stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alcoutim

| Alcoutim |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Alcoutimin sijainti Portugalissa.
Valtio:  Portugali
Alue:  Algarve
Ala-alue:  Algarve
Piiri:  Faron piiri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  575,36 km²
Väkiluku (2011):  2 917
 – Väestötiheys:  5,1 as./km²
 
 www.cm-alcoutim.pt 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Alcoutim on kunta Algarven alueella Portugalin eteläosassa, Espanjan rajalla. Kunta kattaa 575,36 km² ja sen alueella on 2 917 asukasta, mikä tekee siitä maan harvaanasutuimman kunnan.lähde? Sen hallinnollinen keskus sijaitsee Alcoutimin kylässä, Guadiana-joen rannalla vastapäätä Espanjan rajaa.
Pohjoisessa Alcoutimin naapurina on Mértolan kunta, idässä Espanjan Huelvan maakunta, kaakossa Castro Marim, lounaassa Tavira ja lännessä Loulé ja Almodôvar.
Kaupungissa sijaitsee historiallinen maurilainen Alcoutimin linna (Castelo de Alcoutim).
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Faron piirin kunnat
Albufeira
Alcoutim
Aljezur
Castro Marim
Faro
Lagoa
Lagos
Loulé
Monchique
Monte Gordo
Olhão
Portimão
São Brás de Alportel
Silves
Tavira
Vila do Bispo
Vila Real de Santo António
André Cayatte

| André Cayatte |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Marcel Truc
Syntynyt: 3. helmikuuta 1909 Carcassonne, Ranska
Kuollut: 6. helmikuuta 1989 Pariisi, Ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
André Cayatte (s. 3. helmikuuta 1909 Carcassonne, Ranska – 6. helmikuuta 1989 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän voitti kultaisen leijonan 1950 ohjauksestaan elokuvaan Oikeus on tapahtunut ja 1960 elokuvaan Yli rajojen. Alun perin hän opiskeli lakialaa, mutta jätti sen 1938 kirjoittaakseen ensimmäisen käsikirjoituksensa. Hänen elokuvansa olivat pääasiassa rikoselokuvia.
Valikoitu filmografia

La fausse maîtresse (1942)
Oikeus on tapahtunut (Justice est faite, 1950)
Hiipivät askeleet (Nous sommes tous des assassins, 1952)
Musta kansio (Le dossier noir, 1955)
Kosto on minun (Oeil pour oeil, 1957)
Naisen kasvot (Le miroir à deux faces, 1958)
Yli rajojen (Le passage du Rhin, 1960)
Kaksi on syyllistä (Le glaive et la balance, 1962)
Raiskattu? (Les risques du métier, 1967)
Rakkaus on elämää (Mourir d'aimer, 1971)
Il n'y a pas de fumée sans feu (1973)
Katkera voitto (Verdict, 1974)
Antakaa lapseni takaisin (À chacun son enfer, 1976)
State Reasons (1978)
Question of Love (1978)
Aiheesta muualla

André Cayatte Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Elonet 
Muut:  IdRef
José

| José, Jose |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  Jose: 19. maaliskuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  Joseph, Josetxo, Joosef, Giuseppe, Jooseppi, Xosé
Nimen alkuperä:  latinan Josephus
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
José on espanjalainen ja portugalilainen muoto miehen nimestä Joosef. Espanjan kielessä nimi äännetään [xoˈse] ja portugalin kielessä [ʒuˈzɛ]. Suomessa nimi on käytössä muodossa Jose.
Espanjassa José oli yleisin miehen nimi vuoden 2015 alussa (122,7 henkilöä tuhannesta), kun tarkastellaan henkilön ensimmäistä ja mahdollista toista etunimeä. Koko etunimenä se oli toiseksi yleisin Antonion jälkeen (28,0 henkilöä tuhannesta). Se esiintyy myös useissa yhdistelmänimissä, joista jälkimmäisessä kategoriassa kärkikymmenikköön ylsivät José Antonio ja José Luis. Naisen nimenä se esiintyy yleisimmin yhdistelmänimessä María José. Vuoteen 2009 verrattuna yleisimpien espanjalaisnimien sijoitukset ovat pysyneet paljolti samoina, mutta osuudet ovat pienentyneet (edellä mainitut miehennimikategoriat 2009, José: 137,3 ja 36,5 henkilöä tuhannesta).
Suomessa José-nimisiä on elokuuhun 2023 mennessä ollut noin 830 miestä ja ainakin 30 naista. Yleisemmin nimi esiintyy tarkkeettomassa muodossa Jose, jonka nimisiä on ollut noin 2660 miestä ja ainakin 70 naista.  Vuodesta 2025 lähtien Josen nimipäivä on Suomessa 19. maaliskuuta, Joosefin päivänä.
Tunnettuja Jose- ja José-nimisiä > Jose

