stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Qatar
Kulttuuri > Perinteet ja tavat

Qatar on konservatiivinen maa, jonka wahhabilaisuuden tulkinta on kuitenkin lievempi kuin Saudi-Arabiassa. Naiset saavat äänestää ja ajaa autoa, mutta kodin ulkopuolella työskentely vaatii perheen miesten suostumuksen. Raiskattuja naisia, myös turisteja, on tuomittu vankilaan katsottuina syyllisiksi avioliiton ulkopuoliseen seksiin.
Qatarilaisten joukossa on sekä konservatiivisia sukuja, joiden naiset käyttävät kasvot peittävää huivia, että liberaalimpia sukuja, joiden naiset peittävät vain hiuksensa. Konservatiivisten sukujen naiset käyttävät myös kokopitkää abayaa, kun taas joillain naisilla on länsimaisten asusteiden lisäksi vain hijab.  Miehet ovat pukeutuneet perinteisesti valkoiseen pitkään thawbiin ja keffiyeh-huiviin.
Qatarissa sovelletaan šaria-lakia, mutta esimerkiksi amputaatioita ei käytetä rangaistuksena. Kuolemanrangaistus on käytössä, ja sen voi saada esimerkiksi huumeiden käytöstä. Homoseksuaalisuutta pidetään rangaistavana rikoksena.
Useimmat avioliitot ovat järjestettyjä. Moniavioisuus on sallittua miehille, mutta ei naisille. Se on yleistä johtavan suvun keskuudessa, mutta vähenemässä muualla yhteiskunnassa. Vaimo voi nykyisin ottaa avioeron, jos hänen miehensä hankkii toisen vaimon. Tällöin pienten lasten huoltajuus menee šarian mukaisesti naisille, siirtyen teini-iässä isälle.
Qatarilaista perinneruokaa on machbous, eräänlainen mausteinen kuiva risotto, jossa on lihaa tai kalaa. Paikallisia ruoka-aineita ovat taatelit ja monenlaiset merenelävät. Vierastyöläiset ovat tuoneet vaikutteita maailman eri keittiöistä. Qatarilla on ollut pitkät yhteydet erityisesti Intiaan, ja esimerkiksi lähes kansallisjuomaksi noussut kardemummalla maustettu tee karak on intialaisen maustekaupan perintöä. Myös esimerkiksi riisin käyttö on tullut Intiasta.
Islaminuskon takia porsaanlihaa tai alkoholia ei Qatarissa tarjota julkisesti. Alkoholia ja sianlihaa pystyy ostamaan vain valtiollisesta myymälästä, johon ei pääse ilman virallista lupaa. Muissa kaupoissa elintarvikkeet ovat halalia.
Qatarin kansallispäivää vietetään 18. joulukuuta al-Thanin suvun valtaannousun kunniaksi. Sitä on alettu viettämään vasta 2000-luvulla, mutta se on kuitenkin kasvanut suureksi tapahtumaksi. Qatarin itsenäisyyspäivä on 3. syyskuuta, ja se oli ennen kansallispäivän perustamista suosittu juhla. Sittemmin sen vietto on hiipunut. Kansallispäivänä on muun muassa sotilasparaati ja lipunnostoja. Hotelleissa on Qatarin lipun muotoisia kakkuja ja qatarilaista ruokaa. Kaduilla on iltaisin pitkiä auto- ja moottoripyöräletkoja. Ihmiset istuvat autojen katolla, heiluttelevat lippuja ja toitottavat ajoneuvojen äänitorvia.
Kulttuuri > Taiteet ja kulttuurilaitokset

Qatarilaisen taiteen piirteet ovat länsimaistuneet maan nopean modernisoitumisen seurauksena, muta monia perinteisiä aineksia näkyy erityisesti musiikki- ja tanssikulttuurissa. Näitä näkyy esimerkiksi Id al-Adha- ja Id al-Fitr -juhlien sekä esimerkiksi häiden aikana. Qatarilaisen kulttuurin ominaispiirteet eivät kuitenkaan eroa mitenkään erityisen selkeästi Persianlahden muista arabivaltioista, joissa on samanlaista historiallista beduiinikulttuuria. Nuoret qatarilaiset kuuntelevat yleisesti länsimaista tai arabialaista populaarimusiikkia, ja monet maan siirtotyöläiset ovat tuoneet mukanaan muun muassa pakistanilaista ja intialaista musiikkikulttuuria.
Qatar Fine Arts Association sekä Dohan galleriat tukevat ja esittelevät paikallisia taidemaalareita. Qatar Foundation tukee puolestaan muun muassa Qatarin filharmonista orkesteria. Qatarin kansallisteatteri toimii Dohassa.
Jean Nouvelin suunnittelema Qatarin kansallismuseo avattiin 2019. Islamilaisen taiteen museossa on puolestaan maailman suurin islamilaisen taiteen kokoelma. Museorakennuksen suunnitteli I. M. Pei.
Kulttuuri > Media

