stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Karan koulu

Karan koulu.
Karan koulu on yläkoulu Riihimäen Harjukylässä.
Koulun perusti alun perin Charlotta Lydecken vuonna 1857 ruotsinkielisenä tyttökouluna Sortavalassa. Koulu muuttui Sortavalan Suomalaiseksi Tyttökouluksi vuonna 1904 ja sen yhteyteen perustettiin yliopistoon johtavat jatkoluokat vuonna 1908. Toisen evakkomatkan jälkeen vuonna 1944 koulun nimeksi tuli Riihimäen Tyttölyseo.
Arkkitehti Eeva Larkan suunnittelema koulurakennus valmistui vuonna 1956 Riihimäen yhdeksänvuotiseksi tyttölyseoksi. Uudenaikaisessa rakennuksessa oli erikoisluokkien lisäksi 17 normaaliluokkaa, kirjasto, kerhohuone, ruokala sekä tilava opetuskeittiö kodinhoitohuoneineen.
Tyttölyseo muutettiin vuonna 1971 Karan yhteislyseoksi. Peruskoulu-uudistuksen myötä vuonna 1976 lukioluokat yhdistettiin ja siirrettiin Riihimäen lukioon ja toimintaa koulurakennukseen jäi jatkamaan Karan yläaste. Nykyinen nimi Karan koulu otettiin käyttöön vuonna 1994. Koulurakennuksessa on myös toiminut pitkään valtion askarteluohjaajaopisto. Rakennus peruskorjattiin vuonna 2010 arkkitehtitoimisto Siistonen Oy:n suunnitelmin.
Vuonna 2015 koulussa oli 420 oppilasta.
Karan lasitehdas

Karan lasitehdas toimi Riihimäellä vuosina 1918–1921. Tehdas valmisti apteekki- ja talouslasia sekä hiottuja ja etsattuja lampunlaseja.
Karan lasitehtaan toiminta päättyi konkurssiin. Konkurssipesän osti Riihimäen lasitehdas.
Keijukit

| Keijukit> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Asteridit
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Syyläjuurikasvit
Suku::  Keijukit Camptoloma  Benth.
Infobox OKNimi-testi OK: 
Keijukit (Camptoloma) on syyläjuurikasveihin (aiemmin naamakukkaiskasvit) kuuluva suku, jossa on kolme lajia. Ne esiintyvät toisistaan erillisillä alueilla pääosin Afrikassa. Kanariankeijukki (Camptoloma canariense) on varpu, joka esiintyy Kanariansaarilla. Camptoloma lyperiiflorum on yksivuotinen aavikkokasvi, joka esiintyy Pohjois-Somaliassa, Sokotran saarella, Jemenissä ja Omanissa. Camptoloma rotundifolium on varpumainen aavikkokasvi, joka esiintyy Lounais-Angolassa ja Namibiassa.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Camptoloma
Kenny Pavey

Kenny Pavey (s. 23. elokuuta 1979 Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija. Hän edustaa tukholmalaista AIK:ta.
Aiheesta muualla

Restall, James: Englishman Kenny Pavey is reaching legendary status for AIK In Sweden Telegraph.co.uk. 19.1.2014.
Pale Communion

| Pale Communion Opeth |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Rockfield Studios
 Julkaistu: 26. elokuuta 2014
 Tuottaja(t): Mikael Åkerfeldt
 Tyylilaji: progressiivinen metalli
 Kesto: 55.53
 Levy-yhtiö: Roadrunner
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 1.
Opethin muut julkaisut
| Heritage 2011 | Pale Communion 2014 | Sorceress 2016 |
Singlet albumilta Pale Communion
 ”Cusp of Eternity” Julkaistu: 2. kesäkuuta 2014
Pale Communion on ruotsalaisen progressiivisen metallin yhtye Opethin yhdestoista studioalbumi. Se julkaistiin 26. elokuuta 2014 levymerkillä Roadrunner Records. Albumi jatkaa tyylillään samanlaista linjaa kuin edeltävällä Heritage-albumilla eli kappaleisiin ei sisälly murinaosuuksia.
2. kesäkuuta 2014 albumilta julkaistiin single "Cusp of Eternity".
Albumi nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 1.
Kappaleet

