stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Esko Saarinen

Senob Esko Saarinen (12. kesäkuuta 1914 Helsinki – 20. helmikuuta 1976 Helsinki) oli toimittajana, toimitussihteerinä ja päätoimittajana työskennellyt sanomalehtimies ja kirjeenvaihtaja, joka toimi myös puoluepolitiikassa ja tunnettiin pakinoitsijana.
Esko Saarisen vanhemmat olivat ylikonemestari Senob Saarinen ja Hilma Akselina Stjerna. Hänen toinen puolisonsa vuodesta 1947 oli toimittaja Impi Oma Kulta Kursula. Ylioppilaaksi Saarinen tuli 1934. Hän opiskeli valtio-oppia ja kansantaloutta Helsingin yliopistossa, mutta siirtyi sitten lehtialalle työskennellen ensin Nuoren Voiman ja Pohjois-Savon palveluksessa. Saarinen toimi Kymen Keskilaakson päätoimittajana ja taloudenhoitajana 1941–1945, Ilmatorjunta-lehden päätoimittajana 1940–1941, Nykyajan päätoimittajana 1946–1949, Edistyspuolueen puoluesihteerinä 1946–1950 ja Suomen puutalous (Paperi ja Puu) -lehden toimitussihteerinä  1950–1952. Edistyspuolueen Uudenmaan piirijärjestön puheenjohtaja Saarinen oli 1948–1950 ja Vapaamielisten Liiton hallituksen jäsen 1950–1952. Saarinen toimitti vuonna 1952  teoksen The Finnish Timber and Paper Calendar Pentti Sahanterän kanssa.
Saarinen työskenteli BBC:n ulkomaanpalvelun suomenkielisen osaston toimittajana Lontoossa 1952–1955 ja apulaisosastopäällikkönä 1955–1957 ja toimi samalla Yleisradion Lontoon kirjeenvaihtajana. Helsingin Sanomien artikkelitoimittajaksi hän  tuli 1957. Saarinen julkaisi lehdessä myös pakinoita nimimerkillä "Penninen". Kalevan päätoimittajaksi Saarinen siirtyi 1966 ja hoiti tehtävää kuolemaansa saakka, samoin kuin jatkoi "Pennisen" pakinointia.
Emmerdale: Älä katso nyt! Dinglet Venetsiassa

Emmerdale: Älä katso nyt! Dinglet Venetsiassa (engl. Don’t Look Now! The Dingles in Venice) on vuonna 1999 valmistunut englantilainen elokuva, joka perustuu Emmerdale-saippuasarjaan.
Näyttelijät

Lisa Riley ... Mandy Kirk
Dominic Brunt ... Paddy Kirk
Paul Loughran ... Butch Dingle
Steve Halliwell ... Zak Dingle
Mark Charnock ... Marlon Dingle
Aiheesta muualla

Emmerdale: Älä katso nyt! Dinglet Venetsiassa Internet Movie Database:ssa
Einstein (suku)

Einstein-suku on saksanjuutalainen suku, jonka varhaisimmat merkinnät ovat vuodelta 1665, jolloin Baruch Moses Ainstein liittyi Buchaun seurakunnan jäseneksi. Baruch Ainsteinin jälkeläiset muuttivat suvun nimen E-kirjaimella alkavaksi, jollaisena se tunnetaan nykypäivänä.
Albert Einsteinin sukupuu, kuvattu vain Einstein-suvun sukuhaara
Albert Einstein > Albert Einstein

Suvun ylivoimaisesti tunnetuin jäsen on saksalais-yhdysvaltalainen teoreettinen fyysikko Albert Einstein. Einstein tuli tunnetuksi koko fysiikan mullistavilla teorioilla. Tunnetuimmat teoriat ovat suppea- ja yleinen suhteellisuusteoria sekä valosähköisen ilmiön selittäminen. Einstein oli naimisissa kaksi kertaa. Ensimmäinen vaimo oli serbialainen Mileva Marić, jonka kanssa hän sai kolme lasta. Suhde Marićin kanssa päättyi vuonna 1919 ja hän meni uusiin naimisiin serkkunsa Elsa Löwenthalin kanssa.
Einsteinilla oli yksi sisar, Maria Einstein. Mariasta käytetään usein nimitystä Maja.
Albert Einstein > Suku ennen Albert Einsteinia

