stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pamplona

| Pamplona Iruñea |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Pamplona
 Koordinaatit: 42°49′6″N, 1°38′39″W 
Valtio:  Espanja
Itsehallintoalue:  Navarra
Maakunta:  Navarra
Piirikunta:  Cuenca de Pamplona
Perustettu:  75 eaa
Hallinto:  
 – Pormestari:  Joseba Asirón (EH Bildu)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  23,55 km²
Korkeus:  446 m
Väkiluku (2016):  195 650
 – Väestötiheys:  8300 as./km²
 – Metropolialue:  319 208
 
 www.pamplona.net 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pamplona (baskiksi Iruñea tai Iruña¹) on Espanjan Navarran pääkaupunki. Sen väkiluku on noin 196 000 (2016). Pamplona on tunnettu vuosittain 6.–14. heinäkuuta järjestettävästä San Fermínin festivaalista ja erityisesti 7. heinäkuuta tapahtuvasta härkäjuoksusta.
100-luvulta Pamplona oli roomalainen kaupunki nimeltä Pompeiopolis. Perimätiedon mukaan sen perusti Gnaeus Pompeius Magnus 75 eaa. Sen valloittivat visigootit 409 ja se toimi piispanistuimena 600-luvun loppuun, jolloin maurit valloittivat sen, jolloin nimi muuttui muotoon Banbalūnah. Pyhä Fermin oli ensimmäinen kaupungin piispa. Tehtyään sotaretken Zaragozaan Kaarle Suuri tuhosi kaupungin muurit 778. Abd ar-Rahman I valloitti sen takaisin 781.
Tradition mukaan baski Enneco Aresta kapinoi frankkeja vastaan 824 ja julistettiin Pamplonan kuninkaaksi. Abd ar-Rahman III tuhosi kaupungin 924, jonka jälkeen siitä jäi jäljelle vain pieni kylä, jota alettiin kutsua nimellä Iruña ja myöhemmin Naverrería. 800-luvulta 1100-luvulle Navarra tunnettiin Pamplonan kuningaskuntana. Navarran kuningaskunnan pääkaupunki Pamplona oli vuoteen 1512, jolloin se liitettiin Espanjaan. Filip II:n rakentama linna teki 1571 Pamplonasta vahvimmin puolustetun kaupungin pohjoisessa. Ensimmäisen karlistisodan jälkeen Navarran kuningaskunta lopetettiin ja Navarrasta tuli maakunta.
Pamplonassa on kaksi yliopistoa. Opus Dein 1951 perustama Universidad de Navarra,  valtiollinen 1987 perustettu Universidad Pública de Navarra,  sekä UNEDin paikalliset laitokset.
Teollisuuteen kuuluu autoteollisuutta (Volkswagen), energia, rakennusmateriaalit, metallurgia, paperi- ja elintarviketeollisuutta.
Kaupungin katedraali on rakennettu 1387–1525 ja sen uusklassinen fasadi on Ventura Rodríguezin työtä (1783). Kirkossa on Kaarle III:n hauta.  Pyhän Saturnino Tolosalaisen kirkko on peräisin 1200-luvulta, raatihuone 1600-luvulta.
Ernest Hemingway teki Pamplonaa tunnetuksi romaaneissaan ja hänen mukaansa on nimetty katu, Paseo de Hemingway. Kaupungista on kotoisin jalkapalloseura Club Atlético Osasuna, joka pelaa Espanjan La Ligassa.
Kuvia

Río Arga kuvattuna Arrotxapean (esp. Rochapea) kaupunginosassa.
Gazteluko Plaza (esp. Plaza del Castillo)
Pamplonan kaupungintalo
Portal Nuevo
Estafeta Kalea
Parque de la Taconera
Baluarte-kongressikeskus
San Zernin elizia (esp. Iglesia San Saturnino)
San Fermín -festivaali
Pamplonan katedraalin julkisivua
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pamplona Wikimedia Commonsissa
Ayuntamiento de Pamplona (baskiksi) (englanniksi) (espanjaksi)
Otto Grigalka

