stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Antoni Milambo

Antoni-Djibu Milambo (s. 3. huhtikuuta 2005 Rotterdam) on alankomaalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 179-senttimetrinen. Hän edustaa Alankomaiden Eredivisiessä pelaavaa Feyenoordia.
Milambo on pelannut Feyenoordin junioreissa vuodesta 2014. Hän pääsi edustusjoukkueessa ensimmäisen kerran kentälle elokuussa 2021 Konferenssiliigan karsintaottelussa sveitsiläistä FC Luzernia vastaan. Joulukuussa 2021 hänet vaihdettiin kentälle Konferenssiliigan ottelussa israelilaista Maccabi Haifaa vastaan. Huhtikuussa 2023 hän tuli vaihdosta kentälle kolmessa Eredivisien ottelussa. Feyenoord voitti tuolla kaudella liigamestaruuden. Kaudella 2023–2024 Milambo pelasi kahdeksan Eredivisie-ottelua, joista kolme avauskokoonpanossa, ja teki maalin lokakuussa kotiottelussa Vitesseä vastaan. Feyenoordin voittamassa KNVB-cupissa hän pelasi kaksi ottelua. Feyenoord voitti elokuussa 2024 Alankomaiden supercupin ja Milambo teki ottelussa yhden maalin PSV Eindhovenia vastaan. Hän pelasi Mestarien liigassa kaksi ottelua ja Eurooppa-liigassa yhden. Kauden 2024–2025 Mestarien liigassa Milambo on pelannut avauskokoonpanossa; hän teki lokakuussa yhden maalin vierasottelussa espanjalaista Gironaa ja kaksi maalia vierasottelussa portugalilaista Benficaa vastaan.
Milambo on pelannut useissa Alankomaiden nuorisomaajoukkueissa alle 15-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän pelasi viisi ottelua ja teki alkulohkossa yhden maalin Ranskaa vastaan Alankomaiden saavuttaessa EM-hopeaa alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2022.
Ne partez pas sans moi

| Ne partez pas sans moi> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Céline Dion
Säveltäjä(t):  Atilla Şereftuğ
Sanoittaja(t):  Nella Martinetti
Euroviisutiedot
Vuosi:  1988
Maa:  Sveitsi
Kieli:  ranska
Sijoitus:  1.
Pisteet:  137
Sanat:  sanoitus
Ne partez pas sans moi ([nə paʁˈte pɑ sɑ̃ mwa]; Älkää lähtekö ilman minua) oli vuoden 1988 Eurovision laulukilpailun voittajakappale. Sen esitti Céline Dion ranskaksi, ja se toi Sveitsille toisen sen kolmesta euroviisuvoitosta. Kappale sai 137 pistettä, ja se voitti vain yhdellä pisteellä seuraavaksi tulleen Ison-Britannian. Kappaleen esiintymisnumero oli 9.
Kappale ei erityisesti pärjännyt eurooppalaisilla musiikkilistoilla, mutta silti Céline Dionista on tullut yksi kaikkien aikojen menestyneimmistä euroviisuvoittajista. Kappale olikin yksi neljästätoista kappaleesta, joka valittiin vuonna 2005 Eurovision viisikymmenvuotista taivalta juhlistavaan Congratulations-tapahtumaan ehdokkaaksi kaikkien aikojen euroviisuksi, ja se sijoittui siinä kymmenenneksi.lähde?
Cajanderin I hallitus

