stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sirkkalankatu
Rakennuskannan historiaa > Yliopistoalueelta ja kasarmilta Kerttulinkadulle

Sirkkalankatu 1:een perustettiin Sirkkalan kasarmi vuonna 1846. Alue oli sotilaskäytössä 1990-luvulle saakka, jolloin se siirtyi Turun yliopiston käyttöön. Sirkkalankadun varrella olevista rakennuksista vuonna 1848 valmistunut sairaalarakennus on edelleen pystyssä. Etelän suunnasta tuleva Lemminkäisenkatu päättyi Sirkkalankatuun kunnes sitä 1970-luvulla jatkettiin kasarmialueen läpi. Kasarmialueen koillispäähän rakennettiin 1980-luvun alussa yliopiston mikrobiologian laitoksen käyttöön Mikro, joka purettiin 2010-luvun lopulla. Sen tilalle aletaan vuonna 2022 rakentaa P-sairaalan nimellä kulkevaa psykiatrista sairaalaa. Vieressä Lemminkäisenkadun kulmassa sijaitsee uusrenesanssityylinen puurakennus Villa Medica, joka valmistui vuonna 1898 ja rakennettiin alun perin venäläiseksi kansakouluksi. Sirkkalankadun toiselle puolelle valmistui vuonna 1965 yliopiston hammaslääketieteen laitokselle Dentalia, jonka toinen osa on pyöreä ja kolmikerroksinen sekä toinen osa suorakulmion muotoinen ja nelikerroksinen.
Monet Sirkkalankatu 2–4:ään 1830-luvulla valmistuneet puutalot pysyivät asuinkäytössä 1960-luvun alkuun saakka. Sirkkalan- ja Lemminkäisenkadun kulmatalo purettiin 1940-luvun lopulla ja tilalle rakennettiin Oy Rönkä Ab:n teollisuusrakennus. Teollisuustoiminnan loputtua 1970-luvulla rakennus saneerattiin Turun yliopiston käyttöön. Puutalojen tilalle rakennettiin asuinkerrostaloja: Asunto Oy Talikkala vuosina 1962–1963 ja Sirkkalankadun varteen sotilassairaalan taloa vastapäätä Asunto Oy Arseninkartano vuosina 1967–1968. Sirkkalan- ja Kaivokadun kulmassa sijaitsevassa matalassa rakennuksessa toimi Kupittaan seurakuntakoti.
Sirkkalankatu 3:n tontilla oli vuoteen 1970 saakka puutaloja ja vuosina 1912–1913 rakennettu, August Krookin suunnittelema kaksikerroksinen jugendrakennus, jossa oli myös liiketiloja. Vuonna 1971 paikalle valmistui asuinkerrostalo Asunto Oy Arseninkatu 3. Saman korttelin Kerttulinkadun puoleisessa osassa, Sirkkalankatu 5:ssä, olleiden puutalojen tilalle rakennettiin arkkitehti Pekka Pitkäsen suunnittelema kerrostalo Asunto Oy Kerttulinkartano vuosina 1966–1967.
Sirkkalankatu 6:een 1830-luvulla rakennetuista puutaloista useimmat purettiin 1900-luvun alussa. Sirkkalan- ja Kaivokadun kulmaan rakennettiin vuonna 1910 Adrian Thomanderin kaksi-kolmekerroksinen jugendrakennus. Sen vierellä olevaan rakentamattomaan kohtaan valmistui jo vuonna 1904 Anton Salvianderin suunnittelema koristeltu puutalo, jonka pääty oli Sirkkalankadulle päin. Molemmat rakennukset omisti seppämestari Mauritz Wiljanen. Näiden tilalle valmistui vuonna 1972 arkkitehti Heikki Sarainmaan suunnittelema asuinkerrostalo Asunto Oy Sirkkalankatu 6. Sirkkalankatu 8:aan rakennettiin asuintaloja ilmeisesti vasta vuonna 1846. Tehtailija Juho Tapanin vuonna 1922 valmistunut kolmikerroksinen kivitalo, jonka suunnitteli rakennusmestari Karl Bäckström, on vielä sata vuotta myöhemminkin paikallaan. Puutalojen tilalle Kerttulinkadun kulmaan valmistui Asunto Oy Sirkanhovin kerrostalo vuosina 1962–1964.
Rakennuskannan historiaa > Kerttulinkadulta Uudenmaankadulle

