stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen Beniamino Gigli -seura
Seuran historian merkittäviä tapahtumia

Ensimmäinen Beniamino Gigli -muistokonsertti Espoossa 21.11.1987.
Beniamino Giglin 100-vuotisjuhlakonsertti 24.9.1989 Tapiolasalissa, samassa yhteydessä myös Beniamino Gigli -elämäkerran julkistamistilaisuus.
Beniamino Giglin Suomen vierailun muistolaatan paljastus Töölön Kisahallin Suomen Kansallisoopperan puoleiseen päätyyn 26. helmikuuta 1990.
Beniamino Gigli -palkinnon perustaminen vuonna 1993.
Suomen Beniamino Gigli -seuran puheenjohtaja Torsten Brander on pitänyt esitelmiä Suomessa eri paikkakunnilla 43 kertaa vuosina 1985–2013, kerran Borlängessä Jussi Björling-museossa ja kerran Alftassa Ruotsissa sekä kerran Forlìssa Italiassa 21.11.2003. Suomessa ja Italiassa olleissa Beniamino Gigli -aiheisissa radio-ohjelmissa on Torsten Brander ollut mukana.
Beniamino Gigli -näyttelyitä Suomessa on järjestetty: Tornio vuonna 1988, Kouvola vuonna 1988, Aino Acktén huvila vuonna 1991, Forssa vuonna 1993, Lahti vuonna 1994, Tammela vuonna 1995, Helsinki Malmitalo vuonna 2003.
Suomen Beniamino Gigli -seuran aloitteesta ja avustuksella on julkaistu CD-levy vuonna 1998, ”Beniamino Gigli live Stockholm 1952”.
Suomen Beniamino Gigli -seura on kustantanut cd-levyn Finland’s Tribute to Beniamino Gigli tenorin kuoleman 50-vuotismuistoksi.
Suomen Beniamino Gigli -seura on välittänyt suomalaislaulajia esiintymään Italiaan mm. Kirsi Tikka Recanati ja Milano vuonna 1998; Airi Tokola Recanati 1997-1998 ja Rosetum, Milano. Laura Molnár Rosetum, Milano kursseille vuonna 2000 ja italialaislaulajia Pietro Ballo vuonna 1998 ja Fabio Armiliato vuonna 2007 esiintymään  Savonlinnan Oopperajuhlien yhteydessä oleviin konsertteihin.
Suomen Beniamino Gigli -seura on puhdistuttanut ja uudelleen vihkinyt italialaisen oopperalaulaja Eugenio Giraldonin (1871–1924) hautakiven 20.5.2001 Helsingin ortodoksisella hautausmaalla.
Suomen Beniamino Gigli -seuran puheenjohtaja Torsten Brander on ollut aloitteentekijä Beniamino Giglin virallisen internet-kotisivun aikaansaamiseksi Italiassa vuonna 2008.
Suomen Beniamino Gigli -seura on ideoinut ja avustanut Leonardo Ciampaa hänen valmistellessaan kirjaa ”Beniamino Gigli: A Commemoration 1957-2007”, joka on ilmestynyt nimellä Gigli vuonna 2014.
Laaja yhteistoiminta Wilma Vernocchin mestarikurssien organisoimiseksi sekä Suomessa että Italiassa viimeisinä vuosina.
Beniamino Gigli -muistokonsertit

Suomen Beniamino Gigli -seuran järjestämien Beniamino Gigli -muistokonserttien järjestelyt seuran hallitus hoitaa talkootyönä ja laulajat esiintyvät ilman palkkiota. Vuosien 1987–2018 aikana muistokonsertteja on ollut 44 ja niissä on esiintynyt 146 laulajaa ja 20 pianistia. Puheenjohtaja Torsten Branderin vaikutusvaltaisten suhteiden ansiosta konsertteihin on saatu 46 ulkomaista laulajaa. Muistokonsertteja on omistettu myös Rina Giglille, Licinio Francardille, Antonio Galiélle, Ernesto De Curtisille ja Peter Lindrooslle.
Suomalaiset laulajat Recanatissa

