stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kiinan naisten koripallomaajoukkue

Kiinan naisten koripallomaajoukkue edustaa Kiinaa naisten koripallon maajoukkuekilpailuissa.
Kiinan naismaajoukkue on pelannut lähes jokaisissa kesäolympialaisissa vuodesta 1984 lähtien ja on saavuttanut kaksi mitalia, hopeaa Barcelonassa 1992 ja pronssia Los Angelesissa 1984. MM-kilpailuissa Kiina on osallistunut jokaiseen lopputurnaukseen vuodesta 1983 lähtien mitaleinaan hopea vuodelta 1994 ja pronssi vuodelta 1983. Aasian-mestaruuskilpailuissa ja Aasian kisoissa Kiina on voittanut kymmeniä mitaleita. Tunnetuimpiin Kiinan maajoukkuepelaajiin kuuluvat kaksinkertaiset olympiamitalistit Zheng Haixia, Liu Qing ja Cong Xuedi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kiinan naisten koripallomaajoukkue Wikimedia Commonsissa
Kiinan koripallomaajoukkueprofiilit FIBA (englanniksi)
Kinosto

Kinosto Oy on vuonna 2005 perustettu elokuvatuotantoyhtiö. Tuotemerkin historia alkaa kuitenkin 1920-luvulta, jolloin Väinö Mäkelä perusti yhdessä liikekumppaniensa kanssa Kinosto-nimisen elokuvateatteriyhtiön, joka laajeni myöhemmin myös elokuvien levitys- ja tuotantotoimintaan. Kinosto oli yksi niistä yhtiöistä, joiden yhdistyessä muodostui Finnkino Oy vuonna 1986. Finnkino käytti yhtiölogonaan Kinoston sektorimallista K-tunnusta 1990-luvun puoleenväliin saakka.[lähde? ]selvennä
Nykyisen Kinosto Oy:n omistavat Taru Mäkelä (Väinö Mäkelän pojan tytär) ja Jouko Seppälä. Kinosto Oy valmistaa pitkiä näytelmäelokuvia ja dokumentteja sekä itsenäisesti että kansainvälisinä yhteistuotantoina.
Taru Mäkelä on ohjannut Mäkelän elokuvasuvusta kertovan dokumenttielokuvan Saalis (2006).
Aiheesta muualla

Kinosto Oy:n kotisivut
Taloustiedot Taloussanomat
Kibaru

Kibarun, Kabaarun ja Xibaaren etusivut helmikuussa 2019. Pienikokoiset lehdet ilmestyvät kerran kuukaudessa.
Kibaru (”Uutiset”) on Malin pääkaupungissa Bamakossa ilmestyvä bambarankielinen sanomalehti. Sillä on kaksi sisarlehteä, fulaninkielinen Kabaaru ja soninkenkielinen Xibaare.
Unescon tuella vuonna 1972 perustettu Kibaru oli Malin ensimmäinen kansallisilla kielillä julkaistu sanomalehti. Sen perustaminen liittyi kansallisilla kielillä aloitettuun lukutaito-opetukseen. Vastikään lukemaan oppineille haluttiin tarjota hyödyllistä luettavaa.
Ensisijaisesti maaseudun asukkaille suunnatun lehden tavoitteena on maaseudun kehittäminen. Se levittää tietoa maataloudesta, terveydenhoidosta, koulutuksesta ja ympäristönsuojelusta sekä kansalaisten oikeuksista ja velvollisuuksista. Lukijoiden kirjeet muodostavat huomattavan osan lehden sisällöstä.
Lehden kulta-aikaa olivat 1970- ja 1980-luvut. CMDT:n, Office du Nigerin ja muiden maaseudun kehittämisorganisaatioiden tukemana sen levikki nousi pian 8 000 kappaleeseen. Vuonna 1983 Kibarun rinnalle perustettiin fulaninkielinen Kabaaru ja vuonna 1989 soninkenkielinen Xibaare. Niiden levikki oli parhaimmillaan 22 000 kappaletta.
Kansainvälisten ja kotimaisten yhteistyökumppanien väistyessä Kibarun toiminta on taantunut. Kuukausittain ilmestyvää lehteä julkaisee Malin hallituksen lehdistö- ja tiedotustoimiston AMAP:in yhteisölehtien osasto. Sen levikki on nykyään yli 6 000 kappaletta. Kibarun kuten muidenkin kansallisilla kielillä ilmestyvien lehtien suurin ongelma on niiden saaminen maaseudun lukijoiden ulottuville. Lehtien asemaan on vaikuttanut myös sähköisten viestimien yleistyminen.
Kinsarvik