Albert Einstein vanhemmat Hermann Einstein ja Pauline Einstein (o.s. Koch) olivat molemmat juutalaisia ja molemmilla oli kauppiassukuinen tausta. Hermann Einsteinilla oli kolme veljeä, August Ignaz, Heinrich ja Jakob sekä kaksi siskoa Jette ja Friederike. Vuonna 1880 Hermann ja Jakob Einstein perustivat Müncheniin Jakob Einstein & Co -nimisen yrityksen, joka asensi vesi- ja kaasujohtoja ja toimi myöhemmin myös sähkötekniikan alalla.
Albert Einstein > Albert Einsteinin jälkeläiset

Albert Einsteinin tiedetään saaneen kolme lasta, Lieserl Einstein, Eduard Einstein ja Hans Albert Einstein. Lieserl oli Einsteinin ensimmäinen lapsi ja ainoa tytär. Lieserl syntyi ennen kuin Einstein ja Mileva Marić solmivat avioliiton vuonna 1903. Vielä samana vuonna Lieserl menehtyi, vain vuoden ikäisenä. Hans Albert Einstein syntyi vuotta myöhemmin Lieserlin kuolemasta, Hans Albert Einstein oli professori Kalifornian yliopistossa. Eduard Einstein syntyi vuonna 1910, hän oli vakavasti sairas ja sairasti skitsofreniaa.
Albert Einsteinin jälkeläisistä vain Hans Albert on saanut lisää jälkeläisiä. Hans Albert sai kaksi poikaa ja adoptoi yhden tyttären. Poikien nimet ovat Bernhard Caesar ja Klaus Martin. Klaus Martin kuoli kuitenkin 6-vuotiaana kurkkumätään.
Bernhard Caesar Einstein sai viisi lasta Aude Ascher Einsteinin kanssa. Thomas Martin Einstein (Santa Monica, CA, USA, 1955), Paul Michael Einstein (1959) (Ranska), Eduard Albert Einstein (Ted) (1961–) (Los Angeles, CA, USA), Mira Einstein-Yehieli (1965–) (Israel), Charles Quincy Ascher Einstein (Charly) (1971–) (Sveitsi)
Aiheesta muualla

About.com:n lyhyt sukupuu (Arkistoitu – Internet Archive)
Einsteinien sukupuu
Elias Kuosmanen

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten kreikkalais-roomalainen paini.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten kreikkalais-roomalainen paini.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten kreikkalais-roomalainen paini.EM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten kreikkalais-roomalainen paini. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia |  Kaspijsk 2018 | 97 kg |  |
|  Pronssia | Bukarest 2019 | 97 kg |  |
Matti Elias Kuosmanen (s. 2. syyskuuta 1995 Järvenpää) on suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylisuunnan painija. Hän on kaksinkertainen EM-pronssimitalisti sekä alle 17-vuotiaiden ikäluokan maailman- ja Euroopan mestari, alle 23-vuotiaiden MM- ja EM-hopeamitalisti sekä sotilaiden maailmanmestari. Seuratasolla Kuosmanen edustaa Helsingin Hakaa ja hänen henkilökohtaisena valmentajanaan toimii Sauli Heinonen.
Elämä ja ura

