stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Someraivo

Taiteilijan näkemys raivosta
Someraivo on sosiaalisessa mediassa leviävä raivokas viestintä, joka voi kohdistua esim. yksityishenkilöihin, poliitikkoihin tai viranomaispäätöksiin. Someraivo-sana poimittiin Kotimaisten kielten keskuksen sanatietokantaan vuonna 2015. Somekohun voi nostattaa esimerkiksi julkisuuden henkilön toilailut, jotka päätyivät uutisiin, suositun bloggaajan paljastukset tai erityiset tapahtumat, jotka saavat aikaan ihmisissä tunnereaktioita.
Esimerkiksi huhtikuussa 2017 Kabulin palautuslento aiheutti somemyrskyn, jossa netissä levitetyt väärät tiedot lennosta aiheuttivat yhteenoton poliisin ja palautuslentoja vastustavien henkilöiden kanssa.
Aiheesta muualla

Kortesuo, Katleena: Itsepöyristys eli pöyristysmasturbointi. Eioototta.fi 7.11.2017.
Sonja Åkesson

| Sonja Åkesson |
| --- | --- |
 Sonja Åkesson
Henkilötiedot
Syntynyt: 1926 Buttle, Gotlanti, Ruotsi
Kuollut: 1977 (50–51 vuotta) Halmstad, Ruotsi
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: ruotsi
Palkinnot
 Ferlin-palkinto 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Sonja Åkesson (1926 Buttle, Gotlanti, Ruotsi – 1977 Halmstad, Ruotsi) oli ruotsalainen runoilija. Hän sai Ferlin-palkinnon 1969.
Åkesson oli kolme kertaa naimisissa ja sai avioliitoistaan neljä lasta. Hänen avioliiton ulkopuolinen poikansa kuoli kaksivuotiaana leukemiaan.  Åkesson kuoli 51-vuotiaana maksasyöpään.
Åkessonin kolmas puoliso, kirjailija Jarl Hammarberg julkaisi useita hänen kokoelmiaan. Viimeinen runokokoelma Hästens öga ilmestyi hänen kuolemansa jälkeen 1977.
Suomennettuja runoja

Brita Polttilan suomentamat kaksi runoa Polttilan kokoelmassa Surua seuraa ilo: runoja, suomennoksia
Avioliittokysymys (Äktenskapsfrågan)
Iltakävely (Kvällspromenad)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sonja Åkesson Wikimedia Commonsissa
Sonja Åkesson Sällskapet (ruotsiksi)
Stephanie Skilton

Stephanie Skilton
Stephanie Skilton (s. 27. lokakuuta 1994) on uusiseelantilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja mutta on uransa alkupuolella pelannut hyökkääjänä. Hän on pelannut Uuden-Seelannin naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä kymmenen ottelua. MM-kilpailuissa hän ei päässyt kentälle. Hän pelasi ensimmäisen aikuisten maaottelunsa vuonna 2014.
Skilton edustaa seuratasolla Papakura Cityä.
Kytäjän kartano

Kytäjän kartano (ruots. Nääs) on entinenselvennä kartano Kytäjän kylässä Hyvinkäällä. Kartano oli aikoinaan Suomen suurin maatila. Tilan pinta-ala oli sittemmin supistunut 4 400 hehtaariin, mutta se oli aikoinaan Suomen suurimpia maatiloja. Kytä­järveen pistävällä niemellä puiston keskellä sijaitsi vuonna 1878 valmistunut hirsirakenteinen rapattu päärakennus. Rakennus oli viimeisinä aikoinaan asumaton, rapistunut ja huonokuntoinen, ja se purettiin kevään 2023 aikana. Kartanon mailla sijaitsee sen pelloista erotettu Kytäjä Golfin 2x18-reikäinen golf-kenttä sekä Kytäjärven vastarannalle rakennettu modernistisen tyylinen golfklubirakennus. Alun perin kartanoa ja Karkkilaan kauppalan tehtaita varten rakennettu Hyvinkään–Karkkilan rata, joka kulki kartanon pihankin halki, purettiin 1960-luvun loppupuolella. Ratalinja on maastossa silti vielä monin paikoin havaittavissa, ja Kytäjän rautatieaseman rakennus on yhä pystyssä.[lähde? ]
Historia > Varhaisemmat vaiheet

