stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ratiini

Ratiini oli hiirien ja rottien tappamiseen käytetty bakteerivalmiste. Tätä Salmonella-suvun bakteereja sisältävää valmistetta pidettiin vaarattomana muille eläimille ja ihmiselle, mutta hiiret se tappoi viikossa ja rotat kolmessa viikossa aikaansaaden niissä tarttuvan taudin. Nestemäisenä ratiini säilytti tehonsa kuusi viikkoa ja kuivana kolme kuukautta.
Kaakkois-Suomen Valokuvakeskus

| Kaakkois-Suomen valokuvakeskus ry |
| --- | --- |
Perustettu:  2005
Kotipaikka:  Lappeenranta
Puheenjohtaja:  Tatu Kosonen (2018)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Logo
Ville Savolainen, Tatu Kosonen ja Tommi Kähärä Hamningbergissä, Norjassa 1998
Kaakkois-Suomen Valokuvakeskus (KSV) on Lappeenrannassa sijaitseva valokuvakeskus. Sen toiminta-aluetta on koko entinen Kymen lääni.
Toiminta

Keskuksen näkyvintä toimintaa on näyttelyiden järjestäminen. Suurin osa näyttelyistä järjestetään keskuksen omissa galleriatiloissa. Keskuksen muuta toimintaa ovat erilaiset luentotilaisuudet ja kurssit. Näitä keskus on järjestänyt yhdessä muun muassa Kaakkois-Suomen taidetoimikunnan, Saimaan kameraseuran ja Joutsenon opiston kanssa. Keskuksen toimitiloissa toimii valokuvausaiheinen lukukirjasto. Sen teoksista pääosa esittelee yksittäisten valokuvaajien tuotantoa.
Valokuvakeskuksille kuuluva ns. alueellinen toiminta, siis toiminta kotikaupungin ulkopuolella, on ilmentynyt etupäässä näyttelyiden ja koulutustilaisuuksien järjestämisenä myös muilla paikkakunnilla.
Historia

Idea valokuvakeskuksesta syntyi ensimmäisen kerran vuonna 1998. Saimaan kameraseura oli juuri hiljattain perustanut yhdessä Etelä-Karjalan taiteilijaseuran kanssa galleria Pihaton, mutta varsin pian oli konsortion ilmapiiri alkanut kääntyä valokuvavastaiseksi. Ennakkoaavistus konkretisoitui vuonna 2000, kun Saimaan Kameraseura siirrettiin sivuun sekä Pihatosta että siihen läheisesti liittyvästä ympäristötaidenäyttely Kantri&Urbaanista. Muutoinkin Lappeenrannan valokuvausmahdollisuudet, näyttely-, koulutus- ja pimiötoiminta, olivat täysin Saimaan kameraseuran varassa. Ajatusta seurasi kuitenkin seitsemän vuoden tauko.
Kaakkois-Suomen valokuvakeskus ry perustettiin valokuvaaja Tatu Kososen aloitteesta 3.4.2005. Perustamiskirjan muut allekirjoittajat olivat Tommi Kähärä, Ville Savolainen ja Anu Kosonen. Ensimmäinen toimintavuosi kului yhteistyöverkoston kokoamiseen ja sopivien toimitilojen etsimiseen.
1.2.2006 keskus avasi oman galleriatilan Lappeenrannan Snellmaninkadulla, Lappeenrannan opiskelija-asuntosäätiöltä (LOAS) vuokratuissa kellaritiloissa.
Vuonna 2008 Etelä-Karjalan rahasto myönsi keskukselle apurahan, jonka perusteena oli maakunnallisesti merkittävä kulttuurihanke. Se vahvisti mahdollisuuksia toiminnan pitkäaikaiseen kehittämisen.
1.1.2015 -31.12.2018 keskus toimi Lappeenrannan kaupungin omistamissa tiloissa Lappeen vanhan pappilan pihapiirissä Galleria Pihatossa.
Kuvia