Kuosmanen muutti Vantaalle pikkupoikana ja aloitti painin Rekolan Raikkaan nassikkapainissa 2001, mutta siirtyi pian Korson Vedon edustajaksi. Vuodesta 2005 hänen valmentajanaan toimi järvenpääläinen Aki Tarino. Kesällä 2011 kaikki Tarinon painitallin painijat siirtyivät edustamaan Järvenpään Voimailijoita. Kuosmanen pelasi nuorena myös aktiivisesti jalkapalloa, mutta vaikeat jalkavaivat saivat hänet luopumaan siitä ja keskittymään painiin.
Vuonna 2011 Kuosmanen aloitti opiskelun Vantaalla, Sotungin lukion urheilupainotteisella linjalla. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 2016. Huhtikuussa 2017 Kuosmanen aloitti varusmiespalveluksen Puolustusvoimien urheilukoulussa Kaartin jääkärirykmentissä Helsingin Santahaminassa. Sittemmin hän on toiminut liikunta-aliupseerina Puolustusvoimien urheilukoulussa.
Kuosmasen ottelutyyli oli korostetusti pystypainia jo uran alkuvaiheessa, monesta muusta nykyisestä kreikkalais-roomalaisen painisuunnan painijasta poiketen.[lähde? ] Kreikkalais-roomalaisen painin sääntöjä on sittemmin muutettu, ja mattopainin osuus on lajissa vähentynyt entisestään.
Elämä ja ura > Kilpailut kansallisella tasolla

Kuosmanen voitti ensimmäisen kerran alle 17-vuotiaiden Suomen mestaruuden keväällä 2011 Vaasassa. Keväällä 2012 Kuosmanen osallistui ensimmäisen kerran alle 20-vuotiaiden ikäluokan Suomen mestaruuskilpailuihin Ilmajoella ja voitti sarjan 96 kg. Toukokuussa 2013 Kuosmanen voitti Järvenpäässä miesten SM-kultaa sarjassa 96 kg.
Elämä ja ura > Kansainvälinen menestys

Elokuussa 2011 Kuosmanen voitti Unkarin Stombathelyssä alle 17-vuotiaiden MM-kultaa sarjassa alle 85kg. Tämä oli kaikkien aikojen ensimmäinen suomalaisen painijan voittama maailmanmestaruus alle 17-vuotiaiden ikäluokassa.[lähde? ]
Heinäkuussa 2012 Kuosmanen voitti Euroopan mestaruuden Puolan Katowicessa alle 17-vuotiaiden ikäluokassa ja sarjassa 85 kg. Elokuussa 2012 Azerbaidžanin Bakussa Kuosmanen saavutti pronssimitalin alle 17-vuotiaiden MM-kisoissa sarjassa alle 85 kg.
Vuosina 2013–2016 useat loukkaantumiset häiritsivät Kuosmasen harjoittelua ja valmistautumista arvokisoihin niin, ettei yhteenkään arvokisaan ollut mahdollisuutta osallistua täysin terveenä.[lähde? ]
Maaliskuussa 2017 Kuosmanen eteni loppuotteluun alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa Unkarin Stombathelyssä. Niukan pistetappion myötä Kuosmanen sai EM-hopeaa. Marraskuussa 2017 Puolan Bydgoszczissa alle 23-vuotiaiden MM-kisoissa Kuosmanen sai MM-hopeaa, kulta matkasi niukan finaalissa kärsityn pistetappion jälkeen Venäjälle.
Toukokuussa 2018 Kuosmanen saavutti aikuisten EM-kilpailuissa Venäjän Kaspijskissa pronssia alle 97 kilon sarjassa. Pronssiottelussa hän voitti Kreikan Laokratis Kesidisin pistein 10–7 vaikka oli jo 0–6-tappiolla. Pian tämän jälkeen hän voitti Moskovassa sotilaiden maailmanmestaruuden.
Bukarestissa 2019 Kuosmanen saavutti jälleen EM-pronssia 97 kg:n painoluokassa. Pronssiottelussa hän kukisti azerbaidžanilaisen Orhan Nurijevin pistein 3−2. Rooman EM-kilpailuissa 2020 hän sijoittui 97-kiloisissa viidenneksi.
Vuonna 2021 Kuosmanen hävisi 97-kiloisten olympiapaikan ystävälleen Arvi Savolaiselle. Tämän jälkeen Kuosmanen siirtyi 130-kiloisiin eli raskaaseen sarjaan ja voitti Sofiassa olympiakarsinnassa kaikki vastustajansa (finaaleja ei oteltu) saaden näin olympiapaikan. Tokion olympialaisissa noin 111-kiloinen Kuosmanen oli selkeästi vastustajiaan kevyempi ja hävisikin molemmat ottelunsa selvästi. Hänen loppusijoituksensa oli 16.
Envenom

