stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Esport Oilers

Esport Oilers on vuonna 1990 perustettu espoolainen salibandyn erikoisseura. Seura tunnettiin nimellä Espoon Oilers vuoteen 2013 asti, jolloin se muutti nimensä Esport Oilersiksi tehtyään yhteistyösopimuksen Esport-yhteisöjen kanssa. Esport Oilers oli lisenssimäärällä mitattuna Suomen suurin salibandyseura vuonna 2017. Miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2024–2025 maan korkeimmalla sarjatasolla F-liigassa. Edustusjoukkueen lisäksi seuralla on aikuisten sarjoissa II-divisioonassa pelaavat naisten joukkue ja miesten II-joukkue sekä IV-divisioonassa pelaava miesten III-joukkue. Pojissa juniorijoukkueita on kaikissa ikäluokista ja tytöillä B–E ikäluokissa.
Oilers pelaa kotiottelunsa Tapiolan Urheiluhallissa.
Miesten edustusjoukkue > Pelaajat

| # | Pelaaja | Pelipaikka |
| --- | --- | --- |
| 1 | Rasmus Hellsten | Maalivahti |
| 2 | Aaro Astala | Hyökkääjä |
| 4 | Ilari Talvitie | Puolustaja |
| 8 | Olli Jokela | Puolustaja |
| 11 | Santeri Lindfors | Hyökkääjä |
| 14 | Jesperi Lindfors | Puolustaja |
| 15 | Joona Hokkanen | Hyökkääjä |
| 16 | Eetu Sorvali | Hyökkääjä |
| 17 | Eetu Nykänen | Puolustaja |
| 18 | Antti Suomela | Puolustaja |
| 19 | Perttu Järvinen | Puolustaja |
| 22 | Heikki Iiskola | Hyökkääjä |
| 24 | Juho Seppälä | Puolustaja |
| 36 | Markus Laakso | Maalivahti |
| 38 | Elias Pekari | Hyökkääjä |
| 60 | Eppu Suhanto | Puolustaja |
| 62 | Matias Juuranto | Puolustaja |
| 32 | Justus Mustonen | Puolustaja |
| 30 | Jesper Silvonen | Hyökkääjä |
| 72 | Markus Salmi | Hyökkääjä |
| 73 | Justus Kainulainen | Hyökkääjä |
| 31 | Joona Larte | Hyökkääjä |
| 80 | Eetu Niemelä | Hyökkääjä |
| 88 | Markus Markkola | Hyökkääjä |
| 92 | Tuomas Iiskola | Hyökkääjä |
| 97 | Arttu Haapala | Hyökkääjä |
Miesten edustusjoukkue > Toimihenkilöt

| --- | --- |
Päävalmentaja: Aleksi Lammi
Valmentajat:  Jussi Sihvonen Mika Väisänen (videovalmentaja) Toni Hiekka (fysiikkavalmentaja)
Fysioterapeutit:  Tuomas Hyttinen Niklas Virta
Lääkäri:  Sikri Tukiainen
Huoltajat:  Joonas Johansson Mikael Evers
Joukkueenjohtajat:  Niko Kakko Rasmus Markelin
Mediavastaava:  Ilmari Vuorenmaa
Saavutukset

Suomen mestaruudet: 5 (1998–99, 2001–02, 2002–03, 2005–06, 2023–24)
SM-hopeaa: 5 (1997–98, 1999–00, 2000–01, 2015–16, 2020–21)
SM-pronssia: 5 (1996–97, 2003–04, 2010–11, 2021–22, 2022–23)
Suomen cupin voitot: 2 (1995–96, 2001–02)
Ennätykset > Seuraennätykset