Kaakkois-Suomen valokuvakeskuksen Galleria Pihatto 25.8.2015
Kaakkois-Suomen valokuvakeskuksen uuden gallerian avajaiset 7.1.2015, vas. Saimaan Kameraseuran pj. Jukka Kosonen, Kaakkois-Suomen valokuvakeskuksen pj. Tatu Kosonen, entinen pj. Lauri Heino, vaimonsa Tuula Heino ja uunituore toiminnanjohtaja Jirka Veikkanen
Jussi Aalto ja Jirka Veikkanen valmistelemassa Kaakkois-Suomen valokuvakeskuksen Galleria Pihaton avajaisia 2.2.2016
Kaakkois-Suomen valokuvakeskuksen Galleria Koljonlinna 25.8.2006
Kaakkois-Suomen Valokuvakeskus, Galleria Koljonlinna 2006, sisäänkäynti A-rappuun
Kaakkois-Suomen Valokuvakeskuksen suuri galleria (Galleria Koljonlinna) 31.10.2012
Kaakkois-Suomen Valokuvakeskuksen suuri galleria, näyttelyn avajaiset 3.4.2013
Kaakkois-Suomen Valokuvakeskuksen suuri galleria 26.2.2013, Saimaan Kameraseuran kevätkokous menossa. Puheenjohtajana Jukka Kosonen (seisoo oikealla), sihteerinä Sami Auvinen (tietokoneen kanssa vasemmalla) ja digitaalisena pikkuapurina Tommi Joutjärvi (hanskaa videotykin näkymän keskellä tätä kuvaa).
Kaakkois-Suomen Valokuvakeskuksen näyttelynvalvoja työssään 22.3.2013
Kaakkois-Suomen Valokuvakeskuksen pieni galleria 4.7.2012
Kaakkois-Suomen Valokuvakeskuksen pieni galleria 22.1.2010
Junantuoma

| Junantuoma Aki Tykki |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 23. helmikuuta 2024
 Formaatti: digitaalinen
 Tuottaja(t):  Jonas Olsson (1–4)  Matias Koskimies (5–11) 
 Kesto: 37.26
 Levy-yhtiö: Universal Music / Isolla Music
Aki Tykin muut julkaisut
|   | Junantuoma 2024 |   |
Singlet albumilta Junantuoma
 ”Satulinna, Satumaa” Julkaistu: 15. syyskuuta 2023  ”Junantuomat” Julkaistu: 5. tammikuuta 2024  ”Onnekkaimmat” Julkaistu: 23. helmikuuta 2024
Junantuoma on Aki Tykin 19. helmikuuta 2024 julkaistu ensimmäinen sooloalbumi.
Albumin ensisingle ”Satulinna, Satumaa” nousi Suomen virallisen radiosoittolistan 55. sijalle ja toisena julkaistu ”Junantuomat” 40. sijalle. Kolmantena singlenä julkaistiin ”Onnekkaimmat”.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Satulinna, Satumaa | Aki Tykki, Hanna Johde, Matias Keskiruokanen, Frans Harju | 3.04 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Junantuomat | Tykki, Jonas Olsson, Kaisa Korhonen | 3.20 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Onnekkaimmat | Tykki, Olsson, Korhonen | 3.51 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Jopo vs. mopo | Tykki, Janne Rintala | 3.25 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Valoa vaan | Tykki, Timo Kiiskinen | 3.48 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Roihuvuoressa | Tykki, Aku Rannila, Saara Törmä | 3.30 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Uusi paras ystävä | Tykki, Olsson, Johde | 3.24 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Kai me selvitään (Ми вистоїмо) (mukana Sofiia Yakovyshyna) | Tykki | 3.07 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Kuolevainen | Tykki, Rintala | 3.24 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Lopulta junat lähtee | Tykki | 3.27 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Lähtijän laulu | Tykki, Aija Andersson | 3.06 |  |  |  |  |  |  |
Tekijät > Esiintyjät

Aki Tykki – laulu
Laura Airola – viulu (1–3, 6, 7)
Riikka Lampinen – sello (1–3, 6, 7)
Olli Krogerus – rummut (1–3, 5)
Timo Kämäräinen – kitara (1–7, 9–11)
Maija Linkola – viulu (3, 6, 7)
Severi Salminen – viulu (3, 6, 7)
Janne Haavisto – rummut (4, 6, 7, 9, 10)
Sofiia Yakovyshyna – laulu (8)
Tekijät > Tuotanto