Suomen Beniamino Gigli -seura on sääntöjensä mukaisesti edistänyt suomalaista oopperalaulua lähettämällä laulajia ja pianisteja esiintymään Giglin syntymäkaupunkiin Recanatiin. Vuosien 1990–2012 välisenä aikana on Recanatissa on vieraillut kymmenen laulajaa ja kaksi pianistia.
| Vuosi | Päiväys | Paikka | Solisti |
| --- | --- | --- | --- |
| 1990  | 1. lokakuuta | Recanatin  kaupungitalon Aula Magna -sali | Raimo Sirkiä |
| 1992 | 27. heinäkuuta |  San Viton kirkko | Anneli Malkki |
| 1993  | 20. maaliskuuta | Recanatin  kaupungitalon Aula Magna -sali | Aki Alamikkotervo, Jarmo Ojala |
| 1995 | 18. maaliskuuta |  Christo Redentore kirkko |  Peter Lindroos |
| 1997 | 5. huhtikuuta | Recanatin  kaupungitalon Aula Magna -sali |  Airi Tokola, Tommi Hakala, Riitta-Liisa Kyykkä (piano) |
| 1998 | 20. maaliskuuta | Recanatin  kaupungitalon Aula Magna -sali | Kirsi Tikka |
| 2005 | 23. toukokuuta | Teatro Giuseppe Persiani, Recanati | Rolf Broman, Ulla Paakkunainen,  Liisa Pimiä (piano) |
| 2015 | 27. syyskuuta | Recanatin  kaupungitalon Aula Magna -sali | Wilma Vernocchi, Liisa Pimiä (piano) |
Beniamino Gigli -palkinto

Suomen Beniamino Gigli -seuran hallitus päätti vuonna 1993 perustaa Beniamino Gigli -palkinnon. Palkinto voidaan myöntään antaa Beniamino Giglin hyväksi tehdystä työstä ansioituneelle henkilöille. Beniamino Gigli -palkinnon saajia on vuosien 1990–2018 välisenä aikana on ollut 27 henkilöä.
Kunniapuheenjohtajat

| Vuosi | Henkilö | Maa |
| --- | --- | --- |
| 1995 | Rina Gigli (1916–2000) |  Italia |
| 2001 | Giuseppe di Stefano (1921–2008) |  Italia |
| 2016 | Torsten Brander (1946 - ) |  Suomi |
Kunniajäsenet

| Vuosi | Henkilö | Maa |
| --- | --- | --- |
| 1987 | Raimo Sirkiä |  Suomi |
| 1987 | Hannu Heikkilä (1922–2003) |  Suomi |
| 1988  | Peter Lindroos (1944–2003) |  Suomi |
| 1992 | Harry Korhonen (1914–1994) |  Suomi |
| 1993 | Pietro Ballo |  Italia |
| 1996 | Pentti Rajaheimo (1928–2008) |  Suomi |
| 2000  | Fabio Armiliato |  Italia |
| 2000  | Luigi Vincenzoni |  Italia |
| 2001 | Usko Viitanen (1928–2005) |  Suomi |
| 2004 | Salvatore Fisichella |  Italia |
| 2003 | Walter Vagnozzi (1928–2012) |  Italia |
| 2005 | Mauno Kuusisto (1917–2010) |  Suomi |
| 2005 | Wilma Vernocchi |  Italia |
| 2005 | Rossella Redoglia |  Italia |
| 2006 | Vilho Kekkonen (1909–2014) |  Suomi |
| 2008 | Roberto Scandurra |  Italia |
| 2015 | Leonardo Ciampa |  Yhdysvallat |
| 2018 | Roberto de Biasio |  Italia |
Suomen Beniamino Gigli -seuran ulkomaiset vieraat

