stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
De Havilland D.H.82A Tiger Moth
Kehitys

De Havilland D.H.60:n saavuttama suosio ilmailukerhotoiminnassa oli huomioitu 1930-luvun alkupuolella myös Englannin ilmailuministeriössä, joka antoi lentokonevalmistajille määräyksen uusien alkeiskoulukoneiden kehittämisestä. De Havilland Aircraft Companyn vastaus tähän oli Geoffrey de Havillandin suunnitelma D.H.60:n sotilasversiosta, joka tunnettiin aluksi nimellä de Havilland D.H.60T Moth Trainer. Koneessa oli D.H.60:een nähden vahvistettu rakenne sotilasharjoituskäytön vaatimien laitteiden takia. Koneeseen voitiin asentaa esimerkiksi neljän harjoituspommin vaatima ripustin, konekiväärikameravarustus tai tiedustelukameravarustus. Voimalaitteena oli tässä versiossa 120-hevosvoimainen de Havilland Gipsy III.  Koneesta valmistettiin kahdeksan koneen esisarja, jonka prototyypin koelento lennettiin 26. lokakuuta 1931. Onnistuneiden koelentosarjojen jälkeen alkoi sarjatuotanto. Koneen tyyppinimi vaihtui tuotannon alkaessa, uusi nimi oli de Havilland D.H.82 Tiger Moth.
Vuonna 1934, kun konetta oli valmistettu noin 100 kappaletta, de Havilland esitteli uuden parannellun version. Kone varustettiin nyt 130-hevosvoimaisella Gipsy Major-moottorilla. Lisäksi koneen takarungon päällyste vaihdettiin kankaasta vaneriin. Tyyppinimeksi tälle versiolle annettiin D.H.82A, RAF:n antaessa koneelle oman nimensä, Tiger Moth II. Tämä oli tyypin eniten valmistettu versio noin 6 500:n kappaleen valmistusmäärällä.
Viimeinen pääversio oli D.H.82C, de Havillandin Kanadan tehtaan kehittämä versio, joka oli tarkoitettu toimintaan talviolosuhteissa. Koneessa oli tehokkaampi moottori (de Havilland Gipsy Major 1C, 145 hv), suljettavat ohjaamojen kuomut, lämmityslaite ja pyöräjarrut. Koneeseen voitiin asentaa tarpeen mukaan myös sukset tai kellukkeet. Version valmistusmäärä oli noin 1500 konetta. Osa näistä, 200 konetta, oli alun perin Yhdysvaltojen armeijan ilmavoimien tilaamia tyyppinimikkeellä PT-42. Koneet eivät kuitenkaan koskaan päätyneet alkuperäiselle tilaajalleen, sen sijaan ne otti käyttöönsä Kanadan kuninkaalliset ilmavoimat, RCAF.
Sen lisäksi että Tiger Moth oli laajassa käytössä, sitä myös valmistettiin lisenssillä useissa maissa. Norjassa, Ruotsissa ja Portugalissa rakennettiin yhteensä noin 150 Tiger Mothia.
Käyttö Suomessa

Suomen ilmavoimilla oli käytössä yksi D.H.82A-kone. Kone oli norjalaisen Kjeller-lentokonetehtaan lisenssillä valmistama entinen Norjan ilmavoimien kone, joka internoitiin kesällä 1940 sen laskeuduttua Petsamoon Yläluostarin kentälle. Konetta käytettiin lähinnä yhteyskoneena vuonna 1944 tapahtuneeseen poistoonsa asti. Koneen tunnuksena Suomen ilmavoimissa oli MO-159. Siviilikäytössä Tiger Mothia käyttivät useat lentokerhot mm. purjekoneiden hinaukseen. Yksi kone on säilynyt ja on nykyään yksityisomistuksessa, tunnuksena OH-XLA.
Tekniset tiedot (D.H.82A) > Yleiset ominaisuudet

