stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hans Posse

Hans Posse
Hans Posse (1879 Dresden, Saksa – 1942 Dresden) oli Dresden Gemäldegalerien johtaja ja vastasi saksalaisten sotasaaliiksi ottamien taideteosten sijoittamisesta.
Hän astui Dresden Gemäldegalerien palvelukseen vuonna 1910, nousi sen johtajaksi 1913 ja oli siinä tehtävässä vuoteen 1942. Hän halusi alusta pitäen palautettavaksi museoon kaikki lainassa olleet teokset. Natsien noustua valtaan hän joutui vähäksi aikaa tehtävästään syrjään syytettynä natsivastaisuudesta ja rappiotaiteen hankinnoista, mutta Hitler itse palautti hänet virkaan ja antoi tehtäväksi luoda Führerin museon Itävaltaan Linziin. Samana vuonna Posse takavarikoi Rotschildin veljesten Alphonse Mayer Rothschildin (1878–1942) ja Louis Rothschildin (1882–1955) kokoelman. Takavarikoinnit jatkuivat hänen kuolemaansa saakka.
Possen seuraajaksi Dresden Gemäldegalerien ja Führermuseumin johtajana nousi 1943 Hermann Voss.
Half Japanese

| Half Japanese |
| --- | --- |
 Half Japanese @ SxSW, 2008
Tiedot
Toiminnassa:  1975–
Tyylilaji:  vaihtoehtorock, post-punk, noise rock, indie rock
Kotipaikka:  Baltimore Maryland, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Jad Fair   David Fair   Jason Willett   Gilles Reider   Mark Ibold, basso  
Entiset jäsenet:  Maureen Tucker   Don Fleming  
Aiheesta muualla
www.halfjapanese.co.uk
Infobox OKNimi-testi OK: 
Half Japanese on vuonna 1975 perustettu yhdysvaltalainen yhtye. Se on tunnettu erilaisesta ja kokeilevasta rockmusiikista. Yhtyeen jäsenten innoittajia ovat muun muassa The Shaggs, Velvet Underground ja Jonathan Richman.
Kokoonpano

jad Fair - laulu ja kitara
David Fair - laulu
Jason Willett - kitara ja laulu
Gilles Reider - rummut
Kokoonpano > Entiset jäsenet

Moe Tucker - rummut
Don Fleming - kitara
Diskografia > Studioalbumit

Half Gentlemen/Not Beasts (Armageddon, 1980)
Loud (Armageddon, 1981)
Our Solar System (Iridescence, 1985)
Sing No Evil (Iridescence, 1985)
Music To Strip By (50 Skidillion Watts, 1987)
Charmed Life (50 Skidillion Watts, 1988)
The Band That Would Be King (50 Skidillion Watts, 1989)
We Are They Who Ache with Amorous Love (TEC Tones, 1990)
Fire In The Sky (Paperhouse, 1992)
Hot (Safe House, 1995)
Bone Head (Alternative Tentacles, 1997)
Heaven Sent (Emperor Jones, 1997)
Hello (Alternative Tentacles, 2001)
Diskografia > Kokoelmat

Half Alive (Cassette - live at DC Space and the Red Door, Baltimore - 50 Skidillion Watts, 1977)
50 Skidillion Watts Live (Calypso Now, 1984)
Boo: Live in Europe 1992 (TEC Tones, 1994)
Best Of Half Japanese (Timebomb Japan, 1993)
Greatest Hits 2 CDs / 3 LPs (Safe House, 1995)
Best Of Half Japanese Vol. 2 (Timebomb Japan, 1995)
Diskografia > EP

"Calling All Girls" (50 Skidillion Watts, 1977)
Horrible (Press, 1982)
Real Cool Time/What Can I Do/Monopoly EP (Overzealous Editions, 1989)
Everybody Knows, Twang 1 EP (Seminal Twang, 1991)
4 Four Kids EP (Ralph, 1991)
Postcard EP (Earl, 1991)
Eye of the Hurricane/Said and Done/U.S. Teens are Spoiled Bums/Daytona Beach EP (1991)
Diskografia > Singles

