stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jörg Haider
Poliittinen kamppailu Kärntenissä

Vuoteen 1989 asti sosiaalidemokraatit olivat hallinneet Kärnteniä suvereenisti absoluuttisella enemmistöllä. Tuona vuonna sosiaalidemokraatit kuitenkin saivat alle 50 prosenttia äänistä, joten Vapauspuolue ja konservatiivinen Kansanpuolue onnistuivat muodostamaan hallituksen, joka valitsi uudeksi osavaltion kuvernööriksi (Landeshauptmann) 39-vuotiaan Jörg Haiderin.
Haider piti kovalla otteella kasassa hajanaisen puolueen, mutta johti samalla puolueen voitosta voittoon. Vuoden 1990 Itävallan parlamenttivaaleissa puolue sai 16,5 prosenttia äänistä, kun vielä vuonna 1986 kannatus oli ollut vain 5 prosenttia. Heinäkuussa 1991 osavaltioparlamentissa opposition edustaja arvosteli Haiderin suunnitelmaa pienentää työttömyystukia ja väitti sitä Kolmannen Valtakunnan politiikan mukaiseksi työhön pakottamiseksi. Kiukuissaan Haider vastasi, että ”Tämä ei ole Kolmas valtakunta, koska Kolmas valtakunta onnistui kehittämään kunnollisen työllisyyspolitiikan, jota sinun hallituksesi Wienissä ei ole koskaan onnistunut tekemään.” Haider joutui lausuntonsa takia ankaran painostuksen alle ja joutui jättämään kuvernöörin paikkansa siirtyen varakuvernööriksi. Samoin konservatiivien ja Vapauspuolueen koalitio vaihtui konservatiivien ja sosiaalidemokraattien muodostamaksi. Haider pyysi anteeksi lausuntoaan, mutta perusteli sanomisiaan: ”Se, mitä minä sanoin, oli tosiasia: Kolmannessa valtakunnassa luotiin suuri määrä työpaikkoja tehokkaalla työllisyyspolitiikalla ja täten työttömyys poistettiin.”
Kuolema

Jörg Haider kuoli 58-vuotiaana auto-onnettomuudessa Kärntenin osavaltiossa lähellä Klagenfurtin kaupunkia aamuyöllä 11. lokakuuta 2008 ollessaan tulossa yökerhosta. Haider ajoi yksin virka-autoaan, Volkswagen Phaetonia huomattavaa ylinopeutta: 142 kilometriä tunnissa 70 kilometrin tuntinopeusrajoitusalueella, ja menetti sen hallinnan ohituksen jälkeen. Auto osui betonipylvääseen ja kieppui ympäri. Haider sai vammoja pään ja rinnan alueille. Haiderin ohittama autoilija soitti apua ja vaikka Haider saatiin nopeasti avun pariin, hän oli kuollut jo sairaalaan tuotaessa. Tiedottajansa mukaan Haider oli ollut tapahtumahetkellä 1,8 promillen humalassa.
Haiderin jälkeen BZÖ:n puoluejohtajaksi nousi hänen oppipoikansa Stefan Petzner. 22. lokakuuta hän kertoi, että hänen suhteensa Haideriin ”meni paljon ystävyyttä pitemmälle”. Haiderin biseksuaalisuus on ollut Itävallan tiedotusvälineiden arvailujen kohteena, mutta tyyliin ei ole kuulunut julkistaa yksityisasioita. Ilmoitus aiheutti julkisuudessa arveluja, että Petzner saattaa menettää paikkansa puoluejohtajana julkitulonsa johdosta. Näin myös tapahtui.
Sittemmin Itävallassa ja Saksassa on tiedotusvälineitä uhattu rangaistuksella, mikäli nämä ”loukkaavat Haiderin yksityisyyden suojaa” ja julkaisevat väitteitä, että Haider olisi ollut homoseksuaali.
Taloudelliset epäselvyydet ja lahjontaepäily

