stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Niin paljon me teihin luotettiin
Taustaa

Levy on Yön ensimmäinen julkaisu Jussi Hakulisen erottua yhtyeestä aiemmin samana kesänä. Hänen tilalleen liittyi toiseksi kitaristiksi Markku Petander. Hakulisen vastattua aikaisemmin Yön kappaleista sanoituksia joutui nyt tekemään laulaja Olli Lindholm. Sävellykset puolestaan on merkitty koko yhtyeen nimiin.
Lindholmin mukaan singlen nimikappaleen sanoitus viittaa Jussi Hakulisen lisäksi Yön roudariin, joka jätti yhtyeen samaan aikaan. Molemmat leimautuivat Yön jäljelle jääneiden soittajien mielissä kaveriporukan pettureiksi. Lindholm on kertonut sanoittaneensa laulun eräänlaiseksi kostoksi Hakulisen ensimmäisestä soolosinglestä ”Yö jota ei ollutkaan”, jonka hän kuvitteli kertovan tämän vuosista Yön jäsenenä. B-puolen kappaleen ”Sunnuntai-iltana (klo 21.00)” Lindholm on omistanut esikuvanaan pitämälleen Pelle Miljoonalle.
”Niin paljon me teihin luotettiin” on uudelleenmiksattuna versiona mukana vuoden 2003 elokuvassa Pahat pojat. Tuottaja Markus Selin oli kuullut kappaleen ensimmäistä kertaa jo studiosessioiden aikana lokakuussa 1985, kun tuottaja T. T. Oksala oli soittanut sen hänelle helsinkiläisessä yökerhossa.
Listamenestys

Seura-lehden kokoamalla listalla single nousi parhaimmillaan sijalle 9 joulukuussa 1985 ja Suosikin listalla samassa kuussa sijalle 22.
Muusikot

Olli Lindholm – laulu
Jani Viitanen – kitara, taustalaulu
Markku Petander – kitara, piano, taustalaulu
Juha Rauäng – basso, kitara, taustalaulu
Veikko Lehtiranta – rummut, taustalaulu
T. T. Oksala – kitara
Kappaleet

Niin paljon me teihin luotettiin (Single-mix) – 4.55 (säv. Yö, san. Olli Lindholm)
Sunnuntai-iltana (klo 21.00) – 2.36 (säv. Yö, san. Olli Lindholm)
Niin paljon me teihin luotettiin (Häirikkö-mix) – 5.25 (säv. Yö, san. Olli Lindholm)
Tiedustelu systeemisestä näkökulmasta

Tiedustelu tarkoittaa laajasti ottaen järjestelmän (ihminen, yritys, valtio, organisaatio yleensä) toiminnassa tarvittavan tiedon keräämistä, käsittelyä ja tulkintaa sekä jakamista päätöksenteon pohjaksi ja tähän liittyvän tiedustelupalvelun luomista, johtamista ja kehittämistä. Tiedustelu voi tapahtua turvallisesti kaukaa, tai tarkemmin ja yksityiskohtaisemmin – mutta riskialttiimmin – huomattavan läheltä tarkkailtavaa kohdetta.lähde?
Tiedustelun määrittelyä

Tiedustelu jakautuu em. systeemisen tarkastelutavan mukaan systeemin sisäisen ja systeemin ulkopuolisen tiedon keräämiseen.
Tiedustelun onnistuminen

lähde?
Tiedustelu on onnistunut, jos ajallisesti, määrällisesti ja laadullisesti riittävä tarvittava tieto:
on pystytty hankkimaan
sen merkitys on pystytty tulkitsemaan oikein
tulkinta on pystytty jakamaan tarvitsijoille (aika, määrä, laatu)
Tiedustelutavat

