Venäläinen kuvataide
Moskovalainen taide

Vuonna 1453 ottomaanit piirittivät Mehmed II:n johdolla Konstantinopolia suurella armeijalla ja voimakkaalla laivastolla, ja 40 päivässä tuhosivat muinaisen kaupungin, teurastivat sen arvohenkilöitä ja tekivät siitä Ottomaanien valtakunnan pääkaupungin. Bysantin taide jatkui kreikkalaisten ja venäläisten munkkien käsissä vain Athos-vuoren luostareissa ja Venäjällä.
Avioituessaan Bysantin viimeisen keisarin veljentyttären prinsessa Sofia Palaiologoksen kanssa Iivana III loi yhteyksiä Bysanttiin ja Eurooppaan. Hän lisäsi kaksipäisen kotkan, Bysantin keisarien symbolin Moskovan Pyhän Yrjön vaakunaan ja nimitti itsensä koko Venäjän suuriruhtinaaksi ja itsevaltiaaksi. Hänen ja hänen poikansa Iivana IV Julman alaisuuteen syntyi Moskovan Venäjän valtakunta ja sen myötä kansallinen taide.
Kun kotimaisten kirkonrakentajien Uspenskin katedraali romahti, Iivana III kutsui italialaisen Aristotile Fioraventin Venetsiasta, joka rakennutti katedraalin uudelleen vuosina 1475-1479. vanha Pyhän Demetriuksen Vladimirin katedraali. Hän antoi sille esimakuna uudesta venäläisestä tyylistä viisi kiiltävää sipulin muotoista kupolia (ns. keisarilliset katot), joissa oli kullatut tornit ja ristit ketjuilla, kun taas sisustus oli sisustettu italialaiseen tyyliin. Pian häntä seurasivat muut italialaiset arkkitehdit Pietro Antonio Solari, Alevisio Novi ja Marco Ruffo. Vuosina 1484-1507 he rakensivat Kremlin korkeimpaan kohtaan Neitsyt Marian ilmestyskirkon, ja Marco Ruffo aloitti noin vuonna 1487 Fasettipalatsin rakennuttamisen Iivana III:n edustusasunnoksi.
Näin Venäjällä otettiin käyttöön fasetointi, eli vaakasuorista teräväreunaisista kiviriveistä muodostuva muuraus, jota oli käytetty ensimmäisen kerran varhaisrenessanssin aikana. Moskovassa, sikäli kuin italialaiset pystyivät siihen vaikuttamaan, vallitsi italialainen bysanttilainen renessanssi, mutta tästä huolimatta kirkkojen sisätilat säilyivät venäläis-bysanttilaisessa tyylissä, kuten Kremlin kolmannessa suuressa kirkossa, Arkkienkelin katedraalissa.
Kuuluisan Pyhän Vasilin katedraalin eli Pokrovan Jumalanäidin kirkko ei ole tyypillinen aikakaudelleen, sillä tällainen fantastinen monimutkaisuus oli poikkeus; liian monta asiaa on tiivistetty, jotta saadaan aikaan mahdollisimman upea vaikutus, ja peräti yksitoista kappelia on ryhmitelty epäjärjestyksessä tornien alle. Ainoita venäläisen taiteen peruspiirteitä ovat monien sisäosien jakaminen kahteen eri kerrokseen ja alkuperäisen puisen harjakaton korvaaminen pyramidin muotoisilla kivikatoilla.
Iivana IV Julma, joka jäljitteli roomalaisia keisareita, kruunattiin ensimmäiseksi tsaariksi vuonna 1547, ja piti itseään Rooman ja Bysantin valtakuntien laillisena perillisenä. Papisto keksi heti ideologian, joka asetti Moskovan tsaarit uuden maailmanvaltion johtoon: kaikkien ortodoksisten maitten piti yhdistyä yhdeksi Venäjän tsaarin valtakunnaksi, ja tsaarista tulisi ainoa kristitty keisari maan päällä. Iivana IV oli "Julma" vain vääräuskoisille kansoille; ortodoksisille venäläisille hän oli ankara ja jumalaapelkäävä hallitsija. Uskonnosta tuli, kuten Bysantissakin, voimakas tekijä poliittisessa elämässä; rikkaasti varusteltuja kivikirkkoja ja katedraaleja rakennettiin kaikkialle maata.