stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kanelia kainaloon, Tatu ja Patu!
Arviot

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Helsingin Sanomat  Veli-Pekka Lehtonen: 
Keskisuomalainen  Marko Ahonen: 
Länsi-Savo  Timo Alho: 
Film-O-Holic.com  Juha Rosenqvist: 
Aamulehti Antti Selkokari: 
Episodi Niko Ikonen: 

Elokuva sai kriitikoilta hyviä arvioita. Helsingin Sanomien Veli-Pekka Lehtonen piti elokuvaa parhaana suomalaisena lastenelokuvana vuosiin. Elokuvan kuvausta, ja musiikkia kehutaan hyväksi. Aamulehden Antti Selkokari kommentoi musiikkia soveltuvaksi "isompaankin action-elokuvaan, mikä vaikuttaa pullantuoksuisessa perhe-elokuvassa koomiselta."
Aiheesta muualla

Yle: Kielentutkija Tatu ja Patu -elokuvasta: Kunnianosoitus kielen moninaisuudelle
Kapinlauluhaukka

| Kapinlauluhaukka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Päiväpetolinnut Accipitriformes
Heimo::  Haukat (Accipitridae)
Alaheimo::  Melieraxinae
Suku::  Melierax Lauluhaukat
Laji::  canorus
Kaksiosainen nimi
 Melierax canorus  (Thunberg, 1799) 
Katso myös
   Kapinlauluhaukka Wikispeciesissä   Kapinlauluhaukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kapinlauluhaukka (Melierax canorus) on haukkojen heimoon kuuluva päiväpetolintu. Sitä tavataan seuraavissa maissa: Angola, Botswana, Namibia, Etelä-Afrikka, Zimbabwe, myös Lesoto, jossa se ei kuitenkaan pesi.
Jotkut tutkijat katsovat, että somalianlauluhaukka on kapinlauluhaukan alalaji, toiset taas pitävät sitä omana lajina.
Sen kanta on valtavan suuri, ja se on vakaa, sillä sen pienenemistä ei ole havaittu eikä erityisiä uhkia ole Todettu.
Sen elinpiiriä ovat kuumat ja kuivat aavikot, arot, savannit ja pensaikkoalueet.
Kapinlauluhaukka Namibiassa.
Aiheesta muualla

Pale Chanting Goshawk, Species text in The Atlas of Southern African Birds
Pale Chanting Goshawk, The Hawk Conservancy
Melierax canorus (Arkistoitu – Internet Archive), Biodiversity Explorer
Southern Pale Chanting Goshawk, Oiseaux
Kenneth Latourette

Kenneth Latourette (1884–1968) oli yhdysvaltalainen baptistiteologi ja historioitsija, jonka erityisaloja olivat Kaukoidän, etenkin Kiinan historia, yleiset kulttuurikysymykset sekä lähetyshistoria. Hän oli vuosina 1916–1921 Denisonin yliopiston historian professori ja vuosina 1921–1953 Yalen yliopiston lähetystieteen ja itämaisen historian professori. Hän oli ensimmäinen, joka edusti sitä näkemystä, että kirkkohistoria on pohjimmaltaan kertomusta evankeliumin julistamisesta aina uusille, kansoille ja sukupolville. Latouretten pääteos on A History of the Expansion of Christianity, joka ilmestyi ensimmäisen kerran vuosina 1937–1945 seitsemänä niteenä. Tässä kirjassa hän esittää, että kristinuskon historia on rytmikkäästi etenevää vuoksi- ja luodeaaltojen vaihtelua, jonka jokainen aalto on edellistä aaltoa korkeampi ja jokainen laskukausi edellislaskukautta vähemmän merkittävä.
Karl von Guvenius

