stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pihkovanjärvi
Maantietoa > Yleistä

Pihkovanjärven ja Peipsijärven keskiosan Kuumajärven välinen raja kulkee linjalla Värskanlahden länsirannan lahdensuu ja Mtežin niemen kärki (ven. Мтеж) . Järvenosa on pyöreän muotoinen eikä sillä ole pitkiä niemiä tai lahtia. Sen pinta-ala on 708 neliökilometriä (km²)  tai 709 km² . Tämä tekee noin 20 % koko Peipsijärven pinta-alasta. Siitä kuuluu Virolle 25 km² ja Venäjälle 683 km² . Pihkovanjärvi on 41 kilometriä pitkä. Sen suurin leveys on noin 20 kilometriä ja sen keskileveys on 17 kilometriä. Järvenosan keskisyvyys on 3,8 metriä, mutta siinä on loiva syvänne, jossa on 5,3 metriä vettä . Sen tilavuudeksi on saatu 2,68 kuutiokilometriä (noin 11 % koko järvestä) .
Pihkovanjärven rantaviivan pituus on 177 kilometriä . Virolle kuuluva osa sijaitsee järvenosan luoteisosassa. Siellä sijaitsee Kolpinon saari ja Värskänlahti. Lahden pohjukka kuuluu Virolle, mutta saari ja Dubkin kylä (Дубки) sitä ympäröivine peltoineen jäävät Venäjälle. Lisäksi Virolle jää puolet Kulje lahden suuosasta, johon Venäjälle kuuluva Kuuliska oja laskee. Loput Pihkovanjärvestä kuuluukin Venäjälle.
Pihkovanjärven länsirannikko on alavaa soistunutta maastoa Kolpoinosta aina Kruppin (Крупп) taajamaan asti. Sen jälkeen seuraavat rannikolla pienet kylät toisiaan Velikajan suistolle asti. Kylät sijaitsevat suoalangon korkeimmilla paikoilla. tärannikolla tulee korkeista paikoista puute, sillä siellä on rantakyliä vähemmän. Kyliä on etelässä Pihkovan lähellä enemmän kuin pohjoisempana. Pohjoisessa ovat rannikoiden suoalueet vallitsevia ja siellä onkin enää neljä pikkukylää.
Maantietoa > Vesistöt

Pihkovanjärven etelärantaan laskee Velikaja, jonka valuma-alueen pinta-ala on 25 200 km² ja keskivirtaama (MQ) on 134 m³/s. Velikaajan suisto on yli neljä kilometriä leveä ja se koostuu lietesaarista ja niiden välisistä joen suuhaaroista. Etelärannikolle Velikajan länsipuolelle laskevat pienemmät joet Obdjoh (valuma-alue 176 km²), Moloževska, Piusa jõgi (796 km²) ja Kuuliska oja. Velikajan itäpuolella eli järvenosaan itärannikolle laskevat Abiža, Borovka, Startseva ja Tolba (190 km²), ja järvenosan  pohjoisrannikolle laskee suojokia sekä niitä suuremmat Lipenka, Tšorjana (530 km²) ja Nimolovka.
Maantietoa > Saaret

Velikajan suistossa sijaitsee noin 40 erikokoista lietesaarta . Ne ovat matalia kosteikkoisia saaria, joista vain yhdellä saarella on asutusta. Eräällä saarella sijaitsee Gorki (Горки) . Pihkovanjärvellä on niiden lisäksi 15 muuta saarta, joiden yhteispinta-ala on 17,46 km² . Useat pienistä saarista sijaitsevat aivan rannikon tuntumassa. Järvenselällä sijaitsee pieni ja matala Semskin saari (Семский), joka on autio. Kamenkan saari (Каменка) sijaitsee länsirannikon suoalueen eteläreunalla. Sen korkeiden rantojen suojaan jää pieni, mutta mielenkiintoinen lahtimainen järvenosa. Saaressa on sijainnut neljä kylää peltoineen. Aivan tämän lähellä sijaitsee Kolomtsy (Коломцы), jonka kylään tule mantereelta tie. Länsirannikon pohjoisosassa sijaitsee Kolpinon saari (Колпино, pinta-ala 11,5 km²), joka on Peipsijärven suurin saari. Saaren Shartovon (Шартово) ja mantereen välillä liikennöi yhteysalus . Itärannikolla sijaitsee seitsemän kilometriä pitkä matalikko, jonka keskiössä ovat Talabskin saaret (Талабские острова). Niistä kaksi suurinta Verhnij (Верхний) ja Talabsk (Талабск) ovat asuttuja. Keskimmäinen saari Talabenets (Талабенец) on autio. Saarille kulkee Tolbitsasta (Толбица) Tolbajoen ja saarien välillä liikennöivä yhteysalus . Myös Mtežin niemen kärjessä on matala saari.
Luontoarvoja > Vedenlaatu

