stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Agent Carter
Rooleissa > Päärooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Hayley Atwell  | … |  Peggy Carter   |
|  James D’Arcy  | … |  Edwin Jarvis   |
|  Chad Michael Murray  | … |  Jack Thompson   |
|  Enver Gjokaj  | … |  Daniel Sousa   |
|  Shea Whigham  | … |  Roger Dooley   |
Rooleissa > Sivurooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Dominic Cooper  | … |  Howard Stark   |
|  Lyndsy Fonseca  | … |  Angie Martinelli   |
|  Kyle Bornheimer  | … |  Ray Krzeminski   |
|  Meagen Fay  | … |  Miriam Fry   |
|  Bridget Regan  | … |  Dottie Underwood   |
|  Ralph Brown  | … |  Johann Fennhoff   |
|  Alexander Carroll  | … |  Yauch   |
|  Wynn Everett  | … |  Whitney Frost   |
|  Reggie Austin  | … |  Jason Wilkes   |
|  Currie Graham  | … |  Calvin Chadwick   |
|  Lotte Verbeek  | … |  Ana Jarvis   |
|  Lesley Boone  | … |  Rose Roberts   |
|  Matt Braunger  | … |  Aloysius Samberly   |
|  Kurtwood Smith  | … |  Vernon Masters   |
|  Rey Valentin  | … |  Vega   |
|  Ken Marino  | … |  Joseph Manfredi   |
Rooleissa > Vierailevat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Costa Ronin  | … |  Anton Vanko   |
|  Neal McDonough  | … |  Timothy ”Dum Dum” Dugan   |
|  Toby Jones  | … |  Arnim Zola   |
|  Ray Wise  | … |  Hugh Jones   |
Tuotanto > Kehitys

Louis D’Esposito toi esille idean Peggy Carterin oman televisiosarjan toteuttamisesta heinäkuussa 2013, kun One-Shot -lyhytelokuva Agent Carter sai ensiesityksensä San Diego Comic-Con Internationalissa. Syyskuussa, Marvel Television aloitti sen inspiroimana televisiosarjan toteuttamisen ja etsi sarjalle käsikirjoittajaa. Tammikuussa 2014, ABC Entertainment Groupin puheenjohtaja Paul Lee vahvisti sarjan olevan kehityksessä, ja paljasti Tara Butters sekä Michele Fazekasin tulevan toimimaan sarjan showrunnereina. Chris Dingess toimii myös yhtenä showrunnereista. Maaliskuussa 2014, Christopher Markus ja Stephen McFeely, Captain America -elokuvien käsikirjoittajat, ilmoittivat aikovansa toteuttaa sarjan 13 jakson pituisena minisarjana. Huhtikuussa 2014 vihjailtiin, että sarja oli suoraan, ilmaan erillisen pilottijakson tilaamista, ja tultaisiin esittämään S.H.I.E.L.D. Agenttien toisen tuotantokauden välissä, mikäli kyseinen tuotantokausi tilattaisiin.
8. toukokuuta 2014 ABC tilasi virallisesti sarjalle kahdeksan jaksoa, Buttersin, Fazekasin, Markusin, McFeelyin, Dingessin, Kevin Feigen, Louis D’Espositon, Alan Finen, Joe Quesadan, Stan Leen ja Jeph Loebin toimiessa vastaavina tuottajina. 7. toukokuuta 2015 sarjalle tilattiin toinen, kymmenen jakson pituinen tuotantokausi. Maaliskuussa 2016 Fazekas huomautti, kuinka tuottajilla oli paha aavistus kolmannen tuotantokauden toteuttamisen mahdollisuudesta alhaisten katsojalukujen vuoksi, lisäten että hän ”haluaisi nähdä sen toteutettuna, edes jossain toisessa muodossa, vaikka digitaalisena tai missä tahansa muussa muodossa. Epäilen kuitenkin sen näyttämistä Netflixissä.” Hän myös lisäsi ABC:n halunneen jonkinlaisen lopetuksen sarjalle. 12. toukokuuta 2016, ABC ilmoitti lopettaneensa sarjan. Loeb sanoi, ettei ymmärtänyt päätöstä, koska ”siitä ei ollut keskusteluja” ja Marvel vain ilmoitti ABC:lle Agent Carterin olevan lopetettu. Hän lisäsi että koska kanavat itse päättävät mitä he haluavat Marvel Televisionilta nähdä, ”jos joku sanoo 'Haluamme kahden tunnin [elokuvaspesiaalin] Agent Carterille toukokuussa 2017,' boom. Kokoaisimme yhteen parhaan Agent Carter -elokuvan minkä voimme.” Netflixin sisältöjohtaja Ted Sarandos ei palauttanut Agent Carteria tuotantoon, koska Netflix ”etsi itselleen todella alkuperäisiä brändejä ja Marvelin kohdalla meillä oli jo” alkuperäiset Marvel-sarjat. Hän lisäsi vielä, että sarjaa koskevien kansainvälisten lähetysten ”monimutkaisuuksien” vuoksi, Netflix ei voisi esittää Agent Carteria maailmanlaajuisesti, sillä ”Jotkut yhteistyökumppanimme esittävät sitä edelleen, joten he kiistelisivät asiasta sopimustensa kautta. Valitettavasti, se oli enemmän kuin pelkkä luova päätös liiketoiminnassa.”
Tuotanto > Roolijako