Jonas Olsson – tuotanto (1–4)
Matias Koskimies – äänityssuunnittelu; tuotanto (5–11), miksaussuunnittelu (8, 11)
Jesse Vainio – miksaussuunnittelu (1–7, 9, 10)
Svante Forsbäck – masterointi
Junalinnut

| Junalinnut> Zugvögel – einmal nach Inari |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Peter Lichtefeld
Käsikirjoittaja:  Peter Lichtefeld
Tuottaja:  Claes Olsson Jörn Rettig Ira von Gienanth
Säveltäjä:  Christian Steyer
Kuvaaja:  Frank Griebe
Leikkaaja:  Bernd Euscher
Tuotantosuunnittelija:  Anke Osterloh
Pukusuunnittelija:  Beatrix Albl
Pääosat:   Joachim Król  Outi Mäenpää  Peter Lohmeyer 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Saksa, Suomi
Tuotantoyhtiö:  Westdeutscher Rundfunk Bosko Biati Film Prokino Kinoproduction
Ensi-ilta:  1998
Kesto:  87 min
Alkuperäiskieli:  saksa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Junalinnut (saks. Zugvögel – einmal nach Inari) on saksalaista ja suomalaista yhteistuotantoa oleva elokuva vuodelta 1998. Sen on ohjannut Peter Lichtefeld, ja siinä näyttelevät suomalaisista muun muassa Outi Mäenpää, Kati Outinen ja Kari Väänänen. Osa elokuvasta sijoittuu Suomen Lappiin.
Juoni

Dortmundilainen eristäytynyt olutrekankuljettaja Hannes (Joachim Król) on joukkoliikenteen aikatauluharrastaja, joka haaveilee matkasta lajin maailmanmestaruuskilpailuihin Inariin. Hän pyytää pomoltaan vapaata voidakseen osallistua kilpailuun, mutta tämä ei suostu miehen pyyntöön. Hannes lähtee kiivastuneena tästä huolimatta matkalle, ja kun pomo myöhemmin löydetään toimistostaan kuolleena, Hanneksesta tulee tietämättään pääepäilty murhasta. Matkalla Inariin Hannes tapaa suomalaisen Sirpan (Outi Mäenpää), joka ryhtyy miehen matkaseuraksi. Hanneksen ja Sirpan kintereillä seuraa komisario Franck (Peter Lohmeyer), joka on päättänyt saada epäilemänsä murhamiehen kiinni.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Joachim Król  | … |  Hannes Weber   |
|  Outi Mäenpää  | … |  Sirpa Salonen   |
|  Peter Lohmeyer  | … |  komisario Franck   |
|  Kati Outinen  | … |  Inkeri   |
|  Kari Väänänen  | … |     |
Aiheesta muualla

Arvostelu Leffatykki.com-sivustolla
Ratinan voimalaitos

Ratinan höyryvoimalaitos oli Tampereella Ratinan alueella sijainnut Tampereen kaupungin sähkölaitoksen voimalaitos, joka valmistui vuonna 1919.
Ratinan höyryvoimalaitos päätettiin rakentaa koska vähäsateisina vuosina Tammerkosken vesivoimaloiden tuottama sähkö ei enää riittänyt niin että syksyllä 1908 ja talvella 1913 kaupungin katuvalaistusta jouduttiin jo rajoittamaan. Tampereen kaupunginvaltuusto teki 1916 päätöksen 2 000 kilowatin tehoisen höyryvoima-aseman rakentamisesta Ratinan alueelle. Ratinan alue valittiin sijaintipaikaksi koska sinne oli muun muassa helppo rakentaa rautatieltä pistoraide. Arkkitehti Lambert Petterssonin suunnitteleman voimalaitoksen rakennustyöt alkoivat keväällä 1917. Voimalan rakennustyöt jouduttiin keskeyttämään Suomen sisällissodan puhjettua tammikuussa 1918 ja myöhemmin voimalaitoksen laitehankinnat viivästyivät maailmansodan päätyttyä Saksan häviöön syksyllä 1918. Sota-ajan aiheuttamien ongelmien vuoksi voimalaitos saatiin käyttöön vasta vuoden 1919 lopulla. Voimalaitokseen kuului 80,5 metriä korkea savupiippu ja sen kahdessa höyrykattilassa oli mahdollista käyttää polttoaineena joko puuta tai kivihiiltä. Tampereen sähkölaitos alkoi myös samalla toimittamaan sähköä maaseudulle kun Ratinan voimalaitokselta rakennettiin korkeajännitelinja Vihiojan eteläpuolelle, josta maaseudun sähköyhtymät edelleen rakensivat omat linjansa eteenpäin.
Vuonna 1926 Ratinan voimalaitosta laajennettiin hankkimalla uusi 5 000 kilowatin höyryturbiini. Vähävetisenä talvena 1933-1934 olisi suurin osa Tampereen teollisuuslaitoksista jouduttu pysäyttämään, jos Ratinan voimalaitosta ei olisi ollut. Vuosina 1937–1938 rakennettiin Rautaharkon muuntoasema, jossa Valkeakoskelta Tampereelle rakennetun 110 000 voltin korkeajännitelinjan jännite alennettiin 20 000 volttiin ja sähkövirta johdettiin sitten kahta maakaapelia pitkin Ratinan voimalaitoksen alueelle, jossa se alennettiin 5 000 voltin jännitteeseen ja johdettiin edelleen eri puolilla kaupunkia sijainneisiin kaupunginosamuuntajiin, joissa jännite alennettiin sitten 380 volttiin. Rautaharkon muuntoasemalle tullut sähkövirta tuotettiin tässä vaiheessa Vanajan voimalaitoksessa ja öisin  Imatran vesivoimalaitoksessa.
Ratinan voimalaitosta laajennettiin 1938 Bertel Strömmerin suunnitelmien mukaan ja uudelleeen 1956 Seppo Rihlaman toimiessa suunnittelijana. Voimalan lähiympäristöön rakennettiin myös muita sähkölaitosta palvelleita rakennuksia, muun muassa muuntamo 1921, työpaja ja varasto 1933, kouruvalimo ja pylvästyöpaja 1935, muuntajakorjaamo 1953 ja varasto 1965. Osa näistä rakennuksista ja voimalan alkuperäinen savupiippu on sittemmin purettu. 1960-luvulla Ratinan  höyryvoimalaitos muutettiin kaukolämpökeskukseksi.
Kaasumoottori

