stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vasyl Holoborodko

| Vasyl Holoborodko |
| --- | --- |
 Vasyl Holoborodko
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. huhtikuuta 1945 (ikä 79) Adrianopil, Perevalskin piiri, Luhanskin alue, Ukrainan SNT
Ammatti:  runoilija
Kirjailija
Tuotannon kieli: ukraina
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Vasyl Holoborodko (7. huhtikuuta 1945 Adrianopil, Perevalskin piiri, Luhanskin alue, Ukrainan SNT) on ukrainalainen runoilija.
Holoborodko julkaisi ensimmäiset runonsa 1964 kahdessa ukrainalaisessa kulttuurijulkaisussa Literaturna Ukrajina ja Dnipro. Hän joutui virallisen tahon hampaisiin ja julkaisukieltoon kriitikkojen arvostuksesta huolimatta. Hänet erotettiin 1967 Donetskin yliopistosta, koska hän oli levittänyt Ivan Dzjuban kirjaa Internationalismi vai venäläistäminen? Hän joutui asepalvelukseen Kaukoitään, ja palattuaan sieltä hän työskenteli raskaassa ruumiillisessa työssä.
Holoborodkon runokuvissa on lapsenomaista taikaa ja ihmettä, ja niitä leimaa viattomuus. Runokokoelmia julkaistiin Ranskassa vuonna 1970. Ukrainassa hän sai runojaan julki aikakauslehdissä glasnostin ja perestroikan ansiosta 1985 ja 1988 kokoelman Zelen den ('Vihreä päivä'), jota Dzjuba kiitteli vuolaasti. Hänelle myönnettiin 1994 Taras Ševtšenkon palkinto. Kansanlauluihin perustuva kokoelma ilmestyi 2002, ja siinä on myös hänen teoreettinen kirjoituksensa ukrainalaisesta kosintatavasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vasyl Holoborodko Wikimedia Commonsissa
Victory

Victory (engl. "voitto") voi viitata muun muassa seuraaviin:
Laivoja

Victory-alus, toisen maailmansodan aikainen yhdysvaltalainen rahtialustyyppi
Victory (1569), 1569 ostettu 42-tykkinen alus ex- Great Christopher
Victory (1620), 42-tykkinen alus
HMS Victory (1695), 100-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva
HMS Victory (1737), 100-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva
HMS Victory (1764), 8-tykkinen kuunari
HMS Victory, linjalaiva
Henkilöitä

Gerard Victory (1921–1995), irlantilainen säveltäjä
Muita

Victory, saksalainen heavy metal -yhtye
Victory, The Jacksonsin albumi
Victory, DJ Khaledin albumi
Victory, Modern Talkingin albumi.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Victory”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ulla-Mari Kellomäki

Ulla-Mari (Ullamari) Kellomäki  (7. elokuuta 1945 Helsinki – 1. elokuuta 2003 Joensuu) oli suomalainen lastenkirjailija, äidinkielenopettaja, kustannustoimittaja ja suomentaja. Kellomäki oli vuodesta 1986 Suomen Kirjailijaliiton ja Suomen nuorisokirjailijat ry:n jäsen sekä vuodesta 1995 Pohjois-Karjalan kirjailijayhdistys Ukrin kunniajäsen. Kellomäki sai vuonna 1987 Suomen Nuorisokirjailijat ry:n kunniamaininnan teoksesta Aurinkopoika,  Pohjois-Karjalan kirjailijayhdistys Ukrin Vuoden kynän vuonna 1994 tuotannostaan, ja hänen saturomaaninsa Tiikerinsilmä palkittiin Otavan lastenromaanikilpailussa vuonna 1992.
Tausta

Ullamari Kellomäki opiskeli suomen ja saksan kieliä ja kirjallisuutta Helsingin yliopistossa. Valmistuttuaan hän työskenteli äidinkielenopettajana, mutta siirtyi sitten kääntäjäksi ja kustannustoimittajaksi. Hän työskenteli WSOY:n kustannustoimittajana 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa. Kellomäki käänsi suomeksi kirjallisuutta englannista, saksasta ja ruotsista. Lastenkirjallisuuden kääntäminen antoi hänelle virikkeen oman lastenkirjan kirjoittamiseen.
Ullamari Kellomäen perheeseen kuului puoliso ja kaksi lasta. Kirjailija muutti perheineen Kirkkonummelta Joensuuhun vuonna 1983. Oman kirjailijantyön ohella hän jatkoi lausuntojen antamista käännettävistä lastenkirjoista kustantajalle sekä lasten- ja nuortenkirjojen kääntämistä.
Kirjailijakuva