Suurin voitto: Oilers - Classic 18–4 (2. marraskuuta 2005)
Suurin tappio: Oilers - SPV 2–11 (31. tammikuuta 2015)
Runkosarjan yleisöennätys: 3214 katsojaa (Oilers - TPS 4-1, 9. joulukuuta 2009)
Eniten otteluita: Ilari Talvitie (373)
Eniten maaleja: Jaakko Hintikka (266)
Eniten syöttöpisteitä: Jaakko Hintikka (264)
Eniten pisteitä: Jaakko Hintikka (530)
Eniten jäähyminuutteja: Tedy Salutskij (242)
Ennätykset > Joukkuekohtaiset ennätykset

Eniten tehtyjä maaleja pääsarjan historiassa: 4913 (1994–2023)
Eniten pisteitä pääsarjan historiassa: 1129 (1994–2023)
Eniten voittoja kauden aikana pääsarjan historiassa: 28 (2005–06)
Eniten maaleja kauden aikana pääsarjan historiassa: 333 (2005–06)
Paras maaliero kauden aikana pääsarjan historiassa: +152 (333 - 181 2005–06)
Eniten torjuttuja rangaistuslaukauksia kauden aikana pääsarjan historiassa: 8 (2007–08)
Ennätykset > Henkilökohtaiset ennätykset

Yhden kauden maaliennätys: 78 (Justus Kainulainen 2023–24)
Runkosarjan yhden kauden piste-ennätys: 48 + 60 = 108 (Jaakko Hintikka 2005–06)
Runkosarjan yhden kauden maaliennätys: 63 (Tero Tiitu 2005–06)
Eniten ylivoimamaalisyöttöjä yhdellä kaudella: 16 (Matias Kaartinen 2012–13)
Eniten alivoimamaaleja yhdellä kaudella: 7 (Tero Tiitu 2005–06)
Eniten alivoimamaalisyöttöjä yhdellä kaudella: 6 (Jaakko Hintikka 2005–06)
Aiheesta muualla

Seuran kotisivu
nhlfinns.net, Oilersin pelaajatilastot miesten salibandyliigassa
Tapiolan urheiluhalli
Pääoma 2000-luvulla

| Pääoma 2000-luvulla> Le Capital au XXIe siècle |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Thomas Piketty
Kieli:  ranska
Genre:  taloustiede
Kustantaja:  Éditions du Seuil
Julkaistu:  2013
Sivumäärä:  976
ISBN:  978-2021082289
Suomennos
Suomentaja:  Marja Ollila ja  Maarit Tillman-Leino
Kustantaja:  Into
Julkaistu:  2016
Ulkoasu:  sid.
Sivumäärä:  630 s.
ISBN:  978-952-264-649-1
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Pääoma 2000-luvulla (ransk. Le Capital au XXIe siècle) on vuonna 2013 ilmestynyt ranskalaisen taloustieteilijän Thomas Pikettyn taloustieteen historian alaan kuuluva teos. Siitä tuli keväällä 2014 myyntimenestys eri puolilla maailmaa. Teoksen ovat suomentaneet Marja Ollila ja Maarit Tillman-Leino, ja sen on suomeksi julkaissut vuonna 2016 Into.
Alkusanoissa Piketty toivoo, että kirja puhuttelisi teorioihin vihkiytymättömiä maallikoitakin ja Jyrki Alenius uskoo arviossaan, että toiveella on varmasti mahdollisuus toteutua, niin selkeä ja helppolukuinen kirja on. Opiskelijoita ja tutkijoita varten hän on julkaissut verkossa kirjan oheisaineistoa, kuvioita ja taulukoita, joita on tarkoitus myös päivittää.
Piketty argumentoi kirjassa, että ensimmäistä kertaa ensimmäisen maailmansodan jälkeen pääoman tuottavuus on ylittänyt reaalisen talouskasvun ("r>g"), mikä johtaa tulevaisuudessa tuloerojen räjähdysmäiseen kasvuun ja uhkaa koko länsimaisen demokratian olemassaoloa. Ongelmien torjumiseksi Piketty ehdottaa globaalia progressiivista varallisuusveroa. Kirjasta tuli monissa maissa bestseller, ja sitä on kuvattu lähihistorian merkittävimmäksi taloustieteen teokseksi.
Arvioita > Wolfersin analyysi Pikettyn pääväitteestä