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Otto Grigalka |  Otto Grigalka |  Otto Grigalka |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Miesten yleisurheilu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Bern 1954 | Kuulantyöntö |  |
|  Pronssia | Bryssel 1950 | Kuulantyöntö |  |
Otto Grigalka (28. kesäkuuta 1925 Saikava, Latvia – 8. helmikuuta 1993 Madona, Latvia) oli neuvostoliittolainen yleisurheilija, joka kilpaili kuulantyönnössä ja kiekonheitossa ja saavutti ensin mainitussa kaksi EM-mitalia 1950-luvulla. Hän edusti seuratasolla Moskovan Dynamoa.
Grigalka sai pronssia kuulantyönnöstä EM-kisoissa 1950 tuloksellaan 15,14 metriä. Hän osallistui Helsingin olympialaisiin 1952 sekä kuulantyönnössä että kiekonheitossa. Grigalka oli tuolloin kuulantyönnössä neljäs tuloksella 16,78 ja kiekonheitossa kuudes tuloksella 50,71. Hän kilpaili molemmissa lajeissa myös EM-kilpailuissa 1954, joissa hän sai kuulantyönnöstä hopeaa ja oli kiekonheitossa kuudes. Grigalka osallistui vielä Melbournen olympialaisiin 1956, joissa hän oli kiekonheitossa kuudes.
Grigalka oli naimisissa korkeushyppääjä Marija Pisarevan kanssa.
Ennätykset

Kuulantyöntö: 17,20 m (1954)
Kiekonheitto: 56,94 (1958)
Peder Gram

Peder Gram
Peder Gram (1881–1956) oli tanskalainen säveltäjä ja kapellimestari, jota pidettiin keskeisenä henkilönä Tanskan musiikkielämässä. Hän toimi muun muassa Tanskan konserttiyhdistyksen johtajana 1918–1932 ja Tanskan radion musiikkipäällikkönä 1937–1951 sekä monen musiikkijärjestön puheenjohtajana. Hän johti puhetta Dansk Tonekunstföreningissä ja Dansk Komponistföreningissä sekä Pohjoismaisessa säveltäjäinoikeusliitossa. Gram toimi puheenjohtajana myös tanskalais-suomalaisessa yhdistyksessä sekä oli Tukholman musiikillisen akatemian jäsen. Kapellimestarina toimiessaan hän johti paljon nykymusiikkia.
Gram sävelsi sinfoniaorkestereja varten kolme sinfoniaa, alkusoittoja ja viulukonserton sekä pienemmille kokoonpanoille kamarimusiikkia. Hänen kirjalliseen tuotantoonsa kuuluvat teokset Moderne Musik (1934) ja Analytisk Harmonilære (1947). Gram vieraili Suomessa kapellimestarina. Hän kuoli 74-vuotiaana sydänhalvaukseen tennisottelussa.
Otto Gustavsson

| Otto Gustavsson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Otto Benjamin Gustavsson
Syntynyt: 20. syyskuuta 1993 (ikä 31) Helsinki
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Nikolas 13-vuotiaana   (Joulutarina)   Leo Pälli   (Pullukat)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Otto Gustavsson (s. 20. syyskuuta 1993) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt sekä elokuvissa että televisiossa.
Aiheesta muualla

