stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yrjö Leino
Leinon ero

Eduskunnan käsittelyyn tuli 19. toukokuuta 1948 perustuslakivaliokunnan mietintö, jossa todettiin Leinon kolme vuotta aiemmin sisäministerikautensa alussa luovuttaneen lain vastaisesti Suomen kansalaisia Neuvostoliittoon. Kiivaan keskustelun jälkeen eduskunta hyväksyi lausuman, jonka mukaan valtioneuvosto oli hyväksynyt Leinon toiminnan, kun tämä oli ylittänyt valtuutensa. Käsittelyn jälkeen eduskunta päätti lisätä äänin 81–61 kokoomuksen eduskuntaryhmän puheenjohtajan Arvo Salmisen esityksestä lauselmaan ilmoituksen, että Leino ei nauti eduskunnan luottamusta. Parlamentarismin sääntöjen mukaan Leinon olisi pitänyt heti jättää eronpyyntö, mutta hän jatkoi ministerinä kuin mitään ei olisi tapahtunut. Kun eronpyyntöä ei tullut, tasavallan presidentti J. K. Paasikivi erotti hänet valtioneuvoston jäsenyydestä 22. toukokuuta. Pääministeri Mauno Pekkala ei ollut läsnä eduskunnassa, kun Leinolle esitettyä epäluottamuslausetta käsiteltiin. Leino toimi ministerinä kaikkiaan 1 283 vuorokautta.
Muiden puolueiden suhtautuminen Leinon erottamiseen oli lähinnä vahingoniloista, jopa ilkeää. Sosialidemokraattien mielestä oli jokseenkin yhdentekevää, pysyikö Leino ministerinä kuukauden pari lyhempään vai pitempään, koska heidän mielestään kyseessä oli vain kokoomuksen vaalitemppu. Kokoomuksen äänenkannattaja Lahti puolestaan kirjoitti, että ”meidän monivivahteisessa poliittisessa historiassamme Yrjö Leinon nimi tulee esiintymään sen mustimmilla sivuilla”. Eduskunnan puhemies K.-A. Fagerholm muisteli myöhemmin, että kyse oli ollut Leinon varomattomuudesta, kun hän ei ollut esitellyt luovutusasiaa valtioneuvostolle eikä siten ollut varmistanut omaa asemaansa ministerinä.
SKDL ja SKP organisoivat toukokuun lopussa 1948 poliittisen lakkoliikkeen, jonka vaatimuksena oli sisäministerin paikan pysyminen niillä, vaikkeivät ne halunneetkaan itse Leinon jatkavan. Kannattajat eivät kuitenkaan tätä tienneet, ja lakot tultiin tuntemaan Leino-lakkoina. Leino valittiin vielä heinäkuun 1948 vaaleissa eduskuntaan SKDL:n listoilta, mutta hän etääntyi SKP:stä. Jo huhtikuussa 1948 SKP:n jäsenmaksujen maksamisen lopettanut Leino erotettiin puolueesta lopullisesti 15. toukokuuta 1950. Perusteluina päätökselle mainittiin puoluevelvollisuuksien laiminlyönti, sopimattomat elämäntavat, ”sisäinen rappeutuminen” ja ”määrätynlaisen uhmatien” valitseminen. Seuraavana vuonna hänen sanottiin jo olevan ”titolaisten käsissä”, vaikka todellisuudessa hän oli jo vetäytynyt politiikasta ja muustakin työelämästä.
Arvo ”Poika” Tuominen on arvioinut Leinon suurimmaksi tragediaksi sen, että tämä yritti olla yhtä aikaa hyvä kommunisti ja isänmaallinen suomalainen. Tuomisen mielestä näiden kahden asian yhteensovittamisen vaikeus johti Leinon kohdalla vuoron perään kummankin periaatteen rikkomiseen, kunnes isänmaallisuus alkoi kriittisissä tilanteissa yhä useammin päästä voitolle.
Yksityiselämä