Kesällä 2010 kerrottiin lehdissä, että Haider oli tallettanut miljoonia liechtensteinilaisiin pankkeihin. Rahojen alkuperä ja käyttötarkoitus ovat arvoitus. Haiderin myös epäillään ottaneen vastaan lahjuksia saksalaiselta BayernLB:lta tämän ostaessa itävaltalaisen HGAA-pankin, joka toimi samassa osavaltiossa, jonka kuvernööri Haider oli.
Loppukesästä 2010 Profil-viikkolehti kertoi Haiderin tallettaneen 45 miljoonaa euroa salaiselle tilille Liechesteiniin. Myöhemmin wieniläinen Falter-viikkolehti julkaisi otteita Haiderin entisen puoluetoverin Walter Meischbergerin päiväkirjasta. Päiväkirjan  mukaan Haider olisi saanut muoviin käärittyinä setelinä 45 miljoonaa Libyan johtajalta Muammar Gaddafilta. Falterin tietojen mukaan raha piti käyttää itävaltalaisten toimittajien ja pankkiirien lahjontaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikiuutisissa on aiheeseen liittyvä uutinen: Jörg Haider menehtyi auto-onnettomuudessa
Kokoelma

Kokoelma voi tarkoittaa seuraavia:
Kerättyä valikoimaa, jonkin mallin mukaisesti järjestettynä. Esimerkiksi postimerkkikokoelma.
Yhden muotitalon luomuksista käytetään nimitystä kokoelma.
Kokoelma on yleinen nimitys eri yhtyeiden ja artistien kokoelma-albumeille. Kokoelma-albumit sisältävät aikaisemmin julkaistuja ja menestyneitä, tai ylipäätään esittäjän tunnetuimpia kappaleita.
Kokoelma -nimisiä albumeita

Kokoelma (Juice Leskinen)
Kokoelma (Jukka Poika)
Kraniofaryngeooma

Kraniofaryngeooma CT-kuvassa
Kraniofaryngeooma on aivolisäkkeen lähellä kehittyvä hyvänlaatuinen aivokasvaintyyppi. Tavallisimmin siihen sairastuvat 5–10-vuotiaat lapset, mutta sitä esiintyy myös aikuisilla. Kohonnut kallonsisäinen paine aiheuttaa potilailla päänsärkyä, pahoinvointia, oksentelua varsinkin aamuisin sekä tasapainovaikeuksia. Hormoniepätasapaino voi aiheuttaa liiallista janoa ja virtsaamista sekä pituuskasvun heikkenemistä. Useimmilla potilailla esiintyy ongelmia näön kanssa, ja ne ovat usein pysyviä. Myös hormonaaliset ja neurologiset häiriöt jatkuvat usein hoidon jälkeen.
Kraniofaryngeoomaa on hoidettu pääasiassa leikkauksin, mutta myös sädehoitoa käytetään. Jos kasvain voidaan leikkauksella poistaa kokonaan tai sitä voidaan hoitaa suurilla sädehoitoannoksilla, pysyvästi paranee noin 80–90 % potilaista. Taudin mahdollinen uusiutuminen tapahtuu yleensä kahden vuoden kuluessa leikkauksesta.
Kraniofaryngeooma kattaa kaikista lapsilla todettavista aivokasvaimista viisi prosenttia.
Kootut runot (Haavikko)

| Kootut runot |
| --- | --- |

Kirjailija:  Paavo Haavikko
Kansitaiteilija:  Jenni Saari
Kieli:  suomi
Genre:  runous
Kustantaja:  Teos
Julkaistu:  2014
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  950
ISBN:  978-951-851-454-4
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kootut runot on vuonna 2014 ilmestynyt Paavo Haavikon runojen kokoelma. Mukana on myös Haavikon jäämistöstä löytyneitä ennen julkaisemattomia runoja.
Aiheesta muualla