Pikettyn mukaan kasvua suurempi tuotto ("r>g") johtaa tulojen kasautumiseen rikkaille seuraavien askelten kautta. Brookings-instituutin ja Michiganin yliopiston professorin Justin Wolfersin mukaan Piketty ei osoita niistä yhtäkään, vaikka hän tarvitsisi ne kaikki:
Pääomat kasvavat nopeammin kuin kansantulo. Tämä vaatisi, että kaikki pääomatulot (säästettäisiin ja) sijoitettaisiin sen sijaan työtuloja ei. Wolfers pitää tätä epäuskottavana. Suurin pääomaerä ovat omistusasunnot, ja asumishyöty on kulutusta, ei säästöä. Muistakin pääomatuloista osa kulutetaan. "r>g" ei siis tarkoita varallisuuden kasvua suhteessa tuloihin (vaikka Piketty niin väittää).
Varallisuuden suhde tuloihin kasvaa. Wolfersin mukaan varallisuuden ja tulojen suhteen kasvu on Yhdysvalloissa ollut pelkkää asuntojen hintojen nousua, mitä Piketty ei lainkaan käsittele. Jos asuntopääoma lasketaan vuokrien perusteella, varallisuus on laskenut vuoden 2000 jälkeen.
Pääoman osuus kansantulosta kasvaa. Wolfers toteaa Summersin tapaan, ettei näin voi väittää, koska pääoman laskevan rajatuoton vuoksi pääoman suhteellinen kasvu vähentää sen tuottoa. Jos työvoiman ja pääoman välinen substituutiojousto on alle ykkösen, se johtaakin pääoman kansantulo-osuuden laskuun. Obaman talousneuvontajat  Larry Summers ja Jason Furman ovatkin todenneet, että empiiriset estimaatit ovat paljon alle ykkösen.
Tulot kasautuvat rikkaille. Wolfersin ja Debraj Rayn mukaan tämä ei mitenkään liity tuoton ja kasvun eroon (r-g). Se riippuu vain siitä, säästävätkö rikkaat suuremman osan tuloistaan kuin köyhät. Nettosäästöt eivät kuitenkaan ole lisääntymässä. Sitä paitsi Solow'n kasvumallista poikkeavan Pikettyn mallin uskottavuutta heikentää se, että sen mukaan ihmiset lakkaisivat kokonaan kuluttamasta, jos talouskasvu laskisi nollaan.
Pikettyn ja Saezin omaan dataan viitaten Wolfers osoittaa, että vuosina 1970-2010 ylimmän prosentin lisätuloista 68 prosenttia selittyy palkkaerojen kasvulla ja 0 prosenttia sillä, että pääomatulojen osuus tuloista olisi kasvanut.
FT:n Piketty-kritiikkiä Wolfers kuitenkin piti pääosin virheellisenä: siinä verrattiin liian erilaisia datasarjoja keskenään.
Huippukymmenyksen osuus yhdysvaltalaisten tuloista on 1997-2010 ollut vuosien 1924-1940 tasolla, vuonna 2007 jopa korkeampi, oltuaan siinä välissä vuosisadan matalin. Samantapainen U-käyrä koskee myös huippuprosentin osuutta tuloista anglosaksisissa maissa. Sen sijaan on epäselvää, ovatko vaurauserot kasvaneet, ja ne ovat selvästi alempia kuin huippuaikana, vuonna 1910.
Aiheesta muualla

