stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Omaha hold ’em

| Omaha hold 'em |
| --- | --- |

Muut nimet:  Omaha
Korttimäärä:  52
Pelaajamäärä:  2+
Korttien järjestys suurimmasta pienimpään:  A-K-Q-J-10-9-8-7-6-5-4-3-2
Omaha hold 'em (usein pelkästään omaha) on yksi pokeripelin muoto. Se muistuttaa toista community card -pokerimuotoa texas hold 'emia. Texasin jälkeen omaha on suosituin internetin nettipokerihuoneilla pelattavista pokerivarianteista. Omaha jakautuu erilaisiin pelimuotoihin, tavallisimmin sillä viitataan omaha high -peliin, mutta myös omaha hi/lo:ta pelataan paljon.
Kortit

Omaha eroaa texas hold 'emistä kahdessa kohdassa. Omahassa jaetaan kahden käsikortin sijasta kaikille pelaajille neljä käsikorttia (hole cards). Kun texas hold 'emissa pelaaja voi käyttää kädessään olevista korteista lopullisen pelinsä muodostamiseen 0–2 korttia, omahassa pelaajan pitää aina käyttää pelinsä muodostamisen neljästä käsikortista kahta korttia ja pöydästä kolme korttia. Käsien arvojärjestys on sama kuin texas hold ’emissa, mutta koska neljästä aloituskortista voidaan muodostaa kuusi kahden kortin yhdistelmää, nähdään omahassa usein parempia käsiä kuin texas hold ’emissa. Omahassa aloituskäsivalikoima on myös suurempi kuin texas hold ’emissa.
Panostukset

Omahaa voidaan pelata joko rajoitetulla korotusmäärällä (fixed limit tai pot limit (jolloin pelistä voidaan käyttää lyhennettä PLO), ensimmäisessä korotettava määrä on kiinteä ja niitä voi olla korkeintaan neljä joka kierrosta kohti, jälkimmäisessä korotus voi olla korkeintaan sen hetkisen potin suuruinen) tai ns. no limit -pelinä, jolloin pelaaja voi laittaa pottiin tahtoessaan kaikki edessään olevat merkit. Tällöin pelaajan sanotaan olevan all in. Omahan luonteesta johtuen sitä pelataan harvoin no limit -muodossa toisin kuin texas hold 'emia.
Omaha hi-lo

Eräs suosittu omahan muoto on omaha hi-lo (high-low split). Pelistä käytetään myös nimityksiä "omaha eight-or-better" tai "omaha/8".
Omaha hi-lo -pelissä puolet potista menee pienimmän käden omaavalle. Pienimmän pokerikäden muodostamisessa on rajoituksena, että kaikki käden muodostamiseen käytetyt kortit ovat arvoltaan korkeintaan 8 ja eri suuruisia keskenään. Low-käden muodostavat kortit voivat muodostaa myös värin tai suoran, mutta se ei vaikuta käden pienuuteen. Ässä lasketaan ykköseksi. Myös pienimmän käden muodostamiseen käytetään kädestä kahta ja pöydästä kolmea korttia kuten aina omaha-peleissä. Low-käsien paremmuusjärjestys määräytyy korkeimman kortin mukaan: yhdistelmä 7-6-5-3-2 on parempi kuin 8-4-3-2-A. Jos kahdella pelaajalla on sama korkea kortti, verrataan seuraavaksi korkeinta korttia jne. Yksinkertainen nyrkkisääntö käsien suuruusjärjestykselle on laittaa kortit arvojärjestykseen ja muodostaa niistä näin viisinumeroinen luku. Paras low-käsi on käsi, jonka lukuarvo on pienin ja paras mahdollinen low-käsi on siis 5-4-3-2-A. 4-3-2-2-A taas ei ole low-käsi, koska kädessä on pari.
Pelaajalla on mahdollista voittaa sekä parhaalla että pienimmällä kädellä. Jollei "low"-käden muodostaminen ole mahdollista, korkein käsi vie koko potin.
Muuta