Sähkön tuotantoon käytettävä kaasumoottori.
Lenoirin kaasumoottori.
Kaasumoottori on polttomoottori, joka käyttää kaasua sen polttoaineena (kiinteän tai nesteen sijaan). Polttoaineena voi olla esimerkiksi nesteytetty maakaasu tai biokaasu ja teholuokka voi olla moottorista riipuen kilowateista kymmeniin megawatteihin.
Parhaimmat modernit kaasumoottorit ovat hyötysuhteeltaan parempia kuin kaasuturbiinit. Kaasumoottoreita ja kaasuturbiineja käytetään muun muassa teollisuuslaitoksissa ja sairaaloissa lämmön ja energian tuotannossa.
Historia

Ensimmäisen käytännöllisen kaasua käyttävän polttomoottorin rakensi Étienne Lenoir vuonna 1860. Lenoirin moottori oli kaksitahtinen ja käytti hiilikaasua ja ilmaa. Lenoirin moottoria on sanottu myös yksitahtiseksi ja se ei käyttänyt puristusta. Mäntä oli kaksitoiminen ja moottori käytti kipinää. Lenoir hyödynsi olemassa olevia ideoita kuten Robert Streetin mäntää, Isaac de Rivazin kipinäsytytystä ja Heinrich Daniel Rühmkorffin vastikään keksimää käämiä. Lenoir sai tehtyä jatkuvatoimisen moottorin, jota myös valmistettiin sarjatuotantona. Lenoirin moottoria käytettiin pumpuissa ja painamisessa. Nicolaus Otto näki matkoillaan Lenoirin moottorin ja kehitti ottomoottorin.
Käännös suomeksi
Ratinanlinna

Ratinanlinna oli Tampereella Kyttälän kaupunginosassa Aleksanterinkatu 32:ssa sijainnut, vuonna 1928 valmistunut nelikerroksinen rakennus, joka toimi Tampereen suojeluskuntatalona vuosina 1928–1944. Talon suunnitteli arkkitehti Birger Federley.
Tampereen suojeluskunnan esikunta sijaitsi vuoteen 1927 saakka nykyisen Hiekan taidemuseon paikalla sijainneessa Lindellin koulussa. Uusi Ratinanlinnan suojeluskuntatalo vihittiin käyttöön 9. huhtikuuta 1928. Talossa toimivat vuoteen 1944 saakka suojeluskunnan lisäksi Lotta Svärd ja sotilaspoikajärjestöt. Talo vaurioitui pahoin talvisodan aikana Tampereen pommituksissa ja välirauhan aikana se korjattiin ja sitä laajennettiin.
Suojeluskuntien lakkauttamisen jälkeen Ratinanlinna oli puolustusvoimain sekä partio- ja reserviläisjärjestöjen käytössä. Talo purettiin 1989, ja sen tilalle valmistui 1991 arkkitehti Antti Tähtisen suunnittelema Ratinanlinnan toimisto- ja liiketalo.
Jumalia paossa

