stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pääkalloprikaati

| Pääkalloprikaati> Escape to Athena |
| --- | --- |

Ohjaaja:  George Pan Cosmatos
Käsikirjoittaja:   George Pan Cosmatos  Edward Anhalt  Richardl Lochte 
Tuottaja:   Lew Grade  David Niven Jr.  Jack Wiener 
Säveltäjä:  Lalo Schifrin
Kuvaaja:  Gil Taylor
Leikkaaja:  Ralph Kemplen
Tuotantosuunnittelija:  John Graysmark
Pukusuunnittelija:  Yvonne Blake
Pääosat:   Roger Moore  Telly Savalas  David Niven  Stefanie Powers  Claudia Cardinale  Richard Roundtree  Sonny Bono  Elliott Gould 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:   Pimlico Films  ITC Entertainment 
Levittäjä:  ITC Entertainment
Ensi-ilta:  6. kesäkuuta 1979
Kesto:  125 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pääkalloprikaati (Escape to Athena) on vuonna 1979 ensi-iltansa saanut brittiläinen seikkailuelokuva. Toiseen maailmansotaan sijoittuvan tarinan ohjasi George Pan Cosmatos, ja siinä esiintyy monia tunnettuja 1970-luvun näyttelijöitä.
Elokuva tapahtuu saksalaisten sotavankileirissä toisen maailmansodan aikana. Leirin johtajaa majuri Otto Hechtiä esittää Roger Moore. Joukko vankeja (mm. Elliott Gould, David Niven ja Sonny Bono) suunnittelee pakoa kreikkalaisen vastarintaliikkeen tuella. Liikkeen johtajaa esittää Telly Savalas. Paon taustalla ovat natsien hallussa olevat arvokkaat taide-esineet, joiden pelastamisesta vangit suunnittelevat saavansa rahaa.
Näyttelijät

Roger Moore – majuri Otto Hecht
Telly Savalas – Zeno
David Niven –  professori Blake
Stefanie Powers – Dottie Del Mar
Elliott Gould – Charlie
Claudia Cardinale – Eleana
Richard Roundtree – Nat Judson
Sonny Bono – Bruno Rotelli
Anthony Valentine –  SS-majuri Volkmann
Siegfried Rauch –  Braun
Michael Sheard – kersantti Mann
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Sam Inkinen pitää Pääkalloprikaatia uskomattomana mutta viihdyttävänä ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Aiheesta muualla

Pääkalloprikaati Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Pääkalloprikaati Elonet.
Qiziltepa

| Qiziltepa |
| --- | --- |
 Qiziltepan kauppahalli.
 Qiziltepa
 Koordinaatit: 40°2′7″N, 64°50′49″E 
Valtio:  Uzbekistan
Alue:  Navoiyn alue
Piiri:  Qiziltepan piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunki
Väkiluku (2016):  12 200
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Qiziltepa (uzb. kyrill. Қизилтепа, ven. Кызылтепа, Kyzyltepa) on kaupunki ja Qiziltepan piirin hallinnollinen keskus Navoiyn alueella Uzbekistanissa. Se sijaitsee 54 kilometriä Navoiysta länteen. Kaupungissa oli 12 200 asukasta vuonna 2016.
Qiziltepan kautta kulkee Taškentin ja Buharan välinen maantie ja rautatie. Kaupungissa on puuvillankäsittelylaitos, tiilitehdas, mylly ja öljyvarasto. Lähistöllä Vangʻozin kylässä sijaitsee 1500-luvulla rakennettu Toshmasjidin moskeija minareetteinen.
Pölkky Kuusamo

Pölkky Kuusamo on Kuusamon Pallo-Karhujen naisten lentopallojoukkue. Se nousi lentopalloliigaan vuonna 2008, tuolloin vielä pääseuran nimellä. Vuonna 2012 joukkue putosi liigasta mutta nousi takaisin vuonna 2014 ja otti käyttöön nykyisen nimensä. Joukkue saavutti ensimmäisenä SM-mitalinaan pronssia kaudella 2018–2019 ja seuraavaksi hopeaa kaudella 2020–2021. Se voitti liigan runkosarjan kaudella 2019–2020 mutta pudotuspelit peruttiin koronavirusepidemian vuoksi. Kaudella 2021–2022 Pölkky voitti Suomen-mestaruuden ja jo sitä ennen Suomen Cupin.
Joukkue kaudella 2021–2022

