stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Günther Lütjens
Toinen maailmansota > Operaatio Berlin

Joulukuussa 1940 Lütjens johti operaatio Berliniä, jossa Scharnhorst ja Gneisenau hyökkäsivät brittien kauppalaivastoa vastaan Atlantilla. Saksalaiset joutuivat keskeyttämään operaation huonon sään vuoksi, mutta ehtivät upottaa brittialuksia 115 000 tonnin edestä.
Operaatio uusittiin tammikuun lopulla. Lütjens valitsi Gneisenaun lippulaivakseen ja kaappasi tai upotti yhdessä Scharnhorstin kanssa 22 alusta. Vaikka brittisota-alukset yhyttivät Lütjensin osaston muutaman kerran, hän onnistui välttämään todelliset yhteenotot.
Toinen maailmansota > Operaatio Rheinübung

Suunnitelmien mukaan operaatioon olisi osallistunut suurempi määrä saksalaisaluksia, mutta kun Lütjens purjehti avomerelle oli hänellä mukanaan vain taistelulaiva Bismarck ja raskas risteilijä Prinz Eugen. Tanskansalmen taistelussa 24. toukokuuta 1941 Lütjensin onnistui upottamaan taisteluristeilijä HMS Hoodin ja vahingoittamaan taistelulaiva HMS Prince of Walesia Grönlannin edustalla. Bismarck vaurioitui itsekin lyhyen taistelun aikana, jolloin Lütjens määräsi Prinz Eugenin jatkamaan operaatiota yksin.
Britit onnistuivat löytämään vaurioituneen taistelulaivan. Lentotukialus HMS Ark Royalilta lähteneet Fairey Swordfish -torpedokoneet osuivat siihen torpedoilla 26. toukokuuta. Laivan vauhti hidastui, jolloin siitä tuli helppo kohde brittien Tribal-luokan hävittäjille, jotka torpedoivat sitä yön turvin lisää.
27. toukokuuta varhain aamulla Lütjens lähetti viestin läheiselle saksalaiselle sukellusveneelle: "Laivaa ei voi enää ohjata. Taistelemme viimeiseen ammukseen. Kauan eläköön Führerimme."
Tämän jälkeen taistelulaivat HMS King George V ja HMS Rodney avasivat tulen alusta kohti. Bismarck paloi ja eräs viimeisistä upseereista, aluksen yli-insinööri kommodori Junak käski upottaa sen. Vain 118 jäi henkiin, kun taistelulaivan mukana upposi yli 2 000 miestä. Yksi heistä oli Günther Lütjens, joka oli todennäköisesti kuollut aiemmin, kun HMS King George V:n tykinammus oli osunut komentosiltaan.
Aiheesta muualla

Kbismarck.com: Admiral Lütjens
Battleshipbismarck.info: Admiral Lütjens (Arkistoitu – Internet Archive)
Bismarck tulittaa Tanskansalmen taistelussa 24. toukokuuta 1941.
Operaatio Rheinübungin kulku
HMS Arrow (F173)

| HMS Arrow |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Yarrow Shipbuilders
Kölinlasku:  28. syyskuuta 1972
Laskettu vesille:  5. helmikuuta 1974
Palveluskäyttöön:  28. heinäkuuta 1976
Poistui palveluskäytöstä:  myyty Pakistanille 1. maaliskuuta 1994 PNS Khaibar
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 250 t (max)
Pituus:  117 m
Leveys:  12,73 m
Syväys:  5,94 m
Nopeus:  32 solmua
Miehistöä:  177
Aseistus
Aseistus:  1 × 4,5" Mk8 2 × Oerlikon 20 mm 4 × MM38 Exocet 1 x Sea Cat 2 x kolmiputkista sukellusveneentorjuntatorpedosarjaa 2 x Corvus-soihdunheitintä 1 x tyypin 182 hinattava kaikuluotain 1 x Westland Wasp
HMS Arrow (viirinumero F173) oli Britannian kuninkaallisen laivaston tyypin 21 fregatti Falklandin sodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Yarrow Shipbuildersilta, missä köli laskettiin 28. syyskuuta 1972. Se laskettiin vesille 5. helmikuuta 1974 kumminaan vara-amiraali Sir George Raperin puoliso ja luovutettiin laivastolle toukokuussa 1976 jo ennen palvelukseenottoa.
Alukselle asennettiin etukannelle tykkitornin taakse Exocet-merimaaliohjusten laukaisualusta.
Palvelus

