stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marco Belinelli

| Marco Belinelli |
| --- | --- |
 Belinelli vuonna 2021.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Marco Stefano Belinelli
Syntynyt: 25. maaliskuuta 1986 (ikä 38) San Giovanni in Persiceto, Italia
Kansalaisuus:   Italia
Koripalloilija
Pelipaikka:  Heittävä takamies / Pieni laitahyökkääjä
Pituus:  196 cm
Paino:  88 kg
Nyk. joukkue:  Atlanta Hawks
Sarja:  NBA
NBA-varaus:  18. varaus 2007 (Golden State Warriors)
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2001–2003 2003–2007 2007–2009 2009–2010 2010–2012 2012–2013 2013–2015 2015–2016 2016–2017 2017–2018 2018 2018–:   Virtus Bologna  Fortitudo Bologna  Golden State Warriors  Toronto Raptors  New Orleans Hornets  Chicago Bulls  San Antonio Spurs  Sacramento Kings  Charlotte Hornets  Atlanta Hawks  Philadelphia 76ers  San Antonio Spurs
Maajoukkueet
2006–:   Italia
Aiheesta muualla
www.marcobelinelli.it
FIBA
Marco Stefano Belinelli (s. 25. maaliskuuta 1986 San Giovanni in Persiceto) on italialainen koripalloilija.
Belinelli pelasi kotimaassaan Virtus Bolognassa (2001–2003) ja Fortitudo Bolognassa (2003–2007). Hän oli vuoden 2007 NBA:n varaustilaisuudessa 18:s varaus. NBA:ssa hän on edustanut Golden State Warriorsia (2007–2009), Toronto Raptorsia (2009–2010), New Orleans Hornetsia (2010–2012), Chicago Bullsia (2012–2013), San Antonio Spursia (2013–2015), Sacramento Kingsiä (2015–2016), Charlotte Hornetsia (2016–2017), Atlanta Hawksia (2017–2018), Philadelphia 76ersiä (2018) ja uudelleen San Antonio Spursia (2018–).
Belinelli on pelannut myös Italian koripallomaajoukkueessa: hän on edustanut maatansa muun muassa Japanin MM-kilpailuissa 2006, missä Italia sijoittui yhdeksänneksi ja useissa EM-kilpailuissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marco Belinelli Wikimedia Commonsissa
Virallinen kotisivu (italiaksi)
NBA:n pelaajaprofiili (englanniksi)
Lega Basket Serie A:n pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
San Antonio Spurs – NBA:n mestari 2014
2 Kawhi Leonard ·
3 Marco Belinelli ·
4 Danny Green ·
5 Cory Joseph ·
7 Damion James ·
8 Patrick Mills ·
9 Tony Parker ·
11 Jeff Ayres ·
15 Matt Bonner ·
16 Aron Baynes ·

20 Manu Ginóbili ·
21 Tim Duncan ·
22 Tiago Splitter ·
23 Austin Daye ·
33 Boris Diaw 

Päävalmentaja Gregg Popovich 

Apuvalmentajat Jim Boylen · Chip Engelland · Chad Forcier · Sean Marks · Ime Udoka
Luettelo maailman pisimmistä rautatietunneleista

