stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gustaf Lagerbielke

| Gustaf Lagerbielke |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. maaliskuuta 1777 Tukholma, Ruotsi
Kuollut: 24. toukokuuta 1837 (60 vuotta) Tukholma, Ruotsi
Arvonimi: kreivi, hovikansleri
Gustaf Lagerbielke (22. maaliskuuta 1777 Tukholma – 24. toukokuuta 1837 Tukholma) oli ruotsalainen kreivi ja hovikansleri. Hän toimi Kustaa IV Aadolfin läheisenä avustajana ja seurasi tätä ulkomaanmatkoilla, mutta vastusti tämän ulkopolitiikkaa, joka kohdistui Napoleonin hallitsemaa Ranskaa vastaan. Lagerbielke osallistuikin vuoden 1809 vallankaappauksen, minkä jälkeen hänet nimettiin valtioneuvostoon. Vuosina 1810–1811 hän toimi suurlähettiläänä Ranskassa. Myöhemmin 1810- ja 1820-luvuilla hänen poliittiset kantansa muuttuivat aiempaa konservatiivisemmiksi. Vuosina 1823–1827 hän johti kuninkaallista teatteria.
Lagerbielke oli Ruotsin akatemian jäsen vuodesta 1809.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gustaf Lagerbielke Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Christoffer Bogislaus Zibet | Ruotsin akatemia, tuoli 10 1809–1837 | Seuraaja: Carl Fredrik af Wingård |
Ruotsin kruunu

| Ruotsin kruunu |
| --- | --- |

ISO 4217 -koodi:  SEK (nro. 752)
Keskuspankki:  Sveriges Riksbank
Symboli:  kr
Käyttäjät:   Ruotsi
Inflaatio:  0,10 %, 2015
Jaettava yksikkö:  äyri (öre)
Ruotsalaisia vanhoja kolikoita.
Ruotsin kruunu (lyhenne kr, kansainvälinen valuuttakoodi SEK) on Ruotsin rahayksikkö. Kruunu (ruots. krona) jaettiin aikaisemmin 100 äyriin (öre).
Euroon siirtyminen Ruotsissa

Ruotsi on Euroopan talous- ja rahaliiton jäsen vuodesta 1995 kuten Suomikin, mutta Ruotsi ei ole vaihtanut kruunuaan euroksi. Tämä on johtunut pääasiassa kansan vastustuksesta: vuonna 2003 pidetyssä kansanäänestyksessä lähes 56 % äänestäneistä vastusti kruunusta luopumista. Huhtikuussa 2009 Sifo-tutkimuslaitoksen toteuttamassa kyselyssä euroon siirtyminen sai ensimmäistä kertaa enemmän tukea kuin kruunun säilyttäminen. Euroon siirtymistä kannatti 47, ja vastusti 45 prosenttia vastaajista. Kannattajia olivat erityisesti miehet ja eteläruotsalaiset, vastustajia naiset ja pohjoisruotsalaiset. Puolueista uutta kansanäänestystä haluaa vain liberaalit, muut vastustavat sitä.
Historia

Kruunu korvasi riikintaalerin (riksdaler) Ruotsin rahana vuonna 1873, kun Ruotsi liittyi Skandinavian rahaliittoon, johon kuuluivat myös Norja ja Tanska. Rahaliiton purkamisen jälkeen maat jatkoivat kruunu-nimen käyttämistä, mutta kunkin maan kruunun arvo on kehittynyt omaan tahtiinsa. Ruotsin kruunu on näiden kolmen maan rahayksiköistä arvoltaan heikoin, joskaan erot eivät ole erityisen suuret.[lähde? ]
Setelit > Nykyinen setelisarja

