stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hugo Clunylainen

| Hugo Clunylainen |
| --- | --- |
 Hugo Clunylainen, keisari Henrik IV ja Toscanan kreivitär Matilda
Henkilötiedot
Syntynyt: 1024 Semur-en-Brionnais
Kuollut: 29. huhtikuuta 1109 Cluny
Kansalaisuus:  ranskalainen
Ammatti:  apotti
Hugo Clunylainen, myös apotti Hugo tai Hugo Pyhä, (1024, Semur-en-Brionnais – 29. huhtikuuta 1109, Cluny) oli Clunyn benediktiiniluostarin kuudes apotti vuosina 1049–1109. Hugo Clunylaisen johdolla keskiaikainen luostarielämä saavutti huippunsa ja Cluny nousi läntisen kristinuskon hengelliseksi keskukseksi. Hugo auttoi myös kehittämään latinalaisen riitin liturgiaa. Apotti Hugo kanonisoitiin vuonna 1120.
Hugon alkuperäinen nimi oli Hugues De Semur. Hän vannoi luostarilupauksensa 14-vuotiaana, ja vuonna 1049 Hugo seurasi Odiloa luostarin apottina. Ennen valintaansa apotiksi Hugo toimi Clunyn luostarin lähettiläänä Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin Henrik III:n luona. Keisari Henrik IV:n aikana Hugo toimi paavi Gregorius VII:n neuvonantajana virkaanasettamiskiistassa. Kiistan syynä oli keisarin pyrkimys ylittää paavin valta.
Hugon johdolla perustettiin lähes 2 000 Clunyn pääluostarin alaista luostaria Italiaan, Englantiin ja Espanjaan. Hugo laajensi myös Clunyn pääluostaria, ja hänen kuollessaan luostarissa oli 300 munkkia.
Vakiotanssi

Vakiotanssi on yksi tanssiurheilun lajeista ja siihen kuuluu viisi erilaista tanssia: valssi, tango, wienervalssi, foxtrot ja quickstep. Vakiotanssit ovat paritansseja ja lajille on tyypillistä, että tanssit tanssitaan aina suljetussa otteessa.
Vakiotanssit > Valssi

Valssi tanssitaan aina kilpailukierroksen ensimmäisenä tanssina. Tanssityyli periytyy mm. 1800-luvun ranskalaisesta Balance-tanssista ja sen vaikutteita ammentaneesta amerikkalaisesta Bostonvalssista. Vuonna 1929 englannissa tanssinopettajien kongressi vakioi valssin peruskuvioiksi Change Steps, Natural Turn, Reverse Turn ja Simple hesitation.
Valssi on 3/4-jakoinen ja siinä liikutaan vinottain tanssisuuntaan.
Vakiotanssit > Tango

Tango tanssitaan kilpailukierroksen toisena tanssina. Tanssityylin katsotaan syntyneen Argentiinassa, jossa sen syntyyn ovat vaikuttaneet mm. kuubalainen Habanera, brasilialainen Milonga ja uruquaylainen Baile con corté. Tango vakioitui vuonna 1929.
Tango on nelijakoinen ja se poikkeaa muutoinkin muista vakiotansseista sillä askeleet kohdistuvat latinalaistanssien tapaan lattiaa kohden. Kilpailulattialla nähtävä tango onkin iskevää tanssia, joka sisältää teräviä käännöksiä ja poseerauksia.
Vakiotanssit > Wienervalssi

Wienervalssi tanssitaan kilpailukierroksen kolmantena tanssina. Tanssityyli polveutuu itävaltalaiseen Ländler-kansantanssiin, jota tanssittiin jo 1500-luvulla. Julkisuutta wienervalssi sai kuitenkin 1800-luvulla muun muassa Johan Straussin sävellysten ansiosta. Ensimmäiset Wieninvalssin MM-kilpailut pidettiin vuonna 1934 ja sen kuviot määriteltiin lopulta vuonna 1951.
Wienervalssi on 3/4-jakoinen. Kuvioita on hyvin vähän, joista tyypillisimpiä ovat kahden tahdin mittaiset oikea ja vasen käännös.
Vakiotanssit > Foxtrot