No Direct Line from my Brain to My Heart/(I Don't Want to Have) Mono (No More) 7" (50 Skidillion Watts, 1978)
Spy (Armageddon, 1981)
How Will I Know (Press, 1982)
U.S. Teens Are Spoiled Bums (50 Skidillion Watts, 1988)
T For Texas/Go Go Go Go (XXOO Fan Club, 1990)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Yhtyeen viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
HMS Marvel (J443)

| HMS Marvel |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Toronto Ship Building Company, Toronto
Kölinlasku:  19. huhtikuuta 1944
Laskettu vesille:  30. elokuuta 1944
Palveluskäyttöön:  2. huhtikuuta 1945
Loppuvaihe:  romutettu 1958
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 030 t
Pituus:  68,58 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,82 m
Syväys:  2,59 m
Koneteho:  VTE: 2 400 ihp
Nopeus:  16,5 solmua
Miehistöä:  85
Aseistus
Aseistus:  1 × QF 4″ (102 mm) Mk V -ilmatorjuntatykki 4 × Oerlikon 20 mm
HMS Marvel (viirinumerot J443 ja M443) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1945 valmistunut Algerine-luokan miinanraivaaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Torontosta Toronto Ship Building Companyltä, missä köli laskettiin 19. huhtikuuta 1944. Se laskettiin vesille 30. elokuuta ja valmistui 2. huhtikuuta 1945.
Palvelus

Alus romutettiin vuonna 1958 Charlestownissa.
Hato (1937)

| Hato / 鳩 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Ishikawajima
Kölinlasku:  28. toukokuuta 1936
Laskettu vesille:  25. tammikuuta 1937
Palveluskäyttöön:  7. elokuuta 1937
Poistui palveluskäytöstä:  10. joulukuuta 1944
Loppuvaihe:  upotettu 16. lokakuuta 1944
Tekniset tiedot
Uppouma:  840 t (standardi) 1 040 t (kuormattu)
Pituus:  86,8 m (vesiraja) 88,5 m (kokonaispituus)
Leveys:  8,2 m
Syväys:  2,76 m
Koneteho:  19 000 shp
Nopeus:  30,5 solmua
Miehistöä:  113
Aseistus
Aseistus:  3 × 127 mm/50 type 11 1 × 40 mm ilmatorjuntatykki 3 × 533 mm torpedoputkea
Hato (jap. 鳩) oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1937 valmistunut Ōtori-luokan torpedovene.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1934 hankinnoissa Ishikawajimalta, missä köli laskettiin 28. toukokuuta 1936. Alus laskettiin vesille 25. tammikuuta 1937 ja valmistui 7. elokuuta.
Palvelus

Alus upposi 16. lokakuuta 1944 ilmahyökkäyksessä Hongkongin edustalla. Se poistettiin alusluettelosta 10. joulukuuta 1944.
Hato (1903)

| Hato |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Kuren laivastoarsenaali
Laskettu vesille:  heinäkuu 1903
Palveluskäyttöön:  22. lokakuuta 1903
Poistui palveluskäytöstä:  1. huhtikuuta 1922
Tekniset tiedot
Uppouma:  152 t
Pituus:  45 m
Leveys:  4,9 m
Syväys:  1,5 m
Koneteho:  4 200 ihp
Nopeus:  30 solmua
Aseistus
Aseistus:  1 × QF 6 naulan Hotchkiss -tykki 2 × 2,5 naulan -tykkiä 3 × 360 mm torpedoputkea
Hato oli keisarillisen Japanin laivaston 1903 valmistunut Hayabusa-luokan torpedovene.
Valmistus

