stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Brigit

Kelttiläistä jumalatarta, luultavasti Brigitiä tai Brigantiaa, esittävä veistos.
Brigit tai Brigid (engl. Bridget) on kelttiläiseen ja irlantilaiseen mytologiaan kuuluva runouden, käsityötaidon, profetoimisen ja ennustamisen jumalatar. Nimi tarkoittaa kohotettua, ylennettyä tai voimaa ja auktoriteettia (iirin brig). Hän muistuttaa roomalaisten Minervaa ja kreikkalaisten Athenea. Brigitin isä on Tuatha Dé Danannin Dagda eli Ollathair (”kaiken isä”) ja puoliso on Bres.
Brigit on myös parantamisen, sepäntyön, hedelmällisyyden sekä karjan ja kevään suojelija. Häneen liittyvä symboliikka viittaa tuleen, valoon ja lämpöön sekä toisaalta nuoliin, kelloihin, oviin ja kynnyksiin. Brigit yhdistettiin rituaalisiin puhdistautumisen tuliin, ja 1. helmikuuta vietettävä Imbolc-juhla oli omistettu hänelle. Brigit oli lisäksi Leinsterin paikallisjumala, mutta häntä palvottiin kuitenkin kaikkialla Irlannissa.
Irlannissa Brigit oli kolmihahmoinen jumalatar, ja hänen samannimiset sisarensa olivat parantamisen ja sepäntyön jumalia. Brigitiä palvoivat erityisesti filid, kelttien ennustajapapit.
Brigit omaksuttiin myös kristinuskoon Pyhä Brigitinä, jonka juhlapäivä on 1. helmikuuta. Tärkeä Pyhän Brigitin palvontapaikka oli Irlannin Kildare, jossa lienee aiemmin ollut pakanallinen pyhäkkö. Kildaressa paloi Brigitin ikuinen pyhä tuli, ja nunnat palvelivat paikalla. Brigit on edelleen keskeisellä sijalla skotlantilaisessa kansanperinteessä, jossa häntä pidetään Neitsyt Marian kätilönä.
Pohjois-Englannin briganttien heimon suojelusjumalatar Brigantia on käytännössä sama jumalatar kuin Brigit. Brigantia yhdistetään veteen, ja häntä kutsutaankin joskus ”nymfijumalattareksi”. Useat Englannin ja Irlannin joet on nimetty Brigantian mukaan.
Ernst Brausewetter

| Ernst Brausewetter |
| --- | --- |
 Ernst Brausewetter
Henkilötiedot
Syntynyt: 1863
Kuollut: 1904 (40–41 vuotta)
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: saksa
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ernst Brausewetter (1863−1904) oli saksalainen kirjailija ja kääntäjä, joka kohdisti huomionsa erityisesti Pohjoismaihin ja niiden kirjallisuuteen. Niinpä hän on julkaissut Nordische Meisternovellen (1896) ja Finland im Bilde seiner Dichtung und seine Dichter (1899). Hän saksansi pohjoismaisia kirjailijoita, kuten Henrik Ibsenin, Jonas Lien, Arne Garborgin, J. L. Runebergin ynnä muiden teoksia. Vuosina 1901−1902 hän oli Finländische Rundschau -aikakauskirjan toimittajana.
Brausewetter on kääntänyt saksaksi Juhani Ahoa (Papin tytär, Papin rouva).
Kirjallisuutta

Gisbert Jänicke, Ernst Brausewetters finnländisches Abenteuer: das Schicksal eines Übersetzers (elämäkerta), Berlin: Berliner Wissenschafts-Verlag cop. 2006. Sarja: Schriftenreihe der Deutsch-Finnischen Gesellschaft, 6. ISBN 3-8305-1159-0 (saksaksi)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ernst Brausewetter Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  FID 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Pehr Brandell

Pehr Brandell (1. tammikuuta 1781 Piitime — 4. toukokuuta 1841 Ullånger) oli lukijalaisliikkeeseen kuulunut ruotsalainen pappi.
Elämä

