stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sopatros

Sopatros (m.kreik. Σωπατρoς, ”isän pelastaja” tai ”pelastava isä”) voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Sopatros, Uudessa testamentissa mainittu henkilö
Sopatros, runoilija
Sopatros Apameialainen (300-luvun alku), sofisti ja uusplatonilainen filosofi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sopatros”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jesse Hietanen

Jesse Arto Aleksi Hietanen (s. 1981) on suomalainen elokuvaohjaaja ja muusikko. Hän valmistui vuonna 2005 opiskeltuaan Lontoossa ja on tehnyt monia musiikkivideoita Suomeen sekä ulkomaille. Hän on myös työskennellyt Åke Lindmanin elokuvan Etulinjan edessä tuotantoassistenttina ja näytellyt Tuukka Temosen ohjaamassa 69 Eyes -yhtyeen musiikkivideossa "Brandon Lee" sekä Kusti Mannisen ohjaamassa Indican videossa "Ikuinen virta". Hietanen työskenteli 1990-luvulla mallina muun muassa Pradan sekä Ferrén muotitaloissa. Jesse Hietanen on Anne Pohtamo-Hietasen ja Arto Hietasen ensimmäinen lapsi. Hän on naimisissa Indican solistin Jonsun kanssa ja heillä on kaksi lasta.
Musiikkivideot

Hietanen on ohjannut seuraavat videot:
Enkeli – Elvira (2006)
Linnansa Vanki – Indica (2007)
Pahinta Tänään – Indica (2008)
December – So Called Plan (2008)
Valoissa – Indica (2008)
10 tuntia myöhässä – Indica (2009)
Karkuri – Järjestyshäiriö (2009)
Valokeilojen Vampyyri – Indica (2009)
In Passing – Indica (2010)
Viitostie – Johnny & The Dodgers (2010)
Animal – We Exist (2020)
Musiikki

Jesse Hietanen on musiikkia kustantavan ja audiovisuaalisia palveluja tuottavan Ambience Studios Oy:n osakas ja toimitusjohtaja.
Musiikki > Yhtyeet

Quntana 2005–2007 (entisten jääkiekkoilijoiden yhtyeen solisti)
Vox Populi 2009–
Aiheesta muualla

http://www.ambiencestudios.fi
http://www.iltasanomat.fi/viihde/Jesse%20Hietanen%20Lontooseen%20opiskelemaan%20elokuvaa/art-1288336960380.html%5Bvanhentunut+linkki%5D
http://forum.indica-music.com/index.php?/topic/1022-an-interview-with-jesse-hietanen/%5Bvanhentunut+linkki%5D
http://www.jarjestyshairio.net/index.php?sivu=uutiset (Arkistoitu – Internet Archive)
https://www.is.fi/musiikki/art-2000006666620.html
Pallada (1906)

| Pallada |
| --- | --- |
 Pallada

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Amiraliteetin uusi telakka, Pietari
Kölinlasku:  1905
Laskettu vesille:  10. marraskuuta 1906
Palveluskäyttöön:  1911
Poistui palveluskäytöstä:  11. lokakuuta 1914
Loppuvaihe:  Saksan keisarikunnan laivaston sukellusvene SM U-26:n upottama
Tekniset tiedot
Uppouma:  7 870 t
Pituus:  137 m
Leveys:  7,5 m
Syväys:  6,7 m
Koneteho:  16 500 hv
Nopeus:  21 solmua
Aseistus
Aseistus:  2 × 203 mm tykkiä 8 × 152 mm tykkiä 4 × 47 mm tykkiä 20 × 75 mm tykkiä2 × 381 mm torpedoputkea
Pallada (ven. Паллада) oli Venäjän keisarikunnan laivaston Bajan-luokan panssariristeilijä.
Valmistus

Alus tilattiin Pietarista Amiraliteetin uudelta telakalta, jossa köli laskettiin vuonna 1905. Alus laskettiin vesille 10. marraskuuta 1906 ja otettiin palvelukseen vuonna 1911.
Aluksen pituus oli 137 metriä, leveys 17,5 metriä ja syväys 6,7 metriä. Aluksen uppouma oli 7 870 tonnia. Laivan 16 500 hv:n koneet kehittivät 21 solmun huippunopeuden. Polttoaineena oli hiili, jota alus poltti vakionopeudellaan sata tonnia päivässä. Miehistöön kuului 20 upseeria ja 560 miestä..
Aseistuksena oli kaksi 203 millimetrin tykkiä, kahdeksan 152 mm:n tykkiä, neljä 47 mm:n tykkiä, kaksikymmentä 75 mm:n kanuunaa ja kaksi 381 mm:n torpedoputkea.
Palvelus