Kytäjän kartanoa hallitsivat muiden muassa Tottin, Flemingin, Armfeltin, Linderin ja Vähäkallion suvut. Tottin suvulle kartano kuului vuosina 1574–1672, ja tänä aikana sen omisti muun muassa kolmikymmenvuotisessa sodassa ansioitunut sotamarsalkka Åke Tott. Seuraavaksi kartano siirtyi Flemingin suvulle. Molemmat suvut omistivat useita muitakin kartanoita, ja harva niiden jäsenistä lienee koskaan edes käynyt Kytäjällä. Tänä aikana Kytäjällä asuivat ja sen maita viljelivät vuokraajat, lampuodit. Vuonna 1740 kartanon osti kapteeni Gustaf Wulfcrona. Hän oli tiettävästi ensimmäinen Kytäjällä asunut aatelinen, koska hänen mainitaan kuolleen siellä vuonna 1754. Seuraavaksi Kytäjän omistajaksi tuli Armfeltin suku. Kytäjän kartano oli aikoinaan Pohjoismaiden suurin yksityinen maatila, 16 000 hehtaaria vuonna 1917. Sillä oli oma meijeri, vesivoimalla toiminut sähkölaitos, saha, kalanviljelylaitos, riistanhoidollinen peuratarha ja yksityinen kapearaiteinen rautatie. Alueella oli myös Kytäjän oma kyläkirkko.
Historia > Linderit

Ministerivaltiosihteeri Constantin Linder osti kartanon vuonna 1861 Armfeltin suvulta. Lohjan selluloosatehtaan (nyk. Loparex) omistaja Hjalmar Linder syntyi kartanossa vuonna 1862 Constantin Linderin ja tämän vaimon Marie Mussin-Puškinin perheeseen ja vietti lapsuutensa Kytäjän kartanossa. Linderien aikana kartanossa toimi vuosina 1863–1864 oma koulu, jonka opettajana oli runoilijana tunnettu Aleksanteri Rahkonen. Rahkonen erotettiin kuitenkin pian elämäntapojensa vuoksi, ja koulun toiminta päättyi.[lähde? ]
Carl Gustaf Emil Mannerheim oli usein nähty vieras Kytäjällä Hjalmar Linderin ollessa kartanon isäntänä.[lähde? ]
1920-luvun alkuvuosina kartanon maista erotettiin lukuisien torppien ja mäkitupien lisäksi suuret Karlbergin, Palkkisillan ja Suopellon sivutilat. Talvi- ja jatkosotien jälkeen erotettiin suuri määrä tiloja, yhteensä 3 000 hehtaaria, karjalaiselle siirtoväelle ja rintamamiehille.[lähde? ]
Historia > Vähäkalliot

Arkkitehti Väinö Vähäkallio osti kartanon vuonna 1928 yhdessä professori Kaarlo Kairan kanssa. Vähäkallio osti Kairan osuuden itselleen vuonna 1932. Hän hoiti kartanon loistokuntoon, rakennutti piirtämiään rakennuksia sekä kyläkirkon kartanon maille. Sotien aikana kartano toimi hoitokotina. Vähäkallion aikana kartanossa vieraili useaan otteeseen presidentti P. E. Svinhufvud metsästysretkillään.[lähde? ]
Vuonna 1931 Kytäjän kartanoa viljeltiin viitenä eri maatilana, joilla kullakin oli omat rakennukset ja kotieläimet. Kyseisillä tiloilla oli yhteensä 76 hevosta, 630 lehmää, 100 sikaa ja 200 kanaa. Kartanon kokonaispinta-ala oli 10 500 hehtaaria, josta oli metsää 8 102 hehtaaria, peltoa 774 hehtaaria ja puutarhaa kaksi hehtaaria sekä loput kitu- ja joutomaita.
Kytäjän kartanon ympäristössä elää yksi Suomen kolmesta kuusipeurapopulaatiosta. Ensimmäiset yksilöt tuotiin alueelle Ruotsista vuosina 1953–1954. Alueella elää myös valkohäntäpeurapopulaatio.
Toisen maailmansodan jälkeisinä vuosina kartanon mailta nostettiin energiantuotantoon suuret määrät polttoturvetta kivihiilipulan vuoksi. Työstä vastasi sitä varten perustettu yhtiö Turvela Oy.[lähde? ]
Vähäkallion läheinen ystävä, taidemaalari Kaapo Wirtanen, rakennutti itselleen kesähuvilan kartanon maille. Nykyisin kartanon omistavat pohjoiskarjalaiset Laakkoset, autokauppias Yrjö Laakkonen ja tämän lapset Jyrki Laakkonen ja Reetta Laakkonen.
Vähäkallioidenkin yhdellä sukuhaaralla on vielä omistuksessaan osa Kytäjää: Karlbergin sivutila. Sekin on kooltaan useita satoja hehtaareja.[lähde? ]
Historia > Karmavuot