Brandell lähti kotoaan 19-vuotiaana isänsä kuoltua. Hän teki töikseen postin kantoa, kunnes pestautui rengiksi. Vuonna 1802 hän koki ensimmäisen herätyksen eräässä tanssitilaisuudessa, jonka jälkeen hän alkoi varoitella tansseista myös tovereitaan. Vuonna 1806 hän kirjautui Piitimen triviaalikouluun. Rahavaikeuksien takia hän oli lopettaa koulun, mutta sai koulun rehtorilta taloudellista apua.
Brandell vihittiin papiksi vuonna 1812 Högsjöhön. Vuonna 1817 hänet siirrettiin papiksi Noraan, jossa hän toimi yli 20 vuotta. Hän koki hengellisen murroksen todennäköisesti ensimmäisinä pappisvuosinaan. Ångermanlandissa tapahtui vuosina 1819–1823 lukijalaisuuden nopea leviäminen. Herätys kasvoi voimakkaasti ja laajeni. Brandellin saarnoja ei ole säilynyt jälkipolville, sillä hän ei kirjoittanut saarnojaan. Juuri Noran kirkosta, jossa Brandell vaikutti, tuli Ångermanlannin keskeisin pyhäkkö. Noran kirkkoon mahtui yli 2 000 sanankuulijaa, ja kirkko tuli usein Brandellin saarnatessa ääriään myöten täyteen, kaukaakin tulleista kuulijoista.
Brandellin apulainen, pastori Pehr Eric Bylund kirjoittaa vuosista 1823–1826 seuraavaa: ”Silloin hänen luonaan virtasi lakkaamatta autuutta etsiviä ihmisiä. Useita päiviä aamusta iltaan jonotti ihmisiä, jotka vanginvartijan tavoin kysyivät: Mitä minun pitäisi tehdä jne.”
Lapin Mariana tunnettu lappalaisnainen löysi elävän uskonselvennä juuri Brandellin avulla. Lars Levi Laestadius tapasi Lapin Marian Åselessa vuonna 1844. Laestadius ei todennäköisesti tavannut Brandellia ennen tämän kuolemaa.
Aiheesta muualla

Pehr Brandell (in English)
Aiheesta muualla > Kirjallisuutta

Gunnar Wikmark: Pehr Brandell och läseriet i Ångermaland under förra hälften av 1800-talet. Prästmötesavhandling. Svenska kyrkans diakoninstyrelses bokförlag. Stockholm. Örnsköldsvik 1952. Ågrens Boktruckeri Aktiebolag. 688 sivua.
Gunnar Wikmark: Pehr Brandell och brandellianerna. En kyrklig linje i 1800-talets norrlandsläseri. Svenska Kyrkans diakonistyrelses bokförlag. Stockholm. 1960. 46 sivua. Populaarinen lyhennelmä edellisestä teoksesta.
Therese Brandell: Pehr Brandell. En lefnadsteckning. Uppsala 1912.
Therese Brandell: Släkten Brandell. Några genealogiska och biografiska anteckningar. Uppsala 1912.
Uuras Saarnivaara, He elivät Jumalan voimassa. Kolmas osa. Ev. lut. Herätysseura, 1975.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ruotsi
Kuopion kirkko

Ennen nykyisen kivisen Kuopion tuomiokirkon rakentamista Kuopiossa on ollut neljä puista kirkkoa. Näistä mahdollisesti kaikki, mutta ainakin toinen, kolmas ja neljäs sijaitsivat nykyisen Piispanpuiston alueella Maaherrankadun eteläpäässä.
Ensimmäinen Kuopion kirkko (1552-1588)

Kuopion laaja kirkkopitäjä ulottui Vieremältä Leppävirralle ja Rautalammilta Kaaville. Sen ensimmäinen kirkko rakennettiin vuonna 1552. Kirkko tuhoutui sodassa 1588. Tarkkaa tietoa kirkon paikasta ei, mutta sen uskotaan sijainneen nykyisen Piispanpuiston paikkeilla.
Toinen Kuopion kirkko (1594–1610/11)

Uusi puukirkko rakennettiin edeltäjänsä paikalle. Vuonna 1594 valmistunut kirkko paloi rajavihollisuuskahakoissa 1610.
Kolmas Kuopion kirkko (1639–1719)

Kuopion kolmas kirkko otettiin käyttöön vuonna 1639 ja sen kellotapuli uudistettiin 1656. Kirkko tuhoutui salaman iskusta 1719.
Neljäs Kuopion kirkko (1730–1817)

