stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Antiikin Ateenan armeija
Jalka- ja ratsuväki

Ateenan armeijan komentajana toimi alun perin polemarkki, joka oli sota-asioiden arkontti. Arkaaisen kauden lopulla tämä menetti käytännössä asemansa kymmenelle strategokselle eli kenraalille. Polemarkin rooli jäi symboliseksi kunniaviraksi, johon liittyi ennemmin uskonnollisia ja oikeudellisia tehtäviä. Siinä missä polemarkki valittiin klassisella kaudella arpomalla, strategokset, joiden tehtävä vaati kokemusta ja sotilastaitoja, valittiin äänestämällä ehdolle asetettujen joukosta. Strategoksilla oli myös poliittista valtaa. Sitä lisäsi se, että sama henkilö voitiin valita strategokseksi toistuvasti, kun taas muihin virkoihin valittiin yleensä vain kerran tai pari.
Maajoukkojen pääosan muodostivat hopliittisotilaat. Näillä oli raskas varustus, johon kuuluivat kypärä, rintapanssari, säärisuojukset, pyöreä kilpi ja keihäs. Kansalaiset kustansivat oman varustuksensa, mutta joissakin tapauksissa valtio saattoi kustantaa sen köyhemmille. Lisäksi armeijaan kuului myös kevytaseisempia joukkoja sekä jousimiehiä. Rikkaammat toimivat yleensä ratsuväessä, sillä heillä oli varaa varustaa oma hevosensa.
Kaikki miespuoliset kansalaiset suorittivat kaksivuotisen asepalveluksen eli palveluksen efebeinä 18–20-vuotiaina. Efebit suorittivat erilaisia harjoituksia ja partioivat rajoilla. Efebipalveluksen jälkeen miehet saivat osallistua ekklesian eli kansankokouksen toimintaan.
Laivasto

Ateenasta tuli suuri laivastomahti pian demokratian perustamisen jälkeen, persialaissotien ratkaisutaisteluiden alla. Tuolloin luotiin Themistokleen johdolla kaupungin suuri trieereistä eli kolmisouduista koostunut laivasto. Persialaissotien ja peloponnesolaissodan välisenä aikana Ateena loi sen avulla imperiumikseen muodostuneen Deloksen meriliiton.
Kolmisoudut olivat puisia sotalaivoja, joissa oli 170 soutajaa, kolmessa tasossa kummallakin puolella. Lisäksi jokaisessa laivassa oli kymmenen hopliittia ja neljä jousimiestä. Laivojen pituus oli noin 30–37 metriä ja leveys noin 6 metriä. Ateenan sotasatamina toimivat Pireuksessa sijainneet Zea, joka oli laivaston pääsatama, ja Munikhia. Niissä oli kolmisouduille lukuisia laivasuojia, joita on löydetty kaivauksissa.
Myös laivastoa johtivat strategokset, sillä Ateenassa ei ollut erillistä muissa kaupungeissa esiintyvää nauarkhoksen virkaa. Laivaston soutajat olivat tavallisia, köyhempiä kansalaisia, jotka saivat palkkaa. Orjavoimaa ei käytetty sotalaivoissa vielä tuohon aikaan. Koska köyhemmällä väestöllä oli merkittävä osa laivaston toiminnassa ja laivastomahdin ylläpidossa, tämä vaikutti Ateenan demokratian kehitykseen, sillä köyhempien poliittisia oikeuksia piti samalla laajentaa.
Virat

Ateenan armeijan virkoja laivasto mukaan lukien olivat:
Polemarkki (arkhon polemarkhos) - Muodollinen sotilasjohtaja, joka peri Ateenan kuninkaille aiemmin kuuluneet tehtävät sotapäällikkönä.
Strategi (strategos, mon. strategoi) - Ylimmät sotapäälliköt, vastasivat kenraaleita. Yksi jokaisesta Attikan kymmenestä fylestä.
Taksiarkki (taksiarkhos, mon. taksiarkhoi) - Alemmat komentajat strategien alaisuudessa, myös yksi jokaisesta kymmenestä fylestä.
Trierarkki (trierarkhos, mon. trierarkhoi) - Kolmisoudun varustaja ja päällikkö.
Hipparkki (hipparkhos, mon. hipparkhoi) - Ratsuväenkomentaja.
Peripolarkki (peripolarkhos, mon. peripolarkhoi) - Vastuussa rajalinnoituksista ja kaupunkivaltion rajoilla partioinnista.
Merkittäviä taisteluita