Otto Gustavsson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Otto Gustavsson Elonetissä.
Otto Grieg Tidemand

| Otto Grieg Tidemand |
| --- | --- |
 Tidemand vuonna 1966.
Norjan ulkomaankauppa- ja merenkulkuministeri
 Bortenin hallitus 5. kesäkuuta 1970 – 17. maaliskuuta 1971  
Edeltäjä:  Kåre Willoch
Seuraaja:  Per Kleppe
Norjan puolustusministeri
 Bortenin hallitus 12. lokakuuta 1965 – 5. kesäkuuta 1970  
Edeltäjä:  Gudmund Harlem
Seuraaja:  Gunnar Hellesen
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. kesäkuuta 1921 Oslo, Norja
Kuollut: 10. kesäkuuta 2006 (84 vuotta) Oslo, Norja
Ammatti:  laivanvarustaja, poliitikko
Tiedot
Puolue:  Høyre
Kunnianosoitukset:  Pyhän Olavin ritarikunta (1977)
Otto Grieg Tidemand (18. kesäkuuta 1921 Oslo – 10. kesäkuuta 2006 Oslo) oli norjalainen laivanvarustaja ja Høyren poliitikko. Hän toimi Norjan puolustusministerinä 1965–1970 sekä ulkomaankauppa- ja merenkulkuministerinä 1970–1971. Toisessa maailmansodassa Tidemand palveli sotilaslentäjänä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Otto Grieg Tidemand Wikimedia Commonsissa
Otto Grieg Tidemand Norjan suurkäräjien verkkosivuilla (norjaksi)
Peder Joninpoika

Peder (Haak, Bonde) Joninpoika (k. n. 1342) oli ritari, valtaneuvos ja Viipurin linnan päällikkö vuodesta 1321 noin vuoteen 1340.
Peder kuului smoolantilaiseen Bååt-sukuun. Viipurin linnan hän sai johdettavakseen todennäköisesti kesällä 1321. Valtaneuvoksena hän esiintyi seuraavasta vuodesta, jolloin hän joutui torjumaan suuriruhtinas Jurin hyökkäystä Viipuriin. Hyökkäyksessä pahoin kärsinyttä linnaa jouduttiin uusimaan niin perusteellisesti, että Pederiä on mahdollista pitää Viipurin perustajana. Hän otti osaa Pähkinäsaaren rauhan neuvotteluihin, samoin kuin toimi yhteistyössä käskynhaltijan, Turun linnan päällikön Matias Kettilmundinpojan kanssa. Tämän kuoltua Peder järjesti linnalääninsä hallintoa, mahdollisesti piispa Pentti Gregoriuksenpojan avulla. Ritariksi hänet lyötiin vuonna 1336. Peder palasi 1340-luvun vaihteessa Ruotsiin, jossa hän kuoli todennäköisesti vuoden 1342 tienoilla. Hänen arvellaan olleen naimisissa Kristiina Hemmingintytär Tannen kanssa.
Pietari Joninpojan kirjeessä Tallinnan raadille vuonna 1336 mainitaan Viipuri, Virolahti ja Vehkalahti paikkoina, jossa hansakaupungin porvareilla oli oikeus käydä kauppaa paikallisten asukkaiden kanssa.
Pelin henki (vuoden 2012 elokuva)

