stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hämeenmaa-luokan miinalaiva

| Hämeenmaa |
| --- | --- |
 Uusimaa Helsingin Eteläsatamassa

Tekniset tiedot
Uppouma:  1 450 t
Pituus:  77,8 m
Leveys:  11,5 m
Syväys:  n. 3 m
Koneteho:  2 x 2 600 kW
Nopeus:  20 solmua
Miehistöä:  60
Aseistus
Meritorjunta:  1 x Bofors 57 mm/70 SAK Mk1 4 x miinakiskot 100-120 miinaa 2 x kranaattikonekivääri H&K 2 x RBU-1200-syvyysraketinheitin 2 x syvyyspomminpudotin
Ilmatorjunta:  8 x ItO 2004 Umkhonto-IR 2 x 12,7 mm Itkk
Hämeenmaa-luokka on Suomen merivoimien kahden vuosina 1990-1992 valmistuneen miinalaivan muodostama alusluokka. Aluksista Uusimaa on Rannikkolaivaston 6. pintatorjuntalaivueessa Turun Pansiossa ja Hämeenmaa 7. pintatorjuntalaivueessa Kirkkonummella. Ne ovat avomeri- ja jäissäkulkukelpoisia aluksia ja tarkoitettu toimimaan avomerellä ja saariston alueella kaikissa olosuhteissa. Niitä käytetään miinoitustehtävien lisäksi meriliikenteen suojaamiseen, merialueen valvontaan ja johtoaluksina.
Alukset modernisoitiin vuosina 2006–2008, jolloin niihin tehtiin laajoja alusteknisiä muutoksia ja niiden koko taistelunjohtojärjestelmä sekä pääosa aseistuksesta uudistettiin. Työn teki alusten alkuperäinen rakentaja Aker Finnyards, silloiselta nimeltään Hollming Oy. Alukset on varustettu monipuolisilla asejärjestelmillä omasuojaa varten. Alukset soveltuvat sotilaallisiin kriisinhallintatehtäviin.
Miinalaiva Hämeenmaa kuvattuna Helsingin Pakkahuoneen laiturissa.
Merivoimien luovuttua miinalaiva Pohjanmaasta miinalaivat Hämeenmaa ja Uusimaa toimivat vuorotellen merivoimien koululaivana suorittaen vuosittain koulutuspurjehduksen ja osallistuen Pohjoismaisille merikadettipäiville.
Luokan elinkaaren on laskettu päättyvän vuosina 2022–2025. Laivue 2020 -hankkeeseen kuuluvat Pohjanmaa-luokan monitoimikorvetit korvaavat jo käytöstä poistuneen miinalaiva Pohjanmaan sekä Hämeenmaa-luokan ja neljä Rauma-luokan ohjusvenettä 2020-luvun aikana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hämeenmaa-luokan miinalaiva Wikimedia Commonsissa
Heretic II

| Heretic II |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Raven Software
Julkaisija:  Activision
Säveltäjä:  Kevin Schilder
Pelimoottori:  Quake II
Julkaistu:  1998
Lajityyppi:  toimintaseikkailupeli
Pelimuoto:  moninpeli, yksinpeli ja yhteistyömoodi
Ikäluokitus:  USK 16 
Alusta:  Amiga, Linux, Macintosh, Windows
Jakelumuoto:  CD-ROM
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Heretic 2 on Raven Softwaren kehittämä toimintapeli, joka on julkaistu vuonna 1998 Windowsille. Se perustuu Quake II:n pelimoottorille ja sijoittuu fantasiamaailmaan. Pelin on kääntänyt Macintoshille MacPlay, Linuxille Loki Software ja Amigalle Hyperion Entertainment.
Pelaaminen

Peli on kolmannesta persoonasta kuvattu. Pelaaminen koostuu kenttien tutkimisesta ja vastustajien ampumisesta loitsuilla.
Aiheesta muualla

