stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yorktownin piiritys
Seuraukset

Antautumistilaisuudessa prikaatinkenraali Charles O’Hara edusti Cornwallisia, joka tekeytyi sairaaksi. Brittiläisen orkesterin soittaessa kappaletta ”The World Upside Down” O’Hara luovutti miekkansa ranskalaisjoukkojen komentajalle Rechambeaulle, jota piti enemmän vertaisenaan kuin Washingtonia.
Viisi päivää Cornwallisin antautumisen jälkeen kenraali Clintonin lähettämä sotalaivasto purjehti New Yorkista Chesapeakenlahdelle. Lähes 30 laivaa toivat mukanaan 7 000 sotilaan armeijan, jolle ei ollut enää käyttöä.
Washingtonin joukoille antautuneet brittiupseerit saivat pitää henkilökohtaiset aseensa ja omaisuutensa, ja valikoitu ryhmä selvisi ehdonalaisella vankeudella. Englantilaiset sotilaat ja merimiehet passitettiin Virginian ja Pennsylvanian vankileireille. Cornwallis matkusti New Yorkiin, ja amiraali de Grassen laivasto purjehti takaisin Länsi-Intian saaristoon. Washingtonin armeija marssi Hudsonin jokilaaksoon New Yorkiin.
Yorktownin piiritys päätti Amerikan vallankumouksen ja oli sodan viimeinen merkittävä taistelu. Piirityksen aikana 156 brittiarmeijan sotilasta kaatui, 326 haavoittui ja yli 7 000 jäi vangiksi7 157. Amerikkalaisista kaatui 23 ja haavoittui 65. Ranskalaisten vastaavat määrät olivat 52 kaatunutta ja 134 haavoittunutta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yorktownin piiritys Wikimedia Commonsissa
Laivastojen kohtaaminen Chesapeakenlahdella
Washington lähettämässä ensimmäisen laukauksen
LGM-30 Minuteman

Minuteman 3-ohjuksen laukaisu.
LGM-30 Minuteman on Yhdysvaltain asevoimien mannertenvälinen ohjus, joka on Yhdysvaltain strategisen ydinpelotteen pääase. Ohjus on nimetty Yhdysvaltain itsenäisyyssodan vapaaehtoisista Minuteman-joukoista käytetyn nimen mukaan. Siiloihin sijoitetut ohjukset muodostavat Yhdysvaltain ydintriadin yhden osan.
Historia

Ohjuksen kehittely alkoi 1956. Ensilento siilosta tapahtui vuonna 1959. Nykyinen Minuteman III otettiin käyttöön 1968 mennessä. Vuonna 2009 ohjuksia oli siiloissa 450 kpl.
Minuteman I

Minuteman I (LGM-30 A ja B) on kolmevaiheinen kiinteää polttoainetta käyttävä ohjus, jonka kantomatka on noin 10 000 kilometriä ja siinä on sisäinen ohjausjärjestelmä.
1950-luvun loppupuolella kiinteän polttoaineen kehitys mahdollisti Yhdysvaltojen ilmavoimien ensimmäisen mannertenvälisen ohjuksen kehityksen. Sen virallinen kehitystyö alkoi syyskuussa 1958. Epätavallisen nopean kehitysohjelman jälkeen ensimmäiset 10 ohjusta sijoitettiin hälytysvalmiuteen Malmstromin tukikohtaan Montanassa lokakuussa 1962.
Ohjuksen kehitystyön ohessa  Army Corps of Engineers Ballistic Missile Construction Office (CEBMCO) alkoi rakentaa laukaisulaitteistoja ja komentokeskuksia. Ensimmäinen valmistui Montanaan maaliskuussa 1961. Rakennustyö oli ennennäkemättömän nopeaa. Minutemanin siilot olivat pienempiä ja helpompia rakentaa kuin Atlas- tai Titan-raketin ja elementeistä valmistettuna CEBMCO rakensi tuhat siiloa vuoteen 1966 mennessä.
Alkuperäisenä tarkoituksena oli myös sijoittaa pieni määrä ohjuksia (50–150) liikkuville laukaisualustoille rautatievaunuihin. Kokeet onnistuivat, mutta ohjelma peruutettiin viimein joulukuussa 1961.
Minuteman II

