stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Suomen sairaaloista
Ei-yliopistolliset keskussairaalat

Kymenlaakson keskussairaala, Kotka
Etelä-Karjalan keskussairaala, Lappeenranta
Päijät-Hämeen keskussairaala, Lahti
Kanta-Hämeen keskussairaala, Hämeenlinna
Satasairaala, Pori
Lapin keskussairaala, Rovaniemi
Vaasan keskussairaala, Vaasa
Seinäjoen keskussairaala, Seinäjoki
Keski-Pohjanmaan keskussairaala, Kokkola
Keski-Suomen Sairaala Nova, Jyväskylä
Mikkelin keskussairaala, Mikkeli
Savonlinnan keskussairaala, Savonlinna
Pohjois-Karjalan keskussairaala, Joensuu
Kainuun keskussairaala, Kajaani
Ahvenanmaan keskussairaala, Maarianhamina
Länsi-Pohjan keskussairaala, Kemi
Alueelliset sairaalat

Mikäli alueellinen sairaala kuuluu hallinnollisesti yliopistollisen sairaalan tai keskussairaalan alaisuuteen, tämä on ilmaistu sulkeissa olevalla lyhenteellä.
Ahvenanmaan hyvinvointialue
Grelsby sjukhus, Godby, Finström
Etelä-Karjalan hyvinvointialue
Honkaharjun sairaala, Imatra
Etelä-Pohjanmaan hyvinvointialue
Seinäjoen kaupunginsairaala, Seinäjoki
Etelä-Savon hyvinvointialue
Pieksämäen aluesairaala, Pieksämäki
HUS-yhtymän alue (Uudenmaan maakunta)
Helsinki
Auroran sairaala
Haartmanin sairaala
HYKS Psykiatriakeskus (HYKS)
Iho- ja allergiasairaala (HYKS)
Kirurginen sairaala (HYKS)
Malmin sairaala
Naistenklinikka (HYKS)
Ortonin sairaala, Helsinki (osakeyhtiö)
Puistosairaala (HYKS)
Silmä-korvasairaala (HYKS)
Siltasairaala (HYKS)
Suursuon sairaala
Syöpätautien klinikka (HYKS)
Uusi lastensairaala (HYKS)
Itä-Uudenmaan hyvinvointialue
Porvoon sairaala, Porvoo
Keski-Uudenmaan hyvinvointialue
Hyvinkään sairaala, Hyvinkää
Kiljavan sairaala, Nurmijärvi (osakeyhtiö)
Kellokosken sairaala, Tuusula
Länsi-Uudenmaan hyvinvointialue
Espoon sairaala, Espoo
Jorvin sairaala, Espoo (HYKS)
Lohjan sairaala, Lohja
Raaseporin sairaala, Tammisaari, Raasepori
Vantaan ja Keravan hyvinvointialue
Katriinan sairaala, Vantaa
Peijaksen sairaala, Vantaa (HYKS)
Kanta-Hämeen hyvinvointialue
Forssan sairaala, Forssa
Riihimäen sairaala, Riihimäki (KHKS)
Vanajaveden sairaala, Hämeenlinna
Keski-Suomen hyvinvointialue
Jokilaakson sairaala, Jämsä (osakeyhtiö, osittain yksityinen)
Kymenlaakson hyvinvointialue
Kymenlaakson psykiatrinen sairaala, Kuusankoski, Kouvola
Ratamokeskus, Kouvola
Lapin hyvinvointialue
Keroputaan sairaala, Tornio
Pirkanmaan hyvinvointialue
Hatanpään sairaala, Tampere (TAYS)
Sastamalan sairaala, Sastamala (TAYS)
Sydänsairaala, Tampere (osakeyhtiö)
TAYS Psykiatria, Tampere (TAYS)
Tekonivelsairaala Coxa, Tampere (osakeyhtiö)
Valkeakosken sairaala, Valkeakoski (TAYS)
Pohjois-Karjalan hyvinvointialue
Kotilahden sairaala, Joensuu
Pohjois-Pohjanmaan hyvinvointialue
Kontinkankaan sairaala, Oulu
Lastenklinikka, Oulu (OYS)
Oulaskankaan sairaala, Oulainen
Psykiatrian klinikka, Oulu (OYS)
Raahen aluesairaala, Raahe
Pohjanmaan hyvinvointialue
Malmin sairaala, Pietarsaari
Pietarsaaren sairaala, Pietarsaari
Selkämeren aluesairaala, Kristiinankaupunki
Pohjois-Savon hyvinvointialue
Julkulan sairaala, Kuopio (KYS)
Alavan sairaala, Kuopio (KYS)
Harjulan sairaala, Kuopio
Iisalmen sairaala, Iisalmi
Kuopion psykiatrian keskus, Kuopio
Varkauden sairaala, Varkaus
Päijät-Hämeen hyvinvointialue
Lahden kaupunginsairaala, Lahti
Satakunnan hyvinvointialue
Porin kaupunginsairaala, Pori
Rauman aluesairaala, Rauma
Varsinais-Suomen hyvinvointialue
Halikon sairaala, Salo
Kirurginen sairaala, Turku (TYKS)
Loimaan sairaala, Loimaa (TYKS)
Raision sairaala, Raisio (TYKS)
Salon sairaala, Salo (TYKS)
Turun kaupunginsairaala, Turku
Turunmaan sairaala, Turku (TYKS)
Vakka-Suomen sairaala, Uusikaupunki (TYKS)
Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen alaiset sairaalat

