stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Macaon suvereniteetin siirto
Tausta

Portugalilaiset kauppiaat asuttivat Macaon vuonna 1557 Guangzhoun alueen hallintoa hoitaneen kiinalaisen mandariinin luvalla. Vuonna 1573 Kiinaa tuolloin hallinneen Ming-dynastian keisari hyväksyi sopimuksen, jonka mukaan portugalilaiset saivat alueen hallintaansa, mutta heidän oli vuosittain maksettava siitä vuokraa keisarille.  Sen jälkeen kun mantsujen Qing-dynastia vuonna 1644 nousi Kiinassa valtaansa, se pyrki enenemässä määrin puuttumaan myös Macaon asioihin. Niinpä vuonna 1744 keisari määräsi, että Macaon kiinalaisväestö oli Kiinan lainsäädännön alainen. ensimmäisen oopiumisodan ja Nanjingin rauhansopimuksen rohkaisemana Portugalin kuvernööri João Maria Ferreira do Amaral yritti 1840-luvulla saada Macaon täysin Portugalin hallintaan. Hän karkotti Qingin viranomaiset ja lakkasi maksamasta alueesta vuokraa, mutta hänet murhattiin.ref name=Sousa79>Trigo de Sousa: ”The Impact of Opium Wars and the shit towards unilateral colonial rule in Macau”, Regional integration and differentiation in a globalizing China : the blending of government and business in post-colonial Macau, s. 79.  Amsteramin yliopisto, 2009.  Teoksen verkkoversio.</ref> Toisen oopiumisodan jälkeen Portugalin hallitus ja Yhdistyneen kuningaskunnan edustaja allekirjoittivat vuoden 1887 kiinalais-portugalilaisen Pekingin sopimuksen, jolla Portugali sai ikuisiksi ajoiksi oikeuden hallita Macaota siirtomaana, mutta velvoitti samalla Portugalia yhteistyöhön Kiinan kanssa oopiumin salakuljetuksen lopettamiseksi.
Sen jälkeen kun Kiinan kansantasavalta oli vuonna 1949 perustettu ja hyväksytty Yhdistyneiden Kansakuntien jäseneksi vuonna 1971, Kiinan tuolloinen ulkoministeri Huang Hua vetosi YK:n dekolonisoinnin erityiskomiteaan Macaon ja myös Hongkongin poistamiseksi jäljellä olleiden siirtomaiden luettelosta. Hän piti parempana kahdenvälisiä neuvotteluja, joiden tuloksena alueet palautettaisiin Kiinalle, kun taas niiden käsittäminen siirtomaiksi olisi merkinnyt, että YK olisi edellyttänyt niiden ennen pitkää itsenäistyvän.
25. huhtikuuta 1974 ryhmä vasemmistolaisia ​​portugalilaisia ​​upseereja järjesti Lissabonissa vallankaappauksen, neilikkavallankunouksen, joka kaatoi Portugalia 48 vuotta hallinneen oikeistolaisen dikatuurin. Uusi hallitus aloitti Portugalin demokratisoinnin ja sitoutui luopumaan siirtomaista. Hallitus toteutti dekolonisaatiopolitiikkaa ja ehdotti Macaon luovuttamista Kiinalle vuonna 1978. Kiinan hallitus hylkäsi tämän ehdotuksen uskoen, että Macaon varhainen luovutus vaikuttaisi suhteisiin Hongkongiin.
31. joulukuuta 1975 Portugalin hallitus veti jäljellä olevat joukkonsa Macaosta. Portugalin hallitus päätti 8. helmikuuta 1979 katkaista diplomaattisuhteet Kiinan tasavallan kanssa ja solmi diplomaattisuhteet Kiinan kansantasavallan kanssa seuraavana päivänä. Sekä Portugali että Kiinan kansantasavalta tunnustivat Macaon Kiinan alueeksi. Siirtomaa pysyi Portugalin hallinnassa 20. joulukuuta 1999 asti, jolloin se luovutettiin Kiinalle ja siitä tuli Kiinan kansantasavallan Macaon erityishallintoalue. Tämä merkitsi lähes 600 vuotta kestäneen Portugalin merentakaisen kolonialismin loppua.
Neuvottelut

