stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Steve Coppell

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Stephen James Coppell
Syntymäaika: 9. heinäkuuta 1955 (ikä 69)
Syntymäpaikka: Liverpool, Englanti
Pituus: 173 senttimetriä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1973–1975 1975–1983 | Tranmere Rovers Manchester United Ura | 38 (10) 322 (53) 360 (63) |
Maajoukkue
| 1977–1983 | Englanti | 42 (7) |
Valmennusura
1984–1993 1995–1996 1996 1997–1998 1998–1999 1999–2000 2001–2002 2003–2003 2003–2009 2010: Crystal Palace Crystal Palace (Director of Football) Manchester City Crystal Palace Crystal Palace (Director of Football) Crystal Palace Brentford Brighton & Hove Albion Reading Bristol City
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Steve Coppell (s. 9. heinäkuuta 1955 Liverpool, Englanti) on englantilainen entinen jalkapalloilija ja valmentaja. Pelaajana hänet muistetaan ajastaan Manchester Unitedissa, jossa hän pelasi 1970–80-luvulla. Pelipaikaltaan Coppell oli laituri.
Pelaajaura

Coppell aloitti uransa Tranmere Roversissa vuonna 1973. Kahden kauden jälkeen Manchester United tarjosi laiturista 60 000 puntaa ja liverpoolilainen siirtyi Manchesteriin. Debyyttinsä uudessa seurassa Coppell teki 1. maaliskuuta 1975 4–0 voitto-ottelussa Cardiff Citya vastaan. Kauden jälkeen United nousi takaisin Englannin 1. divisioonaan, vietettyään kauden 2. divisioonassa. Coppell teki kymmenessä ottelussa yhden maalin.
Seuraavalla kaudella Coppell pelasi 39 kertaa ja teki 10 maalia. Hän sai myös peliaikaa Englannin alle 23-vuotiaiden maajoukkueessa.
Valmentaja Tommy Dochertyn alaisuudessa ManU pääsi FA Cupin loppuotteluun vuonna 1976. Loppuotteluun suosikkina lähtenyt United kohtasi 2. divisioonan Southamptonin. Finaalissa Unitedin nuori joukkue oli hermostunut – Coppell mukaan lukien – ja Southampton voitti kokemuksellaan 1–0.
Seuraavana vuonna United epäonnistui hieman liigassa, mutta pääsi Cupin finaaliin, jossa vastassa oli Liverpool, joka oli vielä tavoittelemassa "triplaa" (liigamestaruuden, Euroopan Cupin ja FA Cupin voittoa). Coppell oli yksi yhdeksästä pelaajasta, jotka olivat edellisellä kaudella hävinneet mestaruuden, mutta tällä kertaa United oli vahvempi ja voitti numeroin 2–1.
Vuonna 1977 Coppell kutsuttiin myös Englannin maajoukkueeseen pelaamaan karsintaotteluita vuoden 1978 MM-kisoihin. Englanti ei lopulta selviytynyt kisoihin, mutta Coppell vakiinnutti paikkansa uuden valmentajan Ron Greenwoodin joukkueessa. Liverpoolilainen pelasi Englannin paidassa ystävyysotteluita vuonna 1978 ja onnistui maalinteossa ensimmäistä kertaa Skotlantia vastaan Hampden Parkilla. Coppell edusti Englantia vuoden 1982 MM-kisoissa.
Coppell lopetti pelaajauransa polvivamman takia vuonna 1983, ollen 28-vuotias. Kahdeksan ManU-kauden aikana Coppell pelasi 322 liigaottelua ja teki 53 maalia. Maajoukkueessa hän pelasi 42 ottelua ja teki seitsemän maalia.
Valmennusura

