stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Saksan Bundesliigan kausi 1965–1966
Joukkueet

Hertha BSC putosi Regionalligaan edellisen kauden päätteeksi, koska joukkue ei saanut lisenssiä maksuongelmien takia. Herthan tilalle Bundesliigaan nousi toinen berliiniläisseura Tasmania Berlin. Bundesliigaan olivat nousseet FC Bayern München ja Borussia Mönchengladbach.
| Club | Ground | Capacity |
| --- | --- | --- |
| Berlin Tasmania 1900 Berlin | Olympiastadion | 100,000 |
| Braunschweig Eintracht Braunschweig | Eintracht-Stadion | 38,000 |
| Bremen SV Werder Bremen | Weserstadion | 32,000 |
| Dortmund Borussia Dortmund | Stadion Rote Erde | 30,000 |
| Frankfurt Eintracht Frankfurt | Waldstadion | 87,000 |
| Hamburg Hamburger SV | Volksparkstadion | 80,000 |
| Hannover Hannover 96 | Niedersachsenstadion | 86,000 |
| Kaiserslautern 1. FC Kaiserslautern | Stadion Betzenberg | 42,000 |
| Karlsruhe Karlsruher SC | Wildparkstadion | 50,000 |
| Köln 1. FC Köln | Müngersdorfer Stadion | 76,000 |
| Meiderich Meidericher SV | Wedaustadion | 38,500 |
| Mönchengladbach Borussia Mönchengladbach | Bökelbergstadion | 34,500 |
| München 1860 TSV 1860 München | Stadion an der Grünwalder Straße | 44,300 |
| München Bayern FC Bayern Munich | Stadion an der Grünwalder Straße | 44,300 |
| Neunkirchen Borussia Neunkirchen | Ellenfeld | 32,000 |
| Nurnberg 1. FC Nürnberg | Städtisches Stadion | 64,238 |
| Schalke FC Schalke 04 | Glückauf-Kampfbahn | 35,000 |
| Stuttgart VfB Stuttgart | Neckarstadion | 53,000 |
Sarjataulukko

| # | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | Mka | Pst | Karsinta tai putoaminen |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 1. | TSV 1860 München | 34 | 20 | 10 | 4 | 80 | 40 | 2 | 50 | Osallistumisoikeus Euroopan Cupin karsintaan |
| 2. | Borussia Dortmund | 34 | 19 | 9 | 6 | 70 | 36 | 1.944 | 47 | Osallistumisoikeus Cup-voittajien cupin toiselle kierrokselle |
| 3. | FC Bayern Munich | 34 | 20 | 7 | 7 | 71 | 38 | 1.868 | 47 | Osallistumisoikeus Cup-voittajien cupin ensimmäiselle kierrokselle |
| 4. | SV Werder Bremen | 34 | 21 | 3 | 10 | 76 | 40 | 1.9 | 45 |  |
| 5. | 1. FC Köln | 34 | 19 | 6 | 9 | 74 | 41 | 1.805 | 44 |  |
| 6. | 1. FC Nürnberg | 34 | 14 | 11 | 9 | 54 | 43 | 1.256 | 39 | Osallistumisoikeus Messukaupunkien cupin ensimmäiselle kierrokselle |
| 7. | Eintracht Frankfurt | 34 | 16 | 6 | 12 | 64 | 46 | 1.391 | 38 | Osallistumisoikeus Messukaupunkien cupin ensimmäiselle kierrokselle |
| 8. | Meidericher SV | 34 | 14 | 8 | 12 | 70 | 48 | 1.458 | 36 |  |
| 9. | Hamburger SV | 34 | 13 | 8 | 13 | 64 | 52 | 1.231 | 34 |  |
| 10. | Eintracht Braunschweig | 34 | 11 | 12 | 11 | 49 | 49 | 1.0 | 34 |  |
| 11. | VfB Stuttgart | 34 | 13 | 6 | 15 | 42 | 48 | 0.875 | 32 | Osallistumisoikeus Messukaupunkien cupin ensimmäiselle kierrokselle |
| 12. | Hannover 96 | 34 | 11 | 8 | 15 | 59 | 57 | 1.035 | 30 |  |
| 13. | Borussia Mönchengladbach | 34 | 9 | 11 | 14 | 57 | 68 | 0.838 | 29 |  |
| 14. | FC Schalke 04 | 34 | 10 | 7 | 17 | 33 | 55 | 0.6 | 27 |  |
| 15. | 1. FC Kaiserslautern | 34 | 8 | 10 | 16 | 42 | 65 | 0.646 | 26 |  |
| 16. | Karlsruher SC | 34 | 9 | 6 | 19 | 35 | 71 | 0.493 | 27 |  |
| 17. | Borussia Neunkirchen | 34 | 9 | 4 | 21 | 32 | 82 | 0.39 | 22 | Putoaminen Regionalligaan |
| 18. | Tasmania Berlin | 34 | 2 | 4 | 28 | 15 | 108 | 0.139 | 8 | Putoaminen Regionalligaan |
Tulokset