Marathonin taistelu (490 eaa.)
Artemisionin taistelu (480 eaa.)
Salamiin taistelu (480 eaa.)
Plataiain taistelu (479 eaa.)
Mykalen taistelu (479 eaa.)
Eurymedonin taistelu (466 eaa.)
Tanagran taistelu (457 eaa.)
Oinofytan taistelu (457 eaa.)
Poteidaian taistelu (432 eaa.)
Naupaktoksen taistelu (429 eaa.)
Tanagran taistelu (426 eaa.)
Olpain taistelu (426 eaa.)
Pyloksen taistelu (425 eaa.)
Sfakterian taistelu (425 eaa.)
Delionin taistelu (424 eaa.)
Amfipoliin taistelu (422 eaa.)
Mantineian taistelu (418 eaa.)
Anapoksen taistelu (415 eaa.)
Syrakusan taistelu (413 eaa.)
Kyzikoksen taistelu (410 eaa.)
Arginusain taistelu (406 eaa.)
Aigospotamoin taistelu (405 eaa.)
Munikhian taistelu (404/403 eaa.)
Nemean taistelu (394 eaa.)
Knidoksen taistelu (394 eaa.)
Khaironeian taistelu (338 eaa.)
Krannonin taistelu (322 eaa.)
Kirjallisuutta

Bugh, Glenn Richard: The Horsemen of Athens.  (Princeton Legacy Library 941)  Princeton University Press, 2014.  ISBN 1400859751
Crowley, Jason: The Psychology of the Athenian Hoplite: The Culture of Combat in Classical Athens.  Cambridge University Press, 2012.  ISBN 1139560867
Hale, John R.: Lords of the Sea: The Epic Story of the Athenian Navy and the Birth of Democracy.  Penguin, 2009.  ISBN 1101050853
Henderson, Bernard W.: The Great War Between Athens And Sparta: A Companion To The Military History Of Thucydides.  Pickle Partners Publishing, 2015.  ISBN 1786256657
Ateenan ratsuväkeä kuvattuna Parthenonin friisissä. British Museum.
Ateenalaisen kolmisoudun pienoismalli. Akropolis-museo.
Salamiin taistelu. Wilhelm von Kaulbach, 1868.
Carlberg

Carlberg on seuraavien ruotsalaisten henkilöiden sukunimi:
Carl Wilhelm Carlberg (1746–1814), arkkitehti ja linnoitusupseeri
Eric Carlberg (1880–1963), ampuja, miekkailija ja nykyaikainen viisiottelija
Ingrid Carlberg (s. 1961), kirjailija ja toimittaja
Vilhelm Carlberg (1880–1970), ampuja ja olympiavoittaja
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Antiikin Kreikan arkkitehtuuri

Parthenonin temppeli Ateenassa.
Antiikin Kreikan arkkitehtuuri on rakennuskulttuuri, joka kukoisti antiikin Kreikan klassisella kaudella 480–330 eaa. Kreikkalainen arkkitehtuuri sai paljon vaikutteita egyptiläisestä ja minolais-mykeneläisestä kulttuurista. Kreikkalaisen rakennustaiteen huomattavimpia näytteitä ovat kreikkalaiset temppelit, joiden kaikkia sivuja kiersivät pylväät. Pylväiden pylväänpäänmuodon eli kapiteelin mukaan voidaan erottaa kolme tyylisuuntaa: doorilainen, joonialainen ja korinttilainen.
Antiikin kreikkalainen arkkitehtuuri pyrki yksinkertaisuuteen, harmoniaan ja tasapainoisiin mittasuhteisiin. Se on määrittänyt klassisen arkkitehtuurin muotokielen, ja vaikuttanut suuresti länsimaiseen arkkitehtuuriin aina roomalaisesta arkkitehtuurista renessanssiin ja edelleen uusklassismiin saakka.
Tiedot kreikkalaisesta arkkitehtuurista ovat peräisin paitsi näkyvillä säilyneistä muinaisjäänteistä myös arkeologisista kaivauksista ja antiikin kirjallisuudesta.
Historia