Ullamari Kellomäki määritteli itsensä lastenkirjailijaksi. Hän aloitti kirjoittamisen jo lapsena mustakantisiin vihkoihin ja kirjoitti myöhemmin runoja pöytälaatikkoon. Kustannustoimittajana kriittisyys itseä ja muilta saatuja vaikutteita kohtaan aiheutti tauon kirjoittamisessa, ja opettajavuosina koulutyö esti kirjoittamisen. Kellomäen pohdiskelevat lastenkertomukset käsittelevät lapsen elämänkriisejä ja muutosvaiheita kuten koulupelkoa, muuttoa uudelle paikkakunnalle, erilaisuuden tuomia ongelmia, avioeroa tai surua. Ne ovat selviytymis- ja kasvutarinoita, joissa vaikeudet voitetaan. Kirjojen päähenkilö on lapsi tai varhaisnuori, usein poika, joka käyttää arkielämän ongelmien ratkaisussa apuna mielikuvituksen maailmaa. Keskushenkilöt saavat tukea paitsi mielikuvitusystäviltä myös ymmärtäviltä aikuisilta ja vanhojen ihmisten elämänviisaudesta. Aiheensa Kellomäki ammensi omista ja muiden lapsuudenkokemuksista. Hän arvosti mahdollisuutta olla yhteydessä omaan lapsuuteensa ja sisäiseen lapseensa kirjoittamisen välityksellä. Vaikka fantasialla ja leikeillä on kirjoissa keskeinen merkitys, kosketus arkitodellisuuteen säilyy. Kellomäki ei tyytynyt pelkkään juoneen, vaan halusi välittää myös arvoja ja herättää ajatuksia. Hän asettui kirjoissaan lapsen puolelle haluten rohkaista lukijoitaan osoittamalla, että vaikeuksista ja peloista voi selvitä entistä vahvempana. Kirjailijaa kiitettiin tarkasta ihmistuntemuksesta, ja herkästä vaistosta, eikä hänen pitkäjänteinen työnsä lastenkirjallisuuden sisällöllisen ja kielellisen laadun kehittämiseksi jäänyt vaille huomiota. Pohjois-Karjalan kirjailijayhdistys Ukri palkitsi hänet Vuoden kynällä vuonna 1994.
Kellomäki katsoi, että hyvällä lastenkirjalla on oltava myös vanhempien kiinnostusta herättävää ja heitä puhuttelevaa sanottavaa. Hän pyrki vaikuttamaann aikuisten asenteisiin lapsia ja heidän monivivahteista sielunelämäänsä ja kokemuksiaan kohtaan. Kärjistykset ja vahvat vastakkaisuudet olivat omiaan herättämään lukija miettimään aikuisten asenteita ja ennakkoluuloisuutta pienen lapsen näkökulmasta.
Kellomäki tiedosti vastuunsa lasten sanavaraston, mielikuvituksen ja ajattelun kehittäjänä. Hänen kirjojensa kieltä kiitettiin visuaalisuudestaan, raikkaudestaan ja teeskentelemättömyydestään. Inhimillinen, lämmin kerronta ja kielen kauneus olivat tunnusomaisia hänen kirjoilleen.
Kesäisin kirjailija työskenteli ideoiden ja muistiinpanoja tehden ja kirjoitti sitten rungon kirjaan. Hän kirjoitti tekstinsä useaan kertaan ja viimeisteli ne huolellisesti.  Käsikirjoitusvaiheessa ennen kustantajalle lähettämistä omat ja muut tutut lapset toimivat ateljeekriitikkoina. Hän saikin lapsilta myönteistä palautetta herkistä ja oivaltavista tarinoistaan myös niiden ilmestyttyä.
Muu toiminta

