stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luukkulampi

| Luukkulampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°09′28″N, 27°02′56″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Repoveden–Tihvetjärven valuma-alue (14.98)
Laskuoja:  Loirinoja Pesäntäjärveen 
Järvinumero:  14.982.1.015
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  83,5 m  
Pituus:  200 m  
Leveys:  120 m  
Rantaviiva:  0,446 km  
Pinta-ala:  1,316 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiLuukkulampi 
Luukkulampi  on Etelä-Savossa Mäntyharjulla  Vekarajärven lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 200 metriä pitkä, 120 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,3 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Repoveden–Tihvetjärven valuma-alueella (14.98), jonka Naarajärven–Vääräojan valuma-alueeseen (14.982) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 83,5 metriä mpy.
Nikon F-801

| Nikon F-801 |
| --- | --- |
 Nikon F-801 Nikkor-objektiivilla
Tyyppi:  järjestelmäkamera
Filmi:  kinofilmi (35 mm)
Objektiivi:  Nikon F -objektiivit
Suljinajat:  30–1/8 000 s, bulb
Valotuksen mittaus:  objektiivin läpi (TTL) täydellä aukolla (matriisi ja keskustapainotteinen)
Valotustavat:  täysautomaattinen, ajan esivalinta, aukon esivalinta, manuaalinen
Tarkennustavat:  automaattinen, manuaalinen
Sarjakuvaus:  automaattinen filminsiirto, max 3,3 kuvaa/s
Etsin:  kiinteä peilityyppinen pentaprismaetsin
ISO-arvot:  6–6 400
Salama:  standardi ISO-salamakenkä, täsmäytysaika 1/250 s
Paino:  695 g
Nikon F-801 (Yhdysvalloissa N8008) on 35 mm järjestelmäkamera 80-luvun loppupuolelta ja on yksi Nikonin ensimmäisistä automaattitarkennuksella varustetuista kameroista.
Vuonna 1990 Nikon julkisti F-801-mallin seuraajan, Nikon F-801s -mallin, jossa oli parannettu automaattitarkennusta sekä lisätty valotuksen pistemittaus.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nikon F-801 Wikimedia Commonsissa
NHL-kausi 1940–1941

NHL-kausi 1940–1941 oli National Hockey Leaguen historian 24. kausi. Sen aikana seitsemän joukkuetta pelasi kukin 48 runkosarjaottelua. Stanley Cupin voitti Cooney Weilandin valmentama Boston Bruins, joka kukisti finaalisarjassa Detroit Red Wingsin otteluvoitoin 4–0. Tämä oli seuran historian kolmas Stanley Cup -mestaruus.
Runkosarjan piste- ja syöttöpörssin sekä arvokkaimmalle pelaajalle myönnettävän Hart Trophyn voitti Boston Bruinsin Bill Cowley. Cowley keräsi pelaamissaan 46 ottelussa yhteensä 62 tehopistettä, joista 17 oli maaleja ja 45 syöttöpisteitä. Maalitilaston ykkönen oli puolestaan New York Rangersia edustanut Bryan Hextall 26 osumallaan.
Pudotuspelien pistepörssin voitti Boston Bruinsin Milt Schmidt. Hän teki 11 pudotuspeliottelussa 11 tehopistettä, joista 5 oli maaleja ja 6 maaliin johtaneita syöttöjä. Parhaalle tulokkaalle annettavan Calder Trophyn sai Montreal Canadiensissa pelannut Johnny Quilty. Hän keräsi kauden aikana 34 tehopistettä, joista 18 oli maaleja ja 16 syöttöpisteitä.
Runkosarja

Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, V = voitot, H = häviöt, T = tasapelit, Pist. = pisteet, + = tehdyt maalit, − = päästetyt maalit. Pudotuspeleihin päässeet joukkueet on lihavoitu.
| Joukkue | O | V | H | T | Pist>  | + | − |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Boston Bruins | 48 | 27 | 8 | 13 | 67 | 168 | 102 |
| Toronto Maple Leafs | 48 | 28 | 14 | 6 | 62 | 145 | 99 |
| Detroit Red Wings | 48 | 21 | 16 | 11 | 53 | 112 | 102 |
| New York Rangers | 48 | 21 | 19 | 8 | 50 | 143 | 125 |
| Chicago Black Hawks | 48 | 16 | 25 | 7 | 39 | 112 | 139 |
| Montreal Canadiens | 48 | 16 | 26 | 6 | 38 | 121 | 147 |
| New York Americans | 48 | 8 | 29 | 11 | 27 | 99 | 186 |
Runkosarja > Runkosarjan pistepörssi

Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit
| Pelaaja | Joukkue | O | M | S | Pist>  | RM |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Bill Cowley | Boston Bruins | 46 | 17 | 45 | 62 | 16 |
| Bryan Hextall | New York Rangers | 48 | 26 | 18 | 44 | 16 |
| Gordie Drillon | Toronto Maple Leafs | 42 | 23 | 21 | 44 | 2 |
| Lynn Patrick | New York Rangers | 48 | 20 | 24 | 44 | 12 |
| Syd Howe | Detroit Red Wings | 48 | 20 | 24 | 44 | 8 |
| Syl Apps | Toronto Maple Leafs | 41 | 20 | 24 | 44 | 6 |
| Neil Colville | New York Rangers | 48 | 14 | 28 | 42 | 28 |
| Eddie Wiseman | Boston Bruins | 48 | 16 | 24 | 40 | 10 |
| Bobby Bauer | Boston Bruins | 48 | 17 | 22 | 39 | 2 |
| Sweeney Schriner | Toronto Maple Leafs | 48 | 24 | 14 | 38 | 6 |
Pudotuspelit

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Puolivälierät | Puolivälierät | Puolivälierät |  |  | Välierät | Välierät | Välierät |  |  | Stanley Cup -finaali | Stanley Cup -finaali | Stanley Cup -finaali |
 
|  |   |    |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |   |    |   |   |   | 1 |  Boston Bruins | 4 |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |   |   | 1 |  Boston Bruins | 4 |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |   |   | 2 |  Toronto Maple Leafs | 3 |   |  |  |  |  |
|  |   |    |   |   |   | 2 |  Toronto Maple Leafs | 3 |   |  |  |  |  |
|  |   |    |   |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |
|   |   |    |   |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |
|  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   | 1 |  Boston Bruins | 4 |
|  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   | 3 |  Detroit Red Wings | 0 |
|   | 3 |  Detroit Red Wings | 2 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |
|  | 4 |  New York Rangers | 1 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |
|  | 4 |  New York Rangers | 1 |   |  | 3 |  Detroit Red Wings | 2 |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |   |  | 3 |  Detroit Red Wings | 2 |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |   |   | 5 |  Chicago Black Hawks | 0 |   |  |  |  |  |
|  | 5 |  Chicago Black Hawks | 2 |   |   | 5 |  Chicago Black Hawks | 0 |   |  |  |  |  |
|  | 5 |  Chicago Black Hawks | 2 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  6 |  Montreal Canadiens | 1 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
Pudotuspelit > Pudotuspelien pistepörssi

Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit
| Pelaaja | Joukkue | O | M | S | Pist>  | RM |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Milt Schmidt | Boston Bruins | 11 | 5 | 6 | 11 | 9 |
| Eddie Wiseman | Boston Bruins | 11 | 6 | 2 | 8 | 0 |
| Syd Howe | Detroit Red Wings | 9 | 1 | 7 | 8 | 0 |
| Carl Liscombe | Detroit Red Wings | 8 | 4 | 3 | 7 | 12 |
| Flash Hollett | Boston Bruins | 11 | 3 | 4 | 7 | 8 |
| Nick Metz | Toronto Maple Leafs | 7 | 3 | 4 | 7 | 0 |
NHL-palkinnot