Sodan alkaessa aluksen miehistöä vahvistettiin noin viidelläkymmenellä miehellä, pääosin kadeteilla. Miehistöä oli uppoamishetkellä 597, joista valtaosa oli venäläisiä, joukossa muutama virolainen ja baltti. Suomalaisia oli yksi, joka oli laivan lääkäri George Silfversvan. Alus oli ehtinyt kapteeni Sergei Magnuksen komennossa osallistua erilaisiin tehtäviin jo aiemmin, muun muassa yhteen tykistötaisteluun Saksan keisarikunnan laivaston panssariristeilijöiden SMS Magdeburg ja SMS Augsburg kanssa.
Saksan keisarikunnan laivaston sukellusvene SM U-26 päällikkönään kapteeniluutnantti Egewolf von Berckheim havaitsi 11. lokakuuta 1914 Palladan Hangon eteläpuolella. Ammusvarastoon osunut torpedo katkaisi aluksen, joka upposi muutamassa minuutissa, eikä ole varmaa tietoa, ehtikö kukaan pelastautua. Viisi merimiestä oli kuitenkin eri syistä maissa. Tiedot uhrien määrästä vaihtelevat eri lähteissä välillä 584–611.
Risteilijän kahdessa kappaleessa ylösalaisin oleva hylky löytyi noin 60 metrin syvyydestä vuonna 2000, mutta suomalainen sukeltajaryhmä julkisti tiedon vasta syksyllä 2012. Tieto oli kuitenkin kerrottu Museovirastolle ja Sotamuseolle.
Aiheesta muualla

Venäläissurmat Suomessa 1914–22. Osa 1. Sotatapahtumat 1914–17 sivut 42–44 (pdf-tiedostossa 45–49) (Arkistoitu – Internet Archive)
Hylyt.net sivu risteilijä Palladasta
http://www.hs.fi/english/article/iPalladai+-+the+search+for+a+sunken+Russian+cruiser+that+was+torpedoed+in+October+1914+/1329104895855
Bajan-luokan risteilijät
Tommy Aldridge

| Tommy Aldridge |
| --- | --- |
 Tommy Aldridge soittamassa Thin Lizzy -yhtyeessä Gods of Metal -festivaalilla vuonna 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. elokuuta 1950
Ammatti:  rumpali
Muusikko
Aktiivisena:  1970–
Tyylilajit:  Hard rock, heavy metal
Soittimet:  rummut
Yhtyeet:  esim. Thin Lizzy, Whitesnake, Ozzy Osbourne, Gary Moore, Black Oak Arkansas, Pat Travers Band, M.A.R.S.
Aiheesta muualla
www.tommyaldridge.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Tommy Aldridge (s. 15. elokuuta 1950 Jackson, Mississippi) on yhdysvaltalainen rockmuusikko ja rumpali.
1970-luvulla hän vaikutti amerikkalaisessa southern rock -yhteessä Black Oak Arkansas, jonka kanssa Aldridge levytti yhdeksän albumia. Sen jälkeen hän toimi muun muassa Ozzy Osbournen rumpalina.
Myöhemmin Aldridge on soittanut useissa eri yhtyeissä, kuten esimerkiksi Whitesnakessa ja Thin Lizzyssä. Hänet tunnetaan erityisesti tuplabassorumpusoiton pioneerinä metalli- ja hard-rockmusiikissa.
Aiheesta muualla

https://www.moderndrummer.com/article/october-1981-tommy-aldridge-business-wise/
http://www.yamahaentertainmentgroup.com/all-access/item/254-tommy-aldridge-double-strength-drummer
Steindalstinden