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Koti \ Vieras1 | Tasmania Berlin | Braunschweig | Werder Bremen | Borussia Dortmund | Frankfurt | Hamburg | Hannover | Kaiserslautern | Karlsruhe | Köln | Meiderich | Mönchengladbach | 1860 Munich | Bayern Munich | Neunkirchen | Nuremberg | Schalke 04 | Stuttgart |
| Tasmania Berlin  |   | 0–2  | 1–1  | 0–2  | 0–3  | 0–4  | 1–5  | 1–1  | 2–0  | 0–6  | 0–9  | 0–0  | 0–5  | 0–2  | 2–1  | 0–1  | 1–2  | 0–2 |
| Braunschweig  | 3–1  |   | 1–0  | 4–0  | 2–2  | 1–4  | 2–1  | 1–1  | 2–0  | 1–2  | 1–0  | 1–1  | 2–2  | 2–4  | 1–2  | 3–0  | 3–0  | 1–1 |
| Werder Bremen  | 5–0  | 4–0  |   | 1–0  | 3–2  | 2–0  | 3–3  | 4–1  | 3–1  | 2–1  | 2–0  | 2–0  | 0–2  | 1–1  | 5–2  | 1–0  | 2–0  | 3–1 |
| Borussia Dortmund  | 3–1  | 1–1  | 2–1  |   | 3–0  | 2–2  | 4–0  | 4–0  | 4–1  | 3–2  | 1–1  | 3–1  | 0–2  | 3–0  | 1–0  | 2–0  | 7–0  | 4–0 |
| Frankfurt  | 4–0  | 4–1  | 1–0  | 4–1  |   | 2–0  | 0–1  | 6–0  | 1–0  | 0–0  | 2–0  | 3–1  | 5–2  | 0–0  | 1–2  | 1–2  | 4–1  | 3–2 |
| Hamburg  | 5–1  | 2–1  | 1–3  | 1–1  | 0–1  |   | 2–1  | 4–1  | 8–0  | 2–2  | 2–0  | 5–0  | 1–2  | 0–4  | 3–0  | 0–2  | 1–1  | 4–1 |
| Hannover  | 5–0  | 1–1  | 2–1  | 1–1  | 4–1  | 0–0  |   | 4–0  | 5–2  | 1–1  | 0–3  | 2–1  | 0–1  | 3–4  | 6–0  | 2–2  | 0–3  | 4–2 |
| Kaiserslautern  | 0–0  | 1–1  | 2–3  | 0–0  | 5–2  | 2–1  | 1–1  |   | 1–0  | 3–2  | 1–0  | 1–2  | 3–0  | 1–2  | 0–0  | 0–0  | 3–2  | 1–2 |
| Karlsruhe  | 3–0  | 1–4  | 3–2  | 0–0  | 4–0  | 1–4  | 1–0  | 1–0  |   | 2–1  | 0–4  | 3–3  | 1–1  | 1–0  | 1–1  | 1–2  | 1–0  | 3–0 |
| Köln  | 4–0  | 3–0  | 2–0  | 1–2  | 1–0  | 5–1  | 0–1  | 3–2  | 2–0  |   | 1–1  | 2–2  | 3–1  | 6–1  | 4–2  | 2–1  | 2–1  | 3–1 |
| Meiderich  | 3–0  | 4–1  | 1–2  | 2–1  | 0–0  | 3–1  | 2–2  | 2–2  | 8–2  | 2–3  |   | 3–2  | 2–3  | 1–1  | 1–0  | 1–2  | 5–1  | 5–2 |
| Mönchengladbach  | 5–0  | 1–0  | 0–7  | 4–5  | 1–2  | 0–0  | 2–0  | 2–0  | 1–1  | 2–3  | 1–2  |   | 1–1  | 1–2  | 4–1  | 8–3  | 2–0  | 1–0 |
| 1860 Munich  | 4–0  | 1–1  | 3–1  | 2–1  | 4–2  | 1–1  | 5–0  | 4–2  | 2–0  | 2–1  | 3–3  | 3–3  |   | 1–0  | 4–1  | 1–1  | 3–0  | 0–0 |
| Bayern Munich  | 2–1  | 2–2  | 3–1  | 0–2  | 2–0  | 3–0  | 3–1  | 3–0  | 5–1  | 1–4  | 3–0  | 5–2  | 3–0  |   | 6–0  | 0–0  | 1–0  | 0–1 |
| Neunkirchen  | 3–1  | 1–0  | 1–2  | 1–3  | 1–6  | 1–1  | 1–0  | 1–4  | 1–0  | 2–1  | 0–1  | 1–1  | 1–9  | 0–4  |   | 2–1  | 1–0  | 1–2 |
| Nuremberg  | 7–2  | 1–1  | 2–1  | 0–0  | 0–0  | 5–0  | 2–1  | 1–1  | 3–0  | 2–0  | 4–1  | 2–2  | 1–4  | 2–2  | 3–1  |   | 1–0  | 1–1 |
| Schalke 04  | 4–0  | 1–1  | 1–6  | 2–3  | 3–2  | 2–1  | 1–0  | 2–1  | 0–0  | 0–0  | 0–0  | 0–0  | 0–2  | 1–1  | 2–0  | 1–0  |   | 2–0 |
| Stuttgart  | 2–0  | 0–1  | 0–2  | 1–1  | 0–0  | 1–3  | 4–2  | 4–1  | 1–0  | 0–1  | 2–0  | 5–0  | 0–0  | 0–1  | 2–0  | 1–0  | 1–0  |  |
Lähde: www.fussballdaten.de
1 Kotijoukkue vasemmanpuoleisessa sarakkeessa.
Värit: Sininen = kotivoitto; Keltainen = tasapeli; Punainen = vierasvoitto.
Parhaat maalintekijät