Keväällä 2010 Ruotsin keskuspankki Riksbank ilmoitti, että maan kaikki setelit tullaan lähivuosina korvaamaan uusilla. Samalla oli tarkoitus lisätä setelikantaan 200 kruunun seteli ja muuttaa 20 kruunun seteli kolikoksi. Esitys otettiin muilta osin myönteisesti vastaan, mutta 20 kruunun setelin lakkauttamista vastustettiin. Lopullisen päätöksen teki Ruotsin valtiopäivät kesäkuun 2010 alussa.
Keväällä 2011 Ruotsin keskuspankki ilmoitti kilpailusta uusien setelien suunnittelemiseksi, ja voittajaksi julistettiin keväällä 2012 Göran Österlundin ehdotus ”Kulturresan” (suom. Kulttuurimatka). 20 kruunun seteli säilyi setelisarjassa.
Setelisarja otettiin käyttöön kaksivaiheisesti. Ensimmäisenä otettiin käyttöön 20, 50, 200 ja 1 000 kruunun setelit lokakuussa 2015. Loput setelit otettiin käyttöön lokakuussa 2016. Vanhat 20, 50, 200 ja 1 000 kruunun setelit eivät ole olleet käytössä kesäkuun 2016 jälkeen.
| 2016–> Kuva.Etupuoli | 2016–> Kuva.Kääntöpuoli | 2016–> Arvo.Arvo | 2016–> Mitat.Mitat | 2016–> Väri.Väri | 2016–> Kuvaus.Etupuoli | 2016–> Kuvaus.Kääntöpuoli | 2016–> Liikkeellelasku.Liikkeellelasku |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 20 kruunua | 120 × 66 mm | violetti | Astrid Lindgren | Småland | 2015 |
|  |  | 50 kruunua | 126 × 66 mm | keltaoranssi | Evert Taube | Bohuslän | 2015 |
|  |  | 100 kruunua | 133 × 66 mm | sininen | Greta Garbo | Tukholma | 2016 |
|  |  | 200 kruunua | 140 × 66 mm | vihreä | Ingmar Bergman | Gotlanti | 2015 |
|  |  | 500 kruunua | 147 × 66 mm | punainen | Birgit Nilsson | Skåne | 2016 |
|  |  | 1 000 kruunua | 154 × 66 mm | harmaanruskea | Dag Hammarskjöld | Lappi | 2015 |
Setelit > Edellinen setelisarja

Ruotsin edellisten setelien perusmallit olivat 1980-luvun alkupuolelta. Niihin tehtiin 2000-luvun aikana yksi merkittävän laajuinen päivitys, jossa muihin paitsi 20 kruunun seteliin lisättiin samantyyppisiä turvatekijöitä kuin euroseteleissä, kuten hologramminauha, helmiäispainatus ja läpikohdistuskuvio.
| 1997–2017> Kuva.Etupuoli | 1997–2017> Kuva.Kääntöpuoli | 1997–2017> Arvo.Arvo | 1997–2017> Mitat.Mitat | 1997–2017> Väri.Väri | 1997–2017> Kuvaus.Etupuoli | 1997–2017> Kuvaus.Kääntöpuoli | 1997–2017> Liikkeellelasku.Liikkeellelasku | 1997–2017> Käytöstäpoisto.Käytöstäpoisto |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 20 kruunua | 120 × 67 mm | violetti | Selma Lagerlöf | Nils Holgersson lentämässä | 1997 | 30. kesäkuuta 2016 |
|  |  | 50 kruunua | 120 × 77 mm | keltainen | Jenny Lind | avainviulu | 2006 | 30. kesäkuuta 2016 |
|  |  | 100 kruunua | 140 × 72 mm | vihreä | Carl von Linné | kukka | 2001 | 30. kesäkuuta 2017 |
|  |  | 500 kruunua | 150 × 82 mm | punainen | Kaarle XI | Christopher Polhem | 2001 | 30. kesäkuuta 2017 |
|  |  | 1 000 kruunua | 160 x 82 mm | harmaa | Kustaa Vaasa | Olaus Magnuksen piirros | 2006 | 30. kesäkuuta 2016 |
Kolikot > Nykyinen kolikkosarja