Karl von Guvenius (19. elokuuta 1803 Kymmene, Ruotsinsalmi – 6. marraskuuta 1879 Viipurin maalaiskunta) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraaliluutnantti.
Guveniuksen vanhemmat olivat kollegiasessori Jost Guvenius ja Helena Dorotea Schmidt ja puoliso vuodesta 1841 vapaaherratar Charlotta Lovisa Rausch von Traubenberg. Kenraalimajuri Alexander Reinhold von Guvenius oli heidän poikansa. Karl Guvenius tuli alivänrikkinä sotapalvelukseen Uudenkirkon venäläiseen jalkaväkirykmenttiin 1820, ylennettiin porte-épée-vänrikiksi 1822, vänrikiksi 1822, aliluutnantiksi 1823, luutnantiksi 1825 ja alikapteeniksi 1830. Hänet määrättiin H.M. Preussin Kuningas Friedrich Wilhelm III:n krenatöörirykmenttiin 1834, ylennettiin kapteeniksi 1835 ja majuriksi 1839.
Guvenius sai siirron Pihkovan pysyvän kantonistipuolipataljoonan päälliköksi vuonna 1843, maataviljelevän miliisin 4. piirin päälliköksi hänet määrättiin 1844 ja ylennettiin everstiluutnantiksi seuraavana vuonna. Hänestä tuli vuonna 1852 ensin sotilassiirtokunnista vastaavan ministeriön toimeenpaneva virkamies ja sitten siirtokuntien käsityökomennuskunnan päällikkö. Seuraavana vuonna hänet määrättiin maataviljelevän miliisin 5. piirin päälliköksi ja vuonna 1853 maataviljelevän miliisin 3. piirin päälliköksi. Everstiksi Guvenius ylennettiin 1854 ja komennettiin 1857 invalidikomennuskunnan päälliköksi Suomeen. Kenraalimajuri hänestä tuli 1863 ja hänet nimitettiin aluekenraaliksi keisarillisen Venäjän sisäisestä turvallisuudesta vastaavan miliisin 13. osastoon. Vuonna 1864 hänet siirrettiin Suomen paikallisjoukkojen komentajaksi ja ylennettiin kenraaliluutnantiksi vuonna 1872. Kun Suomen paikallisjoukkojen esikunta lakkautettiin, Guvenius sai eron sotapalveluksesta syyskuussa 1874.
Guvenius aateloitiin 1875 ja introdusoitiin samana vuonna Suomen ritarihuoneeseen, jonne von Guvenius -suku merkittiin aatelissukuna numero 248. Hän oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1877–1878.
Kari Kaarnalahti

Kari Kullervo Kaarnalahti, vuoteen 1946 Kettula (19. tammikuuta 1931 Helsinki – 5. maaliskuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Kaarnalahden vanhemmat olivat sähköteknikko Oiva Kullervo Kettula ja työnjohtaja Elli Elviira Kaarnalahti ja puoliso Aina Maija Hillervo Peitsara. Kaarnalahti kävi keskikoulun Helsingin Suomalaisessa normaalilyseossa 1946 ja valmistui  merkonomiksi Suomen Liikemiesten Kauppaopistosta 1950. Hän oli teknisen tukkukaupan alan yhtiön SKS Suomalainen Kone Oy:n, vuodesta 1990 SKS-yhtiöt Oy, vuodesta 1998 SKS-tekniikka Oy ja sittemmin Lapp Automaatio, myyjä ja myyntipäällikkö 1950–1977, osakas vuodesta 1957, toimitusjohtaja 1977–1990 ja hallituksen puheenjohtaja 1990–2005. Kaarnalahti oli myös Sivellinteollisuus Oy:n toimitusjohtaja 1962–1968 ja Konetuote Oy:n toimitusjohtaja 1972–1979 ja hänellä oli useita liike-elämän ja muita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Kaarnalahti sai 1998. Hänen tekemänsä lahjoituksen turvin perustettiin Liikesivistysrahastoon Kari Kaarnalahden opintorahasto 2000. Kaarnalahti osallistui lahjoituksin myös Linturanta-säätiön palvelutalojen rakentamiseen Meilahdessa Helsingissä ja palvelutalo Villa Kari on nimetty hänen mukaansa.
Aiheesta muualla

