stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kenneth Lonergan

| Kenneth Lonergan |
| --- | --- |
 Kenneth Lonergan vuonna 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. lokakuuta 1962 (ikä 61) Bronx, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  elokuvaohjaaja käsikirjoittaja
Ohjaaja
Palkinnot
 Parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar  2016 Manchester by the Sea 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Kenneth Lonergan (s. 16. lokakuuta 1962) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja Oscar-palkittu käsikirjoittaja. Hänet palkittiin parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscarilla elokuvastaan Manchester by the Sea (2016), josta hän sai myös parhaan ohjauksen Oscar-ehdokkuuden.
Kirjallisuutta

Kinnunen, Kalle: ”Tehdä kaikesta tosielämän mukaista”, Kenneth Lonerganin haastattelu, Filmihullu 5/2013.
Kaupunkityyppinen taajama

Kaupunkityyppinen taajama (ven. посёлок городского типа, posjolok gorodskogo tipa, ukr. селище міського типу, selyštše miskoho typu, lyhenne ven. п.г.т., p.g.t ja ukr. с.м.т., s.m.t) oli virallinen termi tietyin perustein määritellylle kaupunkimaiselle taajamalle tai asutuskeskukselle Neuvostoliitossa. Nykyään se on käytössä 9 entisessä neuvostotasavallassa.
Käsite kaupunkityyppinen taajama syntyi Neuvostoliiton kaupunkisuunnittelun tuloksena, kun haluttiin luoda välimuoto kaupungin ja maaseututaajaman välille.
Kooltaan kaupunkityyppiset taajamat eivät juurikaan eroa kylistä, mutta niiden infrastruktuuri on kaupunkimainen. Yleensä ne ovat keskittyneet yhteen teollisuuden- tai muuhun tuotantoalaan.
Ukraina lakkautti tammikuussa 2024 kaupunkityyppisiset taajamat osana Neuvostoliittoon liittyvistä käsitteistä luopumista. Vuonna 2023 Ukrainassa oli vielä 881 kaupunkityyppistä taajama.
Kaulamoinen

| Kaulamoinen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Tampere
Koordinaatit:  61°36′25″N, 23°57′41″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Näsijärven alue (35.31)
Laskuoja:  oja Peräjärveen 
Järvinumero:  35.318.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  136,1 m  
Rantaviiva:  2,076 km  
Pinta-ala:  6,632 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKaulamoinen 
Kaulamoinen  on Pirkanmaalla Tampereella Vattulan kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 6,6 hehtaaria ja se on 750 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Pulesjärven valuma-alueeseen (35.318) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 136,1 metriä mpy.
Kapinmedestäjä

| Kapinmedestäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Medestäjät Nectariniidae
Suku::  Anthobaphes
Laji::  violacea
Kaksiosainen nimi
 Anthobaphes violacea  (Linnaeus, 1766) 
Synonyymit
 Nectarinia violacea 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kapinmedestäjä (Anthobaphes violacea) on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Kapinmedestäjää tavataan Etelä-Afrikassa. Lajin on kuvattu olevan yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kapinmedestäjä Wikimedia Commonsissa
Kauklainen

Kauklainen on Rauman kylä, joka sijaitsee keskustasta noin 20 kilometriä Lapin suuntaan. Valtatie 12:lta Kauklaisten kylä on alle 3 kilometrin päässä. Kylän toiminnan keskus on vuonna 2015 valmistunut kylätalo. Kauklaisten kyläyhdistys vuokraa myös Kainussaaren mökkiä ja saunaa. Savusauna on remontoitu käyttökuntoon kesäksi 2017.
Kay Stephenson

George Kay Stephenson (s. 17. joulukuuta 1944) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja ja valmentaja. Hän kasvoi Floridassa ja pääsi Pensacola High Schoolista stipendillä Floridan yliopistoon.
Pelaajana Stephenson loi ammattilaisuransa San Diego Chargersissa (1967) ja Buffalo Billsissä (1968). Hän oli myöhemmin muun muassa Buffalo Billsin (1983–1985) ja Edmonton Eskimosin (1998) päävalmentajana.
Kenneth Lay

