stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Misäärit
Genetiikka

Historioitsija Damir Hairetdinovin mukaan "misäärit kuuluvat enimmäkseen kaukasoidirodun pontilliseen tyyppiin, jota esiintyy vahvasti bolgaareissa, nykyaikaisissa karatšaissa, Itä-Bulgariassa ja joissakin unkarilaisissa. Vaalea kaukasoidityyppi (joka on peräisin arabialaisissa lähteissä mainitusta sakalibasta tai kiptšakeista) on noin 20 %. Ural-tyyppiä, joka on tyypillisin Volga-Kaman alueen suomalais-ugrilaisille kansoille, on misäärien keskuudessa edustettuna vähemmän kuin kaikissa muissa tataarikansan ryhmissä: 8-10%. Mongoloidityyppiä sen puhtaassa muodossaan ei löydy".
Mongoliaiheesta Hairetdinov tarkentaa seuraavasti: "Misäärien genotyypissä haploryhmä C3, joka on hallitseva mongolien keskuudessa (saavuttaen 60 %), puuttuu lähes kokonaan; Kazanin tataarien keskuudessa se on alle 2%. Tämä kumoaa täysin vakiintuneen teesin nykytataarien mongolialkuperästä, joskin Siperian ja Astrahanin tataareilla mongolilaisen haploryhmän osuus on huomattavasti suurempi".
Viitatessaan misääritataarien tummiin piirteisiin, Hairetdinov nostaa esiin mahdollisen teorian burtassien iranilaisesta taustasta. N.D. Rusinov myös ehdotti, että jotkut Nižni Novgorodin alueen etelä- ja kaakkoisosien hydronyymit saattavat olla iranilaista alkuperää.
Misäärit ja Venäjä

Englantilainen diplomaatti Fletcher vuosien 1588-1589 perusteella tehdyssä julkaisussaan "About the Russian State" havainnoi Kasimovin kaanikunnan tataarien elämää. Tsaarin hallinto sensuroi kirjan aikanaan, sillä se kritisoi heidän ja kyseisten tataarien välistä suhdetta. Teos kertoo tataarien olleen "hyvin tyytymättömiä viranomaisiin, joita he pitivät pahoina ja epäoikeudenmukaisina". Hänen mukaansa he olivat haluttomia työskentelemään viranomaisten kanssa, mutta niin sanotut tataarilaiset aateliset, eli murzat, estivät heitä rikkomasta yhteisiä sopimuksia.
1700-luvulla tsaariviranomaiset kohtasivat ei-venäläisten kansojen henkisen ja kulttuurisen kehityksen ongelmia. Kiinnostuksen Nižni Novgorodin alueen- sekä kaikkiin Volgan alueen tataareihin ja ulkomaalaisiin akateemisissa piireissä aloitti Katariina Suuri Pugatšovin kansannousun aikaan. Vuosisadasta tuli "laittomuuden, köyhyyden, toivottomuuden aika", joka sai talonpojat pakenemaan syrjäseuduille, sekä uusien kapinoiden ja kansannousujen vuosisata, joka ravisteli tsaarihallintoa ja vaati radikaaleja muutoksia kansalliseen politiikkaan.
Monet misääriläiset talonpojat, joihin korkea verotus vaikutti vahvasti osallistui vuosien 1670–1671 kapinaan kasakkajoukoissa Stenka Razinin johtamana, sekä vuosina 1773–1775 Jemeljan Pugatšovin joukoissa ja tiettävästi myös muihin kapinoihin Venäjällä. Vuosina 1798-1865 Ural-alueen misäärejä muodosti Orenburgin ”baškiiri-meštšerjaki-armeijan”. (Башкиро-мещерякское войско). Kyseessä oli epäsäännöllinen muodostuma, joka kuitenkin otti osaa esimerkiksi vuoden 1812 Napoleonin Venäjän sotaretkeen.
Orlovin mukaan "Meštšera-tataareita" oli mukana kasakkajoukoissa Siperian valloituksessa. Hän on väittänytkin aiheeseen liittyen, että misäärien esi-isät ovat yksinkertaisesti Donin kasakoita, eli "Meštšera-kasakoita. Perinteeksi muodostunut misäärien valitseminen kasakkajoukkoihin jatkui aina 1800-luvun puoliväliin.
Misääriläiset sotilaat ottivat osaa Moskovan ja lopulta Venäjän armeijan joukoissa aktiivisesti. Allen J. Frankin mukaan misäärit omasivat 1400–1500 -luvuilla "suhteellisen etuoikeutetun aseman". He maksoivat kunnallista jasakki-veroa suoraan Moskovaan, maaveron sijasta, tai tarjosivat sotilaallista tai muuta apua. Moskovan vallan kasvaessa 1500-luvun alussa misääriaateliset eli murzat saivat Moskovan ruhtinailta maita haltuunsa. Esimerkiksi vuonna 1509 Vasili III myönsi mordvalaisten alueita misäärimurzalle nimeltään Aktšura.
Venäjän ensimmäinen mufti Muhammedžan Husainov saattoi olla misääri. Hän oli keskeisessä asemassa Venäjän vallan leviämisessä kazakkien joukkoon. Toinen venäläisessä yhteydessä tunnettu tataari, jonka on oletettu olleen misääritaustainen on Pugatšovin kapinan ajan sotilasjohtaja-eversti Bahtijar Kankajev.
Toisen maailmansodan aikaan Nižni Novgorodin alueen misääritataareja menehtyi sodassa noin 6,700 henkeä. Tunnetuimpiin näistä kuuluu tykkimies-kersantti Sadyk Abelhanov sekä  pioneeripataljoonan komentaja, kersantti Alam Aisin.
Väestö

