stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bullet for My Valentine
Historia > Bullet for My Valentinen keskustelua herättävä tyylilaji

Bullet for My Valentinen soittaman musiikin luokittelu herättää keskustelua, koska yhtyeen musiikkityyliä on vaikea luokitella yksiselitteisesti. Yhtyettä on luonnehdittu metalcoren lisäksi metalliksi, hardcoreksi ja punkiksi. Yhtye kuitenkin aloitti uransa punk metal -yhtyeenä.
Yhtye on itse maininnut edustavansa brittiläistä metallia ja ottaneensa vaikutteita 1980-luvun ”old school thrashistä”. Vaikuttajina ovat olleet Metallica, Iron Maiden, Pantera, Slayer, Testament, Judas Priest, Megadeth ja Machine Head. Nämä bändit innoittivat Bullet for My Valentinen "tarttuvia vokaaleita, aggressiivisia riffejä ja melodioita". Bändin ensimmäinen albumi The Poison luokiteltiin metalcoreksi, mutta Scream Aim Fire -albumi on nopeatempoisempi ja raskaampi kuin edeltäjänsä The Poison ja lyriikoissakin ollaan siirrytty pois ihmissuhteista. Uusi suunta on tyylipuhdasta modernia heavy metalia tai walesilaisittain kategorioitua metalcorea.
Jäsenet > Nykyiset

Matthew ”Matt” Tuck (s. 20. tammikuuta 1980 Bridgend, Wales) on yhtyeen laulaja, kitaristi, säveltäjä ja sanoittaja.
Michael ”Padge” Paget (s. 12. syyskuuta 1978) on yhtyeen kitaristi. Hän aloitti kitaran soittamisen yhdeksänvuotiaana. Hän on yhtyeen vanhin jäsen ja bändin taustalaulaja. Paget käyttää ESP-merkkisiä kitaroita.
Jason Bowld – rummut, lyömäsoittimet (2017– ; kiertuejäsen 2016–2017)
Jamie Mathias (s. 20. maaliskuuta 1991 Wales) on yhtyeen basisti.
Jäsenet > Entiset

Nick Crandle, yhtyeen basisti vuosina 1998–2004.
Jason "Jay" James, yhtyeen basisti vuosina 2004-2015.
Michael ”Moose” Thomas (s. 4. kesäkuuta 1981 Bridgend, Wales) oli yhtyeen rumpali 1998-2016. Hän soittaa rumpuja avo-otteella, eli hän soittaa vasemmalla kädellään hi-hatia ja oikealla virvelirumpua. Hän mainitsee lempiyhtyeikseen Metallican, Iron Maidenin, Judas Priestin ja 36 Crazyfistsin.
Diskografia > Studioalbumit

The Poison (2005)
Scream Aim Fire (2008)
Fever (2010)
Temper Temper (2013)
Venom (2015)
Gravity (2018)
Bullet for My Valentine (2021)
Palkinnot

2005 Kerrang! paras brittiläinen tulokas.
2005 Welsh Music Award paras tulokas.
2006 Metal Hammer Golden God Award paras brittiläinen yhtye.
2006 101 Damnation Award
2006 Kerrang! paras UK single Tears Don't Fall albumilta The Poison.
2007 Metal Hammer Golden God Award paras UK yhtye.
2008 Kerrang! paras brittiläinen yhtye.
2008 Kerrang! vuoden sankari Matt Tuck (Bullet For My Valentine)
2008 Kerrang! paras musiikkivideo Waking the Demon
2008 Kerrang! Best Thing of 2008
Konsertit Suomessa

Nosturi, Helsinki (10. joulukuuta 2005)
Provinssirock, Seinäjoki (18. kesäkuuta 2006)
Ruisrock, Turku (6. heinäkuuta 2008)
Tavastia, Helsinki (7. heinäkuuta 2008) (aikaisempi keikkapäivä peruttiin kuumetaudin takia)
Kaapelitehdas, Helsinki (8. joulukuuta 2008)
Pakkahuone, Tampere (9. joulukuuta 2008)
Tuska, Helsinki (27. kesäkuuta 2009) – joka peruuntui koska jäsenet päättivät panostaa uuteen albumiin.
Provinssirock, Seinäjoki (20. kesäkuuta 2010)
Jäähalli, Helsinki (14. marraskuuta 2010)
Ruisrock, Turku, (9. heinäkuuta 2011)
Olympiastadion, Helsinki (20. heinäkuuta 2013) (peruuntui aikatauluristiriitojen takia)
Pakkahuone, Tampere (28. helmikuuta 2014)
The Circus, Helsinki (1. maaliskuuta 2014)
Jäähalli, Helsinki (12. marraskuuta 2015)
South Park-festivaali, Tampere (11. kesäkuuta 2016)
Rockfest, Hyvinkää (6. kesäkuuta 2018)
Rock in the City, Vantaa (10. kesäkuuta 2022)
Rock in the City, Kuopio (11. kesäkuuta 2022)
Sauna Open Air, Tampere (7. heinäkuuta 2022)
Rockfest, Turku (13. kesäkuuta 2025)
Aiheesta muualla