Heretic II MobyGamesissa (englanniksi)
Heretic-Hexen
| --- | --- |
Pelisarja:   Heretic  Hexen  Hexen II  Heretic II
Iines Lehkonen

Iines Lehkonen (s. 1999) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on  Turun Palloseuran kasvatti ja edustaa joukkuetta kaudella 2022. Lehkonen on pelannut myös Kuopion Palloseurassa ja saavuttanut siellä SM-pronssia kaudella 2020.
Hänen isänsä on jääkiekkovalmentaja ja -asiantuntija Ismo Lehkonen, veli jääkiekkoilija Artturi Lehkonen ja sisar pesäpalloilija Iina Lehkonen.
Ignacy Chodźko

Ignacy Chodźko
Ignacy Chodźko (1795−1861) oli puolalainen kirjailija. Hän on oivallisesti kuvaillut liettualais-puolalaisen aatelin elämää 1700-luvulla. Hänen huomattavimmat teoksensa ovat kertomussarjat Obrazy litewskie (1840−1862, 'Liettuan kuvia') ja Podania litewskie (1852−1860, 'Liettuan muistoja').
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ignacy Chodźko Wikimedia Commonsissa
Holm-luokka

| Holm-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  98 t
Pituus:  28,90 m
Leveys:  6,30 m
Syväys:  1,74 m
Koneteho:  2 x Scania dieselmoottoria á 375 kW
Nopeus:  13 solmua
Miehistöä:  3
Aseistus
Meritorjunta:  ei
Holm-luokka on Tanskan kuninkaallisen laivaston kuuden monikäyttöisen aluksen muodostama alusluokka, jonka alukset on otettu palvelukseen 2006-2008. Luokan kaksi ensimmäistä alusta ovat tutkimusaluksia, kaksi seuraavaa ovat kadettien koulutusaluksina ja kaksi viimeistä alusta valmistuivat kauko-ohjattavina miinanraivausaluksina.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| KDM Birkholm | Danish Yacht A/S, Skagen |  | 10. joulukuuta 2005 | 27. tammikuuta 2006 |  |
| KDM Fyrholm | Danish Yacht |  | 5. elokuuta 2006 | 21. joulukuuta 2006 |  |
| KDM Ertholm | Danish Yacht |  | 25. maaliskuuta 2006 | 8. toukokuuta 2006 |  |
| KDM Alholm | Danish Yacht |  | 6. tammikuuta 2007 | 7. helmikuuta 2007 |  |
| KDM Hirsholm | Danish Yacht |  | 5. kesäkuuta 2007 | 29. kesäkuuta 2007 |  |
| KDM Saltholm | Danish Yacht |  | 3. marraskuuta 2007 | 28. maaliskuuta 2008 |  |
Iira

| Iira |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  23. syyskuuta
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  Ira
Nimen alkuperä:  Muunnelma nimestä Ira, joka on lyhennelmä kreikan nimestä Eirene.
Infobox OKNimi-testi OK: 
Iira on suomalainen naisen nimi. Iira-nimisiä on Suomessa rekisteröity 1900-luvulta lähtien alle 200. Iira on muunnelma nimestä Ira, joka on lyhennelmä kreikan nimestä Eirene.
Hirvikallio

Hirvikallio voi tarkoittaa seuraavia:
Paikkoja

Hirvikallio, kylä Luumäen kunnassa
Hirvikallio, kylä Salon kaupungissa, entisessä Halikon kunnassa
Hirvikallio, omakotialue Tampereen kaupungissa, Annalan alueella
Hirvikallio, saari Rantasalmen kunnassa
Henkilöitä

Erkki Hirvikallio (1912–1994), näytelmäkirjailija
Oskari Hirvikallio (1897–1979), taidemaalari
Paavo Hirvikallio (1911–2009), tutkija, valtiotieteen tohtori
Seija Hirvikallio (s. 1956), arkkitehti
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hirvikallio”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Linda Andersson

