stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Koréra Koré

| Koréra Koré |
| --- | --- |
 Koréra Koré
 Koordinaatit: 15°8′30″N, 8°57′17″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Kayesin alue
Piiri:  Nioron piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Väkiluku (2009):  19 400
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Koréra Koré on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Nioron piirissä Malissa. Se sijaitsee 85 kilometriä Niorosta itään. Kunnassa on 19 400 ja kylässä 3 200 asukasta (vuonna 2009).
Koréra Korén kunta rajoittuu luoteessa Nioron piirin Diabiguén, pohjoisessa Baniéré Korén ja Naran piirin Dogofryn, koillisessa Allahinan, kaakossa Diéman piirin Dioumara Koussatan, etelässä Dianguirdén, lounaassa Grouméran ja lännessä Béman kuntiin. Maisemaa leimaa hiekkainen tasanko ja muutamat kukkulat. Pysyviä vesistöjä ei ole. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Luonnonvarainen kasvillisuus on pensassavannia.
Kuntaan kuuluu 17 kylää ja kuusi pikkukylää. Asukkaista 70 % on soninkeja ja loput maureja ja fulbeja.
Asukkaiden pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, maapähkinä, lehmänpapu, maapapu ja vihannekset. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan pienimuotoista kalastusta, keräilyä, kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. Koréra Koréssa ja Diabaguelassa pidetään viikoittaiset markkinat. Teollisuutta kunnassa ei ole lainkaan.
Koulutuspalvelut käsittävät viisi alakoulua, yläkoulun, kaksi koulutus- ja kehittämiskeskusta (CED) ja neljä lukutaitokeskusta. Koréra Koréssa ja Diabaguelassa on terveyskeskukset. Vesihuolto kattaa 63 prosenttia tarpeesta. Kunnassa on Malitelin ja Orangen matkapuhelinverkot, mutta ei sähköverkkoa.
Koryū

Koryū  (jap. 古流) on japanilaisiin kamppailuperinteisiin liittyvä käsite, joka tarkoittaa kutakuinkin ”vanhaa perinnettä” tai ”vanhaa tyyliä”. Termiä käytetään yleensä ennen Meiji-kauden alkua (1868) tai miekkojen samurailta kieltämistä (1876) syntyneistä kamppailutyyleistä.
Konrad Karchut

| Konrad Karchut |
| --- | --- |
 Konrad Karchut, 2022
Henkilötiedot
Ammatti:  basisti
Muusikko
Taiteilijanimi:  Saimon
Aktiivisena:  1992-
Tyylilajit:  heavy metal, thrash metal, death metal
Soittimet:  bassokitara
Yhtyeet:  Hunter (1999-) Vader (2002-2003)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Konrad Karchut (s. 1975) on puolalainen basisti.
Karchut on tehnyt yhteistyötä Dies Iraen kanssa sekä soittanut Vaderin riveissä vuosina 2002-2003. Hänen nykyinen yhtyeensä on Hunter, johon hän on kuulunut vuodesta 1999.
Dyskografia

Hunter
Live (2001, live)
Medeis (2003)
T.E.L.I... (2005)
HellWood (2009)
Vader
Revelations (2002)
Videografia

Hunter - Przystanek Woodstock (2004, DVD)
Vader - Night of the Apocalypse (2005, DVD)
Hunter - HolyWood (2006, DVD)
Aiheesta muualla