| Pelin henki> Game Change |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jay Roach
Käsikirjoittaja:  Danny Strong
Tuottaja:   Tom Hanks  Gary Goetzman  Jay Roach  Amy Sayers 
Säveltäjä:  Theodore Shapiro
Kuvaaja:  Jim Denault
Leikkaaja:  Lucia Zucchetti
Pääosat:   Julianne Moore  Woody Harrelson  Ed Harris 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   HBO Films  Playtone 
Levittäjä:  HBO Netflix
Ensi-ilta:  10. maaliskuuta 2012
Kesto:  118 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pelin henki (engl. Game Change) on Jay Roachin ohjaama poliittinen draamaelokuva vuodelta 2012. Se perustuu John Heilemannin ja Mark Halperin kirjaan Game Change, joka käsittelee vuoden 2008 Yhdysvaltain presidentinvaaleja.
Elokuva käsittelee republikaanien vaalitappiota, John McCainin vaalikampanjaa ja sitä, kuinka Alaskan kuvernööri Sarah Palin tuli valituksi republikaanien varapresidenttiehdokkaaksi.
Elokuva on voittanut useita palkintoja, muun muassa Golden Globe- ja Primetime Emmy-palkinnon.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Julianne Moore  | … |  Sarah Palin   |
|  Woody Harrelson  | … |  Steve Schmidt   |
|  Ed Harris  | … |  John McCain   |
|  Peter MacNicol  | … |  Rick Davis   |
|  Jamey Sheridan  | … |  Mark Salter   |
|  Sarah Paulson  | … |  Nicolle Wallace   |
|  Ron Livingston  | … |  Mark Wallace   |
|  David Barry Gray  | … |  Todd Palin   |
|  Melissa Farman  | … |  Bristol Palin   |
|  Brian d'Arcy James  | … |  Ted Frank   |
|  Bruce Altman  | … |  Fred Davis   |
|  Colby French  | … |  Tucker Eskew   |
|  John Rothman  | … |  A.B. Culvahouse   |
|  Sandy Bainum  | … |  Cindy McCain   |
|  Tiffany Thornton  | … |  Meghan McCain   |
|  Alex Hyde-White  | … |  Lindsey Graham   |
|  Justin Gaston  | … |  Levi Johnston   |
|  Austin Pendleton  | … |  Joe Lieberman   |
Patamonlammi

| Patamonlammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Tammela
Koordinaatit:  60°57′27″N, 23°56′45″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tarpianjoen valuma-alue (35.28)
Laskujoki:  Patamonlamminoja 
Järvinumero:  35.285.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  137,4  m tai 135  m 
Rantaviiva:  1,251 km 
Pinta-ala:  4,601  ha 
 fiPatamonlammi 
Patamonlammi  on Kanta-Hämeessä Tammelan Patakankaalla sijaitseva pieni järvi.
Maantietoa

Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueella. Valuma-alue jaettiin neljännessä jakovaiheessa vielä Tarpianjoen yläosan valuma-alueeseen, johon lampi kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 137,4 metriä meren pinnan yläpuolella ja järvessä on yksi autio luotomainen saari. Lampeen laskee kaksi ojaa, joista itäisestä Kolmijokisenlammista tuleva oja on toinen. Patamonlammin laskuoja on Patamonlamminoja, joka yhtyy Tarpianjokeen 7,6 kilometrin päässä. Lampi on 500 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 4,6 hehtaaria. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä ja eteläisiä rantoja reunustavat harjumuodostelmat ja pohjoisrannoilla pääasiassa avosuo. Rantaan on rakennettu 13 vapaa-ajan asuntoa, jonne johtaa tiet yhdystieltä 13661.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa lammen muodossa on selvä ero lammen nykyiseen muotoon. Lammesta puuttuu itään työntyvä lahdelma, joka on nykyään avosuota. Avosuota ovat myös laskuojan rannat, jota Tammelan kuntaraja yrittää seurata. Järvenlaskun yhteydessä rannoille paljastui rehevää maata, joka sopi niittyjen pohjaksi.
Peiraiós

