stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tampa Bay Lightning

| Tampa Bay Lightning |
| --- | --- |

Historia:  Tampa Bay Lightning   1992–
Perustettu:  1992
Kaupunki:   Tampa, Florida
Kotiareena:  Amalie Arena
– kapasiteetti:  19 092
Sarja:  NHL
Konferenssi:  Itäinen
Divisioona:  Atlantin
Värit:                

Toimitusjohtaja:   Julien BriseBois
Päävalmentaja:   Jon Cooper
Kapteeni:   Victor Hedman
Omistaja:   Tampa Bay Sports and Entertainment
Yhteistyöseurat:   Syracuse Crunch (AHL)  Orlando Solar Bears (ECHL)
Stanley Cupit:  3 (2004, 2020, 2021)
Konferenssin mestaruudet:  5 (2004, 2015, 2020, 2021, 2022)
Divisioonan mestaruudet:  4 (2003, 2004, 2018, 2019)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tampa Bay Lightning (lempinimeltään Bolts) on yhdysvaltalainen ammattilaistason jääkiekkoseura, jonka kotikaupunki on Tampa Floridan osavaltiossa. Seura kuuluu NHL:n Itäisen konferenssin Atlantin divisioonaan.
Tampa Bay Lightning on perustettu vuonna 1992 ja se liittyi NHL:ään kaudella 1992–1993. Lightning on voittanut Stanley Cupin kolmesti, vuosina 2004, 2020 ja 2021. Lightningin farmijoukkue on AHL:ssa pelaava Syracuse Crunch.lähde?
Historiaa > Perustaminen ja alku

Kun NHL päätti 1980-luvun lopussa laajentua, Hall of Fame -pelaajat Tony ja Phil Esposito päättivät, että haluavat perustaa joukkueen. Joukkueen kotikaupungiksi valikoitui Tampa. Tampa Bay -joukkue pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa vuonna 1992, jolloin he pelasivat 11 000 -paikkaisessa hallissa. Tampa voitti ensimmäisessä ottelussa vierailevan joukkueen Chicago Blackhawksin maalein 7–3. Chris Kontos teki ottelussa neljä maalia. Tampa Bay ei menestynyt ensimmäisillä kausillaan hyvin, eikä se päässyt pudotuspeleihin.lähde?
Historiaa > Vaihteleva menestyminen

Ensimmäisen kerran joukkue selviytyi pudotuspeleihin kaudella 1995–1996, mutta tippui ensimmäisellä kierroksella Philadelphia Flyersia vastaan. Kaudella 1997–1998 joukkue hävisi peräti 55 peliä ja palsi heikkojen seurojen joukkoon.
Vuoden 1996 jälkeen joukkue jäi pudotuspelien ulkopuolelle kuusi kautta peräkkäin, kunnes ylsi toisen kerran pudotuspeleihin. Tampa sijoittui runkosarjakaudella 2002–2003 silloisen divisioonansa, kaakkoisen divisioonan kärkeen ja voitti pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Washington Capitalsin, mutta hävisi toisella kierroksella tulevalle mestarille New Jersey Devilsille. Kaudella 2003–2004 joukkue sijoittui runkosarjassa paitsi oman divisioonansa, myös koko itäisen konferenssin kärkeen, ja eteni lopulta Stanley Cupin voittoon. Loppuotteluissa Tampa sai vastaansa Calgary Flamesin ja vei mestaruuden otteluvoitoin 4–3.
Kauden 2004–2005 peruuttaneen työsulun jälkeen Tampa selviytyi pudotuspeleihin kahdesti peräkkäin, mutta putosi molempina vuosina ensimmäisellä kierroksella. Kaudella 2007–2008 joukkue jäi konferenssinsa ja koko liigan viimeiseksi, ja kauden jälkeen pitkäaikainen päävalmentaja, myös vuoden 2004 mestarijoukkuetta valmentanut John Tortorella erotettiin. Heikon menestyksen ja hyvän arvontaonnen myötä joukkue sai itselleen vuoden 2008 NHL:n varaustilaisuuden ensimmäisen varausvuoron, jolla se varasi hyökkääjä Steven Stamkosin. Kyseessä oli kolmas kerta, kun Tampa oli varaustilaisuuden ensimmäinen varaaja. Ensimmäinen oli vuonna 1992, jolloin joukkue varasi puolustaja Roman Hamrlíkin, ja toinen vuonna 1998, jolloin se varasi hyökkääjä Vincent Lecavalierin.
Joukkueen taso on ailahdellut 2000-luvulla. Sen kausi päättyi vuosina 2008–2010 kolmesti peräkkäin runkosarjaan, minkä jälkeen Tampa palasi pudotuspeihin kaudella 2010–2011. Tampa voitti vuonna 2011 kaksi pudotuspelisarjaa, kunnes hävisi konferenssifinaaleissa tulevalle Stanley Cup -voittajalle Boston Bruinsille otteluvoitoin 3–4. Tasaisen ottelusarjan viimeinen ottelu päättyi Bostonin 1–0-voittoon. Hyvää kautta seuranneella kaudella 2011–2012 joukkue jäi jälleen pudotuspelien ulkopuolelle.
Kaudella 2018–2019 Tampa sivusi Detroitin ennätystä saavuttaen 50 runkosarjavoittoa 66 ottelussa. Ennätyksen rikkoi kaudella 2022–2023 Boston Bruins. Tampa voitti kaudella 2019–2020 seurahistoriansa toisen Stanley Cup -mestaruuden. Loppuottelusarjassa se voitti Dallas Starsin otteluvoitoin 4–2.
Tunnukset

