stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Neste (yritys)
Kritiikki > Palmuöljy > Palmuöljyn sivutuotteiden jäteluokitus

Nestettä on kritisoitu siitä, että merkittävä osa sen käyttämistä jätteistä ja tähteistä on palmuöljyn sivutuotteita. Vuonna 2018 Nesteen myymän dieselin raaka-aineista jätteitä ja tähteitä oli 83 prosenttia, loput 17 prosenttia oli kasviöljyä eli käytännössä palmuöljyä.
Palmuöljyn tuotannossa syntyy sivutuotetta nimeltä palmuöljyn rasvahappotisle (PFAD). Asiantuntija arvioi vuonna 2021, että noin puolet uusiutuvasta dieselistä Suomessa on palmuöljyn rasvahappotislettä. Neste kuitenkin salaa tisleen määrän polttoaineessaan kilpailullisista syistä. Ympäristöjärjestöt ja tutkijat ovat kritisoineet tisleen käyttöä sen ympäristö- ja ilmastohaittojen takia. Kun sademetsäkadon aiheuttamat epäsuorat päästöt otetaan huomioon, tisleestä valmistettu polttoaine saattaa aiheuttaa jopa enemmän päästöjä kuin tavallinen diesel.
EU:n biopolttoaineiden kestävyyskriteerit mahdollistavat PFAD:n käytön biopolttoaineissa, jos se on luokiteltu jäsenmaassa jätteeksi. Monet EU-maat ovat kuitenkin ympäristösyistä poistaneet jäteluokituksen, kuten Iso-Britannia, Ranska, Norja ja Ruotsi. Jätteiden osuus polttoaineen raaka-aineissa vaikuttaa siihen, millaiset päästöarvot sille EU:n direktiivin kaavoissa lasketaan. Ilman jäteluokitusta tisleestä valmistettu biopolttoaine tuottaa todellisuudessa vähintään yhtä paljon päästöjä kuin fossiilinen diesel.
Vasemmistoliiton kansanedustaja Hanna Sarkkinen jätti lokakuussa 2019 kirjallisen kysymyksen eduskunnalle, jossa hän vaati rasvahappotisleen jäteluokituksen poistamista. Kysymykseen vastasi kieltävästi elinkeinoministeri Katri Kulmuni. Vastauksessa todettiin, ettei biopolttoaineiden raaka-ainepohjaa tule tarpeettomasti rajoittaa. Kulmunin mukaan tämä heikentäisi biopolttoaineita tuottavien yritysten toimintaedellytyksiä.
Vuonna 2019 Nesteen käyttämästä PFAD-sivutuotteesta kaikki ei ollut vielä sertifioitua, mutta täyden jäljitettävyyden piti yhtiön mukaan onnistua parin vuoden kuluttua. Sertifioinnin pitäisi taata, ettei plantaaseja ole raivattu sademetsiin. WWF hyväksyy sertifioidun palmuöljyn, Greenpeace sen sijaan vastustaa sekä palmuöljyn että PFAD:n käyttöä. Vuonna 2019 Neste ei kertonut kuinka paljon Suomessa myydystä uusiutuvasta dieselistä oli PFAD:tä.
Neste MY -brändiä myydään globaalisti, ja vaikka tuote on ulkomailla samanlaista, siihen liitetyt päästövähennyslupaukset vaihtelevat markkinoiden mukaan. Sen jälkeen kun Ruotsi muutti PFAD-luokitustaan, PFAD-pohjaiset tuotteet eivät ole siellä niin houkuttelevia kuin Suomessa. Suomessa myytävä MY -diesel valmistetaan kokonaan jätteistä ja tähteistä, mutta muualla sekaan pannaan myös kasviöljyä, kuten palmuöljyä.
Kritiikki > Palmuöljy > Pakkotyö ja seksuaalinen väkivalta

