyylilaji: alternative rock, post-punk revival
 Kesto: 03.17
 Levy-yhtiö: Island Records Lizard King
The Killersin muut singlet
| ”Mr. Brightside” 2003 | ”Somebody Told Me” 2004 | ”All These Things That I’ve Done” 2004 |
Somebody Told Me on yhdysvaltalaisen rockyhtye The Killersin kappale, joka julkaistiin toisena singlenä yhtyeen debyyttialbumilta Hot Fuss. ”Somebody Told Me” ylsi Yhdysvaltain Billboard 200-listalla parhaimmillaan sijalle 51.  ja Britannian singlelistalla sijalle 3.
Kappaleet > Britannian CD-julkaisu

Somebody Told Me – 3.17
Under the Gun – 2.34
The Ballad of Michael Valentine – 3.50
Just niin kuin Elvis

| ”Just niin kuin Elvis” Pää Kii |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 B-puoli: ”Sun ei ois pitäny tappaa sitä tyttöö”
 Julkaistu: 3. heinäkuuta 2015
 Formaatti: 7" vinyyli
 Tyylilaji: punk
 Kesto: 01.48
 Levy-yhtiö: Blast of Silence
Just niin kuin Elvis on Pää Kii -yhtyeen single, joka julkaistiin 3. heinäkuuta 2015 levymerkillä Blast of Silence. Single julkaistiin 7" vinyyliformaatissa kolmena eri värisenä versiona, joista 500 mustalla pohjalla, 350 punaruskealla pohjalla (blood’n’shit) sekä 150 keltavihreällä pohjalla (snot’n’puke).
Kappaleet

Just niin kuin Elvis – 1.48
Sun ei ois pitäny tappaa sitä tyttöö – 2.19
Kokoonpano

Teemu Bergman – laulu, kitara
Lauri Eloranta – kitara
Mikko Luukko – kitara
Vekku Vartiainen – basso
Maukka Maunula – rummut
Aiheesta muualla

Just niin kuin Elvis discogs.com -sivustolla
Justina Machado

Justina Machado vuonna 2016.
Justina Machado (s. 1972 Chicago) on yhdysvaltalainen näyttelijä, jolla on puertoricolaiset sukujuuret.
Machado on tullut suurelle yleisölle tutuksi Mullan alla -televisiosarjasta, jossa hän esitti Vanessa Diazia. Hän voitti tästä roolityöstä Screen Actors Guild Award -palkinnon yhdessä sarjan muiden näyttelijöiden kanssa.
Machadolla on ollut televisiorooleja myös sarjoissa One Day at a Time, Pelastava siirto, Queen of the South, Rakkauden anatomia, Tervetuloa perheeseen ja Täydelliset naiset. Lisäksi hän on näytellyt elokuvissa Hanaa! (2004), Tuplamorsian (2008), In the Electric Mist (2009) ja All Together Now (2020).
Machado osallistui yhdysvaltalaiseen Dancing with the Stars -televisio-ohjelmaan syksyllä 2020 ja sijoittui kilpailussa neljänneksi.
Aiheesta muualla

Justina Machado Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Julius Rietz

Julius Rietz
Julius Rietz (28. joulukuuta 1812 – 12. syyskuuta 1877) oli saksalainen sellisti, säveltäjä, kapellimestari ja musiikkiteosten editoija.
Rietz opiskeli muiden muassa Bernhard Rombergin johdolla. Hän toimi kapellimestarina Felix Mendelssohnin avustajana Düsseldorfissa vuonna 1834 ja seurasi tätä tämän virassa vuonna 1835. Vuosina 1847–1854 hän johti Leipzigin oopperan orkesteria. Hän johti myös Gewandhausin konsertteja, työskenteli Leipzigin konservatorion sävellysprofessorina ja oli vuodesta 1860 kapellimestarina Dresdenissä. Rietzin oppilaiden joukossa olivat Woldemar Bargiel, Salomon Jadassohn, Arthur Sullivan. ja Max von Erdmannsdörfer.
Suurimman osan urastaan Rietz myös soitti selloa. Hän esiintyi varsinkin Ferdinand Hillerin ja Ferdinand Davidin kanssa. Hänen sävellystuotantoonsa kuuluu esimerkiksi kolme oopperaa, kolme sinfoniaa ja neljä konserttoa. Hän toimitti editiot kaikista Mendelssohnin teoksista ja editoi kokoelmiin myös joitain Georg Friedrich Händelin ja Wolfgang Amadeus Mozartin teoksista.
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
Julius Sang

| Mitalit> Maa:   Kenia.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kenia.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kenia.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Kenia> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | München 1972 | 4×400 m |  |
|  Pronssia | München 1972 | 400 m |  |
Julius Sang (19. syyskuuta 1948 Kapsabet – 9. huhtikuuta 2004 Eldoret) oli kenialainen pikajuoksija ja olympiavoittaja. Hänen päämatkansa oli 400 metriä.
Sang voitti Münchenin 1972 olympialaisissa kultaa 4 × 400 metrin viestissä. Kenian joukkueessa juoksivat hänen lisäkseen Robert Ouko, Charles Asati ja Hezakiah Nyamau. Lisäksi hän voitti samoissa kisoissa pronssia 400 metrillä. Nämä jäivät hänen vuonna 1981 päättyneen juoksu-uransa ainoiksi arvokisamitaleiksi.
Sang kuoli äkilliseen sairauteen 9. huhtikuuta 2004.
Saavutuksia