Eternal Rains Will Come – 6.46
Cusp of Eternity – 5.36
Moon Above, Sun Below – 10.53
Elysian Woes – 4.48
Goblin – 4.34
River – 7.33
Voice of Treason – 7.48
Faith in Others – 8.02
Kokoonpano

Mikael Åkerfeldt – laulu, kitara, tuottaja
Fredrik Åkesson – kitara
Joakim Svalberg – piano, kosketinsoitin
Martín Méndez – bassokitara
Martin Axenrot – rummut, lyömäsoittimet
Kokoonpano > Tuotanto

Steven Wilson – miksaaja
Travis Smith – kansikuva
Arvostelut

Imperiumi.net:
Metacritic: 75/100
About.com:
Allmusic:
Alternative Press:
Helsingin Sanomat:
Inferno:
Kaaoszine.fi: 8.5/10
Pitchfork Media: 4.3/10
Rumba:
Soundi:
Aiheesta muualla

Pale Communion Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Pale Communion Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Keikaritikka

| Keikaritikka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Tikkalinnut Piciformes
Heimo::  Tikat Picidae
Suku::  Töyhtötikat Celeus
Laji::  spectabilis
Kaksiosainen nimi
 Celeus spectabilis  Sclater & Salvin, 1880 

Katso myös
   Keikaritikka Wikispeciesissä   Keikaritikka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Keikaritikka (Celeus spectabilis) on töyhtötikkojen sukuun kuuluva eteläamerikkalainen tikkalaji. Sen esiintymisalue käsittää alueen Itä-Ecuadorista ja itäisestä Perusta Pohjois-Boliviaan ja Brasiliaan. Lajista tunnetaan kolme alalajia. Philip Lutley Sclater ja Osbert Salvin kuvailivat lajin holotyypin Ecuadorin Sarayacusta vuonna 1880.
Aiheesta muualla

Ääntä[vanhentunut linkki], Äänen metadata Macaulay Library
PETN

| PETN |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  [3-nitro-oksi-2,2-bis(nitro-oksimetyyli)propyyli]nitraatti
CAS-numero:  78-11-5
PubChem CID:  6518
SMILES:  C(C(CO[N+](=O)[O-])(CO[N+](=O)[O-])CO[N+](=O)[O-])O[N+](=O)[O-]
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C5H8N4O12
Moolimassa:  316,137 g/mol
Sulamispiste:  138 °C
Tiheys:  1,77 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,043 g/l (25 °C)
   
PETN eli pentaerytritolitetranitraatti (pentriitti, nitropenta) on hyvin voimakas räjähdysaine, joka syttyy TNT:tä tai tetryyliä helpommin iskusta, lämmöstä tai kitkasta. PETN:n räjähdysnopeus on 8 400 m/s. Sen suhteellinen tehokerroin (RE) on 1,66. Tätä räjähdettä käytetään joskus räjäytinten toisena vaiheena joissain maamiinoissa ja kranaateissa sekä räjähtävän tulilangan ytimenä. Pentaeritrytolitetranitraattia käytetään myös muoviräjähteissä. PETN muistuttaa kemialliselta rakenteeltaan nitroglyserolia, joka on räjähdysnopeudeltaan hyvin lähellä PETN:ää.
Kemia

PETN:in kemiallinen kaava on C5H8N4O12 ja rakennekaava C(CH2ONO2)4. Aineen moolimassa on 316,137 g/mol, sulamispiste 138 °C, tiheys 1,77 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3) ja CAS-numero 78-11-5. Pentaerytritolitetranitraatti ei liukene veteen. Molekyyli on pohjimmiltaan neliarvoisen alkoholin esteri, jossa jokainen hydroksyyliryhmä on esteröitynyt typpihapon kanssa. Pentaerytritolitetranitraattia valmistetaan nitraamalla pentaerytritolia nitraushapolla Lewis-happokatalyytin läsnä ollessa.
Pentaerytritolitetranitraatti on happitasattu molekyyli, toisin sanoen molekyylin itsensä sisältämä happi riittää polttamaan kaikki sen muut alkuaineet oksideiksi. Tästä syystä pentaerytritolitetranitraatti on hyvin räjähdysherkkää, ja toisin kuin sotilasräjähteet yleensä, räjähtää iskusta.
Räjähdysaineena