Yhtyeen sivusto
Bullet for My Valentine Myspacessa (englanniksi)
The Poison arvostelu (Arkistoitu – Internet Archive)
Scream Aim Fire arvostelu (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.bfmvsuomi.urli.fi/ (Arkistoitu – Internet Archive) Epävirallinen suomalainen foorumi
| n k Bullet for My Valentine |
| --- | --- |
 Matthew ”Matt” Tuck  Michael ”Padge” Paget  Jason Bowld  Jamie Mathias   Nick Crandle  Jason "Jay" James  Michael ”Moose” Thomas 
Studioalbumit:  The Poison  Scream, Aim, Fire  Fever  Temper Temper  Venom  Gravity  Bullet for My Valentine 
EP:t:  Bullet for My Valentine (EP)  Hand of Blood  Hand of Blood EP: Live at Brixton  Rare Cuts  Road to Nowhere  Live From Kingston 
Singlet:  ”Hand Of Blood”  ”4 Words (To Choke Upon)”  ”Suffocating Under Words of Sorrow (What Can I Do)”  ”All These Things I Hate (Revolve Around Me)”  ”Tears Don't Fall”  ”Scream Aim Fire”  ”Hearts Burst Into Fire”  ”Waking the Demon”  ”Your Betrayal”  ”The Last Fight”  ”Bittersweet Memories”  ”Fever”  ”Temper Temper”  ”Riot”  ”P.O.W.”  ”Breaking Point”  ”Raising Hell”  ”No Way Out”  ”You Want a Battle? (Here's a War)”  ”Army of Noise”  ”Venom”  ”Worthless”  ”Don't Need You”  ”Over it”  ”Plece of Me”  ”Letting You Go”  ”Knives”  ”Parasite”  ”Shatter”  ”Rainbow Veins”  ”Omen”  ”Stitches”  ”No More Tears To Cry” 
DVD:t:  Rock Am Ring 2006  The Poison: Live at Brixton  Scream Aim Fire: Live at London Alexandria  Live From Brixton: Chapter Two 
Muuta:  diskografia 
Yhtyeen vanha logo.
Ståhle

Ståhle on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Carl Ivar Ståhle (1913–1980), ruotsalainen kielitieteilijä
Fredrik Ståhle (1754–1838), suomalainen valtiopäivämies
Gunnar Ståhle (1902–1980), suomalainen diplomi-insinööri ja toimitusjohtaja
Ivar Ståhle (1889–1979), suomalainen suojeluskuntaupseeri ja urheiluvaikuttaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ståhle”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Rakkaustarina (Seija Simolan albumi)

| Rakkaustarina Seija Simola |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1971
 Julkaistu: 1971
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Johan Vikstedt
 Tyylilaji: pop, laulelma, jazz
 Kesto: 38.24
 Levy-yhtiö: RCA Victor
Seija Simolan muut julkaisut
| Aranjuez mon amour – näkemiin 1970 | Rakkaustarina 1971 | Seija 1973 |
Rakkaustarina on Seija Simolan toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1971.
Sen suomalaiset sanat on tehnyt Matti Siitonen eli Fredi,  jonka levyttämänä laulu sai parhaan listasuosion Suomessa.  Samana vuonna 1971 menestyskappaleen levyttivät samalla sanoituksella suomeksi Simolan ja Fredin lisäksi myös Eino Grön, Tapani Kansa ja Tapio Heinonen.
Levyllä ovat myös mm. sävelmät Sulle silmäni annan ja Kun aika on. Jälkimmäinen on Nino Rotan sävellys Franco Zeffirellin elokuvaan Romeo ja Julia.
Simolaa säestää Esko Linnavallin Orkesteri, paitsi raidoilla B4 ja B6 Aarno Ranisen Orkesteri.
Kappaleet > A-puoli