Foxtrot tanssitaan kilpailukierroksen neljäntenä tanssina. Tanssityylin musiikilliset juuret ulottuvat 1800-1900-lukujen taitteeseen Yhdysvaltoihin. Se on saanut vaikutteita mm. jazzista ja one stepistä. Nykymuotoonsa Foxtrot vakioitui vuonna 1929.
Foxtrot on nelijakoinen ja se on monipuolisine kuvioineen on hyvin elegantti tanssi, jossa liike on jatkuvaa ja hallittua.
Vakiotanssit > Quickstep

Quickstep tanssitaan aina kilpailukierroksen viidentenä eli viimeisenä tanssina. Tanssityyli on kehittynyt two stepistä ja lisäksi se on saanut vaikutteita charlestonista ja nopeasta foxtrotista. Quickstep vakioitui vuonna 1929 englannissa.
Quickstep on 2/2 tai 4/4-jakoinen. Musiikkina quickstep on hyvin samankaltainen foxtrotin kanssa, mutta tanssikuvioiltaan ja tekniikaltaan se on erilainen - nopeampi ja liikkuvampi.
Vakiotanssikilpailun rakenne

Vakiotansseissa kilpaillaan saman taitotason omaavia kilpakumppaneita vastaan ja taitoluokkia on aina aloittelevien E-luokasta edistyneimpien A:han. Kilpailun pituus vaihtelee riippuen osallistuvien parien määrästä. C-A luokissa kilpaillaan viidessä tanssissa, D-luokassa neljässä ja E-luokassa kolmessa tanssissa.
Vakiotanssikilpailun rakenne > Tuomarointi

Tuomarointi on vertailevaa, jolloin yhtä aikaa lattialla olevien parien suorituksia verrataan toisiinsa. Jotta vertailu käytännössä olisi mahdollista ei pareja saa olla lattialla yhtä aikaa liian monta. Kilpailun tuomaripaneeli koostetaan aina parittomasta määrästä tuomareita.
Vakiotanssissa tuomarit arvioivat tanssia suhteessa tuomarointikriteereihin neljässä eri kategoriassa: tekniikka, musiikkiin tanssiminen, parityöskentely ja koreografia.
Vakiotanssikilpailun rakenne > Alkukilpailu

Mikäli johonkin kilpailuun osallistuu enemmän kuin seitsemän paria joudutaan näiden parien kesken järjestämään karsinta loppukilpailuun pääsemiseksi. Parimäärästä riippuen joudutaan ehkä järjestämään useampi karsintakierros. Kullakin kierroksella voidaan korkeintaan puolet pareista karsia pois. Parit voidaan jakaa myös useampaan rinnakkaiseen erään. Erässä ei kuitenkaan suositella enempää kuin 10-12 paria kerrallaan.
Alkukilpailuissa on suljettu arvostelu, jossa tuomarit merkitsevät jokaisessa tanssissa rastilla jatkoon pääsevät parit. Yhteenlaskettuna eniten rasteja saaneet parit pääsevät seuraavalle kierrokselle sen mukaan kuin kilpailunjohtaja on määrännyt jatkoon pääsevien lukumäärästä.
Vakiotanssikilpailun rakenne > Loppukilpailu ja semifinaalit

Loppukilpailuissa tanssivat alkukilpailuista karsintojen kautta selviytyneet kuusi parasta paria. Suomessa järjestettävissä GP-kilpailuissa pyritään karsimaan semifinaaliin tasan 12 paria. Loppukilpailussa tuomarit sijoittavat pari paremmuusjärjestykseen antamalla parhaimmaksi katsomalleen parille sijaluvun 1., toiseksi parhaalle sijan 2. jne.
Vakiotanssi Suomessa ja maailmalla