| Kinsarvik |
| --- | --- |

 Kinsarvik
 Koordinaatit: 60°22′28″N, 6°43′12″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Vestland
Kunta:  Ullensvang
Pinta-ala:  
 – Maa:  0,7 km²
Väkiluku (2023):  764
 – Väestötiheys:  1 019 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kinsarvik on taajama Ullensvangin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,7 neliökilometriä ja asukasluku 764 vuonna 2023.
Vuosina 1837–1870 Kinsarvik oli Ullensvangin kunnan nimi. Kinsarvik erotettiin Ullensvangista vuonna 1913 omaksi kunnakseen, ja liitettiin pääosin takaisin Ullensvangiin 1964. Pieni osa liitettiin Granviniin. Liitoshetkellä Kinsarvikin kunnassa oli 1 585 asukasta ja sen pinta-ala oli 382 neliökilometriä.
Kuvia

Entinen Ullensvangin kunnantalo. Kinsarvik oli Ullensvangin hallinnollinen keskus vuoteen 2020.
Kinsarvikin kirkko
Kinsarvikin kansallispuku.
Kauko Rahko

Rahko ja suomalainen videopuhelin vuonna 1972. Kuva: Jorma Pouta / Lehtikuva.
Kauko Johan Samuel Rahko (8. elokuuta 1933 Rovaniemi – 15. heinäkuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen tekniikantutkija. Hän oli Teknillisen korkeakoulun tietoliikennetekniikan (puhelintekniikan) professori vuodesta 1970 vuoteen 1996 asti.
Hän toimi valvojana seitsemässä väitöskirjassa sekä ohjaajana 30 lisensiaatintutkimuksessa ja 503 diplomityössä Teknillisessä korkeakoulussa.
Rahkon nuorempi veli on eläinpatologian professori Timo Rahko.
Kauko Riikonen

Kauko Riikonen (vas.) ja Tapio Lehto Suomi–Unkari-maaottelussa Helsingissä heinäkuussa 1955.
Kauko Kaarlo Riikonen (24. heinäkuuta 1927 Jämsä – 20. syyskuuta 2010 Valkeakoski) oli suomalainen yleisurheilija.
Riikonen aloitti kolmiloikkaajana Jämsän Tarmossa. Kolmiloikassa hän saavutti kaksi TUL:n mestaruutta sekä Kalevan kisoissa Lahdessa 1956 hopeamitalin Valkeakosken Koskenpoikien väreissä. Hän osallistui kerran yleisurheilumaaotteluun, joka käytiin Helsingissä vuonna 1955 Unkaria vastaan. Tässä kisassa hän sijoittui toiseksi varmistaen lajin kaksoisvoiton Suomelle. Oma ennätys 15,00 syntyi Joutsenossa heinäkuussa 1956.
Riikonen työskenteli Valkeakosken kauppalan palveluksessa vuodesta 1951 alkaen vastaten paikkakunnan nuoriso-, raittius-, liikunta- ja matkailulautakunnan sihteerin tehtävistä. Eläkkeelle hän jäi vapaa-aikatoimen johtajan tehtävistä.
Riikonen oli TUL:n kunniajäsen. Hänen tyttärensä on Hilkka Riikonen (myöhemmin Ahde).
Kemianteollisuus

