stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kolmiulotteinen tulostus
Tulostintekniikkaa

Taulukko kolmiulotteisten kappaleiden pikavalmistusmenetelmien nimityksistä ja tekniikoista:
| Pikavalmistusmenetelmät | Materiaalit |
| --- | --- |
Selective laser sintering (SLS): Termoplastinen muovi, metallijauhe
Direct metal laser sintering (DMLS): lähes kaikki metalliseokset
Fused deposition modeling (FDM): Termoplastinen muovi, Eutektinen metalliseos
Stereolithography (SLA): Photo-polymeeri
Laminated object manufacturing (LOM): Paperi, muovi, metallit
Electron beam melting (EBM): Titaani-metalliseos
3D tulostin, 3D printing (3DP): metallit, muovit, kipsi, betoni, ym.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jorma Vihinen: 3D-tulostustekniikat, Tampereen teknillinen yliopisto, 2015-09-17 (pdf)
Pasi Puukko, Petri Laakso, Pentti Eklund, Magnus Simons, Erin Komi, VTT: Metallien 3D-tulostus – uudet liiketoimintamahdollisuudet, 17.9.2015 (pdf)
VTT: 3D-tulostus
Vuorela, Ulla: 3D-tulostettu nukke on fyysinen avatar  5.2.2013. Yle Olotila. Arkistoitu 7.10.2013. Viitattu 16.7.2015.
Sergei Chekurov | Aalto-yliopisto • Pentti Eklund, Veli Kujanpää | VTT Joonas Pekkarinen | LUT • Kai Syrjälä | DIMECC • Jorma Vihinen | TUT: 3D-tulostuksen suunnittelu- ja päätöksenteko-opas yrityksille, DIMECC PUBLICATIONS SERIES NO. 12,Tampere, 2017 (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf)
European Powder Metallurgy Association 2015, 1st Edition: Introduction to Additive Manufacturing Technology, A guide for Designers and Engineers (englanniksi) (pdf)
3D-tulostaminen edu.fi. Arkistoitu 28.5.2018. Viitattu 27.5.2018.
Hyperboloidin tulostus sulasta muovista. Nopeutettu video.
3D-tulostettuja kukkaruukkuja
Kylmä vyöhyke

Kylmä vyöhyke on maapallon lämpövyöhyke, jossa lämpimimmän kuukauden keskilämpötila on alle +10 °C. Köppenin ilmastoluokituksessa kylmää vyöhykettä vastaa luokka E (jääilmasto, polaari-ilmasto, napailmasto). Luokka jaetaan lämpimämpään tundrailmastoon, jossa vähintään yksi, mutta enintään 3,5 kuukautta on keskilämpötilaltaan yli 0 °C, ja kylmempään jäätikköilmastoon, jossa enintään yksi kuukausi on keskilämpötilaltaan yli 0 °C.
Kylmään vyöhykkeeseen  kuuluu Etelämanner kokonaan sekä monet Etelämannerta ympäröivät saaret, Falklandinsaaret, Euraasian mantereen pohjoisosat Skandinavian pohjoiskärjestä Beringinsalmeen, Alaskan ja Kanadan pohjoisosat, Grönlanti lukuun ottamatta vähäisiä rannikkokaistaleita ja noin puolet Islannista. Kylmä vyöhyke vallitsee myös monilla
vuoristoalueilla puurajan yläpuolella, jossa sitä nimitetään alppi-ilmastoksi.
Kylmän vyöhykkeen kasvi- ja eläinlajien on sopeuduttava ankaran luonnon oloihin.
Kasvillisuus on matalaa tundrakasvillisuutta (jäkälä-, sammal-, heinä-, varpu- ja pensaskasvillisuutta). Suot ovat yleisiä.
Pohjoisen pallonpuoliskon kylmä vyöhyke
Kratoni

