stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kukouri Mobile Entertainment

| Kukouri |
| --- | --- |
Perustettu:  2011
Toimitusjohtaja:  Petri Piipari
Kotipaikka:  Kotka, Suomi
Liikevaihto:   698 000 € (2020)
Liikevoitto:   −196 000 € (2020)
Kotisivu:  kukouri.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kukouri Mobile Entertainment on suomalainen peliyhtiö, joka kehittää pelejä ensisijaisesti mobiililaitteisiin. Yhtiön kotipaikka sijaitsee Kotkassa ja toimitusjohtaja on Petri Piipari.
Nykyään suljetun Pixel Worldsin logo
Kukouri ilmoitti marraskuussa 2024 sulkevansa Pixel Worlds -pelin serverit kokonaan vuoden loppuun mennessä. Tammikuussa 2025 Kukouri kertoi myyneensä Pixel Worldsin sekä Tiny Troopers pelisarjan immateriaalioikeudet Social First Oy:lle.
Monia Kukourissa alusta asti olleita työntekijöitä siirtyi Social Firstiin ennen Pixel Worldsin sulkemista. Kukouri Mobile Entertainmentin sivut ovat myös suljettu pysyvästi. Kun avaa sivut heti ekana tulee teksti "This website has been shut down. Thanks for all the years. - Kukouri Team". Kukouri ei ole kaikesta tästä huolimatta kuitenkaan jättänyt mitään virallista tiedotetta yrityksen lopettamisesta (Helmikuussa 2025).
Kukouri Mobile Entertainmentin yksi perustajista sekä entinen toimitusjohtaja Kim Soares on nykyinen Social First Oy:n toimitusjohtaja sekä perustaja.
Pelit

Pixel Worlds (Toiminnassa vuosina 2017-2024)
Monsterrific (Ei toiminnassa)
Tiny Troopers -pelisarja
Aiheesta muualla

Viralliset verkkosivut
Eläinten kapina (vuoden 1954 elokuva)

| Eläinten kapina> Animal Farm |
| --- | --- |

Ohjaaja:  John Halas Joy Batchelor
Käsikirjoittaja:  John Halas Joy Batchelor Borden Mace Lothar Wolff
Perustuu:  George Orwellin romaaniin Eläinten vallankumous
Tuottaja:  John Halas Joy Batchelor
Säveltäjä:  Mátyás Seiber
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Halas and Batchelor
Levittäjä:  Distributors Corporation of America Netflix
Ensi-ilta:   29. joulukuuta 1954  4. toukokuuta 1956
Kesto:  73 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Eläinten kapina (Animal Farm, televisioesityksessä myös nimellä Eläinten vallankumous) on vuonna 1954 valmistunut brittiläinen animaatioelokuva. Se oli ensimmäinen elokuvasovitus George Orwellin satiirisesta romaanista Eläinten vallankumous (1945) ja samalla Britannian ensimmäinen pitkä animaatioelokuva. Elokuvan tuotti ja ohjasi pariskunta John Halas ja Joy Batchelor. Halas oli syntyjään unkarilainen ja Batchelor brittiläinen. Tuotannon taustalla oli yhdysvaltalainen uutisfilmien tuottaja Louis de Rochemont.
Yhdysvaltain tiedustelupalvelu CIA rahoitti salaa elokuvan tuotantoa, koska sen katsottiin tukevan kommunismin vastaista taistelua kylmässä sodassa. CIA-rahoitus järjestettiin välikäsien kautta, ja ilmeisesti edes Halas ja Batchelor eivät olleet siitä tietoisia. CIA-agentti E. Howard Hunt kertoi myöhemmin muistelmissaan, että Orwellin kuoltua vuonna 1950 hän oli pehmittänyt tämän leskeä Sonia Orwellia saadakseen Eläinten vallankumouksen elokuvausoikeudet. Elokuvaa tehtiin kolme vuotta, ja sen tekemiseen osallistui sata brittiläistä ja yhdysvaltalaista animaattoria. Ilmeisesti rahoittajan toiveesta tarinan loppu muutettiin: elokuva päättyy Napoleon-sian diktatuurin kukistumiseen, toisin kuin Orwellin kirja.
Maurice Denham ääninäyttelee elokuvassa kaikkia eläinhahmoja ja kertojana on Gordon Heath. Kirjasta tuttu vallankumouslaulu ”Englannin eläimet” (Beasts of England) on elokuvassa muutettu sanattomaksi hymniksi.lähde?
Televisioesitykset Suomessa

