stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
VLIW

VLIW (lyhenne sanoista Very Long Instruction Word) on suoritinarkkitehtuuri, joka on suunniteltu hyödyntämään tehokkaasti käskytason rinnakkaisuutta. VLIW-tekniikkaa hyödyntäviä suorittimia ovat mm. Transmetan suorittimet, Fujitsun FR-V sekä monet signaaliprosessorit (DSP). Myös Intelin IA-64-käskykannassa, jota käyttävät Itanium-perheen suorittimet, on VLIW-piirteitä.
VLIW:n kantava ajatus on useiden konekielikäskyjen niputtaminen yhteen jo ohjelmointikielen kääntäjän toimesta. Tällöin suoritin saa aina suorittaa yhden nipun käskyt rinnakkain eikä sen tarvitse tarkastaa näiden käskyjen välisiä riippuvuuksia. Käskyjen välisten rinnakkaisuuksien tarkastaminen jätetään kääntäjän tehtäväksi.
Perinteisillä suoritinarkkitehtuureilla (CISC, RISC) suorittimen suorittama konekieli on täysin peräkkäistä (sarjamuotoista), ja suorittimet tarkastavat itse, mitkä käskyt voidaan ajaa rinnakkain laskennan tulosta muuttamatta. Näiden tarkastusten tekeminen on kuitenkin monimutkainen operaatio, ja sen tekeminen suorittimella monimutkaistaa suoritinta eikä käytännössä mahdollista kaikkien periaatteessa rinnakkaistuvien käskyjen rinnakkaista suoritusta. VLIW mahdollistaa näin paremman rinnakkaisuuden hyödyntämisen ja potentiaalisesti yksinkertaisemmat suorittimet.
Koska yhden käskyn pituus VLIW-arkkitehtuurissa on pidempi kuin perinteisillä suoritinarkkitehtuureilla, käännetty ohjelmakoodi vie yleensä paljon tilaa. Lisäksi VLIW-suoritin ei osaa sopeutua muuttuviin tilanteisiin (esimerkiksi välimuistihutiin, engl. cache miss), mikä heikentää suorituskykyä koodilla, jossa on paljon dynaamisuutta. Nämä haittapuolet rajoittavat sen soveltuvuutta yleiskäyttöisissä suorittimissa, ja VLIW-arkkitehtuurin suoraviivaiseen laskentaan DSP-prosessoreissa sekä tieteellisessä laskennassa.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Instruction-Level Parallel Processing: History, Overview and Perspective (Arkistoitu – Internet Archive) (PDF) (englanniksi)
Valentina Prudskova

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Prudskova Rooman kesäolympialaisissa 1960. |  Prudskova Rooman kesäolympialaisissa 1960. |  Prudskova Rooman kesäolympialaisissa 1960. |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Naisten miekkailu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Rooma 1960 | floretti, joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Tokio 1964 | floretti, joukkuekilpailu |  |
Valentina Aleksandrovna Prudskova (ven. Валентина Александровна Прудскова; 27. joulukuuta 1938 Jeršov, Venäjän SFNT – 23. elokuuta 2020) oli Neuvostoliittoa edustanut miekkailija, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hänen pääaseensa oli floretti.
Prudskova oli mukana voittamassa floretin joukkuekilpailussa olympiakultaa Roomassa 1960 ja olympiahopeaa Tokiossa 1964. Tokiossa hän kilpaili lisäksi floretin yksilökilpailussa. MM-kilpailuissa Prudskova voitti floretin joukkuekilpailussa kolme kulta- ja kaksi hopeamitalia sekä yksilökilpailussa pronssia vuonna 1965. Prudskovan 40-vuotiaana vuonna 1950 kuollut isä osallistui talvisotaan. Prudskova kuoli 81-vuotiaana 23. elokuuta 2020.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Valentina Prudskova Wikimedia Commonsissa
Valentina Prudskova Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Unterhaching

| Unterhaching |
| --- | --- |
 Unterhachingin raatihuone
 vaakuna
 Unterhaching
 Koordinaatit: 48°04.0′N, 11°36.6′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baijeri
Hallintopiiri:  Ylä-Baijeri
Piirikunta:  München
Hallinto:  
 – Pormestari:  Wolfgang Panzer
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  10,37 km²
Korkeus:  556 m
Väkiluku (31.12.2020):  25 234
 – Väestötiheys:  2 433 as./km²
 
