stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Miikka Kiprusoff
NHL-ura > Calgary Flames > Loistokausi 2005–2006 ja Vezina Trophyn voitto

Työsulun päätyttyä kausi 2005–2006 pelattiin NHL:ssä normaalisti. Kiprusoff pelasi Calgary Flamesin maalilla runkosarjassa peräti 74 ottelua, loistavin ottein. Kiprusoffin torjuntaprosentti oli erittäin hyvä 92,3 % ja maalikeskiarvo 2,07. Kiprusoff nimettiin toista kertaa peräkkäin ehdokkaaksi Vezina Trophyyn, ja tällä kaudella Kiprusoff oli NHL:n paras maalivahti ja voitti arvostetun palkinnon. Lisäksi Kiprusoff voitti William M. Jennings Trophyn runkosarjan vähiten maaleja päästäneenä maalivahtina. Pudotuspeleissä Kiprusoff pelasi Calgaryn kaikki seitsemän ottelua ja säilytti korkean tasonsa, mistä kertoo myös hyvä torjuntaprosentti 92,1 %. Kiprusoffin erittäin hyvistä otteista Calgaryn maalilla huolimatta Flames ei onnistunut selvittämään tietään jatkoon toiselle pudotuspelikierrokselle. Jatkopaikka jäi yhden voiton päähän. Kauden päätteeksi Kiprusoff palkittiin Calgary Flamesin kauden parhaana pelaajana.
NHL-ura > Calgary Flames > Kaudet 2006–2009

Kauden 2006–2007 alussa arvostettu pohjoisamerikkalainen jääkiekkojulkaisu The Hockey News valitsi Kiprusoffin NHL:n parhaaksi pelaajaksi ja kehui Kiprusoffia erinomaiseksi maalivahdiksi, joka tarjoaa joukkueelleen mahdollisuuden voittoon jokaisessa ottelussa. Kauden alku oli Kiprusoffille kuitenkin vaikea: hän onnistui voittamaan 12 ensimmäisestä ottelustaan ainoastaan neljä päästäen taakseen kolme maalia lähes jokaisessa ottelussa. Kauden edetessä myös Kiprusoff onnistui parantamaan otteitaan Flamesin maalilla torjuen joukkueelleen tärkeitä voittoja seuran matkatessa jälleen pudotuspeleihin. Runkosarjan aikana hänen työtaakkansa Flamesin maalilla oli jälleen valtava, sillä ”Kipper” vartioi joukkueensa maalia peräti 74 ottelussa ja onnistui kauden päätteeksi nostamaan torjuntaprosenttinsa 91,7:ään asti. Kauden muita kohokohtia olivat hänen uransa ensimmäinen valinta NHL:n tähdistöotteluun ja uran 100. voitto NHL:n runkosarjassa sekä Flames-uran 21. voitto rangaistuslaukauskilpailussa, jolla hän rikkoi Dan Bouchardin asettaman seuraennätyksen.
Calgaryn pudotuspelitaival katkesi jo ensimmäisellä kierroksella Kiprusoffin hyvistä otteista huolimatta. Kauden päätteeksi hän oli jälleen ehdokkaana Vezina Trophyn saajaksi New York Rangersin Henrik Lundqvistin, New Jersey Devilsin Martin Brodeurin ja Vancouver Canucksin Roberto Luongon kanssa. Hänet valittiin Calgaryn parhaaksi pelaajaksi, mutta Vezinan voitti lopulta Martin Brodeur.
Syksyllä 2007, ennen NHL-kauden 2007–2008 alkua, Kiprusoff teki Calgary Flamesin kanssa kuuden vuoden jatkosopimuksen. Uuden sopimuksen myötä Kiprusoffin vuosiansiot olivat keskimäärin 6 miljoonaa dollaria kaudelta. Kaudeksi 2007–2008 Calgaryn uudeksi päävalmentajaksi tuli Mike Keenan. Keenan oli tunnettu lyhyestä pinnastaan maalivahtien kanssa, ja hän usein vaihtoikin maalivahtia kesken ottelun nopeasti. Lisäksi Keenanilla oli ollut erinäisiä kahnauksia maalivahtien kanssa vuosien saatosta, ja huonosta kohtelustaan maalivahteja kohtaan Keenan olikin saanut medialta lempinimen ”Kapteeni Koukku”. Kiprusoffin taso laskikin hieman Keenanin valmennuksessa edelliskaudesta, sillä torjuntaprosentti putosi 90,6:een. Keenanilta kuitenkin riitti kovaa luottoa Kiprusoffiin, ja ”Kipper” pelasikin peräti 76 runkosarjaottelua Flamesin maalilla kaudella 2007–2008. Calgary selvitti jälleen tiensä pudotuspeleihin mutta putosi jälleen kerran jo ensimmäisellä kierroksella niukasti, sillä jatkopaikka jäi vain voiton päähän.
Kausi 2008–2009 oli Kiprusoffille hieman vaikea, sillä Keenan peluutti häntä taas todella paljon. Kiprusoff torjui Calgaryn maalilla 76 ottelua, torjuntaprosentilla 90,3 %. Vaikka Kiprusoffin tilastot olivat ainoastaan kohtalaiset oli ”Kipper” ajoittain loistava ja torjui Calgarylle monta tärkeää pistettä hienoilla torjunnoillaan. Calgary selvisi jälleen pudotuspeleihin, jossa se putosi taas kerran avauskierroksella Chicago Blackhawksille otteluvoiton 4–2. Pudotuspeleissä Kiprusoffin torjuntaprosentti oli ainoastaan 88,4 %. Vaikka kausi oli Kiprusoffille vaikea, palkittiin hänet kuitenkin jälleen Calgaryn kauden parhaana pelaajana.
NHL-ura > Calgary Flames > Brent Sutterin ajan alku Calgaryssä, kausi 2009–2010