Suomen televisiossa elokuva on esitetty vuosina 1971, 1984, 1991, 2018 ja 2020. Vuoden 1984 televisioesityksessä elokuvasta esitettiin suomenkielinen versio, jossa alkuperäisen ääniraidan päälle oli laitettu näyttelijä Risto Mäkelän esittämä suomenkielinen kerronta.
Naksoslaisten sfinksi

| Naksoslaisten sfinksi |
| --- | --- |
 Naksoslaisten sfinksi.
Nimi:  Naksoslaisten sfinksi
Valmistumisvuosi:  n. 570–560 eaa.
Taiteenlaji:  veistos
Materiaali:  naksoslainen marmori
Korkeus:  2,22 m
Sijainti:  Delfoin arkeologinen museo, Delfoí, Kreikka
Koordinaatit:  38°28′49″N 22°29′59″E﻿ / ﻿38.4802993°N 22.49981999°E﻿ / 38.4802993; 22.49981999
Naksoslaisten sfinksi on sfinksiä esittävä antiikin kreikkalainen marmoriveistos Delfoin pyhäkköalueelta. Sen pystyttivät naksoslaiset ja se on veistetty arkaaisella kaudella noin vuonna 570–560 eaa. Nykyisin veistos on sijoitettu Delfoin arkeologiseen museoon.
Veistos edustaa puhdasta arkaaista tyyliä ja esittää istuvaa sfinksiä eli olentoa, jolla on naisen pää, linnun rinta ja siivet, ja muutoin leijonan vartalo. Varsinaisen veistoksen korkeus on 2,22 metriä ja se on tehty naksoslaisesta marmorista. Se oli sijoitettu noin 10–12 metriä korkean joonialaista tyyliä edustaneen pylvään päähän heti Apollonin temppelin itäpuolelle, missä se toimi Delfoin pyhäkköalueen vartijana ja samalla edusti naksoslaisten valtaa ja voimaa.
Sfinksi löydettiin Delfoin arkeologisten kaivausten yhteydessä. Ensimmäiset osat löytyivät vuonna 1861, mutta peittyivät vuoden 1870 maanjäristyksessä ja löydettiin uudelleen vuonna 1893. Veistoksen pää löydettiin tällä välillä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Naksoslaisten sfinksi Wikimedia Commonsissa
Phil Davis

Phil Davis (4. maaliskuuta 1906 – 16. joulukuuta 1964) oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä ja kuvittaja. Hän syntyi St. Louisissa, Missourissa. Ollessaan mainospiirtäjänä hän teki samalla eri lehtiin kuvituksia ja kansia. Vuonna 1933 hän tapasi St. Louisissa Lee Falkin. Lee Falk loi King Features Syndicatelle sarjakuvan Taika-Jim (engl. Mandrake the Magician) yhdessä Phil Davisin kanssa.
Phil Davis piirsi Taika-Jimiä ilmeikkään naivistiseen tyyliin, jossa oli vaikutteita aikakauden art decosta. Varsinkin sunnuntaisivut olivat erityisen vaikuttavia, kun Davis kuvitti Falkin kirjoittamia fantasiaseikkailuja. Toisen maailmansodan aikana hänen vaimonsa Martha avusti päivittäisen sarjakuvan teossa. Sodan jälkeen sarjan taiteellinen taso ei kuitenkaan enää noussut aikaisemmalle tasolle.
Davis piirsi Taika-Jimiä kuolemaansa saakka, jonka jälkeen sarjan piirtämistä jatkoi Fred Fredericks.
Aiheesta muualla