Niuvanniemen sairaala, Kuopio
Psykiatrinen vankisairaala, Turku ja Vantaa
Vanhan Vaasan sairaala, Vaasa
Vankisairaala, Hämeenlinna
Yksityiset sairaalat

Eiran sairaala, Helsinki
Docrates Syöpäsairaala, Helsinki
Jokilaakson sairaala, Jämsä
Kaunialan Sairaala, Kauniainen
Pohjola Sairaala
Helsinki
Tampere
Oulu
Kuopio
Turku
Lakkautetut sairaalat

Eva Ahlströmin sairaala, Noormarkku
Harjamäen sairaala, Siilinjärvi, (KYS)
Harjavallan sairaala, Harjavalta
Hattelmalan piirimielisairaala, Hämeenlinna
Haukkalan sairaala, Jyväskylä, (KSKS)
Heideken, Turku
Heikinharjun sairaala, Oulu
Heinolan lääninsairaala, Heinola
Herttoniemen sairaala, Helsinki
Härmän sairaala, Alahärmä
Joutsenrannan sairaala, Lappeenranta
Juurikkaniemen sairaala, Keuruu, (KSKS)
Kaivannon sairaala, Kangasala
Kammion sairaala, Helsinki
Kangasvuoren sairaala, Jyväskylä, (KSKS)
Kaupin sairaala, Tampere
Keski-Suomen keskussairaala, Jyväskylä
Kinkomaan sairaala, Muurame, (KSKS)
Kotkansaaren sairaala, Kotka
Kätilöopiston sairaala (HYKS)
Lahden sotilassairaala, Lahti
Lapinlahden sairaala, Helsinki
Lastenlinna, Helsinki (HYKS)
Marian sairaala, Helsinki
Marjatan sairaala, Tampere
Meltolan sairaala, Karjaa, Raasepori
Moision sairaala, Mikkeli
Muurolan sairaala, Muurola, Rovaniemi
Mäntän aluesairaala, Mänttä, Mänttä-Vilppula
Mäntylän sairaala, Lappeenranta
Nikkilän sairaala, Sipoo
Paimion sairaala, Paimio, (TYKS)
Paloniemen sairaala, Lohja
Pikonlinnan sairaala, Kangasala (TAYS)
Pitkäniemen sairaala, Nokia (TAYS)
Pohjois-Kymen sairaala, Kuusankoski, Kouvola
Puolarmetsän sairaala, Espoo
Pyynikin sairaala, Tampere
Päivärinteen sairaala, Muhos
Rauhan sairaala, Joutseno
Reuman sairaala, Heinola
Röykän sairaala, Nurmijärvi
Salmijärven mielisairaala, Kajaani, (KAKS)
Salus-sairaala, Helsinki
Satalinnan sairaala, Harjavalta
Sisä-Suomen sairaala, Äänekoski, (KSKS)
Sädesairaala, Jyväskylä (KSKS)
Tammiharjun sairaala, Tammisaari, Raasepori
Tampereen yleinen sairaala, Tampere
Tarinan sairaala, Siilinjärvi (KYS)
Tilkan sairaala, Helsinki
Tiurun sairaala, Lappeenranta
Töölön sairaala, Helsinki (HYKS)
Uudenkaupungin psykiatrinen sairaala, Uusikaupunki
Valkealan sairaala, Kouvola
Visalan sairaala, Ylivieska
Vanha Ortopedia, Jyväskylä (KSKS)
Ähtärin aluesairaala, Ähtäri
Östanlidin tuberkuloosiparantola, Pietarsaari
Kinnared

