stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Euro
Eurosta eroaminen

Yksikään maa ei ole eronnut eurosta eikä eurosta eroamiseksi ole säädöksiä.
Euroopan keskuspankin entisen pääjohtajan Mario Draghin kanta on, että euro on peruuttamaton. Euroopan komission entisen puheenjohtajan Jean-Claude Junckerin mukaan yhteinen valuutta on sidottu vapaaseen liikkuvuuteen, minkä vuoksi toisen loppuminen tuhoaisi myös toisen.
Euromailla on yhteinen maksujärjestelmä, jonka kautta maksut siirretään EKP:n alaisuudessa olevan yhtenäisen euromaksujärjestelmän kautta SEPA-tilinsiirtoina. Suomalaistutkimuksen mukaan eurosta eroavan maan tulisi perustaa uusi maksujärjestelmä. Suomen kaltaiselle maalle, joka on luopunut kokonaan omasta maksujärjestelmästään ja joutuisi perustamaan uuden tyhjästä, maksujärjestelmän perustamiseen menisi aikaa puolesta vuodesta vuoteen.
Toisaalta EU-jäsenmaa voi erota Euroopan unionista, kuten Yhdistynyt kuningaskunta vuonna 2020. Yhdistynyt kuningaskunta ei kuitenkaan ole ollut euromaa. Jos euroa käyttävä EU-maa päättää erota unionista, maa joutuu poistumaan myös euroalueelta.
Club Estudiantes de La Plata

Estudiantes on jalkapalloseura La Platan kaupungista, Buenos Airesin maakunnasta, Argentiinasta.
Joukkueen perinteinen kotikenttä on Estadio Jorge Luis Hirschi, joka kuitenkin on tällä hetkellämilloin? uudistustöiden alla.
Historia

Estudiantesin perustivat elokuussa 1905 seuran nykyisestä paikallisvastustajasta Gimnasiasta lähteneet yliopisto-opiskelijat. Pelipaidan väreiksi valittiin punavalkoinen pystyraidoitus kunnianosoituksena Alumni-joukkueelle joka vuosisadan vaihteen tienoilla oli hallinnut argentiinalaista jalkapalloilua ylivoimaisesti.
Vuonna 1913 Estudiantes voitti ensimmäisen mestaruutensa. Tuolloin pelattiin vielä amatöörisarjoja. Ammattilaisliiga käynnistyi vuonna 1931, ja mestaruus meni yli kolmenkymmenen vuoden ajan jollekin "viidestä suuresta" seurasta (Boca Juniors, River Plate, Independiente, Racing ja San Lorenzo).
Kun vuonna 1967 sarjajärjestelmää muutettiin ja perustettiin kaksi erillistä sarjaa, voitti Osvaldo Zubeldían valmentama Estudiantes Metropolitano-sarjan, jossa vain vanhat liigaseurat pelasivat, mestaruuden ensimmäisenä viiden suurseuran ulkopuolisena seurana. Tämä avasi tien myös muiden ennestään pienempien seurojen menestykselle. Estudiantesin menestyskulku jatkui, kun se voitti vuosina 1968–1970 kolmesti peräkkäin Etelä-Amerikan mestarien cupin, Copa Libertadoresin. Tästä tulee myös nimitys (Tricampeón) eli, kolmin kertainen mestari, joka on yksi joukkueen lempinimistä. Euroopan ja Etelä-Amerikan mestareiden välisessä loppuottelussa se voitti vuonna 1968 Manchester Unitedin, mutta kahtena seuraavana vuonna hävisi AC Milanille ja Feyenoordille. Tuonaikaisia tähtipelaajia olivat Juan Ramón Verón, Carlos Bilardo ja Raúl Madero. Zubeldían lähdettyä seuran menestys hiipui.
Seuran suuraikojen pelaajan ja pelaajaurallaan yliopistotutkinnon suorittaneen Carlos Bilardon tultua valmentajaksi Estudiantes voitti seuraavan tittelinsä, Metropolitano-mestaruuden vuonna 1982. Seuraavana vuonna joukkue voitti niin ikään entisen seuran tähtipelaajan Eduardo Luján Maneran valmennuksessa Nacional-mestaruuden Bilardon siirryttyä valmentamaan Argentiinan maajoukkuetta, joka voitti maailmanmestaruuden vuonna 1986. Molemmat voitot tulivat tähtiä vilissyttä Independienteä vastaan.
Vuonna 1994 Estudiantes putosi sarjaporrasta alemmas, mutta visiitti jäi vain yhden kauden mittaiseksi seuraavalla kaudella nuoren Juan Sebastián Verónin tehtyä läpimurtonsa. Sittemmin Estudiantes on kasvattanut lukuisia muitakin maailmanluokan pelaajia kuten Martín Palermo, Luciano Galletti, Bernardo Romeo, Ernesto Farias, Mariano Pavone, José Ernesto Sosa ja Pablo Piatti. Vuosia kestäneen heikomman menestyksen kauden jälkeen Bilardo palasi valmentajaksi vuonna 2006 ja joukkue voittikin heti syyskauden apertura-mestaruuden. 2009 Estudiantes voitti Alejandro Sabellan valmentamana 39 vuoden tauon jälkeen Copa Libertadoresin kaataen finaalissa brasilialaisen Cruzeiron 2–1. Seurajoukkueiden maailmanmestaruusturnauksessa 2009 Estudiantes voitti odotetusti välierässä eteläkorealaisen Pohang Steelersin maalein 2–1, mutta hävisi sitten finaalissa espanjalaiselle Barcelonalle jatkoajan jälkeen maalein 2–1.
Saavutukset