Atwell, joka esitti Carteria elokuvissa Captain America: The First Avenger ja Captain America: The Return of the First Avenger sekä lyhytelokuvassa Agent Carter, ilmaisi halunsa palata hahmon näyttelijäksi lokakuussa 2013, ennen kuin Lee vahvisti hänen paluunsa tammikuussa 2014. Saman vuoden elokuussa, Chad Michael Murray ja Enver Gjokaj valittiin näyttelemään SSR:n agentteja Jack Thompsonia ja Daniel Sousaa, kun taas James D’Arcy valittiin seuraavan kuukauden aikana näyttelemään Edwin Jarvisia, hahmoa, jonka pohjalta aikanaan kehitettiin MCU-elokuvissa esiintynyt tekoäly nimeltä J.A.R.V.I.S.. Shea Whigham valittiin näyttelemään SSR:n johtajiin kuuluvaa hahmoa Roger Dooley. Atwell, D’Arcy, Gjokaj ja Murray palasivat näyttelijöiksi sarjan toisella tuotantokaudella.
Tuotanto > Kuvaukset

Sarja kuvattiin Los Angelesissa, tarinan sijainnin vaihduttua New Yorkista Los Angelesiksi toisella tuotantokaudella asian kapitaloimiseksi. Gabriel Beristain, Agent Carter -lyhytelokuvan sekä ensimmäisen tuotantokauden kuvaaja, yhdisti modernin digiteknologian ja perinteisiä analogisia tekniikoita jäljitelläkseen 1940-luvulle sijoittuvia klassisia elokuvia, mutta varmisti myös modernin teknologian sopivuuden ja johdonmukaisuuden käyttämällä Arri Alexa -digikameroita Leica-linssien ja silkinsileiden diffuusioverkkojen kera. Edward J. Pei ktoimi kuvaajana toisella tuotantokaudella. Lyhytelokuvan sekä Captain America: The Return of the First Avengerin parissa aiemmin työskennellyt stunt-koordinoija Casey O’Neill, yhdisti tiettyjä hahmojen taistelutyylejä, kuten Carterin ”CIA-koulutettua” tyyliä sekä ”Musta Lesken” inspiroimaa Dottie Underwoodin akrobaattisempaa tyyliä.
Tuotantokaudet

| Kausi | Kausi | Jaksot | Ensiesitys> Avausjakso | Ensiesitys> Päätösjakso |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 8 | 2015-1-66. tammikuuta 2015 | 2015-2-2424. helmikuuta 2015 |
|  | 2 | 10 | 2016-1-1919. tammikuuta 2016 | 2016-3-11. maaliskuuta 2016 |
Aiheesta muualla