Neljättä kirkkoa alettiin rakentaa entisten kirkkojen paikalle 1722, ja se valmistui vuonna 1730. Se purettiin 1817, jolloin kivikirkko, nykyinen tuomiokirkko, oli ollut jo toista vuotta käytössä.
Kirkossa sattui vuonna 1760 neljäntoista ihmisen hengen vaatinut Kuopion rytyjoulu. Joulukirkossa väki joutui paniikkiin, kun kuultiin naisen huutoa ja myöhemmin kirkon huudettiin palavan.
Kuopion viides kirkko - kivikirkko

Kuopion kivikirkon rakentaminen aloitettiin vuonna 1806. Suomen sota keskeytti kirkon rakentamisen ja rakentaminen jatkui 1812. Kivikirkko valmistui syystalvella 1815.
Aiheesta muualla

Ilkka Mäntylä: Kuopion rytyjoulu vuonna 1760; Kustannuskiila Oy 1983, 31 s.; ISBN 9516571220
Kirkkojen tiedot / Kuopio; Pyhimyksiä ja paholaisia - pohjoissavolaista kirkkotaidetta, Kuopion taidemuseo (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuopion toisen ja kolmannen kirkon muistokivi (1952) Piispanpuistossa.
Breguet Bre.690

| Breguet Bre> 690 |
| --- | --- |
 Breguet Bre.690
Tyyppi:  pommikone
Alkuperämaa:   Ranska
Ensilento:  maaliskuu 1938
Esitelty:  1939
Valmistusmäärä:  254 (Bre.693 AB.2) 
Breguet Bre.690 oli toisessa maailmansodassa käytetty ranskalainen rynnäkköpommittaja. Koneen tyyppinumero 690 viittaa prototyyppimalliin, ensimmäinen tuotantomalli oli Bre.691.
Sarjan päätyyppi oli Breguet Bre.693 AB2. Siinä oli kaksi ranskalaista 700 hevosvoiman tehoista Gnome-Rhône 14M Mars -tähtimoottoria. Samaa moottorityyppiä käytettiin myöhemmin sotasaalisvalmisteena saksalaisten Henschel Hs 129 -rynnäkköhävittäjässä.
Jatkokehitys tuotti tyypin Bre.695, jossa oli yhdysvaltalaisvalmisteiset Pratt & Whitney SB4G Twin Junior -moottorit. Ne olivat Ranskassa valmistettuja kevyemmät ja tehokkaammat, mutta niiden suurempi läpimitta aiheutti enemmän ilmanvastusta, joten niillä varustetuilla koneilla oli aiempia malleja huonommat suoritusarvot. Ranskan antautuessa kesäkuussa 1940 mallia oli ehditty valmistaa vain 50 kappaletta.
Koneen 693 AB.2 -alatyypin huippunopeus oli 475 km/h (695:lla 560 km/h), ja enimmäispommikuorma 400 kg. Puolustus- ja tulituen aseina maavoimia vastaan rynnäköitäessä oli neljä konekiväärejä, joista yksi oli taakse ylös ja toinen alaviistoon vapaasti ampuva. Eteenpäin ampuvana kiinteästi asennettuna aseena oli 20 mm tykki. Joissain malleissa käytettiin moottorisuojuksista kiinteästi taakse alaviistoon ampuvia konekiväärejä, yksi kummassakin.
Saksa pakko-otti haltuunsa loput tämän tyypin lentokoneet marraskuussa 1942 ja antoi ne Italian kuninkaallisten ilmavoimien käyttöön harjoituskoneiksi.
Tekniset tiedot (693 AB.2)

Lähde: lähde?
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 2
Pituus: &&&&&&&&&&&&&&09.06700009,67 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&015.036000015,36 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&03.01900003,19 m
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&03010.&&&&003 010 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × Gnome-Rhône 14M Mars -tähtimoottoria
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0475.&&&&00475 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&01350.&&&&001 350 km
Aseistus
1 × 20 mm tykki
2 × 7,5 mm kk kiinteästi eteen
1 × 7,5 mm liikuteltava taakse ylös
2 × 7,5 mm kk viistosti alas taakse
1 × 7,5 mm kk alas suoraan
400 kg pommeja
Aiheesta muualla

http://www.wwiivehicles.com/france/aircraft/bomber/breguet-690.asp
http://www.aviastar.org/air/france/breguet-690.php
http://www.rollmodels.net/ninbox/airplanes/48fmbrequet693/48fmbrequet693.php
http://www.century-of-flight.net/Aviation%20history/photo_albums/timeline/ww2/Breguet%20690%20Series.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.avionslegendaires.net/breguet-br-693.php (ranskaksi)
Kulmahiomakone