Linda Andersson (s. 8. tammikuuta 1998) on ruotsalainen lentopalloilija, pelipaikaltaan yleispelaaja. Hän on syksystä 2020 alkaen edustanut Suomessa lentopallon Mestaruusliigassa kuusamolaisjoukkue Pölkkyä.
Andersson on edustanut Ruotsissa Falköpingiä kausina 2014–2017 ja Örebrota kausina 2017–2020. Hän saavutti Ruotsin liigassa pronssia vuonna 2018 ja hopeaa vuonna 2019 sekä voitti Ruotsin cupin vuonna 2020. Hänet valittiin Ruotsin liigassa vuoden tulokkaaksi 2018. Andersson siirtyi Suomeen vuonna 2020 ja saavutti Pölkyn joukkueessa SM-hopeaa vuonna 2021. Kaudella 2021–2022 hän voitti Suomen Cupin ja Suomen-mestaruuden.
Hymyilevä Buddha

Hymyilevä Buddha eli Pokhran-1 tai Pokhran-I oli Intian ensimmäinen ydinkoe 18. toukokuuta 1974. Pommin räjähdysteho oli välillä 2–20 kilotonnia.
Räjäytyspaikka oli Luoteis-Intiassa Rajasthanin osavaltiossa Tharin autiomassa Pokaranin eli Pokhranin kunnan alueella 25 kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Pommi oli plutoniumpohjainen imploosiopommi, joka oli malliltaan yksinkertaistettu Fat Man. Tiedot pommin tekoon oli saatu vapaasti levitettävästä kirjallisuudesta. Pommin valmistamista vaikeampaa oli ydinmateriaalien saanti. Intia sanoi pommia virallisesti rauhanomaiseksi ydinräjähteeksi (engl. Peaceful nuclear explosion, lyh. PNE), vaikka pommikokeen tarkoitus oli sotilaallisen peloteaseen kehittäminen lähinnä Kiinaa ja Pakistania vastaan.
Imploosiotyyppinen ydinase kaavamaisesti. Räjähdelinssien räjähdys puristaa pallonkuorimaisen plutoniumin kriittiseen tiheyteen, jolloin ketjureaktio alkaa.
Pommi

Pommi oli plutoniumpohjainen imploosiotyyppinen fissioräjähde, jollaisen Yhdysvallat räjäytti toisen maailmansodan aikana kokeeksi nimellä Trinity ja sodassa Nagasakin Fat Man -nimisen pommin. Tässä pommissa oli kaksitoista räjähdysainekiilaa eli "linssiä", jotka puristivat räjähtäessään alikriittisen plutoniumpallon kasaan niin, että se muuttui imahduksessa kriittiseksi, ja ketjumainen, laajeneva fissioreaktio saattoi alkaa ja pommi räjähtää.
Pommi oli metallikehikkoon koottu poikkileikkaukseltaan kuusikulmainen laite, jonka korkeus oli 1,25 metriä ja paino 1 400 kg. Näin ollen se ei soveltunut näppärästi kuljetettavaksi sotilaskäyttöiseksi ydinaseeksi. Pommi koostui kahdestatoista räjähdelinssistä, jotka sijaitsivat kiilamaisesti pallomaisen plutoniumkappaleen ympärillä. Noin 100 kg:n painoiset räjähdelinssit koostuivat hitaasta ja nopeasta räjähteestä. Linsseissä oli hidas räjähde sisempänä tylppänä ulospäin sojottavana kartiona. Hidas räjähde oli baratolia ja nopea RDX:ää kuten Fat Manissa. Neutronilähteeseen oli vaikeuksia saada poloniumia, joka on harvinainen alkuaine. Pommin ytimessä olevan plutoniumin sisällä oli vielä noin 2 cm:n läpimittainen beryllium-polonium-neutronilähde.
Intia käytti ensimmäisessä kokeessaan räjähdekiilojen räjäyttämiseen yksittäisiä sytyttimiä, ei räjähtävää johtoa, jollainen oli kehitetty Los Alamosissa tarkoitusta varten. Intian käyttämät sytyttimet olivat alttiita syttymään ulkoisesta häiriöstä, kuten salaman kentästä tai staattisesta sähköstä. Kytkimet, joilla nallit sytytettiin, olivat suurinopeuksisia kaasuputkikytkimiä. Intian ensimmäistä koetta kehittivät DRDO (puolustusvoimien tutkimuslaitos) ja BARC (Bhabhan atomitutkimuskeskus). Intian tutkimusohjelman johtaja oli BARC:n Raj Ramanna. Suurin osa pommin kehitystyöstä tehtiin BARC:ssa. DRDO:n puolella tehtiin imploosiosysteemi, joka suunniteltiin puristamaan plutonium puoleen nykyisestä tiheydestään. Pommin kehittelyn yhteydessä räjäytettiin vuosina 1971–1973 noin 500 erilaista koesysteemiä räjähdyslinssien oikean muodon etsimiseksi.
Koe