Passarit: Venla Huurne, Jalissa Trotter
Keskitorjujat: Ella Autere, Molly Lohman
Yleispelaajat: Linda Andersson, Adeja Lambert, Julie Lengweiler, Jenna Mustonen, Carlyle Nusbaum, Viivi Pyhäjärvi
Liberot: Sanna Häkkinen, Milka Koskenkorva
Aiheesta muualla

Joukkueen kotisivu
| n k Naisten lentopallon Suomen mestarit |
| --- | --- |
Voittajat:  1957: Eiran Riento  1958: Helsingin Ponnistus  1959: Käpylän Lentopalloilijat  1960: Tampereen Veikot  1961: Käpylän Lentopalloilijat  1962: Helsingin Ponnistus  1963: Käpylän Lentopalloilijat  1963–64: Käpylän Lentopalloilijat  1964–65: Käpylän Lentopalloilijat  1965–66: Käpylän Lentopalloilijat  1966–67: Koiton Riento  1967–68: Kimmo  1968–69: Wartti  1969–70: Wartti  1970–71: Helsingin Elite  1971–72: Wartti  1972–73: Kimmo  1973–74: Kimmo  1974–75: Karhulan Veikot  1975–76: Helsingin Kiri -60  1976–77: Jyväskylän Pesä-Veikot  1977–78: Karhulan Veikot  1978–79: Karhulan Veikot  1979–80: Karhulan Veikot  1980–81: Karhulan Veikot  1981–82: Jyväskylän Pesä-Veikot  1982–83: Jyväskylän Pesä-Veikot  1983–84: Euran Raiku  1984–85: Euran Raiku  1985–86: Vaasan Vasama  1986–87: Vaasan Vasama  1987–88: Vaasan Vasama  1988–89: Vaasan Vasama  1989–90: Hesa  1990–91: Vaasan Vasama  1991–92: Vaasan Vasama  1992–93: Vaasan Vasama  1993–94: Vaasan Vasama  1994–95: Palokan Pyry  1995–96: Vaasan Vasama  1996–97: Oriveden Ponnistus  1997–98: Valkealan Kajo  1998–99: Euran Raiku  1999–00: Hämeenlinnan Tarmo-Volley  2000–01: Hämeenlinnan Tarmo-Volley  2001–02: Hämeenlinnan Tarmo-Volley  2002–03: Hämeenlinnan Tarmo-Volley  2003–04: Pieksämäki Volley  2004–05: Vanajan RC  2005–06: Vanajan RC  2006–07: Vanajan RC  2007–08: Vanajan RC  2008–09: LP Viesti Salo  2009–10: LP Viesti Salo  2010–11: LP Viesti Salo  2011–12: LP Viesti Salo  2012–13: LP Viesti Salo  2013–14: LP Viesti Salo  2014–15: LP Viesti Salo  2015–16: HPK Naiset  2016–17: LP Viesti Salo  2017–18: HPK Naiset  2018–19: LP Viesti Salo  2019–20: Ei jaettu  2020–21: LP Viesti Salo  2021–22: Pölkky Kuusamo  2022–23: Pölkky Kuusamo  2023–24: Pölkky Kuusamo 
| n k Naisten lentopallon Mestaruusliiga |
| --- | --- |
Joukkueet (2024–25):  Arctic Volley  Hämeenlinnan Lentopallokerho  JymyVolley  Liigaploki  LP Kangasala  LP-Vampula  LP Viesti Salo  Oriveden Ponnistus  Puijo Wolley  Pölkky Kuusamo
Qorakoʻl

