stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jenna Silvonen

| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Naisten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Suomi 2019 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Kanada 2021 | jääkiekko |  |
Jenna Silvonen (s. 2. tammikuuta 1999 Lohja) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pituudeltaan 165 cm.
Silvosen kasvattajaseura on Lohjan Kisa-Veikot. Hän pelasi Naisten liigassa Espoo Bluesissa / Espoo Unitedissa kausilla 2015–2019 kaikkiaan 74 runkosarjaottelua torjuntaprosentilla 92,6 % ja pudotuspeleissä 26 ottelua torjuntapronsentilla 93,2 %. Hän voitti Suomen-mestaruuden 2019 sekä saavutti hopeaa 2017 ja pronssia 2016. Hänet valittiin liigan ykköstähdistöön kaudella 2018–2019. Hän pelasi kausilla 2019–2022 NCAA:n sarjassa Mercyhurstin yliopiston joukkueessa 35 ottelua torjuntaprosentilla 91,7 %. Hän pelasi yhden ottelun Kiekko-Espoossa kaudella 2022–2023 lähtien.
Silvonen pelasi alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa 14 ottelua. Hän pelasi neljä ottelua ikälukan MM-kilpailuissa 2017. Naisten maajoukkueessa hän on pelannut kahdeksan ottelua torjuntaprosentilla 89,3 %. Hän kuului Suomen hopeajoukkueeseen MM-kilpailuissa 2019 ja pronssijoukkueeseen MM-kilpailuissa 2021, muttei päässyt pelaamaan kummissakaan kisoissa. Hän pelasi yhden ottelun MM-kilpailuissa 2022.
Jero

| Jero |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Lieksa
Koordinaatit:  63°04′12″N, 29°48′24″E
Järvinumero:  04.412.1.025
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  119,8 m 
Rantaviiva:  9,44 km 
Pinta-ala:  1,56 km² 
Tilavuus:  0,017 km³ 
Keskisyvyys:  10,85 m 
Suurin syvyys:  28,5 m 
 fiJero 
Jero on järvi Kolin kansallispuiston kupeessa Lieksan lounaisosassa Pohjois-Karjalassa. Kansallispuiston alue erottaa Jeron sen itäpuolisesta Pielisestä. Jeron pinta-ala on 1,6 neliökilometriä ja tilavuus noin 17 kuutiohehtometriä. Etäisyys Joensuusta on 51 kilometriä pohjoiseen.
Maantiede

Jeron pituus kaakosta luoteeseen on 2,1 kilometriä, leveys on noin puolet pituudesta. Pääaltaasta etelään työntyy noin 300 metriä pitkä Myllylahti. Jeron länsiosa on itäosaa syvempi. Syvin kohta on 28,5 metriä. Jeron itäosassa on pieni saariryhmä, jota ympäröi matalikko. Saariryhmän koillispuolella on 10–14 metriä syvä alue. Jeron eteläosassa on 25 metrin syvänne. Myllylahti ja pääaltaan pohjoisosan lahdet ovat matalia.
Jerossa on kaksitoista saarta, joista kuusi on alle aarin laajuisia, vain Iso Kiimasaari on hieman yli hehtaarin laajuinen. Järven lounaisosassa sijaitsee Kovasin-saari, jonka koillispuolella järvi syvenee jyrkästi, lounaispuolella sitä vastoin on matalikko. Jeron metsäisiä rantoja täplittävät lukuisat pientalot tontteineen.
Jeron rannat kohoavat varsin jyrkästi, lännessä on Verkkovaara, idässä Jeron ja Pielisen välissä on Paskovaara, Mäkrä ja Pieni-Mäkrä. Useissa paikoin Jeron lähistöllä maasto kohoaa runsaasti yli 100 metriä järven pintaa korkeammalle.
Noin 300 metriä Jerosta luoteeseen sijaitsee Verkkolampi (124,5 metriä mpy), josta virtaa laskuoja Jeroon. Jeron luusua sijaitsee Myllylahden eteläkolkassa, josta alkava Myllypuro virtaa noin 1,5 kilometrin päähän Herajärven (100,0 metriä mpy) pohjoisrannalle.
Jeron vesitilavuus on 16 705 000 kuutiometriä.
Jero (04.412.1.025) kuuluu Herajoen valuma-alueeseen (04.412), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Pielisen alue (04.41) ja ensimmäinen jakovaihe Pielisen reitin valuma-alue (04.4). Herajoen valuma-alueella on 33 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Herajärvi, Pusonjärvi ja Jero ovat laajimmat. Jeroa seuraavat Alaselkä, Ala-Kalmo ja Ylä-Kalmo.
Tanja Kari