Pommi oli määrä räjäyttää Khetolain sotilasalueella Pokaranin kunnan alueella Tharin autiomaassa Rajasthanin osavaltiossa maan pinnan alla. Paikka on 25 km:n päässä Pokaranin keskustasta, ja noin 10–13 kilometrin päässä siitä sijaitsee Loharkin kylä.
Kokeen valmistelun vaikeudet kertoivat siitä, että kyse oli vain koepommista. Pommin plutonium-poloniumydin oli koottu Trombayssä, ja räjähdelinssit tulivat muualta. Kun pommikoetta alettiin valmistella 13. maaliskuuta kokoamalla pommia ytimestä ja räjähdelinsseistä aamupäivällä, autiomaan kuumuus muutti pommin osien mittoja lämpölaajenemisen takia, jolloin pommin kokoaminen ei onnistunut. Seuraavana päivänä kokoaminen aloitettiin aikaisemmin. Yksi pommin 100 kg painavista räjähdelinsseistä särkyi, kun se putosi kokoamismökin lattialle. Tilalla käytettiin varalinssiä.
Pommi räjähti maan alla sitä varten tehdyssä 107 metrin syvyisessä L:n muotoisessa kaivoskuilussa 18. toukokuuta 1974 kello 8:05. Maa järisi kohtalaisesti 4,9 Richterin voimalla ja autiomaan hiekka pöllysi. Maahan ilmestyi lautasmainen 10 metriä syvä, 47 metrin läpimittainen sortumakraatteri ja halkeamia 80 kilometrin säteellä kraatterin keskustasta. Kraatteri lienee myöhemmin laajentunut 60-metriseksi.
Pokhran-1- eli "Hymyilevä Buddha" -kokeen voimaksi ilmoitettiin noin 12 kilotonnia, mutta todellinen voima on ollut todennäköisesti vain 4–8 kilotonnia. Erilaisia voima-arvioita on esitetty perustuen muun muassa järistyksen voimaan ja kraatterin kokoon. Joka tapauksessa kokeen voima oli välillä 2–20 kilotonnia. Tiedetään, että räjäytetyn imploosiolaitteen rakenne koostui vain 12:sta räjähdysainelinssistä. Yleensä pommeissa on enemmän linssejä takaamaan hyvä imploosio. On tiedossa, että heikosti valmistettu plutoniumase räjähtää "liian aikaisin" pienellä teholla. Intian koe oli siis verrattain kehno imploosiopommi, jos sitä vertaa amerikkalaisten ensimmäisiin imploosiopohjaisiin ydinpommeihin.
Tämän jälkeen Intia pidättäytyi muista ydinkokeista vuoden 1998 Operaatio Shaktiin asti, mutta todellisuudessa ydinaseita kehiteltiin armeijalle pidättäytymisestä huolimatta.
Aiheesta muualla

