stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kyösti Kallio
Oikeiston patoamista kommunistilaeilla

1929 Kallion III hallitus valmisteli kommunismin vastaista lainsäädäntöä SKP:n johtaman lakkoliikkeen tukahduttamiseksi alkaneen suuren laman aikana, minkä seurauksena myös Lapuan liike alkoi voimistua. Kalliota pyydettiin Lapuan liikkeen johtoon, jopa diktaattoriksi, mistä hän kieltäytyi, minkä vuoksi Kalliosta tuli maalaislähtöisen oikeiston piirissä epäsuosittu. Presidentti Relander jousti oikeiston suuntaan ja Kallion kolmas hallitus erosi 2. heinäkuuta 1930, minkä jälkeen 1918 valtionhoitajana toiminut alkuaan nuorsuomalainen kokoomuslainen P. E. Svinhufvud muodosti hallituksen laatien perustuslaillisia yhdistymis- ja kokoontumisvapautta rajoittavat kommunistilakeina tunnetut tasavallan suojelulait Mäntsälän kapinaan ja IKL:n perustamiseen johtaneen Lapuan liikkeenä ja talonpoikaismarssina alkaneen oikeistoradikalismin tyynnyttämiseksi. Koska kommunistilakien tueksi ei saatu kiireelliseksi julistamiseksi tarvittavaa 5/6 enemmistöä lähinnä sosiaalidemokraattien vastustuksen vuoksi, järjestettiin 1930 uudet eduskuntavaalit, minkä jälkeen lait pystyttiin saattamaan voimaan tätä pienemmällä enemmistöllä.
Presidenttiehdokkaana 1931

Vuoden 1931 presidentinvaaleissa Kyösti Kallio oli maalaisliiton presidenttiehdokkaana presidentti Relanderin jouduttua syrjään vakuutusyhtiön johtajaksi siksi, että hän ei nauttinut enää puoleensa maalaisliiton piirissä laajaa luottamusta. Kallio sai kuitenkin vain 56 valitsijamiestä 300:sta ja presidentiksi valittiin Svinhufvud.
Sunilan aika oli jo mennyt ohi suuren laman vuoksi. Kallion kannatusta vaalipiirissään supisti se, ettei hänen katsottu tehneen riittävästi laman lievittämiseksi. Omassa vaalipiirissä muodostui Kalajokilaaksossa pulaliike, joka huipentui 1932 Nivalan konikapinaan. 1933 oli Kallion uudelleen valinta eduskuntaan vaarassa.
Valtioneuvosto asetti eduskunnan toimeksiannosta toukokuussa 1932 kulkulaitoskomitean, jonka puheenjohtajaksi kutsuttiin Kyösti Kallio ja muiksi jäseniksi tie- ja vesirakennushallituksen pääjohtaja Evert Skogström, rautatiehallituksen pääjohtaja Jalmar Castrén, Teknillisen korkeakoulun rautatie-, tie- ja vesirakennusopin professori Arvo Lönnroth ja Helsingin yliopiston Pohjoismaiden historian professori Väinö Voionmaa. Komitean tehtävänä oli laatia ehdotus Suomen päätieverkon järjestämiseksi siten, ettei se kilpailisi rautateiden kanssa. Komitea jätti mietintönsä loppuvuonna 1936 ja sen pohjalta numeroitiin Suomen valta- ja kantatiet vuonna 1938.
Vuoden 1936 eduskuntavaalien jälkeen ja Kivimäen hallituksen seuraajaksi Kallio tarjoutui perustamaan punamultahallituksen sosiaalidemokraattien kanssa sovitusti, mutta tasavallan presidentti kokoomuslainen P. E. Svinhufvud olisi kieltäytynyt nimittämästä punamultahallitusta. Näin Kallion IV hallitus muodostui edistysmielisten ja maalaisliiton pohjalle ilman sosiaalidemokraatteja.
Kallion asema oli vahvistunut, ei pelkästään yleisen taloudellisen tilanteen parantumisen ja pulaliikkeiden kritiikin laimenemisen vuoksi, vaan myös siksi, että maalaisliitossa Sunila luopui politiikasta sekä siksi, että karjalaisten vahva mies, valtiovarainministerinä tunnetuksi tullut Juho Niukkanen oli jäänyt eduskunnasta pois vaalikaudeksi 1933–1936. Niukkanen kuitenkin nimitettiin 1936 vaalien jälkeen Kallion IV hallitukseen valtiovarainministeriksi. Presidentti Relanderin tukemana Kallion kilpailijana maalaisliitossa tunnettu Sunila kuoli 1936.
Kallion neljännen hallituksen ulkoministeriksi tuli paluun politiikkaan tehnyt edistyspuolueen Rudolf Holsti, jonka nuiva suhtautuminen Saksaan oli yleisesti tiedossa. Holsti pyrki parantamaan Suomen ja Neuvostoliiton suhteita ja helmikuussa 1937 hän vieraili ensimmäisenä Suomen ulkoministerinä Moskovassa. Pääministeri Kyösti Kallio hankki Holstin matkalle etukäteen eduskuntaryhmien hyväksynnän eikä presidentti P. E. Svinhufvud asettunut epäluuloistaan huolimatta vastustamaan sitä. Vierailun anti jäi kuitenkin melko laihaksi.
Presidentti 1937 > Cajander ja Holsti