Toisen maailmansodan jälkeen arviot misäärien määrästä ovat vaihdelleet; 300 000 - 2 000 000. Väestönlaskentaa on vaikeuttanut heidän lukeutuessa välillä omaksi ryhmäkseet (misäärit/meštšerjaki) ja toisinaan yleisesti tataareiksi. Myös sulautuminen kazanilaisiin on vaikuttanut asiaan.
Vuoden 1926 väestönlaskennassa 200 000 tunnistautui misääreiksi, mutta luvun on sanottu olleen todellisuudessa suurempi, koska kaikki eivät ottaneet osaa laskentaan misäärinä. Vuonna 1897 luku oli 622 600.
Perinteisesti misäärit ovat asuttaneet Volgajoen läntisen puolen. Enemmistö misääreistä asuu nykyisin Moskovassa.
Väestö > Asuinalueita

Penzan alue
Mordva
Uljanovskin alue
Nižni Novgorodin alue
Marin tasavalta
Tšuvassia
Moskova
Tatarstan
Samaran alue
Rjazanin alue
Saratovin alue
Volgogradin alue
Orenburgin alue
Baškortostan
Kurganin alue
Tšeljabinskin alue
Tunnettuja misäärejä

Sadek Abdulžalilov (1829–1886) – šeikki, ulama, filosofi
Sadyk Abelhanov – tykkimies, kersantti
Alam Aisin – kersantti
Bedretdin Alimov (1870–1937) – Moskovan suurmoskeijan ensimmäinen imaami
Oleg Anderžanov – valokuvaaja, toimittaja
Marat Bašarov – näyttelijä
Haidar Bigitšev – laulaja
Dinijar Biljaletdinov – jalkapalloilija
Zinetula Biljaletdinov – jääkiekkoilija, jääkiekkovalmentaja
Lotfulla Fattahov – taidemaalari
Husain Faizhanov – historioitsija, filologi, opettaja
Rifat Fattahov – toimittaja, kultuurityöntekijä
Rifat Ibragimov – historioitsija
Umar Idrisov – Nižni Novgorodin alueen muslimien henkisen hallinnon puheenjohtaja
Haris Ishakov – tietokirjailija
Marat Izmailov – jalkapalloilija
Muhammed-Zarif Junusov – Pietarin 1. muslimiseurakunnan imaami (1850–1914)
Abdurahman Kumysnikov – balettitanssija
Alija Mustafina – telinevoimistelija
Alimžan Orlov – historioitsija
Marat Safin – tennispelaaja
Dinara Safina – tennispelaaja
Šamil Sasykov – puunveistäjä
Abdulvahid Suleimanov – Venäjän kolmas mufti (1786–1862)
Rašid Vagapov – laulaja
Dinmuhammat Zinnatullin – virkamies
Suomen misäärit

