stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mustasaari
Maantiede > Taajamat

Vuoden 2022 lopussa Mustasaaressa oli 19 662 asukasta, joista 15 889 asui taajamissa, 3 654 haja-asutusalueilla ja 119:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Mustasaaren taajama-aste on 81,3 %. Mustasaaren taajamaväestö jakautuu 11 eri taajaman kesken:
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2022) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Vaasan keskustaajama* | 8 874 |
| 2 | Koivulahti | 1 841 |
| 3 | Sundom-Sulva (Sundom)* | 1 509 |
| 4 | Helsingby | 876 |
| 5 | Raippaluoto | 743 |
| 6 | Norra Vallgrund-Södra Vallgrund | 515 |
| 7 | Tölby | 489 |
| 8 | Petsmo | 507 |
| 9 | Björköby | 271 |
| 10 | Veikkaala | 251 |
| 11 | Merikaarto* | 13 |
Kunnan keskustaajama on lihavoitu. Asteriskilla (*) merkityt taajamat kuuluvat tähän kuntaan vain osittain. Mustasaaren keskuspaikka Sepänkylä ei muodosta omaa taajamaansa, vaan se sekä Jungsund ja Karperö ovat osa Vaasan keskustaajamaa, joka ulottuu pääosin Vaasan kaupungin alueelle. Myös Merikaarron taajama on pääosin ja Sundomin taajama osittain Vaasan puolella. Kuni ei enää muodostanut omaa taajamaa vuoden 2022 taajamaluokituksessa.
Talous

Mustasaaren työpaikkarakenne, Tilastokeskus (2022)
Alkutuotanto (5.3%)
Jalostus (28.1%)
Palvelusektori (64.6%)
Muut sektorit (2%)
Talousalueena Mustasaari kuuluu Vaasan seutukuntaan, jonka alueellinen bruttokansantuote oli 47 978 euroa asukasta kohden vuonna 2022. Alueellinen BKT on maan keskiarvoa korkeampi ja seutukuntien keskinäisessä vertailussa 11. suurin.
Mustasaaressa oli vuonna 2022 yhteensä 5 284 työpaikkaa ja kunnassa asui 9 303 työllistä työssäkäyvää. Asuinkunnassaan työssäkäyvien osuus työllisistä on 31,1 prosenttia. Mustasaaren työpaikkojen suhde on palveluvaltainen. Palvelujen osuus työpaikoista on 64,6 prosenttia, jalostuksen 28,1 prosenttia ja alkutuotannon 5,3 prosenttia.
Mustasaaren työpaikkaomavaraisuus on 56,8 prosenttia. Työikäisten työllisyysaste oli 87,7 prosenttia vuonna 2022 ja työttömien osuus työvoimasta 3,2 prosenttia. Taloudellisen huoltosuhteen mittarilla Mustasaaressa on 111,4 työvoiman ulkopuolella olevaa ja työtöntä sataa työllistä kohden.
Talous > Yritykset

Mustasaaren yrityskannassa korostuvat pienet ja keskisuuret yritykset. Mustasaaressa toimii yli tuhat yritystä. Mustasaaren suurimpia työnantajia ovat teollisuuden keskusvalmistukseen erikoistunut Escarmat, katto- ja ilmanvaihtotuotteiden kehittäjä Vilpe, matkanjärjestäjä Ingves & Svanbäck sekä ruoka-alan Riitan Herkku. Mustasaaren suurimpiin yritystuloverojen maksajiin kuuluivat vuonna 2021 myös renkaiden tukkuliike Gripen Wheels, Karkkimala Consulting sekä linja-autoyhtiö Wiik & Ström.
Väestö

