stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vittorio Reggianini

Vittorio Reggigiani: Ruusuja
Vittorio Reggianini (1853/ 1858 - 1939) oli italialainen taidemaalari. Syntymävuodesta on kaksi tietoa, joko vuosi 1853 tai 1858. Hän kuvasi teoksissaan ylemmän keskiluokan elämää ja monissa hänen maalauksistaan päähuomion vievät naiset ja lapset.
Reggiani opiskeli Modenan taideakatemiassa ja hänet valittiin myöhemmin sen professoriksi. Hän muutti Firenzeen, missä piti näyttelyitä vuosina 1907–1911. Hän sai vaikutteita toisten firenzeläisten aikalaistaiteilijoiden, kuten Federico Andreottin ja Francesco Vinean töistä. Heidän töissään esiintyy samankaltaisia aiheita ja välillä sama malli.
Reggianin töissä on aistillisuuttta ja sensuaalisuuta ja hänen tekstiilien kuvauksensa on mestarillista. Toisaalta hän oli taitava kuvaamaan myös vaatimattomissa oloissa eläneiden maalaisten elämää. Hänen töitään on esillä Mainzin museossa, Saksassa.
Aiheesta muualla

http://www.1stdibs.com/furniture/wall-decorations/paintings/19th-century-italian-oil-painting-vittorio-reggianini/id-f_25393722/
Viherjora

| Viherjora |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Jorat Aegithinidae
Suku::  Jorat Aegithina
Laji::  viridissima
Kaksiosainen nimi
 Aegithina viridissima  (Bonaparte, 1850) 
Katso myös
   Viherjora Wikispeciesissä   Viherjora Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Viherjora (Aegithina viridissima) on Kaakkois-Aasiassa elävä jorien heimoon ja sukuun kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan viherjora on noin 13 cm. Lajin pää ja selkä ovat väriltään oliivinvihreät. Viherjoralla vihreä väri ulottuu myös kurkkuun, mikä erottaa lajin muista jorista. Oliivinvihreissä siivissä on musta raita, jota reunustavat koiraalla valkeat ja naaraalla keltaiset raidat. Viherjoran vatsa on keltainen. Silmien ympärillä on keltainen rengas.
Elinympäristö

Viherjoraa tavataan Myanmarissa, Thaimaassa, Singaporessa, Malesiassa, Indonesiassa ja Bruneissa. Laji elää mangrovemetsissä ja primäärisissä sekä korkeissa sekundäärisissä metsissä. Yleensä lajia ei tavata korkeammalta kuin 825 metriä merenpinnan yläpuolelta.
Laji luokitellaan silmälläpidettäväksi, koska metsiä hakataan nopeasti. Primääristen metsien arvellaan katoavan Indonesiasta vuoteen 2010 mennessä. Erityisesti laittomat hakkuut ovat uhka lajille. Elinympäristön tuohoutumista ovat aiheuttaneet myös 1990-luvun lopun metsäpalot. Koska laji on sopeutunut elämään myös talousmetsissä ja metsien tila Thaimaassa on parempi, ei tilannetta kuitenkaan pidetä lajin kannalta erityisen hälyttävänä.
Ravinto

Viherjorat elävät pääasiassa metsän latvuskerroksissa. Ravinto on hyvin samankaltainen kuin läheistä sukua olevalla joralla eli hyönteiset ja hämähäkit.
Vaasa Rugby Club

| Vaasa Rugby Club |
| --- | --- |

Koko nimi:  Vaasa Rugby Club
Lempinimet:  VRC
Perustettu:  2002
Kaupunki:  Vaasa, Suomi
Kenttä:  Vaskiluodon kenttä
Sarja:  Rugbyn SM-sarja
Puheenjohtaja:   Sauli Tyvi
Päävalmentaja:   Aarne Ritala (Wolves)  Jonna Ritala (Foxes)
Kapteeni:   Aleksi Laitinen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vaasa Rugby Club on vaasalainen rugbyseura, joka perustettiin vuonna 2002. Seuran alaisuudessa toimii miesten joukkue Vaasa Wolves ja naisten joukkue Vaasa Foxes. Miesten joukkue ei ole osallistunut sarjaan vuoden 2019 jälkeen. Vaasa Foxes pelaa naisten 7s SM-sarjassa.
Historia > Alkuvuodet