Kreikkalainen arkkitehtuuri sai perusmuotonsa arkaaisella kaudella 600–500-luvuilla eaa. ja saavutti huippunsa klassisen kauden alkupuolella 400–luvulla eaa. Arkkitehtuuri kehittyi kreikkalaisten kaupunkivaltioiden eli polisten kontekstissa, ja siksi sen tärkeimmät rakennustyypit, kuten temppelit, teatterit ja stadionit, ovat rakennuksia, jotka olivat keskeisiä kaupunkivaltioiden ja niiden kulttien kannalta. Kreikkalaisen arkkitehtuurin huipentumana pidetään usein Ateenan Parthenonin temppeliä, joka valmistui vuonna 438 eaa.
Kreikkalainen arkkitehtuuri vaikutti suuresti etruskien arkkitehtuuriin sekä roomalaiseen arkkitehtuuriin.
Kreikkalainen arkkitehtuuri on nähtävissä myös 1700- ja 1800-lukujen rakennuksissa; muotiin nousi uusklassismi, joka otti vaikutteita kreikkalaisesta rakennustaiteesta, jota yhdistettiin yksinkertaisiin ja suoraviivaisiin muotoihin.
Osatekijöitä > Pylväsjärjestelmät

Kapiteelit ja entablementti doorilaisessa, joonialaisessa ja korinttilaisessa pylväsjärjestelmässä.
Kreikkalaisen arkkitehtuurin keskeisin osatekijä olivat pylväsjärjestelmät, jotka määrittivät pylväiden ja palkiston käyttöä, rakenneosia, mittasuhteita ja ulkonäköä harmonisen kokonaisuuden luomiseksi. Klassiset kreikkalaiset pylväsjärjestelmät olivat:
Doorilainen pylväsjärjestelmä
Joonialainen pylväsjärjestelmä
Korinttilainen pylväsjärjestelmä
Osatekijöitä > Temppeliarkkitehtuuri

Temppelit olivat keskeisellä sijalla kreikkalaisessa arkkitehtuurissa, ja siksi juuri niiden kehityksellä on ollut suuri vaikutus sekä yllä mainittujen pylväsjärjestelmien kehitykseen ja muotoihin että koko klassisen arkkitehtuurin käsitteistöön. Doorilaista tyyliä edustaneen Parthenonin lisäksi maineikkaita kreikkalaisia temppeleitä ovat muun muassa Olympian Zeuksen temppeli ja Sunionin Poseidonin temppeli, jotka edustivat myös doorilaista tyyliä, sekä Ateenan Erekhtheion ja Efesoksen Artemiin temppeli, jotka edustivat joonialaista tyyliä.
Osatekijöitä > Materiaalit

Kreikkalainen arkkitehtuuri tunnetaan ennen kaikkea marmorin käytöstä. Parasta marmoria saatiin Paroksen ja Naksoksen saarilta sekä Attikan Pentelikon-vuorelta. Paljon käytettiin myös yksinkertaisempaa kalkkikiveä, joka peitettiin marmoria jäljittelevällä stukkolla. Alun perin rakennukset ja niiden pylväät olivat puisia. Puiset temppelit alettiin rakentaa vaiheittain uusiksi kivestä 600-luvulta eaa alkaen. Monien koristeaiheiden, kuten joonialaisten kapiteelien, arvellaan olevan peräisin puusta veistetyistä alkuperäisistä muodoista.
Rakennustyyppejä

Kreikkalaiselle arkkitehtuurille ominaisia rakennus- ja rakennelmatyyppejä ovat muun muassa:
Aarrekammio
Agora
Buleuterion
Ekklesiasterion
Heroon
Gymnasion
Kreikkalainen stadion
Kreikkalainen teatteri
Kreikkalainen temppeli
Leskhe
Nymfaion
Odeion
Palaistra
Propylaion
Prytaneion
Stoa eli pylväshalli
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta antiikin Kreikan arkkitehtuuri Wikimedia Commonsissa
Mutesa II

| Mutesa II |
| --- | --- |
 
Bugandan kuningas
Valtakausi:  22. marraskuuta 1939 – 21. marraskuuta 1969
Kruunajaiset:  19. marraskuuta 1942
Edeltäjä:  Daudi Cwa II
Seuraaja:  Muwenda Mutebi II
Ugandan 1. presidentti
Valtakausi:  4. lokakuuta 1963 – 2. maaliskuuta 1966
Seuraaja:  Milton Obote

