stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kenotsooinen maailmankausi
Kenotsooisen maailmankauden jako

Kenotsooinen maailmankausi jaetaan kolmeen kauteen, jotka edelleen jakautuvat seitsemään epookkiin: paleogeenikausi (paleoseeni, eoseeni, oligoseeni), neogeenikausi (mioseeni, plioseeni) ja kvartäärikausi (pleistoseeni ja holoseeni). Vanhempi, perinteinen jaottelu oli kahteen pääkauteen, tertiääriin (=paleogeeni+neogeeni) ja kvartääriin.
| Kausi | Kausi | Epookki | Ylävaihe | Vaihe | Alkoi (milj v>  sitten).Alkoi (milj v. sitten) | Päättyi | Muuta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kvartääri | Kvartääri | Holoseeni |  |  | 0,01 | 0 (nyt) | Ihmisen sivilisaatio, maanviljely, kaupungit. |
| Kvartääri | Kvartääri | Pleistoseeni | Yläpleistoseeni |  | 0,126 | 0,01143 | Jääkausi |
| Kvartääri | Kvartääri | Pleistoseeni | Keskipleistoseeni |  | 0,781 | 0,126 | Jääkausi |
| Kvartääri | Kvartääri | Pleistoseeni | Alapleistoseeni | Calabria | 1,806 | 0,781 | Jääkausi |
| Kvartääri | Kvartääri | Pleistoseeni | Alapleistoseeni | Gela | 2,588 | 1,806 |  |
| (Tertiääri) | Neogeeni | Plioseeni | Yläplioseeni | Piacenza | 3,6 | 2,588 |  |
| (Tertiääri) | Neogeeni | Plioseeni | Alaplioseeni | Zancla | 5,332 | 3,6 |  |
| (Tertiääri) | Neogeeni | Mioseeni | Ylämioseeni | Messina | 7,246 | 5,332 |  |
| (Tertiääri) | Neogeeni | Mioseeni | Ylämioseeni | Tortona | 11,608 | 7,246 |  |
| (Tertiääri) | Neogeeni | Mioseeni | Keskimioseeni | Serravalle | 13,65 | 11,608 |  |
| (Tertiääri) | Neogeeni | Mioseeni | Keskimioseeni | Langhe | 15,97 | 13,65 |  |
| (Tertiääri) | Neogeeni | Mioseeni | Alamioseeni | Burdigala | 20,43 | 15,97 |  |
| (Tertiääri) | Neogeeni | Mioseeni | Alamioseeni | Akvitania | 23,03 | 20,43 |  |
| (Tertiääri) | Paleogeeni | Oligoseeni | Yläoligoseeni | Khatt | 28,4 | 23,03 |  |
| (Tertiääri) | Paleogeeni | Oligoseeni | Alaoligoseeni | Rupel | 33,9 | 28,4 |  |
| (Tertiääri) | Paleogeeni | Eoseeni | Yläeoseeni | Priabona | 37,2 | 33,9 |  |
| (Tertiääri) | Paleogeeni | Eoseeni | Keskieoseeni | Barton | 40,4 | 37,2 |  |
| (Tertiääri) | Paleogeeni | Eoseeni | Keskieoseeni | Lutetia | 48,6 | 40,4 |  |
| (Tertiääri) | Paleogeeni | Eoseeni | Alaeoseeni | Ypres | 55,8 | 48,6 |  |
| (Tertiääri) | Paleogeeni | Paleoseeni | Yläpaleoseeni | Thanet | 58,7 | 55,8 |  |
| (Tertiääri) | Paleogeeni | Paleoseeni | Keskipaleoseeni | Selandia | 61,7 | 58,7 |  |
| (Tertiääri) | Paleogeeni | Paleoseeni | Alapaleoseeni | Dania | 65,5 | 61,7 |  |
Geologinen yhteisö sopi nykyisestä kolmijaosta (paleogeeni-, neogeeni- ja kvartäärikausi) vuonna 2009. Samalla Gela-vaihe siirrettiin plioseenista pleistoseeniin, jolloin kvartäärikauden alku siirtyi ajanjaksoltaan oletettua aikaisemmaksi, 1,8 miljoonan vuoden takaisesta  2,6 miljoonan vuoden takaiseksi. Tertiäärikauden käsite ei sisälly nykyiseen viralliseen jaotteluun, mutta puheessa siihen viitataan vielä yleisesti.
Eläimistö > Epookkien nimitykset