Presidentiksi tultuaan Kallio nimitti Suomen ensimmäisen punamultahallituksen, jota johti Edistyspuolueen pääministeri A. K. Cajander talvisotaan saakka. Vaikka ulkopolitiikan johto kuului hallitusmuodon mukaan tasavallan presidentille, Kallion rooli ulkopolitiikassa jäi passiiviseksi. Pääministeri Cajander oli kiinnostunut ulkopolitiikasta, mutta ulkoministeri Rudolf Holsti vartioi reviiriään mustasukkaisesti. Neuvostoliiton erityisedustajan Boris Jartsevin kanssa keskustelivat keväästä 1938 lähtien hallituksen nimissä pääministeri, ulkoministeri Holsti ja tämän jälkeen vt. ulkoministeri Väinö Voionmaa, valtiovarainministeri Väinö Tanner sekä pääministerin sihteeri Arvo Inkilä. Kallio ei voinut sairastumisensa vuoksi ottaa Jartsevia vastaan tämän pyytäessä häneltä tapaamista.
Ulkopoliittisesti Kallio tuki ulkoasiainministeri Holstia, joka 1920-luvun reunavaltiopolitiikan jälkeen kannatti puolueettomuutta ja pohjoismaista suuntausta. Ulkoministeriksi joulukuussa 1938 tullut Eljas Erkko, joka oli Holstin tavoin anglofiili, omi ulkopolitiikan hoitoonsa vielä Holstiakin tiukemmin, eikä hallituksen ulkoasiainvaliokunta rohjennut tivata ministeriltä tietoja. Suomi joutui puolueettomuudestaan huolimatta talvisotaan. Ennen talvisotaa lokakuussa 1939 presidentti Kallio vieraili Tukholmassa Pohjolan valtiopäämiesten tapaamisessa, jonka tarkoituksena oli viestiä Pohjoismaiden tukea Suomelle. Tapahtuma ei kuitenkaan tuottanut toivottua tulosta eli sotilaallista tukea Suomelle ei tullut. Palattuaan kotimaahansa Kallio oli todennut läheisilleen – "yksin" – ei muuta.
Presidentti 1937 > Mannerheim ja Juho Niukkanen

1939 kesällä Kallio tuki Mannerheimin jatkamista maan puolustamista valmistelevan puolustusneuvoston puheenjohtajana tämän jouduttua riitaan maalaisliittolaisen puolustusministeri Juho Niukkasen ja sosiaalidemokraattisen valtiovarainministeri Väinö Tannerin kanssa erimielisyyksiin valtuuksistaan. Mannerheim oli myös saman vuoden alkukesästä ilmaissut huolensa puolustusvoimien määrärahojen supistamisesta Euroopan sotatilanteen kriittisenä ajankohtana ja lähettänyt selvityskirjeen Kalliolle, mutta ei saanut määrärahoja Kallion vedotessa kansan niistä kokemaan taakkaan.
Presidentti 1937 > Kallion nimittämät hallitukset

| Pääministeri | Kausi | Hallitus |
| --- | --- | --- |
| Aimo Cajander | 1937–1939 | Cajander III |
| Risto Ryti | 1939–1940 | Ryti I |
| Risto Ryti | 1940 | Ryti II |
Kuolema