Alus luovutettiin laivastolle Devonportissa toukokuussa 1976 ennen kuin se otettiin palvelukseen 29. heinäkuuta Sunderlandissa liitettynä 3. fregattilaivueeseen. Alus oli vuoden 19477 koeajoissa Britteinsaarten vesillä sekä Euroopan rannikolla ennen kuin se vieraili esittelymatkalla Välimerellä sekä osallistui kruunajaisten muistotilaisuudessa järjestettyyn katselmukseen Spitheadissä.  Alus saattoi 1978 kuninkaallista jahtia ja toukokuusta joulukuuhun 1979 se oli laivasto-osaston mukana Kaukoidässä ja Australiassa. Kotimaahan palattuaan alus siirrettiin telakalle huollettavaksi, jolloin sen runkoa vahvistettiin ja sille asennettiin STWS-torpedoputket.
Vuonna 1981 alus liitettiin Naton pysyvään Atlantille sijoitettuun laivasto-osastoon, jonka mukana se osallistui erilaisiin harjoituksiin kuten elokuusta lokakuuhun Ocean Venture 81:een . Keväällä 1982  alus oli laivaston mukana harjoituksissa Gibraltarilla, kun Argentiinan joukot nousivat maihin Falklandin saarilla. Alus liitettiin Falklandeille lähetettyyn laivasto-osastoon. Se oli ensimmäinen alus, joka avasi tulen kohden argentiinalaisia sekä ensimmäinen alus, joka joutui ilmahyökkäykseen. Alus evakuoi miehistöä 4. toukokuuta ilmahyökkäyksessä vaurioituneelta HMS Sheffieldiltä ja avusti alusta lisäksi palontorjunnassa.
Vaikka se selvisi sodasta, aluksen runkoon tuli kovissa olosuhteissa murtumia. Seuranneen huollon aikana aluksen kyljet korjattiin hitsaamalla ja niiden kestävyyttä lisättiin. Samassa yhteydessä aluksen rungon aiheuttamaa melua vähennettiin.
Alus poistettiin palveluksesta ja se myytiin 1. maaliskuuta 1994 Pakistanille, mutta ilman Exocet- ja Sea Cat -ohjuksia. Pakistanin laivasto nimesi aluksen Khaibariksi. Alukselle asennettiin Exocet-ohjusten tilalle kiinalaisvalmisteiset LY 60N -ohjukset. Elektroniikkavarustusta muutettiin korvaamalla tyypin 992 ilmavalvontatutka Signaalin DA08 -tutkalla. Omasuojaa lisättiin asentamalla Mk36 SRBOC -omasuojaheittimet.
HMS Cattistock

HMS Cattistock on ollut kolmen Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
HMS Cattistock (1917), Hunt-luokan miinanraivaaja
HMS Cattistock (L35), Hunt-luokan hävittäjä
HMS Cattistock (M31), Hunt-luokan miinantorjunta-alus
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”HMS Cattistock”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
HMS Natal (1905)