Rakkaustarina – 3.04 (”Love Story”, säv. Francis Lai, san. Matti Siitonen, sov. Esko Linnavalli)
Syliin sun – 3.27 (”Close To You”, säv. Burt Bacharach, san. Pertti Reponen)
Nuo hetket riittää – 3.16 (”Il Posto Mio”, säv. Testa, san. Vexi Salmi, sov.  Esko Linnavalli)
On rakkauteen askel vain – 3.10 (säv. Esko Linnavalli, san.  Pertti Reponen)
On eilinen pois jo mennyt – 3.20 (”When Yesterday Was Tomorrow”, säv. Crewe, Russel-Brown, san. Vexi Salmi, sov. Esko Linnavalli)
Jäähyväisten aikaan – 2.35 (”Siempre Juntos”, säv. Vicencio, san. Pertti Reponen, sov. Esko Linnavalli)
Kappaleet > B-puoli

Kaikki aikanaan – 3.12 (säv. Esko Linnavalli, san.  Pertti Reponen)
Onko mahdoton? – 3.19 (”It's Impossible”, säv. Manzanero, san. Pertti Reponen, sov. Esko Linnavalli)
Kun Hymyilläkin saan – 2.48 (”Un Amore Di Periferia”, säv. Panzuti, san. Saukki, sov. Esko Linnavalli)
Kun aika on – 3.27 (”A Time For Us”, säv. Nino Rota, san. L. Savinainen, sov. Aarno Raninen)
Jääthän huomiseen? – 3.00 (”No Importancia”, säv. Vicencio, san. Pertti Reponen, sov. Esko Linnavalli)
Sulle silmäni annan – 3.04 (”Ti Regalo Gli Occhi Miei”, säv. Pintucci, san. Saukki, sov. Aarno Raninen)
Herakleia

Herakleia (m.kreik. Ἡράκλεια, Hērakleia, myös Ἡρακλείη, Hērakleiē, lat. Heraclea) voi viitata seuraaviin
Antiikin aikaisia kaupunkeja

Herakleia, kaupunki Aioliissa
Herakleia, kaupunki Akarnaniassa
Herakleia, kaupunki Eliissä
Herakleia, kaupunki Galliassa
Herakleia, kaupunki Illyriassa
Herakleia eli Herakleia Sipylos-vuorella, kaupunki Lyydiassa
Herakleia, kaupunki Mygdoniassa Makedoniassa
Herakleia, kaupunki Magna Graeciassa eli Suur-Kreikassa
Herakleia, kaupunki Sikeliassa eli nykyisellä Sisilian saarella
Herakleion eli Herakleia, kaupunki Kreetan saarella
Herakleion eli Herakleia, kaupunki Pieriassa Makedoniassa
Herakleia Lynkestis, kaupunki Lynkestiissä Makedoniassa
Herakleia Minoa, kaupunki Sikeliassa eli nykyisellä Sisilian saarella
Herakleia Pontike, kaupunki Mustanmeren rannikolla
Herakleia Sintike, kaupunki Sintikessä traakialaisessa Makedoniassa
Herakleia Trakhinia, kaupunki Thessaliassa
Latmos eli Herakleia Latmos-vuorella, kaupunki Kaariassa
Neapolis eli Herakleia, kaupunki Propontisessa Traakiassa
Perinthos eli Herakleia, kaupunki Propontisessa Traakiassa
Muuta

Herakleia, Rhianoksen runoelma
Tapani Maskula

Tapani Maskula Turun Kirjamessuilla 2010.
Tapani Maskula (s. 1941 Turku) on suomalainen elokuvakriitikko, jonka kirjoituksia on julkaistu muun muassa Turun Sanomissa. Hän on yksi Suomen pitkäaikaisimmista elokuvakriitikoista, ja hän on kirjoittanut Turun Sanomiin yhtäjaksoisesti vuodesta 1980. Tapani Maskula oli mukana myös Helsingin Sanomien NYT-viikkoliitteen ”kriitikoiden valinnat” -taulukossa, johon kerättiin kriitikoiden antamat arvosanat teatterielokuvista.
Maskulan arvosteluja on julkaistu paitsi Turun Sanomissa myös Turun ylioppilaslehdessä, Uudessa Päivässä, Helsingin Sanomissa, Annassa ja Elitistissä. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2013.
Ura