1992–2001
2001–2007
2007–2011
2011–
Joukkue kaudella 2024–2025

| Tampa Bay Lightning kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Tampa Bay Lightning kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Tampa Bay Lightning kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Tampa Bay Lightning kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Tampa Bay Lightning kaudella 2024–2025> Valmentajat | Tampa Bay Lightning kaudella 2024–2025>  | Tampa Bay Lightning kaudella 2024–2025>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Maalivahdit  31   Jonas Johansson   88   Andrei Vasilevski Puolustajat  81   Erik Černák   77   Victor Hedman (C)   78   Emil Lilleberg   27   Ryan McDonagh (A)   90   Janis Moser   48   Nick Perbix   43   Darren Raddysh |  |  Hyökkääjät  13   Cam Atkinson   22   Oliver Bjorkstrand   41   Mitchell Chaffee   71   Anthony Cirelli   28   Zemgus Girgensons   11   Luke Glendening   93   Gage Goncalves   37   Yanni Gourde   59   Jake Guentzel   38   Brandon Hagel   86   Nikita Kutšerov (A)   20   Nick Paul   21   Brayden Point |  |  Päävalmentaja Jon Cooper  Selitykset (C) Kapteeni  (A) Varakapteeni  Lähde: Eliteprospects eliteprospects.com. Päivitetty: 7. maaliskuuta 2025  |  |  |
Joukkue kaudella 2024–2025 > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Jon Cooper
Apuvalmentaja: Jeff Blashill
Apuvalmentaja: Jeff Halpern
Apuvalmentaja: Rob Zettler
Maalivahtivalmentaja: Frantz Jean
Videovalmentaja: Brian Garlock
Videovalmentaja: Nigel Kirwan
Fysiikkavalmentaja: Mark Lambert
Apufysiikkavalmentaja: Lukasz Maras
Huoltopäällikkö: Colten Wilson
Puheenjohtaja: Jeff Vinik
Toimitusjohtaja: Julien BriseBois
Apulaistoimitusjohtaja & Jääkiekkotoiminnanjohtaja: Mathieu Darche
Apulaistoimitusjohtaja & Amatöörien kykyjenetsinnän johtaja: Al Murray
Apulaistoimitusjohtaja & Henkilöstöjohtaja: Jamie Pushor
Apulaistoimitusjohtaja & Pelaajakehitysjohtaja: Stacy Roest
Pelaajakehitysjohtaja: J.P. Côté
Analytiikanjohtaja: Michael Peterson
Amatöörien kykyjenetsinnänjohtaja: John Rosso
Vanhempi neuvonantaja: Al Murray
Lähde: EliteProspects
Jäädytetyt numerot