| Cajanderin I hallitus |
| --- | --- |
  Suomen tasavallan 8. valtioneuvosto
 Cajanderin I hallitus, pöydän päässä presidentti Ståhlberg
Toimikausi alkoi:  2. kesäkuuta 1922
Toimikausi päättyi:  14. marraskuuta 1922
Jäsenet
Hallituksen johtaja:  Aimo Cajander
Ministerien lukumäärä:  11
Historia
Edellinen:  Vennolan II hallitus
Seuraava:  Kallion I hallitus
Cajanderin I hallitus oli Aimo Kaarlo Cajanderin johtama virkamieshallitus, joka toimi 165 päivän ajan 2. kesäkuuta 1922 – 14. marraskuuta 1922. Cajanderin I hallitus oli Suomen kahdeksas hallitus.
Edeltäneen Vennolan toisen hallituksen ulkoministeri Rudolf Holsti joutui eroamaan saatuaan eduskunnalta epäluottamuslauseen sen jälkeen, kun hän oli allekirjoittanut Suomen puolesta Varsovan sopimuksen, joka olisi sitonut Suomen niin sanottuun reunavaltiopolitiikkaan. Ulkoministerin ero merkitsi Holstille lojaalin pääministeri Juho Vennolan mukaan koko hallituksen eroa. Vennolan hallituksen erottua ei saatu syntymään uutta poliittista hallitusta, koska poliitikkojen katseet olivat jo enemmän lähestyvissä eduskuntavaaleissa kuin hallitusvastuun kantamisessa. Uuden hallituksen muodosti lopulta metsähallituksen pääjohtaja ja Metsäntutkimuslaitoksen perustaja Aimo Cajander.
Parlamentarismista poiketen Cajanderin hallitus ei jättänyt paikkaansa täytettäväksi eduskuntavaalien 1922 jälkeen.
Cajanderin hallituksen lyhytikäisyydestä huolimatta sen toimikaudella pantiin toimeen tai hyväksyttiin joukko tärkeitä lakeja. Aviottomat lapset saivat tasa-arvoisen aseman muiden lasten kanssa, ja kuntiin nimettiin lastenvalvojat valvomaan aviottomien lasten ja heidän äitiensä etuja. Uusi asevelvollisuuslaki määräsi varusmiespalveluksen pituudeksi yhden vuoden. Maantieliikenteen vilkastuessa määrättiin autoasetuksen nojalla kaikki autot ja moottoripyörät rekisteröinti- ja katsastusvelvollisuuden alaisiksi. Uudistuksista tärkein ja kiistellyin oli Lex Kallioksi ristitty asutuslaki, joka mahdollisti uusien tilojen muodostamisen ja niiden luovuttamisen tilattomalle väestölle valtion myöntämien lainojen ja tarvittaessa pakkolunastusten turvin.
Kokoonpano

| Ministeri | Tehtävissä | Puolue |
| --- | --- | --- |
| Pääministeri Aimo Kaarlo Cajander |  2.6.1922–14.11.1922 | ammattiministeri |
| Ulkoasiainministeri Carl Enckell |  2.6.1922–14.11.1922 | ammattiministeri |
| Oikeusministeri Oskar Lilius |  2.6.1922–14.11.1922 | ammattiministeri |
| Sisäasiainministeri Yrjö Johannes Eskelä |  2.6.1922–14.11.1922    | ammattiministeri |
| Puolustusministeri Bruno Jalander |  2.6.1922–14.11.1922 | ammattiministeri |
| Valtiovarainministeri Ernst Gråsten |  2.6.1922–14.11.1922    | ammattiministeri |
| Opetusministeri Yrjö Loimaranta |  2.6.1922–14.11.1922    | ammattiministeri |
| Maatalousministeri Östen Elfving |  2.6.1922–14.11.1922    | ammattiministeri |
| Apulaismaatalousministeri Aimo Kaarlo Cajander |  2.6.1922–14.11.1922    | ammattiministeri |
| Kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri Evert Skogström |  2.6.1922–14.11.1922 | ammattiministeri |
| Kauppa- ja teollisuusministeri Aukusti Aho |  2.6.1922–14.11.1922 | ammattiministeri |
| Sosiaaliministeri Eino Akseli Kuusi |  2.6.1922–14.11.1922 | ammattiministeri |
Hallituksen puoluejakautuma