Sirkkalankatu 7:n tontille valmistui puutaloja ensin Kerttulinkadun puolelle ja seuraavalla vuosikymmenellä myös Sirkkalankadun varteen. Puutalojen tilalle rakennettiin kerrostalo Asunto Oy Turun Sirkka vuosina 1967–1970. Sirkkalankatu 9:n nykyisistä rakennuksista vanhin on Kellonsoittajankadun kulmassa sijaitseva, Johan Lindströmin rakennuttama ja Anton Salvianderin suunnittelema koristeellinen jugendrakennus vuodelta 1911. Tontin toisella puoliskolla olleen puutalon tilalle valmistui Asunto Oy Sirkkalanpihan kerrostalo vuosina 1986–1987.
Sirkkalankatu 10:een Kerttulinkadun kulmaan puutalojen tilalle valmistui 1920-luvun lopulla August Krookin suunnittelema viisikerroksinen asuin- ja liiketalo, Asunto Oy Sirkkalankerttu, jonka vuosina 1966–1968 rakennetun ja Aarne Ehojoen toimiston suunnitteleman laajennusosan myötä purettiin Sirkkalankadun varrella ollut puutalo. Sirkkalankatu 12:een rakennettiin puutaloja vuosina 1829–1832. Kellonsoittajankadun kulmassa olleeseen taloon muutti Osuuskaupan myymälä vuonna 1923. Puutalojen tilalle rakennettiin arkkitehti Unto Toivosen suunnittelema kerrostalo Asunto Oy Karjalaisten Sirkankulma vuosina 1960–1961.
Sirkkalankatu 11:ssä on kaksi lähes sadan vuoden ikään yltänyttä kivikerrostaloa, joista Asunto Oy Kivilinnassa presidentti Mauno Koivisto asui lapsena 1920-luvulla vajaan vuoden ajan hänen isänsä työskennellessä siellä talonmiehenä. Sirkkalankatu 13 a:ssa sijaitsee yhä Pehr Johan Gylichin suunnittelema ja vuonna 1857 valmistunut puutalo. Sen takana on vuonna 1927 valmistunut Asunto Oy Venus, jonka suunnitteli tontilla Uudenmaankadun kulmatalossa perheineen asunut rakennusmestari Anton Salviander. Venuksen paikalta louhittiin kalliosta runsaasti kiveä kaupungin katukivetyksiin ja talojen kivijalkojen rakentamiseen. Kulmauksen vanhat puutalot, jotka olivat alun perin 1830-luvulta ja Erik Johan Wennerqvistin suunnittelemia, purettiin vuonna 1975 ja tilalle rakennettiin Kiinteistö Oy Turun Uudenmaankatu 14.
Sirkkalankatu 14:n puutalot kunnostettiin perusteellisesti arkkitehti Alexander Nyströmin suunnitelmien mukaan vuonna 1924 vanhimpien talojen ehdittyä pitkälti yli 90 vuoden ikään. Sisäpihalle valmistui vuonna 1927 tontin omistaneen Victor Lindholmin rakennuttamana ja rakennusmestari J. E. Arolan suunnittelemana yhä paikalla oleva viisikerroksinen kivitalo. Sirkkalankadun varrella on vielä jäljellä vanhoista puutaloista yksi mutta Kellonsoittajankadun kulmauksessa olleet vanhat talot purettiin, ja niiden paikalle valmistui vuosina 1958–1959 Turun Karjalaisten Asunto Oy:n kerrostalo. Sirkkalankatu 16:n varhaisimmat puutalot tuhoutuivat vuonna 1852 tulipalossa, jossa oli aineksia laajempaan suurpaloon. Sirkkalankadun varteen rakennettiin 1920-luvulla viisikerroksinen Asunto Oy Sirkkalankatu 16, sekin J. E. Arolan suunnittelema. Uudenmaankadun kulmauksen puutalot purettiin vuonna 1969 ja tilalle rakennettiin arkkitehti Sigvard Ekelundin suunnittelema asuin- ja liiketalo Asunto Oy Uudenmaankatu 16.
Rakennuskannan historiaa > Kaskenkadun tienoo

