stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Douglas DC-8
Onnettomuudet

Valmistetuista 556 koneesta 83 eli noin 14,9 prosenttia on vuoden 2018 loppuun mennessä tuhoutunut onnettomuuksissa, terroriteoissa ja muissa tapahtumissa. Vertailun vuoksi saman aikakauden ja kokoluokan koneista vastaava osuus on Boeing 707:llä noin 20,0 prosenttia ja Convair 990 Coronadolla 29,7 prosenttia.
DC-8:n toistaiseksi pahin onnettomuus tapahtui Jeddassa 11. heinäkuuta 1991, kun kanadalaisen Nationairin operoiman Nigeria Airwaysin lennon 2120 rengas puhkesi lähtökiidon aikana ja syttyi tuleen hangatessaan kiitotiehen. Kun laskutelineet nostettiin, palo pääsi koneen sisään tuhoamaan muun muassa hydrauliletkuja. Palo poltti lopulta matkustamon lattian puhki. Kun kone lähestyi Jeddaa ja laskutelineet laskettiin, lattiassa olleesta reiästä alkoi putoilla penkkejä ja ruumiita, ja ilmavirta alkoi repiä aukon reunoilta kappaleita irti. Miehistö menetti lopulta koneen hallinnan noin kolmen kilometrin päässä lentokentältä. Se syöksyi maahan, ja kaikki 261 koneessa ollutta saivat surmansa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Douglas DC-8 Wikimedia Commonsissa
Douglasin ja McDonnell Douglasin matkustajakoneet
| --- | --- |
Potkurikoneet: Dolphin · DC-1 · DC-2 · DC-3 · DC-4 · DC-5 · DC-6 · DC-7
Suihkukoneet: DC-8 · DC-9/MD-80/MD-90/MD-95 · DC-10 · MD-11
Perutut hankkeet: MD-12
Finnairin DC-8-62CF OH-LFT (nyk. N782SP) vuonna 1981. Kone on edelleen  (2022) käytössä Samaritan's Purse-järjestön lääkintä- ja kuljetuskoneena yli puolen vuosisadan lentouran jälkeen.
Alitalian lento 112 törmäsi Longa-vuoreen lähellä Palermoa 5. toukokuuta 1972. Kaikki 115 koneessa ollutta kuolivat.
Gnx

| Gnx Kendrick Lamar |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 22. marraskuuta 2024
 Tuottaja(t): Dahi · Frano · Sounwave · Jack Antonoff · Tyler Mehlenbacher · Craig Balmoris · M-Tech · Kendrick Lamar · Bridgeway · Rose Lilah · Kamasi Washington · Mustard · Noah Ehler · Sean Momberger · Tim Maxey · Tane Runo · Terrace Martin · Juju · Rascal · Kenny & Billy · Deats
 Kesto: 44.20
 Levy-yhtiö: pgLang, Interscope
Listasijoitukset
  7.
Kendrick Lamarin muut julkaisut
| Mr. Morale & the Big Steppers 2022 | Gnx 2024 |   |
Gnx (tyyliteltynä GNX) on yhdysvaltalaisen räppäri Kendrick Lamarin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin yllätysjulkaisuna 22. marraskuuta 2024. Albumi toimii jatkona Lamarin edelliselle albumille, Mr. Morale & the Big Steppers (2022).
Kappaleet

wacced out murals – 5.17
squabble up – 2.37
luther – 2.57
man at the garden – 3.53
hey now – 3.37
reincarnated – 4.35
tv off – 3.40
dodger blue – 2.11
peekaboo – 2.35
heart pt. 6 – 4.52
gnx – 3.13
gloria – 4.47
Stornorrforsin vesivoimalaitos