| --- | --- |
O’Brien Trophy: (finaalisarjan hävinneelle joukkueelle): Detroit Red Wings 
Prince of Wales Trophy:: Boston Bruins 
Calder Trophy:: Johnny Quilty, Montreal Canadiens 
Hart Trophy:: Bill Cowley, Boston Bruins 
Lady Byng Trophy:: Bobby Bauer, Boston Bruins 
Vezina Trophy: (vähiten maaleja päästäneen joukkueen maalivahdille): Turk Broda, Toronto Maple Leafs
NHL-palkinnot > Tähdistökentälliset

| Ykköstähtikenttä |   Pelipaikka   | Kakkostähtikenttä |
| --- | --- | --- |
| Turk Broda, Toronto Maple Leafs | maalivahti | Frank Brimsek, Boston Bruins |
| Dit Clapper, Boston Bruins | puolustaja | Ott Heller, New York Rangers |
| Wally Stanowski, Toronto Maple Leafs | puolustaja | Earl Seibert, Chicago Black Hawks |
| Bill Cowley, Boston Bruins | keskushyökkääjä | Syl Apps, Toronto Maple Leafs |
| Sweeney Schriner, Toronto Maple Leafs | vasen laitahyökkääjä | Woody Dumart, Boston Bruins |
| Bryan Hextall, New York Rangers | oikea laitahyökkääjä | Bobby Bauer, Boston Bruins |
Nikon D90

| Nikon D90 |
| --- | --- |

Tyyppi:  digitaalinen järjestelmäkamera
Kenno:  23,6 x 15,8 mm CMOS
Korkein resoluutio:  4 288 × 2 848 (12,2 megapikseliä)
Objektiivi:  Nikon F
Suljinajat:  1/4 000–30 s, 1/3 tai 1/2 EV:n askelin
Sarjakuvaus:  4,5 kuvaa/s
Etsin:  optinen / digitaalinen etsin + LCD
ISO-arvot:  200–3 200
Akku:  Nikon EN-EL3e litiumi-ioniakku
Paino:  620 g (ilman akkua, muistikorttia, runkotulppaa ja näytönsuojusta) 703 g (akun kanssa)
Nikon D90 on Nikonin valmistama digitaalinen järjestelmäkamera, joka julkistettiin 27. elokuuta 2008. Kamerassa on 12,2 megapikselin CMOS-kenno ja sillä pystyy kuvaamaan 4,5 kuvaa sekunnissa. D90 on yhteensopiva Nikon F -objektiivien kanssa. Se oli ensimmäinen digitaalinen järjestelmäkamera, jossa oli mahdollisuus videon kuvaamiseen. Videota pystyy kuvaamaan 720p-laadulla 24 kuvaa sekunnissa.
Charles Emil af Frosterus

Charles Emil af Frosterus (24. huhtikuuta 1864 Helsinki – 8. helmikuuta 1945 Helsinki) oli suomalainen juristi, pankinjohtaja ja virka- ja valtiopäivämies.
Af Frosteruksen vanhemmat olivat hovioikeuden presidentti, todellinen valtioneuvos Johan Carl Emil af Frosterus ja Sofia Augusta Kellgren, laivanvarustaja Bona Kellgrenin tytär. Hänen puolisonsa vuodesta 1898 oli Marie Louise von Wendt. Af Frosterus tuli ylioppilaaksi Helsingissä, suoritti oikeustutkinnon 1887 ja sai varatuomarin arvon 1890. Hän oli senaatin oikeusosaston protokollasihteeri 1900–1903 ja Privatbanken johtaja, sittemmin Pohjoismaiden yhdyspankin haarakonttorin johtaja Helsingissä 1903–1933.
Af Frosterus oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.
Charles Elwes