Tommi Melender: Runoutta, joka vaikutti Antiaikalainen 4.1.2015.
Vesa Haapala: Haavikko, modernismin laaja oppimäärä Helsingin Sanomat 1.2.2015.
Esa Mäkijärvi: Oraakkelin ja pessimistin Kootut runot: Kaikki heidän vihreytensä Demokraatti 12.2.2015.
Tommi Aitio: Talviasuttavia runoja Kauppalehti 3.2.2015.
Jouni Tossavainen: Kun paperit on kirjoitettu loppuun Kiiltomato.net 25.3.2015.
Kraniosakraaliterapia

Kuvassa kraniosakraaliterapeutti käyttää tekniikkaa nimeltä: Occipital hold. Se on yksi kraniosakraaliterapian manuaalisista tekniikoista, jossa terapeutti pitää kevyesti käsiä kallon takaosan ja niskan alueella, ja jonka käyttötarkoitukset ovat yksilöllisiä.
Kraniosakraaliterapia on manuaalinen eli käsillä tehtävä vaihtoehtohoitoihin ja täydentäviin hoitoihin kuuluva hoitomuoto, jota käytetään tuki- ja liikuntaelimistön rakenteellisten ja toiminnalisten häiriö- ja kiputilojen tutkimiseen, hoitamiseen ja ennaltaehkäisyyn. Hoitomuodon toimivuudesta on vain rajallisesti tieteellistä näyttöä.
Kraniosakraaliterapian historia juontaa juurensa osteopatiaan. Osteopatian kehittäjä oli yhdysvaltalainen lääkäri ja osteopaatti Andrew Taylor Still. Kraniosakraaliterapian suuntauksen kehittäjä on osteopaatti ja tohtori William Garner Sutherland (1873–1954), joka alkoi kutsumaan tutkimustensa ja kokemustensa perusteella työaluettaan kraniaaliosteopatiaksi, josta kehittyi opettaja-oppilassuhteiden myötä nykyaikainen kraniosakraaliterapia. Nimi kraniosakraaliterapia (engl. craniosacral therapy) tulee hoitomuodon historiasta, jossa kallon (cranium) ja ristiluun (sacrum) sekä niitä yhdistävän selkärangan merkitys ihmisen terveydelle erityisesti kiinnosti Sutherlandia.
Vaikka hoitomuodon nimi viittaa spesifiin alueeseen kehossa, kraniosakraaliterapiaa käytetään hoitona muihinkin tuki- ja liikuntaelimistön sairauksiin. Kraniosakraaliterapian kuten muidenkin manuaalisten terapioiden (hieronta, fysioterapia) käytöstä on aina hyvä keskustella hoitavan lääkärin kanssa.
Kraniosakraaliterapia on levinnyt laajalti eri puolille maailmaa 1900-luvun loppupuolella ja 2000-luvulla.
Kraniosakraaliterapian toimivuudesta on rajallisesti tieteellistä näyttöä, ja olemassaoleva tutkimus on yleisesti laajuudeltaan ja laadultaan heikkoa sekä tuloksiltaan vaihtelevaa.
Kranaatinheitinryhmä