Taika-Jim - Mandrake the Magician (Arkistoitu – Internet Archive)
Maaron, Taika-Jim
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Israel  Yhdysvallat  Alankomaat  Portugali 
Henkilöt:  Trove 
Muut:  Europeana  IdRef
Jhené Aiko

| Jhené Aiko |
| --- | --- |
 Jhené Aiko, 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. maaliskuuta 1988 (ikä 36) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä
Muusikko
Tyylilajit:  rap, popmusiikki, rhythm and blues, soul, alternative R&B, neo soul ja nykyaikainen R&B 
Levy-yhtiöt:  Def Jam Recordings, Epic Records ja The Ultimate Group 
Aiheesta muualla
www.jheneaiko.com ja jheneistakingatrip.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jhené Aiko Efuru Chilombo (s. 16. maaliskuuta 1988 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä.
Ura

Aiko sai levytyssopimuksen 12-vuotiaana, mutta 16-vuotiaana hän halusi purkaa sopimuksen, sillä hän halusi suorittaa koulunsa loppuun. Vuonna 2011 Aiko julkaisi itsenäisesti mixtapen Sailing Soul(s). Tämän jälkeen hän teki levytyssopimuksen Def Jam Recordings -levy-yhtiön kanssa. Virallinen debyyttialbumi Souled Out ilmestyi 8. syyskuuta 2014. Vuonna 2015 Aikolla oli kolme Grammy-palkintoehdokkuutta.
Aiko on tehnyt yhteistyötä muun muassa Chris Brownin, Draken, Big Seanin ja Commonin kanssa.
Elämä

Aiko syntyi Los Angelesissa vanhemmilleen Christina Yamamotolle ja Karamo Chilombolle. Hänellä on kolme isoveljeä, kolme isosiskoa ja yksi pikkusisko. Isoveli Miyagi kuoli vuonna 2012 aivosyöpään. Aikolla on kaksi lasta, tytär Namiko Love Browner laulaja O'Ryanin kanssa, ja poika Noah Hasani laulajan Big Seanin kanssa.
Studioalbumit

Souled Out (2014)
Trip (2017)
Chilombo (2020)
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Muut:  Europeana  IdRef
Lorenzo Odone

Lorenzo Michael Murphy Odone (29. toukokuuta 1978 – 30. toukokuuta 2008) oli yhdysvaltalainen henkilö, joka tuli kuuluisaksi sairastuttuaan nuorena adrenoleukodystrofiaan eli ALD-tautiin, joka diagnosoitiin hänen ollessaan viisivuotias. Sairauden seurauksena Lorenzo menetti liikunta- ja puhekykynsä eikä pystynyt nielemään. Hänen vanhempansa Augusto ja Michaela alkoivat tutkia sairautta ja kehittivät myöhemmin Lorenzon öljyksi nimetyn hoitokeinon, joka tehosi sairauteen osittain. 14-vuotiaana Lorenzo pystyi jo osittain nielemään itse ja kommunikoimaan silmää vinkkaamalla ja vastaamaan kyllä tai ei. Ajan kuluessa Lorenzo kuitenkin halvaantui lähes täysin.
Lorenzon vaiheista tehtiin myöhemmin Lorenzon öljy -niminen elokuva vuonna 1992. Elokuvan on ohjannut George Miller ja pääosia näyttelevät Nick Nolte, Peter Ustinov, Susan Sarandon ja Zack O'Malley Greenburg. Elokuva sijoittuu 1980-luvulle, ja kertoo Lorenzon vanhempien pyrkimyksestä etsiä parannusta ALD-tautiin.
Lorenzo kuoli vuonna 2008 päivä 30-vuotissyntymäpäivänsä jälkeen aspiraatiokeuhkokuumeen aiheuttamiin komplikaatioihin ruoan juututtua hänen keuhkoihinsa.
Pajevonys