Alus tilattiin osana vuoden 1897 hankintoja Kuren laivastontelakalta. Alus laskettiin vesille heinäkuussa 1903 ja valmistui 22. lokakuuta.
Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1922.
Hammett-yhtälö

Kemiassa Hammett-yhtälö kuvaa areenien reaktionopeutta suhteessa bentsoehappoon. Näissä areeneissa on bentseenirenkaassa reaktioon osallistuva kemiallinen ryhmä Y, jonka suhteen on reaktioon suoraan osallistumaton X-substituentti (atomi tai atomiryhmä) para- tai meta-asemassa. Yhtälö ei päde orto-substituutiolle.
R on reagoiva Y-ryhmä, jonka suhteen on kiinnittynyt reaktioon osallistumaton X-substituentti orto-, meta- tai para-asemaan (o-, m-, p-asema).
Yhtälö on
\log _{10}{\frac {k}{k_{0}}}=\rho \sigma
k on Y-ryhmän suhteen X-ryhmällä para- tai meta-substituoidun areenin reaktionopeusvakio
k0 on bentsoehapon vesiliuoksessa tapahtuvan protolyysin 25 °C reaktionopeusvakio
ρ (rho) on reaktiovakio, joka riippuu vain Y-ryhmän reaktiosta ja reaktio-olosuhteista (muttei σ-arvosta)
σ (sigma) on substituenttivakio, joka riippuu vain X-substituentista (muttei ρ-arvosta)
Toinen yhtäläinen esitystapa on
\log _{10}{\frac {K}{K_{0}}}=\rho \sigma
K on Y-ryhmän suhteen X-ryhmällä para- tai meta-substituoidun areenin tasapainovakio
K0 on bentsoehapon 25 °C vesiliuoksen happovakio
Hammett-yhtälö kuuluu muiden vastaavanlaisten yhtälöiden joukkoon, jotka kuvaavat lähes suoraa eli lineaarista vapaaenergian riippuvuussuhdetta (eng. linear free-energy relationship, LFER) näiden yhtälöiden tekijöistä. Yhtälöiden yleisnimitys on siksi LFER-yhtälöt. Hammett-yhtälön osoittama yhteys ei kuitenkaan ole koskaan aivan täydellinen, eikä yhtälö päde aivan kaikissa tapauksissa edes likimain. Yhtälön keksiminen oli silti hyvin merkittävä löydös ja se oli ensimmäisimpiä LFER-yhtälöitä – 1924 keksitty Brønstedin katalyysiyhtälö oli ensimmäinen.
Hammett-yhtälön avulla voidaan muun muassa ennustaa reaktioiden tasapainovakioita, ennustaa areenireaktioiden energetiikkaa ja mitata epäsuorasti sen, että onko reaktion siirtymätilassa positiivisia vai negatiivisia varauksia.
Teoria

