stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hara (kalalaji)

| Hara |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset  Eucarya
Kunta::  Eläinkunta  Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset  Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset  Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset  Actinopterygii
Lahko::  Monnikalat  Siluriformes
Heimo::  Torpedomonnit  Erethistidae
Suku::  Hara
Laji::  hara
Kaksiosainen nimi
 Hara hara  (Hamilton, 1822) 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hara eli kirjovirtamonni (Hara hara) on torpedomonneihin kuuluva makeanveden kalalaji. Hara voi kasvaa enintään 13 cm:n pituiseksi. Se elää hitaasti virtaavissa puroissa ja joissa. Haraa on tavattu Intian, Nepalin, Myanmarin ja Kiinan alueella. Ihmisillä ei vielä ole ollut käyttöä tälle lajille, mutta sillä on nähty potentiaalia akvaariokalana.
Aiheesta muualla

ITIS: Hara hara (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q5396733  Wikispecies: Hara hara  CoL: 3JQL6  EoL: 205719  FishBase: 24880  GBIF: 2341510  iNaturalist: 102309  IRMNG: 10157324  ITIS: 682047  IUCN: 166647  NCBI: 385298  Open Tree of Life: 641163  WoRMS: 1026875
Grand Theft Auto V

| Grand Theft Auto V |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Rockstar North
Julkaisija:  Rockstar Games
Jakelija:  Take-Two Interactive Steam
Tuottaja:  Leslie Benzies  Imran Sarwar 
Suunnittelija:  Leslie Benzies Imran Sarwar
Käsikirjoittaja:  Dan Houser Rupert Humphfries 
Säveltäjä:  Tangerine Dream Woody Jackson The Alchemist Oh No
Pelisarja:  Grand Theft Auto
Pelimoottori:  RAGE, myös Euphoria ja Bullet-fysiikkamoottori
Julkaistu:  PlayStation 3 & Xbox 360 17. syyskuuta 2013 PlayStation 4 & Xbox One 18. marraskuuta 2014 Microsoft Windows 14. huhtikuuta 2015
Lajityyppi:  toimintaseikkailu
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli 
Ikäluokitus:  PEGI: 18 ESRB: M  Virheellinen ESRB-arvo 
Alusta:  Microsoft Windows PlayStation 3 PlayStation 4 PlayStation 5 Xbox 360 Xbox One Xbox Series X/S
Lisenssi:  Suljettu lisenssi
Jakelumuoto:  Blu-ray-levy, DVD ja digitaalinen jakelu
Virallinen sivusto
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Grand Theft Auto V (lyhennettynä GTA V tai GTA 5) on Rockstar Northin kehittämä ja Rockstar Gamesin julkaisema Grand Theft Auto -pelisarjan avoimen maailman toimintaseikkailupeli. Peli julkaistiin 17. syyskuuta 2013 PlayStation 3- ja Xbox 360 -konsoleille. Pelistä julkaistiin paranneltu versio 18. marraskuuta 2014 PlayStation 4- ja Xbox One -konsoleille, minkä jälkeen se ilmestyi Microsoft Windowsille 14. huhtikuuta 2015. Peli julkaistiin myös PlayStation 5- ja Xbox Series X ja Series S -konsoleille 15. maaliskuuta 2022.
Musiikki

Grand Theft Auto V on sarjan ensimmäinen peli, johon sävellettiin alkuperäistä musiikkia. Musiikin sävellyksestä vastasivat The Alchemist, Oh No, Tangerine Dream ja Woody Jackson, joka oli aiemmin työskennellyt Rockstarin kanssa peleissä Red Dead Redemption (2010), L.A. Noire (2011) ja Max Payne 3 (2012). Yhdessä he sävelsivät kaksikymmentä tuntia musiikkia, joka soi pelin tehtävissä. Peli perustuu Kaliforniaan, ja pelin radiokanavia kehitettäessä Rockstar halusi lujittaa tätä yhteyttä lisensoimalla kappaleita, jotka välittivät sopivaa ”Cali feeliä”. Alun perin tarkoitus oli lisensoida yli 900 kappaletta, mutta lopulta he tyytyivät 241 kappaleeseen. Kappaleet jakautuvat 15 radiokanavaan; lisäksi radiossa on kaksi puheradiokanavaa. Jotkut kappaleista sävellettiin peliä varten; esimerkiksi rap-artisti Flying Lotus juontaa radiokanavaa FlyLo FM, joka sisältää hänen peliin säveltämäänsä musiikkia.
Kehitys