Capital in the 21st century > technical appendix, Kirjan oheisaineistoa
Pikettyn kotisivu (ranskaksi) (englanniksi)
Kohuekonomisti Piketty: Eriarvoisuus uhkaa talouskasvua, haastattelu, Yle.fi 30.5.2014
Talouskirja Nyt - Thomas Piketty: Capital in the 21st Century (Arkistoitu – Internet Archive). Keskustelu kirjasta, keskustelijoina Erkki Liikanen, Juuso Välimäki ja Markus Haavio (video)
Tríglia

| Tríglia Τρίγλια |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Tríglia
 Koordinaatit: 40°19′N, 23°12′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Makedonia jaTraakia
Alue:  Keski-Makedonia
Alueyksikkö:  Chalkidikí
Kunta:  Néa Propontída
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta
 – Kallikrates-koodi:  130403
Väkiluku (2011):  5 862
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  ChK
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tríglia (kreik. Τρίγλια; virallisesti Δημοτική Ενότητα Τρίγλιας, Dimotikí Enótita Tríglias) on yksi Néa Propontídan kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Chalkidikín alueyksikössä Keski-Makedonian alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 5 862 (vuonna 2011).
Tríglian kunnallisyksikkö käsittää Néa Propontídan kunnan keskiosan. Sen suurin asutus on Néa Tríglian kaupunki. Tríglia oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Néa Propontídan kunnaksi yhdessä Kallikráteian ja Moudanián kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Tríglian kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta | Kylä, kaupunki tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Elaiochória | Elaiochória | 344 |
| Kríni | Kríni | 450 |
| Néa Plágia | Metóchi | 179 |
| Néa Plágia | Néa Plágia | 1 127 |
| Néa Ténedos | Néa Ténedos | 312 |
| Néa Tríglia | Néa Tríglia | 3 071 |
| Néa Tríglia | Paralía Néas Triglías | 31 |
| Petrálona | Petrálona | 348 |
Yhteensä: 5 862
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tríglia Wikimedia Commonsissa
Neuvostoliiton XXII alueellinen armeijakunta

| Puna-armeijan XXII alueellinen armeijakunta |
| --- | --- |
Toiminnassa:  17. elokuuta 1940-22. elokuuta 1941
Valtio:   Neuvostoliitto
Puolustushaarat:  maavoimat
Koko:  divisioona
Sodat ja taistelut:  Porhovin taistelu Staraja Russan taistelu
Komentajat
Tunnettuja komentajia:  kenr.majuri Gustav Jonson vt. (1940-1941) kenr.majuri Aleksandr Ksenofontov (1941) kenr.majuri Mihail Duhanov (1941)
XXII alueellinen armeijakunta (ven. 22-й стрелковый корпус, vir. 22. Eesti Territoriaalne Laskurkorpus) oli Neuvostoliiton maavoimien yhtymä, joka muodostettiin 1940 alunperin Baltian miehityksen jälkeen Viron tasavallan armeijasta.
Perustaminen

Armeijakunta muodostettiin Viron tasavallan armeijasta, johon kuului kuului 15 142 sotilasta. Näiden joukkojen tilapäinen yhden vuoden asema määrättiin myös virallisesti. Tänä aikana heidät oli puhdistettava "epäluotettavista aineksista", henkilökunnalle oli opetettava venäjänkieli ja suoritettava uudelleenkoulutus Puna-armeijan ohjeiden ja määräysten mukaisesti. Aiemmin Johannes Varesin hallituksen sotajoukkojen eli Viron kansanarmeijan päällikkönä toiminut kenraalimajuri Gustav Jonson nimitettiin aluksi vt. komentajaksi ja eversti Mart Tuiskin esikuntapäälliköksi. Armeijakunnan sotilaat vannoivat 23. helmikuuta 1941, puna-armeijan vuosipäivänä, uuden valan Neuvostoliitolle.
Kesäkuun alussa 1941 stalinistinen hallinto vapautti kaikki Viron kenraalit XXII alueellisen armeijakunnan komentajatehtävistä, jolloin kenraaliluutnantiksi ylennetty Jonson siirrettiin 13. kesäkuuta Moskovaan. Jonsonin siirron jälkeen armeijakunnan komentajaksi määrättiin kenraalimajuri Aleksandr Ksenofontov ja pian sen jälkeen kenraalimajuri Mihail Duhanov.
Puolustustaisteluissa

