stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jukka-Pekka Karttunen

Jukka-Pekka Karttunen (s. 21. elokuuta 1974 Varkaus) on suomalainen pesäpallovaikuttaja. Hän toimii Jyväskylän Kiri 2020:n pelinjohtajana.
Karttusen kasvattajaseurana toimi Puurtilan Kisa-Pojat, jossa hän pelasi Suomensarjaa 1992–1997 ja 2001. Pelaajaurallaan Karttunen pelasi Kouvolan Pallonlyöjissä (1998), Mäntyharjun Virkistyksessä (2002–2003), Jyväskylän Lohessa (2004–2006) ja Lievestuoreen Kisassa (2009). Ykköspesiksessä hän pelasi kaudet 1997–1998, 2002 ja 2004.
Karttunen on toiminut pelinjohtajana Jyväskylän Lohessa miesten Suomensarjassa (2005–2006), Jyväskylän Kirissä miesten Superpesiksessä (2010–2011), Kirittärissä naisten Superpesiksessä (2016–2018), Kankaanpään Mailassa miesten Superpesiksessä (2014–2016 ja 2018–2020) sekä Jyväskylän Kiri 2020:ssä miesten Suomensarjassa ja Ykköspesiksessä (2021–).
Jukka Karttusen tytär Venla Karttunen pelaa pesäpalloa pääsarjatasolla Naisten Superpesiksessä Jyväskylän Kirittärien riveissä ja poika Aleksi miesten Ykköspesiksessä Jyväskylän Kirin riveissä.
Johann Heinrich Voss

Johann Henrich Voss
Johann Heinrich Voss [fos] (1751–1826) oli saksalainen runoilija mutta erityisen merkittävä kääntäjänä. Hän oli yksi Göttingenin koulukunnan perustajista. Vuonna 1782 hänestä tuli koulunrehtori Eutigiin ja vuonna 1805 professori Heidelbergiin. Hän saksansi kreikkalaista kirjallisuutta, teki muun muassa 1781 Odysseian ja vuonna 1793 Iliaan saksankieliset käännökset, joita pidetään filologisesti tarkkoina ja tyylillisesti ansiokkaina ja joilla oli käänteentekevää merkitystä. Voss saksansi myös Rooman kirjallisuutta ja Shakespearen näytelmiä. Hänen tunnetuimmat omat runonsa ovat "Der siebzigste Geburtstag" ja "Luise".
Voss oli Hainbundin runoilijoita ja ryhmän johtaja. Vossilta saivat vaikutteita monet aikalaiskirjailijat. J. W. von Goethe kirjoitti eepoksen Hermann und Dorothea hänen innoittamanaan. Hän vaikutti myös Runebergiin ja Esaias Tegnériin, erityisesti runollaan "Luise".
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Johann Heinrich Voss Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta Johann Heinrich Voß on Wikiaineistossa (saksaksi)
Johann Heinrich von Thünen