|  | Pelaaja | Joukkue | Maalit |
| --- | --- | --- | --- |

|  1. |  Lothar Emmerich | Borussia Dortmund | 31 |
|  2. |  Friedhelm Konietzka | TSV 1860 Munchen | 26 |
|  3. |  Arnold Schütz | Werder Bremen | 20 |
|  4. |  Peter Grosser | TSV 1860 Munchen | 18 |
|  4. |  Johannes Löhr | 1. FC Köln | 18 |
|  4. |  Manfred Pohlschmidt | Hamburger SV | 18 |
|  7. |  Wilhelm Huberts | Eintracht Frankfurt | 17 |
|  7. |  Lothar Ulsaß | Eintracht Braunschweig | 17 |
|  9. |  Bernd Rupp | Borussia Mönchengladbach | 16 |
|  10. |  Rudolf Brunnenmeier | TSV 1860 Munchen | 15 |
|  10. |  Hans Siemensmayer | Hannover 96 | 15 |
Aiheesta muualla

RSSSF tilastot (englanniksi)
Saksan jalkapallon 1. Bundesliigan kaudet
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1960-luku |  |  |  | 1963–1964 | 1964–1965 | 1965–1966 | 1966–1967 | 1967–1968 | 1968–1969 | 1969–1970 |
| 1970-luku | 1970–1971 | 1971–1972 | 1972–1973 | 1973–1974 | 1974–1975 | 1975–1976 | 1976–1977 | 1977–1978 | 1978–1979 | 1979–1980 |
| 1980-luku | 1980–1981 | 1981–1982 | 1982–1983 | 1983–1984 | 1984–1985 | 1985–1986 | 1986–1987 | 1987–1988 | 1988–1989 | 1989–1990 |
| 1990-luku | 1990–1991 | 1991–1992 | 1992–1993 | 1993–1994 | 1994–1995 | 1995–1996 | 1996–1997 | 1997–1998 | 1998–1999 | 1999–2000 |
| 2000-luku | 2000–2001 | 2001–2002 | 2002–2003 | 2003–2004 | 2004–2005 | 2005–2006 | 2006–2007 | 2007–2008 | 2008–2009 | 2009–2010 |
| 2010-luku | 2010–2011 | 2011–2012 | 2012–2013 | 2013–2014 | 2014–2015 | 2015–2016 | 2016–2017 | 2017–2018 | 2018–2019 | 2019–2020 |
| 2020-luku | 2020–2021 | 2021–2022 |  |  |  |  |  |  |  |  |
Sandanen kirkko