| Stornorrforsin vesivoimalaitos    Stornorrfors kraftverk |
| --- | --- |
 Dammen i Norrfors
Valtio:  Ruotsi 
Sijainti:  Uumajan kunta 
Koordinaatit:  63°51′11″N, 20°03′07″E
Rakentaminen alkoi:  1953 
Vihkiminen:  13. syyskuuta 1959 
Sähköverkkoon:  1958 
Valmistunut:  1958 
Perustaja:  Vattenfall
Omistaja:  Vattenfall (75 %) ja Uumajan kunta (25 %) 
Operaattori:  Vattenfall 
Pato
Nimi:  Norrforsdammen
Vesistö:  Uumajanjoen vesistö
Joki tai koski:  Uumajanjoki, Norrfors
Valuma-alue:  26 500 km²  
Keskivirtaama:  445 m³/s  
Korkeus:  18 m  
Voimalaitos
Nimi:  Stornorrfors
Tyyppi:  jokivoimalaitos
Pudotuskorkeus:  74,5 m  
Rakennevirtaama:  975 m³/s  
Turbiinit:  3 × Francis (131 MW)  1 × Francis (187 MW) 1 × pienvoimala
Kapasiteetti:  599 MW  
Säännöstelyaika:  39 vrk 
Vuosituotanto:  2 298 GWh 
 fiStornorrforsin vesivoimalaitos 
Commons:  luokka
Stornorrforssenin vesivoimalaitos on Uumajanjoessa Uumajassa Ruotsissa sijaitseva pato ja vesivoimalaitos. Voimalaitos on tyypillinen jokivoimalaitos, jolla on pieni säännöstelyallas. Vesi johdetaan laitokseen osittain tunneleita pitkin ja voimalaitos sijaitsee kallio-onkalossa syvällä maan alla, joten sitä voidaan kutsua myös tunnelivoimalaitokseksi. Vesivoimalaitos on kapasiteetiltaan Ruotsin toiseksi suurin ja se on sekä Ruotsin että Pohjoismaiden suurin jokivoimalaitos.
Padot, penkereet ja varastoaltaat

Joen luontainen kulku on katkaistu rakentamalla jokeen Norrforsin kohdalle kaksi maapatoa, jotka estävät veden virtaamisen vanhoja sivu-uomia pitkin, ja yksi betoninen säännöstelypato, joka katkaisee veden kulun joen pääuomaa pitkin. Patojen yläpuolella oleville joenrannoille on rakennettu penkereitä, joiden taakse voidaan nostaa joen vedenpintaa muutaman metrin. Allasta kutsutaan nimellä Norrforsdammen. Vanha uoma on jäänyt kivikkoisena lähes kuivilleen ja sitä ruokkii enää muutama sivujoki tai sivuoja.
Jokeen syntyvä säännöstelyallas on nostanut vedenpintaa Uumajanjoella noin 20 kilometrin matkalla yläjuoksulle Pengforsin vesivoimalalle asti ja Vännäsin taajaman kohdalla jokeen yhtyvä sivujoki Vindelälven tulvii vielä noin 10 kilometrin matkalta . Jokivoimalaitoksilla on yleensä pieni säännöstelyallas, mutta sen tarkoituksena on pääasiassa varmistaa veden riittävyyden vesiturbiineille ja parantaa hieman myös niiden tehoa. Veden riittävyys koko vuodeksi on varmistettu säännöstelemällä joitakin luonnonjärviä ja tekojärviä Uumajanjoen valuma-alueen yläjuoksulla. Kun voimala käynnistyi vuonna 1958, oli voimalan säännöstelykapasiteetti vain Storumanin varassa. Sen jälkeen on sääntelyvaraa kasvatettu lisäämällä säännösteltäviä kohteita. Niistä suurimmat ovat (suluissa säännöstelyvara) Abelvattnet (0,398 kuutiokilometriä eli km³), Gardiken (0,871 km³), Över-Uman (0,357 km³), Ajaure (0,209 km³), Storuman (1,101 km³), Sturjuktan (0,577 km³). Kaikki varastoaltaiden säännöstelyvarat yhdistämällä saadaan 3,3 km³ eli 3,3 miljardia kuutiometriä. Säännöstelyvaran käyttö riittäisi Stornorrforsin käytössä kuitenkin vain 39 vuorokaudeksi .
Norrforsdammen kesäkuussa 2012
Norrforsdammen heinäkuussa 2013
Voimala ja tunneli