| Envenom Sabbat |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: maaliskuu 1991
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 50.17
 Levy-yhtiö: Evil Records
Sabbatin muut julkaisut
|   | Envenom 1991 | Evoke 1992 |
Envenom on japanilaisen metalliyhtyeen Sabbatin ensimmäinen täyspitkä albumi. Se on julkaistu vuonna 1991.
Kappalelista

Bewitch – 1.34
Satan Bless You – 3.08
Evil Nations – 4.58
Devil Worship – 4.54
Reek Of Cremation – 3.18
Deathtemptation – 6.01
King Of Hell – 5.10
The Sixth Candle - Eviler – 6.00
Carcassvoice – 4.24
Dead March – 3.48
Black Fire - Bonus – 4.18
Reminiscent Bells – 2.40
Aiheesta muualla

Envenom Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Envenom Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Emmeloord

| Emmeloord |
| --- | --- |
 Emmeloord ilmasta nähtynä.
 Emmeloord
 Koordinaatit: 52°42′N, 5°44′E 
Valtio:  Alankomaat
Provinssi:  Flevoland
Kunta:  Noordoostpolder
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Asutuskeskus
Väkiluku (2006):  24 840
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 www.emmeloord.info 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Emmeloord on Noordoostpolderin kunnan hallinnollinen keskus, Flevolandin provinssissa, Alankomaissa. Emmeloord sijaitsee keskellä kuntaa, missä kolme kuivauskanavaa risteää. Asukkaita Emmeloordissa on 24 840 (2006), joista naisia on 12 670 ja miehiä 12 160. Emmeloord sijaitsee polderilla, eli se on rakennettu IJsselmeeristä kuivatulle maalle.
Emmeloordista on linnuntietä matkaa Bantiin 5,7 kilometriä, Nageleen 7,7 km ja Kuinreen 8,7 km.
Emmeloordin kanavista otetaan vettä kolmella pumppuasemalla. Asemat ovat nimeltään: Buma lähellä Lemmeriä (Lemsterlandin kunnassa), Smeenge Vollenhovessa ja Vissering Urkissa.
Historia

Emmeloord suunniteltiin vuonna 1943 polderin palvelu- ja hallintokeskukseksi. Kymmenen pienempää maanviljelysyhdyskuntaa suunniteltiin väljäksi kehäksi Emmeloordin ympärille.
Emmeloordin keskustaan rakennettiin vuonna 1959 Poldertoren-niminen vesitorni. Torni on 65 metriä korkea, ja se sijaitsee keskellä kuntaa, joten sen voi nähdä joka paikasta Noordoostpolderia, koska sieltä puuttuvat korkeat puut. Japanissa on tämän vesitornin jäljennös.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Emmeloord Wikimedia Commonsissa
Emmeloord.info (hollanniksi) (englanniksi)
Poldertoren
Emmental

Palanen Emmental-juustoa.
Emmental (saks. Emmentaler) eli tahkojuusto on alun perin Sveitsin Emmejoen laakson alueelta peräisin olevaa kovaa tai puolikovaa, isoreikäistä, kypsytettyä juustoa. Juusto mainitaan erikseen nimeltä ensimmäisen kerran vuonna 1542 ja sen valmistaminen aloitettiin aikanaan etenkin myyntiä varten. Juusto levisi myös ulkomaille etenkin 1800-luvulta lähtien. Nykyisin emmental-nimisiä juustoja valmistetaankin myös Sveitsin ulkopuolella.
Juuston toinen suomalaisnimi tahkojuusto tulee siitä, että emmentaljuusto valmistetaan isoa tahkokiveä muistuttaviksi, 75–100 kg painaviksi matalan lieriön muotoisiksi kappaleiksi.
Historia