Tataarit Suomessa ovat pääsääntöisesti taustaltaan misäärejä. Heidän esivanhempansa olivat kotoisin Nižni Novgorodin alueelta. Kyseisen alueen misääritataareja on kutsuttu myös lempinimellä "Nižgar" / "Nižgarlar". (Нижгар / Нижгарлар).
Nižni Novgorodin alueen misääreihin keskittyvä tutkimusprojekti on Ruslan Akmetdinovin tatargenealogy.ru.
Galleria

Sergatshin mishäärejä.
Misäärimies, 1800-luvun loppu.
Misäärimies vuosisadan vaihteessa.
Tataarinainen Aktukin kylässä.
Sergatsin piirikunnan uskonoppineita.
Misäärejä 1800-luvun lopulla.
Misääritaustainen historijoitsija Husain Faizhanov.
Laulaja Haidar Bigitšev.
Aiheesta muualla

Mişər Tatar – learntatar.com
Horsemeat in the culinary traditions of the Mishär Tatar diaspora in the eastern Baltic Sea region: cultural and historical aspects
"Мишәрләр" ансамбле концерты. Фәрит Гыйбатдинов юбилее
Başkarma
Nižni Novgorodin alueen tataarikylistä kertova sivusto (venäjäksi)
Kuvia misääreistä vuonna 2009
Misääritaustaisia uskonnollisia hahmoja
Mišääriperhe, 1897.
Misäärejä Nižni Novgorodin alueen Sergatšin piirikunnassa.
Mišäärinainen Nižni Novgorodin alueella 1800-luvun lopulla.
Sergatšin kihlakunnan maakapteeni P. V. Dmitrijev (keskellä) alaistensa kanssa; vasemmalla misäärejä, oikealla venäläisiä. (1800-luvun loppu).
Tšingis Arifullin puhuu mišäärin murteella vuonna 2018.
Moskeija Çümbälin kylässä (2018).
Abbas Abdrazakovitš Sjapukov; Nižni Nogorodin alueen Kamkinon kylän mišääri, joka toimi komentajana Puna-armeijan "Tataari-muslimi-kivääristössä".
Redzed

| Zdeněk Veselý |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. huhtikuuta 1998 (ikä 26)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Redzed
Laulukielet:  englanti
Tyylilajit:  rap
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Redzed (oikealta nimeltään Zdeněk Veselý) (s. 17. huhtikuuta 1998)lähde? on tsekkiläinen rap-artisti ja musiikin tuottaja. Hän on kotoisin Starovicen kylästä Břeclavin alueelta. Hänet tunnetaan ensisijaisesti ainutlaatuisesta tyylistään yhdistää rap-musiikkia genreihin, kuten nu metaliin tai klassiseen heavy metalliin. Tämä genrejen yhdistely vaikuttaa sekä instrumentaaliseen että laulusuoritukseen hänen sävellyksissä. Lähes jokaiseen hänen kappaleeseensa kuuluu kitaranäytteitä, joita hän äänittää itse, hän myös säveltää ja tuottaa biittejä itse. Toinen Redzedin erityispiirre on, että vaikka hän on Tšekin kansalainen, hän käyttää laulujensa kirjoittamiseen vain englantia. Hän itse perusteli tätä haastattelussa sillä, että englanti tuntuu hänestä soinnillisemmalta kieleltä ja samalla hän voi sanoa naturalimpia asioita, joita kukaan ei ajattele liikaa. Hänen musiikillisen konseptinsa vahvuus piilee epäilemättä genren hajanaisuudessa, jonka ansiosta hänellä on potentiaalia vedota laajaan kuuntelijakuntaan.lähde?
Diskografia > Studioalbumit