Hollantilainen Milieudefensie-ympäristöjärjestö julkaisi marraskuussa 2021 raportin, jonka mukaan Nesteen PFAD alihankkijat ovat syyllistyneet sademetsäkatoon Kaakkois-Aasiassa vuodesta 2019 lähtien. Raportti listaa kahdeksantoista ympäristötuhoihin yhdistettyä palmuöljy-yhtiötä Kaakkois-Aasiassa, joilta Neste hankkii palmuöljyn rasvahappotislettä. Milieudefensie laskee, että kulotuksen, hakkuiden ja maaperän tuhoutumisen myötä yhtiöt ovat aiheuttaneet tammikuun 2019 ja elokuun 2020 välisenä aikana lähes 10 000 hehtaarin metsäkadon.
Ympäristötuhojen lisäksi alihankkijoita syytetään ihmisoikeusloukkauksista ja työntekijöiden kaltoinkohtelusta. Raportissa mainitaan esimerkiksi Nesteen alihankkija Sime Darby, jonka plantaaseilla on havaittu viitteitä seksuaalisesta väkivallasta, työntekijöiden pahoinpitelyistä ja esimerkiksi lapsityövoiman käytöstä.
Hiilineutraaliustavoite

Nesteen tavoitteena on saavuttaa hiilineutraali tuotanto vuoteen 2035 mennessä. Tällä Neste viittaa niihin päästöihin, jotka syntyvät yhtiön omasta toiminnasta (scope 1), sekä niihin, jotka syntyvät Nesteen käyttämän energian tuotannossa (scope 2). Näistä syntyi vuonna 2020 noin 2,8 miljoonan tonnin hiilidioksidipäästöt. Nesteen hiilineutraaliustavoitteeseen eivät kuulu yrityksen toiminnasta epäsuorasti aiheutuvat scope 3 -päästöt, jotka muodostavat n. 95 % Nesteen päästöistä – yli 47 miljoonaa tonnia..
Tunnustuksia

Vuonna 2013 Neste oli ainoa energiayhtiö, joka pääsi yritysten ympäristötoimien maailman johtajana ympäristövaikutuksia käsittelevässä voittoa tavoittelemattomassa Climate Disclosure Project -ohjelmassa (CDP) Leadership-luokkaan kolmessa eri ohjelmassa.
Marraskuussa 2013 RSPO luovutti Neste Oilille maailman ensimmäisenä yhtiönä entistä vaativamman sertifiointijärjestelmän mukaisen RSPO-RED-toimitusketjusertifikaatin.
Helmikuussa 2014 Talouselämä-lehti valitsi Neste Oilin uusiutuvan polttoaineen 2000-luvun mullistavimmaksi suomalaiseksi bisnesinnovaatioksi.
Vuonna 2018 Neste valittiin maailman toiseksi vastuullisimmaksi yritykseksi. Vuonna 2019 ja 2020 Neste valittiin jälleen yhdeksi maailman vastuullisimmista yrityksistä. Neste sijoittui molempina vuosina sijalle 3.
Lokakuussa 2019 konsulttiyhtiö Innosight listasi Nesteen yhdeksi 2010-luvulla parhaiten toimintaansa muuttaneista yhtiöistä.
Neste on valittu maailman teknologiayhtiöiden kestävän kehityksen panostuksia mittaavaan Dow Jones Sustainability -indeksiin (DJSI) vuosina 2007–2019.
Kirjallisuutta