 Kotisivut  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Unterhaching on kunta Baijerin osavaltiossa Saksassa. Se kuuluu Münchenin piirikuntaan ja sijaitsee 10 kilometriä Münchenin kaupungista etelään. Vuoden 2020 lopussa kunnassa oli 25 234 asukasta. Kunnan pinta-ala on 10,37 neliökilometriä.
Paikallinen jalkapalloseura SpVgg Unterhaching pelasi vuosina 1999–2001 Saksan pääsarjassa Bundesliigassa.
Ystävyyskaupungit

Adeje, Espanja
Bischofshofen, Itävalta
Le Vésinet, Ranska
Witney, Iso-Britannia
Żywiec, Puola
Lähde:
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Unterhaching Wikimedia Commonsissa
Kunnan verkkosivut (saksaksi)
Baijerin piirikunnat ja kaupunkipiirit
Aichach-Friedberg
Altötting
Amberg
Amberg-Sulzbach
Ansbachin piirikunta
Ansbach
Aschaffenburgin piirikunta
Aschaffenburg
Augsburgin piirikunta
Augsburg
Bad Kissingen
Bad Tölz-Wolfratshausen
Bambergin piirikunta
Bamberg
Bayreuthin piirikunta
Bayreuth
Berchtesgadener Land
Cham
Coburgin piirikunta
Coburg
Dachau
Deggendorf
Dillingen an der Donau
Dingolfing-Landau
Donau-Ries
Ebersberg
Eichtätt
Erding
Erlangen
Erlangen-Höchstadt
Forchheim
Freising
Freyung-Grafenau
Fürstenfeldbruck
Fürthin piirikunta
Fürth
Garmisch-Partenkirchenin piirikunta
Günzburg
Haßberge
Hofin piirikunta
Hof
Ingolstadt
Kaufbeuren
Kelheim
Kempten
Kitzingen
Kronach
Kulmbach
Landsberg am Lech
Landshutin piirikunta
Landshut
Lichtenfels
Lindau
Main-Spessart
Memmingen
Miesbach
Miltenberg
Mühldorf am Inn
Münchenin piirikunta
München
Neuburg-Schrobenhausen
Neumarkt in der Oberpfalz
Neustadt an der Aisch-Bad Windsheim
Neustadt an der Waldnaabin piirikunta
Neu-Ulm
Nürnberg
Nürnberger Land
Oberallgäu
Ostallgäu
Passaun piirikunta
Passau
Pfaffenhofen an der Ilm
Regen
Regensburgin piirikunta
Regensburg
Rhön-Grabfeld
Rosenheimin piirikunta
Rosenheim
Roth
Rottal-Inn
Schwabach
Schwandorf
Schweinfurtin piirikunta
Schweinfurt
Starnberg
Straubing
Straubing-Bogen
Tirschenreuth
Traunstein
Unterallgäu
Weiden in der Oberpfalz
Weilhelm-Schongau
Weißenburg-Gunzenhausen
Wunsiedel im Fichtelgebirge
Würzburgin piirikunta
Würzburg
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.

Käännös suomeksi
Under Wheels of Confusion: 1970–1987

| Under Wheels Of Confusion: 1970–1987 Black Sabbath |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1970–1987
 Julkaistu: 6. marraskuuta 1996
 Tyylilaji: Heavy metal
 Levy-yhtiö: Castle Communications
Black Sabbathin muut julkaisut
| The Ozzy Osbourne Years 1991 | Under Wheels Of Confusion: 1970–1987 1996 | The Best of Black Sabbath 2000 |
Under The Wheels Of Confusion on 4:n CD:n kokoelma Black Sabbath -yhtyeen musiikkia. Se ei kuulu yhtyeen viralliseen diskografiaan. Kokoelma julkaistiin Castlen Black Sabbath-remasterointien yhteydessä ja se käsittää vuodet 1970-1987.
Kappaleet > CD 1:

Black Sabbath
The Wizard
N.I.B.
Evil Woman (Don't Play Your Games With Me)
Wicked World
War Pigs
Paranoid
Iron Man
Planet Caravan
Hand Of Doom
Sweet Leaf
After Forever
Children Of The Grave
Kappaleet > CD 2:

Into The Void
Lord Of This World
Orchid
Supernaut
Tomorrows Dream
Wheels Of Confusion
Changes
Snowblind
Laguna Sunrise
Cornucopia (live)
Sabbath Bloody Sabbath
Killing Yourself To Live
Hole In The Sky
Am I Going Insane (Radio)
Kappaleet > CD 3:

The Writ
Symptom Of The Universe
Dirty Women
Back Street Kids
Rock And Roll Doctor
She's Gone
A Hard Road
Never Say Die
Neon Knights
Heaven And Hell
Die Young
Lonely Is The Word
Kappaleet > CD 4:

Turn Up The Night
The Sign Of The Southern Cross
Falling Off The Edge Of The World
The Mob Rules (live)
Voodoo (live)
Digital Bitch
Trashed
Hot Line
In For The Kill
Seventh Star
Heart Like A Wheel
The Shining
Eternal Idol
Julkaisuhistoria

marraskuu 1996: Castle Communications / Essential, ESF CD 419/GAS0000419ESF, 4-CD, UK/EU
Vaaksinjärvi

| Vaaksinjärvi |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Uusimaa
Kunnat:  Nurmijärvi
Koordinaatit:  60°29′15″N, 24°40′44″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Vantaanjoen vesistö (21)
Laskujoki:  Vaaksinoja
Järvinumero:  21.055.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  90 m 
Rantaviiva:  4,71 km 
Pinta-ala:  0,47 km² 
Tilavuus:  0,0056 km³ 
Keskisyvyys:  11,9 m 
Suurin syvyys:  24 m 
Veden viipymä:  17 vuotta
Saaria:  Isosaari
 fiVaaksinjärvi 
Vaaksinjärvi (aiemmin Vahaksenjärvi) on karu, vähähumuksinen ja verraten syvä latvajärvi Nurmijärven Röykässä. Sen pinta-ala on 47,5 hehtaaria ja vesitilavuus 5,6 kuutiohehtometriä. Etäisyys Helsingin keskustasta on 38 kilometriä pohjoisluoteeseen. Vaaksinjärvi on saattanut syntyä meteoriitin iskusta.
Maantiede

Vaaksinjärven ulottuvuus lounaasta koilliseen on 1,2 kilometriä ja kaakosta luoteeseen puolisen kilometriä. Selkeimmin erottuvat niemet ovat etelärannan Levonnokka ja pohjoisrannan Karjasaari. Noin seitsemän hehtaaria Vaaksinjärvestä on vähintään 20 metriä syvä. Järven koillisosa on matalaa.
Vaaksinjärven koillisosassa sijaitsee noin kahden hehtaarin laajuinen Isosaari, jonka länsi- ja eteläpuolella sijaitsee kaksi pientä saarta. Järven saarilla ja rantavyöhykkeellä on runsaasti huvila-asutusta. Koillisella rannalla sijaitsee pieni luonnonsuojelualue. Järveä ympäröivän maaston korkeus merenpinnasta on enimmillään noin 110 metriä.
Vaaksinjärvi laskee järven etelärannalta alkavaa Vaaksinojaa kaakkoon.
Vaaksinjärven vesitilavuus on 5 600 000 kuutiometriä. Järven ekologinen luokka määriteltiin vuosina 2008, 2013 ja 2019 erinomaiseksi. Veden happipitoisuuden vaihtelu on suurta vuodenajan ja syvyyden mukaan. Veden pH-arvo on liki neutraalia.
Vaaksinjärvi (21.055.1.001) kuuluu Vaaksinojan valuma-alueeseen (21.055), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vantaan päävesistössä (21). Toinen jakovaihe on Luhtajoen valuma-alue (21.05). Vaaksinjärvi sijaitsee Vaaksinojan valuma-alueen luoteisosassa ja se on alueen ainoa yli hehtaarin laajuinen vakavesi. Alueen keskiosassa sijaitsee alle hehtaarin laajuinen lampi.
Vaakunarekisteri