Keväällä 2010 Ruotsin keskuspankki Riksbank ilmoitti, että kolikot tullaan lähivuosina korvaamaan uusilla. Samalla oli tarkoitus aloittaa 2 kruunun rahan lyönti muutaman vuosikymmenen tauon jälkeen.
Uudet 1, 2 ja 5 kruunun kolikot laskettiin liikkeelle lokakuussa 2016. Niiden suunnittelija on kuvanveistäjä Ernst Nordin ja teema "Sol, vind och vatten" (suom. Aurinko, tuuli ja vesi). Kymmenen kruunun kolikko säilyi samana kuin edellisessä kolikkosarjassa.
Aiemmat kolikot poistuivat käytöstä vonna 2017. Niitä ei enää voi käyttää maksuvälineinä eikä niitä vastaanoteta pankeissa.
| Nykyiset kolikot> Arvo.Arvo | Nykyiset kolikot> Halkaisija.Halkaisija | Nykyiset kolikot> Paksuus.Paksuus | Nykyiset kolikot> Paino.Paino | Nykyiset kolikot> Koostumus.Koostumus | Nykyiset kolikot> Liikkeellelasku.Liikkeellelasku | Nykyiset kolikot> Vanhempien kolikoiden käypyys.Vanhempien kolikoiden käypyys | Nykyiset kolikot> Kuvaus.Etupuoli | Nykyiset kolikot> Kuvaus.Kääntöpuoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 kruunu | 19,5 mm | 1,79 mm | 3,6 g | kuparipinnoitettua terästä | 2016 | ei | Kaarle XVI Kustaa | Ruotsin vaakuna |
| 2 kruunua | 22,5 mm | 1,79 mm | 4,8 g | kuparipinnoitettua terästä | 2016 | ei | Kaarle XVI Kustaa | Ruotsin vaakuna |
| 5 kruunua | 23,75 mm | 1,95 mm | 6,1 g | Nordic Gold -seosta | 2016 | ei | Kaarle XVI Kustaan monogrammi | Ruotsin vaakuna |
| 10 kruunua | 20,5 mm | 2,9 mm | 6,6 g | Nordic Gold -seosta | 1991 | ei | Kaarle XVI Kustaa | Ruotsin vaakuna |
Kolikot > Edellinen kolikkosarja

Perinteisesti yhden kruunun kolikoiden etupuolella oli Ruotsin kulloisenkin kuninkaan kuva. Kääntöpuolella oli Ruotsin vaakuna. Yhden kruunun kolikon malli oli kuvioinnin yksityiskohtia lukuun ottamatta pysynyt hyvin pitkään samanlaisena: jo edellisen hallitsijan (Kustaa VI Aadolf) aikana lyödyt, hänen kuvallaan varustetut, kuten myös kaikki muutkin yhden kruunun kolikot vuodesta 1875, olivat edelleen käypiä maksuvälineitä. Myös 10 kruunun kolikon etupuolella oli hallitsijan kuva (vuodesta 1973 alkaen Kaarle XVI Kustaa).
Ruotsi luopui pienimmän kolikkonsa eli 50 äyrin käytöstä lokakuussa 2010 ja näin ollen kruunun kolikosta tuli pienin raha ja äyrit jäivät maksuvälineenä kokonaan historiaan.
| Edellinen kolikkosarja> Arvo | Edellinen kolikkosarja> Halkaisija | Edellinen kolikkosarja> Paksuus | Edellinen kolikkosarja> Paino | Edellinen kolikkosarja> Koostumus | Edellinen kolikkosarja> Sarjan käytöönotto | Edellinen kolikkosarja> Vanhempien kolikoiden käypyys |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 kruunu | 25 mm | 1,88 mm | 7,0 g | kupari-nikkeli | 2001 | kaikki vuodesta 1875 eteenpäin |
| 5 kruunua | 28,5 mm | 2 mm | 9,5 g | ulompi kerros kupari-nikkeliä (46,5 %), sisempi kerros (53,5 %) nikkeliä  | 1976 | vuodesta 1954 |
| 10 kruunua | 20,5 mm | 2,9 mm | 6,6 g | Nordic Gold -seosta | 1991 | ei |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta ruotsalaiset kolikot Wikimedia Commonsissa
Ruotsin kruunun kurssi SEK / EUR (Arkistoitu – Internet Archive)
Euro -> Ruotsin kruunu Ruotsin kruunu -> Euro – Valuuttalaskuri.org
Swedish monetary standards in historical perspective (englanniksi)
| Tämänhetkiset SEK-vaihtokurssit |
| --- | --- |
XE.com:sta:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD JPY USD
OANDA.com:sta:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD JPY USD
Olavi Ryyppö