Kytäjän kartanon mailla tapahtui 12. toukokuuta 1972 raaka kolmoismurha. Kartanon silloinen isäntä, Väinö Vähäkallion pojanpoika Kai Kustaa Vähäkallio ampui kolme nuorta, jotka olivat leiriytyneet kartanon maille. Uhrit olivat hyvinkääläiset Veijo Ilmari Häkkinen, Esa Tapani Hyväkkä ja Kai Tapani Hyväkkä.
Kai Vähäkallio vapautui vankeudesta vuonna 1978, mutta jäi pian kiinni miljoonan markan käteissumman salakuljetuksesta Sveitsiin. Hän teki itsemurhan vuonna 1979, minkä jälkeen Kytäjän kartano oli kuolinpesän omistuksessa. Vähäkallion leski ja hänen uusi aviomiehensä Jarmo Karmavuo tulivat tunnetuiksi kartanon vilkkaasta seurapiirielämästä. Heidät tuomittiin hovioikeudessa vuoden 1987 lopussa 2,8 miljoonan markan jatketusta törkeästä kavalluksesta 10 kuukaudeksi ehdolliseen vankeuteen. Vuonna 1994 Kytäjän kartano, tuolloin yhä Kai Vähäkallion jakamaton kuolinpesä, haettiin konkurssiin ja pantiin myyntiin.
Historia > Laakkosen kauppiassuku

Kartanon nykyinen omistaja, Laakkosen kauppiasperhe, osti kartanon 1990-luvulla. Yrjö Laakkosesta tuli kartanon isäntä ja hänen jälkeläisistään kartanon perijöitä. Kartanon vanhan päätalon ja kahden muun rakennuksen purkutyöt alkoivat talvella 2023, kun Hyvinkään kaupungin asemakaavaan vuonna 2020 tehdyt valitukset hylättiin Helsingin hallinto-oikeudessa. Päärakennus, joka ei ollut suojelun piirissä, oli päätynyt niin huonoon kuntoon, ettei sitä voitu enää kunnostaa.
Kartanon omistajat

Klaus Åkenpoika Tott (s. 1530, k. 1590)
Henrik Klaunpoika Tott (k. maanpaossa vuonna 1602 tai 1603)
Sigrid Vaasa (edellisen leski, k. 1633)
Åke Tott (k. 1640)
Kristina Brahe (edellisen leski, Pietari Brahen sisar)
Klaus Åkenpoika Tott (sai omistuksen äitipuoleltaan tultuaan täysi-ikäiseksi, s. 1630, k. 1674, ei perillisiä)
Herman Fleming (s. n. 1520, k. 1583)
edellisen perilliset
Kustaa Wulfcrona (osti tilan vuonna 1740, s. 1693, k. 1753)
Helena Sofia Barck (edellisen leski, k. 1782) ja Carl Armfelt (s. 1717, k. 1784)
Carl Johan Armfelt (ilmeisesti lunasti tilan muilta perillisiltä itselleen, s. 1764, k. 1819)
Cristopher Armfelt (edellisen veli, s. 1765, k. 1848)
Anna Aurora Adelaide Indrenius (edellisen tytär)
Constantin Linder (s. 1836, k. 1908) ja Marie Linder (o.s. Mussin-Puškin) (s. 1840, k. 1870)
Hjalmar Linder (s. 1862, k. 1921) ja Sophie Mannerheim (s. 1863, k. 1928) (C. G. E. Mannerheimin sisar)
Finska Finansaktiebolaget -yhtiö (Leopold Lerchen yhtiö, joka sai tilan haltuunsa vuoden 1918 syksyllä Hjalmar Linderin omaisuuksien realisoinnissa)
Nobel Standard -yhtiö (omisti kartanon 1918–1928, toimitusjohtajana Leopold Lerche)
Leopold Lerche (omisti kartanon vuonna 1928, mutta myi sen jo samana vuonna edelleen)
Väinö Niilo Vähäkallio (s. 1886, k. 1959) ja Kaarlo Kaira (kartano oli heidän yhteisomistuksessaan vuodet 1928–1932, minkä jälkeen Vähäkallio lunasti Kairan osuuden itselleen)
Väinö Niilo Vähäkallio ja Astrid Vähäkallio (o.s. Sahlberg) (avioero vuonna 1944)
Väinö Niilo Vähäkallio ja Maire Vähäkallio (o.s. Saario) (k. 1980) (avioliitto solmittiin vuonna 1950)
Kai Väinö Vähäkallio (s. 1916, k. 1940) ja Katri Vähäkallio (o.s. Tuuteri, alun perin Tudeer, myöh. Lehto)
Kai Kustaa Vähäkallio (s. 1940, k. 1979) ja Irma Vähäkallio (o.s. Loukola) (asumusero vuonna 1973, avioero vuonna 1975)
Kai Yrjö Vähäkallio (s. 1964) ja Erkki Vähäkallio (s. 1967) (olivat periessään alaikäisiä, holhoojaksi määrättiin heidän äitinsä, Irma Karmavuo (ent. Vähäkallio, o.s. Loukola), jolla ei itsellään ollut Kai Kustaa Vähäkallion kuoltua mitään saamisia Kytäjän kartanosta).
Yrjö Laakkonen sekä hänen lapsensa Jyrki Laakkonen ja Reetta Laakkonen
Reetta Laakkonen
Kalle Laakkonen
Ville Laakkonen
Kirjallisuutta