Kenotsooisen maailmankauden kahdeksan epookkia (eepokkia) on nimetty eläimistön monimuotoisuuden mukaan kreikaksi. Esimerkiksi eoseeni tarkoittaa nykyisen nisäkäseläimistön sarastuksen aikaa (kreikan eos, "sarastus"), jolloin ei ollut nykyisen kaltaisia nisäkkäitä. Plioseeni tarkoittaa aikaa, jolloin oli enemmän nykynisäkkäitä kuin aiemmin (pleios, "enemmän").
Paleoseeni paleos, muinainen
Eoseeni eos, sarastus
Oligoseeni oligos, muutama
Mioseeni meion, vähemmän
Plioseeni pleion, enemmän
Pleistoseeni pleistos, eniten
Holoseeni, holos, kokonaan, kaikki
Eläimistö > Nisäkkäiden evoluutio

Kenotsooisen maailmankauden alkupuolella kehittyi pienistä hyönteis- ja toukansyöjistä nykyistä alkeellisempia kavioeläimiä, sorkkaeläimiä, jyrsijöitä, petoja, kädellisiä ja lepakoita. Näitä kutsutaan arkaaisiksi eli alkukantaisiksi nisäkkäiksi. Ne elivät yleensä metsissä.
Tyypillisiä pieniä hyönteissyöjiä olivat Leptictidium-tyyppiset hieman päästäistä muistuttavat leptikidit, jotka elivät Euroopassa 75–34 miljoonaa vuotta sitten. Paloseenikaudelle eli oravaa muistuttava kädellisten edeltäjä Purgatorius. Nisäkkäiden evoluutio tuotti noin kymmenessä miljoonassa vuodessa dinosaurusten tuhon jälkeen jättiläismäisiä muotoja. Jättinisäkkäät olivat yleisiä savanneilla ja viileissä ilmastoissa. Viileässä suuri koko varastoi lämpöä, ja savannilla suuret kasvinsyöjänisäkkäät ovat puolustuskykyisempiä. Jättiläiset pedot saavat saalista helpommin. Suurikokoinen nisäkäs sietää ajoittaista ravinnon puutetta paremmin kuin pieni. Eoseenin merissä eli alkukantainen valas Basilosaurus, joka oli kehittynyt eri vaiheiden kautta liitukauden jälkeen.
Pohjois-Amerikassa ja Euraasiassa kehittyi jättiläismäistä sarvikuonoa muistuttavia brontoteerejä 50–30 miljoonaa vuotta sitten. Uintatherium oli eräs jättisarvikuono Pohjois-Amerikassa ja Itä-Aasiassa 52–36 miljoonaa vuotta sitten. Alkaallinen koiramainen Hyaenodon muistutti ehkä suden ja karhun risteytystä, ja se eli Euraasiassa ja Pohjois-Amerikassa 41–21 miljoonaa vuotta sitten. Koiramainen Andrewsarchus eli Mongoliassa 40–35 miljoonaa vuotta sitten. Se oli suurin koskaan maalla elänyt petonisäkäs- Andrewsarchus oli 1,9 metriä korkea ja ehkä 500 kiloa painava, nykykissapedot vain 1,0–1,2 metriä korkeita ja 120–250 kiloa painavia. Indricotherium oli valtava, kirahvimainen sarvikuono joka eli 30–25 miljoonaa vuotta sitten. Sen lähisukulaisia eli Amerikassa vielä viime jääkaudella. Macranchenia eli Etelä-Amerikassa 7 000 000 – 20 000 vuotta sitten. Gigantopithecus oli jättiläismäinen Kaakkois-Aasiassa 6 000 000 – 100 000 vuotta sitten. Kylmiin jääkauden oloihin sopeutunut villasarvikuono eli Euraasiassa 500 000 – 10 000 vuotta sitten.
Suuri joukkosukupuutto pyyhki Maata eoseenin lopuilla. Se saattoi liittyä asteroiditörmäykseen. Samoihin aikoihin tapahtui merivirtojen muutoksia ja ilmasto kylmeni. Heinäkasvit ilmestyivät. Valtavat ruohotasangot levittäytyivät Maan pinnalle.
Oligoseenikaudella ilmestyivät ensimmäiset nykyisen hevosen näköiset ja sukuiset eläimet, joilla oli kolme varvasta. Mioseenilla ja plioseenilla oli lyhytkärsäisiä norsueläimiä. Näihin aikoihin ilmasto kuivui edelleen. Evoluutio tuotti ruohoaroille gaselleja ja nopeita hevosia sekä niitä takaa ajavia kissa- ja koiraeläimiä. Sapelihampaat kehittyivät moneen kertaan eri eläinlajeille. Norsueläimistä tuli suuria. Kehittyi mastodontti ja mammutti. Kauden lopulla kädellisten kehitys johti ihmisapinoiden, apinaihmisten ja ihmisen syntyyn. Plioseenilla eli Afrikassa eteläapinoita, joista kehittyi jo ennen pleistoseenia nykyihmisen edeltäjiä.
Ilmasto > Suuret jääkaudet