Agent Carter Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tiina Pystynen

| Tiina Pystynen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. toukokuuta 1955 (ikä 69) Lahti
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  kirjailija ja graafikko
Taiteilija
Palkinnot
 Puupäähattu (2010) 
Anna Kristiina (Tiina) Pystynen (s. 11. toukokuuta 1955 Lahti) on kirjailija ja graafikko. Hänet palkittiin vuonna 2010 Suomen sarjakuvaseuran myöntämällä Puupäähatulla. Hänelle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuonna 2016.
Tiina Pystysen puoliso oli sarjakuvapiirtäjä Harri Pystynen.
Teokset > Proosateokset

Onnenkoukku. Tietoisku rakkauselämän alalta.  Helsinki:  WSOY, 1992.  ISBN 951-0-18406-3
Leskikuningattaren muistelmat. Kertomuksia kuolemanjälkeisestä elämästä.  Helsinki:  WSOY, 1993.  ISBN 951-0-18928-6
Ystävänä yksinäisyys. Kauhukertomus.  Helsinki:  WSOY, 1997.  ISBN 951-0-22132-5
Lemmentanssit. Rakkautta ihminen rakastaa.  Helsinki:  WSOY, 2009.  ISBN 978-951-0-35626-5
Teokset > Esseet

Runousoppi. Teoria ja käytäntö.  Helsinki:  WSOY, 2004.  ISBN 951-0-29618-X
Mä tahdoin paratiisiin.  Helsinki:  WSOY, 2006.  ISBN 951-0-31613-X
Teokset > Kuunnelma

Neljä näkökulmaa seksuaalisuuteen (2001)
Teokset > Romaani

Häpeähäkki. Romaani mielenpimennoista.  Helsinki:  WSOY, 2000.  ISBN 951-0-24801-0
Teokset > Runot

Ihminen tunkee kirjoituksesta lihana ulos. Totuusharjoitelmia.  Espoo:  Weilin+Göös, 1987.  ISBN 951-35-4008-1
Aiheesta muualla

Tiina Pystynen Kirjasampo
Tiina Pystysen haastattelu Ylen Elävässä arkistossa
Viivi Hyvönen

| Viivi Hyvönen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. huhtikuuta 1981 (ikä 43)
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  lääkäri
Kirjailija
Aikakausi:  1995 – nykyaika
Tyylilajit:  fantasia, tieteiskirjallisuus
Esikoisteos:  Etsijä (1995)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Viivi Hyvönen (s. 16. huhtikuuta 1981) on suomalainen kirjailija. Hän julkaisi esikoisteoksensa, nuorten fantasiakirjan Etsijä, vain 14-vuotiaana vuonna 1995. Hyvösen toinen fantasiaromaani Mahlaa suonissaan ilmestyi 1999. Hyvönen on valmistunut lääketieteen lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta. Vuonna 2008 hän julkaisi romaanin Apina ja Uusikuu. Viivi Hyvönen avioitui kesällä 2009.
Teokset

Etsijä.  (Kuvitus: Petri Hiltunen)  WSOY, 1995.  ISBN 951-0-20443-9
Mahlaa suonissaan.  WSOY, 1999.  ISBN 951-0-23386-2
Apina ja Uusikuu.  WSOY, 2008.  ISBN 978-951-0-33933-6
Aiheesta muualla

Leena Peltonen: Etsijä. Aikakone 4/1995.
M. G. Soikkeli: Mahlaa suonissaan. Aikakone 7.10.1999.
Anne Leinonen: Viivi Hyvönen – Sanojen valta ja voima (Arkistoitu – Internet Archive). Tähtivaeltaja 2.07.2008, osa haastattelusta.
Jouko Tyyri