Käsikirjoittaja Dan Houser kertoi vuoden 2009 haastattelussa kirjoittavansa noin tuhatsivuisen käsikirjoituksen GTA V:tä varten. Samaisessa haastattelussa Houser kertoi kehityksen alkavan ensin kaupungista ja vasta sen jälkeen hahmoista.
Kehitys > Julkistaminen

Lokakuussa 2011 Rockstar Games julkisti Grand Theft Auto V:n Twitterin kautta laittamalla viestiin linkin kotisivuillensa, jonka tyyliasua oli muutettu pelin mukaiseksi. Sivuilla oli logo, jossa oli pelin nimi ja sen alla teksti, jossa ilmoitettiin trailerin julkaisupäivämäärä. Rockstar Gamesin emoyhtiön Take-Two Interactiven osakkeet nousivat seitsemän prosenttia, kun peli julkistettiin. Traileri julkaistiin viikkoa myöhemmin ja se paljasti pelin tapahtumapaikan. Seuraavia tietoja saatiin vasta 12. heinäkuuta 2012, kun Rockstar julkaisi kaksi kuvaa pelistä. Pelin toinen traileri julkaistiin 14. marraskuuta 2012. Trailerissa esiteltiin pelin pelattavat hahmot. Tammikuussa 2013 Rockstar ilmoitti pelin julkaisuajankohdaksi 17. syyskuuta 2013. Kesäkuussa 2014 Rockstar julkisti E3-messuilla Grand Theft Auto V:n PlayStation 4-, Xbox One- ja Windows-versiot trailerilla, joka oli kuvattu PlayStation 4:llä. Tammikuussa 2015 Rockstar ilmoitti, että Windows-version julkaisu viivästyy alkuperäisen 27. tammikuuta 2015 sijaan 24. maaliskuuta 2015. Helmikuussa 2015 Rockstar julkaisi jälleen uuden julkaisupäivämäärän Grand Theft Auto V:n Windows-versiolle, siirtäen sitä aikaisemmasta julkaisuajankohta-arviosta eteenpäin 14. huhtikuuta 2015. Vuonna 2021 peli ilmestyi myös PlayStation 5 ja Xbox Series X -konsoleille.
Kehitys > Keräilyversiot

Grand Theft Auto V:stä on julkistettu kaksi keräilyversiota: Special Edition ja Collector’s Edition.
Special Edition sisältää SteelBook-kotelon, jonka kannessa ovat pelin päähenkilöt. Mukana on myös blueprint-kartta, jossa on koko GTA V:n alue, lisäksi ladattavia bonusaseita,- asuja ja -tatuointeja, Stunt Planejä, sekä Special Ability Boost, jonka avulla pelihahmojen erikoistaitoja kartuttava mittari täyttyy 25 % nopeammin.
Collector’s Edition sisältää kaiken saman kuin Special Edition, mutta mukana tulee myös lukollinen turvaboksi GTA V -logolla, brodeerattu Los Santos -lippis, ladattavia lisähahmoja GTA Onlineen, sekä uniikkiautoja sisältävä autotalli.
Vastaanotto

| Vastaanotto> Yhteispisteet.Kerääjä | Vastaanotto> Yhteispisteet.Pisteet |
| --- | --- |
GameRankings: (PS3) 97,05 %  (X360) 96,56 % 
Metacritic: (PS3) 97/100  (X360) 97/100 
Arvostelupisteet
Julkaisu: Pisteet
Computer and Video Games: 10/10 
Destructoid: 9/10 
Edge: 10/10 
Eurogamer: 9/10 
Game Informer: 9,75/10 
GameSpot: 9/10 
IGN: 10/10 
Play Magazine: 97/100 
The Guardian:  
Joystiq:  
GameSpot kritisoi peliä misogynistiseksi ja kritisoi tarinan ongelmia, mutta antoi pelille arvosanaksi 9/10.
Game Rankings -kerääjäsivustoilla pelin PlayStation 3 -versiolla on 97,05 prosentin arvosana ja Xbox 360 -versiolla 96,56 prosentin arvosana.
Metacritic-kerääjäsivustolla pelin PlayStation 3- ja Xbox 360 -versioilla on 97/100 pistettä.
Game Rankings -sivustolla peli on listattu parhaaksi PlayStation 3- ja Xbox 360 -peliksi kautta aikojen. Peli on myös kolmanneksi eniten pisteitä saanut peli Metacriticissä, takana ollen The Legend of Zelda: Ocarina of Time ja Grand Theft Auto IV.
Vastaanotto > Kritiikki