Ehkä 1,05 – viimeistään 0,9 – miljoonaa vuotta sitten ilmestyi ilmastokäyrien mukaan voimistuva 100 000 vuoden suuri jääkausijakso, joka liittyy Maan radan soikeuden muutoksiin. Noin 0,9 miljoonaa vuotta sitten Pohjoinen jäämeri jäätyi ympärivuotisesti, ja viimeistään noin 0,87 miljoonaa vuotta sitten valtavan suuria jäätiköitä levittäytyi Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa.lähde? Jäätiköt ovat levittäytyneet pohjoiselle pallonpuoliskolle laajalle alueelle jäänäytteiden mukaan kahdeksan kertaa, moreeni- ja kerrostumalöytöjen mukaan varmasti viisi kertaa. Vanhin varma suurjäätiköityminen on MIS 22 Dorst noin 0,87 miljoonaa vuotta sitten tai Bavel/Elbe. Jäätiköiden levittäytyminen laajalle alueelle vaatii rajua lämpötilan laskua. Jos heinäkuun keskilämpötila laskisi 8 °C, jäätiköt olisivat huomattavasti suppeampia kuin jos lämpötila laskisi kaksi kertaa enemmän, 16 °C. Suuret jäätiköt vaativat lämpötilan tuntuvaa pudotusta. Näin vaikka lämpötila viileni melko paljon pleistoseenin alkupuolella, ei syntynyt hyvin suuria jäätiköitä.
Jääkausijaksojen pituus vaihtelee eri näytteistä mitatuissa eri aikoina. Esimerkiksi lössikerrostumat ja merenpohjan sedimentit antavat erilaisia tietoja. Erityisen syviä 100 000 vuoden vaihtelut alkoivat olla 600 000 vuotta sitten, mutta ovat sittemmin hieman madaltuneet eli viimeinen jääkausi ei ollut niin kylmä kuin edelliset. Varhaisella pleistoseenilla noin 2,7–1,25 miljoonaa vuotta sitten hallitsi Maan ilmastoa 41 000 vuoden jakso. Kausi, jolloin 100 000 vuoden jaksot ja 41 000 vuoden jaksot olivat yhtä voimakkaita, oli 1,25 miljoonaa – 600 000 vuotta sitten. 100 000 vuoden jakso vaihtelee välillä 80 000 – 120 000 vuotta.
Ilmasto > Lämpötiloja eri kausilla