Kemianteollisuus on teollisuudenala, jossa jalostetaan ja muunnetaan toisiksi kemiallisia yhdisteitä erilaisten kemiallisten reaktioiden kautta.
Tyypillisesti kemianteollisuus on suuren mittakaavan teollisuutta, mutta siihen kuuluu myös pienen volyymin tuotantoa. Kemiateollisuudessa tuotetaan sekä raaka-aineita muille teollisuuden aloille että valmiita lopputuotteita.
Kemianteollisuuden aloja

petrokemia (öljynjalostus) – polttoaineet, voiteluöljyt, muut petrokemikaalit
maatalouskemikaalit – lannoitteet, torjunta-aineet
lääkeaineteollisuus
maaliteollisuus
muoviteollisuus
Elintarviketeollisuutta ei yleensä lasketa kemianteollisuudeksi.
Kinotour

Kinotour on kiertävä elokuvateatteri Varsinais-Suomessa. Se järjestää elokuvanäytäntöjä kunnissa, joissa ei ole omaa elokuvateatteria. Näytännöt ovat pääosin lastenelokuvia, joita esitetään julkisissa yleisötiloissa ja kouluissa.  [lähde? ] Kinotour järjestää elokuville myös suuria ulkoilmanäytäntöjä.
Kinotour esittää elokuvia ainakin Naantalissa, Kyrössä, Liedossa, Marttilassa, Nousiaisissa, Piikkiössä, Taivassalossa, Koski Tl:ssä, Oripäässä, Mynämäellä, Säkylässä, Ypäjällä, Karkkilassa ja Aurassa. Kinotourilla on ollut esitystoimintaa yli 20 kunnassa [lähde? ]. Kinotour oli mukana Karkkilassa syksyllä 2017 järjestetyillä elokuvafestivaaleilla, jonka muita yhteistyötahoja olivat Elokuvakerho Kino Iglu, Karkkilan nuoriso- ja kulttuuritoimi ja työväenopisto, Lukeva ry, mediapaja Werstas, Ruukinpaja, Lyhty ry ja Sodankylän elokuvajuhlat.
Kinotour on perustettu vuonna 1998 ja sen omistaa Kino Events Finland Oy.
Aiheesta muualla

Kinotourin kotisivut
Kino Piispanristi: -Yhtä elokuvaa koko elämä! Kaarinan kehitys Oy. Arkistoitu 30.12.2017. Viitattu 30.12.2017.
Kate Ellis

| Kate Ellis |
| --- | --- |
 2011
Australian nuoriso- ja urheiluministeri
 2007–2013  
Kansanedustaja
 2004–2019  
Vaalipiiri:  Adelaide
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. syyskuuta 1977 (ikä 47)
Tiedot
Puolue:  Australian työväenpuolue
Tutkinnot:  Flindersin yliopisto
Katherine Margaret "Kate" Ellis (s. 22. syyskuuta 1977 Melbourne, Australia ) on australialainen työväenpuolueen poliitikko. Hänet valittiin maansa parlamenttiin vuonna 2004, jolloin hänestä tuli nuorin koskaan Australian edustajainhuoneeseen valittu nainen. Vuonna 2019 hän ei enää asettunut ehdolle. Jätettyään politiikan Ellis alkoi puhua Australian politiikan naisvihamielisestä ilmapiiristä.
Vuosina 2007–2013 hän oli Australian nuoriso- ja urheiluministeri.
Ellis opiskeli Flindersin yliopistossa Etelä-Australian Adelaidessa kansainvälisiä suhteita ja politiikkaa.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Kauko Rantala