Olavi Ensio Ryyppö (2. heinäkuuta 1917 Valkjärvi – 5. huhtikuuta 1988 Lahti) oli suomalainen taidegraafikko ja taidemaalari. Hän debytoi Lahdessa vuonna 1947.
Ryypön teoksia oli Suomen Taiteilijain näyttelyissä, Suomen Taideakatemian, Taidemaalariliiton, Suomen Taidegraafikoiden ja Suomen Kuvataidejärjestöjen Liiton näyttelyihin. Hän osallistui myös ulkomaisiin taidenäyttelyihin.
Olavi Ryyppö toimi opettajana Lahden Taideyhdistyksen piirustuskoulussa ja Lahden taidekoulussa.
Aiheesta muualla

Kirjav@ - Kansallisgallerian kirjaston kokoelmatietokanta, Olavi Ryyppö
Suomen Taidegraafikot ry:n 50-vuotisjuhlanäyttely, Helsinki, 1981, ISBN: 951-99299-2-4
Taide 71 - mitä on olla taiteilijana Suomessa? Helsinki: Suomen Taiteilijaseura, 1971
Suomen taide 1960, Suomen Taiteilijaseura, toim. Olli Valkonen, WSOY, 1960
Suomen taide - vuosikirja 1957-1958, Suomen Taiteilijaseura, toim. Alf Krohn, WSOY, 1958
Lahden taidegraafikot, Historiaa - toimintakertomus (Arkistoitu – Internet Archive)
Danielle Brooks

| Danielle Brooks |
| --- | --- |
 Danielle Brooks vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. syyskuuta 1989 (ikä 35) Augusta, Georgia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2011–
Merkittävät roolit:  Orange Is the New Black   Häivähdys purppuraa
Aiheesta muualla
IMDb 
Danielle Brooks (s. 17. syyskuuta 1989 Augusta, Georgia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka läpimurtorooli oli Tasha ”Taystee” Jefferson televisiosarjassa Orange Is the New Black. Sen jälkeen hän on tehnyt uraa sekä teatterissa, elokuvissa että televisiossa. Hän oli 2016 ehdolla Tony-palkintoon näytelmästä Häivähdys purppuraa, jonka albumista hän oli voittamassa Grammyä. Brooks teki 2023 musikaalista samannimisen elokuvasovituksen, josta hän on ollut Oscar-, Bafta-, Golden Globe- ja SAG-palkintoehdokkaana.
Nuoruus

Danielle Brooks syntyi 1989 Georgian Augustassa ja kasvoi Etelä-Carolinan Simpsonvillessä. Brooks kasvoi kirkkoympäristössä, sillä hänen äitinsä oli pastori ja isänsä diakoni. Hän oli ensimmäisen kerran myös lavalla kirkon joulukuvaelmassa.
Ura > Orange Is the New Black

Brooks kävi esittävien taiteen high schoolia ja pääsi 17-vuotiaana opiskelemaan Julliardiin, mistä hän valmistui vuonna 2011. Valmistumisen jälkeen hän sai kaksi teatteriroolia, toinen oli Shakespeare Theatre Companyssä ja toinen harlemilaisesta teatterista. Brooks jätti kuitenkin kummatkin näytelmät saatuaan 2013 roolin Netflixin televisiosarjasta Orange Is the New Black.
Orange Is the New Black oli suosittu sarja, ja sitä esitettiin seitsemän kauden ajan. Viimeinen jakso ilmestyi heinäkuussa 2019. Se oli myös Brooksin läpimurto. Hänen piti olla alkujaan mukana vain kahdessa jaksossa, mutta hän sai vakituisen paikan toisella tuotantokaudella ja hänen hahmonsa oli sarjassa loppuun asti. Brooks teki muita töitäkin samaan aikaan ja esiintyi muun muassa televisiosarjan Girls jaksossa ja sarjan Master of None kolmessa jaksossa.
Ura > Broadwaylle ja elokuviin