| Qorakoʻl |
| --- | --- |
 Qorakoʻl
 Koordinaatit: 39°30′30″N, 63°50′46″E 
Valtio:  Uzbekistan
Alue:  Buharan alue
Piiri:  Qorakoʻlin piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunki
Väkiluku (2016):  22 300
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Qorakoʻl (uzb. kyrill. Қоракўл, ven. Караку́ль, Karakul) on kaupunki ja Qorakoʻlin piirin keskus Buharan alueella Uzbekistanissa. Se sijaitsee samannimisellä keidasalueella 61 kilometriä Buharasta lounaaseen. Kaupungissa oli 22 300 asukasta vuonna 2016.
Vuonna 1980 perustettu kaupunki on maatalousalueen keskus, jossa toimii muun muassa puuvillankäsittelylaitos ja tiilitehdas. Sen kautta kulkee Buharan ja Türkmenabatin välinen maantie ja rautatie. Keidas saa vetensä Zarafšonjoesta ja kanavien kautta Amudarjasta.
Keitaasta on saanut nimensä siellä kehitetty karakullammas.
Pääoma (Marx)

Das Kapital. Ensimmäisen painoksen kansilehti 1867.
Das Kapital 1-3 julkaistiin Saksan demokraattisessa tasavallassa kolmena sinikantisena niteenä vuonna 1971.
Pääoma: Poliittisen taloustieteen arvostelua (Das Kapital: Kritik der politischen Ökonomie) on Karl Marxin kirjoittama laaja talouden teoriaa käsittelevä kirja, Marxin pääteos, joka on kapitalismin sekä sen taloudellisten toimintojen ja teorioiden kriittinen analyysi.
Teoksen ensimmäinen osa julkaistiin vuonna 1867. Toinen ja kolmas osa ilmestyivät postuumisti Friedrich Engelsin toimittamina vuosina 1885 ja 1894. Pääoman neljänneksi osaksi kutsutun ja vuosina 1862–1863 kirjoitetun Theorien über den Mehrwert toimitti Karl Kautsky vuosina 1905–1910  julkisuuteen.
Suomeksi Pääoman ensimmäinen osa ilmestyi vuosina 1913–1918 O. W. Louhivuoren kääntämänä, toinen osa vuonna 1950 Mauri Ryömän kääntämänä ja kolmas osa vuonna 1976 Antero Tiusasen kääntämänä.
Vuosien 1857–1858 taloudelliset käsikirjoitukset eli Grundrisse (Grundrisse der Kritik der politischen Ökonomie) sisältää Karl Marxin kirjoituksia, joissa hän valmisteli Pääoma-teostaan. Grundrisse ilmestyi suomeksi vuonna 1986 Antero Tiusasen kääntämänä.
Kirjallisuutta > Suomennos

Marx, Karl: Pääoma. Kansantaloustieteen arvostelua. Osa 1: Pääoman tuotantoprosessi.  ((Das Kapital. Kritik der politischen Ökonomie: Erster Band: Der Produktionsprozeß des Kapitals, 1867.) Valmistanut painoon Friedrich Engels. Suomennos O. V. Louhivuori, T. Lehén, M. Ryömä)  Petroskoi:  Karjalan ASNT:n valtion kustannusliike, 1957.
Marx, Karl: Pääoma. Kansantaloustieteen arvostelua. Osa 2: Pääoman kiertokulkuprosessi.  ((Das Kapital. Kritik der politischen Ökonomie: Zweiter Band: Der Zirkulationsprozeß des Kapitals, 1893.) Valmistanut painoon Friedrich Engels. Suomennos Mauri Ryömä)  Moskova:  Edistys, 1974.
Marx, Karl: Pääoma. Kansantaloustieteen arvostelua. Osa 3: Kapitalistisen tuotannon kokonaisprosessi.  ((Das Kapital. Kritik der politischen Ökonomie: Dritter Band: Der Gesamtprozeß der kapitalistischen Produktion, 1894.) Valmistanut painoon F. Engels. Suomentanut Antero Tiusanen)  Moskova:  Edistys, 1976.
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