Myös suomentajana Ulla-Mari Kellomäki pyrki kohottamaan lastenkirjallisuuden tasoa Hänen vuosina 1971–2003 kääntämiensä lukuisten lasten- ja nuortenkirjailijoiden joukossa ovat muun muassa Othmar Franz Lang, Kerstin Thorvall ja Max Bolliger.
Ulla-Mari Kellomäki vaikutti paikallisessa kirjallisuuselämässä myös pitkäaikaisena kansalaisopiston kirjallisuuspiirien ohjaajana
Teokset

Runot:
Aurinko heitti volttia, Kirjapaja 1987.
Lasten- ja nuortenkirjat:
Napaketulla on nappikengät, Lasten keskus 1981.
Apua, hirviö!, WSOY 1982.
Kissakesä, WSOY 1983.
Tähtikoira, WSOY 1984.
Aurinkopoika, WSOY 1986.
Katoamisleikki, WSOY 1989.
Tiikerinsilmä, WSOY 1994.
Vilinan salaisuus, Lasten keskus 1995.
Varjomaan prinssi, Lasten keskus 1997.
Tekstit kokoomateoksissa
Perillä etsiessään: runoantologia. (Toim. Ilona Karjalainen ym.) Ukri 1985
Satunuotta. (Toim. Jorma Toiviainen ym.) Sanoma Oy 1985
Vapauden kaupungit

| Vapauden kaupungit YUP |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : helmi- ja maaliskuussa 2008 (kirkkourut 13. maaliskuuta)
 Julkaistu: 21. toukokuuta 2008
 Tuottaja(t): Valtteri Tynkkynen
 Tyylilaji: rock
 Levy-yhtiö: Sakara Records
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 2.
YUP:n muut julkaisut
| Keppijumppaa 2005 | Vapauden kaupungit 2008 | Maailmannäyttely 2008 |
Singlet albumilta Vapauden kaupungit
 ”He olivat vapaat (promo)” Julkaistu: 25. huhtikuuta 2008
Vapauden kaupungit on suomalaisen YUP-yhtyeen yhdestoista studioalbumi, joka ilmestyi 21. toukokuuta 2008. Levystä julkaistiin myös rajoitettu Digipak-versio sekä vinyylipainos.
Radio- ja nettisingle ”He olivat vapaat” julkaistiin 25. huhtikuuta 2008. Kappaleesta ”Kunhan kuluu tuhat vuotta” kuvattiin Antti Hyyrysen ohjaama musiikkivideo, joka löytyy yhtyeen MySpace-sivuilta.
Vapauden kaupungit nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen albumilistan 22/2008 toiseksi.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltäneet Valtteri Tynkkynen ja Jarkko Martikainen, sanoittanut Jarkko Martikainen sekä sovittanut YUP.
Suomalainen dervissi – 3.07
Kilpa-ajajat – 3.16
He olivat vapaat – 3.52
Pullopää – 3.38
Sähköpaimen – 3.28
Auringon pieksämät – 5.20
Kunhan kuluu tuhat vuotta – 3.27
Kyllä, aivan oikein – 2.37
Mainosmiesten haamut – 3.44
Maailman paras maailma – 3.20
Aivan kaikki käy – 2.26
Sanomisen pakosta – 2.22
Maailmannäyttely – 3.35
Kokoonpano

| --- | --- |
 Yhtye Jussi Hyyrynen – kitara, taustalaulu  Janne Mannonen – rummut, taustalaulu  Jarkko Martikainen – laulu, kitara  Petri Tiainen – koskettimet  Valtteri Tynkkynen – basso, taustalaulu :  Vierailevat muusikot Jarmo Hovi – perkussiot  Mikko Kangasjärvi – haitari  Maria Lund – taustalaulu  Pauliina Salonen – taustalaulu
Arvostelut