Kenneth Lay
Kenneth Lee Lay (paremmin tunnettu nimellä Ken Lay, 15. huhtikuuta 1942 Tyrone, Missouri, Yhdysvallat – 5. heinäkuuta 2006 Aspen, Colorado, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen liikemies, Enronin entinen toimitusjohtaja ja syylliseksi todistettu talousrikollinen. Layn toinen puoliso oli hänen entinen sihteerinsä Linda.
Lay ja Enron muuttuivat synonyymeiksi yritysvilpille ja kirjanpitorikokselle Enronin konkurssin jälkeen vuonna 2001. Lay oli yhtiön pää- ja toimitusjohtaja vuodesta 1986 eroamiseensa saakka 23. tammikuuta 2002, lukuun ottamatta muutamaa kuukautta vuonna 2001, jolloin hän oli puheenjohtaja ja Jeffrey Skilling oli pääjohtaja.
Suuri valamiehistö pani Layn syytteeseen 7. heinäkuuta 2004 yhdestätoista arvopaperirikoksesta ja niihin liittyvistä syytteistä. Layn vaimo Linda myi 500 000 Enronin osaketta vain joitakin minuutteja ennen Enronin konkurssitiedon julkistamista. Rouva Layta ei syytetty näistä kaupoista. Ken Lay kuoli 5. heinäkuuta 2006 sepelvaltimotukokseen Aspenissa,Coloradossa. Ystäväpiirissä Lay tunnettiin rauhallisena ja ystävällisenä humanistina.
Aiheesta muualla

Ken Layn virallinen kotisivu (englanniksi)
US v. Skilling and Lay, indictment document (2.3MB PDF).
Dokumenttifilmi: The Smartest Guys in the Room (Arkistoitu – Internet Archive)
Calling Inquiries a Distraction, Enron Chief Quits Under Pressure, The New York Times, January 24, 2002
Is Ken Lay a Criminal?
Ken Lay's political donations (Arkistoitu – Internet Archive)
Alternative History: Treasury Secretary Ken Lay
Jury selected in Lay's trial
Ken Lay's Political Campaign Contributions
Katalonian jääkiekkomaajoukkue

Katalonian jääkiekkomaajoukkue edustaa Katalonian itsehallintoaluetta kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa. Katalonia ei ole Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäsen. Joukkue on otellut pääasiassa toisen Espanjan itsehallintoalueen, Baskimaan, joukkuetta vastaan. Katalonia on otellut myös muita maita vastaan. Se on voittanut muun muassa Belgian maajoukkueen.
Karvayökönlehti

| Karvayökönlehti |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Vesihernekasvit Lentibulariaceae
Suku::  Yökönlehdet Pinguicula
Laji::  villosa
Kaksiosainen nimi
 Pinguicula villosa  L. 
Katso myös
   Karvayökönlehti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Karvayökönlehti (Pinguicula villosa) on pieni, soilla kasvava monivuotinen yökönlehtilaji. Laji käyttää ravinnokseen pieniä hyönteisiä eli se on lihansyöjäkasvi. Lähisukulaislaihin kuuluu muun muassa siniyökönlehti (P. vulgaris).
Ulkonäkö ja koko

Karvayökönlehden lehdet ovat tyviruusukkeena maan rajassa. Ruusukkeessa on tavallisesti 2 tai 3 lyhytruotista lehteä. Vihreä lehtilapa on enintään senttimetrin pituinen, ehytlaitainen, soikeahko ja laidoiltaan ylöspäin kiertyvä. Lehtien yläpinta on tahmea. Lehtiruusukkeen keskeltä nousee tavallisesti vain yksi kukkavana, joka on 3–7 cm pitkä. Vana on koko pituudeltaan nystykarvainen ja sen kärjessä on kukka. Kukan verhiö on kaksihuulinen: ylähuuli on kolmiliuskainen ja alahuuli kaksiliuskainen. Teriö on 6–9 mm pitkä ja väriltään sinipunainen. Myös teriö on kaksihuulinen: ylähuuli on kaksiliuskainen ja alahuuli kolmiliuskainen. Nielu on avoin. Teriön kannus on lyhyt, suora ja suippo. Suomessa karvayökönlehti kukkii kesä-heinäkuussa. Kota on monisiemeninen. Kasvin juuret ovat ohuita.
Levinneisyys

