stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Karel Baroch
Aiheesta muualla

Profiili FIBA Archive (englanniksi)
Tšekkoslovakian joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1967
4 Marek ·
5 Zídek ·
6 Bobrovský ·
7 Mrázek ·
8 Konvička ·
9 Baroch ·
10 Mifka ·
11 Zedníček ·
12 Pištělák ·
13 Ammer ·
14 Tomášek ·
15 Růžička ·
Valmentaja Heger
Tšekkoslovakian joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1969
4 Novický ·
5 Zídek ·
6 Konopásek ·
7 Bobrovský ·
8 Konvička ·
9 Baroch ·
10 Mifka ·
11 Zedníček ·
12 Pištělák ·
13 Ammer ·
14 Blažek ·
15 Růžička ·
Valmentaja Ordnung
Karel Berman

| Karel Berman |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. huhtikuuta 1919
Kuollut: 11. elokuuta 1995 (76 vuotta)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Karel Berman (14. huhtikuuta 1919 Jindřichův Hradec – 11. elokuuta 1995 Praha) oli tšekkiläis-juutalainen säveltäjä ja oopperalaulaja.
Berman joutui maaliskuussa  1943 Theresienstadtin keskitysleirille. Hän oli mukana leirin kulttuurielämässä laulajana, säveltäjänä ja ohjaajana. Hän muun muassa toi näyttämölle 1944 yhdessä Rafael Schächterin kanssa Pavel Haasin Neljä laulua kiinalaisiin runoihin. Hän selviytyi hengissä leiriltä ja tuli myöhemmin tunnetuksi oopperalaulajana.
Bermanin Reminiscences-sarja pianolle julkaistiin vuonna 2000.
Kirjallisuutta

Herbert Gantschacher Viktor Ullmann - Zeuge und Opfer der Apokalypse / Witness and Victim of the Apocalypse / Testimone e vittima dell'Apocalisse / Svědek a oběť apokalypsy / Prič in žrtev apokalipse. ARBOS-Edition, Arnoldstein- Klagenfurt - Salzburg - Wien - Prora - Prag 2015,  ISBN 978-3-9503173-3-6, S. 125, S. 139, S. 271, S. 286
Varsovan suuri synagoga

| Varsovan suuri synagoga |
| --- | --- |
 Synagoga 1910-luvulla.
Perustiedot
Sijainti:  Varsova, Puola
Koordinaatit:  
Rakennustyyppi:  synagoga
Uskonnollinen käyttö:  reformijuutalaisuus
Arkkitehtuuri
Arkkitehdit:  Leandro Marconi
Valmistumisvuosi:  1878 (tuhottu 1943)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Varsovan suuri synagoga (puol. Wielka Synagoga w Warszawie) oli reformijuutalainen synagoga Varsovassa, Puolassa. Se avattiin roš hašanan aikana 26. syyskuuta 1878. Valmistuessaan synagoga oli maailman suurin. Se sijaitsi Tłomackien kadulla.
Jürgen Stroop räjäytti synagogan Varsovan geton kansannousun jälkeen 16. toukokuuta 1943.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Varsovan suuri synagoga Wikimedia Commonsissa
Kaarlo Kaslin

Kaarlo Edwin Kaslin (11. maaliskuuta 1887 Helsinki – 12. maaliskuuta 1963 Mikkeli) oli suomalainen kirjallisuuden suomentaja ja näytelmäkirjailija.
Teoksia

Kivirannan pientila. WSOY 1921, 2. painos 1923, 3. painos 1930
Rakkaita vihollisia: 1-näytöksinen laulunäytelmä; alkusoiton ja laulut säv. Eino Rönnmark. Sarja: Werner Söderström oy:n näytelmäsarja 80. WSOY 1923
Suomennoksia

Ingeborg Maria Sick: Carina; alkukielestä suomentanut K. K-n. WSOY 1919
Pehr Boierth: Hyödätyslavat: etupäässä pienten kasvitarhojen omistajille; toisesta painoksesta suomentanut K. Kaslin. Sarja: Kariston tietokirjasto 3. Karisto 1920
Birger Rösiö: Kannattava lammashoito; Suomen oloihin sovitellen suomentanut K. Kaslin. Sarja: Kariston tietokirjasto 4. Karisto 1920
Aleksei Remizov: Kärsimyskumppanit, suom. K. Kaslin Hämeenlinna: Karisto 1926
Varsovan sopimus (1922)