Vuosien 1984 ja 1993 välillä Coppell toimi Crystal Palacen valmentajana. Coppell uudisti joukkuetta ja vuonna 1989 se nousi 1. divisioonaan.
Ensimmäisellä kaudellaan (1989–1990) 1. divisioonassa Crystal Palace sijoittui viidenneksitoista, mutta pääsi FA Cupin loppuotteluun, jossa se kohtasi Manchester Unitedin. Ensimmäistä kertaa loppuottelussa ollut Palace joutui kuitenkin toteamaan manchesterilaiset vahvemmikseen, häviten uusintaottelun jälkeen 1–0. Ensimmäinen kohtaaminen oli päättynyt 3–3 tasapeliin.
Neljä kautta korkeimmalla sarjatasolla pysynyt Palacen sijoittui parhaimmillaan kolmanneksi ja voitti Full Members Cupin voitettuaan finaalissa Evertonin.
Vuonna 1996 Coppell toimi Manchester Cityn valmentajana kuuden ottelun ajan.
City-vierailun jälkeen hän palasi Crystal Palaceen, jossa hän toimi muutaman kauden ajan sekä valmentajana että seuran johtavammissa tehtävissä (ammattinimike Director of Football), jonka jälkeen hän manageroi Brentfordia ja Brighton & Hove Albionia ennen kuin ryhtyi Readingin valmentajaksi.
9. lokakuuta 2003 Coppell palkattiin Readingiin. Kauden 2005–2006 päätteeksi Englannin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelannut Reading nousi Valioliigaan ja Coppell valittiin vuoden valmentajaksi. Seuraavalla kaudella Coppell johdatti nousijajoukkueen kahdeksanneksi, jääden vain pisteen UEFA Cup -karsintapaikasta. Coppell valittiin jälleen vuoden valmentajaksi.
Kaudella 2008–2009 Coppell johdatti Readingin nousukarsintoihin, mutta tappio Burnleylle pudotuspeleissä ja nousuhaaveiden kariutuminen johtivat Coppellin eroon toukokuussa 2009.
Coppell palasi valmennustehtäviin huhtikuussa 2010 allekirjoitettuaan vuoden sopimuksen Englannin Mestaruussarjassa pelaavan Bristol Cityn kanssa.  Coppellin visiitti Bristolissa jäi kuitenkin lyhyeksi hänen erottuaan tehtävistään elokuussa 2010. Coppellin mukaan hänellä ei ole enää intohimoa valmennustyöhön.
Saavutukset > Manchester United

Englannin 2. divisioona – 1975
FA Cup – 1977
Saavutukset > Crystal Palace (valmentajana)

FA Cup finalisti – 1990
Football League First Division Play-offs – 1989, 1997
Zenith Data Systems Cup – 1991
Saavutukset > Reading (valmentajana)

Englannin mestaruussarja – 2005–06
LMA:n Vuoden valmentaja – 2006, 2007
Englannin Valioliigan kuukauden valmentaja syyskuu ja marraskuu 2006
Valmentajatilastot

| Joukkue | Maa | Mistä | Mihin | Tilastot> Ott | Tilastot> V | Tilastot> H | Tilastot> T | Tilastot> Voitto % |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Crystal Palace |  | 3. kesäkuuta 1984 | 17. toukokuuta 1993 | 442 | 179 | 150 | 113 | 40.49 |
| Crystal Palace |  | 8. kesäkuuta 1995 | 8. helmikuuta 1996 | 32 | 9 | 9 | 14 | 28.12 |
| Manchester City |  | 6. lokakuuta 1996 | 8. marraskuuta 1996 | 6 | 2 | 3 | 1 | 33.33 |
| Crystal Palace |  | 28. helmikuuta 1997 | 13. maaliskuuta 1998 | 51 | 16 | 22 | 13 | 31.37 |
| Crystal Palace |  | 15. tammikuuta 1999 | 1. elokuuta 2000 | 40 | 17 | 17 | 6 | 42.50 |
| Brentford |  | 8. toukokuuta 2001 | 5. kesäkuuta 2002 | 54 | 27 | 15 | 12 | 47.36 |
| Brighton & Hove Albion |  | 7. lokakuuta 2002 | 9. lokakuuta 2003 | 49 | 18 | 17 | 14 | 36.73 |
| Reading |  | 9. lokakuuta 2003 | '13. toukokuuta 2009 | 188 | 91 | 51 | 46 | 48.40 |
Aiheesta muualla