Johann Heinrich von Thünen
Thünenin malli: musta piste on kaupunki; 1 (valkoinen) on lypsykarja- ja puutarhatuotannon vyöhyke; 
2 (vihreä) polttopuutuotannon vyöhyke; 
3 (keltainen) on viljan ja peltoviljelyn vyöhyke; 
4 (punainen) on lihakarjatalouden vyöhyke; 
uloin (tummanvihreä) on erämaata, missä maatalous ei enää kannata.
Von Thünenin kotitila. Merkittävänä maanomistajana von Thüneniä kiinnosti maatalousmaan käytön taloudellisuus.
Johann Heinrich von Thünen (24. kesäkuuta 1783 Canarienhausen lähellä Wangerlandia – 22. syyskuuta 1850 Tellow) oli merkittävä 1800-luvun taloustieteilijä. Hän kehitti pohjan nykyaikaiselle vuokran teorialle, ja hänellä oli merkittävä vaikutus nykyisen kaupunkitaloustieteen edeltäjänä.
Von Thünen oli itse merkittävä maanomistaja ja hänen päätyönsä koskee juuri maanomistusta. Von Thünen esitti mallinsa teoksessaan Der isolierte Staat in Beziehung auf Landwirthschaft und Nationalökonomie, oder Untersuchungen über den Einfluss, den die Getreidepreise, der Reichthum des Bodens und die Abgaben auf den Ackerbau ausüben (1826). Malliaan varten von Thünen tekee useita yksinkertaistavia oletuksia:
Kaupungeilla on taipumusta sijaita "eristetyn alueen" keskellä,
Eristettyä aluetta ympäröi erämaa,
Maa on täysin tasainen eikä siinä ole jokia tai vuoria,
Maaperän laatu ja ilmasto ovat yhtenäisiä,
Viljelijät kuljettavat tuotteensa keskuskaupunkiin suoraan maata pitkin, teitä ei ole, ja
Viljelijät käyttäytyvät rationaalisesti maksimoidakseen voittonsa.
Mallissa viljelijät valitsevat maatilansa sijainnin maan hinnan ja kuljetuskustannusten perusteella. Malli tuottaa neljä samankeskistä rengasta maatalouden harjoittamiseen. Maitotalous ja työintensiivinen viljely sijaitsevat lähimpänä kaupunkia koska vihannekset, hedelmät, maito ja muut maitotuotteet täytyy saada nopeasti markkinoille jotteivät ne pilaannu.
Puutavara ja polttopuu tuotetaan seuraavassa renkaassa. Puu oli hyvin tärkeä polttoaine lämmityksen ja ruoanlaiton palveluksessa, ja sen kuljetusmatkaa rajoittaa puukuormien raskaus.
Kolmas vyöhyke koostuu pelloista joilla kasvaa viljaa ja muita kasveja. Viljat kestävät pidempään kuin maitotuotteet ja niitä on kevyempi kuljettaa kuin puuta, siksi ne voidaan sijoittaa kauemmaksi kaupungista.
Paimennettu karjatalous sijaitsee etäisimmässä kehässä. Eläimet voidaan kasvattaa kaukana kaupungista, koska ne liikkuvat omin voimin. Eläimet voidaan paimentaa keskustaan myyntiin tai teurastettavaksi.
Neljännen renkaan ulkopuolella on erämaa, joka on liian kaukana jotta kaupunkiin voitaisiin tuottaa mitään maataloustuotteita.
Von Thünenin työ toi taloustieteeseen ns. Von Thünen -vuokran eli maankoron tai markkinavuokran. Maankorko on seurausta tuotantokykyisen maan jakautumisesta maantieteellisesti. Sillä tarkoitetaan sitä osaa tuotannosta, joka voidaan synnyttää kussakin sijainnissa marginaalisesti kannattavan tuotannon lisäksi.
Aiheesta muualla

Der isoli[e]rte Staat in Beziehung auf Landwirtschaft und Nationalökonomie, oder Untersuchungen über den Einfluß, den die Getreidepreise, der Reichthum des Bodens und die Abgaben auf den Ackerbau ausüben. - Hamburg : Perthes, 1826 (Deutsches Textarchiv, teoksen digitoitu versio)
Johann Heinrich Wedekind

Kearle XII
Pietari Suuri
Johann Heinrich Wedekind (15. elokuuta 1674 Rääveli (nyk. Tallinna) t. Lyypekki – 1736) oli Ruotsissa ja myöhemmin Pietari Suuren hovissa toiminut saksalainen muotokuvamaalari  ja jäljentäjä.
Elämä

Wedekind oli Ernst Wilhelm Londicerin oppilas. 1698 hän meni Ruotsin hovin palvelukseen, seuraavana vuonna Lyypekkiin ja sitten Rääveliin, missä hän avioitui. Vuonna 1719 toimi maalarina ensisijaisesti Ruotsissa ja sai mainetta kuningas Kaarle XII:n, korkeiden sotilaiden ja tunnettujen julkisuuden henkilöiden muotokuvamaalarina. Hän oleskeli välillä Narvassa ja sai sitten 1720 tsaari Pietari Suurelta kutsun saapua Pietariin. Vuodesta 1732 hän toimi kadettikunnan piirtäjänä.
Johann Heinrich Rosenplänter

