stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Virrankäännin
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
"Commutator and Brushes on DC Motor". HyperPhysics, Physics and Astronomy, Georgia State University.
"PM Brushless Servo Motor Feedback Commutation Series – Part 1 Commutation Alignment – Why It Is Important."  Mitchell Electronics.
"PM Brushless Servo Motor Feedback Commutation Series – Part 2 Commutation Alignment – How It Is Accomplished."  Mitchell Electronics.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Commutator (electric)

Poikkileikkaus virrankääntimestä, joka voidaan purkaa korjausta varten.
Pieni viisilohkoinen virrankäännin, jonka halkaisija on vain 2 mm, radio-ohjattavan ZipZaps-leluauton tasavirtamoottorissa.
Erilaisia kupari- ja hiiliharjoja.
Yhdistetty hiiliharjanpidike, jossa on erilliset puristuksen ja jännityksen säädöt jokaiselle hiilenpalalle.
Erityyppisillä harjoilla on erilaiset kytkentäkulmat
Vetomoottorin virrankäännin- ja harjakokoonpano; kuparilohkojen välissä on vaaleita eristelohkoja. Jokaisen tummanharmaan hiiliharjan päähän on kytketty lyhyt ja taipuisa kuparinen hyppyjohdin. Moottorin punaiset kenttäkäämityksen osat näkyvät virrankääntimen oikealla puolella.
Virrankääntimen siiven määrityksiä.
Virrankääntimen keskiasento tilanteessa, jossa ei ole kentän vääristymisilmiöitä.
Virrankääntimen siiven todellinen asento tasapainotattaessa kentän vääristymistä.
Harjan edistäminen itseinduktiossa
Galvanoinnissa käytetty pienjännitedynamo 1800-luvun lopulta. Virrankääntimen kytkentöjen sähkövastus huonontaa hyötysuhdetta matalalla jännitteellä, ja tällaisissa suurivirtaisissa koneissa tarvitaan todella yksityiskohtaisia virrankääntimiä. Tämä laite tuotti seitsemän volttia ja 310 ampeeria.
Käännös suomeksi
SS-Wachsturmbann Eimann

SS-Wachsturmbann Eimann oli SS-Heimwehr Danzigin reserviyksikkö Danzigissa. Se perustettiin kesäkuussa 1939.
Perustaminen

Yksikkö perustettiin SS-Brigadeführer Schaferin käskystä yhteistyössä SS:n koillisen alueen kanssa. Se sai nimensä komentajansa, SS-Sturmbannführer Kurt Eimannin, mukaan.
Alayksiköt

Yksikkö oli ensimmäinen sotilaallisesti organisoitu myöhemmän SS-divisioona Totenkopfin yksikkö. Sen koostumus oli:
I Hunderschaft (komppania)
II Hunderschaft (komppania)
III Hunderschaft (komppania)
IV Hunderschaft (komppania)
Kraftfahrstaffel (moottoroitu kuljetusosasto)
Toiminta

Ennen Toisen maailmansodan alkamista yksikön tehtävänä oli määritellä paikat alueensa keskitysleireille ja organisoida niiden toiminta. Se päätti muun muassa Stutthofin keskitysleirin sijainnista elokuussa 1939.
Sodan alussa yksikkö otti osaa taisteluihin Danzigissa ja kaupungin ympäristössä. Myöhemmin se siirrettiin entisen Puolan käytävän alueelle, missä sitä käytettiin "poliisitehtäviin". Nämä tehtävät koostuivat lähinnä jäljellä olevien puolalaissotilaiden kiinniottamisesta, siviilien terrorisoinnista, sekä poliittisten johtajien, pappien, älymystön, juutalaisten ja saksalaisten Puolaan kuljetettujen vammaisten ihmisten eliminoimisesta.
Hitlerin vieraillessa Danzigissa 19. syyskuuta 1939 yksikkö osallistui turvallisuusjärjestelyihin Olivassa ja Danzigissa. Kaksi komppaniaa vartioi Hitlerin päämajaa Sopotissa. Danzigin taistelujen jälkeen yksikkö vangitsi ja sijoitti suuren määrän siviileitä Neufahrwasserin, Stutthofin ja Grenzdorfin keskitysleireihin, joissa kaksi komppaniaa toimi myös vartijoina.
Yksikkö lakkautettiin 1940 ja sen jäsenet siirrettiin toisiin Totenkopf-yksiköihin.
Laatokka (sanomalehti)

Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
Laatokka oli Sortavalassa sekä myöhemmin Joensuussa, Jyväskylässä ja Pieksämäellä vuosina 1881–1951 ilmestynyt sanomalehti. Vuosina 1914–1917 sen nimenä oli Sortavalan Sanomat ja vuosina 1946–1949 Sisämaa–Laatokka.
Sortavalan seminaarin lehtorit perustivat Laatokan alueensa suomenmieliseksi lehdeksi. Vuodesta 1901 lähtien se oli linjaltaan nuorsuomalainen ja perustuslaillinen. Lehti lakkautettiin ensimmäisen maailmansodan alussa, minkä jälkeen sitä julkaistiin kevääseen 1917 saakka nimellä Sortavalan Sanomat. Suomen itsenäistymisen jälkeen lehti kannatti aluksi edistyspuoluetta, mutta vuonna 1919 siitä tuli kokoomuksen äänenkannattaja. Laatokka oli alueensa valtalehti talvisotaan saakka, minkä jälkeen se alkoi ilmestyä Joensuussa.
Laatokka palasi Sortavalaan helmikuussa 1942. Kaupunkinsa ainoana lehtenä siitä tuli vuonna 1943 sitoutumaton, karjalaisuutta korostava julkaisu. Jatkosodan jälkeen lehti ilmestyi Jyväskylässä Sisä-Suomi -lehden aineistolla täydennettynä. Vuonna 1946 Laatokka siirtyi Pieksämäelle kirjapainoyhtiönsä uusiin tiloihin. Sisämaa–Laatokka -nimellä se pyrki vastaamaan valvontakomission vaatimuksiin sekä vakiinnuttamaan asemiaan uudella ilmestymispaikkakunnallaan. Kesällä 1949 lehti otti takaisin vanhan nimensä ja ilmoitti omistautuvansa karjalaisuuden asialle. Laatokkaa varten perustettiin uusi yhtiö, joka pian kulutti loppuun pääomansa ja lehden julkaiseminen oli pakko lopettaa. Vanha kirjapainoyhtiö perusti vuonna 1951 lyhytikäiseksi jääneen Pieksämäen Seudun Sanomat -lehden.
Lehti ilmestyi vuodesta 1882 lähtien kerran, vuodesta 1888 kahdesti, vuodesta 1905 kolmesti ja vuodesta 1943 kuudesti viikossa. Sen levikki oli 4 600 kappaletta vuonna 1905, 8 800 vuonna 1939 ja lähes 16 000 vuonna 1944. Päätoimittajina työskentelivät Kaarlo Suomalainen (1882–1884), O. A. Forsström (1883), Kosti Raitio (1885–1887), Reijo Tirronen (1887–1888), Taavi Lehtinen (1888–1893 ja 1922–1924), Ernst Arthur Hagfors (1893–1900), K. S. Kaikkonen (1900–1907), Aleksanteri Rantalainen (1908–1909), Jaakko Laurila (1909–1911), Verneri Vesterdahl (1911–1913), John Elis Zidbäck (1913–1914), Santeri Jehkonen (1914–1916 ja 1918–1919), Yrjö Eränen (1916–1917), Yrjö Juuti (1917–1918), Mikko Uotinen (1919–1920), Ilmari Havu (1921–1922), Ville Sederholm (1920 ja 1922–1929), Uki Nieminen (1929–1942), Eetu Valve (1942–1943), Toivo Rasilainen (1943–1945), Ilmari Soppi (1945–1948), J. Härmäneva (1948–1949), Mikko Tšokkinen (1949–1951) ja Mikko Aaltonen (1951).
Aiheesta muualla

