stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sabine Dardenne
Aiheesta muualla

Torture in the laughter (Sabine Dardennen haastattelu yhdeksän vuotta sieppauksen jälkeen)  16.4.2005. The Standard Newspaper. Viitattu 29.9.2007. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Belgia  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Oikeudenkäynti järjestettiin Arlonin pikkukaupungissa 1. maaliskuuta – 22. kesäkuuta 2004.
Englanninkielisen laitoksen kansikuva.
ABC-kaupunki

Vällingby on tunnetuimpia esimerkkejä ABC-kaupungeista. Kuvassa Vällingbyn keskus vuonna 1960.
ABC-kaupunki oli ruotsalainen kaupunkisuunnitteluperiaate, jossa asuminen, työpaikat ja peruspalvelut oli sijoitettu lähelle toisiaan samalle alueelle. Nimi tulee ruotsin kielen sanoista arbete, bostad ja centrum ('työ, asunto, keskusta'). ABC-kaupunkeja rakennettiin Ruotsiin 1950-luvulta alkaen.
Tukholman vuoden 1952 yleiskaavassa varauduttiin suureen väestönkasvuun seuraavina vuosikymmeninä. Ratkaisuksi esitettiin satelliittikaupunkeihin perustuvaa ja raideverkon varaan rakentuvaa nauhamaista rakennetta, jossa palveluiltaan eritasoiset naapurustoyksiköt järjestäytyisivät hierarkkisesti suhteessa toisiinsa. Jokaiselle kaupunginosalle olisi ollut oma keskuksensa, ja jokaiselle kaupunginosaryhmälle oma aluekeskuksensa. Näistä varhaisista satelliittikaupungeista tunnetuimmat olivat ABC-periaatteella rakennetut aluekeskukset Vällingby ja Farsta. Varhaiset ABC-kaupungit rakentuivat metroaseman ympärille sijoittuneen laajan kävelyalueen ympärille. Vaikka alueilla sijaitsikin paljon palveluita, työpaikkatavoitteista jäätiin jälkeen.
ABC-kaupungit eivät ratkaisseet Ruotsin sotien jälkeistä asuntopulaa. Vuonna 1965 Ruotsin eduskunta päätti miljoonaohjelmaksi nimetystä asuntotuotanto-ohjelmasta, jonka tarkoituksena oli luoda miljoona uutta asuntoa vuosina 1964–1975. Suurin osa asunnoista rakennettiin kerrostalolähiöihin.
ABC-kaupunkeja

Skärholmen
Vällingby
Davos

| Davos |
| --- | --- |
 Kesäinen Davos
 lippu:  vaakuna

 Davos
 Koordinaatit: 46°48′N, 9°50′E 
Valtio:   Sveitsi
Kantoni:  Graubünden
Hallinnollinen alue (Region):  Prättigau-Davos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunki
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  284,00 km²
Väkiluku (joulukuu 2014):  11 136
 – Väestötiheys:  39 as./km²
 
 www.gemeinde-davos.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Davos (ital. Tavate, retorom. Tavau, puhekielessä paikallisesti Tafaas) on runsaan 11 000 asukkaan kaupunki itäisessä Sveitsissä, Graubündenin kantonissa, Landwasserjoen laaksossa.
Maantiede ja väestö

Kaupunki sijaitsee noin 1 550 metriä merenpinnan yläpuolella. Davos onkin yksi korkeimmalla sijaitsevista Euroopan kaupungeista. Taajama koostuu viidestä kylästä: Davos-Dorf, Davos-Platz, Frauenkirch, Glaris ja Monstein. Davosin pinta-ala on 284 km², ja se on pinta-alaltaan Sveitsin toiseksi suurin kunta.
Davos on saksankielistä aluetta: vuonna 2000 tehdyn tutkimuksen mukaan 90 % davosilaisista oli saksankielisiä, ranskankielisiä oli 0,5 %, italiankielisiä 2 %, retoromaaninkielisiä 1 % ja muunkielisiä noin 7 %.
Talous