Tiedustelu voi olla:
OSINT – Julkisiin lähteisiin perustuvaa tiedustelua.
”Harmaata” – Ei kiellettyä, mutta ei julkisuuteen tarkoitettuakaan.
Salaista – Esimerkiksi perinteistä vakoilua tai murtautumista kohdeorganisaation tietokoneverkkoihin.
Sotilastiedustelua – Sisältää useita tiedustelulajeja, joita voidaan suorittaa jalkaväkipartioitten, lennokkien tai nopeiden mekanisoitujen/panssarijoukkojen avulla. Joukkojen partiotiedustelu jakautuu karkeasti taktiseen tiedusteluun 1–5 päivän ja 1–30 kilometrin etäisyydellä omista joukoista tai strategiseen ylijohdon tiedusteluun kaukana vihollisen selustassa.
Väkivaltaista – Osa alemman tason sotilasorganisaatioiden (pataljoonat ja prikaatit) tiedustelua.
Salainen tiedustelu jaetaan laillisin keinoin tapahtuvaan tiedusteluun tai laittomin keinoin tapahtuvaan vakoiluun.
Tiedustelun tasot

Tiedustelua tapahtuu lukuisilla eri tasoilla:
valtioilla on usein omia kotimaan tiedustelupalveluita (esimerkiksi CIA, FSB)
jokaiseen sotilaalliseen organisaatiotasoon kuuluu tiedustelu
yrityksillä on tiedusteluelimiä (Business intelligence)
yksityinen ihminenkin kerää jatkuvasti eri tavoin tietoa oman päätöksentekonsa pohjaksi
Tiedustelun ajallinen ulottuvuus

Tiedustelu jakautuu edelleen (lähinnä sotilaallisessa kontekstissa):
pitkän aikavälin strategiseen tiedusteluun
keskipitkän aikavälin operatiiviseen tiedusteluun
lyhyen aikavälin taktiseen tiedusteluun
Jokaisen yksittäisen sotilaan aistit tai teknisen systeemin sensorit ovat alinta, taisteluteknistä tiedustelua, taistelukentän havainnointia.
Tiedustelun perimmäinen ongelma on sen tiedon löytäminen, jota vastustaja nimenomaan meiltä pyrkii salaamaan. Lopullinen ja aina esiintyvä tiedustelun perusongelma on se, että uskooko ja käyttääkö päättäjä lopulta tiedustelun keräämiä tietoja.
Nykyaikaisten konfliktien luonteen johdosta (laajamittaisten sotatoimien mahdollisuus vähentynyt), yhteiskuntien haavoittuvuuden lisääntyminen (yksittäisen maalin painoarvon kasvaminen) sekä teknisen kehityksen myötä (kyetään seuraamaan/selvittämään yksittäisiä kohteita), sotilaallinen tiedustelu on muuttunut luonteeltaan yhä enemmän maalitiedusteluksi: kykyä seurata suurta määrää vastustajan kohteita jatkuvasti oman asevaikutuksen edellyttämällä tarkkuudella ja siten vaikuttaa niihin juuri haluamallaan hetkellä.
Tiedustelutiedon luokat

Tiedon eräs perusluokittelu antaa näkemystä tiedustelun tehtäviin:
Tiedämme, mitä tiedustelumme tietää (positiivinen tieto). Asia hallinnassa.
Tiedämme, mitä tiedustelumme ei tiedä (negatiivinen tieto). Voimme suunnata tiedustelua tämän mukaisesti.
Emme tiedä, mitä tiedustelumme tietää. Tämä voi olla tiedustelumme intuitiota tai sitten emme saa kyseistä tietoa haltuumme.
Emme tiedä, mitä tiedustelumme ei tiedä. Tämä on tiedustelumme raja. Tämä on vaarallisin tiedon luokka tiedustelumme kannalta. Toisaalta tiedustelumme tulisi selvittää juuri tätä tietoa, koska sitä vastustaja (tai vastaava) pyrkii meiltä salaamaan.
Tiedustelutiedon tasot

