stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Harry Röneholm
Kirjallista tuotantoa

Antakaa meille ajanmukainen messu- ja näyttelyhalli jota voidaan käyttää myöskin urheilutarkoituksiin. Helsinki 1933
Applied art in Finland ; kirj. H. Röneholm, W. West, W. Wahlroos. The Finnish Section of New York Worlds Fair 1939, Helsinki 1939 (ilmestyi englannin, ranskan ja espanjan kielellä)
Maailman markkinoilta. Suomen kirja, Helsinki 1944
Markkinat, messut ja näyttelyt 1-2. Suomen messut, Helsinki 1945
Harry Ruby

Harry Ruby (27. tammikuuta 1895 New York, New York – 23. helmikuuta 1974 Woodland Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä, joka tuli tunnetuksi erityisesti yhteistyöstään vuonna 1920 tapaamansa Bert Kalmarin kanssa. Lisäksi Ruby työskenteli muiden muassa Edgar Leslien, Sam Lewisin, Joe Youngin ja George Jesselin kanssa.
Kalmar & Ruby -kaksikon lauluihin lukeutuvat "So Long OO Long", "Timbuctoo", "She's Mine All Mine", "Where Do They Go When They Row Row Row", "The Vamp From East Broadway", "My Sunny Tennessee", "I Gave You Up Just Before You Threw Me Down", "Who's Sorry Now", "All Alone Monday", "Happy Go Lucky", "Up in the Clouds", "I Wanna Be Loved By You", "It Was Meant to Be" ja "Three Little Words".
Ruby työskenteli Broadwaylla ja vuodesta 1930 Hollywoodissa. Hän myös kirjoitti käsikirjoituksia. Hän jatkoi työskentelyään Kalmarin kuoltua 1947; elokuva Kolme pientä sanaa (1950) kertoo Rubyn ja Kalmarin tarinasta. Ruby otettiin vuonna 1970 Songwriters Hall of Fameen.
Kun vuoden 1951 elokuvista jaettiin Oscar-palkintoja, Ruby oli ehdolla parhaan kappaleen Oscarin saajaksi kappaleella "A Kiss to Build A Dream On" elokuvasta Jäljet johtavat yökerhoon (The Strip). Sitä olivat säveltämässä ja sanoittamassa hänen lisäkseen Kalmar ja Oscar Hammerstein II.
Aiheesta muualla

Harry Ruby Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Internet Broadway Database: Harry Ruby (englanniksi)
HMS Escapade

| HMS Escapade |
| --- | --- |
 HMS Escapade

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Scotts Shipbuilding and Engineering Company, Greenock
Kölinlasku:  30. maaliskuuta 1933
Laskettu vesille:  30. tammikuuta 1934
Palveluskäyttöön:  30. elokuuta 1934
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 26. marraskuuta 1946
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 427,5 t (standardi) 1 971,1 t (max)
Pituus:  100,3 m
Leveys:  10,1 m
Syväys:  3,3 m
Koneteho:  38 000 hv
Nopeus:  35,5 solmua (65,7 km/h)
Miehistöä:  145
Aseistus
Aseistus:  4 × QF 4,7" Mk XII -tykkiä CP Mk XVII asennuksina 2 × nelipiippuista Vickers .50" Mk I -ilmatorjuntakonekivääriä 8 × 21" (533 mm) torpedoputkea 1 × kisko, jolla 20 syvyyspommia
HMS Escapade (viirinumero H17) oli Britannian kuninkaallisen laivaston E-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 1. marraskuuta 1932 vuoden 1931 laivasto-ohjelmassa Greenockista Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä, missä köli laskettiin 30. maaliskuuta 1933. Alus laskettiin vesille 30. tammikuuta 1934 ja otettiin palvelukseen 30. elokuuta 1934. Valmistuskustannukset olivat 249 987 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivaston 5. hävittäjälaivueeseen. Tammikuusta maaliskuuhun 1935 alus osallistui laivaston mukana Länsi-Intian purjehdukseen. Syyskuussa se siirrettiin Etiopian kriisin aikana laivueen mukana Välimeren laivastoon, mistä alus palasi maaliskuussa 1936 kotimaahan. Alus teki viisi Espanjan kauppasaarron valvontamatkaa: 1937 tammikuusta maaliskuuhun, heinäkuussa ja lokakuusta joulukuuhun sekä tammikuusta maaliskuuhun 1938 ja helmikuusta maaliskuuhun 1939.
Alus kolaroi 18. tammikuuta 1939 sisaraluksensa HMS Eclipsen kanssa, kun. konehuonevian vuoksi se pysähtyi odottamatta. Eclipse ei kyennyt väistämään äkkiä pysähtynyttä alusta, vaan törmäsi siihen. Törmäysvaurioiden korjaaminen kesti seitsemäntoista päivää. Alus siirrettiin 16. kesäkuuta 1939 reserviin risteilijä HMS Colombon tukilaivaksi Plymouthiin. Alus palautettiin 2. elokuuta palvelukseen reservilaivastonkatselmuksen vuoksi.
Harley Davidson ja Marlboro-mies

