stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Max Payne
Myynti

Peli myi Take-Twon mukaan ensimmäisen neljän viikon aikana noin 82 000 kappaletta.
Perintö

Max Payne oli 2000-luvun alussa Suomen isoin pelialan menestys. Peliä pidettiin kotimaisen peliteollisuuden virstanpylväänä. Max Paynen pitkittynyt kehitysprosessi kasvatti innostusta peliä kohtaan ja auttoi vakiinnuttamaan sille fanikunnan. Peliä kohtaan osoitettiin jo ennen sen julkaisua huomioita suomalaisessa mediassa, mikä osin johtui yleisestä kiinnostuksesta uusmediateollisuuteen. Vuoden 1997 lopussa Helsingin Sanomatkin uutisoi, kuinka peliala oli muuttunut ”nörttien puuhastelusta” vakavasti otettavaksi teollisuuden alaksi.
Vuonna 2002 Remedy myi pelisarjan oikeudet Take-Two Interactivelle 10 miljoonasta dollarista ja 969 932 osakkeesta. Samalla tiedotettiin, että Rockstar Games julkaisisi Remedyn kehittämän Max Paynen jatko-osan The Fall of Max Payne vuonna 2003. Pelisarjan kahta ensimmäistä osaa on myyty yhteensä yli 8 miljoonaa kappaletta. Vuonna 2008 pelistä tehtiin samanniminen Hollywood-elokuva, jonka pääosaa näytteli Mark Wahlberg. Elokuva on ainoa suomalaisesta brändistä tehty Hollywood-tuotanto. Vuonna 2012 Rockstar Games julkaisi Max Payne 3, jossa Paynea näytteli tällä kertaa McCaffrey. Järvilehdon mukaan peli sopii hyvin pelisarjaan, vaikka onkin erilainen kuin kaksi aiempaa osaa.
Pelin ympärillä nähtiin myös lieveilmiö, kun 1990-luvulla julkisuudessa ollut vapaapainija Maxx Payne uhkasi haastaa Remedyn oikeuteen nimensä käyttämisestä ilman lupaa, koska hän oli käyttänyt nimestään myös lyhennettyä versiota ”Max Payne”.
Ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   James McCaffrey   | … |   Max Payne   |
|   Haviland Morris   | … |   Michelle Payne   |
|   Chris Phillips   | … |   Alex Balder   |
|   Jane Gennaro   | … |   Nicole Horne   |
|   Adam Grupper   | … |   B.B.   |
|   Peter Appel   | … |   Jim Bravura   |
|   Tye Alexander   | … |   Joey Finito / Virgilio Finito   |
|   Joe Dallo   | … |   Vinnie Gognitti   |
|   Chelsea Altman   | … |   Kyra Silver   |
|   Joe Ragno   | … |   Angelo "Don" Punchinello   |
|   Joanie Ellen   | … |   Candy Dawn   |
|   Joe Maruzzo   | … |   Rico Muerte   |
|   John Randolph Jones   | … |   Alfred Woden   |
|   Jeff Gurner   | … |   Jack Lupino   |
|   Julia K. Murney   | … |   Mona Sax   |
|   Bruce Kronenberg   | … |   Frankie "The Bat" Niagara   |
|   Dominic Hawksley   | … |   Vladimir Lem   |
Ääniraita

Max Paynen ääniraidan sävelsivät Kärtsy Hatakka ja Kimmo Kajasto. Useimmat kappaleista ovat ambient-tyylisiä, mutta mukana on myös pelin toimintakohtauksissa kuultuja rock-tyyppisiä kappaleita.
Kaikki sävellykset Kärtsy Hatakka, Kimmo Kajasto.
| MAX PAYNE: Original Soundtrack |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Max Theme |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Max Theme (Short) |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Graphic Novel |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Byzantine Power Game |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Flesh of Fallen Angels |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Just Forget About It |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Killer Suits |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Men in Blue |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Mr. Big |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Ms. Valkyr |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Nightmare |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Ragna Rock |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Whack Him |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Cop Chase | Teque |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Max Payne E3 2000 | Teque |  |  |  |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Max Payne Wikimedia Commonsissa
Max Payne MobyGamesissa (englanniksi)
Max Payne Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Ylen Elävä arkisto: Suomalainen Max Payne ampui tiensä maailman tietokonepelimarkkinoille
| n k Remedy Entertainment |
| --- | --- |
Videopelit:  Death Rally  Max Payne  Max Payne 2: The Fall of Max Payne  Alan Wake  Alan Wake’s American Nightmare  Quantum Break  Control  Alan Wake II 
Elokuvat:  Max Payne  Max Payne: Payne & Redemption 
Tarinankerronnassa käytetään myös sarjakuvapaneeleja.
Max Payne -hahmon käyttämät vaatteet esillä Game On -näyttelyssä Science Museumissa Lontoossa.
Alain Juppé