Arkeeisen kauden kratoneita on eri puolilla maailmaa.
Kratoni on pitkään stabiilina pysynyt metamorfisten kivien ja syväkivien muodostama mannerkuoren osa.
Kratonit sisältävät maapallon vanhimpia kiviä. Kratoneilla on jopa 300 kilometrin syvyiset ”juuret”, ja kratonit ovat kestävämpiä kuin muut litosfäärilaatan osat. Esimerkiksi Baltian kilpi ja Kanadan kilpi ovat tällaisia vanhoja alueita prekambriselta kaudelta.
Kratoneita alkoi muodostua noin 2,7 miljardia vuotta sitten, kun maapallon mantereiset laatat olivat kehittyneet tarpeeksi. Kratoni muodostuu laattojen rauhallisilla alueilla, kun magma tunkeutuu kuoreen. Tärkein muodostumista kontrolloiva tekijä on geoterminen gradientti, jonka tulee olla riittävän alhainen. Kratonisaatio on mahdollista vain kun lämpötila nousee hitaasti maan sisustaa kohti mentäessä. Litosfäärin vaippaosan tulee myös olla ympäristöään kevyempi ja vastustaa deformaatiota.
Kratonin syntyessä mantereellinen litosfäärinen vaippa alkaa paksuuntua eli kratonisoitua. Kratoni säilyy, jos se on mekaanisesti vahva ja sen koostumus tekee mahdolliseksi sen kellumisen.
Kratonit voivat yhtyä litosfäärilaattojen kanssa ja muodostaa mantereita ja jättiläismantereita.
Kratoni voi tuhoutua esimerkiksi lämpenemällä, jolloin kratoni ensin ohenee, tulee kevyemmäksi ja alkaa kohota kupolimaisesti. Se voi sitten alkaa erkanemaan eli riftiytymään, mistä voi seurata kratonin halkeaminen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wellings, Simon: Cratons – old and strong Metageologist -blog.  19.12.2012. Viitattu 26.1.2020. (englanniksi)
Bleeker, W. & Davis, B. W.: What is a craton? How many are there? How do they relate? And how did they form? American Geophysical Union.  2004. Viitattu 26.1.2020. (englanniksi)
James, D. E. & Fouch, M. J.: Formation and evolution of Archaean cratons: insights from southern Africa. Geological Society of London, 2002, 199. vsk, s. 1–26.  doi:10.1144/GSL.SP.2002.199.01.01.  Artikkelin verkkoversio. Viitattu 26.1.2020. (englanniksi)
Kshama Sawant

| Kshama Sawant |
| --- | --- |
 Kshama Sawant vuonna 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. lokakuuta 1973 (ikä 50) Pune, Intia
Ammatti:  ekonomisti
Poliitikko
Puolue:  Socialist Alternative
Kshama Sawant (os. Ramanujam, s. 17. lokakuuta 1973 Pune) on yhdysvaltalainen ekonomisti ja poliitikko, joka edustaa Socialist Alternative -puoluetta. Hän on ollut Seattlen kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 2014 lähtien.
Elämä > Opinnot ja työura

Sawant syntyi Intian Punessa keskiluokkaiseen tamiliperheeseen ja vietti lapsuutensa pääosin Mumbaissa. Sawant valmistui tietojenkäsittelyn maisteriksi Mumbain yliopistosta vuonna 1994, jonka jälkeen hän muutti Yhdysvaltoihin Microsoftilla työskennelleen puolisonsa kanssa. Vuonna 2003 Sawant väitteli taloustieteen tohtoriksi Pohjois-Carolinan osavaltionyliopistossa. Seattleen muutettuaan Sawant on toiminut opettajana Seattlen ja Washingtonin yliopistoissa. Hän on ollut myös vierailevana professorina Lexingtonissa toimivassa Washington and Lee -yliopistossa. Sawant sai Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 2010.
Elämä > Politiikassa

Sawant liittyi Socialist Alternativen jäseneksi vuonna 2006. Hän on ollut myös Yhdysvaltain demokraattiset sosialistit -järjestön jäsen vuodesta 2021 lähtien. Sawant tuli tunnetuksi yhtenä Seattlen Occupy-liikkeen organisoijista vuonna 2011, jonka jälkeen hän oli ehdolla Washingtonin osavaltion edustajainhuoneeseen 2012. Marraskuussa 2013 Sawant valittiin Seattlen yhdeksänjäseniseen kaupunginvaltuustoon, ja hän uusi paikkansa vuosien 2015 sekä 2019 vaaleissa.
Sawant on ensimmäinen Seattlen kunnallisissa vaaleissa paikan voittanut sosialisti sitten vuoden 1916, jolloin Anna Louise Strong valittiin koululautakunnan jäseneksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kshama Sawant Wikimedia Commonsissa
Kshama Sawant Seattlen kaupunginvaltuuston sivuilla
Kotimuseo