Saastamoinen, Jukka: Brezhnevin katoksessa ja muita juttuja Nesteestä.  WSOY, 2007.  ISBN 978-951-032997-9
Kuisma, Markku: Kylmä sota, kuuma öljy - Neste, Suomi ja kaksi Eurooppaa.  WSOY, 1997.  ISBN 951-0-20811-6
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Neste yritysasiakkaille
Neste yksityisasiakkaille
| n k  OMX Helsinki 25 |
| --- | --- |
 Cargotec  Elisa  Fortum  Huhtamäki  Kemira  Kesko  Konecranes  KONE  Kojamo  Mandatum  Metsä Board  Metso  Neste  Nokia  Nokian Renkaat  Nordea Bank  Orion  Outokumpu  Qt Group  Sampo  Stora Enso  Tieto-Evry  UPM-Kymmene  Valmet  Wärtsilä 
Päivitetty: 7. marraskuuta 2024
| n k OMX Nordic 40 |
| --- | --- |
 ABB  Alfa Laval  Assa Abloy  Atlas Copco  Astra Zeneca  Boliden  Carlsberg  Coloplast  Danske Bank  DSV  EQT  Ericsson  Essity  Evolution  Genmab  Hexagon  Hennes & Mauritz  Investor  Kone  A. P. Møller-Mærsk  Nordea Bank  Neste  Nibe Insdustrier  Nokia  Novo Nordisk  Novozymes  Ørsted  Pandora  Sampo  Sandvik  SCA  SEB  Sv. Handelsbanken  Stora Enso  Swedbank  UPM-Kymmene  Volvo  Vestas Wind Systems 
Päivitetty: 5. tammikuuta 2024
Huoltoasemat Suomessa
| asemaketju | (tuotemerkin) omistaja |
| --- | --- |
ABC | ABC Deli: S-ryhmä
Gulf: Hinduja Group → Gulf Oil Corporation → Us-Parts Finn-Am
Neste | Neste Express: Neste
Ritoil: Risto Rämä → Ritoil
Seo: Suomalainen Energiaosuuskunta (SEO, Seo)
St1 | Shell | Shell Express: St1 Nordic → St1
Teboil | Teboil Express: Lukoil → Teboil
| n k  Suomen valtio-omisteiset yhtiöt |
| --- | --- |
Erityistehtävät:  A-Kruunu  Alko  Business Finland  Cinia (77,5 %)  CSC – Tieteen tietotekniikan keskus (70,0 %)  DigiFinland (33,46 %)  FinnHEMS  Finnpilot Pilotage  Finnvera  FVR – Suomen rokotetutkimus (51,0 %)  Gasonia  Governia  Hansel (65,0 %)  HAUS kehittämiskeskus  Hevosopisto (25,0 %)  Ilmastorahasto  Itärata (51,0 %)  Kuntarahoitus (16,0 %)  Liikenteenohjausyhtiö Fintraffic  Länsirata (51,0 %)  Maakuntien tilakeskus  Oppiva Invest  Solidium  STUK International  Suomen Erillisverkot  Suomen Ilmailuopisto (98 %)  Suomen Malmijalostus  Suomen Teollisuussijoitus  Suomi-rata (51,0 %)  Teknologian tutkimuskeskus VTT  Teollisen yhteistyön rahasto (96,04 %)  Työkanava  Veikkaus  Yleisradio 
Strateginen intressi:  Arctia  Boreal Kasvinjalostus (65,0 %)  Finavia  Fingrid (36,9 %)  Gasgrid Finland  Gasum  Leijona Catering  Motiva  Neova (50,1 %)  Patria (50,1 %)  Posti Group  Suomen Lauttaliikenne  Suomen Siemenperunakeskus (22,0 %)  Suomen Viljava  Tapio  VR-Yhtymä 
Sijoitusintressi:  Edita Group  Finnair (55,8 %)  Fortum (51,26 %)  Kemijoki (50,1 %)  Neste (44,22 %)  SSAB (6,3 %)  Suomen Rahapaja 
Solidium:  Anora Group (19,4 %)  Elisa (10,0 %)  Konecranes (11,1 %)  Metso (14,9 %)  Nokia (5,8 %)  Nokian Renkaat (10,10 %)  Outokumpu (15,5 %)  Sampo (6,6 %)  Stora Enso (10,7 %)  Tieto-Evry (10,9 %)  Valmet (10,1 %) 
Päivitetty: 29. tammikuuta 2024
Neste Oy:n logo vuodelta 1963
Nesteen logo vuoteen 2005 asti (viimeinen asema 2021 asti Kemissä tällä tunnuksella)
Nesteen logo vuodesta 2006 aina 1.4.2015 saakka, jolloin nimestä pudotettiin Oil -lopputermi pois
Neste K (2016-2024)
Nesteen pääkonttori Espoon Keilaniemessä
Neste Express Helsingin Suutarilassa
Kotselkä