Voimala sijaitsee patoaltaasta lähteen 2,4 kilometrin pituisen tulokanavan päässä. Siellä vesi johdetaan maan alle 73 metriä pystysuoraan alaspäin louhittuun tunneliin. Alhaalla vesi jakautuu neljään onkaloon, joissa pyörii Francis-turbiinit. Kolmen vanhimman vesiturbiinin juoksupyörät olivat halkaisijaltaan 5,3 metriä ja 3 metriä korkeat. Ne pyörittävät pystyakselin päässä sähkögeneraattoreita, joiden kapasiteetti on yli 135 megawattia (MW). Uudempi vesiturbiini tuottaa sähköä yli 187 MW. Turbiinien yhteistehoksi ilmoitetaan 599 MW (Huom! Eri lähteistä luetut tehoarvot eivät summaudu oikein.). Vesi poistuu kalliossa 4,9 kilometriä pitkässä poistumistunnelissa, joka laskee Uumajanjokeen sen koskiosuuden alapuolelle. Kun suurimman turbiinin rakennevirtaama on 275 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), niin muilla se on noin 230 m³/s ja koko voimalaitoksen yhteinen rakennevirtaama on 975 m³/s. Kalatien vieressä on pienoisvoimala, joka tuottaa sähköä vain kalojen noustessa jokea ylöspäin.
Voimalaitoksen generaattorit tuottavat sähköä 18 000 voltin vaihtojännitteellä. Voimalan muuntajalla jännite nostetaan korkeajännitteeksi, joka jo vuonna 1958 oli 380 000 volttia.
Kalankasvatus, kalaporras

Lähellä voimalaa sijaitsee Vattenfallin kalankasvatuslaitos. Sieltä valmistuu vuosittain 80 000 lohenpoikasta, 20 000 taimenta ja 20 000 harria. Niitä päästetään ruotsalaisiin jokiin, jotta padoilla tuhottujen kutupaikkojen menetetyt kalat voidaan korvata ihmisten kasvattamilla kalanpoikasilla. Toinen ratkaisu on rakentaa padon kiertävä kalatie.
Voimalan yhteydessä toimi vuodesta 1960 kalaporras, joka oli 240 metriä pitkä ja se kiipesi 18 metriä ylös. Kalatien portaat olivat pieniä altaita, jonne kalat pääsivät hyppäämällä alemasta altaasta seuraavalle altaalle. Ylimmästä altaasta kalat nostettiin haavilla säännöstelyaltaaseen. Kalat nousivat Vindelälveniin kutemaan ja siellä kasvaneet kasvaneet kalanpoikaset matkasivat myöhemmin mereen aikustumaan. Poikasten matka kulki kuitenkin turbiinien siivekkeiden välistä, jolloin niiden kuolleisuus oli noin 25 %.
Vanhan kalaportaan tilalle on rakennettu uusi. Porras maksoi 100 miljoonaa kruunua ja lisäksi muut kalojen vaellusta tukevat rakenteet maksoivat lähes yhtä paljon. Se on 300 metriä pitkä ja siinä on 76 allasta, jotka ovat kukin 0,3 metriä edellistä allasta korkeammalla. Koko portaan läpi uiminen edellyttää kaloilta 18 metrin nousua ylöspäin. Altaiden mitat ovat 3 × 3 × 3 m³. Kussakin altaassa on suojapalkki, jonka takana kala voi levähtää välillä. Portaassa virtaa koko ajan 1,5 m³/s vettä, mutta vaellusaikana portaiden lähelle päästetään lisävettä noin 30 m³/s mikä saa lohet nousemaan portaat ylös suurin joukoin. Esimerkiksi vuonna 2012 laskettiin yli 10 000 lohta uineen portaan läpi. Kalaporras toimii nyt myös toisinpäin eli kalanpoikaset voivat laskeutua mereen kalaporrasta pitkin. Lisävesi päästetään 22 metrin korkeudelta tulevaa tuloputkea pitkin portaiden suulle ja putkessa toimii oma pienvoimala, joka muuttaa tämänkin veden virtauksen sähköenergiaksi.
Historiaa > Kalliopiirroksia

