stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Partiotyttöjen Maailmanliitto
Organisaatio > Maailmanhallitus

Maailmankomitea (World Board, aiemmin World Committee) on Partiotyttöjen Maailmanliitto toimeenpaneva elin. Hallitukseen kuuluu 12 Maailmankonferenssissa kuuden vuoden kaudelle valittua jäsentä ja viisi maailmanliiton alueiden valitsemaa jäsentä. Lisäksi jäsenenä on virkansa puolesta rahastokomitean puheenjohtaja.
Maailmanhallituksessa istuu tällä hetkellä yksi suomalainen: Heidi Jokinen, joka nousi vuonna 2016 varajäsenestä varsinaiseksi jäseneksi toisen jäsenen luovuttua paikastaan. Muita maailmanhallituksessa istuneita suomalaisia ovat: Anni Collan (1932–1938), Sylvi Visapää (1946–1952, josta puheenjohtajana 1950–1952), Helvi Sipilä (1957–1966) ja Doris Stockmann (1978–1987, josta puheenjohtajana 1984–1987).
Organisaatio > Alueet

Partiotyttöjen Maailmanliitolla on viisi aluetta (Region). Aluejako on muuten samanlainen kuin Partioliikkeen Maailmanjärjestössä, mutta WOSMin Euraasian alue on jaettu WAGGGSin Euroopan alueen ja Aasian ja Tyynenmeren alueen kesken.
|  | Alue |
| --- | --- |
: Aasian ja Tyynenmeren alue
: Afrikan alue
: Arabian alue
: Euroopan alue
: Lähtisen pallonpuoliskon alue
Organisaatio > Maailmantoimisto

Maailmantoimisto (World Bureau) on Partiotyttöjen Maailmanliiton sihteeristö, joka sijaitsee Lontoon Olave Centerissä, Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Maailmantoimisto toimii englanniksi, espanjaksi ja ranskaksi.
Partiokodit

Partiotyttöjen Maailmanliitolla on viisi partiokotia (World Center) eripuolilla maailmaa:
Kusafiri, kiertävä partiokoti Afrikassa
Our Cabaña, Cuernavaca,  Meksiko
Our Chalet, Adelboden,  Sveitsi
Pax Lodge, Lontoo,  Yhdistynyt kuningaskunta
Sangam, Pune,  Intia
Tunnus

Partiotyttöjen Maailmanliiton tunnus on sinisellä taustalla oleva kultainen kolmiapila. Sininen väri symboloi taivasta ja kultainen sieltä hehkuvaa aurinkoa. Apilan lehdyköissä olevat tähdet edustavat partioihanteita ja -lupausta. Lehtisuoni on kompassineula, joka osoittaa oikeaa suuntaa, ylöspäin ja merkin alapäässä oleva tuli, joka kuvastaa rakkauden liekkiä. Tunnuksen uloin ympyrä symboloi yhteistä Maailmanliittoa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Partiotyttöjen Maailmanliitto Wikimedia Commonsissa
Partiotyttöjen Maailmanliiton viralliset sivut
Aasian ja Tyynenmeren alue
  Afrikan alue
  Arabian alue


  Euroopan alue
  Läntisen pallonpuoliskon alue
  Alueet, missä ei ole partiota
Pax Lodge, Lontoo
Kolmiapila-tunnus vuonna 2010 julkaistuissa juhlapostimerkeissä.
Raimo Ilaskivi

| Raimo Ilaskivi |
| --- | --- |
 Ilaskivi vuonna 1982
Helsingin kaupunginjohtaja
 1979–1991  
Edeltäjä:  Teuvo Aura
Seuraaja:  Kari Rahkamo
Kansanedustaja
 1962–1975  
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. toukokuuta 1928 (ikä 96) Ruokolahti
Arvonimi: ylipormestari (1980)
Puoliso:  Airi Ellen Uimonen (1957–)
Tiedot
Puolue:  Kokoomus
Raimo Ilaskivi (vuoteen 1947 Hämäläinen; s. 26. toukokuuta 1928 Ruokolahti) on suomalainen poliitikko. Hän toimi kokoomuksen kansanedustajana (1962–1975), Helsingin kaupunginjohtajana (1979–1991), europarlamentaarikkona (1996–1999) ja puolueensa presidenttiehdokkaana (1994).
Ilaskiven poliittista uraa leimasi markkinatalouden puolustaminen, mutta hän myös arvosteli kasinotaloutta.
Lapsuus ja nuoruus