Vuoden 1965 jälkeen käytössä ollut Minuteman II (LGM-30F) on kolmivaiheinen, kiinteää polttoainetta käyttävä, mannertenvälinen ballistinen ohjus. Ohjuksen kantomatka on yli 13 000 km ja lastina se voi kuljettaa yhtä ydinkärkeä.
Minuteman II:ssa on parannettu ohjausjärjestelmä sekä suuremmat toinen vaihe ja hyötykuorman määrä. Minuteman II:n kehittäminen aloitettiin heti ensimmäisen version käyttöönoton jälkeen ja 2. lokakuuta 1963 ilmavoimien pääkomentokeskus ilmoitti tarkat vaatimukset Minuteman II:lle.
Tehokkaammat moottorit mahdollistivat raskaamman 1,2 megatonnin W-56-ydinkärjen kuljetuksen. Ohjus oli myös tarkempi ja kuljetti mukanaan hämäysmaaleja, jotka estäisivät kohteeseensa osuvan ydinkärjen seuraamisen. Puolustusministeri Robert S. McNamara määräsi 8. marraskuuta 1963 kaikkien Minuteman I -ohjusten, 150 kpl. mallia A ja 650 kpl. mallia B korvaamisesta uusilla. Ilmavoimat antoi tehtävän Boeingille.
Ensimmäinen Minuteman II -yksikkö asetettiin valmiuteen toukokuussa 1966. Puolet ohjuksista oli uusittu toukokuuhun 1969 mennessä.
Minuteman III

Minuteman III:n suurin muutos on kolmannen vaiheen muutos kantamaan raskaampaa hyötykuormaa. Paluulaite on Mark 12, joka voi kantaa kolme ydinkärkeä. Kärjet voi ohjata itsenäisesti kohteisiin ohjuksen "jalanjäljen alueelle". Ensimmäinen Minuteman III sijoitettiin siiloon huhtikuussa 1970.
Minuteman III -ohjuksessa oli alun perin kolme kärkeä, tarkkuus paremmassa versiossa Mk12a W78 220 metriä, edelleen parannettuna 120 metriä, räjähdysvoima 335–350 kilotonnia. Kantomatka enimmillään 13 000 kilometriä. Maalle sijoitetut monikärkiohjukset (MIRV) kiellettiin START II -aserajoitussopimuksessa 1993, jonka jälkeen ohjuksissa on ollut vain yksi ydinkärki, vaikka sopimus myöhemmin raukesikin.
Vuodesta 1986 Minuteman-ohjuksia alettiin korvata LGM-118A Peacekeeper -ohjuksella, joka kuitenkin kiellettiin START II -sopimuksessa ja poistettiin käytöstä 2003 mennessä.
2020-luvulla on havahduttu siihen, että ohjukset ovat puoli vuosisataa vanhoja, eikä niitä voi enää päivittää. Ohjusten piirustukset ovat kadonneet tai ovat nykystandardeista jäljessä.  Myöskään ohjukset läpikotaisin tuntevia teknikkoja ei ole enää elossa.
Ohjukset on tarkoitus korvata uudella Northrop Grummanin Ground Based Strategic Deterrent -järjestelmän (GBSD) ohjuksella.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Globalsecurity Minuteman III
Globalsecurity Minuteman IV
Minuteman II FAS
Minuteman I FAS
The Minuteman III ICBM Nuclear Weapon Archive.  7.10.1997. (englanniksi)
Strategic-Air-Command.com Minuteman Missile History on SAC
Boeing SM-80/LGM-30 Minuteman Directory of U.S. Military Rockets and Missiles. (englanniksi)
Minuteman Missile National Historic Site
U. S. Air Force Fact Sheet - LGM-30
PROCEEDINGS OF THE SECOND MEETING of the MINUTEMAN COMPUTER USERS GROUP
Minuteman III:n W78 MK12A ydinkärkiä
Anton Nilson

Anton Nilson
Anton Nilson, myös Nilsson, (11. marraskuuta 1887 – 16. elokuuta 1989) oli ruotsalainen kirjailija, agitaattori ja sosialisti, joka osallistui Amalthea-laivan pommi-iskuun 11. heinäkuuta 1908.
Amalthean pommiattentaatti