| Mitalit> Maa:   Iso-Britannia.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Iso-Britannia.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Iso-Britannia.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Iso-Britannia> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Pariisi 2024 | kahdeksikko |  |
|  Pronssia | Tokio 2020 | kahdeksikko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Račice 2022 | kahdeksikko |  |
|  Kultaa | Belgrad 2023 | kahdeksikko |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Varese 2021 | kahdeksikko |  |
|  Kultaa | München 2022 | kahdeksikko |  |
|  Kultaa | Bled 2023 | kahdeksikko |  |
|  Kultaa | Szeged 2024 | kahdeksikko |  |
Charles Elwes (s. 15. heinäkuuta 1997 Randburg, Etelä-Afrikka) on brittiläinen soutaja. Hän on kahdeksikon olympiavoittaja, kaksinkertainen maailmanmestari ja nelinkertainen Euroopan-mestari.
Elwes saavutti juniorien MM-kilpailuissa hopeaa perämiehellisessä nelosessa vuonna 2014 ja perämiehettömässä nelosessa vuonna 2015. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän saavutti perämiehettömässä nelosessa hopeaa vuosina 2017 ja 2018 sekä voitti samassa luokassa kultaa vuonna 2019. Hän on kilpaillut yleisessä sarjassa kahdeksikossa. Hän voitti vuonna 2021 Euroopan-mestaruuden ja saavutti Tokion kesäolympialaisissa pronssia, kun edellä olivat Uusi-Seelanti 1,09 sekunnin ja Saksa 0,13 sekunnin päässä. Vuonna 2022 hän voitti Euroopan-mestaruuden ja maailmanmestaruuden, kuten myös vuonna 2023. Vuonna 2024 hän voitti Euroopan-mestaruuden ja Pariisin kesäolympialaisissa olympiakultaa 1,04 sekunnin erolla hopealle sijoittuneeseen Alankomaiden venekuntaan.
CUNA

CUNA oli Italian autonvalmistajien kehittämä normi autojen tehon mittaamiseksi. CUNA tulee italian kielen sanoista Commissione Tecnica di Unificazione nell'Autoveicolo. CUNA-normissa moottorin lisälaitteet ovat mukana tehon mittauksessa lukuun ottamatta äänenvaimenninta. Italialaiset autonvalmistajat siirtyivät 1970-luvun alussa käyttämään DIN-normia autojen tehon ilmoittamisessa.
CUNA-normin mukaan mitatut teholukemat ovat hieman suurempia kuin DIN-normissa. Saksalaisessa DIN-normissa moottorin kaikki lisälaitteet ovat mukana tehomittauksessa, myös CUNAsta puuttuva äänenvaimennin.
Eräitä esimerkkejä saman auton tehosta eri normien mukaan. NSU Prinz 1000L vuonna 1964: 43 hv DIN, 47 hv CUNA ja 51 hv SAE . Auton teho nykyisin käytettyinä kilowatteina on 31,6 kW DIN.
Vuoden 1968 Fiat 850:n teho on 47 hv CUNA ja 45 hv DIN-standardin mukaan (33 kW). Saman vuosimallin Fiat 850 Sport Coupen teho on 54 hv CUNA ja 52 hv DIN eli 38 kW.
SAE-normin mukaisessa tehomittauksessa moottorista on riisuttu useimmat moottorin lisälaitteet mahdollisimman suuren teholukeman saamiseksi, joten SAE-tehon mittauksessa käytetty moottori poikkeaa melko paljon sarjatuotantomoottorista.  Tämä koskee SAE brutto (SAE gross horsepower) -mittaustapaa, joka oli käytössä vuoteen 1971 saakka  eli samoihin aikoihin, kun myös CUNA-normi väistyi tehon mittauksessa.
Käännös suomeksi
Nataša Zvereva