| Pajevonys |
| --- | --- |
 Johannes Kastajan roomalaiskatolilainen kirkko Pajevonysissa.
 vaakuna
 Pajevonys
 Koordinaatit: 54°31′52″N, 22°49′41″E 
Valtio:   Liettua
Lääni:  Marijampolė
Kunnallispiiri:  Vilkaviškisin kunnallispiiri
Väkiluku (2001):  576 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pajevonys on kauppala Lounais-Liettuassa, Marijampolėn läänissä, Vilkaviškisin kunnallispiirissä lähellä Venäjän (Kaliningradin alue) ja Puolan rajaa. Vuonna 2001 kauppalassa asui 576 asukasta.
Ohjaspenta

| Ohjaspenta |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Pennat Nemipteridae
Suku::  Scolopsis
Laji::  frenatus
Kaksiosainen nimi
 Scolopsis frenatus  (Cuvier, 1830) 
Katso myös
   Ohjaspenta Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ohjaspenta (Scolopsis frenatus) on pentoihin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö

Ohjaspenta kasvaa noin 20 cm pitkäksi. Sen vartalo on pitkittäissuunnassa keltamustaraitainen.
Alkuperä

Ohjaspenta elää luonnossa indopasifisella merialueella.
Käyttäytyminen

Ohjaspenta on rauhallinen ja seuloo pohjahiekasta äyriäisiä ja matoja ruoakseen.
Ravinto

Ohjaspennat syövät lihapitoista ruokaa.
Aiheesta muualla

Scolopsis frenatus (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Scolopsis frenata:  Wikidata: Q2538698  BOLD: 750826  CoL: 4VSTH  FishBase: 5887  GBIF: 6168985  iNaturalist: 341859  IRMNG: 11889243  ITIS: 551000  IUCN: 123441501  NCBI: 1141930  OBIS: 712734  Open Tree of Life: 700781  WoRMS: 712734 
Scolopsides frenatus:  Wikidata: Q28798173  CoL: 4VSS7  GBIF: 2380109  IRMNG: 11019102  WoRMS: 321281
Kent Henry

Kent Henry
Kent Henry (5. huhtikuuta 1948 Hollywood, Kalifornia – 18. maaliskuuta 2009 Portland, Oregon), syntymänimeltään Henry Plischke, oli yhdysvaltalainen kitaristi, joka parhaiten muistetaan Blues Imagen ja Steppenwolfin kitaristina.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana
Rukla

| Rukla |
| --- | --- |

 vaakuna
 Rukla
 Koordinaatit: 55°03′10″N, 24°22′40″E 
Valtio:   Liettua
Lääni:  Kaunas
Kunnallispiiri:  Jonavan kunnallispiiri
Väkiluku (2001):  2 376 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rukla on kauppala keskisessä Liettuassa, Jonavan kunnallispiirissa, Kaunasin läänissä Neris-joen rannalla. Vuonna 2001 kauppalassa asui 2 376 asukasta.
Kuvia

Tie 143 (Jonava - Elektrėnai) Ruklan kohdalla.
Ruklan keskustaa.
Ruklan keskustaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rukla Wikimedia Commonsissa
OHL