Nettipokerin historiassa omahan käteispeleissä on pelattu 12 maailman suurinta pottia.
Kirjallisuutta

Stewart Reuben: How Good Is Your Pot-Limit Omaha.  D & B Publishing, 2004.  ISBN 1-904468-07-1
Tom McEvoy, T.J. Cloutier: Championship Omaha.  Cardoza, 2005.  ISBN 1-58042-154-7
Bob Ciaffone: Omaha Poker.  Bob Ciaffone, 2006.  ISBN 0-9661007-5-1
Rolf Slotboom: Secrets of Professional Pot-Limit Omaha.  D&B Publishing, 2006.  ISBN 1-904468-30-6
Aiheesta muualla

Janne Raevaaran Omahakoulu kokeneille pelaajille Selostettuja pelivideoita ja esseitä.
Omaha-tietoutta  (Arkistoitu – Internet Archive)
Operaatio Kutuzov

Operaatio Kutuzov oli toisessa maailmansodassa Neuvostoliiton vastahyökkäys Saksan operaatio Zitadelleen. Operaatio oli nimetty Mihail Kutuzovin mukaan, joka pysäytti Napoleonin sotaretken Venäjälle vuonna 1812. Operaatio alkoi 12. heinäkuuta 1943 ja päättyi Neuvostoliiton voittoon 18. elokuuta. Operaation seurauksena Neuvostoliitto valtasi takaisin Orjolin kaupungin ja Orjolin mutkan saksalaisilta.
Kartta Operaatio Kutuzovista
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Operaatio Kutuzov Wikimedia Commonsissa
Merkinnän syy: joukkojen kokoonpanot ja taistelukuvaus puuttuu
Sheer Heart Attack

| Sheer Heart Attack Queen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : heinäkuu – syyskuu 1974
 Julkaistu:  8. marraskuuta 1974    12. marraskuuta 1974
 Formaatti: LP, MC, CD
 Tuottaja(t): Roy Thomas Baker, Queen
 Tyylilaji: hard rock, glam rock, progressiivinen rock, heavy metal, taiderock
 Kesto: 39.09
 Levy-yhtiö:  EMI/Parlophone    Elektra, Hollywood
Listasijoitukset
  2. (23. marraskuuta 1974)    6. (5. huhtikuuta 1975)    6. (4. tammikuuta 1975)    7. (joulukuu 1974)    9. (viikko 49/1974)    12. (1975)
Queenin muut julkaisut
| Queen II 1974 | Sheer Heart Attack 1974 | A Night at the Opera 1975 |
Sheer Heart Attack on brittiläisen Queen-yhtyeen marraskuussa 1974 ilmestynyt kolmas albumi, joka merkitsi yhtyeen läpimurtoa sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa. Se nousi Britanniassa listakakkoseksi sekä ensimmäisenä Queen-albumina Yhdysvaltain top 20:een sijan 12 muodossa. Albumilla on muun muassa solisti Freddie Mercuryn säveltämä singlehitti ”Killer Queen” sekä kitaristi Brian Mayn kirjoittama, livesuosikiksi muodostunut ”Now I’m Here”. Musiikillisesti kahta edeltäjäänsä pop-tyylisempi albumin ovat Queenin fanit usein äänestäneet yhtyeen viiden parhaimman levyn joukkoon kuuluvaksi.
Brian May, joka oli sairastunut edellisen Amerikan-kiertueen aikana hepatiittiin ja myöhemmin pohjukaissuolihaavaan, oli poissa monista nauhoitussessioista. Niinpä hän soitti osuutensa myöhemmin valmiiden taustojen päälle.
Albumin tyyli ja työstö