| Harley Davidson ja Marlboro-mies> Harley Davidson and the Marlboro Man |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Simon Wincer
Käsikirjoittaja:  Don Michael Paul
Tuottaja:  Jere Henshaw
Säveltäjä:  Basil Poledouris
Kuvaaja:  David Eggby
Leikkaaja:  Corky Ehlers
Pääosat:   Mickey Rourke  Don Johnson  Chelsea Field  Tom Sizemore  Vanessa Williams 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer Netflix Fandango at Home (käännä suomeksi)
Ensi-ilta:  23. elokuuta 1991
Kesto:  98 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  noin 23 miljoonaa USD
Tuotto:  7,4 miljoonaa USD
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Harley Davidson ja Marlboro-mies (engl. Harley Davidson and the Marlboro Man) on vuonna 1991 julkaistu yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Sen pääosissa esiintyvät Mickey Rourke ja Don Johnson. Elokuvan on käsikirjoittanut Don Michael Paul ja ohjannut Simon Wincer.
Elokuva menestyi huonosti sekä lipputulojen että kritiikin osalta ja tuotti Yhdysvalloissa vain noin seitsemän miljoonaa dollaria.
Juoni

Elokuvan tarina sijoittuu lähitulevaisuuteen vuoteen 1996. Mickey Rourken esittämä Harley Davidson kuulee texasilaisessa motellissa uudesta vaarallisesta Kristalliuni-nimisestä huumeesta radiosta. Huumeen merkitys paljastuu vasta elokuvan loppuosassa. Tämän jälkeen Harley tapaa Marlboro-mieheksi kutsutun karjapaimenystävänsä (jota esittää Don Johnson), ja he suunnittelevat yhdessä pankkiryöstön aikomuksenaan auttaa yhteistä ystäväänsä, jonka baari on vaarassa tulla puretuksi paikalle rakennettavan pilvenpiirtäjän tieltä. Ryöstettyään pankin panssariauton he kuitenkin huomaavat saaneensa saaliiksi rahan sijasta Kristalliuni-huumetta. Huumekauppaan sekaantunut pankinjohtaja Chance Wilder (jota esittää Tom Sizemore) vaatii huumeita palautettavaksi. Seuraa sarja vaarallisia yhteenottoja, kun raskaasti aseistetut palkkatappajat jahtaavat Harleyta ja Marlboroa. Elokuva tunnetaan kohtauksesta, jossa Harley Davidson ajaa moottoripyörällään erämaamaiseman halki ja taustalla soi Bon Jovin kappale ”Wanted Dead or Alive”.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Mickey Rourke  | … |  Harley Davidson   |
|  Don Johnson  | … |  Robert T. Anderson, Marlboro-mies   |
|  Chelsea Field  | … |  Virginia Slim   |
|  Tia Carrere  | … |  Kimiko   |
|  Tom Sizemore  | … |  pankinjohtaja Chance Wilder   |
|  Daniel Baldwin  | … |  Alexander   |
|  Big John Studd  | … |  Jack Daniel   |
|  Julius Harris  | … |  vanha mies   |
|  Vanessa Williams  | … |  Lulu Daniels   |
|  Giancarlo Esposito  | … |  Jimmy Jiles   |
|  Robert Ginty  | … |  Thom   |
|  Eloy Casados  | … |  Jose   |
|  Jordan Lund  | … |  aseistettu autovahti   |
|  Steve Tannen  | … |  aseistettu autovahti   |
|  Kelly Hu  | … |  Suzi   |
|  Branscombe Richmond  | … |  isokokoinen intiaani   |
|  Sven-Ole Thorsen  | … |  David   |
|  Stan Ivar  | … |  Jake McAlister   |
|  James Nardini  | … |  pyssymies   |
|  Brenan T. Baird  | … |  puukkomies   |
|  Sean Hamilton  | … |  esittää itseään / radiokuuluisuus   |
|  Theresa San-Nicholas  | … |  peukalokyytiläinen   |
Helvetinkoira