| Jumalia paossa Heavy Metal Perse |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 7. lokakuuta 2022
 Kesto: 41.01
 Levy-yhtiö: Stormspell Records
Listasijoitukset
  22. (albumilista)    7. (fyysinen albumilista)
Heavy Metal Perseen muut julkaisut
| Aikakirjat 2012 | Jumalia paossa 2022 |   |
Jumalia paossa on suomalaisen power metal -yhtyeen Heavy Metal Perseen kolmas pitkäsoitto, joka julkaistiin 7. lokakuuta 2022. Albumin julkaisee maailmanlaajuisesti Stormspell Recordsin, Suomessa julkaisusta vastaa yhtye itse. Albumin ensimmäinen single “Velhojen vesuri“ on esiosa yhtyeen ”Legenda taikamiekasta” -kappaleelle.  ”Kotikylää kohti” -kappaleesta on musiikkivideo. Albumista julkaistiin vinyyliversio 14. huhtikuuta 2023.
Kappaleet

Jumalia paossa – 14.41
Kotikylää kohti – 3.47
Velhojen vesuri – 4.23
Aaltojen valkoiset hampaat – 4.05
Ahti – 4.28
Uusi alkemia – 9.36
Arvostelut

Inferno:
Imperiumi: 9/10
Kaaoszine:
Soundi:
Aiheesta muualla

Jumalia paossa Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Jumalia paossa Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Jura Movsisjan

Jura Movsisjan vuonna 2013
Jura Movsisjan (arm. Յուրա Մովսիսյան, s. 2. elokuuta 1987 Baku, Azerbaidžanin SNT) on armenialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on seuratasolla edustanut Yhdysvalloissa Kansas City Wizardsia, Real Salt Lakea ja Chicago Firea, Tanskassa Randersia, Venäjällä FK Krasnodaria ja Spartak Moskovaa sekä Ruotsissa Djurgårdenia. Armenian maajoukkueessa hän on vuodesta 2010 alkaen pelannut 38 ottelua ja tehnyt niissä 15 maalia.
Ura

Movsisjan syntyi armenialaisperheeseen Bakussa, Azerbaidžanin sosialistisessa neuvostotasavallassa. Muutaman vuoden ikäisenä perhe muutti Yhdysvaltoihin, Los Angelesiin, jossa on laaja armenialaisyhteisö. Movsisjan kävi koulua Pasadena High Schoolissa ja pelasi jalkapalloa koulun joukkueessa.
Ensimmäisen ammattilaissopimuksensa Movsisjan solmi vuonna 2006.
Aiheesta muualla

FK Krasnodarin pelaajaprofiili[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
Ratinan silta

| Ratinan silta |
| --- | --- |
 Ratinansilta peruskorjauksen jälkeen Ratinanrannasta kuvattuna.
Ajokaistoja:  4
Ylittää:  Tammerkosken
Sijainti:  Tampere
Ylläpitäjä:  Tampereen kaupunki
Siltatyyppi:  holvikaarisilta
Pituus:  152 m
Leveys:  30 m
Korkeus:  10 m
Liikenne päivässä:  35 000
Avattu liikenteelle:  19.11.1959
Koordinaatit:  61°29′28.9″N, 023°45′30.7″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Ratinan silta korjaustöiden aikana elokuussa 2011.
Ratinan silta on 1959 valmistunut Tampereella sijaitseva betonirakenteinen holvikaarisilta, joka ylittää Tammerkosken Ratinanniemen kohdalla. Sillan kautta kulkee nelikaistainen Viinikan liittymästä Hämeenpuiston eteläpäähän kulkeva Tampereen valtatie.
Sillan pituus on 152 metriä, josta 50 metriä tulee siltakaaren osalle. Siltaan liittyy Nalkalan puolella 61,8 metriä pitkä kuusiaukkoinen maasilta ja Ratinanniemen puolella 40,4 metriä pitkä neliaukkoinen maasilta. Sillan leveys on 30 metriä, josta ajokaistoille on varattu 21 metriä ja kevyen liikenteen väylille 8,5 metriä. Siltakaari on 10 metrin korkeudessa vedenpinnasta.
Ratinan sillan suunnitteli professori Herman Ossian Hannelius, ja sen rakentamisesta vastasi Tampereen kaupungin rakennustoimiston insinööriosasto. Sillan rakennustyöt alkoivat marraskuussa 1953, ja ne kestivät perustustöiden osalta vuoteen 1957 saakka. Perustustyöt olivat pysähdyksissä puolentoista vuoden ajan heinäkuun alusta 1954 vuoden 1955 loppuun. Maanpäälliset sillan osat rakennettiin 1957−1959, ja silta avattiin liikenteelle 19. marraskuuta 1959.
Alun perin Ratinan sillan ja Tampereen valtatien oli määrä olla osa Pyynikinharjun läpi tunnelissa kulkevaksi suunniteltua moottoritietä, mutta tämä suunnitelma jäi lopulta toteuttamatta sen synnyttämän vastustuksen vuoksi.
Kakutus