| Nataša Zvereva |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. huhtikuuta 1971  Minsk 
Tennispelaaja
Pituus:  172  cm
Paino:  60 kg
Kätisyys:  oikeakätisyys, kahden käden rysty
Ammattilaisena:  1988–2002
Palkintorahat:  7 792 503 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  
Voitot/tappiot:  434–252
Nelinpeli
Paras sijoitus:  1  (7. lokakuuta 1991)
Voitot/tappiot:  714–170
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Natalja ”Nataša” Maratovna Zvereva (valkoven. Наталля Маратаўна Зверава, Natallja Maratauna Zverava, ven. Наталья «Наташа» Маратовна Зверева; s. 16. huhtikuuta 1971 Minsk) on valkovenäläinen tennispelaaja, joka voitti urallaan 80 WTA-nelinpeliturnausta ja neljästi kaksinpeliturnauksen.
Zvereva eteni Ranskan avoimissa 1988 naisten kaksinpelin loppuotteluun mutta hävisi Steffi Grafille. Wimbledonissa hän voitti vuonna 1998 muun muassa Steffi Grafin ja Monica Selesin ja eteni välieriin, joissa hän hävisi Nathalie Tauziatille. Naisten nelinpelin voittajapariin hän kuului Grand Slam -turnauksissa uransa aikana peräti 18 kertaa. Useimmiten, kaikkiaan 14 kertaa, hänen parinaan oli Gigi Fernández. Kahdesti hän voitti Larisa Neilandin, kerran Pam Shriverin ja kerran Martina Hingisin parina. Sekanelinpelin voittajapariin Zvereva kuului Australian avoimissa 1990 (parina Jim Pugh) ja 1995 (parina Rick Leach).
Zvereva kilpaili useissa olympialaisissa ja sai kerran (Barcelonassa 1992) olympiapronssia. Hän pelasi lisäksi Fed Cupissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nataša Zvereva Wikimedia Commonsissa
Nikon D780

| Nikon D780 |
| --- | --- |

Tyyppi:  digitaalinen järjestelmäkamera
Kenno:  35,9 × 23,9 mm, CMOS
Korkein resoluutio:  6 048 × 4 024 (24,3 megapikseliä)
Objektiivi:  Nikon F
Suljinajat:  1/8 000 – 30 s
Tarkennuspisteet:  51
Sarjakuvaus:  12 kuvaa sekunnissa
ISO-arvot:  ISO 100 – 51 200
LCD-näyttö:  3,2 tuumaa, 2 359 000 pikseliä, kosketusnäyttö
Akku:  Nikon EN-EL15b
Paino:  840 g (akun kanssa)
Nikon D780 on Nikonin digitaalinen järjestelmäkamera, joka julkistettiin 7. tammikuuta 2020 Nikon D750:n seuraajaksi.
Nikon D780:ssa on 24,3 megapikselin täysikokoinen CMOS-kenno, ja se on yhteensopiva Nikon F -objektiivien kanssa. Kameralla pystyy ottamaan 12 kuvaa sekunnissa ja videoida Ultra HD -laadulla 30 kuvaa sekunnissa ja FullHD-laadulla 120 kuvaa sekunnissa. Kamerassa on 3,2 tuuman kääntyvä kosketusnäyttö.
CVE

CVE tarkoittaa:
Common Vulnerabilities and Exposures, tietoturva-aukkojen raportointi- ja dokumentointiprojekti ja sen jakama tunnusnumero tietoturva-aukoille
saattuetukialus, Yhdysvaltain laivaston runkonumerointijärjestelmässä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”CVE”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
NHL-kausi 1943–1944