Argentiinan amatöörimestaruus 1913
2. divisioonan amatöörimestaruus 1911
Copa Río de La Plata 1913
Argentiinan mestaruus: Metropolitano 1967 ja 1982, Nacional 1983, Apertura 2006, 2010
2. divisioonan mestaruus 1954 ja 1994/95
Copa Libertadoresin voitto 1968, 1969, 1970 ja 2009
Intercontinental Cupin. voitto 1968
Copa Interamericana 1969
Aiheesta muualla

Virallinen sivu
Estudiantesin pelaajat juhlivat Copa Libertadoresin voittoa vuonna 1969.
Satanismi Suomessa

Käännetty pentagrammi ympyrän sisällä.
Satanismi Suomessa alkoi vaikuttaa näkyvästi 1990-luvulla. Satanismia on kahta pääsuuntaa. Suomessa on ensiksi ateistista satanismia edustavia yksilöitä ja ryhmiä, joille Saatana on symboli. Toisaalta teistisessä satanismissa, jota on kutsuttu myös saatananpalvonnaksi, Saatanaa kutsutaan ja palvotaan ritaalisesti.
Ateistinen satanismi

Rationalistisessa satanismissa Saatana ei ole välttämättä niinkään uskonto kuin symboli esimerkiksi kyseenalaistamiselle. Kannattajien mukaan satanismin käsitteen alla voi tavata samanhenkisiä ihmisiä. Satanistista aktivismia voi olla pyrkimys puuttua yhteiskunnallisiin epäkohtiin. Rationalistiseen satanismiin ei aina liity rituaaleja.
Suomessa laveylaisia satanisteja on ollut muun muassa vuonna 1999 perustetun Pakanaverkko-yhdistyksen piirissä. 1990-luvun saatananpalvontapelon vuoksi he ovat Pakanaverkon tiedotuksessa sanoutuneet irti saatananpalvonnasta.
Suomessa on toiminut vuodesta 2022 The Satanic Temple Finland -yhteisö. Yhdysvalloissa 2010-luvulla perustettu TST korostaa empatiaa, mikä erottaa sen Saatanan kirkon näkemyksestä. Sitä on kutsuttu ”myötätuntoiseksi satanismiksi”. Järjestön periaatteet korostavat oikeudenmukaisuutta, yksilönvapautta, uskonnollista yhdenvertaisuutta ja tieteellistä maailmankuvaa. Suomalaisen TST:n logoon sisältyy kolme kuusta eli sanaleikkinä luku 666. Yhdistyksen kummieläin on vuohi.
Suomessa toimii myös Perkeleen temppeli -yhdistys, joka on saanut innoitusta TST:stä. Yhteisön rituaaleissa on vaikutteita suomalaisesta kansanperinteestä.
Teistinen satanismi