99  Wayne Gretzky (Numero on jäädytetty koko liigassa.)
26  Martin St. Louis (Numero jäädytettiin 13. tammikuuta 2017.)
4  Vincent Lecavalier (Numero jäädytettiin 10. helmikuuta 2018.)
lähde?
Seuraennätykset

Eniten maaleja kaudessa: Steven Stamkos, 60 (2011–2012)
Eniten syöttöjä kaudessa: Nikita Kutšerov, 100 (2023–2024)
Eniten pisteitä kaudessa: Nikita Kutšerov, 144 (2023–2024)
Eniten kausia: Vincent Lecavalier, 14
Eniten jäähyjä kaudessa: Zenon Konopka, 265 (2009–2010)
Eniten nollapelejä kaudessa: Nikolai Habibulin, 7 (2001–2002)
Eniten pisteitä kaudessa tulokkaana: Brad Richards, 62 (2000–2001)
Eniten pisteitä kaudessa puolustajana: Victor Hedman, 72 (2016–2017)
lähde?
Aiheesta muualla

Tampa Bay Lightningin verkkosivut
Suomalaiset Tampa Bay Lightning pelaajat, nhlfinns.com
Ottawa Senators – Tampa Bay Lightning -ottelu vuoden 2006 pudotuspeleissä. Tampa Bayn maalilla pelaa John Grahame.
Abdel Wael Zwaiter

Abdel Wael Zwaiter (arab. وائل زعيتر‎, s. 2. tammikuuta 1934, k. 16. lokakuuta 1972 Rooma, Italia) oli palestiinalainen kääntäjä ja Roomassa asunut Fatahin edustaja, jonka Israelin salainen poliisi Mossad tappoi osana Jumalan kosto -operaatiota.
Elämä

Zwaiter syntyi Nablusissa 1930-luvulla. Hän opiskeli Irakissa arabiankielistä kirjallisuutta ja filosofiaa Bagdadin yliopistossa. Zwaiter muutti ensin Libyaan ja sitten Roomaan, jossa hän oli PLO:n Italian edustajana. Roomassa hän toimi tulkkina ja kääntäjänä Libyan suurlähetystössä.
Zwaiter oli lahjakas kielissä. Hän puhui arabian lisäksi sujuvasti ranskaa, italiaa ja englantia. Italiassa ollessaan hän aloitti kääntämään Tuhannen ja yhden yön tarinat arabiasta italiaksi. Hän oli italialaiskirjailija Alberto Moravian läheinen ystävä.
Ampuminen

Elokuussa 1972 Italian poliisi kuulusteli Zwaiteria, koska hänen uskottiin olleen Musta syyskuu -järjestön jäsen ja Münchenin terroristi-iskujen suunnittelija, mutta hänet vapautettiin. PLO:n mukaan Zwaiterilla ei ollut tekemistä iskujen kanssa. Kun Zwaiter palasi asuntoonsa 16. lokakuuta vuonna 1972, Mossadin agentit ampuivat häntä 13 kertaa. Luodeista 12 lävisti hänen ruumiinsa; 13. laukaus osui hänen taskussaan olleeseen Tuhannen ja yhden yön tarinat -kirjaan, jota Zwaiter tuolloin oli kääntämässä.
Kulttuurissa

Vuonna 2014 Isossa-Britanniassa esitettiin Zwaiterista kertova näytelmä nimeltä For a Palestiinan.
Steven Spielbergin München-elokuvassa on Zwaiterin hahmo, jota esittää Makram Khoury.
Kirjallisuutta