Kaudeksi 2009–2010 Calgary Flamesin uudeksi päävalmentajaksi nimitettiin Brent Sutter. Sutter lupasi ennen kautta mm. vähentää Kiprusoffin peliaikaa, ettei tähtimaalivahti uupuisi. Kiprusoff pelasi upean kauden ja torjui Calgarylle hienoja voittoja tiukoista otteluista. Lopulta Calgaryn pudotuspelipaikka meni loppukaudesta niin tiukaksi, ettei Kiprusoffia lopulta peluutettu juurikaan vähemmän kuin edelliskausina, sillä Kiprusoff joutui jälleen pelaamaan peräti 71 ottelua Calgaryn maalilla. Loppukaudesta Calgary hankki Kiprusoffin vanhan kilpakumppanin Sharksista, Vesa Toskalan Calgaryn kakkosmaalivahdiksi. Toskalakaan ei kuitenkaan pelannut tarpeeksi hyvin, että Kiprusoffin taakkaa olisi voitu merkittävästi keventää. Lopulta Flames jäi viimeisenä joukkueena pudotuspelien ulkopuolelle. Kiprusoffin torjuntaprosentti kaudelta oli loistava 92,1 %, yksi NHL:n parhaista. Tällä kaudella Vezina Trophy -ehdokkuutta ei kuitenkaan tullut.
NHL-ura > Calgary Flames > Vaikea kausi 2010–2011 ja paluu huipulle kaudella 2011–2012

Kaudella 2010–11 Kiprusoffin otteet vaihtelivat suuresti. Hänen torjuntaprosenttinsa putosi välillä jopa alle 88:aan, ja ensimmäistä kertaa Calgary-legenda Kiprusoffin uralla omat fanit buuasivat hänelle Calgaryn kotihallissa. Loppukaudesta Kiprusoff kuitenkin selätti vaikeudet ja pelasi runkosarjan lopun todella hyvin. Hän nosti torjuntaprosenttinsa 90,6:een, muttei enää onnistunut torjumaan Calgarya pudotuspeleihin.
Kausi 2011–12 alkoi Kiprusoffilta hieman heikosti, mutta lopulta hän pääsi erittäin hyvään vireeseen. Kiprusoff torjui Flamesille 35 voittoa 70 pelaamassaan ottelussa torjuntapronsentilla 92,1 ja oli joukkueen avainpelaaja, kun se taisteli tiukasti pudotuspelipaikasta. Lopulta Sutterin valmentama joukkue ei onnistunut kirimään muiden joukkueiden etumatkaa kiinni, ja kausi päättyi jälleen runkosarjaan. Kaudella 2011–2012 Kiprusoff teki kuitenkin historiaa ollessaan toinen maalivahti NHL:n historiassa, joka on rikkonut 35 voiton rajan seitsemänä peräkkäisenä kautena.
Suomen maajoukkue > Nuorten maajoukkue