Kulmahiomakone hiomalaikalla varustettuna
Katkaisulaikka
Kulmahiomakone (”rälläkkä”) on pääasiassa hiomiseen ja leikkaamiseen käytettävä työväline, jossa käytetään yleensä pyöriviä laikkoja tai teriä. Kulmahiomakoneelle on tunnusomaista, että terän pyörimisakseli on poikittain koneen pituussuuntaan nähden.
Konetta voidaan käyttää esimerkiksi metallien, puun, betonin ja kiven hiomiseen ja leikkaamiseen. Jos kulmahiomakone varustetaan teräsharjalla, sitä voidaan käyttää muun muassa metallipintojen puhdistukseen hapettumista, maalista ja muista kiinteistä epäpuhtauksista.
Kulmahiomakoneita käytetään esimerkiksi konepajoilla, rakennustyömailla ja teollisuudessa. Käyttövoimana voi toimia sähkö, paineilma tai polttoaine (bensiini).
Terä murtuu helposti, joten sitä ei saa taivutella. Leikattaessa metallia laikan pyörimissuunta on myötäpäivään, mutta leikattaessa tiiltä tai betonia pyörimissuunta on parempi vastapäivään, jotta leikkauksesta syntyvä pöly lentää poispäin tekijästä.
kulmahiomakonetta käytettäessä tulee työturvallisuuden takia aina käyttää kuulosuojaimia ja suojalaseja.
Rälläkän laikoista

On olemassa eurooppalainen standardi hiomatuotteille ja rälläkän laikkojen sinänsä tärkeille merkinnöille ]: EN 12413. Lisäksi on valmistajien oma yhdistys Osa, joka on laatinut lisätestejä laikkojen kestävyydelle
Merkittäviä valmistajia, joilla on pelkkää hinnastoa monipuolisempi luettelo, ovat muun muassa Tyrolit, Pfred, Lucas, Rhodius  sekä aikaisemmin nimellä Kustavin laikka toiminut Oy Pureva Ab.
Laikan valinnassa ja vertailussa on pahimpana ongelmana ettei ole olemassa “parasta” laikkaa. Otetaan esimerkiksi laikka A (kapea, pehmeä sideaine) ja B (paksumpi, kova sideaine). Jos laikkaa B käytetään esim heikkotehoisessa akkurälläkässä lujan teräksen leikkaamiseen, on tuloksena lähinnä lämpöä. Kun käytetään laikkaa A tehokkaassa koneessa rakenneteräksen leikkaamiseen, syntyy eniten kallista pölyä.
Laikka A toimii heikkotehoisessakin rälläkässä koska sopivasti kuluva sideaine päästää esille teräviä hioma-aineen siruja. Mekanismi on erilainen kuin jyrsinnässä tai sahaamisessa, jossa kovin työkalu yleensä tuottaa hyvän tuloksen.
Jotta ei verrattaisi omenoita ja appelsiineja, löytyy laikoista niiden rakennetta kuvaava koodi. Siinä selitetään koodin rakenne, miten se käytännössä näkyy ja miten sen avulla voi hahmottaa laikkojen välisiä eroja.
Rälläkän laikoista > Rakennekoodi

Edellä mainituissa oppaissa on kuvattu koodi täsmällisesti, oheisessa kuvassa on sivuttu rälläkän laikoissa yleisintä rakennetta. Valitettavasti rakenteen tiheyttä kuvaava koodi on yleensä jätetty pois. Avoin rakenne voi olla hyödyksi kun hiotaan paljon likaa, maalia yms sisältävää materiaalia.
Koodia kannattaa etsiä BF merkinnän avulla, rälläkän laikat ovat aina vahvistettuja. Alkuun pääsee toisella säännöllä: aina A (paitsi Civelle C (latinalaisittain lausuttuna K)) sillä metallin hionnassa yleisin hionta-aine on alumiinioksidi. Yleisimmin esiintyvät karkeudet ovat välillä 20–60 mesh. Hioma-aineen sitovan hartsin kovuus on yleisimmin välillä N–Q, mutta valitettavasti asteikko on suhteellinen (vaikuttaa siltä, että mitä isompi valikoima valmistajalla on muita tuotteita, sitä kapeammalle alueelle rälläkän laikkojen kovuus asettuu ja päinvastoin).
Käytännössä eri valmistajat käyttävät mm. koodeja:
| --- | --- |
Valmistaja: Rakennekoodi
Pureva: A 36 Q5 BF
Rhodius: A46U9BF1430
Milwaukee: A46T11BF
Lukas/Rottluff: A32U-BF41
Pfred: 41 A 60 S BF
Norton: A24S-BF27
Tyrolit: A 46 N-BFXA
Mirka: M1A46W-BF
Bahco: A46S - BF41
ima: A 60 R BF
Bosch: A 30 T BF
Metabo: A 60 - R - BF / 41
Fast Grinder: A46S-BF
Biltema: AS 30 T - BF
Exper: AS 30 T - BF
Monet valmistajat sotkevat koodeihin mukaan omia mallinumeroitaan tai sinänsä standardoituja muotokoodeja 41 (suora), 42 (taivutettu katkaisulaikka) tai 27 (taivutettu hiontalaikka).
Rälläkän laikoista > Laikkojen paksuus