Kalankasvatuslaitokselta kaakkoon päin sijaitsee kallioalue Truthällorna, josta on löydetty 97 kalliopiirroskuviota. Kallioon on hakattu kolme kuppia, ihmishahmo, seitsemän venekuviota ja 27 hirveä. Loput 43 kuviota ei ole vielä tunnistettu. Hirvikuvioiden sisäosiin on piirretty viivoja kuin kylkiluiksi tai sisäelimiksi. Piirrokset löysi ryhmä arkeologiopiskelijoita vuonna 1984.
Yli 4 000 vuotta sitten laski Uumajanjoki täällä mereen, joka työntyi paikalle pitkänä ja kapeana lahtena. Meren vedenpinnankorkeus oli tuolloin nykyisellä korkeuskäyrällä 50 metriä mpy. Maankohoamisesta johtuu, että merenranta on vetäytynyt yli 30 kilometrin päähän. Ihmisten kokoontumisen syyksi on arveltu vaelluskalojen nousu jokiin. Ihmiset saattoivat silloin kalastaa runsaita saaliita pienellä vaivalla.
Historiaa > Kylät

Uumajanjoessa oli täällä sarja koskia, joiden kohdalle, eri puolille jokea, syntyivät kylät Norrfors ja Söderfors. Kylät olivat olemassa jo 1600-luvulla, jolloin niistä on säilynyt kirjallisia mainintoja.
Historiaa > Tukinuitto

Tukinuittoa oli harrastettu Uumajanjoella vuodesta 1775 saakka. Kun voimalaitos käytännössä pysäytti vedenkulun vanhasta pääuomasta, rakennettiin uiton tarpeisiin tulokanavan päästä alkava peltinen uittoränni. Sen runko valettiin betonista ja kaukalo tehtiin pellistä. Ränni oli kuuden kilometrin mittainen ja se päättyi koskijakson ja vanhojen voimaloiden alapuolelle. Tukiuitto päättyi vuonna 1981.
Historiaa > Voimalan rakennustyöt