Keski-Euroopan keskilämpötiloja:
Eoseeni 21 °C
Oligoseeni 18 °C
Mioseeni 16 °C
Plioseeni 14 °C
Nykyään 9–10 °C
Päiväntasaajan syvämeren lämpötiloja:
Myöhäisliitukausi 20 °C
Oligoseeni 10,4 °C
Ala-keskimioseeni 7 °C
Myöhäismioseeni noin 8 C, 10 mvs kolmen asteen lasku
Alaplioseeni noin 3,5
Yläplioseeni 2,2
Pleistoseenin interglasiaalit 2,4
Pleistoseenin glasiaalit 1,6
Nyt hieman yli 1,7 °C
Oravamainen Purgatorius, jota pidetään kädellisten edeltäjänä.
Uintatherium, varhaisen eoseenikauden nisäkäs, joka muistutti sarvikuonoa. Se eli Pohjois-Amerikassa arviolta noin 52 miljoonaa vuotta sitten. Tämän tyyppiset jättimäiset sarvelliset kasvinsyöjänisäkkäät olivat varhaiselle kenotsooisella kaudelle tyypillisiä.
Thylacosmilus oli plioseenikauden sapelihammaskissa, joka kuului pussieläimiin. Se oli kehittänyt samalla tavoin sapelihampaat kuin varsinaiset nisäkkäät, esimerkiksi Smilodon.
Maan lämpötilakehitys viimeisen 65 miljoonan vuoden aikana. Aika-asteikkona vaaka-akseli Million years ago, miljoonaa vuotta sitten. Pystyasteikkona delta-O18 eli raskaan hapen osuus, joka riippuu lämpötilasta. Pystyasteikolla myös sinisellä merkitty Vostok-jäänäytteestä päätelty lämpötila. Hyvin lämmintä oli eoseenikauden eocene alussa. Etelämanner jäätyi ja suli oligoseenikaudella oligocene, ja jäätyi uudestaan mioseenikaudella miocene. Siitä lähtien Maan lämpötila on alentunut ja jaksolliset vaihtelut lisääntyneet nykyajan kasvihuoneilmiöön asti.
Ludovico Ariosto

Arioston patsas
Ludovico Ariosto (1474 Reggio – 1533) oli italialainen renessanssirunoilija, joka tunnetaan eeppisestä runoelmastaan Raivoisa Roland, Orlando furioso. Häntä pidetään Danten jälkeen Italian toiseksi suurimpana runoilijana.
Elämä ja teokset

Ariosto syntyi Reggiossa Emilian maakunnassa. Hän oli kiinnostunut runoudesta jo nuorena, mutta isänsä käskystä hän meni lukemaan lakia.
Isänsä kuoleman jälkeen Ariosto joutui elättämään sisaruksiaan sekalaisilla töillä ja kirjoitteli siinä sivussa pieniä tarinoita. Vuonna 1518 hän pääsi Ferraraan herttua Alfonso I d´Esten palvelukseen. Hänen tehtävänään oli hoitaa ruhtinaan kirjeenvaihtoa ja kirjoittaa runoja, jotka ylistävät ruhtinasta. Alfonso I oli tunnettu häikäilemättömänä ja julmana hallitsijana, mutta hän tuki mielellään kuvataiteilijoita ja runoilijoita.
Arioston näytelmä Cassaria ilmestyi 1508. Runoilijana Ariosto oli mestarillinen. Hänen onnistui runoillaan kuvata renessanssin ajan värikästä elämää ja käyttää siinä kaunista, mielikuvituksekasta kieltä. Hän kirjoitti myös huvinäytelmiä ja satiireja. Vuonna 1518 ilmestyi hänen pääteoksensa, Raivoisan Rolandin ensimmäinen versio, ja teos teki kirjoittajastaan heti tunnetun. Ariosto käytti teoksen muotoiluun loppuelämänsä, ja sen viimeinen versio ilmestyi vuonna 1532, jolloin teos käsitti lähes 40 000 säettä.
Elämä ja teokset > Raivoisa Roland

Raivoisan Rolandin päähenkilö on vaelteleva ritari, joka on onnettomasti rakastunut  saraseenien kuninkaan kauniiseen tyttäreen Angelicaan. Roland eli Orlando kokee monia seikkailuja etsiessään lempensä kohdetta. Teos käsittää taistelukohtauksia, lemmenidyllejä ja huvittavia sattumuksia. Kaiken yllä käyttää taikasauvaansa haltijatar nimeltä Sattuma. Runoilija käyttää estoitta mielikuvitustaan, ja teos kuvaa mahtavaa haavemaailmaa.
Suomennettu tuotanto

Arioston tuotantoa on julkaistu suomeksi seuraavasti:
Raivoisa Roland, Laulu XXIII: 102–136, suom. Yrjö Jylhä, antologiassa Italian kirjallisuuden kultainen kirja, toim. Tyyni Tuulio, Helsinki: WSOY 1945
Rauhallisen elämän ohjelma: katkelma (Satakieli ei viihdy suojassa häkin), suom. Aale Tynni, teoksessa: Sydänpäivä: juhlakirja Aarne Anttilan täyttäessä 60 vuotta 24.4.1952, SKS 1952
Satakieli ei viihdy suojassa häkin (Satire: Satira 3), Tuhat laulujen vuotta: valikoima länsimaista lyriikkaa, toim. Aale Tynni, Helsinki: WSOY 1957, 1974 ISBN 951-0-06216-2, WSOY 2004 ISBN 951-0-29121-8 (Käännös on ote satiirista, sen alkurivi on rivi 37.)
Aiheesta muualla