| Puolue | 2> 6.1922 | 14> 11.1922 |
| --- | --- | --- |
ammattiministeri: 11
Brasília

| Brasília |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Brasília
 Koordinaatit: 15°46′S, 47°55′W 
Valtio:  Brasilia
Osavaltio:  Distrito Federal
Hallinto:  
 – Kuvernööri:  Agnelo dos Santos Queiroz Filho
Korkeus:  1 000 m
Väkiluku (2010):  2 482 210
 – Väestötiheys:  3 535,3 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-3
Motto::  Venturis ventis, tuleville tuulille
 
 www.brasilia.df.gov.br 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Brasília on Brasilian valtion pääkaupunki. Sen asukasluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli noin 2,5 miljoonaa asukasta. 21. huhtikuuta 1960 silloinen presidentti Juscelino Kubitschek siirsi Brasilian pääkaupungin Rio de Janeirosta Brasílian kaupunkiin.
Maantiede ja ilmasto

Brasília sijaitsee Keski-Brasiliassa muodostaen oman liittopiirin (Distrito Federal). Sen korkeus merenpinnasta on noin 1100 metriä. Alue on Brasilian keskiylänköä, ja sen ympärillä ovat Tocantins-, Paraná- ja São Francisco-jokien yläjuoksut.
Kuukauden keskimääräiset ylimmät lämpötilat ovat tasaisesti 25 ja 28 asteen välillä, lämpimin on syyskuu 28,3 astetta. Alimmat lämpötilat ovat 12 ja 18 asteen välillä. Sadetta saadaan eniten marraskuusta helmikuuhun, yli 200 mm kuukaudessa. Vastaavasti kesä-, heinä- ja elokuussa sadepäiviä on vain muutamia ja sademäärät jäävät alle 15 millimetrin.
Historia

Jo vuonna 1823 brasilialainen valtiomies José Bonifácio ehdotti pääkaupungin siirtämistä sisämaahan, pois rannikon Rio de Janeirosta.
Kaupunki rakennettiin 41 kuukaudessa vuodesta 1956 avajaisiin 1960. Kaupunkisuunnitelma perustui Le Corbusier’n ideoihin ja arkkitehteina toimivat Lucio Costa (kaupunkisuunnittelu), Oscar Niemeyer (suurin osa julkisista rakennuksista) ja Roberto Burle Marx (maisemasuunnittelu). Brasília lisättiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1987.
Liikenne

Brasílian alkuperäinen asemakaava suunniteltiin sellaiseksi, ettei liikenne ruuhkautuisi ilman liikennevaloja. Läpikulkuteihin rakennettiin eritasoliittymät ja pitkät kaarevat rampit. Kaupunki kasvoi suunniteltua isommaksi, mutta silti liikenne sujuu paremmin kuin muissa Brasilian suurkaupungeissa.
Brasílian raideliikennejärjestelmää kutsutaan ”metroksi”, vaikka vain Plano Pilaton rataosuus kulkee maan alla.
Brasíliaa palvelee kansainvälinen, presidentti Juscelino Kubitschekille omistettu lentoasema. Lennot Rioon kestävät noin puolitoista tuntia, São Pauloon 1h 20 min.
Urheilu

Brasílian jalkapallojoukkueet eivät ole päässeet maansa kovatasoiseen pääsarjaan.
Brasíliaan on valmistunut uusi jalkapallostadion Estádio Nacional Mané Garrincha vuoden 2014 maailmanmestaruuskilpailuita varten. Siellä pelattiin myös vuoden 2016 olympialaisten jalkapalloturnaus.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Brasilian pääkaupunki toteutti aikansa utopiaa – kuvakooste (Arkistoitu – Internet Archive). Helsingin Sanomat 24.4.2014.
Milla Kontkanen: Paluu tulevaisuuteen. Mondo 7/2008.
Brasília satelliittikuvassa. Paranoa-järvi keskellä.
Steven Stamkos