Kotimuseo on museo, joka on aiemmin ollut jonkun koti. Kotimuseossa on pyritty säilyttämään mahdollisimman tarkasti kodin alkuperäinen asu, mutta sinne on saatettu koota esineitä myös muualta. Kotimuseoiden ei aina tarvitse olla merkkihenkilöiden koteja, vaan esimerkiksi myös tavallisia kartanoita, torppia, työläis- ja porvariskoteja on museoitu. Osa suomalaisista kotimuseoista kuuluu Museoviraston valvontaan. Useita niistä ylläpitävät erilaiset säätiöt, mutta on olemassa myös runsaasti yksityisten ihmisten rekisteröimättömiäkin kotimuseoita.
Kotimuseoita ulkomailla

| Kotimuseo | Kaupunki | Maa | Henkilö joka asui kyseisessä talossa |
| --- | --- | --- | --- |
| Anne Frankin talo | Amsterdam |  Alankomaat | Anne Frankin |
| Graceland | Memphis |  Yhdysvallat | Elvis |
| Clouds Hill | Wareham |  Britannia | T. E. Lawrence |
| Elefthérios Venizéloksen kotimuseo | Chaniá |  Kreikka | Elefthérios Venizélos |
| Frida Kahlo -museo | Coyoacán |  Meksiko | Frida Kahlo |
| Jasnaja Poljana | Tula |  Venäjä | Leo Tolstoi |
| Penaty | Kuokkala |  Venäjä | Ilja Repin |
| Níkos Kazantzákis -museo | Myrtiá |  Kreikka | Níkos Kazantzákis |
| Kehlsteinhaus | Berchtesgaden |  Itävalta | Adolf Hitler |
| Monticello | Charlottesville |  Yhdysvallat | Thomas Jeffersonin |
| Mount Vernon | Alexandria |  Yhdysvallat | George Washington |
| George Washington Birthplace National Monument | Westmoreland |  Yhdysvallat | George Washington |
| George Eastman House | Rochester |  Yhdysvallat | George Eastman |
| Hearst Castle | San Simeon |  Yhdysvallat | William Randolph Hearst |
| Marble House | Newport |  Yhdysvallat | William Kissam Vanderbilt |
| The Breakers | Newport |  Yhdysvallat | Cornelius Vanderbilt II |
| William H. Seward House | Auburn |  Yhdysvallat | William H. Seward |
| 251 Menlove Avenue | Liverpool |  Britannia | John Lennon |
| Troldhaugen | Bergen |  Norja | Edvard Griegin |
Yhdysvaltalainen laulaja Elvis Presley on haudattu kotinsa Gracelandin tontille.
Kotimusiikkiviikko

Kotimusiikkiviikko on STEP-kansanopiston Järvenpäässä kesäisin heinä-elokuun vaihteessa järjestämä viikon mittainen musiikkikurssi.
Koulutus erottuu muista samankaltaisista koulutuksista siten, että osallistujia on kaiken ikäisiä vauvasta vaariin. Kotimusiikkiviikon taiteellisena johtajana toimii laulun- ja sellonsoiton lehtori Eero Lepola. Parhaimmillaan Kotimusiikkiviikolle on osallistunut lähes 300 osallistujaa.
Ensimmäinen Kotimusiikkiviikko järjestettiin jo 1950-luvun puolivälissä. Kotimusiikkiviikko onkin STEP-kansanopiston vanhin koulutus. Kotimusiikkiviikko on kehittynyt eri-ikäisten harrastajien kohtaamispaikaksi.
Koulutus tarjoaa loistavat puitteet klassisten soittimien ja laulun opiskeluun ja harjoitteluun. Alun perin jousisoittimiin keskittynyt musiikkileiri tarjoaa nykyään opetusta myös muun muassa harmonikassa ja poikkihuilussa. Noin kymmenen vuoden ajan soitintarjonnassa on ollut myös barokki-soittimia. Koulutuksen aikana voi myös keskittyä pop-jazz-lauluun. Ylipäätään uusia soittimia ja opetusmuotoja tuodaan kehittävällä työotteella mukaan, viimeisimpänä lisäyksenä vuonna 2022 järjestettiin biisinkirjoituspaja säveltäjä Lauri Hongiston johdolla.
Kotimusiikkiviikko tarjoaa yksityisopetuksen lisäksi laajan valikoiman yhteismusisointia. Viikon aikana muodostetaan - ja muodostuu - useita eri kokoonpanoja perinteisistä orkestereista ja kuoroista barokkiorkesteriin ja pop-jazz-yhtyeisiin. Kotimusiikkiviikon aikana voi kokeilla ja kehittää omia taitojaan musiikin tekemisessä sekä olla yhdessä muiden musiikin ystävien kanssa. Kotimusiikkiviikolla on ollut yhteyksiä vastaaviin tapahtumiin erityisesti Saksassa.
Kotimusiikkiviikko järjestetään Sibeliuksen kodin Ainolan naapurissa Tuusulanjärven rannalla STEP-koulutuksen kampuksella. Kotimusiikkiviikko kunnioittaa Sibeliuksen ja Tuusulanjärven taiteilijayhteisön perinteitä ja tämä näkyy esimerkiksi siten, että Kotimusiikkiviikon päätöspäivän perinteisiin kuuluu vierailu ja musiikkihetki Sibeliuksen haudalla. Perinteisesti viikko päättyy päätöskonserttiin, joka viime vuosina on pidetty Järvenpään kirkossa.
Aiheesta muualla