| Sandanen kirkko Sandane kyrkje |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2008.
Sijainti:  Gloppen, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Bjørgvinin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1997
Suunnittelija:  Helge Hjertholm
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  100
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sandanen kirkko (norj. Sandane kyrkje) on Gloppenin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1997.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sandanen kirkko Wikimedia Commonsissa
Thalkirchenin metroasema

| Thalkirchen |
| --- | --- |

 Münchenin metro 
Perustiedot
Lyhenne:  TK
Metrolinjat:  U3
Sijainti:  Thalkirchen
Paikkakunta:  München
Avattu:  28. lokakuuta 1989
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Laitureita:  1
Laituriraiteita:  2
Liukuportaita:  kyllä
Hissejä:  kyllä
Thalkirchen on Münchenin metron U3-linjan metroasema, se avattiin 28. lokakuuta 1989. asema sijaitsee Münchenin eläintarhan vieressä.
Sanna Häkkinen

Sanna Häkkinen (s. 19. maaliskuuta 1990) on suomalainen lentopalloilija, pelipaikaltaan libero ja pituudeltaan 175-senttimetrinen. Hän on pelannut lentopallon Mestaruusliigassa kaudesta 2006–2007 alkaen ja edustaa kaudella 2021–2022 kuusamolaisseura Pölkkyä.
Häkkisen kasvattajaseura on Saarijärven Pullistus. Hän edusti kahdella ensimmäisellä liigakaudellaan 2006–2008 Pieksämäki Volleyta. Kausina 2008–2011 hän edusti Pislaplokia, kaudella 2011–2012 Oriveden Ponnistusta, kaudella 2013–2014 Hämeenlinnan Pallokerhoa, kausina 2014–2016 Mesto Tamperetta (ensimmäisen kauden 1-sarjassa) ja kausina 2016–2021 jälleen Oriveden Ponnistusta. Kaudeksi 2021–2022 hän siirtyi Pölkky Kuusamoon. Hän saavutti SM-pronssia vuosina 2014 ja 2017. Hän voitti Suomen Cupin ja Suomen-mestaruuden vuonna 2022.
Häkkisen kaksoissisko Sini Häkkinen on myös lentopalloilija.
Saana Koivisto

| Saana Koivisto> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 12. lokakuuta 1996 (ikä 28)
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2015–
Merkittävät roolit:   Soili Vuola (Jarno ja minä)  Tessa (Kullannuput)  Matilda (Koputus) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Saana Koivisto (s. 12. lokakuuta 1996 Leuven, Belgia) on suomalainen näyttelijä. Koivisto on näytellyt muun muassa Antti J. Jokisen elokuvassa Helene sekä televisiosarjoissa The Serpent (BBC), Kullannuput (Yle) ja Jarno ja minä (Yle). Koiviston ensimmäinen päärooli oli elokuvassa Koputus.
Koivisto valmistui teatteritaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 2021. Ylioppilaaksi hän kirjoitti Tampereen yhteiskoulun lukiosta vuonna 2015.
Filmografia

Koivisto on myös mukana musiikkivideolla: Pete Parkkonen Voimaa ja valoa (2020).
Aiheesta muualla

Saana Koivisto Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Saana Koivisto Elonetissä.
Saana Koivisto. Suomen Näyttelijäliitto. Arkistoitu 19.4.2021.
Schönbrunnin rauha