Tämä on luettelo maailman pisimmistä rautatietunneleista. Luettelo käsittää kaksikymmentä pisintä rautatietunnelia. Itävaltaan on rakenteilla 55 kilometriä pitkä Brennerin pohjatunneli, joka on tarkoitus ottaa käyttöön vuonna 2026.
| Sija | Tunneli | Sijainti | Valtio | Valmistunut | Pituus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Gotthardin pohjatunneli | Alpit |  Sveitsi | 2016 | 57,1 km |
| 2 | Seikan-tunneli | Tsugarunsalmi |  Japani | 1988 | 53,9 km |
| 3 | Kanaalin tunneli | Englannin kanaali |  Britannia,  Ranska | 1994 | 50,5 km |
| 4 | Yulhyeonin tunneli | Gyeonggin maakunta |  Etelä-Korea | 2016 | 50,3 km |
| 5 | Songshan Laken tunneli | Dongguan |  Kiina | 2016 | 38,8 km |
| 6 | Shenzhen-Hongkongin tunneli | Shenzhen/Hongkong |  Kiina | 2018 | 35,7 km |
| 7 | Lötschbergin pohjatunneli | Bernin Alpit |  Sveitsi | 2007 | 34,6 km |
| 8 | Guanjiaon uusi tunneli | Qinghai |  Kiina | 2014 | 32,6 km |
| 9 | Guadarrama-tunneli | Sierra de Guadarrama |  Espanja | 2007 | 28,4 km |
| 10 | Länsi-Qinlingin tunneli | Gansu |  Kiina | 2016 | 28,2 km |
| 11 | Taihangin tunneli | Shanxi |  Kiina | 2007 | 27,8 km |
| 12 | Hakkōdan tunneli | Hakkōda-vuori |  Japani | 2010 | 26,4 km |
| 13 | Iwate-Ichinohen tunneli | Ōu-vuoret |  Japani | 2002 | 25,8 km |
| 14 | Musil Tunnel | Gangwonin maakunta |  Etelä-Korea | 2023 | 25 km |
| 15 | Pajaresin tunneli | Cantabrianvuoret |  Espanja | 2023 | 24,6 km |
| 16 | Wienerwaldin tunneli | Wien |  Itävalta | 2019 | 23,8 km |
| 17 | Etelä-Lüliangshanin tunneli | Shanxi |  Kiina | 2014 | 23,47 km |
| 18 | Xiaoshanin tunneli | Henan |  Kiina | 2019 | 22,7 km |
| 19 | Wanhua-Banciaon tunneli | Taipei |  Taiwan | 1982 | 22,2 km |
| 20 | Keski-Tianshanin tunneli | Xinjiang |  Kiina | 2014 | 22,4 km |
Macgregor Kilpatrick Trophy

Macgregor Kilpatrick Trophy on American Hockey Leaguessa vuosittain runkosarjan eniten pisteitä keränneelle joukkueelle annettava palkinto. Palkinto on nimetty AHL:n hallituksen entisen jäsenen Macgregor Kilpatrickin mukaan.
Palkintoa on myönnetty kaudesta 1997-1998 lähtien. Vuosina 1952-1961 ja 1976-1977 ensimmäiseksi sijoittuneelle annettiin F. G. "Teddy" Oke Trophy.
Voittajat