Karvayökönlehti on pohjoisen pallonpuoliskon pohjoisimpien alueiden laji. Euroopassa sitä tavataan ainoastaan Keski- ja Pohjois-Ruotsissa ja -Norjassa sekä Pohjois-Suomessa ja Luoteis-Venäjällä. Aasiassa lajia kasvaa paikoitellen Pohjois-Siperiassa sekä Keski- ja Itä-Siperiassa. Pohjois-Amerikan puolella karvayökönlehteä kasvaa Alaskassa ja Kanadan pohjoisosissa.
Suomessa karvayökönlehti kuuluu alkuperäislajistoon. Lajia tavataan Pohjois-Pohjanmaalta ja Kainuusta pohjoiseen. Se on yleinen vain Pohjois-Lapissa, etelämpänä laji harvinaistuu.
Elinympäristö

Karvayökönlehti on kosteiden soiden laji. Sitä kasvaa muun muassa letoilla, rämeillä ja rahkanevoilla. Suomessa lajin on todettu kasvavan erityisesti ruskorahkasammalmättäillä (Sphagnum fuscum).
Karvayökönlehden kasvupaikat ovat niukkaravinteisia. Lisäravinteita kasvi saa saalistamalla hyönteisiä. Kiiltävät, mutta tahmeat lehdet houkuttelevat pieniä hyönteisiä, jotka jäävät niihin kiinni. Kun hyönteinen on kuollut, lehden pinnalla olevat entsyymit sulattavat sen vähitellen kasvin ravinnoksi.
Käyttö

Ruotsissa yökönlehtiä on käytetty viilin tapaisen maitotuotteen valmistukseen. Tuoreita lehtiä laitettiin siivilän pohjalle ja päälle kaadettiin maitoa. Siivilöidyn maidon annettiin seistä muutaman päivän, kunnes se oli jähmettynyt viiliksi. Valmistustavan kirjoitti ylös jo Carl von Linné teoksessaan Flora Lapponica (1737).
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2022: Karvayökönlehden levinneisyys Suomessa.
Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Karvayökönlehti (Pinguicula villosa)
Pinguicula.org: Pinguicula villosa (englanniksi)
ITIS: Pinguicula villosa (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Pinguicula villosa (englanniksi)
Flora of China: Pinguicula villosa (englanniksi)
Jääkiekon 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2003

| --- | --- |


Ajankohta: 13. huhtikuuta -   21. huhtikuuta 2003
Isäntämaat:  Unkari    Kroatia
Joukkueet: 12
Nousivat   pääsarjaan 2004:  Kazakstan    Ranska
Putosivat   2. divisioonaan 2004:  Liettua    Kroatia

Jääkiekon 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2003 pelattiin Unkarissa (Lohko A) ja Kroatiassa (Lohko B) 13.–21. huhtikuuta.
Lohko A

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | Pts | KAZ | POL | HUN | NED | ROM | LTU |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Kazakstan | 5 | 5 | 0 | 0 | 34-9 | 10 |  | 3-1 | 4-1 | 6-3 | 8-2 | 13-2 |
|  Puola | 5 | 4 | 0 | 1 | 24-9 | 8 |  |  | 3-1 | 6-3 | 6-0 | 8-2 |
|  Unkari | 5 | 2 | 1 | 2 | 14-13 | 5 |  |  |  | 4-2 | 4-4 | 4-0 |
|  Alankomaat | 5 | 1 | 1 | 3 | 17-22 | 3 |  |  |  |  | 7-4 | 2-2 |
|  Romania | 5 | 1 | 1 | 3 | 13-26 | 3 |  |  |  |  |  | 3-1 |
|  Liettua | 5 | 0 | 1 | 4 | 7-30 | 1 |  |  |  |  |  |  |
Lohko B