Laatokka (1882–1914) digitoituna kansalliskirjastossa
Sortavalan Sanomat (1914–1917) digitoituna kansalliskirjastossa
Laatokka (1917–1946) digitoituna kansalliskirjastossa
Sisämaa–Laatokka (1946–1949) digitoituna kansalliskirjastossa
Laatokka (1949–1951) digitoituna kansalliskirjastossa
Akropolis (Kaunas)

| Akropolis |
| --- | --- |
 Sisänäkymä
Sijainti:  Kaunas, Liettua
Avattu:  huhtikuussa 2007
Omistaja:  Deka Immobilien GmbH
Liikkeiden määrä:  253
Kerrosten määrä:  4
Kävijämäärä:  14,02 milj. (2008)
Kotisivu
Akropolis on kauppakeskus Kaunasissa, Liettuassa. Se on rakennettu lähelle Niemenjoen rantaa ja sen viereen joen toiselle puolelle valmistuu Žalgiris Arena -sisähalli koripallon euroopanmestaruuskilpailuja varten.
Rakennuksen länsipuolella on nelikerroksinen vapaa pysäköintialue, jonka neljäs kerros on viereisen kirkon tornien tasalla, ja se on autolla tavoitettavana näköalatasanteena.
Kiinteistö on yhdistelmä kalliita merkkitavarakauppoja, tavallista Maxima-elintarvikemyymälää, kalliita konditorioita. Rakennuksen sisällä on säilytetty myös kaksi alueella sijainnutta vanhempaa rakennusta. Kauppakeskuksessa on myös kirjakauppoja.
Fred ”Sonic” Smith

| Fred ”Sonic” Smith |
| --- | --- |
 Fred ”Sonic” Smith
Henkilötiedot
Koko nimi:  Frederick Dewey Smith
Syntynyt: 14. syyskuuta 1949
Kuollut: 4. marraskuuta 1994
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Taiteilijanimi:  Fred ”Sonic” Smith
Tyylilajit:  protopunk
Soittimet:  kitara
Yhtyeet:  MC5, Sonic Rendezvous Band
Levy-yhtiöt:  Elektra, Atlantic
Aiheesta muualla
sonicsrendezvousband.net
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Fred ”Sonic” Smith (14. syyskuuta 1949 – 4. marraskuuta 1994) oli yhdysvaltalainen kitaristi ja laulaja, joka muistetaan parhaiten yhtyeistä MC5 ja Sonic’s Rendezvous Band sekä laulaja Patti Smithin aviomiehenä. Hän soitti kitaraa myös Patti Smithin albumilla Dream of Life.
Elämä

Fred ”Sonic” Smith, oli kitaristi vaikutusvaltaisessa rock-yhtyeessä MC5.
Fred syntyi Harts Creekin alueella Lincolnin maakunnassa ja kasvoi Detroitissa. Hän aloitti kitaransoiton 12-vuotiaana ja esiintyi useissa paikallisissa bändeissä ennen kuin oli mukana perustamassa MC5-yhtyettä, 1960-luvun puolivälissä.
Yhtye auttoi luomaan rajua protopunk rock-soundia, joka on sittemmin innoittanut niin heavy metal ja punk-artisteja. MC5 solmi levytyssopimuksen Elektra Recordsille – yhtenä yhtiön ensimmäisistä hard rock -yhtyeistä. Yhtye esiintyi vuoden 1968 demokraattien kansallisessa puoluekokouksessa Chicagossa. Yhtye esiintyi myöhemmin Rolling Stone -lehden kannessa ja julkaisi debyyttinsä Kick Out The Jams. MC5 toimi lämmittelybändinä monille huippuartisteille, kuten Creamille ja Janis Joplinille. Yhtye hajosi huumeongelmiin vuonna 1972.
Smith johti myöhemmin omaa yhtyettään Sonic’s Rendezvous Bandia, johon kuului jäseniä muista Detroitin yhtyeistä, kuten Stoogesista. Yhtye äänitti singlen City Slang vuonna 1976.
Vuonna 1978 Sonic’s Rendezvous Band soitti ilman laulajaansa Scott Morgania Iggy Popin taustayhtyeenä tämän TV Eye Live -kiertueella. Ryhmä esiintyi tuolloin myös Helsingin Kulttuuritalolla.
Vuonna 1980 hän meni naimisiin runoilija/laulaja Patti Smithin kanssa, ja pariskunta vetäytyi musiikista kasvattaakseen lapsiaan. Vuonna 1988 he julkaisivat yhdessä albumin Dream of Life, joka sisälsi Fredin säveltämiä kappaleita, ja Fred soitti levyn soolokitaraosuudet. Fred ja Patti Smith saivat yhdessä kaksi lasta: Jacksonin (s. 1981) ja Jessen (s. 1987). Molemmat lapsista ovat nykyään muusikkoja.
Fred ”Sonic” Smith kuoli sydämen vajaatoimintaan vuonna 1994.
Fred "Sonic" Smithin arvostus