Olympiakultaa 4 × 400 metrin viestijuoksussa 1972
Olympiapronssia 400 metrin juoksussa 1972
Sinikka Toropainen

Sinikka Esteri Toropainen (ent. Kiippa, o.s. Palonkoski, s. 2. maaliskuuta 1941 Kauhajoki) on suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti aktiiviurallaan Vaasan Vasamaa ja häntä valmensi Sulo Saarela.
Kiippa sijoittui maratonjuoksussa 15:nneksi Ateenan EM-kilpailuissa 1982 ja 27:nneksi Helsingin MM-kilpailuissa 1983. SM-kilpailuissa hän sai maratonilla hopeaa 1980, 1981 ja 1982 sekä pronssia 1983. Ennätyksensä 2.40.52 hän juoksi voittaessaan Apeldoornin maratonin 1983.
Solaris

Solaris (lat. aurinkoinen) voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Solaris Bus & Coach S.A., suuri puolalainen yritys jonka tuotteita ovat linja-autot ja raitiotievaunut
Solaris, Stanisław Lemin tieteisromaani vuodelta 1961
Solaris (1972), Andrei Tarkovskin elokuva Lemin romaanin pohjalta
Solaris (2002), Steven Soderberghin elokuva Lemin romaanin pohjalta
Oracle Solaris, Oracle Corporationin käyttöjärjestelmä
Solaris-lomat ry, sosiaalisen lomatoiminnan järjestäjä
Solaris, viiniköynnös, joka menestyy Suomessa menestymisvyöhykkeellä I.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Solaris”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Sinikka Vanhala

Sinikka Vanhala on suomalainen professori Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun johtamislaitoksella.
Vanhala on ma. Organisaatiot ja johtaminen -aineen professori. Hän vastaa Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun henkilöstöjohtamisen opetuksesta ja tutkimuksesta. Kiinnostuksen kohteina hänellä ovat strateginen henkilöstöjohtaminen ja henkilöstökäytännöt sekä niiden vaikutukset organisaatio- ja yksilötasolla, työhyvinvointi, organisaatiokäyttäytyminen, organisaatiokulttuuri, naisten asema työmarkkinoilla ja naisjohtajuus.
Jonas Eduardo Américo

Jonas Eduardo Américo, lyhyemmin Edú (s. 6. elokuuta 1949 Jaússa) on brasilialainen entinen jalkapalloilija. Hänen urallaan, vuosina 1966-1985, Edú edusti Santos FC:tä, Corinthiansia, Internacionalia, Monterreytä, São Cristovãota ja Nacionalia.
Hän pelasi Brasilian maajoukkueessa 45 ottelua vuosina 1966-1976 ja teki kahdeksan maalia. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 1970 ja hänet valittiin myös vuoden 1966 MM-kisoihin sekä vuoden 1974 MM-kisoihin. Hän pelasi silti vain vuosien 1974 ja 1970 MM-kisoissa.
Brasilian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1966
1 Gilmar |
2 Djalma Santos |
3 Fidelis |
4 Bellini |
5 Brito |
6 Altair |
7 Orlando |
8 Paulo Henrique |
9 Rildo |
10 Pelé |
11 Gérson |
12 Manga |
13 Denílson |
14 Lima |
15 Zito |
16 Garrincha |
17 Jairzinho |
18 Alcinho |
19 Silva |
20 Tostão |
21 Paraná |
22 Edu |
Valmentaja Feola
Brasilian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1970
1 Félix |
2 Brito |
3 Piazza |
4 Carlos Alberto |
5 Clodoaldo |
6 Marco Antônio |
7 Jairzinho |
8 Gérson |
9 Tostão |
10 Pelé |
11 Rivelino |
12 Ado |
13 Roberto |
14 Baldocchi |
15 Fontana |
16 Everaldo |
17 Joel |
18 Paulo César |
19 Edu |
20 Dario |
21 Zé Maria |
22 Leão |
Valmentaja Zagallo
Brasilian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1974
1 Leão |
2 Luís Pereira |
3 Marinho Peres |
4 Zé Maria |
5 Piazza |
6 Marinho Chagas |
7 Jairzinho |
8 Leivinha |
9 César |
10 Rivelino |
11 Paulo César |
12 Renato |
13 Valdomiro |
14 Nelinho |
15 Alfredo |
16 Marco Antônio |
17 Carpegiani |
18 Ademir da Guia |
19 Mirandinha |
20 Edu |
21 Dirceu |
22 Valdir Peres |
Valmentaja Zagallo
Johan Svendsen