Jouko Tyyri 1960-luvulla.
Jouko Juhani Tyyri (vuoteen 1947 Laine; 8. helmikuuta 1929 Helsinki – 9. toukokuuta 2001 Ponferrada, Espanja) oli suomalainen kirjailija, lehtimies ja poliitikko. Hän oli naimisissa, ja hänellä on yksi poika ja yksi tytär.
Ura

Tyyri pääsi ylioppilaaksi 1949. Hän työskenteli vuodesta 1950 lähtien Savon Sanomissa, Suomen Kuvalehdessä (myös päätoimittajana 1973–1974), Helsingin Sanomissa ja Aamulehdessä kulttuuritoimittajana ja kolumnistina sekä Yhteishyvä-lehden päätoimittajana. Tyyri oli Yleisradion teatteripalvelun päällikkönä 1972–1973.
Tyyri kuului alkuun Urho Kekkosen "hoviin" mutta käänsi 1970-luvulla tälle selkänsä ja katkoi muutenkin siteensä Kekkosen piireihin. Hänestä tuli Kekkosen kriitikko ja siinä asiassa ladunavaaja.
Tyyri toimi 2. opetusministerinä Teuvo Auran virkamieshallituksessa 1971–1972.
Tyyri kuoli sydänkohtaukseen toukokuussa 2001 ollessaan Espanjassa kävelemässä 400 kilometrin pituista Santiago de Compostelaan johtavaa Pyhän Jaakobin pyhiinvaellusreittiä.
Teoksia

Takiaisia: Kokoelma aforismeja.  Helsinki:  WSOY, 1950.
Nokivalkea.  Helsinki:  WSOY, 1954.
Kekkonen, Matti & Tyyri, Jouko: Asiat ja asenteet.  Jyväskylä:  Gummerus, 1959.
Epäilyttävät huvit: Otteita vainotun arjesta.  Jyväskylä:  Gummerus, 1960.
Nuoruuden kritiikki: Kootut aforismisarjat.  Helsinki:  WSOY, 1975.  ISBN 951-0-07280-X
Kohtaamisia.  Helsinki:  WSOY, 2005.  ISBN 951-0-29395-4
Kirjallisuutta

Kalemaa, Kalevi: ”Tyyri, Jouko (1929–2001)”, Suomen kansallisbiografia, osa 10, s. 109–110.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007.  ISBN 978-951-746-451-2  / Teoksen verkkoversio.
Tarkka, Pekka: ”Jouko Tyyri 1950-luvulla: Elokuvalla on vaiheikas historia ja kuolematon sielu”, Filmihullu 5/2005.
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Jouko Tyyrin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
Jouko Tyyri Suomen ministerit. Valtioneuvosto.
Jouko Tyyrin haastattelu 1960-luvun lopusta. YLE Elävä arkisto.
Tyyri, Jouko hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Meeri Kalavainen | Suomen II opetusministeri (kulttuuriministeri) 1971−1972 | Seuraaja: Pentti Holappa |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Leo Tujunen | Suomen Kuvalehden päätoimittaja 1973–1974 | Seuraaja: Mikko Pohtola |
Suomen kulttuuriministerit
Meeri Kalavainen (1970) |
Jouko Tyyri (1971) | 
Pentti Holappa (1972) | 
Marjatta Väänänen (1972) |
Kalevi Kivistö (1975) |
Kaarina Suonio (1982) | 
Arvo Salo (1983) | 
Gustav Björkstrand (1983) |
Anna-Liisa Kasurinen (1987) |
Tytti Isohookana-Asunmaa (1991) |
Claes Andersson (1995) | 
Suvi-Anne Siimes (1998) | 
Suvi Lindén (1999) | 
Kaarina Dromberg (2002) | 
Tanja Karpela (2003) |
Stefan Wallin (2007) |
Paavo Arhinmäki (2011) |
Pia Viitanen (2014) |
Sanni Grahn-Laasonen (2015) |
Sampo Terho (2017) |
Annika Saarikko (2019, 2020) |
Hanna Kosonen (2019) |
Antti Kurvinen (2021) |
Petri Honkonen (2022) |
Sari Multala (2023)
Katri Alatalo