Kiprusoff edusti Suomea nuorten MM-kisoissa ensi kertaa vuonna 1995, joka oli myös ”Kipperin” arvokisadebyytti. Kiprusoff oli Suomen kakkosmaalivahti turnauksessa ja pelasi turnauksessa Suomelle kaksi ottelua. Suomen joukkue putosi niukasti mitaleilta, jäätyään kisojen neljänneksi, hävittyään pronssiottelun Ruotsille.
Kiprusoff oli joukkueen mukana myös nuorten MM-kisoissa 1996, jolloin hän tasasi Suomen joukkueessa ykkösmaalivahdin vastuun ja pelasi kisoissa kolme ottelua. Suomi hävisi kisojen viimeisen ottelunsa Yhdysvalloille varsinaisessa maalijuhlassa 8–7, kisojen viidennestä sijasta pelatun ottelun. Niinpä Suomi sijoittui kisoissa kuudenneksi.
Suomen maajoukkue > Kiprusoffin maajoukkueura ja saavutukset

1995 nuorten maailmanmestaruuskilpailut
1996 nuorten maailmanmestaruuskilpailut
1999 maailmanmestaruuskilpailut (hopeamitali)
2001 maailmanmestaruuskilpailut (hopeamitali)
2004 maailmancup (hopeamitali)
2010 olympialaiset (pronssimitali)
Yksityiselämä

Vuonna 2008 Miikka Kiprusoff perusti Turkuun M-Kipper Oy -nimisen yrityksen yhdessä veljensä Marko Kiprusoffin kanssa. M-Kipper Oy:n toimialana on rahoituspalvelut. Kiprusoff omistaa Puumalassa 20 hehtaarin tilan. Miikka Kiprusoffin perheeseen kuuluvat vaimo Seidi ja pojat Aaro sekä Oskar.
Vuonna 2008 Kiprusoffin uutisoitiin kaataneen 42 puuta tontiltaan ilman yleiskaavan vaatimaa maisematyölupaa Turun Kakskerrassa. Puiden kaatamisesta johtuen Kiprusoff tuomittiin 12 päiväsakkoon joka oli yhteensä 46 760 euroa. Kiprusoff valitti päätöksestä hallinto-oikeuteen, joka kuitenkin hylkäsi Kiprusoffin valituksen.
Kiprusoff omistaa myös merkittävässä määrin HC TPS Oy:n osakkeita. Kesän 2015 osakeannin jälkeen Kiprusoff on yhtiön kolmanneksi suurin yksityinen osakkeenomistaja.
Vaikka julkisissa yhteyksissä Miikka Kiprusoffin sukunimi kirjoitetaan kahdella f-kirjaimella, hänen sukunimensä virallinen kirjoitusmuoto on Kiprusov.
Miikka ja Marko Kiprusoffin isä Jarmo Kiprusoff pelasi kolme ottelua turkulaisen Kiekko-67:n maalivahtina SM-sarjassa kaudella 1970–1971.
Tilastot > Seuraura

(Kauden 2011–2012 tilastot on päivitetty 16.4.12)
Tilastot > Maajoukkueura

| Vuosi | Kisa | O | V | H | T | MIN | PM | NP | PMK |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1996 | Nuorten MM | 3 |  ? |  ? |  ? | 159 | 9 |  ? | 3,39 |
| 1999 | MM | 4 |  ? |  ? |  ? | 156 | 3 | 0 | 1,16 |
| 2001 | MM | 3 | 2 | 1 | 0 | 140 | 5 | 1 | 2,14 |
| 2004 | WC | 6 | 4 | 1 | 1 | 363 | 9 | 2 | 1,48 |
| 2010 | OK | 5 | 3 | 2 | 0 | 250 | 11 | 1 | 2,64 |
| MM YHTEENSÄ | MM YHTEENSÄ | 12 |  ? |  ? |  ? | 196 | 8 | 1 | 1,50 |
Palkinnot ja saavutukset > Jääkiekon SM-liiga