Kotselän kylä sijaitsi Karjalankannaksella Kivennavan kirkolta 8 kilometriä Viipurin suuntaan. Kylässä oli talvisodan syttyessä 30 taloa.
Aiheesta muualla

VirtuaaliKivennapa
Kivennavan kylät
Ahjärvi • Hartonen • Hiirelä • Holttila • Ikola • Jalkala • Joutselkä • Jäppinen • Kanala • Karvala • Kaukolempiälä • Kauksamo • Kekrola • Kivennavan kirkonkylä • Kontu • Korpikylä • Kotselkä • Lavola • Liikola • Lintula • Lipola • Miettilä • Multala • Mustapohja • Pamppala • Patrikki • Pihlainen • Polviselkä • Raivola • Rantakylä • Rasala • Riihisyrjä • Riihiö • Rontu • Räikylä • Saarenmaa • Seppälä • Siiranmäki • Soppikylä • Suurselkälä (Suurselkä) • Tammiselkä • Tirttula • Tonteri • Uupune • Vaittila • Vanhakylä • Vehmainen • Voipiala • Vuottaa • Ylentelä
Liikola

Liikola oli Kivennavan pitäjän kylä Kivennapa-Kanneljärvi maantien varressa. Liikolassa oli talvisodan alkaessa parikymmentä taloa. Kylää kutsuttiin myös Keski-Voipeelaksi tai Hyyteläksi, jotta sitä ei sekoitettaisi pitäjänrajan toisella puolella olevaa Kanneljärven Liikolaan. Tuota Kanneljärven Liikolaa, joka oli selvästi suurempi kylä, kutsuttiin samasta syystä Turkkilaksi. Kivennavan Liikola oli yksi Kolmikyläksi nimitetyn kylärykelmän kokonaisuudesta. Muut olivat Voipiala eli Etu-Voipeela ja Kaukolempiälä eli Perä-Voipeela.
Nykyisin näistä kolmesta kylästä asutusta on vain Kaukolempiälässä. Liikolan kohdalla on peltoaukea ja tienristeys. Risteyksestä lähtevä pitkähkö hiekkatie johtaa pellon halki ja metsän läpi yksittäiselle maatilalle, mutta Liikolan kylän kohdalla asutusta ei ole.
Aiheesta muualla

VirtuaaliKivennapa
Kivennavan kylät
Ahjärvi • Hartonen • Hiirelä • Holttila • Ikola • Jalkala • Joutselkä • Jäppinen • Kanala • Karvala • Kaukolempiälä • Kauksamo • Kekrola • Kivennavan kirkonkylä • Kontu • Korpikylä • Kotselkä • Lavola • Liikola • Lintula • Lipola • Miettilä • Multala • Mustapohja • Pamppala • Patrikki • Pihlainen • Polviselkä • Raivola • Rantakylä • Rasala • Riihisyrjä • Riihiö • Rontu • Räikylä • Saarenmaa • Seppälä • Siiranmäki • Soppikylä • Suurselkälä (Suurselkä) • Tammiselkä • Tirttula • Tonteri • Uupune • Vaittila • Vanhakylä • Vehmainen • Voipiala • Vuottaa • Ylentelä
Ristseppälä