Jose F. Advincula (s. 1952), filippiiniläinne katolinen arkkipiispa
Jose Ahonen (s. 1978), suomalainen taikuri ja mentalisti
Jose Ricare Manguiran (s. 1936), filippiiniläinen katolinen ppiispa
Jose Molina (s. 1971), yhdysvaltalainen käsikirjoittaja ja tuottaja
Jose Mukala (s. 1948), intialainen katolinen piispa
Jose Nippala (s. 1980), suomalainen jääkiekkoilija
Jose Manuel Ochoa-Quintero, kolumbialainen lintutieteilijä
Jose Pekkala (s. 1962), suomalainen jääkiekkoilija
Jose Corazon Tumbagahan Tala-oc (s. 1950), filippiiniläinen katolinen piispa
Jose Tuominen (s. 1963), suomalainen nyrkkeilijä
Jose Viitala (s. 1986), suomalainen näyttelijä
Kuvitteellisia José-nimisiä

José Carioca, papukaija Aku Ankka -sarjakuvissa
Aiheesta muualla

Behind the Name (englanniksi)
Ehkä-tuotanto

Ehkä-tuotanto on vuonna 2004 perustettu taiteilijavetoinen yhteisö, toimija ja työnantaja, joka työskentelee vapaan taiteen kentällä ja sen puolesta. Ehkä edistää epäkaupallista, omaehtoista ja kokeilevaa taidetta yhteistuottamalla uuden tanssin ja esitystaiteen tekijöiden teoksia. Yhteisö mahdollistaa projekteja myös lastenkulttuurin, äänitaiteen, musiikin, kuvataiteen ja performanssin aloilta.
Ehkä kuratoi ja ylläpitää vuonna 2009 perustamaansa poikkitaiteellista Nykytaidetila Kutomoa Turussa. Nykytaidetila Kutomo on uuden tanssin ja esitystaiteen näyttämö, joka sijaitsee vanhassa Lainnon kutomorakennuksessa Turun Kalastajankadulla. Nykytaidetila Kutomon studioissa 1 ja 2 järjestetään ympäri vuoden esitystoimintaa, tapahtumia, tanssinopetusta ja työpajoja. Lisäksi studiot ovat jatkuvassa taiteilijoiden residenssikäytössä.
Tunnustukset

Ehkälle on myönnetty vuoden 2024 monitaiteen valtionpalkinto, Vuoden Teatteriteko 2020 -palkinto ja vuoden 2016 Varsinais-Suomen taidepalkinto.
Aiheesta muualla

Ehkä-tuotannon kotisivut
Anna Maria Häkkinen

Anna Maria Häkkinen (s. 1981) on Helsingissä asuva koreografi, esiintyjä ja pedagogi. Hän on valmistunut tanssitaiteen maisteriksi Taideyliopiston Teatterikorkeakoulun koreografian koulutusohjelmasta vuonna 2012. Häkkinen on toiminut vierailevana opettajana Taideyliopistossa, UrbanApassa ja Zodiak - Uuden tanssin keskuksessa.
Taiteellinen työskentely