Sirkkalankatu 27:ssä olleiden puutalojen, joista osa oli 1840-luvulta ja yksi Frithiof Strandellin suunnittelema vuodelta 1901, tilalle rakennettiin arkkitehti Olli Kestilän Turun NMKY:lle suunnittelema kerrostalo. Sen ensimmäinen vaihe valmistui vuosina 1960–1961 ja toinen Kaskenkadun kulmaan vuosina 1968–1971.
Tehtailija Anders Nordberg rakennutti Sirkkalankatu 30:een Kaskenkadun kulmaukseen Pehr Johan Gylichin suunnitteleman talon vuonna 1856, Sirkkalankadun varrelle toisen talon vuonna 1867 ja sisäpihalle Arthur Kajanuksen suunnitteleman talon vuonna 1886. Nordbergin talojen väliin Sirkkalankadun varrelle valmistui vuonna 1908 rakennusmestari Karl Johan Sahlbergin suunnittelema jugendrakennus. Kulmataloon tuli myymälä 1930-luvulla. Purettujen talojen tilalle rakennettiin vuosina 1967–1968 arkkitehti Olavi Heikkilän suunnittelema Asunto Oy Kaskenrinne.
Sirkkalankatu 29:ään Kaskenkadun toiselle puolelle valmistui sorvarinleski Catharina Ansténin rakennuttama ja Erik Johan Wennerqvistin suunnittelema puutalo vuonna 1834. Vuosikymmenten kuluessa siihen ja tontin muihin taloihin tehtiin useita näkyviä muutoksia: vuonna 1857 uusittiin julkisivut Pehr Johan Gylichin piirustusten mukaan ja seuraavan vuosisadan alkupuolella taloon lisättiin vaiheittain liiketiloja. Kulmatalo purettiin vuonna 1928 ja tilalle rakennettiin Totti Soran suunnittelema Asunto Oy Kaskenkatu 11, joka seuraavana vuonna valmistuessaan oli Turun suurin asuinrakennus. Sirkkalankadun varren puutalo ja sisäpihan talousrakennus purettiin vuonna 1975 ja niiden paikalle rakennettiin Olli Kestilän suunnittelemat autotallit. Sirkkalankatu 31:een valmistui kaksi asuinpuutaloa vuonna 1864. Niiden tilalle rakennettiin Olli Kestilän suunnittelema Asunto Oy Turun Vuorikatu 6:n kerrostalo vuosina 1962–1963.
Rakennuskannan historiaa > Läntinen pää

Sirkkalankatu 37:ssä sijainneessa puutalossa aloitti vuonna 1890 Carl von Heidekenin synnytyslaitos. Talo tuhoutui tulipalossa vuonna 1898. Vuonna 1899 sen tilalle valmistui Gustaf Nyströmin suunnittelema kolmikerroksinen uusrenesanssityylinen rakennus, joka on paikalla edelleenkin. Synnytystoiminta päättyi 1990-luvulla ja rakennus korjattiin Turun ammattikorkeakoulun käyttöön. Sittemmin talossa on toiminut lastensuojelujärjestöjen Perhetalo Heideken.
Sirkkalankatu 42:ssa eli kadun viimeisenä rakennuksena Kivenhakkaajankadun kulmassa sijaitsee Karl Johan Sahlbergin suunnittelema, vuonna 1911 valmistunut kaksikerroksinen puutalo, Asunto Oy Neitsyt, jossa on yhdistelty puuta ja kiveä. Rakennus on koristeltu ja varustettu useilla erkkereillä, ja sitä on kehuttu yhdeksi Turun kauneimmista taloista. Samalla tontilla sijaitsee kaksi Pehr Johan Gylichin suunnittelemaa yksikerroksista, 1850–1860-luvuilla valmistunutta puutaloa, ja sisäpihalla oli Allan Rosendahlin suunnittelema, vuonna 1910 valmistunut tiilinen talousrakennus.
Hammaslääketieteen laitos Dentalia.
Mikrobiologian laitos Mikro syksyllä 2018 ennen purkamista.
Röngan vaatetehtaan talo Sirkkalankatu 2:ssa, Turussa. Taaempana As Oy Arseninkartano, As Oy Sirkkalankatu 6, Juho Tapanin kivitalo ja As Oy Sirkkalankerttu.
Asunto Oy Kaskenkatu 11 ja Turun NMKY:n talo Sirkkalan- ja Kaskenkadun risteyksessä.
Asunto Oy Neitsyt Sirkkalankatu 42:ssa.
Rabbalshede