Saksan hyökätessä Neuvostoliittoon kesäkuussa 1941 armeijakunta liitettiin kenraalimajuri Nikolai Berzarinin Neuvostoliiton 27. armeijaan. Tällöin armeijakunnan vahvuus oli 29 000 sotilasta, joista virolaisia 7 000.
Puna-armeijan joukot joutuivat perääntymään Liettuan ja Latvian alueilla. Armeijakunta siirrettiin perääntymisvaiheessa Neuvostoliiton 11. armeijaan. Porhovin taistelussa, Pihkovan ja Dnon välissä, tappioita kärsinyt 7 000 miehen armeijakunta koki edelleen ankaria menetyksiä, sillä 2 000 kaatui tai haavoittui ja 4 500 antautui. Tässä vaiheessa puolustustaisteluissa kunnostautui komppanian politrukin apulainen Arnold Meri, jolle myönnettiin ensimmäisenä virolaisena Neuvostoliiton sankarin arvonimi. Porhovin taistelu oli Viron sotahistorian ensimmäinen todellinen toisen maailmansodan rintamataistelu, joka oli selvästi virolaisittain suurin siihen osallistuneiden virolaisten lukumäärällä arvioiden joulukuussa 1942 käytyyn Velikije Lukin taisteluun asti.
Joukot perääntyivät heinäkuussa Dnon kautta Staraja Russaan. Joukoissa oli heinäkuussa tapahtunut lukuisia joukkokarkaamisia ja loikkaamisia vihollisena olevien saksalaisten puolelle. Tunnetuimpia loikkaajia oli 180. jalkaväkidivisioonan apulaispäällikkö Ain-Erwin Mere. Muita tunnettuja saksalaisten puolelle loikanneita virolaisia olivat Georg Sooden, Paul Maitla, Harald Riipalu ja Paul Vent. XXII armeijakunnassa oli tuolloin täydennysten jälkeen kaikkiaan noin 5 500 sotilasta. Heinäkuun lopussa joukossa palveli vielä 1 500-1 800 virolaissotilasta.
Lakkauttaminen

Syyskuussa 1941 puna-armeijan jäljellä olevat virolaiset tuotiin Luoteisrintamalta epäluotettavina ja lähetettiin Lev Mehlisin käskyllä Gulag-työpataljooniin. Tällöin joukoissa oli enää 500 virolaista sotilasta. Työpataljoonat, joihin virolaisia ​​lähetettiin, joutuivat metsätöihin ja muuhun kovaan työhön, eikä heillä ollut lämpimiä vaatteita pakkasen tullessa. Alkoi joukkokuolema nälkään ja tartuntatauteihin.
Armeijakunta lakkautettiin virallisesti 1. lokakuuta 1941. Eloonjääneet virolaiset siirrettiin myöhemmin muodostettuun 8. virolaiseen armeijakuntaan.
Nike-Cajun

Nike-Cajun laukaisuvalmiina
Nike-Cajun oli kaksivaiheinen yhdysvaltalainen luotainraketti, jollaisia laukaistiin vuosina 1956–1996 kaikkiaan 714 kappaletta. Se oli aikanaan Yhdysvaltain ja Länsi-Euroopan eniten käyttämä luotainraketti.
Raketin paino oli laukaisun alussa noin 700 kilogramma, josta 23 kilogrammaa oli hyötykuormalaitteita. Raketin työntövoima oli enimmillään 246 000 newtonia. Se nousi noin 120 kilometrin korkeuteen lentäen parhaimmillaan 6 760 kilometriä tunnissa. Raketti oli pituudeltaan 7,7 metriä ja halkaisijaltaan 42 senttimetriä.
Nike-Cajunin sotilasversio oli MQR-13 BMTS -maaliraketti.
Trópaia