Pelaajatilastot soccerbase.comissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Valmennustilastot soccerbase.comissa (Arkistoitu – Internet Archive)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: David Moyes | LMA:n vuoden valmentaja Englannissa 2006, 2007 | Seuraaja: Sir Alex Ferguson |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Alan Pardew | Reading FC:n valmentaja 2003–2009 | Seuraaja: Brendan Rodgers |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Keith Millen | Bristol Cityn valmentaja 4–8/2010 | Seuraaja: Keith Millen |
Englannin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 1980
1 Clemence |
2 Neal |
3 Sansom |
4 Thompson |
5 Watson |
6 Wilkins |
7 Keegan |
8 Coppell |
9 Johnson |
10 Brooking |
11 Woodcock |
12 Anderson |
13 Shilton |
14 Cherry |
15 Hughes |
16 Mills |
17 McDermott |
18 Kennedy |
19 Hoddle |
20 Mariner |
21 Birtles |
22 Corrigan |
Valmentaja Greenwood
Englannin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1982
1 Clemence |
2 Anderson |
3 Brooking |
4 Butcher |
5 Coppell |
6 Foster |
7 Keegan |
8 Francis |
9 Hoddle |
10 McDermott |
11 Mariner |
12 Mills |
13 Corrigan |
14 Neal |
15 Rix |
16 Robson |
17 Sansom |
18 Thompson |
19 Wilkins |
20 Withe |
21 Woodcock |
22 Shilton |
Valmentaja Ron Greenwood
Tenji

Keisari Tenji
Tenji (626–672) oli Japanin 38. keisari, joka käytti ennen valtaannousuaan nimeä  Naka no Ōe.
Prinssinä ollessaan Naka no Ōe auttoi keisarillista perhettä vapautumaan Soga-klaanin lähes täydellisestä ylivallasta. Vuonna 644 hän murhautti Soga no Irukan, ja tämän isä ja edeltäjä Soga no Emishi teki itsemurhan.
Naka no Ōe hallitsi Keisari Tenjinä vuodet 661–672. Vuonna 662 hän kirjoitutti Japanin ensimmäisen tunnetun lakikokoelman. Tenji jätti jälkeensä 14 lasta, mistä puhkesi vallanperimyskiistoja. Tenjiä seurasivat hänen poikansa Otomo (keisari Kobun) ja veljensä Oama (keisari Temmu).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tenji Wikimedia Commonsissa
Terälahden kirjasto

| Terälahden kirjasto> Teiskon pääkirjasto |
| --- | --- |
 Sisäkuva kirjastosta.
Sijainti:  Niemikyläntie 14 34260 Terälahti, Tampere
Johtaja:  Tuulia Kappas (2016–)  Anu Hakari (2014–2016)  Taina Petrell (2012–2014)  Ulpu Ketvel (1969–2012)
Kotisivut
Terälahden kirjasto on Tampereen Terälahdessa sijaitseva kirjasto.
Kirjaston toiminta alueella alkoi vuonna 1864 Teiskon kirkon sakastissa hoidetusta pienestä kirjavarastosta. Vuonna 1870 kirjasto siirrettiin kansakoululle Padustaipaleelle. Vuodesta 1917 lähtien kirjasto toimi yksityiskodeissa. Vuonna 1960 kirjasto palasi Padustaipaleen koululle. Vuosina 1966–2002 Terälahden kirjasto toimi entisen Teiskon Kauppa Oy:n tiloissa.
Teiskon kunta liitettiin Tampereen kaupunkiin 1972, jolloin Teiskon pääkirjastosta tuli Terälahden sivukirjasto. Vuonna 2002 kirjastolle rakennettiin tilat Terälahden koulukiinteistön yhteyteen.
Kirjasto avattiin asiakkaille 1. lokakuuta 2002. Tilat suunnitteli arkkitehti Mikko Uotila.
The House of the Devil

| The House of the Devil |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ti West
Käsikirjoittaja:  Ti West
Tuottaja:   Josh Braun  Roger Kass  Larry Fessenden  Peter Phok 
Säveltäjä:  Jeff Grace
Kuvaaja:  Eliot Rockett
Leikkaaja:  Ti West
Pääosat:   Jocelin Donahue  Tom Noonan  Mary Woronov  Greta Gerwig  A. J. Bowen  Dee Wallace 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Constructovision  RingTheJing Entertainment  Glass Eye Pix 
Levittäjä:  MPI Media Group
Ensi-ilta:  25. huhtikuuta 2009 (Tribeca)
Kesto:  95 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  900 000 $
Tuotto:  101 215 $
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
The House of the Devil on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhuelokuva, jonka on ohjannut, käsikirjoittanut ja leikannut Ti West. Sen pääosia esittävät Jocelin Donahue, Tom Noonan, Mary Woronov, Greta Gerwig, A. J. Bowen ja Dee Wallace.
Elokuva kertoo nuoresta naisesta, joka palkataan lastenvahdiksi eristettyyn taloon, jossa alkaa tapahtumaan kummallisia asioita. Elokuva yhdistelee slasher-elokuvien ja kummitustaloelokuvien elementtejä.
The House of the Devil sai maailmanensi-iltansa Tribecan elokuvajuhlilla 25. huhtikuuta 2009. Se sai positiivisen vastaanoton kriitikoilta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jocelin Donahue  | … |  Samantha Hughes   |
|  Tom Noonan  | … |  Mr. Ulman   |
|  Mary Woronov  | … |  Mrs. Ulman   |
|  Greta Gerwig  | … |  Megan   |
|  A. J. Bowen  | … |  Victor Ulman   |
|  Dee Wallace  | … |  emäntä   |
|  Danielle Noe  | … |  äiti   |
|  Lena Dunham  | … |  hätäkeskuspäivystäjä   |
|  Ti West  | … |  opettaja   |
Aiheesta muualla