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Mustasaaren väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 13 693 | 13 693 |
| 1985 | 1985 |    | 15 179 | 15 179 |
| 1990 | 1990 |    | 16 123 | 16 123 |
| 1995 | 1995 |    | 16 307 | 16 307 |
| 2000 | 2000 |    | 16 614 | 16 614 |
| 2005 | 2005 |    | 17 369 | 17 369 |
| 2010 | 2010 |    | 18 637 | 18 637 |
| 2015 | 2015 |    | 19 302 | 19 302 |
| 2020 | 2020 |    | 19 437 | 19 437 |
Lähde: Tilastokeskus.
Tilastokeskuksen vuoden 2012 väestöennusteen mukaan vuonna 2011 Mustasaaren asukasluku oli 18 868 ja sen ennustetaan olevan 21 176 vuonna 2020, 23 091 vuonna 2030 ja 24 193 vuonna 2040. Muutos vuodesta 2011 vuoteen 2030 olisi +22,4 % ja vuoteen 2040 +28,2 %. Mustasaaren asukasluvun ennustetaan kasvavan nopeammin kuin Vaasan asukasluvun.
Seurakunnat

Luterilaisen kirkon piirissä Mustasaaren kunta muodostaa viidestä seurakunnasta muodostuvan Mustasaaren seurakuntayhtymän (ruots. Korsholms kyrkliga samfällighet). Seurakuntayhtymään kuuluvat Mustasaaren ruotsalainen ja suomalainen seurakunta, Koivulahden seurakunta, Raippaluodon seurakunta ja Sulvan seurakunta. Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Mustasaari kuuluu Tampereen ortodoksisen seurakunnan toimialueeseen.
Seurakunnat > Vapaakirkollisuus

Erityisesti Koivulahden aluetta on pidetty Suomen vapaakirkollisimpana vyöhykkeenä. Asiaa tukee muun muassa seurakuntien lukumäärä, sillä korkeimmillaan kylässä on ollut jopa neljä helluntaiseurakuntaa muutaman kilometrin säteellä toisistaan. Nykyisin Mustasaaressa toimivia helluntaiseurakuntia ovat Koivulahden Elim-seurakunta, Sulvan vapaaseurakunta ja Vassorin vapaaseurakunta, joista jokainen on myös Suomen Helluntaikirkon jäsen.
Frank Mangsin johtama vapaakirkollinen herätysliike levisi 1920-luvulla ruotsinkielisellä Pohjanmaalla. Mustasaaressa herätysliike levisi Koivulahdesta Kyrönjokea myöten Voitilaan ja Tuovilaan. Sepänkylässä toimiva rukoushuone on nykyisin Vaasan lähetysseurakunan alainen.
Kulttuuri > Ruoka

Mustasaaren pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla klimppisoppa ja ohraryynipuuro.
Kulttuuri > Nähtävyydet

Mustasaaressa on Suomen pisin silta, Raippaluodon silta, joka yhdistää Raippaluodon saaren mantereeseen. Sillan pituus on 1 045 metriä, ja se valmistui vuonna 1997.
Mustasaaressa sijaitsee yksi Suomen harvoista täysimittaisista yleisurheiluhalleista, Botnia-halli.
Hallinto ja politiikka

Kunnanjohtaja vuodesta 2007 on Rurik Ahlberg.
Politiikassa erikoisuutena on Mustasaaren Suomenkielisten Kunnallisjärjestö eli MSK, joka kilpailee puolueiden kanssa valtuustopaikoista. RKP:n valtuustoryhmä on suurin.
Kunnanvaltuustossa on 43 paikkaa, joista 34 on RKP:n hallussa kaudella 2021–2025.
Annetut äänet viimeisimmissä kunnallisvaaleissa.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | RKP | RKP | MSK | MSK | PS | PS | SDP | SDP | KD | KD | VAS | VAS | VIHR | VIHR | KOK | KOK | KESK | KESK | Johto |
| Vuosi | Ääniä | % | Ääniä | % | Ääniä | % | Ääniä | % | Ääniä | % | Ääniä | % | Ääniä | % | Ääniä | % | Ääniä | % | Johto |
| 2017 | 7 600 | 73,1 | 1070 | 10,3 | 292 | 2,8 | 576 | 5,6 | 364 | 3,5 | 213 | 2,1 | 103 | 1,0 | 167 | 1,6 | – | – | 67,5 |
| 2021 | 6 832 | 71,7 | 1 070 | 11,2 | 502 | 5,3 | 379 | 4,0 | 324 | 3,4 | 151 | 1,6 | 131 | 1,4 | 93 | 1,0 | 47 | 0,5 | 60,5 |
Tunnettuja mustasaarelaisia