Kauko Juhani Rantala (27. maaliskuuta 1931 Kangasala – 4. maaliskuuta 1981 Kangasala) oli suomalainen taidemaalari ja taidegraafikko. Hän opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa vuosina 1953-1956 ja Accademia di belle arti di Firenzessa vuonna 1958. Debyyttinsä hän teki Helsingissä vuonna 1955. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1963 ja 1965, Suomen Taideakatemian kolmivuotisnäyttelyihin 1959, 1965 ja 1971 sekä Nuorten näyttelyihin 1955, 1957 ja 1961.
Rantala sai Helsingin kaupungin grafiikkakilpailussa toisen palkinnon vuonna 1959 ja voitti Oulun kaupungin grafiikkakilpailussa ensipalkinnon 1977. Hän oli Suomen Taideakatemian koulun grafiikan yliopettaja 1960-1972 . Vuonna 1972 hän muutti Ouluun ja opetti Limingan taidekoulussa sekä loppuvuosina Oulun yliopiston arkkitehtiosastolla. Vuonna 1979 syksyllä hän muutti Kangasalle, isovanhempiensa vanhaan kestikievariin.
Kansainvälisesti hänen töitään oli esillä Länsi- ja Itä-Saksoissa, Ruotsissa ja Neuvostoliitossa. Rantalan töitä kuuluu yhä muiden muassa Ateneumin, Oulun kaupungin ja Sara Hildénin kokoelmiin.
Kauko Rantala oli naimisissa 1956-1968 toimittaja Aila Rantala kanssa. Heillä oli kaksi lasta, vuonna 1960 syntynyt muusikko Petri Rantala ja Oulun kulttuurisäätiön toimitusjohtaja Piia Rantala-Korhonen.
Spinone

| Spinone |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Italia
Määrä:  Suomessa rekisteröity 416
Rodun syntyaika:  viimeistään 1200-luku
Alkuperäinen käyttö:  seisova ja noutava lintukoira
Nykyinen käyttö:  seisova lintukoira
Elinikä:  10–12 vuotta
Muita nimityksiä:  spinone italiano, Italian Spinone, spinone, Italienischer Spinone, espinone, itaalia karmikarvaline linnukoer
FCI-luokitus:  ryhmä 7 Seisovat lintukoirat alaryhmä 1.3 Mannermaiset griffon-tyyppiset #165
Ulkonäkö
Paino:  narttu 28–30 kg, uros 32–37 kg
Säkäkorkeus:  narttu 58–65 cm, uros 60–70 cm
Väritys:  valkoinen oranssein merkein, täplikäs valko-oranssi, valkoinen ruskein merkein, päistärikkö tai ruskea päistärikkö (brown roan, orange roan)
Spinone (ital. spinone italiano) on italialainen koirarotu, joka kuuluu FCI:n ryhmään 7. Se on KSN-rotu (karkota, seiso, nouda).
Ulkonäkö

Spinone on suurikokoinen koira, jonka rakennetta voisi kuvailla neliömäiseksi. Sillä on vahva luusto ja hyvin kehittyneet lihakset. Karvapeite on karkea ja viikset sekä parta ovat tuuheat. Spinonen liikkuminen on hyvin vaivatonta. Metsästäessä spinone yleensä ravaa, joskus se saattaa laukatakin. Sillä on hyvin silmiinpistävät kulmakarvat, jotka ovat pidemmät ja kovemmat kuin karva muualla. Poskilla ja ylähuulen ympärillä karva on pehmeämpää. Sen suuret karvaiset tassut auttavat sen työskentelyä suomaastossa.
Luonne ja käyttäytyminen

Spinone on sosiaalinen ja kärsivällinen koira. Se on luotu kestämään monenlaisissa säissä ja maastoissa: hyvin kestävä koirarotu. Rotu tulee hyvin toimeen muiden koirien kanssa, ja se on miellyttämishaluinen. Spinone on karski ja sitkeäluonteinen, monikäyttöinen koira.
Historia

