stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pernilla Wahlgren
Elämäkerta > Muita aktiviteetteja

Wahlgren on tehnyt mainoksia muun muassa Garnier Nutrisse -hiustenvärjäysaineelle, Plackers-hammaslangalle ja Sisters-vaateyritykselle. Hän on esiintynyt vähäpukeisena Café-lehdessä kahdesti, vuosina 2001 ja 2002 – näistä toinen kerta oli sen jälkeen, kun hänet oli valittu Ruotsin seksikkäimmäksi naiseksi.
Vuonna 2004 Wahlgren sai Ulla Billquist -stipendin.
11. elokuuta 2007 Wahlgren debytoi kesäpuhujana Ruotsin radion P1-kanavalla.
Maaliskuusta 2015 hän on tehnyt joka sunnuntai podcastia Wahlgren & Wistam yhdessä Sofia Wistamin kanssa.  2015 ohjelma voitti Stora radiopriset -palkinnon "Vuoden Podcastina".
Perhe

Vuonna 1985 Wahlgren tapasi Emilio Ingrosson, jonka kanssa hän oli naimisissa 1993–2002. Heillä on kolme lasta: Oliver (s. 1989), Bianca (s. 1994) ja Benjamin (s. 1997). Wahlgrenilla on myös Joachim Lennholmin kanssa poika.
Produktioita > Teatteri > Rooleja (ei kaikki)

| Vuosi  | Rooli | Produktio | Ohjaus  | Teatteri |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1978 | Gunilla | Karlsson på taket (Katto-Kassinen)  Astrid Lindgren  | Staffan Götestam   Sven Lindberg | Folkan  |
| 1979 | Annie | Annie   Charles Strouse, Thomas Meehan ja Martin Charnin  | Stig Olin | Folkan |
| 1980 | Annika | Pippi Långstrump (Peppi Pitkätossu)  Astrid Lindgren  | Staffan Götestam | Folkan |
| 1982 | Louisa | Sound of Music   Richard Rodgers ja Oscar Hammerstein II  | Stig Olin | Folkan |
| 1983 | Snövit och de sju dvärgarna (Lumikki ja seitsemän kääpiötä)  Beppe Wolgers  | Stig Olin | Folkan |  |
| 1993 |   | Parneviks Cirkusparty, revy   Bosse Parnevik  | Anders Albien | Cirkus, Stockholm |
| 1997 | Ulla Persson | Spanska flugan (Espanjalainen kärpänen)  Franz Arnold ja Ernst Bach  | Thomas Ryberger | Intiman |
| 1999 | Kitty Verdun | Charleys tant (Charleyn täti)  Brandon Thomas  | Thomas Ryberger | Intiman |
| 1999 | Mamma  Rotta Tjoffsan | Nils Karlsson Pyssling (Pekka Peukaloinen)  Astrid Lindgren  | Staffan Götestam | Maximteatern |
| 2000 | Mamma   Rotta Tjoffsan | Nils Karlsson Pyssling (Pekka Peukaloinen)  Astrid Lindgren  | Staffan Götestam | Folkan |
| 2001 | Kotiapulainen Petronella | Kärlek och lavemang (Rakkautta & peräruiskeita)  Molière  | Hans Bergström | Fredriksdalsteatern |
| 2001 | Dorothy Gale | Trollkarlen från Oz (Ozin velho)   | Staffan Götestam | Göta Lejon |
| 2002 | Pippi | Pippi Långstrump   Astrid Lindgren  | Staffan Götestam | Göta Lejon |
| 2004 | Sandy | Grease   Jim Jacobs och Warren Casey  | Bjarni Haukur Thorsson | Göta Lejon |
| 2007 | Maria von Trapp | Sound of Music   Richard Rodgers ja Oscar Hammerstein II  | Staffan Götestam | Göta Lejon |
| 2009 | Bruden som visste för lite (Morsian joka tiesi liian vähän)  Robin Hawdon  | Pontus Ströbaek | Fjäderholmsteatern |  |
| 2013 | Diva | Priscilla, Queen of the Desert    Stephan Elliott ja Allan Scott  | Simon Philips | Göta Lejon |
| 2015 | Häxan Västan | Trollkarlen från Oz   Robert Dröse ja Martin Land  | Robert Dröse | Maximteatern |
| 2015 | Kitty | Förklädet (Esiliina)  Bob Martin, Don McKellar, Lisa Lambert ja Greg Morrison  | Edward af Sillén | Göta Lejon |
| 2018 | Kort, glad och tacksam (~'Lyhyt, iloinen ja kiitollinen')  Rikard Bergqvist ja Manusfamiljen  | Rikard Bergqvist | Rival/   Turné |  |
Produktioita > Diskografia > Musiikki ruotsalaisella Tracks-listalla