Wheen, Francis: Marxin Pääoma.  ((Marx’s Das Kapital: A Biography, 2006.) Suomentanut Kimmo Paukku)  Helsinki:  Ajatus, 2007.  ISBN 978-951-20-7140-1
Silvonen, Jussi (2013): Sata vuotta ”Pääomaa” suomeksi. Tieteessä tapahtuu, 31 (5), 31–34.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pääoma (Marx) Wikimedia Commonsissa
Marx, Karl: Pääoma . (englanniksi)
Capital, Volume I: The Process of Production of Capital
Capital, Volume II: The Process of Circulation of Capital
Capital, Volume III: The Process of Capitalist Production as a Whole
Capital, Volume IV: Theories of Surplus Value
Reading Marx’s Capital with David Harvey (englanniksi)
Quasimodo

Lon Chaney Sr Quasimodona vuoden 1923 elokuvasovituksessa.
Quasimodo on ranskalaisen kirjailijan Victor Hugon romaanin Pariisin Notre-Dame (1831) keskushenkilö. Quasimodo on epämuodostunut ja hirviömäinen, hyljeksitty ja pelätty kirkonkellonsoittaja, josta tulee traaginen sankari hänen puolustaessaan rakastamaansa Esmeraldaa.
Hugon romaani sijoittuu 1400-luvun Pariisiin. Quasimodo on jätetty lapsena Notre-Damen katedraalin portaille. Kirkon arkkidiakoni ottaa kyttyräselkäisen pojan hoiviinsa ja nimeää hänet löytöpäivän mukaan Quasimodoksi, joka on katolilaisilla ensimmäinen sunnuntai pääsiäisen jälkeen.
Quasimodo saa kirkosta turvapaikan, ja hänestä tulee Notre-Damen kellonsoittaja. Ulkonäkönsä vuoksi ihmiset pelkäävät häntä. Kun arkkidiakoni rakastuu mustalaistanssijatar Esmeraldaan, hän määrää Quasimodon sieppaamaan tämän. Esmeralda kuitenkin pelastetaan ja Quasimodoa rangaistaan sieppauksesta. Quasimodo rakastuu Esmeraldaan, joka osoittaa hänelle säälistä myötätuntoa. Kun Esmeralda tuomitaan kuolemaan lavastetusta rikoksesta, Quasimodo yrittää pelastaa hänet viemällä hänet kirkontorniin turvaan. Tämä ei kuitenkaan pelasta Esmeraldaa, ja kun hänet on hirtetty, Quasimodo murhaa juonittelevan arkkidiakonin ja menee hautausmaalle rakkaan Esmeraldansa luo, jonne hän myös kuolee.
Quasimodo on hyväsydämisen hirviön arkkityyppi. Hänen on nähty symboloivan yhteiskunnallista epäoikeudenmukaisuutta, ulkonäöstä johtuvaa torjuntaa sekä epänormaaliutta. Quasimodossa henkilöityy myös omistautuva ja intohimoinen rakkaus, joka ei saa vastakaikua. Tarinan lopussa Quasimodosta tulee traaginen sankari.
Quasimodoa ovat elokuvissa esittäneet muun muassa Lon Chaney, Sr., Charles Laughton ja Anthony Quinn.
Quban kaanikunta

Taka-Kaukasia 1800-luvun alussa.
Quban kaanikunta (azer. Quba xanlığı) oli Quban kaanin hallitsema feodaalivaltio nykyisen Azerbaidžanin tasavallan koillisosassa.
Persian šaahi Suleiman Safavi nimitti Kaitagin utsmiperheeseen kuuluneen Husainin Quban ja Salyanin kaaniksi. Husain rakensi linnansa Xudatiin. Hänen pojanpoikansa Husain Ali siirsi pääkaupungin Qubaan ja liitti kaanikuntaan Şabranin ja Kulhanin. Husain Alin kuoltua vuonna 1758 hänen poikansa Fath Ali (azeriksi Fətəli) vakiinnutti asemansa Venäjän avulla, liitti kaanikuntaan Širvanin ja saavutti laajan vaikutusvallan lähialueilla. Fath Ali kuoli vuonna 1789. Hänen poikansa Ali Agha taisteli venäläisiä vastaan, jotka miehittivät alueen vuonna 1806. Vuonna 1813 solmitussa Gulistanin rauhassa Persia luovutti Quban kaanikunnan Venäjälle.
Pääopit