Suomalainen kranaatinheitinryhmä ampumassa kevyellä 81 KRH 71 Y -kranaatinheittimellä.
Kranaatinheitinryhmä (HeiR) on joukko sotilaita, joka käyttää kranaatinheitintä. Kranaatinheitintä voi käyttää ryhmää pienempi miehistö, koska kranaatinheitinryhmä on mitoitettu ampumisen lisäksi myös kranaatinheittimen siirtämistä ja ylläpitämistä varten.
Suomessa heitinryhmän vahvuus on yksi aliupseeri ja kuusi miehistön jäsentä. Tehtävät ovat: heittimenjohtaja, suuntaaja, apusuuntaja, lataaja, panostaja, sekä ammusmiehet 1 ja 2, joista toinen toimii myös ajoneuvon kuljettajana. Ryhmän ajoneuvona on yleensä maastokuorma-auto, sodan ajan kokoonpanossa myös esimerkiksi perävaunullinen pyörätraktori.
Heitinryhmän toiminnan kannalta olennaista on koko ryhmän yhteistoiminta. Heittimenjohtaja johtaa heittimensä tulitoimintaa joukkueenjohtajan käskyjen mukaan, täyttää tulikomentopöytäkirjaa, valvoo ryhmänsä toimintaa ja raskaalla heittimellä lisäksi laukaisee heittimen laukaisunarulla. Suuntaajan tehtäviin kuuluu mm. ampuma-arvojen asettaminen suuntaimelle ja heittimen sivusuuntauskoneiston kiertimen avulla heittimen suuntaaminen. Apusuuntaajan tehtävänä on heittimen tasaaminen suuntaimen kuplien, korosuuntaus- ja tasauskoneistojen avulla. Lataajan tehtävänä on heittimen lataaminen ja lisäksi apusuuntaajan kanssa heittimen tuen siirtäminen tarvittaessa sekä ammuttaessa jalkojen tukeminen. Panostajan ja ammusmiesten tehtävänä on ampumatarvikkeiden valmistelu ja kantaminen heittimelle.
Kranaatinheittimellä voidaan ampua minuutissa laukauksia jopa 3–4 sekunnin välein, mikä tuottaa erityisesti raskaalle kranaatinheittimelle kaksoislatauksen riskin. Lataaja voi vahingossa ladata kranaatin putkeen jo ennen kuin heittimenjohtaja on ehtinyt laukaista edellisen. Suureen tulinopeuteen pyritään mahdollisimman suuren tulivaikutuksen aikaansaamiseksi maalialueella.
Tulijoukkueen kolme heitintä ovat tuliasemassa vierekkäin, yleensä 20-30 metrin päässä toisistaan. Putkilinjan takana on tasoryhmä ja -teltta, josta joukkueenjohtaja johtaa tulitoimintaa, apunaan tasoryhmän laskija ja viestimies.
Kumpulainen

Kumpulainen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Janne Kumpulainen (s. 1991), jääkiekkoilija
Juhani Kumpulainen (1925–1991), näyttelijä ja ohjaaja
Jussi Kumpulainen (s. 1976), koripalloilija
Kalervo Kumpulainen (1915–1989), pappi ja näyttelijä
Keijo Kumpulainen (s. 1963), keskimatkojen juoksija
Kristiina Kumpulainen (s. 1966), kasvatustieteilijä, esi- ja alkuopetuksen professori
Pentti Kumpulainen (s. 1949), laulaja
Petter Kumpulainen (1817–1880), maanviljelijä ja valtiopäivämies
Rasmus Kumpulainen (s. 2005), jääkiekkoilija
Sakari Kumpulainen (1938–2014), päätoimittaja
Sepi Kumpulainen (oik. Seppo Tapani Kumpulainen, s. 1976), huumorimusiikin esittäjä, säveltäjä ja sanoittaja
Sirkku Kumpulainen (s. 1956), kestävyysjuoksija
Unto Kumpulainen (1917–2000), elokuvaaja
Veikko Kumpulainen (1912–1977), yrittäjä ja yritysjohtaja, teollisuusneuvos
Vesa Kumpulainen (s. 1944), yrittäjä ja yritysjohtaja, teollisuusneuvos, Veikko Kumpulaisen poika.
Entinen tai muu nimi

Pirjo Aho (o.s. Kumpulainen, s. 1952), keihäänheittäjä
Mirjam Himberg (myös Mirjam Kumpulainen, 1925–1999), näyttelijä, ohjaaja
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Koiranelämää (televisiosarja)

Koiranelämää (ransk. Les Jules, chienne de vie…) on ranskalainen piirrossarja, joka kertoo humoristisesti koirien asuttamasta talosta. Sarjan päähahmoina on kaksi sekarotuista koiraveljestä, joiden molempien nimi on Poju. Sarja on tehty vuosina 1996–1998. Suomessa sitä on esittänyt MTV Juniori.
Henkilöt