| Kappale  | Päivämäärä  | Korkein sijoitus   | Sijoituksia  |
| --- | --- | --- | --- |
| Piccadilly Circus | 9.3.1985 | 5 | 16-5-5-18 |
| Svindlande affärer | 3.8.1985 | 20 | 20 |
| Love on You | 25.1.1986 | 8 | 12-8-9-14 |
| Paradise (Duett med Emilio Ingrosso) | 14.6.1986 | 6 | 11-6-17 |
| I Need Your Love | 15.11.1987 | 4 | 17-7-4-5-9-19 |
| Running for Cover | 2.4.1988 | 11 | 16-11-19 |
| Mardröm | 20.5.1989 | 16 | 19-16-18 |
| C'est Démon! | 7.11. 1992 | 7 | 13-7-8-12 |
Produktioita > Diskografia > Levyjulkaisuja

Pernilla Wahlgren (1985)
Attractive (1986)
Pure Dynamite (1987)
Flashback (1989)
I Myself and Me (1992)
Flashback Number Four (kokoelmamalevy, 1995)
Beautiful Day (2006)
Holiday with You (joululevy, 2011)
Produktioita > Diskografia > Single/maxi osana ryhmää The Sylvesters

"A Happy, Happy Year for Us All" (1990)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Officiell webbplats (Arkistoitu – Internet Archive)
Pernilla Wahlgren Myspacessa (englanniksi)
Dance Romance: Pernilla Wahlgren
Pernilla Wahlgren Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Pernilla Wahlgren
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Trove 
Muut:  Europeana 
Pernilla Wahlgren Stockholm Pridessa 2014.
Käännös suomeksi
Hauki

| Hauki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Haukikalat Esociformes
Heimo::  Hauet Esocidae
Suku::  Hauet Esox
Laji::  lucius
Kaksiosainen nimi
 Esox lucius  Linnaeus, 1758 
 Hauen levinneisyys
Katso myös
   Hauki Wikispeciesissä   Hauki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hauki (Esox lucius) on sisä- ja rannikkovesissä elävä petokala, jota tavataan suurimmasta osasta pohjoista Euraasiaa ja Pohjois-Amerikkaa. Se on elinvoimainen laji, jolla on laaja levinneisyysalue ja joka tulee toimeen monenlaisissa järvissä ja joissa sekä vähäsuolaisessa Itämeressä. Hauen vartalo on pitkulainen ja solakka, ja sen evät ovat peräpäässä. Hauen kyljet ovat vihreät, vatsa vaalea ja selkä tumma tai lähes musta. Kyljissä on 7–9 hailakankeltaista täpläriviä, ja punaruskeissa evissä on tummia läiskiä. Suurimmat naaraat saattavat painaa jopa 20 kg mutta äärimmäisen harvoin yli 25 kg. Hauki voi luonnossa saavuttaa jopa 30 vuoden iän.
Hauki on petona opportunisti, ja se syö käytännössä sitä kalaa, jota on parhaiten saatavilla. Se suosii runsaslukuisia lajeja sekä hitaita uimareita ja heikosti parveutuvia kaloja. Jos saatavilla ei ole tarpeeksi muita kalalajeja, hauki voi syödä myös lajikumppaneitaan. Kalojen lisäksi hauki saattaa pyydystää pieniä nisäkkäitä, vesilinnunpoikasia ja hyönteisiä, jotka ovat alle vuoden ikäisten yksilöiden pääravintoa. Hauki saalistaa valoisaan aikaan ja käyttää vaanimiseen esimerkiksi vesikasvillisuutta. Hauki kutee keväällä jäiden lähdön jälkeen. Se levittää mätinsä laajalle alueelle, ja poikaset kuoriutuvat kahdessa viikossa.
Ihminen on kalastanut haukea jo pitkään. Suomen lisäksi Venäjälläkin erityisen suosittu hauki on Suomen vapaa-ajankalastuksen toiseksi tärkein saaliskala heti ahvenen jälkeen kokonaissaaliin painolla mitattuna. Haukea on suosionsa vuoksi istutettu laajalti sen luontaisten elinalueiden ulkopuolelle; sitä pidetäänkin paikoin Pohjois-Amerikassa haitallisena vieraslajina. Täysikasvuisella hauella ei ihmisen lisäksi ole juurikaan luonnollisia vihollisia, ja se onkin ravintoketjunsa huippulaji.
Ulkonäkö ja koko > Kuvaus