Davos on tunnettu lomakaupunki, jonka historia alkaa 1800-luvun alkupuoliskolta: ensimmäiset hoito- ja kylpylälaitokset rakennettiin jo 1840-luvulla. Vuonna 1890 avatun rautatien myötä kulkuyhteydet Davosiin paranivat olennaisesti ja paikkakunnasta kehittyi nopeasti kansainvälinen loma-, parantola- ja kulttuurikeskus.
1960-luvulta lähtien Davosia on kehitetty konferenssikaupungiksi. Maailman johtavat talouspäättäjät kokoontuvat vuosittain tammikuussa Davosiin Maailman talousfoorumin vuosikokoukseen.
Urheilu

Talviurheilulla on Davosissa pitkät perinteet. Keskeisenä paikkana aina 1890-luvulta lähtien on ollut Davosin jäästadion. Siellä on järjestetty pikaluistelun MM-kisat seitsemän kertaa ja EM-kisoja 11 kertaa, Taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailut useasti vuosina 1899–1966, Jääpallon Euroopan-mestaruuskilpailut 1913, Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut 1926, Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1935 sekä Maastohiihdon maailmancupin kilpailuja vuosina 1982 ja 2007–2010. Kaupungissa on kymmeniä köysiratoja ja hiihtohissejä, jotka nousevat jopa lähes 3 kilometrin korkeuteen.
Jääkiekkojoukkue HC Davos pelaa korkeimmalla sarjatasolla. Jääkiekon Spengler Cup on järjestetty Davosissa vuodesta 1923.
Liikenne

Rhätische Bahnin rautatie kulkee Davosin läpi. Davosista on tunneittainen junayhteys Filisuriin ja edelleen muun muassa Sankt Moritziin. Puolen tunnin välein on junayhteys Landquartiin ja edelleen muun muassa Churiin ja Zürichiin.
Kaupungin sisäinen liikenne on järjestetty yhdeksällä linja-autoreitillä. Davosista on myös postiautoyhteys kesäisin Flüelasolan yli Suschiin ja Zerneziin.
Triviaa

Thomas Mannin romaani Taikavuori (Der Zauberberg) sijoittuu Davosiin.
Moni suomalainen kulttuurihenkilö on ollut tuberkuloosiparantolassa Davosissa, muuan muassa Edith Södergran, Eine Laine, Uuno Kailas ja kirjailija Ruuto (Elias) Erkko.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Davos Wikimedia Commonsissa
Davosin matkailusivut (englanniksi)
| n k Graubündenin kantonin hallintoalueet ja kunnat |
| --- | --- |
Hallintoalue (saks. Region, retoromaaniksi district, ital. regione) ja kunnat (105 kpl, 1.1.2020–)
 Albula: Albula/Alvra • Bergün Filisur • Lantsch/Lenz • Schmitten • Surses • Vaz/Obervaz
 Bernina: Brusio • Poschiavo
 Engiadina Bassa/Val Müstair: Samnaun • Scuol • Val Müstair • Valsot • Zernez
 Imboden: Bonaduz • Domat/Ems • Felsberg • Flims • Rhäzüns • Tamins • Trin
 Landquart: Fläsch • Jenins • Landquart • Maienfeld • Malans • Trimmis • Untervaz • Zizers
 Maloja: Bever • Bregaglia • Celerina/Schlarigna • La Punt-Chamues-ch • Madulain • Pontresina • Samedan • S-chanf • Sils im Engadin/Segl • Silvaplana • St. Moritz • Zuoz
 Moesa: Buseno • Calanca • Cama • Castaneda • Grono • Lostallo • Mesocco • Rossa • Roveredo • San Vittore • Santa Maria in Calanca • Soazza
 Plessur: Arosa • Chur • Churwalden • Haldenstein • Tschiertschen-Praden
 Prättigau/Davos: Conters im Prättigau • Davos • Fideris • Furna • Grüsch • Jenaz • Klosters-Serneus • Küblis • Luzein • Schiers • Seewis im Prättigau
 Surselva: Breil/Brigels • Disentis/Mustér • Falera • Ilanz/Glion • Laax • Lumnezia • Medel • Obersaxen Mundaun • Safiental • Sagogn • Schluein • Sumvitg • Trun • Tujetsch • Vals
 Viamala: Andeer • Avers • Cazis • Domleschg • Ferrera • Flerden • Fürstenau • Masein • Muntogna da Schons • Rheinwald • Rongellen • Rothenbrunnen • Scharans • Sils im Domleschg • Sufers • Thusis • Tschappina • Urmein • Zillis-Reischen
Kesäinen näkymä Davosin eteläpuolelta Sertiglaaksosta.
Talvinen näkymän Davosin keskustaajamaan Jakobshornilta.
Delfoissa olevasta E-kirjaimesta