| Pääopit> Κύριαι Δόξαι.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Epikuros
Kieli:  muinaiskreikka
Genre:  filosofia
Julkaistu:  n. 300 eaa.
Suomennos
Suomentaja:  Marke Ahonen
Kustantaja:  Summa
Julkaistu:  2003, teoksessa Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit
ISBN:  952-5418-07-3
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Pääopit (m.kreik. Κύριαι Δόξαι, Kyriai doksai, lat. Ratae sententiae, suomennettu myös nimellä Keskeiset opit) on Epikurokselta säilynyt keskeisimpien epikurolaisten filosofisten oppien kokoelma. Se sisältää neljäkymmentä melko lyhyttä aforismia. Ne antavat hyvän yhteenvedon epikurolaisesta etiikasta, mutta eivät käsittele sen taustalla olevia luonnonfilosofisia ajatuksia. Neljä ensimmäistä pääopeista muodostaa epikurolaisen tetrafarmakoksen, ”neliosaisen lääkkeen”.
Pääopit on säilynyt osana Diogenes Laertioksen teosta Merkittävien filosofien elämät ja opit (kirja X, 139–154). Antiikin aikana aforismit pantiin ilman epäilyjä Epikuroksen nimiin. Myöhemmin niiden autenttisuutta on toisinaan epäilty, mutta tälle ei ole vahvoja perusteita. Diogeneen lisäksi teoksen mainitsevat antiikin aikana Epikuroksen kirjoitusten joukossa muun muassa Filodemos, Cicero, Diodoros Sisilialainen, Lukianos ja Claudius Aelianus.
Nykyisin opit on numeroitu, mutta numerointi ei ole osa alkuperäistä käsikirjoitusta, vaan peräisin 1800-luvulta. Tekstissä on mukana myöhempien skoliastien kommentteja eli skolioita.
Lainauksia

”Kuolema ei ole meille mitään. Se, mikä on hajonnut, ei havaitse. Se, mikä ei havaitse, ei ole meille mitään.” (II, suomennos Marke Ahonen)
”Ei voi elää nautinnollisesti, ellei elä järkevästi, hyvin ja oikeudenmukaisesti, <eikä voi elää järkevästi, hyvin ja oikeudenmukaisesti>, ellei elä nautinnollisesti.” (V)
”Ääretön aika sisältää yhtä suuren nautinnon kuin äärellinen aika, mikäli nautinnon rajat mitataan järjellä.” (XIX)
”Oikeudenmukaisuus itsessään ei ole mitään, vaan se on ihmisten keskinäisessä yhteistoiminnassa missä tahansa paikassa ja ajassa eräänlainen sopimus siitä, etteivät he vahingoita toisia tai joudu vahinkoon.” (XXXIII)
”Epäoikeudenmukaisuus ei ole itsessään pahaa, vaan ainoastaan liittyessään pelkoon siitä, ettei onnistu pakenemaan tällaisista teoista rankaisemaan asetettuja.” (XXXIV)
Kirjallisuutta

Epikuros: Keskeiset opit. Teoksessa Demokritos ja Epikuros: Riippumaton nautinto.  (Suomennos Arto Kivimäki, Tua Korhonen ja Sampo Vesterinen. Selitykset ja jälkisanat Tua Korhonen ja Arto Kivimäki. Olympos-sarja)  Helsinki: Tammi, 2006.  ISBN 951-31-3575-6
Epikuros: Pääopit. Teoksessa Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit.  (Suomennos ja selitykset Marke Ahonen)  Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Summa, 2003.  ISBN 952-5418-07-3
Aiheesta muualla

Ἐπίκουρος: Κύριαι Δόξαι (muinaiskreikaksi)
Epicurus: Principal Doctrines (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Quirinus