| Vaakunarekisteri |
| --- | --- |
 Suomen Heraldinen Seura ry - Heraldiska Sällskapet i Finland ry.
Perustettu:  1957
Toimiala:  Heraldinen yhdistys
Kotipaikka:  Helsinki
Toiminta-alue:  Suomi
Rekisterinhoitaja:  Jukka Lindgren ja Sini Lindgren
Lausuntotoimikunnan puheenjohtaja:  Marja Kyyhkynen
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vaakunarekisteri on Suomen heraldisen seuran ylläpitämä epävirallinen aatelittomien vaakunoiden rekisteri jossa vaakuna numeroidaan ja arkistoidaan. Suomessa Porvarisvaakunoihin lukeutuu henkilövaakunat, yhdistysmuotoisten sukuseurojen, säätiöiden, sekä kirkollisten ja presidenttien vaakunat. Rekisterissä on luetteloitu kaikki Suomessa rekisteröidyt aatelittomat vaakunat. Porvarillisten vaakunoiden kokoaminen Suomen Heraldisen Seuran rekisteriin aloitettiin sukututkimukseen Suomessa tapahtuneen kiinnostuksen myötä 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa.
Aiheesta muualla

Suomen heraldisen seuran rekisterin säännöt (s.10–11). Viitattu 20.6.2020.
Valentina Serova

Valentina Serova
Valentina Vasiljevna Serova (ven. Валенти́на Васи́льевна Серо́ва; 23. joulukuuta 1917? Harkova – 11. joulukuuta 1975 Moskova) oli neuvostoliittolainen näyttelijä. Hän näytteli monissa teattereissa ja menestyi elokuvissa varsinkin 1930-luvun lopussa sekä 1940-luvulla.
Serova syntyi passinsa mukaan 23. joulukuuta 1917. On kuitenkin väitetty, että hän olisi todellisuudessa syntynyt helmikuussa 1919 ja valehdellut ikänsä päästäkseen opiskelemaan. Serovan äiti oli näyttelijä Klavdija Polovikova (1896–1979). Serova muutti äitinsä kanssa Moskovaan ollessaan 6-vuotias ja esiintyi teatterissa jo 8-vuotiaana. Hän pääsi 14-vuotiaana Teatteritaiteiden keskuskorkeakouluun. Serova esiintyi uransa aikana muun muassa Leninin Komsomol-teatterissa ja Mossovet-teatterissa. Hänestä tuli suosittu rooleillaan Konstantin Judinin komediaelokuvissa Devuška s harakterom (1939) ja Serdtsa tšetyrjoh (1941). Serovalle myönnettiin Stalin-palkinto ja Venäjän SFNT:n kunniataiteilijan arvonimi vuonna 1946.
Serova meni 11. toukokuuta 1938 naimisiin lentäjä Anatoli Serovin kanssa. Mies kuitenkin kuoli lentoturmassa ensimmäisenä hääpäivänä. Pariskunnalle syntyi miehen jo kuoltua poika 11. syyskuuta 1938. Serova meni vuonna 1943 naimisiin Konstantin Simonovin kanssa. Pariskunnalle syntyi tytär vuonna 1950, mutta avioliitto päättyi eroon vuonna 1957. Serovan ura suurimmilta osin päättyi 1950-luvulla. Hän alkoholisoitui myöhemmin. Hänen poikansa kuoli kesäkuussa 1975. Näyttelijä itse kuoli asunnossaan Moskovassa puoli vuotta myöhemmin sydänongelmiin, joita pahensi lattiaan kaatumisen myötä saatu päävamma.
Aiheesta muualla