| Vuosi | Henkilö | Maa | Muuta |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1989 | Carlo Carlorosi |  Italia | Recanatin kaupunginvaltuutettu |  |
| 1990 | Luca Marconi,  Mariella Nebbioli |  Italia, | Luca Marconi oli Recanatin kulttuuritoimen apulaiskaupunginjohtaja |  |
| 1991 | Rodolfo S. Doerzapff |  Brasilia | Luennoitsija |  |
| 1993 | Roland Nilsson |  Ruotsi |  Jussi Björling -seuran edustaja |  |
| 1996 | Clelia Bellavista Ballo |  Italia | Palermosta |  |
| 1996 | Luigi Vincenzoni |  Italia | Associazione Beniamino Gigli di Recanati varapuheenjohtaja ja Gigli -suvun jäsen |  |
| 1996 | Primo Andreani, Edigio Buccetti |  Italia | Società Operaia di Mutuo Soccorson edustajat |  |
| 1996 | Edvige Percossi |  Italia | Edvige Percossi Recanatin kulttuuritoimen apulaiskaupunginjohtaja ja 11 recanatilaista |  |
| 1997 | Edigio Buccetti |  Italia | Edigio Buccettin johdolla Suomessa vieraili 45 henkilöä Recanatista. |  |
| 1997 | Elia Duran |  Espanja | Madridista |  |
| 1997 | Roberto Ottaviani |  Italia | Recanatin pormestari |  |
| 1998 | Marcella Vagnozzi, Bruno Pandolfi |  Italia | Napolista ja Roomasta |  |
| 1998 | Daniele Rubboli |  Italia | Musiikkikriitikko Milanosta |  |
| 1999 | Jan Englund |  Ruotsi | Munkforsista |  |
| 2000 | Harald Henrysson |  Ruotsi |  Jussi Björling -museon johtaja |  |
| 2000 | Luigi Vincenzoni |  Italia | Associazione Beniamino Gigli di Recanati varapuheenjohtaja ja Gigli -suvun jäsen |  |
| 2003 | Marco Russo |  Italia |  |  |
| 2003 | Filippo Fisichella |  Italia |  |  |
| 2003 | Maurizio Borelli |  Italia | Napoliista |  |
| 2005 | Manuela Casciarri, Luca Simonini |  Italia |  |  |
| 2005 | Harald Henrysson |  Ruotsi |  Jussi Björling -museon johtaja |  |
| 2005 | Rocco Ventura |  Italia | Milanosta |  |
| 2006 | Massimiliano Rastelli |  Italia | Montefiori Concasta |  |
| 2007 | Janice Bronhard |  Italia |  |  |
| 2008 | Raluca Irina Predoi |  Italia | Parmasta |  |
| 2008 | Luca Zampieron |  Italia | Marcon / Venetsia |  |
| 2008 | Matti Borg |  Tanska |  Säveltäjä ja Baritoni Kööpenhamina |  |
| 2011 | Michelle Tagliaferri |  Italia | Comosta |  |
| 2013 | Brigitte Rust |  Saksa |  |  |
| 2014 | Giovanni de Santis |  Italia | Parmasta |  |
| 2015 | Janaina Massola Gonzales L Carlomagno |  Brasilia |  |  |
| 2015 | Onofrio Invernale |  Italia | Parmasta |  |
| 2015 | Mariya Nikolova |  Bulgaria | Sofiasta |  |
| 2015 | Stefka Kaloyanova |  Bulgaria | Asuu Saksassa Mainzissa |  |
| 2016 | Mimmi Biagiola |  Italia |  |  |
| 2016 | Luca Orselli |  Italia |  |  |
| 2017 | Pierluca Trucchia |  Italia | Recanatin “B.Gigli” -seuran puheenjohtaja |  |
Julkaisuja