Kyösti Kallio oli jo talvisodan aikana terveytensä vuoksi ajoittain työkyvytön, mitä ei kuitenkaan tuolloin koskaan julkistettu. Politiikkaa ja myös rauhantunnusteluja 1940 johtivat käytännössä pääministeri Risto Ryti, ulkoasiainministeri Väinö Tanner ja Moskovassa suurlähettiläänä toiminut J. K. Paasikivi. Tämä sotakabinetti piti tiivistä yhteyttä marsalkka Mannerheimin johdolla Mikkeliin sijoittuneeseen päämajaan. Syksyllä 1939 Neuvostoliiton kanssa käytyjen neuvottelujen aikana Kallio oli tinkimättömämpi kuin Neuvostoliiton kanssa aluevaihtosopimukseen taipuvaiset Mannerheim ja Paasikivi. Väinö Tanner kertoi myöhemmin, että rauhantunnustelut salattiin aluksi Kalliolta, jonka oli sairaana entistäkin tuskallisempaa tehdä vaikeita päätöksiä.
Allekirjoittaessaan valtioneuvoston istunnossa 12. maaliskuuta 1940 valtakirjan, joka oikeutti Moskovassa olleet suomalaiset rauhanneuvottelijat allekirjoittamaan Moskovan rauhansopimuksen, Kallio lausui katkerana:
Kyösti Kallio ilmoitti eroavansa presidentin toimesta marraskuussa 1940. Koska tuolloisessa tilanteessa ei katsottu voitavan järjestää normaalisti valitsijamiesvaaleja, säädettiin poikkeuslaki, jonka mukaan vuoden 1937 valitsijamiehet kokoontuivat valitsemaan uuden presidentin. Samana päivänä, 19. joulukuuta 1940, jolloin Kallion seuraajana oli valittu jatkamaan Ryti, Kyösti Kallio kuoli – vielä virallisesti kautensa aikana – äkilliseen sydänkohtaukseen Helsingin päärautatieasemalla ollessaan lähdössä kotiinsa Nivalaan. Tarinan mukaan Kallio kuoli marsalkka Mannerheimin käsivarsille, mutta todellisuudessa kyseessä olivat presidentin adjutantti eversti Aladár Paasonen ja eversti A. F. Airo. Kallio siunattiin Helsingin suurkirkossa ja hänet haudattiin kotipitäjäänsä Nivalaan.
Henkilökuvan täydennystä