Rhodius valmistaa 0,6 mm paksua ja halkaisijaltaan 125 mm katkaisulaikkaa. Koosta 1,0 mm alkaen alkaa eri paksuuksia olla yleisesti saatavilla. Katkaisulaikaksi käy 3-millimetrinen, jonka halkaisija on 125 mm. Heikkotehoisilla koneilla laikan ohuus parantaa leikkaustehoa. Tehokkaissa ja painavissa koneissa kovin ohut laikka on arka särkymään. Hiomalaikat ovat paksumpia, tyypillisesti noin 6 mm. Osa valmistajista myy noin 3-millisiä erikoislaikkoja sekä katkaisuun että hiontaan. Yleensä katkaisulaikalla on kiellettyä tehdä hiontaa.
Rälläkän laikoista > Inox

Inox tarkoittaa ruostumattoman teräksen työstöön sopivaa laikkaa. Useimmin kyse on siitä, että laikassa ei ole liikaa rautaa, rikkiä tai klooria. Em aiheet huonontavat perusmateriaalin korroosion kestoa ja aiheuttavat ruostetta. Kannattaa huomata että jos Inox-laikalla yhtään hiotaan mustaa rautaa, ei laikka ole enää Inox, vaan aiheuttaa pistesyöpymiä tai -ruostetta ruostumattomaan teräkseen.
Rälläkän laikoista > Ei rautametallit

Alumiinille ja kuparimetalleille käytetään myös alumiinioksidia hiovana aineena. Laikan rakennetta pitää muuttaa jotta laikka ei tukkeudu terästä pehmeämmästä perusaineesta. Tällaiset laikat ovat yleensä merkitty: ALU.
Rälläkän laikoista > Muut hioma-aineet

Zirkoniumia (koodi ZA) on käytetty pitkään valujen työstössä.
Uudempaa tekniikkaa ovat erilaiset keraamit (CA). Näiden hinta on korkea, mutta poistettu ainemäärä tulee yleensä saman hintaiseksi kuin useammalla tavallisella laikalla. Tällaisia laikkoja valmistaa ainakin Tyrolit, Rhodius ja 3M.
Turvallisuus

Lähes neljännes kaikista sähkötyökalujen kanssa sattuneista työtapaturmista sattuu kulmahiomakoneen kanssa työskennellessä. Tämä käy ilmi Saksan lakisääteisten tapaturmavakuutusten pohjalta laaditusta tilastosta . Suomessa rälläkkä on kolmanneksi yleisin työtapaturman aiheuttaja .
Kovin vaarallinen laite rälläkkä ei onneksi ole. Kuolemaan johtaneita työpaturmia on Suomessa analysoitu Totti-järjestelmässä vuodesta 1985 lähtien, tosin viime aikoina ei enää kaikkia. Vajaan 900 turman joukosta löytyy haulla “hioma” 4 tapausta. Näistä kaksi on aiheutunut paksun hiomakiven rikkoutumisesta (toisessa CNC-koneeseen jäi väärä arvo ja liian suuri nopeus rikkoi kiven, toinen oli “huonoa tuuria”). Kolmas tapaus oli rälläkän kipinäsuihkun aiheuttaman tulipalon jälkiseuraus. Viimeinen tapauksista on sinänsä klasikko: väärä laikka suojuksettomassa koneessa joka pyöri aivan liian lujaa suhteessa ylikokoisen laikan kestokyvyn.
Turvallisuus > Laikkojen kierrätys pienempään koneeseen