Leinon yksityiselämä oli usein myrskyisää. Hänen kolmesta eroon päättyneestä avioliitosta kuuluisin oli viimeinen Hertta Kuusisen kanssa. Leinolle syntyi ensimmäisestä avioliitosta Alli Simolanlähde? kanssa myöhemmin Ylen kirjeenvaihtajana Tšekkoslovakiassa tunnetuksi tullut Lieko Zachovalová. Toisesta avioliitosta Ulla Smedbergin kanssa syntynyt poika, Ruotsissa pitkään asunut toimittaja ja kirjailija Olle Leino (1932–2021), julkaisi vuonna 1973 isästään elämäkertateoksen Kuka oli Yrjö Leino (Vem tackar Yrjö Leino) sekä vuonna 1990 kirjan Vielä yksi kirje (Ännu ett brev), jossa hän kuvaa isänsä ja Hertta Kuusisen suhdetta.lähde?
Yrjö Leino kuoli Kivelän sairaalassa 28. kesäkuuta 1961 miltei unohdettuna. Hänen viimeisiä vuosiaan leimasivat yhä paheneva alkoholismi ja suorastaan hysteerinen pelko siitä, että hänet yritettäisiin murhata. Hänet on haudattu Honkanummen hautausmaalle. Hänen äitinsä Mandi Leino kuoli vain hieman ennen poikaansa, isä oli kuollut jo vuonna 1938.lähde?
Yrjö Leinoon liittyy osaltaan myös Olle Leinon kirja Martta Koskisen tapaus (1976), jossa Olle Leino analysoi viimeisen Suomessa teloitetun naisen, vakooja Martta Koskisen, toimintaa, vangitsemista ja teloitusta.
Kommunistien ja neuvostoliittolaisten suhtautumista Yrjö Leinoon vielä vuosia hänen kuolemansa jälkeen kuvasi, että vuonna 1973 he yrittivät estää Olle Leinon kirjoittaman elämäkertateoksen julkaisun. Presidentti Urho Kekkonen ei kuitenkaan millään tavoin puuttunut asiaan, vaikka silloinen Neuvostoliiton Helsingin-suurlähettiläs Viktor Maltsev oli hänelle siitä valittanut. Kriittistä suhtautumista Leinon elämäkerran julkaisua kohtaan ilmeni myös toisella suunnalla, SDP:n oikealla laidalla.
Leino fiktiossa

Heidi Köngäs on kirjoittanut Hertta Kuusisesta romaanin Hertta (Otava, 2015) sekä ohjannut ja käsikirjoittanut yhdessä Taina Westin ja Leena Virtasen kanssa samaa aihepiiriä käsittelevän televisionäytelmän Punainen kolmio (2015), jossa Yrjö Leino on keskeisessä osassa. Könkään mukaan romaani ja televisiosarja ovat tulkintoja siitä, mitä on voinut tapahtua. Jari Tervon sota-aikaan sijoittuvassa romaanissa Ohrana (WSOY, 2006) esiintyy Leinoa muistuttava hahmo, josta käytetään koodinimeä Väinämöinen. Myös Hella Wuolijoen näytelmässä Entäs nyt, Niskavuori? (1953) esiintyvä hahmo Juhani Multia on Leinon innoittama. Leino oli työskennellyt juuri ennen talvisotaa ja sen jälkeen tilanhoitajana Wuolijoen omistamalla Marlebäckin tilalla Iitissä.
Kirjallisuutta