Esoteerista satanismia edustaa Suomessa Azazelin Tähti, jonka tunnetuin jäsen on Johannes Nefastos. Teosofisesti suuntautunut ryhmä harjoittaa hengellisyyden niin sanottua vasemman käden polkua. Muun muassa hindulaisen Shivan hahmo voidaan nähdä siinä satanistisena.
Satanismi musiikillisten alakulttuurien piirissä

Satanismi on puhutellut useita black metal -yhtyeitä ja kyseisen musiikkityylin harrastajia. Uskontotieteilijä Jussi Sohlberg kommentoi vuonna 2011, että black metal -alakulttuurissa satanismi tai saatananpalvonta voi olla useimmiten estetiikkaa tai pinnallista kiinnostusta.
Äärioikeistolainen satanismi

Valtavirtasatanismista eroaa uusnatsistinen satanismi. Britanniassa perustettu Order of Nine Angles on 2000-luvulla esiin tullut teististä satanismia edustava ryhmä. Suojelupoliisin vuosikirjassa Order of Nine Angles nostettiin esiin vuonna 2021. Suomessa paljastui 2020-luvun alussa kaksi tapausta, joissa äärioikeistolaiset yhteenliittymät olivat suunnitelleet terrorismirikoksia. Sekä Kankaanpään terrorismiepäilyyn että Lahden terrorismitapaukseen liittyi Order of Nine Angles -kytköksiä. Kolmas tutkinta koski keväällä 2023 puoluetoimistoihin lähetettyjä valepommeja ja epäiltyä suunnitelmaa rituaalimurhan tekemiseksi.
Kirjallisuutta

Hermonen, Merja: Pimeä hehku. Satanismi ja saatananpalvonta 1990-luvun suomalaisessa nuorisokulttuurissa.  (Väitöskirja, Helsingin yliopisto)  Helsinki:  Loki-kirjat, 2006.  ISBN 951-825-039-1
Ylinen, Katri: Saatanallinen paniikki.  Helsinki:  Kosmos, 2024.  ISBN 978-952-352-275-6
Aiheesta muualla

The Satanic Temple Finland.
Perkeleen Temppeli.
Saatana. Miki Liukkonen, sivullinen -dokumenttisarjan jakso vuodelta 2022, Yle areena.
Säräisniemen kirkko

| Säräisniemen kirkko |
| --- | --- |

Sijainti:  Säräisniemi, Vaala
Koordinaatit:  64°26′40.4″N, 026°47′24.9″E
Seurakunta:  Muhoksen seurakunta
Rakentamisvuosi:  1768–1769, 1779–1781
Suunnittelija:  Jaakko Suonperä (kirkko) Jacob Rijf (kellotapuli)
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  500
Tyylisuunta:  ristikirkko
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Säräisniemen kirkko on kirkkorakennus Vaalan Säräisniemessä.
Rakentaminen ja korjaukset