Hammett-yhtälö on nimetty sen 1937 keksineen Louis Plack Hammettin mukaan, joka havaitsi jo 1935 p/m-areenien happovakioiden ja reaktionopeusvakioiden välillä olevan lineaarinen yhteys. Hän vertaili muun muassa substituoitujen bentsoehappojen ja etikkahappojen etyyliesterien emäksellä tehtyjen hydrolyysien log10 k -arvoja suhteessa happojen esteröimättömien muotojen pKa-arvoihin. Hammett asetti mittausarvonsa kuvaajaan log10 k -arvot pKa-arvojen funktiona. Tällöin hän havaitsi lähes suoran yhteyden p/m-substituoitujen bentsoehappojen pKa ja log10 k arvojen välillä. Hammett poisti kuvaajasta substituoitujen etikkahappojen ja o-substituoitujen bentsoehappojen arvot, jotka eivät ilmentäneet samanlaista lineaarista yhteyttä.
Pelkkien pKa-arvojen käytön sijaan Hammett kehitti substituenttivakion σ (kreik. s-kirjain, substituentti), joka on pKa-arvojen välinen ero:
\sigma _{X}=pK_{a}(H)-pK_{a}(X)=\log _{10}{\frac {K_{a}(X)}{K_{a}(H)}}
σX on X-substituoidun bentsoehapon substituenttivakio
Ka(X) on X-ryhmällä p/m-substituoidun bentsoehapon 25 °C happovakio
Ka(H) on bentsoehapon 25 °C happovakio
Hammett havaitsi pKa-arvojen ja reaktionopeusvakioiden k välillä olevan lähes suora yhteys, joka on muotoa
\sigma _{X}=\log _{10}{\frac {k_{X}}{k_{H}}}
kX on p/m-substituoidun bentsoehapon 25 °C reaktiovakio
kH on bentsoehapon 25 °C reaktiovakio
Hammett havaitsi samanlaisia suoria yhteyksiä myös muiden areenien kuin vain p/m-substituoitujen bentsoehappojen välillä. Areeneissa COOH on korvautunut Y:llä, johon voi kohdistua erilaisia reaktioita kuin COOH-ryhmään. Jotta reaktioita voidaan vertailla bentsoehapon arvoihin, Hammett keksi kertoimena toimivan reaktiovakion ρ (kreik. r-kirjain, reaktio). Edeltävän yhtälön yleispätevämpi muoto on siis
\log _{10}{\frac {k}{k_{0}}}=\rho \sigma
Teoria > Hammett-kuvaajat

ρ arvoista voidaan tehdä reaktiolle kuvaaja, jossa y-akseli on log10 k ja x-akseli log10 K. Kuvaajan käyrä on muotoa
\log _{10}k=\rho \log _{10}K+C
ρ log10 K on suoran kulmakerroin
C on vakio, jolla suora saadaan kuvaajassa oikeaan kohtaan
Reaktioita saatetaan vertailla kuvaajissa myös sijoittamalla y-akselille log10 (k/k0) ja x-akselille σ. Suora sijoitetaan kuvaajaan ilman vakion C käyttöä, jolloin kaikki suorat (mikäli niitä on useita) leikkaavat origossa.
Joissain tapauksissa kokeellisesti mitattu käyrä on V:n muotoinen, jolloin sen mallintamiseen käytetään kahta eri ρ-arvoa kuvaajan eri kohdissa.
Teoria > Lineaarisuuden syy

Jos X:n ja reaktiivisuuden välillä on lähes suora yhteys, johtuu tämä konjugoituneen rakenteen sallimasta elektronien siirtymisestä (delokalisaatiosta) reaktion siirtymätilassa. X voi bentseenirenkaan kautta tapahtuvan konjugaation kautta vetää elektroneja pois reagoivasta Y:stä tai luovuttaa sille omia elektronejaan. X:n elektronien veto- tai luovutuskykyä kuvaa elektronegatiivisuus (ja elektropositiivisuus).
Mitä suurempi siirtymätilassa muodostuva negatiivinen osittaisvaraus on, sitä enemmän siirtymätilan saavuttaminen vaatii aktivaatioenergiaa. Mitä suurempi aktivaatioenergia, sitä hitaampi reaktio (reaktionopeusvakio k pienenee). Taas mitä elektronegatiivisempi p/m-substituentti X on, sitä nopeampi reaktio on, sillä elektronegatiiviset substituentit vetävät elektroneja pois negatiivisesta siirtymätilasta aktivaatioenergiaa alentaen. Elektropositiivinen X-substituentti taas hidastaa tällaista reaktiota vaikuttamalla täysin päinvastoin, mutta nopeuttaa reaktiota mikäli siirtymätilan varaus on positiivinen.
Teoria > Epälineaarisuuden syy