Tuntuisi ekologiselta ja taloudelliselta siirtää isosta 230 mm:n laikkaa käyttävästä koneesta kulunut laikka pienempään, esim 180 mm:n laikalle tarkoitettuun koneeseen. Valmistajat yleensä kieltävät tällaisen kierrätyksen, vaikka se olisi mahdollista.
Tyypillinen nopeus isolle koneelle on 6 500 rpm, pieni kone voi pyöriä lähes kaksinkertaisella kierrosnopeudella. Kuvassa on piirretty kehänopeuden muutos laikan halkaisijan mukaan. Tyypillisessä käyttötilanteessa siis edetään oikeata vasemmalle. Fix suora on nopeudella 6 500 rpm laskettu kehänopeus. Multikäyrän tilanteessa on laikka vaihdettu 8 500 rpm kiertävään 180 mm:n laikkaa käyttävään koneeseen ja myöhemmin 12 000-kierroksen rpm 125 mm:n koneeseen. Kehänopeus pysyy siis alle normaalin maksimiarvon 80 m/s. Arkipäiväisempänä yksikkönä kyseinen nopeus on lähes 300 km/h.

Kun tilannetta mietitään pidemmälle ja tutkitaan miten keskeiskiihtyvyys käyttäytyy, huomataan että laikan kuormitus yli kaksinkertaistuu alkuperäisestä. Vaikka alun perin kokon 125 mm tehty laikka kestää tämän kuormituksen, voi eri tavalla optimoitu iso laikka toimia tällaisessa tapauksessa vaarallisesti. Kiihtyvyyden yksikkö on kuviossa tuhatkertainen maan painovoiman kiihtyvyys (kilo G [kG]) eikä massan yksikkö. Huippukiihtyvyys 98 000 m/s2 vastaa jo bioanalytiikan käytössä olevaa tavanomaista sentrifugin kiihtyvyyttä.
Terveen järjen mukaan ei ole estettä käyttää pienentynyttä laikkaa toisessa koneessa mikäli sekä suojukset sopivat paikalleen eikä alkuperäistä kierroslukurajoitusta ylitetä.
Rälläkän kehityksestä

Jotta voisi ottaa kantaa “alkurälläkkään”, pitäisi päättää mitä rälläkällä tarkoitetaan. Kehitys on kulkenut paineilmakäyttöisistä hiomakoneista sähkökäyttöisiin katkaisulaikkaa käyttäviin koneisiin. Varhaisia Black&Decker malleja on jo 1940-luvulta  mutta niistä ei ole suorituskykytietoja.
Euroopassa sähkökäyttöisen rälläkän on tuonut markkinoille Ackermann & Schmitt GmbH vuonna 1954  ja oleellisesti saman oloista mallia DL-14 on valmistettu 1980-luvulle asti.
Taulukkoon on kerätty sähkökäyttöisiä koneita, joissa voi käyttää katkaisulaikkaa. Halkaisija 180mm on korvautunut nykyään lähes täysin mitalla 230 mm.
| Malli | Vuosi | Teho [W] | Laikka | Rpm | Massa [kg] | Karalukko | Turmakytkin | Kierrosluvun säätö |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Flex DL-9 *) | 1954 | 1 600 | 178 | 8 500 |  | - | - | - |
| B&D 4075 ***) | 196? | 1 800 | 7"/9" | 5 000 | 7 | kyllä | - | - |
| Bosch 0 302 | 197? | 1 100 | 180 | 8 500 | 3,5 | - | - | **) |
| Enhell RT-AG | 2009 | 1 010 | 125 | 11 000 | 2,3 | kyllä | kyllä | - |
| Bosch GWS22 | 201? | 2 200 | 180 | 8 500 | 5,0 | kyllä | kyllä | - |
| Bosch GWS13 | 201? | 1 300 | 125 | 11 500 | 2,3 | kyllä | kyllä | kyllä |
*) Ackermann & Schmitt GmbH
**) kolme eri mallia: 2700, 5000 ja 8500 rpm [pg:n arkistoimasta alkuperäisestä käyttöohjeesta]
***) [https://www.gossrental.com/Equipment-Rental/Item/262/Black-Decker-4075-Grinder-Sander/] Kertooko vuoden 2020 vuokrausilmoitus enemmän vuokraajasta vai vuokrattavasta (vai kuluttajansuojasta - mm laikansuojus puuttuu)? Laite on aito usa-tuote ja käyttää 15A 120V AC , massa on epävarma mutta suuri. Vanhimmat ovat mallia 4071.
Taulukkoon kaivataan tietoja 80- ja 90-luvun rälläköistä, joissa on jo karalukko tai turvakytkin. Jos tiedät tarkkoja tietoja malleista joihin on juuri tullut turvaominaisuuksia, ole hyvä ja täydennä tietoja.
Etymologiasta