Steindalstinden
Steindalstindenin kaksoishuippu nähtynä Skibotnista aamulla kesäkuussa 2011.
| --- | --- |
Sijainti:  Tromssan lääni,  Norja
Vuoristo:  Lyngsalpene, Skandit
Korkeus merenpinnasta:  1 511 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Steindalstinden on Skandien Lyngsalpenen osaan kuuluva kaksoishuippu Omasvuonon kunnassa, Norjassa. Huipuista korkeampi on läntinen huippu, joka on korkeudeltaan 1 511 metriä merenpinnan tasosta. Hieman matalampi itäinen huippu on korkeudeltaan 1 504 metriä.
Aiheesta muualla

Kuvia ja hieman kuvailua kiipeämisestä, Geir Jenssen 2008 (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Stefan Björkman

Stefan Björkman (s. 1963) on Konstsamfundetin toimitusjohtaja. Hän aloitti tehtävässään lokakuussa 2018. Björkman on koulutukseltaan diplomi-insinööri Teknillisestä korkeakoulusta. Vuonna 2018 Björkman toimi eläkevakuutusyhtiö Ilmarisen vt-toimitusjohtajana ja vuosina 2014–2018 Eteran toimitusjohtajana. Sitä ennen Björkman toimi Aktian varatoimitusjohtajana.
Björkman on muun muassa Stockmannin ja Amos Rexin hallitusten jäsen. Hän toimii hallituksen puheenjohtajana mediatalo KSF Mediassa, joka julkaisee muun muassa Hufvudstadsbladetia.
Stefan Czarniecki

Stefan Czarniecki, Brodero Matthisen maalauksessa.
Stefan Czarniecki (1599–1665) oli puolalainen sotapäällikkö. Hän kunnostautui Puolan johtajana Pohjan sodan aikaan.
Czarniecki otti osaa vuonna 1648 syttyneen pitkällisen kasakkakapinan kukistamiseen, jolloin hän joutui vihollisten vangiksi kahdeksi vuodeksi. Päästyään vapaaksi hän jatkoi joukkojen johtamista kasakoita vastaan menestyksekkäästi. Ruotsin kuningas Kaarle X Kustaa hyökkäsi Puolaan Pohjan sodan seurauksena ja Czarniecki kutsuttiin puolustamaan maata. Hän johti Krakovan puolustusta 1655, mutta joutui perääntymään ja Varsovan taistelussa 1656 Puolan armeija lyötiin täysin. Czarniecki jatkoi taistelua ruotsalaisia vastaan johtamalla pientä tataariarmeijaa ja onnistui luopulta työntämään ruotsalaiset maasta. Tämän jälkeen Czarnieckin joukot siirtyivät auttamaan Tanskaa.
Czarniecki johti joukkoja vielä Puolan–Venäjän sodassa. Hänet palkittiin sotien jälkeen suurilla läänityksillä ja nimitettiin hetmaniksi.
Aarne Aulanko

Aarne Armas Aulanko vuoteen 1906 Ahlman (8. elokuuta 1885 Keuruu – 17. syyskuuta 1949 Sääksmäki) oli suomalainen opettaja, kansanopiston johtaja ja toimittaja.
Aulangon vanhemmat olivat kanttori Karl Arvid Ahlman ja Josefiina Wilhelmiina Enqvist. Hän avioitui 1916 Aino Irene Nurmisen kanssa. Aulanko tuli ylioppilaaksi Jyväskylän klassillisesta lyseosta 1904 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1915. Hän opiskeli myös Berliinin yliopistossa 1908. Aulanko oli Päivölän kansanopiston opettaja ja vt. johtaja 1912–1914 sekä 1915 ja vakinainen johtaja 1916–1919 ja vuodesta 1926. Pellervo-seuran kirjallisena sihteerinä Aulanko toimi 1919–1921, Suomen osuuskauppakoulun opettajana 1921–1926, Aamulehden toimittajana 1915–1916 ja Päivölän maamieskoulun opettajana 1912–1914, 1916–1919 ja vuodesta 1926. Hänellä oli myös useita luottamustehtäviä, mukaan lukien Sääksmäen kunnanvaltuston varapuheenjohtajuus 1930–1932.
Steinburg