Räjähdysnopeutensa (8 400 m/s) ansiosta PETN soveltuu erittäin hyvin räjähtävän tulilangan valmistamiseen. Sillä voidaan yhdistää panoskentän eri panokset toisiinsa esimerkiksi murrostetta valmistettaessa. Pentaerytritolitetranitraattipitoista räjähtävää tulilankaa (f-cord 10, r-tulilanka) leikatessa tulee kelaa avata vähintään 20 metriä, jotta koko kela ei onnettomuuden sattuessa räjähdä panostajan vieressä.
Tulilankaa käytettäessä se pitää muotoilla siten, että se ei missään kohtaa tee yli 90 asteen kulmaa, eikä "leikkaa itseään" (eli sama lanka kulkee itsensä päältä). Räjähdysnopeudesta johtuen räjähdys pysähtyy esim. 90 astetta isompaan kulmaan.
Lääkinnällinen käyttö

Aineella on myös lääkinnällistä käyttöä, esimerkiksi verisuonia laajentavana aineena angina pectoriksen hoidossa.
Historia

PETN syntetisoitiin ensimmäisen kerran vuonna 1891, kun Tollens ja Wiegand nitrasivat pentaerytritolia. Tuotanto alkoi vuonna 1912, kun Saksan valtio oli patentoinut aineen. Saksan armeija käytti PETN:ää ensimmäisessä maailmansodassa.
Vuonna 1983 "Maison de France" -talo Berliinissä romahti osittain, kun terroristi Johannes Weinrich räjäytti 24 kiloa PETN:ää.
Joulukuussa 2001 Richard Reid yritti räjäyttää American Airlinesin lennon 63 Pariisista Miamiin kenkään kätketyllä PETN:llä.
Nigerialaismiehellä, joka yritti räjäyttää yhdysvaltalaisen Northwest Airlinesin lentokoneen lennolla 253 25. joulukuuta 2009 on raportoitu olleen mukanaan 80 g PETN:iä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
PETN:n kansainvälinen kemikaalikortti
PubChem: Pentaerythritol Tetranitrate (englanniksi)
ChemBlink: Pentaerythritol tetranitrate (englanniksi)
Karl Molin

Karl Molin (16. elokuuta 1842 Tampere – 25. syyskuuta 1919 Tampere) oli suomalainen apteekkari ja yksi lääketukkuyritys Tamron perustajista.
Molin omisti vuosina 1868–1889 Tampereen kanta-apteekin joka sijaitsi vuodesta 1875 alkaen Keskustorin varrella olleessa Molinin talossa.
Tamperelaiset apteekkarit Wolter Aschan, Fredrik Borg, Karl Molin ja Amil Schéele perustivat vuonna 1895 Drogeri-handelsbolaget i Tammerfors (Tampereen Rohdoskauppayhtiö) nimisen lääkkeiden tukkukauppayhtiön. Yhtiön nimeksi tuli 1971 Tamro kun se fuusioitui lääkeyritys Oy Aurum-Pharmakon Ab:n kanssa. Euroopan suurin lääkejakelija, saksalainen Phoenix Group osti Tamron vuonna 2004. Tamro on nykyisin Suomen suurin lääkkeiden tukkukauppayhtiö ja sen logistiikkakeskus sijaitsee Tampereella.
Tamron perustajat kutsuivat koolle myös Apotekare Societeten i Finlandin eli nykyisen Suomen Apteekkariliiton perustamiskokouksen.
Karl Mesterton