Tiedustelutiedon tasot ovat:
kohteen havaitseminen
kohteen luokittelu
kohteen yksilöinti (MASINT)
kohteen seuraaminen (valvonta) tai määrittäminen maaliksi.
Jokaiseen edellä mainittuun kohtaan liittyy merkityksen arviointi: Mitä tämä merkitsee? Miksi näin tapahtuu? Yksittäisen tutkan havaitseminen voi merkitä tietyn yhtymän siirtoa taistelukentältä tai sotanäyttämöltä toiselle ja se taas esimerkiksi hyökkäyksen valmisteluja. Tietyn henkilön, kenraalin havaitseminen esimerkiksi voi merkitä hyökkäyksen valmistelua. Myös esimerkiksi uusi kalusto ja uudet joukot sekä hyökkäykseen erikoistunut sodanjohtaja yhdessä, tarkoittavat jo melko varmasti hyökkäyksen valmistelua.
Tiedustelu on siis erojen ja niiden merkityksen havaitsemista:
merkittävät asiat, erot taustassa
havaittujen merkittävien asioiden luokat
havaittujen merkittävien asioiden luokkien yksilöt.
Tiedustelu ja suhteellinen etu

Suhteellisen edun mukaan tiedustelussa kilpailijan tai vastustajan omaavana järjestelmänä on kolme osakokonaisuutta:
Parempi tiedustelu (tiedon kerääminen, käsittely ja jakaminen)
Parempi kyky hyökätä vastustajan tiedustelua vastaan (vastatiedustelu, harhauttaminen, disinformaatio, vastavakoilu) ja
Parempi kyky suojata omaa tiedustelua kilpailijan tai vastustajan hyökkäykseltä (vastavastatiedustelu).
Tiedusteluluokat

Puolustusvoimain pääesikunnan sotatalousosasto on jakanut tiedusteluluokat seuraavasti:
OSINT (Open Source Intelligence; julkisiin lähteisiin perustuva tiedustelu)
IMINT (Imagery Intelligence; kuvaustiedustelu)
EO-IR (Elektro-Optical-Infrared; elektro-optisen ja infrapuna-alueen kuvaustiedustelu)
PHOTOINT (Photographic Intelligence; näkyvän alueen kuvaustiedustelu)
SAR (Synthetic Aperture Radar; Tutka-alueen kuvaustiedustelu)
MASINT (Measurement and Signature Intelligence; mittaus- ja tunnusmerkkitiedustelu (MTT)). Se perustuu signaalin pieniin erityispiirteisiin ja sen ala-alueet ovat:
ACINT (Acoustic Intelligence; akustinen (ääneen perustuva) MTT)
IRINT (Infrared Intelligence; infrapuna-alueen MTT)
OPTINT (Optical Intelligence; optisen alueen MTT)
LASINT (Laser Intelligence; laser-alueen MTT)
NUCINT (Nuclear Intelligence; ydinsäteilyalueen MTT)
URINT (Unintentional Radiation Intelligence; hajasäteilyn MTT)
RADINT (Radar Intelligence; tutkasignaalien MTT)
SIGINT (Signal Intelligence; signaalitiedustelu)
COMINT (Communication Intelligence; viesti- tai kuuntelutiedustelu)
ELINT (Electronic Intelligence; elektroninen, muu kuin viestitiedustelu)
e-SIGINT (Data-network Intelligence; dataverkkojen signaalitiedustelu)
FISINT (Foreign Instrumental Signal Intelligence; vieraiden valtioiden instrumentointilaitteiden tiedustelu (esimerkiksi ohjuskokeiden instrumentointilaitteiden signaalit)
HUMINT (Human Resource Intelligence; henkilötiedustelu)
CI (Counter Intelligence; vastatiedustelu tai -vakoilu)
Visio tiedustelun tulevaisuudesta