Tyyppi: alkeiskoulutuskone
Valmistajat: de Havilland Aircraft Companyn tehtaat Englannissa, Kanadassa, Australiassa sekä Morris Motors Ltd Uudessa-Seelannissa, lisenssillä Ruotsissa (3 D.H.82 ja 20 D.H.82A), Norjassa (17 D.H.82 ja 20 D.H.82A) ja Portugalissa (91 D.H.82A).
Koneen rakenne: Runko hitsattua teräsputkea, verhous kangasta, takarungon verhous vaneria. Siipi puuta kangasverhouksella.
Kärkiväli: 8,95 m
Pituus: 7,3 m
Siipipinta-ala: 22,2 m²
Tyhjäpaino: 506 kg
Lentopaino: 830 kg
Moottori: de Havilland Gipsy Major, 4-sylinterinen ilmajäähdytteinen rivimoottori, teho 130 hv
Tekniset tiedot (D.H.82A) > Suorituskyky

Suurin nopeus: 175 km/h
Matkalentonopeus: 150 km/h
Lakikorkeus: 4 800 m
Lentomatka: 480 km
de Havilland Gipsy Major-moottori.
Suomen ilmavoimien käytössä olleen Tiger Mothin (MO-159) pienoismalli
de Havilland D.H. 82A Tiger Moth
Tieteilijä

Fyysikko Albert Einstein oli 1900-luvun ehkä kuuluisin tieteentekijä.
Tieteilijä eli tutkija eli tieteenharjoittaja tutkii ammatikseen todellisuutta tieteellisen menetelmän avulla. Työn tavoitteena on tuottaa tietämystä todellisuuden rakenteesta ja toiminnasta.
Tieteilijän työnantaja on yleensä yliopisto, ammattikorkeakoulu, itsenäinen tutkimuslaitos tai suuryrityksen tutkimusosasto.
Koulutus

Tutkijana toimimiseen vaaditaan yleensä tutkimusalalta tai sen lähialalta suoritettu ylempi korkeakoulututkinto ja ammattimaisiin tutkijanvirkoihin tohtorin tutkinto. Suomessa tutkimushenkilöstöä on kaikkiaan noin 80 000. Tutkijoista varsinainen tutkijankoulutus on noin 13 prosentilla. Tohtorintutkintoja suoritetaan vuosittain noin 1 500.
Urakehitys yliopistoissa

Suomessa yliopistollinen tutkijanura on neliportainen. Ensimmäiselle portaalle kuuluvat väitöskirjaa tekevät tohtorikoulutettavat eli nuoremmat tutkijat, toiselle tutkijatohtorit ja yliopisto-opettaja, kolmannelle yliopistonlehtorit ja apulaisprofessorit, ja neljännelle professorit. Yliopisto-opettajat, yliopistonlehtorit ja professorit ovat tyypillisesti vakinaisia työsuhteita, muut määräaikaisia. Neliportainen järjestelmä on jo yleisesti käytössä, mutta vanhasta järjestelmä on vielä jäänteitä näkyvissä (mm. assistentti-, yliassistentti- ja lehtorinimikkeet). Järjestelmä tuli käyttöön aluksi Helsingin ja Oulun yliopistoissa.
Yliopistoissa monet tutkijat pitävät myös luentoja tai antavat muuta opetusta. Työehtosopimus rajoittaa muuhun kuin tutkimukseen käytettävää aikaa erityisesti tohtorikoulutettavien osalta.
Tutkimuksen rahoitus voi tulla tutkijan edustaman laitoksen rahoituksesta, tai sitä voi erikseen hakea jostain rahastosta. Joskus myös yritykset rahoittavat tutkimusta. Erilaisten apurahojen turvin työskentelemisestä ei ole aikaisemmin kertynyt eläkettä eikä se edelleenkään tarjoa tavanomaista työntekijän sosiaaliturvaa, mikä on nähty ongelmallisena. Muita tutkijoiden urakehityksen haasteita ovat Suomessa mm. työsuhteiden epätyypillisyys, matalaksi koettu palkka, kilpailu työpaikoista ja tutkimusrahoituksesta sekä naistutkijoiden miestutkijoita hitaampi urakehitys.tarvitaan parempi lähde
Nimikkeet