Smiling Buddha: 1974
http://k1project.org/a-nuclear-family/ (Arkistoitu – Internet Archive)
https://www.osti.gov/manhattan-project-history/Events/1945-present/proliferation.htm
Hymyilevien laivojen satama

| Hymyilevien laivojen satama Kuusumun Profeetta |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2005–2006
 Studio : Tursas-studio, Helsinki
 Julkaistu: huhtikuu 2006
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Kuusumun Profeetta, Harri Kerko ja Petteri Rajanti
 Tyylilaji: folk rock
 Kesto: 58.12
 Levy-yhtiö: Ektro Records
Kuusumun Profeetan muut julkaisut
| Sanansaattaja oraakkeli salamurha hyökkäysvaunu 2004 | Hymyilevien laivojen satama 2006 | Lyhtykuja 2008 |
Hymyilevien laivojen satama on vuonna 2006 ilmestynyt Kuusumun Profeetan kahdeksas studioalbumi. Yhtye palasi levyllä edellisen albuminsa heavy rock -vaikutteiden jälkeen takaisin rauhallisemman folk-tyylisen musiikin pariin.
Neljä albumin studiosessioiden aikana äänitettyä kappaletta julkaistiin myöhemmin EP:llä Riemun ja kurjuuden sälekaihtimet.
Kappaleet

Hän jota ei koskaan ollutkaan – 9.27
Syysaika – 5.42
Binääripyhimys – 3.44
Oi sydämiä särkevä Valentine – 5.57
Mies muistoja varten – 5.47
Tunnit muuttuu minuuteiksi – 7.33
Ammeellinen kyyneleitä – 6.05
Vanhat sääret – 3.01
Hymyilevien laivojen satama – 6.16
Hattu ja kompassi – 4.40
Muusikot

Mika Rättö – laulu, kosketinsoittimet
Teemu Majaluoma – kitara, laulu
Mikko I. Elo – basso
Veli Nuorsaari – rummut
Irina Niemelä – saksofoni
Samuli Peltoniemi – trumpetti
| --- | --- |
 Martti Anttila – laulu (1, 5, 6)  Michael Ertz – viulu (1, 5, 6)  Anna-Mari Grundström – sello (1, 5, 6)  Katja Haavisto – alttoviulu (1, 5, 6)  Juho Hannikainen – saksofoni  Erno Haukkala – pasuuna, tuuba  Suvi Hänninen – klarinetti (1, 5, 6) :  Mika Keitel – laulu (1, 5, 6)  Harri Kerko – lyömäsoittimet, kosketinsoittimet  Sanna Mansikkaniemi – viulu, laulu (1, 5, 6)  Petteri Rajanti – banjo, harmonikka, laulu  Olli Rautiainen – harmonikka  Jenni Saaristo – huilu (1, 5, 6)
Arvostelut

Desibeli.net:
Pop-lehti:
Soundi:
Iines Laitinen-Sandberg

Laitinen-Sandberg 1940-luvulla. Kuva: Ina Roos.
Iines Laitinen-Sandberg, o.s. Laitinen (25. marraskuuta 1903 Viipuri – 8. kesäkuuta 1996 Helsinki) oli lausuntataiteilija, puhe- ja esitystaidon opettaja ja Helkanuorten liiton perustaja.
Iines Laitinen-Sandbergin vanhemmat olivat rakennusmestari Aatu Laitinen ja Riikka Malinen ja puoliso vuodesta 1928 filosofian maisteri Börje Sandberg (k. 1955). Laitinen-Sandberg tuli ylioppilaaksi Viipurin Naisopistosta 1922 ja opiskeli Helsingin yliopistossa 1922–1927. Hänet valittiin akateemiseksi lausujamestariksi 1926. Laitinen-Sandberg oli Ylioppilasteatterin perustajia. Suomen Lausujain Liiton hallituksen jäsen hän oli vuodesta 1947, Kalevala Korun hallituksen puheenjohtaja 1950–1955 ja Kalevalaisten naisten liiton hallituksen jäsen 1949–1955. Helkanuorten toiminta kehittyi hänen vuonna 1949 perustamastaan Helkatytöt-lausuntakerhosta. Pohjois-Karjalan opiston opettajana ja myös johtajana Laitinen-Sandberg toimi 1957–1963. Hän julkaisi vuonna 1960 kansanrunouden ohjelmakirjan Näitä äitini opetti. Kalevalaseuran jäseneksi hänet kutsuttiin 1969 ja valtion taiteilijaeläke hänelle myönnettiin 1974. Laitinen-Sandberg sai työstään Uudenmaan läänin taidepalkinnon vuonna 1981.
Historiallinen miekkailu