| Delfoissa olevasta E-kirjaimesta> Περὶ τοῦ Εἰ τοῦ ἐν Δελφοῖς.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Plutarkhos
Kieli:  muinaiskreikka
Genre:  filosofia
Julkaistu:  n. 100
Sarja: Moralia
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Delfoissa olevasta E-kirjaimesta (m.kreik. Περὶ τοῦ Εἰ τοῦ ἐν Δελφοῖς, Peri tū Ei tū en Delfois, lat. De E apud Delphos) on Plutarkhoksen Moralia-kokoelmaan (kirja V, 27) kuuluva tutkielma, jonka aiheena on Apollonin temppeliin Delfoihin kaiverrettu E-kirjain.
Eräiden muiden tunnettujen kirjoitusten, kuten gnōthi seauton (”tunne itsesi”) ja mēden agan (”kohtuus kaikessa”), lisäksi temppelin seinään oli kaiverrettu suurikokoinen E-kirjain eli epsilon. Se on kreikkalaisen kirjaimiston viides kirjain ja lausuttiin alun perin ”ei”. Kirjoitus oli peräisin Kreikan arkaaiselta ajalta, ja myöhemmin sen merkityksestä ei ollut enää tietoa. Siksi Plutarkhos kirjoitti aiheesta tutkielman.
Sisältö

Plutarkhoksen tutkielma aiheesta on muodoltaan dialogi. Siinä keskustelevat Plutarkhos itse, hänen opettajansa Ammonios, veljensä Lamprias ja ystävänsä Theon sekä ateenalainen Eustrofos ja temppelin pappi Nikandros. Plutarkhos esittää tutkielmassaan seitsemän mahdollista selitystä sille, miksi kirjain oli kaiverrettu temppeliin:
Temppelissä olevat kirjoitukset olivat peräisin Kreikan ”seitsemän viisaan” nimellä tunnetuilta miehiltä. Plutarkhos sanoo, että joidenkin mukaan viisaisiin kuuluivat kuitenkin vain Khilon, Thales, Solon, Bias ja Pittakos, kun taas Kleobulos ja Periandros olivat saaneet asemansa viisaiden joukossa vääryydellä. Epsilon edustaa lukuarvoa viisi. Delfoin kirjoitus olisi näin ollut näiden viisaiden vihjaus siitä, että heitä on todellisuudessa vain viisi.
Epsilon on aakkoston toinen vokaali. Aurinko on järjestyksessä toinen planeetta (eli toinen maata kiertävä taivaankappale Kuun jälkeen), ja Aurinko yhdistetään Apolloniin.
Kreikan kielen sana ei tarkoittaa ”jos” ja kysyvää päätettä ”-ko”, ”-kö”. Ihmiset tulevat temppeliin kysyäkseen oraakkelilta, onnistuvatko he tai pitäisikö heidän tehdä niin-ja-niin.
Sanaa ”jos” käytetään jumalalle osoitetuissa rukouksissa ja toiveissa.
Sana ”jos” on välttämätön logiikassa syllogismien muodostamisessa.
Luku viisi on tärkein luku matematiikassa, fysiologiassa, filosofiassa ja musiikissa. Muun muassa Platonin kappaleita on viisi.
Kreikan kielen sana ei tarkoittaa ”sinä olet”. Sanat on osoitettu Apollonille, osoituksena siitä, että tämä on ikuinen.
Myöhemmässä tutkimuksessa Plutarkhoksen antamia selityksiä on pidetty epätyydyttävinä ja mielikuvituksekkaina, jopa mahdottomina. A. Trevor Hodgen mukaan temppeli on mahdollisesti omistettu alun perin maalle (Ge eli Gaia) ja kirjoituksen ”GE” ensimmäinen kirjain on kadonnut jo varhain.
Kirjallisuutta