Emmentaler on alun perin peräisin Sveitsistä ja nimellä on tarkemmin viitattu Bernin kantonin Emmejoen laakson (Emmental) alueen juustoihin. Historiallisissa lähteissä alueen juustot mainitaan ensimmäisen kerran 1200-luvulla ja erityisesti nimellä Emmentaler juusto mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1542. Pitkään tavallisin tapa tehdä juustoa oli valmistaa sitä voin tuotannon sivutuotteena, jolloin syntyvä juusto oli vähärasvaista, eikä sitä yleensä riittänyt vientiin. Alppiniittyjen laajojen laidunten avulla alueella saatettiin alkaa pitää suuria määriä karjaa, mikä merkitsi myös suurta maidontuotantoa. Emmentaler-juuston kaltaista rasvaista juustoa alettiin tehdä erityisesti myyntiä varten. Myyntiä varten kehitettiin myös valmistusvaihe, jota kutsuttiin polttamiseksi. Kun juustomassaa kuumennettiin, lopputuloksena syntyvästä juustosta tuli kovempaa ja paremmin säilyvää, mikä sopi erityisesti juustoille, joita vietiin myytäväksi aina ulkomaille saakka.
Juustojen valmistamisesta tuli pian rahakasta liiketoimintaa. Ala houkutteli etenkin heitä, jotka eivät voineet elättää itseään pelkällä maanviljelyllä. Tilallisten pojat, jotka eivät perimmyysjärjestyksessä saaneet maata perustivat kuher-nimisiä osuuskuntia, jotka vuokrasivat karjaa, sekä ostivat niille tiloja ja rehua paikallisilta viljelijöiltä. Perinne koki suuren iskun, kuun juustokauppiaat alkoivat perustaa teollisempaa juustontuotantoa.  Osa pärjäsi heikommin kiristyneessä kilpailussa-. Toisaalta monet heistä muuttivat ulkomaille, jonne he veivät juustonvalmistuksen taidon mukanaan. Emmentaler levisi näin myös Sveitsin ulkopuolelle maihin, kuten Suomeen, Venäjälle, Saksaan, Ranskaan ja Italiaan 1800- ja 1900-lukujen aikana. Suomen ensimmäisen emmentalin valmisti Rudolf Klossner Sippolan kartanomeijerissä vuonna 1856. Hän oli tullut Suomeen valmistamaan emmentalia kapteeni Alexander von Daehnin kutsumana, joka oli Sveitsin-matkallaan ihastunut emmentaler-juustoon. Juustoja ulkomailla kutsuttiin edelleen emmentaliksi, vaikka ne eivät enää Emmejoen laaksosta olleetkaan.
Myös Sveitsissä kukoistanut emmentalin teollinen tuotanto kärsi huomattavan iskun ensimmäisen maailmansodan takia. Juustojen vienti ulkomaille kiellettiin sodan aikana kotimaan tarjonnan takaamiseksi. Toimintansa turvaamiseksi juustojen valmistajat perustivat Sveitsin juustoliiton oman asiansa ajajaksi. 1950-luvulta lähtien emmentalin valmistajat saivat huomattavia tukia valtiolta juuston vientivalmistusta varten. Emmentalia valmistetaan edelleen myös Sveitsin ulkopuolella useissa huomattavastikin toisistaan poikkeavissa muodoissa. Joskus nimeä Emmentaler käytetään yleisnimityksenä mistä tahansa "sveitsiläisenä" pidetystä juustosta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Emmental Wikimedia Commonsissa
Noora Heikintalo: Maidon homogenoinnin vaikutus emmentaljuuston aistittavaan laatuun ja kemiallisiin ominaisuuksiin, Helsingin yliopisto, Elintarvike- ja ympäristötieteiden laitos, Helsinki 2012 (pdf)
Emmentalin teollista tuotantoa.
Etelä-Pohjanmaan Palloveikot