Vertailevaa kielentutkimusta voi harrastaa vaihtamalla Wikipedian kielen. Muissa kielissä rälläkällä ei ole vakiintunutta lempinimeä, niitä on useita tai ne perustuvat tuotenimeen (Flex). Onomatopoeettisesti kulmahiomakone pitää käydessään (tai viimeistään pysähtyessään ehjäkin laakerointi tuottaa) rallattavaa tai rällättävää ääntä.
Kulmahiomakone eroaa kulmavaihteiston osalta suoravetohiomakoneesta, rälläkkä on nasevampi nimi. Myöskään autoja ei luokitella sen mukaan miten päin niiden moottori on suhteessa etenemissuuntaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
(Arkistoitu – Internet Archive) Kulmahiomakoneen työturvallisuus, Työterveyslaitos
Jyrsin ja saha toimii eri idealla kuin katkaisulaikka.
laikan yleisimmät koodit.
Kulmahiomakoneen käyttöä.
Kehänopeus samassa ja nopeammissa koneissa laikan kulumisen funktiona.
Keskeiskiihtyvyys samassa ja nopeammissa koneissa laikan kulumisen funktiona.
Ella Brigatti

Ella Annikki Kristiina Brigatti (s. 16. lokakuuta 1969 Imatra) on suomalainen pukusuunnittelija ja kuvittaja. Hän on suunnitellut lukuisia elokuva- ja teatteripuvustuksia.
Aiheesta muualla

Ella Brigatti Elonetissä.
Ella Brigatti Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Ritva  Elonet
Kuolinsoitto

Kuolinsoitto tarkoittaa kirkonkellojen soittoa seurakuntalaisen kuoltua tai hänen hautajaistensa yhteydessä. Sitä kutsutaan myös kuolinkelloiksi, aiemmin myös ruumiskelloiksi, ruumiinkelloiksi tai sielunkelloiksi.
Nykyiset kuolinsoitot

Eri tilanteissa kirkon kelloja soitetaan eri tavoin ja eri kelloilla. Kuolemaan liittyvät kellonsoitot vaihtelevat seurakunnittain. Tavallisimpia kuolinsoittoja ovat:
Sanomakellot (sielunkellot, sielunsoitto) soitetaan jonakin arkipäivänä kuoleman jälkeen. Soitolla tiedotetaan seurakunnalle sen jäsenen kuolemasta. Samalla kehotetaan seurakuntalaisia rukoukseen ja muistutetaan heitä omasta kuolevaisuudestaan.
Haudanavauskelloja soitettiin aiemmin aloitettaessa haudankaivua. Se siunasi haudan leposijaksi.
Tulokellot soitetaan, kun vainajaa tuodaan kirkkoon tai hautausmaalle.
Hautauskellot (hautaussoitto, siunauskellot, saattokellot) soitetaan, kun hautaussaatto aloittaa kulkunsa haudalle hautausmaan portilta taikka kirkon tai kappelin ovelta. Hautauskellot saattavat vainajan viimeiselle matkalle pois maallisen elämän vaivoista.
Lähtökellot (peittokellot) soitetaan saattajien poistuessa haudalta sen umpeenluonnin jälkeen.
Kiitoskellot soitetaan jumalanpalveluksen aikana tai sen jälkeen vainajan muistamisen yhteydessä.
Eräs huomattavimpia kuolinsoittoja nyky-Suomessa oli presidentti Kekkosen hautajaisten yhteydessä 7. syyskuuta 1986 tapahtunut kaikkien Helsingin kirkkojen yhtaikainen kuolinsoitto, joka toteutettiin silloin, kun hautaussaatto kulki Helsingin halki Tuomiokirkolta Hietaniemeen.  Soitolla korvattiin presidentin hautajaisiin normaalisti kuuluvat kunnialaukaukset, koska haluttiin korostaa sitä, että presidentti Kekkonen oli ollut erityisesti rauhanpoliitikko.
Perinne toistui yllättäen presidentti Koiviston hautajaisissa vuonna 2017.