| Rabbalshede |
| --- | --- |
 Rabbalshede
 Koordinaatit: 58°36′47″N, 11°28′18″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Länsi-Götanmaan lääni
Maakunta:  Bohuslän
Kunta:  Tanum
Väkiluku (31.12.2023):  280
Rabbalshede on taajama Tanumin kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä Bohuslänin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 280 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rabbalshede Wikimedia Commonsissa
Hamburgsund

| Hamburgsund |
| --- | --- |

 Hamburgsund
 Koordinaatit: 58°33′29″N, 11°16′19″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Länsi-Götanmaan lääni
Maakunta:  Bohuslän
Kunta:  Tanum
Väkiluku (31.12.2023):  696
Hamburgsund on taajama Tanumin kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä Bohuslänin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 696 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hamburgsund Wikimedia Commonsissa
Kaupunkimaiset taajamat Valko-Venäjällä

Valko-Venäjällä on monia eli noin sata kaupunkimaista taajamaa. Näillä pikkukaupunkia monessa suhteessa muistuttavilla asutuskeskuksilla ei kuitenkaan ole virallista kaupungin (valkoven. горад, horad, ven. город, gorod) asemaa. Silti esimerkiksi taajamien englanninkielisillä kotisivuilla tai matkailussa näitä taajamia saatetaan kutsua kaupungeiksi. Myös Valko-Venäjän väestötilastoissa kaupunkimaisten taajamien asukkaat katsotaan kaupunkilaisiksi.
Kaupunkityyppisten taajamien joukkoon kuuluu Valko-Venäjällä muun muassa hallintopiirien (raion) keskuksia ja erilaisia teollisuuden tai palvelujen ympärille kasvaneita asutuskeskittymiä.  Käsitteellisesti kaupunkityyppiset asutustaajamat luokitellaan Valko-Venäjän lain mukaan kolmeen ryhmään, joilla on tyypillistä:
Kaupunkimaiset taajamat (valkoven. гарадскія пасёлкі, гп): asukasluku > 2 000, teollisuusyrityksiä ja kehittynyt asumisen infrastruktuuri
Loma-asutustaajamat tai kylpylätaajamat (valkoven. курортныя пасёлкі, кп): asukasluku vähintään 2 000, kylpylöitä, lomakyliä tai muita kuntoutuslaitoksia, ja kehittynyt asumisen infrastruktuuri
Työläisten taajamat (valkoven. рабочыя пасёлкі, рп): asukasluku vähintään 500, palvelee teollisuuslaitoksia, rakennustyömaita, rautatieasemia, sähköntuotantoa tai muita teollisuuskohteita
Ehdoton enemmistö kaupunkimaisista taajamista kuuluu Valko-Venäjällä ensimmäiseen taajamaluokkaan.
Luettelo Valko-Venäjän kaupunkimaisista taajamista

|  | Zaretštša | Zaretšje | Зарэчча | Заречье | Homelin alue | kaupunkimainen taajama | &&&&&&&&&&&02447.&&&&002 447 | &&&&&&&&&&&02242.&&&&002 242 | −8,38% |
|  | Zelva | Zelva | Зэльва | Зельва | Hrodnan alue | kaupunkimainen taajama | &&&&&&&&&&&07396.&&&&007 396 | &&&&&&&&&&&06906.&&&&006 906 | −6,63% |
|  | Zjaljony Bor | Zeljonyi Bor | Зялёны Бор | Зелёный Бор | Minskin alue | työperäinen taajama | &&&&&&&&&&&01142.&&&&001 142 | &&&&&&&&&&&01116.&&&&001 116 | −2,28% |
|  | Žaludok | Želudok | Жалудок | Желудок | Hrodnan alue | kaupunkimainen taajama | &&&&&&&&&&&01290.&&&&001 290 | &&&&&&&&&&&01017.&&&&001 017 | −21,16% |
Aiheesta muualla