Suomen Tanssiurheiluliitto järjestää vuosittain vakiotanssin SM-kilpailut eri ikäsarjoissa. Sen lisäksi vuoden aikana järjestetään myös enintään kuusi GP-kilpailua, joiden perusteella pidetään ranking-listaa, jonka perusteella valitaan maamme edustajat kansainvälisiin arvokilpailuihin. Vakiotanssien hallitseva (aikuisten ns. yleinen ikäsarja) suomenmestaripari (2020) on helsinkiläistä Tanssiklubi Master ry:tä edustava Gleb Bannikov - Ada Varstala.
Vuosien varrella suomalaiset parit ovat menestyneet myös kansainvälisesti. Tästä esimerkkinä mm. vakiopari Luca Rossignolin ja Merje Styfin viides sija vuoden 2015 ammattilaisluokan maailmanmestaruuskilpailuissa Saksassa. Jouko Leppälä ja Heljä Leppälä ovat saavuttaneet pitkän uransa aikana kaksi maailmanmestaruutta ja viisi muuta MM-mitalia. Jari Redsven ja Anne Redsven ovat senioriluokan viisinkertaisia MM-mitalisteja.
Tanssiurheilun maailman kattojärjestö World Dance Sport Federation eli WDSF järjestää vuosittain vakiotanssin maailmanmestaruuskilpailut eri ikäsarjoissa. Vakiotanssin hallitseva maailmanmestaripari on liettualainen Evaldas Sodeika - Ieva Zukauskaite.
Aiheesta muualla

Vakiotanssi Tanssiurheiluliiton sivuilla
Sámi duodji

| Sámi duodji ry |
| --- | --- |
Toimiala:  saamenkäsityö
Toiminta-alue:  Suomi
Jäsenet:  300 (v. 2005)
Aiheesta muualla
samiduodji.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sámi duodji ry on Suomen saamelaisten käsityöntekijöiden yhdistys, joka on perustettu Inarissa vuonna 1975. Yhdistys on saamenkäsityön tekijöiden etujärjestö, joka järjestää näyttelyitä, neuvontaa ja myyntitoimintaa.
Yhdistyksessä oli 300 jäsentä kesällä 2005, ja sillä oli kaksi myymälää, Inarissa ja Hetassa.
Yhdistys järjesti vuonna 2007 saamelaiskäsitöistä näyttelyn, joka kiersi Tampereella, Jyväskylässä ja Viron kansallismuseossa Tartossa.
Ruotsin saamelaisilla on samanniminen vuonna 1993 perustettu yhdistys.
Julkaisut

Lehtola, Jorma ym.: Saamenkäsityö: Saamenkäsityöyhdistyksen 30-vuotisjuhlanäyttelyn näyttelyluettelo.  (Sámi Museum – Saamelaismuseosäätiön julkaisuja no 7)  Inari:  Sámi Museum – Saamelaismuseosäätiö, 2006.  ISBN 951-97845-6-X
Suomen saamelaispuvut.  Inari:  Sámi Duodji, 2010.  ISBN 978-952-92-7043-9  Teoksessa esitellään valokuvien ja tekstien avulla Suomen saamelaisalueiden viisi eri pukumallia. Kirjan tekstit ovat inarin-, koltan- ja pohjoissaameksi sekä suomeksi.
Kirjallisuutta

Lehtola, Jorma (toim.): 30 vuotta käsityö sydämellä: Sámi duodji ry 1975–2005.  Inari:  Kustannus-Puntsi, 2006.  ISBN 952-5343-28-6
Aiheesta muualla

Sámi duodji ry.
Samesjöjdstiftelsen (Arkistoitu – Internet Archive).
Lonely Planet.
Juan José Tramutola

Juan José Tramutola
Juan José Tramutola (21. lokakuuta 1902 La Plata, Buenos Airesin maakunta, Argentiina – 30. marraskuuta 1968) oli argentiinalainen jalkapallovalmentaja. Hän valmensi maajoukkuetta MM-kilpailuissa 1930.
Keltainen