Poju on sekarotuinen koira, joka on veljeään rauhallisempi ja herkempi. Hänellä on musta läiskä vasemman silmänsä ympärillä.
Poju on kaimansa veli, joka on kuitenkin villimpi ja haluaa juhlia. Hänellä on musta läiskä oikean silmänsä ympärillä.
Pepita on vaaleanpunainen mäyräkoira, joka usein juoruaa talon muitten koirien kanssa. Hän on Everstin mielenkiinnon kohde.
Eversti on vanha terrieri, joka usein haluaa Pepitan  itselleen. Hän on joutunut pyörätuoliin "urhean" tekonsa vuoksi.
Amalia Brutus on keski-ikäinen, harmaa tanskandoggi, joka on naimisissa Ilmari Brutuksen kanssa. Hän aiheuttaa usein riitaa talossa ja hänellä on kolme pentua.
Ilmari Brutus on keski-ikäinen, harmaa tanskandoggi, joka on naimisissa Amalia Brutuksen kanssa. Hän on talon muiden uroskoirien tavoin laiska.
Rex on harmaa saksanpaimenkoira. Hän on talon poliisikoira, mutta ei usein suorita ammattiaan hyvin.
Bubu on keltainen, sekarotuinen "lihava, laiska ja haiseva" koira. Hän joutuu usein noloihin tilanteisiin.
Rouva Räyhkä on utelias, violetti "isännöitsijän koira", joka levittää talossa monia huhuja ja juoruja. Hänellä on talon muitten koirien tapaan usein ongelmia Pojujen kanssa.
Aleksanteri on ruskea, pitkäkarvainen vinttikoira, joka on omistaa talon.
Rouva Kiki on ruskea afgaani, joka on naimisissa herra Kikin kanssa.
Herra Kiki on harmaa bulldoggi, joka on naimisissa rouva Kikin kanssa. Hän metsästää ja on usein mustasukkainen vaimostaan.
Väiski, Ketun naama ja Luikku ovat Pojujen ystäviä. He asuvat hökkelissä yhdessä.
Tom Tom on kauppa-koira.
Aiheesta muualla

Koiran elämää Juniorilla
Koiranelämää Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kreisiraadio

| Kreisiraadio |
| --- | --- |
 Kreisiraadio Eurovision laulukilpailun 2008 ensimmäisessä semifinaalissa.
Henkilötiedot
Kansalaisuus:  Viro
Muusikko
Laulukielet:  serbia, saksa, suomi
Aktiivisena:  1993–
Tyylilajit:  komedia 
Soittimet:  laulu
Aiheesta muualla
kreisi.pri.ee
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Kreisiraadio on virolainen radio- ja sketsikomediaryhmä, joka on esiintynyt radiossa ja televisiossa vuodesta 1993 lähtien. Ryhmään kuuluvat juontaja Hannes Võrno, näyttelijä Peeter Oja ja kapellimestari Tarmo Leinatamm. Heidät valittiin Eurovision laulukilpailun 2008 Viron edustajiksi kappaleella ”Leto svet”. He eivät kuitenkaan edenneet finaaliin.
Kokoelma (Jukka Poika)

| Kokoelma Jukka Poika |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 4. lokakuuta 2013 
 Formaatti: digitaalinen lataus, CD, LP
 Tyylilaji: reggae, pop
 Kesto: 76.02
 Levy-yhtiö: Suomen Musiikki
Listasijoitukset
  6.
Jukka Pojan muut julkaisut
| Yhdestä puusta 2012 | Kokoelma 2013 | Elämäntyyli 2015 |
Singlet albumilta Kokoelma
 ”Pelimies” Julkaistu: toukokuu 2013  ”Laineet” Julkaistu: elokuu 2013
Kokoelma on suomalaisartisti Jukka Pojan ensimmäinen kokoelma-albumi. Suomen Musiikki -levy-yhtiö julkaisi sen digitaalisesti ladattavana, CD:nä sekä vinyylilevynä 4. lokakuuta 2013. Kokoelmalta-albumilta löytyy vanhojen kappaleiden lisäksi kaksi uutta kappaletta, "Pelimies" sekä "Laineet", jotka molemmat on julkaistu singleinä. "Laineet" on uusi versio vuonna 2003 Kompostikoplan kanssa levytetystä kappaleesta "Keinuta mua".[lähde? ] Albumilla neljä kappaletta on tulkittu uudestaan.
Kokoelma nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen albumilistan kuudenneksi, joka on myös sen toistaiseksi paras sijoitus listalla. Kokoelma ylitti kahdessa päivässä kultalevyrajan, kun sitä myytiin yli 10 000 kappaletta.
Kappaleet