STEP-koulutus
Kotimusiikkiviikon fanisivusto Saksassa
Kari Rydman muistelee 1950-luvun kotimusiikkiviikkoja blogissaan
Kolmas pyörä (vuoden 1957 elokuva)

| Kolmas pyörä> The Little Hut |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mark Robson
Käsikirjoittaja:  F. Hugh Herbert Sovitus Nancy Mitford
Perustuu:  André Roussinin näytelmään (1947) Carles Soldevilan näytelmään (1921)
Tuottaja:  Mark Robson F. Hugh Herbert
Säveltäjä:  Robert Farnon
Kuvaaja:  Freddie Young
Leikkaaja:  Ernest Walter
Pukusuunnittelija:  Christian Dior
Pääosat:  Ava Gardner Stewart Granger David Niven
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdistynyt kuningaskunta  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Herbson S. A. Production Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer
Ensi-ilta:   3. toukokuuta 1957  15. marraskuuta 1957
Kesto:  90 minuuttia / 78 minuuttia (Yhdysvallat)
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kolmas pyörä (engl. The Little Hut) on vuonna 1957 ensi-iltansa saanut Mark Robsonin ohjaama yhdysvaltalais-brittiläinen romanttinen komediaelokuva, jonka pääosissa ovat Ava Gardner, Stewart Granger ja David Niven. Kolmas pyörä kertoo kahden miehen ja naisen välisestä kolmiodraamasta heidän joutuessaan haaksirikon takia autiolle saarelle.
Kolmas pyörä perustuu André Roussinin näytelmään La petite hutte (1947), jonka pohjalta Nancy Mitford teki englanninkielisen sovituksen. Sovituksen pohjalta F. Hugh Herbert laati elokuvan käsikirjoituksen. Roussinin La petite hutte -näytelmä perustuu taas Carles Soldevilan näytelmään Civilitzats tanmateix (1921). Mark Robson ja F. Hugh Herbert olivat elokuvan tuottajina.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ava Gardner  | … |  lady Susan Ashlow   |
|  Stewart Granger  | … |  Sir Philip Ashlow   |
|  David Niven  | … |  Henry Brittingham-Brett   |
|  Walter Chiari  | … |  Mario   |
|  Finlay Currie  | … |  pastori Bertram Brittingham-Brett   |
|  Jean Cadell  | … |  rouva Hermione Brittingham-Brett   |
|  Jack Lambert  | … |  kapteeni MacWalt   |
|  Henry Oscar  | … |  herra Trollope   |
|  Viola Lyel  | … |  neiti Edwards   |
Tuotanto