Sheer Heart Attack on Queenin kahta edellisalbumia popmaisempi sekä ”bändivoittoisempi”. Jälkimmäistä seikkaa ei ollut mahdollista toteuttaa kunnolla edellislevyjen kohdalla, sillä ne oli äänitetty epäsäännöllisissä olosuhteissa. Esimerkiksi vuonna julkaistu 1973 esikoisalbumi Queen nauhoitettiin tilanteissa, jolloin kukaan muu ei käyttänyt studiota. Nyt levy päästiin äänittämään rauhassa ilman vastaavia häiriötekijöitä. Nauhoituksissa riitti kuitenkin ongelmia, sillä kitaristi Brian May oli sairastunut hepatiittiin kesken Amerikan-kiertueen toukokuussa 1974. Elokuussa 1974 hän oli jälleen sairaalahoidossa, pohjukaissuolihaavan vuoksi. May joutui jättämään sessioita väliin ja nauhoittamaan kitara- ja lauluosuutensa myöhemmin. May on myöhemmin todennut, että kaikki nämä ongelmat huomioon ottaen, yhtye on ollut täysin tyytymätön nauhoitusten lopputulokseen. Rumpali Roger Taylor pitää levyä henkilökohtaisena suosikkinaan Queen-albumeista:
»Se on suosikkini. [...] Se on paljon ytimekkäämpi [kuin edellislevyt]. Se on todella kirjava ja dynaaminen. Sen erilaiset soundit olivat miellyttävät.» 
(Roger Taylor, rumpali.)
Albumi äänitettiin neljässä eri studiossa (Trident, Wessex, Rockfield ja Air) ympäri Englantia ja Walesia heinäkuun ja syyskuun 1974 välisenä aikana. Albumin tuotti yhtye itse Roy Thomas Bakerin kanssa, mutta myös äänittäjä Mike Stonen osuutta on korostettu.
Yleistä kappaleista

Brian Mayn kirjoittama avauskappale ”Brighton Rock” edustaa musiikillisesti tyypillistä varhaista Queenia. Siitä tuli myös albumin ilmestyessä suosittu livenumero ja sisältää Brian Mayn yksinään soittaman väliosan. Yläluokkaisesta prostituoidusta kertova ”Killer Queen” on Freddie Mercurylle tyypillinen korkea- ja ala-kulttuuria sekoittava aihe. Kappale oli myös yhtyeen läpimurtosingle – se nousi Britanniassa sijalle 2 ja Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla sijalle 12. Se on samalla albumin tunnetuin kappale ja Mercury voitti sillä myöhemmin ensimmäisen Ivor Novello -palkintonsa. Kappaleen ”Tenement Funster” laulaa rumpali Roger Taylor. ”Lily of the Valley” on Mercuryn työstämä pianoballadi. Brian May kirjoitti A-puolen päättävän kappaleen ”Now I’m Here” ollessaan hoidettavana sairaalassa pohjukaissuolihaavan vuoksi keskellä äänityksiä elokuussa 1974. Kappale sai musiikillisen inspiraationsa Mott the Hoople -yhtyeeltä, jonka kanssa Queen oli kiertänyt. Siitä muodostui livesuosikki.
”Stone Cold Crazy” -kappaletta pidetään yhtenä varhaisimmista speed metalia ennakoineista kappaleista. Se on myös yhtyeen ensimmäinen kappale, joka on merkitty yhtyeen yhdessä tekemäksi, vaikkakin solisti Mercuryn entinen yhtye Wreckage oli esittänyt sen varhaista versiota jo 1960-luvun lopulla. Muun muassa Metallica esitti siitä oman versionsa vuonna 1992. ”Dear Friends” on levyn parhaimmistoon kuuluvaksi laskettu rauhallinen kappale, jossa pianoa soittaa tavallisuudesta poiketen Brian May. Karibialaisvaikutteinen ”Misfire” oli basisti John Deaconin ensimmäinen Queenille tekemä kappale. ”Bring Back That Leroy Brown” puolestaan on banjovoittoinen pastissi.
Rumpali Roger Taylorin kirjoittama nimikappale ”Sheer Heart Attack” julkaistiin vasta vuonna 1977 albumilla News of the World. Freddie Mercuryn mukaan kappale ei vuonna 1974 ollut vielä aivan valmis.
Kansitaide