| Kinnared |
| --- | --- |

 Kinnared
 Koordinaatit: 57°01′28″N, 13°06′49″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Hallandin lääni
Maakunta:  Halland
Kunta:  Hylte
Väkiluku (2021):  319
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kinnared on taajama Hylten kunnassa Hallandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 319 asukasta vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kinnared Wikimedia Commonsissa
Kazakstanin futsalmaajoukkue

Kazakstanin miesten futsalmaajoukkuetta hallinnoi Kazakstanin jalkapalloliitto, Kazakstanin futsalin hallintoelin, ja se edustaa maata kansainvälisissä futsal-kilpailuissa, kuten MM-kisoissa ja EM-kisoissa. Kazakstanin futsalmaajoukkueen paras saavutus MM-kisoissa on neljäs sija vuoden 2021 Liettuan futsalin MM-kisoissa. Kazakstan osallistui ensimmäisen kerran futsalin MM-kisoihin, jotka pelattiin 2000 Guatemalassa. Vuoden 2016 futsalin MM-kisoissa, jotka pelattiin Kolumbiassa, Kazakstan selvitti tiensä 16 parhaan maan joukkoon. Ensimmäiset EM-kisat Kazakstan pelasi 2016, joissa Kazakstan oli pronssilla. 2018 futsalin EM-kisoissa Kazakstan oli neljäs.
Tony-palkinto

Tony-palkinto eli (engl. Tony Award, koko nimi Antoinette Perry Award for Excellence in Theatre) on teatteritaiteen palkinto, joka  jaetaan Broadwayn näytelmille (mukaan lukien musikaalit). Tony-palkintoa kutsutaankin usein teatterialan Oscariksi ja sitä on jaettu vuodesta 1947 lähtien.
Kategoriat > Esittäjäpalkinnot

Paras näytelmän miespääosa
Paras näytelmän naispääosa
Paras musikaalin miespääosa
Paras musikaalin naispääosa
Paras näytelmän naissivuosa
Paras musikaalin naissivuosa
Paras näytelmän miessivuosa
Paras musikaalin miessivuosa
Kategoriat > Esityskohtaiset ja tekniset palkinnot

Paras näytelmä
Paras musikaali
Paras musikaalin teksti
Paras alkuperäissävelmä
Paras uudelleen tehty näytelmä
Paras uudelleen tehty musikaali
Paras erityisen teatteritilaisuus
Paras näytelmän lavastus
Paras musikaalin lavastus
Paras näytelmän pukusuunnittelu
Paras musikaalin pukusuunnittelu
Paras näytelmän valosuunnittelu
Paras musikaalin valosuunnittelu
Paras näytelmän ohjaus
Paras musikaalin ohjaus
Paras koreografia
Paras soitinnus
Kategoriat > Erikoispalkinnot

Paras paikallisteatteri
Erityis-Tony-palkinto
Tony Honors for Excellence in Theatre
Isabelle Stevenson -palkinto
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tony Awardsin viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
60th Annual Tony Awards: Meet The Nominees (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Toni Kallela

| Toni Kallela> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 10. tammikuuta 1993 (ikä 31) Oulainen, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  178 cm
Paino:  83 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2011–2020
Seurat:  KalPa (SML) Mora IK (Allsv.) LeKi (Mestis) Tappara (SML) Ilves (SML) Ässät (SML) Eispiraten Crimmitschau (DEL2) Herning Blue Fox (Tanska) Sport (SML) Skellefteå AIK (SHL)
Toni Kallela (s. 10. tammikuuta 1993 Oulainen) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän pelasi urallaan SM-liigaa Kalevan Pallossa, Tapparassa, Tampereen Ilveksessä, Porin Ässissä ja Vaasan Sportissa yhteensä 201 runkosarja- ja yhden playoff-ottelua tehopistein 33+51=84. Kallela pelasi urallaan myös Ruotsissa, Saksassa ja Tanskassa. Hän voitti kaudella 2017–2018 Herning Blue Foxissa koko Tanskan Metal Ligaenin piste- ja syöttöpörssin sekä tehotilaston. Kallela voitti siellä kauden päätteeksi hopeaa. Hän ilmoitti lopettaneensa pelaajauransa sopimuksettomana pelaajana vain 27-vuotiaana marraskuussa 2020, kun edellisenä keväänä tehty lonkkaoperaatio sekä koronaviruspandemia ajoivat Kallelan päätökseen.
Ura > Maajoukkueura