Tieteilijät ovat tavallisesti erikoistuneet yhteen tieteen alaan ja edelleen sen johonkin osa-alueeseen. Ammattinimike on tavallisesti johdos tieteilijän tutkimasta aiheesta. Esimerkkejä:
Arkeologi – arkeologia
Biologi – biologia
Filosofi – filosofia
Fyysikko – fysiikka
Geologi – geologia
Kemisti – kemia
Matemaatikko – matematiikka
Tähtitieteilijä – tähtitiede
Yhteiskuntatieteilijä – yhteiskuntatiede
Sanan "tutkija" muut merkitykset

Sanalla tutkija voidaan tarkoittaa myös tieteitä tai muita asioita intensiivisesti ilman tutkijan työtehtävää tutkivia henkilöitä. Tieteen tai tutkimuksen harrastajia kutsutaankin joskus yleiskäsitteella harrastajatutkija sekä joillakin laajemmin harrastetuilla aloilla erilaisilla tutkija-käsitteen johdannaisilla (esimerkiksi sukututkija tai ufotutkija).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lempiäinen, Kirsti & Löytty, Olli & Kinnunen, Merja (toim.): Tutkijan kirja.  Tampere:  Vastapaino, 2008.  ISBN 978-951-768-230-5
Suomalainen Tieteentekijöiden liitto.
Professoriliiton, Tieteentekijöiden liiton ja Yliopistonlehtorien liiton lehti Acatiimi (Arkistoitu – Internet Archive).
Timotei (tuotemerkki)

| Timotei |
| --- | --- |

Tuotetyyppi:  Shampoo ja deodorantti
Omistaja:  Unilever
Alkuperämaa:  Suomi
Perustettu:  1970-luvulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Timotei on Unileverin Suomessa kehittämä tuotemerkki, jolla lanseerattiin aluksi deodorantti ja sitten shampoo ja hiustenhoitoaine. Erityisesti Timotei-shampoosta tuli suuri menestys monissa maissa, ja Timoteita pidetäänkin ensimmäisenä Suomessa kehitettynä kansainvälisenä päivittäistavarabrändinä. 1990-luvun alussa Timotei oli Unileverin kansainvälisesti myydyin shampoomerkki.
Timotei-heinäkasvista otettu nimi ja sarjan eri tuotteiden mainoskonseptit kehitettiin alun perin Unileverin omistaman Lintas-mainostoimistoketjun Helsingin-toimistossa 1970-luvulla. Hiustenhoitotuotteiden alkuperäinen mainonnan linja, pohjoismaisen vaalea pitkähiuksinen nuori nainen kesäisellä niityllä, otettiin uudelleen käyttöön vielä vuonna 2010 Britanniassa.
Suomessa tehty Timotei-deodorantin mainosfilmi Silta palkittiin hopealla vuoden 1974 New Yorkin mainoselokuvafestivaaleilla.
Timotein oman verkkosivuston mukaan vuonna 2014 merkillä markkinoitiin shampoota ja hoitoainetta kahdeksassa Euroopan maassa: Espanjassa, Ranskassa, Kreikassa, Puolassa, Tšekissä, Slovakiassa, Venäjällä ja Britanniassa. Vuonna 2021 Unileverin verkkosivusto luettelee Timotein myyntimaiksi Japanin, Britannian, Irlannin, Tšekin, Puolan, Tanskan ja Ruotsin.
Elias Tillandz