Kirkon rakennustyöt aloitettiin 1768. Kertomuksen mukaan rakentajana olisi toiminut Jaakko Suonperä. Viranomaiset kuitenkin keskeyttivät luvattoman rakennustyön 1769, ja työt jatkuivat vasta vuonna 1779. Kirkko valmistui lopullisesti vuonna 1781. Kirkon edustalle valmistui vuonna 1793 Jacob Rijfin suunnittelema kellotapuli, jonka kellot ovat vuosilta 1785 ja 1870. Vanhemman kellon valaja on Gerhard Meyer ja siinä on teksti: "Koska Gustavus oli Ruotsin valtakunnan kuningasna, Herra  Ridari Joh. Fredr. Carpelan Maaherrana, herra Jacob Hartman Hippakunnan Pispana ja Magister Gust. Reinh. Appelgren seurakunnan kappalaisena on tämä kello Säräisniemen kappeli seurakunnalta ostettu. Tulkaat, kumartakaat, ja polvillanne langetkaamme ja maahan laskekaamme Herran, meidän luojamme eteen."
Alun perin kirkossa oli pystylaudoitus ja se oli maalattu punamullalla. Kirkko peruskorjattiin Samuli Tuoriniemen johdolla vuonna 1898 lääninarkkitehti Julius Basilierin suunnitelmien pohjalta. Tuolloin kirkon itäsakaraan lisättiin sakasti ja länsi- ja eteläsakaroihin eteistilat. Katolla ollut kattoratsastajatorni poistettiin, ulkoseinät vaakalaudoitettiin ja sisäseinät paneloitiin. Vuonna 1952 kirkkoon vaihdettiin levykatto ja tapuli sai peltikaton, kirkon katto palautettiin uudelleen paanukatoksi vuonna 1979.
Kappeliseurakunnan papit

1779–1794 kappalainen Gustaf Reinhold Appelgren
1794 väliaikainen kappalainen Jacob Lagerborg
1794–1811 kappalainen Gabriel Lagus
1811 ylimääräinen pappi Johan Gerhard Snellman
1811–1818 kappalaisen apulainen Zakris Castren vanhempi
1818–1819 armovuoden saarnaaja Henrik Josef Berg
1819–1845 kappalainen Josef Sevonius
1844–1846 kappalaisen apulainen Karl Fredrik Staudinger
1846–1857 kappalainen Henrik Schwartzberg
1857–1858 kappalaisen apulainen Johan Wilhelm Murman
1858 kappalaisen apulainen Karl Adolf Forbus
1858–1859 armovuoden saarnaaja Isak Vilhelm Krank
1858–1868 kappalainen Zachris Gustaf Ansten
Seurakunnan papit

1868–1878 kappalainen Gustaf Leonard Mecklin
1878–1883 kappalainen Erik Snellman
1883–1900 kirkkoherra Johan Emil Lindberg
1901–1902 kirkkoherran apulainen Juho Abraham Pietola
1901–1916 kirkkoherra Anton Jacklin
1916–1917 vt. kirkkoherra Oskari Heikki Jussila
1917–1936 kirkkoherra Jaakko Johannes Mustakallio
1939–1952 kirkkoherra Yrjö Armas Kurkela
1945 kirkkoherran apulainen Vaido Eino Henrik Mankinen
1952–1953 vt. kirkkoherra Paavali Toivio
1953–1954 kirkkoherra Toivo Aimo Haavisto
Lukkarit ja kanttorit

1783–1808 lukkari Matti Aspegren
1809–1833 lukkari Matti Vilhelm Aspegren
1835–1848 lukkari Johan Kelin
1846–1848 lukkari Juho Väisänen
1833–1834 ja 1848–1865 lukkari Jakob Suorsa
1870–1909 kanttori Fredrik Kuusisto
1910–1911 väliaikainen kanttori Anselmi Leinonen
1912–1954 kanttori August Telkki, sijaisena mm. Jaakko Immonen
1954 kanttori Edvard Lätti
Kuvagalleria