Plutarch: The E at Delphi. Teoksessa Plutarch: Moralia.  (Volume V. Loeb Classical Library 306. Isis and Osiris. The E at Delphi. The Oracles at Delphi No Longer Given in Verse. The Obsolescence of Oracles)  Cambridge, MA:  Harvard University Press.  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
Aiheesta muualla

Πλούταρχος: Περί του Ει του εν Δελφοίς (muinaiskreikaksi)
Plutarch: On the 'E' at Delphi (englanniksi)
Aavikkokehrääjä

| Aavikkokehrääjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kehrääjälinnut Caprimulgiformes
Heimo::  Kehrääjät Caprimulgidae
Suku::  Kehrääjät Caprimulgus
Laji::  aegyptius
Kaksiosainen nimi
 Caprimulgus aegyptius  Lichtenstein, 1823 
Katso myös
   Aavikkokehrääjä Wikispeciesissä   Aavikkokehrääjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Aavikkokehrääjä (Caprimulgus aegyptius) on kehrääjälintulaji.
Tuntomerkit

Aavikkokehrääjäjällä on pitkät ja kapeat siivet ja melko pitkä pyrstö. Väritykseltään lintu muistuttaa kehrääjää, mutta on tätä vaaleampi ja enemmän hiekanvärinen. Erona kehrääjään siivissä ei ole selkeitä vaaleita laikkuja.
Elinympäristö

Aavikkokehrääjä pesii vähäkasvustoisella puoliaavikolla, yleensä lähteen tai pienen lampareen lähettyvillä.
Donald Davidson (filosofi)

| Donald Davidson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. maaliskuuta 1917
Kuollut: 30. elokuuta 2003 (86 vuotta)
Koulutus ja ura
Koulukunta:  analyyttinen filosofia
Vaikutusalueet:  teonfilosofia, mielenfilosofia, kielifilosofia, tietoteoria
Tunnetut työt:  Essays on Actions and Events ja Inquiries into Truth and Interpretation
Väitöstyön ohjaaja:  Willard Van Orman Quine
Donald Herbert Davidson (6. maaliskuuta 1917 – 30. elokuuta 2003) oli yhdysvaltalainen filosofi sekä Willis S. ja Marion Slusser -oppituolien emeritusprofessori Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä. Hänen työnsä on ollut hyvin merkittävää lähes kaikilla filosofian aloilla 1960-luvulta alkaen, mutta erityinen vaikutus sillä on ollut mielenfilosofian ja kielifilosofian alueilla. Davidson julkaisi enimmäkseen lyhyehköjä esseitä eikä luonut kattavaa teoriaa, mutta hänen töissään on näkyvissä voimakkaita yhtenäisiä piirteitä: Hän käyttää samoja metodeja ja käsittelee samoja ideoita näennäisesti erillisissä ongelmissa. Toinen merkittävä piirre Davidsonin töissä ovat monien filosofien tuotannosta tehdyt synteesit ja yhteenvedot. Näistä filosofeista voidaan mainita muun muassa Aristoteles, Immanuel Kant, Ludwig Wittgenstein, Frank P. Ramsey, W. V. O. Quine ja G. E. M. Anscombe.
Elämä