Seura on perustettu vuonna 2002. Alkuvuosina joukkue koostui lähinnä Wärtsilän ja ABBn ulkomaalaisista työntekijöistä, mutta pikkuhiljaa saatiin myös varsinaisia vaasalaisia mukaan joukkueeseen. Kesällä 2004 pelattiin ensimmäiset ottelut.
Historia > Osallistuminen sarjaan

Kausina 2004–2006 Vaasa Wolves (kulkien tuolloin nimellä Vaasa Rugby Club) pelasi SM-sarjaa, mutta suurempaa menestystä ei tullut. Kaudella 2006 Olli-Pekka Tuomaala aloitti seuran päävalmentajan tehtävät.
Historia > Uusi nimi ja ilme

Keväällä 2007 Vaasan pelaaja Miguel Peru lähti kehittämään uutta ilmettä joukkueelle. Seuran uudeksi nimeksi tuli Vaasa Wolves Rugby Club, nimenvaihdolla tavoiteltiin nuorempien pelaajien rekrytointia. Kaudelle 2007 tultaessa laji oli kasvanut Suomessa ja täten Suomessa ruvettiin pelaamaan SM-sarjaa ja 1. divisioonaa. Vaasa Wolves keskittyi pelaamaan 1. divisioonaa vähäisen pelaajamateriaalin takia. Kaudet 2007–2009 menivät tasaisen kasvun merkeissä.
Historia > 1. divisioonan voitot

Vaasa Wolves voitti kaudella 2010 1-Divisioonan mestaruuden, finaalissa kaatui Rauman rugby club. Pelaajamäärän ollessa pieni ja seuran talouden ollessa epävakaa päätti Wolves olla nousematta SM-sarjaan. Tavoitteeksi otettiin seuraavalla kaudella nousu SM-sarjaan. Vaasalaisten harmiksi kaudet 2011 ja 2012 menivät penkin alle, kauden 2011 päättyessä finaali tappioon ja kauden 2012 päättyessä alkusarjaan. Kaudelle 2013 tultaessa Timo Väljä otti päävalmentajan vastuun ja tulosta tuli välittömästi, sillä Vaasa voitti 1. divisioonan. Voiton seurauksena Vaasa nousi kaudelle 2014 pelaamaan SM-sarjaa.
Historia > 2014–2019

Kaudet 2014–2016 menivät SM-sarjaa pelatessa vaihtelevalla menestyksellä, kuitenkin jokaisen kauden päättyessä alkusarjaan. Joukkueen perusrungon vanhentuminen ja opiskelijakaupungin kirous toivat Vaasalaisille haasteita ja täten 2017 kaudelle siirryttiin takaisin 1-divisioonan vähäisen pelaajamäärän takia. Joukkueen supistuminen johti lopulta siihen, että kaudelle 2019 joukkuetta ei saatu enää kasaan ja täten joukkue jäi pois sarjasta. Vaasalaiset halukkaat miespelaajat siirtyivät pelaamaan muihin seuroihin, muun muassa Seinäjoelle ja Jyväskylälle.
Historia > Vuodesta 2020 alkaen

Miesten joukkue on tauolla eikä harjoittele joukkueena aktiivisesti.
Seuran puheenjohtajat ja päävalmentajat

Seuraavat henkilöt ovat toimineet seuran puheenjohtajina:
2003–2005: David Szymanski
2006: Mikko Punkki
2007: Miguel Peru
2008–2009: Olli-Pekka Tuomaala
2010–2011: Joni Wilhelmsson
2012->: Sauli Tyvi
Seuran päävalmentajina ovat toimineet:
2003–2005: David Szymanski
2006–2012: Olli-Pekka Tuomaala
2013–2018: Timo Väljä
2012->: Aarne Ritala
Vaasa Foxes