| Ontario Hockey League |
| --- | --- |

Laji:  jääkiekko
Maa(t):   Kanada  Yhdysvallat
Perustettu:  1974
Edeltäjä:  Ontario Hockey Association
Joukkueita:  20
Hallitseva mestari:  Guelph Storm
Eniten mestaruuksia:  Oshawa Generals (13)
TV:  Rogers Sportsnet, Cogeco Sports
Aiheesta muualla
OHL (englanniksi)
Kauden 2005–2006 avauksessa vastakkain Saginaw Spirit ja Plymouth Whalers.
OHL eli Ontario Hockey League on yksi Pohjois-Amerikan kolmesta pääjunioriliigasta, jotka yhdessä muodostavat Canadian Hockey Leaguen. Muut kaksi ovat WHL ja QMJHL. OHL on tarkoitettu 15–20-vuotiaille pelaajille. Suurin osa joukkueista on Ontariosta Kanadasta, mutta mukana on myös joukkueita Yhdysvaltojen puolelta Pennsylvaniasta ja Michiganista. Kaudella 2006–2007 OHL:n tähdistöottelu pelattiin ensimmäistä kertaa Kanadan ulkopuolella Saginaw'ssa Michiganissa. Liigan toistaiseksi menestynein joukkue on Oshawa Generals, joka on voittanut 13 OHL-mestaruutta.
Liigassa on 20 joukkuetta, jotka pelaavat itäisessä ja läntisessä konferenssissa, joissa molemmissa on kaksi viiden joukkueen divisioonaa.
Sarjan mestaruuspalkinto on J. Ross Robertson Cup. OHL:n voittaja osallistuu myös Memorial Cupiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta OHL Wikimedia Commonsissa
| Itäinen konferenssi | Itäinen konferenssi | Läntinen konferenssi | Läntinen konferenssi |
| --- | --- | --- | --- |
| Itäinen | Keskinen | Keskilänsi | Läntinen |
| Belleville Bulls | Barrie Colts | Erie Otters | Flint Firebirds |
| Kingston Frontenacs | North Bay Battalion | Guelph Storm | Saginaw Spirit |
| Oshawa Generals | Mississauga Steelheads | Kitchener Rangers | Sarnia Sting |
| Ottawa 67's | Niagara IceDogs | London Knights | Sault Ste. Marie Greyhounds |
| Peterborough Petes | Sudbury Wolves | Owen Sound Attack | Windsor Spitfires |
Pohjois-Amerikan juniorijääkiekon sarjat
| --- | --- |
Kanada: Major Junior: CHL (WHL | OHL | LHJMQ)  Junior A: CJHL (AJHL | BCHL | CenJHL | LHJAAAQ | MJHL | MJAHL | NOJHL | OJHL | SJHL | SIJHL)  Junior B: CalJHL | CapJHL | CWJHL | EOJHL | GOJHL | HJBHL | IJHL | KJHL | KIJHL | LHC | LHJBSL | LHJBB | LHJEM | LHJLSL | LHJLL | LHJM | LHJR | LHJSLSJ | NBJBHL | NEAJHL | NWJHL;| NSJHL | PIJHL | PJHL; | SJJHL | TBJBHL | VIJHL  Junior C: CalJCHL | COJCHL | EOJCHL | EBJCHL | GMOHL | GLJHL | HTJHL | Hockey North | LHJBF | LHJRS | NBJCHL | NDJCHL | NJHL | NSJCHL | PEIMJHL | SJCHL | SOJHL | WOJCHL  Itsenäiset: GMHL | MMJHL
Yhdysvallat: Tier I: United States Hockey League  Tier II: North American Hockey League  Tier III A: AJHL | CSHL | EJHL | MJHL | NorPac | WSHL  Tier III B: CHA | EmJHL | GLJHL | MetJHL | SEJHL  Itsenäiset: IJHL | NJHL
OHL-joukkueiden sijainnit
Paionioksen Nike