Karl Mesterton (1715 Göteborg – 29. marraskuuta 1773) oli professori ja filosofi, joka toimi Turun akatemian rehtorina 1754–1755 sekä 1764–1765.
Mestertonin isä oli amiraliteettiviraston ylikomissaari Jakob Mesterton, äiti Johanna Maria von Gerdes ja puoliso Johanna Katarina Papke (k. 1722). Mesterton valmistui maisteriksi Lundissa 1738, opiskeli vielä viisi vuotta ulkomailla ja nimitettiin Turun Akatemian logiikan ja metafysiikan professoriksi 1746. Tultuaan vihityksi Uppsalassa teologian tohtoriksi hän siirtyi jumaluusopin professoriksi Turkuun 1767. Mesterton oli tuottelias opettaja ja tutkija, joka julkaisi melkein sata väitöskirjaa. Hän vakiinnutti ns. Wolffin filosofista järjestelmää myös julkaisemalla neljä oppikirjaa sielutieteestä, ontologiasta, logiikasta ja jumaluusopista.
Kenny Smith

| Kenny Smith |
| --- | --- |
 Smith vuonna 2015.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Kenneth Smith
Syntynyt: 8. maaliskuuta 1965 (ikä 59) Queens, New York
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Lempinimi:  The Jet
Pelipaikka:  Pelintekijä
Pituus:  191 cm
Paino:  77 kg
NBA-varaus:  6. varaus 1987 (Sacramento Kings)
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1987–1990 1990 1990–1996 1996 1996–1997 1997:  Sacramento Kings Atlanta Hawks Houston Rockets Detroit Pistons Orlando Magic Denver Nuggets
Maajoukkueet
:   Yhdysvallat
Aiheesta muualla
www.kennythejetsmith.com
FIBA
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo.MM-kilpailut  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Espanja 1986 |  |  |
Kenneth ”Kenny” Smith (s. 8. maaliskuuta 1965 Queens, New York) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä. Hän edusti kymmenen ammattilaiskautensa aikana kuutta eri NBA-seuraa ja voitti kahdesti sarjan mestaruuden pelatessaan Houston Rocketsin riveissä.
Ennen ammattilaisuraansa Smith pelasi Pohjois-Carolinan yliopiston joukkueessa yliopistokoripalloa. Aktiiviuransa jälkeen hän on toiminut TNT-kanavan koripalloasiantuntijana vuodesta 1998 lähtien.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kenny Smith Wikimedia Commonsissa
Houston Rockets – NBA:n mestari 1994
1 Scott Brooks ·
3 Richard Petruška ·
7 Carl Herrera ·
10 Sam Cassell ·
11 Vernon Maxwell ·
17 Mario Elie ·
20 Larry Robinson ·
21 Chris Jent ·
25 Robert Horry ·
30 Kenny Smith ·
33 Otis Thorpe ·
34 Hakeem Olajuwon ·
35 Earl Cureton ·
42 Eric Riley ·
50 Matt Bullard

Päävalmentaja Rudy Tomjanovich 

Apuvalmentajat Bill Berry · Jim Boylen · Carroll Dawson · Larry Smith
Houston Rockets – NBA:n mestari 1995
7 Carl Herrera ·
10 Sam Cassell ·
11 Vernon Maxwell ·
15 Tim Breaux ·
17 Mario Elie ·
22 Clyde Drexler ·
25 Robert Horry ·
27 Charles Jones ·
30 Kenny Smith ·
31 Tracy Murray ·
32 Pete Chilcutt ·
34 Hakeem Olajuwon ·
52 Chucky Brown ·
55 Žan Tabak

Päävalmentaja Rudy Tomjanovich 

Apuvalmentajat Bill Berry · Jim Boylen · Carroll Dawson · Larry Smith
Patrice Lair

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Patrice Lair
Syntymäaika: 16. kesäkuuta 1961 (ikä 63)
Syntymäpaikka: Saint-Brieuc, Bretagne, Ranska
Seura
Seura: –
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1977–1985 |  Stade Briochin |  |  |
| 1985–1987 |  US Avranches |  |  |
| 1987–1991 |  Périgueux |  |  |
| 1991–1993 |  US Saint-Malo |  |  |
| 1996–1998 |  Trélissac |  |  |
| 1998–2000 |  ESA Brive |  |  |
Valmennusura
1991–1993:  US Saint-Malo (apuv.)
1998–2000:  ESA Brive (apuv.)
2000–2002:  Stade Reims (apuv.)
2000–2002:  Stade Reims II
2003:  Angoulême CFC (apuv.)
2003–2004:  Angoulême CFC
2004–2005:  Villeneuve
2005–2007:  Montpellier HSC Féminin
2010:  Ruanda U17
2010–2014:  Olympique Lyon Féminin
2016–2018:  PSG Féminin
2018:  Chamois Niortais
2019:  Guingamp