Laineet – 3.42
Mielihyvää – 3.49
Silkkii – 3.45
Älä tyri nyt – 3.48
Taistelun arvoinen – 4.10 (2013 versio)
Kylmästä lämpimään – 4.59
Haluun kuulla sen äänen – 3.06 (2013 versio)
Hypnoosiin – 4.46 (2013 versio)
Siideripissis – 3.02
Syyään eka – 3.39
Pläski – 2.55 (2013 versio)
Juokse sinä humma – 4.18
Pelimies – 3.19
Ikirouta – 4.20
Kiitollisuutta – 4.16
Sotaisa rotu – 3.16
Viestii – 3.14
Rullaan – 3.30
Tiettyä tunnelmaa – 3.36
Potentiaali – 4.28
Kintarō

Kintarō (jap. 金太郎) on japanilaisessa kansanperinteessä esiintyvä sankarihahmo. Tarinan mukaan Kintarō-poika syntyi Ashigaravuorella Yamauba-noidalle. Lapsesta saakka Kintarōlla oli valtaisat ruumiinvoimat.
Alun perin Kintarō-legenda perustuu yhteen Minamoto no Yorimitsun neljästä seuraajasta, Sakata no Kintokiin (坂田金時), jonka lapsuudenaikainen nimi Kintarō oli. Tarina on peräisin jo Muromachi-kaudelta, mutta erityisen suosituksi se nousi Edo-kauden puolivälissä, jolloin yleistyivät hahmosta kertovat jōruri-näytelmät ja ukiyoe-puupiirrokset. Myös nimeä Kintarō alettiin käyttää tähän aikaan.
Prototyyppisenä poikahahmona Kintarōsta tuli suosittu poikien päivän (tango no sekku) nukkejen aihe. Vastaavantyyppinen tarina sankaripojasta on Momotarō-legenda.
Kuvia

Yamauba ja Kintarō
Sakata Kaidōmaru eli Kintarō taistelee jättiläiskarpin kanssa vesiputouksessa
Minamoto no Yorimitsu ja Sakata no Kintoki
Kintarō-nukke
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kintarō Wikimedia Commonsissa
Kotka (Arda)