Malmön satamatyöläiset lakkoilivat kesällä 1908 parempien työolojen puolesta. Poliisi ja armeija kutsuttiin pitämään järjestystä, samalla kun työnantaja hankki brittiläisiä rikkureita murtamaan lakkoa. Tämä johti jännityksen kiristymiseen, sillä työntekijäpuoli piti rikkureiden palkkaamista suurena provokaationa.
Brittiläiset rikkurit asuivat väliaikaisesti Amalthea-laivalla. Heinäkuun 11. ja 12. päivän välisenä yönä Ungsocialisterna-järjestöön kuulunut Anton Nilson souti kahden toverinsa kanssa Amalthean luo ja kiinnitti laivan runkoon pommin. Pommi räjähti ja yksi kuoli ja 23 brittiläistä rikkuria haavoittaen.
Nilson tuomittiin kuolemaan, ja hänen kaksi rikostoveriaan, nuoret, työttömät Ungsocialisterna-järjestön jäsenet Algot Rosberg ja Alfred Stern tuomittiin pakkotyöhön elinkaudeksi. Ennen teloitusta Nilson kuitenkin sai armahduksen, ja hänenkin rangaistuksekseen tuli elinkautinen pakkotyö. Aluksi yleinen mielipide ja työväenliike tuomitsivat pommiattentaatin kauhistuneina, mutta myöhemmin mielipiteet muuttuivat, samalla kun työväenliikkeen vaikutusvalta Ruotsissa kasvoi.
Vankien vapauttamiseksi alkoi valtava kampanja, joka sai pian kansainväliset mittasuhteet. Heidän tuekseen järjestettiin tuhansia kansainvälisiä kokouksia, muun muassa yli 600 Yhdysvalloissa Joe Hillin johdolla. Ruotsissa kerättiin vankien vapauttamiseksi 130 000 nimen adressi, joka jätettiin korkeimmalle oikeudelle.
Vappuna 1917 10 000 työläistä marssi Härnösandin vankilaan aikomuksenaan vapauttaa Anton Nilson väkivalloin. Vankilan muureille asetettiin konekiväärein aseistetut vartijat, ja armeija kutsuttiin apuun. Vanginvartijoiden käskettiin mieluummin ampua Nilson kuin antaa hänen päästä pakoon. Lopulta vankilan ulkopuolella mieltään osoittaneet joukot hajaantuivat.
Lokakuussa 1917 Ruotsin vastanimitetty liberaalien ja sosiaalidemokraattien koalitiohallitus ensimmäisenä päätöksenään armahti Nilsonin ja hänen vankitoverinsa.
Venäjän vallankumous

Vapauduttuaan Nilson hankki levolupakirjan Enoch Thulinin lentokoulussa Ljungbyhedissä. Hänen opettajakseen sattui Nils Kindberg, joka lensi ensimmäisen koneen Suomeen sisällissodan valkoisten avuksi.
Lokakuun vallankumous oli 1918 juuri alkanut Venäjällä. Ilman epäilyksen häivääkään Nilson lähti ruotsalaisen sosialistijohtajan Ture Nermanin kanssa Venäjälle auttamaan punaisia vallankumouksessa.
Venäjällä Nilson liittyi puna-armeijaan ja toimi sisällissodassa lentäjänä. Hän osallistui Moskovan ilmapuolustuksen järjestämiseen ja toimi myöhemmin Baltian rintaman ilmavoimien johdossa. Hän sai palveluksistaan huomionosoitukseksi nahkatakin Lev Trotskilta.
Stalinismin noustessa Anton Nilson muutti takaisin Ruotsiin 1929. Hän piti Josif Stalinia vallankumouksen ja työväenluokan petturina, joka oli tehnyt Neuvostoliitosta poliisivaltion. Nikita Hruštšovin valtaannousua 1953 Nilson piti positiivisena asiana.
Myöhempi elämä