Qatarilainen Al Jazeera -televisioyhtiö on tunnettu ympäri maailmaa, ja se on yksi Lähi-idän tärkeimmistä televisioasemista. Se perustettiin vuonna 1996, ja se tuli kansainvälisesti tunnetuksi vuonna 2001, kun se esitti useita islamistijohtaja Osama bin Ladenin haastatteluita ja puheita.
Al Jazeera käsittelee rohkeasti monia aiheita, mutta toisaalta se harrastaa silti huomattavaa itsesensuuria qatarilaisista asioista raportoidessaan. Toimittajat ilman rajoja -järjestön mukaan se ei kritisoi hallitsijasukua, hallintoa eikä islamia. Qatarin merkittävimmät paikalliset toimijat ovat suoraan hallitsijasuvun alaisuudessa. Arabiankielisiä sanomalehtiä ovat muun muassa Al-Watan, Al Sharq ja Al Raya. Näillä on myös englanninkielisiä sisarlehtiä. Valtion omistamia televisio- ja radioyrityksiä ovat Qatar Television ja Qatar Media Corporation.
Kulttuuri > Urheilu > Lajit ja urheilijat

Qatarilaisiin perinteisiin urheilulajeihin on kuulunut Arabian aavikkoympäristöille yleisiä lajeja, kuten arabialainen hevosurheilu, kamelikilpailut ja haukkametsästys. Länsimaisia urheilulajeja harjoittavat usein erityisesti ulkomailta maahan muuttaneet.
Nykyään harjoitettavilla perinteisillä urheilulajeilla on enää vain vähän tekemistä niiden perinteiden kanssa, joista ne ovat kehittyneet. Esimerkiksi kamelikilpailuja ja haukkametsästystä harjoittavat pääsääntöisesti rikkaat Qatarin kansalaiset, ja perinteisiä tapoja ylläpidetään maantieteilijä Natalie Kochin mukaan qatarilaisen eliitin ja ulkomaalaisten siirtotyöläisten erottavana tekijänä. Haukkametsästyksen juuret ovat ruoanhankinnassa, johon haukkoja on käytetty. Dohan Souq Waqifin basaarin yhteydessä on myös haukkojen myymiseen erikoistunut souq. Haukkametsätyksen kilpakausi sijoittuu talvikuukausille, ja kilpailuissa on suuria palkintoja. Hallinnon ylläpitämässä haukkasairaalassa hoidetaan kilpakauden aikana noin 10 000 haukkaa. Kameliradoilla puolestaan ohjastajat ovat nykyään pääsääntöisesti robottiratsastajia. Ratsastajina käytettiin aiemmin pienikokoisia maahanmuuttajalapsia, mutta hallitus kielsi käytännön 2004.
Qatar on osallistunut kesäolympialaisiin vuodesta 1984. Sen joukkueeseen on kuulunut 10–37 urheilijaa, joiden joukossa oli ensimmäisen kerran naisia Lontoossa 2012. Maan menestynein olympiaurheilija on korkeushyppääjä Mutaz Essa Barshim, jolla on olympiakulta ja kaksi olympiahopeaa. Maa otti Tokiossa 2020 ensimmäiset olympiakultansa. Barshimin lisäksi kultaan ylsi painonnostaja Fares Ibrahim. Qatar on saanut mitaleita yleisurheilussa, painonnostossa, rantalentopallossa ja ammunnassa.
Qatarin jalkapallomaajoukkue osallistui ensimmäistä kertaa MM-kilpailujen lopputurnaukseen vuonna 2022. Olympiakisojen jalkapalloturnauksessa se on esiintynyt kaksi kertaa: vuosina 1984 ja 1992. Lokakuussa 2010 se oli FIFA:n rankingissa sijalla 109. Maassa on 16 jalkapalloseuraa, joissa pelaa 6 556 rekisteröityä pelaajaa.
Kulttuuri > Urheilu > Urheilutapahtumat ja urheiludiplomatia