Levyn kannen valokuvasi edellisalbumi Queen II:n kannen tavoin yhtyeen jäsenten ystävä Mick Rock. Uniikin lopputuloksen saavuttamiseksi soittajat voideltiin vaseliinilla ja sen jälkeen kasteltiin vedellä, mikä loi erikoisennäköisen lopputuloksen. Freddie Mercury totesi myöhemmin, että kuvaussessio oli ”kidutusta”.
Julkaisu ja vastaanotto

Albumi julkaistiin alun perin vinyylilevynä ja C-kasettina Britanniassa 8. marraskuuta 1974. 42 listaviikon aikana albumi oli parhaillaan 2. myydyin albumi ja se palkittiin kultalevyllä 1. tammikuuta 1975 sekä platinalevyllä 7. kesäkuuta 1982. Yhdysvalloissa albumi julkaistiin 12. marraskuuta 1974. 32 listaviikon aikana albumi nousi 12. sijalle ja se palkittiin kultalevyllä sekä myöhemmin, kuten Britanniassa, platinalevyllä.
Vuonna 1986 albumi julkaistiin ensimmäisen kerran CD-levynä. Hollywood Records julkaisi albumin uudelleen vuonna 1991 bonuskappaleen kera. Vuosina 1993–94 albumi julkaistiin CD:nä Euroopassa ja Japanissa sekä vuonna 1998 Japanissa. Albumi julkaistiin remasteroituna CD-levynä Japanissa vuosina 2001 ja 2004. Euroopassa remasteroitu levy japanilaisin kansin julkaistiin 12. heinäkuuta 2004.
Kappaleet

A-puoli
Brighton Rock – 5.08 (säv. Brian May)
Killer Queen – 2.57 (säv. Freddie Mercury)
Tenement Funster – 2.48 (säv. Roger Taylor)
Flick of the Wrist – 3.46 (säv. Mercury)
Lily of the Valley – 1.43 (säv. Mercury)
Now I’m Here – 4.10 (säv. May)
B-puoli
In the Lap of the Gods – 3.20 (säv. Mercury)
Stone Cold Crazy – 2.12 (säv. Mercury/May/John Deacon/Taylor)
Dear Friends – 1.07 (säv. May)
Misfire – 1.50 (säv. Deacon)
Bring Back That Leroy Brown – 2.13 (säv. Mercury)
She Makes Me (Stormtrooper in Stilettoes) – 4.08 (säv. May)
In the Lap of the Gods Revisited – 3.42 (säv. Mercury)
Kappaleet > Vuoden 1991 CD-painoksen bonuskappale

Stone Cold Crazy (1991 Remix) – 2.16 (säv. Queen, sov. Michael Wagener)
Singlet

”Killer Queen” (Mercury) / ”Flick of the Wrist” (singleversio) (Mercury) – 1974
”Now I’m Here” (May) / ”Lily of the Valley” (singleversio) (Mercury) – 1975
Kokoonpano

Freddie Mercury – laulu, koskettimet
Roger Taylor – rummut, laulu, lyömäsoittimet
Brian May – kitara, laulu, piano, ukulele-banjo
John Deacon – bassokitara, akustinen kitara
Aiheesta muualla