Janet Venn-Brown (ed.) (English): For a Palestinian: A Memorial to Wael Zuaiter, 1984. ISBN 0710300395
Walid Khalidi (1984): Before Their Diaspora: A Photographic History of the Palestinians, 1876-1948. Institute for Palestine Studies. ISBN 0887281443
Nico Perrone: In memoria di Wael e di Nablus, in il manifesto (daily), Rome, September 9, 1993.
Äiti

Akseli Gallen-Kallelan teos Lemminkäisen äiti (1897). Lemminkäisen äiti on pelastanut poikansa Tuonelan joesta ja ommellut hänet kokoon.
Akseli Gallen-Kallela, Madonna (1891). Akseli Gallen-Kallelan vaimo Mary Gallen-Kallela ja tytär Impi Marjatta.
Äiti on biologinen tai sosiaalinen naaraspuolinen jälkeläistensä vanhempi. Nisäkkäillä kuten ihmisellä äiti kantaa lastaan, jota ensin kutsutaan alkioksi ja myöhemmin sikiöksi. Äiti kantaa lastaan kohdussaan aina siihen saakka kunnes lapsi on tarpeeksi kehittynyt syntyäkseen. Tämän jälkeen äiti synnyttää lapsen. Kun lapsi on syntynyt, äiti yleensä imettää häntä.
Äidiksi voidaan kutsua myös naista, joka ei ole lapsen biologinen vanhempi, esimerkiksi adoptioäidit, sijaisäidit, äitipuolet (toisen vanhemman puoliso) tai naisparin lapsen ei-biologinen vanhempi. Nykyisin teknologian avulla biologisen äidin toiminnot voidaan jakaa myös siten, että geneettinen äiti tuottaa munasolun ja kantava äiti synnyttää lapset.
Äiti on elämän antaja ja turvallisuuden vertauskuva. C. G. Jung tulkitsee, että äiti-käsitteeseen on laskettava myös isoäidit, imettäjät ja lastenhoitajat. Käsitteen laajentamista ovat myös Jumalan äiti (Neitsyt Maria), äiti maa ja alma mater (yliopisto). Äitipuoli on saduissa usein jonkinlainen vasta-äiti, joka vihaa lapsiaan. Jung näkee tässä ihmisen vaikeuden hahmottaa eri äiti-hahmoja ja niiden osuutta lapsen kasvattamisessa.
Sana äiti on erittäin vanha laina germaanisesta sanasta aithi. Alkuperäisestä ’äitiä’ merkitsevästä kantauralilaisesta sanasta *emä polveutuvat nykyiset sanat emä ja emo, ja jälkimmäistä käytetään kalevalaisessa kansanrunoudessa merkityksellä "äiti".
Äitipuoli on saduissa ja sananlaskuissa usein eräänlainen paha antiäiti, itsekeskeinen ja lasta vihaava, jopa valmis murhaamaan, lähes noita. Tämä mielikuva saattaa kertoa siitä, ettei ihminen ole pystynyt hahmottamaan suhdettaan oikeaan äitiinsä. Grimmin sadussa Lumikki kerrotaan äitipuolesta näin: "Sen jälkeen kun äiti kuoli, ei meillä ole ollut yhtään hyvää hetkeä. Äitipuoli lyö meitä joka päivä, ja kun tulemme hänen luokseen, hän potkii meidät jaloillaan pois.".
Kirjallisuutta

Niinisalo, Suvi: Äidin sylissä ja muita kuvakulmia äitiyteen. Atena, 2011.
Rämö, Satu & Lahti, Katja: Vuoden mutsi. Avain, 2012.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta äiti Wikimedia Commonsissa
Sitaatteja aiheesta Äiti Wikisitaateissa
Hilkka Topelius: ”Äitiä ei arvosteta niin kuin aikaisemmin”. Ilkka 13.5.2012.
Äänisjoki