Konrad Karchut Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Vader
| --- | --- |
Studioalbumit:   The Ultimate Incantation  De Profundis  Future of the Past  Black to the Blind  Litany  Revelations  The Beast  Impressions in Blood  Necropolis  Welcome to the Morbid Reich  Tibi et Igni  The Empire  Solitude in Madness 
Konserttitallenteet:   The Darkest Age: Live '93  Live in Japan 
EP:t:   Sothis  Kingdom  Reign Forever World  Blood  The Art of War  Lead Us!!!  Go to Hell 
Kokoelmat:   Reborn in Chaos  XXV 
Tribuuttialbumit:  Future of the Past
Demot:   Live in Decay  Necrolust  Morbid Reich 
Videot:   Vision and Voice  More Vision and the Voice  Night of the Apocalypse  ...And Blood Was Shed in Warsaw 
Splitit:  Nile / Vader
Singlet:   An Act of Darkness / I.F.Y.  Carnal / Black to the Blind  Xeper / North  Angel of Death  Beware the Beast  v.666  The Upcoming Chaos  We Are the Horde  Come and See My Sacrifice  Decapitated Saints 
Eri esittäjiä:   Slatanic Slaughter II – A Tribute to Slayer  Czarne zastępy – W hołdzie KAT  Originators of Northern Darkness - A Tribute to Mayhem  Tyrants From the Abyss - A Tribute to Morbid Angel  Seven Gates of Horror – A Tribute to Possessed  Ultimate Revenge  Metalmania 2003 
Katso myös:   UnSun  Spinal Cord  Dimmu Borgir  NYIA  Behemoth  Christ Agony  Slashing Death  Sweet Noise  Yattering
Jack Charlton

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: John Charlton
Syntymäaika: 8. toukokuuta 1935
Syntymäpaikka: Ashington, Northumberland, Englanti
Kuolinaika: 10. heinäkuuta 2020 (85 vuotta)
Kuolinpaikka: Northumberland, Englanti
Pituus: 191 cm
Junioriseurat
1950–1952:  Leeds United
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1952–1973 |  Leeds United | 629 (70) |
Maajoukkue
| 1965–1970 |  Englanti | 35 (6) |
Valmennusura
1973–1977 1977–1983 1984 1984–1985 1986–1995:  Middlesbrough FC  Sheffield Wednesday  Middlesbrough FC  Newcastle United  Irlanti
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
John 'Jack' Charlton (8. toukokuuta 1935 Ashington, Northumberland – 10. heinäkuuta 2020 Northumberland) oli englantilainen jalkapalloilija ja valmentaja. Pelaaja-aikanaan hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Jalkapalloilija Bobby Charlton on Jackin pikkuveli.
Ura pelaajana

Koko pelaajauransa Leedsia edustanut Charlton oli voittamassa maailmanmestaruutta Englannin maajoukkueen mukana vuoden 1966 MM-kisoista. Charlton kuului myös Englannin joukkueeseen vuoden 1970 MM-kisoissa. Vuosien 1952–1973 välillä 629 ottelua Leedsin paidassa pelannut Charlton oli joukkueen mukana voittamassa liigamestaruutta kaudella 1968–1969, FA Cupia vuonna 1972, liigacupia 1968 ja FA Charity Shieldia vuonna 1969. 35 ottelua maajoukkueessakin pelannut Charlton lopetti pelaajauransa vuonna 1973.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Maailmanmestaruus: 1966
Englannin mestaruus: 1969
FA Cup: 1972
Englannin liigacup: 1968
Messukaupunkien cup (2): 1968, 1971
Ura valmentajana

Pian pelaajauransa lopettamisen jälkeen hän siirtyi Middlesbroughin valmentajaksi. Middlesbroughissa hänet valittiin vuoden valmentajaksi. Vuoteen 1977 saakka Middlesbroughia valmentanut Charlton valmensi vielä Sheffield Wednesdayta, Middlesbroughia vähän aikaa ja Newcastlea ennen kuin siirtyi Irlannin maajoukkueen päävalmentajaksi vuonna 1986.
Charlton valmensi Irlannin maajoukkuetta yhdeksän vuoden ajan. Charltonin johdolla Irlanti eteni  vuoden 1988 EM-kisoihin, MM-kisoihin 1990, joissa Irlanti selvisi puolivälieriin saakka ja MM-kisoihin 1994. Uransa valmentajana Charlton lopetti Anfieldilla EM-karsinnoissa vuonna 1996 tappio-ottelussa Alankomaita vastaan.
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