Syntynyt:  19. marraskuuta 1924 Makindye, Kampala, Uganda
Kuollut:  21. marraskuuta 1969 (45 vuotta) Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta
Puoliso:  13 kpl
Lapset:  12 poikaa, 9 tytärtä
Suku:  Abalasangeye
Isä:  Daudi Cwa II
Äiti:  Irene Drusilla Namaganda
Sir Edward Frederick William David Walugembe Mutebi Luwangula Mutesa II  (19. marraskuuta 1924 – 12. marraskuuta 1969) oli Bugandan kuningas vuosina 1939–1969 ja Ugandan presidentti vuosina 1963–1966.
Elämäkerta

Mutesasta tuli kuningas vuonna 1939, kun hänen isänsä Daudi Cwa II kuoli. Mutesa opiskeli Cambridgen yliopistossa Englannissa. Hän osallistui myös upseerikoulutukseen ja eteni kenraalimajuriksi Grenadier Guards -joukoissa. Hän oli tuon joukko-osaston ainoa mustaihoinen upseeri.
Buganda oli tuohon aikaan brittiläinen protektoraatti, ja Mutesa ajoi isänsä politiikkaa eli saada Bugandaan autonominen ja perustuslaillinen kuningaskunta. Kun Uganda itsenäistyi, niin Mutesa pyrki siihen, että Bugandasta tulisi itsenäinen maa Ugandan suojeluksessa.
Mutesa palasi takaisin Ugandaan vuonna 1955, ja vuonna 1962 Uganda sai itsenäisyyden ja Milton Obotesta tuli maan pääministeri ja Walter Fleming Coutts oli kenraalikuvernööri. Vuonna 1963 Obote katkaisi suhteet Kansainyhteisön kanssa ja erotti kenraalikuvernöörin. Mutesasta tuli vaalien kautta maan ensimmäinen presidentti.
Vuonna 1966 Obote hylkäsi Ugandan perustuslain ja julisti itsensä presidentiksi. Ugandan armeijan joukot vangitsivat Mutesan 24. toukokuuta 1966 ja miehittivät kuninkaan palatsin. Mutesa pakeni jalkaisin Ruandan ja Burundin kautta Ugandasta ja matkusti Englantiin. Obote sanoi Bugandan ja muiden Ugandan kuningaskuntien aseman irti.
Maanpaossa Lontoossa Mutesa II asui hyvin köyhissä oloissa. Hän työskenteli lähinnä sosiaalityöntekijänä ja asui köyhässä Bermondseyn kaupunginosassa. Suur-Lontoon poliisi vartioi Mutesa II:sta mahdollisen salamurhan takia.
Mutesa kuoli alkoholinmyrkytykseen vuonna 1969 Lontoon asunnossaan.
Suur-Lontoon poliisi väitti, että kuolema oli alkoholimyrkytys, joka johtuisi Mutesan alkoholiriippuvaisuudesta, mutta hänellä ei ollut minkäänlaista ongelmallista taipumusta alkoholijuomiin. Toinen teoria oli se, että hänet oli myrkytetty votkalla, jonka Oboten agentit myrkyttivät.
Mutesaa oli haastattelut aiemmin BBC:n journalisti John Simpson.
Mutesan ruumis palautettiin Ugandaan vuonna 1971 Oboten syrjäyttämisen jälkeen ja haudattiin Bugandan kuninkaalliseen mausoleumiin valtiollisin hautajaismenoihin osallistui silloinen presidentti Idi Amin.
Pålsboda

| Pålsboda |
| --- | --- |

 Pålsboda
 Koordinaatit: 59°03′52″N, 15°20′17″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Örebron lääni
Maakunta:  Närke
Kunta:  Hallsberg
Väkiluku (2021):  1 643
Pålsboda on taajama Hallsbergin kunnassa Örebron läänissä Närken  historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 643 asukasta vuonna 2021.
Pålsbodassa toimi aiemmin nastoja, paperiliittimiä ja pussinsulkijoita valmistanut Svenska Häftstiftfabriken (SHF), mutta se suljettin vuonna 2012, koska tuonti ulkomailta oli tehnyt siitä kannattamattoman. Tehdasrakennus on nykyään erään metallipajan käytössä, mutta SHF:n vanha loisteputkikyltti on edelleen katolla muistuttamassa historiasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pålsboda Wikimedia Commonsissa
Pekka Saarenheimo