Tanja Kari (o.s. Tervonen, s. 30. elokuuta 1971 Ii) on entinen suomalainen vammaisurheilija, joka voitti aktiiviurallaan yksitoista kultamitalia paralympialaisten maastohiihtokilpailuissa.
Kari on vammaluokitukseltaan LW 6/8; hänen toinen kätensä on ollut syntymästä saakka surkastunut.[lähde? ]
Kari valittiin maailman parhaaksi vammaisurheilijaksi vuonna 1998 . Suomen parhaaksi vammaisurheilijaksi hänet on valittu vuosina 1998 ja 2002 . Kari kuuluu WADA:n urheilijakomiteaan  sekä Kansainvälisen paralympiakomitean urheilijakomiteaan.
Arvokisamitalit

Paralympialaiset:
Innsbruck 1988: pitkällä matkalla kultaa
Tignes 1992: lyhyellä matkalla kultaa, keskimatkalla kultaa
Lillehammer 1994: lyhyellä matkalla kultaa, keskimatkalla kultaa, pitkällä matkalla hopeaa
Nagano 1998: lyhyellä matkalla kultaa, keskimatkalla kultaa, pitkällä matkalla kultaa
Salt Lake City 2002: lyhyellä matkalla kultaa, keskimatkalla kultaa, pitkällä matkalla kultaa, viestissä pronssia
Pohjoismaisten hiihtolajien MM-kilpailut:
1990: kolme kultaa
1996: kolme kultaa
2000: lyhyellä matkalla kultaa, keskimatkalla kultaa, pitkällä matkalla kultaa, viestissä hopeaa
Pohjoismaisten hiihtolajien EM-kilpailut:
Neljä kultaa
Jan Brueghel

| Jan Brueghel |
| --- | --- |
 Yksityiskohta Rubensin perhemuotokuvasta
Henkilötiedot
Syntynyt: 1568 Bryssel
Kuollut: 13. tammikuuta 1625 Antwerpen
Taiteilija
Taidesuuntaus:  Flaamilainen barokkimaalaustaide
Kuuluisimpia töitä:  Aatami ja Eeva Paratiisissa (1620)
 Nimikirjoitus
Jan Brueghel (1568–1625) oli flaamilainen taiteilija. Hänet tunnetaan etenkin kukka-asetelmistaan ja maisemistaan. Brueghel tunnettiin taidostaan kuvata materiaalia ja pintoja, minkä takia hänen kutsumanimensä oli "Fluwelen Brueghel" suom. ("Sametti-Brueghel").
Brueghel oli Rubensin ystävä, ja he tekivät yhteistyötä niin että Brueghel maalasi taustalle maiseman tai kukkia, mihin Rubens sitten lisäsi ihmishahmot.
Jan Brueghel kuului Brueghelin taiteilijasukuun. Hänen isäänsä kutsutaan yleensä nimellä Pieter Brueghel vanhempi, ja isoveljeään Pieter Brueghel nuorempi. Isä alkoi vanhoilla päivillään kirjoittaa sukunimen ilman h:ta mutta pojat käyttivät vanhaa kirjoitustapaa. Hänen poikansa Jan Brueghel nuorempi (1601–1678) oli myös taiteilija.
Kukkavaasi, 1600-luku, Antwerpenin kuninkaallinen taidemuseo
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jan Brueghel Wikimedia Commonsissa
Jan Bruegel the Elder Artcyclopedia
Jenna Suokko