Levyarvostelu  Rolling Stone -lehdessä (Arkistoitu – Internet Archive) Bud Scoppa, julkaistu 8. toukokuuta 1975 (englanniksi)
Levyarvostelu sivustolla allmusic Greg Prato (englanniksi)
Sivustolle Queen Archives on koottu seuraavat albumin lehtiarvostelut:
Winnipeg Free Press julkaistu 5. heinäkuuta 1975 (englanniksi)
Phonograph Record John Mendelssohn, julkaistu maaliskuussa 1975 (englanniksi)
Circus julkaistu maaliskuussa 1975 (englanniksi)
| n k Queen |
| --- | --- |
 Brian May  Roger Taylor Freddie Mercury  John Deacon 
Studioalbumit:  Queen  Queen II  Sheer Heart Attack  A Night at the Opera  A Day at the Races  News of the World  Jazz  The Game  Flash Gordon  Hot Space  The Works  A Kind of Magic  The Miracle  Innuendo  Made in Heaven  The Cosmos Rocks 
Kokoelmat:  Greatest Hits  The Complete Works  Greatest Hits II  Queen Rocks  The Crown Jewels  Greatest Hits III  Absolute Greatest 
Livetallenteet:  Live Killers  Live Magic  Live at Wembley ’86  Live at the Bowl  Return of the Champions  Queen Rock Montreal 
Muuta:  Diskografia  Bohemian Rhapsody -elokuva (2018)
Onegan traktoritehdas

| Onegan traktoritehdas |
| --- | --- |
Perustettu:  1773
Kotipaikka:  Petroskoi, Venäjä
Tuotteet:  traktorit, metsäkoneet
Kotisivu:  www.otz.tplants.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Onegan traktoritehdas (ven. Оне́жский тра́кторный заво́д, Onežski traktornyi zavod) on Venäjällä Karjalan tasavallan pääkaupungissa Petroskoissa toimiva konepajatehdas. Se perustettiin vuonna 1773 nimellä Aleksanterintehdas (Aлекса́ндровский заво́д, Aleksandrovski zavod) 1700-luvun alussa toimineen Pietarintehtaan paikalle. Tehdas oli aikoinaan Petroskoin tärkein teollisuuslaitos, josta koko kaupunki on saanut alkunsa.
Aleksanterintehdas 1900-luvun alussa.
Juontokoura TDT-55 (1966-2003).
Onežets-390 -traktori.
Onežets-392 -traktori.
Onežets-310 -traktori.
Historia

Katariina II:n asetuksella Lohijoen rannalle perustettu Aleksanterintehdas rakennettiin talonpoikaisvoimin ja sen ammattilaiset tuotiin Lipetskistä ja Tulasta. Työläiset olivat vuoteen 1861 saakka valtion maaorjia. Uuden tehtaan myötä Petroskoi sai vuonna 1777 kaupunginoikeudet. Vuonna 1786 Aleksanterintehtaan johtajaksi kutsuttiin skotlantilainen vuori-insinööri Charles Gascoigne. Tehdas velmisti paikallisesta suo- ja järvimalmista tykkejä, tykinammuksia, metallirakenteita sekä erilaisia käyttö- ja taidevaluesineitä. Sen tuotannon huippuvuodet osuivat 1840–1850-luvuille. Tykistön siirryttyä teräsputkiin Aleksanterintehdas joutui vuonna 1881 luopumaan tykkien valmistuksesta, eikä sen valurauta pärjännyt hintakilpailussa Uralin tehtaille. 1900-luvun alussa laitosta pyrittiin nykyaikaistamaan, mutta sen toiminta oli tappiollista. Ensimmäisen maailmansodan aikana ammusten tuotanto lisääntyi.
Vuonna 1918 Onegan metalli- ja konepajatehtaaksi nimetty laitos korjasi höyryvetureita sekä valmisti erilaisia koneita ja niiden osia. Vuonna 1935 tehdas siirrettiin metsäteollisuuden kansankomissariaatin alaisuuteen, jolloin se alkoi tuottaa metsäteollisuuden koneita ja laitteita. Talvisodan alussa tehdas evakuoitiin Krasnojarskiin, jossa se valmisti ammuksia. Sodan jälkeen kone- ja laitetuotanto jatkui Petroskoissa. Vuonna 1956 Onegan tehdas erikoistui metsäteollisuuden traktorien tuotantoon ja suunnitteluun. Vuoteen 1999 mennessä se oli valmistanut noin 320 000 traktoria, joilla korjattiin lähes puolet Neuvostoliiton puutavarasta.
1990-luvun talouskriisin aikana Onegan tehtaan tuotanto vähentyi dramaattisesti uusien tuotteiden kehittämisestä huolimatta. Samalla yli puolet sen henkilöstöstä irtisanottiin. Konkurssin tehnyt yritys liitettiin vuonna 2007 venäläiseen Traktornyje zavody -konserniin. Yhtiön metsäkonetuotanto on siirretty Petroskoin keskustan ulkopuolelle. Lohijoen tehdasalue on myyty pietarilaiselle Ohta Grupp -yhtiölle, joka aikoo rakentaa sinne uuden asuinalueen kauppa-, viihde- ja urheilukeskuksineen.
Tuotteet > Traktorit