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | Pts | FRA | NOR | EST | ITA | GBR | CRO |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Ranska | 5 | 4 | 1 | 0 | 21-5 | 9 |  | 4-2 | 6-0 | 1-0 | 2-2 | 8-1 |
|  Norja | 5 | 4 | 0 | 1 | 19-9 | 8 |  |  | 3-0 | 5-2 | 3-2 | 6-1 |
|  Viro | 5 | 2 | 0 | 3 | 12-20 | 4 |  |  |  | 3-1 | 4-3 | 5-7 |
|  Italia | 5 | 2 | 0 | 3 | 16-11 | 4 |  |  |  |  | 4-2 | 9-0 |
|  Iso-Britannia | 5 | 1 | 1 | 3 | 16-14 | 3 |  |  |  |  |  | 7-1 |
|  Kroatia | 5 | 1 | 0 | 4 | 10-35 | 2 |  |  |  |  |  |  |
Lopulliset sijoitukset

| Sija | Joukkue |
| --- | --- |
17.:  Kazakstan
18.:  Ranska
19.:  Puola
20.:  Norja
21.:  Unkari
22.:  Viro
23.:  Italia
24.:  Alankomaat
25.:  Britannia
26.:  Romania
27.:  Kroatia
28.:  Liettua
IIHF:n rankingpisteet määräytyvät sijoitusten perusteella.
Karsinnat Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailuihin 1975

Vuonna 1974 CEB (Confederation of European Baseball) järjesti karsinnat kahdesta paikasta seuraavan vuoden Euroopan-mestaruuskilpailuihin. Neljä joukkuetta: Alankomaat, Espanja, Italia ja Belgia kelpuutettiin suoraan lopputurnaukseen ja karsinnat käytiin Ruotsin ja Ison-Britannian ja toisaalla Ranskan ja Länsi-Saksan välillä.
Ruotsi–Iso-Britannia-ottelu oli alun perin tarkoitus pelata Leksandissa, Pohjois-Ruotsissa, mutta se siirrettiin Tukholmaan matkakulujen säästämiseksi. Liitto halusi myös joukkueiden pelaavan kolmen ottelun sarjan, mutta ajan ja kulujen säästämiseksi joukkueet sopivat yhdestä ottelusta, joka päättyi Ruotsin selkeään voittoon. Toisessa karsintaparissa voiton vei Ranska.
Kun myöhemmin Belgia ilmoitti jättäytyvänsä pois kilpailuista, aukesi hävinneille joukkueille vielä uusi mahdollisuus lunastaa kisapaikkansa. Iso-Britannia ja Länsi-Saksa kohtasivat Southportissa ja ottelu päättyi vieraiden selkeään 13–0-voittoon. Länsi-Saksan syöttäjän täydellinen peli pilaantui vasta yhdeksännessä vuoroparissa siepparin pudotettua kolmannen syötön.
Karsintaottelut

| kotijoukkue | Tulos | vierasjoukkue |
| --- | --- | --- |
|  Ruotsi | 9-1 |  Iso-Britannia |
|  Ranska | ?-? |  Länsi-Saksa |
Ylimääräinen karsinta

| kotijoukkue | Tulos | vierasjoukkue |
| --- | --- | --- |
|  Iso-Britannia | 0-13 |  Länsi-Saksa |
Ruotsi, Ranska ja Länsi-Saksa selvisivät vuoden 1975 Euroopan-mestaruuskilpailuihin.
Pronssijuhlat

| Pronssijuhlat |
| --- | --- |
Kirjailija:  Markku Ropponen
Kieli:  suomi
Genre:  rikosromaani
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  1990

Seuraava:  Kuolemanuni
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Pronssijuhlat on kirjailija Markku Ropposen esikoisromaani. Kirja alkaa olympiavuonna 1952. Kaksi rakennustyömiestä raiskaavat ja sen jälkeen tappavat vahingossa rakennustyömaalle vierailulle tulleen nuoren naisen. He kätkevät ruumiin talon seinän sisälle luottaen, ettei sitä löydetä sieltä. Kolmekymmentä vuotta myöhemmin talo aiotaan purkaa, ja siinä sijaitsevan ravintolan omistaja Tuomainen joutuu mukaan outoihin tapahtumiin.
Kaupunkiverkko

Kaupunkiverkko eli MAN (engl. metropolitan area network) on yhden tai useamman kaupungin alueella toimiva datasiirtoverkko. Esimerkiksi jonkin kaupungin ja sen pienemmät lähikunnat tai muut yhteen kasvaneet lähekkäin olevat kaupungit voivat muodostaa tällaisen. Myös yliopistoilla on tällaisia. Tämä muodostuu useasta lähiverkosta.
Tekniikka