Qatar on panostanut 2000-luvulla valtavasti urheiluliiketoimintaan. Urheilu on nousut maassa keskeiseen asemaan maan talouden monipuolistamiseksi. Lisäksi urheiluliiketoiminta ja urheilutapahtumien järjestäminen on osa Qatarin strategiaa käyttää niin sanottua pehmeää valtaa. Qatar hakee urheilun kautta kansainvälistä tunnustusta ja sympatiaa sekä geopoliittisen asemansa vahvistamista.
Qatarilaiset yritykset ja muut toimijat ovat hankkineet ja sponsoroineet muun muassa eurooppalaisia jalkapalloseuroja. Esimerkiksi vuonna 2010 Qatar Foundation teki 220 miljoonan dollarin sponsorisopimuksen FC Barcelonan kanssa ja Qatar Investment Authority osti 58 miljoonalla dollarilla ranskalaisen PSG:n. Qatarin avoin tennisturnaus järjestettiin ensimmäisen kerran 1993 ja naisten vastaava turnaus 2001. Dohan Grand Prix järjestettiin ensimmäisen kerran 1997, ja siitä on sittemmin tullut osa yleisurheilun timanttiliigaa. Qatarissa pidettiin Aasian kisat 2006, miesten käsipallon MM-kilpailut 2015, Yleisurheilun MM-kilpailut 2019 ja jalkapallon miesten MM-kilpailut 2022.
Qataria on syytetty urheilupesusta, sillä se on samaan aikaan saanut valtaisasti positiivista mainosta urheilutoimijoilta ja urheilijoilta, mutta esimerkiksi urheiluinfrastruktuurin rakentamisessa on ollut paljon erilaisia ongelmia. Samalla Qatarin yhteiskunta on edelleen varsin epätasa-arvoinen, eikä esimerkiksi naisilla ole samanlaista asemaa kuin miehillä, ja erityisesti vierastyöläisten asema on hyvin hankala.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Qatar Wikimedia Commonsissa
| n k Lähi-itä |
| --- | --- | --- |
| Itsenäiset valtiot |  Arabiemiirikunnat  Bahrain  Irak  Iran  Israel  Jemen  Jordania  Kuwait  Kypros  Libanon  Oman  Qatar  Saudi-Arabia  Syyria  Turkki  |  |
| Itsehallintoalueet |  Palestiinalaishallinto  |  |
| n k Aasian valtiot |
| --- | --- | --- |
| Itsenäiset valtiot |  Afganistan  Armenia1  Azerbaidžan1  Bahrain  Bangladesh  Bhutan  Brunei  Etelä-Korea  Filippiinit  Georgia1  Indonesia  Intia  Irak  Iran  Israel  Itä-Timor  Japani  Jemen  Jordania  Kambodža  Kazakstan1  Kiina  Kirgisia  Kuwait  Kypros1  Laos  Libanon  Malediivit  Malesia  Mongolia  Myanmar  Nepal  Oman  Pakistan  Pohjois-Korea  Qatar  Saudi-Arabia  Syyria  Singapore  Sri Lanka  Tadžikistan  Thaimaa  Turkki1  Turkmenistan  Uzbekistan  Venäjä1  Vietnam  Yhdistyneet arabiemiirikunnat  |  |
| Kiistanalaiset valtiot |  Abhasia1  Etelä-Ossetia1  Palestiina  Pohjois-Kypros1  Vuoristo-Karabah1  Taiwan  |  |
| Erityisalueet |  Akrotíri ja Dekéleia  Brittiläinen Intian valtameren alue  Hongkong  Joulusaari  Kookossaaret  Macao  |  |
1Lasketaan kuuluvaksi myös Eurooppaan.
| n k Islamilainen yhteistyöjärjestö |
| --- | --- |
Jäsenet:  Afganistan  Albania  Algeria  Azerbaidžan  Bahrain  Bangladesh  Benin  Burkina Faso  Brunei  Djibouti  Egypti  Gabon  Gambia  Guinea  Guinea-Bissau  Guyana  Indonesia  Irak  Iran  Jemen  Jordania  Kamerun  Kazakstan  Kirgisia  Komorit  Kuwait  Libanon  Libya  Malediivit  Malesia  Mali  Marokko  Mauritania  Mosambik  Niger  Nigeria  Norsunluurannikko  Oman  Pakistan  Palestiina  Qatar  Saudi-Arabia  Senegal  Sierra Leone  Somalia  Sudan  Suriname  Tadžikistan  Togo  Turkki  Turkmenistan  Tunisia  Tšad  Uganda  Uzbekistan  Yhdistyneet arabiemiirikunnat 
Jäädytetty:  Syyria 
Tarkkailijat:  Bosnia ja Hertsegovina  Keski-Afrikka  Pohjois-Kypros  Venäjä  Thaimaa 
Doha
Qatarin kunnat
Qatarin väestöpyramidi vuonna 2016.
Qatarin kansallismuseo
Metsästyshaukka haukkojen myyntipaikassa.
Khalifa International Stadium
Saint Kitts ja Nevis