| HMS Natal |
| --- | --- |
 HMS Natal

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Vickers, Sons and Maxim, Barrow-in-Furness
Kölinlasku:  6. tammikuuta 1904
Laskettu vesille:  30. syyskuuta 1905
Palveluskäyttöön:  5. maaliskuuta 1907
Poistui palveluskäytöstä:  tuhoutunut räjähdyksessä Cromarthy Firthissä 30. joulukuuta 1915
Tekniset tiedot
Uppouma:  13 770 t (kuormattu) 14 700 t (max)
Pituus:  154,1 m
Leveys:  22,4 m
Syväys:  7,6 m
Koneteho:  23 650 ihp
Nopeus:  23 solmua
Miehistöä:  712
Aseistus
Aseistus:  6 x BL 9,2" (233,7 mm) Mk X -tykkiä 4 x BL 7,5" (190,5 mm) Mk II tai Mk V -tykkiä 26 x QF 3 naulan Vickers -tykkiä 3 x 18" torpedoputkea
HMS Natal oli Britannian kuninkaallisen laivaston Warrior-luokan panssariristeilijä, joka valmistui 1907. Alus palveli laivastossa tuhoutumiseensa saakka 1915.
Valmistus

Alus tilattiin Vickers, Sons and Maximilta Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin 6. tammikuuta 1904. Alus laskettiin vesille 30. syyskuuta 1905 ja valmistui 5. maaliskuuta 1907.
Palvelus

Alus tuhoutui sisäiseen räjähdykseen 31. joulukuuta 1915.
Grosse Pointe Woods

| Grosse Pointe Woods |
| --- | --- |
 Grosse Pointe Woodsin kaupungintalo.

Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Michigan
Piirikunta:  Wayne
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  8,40 km²
 – Josta vettä:  0 km² 
Väkiluku (2020):  16 487
 – Väestötiheys:  1960 as./km²
 
 https://www.gpwmi.us 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Grosse Pointe Woods on kaupunki Michiganin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 16 487 vuonna 2020. Kaupunki sijaitsee Waynen piirikunnan koillisnurkassa. Grosse Pointe Woods kuuluu Detroitin kaupungin suurkaupunkialueeseen.
Väestö

Vuonna 2020 Grosse Pointe Woodsin 16 487 asukkaasta valkoisia oli 90,6 %, mustia 4,9 % ja aasialaisia 2,1 %. 7,1 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 7,4 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Grosse Pointe Woods Wikimedia Commonsissa
HMS Monarch (1911)

| HMS Monarch |
| --- | --- |
 HMS Monarch ampuu 13,5" pääaseillaan

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Armstrong, Elswick
Kölinlasku:  1. huhtikuuta 1910
Laskettu vesille:  30. maaliskuuta 1911
Palveluskäyttöön:  helmikuu 1912
Poistui palveluskäytöstä:  1921
Loppuvaihe:  uponnut maalilaivana 20. tammikuuta 1925
Tekniset tiedot
Uppouma:  22 000 t (tyhjä) 25 870 t (kuormattu)
Pituus:  177 m
Leveys:  27 m
Syväys:  7,3 m
Koneteho:  27 000 shp
Nopeus:  21 solmua
Miehistöä:  752 - 1100
Aseistus
Aseistus:  10 × BL 13,5" (342,5 mm) Mk V -tykkiä 16 × BL 4" (101,6 mm) Mk VII -tykkiä 3 × 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Monarch oli Britannian kuninkaallisen laivaston Orion-luokan taistelulaiva. Alukselle oli aluksi varattu nimeksi HMS King George V.
Valmistus

Alus tilattiin Armstrongin telakalta Elswickistä, missä köli laskettiin 1. huhtikuuta 1910. Alus laskettiin vesille 30. maaliskuuta 1911 ja otettiin palvelukseen helmikuussa 1912.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivastoon. Ensimmäisen maailmansodan syttyessä Monarch liitettiin osaksi 2. taistelulaivaviirikköä Suureen laivastoon (engl. Grand Fleet), joka koottiin sen sisaraluksista ja King George V -luokan taistelulaivoista. Se otti osaa Skagerrakin taisteluun 31. toukokuuta 1916, missä se ei kärsinyt vaurioita.
Monarch poistettiin palveluksesta 1921 ja muutettiin maalilaivaksi. Alus upposi maalilaivana 20. tammikuuta 1925.
Aiheesta muualla