MM-kilpailut
Puolivälierät: 1990
2. kierros: 1994
EM-kilpailut
1. kierros: 1988
Kuolema

Charlton kuoli 85-vuotiaana pitkäaikaiseen sairauteen kotonaan Northumberlandissa 10. heinäkuuta 2020.
Aiheesta muualla

Profiili sporting-heroesin sivustolla (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Eoin Hand | Irlannin maajoukkueen päävalmentaja 1986–1995 | Seuraaja: Mick McCarthy |
Englannin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1966
1 Banks |
2 Cohen |
3 Wilson |
4 Stiles |
5 J. Charlton |
6 Moore |
7 Ball |
8 Greaves |
9 B. Charlton |
10 Hurst |
11 Connelly |
12 Springett |
13 Bonetti |
14 Armfield |
15 Byrne |
16 Peters |
17 Flowers |
18 Hunter |
19 Paine |
20 Callaghan |
21 Hunt |
22 Eastham |
Valmentaja Ramsey
Kevin Eastman

| Kevin Eastman |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. toukokuuta 1962 (ikä 62)  Springvale, Maine
Ammatti:  Sarjakuvan tekijä
Vanhemmat:  Sandra ja Kim Eastman
Muut tiedot
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Kotisivu
Kevin Brooks Eastman (s. 30. toukokuuta 1962 Springvale, Maine) on yhdysvaltalainen sarjakuvan tekijä, joka tunnetaan yhdessä Peter Lairdin kanssa luodusta sarjakuvasta Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat. Nykyisin hän on Heavy Metal -sarjakuvan toimitusjohtaja.
Eastman oli suhteessa muutaman vuoden B-luokan elokuvissa näyttelevän ja mallina toimivana Julie Strainin kanssa.
Elämäkerta

Kevin Eastman syntyi Mainen osavaltiossa Sandra ja Kim Eastmanille. Hän vietti lapsuutensa pienessä kukkulakylässä nimeltä Groville yhdessä kolmen siskonsa Marlenen, Judyn ja Maryannin kanssa. Kevin aloitti piirtämisen jo hyvin nuorena, ja myöhemmin aloitettuaan sarjakuviin tutustumisen kaikki hänen tekemät piirrokset antoivat Kevinille lisäintoa piirtämisen parissa. Hänen suosikkisarjakuvantekijöitään olivat Jack Kirby, Russ Heath ja John Severin, kunnes Eastman siirtyi hieman epätavallisempaan tyyliin, jota edustivat Richard Corben ja Vaughn Bode hänen yläaste- ja lukioaikoinaan.
Elämäkerta > Heavy Metal

Eastman oli jo aikaisemmin ostanut omistusoikeudet Heavy Metal -sarjakuvalehteen tammikuussa 1992 ja toimii edelleen Heavy Metal -lehden omistajana ja julkaisijana. Huolimatta jätettyään Turtlesien tekemisen tyysti pois, Eastman on edelleen ollut mukana Turtlesien parissa eri sarjakuvatapahtumissa. Hän muun muassa teki vuonna 2002 lähdes 300 sivuisen Teenage Mutant Ninja Tutles Artobiography kovakantisen kirjan, jossa Eastman esitteli ennennäkemättömiä piirroksia, sekä tarinan Turtlesien synnystä. Myöhemmin vuonna 2008 hän julkaisi myös alun perin Image Comicsin kustantaman 4-osaisen Bodycount -sarjakuvan yhtenä painoksena, joka sisälsi kaikki osat, sekä taustatietoja sarjakuvan synnystä. Vuotta myöhemmin Eastman julkaisi Heavy Metal lehden kautta Turtlesien 25-vuotisjuhlan myötä 176-sivuisen Teenage Mutant Ninja Turtles: A Quarter Century Celebration sarjakuvan, johon hän oli valinnut suosikki tarinansa, erityisesti liittyen Raphaeliin ja Casey Jonesiin.
Heavy Metalin parissa Eastman on keskittynyt enimmäkseen edistämään sarjakuvan tunnettavuutta ja jättänyt käsikirjoittamisen, sekä piirtämisen muilla tekijöille. Hän on muun muassa laittanut alulle vuodesta 2000 lähtien elokuvia, kuten Heavy Metal 2000, sekä tulevat elokuvat War of the Worlds: Goliath (2011) ja Heavy Metal (2012). Myös videopelien määrä on kasvanut vuodesta 2000 lähtien.
Aiheesta muualla