Dome.fi:
Desibeli.net:
Nyt.fi:
Soundi:
Aiheesta muualla

Albumin syntytarinaa – Internet Archive
Levyarvosteluja – Internet Archive
YUP
| --- | --- |
Studioalbumit:   The Hippos from Hell  Huuda harkiten  Toppatakkeja ja Toledon terästä  Homo sapiens  Yövieraat  Outo elämä  Normaalien maihinnousu  Lauluja metsästä  Leppymättömät  Keppijumppaa  Vapauden kaupungit  Opus 1 
EP:t:   Who Dares Farts  Whlap-Zap Ninja  Turpasauna  Julmasti juhlallista  Minä olen myyrä  Me viihdytämme teitä  Minä en tiedä mitään  Maailmannäyttely 
Kokoelmat:   1990–1992  Hajota ja hallitse 1993–2001  The Hippos from Hell & Other Oddities 1988–1990  Helppoa kuunneltavaa 
Singlet:   ”Daavidin fuzz / Paratiisin sahakielet”  ”Jumala halkaisi ihmisen kahtia”  ”Homo sapiens”  ”Porvariston hillitty charmi”  ”Tavaroiden taikamaailma”  ”Tuuliajolla”  ”Mitä luoja teki ennen kuin loi maailman?”  ”Meitä odotellaan mullan alla”  ”Varjoleikit”  ”Pohjaton säkki”  ”Ihana elämä”  ”Rakkaus on pesti hulluuteen”  ”Joutilas”  ”Pahassa paikassa”  ”Päivä kerrallaan”  ”Intiaanit ymmärtävät”  ”He olivat vapaat”  ”Rähinää, höyheniä”  ”Presto Ma Non Troppo” 
DVD:t:   Helppoa katseltavaa 
Muuta:   Luettelo YUP:n kappaleista
Viimeinen Lättähattu Lieksaan

| ”Viimeinen Lättähattu Lieksaan” Nääsvillen Veljekset |
| --- | --- | --- |

Kappaleen tiedot
 Albumilta: Taksin taustapeili
 Julkaistu: 1995
 Tyylilaji: country, laulelma
 Kesto: 03.15
 Levy-yhtiö: Kanerva Records
Taksin taustapeilin muut kappaleet
| ”Vanha rakkauslaulu” 2 | ”Viimeinen Lättähattu Lieksaan” 3 | ”Minä lähden huitsin nevadaan” 4 |
Viimeinen Lättähattu Lieksaan on Kapa Ahosen tekemä kappale, joka on ilmestynyt Nääsvillen veljekset -nimisen yhtyeen albumilla Taksin taustapeili vuonna 1995. Albumin on julkaissut Kanerva Records Ky tunnuksella KANECD 618. Kappaleen kesto on 3:15. Sovitus ja tuotanto ovat yhtyeen omaa käsialaa.
Ääninäyte
Näyte (10%, 0:20) kappaleesta.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Verkko (täsmennyssivu)

Verkko voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
verkko, yhteenliitettyjen järjestelmien muodostama rakenne
Verkko, tähtikuvio
verkko eli graafi, matematiikan käsite
kalaverkko, kalastusväline
pyyntiverkko, metsästysväline
tietokoneverkko, yhteen liitettyjen tietokoneiden muodostama verkko
Internet (verkko, netti), eräs tietokoneverkko
hämähäkinverkko, hämähäkin seitistä kutoma verkko
Verkko, Anna-Kaari Hakkaraisen kirjoittama romaani
Sukunimenä

Kaarle Werkko (1850–1926), suomalainen raittius- ja kouluvaikuttaja
Veli Verkko (1893–1955), suomalainen sosiologi ja tilastotutkija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Verkko”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vesala (Oulu)

| Vesala |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Vesala korostettuna.
Kaupunki:  Oulu
Suuralue:  Ylikiimingin suuralue
Kaupunginosa nro:  41
Väkiluku:  977  31.12.2023
Työpaikkoja:  205 kpl   (31.12.2011)
Osa-alueet:  Lamu, Rekikylä
Postinumero(t):  91300
Vesala on Oulun 41. kaupunginosa. Se muodostettiin Ylikiimingin kunnan Reki-Vesalan alueesta Oulun ja Ylikiimingin kuntaliitoksen yhteydessä 1.1.2009. Asukkaita kaupunginosassa on noin 900.
Vesalan kylä on noin 600 asukkaan kylä ja tilastollinen taajama. Kylän läpi virtaa Kiiminkijoki, ja asutus on keskittynyt pääosin joen sekä Ouluntien varsille. Kiiminkijoen Aittokoski sijaitsee aivan kylän keskuksessa. Kylällä toimii noin 200 oppilaan Vesalan koulu.
Vesala on kasvava kylä, joka on eritoten lapsiperheiden suosiossa. Alueelle on kaavoitettu useita omakotitalotontteja. Tieyhteys Ouluun on hyvä, matka-ajan ollessa noin 20 minuuttia. Linja-autoyhteydet kulkevat yleensä Kiimingin kautta, muutamien vuorojen ajaessa suoraan Oulun Saviharjun kautta. Linja-automatka kestää noin 40 minuuttia.
Historia