Schönbrunnin rauha (myös Wienin rauha) oli 14. lokakuuta 1809 Ranskan ja Itävallan välillä solmittu rauhansopimus, joka päätti Napoleonin sotiin kuuluneen viidennen liittokunnan sodan. Sopimus allekirjoitettiin keisarillisessa Schönbrunnin linnassa Wienin liepeillä. Tappio Wagramin taistelussa heinäkuussa 1809 pakotti Itävallan rauhaan sen aloitettua sodan aiemmin samana vuonna. Rauhansopimuksen allekirjoittivat Ranskan puolesta ulkoministeri Jean-Baptiste Nompère de Champagny ja Itävallan puolesta sotamarsalkka, Liechtensteinin ruhtinas Juhana. Schönbrunnissa oleskellut keisari Napoleon vahvisti sen seuraavana päivänä.
Schönbrunnin rauhassa Itävalta luovutti Ranskalle Istrian, Fiumen ja Triesten, Kroatian rannikon sekä pääosan Kärntenin ja Krainin alueista. Lisäksi Itävallan oli luovutettava alueita Ranskan liittolaisille: Varsovan suurherttuakunnalle Länsi-Galitsia, Venäjälle Tarnopolin alue Itä-Galitsiasta ja Baijerille Salzburgin, Berchtesgadenin ja Innviertelin alueet sekä puolet Hausruckviertelistä. Itävalta menetti kokonaan yhteytensä Välimerelle ja käytännössä aleni suurvallasta toisen luokan valtioksi. Se joutui luopumaan noin 83 000 km² laajuisesta alueesta, jolla asui noin kolme ja puoli miljoonaa asukasta. Lisäksi se joutui maksamaan suuret sotakorvaukset, rajoittamaan armeijansa koon 150 000 mieheen sekä tukemaan mannermaasulkemusta katkaisemalla diplomaattisuhteet ja kaupankäynnin Ranskan vihollisen Ison-Britannian kanssa.
Ranska ja Itävalta olivat Schönbrunnin rauhan jälkeen jonkin aikaa läheisissä suhteissa.
Sandarmohin suru

| Sandarmohin suru |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Kanerva Cederström
Käsikirjoittaja:  Kanerva Cederström
Tuottaja:  Niko Väistö
Kuvaaja:  Niko Väistö
Leikkaaja:  Kanerva Cederström
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Cinema obscure
Ensi-ilta:  2022 (Docpoint)
Kesto:  96 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sandarmohin suru on Kanerva Cederströmin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2022.
Elokuva käsittelee Neuvosto-Karjalaan eri tavoin Suomesta, Yhdysvalloista ja Kanadasta päätyneiden ihmisten kohtaloita, joista suuri osa teloitettiin 1930-luvulla Stalinin vainoissa.
Aiheesta muualla

Sandarmohin suru Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Taistelukamera

Taistelukamera (kansainvälisesti myös Combat Camera) on Puolustusvoimien strategisen viestinnän yksikkö, joka tuottaa audiovisuaalista materiaalia Puolustusvoimien toiminnasta.
Taistelukamerayksikkö perustettiin operatiivisena tammikuussa 2014, ja se on sijoitettu Kaartin jääkärirykmenttiin. Taistelukamerayksikön rauhan ajan tehtäviä ovat muun muassa viestinnän tukeminen, ja Puolustusvoimien toiminnan dokumentointi. Taistelukamerayksikkö koostuu 3–5 palkatusta media-ammattilaisesta ja 6–8 varusmiehestä per saapumiserä. Miehistön palvelusaika on 255 vuorokautta ja johtajien 347 vuorokautta. Taistelukameramiehet saavat kaupunkitaistelijan peruskoulutuksen, sekä olosuhdekoulutuksen Maa-, Meri- ja Ilmavoimissa. Taistelukameramiehet kuvaavat laajasti Puolustusvoimien toimintaa ja julkaisevat tuotteet Puolustusvoimien YouTube-kanavalla.
Historiaa