Raimo Ilaskivi syntyi Tainionkosken Niskalammilla 26. toukokuuta 1928. Hänen isänsä oli Enso-Gutzeitin metsäosaston konttoripäällikkö Ragnar Alfred Hämäläinen ja äiti kansakoulunopettaja Elli Aleksandra Lahtinen. Kenraaliluutnantti Einar Hämäläinen oli hänen setänsä.  Ilaskivi syntyi valekuolleena, mutta kätilö sai hänet hengittämään. Asiasta pelästyneet vanhemmat veivät hänet lastenlääkäri Arvo Ylpön tarkastettavaksi Helsinkiin, missä hänet todettiin terveeksi. Raimon ollessa 4-vuotias perheeseen syntyi toinen lapsi, Virpi.
Ilaskivi harrasti nuorena viulunsoittoa ja oli mukana yhteiskoulun teinikunnan viihdytyskiertueissa Rauhan sotasairaalassa. Ilaskiven isä oli toiminut suojeluskunnan paikallispäällikkönä ja ollut linnoitustöissä Kannaksella. Hänen äitinsä toimi lottana. Talvisodan aikana Ilaskivi oli äitinsä ja sisarensa kanssa paossa ensin Puumalassa ja sitten Siikaisissa. Jatkosodan aikana hän oli koulun kesälomat työvelvollinen. Ilaskiven isä toimi hävittäjälaivueen tiedustelu-upseerina. Sodan kahtena viimeisenä kesänä Ilaskivi toimi suojeluskunnan lähettinä. Sotien jälkeen perhe muutti isän työn mukana Raumalle.
Opinnot ja työura

Ilaskivi valmistui ylioppilaaksi Rauman lyseosta vuonna 1947. Hän jatkoi opintojaan Helsingin yliopistossa ja valmistui valtiotieteiden maisteriksi vuonna 1950 ja lisensiaatiksi 1954. Pääaineena Ilaskivellä oli kansantaloustiede ja sivuaineina finanssioppi ja tilastotiede. Vuosina 1952–1953 Ilaskivi toimi Helsingin yliopistossa kansantaloustieteen assistenttina. Lukuvuoden 1953–1954 hän valmisteli lisensiaatintyötään ja väitöskirjaansa Asla-stipendiaattina Chicagon yliopistossa. Ilaskivi väitteli valtiotieteiden tohtoriksi vuonna 1958 väitöskirjalla Finanssijärjestelmän automaattinen vastavaikutus suhdanteiden vaihtelussa. Hän toimi Helsingin yliopiston kansantaloustieteen dosenttina 1959–1979.
Vuosina 1951–1954 Ilaskivi toimi Pohjoismaiden yhdyspankissa tilastovirkailijana. Vuodesta 1954 hän työskenteli Suomen Pankkiyhdistyksessä ensin tiedotusosaston päällikkönä (1954–1960), sitten asiamiehenä (1961–1972) ja lopulta toimitusjohtajana (1972–1979). Ilaskivi toimi myös Suomen Teollisuuspankin toimitusjohtajana (1957–1979), Helsingin arvopaperipörssin ensimmäisenä varajohtajana (1961–1964) ja johtajana (1964–1979) sekä Vientiluotto Oy:n toimitusjohtajana (1956–1962).
Politiikka ja luottamustoimet