Vuonna 2003 Rolling Stone -lehti sijoitti Fred ”Sonic” Smithin sijalle 93 listassaan ”100 kaikkien aikojen parasta kitaristia”. Hänet on sittemmin valittu Rock N Roll Hall Of Fameen MC5-yhtyeen kanssa sekä West Virginia Music Hall Of Fameen.
Hänen lempinimensä ”Sonic”" toimi inspiraationa bändin Sonic Youth -nimelle.
Patti Smith on levyttänyt useita Fred ”Sonic” Smithin kirjoittamia kappaleita, esimerkiksi Patti Smithin vuonna 1996 julkaisema albumi Gone Again on omistettu Fred ”Sonic” Smithin muistolle ja sen nimikappale on Fredin sävellys.
Aiheesta muualla

http://www.sonicsrendezvousband.net (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.i94bar.com/ints/srb1.html (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  SNAC
Turkin lippu

Turkin lippu.
Kukista tehty Turkin lippu.
Turkin lippu (turk. Ay Yıldız, tarkoittaa kuuta ja tähteä) on Turkin kansallislippu. Sen mittasuhteet ovat 2:3. Turkin lippu otettiin käyttöön nykyisessä muodossaan 5. kesäkuuta 1936. Lipun tähdestä ja puolikuusta on tullut merkittävä islaminuskon tunnus, vaikka kuviota käytettiin alun perin vain maallisena valtiontunnuksena. Lipussa esiintyvä tähti oli vuonna 1793 kahdeksansakarainen, mutta vuosien saatossa se on muuttunut viisisakaraiseksi. Lippu muistuttaa suuresti Tunisian lippua, maiden yhteisestä historiasta johtuen.
Historia

Tähti ja puolikuu -kuvio esiintyi ottomaanien lipuissa jo 1700-luvun lopulla tai 1800-luvun alussa. Tämä symboli oli osa ottomaanien identiteettiä ja kulttuuria vuosisatojen ajan ennen kuin se muodostui Osmanien valtakunnan viralliseksi lipuksi vuonna 1844.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Turkin lippu Wikimedia Commonsissa
Aasian valtioiden liput
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Afganistan | Arabiemiirikunnat | Armenia | Azerbaidžan | Bahrain | Bangladesh | Bhutan | Brunei |
| Etelä-Korea | Filippiinit | Georgia | Indonesia | Intia | Irak | Iran | Israel |
| Itä-Timor | Japani | Jemen | Jordania | Kambodža | Kazakstan | Kiina | Kirgisia |
| Kuwait | Laos | Libanon | Malediivit | Malesia | Mongolia | Myanmar | Nepal |
| Oman | Pakistan | Pohjois-Korea | Qatar | Saudi-Arabia | Syyria | Singapore | Sri Lanka |
| Tadžikistan | Taiwan | Thaimaa | Turkki | Turkmenistan | Uzbekistan | Venäjä | Vietnam |
Euroopan liput
| --- | --- |
Valtiot:  Alankomaat  Albania  Andorra  Azerbaidžan  Armenia  Belgia  Bosnia ja Hertsegovina  Bulgaria  Espanja  Georgia  Islanti  Irlanti  Italia  Itävalta  Kroatia  Kreikka  Kypros  Latvia  Liechtenstein  Liettua  Luxemburg  Malta  Moldova  Monaco  Montenegro  Norja  Pohjois-Makedonia  Portugali  Puola  Ranska  Romania  Ruotsi  Saksa  San Marino  Serbia  Slovakia  Slovenia  Suomi  Sveitsi  Tanska  Tšekki  Turkki  Ukraina  Unkari  Yhdistynyt kuningaskunta Englanti  Skotlanti  Wales  Valko-Venäjä  Vatikaanivaltio  Venäjä  Viro 
Itsehallintoalueet:  Ahvenanmaa  Färsaaret  Gibraltar  Guernsey  Jersey  Mansaari 
Tunnustamattomat valtiot:  Abhasia  Artsakh  Kosovo  Transnistria  Pohjois-Kypros
Villaggio Mall