Joulukuussa 2014 muutamissa australialaisissa kauppaketjuissa peli vedettiin pois myynnistä asiakkaiden nettivetoomuksen takia, jossa kritisoitiin pelin naisiin kohdistuvaa väkivaltaa. Peliä kritisoitiin myös tehtävästä, jossa tarkoituksena on kiduttaa todistajaa eri tavoin.
Pelisarjaa on kritisoitu rikollisen elämän ylistämisestä sen kyseenalaistamisen sijaan. Peliä on kuitenkin kutsuttu satiiriksi todellisuuden Los Angelesille.
Vastaanotto > Myynti

Peli rikkoi alan myyntiennätyksiä ja siitä tuli kaikkien aikojen nopeiten myydyin viihdealan tuote ansaiten 800 miljoonaa dollaria sen julkaisupäivänä, ja ylittäen miljardin rajan kolme vuorokautta julkaisusta. Forbes on kuvaillut peliä kaikkien aikojen suurimmaksi viihdetuotteen lanseeraukseksi. Suomessa peliä myytiin ensimmäisen viikon aikana maahantuojan mukaan 88 000 kappaletta, kun etujärjestö Figma kertoo luvuksi 70 900 kappaletta. Määrä on Suomen oloissa huomattava. Pelin platinamyynnin raja on 20 000 ja kultamyynnin 10 000 kappaletta.
Elokuussa 2014 Take-Two ilmoitti, että peliä oli myyty yli 34 miljoonaa kappaletta PlayStation 3- ja Xbox 360 -konsoleille. Helmikuussa 2015 peli oli myynyt jo yhteensä 45 miljoonaa kappaletta. DSOG on raportoinut GTA V:n myyneen Windowsille ensimmäisenä päivänä yli miljoona kappaletta. Elokuussa 2015 peliä oli myyty yhteensä yli 54 miljoonaa kappaletta. Marraskuuhun 2016 mennessä peliä oli myyty yli 70 miljoonaa kappaletta.
Peli on myynyt 90 miljoonaa kappaletta ja tuottanut kuusi miljardia dollaria tehden siitä kaikkien aikojen tuottoisimman viihdetuotteen. Toukokuuhun 2023 mennessä peliä oli myyty jo 180 miljoonaa kappaletta ja se oli tuottanut yli kahdeksan miljardia dollaria.
Äänirooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Shawn Fonteno   | … |  Franklin Clinton   |
|  Ned Luke   | … |  Michael De Santa (ent. Townley)   |
|  Steven Ogg   | … |  Trevor Philips   |
|  Gerald ”Slink” Johnson   | … |  Lamar Davis   |
|  Vicki van Tassel   | … |  Amanda De Santa   |
|  Abdel Gonzalez   | … |  Andreas Sanchez   |
|  Oberon K.A. Adjepong   | … |  Anton Beaudelaire   |
|  Traci Godfrey   | … |  Ashley Butler    |
|  Janet Hubert   | … |  Aunt Denise   |
|  Ryan Woodle   | … |  Bradley Snider    |
|  Thomas Poarch   | … |  Casey   |
|  Will Cart   | … |  Chip Peterson   |
|  Keith Randolph Smith   | … |  Clay Simons   |
Aiheesta muualla

Grand Theft Auto V MobyGamesissa (englanniksi)
Grand Theft Auto V Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Virallinen sivusto
Juho Harju

Juho Jaakko Harju
Juho Jaakko Harju (11. huhtikuuta 1892 Kortesjärvi – 2. huhtikuuta 1918 Rautu) oli suomalainen jääkärivaravääpeli. Hänen vanhempansa olivat työmies Jaakko Harju ja Anna Storkivi.
Jääkäripataljoona 27:n 1. komppania
Tämä kortesjärveläinen työmies liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 23. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueen varajohtajaksi 8. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin Raudussa, missä hän kaatui taistelussa 2. huhtikuuta 1918. Harju oli kuollessaan naimaton ja kirjoilla Kortesjärvellä ja hänet on haudattu Kortesjärven sankarihautaan.
Tim Hardin