Ruotsissa lisättiin 1900-luvun alussa voimakkaasti vesivoiman määrää ja 1940-luvulla suunniteltiin Uumajanjoen pitkän koskiosuuden pienempien voimalaitosten korvaamista yhdellä suurella voimalalla. Koskiosuus oli 13 kilometriä pitkä ja osuudella joki putosi yli 70 metrinä. Rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1953. Vanhan Norrforsin voimalan ympäristöön tehtiin valmisteluita aikaisempaa korkeammasta säännöstelyaltasta ja samalla rakennettiin veden johtamista varten 2,4 kilometriä pitkä avokanava. Tulevan kanavan toiseen päähän louhittiin veden sisäänottoa varten pitkät pystysuorat kuilut, joiden pohjalle louhittiin turbiinisali. Siitä tuli 124 metriä pitkä ja 19–29 metriä korkea onkalo. Salin alapuolelta louhittiin vedelle lähes vaakasuoraan poistotunneli joen alajuoksun suuntaan. Turbiineja varten louhitut onkalot olivat 70 metriä korkeita ja kahdeksan metriä leveitä. Poistovedelle tehtiin neljä kilometriä pitkä tunneli, jonka poikkiala on 390 neliömetriä (suurimmillaan 26 m × 16 m).
Kolmeen turbiinionkaloon asennettiin valtavat spiraaliset tuloputket ja niiden sisälle laskettiin Francis-turbiinit, joiden juoksupyörät olivat halkaisijaltaan 5,3 metriä ja korkeudeltaan 3 metriä. Kukin juoksupyörä painoi 79 tonnia ja ne oli valistettu Trollhättanissa NOHAB:llä. Juoksupyörään yläpuolelle kiinnitettiin yhteiseen akseliin ASEA:n valmistamat suuret sähkögeneraattorit, jotka painoivat kukin 445 tonnia. Niiden tuotantotehot olivat 135 MW ja ne olivat siihen aikaan maailman suurimmat.
Samanaikaisesti, kun kallion sisällä rakennettiin voimalan tuotantoyksikköjä, valmistauduttiin nostamaan joen  säännöstelyaltaaseen aikaisempaa korkeampi vedenpinta. Joen pääuomaa säännösteli aikaisemmin moniholvinen pato, joka näyttää nykyään varsin erilaiselta. Voimala käynnistettiin talvella 1958–1959 ja sen tuotanto tapahtui aluksi 410 MW teholla. Näissä koskissa aiemmin toimineet voimalayksiköt Norrfors, Baggböle ja Klabböle lopetettiin. Vuonna 1982 aloitettiin neljännen turbiinin rakentaminen ja se valmistui lokakuussa 1985. Tämä Kvaerner Turbinin valmistama turbiini tuottaa sähköenergiaa 187 MW teholla.
Historiaa > Voimalan parannustyöt

Vuonna 2007 aloitettiin laajat työt, jotka sisälsivät Norrforsdammenin parannustyöt, uusi kalaporras vanhan tilalle, uusi vesivoimalaitos kalatien viereen, uusi juoksutuskanava ja vasemman puolen patoreunuksien korous. Vuosina 2017 ja 2018 tehtiin parannustöitä Uumajanjoen valuma-alueella sijaitsevilla varastoaltailla.
Huomautuksia

1 2  Säännöstelyaltaiden vesimäärät riittäisivät voimalan pitämiseksi käynnissä 39 vuorokaudeksi. Tulos on saatu jakamalla 3,3 km³ voimalaitoksen rakennevirtaamalla 975 m³/s.
1 2  Tarkistettu Internetin Bing-karttapalvelusta.
Aiheesta muualla

Ekwall, Axel: Konstruktion, utförande ach underhåll av höga dammar i Sverige. Teknisk Tidskrift, 1928, 58. vsk, nro 8.  Svenska teknologföreningen. runeberg.org. (PDF) Viitattu 31.3.2020. (ruotsiksi) - Norrforsin moniholvinen pato
Lundqvist, Hans & al.: Flödesregimens effekt på laxens vandring i ett bypass system: observationer och modellering av förutsättningar för passage av kraftverksbyggnader.  Energi Myndigheten.  Dnr 5210P-01-1090  DocPlayer (PDF) Viitattu 30.3.2020. (ruotsiksi)
Kalankasvattamo
Pato nähtynä Truthällornan suunnalta.
Radosław Kałużny

Radosław Kałużny
Radosław Kałużny (s. 2. helmikuuta 1974 Góra, Puola) on puolalainen ammattilaisuransa päättänyt jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Kałużny edusti seurajoukkuetasolla merkittävimpänä Wisła Krakovaa. Hän voitti sen kanssa kahdesti Puolan pääsarjamestaruuden sekä kerran Puolan cupin ja Puolan supercupin. Hän pelasi kaikki seurajoukkueet ja ottelut mukaan luettuina urallaan yhteensä 345 ottelua, joissa hän teki 51 maalia ja antoi seitsemän maalisyöttöä.
Kałużny aloitti maajoukkueuransa Puolan alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa ja liittyi myöhemmin ammattilaisjoukkueeseen. Hän pelasi ammattilaisten joukkueessa 41 ottelua, joissa hän teki 11 maalia. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon MM-kilpailuissa 2022, jossa hän pelasi kahdessa ottelussa yhteensä 80 peliminuuttia.
Priapismi