| Steven Stamkos |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. helmikuuta 1990 (ikä 34) Markham, Ontario, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Stammer
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  185 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  Nashville Predators
Sarja:  NHL
Pelinumero:  91
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2008–
Aik. seurat:  Sarnia Sting (OHL) Tampa Bay Lightning (NHL)
NHL-varaus:  1. varaus, 2008 Tampa Bay Lightning
| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Maailmancup  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Maailmancup  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Maailmancup  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | World Cup 2016 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Sveitsi 2009 | jääkiekko |  |
| Nuorten MM-kilpailut  | Nuorten MM-kilpailut  | Nuorten MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tšekki 2008 | jääkiekko |  |
Stamkos vuonna 2009.
| Stanley Cup  |
| --- | --- | --- |
|  | Tampa Bay Lightning | 2020  |
|  | Tampa Bay Lightning | 2021  |
Steven Christopher Stamkos (s. 7. helmikuuta 1990 Markham, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija ja kaksinkertainen Stanley Cup- voittaja, joka pelaa NHL-seura Nashville Predatorsissa. Hän oli vuoden 2008 NHL:n varaustilaisuuden ensimmäinen varaus, ja hänet varasi Tampa Bay Lightning, jossa hän pelasi pitkään kaudesta 2008–2009 lähtien. Stamkos pelaa keskushyökkääjänä. Stamkos voitti NHL:n parhaalla maalintekijälle jaettavan Maurice ”Rocket” Richard Trophyn vuosina 2010 ja 2012. Stamkosilla on makedonialaisia ja skottilaisia sukujuuria.
Ura > Junioriura ja NHL-varaus

Vuonna 2006 Stamkos oli ensimmäinen varaus OHL-junioriliigan varaustilaisuudessa, jossa Sarnia Sting varasi Stamkosin joukkueeseen. Hän pelasi joukkueessa kaudet 2006–2008 tehden yhteensä 197 pistettä, joista 100 oli maaleja ja 97 syöttöpisteitä.
NHL:n kesäkuun 2008 varaustilaisuudessa Tampa Bay Lighting varasi Stamkosin NHL:n ykkösvarauksena. Heinäkuussa hän allekirjoitti Tampa Bayn kanssa kolmevuotisen sopimuksen, jonka mukaan Stamkosin peruspalkka oli 875 000 dollaria kaudessa, minkä lisäksi hän sai tienata 8 550 000 dollaria bonuksia.
Ura > NHL