Tim Hardin
James Timothy ”Tim” Hardin (23. joulukuuta 1941 – 29. joulukuuta 1980) oli yhdysvaltalainen folk-laulaja ja lauluntekijä. Hänen tunnetuimpia laulujaan ovat ”If I Were a Carpenter”, ”Hang On to a Dream” ja ”Reason to Believe”, joista tuli hittejä sekä Hardinin että erityisesti muiden artistien esittäminä.
Hardin syntyi Oregonin osavaltion Eugenessä. Hän jätti high schoolin kesken ja liittyi Yhdysvaltain laivastoon, jonka mukana palveli Vietnamissa vuonna 1959.
Vuonna 1961 Hardin muutti New Yorkiin, jossa hän opiskeli jonkin aikaa näyttelemistä American Academy of Dramatic Arts -koulussa mutta tuli erotetuksi poissaolojen takia. Hän alkoi esiintyä Greenwich Villagen klubeilla.
Hardinin muutettua Bostoniin 1963 hänet löysi Erik Jacobsen, joka myöhemmin toimi muun muassa The Lovin’ Spoonfulin tuottajana. Hän onnistui neuvottelemaan Hardinille levytyssopimuksen  Columbia Recordsin kanssa. Hardin muutti takaisin Greenwich Villageen aloittaakseen levytykset, jotka jäivät kuitenkin julkaisematta kun Columbia purki sopimuksen.
Hardin siirtyi länsirannikolle Los Angelesiin vuonna 1965 ja tapasi näyttelijä Susan Yardleyn, jonka kanssa muutti takaisin New Yorkiin. Hän sai sopimuksen Verve Forecast -levymerkille ja julkaisi ensimmäisen virallisen albuminsa Tim Hardin 1 vuonna 1966. Albumin lauluista ”Reason To Believe” ja balladi ”Misty Roses” nousivat radiosoittolistojen 40 parhaan joukkoon.
Albumi Tim Hardin 2 julkaistiin 1967, ja sen lauluista nousi tunnetuimmaksi ”If I Were a Carpenter”. Kiertue Britanniaan jouduttiin keskeyttämään, kun Hardin sairastui keuhkopussitulehdukseen.
Kolmas albumi This is Tim Hardin (1967) sisältää jo vuosina 1963–64 äänitetyt cover-versiot muun muassa lauluista ”House of the Rising Sun” ja ”Hoochie Coochie Man”. Vuoden 1968 konserttialbumia Tim Hardin 3 Live in Concert seurasi Tim Hardin 4, joka sekin sisälsi ilmeisesti jo 1960-luvun alkupuolen nauhoituksia.
Vuonna 1969 Hardin teki jälleen sopimuksen Columbian kanssa ja sai Top 50 -hitin cover-versiostaan Bobby Darinin laulusta ”Simple Song of Freedom”. Paheneva heroiiniriippuvuus ja esiintymisjännitys estivät kuitenkin uuden suosion hyödyntämistä konserttiesiintymisten muodossa. Hän esiintyi kuitenkin  Woodstockissa ja vuonna 1973 yhdessä Harry Chapinin kanssa New Yorkin Potsdamissa. Columbia-sopimus tuotti kolme albumia: Suite for Susan Moore and Damion: We Are One, One, All in One; Bird on a Wire ja Painted Head.
1970-luvulla Hardinin heroiiniongelma paheni. Hän asui välillä Englannissa ja välillä Yhdysvalloissa. Hänen viimeiseksi jäänyt albuminsa Nine julkaistiin Britanniassa 1973, mutta Yhdysvalloissa vasta 1976. Hardin myi tekijänoikeudet lauluihinsa 1970-luvun lopulla ja kuoli heroiinin yliannostukseen 1980.
Diskografia