Torsten Brander: Beniamino Giglin juhlavuosi 1990.  Suomen Beniamino Gigli -seura, 1991.  ISBN 952-90-3233-1
Torsten Brander: Beniamino Gigli. Il tenore di Recanati.  Helsinki:  Suomen Beniamino Gigli -seura, 2001.  ISBN 952-91-3542-4
Torsten Brander: Kaksi vuosikymmentä bel canton uranuurtajana.  (Seuran 20-vuotisjuhlakirja)  Suomen Beniamino Gigli -seura, 2005.  ISBN 952-91-8178-7
Torsten Brander: Suomen suurin tenori Peter Lindroos.  (Peter Lindroosin muistokirja)  Suomen Beniamino Gigli -seura, 2011.  ISBN 978-952-92-9061-1
Brander, Torsten: Bel canton juhlaa.  Suomen Beniamino Gigli-seura ry, 2015.  ISBN 978-952-93-4751-3
Aiheesta muualla

Suomen Beniamino Gigli -seuran kotisivut
Aiheesta muualla > Kansainväliset Beniamino Gigli -seurat

Associazione Beniamino Gigli di Recanati
Circolo del Bel Canto Beniamino Gigli di Monfalcone (Arkistoitu – Internet Archive)
Associazione Beniamino Gigli di Umbértide/Italia
Associazione Beniamino Gigli di Racalmuto/Italia
Società Corale Recanatese "Beniamino Gigli" di Buenos Aires/Argentina
Associazione Museo Gigli, Mosta/Malta
Associazione Beniamino Gigli di Busto Arsizio/Italia
Beniamino Giglin Helsingin-vierailun muistolaatta Töölön kisahallin seinässä.
Suomen maisemamaakunnat

Suomen maisemamaakunnat ja maisemaseudut
Suomen maisemamaakunnat on valtakunnallinen aluejako, jonka Suomen ympäristöministeriön asettama maisema-aluetyöryhmä laati vuonna 1993 työvälineeksi arvokkaiden maisema-alueiden etsimiseksi ja arvottamiseksi. Suomi on jaettu kymmeneen maisemamaakuntaan, joista osa jakautuu edelleen seutuihin. Jako maisemamaakuntiin ilmentää maakuntien ja seutujen luonnonpiirteiden ja kulttuurimaiseman välisiä eroja. Maisemamaakunta ja -seutujakoa apuna käyttäen ja niihin nähden edustavuuteen pyrkien valtioneuvosto on nimennyt Suomesta 158 valtakunnallisesti merkittävää maisema-aluetta.
Maisemamaakunnat

Eteläinen rantamaa
Hämeen viljely- ja järvimaa
Itäinen Järvi-Suomi
Kainuun ja Kuusamon vaaramaa
Lounaismaa
Oulujärven seutu
Peräpohjola-Lappi
Pohjanmaa
Suomenselkä
Vaara-Karjala
Maisemaseudut

Maisemamaakunnat jakautuvat edelleen maisemaseutuihin seuraavasti:
Maisemaseudut > Eteläinen rantamaa

Eteläinen viljelyseutu
Kaakkoinen viljelyseutu
Kiskon-Vihdin järviseutu
Suomenlahden rannikkoseutu
Maisemaseudut > Lounaismaa

Ahvenanmaa
Ala-Satakunnan viljelyseutu
Lounainen viljelyseutu
Lounaisrannikon ja Saaristomeren seutu
Pohjois-Satakunnan järviseutu
Satakunnan rannikkoseutu
Maisemaseudut > Hämeen viljely- ja järvimaa

Keski-Hämeen viljely- ja järviseutu
Pohjois-Hämeen järviseutu
Päijänteen seutu
Tammelan ylänköseutu
Maisemaseudut > Itäinen järvi-Suomi

Keski-Karjalan järviseutu
Keski-Suomen järviseutu
Lounais-Savon järviseutu
Pohjois-Karjalan järviseutu
Pohjois-Savon järviseutu
Savonselän seutu
Suur-Saimaan seutu
Maisemaseudut > Pohjanmaa

Etelä-Pohjanmaan rannikkoseutu
Etelä-Pohjanmaan viljelylakeuksien seutu
Keski-Pohjanmaan jokiseutu ja rannikko
Pohjois-Pohjanmaan jokiseutu ja rannikko
Pohjois-Pohjanmaan nevalakeuden seutu
Maisemaseudut > Kainuun ja Kuusamon vaaramaa