| Elias Til-Landz> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1640 Rogberga, Småland, Ruotsi
Kuollut: 18. helmikuuta 1693 Turku
Ammatti:  lääketieteen professori, yliopiston rehtori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  opinnot: Turun akatemia (1659–62), Uppsalan yliopisto (1663-68), Leidenin yliopisto (1668-70; LT 1670)
Instituutti:  Turun akatemia
Tutkimusalue:  Lääketiede ja luonnonhistoria
Elias Tillandz (oik. Elias Erici Til-Landz, 1640, Rogberga, Småland, Ruotsi – 18. helmikuuta 1693, Turku) oli ruotsalaissyntyinen suomalainen lääkäri, kasvitieteilijä ja yliopiston rehtori. Hän toimi lääketieteen professorina ja rehtorina Turun akatemiassa.
Elias Til-Landz syntyi vuonna 1640 Ruotsin Smoolannissa kirkkoherra Erik Tillanderin ja hänen puolisonsa (o.s. Gildemeister) lapsena. Hän opiskeli ensin Turun akatemiassa vuosina 1659–1662, ja sitten Uppsalan (1663-1668) ja Leidenin yliopistossa (1668-1670). Leidenista hän valmistui lääketieteen tohtoriksi vuonna 1670. Hän työskenteli muun muassa lääketieteen professorina Turun akatemiassa (1670–1693), jona ajanjaksona hän oli kahdesti yliopiston rehtori (1676–1677 ja 1683–1684). Hän suoritti Suomen ensimmäisen ruumiinavauksen (1686). Hän myös julkaisi johdatuksen anatomiaan (Disputatio medica isagogicen comprehendens, 1673).
Tillandz perusti Turkuun Suomen ensimmäisen kasvitieteellisen puutarhan (1678). Hänen kuoltuaan puutarha kuitenkin rappeutui.
Hänen tieteelliseen tuotantoonsa kuuluivat lääketieteen väitöskirjat (De Afrodia, Leiden 1670; 1673 ja 1692) sekä ensimmäinen Suomessa laadittu kasviluettelo Catalogus plantarum prope Aboam observatorum (toisen lähteen mukaan nimenä Catalogus plantarum, tam in excultis, quam in cultis locis prope Aboam superiore aestate nasci observatarum) Turun ympäristön kasveista (1673, 2. painos liitteineen 1683). Teoksen toinen painos oli kuvitettu, ja siinä esitellään kasveista latinankielisten nimien lisäksi ruotsin- ja suomenkieliset nimet; osasta myös kasvupaikka ja ominaisuuksia. Til-Landz toimi myös käytännön lääkärinä Turussa ja valmisti tarvitsemiaan lääkkeitä. Siksi häntä kiinnosti suuresti kasvien soveltuminen rohdoksi. Hän tutki myös Turun Kupittaan lähdeveden käyttöä sairauksien hoidossa.
Nimi Tillandz juontuu merihädästä, jossa hän oli laivamatkalla Turusta Tukholmaan vähällä menettää henkensä. Hän lupasi, jos pelastuisi, ryhtyä seuraamaan Jeesusta, ja piti lupauksena. Paluumatkan hän teki maitse Haaparannan kautta ja otti nimekseen Til-Landz, 'maitse'.
Tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1938 löytämä pikkuplaneetta 3272 Tillandz on nimetty Elias Tillandzin mukaan. Linné (1707–1778) nimesi hänen mukaansa kasvisuvun Tillandsia. Linnén nimeämä kasvisuku vieroksuu vettä.
Tillandzin kunniaksi on nimetty myös Elias Tillandz -palkinto, joka jaetaan vuosittain  Turun BioCityssä julkaistuista merkittävistä artikkeleista.
Aiheesta muualla

Anto Leikola, "Elias Til-Landz, eurooppalainen lääkäri 1600-luvun Suomessa." Hippokrates 1993.
Eeva Ruoff: / Til-Landz, Elias (1640–1693) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu.  24.2.2000. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
T. J. Hintikka : "Suomen kasvitieteen isästä" ja hänen apureistaan - "Pohjolan luonnonkasveihin", Helsingin Sanomat, 03.07.1938, nro 174, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Ruotsi 
Tieteilijät:  International Plant Names Index 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo  Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852
Väinö Rainio