Järvenosa on 1900-luvun aikana rehevöitynyt selvästi kaikilla vedenlaadun mittarilla arvioituna. Veden näkösyvyys on keskimäärin 0,7 metriä (vaihtelua 0,4–1,0 metriä). Sameutta aiheuttaa järven mataluus yhdessä levien kasvun kanssa. Rehevyydestä kertoo korkeat klorofylli-α tulokset, jotka ovat keskimäärin 62,7 mikrogrammaa litrassa vettä (μg/l, vaihtelua 26,2–149,6 μg/l). Levien lisääntymisen kriittiset ravintoaineet ovat fosforia ja typpeä sisältävät yhdisteet. Kokonaisfosforipitoisuus on keskimäärin 115,5 μg/l (vaihtelua 53,1–250,8 μg/l) ja kokonaistyppipitoisuus on 1 143 μg/l (vaihtelua 829–1 577 μg/l). Nämä korkeat arvot tekevät järvenosasta hypertrofisen.
Järvenosan nimitykset

Järven nimi tulee Pihkovan kaupungin nimestä. Se esiintyy vanhoissa venäläisissä kronikoissa 900–1200- lukujen aikana. Kaupunkina se esiintyy ensimmäisen kerran kirjoitettuna muodossa Pskov (vuonna 903, Пьсковъ) ja sen jälkeen muodoissa Plskov (Пльсковъ), Pleskov (Плесковъ), Pskov (Пъсковъ, Псковъ), Pskov (Пськовъ) ja Peskov (Песковъ). Sanan merkityksestä on esitetty monia teorioita. Erään teorian mukaan kaupunki olisi nimetty sen kautta virtaavan joen (Pskova (Пскова) eli nykyään Velikaja) mukaan ja sitten myöhemmin järven eteläosa sai saman nimen. Joen itämerensuomalainen nimi olisi tullut pihkaa tarkoittavasta sanasta, joka on äännetty slaavilaisesti. Nimelle löytyy muitakin selityksiä, mutta niitä ei esitetä tässä. Monissa slaavilaisissa teksteissä järven nimet Tšuudien järvi (Tšudskoje ozero, Чудское озеро) ja Suuri järvi (aikaisemmin Velikoje ozero (Великое озеро) ja 1500-luvulta alkaen Bolšoje ozero (Большое озеро)) tarkoittivat koko Peipsijärveä. Vasta 1400-luvulta alkaen alettiin viitata järven eteläosaan omalla nimellään. Pihkovanjärven kanssa rinnakkainen nimi Talabski järv on yleistynyt 1800-luvulla ja se on saatu samannimisten Talabskin saarien nimestä. Järven eteläosasta tunnetaan seuraavia kirjoitettuja muotoja (suluissa vuosiluku): Pskovskoje ozero (1406, Псковское озеро), Ozero Pskovo (1627, озеро Псково), Pihkwa-järw (1854), Pihkwa järw (1868), kleinen Peipus (1875), Talabskoje ozero (1882, Талабское озеро) ja Pihkvajärv (1904). Latviaksi se on Pleskavas ezers, puolaksi Jezioro Pskowskie, saksaksi Pleskauer See, suomeksi Pihkovanjärvi, vatjaksi Vopskova järv, võruksi Talaba järv́ tai Pihkva järv́.
Psyke (yhdistys)

Psyke r.y. oli 1968 perustettu keskusteluseura, jonka tarkoituksena oli ajaa seksuaalivähemmistöjen oikeuksia Suomessa. Yhdistys julkaisi omaa "96"-lehteä. Myöhemmin 1974 perustetun SETA ry:n toiminta muodostui näkyvämmäksi, ja Psyken toiminta hiipui 1980-luvulle tultaessa.
Perustaminen