| Katri Alatalo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. heinäkuuta 1985 (ikä 39) Uppsala, Ruotsi
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  äidinkielen ja kirjallisuuden opettaja, kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: suomi
Tuotannon kieli: suomi
Aikakausi:  2012–
Tyylilajit:  fantasia
Esikoisteos:  Karnin labyrintti (2012)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Katri Alatalo (s. 11. heinäkuuta 1985) on jyväskyläläinen kirjailija. Hän on valmistunut filosofian maisteriksi pääaineenaan suomen kieli. Fantasiaan keskittynyt pienkustantamo Vaskikirjat on julkaissut häneltä Mustien ruusujen maa -trilogiasta kaksi romaania: Karnin labyrintti (2012) sekä Laulu kadonneesta saaresta (2013). Karnin labyrintti oli ehdolla Kuvastaja-palkinnon saajaksi.
Alatalon novelleja on julkaistu lehdissä ja palkittu kirjoituskilpailuissa. Hän on saanut kunniamaininnan Portin novellikilpailussa vuosina 2010 ja 2012. Hänen novellinsa ”Älä riko pintaa” sijoittui Atorox-äänestyksessä kuudenneksi vuonna 2011. Alatalo asuu Jyväskylän Korpilahdella.
Teokset

Mustien ruusujen maa
Karnin labyrintti.  Oulu:  Vaskikirjat, 2012.  ISBN 978-952-5722-12-3
Laulu kadonneesta saaresta.  Tampere:  Vaskikirjat, 2013.  ISBN 978-952-5722-15-4
Kevääntuoja.  Tampere:  Vaskikirjat, 2014.  ISBN 978-952-5722-21-5
Muut
Älä riko pintaa.  Oulu:  Vaskikirjat, 2016.  ISBN 978-952-5722-34-5
Käärmeiden kaupunki.  Helsinki:  Gummerus, 2017.  ISBN 9789512407033
Ikuisesti, Siskoni.  Helsinki:  Gummerus, 2019.  ISBN 9789512413409
Kesäkuu.  Helsinki:  Hertta Kustannus, 2024.  ISBN 978-952-406-031-8
Aiheesta muualla

Kotisivut ja blogi.
Jukka Suutari

| Jukka Suutari> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. syyskuuta 1981 Helsinki
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  pelaajakoordinaattori, kykyjenetsijä, kirjailija, toimittaja
Kirjailija
Salanimi: Mr.Jäähyaitio, Kummisetä
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jukka Suutari (s. 2. syyskuuta 1981 Helsinki) lähde? on suomalainen jääkiekko- ja urheiluvaikuttaja.
Ura > Jatkoaika.com

Suutari työskenteli 2000-luvun alussa Jatkoaika.com -sivuston toimittajana. Suutari toimi myös kykyjenetsijänä ja pelaaja-agenttina.lähde?
Syksyllä 2004 julkaistiin Suutarin kirjoittama kirja Sami Heleniuksesta, "Seitsemäs puolustaja" (Johnny Kniga). Kirjassa Helenius kertoi kokemuksiaan pohjoisamerikkalaisesta kiekkoilusta.
Ura > Ilmianto kaukaloväkivallasta ja Ice Warriors