Calder Cupin voittaneet joukkueet tummennettu.
Voittajat > Ennen palkintoa

1936-37 - Philadelphia Ramblers - 60 pistettä
1937-38 - Cleveland Barons - 61
1938-39 - Philadelphia Ramblers - 69
1939-40 - Providence Reds - 62
1940-41 - Providence Reds - 66
1941-42 - Indianapolis Capitals - 75
1942-43 - Hershey Bears - 78
1943-44 - Cleveland Barons - 73
1944-45 - Cleveland Barons - 78
1945-46 - Buffalo Bisons - 84
1946-47 - Cleveland Barons - 84
1947-48 - Cleveland Barons - 98
1948-49 - Providence Reds - 94
1949-50 - Cleveland Barons - 100
1950-51 - Cleveland Barons - 93
1952-52 - Pittsburgh Hornets - 95
1952-53 - Cleveland Barons - 86
1953-54 - Buffalo Bisons - 85
1954-55 - Pittsburgh Hornets - 70
1955-56 - Providence Reds - 92
1956-57 - Providence Reds - 76
1957-58 - Hershey Bears - 85
1958-59 - Buffalo Bisons - 80
1959-60 - Springfield Indians - 92
1960-61 - Springfield Indians - 99
1961-62 - Springfield Indians - 93
1962-63 - Buffalo Bisons - 89
1963-64 - Quebec Aces - 83
1964-65 - Rochester Americans - 99
1965-66 - Quebec Aces - 98
1966-67 - Pittsburgh Hornets - 92
1967-68 - Rochester Americans - 85
1968-69 - Buffalo Bisons - 97
1969-70 - Montreal Voyageurs - 100
1970-71 - Baltimore Clippers - 89
1971-72 - Boston Braves - 96
1972-73 - Cincinnati Swords - 113
1973-74 - Rochester Americans - 97
1974-75 - Providence Reds - 98
1975-76 - Nova Scotia Voyageurs - 104
1976-77 - Nova Scotia Voyageurs - 110
1977-78 - Maine Mariners - 95
1978-79 - Maine Mariners - 103
1979-80 - New Haven Nighthawks - 101
1980-81 - Hershey Bears - 103
1981-82 - New Brunswick Hawks - 107
1982-83 - Rochester Americans - 101
1983-84 - Baltimore Skipjacks - 102
1984-85 - Binghamton Whalers - 112
1985-86 - Hershey Bears - 99
1986-87 - Sherbrooke Canadiens - 102
1987-88 - Hershey Bears - 105
1988-89 - Sherbrooke Canadiens - 103
1989-90 - Sherbrooke Canadiens - 102
1990-91 - Rochester Americans - 99
1991-92 - Fredericton Canadiens - 96
1992-93 - Binghamton Rangers - 124
1993-94 - St. John's Maple Leafs - 102
1994-95 - Albany River Rats - 109
1995-96 - Albany River Rats - 115
1996-97 - Philadelphia Phantoms - 111
Voittajat > Palkinnon aikana

1997-98 - Philadelphia Phantoms - 106
1998-99 - Providence Bruins - 120
1999-00 - Hartford Wolf Pack - 107
2000-01 - Worcester IceCats - 108
2001-02 - Bridgeport Sound Tigers - 98
2002-03 - Hamilton Bulldogs - 110
2003-04 - Milwaukee Admirals - 102
2004-05 - Rochester Americans - 112
2005-06 - Grand Rapids Griffins - 115
2006-07 - Hershey Bears - 114
2007-08 - Providence Bruins - 117
2008-09 - Manitoba Moose - 107
2009-10 - Hershey Bears - 123
2010-11 - Wilkes-Barre/Scranton Penguins - 117
2011-12 - Norfolk Admirals - 113
2012-13 - Providence Bruins - 105
2013-14 - Texas Stars - 106
2014-15 - Manchester Monarchs - 109
2015-16 - Toronto Marlies - 114
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Macgregor Kilpatrick Trophy
Käännös suomeksi
Lörrach

| Lörrach |
| --- | --- |
 Burg Rötteln kuuluu Lörrachin tunnetuimpiin nähtävyyksiin.
 vaakuna
 Lörrach
 Koordinaatit: 47°37′N, 07°40′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baden-Württemberg
Hallintopiiri:  Freiburg
Piirikunta:  Lörrach
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  39,37 km²
Korkeus:  272–560 m
Väkiluku (30.6.2022):  49 768
 – Väestötiheys:  1 264 as./km²
Postinumero:  79539–79541
Suuntanumero(t):  07621
 
 www.loerrach.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lörrach on kaupunki Baden-Württembergin osavaltiossa, lounaisessa Saksassa. Kaupunki on Lörrachin piirikunnan keskuskaupunki ja kuuluu Freiburgin hallintopiiriin. Kaupungissa oli kesäkuun 2022 lopussa 49 768 asukasta, ja sen pinta-ala on 39,4 neliökilometriä.
Lörrach sijaitsee alle viiden kilometrin päässä Ranskan, Saksan ja Sveitsin valtiorajojen kohtauspaikasta Schwarzwaldin metsäalueella. Lisäksi se kuuluu Baselin noin 760 000 asukkaan kolmikansalliseen metropolialueeseen.
Historia