Kakunheittoa San Franciscossa
Kakutus eli kakunheitto tarkoittaa yleensä täytekakun heittämistä tai litistämistä ihmisen kasvoille.[lähde? ]
Kakutus oli alun perin tyypillinen slapstick-komiikan ilmiö. Mack Sennett popularisoi sen 1910-luvulla Keystone Kops -mykkäelokuvissaan. Kakutusta esiintyi myöhemmin muiden muassa Ohukaisen ja Paksukaisen, Marxin veljesten, Three Stoogesin, Väiski Vemmelsäären, Charlie Chaplinin, Monty Pythonin ja Soupy Salesin elokuvissa.
Kakun heittämistä käytetään myös mielenosoitusmenetelmänä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ylen Elävä arkisto: Kakutuksella kerätään huomiota
Kala-allergia

Kala-allergia on allergia, jossa henkilö on allerginen kalalle. Oireita, voivat ovat muun muassa ripuli, oksentelu, kivut, pahoinvointi, kutina, punotus, ja ihottuma. Hengenahdistus ja kurkun kutina ovat myös hyvin yleisiä. Koko elimistön allerginen reaktio, eli anafylaktinen šokki on myös mahdollinen. Oireiden voimakkuus on hyvinkin yksilöllistä, jotkut eivät voi sietää edes kalan hajua.
Kala-allergeenit ovat voimakkaita, eivätkä ne pilkkoudu kuumennettaessa. Kala-allergia on yleensä pitkäaikainen eikä yleensä häviä iän mukana.
Aiheesta muualla

Evira: Kala (Arkistoitu – Internet Archive)
THL: Ruoka-allergiat (Arkistoitu – Internet Archive)
Rautarouva

Rautarouva tarkoittaa seuraavia:
Margaret Thatcher, Rautarouva, Yhdistyneen kuningaskunnan entinen pääministeri, joka sai lempinimensä neuvostoliittolaisilta tiedotusvälineiltä, kun nämä luonnehtivat hänen suhtautumistaan kommunismiin
rautarouva, myös rautaleski tai rautaneitsyt, kidutusväline
”rautarouva”, voimakastahtoinen naispuolinen johtaja
Rautarouva, vuonna 2011 julkaistu elämäkerrallinen elokuva Margaret Thatcherin elämästä
Rautarouva, Suomeen 1920-luvulla rakennettu 110 kV sähkölinja ja sen pylvästyyppi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Rautarouva”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Joonas Utti

| Joonas Utti> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  yrittäjä, animaattori, kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: suomi
Aiheesta muualla
www.joonasjoonas.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Joonas Utti(s. 1982) on suomalainen kuvittaja, animaattori, kirjailija ja yrittäjä. Hän on animaatioihin keskittyneen Gigglebug Entertainment-tuotantoyhtiön luova johtaja ja perustaja. Yhtiö on luonut esimerkiksi Kikattava Kakkiainen- ja Keltainen lumimies- sarjat.
Ura