Kellotapuli kirkon edessä
Sisäkuva kirkosta
Näkymä kirkon alueelle
Sankarihautausmaa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Säräisniemen kirkko Wikimedia Commonsissa
Säräisniemen kirkko (rakennusperintörekisteri) Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi. Museovirasto.
Matti Haataja (toim.): Säräisniemi – kirkon kylä.  Vaala:  Säräisniemen kyläyhdistys ry., 2006.  ISBN 952-91-9905-8
| n k Pohjois-Pohjanmaan kirkot |
| --- | --- |
Oulu:  Haukipudas  Karjasilta  Kastelli  Kiiminki  Maikkulan kappeli  Nasaretin pyhän perheen kirkko  Oulujoki  Oulunsalo  Pateniemi  Pyhän Andreaan kirkko  Pyhän Kolminaisuuden katedraali  Pyhän Luukkaan kappeli  Pyhän Tuomaan kirkko  Tuira  Tuomiokirkko  Turkansaari  Yli-Ii  Ylikiiminki 
Muut kunnat:  Alavieska  Haapajärvi  Haapavesi  Hailuoto  Hailuodon vanha kirkko  Himanka  Ii  Kalajoki  Pyhän Kolminaisuuden kirkko (Kempele)  Kempeleen vanha kirkko  Kestilä  Kuivaniemi  Käylän rajaseutukirkko  Pyhän Ristin kirkko (Kuusamo)  Kylmälänkylän kappeli  Kärsämäki  Kärsämäen paanukirkko  Liminka  Lumijoki  Maakalla  Merijärvi  Muhos  Nivala  Olkkola  Oulainen  Paavola  Pattijoki  Piippola  Pudasjärvi  Pulkkila  Pyhäjoki  Pyhäjärvi  Pyhän Kolminaisuuden kirkko (Ylivieska)  Pyhän Matteuksen kappeli  Pyhäntä  Raahe  Rantakylän kappeli  Rantsila  Rautio  Reisjärvi  Revonlahti  Saloinen  Sarakylän kappeli  Sievi  Siikajoki  Säräisniemi  Taivalkoski  Temmes  Tyrnävä  Utajärvi  Vaala  Vihanti  Ylivieskan vanha kirkko 
Vaala
| --- | --- |
Kylät ja alueet:  Enonlahti  Jaalanka  Jylhämä  Järvikylä  Kangaskylä  Kankari  Liminpuro  Manamansalo  Neittävä  Nimisjärvi  Nuojua  Oterma  Pelso  Salmenranta  Suutarinkylä  Säräisniemi  Veneheitto 
Muuta Vaalaan liittyvää:  Alassalmen lossi  Jylhämän vesivoimalaitos  Nuojuan rautatieasema  Nuojuan vesivoimalaitos  Rokua  Rokuan kansallispuisto  Rautatieasema  Siikajoen uittokanava  Säräisniemen kirkko  Säräisniemen kotiseutumuseo  Vaalankurkun rautatiesilta 
Järvet ja joet:  Järvenjärvi  Kutujoki  Nimisjärvi  Oulujärvi  Paatinjärvi  Neittävänjoki  Oulujoki 
| n k Perustiedot Wikidatassa: Säräisniemen kirkko (Q18662969)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: kirkko
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Vaala
sijainti: Säräisniemi
katuosoite: Ylikyläntie 15, 91760 Säräisniemi
koordinaatit: 64°26′40″N 26°47′25″E﻿ / ﻿64.44456°N 26.79025°E﻿ / 64.44456; 26.79025
FK Oleksandrija

FK Oleksandrija (ukr. ФК Олександрія) on jalkapalloseura Oleksandrijan kaupungista. Seura pelaa Ukrainan korkeimmalla sarjatasolla Ukrainan jalkapalloliigassa. Euroopan sisäisissä turnauksissa Oleksandrija pelasi ensimmäisen kerran kauden 2016–2017 Eurooppa-liigassa.
Detlev Ganten

Detlev Ganten (2017)
Detlev Ganten (s. 28. maaliskuuta 1941, Lüneburg, Saksa) on tietokirjailija sekä Saksan merkittävimmän lääketieteellisen geenitutkimuskeskuksen MDC:n johtaja. Hän on toiminut Saksan luonnontieteilijöiden yhdistyksen ja Berliini-Brandenburgin tiedeakatemian johdossa ja on Saksan valtion etiikkaraadin jäsen. Ganten väitteli tohtoriksi 1968, suoritti jatko-opintoja Clinical Research Institutessa Montrealissa 1969–1973 ja saavutti filosofian tohtorin arvon (PhD) McGill-yliopistossa Montrealissa 1973.
Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 1991.
Teoksia