| Alain Juppé |
| --- | --- |

Ranskan pääministeri
 17. toukokuuta 1995 – 2. kesäkuuta 1997  
Presidentti:  Jacques Chirac
Edeltäjä:  Édouard Balladur
Seuraaja:  Lionel Jospin
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. elokuuta 1945 (ikä 79)
Puoliso:  Isabelle Legrand-Bodin (1993-)
Tiedot
Puolue:  UMP
Aiheesta muualla
www.al1jup.com
Alain Marie Juppé O.Q. (s. 15. elokuuta 1945 Mont-de-Marsan, Landes) on ranskalainen konservatiivipoliitikko, joka toimi Ranskan ulkoministerinä Édouard Balladurin hallituksessa 1993–1995 ja pääministerinä 1995–1997. Nicolas Sarkozyn presidentiksi valinnan jälkeen Juppé nousi 18. toukokuuta 2007 François Fillonin hallitukseen varapääministeriksi ja uuden "superministeriön" ympäristön-, kestävän kehityksen ja energiaministeriksi, josta erosi kuukauden jälkeen menetettyään paikkansa parlamentissa.
Marraskuussa 2010 hän nousi jälleen François Fillonin II hallituksen puolustusministeriksi ja ulkoministeriksi helmikuussa 2011 Michèle Alliot-Marien eron jälkeen.
Juppé aloitti opiskelun 1964 École Normale Supérieuressa, Institut d'Etudes Politiques de Paris'ssa 1968 ja kävi École nationale d'administrationia 1970–1972.
Juppé oli Jacques Chiracin hallituksessa 1986–1988, gaullistipuolueen (Rassemblement pour la République; RPR) puoluesihteerinä 1988–1994 ja puheenjohtajana 1994–1997. Valittiin Bordeaux'n pormestariksi 1995. Vuonna 1997 RPR hävisi vaalit ja Juppéa seurasi pääministerinä Lionel Jospin ja RPR:n johdossa Philippe Séguin.
Juppé jatkoi Union pour un Mouvement Populaire -puolueessa ja toimi sen puheenjohtajana 2002–2004.
Joulukuussa 2004 Juppé tuomittiin julkisten varojen väärinkäytöstä hänen oltuaan RPR:n johdossa ja puolueen käytettyä Pariisin kaupungin työntekijöitä hyväkseen. Valituksen jälkeen tuomittiin 14 kuukauden ehdolliseen vankeuteen ja häntä kiellettiin hakemasta poliittiseen asemaan vuoden kuluessa. Tämän johdosta hän jätti Bordeaux'n pormestarin virkansa.
Juppé opetti kaksi vuotta Quebécin yliopistossa ja ryhtyi sitten UMP:n ehdokkaaksi parlamenttivaaleihin ja oli lyhyen aikaa ennen häviämiään vaaleja ministerinä: puolustusministerinä marraskuusta 2010 helmikuuhun 2011 ja ulkoministerinä 2011-2012.
Vuonna 2015 Juppé pyrki ehdokkaaksi vuoden 2017 presidentinvaaleihin mutta hävisi puolueensa esivaalit.