Varhaisin tunnettu kirjallinen maininta Lörrachista (Lorracho) on peräisin vuodelta 1102. Vuonna 1452 Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Fredrik III vahvisti Lörrachille kauppaoikeudet. Ne teki mahdolliseksi kaupungin sijainti tärkeiden kauppareittien varrella.
Baden-Durlachin rajakreivi Friedrich VII Magnus myönsi Lörrachille kaupunkioikeudet 18. marraskuuta vuonna 1682. Jatkuvan ja sekasortoisen sotatilan vuoksi kaupunkioikeuksia ei kuitenkaan todettu toimiviksi ja ne vaipuivat nopeasti unohduksiin. Kaupunkioikeudet myönsi uudelleen rajakreivi Karl Friedrich saman vuoden kesäkuun 3. päivänä.
Ystävyyskaupungit

Sens (Ranska)
Senigallia (Italia)
Meerane (Saksa)
Chester (Iso-Britannia)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lörrach Wikimedia Commonsissa
Lörrachin kaupungin viralliset Internet-sivut (saksaksi)
Marija Litošenko

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto. Olympialaiset .Naisten käsipallo | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto. Olympialaiset .Naisten käsipallo | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto. Olympialaiset .Naisten käsipallo | Maa:   Neuvostoliitto> .Naisten käsipallo |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Montreal 1976 | joukkuekilpailu |  |
Marija Petrivna Litošenko (ven. Марія Петрівна Літошенко; s. 24. syyskuuta 1949 Kiova) on Neuvostoliittoa edustanut entinen käsipalloilija. Hän kilpaili vuoden 1976 kesäolympialaisissa Montrealissa ja kuului siellä kultaa voittaneeseen joukkueeseen.
Luettelo maailman käännetyimmistä kirjailijoista

Tämä on luettelo maailman käännetyimmistä kirjailijoista käännösten lukumäärän mukaan.
| Sija | Kirjailija | Kansallisuus | Lähtökieli | Kohdekielten lkm>  | Käännösten lkm>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Agatha Christie |  | englanti | 103 | 7 236 |
| 2. | Jules Verne |  | ranska | — | 4 751 |
| 3. | William Shakespeare |  | englanti | — | 4 296 |
| 4. | Enid Blyton |  | englanti | 90 | 3 924 |
| 5. | Barbara Cartland |  | englanti | 38 | 3 652 |
| 6. | Danielle Steel |  | englanti | 43 | 3 628 |
| 7. | Vladimir Lenin |  | venäjä | — | 3 593 |
| 8. | Hans Christian Andersen |  | tanska | — | 3 520 |
| 9. | Stephen King |  | englanti | — | 3 357 |
| 10. | Jacob Grimm |  | saksa | — | 2 977 |
| 11. | Wilhelm Grimm |  | saksa | — | 2 951 |
| 12. | Nora Roberts |  | englanti | — | 2 597 |
| 13. | Alexandre Dumas |  | ranska | ≈100 | 2 540 |
| 14. | Arthur Conan Doyle |  | englanti | — | 2 496 |
| 15. | Mark Twain |  | englanti | — | 2 431 |
| 16. | Fjodor Dostojevski |  | venäjä | >170 | 2 342 |
| 17. | Georges Simenon |  | — | — | 2 315 |
| 18. | Astrid Lindgren |  | ruotsi | 60–95 | 2 271 |
| 19. | Johannes Paavali II |  | — | — | 2 258 |
| 20. | René Goscinny |  | ranska | — | 2 234 |
| 21. | R. L. Stine |  | englanti | — | 2 222 |
| 22. | Jack London |  | englanti | — | 2 182 |
| 23. | Leo Tolstoi |  | venäjä | — | 2 178 |
| 24. | Isaac Asimov |  | englanti | — | 2 159 |
| 25. | Charles Dickens |  | englanti | — | 2 112 |
Marija Kutitonskaja