Kyösti Kallio oli luonteeltaan syvästi uskonnollinen – hänen sukunsa oli ollut pietististä – ja raittiusmiehenä ehdoton. Hän koki vuodesta 1919 voimassa olleen kieltolain kumoamisen vuonna 1932 henkilökohtaisena tappiona. Kun Kallio oli kerran eduskunnan puhemiehen ominaisuudessa Unkarin parlamentin vieraana, hän aiheutti isännilleen suoranaisen järkytyksen halutessaan juhlapäivällisillä ruokajuomaksi maitoa. Suurin muutos Presidentinlinnassa Kallion tultua presidentiksi oli alkoholijuomien tarjoilun lopettaminen kaikissa tilaisuuksissa. Itsenäisyyspäivän vastaanotolla ei myöskään kertaakaan tanssittu Kallion ollessa presidenttinä. Nimittäessään Kaarlo Hillilän uuden Lapin läänin maaherraksi vuonna 1938 Kallio otti häneltä raittiuslupauksen. Kaisa Kallion kangaspuut tuotiin Linnassa samaan huoneeseen, josta Ellen Svinhufvudin kangaspuut oli hetkeä aikaisemmin viety pois.
Kun Nivalassa vuonna 1904 kerättiin surunvalitteluadressia murhatun kenraalikuvernöörin Nikolai Bobrikovin muistoksi, Kallio tempaisi paperin kerääjän kädestä, repi sen kappaleiksi tämän silmien edessä ja heitti tuleen.
Uskonnollisuus ja raittius synnyttivät mielikuvan Kalliosta ilottomana ja ahdasmielisenä ihmisenä. Kallion läheiset ovat kuitenkin kertoneet hänen olleen hyvä seuramies ja ymmärtäneen älykästä sanailua. Sopivassa seurassa Kallio viljeli hyväntahtoista huumoria. Nuoruusvuosina Kalliolle läheisin urheilulaji oli hiihto, ja hiihtäjänä hän saavutti lukuisia palkintoja. Vanhemmalla iällään Kallio harrasti kilpahevosten kasvatusta, ja vielä ministerivuosinaan hän osallistui menestyksellisesti raveihin. Näiden ohella Kalliolta riitti aikaa myös teatteriin ja konsertteihin.
Ura

1904 talonpoikaissäädyn nuorsuomalainen valtiopäiväedustaja Piippolan tuomiokunnasta
1907 kansanedustaja
1908–1916 Maalaisliiton puheenjohtaja
1917 maanviljelystoimituskunnan päällikkö Oskari Tokoin senaatissa
1917 maanviljelystoimituskunnan päällikkö P. E. Svinhufvudin senaatissa
1918 maanviljelystoimituskunnan päällikkö J. K. Paasikiven senaatissa 18. elokuuta 1918 saakka.
1919 maa- ja metsätalousministeri Kaarlo Castrénin hallituksessa
1920 maa- ja metsätalousministeri H. J. Vennolan hallituksessa
1920 eduskunnan puhemies Vennolan hallituksen kaaduttua
1922–1924 pääministeri 14. marraskuuta 1922 – 18. tammikuuta1924, Kallion I hallitus
1924 eduskunnan puhemies Kallion I hallituksen kaaduttua
1925 kulkulaitosministerinä 31. maaliskuuta 1925 – 31. joulukuuta 1925 Tulenheimon hallituksessa
1925–1926 pääministeri 31. joulukuuta 1925 – 13. joulukuuta 1926, Kallion II hallitus
1927 eduskunnan puhemies Kallion II hallituksen kaaduttua
1929 eduskunnan puhemies
1929–1930 pääministeri 16. elokuuta 1929 – 4. heinäkuuta 1930, Kallion III hallitus
1930–1936 eduskunnan puhemies
1932–1936 valtioneuvoston asettaman kulkulaitoskomitean puheenjohtaja
1936–1937 pääministeri 7. lokakuuta 1936 – 12. maaliskuuta 1937, Kallion IV hallitus
1937–1940 tasavallan presidentti
Presidentti Kyösti Kallion muisto