Vesalan kylä mainitaan kirjallisissa lähteissä ensimmäisen kerran jo vuonna 1570. Tällöin kylässä mainittiin olevan kolme asukasta. Kylän historia ulottuu siis yli 400 vuoden taakse. Kylän tuon ajan tunnetuin asukas oli Iin talonpoikien sissiretkeä Vienan Karjalaan vuonna 1589 johtanut Pekka Vesainen.
1800-luvun lopulla teollistumisen ja maantieverkoston paranemisen myötä Kiiminkijoen käyttö perinteisenä kuljetus- ja kulkuväylänä muuttui myös Vesalassa. Vuonna 1908 päätettiin perustaa tehdasosuuskunta ja rakentaa Aittokoskessa olevan vesimyllyn yhteyteen saha, joka vuonna 1919 sähkölaitoksineen siirtyi kunnan omistukseen. Vuonna 1927 laitos siirtyi eri vaiheiden kautta Aittokoski Oy:n omistukseen. 1930-luvulla Aittokosken tehdasosakeyhtiö menestyi hyvin, mutta 1960-luvun puolivälin jälkeen alkoi yhtiön alamäki. Yhtiötoiminta päättyi vuonna 1974, kun Aittokosken yhtiökokous päätti myydä sahan ja kiinteistöt.
Kylässä sijaitsee Pekka Vesaisen patsas. Luonnonkivestä muovatun jyhkeän patsaan on veistänyt Oskari Jauhiainen.
Nykypäivää

Uuden kaavoituksen myötä Vesalan läntiseen osaan Aumaharjulle on kohonnut uusi taajaan rakennettu omakotitaloalue.
Ylikiimingin kunta on teettänyt ympäristösuunnitelman, johon sisältyy istutusten lisäksi kaksi leikkikenttää, grillikatos ympäristöineen kokoontumispaikaksi, varaukset pyörätielle ja uimapaikalle sekä veneiden laskupaikalle joen rantaan.
Vakavimpia ongelmia kyläkeskuksen alueella ovat turvallisten kouluteiden puute sekä Ouluntien runsas liikenne. Asutuksen levitessä Oulun suuntaan myös kevyen liikenteen väyliä sekä katuvalaistusta jatketaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vesala (Oulu) Wikimedia Commonsissa
Vesalan kyläsivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Oulun kaupunginosat ja suuralueet
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Suuralueet | Kaupunginosat |  |
| 1. Keskusta | I Pokkinen • II Vaara • III Vanhatulli • IV Hollihaka • V Leveri • Myllytulli • Intiö • Raksila |  |
| 2. Höyhtyä | Höyhtyä • Karjasilta • Lintula • Mäntylä • Nokela |  |
| 3. Oulunsuu | Kontinkangas • Oulunsuu • Peltola • Värttö |  |
| 4. Kaukovainio | Hiironen • Kaukovainio |  |
| 5. Nuottasaari | Limingantulli • Nuottasaari • Äimärautio |  |
| 6. Kaakkuri | Kaakkuri • Kiviniemi • Metsokangas • Perävainio |  |
| 7. Maikkula | Hangaskangas • Heikkilänkangas • Iinatti • Juurusoja • Knuutila • Maikkula • Madekoski • Pikkarala |  |
| 8. Tuira | Hietasaari • Koskikeskus • Pikisaari • Toppilansaari • Tuira • Vihreäsaari |  |
| 9. Puolivälinkangas | Isko • Puolivälinkangas • Pyykösjärvi • Takalaanila • Välivainio |  |
| 10. Koskela | Alppila • Koskela • Taskila • Toppila |  |
| 11. Pateniemi | Rajakylä • Pateniemi • Herukka |  |
| 12. Kaijonharju | Kaijonharju • Kuivasjärvi • Liikanen • Linnanmaa • Ritaharju |  |
| 13. Myllyoja | Haapalehto • Hintta • Kirkkokangas • Kynsilehto • Laanila • Myllyoja • Parkkisenkangas |  |
| 14. Sanginsuu | Lapinkangas • Sanginjoki • Sanginsuu • Ulkosanki |  |
| 15. Korvensuora | Heikinharju • Korvenkylä • Korvensuora • Rusko • Ruskonselkä • Saviharju • Talvikangas |  |
| 16. Ylikiiminki | Jolos • Nuoritta • Vepsä • Vesala • Vuotto • Ylikiiminki |  |
| 17. Hiukkavaara | Haukkasuo • Hiukkavaara • Kivikkokangas · Niiles • Puolukkakangas • Saarela • Vanha Hiukkavaara |  |
| 20. Haukipudas | Haukipudas • Jokikylä • Martinniemi |  |
| 21. Kello | Kalimenkylä • Kello |  |
| 30. Kiiminki | Alakylä • Hannus • Huttukylä • Kiiminki |  |
| 31. Jääli | Jäälinkylä • Välikylä |  |
| 40. Oulunsalo | Kylänpuoli • Oulunsalo • Salonpää |  |
| 50. Yli-Ii | Pahkala • Tannila • Yli-Ii |  |
Valkoinenlammi (Ruovesi, Pohtio, läntinen)

| Valkoinenlammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ruovesi
Koordinaatit:  62°03′39″N, 23°50′04″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tarjanneveden alue (35.41)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  35.413.1.019
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  157,8 m  
Rantaviiva:  0,657 km  
Pinta-ala:  1,62 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiValkoinenlammi 
Valkoinenlammi  on Pirkanmaalla Ruovedellä Pohtion kylän lähellä sijaitseva lampi. Saman nimisiä lampia on lähekkäin kaksi ja tämä on niistä läntisin lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,6 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Mutiojan valuma-alueeseen (35.413) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 157,8 metriä mpy.
Luontoarvoja

Lampi sisältyy Helvetinjärven kansallispuistoon ja se sijaitsee sen pohjoispuolella.
Valkoisen miehen taakka (elokuva)

| Valkoisen miehen taakka> White Man’s Burden |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Desmond Nakano
Käsikirjoittaja:  Desmond Nakano
Tuottaja:  Lawrence Bender
Säveltäjä:  Howard Shore
Kuvaaja:  Willy Kurant
Leikkaaja:  Nancy Richardson
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska, Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   A Band Apart  Chromatic  Home Box Office (HBO)  Rysher Entertainment  Union Générale Cinématographique (UGC) 
Levittäjä:  Savoy Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1. joulukuuta 1995
Kesto:  89 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  7 milj. dollaria (arvio)
Tuotto:  3,76 milj. dollaria (Yhdysvallat)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valkoisen miehen taakka (White Man’s Burden) on vuonna 1995 ensi-iltansa saanut Desmond Nakanon ohjaama elokuva.
Juoni

Tarina sijoittuu vaihtoehtoiseen todellisuuteen, Yhdysvaltoihin, jossa mustat ovat yläluokkaa ja valkoiset ghettojen asukkaita. Louis Pinnock (John Travolta) on kahden lapsen isä, joka työskentelee suklaatehtaassa. Toimittaessaan lähetystä yrityksen johtajalle Thaddeus Thomakselle hän näkee vahingossa Thomaksen vaimon (Margaret Avery) riisuutumassa ja menettää tästä syystä työpaikkansa. Myöhemmin mustat poliisit hakkaavat hänet ja hän saa häädön kodistaan. Epätoivoisena tilanteestaan Pinnock tarttuu aseeseen ja kidnappaa Thomaksen vaatien oikeutta itselleen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  John Travolta  | … |  Louis Pinnock   |
|  Harry Belafonte  | … |  Thaddeus Thomas    |
|  Kelly Lynch  | … |  Marsha Pinnock    |
|  Margaret Avery  | … |  Megan Thomas    |
|  Tom Bower  | … |  Stanley   |
Vastaanotto

Elokuva on saanut kriitikoilta melko negatiiviset tai keskikertaiset arviot. Rotten Tomatoes -sivustolla kriitikkojet arvosanojen keskiarvo on 4.5/10 ja yleisön 2.8/5.
Aiheesta muualla