Maritimequestin kuvagalleria HMS Monarch
Orion-luokan taistelulaivat
Alfie

Alfie voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Alfie, Bill Naughtonin näytelmä
Alfie – naisten viettelijä (Alfie), elokuva vuodelta 1966
Alfie Darling, elokuva vuodelta 1975
Alfie, elokuva vuodelta 2004
”Alfie”, Burt Bacharachin ja Hal Davidin laulu vuodelta 1966
Alfie, englantilainen indierock-yhtye.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Alfie”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
HMS Nasturtium (K107)

| HMS Nasturtium |
| --- | --- |
 HMS Nasturtium

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Smiths Dock Company, South Bank-on-Tees
Kölinlasku:  23. maaliskuuta 1940
Laskettu vesille:  4. heinäkuuta 1940
Palveluskäyttöön:  26. syyskuuta 1940
Poistui palveluskäytöstä:  myyty 1948 Kreikalle 1950 St. Lykoudis
Tekniset tiedot
Uppouma:  925 t
Pituus:  62,48 m
Leveys:  10,11 m
Syväys:  4,14 m
Koneteho:  2 750 hv
Nopeus:  16 solmua (30 km/h)
Miehistöä:  96
Aseistus
Aseistus:  1 × BL 4″/L45 (102 mm) Mk IX -tykki 1 × kaksipiippuinen Vickers .50″ Mk III -ilmatorjuntakonekivääri 1 × kaksipiippuinen .303″ Lewis-pikakivääri 2 × Mk II syvyyspomminheitintä, joihin yhteensä 40 syvyyspommia
HMS Nasturtium (viirinumero M107) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Ranskan hallitus tilasi aluksen 25. heinäkuuta 1939 työnumerolla J4144 nimellä La Paimpolaise South Bank-on-Tees’stä Smiths Dock Companylta, missä köli laskettiin 23. maaliskuuta 1940. Alus laskettiin vesille 4. heinäkuuta ja valmistui 26. syyskuuta.
Palvelus

Alus myytiin vuonna 1948, jolloin uusi omistaja nimesi sen Chaniaksi. Kreikka osti aluksen vuonna 1950 liittäen sen laivastoonsa nimellä St. Lykoudis. Alus oli aseistamattomana majakkaproomuna, kunnes se poistettiin alusluettelosta 1976.
HC Keski-Uusimaa

| HC Keski-Uusimaa |
| --- | --- |

Perustettu:  2008
Entiset nimet:  Shakers   1979–1995   Helsinki Lightning   1995–1996   Sherwood Playboys   1996–2004   HC Kerava  2004–2008   HC Keski-Uusimaa   2008–2014  
Kaupunki:   Kerava, Suomi
Kotiareena:  Keravan jäähalli
– kapasiteetti:  1 240
Värit:                
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
HC Keski-Uusimaa eli HCK on keravalainen jääkiekkojoukkue, joka pelasi kaudella 2013–2014 Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Mestiksessä. Joukkue luopui kauden jälkeen Mestis-paikastaan taloudellisten syiden vuoksi. Seura vaihtoi KJT Miehet-nimeksi ja aloitti III-divisioonassa pelaamisen kaudella 2014–2015.
Historia