Hauki näyttää tehokkaalta petokalalta: pitkä, tasaisen solakka ja sukkulamainen vartalo, suuret silmät sekä vihreä keltapilkkuinen suojaväri. Krokotiilimaisen pitkät voimakkaat leuat kätkevät sisäänsä suuren kidan täynnä teräviä neulamaisia hampaita. Selkäevä ja peräevä ovat hauella petokaloille tyypillisesti lähellä pyrstöä, mikä voimakkaiden lihasten avustuksella mahdollistaa nopeat hyökkäykset saaliin kimppuun.
Hauen noin seitsemänsataa hammasta kasvavat paitsi leukaluissa myös suuontelon luissa, kitalaessa ja kieliluussa; jopa kielessä ja kiduskaarissa on paljon hammasmaisia ulokkeita. Hauen hampaisto uusiutuu epäsäännöllisesti, eikä kaikissa hammastiloissa ole samanaikaisesti hammasta.
Hauelle tyypilliseen väritykseen kuuluvat vaihtelevan vihertävät keltakuvioiset kyljet, vaalea vatsa ja tumma selkä, mutta värien ja kuviointien muuntelu on suurta eri yksilöstä toiseen. Kalan väritykseen vaikuttavat myös elinolosuhteet ja ikä. Humuspitoisissa sameissa vesissä tavataan hauilta tummempaa, joskus lähes mustaa väritystä. Vastaavasti kirkkaissa vesissä voi esiintyä väritykseltään hyvinkin vaaleita haukia. Hauen tyypillinen kylkikuviointi on 7–9 riviä hailakankeltaisia täpliä tai viiruja, jotka toisinaan yhdistyvät raidoiksi. Varsinkin nuoremmilla yksilöillä on laikkujen sijaan keltaisia pystyjuovia, joka on ympäristön mukainen suojakuvio elämänsä aluksi vesikasveihin kiinnittyneille ja niiden suojissa lymyäville nuorille hauille. Juovat kehittyvät hauen kasvaessa täpläriveiksi. Läiskikästä kuviointia on kylkien lisäksi myös kalan kiduskansissa. Evät ovat punaruskeita ja varsinkin vanhemmilla yksiköillä tummaläiskäisiä. Hauen suojaväritys sopii hyvin vesikasvillisuuden suojissa piileskelyyn ja saaliin vaanimiseen. Väripoikkeamat ovat harvinaisia mutta eivät ennenkuulumattomia. Rannikkovesissä tavataan lähes mustia haukia, ja Ruotsista on löydetty myös puhtaan hopean värisiä haukia.
Hauen melko pienet suomut ovat tyypiltään pyörösuomuja. Kylkiviiva kulkee miltei suorana koko kyljen mitalta kiduskannesta pyrstön juureen saakka, ja sillä on 125–130 suomua. Kylkiviiva-aisti painanteita eli kylkiviivakanavia on hauella myös alaleuassa ja satunnaisesti kyljissä; hauen aisti onkin varsin herkkä. Sen sijaan sierainkuoppien hajuepiteelit eivät ole kovinkaan tarkat, mutta hauen näköaisti on hyvä.
Hauen silminnähtävä sukupuolidimorfinen piirre on kokoero, sillä naarashauet kasvavat koiraita suuremmiksi. Koiraan voi tunnistaa T-kirjaimen hahmoisesta sukuaukosta, joka taas naaraalla on pyöreä.
Ulkonäkö ja koko > Koko ja ikä