Kevin Eastman Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Eastmanin haastattelu
Kotkan vanha paloasema

Vanha paloasema Kirkkokadun suunnalta kuvattuna elokuussa 2011.
Kotkan vanha paloasema on Kotkan keskustassa Kotkansaarella sijaitseva rakennus. Vuonna 1898 valmistuneen rakennuksen on suunnitellut kaupunginarkkitehti Theodor Conrad Borchardt.
Uusrenessanssia edustava rakennus kuuluu Suomen vanhimpiin puisiin paloasemiin. Nykyisin rakennuksessa järjestetään taidenäyttelyitä ja siellä on myös työtiloja taiteilijoille.
Kostonjärvi

| Kostonjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Taivalkoski, Posio
Koordinaatit:  65°46′59″N, 28°27′00″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Kostonjoki
Järvinumero:  61.622.1.001 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  231,6 m
Rantaviiva:  71,1 km
Pinta-ala:  43,69 km² 
Tilavuus:  0,222 km³
Keskisyvyys:  5,09 m
Suurin syvyys:  17 m
Valuma-alue:  1 289 km2 
Keskivirtaama:  14 m³/s (MQ) 
 fiKostonjärvi 
Kostonjärvi on keskikokoinen järvi Iijoen päävesistössä. Se sijaitsee Taivalkoskella Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa, Taivalkosken–Kuusamon tien (valtatie 20) läheisyydessä. Se on päävesistön suurin järvi.
Säännöstely

Järvi on säännöstelty yhdessä Kynsijärven, Kostonjärven, Tervajärven ja Unilammen kanssa, jotka kuuluvat yhdessä saman säännöstelyluvan alle. Alun perin säännöstelylupa oli myönnetty Suomen valtiolle, mutta vuonna 1995 maa- ja metsätalousministeriö siirsi säännöstelyluvan Iijoen Voima Oy:lle. Säännöstelyn on toteuttanut Pohjolan Voima Oy ja sillä tasataan osaltaan Iijoen virtaaman vuosivaihteluita joessa olevien viiden voimalaitoksen sähköntuotantoa ajatellen. Nämä voimalaitokset ovat yläjuoksulta alajuoksulle päin lueteltuina Haapakosken-, Pahkakosken-, Kierikin-, Maalismaan- ja Raasakan voimalaitos. Kostonjärvi on voimakkaasti säännöstelty, ja vedenkorkeuden sallittu vaihtelu on 5 metriä.
Ennen voimalaitossäännöstelyä vedenpintaa säädeltiin tukinuittoa silmällä pitäen padolla, joka oli rakennettu Kostonjärvelle 1940-luvulla. Kun uutta säännöstelypatoa alettiin rakentamaan heinäkuussa 1964, perattiin Kostonjoen niskaa, poistettiin uittopato ja laajennettiin padon perusteita. pato valmistui saman vuoden marraskuussa.
Kostonjärven säännöstelyväli on noin 5 metriä ja säännöstely on vaikuttanut Kostonjärven ylä- ja alivedenkorkeuksiin. Vedenpinnan laskiessa talvella keskivedenkorkeudestaan jää paljon ranta-alueita jää kuiville. Kuivuvan alueen pinta-ala on noin 800 hehtaaria.
Aiheesta muualla