Ristseppälä (Žitkovo) on entinen lahjoitusmaan kantatila luovutetulla alueella Heinjoella Venäjällä. Maa oli osa aluetta, joka lahjoitettiin 1726 kenraalimajuri Ivan Šuvaloville. Valtio lunasti 1890 silloin 4 5/6 manttaalia, 10 239 hehtaaria, käsittäneen alueen kellogiasessori Reinhold Grotenfeltin perillisiltä.
Suvalov-suvulta tilan ostivat 1803 Olchinit. Alue jakaantui 1837–1840 ostoissa useille omistajille, joista kolleginasessori Reinhold Grotenfelt osti kahdeksan tilaa ja perusti Ristseppälän hovin. Valtio lunasti 1890 hänen perillisiltään 600 000 markalla Ristseppälän lahjoitusmaan. Sen jälkeen ei valtio lunastanut suuria lahjoitusmaita. Kantatilan omisti vuonna 1915 T. Hollming.
Likainen Harry

| Likainen Harry> Dirty Harry |
| --- | --- |
 Suomenkielisen DVD-julkaisun kansikuva
Ohjaaja:  Don Siegel
Käsikirjoittaja:  Harry Julian Fink Rita M. Fink Dean Riesner
Tuottaja:  Robert Daley Don Siegel
Säveltäjä:  Lalo Schifrin
Kuvaaja:  Bruce Surtees
Leikkaaja:  Carl Pingitore
Pääosat:  Clint Eastwood Harry Guardino Reni Santoni Andrew Robinson John Larch John Vernon
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Malpaso Warner Bros.
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:   22. joulukuuta 1971  5. tammikuuta 1973
Kesto:  102 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  4 000 000 dollaria
Tuotto:  35 976 000 $
Seuraaja:  Magnum .44
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Likainen Harry (engl. Dirty Harry) on Don Siegelin ohjaama vuonna 1971 valmistunut kiistelty rikoselokuva, jonka pääosaa näyttelee  Clint Eastwood. Se oli Siegelin ja Eastwoodin neljäs yhteistyö (aiemmat olivat Rautainen Coogan (1968), Kourallinen dynamiittia (1970) ja Korpraali John McB (1971)). Elokuva kertoo kovaotteisesta, säännöistä piittaamattomasta poliisietsivästä ”Likainen” Harry Callahanista, joka yrittää saada kiinni psykopaattista, Scorpio-salanimeä käyttävää sarjamurhaajaa San Franciscossa. Elokuva perustuu osittain todelliseen, selvittämättömäksi jääneeseen sarjamurhaajatapaukseen, jossa Zodiac Killer -nimeä käyttänyt mies murhasi Kaliforniassa vuosina 1968–1969 viisi ihmistä.
Elokuva menestyi hyvin, mutta sai kritiikkiä väkivaltaisuudestaan. Elokuva tunnetaan edelleen parhaiten San Franciscoon sijoittuvista kohtauspaikoistaan, Harryn virka-aseesta Smith & Wesson 29 .44 Magnumista ja repliikistä "You've got to ask yourself one question: 'Do I feel lucky?' Well, do ya, punk?"
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Clint Eastwood  | … |  Harry Callahan   |
|  Harry Guardino  | … |  Bressler   |
|  Reni Santoni  | … |  Chico   |
|  John Vernon  | … |  pormestari   |
|  Andrew Robinson  | … |  tappaja    |
|  John Larch  | … |  poliisiylijohtaja   |
|  John Mitchum  | … |  De Giorgio   |
|  Mae Mercer  | … |  rouva Russell   |
|  Lyn Edgington  | … |  Norma   |
|  Ruth Kobart  | … |  linja-auton kuljettaja   |
|  Woodrow Parfrey  | … |  herra Jaffe   |
|  Josef Sommer  | … |  Rothko  |
Kohtelu Suomessa

Valtion elokuvatarkastamo antoi helmikuussa 1972 Likainen Harry -elokuvalle raaistavana ja mielenterveydelle vahingollisena ikärajan KK (Kokonaan kielletty), joten sitä ei saanut Suomessa esittää eikä levittää. Kuukausien valituskierrosten ja oikeusasteiden jälkeen elokuvan noin kolme minuuttia leikattu versio hyväksyttiin korkeimman hallinto-oikeuden päätöksen jälkeen ikärajamerkinnällä K-16 ja se sai valkokangasensi-iltansa tammikuussa 1973. Nykyisin ikäraja on 16. Sittemmin elokuvaa on esitetty Suomessa televisiossa useita kertoja.
Aiheesta muualla