Ilaskivi oli Helsingin kaupunginvaltuutettu vuosina 1957–1979 ja kaupunginhallituksen jäsen 1959–1979. Vuonna 1958 hän toimi pääministerin sihteerinä. Ilaskivi valittiin kansanedustajaksi eduskuntavaaleissa 1962. Hän istui eduskunnassa vuoteen 1975 ja oli kokoomuksen eduskuntaryhmän puheenjohtaja vuosina 1972–1973 ja 1974–1975. Ilaskivi johti myös pankkivaliokuntaa vuosina 1966–1969. Presidentin valitsijamiehenä hän toimi vuosien 1968, 1978 ja 1982 vaaleissa. Ilaskivi valittiin vielä eläkeläisenä Euroopan parlamenttiin vuosiksi 1996–1999.
Monet Ilaskiven tehtävät päättyivät, kun hänet valittiin vuonna 1979 Helsingin kaupunginjohtajaksi. Hän hoiti tehtävää vuoteen 1991. Vuonna 1980 hänelle myönnettiin ylipormestarin arvonimi. Ilaskivi oli kokoomuksen presidenttiehdokkaana vuoden 1994 vaaleissa ja sai neljänneksi eniten ääniä.
Monien virkojen, toimien ja luottamustoimien ohella Ilaskivellä on ollut useita eri yritysten hallintoneuvostojen ja hallitusten jäsenyyksiä.
Yksityiselämä

Ilaskivi on ollut vuodesta 1957 naimisissa Airi Ilaskiven (o.s. Uimonen) kanssa. Heidän poikansa Ari Ilaskivi (s. 1959) on työskennellyt muusikkona ja ensihoitajana.
Helsingin ylipormestarina toimiessaan Ilaskivi sävelsi ja sanoitti kappaleen "Helsinki-valssi", joka julkaistiin Eino Grönin, Eija Ahvon, Maarit Hurmerinnan ja Vesa-Matti Loirin laulamana ja Uuden Musiikin Orkesterin säestämänä Helsingin kaupungin kustantamalla Helsingin laulu -levyllä.
Kunniamerkit

Ilasikivi on palkittu lukuisilla koti- ja ulkomaisilla kunniamerkeillä
Suomen Leijonan ritarikunnan suurristi
Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 1. luokan komentajamerkki
Konstantinus Suuren ritarikunnan suurristi
Vuosina 1999–2009 Ilaskivi oli kansainvälisen, ekumeenisen, Aleksandrian ja koko Afrikan patriarkan ja paavi Theodoros II:n suojeleman Konstantinus Suuren Ritarikunnan kansleri. Vuonna 2009 hänet kutsuttiin Ritarikunnan varasuurmestariksi. Suojelija on myöntänyt hänelle ainoana evankelis-luterilaisen kirkon jäsenenä korkeimman maallikolle suotavan arkontin arvon.
Teokset

Finanssijärjestelmän automaattinen vastavaikutus suhdanteiden vaihtelussa.  (Väitöskirja)  Helsinki:  Helsingin yliopisto, 1958.
Rahapolitiikka ja taloudellinen tasapaino Suomessa toisen maailmansodan jälkeen.  Helsinki:  Kansantaloudellinen yhdistys, 1959.
Me ja mahdollisuutemme.  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1969.
Välikysymys.  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1971.
Hyvät ja pahat eli ajatuksia tiestä sosialismiin.  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1974.  ISBN 951-26-0944-4
Huomisen haasteet: Ajatuksia 1980-luvulle siirryttäessä.  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1979.  ISBN 951-26-1738-2
Helsingin herrat.  Helsinki:  Otava, 1983.  ISBN 951-1-07605-1
Kolme elämää: Ajatuksia menneestä aikajanasta ja tulevasta.  Helsinki:  Otava, 1991.  ISBN 951-1-11648-7
HYTKY