Keltaisen sävyjä
Keltainen on väri, jonka ihminen aistii silloin, kun silmän verkkokalvon pitkäaaltoiseen ja keskipitkään valoon herkät tappisolut reagoivat suunnilleen yhtä voimakkaasti, mutta vuorostaan lyhytaaltoiselle valolle herkät tappisolut eivät reagoi juuri lainkaan.
Keltainen väriaistimus syntyy esimerkiksi monokromaattisesta valoärsykkeestä, jossa on pelkästään 575 nanometrin aallonpituutta (spektrin keltainen). Toisaalta keltainen väriaistimus syntyy myös sekoituksesta, jossa on sopivassa suhteessa esimerkiksi 530 nanometrin vihreää ja 650 nanometrin punaista valoa. Silmään tuleva valo on siis näissä tilanteissa aivan erilaista, mutta ihminen näkee molemmat keltaisina. Ilmiötä kutsutaan metameriaksi.
Tyypillisiä keltaisia kohteita luonnossa ovat sitruuna, kananmunan keltuainen sekä monet kukat, kuten voikukka. Monet myrkylliset eläimet varoittavat myrkyllisyydestään keltaisella värillä, muun muassa ampiaiset, gilaliskot ja monet nuolimyrkkysammakot.
Keltaisen värin tuottaminen tekniikassa

Televisiossa ja tietokonenäytöissä käytetyssä RGB-värimallissa keltainen väriaistimus saadaan aikaan näyttämällä vihreää ja punaista valoa niin lähekkäin, että ne ihmisen näköjärjestelmässä sekoittuvat. Paperille painettaessa tai tulostettaessa käytetään usein CMYK-mallia, jossa yksi musteista on keltainen (Y).
Käyttö ja symboliikka

Merenkulussa keltaisella viestilipulla (Q) pyydetään tullausta ja maahantulotarkastusta. Aiemmin sillä ilmaistiin, että aluksella on ruttoa.
Liikennevaloissa vilkkuva tai kiinteä keltainen kehottaa varovaisuuteen tai kiinnittämään huomion muuttuvaan tilanteeseen.
Itä-Aasiassa keltainen oli ylimystön väri.
Euroopassa aasialaisia on joskus kutsuttu keltaiseksi roduksi. Aasialaisten pelko synnytti myös käsitteen keltainen vaara.
Nimitystä keltainen lehdistö käytetään sensaatiouutisia julkaisevista lehdistä.
Värikoordinaatit

Tietokoneen kuvaruudun RGB-värivalojen keltaisen maksimiarvot skaalalla 0–255 ovat seuraavat:
RGB :
R: 255
G: 255
B: 0
(heksadesimaalimuodossa #FFFF00)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Coloria.net – keltainen
Sähkömagneettinen säteily
Sähkömagneettinen spektri: gammasäteily • röntgensäteily • ultraviolettisäteily • valo • infrapunasäteily • alimillimetrisäteily • mikroaallot • radioaallot
Radiotaajuusalueet: THF • EHF • SHF • UHF • VHF • HF • MF • LF • VLF • ULF • SLF • ELF
Valo: violetti • sininen • syaani • vihreä • keltainen • oranssi • punainen
Sealand