Jääkiekkotoiminnan Keravalla aloitti Keravan Pallokerho 1960-luvulla. Myöhemmin lajille perustettiin oma yhdistys Keravan Kiekko ja toimintaa jatkoi vuonna 1979 perustettu Kerava Shakers. Shakers pelasi parhaimmillaan kolmanneksi ylimmällä sarjatasolla II-divisioonassa vuoteen 1995 asti. Kaudeksi 1995-1996 uusi omistaja vaihtoi uuden edustusnimeksi Helsinki Lightning, mutta ei menesty toivotulla tavalla ja lopetti toimintansa talousongelmien takia. Keravalle perustettiin uusi seura vuonna 1995, Sherwood Playboys, josta erkani HC Keravaksi nimetty edustusjoukkue vuonna 2004. Sherwood Playboys jatkaa toimintaansa keskittyen ikämieskiekkoon. Nykyisin käytössä oleva nimi HC Keski-Uusimaa otettiin käyttöön vuonna 2008, mutta nimi aiheutti ongelmia ja nimi lyhennettiin HCK.
Keväällä 2012 HCK sijoittui Mestis-karsinnoissa toiseksi ja nousi Mestikseen kaudeksi 2012–2013. HCK:n toiminnasta tehty tosi-tv -sarja Unelmana mestis esitettiin URHOtv:llä talvella 2012. Se sai jatkoa seuraavalla kaudella näytetystä Unelmana playoff-sarjasta.
Ensimmäinen kausi Mestiksessä päättyi lopulta karsintasarjaan, jossa joukkue säilytti sarjapaikkansa. 12.4.2013 uutisoitiin kaupasta jossa HCK:n taustayhtiön osake-enemmistö on siirtynyt Enska Mäntylän haltuun.
Toinen kausi Mestiksessä sujui paremmin. HCK sijoittui kaudella 2013–2014 runkosarjassa neljänneksi ja sai kotiedun pudotuspeleihin. Puolivälierissä se hävisi kuitenkin Hokille suoraan otteluvoitoin 0–4. HCK luopui lopulta Mestis-paikastaan talousongelmien vuoksi, joten kahden vuoden Mestis unelma päättyi siihen.
Logot

HC Keski-Uusimaan logoon on haettu mallia NHL-seura New York Rangersilta.
HC Keravan logo
Logo vuoteen 2011
Tunnettuja pelaajia > SM-liigassa pelanneet seuran kasvatit

| --- | --- |
 Tommi Jäminki  Joel Kiviranta  Henrik Koivisto  Teemu Laakso  Antti-Pekka Lamberg  Miikka Lindholm  Esa Lipiäinen :  Tero Määttä  Tuomas Nikoskelainen  Matti Näätänen  Teemu Sainomaa  Saku Salmela  Micke-Max Åsten
Tunnettuja pelaajia > HC Keski-Uusimaan kapteenit

2008–2009  Joakim Roslund
2009–2010  Mikko Juutilainen
2010–2012  Aki Tuominen
2012–2013  Jesse Uronen
2013  Henrik Forsberg
2013–2014  Olli Korkeavuori
HC Keski-Uusimaan valmentajat

2008–2009  Pertti Packalen
2009–2010  Jussi Salo
2010–2011  Jouni Ikonen
2011–2013  Sami Ranta
2013–2014  Mikael Kotkaniemi
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Gråharunan hylky

Gråharunan hylky on Korppoosta vuonna 1998 löytynyt hylky.
Se löytyi puolustusvoimien sukeltajien kuntosukellusten yhteydessä. Sitä on dokumentoitu  vuosina 2001-2003 Museoviraston luvalla ja valvonnassa. Runko on noin 16 metriä pitkä, tammea, ja limisaumainen, ja siinä on saattanut olla kaksi mastoa. Se on ajoitettu 1500-1600-luvun vaihteeseen. Se on harvinainen ja säilynyt poikkeuksellisen hyvin, koska sitä eivät ole vahingoittaneet virkistyssukeltajat. Sille on vuonna 2004 vahvistettu suoja-alue, jolla on kielletty kaikki sukellustoiminta ja ankkurointi hätätilanteita lukuun ottamatta.
Hylystä on löytynyt esineistöä, keramiikkavateja ja -patoja sekä erilaisten ainesosien sulatuksessa käytettyjä upokkaita, joiden perusteella se on ajoitettu.
Arromanches-les-Bains