Suomen mestaruus Turun Palloseurassa kausilla 1994–1995 ja 1998–1999
SM-hopea Turun Palloseurassa kausilla 1995–1996 ja 1996–1997
Urpo Ylönen -palkinto kaudella 1998–1999
Jari Kurri -palkinto kaudella 1998–1999
Valinta SM-liigan tähdistökentälliseen kaudella 1998–1999
Palkinnot ja saavutukset > NHL

Vezina Trophy kaudella 2005–2006
William M. Jennings Trophy kaudella 2005–2006
Molson Cup Calgary Flamesissa kausilla 2005–2006 ja 2006–2007
Valinta NHL:n ykköstähdistöön kaudella 2005–2006
Valinta NHL:n tähdistöotteluun kaudella 2006–2007
Calgary Flamesin seuraennätys: eniten voittoja (263)
Calgary Flamesin seuraennätys: eniten voittoja yhden kauden aikana (45 voittoa kaudella 2008–2009)
Calgary Flamesin seuraennätys: eniten nollapelejä yhden kauden aikana (10 nollapeliä kaudella 2005–2006)
Calgary Flames jäädytti Kiprusoffin käyttämän numeron 34 2. maaliskuuta 2024
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Miikka Kiprusoff The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Miikka Kiprusoff nhlfinns.net:issä
Miikka Kiprusoff jatkoaika.com:issa
Miikka Kiprusoff Tipserin haastattelussa (Arkistoitu – Internet Archive)
Kiprusoffin tiedot Jääkiekkomuseon sivuilla.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Olli Jokinen | Jari Kurri -palkinnon voittaja 1999 | Seuraaja: Tomi Kallio |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Tim Thomas | Urpo Ylönen -palkinnon voittaja 1999 | Seuraaja: Pasi Nurminen |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Martin Brodeur | Vezina Trophyn voittaja 2006 | Seuraaja: Martin Brodeur |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Martin Brodeur | William M. Jennings Trophyn voittaja 2006 | Seuraaja: Niklas Bäckström |
Suomen joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 1999
1 Kiprusoff |
2 Kiprusoff |
3 Nummelin (A) |
4 Timonen |
5 Berg |
6 Martikainen |
7 Niemi |
8 Selänne (A) |
9 Lydman |
11 Koivu (C) |
12 Jokinen |
14 Helminen |
15 Törmänen |
16 Peltonen |
17 Kallio |
22 Eloranta |
25 Sihvonen |
31 Sulander |
32 Rintanen |
33 Tuomainen |
35 Toskala |
42 Karalahti |
72 Lind |
Valmentaja Hannu Aravirta
Suomen joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 2001
2 Kiprusoff |
3 Nummelin (C) |
4 Timonen (A) |
5 Salo |
6 Väänänen |
7 Berg |
14 Helminen (A) |
15 Laaksonen |
17 Kallio |
21 Kapanen |
24 Kapanen |
25 Hentunen |
26 Pärssinen |
27 Lind |
28 Sihvonen |
30 Nurminen |
31 Kiprusoff |
32 Rintanen |
33 Virta |
35 Myllys |
36 Ylönen |
37 Ruutu |
40 Niemi |
55 Grönvall |
Valmentaja Hannu Aravirta
Suomen joukkue – Jääkiekon maailmancup 2004
2 Pitkänen |
4 Timonen (A) |
5 Väänänen |
6 Salo |
7 Berg |
8 Selänne |
9 Hagman |
10 Nieminen |
11 S. Koivu (C) |
12 Jokinen (A) |
15 T. Ruutu |
16 Peltonen |
21 M. Koivu |
22 Eloranta |
24 Laaksonen |
25 Hentunen |
26 Lehtinen |
27 Numminen (A) |
30 Lehtonen |
32 Lydman |
34 Kiprusoff |
35 Toskala |
36 Hahl |
37 J. Ruutu |
39 Kapanen |
44 Niinimaa |
Valmentaja Raimo Summanen
Suomen joukkue – Talviolympialaiset 2010
5 Kukkonen |
6 Salo |
8 Selänne (A) |
9 M. Koivu |
10 Hagman |
11 S. Koivu (C) |
12 Jokinen |
15 T. Ruutu |
16 Peltonen |
18 Lepistö |
20 Miettinen |
21 Niskala |
25 Pitkänen |
26 Lehtinen |
30 Niittymäki |
32 Kiprusoff |
32 Lydman |
33 Bäckström |
37 J. Ruutu |
39 Kapanen |
44 Timonen (A) |
51 Filppula |
62 Immonen |
Valmentaja Jukka Jalonen
Big Brother 2007