UH! LP (2015)
Illuminati Confirmed LP (2016)
WHEN I WAS SO PARANOID (2016)
MELANCHOBOY 1998 (2017)
ECSTASY (2017)
GERD (2018)
Bohemian Psycho (2019)
Drugs = Magic (2020)
JUNKIE SEX APPEAL (2021)
NOISE AT A FUNERAL (2022)
Tales Of A Necromancer (2024)
Diskografia > EP:t

Melanchoboy (1998) (2017)
Cemetery Punk EP (2019)
Suicidal Hippie (2020)
Georgios Karhu-Jopasin

| Georgios Karhu-Jopasin> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Georgios Nkenge Karhu-Jopasin
Syntynyt: vuonna 1995
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Georgios-Joes Teka Joes Teka
Aktiivisena:  2012-2015
Merkittävät roolit:  Veeti Suismaa
Aiheesta muualla
IMDb 
Georgios Nkenge Karhu-Jopasin, aiemmin Georgios-Joes Teka, (s. 1995) on entinen suomalainen juontaja ja näyttelijä. Karhu-Jopasin on esiintynyt Summeri-televisio-ohjelmassa vuosina 2012 –2015 ja näyttelijänä Ylen draamasarjassa Uusi Päivä Veeti Suismaa -nimisen hahmon roolissa. Rooli jatkui lokakuusta 2013 marraskuuhun 2015 asti.
Roolit

Kaaos – Will (2012)
Märät säpikkäät – kenialainen kilpajuoksija, jakso ”Suvi ja Kirste ja vähemmistöt” (2012)
Nöyryydestä – nuori mies (2012)
Uusi päivä – Veeti Susimaa (2013–2015)
Khorixas

| Khorixas |
| --- | --- |
 Taloja Khorixasissa
 Khorixas
 Koordinaatit: 20°22′19″S, 14°57′33″E 
Valtio:   Namibia
Alue:  Kunene
Hallinto:  
 – Pormestari:  Cloephas Tjunduwa
 – Kaupunginvaltuuston johtaja:  Lina #Gaeses
Väkiluku (2023):  9 371
Aikavyöhyke:  UTC+1
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Khorixas ilmasta nähtynä (2018)
Khorixas on kaupunki Kunenen alueen eteläosissa läntisessä Namibiassa. Se oli Damaramaan bantustanin pääkaupunki ennen Namibian itsenäisyyttä. Se on Khorixasin vaalipiirin keskus. Suurin osa asukkaista on damaroja. Kaupunki sijaitsee lähellä Khorixasin kivettynyttä metsää ja Twyfelfonteinin laaksoa, joka on tunnettu kalliopiirroksistaan. Ne ovat Unescon maailmanperintökohde.
Vuoden 2023 väestönlaskennan mukaan Khorixasissa oli 9 371 asukasta.
Talous ja infrastruktuuri

Khorixas kärsii siitä, että kaupunki ei ole juuri kehittynyt, eikä siellä ole kovin paljon työpaikkoja, mikä on johtanut väestön turhautumiseen ja siihen, että monet nuoret ovat lähteneet kaupungista. Kaupungin työttymyysasteen on arvioitu olevan noin 70 %. Kaupungin epävirallisessa osassa Donkerhoekissa (afrikaansiksi ‘pimeä nurkka’) ei ole sen paremmin sähköä kuin juoksevaa vettäkään.
Kunenen alueen sairaala ja eräät alueen toimistot ovat edelleen Khorixasissa, vaikka alueen pääkaupunki on Opuwo. Kaupungin lentokenttä sijaitsee yhdeksän kilometriä kaupungista itään, ja sen rinnalla kulkee päätie C39. Kiitoratojen numerot ovat 09/27, ja kentän korkeus merenpinnasta on 1012 m.
Kaupungissa on kuusi koulua ja yksi Namibian yliopiston yksikkö. Suurin alkeiskoulu on nimeltään Versteendewoud ja lukio on nimeltään Cornelius Goreseb High School. Muut koulut ovat Eddie Bowe Primary School, Welwitchia Primary School, Welwitchia Junior Secondary School ja Th. F. ǃGaeb Primary School.
Politiikka