Mustonen, Jari: Likainen Harry (1971). Elitisti, 16.7.2018.
Kekrola

Kekrola oli kylä Kivennavan pitäjässä Karjalankannaksella. Kylän keskustasta oli matkaa rajalle nelisen kilometriä, Kivennavan kirkonkylään Seppälän kylän ja Ronnunkylän kautta 12 kilometriä.
Kekrolassa oli talvisodan syttyessä 63 tilaa. Kekrolan tilat olivat pieniä, vain kolmasosa tiloista oli elinkelpoisia ilman muualta hankittuja sivuansioita. Monet pikkutilalliset olivat käsityöammatin harjoittajia. Ennen Suomen itsenäistymistä kekrolalaiset elivät kaupankäynnillä Pietariin. Sinne ja pietarilaisille Kivennavalla ja Terijoella asuville huvila-asukkaille maa- ja karjataloustuotteita sekä kaikkea muuta, marjoja, sieniä, metsälintuja, saunavastoja. Kekrolan kansakoulu aloitti toimintansa vuonna 1902 vuokrahuoneistossa ja vuonna 1906 omassa koulurakennuksessa. Kekrolassa kävivät koulua Seppälän kylän ja Ronnunkylän lapset, kunnes Seppälän koulu valmistui vuonna 1925.
Nykyisin Kekrolan kylän paikkeilla on muutama talo peltojen ja metsän keskellä tien A120 varrella.
Aiheesta muualla

VirtuaaliKivennapa
Kivennavan kylät
Ahjärvi • Hartonen • Hiirelä • Holttila • Ikola • Jalkala • Joutselkä • Jäppinen • Kanala • Karvala • Kaukolempiälä • Kauksamo • Kekrola • Kivennavan kirkonkylä • Kontu • Korpikylä • Kotselkä • Lavola • Liikola • Lintula • Lipola • Miettilä • Multala • Mustapohja • Pamppala • Patrikki • Pihlainen • Polviselkä • Raivola • Rantakylä • Rasala • Riihisyrjä • Riihiö • Rontu • Räikylä • Saarenmaa • Seppälä • Siiranmäki • Soppikylä • Suurselkälä (Suurselkä) • Tammiselkä • Tirttula • Tonteri • Uupune • Vaittila • Vanhakylä • Vehmainen • Voipiala • Vuottaa • Ylentelä
Avaruustekniikan opetus Suomessa

Avaruustekniikka käsittää joko avaruuslentojen tarvitsemien laitteiden tekniikan tai laajemmin myös niiden hyväksikäyttöön tarvittavan tekniikan, esimerkiksi kaukokartoituksen data-analyysin. Tässä mielessä jopa avaruustiede ja satelliittikaukokartoitus voidaan lukea avaruustekniikkaan siltä osin kuin niissä tehdään muuta kuin perustutkimusta.
Kouluttajat > Aalto-yliopisto