Arromanches-les-Bains on Ranskan kunta Calvadosin departementissa Ala-Normandian hallintoalueella.
Kunta sijaitsi operaatio Neptunuksen Omaha-rantaan liittyneiden taistelutapahtumien alueella ja sen edustalla oli Mulberry-satama. Arromanches-les-Bains:ssa on Normandian maihinnousuun liittyvä museo.
Annikki Järvinen

Riitta Annikki Järvinen, o.s. Leino (s. 27. helmikuuta 1942 Tampere) on suomalainen kasvatustieteilijä ja Tampereen yliopiston aikuiskasvatuksen professori emerita. Hänen tutkimuksensa käsittelevät muun muassa lääketieteen opiskelijoiden terveys- ja tiedekäsityksiä, työelämän aikuiskoulutusta, työssä oppimista sekä aikuisten ja aikuiskasvattajien oppimis- ja kehitysprosesseja.
Tausta

Järvinen syntyi suunnittelija Lauri Leinon ja opettaja Hilkka Annikki Huhtalan perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1963 on professori Pertti Järvinen. Ylioppilaaksi Annikki Järvinen tuli Tampereen tyttölyseosta 1962 ja valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi 1967 ja filosofian lisensiaatiksi 1970 Tampereen yliopistosta, jossa hän väitteli filosofian tohtoriksi 1985.
Työsuhteet

Järvinen työskenteli vuosina 1968–2004 Tampereen yliopistossa, ensin Yhteiskuntatieteiden tutkimuslaitoksella korkeakoulupedagogiikan tutkimusassistenttina vuosina 1968–1971, lääketieteellisessä tiedekunnassa suunnittelijana ja terveydenhuollon lehtorina 1971–1989, kasvatustieteiden tiedekunnassa kasvatustieteen vs. apulaisprofessorina 1991–1992, aikuiskasvatuksen apulaisprofessorina 1996–1998 ja professorina 1998–2004. Järvinen ohjasi 17 väitöskirjaa vuosina 1998–2006. Järvinen toimi myös opetusministeriön lääketieteellisen tutkinnonuudistuksen ohjaus- ja seurantaryhmän suunnittelijana sekä korkeakoulupedagogisen koulutuksen suunnittelutoimikunnan suunnittelijana oman toimensa ohella 1970–1980-luvuilla. Hän toimi Jyväskylän yliopiston korkeakoulututkimuksen osastonjohtajana vuosina 1989–1991.
Järvinen toimi Tampereen yliopiston hallituksen jäsenenä ja laitosjohtajana, ja hän on osallistunut useisiin hankkeisiin, työryhmiin ja toimikuntiin. Annikki Järvinen organisoi kolme kansainvälistä konferenssia Tampereella 1998–2003.  Hänet palkittiin parhaana kongressijärjestäjänä vuonna 2003.
Aikuiskoulutuksen kehittäjänä