Palloveikkojen logona toiminut Suojeluskunnan logo
Etelä-Pohjanmaan Palloveikot oli ilmajokinen pesäpalloseura, joka perustettiin kaudeksi 1923 yhdistämällä koko Etelä-Pohjanmaan suojeluskuntapiirin alueen joukkueet mm. Kauhajoen Karhu ja Vaasan Vasama.
Sunnuntaina 12. elokuuta EPP pelasi ensimmäisen ottelunsa Ilmajoella voittaen Toijalan Vauhdin 27-10. EPP ratkaisi ottelun ensimmäisessä sisävuorossaan tekemällä siinä 20 juoksua, joista kahdella kuolleella 14. Välierässä Palloveikot kohtasivat Helsingin Toverit, joka antoikin jo astetta paremman vastuksen, 8-4.
Loppuottelu oli tarkoitettu pelattavaksi Ilmajoella 9. syyskuuta., mutta myöhäisen ilmoittamisen takia saapuivat E.-P. Palloveikot 2. syyskuuta Helsinkiin, otaksuen ottelun olevan ilman muuta ensimmäisenä Palloliiton määräämästä kahdesta sunnuntaista, 2.9. ja 9.9. Kun HPL:n pelaajat sattuivat olemaan kaupungissa, suostuivat he otteluun, Pallokentän ollessa mitä kurjimmassa kunnossa, Kaisaniemen pikkukentällä ja päättyi ottelu HPL:n voittoon 10 – 2.
Näin ollen EPP sai ainoana pesäpallokautenaan SM-hopeaa. Joukkueessa pelasivat J. Aho, A. Puodinketo, E. Sysilampi, E. Lusa, L. Lindroos, L. Jyllilä, A. Ylikokko, Arvo Haavisto ja V. Aro (kapteeni).
FC Lynx

FC Lynx Napapiiri ry on suomalainen vuonna 1994 perustettu jalkapalloseura.
Rovaniemeltä kotoisin oleva seura pelasi kaudella 2008 Pohjois-Suomen Kolmosessa pudottuaan kaudella 2007 Kakkosesta. Joukkue ehti pelata kaksi kautta Kakkosessa. Juniorijalkapalloilusta parhaiten tunnettu seura perustettiin SaNun pohjalta. Kotiottelunsa joukkue pelaa Saarenkylän tekonurmikentällä (katsojakapasiteetti 2 000). Edustusjoukkueen lisäksi seuralla on 15 muuta joukkuetta. Miesten kakkosjoukkue FC Lynx/2 pelaa sarjaporrasta alempana, Nelosessa. Lynxin edustusjoukkueella oli farmisopimus Ykkösessä pelaavan Rovaniemen Palloseuran kanssa ja toukokuussa 2006 kirjoitettiin rovaniemeläisten seurojen välille myös naisjoukkuetta koskeva sopimus. Lynxin ja RoPSin farmisopimus purettiin kauden 2007 jälkeen.
FC Lynx Napapiiri ja FC Santa Claus AC sopivat 10.12.2013 nimenmuutos- ja yhteistoimintasopimuksen, jonka myötä seuran uudeksi nimeksi tuli FC Santa Claus Juniorit. .
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
FC Zimbru Chișinău