Big Brother 2007:n logo.
Big Brother 2007 oli tosi-tv-sarja Big Brotherin suomalaisen version kolmas tuotantokausi. Sen kaikki lähetykset esitettiin Subtv:llä. Kausi alkoi 28. elokuuta 2007 ja päättyi 2. joulukuuta 2007 kestäen 97 päivää. Kilpailun voitti Sauli Koskinen ja toiseksi sijoittui Kadi Kaljula. Aikaisemmasta poiketen tälle tuotantokaudelle haettiin hakutilaisuuksien kautta, jotka järjestettiin Helsingissä, Tampereella, Jyväskylässä ja Oulussa sekä ylimääräinen hakutilaisuus Turussa. Lisäksi Piia valittiin Subject-yhteisön vidohaun kautta, yleisöäänestyksen perusteella. Vuonna 2007 katsojat pääsivät vaikuttamaan häätöjen lisäksi myös muihin talon tapahtumiin viikoittain äänestämällä kolmesta annetusta vaihtoehdosta. Poiketen aiemmista kausista, uusia asukkaita saapui kesken kauden useaan otteeseen.
Kilpailijat (asukkaat) asuivat Espoon Kivenlahteen rakennetussa talossa.
Sunnuntaisin Big Brother Talk Show’ssa häädettiin yleisöäänestyksen perusteella yksi asukkaista sekä keskusteltiin viikon tärkeimmistä asioista. Ohjelman juonsi Vappu Pimiä. Edellisen päivän kohokohdat näytettiinn maanantaista lauantaihin Big Brother -päälähetyksessä; lauantain kohokohdat esitettiin Big Brother Talk Show’ssa. Maanantaista perjantaihin Janne Katajan juontamassa Big Brother Extrassa ajankohtaisiin asioihin perehdyttiin syvemmin (tunnettujen) vieraiden kanssa.
Hausmylly-yhtyeen jäsenenä ja mainosäänistä tunnettu Jari Karjalainen oli kahden edellisen kauden tapaan Suomen Big Brotherin nauhoitettujen kuulutusten ja mainoksien ääni. Big Brotherin kauden 2007 finaalilähetystä katsoi 638 000 henkeä, mikä on Subtv:n uusi katsojaennätys.
Asukkaat