Leino, Olle: Martta Koskisen tapaus.  (Det kommer en bättre dag. Ett dokument om finländska medborgaren Martta Koskinens liv och död, 1976.)  Suomentanut Eero Mänttäri. Helsinki:  Otava, 1976.  ISBN 951-1-04150-9
Leino, Olle: Vielä yksi kirje.  (Ännu ett brev. Hertta Kuusinens dramatiska liv och hennes kärlek till Yrjö Leino, 1990.)  Suomentanut Eeva Heikkinen. Helsinki:  WSOY, 1990.  ISBN 951-0-16575-1
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yrjö Leino Wikimedia Commonsissa
Sainio, Venla: / Leino, Yrjö (1897–1961) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). 4.5.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Kaarlo Hillilä | Suomen sisäasiainministeri 1946−1948 | Seuraaja: Eino Kilpi |
Kansandemokraattien kansanedustajat
| n k Kansandemokraattien kansanedustajat 1945–1948 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (49):  Aaltonen  Helo (1945–1946)  Hietanen  Huhta  Hukari  M. Järvinen  T. Järvinen (1945–1947†)  Kauhanen  Karppinen (1945–1948)  Kilpi (1946–1948)  Kosonen (1948)  Kujala  Kujanpää  Kulmala  Kuusinen  Lehtonen  Leino  Leskinen  Lång  H. Manninen  Y. Manninen  Meriläinen  Metsäranta (1945–1947†)  Mustonen  Muuri  Myllymäki  Mäkelä  Nevalainen  Nurminen  E. Pekkala  M. Pekkala  Perkonoja (1947–1948)  Pessi  Prunnila  Puumalainen  Riihimäki  Riihinen  Rinne  Roine  Rosenberg (1945–1948)  Rydberg  Ryömä  Räisänen (1945–1948†)  Sormunen  Stenberg  Sundström (1945)  Svento (1945–1948)  Tainio  Talvio  Terho  Tillanen (1947–1948)  Tuominen  Turunen (1948)  Uusisalmi (1945†)  Uusitalo  Virtanen (1946–1948)  Wiik (1945–1946†)  Wuolijoki (1946–1948) 
| n k Kansandemokraattien kansanedustajat 1948–1951 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (38):  Aaltonen  Friman  Hietanen  Järvinen  Kauhanen (1948–1949)  E. Kilpi  S. Kilpi  Kujala  Kujanpää  Kuusinen-Leino  Leino  M. Leskinen  P. Leskinen  Manninen  Meriläinen  Murto  Mustonen  Myllymäki  Nevalainen  Nieminen  Nurminen  Pekkala  Perkonoja  Pessi  Prunnila  Puumalainen  Renfors  Riihimäki  Riihinen  Roine  Rosenberg  Ryömä  Sormunen  Stenberg  Tainio  Tauriainen  Torvi  Wirtanen 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Eduskunta  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Yrjö Leino tyttärensä Liekon kanssa 1930-luvulla.
Leppäyökkönen

| Leppäyökkönen |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Yökköset Noctuidae
Alaheimo::  Iltayökköset Acronictinae
Suku::  Acronicta
Alasuku::  Acronicta (Jocheaera)
Laji::  alni
Kaksiosainen nimi
 Acronicta alni  (Linnaeus, 1767) 
Katso myös
   Leppäyökkönen Wikispeciesissä   Leppäyökkönen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Leppäyökkönen (Acronicta alni) on iltayökkösiin kuuluva, Suomessa melko harvinainen perhonen.
Koko ja ulkonäkö

Aikuinen leppäyökkönen on väritykseltään tummakuvioinen ja harmaa. Etusiiven pohjaväri on vaaleanharmaa, mutta siiven takaosa sekä rengas- ja munuaistäplän ympäristö ovat jokseenkin mustat. Takasiivet ovat valkoiset, ulkoreunastaan vaihtelevasti harmaat. Siipiväli on 33–38 mm.
Leppäyökkösen toukka muistuttaa nuorena linnun ulostetta. Viimeisen nahanluonnin jälkeen täysikasvuinen toukka on kuitenkin musta ja siinä on selvät keltaiset poikkiraidat. Toukan jaokkeissa on mustia, airomaisia karvoja.
Levinneisyys ja lentoaika