Kotkat ovat fiktiivinen lintukansa J. R. R. Tolkienin teoksissa.
Silmarillionissa kerrotaan, että Manwë Súlimo, valarin johtaja, loi kotkat, ja siksi niitä usein kutsutaan nimellä Manwën kotkat. Ne lähetettiin Keski-Maahan Valinorista valvomaan maanpaossa olevaa noldoria ja valarin vihollista Morgothia.
Aikoinaan Kotkien johtaja Thorondor asui pesässään Thangorothrimin huipulla, joka on tulivuori Angbandin edessä. Asuessaan siellä Thorondor auttoi Fingonia pelastamaan Maedhrosin. Thorondorin väki muutti myöhemmin Crissaegrimin huipulle, joka oli osa Ered en Echoriathin eli Ympärysvuorien vuoristoa Gondolinissa. He olivat Turgonin ystäviä ja pitivät vakoojat poissa vuorilta.
Thorondor raateli Morgothin kasvoja sen jälkeen, kun tämä oli surmannut Fingolfinin, ja se kuljetti Fingolfinin ruumiin Echoriathiin, missä hänen veljensä Fingon hautasi hänet.
Kotkat taistelivat valarin sotajoukon rinnalla, haltioiden ja edainin kanssa Vihan sodassa Ensimmäisen Ajan lopussa.
Toisella Ajalla kotkat pesivät kuninkaan huoneessa Armeneloksessa, Númenorin pääkaupungissa. Kotkat vahtivat myös Meneltarma-vuoren huippua, jolla oli Erulle omistettu temppeli. Aina kun joku kiipesi sinne, kolme kotkaa ilmestyi.
Kolmannella Ajalla Thorondorin perijät Gwaihir Tuulenruhtinas ja hänen veljensä Landroval pesivät Sumuvuorilla.
Hobitissa kotkia ei mainita nimeltä. Ainoastaan Kotkien johtaja erotetaan muista kotkista. (Tekstissä lisätään että nimike muuttui Kaikkien Lintujen johtajaksi.) Kun Kotkat pelastivat Thorin Tammikilven ja hänen seurueensa hukilta ja örkeiltä, lennättäen heidät Anduinille, oli muiden muassa Gwaihir ja Landroval mukana. Myöhemmin Kotkat auttoivat Viiden armeijan taistelussa lähellä Ereboria, Yksinäisellä Vuorella.
Kotkat tulevat Morannonin taisteluun elokuvassa Kuninkaan paluu.
Ennen Sormuksen Sotaa itse Gwaihir pelasti Gandalf Harmaan Orthancin huipulta, ja hän ja Landroval pelastivat Frodo Reppulin ja Samvais Gamgin Tuomiovuorelta Mordorista sen jälkeen, kun Valtasormus oli tuhottu.
Tolkien harkitsi aikoinaan kirjoittavansa, että kotkat olisivat maiar lintumuodossa.
Kruununpuisto (täsmennyssivu)

Kruununpuisto voi tarkoittaa seuraavia:
kruununpuisto eli valtionpuisto, valtion omistamaa metsää, johon ei saanut perustaa uudistiloja
Kruununpuisto, puisto Imatralla
Kruununpuisto, Laila Hirvisaaren kirjoittama, Imatran Kruununpuistosta kertova romaani vuodelta 2005
Kruununpuisto, Hyvinkään kaupunginosa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kruununpuisto”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Koputus

| Koputus |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:   Max Seeck  Joonas Pajunen 
Käsikirjoittaja:   Max Seeck  Joonas Pajunen 
Tuottaja:   Jukka Helle  Markus Selin  Hanna Virolainen 
Säveltäjä:  Tuomas Kantelinen
Kuvaaja:  Matti Eerikäinen
Leikkaaja:  Joona Louhivuori
Lavastaja:  Kristina Lõuk
Pääosat:   Pekka Strang  Inka Kallén  Saana Koivisto 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Solar Films
Levittäjä:  Nordisk Film
Ensi-ilta:   2022-10-099. lokakuuta 2022 (Sitges)  2023-02-2222. helmikuuta 2023 (Suomi)  
Kesto:  92 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Koputus on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut suomalainen kauhuelokuva, jonka ovat ohjanneet Max Seeck ja Joonas Pajunen. Elokuva on ohjaajiensa ensimmäinen pitkä elokuva. Ohjaajapari on myös käsikirjoittanut elokuvan. Elokuvan päärooleissa ovat Inka Kallén, Saana Koivisto ja Pekka Strang. Koputus kertoo kolmesta sisaruksesta, jotka palaavat kotiseudulleen myymään murhattujen vanhempiensa taloa, joka sijaitsee metsän keskellä. Elokuvan tuottaa Solar Films ja sen levittää Suomessa Nordisk Film.
Kauhuelokuvan kansainvälinen nimi on The Knocking. Elokuva oli myyty syyskuussa 2022 yli 70 maahan, muun muassa Saksaan, Itävaltaan, Sveitsiin, Ranskaan, Indonesiaan, Taiwaniin ja Latinalaiseen Amerikkaan.
Koputus esitettiin Sitges-kauhuelokuvafestivaaleilla 9. lokakuuta 2022. Elokuvateattereihin se ilmestyi 22. helmikuuta 2023.
Aiheesta muualla