Orto-substituentit eivät noudata lineaarista reaktiivisuutta koska ne ovat liian lähellä reagoivaa Y:tä. Tällöin ne pääsevät vaikuttamaan reaktionopeuteen muillakin tavoin kuin konjugaation kautta, jolloin vain konjugaatiosta riippuva Hammett-yhtälö ei enää päde. Vaikutukset ovat steerisiä ja/tai polaarisia. Esimerkiksi o-nitrobentsoehapon NO2-ryhmän positiivinen typpi pääsee todennäköisesti vuorovaikuttamaan puoleensavetävästi karboksylaatin (COO-) negatiivisen hapen kanssa. Tämä alentaa H+ luovuttaneen o-nitrobentsoehapon potentiaalienergiaa enemmän suhteessa sen p/m-rakenneisomeereihin. Tämä lisää o-isomeerin happamuutta eli kasvattaa pKa- ja log10 k -arvoja. Taas o-nitrobentsoaatin etyyliesterin emäshydrolyysissä vesiliuoksessa muodostuu tetraedrinen siirtymätila hydroksyylin (OH) liittyessä esterin karbonyylin (C=O) hiileen. Tällöin viereinen nitroryhmä muodostaa steerisen esteen eli pKa ja log10 k pienenevät.
Alifaattiset eli ei-aromaattiset yhdisteet eivät noudata Hammett-yhtälön kaltaista lineaarisuutta. Alifaatit eivät välttämättä ole konjugoituneita, eivätkä ne siten välitä X-ryhmiensä elektronivaikutuksia Y:lle. Alifaattiset yhdisteet voivat myös muodostaa konformaatioita. Nämä voivat olla taipuisia siten eri tavoin häiritä Y:n reaktioita.
Teoria > Poikkeava lineaarisuus

Jos X on konjugoitunut suoraan Y:n kanssa ja lisäksi mahdolliset resonanssimuodot laajenevat X- ja Y-ryhmien useisiin sisäisiin muotoihin, ei pelkkä bentseenin resonanssi enää vaikuta Y:n reaktiivisuuteen. Reaktiivisuus kasvaa tällöin enemmän kuin Hammett-yhtälö ennustaa koska "ylimääräinen" resonanssi alentaa aktivaationenergiaa. Tähän poikkeukseen on tehty Hammett-yhtälöstä johdettu Yukawa-Tsuno -yhtälö, joka ottaa ylimääräiset resonanssimuodot huomioon. Muita eri poikkeustapauksiin päteviä tai alkuperäistä Hammett-yhtälöä muuten tarkentavia yhtälöitä ovat muun muassa Swain-Lupton -yhtälö, Taft-yhtälö, Grunwald-Winstein -yhtälö.
Substituenttivakio σ

Positiivinen σ kertoo X:n olevan elektroneja puoleensa vetävä eli elektronegatiivinen.
Negatiivinen σ kertoo X:n olevan elektroneja luovuttava eli elektropositiivinen.
Jos σ ≈ 0, ei X:llä ole merkittävää vaikutusta tarkasteltuun reaktioon. σ = 0 bentsoehapolle (X on H).
σ voidaan merkitä σm:ksi jos X on meta ja σp:ksi, jos X on para.
| Nimi | X | Para> pKa(p) | Para> σp | Meta> pKa(m) | Meta> σm |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Amino | NH2 | 4.82 | -0.62 | 4.20 | 0.00 |
| Metoksi | OCH3 | 4.49 | -0.29 | 4.09 | 0.11 |
| Metyyli | CH3 | 4.37 | -0.17 | 4.26 | -0.06 |
|  | H | 4.20 | 0.00 | 4.20 | 0.00 |
| Fluori | F | 4.15 | 0.05 | 3.86 | 0.34 |
| Jodi | I | 3.97 | 0.23 | 3.85 | 0.35 |
| Kloori | Cl | 3.98 | 0.22 | 3.83 | 0.37 |
| Bromi | Br | 3.97 | 0.23 | 3.80 | 0.40 |
| Metyyliesteri | CO2CH3 | 3.75 | 0.45 | 3.87 | 0.33 |
| Metyylieetteri | COCH3 | 3.71 | 0.49 | 3.83 | 0.37 |
| Syano | CN | 3.53 | 0.67 | 3.58 | 0.62 |
| Nitro | NO2 | 3.43 | 0.77 | 3.47 | 0.73 |
Reaktiovakio ρ