Häkkisen teoksissa yhdistyy työryhmälähtöisyys, tanssihistorian läsnäolo sekä liikkeen ja musiikin nautinnollisuus. Hänen viimeisimpiä teoksiaan ovat New Yorkin Performa-biennaalissa esitetty Afterglow, low lingering slips of light (2023) sekä phoenix – a deep re­lax­ation sero­tonin re­lease (2023), joka tehtiin yhteistyössä Taideyliopiston Teatterikorkeakoulun tanssin opiskelijoiden kanssa. Molemmissa teoksissa hän työskenteli yhdessä dramaturgi Emil Santtu Uutun, valosuunnittelija Erno Aaltosen ja äänisuunnittelija Eliel Tammiharjun aka Kelielin kanssa.
Häkkisen muita näyttämöteoksia ovat mm. Doom & Bloom yhdessä Hanna Ahdin ja Maija Mustosen kanssa (Teatteri Takomo, 2023) ja DANCE (Zodiak - Uuden tanssin keskus, 2018).
Häkkisen teoksia on esitetty galleria- ja museotiloissa. Afterglow, low lingering slips of light esitetään Nykytaiteen museo Kiasman ylimmän kerroksen näyttelytilassa osana Kivi, paperi, sakset -näyttelyn ohjelmistoa maaliskuussa 2025. Monuments (2020-23) kuului Kiasman ARS22-näyttelyn esitysohjelmistoon ja yhdessä Maija Mustosen ja työryhmän kanssa tehty Treat nähtiin Helsingin Taidehallissa osana Aistit-näyttelyä (2021).
Häkkinen on työskennellyt esiintyjänä mm. koreografi Anna Mustosen ja cembalisti Marianna Henrikssonin teoksessa Sfäärit (i dolci, Musica nova Helsinki, Zodiak - Uuden tanssin keskus, 2025), Liisa Pentin ja rendezvous-taideyhteisön teoksessa Epämuodostunut helmi - tansseja keväälle ja hiljaisuudelle (Kiasma-teatteri, 2024), Masi Tiitan kestollisessa teoksessa La Mer (Baltic Circle ja Titanik-galleria, 2019)
Häkkinen kuuluu taideyhteisö rendezvousin perustajajäseniin yhdessä Hanna Ahdin, Anna Mustosen, Maija Mustosen, Masi Tiitan ja Anna Torkkelin kanssa.
Aiheesta muualla

Anna Maria Häkkisen verkkosivut
Eskola

Eskola on seuraavien maantieteellisten kohteiden nimi:
Eskola, kylä Kannuksessa
Eskola, rautatieasema Pohjanmaan radalla Kannuksessa
Eskola, kylä Kauhavalla
Eskola, Kotkan kaupunginosa.
Bedřich Schejbal

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Bedřich Schejbal vuonna 1927. |  Bedřich Schejbal vuonna 1927. |  Bedřich Schejbal vuonna 1927. |  |
Maa:   Böömi
Miesten miekkailu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Lontoo 1908 | säilä, joukkuekilpailu |  |
Bedřich Schejbal (30. marraskuuta 1874 – ?) oli böömiläinen miekkailija. Hän oli mukana saamassa pronssia säilän joukkuekilpailussa vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa. Hän kilpaili siellä lisäksi kalvan ja säilän yksilökilpailuissa.
Vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa Schejbal osallistui taas säilän joukkuekilpailuun ja sijoittui joukkueineen neljänneksi.
141

| --- | --- |
Vuosisadat: I vuosisata eaa. · I vuosisata · 100-luku · 200-luku · 300-luku
Vuosikymmenet: 90-luku · 100-luku · 110-luku · 120-luku · 130-luku · 140-luku 150-luku · 160-luku · 170-luku · 180-luku · 190-luku · 200-luku
Vuodet: 90 · 91 · 92 · 93 · 94 · 95 · 96 · 97 · 98 · 99 100 · 101 · 102 · 103 · 104 · 105 · 106 · 107 · 108 · 109 110 · 111 · 112 · 113 · 114 · 115 · 116 · 117 · 118 · 119 120 · 121 · 122 · 123 · 124 · 125 · 126 · 127 · 128 · 129 130 · 131 · 132 · 133 · 134 · 135 · 136 · 137 · 138 · 139 140 · 141 · 142 · 143 · 144 · 145 · 146 · 147 · 148 · 149 150 · 151 · 152 · 153 · 154 · 155 · 156 · 157 · 158 · 159 160 · 161 · 162 · 163 · 164 · 165 · 166 · 167 · 168 · 169 170 · 171 · 172 · 173 · 174 · 175 · 176 · 177 · 178 · 179 180 · 181 · 182 · 183 · 184 · 185 · 186 · 187 · 188 · 189 190 · 191 · 192 · 193 · 194 · 195 · 196 · 197 · 198 · 199 200 · 201 · 202 · 203 · 204 · 205 · 206 · 207 · 208 · 209
Tapahtumia