White Man's Burden Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Valkoisen miehen taakka Elonet.
Villan majakka

| --- | --- |
Sijainti:  Flatanger Norja
| --- | --- |
Korkeus:  15  m 
Materiaali:  luonnonkivi 
Luokitus:  kulttuuriperintökohde Norjassa (d) 
| --- | --- |
Valmistunut:  1839 
Sammutettu:  1890 
| --- | --- |
ARLHS:  NOR276 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Villan majakka (norj. Villa fyr) on Norjassa Flatangerin kunnassa sijaitseva lakkautettu majakka, joka oli toiminnassa vuosina 1839–1890. Se oli ensimmäinen Trondheiminvuonon pohjoispuolelle rakennettu majakka. Rakennus on ollut suojeltu vuodesta 1976.
Velox

Velox viittaa muun muassa seuraaviin:
Velox, perunalajike
Vauxhall Velox, automalli
HMS Velox (1902), hävittäjä
HMS Velox (D34), Amiraliteetin V-luokan hävittäjä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Velox”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vinícius Araújo

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Vinícius Vasconcelos Araújo
Syntymäaika: 22. helmikuuta 1993 (ikä 31)
Syntymäpaikka: João Monlevade, Brasilia
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 176 senttimetriä
Seura
Seura: Standard Liège
Pelinumero: –
Junioriseurat
2007–2012: Cruzeiro
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2013–2014 | Cruzeiro | 16 | (7) |
| 2014– | Valencia | 6 | (0) |
| 2014– | → Standard Liège (laina) | 0 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 26. elokuuta 2014.
Vinícius Vasconcelos Araújo (s. 22. helmikuuta 1993 João Monlevade, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän edustaa belgialaista Standard Liègeä ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
31. tammikuuta 2014 Vinícius siirtyi espanjalaisseura Valenciaan 3,5 miljoonan euron siirtokorvauksella.
Aiheesta muualla

Vinícius Araújon esittely Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
Vispilä

Vispilöitä
Varpuvispilä voidaan sitoa esimerkiksi kahdella vitsasrenkaalla.
Vispilä eli vatkain on ruoanvalmistuksessa käytetty väline, jolla muutetaan ruoka-aineen rakennetta. Sopivan viskooseista nesteistä (kuten munanvalkuaisesta) voidaan tehdä vaahtoa sekoittamalla niihin ilmaa; tavallisesti toisiaan hylkivistä nesteistä (esimerkiksi öljy ja vesi) voidaan tehdä emulsiota, esimerkiksi majoneesia.
Mekaanisia vispilätyyppejä ovat kierrevispilä, pallovispilä, varpuvispilä ja haarukkavatkain eli puuhaarukka. Moottorin pyörittämää vispilää sanotaan sähkövatkaimeksi.
Varpuvispilä on kuorituista koivunvarvuista tehty vispilä. Varpuja kootaan kimppu, joka sidotaan kiertämällä pehmitetyllä vitsaksella. Sidontatapoja on useita. Vispilöitä on ennen tehty etenkin paimenessa oltaessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta vispilä Wikimedia Commonsissa
Victory (yhtye)

| Victory |
| --- | --- |

Tiedot
Tyylilaji:  heavy metal
Kotipaikka:  Saksa
Laulukieli:  Englanti
Jäsenet:  Jioti Parcharidis, laulu (2005-2011, 2013-)    Herman Frank, kitara (1986-1996, 2003-2011, 2013-)   Peter Pichl, bassokitara (2013-)   Michael Wolpers, rummut (2013-)   Christos Mamalitsidis, kitara (2013-)  
Entiset jäsenet:   John Lockton, kitara (1984-1986)   Charlie Huhn, laulu, kitara (1984-1988, 2003)   Fritz Randow, rummut (1985-1993, 2003-2006, 2013)   Fernando Garcia, laulu (1989-1996)   Matthias Liebetruth, rummut (1996)   Jack Paland, kitara (1996)   Achim Keller, rummut (2006- ?)  
Levy-yhtiö:  Mercenary, Metronome, CBS  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Victory on saksalainen heavy metal -yhtye, joka perustettiin Hannoverissa vuonna 1984. Yhtye oli suosituimmillaan 80-luvulla ja pääsi listoille listoille levyillä Don't Get Mad... Get Even, Hungry Hearts  ja Culture Killed the Native.  Yhtyeessä on ollut lukuisia miehistönvaihdoksia, ja se on ollut tauoilla vuosina 1994 – 1996, 1996– 2003 sekä 2011– 2013. 
.