|  Peiraiós Οδός Πειραιώς |
| --- | --- |
 Peiraiós-katua Távroksessa.
Maa:  Kreikka
Kaupunki:  Ateena
Tieluokka:  katu, kansallistie
Pituus:  7,6 km
Alkupiste:  Omónoia
Päätepiste:  Pireus (7,6 km)
Peiraiós (kreik. Οδός Πειραιώς, Odós Peiraiós, ”Pireuksen katu”) on katu Ateenassa ja sen metropolialueella Kreikassa. Se kulkee Omónoia-aukiolta Pireukseen. Katu on osa Kreikan kansallisteiden verkostoa numerolla EO56.
Panagí Tsaldári -katua.
Katu on vanha Ateenan keskustan ja Pireuksen sataman yhdistänyt päätie Ateenan 1800-luvun asemakaavassa. Kadun koillispään ensimmäinen kilometri Omónoia-aukiolta Kerameikókseen on nimetty erikseen Panagí Tsaldári -kaduksi (Οδός Παναγή Τσαλδάρη, Odós Panagí Tsaldári) Kreikan vuosien 1932–1935 pääministeri Panagís Tsaldáriksen mukaan. Osuus on vanhan Ateenan pääkatuja ja muodostaa luoteisen sivun vanhan keskustan katukolmiossa, jonka kulmissa ovat ja Sýntagma- ja Omónoia-aukiot sekä Kerameikós. Kolmion muut kadut ovat Ermoú ja Stadíou.
Varsinaisen Ateenan kaupungin alueella kadun varrella sijaitsevat muun muassa antiikin Kerameikoksen arkeologinen alue sekä Gkázin Technópolis. Tämän jälkeen katu kulkee Távroksen ja Moscháton halki ja päättyy Pireuksessa satama-alueen itäpuolelle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Peiraiós Wikimedia Commonsissa
Ateenan merkittävimmät kadut ja tiet
| --- | --- |
Moottoritiet:   A1 (PATHE)  A6 (Attikí Odós) 
Valtakadut:   Alexándras  Andréa Syngroú  Athinón  Kifisías  Konstantinoupóleos  Mesogeíon  Vasiléos Konstantínou  Vasilíssis Amalías  Vasilíssis Ólgas  Vasilíssis Sofías  Vouliagménis 
Kadut:   Aiólou  Akadimías  Athinás  Dionysíou Areopagítou  Ermoú  Filellínon  Ierá Odós  Iródou Attikoú  Mitropóleos  Óthonos  Panepistimíou  Patisíon (28is Oktovríou)  Peiraiós (Panagí Tsaldári)  Sólonos  Stadíou  Tripódon  Vasiléos Georgíou A'  Voukourestíou
Paulo Duarte

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Paulo Jorgé Rebelo Duarte
Syntymäaika: 6. huhtikuuta 1969 (ikä 55)
Syntymäpaikka: Massarelos, Portugali
Seura
Seura:  Burkina Faso
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1988–1989 1989–1991 1991–1993 1993–1995 1995–2004 |  Boavista FC  UD Leiria  SC Salgueiros  CS Marítimo  UD Leiria |   |
Valmennusura
2004–2007 2007 2008–2012 2009 2012–2013 2015 2016–:  UD Leiria (apuv.)  UD Leiria  Burkina Faso   Le Mans UC  Gabon  CS Sfaxien  Burkina Faso
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Paulo Duarte (s. 6. huhtikuuta 1969) on portugalilainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Tammikuusta 2016 lähtien hän on toiminut Burkina Fason jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana.
Ura pelaajana

Duarte aloitti ammattilaisuransa Boavistassa 1988. Hän pelasi koko uransa Portugalissa edustaen pääsarjan keskikastin joukkueita sekä ykkösdivisioonan seuroja. Kaudella 1994/95 hän eteni yhdessä CS Marítimon kanssa Portugalin cupin loppuotteluun.
1995 Duarte siirtyi UD Leiriaan, joka putosi pääsarjasta kaudella 1996/97. Paluu tapahtui kuitenkin jo seuraavan kauden päätteeksi ja 1990- ja 2000-lukujen taitteessa Leiria pelasi hienoja kausia sijoittuen liigan ylempään keskikastiin. Duarte toimi noina vuosina Leirian runkopelaajana ja kapteenina. Hän lopetti peliuransa seurassa vuonna 2004.
Ura valmentajana