Aikuiskasvatuksen kilta ry. valitsi Järvisen vuoden 2005 aikuiskouluttajaksi. Hän jäi samana vuonna eläkkeelle.
Laajamittainen korkeakoulupedagogiikan edistämistyö alkoi Suomen yliopistoissa 1970-luvulla. Sen yhtenä tuotoksena oli Korkeakoulupedagogisen koulutuksen suunnittelutoimikunnan komiteanmietintö vuonna 1979. Maan ensimmäinen korkeakoulupedagogiikan tutkimusassistentuuri perustettiin Tampereen yliopistoon. Tehtävään valittiin syksyllä 1967 vastavalmistunut psykologi Annikki Järvinen. Hän perusti avukseen korkeakoulupedagogisen työryhmän eli kope-työryhmän, joka on toiminut 1980-luvun alusta asti ja jossa on ollut jäseniä kaikista tiedekunnista. Lääketieteellisessä tiedekunnassa saatiin kehitettyä moderni opetussuunnitelma, joka oli nykyisen ongelmaperustaisen opetussuunnitelman alku. Järvinen toimi tämän jälkeen opetusministeriön lääketieteen opintojen suunnittelutoimikunnan suunnittelijana ja sihteerinä, ja hänellä oli myös valtakunnallisia koulutustehtäviä. Vuosina 1989–1991 Järvinen toimi Jyväskylän yliopiston korkeakoulututkimuksen osaston johtajana. Tämän jälkeen hän palasi Tampereelle ja järjesti siellä korkeakouluopetuksen ensimmäisen kansainvälisen laadunarvioinnin konferenssin 1995. Järvisen tutkimusteemat suuntautuivat 1990-luvun kuluessa vielä vahvemmin aikuisopiskelijoihin ja työelämään, ja näiden teemojen parissa hän työskenteli eläköitymiseensä saakka.
Gråbrødretorv

| Gråbrødretorv |
| --- | --- |
 Gråbrødretorv.
Sijainti:  Strøget, Kööpenhamina
Kaupunginosa:  Indre By
Perustettu:  1238
Infobox OKNimi-testi OK: 
Gråbrødretorv (suom. Harmaiden veljien aukio, aik. Ulfeldts Plads) on Kööpenhaminan keskustassa sijaitseva aukio ja osa Strøgetin kävelykatualuetta. Aukio on saanut alkunsa vuonna 1238, kun paikalle perustettiin fransiskaaniluostari. Aukio on saanut nimensä fransiskaanien kaapujen värin mukaan. Aukio on nykyisin ravintolakeskittymä, jonka terasseja ympäröi kirkkaanväriset talot. Luostari tuhottiin 1530-luvulla, mutta joidenkin nykyisten kiinteistöjen alla on säilynyt luostarirakennusten jäänteitä. Corfitz Ulfeldt rakensi luostarin alueelle maatilan, mutta hänet tuomittiin 1663 maanpetturiksi jolloin tila tuhettiin ja muutettiin julkiseksi aukioksi. Ulfeldtille perustettiin häpeäpylväs rikkomusten muistolle.
Aukion nykyiset talot ovat peräisin Kööpenhamina vuoden 1728 jälkeiseltä ajalta. Vuonna 1841 aukion nimi muutettiin nykyiseen muotoon ja häpeäpaalu purettiin seuraavana vuonna. Vuonna 1968 aukio muuttui parkkipaikasta autottomaksi kävelykaduksi. Aukiolla on myös Søren Georg Jensenin vesitaideteos vuodelta 1971.
Amerikanjapanilaisten internointi

Yhdysvaltain länsiosan kartassa japanilaisten internointileirit (▲) ja kokoamiskeskukset (●)
Amerikanjapanilaisten internointi oli Yhdysvalloissa toisen maailmansodan vuosina 1942–1946 toteutettu toimenpide, jossa noin 120 000 amerikanjapanilaista internoitiin eli eristettiin ja vangittiin internointileireihin turvallisuussyistä.
Tausta

Kun Japani oli hyökännyt Pearl Harboriin joulukuussa 1941, Yhdysvaltain puolustusministeriö alkoi pelätä, että Yhdysvalloissa tuolloin asuneet japanilaistaustaiset henkilöt voisivat alkaa sabotööreiksi. Jotkut poliitikot ehdottivat siksi, että etenkin maan länsirannikon amerikanjapanilaiset internoitaisiin sisämaahan. Oikeusministeriö vastusti aietta mutta puolustusministeriö kannatti sitä.
Pearl Harborin hyökkäyksen aikaan Yhdysvaltain mannermaalla asui noin 125 000 japanilaistaustaista henkilöä. Heistä osa oli syntynyt Japanissa eikä voinut saada Yhdysvaltain kansalaisuutta. He olivat myös usein säilyttäneet japanilaisen kulttuurinsa. Toisen sukupolven amerikanjapanilaiset olivat useimmiten jo amerikkalaistuneet, mutta internointi koski heitäkin. Havaijilla asui lisäksi 200 000 japanilaistaustaista ihmistä. Heistä internoitiin 2 270.
Internointi alkaa