Vaikuttamisen tasot ja siten myös tiedustelun kohteita arvioidaan vuonna 2020 olevan:
Terrestriaalinen: Klassinen ilman, meren, vedenalaisen ja maan käsittävä sodankäynnin ja geopolitiikan alue, kuten myös fyysisen vaurauden keräytymä
Avaruus: Satelliittien (mustat ja valkoiset) maailma ja tulevaisuuden avaruusasemat
Spektri: Sähkömagneettinen spektri, jossa paljon elektronista sodankäyntiä, taajuushallintaa ja havainnointia tapahtuu tänään ja tulee tapahtumaan tulevaisuudessa
Virtuaalinen: Globaali verkkojen ja liitettävyyden maailma
Psykologinen: Ne mediat ja kanavat, joilla voidaan vaikuttaa ihmisten sydämiin ja mieleen.
Ennustamisesta (foresight) ja epävarmuuden hallinnasta tulee tulevaisuuden tiedustelun aloja.
Tiedusteluyhteisön tehtävä ei siis ole vain tapahtumien luettelointi vaan enemmän kaavojen tunnistus ja sitä kautta ”syiden ja seurauksien” analysointi eli tiedetään mitä tapahtuu ja miksi. Sen seurauksena, huomioiden rajalliset resurssit, sensorit voivat olla vähemmän tärkeitä kuin kompleksisen datan analysointi.
Kaavojen tunnistus on osin asiantuntemuksen funktio. Tulevaisuudessa tiedusteluyhteisö tarvitsee asiantuntemusta muun muassa taloudessa, organisaatioteoriassa, psykologiassa, verkostotopologiassa ja kompleksisuuden matematiikassa.
Jos kaavojen löytäminen on menestyksekästä, tiedusteluyhteisö voi olla havaitsematta muutamia tapahtumia ja silti ymmärtää uhkia. Mutta kaavat eivät ole vain vaikeampia havaita, ne ovat myös vaikeampia osoittaa.
Aika on usein analyyttinen side näennäisesti erillisten tapahtumien kanssa vaikuttamisen useiden tasojen sisällä. Sofistikoitu ajan ja ajoituksen ymmärtäminen on oleellista sellaisen tiedusteluyhteisön luomisessa, joka pystyy tuottamaan indikaatioita ja varoituksia tulevaisuuden johtajille, sekä strategisia että taktisia.
Lopuksi, reaktiivinen katsantokanta jättää haavoittuvaksi ja kylvää näennäisen turvallisuuden tunteen.
Internet on jatkossa yhä tärkeämpi, vaikkakin ristiriitainen tiedusteluväline. Sen mahdollisuus tiedonvälittämiseen, viestintään kuin myös harhauttamiseen, disinformaation välittämiseen on suuri.
Kompleksisen tiedon hankinta on myös yhä enemmän verkottunutta toimintaa, kenenkään resurssit eivät riitä siihen yksinään.
Kirjallisuutta

Pääesikunnan sotatalousosaston julkisessa kirjassa Sotatekninen arvio ja ennuste (STAE) ( Arkistoitu – Internet Archive) , joka on ilmestynyt 5.10.2004, käsitellään tiedustelua ja tiedustelusensoreita tekniikan ja systeemien kannalta seuraavasti:
Sensoriteknologiat (Osa 1, luku 2)
Miehittämättömät järjestelmät (Osa 1, luku 9)
ABC- teknologiat ja niitä vastaan suojautuminen (Osa 1, luku 12)
Tiedustelu- ja valvontajärjestelmät (Osa 2, luku 2)
Elektronisen sodankäynnin järjestelmät (Osa 2, luku 4)
Myös muissa osan 2 luvuissa käsittellään yleensä tiedustelua osana kyseisen luvun kokonaisjärjestelmiä
Aiheesta muualla