Formaalisti alan koulutus Suomessa alkoi 1980-luvulla, kun TKK:hon perustettiin Avaruustekniikan laboratorio. Ensimmäiset suomalaiset avaruustekniikan diplomi-insinöörit valmistuivat 1980-luvun lopulla. Avaruustekniikan opetuksen painopiste on kaukokartoituksessa, etenkin mikroaaltoinstrumenteillä tehtävä kaukokartoitus, johon liittyvää tutkimusta tekee Suomessa myös TKK:n Radiolaboratorio, VTT Tietotekniikka ja ESAn ulkoinen laboratorio MilliLab. Laboratorio pyrki rakentamaan oman HUTSAT-nimisen mikrosatelliitin 1990-luvulla, mutta sen rahoitus keskeytyi 1994. Laboratoriolla on avaruustekniikaa tukeva Skyvan-mittauslentokone kaukokartoitusta varten. Vuonna 2009 laboratorio tuli osaksi Aalto-yliopiston Radiotieteen ja- tekniikan laitosta. Vuonna 2009 yksikössä on alkanut CubeSat-satelliitin suunnittelu, joka on merkittävä uudenlaisen opiskelumetodin kokeilu. Koulutusta johtaa professori Martti Hallikainen.
Satelliittikaukokartoitusta ja -paikannusta opettaa ja tutkii myös Fotogrammetrian ja kaukokartoituksen osasto.
Vuodesta 2005 alkaen TKK:n eli 2010 lähtien Aalto-yliopiston opiskelijoilla on ollut mahdollisuus osallistua EU:n kansainväliseen SpaceMaster-maisteriohjelmaan. Ohjelma on kaksivuotinen ja johtaa kaksinkertaiseen maisterintutkintoon.
Vuonna 2003 silloisen TKK:n avaruustekniikan opiskelijaryhmä voitti Mars-lentojen opiskelijoille tarkoitetun suunnittelukisan.
Kouluttajat > Tampereen teknillinen yliopisto

Alan koulutus on 1990-luvun lopulla laajentunut Tampereen teknilliseen yliopistoon, jossa kuitenkin opetetaan vain muutamia kursseja.
Molemmissa edellä mainituissa yliopistoissa oli avaruustekniikan koulutusta jo 1970-luvun alussa, etenkin satelliittien ratamekaniikkaan liittyen.
Kouluttajat > Ammattikorkeakoulut

Avaruustekniikka-alan koulutusta on annettu 2000-luvulla Rovaniemellä ammattikorkeakoulussa.  Tampereen ammattikorkeakoulu on aerospace-alalla kouluttanut vain lentokonetekniikkaa.
Muuta avaruusalan koulutusta

Avaruustekniikan ulkopuolella mutta aihetta koskettaen annetaan koulutusta
Helsingin yliopisto – Helsingin yliopiston matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta: sekä Fysikaalisten tieteiden laitos ml. siihen liitetty entinen Tähtitieteen laitos
Oulun yliopisto – Fysikaalisten tieteiden laitoksessa (tähtitiede ja avaruusfysiikka) ja Tuotantotekniikan laboratoriossa (valmistustekniikkaa)
Jyväskylän yliopisto (etenkin säteilytestaus)
Turun yliopisto, Avaruustutkimuslaboratorio
Lapin yliopisto, avaruuslainsäädäntö
Kirjallisuutta

Seppinen, Ilkka: Suomalaisen avaruustutkimuksen historia: Euroopan avaruusjärjestön jäsenyyteen asti.  Helsinki: Yliopistopaino, 2004.  ISBN 951-570-573-8
Aiheesta muualla

Aalto-yliopiston TKK:n kampun Espoon Otaniemessä
Aalto-yliopisto/Sähkötekniikan korkeakoulu, Radiotieteen ja -tekniikan laitos (ml. ent. avaruustekniikan lab.)
Aalto-yliopisto/Sähkötekniikan korkeakoulu, SpaceMaster-sivu ( Arkistoitu – Internet Archive)
SpaceMaster, kansainvälinen avaruustekniikan koulutusohjelma
Aalto-yliopisto/Sähkötekniikan korkeakoulu, Metsähovin radio-observatorio
Aalto-yliopisto/Insinööritieteiden korkeakoulu, Geomatiikan tutkimus (Arkistoitu – Internet Archive)
Helsingin yliopisto, Geofysiikan ja tähtitieteen osasto (Arkistoitu – Internet Archive)
Lapin yliopiston ilmailu- ja avaruusoikeusinstituutti[vanhentunut linkki]
Oulun yliopiston fysikaalisten tieteiden laitos (Arkistoitu – Internet Archive)
Turun yliopisto
Turun yliopisto, Avaruustutkimuslaboratorio (Arkistoitu – Internet Archive)
Turun yliopisto, Tuorlan observatorio (Arkistoitu – Internet Archive)
Ivano-Frankivsk