Väinö Johannes Rainio (30. huhtikuuta 1896 Turku – 28. heinäkuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa olivat kolmiloikka ja pituushyppy.
Rainio sijoittui Pariisin 1924 olympialaisissa kolmiloikassa neljänneksi ennätystuloksellaan 15,01 m ja pituushypyssä 17:nneksi. Amsterdamin 1928 olympialaisissa hän sijoittui kolmiloikassa kahdeksanneksi.
Seuratasolla Rainio edusti Turun Weikkoja, Turun Urheiluliittoa ja Helsingin Kisa-Veikkoja. Hän saavutti kolmiloikassa SM-hopeaa vuosina 1918 ja 1924 sekä SM-pronssia vuosina 1919, 1925, 1926, 1928 ja 1929.
Rainio oli kaikkien aikojen toinen 15 metriä ylittänyt suomalainen kolmiloikkaaja. Hänen pituushyppyennätyksensä oli 679 cm.
Timin mänty

Timin mänty kuvattuna 2016.
Timin mänty on lähes 400-vuotias mänty Hämeenkyrössä, Timin kylässä. Se lienee Pirkanmaan vanhin mänty. Puu juuristoineen on rauhoitettu vuonna 1966.
Timin mänty on saattanut olla muinaissuomalaisten uskontojen pyhä uhripuu. Näiden uskontojen tavat, kuten loitsut, uhraukset ja karhun pyhyys ovat olleet pitkään voimissaan, vaikka valtio kielsi muinaisuskojen harjoituksen jo 1600-luvulla. Timin männyssä on nähty karhunkalloja ja puun halkeamaan on upotettu rahaa ainakin 1930-luvulle asti. Puuta on käytetty myös hammassäryn poisloihtimiseen.
Aiheesta muualla

Reino Kalliola : Latva pilviä lakaisi ... Suomen suurimmat ja vanhimmat puut, Helsingin Sanomat, 20.03.1939, nro 77, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Raision vaakuna

Raision vaakuna
Raision vaakuna on saanut aiheensa  Martinus Toursilaisesta, Pyhästä Martista, joka oli pitäjän keskiaikaisen kivikirkon suojeluspyhimys.
Vaakunan selitys on: ”Hopeakentässä punaisella hevosella ratsastava P. Martti leikkaamassa miekallaan kappaletta viitastaan. Pyhimyksen kasvot ja kädet luonnonväriä; puku sininen, viitta ja saappaat punaiset, miekka hopeaa sekä sädekehä ja tukka kultaa. Hevosen varustus ja varukset kultaa.” Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja se vahvistettiin käyttöön 23. huhtikuuta 1954.
Päivi Tikkanen

| Päivi Tikkanen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. tammikuuta 1960 (ikä 64) Savitaipale
Kansalaisuus:   Suomi
Yleisurheilija
Laji:  kestävyysjuoksu
Seura:  Viipurin Urheilijat
Päivi Marja Sinikka Tikkanen (o.s. Kunttu, s. 19. tammikuuta 1960 Savitaipale) on suomalainen kestävyysjuoksija.
Tikkasella on yhteensä 22 ratamatkojen Suomen mestaruutta Kalevan kisoista joista 10 tuli peräkkäin 3 000 metrin juoksusta. Lisäksi hänellä on neljä Suomen mestaruutta maastojuoksussa ja yksi puolimaratonilla. Himmeämpiä mitaleita Suomen-mestaruuskilpailuista hänellä on 24 kappaletta ja henkilökohtaisia SM-mitaleita yhteensä 49 kappaletta. Vielä 41-vuotiaana vuonna 2001 hän juoksi pronssille Kalevan kisoissa 5 000 metrillä. Tikkanen on eniten mitaleita ja Kalevan malja -pisteitä kerännyt yleisurheilija. Suomi–Ruotsi-maaotteluun Tikkanen osallistui 16 kertaa joissa kertyi yhteensä 27 kilpailua.
Kansainvälisellä tasolla Tikkanen menestyi parhaiten 3 000 metrin juoksussa josta hänellä on neljäs sija Tokion MM-kisoista 1991 ja kuudes sija Splitin EM-kisoista 1990. Tokion MM-kisoissa Tikkanen juoksi 33 vuotta säilyneen Suomen ennätyksen 8.41,30. Puolimaratonin MM-kisoissa 1992 Tikkanen sijoittui sijalle 13. Vuonna 1989 hän voitti Berliinin maratonin silloisella Suomen ennätys -ajalla 2.28.45.
Tikkanen edusti Viipurin Urheilijoita ja häntä valmensi myös kestävyysjuoksijana tunnettu miehensä Esa Tikkanen.
SM-mitalit