Stamkos pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa kauden 2008–2009 avausottelussa New York Rangersiä vastaan Prahassa Tšekissä. Ensimmäisen pisteensä Stamkos sai kahdeksannessa pelissään, syöttöpisteen Toronto Maple Leafsia vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki pelissä Buffalo Sabresia vastaan lokakuussa 2008. Stamkos teki 17. helmikuuta 2009 ensimmäisen hattutemppunsa ottelussa Chicago Blackhawksia vastaan. Pisteiden valossa kausi oli ailahteleva, sillä Stamkos teki puolet pisteistään viimeisessä 26 ottelussa. Tulokaskaudellaan hän teki yhteensä 46 pistettä, joista 23 oli maaleja ja 23 syöttöpisteitä.
Kausi 2009–2010 oli Stamkosin läpimurtokausi. Hän teki 95 pistettä (51 maalia ja 44 syöttöpistettä) ja jakoi runkosarjan parhaan maalintekijän Maurice "Rocket" Richard Trophyn Pittsburgh Penguinsin hyökkääjän Sidney Crosbyn kanssa.
Kaudella 2010–2011 Stamkos pelasi 82 ottelua tehopistein 45+46=91 ja hänet valittiin NHL:n tähdistöotteluun. Hänet valittiin Nicklas Lidströmin joukkueeseen toisena. Stamkosin joukkuetoveri Martin St. Louis oli joukkueessa varakapteenina. Tähdistöottelun SuperSkills-kisoissa Stamkos sijoittui hyvin nopein luistelija- ja kovin lyöntilaukaus -kisassa. Stamkosista tuli 6. helmikuuta 2011 ensimmäinen pelaaja joka onnistui tekemään 40 maalia runkosarjassa kaudella 2010–2011.lähde? 23. huhtikuuta 2011 hän teki kaksi ensimmäistä pudotuspelimaaliaan Pittsburgh Penguinsia vastaan.
19. heinäkuuta 2011 Stamkos teki viiden vuoden ja arvolta 37,5 miljoonan dollarin jatkosopimuksen Tampa Bayn kanssa. Kaudella 2011–2012 Stamkos pelasi 82 ottelua tehopistein 60+37=97. Helmikuussa 2012 Stamkos saavutti ensimmäisenä 40 maalia kauden 2011–2012 runkosarjassa.lähde? Hän on Aleksandr Ovetškinin kanssa ainoa, joka on yltänyt 60 maaliin 2000-luvulla.lähde? Ovetškin teki 65 maalia kaudella 2007–2008.
Kaudella 2012–2013 Stamkos pelasi 48 ottelua tehopistein 29+28=57. Marraskuussa 2013 hänen sääriluunsa murtui. Toivuttuaan jalkavammasta Stamkos nimitettiin Tampa Bayn kapteeniksi. Kausilla 2019–2020 ja 2020–2021 Stamkos johdatti joukkueensa kapteenina Tampa Bayn Stanley Cupin voittoon ja vielä kerran kaudella 2021–2022 Stanley Cupin loppuotteluihin, jossa Lightning lopulta hävisi Colorado Avalancelle otteluvoitoin 4–2.lähde?
Tammikuun 1. päivänä 2022 Stamkos oli tehnyt kolmanneksi eniten maaleja suhteessa pelaamiinsa otteluihin, kun huomioon otetaan yli kolme ottelua pelanneet aktiivipelaajat. Stamkos oli tehnyt tuolloin keskimäärin 0,52 maalia ottelua kohden. Hän oli pelannut 873 ottelua ja tehnyt 455 maalia. Hänen edellään olivat vain Ovetškin ja Auston Matthews, jotka molemmat olivat tehneet keskimäärin 0,61 maalia per ottelu. Vuoden kuluttua hän oli neljäs 0,52 maalin keskiarvollaan, kun hänen ohitseen oli noussut Kirill Kaprizov keskiarvolla 0,55.
Heinäkuussa 2024 Stamkos teki vapaana agenttina Nashville Predatorsin kanssa nelivuotisen ja yhteensä 32 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Ura > Maajoukkueura

Stamkos pelasi ensimmäiset miesten maailmanmestaruuskisansa vuonna 2009 Sveitsissä. Hän teki kisoissa tehopisteet 7+4=11 ollen Kanadan kolmanneksi ja maailmanmestaruuskisojen viidenneksi paras pistemies. Stamkos valittiin median valitsemaan maailmanmestaruuskisojen tähdistökentälliseen.
Vuoden 2013 maailmanmestaruuskilpailuissa Stamkos keräsi kahdeksassa ottelussa tehopisteet 7+5 ja oli Kanadan tehokkain hyökkääjä. Stamkos valittiin Kanadan jääkiekkomaajoukkueeseen myös Sotšin olympialaisiin, mutta hän ei toipunut jalkavammastaan tarpeeksi nopeasti ja joutui siksi jäämään pois olympiaturnauksesta.
Saavutuksia > NHL

Paras maalintekijä Maurice ”Rocket” Richard Trophy, 2009–2010, 2011-2012
NHL:n kakkostähdistökentällisessä vuosina 2011 ja 2012
NHL:n tähdistöottelu 2010–2011, 2011–2012
NHL ennätys: eniten jatkoaikamaaleja kaudessa (5), 2011–2012
2 Stanley Cupia kausilla 2019-2020 ja 2020-2021, molemmat joukkueen kapteenina
Saavutuksia > Maajoukkue