| Äänisjoki |
| --- | --- |
 Äänisjoen yläjuoksua Kargopolin piirin Šelohovskajan kylän kohdalla
Alkulähde:  Latšajärvi
Laskupaikka:  Äänislahti, Vienanmeri
Maat:  Venäjä
Pituus:   416 km
Valuma-alue:  56 900 km²
Äänisjoki eli Onegajoki (ven. Оне́га) on joki Arkangelin alueella Pohjois-Venäjällä Koillis-Euroopassa. Äänisjoki sijaitsee Äänisjärven koillis- ja itäpuolella ja on 416 km pitkä, sen valuma-alue on 56 900 neliökilometriä. Monien koskien vuoksi joki ei sovellu laivaliikenteelle, mutta uittoväylänä sitä käytetään.lähde?
Äänisjoki alkaa Latšajärvestä Kargopolin kaupungin luota. Sieltä se virtaa halki soiden ja metsien aluksi pohjoiseen ja sitten luoteeseen. Äänisjoki laskee Vienanmeren Äänislahteen Onegan kaupungin luona. Merkittävimmät sivujoet ovat Vološka, Moša, Kena, Iksa ja Koza.lähde?
Äänisjoen valuma-alue
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Äänisjoki Wikimedia Commonsissa
Brittain et al, 2009: Arctic rivers, Chapter 9. See section 9.6: The Onega river (pdf) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (notendur.hi.is)
Suuren Neuvostotietosanakirjan (1978) artikkeli netissä (venäjäksi) (dic.academic.ru)
Reki Severa (Реки Севера) (venäjäksi) (skitalets.ru)
Thorsten Österlund

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 3. syyskuuta 1899
Syntymäpaikka: Turku, Suomen suuriruhtinaskunta
Kuolinaika: 5. kesäkuuta 1964 (64 vuotta)
Kuolinpaikka: Riihimäki, Suomi
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| – |  ÅIFK | – | (–) |
Maajoukkue
| 1923 |  Suomi | 1 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Helge Thorsten Österlund (3. syyskuuta 1899 Turku − 5. kesäkuuta 1964 Riihimäki) oli suomalainen jalkapalloilija. Hän pelasi Suomen A-maajoukkueessa yhden ottelun vuonna 1923 Viroa vastaan. Österlundin seura oli Åbo IFK.
Åbo Akademista valmistunut Österlund oli ammatiltaan diplomi-insinööri, joka työskenteli teknillisenä johtajana Havi Oy:n palveluksessa Viipurissa ja Riihimäellä.
Ralf Örn

Ralf Örn vuonna 1979.
Marja Byckling, Ralf Örn ja Maukka Perusjätkä Kill Cityn pihalla 1979.
Ralf Örn on suomalainen tuottaja. Örn oli aktiivisesti mukana 1970-luvun lopulla helsinkiläisissä musiikkipiireissä punkin ja uuden aallon saapuessa Suomeen. Hän sanoitti ja sävelsi muun muassa Maukka Perusjätkän hittikappaleet (”Sotaa apatiaa vastaan”, ”Vaatteet (on mun aatteet)”, ”Herneenpalot”, ”Säpinää” ym.). Ralf Örn suunnitteli Mauri Airtalle Maukka Perusjätkä -brandin ja tuotti, sävelsi sekä sanoitti Maukka Perusjätkä -albumit Säpinää (1979), Ennen kolmatta maailmansotaa (1980) ja Koiranpennut (1981). Örn lauloi myös jokaisella levyllä muutaman kappaleen. 1970-luvulla Ralf Örn perusti ja pyöritti underground rockklubia Freak Outia.
Örn oli mukana myös Hanoi Rocksin alkutaipaleella. Yhtyeen kappaleista ”Kill City Kills” on Andy McCoyn ja Örnin yhteistyön tulosta. McCoy myös soitti uransa alkuvaiheessa Ralf Örn Pop -yhtyeessä.
Ralf Örn tuotti One Inch Rock -levy-yhtiön julkaisut vuosina 1986–1992; mm. Melrosen, Cliftersin, Aki ja Turon ja Frederikin levyjä, joista useimmat osoittautuivat myös kaupallisiksi menestyksiksi.
Vasili Zelentsov