Quirinus oli jumala roomalaisessa mytologiassa. Alun perin Quirinus oli sabiinilaisten sodanjumala. Rooman seitsemästä kukkulasta Quirinalis sai nimensä jumalan mukaan. Quirinus muodosti Juppiterin ja Marsin kanssa roomalaisten ensimmäisen niin sanotun jumaltriadin. Myöhemmin Juno ja Minerva syrjäyttivät Quirinuksen ja Marsin. Quirinus yhdistettiin viimeistään tasavallan lopulla Rooman myyttiseen perustajaan Romulukseen. Keisariajalla Quirinus oli yksi Janus-jumalasta käytetyistä nimistä, Janus Quirinus.
Quirinalis-kukkulalla sijaitsi Quirinuksen temppeli, joka rakennettiin vuonna 293 eaa. Augustus uudisti temppelin vuonna 16 eaa.
Quintus Pompeius

Quintus Pompeius Aulus oli roomalainen sotilas ja poliitikko.
Hänet valittiin vuonna 141 eaa. konsuliksi. Pompeius oli tällöin sukunsa ensimmäinen virkamies, eli homo novus.
Pompeius osallistui samana vuonna Numantian sotaan Hispaniassa, jossa paikalliset keltiberiheimot olivat nousseet kapinaan roomalaisia vastaan. Hän korvasi komentajana aiemman konsulin Quintus Caecilius Metellus Macedonicuksen, joka oli aiempina vuosina taistellut menestyksekkäästi keltiberejä vastaan mutta epäonnistunut lopulta heidän pääkaupunkinsa Numantian valtaamisessa.
Vahvalla 30 000 jalkaväki- ja 2 000 ratsumiehen konsuliarmeijallaan hän sai muutamia voittoja ja piiritti lopulta Numantian. Mutta kun hänen kokeneet legioonansa korvattiin vastavärvätyillä miehillä, tilanne alkoi kääntyi huomattavasti huonompaan suuntaan. Kaupungin 8 000 miestä käsittänyt varuskunta onnistui torjumaan roomalaiset pitkään ja kylmä talvi verotti Pompeiuksen sotajoukkoa. Pompeius halusi niin kiihkeästi sodan päätökseen, että solmi rauhansopimuksen keltiberien kanssa. Rooman senaatti kuitenkin hylkäsi sopimuksen ja lähetti Marcus Popillius Laenaksen korvaamaan Pompeiuksen.
Vaikka Pompeius ei saavuttanut huomattavaa menestystä Numantiassa, hänet valittiin vuonna 131 eaa. kensoriksi yhdessä Metelluksen kanssa. Hänen poikansa, Quintus Pompeius Rufus toimi myös konsulina vuonna 88 eaa.
Pörtsykkä

Pörtsykkä (v:sta 1948 ven. Снетково, Snetkovo) on kylä Norsjoen kunnallishallintoalueella Käkisalmen piirissä Leningradin alueella Venäjällä. Pörtsykkä sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamassa Karjalassa ja se oli Suomelle kuuluessaan osa Käkisalmen maalaiskuntaa.
Pörtsykkä sijaitsee Laatokan rannalla noin viisi kilometriä Käkisalmen kaupungista kaakkoon. Pörtsykän naapurikyliä Käkisalmen maalaiskunnassa olivat Norsjoki lännessä ja Yläpuusti ja Vuohensalo etelässä, pohjoisessa ja idässä kylä rajoittui Laatokkaan. Kylän keskellä oli pieni Pörtsykänlampi.
Väestö ja elinkeinot