Kainuun vaaraseutu
Kuusamon vaaraseutu
Maisemaseudut > Peräpohjola-Lappi

Aapa-Lapin seutu
Enontekiön pohjoinen tunturiseutu
Inarijärven seutu
Itä-Lapin tunturi- ja vaaraseutu
Keminmaan seutu
Käsivarren ylätunturien seutu
Länsi-Lapin tunturiseutu
Metsä-Lapin tunturiseutu
Peräpohjolan vaara- ja jokiseutu
Pohjois-Lapin tunturiseutu
Suomen työtapaturmavakuutus

Suomen työtapaturma- ja ammattitautivakuutus on lakisääteinen vakuutus, joka korvaa työsuhteessa ja työtehtävissä tapahtuvista tapaturmista ja ammattitaudeista aiheutuvia menetyksiä.
Yleistä

Työtapaturma- ja ammattitautivakuutus on Suomessa järjestetty työtapaturma- ja ammattitautilailla (459/2015 TyTAL) ja siihen liittyvällä erityislainsäädännöllä. Työtapaturma- ja ammattitautilain tarkoituksena on taata hyvä sosiaaliturva työtapaturman ja ammattitaudin jälkeen. Uusi nimike Työtapaturma- ja ammattitautilaki on voimassa 1.1.2016 alkaen.
Lakisääteinen tapaturmavakuutus (nimi 1.1.2016 alkaen Työtapaturma- ja ammattitautivakuutus) on Suomen vanhin sosiaalivakuutus. Sitä koskeva ensimmäinen laki oli vuonna 1898 voimaan tullut Laki koskeva työnantajan vastuullisuutta työntekijää koskevasta ruumiinvammasta. Tapaturmavakuutuslaki on vuodelta 1948. Siihen on tehty laajoja korjauksia vuosina 1982 ja 1993. Nykyinen työtapaturma- ja ammattitautilaki (lyhenne: TyTAL) tuli voimaan 1.1.2016 alkaen. Maatalousyrittäjien tapaturmavakuutuslaki tuli voimaan vuonna 1982. Suomen EU-jäsenyydestä aiheutuneet muutokset tehtiin vuosina 1997-2001.
Vuonna 2005 tapaturmalakiin lisättiin määräykset tapaturmista aiheutuvien todellisten kustannusten korvaamisesta hoitolaitoksille (ns. täyskustannusperiaate).
Vakuutusjärjestelmä > Yleiset periaatteet

Työtapaturma- ja ammattitautivakuutusta hoitavat yksityiset tapaturmavakuutusyhtiöt. Yksityisen ja kuntasektorin työnantajien tulee ottaa jostakin niistä tapaturmavakuutus. Valtion työntekijöiden työtapaturma- ja ammattitautivakuutusasioita hoitaa valtiokonttori ja maatalousyrittäjien vakuutuksia Maatalousyrittäjien eläkelaitos MELA. Vakuutuslaitokset toimivat julkisina viranomaisina, ja käsittelyyn sovelletaan hallintolain säännöksiä.
Mikäli työnantaja on laiminlyönyt vakuutuksen ottamisen, maksaa korvaukset Tapaturmavakuutuslaitosten liittoeli nykyinen Tapaturmavakuutuskeskus.
Työtapaturma- ja ammattitautivakuutuksessa on voimassa yhteistakuu. Yhteistakuulla turvataan korvauksensaajan asema tilanteessa, jossa vakuutuksen myöntänyt vakuutusyhtiö joutuisi selvitystilaan tai konkurssiin.
Vakuutusjärjestelmä > Vakuutusyhtiöt ja –laitokset

Tapaturmavakuutusta hoitaa 12 vakuutusyhtiötä sekä lisäksi vakuutuslaitoksina Valtiokonttori ja MELA.
Vakuutusjärjestelmä > Vakuutusmaksun määräytyminen