Vaasalainen naisten rugbyjoukkue, Vaasa Foxes, syntyi vuonna 2010. Sen perustivat Erika Airaksinen ja Jonna Tynjälä. Vaasa Foxes pelaa olympialaisistakin tuttua 7's-rugbya SM-sarjassa. Ensimmäiset ottelunsa Foxes pelasi vuonna 2011 Jyväskylässä järjestetyssä Snow Rugby -turnauksessa.
Kesäksi 2017 joukkue fuusioitui Pori Rugbyn naisten kanssa ja pelaa 1. divisioonassa nimellä PorVarit.
Maajoukkue-edustukset

Miesten maajoukkuetta ovat edustaneet seuraavat nykyiset tai entiset Vaasa Rugby Clubin pelaajat:
Christian Freeman
Kalle Helin
Aleksi Laitinen
Ilkka Tuomaala
Olli-Pekka Tuomaala
Sauli Tyvi
Antti Virtanen
Timo Väljä
Naisten maajoukkueita ovat edustaneet seuraavat nykyiset tai entiset Vaasa Rugby Clubin pelaajat:
Jonna Tynjälä (7-mj, 15-mj)
Marianna Latvala (15-mj)
Johanna Wiksten (15-mj)
Aiheesta muualla

Seuran nettisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Vaasa Wolvesin logo vuosina 2007-2011
Vaasa Foxes logo
Tšadin jalkapallomaajoukkue

Tšadin jalkapallomaajoukkue edustaa Tšadia jalkapallon miesten maaotteluissa. Joukkuetta hallinnoi Tšadin jalkapalloliitto. Se ei ole esiintynyt koskaan jalkapallon arvokisoissa.
Arvokisat > Maailmanmestaruuskilpailut

1930 - 1998 Ei osallistunut
2002 - 2010 Ei selviytynyt karsinnoista
Arvokisat > Afrikan-mestaruuskilpailut

1957 - 1990 Ei osallistunut
1992 Ei selviytynyt karsinnoista
1994 Vetäytyi karsinnoista
1996 - 1998 Ei osallistunut
2000 Ei selviytynyt karsinnoista
2002 Ei osallistunut
2004 - 2008 Ei selviytynyt karsinnoista
2010 Diskattiin
Tunnettuja pelaajia

Francis Oumar Belonga
Japhet N'Doram
Mahamat Hissein
Nabatingue Toko
Rufin Yambe
Ulrich von Wilamowitz-Moellendorff

Ulrich von Wilamowitz-Moellendorff
Enno Friedrich Wichard Ulrich von Wilamowitz-Moellendorff (22. joulukuuta 1848 Markowitz, Posen – 25. syyskuuta 1931 Berliini) oli saksalainen kielentutkija. Hän oli 1900-luvun merkittävimpiä antiikintutkijoita ja kreikkalaisen filologian erityisosaaja.
Wilamowitz oli sotilassukua, tilanomistajan poika. Hän pääsi ylioppilaaksi 1867 Schulpfortan opistosta, opiskeli Bonnin yliopistossa 1867–1869 ja valmistui tohtoriksi Berliinin yliopistosta 1870. Opintojen jälkeen Wilamowitz palveli sotilaana Saksan-Ranskan sodassa (1870) ja matkusti Italiassa ja Kreikassa 1872–1874. Opintomatkan jälkeen hän siirtyi Berliiniin ja sitten vuosiksi 1876–1883 professoriksi Greifswaldin yliopistoon. Hän toimi professorina Göttingenissä 1883–1897 ja Berliinissä 1897–1922.
Vaikka Wilamowitz oli ensi sijassa kirjallisuudentutkija, hänellä oli laajat tiedot myös muista tutkimusaloista, joita antiikintutkimuksessa käytetään. Hän tunsi klassisen kreikankielisen kirjallisuuden läpikotaisin ja pystyi siksi taitavasti yhdistelemään tietojaan ja luomaan uutta tiedettä. Wilamowitz kirjoitti esim. historiatutkimuksia, kirjallisuushistoriallisia teoksia ja filologisia julkaisuja.
Valikoima julkaisuja