Kallela pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2011. Hänet valittiin Ruotsia vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi Suomen ottelun parhaaksi pelaajaksi. Yhteensä Kallela pelasi 20 nuorten ja 22 poikien maaottelua.
Pelityyli

Elite Prospects -sivuston Ulf Anderssonin mukaan Kallela oli vauhdikas hyökkääjä, jolla oli hyvä työmoraali. Sportin urheilutoimenjohtaja Markus Jämsän mukaan hän oli taitava pelaaja ja nopea luistelija, joka pystyi sekä maalintekoon että järjestämään paikkoja muille.
Muuta

Kallelan isoveli Niko on uransa lopettanut jääkiekkoilija, joka pelasi KalPan SM-liigajoukkueessa hyökkääjänä kaksi ottelua kaudella 2010–2011. Veljesten isä Martti Kallela pelasi omalla urallaan SM-sarjaa hyökkääjänä Oulun Kärpissä ja Rauman Lukossa 1960- ja 1970-luvuilla.
Manoel de Oliveira

| Manoel de Oliveira |
| --- | --- |
 Manoel de Oliveira vuonna 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. joulukuuta 1908 Porto, Portugali
Kuollut: 2. huhtikuuta 2015 (106 vuotta)
Ammatti:  elokuvaohjaaja
Ohjaaja
Palkinnot
 Kultainen palmu 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Manoel Cândido Pinto de Oliveira (11. joulukuuta 1908 Porto – 2. huhtikuuta  2015 Porto) oli portugalilainen elokuvaohjaaja. Oliveira oli viimeisinä vuosinaan maailman vanhin uraansa jatkanut elokuvaohjaaja. Vielä vuonna 2014, yli satavuotiaana, de Oliveira ohjasi kaksi lyhytelokuvaa.
Oliveira syntyi Portossa ja kävi koulunsa Galiciassa Espanjassa. Alun perin hänen tavoitteensa oli näyttelijänura, ja hän aloitti 20-vuotiaana näyttelijänopinnot. Sittemmin hän päätti ryhtyä elokuvaohjaajaksi. Hänen ensimmäinen ohjaustyönsä oli Duero-joella työtä tekevistä kertova lyhytdokumentti Douro, faina fluvial vuodelta 1931. Ensimmäinen pitkä ohjaustyö oli lapsikuvaus Aniki Bóbó, jonka jälkeen Oliveira pääsi seuraavan pitkän elokuvan tekoon vasta 21 vuotta myöhemmin.
Oliveira oli Cannesin elokuvajuhlilla ehdolla useita kertoja Kultaisen palmun saajaksi, ja hänelle myönnettiin tuomariston palkinto vuonna 1999. Venetsian elokuvajuhlilla hänelle myönnettiin Kultainen leijona elämäntyöstä kaksi kertaa, vuosina 1985 ja 2004. Kultaisen palmun elämäntyöstä Oliveira sai vihdoin vuonna 2008. Oliveiran kuoltua vuonna 2015 Portugaliin julistettiin kahden päivän virallinen suruaika.
Oliveira vieraili Sodankylän elokuvajuhlilla kesällä 1990. Helsingin Sanomien Helena Ylänen kirjoitti hänestä tuolloin:
Oliveira on elokuvan mestari, hänen ohjaajankätensä hahmottaa laajaa, avaraa kaarta, josta puuttuu kaikki pieni ja arkinen, kaikki askartelun tuntu. Oliveira on sosiaalisen satiirin tekijä, herrasväen kuvaaja, kuninkaallinen hovimaalari.
Filmografiaa