Taistelukameratoiminnan juuret ovat toisen maailmansodan aikana perustetuissa tiedotuskomppanioissa (TK), joihin oli sijoitettu aikansa parhaita elokuvaajia, kirjailijoita ja ohjaajia, kuten Felix Forsman, Mika Waltari ja Olavi Paavolainen. Komppaniat kotiutettiin sodan päätyttyä. Puolustusvoimat ei nähnyt tarpeellisena jatkaa TK-kuvaajien toimintaa rauhan ajan rakenteessa.
Modernin taistelukameratoiminnan tutkiminen aloitettiin Pääesikunnan viestintäosastolla vuonna 2004. Pyrkimyksenä oli kehittää edellytykset audiovisuaaliselle tuotannolle niin rauhan, kuin sodan aikana. Taistelukameramiehille asetettiin vaatimus kyetä kuvaamaan taistelutoimintaa kaikissa puolustushaaroissa taistelujen keskellä. Heidän oli kyettävä toimimaan eri joukkojen osana siten, että heidän läsnäolonsa ei haittaisi joukon omaa toimintaa. Kokeilua varten rekrytoitiin vuodesta 2004 alkaen valtakunnallisella haulla mediakoulutettuja varusmiehiä taistelukameratehtäviin Pääesikuntaan.
Pääesikunnan päällikkö, kenraaliluutnantti Markku Koli käski vuonna 2010 perustaa projektin taistelukamerasuorituskyvyn luomiseksi Puolustusvoimiin. Projektin johtovastuu käskettiin Pääesikunnan viestintäosastolle, yliluutnantti Tommi Kangasmaalle. Projektin läpiviennin aikana Puolustusvoimat konsultoi muun muassa Ruotsin, Britannian ja Yhdysvaltain taistelukamerayksiköitä. Projekti päättyi 31. joulukuuta 2013. Vuoden 2014 alusta alkaen taistelukameramiehet toimivat Maavoimien alaisuudessa, sijoituspaikkana Kaartin jääkärirykmentti.
Aiheesta muualla

Puolustusvoimat YouTube-sivustolla
Taistelukameramiesten blogi
Yle: ”Youtube-sotilaat” esittelevät Puolustusvoimia
Schönfliesin lause

Topologiassa Schönfliesin lauseen mukaan jokainen upotus  f:S^{1}\to \mathbb {R} ^{2} voidaan jatkaa homeomorfismiksi  h:\mathbb {R} ^{2}\to \mathbb {R} ^{2}. James Waddell Alexander osoitti vuonna 1924, että Schönfliesin lause ei yleisty korkeampiin ulottuvuuksiin. Eräs vastaesimerkki on Alexanderin torvimainen pallo. Lause voidaan todistaa ensiksi monikulmioille kaksiulotteisen simpleksin ja kompleksin avulla. Lisäksi pitää osoittaa, että jos  J on Jordanin käyrä, niin joukon  \mathbb {R} ^{2}\setminus J rajoitetun komponentin sulkeuma on homeomorfinen 2-simpleksin kanssa. Rajoitetun komponentin olemassaolo seuraa Jordanin käyrälauseesta. Tämä todistus on alun perin Edwin E. Moisen käsialaa.
Teneriffan lippu

Teneriffan lippu
Teneriffan lippu koostuu valkoisesta Andreaan rististä sinisellä pohjalla. Sininen väri edustaa merta ja valkoinen lumista Teide-tulivuorta talvella. Lippu otettiin virallisesti käyttöön Teneriffan lippuna vuonna 1989.
Lippu muistuttaa Skotlannin lippua. Niiden ainoa ero on, että Teneriffan lipun taustan sininen väri on tummempi, väriltään laivastonsininen.
Aiheesta muualla

Orden de 9 de mayo de 1989, por la que se aprueba la bandera de la isla de Tenerife
Banderas y escudos de las Islas Canarias
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Thalia-juhla 2020

Thalia-juhla 2020 pidettiin Tampereen Komediateatterissa 9. maaliskuuta 2020. Tilaisuudessa palkittiin 19 eri alan ansioitunutta tekijää. Juhlan järjesti Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliitto. Tilaisuuden juonsi näyttelijä Karoliina Blackburn.
Voittajat