Federation of American Scientist- organisaation tiedustelusivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
CIA, USA
Strategic intelligence on global business, economic, security and geopolitical affairs
Niittyhepokatti

| Niittyhepokatti |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Suorasiipiset Orthoptera
Alalahko::  Pitkäsarviset Ensifera
Yläheimo::  Tettigonioidea
Heimo::  Hepokatit Tettigoniidae
Suku::  Decticus
Laji::  verrucivorus
Kaksiosainen nimi
 Decticus verrucivorus  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Niittyhepokatti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Niittyhepokatti eli kenttähepokatti (Decticus verrucivorus) on Euroopassa ja Siperiassa esiintyvä suurehko ja raskasrakenteinen hepokattilaji.
Koko ja ulkonäkö

Niittyhepokatin yleisväritys vaihtelee harmaanruskeasta tummanvihreään ja etenkin siivissä ja takaruumiissa on voimakasta tummaa kuviointia. Satunnaisesti pohjaväri voi olla jopa punertava. Tuntosarvet ovat pitkät ja ohuet. Siivet ovat kapeat ja ulottuvat jonkin verran takaruumista pitemmälle. Naaraan ylöspäin kaartuva munanasetin ulottuu selvästi siipiä pitemmälle. Keskiruumiin selkäpuolella on koko selkäkilven pituinen keskiharjanne. Ruumiin pituus on koiraalla 27–34 mm ja naaraalla ilman munanasetinta 30–40 mm.
Levinneisyys

Suomessa sitä tavataan maan etelä- ja keskiosissa, joissa se on yleinen. Laji kuitenkin harvinaistuu pohjoista kohti. Levinneisyysalue kattaa lähes koko Euroopan, vain pohjoisimmista ja eteläisimmistä osista se puuttuu. Idässä levinneisyys ulottuu Keski-Aasiaan.
Isossa-Britanniassa laji on uhanalainen ja rauhoitettu.
Elinympäristö ja elintavat

Niittyhepokatti elää nimensä mukaisesti lähinnä niityillä, kedoilla, kanervanummilla ja tienpientareilla kasvillisuuden joukossa. Joskus sitä tavataan soiltakin. Niittyhepokatti vaikuttaa suosivan jyrkkiä matalakasvustoisia rinteitä. Muista suurista hepokateista, kuten lehtohepokatista, poiketen laji sirittelee mieluiten kuumina kesäpäivinä auringonpaisteessa ja se sirittää vain päiväsaikaan. Äänenä on usein monta minuuttia yhtäjaksoisesti kestävä kirkas siritys. Koiraat saattavat kokoontua ryhmiksi, joissa ne kutsuvat naaraita yhdessä. Hepokatin siritys voi kuulua jopa 50 metrin päähän.
Ravinnokseen niittyhepokatti käyttää pääasiassa tuoreita kasvinosia, vain harvoin muita hyönteisiä. Laji kykenee lentämään, mutta tekee sitä varsin harvoin ja silloinkin vain aivan lyhyitä matkoja. Eläin viihtyy lähellä maanpintaa ja häirittynä pakenee hyppien ja kätkeytyy kasvillisuuden joukkoon.
Käsiteltäessä niittyhepokatti voi purra haavan.
Kaiho Nieminen

Kaiho Nieminen Helsingin kirjamessuilla 2013.
Kaiho Kalervo Nieminen (20. joulukuuta 1941 Suomenniemi – 6. joulukuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Elämä ja ura

Nieminen eli suurimman osan lapsuus- ja nuoruusvuosistaan Lappeenrannassa. Maalarina työskennellyt Nieminen muutti Helsinkiin vuonna 1967. Niemisen työttömyyden ja asuntopulan kanssa kamppailevasta nuoresta perheestä kertova esikoisromaani Lovistoori ilmestyi vuonna 1972. Se sai ilmestymisvuonnaan Weilin+Göösin 100-vuotisromaanikilpailun ensimmäisen palkinnon ja voitti J. H. Erkon palkinnon. Kirjaa myytiin yli 10 000 kappaletta, ja Nieminen ryhtyikin tämän jälkeen vapaaksi kirjailijaksi.
Niemisen varhaisessa tuotannossa on keskeistä yhteisön kuvaus. Hänen toinen romaaninsa Tavallinen impi (1973) kuvaa työläisnaista riiston ja hyväksikäytön kohteena. Myöhemmissä kirjoissaan Nieminen siirtyy tarkastelemaan erityisesti yksilöä. Romaanissa Äiditön mies (1985) Nieminen tarkastelee 1980-luvulla elävän miehen traumoja ja ympäristön vaatimuksia. Teosta Mies ja elokuu (1996) on kuvattu taiteilijaromaaniksi. Romaanien lisäksi Nieminen on kirjoittanut myös novellikokoelmia, joista Saalistajat (1982) ja Pyromaanien yö (1988) kuvaavat marginaalissa eläviä ihmisiä ja heidän paikkaansa yhteisössä.
Perhe