Homoseksuaalisuus oli Suomessa rangaistavaa 1894-1971. Asia nousi yleisempään tietoisuuteen 1960-luvulla seksuaalisen vapautumisen ja homoseksuaaleihin liittyvien paljastusskandaalikirjoitusten vuoksi. Suomen hallitus alkoi 1966 lopussa valmistella rikoslain uudistusta, ja 1967 perustettiin Toisen säteen ryhmä -niminen homojärjestö, jota ei kuitenkaan rekisteröity, koska sen toiminnan lainmukaisuus herätti epäilyjä. 1968 perustetun Keskusteluseura Psyke ry:n säännöt oli niin väljästi laadittu, että Yhdistysrekisteri hyväksyi ne ja rekisteröi Psyke ry:n 1970.
Yhdistyksen perustamisasian allekirjoittivat Jorma Elovaara, Rafael Kontula ja Lars Svartström. Yhdistyksen ensimmäinen puheenjohtaja oli Veli-Pekka Hämäläinen.
Toiminta

Toiminnassa oli alun alkaen mukana erilaisia seksuaalisia vähemmistöjä ja eri sukupuolia edustavia henkilöitä. Yhdistyksen "96"-lehti alkoi ilmestyä 1969. Lehti sisälsi yhteiskunnallisesti suuntautuneen aineiston ohella kontakti-ilmoituksia, novelleja ja uutisia ulkomailta. Se oli jonkin aikaa yhdistyksen keskeinen keino saada uusia ihmisiä mukaan toimintaansa, sillä muissa lehdissä tällaista aineistoa ei yleensä julkaistu.
Psyke hankki 1969 kerhohuoneen Helsingissä Kapteeninkatu 3:ssa, ja 1970 hieman isomman kerhotilan Kalevankatu 45:ssa. Parin alkuvuoden hiukan radikaalimman vaiheen jälkeen Jorma Elovaara lähti muuhun toimintaan, ja Psyken toiminta keskittyi sosiaaliseen yhdessäoloon. Homoseksuaalisuuden rangaistavuuden poistuminen rikoslaista 1971 helpotti tämän suuntaista toimintaa ja siitä tiedottamista. Aikana, jolloin Suomessa ei ollut tapaamispaikkoja seksuaalisille vähemmistöille, sosiaalisen yhdessäolon mahdollistamista voi pitää tärkeänä.
Yhdistyksen alkuvaiheen puheenjohtajina Elovaaran jälkeen toimivat Holger von Glan, Reima Viinamäki, Veli Hyvärinen ja Sirkka Vähä-Aho.
Psyken toiminnan epäpoliittisuus oli kuitenkin yhtenä tekijänä Seksuaalinen Tasavertaisuus SETA ry:n perustamisessa 1974.  SETAn piiriin hakeutui nuorempia, yhteiskunnallisesti aktiivisesti suuntautuneita toimijoita.
Turussa asuvat Psyken jäsenet perustivat 1971 "Päivänkakkarat"-nimisen ryhmän. Muitakin alaosastoja syntyi, kuten Tampereen Vagabondi ja Oulun Pulssi.
Toiminnan hiipuminen

Yhdistyksen "96"-lehteä julkaistiin 1986 saakka. Se oli julkaissut sisältöä, jolle alkoi olla kilpailijoita muissa medioissa. Yhdistyksen pyörittämien Sirkan tanssien järjestäminen päättyi vuoteen 1988. Monet alaosastot olivat itsenäistyneet ja liittyivät 1988 valtakunnalliseksi kattojärjestöksi uudelleen järjestäytyneeseen SETAan.
Aiheesta muualla

Koskinen, Niklas: Pinkki jäänsärkijä: Psyke ry ja suomalaisen sateenkaariliikkeen synty 1968-1971.  (Maisterintutkielma, Valtiotieteellinen tiedekunta)  Helsingin yliopisto, 2023.  http://urn.fi/URN:NBN:fi:hulib-202311214108.+
Kuosmala