1 500 m
Kultaa: 1987, 1990
Hopeaa: 1985, 1991
Pronssia: 1984, 1992, 1994, 1995
3 000 m
Kultaa: 1985–1994 (10 kpl)
Pronssia: 1983, 1984
5 000 m
Kultaa: 1996, 1998
Hopeaa: 1995
Pronssia: 2001
10 000 m
Kultaa: 1989–1992, 1995–1998 (8 kpl)
Hopeaa: 1988, 1993
Pronssia: 1986, 1999
Puolimaraton
Kultaa: 1998
Maastojuoksu 5 km
Kultaa 1986, 1990
Hopeaa 1984, 1988, 1989, 1991, 1992
Pronssia 1985, 1987
Maastojuoksu 6 km
Kultaa 1993, 1998
Hopeaa 1999
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Päivi Tikkasen tuplapotti 1985
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  World Athletics
Tiklas

Tiklas on entinen suomalainen vaatevalmistaja ja nykyisin M.A.S.I Companyn aputoiminimi ja miesten paitojen tuotemerkki. Tiklaksen tehtaat työllistivät suurimmillaan noin 2 000 henkeä.
Historia

Tiklas perustettiin Lassila & Tikanojan vaatetehtaana tukkukaupan rinnalle vuonna 1923, mutta yhtiöitiin Tiklas Oy:ksi vasta 1945. Tehdas perustettiin tuottamaan valmisvaatteita, joiden suosio oli kasvamassa räätälinvaatteiden ja itse ommeltujen sijasta. Ensimmäisiä tuotteita olivat miesten puvut, paidat ja alusvaatteet. Vuodesta 1938 vuoteen 1960 Tiklas valmisti sosiaaliministeriölle äitiyspakkausten tekstiilituotteet, mistä muodostui parhaimmillaan 20 prosenttia yrityksen myynnistä. Vuonna 1964 aloitettiin naistenvaatteiden valmistus ja myöhemmin otettiin ohjelmaan myös lasten ulkoiluvaatteet.
Tiklas oli 1980-luvulle saakka Suomen suurimpia vaateyrityksiä, jolla oli tuotantoa lähes 20 paikkakunnalla Suomessa, erityisesti Etelä-Pohjanmaan kunnissa. Vuonna 1971 Tiklas työllisti 1 446 suomalaista. Hallinto oli vuodesta 1965 alkaen Helsingissä. Tiklas aloitti vientimarkkinoinnin 1960-luvun alussa ja oli pitkään Suomen suurin vaateviejä. 1960-luvulta alkaen yli puolet Tiklaksen tuotannosta meni vientiin, ja vuonna 1980 viennin osuus oli 65 prosenttia liikevaihdosta. Lassila & Tikanojalle myönnettiin tasavallan presidentin vientipalkinto 1969. 1980-luvun alkuvuosina suurimman asiakkaan, brittiläisen Marks & Spencerin tilaukset työllistivät kaksi Tiklaksen tehdasta, kunnes tilaukset siirrettiin Kaukoitään 1985. Tiklaksen osuus koko Lassila & Tikanoja -yhtymän liikevaihdosta vuonna 1983 oli 36 prosenttia.
Tiklaksen käyttämiä vaatesuunnittelijoita olivat muiden muassa Ritva Falla, Mariaana von Knorring, Reino Koski, Matti Seppänen ja Sirkka Vesa-Kantele.
Vuonna 1991 Lassila & Tikanoja myi tappioiden takia Tiklaksen osake-enemmistön Teks-Investille. Tästä muodostui 680 työntekijän Avardo Oy, josta Lassila & Tikanoja omisti kolmanneksen ja johon kuului myös muun muassa kuopiolainen Piretta-P.T.A. Tiklas-ryhmään kuuluneet yhtiöt Tiklas, Puku-Tiklas ja Ulkoilu-Tiklas haettiin konkurssiin vuonna 1995. Viimeisinä olivat silloin toiminnassa Vaasan ja Kauhajoen tehtaat. Yrityksillä oli silloin 330 työntekijää, joista 75 oli ollut pitkään lomautettuna.
Tiklaksen tehtaita