Jenna Suokko (s. 14. kesäkuuta 1995 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä, joka laukoo vasemmalta. Hän edustaa yhdysvaltalaisessa Premier Hockey Federationissa pelaavaa Buffalo Beautsia.
Suokko pelasi SM-sarjassa Ilveksessä kausilla 2010–2012. Hän saavutti kummallakin kaudella SM-hopeaa ja kuului Euroopan cupin voittaneeseen Ilveksen joukkueeseen 2011. Hän edusti SM-sarjassa Team Kuortanetta kaudet 2012–2014, ja jälleen Ilvestä kaudella 2014–2015, jolloin seura saavutti SM-pronssia. Hän palasi kahden ottelun ajaksi Team Kuortaneeseen kaudella 2015–2016 ennen kuin siirtyi kanadalaiseen Alberta Colleges Athletic Conferencessa pelaavaan Olds College -joukkueeseen. Kaudella 2016–2017 hän edusti  Svenska damhockeyliganissa pelaavaa Leksands IF:ää. Kausilla 2017–2021 hän pelasi jälleen Ilveksessä. Hän saavutti SM-hopeaa 2018 ja 2019. Kaudesta 2021–2022 hän on edustanut yhdysvaltalaista Buffalo Beautsia.
Suokko on pelannut kaikkiaan 249 SM-sarjan/liigan runkosarjaottelua. Niissä hän on tehnyt 116 maalia ja antanut 107 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän on tehnyt 60 ottelussa 20 maalia ja antanut 15 maalisyöttöä. ACAC-sarjassa hän teki 13 ottelussa viisi maalia ja antoi kolme maalisyöttöä. Ruotsin liigassa hän teki pelaamissaan 36 runkosarjaottelussa viisi maalia. Pudotuspeleissä hän pelasi kaksi ottelua ilman tehopisteitä. PHF-liigassa hän on 42 runkosarjaottelussa tehnyt neljä maalia ja antanut seitsemän maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän on pelannut yhden ottelun ilman tehopisteitä.
Suokko kuului Suomen joukkueeseen alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011, 2012 ja 2013. Vuoden 2011 kisoissa Suomi saavutti pronssia.
Naisten maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran elokuussa 2014. Kaikkiaan hän on pelannut 17 naisten maaottelua, ja on antanut yhden maalisyötön.
Tales of Berseria

| Tales of Berseria |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Bandai Namco Entertainment
Julkaisija:  Bandai Namco
Jakelija:  Humble Store, Steam ja PlayStation Store
Säveltäjä:  Motoi Sakuraba
Pelisarja:  Tales of
Julkaistu:  JP 2016NA 2017
Lajityyppi:  tietokoneroolipeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  CERO: B (12 vuotta tai vanhempi)  ESRB: Teini-ikäisille  PEGI 16 
Alusta:  PlayStation 3, PlayStation 4, Windows
Jakelumuoto:  Digitaalinen jakelu ja Blu-ray-levy
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Tales of Berseria on Bandai Namcon kehittämä ja julkaisema roolipeli, joka on julkaistu vuonna 2016 PlayStation 3:lle ja PlayStation 4:lle sekä seuraavana vuonna Microsoft Windowsille.
Peli kuuluu Tales of -sarjaan ja sijoittuu 1000 vuotta ennen Tales of Zestirian tapahtumia.
Tarina

Peliä on kuvattu synkemmäksi kuin aiempia sarjan pelejä. Pelin päähenkilö on antisankari Velvet Crowe, joka janoaa kostoa.
Ääniraita