Johann Heinrich Rosenplänter (23. heinäkuuta, J. 12. heinäkuuta 1782 Wolmar – 27. huhtikuuta, J. 15. huhtikuuta 1846 Pärnu) oli baltiansaksalainen kielitieteilijä ja estofiili. Hän oli ensimmäisiin vironkielisiin tieteellisiin lehtiin kuuluvan lehden Beiträge zur genauern Kenntniß der ehstnischen Sprache (usein lyhyesti: Beiträge...) päätoimittaja.
Rosenplänter oli itämerenmaakuntalainen pappi ja kirjailija. Hän syntyi Wolmarin kaupungissa, Liivinmaan latvialaisessa osassa, ja aloitti monien vastoinkäymisten jälkeen 1803 opiskelun Tarton yliopistossa, jossa hän 1806 suoritti pappistutkinnon. Hän oli vuodesta 1809 kuolemaansa asti Pärnun kaupungissa virolaisen seurakunnan pappina.
Rosenplänter on kirjoittanut viroksi ja latviaksi muutamia kirjasia. Hänen huomattavin kirjallinen ansionsa on kuitenkin aikakausijulkaisu Beiträge zur genauern Kenntniss der ehstnischen Sprache (yhteensä 20 vihkoa vuosina 1813–1822), jonka tarkoituksena oli viron kielen tuntemuksen edistäminen. Lehti pyrki ensi sijassa kehittämään viroa kirjakielenä turvaamalla puhtaaseen kansankieleen ja lainaamalla sopivia sanoja esimerkiksi suomesta. Rosenplänter harrasti viron samoin kuin latvian kielen viljelyä etupäässä kansansivistyksen kohottamista silmällä pitäen.
Rosenplänter piti tärkeänä, että papit ja muut virkamiehet osaavat virolaisalueella kunnollisesti viroa ja latvialaisalueella latviaa. Siksi näitä kieliä oli hänen mielestään opiskeltava jo kymnaaseissa. Rosenplänterin aloitteesta esitettiin ensimmäiset vironkieliset näytelmät Pärnussa 1816, 1824, 1829. Kansansivistystä hän edisti muun muassa perustamalla kyläkouluja. Suomalaisuuden harrastukset Turussa 1820-luvulla saivat ainakin osittain virikettä Rosenplänterin Beiträgessä esittämistä mielipiteistä.
Aiheesta muualla

ISIK, Eesti biograafiline andmebaas (Arkistoitu – Internet Archive)
Johann Heinrich Rosenplänter (1782 – 1846) Eeva, Digital Text Repository for Older Estonian Literature (englanniksi)
Juho Merivaara