| Villaggio |
| --- | --- |

Sijainti:  Doha, Qatar
Liikkeiden määrä:  220
Kotisivu
Villaggio Mall on kauppakeskus Aspire Zonen alueella Dohan länsilaidalla Qatarissa. Kauppakeskuksessa on muun muassa hotelli, elokuvateatteri, luistinrata ja huvipuisto. Kauppakeskuksessa syttyi tulipalo 28. toukokuuta 2012, jonka seurauksena 19 ihmistä kuoli, joista 13 oli lapsia. Lisäksi kuoli neljä naisopettajaa ja kaksi palomiestä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Villaggio Mall Wikimedia Commonsissa
Godspeed You! Black Emperor

| Godspeed You! Black Emperor |
| --- | --- |
 Godspeed You! Black Emperor esiintymässä Lontoossa 2003.
Tiedot
Toiminnassa:  1994–2003, 2010–
Tyylilaji:  post-rock, instrumentaalirock
Kotipaikka:   Montreal, Quebec, Kanada
Jäsenet:  *Efrim Menuck Mike Moya  Mauro Pezzente  David Bryant  Aidan Girt  Sophie Trudeau  Thierry Amar  Tim Herzog
Entiset jäsenet:  *Bruce Cawdron Roger Tellier-Craig  Norsola Johnson  Grayson Walker  John Littlefair  Thea Pratt  James Chau  Peter Harry Hill
Levy-yhtiö:  Constellation Records   Kranky Records
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Godspeed You! Black Emperor (aiemmin Godspeed You Black Emperor!), lyhennettynä usein GYBE tai GY!BE, on kanadalainen post-rock -yhtye. Yhtyeen levyt koostuvat pääosin muutamasta noin 15-20 minuutin kappaleesta, jotka on jaettu eri osioihin. Nimi on peräisin Mitsuo Yanagimachin ohjaamasta mustavalkoisesta dokumentista Godspeed You! Black Emperor (1976), jossa seurataan moottoripyöräjengi Black Emperorsin taivalta.  Yhtye aloitti toimintansa kolmihenkisenä (vuonna 1994), mutta suurimmillaan yhtyeessä on ollut jopa 15 jäsentä.
Vuonna 2003 yhtye ilmoitti vetäytyvänsä tauolle määräämättömäksi ajaksi. Yhtye oli tauolla seitsemän vuoden ajan kunnes keväällä 2010 ilmoitettiin comeback-kiertueesta . Comeback-kiertueen keikkapaikkoihin varmistui myös ainoana pohjoismaana Suomi. Yhtye esiintyi 17.01.2011 Helsingin kulttuuritalolla . Liput tapahtumaan varattiin loppuun muutamassa tunnissa.
Diskografia > Studioalbumit