Joonas Utti harrasti lapsena piirtämistä, hän piirsi esimerkiksi erilaisia Disney-hahmoja. 
 Hän on opiskellut kuvittamista ja animointia Tampereen ammattikorkeakoulussa vuosina 2003–2007.
Utti tutustui Anttu Harliniin työskennellessään helsinkiläisessä animaatiostudiossa.
Utti ja Harlin perustivat Gigglebug Entertainment- yhtiön vuonna 2013. Miehet olivat tutustuneet vuonna 2011, kun Utti esitteli Harlinille ideaansa tarttuvasta naurusta ja he olivat alkaneet suunnittella idean ympärille pelisovellusta. Sovellus julkaistiin yrityksen ensimmäisenä toimintavuonna ja Utti ja Harlin alkoivat ideoida keskenään myös Keltainen lumimies -hahmoa. Hahmo sai inspiraatiota Utin kotona asuneesta costaricalaisesta vaihto-oppilaasta, josta hän sai itselleen "veljen" 1990-luvulla.
Keväällä 2015 Kikattava Kakkiainen -sarja sai ensiesiintymisensä Pikku Kakkosessa ja Otava julkaisi ensimmäisen Kikattava Kakkiainen -kirjan.
Yhtiö on tehnyt yhteistyötä muun muassa Disneyn kanssa, kun Utti ja Harlin suunnittelivat Disney Channelille uuden sarjan, joka pohjautui 101 dalmatialaisia -elokuvaan.
Tunnustuksia

Vuonna 2016 julkaistu DJ Kakkiainen voitti Emman
Tuotantoja > Animaatiosarjat

Utti on toiminut muun muassa
tuottajana Keltainen lumimies-sarjassa.
tuottajana Nickelodeonin julkaisemssa The BeadBuds, Let's Jam! -animaatiosarjassa
Tuotantoja > Kirjat

Utti on julkaissut useita lastenkirjoja erityisesti Harlinin kanssa:
Harlin & Utti: Kikattava Kakkiainen: naurunappikirja, 2015, kuvitus Joonas Utti
Harlin & Utti & Tuire Harjola: Kikattava Kakkiainen ja jymy-yllätys: metelinappikirja, 2016, kuvitus Joonas Utti
Harlin & Utti: Kikattava Kakkiainen ja bändi: musiikkinappikirja, 2017, kuvitus Joonas Utti ja Paula Mela
Harlin & Utti: Kikattava Kakkiainen ja Neiti Siilin avaruuskivi, 2018, kuvitus Joonas Utti, Paula Mela ja Janne Korsumäki
Harlin & Utti: Kikattava Kakkiainen ja City-Kanin skeittilauta, 2018, kuvitus Joonas Utti, Paula Mela ja Janne Korsumäki
Harlin & Utti: Kikattava Kakkiainen ja Herra Hirven hiekkalinna, 2019, kuvitus Paula Mela ja Joonas Utti
Kaisa Happonen (teksti) & Joonas Utti (kuvitus): Piste, WSOY, 2019
Harlin & Utti: Kikattava Kakkiainen ja Setä Simarusinan käpygolf, 2020, kuvitus Joonas Utti ja Paula Mela
Tuotantoja > Muut

Utti ja Harlin ovat julkaisseet myös musiikkia ja muita äänitallenteita:
Kikattava Kakkiainen: DJ Kakkiainen -CD, 2016
Kikattava Kakkiainen: Juostaan diskoon! -CD, 2018
Aamusatu : Kikattava Kakkiainen ja Kukkuluuruu -äänitallenne, 2019
Joonas Utti tekee myös giffejä Giphy-palveluun. Joulukuuhun 2019 mennessä niitä oli ladattu yli 800 miljoonaa kertaa
Yksityiselämä

Utti on kotoisin Lappeenrannasta.
Aiheesta muualla

Joonas Utti Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Utti Twitterissä
Rauta-aika (kirja)

| Rauta-aika>  Suomimetallin historia 1988–2002 |
| --- | --- |

Kirjailija:  Jone Nikula
Kieli:  Suomi
Kustantaja:  Johnny Kniga
Julkaistu:  2002
Sivumäärä:  288
ISBN:  951-0-27367-8
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Rauta-aika. Suomimetallin historia 1988–2002 on Jone Nikulan kirjoittama, vuonna 2002 ilmestynyt kirja heavy metal -musiikin vaiheista. Kirjassa Nikula kertoo genren vaiheet varhaisesta speed metalista HIM-, Nightwish- ja Sonata Arctica -yhtyeiden kansainväliseen menestykseen.
Johanna Kurkelan diskografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Julkaisut
| ↙Studioalbumit | 7 |  |
| ↙Kokoelmat | 2 |  |
| ↙Singlet | 21 |  |
Tämä on Johanna Kurkelan diskografia. Listasijoitukset albumeissa viittaavat Suomen viralliseen albumilistaan. Singlesijoitukset Suomen viralliseen single- ja latauslistaan.