Saint Christopherin ja Nevisin federaatio eli Saint Kitts ja Nevis on kahden pienen Karibianmeren saaren muodostama liittovaltio Väli-Amerikassa Leewardsaarilla. Saaret erottaa vain noin kolme kilometriä leveä The Narrows -salmi. Saaret ovat tuliperäisiä. Ne sijaitsevat Antigua ja Barbudan länsipuolella, Anguillan eteläpuolella ja Montserratin luoteispuolella.
Saint Kitts ja Nevisin pinta-ala on 261 neliökilometriä ja asukasluku noin 53 000. Valtion pääkaupunki on Basseterre. Matkailu on saarten tärkein taloudenala. Se otti 1900-luvun lopulla paikan saarten taloutta pitkään hallineelta sokeriteollisuudelta. Saaret itsenäistyivät vuonna 1983, ja Nevisillä on itsehallinto.
Maantiede

Valtio sijaitsee kahdella saarella, Saint Kittsillä ja Nevisillä. Saint Kitts on saarista suurempi, ja sen pinta-ala on 176 neliökilometriä. Saari on soikeahko, ja sen pituus on 37 kilometriä ja leveys 8 kilometriä. Saint Kitts on muodostunut kolmesta vuorenhuippujen ryhmästä, joita erottavat syvät rotkot. Mount Liamuiga (1 156 metriä) hallitsee saaren keskiosaa. Vuorten juurella on sokeriruokoviljelmiä ja laidunmaita, alarinteillä kasvaa metsää ja hedelmäpuita. Suurin kaupunki ja koko valtion pääkaupunki on Basseterren satamakaupunki. Saint Kittsin eteläosassa on hiekkarantoja, joille ollaan kehittämässä matkailutoimintaa. Siirtomaakauden plantaasien huviloita on muutettu romanttisiksi huviloiksi.
Nevis sijaitsee kolme kilometriä Saint Kittsistä kaakkoon. Se on lähes pyöreä ja käytännössä muodostunut Nevis Peakin vuoresta. Vuorenhuippu on usein pilvien suojassa. Suurin kaupunki on Charlestown, joka on yksi Karibian parhaiten säilyneistä siirtomaa-ajan kaupungeista. Siellä on useita 1700-luvun rakennuksia.
Saint Kitts ja Nevisin ilmasto on samanlainen kuin muuallakin Karibialla. Vuotuinen sademäärä on 1 500–2 000 mm. Sadetta saadaan ympäri vuoden, eniten heinäkuusta marraskuuhun. Hurrikaaneja tavataan elokuun ja lokakuun välisenä aikana. Niitä osuu näille saarille muutaman vuoden välein. Vuonna 2008 kolmosluokan hurrikaani Omar vaurioitti saarten rakennuskantaa. Vuonna 2010 hurrikaani Earl teki tuhojaan, mutta ihmishenkien menetykseltä vältyttiin.
Saarten ainoat alkuperäiset nisäkkäät ovat lepakoita, joita elää kuusi lajia: jamaikanhedelmäleikko, meksikondoggilepakko, kalastajalepakko, meksikonsuppilokorvalepakko, Brachyphylla cavernarum ja Molossus molossus sekä mahdollisesti puuleikko (Ardops nichollsi). Ihmisen mukana saarille on tullut esimerkiksi rottia, mangusteja sekä vihermarakatteja. Saarilla on tavattu 116 lintulajia, joiden joukossa on monia muuttolintuja.
Historia