Ruotsissa Nilson liittyi Socialistiska partiet -puolueeseen, mutta erosi siitä puolueen liu’uttua kohti kansallissosialismia jasiirtyi Vänstersocialisterna-puolueeseen. Myöhemmin hän liittyi sosialidemokraatteihin ja pysyi puolueessa lopun ikäänsä. Hän pysyi neuvostomyönteisenä vaikka arvostelikin järjestelmän autoritaarisuutta.
Nilsonin omaelämäkerta Från Amalthea till ryska revolutionen ilmestyi 1980. Nilson eli 101-vuotiaaksi.
Kirjallisuutta

Hinke Bergegren, Ungsocialismen, Historik, 1917 (Runeberg.org)
Rosberg, Algot: Amalthea.  Tukholma:  Axel Holmströms Förlag, 1918.
Amalthea pommin jäljiltä.
Kiinansieppokerttu

| Kiinansieppokerttu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Uunilinnut Phylloscopidae
Suku::  Aasiansieppokertut Seicercus
Laji::  valentini
Kaksiosainen nimi
 Seicercus valentini  (E. Hartert, 1907) 

Katso myös
   Kiinansieppokerttu Wikispeciesissä   Kiinansieppokerttu Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Kiinansieppokerttu (Seicercus valentini) on uunilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Kiinansieppokerttua tavataan pesivänä Kiinan itäosissa ja talvehtivana etelämpänä Kiinassa, Myanmarissa, Vietnamissa, Laosissa ja Thaimaassa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleisestä runsaaksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Arttu

| Arttu |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  31. lokakuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  20. lokakuuta
Muunnelmia:  Arto, Artturi
Vastineita eri kielissä:  Arthur, Artur
Nimen alkuperä:  Arthur
Infobox OKNimi-testi OK: 
Arttu on suomalainen miehen etunimi. Nimi on lyhentymä kelttiläisen karhua (artos) merkitsevän nimen Arthur suomalaistuneesta muodosta Artturi.
Artun nimipäivä on 31. lokakuuta, jolloin on myös Arton ja Artturin nimipäivä. Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan syntynyt vuoden 2019 loppuun mennessä 11 311 Arttua.
Tunnettuja Arttuja