Kiinan kansantasavalta ilmoitti 20. toukokuuta 1986 yhdessä Portugalin kanssa virallisesti, että Macaon asioita koskevat neuvottelut käydään Pekingissä 30. kesäkuuta 1986. Portugalin valtuuskunta saapui Pekingiin kesäkuussa, ja Kiinan valtuuskunta toivotti heidät tervetulleeksi.
Neuvottelut koostuivat neljästä istunnosta, jotka kaikki pidettiin Pekingissä:
Ensimmäinen konferenssi: 30. kesäkuuta – 1. heinäkuuta 1986
Toinen konferenssi: 9.–10. syyskuuta 1986
Kolmas konferenssi: 21.–22. lokakuuta 1986
Neljäs konferenssi: 18.–23. maaliskuuta 1987
Neuvottelujen aikana Portugalin edustajat tarjoutuivat palauttamaan Macaoon vuonna 1987, mutta Kiinan edustajat hylkäsivät kyseisen vuoden, samoin kuin he olivat hylänneet aiemmat vuosina 1967, 1975 ja 1977 tehdyt tarjoukset. Kiina ehdotti, että Macao palautettaisiin vuonna 1997, samana vuonna kuin Hongkong, mutta Portugali kieltäytyi. Portugali ehdotti vuotta 2004 sekä myös vuotta 2007, koska silloin tuli kuluneeksi 450 vuotta siitä, kun Portugali vuokrasi Macaon. Kiina kuitenkin vaati aluetta palautettavaksi ennen vuotta 2000, jolloin Kiinan ja Britannian yhteinen yhteysryhmä Hongkongissa oli vuonna 1986 tehdyn suunnitelman mukaan määrä hajottaa. Lopulta sovittiin vuodesta 1999.
Molempien hallitusten pääministerit allekirjoittivat Pekingissä 13. huhtikuuta 1987 virallisesti Kiinan kansantasavallan ja Portugalin tasavallan hallitusten yhteisen julistuksen. Sen mukaisesti Portugali siirtyi Kiinan hallintaan 20. joulukuuta 2025, mutta se pysyy tämän jälkeen 50 vuotta erityishallintoalueena, jossa, samoin kuin Hongkongissa mutta toisin kuin muualla Kiinassa, on voimassa kapitalistinen järjestelmä.
Siirtymäkausi (1987–1999)

Runsaat kaksitoista vuotta kestänyttä aikaa "Kiinan ja Portugalin julistuksen" allekirjoittamisesta 13. huhtikuuta 1987 alueen luovutukseen 20. joulukuuta 1999 kutsuttiin "siirtymäkaudeksi".
Kiinan ulkoasiainministeriö ilmoitti 15. tammikuuta 1988 niiden ryhmien kiinalaiset jäsenet, jotka aloittaisivat keskustelun Macaon kysymyksistä siirtymäkauden aikana. Kiinan ja Portugalin hallitukset antoivat 13. huhtikuuta 1988 yhteisen julistuksen Macaon kysymyksestä. Sen mukaisesti kansallinen kansankongressi hyväksyi 31. maaliskuuta 1993 Macaon erityishallintoalueen peruslain, joka tuli voimaan 20. joulukuuta 1999.
Vallanvaihtoseremonia

Virallinen luovutustilausuus pidettiin keskiyöllä 20. joulukuuta 1999 Macaon kulttuurikeskuksen alueella Avenida Xian Xing Hain varrella tarkoitukseen rakennetussa väliaikaisessa paviljongissa. Sen suunnitteli arkktehti Xian Baifu, ja sen rakentaminen maksoi 60 miljoonaa Macaon patacaa. Se oli 20 metriä korkea, ja sen pinta-ala oli 6000 neliömetriä.. Seremonia alkoi illalla 19. joulukuuta ja jatkui seuraavaan päivään. Samaan aikaan Pekingin Tiananmenin aukiolla pidettiin koko yön virallinen juhlagaala tämän tilaisuuden kunniaksi.
Vallanvaihtoseremonia > Lavasuunnittelu