Yhdysvaltain puolustusministeriö perusti helmikuussa 1942 Tyynenmeren rannikolle kaksitoista sotilasaluetta ja asetti niillä asuneille amerikanjapanilaisille öisen ulkonaliikkumiskiellon. Samassa kuussa presidentti Franklin D. Roosevelt allekirjoitti asetuksen 9066, joka antoi armeijalle oikeuden siirtää kenet tahansa alueelta pois. Amerikanjapanilaisten lisäksi internoitiin myös saksalaisia, italialaisia ja aleutteja.
Maaliskuussa 1942 perustettiin viranomainen, jonka tehtäväksi annettiin ”pidättää kaikki japanilaissyntyiset henkilöt, saartaa heidät vartijoilla, estää heitä ostamasta maata, ja palauttaa heidät koteihinsa sodan loputtua”. Amerikanjapanilaiset komennettiin rekisteröitymään valvonta-asemilla. Heille annettiin neljästä päivästä kahteen viikkoon aikaa hoitaa asiansa ja kerätä tavaransa internointileirille siirtymistä varten. Monet joutuivat myymään suuren osan omaisuuttaan, mukaan lukien autonsa ja yrityksensä, yleensä alihintaan.
Leirit

Internoidut vietiin ensin väliaikaisiin kokoamismiskeskuksiin, joista heidät siirrettiin sisämaan internointileireille. Ensimmäinen leiri oli eteläisessä Kaliforniassa sijainnut Manzanar. Vuosien 1942 ja 1945 välillä Kaliforniaan, Arizonaan, Wyomingiin, Coloradoon, Utahiin ja Arkansasiin perustettiin yhteensä kymmenen leiriä, joissa asui kaikkiaan 120 000 amerikanjapanilaista.
Leirielämä oli korutonta. Ihmiset asuivat lämpöeristämättömissä parakeissa, joissa oli telttasängyt ja hiiliuunit. Vessat ja pyykkihuoneet olivat yhteiset, ja lämmintä vettä ei aina saanut. Leirejä ympäröi piikkilanka-aita, jolla partioivat vartijat saivat ampua pakoon yrittävät. Vankeja kohdeltiin hyvin, vaikka joitain ampumiseen päättyneitä pakoyrityksiä tapahtuikin. Perheet saivat asua yhdessä. Joitain luotettaviksi arvioituja vankeja päästettiin vapaaksi tai liittymään armeijaan. Vangit perustivat leireille kouluja, kirkkoja, maatiloja ja sanomalehtiä, ja lapset harrastivat urheilua ja muuta ajanvietettä.
Internointi aiheutti joitain rauhanomaisia mielenosoituksia sekä oikeusjuttuja, joissa toimenpide tuomittiin kuitenkin perustuslain mukaiseksi.
Keskusten ja leirien sulkeminen

Yhdysvaltain hallitus päätti joulukuussa 1944 että keskukset suljettaisiin vuoden 1945 loppuun mennessä. Viimeinen leiri Tule Lakessa Kaliforniassa suljettiin maaliskuussa 1946. Vangit palasivat koteihinsa ja alkoivat rakentaa elämäänsä uudelleen.
Anteeksipyyntö

Presidentti Gerald Ford kumosi asetuksen 9066 virallisesti vuonna 1976 ja pahoitteli samalla amerikanjapanilaisten väärää kohtelua. Vuonna 1988 kongressi antoi yli 80 000 amerikanjapanilaiselle 20 000 dollaria kullekin korvauksena koettelemuksistaan ja esitti virallisen anteeksipyynnön.