Arttu Ahonen (s. 1983), salibandyn pelaaja
Arttu Alasiurua (s. 2005), jääkiekkoilija
Arttu Aromaa (s. 1995), jalkapalloilija
Arttu Brummer (1891–1951), muotoilija
Arttu Haataja (s. 2001), futsalpelaaja
Arttu Haglund (s 1983), elokuvaohjaaja, tuottaja, elokuvakasvattaja ja kouluttaja
Arttu Halonen (1885–1965), taidevalaja ja kuvanveistäjä, joka kuuluu Halosen taiteilijasisarussarjaan
Arttu Harkki (s. 1965), radiotoimittaja ja juontaja
Arttu Heikkinen (s. 1993), jääkiekkoilija
Arttu Heikkinen (s. 2004), ampumahiihtäjä
Arttu Heinonen (s. 1999), jalkapalloilija
Arttu Hirvonen (s. 1989), aitajuoksija
Arttu Hoskonen (s. 1997), jalkapalloilija
Arttu Hyry (s. 2001), jääkiekkoilija
Arttu Ilomäki (s. 1991), jääkiekkoilija
Arttu Kangas (s. 1993), kuulantyöntäjä
Arttu Kapulainen (s. 1981), näyttelijä
Arttu Kataja (s. 1979), bassobaritoni
Arttu Kiramo (s. 1990), kumparelaskija
Arttu Korkeasalo (s. 2000), kuulantyöntäjä
Arttu Kotisara (s. 1953), elokuvatuottaja
Arttu Kunnasto, folk-muusikko, Rymäkkä-yhtyeen jäsen
Arttu Kärki (s. 2004), jääkiekkoilija
Arttu Käyhkö (s. 1975), tietokirjailija
Arttu Lappi (s. 1984), mäkihyppääjä
Arttu Lausniemi (s. 2001), jääkiekkoilija
Arttu Leskinen, rumpali
Arttu Lesonen (s. 1993), kitaristi
Arttu Likola (s. 1994), jääkiekkoilija
Arttu Lindeman (s. 1996), laulaja, rap-artisti ja entinen videobloggaaja
Arttu Luttinen (s. 1983), jääkiekkoilija
Arttu Lötjönen (s. 2004), jalkapalloilija
Arttu Mattila (s. 2001), korkeushyppääjä
Arttu Moisio (s. 1994), pesäpallon syöttötuomari
Arttu Mäkiaho (s. 1997), yhdistetyn hiihtäjä
Arttu Nevasaari (s. 2000), jääkiekkoilija
Arttu Niemelä (s. 1994), alppihiihtäjä
Arttu Niskakangas (s. 1988), jääkiekkoilija
Arttu Niskanen (s. 2004), jääkiekkoilija
Arttu Paaso (s. 2002), jääkiekkoilija
Arttu Pajulahti (s. 1991), pituushyppääjä ja pikajuoksija
Arttu Pelli (s. 1996), jääkiekkoilija
Arttu Pihlainen (s. 1981), alamäkiluistelija
Arttu Pohjola (s. 2001), mäkihyppääjä
Arttu Ratinen (s. 1974), näyttelijä
Arttu Ruotsalainen (s. 1997), jääkiekkoilija
Arttu Ruotsalainen (s. 2000), jääkiekkomaalivahti
Arttu Ruuska (s. 1997), pesäpalloilija
Arttu Saarijärvi (s. 1996), koripalloilija
Arttu Seppälä (s. 1987), jalkapalloilija, Pöyrööt-sarjakuvan käsikirjoittaja
Arttu Siira (s. 1993), jalkapalloilija
Arttu Silvast, säveltäjä
Arttu Soilumo, näyttelijä ja tanssija
Arttu Soininen (s. 1967), kestävyysjuoksija
Arttu Suuntala (1920–1999), laulaja ja näyttelijä
Arttu Takalo (s. 1971), vibrafonisti ja säveltäjä
Arttu Tolonen (s. 1971), muusikko, säveltäjä, sanoittaja ja toimittaja
Arttu Tuhkala (s. 2005), jääkiekkoilija
Arttu Tuomaala (s. 2001), jääkiekkoilija
Arttu Tuominen (s. 1981), kirjailija
Arttu Tyystjärvi (s. 1997), kolmiloikkaaja
Arttu Vattulainen (s. 1991), kestävyysjuoksija
Arttu Vilander (s. 1996), pesäpalloilija
Arttu Virtanen (s. 1984), jääkiekkoilija
Arttu Wiskari (s. 1984), laulaja, lauluntekijä ja ääninäyttelijä
Kuvitteellisia Arttuja

Arttu, antropomorfinen maasika samannimisessä piirrossarjassa
Arttu Laakso, autonasentaja Luotoloiden huoltoasemalla televisiosarjassa Kotikatu
Arttu, Saksalaisen tiede-animaatiosarjan Viisas Luonto keskeinen lintumainen hahmo
Arttu Puukko, hahmo Kummeli-televisiosarjassa
Bambusieppokerttu

| Bambusieppokerttu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Uunilinnut Phylloscopidae
Suku::  Aasiansieppokertut Seicercus
Laji::  poliogenys
Kaksiosainen nimi
 Seicercus poliogenys  Blyth, 1847 

Katso myös
   Bambusieppokerttu Wikispeciesissä   Bambusieppokerttu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Bambusieppokerttu (Seicercus poliogenys) on uunilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Bambusieppokerttua tavataan Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Laosissa, Myanmarissa, Nepalissa, Thaimaassa ja Nepalissa. Lajin on raportoitu olevan paikallisesti yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Aiheesta muualla

del Hoyo, J. & Elliott, A. & Sargatal, J. & Christie, D.A. & de Juana, E. (eds.): Grey-cheeked Warbler (Phylloscopus poliogenys) Handbook of the Birds of the World Alive. Viitattu 5.10.2018 (englanniksi).
Baruah, Sapon: Grey-cheeked Warbler - Seicercus poliogenys Oriental Bird Club Image Database.  28.10.2017. Arkistoitu 5.10.2018. Viitattu 5.10.2018 (englanniksi).
Grey-cheeked Warbler - Seicercus poliogenys Xeno-canto Foundation and Naturalis Biodiversity Center. Viitattu 5.10.2018. (englanniksi) Sivulla on linkkejä ääninäytteisiin.
Grey-cheeked Warbler (Phylloscopus poliogenys) BirdLife species factsheet. Viitattu 5.10.2018 (englanniksi).
Eteläinen suurpiiri