Helvetinkoira tai Hornanhurtta on mytologinen koira, joka ilmentää helvetin, paholaisen tai alamaailman suojelijaa tai palvelijaa. Esimerkkejä tästä ovat kreikkalaisen mytologian Kerberos ja skandinaavien Garmr, joiden kummankin tehtävänä on manalan portin vartioiminen.
Eräässä englantilaisessa tarinassa koira kuoli yrittäessään pelastaa tyttöä raiskaukselta ja kuoltuaan koira jäi suojelemaan ihmisiä helvetinkoirana.
HMS Escort (H66)

| HMS Escort |
| --- | --- |
 HMS Escort

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Scotts Shipbuilding and Engineering Company, Greenock
Kölinlasku:  30. maaliskuuta 1933
Laskettu vesille:  29. maaliskuuta 1934
Palveluskäyttöön:  6. marraskuuta 1934
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut 11. heinäkuuta 1940
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 405 t (standardi) 1 940 t (kuormattu)
Pituus:  100,28 m
Leveys:  10,13 m
Syväys:  3,81 m
Koneteho:  36 000 hv
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  145
Aseistus
Aseistus:  4 × QF 4,7" Mk IX -tykkiä 2 × nelipiippuista Vickers .50" -ilmatorjuntakonekivääriä 8 × 21" torpedoputkea
HMS Escort (viirinumero H66) oli Britannian kuninkaallisen laivaston E-luokan hävittäjä maailmansotien välillä ja toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 1. marraskuuta 1932 vuoden 1931 laivasto-ohjelmassa Greenockista Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä, missä köli laskettiin 30. maaliskuuta 1933.  Alus laskettiin vesille 29. maaliskuuta 1934 ja otettiin palvelukseen 6. marraskuuta. Valmistuskustannukset olivat 249 587 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Palvelus