| Vasili Zelentsov |
| --- | --- |
 Vasili Zelentsov piispallisessa asussaan.
Prilukan piispa
 1925–1928 
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. huhtikuuta 1870 Zimarovo, Rjazanin lääni, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 7. helmikuuta 1930 (59 vuotta) Moskova, Neuvostoliitto
Muut tiedot
Uskonto:  Venäjän ortodoksinen kirkko
Pyhä piispa Vasili, oikea nimi Vasili Ivanovits Zelentsov (ven. Василий Ива́нович Зеленцо́в) (4. huhtikuuta 1870 Rjazanin lääni, Venäjän keisarikunta – 7. helmikuuta 1930 Moskova, Neuvostoliitto) oli venäläinen ortodoksipappi, joka toimi Venäjän ortodoksisen kirkon kirkolliskokouksen jäsenenä ja Prilukan piispana. Hänet teloitettiin vuonna 1930. Ortodoksinen kirkko kunnioittaa häntä pyhänä.
Elämä > Nuoruus ja toiminta maallikkona

Vasili Zelentsov syntyi Zimarovon kylässä Rjazanin kuvernementissa vuonna 1870 rovastin perheeseen. Hän suoritti yliopistossa oikeustieteen tutkinnon ja Pietarin Hengellisessä akatemiassa teologian tutkinnon.milloin? Tämän jälkeen hän toimi opettajana Jekaterinoslavin pappisseminaarissa ja Jekaterinoslavin hiippakunnan sisälähetystyöntekijänä. Hän oli Venäjän ortodoksisen kirkon kirkolliskokouksen jäsenenä vuosien 1917–1918 aikana. Hän toimi kirkolliskokouksessa Rjazanin hiippakunnan maallikkoedustajana. Näihin aikoihin kirkko otti voimakkaasti kantaa niin sanottuihin nimenpalvojiin, onomatodokseihin. Kirkon pyhä synodi oli antanut asetuksen, joka tuomitsi nämä. Zelentsov itse kirjoitti tästä asetuksesta, että se antaa perussäännön siitä, kuinka nimenpalvojat voidaan ottaa takaisin kirkon yhteyteen ja sakramenttien osallisuuteen vain siinä tapauksessa, että he hylkäävät liikkeensä väärän opetuksen sekä todistavat uskollisuutensa kirkon opille ja kirkon auktoriteetille. Hän siis kannatti jyrkkää linjaa kyseistä liikettä kohtaan.
Elämä > Vankeus ja kuolema