Steinburg on piirikunta Schleswig-Holsteinin osavaltiossa Pohjois-Saksassa. Se rajautuu luoteessa Dithmarschenin piirikuntaan, pohjoisessa Rendsburg-Eckernförden piirikuntaan, kaakossa Pinnebergin piirikuntaan ja etelässä Elbe-jokeen. Piirikunnan pinta-ala on noin 1 056 neliökilometriä ja asukasluku 133 176 vuonna 2010. Piirikunnan pääkaupunki on Itzehoe.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Steinburg Wikimedia Commonsissa
Piirikunnan viralliset kotisivut
Schleswig-Holsteinin piirikunnat ja kaupunkipiirit
Dithmarschen
Flensburg
Herzogtum Lauenburg
Kiel
Lübeck
Neumünster
Nordfriesland
Ostholstein
Pinneberg
Plön
Rendsburg-Eckernförde
Schleswig-Flensburg
Segeberg
Steinburg
Stormarn
Suippuvita

| Suippuvita |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Alismatales
Heimo::  Vitakasvit Potamogetonaceae
Suku::  Vidat Potamogeton
Laji::  acutifolius
Kaksiosainen nimi
 Potamogeton acutifolius  Link 
Katso myös
   Suippuvita Wikispeciesissä   Suippuvita Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suippuvita (Potamogeton acutifolius) on vitakasvien (Potamogetonaceae) heimoon, vitojen (Potamogeton) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen, ruohovartinen vesikasvi, joka kasvaa kokonaan upoksissa vedenpinnan alapuolella. Suippuvita on tunnistettavissa monisuonisten ja teräväkärkisten lehtiensä perusteella. Muista vitalajeista suippuvita muistuttaa eniten litteävitaa (Potamogeton compressus), mutta lajit ovat erotettavissa toisistaan varren ja lehtien ulkonäön sekä kukintoperän pituuden perusteella.
Suippuvidan varret kasvavat noin metrin pituisiksi ja ovat pinnoiltaan siipipalteettomia. Suippuvidalla ei ole erillisiä kelluslehtiä, vaan kaikki lehdet ovat vedenalaisia uposlehtiä. Lehdet ovat enintään 20 cm pitkiä, 0,5 cm leveitä, tasapintaisia ja teräväkärkisiä. Lehdissä on kolme pääsuonta sekä useita pienempiä suonia. Suippuvidalla ei ole lehtituppia, mutta sillä on noin 2 cm pitkät kielekekorvakkeet, jotka kuitenkin tippuvat aikaisin pois. Suippuvidan kukinto on lyhyt ja harvakukkainen tähkä, jonka kukintolapakko on ainakin noin 1 cm pituinen. Hedelmät ovat köliselkäisiä ja lyhytotaisia.
Suippuvita kasvaa runsasravinteisissa järvissä ja lammissa. Suippuvitaa tavataan Euroopassa Ranskasta aina Unkariin ja Balkanille asti sekä paikoitellen muuallakin. Suippuvitaa ei tavata Suomessa. Ruotsissa lajia tavataan maan eteläosissa, mutta se on nykyisin harvinaistunut selvästi ja kadonnut monilta vanhoilta kasvupaikoiltaan. Ruotsissa suippuvita on rauhoitettu.
Suippuvidan tieteellisen nimen lajinimi (acutifolius) tulee latinan kielen sanoista acutus (suom. piikki) ja folium (suom. lehti) viitaten lajin teräväkärkisiin lehtiin.
Maxar Technologies

| Maxar Technologies Inc>  |
| --- | --- |

Perustettu:  2017
Kotipaikka:  Westminster, Colorado, Yhdysvallat
Toimiala:  avaruustekniikka tietotekniikka
Tuotteet:  satelliitit ja niihin liittyvät palvelut
Omistaja:  Advent International
Kotisivu:  www.maxar.com
Maxar Technologies Inc. on yhdysvaltalainen yhtiö, joka suunnittelee ja valmistaa avaruustekniikkaa, erityisesti satelliitteja ja niihin liittyviä palveluita eri tarkoituksiin.
Historia