HYTKYn logo
HYTKY eli Helsingin yliopiston teknokulttuurin ystävät ry on vuonna 1996 perustettu elektronisen musiikin kulttuuriyhdistys ja HYY:n alainen opiskelijajärjestö. Hytkyn tavoitteena on edistää elektronisen musiikin kulttuuria ja sen tuntemusta, sekä itse tehtyä, epäkaupallista ja yhteisöllistä teknokulttuuria. Hytkyn toimintaan kuuluu muun muassa elektronisen musiikin kulttuuritapahtumien ja koulutusten järjestäminen. Hytky on Entropyn ohella yksi vanhimmista vieläkin aktiivisista elektronisen musiikin kulttuuriyhdistyksistä.
Bambie Thug

| Bambie Thug |
| --- | --- |
 Bambie Thug vuonna 2024.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Bambie Ray Robinson
Syntynyt: 6. maaliskuuta 1993 (ikä 31) Macroom, Cork, Irlanti
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Bambie Thug
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2020–
Tyylilajit:  hyperpunk
Aiheesta muualla
hausofthug.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Bambie Ray Robinson (s. 6. maaliskuuta 1993 Macroom, Cork, Irlanti), tunnettu myös taiteilijanimellään Bambie Thug, on irlantilainen laulaja ja lauluntekijä. Robinson opiskeli alun perin balettinäyttelijäksi ja muutti Lontooseen tanssijaksi. Opintojen aikana hän kuitenkin mursi kätensä ja siirtyi opiskelemaan musiikkiteatteria, mikä johti myöhemmin Robinsonin aloittamaan musiikillisen uran.
Vuonna 2024 Robinson osallistui Irlannin Eurosong 2024 -euroviisukarsintaan kappaleella ”Doomsday Blue”. Hän voitti karsinnan ja täten edusti Irlantia vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa. Hän tuli kilpailun finaalissa kuudennelle sijalle saatuaan yhteensä 278 pistettä, joista 136 yleisöltä ja 142 ammattilaisraadeilta.
Diskografia > EP:t

Psilocyber (2021)
High Romancy (2021)
Cathexis (2023)
Diskografia > Singlet

”Birthday” (2021)
”P.M.P” (2021)
”Kawasaki (I Love It)” (2022)
”Headbang” (2022)
”Tsunami (11:11)” (2022)
”Merry Christmas Baby” (2022)
”Egregore” (2023)
”Careless"”(2023)
”Last Summer (I Know What You Did)” (2023)
”Doomsday Blue” (2023)
Käännös suomeksi
Herman Saxman

Herman Saxman (Saksman) (ven. Герман Абрамович Саксман, 13. lokakuuta 1884 Keuruu – 3. huhtikuuta 1939 Petroskoi) oli suomalainen ammattiyhdistysjohtaja ja neuvostoliittolainen hallintovirkailija.
Elämäkerta

Herman Saxman syntyi kivityömiehen perheeseen, joka vaihtoi usein asuinpaikkaa isän työskennellessä rautatienrakentajana. Saxman kävi alakoulun Antreassa ja lähti 14-vuotiaana kotoa aloittaakseen itsenäisen elämän. Hän työskenteli Viipurissa sisävesihöyrylaivojen lämmittäjänä ja suoritti konemiehen tutkinnon.
Nuorsuomalaiseen nuorisoseuraan kuulunut Saxman liittyi Suomen Sosialidemokrattiseen Puolueeseen vuonna 1900 ja oli punakaartin jäsen vuoden 1905 suurlakon aikana. Hän kuului myös Suomen Metallityöntekijäin Liittoon ja toimi sen puheenjohtajana vuosina 1908–1915. Ammattiyhdistystoiminnan kautta Saxman tutustui Aleksanteri Schottmannin, Adolf Taimen ja Jukka Rahjan kaltaisiin bolševikkeihin. Hän kuului itsekin bolševikkiryhmään palvellessaan konemiehenä torpeedoveneessä vuosina 1916–1917.
Suomen sisällissodan syttyessä Saxman nimitettiin kansanvaltuuskunnan kauppa- ja teollisuusosaston sihteeriksi. Maaliskuussa 1918 hänet komennettiin Pietariin valmistelemaan punakaartilaisten evakuointia Suomesta.
Venäjällä Saxman lähetettiin vuonna 1921 rakentamaan Karjalan työkansan kommuunia. Hän työskenteli Karjalan kansantalousneuvoston johtajana vuosina 1922–1924, oli perustamassa Kontupohjan puunjalostuskombinaattia ja toimi metsätrusti Karellesin hallinnon puheenjohtajana vuoteen 1928 saakka. Saxman työskenteli Karjalan autonomisen neuvostotasavallan kevyen teollisuuden kansankomisaarina vuosina 1932–1933 ja Kiestingin teollisuuskombinaatin johtajana vuodesta 1934. 1930-luvun alussa Saxman vaikutti myös NKP:n Petroskoin kaupunkijärjestön yhteydessä toimineessa Suomen Kommunistisen Puolueen tukiryhmässä.
Saxman vangittiin heinäkuussa 1937 osana niin sanottua Gyllingin–Rovion juttua. Häntä syytettiin vastavallankumouksellisesta ja nationalistisesta toiminnasta ja vakoilusta Suomen hyväksi. Saxman tuomittiin ammuttavaksi, mutta hän kuoli lopulta kidutuksen seurauksena Petroskoin vankilan sairaalassa. Hänen maineensa palautettiin vuonna 1956.
Nabatîyé