Onežets-310
Onežets-320 -juontokoura
Onežets-330 -juontokoura
Onežets-335 -juontokoura
Onežets-380
Onežets-390
Onežets-392
Onežets-395
Onežets-400
Onežets-420 -juontokoura
Onežets-460 -juontokoura
Onežets-500 Amphibian
Tuotteet > Harvesterit

Onežets KH-451 -hakkuukone
Onežets KH-8 -hakkuukone
Tuotteet > Kuormatraktori

Onežets-350 -kuormatraktori
Onežets-KH-7 -kuormatraktori
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Onegan traktoritehdas Traktornyje zavody -konsernin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
USS Onondaga

| USS Onondaga |
| --- | --- |
 USS Onondaga
Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Continental Iron Works, Greenpoint, New York
Kölinlasku:  28. toukokuuta 1862
Laskettu vesille:  2. heinäkuuta 1864
Palveluskäyttöön:  24. maaliskuuta 1864 Ranska: heinäkuu 1869
Poistui palveluskäytöstä:  myyty Ranskalle
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 592 t
Pituus:  69,68 m
Leveys:  15,60 m
Syväys:  3,80 m
Koneteho:  420 hv
Nopeus:  9 solmua
Aseistus
Aseistus:  2 × 15" Dahlgren -tykkiä 2 × 150 naulan Parrot -tykkiä
USS Onondaga oli Yhdysvaltain laivaston kaksitorninen monitori, jonka pohjoisvaltiot tilasivat Yhdysvaltain sisällissodan aikana. Alus palveli koko sodan Jamesjoella osallistuen Richmondin taisteluun. Sotatoimien päätyttyä alueella alus poistettiin palveluksesta ja se myytiin sodan jälkeen Ranskalle.
Valmistus

Alus tilattiin George W. Quintardilta, joka teetti aluksen New Yorkin Greenpointissa Continental Iron Worksillä. Köli laskettiin 28. toukokuuta 1862 ja alus laskettiin vesille 2. heinäkuuta 1864 kumminaan Yhdysvaltain laivastolain luoja Charles Baldwin Sedgwickin tytär neiti Sally Sedgwick. Alus liitettiin laivastoon 24. maaliskuuta 1864 New Yorkin laivastontelakalla ensimmäisenä päällikkönään Melancthon Smith.
Palvelus