Valentina Serova Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Valkealammi (Janakkala, Rehakka)

| Valkealammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Janakkala
Koordinaatit:  60°50′21″N, 24°28′07″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Hyvikkälänjoen valuma-alue (35.88)
Laskuoja:  oja Tytynlammin  kautta Haapajärveen 
Järvinumero:  35.882.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  106,3 m  
Rantaviiva:  0,39 km  
Pinta-ala:  1,105 ha  
 fiValkealammi 
Valkealammi  on Kanta-Hämeessä Janakkalassa Rehakan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi sijaitsee moreenimaastossa Valajärven ja Haapajärven välissä suppamaisessa painaumassa. Sen pinta-ala on 1,1 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 400 metriä ja sen rannat ovat suota. Lammen pohjoispuolella on peltotilkku ja sen itärannalla sijaitsee vapaa-ajan asunto, jonne tulee tie Haapajärveltä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Haapajärven alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 106,3 metriä mpy. ja sen laskuoja laskee Tytynlammin kautta Haapajärven etelärantaan.
VK Zenit-Kazan

Voleibolnyi klub Zenit-Kazan on venäläinen lentopalloseura. Seuran kotikaupunkina toimii Kazan. Joukkue pelaa Venäjän pääsarjassa superliigassa. Joukkue on hallitseva Mestareiden liigan voittaja vuodelta 2008. Seura perustettiin vuonna 2000. Vuoteen 2004 saakka joukkue oli nimeltään Dynamo ja vuosina 2004–2008 Dynamo-Tattransgaz.
Joukkue on pelannut pääsarjatasolla kaudesta 2003/04 lähtien. Se on voittanut Venäjän mestaruuden kahdesti ja mestarien liigan kerran.
Saavutukset

Venäjän mestaruus 2007, 2009
Venäjän mestaruus -pronssia 2004, 2005, 2008
Mestarien liigan voitto 2008, 2016
Venäjän cupin voitto 2005, 2008
Aiheesta muualla

Virallinen sivu
Vaaksiaishämähäkki

| Vaaksiaishämähäkki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Leukakoukulliset Chelicerata
Luokka::  Hämähäkkieläimet Arachnida
Lahko::  Hämähäkit Araneae
Osalahko::  Araneomorphae
Yläheimo::  Pholcoidea
Heimo::  Vaaksiaishämähäkit Pholcidae
Suku::  Pholcus
Laji::  phalangioides
Kaksiosainen nimi
 Pholcus phalangioides  (Fuesslin, 1775) 
Katso myös
   Vaaksiaishämähäkki Wikispeciesissä   Vaaksiaishämähäkki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vaaksiaishämähäkki (Pholcus phalangioides) on hyvin pitkäjalkainen vaaksiaishämähäkkien heimoon kuuluva hämähäkkilaji. Laji on kotoisin maapallon trooppisilta seuduilta, mutta on levinnyt voimakkaasti ihmisen toiminnan seurauksena. Vaaksiaishämähäki tavattiin Suomessa ensimmäisen kerran Espoon Kilossa vuonna 2000 ja nykyisin lajilla on vakiintunut kanta.
Ulkoisesti vaaksiaishämähäkki pitkine jalkoineen muistuttaa muiden heimon lajien tapaan silmiinpistävän paljon lukkia, jollaiseksi sitä onkin helppo erehtyä luulemaan. Täysikasvuinen hämähäkki on pituudeltaan 7–10 mm, mutta raajojen kärkiväli voi olla jopa kymmenen senttimetriä. Hämähäkki on suurelta osin läpikuultava. Eläin on väritykseltään vaalean kellanharmaa ja sukupuolet muistuttavat paljon toisiaan. Eteläisimmässä Euroopassa vaaksiaishämähäkki esiintyy luolissa, mutta pohjoisempana – kuten Suomessa – se elää yksinomaan rakennusten sisätiloissa. Vaaksiaishämähäkki kutoo vaakatasoon löysän, sotkuisennäköisen verkon, jonka alapinnalla se roikkuu. Verkon ansiosta se on helppo erottaa lukeista, jotka eivät kudo koskaan verkkoa. Mikäli hämähäkkiä häiritään, se alkaa värisyttää verkkoaan voimakkaasti, jolloin eläimen hahmo saalistajan silmissä sumenee.
Vaaksiaishämähäkki saalistaa erityisesti muita hämähäkkejä, mutta sille kelpaavat myös erilaiset hyönteiset. Ravinnon ollessa niukkaa, lajilla esiintyy myös kannibalismia.
Naaras kantaa munia leuoissaan, eikä useimmista muista hämähäkeistä poiketen tee niille kunnollista seittikoteloa.
Aiheesta muualla