Kuten monen muunkin vanhan rodun, spinonen historia on hämärän peitossa. Muun muassa Senofonte ja Seneca ovat jo noin 500 eaa. maininneet kirjoituksissaan karkeakarvaisen koiran, joka oli fyysisesti kestävä ja seisoi riistaa. Myöhemmin samantyyppisistä karkeakarvaisista koirista löytyy mainintoja ajalta 100 jaa. Flavio ja Oppiano (200 jaa.) lisäsivät omissa rotukuvauksissaan koiran ominaisuuksiin ”koira, joka ei metsästä itselleen vaan isännälleen”, mikä on mainittu useissa nykypäivänkin lähteissä yhtenä spinonen arvostetuimmista ominaisuuksista. 1400-luvulta lähtien spinonen tyyppisiä koiria on esiintynyt muun muassa Montagnan, Tizianin ja Tiepolon maalauksissa, minkä lisäksi aikakauden kirjallisissa lähteissä kerrotaan arvostetusta metsästyskoirarodusta, jonka ominaisuudet ja ulkonäkö vastasivat nykyistä spinonea.
Suosituimman teorian mukaan spinone polveutuisi italianajokoirasta ja olisi varhaisten ranskalaisten ajokoirien, kuten griffoneiden, sekä barbetin kantarotu. Toisen teorian mukaan kehittyminen tapahtui toisin päin, eli griffonit ja barbet olisivat spinonen esi-isiä. Kolmannen teorian mukaan spinonen alkuperä juontaa juurensa vielä pidemmälle, muinaisesta Kreikasta Roomaan tuotujen metsästyskoirien ja paikallisten mastiffien välisiin risteytyksiin. Varmaa on, että rotu oli olemassa viimeistään 1200-luvulla.
1500-luvulla tunnettiin useita eri spinonea muistuttavia paikallismuunnoksia: Lombardiassa tyypillisin oli ruskea-roan variaatio, Marchessa spinoso (="piikikäs"), Piemontessa oranssi-valkoinen cravino (="vuohenparta"), jota vastaa nykyinen segugio cravin, Latiumissa baffo (="parta"), Toscanassa restone ja Campaniassa restoso. Kahden jälkimmäisen nimitys johtunee ruohoon viittaavasta sanasta resto, mitä todennäköisimmin rodulle ominaisten viiksi- ja partakarvojen takia. Nykyinen sana spinone on johdettu spinososta ja tarkoittaa vapaasti käännettynä piikikästä, minkä on katsottu viittaavan joko koiran karheaan turkkiin tai vaikeakulkuiseen maastoon.
Aiheesta muualla

Kennelliiton rotumääritelmä (pdf)
Saksanseisojakerho rotujärjestö
Keijo Houhala

Keijo Houhala 2014
Keijo Antero Houhala (s. 1969) on suomalainen insinööri (YAMK), joka on vuodesta 2001 toiminut neuvottelujärjestö Tekniikka ja Terveys KTN ry:n puheenjohtajana. Houhala on toiminut myös KTK Tekniikan Asiantuntijat ry:n puheenjohtajana vuosina 2001-2017. Tultuaan valituksi näihin tehtäviin hän oli 32-vuotiaana siihen asti Suomen nuorin liittopuheenjohtaja.
Houhalan ja Matti Viljasen yhteistoiminnan tuloksena muodostettiin Uusi Insinööriliitto UIL ry, joka sittemmin purkaantui keskinäisten yhdistymissopimustulkintojen takia ja Viljasen siirryttyä UIL ry:n puheenjohtajan tehtävistä Akava ry:n puheenjohtajaksi .
Houhala hävisi 15. marraskuuta 2017 järjestetyn KTK Tekniikan Asiantuntijat ry:n edustajakokouksessa liiton puheenjohtajavaalin Sari Estilälle.
Historiaa