ρ riippuu muun muassa reaktiosta, reaktion lämpötilasta ja reaktion liuottimesta. Ihannetilanteessa ρ on täysin riippumaton σ-arvosta.
Positiivinen ρ kertoo elektronien virtaavan poispäin bentseenirenkaasta kohti Y-ryhmää reaktionopeuden määrittävässä vaiheessa ja siirtymätilaan kehittyvän negatiivisen osittaisvarauksen.
Negatiivinen ρ kertoo elektronien virtaavan kohti bentseenirengasta poispäin Y-ryhmästä reaktionopeuden määrittävässä vaiheessa ja siirtymätilaan kehittyvän positiivisen osittaisvarauksen.
ρ = 1 bentsoehapolle (no. 1, taulukko alla). Jos ρ ≈ 0, substituentti ei vaikuta reaktioon. Tilanne on tämä jos
reagoiva ryhmä on liian kaukana bentseenirenkaasta, jolloin konjugaatiota ei tapahdu. ρ pienenee tämän vuoksi esimerkiksi reaktioissa no. 3 ja 4 (taulukko alla) suhteessa reaktioon no. 1 COOH-ryhmän etääntyessä bentseenienkaasta. No. 3 ja 4 reaktioissa COOH-ryhmän ja X-substituentin välistä konjugaatiota ei ole ja elektronidelokalisaatio vähenee.
siirtymätilassa ei tapahdu sähkövarausten muutoksia. Tilanne on likimain tämä esimerkiksi jos reagoiva Y-ryhmä on dieeni, joka reagoi Diels–Alder-reaktiossa dienofiilin kanssa – DA-reaktio on perisyklinen reaktio eli yksivaiheinen reaktio, jossa elektronien siirtyminen tapahtuu yhtäaikaisesti, eikä elektronien voida havaita siirtyvän merkittäviä sähkövarauksia kehittäen johonkin tiettyyn suuntaan nuolimekanismein. DA-reaktion ρ ei ole tasan 0, mutta voi olla arvoltaan pieni.
reaktio on monivaiheinen ja sen vaiheiden erimerkkiset ρ-arvot sulkevat toisensa lähes kokonaan pois.
| No>  | Reaktio | liuotin | °C | ρ |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ArCO2H ⇌ ArCO2- + H+ | H2O | 25 | 1.00 |
| 2 | ArCO2H ⇌ ArCO2- + H+ | 50:50 EtOH:H2O | 25 | 1.52 |
| 3 | ArCH2CO2H ⇌ ArCH2CO2- + H+ | H2O | 25 | 0.562 |
| 4 | ArCH2CH2CO2H ⇌ ArCH2CH2CO2- + H+ | H2O | 25 | 0.237 |
| 5 | ArCO2C2H5 + HO- → ArCO2- + C2H5OH | 85:50 EtOH:H2O | 25 | 2.55 |
| 6 | ArCO2C2H5 + HO- → ArCO2- + C2H5OH | 85:50 EtOH:H2O | 50 | 2.13 |
| 7 | ArNH2 + PhCOCl → ArNHCOPh + HCl | CH6H6 | 25 | -3.21 |
| 8 | ArCMe2Cl + H2O → ArC(CH3)2OH + HCl | 90:10 Me2CO:H2O | 25 | -4.54 |
| 9 | ArOH ⇌ ArO- + H+ | H2O | 25 | 2.25 |
| 10 | (ArCO2)2 → 2 ArCO2- | PhCOMe | 80 | -0.201 |
Ar: aryyli, Et: etyyli, Me: metyyli, Ph: fenyyli
HMS Matabele