Priapos
Priapismi, priapismus eli kestoerektio (kreik. πριαπισμός) on siittimen tai klitoriksen pitkään jatkuva erektio, joka ei yleensä liity kiihottumistilaan. Priapismi on yleensä kivulias. Mikäli tila jatkuu yli neljä tuntia, paisuvaiskudos voi vaurioitua pysyvästi hapenpuutteen takia. Priapismia voivat aiheuttaa jotkin yleissairaudet, masennuslääkkeet sekä erektiohäiriölääkkeiden tai anabolisten steroidien väärinkäyttö. Priapismi katsotaan pikaista hoitoa vaativaksi tilaksi. Aikainen hoito voi pelastaa siittimen tai klitoriksen ja sen toimintakyvyn.
Priapismi on saanut nimensä kreikkalaisesta hedelmällisyyden jumalasta Priapoksesta.
Syitä

Jotkin masennuslääkeaineet kuten tratsodoni  ja essitalopraami  voivat aiheuttaa priapismia. Sairaus voi myös liittyä leukemiaan tai sirppisoluanemiaan. Erektiohäiriön tapaan joidenkin yleissairauksienkin epäillään olevan syynä priapismiin. Syy voi olla myös itse erektiohäiriön hoito ja esim. sen lääkkeiden yliannostus.
Hoito

Mitä nopeammin priapismi hoidetaan, sitä helpommin se laukeaa. Kotihoitona voidaan kokeilla kylmää suihkua, kyykistelyä tai portaissa liikkumista. Jos näillä ei ole vaikutusta, on hakeuduttava pikaisesti lääkäriin.
Sairaalassa kivulias erektio hoidetaan ruiskuttamalla paisuvaiseen 10 mg etilefriiniä, jolla tilanne yleensä laukeaa. Jos tämä ei auta, imetään siittimessä paikallaan seisova laskimoveri pois tai tekemällä leikkaus laskimoiden välille. Jos verta ei poisteta, se hyytyy paisuvaiseen. Noin joka toisella hoito ei kuitenkaan tehoa toivotulla tavalla. Tällöin tila johtaa paisuvaisen hapenpuutteesta seuraavaan kudoksen arpeutumiseen ja impotenssin eli erektiohäiriön pysyvään muotoon. Mahdollista on myös kuolio, joka johtaa siittimen amputointiin.lähde?
Priapismi naisilla

Priapismia voi esiintyä myös naisilla, tilaa kutsutaan klitorismiksi (latinan clitorismus ja  kreikan κλειτορίς kleitoris + -ισμός ismos). Tällöin on kyse klitoriksen jatkuvasta ja kivuliaasta kiihoitustilasta. Sanaa käytetään myös klitoriksen epänormaalista suurentumisesta. Klitorismi on priapismin tavoin kivulias tila. Klitorismi voi johtaa pysyvään orgasmikyvyttömyyteen.
Pet Sounds

| Pet Sounds The Beach Boys |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 12. heinäkuuta 1965 – 13. huhtikuuta 1966
 Studio : Columbia Studios, Hollywood Gold Star Recording Studios, Hollywood Sunset Sound Studios, Los Angeles Western Studios, Los Angeles
 Julkaistu: 16. toukokuuta 1966
 Tuottaja(t): Brian Wilson
 Tyylilaji: kamaripop, sunshine pop, psykedeelinen pop, progressiivinen pop
 Kesto: 36.25
 Levy-yhtiö: Capitol
The Beach Boysin muut julkaisut
| Beach Boys’ Party! 1965 | Pet Sounds 1966 | Best of Beach Boys 1966 |
Pet Sounds on yhdysvaltalaisen popyhtye The Beach Boysin vuonna 1966 valmistunut albumi. Sitä pidetään yleisesti yhtenä kaikkien aikojen merkittävimmistä poplevyistä. Mojo Magazine valitsi levyn maailman kaikkien aikojen parhaaksi listallaan The Greatest Albums of All Time. Se oli ykkössijalla myös New Musical Expressin listalla Top 100 Albums. Rolling Stonen 500 Greatest Albums of All Time -listalla se oli sijalla kaksi.
Työstö