Brooks teki 2015 ensiesiintymisensä Broadwayllä romaanin Häivähdys purppuraa musikaaliversiossa. Sitä esitettiin vuoteen 2017. Brooks oli 2016 roolista ehdolla Tony- ja Drama Desk -palkintoon. Hän voitti Theatre World -palkinnon. Lisäksi näytelmän näyttelijät voittivat yhdessä Grammy-palkinnon parhaasta musiikkiteatterialbumista.
Brooks näytteli 2021 televisioelokuvassa Robin Roberts Presents: Mahalia gospel-laulaja Mahalia Jacksonia. Siitä hän sai Emmy-ehdokkuuden tuottajana, sillä itse elokuva oli ehdolla parhaana televisioelokuvana. Brooks sai vuonna 2020 roolin sarjakuvaan perustuvasta televisiosarjasta Peacemaker. Hän oli lokakuusta 2022 tammikuulle 2023 Broadway-näytelmässä The Piano Lesson. Hän sai näytelmästä valtavasti kehuja, mutta hän jäi silti ilman Tony-palkintoehdokkuutta.
Brooks palasi 2023 Häivähdys purppuraa -musikaalisovituksen maailmaan, kun sen Broadway-näytelmästä tehtiin samanniminen elokuvaversio. Brooks sai musikaalin roolisuorituksestaan valtaisia kehuja ja useita palkintoehdokkuuksia. Hän oli ehdolla muun muassa Oscariin, Baftaan, Golden Globeen ja SAG-palkintoon.
Aiheesta muualla

Danielle Brooks Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tv1 (höyryveturi)

| Tv1 |
| --- | --- |

Perustiedot
Tyyppi:  höyryveturi
Valmistaja:  Tampella, Lokomo, Hanomag, Nohab
Lukumäärä:  142
Valmistusvuodet:  1917–1944
Museoitu:  4 yksilöä
Lempinimi:  Jumbo
Tekniset tiedot
Huippunopeus:  60 km/h
Paino:  61,5 + 36 t
Pituus:  17 808 mm
Pyörästö:  2-8-0 (1'D)
Pyörästön pituus:  14 360 mm
Suurin akselipaino:  13,1 t
Pyörän halkaisija:  1 400 mm  (vetopyörät)
Tv1 (K3 vuoteen 1942 saakka), kutsumanimeltä ”Jumbo” oli Valtionrautateiden vuodesta 1917 alkaen 1970-luvulle saakka käyttämä väliraskas höyryveturi. Vetureita valmistettiin vuosina 1917–1945 kaikkiaan 142 kappaletta.
Historia

Useimmat veturit valmisti Tampella, mutta myös toinen tamperelainen veturinvalmistaja Lokomo sai tehdäkseen 25 veturia, ja 1920-luvulla tilattiin saksalaiselta Hanomagilta ja ruotsalaiselta Nohabilta 10 kpl kummaltakin.
Tv1:llä oli ominaisuuksiensa ja suuren lukumääränsä vuoksi merkittävä rooli raskaassa tavaraliikenteessä 1920-luvulta aina 1940-luvun lopulle. Vielä raskaammat Tr1- ja Tr2-veturit syrjäyttivät Tv1-vetureita pääradoilta, mutta koko sarja pysyi tehokkaassa käytössä 1960-luvulle saakka kunnes Dv15-, Dv16- ja Dv12-dieselveturit nopeasti korvasivat ne. Noin sata vanhinta veturia hylättiin vuoteen 1969 mennessä ja loppuja käytettiin vuoteen 1974 ja hylättiin 1977. Neljä yksilöä on säilynyt. Niistä numero 933 (Tampella 1938) Toijalan veturimuseossa on varustimiltaan täydellinen, ulkonäöltään autenttisessa kunnossa ja syyskuusta 2013 lähtien jälleen myös käyttökunnossa.
Tekniikka