Leppäyökköstä tavataan pohjoisimpia osia lukuun ottamatta koko Euroopassa. Idässä levinneisyysalue ulottuu Japaniin saakka. Suomessa sitä tavataan etelässä ja keskiosassa. Perhoset lentävät kesä-heinäkuussa.
Elinympäristö ja elintavat

Leppäyökkönen elää rehevissä lehti- ja sekametsissä, mutta sitä tavataan myös pensaikoissa, puistoissa ja puutarhoissa. Perhosia tavataan yleensä vain yksitellen. Ne lentävät öisin ja tulevat sekä valolle että syötille. Kotelo talvehtii lahon puun sisällä.
Ravintokasvi

Toukka syö lehtipuita, erityisesti tervaleppää ja koivuja.
Aiheesta muualla

Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q631797  Wikispecies: Acronicta alni  BioLib: 53101  BOLD: 196735  EoL: 473016  EPPO: ACRNAL  EUNIS: 311235  Fauna Europaea: 449416  Fauna Europaea (new): 4e67acb7-5a7d-4686-8cf1-20bcc6d78932  GBIF: 1782726  iNaturalist: 450658  IRMNG: 10915379  LepIndex: 261394  LoB: 5261  MaBENA: AcroAlni  NBN: NBNSYS0000006376  NCBI: 987860  Observation.org: 8682  Open Tree of Life: 391250  Laji.fi: MX.62446 
Leppäyökkösen täysikasvuinen toukka.
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1984–1985

Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1984–1985 pelattiin kymmenen joukkueen runkosarja, josta kuusi parasta selvisi mitalisarjaan ja loput neljä alempaan jatkosarjaan taistelemaan sarjapaikastaan.
Miesten SM-sarja > Runkosarja

| sija | Joukkue | O | V | H | Vo Erät | Hä Erät | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Hesa | 18 | 14 | 4 | 44 | 17 | 28 |
| 2 | Pieksämäen NMKY | 18 | 14 | 4 | 46 | 21 | 28 |
| 3 | Jyväskylän Kiri | 18 | 13 | 5 | 44 | 27 | 26 |
| 4 | Rantaperkiön Isku | 18 | 11 | 7 | 41 | 29 | 22 |
| 5 | Seinäjoen Maila-Jussit | 18 | 11 | 7 | 38 | 28 | 22 |
| 6 | Loimu -79, Turku | 18 | 10 | 8 | 41 | 28 | 20 |
| 7 | Poliisien Palloseura | 18 | 7 | 11 | 28 | 37 | 14 |
| 8 | Oulun Kisko | 18 | 6 | 12 | 23 | 46 | 12 |
| 9 | Vammalan Lentopallo | 18 | 4 | 14 | 18 | 47 |   8 |
| 10 | Salon Viesti | 18 | 0 | 18 | 11 | 54 |   0 |
Miesten SM-sarja > Ylempi jatkosarja

Jatkosarjaan annettiin lähtöpisteitä runkosarjan sijoituksen perusteella 6-4-3-2-1-0
| sija | Joukkue | O | V | H | Vo Erät | Hä Erät | Eräpisteet | Lähtöpisteet | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Pieksämäen NMKY | 10 | 7 | 3 | 24 | 15 | 497–449 | 4 | 18 |
| 2 | Hesa | 10 | 6 | 4 | 21 | 20 | 507–474 | 6 | 18 |
| 3 | Loimu -79, Turku | 10 | 7 | 3 | 24 | 14 | 502–411 | 0 | 14 |
| 4 | Seinäjoen Maila-Jussit | 10 | 5 | 5 | 19 | 19 | 449–488 | 1 | 11 |
| 5 | Jyväskylän Kiri | 10 | 3 | 7 | 17 | 25 | 521–554 | 3 |   9 |
| 6 | Rantaperkiön Isku | 10 | 2 | 8 | 13 | 25 | 418–518 | 2 |   6 |
Miesten SM-sarja > Mitaliottelut > Välierät