Patrice Lair (s. 16. kesäkuuta 1961) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Ura

Lairin oma pelaajaura eteni Ranskan alasarjajoukkueissa. Hän aloitti valmentajana vuonna 1991 US Saint-Malon pelaaja-apuvalmentajana ja toimi samassa roolissa myöhemmin ESA Brivessa. Lopetettuaan aktiiviuransa vuonna 2000 hän liittyi Stade Reimsin organisaatioon toimien edustusjoukkueen apuvalmentajana ja reservijoukkueen päävalmentajana.
Vuonna 2005 Lair siirtyi Montpellier HSC:n naisten edustusjoukkueen päävalmentajaksi. Hän luotsasi seuran naisten Ranskan cupin mestaruuteen 2006 ja 2007 sekä kahdesti toiseksi maan pääsarjassa. Hän jätti joukkueen kahden kauden päätteeksi. Helmikuussa 2010 Lairin ura jatkui Ruandassa, jossa hän toimi maajoukkueen teknisenä johtajana ja alle 17-vuotiaiden joukkueen päävalmentajana.
Kesällä 2010 Lair palasi naisjalkapallon pariin, kun hänestä tuli Olympique Lyon Fémininin päävalmentaja. Lairin johdolla Lyon voitti neljä perättäistä Ranskan mestaruutta sekä kaksi Naisten Mestarien liigan mestaruutta. Lair jätti Lyonin kauden 2013/14 päätteeksi tuplamestarina.
Kesällä 2016 Lairista tuli PSG Fémininin päävalmentaja. Lair jätti tehtävänsä kauden päätteeksi. Lairilta jäi terveyssyiden vuoksi väliin Ranskan cupin loppuottelu, jossa PSG voitti Lyonin.
Lair palasi kesällä 2018 miesten jalkapallon pariin, kun hänestä tuli Chamois Niortaisin päävalmentaja. Hänet siirrettiin sivuun tehtävistään joulukuussa 2018 Niortin ollessa Ligue 2:ssa seitemäntenä.
Kesällä 2019 Lair teki sopimuksen Ligue 2:een pudonneen Guingampin kanssa. Guingampin menestys Lairin johdolla jäi vaisuksi ja joukkue vajosi kohti sarjan häntäpäätä. Seura erotti Lairin syyskuussa 2019, kun Guingamp oli voittanut vain kaksi kahdeksasta sarjaottelustaan.
Saavutukset

Ranskan naisten mestaruus (4): 2011, 2012, 2013, 2014
Ranskan naisten cup (6): 2006, 2007, 2012, 2013, 2014, 2018
Naisten Mestarien liiga (2): 2011, 2012
Karl Menger

Karl Menger
Karl Menger (13. tammikuuta 1902, Wien – 5. lokakuuta 1985, Highland Park) oli itävaltalaissyntyinen laaja-alainen matemaatikko ja Wienin piirin jäsen. Myöhemmin hän muutti Yhdysvaltoihin. Hän työskenteli mm. algebran, käyräteorian ja geometrian parissa ja vaikutti myös peliteoriaan ja yhteiskuntatieteisiin.
Karl Mengerin isä oli tunnettu taloustieteilijä Carl Menger.
Karkuteillä

| Karkuteillä Karkkiautomaatti |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 12.–18. helmikuuta 1994, Voxit-studio, Hämeenlinna
 Julkaistu: 1994
 Tuottaja(t): Kari Lankinen, Karkkiautomaatti
 Tyylilaji: indie rock
 Kesto: 28.29
 Levy-yhtiö: Hilse-levyt
Karkkiautomaatin muut julkaisut
|   | Karkuteillä 1994 | Kaksi-nolla 1996 |
Karkuteillä on suomalaisen Karkkiautomaatti-indieyhtyeen ensimmäinen levy. Se ilmestyi vuonna 1995.
Kappaleet