"F♯ A♯ ∞" (1997/1998) (Alunperin julkaistu LP-vinyylipainoksena vuonna 1997. Uudelleenjulkaisu CD-levyllä vuonna 1998.)
"Lift Your Skinny Fists Like Antennas to Heaven" (2000)
"Yanqui U.X.O." (2002)
"'Allelujah! Don't Bend! Ascend!" (2012)
"Asunder, Sweet and Other Distress" (2015)
"Luciferian Towers" (2017)
"G_d's Pee AT STATE'S END!" (2021)
"No Title as of 13 February 2024 28,340 Dead" (2024)
Diskografia > EP-julkaisut

"Slow Riot for New Zerø Kanada" (1999)
Diskografia > Demojulkaisut

"All Lights Fucked on the Hairy Amp Drooling" (1994/2022) (Alunperin julkaistu 33 kopion kasettipainoksena. Laajempi uudelleen julkaisu digitaalisena vuonna 2022.)
Diskografia > Muilla julkaisuilla

"aMAZEine 7" (1998) (Yhtye mukana kappaleessa "Sunshine + Gasoline")
Liittyviä projekteja

Yhtyeen jäsenet ovat toimineet monissa samankaltaisissa post rock -yhtyeissä.
A Silver Mt. Zion
Fly Pan Am
Set Fire to Flames
Valley of the Giants
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Godspeed You! Black Emperor Wikimedia Commonsissa
Yhtyeen virallinen kotisivu
Konserttitaltiointeja Internet Archivessa
Juho Rantala: Rukous poliittisen praksiksen raunioista. niin & näin 3/2015, 85–92.
Russians at War

Russians at War on venäläis-kanadalaisen Anastasia Trofimovan ohjaama dokumenttielokuva, joka esitettiin ensimmäisen kerran Venetsian elokuvajuhlilla syyskuussa 2024. Se kuvaa venäläisten sotilaiden elämää lähellä etulinjaa Ukrainassa. Trofimova vietti näiden seurassa seitsemän kuukauden ajan. Canada Media Fund oli dokumentin rahoittaja.
Russians at War kuvaa venäläiset sotilaat pitkälti sympaattisessa valossa. Sotilaat ilmaisevat hämmennystään ja epätietoisuuttaan siitä, minkä puolesta he taistelevat. Dokumentissa esiintyvillä sotilailla on vaihtelevia, esimerkiksi taloudellisia motiiveja osallistua Venäjän hyökkäykseen. Sotilaat puhuvat dokumentissa kuolemasta ja tunteistaan. Elokuva sai osakseen voimakasta kritiikkiä. Venetsian elokuvajuhlilla esitettiin vuonna 2024 myös ukrainalaisten kokemuksia käsittelevä dokumentti Pisni zemli, štšo povilno horyt. Sen tuottaja Darja Bassel kritisoi päätöstä esittää lisäksi Russians at War, joka hänen mukaansa välitti hyvin vääristyneen kuvan todellisuudesta ja levitti virheellisiä narratiiveja. Bassel ja muut ukrainalaiset kulttuurivaikuttajat kokivat, että Russians at War sivuuttaa venäläisten sotilaiden vastuun ja esittää heidät pikemminkin uhreina kuin aktiivisina osallistujina. Kriitikkojen mukaan elokuvassa ei anneta huomiota laajamittaiselle tuholle, jonka hyökkäys Ukrainaan on aiheuttanut. Ohjaaja Trofimova kertoi, että hänen tapaamansa venäläiset sotilaat olivat täysin tavanomaisia ihmisiä. Sanojensa mukaan hän ei rintaman läheisyydessä viettämänään aikana nähnyt merkkejä sotarikoksista. Trofimova puolusti elokuvaa sillä, että sodan käsittelystä puuttui hänen mielestään ihmiskasvojen antaminen osallistujille. Hänen mukaansa venäläisten sotilaiden näkökulmaa ei ole yleensä tuotu esiin, vaikka hänen mukaansa sen näkeminen sodan sumun keskeltä on tärkeää. Dokumentissa yksi sotilas arvelee Venäjän ja Ukrainan olleen aina erottamattomia. Hän kertoo kaipaavansa veljellistä liittoa. Kriitikot huomauttivat tällaisten kommenttien edistävän Vladimir Putinin väitteitä siitä, ettei Ukraina voisi olla olemassa itsenäisenä valtiona.
Syyskuussa 2024 Russians at War otettiin myös Toronton elokuvajuhlien ohjelmaan. Pääkonsuli Oleh Nikolenko sanoi dokumentin pyrkivän kaunistelemaan Venäjän sotarikoksia. Ukrainalaiset diplomaatit ja aktivistit Kanadassa vaativatkin elokuvajuhlia lopettamaan dokumentin esittämisen, koska heidän mukaansa elokuva palveli Venäjän propagandaa. Kanadan varapääministeri Chrystia Freeland tuomitsi elokuvan sisällyttämisen elokuvajuhlien ohjelmaan. Trofimova kiisti propagandasyytökset ja totesi tehneensä elokuvan ilman Venäjän hallinnon lupaa, mikä asetti hänet vaaraan joutua syytetyksi Venäjällä. Trofimova kertoi pitävänsä Venäjän hyökkäystä laittomana ja oikeuttamattomana. Elokuvaansa hän piti sodanvastaisena.
Eriksson