Pajunen, Hannu: Järvisedimentit kuiva-aineen ja hiilen varastona.  (Tutkimusraportti 160)  Espoo:  Geologinen tutkimuskeskus, 2004.  ISBN 951-690-894-2.  ISSN 0781-4240.  Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 29.10.2022).
Koreansalmen taistelu

Koreansalmen taistelu oli Venäjän–Japanin sodassa 14. elokuuta 1904 käyty meritaistelu kolmen venäläisen ja neljän japanilaisen risteilijän välillä. Yhteenotto päättyi venäläisen risteilijä Rurikin uppoamiseen ja kahden muun pakoon takaisin lähtöpaikkaansa Vladivostokissa.
Tausta

Koreansalmen taistelu seurasi Keltaisenmeren taistelua, joka oli käyty hieman aikaisemmin Venäjän ja Japanin laivastojen välillä. Tuolloin Port Arthurin venäläisessä laivastotukikohdassa kontra-amiraali Vilgelm Vitgeft oli päättänyt purjehtia ulos Port Arthurista ja kohtasi japanilaiset myöhemmin merellä. Tieto Vitgeftin lähdöstä Port Arthurista saapui jonkin aikaa lähdön jäkeen toiseen venäläiseen laivastotukikohtaan Vladivostokissa. Vladivostok kontra-amiraali Karl Iessen komensi risteilijälaivuetta. Saatuaan uutisen Vitgeftin lähdöstä hän päätti yrittää tukea häntä purjehtimalla itse kohti etelää kolmen risteilijän kanssa. Risteilijät Rurik, Rossia ja Gromoboi lähtivät Vladivostokista 13. elokuuta tietämättä, että Vitgeft oli tällä välin jo saanut surmansa Keltaisenmeren taistelussa.
Japanin 2. laivastoa komensi vara-amiraali Kamimura Hikonojō. Kamimura oli jo kuukausien ajan turhaan yrittänyt estää pientä venäläistä laivasto-osastoa upottamasta japanilaisia kuljetusaluksia. Kamimura oli saanut laajaa julkista kritiikkiä epäonnistumisistaan. 13. lokakuuta hän oli johtamassa uutta yritystä löytää huoltoyhteyksiä ahdistelevia venäläisiä neljän risteilijän Izumon, Azuman, Tokiwan ja Iwaten kanssa.
Taistelu

Päinvastaisiin suuntiin purjehtineet venäläiset ja japanilaiset purjehtivat yöllä toisiaan huomaamatta toistensa ohi. Aamulla 14. elokuuta venäläiset olivat Korean niemimaan rannikolla Busanin kaupungin kohdalla ja he olivat kääntymässä kohti länttä. Pian kaksi laivasto-osastoa havaitsivat kuitenkin viimein toisensa. Tuli avattiin aamulla kello 05.20 yli 8 000 metrin päästä. Japanilaiset keskittivät kahden risteilijänsä tulen venäläisosaston hännillä kulkenutta risteilijä Rurikia vastaan. Rurik otti nopeasti osumia ja menetti suuren osan upseereistaan. Se jatkoi kuitenkin taistelua usean tunnin ajan. Lopulta osuma Rurikin ohjaamoon sai laivan kulkemaan ympyrää ja myöhemmin alus upposi.
Iessen päätti jättää Rurikin oman onnensa nojaan ja komensi kaksi muuta risteilijäänsä palaamaan Vladivostokiin kello 08.30. Japanilaiset seurasivat venäläisiä jonkin aikaa molempien osapuolien tulittaessa toisiaan. Lopulta japanilaiset kuitenkin luopuivat niiden takaa-ajosta kello 11.15 ja kaksi venäläisalusta palasivat tukikohtaansa.
Seuraukset