| Trópaia Τρόπαια |
| --- | --- |
 Trópaian kylä.
 Kunnallisyksikön sijainti
 Trópaia
 Koordinaatit: 37°43′56″N, 21°57′33″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Peloponnesos,Länsi-Kreikka jaJooniansaaret
Alue:  Peloponnesos
Alueyksikkö:  Arkadia
Kunta:  Gortynía
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kylä
 – Kallikrates-koodi:  400308
Väkiluku (2011):  2 887
 – Kylä­yhdys­kunta:  543
 – Kylä:  506
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  TP
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Trópaia (kreik. Τρόπαια; myös Trópea) on Kreikan kylä sekä samanniminen Gortynían kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Τροπαίων, Dimotikí Enótita Tropaíon) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Arkadian alueyksikössä Peloponnesoksen alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 2 887 ja varsinaisen Trópaian kylän väkiluku 506 (vuonna 2011).
Trópaian kylä sijaitsee linnuntietä noin 44 kilometriä luoteeseen Trípolista. Trópaian kunnallisyksikkö käsittää alueen Gortynían kunnan länsiosissa. Trópaia oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Gortynían kunnaksi yhdessä Dimitsánan, Iraían, Kleítoraksen, Kontovázainan, Lagkádian, Trikólonoin ja Vytínan kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Trópaian kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä­yhdys­kunta | Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Aetorráchi | Aetorráchi | 58 |
| Chóra | Chóra | 122 |
| Chóra | Dodekámetro | 43 |
| Chóra | Elaía | 38 |
| Dóxa | Dóxa | 186 |
| Kalliáni | Kalliáni | 291 |
| Kastráki | Fanaráki | 27 |
| Kastráki | Kastráki | 50 |
| Livadáki | Livadáki | 68 |
| Neochóri Gortynías | Bertsiá | 8 |
| Neochóri Gortynías | Néa Dáfni | 74 |
| Neochóri Gortynías | Neochóri | 161 |
| Neochóri Gortynías | Traní Lákka | 24 |
| Perdikonéri | Bouliáris | 50 |
| Perdikonéri | Galatás | 20 |
| Perdikonéri | Perdikonéri | 237 |
| Perdikonéri | Syriamákos | 5 |
| Ráches | Ráches | 116 |
| Ráches | Toumpítsi | 29 |
| Spátharis | Káto Spátharis | 10 |
| Spátharis | Spátharis | 199 |
| Stavrodrómi | Stavrodrómi | 96 |
| Tripotamiá | Chánia | 2 |
| Tripotamiá | Kapellítsa | 58 |
| Tripotamiá | Tripotamiá | 140 |
| Trópaia | Melidóni | 37 |
| Trópaia | Trópaia | 506 |
| Vyzíki | Vyzíki | 232 |
Yhteensä: 2 887
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Trópaia Wikimedia Commonsissa
Hei mambo

| Hei mambo Anita Hirvonen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2008
 Tuottaja(t): Pasi Rissanen
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 46.38
 Levy-yhtiö: Woodoodo Tuotanto
Anita Hirvosen muut julkaisut
| 40 unohtumatonta laulua 2006 | Hei mambo 2008 | Sydän rakastaa – Kootut levytykset 1976–1980 2014 |
Hei mambo on Anita Hirvosen studioalbumi vuodelta 2008.
Kappaleet