Erik Andrén, kirjailija
Johannes Bengs, maanviljelijä ja kansanedustaja
Edvard Berts, kirjailija
Otto Vilhelm Ehrström, pappi, opettaja ja valtiopäivämies
Stina Ekblad, näyttelijä
Marika Fingerroos, malli ja laulaja
Gerda Granholm, kirjailija
Olof Granholm, kirjailija
Majlis Granlund, näyttelijä
Gustaf Gädda, kansanedustaja
Johan Gabriel Gädda, maanviljelijä ja valtiopäivämies
Lars Erik Gästgivars, yrittäjäneuvos ja kansanedustaja
Reinhold Hedberg, kansanedustaja
Yvonne Hoffman, kirjailija
Peter Ivars, suunnistaja
Levi Jern, maanviljelijä, kunnallisneuvos ja kansanedustaja
Johan Erik Keto, maanviljelijä ja valtiopäivämies
Marja Kolu, kuvataiteilija
Anders Johan Nygren, kirjailija
Elly Sigfrids, opettaja ja poliitikko
Otto Slätis, kansanedustaja
Sten Söderström, kansanedustaja
John Wickström, teollisuusmies
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mustasaari Wikimedia Commonsissa
Mustasaaren kunta
Tilastokeskus – Mustasaaren avainluvut
Vaasan historia
| --- | --- |
Hallintohistoria:  Mustasaari  Sulva  Vähäkyrö 
Tapahtumat:  Korsholman linna  Vaasan palo  Vaasan rannikkopatteristo  Vaasan senaatti  Vaasan sotavankileiri  Vaasan Puuvilla  Onkilahden Konepaja 
| n k Pohjanmaan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Kaskinen  Korsnäs  Kristiinankaupunki  Kruunupyy  Laihia  Luoto  Maalahti  Mustasaari  Närpiö  Pedersören kunta  Pietarsaari  Uusikaarlepyy  Vaasa  Vöyri 
Entiset kunnat:  Alaveteli  Bergö  Björköby  Jepua  Koivulahti  Lapväärtti  Maksamaa  Munsala  Oravainen  Petolahti  Pirttikylä  Purmo  Raippaluoto  Siipyy  Sulva  Teerijärvi  Tiukka  Uudenkaarlepyyn maalaiskunta  Vähäkyrö  Vöyri-Maksamaa  Ylimarkku  Ähtävä 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF 2 
Kansalliset:  Espanja  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Vatikaani 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Väinö Wallinin piirros Mustasaaren pitäjän sinetistä vuodelta 1896. Sinetin aihe viittaa hylkeenpyyntiin.
Kartta Vaasan ja Mustasaaren alueliitoksista. Mustasaaresta on liitetty alueita Vaasaan vuosina 1852, 1936 ja 1955. Vuonna 1973 Mustasaari yhdistyi Björköbyn, Koivulahden, Raippaluodon ja Sulvan kaakkoisosien kanssa. Samalla siitä yhdistettiin Gerbyn, Mustasaaren ja Västervikin kylät osaksi Vaasaa.
Mustasaaren vanha vaakuna (1960–1975)
Mikko Kuningas