Pesonen, Aake: Kytäjä, kohtalon kartano. Kirjayhtymä 1983, Helsinki.
Talvio, Väinö: Minun Kytäjäni. Omakustanne, 1971, Hyvinkää.
Harkoma-Laine, Riitta (toim.): Juuret Hyvinkäällä – kertomuksia ja muistelmia Hyvinkäästä ja hyvinkääläisistä. Medialehdet 1978, Hyvinkää.
Aiheesta muualla

Ernst Lampén : Lehmän kartano, Suomen Kuvalehti, 04.02.1933, nro 6, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Sigurd Nordenstreng

Sigurd Nordenstreng (7. lokakuuta 1857 Helsinki – 11. toukokuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen historioitsija.
Nordenstreng valmistui ylioppilaaksi 1874 ja filosofian kandidaatiksi 1879. Hän toimi poliittisten tieteiden lehtorina Haminan kadettikoulussa vuosina 1884–1903, kunnes hänet erotettiin sortokauden aikana poliittisen kantansa vuoksi. Hän työskenteli sen jälkeen kansakouluntarkastajana Vaasassa 1904–1911 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1909. Myöhemmin Nordenstreng toimi Helsingin ruotsinkielisen kauppaopiston opettajana 1912–1927. Hänelle myönnettiin professorin arvo 1930. Nordenstreng kirjoitti kolmiosaisen Haminan kaupungin historian, viisiosaisen teoksen Suomen porvarissäädyn valtiopäivätoiminnasta sekä laajan kaksiosaisen elämäkerran Leo Mechelinistä, joka julkaistiin postuumisti 1936–1937. Hän kuului myös 1920-luvulla julkaistun Suomen vapaussota vuonna 1918 -teossarjan toimituskuntaan.
Sigurd Nordenstrengin isä oli Hämeen ja Mikkelin läänin kuvernööri Hjalmar Sebastian Nordenstreng. Hänen velipuolensa oli kirjailija ja rotuteoreetikko Rolf Nordenstreng.
Teoksia

Haminan kaupungin historia (kolme osaa 1908–1909, alkujaan ruotsiksi nimellä Fredrikshamns stads historia)
Finska Kadettkårens elever och tjänstemän 1812–1912: biografiska anteckningar (1912, toim. yhdessä Hugo Schulmanin kanssa)
Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906 (viisi osaa 1920–1924, alkujaan ruotsiksi nimellä Borgarståndets historia vid Finlands landtdagar 1809–1906)
Suomen siviilivirkakunnan leski- ja orpokassa 1826–1926 (1926, alkujaan ruotsiksi nimellä Finska civilstatens änke- och pupillkassa 1826–1926)
Haapaniemi Krigsskola och topografiska kår (1930)
Bernhard Estlander: levnadsteckning av Sigurd Nordenstreng (1933)
L. Mechelin: hans statsmannagärning och politiska personlighet (kaksi osaa 1936–1937)
Soutu kesäolympialaisissa 2020 – miesten perämiehetön nelonen