Vuonna 2019 Juppé nimitettiin perustuslakineuvostoon, ja hän luopui Bordeaux'n pormestarinvirasta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Juppén blogi (ranskaksi)
| n k Ranskan pääministerit ja hallituksen johtajat |
| --- | --- | --- |
| Restauraatio |  Talleyrand  Richelieu  Dessolles  Decazes  Richelieu  Villèle  Martignac  Polignac  |  |
| Heinäkuun monarkia |  V. de Broglie  Laffitte  Perier  Soult  Gérard  Maret  Mortier  V. de Broglie  Thiers  Molé  Soult  Thiers  Soult  Guizot  Molé  |  |
| Toinen tasavalta |  Dupont de l'Eure  Arago  Cavaignac  Barrot  Hautpoul  Faucher  |  |
| Toinen keisarikunta |  Ollivier  Cousin-Montauban  |  |
| Kansallisen turvallisuuden hallitus |  Trochu  |  |
| Kolmas tasavalta |  Dufaure  A. de Broglie  Cissey  Buffet  Dufaure  Simon  A. de Broglie  Rochebouët  Dufaure  Waddington  Freycinet  Ferry  Gambetta  Freycinet  Duclerc  Fallières  Ferry  Brisson  Freycinet  Goblet  Rouvier  Floquet  Tirard  Freycinet  Loubet  Ribot  Dupuy  Casimir-Perier  Dupuy  Ribot  Bourgeois  Méline  Brisson  Dupuy  Waldeck-Rousseau  Combes  Rouvier  Sarrien  Clemenceau  Briand  Monis  Caillaux  Poincaré  Briand  Barthou  Doumergue  Ribot  Viviani  Briand  Ribot  Painlevé  Clemenceau  Millerand  Leygues  Briand  Poincaré  François-Marsal  Herriot  Painlevé  Briand  Herriot  Poincaré  Briand  Tardieu  Chautemps  Tardieu  Steeg  Laval  Tardieu  Herriot  Paul-Boncour  Daladier  Sarraut  Chautemps  Daladier  Doumergue  Flandin  Bouisson  Laval  Sarraut  Blum  Chautemps  Blum  Daladier  Reynaud  Pétain  |  |
| Vichyn Ranska |  Pétain  Laval  Flandin  Darlan  Laval  |  |
| Väliaikaishallitus |  De Gaulle  Gouin  Bidault  Blum  |  |
| Neljäs tasavalta |  Ramadier  Schuman  Marie  Schuman  Queuille  Bidault  Queuille  Pleven  Queuille  Pleven  Faure  Pinay  Mayer  Laniel  Mendès France  Faure  Mollet  Bourgès-Maunoury  Gaillard  Pflimlin  De Gaulle  |  |
| Viides tasavalta |  De Gaulle  Debré  Pompidou  Couve de Murville  Chaban-Delmas  Messmer  Chirac  Barre  Mauroy  Fabius  Chirac  Rocard  Cresson  Bérégovoy  Balladur  Juppé  Jospin  Raffarin  Villepin  Fillon  Ayrault  Valls  Cazeneuve  Philippe  Castex  Borne  Attal  |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  MEP-hakemisto  Sycomore 
Muut:  SNAC  IdRef
Rafael Haarla