Alkuperäistä näytelmää esitettiin yli 1 500 kertaa Pariisissa ranskan kielellä. Nancy Mitfordin englanninkielisen sovituksen myötä näytelmää esitettiin Lontoon West Endin Lyric Theatressa vuodet 1950–1953, jolloin näytelmän pääosissa olivat Robert Morley ja David Tomlinson. Pariisin ja Lontoon tuotantojen jälkeen näytelmää esitettiin New Yorkin Broadwaylla Coronet Theatressa hetken aikaa lokakuussa 1953 29 esityksen ajan.
Kolmas pyörä -elokuvan kuvaukset alkoivat heinäkuun alussa 1956. Elokuvaa kuvattiin Italian Rooman Cinecittàn studioilla, Metro-Goldwyn-Mayerin studioilla Kalifornian Culver Cityssä ja Englannin Hertfordshiren Borehamwoodissa, Lontoossa ja Jamaikalla. Elokuvan kuvaukset saatiin päätökseen elokuun lopussa 1956. Elokuvan budjettina oli 1 662 000 dollaria, ja sen tuotantoyhtiöinä olivat Herbson S. A. Production ja Metro-Goldwyn-Mayer.
Julkaisu ja vastaanotto

Kolmas pyörä sai Yhdysvaltain ensi-iltansa New Yorkissa 3. toukokuuta 1957, ja maanlaajuiseen teatterilevitykseen elokuva pääsi 24. toukokuuta 1957. Suomessa elokuva tuli ensi-iltaan 15. marraskuuta 1957. Metro-Goldwyn-Mayer vastasi elokuvan teatterilevityksestä. Kolmas pyörä tuotti alkuperäisen teatterilevityksensä aikana 3,6 miljoonaa dollaria. MGM:n merkintöjen mukaan elokuva toi voittoa 340 000 dollarin verran.
Aiheesta muualla

Kolmas pyörä Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kolmas pyörä Elonet.
Kolmas pyörä AllMoviessa. (englanniksi)
Kolmas pyörä TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Kordelinin kappeli

| Kordelinin kappeli |
| --- | --- |

Sijainti:  Vanha hautausmaa, Rauma
Koordinaatit:  61°07′33.0″N, 021°31′10.9″E
Seurakunta:  Rauman seurakunta
Rakentamisvuosi:  1921
Suunnittelija:  Lars Sonck
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  65
Tyylisuunta:  jugend
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kordelinin kappeli on Rauman vanhalla hautausmaalla sijaitseva siunauskappeli, jonka kryptaan on haudattu liikemies Alfred Kordelin (1868–1917). Hänen omaistensa varoilla rakennettu jugendtyylinen hautakappeli on arkkitehti Lars Sonckin suunnittelema ja valmistunut vuonna 1921. Kappelin vihki käyttöön Turun tuomiorovasti Einar Candolin. Kolme vuotta myöhemmin Alfred Kordelinin säätiö lahjoitti sen Rauman kaupungille siunauskappeliksi.
Kappelin toteutukseen on osallistunut useita merkittäviä suomalaisia taiteilijoita. Kryptan ja kappelin sisäänkäyntien yhteydessä olevat portaaliveistokset on suunnitellut kuvanveistäjä Emil Wikström. Wikström toteutti ensin vuosina 1922–1923 kryptan ovea reunustavat enkeliaiheiset kiviveistokset. Myöhemmin Kordelinin säätiö lahjoitti Rauman seurakunnalle Wikströmin pronssiveistokset Elämän alku (1939) ja Elämän loppu (1940), jotka sijoitettiin kappelin ulkoportaikon molemmin puolin. Niistä ensimmäinen esittää nuorta äitiä sylilapsen kanssa ja jälkimmäinen vanhaa miestä. Kappelin julkisivun koristereliefit ovat kuvanveistäjä Gunnar Finnen tekemiä. Kappelin ikkunoiden Münchenissä valmistetut lasimaalaukset on suunnitellut Bruno Tuukkanen. Länsiseinän maalausten aiheet ovat Uudesta ja itäseinän Vanhasta testamentista. Kappelin sisätilan koristemaalaukset ovat myös Tuukkasen käsialaa, stukko-ornamentit on valmistanut koristemaalari Carl Slotte. Tuukkanen on tehnyt lisäksi kryptan kattomaalaukset. Alttarilla oleva puinen kullattu krusifiksi on kuvanveistäjä Eino Räsäsen työ vuodelta 1953.
Kappeliin mahtuu siunaustilaisuuksissa noin 65 henkeä. Sen urut on valmistettu Kangasalan urkutehtaassa vuonna 1921 ja ne on restauroitu 1996. Vuonna 2010 julkaistiin kappelissa äänitetty albumi Hommage á Alfred Kordelin, jolla sen urkuja soittaa musiikin tohtori Jan Lehtola.
Portaaliveistokset