Juho Merivaara (sukunimi vuoteen 1906 Sjöstedt, 26. syyskuuta 1878 Lapinjärvi – 15. huhtikuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen tehtailija ja sairaalakalusteita nykyisin valmistavan Merivaara-yhtiön perustaja.
Merivaaran vanhemmat olivat seppä Matti Sjöstedt ja Maria Sundberg. Hän lähti jo nuorena varattomasta kodistaan ja meni työhön metallialalle. Merivaara aloitti 1900-luvun alussa rautasänkyjen valmistamisen yksityiskoteja ja sairaaloita varten yhdessä seppä Richard Polsan kanssa Helsingin Josafatin kalliolla sijainneessa vajassa. He perustivat 1901 toiminimen Helsingin Uusi Rautasänkytehdas, Polsa & Sjöstedt jonka yksinomistajaksi Merivaara tuli 1908. Sairaalakalusteiden valmistus aloitettiin vuonna 1910 kun ensimmäiset leikkauspöydät toimitettiin. Vuonna 1914 Merivaara perusti kassakaappeja valmistaneen Helsingin Kassakappitehtaan ja vuonna 1923 hän perusti J. Merivaara Oy:n. Helsingin Uusi Rautasänkytehdas toimi 1903–1917 Kaikukatu 2:ssa entisen tulitikkutehtaan rakennuksessa. Vuonna 1916 valmistui uusi tehdasrakennus Vallilaan Pääskylänkadulle (nykyinen Satamaradankatu) entisen siirappitehtaan tontille. Vuonna 1928 Merivaara joutui myymään tehtaan tontteineen rahoitusvaikeuksien vuoksi ja tehdas siirtyi Lahteen. Entisessä rautasänkytehtaassa toimi sitten vuosina 1928–1985 Oy Sisu-Auto Ab.
Vuonna 1913 Merivaara osti konkurssiin menneen Turun Rautasänkytehtaan ja muodosti siitä Auran Rautasänkytehtaan joka valmisti sänkyjen ohella myös potkukelkkoja ja Temperator-jäälohkarekaappeja. Tämä yhtiö toimi vuodesta 1921 Auran Rautateollisuuden (ARA) nimellä ja se valmisti muun muassa maatalouskoneita ja 1960-luvulta alkaen  aina 1980-luvun alkuun saakka Ara-merkkisiä traktorikaivureita, etukuormaajia ja kaivinkoneita sekä asvalttiasemia ja lumilinkoja ja harjauskoneita lentokenttiä varten. Instrumentarium myi vuonna 1964 Auran Rautateollisuus Oy:n Perusyhtymä Oy:lle. Yhtiön Raunistulassa sijainnut tehdas siirtyi vuonna 1974 nykyisen paikkaansa Runosmäelle. Vuonna 1977 tehdas siirtyi Tampellan tytäryhtiön Tamrockin omistukseen ja alkoi valmistaa Toro-merkkisiä kaivoskuormaajia. Vuodesta 1997 alkaen kaivos- ja lastauslaitteita valmistava tehdas on kuulunut ruotsalaiseen Sandvik-konserniin. Sandvik aikoi keväällä 2015 sulkea 470 työntekijän tehtaan mutta perui sitten päätöksen.
Merivaaran kuoltua lääkintälaitteiden valmistaja Instrumentarium hankki Merivaaran yhtiön osake-enemmistön ja kymmenen vuotta myöhemmin osti koko yhtiön. Instrumentarium omisti Merivaara-yhtiön yli 50 vuoden ajan.
Juho Merivaara oli naimisissa vuodesta 1899 Augusta Vilhelmiina Salmelan kanssa. Juho Merivaara kuoli 59-vuotiaana pitkäperjantaina 1938 Helsingissä.
Aiheesta muualla

Merivaara-yhtiöt (porssitieto.fi)
Lippupallo

Lippupallo-ottelu käynnissä.
Lippupallo on amerikkalaisesta jalkapallosta Yhdysvalloissa kehitetty palloilulaji. Pelin tarkoitus on kuljettaa pallo kantamalla ja heittelemällä vastustajan pelialueelle. Amerikkalaiseen jalkapalloon kuuluvat taklaukset on korvattu lipun ryöstämisellä vastapelaajan vyöltä.
Historia

Amerikkalaisen jalkapallon kevytversioita on pelattu jo 1900-luvun alkupuolelta asti. Nykyisen muotonsa lippupallo sai 2000-luvun taitteessa. Aluksi peli tunnettiin Yhdysvalloissa nimellä NFL Flag, koska sarjan kehitti ja julkisti amerikkalaisen jalkapallon NFL-järjestö.
Yhdysvallat voitti Lahden MM-kisojen 2024 miesten loppuottelussa Itävallan ja naisten loppuottelussa Meksikon. Yhdysvaltain miehille MM-kulta oli jo viides peräkkäinen.
Suomi on saavuttanut nuorten sarjat mukaan lukien vuoteen 2024 mennessä kuusi Euroopan mestaruutta ja kolme hopeaa sekä yhden maailmanmestaruushopean ja yhden pronssin.
Lippupallo on Los Angelesin kesäolympialaisten 2028 ohjelmassa.
Suomen Amerikkalaisen Jalkapallon Liitto tarjoaa lippupallon opetusta, varusteita ja lajitietoutta esimerkiksi koulujen liikuntaohjelmille.
Pelin luonne ja kulku