Alus lähti USS Mattabessetin kanssa New Yorkista 21. huhtikuuta 1864 ja ne saapuivat Hampton Roadsiin kaksi päivää myöhemmin. Alus oli pääasiassa Jamesjoelle sijoitetussa laivueessa tukien kenraali Grantin etenemistä kohti Richmondia. Alus kävi 24. marraskuuta tulitaistelun USS Mohopacin tuella etelävaltioiden tykistöä vastaan Jamesjoen varrella Virginiassa Howlett'ssa  ja alukset uudistivat hyökkäyksensä 5. ja 6. joulukuuta. Tammikuussa pohjoisvaltiot vetivät aluksensa pois Jamesjoelta, kun amiraali Porter kokosi laivasto-osastoa hyökätäkseen Pohjois-Carolinaan Fort Fisheriin, joka suojasi Wilmingtonia. Ainoastaan Onondaga jätettiin Jamesjoelle torjumaan John K. Mitchellin johtaman konfederaatin Jamesjoen laivueen iskut pohjoisvaltioiden maajoukkoja vastaan.
Konfederaation armeijan joukkojen aloitettua etenemisen pohjoisvaltioiden vedettyä aluksensa pois Onondaga vetäytyi alavirtaan, missä joen leveys mahdollisti aluksen paremman liikuntakyvyn hyödyntämisen. Alus ja sen tukena olleet tykkiveneet valmistautuivat taisteluun, mutta konfederaatin laivasto-osastosta ajoivat matalikolle väistäessään Trent's Reachiin valmistettua estettä panssaroidut tykkiveneet CSS Virginia No.2 ja CSS Richmond, tykkivene CSS Drewry ja torpedovene CSS Scorpion. Onondagan hyökättyä maajoukkojen tykistön tukemana Drewry räjähti ja Scorpion hylättiin ja panssaroidut alukset vetäytyivät ylävirtaan vuorokautta myöhemmin, kun ne oli saatu irrotettua pohjasta.
Onondaga jatkoi maajoukkojen tukemista, kunnes kenraali Lee vetäytyi Richmondista. Alus siirtyi pohjoiseen ja se poistettiin palveluksesta New Yorkissa 8. kesäkuuta 1865, minkä jälkeen alus makasi ankkurissa Pennsylvaniassa League Islandilla. Kongressin 7. maaliskuuta 1867 vahvistamalla lailla alus myytiin valmistajalleen G. W. Quintardille, joka myi sen edelleen Ranskalle vuonna 1867.
Palvelus > Ranskan laivaston Onondaga

Alus matkasi 2. syyskuuta 1867 New Yorkista Halifaxiin, mistä se jatkoi 15. kesäkuuta 1868 Brestiin. Toukokuussa 1869 alus oli Ranskan laivaston koeajoissa ennen heinäkuista palvelukseen ottoa. Alus siirrettiin vuonna 1898 Brestissä reserviin, jossa sen kunto tarkastettiin huhtikuussa.
Ranskan laivastossa aluksen aseistus vaihdettiin neljään 240 mm modèle 1864 tai 1866 tykkiin, jotka myöhemmin korvattiin 19 pituuskaliiperin modèle 1870 tykeillä. Alus poistettiin alusluettelosta 2. joulukuuta 1904.
USS Onondaga Jamesjoella
Takashi Ono

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ono hevosella Tokion kesäolympialaisissa 1964. |  Ono hevosella Tokion kesäolympialaisissa 1964. |  Ono hevosella Tokion kesäolympialaisissa 1964. |  |
Maa:   Japani
Miesten telinevoimistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Melbourne 1956 | rekki |  |
|  Kultaa | Rooma 1960 | rekki |  |
|  Kultaa | Rooma 1960 | rekki |  |
|  Kultaa | Rooma 1960 | joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Tokio 1964 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Melbourne 1956 | moniottelu |  |
|  Hopeaa | Melbourne 1956 | hevonen |  |
|  Hopeaa | Melbourne 1956 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Rooma 1960 | moniottelu |  |
|  Pronssia | Helsinki 1952 | hyppy |  |
|  Pronssia | Melbourne 1956 | nojapuut |  |
|  Pronssia | Rooma 1960 | nojapuut |  |
|  Pronssia | Rooma 1960 | renkaat |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Praha 1962 | rekki |  |
|  Kultaa | Praha 1962 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Rooma 1954 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Moskova 1958 | moniottelu |  |
|  Hopeaa | Moskova 1958 | permanto |  |
|  Hopeaa | Moskova 1958 | nojapuut |  |
|  Hopeaa | Moskova 1958 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Moskova 1958 | hyppy |  |
Takashi Ono (jap. 小野喬, Ono Takashi, s. 26. heinäkuuta 1931 Noshiro, Akita) on japanilainen kilpauransa päättänyt telinevoimistelija, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Ono voitti ensimmäisenä japanilaisena telinevoimistelun olympiakultaa yksilökilpailussa oltuaan paras rekillä Melbournessa 1956. Kaikkiaan hän saavutti 13 olympiamitalia. Hän avioitui telinevoimistelun olympiamitalisti Kiyoko Onon kanssa.
Tokion kesäolympialaisten 1964 avajaisissa Ono vannoi olympiavalan.
Saavutukset > Olympialaisissa