Historiallinen miekkailu viittaa historiallisiin lähteisiin perustuviin, eurooppalaisperäisiin kamppailutaitoihin, joissa käytetään miekkaa aseena. Kamppailutaitoja käsitteleviä dokumentteja on säilynyt aina 1300-luvun alusta nykypäivään saakka, ja historiallinen miekkailu kattaa 1900-luvun alkuun asti, ilman elävää perinnettä olevien tyylisuuntien harjoittelun.
Laji

Historiallinen miekkailu on osa historiallista kamppailutaitoperinnettä, jota nykyisin kansainvälisesti kutsutaan sateenvarjonimityksellä Historical European Martial Arts (HEMA). Laajemmalti taitoihin kuuluu miekan käytön lisäksi paini, tikarin käyttö ja sitä vastaan puolustautuminen, erilaiset varsiaseet sekä ratsailta käytävä kamppailu. Historiallista miekkailua harrastetaan laajasti monessa maassa, ja vuosittain järjestetään useita kansainvälisiä kokoontumisia sekä kilpailutapahtumia. Yleisin harjoiteltu asejärjestelmä on saksalainen pitkämiekka, ja myös rapiiria harjoitellaan paljon. Vanhojen aseiden käyttöä on rekonstruoitu jo 1800-luvulla, mutta viimevuosina laji on kehittynyt huomattavasti internetin myötä.
Kilpailutoiminta

Historialliseen kamppailuperinteeseen on aina kuulunut erilaiset kilpailu- ja näytösottelut. Erityisesti bolognalaisissa ja saksalaissa lähteissä on paljon mainintoja kilpailuista, sekä kokonaisia sääntökokoelmia. Modernit varusteet ovat mahdollistaneet elävän kilpailutoiminnan historiallisissa lajeissa ilman pelkoa vakavista loukkaantumisista. Kilpailutoiminta on suosittua, vaikka suunnalle löytyykin vastustajia. Ylivoimaisesti suosituin kilpailuase on pitkämiekka.
Kilpailut käydään yleensä kolmella tai neljällä linjatuomarilla, jotka näyttävät osumat ne nähdessään, sekä yhdellä erotuomarilla, joka vastaa kehän tai maton turvallisuudesta ja keskeyttää ottelun osuman tullessa. Pistesysteemi voi olla joko painotettu (esimerkiksi päästä saa enemmän pisteitä kuin muusta vartalosta) tai jokainen osuma on samanarvoinen. Yleisin ottelun pituus on kahdesta viiteen minuuttiin, ja eriä voi olla useita.
Suurimmat kilpailut ovat Ruotsissa järjestettävä Swordfish-tapahtuma, joka nauttii lajin piirissä ehdotonta ensimmäistä sijaa arvostetuimpana kilpailuna, sekä Yhdysvalloissa järjestettävä Longpoint-tapahtuman yhdeydessä järjestettävät kilpailut. Italiassa kilpaillaan laajasti bolognalaisessa miekkailussa, ja Ranskassa ja Espanjassa suosittuja ovat Rapiirikilpailut. Suomessa on järjestetty kaksi isoa kansainvälistä historiallisen miekkailun kilpailua, bolognalaisen yhdenkäden miekan kilpailu Helsinki Bolognese Open 2013 sekä pitkämiekkakilpailu Helsinki Longsword Open 2014. Helsinki Longsword Open oli myös osa ensimmäista Pohjoismaista historiallisen miekkailun liigaa, Nordic Historical Fencing Leagueta. Molemmat kilpailut järjestänyt EHMS on tällä hetkellä suomalaisista seuroista kansainvälisesti menestynein kilpailutoiminnassa.
Aiheesta muualla