Miesten soudun perämiehetön nelonen Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 24.–28. heinäkuuta Sea Forest Waterwaylla. Kilpailuun osallistuu 10 venettä.
Karsinnat

Olympialaisiin pääsee 10 venettä. MM-kilpailuissa 2019 jaettiin 8 maapaikkaa. Kaksi paikkaa jaetaan erillisessä karsintaregatassa.
Karsinnat > Paikan varmistaneet maat

| Kilpailu/karsintatapa | Ajankohta | Paikat |  |
| --- | --- | --- | --- |
| MM-kilpailut 2019 | 25. elokuuta – 1. syyskuuta 2019 | 8 |  Romania    Iso-Britannia    Italia    Australia    Puola    Yhdysvallat    Alankomaat    Sveitsi |
| Erillinen karsintaregatta | 16.–18. toukokuuta 2021 | 2 |  Etelä-Afrikka    Kanada |
Soutu kesäolympialaisissa 2020 – naisten pariairokaksikko

Naisten soudun pariairokaksikko Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 23.–28. heinäkuuta Sea Forest Waterwaylla. Kilpailuun osallistuu 13 venettä.
Karsinnat

Olympialaisiin pääsee 13 venettä. MM-kilpailuissa 2019 jaettiin 11 maapaikkaa. Kaksi paikkaa jaetaan erillisessä karsintaregatassa.
Karsinnat > Paikan varmistaneet maat

| Kilpailu/karsintatapa | Ajankohta | Paikat |  |
| --- | --- | --- | --- |
| MM-kilpailut 2019 | 25. elokuuta – 1. syyskuuta 2019 | 11 |  Uusi-Seelanti    Romania    Kanada    Ranska    Alankomaat    Yhdysvallat    Italia    Tšekki    Liettua    Kiina    Australia |
| Erillinen karsintaregatta | 16.–18. toukokuuta 2021 | 2 |  Venäläiset olympiaurheilijat    Saksa |
Seututie 371

Seututie 371 on Kouvolan Keltakankaasta - Haminaan  kulkeva seututie. Tien nimi vaihtelee muutaman kerran. Koko tie on kaksikaistainen ja sen pituus on 50 kilometriä.
Tie toimii osittain valtatien 15 rinnakkaistienä. Keltakankaalla, seututie 353:n päätyttyä tie jatkuu seututie 371 Sippolasta - Husulan kiertoliittymälle ja sieltä Haminaan.
Liikenne

Tie on rauhallinen paikallisliikenteinen ja melko mutkikas. Metsää ja peltomaisemaa riittää. Myös raskaita ajoneuvoja liikkuu.
Onnettomuuksia

Erityisesti onnettomuuksia on tapahtunut Matarojantien ja Sippolantien risteyksessä useita. Kymmenen vuoden sisällä ainakin neljä kuolonkolaria on käynyt vuosina: 2014, 2018, 2022 ja 2024.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Seututie 371 Wikimedia Commonsissa
Stephanie Romanov

Stephanie Romanov
Stephanie Romanov (s. 24. tammikuuta 1969) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa Lilah Morganin roolista televisiosarjassa Angel. Hän on esiintynyt myös elokuvissa, joiden joukossa on Spy Hard – lupa läikyttää (1996).
Las Vegasissa, Nevadassa syntynyt Romanov saavutti jo teini-ikäisenä menestystä mallina. Hän meni 26. joulukuuta 2001 naimisiin elokuvatuottaja Nick Wechslerin kanssa, ja tytär syntyi kesäkuussa 2005.
Aiheesta muualla

Stephanie Romanov Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Soutu kesäolympialaisissa 2020 – naisten pariaironelonen

Naisten soudun pariaironelonen Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 23.–27. heinäkuuta 2021 Sea Forest Waterwaylla. Kilpailuun osallistuu 10 venettä.
Karsinnat

Olympialaisiin pääsee 10 venettä. MM-kilpailuissa 2019 jaettiin 8 maapaikkaa. Kaksi paikkaa jaetaan erillisessä karsintaregatassa.
Karsinnat > Paikan varmistaneet maat

| Kilpailu/karsintatapa | Ajankohta | Paikat |  |
| --- | --- | --- | --- |
| MM-kilpailut 2019 | 25. elokuuta – 1. syyskuuta 2019 | 8 |  Alankomaat    Kiina    Puola    Saksa    Iso-Britannia    Uusi-Seelanti    Yhdysvallat    Italia |
| Erillinen karsintaregatta | 17. – 19. toukokuuta 2020 | 2 |  Australia    Ranska |
Soutu kesäolympialaisissa 2020 – miesten perämiehetön kaksikko