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Principality of Sealand | Principality of Sealand |  |
| Mikrovaltio | Mikrovaltio |  |
|  Lippu |  Vaakuna |  |
| Motto: E mare libertas (suom: Mereltä vapaus)  | Motto: E mare libertas (suom: Mereltä vapaus)  |  |
Sealand  
| Sijainti | Kansainvälisillä vesillä Britannian vieressä |  |
| Pinta-ala | noin 1300 m² |  |
| Perustettu | 2. syyskuuta 1967 |  |
| Johtaja | ruhtinas Michael Bates |  |
| Kielet | englanti |  |
| Rahayksikkö | Sealandin dollari (sidottu USD:iin) |  |
Sealand ilmakuvassa.
Sealandin ruhtinaskunta (engl. Principality of Sealand) on toisen maailmansodan  aikana rakennetulla ilmatorjuntalinnoituksella sijaitseva itseään itsenäiseksi väittävä mikrovaltio, jonka Paddy Roy Bates perusti vuonna 1967. Se sijaitsee Pohjanmerellä kymmenen kilometrin päässä Englannin rannikosta Suffolkin edustalla ja on pinta-alaltaan 550 neliömetriä. Sealandin väkiluku oli vuonna 2024 yksi pysyvä asukas.
Historia

Alun perin Roy Bates perusti Sealandin, jotta voisi käyttää sitä piraattiradionsa lähetysasemana.
Yksikään Yhdistyneiden kansakuntien jäsenvaltio ei ole tunnustanut maata itsenäiseksi. Brittiläinen oikeus päätti vuonna 1968, ettei alue kuulu Britannian lainsäädännön piiriin. Tämä perustui siihen, ettei Sealand ollut Britannian aluevesillä. Vuonna 1987 Britannia laajensi laillisesti aluevesialuettaan siten, että se käsittää nyt myös Sealandin. Sealand kuitenkin laajensi sekin aluevesirajojaan hieman ennen Britanniaa, joten tämän ja erinäisten muiden syiden johdosta Sealand väittää edelleen, ettei se ole osa Britanniaa.
Vuonna 2000 HavenCo-niminen yritys perusti Sealandin torneihin riippumattoman tietovalkaman, jonka oli tarkoitus toimia tiedon varastointi- ja palvelujärjestelmänä, joka ei ollut minkään maan lainsäädännön alainen ja jota koski vain hyvin vähäisiä määräyksiä (muun muassa roskapostin lähetys, rikollinen tietojärjestelmiin murtautuminen ja lapsiporno olivat kiellettyjä). HavenCo ajautui kuitenkin kerran toisensa jälkeen teknisiin ongelmiin, ja vuoden 2001 syyskuun 11. päivän iskujen jälkeen ”yleisten kansainvälisten käytäntöjen ja tapojen vastainen” materiaali kiellettiin.
23. kesäkuuta 2006 Sealandissa syttyi sähkövian johdosta tulipalo, jossa loukkaantui yksi ihminen. Marraskuussa 2006 ilmoitettiin, että tulipalon aiheuttamat vauriot on korjattu.
BitTorrent-sivusto The Pirate Bay yritti vuoden 2007 alussa ostaa Sealandin omaksi valtiokseen. Hintatarjoukseksi ilmoitettiin 750 miljoonaa euroa. Nykyiset omistajat kieltäytyivät tarjouksesta viitaten The Pirate Bayn toiminnan laittomuuteen. Myös kansainvälinen BetCRIS Sportsbook -rahapeliyritys on kiinnostunut Sealandin ostamisesta.
Sealandilla on muun muassa oma rahayksikkö, postimerkit ja passit, joista maailmalla liikkuu moninkertainen määrä väärennöksiä aitoihin verrattuna.
Urheilu

Sealandilla on oma jalkapallomaajoukkue. Sealand on pelannut Ahvenanmaan jalkapallojoukkuetta vastaan vuonna 2004.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sealand Wikimedia Commonsissa
The Official Principality of Sealand Homepage
HavenCo Ltd.
Archival Sealand Homepage
Website of Rebel Sealand Government
National Anthem
Claimed transcript of the 1968 UK court case
Coins of Sealand
Meta Haven: Sealand Identity Project
The Sea Forts
HMS Roughs
Ohjaskelkkailun maailmanmestaruuskilpailut 2003