| Asukkaan tiedot (nimi, ikä, asuinpaikka) | Saapui taloon | Poistui talosta | Poistumisen  syy |
| --- | --- | --- | --- |
| Sauli Koskinen (22), Helsinki | päivä 1 | päivä 97 | Voittaja   (45,75 % voittoäänistä) |
| Kadi Kaljula (24), Helsinki | päivä 1 | päivä 97 | Toinen   (40,62 % voittoäänistä) |
| Niko Nousiainen (24), Espoo   | päivä 27 | päivä 97 | Kolmas   (13,07 % voittoäänistä) |
| Riitta Laari (56), Luumäki   | päivä 62 | päivä 97 | Neljäs   (0,56 % voittoäänistä) |
| Jarkko Ojala (26), Seinäjoki | päivä 1 | päivä 90 | häätö |
| Suvi Koivula (23), Jyväskylä   | päivä 27 | päivä 83 | häätö |
| Farbod Mehrabkhani (20), Vantaa   | päivä 27 | päivä 76 | häätö |
| Piia Salminen (29), Rauma   (valittiin taloon Subjectin videohaun kautta) | päivä 1 | päivä 69 | häätö |
| Tiina H. (24), Vantaa   | päivä 27 | päivä 62 | häätö |
| Timo Hytönen (24), Seinäjoki | päivä 1 | päivä 55 | häätö |
| Martina Aitolehti (25), Helsinki    | päivä 41 | päivä 49 | poistui talosta vapaaehtoisesti |
| Jussi Järvelä (27), Kaustinen    | päivä 34 | päivä 48 | häätö |
| Maxine Frisk (20), Espoo | päivä 1 | päivä 41 | häätö |
| Heli Niemi (23), Orimattila    | päivä 13 | päivä 34 | häätö |
| Aki Abiodun (36), Helsinki | päivä 1 | päivä 32 | sopimusrikkomus |
| Henri (26), Helsinki | päivä 1 | päivä 27 | häätö |
| Satu Olkinuora (22), Jyväskylä | päivä 1 | päivä 20 | häätö |
| Einari Rautio (18), Espoo | päivä 1 | päivä 13 | häätö |
| Tiina  Mikkola (27), Turenki | päivä 1 | päivä 11 | poistui talosta vapaaehtoisesti |
| Maria Eklund (23), Sipoo | päivä 1 | päivä 6 | häätö |
Viikkotehtävät

Joka viikko Big Brother-talon asukkaat saivat viikkotehtävän, jonka onnistumisesta löivät vetoa viikoittaisella budjetillaan. Vedonlyöntiprosentin oli oltava vähintään 25 prosenttia ja enintään 99 prosenttia viikkobudjetista.
| Viikko | Tehtävän nimi | Vedonlyönti- prosentti | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Kasvihuone | 99% | Epäonnistui |
| 2 | Esterata | 99% | Onnistui |
| 3 | Pelastakaa ympäristönne | 99% | Onnistui |
| 4 | Lastenviikko | 75% | Epäonnistui |
| 5 | Huonekaluverstas | 99% | Onnistui |
| 6 | Sporttiviikko | 99% | Onnistui |
| 7 | Univaje | 99% | Onnistui |
| 8 | Viikkotehtävä 8 (Ufoviikko) | 99% | Onnistui |
| 9 | Heikoilla hangilla | 99% | Onnistui |
| 10 | Diktatuuri | 99% | Epäonnistui |
| 11 | Työviikko | 99% | Epäonnistui |
| 12 | Suomalaisia suurtekoja | 99% | Onnistui |
| 13 | BB-akatemia | 99% | Onnistui |
| 14 | Kultakuume | 99% | Onnistui |
Nimeämistaulukko > Poikkeukset nimeämisissä

Viikko 3: Heli oli koskematon, koska hän oli tullut taloon uutena asukkaana kaksi päivää aikaisemmin.
Viikko 4: Henri sai rangaistuksena kaksi ylimääräistä nimeämispistettä.
Viikko 5: Farbod, Niko, Tiina H. ja Suvi olivat koskemattomia, koska he olivat tulleet taloon uusina asukkaina kaksi päivää aikaisemmin.
Viikko 6: Kadi oli saanut punaisen puhelimen välityksellä Big Brotherilta tehtäväkseen valita yhden asukkaista häätöäänestykseen. Kadi valitsi Timon, joten hänelle ei voinut antaa nimeämispisteitä.  Jussi oli koskematon, koska hän oli tullut taloon uutena asukkaana kaksi päivää aikaisemmin.
Viikko 7: Martina oli koskematon, koska hän oli tullut taloon uutena asukkaana kaksi päivää aikaisemmin.
Viikko 8: Nimeämiset järjestettiin poikkeuksellisesti sunnuntai-iltana Jussin häätämisen jälkeen. Martina sai eniten nimeämispisteitä, mutta Timo joutui häätöäänestykseen Martinan poistuttua talosta ennen äänestyksen alkua. Häätöäänestykseen joutuneita ei paljastettu asukkaille äänestyksen alkaessa, joten kaikki asukkaat joutuivat valmistautumaan poistumiseen talosta.
Viikko 10: Riitta oli koskematon, koska oli tullut taloon uutena asukkaana kaksi päivää aikaisemmin. Asukkaat joutuivat sunnuntaina paljastamaan toisilleen suorassa lähetyksessä nimeämänsä asukkaat perusteluineen. Myös häätöäänestykseen joutuneet asukkaat paljastettiin asukkaille vasta sunnuntaina.
Viikko 11: Jarkko joutui suoraan häätöäänestykseen vastattuaan punaiseen puhelimeen edellisellä viikolla.
Viikko 13: Big Brother valitsi kaikki asukkaat häätöäänestykseen. Asukkaille kerrottiin asiasta vasta perjantaina
Viikko 14: Ei häätöäänestystä, katsojat äänestivät suoraan ohjelman voittajan.
Aiheesta muualla