Kaiho Niemisen poika on toimittaja Tommi Nieminen.
Teokset

Lovistoori.  Helsinki:  Weilin+Göös, 1972.  ISBN 951-35-0803-X
Tavallinen impi.  Helsinki:  Weilin+Göös, 1973.  ISBN 951-35-1031-X
Valtakunta.  Helsinki:  Weilin+Göös, 1976.  ISBN 951-35-1480-3
Isät.  Helsinki:  WSOY, 1978.  ISBN 951-0-08927-3
Saalistajat.  Helsinki:  WSOY, 1982.  ISBN 951-0-11480-4
Äiditön mies.  Helsinki:  WSOY, 1985.  ISBN 951-0-13218-7
Pyromaanit, radiokuunnelma. Radioteatteri 1987.
Pyromaanien yö.  Helsinki:  WSOY, 1988.  ISBN 951-0-15167-X
Vapauden hinta, radiokuunnelma. Radioteatteri 1988.
Piirin paras näyttelijä, radiokuunnelma. Radioteatteri 1988.
Purjetiellä.  Helsinki:  WSOY, 1991.  ISBN 951-0-17473-4
Rajankävijä.  Helsinki:  WSOY, 1993.  ISBN 951-0-19065-9
Mies ja elokuu.  Helsinki:  WSOY, 1996.  ISBN 951-0-21349-7
Suomenniemeltä: Neljä ja puoli epookkia Jaakko Karjalaisen Suomen historiasta.  Helsinki:  WSOY, 1999.  ISBN 951-0-23905-4
Maijun baari.  Helsinki:  WSOY, 2001.  ISBN 951-0-26119-X
Paavo ja Simo Kallioisen Suomen sota.  Helsinki:  WSOY, 2003.  ISBN 951-0-28235-9
Perilliset.  Helsinki:  WSOY, 2006.  ISBN 951-0-32098-6
Pakolaisten kuski.  Helsinki:  WSOY, 2008.  ISBN 978-951-0-34494-1
Hännikäisen tapaus.  Helsinki:  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-0-36723-0
Trokari.  Helsinki:  WSOY, 2013.  ISBN 978-951-0-39918-7
Ihmissuden kronikka.  Helsinki:  WSOY, 2016.  ISBN 978-951-0-41421-7
Sokkeli. Helsinki: WSOY, 2019. ISBN 978-951-0-44235-7.
Palkintoja

Weilin+Göösin 100-vuotisromaanikilpailun 1. palkinto 1972
J. H. Erkon esikoisteospalkinto 1972
WSOY:n kirjallisuussäätiön tunnustuspalkinto 2003
Valtion taiteilijaeläke 2006
Kirjailijaliiton tunnustuspalkinto 2017
Eino Leinon palkinto 2022
Aiheesta muualla

Kaiho Niemisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Yle 
Muut:  IdRef
Irinja Nikkanen