| Pieksämäen NMKY – Seinäjoen Maila-Jussit  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | PNMKY | SMJ | 2–3 | 11-15 , 15-7 , 16-14 , 9-15 , 13-15 |
|  | SMJ | PNMKY | 1–3 | 15-7 , 9-15 , 9-15 , 7-15 |
|  | PNMKY | SMJ | 3–0 | 15-9 , 15-0 , 15-8 |
|  | SMJ | PNMKY | 2–3 | 11-15 , 15-12 , 15-10 , 8-15 , 6-15 |
Pieksämäen NMKY loppuotteluun voitoin 3-1.
| Hesa – Loimu -79  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Hesa | Loimu | 3–2 | 9-15 , 4-15 , 15-11 , 15-13 , 15-1 |
|  | Loimu | Hesa | 3–0 | 15-11 , 16-14 , 15-4 |
|  | Hesa | Loimu | 3–0 | 15-4 , 15-11 , 15-12 |
|  | Loimu | Hesa | 3–1 | 15-8 , 17-19 , 16-14 , 17-15 |
|  | Hesa | Loimu | 3–1 | 15-13 , 15-11 , 14-16 , 15-4 |
Hesa loppuotteluun voitoin 3-2.
Miesten SM-sarja > Mitaliottelut > Loppuottelut

| Pieksämäen NMKY – Hesa  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | PNMKY | Hesa | 0–3 | 9-15 , 11-15 , 6-15 |
|  | Hesa | PNMKY | 3–2 | 13-15 , 15-7 , 15-8 , 11-15 , 15-7 |
| 12. maaliskuuta | PNMKY | Hesa | 1–3 | 15-7 , 11-15 , 5-15 , 7-15 , 15-10 |
Hesa Suomen mestari voitoin 3-0.
Mestarit: Asko Antila, Kimmo Eklund, Olli Haimi, Jari Heikkilä, Heimo Häkki, Jyrki Hänninen, Olavi Kytö, Pekka Lahtinen. Petri Oulasmaa, Pekka Pentti, Viktor Ziolkowski Valmentaja: Risto Heinonen.
Miesten SM-sarja > Mitaliottelut > Pronssiottelut

| Loimu -79 – Seinäjoen Maila-Jussit  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Loimu | SMJ | 3–2 | 15-12 , 7-15 , 15-7 , 11-15 , 15-13 |
|  | SMJ | Loimu | 0–3 | 10-15 , 11-15 , 5-15 |
Loimulle SM-pronssia voitoin 2-0.
Miesten SM-sarja > Alempi jatkosarja

Jatkosarjaan annettiin lähtöpisteitä runkosarjan sijoituksen perusteella 3-2-1-0
| sija | Joukkue | O | V | H | Vo Erät | Hä Erät | Eräpisteet | Lähtöpisteet | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Poliisien Palloseura | 6 | 5 | 1 | 17 | 5 | 291–231 | 3 | 13 |
| 2 | Oulun Kisko | 6 | 5 | 1 | 15 | 8 | 295–286 | 2 | 12 |
| 3 | Vammalan Lentopallo | 6 | 2 | 4 | 10 | 14 | 303–292 | 1 |   5 |
| 4 | Salon Viesti | 6 | 0 | 6 | 3 | 18 | 224–304 | 0 |   0 |
Sarjasta putosivat Vammala ja Salo. Tilalle nousivat SaLe, Kuopio ja Oriveden Ponnistus
Miesten SM-sarja > Karsintasarja