| Palkinto | Myöntäjä | Saaja |
| --- | --- | --- |
| Dramaturgitunnustus | Suomen teatteriohjaajat ja dramaturgit STOD | Merja Turunen |
| Kiitos kotimaisesta näytelmästä -tunnustuspalkinto | Suomen Näytelmäkirjailijat ja Käsikirjoittajat | Q-teatteri |
| Lasten- ja nuortenteatterin kunniamaininta | Suomen Assitej | Jaana Taskinen |
| Lavastus-säde | Lavastus -ja pukusuunnittelijat LP | Markus Tsokkinen |
| Ohjaajatunnustus | Suomen teatteriohjaajat ja dramaturgit STOD | Susanna Airaksinen |
| Pukusäde-palkinto | Lavastus -ja pukusuunnittelijat LP | Riikka Aurasmaa |
| Sirkuksen lumo -palkinto | Sirkuksen tiedotuskeskus | Kalle Lehto |
| Sirkuksen mainetekopalkinto | Suomen tanssi- ja sirkustaiteilijat STST | Sanna Silvennoinen |
| Tanssin mainetekopalkinto | Suomen tanssi- ja sirkustaiteilijat STST | Titta Court |
| Valosäde-palkinto | Suomen valo-, ääni- ja videosuunnittelijat SVÄV | Ada Halonen |
| Videosäde-palkinto | Suomen valo-, ääni- ja videosuunnittelijat SVÄV | Jarmo Jääskeläinen |
| Voimavarapalkinto | Teatterialan Ammattilaiset TAM | Pipsa Keski-Hakuni |
| Vuoden nukketeatteriteko | Suomen Unima | Tip-Fest |
| Vuoden Teatteri -palkinto: | Suomen Teatterit | Flow Productions |
| Vuoden teatterinäyttelijä | Suomen näyttelijäliitto | Miiko Toiviainen |
| Vuoden Teatteriteko | Teatterikeskus | Turkulainen nykytaidetila Kutomo |
| Yhteisvoimapalkinto | Teatterialan Ammattilaiset TAM | Kajaanin kaupunginteatterin puvusto |
| Äänisäde-palkinto | Suomen valo-, ääni- ja videosuunnittelijat SVÄV | Joona Outakoski |
Saari (televisiosarja)

| Saari> Το Νησί To Nisí |
| --- | --- |

Tyyli:  draama
Alkuperämaa:  Kreikka
Alkuperäiskieli:  kreikka
Verkko:  Mega Channel
Esitetty:  11. lokakuuta 2010 – 23. toukokuuta 2011
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  26
Ikäraja:  
Tunnuskappale:  ”Eísai esý o ánthropós mou” (Andriána Bámpali) ”Mávri petaloúda” (Giánnis Charoúlis)
Tuotanto
Tuottaja(t):  Nínos Elmatzióglou
Ohjaaja(t):  Thodorís Papadoulákis
Käsikirjoittaja(t):  Victoria Hislop Mirélla Papaoikonómou
Säveltäjä(t):  Mínos Mátsas
Kuvaaja(t):  Vangélis Katrizidákis
Tuotantoyhtiö(t):  TVE S.A., Indigo View
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Saari (kreik. Το Νησί, To Nisí) on kreikkalainen televisiosarja, joka perustuu Victoria Hislopin samannimiseen romaaniin Saari (The Island, 2005). Se sijoittuu Kreetalle Spinalóngan saaren leprapotilaiden yhteisöön sekä läheiseen Plákan kylään, ja kertoo tämän yhteisön jäsenten traagisista kohtaloista useiden vuosikymmenten ajalta. Sarjaa esitettiin Kreikassa vuosina 2010–2011, ja se sai suuren suosion ja hyvän vastaanoton myös kriitikoilta. Sen esitysoikeudet on myyty useaan maahan, ja Suomessa se esitettiin vuosina 2013–2014 (uusinta 2015).
Historiallinen tausta

Lepra eli spitaali tai Hansenin tauti on krooninen sairaus, joka aiheuttaa epämuodostumia iholle ja muualle kehoon. Taudin tarttuvuuden vuoksi siihen sairastuneet eristettiin aiemmin muusta yhteisöstä. Spinalóngan saari toimi tällaisena leprasiirtolana vuosina 1903–1957. Samaan aikaan saari toimi myös vankilana joillekin terveille, jotka joutuivat vankeuteen sairaiden joukkoon.
Elämä Spinalóngalla oli ankaraa. Saari on karu ja siksi kaikki ravinto täytyi tuoda muualta. Saaren asukkaat saivat valtiolta rahallista tukea, minkä ansiosta he saattoivat käydä kauppaa läheisten Plákan ja Eloúntan kylien asukkaiden kanssa. Lepraan löydettiin toimiva lääke ja saaren leprasiirtola suljettiin lopulta vuonna 1957.
Tuotanto ja esitykset