Eteläinen suurpiiri (ruots. Södra stordistriktet) on Helsingin kaupungin eteläisten kaupunginosien muodostama suuralue. Siihen kuuluu Töölönlahden ja Pitkänsillan etelä- ja länsipuolella oleva osa kantakaupunkia sekä Lauttasaari. Suurpiiri jakautuu Vironniemen, Kampinmalmin, Taka-Töölön, Ullanlinnan ja Lauttasaaren peruspiireihin. Muun muassa Helsingin ydinkeskusta ja Suomenlinna kuuluvat eteläiseen suurpiiriin.
Eteläinen suurpiiri on Helsingin suurpiireistä väkirikkain ja tiheimmin asuttu, mutta maapinta-alaltaan toiseksi pienin Keskisen suurpiirin jälkeen. Vuoden 2023 lopussa eteläisen suurpiirin asukasluku oli noin 124 000 ja väestötiheys noin 6 700 asukasta maaneliökilometriä kohden. Vuoden 2021 lopussa eteläisessä suurpiirissä oli 139 412 työpaikkaa, joka oli Helsingin suurpiireistä eniten ja työttömyysaste 7,2 prosenttia oli puolestaan pienin.
Kaupunginosat

Eira
Etu-Töölö
Länsisatama
Kaivopuisto
Kamppi
Katajanokka
Kluuvi
Kruununhaka
Lauttasaari
Suomenlinna
Taka-Töölö
Ullanlinna
Aiheesta muualla

Helsingin kaupungin kiinteistöviraston paikkatietopalvelu (Arkistoitu – Internet Archive)
Ugandanuunilintu

| Ugandanuunilintu> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Uunilinnut Phylloscopidae
Suku::  Aasiansieppokertut Seicercus
Laji::  budongoensis
Kaksiosainen nimi
 Seicercus budongoensis  (Seth-Smith, 1907) 
Synonyymit
 Phylloscopus budongoensis 

Katso myös
   Ugandanuunilintu Wikispeciesissä   Ugandanuunilintu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ugandanuunilintu (Seicercus budongoensis) on uunilintujen heimoon kuuluva keskiafrikkalainen varpuslintu. Sen esiintymisalue ulottuu eteläisestä Kamerunista ja Päiväntasaajan Guinean pohjoisosista Koillis-Gaboniin ja Luoteis-Kongoon, josta Zairen itäosiin, Ugandaan ja läntiseen Keniaan. David Seth-Smith kuvaili lajin holotyypin Länsi-Ugandan Budongon metsäalueelta vuonna 1907.
Kultasieppokerttu

| Kultasieppokerttu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Uunilinnut Phylloscopidae
Suku::  Aasiansieppokertut Seicercus
Laji::  burkii
Kaksiosainen nimi
 Seicercus burkii  (E. Burton, 1836) 

Katso myös
   Kultasieppokerttu Wikispeciesissä   Kultasieppokerttu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kultasieppokerttu (Seicercus burkii) on uunilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Kultasieppokerttu pesii Himalajan alueella ja talvehtii etelämpänä Intian keskiosissa ja Lounais-Bangladeshissa. Lajia on kuvattu paikalliseksi yleisestä runsaaksi, joskin harvinaiseksi osissa levinneisyysalueettaan. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ussurinuunilintu

| Ussurinuunilintu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Uunilinnut Phylloscopidae
Suku::  Aasiansieppokertut Seicercus
Laji::  tenellipes
Kaksiosainen nimi
 Seicercus tenellipes  Swinhoe, 1860 
Synonyymit
 Phylloscopus tenellipes 

