Salvador Allende
Allende Chilen presidenttinä

Heti valintansa jälkeen Allende julkisti tavoiteohjelmansa La vía chilena al socialismo (”Chileläinen tie sosialismiin”). Sen päätavoitteena olivat radikaalit kuparituotannon ja ulkomaisen (yhdysvaltalaisen) pääoman kansallistaminen, terveydenhuollon uudistaminen, koulutuksen uudistaminen, ”ilmaista maitoa lapsille” -ohjelma sekä maareformi. Uudistukset tapahtuivat radikaalisti ja nopeasti, koska Allendella oli vain yksi presidenttikausi eli 6 vuotta aikaa johtaa Chile sosialismiin.
Allenden uudistuksista eniten vastustusta herättivät maareformi ja palkkareformi. Maareformi, jonka edellinen presidentti Eduardo Frei oli aloittanut, hajotti perinteisen chileläisen suurmaanomistuksen ja jakoi tilat pienviljelijöille. Maatyöläiset ja pienviljelijät hyötyivät tästä uudistuksesta, mutta maanomistajat ja yläluokka menettivät maansa. Palkkareformi taas nosti työläisten palkkoja ja jäädytti hinnat. Kansallinen ja valtiollinen koulutusreformi kavensi katolisen kirkon vaikutusvaltaa ja merkitystä koulutuksessa. Näin ollen työnantajat, keskiluokka ja kirkko nousivat Allendea vastaan. Työnantajalakot sekä työväen ja työnantajien ristiriidat lamaannuttivat maan julkisen toiminnan ja palvelut, infrastruktuurin ja talouden.lähde?
Uudistusten myötä oikeistolaisen Kansallispuolueen, konservatiivien ja kristillisdemokraattien kannatus kasvoi maassa.lähde? Kaiken lisäksi kirkko alkoi avoimesti tukea näitä puolueita. Porvariston kannalta Allende alettiin nähdä työväenluokan presidenttinä, ei koko kansan.
Kuuban johtaja Fidel Castro oli vuonna 1971 Chilessä kuukauden ajan. Kuuba antoi tukensa Chilelle ja Allende tukensa Etelä-Amerikan vasemmistolaisille taisteluille. Tämä viilensi entisestään poliittista ilmapiiriä Amerikan mantereella.lähde? Vuonna 1972 maata järisytti laaja keskiluokan lakko, johon yhtyivät työnantajat, joitakin opiskelijajärjestöjä ja osa armeijasta. Lakon kestettyä 24 päivää Allende joutui taipumaan ja ottamaan hallitukseensa upseerin, kenraali Carlos Pratsin. Tämä taas sai työväen arvostelemaan Allenden politiikkaa. Chilen peson arvo laski 140 prosenttialähde? ja ennen vasemmistoa myötäilleet kristillisdemokraatitkin siirtyivät poliittisesti enemmän oikealle. Maa oli hyperinflaation takia lähes kaaoksessa ja sotilasvallankaappauksen uhka kasvoi entisestään. Chilen sekasortoa edesauttoi CIA:n voimakas sekaantuminen Chilen politiikkaan Santiagosta käsin.
Inflaatio oli 605 prosenttia vuodessa, julkinen vaje oli peräti 25 prosenttia kansantuotteesta, suurin osa julkisista menoista rahoitettiin velalla, ja Chile alkoi velkaantua nopeasti. Maataloustuotanto putosi kolmanneksen, ruokaa säännösteltiin. Myös teollisuuden, kalastuksen ja kuparikaivosten tuotanto sekä kansantuote kutistuivat 1971-1973. Allenden kaudella Chilen peson arvo putosi kolmasosaan ja vaihtotaseeseen tuli pian satojen miljoonien nykydollarien vaje. Hinnat ja palkat oli säännelty.
Tiedotusvälineistä 70 prosenttia otettiin valtion haltuun. Allenden hallinto myös rikkoi perustuslakia toistuvasti. Pinochet väittikin myöhemmin Allenden olleen muuttamassa Chileä diktatuuriksi.
Chilessä asuneen Seija Molinan mukaan tilanne Chilessä oli mahdoton, nälkää, jonotusta ja jatkuvaa ruoan loppumisen pelkoa. Vallanvaihto oli ainoa vaihtoehto, suurin osa kansasta odotti sitä, ja tapahtumapäivänä tunnelmat kansan keskuudessa olivat iloisia ja vapautuneita. Sitten juntan veriteot saivat Molinan kääntymään sitä vastaan.