Helsinki 1952
Pronssia hypyssä
Neljäs permannolla
Viides joukkuekilpailussa
Melbourne 1956
Kultaa rekillä
Hopeaa moniottelussa, hevosella ja joukkuekilpailussa
Pronssia nojapuilla
Viides renkailla
Kahdeksas permannolla
Rooma 1960
Kultaa hypyssä, rekillä ja joukkuekilpailussa
Hopeaa moniottelussa
Pronssia nojapuilla ja renkailla
Neljäs permannolla
Kuudes hevosella
Tokio 1964
Kultaa joukkuekilpailussa
Kuudes rekillä
Saavutukset > MM-kilpailuissa

1954
Hopeaa joukkuekilpailussa
1958
Hopeaa moniottelussa, permannolla, nojapuilla ja joukkuekilpailussa
Pronssia hypyssä
1962
Kultaa rekillä ja joukkuekilpailussa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Takashi Ono Wikimedia Commonsissa
Miesten rekin olympiavoittajat
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Japani 
Tieteilijät:  CiNii
Sèvre Nantaise

| Sèvre Nantaise |
| --- | --- |
 Sèvre nantaise Rochen myllyn luona Tiffaugesissa
Alkulähde:  Beugnon-Thireuil, Deux-Sèvres  46°39′00″N, 0°26′30″W
Laskupaikka:  Nantes, Loire-Atlantique, Loire  47°11′50″N, 1°32′50″W
Maat:  Ranska
Pituus:  141,75 km
Alkulähteen korkeus:  210 m
Virtaama:  23,4 m³/s
Valuma-alue:  2360 km²
 Sèvre Nantaisen valuma-alue
Sèvre Nantaise on Loiren sivujoki Länsi-Ranskassa, Loire-Atlantiquen, Maine-et-Loiren, Deux-Sèvresin ja Vendéen departementeissa, Pays de la Loiren ja Nouvelle-Aquitainen alueilla. Se on Loiren viimeinen merkittävä sivujoki ennen kuin tämä laskee Atlantin valtamereen.
Maantiede

Sèvre Nantaise alkaa Gâtinesin ylängöltä 215 metrin korkeudelta merenpinnasta. Sillä on useita latvahaaroja. Yksi niistä alkaa Gâs'in kylästä Neuve-Bouinin kunnan eteläosassa, toinen taas Le Beugnonin kunnan pohjoisosasta Molemmat sijaitsevat Deux-Sèvresin departementissa. Joki virtaa luoteeseen ja kulkee myös Vendéen, Maine-et-Loiren ja Loire-Atlantiquen departementtien kautta ennen kuin se laskee Nantesissa Loireen.
Ennen osa Sèvre Nantaisen vesistä päätyi Loiren eteläiseen sivuhaaraan, jonka nimi on Seil. Seil alkoi Sèvre Nantaisen ja Loiren yhtymäkohdasta ja yhtyi jälleen Loiren päähaaraan Trentemoultin kylän kohdalla. Gallialais-roomalaisaikainen Ratiatumin jokisatama sijaitsi Seilin varrella.
Loire, Sèvre Nantaise ja Seil vanhassa kartassa vuosilta 1755–1756.
Seil, Loire ja Trentemoult vuonna 1883