Varsovan sopimus (myös reunavaltiosopimus) oli 17. maaliskuuta 1922 solmittu yhteistyösopimus, jonka allekirjoittivat Suomen, Viron, Latvian ja Puolan ulkoministerit. Kyse oli Puolan ajamasta pyrkimyksestä luoda taloudellinen ja poliittinen vastavoima Saksalle ja Neuvosto-Venäjälle. Sopimus kariutui, koska Suomen eduskunta ei vahvistanut sopimusta, jota ulkoministeri Rudolf Holsti ajoi. Vennolan II hallitus kaatui epäluottamuslauseeseen.
Sopimuksen keskeinen sisältö

Artikla 2: Valtiot eivät saa solmia sopimuksia, jotka olisivat jonkun toisen valtion haitaksi.
Artikla 3: Valtioiden on tiedotettava tekemistään sopimuksista muille valtioille.
Artikla 6: Valtioiden on ratkottava erimielisyydet rauhanomaisesti.
Artikla 7: Päättävät välittömästi seurauksista, jos jokin valtio joutuu hyökkäyksen kohteeksi.
Voodoo Child

Voodoo Child voi olla:
Voodoo Child (Slight Return), Jimi Hendrixin kappale.
Voodoo Chile, Jimi Hendrixin toinen melkein samanniminen kappale.
Voodoo Child (Rogue Traders), Rogue Tradersin single.
Kaksi Mobyn julkaisemaa singleä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Voodoo Child”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jäänmurtaja Voima

| Jäänmurtaja Voima |
| --- | --- |

Tyyppi:  Jäänmurtaja
Rakennustelakka:  Wärtsilä-yhtymän Hietalahden telakka, Helsinki
Rakennusnumero:  349
Vesillelasku:  27. marraskuuta 1952
Luovutettu:  12. helmikuuta 1954
Tekniset tiedot
Pituus:  83,52 m
Leveys:  19,41 m
Syväys:  7,00 m
Uppouma:  5209 t
Bruttovetoisuus:  4159 brt
Nettovetoisuus:  1248 nrt
Miehistö:  12 + 30 = 42
Voima ja väyläalus Letto.
Voima on suomalainen jäänmurtaja, joka valmistuessaan oli ensimmäinen kahdella keulapotkurilla varustettu jäänmurtaja Itämerellä ja koko maailmassa. Voiman suuri koneteho ja hyvä ohjailtavuus (laiva kääntyy paikallaan ja voi liikkua sivuttain) herättivät kiinnostusta naapurimaissakin. Rakentajatelakalleen murtaja oli hyvä näyte telakan työ- ja suunnittelutaidoista. Wärtsilä rakensikin Voimalle kolme sisaralusta Neuvostoliittoon (Kapitan Belousov 1954, Kapitan Voronin 1955 ja Kapitan Melehov 1956) ja yhden Ruotsiin (Oden 1957).
Laiva vuonna 1954

Sodan jälkeen Suomen talvimerenkulun täytyi tulla toimeen pienillä, vanhoilla ja pienitehoisilla jäänmurtajilla. Murtajat Jääkarhu ja Voima oli luovutettu sotakorvauksina Neuvostoliittoon, joten Suomen viidestä murtajasta vain Sisu oli moderni.
Heti sodan jälkeen ei ollut taloudellisesti mahdollista rakennuttaa uutta murtajaa, mutta jo vuonna 1946 alkoi toimikunta hahmotella sen ominaisuuksia. Uusi murtaja suunniteltiin avomerikäyttöön ja niin leveäksi, että sen tekemässä uomassa voisivat liikkua 10 000 tonnin (dwt) kuivalastilaivat ja 16 000 tonnin säiliölaivat. Uuden murtajan, josta käytettiin nimeä "Into", luonnosteli jäänmurtajaspesialisti, diplomi-insinööri K. Albin Johansson. Käytännön toteutuksen laati Hietalahden telakan piirustuskonttorin johtaja diplomi-insinööri Ernst G. Bäckström.
Kokonaan hitsaamalla tehtyyn Voimaan rakennettiin kaksi yhtäjaksoista kantta: pääkansi ja yläkansi. Laivan piirteitä hallitsi pitkä keulakoroke ja keskilaivan täyttävä yläkannella oleva kansirakennus. Kaksoispohja oli koko laivan mitalla ja laidoituskin oli vahva, paksuimmillaan 30 millimetriä. Pääkannen alapuoli oli jaettu poikittaislaipioilla kymmeneen vesitiiviiseen osastoon. Pitkittäislaipiot jakoivat tilan neljään konehuoneeseen, kahteen lastitilaan ja kahdeksaan sivutankkiin.
Koneisto 1954