The House of the Devil Internet Movie Databasessa (englanniksi)
The House of the Devil Elonet.
The House of the Devil AllMoviessa. (englanniksi)
The Joe Perry Project

The Joe Perry Project on yhdysvaltalainen rockyhtye, joka perustettiin vuonna 1979 Joe Perryn erottua Aerosmithistä.
Nykyään Joe Perry Project toimii nimellä Joe Perry.
The Peninsula Hong Kong

| The Peninsula Hong Kong |
| --- | --- |
 The Peninsula Hong Kong. Kuva vuodelta 2014.
Sijainti:  Hongkong
Koordinaatit:  22°17′43.05″N, 114°10′17.51″E
Rakennustyyppi:  hotelli
Perustettu:  1928
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Peninsula Hong Kong (kiin.: 香港半島酒店; Jyutping: Hoeng1gong2 bun3dou2 zau2dim3) on hotelli Hongkongissa Kiinassa. The Peninsula Hong Kong perustettiin vuonna 1928, ja se on Hongkongin vanhin hotelli. Hotelli tunnetaan Rolls-Royceistaan, joita sillä on ollut vuodesta 1970 lähtien, kun se osti seitsemän Silver Shadow -mallin autoa. Hotellin autot ovat suosittu nähtävyys, ja ne näkyivät James Bond -elokuvassa 007 ja kultainen ase vuonna 1974.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta The Peninsula Hong Kong Wikimedia Commonsissa
Tenjinin metroasema

Tenjinin asema
Tenjinin metroasema (jap. 天神駅, Tenjin eki) on Fukuokan kaupungin Chūōn suuralueella sijaitseva metroasema. Asema on kahdeksas asema Kūkō-linjalla Meinohaman aseman päästä lukien. Asema avattiin 26. heinäkuuta 1981.
Tenjinin asema sijaitsee Fukuokan keskustassa ja on kaupungin kiireisin asema. Aseman yhteydessä toimii Tenjin chikagai -kauppakatu, ja sieltä on suorat yhteydet moniin keskustan kauppa- ja liike-elämän keskuksiin. Yhden päivän aikana asemaa käyttää noin 59 000 ihmistä. Tenjinin asemalta on myös Chikagain kauppakadun kautta yhteys Tenjin-Minamin asemalle.
Asema on rakennettu kahteen kerrokseen maan alle, joista ylimmässä on lipunmyynti, kauppoja sekä portit ja alemmalla laiturit.
Tenjinin aseman läheisyydessä sijaitsevat muun muassa:
Kaupat :
Shoppers Daiei
Mina Tenjin
Futata Fukuoka Tenjin
ACROS Fukuoka
Tenjin chikagai
Shintenchōn kauppa-alue
Mitsukoshi Fukuoka
Iwata Yamato
Solaria Stage
Solaria Plaza
Tenjin Core
Tenjin VIVRE
I.M.S
Best Denki
Mediamall Tenjin
Bic Camera Tenjin 1 & Tenjin 2
Apple Store
Fukuoka Daimaru
Asemat :
Nishitetsun Fukuokan (Tenjin) asema
Nishitetsu Tenjin Bus Center
Julkiset laitokset :
Fukuokan kaupungintalo
Fukuokan pankin päätoimisto
Mitsubishi-Tōkyō UFJ -pankin toimisto
Mizuho-pankin toimisto
Fukuoka-Tenjinin pääpostitoimisto
Hotellit :
Nishitetsu Grand Hotel
Solaria-Nishitetsu Hotel
Aiheesta muualla