Presidentti Kallion patsas paljastettiin Helsingissä Eduskuntatalon välittömässä läheisyydessä 10. marraskuuta 1962. Muistomerkin oli veistänyt hänen poikansa kuvanveistäjä Kalervo Kallio. Sitä ennen Kalervo Kallio oli tehnyt muistomerkin vanhempiensa haudalle vuonna 1949. Vuonna 1973, jolloin tuli kuluneeksi sata vuotta Kallion syntymästä, oli useita hänen muistoaan koskevia tapahtumia. Hänen synnyinseudullaan Ylivieskassa paljastettiin 19. elokuuta 1973 hänen kunniakseen muistomerkki, jonka oli suunnitellut kuvanveistäjä Onni Vähäkangas. Muistomerkissä on myös kuvanveistäjä Risto Saalastin toteuttama reliefi ja siinä lause ”Yhteistyö ja vastuun vakavuus yhdistävät kansaa”, joka symboloi Kallion yhteiskunnallista toiminta.
Vuonna 1973 hänen kotiseudullaan perustettiin presidentti Kyösti Kallion ja hänen poikansa kuvanveistäjä Kalervo Kallion muistoa vaaliva museosäätiö, jonka toiminnan seurauksena vuonna 1977 Nivalaan perustettiin heidän nimeään kantava Kyösti ja Kalervo Kallion museo. Säätiön tarkoituksena on kerätä museoon Kyösti ja Kalervo Kallion elämäntyöhön liittyvää esineistöä ja arkistoaineistoa, jonka sijoituspaikkana oli aikaansaatu museo.
Presidentti Kallion mukaan on nimetty Helsingin Kulosaaressa Kyösti Kallion tie ja Lahdessa Kyösti Kallion katu, joka rajaa Fellmaninpuistoa itäiseltä puolelta. Oulussa on hänen mukaansa nimetty Kyösti Kallion puisto alueella, jossa hän asui kouluvuosinaan. Presidentti Kallion kotiseutu kunnioitti hänen muistoaan nimeämällä vuonna 2008 aloittaneen Alavieskan, Nivalan, Sievin ja Ylivieskan peruspalvelupiirin Peruspalvelukuntayhtymä Kallioksi. Lisäksi Suomen Kulttuurirahaston Keski-Pohjanmaan rahasto on perustanut erityisen Kyösti Kallion rahaston.
Vietettäessä vuoden 1918 kansalaissodan satavuotismuistoa nousi esille silloisen senaattori Kallion toiminta kotiseudullaan Nivalassa. Hän piti sodan päätyttyä toukokuussa 1918 sovintoa ajaneen puheen todeten, että oli ryhdyttävä rakentamaan Suomea, jossa ”ei ole punaisia ja valkoisia, vaan ainoastaan isänmaataan rakastavia suomalaisia, Suomen tasavallan kansalaisia, jotka kaikki tuntevat olevansa yhteiskunnan jäseniä ja viihtyvät täällä”. Presidentti Sauli Niinistö kunnioitti tapahtumaa läsnäolollaan tuoden mainitun aiheen esille puheessaan.
Kunnianosoituksia

Valkoisen Tähden ritarikunta (Viro, 1938)
Vapaudenristi (Viro, 1932)
Kotkaristin ritarikunta (Viro, 1935)
Vapaudenristi (Viro, 1920)
Islannin Haukan ritarikunta (Islanti, 1930)
Kirjallisuutta

Anna hänelle nöyrä mieli, 1972 Kerttu Saalasti, WSOY
Itsenäisen Suomen presidentit, 1994, Anna-Maija Kataja, Gummerus
Kiitollisena muistan, 1973, Viljami Kalliokoski, Kirjapaja
Kyösti Kallio talonpoikaispresidentti (Suomen tasavallan presidentit, 1986, Sakari Virkkunen, Otava
Kyösti Kallio I (1873–1929), 1986, Kari Hokkanen, Valtioneuvoston kanslia/WSOY
Kyösti Kallio II (1930–1940), 1986, Kari Hokkanen, Valtioneuvoston kanslia/WSOY
Maakysymys maalaisliiton politiikassa 1918–1922, Esko Aho, 1980, Helsingin yliopisto
Maalaisliitto-Keskustapuolueen historia 2 (1918–1939), 1989, Juhani Mylly, Kirjayhtymä
Nivalalainen Kyösti Kallio, Auli Hokkanen, 1987, Suomen kulttuurirahasto
86 (luku)

| Luonnolliset luvut |
| --- | --- |
 86 ← 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 → 
Kardinaaliluku:  kahdeksankymmentäkuusi, (kuusiyhdeksättä)
Järjestysluku:  kahdeksaskymmeneskuudes, (kuudesyhdeksättä)
Tekijät:  1, 2, 43, 86
Alkutekijät:   2\cdot 43
Roomalainen numero:  LXXXVI
Binääriluku:  1010110
Oktaaliluku:  126
Duodesimaaliluku:  72
Heksadesimaaliluku:  56
Vigesimaaliluku:  46
86 (kahdeksankymmentäkuusi) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 85 ja seuraa luku 87.
Matematiikassa