Jää beibi jää – 1.45
Hei Johanna – 2.16
Aina vaan jaa jaa jaa – 1.26
Kai vielä joskus muistat mua – 1.52
Toivon että huomaat – 0.51
Hei okei mä meen – 1.36
Paina kaasua, honey! – 1.56
En kai koskaan löydä sitä oikeaa – 2.16
Äl-oo-vee – 1.14
Ei oo ei oo toivookaan – 1.20
Särkyneen sydämen twist – 2.01
Taaskin turhaan... – 0.56
Tanssi vaan – 2.35
Takaisin en tuu – 1.18
Annathan anteeks – 1.56
Yeah yeah Jenni – 1.33
Kaikki menee pää eellä surffaamaan – 1.38
Aiheesta muualla

Karkuteillä discogs.com -sivustolla
Pelagonian alue

| Pelagonian alue |
| --- | --- |
 Sijainti
Valtio:  Pohjois-Makedonia
Pinta-ala:  4 717 km²
Väkiluku (2020):  224 670
 – väestötiheys:  47,63 as./km²
HDI (2019):  0,772
Pelagonian alue (mak. Пелагониски) on Pohjois-Makedonian eteläosassa oleva alue. Sillä on rajaa Vardarin alueen ja Lounaisalueen kanssa. Alueen väkiluku on 224 670 asukasta, ja väkiluku on laskussa. Alueen HDI oli vuonna 2019 0,772.
Väestö > Väestönkehitys

| Vuosi | Väestö | Muutos |
| --- | --- | --- |
| 1994 | 242 614 | - |
| 2002 | 238 136 | -4 478 |
| 2010 | 233 952 | -4 184 |
| 2020 | 224 670 | -9 282 |
Lähde:
Väestö > Etniset ryhmät

Pelagonian alueella etnisien ryhmien edustajia asuu seuraavasti:
makedonialaiset 85,9%
albaanit 4,9%
turkkilaiset 3,2%
romanit 3,1%
serbit 0,4%
muut 2,7%
Kunnat

Pelagonian alueella sijaitsee seuraavat kunnat:
Bitola
Demir Hisar
Dolneni
Krivogaštani
Kruševo
Mogila
Novaci
Prilep
Resen
Panzerkampfwagen IV

| Panzerkampfwagen IV Sonderkraftfahrzeug 161 |
| --- | --- |
 PzKpfw IV Belgradissa, Serbiassa sotamuseossa.
Aseen tyyppi:  keskiraskas panssarivaunu
Alkuperämaa:   Saksa
Palvelushistoria
Palvelusvuodet:  1939–1945
Valtion käytössä:   Saksa  Romanian kuningaskunta  Unkari  Bulgaria  Suomi  Espanja  Syyria
Sodissa:  toinen maailmansota kuuden päivän sota
Valmistushistoria
Suunnittelijat:  armeijan asesuunnitteluosasto
Suunniteltu:  1934
Valmistajat:  Krupp
Valmistusvuodet:  1937–1945
Valmistusmäärä:  yli 9 000 kpl
Eri versiot:  Ausf. A Ausf. B Ausf. C Ausf. D Ausf. E Ausf. F1 Ausf. F2 Ausf. G Ausf. H Ausf. J
Tekniset tiedot
Paino:  25 t
Pituus:  7,02 m
Leveys:  2,88 m
Korkeus:  2,68 m
Miehistö:  5 (johtaja, ampuja, lataaja, ajaja, radisti/konekivääriampuja)
Panssarointi:  10–80 mm
Pääaseistus:  7,5 cm KwK 40 L/48
Muu aseistus:  2 × 7,92 mm MG-34-konekivääriä
Moottori:  Maybach HL120TRM V-12 -bensiinimoottori
Teho:  296 hv (220,6 kW)
Polttoaineen määrä:  bensiini
Jousitus:  lehtijousitus
Toimintasäde:  210 km
Huippunopeus:  40 km/h (tiellä) 18 km/h (maastossa)
Ausf. G Afrikakorpsin väreissä.
Tuhottu Panzerkampfwagen IV.
Panzerkampfwagen IV (PzKpfw IV, Panzer IV) eli Sonderkraftfahrzeug 161 on natsi-Saksassa 1930-luvulla kehitetty panssarivaunu, jota käytettiin laajasti toisessa maailmansodassa. Se kehitettiin aluksi keskiraskaaksi jalkaväen tukivaunuksi, toimimaan kevyempien Panzerkampfwagen III -vaunujen kanssa. Sodan kuluessa Panzer IV aseistettiin uudelleen ja sen panssarointia lisättiin, ja siitä kehittyi Saksan pääasiallinen panssarivaunu. Panzer IV:n runkoa käytettiin myös monien muiden taisteluajoneuvojen, kuten rynnäkkötykkien pohjana. Kaikkiaan eri Panzer IV -malleja rakennettiin noin 8 600 kappaletta sodan loppuun mennessä. Syyria käytti Panzer IV -vaunuja vuoden 1967 kuuden päivän sotaan asti.
Suunnittelu ja kehitys