1942: Aniki Bóbó
1963: Kevätriitti (Acto da primavera)
1974: Benilde ou a Virgem-Mãe
1985: Le Soulier de satin
1988: Kannibaalit (Os Canibais)
1990: "Non", ou A vä glória de mandar
1992: O Dia do Desespero
1993: Vale Abraão
1994: A Caixa
1995: O Convento
1996: Party
1997: Viagem ao princípio do mundo
1998: Inquietude
1999: La Lettre
2000: Palavra e Utopia
2001: Menen kotiin (Je rentre à la maison)
2009: Singularidades de uma Rapariga Loura
Kirjallisuutta

Pyrhönen, Tuomas: ”Manoel de Oliveira – suuri tuntematon”. Filmihullu 2/2021.
Aiheesta muualla

Bergan, Ronald: Manoel de Oliveira obituary The Guardian.  2.4.2015. (englanniksi)
Wallius, Anniina: Mykkäfilmien viimeinen mestari kuoli yli satavuotiaana Yle.fi, uutiset.  2.4.2015.
Manoel de Oliveiran muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive).
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Sirkumboreaalinen alue

Sirkumboreaalinen alue on eliöiden levinneisyydestä käytetty kuvaus. Sillä tarkoitetaan sellaisia eliöitä, jotka elävät korkeilla leveysasteilla pohjoisen pallonpuoliskon kaikilla puolilla.
Punakurkkulohi

| Punakurkkulohi |
| --- | --- |
 Oncorhynchus clarkii bouvieri, Yellowstonen alalaji
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Lohikalat Salmoniformes
Heimo::  Lohet Salmonidae
Suku::  Tyynenmerenlohet Oncorhynchus
Laji::  clarkii
Kaksiosainen nimi
 Oncorhynchus clarkii  (Richardson, 1836) 
Alalajit
 Oncorhynchus clarkii clarkii   O. c. alvordensis †  O. c. behnkei  O. c. bouvieri  O. c. henshawi  O. c. lewisi  O. c. macdonaldi †  O. c. pleuriticus  O. c. seleniris  O. c. stomias  O. c. utah  O. c. virginalis 
Katso myös
   Punakurkkulohi Wikispeciesissä   Punakurkkulohi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Punakurkkulohi (Oncorhynchus clarkii) on yksi tyynenmerenlohten suvun kalalajeista. Se on Pohjois-Amerikassa suosittu urheilukalastuksen ja varsinkin perhokalastuksen kohde.
Levinneisyys ja taksonomia

Punakurkkulohta esiintyy luontaisesti vain Pohjois-Amerikan länsiosissa – Tyynenmeren rannikkoalueilla, Kaskadi- ja Kalliovuorilla ja Great Basinin vesistöalueella. Se jaetaan 10–14 erilliseen alalajiin, joiden levinneisyydet vastaavat vesistöalueita. Jotkut alalajeista vaeltavat mereen ja palaavat jokiin kutemaan syys- ja talviaikaan. Suurin osa populaatioista kuitenkin elää pysyvästi jokivesissä. Ainakin kolme alalajia elää laskujoettomalla Great Basinin vesistöalueella ja tulee toimeen myös sen suolaisissa tai emäksisissä vesissä.
Punakurkkulohi voi risteytyä luonnossa lähilajien, kuten kirjolohen ja arizonanlohen, kanssa.
Koko ja ulkonäkö

Mereen vaeltavat alalajit voivat kasvaa suurikokoiseksi, jopa kymmenkiloisiksi, kun taas sisävesimuodot jäävät alle kilon painoisiksi. Pienimmät alalajit ovat sukukypsiä 15 cm:n pituisina, suurimmat voivat kasvaa metrin mittaan. Alalajit eroavat suuresti myös värityksensä ja elintapojensa suhteen. Selkäpuolelta kala voi olla kullan- harmaan tai vihreänsävyinen, mutta kaikilla muodoilla on yleensä punasävyisiä laikkuja alaleuan alapuolella.
Punakurkkulohi tai joku sen yksittäisistä alalajeista on niin Coloradon, Idahon, Montanan, Nevadan, Utahin, New Mexicon kuin Wyominginkin osavaltion tunnuskala. Ainakin kaksi alalajia katsotaan hävinneeksi.
Aiheesta muualla