Kuten Hongkongin luovutusseremoniassa kaksi vuotta aiemmin,  lavan, tuolit, podiumit ja paviljongin iso vihreän näyttämön oli suunnitellut tunnettu amerikkalainen ammattilavasuunnittelija Donato Moreno. Vasemmalle korokkeelle oli kiinnitetty Kiinan kansantasavallan kansallinen tunnus, kun taas oikealle korokkeelle oli kiinnitetty pienempi Portugalin vaakuna (ilman laakereita samaan tapaan kuin se esiintyy Portugalin lipussa).  Molemmat podiumit sijaitsivat lavan keskellä tärkeimpien edustajien tuolien edessä (joita oli 5 kumpaakin maata varten), lipputankojen vieressä (joita oli 2 kummallakin maalla, korkeammat valtioiden lippuja ja lyhyemmät Macon aluelippua varten).  Toisin kuin Hongkongilla, Macaon siirtomaalla ei ollut omaa lippua, Macaon kunnalla kylläkin, ja viimeksi mainittua lippua käytettiin edustamaan Portugalin Macaota seremoniassa. Samaa lippua oli käytetty myös edustamaan Macaota kansainvälisissä urheilutapahtumissa ennen luovutusta.
Vallanvaihtoseremonia > Lavasuunnittelu > Vieraat

Luovutussereomoniassa olivat mukana seuraavat eri maiden edustajat:
Jiang Zemin, kommunistisen puolueen pääsihteeri ja Kiinan presidentti
Zhu Rongji, valtioneuvoston pääministeri
Qian Qichen, valtioneuvoston 3. varapääministeri
Tang Jiaxuan, ulkoministeri
Edmund Ho, Macaon hallintojohtaja
Jorge Sampaio, Portugalin presidentti
António Guterres, Portugalin pääministeri
Jaime Gama, ulkoministeri ja ulkoministeri
Narana Coissoró, tasavallan edustajakokous
Vasco Joaquim Rocha Vieira, Macaon kuvernööri
Muita edustajia seremoniassa olivat mm.
Martti Ahtisaari, Suomen presidentti
David Andrews, Irlannin ulkoministeri
Xanana Gusmão, Itä-Timorin vastarintajohtaja
Chris Patten, Euroopan ulkosuhteista vastaava komissaari (myös entinen Hongkongin kuvernööri) sekä edustajia yli 50 muusta maasta ja kymmenistä kansainvälisistä järjestöistä.
Vallanvaihtoseremonia > Sunnuntaina 19 päivänä joulukuuta 1999