Kaupunkiverkoissa käytetään runkona 1-10 Gbit/s ethernet- tai valokuituyhteyksiä. Joskus voidaan käyttää myös useampaa rinnakkaista yhteyttä kahden pisteen välillä pullonkaulojen välttämiseksi. Näihin yhdistetään lähiverkkoja kapeammilla yhteyksillä kuten 10 Mbit/s ethernet-yhteyksillä jottei yksi lähiverkko tuki koko kaupunkiverkon runkoa.
Kaupunkiviljely

Kaupunkiviljely (Lagos).
Pienimuotoista kaupunkiviljelyä Veturiaukiolla Oulun Vanhatullin kaupunginosassa.
Kaupunkiviljely tarkoittaa ruoan kasvattamista kaupungeissa. Sitä on mahdollista harjoittaa pihoilla, parvekkeilla, sisätiloissa ja katoilla. Kansalaistottelemattomuuden puolelle menevää osaa kaupunkiviljelyä kutsutaan sissiviljelyksi.
Myös siirtolapuutarhapalsta tai vuokrapalsta kuuluvat kaupunkiviljelyn piiriin.
Kaupunkiviljely on viime aikoina saanut innoitusta mm. ilmastonmuutoksen torjunnasta, sillä se on ekologista, kun ruokaa ei tarvitse tuoda kaukaa. Kaupunkiviljelyä harjoittaa maailmanlaajuisesti noin 800 miljoonaa ihmistä. Kaupunkiviljelyn pidemmälle viety muoto on kaupunkimaatalous, johon liittyvät myös eläinten kasvatus ja metsätalous kaupunkiolosuhteissa.
Ympärivuotista kaupunkiviljelyä voi harjoittaa sisätiloissa. Sisätiloissa kasvatustekniikoina voidaan käyttää kasvihuoneissakin hyödynnettyä vesiviljelyä. Sisätiloissa tarvitaan myös kasvivalaisimia, kun satoa halutaan tuottaa ympärivuotisesti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaupunkiviljely Wikimedia Commonsissa
http://kaupunkiviljely.fi
Yle Elävä arkisto: Kaupunkiviljely toi puutarhat pihoille ja parvekkeille
Kalpala, Mona: Luonnonmukainen kaupunkipuutarha. Helsinki: Metsäkustannus, 2018.
Katri Lindeqvist

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Katri Lindeqvist |  Katri Lindeqvist |  Katri Lindeqvist |  |
Maa:   Suomi
Naisten suunnistus
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Olomouc 2008 | viesti |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Ventspils 2008 | viesti |  |
Katri Lindeqvist (o.s. Kerkola, s. 5. syyskuuta 1980) on suomalainen suunnistaja. Hän edustaa Paimion Rastia ja häntä valmentaa Janne Salmi.
Lindeqvist suunnisti avausosuuden Suomen viestijoukkueessa, joka voitti maailmanmestaruuden Olomoucissa 2008. Samana vuonna hän avasi Suomen pronssijoukkueen viestin Ventspilsin EM-kilpailuissa.
Saavutuksia > MM-kilpailut

2007 sprintissä 17.
2008 sprintissä 11., viestissä kultaa
Saavutuksia > EM-kilpailut

2006 sprintissä 23., pitkällä matkalla 19.
2008 sprintissä 16., keskimatkalla kahdeksas, viestissä pronssia
Saavutuksia > SM-kilpailut

2004 viestissä pronssia
2005 pitkällä matkalla pronssia
2006 viestissä pronssia
2007 viestissä kultaa
2008 viestissä kultaa
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Katri Lindeqvist Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Pronssikaarikolibri

| Pronssikaarikolibri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kiitäjälinnut Apodiformes
Heimo::  Kolibrit Trochilidae
Suku::  Kaarikolibrit Glaucis
Laji::  aeneus
Kaksiosainen nimi
 Glaucis aeneus  Lawrence, 1867 
Katso myös
   Pronssikaarikolibri Wikispeciesissä   Pronssikaarikolibri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pronssikaarikolibri (Glaucis aeneus), myös G. aenea, on amerikkalainen kiitäjälintu. Sen esiintymisalue ulottuu Itä-Hondurasista, Itä-Nicaraguasta ja Costa Ricasta Länsi-Panamaan, Länsi-Kolumbiaan ja Länsi-Ecuadoriin. George Newbold Lawrence kuvaili lajin holotyypin Costa Ricasta vuonna 1867.
Progressiivinen puolue (1912)