| Paionioksen Nike |
| --- | --- |
 Paionioksen Nike.
Nimi:  Paionioksen Nike
Tekijä:  Paionios
Valmistumisvuosi:  n. 425–420 eaa.
Taiteenlaji:  veistos
Teostyyppi:  patsas
Materiaali:  paroslainen marmori
Korkeus:  1,98 m
Sijainti:  Olympian arkeologinen museo, Archaía Olympía, Kreikka
Paionioksen Nike on Paionioksen veistämä voitonjumalatar Nikeä esittävä antiikin kreikkalainen veistos. Se on tehty klassisella kaudella noin vuonna 425–420 eaa. Veistos sijaitsi Olympian pyhäkköalueella ja on nykyisin sijoitettu Olympian arkeologiseen museoon.
Ennallistuspiirros veistoksesta.
Veistoksen jalustassa olevan piirtokirjoituksen mukaan se on tehty juhlistamaan messenialaisten ja naupaktoslaisten voittoa sodassa. Kyseessä on joko voitto  spartalaisista Olpain taistelussa tai Pyloksen ja Sfakterian vapauttaminen spartalaisten vallasta, mitkä kummatkin tapahtuivat ateenalaisten avustuksella 426–425 eaa. Pausaniaan mukaan piirtokirjoituksessa ei kuitenkaan mainita voiton kohdetta siksi, että messenialaiset pelkäsivät spartalaisia eivätkä halunneet kehuskella voittaneensa nämä.
Veistos esittää siivekästä voitonjumalatarta, jonka peplos liehuu tuulessa. Teos on kuitenkin pahoin vaurioitunut, ja muun muassa sen kasvot, kaula, siivet ja osa käsistä puuttuvat. Veistos on tehty paroslaisesta marmorista ja sen korkeus on noin 1,98 metriä. Se on alun perin ollut sijoitettu Olympian suuren Zeuksen temppelin kaakkoiskulman edustalle noin 6 metriä korkean kolmikulmaisen pylvään päähään. Veistos löytyi saksalaisten suorittamissa Olympian arkeologisissa kaivauksissa 1875–1876. Se on entistetty useasta osasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paionioksen Nike Wikimedia Commonsissa
Liisa Lääveri

Liisa Lääveri (s. 1948) on suomalainen laulaja ja toimittaja, joka tunnetaan lastenmusiikin esittäjänä sekä pitkästä urastaan Yleisradiossa.
1960-luvun puolivälissä Oulun tyttölyseota käynyt Lääveri otettiin laulajaksi oululaiseen Pomfelis-nimiseen folkyhtyeeseen, jonka muut jäsenet olivat Matti Partanen ja Jouni Suistola. Yhtyeen esikuva oli yhdysvaltalainen Peter, Paul and Mary.
Lääveri oli 1970-luvulla mukana lastenmusiikkiin ja kansanlauluihin erikoistuneissa lauluyhtyeissä Ykä, Matti ja Liisa sekä Ykä, Risto ja Liisa, joiden muut jäsenet olivat Yrjö Mattila, Risto Suurla ja Matti Kontio. Ykä, Matti ja Liisa levytti albumit Jouten (1971) ja Kissapa Uu (1977); Ykä, Risto, Liisa ja lapset teki albumin Musabusa (1974). Lääveri on mukana lukuisilla muillakin 1970- ja 1980-lukujen lastenmusiikkialbumeilla ja teki useita albumeja muun muassa Paroni Paakkunaisen kanssa.
Liisa Lääveri toimi pitkään Yleisradion toimittajana ensin Helsingissä ja vuodesta 1983 Oulu Radiossa, josta jäi eläkkeelle 2009. Helsingin-vuosinaan Lääveri juonsi muun muassa television Iltatähti-musiikkiohjelmaa sekä radion Rock-viikkoa ja Nuorten sävellahjaa.
Lääveri on toiminut 1980-luvulta alkaen oululaisten kehitysvammaisten musiikkiryhmä Estottomien ohjaajana. Vuonna 2003 hänet palkittiin näistä ansioista Nuorten Ystävät ry:n mitalilla.
Mukana albumeilla