Nousukarsintasarjaan annettiin 1-sarjan lohkovoittajille 2 lähtöpistettä.
| sija | Joukkue | O | V | H | Vo Erät | Hä Erät | Lähtöpisteet | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | SaLe, Kuopio | 6 | 6 | 0 | 18 | 8 | 0 | 12 |
| 2 | Oriveden Ponnistus | 6 | 4 | 2 | 14 | 11 | 2 | 10 |
| 3 | Varkauden Tarmo | 6 | 1 | 5 | 9 | 15 | 2 |   4 |
| 4 | Lahden Kimmo | 6 | 1 | 5 | 9 | 16 | 0 |   2 |
Leningrad Cowboys

| Leningrad Cowboys |
| --- | --- |
 Leningrad Cowboys Berliinissä vuonna 2011.
Tiedot
Toiminnassa:  1987–
Tyylilaji:  rock and roll folk rock hard rock
Kotipaikka:  Suomi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Sakke Järvenpää,  laulu   Ville Tuomi,  laulu   Tume Uusitalo,  laulu ja kitara   Varre Vartiainen,  kitara   Pauli Hauta-aho,  kitara   Sami Järvinen,  rummut   Okke Komulainen,  kosketinsoitin   Timo Tolonen,  basso   Pemo Ojala,  trumpetti   Pope Puolitaival,  saksofoni   Jay Kortehisto,  pasuuna   Anna Sainila,  tanssi   Hanna Moisala,  tanssi  
Levy-yhtiö:  SPV  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Leningrad Cowboys on vuonna 1987 perustettu rockyhtye. Jäsenille tunnusomaista ovat pitkät ”hiussarvet” sekä yhtä pitkät kengät. Oman tuotannon lisäksi yhtyeelle on tunnusomaista soittaa tunnettuja länsimaisia rock-kappaleita ja niiden ohella venäläisiä kansanlauluja uudelleensovitettuina. Leningrad Cowboys on esiintynyt yli kuudessakymmenessä maassa ja tehnyt yli tuhat konserttia.
Yhtyeen jäsenet olivat aluksi suurilta osin Sleepy Sleepersistä tuttuja. Vuosien varrella kokoonpano on muuttunut lähes täysin.
Aki Kaurismäki on käsikirjoittanut ja ohjannut elokuvat Leningrad Cowboys Go America (1989) ja Leningrad Cowboys Meet Moses (1994). Elokuvat eivät herättäneet Suomessa mainittavaa huomiota, mutta ulkomailla, etenkin Saksassa, yhtye ja Leningrad Cowboys Go America -elokuva nousivat suoranaiseen kulttimaineeseen.
Ura

Leningrad Cowboys -yhtye syntyi vuonna 1987, jolloin lahtelaisen Sleepy Sleepers -huumoriyhtyeen toiminta oli hiipunut. Yhtyeen ulkomuodolle ominaiset hiustötteröt kehitti kampaaja Teuvo Loman. Pitkät, spittarityyppiset kengät keksi ohjaaja Aki Kaurismäki.
Suuren yleisön tietoisuuteen yhtye nousi 12. kesäkuuta 1993 järjestetyn Total Balalaika Show'n myötä. Konsertissa Leningrad Cowboys soitti yhdessä Aleksandrovin kuoron eli Puna-armeijan kuoron kanssa Helsingin Senaatintorilla. Paikalla oli yleisöä eri arvioiden mukaan 50 000–70 000 henkeä. Tapahtuman olivat ideoineet Leningrad Cowboysin nokkamiehet Mato Valtonen ja Sakke Järvenpää, jotka tekivät samaan aikaan Pullakuskit-ohjelmaa Radio Cityyn. Ilmaiskonsertista tehtiin tupla-cd sekä dokumenttielokuva Total Balalaika Show. 18. kesäkuuta 1994 järjestettiin Berliinissä Lustgarten-aukiolla Nokia Balalaika Show, missä yli 60 000 ihmistä oli katsomassa Leningrad Cowboysien ja Aleksandrovin kuoron esiintymistä.
Vuonna 1994 Leningrad Cowboys esiintyi New Yorkissa MTV Video Music Awards -gaalassa Radio City Music Hallissa. Samana iltana lavalla olivat muiden muassa Rolling Stones ja Bruce Springsteen.
Vuoden 1996 Go Space -levyn myötä yhtye on levyttänyt pääosin omia kappaleitaan, mutta vanhat rock-klassikot säilyvät kuitenkin liveohjelmassa.
23. elokuuta 2003 järjestettiin Helsingissä Senaatintorilla toinen konsertti, Global Balalaika Show, jossa yhtyeellä oli vierailijoina Aleksandrovin yhtyeen lisäksi UMO Jazz Orchestra, oopperalaulaja Johanna Rusanen sekä Angélique Kidjo ja muita maailmanmusiikin tähtiä.
Marras- ja joulukuussa 2013 Leningrad Cowboys ja Puna-armeijan kuoro tekivät kiertueen ensimmäisen yhteisesiintymisensä 20-vuotisjuhlan merkeissä. Kiertueeseen kuului kuusi esiintymistä Kuopiossa, Hämeenlinnassa, Jyväskylässä ja Turussa sekä kahdesti Helsingin Kaapelitehtaalla. Kiertueella oli mukana myös kasakkatanssijoita ja sirkustaiteilijoita.
Viime vuosina yhtye on keikkaillut harvakseltaan.
Ura > Yhtyeen vaikeudet