Hauen ikää on tutkittu suomuista, kiduskansista, hartian lukkoluista ja kuulokivielimistä. Varmimmin hauen iän saa määritettyä hartianlukkoluusta. Hauki voi saavuttaa luonnossa jopa 30 vuoden iän, mutta yli 7-vuotiaita yksilöitä on vain 40 prosentissa populaatioista. Naaraat elävät keskimäärin vanhemmiksi, kasvavat nopeammin ja ovat suurempia kuin koiraat.
Nuoret hauet kasvavat nopeasti, ja ensimmäisenä kesänään ne ovat jo 15 senttimetriä pitkiä. Yleensä kasvunopeus hidastuu mitä pohjoisemmaksi mennään. Ilmastovaikutus kuitenkin vähenee vanhemmilla yksilöillä. Hauet kasvavat koko ikänsä, jos ravintoa on tarjolla ja muut olosuhteet ovat sopivat. Suotuisissa oloissa hauki voi kasvaa jopa 20 senttimetriä vuodessa, normaalisti kasvuvauhti on 8–12 senttimetriä vuodessa. Vanhemmiten kasvu kuitenkin hidastuu, ja 15-vuotias hauki kasvaa enää muutamia senttimetrejä vuodessa. Iän lisäksi kasvua hidastavat myös huono ravintotilanne, kova kilpailu ja liian lämmin vesi.
Naarashauki voi kasvaa suotuisissa oloissa jopa puolitoistametriseksi ja 35-kiloiseksi. Koiras voi kasvaa noin 135 senttimetriä pitkäksi. Naaraan keskimääräinen pituus on 55 ja koiraan 40 senttimetriä.
Suurimman pyydystetyn hauen todistaminen on vaikea tehtävä, sillä suosittuna urheilukalana siitä kerrotaan lukuisia kalatarinoita. Britanniassa suurin todistetusti pyydystetty hauki painoi 21,3 kilogrammaa. Suurin Suomessa luotettavasti dokumentoitu hauki on ollut 18,8-kiloinen verkoilla Iin Oijärvestä saatu yksilö. Kansainvälisen urheilukalastusjärjestön IGFA:n mukaan suurin koskaan pyydystetty hauki saatiin saaliiksi vuonna 1986 Grefeernjärvestä Saksassa. Sen paino oli 24,98 kiloa.
Levinneisyys

Haukea tavataan Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Se on yksi harvoista makean veden lajeista, jota esiintyy sekä Euraasiassa että Pohjois-Amerikassa. Pohjois-Amerikassa haukea tavataan Labradorilta Alaskaan ja etelässä Pennsylvaniaan, Missouriin ja Nebraskaan asti. Euroopassa se puolestaan elää mantereen länsi- ja pohjoisosissa ja etelässä jopa Espanjassa saakka. Euroopasta se puuttuu vain Kuolan niemimaalta, jostain osista Norjaa, Pohjois-Atlantin ja Jäämeren saarilta sekä aivan eteläisimmästä Euroopasta. Euroopasta levinneisyysalue jatkuu Aasiaan. Siellä sitä tavataan muun muassa Kaspianmeren ympäristössä, Balkašjärven ja Baikaljärven vesistössä sekä idässä Kamtšatkan niemimaalla asti.
Haukea on myös istutettu useisiin maihin. Irlanti lasketaan yleensä luonnollisen levinneisyysalueen piiriin, mutta hauki tuotiin saarelle 1500-luvulla. Urheilukalastuksen takia haukea on istutettu myös esimerkiksi Yhdysvalloissa ja Kanadassa alueille, joissa sitä ei ole luonnollisesti elänyt. Euroopassa laji on viety Irlannin lisäksi Espanjaan, Italiaan ja Afrikassa Madagaskariin, Marokkoon, Tunisiaan ja Ugandaan. Ilmastosyiden takia hauki ei kuitenkaan ole muun muassa Madagaskarilla pärjännyt.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto on arvioinut hauen maailmanlaajuisesti elinvoimaiseksi lajiksi. Yksilömäärää ei tiedetä, mutta sen oletetaan olevan suuri ja kannan koko vaikuttaa olevan vakaa. Lisäksi lajin elinvoimaisuuteen vaikuttavat laaja levinneisyysalue ja se, ettei siihen kohdistu erityisiä uhkia.
Vaikka levinneisyysalue onkin laaja ja laji kokonaisuutena elinvoimainen, monissa levinneisyysalueen maissa kanta on kapea. Hauen ydinaluetta ovat Suomi, Skandinavia, Baltian maat, Venäjä, Alaska ja osia Kanadasta. Näillä alueilla hauella on elinkelpo kanta käytännössä kaikissa vesistöissä. Monissa maissa, kuten Tšekissä, Slovakiassa, Kazakstanissa, Uzbekistanissa ja Turkmenistanissa, hauki esiintyy lähinnä yhdessä joessa ja korkeintaan muutamissa populaatioissa. Suomen ulkosaariston vielä 1970-luvulla vahvat haukikannat olivat taantuneet jo 1990-luvulle tultaessa kaikkialla etelärannikolla voimakkaasti, kuten on käynyt myös Ruotsin puolella. Tarkkaa syytä ilmiölle ei tunneta; syiksi on arveltu muun muassa Itämeren tilan heikkenemistä kutualustana ja hauenpoikasten suojapaikkoina toimivan rakkolevän dramaattista vähenemistä. Joka tapauksessa näyttää siltä, että hauen lisääntyminen ulkosaaristossa ei enää kunnolla onnistu. Tilanteen pientä kohenemista on kuitenkin paikoitellen ollut havaittavissa 2000-luvun ensimmäisen vuosikymmenen puolivälin paikkeilta alkaen.
Elinympäristö