| Nabatîyé Nabatieh |
| --- | --- |

 Nabatîyé
 Koordinaatit: 33°21′50″N, 35°29′15″E 
Valtio:   Libanon
Hallintoalue:  Nabatîyé
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nabatîyé tai Nabatieh (arab. النبطية‎, An-Nabaṭiyya) on kaupunki Libanonin eteläosassa. Kaupunki on pääosin šiialaisten asuttamaa. Lähellä sijaitsee ristiretkeläisten aikanaan käyttämä Beaufortin linna.
Maantiede

Nabatîyé sijaitsee Libanonin eteläosassa Nabatîyén hallintoalueella. Nabatîyé on alueen hallinnollinen keskus. Kaupunki on myös Jabal Amilin alueella lähellä Libanonvuorten eteläosia.
Historia

Lähellä Nabatîyéta sijaitsee ristiretkeläisten käyttämä Beaufortin linna. Linnan valtasi Jerusalemin kuningas Fulk vuonna 1139. Salah al-Din eli länsimaalaisittain Saladin valtasi sen vuonna 1190, mutta se annettiin myöhemmin takaisin. Lopullisesti se menetettiin mamelukkisulttaani Bainbarsin joukoille vuonna 1268. Mamelukkien valtaannousun jälkeen Nabatîyésta tuli šiialaisen oppineisuuden keskus monien muiden Jabal Amilin pienempien paikkakuntien tapaisesti.
Osmanien valtakunnassa paikallisten šiialaisten ja valtakunnan välit vaihtelivat usein. Šiialaiset keräsivät joskus veroja viranomaisten puolesta sunnalaisilta ja kristityiltä. Toisaalta he kävivät joskus myös taisteluja osmaneja vastaan. Vuonna 1666 Nabatîyén lähellä kukistettiin Sidonin kuvernöörin joukot ja 1770-luvulla Jabal Amilin šiioja ja Zahir al-Umarin joukkoja vastaan taistelleet Damaskoksen kuvernööri Yusuf Šihabin joukot.
Taisteluja Nabatîyén tuntumassa käytiin myös myöhemmin. Vuoden 1983 Libanonin sodan aikana Israelin joukot etenivät kaupunkiin Husain ibn Alin ašura-juhlapäivänä 16. lokakuuta. Tapahtuma johti laajoihin mellakoihin. Myöhemmin sisällissodan aikana paikalla taisteltiin Hizbollahin ja Amal-liikkeen välillä.
Talous

Nabatîyéta ympäröivä maaseutu on ollut tunnettua etenkin tupakan kasvatuksesta. Tupakan ohella alueella kasvatetaan esimerkiksi oliiveja, viikunoita ja viljaa. Viereinen Beaufortin linna on matkailukohde.
Väestö