Seuran logo
FC Zimbru Chișinău on jalkapalloseura Chișinăusta, Moldovasta. Se pelaa maan pääsarjassa, Kansallisessa divisioonassa.
Zimbru Chișinău perustettiin Moldavian neuvostotasavallassa vuonna 1947, jolloin sen nimeksi tuli Dynamo Kišinjov. Moldovan itsenäistyttyä Zimbru hallitsi maan pääsarjaa. Se voitti vuosina 1992–2000 kahdeksan Moldovan mestaruutta. Pitkän sarjan katkaisi ainoastaan Constructorul Chișinău kaudella 1996–1997. Kaudella 2000–2001 Zimbru Chișinău menetti asemansa FC Sheriff Tiraspolille, joka on voittanut kaikki mestaruudet siitä lähtien.
Zimbru Chișinău on voittanut myös Moldovan cupin viidesti vuosina 1997, 1998, 2003, 2004 ja 2007.
Seuran kotistadion on Stadionul Zimbru.
Eteläinen agora

| Eteläinen agora |
| --- | --- |
Sijainti:  Miletoksen arkeologinen alue, Balat, Didim, Aydın, Turkki
Koordinaatit:  37°31′42″N, 27°16′45″E
Rakennustyyppi:  agora
Valmistumisvuosi:  n. 280–150 eaa.
Tyylisuunta:  doorilainen (alkup.)
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Eteläinen agora oli antiikin aikainen agora eli tori ja kauppapaikka Miletoksessa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa.
Historia

Eteläinen agora rakennettiin hellenistisellä kaudella noin vuosina 280–150 eaa. Sen rakentaminen alkoi Antiokhos I:n aikana, ja sen tieltä raivattiin 20 varhaisemman klassisen kauden kaupungin korttelia taloineen, toisin sanoen noin 120 taloa. Ensimmäisenä rakennettiin agoran itäsivun pylväikkö, ja myöhemmin 200- tai 100-luvulla eaa. ensin pohjois- ja sitten eteläsivun pylväshallit. Agoraa muutettiin ja lisärakennettiin vielä roomalaisella kaudella, jolloin se muutettiin kokonaan rakennusten sulkemaksi aukioksi. Agoraa on ehdotettu Miletoksen poliittiseksi agoraksi, jota käytettiin virallisissa tilaisuuksissa. Hallitsijat tekivät sinne paljon lahjoituksia.
Rakennukset