| HMS Matabele |
| --- | --- |
 HMS Matabele

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Scotts Shipbuilding and Engineering Company, Clydebank, Skotlanti
Kölinlasku:  1. lokakuuta 1936
Laskettu vesille:  6. lokakuuta 1937
Palveluskäyttöön:  25. tammikuuta 1939
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut 17. tammikuuta 1942
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 850 t (standardi) 2 520 t (max)
Pituus:  115 m
Leveys:  11,1 m
Syväys:  2,7 m
Koneteho:  44 000 hv
Nopeus:  36 solmua (67 km/h)
Miehistöä:  190
Aseistus
Aseistus:  4 x 4,7"/L45 (120 mm) QF Mk XII -tykkiä kaksiputkisina CP Mk XIX -asennuksina 4 x QF 2 naulan Mk VIII -ilmatorjuntatykkiä neliputkisena Mk VII asennuksena 2 x nelipiippuista Vickers .50" Mk III -ilmatorjuntakonekivääriä 4 x 21" (533 mm) torpedoputkea 2 x syvyyspomminheitintä
HMS Matabele (viirinumerot L26, F26 ja G26) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Tribal-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 19. kesäkuuta 1936 Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä Greenockista, missä köli laskettiin 1. lokakuuta. Alus laskettiin vesille 6. lokakuuta 1937 ja valmistui 25. tammikuuta 1939.. Aluksen valmistuskustannukset olivat 342 005 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Palvelus

Matabele liitettiin valmistuessaan 2. Tribal hävittäjälaivueeseen, jonka nimi huhtikuussa 1939 muutettiin 6. hävittäjälaivueeksi. Alus oli toukokuussa mukana laivastovierailulla Cherbourgissa ja se osallistui 1. kesäkuuta Liverpoolin lahdella epäonnistuneeseen sukellusvene HMS Thetiksen pelastusyritykseen.
Toisen maailmansodan alkaessa alus oli Kotilaivaston mukana Scapa Flow'ssa ja se osallistui 26.-27. syyskuuta sukellusvene HMS Spearfishin pelastusoperaatioon, minkä jälkeen alus partioi itärannikolla. Alus saapui 7. tammikuuta 1940 Plymouthiin, missä se siirrettiin telakalle. Alus palasi palvelukseen 9. maaliskuuta.
Alus osallistui Norjan taisteluihin ja se oli paikalla HMS Gurkhan upotessa. Alus kuljetti muun muassa joukkoja Namsokseen ja suojasi saattueita Norjaan ja Norjasta. Alus ajoi 17.-18. toukokuuta välisenä yönä HMS Effinghamin kanssa karille Foksenin matalikolla ollessaan matkalla Harstedista Bodoon. Matabele selvisi vähin vaurioin, mutta se joutui torpedoimaan pahoin vaurioituneen risteilijän henkilöstön ja materiaalin siirron jälkeen. Vaurioitunut alus palasi Harstediin.
Alus oli 27. toukokuuta - 19. elokuuta Silley Cox'n telakalla Falmouthissa, jolloin korjausten lisäksi aluksen X-torni korvattiin kaksiputkisella 4 tuuman ilmatorjuntatykillä. Telakalta palattuaan alus kuului Kotilaivastoon upottaen muun muassa 400 tonnin rannikkohöyryn Andalsnesin edustalla 23.-24. lokakuuta.
Marraskuussa alus osallistui Saksan laivaston Admiral Scheerin etsimiseen, miinoitusoperaatioiden suojaamiseen Norjan rannikolla sekä taistelulaiva HMS King George V:n saattamiseen Yhdysvaltoihin. Matabele oli Barrow-in-Furnessissa telakalla 11. huhtikuuta - 27. toukokuuta 1941, jolloin taaempi savuhormi lyhennettiin, päämasto poistettiin ja asennettiin tutka. Telakalta poistuessaan alus ajoi 5. kesäkuuta karille, jolloin voimansiirto vaurioitui. Vaurioiden korjaaminen saatiin päätökseen 15. elokuuta, minkä jälkeen alus liittyi Kotilaivastoon osallistuen Norjan rannikon meriliikenteen häirintään.
Matabele ja HMS Somali määrättiin 11. tammikuuta 1942 suojaamaan kahdeksan rahtilaivan saattuetta PQ8 Murmanskiin. Illalla 17. tammikuuta saattueen ollessa Murmanskin edustalla Saksan laivaston sukellusvene U-454 laukaisi kaksi torpedoa, joista toinen osui Matabelen keskilaivaan. Alus upposi nopeasti vieden mukanaan 236 miehistönjäsentä. Miinanraivaaja HMS Harrier pelasti ainoastaan kolme miestä merestä.
Hatikat