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 30. heinäkuuta 1997 (ikä 27)
Syntymäpaikka: Luumäki, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 183 cm
Junioriseurat
2004–2009: LuPo
2010–2014: PEPO
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2013–2014 | PEPO | 21 | (7) |
| 2015–2017 | FC Lahti | 62 | (5) |
| 2015–2016 | → FC Lahti Akatemia | 12 | (3) |
| 2018–2019 | FC Inter | 52 | (2) |
| 2020 | FC Lahti | 22 | (3) |
| 2021–2022 | Orange County SC | 45 | (3) |
| 2023 | FC Lahti | 23 | (0) |
| 2024 | KäPa | 8 | (3) |
| Yhteensä | Yhteensä | 245 | (26) |
Maajoukkue
| 2015 | Suomi U18 | 8 | (1) |
| 2016 | Suomi U19 | 3 | (0) |
| 2017 | Suomi U21 | 5 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 25. joulukuuta 2024.
Mikko Kuningas (s. 30. heinäkuuta 1997 Luumäki) on suomalainen jalkapalloilija. Veikkausliigassa hän on edustanut FC Lahtea ja FC Inter Turkua. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Kuningas aloitti jalkapallon kasvattajaseurassaan Luumäen Pojissa, pelaten juniorina myös PEPO Lappeenrannassa. PEPO-aikana hän kävi harjoittelemassa yhteistyöseura Fortuna Sittardin kanssa Alankomaissa. Kuningas teki ensiesiintymisensä PEPO:n edustusjoukkueessa Kolmosessa kaudella 2013. Seuraavana vuonna hän nousi pysyvästi avauskokoonpanoon ja oli joukkueensa paras maalintekijä seitsemällä maalilla 19 ottelussa.
Vuoden 2014 lopussa Veikkausliiga-seura Myllykosken Pallo -47 oli kiinnostunut saamaan Kuninkaan riveihinsä. Seuran epävakaa tila kuitenkin johti Kuninkaan solmimaan sopimuksen toisen pääsarjajoukkueen FC Lahden kanssa. Hän teki Veikkausliiga-debyyttinsä Tampereen Ilvestä vastaan 19. heinäkuuta 2015 ja teki ottelun voittomaalin toisen puoliajan alussa.
Vuonna 2015 Kuningas vieraili Brasiliassa tutustumassa suurseura FC Fluminensen toimintaan. Keväällä 2016 Kuningas sai kutsun FC Fluminensen U19-joukkueen mukaan Euroopan turnauksiin. Joukkue oli mukana kovatasoisissa turnauksissa Saksan Spax Cupissa (Arkistoitu – Internet Archive) ja Hollannin Terborg Tournamentissa (Arkistoitu – Internet Archive). Kuningas onnistui vakuuttamaan FC Fluminensen seuraväen ja seura halusi Kuninkaan riveihinsä lainasopimuksella kesästä 2016 alkaen. Siirto Brasiliaan kariutui kuitenkin viime metreillä paperiasioihin.
Kuningas siirtyi kaudeksi 2018 Turun FC Interiin. FC Inter saavutti toukokuussa seurahistorian toisen Suomen Cupin mestaruuden, kun se voitti Helsingin Jalkapalloklubin Helsingissä pelatussa finaaliottelussa lukemin 0-1. Kuningas teki voittomaalin 82. minuutilla tultuaan hetkeä aiemmin vaihdosta kentälle.
Kaudella 2019 Kuningas ja FC Inter saavuttivat Veikkausliigassa SM-hopeaa. Mestaruuskamppailu ratkesi vasta kauden viimeisessä ottelussa Kuopion Palloseuraa vastaan. KuPS oli Veritas Stadionilla pelatussa ottelussa parempi lopputuloksella 0-2 (0-0).
Kuningas teki ensiesiintymisensä alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa Baltic Cupissa kesäkuussa 2015, tullen vaihdosta Kaan Kairisen tilalle 78. minuutilla. Maajoukkuedebyytin jälkeen Kuningas on ollut vakiokasvo nuorten maajoukkueissa. Kuningas valittiin vuonna 2017 EM-karsinnat aloittaneeseen U21-maajoukkueeseen.
Saavutukset