12.05 Macaon aikaa/4.05 Lissabonin aikaa) – Presidentti Jiang Zemin ja pääministeri Zhu Rongji saapuivat Macaoon Air China Boeing 747:llä Pekingistä.
(16.30 Macaon aikaa/8.30 Lissabonin aikaa) – Kuvernööri Vasco Joaquim Rocha Vieira lähti Santa Sanchan palatsista sijaitsevasta toimistostaan ​​Praia Grande Palaceen.
(17.03 Macaon aikaa/9.03 Lissabonin aikaa) – Portugalin lippu laskettiin Praia Granden palatsissa, minkä jälkeen kuvernööri vastaanotti lipun.
'(18.00 Macaon aikaa/10.00 Lissabonin aikaa)' – Kulttuuritapahtuma alkoi lohikäärme- ja leijonatanssilla. Näitä seurasi diaesitys Macaon historiallisista tapahtumista ja piirteistä, joka sisälsi koosteen idän ja lännen uskonnoista sekä kuvauksia Macaossa syntyneiden portugalilaisten ainutlaatuisesta yhteiskunnasta. Viimeisessä esityksessä 442 lasta, jotka edustivat 442 vuotta Portugalin historiaa Macaossa, esittivät useiden kansainvälisten tähtien kanssa kappaleen "Praise for Peace".
19:50 Macaon aikaa/11:50 Lissabonin aikaa) – Cocktail-vastaanotto järjestettiin, mutta voimakkaan tuulen vuoksi rannalla ei voitu järjestää suunniteltua ilotulitusta.
(21.00 Macaon aikaa/13.00 Lissabonin aikaa) – Virallinen juhlatilaisuus ennen seremoniaa.
(23.45 Macaon aikaa/15.45 Lissabonin aikaa) – Luovutusseremonia alkoi  virallisesti. Portugalin presidentti Jorge Sampaio luki jäähyväispuheen ja vannoi solidaarisuutta Macaolle.
(23.58.30-23.59.40 Macaon aikaa/15.58.30-15.59.40 Lissabonin aikaa) – Portugalin lippu ja Macaon kunnan lippu laskettiin hitaasti Portugalin kansallislaulun "A Portuguesa" soidessa, mikä symboloi Portugalin siirtomaavallan lopullista päättymistä.
Vallanvaihtoseremonia > Maanantaina, 20 päivänä joulukuuta 1999

(00:00:00 Macaon aikaa (sama kuin Pekingin aikaa)) Macaon suvereniteetti siirretään virallisesti Portugalin tasavallalta Kiinan kansantasavallalle. Kiinan kansantasavallan lippu ja Macaon aluelippu nostettiin samanaikaisesti Kiinan kansallislaulun "Vapaaehtoisten marssi" soidessa, mikä virallisesti merkitsi Kiinan vallan alkamista Macaossa. Kiinan johtaja Jiang Zemin piti puheen, jossa hän ilmaisi optimisminsa sen suhteen, että periaate "yksi maa, kaksi järjestelmää voitaisiin toteuttaa myös Taiwanin osalta. Samaan aikaan suuret juhlat alkavat Pekingissä ilotulituksella Tianmenin aukiolla.
(00.15 Macaon/Pekingin aikaa) – Presidentti Jorge Sampaio, pääministeri Antonio Guterres ja muut Portugalin viranomaiset lensivät Air Macau Airbus A320:lla Macaon kansainväliseltä lentokentältä Bangkokiin Don Mueangin kansainväliselle lentoasemalle. Hänen oli määrä aloittaa kaksipäiväinen vierailunsa Thaimaassa ennen matkaa Itä-Timoriin, mutta keuhkokuumeen vuoksi hän lyhensi oleskeluaan Thaimaan pääkaupungissa, lykkäsi Itä-Timorin matkaansa ja palasi seuraavana päivänä Lissaboniin, Portugaliin.
(01.30 Macaon/Pekingin aikaa) – Macaon kulttuurikeskuksessa aloitettiin valatilaisuus, jossa useat Macaon erityishallintoalueen virkamiehet kuten hallintojohtaja Edmund Ho, hallinto- ja oikeussihteeri Florinda Chan sekä talous- ja rahoitusministeri Francis Tam vannoivat virkavalansa.
(10.00 Macaon/Pekingin aikaa) – Macaon uusi hallitus isännöi juhlaa 3 000 vieraalle. Äskettäin nimitetty toimitusjohtaja Edmund Ho pitää avajaispuheensa.
(12.00 Macaon/Pekingin aikaa) – Macaoon saapuneet Kansan vapautusarmeijan joukot ylittivät Macaon rajan.
(13.00 Macaon/Pekingin aikaa) – Eri Macaossa sijaitsevien organisaatioiden ja instituutioiden paraati.
Irredentismi