Duarte aloitti valmennusuransa UD Leirian apuvalmentajana vuonna 2004. Hän nousi seuran päävalmentajaksi maaliskuussa 2007, kun Domingos Paciência sai potkut tehtävistä. Duarten pesti seurassa jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä hän erosi jo marraskuussa 2007 surkeasti alkaneen kauden vuoksi.
Maaliskuussa 2008 Duarte palasi valmennustehtäviin siirtyen Burkina Fason maajoukkuevalmentajaksi.  Duarten johdolla piskuinen maajoukkue suoriutui MM2010-karsinnoissa hyvin ja taisteli tosissaan kisapaikasta samassa lohkossa mm. Norsunluurannikon kanssa. Lopulta kisapaikka jäi kuitenkin haaveeksi.
Kesäkuun alussa 2009 Duarte allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen Ranskan pääsarjassa pelaavan Le Mansin kanssa.  Hän jatkaa myös Burkina Fason maajoukkuevalmentajana. Duarten urakka Le Mansin peräsimessä ei alkanut ruusuisesti ja joukkue vajosi syyskaudella Liguen häntäpäähän. Lopulta seura purki Duarten sopimuksen joulukuussa 2009. Lopullinen niitti oli 2–1 tappio Montpellier’lle ja Le Mansin putoaminen toiseksi viimeiseksi. Taustalla oli myös Duarten maajoukkuevalmentajan tehtävät, jotka olisivat pitäneet hänet sivussa valmennuksesta tammikuussa Afrikan mestaruuskisojen ajan.
Afrikan mestaruuskisoissa 2010 Duarte luotsasi Burkina Fason yllättävään tasapeliin Norsunluurannikon kanssa, mutta tappio Ghanalle tiesi putoamista tynkälohkosta, josta Togo oli suljettu pois.  Putoamisesta huolimatta Duarte jatkoi päävalmentajana ja luotsasi Burkina Fason myös Afrikan-mestaruuskisoihin 2012. Alkulohko sujui jälleen kehnosti ja maan hävittyä kaikki ottelunsa Duarte sai potkut tehtävistään.
Huhtikuun lopussa 2012 Duartesta tuli Gabonin maajoukkueen uusi päävalmentaja.  Maa ei selvinnyt Duarten johdolla Afrikan mestaruuskisoihin 2013 eikä MM-kisoihin 2014. Heikkojen tulosten myötä Duarte joutui jättämään paikkansa syyskuussa 2013.
Huhtikuussa 2015 Duarte palasi valmennustehtäviin tunisialaisen CS Sfaxienin peräsimessä. Hänen pestinsä päättyi kuitenkin potkuihin jo heinäkuussa 2015.
Tammikuussa 2016 Duarte palasi Burkina Fason maajoukkuevalmentajaksi. Portugalilaisen johdolla Burkina Faso eteni Afrikan mestaruuskisoissa pronssiotteluun, jossa se voitti Ghanan 1–0. Mitali oli Burkina Fason historian toinen Afrikan mestaruuskisoissa.
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Afrikan mestaruuskisat
Pronssia: 2017
1. kierros: 2010
1. kierros: 2012
Pannonhalman benediktiiniluostari

Ilmakuva Pannonhalman luostarista.
Pannonhalman benediktiiniluostari on Unkarin vanhimpia historiallisia monumentteja. Se sijaitsee Pannonhalman kunnassa Unkarin luoteisosassa. Vuonna 996 perustettu luostari on nykyään osa UNESCOn maailmanperintöluetteloa.
Nykyään luostarikompleksissa asuu noin 50 munkkia. Rakennusryhmään kuuluu basilika kryptineen, pylväskäytävän ympäröimä luostarinpiha, 360 000 teosta käsittävä kirjasto, barokkiaikainen ruokasali ja laaja taidekokoelma. Luostarissa säilytetään myös yhä vanhinta unkarinkielistä dokumenttia: vuodelta 1055 olevaa Tihanyn benediktiiniluostarin perustamisasiakirjaa.
Historia