Rafael Haarla vuonna 1929.
Toivo Rafael Valdemar Haarla (vuoteen 1906 Harberg; 6. maaliskuuta 1876 Korpilahti – 1. kesäkuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos ja 1920- ja 1930-lukujen oikeistoradikaalin toiminnan tukija ja rahoittaja.
Tausta

Haarlan vanhemmat olivat kauppias Elis Akates Harberg ja Eedla Aurora Arvelin. Hän kävi kolme luokkaa Jyväskylän lyseota ja toimi aluksi kauppa-apulaisena ja Häkli, Lallukka ja Kumpp. Oy:n kauppa-edustajana. Oman sekatavaraliikkeensä Haarla perusti Korpilahdelle 18-vuotiaana vuonna 1895. Vuonna 1900 Haarla muutti Tampereelle ja perusti sinne tukkuliikkeen, jota hän piti vuoteen 1908 saakka.
Haarlan liiketoiminta ja yritykset

Vuonna 1903 Haarla perusti paperinjalostustehdas Raf. Haarla Oy:n, jossa valmistettiin lehtiöitä, kirjekuoria ja paperipusseja, myöhemmin hän perusti näiden raaka-aineen turvaamiseksi vuonna 1920 paperitehtaan Haarlan Paperitehdas Oy:n ja 1926 Lievestuoreelle selluloosatehtaan Haarlan Selluloosayhtiö Oy:n. Kaksi jälkimmäistä sulautettiin Raf. Haarlaan vuosina 1969–1973. Haarlalla oli myös vuonna 1933 perustettu spriitehdas Lievestuoreella ja 1927 perustettu paperinjalostustehdas Tallinnassa. Haarla oli myös Lohjan selluloosa Oy:n pääosakas ja toimi yhtiön johtokunnan puheenjohtaja 1929–1938. Haarlan tehtaat sijaitsivat  Kotkassa, Tampereella ja Lievestuoreella, myöhemmin myös Virossa.
Raf. Haarla Oy:n tehtaita olivat Haarlan paperitehdas (Tampere), Hovinsaaren paperitehdas ja sellutehdas (Kotka), Lievestuoreen sellutehdas sekä Lohjan paperitehdas ja sellutehdas. Raf. Haarla sulautettiin Yhtyneisiin Paperitehtaisiin vuonna 1976.
Haarla osti vuonna 1929 Laukon kartanon ja rakennutti sinne uusklassistisen päärakennuksen.  Hän rakennutti 1923 edustusasunnokseen 2-kerroksisen uusklassisen Haarlan palatsin aivan Tampereen keskustaan Hatanpään valtatielle. Haarla lahjoitti myös Tampereen kaupungille Wäinö Aaltosen tekemät Hämeensillan Pirkkalaisveistokset.
Haarlan poliittinen toiminta

Sisällissodan aikana Haarla oli punaisten keskuudessa vihattu mies. Haarlaa mm. puukotettiin eräässä kaupunginvaltuuston kokouksessa vuodenvaihteessa 1917–18 ja hänen mahonkiveneensä upotettiin. Vielä 1920-luvulla joku iski Haarlan palatsin edessä olleelta koristeilvekseltä käpälän irti, ja teon takana epäiltiin olevan joku hänen poliittinen vastustajansa.
Syksystä 1918 alkaen Haarla myönsi teollisuuslaitostensa työntekijöille erityisen vuosipalkkion, mutta palkkion saadakseen työntekijän oli sitouduttava pysymään poissa vasemmistolaisista ammatti- ja puoluejärjestöistä. Haarla suosi yrityksissään valkoista työväkeä, Suomen sisällissodan valkoisia veteraaneja ja suojeluskuntalaisia. Tampereen valtauksen jälkeen Haarla toimi Tampereen suojeluskunnassa vartiokomppanian päällikkönä ja myöhemmin hän oli suojeluskunnassa komppanian ja sitten ratsuosaston päällikkönä.
Haarla oli toukokuussa 1929 perustetun Vapaussodan Rintamamiesten Liiton rahoittaja ja hallituksen jäsen. Haarlan poika Eino Haarla toimi liiton puheenjohtajana. Liitto kasvoi 1930-luvun aikana niin että sillä vuonna 1939 oli noin 20 000 jäsentä. Rafael Haarla tuki liiton julkaisemassa Rintamamies-lehdessä korporatiivista yhteiskuntamallia ja vastusti parlamentarismia, puoluelaitosta ja yhtäläistä äänioikeutta.
Haarla oli intomielinen Lapuan liikkeen tukija ja rahoittaja ja osallistui itse Mäntsälän kapinaan, mutta hän pyysi myös vuonna 1929 Väinö Tanneria Suomen diktaattoriksi. Haarlaa lähellä oleva Lapuan liikkeen ryhmä oli myös mukana kyyditsemässä sosiaalidemokraattista eduskunnan varapuhemiestä ja Tampereen pormestaria Väinö Hakkilaa 17.–18. heinäkuuta 1930. Jääkärikapteeni Arvi Kalsta vangitsi Hakkilan tämän kesäasunnolla Teiskossa ja kuljetti hänet Lapuan kautta Kuortaneelle, jossa Hakkilaa pahoinpideltiin ja istutettiin muun muassa muurahaispesässä.
Haarla oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1916–1922 ja hän toimi presidentin valitsijamiehenä vuoden 1931 vaaleissa. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1924.
Muuta