Yhtye joutui kasvaviin vaikeuksiin, jotka alkoivat, kun suuri osa Puna-armeijan kuoron jäsenistä kuoli lento-onnettomuudessa vuonna 2016. Sen jälkeen koronaviruspandemia ja Venäjän hyökkäys Ukrainaan vuodesta 2022 pysäyttivät yhtyeen keikkailun, elokuvahankkeet ja levyn julkaisun. Dokumentin Leningrad Cowboysin ja Puna-armeijan kuoron yhteistyöstä oli tarkoitus ilmestyä vuonna 2023, jolloin tuli kuluneeksi 30 vuotta yhtyeen ja kuoron yhteiskonsertista Senaatintorilla.
Valtiokonttori lähetti syksyllä 2022 yhtyeen taustayhtiölle Leningrad Cowboys Ltd Oy:lle konkurssiuhkaisen maksukehotuksen, jossa se vaati yhtiöltä noin miljoonan euron saatavia. Velkojen taustalla on silloisen Tekesin (nykyisin Business Finland) yhtiölle vuonna 2012 myöntämä 1,6 miljoonan euron tuotekehityslaina, josta oli maksettu noin miljoona euroa. Lainalla oli tarkoitus kehittää mobiilipeliä, joka osoittautui pelimarkkinoiden muututtua vanhentuneeksi jo valmistuessaan. Marraskuussa 2022 Valtiokonttori haki Leningrad Cowboys Ltd Oy:tä konkurssiin. Asiakastiedon mukaan Leningrad Cowboys Ltd Oy:n liikevaihto vuonna 2017 oli runsaat miljoona euroa, mutta kyseisen vuoden jälkeen yhtiöllä ei ole ollut juuri mitään toimintaa. Leningrad Cowboys Ltd Oy hakeutui yrityssaneeraukseen vuoden 2023 alussa, mutta käräjäoikeus hylkäsi hakemuksen, ja asetti yhtiön konkurssiin. Helsingin Sanomien haastattelussa marraskuussa 2022 Sakke Järvenpää kertoi, että yhtye aikoo kuitenkin jatkaa toimintaansa, mahdollisesti nimellä Cowboys ja aikaisintaan vuonna 2024. Tammikuussa 2024 Helsingin käräjäoikeus päätti, että yhtiön konkurssimenettely raukesi, koska konkurssipesällä ei ollut riittävästi varoja konkurssipesän hoitamiseen.
Jäsenet > Nykyinen kokoonpano