Kuosmala on kylä Juvan kunnan lounaisosassa Etelä-Savossa. Kylä löytyy suurin piirtein Mikkelin ja Juvan kirkonkylän puolivälistä.
Kuosmalassa toimi kevätlukukauden 2020 loppuun saakka luokka-asteiden 0–6 opetusta antanut kyläkoulu (Kuosmalan koulu). Oppilasmäärien vähentyessä Juvan kunnanvaltuusto päätti syksyllä 2018 lakkauttaa Kuosmalan koulun opetustoiminnan elokuusta 2020 lähtien. Samana syksynä kunta päätti laittaa koulukiinteistön myyntiin.
Kuosmalan kyläkoulun oppilaaksiottamisalueen alakoululaiset ohjattiin syksystä 2020 lähtien Juvan yhtenäiskouluun Juvan kirkonkylään. Sinne valmistui vuoden 2021 alussa valmistui uusi päiväkodin, yhtenäiskodin, lukion ja liikuntahallin sisältämä koulukampusalue.
Kuosmalan aiempi kyläkauppa (Siikakosken kauppa) sulki ovensa 2010-luvun alkupuolella.
Aiheesta muualla

Kuosmalan koululla 100-vuotinen historia  3.12.2010. Yleisradio, yle.fi. Viitattu 25.7.2021.
Radiomajakka

VORTAC TGO, ilmailussa käytettävä radiomajakka Aichtalissa, Saksassa.
Radiomajakka on radioaaltoja lähettävä laite, joka lähettää vakioitua radiosignaalia määritellyllä radiotaajuudella. Radiomajakan tarkoitus on ohjata ilma- ja meriliikennettä radioteitse.
Radioamatöörit käyttävät radiomajakoita testatakseen radioaaltojen etenemistä maapallon paikasta toiseen. Muun muassa ilmakehällä ja auringon säteilyllä on vaikutusta etenemiseen. Puhutaan niin sanotuista radiokeleistä.
Radiomajakoiden historia Suomessa

Suomen ensimmäinen meriliikenteen suuntaamaton radiomajakka asennettiin 1935 Utön tornin kupeeseen. Se suljettiin vuonna 1996. Vuonna 1936 tehostettiin Helsingin meriliikenteen turvallisuutta hankkimalla Harmajaan suunnattu ja suuntaamaton radiomajakka, ensimmäinen lajissaan koko maailmassa. Jatkosodan aikana vuosina 1941–1944 Yleisradion radiomastot lähettivät automaattimorsetuslaitteilla radiomajakkasignaaleja Saksan ilmavoimien pommikoneille. Suomen viimeiset meriradiomajakat poistettiin käytöstä vuonna 1995.
Satelliittinavigoinnin kehityksen myötä radiomajakat ovat miltei menettäneet merkityksensä merenkulun suuntimavälineenä, mutta ilmaliikenteessä radiomajakat ovat edelleen laajalti käytössä. Myös lennonvarmennuksessa yleisesti käytetty toisiotutka vastaa toimintaperiaatteeltaan radiomajakkaa. Sen vastaanotinlaitetta, tutkavastaajaa, kutsutaankin myös tutkamajakaksi.
Aiheesta muualla

Revontulten radiohavainnot
Flight Simulator Navigation
Kuittislaisuus

Kuittislaisuus oli Nurmeksen seudulla 1950- ja 1960-luvuilla vaikuttanut herätysliike. Liike sai nimensä sitä johtaneen saarnaaja Viljo Kuittisen mukaan.
Liikkeen kannattajat eivät eronneet kirkosta, mutta kävivät kirkossa vain muutaman kerran vuodessa ehtoollisella. Liikkeen julistusta leimasi voimakas viimeisten tapahtumienselvennä odotus.
Viljo Kuittinen julkaisi 1950-luvun lopulla kolme omakustanneteosta Herran sanaa ruostuneesta torvesta (1956), Huuto-!: yösydän lähenee! (1957) ja Loppu lähenee, ihminen - missä olet? (1959).
Pompano Beach

| Pompano Beach |
| --- | --- |


 Pompano Beach
 Koordinaatit: 26°14′5″N, 80°7′32″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Florida
Piirikunta:  Browardin piirikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  63,96 km²
 – Maa:  62,22 km²
 – Josta vettä:  1,74 km² 
Korkeus:  4 m
Väkiluku (2023):  113 619
 – Väestötiheys:  1 776 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-5
 – Kesäaika:  UTC-4
Postinumero:  33060–33077, 33093, 33097
Suuntanumero(t):  754, 954
 
 www.pompanobeachfl.gov 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pompano Beach on kaupunki Miamin suurkaupunkialueella Floridassa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuonna 2023 noin 114 000.
Maantiede

