Maria Fjodorovna (Sofia Dorotea)
Matkat ulkomaille, elämä Pavlovskissa ja Hatsinassa

Paavali ja Maria olivat kyllästyneet siihen että heidät jätettiin politiikan ulkopuolelle ja pyysivät Katariina II:lta lupaa matkustaa ulkomaille Länsi-Eurooppaan. Paavali ei halunnut ensin lähteä matkalle, koska oli kuullut opettajaltaan Nikita Paninilta että kyseessä oli hänen syrjäyttämisyrityksensä. Matkan virallinen tehtävä oli vierailla Itävallassa. Syyskuussa 1781 salanimellä "kreivi ja kreivitär Severnin (Pohjoinen)" tsarevitš ja tsarevna lähtivät neljätoista kuukautta kestäneelle matkalle Puolaan, Itävaltaan, Italiaan, Ranskaan, Belgiaan, Alankomaihin ja Saksaan.
Pariisi teki erityisen vaikutuksen pariskuntaan, joka vieraili kuningas Ludvig XVI:n ja kuningatar Marie Antoinetten luona. Vaikka kuningas Ludvig tuli hyvin toimeen Paavalin kanssa, joka esitteli hänelle palatsin gobeliinikudoksia, Marie Antoinette tunsi itsensä pelokkaaksi ja hermostuneeksi tavatessaan Marian, tunnetun intellektuellin, joka uhkui itseluottamusta. Keskustelu muuttui kuitenkin vilkkaaksi ja kuningatar antoi suuriruhtinattarelle lahjana Sévres-posliiniset koboltinsiniset pukeutumispöytätarvikkeet, joitten 64 osaan on maalattu keisarillinen vaakuna. Niihin kuuluu suuri pöytäpeili upean peitteen alla, joka on kruunattu Venäjän keisarillisen kruunulla ja jota tukevat valkoiset nymfi- ja rakkaushahmot; neljä kynttilänjalkaa, neljä korurasiaa, soittokello, mustepullo, kaksi liemikuppia ja kaksi kahvikuppia lautasilla ja lusikoilla, puuterirasioita, pulloja, erikoispurkkeja pomadoille, kauneuspilkuille ja rougelle sekä erikoisveitsi laastareiden ja muiden esineiden poistamiseen. Kokonaisuutta säilytettiin Pavlovskin palatsin edustusmakuuhuoneessa ja se kuuluu edelleen palatsimuseon kokoelmiin.
Paavali sai Ranskan kuninkaalta lahjaksi neljä erittäin arvokasta Charles-Antoine Coypelin suunnittelemaa ja Pierre-Francois Cozetten vuonna 1776 kutomaa ruusun- ja karmiininpunataustaista gobeliinia, jotka kuvaavat Don Quijoten seikkailuita. Gobeliineille rakennettin Pavlovskin palatsiin oma huone.
Itävallassa Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan Joosef II vertasi Mariaa tämän aviomieheen ja havaitsi tämän paremmaksi. Italiassa vieraillessaan pariskunta osoitti rakkauttaan julkisesti, kun Paavali ei voinut lopettaa vaimonsa suutelemista, mikä hämmästytti heidän matkaseuralaisiaan. He tapasivat myös paavi Klemens XIV:n Vatikaanissa. Paluumatkalla Pietariin Maria ja Paavali kävivät Württembergissä tapaamassa Marian vanhempia. Vuoden 1782 lopulla pariskunta palasi kotiin ja kohdisti mielenkiintonsa Pavlovskin palatsiin. Siellä Maria synnytti Aleksandra Pavlovnan, ensimmäisen kuudesta tyttärestä, jotka hän tulisi synnyttämään seuraavien kahdentoista vuoden aikana. Juhlistaakseen Aleksandran syntymää Katariina II antoi heille vuonna 1783 Hatsinan palatsin, joka vaatisi heidän huomionsa, kunnes heistä tulisi hallitsijapari. Katariina II antoi vanhempien nyt itse kasvattaa tyttärensä ja nuoremmat poikansa.
Katariinan pitkän hallituskauden aikana Maria ja Paavali joutuivat asumaan eristyksissä Pavlovskissa ja Hatsinassa tiukasti säädellyllä määrärahalla. Toisin kuin Romanovit, Maria oli säästäväinen. Tämä harvinainen hyve oli perua suuresta, varsin vaatimattomasti eläneestä lapsuudenperheestä, joka edusti vain vähäpätöistä kuninkaallista sukuhaaraa. Hän jatkoi rakenteilla olevan Pavlovskin palatsin sisustamista, omistautui hyväntekeväisyydelle sen asukkaiden keskuudessa, suunnitteli teatteritapahtumia niistä nauttivalle aviomiehelleen, ja osallistui suvulle ja ystäville järjestettäviin musiikki-iltoihin, joissa hän soitti taitavasti cembaloa. Hänellä oli aamusta iltaan yllään upea muodollinen juhlapuku.
”Se, mikä väsyttää muita naisia, se ei koske häntä. Edes raskauden aikana hän ei riisu juhlapukuaan, ja päivällisen ja iltajuhlan välillä, kun muut naiset laittavat myssyn päähän (ovat vapaammassa asussa), hän on aina korsettiin kiristettynä hoitamassa kirjeenvaihtoaan, tekemässä kirjontaa ja joskus jopa työskentelee mitalitaiteilija Lamprechtin kanssa ” 

– Paavali I:n seremoniamestarin, kreivi Fjodor Gavrilovits Golovkinin, entisen Napolin kuningaskunnan diplomaatin (1766–1823) muistelmat, 1905–1912.
Hän omistautui laajentamaan kirjallista salonkiaan, joka oli Venäjän ensimmäinen, jossa kävivät runoilija Vasili Žukovski, fabulisti Ivan Krylov ja historioitsija Nikolai Karamzin. Maria oli ylpeä siitä, että oli älykkäämpi kuin anoppinsa, eikä koskaan hukannut mahdollisuutta asettaa moitteeton hyveellisyytensä vastatusten keisarinnan virheiden kanssa. Hän oli yhtä tarkkaavainen hyökätessään Katariinan suosikkeja ja rakastajia, Grigori Potjomkinia ja kreivi Aleksandr Dmitrijev-Mamonovia (1758–1803) vastaan.
Maria Fjodorovna piti kattavia päiväkirjoja, joissa hänen elämänsä oli yksityiskohtaisesti kirjattuna. Poika Nikolai I poltti kaikki päiväkirjat äitinsä kuoleman jälkeen tämän viimeisen toiveen mukaisesti. Suurin osa hänen kirjoittamistaan ​​kirjeistäkään ei ole säilynyt, koska hän yleensä pyysi kirjeen saajalta niiden polttamista.
Paavalin ja Marian hovinaisen Jekaterina Ivanovna Nelidovan (1756–1839) suhde oli syy avioliiton ensimmäiseen kriisiin. Vaikka Paavali sanoi, että hänen suhteensa Nelidovaan oli vain platoninen, Marian oma suhde entiseen ystävättäreensä, Smolnan instituutissa koulutettuun Nelidovaan muuttui erittäin katkeraksi useiden vuosien ajaksi. Lopulta hän kuitenkin yhdisti voimansa Jekaterina Nelidovan kanssa yrittäessään hillitä aviomiehensä yhä neuroottisempaa luonnetta. Jekaterina Nelidova lähti hovista vuonna 1798.