Donald Davidson syntyi 6. maaliskuuta 1917 Springfieldissä, Massachusettsissa. Hän opiskeli Harvardin yliopistossa englantia ja kirjallisuustiedettä, ja hänen alempi tutkintonsa valmistui vuonna 1939. Maisterivaiheessa hän vaihtoi pääaineekseen filosofian ja valmistui vuonna 1941. Toisen maailmansodan aikana, vuosina 1942–1945, hän palveli Yhdysvaltain laivastossa Välimerellä. Tämän jälkeen hän jatkoi opintojaan ja valmistui tohtoriksi vuonna 1949. Hänen väitöskirjansa koski Platonin Filebos-dialogia. Quinen oppilaana hänen kiinnostuksen kohteensa alkoivat kuitenkin siirtyä kohti analyyttiselle filosofialle tyypillisiä teemoja.
Ensimmäisen virkansa Davidson sai Queens Collegesta New Yorkissa. Sen jälkeen hän työskenteli vuodet 1951–1967 Stanfordin yliopistossa. Vuosina 1967–1970 hän oli virassa Princetonin yliopistossa, vuosina 1970–1976 Rockefeller-yliopistossa ja vuosina 1976–1981 Chicagon yliopistossa. Vuodesta 1981 kuolemaansa vuonna 2003 saakka Davidson työskenteli Kalifornian yliopistossa, Berkeleyssä. Hän kuoli Berkeleyssä 30. elokuuta polvileikkausta seuranneeseen sydänkohtaukseen.
Filosofia > Teot, perusteet ja syyt

Ensimmäisessä merkittävässä filosofisessa julkaisussaan, vuonna 1963 julkaistussa artikkelissa ”Actions, Reasons and Causes”, Davidson käsitteli tekojen selittämistä. Hän puolusti näkemystä, jonka mukaan tekojen selittäminen perusteilla on yksi kausaalisen selittämisen muoto. Tämä kanta oli ristiriidassa ajan filosofisen valtavirran wittgensteinilaisen näkemyksen kanssa, jonka mukaan kausaalinen selittäminen merkitsee jonkin tapahtuman ymmärtämistä jonkin kausaalisen lainomaisen säännönmukaisuuden erityistapauksena. Selitettäessä tekoja toimijan perusteisiin viitaten ei vedota mihinkään lainomaiseen säännönmukaisuuteen, joten valtavirran näkemyksen mukaan tällainen selitys ei voi olla kausaalinen.
Davidsonin argumentti perustuu kahdelle ajatukselle. Ensinnäkin hän väittää, että teko voidaan selittää vetoamalla ”ensisijaiseen perusteeseen” (primary reason), joka koostuu (a) ”puoltavasta asenteesta” (pro attitude) tai halusta jotakin tekotyyppiä kohtaan, esimerkiksi lampun sytyttämistä, ja (b) uskomuksesta, että jokin teko on tätä tyyppiä, esimerkiksi katkaisimesta kääntäminen on lampun sytyttämistä. Toiseksi hän toteaa Elizabeth Anscombea seuraten, että yhteen tekoon voidaan liittää aina useita tosia kuvauksia. Teko, joka voidaan kuvata lampun sytyttämiseksi, voidaan kuvata lisäksi esimerkiksi käden liikuttamiseksi, huoneen valaisemiseksi ja murtomiehen säikyttämiseksi. Tekoa voidaan pitää tarkoituksellisena tai tahattomana kuvauksesta riippuen: kun sytytän lampun ja valaisen huoneen tarkoituksellisesti, saatan pelotella samalla tahattomasti murtautujan tiehensä.
Kuten lampun sytyttäminen, teon ja sen syyn suhde on Davidsonin mukaan kuvattavissa monin tavoin: Jos teon tekemisen selitykseksi kuvataan ensisijainen peruste, suhde kuvataan rationaalisena eli perusteisiin vetoavana. Jos taas suhde kuvataan siten, että yksi tapahtuma, eli se, että tekijällä on ensisijainen peruste (halu ja uskomus), aiheuttaa toisen tapahtuman, nimittäin teon, suhde kuvataan kausaalisena. Jos teon ja sen selityksen suhde ymmärretään rationaalisena, se ei ole minkään säännönmukaisuuden mukainen, mutta jos se ymmärretään kausaalisena, täytyy olla olemassa lainomainen säännönmukaisuus, jonka tapaus se on.
Julkaisuja > Teoksia