Miesten soudun perämiehetön kaksikko Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 24.–29. heinäkuuta Sea Forest Waterwaylla. Kilpailuun osallistuu 13 venettä.
Karsinnat

Olympialaisiin pääsee 13 venettä. MM-kilpailuissa 2019 jaettiin 11 maapaikkaa. Kaksi paikkaa jaetaan erillisessä karsintaregatassa.
Karsinnat > Paikan varmistaneet maat

| Kilpailu/karsintatapa | Ajankohta | Paikat |  |
| --- | --- | --- | --- |
| MM-kilpailut 2019 | 25. elokuuta – 1. syyskuuta 2019 | 11 |  Kroatia    Italia    Espanja    Uusi-Seelanti    Australia    Ranska    Serbia    Kanada    Etelä-Afrikka    Romania    Valko-Venäjä |
| Erillinen karsintaregatta | 16.–18. toukokuuta 2021 | 2 |  Tanska    Alankomaat |
Soutu kesäolympialaisissa 2020 – naisten perämiehetön kaksikko

Naisten soudun perämiehetön kaksikko Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 24.–29. heinäkuuta Sea Forest Waterwaylla. Kilpailuun osallistuu 13 venettä.
Karsinnat

Olympialaisiin pääsee 13 venettä. MM-kilpailuissa 2019 jaettiin 11 maapaikkaa. Kaksi paikkaa jaetaan erillisessä karsintaregatassa.
Karsinnat > Paikan varmistaneet maat

| Kilpailu/karsintatapa | Ajankohta | Paikat |  |
| --- | --- | --- | --- |
| MM-kilpailut 2019 | 25. elokuuta – 1. syyskuuta 2019 | 11 |  Australia    Kanada    Espanja    Uusi-Seelanti    Yhdysvallat    Italia    Romania    Irlanti    Kiina    Iso-Britannia    Kreikka |
| Erillinen karsintaregatta | 16.–18. toukokuuta 2021 | 2 |  Venäläiset olympiaurheilijat    Tanska |
Soutu kesäolympialaisissa 2020 – naisten kahdeksikko

Naisten soudun kahdeksikko Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 25.–30. heinäkuuta Sea Forest Waterwaylla. Kilpailuun osallistuu 7 venettä.
Karsinnat

Olympialaisiin pääsee 7 venettä. MM-kilpailuissa 2019 jaettiin viisi maapaikkaa. Kaksi paikkaa jaetaan erillisessä karsintaregatassa.
Karsinnat > Paikan varmistaneet maat

| Kilpailu/karsintatapa | Ajankohta | Paikat |  |
| --- | --- | --- | --- |
| MM-kilpailut 2019 | 25. elokuuta – 1. syyskuuta 2019 | 8 |  Uusi-Seelanti    Australia    Yhdysvallat    Kanada    Iso-Britannia |
| Erillinen karsintaregatta | 16.–18. toukokuuta 2021 | 2 |  Kiina    Romania |
Stephanie Savage

Stephanie Savage (s. 1969 Ottawa) on kanadalainen televisiotuottaja ja käsikirjoittaja. Hän on luonut Gossip Girl -televisiosarjan yhdessä Josh Schwartzin kanssa. Lisäksi he ovat olleet mukana tekemässä ohjelmia O.C., Carrien päiväkirjat, Dynastia ja Runaways.
Aiheesta muualla

Stephanie Savage Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Soutu kesäolympialaisissa 2020 – miesten pariaironelonen

Miesten soudun pariaironelonen Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 23.–27. heinäkuuta Sea Forest Waterwaylla. Kilpailuun osallistuu 10 venettä.
Karsinnat