Pompano Beach sijaitsee Floridan kaakkoisrannikolla noin 53 kilometriä Miamista pohjoiseen.
Ilmasto

Pompano Beachin kesät ovat kuumia ja talvet lämpimiä. Pompano Beach Airparkin vuotuinen keskilämpötila oli 25,1 °C kaudella 1991–2020. Lämpimin kuukausi oli elokuu, jonka keskilämpötila oli 29,0 °C ja viilein kuukausi oli tammikuu, 20,2 °C.
Historia

Pompano Beach sai nimensä ruoaksi kalastetun kalan mukaan ja ensimmäiset siirtolaiset muuttivat sinne 1884. Sen asukasluku oli hyvin vähäinen, kun se liitettiin rataverkkoon helmikuussa 1896. Kaupungiksi se kohotettiin 3. heinäkuuta 1908. Pompano kasvoi ensimmäisen maailmansodan jälkeen ripeästi, joskaan ei samassa mitassa kuin Fort Lauderdale ja Miami. Kaupunkia siirrettiin sisämaahan vuonna 1928 suojaan hurrikaaneilta. Toisen maailmansodan aikana Pompanossa oli pakko käyttää pimennysverhoja. Pompanon rantavyöhyke muodosti oman kuntansa, joka yhtyi Pompanon kaupunkiin 1947. Uuden kaupungin nimeksi tuli City of Pompano Beach, ja sen väkiluku moninkertaistui 1950- ja 1960-luvuilla. Maatalous oli alueen valtaelinkeinoja aina 1960-luvulle saakka, jolloin sen rinnalle tulivat matkailu ja kevyt teollisuus.
Kauan ennen kuin eurooppalaiset olivat "löytäneet" Amerikan, nykyistä eteläistä Floridaa asuttivat tequesta-intiaanit. Heidän asumisestaan nykyisen Pompano Beachin alueella on todisteena rannan läheisyydessä sijaitseva hautapaikka. Kun espanjalaiset luovuttivat Floridan briteille 1763, taudit, sodat ja pakkotyö olivat vähentäneet tequestojen lukumäärää olennaisesti.
Talous ja liikenne

Pompanon elinkeinoja ovat matkailu ja valmistava teollisuus (metallituotteet, muovituotteet, elektroniikka, ikkunanpäällysteet). Pompano Beach sijaitsee Miamin paikallisliikenteen alueella ja siellä toimii Tri-Rail-paikallisjunajärjestelmän asema.
Aiheesta muualla

City of Pompano Beach, Florida, USA — Sunrise, Sunset, and Daylength
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pompano Beach Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Pompano Beach, Florida
Briney Avenue
Käännös suomeksi
Kovesjoen rautatieasema

Kovesjoen rautatieasema (lyh. Kov) on lakkautettu rautatieliikennepaikka Haapamäki–Pori-radalla Parkanossa. Rautatieasema sijaitsee noin 20 kilometriä Parkanon keskustasta lounaaseen.
Kovesjoen laiturivaihde perustettiin syrjäiselle paikalle Parkanon, Ikaalisten ja Jämijärven rajamaille. Liikennepaikkarakennus rakennettiin vuonna 1934 Thure Hellströmin laatimien suurikokoisen pysäkkirakennuksen piirustusten mukaan. Samanlaisina toteutettiin muiden muassa Lapinnevan ja Piilin asemarakennukset samalla rataosalla. Kovesjoki avattiin liikenteelle 1. tammikuuta 1935. Henkilö- ja tavaraliikenne Porin ja Parkanon välillä alkoi samana vuonna ja koko rataosalla Porista Haapamäelle vuonna 1938. Kovesjoen asemalle johti 1,5 kilometrin pituinen yhdystie kantatieltä 65 (nykyisin valtatie 23).
Kovesjoen aseman ympärille ei syntynyt mitään asutusta. Kovesjoki muutettiin miehittämättömäksi seisakkeeksi tavaraliikenteen loppuessa vuonna 1968. Liikennepaikka lakkautettiin henkilöliikenteen loppuessa Porin ja Haapamäen väliltä 31. toukokuuta 1981. Nykyisin radalla kulkee vain satunnaisesti sotilasjunia Parkanon ja Niinisalon välillä. Kovesjoen asemarakennus ja ratapiha sivuraiteineen on purettu.
Pieni Särkilampi (Äänekoski)