Maailmanmestaruuskisojen tähdistökentällisessä 2009
Maailmanmestaruuskisojen hopeaa 2009
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Steven Stamkos The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Steven Stamkos Legends of Hockey -sivustolla (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Aleksandr Ovetškin  Corey Perry | Maurice ”Rocket” Richard Trophyn voittaja 2010 (yhdessä Sidney Crosbyn kanssa) 2012 | Seuraaja: Corey Perry  Aleksandr Ovetškin |
Kanadan joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 2010
2 Russell |
4 Del Zotto |
5 Giordano |
8 Burns |
9 Downie |
10 Perry |
11 Raymond |
13 Whitney |
14 Eberle |
17 Bourque |
18 Staal |
19 Kane |
20 Tavares |
21 Laich |
22 Beauchemin |
28 Cumiskey |
29 Ott |
30 Johnson |
40 Dubnyk |
47 Peverley |
50 Mason |
57 Myers |
91 Stamkos |
92 Duchene |
94 Smyth |
Valmentaja MacTavish
John Hepburn

| John Hepburn> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: vuonna 1598
Kuollut: 8.7.1636 Ranska
Kansalaisuus:  skotlantilainen
Ammatti:  sotilas
Arvonimi: everstiluutnantti ja eversti Ruotsin armeijassa
Vanhemmat:  Isä George Hepburn, äiti Helen Hepburn
Eversti Sir John Hepburn.5
John Hepburn (n. 1598 − 8. heinäkuuta 1636) oli skotlantilainen palkkasoturi, joka toimi mm. Ruotsin armeijassa skotlantilaisista koostuneen rykmentin johtavana everstinä ja myöhemmin Ranskan armeijassa Ranskan marsalkkana. Hän toimi Kustaa II Aadolfin henkivartijana ja osallistui mm. Breitenfeldin taisteluun.
Suku

John Hepburn oli Athelstanefordin herran George Hepburnin ja hänen vaimonsa Helen Hepburnin toinen poika.
Sotilasura

Hepburn matkusti nuoruudessaan Ranskaan ja liittyi vuonna 1620 Skotlannista lähteneisiin joukkoihin, jotka tukivat Bohemiasta paennutta Elisabet Stuartia. Hän palveli ensin kapteenina ja komensi peitsimiesten kompanijoita taisteluissa Bergen op Zoomissa (Alankomaat) ja Fleuruksessa (Belgia) vuonna 1622. Vuonna 1623 hän siirtyi kuningas Kustaa II Aadolfin palvelukseen Ruotsin armeijaan ja nousi nopeasti everstiluutnantiksi ja nimitettiin everstiksi vuonna 1625.
Ruotsin armeijassa palveli monia skotteja ja neljä skotlantilaista everstiä ml. Hepburn ylennettiin ritariksi vuonna 1627. Hepburn voitti Colbergin taistelun vuonna 1630, auttoi liittolaisten joukkoja Rugenwaldin linnan valatuksessa ja nimettiin siellä kuvernööriksi. Hänen miehensä saivat mainetta eliittijoukkona, jota kutsuttiin "Vihreäksi prikaatiksi". Prikaati menestyi Landsbergissa/Wartheessa huhtikuussa 1631 ja uudelleen Frankfurtissa Oderilla. Hepburn sai huomattavaa mainetta erityisesti Breitenfeldin taistelussa 17. syyskuussa 1631, jossa hänen komentamansa Vihreä prikaati oli ratkaisevassa roolissa. Hepburn haavoittui taistelussa, mutta taisteli jo myöhemmin samana vuonna Baijerissa ja liittyi englantilaisten palkkasotureiden joukkoihin.
Hepburn oli uskonnoltaan roomalaiskatolinen ja tämä aiheutti ristiriitaa protestanttisen kuningas Kustaa II Aadolfin kanssa. Lisäksi Breitenfeldin taistelun jälkeen prikaatia vaivasivat pettymykset rintamalla, sairaudet ja rintamakarkuruudet, joiden seurauksena Hepburn riiteli kuninkaan kanssa ja erosi palveluksesta heinäkuussa 1632 .
Hän palasi Skotlantiin ja sai ranskalaisilta toimeksiannon kerätä joukkoja. Hän perusti Régiment d'Hébron -rykmentin, johon kuului 2000 miestä ja joka myöhemmin muuntui moderniksi Royal Scots -rykmentiksi. Ranskan palveluksessa hän eteni marskalkaksi.
Hepburn taisteli Ranskassa Alsacessa ja Lorrainessa, mutta kuoli Saverne-linnakkeen piirityksessä 8. heinäkuuta 1636. Hänet haudattiin Toulin katedraaliin, jossa muistomerkki kunnioittaa hänen saavutuksiaan.
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1824