Marija Kutitonskaja.
Marija Ignatjevna Kutitonskaja (ven. Мария Игнатьевна Кутитонская, 23. helmikuuta 1856 Odessa – 14. toukokuuta 1887 Irkutsk) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki.
Marija Kutitonskaja syntyi aatelisperheeseen. Hän opiskeli naisten kymnaasissa ja työskenteli sen jälkeen Odessan kaupunginduumassa. Vuonna 1876 hän liittyi Ivan Kovalskin johtamaan vallankumoukselliseen narodnikkiryhmään. Kovalskin heinäkuussa 1878 saaman kuolemantuomion jälkeen Kutitonskaja pidätettiin, mutta päästettiin pian vapaaksi takuita vastaan. Toisen kerran hänet pidätettiin kesäkuussa 1879. Kutitonskaja tuomittiin 15 vuoden pakkotyörangaistukseen, jonka Odessan kenraalikuvernööri lievensi neljäksi vuodeksi. Rangaistuksensa hän suoritti Karan pakkotyövankilassa. Heinäkuussa 1882 tuomio muutettiin karkotukseksi ja hänet siirrettiin Taka-Baikalian Akšaan. Syyskuussa 1882 Kutitonskaja yritti murhata Taka-Baikalian kuvernöörin Luka Iljaševitšin poliittisten vankien epäinhimillisen kohtelun takia. Marraskuussa 1882 Tšitan sotaoikeus tuomitsi hänet kuolemaan hirttämällä, mutta Pietarissa tuomio muutettiin elinkautiseksi pakkotyöksi. Mahdollisen ”haitallisen vaikutuksen” takia Kutitonskajaa ei lähetetty Karaan, vaan hänet sijoitettiin Irkutskin vankilaan, jossa hän kuoli tuberkuloosiin.
Mamba

Mamba tarkoittaa seuraavia:
mambat (Dendroaspis), afrikkalainen käärmesuku
Mamba, suomalainen yhtye
mamba, Ranskassa kehitetty lautapeli.
Mamba, sukunimenä:
Pierre-Célestin Tshitoko Mamba (s. 1956), kinshasankongolainen katolinen piispa
Mamba, taiteilijanimenä:
DJ-Mamba, Suomessa toimiva afrikkalaissyntyinen DJ
Arto "Mamba" Koskinen, suomalainen muusikko
Abdissa "Mamba" Assefan, etiopialaissyntyinen suomalainen lyömäsoittaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Mamba”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Maharbek Hadartsev