Homerische Untersuchungen (1884)
Aristoteles und Athen (1893)
Griechisches Lesebuch (1902)
Staat und Gesellschaft der Griechen (1910)
Sappho und Simonides (1913)
Einleitung in die griechische Tragödie (3. p. 1921)
Pindaros (1922)
Hellenistische Dichtung (1924)
Kyrene (1928)
Der Glaube der Hellenen (1931–1932)
Ulrich von Hutten

Ulrich von Hutten Erhard Schönin piirtämänä (noin 1522).
Ulrich von Hutten (21. huhtikuuta 1488 Fuldan luostari, Fulda, Saksa – 29. elokuuta(?) 1523 lähellä Zürichiä) oli saksalainen valtakunnanritari, oppinut humanisti ja satiirikko.
Ulrich oli merkittävä satiirikko, joka hyökkäsi aikanasa ruhtinaita, katolisen kirkon skolastikkoja ja obskurantteja vastaan. Hän oli Epistolae virorum obscurorumin eli Hämäräin miesten kirjeitä toisen osan pääasiallinen kirjoittaja. Hän oli myös saksalainen patriootti ja kehitti vision yhdistyneestä Saksasta ja kirjoitti vuodesta 1520 lähtien saksaksi. Hänestä tuli Martti Lutherin seuraaja.
Ulrich oli Franz von Sickingenin kanssa toinen Ritarien kapinan johtajista Saksan ruhtinaita vastaan. Häviön jälkeen hän pakeni rahattomana Sveitsiin. Hänen entinen ystävänsä Erasmus kieltäytyi auttamasta häntä, mutta hän sai turvapaikan Ulrich Zwingliltä.
Ulrich von Hutten kärsi Ranskan taudista, johon hän lopulta kuoli. Hän kirjoitti sairaudesta ja sen hoidosta kuvauksen De Morbo Gallico, jonka Thomas Paynell käänsi myöhemmin englanniksi.
Ulrich von Huttenin hautakivi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ulrich von Hutten Wikimedia Commonsissa
Vierelä

Vierelä on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Leo Vierelä (s. 1949), kuvataiteilija ja muusikko
Severi Vierelä (s. 2001), freestylehiihtäjä
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Veininmylly

| Veininmylly> Söderlingin mylly |
| --- | --- |

Osoite:  Tikkurilantie 42, 01300 Vantaa
Sijainti:  Tikkurila
Perustettu:  1935
Rakennuttaja:  Ernst Söderling
Omistaja:  Vantaan kaupunki
Käyttäjä:  tyhjillään
Kerrosluku:  2
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Veininmylly, aikaisemmin ”Söderlingin mylly”, sijaitsee Keravanjoen varrella Vantaan Tikkurilassa. Se valmistui Tikkurilan Silkki -tehdasrakennuksen itäpuolelle Kuninkaantien varteen vuonna 1934.
Historia

Myllyn rakennutti Ernst Söderling, joka hankki tontin vuonna 1934. Hän oli aikaisemmin hoitanut isänsä perinteistä vesimyllyä Hanabölessä nykyisellä Havukoskella vuodesta 1904 lähtien. Uusi kaksikerroksinen mylly Tikkurilassa oli käyttövalmiina vuoden 1935 alussa, ja rakennusta laajennettiin vielä vuonna 1944. Yrityksen nimeksi tuli Tikkurilan Vehnämylly. Rakennuksen voimanlähteenä oli uutta tekniikkaa edustava polttomoottori ja vuodesta 1945 alkaen sähkömoottori.
1950-luvun alussa myllyn tuotannossa oli voimakkain kausi. Söderlingin mylly erikoistui vehnäjauhon tuottamiseen ja palveli koko lähitienoota. Myllyn toiminta päättyi 1950-luvulla, ja Vantaan kaupunki osti rakennuksen vuonna 1987. Rakennus kunnostettiin ja vuokrattiin, ja se avattiin Veininmylly-nimisenä kesäkahvilana vuonna 1990. Myllyllä sijaitsevalla tanssilavalla on järjestetty kesäteatteria ja rantatansseja.
Historia > Myllyn ja huvilan tyhjentyminen