Ohjaskelkkailun maailmanmestaruuskilpailut 2003 järjestettiin Siguldassa, Latviassa. Kilpailut olivat järjestyksessään 34. lajin maailmanmestaruuskilpailut.
Miesten yksinkelkkailu

| Mitali | Urheilija |
| --- | --- |
Kultaa:  Armin Zöggeler
Hopeaa:  Mārtiņš Rubenis
Pronssia:  Reiner Margreiter
Naisten yksinkelkkailu

| Mitali | Urheilija |
| --- | --- |
Kultaa:  Sylke Otto
Hopeaa:  Silke Kraushaar
Pronssia:  Barbara Niedernhuber
Miesten kaksikko

| Mitali | Urheilija |
| --- | --- |
Kultaa:  (Andreas Linger, Wolfgang Linger)
Hopeaa:  (Tobias Schiegl, Markus Schiegl)
Pronssia:  (Patric Leitner, Alexander Resch)
Sekajoukkue

| Mitali | Joukkue |
| --- | --- |
Kultaa:  (Georg Hackl, Sylke Otto, Patric Leitner, Alexander Resch)
Hopeaa:  (Mārtiņš Rubenis, Anna Orlova, Zigmars Berkolds, Sandris Berzins)
Pronssia:  (Reiner Margreiter, Sonja Manzenreiter, Wolfgang Linger, Andreas Linger)
Mitalitaulukko

| Sijoitus | Maa | Kulta | Hopea | Pronssi | Mitalien määrä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Saksa | 2 | 1 | 2 | 5 |
| 2. |  Itävalta | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 3. |  Italia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4. |  Latvia | 0 | 2 | 0 | 2 |
Auran panimo

| Auran panimo |
| --- | --- |

Sijainti:  Turku, Suomi
Koordinaatit:  60°26′29″N 22°14′48″E﻿ / ﻿60.4414°N 22.2467°E﻿ / 60.4414; 22.2467
Rakennustyyppi:  Panimo
Suunnittelija:  Alwin Jacobi
Valmistumisvuosi:  1885
 fiAuran panimo 
  
Auran panimo on Turussa Aurajoen rannalla osoitteessa Läntinen Rantakatu 47 sijaitseva entinen olutpanimo.
Panimotoiminnan historia

Auran panimo perustettiin 1885, jolloin Aurajoen rantaan valmistui ruotsalaisen panimoarkkitehdin Alwin Jacobin suunnittelema panimorakennus, jota myöhemmin on korotettu seitsenkerroksiseksi. Rakennuksen julkisivu on säilynyt ennallaan. Panimon toiminta siirtyi myöhemmin Kaarinan Piispanristille, ja rakennuksen osti Turun kaupunki, ja siinä on Hartelan pääkonttori. Panimon toiminnan osti Hartwall 1971. Panimo pullotti nimellä Oy Aurana Ab vuodesta 1958 Coca-Colaa.
Panimon perusti turkulainen liikemies Viktor Leonard Bernhard Strandell. Hänen poikansa Ivar Strandell toimi panimon johtokunnan puheenjohtajana 1924–1929. Pojanpoika, vuorineuvoksen arvon saanut Björn Strandell nimitettiin 1933 panimon toimitusjohtajaksi ja johtokunnan puheenjohtajaksi. Hän lopulta myi osake-enemmistönsä Oy Hartwall Ab:lle 1971.
Rakennuksen valtaus