Nabatîyén asukkaat ovat pääasiassa šiialaisia muslimeja. Kaupungissa on myös kreikkalaiskatolilainen vähemmistö.
Lähellä sijaitseva Beaufortin linna.
Katukuvaa vuodelta 1960.
Sorites-paradoksi

Sorites-paradoksi (< kreik. σωρός, sōros, kasa, pino; adj. σωρίτης, sōritēs) tai Eubulideen paradoksi on kielellinen paradoksi, joka syntyy monien predikaattien epämääräisyydestä: emme osaa sanoa täsmällisesti, missä vaiheessa jokin pienistä eroista kasautuva ominaisuus muuttuu toiseksi tai lakkaa olemasta.
Paradoksia kuvataan yleensä hiekkakasalla. Paradoksi rakentuu siitä, mikä on hiekkakasa: kun meillä on olemassa hiekkakasa, ja otamme siitä yhden hiekanjyvän pois, se on yhä hiekkakasa, josta voimme ottaa hiekanjyvän ilman että se lakkaa olemasta hiekkakasa. Tätä jatkettaessa loputtomiin törmätään kuitenkin ristiriitaan, koska hiekkakasassa ei ole ääretöntä määrää hiekanjyväsiä. Pinoparadoksin voi rakentaa myös toiseen suuntaan; yksi hiekanjyvä ei ole hiekkakasa. Jos lisätään yhteen toinen jyvä, saadaan kaksi jyvää, mutta tämäkään ei ole vielä kasa. Jossain vaiheessa hiekanjyvät kuitenkin muodostavat kasan.
Sorites-paradoksi ei ole looginen paradoksi, siinä ei ole sisäistä ristiriitaa. Tämä paradoksi ratkeaa kielen tulkitsemisen kautta. Paradoksissa viitataan kielen ilmaisujen "hiekkakasa" eri sisältöihin. Emme voi eksaktisti määrittää missä vaiheessa kasa muuttuu yksittäisten hiekanjyvien joukoksi. Tämän vuoksi jos päättelyketju osoittaa jotain asiaa ristiriitaiseksi ja joutuu pinoparadoksiin, ei asia ole virheellinen, vaan sen sijaan itse päättelyketju on virheellinen.
Paradoksin ensimmäinen muotoilu on pantu Eubulideen nimiin.
Paradoksin muunnelmat > Hiekanjyvän paradoksi

Kuvitellaan hiekkakasa, josta poistetaan yksittäin hiekanjyviä. Voidaan muodostaa argumentti seuraavilla premisseillä:
Jos molemmat premissit hyväksytään, toisen premissin toistuva soveltaminen niin, että hiekkakasa pienenee jokaisella kierroksella yhdellä hiekanjyvällä, pakottaa myöntämään myös sen, että yksi ainoa hiekanjyvä muodostaa hiekkakasan.
Koska useimmat kuitenkin kieltäisivät johtopäätöksen, se voidaan torjua kieltämällä jompikumpi premisseistä. Joku voisi esittää vastaväitteen, ettei 1 000 000 hiekanjyvää muodosta hiekkakasaa. Luku 1 000 000 on kuitenkin sattumalta valittu suuri luku, ja argumentti pätisi mille tahansa suurelle luvulle. Tällöin olisi kiellettävä kokonaan se, että ylipäätään on olemassa hiekkakasoja. Muun muassa Peter Unger on omaksunut tämän lähestymistavan.
Vaihtoehtoisesti voidaan kieltää toinen premissi. Tällöin voidaan väittää, ettei jokaiselle hiekkakasalle päde se, että siitä voidaan poistaa yksi hiekanjyvä niin, että tuloksena on edelleen hiekkakasa. On myös mahdollista väittää, että myös yksi hiekanjyvä (tai jopa nolla hiekanjyvää) muodostaa hiekkakasan.
Paradoksin muunnelmat > Kaljun miehen paradoksi