| Pieni Särkilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Äänekoski
Koordinaatit:  62°41′08″N, 25°39′31″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Keiteleen eteläosan alue (14.41)
Laskupuro:  Särkipuro Hokkalampi 
Järvinumero:  14.412.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  134,5 m  
Pituus:  190 m  
Leveys:  110 m  
Rantaviiva:  0,441 km  
Pinta-ala:  1,271 ha  
Tilavuus:  0.000019 km³ 
Keskisyvyys:  1,51 m  
Suurin syvyys:  3 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiPieni Särkilampi 
Pieni Särkilampi on Keski-Suomessa Äänekoskella Kevätlahden lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 190 metriä pitkä, 110 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,3 hehtaaria. Sillä ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuudeksi on saatu 19 200 kuutiometriä ja sen keskisyvyydeksi saatiin 1,5 metriä. Lammen suurin syvyys on 3,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen eteläosan alueella (14.41), jonka Pudasjärven valuma-alueeseen (14.412) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 134,5 metriä mpy.
Purnu (Kivijärvi)

| Purnu |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Kivijärvi
Koordinaatit:  63°06′38″N, 25°14′16″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kivijärven–Vuosjärven alue (14.44)
Laskuoja:  oja Kivijärveen 
Järvinumero:  14.443.1.008
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  130,8 m  
Pituus:  520 m  
Leveys:  130 m  
Rantaviiva:  0,638 km  
Pinta-ala:  1,403 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPurnu 
Purnu  on Keski-Suomessa Kivijärvellä  Lokakylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 520 metriä pitkä, 130 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,4 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Kivijärven–Vuosjärven alueella (14.44), jonka Kivijärven alueeseen (14.443) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 130,8 metriä mpy.
Kuvitteellinen hahmo

Punahilkka on kuvitteellinen satuhahmo.
Kuvitteellinen eli fiktiivinen hahmo on mielikuvituksessa ja tarinoissa esiintyvä hahmo, jota ei ole olemassa. Kuvitteellinen hahmo voi olla esimerkiksi ihminen, eläin, avaruusolento tai esine. Tarinan tärkein kuvitteellinen hahmo on päähahmo eli sankari tai sankaritar.kenen mukaan? Kuvitteellisia hahmoja esiintyy esimerkiksi kirjallisuudessa, elokuvissa ja sarjakuvissa. Jotkut kuvitteelliset hahmot voivat perustua todellisen elämän henkilöihin.
Pyöräily kesäolympialaisissa 2020 – miesten maastopyöräily

Miesten maastopyöräily Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 26. heinäkuuta Izu MTB Coursella. Kilpailuun osallistuu 38 urheilijaa.
Karsinnat

Olympiaturnaukseen osallistuu 38 pyöräilijää. Yhdestä maasta saa osallistua korkeintaan kolme urheilijaa. 30 pyöräilijää valitaan UCIn olympiakarsintarankingin perusteella. Karsintaranking toimii siten, että yhdestä maasta otetaan kolme parasta urheilijaa ja näiden pisteet lasketaan yhteen. Maat jotka ovat rankingissa sijoilla 1. ja 2. saavat olympialaisiin kolme urheilijaa, sijoilla 3. – 7. olevat maat saavat kaksi pyöräilijää ja sijoilla 8. – 21. saavat yhden pyöräilijän. Aasian, Afrikan ja Amerikan maanosien kilpailuista pääsee yksi urheilija olympialaisiin. Näiden urheilijoiden pitää edustaa sellaisia maita, jotka eivät pääse olympialaisiin rankingin perusteella. Vuoden 2019 MM-kilpailuista eliittikisan ja alle 23-vuotiaiden kilpailun kaksi parasta urheilijaa ansaitsee maapaikan olympialaisiin. Sekä maanosien että MM-kilpailujen paikat ovat maakohtaisia. MM-kisojen paikat voivat tulla vain sellaisille maille, jotka eivät saa paikkaa rankingin kautta. Tämän lisäksi alle 23-vuotiaiden kisan paikat eivät voi mennä sellaisiin maihin, jotka saivat paikan eliittikisan kautta. Isäntämaa Japanille on kiintiöpaikka olympialaisiin.
Karsinnat > Kilpailuun osallistuvat maat