Toisen maailmansodan alkaessa alus liitettiin Kotilaivaston 12. hävittäjälaivueeseen suojaamaan saattueita. Aluksen miehistö pelasti 3. syyskuuta 1939 HMS Electran kanssa merestä 481 matkustaja-alus Athenian matkustajaa ja miehistönjäsentä. Saksan laivaston sukellusvene U-30 oli torpedoinut aluksen 250 merimailia Inishtrahullista länteen (56°44′N, 14°05′W).
Alus siirrettiin 10. tammikuuta 1940 telakalle Falmouthiin, josta se palasi palvelukseen 12. helmikuuta. Alus upotti 25. helmikuuta 1940 HMS Inglefieldin ja HMS Imogenin kanssa sukellusvene U-63:n (56°40′N, 01°10′W).
Huhtikuussa alus oli huollettavana Rosythissa, josta se palasi Kotilaivastoon. Alus joutui 11. huhtikuuta Pohjanmerellä ilmahyökkäykseen. Se jäi suojaamaan hyökkäyksessä liikuntakyvyttömäksi muuttunutta HMS Eclipseä, jonka alus hinasi Sullom Voeen korjattavaksi.
Alus suojasi 25. huhtikuuta lentotukialuksia HMS Ark Royal ja HMS Glorious Norjan rannikolle (operaatio DX). Se suojasi pari päivää myöhemmin paluumatkalla Gloriousin Scapa Flow'hun.
Alus törmäsi 11. toukokuuta puolalaisen matkustaja-aluksen Chobryn kanssa vaurioituen vain lievästi. Se lähti 26. kesäkuuta Gibraltarille saatuaan määräyksen siirtyä Välimerelle. Alus liitettiin kaksi päivää myöhemmin virallisesti Force H:hon, vaikka se saapui perille vasta 2. heinäkuuta.
Alus osallistui 3. heinäkuuta Force H:ssa Ranskan laivaston upottamiseen Oranissa (operaatio Catapult) sekä operaatiota täydentämiseksi tehdyn lentotukialusiskun suojaamiseen 6. heinäkuuta (operaatio Lever). Alus suojasi 8. heinäkuuta laivasto-osastoa, jonka piti hyökätä Cagliarin lentotukikohtaan (operaatio MA5). Operaatio kuitenkin peruutettiin ilmauhan vuoksi. Paluumatkalla Italian laivaston sukellusvene R. Smg. Guglielmo Marconin laukaisema torpedo osui Escortin etummaiseen kattilahuoneeseen surmaten kaksi miehistönjäsentä. Aluksen kylkeen tuli 6,1 metrin aukko.
HMS Forester otti pahoin vaurioituneen aluksen hinaukseen HMS Faulknorin suojatessa. Vaurioitunut alus kallistui 34 astetta, jolloin se jouduttiin hylkäämään. Se katkesi viisi tuntia myöhemmin kahtia upoten nopeasti.
Päälliköt

Aluksen päälliköinä olivat:
John Bostock, DSC 31. heinäkuuta 1939 - 11. heinäkuuta 1940
Hans von Bülow

Hans von Bülow
Vapaaherra Hans Guido von Bülow [fon by:lo:] (8. tammikuuta 1830 Dresden – 12. helmikuuta 1894 Kairo) oli saksalainen säveltäjä, pianisti ja kapellimestari.
Hans von Bülow syntyi Dresdenissä ja pääsi 9-vuotiaana Friedrich Wieckin piano-oppilaaksi. Bülow'n vanhemmat kuitenkin lähettivät hänet Leipzigiin lukemaan lakia. Leipzigissa hän tutustui Franz Lisztiin ja kuuli Richard Wagnerin Lohengrinin ensiesityksen, mikä sai hänet siirtymään musiikkialalle. Hän sai kapellimestarin viran Zürichistä vuonna 1850.
Vuonna 1851 Bülow'sta tuli Franz Lisztin oppilas. Vuonna 1857 Bülow meni naimisiin Lisztin tyttären Cosiman kanssa, josta tuli myöhemmin Richard Wagnerin vaimo. Hän nousi vuonna 1864 Münchenin hovioopperan kapellimestariksi ja johti muiden muassa Richard Wagnerin Tristanin ja Isolden (1865) ja Nürnbergin mestarilaulajien (1868) kantaesitykset. 1880-luvun lopulla Bülow asettui Hampuriin. Hän kuoli Kairossa 1894.
Helvetin enkelit (kirja)

| Helvetin enkelit> Hells Angels: The Strange and Terrible Saga of the Outlaw Motorcycle Gangs |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Hunter S. Thompson
Kieli:  englanti
Genre:  dokumenttiromaani
Kustantaja:  Random House
Julkaistu:  1966
Suomennos
Suomentaja:  K. Männistö
Kustantaja:  Sammakko
Julkaistu:  2007
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  341
ISBN:  978-952-483-014-0
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Helvetin enkelit (engl. Hell's Angels: The Strange and Terrible Saga of the Outlaw Motorcycle Gangs) on Hunter S. Thompsonin kirjoittama, vuonna 1966 julkaistu kirja.
Teos perustuu Thompsonin kokemuksiin hänen Helvetin enkelien parissa viettämänsä vuoden ajalta.
Kirjan vuonna 2007 ilmestyneen suomenkielisen painoksen kustantaja on Kustannusosakeyhtiö Sammakko.
Harald Jäniksenkäpälä