Maxar Technologies syntyi vuonna 2017, kun kanadalainen MacDonald, Dettwiler and Associates osti DigitalGloben. Uusi yhdistynyt yhtiö nimettiin Maxar Technologiesiksi. Yhtiö listattiin sekä New Yorkin että Toronton pörsseihin. Maxarin kotipaikaksi tuli Westminster Coloradossa, Yhdysvalloissa.
Maxar sai julkisuutta vuonna 2022, kun sen julkaisemat satelliittikuvat paljastivat tietoja Venäjän hyökkäyksestä Ukrainaan. Maxarin satelliittikuvia on käytetty paljon tiedusteluun ja sotatilanteen analysoimiseen. Yhdysvaltain puolustushallinto ja tiedustelupalvelut ovat Maxarin asiakkaita, sillä Maxar tarjoaa satelliiteillaan tärkeän osan tiedusteluun käytettävistä satelliittikuvista.
Pääomasijoitusyhtiö Advent International osti Maxarin toukokuussa 2023 6,4 miljardin dollarin hinalla. Syksyllä 2023 Maxar hajotettiin kahteen yksikköön, Maxar Space Infrastructureen ja Maxar Intelligenceen. Space Infrastructure keskittyy satelliitteihin ja Intelligence tiedusteluun. Yhtiöt saivat omat toimitusjohtajansa.
Aiheesta muualla

Yhtiön omat sivut
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sosthène Léopold Bayemi Matjei

Sosthène Léopold Bayemi Matjei (s. 26. joulukuuta 1964) on kamerunilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Esékan hiippakuntaan 12. helmikuuta 1994 ja nimitettiin Obalan hiippakunnan johtoon 3. joulukuuta 2009. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. helmikuuta 2010. Pääkonsekraattorina toimi Simon-Victor Tonyé Bakot, jota avustivat Jérôme Owono-Mimboe ja Jean-Bosco Ntep.
Stella Tennant

| Stella Tennant |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. joulukuuta 1970 Skotlanti
Kuollut: 22. joulukuuta 2020 (50 vuotta)
Malli
Aktiivisena:  1993–2020
Pituus:  180 cm
Stella Tennant (17. joulukuuta 1970 – 22. joulukuuta 2020) oli brittiläinen huippumalli. Hän teki töitä lukuisille tunnetuille brändeille kuten Versace, Calvin Klein ja Burberry.
Tennant kuoli 50-vuotiaana 22. joulukuuta 2020. Hän oli naimisissa ranskalaisen valokuvaajan David Lasnetin kanssa ja heillä oli neljä lasta. Tennant oli Devonshiren 11. herttuan Andrew Cavendishin ja Deborah Mitfordin lapsenlapsi.
Sisä-, reuna- ja ulkopiste

Kuvan piste p on joukon V reunapiste
Sisä-, reuna- ja ulkopiste ovat topologian käsitteitä. Jos perusjoukossa on annettu jokin topologia ja jokin perusjoukon osajoukko A, niin jokainen perusjoukon piste on A:n sisä-, reuna- tai ulkopiste ja vain yksi näistä.
Sisäpiste

Olkoon X avaruus. Jaamme X:n pisteet kolmeen erilaiseen joukkoon sen mukaan, miten ne suhtautuvat A:han, joka on X:n osajoukko. Olkoon  x\in X. Tällöin x on A:n sisäpiste, jos x:llä on ympäristö U, joka kuuluu A:han. Eli voidaan intuitiivisesti sanoa, että ne pisteet, jotka ovat sisällä joukossa. Jos X on samalla metrinen avaruus, jossa on määritelty metriikka d, tämä voidaan yhtäpitävästi määritellä niinkin, että x on A:n sisäpiste, jos on olemassa sellainen positiivinen luku r, että jokainen piste y, jonka etäisyys x:stä on pienempi kuin r, kuuluu myös A:han.
Esimerkki:

Olkoon X =  \mathbb {R}  ja A= {x :  x\in [0,5]}. Nyt voidaan tutkia, onko jokin annettu piste joukon A sisäpiste. Valitaan tutkittavaksi piste a = 3. Helposti huomataan, että 3>0 ja 3<5. Nyt pitää vain löytää pisteelle a ympäristö, joka sisältyy joukkoon A. Kokeillaan ympäristön joukoksi U = ]2,5; 3,5[ eli nyt r = 0,5. Huomataan, että tämä ympäristö kuuluu joukkoon A, joten piste a on joukon A sisäpiste.
Ulkopiste