Maharbek Hadartsev
Maharbek Hasbijevitš Hadartsev (s. 2. lokakuuta 1965) on entinen vapaapainija, joka edusti urallaan kansainvälisellä tasolla Neuvostoliittoa, "IVY:n joukkuetta", Venäjää ja Uzbekistania. Kansallisuudeltaan hän on osseetti. Hän hallitsi ylivoimaisesti 90 kilogramman painoluokkaa 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alkupuoliskolla.
Nuorempien ikäluokkien arvokisoissa kultamitaleita kahmineen Hadartsevin ensimmäiset aikuisten arvokilpailut olivat 1986 Budapestin MM-kilpailut, joissa hän voitti kultamitalin ja jätti itäsaksalaisen Torsten Wagnerin hopealle. Aiemmin saman vuoden keväällä hän oli voittanut sarjansa maailmancupissa. 1987 Hadartsev voitti EM- ja MM-kultaa, ja 1988 uran toisen Euroopan mestaruuden lisäksi olympiakultaa Soulin kisoista. Samana vuonna hän voitti myös maailmancupin ja FILA:n GP-gaalanturnauksen.
Hadartsev voitti MM-kultaa myös kolmena seuraavana vuonna. 1989 MM-kisojen finaalissa hän voitti yhdysvaltalaisen James Scherrin 3-0 ja 1990 niin ikään yhdysvaltalaisen Chris Campbellin pistein 1-0. 1991 hän voitti Varnan maailmanmestaruuden lisäksi kultaa myös EM-Stuttgartista, missä hän voitti loppuottelussa Unkarin Gabor Tothin. Seuraavana vuonna Toth oli jälleen vastassa loppuottelussa tämän kotimaassa käydyissä EM-kisoissa, mutta Hadartsev selviytyi jälleen voittajana. Barcelonan olympialaisissa Hadartsev voitti uransa toisen olympiakultansa. Hänen otteluidensa piste-ero oli melko huikea 25-2. Hän pudotti Campbellin välierissä ja voitti finaalissa Turkin Kenan Simsekin.
1993 Toronton MM-kisoissa Venäjää edustamaan siirtynyt Hadartsev jäi pronssille ja 1994 MM-Istanbulissa sekä 1995 MM-Atlantassa hopealle. 1995 Fribourgin EM-kisoista hän voitti vielä uransa viidennen Euroopan-mestaruuden, mikä jäi hänen uransa viimeiseksi arvokisavoitoksi. 1996 Budapestin EM-kisoissa Hadartsev jäi urallaan ensimmäistä kertaa arvokisamitalien ulkopuolelle sijoituttuaan kuudenneski. Kuitenkin vielä Atlantan olympialaisissa hän selvitti tiensä loppuotteluun, missä kuitenkin iranilainen kaksi edellistä MM-kultamitalia voittanut painoluokan uusi valtias Rasul Khadem Azghadi oli parempi.
Hadartsev otti osaa vielä 2000 Sydneyn olympialaisiin Uzbekistanin edustajana 85 kilogramman painoluokassa, missä voitti Turkin Ali Özenin mutta kärsi tappion Yang Hyung-Molle. Seuratasolla 178 senttimetrin pituinen ja 91 kilogramman painoinen Hadartsev edusti SKA Vladikavkazia.  Hänen valmentajanaan toimi Kazbek Dedikajev.
Aiheesta muualla

Maharbek Hadartsev FILA:n tietokannassa
Luettelo kansallisista postilaitoksista

Tämä on luettelo  Maailman postiliiton  jäsenmaiden postilaitoksista
Maikkulan koulu

| Maikkulan koulu |
| --- | --- |

Sijainti:  Maikkula, Oulu
Tyyppi:  yhtenäiskoulu
Perustettu:  2010
Rehtori:  Soile Krankkala
Luokat:  1–9
Oppilaita:  531
Verkkosivut
Maikkulan koulu on Oulussa sijaitseva yhtenäiskoulu, joka on perustettu vuonna 2010. Maikkulan yhtenäiskoulu kattaa peruskoulun kaikki vuosiluokat yhdestä yhdeksään. Vuosiluokat 1–6 saavat opetusta vuonna 1989 valmistuneessa Maikkulanraitin alakoulussa ja vuosiluokat 7–9 viereisessä kaksi vuotta myöhemmin valmistuneessa Maikkulan yläkoulussa. Koulun rehtorina toimii Soile Krankkala.
Majakanvartija (albumi)

| Majakanvartija Marko Haavisto & Poutahaukat |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 17. maaliskuuta 2010
 Tuottaja(t): Jukka Vierimaa Marko Haavisto & Poutahaukat
 Tyylilaji: poprock, country rock, iskelmä
 Kesto: 47.24
 Levy-yhtiö: Universal, Johanna
Marko Haaviston muut julkaisut
| Tuhannen kaipuun maa – parhaat 2009 | Majakanvartija 2010 | Luojalle rengiksi 2013 |
Majakanvartija on Marko Haavisto & Poutahaukat -yhtyeen seitsemäs pitkäsoitto, joka julkaistiin 17. maaliskuuta 2010.
Kappaleet