Города Беларуси - Paljon tietoa Valko-Venäjän kaupungeista ja kaupunkityyppisistä taajamista (venäjäksi)
Östad

| Östad |
| --- | --- |
 Östad
 Koordinaatit: 58°46′25″N, 11°33′40″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Länsi-Götanmaan lääni
Maakunta:  Bohuslän
Kunta:  Tanum
Väkiluku (31.12.2023):  219
Östad on taajama Tanumin kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä Bohuslänin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 219 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Östad Wikimedia Commonsissa
Kian Eero Keogh

Kian Eero Keogh, syntynyt vuonna 2011, käy koulua Kuoppanummen Koulukeskuksessa. Kian Keogh on todellisuudessa homoseksuaalisuuden keksijä.
“Niin...”
- Kian työntämässä olevansa homoseksuaalisuuden keksijä
Bråbacka

| Bråbacka |
| --- | --- |
 Bråbacka
 Koordinaatit: 58°27′33″N, 14°13′44″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Länsi-Götanmaan lääni
Maakunta:  Länsi-Götanmaa
Kunta:  Tibro
Väkiluku (31.12.2023):  252
Bråbacka on taajama Tibron kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 252 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bråbacka Wikimedia Commonsissa
Lasse Schultz

Lasse Schultz (s. 28. heinäkuuta 1958 Rauma) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Maalivahtina pelannut Schultz edusti urallaan Rauman Lukkoa ja Tampereen Tapparaa.
Espanjan jalkapallomaajoukkue

| Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Maa:   Espanja> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Etelä-Afrikka 2010 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Saksa 2024 |  |  |
|  Kultaa | Puola/Ukraina 2012 |  |  |
|  Kultaa | Itävalta/Sveitsi 2008 |  |  |
|  Kultaa | Espanja 1964 |  |  |
|  Hopeaa | Ranska 1984 |  |  |
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Barcelona 1992 | jalkapallo |  |
|  Kultaa | Pariisi 2024 | jalkapallo |  |
|  Hopeaa | Tokio 2021 | jalkapallo |  |
|  Hopeaa | Sydney 2000 | jalkapallo |  |
|  Hopeaa | Antwerpen 1920 | jalkapallo |  |
| Maanosaliittojen cup  | Maanosaliittojen cup  | Maanosaliittojen cup  |  |
|  Hopeaa | Brasilia 2013 |  |  |
|  Pronssia | Etelä-Afrikka 2009 |  |  |
Espanjan miesten jalkapallomaajoukkue (esp. Selección de fútbol de España) edustaa Espanjaa miesten jalkapallon arvokilpailuissa. Sitä hallinnoi Espanjan kuninkaallinen jalkapalloliitto.
Joukkueen suurimmat saavutukset ovat maailmanmestaruus vuodelta 2010 ja Euroopan-mestaruudet vuosilta 1964, 2008, 2012 ja 2024. Olympiajalkapallossa Espanja on voittanut kultaa vuosina 1992 ja 2024 sekä saavuttanut hopeaa vuosina 1920, 2000 ja 2021.
Historia > Kansainvälinen ensiesiintyminen

Espanja teki jalkapallossa kansainvälisen ensiesiintymisensä valmentaja Paco Brun johdolla Antwerpenin olympialaisissa vuonna 1920. Ensimmäisen, Tanskaa vastaan pelatun ottelunsa joukkue voitti 1–0 Patricion maalilla. Puolivälierissä isäntämaa Belgia pudotti Espanjan maalein 3–1, mutta sekään ei estänyt joukkueen nousemista lopulta hopealle.
Belgian ja Tšekkoslovakian välisessä loppuottelussa jälkimmäinen joukkue poistui kentältä 2–0-tappiotilanteessa 40 minuutin pelin jälkeen kyllästyttyään englantilaisen tuomarikolmikon työskentelyyn. Belgia voitti kultaa automaattisesti, mutta hopea- ja pronssimitalin kohtalosta järjestettiin uusi ”lohdutusturnaus”. Tšekkoslovakia suljettiin kilpailusta ja kun suurin osa välieriin yltäneestä Ranskan joukkueesta oli jo lähtenyt kotimatkalle, neljä puolivälierissä hävinnyttä joukkuetta pelasivat paikasta hopeaottelussa toista välieräjoukkuetta Alankomaita vastaan. Espanja voitti Ruotsin 2–1, Italian 2–0 ja lopulta Alankomaat 3–1, ja palasi kotimaahan hopeamitalit kaulassaan.
Vuoden 1920 rikkonaisesta Ruotsi-ottelusta sai alkunsa lempinimi La furia española (suom. Espanjan raivo, aikaisemmin termi oli liitetty espanjalaisten kahdeksankymmenvuotisessa sodassa vuonna 1576 suorittamaan Antwerpenin ryöstöön). Hopeajoukkueen tunnetuimpia pelaajia olivat Zamora, Samitier, Pichichi, Acedo ja kapteeni Belauste.
Historia > EM-kulta kotikentällä