Johan Svendsen
Johan Severin Svendsen (30. syyskuuta 1840 Kristiania – 14. kesäkuuta 1911 Kööpenhamina) oli norjalainen säveltäjä, viulisti ja kapellimestari, Norjan musiikin keskeisimpiä hahmoja Edvard Griegin ohella.
Johan Svendsen syntyi Kristianiassa (nyk. Oslo) sotilasmuusikon perheeseen ja opiskeli nuoresta alkaen viulun-, huilun- ja klarinetinsoittoa. Hän opiskeli Saksassa Leipzigin konservatoriossa vuosina 1863–1867, aluksi viulunsoittoa, mutta vasemman käden hermovika pakotti hänet luopumaan viulistinurasta, ja hän keskittyi sävellysopintoihin. Leipzigin-kautensa jälkeen Svendsen palasi vuodeksi Norjaan ja piti kaksi sävellyskonserttia ja sen jälkeen matkusteli eri puolilla Eurooppaa (mm. Pariisissa, Leipzigissa ja Bayreuthissa). Palattuaan Norjaan hän työskenteli Oslossa Musiikkiyhdistyksen kapellimestarina 1872–1877 ja 1881–1883 ja siirtyi sen jälkeen Tanskan pääkaupunkiin Kööpenhaminaan Kuninkaallisen teatterin kapellimestariksi 1883–1908. Hän teki kapellimestarina kiertueita ja esiintyi myös Helsingissä.
Svendsen sävelsi ensi sijassa soitinmusiikkia, niin absoluuttista musiikkia, kuten kaksi sinfoniaa (1867 ja 1876), kuin puolittain ohjelmallisiakin orkesterirunoelmia, joihin kuuluvat Pariisin karnevaali (1872) ja Romeo ja Julia (1876). Svendsenin sävellystyylissä yhdistyvät sekä klassiset että romanttiset vaikutteet, ja hän ammensi innoitusta norjalaisesta kansanmusiikista. Suurimuotoisissa teoksissaan hän käyttää taitavasti laajoja muotorakenteita. Hänen pääteoksenaan voidaan pitää 2. sinfoniaa, joka muistuttaa Johannes Brahmsin tyyliä. Svendseniin suosituimpiin teoksiin kuuluu myös romanssi viululle ja orkesterille (1881).
Sävellyksiä

Sinfonia nro 1 D-duuri (1867)
Sinfonia nro 2 B-duuri (1876)
Viulukonsertto nro 1 A-duuri (1870)
Viulukonsertto nro 2 D-duuri (1870)
Pariisin karnevaali (1872)
Juhlapoloneesi (1873)
Poloneesi nro 2 (1882)
Norjalainen taiteilijakarnevaali (1874)
Zorahayda (1874)
4 norjalaista rapsodiaa (1876–1877)
Orkesterifantasia Romeo ja Julia (1876)
Romanssi viululle ja jousiorkesterille (1881)
Baletti Kevät saapuu (1892)
Oktetto jousille A-duuri (1866)
Jousikvintetto C-duuri (1867)
Jousikvartetto a-molli (1875)
Mieskuorolaulu Aftenrøster
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Johan Svendsen International Music Score Library Project (englanniksi)
Sköldvikin kartano

Sköldvikin kartano (ruots. Sköldvik gård) oli Porvoosta noin 11 kilometriä lounaaseen, Kilpilahden teollisuusalueen pohjoispuolella sijaitseva kartano, joka perustettiin 1700-luvulla. Asutusta paikalla on ollut ilmeisesti 1980‐luvulle saakka. Kartanon useiden omistajien joukossa ovat olleet muun muassa Wredet.  Sköldvikin kartanon viimeinen tilanhoitaja, pehtoori, oli Göttfrid Pelander.
Kartanon 622 hehtaarin suuruisen alueen osti Neste vuonna 1962. Sköldvikin kartanon alueelle perustettiin Porvoon öljynjalostamo Suomen suurimmaksi öljynjalostamoksi ja Sköldvikin satama. Tätä aikaisemmin Suomeen oli perustettu Naantalin öljynjalostamo.
Suomeksi Sköldvik on virallisesti Kilpilahti, mutta Porvoon maalaiskunnan, joka liitettiin Porvoon kaupunkiin ruotsinkielisyyden vuoksi Kilpilahdesta puhutaan myös suomenkielessä edelleen Sköldvikinä.
Aiheesta muualla

Katavisto, Anja: Vanha Sköldvik.  Neste, 1990.  ISBN 951-96064-9-1.
Sisäsiittoisuus

Banaanikärpäsnaaraat suosivat lisääntymisessä koiraita, jotka ovat niiden lähisukulaisia.
Sisäsiittoisuus on toisilleen läheistä sukua olevien eliöiden lisääntymistä keskenään.
Sisäsiitoksella on haitallisia vaikutuksia jälkeläiseen. Tämän taustalla on se, että lähisukulaisilla on tavallista enemmän yhteisiä geenimuotoja. Kun yksilö perii saman geenimuodon molemmilta vanhemmiltaan, erilaiset resessiiviset eli väistyvästi periytyvät sairaudet pääsevät ilmenemään. Jotkin alleelit ovat tällaisina homotsygootteina letaaleja eli vaikuttavat yksilön elinkelpoisuuteen ennen syntymää ja sen jälkeen.