Lippupalloa pelataan niin kilpaurheiluna kuin koulupelinä ja harrastuksenakin. Koska lippupallokenttä on melko pieni, peliä voidaan pelata paitsi ulkona, myös sisätiloissa.
Ottelussa on vastakkain useimmiten kaksi viiden pelaajan joukkuetta. Peli on nopeatempoista ja dynaamista. Kontaktit ovat kiellettyjä, ja amerikkalaiseen jalkapalloon kuuluvat blokkaaminen, taklaaminen, fyysinen linjapeli ja potkupeli on jätetty pois. Lippupallossa ei käytetä suojavarusteita.
Hyökkäävä joukkue yrittää ensin edetä puoleen kenttään neljällä yrityksellä. Jos se onnistuu, joukkue saa neljä uutta yritystä maalintekoon. Maalista saa kuusi pistettä, minkä jälkeen joukkue voi yrittää vielä yhtä tai kahta lisäpistettä.
Puolustava joukkue voi pysäyttää hyökkäyksen viemällä lipun palloa kuljettavan hyökkääjäpelaajan lanteilta.
Säännöt > Pelikenttä

Suorakulmaisen pelikentän pituus on 70 jaardia, johon kuuluvat kentän päissä olevat 10 jaardin maalialueet. Kentän leveys on 25 jaardia.
Säännöt > Peliväline

Pelipallo on muodoltaan ellipoidisferoidi. Miesten pallon pituus on 11–11,50 tuumaa ja halkaisija 6,25–6,75 tuumaa. Pallo painaa 400–425 grammaa. Naisten ja nuorten pallo on pienempi.
Säännöt > Pelaajat ja joukkueet

Joukkueeseen kuuluu enintään 10 pelaajaa (5 kentällä, 5 vaihdossa).
Joukkueessa on oltava vähintään 4 pelaajaa (loukkaantumisista johtuen).
Jos joukkue ei saa kentälle 4:ää pelaajaa, peli perutaan.
Säännöt > Peliaika ja jatkoaika

Ottelun pituus on 40 minuuttia eli kaksi 20 minuutin puoliaikaa, joiden välissä pidetään kahden minuutin tauko.
Jos ottelu on varsinaisen peliajan jälkeen tasan, pelataan jatkoaika. Varsinaisen peliajan ja jatkoajan välissä pidetään kahden minuutin tauko. Hyökkäysvuoro arvotaan uudelleen ennen jatkoaikaa. Arvonnan voittanut joukkue aloittaa hyökkäysvuoronsa omalta 5 jaardin linjalta ja peli jatkuu, kuten varsinaisella peliajalla, kunnes jompikumpi joukkueista tekee maalin. Jatkoajalla ei ole käytössä aikalisiä.
Pallon ollessa valmiina pelattavaksi, on joukkueella 30 sekuntia aikaa käynnistää peli.
Molemmilla joukkueilla on oikeus kahteen aikalisään per puoliaika. Aikalisän pituus on yksi minuutti. Käyttämättömiä aikalisiä ei voi siirtää toiselle puoliajalle tai jatkoajalle.
Tuomari(t) voivat pysäyttää kellon oman harkintansa mukaan.
Kello pysäytetään, kun toista puoliaikaa on jäljellä kaksi minuuttia ja annetaan kahden minuutin varoitus.
Säännöt > Kilpailusäännöt