Lokakuussa 2006 SM-liigassa tapahtunut tappelu HIFK:n Pasi Nielikäisen ja Jokerien Ryan VandenBusschen välillä päätyi poliisin tutkittavaksi. Suutari teki rikosilmoitukset SM-liigan historian muista tappeluista edellisen kymmenen vuoden ajalta. Lokakuun 6. päivä Suutari kävi MTV3-kanavan kameroiden todistaessa jättämässä tutkintapyynnön peräti 175 tappelusta. SM-liigan tuolloinen toimitusjohtaja Urpo Helkovaara totesi, että "luku kuulostaa suurelta ja olen hämmästynyt, tietenkin." Suutari itse perusteli tekemäänsä sillä, että "mikäli kaksi pelaajaa ottavat yhdessä tuumin reilun matsin ja siitä tulee tutkinta, olisi vain reilua, että kaikki muutkin tappelut joutuisivat samanlaisen tarkastelun alle."lähde?  Poliisitutkinnat eivät lopulta johtaneet minkäänlaisiin sanktioihin, tosin Pasi Nielikäistä ja Ryan Vandenbusschea kuulusteltiin.
Talvella 2010 Espoossa järjestettiin Ice Warriors -jäätappeluturnaus. Suutarin roolina tapahtumassa oli järjestää kamppailijat turnaukseen. Tapahtuman pelättiin pilaavan jääkiekon maineen Suomessa ja kohua Suutari kommentoi kohua näin:
"Tapahtumassa ei ole mailoja eikä jääkiekkoa. Ei siellä pelata sekuntiakaan jääkiekkoa. Jos joku järjestäisi Yyterin hiekkarannoilla kamppailulajitapahtuman, kukaan tuskin nostaisi siitä meteliä. Nyt tapahtuma oli jäällä, niin meni puurot ja vellit täysin sekaisin." .
Ura > KooKoo ja Jäähyaitio

Kaudella 2008–2009 Suutari toimi toisen Mestiksessä pelaavan joukkueen, KooKoon, pelaaja- ja mediakoordinaattorina. Suutarin siirtyminen Vaasan Sportin palvelukseen uutisoitiin 23.4.2009.
Suutari on myös työskennellyt Urheilukanavalla juontajana sekä ylläpitänyt Jäähyaitio -nimistä internetsivustoa, jossa julkaisi haastatteluja jääkiekkoilijoiden kanssa.
Ura > Kykyjenetsijänä

Ennen työtään KooKoossa Suutari työskenteli suomalaisen jääkiekkoagentuuri Good Sport Finlandin  alaisuudessa. Hän työskenteli kanadalaisen WHL-liigassa pelaavan juniorijoukkue Saskatoon Bladesin kykyjenetsijänä. Puolustaja Jyri Niemi siirtyi HPK:n A-junioreista Saskatoonin joukkueeseen Suutarin suositusten perusteella syksyllä 2007 . Ennen muuttamistaan Kanadaan kesällä 2012 Suutari työskenteli kykyjenetsijänä kaudella 2010-2011 HIFK:lle  sekä toiminnanjohtajana kaudella 2011-2012 Porvoo Huntersille. . Porvoossa asuessaan hän toimi myös Porvoon Nyrkkeilyseurassa ollen mukana Robert Heleniuksen isän Karl Heleniuksen valmennuksen alaisuudessa olevan ammattilaisnyrkkeilijä Fitim Latifin taustajoukoissa. Tällä haavaamilloin? Suutari vaikuttaa Kanadassa paitsi jääkiekkoilun, myös MMA:n parissa.
Kirjallisuutta

Suutari, Jukka: Sami Helenius; Seitsemäs puolustaja.  WSOY, 2004.  ISBN 951-0-28983-3
Reijo Vahtokari

| Reijo Vahtokari> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. marraskuuta 1954 (ikä 69) Pori
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  toimittaja
Kirjailija
Esikoisteos:  Joonas ja seikkailu Metsienmaassa (2002)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Reijo Ossian Vahtokari (s. 17. marraskuuta 1954 Pori) on suomalainen toimittaja ja nuortenkirjailija. Hän on opiskellut kotimaista kirjallisuutta, taidehistoriaa ja sosiologiaa ja valmistunut yhteiskuntatieteiden maisteriksi pääaineenaan tiedotusoppi. Reijo Vahtokari on työskennellyt yli 20 vuotta Suomen Kuvalehden yleistoimittajana ja toimitussihteerinä. Hän on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Teokset