Kauas pois – 3.00
Hyvä on – 3.22
Etsin – 3.36
Jättiläinen – 3.51
Eropeli – 3.41
Yksi on liikaa, kymmenen liian vähän – 3.37
Löylynlyömä – 3.29
Tarzan – 3.42
Voimaa – 4.08
Lesti – 2.53
Tällainen mies – 4.05
Kahleet – 3.36
Majakanvartija – 4.24
Kokoonpano

Marko Haavisto – laulu, basso
Jouni Saario – kitara
Kai Järvinen – kitara
Samuli Halonen – rummut
Arvostelut

Soundi:
Aiheesta muualla

Majakanvartija discogs.com -sivustolla
Makinohara

| Makinohara (牧之原市) |
| --- | --- |
 Lentokone Shizuokan lentoasemalla
 lippu:  symboli
 Makinoharan sijainti Shizuokan prefektuurissa
 Makinohara
 Koordinaatit: 34°44′24″N, 138°13′29″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Chūbu, Tōkai
Prefektuuri:  Shizuokan prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  111,69 km²
Väkiluku (04/2020):  45 256
 – Väestötiheys:  405,2 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Teepensas
 – Kukka:  Jalohortensia
 
 https://www.city.makinohara.shizuoka.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Makinohara (jap. 牧之原市, Makinohara-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Shizuokan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin eteläosassa Tyynenmeren Suruganlahden rannikolla. Kaupungin pohjoisosat kuuluvat Makinoharan ylänköön. Asutus on keskittynyt Hagima- ja Katsumatajokien suille. Makinoharassa on 45 256 asukasta (huhtikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 111,69 neliökilometriä.
Makinoharan kaupunki perustettiin vuonna 2005 liittämällä yhteen Haibaran ja Sagaran maaseutukaupungit. Sagaran linna perustettiin alun perin 1500-luvun puolivälissä, ja myöhemmin Edo-kaudella Sagara kehittyi linnanaluskaupunkina, satamapaikkakuntana ja Shinanon provinssiin johtaneen tien varren postiasemana. Bakumatsun aikaan siitä tuli teen vientisatama teen viljelyn laajentuessa Makinoharan ylängöllä. Sen merkitys kuitenkin hiipui Ansei-Tōkain maanjäristyksen aiheuttamien tuhojen seurauksena. Nykyisin tärkeitä elinkeinoja ovat teen tuotannon lisäksi elektroniikkateollisuus ja autoteollisuus. Kaupungissa viljellään myös riisiä, kasviksia ja hedelmiä sekä harjoitetaan kalastusta ja vesiviljelyä.
Makinoharan nähtävyyksiin kuuluvat Kashiman ja Shizunamin uimarannat. Rakennettua kulttuuriperintöä edustavat historiallinen Ōkane-suvun asuintalo ja Heiden-jin buddhalainen temppeli, jossa säilytetään kansallisaarteeksi valittua keisari Shōmun kirjoittamaa asetusta. Osa Shizuokan lentoasemasta sijaitsee kaupungin alueella.
Kuvia

Makinoharan teeviljelmiä
Kaupungin historiallinen museo
Shizunamin uimarantaa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Makinohara Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Making a Sound