Brian Wilson jäi vuonna 1964 pois yhtyeen kiertuekokoonpanosta ja omisti aikansa studiotyöskentelylle. Wilsonin henkilökohtaiseksi projektiksi muodostunut Pet Sounds syntyi samaan aikaan kun The Beach Boys kiersi maailmalla.
Melkein koko albumin soitto-osuudet ovat The Wrecking Crew -studiomuusikkoryhmän soittamat. Kappaleella ”That’s Not Me” soittavat Brian Wilson (urut ja ”Danelectro” basso), Carl Wilson (kitara ja basso) ja Dennis Wilson (rummut). Nimikkokappaleella ”Pet Sounds” Brian Wilson soittaa pianoa sekä urkuja kappaleella ”I Know There’s an Answer”. Carl Wilson soittaa 12 -kielistä sähkökitaraa ”God Only Knows” -laulussa. Yhtyeen jäsenet esittävät kaikki lauluosuudet.
Tony Asherin kanssa tekemissään sanoituksissa Wilson uppoutui oman mielensä syövereihin. Laulut käsittelivät yhdysvaltalaisen nuorison kasvukipuja vilpittömämmin ja syvemmin kuin mihin The Beach Boys oli ennen pystynyt.
Merkitys

Pet Sounds mullisti 1960-luvun popmaailman ainutlaatuisen rikkaalla äänimaailmallaan ja kehittyneillä sovituksillaan. Wilson sovitti lauluihin ”lempiääniään”, orkesterisoittimien koko kirjon harpuista ja patarummuista lähtien. ”Good Vibrations” -single, joka syntyi samoissa sessioissa päätymättä kuitenkaan albumille, tunnetaan Electro-Thereminin ujelluksesta.
Pet Sounds oli alkujaan menestys etenkin Isossa-Britanniassa, mutta sillä ei ollut samanlaista myyntivoimaa kuin The Beach Boysin aikaisemmilla aurinkoisilla hiteillä. Vuosien saatossa se on kuitenkin noussut epäilemättä yhtyeen tunnetuimmaksi albumiksi. Sen sanotaan olleen inspiraationa The Beatlesin Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Bandille. Pet Sounds osoitti, että kolmen minuutin popkappaleista pystyi tekemään kestävän albumikokonaisuuden.
Vuonna 2005 albumi valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Wouldn’t It Be Nice | 2.22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | You Still Believe in Me | 2.30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | That’s Not Me | 2.27 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Don’t Talk (Put Your Head on My Shoulder) | 2.51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | I’m Waiting for the Day | 3.03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Let’s Go Away for Awhile | 2.18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Sloop John B | 2.56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | God Only Knows | 2.49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | I Know There’s an Answer | 3.08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Here Today | 2.52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | I Just Wasn’t Made for These Times | 3.11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Pet Sounds | 2.20 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Caroline, No | 2.52 |  |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