Emil Wikström: Elämän alku (1939).
Emil Wikström: Elämän loppu (1940).
Emil Wikström: Kryptan portaaliveistos (1922–1923)
Emil Wikström: Kryptan portaaliveistos (1922–1923)
Koristereliefit

Gunnar Finne: Reliefit pääsisäänkäynnissä – viiniköynnös, surevat enkelit ja polvistunut elonleikkaaja (1921).
Gunnar Finne: Orjantappuraköynnös-reliefi ikkunanpielissä (1921).
Gunnar Finne: Tyylitelty leijona -reliefi räystäspäädyssä (1921).
Kylänraitti

Kylänraitti on Veikkolassa ilmestyvä paikallislehti. Lehti ilmestyy neljä kertaa vuodessa, ja Veikkolan kyläyhdistys tuottaa sen talkoovoimin. Kylänraitista ilmestyy sekä paperipainos että internetissä julkaistava näköisversio.
Lehti on toiminut ainakin vuodesta 2004 saakka ja sen päätoimittaja on Matti Saartamo.
Aiheesta muualla

Veikkolan kyläyhdistyksen verkkosivu (Arkistoitu – Internet Archive), jossa julkaistaan lehden näköisversio.
Kuolemanpartio

Kuolemanpartio on puolisotilaallinen joukko, joka suorittaa hallituksen hiljaisesti hyväksymiä salaisia väkivallantekoja kuten murhia, kidutuksia, katoamisia ja teloituksia ilman oikeudenkäyntiä.
Kuolemanpartiot on usein liitetty toisen maailmansodan jälkeiseen aikaan Etelä-Amerikassa, mutta niitä on esiintynyt myös Afrikassa, Aasiassa ja jopa teollistuneen ajan Euroopassa (Bosniassa, Saksassa Weimarin tasavallan aikana Freikorpsit olivat tällaisia ryhmittymiä).
1990-luvun kuolemanpartioista on annettu tuomioita muun muassa Kolumbiassa.
2000-luvulla niistä on raportoitu esimerkiksi Irakissa, Keniassa, Brasiliassa ja Bangladeshissa.
Kultarinnat

| Kultarinnat |
| --- | --- |
 Kultarinta (Hippolais icterina)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kerttuset Acrocephalidae
Suku::  Kultarinnat Hippolais  Baldenstein, 1827
Katso myös
   Kultarinnat Wikispeciesissä   Kultarinnat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kultarinnat (Hippolais) on kerttusten heimoon kuuluva varpuslintusuku. Aikaisemmin suku luettiin kerttujen heimoon.
Kultarinnat ovat keskikokoisia kerttuja, jotka ovat alapuolelta joko keltaisia (2 lajia) tai vaaleanharmaita (2 lajia). Habitukseltaan ne muistuttavat kerttusia. Ne elävät pääasiassa lehtimetsissä ja liikkuvat latvustossa syöden hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia.
Kultarinnat esiintyvät Euroopassa, läntisessä Aasiassa ja Luoteis-Afrikassa. Ne ovat muuttolintuja, jotka talvehtivat trooppisessa Afrikassa. Vain kultarinta pesii Suomessa, muita lajeja ei ole tavattu Suomessa vuoteen 2006 mennessä.
Kultarintalajit

Luettelo perustuu BirdLife Suomen viralliseen maailman lintujen suomenkieliseen nimistöön.
Harmaakultarinta Hippolais languida
Oliivikultarinta Hippolais olivetorum
Taiturikultarinta Hippolais polyglotta
Kultarinta Hippolais icterina
Kultarintakardinaali

| Kultarintakardinaali |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kardinaalit Cardinalidae
Suku::  Loistokardinaalit Passerina
Laji::  leclancherii
Kaksiosainen nimi
 Passerina leclancherii  Lafresnaye, 1840 
Katso myös
   Kultarintakardinaali Wikispeciesissä   Kultarintakardinaali Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kultarintakardinaali (Passerina leclancherii) on kardinaalien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Kultarintakardinaalia tavataan Meksikossa. Sen kannaksi arvioidaan 50 000–499 999 yksilöä, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
KuruFest