http://www.letturaitaliana.net/autori/ludovico_ariosto.html%5Bvanhentunut+linkki%5D
Giulio Marchetti Ferrante : Ludvico Ariosto. Kuuluisan italialaisen runoilijan kuoleman nelisatavuotispäivä, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 04.06.1933, nro 23, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  KulturNav  MusicBrainz  ULAN 
Henkilöt:  Dizionario Biografico degli Italiani  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC  IdRef
Matthew Arnold

Matthew Arnold
Matthew Arnold (24. joulukuuta 1822 Laleham, Middlesex – 15. huhtikuuta 1888 Liverpool) oli englantilainen viktoriaanisen ajan runoilija sekä yhteiskunta- ja kirjallisuuskriitikko.
Arnold työskenteli valvojana kouluissa. Hän oli kuuluisan Rugby Schoolin rehtorin Thomas Arnoldin poika. Hän on Tom Arnoldin ja romaanikirjailija William Delafield Arnoldin veli.lähde?
Arnold herätti huomiota kulttuurifilosofisilla käsityksillään. Hän arvosteli puritaanisuutta ja pikkuporvarillisuutta. Hän oli merkittävimpiä viktoriaanisen ajan runoilijoita.
Suomennettuja runoja

On ilta, pellot hiljenee, janoinen puro solisee (Bacchanalia), suom. Aila Meriluoto, antologiassa: Edith Holden, Nuoren naisen päiväkirja luonnontapahtumista 1906, Helsinki: Otava 1979 ISBN 951-1-05413-9
Doverin rannikko (Dover Beach), suom. Aale Tynni, antologiassa: Tuhat laulujen vuotta: valikoima länsimaista lyriikkaa, toim. Aale Tynni, Helsinki: WSOY 1957, 1974 ISBN 951-0-06216-2, WSOY 2004 ISBN 951-0-29121-8
Eristäytyneisyys - Margueritelle (Isolation: To Marguerite), suom. antologiassa: Tuli & Savu: runouslehti 2006; nro 4
Hylätty merenhaltia (The Forsaken Merman), suom. Yrjö Jylhä, antologioissa: Maailmankirjallisuuden kultainen kirja 3: englantilaisen kirjallisuuden kultainen kirja, toim. Eino Railo, WSOY 1933 ja Yrjö Jylhä, Runon pursi: maailmankirjallisuuden kertovaa runoutta, Helsinki: WSOY 1934 (3. p. WSOY 1980)
Mustalaisoppinut: katkelma (The Scholar-Gipsy), suom. Aila Meriluoto, antologiassa: Luontopäiväkirja 1905, Otava 1989 ISBN 951-1-11140-X(
Suo, Luonto, mulle yksi opetus (Quiet Work), suom. Aila Meriluoto, antologiassa: Luontopäiväkirja 1905
Teokset

Essays in Criticism, 1865
New Poems, 1867
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Matthew Arnold Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Arkistonmuodostussuunnitelma

Arkistonmuodostussuunnitelma (AMS) on organisaation asiakirjallisten tietojen käsittelyn, rekisteröinnin ja säilyttämisen ohjeisto. Se sisältää organisaation kaikki kertyvät asiakirjat ja tietoaineistot sekä niiden rekisteröintiin ja käsittelyyn liittyvät järjestelmät ja menetelmät. Arkistolaissa edellytetään arkistonmodostussuunnitelman laatimista viranomaisilta seuraavasti: "Arkistonmuodostajan on määrättävä tehtävien hoidon tuloksena kertyvien asiakirjojen säilytysajat ja -tavat sekä ylläpidettävä niistä arkistonmuodostussuunnitelmaa." Arkistonmuodostussuunnitelman sisällölle ei ole säädetty tarkkoja vaatimuksia, mutta hyvin tehtynä se on tehokas asiakirjahallinnan väline. Digitaalisten asiakirjojen hallintaan sovelletaan sähköistä arkistonmuodostussuunnitelmaa (eAMS).  AMS on käytössä ainoastaan Suomessa, mutta vastaavanlaisia suunnitelmia on käytetty myös Ruotsissa. Kansainvälisesti laaditaan yleensä laajempia asiakirjahallinnon ohjelmia, esimerkiksi records management program Yhdysvalloissa, Australiassa ja Englannissa.
Historia