Maskula aloitti kriitikonuransa jo vuosien 1960–1961 aikana silloisen SKDL:n lehdessä Uusi Päivä. Tämän jälkeen hän pääsi johtokuntaan Turun elokuvakerhossa, jonka jäsenenä hän oli ollut 16-vuotiaasta lähtien. Vuonna 1961 Maskula oli perustamassa turkulaista Lähikuva-elokuvalehteä yhdessä silloisen Turun ylioppilaslehden kriitikon Pekka Alrothin kanssa. Samana vuonna Maskulasta tuli Suomen elokuvakerhojen liiton (SEKL) Projektio-lehden päätoimittaja, ja Ahlrothista toimitussihteeri. Myöhemmin Maskula erosi liitosta yhdessä Turun elokuvakerhon ja Kinokoplan kanssa vedoten muun muassa sen Helsinki-keskeisyyteen. 1960-luvun lopussa Maskula siirtyi hiljalleen pois Turun elokuvakerhon toimista. Hän on kirjoittanut myös Turun ylioppilaslehteen vuosina 1970–1980 sekä toiminut elokuvateatterin ovimiehenä.
Tähdet

Maskula arvostelee elokuvansa tähtiasteikolla yhdestä viiteen. Suomen elokuvaohjaajaliiton toiminnanjohtaja Janne Pellinen on sanonut Maskulan tähtiarvostelujen nousseen vitsiksi. Maskula on sanonut vihaavansa elokuvien tähdittämistä. Elokuvakriitikko ja vapaa toimittaja Kalle Kinnunen on Maskulan tekstien perusteella arvioinut: ”Hänen logiikassaan elokuvan täytyy edustaa yhteiskunnallista progressiota juuri sellaisena kuin hän parhaaksi katsoo, vasta sitten niitä tähtiä heruu.”
Maskulan mukaan 70–80 prosenttia elokuvista on huonoja, yhden tähden elokuvia; 10–15 prosenttia on kahden tai kolmen tähden elokuvia; ja 5–10 prosenttia neljän tai viiden tähden elokuvia.
Kirjallinen tuotanto

Houkutuslintu.  Turku:  Turbator, 2010.  ISBN 978-952-5666-49-6
Naamioleikki.  Turku:  Turbator, 2011.  ISBN 978-952-5666-63-2
Musta kansio.  Turku:  Turbator, 2012.  ISBN 978-952-5666-78-6
Intohimosta elokuvaan: Valitut elokuvakritiikit 1960–2010-luvuilta.  (Toimittanut Juri Nummelin)  Turku:  Sammakko, 2018.  ISBN 978-952-483-342-4
Kirjallisuutta

Nummelin, Juri: ”Tapani Maskula ja amerikkalainen b-elokuva – väkivaltaa kylmällä harkinnalla”. Filmihullu 1/2006.
Aiheesta muualla

Wider Screen: Tapani Maskula – kriittisen kriitikon puolesta (2–3/2002)
Tapani Maskula kertoo Juha Rosenqvistille kriitikon työstään ja muustakin, audio 118 min. Kritiikkipakki, Widescreen.fi.
Nummelin, Juri: Julkaisemattomia: Tapani Maskulan haastattelu. 24.1.2006.
Luettelo kielistä äidinkielenään puhuvien lukumäärän mukaan

Tämä on luettelo kielistä kieltä äidinkielenään puhuvien määrän perusteella, Luetteloon sisältyvät ainoastaan kielet, joita puhuu yli miljoona ihmistä.
Puhutuimmat kielet väestön mukaan