Irinja Nikkanen (27. lokakuuta 1920 Ilomantsi – 15. tammikuuta 2008 Helsinki) oli karjalaisen ja ortodoksisen kulttuurin tukija ja eteenviejä. Hän perusti Valamon Ystävät ry:n, joka tukee Uuden Valamon luostaria muun muassa keräämällä varoja.. Irinja Nikkanen toimi entisen Uskon Viestin eli nykyisen Ortodoksiviestin päätoimittajana vuosina 1969-1972. Tätä ennen Uskon Viestin päätoimittajina olivat toimineet papit, joten Irinja Nikkanen oli ensimmäinen Uskon Viestin päätoimittajana toiminut maallikko.
Irinja Nikkasta pidetään myös feresin, eli karjalaisen kansanpuvun, uudelleen löytäjänä.lähde?
Elämäntyönään Irinja Nikkanen piti kuitenkin Filokalian suomennoksen toimittamista.
Teoksia

Sisäinen kauneus. Rukousta koskevia poimintoja Filokaliasta. Pyhien Sergein ja Hermanin Veljeskunta, 1965. Suom. Nikkanen, Irinja.
Irinja Nikkanen (toim.): Filokalia 1-5, Helsinki: Valamon ystävät, 1981. ISBN 951-99294-7-9.
Irinja Nikkanen (toim.): Muistoja Valamosta (Valamon ystävät ry), 1980.
Nikkanen, Irinja: Lähtövirsi, Valamon luostarin julkaisuja, 1989.
Aiheesta muualla

Irinja Nikkasen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
Mari K. Niemi

Mari K. Niemi vuonna 2015
Mari K. Niemi (s. 1974 Turku) on suomalainen valtiotieteiden tohtori ja poliittiseen viestintään erikoistunut poliittisen historian dosentti Turun yliopistossa. Hän on toiminut tammikuusta 2018 lähtien Vaasan yliopiston Innovation and Entreprenurship Innolab-tutkimusalustan johtajana. Hän on ollut Turun yliopiston Eduskuntatutkimuksen keskuksen erikoistutkija ja Strathclyden yliopiston vieraileva tutkija Skotlannin Glasgow’ssa 2013–2016 sekä vieraileva tutkija Valencian yliopistossa vuonna 2017. Niemen tutkimusaloja ovat poliittinen johtajuus ja puoluejohtajavalinnat, sukupuoli, media ja politiikka sekä populismi ja poliittinen kampanjointi. Vuonna 2015 Tieteentekijöiden liitto valitsi hänet vuoden tieteentekijäksi.
Ura > Tutkijan ura

Niemi väitteli vuonna 2014 Turun yliopistossa median ja puoluejohtajuuden suhteesta 1980-luvulta 2010-luvulle. Väitöskirjan jälkeen Niemi on tutkinut median asiantuntijakäytäntöjä (The Mediation Expertise) Helsingin Sanomain Säätiön rahoituksella ja eduskuntavaalikampanjoinnin historiaa (Election Campaigns as Signification Struggles) Emil Aaltosen säätiön rahoituksella sekä Populismin ja median suhdetta (Abroad this would create a storm. Populist parties' racism-related scandals and journalistic choices) Helsingin Sanomain Säätiön rahoituksella. Niemi on julkaissut tutkimusartikkeleita useissa kotimaisissa ja  kansainvälisissä tiedelehdissä.
Niemi on yksi asiantuntijoista 8. maaliskuuta 2016 julkaistussa raportissa Europe’s Troublemakers – The Populist Challenge to Foreign Policy, joka käsittelee Euroopassa esiintyvää populismia ja sen vaikutuksia kansainväliseen politiikkaan.
Niemi aloitti tammikuussa 2018 Vaasan yliopiston Innovation and Entrepreneurship InnoLab -tutkimusalustan johtajana.
Ura > Yhteiskunnallinen vaikuttaja