Japanilaisia komentanutta vara-amiraali Kamimuraa kritisoitiin venäläisten ajojahdin lopettamisesta. Kamimuran risteilijät olivat kärsineet vahinkoja taistelun aikana. Venäläiset risteilijät Vladivostokista eivät joka tapauksessa enää yrittäneet tunkeutua merelle. Japanilaisten huoltoreitit meren kautta olivat turvatut seuraavan yhdeksän kuukauden ajan, kunnes Venäjän Itämeren laivasto saapui viimein alueelle.
Rurik.
Izumo.
Onnistuneesti Vladivostokiin palannut, mutta vaurioita kärsinyt Rossia taistelun jälkeen.
Kruunajaisevankeliumit

Kristuksen majesteettia kuvaava sivu Kruunajaisevankeliumeista.
Kruunajaisevankeliumit eli Codex Aureus of Lorsch on Kaarle Suuren kaudella vuosien 778 ja 820 välillä valmistettu evankeliumikäsikirjoitus. Se on karolingisen taiteen tunnetuimpia töitä ja sen voi nähdä koko karolingisen taidekauden alkuna. Kauden aikana kopioitiin paljon käsikirjoituksia sekä antiikin teoksia oppikirjoiksi ja kirjastoihin säilytettäväksi. Teosta säilytetään Vatikaanin kirjaston alaisessa Alba Iulian Batthyaneum-kirjastossa nykyisessä Romaniassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kruunajaisevankeliumit Wikimedia Commonsissa
Kuponkikorko

Kuponkikorko tarkoittaa velkakirjan nimelliskorkoa. Kuponkikorko lasketaan velkakirjan nimellisarvolle. Kuponkikorko maksetaan tyypillisesti kerran vuodessa ja viimeinen erä velan takaisinmaksun yhteydessä.
Sijoittajan saama korkotuotto ei välttämättä ole sama kuin kuponkikorko. Jos velkakirja on hankittu nimellisarvollaan ja pidetään laina-ajan loppuun asti, saa sijoittaja kuponkikoron suuruisen tuoton.
Kupletti (visailuohjelma)

| Kupletti |
| --- | --- |
Kestoaika:  30 minuuttia
Pääosissa:  Teppo Karell
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Yle TV2
Esitetty:  30. elokuuta 2008 – 27. kesäkuuta 2009
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  30
Kupletti oli vuosina 2008–2009 Yle TV2:lla esitetty lasten musiikkivisailuohjelma viides- ja kuudesluokkalaisille. Juontaja ja vetäjä kisassa oli Teppo Karell. Kupletissa kaksi kolmen hengen joukkuetta keräsivät nuotteja laulamalla ja tietämällä tuttuja lastenlauluja. Ensimmäisenä joukkueena kilpaili punapaitainen joukkue, joka oli nimeltään Trio Hessu. Toisena joukkueena kilpaili keltapaitainen joukkue, jonka nimi oli Laten Pumppu. Kilpailun lopussa nuotit laitettiin nuottiviivastolle, jossa ne muodostivat tunnetun lastenlaulun melodian. Enemmän nuotteja kerännyt joukkue pääsi ensiksi arvaamaan, mistä laulusta on kyse.
Korntal-Münchingen

| Korntal-Münchingen |
| --- | --- |

 vaakuna
 Korntal-Münchingen
 Koordinaatit: 48°51′N, 09°06′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baden-Württemberg
Hallintopiiri:  Stuttgart
Piirikunta:  Ludwigsburg
Hallinto:  
 – Pormestari:  Joachim Wolf
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  20,71 km²
Väkiluku (30.6.2022):  19 746
 – Väestötiheys:  953 as./km²
 