1966: Tim Hardin 1 (Verve Forecast)
1967: Tim Hardin 2 (Verve Forecast)
1967: This Is Tim Hardin (ATCO)
1968: Tim Hardin 3 Live in Concert (Verve Forecast)
1969: Tim Hardin 4 (Verve Forecast)
1969: The Best of Tim Hardin (Verve Forecast)
1969: Suite for Susan Moore and Damion: We Are One, One, All in One (Columbia)
1971: Bird on a Wire (Columbia)
1972: Painted Head (Columbia)
1973: Nine (Antilles)
1981: Unforgiven (San Francisco Sound)
1981: The Tim Hardin Memorial Album (Polygram)
1981: The Shock of Grace (CBS Columbia)
1981: The Homecoming Concert (Line)
1990: Reason to Believe (The Best Of) (Polydor)
1994: Hang on to a Dream: The Verve Recordings (Polydor)
1996: Simple Songs of Freedom: The Tim Hardin Collection (Legacy / Sony)
2000: Person to Person: The Essential, Classic Hardin 1963–1980 (Raven)
2002: 20th Century Masters - The Millennium Collection: The Best of Tim Hardin (Polydor)
2002: Black Sheep Boy: An Introduction to Tim Hardin (Universal International)
2007: Through the Years 1964–1966 (Lilith)
Käännös suomeksi
P. J. Hannikainen

| Pekka Juhani Hannikainen |
| --- | --- |
 P. J. Hannikainen
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. joulukuuta 1854 Nurmes
Kuollut: 13. syyskuuta 1924 (69 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  runoilija, säveltäjä, laulunopettaja
Puoliso:  Alli Hannikainen
Pietari (Pekka) Juhani (P. J.) Hannikainen (9. joulukuuta 1854 Nurmes – 13. syyskuuta 1924 Helsinki) oli suomalainen runoilija, säveltäjä sekä Jyväskylän seminaarin musiikin lehtori, koulutukseltaan filosofian kandidaatti. Hän toimi myös kuoronjohtajana ja perusti Ylioppilaskunnan laulajat, mieskuoro Sirkat ja Jyväskylän amatööriorkesterin.
Elämäkerta

Hannikainen syntyi Pohjois-Karjalassa Nurmeksessa Lehtovaaran tilalla. Hän peri musiikilliset lahjansa isältään Heikki Hannikaiselta, joka oli lukkari, ja äidiltään hän peri kuvataiteelliset lahjansa. Syrjäisessä kylässä ei ollut mahdollista käydä koulua, joten hän kävi koulunsa Jyväskylässä. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1875 ja meni sitten Helsingin yliopistoon opiskelemaan kemiaa.
Yliopistolla Hannikainen osallistui monipuolisesti Savo-Karjalaisen osakunnan toimintaan. Hän johti kuoroja, soitti viulua, sävelsi, runoili ja käänsi kirjallisuutta suomeksi. Osakunnassa oli tuolloin vallalla kansallisen heräämisen aate, ja myös Hannikainen kiinnostui kansallislaulujen ja -runojen keräämisestä. Opiskeluaikojensa merkittävimpiä aikaansaannoksia oli ensimmäisen suomenkielisen ylioppilaskuoron Ylioppilaskunnan laulajien perustaminen.
Hannikainen toimi valmistumisensa jälkeen Jyväskylän seminaarin musiikin lehtorina vuosina 1887−1917. Hän teki virassa ollessaan uraauurtavaa työtä musiikkikasvatuksen hyväksi. Hän toimitti ensimmäistä suomenkielistä musiikkilehteä Säveleitä. Jyväskylässä Hannikainen tunnetaan mieskuoro Sirkkojen historiasta, ja hänen vaimonsa Alli Hannikainen perusti naiskuoro Vaput. Molemmat kuorot ovat yhä, yli satavuotiaina, aktiivisia ja hyvinvoivia kuoroja.
Hannikainen sai puolisonsa, musiikinopettaja Alli Hannikaisen kanssa viisi poikaa ja yhden tytön. Tyttö kuoli jo kolmevuotiaana. Myös Hannikaisen pojat Ilmari, Arvo, Tauno ja Väinö Hannikainen olivat merkittäviä konserttimuusikoita.
Hannikainen on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Musiikki