Tv1:n pyöräjärjestys on 1’D, eli siinä on yksi johtoakseli ja neljä yhteenkytkettyä vetoakselia. Kansainvälisesti tällaisella pyöräjärjestyksellä varustetusta veturista käytetään nimitystä Consolidation, ja amerikkalaisen tavan mukaan pyöräjärjestys merkitään 2-8-0. Lisäksi veturiin kuuluu 3-akselinen tenderi, jossa on 16 m3 vesisäiliö ja polttoainetila 5 tonnille kivihiiliä tai 13 m3 polttopuita. Veturin massa ilman tenderiä on 61,5 tonnia, josta 52,4 tonnia vetopyörillä. Tenderin kanssa kokonaismassa on 97,5 tonnia ja kokonaispituus 17,8 metriä.
Tv1:ssä on levykehys, jota voidaan pitää vanhahtavana piirteenä, sillä kaikki myöhemmät VR:n höyryveturisarjat suunniteltiin käyttäen kankikehystä. Koska äärimmäisten vetävien akselien välimatka (pyörästön pituus) on suuri, pyörästön mukautumista kaarteisiin parannettiin kytkemällä johtoakseli ja ensimmäinen vetoakseli ns. Kraussin teliksi. Kattilan työpaine oli 11,8 baaria (12 kp/cm2), mutta 1938 ja sen jälkeen rakennetut 35 veturia varustettiin 12,8 baarin (13 kp/cm2) kattilalla. Adheesiolla 0,2 (vetopyörien ja kiskon välinen kitkakerroin) Tv1:n vetovoimaksi liikkeelle lähdössä voidaan laskea 103 kN (10,5 Mp).
Kattila voitiin suhteellisen pienin muutoksin varustaa polttamaan joko kivihiiltä tai puuta. Polttoaineen laadulla ei sinänsä ollut vaikutusta höyrykoneen suurimpaan lyhytaikaiseen konetehoon eikä vetovoimaan liikkeellelähdössä. Kivihiiltä poltettaessa kattilan höyryntuotto (kattilateho) oli kuitenkin suurempi. Tämän vuoksi hiiltä polttava veturi pystyi junan nopeuden noustessa pitämään yllä suurempaa vetovoimaa ilman että kattilan paine olisi alkanut laskea. Näin hiiltä polttava Tv1-veturi kehitti 845 kilowatin (1 150 hv) jatkuvasti ylläpidettävissä olevan indikoidun tehon 55 kilometrin tuntinopeudella ja puuta polttava 625 kilowattia (850 hv) nopeudella 45 km/h.  Veturille määrätty suurin nopeus oli 60 km/h. Se perustui (kuten höyryvetureilla yleensäkin) taloudellisuusnäkökohtiin eikä ollut veturin suurin mahdollinen nopeus.
Säilyneet yksilöt

| Veturi | Valmistaja | Valmistettu | Sijoitettu | Muuta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 278 | Tampella | 1917 | Haapamäen höyryveturipuistossa |  |

| 484 | Tampella | 1938 | Toijalan veturimuseossa | käyttökuntoinen |
| 491 | Tampella | 1938 | Lapinlahdella | Matin ja Liisan asema -nimisen huoltoaseman pihassa |
| 943 | Tampella | 1939 | Ylivieskassa | veturitallin pihalla |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tv1 (höyryveturi) Wikimedia Commonsissa
Suomalaiset veturit ja junayksiköt
↑  https://vaunut.org/kuvat/?tt=0&i1=Tv1&i2=943
↑  https://photos.wikimapia.org/p/00/04/54/15/37_big.jpg
Emden