86 on puolialkuluku ja siten myös yhdistetty luku.
86 on vajaa luku, koska  1+2+43<86.
86 on palindromi senaarijärjestelmässä (2226).
86 on onnellinen luku kymmenjärjestelmässä:  8^{2}+6^{2}=100 ja  1^{2}+0^{2}+0^{2}=1.
86 on Erdősin–Woodsin luku.
86 esiintyy Padovanin lukujonossa.
86 on kahden peräkkäisen alkuluvun (83 ja 89) keskiarvo.
86 voidaan muodostaa neljän peräkkäisen neliöluvun summana:  3^{2}+4^{2}+5^{2}+6^{2}.
86 voidaan muodostaa kolmen neliöluvun summana kolmella tavalla:  9^{2}+2^{2}+1^{2},  7^{2}+6^{2}+1^{2} tai  6^{2}+5^{2}+5^{2}.
2^{86} (26-numeroinen luku) on suurin tunnettu kahden kokonaislukupotenssi, jossa ei ole yhtään nollaa kymmenjärjestelmässä esitettynä.
Luonnontieteissä

Jaksollisessa järjestelmässä 86 on radonin järjestysluku.
Krypton-86 on kryptonin vakaa isotooppi.
Strontium-86 on strontiumin vakaa isotooppi.
Neodyymi-146 on neodyymin vakaa isotooppi, jonka neutroniluku on 86.
Muissa yhteyksissä

North American F-86 Sabre on yhdysvaltalainen hävittäjälentokone.
86 on Kiinan kansainvälinen suuntanumero.
Eurooppatie E86 kulkee Kreikassa.
Kantatie 86 kulkee Kannuksen ja Limingan välillä.
52 (luku)

| Luonnolliset luvut |
| --- | --- |
 52 ← 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 → 
Kardinaaliluku:  viisikymmentäkaksi
Järjestysluku:  viideskymmeneskahdes, viideskymmenestoinen
Tekijät:  1, 2, 4, 13, 26, 52
Alkutekijät:   2^{2}\cdot 13
Roomalainen numero:  LII
Binääriluku:  110100
Oktaaliluku:  64
Duodesimaaliluku:  44
Heksadesimaaliluku:  34
Vigesimaaliluku:  2C
52 (viisikymmentäkaksi) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 51 ja seuraa luku 53.
Matematiikassa

52 on yhdistetty ja vajaa luku.
52 on kymmenkulmioluku.
52 on Harshad-luku nelijärjestelmässä (3104).
52 on palindromi kolmijärjestelmässä (12213).
52 on palindromi viisijärjestelmässä (2025).
52 kuuluu Bellin lukuihin.
52 kuuluu ”koskemattomiin lukuihin” (engl. untouchable numbers), koska minkään luvun itseään pienempien tekijöiden summa ei ole 52.
52 voidaan muodostaa kahden peräkkäisen alkuluvun summana:  23+29.
52 voidaan muodostaa kahden eri neliöluvun summana:  6^{2}+4^{2}.
52 voidaan muodostaa kuutioluvun ja neliöluvun summana:  3^{3}+5^{2}.
52 esiintyy kahdessa jaottomassa Pythagoraan kolmikossa: (52, 165, 173) ja (52, 675, 677).
Luonnontieteissä

52 on telluurin järjestysluku jaksollisessa järjestelmässä.
Kromi-52 on kromin vakaa ja luonnossa yleisin isotooppi.
Zirkonium-92 on zirkoniumin vakaa isotooppi, jonka neutroniluku on 52.
Niobium-93 on niobiumin ainoa vakaa isotooppi. Sen neutroniluku on 52.
Molybdeeni-94 on molybdeenin vakaa isotooppi, jonka neutroniluku on 52.
Rutenium-96 on ruteniumin kevyin vakaa isotooppi. Sen neutroniluku on 52.
Ajanlaskussa