Eräs hauen yleisyyden syy on sen vähäiset vaatimukset vesistön ja vedenlaadun suhteen. Se pystyy elämään monenlaisissa järvissä, niin matalavetisissä, happamissa kuin myös vähähappisissakin järvissä, ja virtaavissa vesissä, jopa melko voimakkaissa virroissa. Joissakin hauet kuitenkin pääsääntöisesti etsivät järvimäisiä olosuhteita eli runsaskasvisia sivu-uomia ja suvantopaikkoja. Koska hauki tulee toimeen helposti monenlaisissa ympäristöissä, sitä on helppo myös istuttaa uusille elinalueille.
Yleisimmillään hauet ovat keskiravinteisissa tai runsasravinteisen rajalla olevissa järvissä, ja ne viihtyvät erityisesti alle neljä metriä syvissä vesissä. Pienet hauet suosivat matalampaa vettä, mutta suurimmat, yli 40 senttimetriä pitkät hauet elävät usein lähempänä syvemmän veden reunaa. Vesikasvillisuuden merkitys on suuri, sillä sitä hauki käyttää saaliin vaanimiseen.
Vaikka hauki elääkin pohjoisen pallonpuoliskon viileissä vesissä, biomassa on suurimmillaan vesissä, joissa lämpötila on 19–21 astetta. Kasvunopeus kiihtyy selvästi, kun veden lämpötila ylittää 10 asteen rajan. Hauki sietää jopa 29,4-asteista vettä ja toisaalta 0,1-asteista vettä.
Hauki sietää hyvin happitason, happamuuden ja suolaisuuden vaihteluja. Hauki elää matalissa järvissä vielä, kun järven happitaso on 0,3 mg/l. Lajia on tavattu jopa vesistöstä, jonka happitaso oli 0,04 mg/l. Pääsääntöisesti hauet alkavat etsiä hapekkaampia ympäristöjä, kun happipitoisuus on alle 4 mg/l. Suurin osa hauista elää makeassa vedessä, mutta erityisesti Itämeressä sitä on tavattu lievästi suolaisissa vesissä. Eteläisellä Itämerellä hauen elinympäristön suolapitoisuus on noin 6 ppt, vajaa viidesosa valtamerten suolaisuudesta. Hauki pystyy elämään vielä vedessä, jonka suolapitoisuus on 10 ppt, mutta se ei lisäänny ympäristössä, jonka suolapitoisuus on yli 7 ppt.
Käyttäytyminen > Ravinto ja saalistuskäyttäytyminen > Saalistus