Soritesparadoksia voidaan kuvata myös siten, että kun poistamme tukasta hiuksen, pysyy tukka tukkana; samalla kuitenkin jossain vaiheessa nypintää henkilö muuttuu kaljuksi.
Eubulides esitti tämän niin päin, että yksihiuksinen mies on kalju, samoin kaksihiuksinen, mutta mihin vedetään raja, kuinka monta hiusta miehellä tulee olla, ettei hän enää ole kalju? Paradoksin nimi oli falakros eli kaljun miehen paradoksi.
Paradoksin muunnelmat > Muita

Paradoksi voidaan esittää myös monilla muilla ominaisuuksilla, kuten ”pituus”, ”rikkaus”, ”vanhuus”, ”sininen” ja niin edelleen. Bertrand Russell on esittänyt artikkelissaan ”Vagueness” kaiken luonnollisen kielemme ja jopa loogisten konnektiivien olevan samalla tavalla epämääräisiä.
Ehdotettuja ratkaisuja > Kiinteän rajan asettaminen

Yleinen ensimmäinen vastaus paradoksin ratkaisuksi on ehdottaa jonkin kiinteän minimirajan asettamista hiekanjyvien määrälle, jotta niiden kokonaisuus olisi hiekkakasa. Jos kiinteä raja asetettaisiin esimerkiksi 10 000 hiekanjyvään, voitaisiin väittää, että alle 10 000 hiekanjyvän kokonaisuus ei olisi hiekkakasa ja yli 10 000 hiekanjyvän kokonaisuus olisi hiekkakasa.
Näin hiekkakasa voidaan määritellä induktiivisesti hiekanjyvien vähentämisen sijaan, seuraavalla tavalla:
ja säätää ensimmäisessä premississä esiintyvä hiekkakasan pienin mahdollinen hiekanjyvien määrä jollekin hyväksytylle tasolle.
Tällainen ratkaisu on kuitenkin epätyydyttävä, koska 9 999 ja 10 001 hiekanjyvän kokonaisuudella ei vaikuta olevan merkittävää eroa. Mikään raja, miten tahansa se asetetaankaan, johtaa takaisin samanlaiseen epämääräisyyteen kuin alkuperäisessä tilanteessakin. Rajan tarkkuus hämää, mutta ei poista epämääräisyyttä. Rajan määrittäminen ei myöskään vastaa sitä, miten käytämme luonnollista kieltä hiekkakasoista puhuessamme.
Timothy Williamson ja Roy Sorensen ovat ehdottaneet, että kiinteät rajat ovat kyllä olemassa, mutta ne ovat välttämättä tuntemattomia.
Ehdotettuja ratkaisuja > Supervaluationismi

Supervaluationismi on semantiikka, joka on tarkoitettu viittauksen kohdetta vailla olevien singulaaristen termien ja epämääräisyyden käsittelyyn. Ajatellaan esimerkiksi lausetta ”Pegasos pitää lakritsista”, jossa Pegasoksella ei ole viittauksen kohdetta. Mikä lauseen totuusarvo olisi? Pegasos-myyttikään ei tarjoa mitään ratkaisua. Toisaalta voimme ajatella lausetta ”Pegasos pitää lakritsista tai Pegasos ei pidä lakritsista”, joka on muotoa  Lp\lor \neg {}Lp (eli Lp tai ei-Lp). Eikö jälkimmäinen lause olisi aina tosi, riippumatta lauseen muusta sisällöstä? Supervaluationismin mukaan sen tulisi olla.
Rosanna Keefen mukaan muotoa ”jokin on F” oleva väittämä voi olla tosi vaikkakaan mikään sen substitutionaalinen instanssi ei ole tosi. Esimerkiksi, vaikka ei ole olemassa mitään sellaista pituutta h, jolla väittämä ”ihmiset joiden pituus on h ovat pitkiä, mutta ihmiset joiden pituus on h - 0,1 mm eivät ole pitkiä” olisi tosi, sen eksistenssikvantifioitu muoto ”on olemassa pituus x niin, että ihmiset joiden pituus on x ovat pitkiä, kun taas ihmiset, joiden pituus on x - 0,1 mm eivät ole pitkiä” on tosi. Vastaavasti universaalikvantifioitu väittämä voi olla epätosi ilman, että mikään sen substitutionaalinen instanssi on epätosi.
Kun Sorites-paradoksi esitetään joukkona ehtolauseita, joku lauseista on aina epätosi, ja muiden joukossa voi olla lauseita, jotka eivät ole enempää tosia kuin epätosiakaan. Keefen mukaan Sorites-paradoksin tapauksessa supervaluationismi välttää paradoksin, koska sen ei tarvitse hyväksyä kaikkia premissejä.
Ehdotettuja ratkaisuja > Moniarvoiset logiikat