Khorixasia hallinnoi kaupunginvaltuusto, jossa on seitsemän valtuutettua. Kun alue on vanhaa damaroiden asuinaluetta, niin damaroiden United Democratic Front (UDF) on vahvassa asemassa alueen politiikassa. Toisin kuin muualla Namibiassa, maan vahvin puolue SWAPO ei ennen vuotta 2015 ollut voittanut paikkakunnan vaaleissa.
Politiikka > Paikallisvaalit

Vuoden 2015 paikallisvaaleissa SWAPO otti ensimmäisen voittonsa Khorixasissa saaden 1,741 ääntä ja neljä valtuutettua ja näin ollen ehdottoman enemmistän valtuustossa. Tulokset olivat seuraavat:
| Khorixasin paikallisvaalit 2015> Puolue | Khorixasin paikallisvaalit 2015> Äänimäärä | Khorixasin paikallisvaalit 2015> Ääniosuus | Khorixasin paikallisvaalit 2015> Paikkoja | Khorixasin paikallisvaalit 2015>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| SWAPO | 1 741 | 54,9% | 4 |  |
| United Democratic Front of Namibia | 1 345 | 42,4% | 3 |  |
| DTA | 71 | 2,2% | 0 |  |
| Rally for Democracy and Progress | 15 | 0,5% | 0 |  |
| Yhteensä | 3 172 | 100% | 7 |  |
Vuoden 2020 paikallisvaaleissa UDF oli voittaja SWAPOn tullessa toiseksi. Tulokset olivat seuraavat:
| Khorixasin paikallisvaalit 2020> Puolue | Khorixasin paikallisvaalit 2020> Äänimäärä | Khorixasin paikallisvaalit 2020> Ääniosuus | Khorixasin paikallisvaalit 2020> Paikkoja | Khorixasin paikallisvaalit 2020>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| United Democratic Front of Namibia | 985 | 49,8% | 4 |  |
| SWAPO | 624 | 31,6% | 2 |  |
| Landless People's Movement | 261 | 13,2% | 1 |  |
| Popular Democratic Movement | 78 | 3,9% | 0 |  |
| Independent Patriots for Change | 28 | 1,4% | 0 |  |
| Yhteensä | 1 976 | 100% | 7 |  |
Pormestarit

2005 Martha Claassen, UDF. Claassen oli Khorixasin ensimmäinen naispuolinen pormestari, mutta hän oli virassaan ainoastaan kolme päivää.
2012–2015 Trypohasa Moloto, UDF
2015–2020: Elizabeth Geises, SWAPO
2020– Cleophas Tjunduwa, SWAPO
Maantiede > Ilmasto

Khorixas kuuluu Köppenin ilmastoluokituksessa subtrooppiseen aavikkoilmaston (BSh). Kesät ovat kuumia ja talvet leutoja. Se on hyvin lähellä aavikkoilmastoa. Keskimääräinen vuosittainen sademäärä on 220 mm. Kuivana kesänä 2018–19 saatiin sadetta vain 106 mm.
Urheilu

Kaupungin jalkapallojoukkue on nimeltään Robber Chanties.
Nähtävyyksiä

Organ Pipes
Burnt Mountain
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Khorixas Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Khorixas
Khorixasin lentokenttä ja päätie C39 (2018).
Lapsia Khorixasissa.
Käännös suomeksi
Resolute-pöytä