Big Brotherin 3. tuotantokauden kotisivut
Big Brother
| --- | --- |
Big Brother Suomi:  1 (2005) | 2 (2006) | 3 (2007) | 4 (2008) | 5 (2009) | 6 (2010) | 7 (2011)  | 8 (2012) | Julkkis Big Brother (2013) | 10 (2014) | 11 (2019) | 12 (2020) | Big Brother Vip (2021) | 14 (2021) | 15 (2022)
Eurooppa:  Albania | Belgia | Bulgaria | Kroatia | Tšekki | Tanska | Ranska | Saksa | Kreikka | Unkari | Italia | Hollanti | Norja | Puola | Portugali | Romania | Venäjä | Slovakia | Slovenia | Espanja | Ruotsi | Ruotsi ja Norja | Sveitsi | Iso-Britannia ja Irlanti | Ukraina | Entinen Jugoslavia
Afrikka:  Afrikka | Nigeria | Etelä-Afrikka
Amerikka:  Argentiina | Brasilia | Québec | Kolumbia | Ecuador | Meksiko | Pacific | USA
Australia ja Aasia:  Arabia | Australia | Intia | Indonesia | Israel | Filippiinit | Thaimaa
Matkijanärhi

| Matkijanärhi> Mockingjay |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Suzanne Collins
Kansitaiteilija:  Tim O'Brien
Kieli:  englanti
Genre:  seikkailu, sci-fi
Kustantaja:  Scholastic
Julkaistu:  24. elokuuta 2010
Sivumäärä:  390
Suomennos
Suomentaja:  Helene Bützow
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2010
Ulkoasu:  kovakantinen
Sivumäärä:  362
ISBN:  978-951-0-35830-6

Edeltävä:  Vihan liekit
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Matkijanärhi (engl. Mockingjay) on yhdysvaltalaisen Suzanne Collinsin kirjoittaman Nälkäpeli-trilogian kolmas osa. Se julkaistiin englanniksi 24. elokuuta 2010 ja suomeksi marraskuussa 2010. Trilogian muut osat ovat Nälkäpeli ja Vihan liekit.
Kirjan pohjalta julkaistaan kaksi elokuvaa. Ensimmäinen osa Matkijanärhi, osa 1 sai ensi-iltansa marraskuussa 2014 ja toinen osa Matkijanärhi, osa 2 marraskuussa 2015. Elokuvat ohjaa Francis Lawrence ja pääosissa ovat Jennifer Lawrence, Josh Hutcherson ja Liam Hemsworth.
Aiheesta muualla

Risingshadow-sivusto
Maria Loikkanen: Nälkäpeli- Matkijanärhi (Arkistoitu – Internet Archive) Savon Sanomat 12.3.2011
FS Nivôse (F732)

| Nivôse |
| --- | --- |
 Nivôse

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Chantiers de l'Atlantique
Kölinlasku:  16. tammikuuta 1991
Laskettu vesille:  11. elokuuta 1991
Palveluskäyttöön:  16. lokakuuta 1992
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 600 t (standardi) 2 950 t (kuormattu)
Pituus:  93,50 m
Leveys:  14 m
Syväys:  4,40 m
Koneteho:  4 x SEMT Pielstick 6PA6 L280 -dieselmoottoria, 8 680 hv (6 470 kW
Nopeus:  20 solmua
Miehistöä:  11 upseeria 36 aliupseeria 42 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  1 x 100 mm CADAM -tykki 2 x 20 mm modèle F2 2 x Exocet MM38 1 x helikopteri
Nivôse (runkonumero F732) on Ranskan laivaston 1992 palvelukseen otettu Floréal-luokan fregatti.
Valmistus