| Harald Jäniksenkäpälä |
| --- | --- |
 
Englannin kuningas
Valtakausi:  12. marraskuuta 1035 – 17. maaliskuuta 1040
Kruunajaiset:  1037
Edeltäjä:  Knuut Suuri
Seuraaja:  Knuut III Hardeknut

Syntynyt:  1010
Kuollut:  17. maaliskuuta 1040 Oxford, Englanti
Hautapaikka:  St Clement Danes, Westminster, Englanti
Puoliso:  ?
Lapset:  ?
Suku:  Knýtlinga
Isä:  Knuut Suuri
Äiti:  Aelfgifu Northamptonilainen
Harald I Jäniksenkäpälä (engl. Harold Harefoot, s. 1010-luku – k. 17. maaliskuuta 1040) oli Englannin kuningas vuosina 1035–1040, vaikkakin hänet kruunattiin kuninkaaksi vasta vuonna 1037. Hän oli Tanskan kuninkaan Knuut II Suuren ja tämän jalkavaimon Aelfgifun poika. Haraldin liikanimen "jäniksenkäpälä" on selitetty tulleen siitä, että häntä pidettiin nopeana jaloistaan ja hyvänä metsästäjänä. Ensimmäinen tunnettu kirjallinen maininta liikanimestä on tosin tehty sata vuotta hänen hallituskautensa jälkeen ja saattaa perustua sekaannukseen.
Laillisempi perijä sekä Tanskan että Englannin kruunuille oli Haraldin velipuoli Hardeknut. Koska Tanskaa uhkasi ruotsalaisten sekä Maunu Hyvän johtamien norjalaisten hyökkäys, Hardeknut suostui kuitenkin väliaikaisesti jättämään Englannin äitinsä Emma Normandialaisen sekä velipuolensa Haraldin hallintaan. Emma ja Harald kiistelivät vallasta. Wessexin voimakas jaarli Godwinin asetuttui Haraldin puolelle, ja Harald otti haltuunsa valtion kassan Winchesterissä ja hänet kruunattiin vuonna 1037 Oxfordissa Englannin kuninkaaksi.
Edellisenä vuonna 1036 myös Emman pojat aiemmasta liitosta Ethelred Neuvottoman kanssa, Alfred Aetheling ja Edvard Tunnustaja olivat palanneet maanpaosta Normandiasta. Alfred oli menossa tapaamaan äitiään Winchesteriin mutta kuoli myöhemmin vakaviin vammoihinsa Godwinin miesten hyökättyään hänen kimppuunsa.
Hardeknut oli juuri aloittamassa hyökkäystä Englantiin ottaakseen kruunun, kun Harald kuoli Oxfordissa maaliskuussa 1040.
Aiheesta muualla

Harald Britannian hallitsijahuoneen virallisilla sivuilla
Harald Channel 4:n sivuilla
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: Knuut Suuri | Englannin kuningas 1037(1035)–1040 | Seuraaja: Hardeknut |
Haukiputaan kihlakunta

