Sotatalous Suomessa toisen maailmansodan aikana
Välirauhan aika > Ulkomaankaupan kehitys välirauhan aikana

Talvisodan jälkeen maaliskuun lopulla Suomessa arvioitiin (mm. maan hallituksen ja talouselämän johdon välisessä neuvottelussa) mahdollisuuksia käydä ulkomaankauppaa ja tehtiin vertailuja eri vaihtoehtojen välillä. Pääasiallisina vaihtoehtoina tarkasteltiin toisaalta Saksaa ja toisaalta länsiliittoutuneita (lähinnä Isoa-Britanniaa). Suomessa päädyttiin ratkaisuun kauppasuhteiden kehittämisestä Ison-Britannian kanssa. Suomen hallituksen päällimmäisenä tavoitteena oli pyrkiä sopimukseen, jolla turvattaisiin väestön huollon turvaaminen nopeasti heikkenevässä elintarviketilanteessa. Tavoitteeseen päästäkseen Suomen johdon oli hyväksyttävä Ison-Britannian vaatimukset asettautumisesta länsiliittoutuneiden riveihin Saksaa vastaan käytävässä sodassa.
Saksan aloitettua hyökkäyksensä Tanskaan ja Norjaan 9. huhtikuuta 1940 Suomen asema muuttui hyvin nopeasti heikommaksi ulkomaankaupan mahdollisuuksien suhteen ja Iso-Britannia ilmoittikin jo 18. huhtikuuta sotataloussopimuksen peruuntumisesta. Suomen yhteyksien länsiliittoutuneisiin katkettua kesäkuun alussa 1940 tilanne maassa oli hyvin tukala. Suomessa koettiin yleisesti, että maa oli joutunut itselleen vihamielisten voimien saartamaksi. Kaiken lisäksi Neuvostoliitto toteutti Baltian maiden miehityksen 15. ja 17. kesäkuuta alkaen (ensin mainittuna päivänä alkoi Liettuan ja jälkimmäisenä päivänä sekä Viron että Latvian miehittäminen). Touko-kesäkuussa Saksan suhtautuminen Suomeen muuttui nopeasti ja lähes täydellisesti. Saksan kasvava kiinnostus itään merkitsi Suomen strategisen aseman muuttumista oleellisesti. Suomelle ryhdyttiin kaavailemaan omaa osaa itään suuntautuvassa hyökkäyksessä. Saksan ja Suomen poliittinen lähentyminen sai konkreettisen muodon jo 29. kesäkuuta 1940 solmitun kauppasopimuksen muodossa. Sopimus oli suomalaisten kannalta jopa yllättävän laaja ja edullinen. Suomalaiset esittivät toiveenaan myös sotatarvikkeiden hankkimisen Saksasta, mihin saksalaiset eivät vielä heinäkuussakaan 1940 suostuneet. Tilanne tässäkin suhteessa muuttui jo elokuussa, jolloin saksalainen upseeri saapui Suomeen tarjoamaan sopimusta joka sisälsi mahdollisuuden sotatarvikkeiden hankkimiseen Saksasta ja samalla saksalaisten joukkojen läpikulusta Suomen alueen kautta Norjan pohjoisosiin. Suomessa neuvottelutarjous tulkittiin enemmänkin poliittiseksi tueksi ja siihen tartuttiin. Saksalaiset eivät tässä vaiheessa halunneet rasittaa suhteitaan Neuvostoliittoon, joten sotatarvikekaupan hoidettiin bulvaanien välityksellä.
Suomen siirtyminen Saksan etupiiriin tarkoitti suomalaisten kannalta sitä, että muun muassa Saksasta saadut elintarvike-erät poistivat pahimmat ongelmat kansanhuollon suhteen. Samalla Suomi joutui kuitenkin tilanteeseen, jossa Saksalla oli jatkossa mahdollisuudet painostaa Suomea poliittisesti. Tätä mahdollisuutta Saksa sittemmin käyttikin jatkosodan aikana. Suomen ulkomaankauppa Saksan kanssa jatkui kuitenkin keskeytymättä koko välirauhan ajan. Lähes samanaikaisesti Saksan kanssa tehdyn kauppasopimuksen kanssa Suomi solmi 28. kesäkuuta 1940 vastaavan kauppasopimuksen myös Neuvostoliiton kanssa. Tämän sopimuksen merkitys jäi kuitenkin huomattavasti vähäisemmäksi.