Liisa Lääveri esiintyy laulajana ainakin seuraavilla albumeilla:
Jouten (1971)
Hyvässä seurassa 5 (1971)
Musabusa (1974)
Kissapa Uu (1977)
Lapsellista (1979)
Lapsille (1979)
Täti Monika (1979)
Kolme iloista rosvoa – Kasper, Jesper ja Joonatan (1979)
Perinteiset lastenlaulut (1979)
Suosituimmat eläinlaulut (1979)
Muksujen musaboksi (1979)
Liirum laarum (1979)
Mörköooppera (1980)
Pikka, pikku pikku akka (1980)
Peikkometsä (1982)
Kardemumman orkesteri ja kuoro – Kardemumman rosvot (2×LP, 1982)
Putte-Possun huviretki (1983)
Mörri-Möykyn suvi (1983)
Nukkumatin suosikit – 20 toivottua iltalaulua (1983)
Kaksi rantaa (1984)
Lasten toivekonsertti – 100 suosittua (1984)
Hyppelihiiri myökki-pyökki-metsässä 1 ja 2, (1987)
Kupperkeikku (1989)
Robottirock (1992)
Lähdetään Korkeasaareen (1998)
Kaikkien aikojen paras lastenlevy (3×CD, 2008)
Kultaiset lastenlaulut (4×CD, 2011)
Aiheesta muualla

Liisa Lääveri Suomen äänitearkistossa[vanhentunut linkki]
Liisa Lääveri Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz
Elias Howe

| Elias Howe> Elias Howe Jr. |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. heinäkuuta 1819 Spencer, Massachusetts
Kuollut: 3. lokakuuta 1867 (48 vuotta) Brooklyn, New York
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Vanhemmat:  Elias Howe ja Polly (Bemis) Howe
Puoliso:  Elizabeth Jennings Ames (vih. 1841; ero. 1850) Elizabeth Jennings Ames (k. 1890)
Lapset:  Jane Robinson Howe, Simon Ames Howe, Julia Maria Howe
Muut tiedot
Koulutus: oppisopimuskoulutuksessa mekaanikkona ja koneenkäyttäjänä
Merkittävät teokset: ompelukone
Tunnustukset:  Gold Medal, Paris Exposition of 1867, Légion d'honneur (Ranska)
 Nimikirjoitus
Elias Howe Jr. (/haʊ/; 9. heinäkuuta 1819 Spencer, Massachusetts – 3. lokakuuta 1867 Brooklyn, New York) oli yhdysvaltalainen keksijä, joka tunnetaan parhaiten nykyaikaisen lukkotikkiompelukoneen kehittämisestä.
Elämäkerta