Oncorhynchus clarkii clarkii. FishBase.
ITIS: Oncorhynchus clarkii (englanniksi)
Lahontan cutthroat trout Oncorhynchus clarki henshawi (Arkistoitu – Internet Archive) Species Fact Sheet. Oregon Fish & Wildlife Office.
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Oncorhynchus clarkii:  Wikidata: Q2717060  Wikispecies: Oncorhynchus clarkii  ADW: Oncorhynchus_clarkii  BOLD: 26334  CoL: 6SN65  EoL: 212910  FishBase: 2688  GBIF: 5711980  iNaturalist: 68075  IRMNG: 11364125  ITIS: 161983  NAS: 890  NatureServe: 2.103888  NCBI: 30962  OBIS: 274347  WoRMS: 274347 
Salmo clarkii:  Wikidata: Q107053189  CoL: 79D7F  GBIF: 4284024  ITIS: 161984  WoRMS: 305963 
↑  Hammerson, G.A. & Bogutskaya, N.: Oncorhynchus clarkii IUCN Red List of Threatened Species. Version 2024-2.  2024. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 24.11.2024. (englanniksi)
Harri Moisio (radiotoimittaja)

| Harri Moisio> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. tammikuuta 1973 (ikä 51) Turku
Ammatti:  Radiotoimittaja, Näyttelijä, juontaja
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Teuvo Ruonala (Teit meistä kauniin)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Harri Moisio (s. 13. tammikuuta 1973 Turku) on suomalainen radiotoimittaja. Hän aloitti radiouransa lukioikäisenä Radio Suomen Salossa vuonna 1990. Moisio toimi kahden turkulaisen radiokanavan - Auran Aaltojen ja Radio Majakan - ohjelmapäällikkönä vuosina 2000–2006. Hän selosti TPS:n jääkiekko-otteluita 1999–2001. Moisio on ollut Radiogaalassa ehdolla 2012 ja 2016–2024 vuoden radiojuontajaksi. Hänet on palkittu vuoden sisällöntekijänä 2021 ja 2023.
Vuonna 2024 Moisio huomioitiin Radiogaalassa Kultaisella mikrofonilla.
Moisio toimi Radio Rockin aamuohjelma Heikelä-Linnanahde-Korporaation tuottajana 2006–2009. Hän juonsi Olga K:n ja Jarkko Valteen kanssa Radio Aallon aamuohjelmaa 2009–2011. Moisio juonsi Jussi Heikelän kanssa Radio Rockin Heikelä-Korporaatiota tammikuusta 2012 lokakuuhun 2015. Heikelän lopetettua hänen juontajaparinaan Korporaatiossa on toiminut Kim Sainio ja myöhemmin on mukaan tullut Tytti Junna
Keväällä 2014 hän oli yksi Liv-kanavalla nähdyn Rakkauden FAQ -ohjelman panelisteista. Moisiolla oli pienet roolit elokuvissa Teit meistä kauniin (2016), Valmentaja (2018) sekä Aika jonka sain 2020. Vuosina 2018-2021 Moisio toimi Temptation Island Suomi Extran kommentaattorina. Moisio on toiminut myös Nelosen Korkeasaari-sarjan kertojaäänenä sen toisesta tuotantokaudesta (2023) eteenpäin.
Moision esikoiskirja Minä ja radio julkaistiin vuonna 2023
Steve Cooper

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 10. joulukuuta 1979 (ikä 44)
Syntymäpaikka: Pontypridd, Wales
Pelipaikka: puolustaja
Seura
Seura: –
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1998–1999 | Wrexham | 0 | (0) |
| 1999 | The New Saints | 4 | (1) |
| 2000 | Rhyl | 4 | (0) |
| 2000–2002 | Bangor City | 57 | (3) |
| 2003 | Porthmadog |  |  |
Valmennusura
1998–2008: Wrexham (juniorit)
2008–2013: Liverpool (juniorit)
2014–2015: Englanti U16
2015–2019: Englanti U17
2019–2021: Swansea City
2021–2023: Nottingham Forest
2024: Leicester City
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Steve Cooper (s. 10. joulukuuta 1979) on walesilainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja.
Ura