Hislopin romaanin menestys herätti kiinnostuksen tehdä siitä filmatisointi. Hislop halusi antaa oikeudet kreikkalaisille. Romaanin tarina laajennettiin 26-osaiseksi televisiosarjaksi, mitä varten Hislop lisäsi tarinaan tapahtumia ja henkilöitä. Sarja kuvattiin Kreetalla aidossa ympäristössä Spinalóngalla, Plákassa, Epáno Eloúntassa ja Ágios Nikólaoksessa. Kuvauksissa auttoi noin 700 paikallista avustajaa. Sarja on yksi kreikkalaisen televisiotuotannon kalleimpia; sen tuotantokustannukset olivat noin 4 miljoonaa euroa.
Sarjan esittelyfilmin ensiesitys järjestettiin Ágios Nikólaoksessa 10. lokakuuta 2010. Ensiesitys televisiossa oli seuraavana päivänä, 11. lokakuuta. Sarja sai suuren suosion Kreikassa. Sitä seurasi noin 35 prosenttia kreikkalaisista televisionkatsojista, ja illalla sarjan lähetysaikaan lähes 62 prosenttia sen hetkisistä televisionkatsojista seurasi sitä.
Sarjan oikeudet on myyty useaan maahan, muun muassa Bulgariaan, Britanniaan, Kroatiaan, Makedoniaan, Romaniaan, Serbiaan, Turkkiin, Unkariin ja Venäjälle. Suomessa sarjan esitti Yle Teema. Ensimmäisen jakson esitys oli 10. joulukuuta 2013 ja viimeinen esitettiin 10. kesäkuuta 2014 (uusinta 25. toukokuuta – 21. heinäkuuta 2015).
Henkilöt

Alla on lueteltu sarjan päähenkilöt. Henkilönnimien translitterointi seuraa Wikipedian yleisiä käytäntöjä ja poikkeaa joissain kohdin suomenkielisestä televisiotekstityksestä.
Vastaanotto

Kreikassa sarja sai yleisesti hyvät arvostelut ja muun muassa näyttelijäntyötä, ohjausta ja kuvausta kehuttiin. Sarjaa kuvattiin taiteellisesti kunnianhimoiseksi ja pikkutarkasti tehdyksi. Ulkoisesti sarja muistuttaakin enemmän elokuvaa kuin televisio-ohjelmaa. Toisaalta jotkut pitivät sarjaa hitaasti etenevänä, ylidramaattisena ja masentavana.
I Kathimeriní -lehden kommentaattori Mariánna Tziantzí näki sarjan kuvaavan myös nykyajan Kreikan tuntoja: monet pelkäävät putoamista työttömyyteen ja köyhyyteen, eräänlaiseen henkiseen Spinalóngaan; samaan aikaan saaren tarina ilmentää kuitenkin myös toivoa paremmasta, lepran ja sen tuoman stigman voittamisesta. Tällaisena sarja edusti kreikkalaisille eräänlaista yhteistä, jaettua kokemusta. Myös kirjailija Hislopin itsensä mukaan Saari on ”tarina ihmisistä, jotka eivät koskaan luovuta ja ovat täynnä toivoa ja uskoa parempaan. Tämä sopii myös nykypäivän Kreikkaan.”
Aiheesta muualla

Saari Internet Movie Databasessa (englanniksi)
The Island (Arkistoitu – Internet Archive). TVE S.A. (englanniksi)
Το Νησί. Όλα τα επεισόδια (Arkistoitu – Internet Archive). Sarjan kaikki jaksot. (kreikaksi)
Yle Areena - Saari
Spinalóngan saari, johon suuri osa sarjan tapahtumista sijoittuu.
Spinalóngan lähellä sijaitseva Plákan kylä, jossa suoritettiin osa kuvauksista ja johon rakennettiin sitä varten lavastuksia.
Epáno Eloúntan kylää, joka oli toinen sarjan kuvauspaikoista.