Haukiputaan kihlakunta muodostettiin vuoden 1996 kihlakuntauudistuksessa, ja se toimi vuoden 2007 loppuun. Kihlakuntaan kuuluivat Haukipudas, Ii, Kiiminki, Yli-Ii ja Ylikiiminki sekä ennen vuoden 2007 kuntaliitosta myös Kuivaniemi. Kihlakunta sijaitsi Oulun läänissä.
HMS Eridge

| HMS Eridge |
| --- | --- |
 HMS Eridge

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Swan Hunter, Wallsend
Kölinlasku:  21. marraskuuta 1939
Laskettu vesille:  20. elokuuta 1940
Palveluskäyttöön:  28. helmikuuta 1941
Loppuvaihe:  romutettu 1946
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 050 t (standardi) 1 490 t (max)
Pituus:  85,34 m
Leveys:  9,62 m
Syväys:  2,51 m
Koneteho:  19 000 hv
Nopeus:  27 solmua
Miehistöä:  168
Aseistus
Aseistus:  6 × QF 4"/L45 Mk XVI -tykkiä kaksiputkisina Mk XIX -asennuksina 4 × QF 2 naulan ilmatorjuntatykkiä neliputkisena asennuksena 2 × Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykkiä
HMS Eridge (viirinumero L68) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Hunt-luokan tyypin II saattuehävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 4. syyskuuta 1939 osana vuoden 1939 hätäohjelmaa Swan Hunterilta Wallsendistä, missä köli laskettiin 21. marraskuuta työnumerolla J4129. Alus laskettiin vesille 20. elokuuta 1940 ja valmistui 28. helmikuuta 1941.
Palvelus

Maaliskuussa alus siirtyi koeajojen ja varustamisen päätyttyä Scapa Flowhun, jossa se aloitti koulutuksen Kotilaivaston mukana. Alus liitettiin Irlanninmeren saattajaosastoon. Alus liittyi 26. huhtikuuta HMS Harvesterin, HMS Havelockin, HMS Hesperuksen, HMS Hurricanen, HMS Legionin, HMCS Ottawan, HMCS Restigouchen, HMCS Saquenayn ja Puolan merivoimien ORP Piorunin kanssa saattueeseen WS8A paikallissuojaksi. Se erkani 29. huhtikuuta saattueesta liittyäkseen Freetownista saapuvan saattueen SL71 paikallissuojaksi Clydeen.
Alus liittyi 22. toukokuuta HMS Cairon, HMS Cossackin, HMS Maorin, HMCS Ottawan, HMS Sikhin, Restigouchen, HMS Zulun ja Piorunin kanssa saattueen WS8B paikallissuojaksi. Alus erkani 26. toukokuuta paikallissuojauksen mukana palaten Clydeen. Alus määrättiin kesäkuussa Gibraltarille 13. hävittäjälaivueeseen.
Alus lähti 18. kesäkuuta Gibraltarille, jossa se liittyi 21. kesäkuuta uuteen laivueeseensa suojaamaan Atlantin saattueita. Alus kohtasi 17. heinäkuuta HMS Avon Valen ja HMS Farndalen kanssa merellä Gibraltarin länsipuolella Clydestä saapuvan saattueen WS9C. Kohtaamisen jälkeen alus erkani saattueesta suojaten risteilijä HMS Manchesterin ja hävittäjien HMAS Nestorin ja HMS Lightningin kanssa kuljetusalus SS Pasteurin Gibraltarille. Seuraavana päivänä alus määrättiin suojaamaan Maltalle matkaavaa saattuetta operaatio Substancessa.
Alus liittyi 21. heinäkuuta risteilijöiden HMS Edinburgh, Manchester ja HMS Arethusa sekä miinalaiva HMS Manxmanin hävittäjäsuojaan, jonka muut alukset olivat Cossack, Maori, HMS Fearless, Nestor, HMS Foxhound, HMS Firedrake, Avon Vale ja HMS Farndale. Osasto muodosti operaation Force X:n. Alus erkani 23. heinäkuuta suojatakseen hinattavana olevan HMS Firedraken paluun Gibraltarille. Alus liittyi 27. heinäkuuta operaatio Stylessä taistelulaiva HMS Nelsonin, lentotukialus HMS Ark Royalin ja taisteluristeilijä HMS Renownin ympärille koottuun hävittäjäsuojaukseen, jonka muuta alukset olivat HMS Faulknor, HMS Foresight, HMS Forester, Foxhound, HMS Fury, Cossack, Maori, Nestor ja HMS Encounter. Se palasi 31. heinäkuuta osaston mukana Gibraltarille.
Alus siirrettiin 4. elokuuta HMS Avon Valen kanssa 2. hävittäjälaivueeseen Aleksandriaan, jonne ne matkasivat Hyväntoivonniemenreittiä Intian valtameren kautta. Alukset saapuivat 29. syyskuuta Sueziin ja ne liittyivät lokakuun alussa uuteen laivueeseensa.
Alus siirrettiin marraskuussa Aleksandriassa 5. hävittäjälaivueeseen, jonka mukana se jatkoi saattueiden suojaamista sekä maavoimien operaatioiden tukemista itäisellä Välimerellä.
Palvelus > 1942