| Pekka Saarenheimo |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. toukokuuta 1982 (ikä 42) Oulunsalo, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Raksilan Maradona, Käsi, Peki, Peksi
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  86 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2001–2015
Seurat:  Kärpät (SML) Lukko (SML) Södertälje SK (SEL) Tingsryds AIF (Allsv.) Pelicans (SML)
Pekka Saarenheimo (s. 6. toukokuuta 1982 Oulunsalo) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osasi toisinaan pelata myös laitahyökkääjänä. Saarenheimon vahvuuksiin kuului monipuolisuus, kahden suunnan pelaaminen, nopeus, ketteryys ja työntekeminen. Hänen heikkouksiinsa puolestaan kuului ajoittaiset paikallaan junnaamiset ja pehmeys. Hän pelasi urallaan SM-liigassa yhteensä 658 runkosarjaottelua tehopistein 122+179=301 ja keräten 483 jäähyminuuttia sekä 96 playoff- ja playout-ottelua tehopistein 9+13=22 ja keräten 50 jäähyminuuttia. Saarenheimo pelasi myös yhden kauden Ruotsissa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Tšekki 2002 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Sveitsi 2000 | jääkiekko |  |
Saarenheimo voitti alle 20-vuotiaiden MM-pronssia vuonna 2002 ja alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2000. Hän on pelannut myös yhdeksän A-maaottelua Euro Hockey Tour -tasolla kaudella 2006–2007. Saarenheimo debytoi A-maajoukkueessa elo-syyskuun vaihteessa 2006 pelatussa Česká Pojišťovna Cupissa.
Muuta

Saarenheimo sai lempinimet "Käsi" (jokerikannattajilta) ja "Raksilan Maradona" (kärppäkannattajilta) heittäessään 30. maaliskuuta 2003 välieräsarjan neljännen ottelun jatkoajalla kiekon Jokerien maaliin ajassa 90:57. Maali tarkastettiin videolta ja hyväksyttiin sillä videotuomareilla ei ollut käytössä heiton näyttänyttä kuvakulmaa. "Raksilan Maradona" viittaa argentiinalaisjalkapalloilija Diego Maradonaan, joka teki vastaavasti maalin kädellään vuoden 1986 MM-kilpailujen puolivälierissä Englantia vastaan.
Muuta > Perhe

Saarenheimon perheeseen kuuluu vaimo ja kolme tytärtä.
Sköllersta

| Sköllersta |
| --- | --- |
 Sköllerstan kirkko
 Sköllersta
 Koordinaatit: 59°08′16″N, 15°20′30″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Örebron lääni
Maakunta:  Närke
Kunta:  Hallsberg
Väkiluku (2021):  1 105
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sköllersta on taajama Hallsbergin kunnassa Örebron läänissä Närken  historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 105 asukasta vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sköllersta Wikimedia Commonsissa
Vretstorp

| Vretstorp |
| --- | --- |

 Vretstorp
 Koordinaatit: 59°01′25″N, 14°51′58″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Örebron lääni
Maakunta:  Närke
Kunta:  Hallsberg
Väkiluku (2021):  898
Vretstorp on taajama Hallsbergin kunnassa Örebron läänissä Närken  historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 898 asukasta vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vretstorp Wikimedia Commonsissa
Mapungubwe

| Mapungubwe |
| --- | --- |

Maailmanperintökohde
Sijainti:  Etelä-Afrikka  22°11′33″S, 29°14′20″E
Tyyppi:  kulttuurikohde
Kriteerit:  (ii)(iii)(iv)(v)
Tunnusnumero:  1099
Valintahistoria
Valintavuosi:  2003
 