Yhdysvaltain presidentti Barack Obama Resolute-pöydän ääressä vuonna 2009.
Resolute-pöytä on 1800-luvulla valmistettu työpöytä, joka on ollut usean Yhdysvaltain presidentin käytössä. Ison-Britannian kuningatar lahjoitti pöydän silloiselle presidentti Rutherford B. Hayesille vuonna 1880. Pöytä on valmistettu brittiläisen laivan HMS Resoluten tammipuusta.
Nykyisin pöytä sijaitsee Oval Officessa, Yhdysvaltain presidentin virkahuoneessa, jossa se toimii nykyisen presidentin työpöytänä.
Caroline Kennedy ja Kerry Kennedy Oval Officessa Resolute-pöydän alla vuonna 1963.
Maineestaan huolimatta se ei ole ainoa työpöytä, joita Yhdysvaltain presidentit ovat käyttäneet.
Presidenttien käytössä

Ensimmäisen kerran pöytä siirrettiin Oval Officeen presidentti John F. Kennedyn käskystä. Seuraavan kerran se oli käytössä virkahuoneessa Jimmy Carterin ja Ronald Reaganin aikoina. Tämän jälkeen pöytää käyttivät Bill Clinton, George W. Bush, Barack Obama, Donald Trump ja Joe Biden.
Presidentti Donald Trump piti pöydällä punaista nappia, jota painamalla hän sai kutsuttua paikalle Valkoisen talon hovimestarin tai pullon Coca-Colaa.
Kuvia

Resolute-pöytä Oval Officessa vuonna 1981.
Jimmy Carter ottaa rennosti (1978)
Pääministeri Margaret Thatcher Carterin kanssa vuonna 1979.
Caroline Kennedy ja presidentti Barack Obama tutkivat pöytää  vuonna 2009.
Obama esittelee pöytää prinssi Charlesille ja Camillalle (2015)
Ronald Reagan (1986)
Bill Clinton (1993)
Bill Clinton ja Monica Lewinsky (1997)
Presidentti George W. Bush puhuu kansalle 11. syyskuuta 2001
G.W. Bush keskustelee isänsä George H. W. Bushin kanssa (2001)
Barack Obama (2009)
Trump, tytär Ivanka ja astronautti Rubins video­puhelussa ISS:n Whitsonin ja Fischerin kanssa.
Trump kuulee hurrikaani Dorianista 29. elokuuta 2019
Presidentti Joe Biden kuulee hurrikaani Idasta. (2021)
Joe Biden (2021)
Bill Clintonin kissa Socks (1994)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Resolute-pöytä Wikimedia Commonsissa
Saturnus