Aseman sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (japaniksi)
Fukuokan junaliikenne Kūkō-Hakozaki
| --- | --- |
: Fukuokan kaupungin metron Kūkō-linja
Asemat: Chikuzen-linja << | Meinohama | Muromi | Fujisaki | Nishijin | Tōjinmachi | Ōhorikōen | Akasaka | Tenjin | Nakasu-Kawabata | Gion | Hakata | Higashi-Hie | Fukuokan lentoasema
: Fukuokan kaupungin metron Hakozaki-linja
Asemat: Chikuzen-linja << | Meinohama | Muromi | Fujisaki | Nishijin | Tōjinmachi | Ōhorikōen | Akasaka | Tenjin | Nakasu-Kawabata | Gofukumachi | Chiyo-Kenchōguchi | Maidashi-Kyūdaibyōinmae | Hakozaki-Miyamae | Hakozaki-Kyūdaimae | Kaizuka | >> Miyajidake-linja
Sōyan yleiskehitystoimisto

| Sōyan yleiskehitystoimisto 宗谷総合振興局 |
| --- | --- |
 Sukotonniemi Rebunin saarella
 Sōyan yleiskehitystoimiston sijainti Hōkkaidōlla
Valtio:  Japani
Alue:  Hokkaidō
Prefektuuri:  Hokkaidō
Kuntia:  10
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Wakkanai
Pinta-ala:  4 626,09 km²
Väkiluku (1.1.2021):  61 615
 – väestötiheys:  13 as./km²
 
Yleiskehitystoimiston internetsivut
Sōyan yleiskehitystoimisto (jap. 宗谷総合振興局, Sōya sōgōshinkōkyoku) on yksi Japanin Hokkaidōn prefektuurin aluehallinnon yksiköistä. Sōyan yleiskehitystoimiston hallinnoima alue sijaitsee Japaninmeren ja Ohotanmeren rannikolla Hokkaidōn pohjoiskärjessä. Sahalinin saaresta sen erottaa La Pérousen salmi eli Sōyansalmi. Alueeseen kuuluvat myös Rebunin ja Rishirin saaret. Alueen pinta-ala on 4 626,09 neliökilometriä, ja siellä on 61 615 asukasta (vuonna 2021). Alueen pääkaupunki on Wakkanai.
Sōyan yleiskehitystoimisto perustettiin vuonna 2010, kun Hokkaidōn aliprefektuurit korvattiin yleiskehitys- ja kehitystoimistoilla. Sōyan yleiskehitystoimistoa edelsikin Sōyan aliprefektuuri, joka oli perustettu vuonna 1897. Alue on harvaan asuttu ja sen väkiluku on laskussa.
Sōyan yleiskehitystoimisto hallinnoi kymmentä kuntaa, joista yksi on kaupunki, kahdeksan on maaseutukaupunkeja ja kaksi on kyläkuntia. Seuraavassa luettelossa kaupunki on lihavoitu.
| --- | --- |
 Esashi  Hamatonbetsu  Horonobe  Nakatonbetsu  Rebun :  Rishiri  Rishiri-Fuji  Sarufutsu  Toyotomi  Wakkanai
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sōyan yleiskehitystoimisto Wikimedia Commonsissa
Sōyan yleiskehitystoimiston internetsivut (japaniksi)
The Path (kappale)

| ”The Path” Thunderstone |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 10. helmikuuta 2016
 Formaatti: digitaalinen
 Tekijä(t): Thunderstone
 Tuottaja(t): Nino Laurenne
 Tyylilaji: power metal, heavy metal
 Kesto: 04.21
 Levy-yhtiö: Sakara
Listasijoitukset
  56.
Thunderstonen muut singlet
| ”I, Almighty” 2009 | ”The Path” 2016 |   |
The Path on Thunderstonen kappale ja single yhtyeen kuudennelta studioalbumilta Apocalypse Again. Se julkaistiin 10. helmikuuta 2016 levymerkillä Sakara Records.
Kappale nousi Suomen virallisen radiosoittolistan sijalle 56, ja pysyi listalla yhteensä neljä viikkoa.
Aiheesta muualla