Piirros kaivauksissa löydetystä kultaisesta sarvikuonosta.
Mapungubwe on rauniokaupunki nykyisen Etelä-Afrikan alueella, aivan Zimbabwen ja Botswanan rajalla. Se kukoisti vuosina 1050–1270 alueella, jossa Shosha- ja Limpopo-joet kohtaavat toisensa. Rauniokaupunki on nykyisin Unescon maailmanperintökohde. Sen arvellaan olleen afrikkalaisen kuninkaan pääkaupunki, mutta sen hallitsijasta ei ole kirjallista eikä suullista perimätietoa.
Mapungubwessa on tehty arkeologisia kaivauksia 1930-luvulta alkaen, ja sieltä on löydetty monia esineitä, muun muassa kultainen sarvikuono. Apartheid-aikana tällaissten esineiden olemassaolo oli kiusallista valkoista ylivaltaa korostavalle hallinnolle, mutta ANC:n vallan aikana siitä tuli tärkeä kulttuurillinen symboli.
Mapungubwessa on kolme kuninkaallista hautaa kukkulalla, jota ympäröi pengerretty asuma-alue. Kuningas sotilaineen asui lähellä kukkulan huippua, ja alemmilla penkereillä asuneet talonpojat tuottivat heille elintarvikkeita. Hautalöydöistä käy ilmi, että ihmiset söivät monipuolista ruokaa, heidän elintasonsa oli korkea ja he pitivät monia kotieläimiä: nautakarjaa, lampaita, vuohia ja koiria. Varastojen hiiltyneistä jäänteistä nähdään, että penkereillä kasvatettiin hirssiä, durraa ja puuvillaa.
Työkalut ovat tyypillisiä rautakaudelle. Keramiikka, norsunluu, puu, luu ja strutsinmunan kuoret osoittavat että kauppaa käytiin laajalla alueella – Itä-Afrikkaa, Persiaa, Egyptiä, Intiaa ja jopa Kiinaa myöten.
Mapungubwe on Unescon maailmanperintökohde vuodesta 2003.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Majorstuenin kirkko

| Majorstuenin kirkko Majorstuen kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2022.
Sijainti:  Oslo, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Oslon hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1926
Suunnittelija:  August Nielsen ja Harald Sund
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  400
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Majorstuenin kirkko (norj. Majorstuen kirke) on Oslon kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1926.
Kuvia

Alttari
Urut
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Majorstuenin kirkko Wikimedia Commonsissa
Marja-Liisa Kuosmanen

Marja-Liisa Kuosmanen (s. 28. lokakuuta 1964 Nilsiä) on suomalainen iskelmälaulaja.
Elämäkerta

Kuosmanen syntyi Nilsiän Lehtomäen kylässä kahdeksanlapsiseen pienviljelijäperheeseen. Kirjoitettuaan ylioppilaaksi Nilsiän lukiosta vuonna 1983 hän opiskeli luokanopettajaksi Joensuussa, jossa Joensuun musiikkiopistossa myös kokeili vuoden ajan klassista laulua.lähde?
Palattuaan kotiseudulleen hän on toiminut muutamia opetusvuosia lukuun ottamatta pääasiassa yrittäjänä ja on neljän lapsen äiti. Hän on laulanut yli kymmenen vuotta KuKa-kvartetissa, joka on muun muassa voittanut Kerimäen kvartettilaulukilpailun sekä Oulun Tiernapoikakilpailun mestaruuden parodiallaan.lähde?
Kuosmasen opettajina ovat monena vuonna Nilsiän valtakunnallisella musiikkileirillä olleet Maija Hapuoja, Eija Ahvo ja Susanna Haavisto. Hän opiskeli myös Kuopion konservatoriossa pop-jazz-laulua vuosina 1996–1997. Kuosmanen voitti kesällä 2003 Kiuruvedellä järjestetyn Vihreät Niityt -iskelmätapahtuman Toivo Kärki -laulukilpailun naisten sarjan . Hän oli tämän jälkeen usean vuoden ajan Toivo Kärki -konserttisarjan kantavia voimia. Vuonna 2004 hän julkaisi pitkäsoittoalbumin Kaikille rakkailleni, joka sisältää 11  Kärjen ennen julkaisematonta sävellystä.    14. helmikuuta 2004 Kuosmanen piti Kuopion Musiikkikeskuksen isossa salissa konsertin, jossa hän esitti kaikki levyn kappaleet, säestäjänä levyn muusikoista ja Kuopion Kaupunginorkesterista koottu orkesteri Jarmo Kaijansinkon johdolla.
Toinen pitkäsoitto Elämän maku ilmestyi 2008. Se sisältää suomalaista iskelmämusiikkia vuosilta 1943–2008, tekijöinä muun muassa Toivo Kärki, Jukka Kuoppamäki, Hannu Piispanen, Jorma Toiviainen ja Chrisse Johansson . Kuosmasen joululevy Jollei jouluna ole lunta ilmestyi joulukuussa 2010 CD-korttina.
Suomi sydämessä -single ilmestyi kesällä 2011. Säveltäjä Veikko Samuli ja sanoittaja Chrisse Johansson ovat yhdistäneet voimansa Suomi sydämessä -laulun taakse. Laululle haluttiin tulkitsija, joka omakohtaisesti tietää, mitä ulkomailla asuminen on. Näin laulu valikoitui Kuosmaselle.lähde?
Kesäpesä-levy on TAHKOcom Oy:n tuottama kokoelma, joka saa nimensä Kuosmasen uudesta singlestä Kesäpesä, jonka taustalta myös löytyvät säveltäjä Veikko Samuli ja sanoittaja Chrisse Johansson.
Diskografia