Haarla oli naimisissa 1895–1920 Ruusa Keskisen kanssa. Jäätyään leskeksi hän meni uusiin naimisiin sairaanhoitaja Hilja Hurstin kanssa 1921. Vuorineuvos Lauri Haarla oli hänen poikansa. Kirjailija Lauri Haarla oli Rafael Haarlan veli.
Haarla kuoli 62-vuotiaana kesäkuun alussa 1938 Mehiläisen sairaalassa Helsingissä sairastettuaan pitkään sydäntautia. Hänet on haudattu Kalevankankaan hautausmaalle Tampereella.
Teoksia

Taistelu työehtosopimuksista: Silmäys politikoiviin ammatillisiin järjestöihin. Otava 1929.
Kirjallisuutta

Kalemaa, Kalevi: Veljekset kuin ilvekset: Kertomus Lauri ja Rafael Haarlasta.  Mediapinta, 2012.  ISBN 978-952-235-466-2
Aiheesta muualla

Uola, Mikko: / Haarla, Rafael (1876–1938). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  21.1.2009. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Kuka kukin oli (Wikiaineisto).
Tampereen historia. (Arkistoitu – Internet Archive)
Wäinö Aaltosen elämäkerta. (Arkistoitu – Internet Archive)
Laukon historia. (Arkistoitu – Internet Archive)
Paperiliiton historia. (Arkistoitu – Internet Archive)
Vapaamielisten klubi (lapuanliike). (Arkistoitu – Internet Archive)
Vuosi 1930 Tampereella.
Väinö Tannerin säätiö.
Rafael Haarla : Mitä on facismi, Aamulehti, 06.12.1922, nro 283, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Isorastasmuura

| Isorastasmuura |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Muurat Formicariidae
Suku::  Rastasmuurat Formicarius
Laji::  rufipectus
Kaksiosainen nimi
 Formicarius rufipectus  Salvin, 1866 

Katso myös
   Isorastasmuura Wikispeciesissä   Isorastasmuura Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Isorastasmuura (Formicarius rufipectus) on Keski-Amerikassa ja Etelä-Amerikan pohjoisosissa tavattava muuriin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan isorastasmuura on noin 19 cm. Lajin naama ja kurkku ovat väriltään mustat. Päälaki on alalajista riippuen joko musta tai ruosteenruskea. Rinta on väriltään ruosteenruskea. Isorastasmuuran selkä on väriltään tumman ruskea. Nuoret linnut ovat väriltään aikuisia vaaleampia ja kurkku on valkeampi.. Laji kulkee maassa tyypillisesti musta pyrstö koholla. Ulkonäöltään isorastasmuura muistuttaa rastasmuuraa (Formicarius analis) ja pikkurastasmuuraa (Formicarius nigricapillus), joilta molemmilta puuttuu ruosteenvärinen rinta.
Levinneisyys ja elinympäristö

Isorastas muura elää Andeilla alueella, joka ulottuu Perusta Venezuelaan. Lajin elinympäristöä ovat tiheät metsät vuoriston juurella ja vuoriston alimmissa kerroksissa. Yleensä laji elää 1 100–2 200 metrin korkeudella merenpinnasta.
Haile Selassien kunnianosoitukset

Haile Selassie valokuvattuna sukkanauharitarikunnan arvomerkkien kanssa
Etiopian viimeinen keisari Haile Selassie sai elämänsä aikana useita kunnianosoituksia ja tunnustuksia, joista osan ennen virallista valtaannousuaan. Lisäksi rastafarit pitävät keisaria jumalana, minkä Haile Selassie itse tosin väitetysti kielsi.
Tittelit ja nimi

Keisarina Haile Selassie käytti seuraavanlaista titteliä: ”Keisari (hallitsijanimi), Jumalan valitsema, Juudean heimon valloittava Leijona ja Etiopian kuninkaiden kuningas”. Häntä puhuteltiin tittelillä ”Teidän keisarillinen korkeutenne”.
Toimiessaan keisarinna Zauditun sijaishallitsina, Haile Selassie taivutteli keisarinnan kruunaamaan tämän kuninkaaksi (ge’eziksi ንጉሥ, nəgueś). Kun Haile Selassie lopulta nousi valtaistuimelle Zauditun kuoltua, hän vaihtoi tittelin muotoon kuninkaiden kuningas (ge’eziksi ንጉሠ ነገሥት, nəgusä nägäst).
Vuonna 1965 orientaaliortodoksisten kirkkojen Addis Ababaan kokoontunut konferenssi myönsi Haile Selassielle tittelin "Uskon puolustaja".
Ennen valtaannousuaan tuleva keisari tunnettiin alkuperäisellä nimellään Tafari Makonnen. Valtaannousunsa yhtedessä hän otti hallitsijanimekseen Haile Selassie, joka tarkoittaa "Pyhän Kolminaisuuden mahti".
Ritarikunnat > Etiopialaiset