Unkarin prinssi Géza perusti luostarin vuonna 996 ensimmäiseksi unkarilaiseksi benediktiiniluostariksi. Luostari perustettiin Pyhän Martinuksen kunniaksi. Gézan poika Tapani I:nen lahjoitti maat ja antoi luostarinoikeudet. Luostarin ensimmäiset rakennukset tuhottiin ja rakennettiin uudelleen vuonna 1137. Basilikan pylväät ja varhaisgotiikka edustava holvi rakennettiin 1200-luvulla käyttäen entisen kirkon seiniä. Vuonna 1486 kuningas Matias Corvinus jälleenrakennutti basilikan goottilaisella tyylillä.
Osmanien tunkeuduttua Eurooppaan 1500-luvulla luostari muutettiin linnoitukseksi. Suleiman Suuren lyötyä unkarilaisten joukot elämä luostarissa vaikeutui ja munkit joutuivat jättämään pahoin vaurioituneen rakennuksen vuonna 1575. Yhteisö palasi luostariin vasta vuonna 1638. Luostarin barokkirakennukset, kuten ruokasali, rakennettiin 1700-luvulla. Nykyisen muotonsa luostari sai 1832, jolloin uusklassinen kirjasto ja torni valmistuivat.
Vuoden 1945 jälkeen kommunistinen Unkarin valtio takavarikoi benediktiiniläisten omaisuudet ja sääntökunnan johtamat koulut. Omaisuus palautettiin vasta kommunismivallan päätyttyä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Luostarin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (unkariksi) (englanniksi) (saksaksi)
Luostari Catholic Encyclopediassa (englanniksi)
Pannonhalman benediktiiniluostari UNESCOn sivuilla (englanniksi) (ranskaksi)
Unescon maailmanperintökohteet Unkarissa
Tonavan rannat Budapestissa, Budan linna ja Andrássy út
Aggtelekin karstiluolat
Pécsin varhaiskristillinen nekropoli
Fertön kulttuurimaisema
Hortobágyn kansallispuiston pusta
Pannonhalman benediktiiniluostari ja sen ympäristö
Hollókőn kylä ja sen ympäristö
Tokajin viinialueen kulttuurihistoriallinen maisema
Luostarin kirjastoa
Penitenziagite

Penitenziagite (”katukaa”) on vulgaarilatinankielinen lyhenne latinankielisen fraasin Poenitentiam agite, appropinquavit enim regnum caelorum ensi sanoista. Se oli kerettiläisiksi nimettyjen dolcinolaisten tunnuslauseena, joka oli Gerard Segarellin  (1240–1300) 1200–luvun loppupuolella perustaman Apostolisten veljien liikkeen jatkumo ja joka sai nimensä opetuslapsi Fra Dolcinon mukaan.
Ilmaus löytyy myös Umberto Econ romaanista Ruusun nimi ja siihen perustuvista samannimisistä  elokuvasta sekä tv-sarjasta.
Pertti Lundell

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 12. elokuuta 1952 (ikä 72)
Syntymäpaikka: Pori, Suomi
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 179 cm
Junioriseurat
: Ässät
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1972 | Ässät |  |  |
| 1973 | PoPS |  |  |
| 1974–1977 | MuSa |  |  |
| 1978–1979 | PPT |  |  |
Valmennusura
1979: PPT (apuv.)
1980–1986: PPT
1987–1988: EuPa
1989–1992: P-Iirot
1993–1994: TPV
1995: Jazz
1996–1998: TPV
1998–2000: Jazz
2001–2002: FC Inter
2004–2005: Närpes Kraft
2007–2010: PoPa