Aiemmin Real Madridia ja Atlético de Madridia menestyksekkäästi valmentanut José Villalonga nimitettiin maajoukkueen valmentajaksi vuonna 1962. Villalongan johdolla joukkue selviytyi Chilessä järjestettyihin vuoden 1962 MM-kilpailuihin, mutta joutui vaikeaan lohkoon Brasilian, Tšekkoslovakian ja Meksikon kanssa ja putosi jo ennen jatkokierroksia.
Kaksi vuotta myöhemmin Espanja voitti Euroopan-mestaruuden, joka oli vuoteen 2008 asti joukkueen suurin saavutus arvokilpailuista. Karsintakierroksilla Espanja pudotti Romanian, Pohjois-Irlannin ja Irlannin ja sai järjestääkseen välierästä, pronssiottelusta ja loppuottelusta koostuneen lopputurnauksen. Välierässä Espanja sai vastaansa karsintavaiheessa vakuuttavasti esiintyneen Unkarin ja voitti jatkoajan jälkeen 2–1 Peredan ja Amancion maaleilla. Loppuottelussa joukkue kohtasi hallitsevan mestarin Neuvostoliiton. Neljä vuotta aiemmin historian ensimmäisten EM-kilpailuiden karsinnoissa Espanja luovutti oikeistolaisen hallitsijansa Francisco Francon käskystä joukkueen saatua vastaansa Neuvostoliiton, mutta tällä kertaa Franco antoi joukkueen pelata. Madridin Santiago Bernabéulla 79 000 katsojan edessä pelatussa loppuottelussa Pereda vei isännät johtoon vain kuuden minuutin pelin jälkeen, mutta Husainovin tasoitettua vapaapotkusta tarvitsi Espanja vielä Marcelinon viime minuuteilla tekemän puskumaalin voittaakseen lopulta 2–1. Mestaruusottelussa joukkueen kokoonpanoon kuuluivat myös Iribar, Rivilla, Olivella, Calleja, Zoco, Fusté, Amancio, Luis Suárez ja Lapetra.
Historia > MM-kilpailut Espanjassa

Vuonna 1976 Espanja valittiin vuoden 1982 MM-kilpailuiden isäntämaaksi. Lopputurnauksessa oli ensimmäistä kertaa mukana 24 maata aikaisemman 16 sijaan.
José Santamarían valmentamalta Espanjan joukkueelta odotettiin paljon. Lohkovaiheessa Espanja arvottiin samaan lohkoon Pohjois-Irlannin, Jugoslavian ja Hondurasin kanssa. Isännät aloittivat turnauksen kehnosti pelaamalla 1–1-tasapelin Hondurasia vastaan. Toisessa ottelussa Espanja otti hienon 2–1-voiton Jugoslaviasta, mutta kolmannessa ottelussa tuli 1–0-tappio Pohjois-Irlannille. Tästä huolimatta joukkue selvitti vaivoin tiensä jatkoon. Jatkolohko B:ssä Espanja hävisi Länsi-Saksalle 2–1 ja pelasi maalittoman tasapelin Englannin kanssa, mikä tiesi ennenaikaista putoamista ja potkuja Santamaríalle.
Turnauksen voitti lopulta Italia, joka kukisti loppuottelussa Länsi-Saksan maalein 3–1.
Historia > EM-hopea Ranskassa