Koputus Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kirliankuvaus

Ihmiskädestä otettu kirliankuva.
Kirliankuvaus on valokuvausmenetelmä, jolla kuvattavat kohteet saadaan näkymään erilaisina hehkuvina kuvioina. Menetelmä on nimetty neuvostoliittolaisen Semjon Kirlianin mukaan, joka vuonna 1939 keksi sattumalta, että valokuvauslevylle asetettu kohde jättää erikoisen jäljen, kun se altistetaan voimakkaalle sähkökentälle. Kirlian väitti oudon hohteen olevan merkki auran olemassaolosta. Kuva kuitenkin muodostuu koronapurkauksen seurauksena.
Historia ja kuvausmenetelmä

Kirliankuvaus on nimetty neuvostoliittolaisen Semjon Kirlianin mukaan. Hän huomasi kätensä ja sähkölaitteen elektrodin välille syntyvän kipinöitä ja halusi tallentaa ilmiön filmille. Kirlianin kuvissa hänen kättään ympäröi selvä hehku. Kirlian teki löytönsä vuonna 1939, mutta hän julkaisi tutkimustuloksensa vasta vuonna 1957. Kuvat eivät kuitenkaan heti herättäneet kiinnostusta, mutta 1960- ja 1970-luvuilla kuvausmenetelmällä tehdyt kauniit kuvat saivat myös kansainvälistä huomiota.
Kirlian ja hänen vaimonsa väittivät, että syntyvät kuvat elävistä objekteista olivat todiste elämänvoiman tai auran olemassaolosta. Tähän viittasi eritoten se, että leikattaessa palanen pois vaikkapa kasvin lehdestä, heti tämän jälkeen otetuissa kuvissa se näkyi edelleen kokonaisena.
Kirliankuvaukseen voidaan käyttää monia erilaisia laitteita, mutta niissä kaikissa on sama periaate. Kuvauksessa elektrodin päälle asetetaan lasi ja sen päälle valokuvausfilmi. Kuvattava kohde laitetaan filmille ja sen päälle toinen elektrodi. Syntyneeseen piiriin päästetään virtaa, mistä seuraa paljain silminkin havaittava hohto. Filmin ylivalottumisen estämiseksi kirliankuvaus suoritetaan pimiössä tai joidenkin erityisten apulaitteiden avulla.
Drexelin yliopiston tutkijat väittävät, että he eivät ole kyenneet toistamaan kyseistä ilmiötä silloin, kun kuvauksessa käytetty lasilevy on välillä vaihdettu. Tästä he ovat päätelleet, että haamukuvien synty johtuu mikroskooppisesta syöpymisestä, joka jättää kokonaisen lehden ääriviivat lasin pintaan. Heidän mukaansa myös pinnan kosteus ja paine saavat aikaan vaihtelua kuvien koossa, värissä ja muodossa. Myös elottomilla kohteilla, kuten kolikoilla on voitu havaita kirliankuvissa 'aura'.
Tieteellinen tutkimus

Nykyisin oletetaan että kuvat syntyvät korkeajännitteisten koronapurkausten seurauksena. Samantyyppisiä purkauksia voidaan nähdä muun muassa Van de Graaffin generaattorissa ja teslakäämissä. Koronapurkauksessa sähkökenttä tuottaa vapaita elektroneja, jotka puolestaan törmäävät kaasun läpi virratessaan kaasuatomeihin. Törmäyksessä vapautuu energiaa fotoneina, jotka aiheuttavat hohdon. Kirliankuvauksessa sähkökenttä on kuvattavan kohteen ympärillä.
Fyysikot Arleen Watkins ja William Bickel havaitsivat tutkimuksissaan, että monet fysikaaliset tekijät vaikuttavat väitetyn ”auran” muotoon. Kuvan muoto vaihtelee muun muassa valokuvauspaperin laadun, virran suuruuden, valotusajan, kohteen kosteuden ja kaasun laadun mukaan.