| Kieli | Äidinkielen puhujamäärä puhujamäärä (miljoonissa ellei toisin mainita)  (miljoonissa) | Kielikunta | Kieliryhmä |
| --- | --- | --- | --- |
| mandariinikiina | 920 | siinotiibetiläinen | kiinalainen |
| espanjan kieli | 475 | indoeurooppalainen | romaaninen |
| englannin kieli | 373 | indoeurooppalainen | germaaninen |
| hindi | 344 | indoeurooppalainen | indoarjalainen |
| bengali | 234 | indoeurooppalainen | indoarjalainen |
| portugalin kieli | 232 | indoeurooppalainen | indoarjalainen |
| venäjän kieli | 154 | indoeurooppalainen | balttoslaavilainen |
| japanin kieli | 125 | japanilainen | japanilainen |
| kantoninkiina | 85,2 | siinotiibetiläinen | kiinalainen |
| vietnamin kieli | 84,6 | austroaasialainen | viet-muong |
| marathi | 83,1 | indoeurooppalainen | indoarjalainen |
| telugu | 82,7 | dravida | etelä-keskinen |
| turkin kieli | 82,2 | turkkilainen | oghuzkielet |
| wu-kiina | 81,8 | siinotiibetiläinen | kiinalainen |
| korean kieli | 81,7 | korealainen | isolaatti |
| ranskan kieli | 79,9 | indoeurooppalainen | romaaninen |
| tamili | 78,4 | dravida | eteläinen |
| saksan kieli | 75,6 | indoeurooppalainen | germaaninen |
| egyptinarabia | 74,8 | afroaasialainen | seemiläinen |
| urdu | 70,2 | indoeurooppalainen | indoarjalainen |
| jaavan kieli | 68,3 | austronesialainen | malaijilais-polynesialainen |
| pandžabi | 66,4 | indoeurooppalainen | indoarjalainen |
| italian kieli | 64,8 | indoeurooppalainen | romaaninen |
| gudžarati | 57,0 | indoeurooppalainen | indoarjalainen |
| länsipersia | 56,4 | indoeurooppalainen | iranilainen |
| bhodžpuri | 52,3 | indoeurooppalainen | indoarjalainen |
| hausa | 50,8 | afroaasialainen | tšadilainen |
Puhutuimmat kielet väestön mukaan > Puhutuimmat kielet maailmassa % osuuden mukaan

| Sija | Kieli |  % maailmanväestöstä |
| --- | --- | --- |
| 1 | mandariininkiina | 12,3% |
| 2 | espanja | 6,0% |
| 3 | englanti | 5,1% |
| 3 | arabia | 5,1% |
| 5 | hindi | 3,5% |
| 6 | bengali | 3,3% |
| 7 | portugali | 3,0% |
| 8 | venäjä | 2,1% |
| 9 | japani | 1,7% |
| 10 | lahnda | 1,3% |
| 11 | jaava | 1,1% |
Kyfanta

| Kyfanta> Κύφαντα.Sijainti |
| --- | --- |
 Kyfanta
Koordinaatit:  36°58′06″N, 22°59′31″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Kyparíssi, Monemvasiá, Lakonia, Peloponnesos
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Lakonia
Kyfanta (m.kreik. Κύφαντα, myös Kyfas, Κύφας; lat. Cyphanta) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Lakoniassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Monemvasián kunnan alueella lähellä nykyistä Kyparíssin kylää.
Maantiede

Kyfantan kaupunki sijaitsi Lakonian itärannikolla etelänpuoleisen Zaraksin ja pohjoisenpuoleisen Prasiain välissä. Pausanias kuvaa Kyfantan sijainneen sadan stadionmitan eli noin 18 kilometrin päässä Zaraksista, 200 stadionin eli noin 37 kilometrin päässä Praisiasta ja kymmenen stadionin eli noin 1,8 kilometrin päässä rannikosta. Myös Klaudios Ptolemaios erottaa Kyfantan sataman ja itse kaupungin toisistaan.
Pausaniaan antama etäisyys Kyfantan, joka sijoitetaan nykyiseen Kyparíssiin, ja Zaraksin, joka sijaitsi nykyisessä Limáni Iérakassa, välillä täsmää suhteellisen hyvin todelliseen etäisyyteen. Vanha Pausaniaan teksti antoi kuitenkin Kyfantan ja Zaraksin väliseksi etäisyydeksi ”kuusi stadionia” (ἕξ που στάδια, eks pū stadia), mikä aiheutti aiemmin päänvaivaa tutkijoille, sillä kuuden stadionin päässä Zaraksista ei ole paikkaa kaupungille tai satamalle, eikä vaikuttanut uskottavalta, että kyseisellä kivikkoisella ja harvaan asutulla rannikolla olisi ollut kaksi kaupunkia niin lähellä toisiaan. Émile Le Puillon de Boblaye ratkaisi ongelman korjaamalla tekstissä Pausaniaan hyvin epätodennäköisen ilmaisun todennäköisempään muotoon ”sata stadionia” (ἑκατὸν στάδια, hekaton stadia). Myös Ptolemaios sijoitti Kyfantan huomattavasti pohjoisemmaksi kuin Zaraksin. William Martin Leake sijoitti Kyfantan ensimmäisenä Kyparíssiin teoksessaan Morea.
Kaupungin akropoliina eli yläkaupunkina ja linnavuorena toimi kukkula, joka sijaitsee heti nykyisen Kyparíssin kylän koillispuolella. Kyfantan kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä.
Historia