Hei mambo (Mambo Italiano) – 3.11 (säv. Bob Merril, san. Olavi Linnus)
Sävel rakkauden (Maladie d'amour) – 3.16 (säv. Marc Lanjean, san. Saukki)
Muistatko Monrepon (Muistatko Monrepos'n) – 4.33 (säv. Erik Lindström, san. Aili Runne)
Toinen (La chanson de mon bonheur) – 3.18 (säv. Georges Costa, san. Juha Vainio)
Saanhan viimeisen tanssin (Save the last dance for me) – 3.42 (säv. Doc Pomus, Mort Shuman, san. Doc Pomus)
Mustat kyyneleet (Lágrimas negras) – 4.09 (säv. Miguel Matamoros, san. Tuomari Nurmio)
Sua liikaa rakastan (Der katerinshtshik. Ikh hob dikh tsufil lib) – 3.32 (säv. Alexander Olshanetsky, Chaim Towber, san. Don Raye)
Näen mustaa vain (Black is Black) – 3.19 (säv. Tony Hayes, Michael Grainger, san. Jussi Raittinen)
Suudelmin suljetut kirjeet (Sealed with a kiss) – 2.58 (säv. Gary Geld, san. Reino Helismaa)
Cest la vie sanoi vaari (You never can tell) – 3.19 (säv. Chuck Berry, san. Anki)
Tuut tuut – 3.41 (säv. Sidney Simien, san. Jorma Alavuas)
Tarvitsin vuodet nuo – 3.27 (säv. Veikko Samuli, san. Chrisse Johansson)
Sydän rakastaa (Amor con amor se paga) – 4.07 (säv. Ceratto Bernardi, Ricardo Eliseo, san. Chrisse Johansson)
Kokoonpano

Anita Hirvonen - laulu
Risto Lunkka - kosketinsoittimet, harmonikka
Pepa Päivinen - saksofonit
Jari Nurminen - trumpetti
Jari Nieminen – kitarat
Jari Heino - bassokitara
Pasi Rissanen - rummut, lyömäsoittimet, taustalaulu, tehosteet
Petri Pyykkönen - taustalaulu, tehosteet
Vuoreijan tunneli

Tunnelin suu
Vuoreijan tunneli (norj. Vardøtunnelen) on Pohjois-Norjassa Vuoreijan kunnassa sijaitseva vedenalainen maantietunneli, jota pitkin kulkee eurooppatie E75. Tunneli avattiin vuonna 1982 ja sen pituus on 2 890 metriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vuoreijan tunneli Wikimedia Commonsissa
Kansojen liiga

| Kansojen liiga |
| --- | --- |
 Meneillään oleva kausi Kansojen liiga 2024–2025 

Laji:  jalkapallo
Maa(t):  Eurooppa (UEFA)
Perustettu:  2014, alkoi 2018
Joukkueita:  55
Hallitseva mestari:   Espanja
Eniten mestaruuksia:   Portugali  Ranska  Espanja (1)
Kansojen liiga (engl. UEFA Nations League) on jalkapallon miesten maajoukkueturnaus, jota hallinnoi Euroopan jalkapalloliitto UEFA. Mukana Kansojen liigassa ovat kaikki UEFA:n 55 jäsenvaltiota. Liigan ensimmäinen kausi järjestettiin kaudella 2018–2019. Kansojen liiga korvasi kansainväliset ystävyysottelut.
Pelitapa