| Making a Sound Mikko Sipola |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 13. heinäkuuta 2012
 Formaatti: CD, Digitaalinen
 Tuottaja(t): Pekko Haimi, Aku Sinivalo 
 Tyylilaji: pop, rock
 Kesto: 41.06
 Levy-yhtiö: Universal Music
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 5.
Making a Sound on The Voice of Finland -laulukilpailun ensimmäisen tuotantokauden voittaneen Mikko Sipolan 13. heinäkuuta 2012 julkaistu esikoisalbumi. Albumi nousi julkaisunsa jälkeen Suomen virallisen albumilistan viidenneksi, mutta jo seuraavalla viikolla se putosi listan 19:nneksi. Yhteensä Making a Sound oli listalla vain kuusi viikkoa.
Albumilta julkaistiin kolme singleä, joista ensimmäinen ”Stuck Inside My Head” oli Sipolan The Voice of Finlandin esittämä, hänelle itselleen tehty kappale. ”Put Out the Fire” -single julkaistiin kesäkuussa 2012 ja ”Superman” lokakuussa 2012. Yksikään singleistä ei kuitenkaan sijoittunut listoille.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | There She Goes Again | Linda Dalla Ca', Patrik Magnusson, Johan Ramström, Ellen T. | 3.40 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Put Out the Fire | Per Aldeheim, Tobias Norberg | 3.24 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Superman | Samu Haber, Kate Arkhurst, Vince Pizzinga | 3.49 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Stuck Inside My Head | Ellen T, Eric Palmqwist, Art Sacamano | 3.34 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | What If I | Nalle Ahlstedt, Per Hed, Erik Bernholm, Mats Tärnfors | 3.41 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Make a Sound | Mitch Allan, Steven McMorran, Harry Sommerdahl | 4.10 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | No Stopping You | Eagle-Eye Cherry, Mats Valentin | 3.38 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | There You Are | Anders Johansson, Thomas Gustafsson, Hugo Lira, Negin Djafari, Ian-Paolo Lira | 3.30 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | If Only for Tonight | Patric Sarin, Peter Månsson, Steve Lee | 3.48 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | The Knife | Christoph Masbaum, Michelle Leonard, Rufus Martin | 3.30 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Beat the Winter | Christoph Masbaum, Michelle Leonard, Iain Archer | 4.31 |  |  |  |  |  |  |
| Spotify-version bonuskappale |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Breathe Without You | 3.38 |  |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

Rumba:
Majakanvartijan uni

| Majakanvartijan uni Ville Leinonen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2009
 Julkaistu: 24. helmikuuta 2010
 Tuottaja(t): Janne Lastumäki
 Tyylilaji: taiderock, kokeellinen musiikki
 Kesto: 49.08
 Levy-yhtiö: Sound of Finland
Listasijoitukset
  31.
Ville Leinosen muut julkaisut
| Ville Leinosen Unilehto 2008 | Majakanvartijan uni 2010 | Auringonsäde / Pommisuoja 2011 |
Majakanvartijan uni on suomalaismuusikko Ville Leinosen studioalbumi, joka julkaistiin 24. helmikuuta 2010. Kyseessä on Leinosen ensimmäinen omia sävellyksiä sisältävä sooloalbumi sitten Suudelmitar -levyn (2004).
28. lokakuuta 2009 julkaistiin 100 kappaleen numeroitu promo-single Mal Du Soley, jonka kaikki kannet on Leinonen itse taiteillut. Kappaleesta L'ancre, La Croix, Le cœur kuvattiin musiikkivideo.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 31.
Kappaleet

Lotion Da Vie – 1.12
Majakanvartijan uni – 5.13
Tai vaan toi von taa  – 3.18
L'ancre, La Croix, Le Coeur  – 6.53
((( ))) – 1.27
Sumunummienunilillukka – 3.08
Nexynyt 'Luuvia' Texään – 6.14
Jäänsärkijä M/S Ratkaisu – 6.43
N 61° 28' 16.95" E 23° 47' 7.24" – 1.04
Tiikeri-ni (chant) – 4.20
Mal du Soley – 6.28
Pääkallopaikalla – 3.08
Kokoonpano

Ville Leinonen – laulu
Islaja – laulu
Rakkauden Äänet – kuoro
Arvostelut

Desibeli.net:
Rumba:
Soundi:
Aiheesta muualla

Albumi Sound Of Finlandin sivuilla
Videonäytteitä albumin äänityksistä
Majakanvartijan uni Myspacessa (englanniksi)