Eriksson, Erikson, Ericsson, Erickson, Ericksson, Ericson tai Erixon (Erikin poika) on pääasiassa Pohjoismaissa esiintyvä sukunimi. Se voi viitata muun muassa seuraaviin:
Henkilöitä > Erikson

Caroline Erikson (s. 1988), saksalainen näyttelijä
Edgar Erikson (1915–1986), ahvenanmaalainen purjelaivojen omistaja
Erik H. Erikson (1902–1994), tanskalais-saksalais-yhdysvaltalainen psykologi
Greta Erikson (1919–2014), ruotsalainen pianisti, pianopedagogi ja professori
Gustaf Erikson (1872–1947), ahvenanmaalainen laivanvarustaja
Hanna Erikson, aik. Brodin (s. 1990), ruotsalainen maastohiihtäjä
Jerker Erikson (s. 1974), ruotsalainen kirjailija
Johan Erikson (s. 1985), ruotsalainen mäkihyppääjä
Karl Erikson (1873–1962), suomalainen korkeimman oikeuden oikeusneuvos
Maria Erikson (1845–1921), suomalainen Jyväskylän seminaarin naisosaston harjoituskoulun johtaja ja uskonnollinen kirjailija
Ture Julius Erikson, Ture Erno (1892–1967), suomalainen jääkärieverstiluutnantti
Verna Erikson (1893–1918), suomalainen yhteiskunnallinen aktivisti, aseiden ja ammusten salakuljettaja
Henkilöitä > Erickson

Arthur Erickson (1924–2009), kanadalainen arkkitehti
Barbara Erickson London (1920–2013), yhdysvaltalainen lentäjä
Bret Erickson (s. 1960), yhdysvaltalainen haulikkoampuja ja maailmanmestari
Byron Erickson (s. 1951), yhdysvaltalainen sarjakuvakäsikirjoittaja
Gunnar Erickson (1894–1973), suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, kauppaneuvos
Kris Erickson, kanadalainen karateka
Leif Erickson (1911–1986), yhdysvaltalainen näyttelijä
Milton Erickson (1901–1980), yhdysvaltalainen lääkäri ja psykiatri
Rica Erickson (1908–1980), australialainen kasvitieteilijä ja kirjailija
Roky Erickson (1957–2019), yhdysvaltalainen laulaja, kitaristi ja lauluntekijä
Walter Erickson, yhdysvaltalaisen Howard Fastin (1914–2003) kirjailijanimi
Henkilöitä > Ericsson