Irredentismi (ital. irredentismo) tarkoittaa pyrkimystä liittää toiselle valtiolle kuuluvia alueita omaan valtioon – varsinkin alueita, joilla asuu samaa kansallisuutta, joka on oman valtion pää­kansallisuus.
Sanan syntyhistoria liittyy Italian laajenemispyrkimyksiin 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa.  Kun Italian kuningaskunta perustettiin vuonna 1861, jäi osa italiankielisistä alueista Itävalta-Unkarin haltuun. Noita alueita alettiin Italiassa kutsua nimellä L'Italia irredenta ("vapauttamaton Italia").  Niitä olivat erityisesti Etelä-Tiroli ja Istrian niemimaa, jotka ensimmäisen maailmansodan jälkeen liitettiinkin Italiaan, joskin suurin osa Istriaa annettiin toisen maailmansodan jälkeen Jugoslavialle. Myös Ranskan puolelle jäi italiankielisiä alueita, mutta niistä ei rohjettu tehdä kiistakysymystä, koska Ranska oli liian vahva vastustaja.
Suomessa kansallisesti perusteltu irredentismi oli vahvimmillaan itsenäisyyden alkuaikoina, kun itärajan takaisia karjalaisia alueita haluttiin liitettäväksi Suomeen. Nykyiset toiveet Karjalan palauttamisesta ovat puolestaan historiallisiin syihin perustuvaa irredentismiä.
Irredentismi johtaa usein vakaviin selkkauksiin. Esimerkkeinä tästä ovat olleet Pohjois-Irlannin levottomuudet, Falklandin sota, Bosnian sota ja Suomen lähialueen heimosodat. Muutamissa tapauksissa irredentistiset liikkeet ovat päättyneet siihen, että kiistellyn alueen väestö on karkotettu, esimerkiksi kreikkalaiset Vähä-Aasiasta vuonna 1922 ja sudeettisaksalaiset Tšekkoslovakiasta vuonna 1945.
Laajoja (joskus myös epärealistisen laajoja) irredentistisiä pyrkimyksiä ilmaistaan usein liittämällä valtion nimen eteen sana Suur, esimerkiksi Suur-Suomi, Suur-Italia, Suur-Saksa ja Suur-Serbia.
Lyra Valkyria

| Lyra Valkyria |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. lokakuuta 1996 (ikä 28)  Dublin, Irlanti
Kansalaisuus:   Irlanti
Showpainija
Kehänimet:  Lyra Valkyria   Aoife Valkyrie   Valkyrie Cain Valkyrie
Aktiivisena:  2015–
Pituus:  161 cm
Paino:  59 kg
Kouluttajat:  Fight Factory Pro Wrestling 
Valkyrie vuonna 2018
Aoife Cusack (s. 23. lokakuuta 1996) on  irlantilainen showpainija. Cusack työskentelee  WWE:ssä kehänimellä Lyra Valkyria . Hän on tällä hetkellä Raw brändissä. Lyra Valkyria on hallitseva WWE Women’s Intercontinental Championship-mestari.
Uran alku

Cusack opiskeli painia Fight Factory Pro Wrestling-organsaatiossa ja hän debytoi vuonna 2015 ja otti kehänimekseen Valkyrie Cain (Derek Landyn Keplo Leutokalma -kirjasarjan päähenkilön mukaan).
WWE

Cusack debytoi NXT UK:ssa 17. tammikuuta 2020 ja hieman myöhemmin kerrottiin Cusackin allekirjoittaneen sopimuksen WWE:n kanssa ja samalla hän vaihtoi kehänimekseen Aoife Valkyrie. WWE lopetti  NXT UK:n toiminnat syksyllä 2022 minkä jälkeen Cusack siirtyi Yhdysvaltoihin painiman NXT:hen nykyisellä kehänimellä Lyra Valkyria.
Seuraavana vuonna Lyra Valkyria voitti ensimmäisen WWE-mestaruutensa NXT: Halloween Havoc -tapahtumassa selättämällä Becky Lynchin.
Valkyria hallitsi NXT Women’s Championship-mestaruuttaan 165 päivää, kunnes hävisi sen Roxanne Perezille luovutuksella vuoden 2024 NXT Stand & Deliver-tapahtumassa.
Vuoden 2024 WWE Draft siirtotapahtumassa Lyra Valkyria siirrettiin Raw-brändiin.. Rawin kautta hän osallistui saman vuoden Queen of the Ring -turnaukseen. Hän otteli turnauksessa menestyksekkäästi, mutta hävisi lopulta Nia Jaxille finaalissa. Joulukuusta 2024 alkaen Valkyria osallistui ensimmäiseen WWE Women’s Intercontinental Championship-mestaruusturnaukseen. 13. tammikuuta 2025 Rawin jaksossa Valkyria voitti Dakota Kain turnauksen finaalissa tullakseen ensimmäiseksi mestariksi.
Mestaruudet ja saavutukset