Jos x:llä on olemassa ympäristö U, joka ei kohtaa A:ta eli joka kokonaisuudessaan sisältyy A:n komplementtiin ( U\subset \complement A), niin x on A:n ulkopiste. Voidaan siis sanoa, että ulkopiste on täysin vastakkainen asia sisäpisteelle. Muuten ulkopisteelle pätee samat säännöt ja laskemismahdollisuudet, mutta vain A:n paikalla on  \complement A.
Esimerkki:

Olkoon X =  \mathbb {R}  ja A= {x :  x\in [0,5]}. Nyt voidaan tutkia, onko jokin annettu piste joukon A ulkopiste. Valitaan tutkittavaksi piste a = –1. Helposti huomataan, että –1<0 ja valitsemalla ympäristön r:ksi puolikkaan, niin a on A:n ulkopiste.
Reunapiste

Joukon reunapiste on piste, joka ei ole sen sisä- eikä ulkopiste. Tämä on yhtäpitävää sen kanssa, että x:n jokainen ympäristö kohtaa sekä A:n että komplementti A:n. Joukon reunapisteet muodostavat joukon reunan.
Esimerkki:

Olkoon X =  \mathbb {R}  ja A= {x :  x\in [0,5]}. Nyt voidaan tutkia, onko jokin annettu piste joukon A reunapiste. Valitaan tarkasteltavaksi piste a = 5. Intuitiivisesti piste on joukon reunalla, joten se ehkä olisi. Nyt pitää vain kaikkien a:n ympäristöjen U kohdata niin A kuin A:n komplementti. Valitaan ympäristön säteeksi positiivinen r. huomataan, että kaikilla positiivisilla ympäristön säteillä U kohtaa A:n ja A:n komplementin. Nyt a on A:n reunapiste. Tässä tapauksessa reunapiste myös kuului joukkoon A.
Vastaavalla tavalla origokeskeisen yksikkökiekon sisäpisteitä ovat pisteet, jotka ovat kiekon sisällä eli joiden etäisyys origosta on pienempi kuin 1, ulkopisteitä ne, joiden etäisyys on suurempi kuin 1 ja reunapisteitä yksikköympyrän kehällä olevat pisteet, joiden etäisyys origosta on tasan 1.
Ominaisuuksia

Minkä tahansa joukon A jokainen sisäpiste kuuluu myös joukkoon A, kun taas mikään sen ulkopiste ei siihen kuulu. Sen sijaan reunapiste voi joko kuulua tai olla kuulumatta joukkoon A, koska esimerkiksi jos joukko on avoin, niin reunapisteet eivät sisälly siihen, ja jos taas joukko on suljettu, niin reunapisteet sisältyvät siihen. Huomaa, että mikäli  X=\mathbb {R}  ja  A=]0,1], niin  A:n reunapiste  0\notin A ja reunapiste  1\in A.
Vastaaville pistejoukoille käytetään merkintöjä
int\ A=\{x\in X\ \colon \ x on  A:n sisäpiste \},
ext\ A=\{x\in X\ \colon \ x on  A:n ulkopiste \},
\partial \ A=\{x\in X\ \colon \ x on  A:n reunapiste \}.
Nämä joukot ovat keskenään erilliset, ja niiden yhdiste on  X, eli
X=int\ A\cup ext\ A\cup \partial \ A. Koska ilmiselvästi  int\ A\subset A ja  ext\ A\subset \complement A sekä reunapisteen määritelmän nojalla  int\ A\cap \ \partial \ A=\emptyset  ja  ext\ A\cap \ \partial \ A=\emptyset , niin kyseiset kolme joukkoa ovat erilliset. Reunapisteen määritelmän nojalla  X\setminus ext\ A\setminus int\ A=\partial A  \iff X\cap \complement int\ A\cap \complement ext\ A=\partial A  \iff \complement int\ A\cap \complement ext\ A=\partial A  \implies int\ A\cup \left(\complement int\ A\cap \complement ext\ A\right)=int\ A\cup \partial A  \iff \left(int\ A\cup \complement int\ A\right)\cap \left(\complement ext\ A\cup int\ A\right)=int\ A\cup \partial A  \iff \complement ext\ A\cup int\ A=int\ A\cup \partial A  \implies ext\ A\cup \complement ext\ A\cup int\ A=ext\ A\cup int\ A\cup \partial A  \iff X=ext\ A\cup int\ A\cup \partial A.
Seuraavaksi kootaan yllä määriteltyjen joukkojen erilaisia perusominaisuuksia. Näissä kohdissa esiintyvä  {\overline {A}} on  A:n sulkeuma eli pienin suljettu joukko, johon  A sisältyy.
int\ A\subset A,  ext\ A\subset \complement A.
A on avoin, jos ja vain jos  int\ A=A (eli  \partial A\cap A=\emptyset ).
ext\ A=int\ \complement A,  int\ A=ext\ \complement A.
ext\ A=\complement {\overline {A}},  int\ A=\complement {\overline {\complement A}}.
\partial A={\overline {A}}\cap {\overline {\complement A}}={\overline {A}}\setminus int\ A, ja  \partial A on aina suljettu.
\partial A=\partial \complement A.
Jos  A on avoin, niin  \partial A={\overline {A}}\setminus A.
int\ A on  A:n laajin avoin osajoukko.
Kirjallisuutta