Vuonna 1920 Pörtsykässä oli 192 asukasta. Vuonna 1939 asukkaita oli puolestaan 209, joista 113 miestä ja 96 naista. Pörtsykän asutus oli keskittynyt 1930-luvulla Norsjoelta Vuohensaloon ja edelleen Pyhäjärvelle vievän tien varressa Pörtsykänlammen etelä- ja länsipuolella. Toinen pienempi asutuskeskittymä oli Pien-Pörtsykkä, joka sijaitsi kylän eteläosassa ja jonkin verran asutusta oli myös kylän pohjoispäässä Haminanniityn alueella. Myös nykyisin kylän asutus on keskittynyt Pörtsykänlammen eteläpuolelle. Haminanniityn alue kylän pohjoispäästä puolestaan on nykyisin osa Käkisalmen kaupunkia.
Ennen talvisotaa Pörtsykkä oli pääasiassa maatalousvaltainen kylä. Kalastusta harjoitettiin lähinnän omaan tarpeeseen. Myös Käkisalmen kaupungissa käytiin töissä ja kaupungin läheisen sijainnin vuoksi kylässä asui paljon työn perässä muualta Suomesta muuttaneita. Pörtsykässä ei ollut omaa kansakoulua, vaan lähimmät koulut olivat Norsjoella, Vuohensalossa ja Porkanniemen alueella Tenkalahdessa.
Historia

Talvisodan alussa kylästä evakuoitiin alaikäiset lapset äiteineen. Muu väestö evakuoitiin rauhan tultua, kun selvisi että Käkisalmen maalaiskunta kuului luovutettaviin alueisiin. Jatkosodan aikana asukkaita palasi koteihinsa, mutta uusi evakuointi oli edessä vuonna 1944.
Qulsarı

| Qulsarı (Құлсары) Kulsary |
| --- | --- |
 Qulsarı
 Koordinaatit: 46.961°N, 54.015°E 
Valtio:  Kazakstan
Alue:  Atırawin alue
Piiri:  Jılıoyn piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunki
Väkiluku (2003):  43 500
Aikavyöhyke:  UTC+5
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Qulsarı (kaz. Құлсары) eli Kulsary (ven. Кульсары) on kaupunki ja Jılıoyn piirin hallinnollinen keskus Atırawin alueella Kazakstanissa. Se sijaitsee Kaspianmeren alangolla 230 kilometriä Atırawista itään. Kaupungissa on 43 500 asukasta (vuonna 2003).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1937 perustetusta öljy- ja kaasukentän työläisasutuksesta. Vuonna 1941 siitä tuli taajama ja vuonna 1954 piirikeskus. Qulsarın kautta kulkee Maqatista etelään haarautuva rautatie. Se on huomattava öljyteollisuuden keskus.
Antti L. J. Pääkkönen

| Antti L>  J. Pääkkönen.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Antti Lauri Johannes Pääkkönen
Syntynyt: 30. lokakuuta 1980 (ikä 44) Lapua
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Sakke (Angry Birds Toons)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Antti Lauri Johannes Pääkkönen (s. 30. lokakuuta 1980 Lapua) on suomalainen laulaja, teatteriohjaaja ja ääninäyttelijä. Hän nousi kansan tietoisuuteen voittamalla Tenavatähti-laulukilpailun vuonna 1992, esittämällä kappaleet ”Vanha holvikirkko” ja itse säveltämänsä ja sanoittamansa ”Takapulpetin tyttö”. Hän tulee musikaalisesta perheestä; hänen äitinsä on kanttori ja isänsä musiikkiopiston entinen rehtori.
Pääkkönen on valmistunut Turun ammattikorkeakoulusta elokuva-alan medianomiksi. Hän on ollut mukana Lapualaisoopperassa vuonna 2001 ohjaajan assistenttina ja tehnyt omia ohjaustöitä Teatteri Lapualle. Pääkkönen on tehnyt runsaasti dubbaustöitä ja hän on lainannut ääntänsä moniin piirrettyihin elokuviin. Hänet tunnetaan Paavo Pesusienen äänestä.
Diskografia > Studioalbumit

Hymy auttaa (1993)
Auringonlaskun katu (1999)
Filmografia

| Vuosi | Elokuva |
| --- | --- |
2004: Talven varalle (äänisuunnittelija)
Filmografia > Teatteri

| Vuosi | Teatteri | Näytelmä | Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | Aleksanterin teatteri | Aladdin (musikaali) | Henki |
| 2013 | Turun Kaupunginteatteri | Jekyll and Hyde |  |
| 2013 | Samppalinnan kesäteatteri | Five Guys Named Moe |  |
| 2015 | Samppalinnan kesäteatteri | Onnen päivät - Happy Days |  |
| 2018 | Samppalinnan kesäteatteri | Naimakaupat Vegasissa |  |
| 2021 | Törnävän kesäteatteri | Something Rotten: Jotain mätää | Ruune Perä |
| 2023 | Seinäjoen kaupunginteatteri | The Addams Family | Lucas (Understudy: Gomez) |
Aiheesta muualla