EHMS
Historiallinen miekkailu Suomessa -ryhmä Facebookissa, kuvauksessa linkki aktiivisiin harjoitusseuroihin
Grieswartt
Kulttuurikilta Schranken
Jyväskylä Academy of Historical Martial Arts ry
Marozzo.com, Ilkka Hartikaisen kattava nettisivu bolognalaisesta miekkailusta
Nordic Historical Fencing League
Oulun miekkailuseura, myös historiallista miekkailua
Savon Miekka
Swordman.fi mm. Suomen heman päivittyvä historia "Hema Suomessa" ja lajin suomalainen linkkilista.
Turun historiallisen miekkailun seura
The School of European Swordsmanship
Vaasan miekkailuseura, myös historiallista miekkailua (Arkistoitu – Internet Archive)
WarusSeppäin Kilta
Hans Talhofferin Cod.icon. 394a -miekkailuoppas sisältää tekniikoita muun muassa varusteettomaan miekkailuun.
Lily Rabe

| Lily Rabe |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Lily Rabe
Syntynyt: 29. kesäkuuta 1982 (ikä 42) New York City, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Hamish Linklater
Lapset:  2
Näyttelijä
Aktiivisena:  2001–
Aiheesta muualla
IMDb 
Lily Rabe (s. 29. kesäkuuta 1982 New York City) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten useista eri rooleistaan yhdysvaltalaisessa kauhusarjassa American Horror Story.
Raben vanhemmat ovat näytelmäkirjailija David Rabe (s. 1940) ja näyttelijä Jill Clayburgh (1944–2010). Rabe opiskeli tanssia kymmenen vuotta, mutta alkoi sittemmin opiskella näyttelemistä Northwestern-yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 2004.
Rabe on näytellyt niin elokuvissa, televisiosarjoissa kuin näyttämölläkin. Broadway-debyyttinsä Rabe teki vuonna 2005 Teräskukat-näytelmässä. Elokuvauransa Rabe aloitti sivurooleilla 2000-luvun alussa esimerkiksi elokuvissa Mona Lisa Smile (2003) ja Rakkauden resepti (2007), ja viime vuosina hänet on nähty elokuvissa Vice – vallan oikeat kasvot (2018) sekä Fractured (2019).
Televisiossa Rabe on esiintynyt kauhusarja American Horror Storyn useimmilla kausilla, sekä pääroolissa sarjassa The Whispers (2015).
Raben kumppani on näyttelijä Hamish Linklater. Heillä on kaksi lasta, tytär (s. 2017) ja poika (s. 2020).
Imatran Palloseura

Imatran Palloseura (IPS) on imatralainen jalkapalloseura, jonka tarkoituksena on tarjota ohjattua jalkapallotoimintaa 3–60-vuotiaille. Seuran toiminta on lasten liikuntakerhoja, tavoitteellista joukkuetoimintaa sekä aikuisten harrastejalkapalloa.
Seuralla on oppisopimuksella toimiva junioripäällikkö sekä kokopäiväisesti valmennuspäällikkö. Seura järjestää myös kotimaisia ja kansainvälisiä liikuntaleirejä, joihin osallistuu pelaajia ja valmentajia muualtakin kuin Etelä-Karjalasta. Seura järjestää myös kansainvälisen jalkapalloturnauksen, johon osallistuu joukkueita Itä-Euroopasta.
Pelastakaa Lapset tekee seuran kanssa yhteistyötä ja tukee lapsia, joiden harrastukseen vanhempien varat eivät jostain syystä riitä.
IPS:llä oli IPS Edustus mukaan lukien 280 pelipassillista pelaajaa vuonna 2018. Suurimmillaan pelaajia on ollut 418 vuonna 2016.
IPS:n miesten edustusjoukkue aloitti toimintansa vuonna 2009 saatuaan Etelä-Karjalan Pallon sarjapaikan Nelosesta ja nousi kaudeksi 2010 Kolmoseen, jossa se on siitä lähtien pelannut. Seuralla on ollut myös naisten joukkue IPS Witch, joka on pelannut 7v7-piirisarjaa ja saavutti vuonna 2017 Simo Syrjävaara Cupissa harrastefutiksen SM-pronssia fair play -sarjassa.
Muun muassa Paavo Voutilainen ja Jere Aallikko ovat IPS:n kasvatteja.
Aiheesta muualla