| Saturnus |
| --- | --- |

Löytäminen
Löytäjät:  –
Löytöaika:  esihistoriallinen
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  1 426 725 400 km 9,582 AU
Eksentrisyys:  0,05415060
Kiertoaika Auringon ympäri:  29,42 a
Synodinen kiertoaika:  378,1 d
Keskiratanopeus:  9,6724 km/s
Inklinaatio:  2,48446°
Kuiden lukumäärä:  82
Fyysiset ominaisuudet
Päiväntasaajan halkaisija:  120 536 km
Pinta-ala:  4,38 · 1010 km2
Massa:  5,688 · 1026 kg 95,162 Maan massaa
Keskitiheys:  0,69 g/cm3
Putoamiskiihtyvyys pinnalla:  10,44 m/s2
Pyörähdysaika:  10 h 39 min
Akselin kaltevuus:  26,73°
Albedo:  0,47
Pakonopeus:  35,49 km/s
Pinnan lämpötila:  alin: 82 K keski: 143 K 
Kaasukehän ominaisuudet
Kaasunpaine:  140 kPa
Koostumus
vetyä heliumia metaania vesihöyryä ammoniakkia etaania fosforia:  93 % 5 % 0,2 % 0,1 % 0,01 % 0,0005 % 0,0001 %
Saturnuksen pohjoisnavan pyöriminen.
Saturnus (symboli: ) on kuudes planeetta Auringosta ulospäin laskettuna. Se on jättiläisplaneetta (eli joviaaninen planeetta) ja aurinkokunnan toiseksi suurin planeetta. Se on nimetty roomalaisen Saturnus-jumalan mukaan.
Saturnus on navoiltaan selvästi litistynyt. Sen halkaisija päiväntasaajalta mitattuna on lähes 10 prosenttia suurempi kuin navalta mitattuna (120 536 km ja 108 728 km). Tämä johtuu planeetan nopeasta pyörimisliikkeestä sekä sen sisäisestä rakenteesta. Saturnus on lisäksi tiheydeltään pienin aurinkokunnan planeetoista: sen keskitiheys on vain 0,69 g/cm³ eli pienempi kuin vedellä.
Saturnuksen sisus on Jupiterin kaltainen: keskellä on silikaattiydin, jota ympäröi metallisen nestemäisen vedyn muodostama kerros. Lisäksi sisustassa on merkkejä erilaisista jääkiteistä. Saturnuksen ydin on erittäin kuuma, 12 000 kelviniä, ja se säteilee avaruuteen enemmän lämpöä kuin se saa Auringosta.
Saturnuksen sisäinen rakenne

Saturnuksen sisäinen rakenne muistuttanee Jupiterin rakennetta. Suurin osa Saturnuksesta on nestemäistä vetyä ja heliumia, keskellä lienee kiinteä kivinen ja rautainen ydin. Uloimpana ovat meille näkyvän kaasukehän huipulla näkyvät pilvet. Paine, lämpötila ja tiheys eivät Saturnuksen keskustassa ole aivan yhtä suuria kuin Jupiterissa. Saturnuksen nestemäisen molekulaarisen vedyn kerros on noin kaksi kertaa paksumpi kuin Jupiterin vastaava ja ulottuu 30 000 kilometrin syvyyteen. Vety muuttuu metalliseksi melko lähellä ydintä, toisin kuin Jupiterissa. Metallinen vetykerros on 14 000 kilometriä paksu. Paine kaasukehän pohjalla on noin 100 000 baaria, ja nestemäisen molekulaarisen vedyn rajalla 1 000 000 baaria suunnilleen Saturnuksen säteen puolivälissä. Eräiden arvioiden mukaan Saturnuksessa olisi ytimessä 8 000 kilometriä paksu jääkerros ja 8 000 kilometriä paksu kivikerros. Ytimessä lämpötila voi nousta noin 12 000 kelviniin. Saturnuksesta näyttää puuttuvan heliumia, jonka uskotaan pudonneen kohti planeetan keskustaa.lähde?.
Kaasukehä