Seurajoukkuetasolla
Liigacup-mestaruus: 2016
Suomen Cup -mestaruus: 2018
Suomen mestaruushopea: 2019
Henkilökohtaiset
FC Lahti: Vuoden tulokas (2015)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mikko Kuningas Wikimedia Commonsissa
Kytömaan liikennepaikka

Kytömaa (lyh. Kyt) on Keravan rautatieliikennepaikan osa Kytömaalla. Paikalla oli henkilöliikenteen seisake kesäkuusta 1954 lähtien vuoden 1994 toukokuuhun saakka. Nykyään Kytömaa on risteyspaikka, jonka kautta kulkevat Kerava–Lahti, Helsinki–Riihimäki ja Kerava–Porvoo -radat.
Kytömaan liikennepaikan pohjoispuolella sijaitseva pääradan ylittävä 556,7 metriä pitkä Kytömaan rautatieristeyssilta on Suomen pisin rautatiesilta.
Aiheesta muualla

Kytömaan seisake ennen lakkautusta
| n k Perustiedot Wikidatassa: Kytömaan liikennepaikka (Q11874041)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: rautatieasema, risteysasema
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Kerava
koordinaatit: 60°25′28″N 25°06′36″E﻿ / ﻿60.4244°N 25.11°E﻿ / 60.4244; 25.11
Kai Kotiranta

Kai Petteri Kotiranta (s. 1968 Nastola) on suomalainen asianajaja, joka on toiminut etenkin arvopaperimarkkina- ja muissa talousrikosasioissa.
Ura

Kotiranta valmistui Lapin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1997 ja oikeustieteen tohtoriksi vuonna 2014.
Kotiranta on ollut Suomen Asianajajaliiton jäsen vuodesta 2001 alkaen. Hän on työskennellyt vuonna 2010 perustamansa Kotiranta & Co Asianajotoimiston osakkaana ja aiemmin Asianajotoimisto Borenius & Kemppisen osakkaana. Kotiranta on erikoistunut arvopaperimarkkina- ja talousrikosasioihin, kaupallisiin riita-asioihin sekä arvopaperimarkkina-, yritys-, yhteisö- ja vahingonkorvausoikeudellisiin asioihin. Häntä on pidetty yhtenä Suomen parhaista arvopaperimarkkinarikoksiin erikoistuneista juristeista. Kotiranta on edustanut talousrikosjutuissa useiden yritysten omistajia ja johtajia, kuten Satama Interactiven johtoa, Evli Corporate Financen toimitusjohtajaa Kai Karttusta, Jippiin johtoa, Directan johtoa, Sekomin omistajaa Andrei Titovia, Comptelin toimitusjohtajaa Juhani Hintikkaa, Afarak Groupin pääomistajaa Danko Končaria, Airiston Helmen omistajaa Pavel Melnikovia ja Polarica Marjanhankinnan toimitusjohtajaa Jukka Kristoa. Lisäksi hän on edustanut Helsingin Sanomien toimittajia ns. Viestikoekeskus-jutussa.
Vuonna 2008 Suomen Asianajajaliiton valvontalautakunta antoi Kotirannalle varoituksen laskujen puutteellisesta erittelystä ja huolimattomuudesta oikeudenkäynnissä, joista jälkimmäinen liittyi hänen oikeudessa esittämään, väitetysti rikosoikeuden yleisten oppien vastaiseen väitteeseen. Kotiranta valitti asiasta Helsingin hovioikeuteen, joka piti väitteitä huolimattomuudesta oikeudenkäynnissä perusteettomina ja lievensi varoituksen huomautukseksi vuonna 2009.
Vuonna 2018 Kotiranta nimitettiin Lapin yliopiston oikeustieteiden tiedekunnan työelämäprofessoriksi. Vuonna 2024 hänet valittiin Suomen Asianajajaliiton valvontalautakunnan jäseneksi.
Kotirannan yhdessä Lapin yliopiston tutkijan Jenna Piipon kanssa kirjoittama artikkeli Arvopaperimarkkinoita koskevan tiedottamisrikoksen ja markkinoiden manipuloinnin konkurrenssiongelma palkittiin yhtenä parhaista Defensor Legis -aikakauskirjassa vuonna 2020 julkaistuista oikeudellisista kirjoituksista. Vuonna 2024 hänelle myönnettiin laamannin arvonimi.
Julkaisuja