Joonas ja seikkailu Metsienmaassa.  (Kuvitus: Eeva Sivula)  Helsinki:  Otava, 2002.  ISBN 951-1-17929-2
Peliin kadonnut poika.  Helsinki:  Otava, 2004.  ISBN 951-1-19475-5
Saarelaisten salaisuus.  Helsinki:  Otava, 2007.  ISBN 978-951-1-22150-0
Aiheesta muualla

Otava
Juha-Pekka Hotinen

| Juha-Pekka Hotinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 27. huhtikuuta 1957 (ikä 67) Tampere
Ammatti:  dramaturgi, ohjaaja, kirjoittaja, opettaja, tuottaja, näytelmäkirjailija
Kirjailija
Aikakausi:  1980-luku–
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Juha-Pekka Hotinen (s. 27. huhtikuuta 1957 Tampere) on suomalainen dramaturgi, ohjaaja, kirjoittaja ja tuottaja, joka on työskennellyt Yleisradiossa vuodesta 2009. Tätä ennen hän työskenteli vuosia Teatterikorkeakoulussa dramaturgian ja esitysteorian lehtorina, opetuksen kehittämisyksikön johtajana, dramaturgian vt. professorina ja vararehtorina. Hotinen on toiminut erittäin laajasti teatterin, oopperan, elokuvan, kirjallisuuden ja kuvataiteen alueilla erilaisissa tehtävissä: kuraattorina, käsitetaiteilijana, teatterinjohtajana, toimittajana, kriitikkona, näytelmäkirjailijana, ohjaajana, libretistinä, yksikön johtajana ja vastaavana tuottajana.
Aiheesta muualla

Teatteri&Tanssi+Sirkus-lehti: Koulu vaihtui radioon (Arkistoitu – Internet Archive)
Nemo Rossi

| Nemo Rossi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:   Suomi
Kirjailija
Äidinkieli: suomi
Tuotannon kieli: suomi
Aikakausi:  2010-luku
Tyylilajit:  nuortenkirjallisuus, jännityskirjallisuus
Esikoisteos:  Rooman sudet
Aiheesta muualla
Arkeomysteeri
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Nemo Rossi on nuorten jännityskirjoistaan (Arkeomysteeri-sarja) tunnettu kirjailijanimi. Nimen takana ovat historiantutkija Mika Rissanen ja latinanopettaja Juha Tahvanainen, joiden teoksia on palkittu mm. Tieto-Finlandialla.
Rossin Arkeomysteeri-jännityssarjassa historian myytit yhdistyvät vauhdikkaaseen seikkailuun kansainvälisessä ympäristössä. Kirjojen päähenkilöinä on kolme suomalaisnuorta (Kaius, Silva ja Leo), jotka asuvat vanhempiensa työn vuoksi Roomassa, Italiassa. Arkeomysteeri-kirjojen tapahtumat sijoittuvat nyky-Italiaan ja Kreikkaan.
Italian historiaa ja kulttuuria sekä Rooman kaupunkia on kuvattu Arkeomysteeri-sarjassa monipuolisesti. Useimmat kirjojen tapahtumapaikoista ovat oikeastikin olemassa.
Arkeomysteeri-sarjan oikeudet on suomen ohella myyty myös kreikkaan. Ensimmäiset käännöskirjat ilmestyvät kreikaksi vuonna 2018.
Tuotanto

Rooman sudet.  Helsinki:  WSOY, 2012.  ISBN 978-951-039-159-4
Mafian linnut.  Espoo:  Myllylahti, 2014.  ISBN 978-952-202-498-5
Jumalista seuraava.  Espoo:  Myllylahti, 2014.  ISBN 978-952-202-547-0
Viimeinen etruski.  Espoo:  Myllylahti, 2016.  ISBN 978-952-202-745-0
Salainen veljeskunta.  Espoo:  Myllylahti, 2018.  ISBN 978-952-202-949-2
Aiheesta muualla