| Emden |
| --- | --- |
 Emdenin kaupungintalo ja museo
 lippu:  vaakuna
 Emden
 Koordinaatit: 53°22′N, 7°12′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Ala-Saksi
Korkeus:  2 m
Väkiluku (2011):  49 787
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Emden on satamakaupunki Saksan pohjoisosassa Emsjoen suistossa Ala-Saksin osavaltiossa. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 49 787 asukasta.
Se on kanavan kautta yhteydessä Pohjanmereen ja Ruhrin teollisuusalueeseen. Emdenissä on auto- ja laivateollisuutta ja Volkswagenilla onkin siellä suuri tehdas. Se on Arkangelin ystävyyskaupunki.
Emden on perustettu noin vuonna 800. Se kehittyi kauppapaikaksi, josta käytiin ulkomaankauppaa Baltian maiden kanssa.
Toisen maailmansodan aikana kesäkuussa 1944 noin 80 % kaupungista tuhoutui alle tunnissa, kun liittoutuneiden tekivät valtavan pommitusaallon. Kerrotaan, että Emdenistä peräisin olleita arkistopapereita löydettiin seuraavana päivänä noin 30 kilometrin etäisyydeltä olevasta Aurichin kylästä. Pommituksissa ei kuitenkaan kuollut kuin noin 300 henkilöä, koska kaupunkiin oli rakennettu juuri ennen sotaa suuret pommisuojat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Emden Wikimedia Commonsissa
Ammerland
Aurich
Braunschweig
Celle
Cloppenburg
Cuxhaven
Delmenhorst
Diepholz
Emden
Emsland
Friesland
Gifhorn
Goslar
Göttingen
Grafschaft Bentheim
Hameln-Pyrmont
Hannoverin piirikunta
Harburg
Helmstedt
Hildesheim
Holzminden
Leer
Lüchow-Dannenberg
Lüneburg
Nienburg
Northeim
Oldenburgin piirikunta
Oldenburg
Osnabrückin piirikunta
Osnabrück
Osterholz
Osterode am Harz
Peine
Rotenburg
Salzgitter
Schaumburg
Soltau-Fallingbostel
Stade
Uelzen
Vechta
Verden
Wesermarsch
Wilhelmshaven
Wittmund
Wolfenbüttel
Wolfsburg
Neponen

Neponen on käsinukkejänishahmo, joka juonsi maanantai-, keskiviikko- ja perjantaiaamuisin lastenohjelma Pikku Kakkosen ohjelmistoon kuuluvaa Neppajymykerhoa. Ennen Neppajymykerhoa Neponen juonsi Pikku Kakkosta Jyrkin kanssa 2000-luvun alussa. Neposen äänenä toimii Anu Tuomi-Nikula. Neponen on ollut myös Yle TV2:n joulukalenterin päähahmona vuonna 2002.
Neposesta on julkaistu myös kirja, jonka on kirjoittanut Anu Tuomi-Nikula ja kuvittanut Nadja Sarell. Neposen joulu -kirja perustuu Yle TV2:ssa esitettyyn joulukalenteriin, jossa Neponen löytää ystävän tontusta.
Laine Erik