Nuoruudessaan Houhala harrasti jalkapalloa, koripalloa ja lyhyiden matkojen juoksua.
Houhala opiskeli Mikkelin teknillisessä oppilaitoksessa ympäristö- ja terveysteknikoksi ja hankki lisäopintoja Turun yliopiston avoimessa korkeakoulussa. Vuonna 2004 hän valmistui insinööriksi Tampereen ammattikorkeakoulusta ja suoritti ylemmän insinööritutkinnon 2012 Hämeen ammattikorkeakoulun teollisuuden palveluliiketoiminnan linjalta.
Houhala työskenteli kymmenisen vuotta erilaisissa ympäristö- ja terveysalan valvonta- ja kehittämistehtävissä. Hän toteutti työn ohessa tutkimuksen pintojen puhtaudesta vuonna 1995 . Sen pohjalta Suomessa käynnistyi alan laajempi tutkimustyö, jolla saatiin työkaluja niin yritysten kuin viranomaisvalvonnankin käyttöön kuten "Pintahygieniaopas" ja "Uimahallien ja sivutilojen hygieniaopas". Oppaisiin koottujen tutkimusten pohjalta laadittiin kansalliset konsensuspohjaiset pintapuhtausarvioinnin kriteerit. Pintahygieniaoppaan kriteereitä Orion Diagnostica hyödynsi maailmanlaajuisesti Hygicult tuotteidensa osalta.
Houhala on toiminut Lempäälän kunnanvaltuustossa kaksi kautta valtuutettuna ja kaksi kautta varavaltuutettuna sekä muissa luottamustehtävissä. Hän on ollut urheiluseura Sääksjärven Loiskeen puheenjohtajana vuosina 1998-2002 ja 2009-2013.
Keijo Houhalalle on myönnetty Suomen Leijonan I luokan ritarimerkki 2010.
Järjestötehtäviä

Akavan hallitus, työvaliokunta ja julkisen sektorin jaosto
Uusi Insinööriliitto UIL, johtajiston ja hallituksen jäsen, kunta-alan valtuuskunnan ja etiikkavaliokunnan puheenjohtaja
Tekniikan ryhmän jäsenyys, kunta- ja palvelurakennehanke PARAS
Sijoitusneuvottelukunta ja valtuuskunta, Keva
Pääneuvotteluryhmä, kunta-alan pääsopijajärjestöt ja Kuntatyönantajat KT
Lomaliitto ry, valtuusto
Toimihenkilökeskusjärjestö STTK, liittohallitus
FIPSU, Suomen julkisalan palkansaajajärjestöjen yhteisjärjestö, hallitus
Levin Matkailukeskus Oy, hallituksen varajäsen
Insinöörisäätiö, hallitus
STTK Lomat Oy, hallituksen jäsen
Nordiska Tjänstemannarådet NTR, hallituksen jäsen
Kunnanvaltuutettu
Somalian aakkostot

Osman Yuusuf Keenadiid oli Osmanya-aakoston luoja
Somalian aakkostot ovat Somaliassa käytettäviä kirjainjärjestelmiä. Somalian nykyinen aakkosto ja kirjakieli on nuori, vaikka kielellä on vuosisadat kirjoitettu kirjallisuutta, runoutta, kaupallisia ja uskonnollisia tekstejä. Ensimmäiset somalian kielen tekstit kirjoitettiin arabialaisilla aakkosilla. Arabian aakkosia käytettiin pitkään, vaikka se ei sellaisenaan sovellu täysin somalin kielen ääntämykseen. Somalialaiset runoilijat ja kirjoittajat kehittivät omia somalian kieleen paremmin soveltuvia aakkostoja. Arabiasta muokattu wadaad, Obbion alueella käytetty Osmanya, Gadabuursien Borama-aakkosto ja nykyinen latinalainen aakkosto ovat näistä tunnetuimmat. Somalian latinalainen kirjoitus vastaa lähes täysin kielen ääntämystä, on säännönmukainen ja muistuttaa siinä suhteessa suomen kirjakieltä.
Arabialainen aakkosto