Sisäpiirintiedon syntyminen: Kontekstuaalinen tulkinta.  (Väitöskirja)  Helsinki:  Suomalainen Lakimiesyhdistys, 2014.  ISBN 978-951-855-336-9
Kansankomissaarien neuvosto

”Venäjän sosialistisen tasavallan ylin auktoriteetti”, 1919.
Kansankomissaarien neuvosto (ven. Совет народных комиссаров, Sovet narodnyh komissarov, lyh. Sovnarkom) oli Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan ja muiden Neuvostoliiton alkuvaiheen (autonomisten) tasavaltojen (kuten Valko-Venäjän SNT) sekä Neuvostoliiton hallitusten nimitys ennen vuotta 1946. Ensimmäisen kansankomissaarien neuvoston perusti toinen yleisvenäläinen neuvostokongressi vuonna 1917. Vuonna 1946 kansankomissaarien neuvosto muuttui Neuvostoliitossa ministerineuvostoksi. Kansankomissaarit vaihtuivat ministereiksi ja kansankomissariaatit ministeriöiksi. Muuallakin Neuvostoliitossa nimitykset muuttuivat vastaavasti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kansankomissaarien neuvosto Wikimedia Commonsissa
Moskovan yliopiston elektroniset aineistot: Neuvostoliiton perustuslaki (1924, määrittelee Sovnarkomin aseman ja tehtävän)
Neuvostoliiton (”Stalinin”) perustuslaki (1936) (venäjäksi) (msu.ru)
Tanner Kero

| Tanner Kero |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. heinäkuuta 1992 (ikä 32) Hancock, Michigan, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  82 kg
Seura
Seura:  HV71
Sarja:  SHL
Pelinumero:  16
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2015–
Aik. seurat:  Marquette Rangers (NAHL) Fargo Force (USHL) Michigan Tech (NCAA) Rockford IceHogs (AHL) Chicago Blackhawks (NHL) Utica Comets (AHL) Texas Stars (AHL) Dallas Stars (NHL) Colorado Eagles (AHL)
Tanner Kero (s. 24. heinäkuuta 1992) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Ruotsin pääsarjassa SHL-joukkue HV71:ssä.
Ura

2. huhtikuuta 2015 Kero ja Chicago Blackhawks solmivat kahden vuoden tulokassopimuksen.
Tilastot

Käännös suomeksi
Honorius III

| Honorius III |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Cencio Savelli
Syntynyt: n. 1150 Rooma, Kirkkovaltio
Kuollut: 18. maaliskuuta 1227 Rooma, Kirkkovaltio
Paavi
Paavius alkoi:  18. heinäkuuta 1216
Paavius päättyi:  18. maaliskuuta 1227
Edeltäjä:  Innocentius III
Seuraaja:  Gregorius IX
Honorius III. Giotto di Bondonen maalaus
Honorius III, oik. Cencio Savelli, (n. 1150 Rooma – 18. maaliskuuta 1227) oli paavina 18. heinäkuuta 1216 – 18. maaliskuuta 1227 oli paavi.
Honorius III:n perheen nimi Savelli johtuu Albanon lähellä sijaitsevasta Sabellumin linnoituksesta.
Valinta paaviksi