Antti L. J. Pääkkönen Elonetissä.
Antti L. J. Pääkkönen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet
Päärnäinen

| Päärnäinen |
| --- | --- |

Kaupunki:  Pori
Suuralue:  Läntinen Maa-Pori
Koordinaatit:  61°29′00″N, 021°46′21″E
Kaupunginosa nro:  6
Väkiluku:  1 579 (2013)
Postinumero(t):  28120
Vanha katukyltti 6. osasta.
Hakkisenkatua Päärnäisissä.
Päärnäinen (tunnetaan myös nimellä Kuukkari, ruots. Bärnäs) on Porin kuudes kaupunginosa, jonka rakennuskanta on osin lähes alkuperäistä 1800-luvun lopun ja 1900-luvun alun matalaa empiretyylistä puukerrostaloa ja osin 1960-luvun pienkerrostaloa. Kaupunginosan oikea nimi on Päärnäinen, mutta nimeä ei käytetä tavallisessa puhekielessä, eikä kovin moni edes tunne sitä. Kaupunginosa sijaitsee Keski-Porin alueella keskustan länsipuolella ja Käppärän itäpuolella. Kuudennen kaupunginosan eteläpuolella sijaitsee 10. kaupunginosa Tiilinummi, joka saatetaan joskus virheellisesti mieltää osaksi Kuukkaria. Kalevanpuisto toimii Päärnäisten ja Tiilinummen rajana, Rauhanpuisto erottaa Päärnäisten ja Käppärän.
Kuudes kaupunginosa perustettiin Porin länsilaitaan 1800-luvun lopulla työläisten asuinalueeksi. Aiemmin alueella sijaitsi laaja maakuoppiin rakennettu työläisasuinalue, ns. kuoppakaupunki. Alkuperäinen kaupunginosa käsitti vain nykyisen kaupunginosan itäpuolen. Vuosien varrella kaupunginosaa laajennettiin länteen päin lopulta nykyisen Käppärän kaupunginosan rajalle saakka. Nykyisin kaupunginosa on etenkin nuorten, hyvin toimeentulevien keskuudessa suosittu asuinalue johtuen historiastaan ja idyllisestä ympäristöstään.lähde?
Merkitykselliset kohteet

Kuudennessa kaupunginosassa on useita kulttuurihistoriallisesti merkittäviä kohteita, kuten Pumpputori, Kuoppatori, Ukkokoti ja Käpylä sekä sininen rakennus nimeltä Nummi, jossa on asunut tai asuu useita Porista lähtöisin olevia taiteilijoita. Kuukkarissa on ollut myös useita kymmeniä kauppoja ja pienyrityksiä, jotka näkyvät sittemmin asumuksiksi muutetuissa taloissa muun muassa yhä paikallaan olevina entisinä näyteikkunoina tai kyltteinä asuintalojen ulkoseinillä. Alueen pohjoispuolelta kulkevan Maantiekadun varrella on jäljellä myös joitain Venäjän vallan aikaisia ja sellaisenaan Suomessa harvinaisia kolmikielisiä (suomi, ruotsi ja venäjä) katukylttejä.
Kuudennen osan lähiympäristössä sijaitsevat myös Porin vanha hautausmaa, arkkitehtonisesti merkittävä vesitorni sekä vesitorninpuisto.
Kuudennen kaupunginosan pohjoispuolelta löytyvät lisäksi Porin kaupunginsairaala sekä Päärnäisten päiväkoti. Näiden ympäristö kuuluu nykyisin Porin kansalliseen kaupunkipuistoon, joka oli ensimmäinen laatuaan Suomessa.