 www.korntal-muenchingen.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Korntal-Münchingen on kaupunki Saksassa Baden-Württembergin osavaltiossa. Se sijaitsee Stuttgartin luoteispuolella Ludwigsburgin piirikunnassa. Kaupungissa oli kesäkuun 2022 lopussa 19 746 asukasta.
Kaupunki muodostuu kolmesta kaupunginosasta, jotka ovat Korntal, Münchingen ja Kallenberg. Kaupunginosien väkiluvut olivat tammikuussa 2022 seuraavat: Korntal (9 729), Münchingen (8 500) ja Kallenberg (1 387).
Korntal-Münchingen syntyi vuonna 1975 Korntalin kaupungin ja Münchingenin kunnan yhdistyessä. Korntalista löytyy maininta jo vuodelta 1297 ja Münchingenistä vuodelta 1130.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Korntal-Münchingen Wikimedia Commonsissa
Kaupungin verkkosivut (saksaksi)
Ludwigsburgin piirikunnan kaupungit ja kunnat
Affalterbach
Asperg
Benningen am Neckar
Besigheim
Bietigheim-Bissingen
Bönnigheim
Ditzingen
Eberdingen
Erdmannhausen
Erligheim
Freiberg am Neckar
Freudental
Gemmrigheim
Gerlingen
Großbottwar
Hemmingen
Hessigheim
Ingersheim
Kirchheim am Neckar
Korntal-Münchingen
Kornwestheim
Löchgau
Ludwigsburg
Marbach am Neckar
Markgröningen
Möglingen
Mundelsheim
Murr
Oberriexingen
Oberstenfeld
Pleidelsheim
Remseck
Sachsenheim
Schwieberdingen
Sersheim
Steinheim an der Murr
Tamm
Vaihingen an der Enz
Walheim
Kun synkkä ikuisuus avautuu

| Kun synkkä ikuisuus avautuu Horna |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 2006
 Formaatti: MCD (2006) CD, LP (2010)
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 40.33
 Levy-yhtiö: Northern Sky Productions
Muut kannet
 Uusintapainoksen kansikuva
Hornan muut julkaisut
| Envaatnags Eflos Solf Esgantaavne 2005 | Kun synkkä ikuisuus avautuu 2006 | Ääniä yössä 2006 |
Kun synkkä ikuisuus avautuu on suomalaisen black metal -yhtye Hornan kokoelma-albumi. Sitä julkaistiin 300:n kappaleen painos MCD-formaatilla.
Kappaleet

Intro – 1.59
Korpin hetki – 3.49
Sudentaival – 5.38
Ihmisviha – 3.44
Skaldiriimu – 4.02
Vihasta ja arvista – 4.18
Hautajaisyö – 5.27
Talventuoja – 3.47
Kun synkkä ikuisuus avautuu – 3.54
Ordo Regnum Sathanas – 3.55
Aiheesta muualla

Kun synkkä ikuisuus avautuu discogs.com -sivustolla
Albumi Kun synkkä ikuisuus avautuu Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Kongonkeuhkokala

| Kongonkeuhkokala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Lihaseväiset Sarcopterygii
Alaluokka::  Keuhkokalat Dipneusti
Lahko::  Keuhkokalat Ceratodontiformes
Heimo::  Afrikankeuhkokalat Protopteridae
Suku::  Protopterus
Laji::  dolloi
Kaksiosainen nimi
 Protopterus dolloi  (Boulenger, 1900) 
Katso myös
   Kongonkeuhkokala Wikispeciesissä   Kongonkeuhkokala Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kongonkeuhkokala (Protopterus dolloi) on afrikankeuhkokalojen heimoon (Protopteridae) kuuluva kalalaji. Sitä tavataan Angolassa, Kongossa, Gabonissa ja Keski-Afrikan tasavallassa.
Koko ja ulkonäkö

Kongonkeuhkokala on hyvin suurikokoinen; se voi kasvaa yli metrin mittaiseksi ja painaa yli 10 kilogrammaa. Suurin tavattu yksilö oli 130 cm pitkä ja painoi 11 kg. Laji on käärmemäinen ja väriltään hopeanharmaa. Rintaevät ja peräevä ovat ohuet ja pitkät.
Levinneisyys ja elinympäristö