Alus tilattiin 1989 Chantiers de l'Atlantiquelta, missä köli laskettiin 16. tammikuuta 1991. Se laskettiin vesille puolisen vuotta myöhemmin 11. elokuuta ja otettiin palvelukseen 16. lokakuuta 1992.
Palvelus

Alus oli 2014 palveluksessa kotisatamanaan Port des Galets La Réunionilla.
Uhrilampaat

| Uhrilampaat> The Silence of the Lambs |
| --- | --- |
 Alkuperäinen elokuvateatterijuliste.
Ohjaaja:  Jonathan Demme
Käsikirjoittaja:  Ted Tally
Perustuu:  Thomas Harrisin romaaniin Uhrilampaat
Tuottaja:   Ronald M. Bozman  Edward Saxon  Kenneth Utt 
Säveltäjä:  Howard Shore
Kuvaaja:  Tak Fujimoto
Leikkaaja:  Craig McKay
Pukusuunnittelija:  Colleen Atwood
Pääosat:   Jodie Foster  Anthony Hopkins  Scott Glenn  Ted Levine 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Strong Heart Production
Levittäjä:  Orion Pictures
Ensi-ilta:   14. helmikuuta 1991  29. maaliskuuta 1991
Kesto:  118 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  19 000 000 dollaria
Tuotto:  272 742 922 dollaria
Seuraaja:  Hannibal
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Uhrilampaat (engl. The Silence of the Lambs) on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut Jonathan Demmen ohjaama jännityselokuva, joka perustuu Thomas Harrisin samannimiseen romaaniin. Elokuvan pääosia näyttelevät Jodie Foster ja Anthony Hopkins. Se voitti kaikki viisi tärkeintä Oscar-palkintoa.
Uhrilampaiden menestys niin lippuluukuilla kuin Oscar-jaossakin avasi tien monille valkokankaan sarjamurhaajatarinoille, jotka leimasivatkin jännityselokuvien kuvastoa pitkin 1990-lukua. Sittemmin sarjamurhatematiikka on paljolti siirtynyt television rikosviihteeseen.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Anthony Hopkins  | … |  Hannibal Lecter   |
|  Jodie Foster  | … |  Clarice Starling   |
|  Scott Glenn  | … |  Jack Crawford   |
|  Anthony Heald  | … |  Frederick Chilton   |
|  Ted Levine  | … |  Jame ”Buffalo Bill” Gumb   |
|  Frankie Faison  | … |  Barney Matthews   |
|  Kasi Lemmons  | … |  Ardelia Mapp   |
|  Brooke Smith  | … |  Catherine Martin   |
|  Paul Lazar  | … |  Pilcher   |
|  Dan Butler  | … |  Roden   |
Tuotanto > Näyttelijöiden valinta

Jodie Foster osoitti kiinnostuksensa Clarice Starlingin rooliin luettuaan Thomas Harrisin alkuperäisen romaanin. Hän oli juuri voittanut parhaan naispääosan Oscar-palkinnon roolistaan draamaelokuvassa Syytetty, mutta ohjaaja Jonathan Demme epäili silti Fosterin sopivuutta Starlingin rooliin. Demme halusi kiinnittää alun perin Michelle Pfeifferin, jonka kanssa hän oli tehnyt yhteistyötä ohjatessaan elokuvan Gangsterin heila, jossa Pfeiffer esitti pääosaa. Kun Pfeiffer kieltäytyi, Foster sai roolin hahmoon osoittamansa innostuksen johdosta.
Hannibal Lecterin roolia varten Demme lähestyi alun perin Sean Connerya, joka kuitenkin kieltäytyi osasta. Tämän jälkeen roolia tarjottiin Anthony Hopkinsille, jonka roolisuorituksesta draamaelokuvassa Elefanttimies Demme oli hyvin vaikuttunut. Lecterin rooliin harkittiin myös Derek Jacobia ja Daniel Day-Lewisia.