Arkeologisista jäänteistä voidaan päätellä, että ensimmäiset asukkaat tulivat saarille noin 4 000 vuotta sitten. Arawak- ja karib-intiaanit levittäytyivät Etelä-Amerikasta pohjoiseen ja liikkuivat ketterästi saarelta toiselle puunrungoista kaiverretuilla veneillään.
Kolumbus näki saaret toisella matkallaan vuonna 1493. Hän nimesi suuremman saaren suojeluspyhimyksensä pyhän Kristofoksen mukaan. Nevis sai verhoavien pilvien takia nimen Nuestra Señora de las Nieves (lumen rouva). Englantilaiset siirtolaiset siirtolaiset lyhensivät nimet muotoon Saint Kitts ja Nevis.
Thomas Warner perusti vuonna 1623 Saint Kittsille Karibian ensimmäisen menestyneen englantilaisen siirtokunnan. Vuonna 1626 he surmasivat kaksituhatta intiaania. Ranskalaiset saapuivat saarelle vuonna 1623, ja englantilaiset asuttivat Nevisin vuonna 1628. Saint Kittsillä oli pitkään englantilaisten ja ranskalaisten siirtolaisten erimielisyyksiä, mutta saari luovutettiin huhtikuussa 1713 Britannialle Utrechtin rauhassa. Nevisistä kasvoi puolestaan yksi Karibian vauraimmista saarista.
Saint Kitts, Nevis ja Anguilla yhdistettiin vuonna 1882 yhdeksi siirtomaaksi. Saaret saivat 27. helmikuuta 1967 täyden itsehallinnon, mutta Britannia piti edelleen hallussaan niiden puolustus- ja ulkopolitiikan. Pian Anguillassa alkoi kasvaa tyytymättömyys Saint Kittsin hallitsevaa asemaa kohtaan saarten politiikassa. Anguillalaiset perustivat toukokuussa oman valtuustonsa, ja saari julistautui heinäkuussa itsenäiseksi. Anguilla siirrettiin vielä kuitenkin Britannian alaisuuteen, ja virallisesti kolmen saaren liitto kaatui vuonna 1980.
Vaikka saarilla oli erimielisyyksiä hallinnosta, Saint Kitts ja Nevis itsenäistyi 19. syyskuuta 1983. Saarivaltion ensimmäiseksi pääministeriksi nousi Kennedy Simmonds, joka piti asemaa vuoteen 1995. Hänen aikanaan valtio joutui laajentamaan taloutta, sillä maailman sokerin hinta putosi 1980-luvun puolivälissä. Simmondsin seuraaja Denzil Douglas joutui kohtaamaan Nevisin itsenäistymisaikeet, mutta saarella järjestetyssä kansanäänestyksessä ei tullut tarvittavaa kahden kolmasosan enemmistöä.
Sokeriteollisuuden alamäen seuraksena Saint Kitts ja Nevis sulki jo useamman vuonna tappiota tehneen alan vuoden 2005 satokauden jälkeen. Sokeriteollisuuden korvaajaksi kohosivat offshore-finanssiala ja palvelualat. Douglas valittiin uudestaan pääministeriksi vuosina 2000, 2004 ja 2010. Entinen ulkoministeri Timothy Harris päihitti Douglasin vuoden 2015 vaaleissa.
Politiikka

Saint Kitts ja Nevis on liittovaltio ja perustuslaillinen monarkia. Se on Kansainyhteisön jäsen, jonka valtionpäämiestä Charles III:ta edustaa saarella kuvernööri, joka toimii pääministerin neuvonantajana. Lainsäädäntövaltaa käyttää yksikamarinen kansalliskokous, johon kuuluvat kolme kuvernöörin nimittämää senaattoria, yksitoista vaaleilla valittua jäsentä, puhemies ja oikeuskansleri. Vaalikausi on viiden vuoden mittainen.
Nevisin saarella on autonominen asema, ja sillä on oma hallituksensa ja parlamenttinsa. Parlamenttiin valitaan vaaleissa viisi edustajaa, ja kolme edustajaa nimitetään. Saint Kittsin ja Nevisin perustuslaissa Nevisillä on oikeus irtautua liittovaltiosta, jos eroaminen saa kahden kolmasosan kannatuksen sekä parlamentissa että kansanäänestyksessä.
Hallinnollinen jako