Halleyn komeetta kävi lähellä maata.
Helium

Helium on alkuaine, joka on väritön ja hajuton jalokaasu. Se on tunnetun maailmankaikkeuden toiseksi yleisin alkuaine vedyn jälkeen, ja sitä on maailman­kaikkeuden tunnetusta massasta noin neljäs­osa. Sen kemiallinen merkki on He (lat. Helium) ja järjestysluku 2.
Heliumilla ei ole tunnettuja stabiileja yhdisteitä ja se esiintyy luonnossa aina yksiatomisena. Heliumilla on kaikista alkuaineista alhaisin kiehumispiste (−268,9 °C), joten se on normaaleissa olosuhteissa kaasu. Helium esiintyy kiinteässä olomuodossa vain erittäin korkeassa paineessa ja matalassa lämpötilassa. Heliumkaasua käytetään esimerkiksi hitsauksessa, jäähdytyksessä ja rakettitekniikassa. Heliumia käytetään myös nostekaasuna esimerkiksi säähavaintopalloissa, ilmalaivoissa ja ilmapalloissa, koska se on kevyempää kuin ilma. Nestemäistä heliumia käytetään erityisesti suprajohteiden jäähdyttämiseen.
Heliumin löysivät 1868 tähtitieteilijät Pierre Janssen ja Joseph Lockyer sekä kemisti Edward Frankland tutkiessaan Auringon spektriä.
Ominaisuudet > Fysikaaliset ominaisuudet

Helium on väritön ja hajuton kaasu. Koska heliumin moolimassa on suhteellisen pieni, sen lämmönjohtavuus, ominaislämpö ja äänen nopeus ovat suurempia kuin muilla kaasuilla, paitsi vedyllä. Helium jähmettyy korkeassa paineessa ja matalassa lämpötilassa (noin 1–1,5 K). Kiinteä helium on väritöntä, lähes näkymätöntä ja erittäin kokoonpuristuvaa. Helium pystyy myös läpäisemään monia aineita diffuusion avulla. Koska helium on hyvin kevyttä, se karkaa avaruuteen maan ilmakehästä.
Heliumin kiehumispiste on alhaisin kaikista alkuaineista (−268,9 °C). Helium on myös ainoa alkuaine, joka ei kiinteydy absoluuttisen nollapisteen lähellä normaalissa paineessa. Riittävän suuren paineen alaisena sen jähmettymispiste on −272,2 °C. Kiinteä helium on yksi pehmeimmistä ja kokoonpuristuvimmista kiinteistä aineista.
Ominaisuudet > Fysikaaliset ominaisuudet > Isotoopit

Heliumilla on tunnettuja isotooppeja, joiden massaluvut ovat 3–10. Näistä vain isotoopit 3He ja 4He ovat stabiileja. Ylivoimaisesti yleisin on isotooppi 4He, jonka ytimessä on kaksi protonia ja kaksi neutronia. 4He-ytimiä syntyy myös raskaiden ydinten alfa­hajoamisessa.
3He, heliumin toinen ei-radioaktiivinen isotooppi, on mahdollinen ratkaisu maailman energiapulaan, jos fuusioreaktio kyetään ottamaan hyötykäyttöön. Robert Coleman Richardson sai Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1996 3He-isotooppia koskevista tutkimuksista. Lähimmät 3He-varannot sijaitsevat Kuussa.
| Isotooppi | Puoliintumisaika | Esiintyvyys (%)   Hajoamistyyppi |
| --- | --- | --- |
| 3He | stabiili | 0,000137 % |
| 4He | stabiili | 99,999863 % |
| 5He |  | neutroniemissio |
| 6He | 806,7 ms | β− |
| 7He |  | neutroniemissio |
| 8He | 119,0 ms | neutroniemissio, β− |
| 9He |  | neutroniemissio |
| 10He |  | neutroniemissio |
Lähde:
Ominaisuudet > Kemialliset ominaisuudet