Katso myös
   Ussurinuunilintu Wikispeciesissä   Ussurinuunilintu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ussurinuunilintu (Seicercus tenellipes) on uunilintujen heimoon kuuluva itäaasialainen varpuslintu. Sen esiintymisalue käsittää Venäjän kaakkoisosan, Kiinan koillisnurkan ja Korean niemimaan pohjoisosan. Se on muuttolintu, joka talvehtii Kaakkois-Aasiassa. Robert Swinhoe kuvaili lajin holotyypin Kiinan Fujianin Xiamenista vuonna 1860.
Reynosa

| Reynosa |
| --- | --- |
 Reynosan keskusaukio
 vaakuna
 Reynosa
 Koordinaatit: 26°5′N, 98°17′W 
Valtio:   Meksiko
Osavaltio:  Tamaulipas
Väkiluku (2020):  691 557
 – Metropolialue:  837 251
Aikavyöhyke:  UTC-6
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Reynosa on kaupunki Meksikon koillisosassa Tamaulipasin osavaltiossa. Kaupunki sijaitsee Rio Grande -joen varrella, ja joen toisella puolella Yhdysvaltojen Texasissa sijaitsevat McAllenin ja Hidalgon kaupungit. Reynosan väkiluku oli vuonna 2010 noin 590 000 asukasta ja vuonna 2020 noin 690 000 asukasta. Kaupungin metropolialueella asui vuonna 2010 noin 730 000 ja vuonna 2020 noin 840 000 asukasta.
Historia

Reynosa perustettiin alkujaan vuonna 1749 osana Meksikon kehitysohjelmaa. Toistuvien tulvien myötä kaupunki siirrettiin vuonna 1802 korkeammalle paikalle, noin 90 metrin korkeuteen merenpinnan yläpuolelle. Vuonna 1810 Reynosan asukkaat olivat ensimmäisten joukossa kapinoimassa Espanjan määräysvaltaa vastaan.
Reynosasta tuli virallisesti kaupunki osavaltion kongressin päätöksellä vuonna 1926.
Talous

Reynosan talous perustuu karjankasvatukseen ja maanviljelyyn. Viljely on kehittynyt merkittävästi vuonna 1935 tuodun kastelujärjestelmän myötä ja alueella kasvatetaan muun muassa puuvillaa, sokeriruokoa ja maissia. Lähistöllä kasvatetaan myös öljykasveja. Lisäksi alueelta kulkevat maakaasuputket Yhdysvaltojen puolelle sekä 225 km lounaaseen Monterreyhin. Reynosan teollisuus koostuu puuvillanjalostustehtaista, tislaamoista, sahoista, tiilitehtaista sekä muista teollisuuslaitoksista.
Matkailu ja liikenne

Reynosa on pieni turistikohde ja liikenteen solmukohta, jonne pääsee moottoriteitä ja rautateitä pitkin sekä lentäen eteläisen Texasin ja Meksikon koillisosien suurimmista kaupungeista. Reynosasta johtaa silta Rio Grande -joen yli Yhdysvaltojen puolelle ja sillalla on rajanylityspaikka.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Reynosa Wikimedia Commonsissa
Mäntysieppokerttu

| Mäntysieppokerttu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Uunilinnut Phylloscopidae
Suku::  Aasiansieppokertut Seicercus
Laji::  affinis
Kaksiosainen nimi
 Seicercus affinis  Hodgson, 1854 
Synonyymit
 Phylloscopus intermedius 

Katso myös
   Mäntysieppokerttu Wikispeciesissä   Mäntysieppokerttu Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Mäntysieppokerttu (Seicercus affinis) on uunilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Mäntysieppokerttua tavataan Bangladeshissa, Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Laosissa, Myanmarissa, Nepalissa ja Vietnamissa. Lajin on raportoitu olevan paikallisesti yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Punasieppokerttu

| Punasieppokerttu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Uunilinnut Phylloscopidae
Suku::  Aasiansieppokertut Seicercus
Laji::  montis
Kaksiosainen nimi
 Seicercus montis  (Sharpe, 1887) 

Katso myös
   Punasieppokerttu Wikispeciesissä   Punasieppokerttu Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Punasieppokerttu (Seicercus montis) on kerttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Punasieppokerttua tavataan Indonesiassa, Malesiassa, Filippiineillä ja Itä-Timorissa. Sen levinneisyysalue on hyvin suuri, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.