Veininmylly on merkittävän korjauksen tarpeessa, ja Vantaan kaupunki on laittanut rakennuksen myyntiin vuonna 2020. Kaupunki purki kahvilan vuokrasopimuksen vuonna 2018.
Myllyn vieressä sijaitsee vuonna 1939 valmistunut Villa Söderbo, Ernst Söderlingin ja hänen perheensä kotitalo, joka on myöhemmin toiminut taiteilija-asuntona. Veininmyllyn konttori sijaitsi asuintalon alakerrassa. Myös Villa Söderbo laitettiin myyntiin vuonna 2020. Kaupungin mukaan huvila on asuinkelvoton ilman mittavaa korjausta. Molemmat rakennukset on suojeltu asemakaavassa vuodesta 2008 lähtien.
Veininmyllyn itäpuolella sijaitsi Åvikin huvila, joka vuonna 2013 purettiin ja korvattiin leikkipaikalla.
Rakennusten pihapiiriin on suunniteltu kesäkeidasta uusine tanssilavoineen ja terasseineen. Maaperä rakennusten alla on kuitenkin todettu epävakaaksi ja vaatii vakauttamistöitä. Vantaan kaupunki tekee rakennuksiin välttämättömät korjaukset.
Rakennukset tullaan laittamaan julkiseen myyntiin ja hinta määräytyy tarjousten perusteella.
Korjaustyöt oli tarkoitus aloittaa syksyllä 2023. Työ kuitenkin viivästyi, koska ennen remonttia tontille pitää rakentaa savisen maapohjan vakauden varmistava teräsponttiseinä. Se rakennetaan kesän 2024 aikana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Veininmylly Wikimedia Commonsissa
Veininmyllyn vieressä sijaitsee keltainen puurakennus Villa Söderbo.
Vierde Divisie

| Vierde Divisie |
| --- | --- |
Laji:  Jalkapallo
Maa(t):   Alankomaat
Perustettu:  1974
Joukkueita:  64
Sarjataso:  5.
Ylempi taso:  Derde Divisie
Alempi taso:  Eerste Klasse
Vierde Divisie on Alankomaiden jalkapalloilun viidenneksi korkein sarjataso.
Sarja on jaettu kahteen osaan: lauantai- ja sunnuntaisarjoihin, mikä juontaa juurensa yhteiskunnan pilarisaatiosta. Lauantaisin pelaavat vanhat protestanttiset seurat, jotka eivät ennen vanhaan saaneet pelata sunnuntaisin, ja sunnuntaisin pelaavat vanhat katoliset ja työväen seurat, joiden pelaajien täytyi olla lauantaisin töissä. Vaikka pilarisaatiota ei enää nyky-yhteiskunnassa niin voimakkaana olekaan, on jako jalkapallossa silti säilynyt.
Lauantai- ja sunnuntaisarjat ovat kumpikin jaettu kolmeen lohkoon maantieteellisen sijoittumisen mukaan:
Lauantai-Hoofdklasse A:n ja Sunnuntai-Hoofdklasse A:n seurat ovat Alankomaiden länsiosasta
Lauantai-Hoofdklasse B:n ja Sunnuntai-Hoofdklasse B:n seurat ovat Alankomaiden keski- ja eteläosista
Kummankin päivän lohkojen voittajat ratkaisevat keskenään lauantai- ja sunnuntaimestaruudet. Lauantai- ja sunnuntaimestarit kohtaavat ottelussa, jossa ratkaistaan Alankomaiden amatöörimestaruus.
Jokaisen kuuden lohkon lohkovoittaja nousee seuraavaksi kaudeksi Topklasseen. Nousumahdollisuus Hoofdklassen joukkueilla on ollut kaudesta 2010-2011. Tätä ennen Hoofdklassen joukkueet eivät voineet pelillisillä ansioilla nousta sarjaporrasta ylemmäs, koska toiseksi korkein sarjataso Eerste Divisie oli ammattilaissarja, jonne päästäkseen seuran oli täytettävä erinäiset vaatimukset. Nousun mahdollistamiseksi Hoofdklassen yläpuolelle perustettiin Topklasse.
Hoofdklassesta alempi sarjataso on Eerste Klasse.
Käännös suomeksi
United States Marijuana Party