Piispa Vasili joutui kuulusteluihin valtiollisen poliisin kidutuskammioon, minkä jälkeen seurasi karkotus Solovetskin vankileirille. Vankileiriltä käsin piispa Vasili esitti vakavia moitteita Venäjän ortodoksista kirkkoa johtaneen metropoliitta Sergein antamaa "Julkilausumaa" ja uutta valtiota myötäilevää kirkollista linjaa vastaan. Tämän hän teki siitä huolimatta, että hän oli aiemmin ollut läheinen metropoliitan kanssa. Piispa Vasilin näkemyksen mukaan Sergein pyrkimys rauhaan kirkon vainoajien kanssa ei sopinut yhteen kirkon totuuden kanssa, sillä Vasilille rauha tarkoitti Kristuksen rauhaa eikä "maallista hyvinvointia ja turvallisuutta". Piispa Vasili oli aloitteellinen siinä, että Solovetskin vankileirillä olleet piispat laativat yhteisen vastauksen metropoliitta Sergein "Julkilausumaan". Vastauksessaan he kehottivat avoimesti ilmoittamaan Neuvostoliiton johdolle, ettei kirkko voi sietää vihamielisesti uskontoon suhtautuvan hallituksen sekaantumista puhtaasti kirkollisiin asioihin.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Rauhallisesti tarkkailen auringonlaskua. Näin myös minun elämäni saapuu laskuunsa. | ” |
– Viimeiset tunnetut Vasili Zelentsovin kirjoittamat sanat, jotka hänen hengelliset oppilaansa säilyttivät.
Piispa Vasili siirrettiin Solovetskista vuonna 1928 Irkutskin alueelle karkotukseen. Karkotuspaikassa hänen asenteensa metropoliitta Sergein harjoittamaa politiikkaa kohtaan jyrkkeni entisestään. Hän päätyi lähettämään pitkän käsikirjoituksen eräälle hengelliselle tyttärelleen ja vaati tätä toimittamaan käsikirjoituksen metropoliitalle. Siinä Vasili kirjoitti muun muassa siitä, kuinka oli välttämätöntä taistella neuvostovaltaa vastaan kaikin mahdollisin keinoin, jopa aseellista vastarintaa myöten. Pitkän epäröinnin jälkeen käsikirjoituksen saanut nainen luovutti käsikirjoituksen vuonna 1929 metropoliitta Sergeille. Saman vuoden joulukuussa pian käsikirjoituksen luovutuksen jälkeen piispa Vasili pidätettiin ja kuljetettiin Moskovaan Lubjankan vankilaan. Siellä häntä kidutettiin ja hänet tuomittiin kuolemaan. Erään tiedon mukaan hänet ammuttiin vuoden 1930 alkupuolella ja haudattiin Vagankovin hautausmaalle. Tätä pidetään todennäköisimpänä kuolintapana, ja lähteestä riippuen hänen sanotaan kuolleen joko 17. huhtikuuta, joka olisi ollut kiirastorstai, tai sitten 7. helmikuuta. Jotkut lähteet puolestaan väittävät, että hänet olisi heitetty elävänä vankilan viemäriin, toisten mukaan taas viemäriin olisi heitetty se, mitä olisi jäänyt jäljelle, kun ruumis oli syötetty vankilan koirille. Toiset lähteet taas väittävät, että hänen ruumiinsa olisi poltettu ja tuhkat olisi ammuttu tykillä taivaan tuuliin, jotta hänen ruumiistaan ei olisi jäänyt jäljelle mitään pyhäinjäännökseksi hänen kannattajilleen.
Myöhempi merkitys

Venäjän ortodoksinen ulkomaankirkko kanonisoi piispa Vasilin vuonna 1981. 11. kesäkuuta 1997 päätti Moskovan patriarkaatin alainen Ukrainan ortodoksinen kirkko ajaa eteenpäin hänen kanonisointiaan paikallisena pyhänä. 4. huhtikuuta 1998 häntä juhlistettiin Pultavassa yhtenä monista uskonsa vuoksi neuvostoaikana kärsineistä. Venäjän ortodoksinen kirkko kanonisoi hänet elokuussa 2000 yhtenä 860 uusmarttyyristä ja julisti hänet pyhäksi koko maailmanlaajuisessa ortodoksikirkossa. Ortodoksinen kirkko viettää hänen muistoaan 22. maaliskuuta.
Kirjallisuutta

Игум. Дамаскин (Орловский), мон. Мелетия (Панкова), игум. Серафим (Питерский). Василий (Зеленцов) // Православная энциклопедия. — М. : Церковно-научный центр «Православная энциклопедия», 2004. — Т. VII. — С. 40-42. — 752 с. — 39 000 экз. — ISBN 5-89572-010-2.
Дамаскин (Орловский), игумен. Священномученик Василий (Зеленцов), епископ Прилукский, викарий Полтавской епархии // Жития новомучеников и исповедников Российских ХХ века. Составленные игуменом Дамаскиным (Орловским). Январь. — Тверь: Булат, 2005. — С. 317—337.
Мазырин А. В., свящ. Священномученик епископ Василий (Зеленцов) как боец за единство и достоинство Русской Православной Церкви (по материалам сводок ГПУ УССР середины 1920-х гг.) // История страны в судьбах узников Соловецких лагерей. Сборник научных статей и докладов научно-практической конференции. Вып. 5. Соловки: Соловецкий музей-заповедник, 2020. — С. 87—100.
Мазырин А. В., свящ. Деятельность епископа Прилукского Василия (Зеленцова) глазами ГПУ УССР // Церква мучеників: гоніння на віру та церкву у ХХ столітті: Матеріали Міжнародної наукової конференції (6-7 лютого 2020 р., Свята Успенська Києво-Печерська Лавра). — Київ: Видавничий відділ Української Православної Церкви. 2020. — С. 437—444.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vasili Zelentsov Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  Encyclopedia of Modern Ukraine 
Venäjän ortodoksisen kirkon kirkolliskokouksen istunto vuonna 1917.
Piispa Vasilin vankikuva vuodelta 1930, vähän ennen teloitusta.
Rut Åman