Hannikainen sävelsi kolmattasataa laulua kuorotoiminnan innoittamana. Lauluista suurin osa on kuorolauluja sekakuorolle, mutta hän sävelsi muillekin kuoromuodoille. Kansallisen heräämisen nousukauteen ajoittuvat laulut liittyvät aiheiltaan suomalaiseen perinteeseen. Hannikainen oli säveltäjänä muutamaa teoriatuntia lukuun ottamatta itseoppinut.
Vaikka Hannikainen sävelsi pääasiassa harrastuksenaan, monet hänen lauluistaan ovat kuorojen kestosuosikkeja. Kuuluisimpia lauluja ovat muun muassa "Karjalaisten laulu", "Keski-Suomen laulu", "Enkeli ohjaa" ("Maan korvessa kulkevi lapsosen tie)", "Mökin laittaja", "Joulupukki" ("Joulupukki, joulupukki, valkoparta, vanha ukki") ja "Oravan pesä". Hän suomensi Topeliuksen "Kesäpäivä Kangasalla" -laulun.
Hannikainen sävelsi Larin-Kyöstin kokoelmasta Kulkurin lauluja (1899) runon "Keväisiä sointuja", jolle hän antoi nimeksi "Kevätsointuja" (1899) ja muokkasi sanoja uuteen uskoon. Laulusta käytetään toisinaan nimeä "Kevätlaulu". Sen sanat alkavat "Taas leivoset ilmassa leikkiä lyö...". Lisäksi painetuissa laulukirjoissa sanat vaihtelevat. Sekin on suosittu kuorolaulu. Larin-Kyösti ei ottanut sitä yhteenkään runojensa läpileikkauskokoelmaan, arvatenkin juuri siksi että lauluteksti poikkesi niin paljon alkuperäisestä.
Muistomerkkejä ja nimikkokatuja

Hannikaisen kunniaksi on nimetty sekä Nurmeksessa että Jyväskylässä katu, Hannikaisenkatu. Lisäksi Nurmeksessa Nurmes-talossa on Hannikaisen sali, jossa toimii myös elokuvateatteri Kino Hannikainen. Nurmeksen Itäkaupungissa on Hannilan päiväkoti ja Nurmeksen keskustassa pronssinen veistos Hannikaisen laulupuu. Jyväskylässä Lounaispuistossa on P. J. Hannikaisen muistomerkki, ja Suomalaisella Musiikkikampuksella on Jyväskylän ammattikorkeakoulun musiikin tiloissa (Pitkäkatu 18–22) vajaa 200-paikkainen Hannikaissali, joka sopii erityisesti kamarimusiikin esityspaikaksi.
Kirjallisuutta

Kyllikki Malisto, P. J. Hannikainen aikalaistensa parissa. Joensuu: Sulasol. Pohjois-Karjalan piiri 1980 ISBN 951-99247-6-0
Matti Vainio, P. J. Hannikainen: säveltäjä, runoilija, suomalaisuusmies. Jyväskylä : Minerva 2004 ISBN 952-5478-75-0
Aiheesta muualla

Seija Lappalainen: / Hannikainen, Pietari Juhani (1854–1924) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). 16.1.2008. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
P. J. Hannikaisen teoksia Gutenberg-projektissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  MusicBrainz 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 
Muut:  Europeana 
Hannikaisenkatu Jyväskylässä.
H. Hariola

Harald Hjalmar Wilhelm Hariola (sukunimi vuoteen 1935 Högström; 12. maaliskuuta 1902 Vihti – 3. marraskuuta 1963 Forssa) oli suomalainen rehtori ja kirjailija.
Hariola valmistui ylioppilaaksi Helsingin uudesta yhteiskoulusta vuonna 1919, filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1925 ja maisteriksi vuonna 1926.
Hariola työskenteli opettajana ja rehtorina Lauttakylän yhteiskoulussa (1928–1930), Naantalin yhteiskoulussa (1930–1931 ja 1933–1937, josta rehtorina 1935–1937), yksityisluokilla Helsingissä 1931–1933 ja Tyrvään yhteiskoulussa Vammalassa (1936–1956, josta rehtorina vuodet 1938–1955) sekä Tyrvään yhteislyseon rehtorina vuosina 1955−1957. Rehtorin toimensa ohella Hariola toimi suomen kielen ja historian lehtorina. Vuodesta 1957 Hariola työskenteli vanhempana lehtorina Forssan yhteislyseossa.
Hariola kirjoitti kaksi nuortenromaania ja oli Suomen Kirjailijaliiton jäsen vuodesta 1948.
Vuodesta 1929 Hariola oli naimisissa Eeva Joachimssonin kanssa. Avioliitosta syntyi viisi lasta.
Teoksia