Julkishallinnon viranomaisten asiakirjahallintaa on ohjattu arkistonmuodostussuunnitelmilla 1980-luvun alusta lähtien. AMS esiintyi ensimmäisen kerran vuoden 1981 arkistolaissa (184/1981), joka tuli voimaan vuonna 1983. Arkistonmuodostussuunnitelma sisältyy myös tällä hetkellä voimassa olevaan arkistolakiin vuodelta 1994 (831/1994).
Tarkoitus

Arkistonmuodostussuunnitelman tarkoituksena on auttaa hallitsemaan asiakirjatiedon koko elinkaarta ja sen aikana tehtyjä toimenpiteitä. Arkistonmuodostus on prosessi, johon kuuluvat toimenpiteet ja niiden järjestys on suunniteltava etukäteen, ja parhaimmillaan arkistonmuodostussuunnitelmaa voi käyttää organisaation kehittämisen työvälineenä. Sisältö riippuu arkistonmuodostajan tarpeista, mutta pääsääntöisesti se käsittelee asiakirjojen säilytystä, käsittelyä ja käyttöä. Tavallisesti AMS sisältää mm. asiakirjojen rekisteröintitavan, arkistointijärjestyksen sekä säilytysajat. Tavoitteena on, että syntyvä arkisto on mahdollisimman tarkoituksenmukainen ja käyttökelpoinen sekä organisaation itsensä että myöhemmän tutkimuksen kannalta.
Arkistonmuodostussuunnitelman tehtäviä voivat olla esimerkiksi:
ohjata asiakirjojen rekisteröintiä, arkistointia ja seulontaa eli arkistonmuodostusta (päätehtävä)
toteuttaa julkisuusperiaatetta ja tietosuojaa
ohjata poikkeuksellisiin oloihin valmistautumista
toimia tietopalvelun apuvälineenä
toimia suunnittelun apuvälineenä
toimia arkistolaitokselle tehtävänä seulontaesityksenä
toimia uusien työntekijöiden perehdyttämisaineistona
Arkistonmuodostussuunnitelman sisältö

Arkistonmuodostussuunnitelma on perusmuodoltaan yleensä taulukkomainen dokumentti, jossa määritellään ohjeet kaiken organisaation tuottaman asiakirja-aineiston käsittelyyn ja säilyttämiseen. Arkistonmuodostussuunnitelman rakenne perustuu organisaation tehtäväluokitukseen. Arkistonmuodostussuunnitelmaan tarpeista riippuen merkittäviä tietoja ovat tehtävän käsittelyn kulun kuvaus, siitä syntyvät asiakirjalliset tiedot, tietojärjestelmä johon asiakirja rekisteröidään, asiakirjan julkisuus, henkilötietoluonne, säilytysaika, säilytysmuoto, säilytysjärjestys, vastuuhenkilöt ja säilytyspaikat, suojeluluokka ja arkistotunnus. Itse arkistonmuodostussuunnitelma on pysyvästi säilytettävä asiakirja.
Arkistolaki ohjaa siinä määriteltyjen arkistonmuodostajien toimintaa arkistolaitoksen ohella. Viranomaisten tulee myös noudattaa hyvää tiedonhallintatapaa.
Arkistonmuodostussuunnitelma voi olla hyödyllinen työväline myös yksityisiä arkistoja muodostettaessa. Tällöin jos kyseessä on arkisto, jonka muodostamista ei arkistolaki koske, on suunnitelmaa koskevia virallisia ohjeistuksia sen sisällöstä mahdollista soveltaa vapaammin. Esimerkiksi yhdistysten arkistonmuodostukseen on tehty oma oppaansa.
Arkistolaitoksen suosituksen mukainen arkistonmuodostussuunnitelma sisältää seuraavat tiedot:
| --- | --- |
Tehtävät ja tehtävien käsittelyvaiheet: Organisaation tehtävät, joiden osana arkistoitavat asiakirjat syntyvät.
Asiakirjatyypit: Tehtävistä syntyvät tiedot ja niiden asiakirjatyypit.
Julkisuus ja salassapito: Tieto siitä, onko asiakirja julkinen. Jos ei, niin tiedot salassapitoajasta ja -perusteesta.
Henkilötietoluonne: Tieto siitä sisältääkö asiakirja henkilötietoja.
Säilytysaika: Asiakirjojen säilytysajat ja perusteet säilytysajoille. Säilytysajat jaetaan aktiiviseen (säilytysaika työhuoneessa) ja kokonaissäilytysaikaan.
Säilytysmuoto: Asiakirjan muoto tietojärjestelmässä, esimerkiksi sähköinen tai/ja paperi. Myös tiedot säilytysmuotojen muutoksista asiakirjan elinkaaren aikana.
Säilytysjärjestys: Arkistoitavien asiakirjojen jako ryhmiin/sarjoihin. Pysyvästi säilytettävät ja määräajan kuluttua hävitettävät pyritään arkistoimaan omiksi ryhmikseen, samoin julkiset ja salaiset. Ryhmän sisällä asiakirjat arkistoidaan esimerkiksi aakkos- tai numerojärjestykseen tai asiasisältöön perustuvaan järjestykseen.
Vastuuhenkilöt ja säilytyspaikat: Tieto asiakirjojen fyysisestä sijainnista, vastuuhenkilöt, jotka esimerkiksi päättävät salassa pidettävien tietojen antamisesta. Tieto siitä, kenen tai minkä yksikön vastuulla alkuperäiskappaleen arkistointi on.
Suojeluluokka: Kolme luokkaa, Toiminnan jatkumisen kannalta välttämättömät asiakirjat  Tutkimuksellisista, juridisista tai taloudellisista syistä suojeltavat asiakirjat  Muut asiakirjat
Arkistotunnus: Arkistokaavan mukainen arkistotunnus.
Sähköinen arkistonmuodostussuunnitelma eAMS