MM-kotikilpailuiden pettymyksen jälkeen Espanjan valmentajaksi palkattiin Miguel Muñoz, joka oli toiminut tehtävässä väliaikaisesti jo vuonna 1969. Vuoden 1984 EM-kilpailuihin joukkue karsi lohkossa, jossa pelasivat myös Alankomaat, Irlanti, Islanti ja Malta. Espanja selviytyi Ranskassa pelattuun lopputurnaukseen lopulta hieman yllättäenkin. Joukkue tarvitsi Maltaa vastaan pelatusta karsintojen viimeisestä ottelusta vähintään 11 maalin voiton, jonka se saavutti numeroin 12–1. Santillana ja Poli Rincón tekivät molemmat neljä maalia, Maceda kaksi, Sarabia yhden ja Señor vielä ratkaisevan maalin ottelun 84 minuutilla.
Lopputurnauksen alkulohkossa Espanja pelasi 1–1-tasapelin sekä Romaniaa että Portugalia vastaan ennen 1–0-voittoa Länsi-Saksasta, mikä toi joukkueelle lohkovoiton. Välierässä Espanja kukisti turnauksen mustan hevosen Tanskan rangaistuspotkuilla 5–4 (1–1 ja.) Preben Elkjærin epäonnistuttua omalla vuorollaan. Loppuottelussa Espanja sai vastaansa isäntäjoukkueen Ranskan, jonka kapteenina toimi turnauksen maalikuningas Michel Platini. Maalittoman ensimmäisen jakson jälkeen isännät marssivat mestaruuteen Platinin ja Bruno Bellonen maaleilla, ja Espanjan oli tyytyminen hopeamitaleihin.
Historia > EM-kulta Itävallassa ja Sveitsissä

Ranskan EM-kilpailuiden 1984 jälkeen Espanja joutui suurista odotuksista huolimatta pettymään kerta toisensa jälkeen eikä selviytynyt arvokilpailuissa puolivälieriä pidemmälle yli 20 vuoteen. Puolivälierätappio oli kohtalona myös vuoden 2006 MM-kilpailuissa Saksassa, jossa joukkuetta valmensi Luis Aragonés.
Vuoden 2008 EM-kilpailuiden karsinnat alkoivat Aragonésin Espanjalta heikosti, mutta joukkue onnistui lopulta voittamaan lohkonsa, jossa pelasivat myös Ruotsi, Pohjois-Irlanti, Tanska, Latvia, Islanti ja Liechtenstein. Suurta huomiota herätti maajoukkueen kapteenin ja historian parhaan maalintekijän Raúlin pudottaminen joukkueesta kesken karsintojen.
Itävallassa ja Sveitsissä pelatussa lopputurnauksessa Espanja mursi ”kirouksensa” ja eteni arvokilpailuiden loppuotteluun 24 vuoden tauon jälkeen. Alkulohkossaan joukkue kohtasi Venäjän, Ruotsin ja Kreikan, ja selviytyi jatkoon lohkovoittajana menettämättä pistettäkään. Joukkueen hahmoja oli neljä maalia tehnyt hyökkääjä David Villa, joka lopulta voitti näillä maaleilla myös turnauksen maalikuninkuuden.
Puolivälierä hallitsevaa maailmanmestaria Italiaa vastaan päättyi maalittomana varsinaisen peliajan ja jatkoajan jälkeen. Ratkaisua haettiin rangaistuspotkukilpailussa, jonka Espanja voitti 4–2. Ratkaisevan maalin teki Cesc Fàbregas, mutta suurin sankari oli maalivahti Iker Casillas, joka torjui Italian neljästä yrityksestä kaksi. Kyseessä oli ensimmäinen kerta sitten vuoden 1920 olympialaisten, kun Espanja voitti Italian arvo-ottelussa. Alkulohkosta tuttua Venäjää vastaan pelatun välierän Espanja selvitti vaivatta maalein 3–0. 29. kesäkuuta 2008 Wienin Ernst-Happel-Stadionilla pelatussa loppuottelussa joukkue kukisti Saksan 1–0 Fernando Torresin ensimmäisen jakson maalilla, ja voitti näin arvokilpailuhistoriansa toisen Euroopan-mestaruuden 44 vuoden odotuksen jälkeen. Joukkueen keskikenttämies Xavi valittiin turnauksen parhaaksi pelaajaksi, ja hänen ohellaan turnauksen 23 pelaajan tähdistöjoukkueeseen valittiin espanjalaisista Casillas, Fàbregas, Andrés Iniesta, Carlos Marchena, Carles Puyol, Marcos Senna, Torres ja Villa. Mestaruuden myötä Espanja nousi heinäkuussa 2008 Kansainvälisen jalkapalloliiton maajoukkuerankingin kärkipaikalle ensimmäistä kertaa rankingin historiassa.