NHL-kausi 1943–1944 oli National Hockey Leaguen historian 27. kausi. Sen aikana kuusi NHL-joukkuetta pelasi kukin 50 runkosarjaottelua. Stanley Cupin voitti Dick Irvinin valmentama Montreal Canadiens, joka kukisti finaalisarjassa Chicago Black Hawksin otteluvoitoin 4–0. Kyseessä oli NHL:n olemassaolon aikana Montreal Canadiensin neljäs ja seuran koko historian viides Stanley Cup -mestaruus. Runkosarjassa Canadiens voitti 38 ottelua ja hävisi ainoastaan viisi kertaa. Joukkueen menestyksessä keskeisessä roolissa oli Toe Blaken, Elmer Lachin ja Maurice Richardin muodostama, myöhemmin lempinimellä ”Punch Line” kutsuttu ketju, jonka oikeana laitahyökkääjänä pelannut Richard teki yhdeksässä pudotuspeliottelussa 12 maalia. Tämä kolmikko vei nimiinsä pudotuspelien pistepörssin kolme kärkisijaa.
Runkosarjan pistepörssin voitti Boston Bruinsia edustanut Herb Cain. Cain keräsi 48 ottelussa yhteensä 82 tehopistettä, joista 36 oli maaleja ja 46 syöttöpisteitä. Maalitilaston puolestaan voitti Chicago Black Hawksin Doug Bentley 38 osumallaan. Arvokkaimmalle pelaajalle myönnettävän Hart Trophyn sai Toronto Maple Leafsin puolustaja Babe Pratt.
Pudotuspelien pistepörssin voittanut Toe Blake teki 9 pudotuspeliottelussa 18 tehopistettä, joista 7 oli maaleja ja 11 maaliin johtaneita syöttöjä. Parhaalle tulokkaalle annettavan Calder Memorial Trophyn sai Toronto Maple Leafsin Gus Bodnar. Hän keräsi kauden aikana 62 tehopistettä, joista 22 oli maaleja ja 40 syöttöpisteitä.
Runkosarja

Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, V = voitot, H = häviöt, T = tasapelit, Pist. = pisteet, + = tehdyt maalit, − = päästetyt maalit. Pudotuspeleihin päässeet joukkueet on lihavoitu.
| Joukkue | O | V | H | T | Pist>  | + | − |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Montreal Canadiens | 50 | 38 | 5 | 7 | 83 | 234 | 109 |
| Detroit Red Wings | 50 | 26 | 18 | 6 | 58 | 214 | 177 |
| Toronto Maple Leafs | 50 | 23 | 23 | 4 | 50 | 214 | 174 |
| Chicago Black Hawks | 50 | 22 | 23 | 5 | 49 | 178 | 187 |
| Boston Bruins | 50 | 19 | 26 | 5 | 43 | 223 | 268 |
| New York Rangers | 50 | 6 | 39 | 5 | 17 | 162 | 310 |
Runkosarja > Runkosarjan pistepörssi

Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit
| Pelaaja | Joukkue | O | M | S | Pist>  | RM |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Herb Cain | Boston Bruins | 48 | 36 | 46 | 82 | 4 |
| Doug Bentley | Chicago Black Hawks | 50 | 38 | 39 | 77 | 22 |
| Lorne Carr | Toronto Maple Leafs | 50 | 36 | 38 | 74 | 9 |
| Carl Liscombe | Detroit Red Wings | 50 | 36 | 37 | 73 | 17 |
| Elmer Lach | Montreal Canadiens | 48 | 24 | 48 | 72 | 23 |
| Clint Smith | Chicago Black Hawks | 50 | 23 | 49 | 72 | 4 |
| Bill Cowley | Boston Bruins | 36 | 30 | 41 | 71 | 12 |
| Bill Mosienko | Chicago Black Hawks | 50 | 32 | 38 | 70 | 10 |
| Art Jackson | Boston Bruins | 49 | 28 | 41 | 69 | 8 |
| Gus Bodnar | Toronto Maple Leafs | 50 | 22 | 40 | 62 | 18 |
Pudotuspelit