Lipschutz, Seymour: General Topology.  McGraw-Hill, 1965.  ISBN 0-07-037988-2.
Sosva

| Sosva |
| --- | --- |
 Sosvajokea Sosvan taajaman luona.
Alkulähde:  Uralvuoristo
Laskupaikka:  Tavda
Maat:  Venäjä
Pituus:  635 km
Virtaama:  113 m³/s
Valuma-alue:  24 700 km²
Sosva (ven. Со́сьва) on Obin vesistöön kuuluvan Tavdan toinen alkujoki Sverdlovskin alueella Venäjällä. Sen pituus on 635 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 24 700 neliökilometriä. Joen virtaus vaihtelee voimakkaasti. Keskimääräinen virtaus 140 kilometrin päässä joen suusta on 113 kuutiometriä sekunnissa.
Sosva saa alkunsa pohjoisen Uralin itärinteiltä, virtaa kaakkoon ja alajuoksullaan Länsi-Siperian alangolla kohti koillista. Joki on liikennöintikelpoinen 333 kilometrin matkalla.
Joen varrella sijaitsee Garin piirikeskus ja Sosvan kaupunkimainen taajama. Yläjuoksulla on Denežkin Kamen -niminen luonnonpuisto.
Stefan Bradl

Stefan Bradl vuonna 2012
Stefan Bradl (s. 29. marraskuuta 1989 Augsburg) on saksalainen ratamoottoripyöräilijä. Hän ajaa kaudella 2013 MotoGP-luokassa LCR-tallin Hondalla.
Bradlin uran toistaiseksi paras saavutus on Moto2-luokan maailmanmestaruus kaudella 2011. Hänen isänsä Helmut Bradl on myös entinen MM-tason ratamoottoripyöräilijä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stefan Bradl Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Toni Elías | Moto2-luokan maailmanmestari 2011 | Seuraaja: Marc Márquez |
Nigerialaiskirjeet

Nigerialaiskirjeet, joka tunnetaan myös nigerialaishuijauksena (tai 419-huijauksena tätä huijausta käsittelevän Nigerian rikoslain luvun mukaan) on petos, jolla pyritään keräämään rahaa useimmiten länsimaissa asuvilta ihmisiltä. Vaikka petos on lähtöisin Nigeriasta, siitä on tullut maailmanlaajuinen ongelma, jonka arvioidaan tuottavan tekijöilleen vuosittain miljardeja dollareita. Alkujaan viestit tulivat kirjeitse tai faksin avulla, nyttemmin suurin osa tulee sähköpostina tai yhteydenottona sosiaalisen median kautta.
Tyypillisissä petoksissa pahaa-aavistamatonta uhria pyydetään auttamaan rahansiirrossa, hänen kerrotaan voittaneen merkittävän summan rahaa, hänelle tarjotaan uskomattoman hyvältä kuulostavaa liiketoimintaa tai romanttisessa mielessä nettideittailussa solmittu kontakti pyytää uhrilta avustusta sairaala- tai matkustuskuluihin.
Nigerialaiskirjeiden määrä ja niillä huijatut summat ovat jatkuvassa kasvussa. Maailmanlaajuisesti huijarit ovat ansainneet viesteillä yli 82 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Viimeisin tilasto vuodelta 2013 osoittaa huijauksien tuottaneen vuodessa 12,7 miljardin dollaria. Vuosi vuodelta summat siis vain suurenevat.