The Path (kappale) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi The Path (kappale) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Thunderstone
| --- | --- |
Albumit:   Thunderstone  The Burning  Tools of Destruction  Evolution 4.0  Dirt Metal  Apocalypse Again 
Singlet:   ”Virus”  ”Until We Touch the Burning Sun”  ”Tool of the Devil”  ”Forevermore” / ”Face in the Mirror”  ”10.000 Ways”  ”I, Almighty”  ”The Path”  ”Through the Pain”
Syväjärvi (Kangasala, Savo)

| Syväjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kangasala
Koordinaatit:  61°24′27″N, 23°57′25″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Mallasveden ja Pälkäneveden alue (35.71)
Laskujoki:  oja Lahnajärveen 
Järvinumero:  35.713.1.008
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  94,1 m  
Rantaviiva:  3,248 km  
Pinta-ala:  20,26 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSyväjärvi 
Syväjärvi  on Pirkanmaalla Kangasalla Savon kylässä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 20 hehtaaria ja se on 1,1 kilometriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järven keskellä työntyy pohjoiseen niemi, joka jakaa järven erikokoisiin osiin. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 3,2 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata, jota rikkoo kaksi peltopalstaa. Järven ympäristössä sijaitsee kaksi maatilaa ja rannoille on rakennettu 16 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet yhdystieltä 3110.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Roineen alueeseen (35.713) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 94,1 metriä mpy. Järven ainoa karttaan merkitty tulo-oja on Nelijärven laskuoja, joka laskee järven itäpäähän. Sen kautta laskee kymmenisen metsäjärveä. Vedet jatkavat Syväjärvestä Lahnajärveen, josta ne päätyvät Roineeseen.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa Syväjärvi oli piirretty asumattomaksi järveksi, jonka rannoilta oli jo raivattu pari niittyä. Lempäälään menevä maantie kulki järven ohi sen eteläpuolelta. Vuoden 1953 peruskartassa järvellä toimi neljä maatilaa ja niiden peltoala ympäröi järveä kattavammin. Lopetettujen maatilojen peltoja on sittemmin metsitetty. Vuoden 1960 kartassa järvellä on neljä mökkiä ja vuoden 1975 kartassa yksitoista.
The Best, The Rest, The Rare

| The Best, The Rest, The Rare Helloween |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1991
 Tuottaja(t): Bernd Steinwedel
 Tyylilaji: power metal
 Kesto: 77.10
 Levy-yhtiö: Noise Futurist
Helloweenin muut julkaisut
| Keepers Live 1989 | The Best, The Rest, The Rare 1991 | Pink Bubbies Go Ape 1992 |
The Best, The Rest, The Rare on saksalaisen power metal -yhtye Helloweenin kolmas kokoelma-albumi vuodelta 1991.
Kappaleet

I Want Out – 4.38  (Hansen)
Dr. Stein – 5.01  (Weikath)
Future World – 4.02  (Hansen)
Judas – 4.39  (Hansen)
Walls Of Jericho – 0.48  (Weikath, Hansen)
Ride The Sky – 5.55  (Hansen)
Halloween – 13.16
Livin Ain't No Crime – 4.40  (Weikath)
Save Us – 5.11  (Hansen)
Victim Of Fate (Re-recorded Version) – 6.58  (Hansen)
Savage – 3.22  (Kiske)
Don't Run For Cover – 4.43  (Kiske)
Keeper Of The Seven Keys – 13.37  (Weikath)
Aiheesta muualla

The Best, The Rest, The Rare Discogsissa. (englanniksi)
Albumi The Best, The Rest, The Rare Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Sōta Nakazawa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Sōta Nakazawa
Syntymäaika: 26. lokakuuta 1982 (ikä 41)
Syntymäpaikka: Tokio, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Puolustaja
Pituus: 188 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2001–2006 2006 2007–2012 2013–2014 2015–2016 | Kashiwa Reysol FC Tokyo Gamba Osaka Kawasaki Frontale Cerezo Osaka | 29 (0) 2 (0) 136 (14) 30 (1) 12 (0) |
Maajoukkue
| 2001 | Japani U-20 |  |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Sōta Nakazawa (jap. 中澤 聡太, Nakazawa Sōta; s. 26. lokakuuta 1982 Tokio) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Nakazawa kuului Japanin U-20 joukkueeseen nuorten MM-kilpailuissa 2001.
Aiheesta muualla