Pertti Lundell (s. 12. elokuuta 1952 Pori) on suomalainen jalkapallovalmentaja.
Lundell valmensi yhteensä yksitoista kautta SM-sarjassa ja Veikkausliigassa joukkueinaan Porin Pallo-Toverit, Tampereen Pallo-Veikot, FC Jazz ja FC Inter Turku. Hän johdatti TPV:n kaudella 1994 Suomen mestaruuteen. Lundell valittiin vuonna 1983 valmentaessaan PPT:tä ja vuonna 1994 valmentaessaan TPV:tä vuoden valmentajaksi. Alemmilla sarjatasoilla hän on valmentanut Närpes Kraftia, Euran Palloa, Pallo-Iiroja ja Porin Palloilijoita.
Vuonna 1980 Lundell aloitti päävalmentajana PPT:ssä III divisioonassa. Kolmen seuraavan vuoden aikana hän nosti joukkueensa aina Mestaruussarjaan saakka, edeten sarjatason per kausi. Kaikkiaan Lundell on saavuttanut seitsemän sarjanousua.
Pelaajana hän edusti muun muassa Porin Ässiä, jossa hän voitti jalkapallon A-nuorten Suomen mestaruuden vuonna 1970, sekä Porin Palloseuraa, Musan Salamaa ja Porin Pallo-Tovereita. Lopetettuaan peliuransa PPT:ssä 28-vuotiaana hän siirtyi seuran edustusjoukkuetta apuvalmentajaksi.
Kauden 2010 päätteeksi Lundell lopetti valmentamisen aikuisten sarjatasoilla ja toimi juniorivalmennuksen parissa Musan Salamassa, minkä jälkeen hän siirtyi kokonaan eläkkeelle.
Aiheesta muualla

Lundellin esittely Veikkausliigan sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Keijo Voutilainen Jussi Ristimäki | Suomen vuoden jalkapallovalmentaja 1983 1994 | Seuraaja: Jukka Vakkila Jukka Vakkila |
FC Inter Turun päävalmentajat
Anders Romberg (1992) • Timo Sinkkonen (1993–1994) • Hannu Paatelo (1995–1997) • Tomi Jalo (1997–1998) • Steven Polack (1998) • Timo Askolin (1999–2000) • Pertti Lundell (2001–2002) • Kari Virtanen (2003–2006) • René van Eck (2006) • Job Dragtsma (2007–2016) • Jami Wallenius (2016) • Shefki Kuqi (2016–)
Jääkiekon SM-liigakausi 2015–2016

| --- | --- |
Järjestyksessä:  41.
Joukkueita:  15
Runkosarja
Runkosarja alkoi:  11. syyskuuta 2015
Runkosarja päättyi:  10. maaliskuuta 2016
Voittaja:  HIFK
Pistepörssin voittaja:   Kristian Kuusela (Tappara)
Paras pelaaja:   Kristian Kuusela (Tappara)
Pudotuspelit
Päiväys:  12. maaliskuuta 2016 –  26. huhtikuuta 2016
Mestari:   Tappara
Hopeaa:   HIFK
Pronssia:   Kärpät
Paras pelaaja:   Patrik Laine (Tappara) 
Pistepörssin voittaja:   Teemu Ramstedt (HIFK)
 
Alempi sarjataso:  Mestis
 ← 2014–2015 2016–2017 → 
Jääkiekon SM-liigakausi 2015–2016 oli jääkiekon SM-liigan 41. kausi. Suomen mestaruudesta pelasi viisitoista joukkuetta. Kausi alkoi 11. syyskuuta 2015 ja päättyi 26. huhtikuuta 2016. Puolustavana mestarina kauteen lähti kaksi peräkkäistä mestaruutta voittanut Oulun Kärpät.
Jääkiekon SM-liiga Oy ja Suomen jääkiekkoliitto sopivat joulukuussa 2013, että jatkossa Mestiksen mestari voi nousta pääsarjaan anomalla pääsarjalisenssiä liigakarsintojen sijaan. Tämän seurauksena Mestiksen kaudella 2013–2014 voittanut KooKoo nostettiin pääsarjaan kaudesta 2015–2016 alkaen.
Kaudella 2015–2016 mestaruuden voitti Tappara. Runkosarjan voitti HIFK ensimmäistä kertaa historiassaan. Sarjassa viimeiseksi jäänyt Espoo Blues meni kauden päätteeksi konkurssiin, minkä seurauksena seura menetti paikkansa SM-liigassa.