| Laine Erik |
| --- | --- |
 Laine Erik Tokion vuoden 1964 olympialaisten naisten 800 metrillä.
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. huhtikuuta 1942 Retla Järvamaa
Kuollut: 6. lokakuuta 2024 (82 vuotta)
Kansalaisuus:   Neuvostoliitto/ Neuvosto-Viro  Viro
Uran tiedot
Pituus:  168 cm
Paino:  65 kg
Laji:  800 metrin juoksu
Seura:  Tartu Kalev
Kilpauran kesto:  1956–1969
Valmentaja:  Hans Lööper Jaan Jürgenstein
Saavutukset
Paras sijoitus maailmanrankingissa:  Maailmantilastossa  800 metrillä : 1964: 9. (2.04,1)  1965: 10. (2.06,2)  1967: 6. (2.03,6)
Ennätykset:  100 m 12,1 (1967)   200 m 24,9 (1967)   400 m 54,0 (1968)   800 m 2.03,6 (1967)   1 000 m 2.48,3 (1972)   80 m aidat 11,8 (1961)   pituus 5,54 (1966)
| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu.Universiadit  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu.Universiadit  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu.Universiadit  | Maa:   Neuvostoliitto> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Budapest 1965 | 800 metriä |  |
Laine Erik (vuodesta 1976 Kallas; 21. huhtikuuta 1942, Retla Järvamaa Viro – 6. lokakuuta 2024) oli virolainen maataloustutkija ja entinen kansainvälisen tason Neuvostoliittoa edustanut keskimatkojen virolaisjuoksija.
Laine Erik nousi Neuvosto-Viron naisten yleisurheilun huipulle 1960-luvun alussa. Ensimmäisen kerran hän paransi maansa ennätyksiä 1961. Kaikkiaan Erik paransi Viron ennätystä 24 kertaa vuosina 1961–69: 400 m (57,7 – 54,1), 800 m (2.13,0 – 2.03,6), 1000 m (2.48,3) ja 5 kertaa viestissä.
Naisten 800 metriä menossa Tokion olympialaisissa lokakuussa 1964. Tässä vaiheessa Laine Erik tässä vaiheessa viimeisenä punaisessa Neuvostoliiton edustusasussa.
Erik nousi vuoden 1964 800 metrin voitolla Neuvostoliiton mestaruuskisoissa olympiaedustajaksi  Tokion olympialaisiin. Niissä hän eteni alkueränsä ja välieränsä 3. sijoilla loppukilpailuun, jossa hän sijoittui kuudenneksi.
Seuraavana vuonna hän oli kesäuniversiaadiedustaja Budapestissä, jossa hän otti voiton. Seuraavina vuosina Erikin uralla tuli menestystä - 2. ja 3. Neuvostoliiton mestaruus 800 metrillä vuosina 1967 ja 1968. Vuonna 1966 hän kuului Neuvostoliiton naisten joukkueeseen Vera Muhanova, Tamara Babintseva ja Laine Erik, joka teki maailmanennätyksen 3 x 800 metrin juoksussa. Vuoden 1968 Meksikon olympialaisista ei tullut Erikille aivan yhtä menestyksekkäät kuin Tokion olympialaiset, sillä hän jäi niukasti loppukilpailun ulkopuolelle 800 metrillä.
Laine Erik kuului Neuvostoliiton ja Neuvosto-Viron maajoukkueeseen yhteensä 31 kertaa. Hän kilpaili maaotteluissa Suomea vastaan niin 400 kuin 800 metrillä ja oli ylivoimainen voittaja näissä 1960-luvun maaottelujuoksuissa. Hänet valittiin Viron vuoden naisurheilijaksi vuosina 1967 ja 1968.
Laine Erik valmistui Viron maatalousakatemian kotieläintieteellisestä tiedekunnasta vuonna 1969 ja puolusti vuonna 1984 tohtoriväitöskirjaansa. Vuosina 1969-1996 hän työskenteli tutkijana Viron maatalousyliopiston eläintieteen instituutissa.
John Smedberg

Entinen Sveriges Riksbankin sivukonttori (John Smedberg, 1886).
John Smedberg (14. toukokuuta 1851 Tukholma – 3. huhtikuuta 1913) oli ruotsalainen arkkitehti. Smedberg opiskeli Ruotsin kuninkaallisessa taidekatemiassa vuosina 1868–1875. Vuosina 1875–1877 Smedberg asui Pariisissa, opiskellen École des Beaux-Arts -taidekoulussa. Hänestä tuli rakennustaiteen lehtori Malmön Tekniska Elementarskolanissa vuonna 1878. Vuonna 1911 hänestä tuli koulun rehtori. Smedberg kunnostautui etenkin koulurakennusten suunnittelijana.
Töitä

Västra skolan, Malmö (1882)
Sveriges Riksbankin sivukonttori, Malmö (1886)
Betelkyrkan, Malmö (1886, purettu)
Elektricitetsverket, Malmö (1900, nykyinen Rooseumin taidemuseo)
Malmn museo (1901, nykyinen Malmön kaupunginkirjasto)
Malmön synagoga, Malmö (1902)
S:t Petri Läroverk, Malmö (1904)
Johannesskolan, Malmö (1907)
Jylhäjärvi (Hämeenkyrö)

| Jylhäjärvi (Hämeenkyrö) |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Hämeenkyrö, Sastamala
Koordinaatit:  61°32′18″N, 23°11′39″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Mahnalanselän alue (35.51)
Laskujoki:  oja Vastajärveen 
Järvinumero:  35.511.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  117,2 m 
Rantaviiva:  0,93 km 
Pinta-ala:  0,04443 km² 
 fiJylhäjärvi (Hämeenkyrö) 
Jylhäjärvi  on Pirkanmaalla Hämeenkyrössä ja Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Mahnalanselän lähialueeseen.