Kongonkeuhkokalaa tavataan luonnonvaraisena Pohjois- ja Keski-Afrikassa. Kongonkeuhkokala käyttää ravinnokseen pieniä kaloja, kalanpoikasia ja hyönteisiä. Se on luokiteltu  elinvoimaiseksi lajiksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kongonkeuhkokala Wikimedia Commonsissa
Korsuorkesteri

Korsuorkesteri vuonna 2014
Korsuorkesteri on vuonna 1990 perustettu suomalainen yhtye, joka soitti tanssimusiikkia aina sota-ajan lauluista 1960-luvun rautalankaan.
Historia

Korsuorkesteri syntyi vuonna 1990, kun Pertti "Pepe" Kovaselta oli tilattu erikoisohjelmaa keskiviikkoista tanssi-iltaa varten Joutsenossa sijaitsevaan hotelli Joutsenrantaan. Helmikuussa ollutta keikkaa varten bändin jäsenet päättivät panostaa ohjelmistoon vuokraamalla vuoden 1936-malliset sotilasasut Lappeenrannan kaupunginteatterista. Korsuorkesteri kulki perustamisaikaan nimellä Korsuorkesteri Tiltu.
Korsuorkesterin levytysura alkoi yleisön pyynnöstä jo toisena vuonna perustamisen jälkeen omakustanteisella kasetilla Muistelo ja pari vuotta myöhemmin CD-levyllä Kannaksen poikia. Vuonna 1994 tanssiorkestereiden Suomen-mestaruus toi yhtyeen valtakunnalliseen tietoisuuteen. Jo sitä ennen Korsuorkesteri oli esiintynyt televisiossa ja käynyt kahdesti Floridassa esiintymässä amerikansuomalaisille. Syksyn sävel -kilpailuun Korsuorkesteri osallistui vuosina 1995 ja 1998, saavuttaen 1995 kolmannen sijan.
Suomen-mestaruuden lisäksi Korsuorkesteri on saanut tunnustuksina Vuoden eteläkarjalainen -tittelin, Ruokolahti-palkinnon sekä kultalevyn Etulinjassa-äänitteestä.
Korsuorkesteri on julkaissut yhteensä 16 täyspitkää albumia sekä muutamia single-äänitteitä ja yksittäisiä kappaleita erilaisilla kokoomalevyillä. Lisäksi he ovat toimineet taustaorkesterina monien muiden artistien levyillä. Yhtye esiintyi jopa 150 keikan vuosivauhdilla. Yhtye järjesti myös Korsuhartaus-kirkkokonsertteja.
Vuoden 2009 huhtikuussa ilmestyneen albumin Korsuorkesteri Abbey Roadilla, orkesteri kävi levyttämässä Lontoossa Abbey Roadin studiolla. Korsuorkesteri teki vuonna 2010 humpan Ruokolahden leijonasta nimellä Ruokolahden leijona.  Pepe Kovanen keksi laulun aiheen sanomalehti Etelä-Saimaan haastattelussa. Lehti kysyi Kovaselta, minkälaisen teoksen hän tekisi kotikunnastaan Ruokolahdesta. Sanoituksen lauluun teki Jorma Toiviainen.
Vuonna 2012 Korsuorkesteri päätti lopettaa esiintymiset ja järjesti Ohi on -konserttikiertueen lokakuussa jäähyväiskiertueeksi.   Vuonna 2014 lokakuussa Korsuorkesteri palasi Korsuorkesterin kertausharjoitukset-kiertueelle.  Vuonna 2020 Korsuorkesteri palasi jälleen esiintymään 30-vuotisjuhlakiertueen merkeissä. Syyskuussa 2023 Korsuorkesteri vietti jäähyväiskiertueen yhteistyössä Kyösti Mäkimattilan kanssa.