Hauki käyttää saalistaessa näköaistiaan, minkä takia se ruokailee valoisaan aikaan. Hauki saalistaa vaanien yleensä vesikasvillisuuden seassa tai isojen kivien ja uppopuiden suojassa. Koska hauki on erakko, se saalistaa yksin eikä juuri koskaan aja saalistaan takaa.
Kun potentiaalinen saaliskohde on havaittu, hauki kääntyy kohti saalistaan. Näin se pystyy silmillään arvioimaan etäisyyden paremmin. Sameammissa vesissä näköaistin merkitys vähenee ja kylkiviiva-aistin kasvaa.
Hauki saattaa lähestyä uhriaan hitaasti, ja sopivalla etäisyydellä se jännittää ruumiinsa S-kirjaimen muotoon ja syöksyy uhrin kylkeen. Syöksyyn se pystyy käyttämään jännityksen ansiosta koko kylkilihaksistoa, ja sitä tehostaa takana olevien evien suuri pinta-ala. Hauki kääntää saaliinsa suussaan ja nielee sen pää edellä. Akvaariokokeiden perusteella hauki odottaa yleensä niin kauan, kunnes saalis on noin puolen ruumiinmitan päässä, ja isku osuu lähes aina saaliin keskikohtaan. Hauen terävät, pitkät ja taaksepäin suuntautuneet hampaat tekevät saalin pakoyrityksen lähes mahdottomaksi.
Käyttäytyminen > Lisääntyminen

Skotlannin tasolla haukikoiraat saavuttavat sukukypsyyden kaksivuotiaina ja naaraat kolmevuotiaina. Pohjoisemmassa yksilöiden kehitys saattaa olla hieman hitaampaa. Hauen ensimmäiseen kutuun vaikuttavat useat tekijät, muun muassa lämpötila ja ravinnon saatavuus.
Hauet kutevat keväällä pian jäiden sulamisen jälkeen. Ne alkavat etsiä kutupaikkoja, kun veden lämpötila on noin 8–12 °C-astetta. Kutu tapahtuu siksi levinneisyysalueen eteläosissa aiemmin kuin sen pohjoisosissa. Yleensä hauet kutevat maalis–toukokuussa, mutta esimerkiksi Lapissa joskus vasta heinäkuussa.
Hauet kutevat mataliin kasvillisuuspohjaisiin paikkoihin. Koiraat tulevat kutupaikalla ensin ja naaraat vähän myöhemmin. Kudun aikana koiras ui naaraan viereen. Tämä torjuu kosijan, jos ei ole vielä valmis kutuun. Valmis naaras ui hitaasti ja koiras alkaa seurata sitä. Kun niiden silmät ovat samalla kohdalla, koiras työntää ulos kiduskannen alaosan ja kiduspoimun, jotka näyttävät valkoisilta tummaa taustaa vasten. Kutevat kalat alkavat uida kiemurrellen ja kasvavalla nopeudella. Koiras tönäisee naarasta pari kertaa pyrstöllään. Sen jälkeen kun sukupuoliaukot ovat asetettu lähekkäin, mätiä ja maitia purkautuu ulos. Hedelmöityneet mätimunat leviävät ympäriinsä koiraan heilautettua pyrstöään. Mäti tarttuu heikosti, eikä sitä tule kerralla kuin pieni määrä.
Kutupari toistaa menot useita kertoja ja liikkuu laajalla alueella. Kookkaat naaraat kutevat muutaman päivän, minkä aikana ne parittelevat usean koiraan kanssa. Mäti leviää tällaisen parittelukäyttäytymisen ansiosta laajalla alueella, mikä varmistaa sen, että osa siitä päätyy kehityksen kannalta hyvään paikkaan. Tämä estää myös poikasten kasautumisen ja vähentää näin ravintokilpailua.
Mätimunan halkaisija on 2,6–3 millimetriä. Niitä on 45 senttimetrin pituisessa hauessa noin 25 000 ja 90 senttimetrin pituisessa noin 125 000. Munat tarttuvat vesikasveihin. Jos vedenpinta laskee munimisen jälkeen nopeasti, tulvaniityillä voi tuhoutua merkittäviä määriä mätimunia. Poikaset kuoriutuvat kahdessa viikossa, jos vesi on 10-asteista. Tästä seuraa ruskuaispussivaihe, jonka aikana poikaset ovat kiinni vesikasveissa päässä sijaitsevalla kiinnittymisrauhasella. Poikaset saattavat tehdä jo sen aikana joitakin lyhyitä uintimatkoja. Ruskuaispussi kuluu loppuun noin kahdessa viikossa, jolloin poikanen alkaa uida. Se on 12 millimetriä pitkä, ja sen suu on avautunut. Muutaman päivän päästä poikanen käy ensimmäisen kerran pinnalla täyttämässä uimarakkonsa ilmalla.
Käyttäytyminen > Liikkuminen ja vaellus