Nevisin saari on jaettu viiteen kuntaan (Saint George Gingerland, Saint James Windward, Saint John Figtree, Saint Paul Charlestown, Saint Thomas Lowland), Saint Kitts yhdeksään (Christ Church Nichola Town, Saint Anne Sandy Point, Saint George Basseterre, Saint John Capisterre, Saint Mary Cayon, Saint Paul Capisterre, Saint Peter Basseterre, Saint Thomas Middle Island, Trinity Palmetto Point).
Talous

Saint Kitts ja Nevis on korkean tulotason maa, ja sen bruttokansantuote asukasta kohden oli vuonna 2013 koko Karibian alueen korkein. Matkailu Saint Kitts ja Nevisin talouden tärkein haara. Matkailu on ottanut paikan sokeriteollisuudelta vaiheittain 1970-luvulta alkaen. Saarten talous riippui aiemmin täysin sokeriruo’osta. Sokerin maailmanmarkkinahinnan laskiessa hallitus pyrki vähentämään tätä riippuvuutta. Valtion sokeritehtaat suljettiin vuonna 2005, kun ne olivat tuottaneet tappiota jo pitkään.
St. Kitts ja Nevis alkoi vuonna 1984 ensimmäisten maiden joukossa myydä passeja muiden maiden kansalaisille. Kauppa ei vaikuttanut aluksi erityisen merkittävältä, mutta vuonna 2005 maa joutui etsimään uusia tulonlähteitä sokerintuotannon loppumisen takia. Passikauppaa kehitettiin uskottavampaan muotoon, ja se lähtikin jyrkkään nousuun. Vuonna 2005 passeja myytiin kuudelle, vuonna 2010 niitä myytiin 664:lle; ja vuonna 2015 niitä myytiin 2296 ruokakunnalle. Ostajat ovat käyttäneet passejaan muun muassa pakotteiden kiertämiseen ja miljoonatappiot aiheuttaneiden petosten tekemiseen. Siksi esimerkiksi Kanada on rajoittanut St. Kitts ja Nevisin passeilla matkustamista.
Itä-Karibian keskuspankki on Saint Kitts ja Nevisin rahaviranomainen, ja valtio käyttää Itä-Karibian dollaria. Yhdysvallat, Britannia sekä Trinidad ja Tobago ovat Saint Kitts ja Nevisin tärkeimmät kauppakumppanit. Merkittävä ulkomaanvaluutan lähde ovat maastamuuttaneiden rahalähetykset.
Saarten kaikki energia tuotetaan fossiilisista polttoaineista, jotka tuodaan ulkomailta. Sokeriruo'on käyttöä biopolttoaineiden valmistukseen tutkittiin 2000-luvulla Yhdysvaltojen ja Brasilian avulla. Tuotanto voisi olla periaatteessa kannattavaa, mutta koska riittävää määrää viljelysmaata ei ollut saatavana, hankkeesta luovuttiin. Vuonna 2014 maa ilmoitti tutkivansa dieselin korvaamista uusiutuvilla energialähteillä sähköntuotannossa Clintonin säätiön tuella. Saint Kittsille asennetaan 3 500 aurinkopaneelin verkko, jolla tuotetaan sähköä lentoaseman ja sataman tarpeisiin.
Sekä Saint Kittsillä että Nevisillä on kansainvälinen lentoasema. Robert L. Bradshaw’n kansainvälinen lentoasema on Saint Kittsillä ja Vance W. Amoryn kansainvälinen lentoasema Nevisillä. Basseterressä on syvänmeren satama.
Väestö

YK:n World Population Prospects -julkaisun arvion mukaan Saint Kitts ja Nevisin asukasluku vuonna 2019 oli noin 53 000. Vuoden 2011 väestönlaskennassa asukkaita oli 47 196. Saint Kittsillä asui 34 918 ja Nevisillä 12 278 ihmistä. Väestönkasvu on ollut 2000-luvulla positiivista, kun asukasluku oli laskenut hiljalleen vuoden 1960 jälkeen. Vuoden 1960 väestönlaskennassa asukasluku oli 51 023.
Pääosa väestöstä on afrikkalaisten orjien jälkeläisiä, joiden esi-isät on tuotu työskentelemään sokeriviljelmillä. Vuoden 2006 tilastojen mukaan saintkittsnevisläisistä 94,9 prosenttia oli afrikkalaisperäisiä. Lisäksi saarilla on jonkun verran mulatteja, intialaisia ja valkoihoisia. Kristittyjen osuus väestöstä on 82,4 prosenttia. Suurimmat kristityt ryhmät ovat anglikaanit ja metodistit.
Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen mukaan saarten asukkaita kutsutaan nimellä saintkittsnevisläinen.
Koulunkäynti aloitetaan viisivuotiaana, se on pakollista ja ilmaista 12 vuoden ajan.
Kulttuuri