Vakuutusten hinnoittelu perustuu vapaaseen kilpailuun ja vakuutusmaksut ovat yhtiökohtaisia. Kullakin vakuutusyhtiöllä on oltava vakuutusmaksun laskuperusteet (maksuperusteet). Näistä tulee käydä ilmi, miten vakuutusmaksut määrätään ja miten maksuperusteita sovelletaan. Vakuutusyhtiön hallitus hyväksyy maksuperusteet, ja niitä tulee soveltaa yhdenmukaisesti kaikkiin vakuutuksenottajiin. Maksuperusteet eivät ole julkisia.
Työtapaturma- ja ammattitautilaissa on säädetty periaatteista, jotka vakuutusyhtiön tulee ottaa vakuutusmaksuissaan huomioon. Näitä ovat riski- ja kustannusvastaavuus, kohtuullisuus- ja turvaavuusperiaate, vakuutuksenottajien tasapuolinen kohtelu sekä työturvallisuustyöhön kannustaminen.
Korvaukset > Korvausjärjestelmä

Työtapaturmavakuutuksen tarkoituksena on korvata vakiintunut ansionmenetys sekä hoitokustannukset.
Vakuutuksen korvauksia ovat
1. Ansionmenetyskorvaukset
Päiväraha
Tapaturmaeläke
2. Kustannusten korvaukset
Sairaanhoitokulut
Eräät esinevahingot (silmälasit ym)
Kodinhoidon lisäkustannukset
Ammattitautiepäilyn ja tapaturman tutkimuskulut
Hoitotuki ja vaatelisä,
Fysikaalisen hoidon aiheuttama ansionmenetys
3. Haittakorvaus pysyvästä haitasta haittaluokan mukaan
4. Kuntoutuskorvaukset
Kuntoutuksesta aiheutuvat ansionmenetyskorvaus ja kuntoutuskustannukset
5. Kuolemantapauskorvaukset
Perhe-eläke
Hautausapu
Suurin osa (noin 60 %) työtapaturmista on sellaisia, joista maksetaan ansionmenetyksestä aiheutuvaa ohimenevää päivärahaa. Päivärahakaudet ovat lyhyitä. Yli 80 prosentissa työkyvyttömyys kestää enintään neljä viikkoa. Pysyvään tapaturmaeläkkeeseen johtaa noin 1 % tapaturmista.
Korvaukset > Korvauksen hakeminen ja oikeusturvakeinot

Työtapaturma- ja ammattitautilain mukaan työtapaturman sattuessa tai ammattitaudin ilmetessä työntekijän on ilmoitettava asiasta välittömästi työnantajalle. Työnantajan velvollisuus on ilmoittaa tapaturmasta ja ammattitaudista vakuutuslaitokselle. Työnantajan on ilmoitettava työtapaturmasta ja ammattitaudista vakuutuslaitokselle viipymättä ja viimeistään kymmenen arkipäivän kuluessa siitä lukien, kun työnantaja sai tiedon vahinkotapahtumasta. Ilmoittaminen tehdään erityisellä vahinkoilmoituslomakkeella, jossa annetaan kaikki tarpeelliset tiedot mm. työsuhteesta (esim. palkkatiedot) ja tehdystä työstä sekä tapaturman sattumisolosuhteista tai ammattitaudin ilmenemisolosuhteista. Ilmoituksen saatuaan vakuutuslaitos ottaa korvausasian käsiteltäväkseen. Vakavista, kuten kuolemaan johtaneista tapaturmista on aina ilmoitettava myös poliisille ja työsuojeluviranomaisille.
Työtapaturma- ja ammattitautilain mukaan vakuutusyhtiön tulee tehdä korvauspäätös viipymättä ja viimeistään 30 päivän kuluttua siitä, kun se on saanut ratkaisemiseen tarvittavan selvityksen. Mikäli korvauspäätös viivästyy, voi vahingonkärsinyt hakea korvausta Tapaturmavakuutuskeskukselta. Vakuutusyhtiöiden on muun muassa tapaturmaeläke- ja haittaraha-asioissa pyydettävä lausunto korvauksesta Tapaturmavakuutuskeskuksen yhteydessä toimivalta Tapaturma-asiain korvauslautakunnalta.
Yhtiön korvausasiaa koskevaan päätökseen haetaan muutosta tapaturma-asioiden muutoksenhakulautakunnalta. Korvauspäätöksestä voi valittaa vahingonkärsinyt työntekijä tai kuolemantapauksessa omainen.  Tapaturma-asiain muutoksenhakulautakunnan päätöksestä voi valittaa edelleen vakuutusoikeuteen.
Aiheesta muualla