Arkeomysteerien Rooma. Kirjasarjan tapahtumapaikat kartalla.
Pekka Halonen (kirjailija)

| Pekka Halonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. lokakuuta 1962 (ikä 62) Sievi
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  intendentti
Kirjailija
Äidinkieli: suomi
Esikoisteos:  Peuraheimo (2008)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Pekka Ensio Halonen (s. 19. lokakuuta 1962 Sievi) on oululainen biologi ja kirjailija. Fantasiaan keskittynyt pienkustantamo Vaskikirjat julkaisi Halosen esihistorialliseen Suomeen sijoittuvan esikoisromaanin Peuraheimo vuonna 2008. Peuraheimo oli ehdolla vuoden 2009 Kuvastaja-palkinnon saajaksi.
Elämä ja kirjailijanura

Halonen on väitellyt filosofian tohtoriksi Oulun yliopiston biologian laitokselta vuonna 2000. Hän on työskennellyt Oulun yliopiston kasvimuseon intendenttinä.
Halonen sijoittui Nova-kirjoituskilpailussa neljänneksi vuonna 2003 novellilla, joka liittyy hänen myöhempään romaaniinsa. Novelli julkaistiin Spin 3–4/2004:ssa nimellä ”Peuraheimo”.
Julkaistu romaani

Peuraheimo.  Tampere:  Vaskikirjat, 2008.  ISBN 978-952-5722-06-2
Aiheesta muualla

Oulun kaupunginkirjaston Pakkala-kirjailijahakemisto[vanhentunut linkki]
Pekka Halonen[vanhentunut linkki]. Risingshadow.net.
Peuraheimo-novellin arvostelu. Kosmoskynä.
Pekka Rahko: Fantasia vie lukijan kivikaudelle[vanhentunut linkki]. Kaleva 21.7.2008.
Juha K. Tapio: Elämää Suuren Peuran varjossa[vanhentunut linkki]. Kaleva 21.7.2008.
Anne Leinonen: Peuraheimon tarina. Usva 4/2008. (PDF-tiedosto, s. 39)
Linnea Parkkonen

Linnea Parkkonen (s. 1995 Helsinki) on suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija.
Parkkosen esikoisteos, hevoskirja Summer ja uusi alku, julkaistiin vuonna 2009, hänen ollessaan 14-vuotias. Hän oli aloittanut kirjan työstämisen kolme vuotta aiemmin. Kirjan jatko-osa Kovaa kilpailua, Summer julkaistiin vuonna 2010. Vuonna 2015 Parkkonen oli ehdolla Topelius-palkinnon saajaksi syömishäiriöön sairastuvasta tytöstä kertovalla romaanillaan 112 – vihaan itseäni.
Teokset

Summer ja uusi alku.  Mediapinta, 2009.  ISBN 978-952-235-141-8
Kovaa kilpailua, Summer.  Mediapinta, 2010.  ISBN 978-952-235-256-9
112 – vihaan itseäni.  Myllylahti, 2014.  ISBN 978-952-202-508-1
Aino Salo

Aino Sofia Salo (10. heinäkuuta 1897 Lappeenranta – 4. tammikuuta 1992) oli suomalainen opettaja ja nuortenkirjailija.
Salo pääsi ylioppilaaksi 1917 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1929. Hän oli äidinkielen lehtorina Kotkan tyttölyseossa vuosina 1937–1944 ja 1945–1953 ja oli koulun rehtorina 1953–1961.
Teoksia

Karrin lapset: Romaani. Otava, 1923.
Lemin naisten käsityöt. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1930.
Juhannuslahja: Romaani. Otava, 1942.