KuruFest on kolmipäiväinen kamarimusiikkifestivaali, joka tuo korkeatasoisia, klassisen musiikin konsertteja eri puolille Ylöjärveä. KuruFest juhli 2016 vuonna 10-vuotisjuhlavuottaan. Vuonna 2018 KuruFest järjestetään 8.–10. kesäkuuta.
Kolmen päivän aikana konsertteja kuullaan Kurun kirkossa, Parkkuun Seuratalolla ja Ylöjärven kirkossa. Festivaalin taiteellisina johtajina toimivat sisarukset, pianisti Heini Lehto ja sellisti Tuomas Lehto. Heidät palkittiin joulukuussa 2016 KuruFestin ja Ylöjärven eteen tekemästään kulttuurityöstä paikallislehtien jakamalla Antti-patsaalla.
Kurufestiä järjestää Ylöjärven kaupungin kulttuuripalvelut.
Aiheesta muualla

www.ylojarvi.fi/kurufest[vanhentunut linkki]
Kultarintakotinga

| Kultarintakotinga |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kotingat Cotingidae
Suku::  Viherkotingat Pipreola
Laji::  aureopectus
Kaksiosainen nimi
 Pipreola aureopectus  (Lafresnaye, 1843) 
Katso myös
   Kultarintakotinga Wikispeciesissä   Kultarintakotinga Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kultarintakotinga (Pipreola aureopectus) on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Kultarintakotingaa tavataan Kolumbiassa, Perussa ja Venezuelassa. Sitä on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kymmenen riivinrautaa

| Kymmenen riivinrautaa |
| --- | --- |

Kirjailija:  Arto Paasilinna
Kieli:  suomi
Genre:  eroottinen farssi
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2001
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  247
ISBN:  978-951-0-26201-6
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kymmenen riivinrautaa on Arto Paasilinnan vuonna 2001 ilmestynyt eroottinen farssi. Teos on julkaistu myös Esa Saarion lukemana äänikirjana.
Tarinassa seurataan Rauno Rämekorven elämää 60-vuotisjuhlan jälkitunnelmissa. Romaanissa Paasilinna tutustuttaa lukijan hurmaavaan ja monenkirjavaan naiskaartiin. Kolmikymppinen hitsaaja on joukon nuorimpia, ja iäkkäin, kenttäpiispan leski, on seitsemänkymmenen iässä vielä valloittava ilonpitäjä.
Ere Kokkonen on tehnyt teoksesta elokuvan ja televisiosarjan vuonna 2002.
Teos on muista Arto Paasilinnan romaaneissa siinä mielessä poikkeava, että Paasilinna kirjoitti sitä koko ajan tiedostaen että teoksesta ollaan tekemässä myös elokuvaa/televisiosarjaa.
Kuuma Ankanpoikanen

Kuuma Ankanpoikanen on vuonna 2008 perustettu turkulainen nykynukketeatteriryhmä, joka tekee esityksiä aikuisille ja lapsille. Nukketeatterin lisäksi sen ohjelmistoon kuuluu muun muassa naamioimprovisatorisia katuteatteriesityksiä.
Jäsenet

Kuuman Ankanpoikasen jäseniä ovat Merja Pöyhönen, Antti-Juhani Manninen, Lotta Virtanen, Hilla Väyrynen, Anna-Kaisa Kuisma (o.s. Väänänen), Pia Kalenius ja Outi Herrainsilta.
Esitykset

Fragile (2008)
Lunta! Lunta! (2008)
Vain toivo jää (2008)
Kiiltokuva (2009)
Likinäköinen prinsessa ja muita kehyskertomuksia (2009)
Elektroniikkaprinsessat (2010)
Yhteenveto planeettojen välisistä etäisyyksistä (2010)
Meteliä, parsakaalia, possu tai hevonen (2010)
Kekkonen Kekkonen Kekkonen (2011)
Järjestyksenvaltontaa / Gorillapoliisit (2011)
Iso Karhu (2012)
Kekk Kekk Kekk Kekk (2012)
Münä (2013)
Let’s Fat! (2013)
All Right (2013)
Vanhan vuoden viimeinen päivä (2013)
Rumat eläimet  (2014)
Rakkaudella, Agatha (2014)
Gorilla Gorilla (2016)
Titanic (2016)
Missing Amelia Earhart (2016)
ASSHOLES (2017)
Hikoileva maapallo – jöröjukkamaisia tarinoita ympäristöstämme (2018)
Iso haha susi (2018)