Elias Howe Jr. syntyi 9. heinäkuuta 1819 Massachusettsin Spencerissä, missä hän vietti lapsuutensa ja varhaisen aikuisikänsä. Howe oli kiinnostunut koneista lapsuudesta lähtien ja sai koulutuksensa tekstiilitehtaalla, minkä ansiosta hänestä tuli taitava koneenkäyttäjä ja mekaanikko. Vuoden 1837 finanssikriisin jälkeen Howe jäi työttömäksi ja muutti Massachusettsin Cambridgeen. Hän kuuli ompelukoneesta ensimmäisen kerran työskennellessään Bostonissa Ari Davisin kanssa. Davis uskoi, että toimivan ompelukoneen keksijä voisi ansaita omaisuuden, vaikka aiemmat yritykset olivat kaatuneet joko työnsä puolesta pelänneiden räätälien vastatoimiin tai yksinkertaisesti laitteiden toimimattomuuteen.
1840-luvun alussa Howe sairastui ja hänen työpajansa paloi, minkä jälkeen hänen vaimonsa alkoi elättää perhettä ompelijana. Tarkkaillessaan häntä töissä Howe tajusi, ettei mikään senaikainen kone pystynyt toistamaan käden ja käsivarsien liikkeitä ompelussa ihmisen tavoin. Huhtikuuhun 1845 mennessä Howe sai kehitetyksi käytännöllisen, lukkotikkiperiaatteella toimivan ompelukoneen, jolle myönnettiin patentti vuonna 1846.
Patentista huolimatta Howella oli vaikeuksia löytää sijoittajia Yhdysvalloista rahoittamaan keksintönsä tuotantoa, joten hän myi patenttioikeudet Englannissa 250 punnalla lontoolaiselle William Thomasille, joka omisti korsetteja, sateenvarjoja ja kenkiä valmistavan tehtaan. Howe muutti Englantiin ja työskenteli viiden punnan viikkopalkalla parantaakseen konettaan, mutta palasi myöhemmin lähes rahattomana Yhdysvaltoihin. Pian paluun jälkeen hänen vaimonsa kuoli. Lisäksi Howe sai huomata, että jotkut olivat alkaneet valmistaa Yhdysvalloissa hänen keksintönsä kaltaisia ompelukoneita, mistä seurasi viiden vuoden oikeustaistelu. Howe voitti ja sai huomattavia lisenssimaksuja plagioijilta, joiden joukkoon kuului myös Isaac Merritt Singer.
Vuonna 1865 Howe perusti Connecticutin Bridgeportiin Howe Machine Company -nimisen yrityksen. Hänen ompelukoneensa voitti kultamitalin Pariisin maailmannäyttelyssä vuonna 1867, ja samana vuonna Ranskan keisari Napoleon III myönsi Howelle Kunnialegioonan tunnustuksen osoituksena hänen ansioistaan. Howe kuoli 48-vuotiaana vuonna 1867, samana vuonna, kun hänen ompelukoneensa patentti raukesi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elias Howe Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat 
Taiteenala:  Musée d'Orsay  Photographers' Identities 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef 
Howen muistoa kunnioittava postimerkki vuodelta 1940.
Dr Pepper Snapple Group

| Dr Pepper Snapple Group |
| --- | --- |

ISIN:  US26138E1091
Perustettu:  7. toukokuuta 2008
Toimitusjohtaja:  Larry Young
Tuotteet:  Dr Pepper Snapple A&W 7 Up Schweppes Sunkist Canada Dry Mott's Hawaiian Punch Muita juomia
Nettotulos:   624,0 milj. USD (2013)   629,0  milj. USD (2012) 
Henkilöstö:  19 000 (2010)
Kotisivu:  drpeppersnapplegroup.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dr Pepper Snapple Group (tunnettiin myös nimellä Dr Pepper/7up Inc.) oli yhdysvaltalainen monikansallinen virvoitusjuomayhtiö, jonka kotipaikka oli Planossa, Texasissa, ja heinäkuusta 2018 lähtien se on julkisesti noteeratun Keurig Dr Pepperin liiketoimintayksikkö.
Aiemmin Cadbury Schweppes Americas Beverages, osa Cadbury Schweppesiä, erotettiin 5. toukokuuta 2008 Cadbury Schweppesistä nimellä Dr Pepper Snapple Group, ja sen osakkeet alkoivat käydä kauppaa 7. toukokuuta 2008 NYSE:ssä nimellä "DPS". Loput Cadbury Schweppesistä muuttuvat Cadburyksi, makeiskonserniksi 5. toukokuuta 2008.
9. heinäkuuta 2018 Keurig Green Mountain osti Dr Pepper Snapple Groupin, ja siitä tuli Keurig Dr Pepper; seuraavana päivänä sulautunut yritys aloitti kaupankäynnin uudelleen NYSE:ssä nimellä "KDP".
Tuotteita

Dr Pepper
Snapple
A&W
7 Up
Schweppes
Sunkist
Canada Dry
Mott's
Hawaiian Punch
Gini
Hires
RC Cola
Squirt
Stewart’s Fountain Classics
Sun Drop
Vernors
Welch’s
Wink
Yoo-hoo
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dr Pepper Snapple Group Wikimedia Commonsissa
Dr Pepper Snapple Group
Grupo Peñafiel