Pelin tunnuskappaleen "BURN" esittää rock-yhtye Flow.
Äänirooleissa > Alkuperäiset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Rina Satō  | … |  Velvet Crowe   |
|  Azumi Asakura  | … |  Numero 2 / Laphicet / Empyrean Maotelus   |
|  Daisuke Kishio  | … |  Rokurou Rangetsu   |
|  Ami Koshimizu  | … |  Eleanor Hume   |
|  Satomi Satō  | … |  Magillanica Lou ”Magilou” Maywin   |
|  Naomi Nagasawa  | … |  Bienfu   |
|  Toshiyuki Morikawa  | … |  Eizen   |
|  Yui Horie  | … |  Teresa Linares, Empyrean Amenoch   |
|  Tomoarki Maeno  | … |  Oscar Dragonia, Empyrean Hyanoa   |
|  Kazuya Nakai  | … |  Ichirou ”Shigure” Rangetsu, Empyrean Musiphe   |
|  Nobuo Tobita  | … |  Melchior Maywin, Empyrean Eumacia   |
|  Ken’yū Horiuchi  | … |  Artorius Collbrande   |
|  Satomi Arai  | … |  Seres, Celica Crowe   |
|  Rie Kugimiya  | … |  Empyrean Innominat, Laphicet Crowe   |
|  Kenjirō Tsuda  | … |  Zaveid   |
|  Yukitoshi Hori  | … |  Van Aifread   |
|  Manami Nakamura  | … |  Niko   |
|  Takashi Nagasako  | … |  Dyle   |
|  Masahito Suzuki  | … |  Numero 1 / Silva   |
|  Takuya Satō  | … |  Benwick   |
Äänirooleissa > Englanninkieliset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Cristina Vee  | … |  Velvet Crowe   |
|  Amber Connor  | … |  Numero 2 / Laphicet / Empyrean Maotelus   |
|  Ben Diskin  | … |  Rokurou Rangetsu   |
|  Erica Mendez  | … |  Eleanor Hume   |
|  Erica Lindbeck  | … |  Magillanica Lou ”Magilou” Maywin   |
|  Monica Rial  | … |  Bienfu, Seres, Celica Crowe   |
|  Taliesin Jaffe  | … |  Eizen   |
|  Brina Palencia  | … |  Teresa Linares, Empyrean Amenoch   |
|  Michael Sinterniklaas  | … |  Oscar Dragonia, Empyrean Hyanoa   |
|  Max Mittelman  | … |  Ichirou ”Shigure” Rangetsu, Empyrean Musiphe   |
|  Darin de Paul  | … |  Melchior Maywin, Empyrean Eumacia   |
|  Ray Chase  | … |  Artorius Collbrande   |
|  Abby Trott  | … |  Empyrean Innominat, Laphicet Crowe   |
|  Ian Sinclair  | … |  Zaveid   |
|  Elizabeth Maxwell  | … |  Grimoirh   |
Vastaanotto

Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8.8/10.
Peli on saanut V2.fi:n arvostelussa kolme tähteä viidestä.
Aiheesta muualla

Tales of Berseria MobyGamesissa (englanniksi)
Tales of Berseria VGMdb-sivustolla (englanniksi)
Taivas putoaa niskaan

| Taivas putoaa niskaan> Le ciel lui tombe sur la tête |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Albert Uderzo
Suomennos
Kustantaja:  Egmont
Julkaistu:  2006
Sivumäärä:  47
ISBN:  9789524693912
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Taivas putoaa niskaan (ransk. Le ciel lui tombe sur la tête) on 33. julkaistu Asterix seikkailee -albumi. Se julkaistiin vuonna 2005.
Aiheesta muualla