Panimorakennus vallattiin 11. toukokuuta 1984. Talon valtaajat olivat pääasiassa punkkareita. Itse panimoon pääsi sisälle vajaat 30 ihmistä, mutta rakennuksen ulkopuolella valtausta seurasi jopa satoja katselijoita. Valtaus kesti lopulta vain muutaman tunnin, sillä valtaajat poistuivat rakennuksesta vapaaehtoisesti poliisin tunkeuduttua rakennukseen. Osa valtaajista olisi edelleen halunnut jäädä rakennukseen, mutta valtaajien keskuudessaan pitämän äänestyksen ja poliisin kanssa käytyjen neuvottelujen jälkeen kaikki poistuivat rauhallisesti paikalta poliisin otettua heidän henkilötietonsa ylös.
Auran panimon rakennus oli ollut ennen valtausta vuosia suurimmaksi osaksi tyhjillään Hartwallin lopetettua Aura-oluen valmistuksen sekä panimotoiminnan Turussa ja rakennuksen siirryttyä kaupungin omistukseen. Kaupunki oli käyttänyt osia rakennuksesta sähkölaitoksen varastona. Kaupunki arvioi valtauksesta koituneen sille yli 100 000 markan vahingot. Seuranneessa oikeudenkäynnissä rakennuksessa sisällä olleet valtaajat tuomittiin sakkorangaistuksiin mutta välttyivät vahingonkorvauksilta kaupungin vaatimuksista huolimatta.
Valtauksen jälkeen valtaukseen osallistuneet nuoret perustivat Auran panimo -yhdistyksen jatkamaan kampanjaa, jonka tarkoituksena oli saada panimon tilat vapaaseen nuoriso- ja musiikkitoimintaan. Yhdistys kävi asiasta kaupungin kanssa neuvotteluita ja lopulta osa panimosta päätettiin kunnostaa nuorisotilaksi, joka on edelleen toiminnassa. Valtaajien tavoite autonomisesta, nuorten itsensä hallitsemasta toimintakeskuksesta ei kuitenkaan toteutunut, tila sijoitettiin kaupungin nuorisoasiainkeskuksen alaisuuteen. 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa A-panimo tuli tunnetuksi maanlaajuisesti etenkin punk-konserttien järjestämispaikkana. Sittemmin nuorisoasiainkeskus on pyrkinyt rajoittamaan tätä toimintaa ja panimon musiikkitoimintaa on linjattu lähemmäs valtavirtaa.
Aiheesta muualla

Auran panimon kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) Turun kaupungin nuorisoasiankeskuksen sivuilla
I. Impivaara: Auran Panimo Oy 1884–1964. Turku 1964.
Pörssitieto Täydentäviä yhtiötietoja: Auran Panimo Oy
Silvio

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Silvio on miehen etunimi. Se on italian-, espanjan- ja portugalinkielinen muoto roomalaisesta nimestä Silvius, joka on johdettu ”metsää” tarkoittavasta latinan sanasta silva.
Tunnettuja Silvio-nimisiä henkilöitä

Sílvio, oik. Sílvio Manel Pereira (s. 1987), portugalilainen jalkapalloilija
Silvio Amadio (1926–1995), italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja
Silvio Baracchini (s. 1950), italialainen vesipalloilija
Silvio Barbato (1959–2009), italialainen kapellimestari ja säveltäjä
Silvio Berlusconi (1936–2023), italialainen poliitikko ja liikemies
Silvio Cesare Bonicelli (1932–2009), italialainen roomalaiskatolinen piispa
Silvio Camboni (s. 1967), italialainen sarjakuvapiirtäjä
Silvio Cator (1900–1959), haitilainen yleisurheilija
Silvio Confortola (1910–2003), italialainen maastohiihtäjä
Silvio D’Arzo (1920–1952), italialainen kirjailija
Silvio Maria Dário (1919–1974), brasilialainen roomalaiskatolinen piispa
Silvio Fauner (s. 1968), italialainen maastohiihtäjä
Silvio Fraquelli (s. 1952), italialainen yleisurheilija
Silvio Gazzaniga (1921–2016), italialainen kuvanveistäjä
Silvio Gesell (1862–1930), saksalainen kauppias, ekonomisti ja kansalaisaktivisti
Silvio Hernández (1908–1984), meksikolainen koripalloilija
Silvio Horta (1974–2020), yhdysvaltalainen televisiotuottaja ja käsikirjoittaja
Silvio Leonard (s. 1955), kuubalainen pikajuoksija
Silvio Moser (1941–1974), sveitsiläinen Formula 1 -kuljettaja
Silvio Narizzano (1927–2011), kanadalainen televisio- ja elokuvaohjaaja
Silvio Orlando (s. 1957), italialainen näyttelijä
Silvio José Báez Ortega, nicaragualainen roomalaiskatolinen piispa
Silvio Padoin (1930–2019), italialainen roomalaiskatolinen piispa
Silvio Pellico (1789–1854), italialainen kirjailija
Silvio Piola (1913–1996), italialainen jalkapalloilija
Silvio Rodríguez (s. 1946), kuubalainen muusikko ja laulaja-lauluntekijä
Silvio Schröter (s. 1979), saksalainen jalkapalloilija
Silvio Spann (s. 1981), trinidadtobagolainen jalkapalloilija
Silvio Siripong Charatsri (s. 1959), thaimaalainen roomalaiskatolinen piispa
Silvio Vella (s. 1967), maltalainen jalkapalloilija
Silvio Zavala (1909–2014), meksikolainen historioitsija.
Nimen muita merkityksiä