Voiman sähköisen voimansiirtojärjestelmän rakensi Strömberg Pitäjänmäellä. Jokainen kuudesta dieselmoottorista käytti omaa kaksoisgeneraattorian (6 × 1 370 kW). Näiden tasavirtageneraattorien virta syötettiin muunnetussa Leonard-kytkennässä neljään potkurimoottoriin (4 × 2 574 kW, jännite 2 × 400 V). Dieselmoottorit pyörivät koko ajan samaan suuntaan täydellä teholla. Tavallisesti peräpotkurit saivat kaksi kolmasosaa kokonaistehosta ja keulapotkurit yhden kolmasosan. Tarpeen vaatiessa tehonjako voi olla päinvastainenkin. Potkurimoottorien vääntömomentin kasvaminen pyörimisnopeuden pienetessä vähensi vaaraa, että potkuri pysähtyisi ja juuttuisi jäihin kiinni.
Nelisiipisten teräspotkureiden pyörimisnopeutta ja pyörimissuuntaa voitiin ohjata komentosillalta. Peräpotkurien halkaisija oli 4,2 metriä, kummankin paino 9 800 kilogrammaa ja niiden akselien halkaisija oli 400 millimetriä. Keulapotkurien halkaisija oli 3,5 metriä ja paino 8 360 kilogrammaa. Voiman keulapotkurit osoittautuivat käytössä liian suuriksi, sillä niiden akselilinjat vaurioituivat jääahtaumissa. Uudempiin murtajiin asennettiin sen vuoksi pienemmät keulapotkurit.
Katsottaessa aluksen kulkusuuntaan pyöri oikeanpuoleinen keulapotkuri vastapäivään ja vasen myötäpäivään. Näin saatiin hyvä vesihuuhtelu jäiden ja rungon väliin. Yhdellä keulapotkurilla ja kahdella peräpotkurilla varustetut murtajat, kuten Sisu (1939), olivat vaikeissa jääolosuhteissa joutuneet etenemään perä edellä. Vain yhdellä keulapotkurilla varustetuissa murtajissa vesihuuhtelu on toisella kyljellä paljon pienempi kuin toisella. Yksi potkuri pyrkii pyöriessään myös kääntämään laivaa, pyörimissuunnasta riippuen joko vasemmalle tai oikealle. Voiman peräpotkurit pyörivät päinvastaiseen suuntaan, jotta vesivirta työntäisi jäälaatat kiintojään alle ja murtajan tekemä uoma puhdistuisi. Kun saman puolen potkurit pantiin työntämään vastakkain, laiva alkoi liikkua sivuttain.
| Koneisto | Vuonna 1954 | Vuonna 1979 |
| --- | --- | --- |
| Valmistaja, tyyppi | Atlas-Diesel K 58 M, Tukholma | Wärtsilä 16V22, Vaasa |
Lukumäärä: 6
| Akseliteho | 7 723 kW | 10 200 kW |
| Sylinterien lukumäärä | 8 | 16 |
| Sylinterien halkaisija | 340 mm | 220 mm |
| Iskun pituus | 570 mm | 240 mm |
Voiman kallistelujärjestelmä pystyi pumppaamaan 160 tonnia vettä 90 sekunnista kumpaankin kallistustankkiin. Ruotsalaisesta Ymeristä saatujen kokemusten perusteella Voimaankin asennettiin kaksi tutkaa: suurempitaajuisella arvioitiin jäätilannetta ja toisella määritettiin avustettavien laivojen sijaintia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jäänmurtaja Voima Wikimedia Commonsissa
Alusesittely Arctia Icebreaking Oy:n sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen jäänmurtajat
| --- | --- |
Dieselsähköiset:   Sisu  Voima  Karhu  Murtaja  Sampo  Tarmo  Varma  Apu  Urho  Sisu  Otso  Kontio  Fennica  Nordica  Botnica  Polaris 
Höyrymurtajat:   Murtaja  Sampo  Apu  Tarmo  Wäinämöinen  Ilmarinen  Voima  Jääkarhu  Suursaari 
Nykyisin Suomen valtion käytössä olevat jäänmurtajat lihavoituna
Voima Katajanokan laiturissa kesällä 2006.
Karhujärvi (Kuhmoinen)

| Karhujärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kuhmoinen
Koordinaatit:  61°36′43″N, 25°02′24″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pääskylänjoen valuma-alue (35.76)
Laskujoki:  suo-oja Selkäjärveen 
Järvinumero:  35.766.1.011
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  141,6 m  
Rantaviiva:  1,287 km  
Pinta-ala:  5,039 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKarhujärvi 
Karhujärvi on Pirkanmaalla Kuhmoisten Poikuskulmalla sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 5,0 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee Kulomäen ja Sopesjärven välisessä metsämaastossa. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä ja sen rannat ovat soistunutta metsämaata. Lähin polku tulee järven pohjoispuolelle sadan metrin päähän.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Hahmajärven valuma-alueeseen (35.766) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 141,6 metriä mpy. Siihen on johdettu kahdeksan suo- ja metsäojaa. Sen laskuoja alkaa järven länsipään pohjoisrannasta ja se virtaa ojitetun Karhukorven läpi Selkäjärveen.
Varsovan tuhoamissuunnitelma
Aiheesta muualla

Kuvia suunnitelmasta (puolaksi): http://web.archive.org/web/20071025151112/http://www.archiwa.gov.pl/memory/sub_listakrajowa/index.php?va_lang=pl&fileid=020
Verhovažje

| Verhovažje Верховажье |
| --- | --- |
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Vologdan alue
Piiri:  Verhovažje
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Maalaiskunta
Väkiluku (2002):  5 200
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Verhovažje (ven. Верхова́жье) on kylä, maalaiskunta ja Verhovažjen piirin hallinnollinen keskus Vologdan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Vagajoen rannalla 226 kilometriä Vologdasta koilliseen. Kylän kautta kulkee Moskovan ja Arkangelin välinen maantie. Asukkaita on 5 200 henkeä (vuonna 2002).
Verhovažjen pogosta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1613. Sijaintinsa ansiosta siitä kehittyi huomattava kauppapaikka. Nykyään tärkein elinkeino on metsäteollisuus. Kylässä on keskikoulu, taidekoulu, kulttuuritalo, kirjasto, historiallinen museo ja piirisairaala. Nähtävyyksiin kuuluvat vanhat kauppiastalot.
Aiheesta muualla

Verhovažjen piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Journey Through the Past

| Journey Through the Past Neil Young |
| --- | --- | --- |

Soundtrack-albumin tiedot
 Äänitetty : 20.tammikuuta 1967 - 18. marraskuuta 1971
 Julkaistu: 7. marraskuuta 1972
 Tuottaja(t): Larry Johnson, Neil Young
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 60.38
 Levy-yhtiö: Reprise
Neil Youngin muut julkaisut
| Harvest 1972 | Journey Through the Past 1972 | Time Fades Away 1973 |
Journey Through the Past on Neil Youngin soundtrackalbumi samannimiseen elokuvaan vuodelta 1972.
Kappaleet

Kappaleet kirjoittanut Neil Young, jollei toisin mainita.
Kappaleet > Sivu 1

"For What It's Worth/Mr. Soul" (Stephen Stills/Young) – 3:54
Neil Young – kitara, laulu; Stephen Stills – kitara, laulu; Richie Furay – kitara, laulu; Bruce Palmer – basso; Dewey Martin – rummut
"Rock & Roll Woman" (Stills) – 2:53
Stills – kitara, laulu; Young – kitara, laulu; Furay – kitara, laulu Palmer – basso; Martin – rummut
"Find the Cost of Freedom" (Stills) – 1:59
Stills, Young, David Crosby, Graham Nash – laulu, akustinen kitara
"Ohio" – 4:23
Young – kitara, laulu; Stills – kitara, laulu; Crosby – kitara, laulu; Nash – laulu; Calvin Samuels – basso; Johnny Barbata – rummut
Kappaleet > Sivu 2