Suomessa julkaistut Asterixit
Jemtlanninvoikukka

| Jemtlanninvoikukka |
| --- | --- |
 Jemtlanninvoikukka hedelmävaiheessa.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Alaheimo::  Cichorioideae
Suku::  Voikukat Taraxacum
Sektio::  Rantavoikukat Palustria
Laji::  crocodes
Kaksiosainen nimi
 Taraxacum crocodes  Dahlst. 
Katso myös
   Jemtlanninvoikukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jemtlanninvoikukka (Taraxacum crocodes) on rantavoikukkiin (Taraxacum Palustria-sektio) kuuluva voikukkalaji. Kukkivana jemtlanninvoikukka on melko helppo erottaa muista rantavoikukkalajeista, mutta pelkkänä lehtiruusukkeena sen saattaa sekoittaa muihin kapealehtisiin voikukkalajeihin tai syysmaitiaiseen.
Jemtlanninvoikukka on monivuotinen ja pienikokoinen voikukkalaji, joka kasvattaa talvehtivan paalujuuren. Sillä on kapeat lehdet, joissa on vain muutamia tai ei ollenkaan liuskoja. Kehtosuomut ovat kalvolaitaisia. Mykeröt eivät avaudu tai avautuvat vain hieman kukinnan aikana. Tavallisesti kukinnan aikana näkyvät laitakukkien oranssinpunaiset ulkopinnat saavat mykerön näyttämään oranssinkeltaiselta. Kukat eivät tuota siitepölyä, joten siemenet kehittyvät ilman hedelmöitystä. Hedelmät ovat pähkylämäisiä ja niissä on pitkävartinen lenninhaiven.
Jemtlanninvoikukka kasvaa erilaisilla kivisillä rannoilla sekä rantaniityillä lähellä vettä. Laji saattaa kasvaa myös kauempana vesirajasta muun muassa kalkkikallioilla sekä kosteilla kalkkivaikutteisilla niityillä.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Jemtlanninvoikukka (Taraxacum crocodes)
Jamaikan maroonit

Jamaikan maroonit ovat Jamaikan siirtomaakaudella karanneiden ja vapaina eläneiden orjien jälkeläisiä. Jamaikan ensimmäiset maroonit olivat espanjalaisten taakseen jättämiä orjia englantilaisten vallatessa saaren vuonna 1655. Myöhemmin maroonit puolustivat itsenäistä asemaansa esimerkiksi kahden maroonisodan aikana. Britit päätyivät lopulta tekemään sotilaallisesti vaikeasti voitettavien maroonien kanssa sopimuksia, jotka mahdollistivat maroonien itsehallinnon. Nykyisin maroonikyliä Jamaikalla on vielä neljä ja niissä on noin 700 asukasta. Historiallisesti maroonit saatettiin jakaa kahteen ryhmään, Windward-maroonit Jamaikan itäosissa ja Trelwny-maroonit saaren länsiosissa.
Historia > Alkuperä

Siirtomaa-ajalla etenkin karanneita vapaana eläviä orjia kutsuttiin yleisesti marooneiksi. Nimitys johdettiin espanjan kielen sanasta cimarrón, jolla alun perin viitattiin villiintyneisiin nautoihin Hispaniolalla. Mustia orjia Jamaikalle olivat tuoneet espanjalaiset. Englantilaiset valtasivat saaren vuonna 1655. Antautuneiden espanjalaisten sallittiin lähteä, mutta ilman omaisuuttaan tai orjiaan. Osa espanjalaisista pakeni kuitenkin vuorille saaren sisäosaan, josta he orjineen tekivät sitkeää vastarintaa. Lopulta vuoteen 1660 mennessä viimeiset espanjalaiset olivat lähteneet Kuubaan. Vuorille jäi heidän entisten orjiensa yhteisö, niin sanottu Nanny Town. Englantilaiset päättivät sallia Nanny Townin säilyttää riippumattoman asemansa. Jamaikalle oli näin muodostunut vapaiden mustien orjien yhteisö jo ennen englantilaisen orjatalouden alkamista.
Osa marooneista jatkoi vastarintaa englantilaisia vastaan. Saaren sisäosien metsistä he tekivät iskuja valkoisten omistamille tiloille ja saivat elinkeinonsa esimerkiksi varastamalla heidän karjaansa. Muita elinkeinoja olivat metsästys ja esimerkiksi banaanien kasvatus. Englantilaiset yrittivät ajoittain hävittää Jamaikan maroonien yhteisöjä sotilaallisin keinoin. Käytännössä tämä osoittautui kuitenkin hyvin vaikeaksi. Maroonit eivät yleensä ryhtyneet avoimiin taisteluihin. Vahdit havaitsivat saapuvat englantilaiset yleensä hyvissä ajoin, jolloin yhteisöä saatettiin varoittaa etukäteen. 1700-luvun alussa Jamaikan marooneilla oli hallussaan kaksi useiden kymmenien neliökilometrien kokoista aluetta. Toinen sijaitsi saaren itäpäässä Blue Mountains-vuorilla ja toinen saaren länsipäässä Cockpit Countryn alueella. Blue Mountainsin marooneja kutsuttiin Windward-marooneiksi ja Cockpit Countryn marooneja Trelwny-marooneiksi.
Historia > Maroonisodat ja muut kapinat