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Välierät | Välierät | Välierät |   |   | Stanley Cup -finaali | Stanley Cup -finaali | Stanley Cup -finaali |
 
|   | 1 |  Montreal Canadiens | 4 |   |  |  |  |  |
|   | 3 |  Toronto Maple Leafs | 1 |   |   |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   | 1 |  Montreal Canadiens | 4 |
|   |   |   |   |   |   | 4 |  Chicago Black Hawks | 0 |
|   | 2 |  Detroit Red Wings | 1 |   |   |  |  |  |
|   | 4 |  Chicago Black Hawks | 4 |   |  |  |  |  |
Pudotuspelit > Pudotuspelien pistepörssi

Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit
| Pelaaja | Joukkue | O | M | S | Pist>  | RM |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Toe Blake | Montreal Canadiens | 9 | 7 | 11 | 18 | 2 |
| Maurice Richard | Montreal Canadiens | 9 | 12 | 5 | 17 | 10 |
| Elmer Lach | Montreal Canadiens | 9 | 2 | 11 | 13 | 4 |
| Doug Bentley | Chicago Black Hawks | 9 | 8 | 4 | 12 | 4 |
| Clint Smith | Chicago Black Hawks | 9 | 4 | 8 | 12 | 0 |
| Ray Getliffe | Montreal Canadiens | 9 | 5 | 4 | 9 | 16 |
| George Allen | Chicago Black Hawks | 9 | 5 | 4 | 9 | 8 |
| Murph Chamberlain | Montreal Canadiens | 9 | 5 | 3 | 8 | 12 |
| Phil Watson | Montreal Canadiens | 9 | 3 | 5 | 8 | 16 |
| Bill Mosienko | Chicago Black Hawks | 8 | 2 | 2 | 4 | 6 |
| Syd Howe | Detroit Red Wings | 5 | 2 | 2 | 4 | 0 |
NHL-palkinnot

| --- | --- |
O’Brien Trophy: (finaalisarjan hävinneelle joukkueelle): Chicago Black Hawks 
Prince of Wales Trophy:: Montreal Canadiens 
Calder Memorial Trophy:: Gus Bodnar, Toronto Maple Leafs 
Hart Trophy:: Babe Pratt, Toronto Maple Leafs 
Lady Byng Trophy:: Clint Smith, Chicago Black Hawks 
Vezina Trophy: (vähiten maaleja päästäneen joukkueen maalivahdille): Bill Durnan, Montreal Canadiens
NHL-palkinnot > Tähdistökentälliset

| Ykköstähtikenttä |   Pelipaikka   | Kakkostähtikenttä |
| --- | --- | --- |
| Bill Durnan, Montreal Canadiens | maalivahti | Paul Bibeault, Toronto Maple Leafs |
| Babe Pratt, Toronto Maple Leafs | puolustaja | Butch Bouchard, Montreal Canadiens |
| Earl Seibert, Chicago Black Hawks | puolustaja | Dit Clapper, Boston Bruins |
| Bill Cowley, Boston Bruins | keskushyökkääjä | Elmer Lach, Montreal Canadiens |
| Doug Bentley, Chicago Black Hawks | vasen laitahyökkääjä | Herb Cain, Boston Bruins |
| Lorne Carr, Toronto Maple Leafs | oikea laitahyökkääjä | Maurice Richard, Montreal Canadiens |
M/S Viking 1