Vuodessa on 52 viikkoa ja 1–2 päivää. Viikkonumeroinnin kannalta useimpiin vuosiin lasketaan 52, joskus 53 viikkoa.
Mayakalenterissa 52 vuoden jaksolla on keskeinen merkitys.
Muissa yhteyksissä

Tavallisessa korttipakassa on 52 korttia.
Tavallisessa pianossa on 52 valkoista kosketinta.
52 on Meksikon kansainvälinen suuntanumero.
Abraham Lincoln ja Jimmy Carter astuivat Yhdysvaltain presidentin  virkaan 52-vuotiaina.
Boeing B-52 Stratofortress on yhdysvaltalainen pommikone.
Eurooppatie E52 kulkee Ranskan ja Itävallan välillä.
Kantatie 52 kulkee Raaseporin ja Jokioisten välillä.
Mark Ryden

Mark Ryden vuonna 2007
Mark Ryden (s. 20. tammikuuta 1963) on yhdysvaltalainen taidemaalari.
Suurin osa Rydenin teoksista on luokiteltavissa Lowbrow-taiteeksi tai surrealistisiksi. Pääosa Rydenin teoksista on öljymaalauksia. Hänen teoksilleen ominaista on runsas yksityiskohtaisuus ja toistuvat aiheet, kuten nuoret tyttöhahmot, eläinten liha, uskonnolliset symbolit ja Abraham Lincoln. Hän on myös suunnitellut levynkansia muun muassa Michael Jacksonille, Ringo Starrille ja Red Hot Chili Peppersille.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Homeerinen kreikka

Alkukreikka
(n. 2000 eaa.)
Mykeneläinen kreikka
(n. 1600–1100 eaa.)
Muinaiskreikka
Homeerinen kreikka
Klassinen kreikka
(n. 800–300 eaa.)
Koinee-kreikka
(n. 300 eaa.–330)
Bysantin kreikka
(n. 330–1453)
Nykykreikka
(1453–)
Katharévousa
Dimotikí
Kreikan kielikiista
Katso myös
Kreikkalaisen kirjaimiston historia
näytä
keskustele
Osa artikkelisarjaa
Homeerinen eli eeppinen kreikka on muinaiskreikan muoto, jota Homeros käytti 700-luvulla eaa. kirjoittaessaan runoelmansa Ilias ja Odysseia. Homeerinen kreikka on daktyylisessä heksametrissä kirjoitettua taidekieltä, joka perustuu arkaaisen kreikan kahteen murteeseen, joonialaiseen ja aiolialaiseen kreikkaan, sekä yhdistelee siihen myös vielä vanhempia piirteitä. Lisäksi teosten kieleen on myöhempien muokkausten myötä päätynyt myös uudempia kielimuotoja. Homeerinen kieli toimi koko antiikin kreikkalaisen eeppisen runouden runokielen perustana. Eeppisellä kreikalla kirjoitettua runoutta tuotettiin vielä vuoteen 400 saakka; sen viimeisiin edustajiin kuuluu Nonnoksen runoelma Dionysiaka.
Kielioppi

Seuraavassa on esitetty homeerisen kreikan merkittävimmät eroavat piirteet verrattuna klassiseen attikalaiseen kreikkaan:
Kielioppi > Substantiivit