Soccerway
Sōsa

| Sōsa (匝瑳市) |
| --- | --- |
 Sōsan rannikkoa
 lippu:  symboli
 Sōsan sijainti Chiban prefektuurissa
 Sōsa
 Koordinaatit: 35°42′28″N, 140°33′51″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kantō
Prefektuuri:  Chiban prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  101,52 km²
Väkiluku (07/2020):  35 744
 – Väestötiheys:  352,1 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Japaninpodokarpus
 – Kukka:  Tulppaani
 – Lintu:  Idänsilkkikerttunen
 
 https://www.city.sosa.lg.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sōsa (jap. 匝瑳市, Sōsa-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Chiban prefektuurissa. Se sijaitsee Tyynenmeren rannikolla prefektuurin koillisosassa. Kaupungin alue ulottuu Kujūkurin hiekkarannalta sisämaahan Kujūkurin tasangolle ja Shimōsan ylängölle. Sōsassa on 35 744 asukasta (heinäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 101,52 neliökilometriä.
Sōsan kaupunki perustettiin vuonna 2006 liittämällä yhteen Yōkaichiban kaupunki ja Nosakan maaseutukaupunki. Nimensä kaupunki otti aiemmalta Sōsan piirikunnalta. Yōkaichiba kehittyi historiallisesti liikenteen solmukohtana ja 1500-luvulta lähtien markkinapaikkana. Kaupunkiin kuuluvilla maaseutualueilla tuotetaan puuntaimia, kuten japaninpodokarpusta, riisiä, vihanneksia, tupakkaa ja sianlihaa. Maatalouden edellytyksiä on parantanut Tonejoelta vettä tuovan kastelukanavan rakentaminen 1950-luvun alussa. Naritan kansainvälisen lentoaseman läheisyyden ansiosta kaupunkiin on sijoittunut myös teollisuutta.
Vierailijoita Sōsaan houkuttelevat Tyynenmeren rannikon hiekkarannat majataloineen (minshuku) ja kalastusmahdollisuuksineen. Kaupungin rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat Chōtoku-jin ja Hankō-jin buddhalaiset temppelit. Useita Hankō-jin rakennuksia on valittu Japanin tärkeäksi kulttuuriomaisuudeksi. Sōsaa palvelee JR Higashi-Nihonin Sōbu-päälinja.
Kuvia

Yaegaki-jinja
Kentoku-ji
Prefektuurintie 30 Imaizumissa
Yōkaichiban rautatieasema
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sōsa Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Teräksen talo

Teräksen talo eli Uusi Seurahuone, on vuonna 1884 valmistunut Hugo Neumanin suunnittelema kivirakennus Oulussa, osoitteessa Rantakatu 4. Rakennuksen nimi tulee rautakauppa Teräs Oy:stä, joka toimi rakennuksessa vuodesta 1902 [lähde? ] aina 1980-luvulle saakka, jolloin rakennukseen muutti Oulun yliopiston arkkitehtuurin osaston tiloja. Nykyisin rakennus on liike- ja ravintolakäytössä.
Teräksen talo toukokuussa 2018
Historia

Oulun palossa 1882 suurin osa Oulun Torinrannan rakennuksista paloi maan tasalle. Merikapteeni J.F. Petrell rakennutti uusrenessanssia edustavan kivirakennuksen Rantakadun ja Pakkahuoneenkadun kulmaukseen, ja se valmistui vuonna 1884. Rakennuksen omisti Petrellin jälkeen konsuli Pentzin, ja varatuomari Lundberg, ennen sen siirtymistä pitkäksi aikaa Rautakauppa Osakeyhtiö Teräksen haltuun vuonna 1902. 1930-luvulla Teräksen talon julkisivut saneerattiin ajan hengelle tyypillisesti funktionaaliseen tyyliin. Rakennuksen siirryttyä Oulun Yliopiston käyttöön vuonna 1981 se suojeltiin Oulun kaupunginvaltuuston päätöksellä vuonna 1986. Vuonna 2001 rakennuksessa toteutettiin mittavat saneeraustyöt, kun sen alkuperäistä mukaileva uusrenessanssijulkisivu palautettiin, ja katutason tilat muutettiin soveltuviksi ravintolatoimintaan. Rakennuksen Rantakadun puoleisella sivulla toimii nykyään useita ravintoloita, ja Pakkahuoneenkadun puolella on Danske Bankin Oulun konttori.