Kyfantan kaupunki oli olemassa arkaaiselta tai viimeistään klassiselta kaudelta roomalaiselle kaudelle. Kaupungin nimen on selitetty tulevan sanasta kȳfos (κῦφος), ”kohouma”, joka viittaisi paikan maantieteeseen.
Kaupungin historiasta tiedetään antiikin lähteistä vain vähän. Kyfanta luetaan nykytutkimuksessa klassisen kauden polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon. Kaupunki vaikuttaa raunioituneen 100-luvulla eaa. Toisaalta roomalaisella kaudella se kuului Vapaiden lakonialaisten liittoon. Pausaniaan aikana 100-luvulla jaa. kaupunki oli raunioina, mutta muiden antiikin aikaisten mainintojen perusteella voidaan päätellä, että se oli aiemmin merkittävä paikka.
Rakennukset ja löydökset

Kyfantan akropoliilla on huomattavan linnoitusmuurin jäänteitä, jotka ajoitetaan myöhäiselle klassiselle tai varhaiselle hellenistiselle kaudelle. Löydöksiä on tehty myös roomalaiselta kaudelta. Pausaniaan mukaan Kyfantassa oli Asklepiokselle omistettu temppeli, jota kutsuttiin Stethaioniksi. Kultti on paikannettu akropoliin läheiseen luolaan, jonka yhteydessä on peribolos ja kallioon tehtyjä kaiverruksia. Pausaniaan mukaan kaupungissa oli myös kalliosta pulpunnut lähde, jonka kerrotaan syntyneen Atalanten keihään iskusta.
Carl Ivar Ståhle

| Carl Ivar Ståhle |
| --- | --- |
 Ståhle vuonna 1953.
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. kesäkuuta 1913 Stenberga, Ruotsi
Kuollut: 12. kesäkuuta 1980 (66 vuotta) Lidingö, Ruotsi
Arvonimi: professori
Koulutus ja ura
Instituutti:  Tukholman yliopisto
Tutkimusalue:  kielitiede
    
Carl Ivar Ståhle (27. kesäkuuta 1913 Stenberga – 12. kesäkuuta 1980 Lidingö) oli ruotsalainen kielitieteilijä ja Tukholman yliopiston pohjoismaisten kielten professori vuosina 1955–1971. Hänet valittiin Ruotsin akatemiaan vuonna 1974. Ståhle erikoistui keskiajan ja varhaisen uuden ajan lakiteksteihin, Tukholman slangisanastoon ja paikannimiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Carl Ivar Ståhle Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: H. S. Nyberg | Ruotsin akatemia, tuoli 3 1974–1980 | Seuraaja: Sture Allén |
Charles Marie de La Condamine

Charles Marie de La Condamine (28. tammikuuta 1701 – 13. helmikuuta 1774) oli ranskalainen luonnontieteilijä, matemaatikko ja löytöretkeilijä. Hän teki tutkimusmatkoja Etelä-Amerikassa.
La Condamine  suoritti opintonsa Pariisissa ja lähti aluksi sotilasuralle. Hän teki vuoden mittaisen tutkimusretken pitkin Välimerta, ja raportoi tieteelliset löytönsä Ranskan tiedeakatemialle. Akatemia päätti lähettää La Condaminen Etelä-Amerikkaan mm. mittaamaan kuinka pitkä on yksi pituusaste päiväntasaajalla. Retkikunta lähti 1735 ja sai työnsä päätökseen vasta 1743. Paluumatkalla La Condamine  vietti neljä kuukautta Amazonin suistossa tutkien maantiedettä, tähtitiedettä, biologiaa ja etnologiaa.
Mesure des trois premiers degrés du méridien dans l'hémisphere austral, 1751
Las

| Las> Λᾶς.Sijainti |
| --- | --- |
 Las
Koordinaatit:  36°43′38″N, 22°30′20″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Diró, Anatolikí Máni, Lakonia, Peloponnesos
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Lakonia
Las (m.kreik. Λᾶς, Lās, myös Λάας, Laas, Λᾶ, Lā) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Lakoniassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Anatolikí Mánin kunnan alueella lähellä nykyistä Dirón kylää.
Maantiede