Ensimmäinen deklinaatio (a-deklinaatio)
Yksikön nominatiivi: päättyy vokaaliin -η, jopa kirjainten ρ, ε ja ι jälkeen. Esimerkiksi χώρη = χώρα. Jotkut substantiivit kuitenkin päättyvät vokaaliin -α.
Yksikön genetiivi: päättyy -αο tai -εω = -ου. Esimerkiksi Ἀτρεΐδαο = Ἀτρεΐδου.
Monikon genetiivi: päättyy yleensä -αων tai -εων. Esimerkiksi νυμφάων = νυμφῶν.
Monikon datiivi: päättyy lähes aina -ῃσι tai -ῃς. Esimerkiksi πύλῃσιν = πύλαις.
Jotkut ensimmäisen deklinaation substantiivit päättyvät vokaaliin -α päätteen -ης sijasta. Esimerkiksi ἱππότα = ἱππότης; Ἀτρεΐδα = Ἀτρεΐδης.
Toinen deklinaatio (o-deklinaatio)
Yksikön genetiivi: päättyy -οιο tai -ου. Esimerkiksi πεδίοιο = πεδίου.
Duaalin genetiivi ja datiivi: päättyy -οιϊν. Esimerkiksi ἵπποιϊν = ἵπποιν.
Monikon datiivi: päättyy -οισι tai -οις. Esimerkiksi φύλλοισι = φύλλοις.
Kolmas deklinaatio
Yksikön akkusatiivi: päättyy -ιν tai -ιδα. Esimerkiksi γλαυκῶπιν = γλαυκώπιδα.
Monikon datiivi: päättyy -εσσι tai -σι. Esimerkiksi πόδεσσι tai ἔπεσσι.
Homeerisesta kreikasta puuttuu myöhemmässä kreikassa esiintyvä kvantitatiivinen metateesi. Esimerkiksi:
Homeerisessa kreikassa taivutusmuodot poikkeavat joskus attikalaisista muodoista. Esimerkiksi πόλεως = πόλιος.
Muuta
-σ- ja -σσ- ovat vaihtoehtoisia riippuen siitä, mikä muoto sopii parhaiten runomittaan. Esimerkiksi seuraavista esiintyy kumpiakin muotoja: τόσος ja τόσσος; μέσος ja μέσσος; ποσί ja ποσσί.
Päätettä -φι (-οφι) voidaan käyttää yksikön ja monikon datiivissa (ja joskus myös genetiviissä) sekä substantiiveille että adjektiiveille. Esimerkiksi βίηφι ('voimalla'), δακρυόφιν ('kyynelin') ja ὄρεσφιν ('vuorilla').
Kielioppi > Pronominit

Yksikön 1. persoona ('minä')
Genetiivi: ἐμεῖο, ἐμέο, ἐμεῦ, μευ, ἐμέθεν.
Yksikön 2. persoona ('sinä')
Nominatiivi: τύνη.
Genetiivi: σεῖο, σέο, σεῦ, σευ, σέθεν.
Datiivi: τοί, τεΐν.
Yksikön 3. persoona, maskuliini ('hän')
Akkusatiivi: ἕ, ἑέ, μιν.
Genetiivi: εἷο, ἕο, εὗ, ἕθεν.
Datiivi: ἑοῖ, οἰ.
Yksikön 3. persoona ('hän', 'se') tai (harvemmin) määräinen artikkeli
Nominatiivi: ὁ, ἡ, τό. (jne.)
Genetiivi: τοῖο.
Duaali ('he kaksi', 'ne kaksi') tai (harvemmin) määräinen artikkeli
Genetiivi ja datiivi: τοῖιν.
Monikon 1. persoona ('me')
Nominatiivi: ἄμμες.
Akkusatiivi: ἡμέας, ἄμμε.
Genetiivi: ἡμείων, ἡμέων.
Datiivi: ἄμμι(ν).
Monikon 2. persoona ('te')
Nominatiivi: ὕμμες.
Akkusatiivi: ὕμέας, ὕμμε.
Genetiivi: ὕμείων, ὕμέων.
Datiivi: ὕμμι(ν)
Monikon 3. persoona ('he')
Akkusatiivi: σφε, σφέας, σφας.
Genetiivi: σφείων, σφέων.
Datiivi: σφι(ν), σφισί(ν).
Monikon 3. persoona ('he', 'ne') tai (harvemmin) määräinen artikkeli
Nominatiivi: οἰ, αἰ, τοί, ταί.
Genetiivi (feminiini): τάων.
Datiivi: τοῖς, τοῖσι(ν), τῇς, τῇσι(ν), ταῖς.
Interrogatiivipronominit, yksikkö ja monikko ('kuka', 'mikä', 'kumpi')
Yksikön nominatiivi: τίς.
Yksikön akkusatiivi: τίνα.
Yksikön genetiivi: τέο, τεῦ.
Yksikön datiivi: τέῳ.
Monikon genetiivi: τέων.