United States Marijuana Party on yhdysvaltalainen poliittinen puolue. Se toivoo loppua huumeiden vastaiselle sodalle ja sallisi muun muassa kannabiksen vastuullisena pitämänsä käytön sekä kasvatuksen omaan käyttöön. Puolue määrittelee kannabiksen alkoholia ja tupakkaa vähemmän vaaralliseksi päihteeksi.
Loretta Nall perusti puolueen jouduttuaan pidätetyksi kannabiksen hallussapidosta vuonna 2002. Alabamassa asuva Nall jätti puolueen lähtiessään vuonna 2006 kuvernööriehdokkaaksi puolueenaan libertaarit. Marijuanapuolue on kuitenkin jatkanut toimintaansa ja ehdokkaiden tukemista eri vaaleissa.
Vispilänkauppa

Vispilänkauppa on alun perin tarkoittanut yleensä nuorten suorittamaa vispilänvarpujen keräämistä viitametsästä helluntaina Smålandin Rävlingessä. Varvut kuorittiin ja niistä tehtiin vispilöitä. Yhdessä olo metsässä ja se, että toinen kuori varvut ja toinen sitoi niistä vispilän, saattoi johtaa seurusteluun. Niinpä vispilänkauppa Kustaa Vilkunan Vuotuisen ajantiedon mukaan alkoi tarkoittaa nimenomaan seurustelun aloittamista.
Aiheesta muualla

Maija Länsimäki: Pientä vispilänkauppaa. Helsingin Sanomat, Kieli-ikkuna 4.6.2006, Archive.org.
United States Playing Card Company

| United States Playing Card Company |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  yksityinen
Perustettu:  1867
Perustaja:  Morgan Russell
Kotipaikka:  Yhdysvallat
Toimiala:  Pelikortit
Tuotteet:  Korttipakat
Liikevaihto:   130 miljoonaa USD (2003)
Henkilöstö:  750 (2012)
Kotisivu:  bicyclecards.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
United States Playing Card Company eli USPCC on yhdysvaltalainen pelikortteja valmistava yritys. Sen valmistamia korttipakkoja pidetään laadukkaina ja ne ovat myös korttipakkakeräilijöiden suosiossa. Se tunnetaan erityisesti Bicycle-korttipakkamallistostaan, jonka yritys loi sen alkuaikoina 1800-luvulla.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:United States Playing Card Company
Uneni kaunein – Parhaat

| Uneni kaunein – Parhaat Johanna Kurkela |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 24. elokuuta 2018
 Formaatti: CD / Digitaalinen
 Tyylilaji: pop, iskelmä
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Johanna Kurkelan muut julkaisut
| Ingrid 2015 | Uneni kaunein – Parhaat 2018 |   |
Uneni kaunein – Parhaat on Johanna Kurkelan vuonna 2018 julkaistu toinen kokoelma-albumi. Se sisältää 36 kappaletta, kuten myös vuonna 2011 julkaistu ensimmäinen kokoelma Uneni kaunein – Parhaat 2005–2011. Albumilla ei ole mukana yhtään aiemmin julkaisematonta kappaletta.
Kappaleet