Olympialaisiin pääsee 10 venettä. MM-kilpailuissa 2019 jaettiin 8 maapaikkaa. Kaksi paikkaa jaetaan erillisessä karsintaregatassa.
Karsinnat > Paikan varmistaneet maat

| Kilpailu/karsintatapa | Ajankohta | Paikat |  |
| --- | --- | --- | --- |
| MM-kilpailut 2019 | 25. elokuuta – 1. syyskuuta 2019 | 8 |  Italia    Alankomaat    Puola    Saksa    Australia    Kiina    Norja    Iso-Britannia |
| Erillinen karsintaregatta | 16.–18. toukokuuta 2021 | 2 |  Viro    Venäläiset olympiaurheilijat |
Stanislav Hurenko

| Stanislav Hurenko |
| --- | --- |

Ukrainan kommunistisen puolueen ensimmäinen sihteeri
 23. kesäkuuta 1990 – 30. elokuuta 1991  
Edeltäjä:  Vladimir Ivaško
Seuraaja:  Virka lakkautettu
28:nnen Neuvostoliiton politbyroon täysjäsen
 14. heinäkuuta 1990 – 29. elokuuta 1991  
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. toukokuuta 1936 Ilovaisk, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto
Kuollut: 14. huhtikuuta 2013 (76 vuotta) Kiova, Ukraina
Tiedot
 Nimikirjoitus
Stanislav Ivanovytš Hurenko (ukr. Станіслав Іванович Гуренко; 1. toukokuuta 1936 Ilovaisk – 14. huhtikuuta 2013) oli Ukrainan kommunistisen puolueen keskuskomitean viimeinen ensimmäinen sihteeri kesäkuusta 1990 puolueen lakkauttamiseen 30. elokuuta 1991 saakka.
Itsenäistyneessä Ukrainassa Hurenko toimi Verh'ovna Radassa kansanedustajana vuoteen 2006.
Hurenkon tytär Ksenja Stanislavna Bornitšjuk toimi 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alkupuolella Kiovan valtionyliopistossa venäjän kielen opettajana ulkomaalaisille ylioppilaille, myös Suomen opetusministeriön Neuvostoliitto-instituutin valtiollisen tieteellis-teknis-taloudellisen yhteistyösopimuksen perusteella lähettämille.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Stanislav Hurenko (ukrainaksi)
Stephanie Pratt

Stephanie Pratt vuonna 2010
Stephanie Lynn Pratt (s. 11. huhtikuuta 1986) on yhdysvaltalainen julkisuuden henkilö. Hänet tunnetaan parhaiten MTV:n tositv-sarjasta The Hills. Stephanie on Spencer Prattin pikkusisko.
Stephanie nähtiin ensimmäisen kerran The Hillsissä kolmannella tuotantokaudella vuonna 2007.
Aiheesta muualla

Stephanie Pratt Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Stanislav Galijev

| Stanislav Galijev |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. tammikuuta 1992 (ikä 32) Moskova, Venäjä
Kansalaisuus:   Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  186 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  Avangard Omsk
Sarja:  KHL
Pelinumero:  22
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2012–
Aik. seurat:  Indiana Ice (USHL) Saint John Sea Dogs (QMJHL) Hershey Bears (AHL) Reading Royals (ECHL) Washington Capitals (NHL) Dinamo Moskova (KHL) Ak Bars Kazan (KHL)
NHL-varaus:  86. varaus, 2010 Washington Capitals
Stanislav Sergejevitš Galijev (ven. Станислав Сергеевич Галиев, s. 17. tammikuuta 1992) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL-seura Avangard Omskissa.
Aiemmin Galijev pelasi QMJHL:ssä Saint John Sea Dogsissa, josta Capitals varasi hänet NHL:ään kolmannella kierroksella vuoden 2010 varaustilaisuudessa. Galijev debytoi NHL:ssä 8. huhtikuuta 2015 Boston Bruinsia vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki kolme päivää myöhemmin 11. huhtikuuta New York Rangersia vastaan pelatussa ottelussa.
Tilastot

Käännös suomeksi
Sophisticated Boom Boom

| Sophisticated Boom Boom Dead or Alive |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1984
 Formaatti: LP, kasetti
 Tyylilaji: tanssipop, syntikkapop
 Levy-yhtiö: Epic Records
Dead or Aliven muut julkaisut
|   | Sophisticated Boom Boom 1984 | Youthquake 1985   |
Singlet albumilta Sophisticated Boom Boom
 ”Misty Circles” Julkaistu: 1983  ”What I Want” Julkaistu: 1983  ”I'd Do Anything” Julkaistu: 1984  ”That's the Way (I Like It)” Julkaistu: 1984  ”What I Want (uudelleenjulkaisu)” Julkaistu: 1984
Sophisticated Boom Boom on englantilaisen Dead or Alive -yhtyeen vuonna 1984 julkaistu debyyttialbumi.