Salomon ritarikunta (perustaja, 1922)
Salomon sinetin ritarikunta
Saban kuningattaren ritarikunta
Pyhän Kolminaisuuden ritarikunta (perustaja, 1930)
Menelik II:n ritarikunta (perustaja, 1924)
Lähde:
Muuta

Vuonna 1965 Haile Selassie nimitettiin Britannian armeijan kunniamarsalkaksi.
Lontoon Wimbledonissa oli vuoteen 2020 asti Haile Selassien rintakuva.
Yksi Nairobin kolmesta valtakadusta on nimetty Haile Selassien mukaan. Syynä tähän oli se, että Jomo Kenyatta oli Haile Selassien hyvä ystävä, ja piti muun muassa huolen siitä, että keisari olisi ensimmäinen valtionpäämies, jonka hän ottaisi vastaan Jamhuri-päivänä vuonna 1964. Kenyatta varmisti tämän määräämällä Liberian presidentin William Tubmanin laivan pidätettäväksi Mombasan satamassa, kunnes audienssi Haile Selassien kanssa olisi ohi.
Mikko Harjanne

Mikko Harjanne -nimisiä henkilöitä ovat:
Mikko Harjanne (1940–2024), suomalainen elokuvaohjaaja
Mikko Harjanne (s. 1979), suomalainen jalkapalloilija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Mikko Harjanne”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Al-Aqsa

| Al-Aqsa> المسجد الأقصى מִסְגַּד אַל-אַקְצָא |
| --- | --- |
 Al-Aqsan moskeija vuonna 2013.
Sijainti:  Temppelivuori, Jerusalemin vanhakaupunki
Koordinaatit:  31°46′35″N, 35°14′8″E
Rakennustyyppi:  moskeija
Kerrosala:  3 500 m²
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Al-Aqsa (arab. المسجد الأقصى‎, Al-Masjid al-’Aqṣā, hepr. ‏מִסְגַּד אַל-אַקְצָא‎, Misgad al-Aksa) on moskeija Jerusalemin Temppelivuorella. Se on Jerusalemin suurin moskeija, ja sinne mahtuu noin viisituhatta rukoilijaa. Al-Aqsa on islamin kolmanneksi pyhin paikka Mekan ja Medinan jälkeen.
Muhammed perimätiedon mukaan

Legendan mukaan Muhammed jätti kallioon jalanjälkensä pysähtyessään moskeijassa siivekkäällä hevosellaan tekemällään öisellä matkalla. Ibn Hishamin 800-luvulla kertoman legendan mukaan Muhammedin vierailu sijoitetaan vain Jerusalemiin, sillä al-Aqsan moskeija rakennettiin vasta myöhemmin 600-luvun alun jälkeisenä ajanjaksona.
Varhaisin moskeija

Arkeologiset tutkimukset ovat löytäneet useita ajallisia kerrostumia al-Aqsa -moskeijasta. Varhaisin temppeli, Aqsa I, on joko kalifi Abd al-Malikin (685–705) tai hänen poikansa al-Walidin (705–714) hallitsijakaudelta. Siitä ei ole jäljellä juuri mitään, sillä temppeli sortui vuoden 747 maanjäristyksessä. Uusi vuonna 780 rakennettu rakennus tuhoutui jälleen maanjäristyksessä vuonna 1033, minkä jälkeen fatimidikalifi Ali az-Zahir rakennutti nykyisen muotoisen moskeijan.lähde?
Ristiretkien aika