| --- | --- |
 CD 1 Rakkaus tekee vapaaks – 4.18  Oothan tässä vielä huomenna – 4.02  Kuolevainen – 4.02  Rakkauslaulu – 4.12  Elegia – 3.56  Olet uneni kaunein – 3.06  Salaisuuksia – 4.47  Olen sinussa – 4.07  Veitsenterällä – 3.52  Tahdon elää – 3.58  Maan päällä niin kuin taivaassa – 3.54  Palvo minua – 3.02  Riko minut – 3.28  Ehkä ensi elämässä – 4.02  Toisen kerroksen kevät – 3.51  Hetki hiljaa – 4.04  Muuttolinnut – 4.42  Hyvästi, Dolores Haze – 3.39 :  CD 2 Kaikki askeleet – 3.47  Ei panikoida – 3.34  Sun särkyä anna mä en – 3.04  Ainutlaatuinen – 3.53  Jossain metsäin takana – 3.09  Marmoritaivas – 4.53  Kauriinsilmät – 4.20  Kosketusta vailla vapiseva mies – 4.16  Hän ei kävele koskaan – 4.19  Ilta saapuikin niin äkkiä – 4.14  Jos sä tarvitset mua – 3.51  Tuo se mulle – 3.28  Sydän paikallaan – 4.23  Satojen merien näkijä – 3.52  Piha ilman sua – 4.05  Hiljainen kaupunki – 3.15  Kulta pieni – 4.01  Häävalssi – 3.46
Vieraskirja (albumi)

| Vieraskirja Jussi Hakulinen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1995
 Julkaistu: 1995
 Tyylilaji: pop rock
 Kesto: 39.51
 Levy-yhtiö: Flamingo Music
Jussi Hakulisen muut julkaisut
| Pennitön Onassis 1991 | Vieraskirja 1995 | Minun lauluni 1983–96 1996 |
Vieraskirja on suomalaismuusikko Jussi Hakulisen neljäs albumi. Se julkaistiin vuonna 1995.
Kappaleet

Kaikki sävellykset ja sanoitukset Jussi Hakulinen.
Tuhat tarinaa – 4.23
Vuodet – 4.06
Hymyilevä mies – 2.59
Atlantis – 4.38
Mitä minulla on? – 3.40
Joutsenlaulu – 5.21
Sheriffi ja desperado – 3.53
Vie minut aamuun – 3.26
Heinäkuu – 3.38
Vieraskirja – 3.30
Aiheesta muualla