Niemi on kirjoittanut useita lehtiartikkeleita muun muassa Kanavaan, Helsingin Sanomiin ja Turun Sanomiin sekä toiminut Yle Radio 1:n Ykkösaamun radiokolumnistina, Turun Sanomien ja Nykypäivän kolumnistina. Hän on osallistunut kansainvälisiin konferensseihin, pitänyt esitelmiä, johtanut erikoiskursseja ja antanut haastatteluja kansainväliselle medialle tutkimusaiheistaan. Niemi on kommentoinut Suomen vaaleja kansainväliselle medialle sekä Skotlannin ja Ison-Britannian politiikkaa suomalaiselle medialle. Niemi tuli monelle tutuksi Ylen vaaliasiantuntijana presidentinvaaleissa 2018. Hän toiminut myös Ruotsin television suomenkielisten tv-uutisten vaaliasiantuntijana useissa Suomen vaaleissa. Niemi oli Kanava-tietokirjapalkinnon raadin jäsen vuonna 2017 yhdessä politiikantoimittaja Unto Hämäläisen kanssa sekä Väinö Tannerin Säätiön valtuuskunnan jäsen.
Hän on aktiivinen bloggaaja ja tiedon jakaja sosiaalisessa mediassa. Hän on kirjoittanut Suomen Kuvalehteen Ylämaan kettu -blogia ajankohtaisista aiheista.Lisäksi hän on vakituinen bloggaaja Tiedetoimittajien liiton Tiedekeskiviikko-sarjassa. Hän kirjoittaa myös yhdessä vierailevien kirjoittajien kanssa Vaasan yliopiston InnoBabble (Arkistoitu – Internet Archive)-blogia.
Tunnustukset

Tieteentekijöiden liitto valitsi Niemen vuoden 2015 tieteentekijäksi. Valinnassa liitto painotti yhteiskunnallista vaikuttavuutta ja osallistumista ajankohtaiseen keskusteluun.
Teokset

Entäs jos... : vaihtoehtoinen Suomen historia, toimittaneet Mari K. Niemi ja Ville Pernaa. Ajatus 2005. ISBN 951-20-6892-3
Suomalaisen yhteiskunnan poliittinen historia, toim. Ville Pernaa, Mari K. Niemi. Edita 2005. ISBN 951-37-4283-0
Median valitsemat : eurovaalit 2004 mediaseuranta, Mari K. Niemi & Ville Pitkänen. Turun yliopisto 2005 ISBN 951-29-2861-2
Entäs jos... : lisää vaihtoehtoista Suomen historiaa, toimittaneet Markku Jokisipilä ja Mari K. Niemi. Ajatus 2006. ISBN 951-20-7203-3
Mielikuvavaalit : kevään 2007 eduskuntavaalien mediailmiöt, toimittaneet Ville Pernaa, Mari K. Niemi & Ville Pitkänen. Kirja-Aurora, 2007 ISBN 978-951-29-3245-0
Kiitos ei! : kieltäytymisen kulttuurihistoriaa, toimittanut Mari K. Niemi. Ajatus 2008. ISBN 978-951-20-7576-8
Kenen kuntavaalit, Laura Berg, Mari K. Niemi. Kunnallisalan kehittämissäätiö 2009. ISBN 978-952-5801-12-5
Politiikan journalismin tila Suomessa, Ville Pernaa, Mari K. Niemi, Ville Pitkänen (toim.). Kirja-Aurora 2009 ISBN 978-951-29-4123-0
Kaksi tietä huipulle : media ja puoluejohtajuus Suomessa naisten noususta populismin aaltoon, Mari K. Niemi. Turun yliopisto 2014 ISBN 978-951-29-5779-8
Kamppailu vallasta.Eduskuntavaalikampanjat 1945-2015. Erkka Railo, Mari K. Niemi, Ville Pitkänen ja Sini Ruohonen. Docendo 2016.ISBN 978-952-29-1258-9
Poliittinen valta Suomessa. Mari K. Niemi, Tapio Raunio ja Ilkka Ruostetsaari (toim.). Vastapaino 2017.ISBN 978-951-768-595-5
Media ja populismi. Työkaluja kriittiseen journalismiin. Toim. Mari K Niemi ja Topi Houni. Vastapaino 2018. ISBN 978-951-768-630-3