Ganten, Detlev & Deichmann, Thomas & Spahl, Thilo: Luonto, tiede ja elämä: Kaikki, mitä tulee tietää.  ((Leben, Natur, Wissenschaft, 2003.) Suomentanut Mervi Ovaska)  Helsingissä:  Ajatus, 2007.  ISBN 978-951-20-7284-2
Aiheesta muualla

Lebenslauf auf der Seite der Berliner Charité (Arkistoitu – Internet Archive)
David Noël

| David Noël> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 10. huhtikuuta 1999 (ikä 25) Quebec, QC, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  HPK
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  6
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2025–
Aik. seurat:  San Antonio Rampage (AHL) Kansas City Mavericks (ECHL)
NHL-varaus:  130. varaus, 2017 St. Louis Blues
David Noël (s. 10. huhtikuuta 1999 Quebec, Kanada) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhossa.
Ura > Maajoukkueura

Noël pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2017.
Muuta

Noëlin isoveli Marc-André pelasi jääkiekkoa hyökkääjänä 17-vuotiaaksi asti.
St. Johnstone FC

St. Johnstone Football Club on jalkapalloseura Perthistä Skotlannista. Sen edustusjoukkue pelaa kaudella 2021–2022 Skotlannin korkeimmalla sarjatasolla Skotlannin Valioliigassa.
St. Johnstonen nimi tulee Perthin vanhahtavasta arkikielisestä nimestä St. John’s Toun. Seura sai alkunsa syksyllä 1884 samannimisen krikettiseuran hakiessa jalkapallosta ajanvietettä krikettikauden päätyttyä, joskin sen virallinen perustamiskokous pidettiin vasta helmikuussa 1885.
McDiarmid Park pääkatsomosta kuvattuna.
St. Johnstone palasi Valioliigaan seitsemän kauden tauon jälkeen kaudeksi 2009–2010. Seura on läpi historiansa pelannut vaihdellen korkeimman ja toiseksi korkeimman sarjatason välillä. Sen paras sijoitus korkeimmalla sarjatasolla on kolmas kausina 1970–1971 ja 1998–1999, minkä myötä se pääsi myös seuraavien kausien UEFA Cupiin. St. Johnstonen perinteisiä kilpailijoita ovat läheisestä Dundeesta tulevat Dundee ja Dundee United, joita vastaan pelattuja otteluita kutsutaan Taysiden derbyksi.
Cup-kilpailuissa St. Johnstone on yltänyt kahdesti Skotlannin liigacupin loppuotteluun. Skotlannin cupissa seura on pelannut useita kertoja välierissä ja vuonna 2021 se pelasi itsensä vihdoin finaaliin. Finaalissa se kohtasi Hibernian FC:n. 32 peliminuutilla Shaun Rooney vei Saintsit johtoon ja lopulta cup-voittajiksi. Vuonna 2007 St. Johnstone voitti Challenge Cupin, joka on tarkoitettu Skotlannin jalkapalloliigan eli toiseksi, kolmanneksi ja neljänneksi korkeimman sarjatason joukkueille. Loppuottelussa se kukisti Dunfermline Athleticin maalein 3–2.
St. Johnstonen kotistadion on runsaan 10 000 katsojapaikan McDiarmid Park, jonne seura muutti vuonna 1989. Seuran aikaisempia stadioneja ovat Recreation Ground ja Muirton Park.
Aiheesta muualla