Vieraskirja discogs.com -sivustolla
Venäjän ja Itä-Euroopan instituutti

Venäjän ja Itä-Euroopan instituutin logo.
Venäjän ja Itä-Euroopan instituutti oli vuosina 1992–2012 toiminut Suomen opetus- ja kulttuuriministeriön alainen kansainvälinen tukiyksikkö, joka perustettiin Neuvostoliittoinstituutin seuraajaksi Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen. Instituutin tehtävä oli parantaa Euroopan maiden keskinäistä ymmärrystä edistämällä monenkeskistä kulttuuriyhteistyötä EU-maiden sekä Venäjän, Ukrainan ja Valko-Venäjän välillä. Instituutti toimi kulttuurin ja taiteen kentässä kotimaassa sekä lähialueilla luoden kansainvälisiä verkostoja ja toimien tiedonvälittäjänä. Instituutille tärkeitä lähialueita olivat EU ja Pohjoisen ulottuvuuden alue sekä itäslaavilainen kulttuuripiiri.
Venäjän ja Itä-Euroopan instituuttia edeltänyt Neuvostoliittoinstituutti perustettiin vuonna 1947 edistämään kulttuuri- ja tiedeyhteistyötä Suomen ja silloisen Neuvostoliiton välillä. Uuden instituutin tehtävät säädettiin asetuksella vuonna 2001:
harjoittaa Venäjää ja Itä-Eurooppaa koskevaa sivistyksellistä yhteistyötä sekä tukea siihen liittyvää tutkimusta;
tukea Venäjältä ja Itä-Euroopasta Suomeen muuttaneiden kieltä ja kulttuuria;
ylläpitää kirjastoa ja siihen liittyvää tietopalvelua;
harjoittaa alansa tiedotus- ja julkaisutoimintaa sekä tarjota asiantuntijapalveluja toimialallaan;
pitää yhteyttä koti- ja ulkomaisiin toimijoihin ja edistää muutoin yhteistyötä toimialallaan.
Instituutti tarjosi tiedotus-, konsultointi- ja hankevalmistelupalveluita luovien alojen toimijoille ja osallistuu kotimaisiin monikulttuurisiin hankkeisiin Venäjältä ja Itä-Euroopasta muuttaneiden kulttuuripalvelujen vahvistamiseksi. Lisäksi instituutti osallistui kulttuurin lähialueyhteistyöhön sekä EU:n, Venäjän ja Itä-Euroopan väliseen kulttuuriyhteistyöhön ja toimeenpani pohjoisen ulottuvuuden kulttuurikumppanuushankkeita luovien alojen kilpailukyvyn vahvistamiseksi. Instituutti ylläpiti myös Venäjän, Ukrainan ja Valko-Venäjän kulttuuriin ja yhteiskuntaan erikoistunutta kirjastoa. Instituutin tehtävät vaihtelivat kulttuurisuhteiden keskusvirastosta kulttuurivaihdon ja kielistipendien koordinoimiseen.
Venäjän ja Itä-Euroopan instituutti muutti vuonna 1993 Eirasta Tilastokeskuksen entisiin tiloihin Annankadulle (myöh. Antinkatu 1).
Instituutin lakkauttamisesta ja sen toimintojen liittämisestä muihin virastoihin ja laitoksiin keskusteltiin runsaasti varsinkin 2000-luvulla mm. erilaisissa työryhmissä. Esimerkiksi vuoden 2007 valtion talousarvioesityksessä sille myönnettiin määrärahat vain puoleksi vuodeksi, jonka jälkeen se oli määrä lakkauttaa. Eduskunta kuitenkin hylkäsi esityksen. Vuonna 2008 instituutin toiminta linjattiin uudelleen. Viimein vuoden 2012 lopussa se asiaa pohtineen työryhmän esityksestä lakkautettiin ja sen toiminnot, lähinnä venäjänkielinen kirjasto siirrettiin perustetulle Cultura-säätiölle . Samalla kirjastopalvelut muuttivat Espoon Leppävaaran Sello-keskukseen.
Instituutin johtajana toimivat ensin Valdemar Melanko ja sitten  Kirsti Sutinen.
Aiheesta muualla

Cultura-säätiö
Venäjän ja Itä-Euroopan instituutin verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Instituutin kirjaston VEERA-tietokanta[vanhentunut linkki]
Luovien alojen toimijoita verkottava Creative Compass -hanke (Arkistoitu – Internet Archive)
Instituutin vuoden 2011 loppuun asti ylläpitämät Suomen ulkoasiainministeriön venäjänkieliset Suomi-sivut
Kuka on kukin Suomen kulttuurielämässä -opas venäläisille kulttuuritoimijoille (Arkistoitu – Internet Archive)
United States Holocaust Memorial Museum

Museorakennusta ulkoa.
United States Holocaust Memorial Museum on vuonna 1993 perustettu yhdysvaltalainen holokaustin muistoksi perustettu museo. Museo sijaitsee Yhdysvaltain pääkaupungissa Washingtonissa. Kävijöiden määrä on vuosittain 25 000 000 vierailukäyntiä, joista lasten osuus on 8 000 000. Siellä on vieraillut myös 85 valtionpäämiestä. Museon verkkosivuilla käydään päivittäin keskimäärin sadan eri maan palvelimilta.
Museo on ryhtynyt käsittelemään kansanmurhia laajemmalti. Se toteutti Google Earthin kanssa hankkeen, missä esitellään verkkosivuilla Sudanin Darfurin väkivaltaisuuksien tuhoja satelliittikuvista.