Tapaturmavakuutuskeskus
Työtapaturma- ja ammattitautilaki
Tapaturmavakuutuslaki (Arkistoitu – Internet Archive)
Ammattitautilaki
Ammattitautiasetus
Työturvallisuuslaki
Piso

(Calpurnius?) Piso Frugi (k. 261) oli roomalainen usurpaattori eli vallananastaja 260-luvulla.
Ainoa lähde Pisosta on epäluotettava Historia Augusta, jonka mukaan hän oli kotoisin Calpurniusten suvusta, ja hänellä oli myös cognomenit Frugi ja Thessalicus. Teos kertoo, että Piso oli usurpaattori Macrianusten mukana Balkanilla vuonna 261, kun he olivat matkalla kukistamaan keisari Gallienusta. Macrianukset kohtasivat Achaean ja ehkä myös Macedonian provinssien maaherran Valensin, joka tuki Gallienusta. Macrianus lähetti Pison kukistamaan Valensia, mutta hän yritti julistautua keisariksi päästessään Thessaliaan. Pian kuitenkin Valensin joukot surmasivat Pison. Tiedot Pisosta ja Valensista ovat äärimmäisen epäselviä eikä ole edes varmaa oliko hän todella olemassa vai oliko hän vain Historia Augustan kirjoittajan keksintöä.
Summa theologiae

Summa theologica, 1596
Summa theologiae, Pars secunda, prima pars. Keskiaikainen käsikirjoitus vuodelta 1471.
Summa theologiae (”Teologian summa”) on Tuomas Akvinolaisen kirjoittama summa-muotoinen teos, joka on nimensä mukaisesti yhteenveto kaikista katolisen kirkon tärkeimmistä teologisista opetuksista, ja pyrkii käsittelemään kaikki olennaiset sekä teologiset että filosofiset kysymykset. Teos on Tuomaan pääteos sekä tomismin eli katolisen kirkon virallisen opin perusta vuodesta 1879 alkaen.
Summa theologiae tunnetaan erityisesti ”viidestä tiestä” (quinque viae) eli viidestä tavasta todistaa Jumalan olemassaolo. Teoksesta tuli niin maineikas, että Trenton kirkolliskokouksessa sitä käytettiin Raamatun ohella etsittäessä vastauksia oppiin liittyviin kysymyksiin, kun protestanttinen kristinusko tuomittiin. Sitä käytettiin myös viimeisten ristiretkien yhteydessä tuomittaessa vääräuskoisia eli niitä, joiden opit poikkesivat summasta.
Summa theologiae on Tuomaan näkemysten laajin esitys. Tuomas työskenteli teoksen parissa paavi Klemens IV:n kaudesta (vuoden 1265 jälkeen) vuonna 1274 tapahtuneeseen kuolemaansa saakka. Teos on kypsempi ja paremmin jäsennelty kuin Tuomaan aiempi teos, Summa contra gentiles. Jälkimmäinen oli luonteeltaan paljon apologeettisempi, ja sen jokainen luku oli tarkoitettu muiden uskontojen tai harhaoppien uskomusten kumoamiseksi.
Rakenne