| Rut Åman> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1915 Karjaa
Kuollut: 1999 (83–84 vuotta) Maarianhamina
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: ruotsi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Rut Ingeborg Åman, myös Rut Kullberg, nimimerkki Runa Meller (o.s. Kullberg; 8. toukokuuta 1915 Karjaa – 16. huhtikuuta 1999 Maarianhamina) oli ruotsiksi kirjoittanut suomalainen runoilija.
Karjaalla syntynyt Åman vietti lapsuutensa Hangossa. Suuren osan elämäänsä,  1948−1980, hän asui Pietarsaaressa mutta  vuodesta 1980 Maarianhaminassa, jossa hän kuoli. Kahden runokokoelman lisäksi hän julkaisi runoja antologioissa ja lehdissä. Ensimmäiset runonsa hän julkaisi nimimerkillä Runa Meller, sittemmin omalla nimellään.
Teokset

Morgonland, Författarnas andelslag 1973 ISBN 951-9157-04-2
I din älskades ansikte, Författarnas andelslag 1976 ISBN 951-9157-26-3
Suomennettuja runoja

Älä pelkää päiviä nyt enää ei ole mitään mitä odottaisit, suom. Kirsi Kunnas, kokoelmasta I din älskades ansikte, 1976, teoksessa Maailma katettu pöytä: suomalaisten naisrunoilijoitten antologia, Helsinki: Tammi 1983 ISBN 951-30-5477-2
Kirjallisuutta

Femtisex österbottniska författare om sig själva, Svenska Österbottens litteraturförening, 1990
Finlandssvenska kvinnor skriver, toim. Tatiana Sundgren. Schildts, 1985 ISBN 951-50-0310-5
Suomen kirjailijat / Finlands författare 1945−1980, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1985 ISBN 951-717-238-9
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
Äänetön kevät

| Äänetön kevät |
| --- | --- |
Kirjailija:  Rachel Carson
Kieli:  englanti
Genre:  tietokirjallisuus
Kustantaja:  Houghton Mifflin
Julkaistu:  27. syyskuuta 1962
Suomennos
Suomentaja:  Pertti Jotuni
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  1962
Sivumäärä:  256
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Äänetön kevät (engl. Silent Spring) on yhdysvaltalaisen biologin Rachel Carsonin kirja vuodelta 1962. Sen julkaiseminen katsotaan usein ympäristöliikkeen lähtöhetkeksi. Kirja kertoo siitä, miten kemiallisesti valmistetut hyönteismyrkyt kulkeutuvat ravintoketjussa ja millaisia vaikutuksia niillä on sekä muuhun luontoon että ihmisten terveyteen. Carsonin mukaan ihminen myrkyttää kehittämillään valmisteilla ravintonsa ja itsensä samaan aikaan kun monet tuhohyönteiset pystyvät kehittämään uusia, myrkynkestäviä sukupolvia. Myrkyt voivat jopa edistää tuholaisten lisääntymistä surmaamalla niiden luontaiset viholliset. Carson esittelee myrkkyjen aiheuttamia tuhoja etenkin Yhdysvaltain linnustolle: kirjan nimi viittaa linnunlaulun hiljenemiseen. Carson arvosteli etenkin DDT:tä, joka siirtyi hyönteisistä lintuihin ja edelleen ravintoketjussa ylöspäin aina ihmiseen saakka.