Vaasan puku- ja paitatehdas ja Topman-kenkätehdas, 464 työntekijää v. 1971
Seinäjoen paitatehdas 1952–1970, nykyinen kansalaisopisto Vapaudentiellä, 459 työntekijää v. 1971
Kurikan tehtaat 1966–1991, 119 työntekijää v. 1971
Vimpelin paita- ja takkitehdas, 1966–1987, suurimmillaan noin 150 työpaikkaa, 110 työntekijää v. 1971
Kauhajoen tehdas 1967–1995, 120 työntekijää v. 1971
Vähänkyrön tehdas 1969–1986, 79 työntekijää v. 1971
Kuortaneen tehdas 1969–1987
Laihian tehdas 1975–1987
Irlannin tehdas Thurles, Co Tipperary 1977–
Perhon tehdas 1985–1985
Tilauspoliisi

| Tilauspoliisi> Rent-A-Cop |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jerry London
Käsikirjoittaja:   Dennis Shryack  Michael Blodgett 
Tuottaja:  Remy Wagner
Säveltäjä:  Jerry Goldsmith
Kuvaaja:  Giuseppe Rotunno
Leikkaaja:  Robert Lawrence
Pukusuunnittelija:  Moss Mabry
Lavastaja:  Aurelio Crugnola
Pääosat:   Burt Reynolds  Liza Minelli  James Remar  Richard Masur  Dionne Warwick 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Kings Road Productions
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  1987
Kesto:  97 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tilauspoliisi (engl. Rent-A-Cop) on vuonna 1987 ensi-iltansa saanut toimintakomedia. Elokuvan pääosia esittävät Burt Reynolds, Liza Minnelli, James Remar, Richard Masur, Dionne Warwick, Bernie Casey, Robby Benson ja John P. Ryan. Elokuvan on ohjannut Jerry London. Elokuva voitti Razzie-palkinnon huonoimmasta naispääosasta.
Elokuvassa Reynolds esittää virkavirheestä erotettua poliisia, joka yrittää todistaa päätöksen olleen väärä. Minnelli esittää ilotyttöä.
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Esko Rautakorpi valittaa, etteivät nimekkäät näyttelijätkään mahda mitään ”totaalisen yhdentekevästi” toteutetulle tarinalle. Hän antaa Tilauspoliisille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Aiheesta muualla

Tilauspoliisi AllMoviessa. (englanniksi)
Tilauspoliisi Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tilauspoliisi Elonet.
Timesitheus

| Timesitheus |
| --- | --- |
Syntymäaika:  noin 190?
Kuolinaika:  243
Sotilasarvo:  pretoriaaniprefekti
Gaius Furius Sabinius Aquila Timesitheus (noin 190? – 243) oli roomalainen sotilas, hallintomies, ja myöhemmin pretoriaanikaartin prefekti keisari Gordianus III:n aikana.
Elämä