Seuran sivusto (englanniksi)
Racing Club

Racingin kannattajia
Racing Club on urheiluseura Avellanedasta, Buenos Airesin maakunnasta, Argentiinasta. Seuran päälaji on jalkapallo, jossa se pelaa maan pääsarjassa.
Racing Club luetaan kuuluvaksi Argentiinan viiden suurseuran joukkoon yhdessä Boca Juniorsin, River Platen, San Lorenzon ja Independienten kanssa, vaikkakin sen suurimman menestyksen vuodet ajoittuvat useiden vuosikymmenten taakse. Ennen ammattilaissarjan perustamista vuonna 1931 seura voitti Argentiinan amatöörisarjojen mestaruuden kaikkiaan yhdeksän kertaa.
Ammattilaisliigassa seuran suurinta aikaa olivat 1950- ja 1960-lukujen tienoo, jolloin se voitti Argentiinan mestaruuden kaikkiaan kuusi kertaa. Vuonna 1967 seura voitti Copa Libertadoresin sekä ensimmäisenä argentiinalaisjoukkueena Euroopan ja Etelä-Amerikan mestarien välisen cupin, kun se kukisti Glasgow'n Celticin kolmiosaiseksi venyneessä ottelussa. Pitkän tauon ja suurien talousvaikeuksien jälkeen joukkue kykeni vuonna 2001 voittamaan syyskauden mestaruuden.
Kotiottelunsa Racing Club pelaa Juan Domingo Perón -stadionilla, josta käytetään nimitystä "Avellanedan sylinteri". Seuran historiallinen paikallisvastustaja on naapuriseura Independiente. Joukkueitten kiihkoisat kohtaamiset tunnetaan nimellä Avellanedan klassikko.
Saavutuksia

Argentiinan amatöörimestaruus 1913, 1914, 1915, 1916, 1917, 1918, 1919, 1921 ja 1925
Ammattilaisliigan mestaruus 1949, 1950, 1951, 1958, 1961, 1966, apertura-sarjan voitto 2001, 2014.
Copa Libertadoresin voitto 1967
Euroopan/Etelä-Amerikan cupin voitto 1967
Etelä-Amerikan supercupin voitto 1988
Peliasu

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|            }}   1903  |            }}   1904  |            }}   1904–08  |            }}   1908–10  |            }}   1910–nykyhetki  |
Aiheesta muualla

Virallinen sivu
Lamminjärvi (Pori)

| Lamminjärvi |
| --- | --- |

Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Pori 
Koordinaatit:  61°39′31″N, 22°18′05″E
Järvinumero:  36.095.1.012 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  59  m 
 fiLamminjärvi 
Lamminjärvi on melko pieni Karvianjoen vesistöön kuuluva järvi Kairilan kylässä nykyään Poriin kuuluvassa Noormarkussa Satakunnan maakunnassa.
Vesistösuhteet

Järvi saa vetensä ympäristöstä ja laskee edelleen vetensä läheiseen Alinenlammeen. Alinenlammi laskee vetensä ojan kautta  Painonjärveen, josta oja johtaa vedet Suodenjokeen ja edelleen Lavian Karhijärveen.   Lamminjärven järvinumero on 36.095.1.012.
Vesistöhistoriaa

Alkujaan Painonjärvi laski Lassilanjokeen ja kuului Lassilanjoen valuma-alueella Lassilanjoen alaosan alueeseen. 1830-luvulla silloinen Painon talon isäntä halusi alkaa kuivattaa tilansa maita. Luvan saatuaan hän kaivoi 1860-luvulla järvestä uuden ojan niin, että nykyään Painonjärvi laskee Suodenjokeen.  Koska Lamminjärvi laskee vetensä ojien ja Alinenlammen kautta Painonjärveen, myös Lamminjärven jakovaihe Lassilanjoen valuma-alueella muuttui Lassilanjoen alaosan alueesta Suodenjoen valuma-alueeksi.
Maantiede

Lamminjärvi sijaitsee yhdystie 2600:n läheisyydessä tien pohjoispuolella. Järven korkeus on 59 mpy , pinta-ala noin 10 hehtaaria  ja rantaviivan pituus 1,2 kilometriä .
Lamminjärven etelä- ja itäreunalla on muutama huvila ja vakituista asutusta.
Mataloituminen ja umpeenkasvu