Hauet ovat paikkauskollisia kaloja, jotka liikkuvat vähän pidempiä matkoja pelkästään kutuaikana. Tutkimuksissa on havaittu, että koemielessä pyydetyt, eri paikkaan kuljetetut ja vapautetut hauet ovat hakeutuneet usein ja varsin nopeasti takaisin samoille paikoille, joista ne aluksi pyydettiin. Tästä on päätelty, että hauki viettää suurimman osan elämästään muutaman neliökilometrin alueella. Vaikka hauki ei vaellakaan, se liikkuu alueellaan aktiivisesti. Se vaihtelee suojapaikkojaan muun muassa ravinnontarpeen, veden lämpötilan, happipitoisuuden ja kirkkauden, saaliskalojen liikkeen ja vuodenaikojen vaihtelun mukaan.
Pidempiä vaelluksia hauki tekee vapaaehtoisesti lähinnä silloin, kun sopivia kutupaikkoja on alueella niukasti tarjolla. Esimerkiksi Pohjanlahdella hauet lisääntyvät usein mielellään rannikon tuntumassa sijaitsevilla järvillä ja lammilla, joista on puro- tai muu yhteys mereen. Nämä sisävedet lämpenevät keväällä nopeasti ja ravinto- ynnä muut olosuhteet ovat hauenpoikasten kannalta muutenkin otollisemmat kuin erityisesti pohjoisen merialueen melko karuilla rannoilla.
Hauet liikkuvat vesissä myös pystysuunnassa. Kesäisin hauet liikkuvat enemmän syvemmällä, viileissä vesissä. Talvella puolestaan hauet nousevat lähelle pintaa, kun pohjan happipitoisuudet alkavat laskea.
Ekologia > Paikka ravintoketjussa

Hauki on pääosin kuluttaja, koska se on ravintoketjunsa huippulaji. Lajien välisessä vuorovaikutuksessa hauki on erityisesti saalistaja, joka vaikuttaa saalislajeihinsa ja kilpailijoihinsa. Haukiyksilöihin puolestaan ei kohdistu kovinkaan suurta painetta saalistajien taholta.
Ihmisten lisäksi aikuisia yksilöitä saalistetaan satunnaisesti, kun ne ovat kutemassa matalassa vedessä. Munia ja nuoria yksilöitä käyttävät ravinnokseen myös muut kalat, vesilinnut, nisäkkäät ja jotkin hyönteiset, kuten suursukeltajat. Minkki ja saukko saalistavat haukia, ja sääksi on sekä Euroopassa että Pohjois-Amerikassa yleinen haukia syövä petolintu. Linnuista myös harmaahaikaran, merimetson, valkopäämerikotkan, uivelon, silkkiuikkujen ja kuikkien on havaittu käyttävän haukia ravinnokseen.
Koska hauki on ravintoketjun huippulaji, monet ympäristömyrkyt kertyvät haukiin. Vuonna 2000 julkaistiin tutkimus, jossa havaittiin, että 20 järvessä Kanadan kilven alueella metyylielohopean pitoisuudet ylittivät Maailman terveysjärjestön ihmisravinnolle tehtyjen suositusten raja-arvot. Hauissa on havaittu 1990-luvulla myös kohonneita PCB- ja DDT-arvoja.
Ekologia > Vieraslajina

Haukea on istutettu laajalle alueelle, ja se on vieraslajina vaikuttanut kalakantoihin. Haukea on istutettu kontrolloimaan myös muita vieraslajeja, erityisesti karppia useissa Yhdysvaltain osavaltioissa. Pääosin haukea on istutettu tarkoituksenmukaisesti, mutta esimerkiksi Yhdysvalloissa sen istutuksia on tehty myös laittomasti.
Koska hauki on opportunisti, se saattaa vaikuttaa negatiivisesti saaliskalojen määrään. Hauki saattaa aiheuttaa suuria populaatiomuutoksia ja jopa joidenkin lajien paikallisen häviämisen. Suurin vaikutus hauen leviämisellä on ollut särkien määrään. Lisäksi se kilpailee Pohjois-Amerikassa samasta ravinnosta jättihauen kanssa. Tämän on pelätty vaikuttavan lohikalojen määrään, mutta tutkimustuloksia asiasta on vain vähän.
Hauki saattaa risteytyä jättihauen kanssa. Vaikka hauen ja jättihauen koiraspuoliset jälkeläiset ovat steriilejä, naaraat ovat usein hedelmällisiä.