| Ivano-Frankivsk (Івано-Франківськ) |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Ivano-Frankivsk
 Koordinaatit: 48.9227°N, 24.71034°E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Ivano-Frankivskin alue
Piiri:  Ivano-Frankivskin piiri
Kaupunkioikeudet:  1662
Hallinto:  
 – Pormestari:  Ruslan Martsinkiv
Korkeus:  249 m
Väkiluku (2022)  ():  238 196
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  76000-76490
Suuntanumero(t):  +380 (0) 342
 
 mvk.if.ua 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ivano-Frankivsk (ukr. Івано-Франківськ, vuoteen 1962 Stanyslaviv, Станиславів, puol. Stanisławów) on kaupunki ja Ivano-Frankivskin alueen pääkaupunki Ukrainan länsiosissa, historiallisesti Galitsiaksi kutsutulla alueella. Kaupungissa oli vuoden 2022 alussa 238 196 asukasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ivano-Frankivsk Wikimedia Commonsissa
Valokuvagalleria (ukrainaksi) (mvk.if.ua)
Ivano-Frankivskin alue
Päähallintopaikka: Ivano-Frankivsk




Piirit ja kaupunkipiirit:
Bohorodtšany | Boleh'iv | Dolyna | Halytš | Horodenka | Ivano-Frankivsk | Jaremtše | Kaluš | Kaluš | Kolomyja | Kolomyja | Kosiv | Nadvirna | Rohatyn | Rožnjativ | Snjatin | Tlumatš | Tysmenitsja | Verh'ovyna



Merkittäviä kaupunkeja:
Burštyn |
Dolyna |
Halytš |
Horodenka|
Kosiv |
Nadvirna |
Rohatyn |
Snjatyn |
Tlumatš |
Tysmenitsja
Luettelo Ulvilan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Ulvilan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Ulvilan kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Ulvilaan on liitetty Kullaan kunta.
Troy Baker

| Troy E>  Baker |
| --- | --- |
 Baker vuonna 2019
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. huhtikuuta 1976 (ikä 48) Dallas, Texas, Yhdysvallat
Näyttelijä
Aktiivisena:  1994–
Merkittävät roolit:  Kanji Tatsumi (Shin Megami Tensei: Persona 4) Vincent Brooks (Catherine) Joel (The Last of Us)
Aiheesta muualla
troybaker.net
IMDb 
Troy E. Baker (s. 1. huhtikuuta 1976, Dallas, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä, muusikko ja ääninäyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten äänirooleistaan televisiosarjoissa ja videopeleissä. Esimerkkejä tunnetuista rooleista ovat Snow Villiers Final Fantasy XIII:ssä, Kanji Tatsumi pelissä Shin Megami Tensei: Persona 4, Vincent Brooks Catherinessa, Joel pelissä The Last of Us, Booker DeWitt pelissä BioShock Infinite ja Valvatorez Disgaea 4:ssä.
Ura

Baker aloitti ääninäyttelijän uransa radiomainoksista ja sen jälkeen työskenteli animesarjojen kanssa, kuten Bleach, Dragon Ball Z, Fullmetal Alchemist, Fullmetal Alchemist: Brotherhood, Naruto, Naruto: Shippuden, One Piece, Shin-Chan, Soul Eater, ja Trinity Blood.
Baker on tehnyt erittäin suuren määrän äänirooleja videopeleihin. Hänen ääntään on kuultu peleissä ja -sarjoissa kuten Final Fantasy, BioShock, Sonic the Hedgehog, Dead or Alive, Ninja Gaiden, Saints Row, The Last of Us, Disgaea, Resident Evil, Infamous: Second Son ja Metal Gear Solid V: The Phantom Pain.