Toinen lähestymistapa on käyttää moniarvoista logiikkaa. Kahden loogisen tilan, ”kasa” ja ”ei-kasa”, sijasta voidaan käyttää kolmiarvoista järjestelmää, esimerkiksi ”kasa”, ”epävarma” ja ”ei-kasa”. Kolmiarvoinen järjestelmä ei kuitenkaan ratkaise varsinaista ongelmaa täysin, koska tällöin seuraa kysymys, mihin vedetään raja toisaalta ”kasan” ja ”epävarman” välille, ja toisaalta ”epävarman” ja ”ei-kasan” välille. Kolmas totuusarvo voidaan ymmärtää esimerkiksi ”totuusaukkona” (truth gap).
Sumea logiikka mahdollistaa loogisten tilojen jatkumon, jossa on äärettömän monta totuusarvoa. Jatkumo voidaan jakaa alueisiin, jotka vastaavat esimerkiksi sellaisia luokkia kuin ”varmuudella kasa”, ”enimmäkseen kasa”, ”osittain kasa”, ”hieman kasa” ja ”ei kasa”.
Ehdotettuja ratkaisuja > Hysteresis

Eräs lähestymistapa on käyttää hystereesiä. Se voidaan määritellä muistin omaavaksi järjestelmäksi, joka voi olla miten monessa tilassa tahansa. Järjestelmällä voi olla tieto siitä, minkälaisesta tilasta hiekkakasa lähti. Samansuuruisia hiekkamääriä voidaan tällöin pitää kasoina tai ei, riippuen siitä, mikä niiden historia on. Jos suuri hiekkakasa (joka on eittämättä kasa) pienenee vähitellen, se säilyttää asemansa kasana silloinkin, kun sen tämänhetkinen hiekan määrä on vain muutamia hiekanjyviä. Jos tämä tila kuitenkin jatkuu pitkään, se voi menettää kasan asemansa.
Ehdotettuja ratkaisuja > Konsensus

Sanan ”kasa” merkitys voidaan yrittää asettaa vetoamalla konsensukseen. Tällöin voitaisiin katsoa, että hiekanjyvien kokonaisuus on hiekkakasa siinä suhteessa, kuinka monta prosenttia ihmisistä pitäisi sitä kasana.
Ryhmä ihmisiä voi päättää, että:
Yksi hiekanjyvä ei muodosta hiekkakasaa.
10 000 hiekanjyvää muodostaa hiekkakasan.
Näiden kahden ääripään välillä yksittäiset ryhmän jäsenet voivat olla eri mieltä siitä, voidaanko hiekanjyvien kokonaisuutta pitää hiekkakasana. Näin hiekanjyvien kokonaisuutta ei voida varmuudella määritellä kasaksi tai ei-kasaksi, vaan kyseessä on enemmän todennäköisyyden kaltainen tilanne.
Kirjallisuutta

Burns, L.: Vagueness: An Investigation into Natural Languages and the Sorites Paradox.  Springer, 1991.  ISBN 0-792-314891
Aiheesta muualla

Hyde, Dominic: Sorites Paradox The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Koskensilta, Risto: Tarkkaa, aivan liian tarkkaa. Malliteoreettiset epätarkkuuden teoriat ja liiallisen tarkkuuden ongelma (Arkistoitu – Internet Archive). Pro gradu -työ. Tampereen yliopisto 2013.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Sorites paradox
Käännös suomeksi