Kaikille rakkailleni (2004)
Elämän maku (2008)
Jollei jouluna ole lunta (2010)
Suomi sydämessä (2011,  single)
Aiheesta muualla

Marja-Liisa Kuosmasen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Antiikin Kreikan teatteri

Dionysoksen teatterin jäänteet Ateenassa.
Teatteri sai alkunsa antiikin Kreikassa noin vuonna 550 eaa. viinin ja hedelmällisyyden jumala Dionysoksen kunniaksi järjestetyissä Dionysia-juhlissa. Juhlarituaaleihin osallistui kuoro eli khoros, joka sekä lauloi että tanssi. Vähitellen kuoron johtaja muuttui näyttelijäksi kuoron ja johtajan vuoropuhelun lisääntyessä. Myöhemmin näytelmiin lisättiin enemmän näyttelijöitä ja näin teatteri oli syntynyt.
Kreikkalaisen draaman päälajit olivat tragedia, komedia ja satyyrinäytelmä. Esityksiä varten kehittyi oma rakennustyyppi, kreikkalainen teatteri.
Näytelmälajit > Tragedia

Tragediat olivat murhenäytelmiä, joissa yleensä päähenkilö oli uhmannut jumalia (vrt. hybris) ja sai tästä rangaistuksen. Kreikan kolme suurinta tragediakirjailijaa ovat Aiskhylos, Sofokles ja Euripides, ja koko kreikkalaisen tragedian huippukausi sijoittuu heidän ajalleen, Aiskhyloksen näytelmästä Persialaiset vuodelta 472 eaa. Sofokleen näytelmään Oidipus Kolonoksessa vuodelta 401 eaa. Tragedioita kirjoitettiin kuitenkin vielä ensimmäisellä vuosisadalla eaa., ja säilyneistä katkelmista tunnetaan yli kahdensadan tragediakirjailijan nimet. Muihin tunnettuihin tragediakirjailijoihin lukeutuvat muun muassa Frynikhos, Ion Khioslainen ja Agathon.
Näytelmälajit > Komedia

Komedioissa eli huvinäytelmissä hauskuutettiin yleisöä pilkkaamalla poliitikkoja tai muita tunnettuja henkilöitä. Klassinen attikalainen tai ateenalainen komedia jaetaan yleensä kolmeen aikakauteen, vanhaan komediaan, keskikomediaan ja uuteen komediaan. Vanha komedia on säilynyt nykyaikaan lähinnä Aristofaneen yhdentoista jäljellä olevan näytelmän muodossa. Keskikomedian ajan näytelmät ovat enimmäkseen kadonneet; niistä on säilynyt vain suhteellisen lyhyitä katkelmia sellaisten kirjailijoiden kuin Athenaios teoksissa. Uusi komedia tunnetaan pääasiassa Menandroksen teoksista säilyneiden papyrusfragmenttien kautta.
Näytelmälajit > Satyyrinäytelmä

Satyyrinäytelmälle tunnusomaista oli satyyreistä koostuva kuoro, ilakoiva, joskus rietaskin sisältö ja onnellinen loppu. Näistä ominaisuuksista huolimatta satyyrinäytelmä oli tyyliltään ja kieleltään lähempänä tragediaa kuin komediaa. Näytelmien aiheet otettiin mytologiasta.