Timesitheus oli luultavasti kotoisin Rooman valtakunnan itäisistä provinsseista, Kreikasta, Vähästä-Aasiasta, Syyriasta tai Arabiasta. Timesitheuksen urasta kerrotaan Lyonista ja Roomasta löydetyistä piirtokirjoituksissa. Hän kuului ritarisäätyyn ja aloitti uransa keisari Elagabaluksen aikana Hispaniaan sijoitetun auxilia-kohortin prefektinä, minkä jälkeen hän palveli virkamiehenä Ylä- ja Ala-Germanian hallinnossa. Hän toimi myös Arabian provinssin maaherrana vuonna 218 ja 222. Vuonna 224 Timesitheus toimi prokuraattorina, jolloin hän huolehti perintöveron keräämisestä sekä kreikkalaisiin kisoihin liittyvistä varoista. Vuonna 232 hän oli vastuussa keisari Severus Alexanderin Persiaa vastaan suunnatun sotaretken kassasta, minkä jälkeen hän toimi ainakin neljässä virassa, joista viimeisin oli Aquitanian ja Lugdunensiksen provinssien prokuraattorin virka. Lyonista löytynyt piirtokirjoitus mainitsee myös, että hän toimi Syria Palaestinan maaherrana Alexanderin Persian sotaretken aikana vuonna 231/232 ja huolehti Rooman armeijan muonituksesta.
Maximinus Thraxin kaudella Timesitheuksen ura koki takaiskun mutta hän palveli yhä keisaria Rooman itäisissä provinsseissa. Vuonna 238 Maximinusta vastaan kapinoitiin ja Timesitheus liittyi vastarintaan keisaria vastaan. Levottomuuksien jälkeen keisariksi julistettiin heinäkuun 238 lopulla vain 13-vuotias Marcus Antonius Gordianus. Timesitheus nousi taas suosioon ja vuoden 240 lopulla tai 241 alussa hänet nimitettiin pretoriaanikaartin prefektiksi. Vallan vahvistamiseksi Gordianus otti Timesitheuksen tyttären Furia Sabinia Tranquillinan vaimokseen kesällä 241.
Samaan aikaan valtakunnan rajoille kertyi ongelmia. Tonavan alajuoksulla gootit, karpit, ja sarmaatit tekivät ryöstöretkiä Daakian, Moesian ja Traakian provinsseihin. Itärajalla Persian kuningas Ardašir I hyökkäsi Pohjois-Mesopotamiaan valloittaen Duran ja Hatran. Hänen poikansa Sapor jatkoi isänsä työtä kuninkaana ja valloittajana. Persialaisia vastaan suunnatun sotaretken komentajaksi valittiin Timesitheus. Roomalaiset kokosivat armeijansa ja lähtivät itään vuonna 242. Matkalla kukistettiin Moesiaa ryöstelleet germaani- ja sarmatialaisheimot. Vuoden 242 lopulla Rooman armeija saapui Antiokiaan ja keväällä 243 sotaretki persialaisia vastaan alkoi. Timesitheus ylitti Eufratin Zeugmassa ja valtasi Carrhaen. Sitten armeija kääntyi pohjoiseen, valtasi Edessan ja kukisti Saporin johtaman persialaisarmeijan Rhesainan taistelussa. Rooman armeija menestyi hyvin mutta yllättäen Timesitheus kuoli, luultavasti vuoden 243 toisella puoliskolla. Kuoleman syyksi on epäilty salamurhaa mutta todennäköisesti Timesitheus kuoli sairauteen.
Timesitheuksen urasta kertova Lyonin piirtokirjoitus.
Tilavuuspaino

Tilavuuspaino on suure, joka ilmoittaa tutkittavan aineen painon suhteen sen tilavuuteen. Tilavuuspainon SI-järjestelmän mukainen yksikkö on N/m3.
Tilavuuspainoa käytetään lähinnä konetekniikassa, virtausmekaniikassa ja geotekniikassa. Sitä voi kuitenkin soveltaa mihin tahansa. Esimerkiksi veden tilavuuspaino Maan pinnalla 5°C:ssa on 9807 N/m3.
Koska massan ja painon käsitteet sekoittuvat usein arkikielessä, kutsutaan myös tiheyttä toisinaan nimellä tilavuuspaino. Tiheyden yksikkö on kg/m3. Tilavuuspaino saadaan tiheydestä kertomalla se putoamiskiihtyvyydellä.