Fight Factory Pro Wrestling
Irish Junior Heavyweight Championship (kerran)
Over the Top Wrestling
OTT Women’s Championship (kerran)
Pro-Wrestling: EVE
Pro-Wrestling: EVE Tag Team Championship yhdessä Debbie Keitelin kanssa
Pro Wrestling Ulster
PWU Women's Championship (kerran)
WWE
NXT Women’s Championship (kerran)
WWE Women’s Intercontinental Championship
Wipe the Windows, Check the Oil, Dollar Gas

| Wipe the Windows, Check the Oil, Dollar Gas The Allman Brothers Band |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 1972-1975 New Orleans, San Francisco, Bakersfield, Oakland ja Watkins Glen (New York).
 Julkaistu: marraskuussa 1976
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): The Allman Brothers Band
 Tyylilaji: southern rock, blues, blues rock
 Kesto: 72.02
 Levy-yhtiö: Capricorn Records
The Allman Brothers Bandin muut julkaisut
| The Road Goes On Forever 1975 | Wipe the Windows, Check the Oil, Dollar Gas 1976 | Enlightened Rogues 1979 |
Wipe The Windows, Check The Oil, Dollar Gas on The Allman Brothers Bandin levy vuodelta 1976.
Kappaleet > A-puoli

Introduction by Bill Graham  – 1.05
Wasted Words – 5.10 (säv. Gregg Allman)
Southbound – 6.03 (säv. Dickey Betts)
Ramblin' Man – 7.09 (säv. Dickey Betts)
Kappaleet > B-puoli

In Memory Of Elizabeth Reed – 17.19 (säv. Dickey Betts)
Kappaleet > C-puoli

Ain't Wastin' Time No More – 5.41 (säv. Gregg Allman)
Come And Go Blues – 5.05 (säv. Gregg Allman)
Can't Lose What You Never Had – 6.43 (säv. McKinley Morganfield)
Kappaleet > D-puoli

Don't Want You No More – 2.48 (säv. Spencer Davis, Edward Hardin)
It's Not My Cross To Bear – 5.23 (säv. Gregg Allman)
Jessica – 9.05 (säv. Dickey Betts)
A ja B-puoli nauhoitettu Winterland, San Francisco, California, 26. syyskuuta 1973.

C-puoli raita 1 nauhoitettu Warehouse, New Orleans, Louisiana, 31. joulukuuta 1972.

C-puoli raita 2 nauhoitettu Summer Jam at Watkins Glen, New York, 28. heinäkuuta 1973.

C-puoli raita 3 ja D-puoli raidat 1 ja 2 nauhoitettu Bakersfield Civic Auditorium, Bakersfield, California, 22. lokakuuta 1975.

D-puoli raita 3 nauhoitettu Oakland Coliseum, Oakland, California, 24. lokakuuta 1975,
Kokoonpano

Gregg Allman – laulu, urut, klavinetti, kitara
Richard Betts – soolokitara, slide guitar, laulu
Jaimoe – rummu, lyömäsoittimet
Chuck Leavell – piano, sähköpiano, taustalaulu
Butch Trucks – rummut, lyömäsoittimet, patarummut
Lamar Williams – basso
Arviot