Alus suojasi 16. helmikuuta 1942 Aleksandriasta Maltalle HMS Carlislen, HMS Lancen, Avon Valen ja HMS Heythropin kanssa SS Clan Campbellin ja SS Clan Chattanin muodostamaa saattuetta MW9A operaatiossa MFM. Alus saattoi ilmahyökkäyksessä vaurioituneen Clan Campbellin Tobrukiin. Alus palasi 17. helmikuuta laivueen mukana Aleksandriaan.
Alus lähti 20. maaliskuuta laivueensa mukana sukellusveneidentorjuntapartioon Aleksandrian edustalle ennen saattueen MW10 saapumista (operaatio MG1). Alus otti hinaukseen Bardian edustalla torpedo-osuman saaneen Heythropin, joka upposi seuraavana päivänä. Eridge tankkasi Tobrukissa ennen liittymistään seuraavana päivänä saattueeseen MW10. Saattueen jouduttua Italian laivasto-osaston uhkaamaksi alus määrättiin ohjaamaan se etelämmäs. Saattueen heikko ilmapuolustuskyky sekä alusten erilaiset nopeudet aiheuttivat ongelmia. Alus lähti 25. maaliskuuta Carlislen, HMS Beaufortin, HMS Dulvertonin ja HMS Hurworthin kanssa Aleksandriaan, jonne ne saapuivat 29. maaliskuuta.
Eridgen, HMS Heron ja Hurworthin suojatessa 28. toukokuuta Tobrukiin saattuetta TA4 ne upottivat Tobrukin edustalla Saksan laivaston sukellusveneen U-568 (32°42′N, 24°53′E). Alus määrättiin kesäkuussa Maltan saattueen MW11 suojaksi laivueensa mukana (operaatio Vigorous).
Alus lähti 11. kesäkuuta Port Saidista suojaten neljän rahtialuksen saattuetta MW11C, jonka kullakin aluksella oli hinattavanaan moottoritorpedovene (operaatio Rembrandt). Seuraavana päivänä SS City of Calcutta vaurioitui ilmahyökkäyksessä, jolloin Eridge, HMS Croome ja HMS Exmoor saattoivat vaurioituneen aluksen Tobrukiin. Saattaneet alukset palasivat 14. kesäkuuta saattueeseen, joka joutui toistuvien ilmahyökkäysten kohteeksi. Operaatio peruutettiin 15. kesäkuuta, minkä jälkeen alus palasi 17. kesäkuuta normaaliin laivuepalvelukseen.
Alus tuki 10. heinäkuuta laivueen mukana maajoukkojen operaatioita. Seuraavana päivänä se tulitti Mersa Matruhia, jolloin satamassa ollut ammuslaiva SS Sturla upposi. Alus tuki 27. elokuuta HMS Aldenhamin, HMS Croomen ja Hurworthin kanssa maajoukkojen taistelua. Seuraavana päivänä ne tulittivat El Dabassa ollutta lentokenttää, josta palatessaana alukset joutuivat E-veneiden hyökkäyksen kohteeksi.
Aluksen osui oikealle takaosaan torpedo, joka aiheutti suuren räjähdyksen sekä massiivisen vuodon konehuoneeseen. Vuodon seurauksena alus menetti sähköt. Aldenham otti vaurioituneen aluksen hinaukseen Croomen ja Hurworthin suojatessa. Osasto joutui paluumatkalla Junkers Ju 87 pommittajien maaliksi.
Alus saapui 31. elokuuta hinattuna Aleksandriaan, jossa se poistettiin palveluksesta vaurioiden tutkimisen ajaksi. Alus jäi satamaan, jossa sitä käytettiin majoitustilana vuoteen 1946. Alusta käytettiin myös arvokkaana varaosien lähteenä kuten korjattaessa karille ajossa vaurioitunut HMS Aldenham. Sotatoimien päätyttyä alus sijoitettiin poistolistalle ja se myytiin lokakuussa 1946 kreikkalaiselle romuttamolle Aleksandriassa.
Hans Uhlmann