Wadaad-kirjoitus on somalian kielen kirjoitusta  arabialaisella aakkostolla. Alun perin sitä käytettiin somalian kirjoittamiseen arabialaisittain seuraamatta kielioppia. Sitä käyttivät pyhät miehet (wadaadit) ja kauppiaat. Aikojen kuluessa oppineet kehittivät tätä kirjoitusmuotoa. Arabialaista aakkostoa käytti 1200-luvulla šeikki Yusuf al-Kowneyn helpottaakseen Koraanin opettamista. Hän antoi somalialaiset nimet arabialaisille aakkosille auttaakseen oppilaitaan lukemaan ja kirjoittamaan arabiaa. Vaikka arabiaa käytettiin vuosisatoja somalian kirjoittamiseen, vasta 1800-luvulla šeikki Uways al-Barawi loi somalian kieleen sopivan tavan käyttää arabialaista aakkostoa. Hän sovelsi eteläistä Maay-murretta. Somalialainen kielitieteilijä Muuse Xaaji Ismaaciil Galaal (1917–1980) esitti 1950-luvulla uuden tavan kirjoittaa somaliaa arabialaisin aakkosin lisäämällä uusia symboleja niiden äänteiden kirjoittamiseksi, joita ei arabialaisessa aakkostossa ole. Lewis (1958) piti tätä parhaana arabiaan perustuvana somalian kielen aakkostona.
Osmanya-aakkosto

Osmanya-aakkosto (Somali: cismaanya; Osmanya), on tunnettu myös far soomaali, somalikirjoituksena. Sen keksi 1920-luvun alussa Obbion sulttaanin veli Osman Yuusuf Keenadiid Majerteenin klaanista. Aakkosto luetaan ja kirjoitetaan vasemmalta oikealle. Kirjainten nimet perustuvat  arabialaiseen kirjaimistoon, pitkät vokaalit uu ja ii kuvataan kirjaimilla waw ja ya. Vaikka osmanya saavutti laajan kannatuksen Somaliassa ja sillä tuotettiin runsaasti kirjallisuutta, se ei yleistynyt, sillä arabialainen ja latinalainen aakkosto kilpaili sen kanssa. Viime vuosina nuoremmat sukupolvet ovat kiinnostuneet uudestaan osmanyan kirjoitusjärjestelmästä ja ehdottaneet sen virallistamista. Osmanyan aakkosto on saatavissa Unicodena 10480–104AF (66688–66735).
Borama-aakkosto

Borama-aakkoston (Gadabuursi-aakkoston) kehitti vuonna 1933 šeikki Abdurahman Sheikh Nuur  Gadabuursien klaanista. Vaikka se ei ole yhtä tunnettu kuin muut somalian kielen kirjoitusjärjestelmät, Borama-aakkostolla on kirjoitettu huomattava määrä kirjallisuutta ja qasida-runoutta. Borama-aakkostoa käytti lähinnä šeikki ja hänen lähipiirinsä Booramassan alueella Pohjois-Somaliassa.
Latinalainen aakkosto