Allmusic:
Smolenskin ydinvoimalaitos

Smolenskin ydinvoimala sijaitsee Smolenskin alueen Desnogorskissa.
Smolenskin  ydinvoimalaitos (ven. Смоленская АЭС, Smolenskaja AES) on Länsi-Venäjän Smolenskin  alueella, Dneprin sivujoen Desnan rannalla, 3 kilometriä Desnogorskin kaupungin luoteispuolella sijaitseva ydinvoimalaitos. Voimala on sähköntuotannoltaan yksi Venäjän suurimmista ydinvoimaloista. Sen tuotanto-osuus Venäjän ydinsähköstä on noin 13 prosenttia. Smolenskin ydinvoimalaitoksen omistaa ja sen toiminnasta vastaa Venäjän valtion Rosenergoatom osakeyhtiö.
Desnogorskin kaupungissa sijaitseva Smolenskin ydinvoimalaitos (2013).
Venäjän läntisimpien ydinvoimaloiden sijainti.  (Katso)
Rakenteilla oleva voimala
Toiminnassa oleva voimala

Toiminnassa olevissa ydinvoimalaitoksissa voi olla myös rakenteilla olevia tai suljettuja voimalayksiköitä.
Voimala sijaitsee maanteitse noin 145 kilometriä aluekeskus Smolenskista kaakkoon. Voimalaa varten Desnajokeen on tehty pato, jonka avulla on luotu ydinvoimalan lauhdeveden turvaava tekojärvi.
Voimalaan kuuluu nykyään kolme RBMK-1000-yksikköä. Vastaavanlainen yksikkö tuhoutui Tšernobylin ydinonnettomuudessa. Yksiköt on kytketty sähköverkkoon vuosina 1982–1990. Vuonna 2012 uutisoitiin voimalan uusimiseen ja käyttöiän jatkamiseen (2027 saakka) tähtäävistä investoinneista.
Smolenskin ydinvoimalan II-vaihe

Ydinvoimalaitoksen alueelle on suunniteltu rakennettavan neljä uutta, VVER-1200 -tyypin kevytvesireaktoria vuoteen 2030 mennessä. Näillä korvataan nykyiset, vanhenevat yksiköt.  Ensimmäinen toisen vaiheen yksikkö on tarkoitus saada käyttöön vuoteen 2024 mennessä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Smolenskin ydinvoimalaitos Wikimedia Commonsissa
At Fillmore East

| At Fillmore East The Allman Brothers Band |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 12-13. maaliskuuta 1971 Fillmore East (New York City)
 Julkaistu: 6, heinäkuuta 1971
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Tom Dowd
 Tyylilaji: Southern rock, blues, blues rock
 Kesto: 76.26
 Levy-yhtiö: Capricorn Records
The Allman Brothers Bandin muut julkaisut
| Idlewild South 1970 | At Fillmore East 1971 | Eat a Peach 1972 |
At Fillmore East on Amerikkalaisen rock yhtye The Allman Brothers Bandin ensimmäinen livelevy. Levy on tuplalevy jossa on vain seitsemän kappaletta. Se äänitettiin New Yorkissa Bill Grahamin Fillmore East rock klubilla kahdella eri keikalla maaliskuussa 1971.
Kappaleet > A-puoli

Statesboro Blues – 4.17 (säv. Blind Willie McTell)
Done Somebody Wrong – 4.33 (säv. Clarence Lewis, Bobby Robinson, Elmore James)
Stormy Monday – 8.44 (säv. T-Bone Walker)
Kappaleet > B-puoli

You Don't Love Me – 19.15 (säv. Willie Cobbs)
Kappaleet > C-puoli

Hot 'Lanta – 5.17 (säv. Duane Allman, Gregg Allman, Dickey Betts, Butch Trucks, Berry Oakley, Jai Johanny Johanson)
In Memory Of Elizabeth Reed – 13.04 (säv. Dickey Betts)
Kappaleet > D-puoli

Whipping Post – 23.03 (säv. Gregg Allman)
Kokoonpano

Duane Allman – soolokitara, slide guitar
Gregg Allman – urut, piano, laulu
Dickey Betts – soolokitara
Berry Oakley – basso
Jai Johanny Johanson – rummut, congat, timbaalit
Butch Trucks – rummut, patarummut
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Thom Doucette – huuliharppu: "Don't Keep Me Wonderin'", "Done Somebody Wrong", "Stormy Monday" and "You Don't Love Me"
Jim Santi – tamburiini
Arviot