Kuva Progressiivisen puolueen kokouksesta vuodelta 1912.
Progressiivinen puolue (engl. Progressive Party) oli Yhdysvalloissa 1910–luvulla toiminut poliittinen puolue. Poliittiselta kannaltaan puolue oli keskusta-vasemmistolainen. Puolue perustettiin vuonna 1912 ja lakkautettiin 1916.
Yhdysvaltain entinen presidentti (1901–1909) Theodore Roosevelt osallistui puolueen ehdokkaana vuoden 1912 presidentinvaaleihin, koska häntä ei valittu republikaanisen puolueen ehdokkaaksi. Vaalit voitti demokraattien Woodrow Wilson, ja puolueen toiminta lakkasi pian vaalien jälkeen.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Karl von Frisch

| Karl von Frisch |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. marraskuuta 1886
Kuollut: 12. kesäkuuta 1982 (95 vuotta)
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Ludwig-Maximilians-Universität München
Väitöstyön ohjaaja:  Hans Leo Przibram
Tutkimusalue:  Etologia
Palkinnot:   Nobelin lääketieteen palkinto (1973)
 Nimikirjoitus
Karl von Frisch (20. marraskuuta 1886 – 12. kesäkuuta 1982) oli itävaltalainen biologi, joka selvitti mehiläisten tanssimisen merkityksiä. Hän sai tunnustukseksi työstään yhdessä Konrad Lorenzin ja Nikolaas Tinbergenin kanssa vuonna 1973  Nobelin fysiologian ja lääketieteen palkinnon yksilöiden järjestäytymistä ja esille tuloa sekä eläinten sosiaalisen käyttäytymisen malleja koskevista tutkimuksistaan.
Von Frisch väitteli vuonna 1910 Münchenin yliopistossa. Hän työskenteli Rostockissa ja Breslaussa ennen paluutaan Müncheniin vuonna 1925.
Von Frischin teos Mehiläisten elämästä on ilmestynyt suomeksi 1968 Otavan kustantamana.
Aiheesta muualla

Nobel-komitean lehdistötiedote (englanniksi)
Autobiography Karl von Frisch The Nobel Foundation. (englanniksi)
| --- | --- |
1901–1925:  1901: Behring  1902: Ross  1903: Finsen  1904: Pavlov  1905: Koch  1906: Golgi, Ramón y Cajal  1907: Laveran  1908: Metšnikov, Ehrlich  1909: Kocher  1910: Kossel  1911: Gullstrand  1912: Carrel  1913: Richet 1914: Bárány  1919: Bordet  1920: Krogh  1922: Hill, Meyerhof  1923: Banting, Macleod 1924: Einthoven
1926–1950:  1926: Fibiger  1927: Wagner-Jauregg  1928: Nicolle  1929: Eijkman, Hopkins  1930: Landsteiner  1931: Warburg  1932: Sherrington, Adrian  1933: Morgan  1934: Whipple, Minot, Murphy  1935: Spemann  1936: Dale, Loewi  1937: Szent-Györgyi  1938: Heymans  1939: Domagk  1943: Dam, Doisy  1944: Erlanger, Gasser  1945: Fleming, Chain, Florey  1946: Muller  1947: C. Cori, G. Cori, Houssay  1948: Müller  1949: Hess, Moniz 1950: Kendall, Reichstein, Hench
1951–1975:  1951: Theiler  1952: Waksman  1953: Krebs, Lipmann  1954: Enders, Weller, Robbins  1955: Theorell  1956: Cournand, Forssmann, Richards  1957: Bovet  1958: Beadle, Tatum, Lederberg  1959: Ochoa, Kornberg  1960: Burnet, Medawar  1961: Békésy  1962: Crick, Watson, Wilkins  1963: Eccles, Hodgkin, Huxley  1964: Bloch, Lynen  1965: Jacob, Lwoff, Monod  1966: Rous, Huggins  1967: Granit, Hartline, Wald  1968: Holley, Khorana, Nirenberg  1969: Delbrück, Hershey, Luria  1970: Katz, Euler, Axelrod  1971: Sutherland  1972: Edelman, Porter  1973: Frisch, Lorenz, Tinbergen  1974: Claude, Duve, Palade  1975: Baltimore, Dulbecco, Temin
1976–2000:  1976: Blumberg, Gajdusek 1977: Guillemin, Schally, Yalow  1978: Arber, Nathans, Smith  1979: Cormack, Hounsfield  1980: Benacerraf, Dausset, Snell  1981: Sperry, Hubel, Wiesel  1982: Bergström, Samuelsson, Vane  1983: McClintock  1984: Jerne, Köhler, Milstein  1985: Brown, Goldstein  1986: Cohen, Levi-Montalcini  1987: Tonegawa  1988: Black, Elion, Hitchings  1989: Bishop, Varmus  1990: Murray, Thomas  1991: Neher, Sakmann  1992: Fischer, Krebs  1993: Roberts, Sharp  1994: Gilman, Rodbell  1995: Lewis, Nüsslein-Volhard, Wieschaus  1996: Doherty, Zinkernagel  1997: Prusiner  1998: Furchgott, Ignarro, Murad  1999: Blobel  2000: Carlsson, Greengard, Kandel
2001–:  2001: Hartwell, Hunt, Nurse  2002: Brenner, Horvitz, Sulston  2003: Lauterbur, Mansfield  2004: Axel, Buck  2005: Marshall, Warren 2006: Fire, Mello 2007: Capecchi, Evans, Smithies 2008: zur Hausen, Barré-Sinoussi, Montagnier 2009: Blackburn, Greider, Szostak 2010: Edwards 2011: Beutler, Hoffmann, Steinman 2012: Gurdon, Yamanaka 2013: Rothman, Schekman, Südhof 2014: O’Keefe, M.-B. Moser, E. Moser 2015: Campbell, Ōmura, Tu 2016: Ōsumi 2017: Hall, Rosbash, Young 2018: Allison, Honjo 2019: Kaelin, Ratcliffe, Semenza 2020: Alter, Houghton, Rice 2021: Julius, Patapoutian 2022: Pääbo 2023: Karikó, Weissman 2024: Ambros, Ruvkun
Puujauho