Helium kuuluu jalokaasuihin. Helium on kaikista alkuaineista kemiallisesti passiivisin, ja se on lähes kaikissa olosuhteissa atomaarinen ja reagoimaton. Molekulaarista heliumia esiintyy vain heikkona yhdisteenä ja lähellä absoluuttista nollapistettä. Heliumin liukoisuus veteen on pienin kaikista tunnetuista kaasuista. Heliumin Joulen ja Thomsonin ilmiön arvo on negatiivinen, eli helium lämpenee, kun se laajenee.
Helium voi muodostaa epästabiileja yhdisteitä volframin, jodin, fluorin, rikin ja fosforin kanssa, jos helium ensin ionisoidaan, jolloin sitä pommitetaan elektronien avulla, tai se on plasman muodossa. Näin on muodostettu muun muassa HeNe-, HgHe10- ja WHe2-molekyylit sekä He+-, He22+-, HeH+- ja HeD+-ionit sekä myös neutraali He2-molekyyli. Ainoa aikaansaatu stabiili heliumyhdiste on molekyyli, jossa heliumatomi on sitoutunut fullereenipallon sisälle. Lisäksi eräiden yhdisteiden arvellaan olevan laskennallisesti mahdollisia, mutta niitä ei ole vielä pystytty valmistamaan. Tällaisia ovat muun muassa HHeF ja HeBeO.
Ominaisuudet > Myrkyllisyys ja vaikutus ihmiseen

Äänen nopeus heliumissa on kolme kertaa niin suuri kuin ilmassa. Helium ei nosta äänen korkeutta, vaan äänihuulten resonanssitaajuutta, jolloin tuotetun puheen spektri nousee. Helium on myrkytöntä, mutta suurina määrinä syrjäyttää hapen verestä. Helium voi aiheuttaa ilmarinnan. Keuhkoihin imetty helium ei myöskään toimi hengitysrefleksin aiheuttajana siten kuin esimerkiksi hiilidioksidi.
Tutkimuksen historia

Helium on siitä poikkeuksellinen alkuaine, että se löydettiin alun perin maapallon ulkopuolelta, kun tähtitieteilijät Pierre Janssen ja Joseph Lockyer sekä kemisti Edward Frankland vuonna 1868 havaitsivat Auringon spektrissä siihen saakka tuntemattoman alkuaineen spektriviivan. Viiva näkyi vain täydellisen auringonpimennyksen aikana, ja sen aallonpituus oli 587,49 nm. Viiva nimettiin D3:ksi, sillä D2 ja D1 ovat natriumin viivoja. Heliumin nimi tulee kreikan Aurinkoa tarkoittavasta sanasta helios. Helium oli ensimmäinen ennen avaruudesta kuin maasta löytynyt alkuaine. Heliumin ium-pääte viittaa siihen, että löytäjät epäilivät löytäneensä metallin eikä kaasua. Kun muut jalokaasut myöhemmin löydettiin, ne saivat -on-päätteiset nimet.
Ensimmäisen kerran heliumia löydettiin maasta 1895, kun William Ramsay käsitteli kleveiittiä typpihapolla ja erotti syntyvästä kaasusta typen ja hapen. Hän oletti löytävänsä argonia, mutta analysoituaan kaasun spektrin, hän huomasi siinä spektriviivan, joka täsmälleen vastasi auringosta otetun spektrin D3 viivaa. Samana vuonna Per Teodor Cleve ja Abraham Langlet eristivät heliumia niin paljon, että saivat määritettyä sen atomipainon.
Vuonna 1907 Ernest Rutherford ja Thomas Royds osoittivat, että alfahiukkaset ovat heliumytimiä. Vuonna 1908 hollantilainen kemisti Heike Kamerlingh Onnes jäähdytti heliumia alle 1 kelvinin lämpö­tilaan, jolloin se muuttui nestemäiseksi. Hän yritti myös saada heliumin jähmettymään laskemalla lämpötilaa edelleen, mutta yritys epäonnistui. Ensimmäisen kerran kiinteää heliumia muodosti Willem Hendrik Keesom, joka nosti heliumkaasun paineen noin 25 ilmakehän paineeseen. Vuonna 1938 venäläinen Pjotr Kapitsa huomasi, että helium-4 muuttui supranesteeksi lähellä absoluuttista nollapistettä. Yhdysvaltalaiset fyysikot Douglas Dean Osheroff, David Morris Lee ja Robert Coleman Richardson huomasivat saman ilmiön helium-3:lla vuonna 1972. Yhdysvaltalaiset saivat tutkimuksestaan Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1996.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Yhdysvallat tuotti noin 5 700 m3 heliumia, josta osa käytettiin maailman ensimmäiseen heliumkäyttöiseen ilmalaivaan US Navy's C-7:hen. Vuonna 1925 Yhdysvallat perusti Texasiin heliumvaraston sekä aseellista että siviilikäyttöä varten.
Esiintyminen