Pihavaltion pojat ja jääkärit (historiallinen seikkailukertomus).  (Poikien seikkailukirjasto 96)  Otava, 1941 (2. p. 1942, 3. p. 1956).
Naantalin luostarin aarre: seikkailuromaani, kuvittanut Risto Mäkinen. Otava 1947
Koulun perustaminen, teoksessa Tyrvään yhteiskoulu 1904–1954, historiikki, muistelmia, matrikkeli. Vammala 1954
Maija Hapuoja

Maija Hapuoja (virallisesti Maija Tuulikki Hapuoja-Ryti) (s. 2. huhtikuuta 1948) on suomalainen jazzlaulaja (sopraano), joka on esiintynyt ja levyttänyt yhdessä muun muassa Heikki Sarmannon kanssa. Hapuoja opettaa pop- ja jazz-laulua Jyväskylän ammattiopiston konservatoriossa.
Hapuoja on suorittanut lauludiplomin Sibelius-Akatemiassa Mirjam Helinin johdolla vuonna 1974. Yhteistyö Sarmannon kanssa alkoi säveltäjän kaivatessa naissolistia Helsingin Juhlaviikkojen tilaamaan jazzvesperiin. Esa Pethman antoi vinkin tuolloin Radion kamarikuorossa laulaneesta Hapuojasta. Tämä oli siihen mennessä laulanut vain klassista eikä lainkaan tuntenut jazzmusiikin perinnettä. 1970- ja 1980-lukujen taitteessa Hapuoja oli lastenhoidon ohella täystyöllistetty Sarmannon laulujen tulkkina.
Hapuojan isä oli kuoronjohtaja, kapellimestari Jukka Hapuoja. Hänen puolisonsa vuosina 1971–1989 oli varatuomari, asianajaja Risto Sakari Ryti (s. 1946), presidentti Risto Rytin pojanpoika.
Levyt

Onnen aika (1973)
Syksy ja muita lauluja (1976, laulusolisteina myös Harri Saksala ja Károly Garam)
Moment Musical (1978, toisena laulusolistina Tapani Kansa)
The Voice (1980)
Kuutamo metsässä (1983)
Salakuljetettu ikoni (1989)
Aiheesta muualla

Meteli.net (Arkistoitu – Internet Archive)
Maija Hapuojan esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Ylen Elävä arkisto: Maija Hapuoja & Heikki Sarmanto
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva  Elonet
Happomarjat

| Happomarjat |
| --- | --- |
 Japaninhappomarja Berberis thunbergii
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Ranunculales
Heimo::  Happomarjakasvit Berberidaceae
Suku::  Happomarjat Berberis  L.
Katso myös
   Happomarjat Wikispeciesissä   Happomarjat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Happomarjat (Berberis) on piikikkäiden pensaiden suku, johon kuuluu noin 450–500 lajia. Suvun jäseniä kasvatetaan aita- ja koristekasveina. Ne ovat 1–5 metriä korkeita pensaita, jotkin ovat ainavihantia, toiset pudottavat lehtensä syksyllä usein komean syysvärin jälkeen.
Suomessa viljeltiin 1600-luvulta asti ruostehappomarjaa (Berberis vulgaris) etupäässä koristekasvina, mutta sen marjoja käytettiin myös rohtona. Kasvi osoittautui kuitenkin viljan tuhosienen, mustaruosteen väli-isännäksi, ja pensaita on hävitetty tämän takia. Sen sijaan suosituksi ovat tulleet hurmehappomarja (Berberis × ottawensis ’Superba’) ja japaninhappomarja (Berberis thunbergii) ja sen eriväriset (mm. puna- ja kirjavalehtiset) muunnokset.
Lajeja

Berberis amurensis – amurinhappomarja
Berberis buxifolia – reunushappomarja
Berberis candidula – hopeahappomarja
Berberis darwinii – chilenhappomarja
Berberis koreana – koreanhappomarja
Berberis prattii – helmihappomarja
Berberis thunbergii – japaninhappomarja
Berberis verruculosa – välkehappomarja
Berberis vulgaris – ruostehappomarja
Berberis × ottawensis – tarhahappomarja (japaninhappomarjan ja ruostehappomarjan risteymä)
Berberis cretica – kreetanhappomarja
Berberis heteropoda – mustikkahappomarja
Berberis hispanica – espanjanhappomarja
Berberis maderensis – madeiranhappomarja
Berberis microphylla – reunushappomarja
Berberis sibirica – siperianhappomarja
Berberis sieboldii – kyynelhappomarja