Yhdysvaltain presidentinvaalit 1824 olivat kymmenennet Yhdysvaltain presidentinvaalit. Vaalit järjestettiin 26. lokakuuta – 2. joulukuuta 1824. Vaalit käytiin neljän demokraattis-republikaanisen puolueen jäsenen kesken. Heistä kukaan ei saanut ehdotonta enemmistöä valitsijamiesäänissä, joten presidentin valinta siirtyi perustuslain 12. lisäyksen nojalla Yhdysvaltain edustajainhuoneen vastuulle. Edustajainhuone valitsi 9. helmikuuta 1825 presidentiksi John Quincy Adamsin. Hänestä tuli ensimmäinen presidentti, joka oli hävinnyt vaaleissa kansan äänissä.
Ennen vaaleja demokraattis-republikaaninen puolue oli voittanut kuudet edelliset vaalit peräkkäin, ja sen suurin vastapuolue federalistinen puolue oli romahtanut. Presidenttiehdokkuutta hakivat ulkoministeri Adams, kenraali Andrew Jackson, valtiovarainministeri William H. Crawford ja edustajainhuoneen puhemies Henry Clay. Viides ehdokas John C. Calhoun luopui ehdokkuudesta ja pyrki varapresidentiksi.
Vaalien jälkeen Jacksonin johtama ryhmä kehittyi demokraattiseksi puolueeksi, kun taas Adamsin ja Clayn ryhmittymä perusti kansallisrepublikaanisen puolueen ja myöhemmin whig-puolueen.
Tulokset

Yhdysvaltain presidentinvaalit 1824
| Presidenttiehdokas | Presidenttiehdokas | Puolue | Kotiosavaltio | Kansanäänet> Määrä | Kansanäänet>  % | Valitsijamiesäänet |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

|  | Andrew Jackson | Demokraatti-republikaanit | Tennessee | 151 271 | 41,4 | 99 |  |  |  |  |
|  | John Quincy Adams | Demokraatti-republikaanit | Massachusetts | 113 122 | 30,9 | 84 |  |  |  |  |
|  | William H. Crawford | Demokraatti-republikaanit | Georgia | 40 856 | 11,2 | 41 |  |  |  |  |
|  | Henry Clay | Demokraatti-republikaanit | Kentucky | 47 531 | 13,0 | 37 |  |  |  |  |
| Sitoutumattomat valitsijamiehet | Sitoutumattomat valitsijamiehet | ei puoluetta | Massachusetts | 6 616 | 1,8 | 0 |  |  |  |  |
| Muut | Muut | – | – | 6 437 | 1,8 | 0 |  |  |  |  |