11. tammikuuta 1934 armeijan aseosasto määräsi Heinz Guderianin doktriiniin pohjautuen suunniteltavaksi keskiraskaan (24 tonnin) vaunun, joka pystyisi 35 km/h huippunopeuteen. Se oli tarkoitettu jalkaväen tukemiseen ja se oli tarkoitus aseistaa suurikaliiperisella, lyhytputkisella tykillä, joka ampuisi sirpalekranaatteja. Kaikissa malleissa oli lisäksi 7,92 millimetrin konekivääri tykin suuntaisesti, ja kaikissa muissa paitsi B- ja C-mallissa toinen 7,92 millimetrin konekivääri rungossa.
Krupp, MAN ja Rheinmetall valmistivat prototyypit, joita testattiin vuonna 1935. Kruppin malli valittiin sarjavalmistukseen. Ensimmäinen Panzer IV A valmistui lokakuussa 1937, ja yhteensä 35 valmistettiin seuraavan kuuden kuukauden aikana.
Ensimmäisessä Panzer IV A -mallissa panssarointi oli 15 millimetrin panssariterästä kaikilla sivuilla, 10 millimetriä kannessa ja viisi millimetriä pohjassa. Pian etupanssarointi päivitettiin 30 millimetriin mallissa IV B ja sodan kuluessa 50 millimetriin mallissa IV E ja 80 millimetriin mallissa IV H. Myös sivu- ja takapanssarointia parannettiin. Rungon ja tornin sivuille lisättiin helmat (Schürzen) torjumaan panssarintorjuntakiväärien ammuksia ja ontelokranaatteja.
Panzer IV A -mallissa oli voimanlähteenä 230 hevosvoiman 12-sylinterinen, bensiinikäyttöinen Maybach HL 108 TR, jolla vaunu saavutti 30 km/h nopeuden ja 150 kilometrin toimintasäteen. Myöhemmissä malleissa moottorina oli 300 hevosvoiman Maybach HL 120 TRM V-12. Huippunopeus vaihteli, mutta se oli noin 40 km/h 200 kilometrin toimintasäteellä.
Miehistöä oli viisi: vaununjohtaja, ampuja ja lataaja istuivat tornissa, ajaja ja radisti/runkokonekivääriampuja rungon etuosassa vierekkäin.
Panzer IV oli tarkoitettu käytettäväksi jalkaväkeä ja asepesäkkeitä vastaan, kun taas Panzer III tuhoaisi vihollisen panssarivaunut. Panzer IV aseistettiin siksi 75 millimetrin KwK 37 L/24 -tykillä, jonka kranaatin lähtönopeus oli pieni ja siksi panssarinläpäisy ja tarkkuus heikkoja. Tykin suorituskyvyn oli kuitenkin alun perin arvioitu olevan riittävä muita kuin panssaroituja maaleja vastaan. Alkuperäisen 75 millimetrin tykin putken pituus oli vain 1 800 millimetriä, kun pitkäputkisen 75 millimetrin KwK 40 L/48:n putki oli 3 600 millimetriä.