Maroonien kylät nykyisin.
1730-luvun alussa alkoi niin sanottu ensimmäinen maroonisota Trelwnyn marooneja vastaan. Heidän tukikohtansa Maroon Town eli myöhempi Trelawny Town osoittautui kuitenkin erityisen hankalaksi kohteeksi alueen vaikeakulkuisuuden takia. Lopulta britit päättivät sodan sijaan solmia vuonna 1739 sopimuksen, jolla Trelawnyn maroonit saivat riippumattomuuden, sekä hallinto-oikeuden 600 hehtaarin kokoiseen alueeseen. Heillä oli oikeus metsästää ja viljellä mitä tahansa sokeriruokoa lukuun ottamatta. Toisaalta maroonit lupasivat vastaisuudessa ottaa kiinni ja palauttaa pakenevat orjat. Vuosina 1795–1796 käytiin niin sanottu toinen maroonisota. Sen aikana britit tekivät Trelawnyn maroonien kanssa sopimuksen antautumisesta ja kun maroonien katsottiin rikkoneen sopimusta, heitä karkotettiin Halifaxiin Kanadassa. Kanadasta heitä siirrettiin edelleen vuonna 1800 Sierra Leoneen, jonne heitä päätyi kaikkiaan 600.
Maroonit sotivat ajoittain myös brittien puolella. Vuonna 1760 puhjenneen Tackyn kapinan aikana maroonit taistelivat orjakapinallisia vastaan, vaikka orjien tavoite lienee ollut maroonien kaltaisen aseman saavuttaminen. Esimerkiksi vuonna 1865 puhjenneen Morant Bayn kapinan aikaan Blue Mountainsin maroonit asettuivat brittien puolelle ja muun muassa ottivat kiinni kapinajohtaja Paul Boglen teloittaen hänet, ja noin 35 muuta kapinallista.
Historia > Nykyaika

Orjuus päättyi Yhdistyneessä kuningaskunnassa vuonna 1834 ja Jamaika itsenäistyi vuonna 1962. Monet marooniyhteisöjen kanssa tehdyt brittivallan aikaiset sopimukset pidettiin käytännössä, joskaan ei virallisesti voimassa maan itsenäistymisen jälkeenkin. Maroonikyliä on jäljellä edelleen neljä: Charles Town, Moore Town, Accompong Town ja Scott’s Hall. Asukkaita neljässä kylässä on yhteensä noin 700. Maroonien maista ei kerätä veroa, mutta maata ei voi myöskään myydä tai pantata. Yhteisö valitsee oman neuvostonsa, jota johtaa päällikkö tai eversti. Yhteisön johtajan tehtävä on hallinto, joskin maroonit voivat myös käyttää esimerkiksi Jamaikan tavallista oikeusjärjestelmää. Valtio järjestää myös esimerkiksi koulutusta, infrastruktuuria ja terveydenhuoltoa.
Kulttuuri