eAMS on organisaation kaiken toiminnan kattava ja sähköisiä toimintatapoja tukeva arkistonmuodostussuunnitelma. eAMS:n laadinnan yhteydessä eri tehtävien käsittelyprosessit ja niihin liittyvä asiakirjallinen tieto kuvaillaan eli niiden metatiedot määritellään. Tiedonhallintajärjestelmiin integroituna eAMS ohjaa asiakirjojen automaattista käsittelyä koko niiden elinkaaren ajan. eAMS:n tavoitteena on myös tukea organisaation tiedonkäsittelyprosessien uudistamista vastaamaan sähköisen ympäristön ominaisuuksia. Julkishallinnon sähköisten arkistojen toiminnasta määrää arkistolaitoksen SÄHKE2-normi.
Artikla

Artikla (lat. articulus, pikku jäsen, nivel) on joidenkin valtioiden lain, kansainvälisen sopimuksen tai Euroopan unionin säädöksen osa, jonka avulla kirjoituksen sisältö jakaantuu jäsennystä selventäviin alaosastoihin. Suomen lainsäädännössä artiklan vastineena on pykälä. EU:n säädösten artiklat jakaantuvat yhdestä tai useammasta tekstikappaleesta muodostuviin numeroituihin kohtiin. Suomalaisten valtiosopimusten artiklat jakautuvat kappaleisiin. Artiklat numeroidaan arabialaisin- tai roomalaisin numeroin. Säädöksissä ja oikeustieteellisissä kirjoituksissa numeron yhteydessä ei käytetä pistettä.
Artio

Murin veistos, joka esittää Artiota. Bernin historiallinen museo.
Artio oli gallialaisten ja helvetialaisten palvoma metsän ja metsästyksen jumalatar. Hänen tunnuseläimensä oli karhu. Hänen nimensä merkitsee itse asiassa "karhu" gallin kielellä ja korostaa tiivistä yhteyttä suojelemaansa eläimeen. Sveitsin Murista löydetyssä pronssisessa pienoispatsaassa jumalatar on esitetty istumassa vieressään hedelmämalja, josta hän ojentaa hedelmiä edessään seisovalle suurelle karhulle. Karhun takana on puunrunko. Veistoksen jalustaan on kaiverrettu kirjoitus "jumalatar Artiolle". Hedelmät viittaavat siihen, että Artio oli metsästyksen lisäksi myös runsauden ja hedelmällisyyden jumalatar.