Semantics of Natural Languages, Davidson, Donald ja Gilbert Harman (toim.), 2. painos New York: Springer. (1973)
Decision-Making: An Experimental Approach, yhdessä Patrick Suppesin ja Sydney Siegelin kanssa. Stanford: Stanford University Press (1957)
Plato's ‘Philebus’, New York: Garland Publishing (1990)
Essays on Actions and Events, 2nd ed. Oxford: Oxford University Press (2001a)
Inquiries into Truth and Interpretation, 2nd ed. Oxford: Oxford University Press (2001b)
Subjective, Intersubjective, Objective. Oxford: Oxford University Press (2001c)
Problems of Rationality, Oxford: Oxford University Press (2004)
Truth, Language, and History: Philosophical Essays, Oxford: Oxford University Press (2005)
Truth and Predication.  Cambridge, Mass.: Harvard University Press (2005)
The Essential Davidson. Oxford: Oxford University Press (2006)
Julkaisuja > Artikkeleita

"Actions, Reasons, and Causes", Journal of Philosophy, 60, 1963. (myös teoksessa Davidson 2001a)
"Truth and Meaning," Synthese, 17, 1967. (Myös teoksessa Davidson 2001b)
"Mental Events," in Experience and Theory, Foster ja Swanson (toim.). London: Duckworth. 1970. (Myös teoksessa Davidson 2001a).
"Agency," in Agent, Action, and Reason, Binkley, Bronaugh ja Marras (toim.), Toronto: University of Toronto Press. 1971. (Myös teoksessa Davidson 2001a.)
"Radical Interpretation," Dialectica, 27, 1973. (Myös teoksessa Davidson 2001b.)
Julkaisuja > Suomennettuja teoksia

Davidson, Donald: ”Totuus ja merkitys”. Teoksessa Raatikainen, Panu (toim.): Ajattelu, kieli, merkitys. Analyyttisen filosofian avainkirjoituksia, s. 320-335.  Helsinki:  Gaudeamus, 1997.  ISBN 951-662-683-1
Davidson, Donald: ”Jo pelkästä käsitteellisen skeeman ideasta”. (Alkup. On the Very Idea of a Conceptual Scheme. Suomentanut Ville Lähde.) Niin & näin, 3/2011, 17. vsk, nro 70, s. 32–41.  Eurooppalaisen filosofian seura ry. ISSN 1237-1645
Kirjallisuutta

Baghramian, Maria (toim.): Donald Davidson: Life and Words.  London:  Routledge, 2013.  ISBN 978-0-415-52880-1
Aiheesta muualla