| M/S Viking 1 |
| --- | --- |
 Wasa Express (ent. M/S Viking 1) Vaasan satamassa 1983 - 1984.
Tyyppi:  matkustaja-autolautta
IMO-numero:  7018599
Rakennustelakka:  Meyer Werft, Papenburg, Saksa
Rakennusnumero:  562
Vesillelasku:  6. toukokuuta 1970
Luovutettu:  9. elokuuta 1970
Status:  Romutettu vuonna 2002
Tekniset tiedot
Pituus:  108,69 m
Leveys:  17,25 m
Syväys:  4,598 m
Bruttovetoisuus:  alkuaan 4239, myöhemmin 4485 brt
Koneisto:  2 x Klockner-Humboldt-Deutz SBV 12 M 350 -dieselmoottori
Koneteho:  5 884 kW
Jääluokitus:  1A
Nopeus:  34 km/h
Nopeus:  18,5 kn
Hyttejä:  100
Matkustajia:  1 200
Autokapasiteetti:  260 henkilöautoa tai 26 yhdistelmäajoneuvoa
Sisaralukset:  Papenburgin sisaret
M/S Viking 1 oli kolmas Viking Linen vuonna 1970 liikenteeseen ottama suurlautta, joka jatkoi S/S Vikingin perinteitä Suomen ja Ruotsin välisessä autolauttamatkailussa. Se oli valmistusjärjestyksessään toinen ns. "Papenburgin sisaruksiin" kuuluva roro-alus.
Viking 1 tilattiin Viking Linen silloiselle toiselle suomalaisvarustamolle eli ahvenanmaalaiselle Rederi AB Sallylle. Tämän M/S Apollon sisaraluksen kastoi rouva Birgitta Johansson ja alus liukui veteen tavallisesta käytännöstä poiketen sivuttain. Valmistuttuaan alus asetettiin ensin Naantali–Maarianhamina–Kapellskär-reitille. Myöhemmin se liikennöi Turku–Maarianhamina–Tukholma- ja Helsinki–Tukholma-reittejä vuoteen 1982 asti.
Alus

Valmistuessaan Viking 1 edusti sisaralustensa tavoin uutta laivanrakennustyyliä, jossa jokaiselle kannelle oli annettu oma erityistehtävänsä. Aluksen kahdessa tasossa olevan autokannen yläpuolella oli hyttikansi ja sen yläpuolella ravintolakansi, jossa oli ruokasali 145 hengelle, kahvila 226 hengelle ja leposalonkeja. Ylimpänä oli vilkkain baari- ja tanssisalonkikansi. Tavanomaisten myyntipisteiden lisäksi aluksessa oli itsepalvelumyymälä (supermarket), jossa matkustajat saivat rauhassa valita ostoksiaan. Tanssisalongista voi erottaa omaksi tilakseen 70 hengen konferenssihuoneen merellä pidettäviä kokouksia ja neuvotteluja varten. Lisäksi aluksessa oli 39 ja 15 hengen kokoustilat sekä sauna, lapsille leikkihuone ja pienemmille lapsille oma hoitotila.
Viking 1:n sisustuksesta vastasi Apollon ja Marellan tavoin sisustusarkkitehti Robert Tillberg. Alus pystyi kuljettamaan 1200 matkustajaa, joista  230:lle oli hyttipaikka aluksen sadassa hytissä. Viking 1:n kansilla oli matkustajien käytössä ilmaiseksi runsaasti uudentyyppisiä lepotuoleja, joista jokaisessa oli oma tarjoilupöytä. Aurinkokansilla oli lisäksi runsaasti aurinkotuoleja. Kuorma-autonkuljettajien käyttöön oli varattu oma hyttiosasto pesutiloineen ja saunoineen.
Autokansille mahtui 260 henkilöautoa tai 26 yhdistelmäajoneuvoa ja muutama henkilöauto. Autokansien yhteispinta-ala oli 2 500 m2 ja korkeus 4,3–4,4 m. Aluksen peräportin leveys oli 8 m ja korkeus 4,4 m, keulaportin leveys oli 4 m ja korkeus 4,4 m.
Aluksessa oli Apollon tavoin suuri keulapaksunnos parantamassa kulkuominaisuuksia. Tämä 75 m3 ja 35 tonnin painoinen bulbi mursi kiintojäätä altapäin kääntäen jäälaatan sivulle kostea puoli ylöspäin, jolloin vesihuuhtelu vähensi aluksen rungon ja jäälaatan välistä kitkaa. Keulapaksunnos nopeutti aluksen kulkua 0,5–0,75 solmua (0,9–1,4 km/h) sekä lisäsi aluksen kantavuutta.