"Southern Man" – 6:47
Young – kitara, laulu; Stills – kitara, laulu; Crosby – kitara, laulu; Nash – sähköpiano, laulu; Samuels – basso; Barbata – rummut
"Are You Ready for the Country?" – 1:52
Young – piano, laulu; Ben Keith – pedal steel kitara; Jack Nitzsche – lap steel kitara; Tim Drummond – basso; Kenny Buttrey – rummut; Crosby, Nash – taustalaulu
"Let Me Call You Sweetheart" (Leo Friedman, Beth Slater Whitson) – 1:05
tuntematon naiskuoro
"Alabama" – 6:23
Young – kitara, laulu; Keith – pedal steel kitara; Nitzsche – piano; Drummond – basso; Buttrey – rummut; Stills, Crosby – taustalaulu.
Kappaleet > Sivu 3

"Words" – 16:30
Young – kitara, laulu; Keith – pedal steel kitara; Nitzsche – piano; Drummond – basso; Buttrey – rummut.  Includes studio dialogue as above.
Kappaleet > Sivu 4

"Relativity Invitation" (dialogue from the film) – 1:09
"Handel's Messiah" (George Frideric Handel) – 2:49
"King of Kings" (Miklós Rózsa) – 5:07
Tracks 2–3 performed by The Tony & Susan Alamo Christian Foundation Orchestra & Chorus
"Soldier" – 3:39
Young – piano, vocal
"Let's Go Away for Awhile" (Brian Wilson) – 2:08
Jim Getzoff, Bill Kurasch, Lenny Malarsky, Jim Reisler, Ralph Schaeffer, Sid Sharp, Tibor Zelig – viulu; Joe DiFiore, Harry Hyams – alttoviulu; Justin DiTullio, Joe Saxon – sello; Roy Caton – trumpetti; Jules Jacob – huilu; Steve Douglas, Jim Horn, Plas Johnson, Jay Migliori – saksofoni; Al de Lory – piano; Lyle Ritz – kontrabasso; Carol Kaye – sähköbasso; Julius Wechter – patarumpu, vibrafoni; Hal Blaine – rummut
Arviot

Allmusic:
Aiheesta muualla

Journey Through the Past  discogs.com -sivustolla
Kasselin hallintopiiri

| Kasselin hallintopiiri Regierungsbezirk Kassel |
| --- | --- |

 Piirin sijainti Saksassa
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Hessen
Piirikuntia:  6 + 1
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Kassel
Pinta-ala:  8 290,80 km²
Väkiluku (31.12.2020):  1 217 796
 – väestötiheys:  147 as./km²
 
Hallintopiirin internetsivut
Kasselin hallintopiiri on yksi saksalaisen Hessenin osavaltion hallintopiireistä (saks. Regierungsbezirke). Se sijaitsee pohjoisen Hessenin alueella ja sen keskuskaupunkina toimii Kassel. Vuoden 2020 lopussa hallintopiirissä oli 1 217 796 asukasta ja sen pinta-ala on 8 291 neliökilometriä.
Darmstadtin hallintopiiri on jaettu kuuteen piirikuntaan (saks. Landkreise) ja yhteen piirittömään kaupunkiin (saks. kreisfreie Städte). Hallintopiirin ainoa piiritön eli piirikuntaan kuulumaton kaupunki on sen keskuskaupunki Kassel.
Piirikunnat

Fulda
Hersfeld-Rotenburg
Kassel
Schwalm-Eder
Waldeck-Frankenberg
Werra-Meißner
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kasselin hallintopiiri Wikimedia Commonsissa
Hallintopiirin internetsivut
Saksan hallintopiirit
| --- | --- |
Baden-Württemberg:   Freiburg  Karlsruhe  Stuttgart  Tübingen 
Baijeri:   Ala-Baijeri  Mittelfranken  Oberfranken  Oberpfalz  Schwaben  Unterfranken  Ylä-Baijeri 
Hessen:   Darmstadt  Gießen  Kassel 
Nordrhein-Westfalen:   Arnsberg  Köln  Detmold  Düsseldorf  Münster
Vertaisohjaus