Kalugin, Vladimir: Donald Herbert Davidson The Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Nykyaikaiset filosofit
| --- | --- |
Analyyttiset filosofit:   William Alston  Simon Blackburn  Ned Block  J. Budziszewski  David Chalmers  Patricia Churchland  Paul Churchland  Donald Davidson  Daniel Dennett  Jerry Fodor  Susan Haack  Jaakko Hintikka  Jaegwon Kim  Saul Kripke  Thomas Kuhn  Bryan Magee  Ruth Barcan Marcus  Colin McGinn  Bradley Monton  Thomas Nagel  Robert Nozick  Martha Nussbaum  Alvin Plantinga  Karl Popper  Hilary Putnam  W. V. Quine  John Rawls  Richard Rorty  Roger Scruton  John Searle  Peter Singer  David Stove  Eleonore Stump  Charles Taylor  Nicholas Wolterstorff  Georg Henrik von Wright 
Mannermaiset filosofit:   Louis Althusser  Giorgio Agamben  Roland Barthes  Jean Baudrillard  Isaiah Berlin  Maurice Blanchot  Pierre Bourdieu  Hélène Cixous  Guy Debord  Gilles Deleuze  Jacques Derrida  Herman Dooyeweerd  Michel Foucault  Hans-Georg Gadamer  Jürgen Habermas  Werner Hamacher  Luce Irigaray  Julia Kristeva  Henri Lefebvre  Claude Lévi-Strauss  Emmanuel Lévinas  Jean-François Lyotard  Paul de Man  Jean-Luc Nancy  Antonio Negri  Paul Ricoeur  Michel Serres  Paul Virilio  Slavoj Žižek 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  zbMATH 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Abioottinen ympäristötekijä

Abioottiset ympäristötekijät ovat eliöihin vaikuttavia ympäristön elottomia kemiallisia ja fysikaalisia tekijöitä. Ne voidaan jakaa resursseihin ja olosuhteisiin. Resursseilla tarkoitetaan ekologiassa mitä tahansa asiaa, jota eliöt kuluttavat, olosuhteet taas ovat ympäristön vallitsevia kemiallisia ja fysikaalisia ominaisuuksia eivätkä siten ole eliöiden kulutettavissa. Esimerkkejä olosuhteista ovat lämpötila, happamuus, suolaisuus, ympäristömyrkkyjen ja muiden saasteiden pitoisuudet, ilmastolliset olosuhteet, aallot ja virtaukset sekä vulkaaninen aktiivisuus. Resursseja ovat muun muassa auringon säteily, ilmakehän kaasut (erityisesti happi ja hiilidioksidi), vesi ja ravinteet.
HMS Aberdonian

| HMS Aberdonian |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Laskettu vesille:  1909
Palveluskäyttöön:  22. heinäkuuta 1940
Poistui palveluskäytöstä:  palautettu omistajalleen 27. maaliskuuta 1945
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 648 brt
Aseistus
Aseistus:  2 × 12 naulan tykkiä
HMS Aberdonian (viirinumero F74) oli Britannian kuninkaallisen laivaston rannikkojoukkojen emälaiva. Alus vuokrattiin helmikuussa 1940 rannikkojoukkojen (engl. Coastal Forces) varastolaivaksi. Se oli elokuussa 1940 Chathamissa, jossa se varustettiin tehtäväänsä varten. Se palveli lokakuusta 1940 marraskuuhun 1941 Fort Williamissa Skotlannissa (nimellä HMS St. Cristopher). Huollon jälkeen alus siirtyi tammikuussa 1942 Dartmouthiin HMS Britannia II:n proomuksi. Alus palautettiin omistajilleen 27. maaliskuuta 1945.
Aiheesta muualla

Fort Williamsin varastolaivat (englanniksi)
HMS Aberfoyle

| HMS Aberfoyle |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Phillip & Son, Dartmouth
Laskettu vesille:  1912
Palveluskäyttöön:  1914 pakko-otettu palvelukseen ostettu 4. marraskuuta 1920
Poistui palveluskäytöstä:  1947
Tekniset tiedot
Uppouma:  210 t
Pituus:  30,48 m
Leveys:  5,79 m
HMS Aberfoyle oli Britannian Kuninkaallisen laivaston proomu. Alus ostettiin 4. marraskuuta 1920 Lough Swilly Steamboat Companylta Londonderrystä. Alus nimettiin maaliskuussa 1938 HMS Dolphiniksi ja sijoitettiin emälaivaksi Portsmouthiin. Alus myytiin vuonna 1947.
Aiheesta muualla

7seasvessels.com (englanniksi)