Lasin kaupunki sijaitsi Lakonianlahden länsirannikolla. Se oli ainoa kaupunki, jonka Pseudo-Skylaks mainitsee Tainaronin niemen ja Gytheionin välisellä alueella. Hän kutsuu sitä satamaksi. Pausaniaan mukaan varsinainen kaupunki oli sisämaassa kymmenen stadioninmitan eli noin 1,8 kilometrin päässä merestä ja 40 stadionia eli noin seitsemän kilometriä länteen Gytheionista.
Lasin akropoliina eli yläkaupunkina ja linnavuorena toimi Asia-niminen kukkula, joka nykyisin tunnetaan nimellä Passavás. Se sijaitsee heti nykyisen Dirón kylän itäpuolella, ja sillä on keskiaikaisen Passaváksen linnan rauniot. Sen korkeus on 140 metriä merenpinnasta laskettuna. Pausaniaan aikana kaupunki oli laaksossa, joka sijaitsi Asia-, Ilion- ja Knakadion-nimisten kukkuloiden välissä, mutta vanha kaupunki sijaitsi edelleen Asia-kukkulan huipulla.
Pausaniaan mukaan Lasin lähellä sijaitsi Galako-niminen lähde, jonka vesi oli maidonvalkoista. Se on sama kuin nykyinen Tourkóvrysa, joka sijaitsee Passaváksen kukkulan ja siitä länteen olevan Karvelásin kylän välissä. Lasin satama sijaitsi oletettavasti nykyisessä Vathýn lahdessa kaupungista kaakkoon. Toiseksi paikaksi on ehdotettu hieman eteläisempää sijaintia nykyisessä Ageranóksessa, jonka paikalla sijaitsi Arainonin eli Arainoksen kaupunki tai kylä.
Lasin kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä. Gytheion sijaitsi rannikolla Lasista koilliseen. Lasista etelään sijaitsivat Arainon ja Teuthrone, lounaaseen Pyrrhikhos, länteen Oitylos ja pohjoiseen Aigiai.
Historia

Lasia pidettiin yhtenä Lakonian vanhimmista kaupungeista. Varhaisin maininta siitä on Homeroksen Iliaan Laivaluettelossa. Kreikkalaisessa mytologiassa kaupungilla oli samanniminen eli eponyymi perustaja, heeros Las. Pausanias sijoitti hänen hautansa Arainonin niemelle. Dioskuurien kerrotaan tuhonneen kaupungin, mistä he saivat epiteetin Lapersai, ”Lasin tuhoajat”. Lakoniassa sijaitsi myös Lapersa-niminen vuori. Herakleidien kerrotaan käyttäneen Lasin satamaa voittonsa eli niin kutsutun doorilaisvalloituksen jälkeen.
Varhaisimmat löydöt Lasin paikalta ovat geometriselta kaudelta. Lasin kaupunki oli olemassa ainakin arkaaiselta roomalaiselle kaudelle. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Lāos (Λᾶος).
Lasin satamalla oli Lakoniassa strategista merkitystä, mikä näkyy muun muassa siinä, että Spartan laivasto käytti sitä vuonna 411 eaa. ja että spartalaiset hyökkäsivät sinne vuonna 189 eaa. saadakseen pääsyn merelle. Lasin kaupunki itsessään ei kuitenkaan ollut myöhempinä aikoina koskaan erityisen merkittävä. Livius mainitsee Lasin ”merellisenä kylänä” (vicus maritimus). Pausanias kävi paikalla 100-luvulla jaa. ja kuvaa sen raunioita kaikilla kolmella edellämainitulla vuorella. Rooman keisariajalla Las löi omaa rahaa ainakin Septimius Severuksen, Caracallan ja Getan aikana.
Polybios ja Strabon mainitsevat Lasin nimellä ”Asine”. Tästä on joskus oletettu, että osa Argoliin Asinesta tulleista pakolaisista olisi asettunut Lasiin ja antanut kaupungille nimensä. Todennäköisesti tässä on kuitenkin Polybioksen tekemä virhe, jonka Strabon kopioi; virhe johtui luultavasti siitä, että Asine sekoitettiin Lasin alkuperäiseen sijaintipaikkaan Asia-vuoreen.
Passaváksen linna rakennettiin Lasin akropoliin paikalle frankkivallan aikana vuonna 1254.