Eteläinen agora sijaitsi Miletoksen niemen keskellä etelään Pohjoisesta agorasta sekä Buleuterionista ja sen itäpuolella olleesta keskusaukiosta. Agoran koko oli noin 164 × 194 metriä eli noin 32 000 neliömetriä, mikä tekee siitä yhden kreikkalaisen maailman suurimmista agoroista. Aukio ja sen rakennukset oli sovitettu kaupungin muuhun asemakaavaan.
Pohjoisportti eli ”Miletoksen portti”
Agoran pohjoisportti rakennettiin roomalaisella kaudella 100-luvulla jaa. keisari Hadrianuksen aikana. Sen paikalla oli aiemmin ollut doorilaista tyyliä edustanut propylon. Nykyisin portti on pystytetty uudelleen Pergamon-museoon Berliinissä, ja tunnetaan ”Miletoksen porttina”. Portin pituus oli noin 29 metriä ja korkeus noin 17 metriä. Se oli kaksikerroksinen ja rakennettu kolmiportaiselle krepidomalle. Alakerroksen pylväät edustivat kompositatyyliä ja yläkerroksen pylväät korinttilaista tyyliä. Agoran sisäänkäyntinä toimivat alakerroksen kolme kaariholvattua porttiaukkoa.
Itäsivun stoa
Agoran itälaidalla oli doorilaista tyyliä edustanut pylväikkö, jonka takaosassa oli huoneita kolmessa rivissä. Kyseessä saattaa olla Stoa stadiaia eli ”stadionin mittainen stoa”, joka mainitaan eräässä Didymasta löydetyssä piirtokirjoituksessa. Rakennus oli mahdollisesti kaupallista tilaa. Toisaalta sieltä on löydetty lukuisten hellenistisen ja roomalaisen kauden johtohenkilöiden patsaiden jalustoja. Didyman Apollonin temppeli mahdollisesti rahoitettiin kaupankäynnin tuotoilla. Pylväikön pituus oli noin 189,2 metriä ja syvyys noin 22,7 metriä, josta agorapihan puolen pylväskäytävää noin 7,1 metriä ja loput huonetiloja.
Pohjoissivun stoa
Agoran pohjoissivun sekä länsisivun pohjoisosan käsitti kaksilaivainen L-kirjaimen muotoinen doorilainen stoa, jossa ei ollut huoneita. Stoan pohjoissiiven pituus oli noin 129,3 metriä ja syvyys noin 13,8 metriä, ja länsisiiven pituus noin 101,1 metriä ja syvyys noin 13,5 metriä. Rakennuksen sisäosien pylväät ovat saattaneet olla joonialaista tyyliä.
Eteläsivun stoa
Etelälaidan sekä länsisivun eteläosan käsitti toinen kaksilaivainen L-kirjaimen muotoinen stoa, jonka eteläsiivessä oli rivi huoneita. Stoan eteläsiiven pituus oli noin 126,7 metriä ja syvyys noin 21,1 metriä, ja länsisiiven pituus noin 84,5 metriä ja syvyys noin 13,5 metriä. Myös tämä stoa oli julkisivultaan doorilainen ja sisäosiltaan mahdollisesti joonialainen.
Muut rakennelmat
Agoran koilliskulmassa sijaitsi lähdekaivorakennukseksi tulkittu rakennelma, joka edusti korinttilaista tyyliä. Se oli omistettu Laodikelle, mikä viittaa todennäköisesti Antiokhos II:n puolisoon Laodike II:een. Roomalaisella kaudella agorassa oli myös eteläportti. Agoran lähellä sijaitsi suuri 100-luvulla eaa. rakennettu varastohuone, joka liittyi sen toimintaan.
Miletoksen portti eli Eteläisen agoran pohjoisportti Pergamon-museossa Berliinissä.
Miletoksen portti Miletoksen pienoismallissa. Eteläinen agora sijaitsi sen takana, mutta sitä ei ole toteutettu pienoismalliin. Pergamon-museo.
F-luokka

F-luokka voi tarkoittaa seuraavia asioita:
F-luokka (hävittäjä, 1913) eli Tribal-luokka, ensimmäisen maailmansodan hävittäjäluokka
F-luokka (hävittäjä), toisen maailmansodan hävittäjäluokka
F-luokka (sukellusvene), ensimmäisen maailmansodan sukellusveneluokka
F-luokka (sukellusvene, Yhdysvallat), sukellusveneluokka
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”F-luokka”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Espoon Islamilainen Yhdyskunta Suomessa

| Espoon Islamilainen Yhdyskunta Suomessa |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  islam
Hallinto:  uskonnollinen yhdyskunta
Toiminta-alue:  Espoo
Perustettu:  1998
Jäseniä:  643 (2022)
Kotisivu:  masjidalnuur.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Espoon Islamilainen Yhdyskunta Suomessa on 31.8.1998 rekisteröity uskonnollinen yhdyskunta, jonka kotipaikka on Espoo.
Yhdyskuntaan kuului 583 jäsentä vuonna 2020. Sääntöjen mukaan jäsenistä ainakin 2/3 tulee olla somaleja.
Yhteisön uskontunnustus on: Usko yhteen ainoaan Jumalaan, Hänen Enkeliinsä, Hänen kirjoihinsa, viimeiseen päivään, Hänen profeettaansa Muhamediin, sekä kaikkiin muihin Hänen profeettoihinsa.
Talous

Espoon islamilainen yhdyskunta Suomessa on saanut vuosina 2018–2022 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta rekisteröityjen uskonnollisten yhdyskuntien toimintaan yhteensä noin 16 500 euroa. Keskimääräinen vuosittainen tuki on ollut nouseva ja oli vuonna 2022 noin 4 700 euroa.