Cooper pelasi uransa Walesin sarjoissa. Hän aloitti uransa Wrexhamissa, muttei koskaan pelannut seuran paidassa otteluakaan. Cooperin uran menestyksekkäimmät vuodet pelaajana ajoittuivat 2000-luvun alkuun, jolloin hän edusti Bangor Citya. Cooper lopetti pelaajauransa vuonna 2003.
Cooper panosti valmentamiseen jo pelaajauransa aikana. Hän valmensi Wrexhamin organisaatiossa juniorijoukkueita ja suoritti UEFA:n ammattilaisvalmentajan lisenssin 26-vuotiaana. Syyskuussa 2008 Cooper siirtyi Wrexhamista Liverpoolin organisaatioon U12-vuotiaiden valmentajaksi. Cooper valmensi Liverpoolissa eri ikäluokkien joukkueita. Kaudella 2012/13 hän johdatti U18-joukkueen nuorten FA Cupin välieriin.
Lokakuussa 2014 Cooper jätti Liverpoolin ja siirtyi Englannin U16-maajoukkueen päävalmentajaksi. Hän siirtyi seuraavana vuonna U17-maajoukkueen päävalmentajaksi ja luotsasi joukkueensa ikäluokan EM-lopputurnauksen finaaliin 2017. Myöhemmin samana vuonna Englanti voitti alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuden. Cooperin menestyksekkäissä joukkueissa pelasivat tulevat liigapelaajat Jadon Sancho, Phil Foden ja Callum Hudson-Odoi.
Kesäkuussa 2019 Cooperista tuli Swansea Cityn päävalmentaja. Cooper luotsasi Swansean koronapandemian varjostamalla kaudella 2019/20 Englannin Mestaruussarjan nousukarsintoihin, kun joukkue nousi viimeisellä kierroksella Nottinham Forestin ohi. Nousukarsintojen välierissä Swansea hävisi Brentfordille. Kaudella 2020/21 Swansea sijoittui neljänneksi, mutta nousu Englannin Valioliigaan kariutui jälleen tappioon Brentfordille, tällä kertaa nousukarsintojen finaalissa. Cooper jätti seuran kauden jälkeen.
Syyskuussa 2021 Cooper allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen Nottingham Forestin kanssa. Joulukuussa 2023 Cooper sai potkut Nottingham Forestin päävalmentajan tehtävästä.
Kesäkuussa 2024 Valioliigaan takaisin noussut Leicester City nimesi Cooperin uudeksi päävalmentajakseen. Cooper allekirjoitti Leicesterin kanssa kolmivuotisen sopimuksen. Leicester voitti hänen alaisuudessaan pelaamistaan 12 valioliigaottelusta vain kaksi ja Leicesterin seurajohto erotti Cooperin tehtävästään 24. marraskuuta 2024.
Meriitit

U17 Maailmanmestaruus: 2017
U17 EM-hopeaa: 2017
Punapiraija

| Punapiraija |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Tetrakalat Characiformes
Heimo::  Piraijat Serrasalmidae
Suku::  Pygocentrus
Laji::  nattereri 
Kaksiosainen nimi
 Pygocentrus nattereri  Kner, 1858 
Katso myös
   Punapiraija Wikispeciesissä   Punapiraija Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Punapiraija (Pygocentrus nattereri, ent. Serrasalmus nattereri) on piraijoiden (Serrasalmidae) heimoon kuuluva tetrakalalaji, joka on ryhmänsä tunnetuin ja pelätyin laji. Punapiraijan pituus on noin 20–30 cm. Lajin luonnollinen esiintymisalue on Amazonin alueella.
Elintavat

Punapiraijat elävät parvissa. Kun tilaa on riittävästi, ne elävät suhteellisen sopuisasti. Kuivalla kaudella jolloin ne voivat jäädä vangiksi lammikkoon, ne käyvät aggressiivisiksi. Sadekaudella parvet vaeltavat lähinnä soilla ja tulvametsissä.
Ravinto

Punapiraijat syövät lähinnä kaloja, mutta löytäessään kuolleen tai haavoittuneen eläimen, ne kaluavat sen hetkessä paljaaksi. Veden ollessa korkealla terveen ihmisen ei tarvitse pelätä piraijoita. Kuivan kauden aikaan lammikkoon loukkuun jääneet piraijat käyvät armotta jokaisen sopivankokoisen uhrin kimppuun.
Käyttö

Punapiraija on luontaisella elinalueellaan suosittu ruokakala. Myös leukoja on käytetty hyödyksi. Sen leukaluita on käytetty jo kauan hiusten leikkaamiseen saksien tapaan. Amazonin alueella piranha tarkoittaa saksia.
Piraijan leukaluu.