AllMusic:
Slant Magazine:
Aarne Ervi

| Aarne Ervi |
| --- | --- |
 Aarne Ervi selittää elementtirakentamisen syntyä Suomessa. Kuva on vuodelta 1961.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. toukokuuta 1910 Forssa
Kuollut: 26. syyskuuta 1977 (67 vuotta) Helsinki
Ammatti:  arkkitehti
Puoliso:  Naemi Inkeri Hänninen  Rauni Luoma
Muut tiedot
Merkittävät teokset: Tapiola Porthania Turun yliopisto
Tyyli:  funktionalismi
Leppiniemeä Muhoksella
Aarne Adrian Ervi (vuoteen 1935 Elers; 19. toukokuuta 1910 Forssa – 26. syyskuuta 1977 Helsinki) oli yksi sotien jälkeisen ajan merkittävimmistä suomalaisista arkkitehdeista.
Ervi valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1935. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli Alvar Aallon ja Toivo Paatelan arkkitehtitoimistoissa kunnes perusti oman toimiston vuonna 1938. Ervi toimi vuonna 1938 Helsingissä järjestetyn kansainvälisen ilmailunäyttelyn arkkitehtina, jossa pääpaikka oli Messuhalli.
Merkittävimmät ja tunnetuimmat työnsä Ervi teki toisaalta sodan jälkeisellä jälleenrakennuskaudella ja myöhemmin 1950-luvulla varsinaisen rakennusteollisuuden kehittyessä. Ervi käytti betonielementtejä jo vuonna 1949 suunnitellessaan Helsingin yliopiston Porthania-rakennuksen.
Jälleenrakennuskaudella Ervi suunnitteli Oulujoki Oy:lle ja Imatran Voima Oy:lle vesivoimalaitoksia ja niihin liittyviä työntekijöiden asuinalueita. Pyhäkosken voimalaitoksen ja sen lähellä sijaitsevan Leppiniemen asuinalueen suunnitelma on näistä mittavin.
Tunnetuin Ervin töistä on Tapiolan keskustasuunnitelma. Ervi voitti keskustan suunnittelukilpailun ehdotuksellaan Don Hertzenin kylä. Keskustan asemakaavan lisäksi monet rakennukset, kuten keskustorni, uimahalli ja ostoskeskus, ovat hänen suunnittelemiaan.
Vuosina 1967–1969 Ervi oli Helsingin kaupungisuunnittelutoimiston päällikkö. Hän sai professorin arvonimen 1967. Vuonna 1968 hänestä tuli Stuttgartin yliopiston tekniikan kunniatohtori.
Aarne Ervin toinen puoliso (vuodesta 1957) oli näyttelijä Rauni Luoma. He asuivat Villa Ervissä, Helsingin  Kuusisaaressa.
Suunnittelutöitä > Espoo

KOP:n lomakylä ja ravintola Keilaranta (1951)
Tapiolan keskustasuunnitelma – suunnittelukilpailun voitto (1954)
Mäntytorni (1954)
Kino Tapiola (1955)
Tapiontorin ostoskeskus (1959–1961)
Tapiolan keskustorni (1961)
Tapiolan keskusallas (1962)
Tapiolan uimahalli (1965)
Heikintori (1968)
Suunnittelutöitä > Helsinki

Lauttasaarentie 9, nyk. 7 (1939)
ravintola Kestikartanon sisustus (1946, purettu)
Villa Ervi (1950)
Voimatalo (1952)
Helsingin yliopiston Porthania-rakennus (1957)
Ravintolakoulu Perho (1957)
Myllytie 3 (1961)
Töölön kirjasto (1970)
Suunnittelutöitä > Oulujoki

Pyhäkosken vesivoimalaitos ja Leppiniemi, Muhos (1942–1951)
Jylhämän vesivoimalaitos ja asuinalue, Vaala  (1946–1950)
Nuojuan vesivoimalaitos ja asuinalue, Vaala (1946–1950)
Pällin vesivoimalaitos ja asuinalue, Muhos (1949–1954)
Montan vesivoimalaitos, Muhos (1951)
Suunnittelutöitä > Tampere

Ristinarkun koulu ja Messukylän lukio (1962)
Raatihuoneen restaurointi ja laajennus (1964–1965)
Kauppa-Häme (1965)
Tampereen kaupungintalo, ent. Keskusvirastotalo (1967, laajennus 1975)