Hans Uhlmann vuonna 1970.
Hans Uhlmann (27. marraskuuta 1900 Berliini – 1975)  oli saksalainen kuvanveistäjä. Hän teki konstruktivistisia metalliveistoksia, joista monet ovat useavärisiä. Hän pyrki Karl Hartungin, Norbert Kricken sekä Brigitte Meier-Denninghoffin tavoin muodon viimeistelyyn erikoismuotojen vaalimisen vuoksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hans Uhlmann Wikimedia Commonsissa
Hassan Diab

Hassan Diab
Hassan Diab (arab. حسان دياب‎, Ḥassān Diyāb; s. 1. kesäkuuta 1959 Beirut) on libanonilainen poliitikko. Hän on toiminut Libanonin koulutusministerinä ja tammikuusta elokuuhun 2020 hän oli Libanonin pääministeri.  Hän toimi vielä virkaa tekevänä pääministerinä vuoden, siihen asti kun Najib Mikati nimitettiin uudeksi pääministeriksi syyskuussa 2021.
Diab on koulutukseltaan tietotekniikan tohtori, ja lisäksi hän on opiskellut tietoliikennetekniikkaa. Hän työskenteli professorina Beirutin Amerikkalaisessa yliopistossa ennen poliittista uraansa.
Hans Thoma

Omakuva koivikossa, 1899.
Hans Thoma (2. lokakuuta 1839 Bernau, Baden-Württemberg, Saksa – 7. marraskuuta 1924 Karlsruhe, Baden-Württemberg, Saksa) oli saksalainen taidemaalari.
Thoma aloitti 20-vuotiaana opintonsa Karlsruhessa Johann Wilhelm Schirmerin johdolla ja siirtyi tämän kuoltua 1867 Düsseldorfiin ja sitten Pariisiin, jossa häneen vaikutti varsinkin Gustave Courbet. Hän asettui 1871 Müncheniin ja teki vuoden 1874 jälkeen matkoja Italiaan. Hänellä oli 1890 suuri näyttely, jolloin hänet kutsuttiin Münchenin akatemian kunniajäseneksi sekä 1899 Karlsruhen Kunsthallen johtajaksi.
Thoma oli tuottelias ja liikkui kaikilla maalaustaiteen alueilla. Hänen varhaisemmissa maalauksissaan on enemmän omaperäisyyttä kuin myöhemmissä. Arnold Böcklinin tapaan ja epäilemättä juuri hänen esikuvaansa seuraten hänkin usein elävöittää maisemansa tarustojen luonnonolennoilla saavuttamatta kuitenkaan Böcklinin voimaa ja omintakeisuutta, ei myöskään värikylläisyyttä. Thoman värienkäsittely on verraten yksinkertaista ja kylmähköä vailla hienompia vivahduksia, joskin toisinaan, kuten maalauksessa Paratiisi, värit voivat käydä vaikuttaviksi.
Thoman muotokuvien tarkka piirustus ja yksityiskohtien viimeistely osoittavat hänen tutkineen ahkerasti Hans Holbeinia ja muita vanhoja saksalaisia mestareita. Kaikissa Saksan huomattavissa taidekokoelmissa on Thoman taide hyvin edustettuna.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hans Thoma Wikimedia Commonsissa