Tahallinen kontakti vastustajaan on kiellettyä, samoin estäminen, eli blokkaaminen.
Ennen peliä suoritetaan arvonta, jonka voittanut joukkue aloittaa hyökkäysvuorolla - hävinnyt joukkue saa valita kenttäpuoliskon.
Arvonnan hävinnyt joukkue saa aloittaa toisen puoliajan hyökkäysvuorolla.
Hyökkäävä joukkue aloittaa ottelun omalta viiden jaardin linjalta ja sillä on neljä yritystä ylittää kentän puoliväli. Puolivälin ylitettyään joukkue saa uudet neljä yritystä tehdä maali. Jos hyökkäävä joukkue epäonnistuu maalinteossa, saa puolustanut joukkue pallon aloittaakseen hyökkäysvuoronsa omalta viiden jaardin linjalta. Jos pelissä on rangaistus, joka aiheuttaa automaattisen ensimmäisen yrityksen, kumoaa se kaikki vaatimukset koskien neljää yritystä päästä kentän puoliväliin tai maaliin.
Jos hyökkäys ei pääse kentän puoliväliin neljällä yrityksellä, aloittaa puolustanut joukkue seuraavaksi oman hyökkäysvuoronsa omalta viideltä jaardin linjalta.
Kaikissa pallonmenetystilanteissa, lukuun ottamatta syötönkatkoja, aloittaa hyökkäävä joukkue uudelleen omalta viiden jaardin linjalta.
Joukkueet vaihtavat kenttäpuoliskoja ensimmäisen puoliajan jälkeen.
Säännöt > Pisteet

Joukkue saa pisteitä seuraavasti:
6 pistettä maalista eli touchdownista
1 piste onnistuneesta lisäpisteyrityksestä 5 jaardin linjalta
2 pistettä onnistuneesta lisäpisteyrityksestä 10 jaardin linjalta
2 pistettä puolustuksen onnistuneesta lisäpisteestä
2 pistettä vastustajan omasta maalista
1 piste vastustajan omasta maalista lisäpisteyrityksen aikana
Säännöt > Juoksupelit

Sentteri (C) on pelaaja, joka antaa pallon pelinrakentajalle (QB) jalkojensa välistä.
Sentteri ei voi ottaa palloa suoraan pelinrakentajalta hand offina ja edetä juoksemalla.
Pelinrakentaja on se pelaaja, joka saa pallon suoraan sentterin aloitussyötöstä.
Pelinrakentaja ei voi juosta pallon kanssa aloituslinjan yli.
Hyökkäävä joukkue voi antaa useita hand offeja aloituslinjan takana. Ainoastaan taakse ja sivulle suuntautuneet hand offit ovat sallittuja yrityksen aikana.
Toss- tai sweep-pelit ovat sallittuja aloituslinjan takana ja ne luokitellaan juoksupeleiksi.
Juoksukieltoalueet ovat 5 jaardia kummastakin maalialueesta kohti kentän keskiviivaa. Pallon ollessa puolustavan joukkueen 5 jaardin linjalla tai lähempänä maalialuetta, hyökkäävä joukkue ei voi käyttää juoksupelejä.
Pelaaja, joka saa pallon aloitussyötöstä, voi heittää palloa aloituslinjan takana.
Hand offin, tossin, play actionin tai hämätyn hand offin jälkeen voivat kaikki puolustavan joukkueen pelaajat tavoitella pallonkantajaa aloituslinjan takana.
Spinnaus on sallittua, pelaaja ei saa menettää tasapainoaan tai hypätä välttääkseen lipunriiston (ei sukelluksia tai aitomista).
Pallo asetetaan pelattavaksi siitä paikasta, missä pallonkantajan jalat olivat pelin pysähtyessä.
Säännöt > Heittopelit ja kiinniotto

Kaikki pelaajat voivat vastaanottaa eteenpäinsyötön (mukaan lukien QB, jos pallo on annettu hand offina tai tossina aloituslinjan takana).
Yksi hyökkäävän joukkueen pelaaja saa olla aloituslinjan suuntaisessa liikkeessä aloitussyötön aikana.
Pallon vastaanottajalla tulee olla yksi jalka kentän sisäpuolella, jotta kiinniotto olisi sallittu.
Säännöt > Heittopelit ja syöttäminen