HMS Silvio, Britannian kuninkaallisen laivaston miinanraivaussluuppi 1918–1946
Silvio, suomalainen rock-yhtye.
Pietiläinen

Pietiläinen on suomalainen sukunimi, jota esiintyy etenkin Keski-Suomessa. Toukokuussa 2013 Pietiläisiä oli kaikkiaan 1 583, joista Suomessa asui 1 491. Naisia heistä oli 51,3 %. Suomen väestötietorekisteriin on vuodesta 1964 lähtien rekisteröity kaikkiaan 3 229 Pietiläinen-nimistä henkilöä. Tiettävästi ensimmäinen Pietiläinen oli Pälkäneeltä Laukaan Kärkkäälään 1600-luvulla saapuneen Pieti Kärkkäisen poika, joka ryhtyi kutsumaan itseään Pietiläiseksi erotuksena kylän muista Kärkkäisistä.lähde?
Pietiläisten sukuseura on perustettu vuonna 1993. Seuran jäsenjulkaisu on nimeltään Pietiläisten sukuviesti.
Tunnettuja Pietiläisiä

Aino Pietiläinen, Aino Aaltonen (1896–1984), lied-laulaja, laulunopettaja, kuvanveistäjä ja taiteilijan malli
Eino Pietiläinen (1893–1979), jääkärimajuri, valtiopäivämies Juho Pietiläisen poika
Jaakko Pietiläinen (1877–1948), tehtailija ja Suolahden Konepajan perustaja
Jaakko Pietiläinen (s. 1986), kuvanveistäjä, performanssitaiteilija ja lavastaja
Janne-Pekka Pietiläinen (s. 1982), lukkopainija
Juho Pietiläinen (1855–1946), maanviljelijä ja valtiopäivämies
Juho Evert Pietiläinen (1862–1908), lestadiolainen hengellisten laulujen kirjoittaja
Jukka Pietiläinen (s. 1966), tutkija ja Suomen Esperantoliiton entinen puheenjohtaja
Juhani Pietiläinen (1923–2009), kääntäjä
Kimmo Pietiläinen (s. 1947), teoreettinen fyysikko, kustantaja, tietokirjailija ja suomentaja
Kyösti Pietiläinen (1945–2017), pisimpään Ranskan muukalaislegioonassa palvellut suomalainenlähde?
Pauli Pietiläinen (s. 1961), urkutaiteilija
Pekka Pietiläinen, tutkija
Petri Pietiläinen (s. 1966), tietokirjailija
Risto Pietiläinen (s. 1963), kartanlukija
Sauli Pietiläinen (s. 1941), jalkapalloilija
Simo Pietiläinen (s. 1957), varatuomari, konsuli ja oikeusasioiden erityisasiantuntija
Tommi Pietiläinen, musiikkivideo-ohjaaja
Tuomo Pietiläinen (s. 1964), taloustoimittaja ja vierailijaprofessori
Aiheesta muualla

Pietiläisten sukuseura (Arkistoitu – Internet Archive)