19 kardinaalia kokoontui 18. heinäkuuta 1216 Innocentius III:n kuolinkaupunkiin Perugiaan valitsemaan uutta paavia. Vaikeudet Italiassa, tataarien uhka ja skisman pelko katolisessa kirkossa saivat kardinaalit sopimaan paavin valinnasta kompromissilla. Kardinaalit Ugolino Ostialainen (myöhemmin paavi Gregorius IX) ja Guido Praenestelainen saivat vallan nimittää uusi paavi. He valitsivat Cencio Savellin, joka otti vastaan aseman vastahankaisesti. Hänet vihittiin paaviksi Perugiassa 24. heinäkuuta ja kruunattiin Roomassa 31. elokuuta. Lateraanin hän otti hallintaansa 3. syyskuuta. Roomalaiset ilahtuivat Honoriuksen valinnasta, koska tämä oli itse roomalainen ja oli lempeydellään voittanut ihmisten sydämet puolelleen.
Kuuluisan edeltäjänsä Innocentius III:n tapaan Honorius keskittyi kahteen asiaan: Pyhän maan takaisin valtaamiseen viidennellä ristiretkellä ja hengellisiin uudistuksiin kirkon sisällä. Toisin kuin edeltäjänsä Honorius pyrki päämääriin lempeydellä voiman sijaan.
Viides ristiretki

Neljäs lateraanikonsiili hyväksyi viidennen ristiretken vuonna 1215 ja Honorius aloitti valmistelut ristiretken aloittamiseksi vuonna 1217. Kerätäkseen varoja projektiin paavin ja kardinaalien oli maksettava kymmenys tuloistaan ja muiden kirkon työntekijöiden kahdeskymmenesosa tuloistaan kirkolle. Vaikka näin kerättiin huomattava summa rahaa se ei riittänyt ristiretkeen, jollaista Honorius oli suunnitellut.
Honorius tiesi, että vain yhdellä henkilöllä Euroopassa pystyisi valtaamaan Pyhän maan takaisin, ja tämä henkilö oli hänen entinen oppilaansa, Saksan Fredrik II. Fredrik oli monien muiden hallitsijoiden tapaan vannonut lähtevänsä ristiretkelle vuonna 1217, mutta hän viivytteli, joten Honoriuksen täytyi lykätä ristiretkelle lähdön päivää useita kertoja. Vuonna 1220 Fredrik valittiin Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisariksi ja 22. marraskuuta 1220 paavi kruunasi hänet. Kruunauksen ehtona oli lupaus osallistua viidennelle ristiretkelle, jota lupausta Fredrik ei koskaan pitänyt. Honoriuksen toistuvista pyynnöistä huolimatta Fredrik viivytteli yhä ja sotaretki Egyptiin epäonnistui ja Damietta menetettiin 8. syyskuuta 1221.
Useimmat eurooppalaiset hallitsijat kävivät omia sotiaan eivätkä voineet lähteä maasta. Unkarin Andreas II  ja joukko risteretkeläisiä ala-Reinistä lähtivät lopulta Pyhään maahan ja valtasivat Damiettan sekä joitain muita paikkoja Egyptissä. Kristittyjen epäyhtenäisyys ja kilpailu johtajien ja paavin lähettilään Pelagiuksen kesken johtivat kuitenkin retken epäonnistumiseen.
Lopulta sovittiin, että Fredrik lähtee ristiretkelle 24. kesäkuuta ja Honorius järjesti tämän avioliiton Jerusalemin kuningaskunnan perijättären, Jolandan (Isabella), kanssa, jotta Fredrik olisi sitoutunut suunnitelmaan. San Germanon sopimus salli kuitenkin vielä kahden vuoden lykkäyksen.
Fredrik valmistautui huolella ristiretkeen, mutta Honorius kuoli kesken valmistelujen 18. maaliskuuta 1227. Honoriuksen tavoite oli kuitenkin liian kunnianhimoinen: pyhän maan vapauttamisen lisäksi hän pyrki tukahduttamaan harhaoppisuuden Etelä-Ranskassa, kävi uskonsotaa Iberian niemimaalla, levitti kristinuskoa Itämeren rannoilla ja tuki Konstantinopolin Latinalaista keisarikuntaa.
Greta Lisa Jäderholm-Snellman