Kun ristiretkeläiset valloittivat Jerusalemin vuonna 1099 al-Aqsaa käytettiin ristirekeläisten palatsina. Vuodesta 1118 lähtien se oli temppeliherrain ritarikunnan päämajana ja heidän aikanaan al-Aqsaan tehtiin muutoksia. Kun Saladin valloitti Jerusalemin takaisin vuonna 1187, hän puratutti temppelinherrain tekemät muutokset, mutta eteläsivulle jätettiin heidän julkisivuun tekemänsä kaaret. Mamelukit tekivät muutoksia al-Aqsan rakenteisiin 1300-luvun puolivälissä.
Vuosina 1927 ja 1936 maanjäristykset vaurioittivat moskeijaa niin paljon, että se jouduttiin rakentamaan käytännöllisesti katsoen kokonaan uudestaan.lähde?
Al-Aqsan kupoli oli alun perin katettu lyijyllä, mutta se katettiin uudestaan vuonna 1964, jolloin kattamiseen käytettiin alumiinia. Se kuitenkin palautettiin alkuperäiseen asuunsa vuonna 1985, jolloin se katettiin uudestaan lyijyllä.
Emiiri Abdullah I:n murha

Vuonna 1951 21-vuotias räätäli Mustafa Shukri Ashshu ampui Transjordanian emiiriä Abdullah I:tä, joka kuoli välittömästi. Ashshu oli piiloutunut al-Aqsan pääsisäänkäynnille ja ampui emiiriä lähietäisyydeltä, jonka jälkeen emiirin henkivartija ampui hänet.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Al-Aqsa Wikimedia Commonsissa
Aqsa Mosque Museum With No Frontiers – Discover Islamic Art. Viitattu 15.4.2020. (englanniksi)
Salim, Ahmed: Interesting Facts About Masjid-e-Aqsa (Qibla Awwal) I’timaar.  14.11.2018. Arkistoitu 8.8.2020. Viitattu 15.4.2020. (englanniksi)
| n k Jerusalem |
| --- | --- | --- |
 Jerusalemin hallintoalue 
| Alueet |  Vanhakaupunki Armenialaiskortteli  Kristitty kortteli  Muslimikortteli  Juutalaiskortteli  Ein Kerem  Har Nof  Mea Shearim  Migrash Harusim  Mishkenot Sha'ananim  Nahlaot  Rehavia  Sheikh Jarrah  Shaarei Hesed  Silwan  |  |
| Liikenne |  Jerusalemin pikaraitiotie  |  |
| Pyhät paikat |  Betesda  Daavidin kaupunki  Daavidin torni  Gehenna  Getsemane  Giihonin lähde  Golgata  Kidron  Länsimuuri  Temppelivuori  Pyhän haudan kirkko  Siionin portti  Siioninvuori Kuningas Daavidin hauta  Siloan allas  Via Dolorosa  Viimeisen ehtoollisen huone  Öljymäki Profeettojen Haggai, Sakarja ja Malakia hauta  |  |
| Nähtävyydet |  Al-Aqsa  Antonian linnoitus  Damaskoksen portti  Dominus Flevit  Herzl  Hurvan synagoga  Jaffan portti  Jerusalemin raamatullinen eläintarha  Jerusalemin toinen temppeli  Kaikkien kansojen kirkko  Kalliomoskeija  King David Hotel  Knesset  Marian kuolonuneen nukkumisen kirkko  Rambanin synagoga  Scopusvuori  |  |
| Koulutus |  Al-Qudsin yliopisto  Jerusalemin heprealainen yliopisto  |  |
| Kulttuuri |  Israelin kansalliskirjasto  Israelin kansallismuseo  Jom Jerušalajim  Rockefeller-museo  Temppeli-instituutti  Yad Vashem  |  |
| Urheilu |  Beitar Jerusalem FC  Hapoel Jerusalem BC  |  |
| Muuta |  Jerusalemin kansainvälinen kristillinen suurlähetystö  The Jerusalem Post  |  |
Ilmakuva al-Aqsan moskeijasta vuodelta 2013.
Osuustoiminta

Osuustoiminta tarkoittaa osuuskunnan muodossa tapahtuvaa taloudellista yhteistoimintaa. Osuustoiminnan tarkoituksena on edistää siihen osallistuvien toimeentuloa tai elinkeinon harjoittamista.
Suurimpia osuustoiminnan harjoittajia Suomessa ovat osuuspankit ja osuuskaupat.