Afrokaribialaisella väestöllä on tallella erilaisia perinteitä, joista ei ole muodostunut kansallista saintkittsnevisläistä kulttuuria. Vaihtelevaa ja rikasta kulttuuriperintöä juhlistetaan erityisesti juhlakausina, etenkin jouluna ja vapun aikaan. Varsinkin joulun juhliminen korostuu, osittain kristillisen perinteen takia, osittain, koska ulkomailla asuvat perheenjäsenet tulevat usein juuri vuodenvaihteen aikaan käymään kotisaarellaan.
Saint Kitts ja Nevisin suosituin urheilulaji on kriketti, jossa saaren pelaajat edustavat maajoukkuetasolla Länsi-Intian yhteistä maajoukkuetta. Saint Kitts ja Nevisin menestyksekkäin yleisurheilija on pikajuoksija Kim Collins, 100 metrin maailmanmestari vuoden 2003 MM-kilpailuista. Maa on osallistunut olympialaisiin Atlantasta 1996 lähtien.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saint Kitts ja Nevis Wikimedia Commonsissa
Väli-Amerikan valtiot
| --- | --- |
Mantereen maat:  Belize  Costa Rica  El Salvador  Guatemala  Honduras  Meksiko  Nicaragua  Panama 
Saarivaltiot:  Antigua ja Barbuda  Bahama  Barbados  Dominica  Dominikaaninen tasavalta  Grenada  Haiti  Jamaika  Kuuba  Saint Kitts ja Nevis  Saint Lucia  Saint Vincent ja Grenadiinit  Trinidad ja Tobago 
Itsehallintoalueet:  Anguilla  Aruba  Bonaire  Brittiläiset Neitsytsaaret  Caymansaaret  Curaçao  Guadeloupe  Martinique  Montserrat  Navassa  Puerto Rico  Saba  Saint Barthélemy  Saint-Martin  Sint Eustatius  Sint Maarten  Turks- ja Caicossaaret  Yhdysvaltain Neitsytsaaret 
| n k Commonwealth realmit ja dominiot |
| --- | --- |
Nykyiset:  Antigua ja Barbuda  Australia  Bahama  Belize  Grenada  Jamaika  Kanada  Papua-Uusi-Guinea  Saint Kitts ja Nevis  Saint Lucia  Saint Vincent ja Grenadiinit  Salomoninsaaret  Tuvalu  Uusi-Seelanti  Yhdistynyt kuningaskunta 
Entiset:  Barbados  Ceylon  Etelä-Afrikka  Fidži  Gambia  Ghana  Guyana  Intia  Irlanti  Kenia  Malawi  Malta  Mauritius  Newfoundland  Nigeria  Pakistan  Sierra Leone  Tanganjika  Trinidad ja Tobago  Uganda 
| n k Kansainyhteisö |
| --- | --- |
Jäsenvaltiot:  Antigua ja Barbuda  Australia  Bahama  Bangladesh  Barbados  Belize  Botswana  Brunei  Dominica  Etelä-Afrikka  Fidži  Gabon  Gambia  Ghana  Grenada  Guyana  Intia  Jamaika  Kamerun  Kanada  Kenia  Kiribati  Kypros  Lesotho  Malawi  Malesia  Malediivit  Malta  Mauritius  Mosambik  Namibia  Nauru  Nigeria  Pakistan  Papua-Uusi-Guinea  Ruanda  Saint Kitts ja Nevis  Saint Lucia  Saint Vincent ja Grenadiinit  Salomoninsaaret  Sambia  Samoa  Seychellit  Sierra Leone  Singapore  Sri Lanka  Swazimaa  Tansania  Togo  Tonga  Trinidad ja Tobago  Tuvalu  Uganda  Uusi-Seelanti  Vanuatu  Yhdistynyt kuningaskunta 
Näkymä Basseterreen Saint Kittsin saarella.
Brimstone Hill, linnoitus ja maailmanperintökohde Saint Kittsin saarella.
Luettelo televisiosarjan Syke henkilöistä

Tämä on luettelo televisiosarjan Syke henkilöistä.