Kaavio vertaisohjauksen etenemisestä.
Vertaisohjaus eli peer instruction on näyttöön perustuva, interaktiivinen opetusmenetelmä, jonka on kehittänyt Harvardin yliopiston professori Eric Mazur 1990-luvun alussa. Alun perin menetelmää käytettiin parantamaan Harvardin yliopiston perustutkinto-opiskelijoiden fysiikan oppimista, mutta nykyisin vertausohjausta käytetään eri tieteenalojen ja instituutioiden opetuksessa ympäri maailmaa. Vertaisohjaus on opiskelijakeskeinen opetusmenetelmä, jossa sovelletaan käänteistä opetusmenetelmää, eli perinteisiä luentoja ei pidetä, vaan opiskelijat perehtyvät aiheeseen katsomalla videoita tai lukemalla kirjaa ennen luentoja. Luentoaika käytetään tiedon syventämiseen kysymysten avulla. Opiskelijat vastaavat kysymyksiin sähköisesti esimerkiksi älypuhelimillaan ja keskustelevat niistä toistensa ja opettajan kanssa. Hyvät kysymykset ovat avainasemassa: kysymysten on oltava kiinnostavia ja niiden täytyy pureutua opittavaan aiheeseen.
Menetelmän perusajatus on, että opiskelija, joka tietää oikean vastauksen opettajan esittämään kysymykseen, osaa perustella vastauksensa vakuuttavammin kuin se opiskelija, jolla on väärän vastaus. Lisäksi opiskelija, joka on juuri äsken oppinut opittavan asian, pystyy useimmiten selittämään asian opiskelijatovereilleen paremmin kuin opettaja (joka ei kykene asettumaan opiskelijan tasolle). Peer instruction -työskentelyssä pyritään luomaan olosuhteet, jossa opiskelijat voivat ohjata toisiaan.
Tyypillinen vertaisohjausluennon rakenne voi olla esimerkiksi seuraava: Tyypillisesti alussa on aiheesta pieni alustus, jonka jälkeen äänestetään aiheeseen  liittyvästä kysymyksestä  itsenäisen  pohdinnan  jälkeen. Luento pohjautuu yleensä 4–6 kysymykseen (Concept Test), joihin opiskelijat vastaavat älypuhelimillaan (tai niin kutsutuilla klikkerillä eli palautelaitteilla, "äänestyskapuloilla").  Jos äänestyksestä havaitaan, että asia on hyvin hallinnassa, siirrytään seuraavaan aiheeseen. Muussa tapauksessa asian käsittelyä jatketaan oheisen kaavion mukaisesti. Seuraavassa vaiheessa voidaan kertoa äänestystulosten jakautuminen opiskelijoille, mutta oikeaa ratkaisua ei paljasteta vielä tässä vaiheessa. Äänestystulos auttaa opettajaa havaitsemaan opiskelijoiden harhakäsitykset opittavasta asiasta. Tämän jälkeen seuraa pienryhmäkeskustelu eli varsinainen vertaisohjaus. Keskustelun aikana opettaja kiertelee salissa, kuuntelee, kyselee ja osallistuu keskusteluihin. Keskustelun jälkeen äänestetään aiheesta uudelleen ja tässä vaiheessa tyypillisesti havaitaan opiskelijoiden vastausten siirtymä kohti oikeaa ratkaisua, joka saattaa olla jopa 30 % eli jo muutaman minuutin vertaisohjaus voi selkiyttää aihetta suurelle osalle opiskelijoista. Lopuksi oikea ratkaisu paljastetaan ja aiheesta keskustellaan vielä tarvittaessa koko ryhmänä. Vertaisohjaus toimii parhaiten silloin, kun kysymys on sopivan vaikea. Liian helpolla kysymyksellä vertaisohjaus ei ole mielekästä eikä tarpeellista ja toisaalta liian vaikeaan kysymykseen ei löydy riittävästi opiskelijoita, jotka voisivat ohjata tovereitaan.
Kaivannonlammi

| Kaivannonlammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Iitti
Koordinaatit:  60°58′17″N, 26°09′11″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pyhäjärven alue (14.12)
Laskuoja:  Kananoja Kymijokeen 
Järvinumero:  14.122.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  99,6 m  
Pituus:  260 m  
Leveys:  110 m  
Rantaviiva:  0,614 km  
Pinta-ala:  2,038 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKaivannonlammi 
Kaivannonlammi  on Päijät-Hämeessä Iitissä, Säyhteellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,0 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Pyhäjärven alue (Kymijoki)ella (14.12), jonka Mankalan Arrajärven alueeseen (14.122) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 99,6 metriä mpy.
Valotusaika