| Hatikat |
| --- | --- |
 Kalliohatikka (Spergula morisonii)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kohokkikasvit Caryophyllaceae
Suku::  Hatikat Spergula  L.
Katso myös
   Hatikat Wikispeciesissä   Hatikat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hatikat (Spergula) on kohokkikasvien (Caryophyllaceae) heimoon kuuluva pienehkö kasvisuku. Sukuun kuuluu noin 15 lajia, joiden lisäksi sukuun on kuvattu monia muitakin lajeja, mutta niiden taksonominen status on toistaiseksi epäselvä. Suomessa suvun lajeista tavataan kahta: peltohatikkaa (Spergula arvensis) ja kalliohatikkaa (Spergula morisonii). Näistä peltohatikka on edelleen jaettu useisiin eri alalajeihin.
Hatikat ovat yksivuotisia ruohovartisia kasveja. Ne ovat myös kaljuja tai nystykarvallisia sekä kasvutavaltaan pystyjä tai kohenevia. Hatikoiden lehdet ovat kiehkuroina ja korvakkeet ovat pieniä, kalvomaisia sekä aikaisin pois varisevia. Hatikoiden kukat ovat kaksineuvoisia ja ne sijaitsevat harsuissa rykelmissä. Kukinnan jälkeen kukkaperät roikkuvat alaspäin, mutta kääntyvät myöhemmin ylöspäin. Hatikoiden hedelmä on munanmuotoinen hammasluomainen kota, jossa on viisi hammasta.
Solmukit (Spergularia) luetaan joskus hatikoiden kanssa samaan sukuun.
Lajeja ja alalajeja

Spergula arvensis – peltohatikka
Spergula arvensis subsp. arvensis – etelänpeltohatikka
Spergula arvensis subsp. linicola – liinahatikka
Spergula arvensis subsp. maxima – pellavahatikka
Spergula arvensis subsp. sativa – pohjanpeltohatikka
Spergula calva
Spergula depauperata
Spergula fallax
Spergula grandis
Spergula laevis
Spergula maritima
Spergula morisonii – kalliohatikka
Spergula pentandra – sirohatikka
Spergula platensis
Spergula ramosa
Spergula rubra
Spergula viscosa
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Hatikat (Spergula)
ITIS: Spergula (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Spergula (englanniksi)
Flora of China: Spergula (englanniksi)
Harvia (Tampere)

| Harvia |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Tampere
Koordinaatit:  61°35′03″N, 24°01′46″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Näsijärven alue (35.31)
Laskuoja:  oja Peurantaan 
Järvinumero:  35.319.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  120,8 m  
Rantaviiva:  1,784 km  
Pinta-ala:  6,457 ha  
Saaria:  1 
 fiHarvia 
Harvia  tai myös Harviojärvi  on Pirkanmaalla Tampereen Sorilassa lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 6,5 hehtaaria. Se on 800 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Järven rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Sorilanjoen valuma-alueeseen (35.319) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 120,8 metriä mpy.