| Karsintatapa | Paikat maata kohden | Maat |
| --- | --- | --- |
| Isäntämaa | 1 |  Japani |
| Joukkueranking   Sijat 1. ja 2. | 3 |  Sveitsi    Italia |
| Joukkueranking   Sijat 3. – 7. | 2 |  Ranska    Brasilia    Alankomaat    Espanja    Saksa |
| Joukkueranking   Sijat 8. – 21. | 11 |  Tšekki    Itävalta    Kanada    Tanska    Yhdysvallat    Belgia    Venäläiset olympiaurheilijat    Etelä-Afrikka    Uusi-Seelanti    Puola    Norja    Kreikka    Unkari    Romania |
| MM-kilpailut   Sijat 1. ja 2. (eliitti) | 1 |  Ranska    Sveitsi |
| MM-kilpailut   Sijat 1. ja 2. (alle 23) | 1 |  Chile    Romania |
| Aasian karsintaturnaus | 1 |  Kiina |
| Afrikan karsintaturnaus | 1 |  Etelä-Afrikka |
| Amerikan karsintaturnaus | 1 |  Kanada |
Kilpailu

| Sijoitus | Urheilija | Aika |
| --- | --- | --- |
1 Kultaa: 
2 Hopeaa: 
3 Pronssia: 
4.: 
5.: 
6.: 
7.: 
8.: 
9.: 
10.: 
11.: 
12.: 
13.: 
14.: 
15.: 
16.: 
17.: 
18.: 
19.: 
20.: 
21.: 
22.: 
23.: 
24.: 
25.: 
26.: 
27.: 
28.: 
29.: 
30.: 
31.: 
32.: 
33.: 
34.: 
35.: 
36.: 
37.: 
38.:
Pieni Ykspetäjäinen

| Pieni Ykspetäjäinen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°13′20″N, 26°56′59″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Repoveden–Tihvetjärven valuma-alue (14.98)
Laskuoja:  oja Pieni-Matalaan 
Järvinumero:  14.984.1.034
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  123,4 m  
Pituus:  340 m  
Leveys:  240 m  
Rantaviiva:  1,044 km  
Pinta-ala:  3,464 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPieni Ykspetäjäinen 
Pieni Ykspetäjäinen tai Pieni Ykspetäjä on Etelä-Savossa Mäntyharjulla  Haimin lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 340 metriä pitkä, 240 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 3,5 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Repoveden–Tihvetjärven valuma-alueella (14.98), jonka Tervajärven valuma-alueeseen (14.984) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 123,4 metriä mpy.
Pyöräily kesäolympialaisissa 2020 – miesten maantieajo

Miesten maantiepyöräily Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpailtiin 24. heinäkuuta 2021 Fuji Speedwaylla. Kilpailun voitti Ecuadorin Richard Carapaz, toiseksi ajoi Belgian Wout van Aert ja kolmanneksi Slovenian Tadej Pogačar.
Karsinnat

Kilpailun enimmäisosallistujamääräksi oli ilmoitettu 130 ajajaa. Näistä 122 valittiin UCIn olympiakarsintarankingin perusteella. Maat, jotka olivat rankingin sijalla 1. – 6. saivat kilpailuun viisi urheilijaa, sijoilla 7. – 13. saivat neljä urheilijaa, 14. – 21. kolme urheilijaa, 22. – 32. kaksi urheilijaa ja 33. – 50. yhden pyöräilijän. Jos maalla oli yksilörankingissa 200 parhaan joukossa urheilija eikä maa päässyt joukkuerankingin perusteella kilpailuun, sai maa urheilijan olympialaisiin. Tämä paikka otettiin pois sijalla 32. olevalta maalta (yksi paikka). Afrikasta, Amerikasta ja Aasiasta pääsi kaksi maata mukaan olympialaisiin yhdellä urheilijalla maanosien omien mestaruuskilpailujen kautta. Maa ei kuitenkaan voinut saada paikkaa joukkuerankingin perusteella. Jos isäntämaa Japanilla ei ole pyöräilijää olympialaisiin, myönnetään sille kaksi kiintiöpaikkaa.