Ville Tuomi (laulu)
Sakke Järvenpää (laulu)
Tume Uusitalo (laulu ja kitara)
Varre Vartiainen (kitara)
Pauli Hauta-aho (kitara)
Sami Järvinen (rummut)
Timo Tolonen (basso)
Okke Komulainen (kosketinsoittimet)
Pemo Ojala (trumpetti)
Pope Puolitaival (saksofoni)
Jay Kortehisto (pasuuna)
Anna Sainila (tanssija)
Hanna Moisala (tanssija)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Mato Valtonen laulu (1986–1998)
Nicky Tesco laulu (1986–1988)
Silu Seppälä basso (1986–2002)
Mauri Sumén kosketinsoittimet, harmonikka (1987–2006)
Puka Oinonen kitara (1988)
Pimme Korhonen rummut (1986–1988)
Sakari Kuosmanen laulu, basso (1986–1988)
Pekka Virtanen kitara (1986–1988)
Ben Granfelt kitara (1991–1996)
Esa Niiva saksofoni (1991–2000)
Teijo "Twist Twist" Erkinharju rummut (1991–2002)
Jore Marjaranta laulu (1991–1996)
Tokela kitara (1993–1994)
Vesa Kääpä kitara, laulu (1996–2002)
Mari Hatakka Go-Go tanssija & laulu (1994–2000)
Tiina Isohanni Go-Go tanssija & laulu (1994–2000)
Tatu Kemppainen kitara (1997)
Veeti Kallio laulu (1997)
Tipe Johnson laulu (1998–2010)
Ykä Putkinen kitara (2000)
Antti Snellman saksofoni (2000)
Marzi Nyman kitara & laulu (2003–2006)
Juuso Hannukainen perkussiot (2003)
Julkaisut

1917 - 1987 (Megamania 1988)
Leningrad cowboys go America (Megamania 1989)
Those Were The Days CD-Single (BMG Ariola 1991)
Those Were The Days CD-Single (BMG Ariola 1992)
Thru The Wire CD-Single (BMG Ariola 1992)
We Cum from Brooklyn (Johanna 1992)
Total Balalaika Show - Helsinki Concert (Johanna 1993)
Live in Prowinzz (Johanna 1993)
Happy Together (Johanna 1994)
Jupiter Calling CD-Single (BMG Ariola 1996)
Where's The Moon CD-Single (BMG Ariola 1996)
Go Space (Johanna 1996)
Mongolian Barbeque (Johanna 1997)
Thank You Very Many - Greatest Hits And Rarities (BMG 1999)
Be Worry Don't Happy CD-Promo Single (Megamania 1999)
Terzo Mondo (Johanna 2000)
Go Wild (BMG 2000)
Happy Being Miserable CD-Single (Roadrunner 2000)
Global Balalaika Show (Johanna 2003)
Zombie's Paradise (Sony BMG 2006)
Those Were the Days – The Best of Leningrad Cowboys (LTD 2009)
Buena Vodka Social Club (SPV 2011)
Elokuvat

Rocky VI (Aki Kaurismäki, 1986, 8 min)
Thru The Wire (Aki Kaurismäki, 1987, 6 min)
L.A. Woman (Aki Kaurismäki, 1988, 5 min)
Leningrad Cowboys Go America (Aki Kaurismäki, 1989)
Those Were The Days (Aki Kaurismäki, 1991, 5 min)
These Boots (Aki Kaurismäki, 1992, 5 min)
Total Balalaika Show (Aki Kaurismäki, 1993)
Leningrad Cowboys Meet Moses (Aki Kaurismäki, 1994)
LA Without a Map (Mika Kaurismäki, 1998)
Musiikkivideot

Jupiter Calling (1996)
Leningrad (1996)
Where`s The Moon (1996)
Happy Being Miserable (2000)
You`re My Heart, You`re My Soul (2006)
All We Need is Love (2011)
Gimme Your Sushi (2011)
Buena Vodka Social Club (2012)
Kirjallisuutta

Schatz, Roman (toim.): Pravda. Totuus Leningrad Cowboysista.  Helsinki:  Johnny Kniga, 2008.  ISBN 978-951-0-34595-5