Helium on tunnetun maailmankaikkeuden toiseksi yleisin alkuaine vedyn jälkeen, ja sitä on maailman­kaikkeuden tunnetusta massasta noin neljäs­osa (23 %). Heliumia syntyy tähdissä vetyatomien fuusioituessa. Nykyisen alkuräjähdysteorian mukaan suurin osa heliumista on kuitenkin syntynyt jo 1–3 minuutin kuluessa alkuräjähdyksestä.
Maan ilmakehässä heliumia on 5 ppm, joka vastaa noin 0,0005 tilavuusprosenttia. Pieni määrä selittyy sillä, että helium karkaa avaruuteen keveytensä takia. Lähes kaikki Maassa esiintyvä helium on syntynyt raskaiden alkuaineiden, kuten uraanin ja toriumin radio­aktiivisessa hajoamisessa. Alfahajoamisessa syntyy 4He-ydin, joka saatuaan ympärilleen kaksi elektronia muuttuu neutraaliksi heliumatomiksi.
Tuottaminen

Suurin osa ihmisen käyttöön tuotetusta heliumista on peräisin maakaasusta, josta sitä erotetaan teollisesti. Eniten sitä tuotetaan Yhdys­valloissa (84 %) ja Algeriassa (10 %). Muita tuottajia ovat Kanada, Kiina, Puola, Qatar ja Venäjä. Kaikkiaan heliumia tuotettiin vuonna 1984 noin 150 miljoonaa kuutiometriä. Koska heliumilla on erittäin matala kiehumispiste, maakaasun (metaani ja typpi) muut kaasut voidaan nesteyttää. Saadusta kaasuseoksesta helium voidaan erottaa aktiivihiilellä, joka sitoo muut kaasut itseensä. Tuotteena syntyy 99,995 % heliumia. Heliumia voidaan myös puhdistaa puoliläpäisevien kalvojen avulla, sillä helium ei reagoi muiden aineiden kanssa. Helium voi tällöin diffuusion avulla mennä erittäin pienenkin aukon läpi toisin kuin muut kaasut.
Heliumia voidaan tuottaa myös pommittamalla litium- ja booriatomeja erittäin nopeilla protoneilla, mutta tämä tuotantotapa ei ole taloudellisesti kannattava.
Vuonna 2015 arvioituna Maassa käytettävissä olevien heliumvarojen saatavuuskriisi tulee 2040-luvulla. Heliumia on varastoitu Texasin Amarillossa olevaan entiseen kaivokseen noin miljardi kuutiometriä.
Käyttö