Blue- ja John Crow -vuoret ovat Unescon maailmanperintöluettelon kohde liittyen historiaansa maroonien alueena. Moore Townin maroonikulttuuri on puolestaan luokiteltu Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon. Osa marooneista osaa edelleen kromantin kieltä. Kieltä käytetään nykyisin lähinnä seremoniallisissa yhteyksissä, mutta se oli myös arkikieli aina 1900-luvun alkupuolelle saakka. Kieli on tärkeä osa niin sanottua "kromanti play" seremoniaa. Kieli ja kulttuuri ovat saaneet erityisen voimakkaita vaikutteita akanin kielestä ja akanilaisilta kansoilta.
Maroonit valmistelevat brittijoukkojen väijytystä, maalaus vuodelta 1810.
Trelawny Town vuoden 1795 paikkeilla. Piirros vuodelta 1801.
Accompong Townin päällikkö Ferron Williams.
Taivas on täynnä (Teleksin albumi)

| Taivas on Täynnä Teleks |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 4. syyskuuta 2006
 Kesto: 37.26
 Levy-yhtiö: Warner
Listasijoitukset
  40.
Teleksin muut julkaisut
| Viimeinen sammuttaa valot 2004 | Taivas on Täynnä 2006 | Kotimatkalla 2011 |
Taivas on täynnä on suomalaisen popyhtye Teleksin kolmas albumi, joka julkaistiin 4. syyskuuta 2006.
Kappaleet

Älä etsi mua – 3.14
Siniharmaasilmäinen – 3.54
Tuulilasin nurkkaan – 3.54
Lumpeenkukka – 3.21
Koirapuistossa – 4.19
Tahdon sut just tuollaisena – 3.59
Se on loppu nyt – 3.32
Kuusi ystävääni – 3.33
Rakennuslaulu – 3.41
Iltamyöhällä – 3.52
Jero (muusikko)

| Jerome Charles White Jr>  |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Jerome Charles White Jr.
Syntynyt: 4. syyskuuta 1981 (ikä 43) Pittsburgh, Pennsylvania, Yhdysvallat
Ammatti:  laulaja, tietokoneinsinööri
Muusikko
Taiteilijanimi:  Jero
Aktiivisena:  2007–2018
Tyylilajit:  enka
Levy-yhtiöt:  JVCKenwood Victor Entertainment 
Aiheesta muualla
www.jero.jp/pc
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jerome Charles White Jr. (s. 4. syyskuuta 1981 Pittsburgh, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen enka-laulaja. Hän on saavuttanut kulttiaseman yhdistämällä enkan lauluperinteitä hip hop -kulttuuriin.
Ura

Jero aloitti enkan laulamisen jo kuusivuotiaana ja hän opiskeli japanin kieltä pienestä pitäen. Valmistuttuaan Pittsburghin yliopistosta 2003 Jero muutti Japaniin, mistä hänen isoäitinsä oli syntyisin. Jero esiintyi japanilaisessa television kykykilpailussa, mikä johti levytyssopimukseen. Debyyttisingle “Umiyuki” julkaistiin 2008 ja myöhemmin samana vuonna ilmestyi debyyttialbumi Covers (カバーズ). Jeron on sanottu uudistaneen perinteistä enkan lajityyppiä, ja hän nauttii suosiota yli sukupolvien. Perinteisen enka-pukeutumisen sijaan Jero pysytteli hip hop -tyyppisessä asustuksessa. Vuonna 2018 Jero keskeytti muusikonuransa ja siirtyi koulutustaan vastaavaan työhön tietokoneinsinööriksi.
Jero näytteli Akiran roolin japanilaisessa elokuvassa Donjû (2009).
Studioalbumit

Covers (カバーズ) (2008)
Covers 2 (カバーズ 2) (2009)
Covers 3 (カバーズ 3) (2010)
Best and Rare (ベスト＆レア) (2011)
Covers 4 (カバーズ 4) (2011)
Japanin Grand Prix 2001

|  Japanin Grand Prix 2001  |
| --- | --- |
 17. osakilpailu 17 osakilpailusta kaudella 2001. 