Lamminjärvillä avovesialaa löytyy enää parin hehtaarin verran järven keskeltä. Vanhan järvenlaskun vuoksi Lamminjärvi on rehevä, laajalti suo- ja luhtarantainen; järveltä löytyy ruoko-, sara-, ja ruoholuhtia. Puustoisempia luhtia ovat paju- ja koivuluhdat. Osa luhdista on luonnontilaisia, ja Lamminjärven lounaiskulmassa on pienialainen uhanalaisluokitukseltaan vaarantunut isovarpuräme.
Kasvillisuus on tyypillistä rehevöityneelle järvelle. Kasvillisuudessa on tavanomaisia rehevien järvien luhta- ja vesikasveja, kuten keltakurjenmiekka, vesikuusi, pohjanlumme, ulpukka, uistinvita, kilpukka, vehka, leveäosmankäämi sekä viilto-, pullo- ja jouhisara.
Linnusto ja luontoarvot

Lamminjärvellä on arvoa lintuvetenä, ja myös maisema- ja virkistyskäyttöarvo on kairilalaisille tärkeä.  Järvellä on luontonsa puolesta edellytyksiä toimia hyvinä lintujärvinä. Kosteikkolinnuston yleinen taantuminen lienee heikentänyt näidenkin lintuvesien arvoa. Lamminjärvi alkaa tosin olla jo liian ummessa useimpien vesilintujen kannalta.
Järvellä on havaittu linnuista ainakin laulujoutsen, telkkä, sinisorsa, kurki ja kalalokki.
Majava on yleinen Lamminjärvellä.
Ärtynyt suoli

Ärtynyt suoli
Ärtyvän suolen oireyhtymästä (myös ärtyneen suolen oireyhtymä, englanniksi IBS, irritable bowel syndrome) käytettiin aiemmin nimeä ärtyvä paksusuoli (irritable colon), mutta nykyisin tiedetään, että oireita voi esiintyä myös ohutsuolessa. Ärtyvän suolen oireyhtymässä esiintyy usein päivän mittaan lisääntyvää turvotusta siten, että vatsanympärys turpoaa keskimäärin viitisen senttiä.
Vatsakipu, ulostamishäiriöt ja turvotuksen tunne ovat ärtyvän suolen oireyhtymän pääoireita. Kipu johtuu siitä, että paksusuolen bakteerien ravintokuiduista tuottama vety-, hiilidioksidi- ja metaani aiheuttavat suolen seinämiin kohdistuvaa painetta.
Esiintyvyys

Noin 11 prosenttia maailman väestöstä kärsii ärtyvän suolen oireyhtymästä. Eniten sitä esiintyy Etelä-Amerikassa (21 %) ja Intiassa (lähes 20 %). Kaakkois-Aasiassa taas on vähiten IBS-potilaita (7 %).
Vuonna 2024 arvioitiin, että 10–15 prosenttia suomalaisista sairastaa ärtyvän suolen oireyhtymää.
Naispuolisia IBS-potilaita on globaalisti hieman enemmän kuin miespuolisia. Suomessa naispuolisia potilaita on kaksinkertainen määrä miehiin verrattuna.
Syyt

Ärtyvän suolen oireyhtymä saattaa johtua aiemmin sairastetusta gastroenteriitistä eli akuutista maha-suolitulehduksesta. Vuonna 2024 julkaistussa tieteellisten tutkimusten yhteenvedossa havaittiin, että 15 prosentille gastoenteriittipotilaista kehittyy ärtyvän suolen oireyhtymä. Ärtyneen suolen oireyhtymän esiintyvyys on siten neljä kertaa tavanomaista suurempi gastroenteriitin sairastaneiden joukossa. Heistä 60 prosenttia parani kuitenkin viiden vuoden sisällä. Suurin sairastumisriski liittyi kampylobakteerin, proteobakteerien tai loisen aiheuttamiin maha-suolitulehduksiin sekä koronavirusinfektioon liittyviin maha-suolitulehduksiin.
Ärtyvän suolen oireyhtymä saattaa johtua myös ruoan sisältämistä lektiineistä.