Imatran Palloseura
Leisha Hailey

| Leisha Hailey |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. heinäkuuta 1971 (ikä 53) Okinawa, Japani
Ammatti:  näyttelijä, muusikko
Näyttelijä
Aktiivisena:  1991–
Merkittävät roolit:  Alice Pieszecki   (L-koodi)
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Leisha Hailey (s. 11. heinäkuuta 1971 Okinawa, Japani) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja muusikko. Hänen tunnetuin roolinsa on Alice Pieszecki televisiosarjassa L-koodi. Hailey on ollut mukana yhtyeissä Murmurs ja Uh Huh Her.
Ura > Näytteleminen

Leisha Hailey valmistui näyttelijäksi vuonna 1991 American Academy of Dramatic Arts -koulusta New Yorkista. Uransa alkupuolella hän teki tv-mainoksia Yoplait-jogurtille. Vuonna 1996 Hailey esiintyi yhdessä televisiosarjan Isojen poikien leikit jaksossa. Hän sai ensimmäisen merkittävämmän roolinsa seuraavana vuonna elokuvasta All Over Me.
Hailey tuli tunnetuksi televisiosarjasta L-koodi, jossa hän näytteli biseksuaalia toimittaja Alice Pieszeckiä vuosina 2004–2009. Vuonna 2007 hänellä oli rooli romanttisessa draamaelokuvassa La Cucina. Elokuva voitti parhaan pitkän elokuvan palkinnon Beloit International Film Festival -festivaaleilla.
Hailey vieraillut televisiosarjoissa Greyn anatomia, CSI ja Drop Dead Diva, ja tehnyt ääniroolin sarjaan American Dad!. Hänellä oli pääosa kauhuelokuvassa Fertile Ground vuonna 2011. Syksyllä 2012 Hailey esiintyy televisiosarjassa New Normal.
Ura > Musiikki

Leisha Hailey perusti vanhan luokkakaverinsa Heather Grodyn kanssa Murmurs-yhtyeen vuonna 1991.  Yhtye julkaisi 1990-luvun aikana 4 albumia. Hailey toimi yhtyeessä kitaristina ja laulajana. Vuonna 2001 Hailey ja Grody uudistivat yhtyettä ja tyylilajiksi tuli indierock. Samalla myös yhtyeen nimeksi muutettiin Gush. Yhtye hajosi, kun Hailey alkoi näytellä L-koodi-sarjassa.
Vuonna 2007 Hailey perusti Camila Greyn kanssa uuden yhtyeen, Uh Huh Her. Yhtyeessä oli aluksi myös kolmas jäsen, Alicia Warrington, joka kuitenkin lopetti. Uh Huh Her on tyylilajillisesti electropop-bändi. Yhtyeen ensimmäinen albumi, Common Reaction, julkaistiin vuonna 2008 ja seuraava albumi Nocturnes 2011. Hailey on toiminut yhtyeessä kitaristina, basistina ja taustalaulajana.
Hailey on Marfa Records -levy-yhtiön perustaja. Hän osallistui Shakiran hittikappaleen "Don't Bother" säveltämiseen.