Allmusic:
Eerik Pyhä

| Eerik Pyhä |
| --- | --- |
 Eerik Pyhän kuva Tukholman kolmannessa sinetissä, 1376.
Ruotsin kuningas
Valtakausi:  1156 – 18. toukokuuta 1160
Edeltäjä:  Sverker vanhempi
Seuraaja:  Maunu II Henrikinpoika

Syntynyt:  1120 Länsi-Götanmaa
Kuollut:  18. toukokuuta 1160 Uppsala
Puoliso:  Kristiina Björnintytär
Lapset:  Knuut Eerikinpoika   Filip   Katarina   Margareta
Suku:  Eerik
Isä:  Jedvard
Äiti:  Cecilia
Uskonto:  roomalaiskatolinen
Eerik Pyhä (ruots. Erik Jedvardsson den Helige; k. 18. toukokuuta 1160 Uppsala) oli Ruotsin kuningas noin vuosina 1156–1160. Goottilainen historiankirjoitus  on numeroinut hänet Ruotsin kuningas Eerik IX:ksi.
Eerikistä ei ole jäänyt mitään merkintöjä oman aikansa lähteisiin. Muistitietoon perustuva pyhimyslegenda kirjattiin muistiin vasta 1290-luvulla. Sen mukaan Eerik oli uplantilaista mahtimiessukua. Vaimokseen hän sai tanskalaisen prinsessan Kristiina Björnintyttären (Christina Björnsdotter), joka oli Inge I:n, erään aiemman mahtavan ruotsalaiskuninkaan, tyttärentytär.
Eerik Jedvardinpoika teki myöhäisemmän perimätiedon mukaan vuoden 1156 tienoille ajoitetun niin sanotun ensimmäisen ristiretken Suomeen piispa Henrikin kanssa. On epävarmaa, tekikö Eerik retkeä ja jos teki, oliko kyse sen paremmin varsinaisesta ristiretkestä kuin valloitusretkestäkään.
Legendan mukaan Eerikin murhasi tanskalainen prinssi Maunu Henrikinpoika (Magnus Henriksson) Uppsalan kirkossa 18. toukokuuta 1160. Eerikistä tuli Ruotsin kansallispyhimys. Vanhemmassa historiantutkimuksessa Eerikin kulttiin on yhdistetty vuodelta 1172 peräisin oleva paavi Aleksanteri III:n kirje, jossa kielletään nimeltä mainitsemattoman, juovuspäissään surmatun henkilön kunnioittaminen pyhimyksenä.selvennä
Eerik Pyhän reliikkilipas Uppsalan tuomiokirkossa
Hans Rosenfeldtin 1574–1579 kullatusta hopeasta tekemä Eerik Pyhän pyhäinjäännösarkku sijaitsee Uppsalan tuomiokirkossa. Siinä olevaa kalloa on tutkittu radiohiiliajoituksella, ja luuston vammoja on analysoitu. Vuonna 2016 julkaistujen alustavien tutkimustulosten mukaan vainajalla on ollut sotavammoja, ja hän on kokenut väkivaltaisen kuoleman.
Olavinlinnan eteläisin torni on nimetty Pyhän Eerikin mukaan. Kyseinen torni purettiin 1700-luvun alussa sen ollessa heikossa kunnossa. Pyhän Eerikin tornista on jäljellä noin 1,5 kerrosta. Linnan kirkossa on myös ollut Pyhälle Eerikille osoitettu alttari.
Kirjallisuutta

Ågren, Henrik: Erik den helige – landsfader eller beläte? En rikspatrons öde i svensk historieskrivning från reformationen till och med upplysningen.  Lund:  Sekel, 2012.  ISBN 978-91-85767-96-0  (ruotsiksi)