Helium, joka on ilmaa kevyempi, soveltuu käytettäväksi ilmalaivoissa, sääpalloissa ja ilmapalloissa. Se ei ole lainkaan räjähdysherkkää, toisin kuin vety, ja siitä syystä se on turvallisempi. Heliumin aiheuttama noste on noin 93 % vedyn aiheuttamasta nosteesta.
Alhaisen kiehumislämpötilansa vuoksi nestehelium on erittäin hyödyllinen aine alhaisten lämpö­tilojen tutkimuksessa, koska tutkittava näyte saadaan riittävän kylmäksi yksinkertaisesti saattamalla se kosketuksiin nesteheliumin kanssa. Nesteheliumin tärkeä käyttöalue on myös suprajohtavien magneettien jäähdytys −269 celsius­asteeseen magneettikuvauslaitteissa ja hiukkaskiihdyttimissä. Korkean lämmönjohtavuutensa ja keveytensä ansiosta heliumia voidaan käyttää ydinvoimaloiden jäähdytyksessä. Kryogeniikka on tärkein yksittäinen heliumin käyttökohde ja vuonna 2003 28 % tuotetusta heliumista käytettiin tähän tarkoitukseen.
Heliumia voidaan käyttää metallien suojakaasuna esimerkiksi TIG-hitsauksessa, jos metallit reagoivat herkästi ilman hapen kanssa. Heliumia saa käyttää myös elintarvikkeiden pakkauskaasuna (E-koodi 939).
Helium on tyypillisin kantokaasu kaasu-, kaasu-neste- ja kaasu-kiinteäkromatografiamenetelmissä. Heliumin etuna on, että sen alhaisen atomimassan vuoksi sen ominaisuudet poikkeavat huomattavasti analyyttien ominaisuuksista. Lisäksi se on reagoimatonta, eikä absorboidu kolonnien täytemateriaaleihin. Heliumin matalan tiheyden vuoksi myös painehäviö on pieni.
Heliumia voidaan käyttää myös lasereissa neonin kanssa seoksena. Heliumia on käytetty myös raketeissa viilentämään polttoainevetyä, paineistamaan polttoainetta sekä laukaisuissa.
Heliumia tarvitaan myös ydinvoimaloissa merkittäviä määriä käytetyn uraanipolttoaineen säilytykseen, näin estetään säiliön korroosio.
Heliumin ja hapen tai tavallisen ilman seosta käytetään hengityslaitteissa hyvin syvälle sukellettaessa. Heliumin ja hapen seokseen voidaan lisätä myös typpeä (Trimix) tai vetyä (Hydreliox). Helium on myrkytöntä eikä liukene vereen, mutta voisi silti teoriassa aiheuttaa tukehtumisen, jos se syrjäyttää hapen keuhkoista. Heliumin käyttö ehkäisee typpinarkoosia sekä happimyrkytystä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Periodictable: Technical data for Helium (englanniksi)
Webmineral: Helium (He) Element Properties (englanniksi)
Mindat: The Mineralogy of Helium (englanniksi)
The Royal Society of Chemistry (RSC): Helium (englanniksi)
Elintarvikelisäaineisiin kuuluvat pakkauskaasut
argon (E 398) |
butaani (E 943a) |
happi (E 948) |
helium (E 939) |
hiilidioksidi (E 290) |
isobutaani (E 943b) |
propaani (E 944) |
typpi (E 941) |
typpimonoksidi (E 942) |
vety (E 949)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki 
Muut:  NARA 
Nestemäistä heliumia
Heliumin hehkuminen
Helium-kaasupulloja
Heliumin ja neonin seoksesta tehty laser
Heliumia käytetään muun muassa ilmapalloissa, sillä se on kevyempää kuin ilma, jolloin ilmapallo leijuu ilmassa
Haminalahden hovi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Haminalahden hovi Wikimedia Commonsissa
Irena Krzywicka

Irena Krzywicka, Stanisław Ignacy Witkiewiczin maalaus,vuodelta 1928
Irena Krzywicka (o.s. Goldberg; 28. toukokuuta 1899 Jeniseisk, Venäjä – 12. heinäkuuta 1994 Bures-sur-Yvette Ranska) oli puolalainen kirjailija, kääntäjä ja feministi. Hän kampanjoi naisten oikeuksien, perhesuunnittelun ja sukupuolivalistuksen edistämiseksi Puolassa.