Hyönteisfoorumi: Keskustelua Suomen vaaksiaishämähäkkihavainnoista
Spinne des Jahres 2003 - Die große Zitterspinne (saksaksi)
Valerie Brisco-Hooks

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Valerie Brisco-Hooks vuonna 2012. |  Valerie Brisco-Hooks vuonna 2012. |  Valerie Brisco-Hooks vuonna 2012. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Los Angeles 1984 | 200 m |  |
|  Kultaa | Los Angeles 1984 | 400 m |  |
|  Kultaa | Los Angeles 1984 | 4×400 m viesti |  |
|  Hopeaa | Soul 1988 | 4×400 m viesti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Rooma 1987 | 4×400 m viesti |  |
Valerie Ann Brisco-Hooks (s. 6. heinäkuuta 1960 Greenwood, Mississippi, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja. Hän voitti kolme olympiakultaa vuoden 1984 kesäolympialaisissa Los Angelesissa 200 metrillä, 400 metrillä ja pitkässä viestissä. Brisco-Hooks oli myös mukana Rooman yleisurheilun MM-kisoissa pronssia voittaneessa ja vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa hopealle sijoittuneessa pitkän viestin joukkueessa. Hän sijoittui lisäksi Soulissa neljänneksi 400 metrillä. Brisco-Hooks oli ensimmäinen samoissa olympiakisoissa sekä 200 metrin että 400 metrin voittanut juoksija. Hän lopetti uransa juoksijana 1991.
Brisco-Hooks meni naimisiin amerikkalaisen jalkapallon pelaajan Alvin Hooksin kanssa 1981. He saivat pojan seuraavana vuonna. Pari erosi myöhemmin.
Aiheesta muualla

Valerie Brisco-Hooks Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Valerie Brisco-Hooks Wikimedia Commonsissa
Naisten 200 metrin juoksun olympiavoittajat
Naisten 400 metrin juoksun olympiavoittajat
Urheilupuiston metroasema

Urheilupuiston metroasema (ruots. Idrottsparkens metrostation) on yksi vuonna 2017 valmistuneen Länsimetron metroasemista. Asema sijaitsee Läntisessä Tapiolassa Jousenpuiston pohjoisreunassa Tapiolan urheilupuiston laidalla. Aseman viereen on rakennettu 790 paikan pysäköintilaitos, josta on hissiyhteys metroasemalle.
Urheilupuiston metroaseman on suunnitellut arkkitehtitoimisto HKP. Muista Länsimetron asemista poiketen Urheilupuiston asema ei ole kallioasema. Aseman laituri sijaitsee noin 27 metrin syvyydessä katutasosta. Asemarakennuksen muoto mahdollistaa luonnonvalon pääsyn liukuportaiden kautta laituritasolle asti. [lähde? ] Asema tunnettiin suunnitteluvaiheessa nimellä Jousenpuisto.
Asema sijoittui Helsingin seudun liikenteen vuoden 2019 maksuvyöhykeuudistuksessa Etelä-Espoon itäosat kattavalle B-maksuvyöhykkeelle.
Kuvia

Sisäänkäynti rakenteilla helmikuussa 2016.
Valmis sisäänkäynti tammikuussa 2019.
Metroaseman liukuportaat marraskuussa 2018.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Urheilupuiston metroasema Wikimedia Commonsissa
Urheilupuiston metroasema Länsimetron verkkosivuilla
Urheilupuiston metroasema HKL:n verkkosivuilla
| Pohjoiseen/Länteen |  |  |  | Etelään/Itään |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Niittykumpu ▷ Kivenlahti |  |  M1 |  | Tapiola ▷ Vuosaari |
muokkaa wikidataa
Valkealammi (Hattula)

| Valkealammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hattula
Koordinaatit:  60°55′53″N, 24°11′38″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Hyvikkälänjoen valuma-alue (35.88)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  35.885.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  133,4 m  
Rantaviiva:  1,332 km  
Pinta-ala:  10,907 ha  
 fiValkealammi 
Valkealammi  on Kanta-Hämeessä Hattulassa Myllykylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 10,9 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvi sijaitsee Renkajärvestä Rengon kautta Tunturivuorelle ja siitä edelleen kaakkoon jatkuvaan harjujakson jäätikköjokimuodostuman välittömässä läheisyydessä. Jääkauden loppuaikojen jäätikön sulaminen on vaikuttanut merkittävästi järven muodostumiseen . Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Rannoille on rakennettu seitsemän vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet Myllykylään johtavalta tieltä. Hämeenlinnan raja ohittaa järven kaakkoispään 100 metrin etäisyydeltä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Renkajoen yläosan valuma-alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 133,4 metriä mpy., joka on sama kuin viereisellä Pikku Valkealammilla. lampien välille on kaivettu yhdysoja.
Kummastakaan lammiesta ei ole laskuojaa minnekään.
Uziel Gal

Uziel Gal vuonna 1953
Uziel "Uzi" Gal (hepreaksi: עוזיאל "עוזי" גל), oikealta nimeltään Gotthard Glass (15. joulukuuta, 1923 – 7. syyskuuta , 2002) oli saksanjuutalainen asesuunnittelija, joka parhaiten tunnetaan Uzi-konepistoolin kehittäjänä.
Gal syntyi Weimarissa, Saksassa. Kansallissosialistien noustua Saksassa valtaan vuonna 1933 Gal muutti Englannin kautta Palestiinaan vuonna 1936.  Vuonna 1943 Gal pidätettiin laittomasta aseen hallussapidosta ja tuomittiin kuuden vuoden vankeusrangaistukseen. Hänet vapautettiin vuonna 1946.
Gal aloitti konepistoolin suunnittelun vuonna 1948, pian Israelin itsenäistymisen jälkeen. Vuonna 1951 Uzi–konepistooli otettiin Israelin armeijan palveluskäyttöön. Gal ei halunnut että ase nimettäisiin hänen mukaansa, mutta hänen toiveensa jätettiin huomiotta. Vuonna 1958 Gal sai ensimmäisenä Israelin turvallisuuspalkinnon pääministeri David Ben-Gurionilta.
Vuonna 1975 Gal jäi eläkkeelle Israelin armeijasta ja muutti seuraavana vuonna Philadelphiaan, Pennsylvaniaan, että hänen tyttärensä Tamar saisi erikoishoitoa aivovammaansa.
Gal jatkoi asesuunnittelua Yhdysvalloissa kunnes kuoli syöpään vuonna 2002.
Vasaralaukaus

Vasaralaukaus (engl. Hammer, double tap) on ammuntatekniikka jossa ammutaan hyvin nopeasti kaksi laukausta samaan maaliin. Tekniikka on kehitetty jotta maaliin saataisiin mahdollisimman iso shokkivaikutus mahdollisimman pienellä alueella. Kahta laukausta käytetään koska kolmannen laukauksen jälkeen aseen rekyyli tekee osumisesta epätodennäköistä. Joissain aseissa on erillinen purske-moodi jolloin vasaralaukauksia voi suorittaa automaattisesti.
Unimak

Unimak
False Passin kylä Unimakilla.
| --- | --- |
Sijainti:  54°46′06″N, 164°11′12″W Itä-Aleutit, Alaska Yhdysvallat
Saariryhmä:  Aleutit, Foxsaaret
Korkein kohta:  Shishaldin, 2 857 m
Pinta-ala:  4 140 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  35
Suurin kaupunki:  False Pass
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Unimak on Aleuttien saariryhmän suurin saari, ja se kuuluu Yhdysvalloille. Sen pinta-ala on 4 140 neliökilometriä. 2 857 metrin korkuinen Shishaldinin tulivuori on Aleuttien korkein huippu. Se on purkautunut vuonna 2015.
Saarella asui vuonna 2010 tehdyn väestönlaskennan mukaan 35 henkilöä, ja he asuivat False Pass -nimisessä kaupungissa saaren itäpäässä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Unimak Wikimedia Commonsissa