Kaasukehästä on löydetty vetyä, heliumia sekä hiukan metaania ja ammoniakkia. Kaasukehässä puhaltavat päiväntasaajalla tuulet, joiden nopeus on jopa 500 m/s.
Saturnuksen kellertävä pilvipeite näyttää ulospäin melko piirteettömältä, siellä näkyy tummempia ja vaaleampia raitoja ja parin vuoden välein melko lyhytikäisiä valkeita täpliä, pyörremyrskyjä. Suuri valkea täplä esiintyy lyhyen aikaa Saturnuksen kiertoajan tahdissa noin 30 vuoden välein. Vuoden 1933 myrsky on kuuluisin. Avaruusluotain Cassinin ottamissa kuvissa näkyy Saturnuksen pohjoisella pallonpuoliskolla Uranuksen pilvien tapaista sinistä pilveä. Saturnuksella on lämmin napapyörre, joka on ainoa tunnettu aurinkokunnassa, muilla planeetoilla se on kylmä. Pohjoisnavalla näkyy hieman kuusikulmiota muistuttava virtaus, seisova aalto, jonka keskellä on hurrikaanimainen myrsky pohjoisnavan ympärillä. Siinä näkyy selvä myrskyn silmä, korkeapaine. Kuusikulmaisia muotoja on tuotettu laboratorioissa tietokonemallinnuksissa.lähde?.
Saturnuksen kaasukehä on kylmimmillään 0,07 baarin pinnalla, noin 94 kelviniä eli −179 °C. Saturnuksen kaasukehän kemia on samantyyppinen kuin Jupiterin, mutta koska planeetan painovoima on pienempi, ylempi utupeite on paksumpi ja peittää alemmat värikkäät pilvet. Utuisuus johtuu myös Jupiterin kaasukehää kylmemmästä lämpötilasta. Udun paksuus on kymmeniä kilometrejä. Utu heijastaa puolet Auringon valosta pois.lähde?.
Utukerros alkaa tropopaussista, joka on 0,1 ilmakehän painepinnalla. Ammoniakkipilvien yläraja on tästä 50 kilometriä alaspäin, ammoniumvetysulfidipilvien alaraja 170 kilometriä tropopaussin alapuolella, ja vesijääpilviä on noin 230 kilometriä syvemmällä. Maan ilmakehän painetta vastaavalla yhden barin painepinnalla on lämpötila 133 kelviniä eli −140 °C, ja ammoniakkipilviä.lähde?.
| Pilvikerros | Korkeus / km | Paine ilmakehää | Lämpötila |
| --- | --- | --- | --- |
| Tropopaussi |  | n. 0,1 |  |
| Ammoniakkipilvet | −100 |  | −250 °C |
| Ammoniumvetysulfidipilvet | −170 |  | −70 °C |
| Vesijääpilvet  Vesipisarapilvet | −230? |  | 0 °C |
Saturnuksen renkaat

Saturnuksen valtavat renkaat ovat sen kuuluisin piirre. Saturnuksella on seitsemän nimettyä päärengasta. Viimeisin uusi rengas havaittiin vuonna 2009. Galileo Galilei havaitsi ne ensimmäisenä teleskoopillaan vuonna 1610, mutta hän ei ilmeisesti osannut sanoa, mitä havainnosta olisi pitänyt ajatella. Hän kirjoitti: ”Saturnus ei ole yksin, vaan se muodostuu kolmesta kappaleesta, jotka melkein koskettavat toisiaan eivätkä koskaan liiku tai muutu toisiinsa nähden. Ne ovat suorassa linjassa toisiinsa nähden, ja keskimmäinen Saturnus on noin kolme kertaa suurempi kuin laidoilla olevat renkaiden reunat.” Hänen mukaansa Saturnuksella oli myös ”korvat”. Vuonna 1612 renkaat olivat vaakatasossa Maahan nähden, jolloin ne näyttivät katoavan. Seuraavana vuonna ne ilmestyivät jälleen, mikä hämmensi Galileita entisestään.
Vasta vuonna 1655 Christiaan Huygens ratkaisi renkaiden arvoituksen käyttämällä paljon Galileon kaukoputkea voimakkaampaa teleskooppia. Giovanni Domenico Cassini päätteli 1676, että Saturnuksen rengas muodostuu useista pienemmistä renkaista, joiden välissä on aukkoja. Suurin näistä aukoista nimettiin Cassinin jaoksi.
Saturnuksen renkaiden uskotaan syntyneen suurehkojen kuiden, pyrstötähtien ja meteoriittien törmäyksissä muodostuneista kappaleista, jotka ovat painovoiman vaikutuksesta jääneet kiertämään planeettaa.
Renkaat erottuvat varsin vaatimattomalla nykyaikaisella teleskoopilla tai jopa laadukkailla kiikareilla. Ne kiertävät Saturnuksen päiväntasaajaa 6 630–120 700 kilometrin etäisyydellä. Renkaat muodostuvat pii- ja rautaoksidista sekä jääkappaleista. Kappaleiden koko vaihtelee pölyhiukkasista pieneen henkilöautoon saakka.