Ainoastaan 7 jaardin päästä aloituslinjasta lähtevät puolustuksen pelaajat voivat tavoitella pelinrakentajaa aloituslinjan takana.
Pelinrakentajalla on 7 sekuntia aikaa suorittaa eteenpäinsyöttö. Jos heittoa ei saada suoritettua 7 sekunnissa, pysäytetään peli. Seurauksena yrityksen menetys ja pallo asetetaan pelattavaksi edellisestä aloituspaikasta. Aloitussyötön jälkeinen hand off, toss, play action tai hämätty hand off kuitenkin kumoaa seitsemän sekunnin säännön ja silloin kuka vaan puolustajista voi myös ylittää aloituslinjan tavoitellaakseen lippua pelinrakentajan vyöltä.
Syötönkatkoissa puolustava joukkue saa pallon haltuunsa ja jatkaa omalla hyökkäysvuorollaan.
Puolustava joukkue voi edetä pallon kanssa syötönkatkon jälkeen.
Jos syötönkatko tapahtuu omalla maalialueella ja peli pysähtyy pallonkantajan ollessa maalialueen sisällä, asetetaan pallo pelattavaksi katkon tehneen joukkueen 5 jaardin linjalta.
Syötönkatkon tapahtuessa maalialueella ja pallonkantajan edetessä pallon kanssa pois maalialueelta, hyökkäysvuoro vaihtuu ja pallo asetetaan pelattavaksi pelin pysähtymispaikasta. Mikäli pallonkantajalta riistetään lippu maalialueella tämän poistuttua sieltä ja palattua takaisin, on seurauksena takalaiton.
Säännöt > Pelikatkot

Sentterin jalkojen välistä annettu aloitussyöttö käynnistää pelin.
Pelaajavaihtoja saa suorittaa ainoastaan pallon ollessa poissa pelistä.
Pallo on poissa pelistä kun:
Tuomari puhaltaa pilliin.
Pallonkantajan lippu on repäisty irti (tai putoaa).
Pelissä on tehty pisteitä.
Kun pallonkantajan vartalo lukuun ottamatta kämmentä ja jalkapohjaa koskettaa maata tai pallonkantajan lippu irtoaa, peli vihelletään poikki ja pallo on poissa pelistä. Seuraava aloituspaikka on siinä kohdassa, missä pallonkantaja osui maahan tai hänen lippunsa irtosi. Pelaaja, jonka lippu on irronnut, ei ole oikeutettu ottamaan palloa vastaan.
5 vs. 5 -lippupallossa ei ole rähmäystä, vaan pallo asetetaan pelattavaksi siitä paikasta, missä pallo irtosi pallonkantajan käsistä.
Säännöt > Pelinrakentajan säkitys

Puolustavan joukkueen pelaajien, jotka yrittävät QB:n säkitystä tulee olla minimissään 7 jaardin päässä aloituslinjasta ennen aloitussyöttöä. QB säkkiä voivat yrittää kaikki kentällä olevat puolustajat. Ne puolustajat, jotka ovat alle 7 jaardin päässä aloituslinjasta saavat ylittää aloituslinjan vain hand offin, tossin, play actionin tai hämätyn hand offin jälkeen. 7 jaardin matka aloituslinjaan tulee määrittää ennen jokaista downia joko ennalta sovitulla merkkausvälineellä tai ottelun tuomarin avustuksella.
Estäminen ja taklaukset ovat ehdottomasti kiellettyjä.
Säännöt > Urheilullisuus ja väkivaltaisuus