Greta Lisa Jäderholm-Snellman (kesk.) tyttärensä Christinan ja aviomiehensä Eero Snellmanin kanssa 1930-luvulla.
Greta Lisa Jäderholm-Snellman (22. toukokuuta 1894 Helsinki – 9. helmikuuta 1973 Alicante, Espanja) oli suomalainen keraamikko ja vapaa toimittaja.
Ura

Jäderholm-Snellmanin vanhemmat olivat Herman Gustaf Jäderholm ja Hilma Fredrika Nyberg. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Nya Svenska Samskolanista vuonna 1912. Myöhemmin hän opiskeli Taideteollisuuskeskuskoulussa. Hän teki useita opintomatkoja Englantiin, Ruotsiin ja Ranskaan vuosien 1914–1932 aikana.
Vuosina 1919–1921 Jäderholm-Snellman työskenteli Ranskassa, Atelier de Lachenalissa, Chatillonissa keraamikkona. Hän työskenteli keraamikkona Oy Arabia Ab:n tehtaalla Helsingissä vuosina 1921–1937, Sèvresin tehtaalla, Ranskassa vuosina 1937–1939, Riihimäen Lasi Oy:n tehtaalla vuosina 1937–1949 ja Oy Ahlström Ab:n Iittalan lasitehtaalla 1945–1962.
Jäderholm-Snellman toimi vuosina 1929–1937 posliininmaalauksen opettajana Taideteollisuuskeskuskoulussa. Hän toimi Cité Internationale des Arts à Paris’n hallintoneuvoston jäsenenä vuosina 1958–1973 ja Pariisin taiteilijakaupungin säätiön johtokunnan jäsenenä vuosina 1960–1973.
Jäderholm-Snellman toimi vapaana toimittajana ja kirjoitti useisiin suomalaisiin sanoma- ja aikakauslehtiin sekä avusti The Studio Yearbook of Decorative Artin toimittamisessa. Hänellä oli yksityisnäyttelyt Galerie Hörhammerissa vuosina 1921, 1922 ja 1925, Pariisin L’atelier 75:ssä 1933, Heal & Son -tavaratalon näyttelytilassa 1937 ja Studio Schraderissa Kööpenhaminassa 1949.
Jäderholm-Snellman tunnetaan Arabian taiteilijana, mutta hän loi uraa vapaana taiteilijana 1920-luvulta lähtien. Keskieurooppalaiset vaikutteet näkyvät Jäderholm-Snellmanin keraamisessa tuotannossa. Ominaisia tuotannolle ovat maalauskoristelut hänen itsensä muotoilemissa astiakokonaisuuksissa ja uniikeissa koriste-esineissä. Hän modernisoi jo olemassa olevia astiastomalleja ja loi uusia. Hänen tuotantoaan on kuvailtu art decon ja ranskalaisen muotoilun liitoksi, jossa korostui jo Atelier Lachenalissa omaksuttu erilaisten lasitteiden ja maalaustapojen kokeilu. Jäderholm-Snellmanin kehittämä tekniikka oli pienille esineille soveltuva metallisyövytyskoristelu. Muita toistuvia teemoja ovat craquelèe-lasite, norsunluun ja korallin sävyt, musta, punainen ja turkoosi. Koristeaiheita ovat tyylitellyt kasvit ja linnut ja orientalistiset kuviot.
Greta Lisa Jäderholm-Snellman oli naimisissa taiteilija Eero Snellmanin kanssa. Avioliitosta syntyi tytär, taidemaalari Maria Christina Snellman (1928–2014).