Päivämäärä:  14. lokakuuta 2001
Sijainti:  Suzuka Circuit, Suzuka, Mie, Japani
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  5,859 km
Kilpailun pituus:  53 kierrosta, 310,527 km
Sää:   Puolipilvinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Michael Schumacher   (Ferrari)
Paaluaika:  1.32,484
Palkintokoroke
Voittaja:   Michael Schumacher   (Ferrari)
Toinen:   Juan Pablo Montoya   (Williams-BMW)
Kolmas:   David Coulthard   (McLaren-Mercedes)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Ralf Schumacher   (Williams-BMW)
Kierrosaika:  1.36,944 (kierroksella 46)
Japanin Grand Prix 2001 oli Formula 1 -sarjan  kauden 2001 päätösosakilpailu, joka ajettiin 14. lokakuuta 2001 Suzukan radalla Japanissa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Michael Schumacher, jolle voitto oli kauden yhdeksäs. Voitollaan Schumacher nousi Alain Prostin ohi kaikkien aikojen eniten pisteitä keränneeksi F1-kuljettajaksi.
Aika-ajot

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Aika | Ero |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 |  Michael Schumacher | Ferrari | 1:32.484 |  |
| 2 | 6 |  Juan Pablo Montoya | Williams-BMW | 1:33.184 | +0.700 |
| 3 | 5 |  Ralf Schumacher | Williams-BMW | 1:33.297 | +0.813 |
| 4 | 2 |  Rubens Barrichello | Ferrari | 1:33.323 | +0.839 |
| 5 | 3 |  Mika Häkkinen | McLaren-Mercedes | 1:33.662 | +1.178 |
| 6 | 7 |  Giancarlo Fisichella | Benetton-Renault | 1:33.830 | +1.346 |
| 7 | 4 |  David Coulthard | McLaren-Mercedes | 1:33.916 | +1.432 |
| 8 | 11 |  Jarno Trulli | Jordan-Honda | 1:34.002 | +1.518 |
| 9 | 8 |  Jenson Button | Benetton-Renault | 1:34.375 | +1.891 |
| 10 | 16 |  Nick Heidfeld | Sauber-Petronas | 1:34.386 | +1.902 |
| 11 | 12 |  Jean Alesi | Jordan-Honda | 1:34.420 | +1.936 |
| 12 | 17 |  Kimi Räikkönen | Sauber-Petronas | 1:34.581 | +2.097 |
| 13 | 18 |  Eddie Irvine | Jaguar-Cosworth | 1:34.851 | +2.367 |
| 14 | 10 |  Jacques Villeneuve | BAR-Honda | 1:35.109 | +2.625 |
| 15 | 22 |  Heinz-Harald Frentzen | Prost-Acer | 1:35.132 | +2.648 |
| 16 | 19 |  Pedro de la Rosa | Jaguar-Cosworth | 1:35.639 | +3.155 |
| 17 | 9 |  Olivier Panis | BAR-Honda | 1:35.766 | +3.282 |
| 18 | 21 |  Fernando Alonso | Minardi-European | 1:36.410 | +3.926 |
| 19 | 23 |  Tomáš Enge | Prost-Acer | 1:36.446 | +3.962 |
| 20 | 15 |  Enrique Bernoldi | Arrows-Asiatech | 1:36.885 | +4.401 |
| 21 | 14 |  Jos Verstappen | Arrows-Asiatech | 1:36.973 | +4.489 |
| 22 | 20 |  Alex Yoong | Minardi-European | 1:38.246 | +5.762 |