Mikäli tuomari näkee pelaajan käyttävän epäurheilijamaisia otteita, kuten turhia kontakteja, taklauksia, iskuja kyynärpäällä, estämisiä tai muita vaarallisia otteita, peli keskeytetään ja em. rikkeisiin syyllistynyt pelaaja tai pelaajat poistetaan ottelusta ja koko turnauksesta.
Suunsoitto turnauksissa on kiellettyä. Tuomareilla on oikeus puuttua kentällä sekä pelitapahtuman yhteydessä tapahtuvaan suunsoittoon. (Suunsoittaminen sisältää mm. kiroilun ja hyökkäävän verbaalisen esiintymisen tuomareita, vastustajia sekä katsojia kohtaan). Jos suunsoittoa esiintyy otteluissa, tuomari antaa pelaajalle/pelaajille varoituksen. Mikäli varoituksesta huolimatta suunsoittaminen jatkuu, pelaaja/pelaajat poistetaan ottelusta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lippupallo Wikimedia Commonsissa
Puolustaja tavoittelemassa hyökkääjän lippua tämän vyöltä.
Kentän mitat jaardeissa. Maalialueet vaalean vihreällä.
Joutenvesi

Joutenvesi on useiden selkien, suurten saarien ja voimakkaasti virtaavien salmivesien muodostama kokonaisuus Koloveden ja Linnansaaren kansallispuistojen välissä. Joutenveden kerrotaan saaneen nimensä joutsenista . Se on saimaannorpan elinalue ja valtakunnallinen luonnonsuojelualue, missä ei ole leiriytymispaikkoja. Joutenvesi kuuluu sekä erityissuojelua, että rantojensuojeluohjelmaan  ja se tunnetaan erittäin kivikkoisena vesistönä.
Alueen luonne

Joutenvedelle ovat tyypillisiä useat voimakkaasti virtaavat salmet saariston muodostamassa vaikeasti navigoitavassa labyrintissä. Alueen kallioperä on migmatiittia, kiillegneissiä ja graniittia. Pohjamoreenikerros on ohut ja kallioita esiintyy runsaasti. Hydrologisena erityispiirteenä ovat alueen monet voimakkaasti virtaavat salmet. Joutenvesi edustaa Saimaalle tyypillistä karua järviruokotyyppiä, ja sen maisema on hyvin rikkonainen. Alueella on paljon saaria, ja sitä luonnehtii suurten sekä pienten saarien louhikkoinen sokkelo ja siellä tavataan myös kyykäärmeitä .
Suurimmat saaret ovat lähes kaikki olleet asuttuja.  Alueen metsät ovat pääasiassa nuoria, ja niitä on vuosisatojen kuluessa hakattu runsaasti. Hakkuiden ja metsänhoidon jäljet näkyvät yhä maisemassa, sillä yli puolet alueen metsistä on vain yhden puulajin muodostamia, ja lisäksi metsistä puuttuu lahopuu suurelta osalta kokonaan. Oravissa olleen ruukin ja tehtaiden puunhankinnan vaikutus näkyy hyvin pääosassa suurempia saaria .
Alueen suojelu

Joutenvesi on lähes kokonaan luonnonsuojelualuetta, eikä siellä ole leiriytymispaikkoja.
Rantojensuojeluohjelman, että erityissuojelua vaativan vesistön rajaus perustuu Enonkosken kunnan ja Varkauden kaupungin alueilla valtuuston hyväksymään osayleiskaavaan. Savonlinnan puolella rajaus noudattelee yleiskaavaluonnoksen ev-rajausta. Lisäalueina on Enonvedellä norpan liikkumiselle tärkeitä vesialueita sekä Tappuvirran vesialueet ja norpan kannalta tärkeitä maa- ja vesialueita Pyyvedellä.
Alue on tärkeä saimaannorpan elinalueena, mutta sillä on merkitystä myös melko luonnontilaisen järviluonnon säilymiselle. Alueella on arvioitu olevan 20–30 saimaannorppaa eli noin 10 % kannasta.  Suurimmat uhat saimaannorpalle ovat pesimäaikainen häiriö, kalastuksen aiheuttamat poikaskuolemat ja pesimäaikaiset vedenpinnan muutokset.  Alueella on tavattu myös uhanalainen ahokirkiruoho, joka on mm. lehdoissa ja luonnonlaitumilla esiintyvä kämmekkäkasvi .