| Yhteensä | Yhteensä | Yhteensä | Yhteensä | 365 833 | 100 | 261 |  |  |  |  |
| Voittoon tarvitaan | Voittoon tarvitaan | Voittoon tarvitaan | Voittoon tarvitaan | Voittoon tarvitaan | Voittoon tarvitaan | 131 |  |  |  |  |
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:United States presidential election, 1824
Käännös suomeksi
The Meg 2: The Trench

| The Meg 2: The Trench> Meg 2: The Trench |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ben Wheatley
Käsikirjoittaja:   Jon Hoeber  Erich Hoeber  Dean Georgaris 
Perustuu:  Steve Altenin romaaniin The Trench
Tuottaja:  Belle Avery Lorenzo di Bonaventura
Säveltäjä:  Harry Gregson-Williams
Kuvaaja:  Haris Zambarloukos
Leikkaaja:  Jonathan Amos
Pääosat:   Jason Statham  Wu Jing 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Kiina  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  China Media Capital Flagship Entertainment Leavesden Studios
Levittäjä:  Warner Bros. InterCom
Ensi-ilta:   2023-06-099. kesäkuuta 2023 (Shanghain elokuvajuhlat)    2023-08-044. elokuuta 2023 (Suomi)  
Kesto:  116 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  129 000 000 dollaria
Tuotto:  394 299 160 dollaria (koko maailma)
Katsojat:  34 455 (Suomi)
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
The Meg 2: The Trench (engl. Meg 2: The Trench) on vuonna 2023 ensi-iltansa saanut Ben Wheatleyn ohjaama kiinalais-yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Sen käsikirjoittivat Jon Hoeber, Erich Hoeber ja Dean Georgaris. Se perustuu Steve Altenin romaaniin The Trench. Elokuvan päärooleissa näyttelevät Jason Statham ja Wu Jing. Se on jatko-osa elokuvalle Megalodon (2018) ja kertoo samaan tapaan ihmisiä uhkaavasta jättiläiskokoisesta hailajista nimeltä megalodon.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jason Statham  | … |  Jonas Taylor   |
|  Wu Jing  | … |  Jiuming Zhang   |
|  Sophia Cai  | … |  Meiying Zhang   |
|  Page Kennedy  | … |  DJ   |
|  Sergio Peris-Mencheta  | … |  Montes   |
|  Skyler Samuels  | … |  Jess   |
|  Cliff Curtis  | … |  James Mackreides   |
|  Melissanthi Mahut  | … |  Rigas   |
|  Sienna Guillory  | … |  Driscoli  |
Vastaanotto

Helsingin Sanomien kriitikko Pertti Avola antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä. Hänen mukaansa "Meg 2: The Trench ei tarjoa mitään sinänsä tuoretta, mutta umpikahjona ja sitä kautta hauskana kesän toimintapläjäyksenä sen jaksaa hyvin katsoa." Episodin kriitikko Maria Lättilä antoi myös kolme tähteä viidestä. Hänen mukaansa "Meg 2: The Trench luottaa viisaasti Stathamin karismaan ja elokuva on selvä parannus edeltäjäänsä, mutta jäämme edelleen odottamaan erinomaista megalodon-elokuvaa."
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Säynjärvi

| Säynjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Karjala
Kunnat:  Savitaipale
Koordinaatit:  61°11′28″N, 27°34′23″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Vuoksen vesistö (04)
Laskujoki:  Uuhijoki
Järvinumero:  04.145.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  93,8 m 
Rantaviiva:  22,225 km 
Pinta-ala:  2,12 km² 
Tilavuus:  0,0145 km³ 
Keskisyvyys:  7,1 m 
Suurin syvyys:  28 m 
Saaria:  12
:  Korpsaari, Suurisaari
  [ ohje ]  
Säynjärvi on saarien ja niemien jakama järvi Savitaipaleella Etelä-Karjalassa. Sen pinta-ala on 2,1 neliökilometriä. Etäisyys Lappeenrannasta on 33 kilometriä länsiluoteeseen.