Valotusajan säätökiekko perinteisessä filmikamerassa.
Animoitu kuva, joka näyttää valotusajan ja -aukon vaikutuksen liikkuvassa kohteessa ja syvyysterävyydessä.
Pitkällä valotusajalla otetussa kuvassa näkyy, kun liikkuvat autot ovat pimeällä muodostaneet viivoja.
Valotusaika (myös suljinaika, engl. shutter speed) tarkoittaa valokuvauksessa aikaa, jonka kameran suljin on auki valotuksen aikana. Yleensä valotusaika ilmoitetaan sekunnin murto-osina, kuten 1/250 s, joka voidaan merkitä myös 250.
Mitä vähemmän kuvauskohteessa on valoa, sitä pidempi pitää valotusajan olla, jotta valoherkälle kuvakennolle tai filmille lankeaa riittävästi valoa halutun tuloksen saavuttamiseksi. Pidempi valotusaika vaatii vakaampaa kuvausotetta tai jalustan käyttöä, jotta vältetään heilahtamisesta johtuva kuvan epäterävyys, joka joskin tarjoaa paremman kuvanlaadun.
Nykyään valotusaikojen geometrinen sarja on vakiintunut seuraavaksi:
1/4 000 s = 0,244 ms
1/2 000 s = 0,488 ms
1/1 000 s = 0,977 ms
1/500 s = 1,95 ms
1/250 s = 3,9 ms
1/125 s = 7,8 ms
1/60 s = 15,6 ms
1/30 s = 31,25 ms
1/15 s = 62,5 ms
1/8 s = 125 ms
1/4 s = 250 ms
1/2 s = 500 ms
1 s = 1 000 ms
10 s = 10 000 ms
B – suljin on auki niin kauan kuin laukaisinta pidetään pohjassa (bulb)
T – suljin sulkeutuu vasta kun laukaisinta painetaan uudestaan (time)
X – salaman synkronointia varten tarvittava asetus
Jokainen askel sarjassa puolittaa tai kaksinkertaistaa filmille tai kennolle pääsevän valon määrän. Koska myös objektiivin himmenninaukko muuttuu vastaavassa sarjassa, voidaan sama valotus saavuttaa usealla valotusajan ja himmenninaukon yhdistelmällä. Esimerkiksi 1/125 ja f:8 tuottaa saman valotuksen kuin 1/250 ja f:5,6.
Verh’nokamjanske

| Verh’nokamjanske (Верхньокам'янське) |
| --- | --- |
 Neitsyt Marian patsas Verh’nokamjanskessa (2017).
 lippu:  Verh’nokamjansken hromadan vaakuna
 Verh’nokamjanske
 Koordinaatit: 48.8594°N, 38.2004°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Donetskin alue
Piiri:  Bah’mutin piiri
Perustettu:  1924
Väkiluku:  894
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Verh’nokamjanske (ukr. Верхньокам'янське; ennen vuotta 1937 nimellä Tšubarivka (ukr. Чубарівка) on kylä Ukrainan Donetskin alueen pohjoisosassa, Bah’mutin piirin Zvanivkan hromadan alueella. Kylän asutus sijaitsee nauhamaisesti paikallistien varrella, 5-9 kilometriä Siverskin kaupungista itään. Luhanskin alue alkaa kylän itäpuolelta. Verh’nokamjanske sijaitsee linnuntietä  noin 33 kilometriä (maanteitse 42 km) piirikeskus Bah’mutista koilliseen ja 100 kilometriä aluekeskus Donetskista pohjoiskoilliseen.
Kylä on perustettu vuonna 1924. Sen väkiluku oli 894 (2017) tai 960 (2001).
Venäjän ja sen separatistisen nukkehallinnon sotatoimet kylää kohtaan alkoivat vuonna 2014. Osana Ukrainaan kohdistamaansa hyökkäyssotaa (2022–) Venäjä on pyrkinyt laajentamaan miehitysaluettaan. Rintamalinjan lähellä sijaitsevaan kylään, jonka kautta venäläisjoukot ovat pyrkineet murtautumaan edetäkseen, on kohdistettu toistuvasti sotilaallisia iskuja. Verh’nokamjansken kylän monet rakennukset olivat tuhoutuneet venäläisten lukuisien ilma- ja tykistöiskujen vuoksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Verh’nokamjanske Wikimedia Commonsissa