Aino Kallio-Ericsson (1917–2018), suomalainen arkkitehti
Anders Thalus Ericsson (1801–1891), ruotsalainen konepiirtäjä ja ruukinpatruuna
Bernhard Ericsson (1864–1927), suomalainen metsänhoitaja, Evon metsäopiston johtaja
Bernt Ericsson (s. 1942), ruotsalainen jääpalloilija
Christoffer H. Ericsson (1920–2009), suomalainen meri- ja taidehistorioitsija, professori ja kapteeniluutnantti
Erica Ericsson (s. 1990), ruotsalainen jalkapalloilija
Gunnar Ericsson (1906–1984), ruotsalainen poliitikko (Keskustapuolue)
Gunnar Ericsson (1919–2013), ruotsalainen yritysjohtaja, poliitikko ja urheilujohtaja
Henry Ericsson (1908–1933), suomalainen koristetaiteilija ja taidemaalari
Jimmie Ericsson (s. 1980), ruotsalainen jääkiekkoilija
Joakim Ericsson (s. 1972), ruotsalainen taidemaalari
John Ericsson,  (1803–1889), ruotsalais-amerikkalainen keksijä ja teollisuusmies
Jonathan Ericsson (s. 1984), ruotsalainen jääkiekkoilija
Justus Adolf Ericsson (1820–1895), suomalainen Venäjän laivaston vara-amiraali
Lars Ericsson, (s. 1952), ruotsalainen kirjailija
Lars Magnus Ericsson (1846–1926), Telefonaktiebolaget L. M. Ericssonin perustaja
Marcus Ericsson (s. 1990), ruotsalainen moottoriurheilija
Mikael Ericsson (s. 1960), ruotsalainen ralliautoilija
Mårten Ericsson (1898–1979), suomalainen jääkärikapteeni
Reino Ericsson (1897–1938), suomalainen jääkärimajuri
Sigge Ericsson (1930–2019), ruotsalainen pikaluistelija ja olympiavoittaja
Henkilöitä > Ericksson

Madeleine Olsson Ericksson (s. 1945), ruotsalainen gynekologi, yritysjohtaja ja miljardööri
Henkilöitä > Ericson

Annalisa Ericson (1913–2011), ruotsalainen näyttelijä
Bo Ericson (1919–1970), ruotsalainen moukarinheittäjä
Bo Ericson (s. 1958), ruotsalainen jääkiekkoilija
Eric Ericson (1918–2013), ruotsalainen kuoronjohtaja
Georg "Åby" Ericson (1919–2002), ruotsalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja
John Ericson (1926–2020), saksalais-yhdysvaltalainen näyttelijä
Lars Ericson (s. 1945), ruotsalainen kasvitieteilijä
Lars Ericson Wolke (s. 1957), ruotsalainen sotahistorioitsija
Nils Ericson, (ent, Ericsson, 1802–1870), ruotsalainen kanavainsinööri, vapaaherra, John Ericssonin veli
Peter Ericson (s. 1964), ruotsalainen diplomaatti ja suurlähettiläs
Sigfrid Ericson (1879–1958), ruotsalainen arkkitehti
Stig Ossian Ericson (1923–2012), ruotsalainen näyttelijä, ohjaaja ja käsikirjoittaja
Henkilöitä > Erixon

Dick Erixon (s. 1962), ruotsalainen poliitikko ja europarlamentaarikko
Jan Erixon (s. 1962), ruotsalainen jääkiekkoilija
Sebastian Erixon (s. 1989), ruotsalainen jääkiekkoilija
Sigurd Erixon (1888–1968), ruotsalainen etnologi
Stefan Erixon (s. 1977), ruotsalainen jääpalloilija
Tim Erixon (s. 1991), ruotsalainen jääkiekkoilija
Muita

Ericsson, ruotsalainen yritys. Tähän liittyy:
Ericsson Dialog, puhelinmalli
Ericsson Globe, Globen, areena Tukholmassa
Rederi Ab Gustav Eriksson, ahvenanmaalainen laivanvarustamo
HMS John Ericsson (1865), Ruotsin laivaston monitori
Ontuva Eriksson, Tapio Rautavaaran Oiva Paloheimon runoon "Kerjäläislegenda" säveltämä laulu
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.