Puujauho on purusta, kutterinlastusta ja mahdollisesti myös muusta puuaineiksesta jauhettua purua hienompaa puuaineista. Puujauhoa käytetään puupellettien raaka-aineena. Sitä voidaan käyttää myös kemianteollisuudessa esimerkiksi hartsien tai liimojen ainesosana.
Jäätikköjoki

Jäätikköjoen tunnelin suuaukko Foxin jäätiköllä Westlandin kansallispuistossa Uudessa-Seelannissa.
Jäätikköjoki saa vetensä jäätiköiden sulamisvesistä, jotka kerääntyvät yhteen puroiksi ja jotka yhtyvät lopulta jäätikköjokeen jäätikön sisällä. Alussa sulamisvirtaukset kulkevat jäätikön pinnalla tai reunalla ja valuvat halkeamien tai jäätikkökaivojen kautta jäätikön alle tunneleihin. Sulamisvettä syntyy myös jäätikön pohjalla, kun jäämassojen aiheuttama paine laskee jään sulamispisteen alle vallitsevan lämpötilan. Tunnelit mutkittelevat jään sisällä, haarautuvat ja yhtyvät toisiinsa maaperän muotojen vaikutuksesta. Tunnelien muoto, syvyys ja kulkusuunta vaikuttavat joen ominaisuuksiin ja sen käyttäytymiseen suuresti. Jäätikköjoki purkautuu myöhemmin esiin jäätikön reunan alta ja vesi voi päättyä jäätikköjärveen, mereen tai se jatkaa matkaansa jäätikön reunalta alavalle maalle tavallisena pintavesijokena.
Jäätikköjokia esiintyy yleensä vuoristoissa, joissa kevään ja kesän sulamisvedet etsivät poispääsyä jäätiköiltä. Niitä esiintyy runsaasti mannerjäätiköillä, joita on esimerkiksi Grönlannissa ja Etelämantereella. Muinaiset jäätikköjoet ovat esiintyneet ainakin sellaisilla alueilla, joissa viimeisen jääkauden loppuvaiheessa jäätiköt ovat kesäisin sulaneet, ja sulamisvedet ovat jättäneet maastoon vielä nykyäänkin havaittavat jäljet.