Teos on järjestetty eri osiin seuraavasti:
Ensimmäinen osa (Prima pars, Ia): Jumala, luominen, ihminen ja luonto
Toisen osan ensimmäinen osa (Prima secundae partis, Ia IIae): Hyveet, paheet, synti ja lainsäädäntö
Toisen osan toinen osa (Secunda secundae partis, IIa IIae): Toivo, hyveellinen toiminta, hyväntekeväisyys ja oikea
Kolmas osa (Tertia pars, IIIa): Syntyminen, Kristuksen elämä, kastaminen ja konfirmaatio
Kolmannen osan lisäosa (Supplementum tertia partis, Supp. IIIa): Avioliitto, katuminen ja pyhät käskyt
Kolmannen osan lisäosa on koottu Tuomaan kirjoituksista hänen kuoltuaan; Tuomas ei ehtinyt itse saada teostaan valmiiksi. Ennen kuolemaansa hän oli päässyt kolmannen osan kysymykseen 90, aiheenaan katumus. Puuttuvat osat lisättiin myöhemmin Tuomaan kommentaariosta Pietari Lombardialaisen Sentensseihin. Lisäosaa ei löydy 1200- ja 1300-lukujen käsikirjoituksista.
Alkuperäiskielellä latinaksi tai italiaksi teos käsittää painettuna noin kahdeksan 500-sivuista kirjaa. Suomeksi on julkaistu Gaudeamuksen vuonna 2002 kustantama J.-P. Renton valikoiden suomentama versio. Siihen on käännetty alkuperäisteoksesta 630 sivua ensimmäistä sekä toisen osan ensimmäistä osaa, sisältäen Tuomaan jumalatodistukset sekä käytännöllisen filosofian keskeisimmät kohdat. Reijo Työrinoja on suomentanut enkelioppia käsittelevät tekstit nimellä Enkelit ja filosofia (Gaudeamus 2021).
Muoto

Summa on kirjoitettu skolastisen menetelmän mukaisesti kysymyksittäin (quaestio, kvestio). Kysymysten tarkoituksena on esittää loogisessa järjestyksessä kaikki teologian ja filosofian pääkohdat.
Kysymykset ovat yleisiä, kuten ”sielun ja ruumiin yhtymisestä”. Kysymykset sisältävät alakysymyksiä eli artikloja (articuli), ja jokainen artikla alkaa kysymyksellä (”Yhtyykö ymmärtävä prinsiippi ruumiiseen muotona?”) sekä väitteellä eli jonkinlaisella vastauksella kysymykseen (”Ymmärtävä prinsiippi ei näytä liittyvän ruumiiseen muotona”). Tämän jälkeen esitetään muutamia perusteluja (objectiones), jotka tuntuisivat tukevan kyseistä väitettä (”Filosofi näet sanoo III kirjassa Sielusta, että...”). Perusteet on poimittu ulkopuolisista lähteistä, joita käytetään auktoriteetteina.
Väitteiden jälkeen Tuomas esittää yhden väitteitä suoranaisesti vastassa olevan väitteen (”Sitä vastoin (sed contra) Filosofin Metafysiikan VIII kirjan mukaan...”), joka perustuu samoin lähteisiin ja edustaa yleensä Tuomaan omaa kantaa. Lopulta Tuomas selittää asian (”Vastaan (respondeo dicendum quot), että ymmärryksen, joka on ymmärtävän toiminnan prinsiippi...”) sekä vastaa tämän jälkeen yksityiskohtaisesti kaikkiin alkuperäisen väitteen tueksi esitettyihin perusteluihin.
Vastaukset eivät niinkään ole Tuomaan keksimiä, vaan pohjautuvat suurelti aikaisemmankin katolisen kirkon auktoriteetteina pitämiin henkilöihin ja teoksiin, kuten tietysti Raamattuun sekä toisaalta kirkkoisä Augustinuksen ja Dionysioksen teoksiin. Summa theologiae kuitenkin tiivistää tärkeän muutoksen katolisen kirkon filosofiassa, jota Tuomas itse johti: muutos platonistisista Augustinuksen opetuksista aristoteelisen tomismin suuntaan. Vaikutteita aristoteelisempaan suuntaan Tuomas sai eritoten hänen aikanaan ensimmäistä kertaa latinaksi käännettyjen arabifilosofien kuten Averroëksen ja Avicennan teksteistä.