Kansojen liigassa on neljä divisioonaa eli ”liigaa”, A–D, jotka sisältävät kaikki UEFA:n jäsenvaltiot. A-liigassa ovat UEFA-rankingin parhaimmat joukkueet ja D-liigassa huonoimmat. Jokaisessa liigassa on vielä neljä lohkoa, johon joukkueet arvotaan. A- ja B-liigoissa joukkueita on lohkoa kohden kolme, C-liigassa yhdessä lohkossa on kolme ja kolmessa neljä joukkuetta ja tasoltaan heikoimmassa D-liigassa on neljä joukkuetta jokaisessa lohkossa. Liigojen jokaisen lohkon huonoimmat putoavat yhtä divisioonaa alemmas, paitsi D-liigassa. C-liigassa myös huonoin kolmanneksi sijoittunut putoaa. Lisäksi jokaisen lohkon parhaimmat nousevat ylemmäs, paitsi A-liigassa, jonka neljän lohkon voittajat pääsevät Final Four -turnaukseen taistelemaan koko Kansojen liigan voitosta. Lohkovaihe käydään syys-marraskuussa. Final Four -turnaus, johon pääsevät A-liigan neljän lohkon voittajat, käydään kesäkuussa. Final Fourissa joukkueet pelaavat turnausmuotoiset pelit, eli välierät, pronssiottelun ja loppuottelun. Loppuottelun voittaja voittaa koko Kansojen liigan.
Muiden liigojen osalta voittajasta ei pelata. Lohkovoittajat nousevat suoraan ylempään liigaan seuraavalla Kansojen liiga -kaudelle. EM- tai MM-karsintojen jatkokarsintoja sen sijaan voidaan pelata Kansojen liigan perusteella muodostetun rankingin mukaisesti. Näin tapahtui esimerkiksi Kansojen liigan kaudella 2018-2019. Lähtökohtaisesti jatkokarsintaan osallistuvat Kansojen liigan lohkovoittajat, joita on yhteensä 16 maata. Mikäli joku lohkovoittaja on jo varmistanut paikkansa EM-kisoissa suoraan karsintojen kautta, sen paikan jatkokarsinnassa saa kyseisen liigan rankingissa seuraavana oleva maa. Näin kustakin neljästä liigasta vähintään yksi joukkue saa paikan seuraavissa EM-kilpailuissa. Jatkokarsinnoissa ei siis enää pelata Kansojen liigaa, vaan EM-karsintaa.
Suomen joukkue eli Huuhkajat on B-divisionassa.
Pelitapa > Muutokset kaudelle 2020–2021

UEFA päätti muuttaa Kansojen liigan pelitapaa kaudelle 2020–2021. Jatkossa A-, B- ja C-liigoissa on kussakin 16 joukkuetta, jotka jaetaan neljän joukkueen lohkoihin. D-liigaan jää 7 joukkuetta, jotka jaetaan yhteen kolmen ja yhteen neljän joukkueen lohkoon.
Joukkueet

Kaikki UEFA:n 55 jäsenmaata osallistuvat UEFA Nations Leagueen.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|   Alankomaat   Albania   Andorra   Armenia   Azerbaidžan   Belgia   Bosnia ja Hertsegovina   Bulgaria   Englanti   Espanja   Färsaaret  |   Gibraltar   Georgia   Irlannin tasavalta   Islanti   Israel   Italia   Itävalta   Kazakstan   Kosovo   Kreikka   Kroatia  |   Kypros   Latvia   Liechtenstein   Liettua   Luxemburg   Makedonia   Malta   Moldova   Montenegro   Norja   Pohjois-Irlanti  |   Portugali   Puola   Ranska   Romania   Ruotsi   Saksa   San Marino   Serbia   Skotlanti   Slovakia   Slovenia  |   Suomi   Sveitsi   Tanska   Tšekki   Turkki   Ukraina   Unkari   Valko-Venäjä   Venäjä   Viro   Wales  |
↑  Venäjä on jäädytetty johtuen hyökkäyksestä Ukrainaan.
UEFA decisions for upcoming competitions relating to the ongoing suspension of Russian national teams and clubs uefa.com.  2.5.2022. Viitattu 15.10.2024. (englanniksi)
Mestarit

Käännös suomeksi
Egyptin 16. dynastia

Egyptin 16. dynastia oli muinaisen Egyptin toisen välikauden dynastia, joka oli vallassa noin 1620 – 1540 eaa. He hallitsivat Ylä-Egyptiä.
Tätä dynastiaa kutsutaan joskus pienten hyksojen dynastiaksi, sillä heidän on oletettu olleen vähäpätöisempiä hallitsijoita, jotka olivat luultavasti Ala-Egyptin 15. dynastian kuninkaiden vasalleja. On epäselvää, ovatko 16. dynastian hallitsijat olleet jollain tavoin sukua Avariksen 15. dynastian hyksokuninkaille.
Finlex

Finlex on oikeusministeriön omistama oikeudellisen aineiston julkinen ja maksuton Internet-palvelu. Finlexin sisällön tuottaa ja sitä ylläpitää Edita Lakitieto Oy. Teknisestä ylläpidosta vastaa Tieto-Evry[lähde? ].