Siirtomaaisännät, Englanti ja Italia toivat Somaliaan latinalaisen kirjoitusjärjestelmän, jota alettiin käyttää arabialaisen aakkoston rinnalla. Maan itsenäistyessä 1960 ei kuitenkaan päästy yksimielisyyteen somalin kielen kirjoittamisesta, ja virallisiksi kieliksi tulivat italia ja englanti. Koraanikouluissa, uskonnollisissa kirjoituksissa, runoissa ja lakiteksteissä käytettiin arabiaa. Somalian itsenäistyttyä nimitettiin somalin kielen komitea selvittämään, mikä olisi paras tapa kirjoittaa maan kieltä. Komitealla oli valittavanaan yhdeksän erilaista kirjoitusjärjestelmää.
Vuonna 1962 julkaistussa raportissaan komitea totesi latinalaisen aakkoston sopivan parhaiten ja joustavimmin somalin kielen ääntämykseen. Todettiin, että myös jatko-opintojen kannalta latina olisi paras kirjoitusjärjestelmä. Painotekniikkakin oli kehittyneintä latinalaisessa kirjoitusjärjestelmässä. Samoin ulkomaisten tutkijoiden laatimat somalin kieliopit antoivat hyvän lähtökohdan modernin kirjakielen kehittämiseksi. Poliittista yksimielisyyttä kielen kirjoitusasusta ei kuitenkaan saavutettu.
Vuoden 1969 vallankaappauksen jälkeen Siad Barren johtama ylin vallankumouskomitea (Supreme Revolutionary Council) päätti, että somalin kirjakieli on maan yhtenäisyyden kannalta ensiarvoisen tärkeä. Luku- ja kirjoitustaito oli vuonna 1972 viisi prosenttia. Somalin kielen komitealle annettiin tehtäväksi kirjakielen luonti. Lokakuussa 1972 määrättiin, että maan virallinen kieli on somali vuoden 1973 alusta. Virkamiehille annettiin puoli vuotta aikaa oppia uusi kirjakieli. Peruskoulun oppimateriaalit uusittiin vuoden 1973 aikana, ja somalin kieli tuli toiselle asteelle 1975. Yliopistojen opetuskielenä se ei kuitenkaan syrjäyttänyt eri tiedekunnissa käytettyjä arabiaa, englantia ja italiaa.
Siad Barren vallankumouskomitea käynnisti "kulttuurivallankumouksen" tarkoituksena laajentaa luku- ja kirjoitustaito koko maahan kahdessa vuodessa. Ensimmäisessä vaiheessa organisoitiin 8 000 opettajaa opettamaan luku- ja kirjoitustaitoa kolmen kuukauden kursseina kyliin ja kaupunkeihin. Elokuussa 1974 lähetettiin yli 20 000 keskikoululaista vuodeksi maaseudulle kouluttamaan paimentolaisia lukemaan ja kirjoittamaan. Tämä avarsi monen nuoren ymmärrystä maan enemmistön eli paimentolaisen elämästä ja elintavasta. Vaikka kampanja sattui vaikeaan kuivuusaikaan, YK piti lukutaitokampanjaa onnistuneena. YK:n arvion mukaan vuonna 1990 lukutaitoisten osuus väestöstä oli 24 prosenttia.
Aakkoset ovat:
', B, T, J, X, KH, D, R, S, SH, DH, C, G, F, Q, K, L, M, N, W, H, Y, A, E, I, O, U.
Kirjainten nimet (sekä vastaavat arabian aakkoset):
alef (ا), ba (ﺏ), ta (ﺕ), ja (ﺝ), xa (ﺡ), kha (ﺥ), deel (د), ra (ر), sa (ﺱ), šiin (ﺵ), dha (ط)(ظ), cayn (ﻉ), ga (غ), fa (ف), qaaf (ﻕ), kaaf (ﻙ), laan (ﻝ), miim (ﻡ), nun (ن), waw (و), ha (ه), ya (ﻱ); a, e, i, o, u.
Aiheesta muualla

Osmanya, Borama, Wadaad's writing and the Somali language
Afkeenna iyo fartiisa – a book in Osmanya
The Gadabuursi Somali Script – qasidas in Gadabuursi/Borama[vanhentunut linkki]
Unicode assignments for Osmanya characters
Osmanya Unicode Fonts
The Gadabuursi Somali Script – qasidas in Gadabuursi/Borama[vanhentunut linkki]
Osmanya-aakkosto
Somaliankielistä kirjoitusta sisältävä kyltti.
Karoonvyölisko

| Karoonvyölisko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Osalahko::  Skinkkimäiset Scincomorpha
Heimo::  Vyöliskot Cordylidae
Alaheimo::  Cordylinae
Suku::  Karusasaurus
Laji::  polyzonus
Kaksiosainen nimi
 Karusasaurus polyzonus  (Smith, 1838) 
Synonyymit
 Cordylus polyzonus Smith, 1838  Zonurus polyzonus (Smith, 1838) 
Katso myös
   Karoonvyölisko Wikispeciesissä   Karoonvyölisko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Karoonvyölisko (Karusasaurus polyzonus) on vyöliskojen heimoon kuuluva liskolaji. Lisko on raskaasti panssaroitu, ja elää kallioilla Etelä-Afrikan ja Namibian kuivilla seuduilla. Se luettiin aiemmin vyöpyrstöliskojen (Cordylus) sukuun.