Kai Hoffman: Kari Kaarnalahti Biografiasampo.
Karl von Goebel

Karl Ritter von Goebel, c. 1898
Karl von Goebel (1855–1932) oli saksalainen kasvitieteilijä, professori viimeksi Münchenissä vuodesta 1891. Hän oli kasviorganologian perustaja. Hän tutki johtojänteellisten kasvien muotoa ja kehitystä sekä sitä, miten tehtävä kasveissa vaikuttaa muotoonselvennä. Von Goebelin teoksia ovat muiden muassa Vergleichende Entwickelungsgeschichte der Pflanzenorgane (2 painosta 1892), Pflanzenbiologische Schilderungen (2 nidettä 1889–1893), Organographie der Pflanzen (2 painosta 1913–1922, 3 nidettä) sekä Experimentelle Morphologie der Pflanzen (1908). Hän toimitti aikakauskirjoja Flora vuodesta 1889 ja Botanische Abhandlungen vuodesta 1922.
Karl von Hasenauer

Karl von Hasenauer
Karl von Hasenauer (20. heinäkuuta 1833 Wien – 4. tammikuuta 1894 Wien) oli merkittävimpiä itävaltalaisia historismin arkkitehtejä Wienissä, erityisesti Ringstraßen alueella. Von Hasenauer oli August Sicard von Sicardsburgin ja Eduard van der Nüllin oppilaita. Hänelle myönnettiin vapaaherran (Freiherr) arvo vuonna 1873.
Hasenauer oli Wienin vuoden 1873 maailmannäyttelyn pääarkkitehti. Yhdessä saksalaisen Gottfried Semperin kanssa Hasenauer suunnitteli Wienin taidehistoriallisen ja luonnonhistoriallisen museon (1871–1891), Burgtheaterin (1874–1888) ja keisarillisen Hofburgin palatsin uuden osan (1881–1894). Hasenauer suunnitteli Wieniin myös Palais Lützowin (1870) ja Hermesvillan (1882–1886).
Kentucky Medal of Honor Memorial

Kentucky Medal of Honor Memorial
Kentucky Medal of Honor Memorial on muistomerkki Louisvillen kaupungissa Kentuckyn osavaltiossa Yhdysvalloissa. Pronssista valmistetun veistoksen on suunnitellut ja veistänyt yhdysvaltalainen kuvanveistäjä Doyle Glass. Veistos on 1,2 metriä korkea ja seisoo metrisen graniittialustan päällä. Muistomerkki paljastettiin veteraanien päivänä vuonna 2001.
Muistomerkki on pystytetty niiden kaikkien kentuckylaisten muistoksi, jotka ovat saaneet Medal of Honor -mitalin. Muistomerkin alustassa lukee Medal of Honor -mitalin saaneiden nimet.
Kentuckyn armeija

| Kentuckyn armeija |
| --- | --- |
 Kentuckyn armeijan taistelulippu
Toiminnassa:  25. elokuuta-8. lokakuuta 1862
Valtio:   Konfederaatio
Puolustushaarat:  Armeija
Tukikohta:  Knoxville, Tennessee
Komentajat
Tunnettuja komentajia:  Edmund Kirby Smith
Kentuckyn armeija (engl. Army of Kentucky) oli Konfederaation armeijan lyhytikäinen yhtymä Yhdysvaltain sisällissodassa. Armeija perustettiin 25. elokuuta 1862 komentajanaan Edmund Kirby Smith ja lopetettiin jo reilua kuukautta myöhemmin, 8. lokakuuta.
Konfederaation armeijat
Keski-Kentucky
Kanawha
Kentucky
Mississippi
Missouri
New Mexico
Pohjois-Virginia
Luode
Niemimaa
Potomac
Shenandoah
Tennessee
Trans-Mississippi
Valley
Länsi
Länsi-Tennessee
Länsi-Louisiana
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Karsina

Karsina on suomen kielen murteissa perinteisesti voinut tarkoittaa kolmea eri asiaa.  Yleiskielessä se on navetassa tai tallissa oleva aitaus eläimille. Perinteisessä karjalaisessa ja savolaisessa tuvassa se on ollut naisten ja lasten puoli eli uunin ja päätyseinän välinen osa. Paikoitellen Kaakkois-Suomessa karsinaksi sanotaan myös vilja-aitan laaria eli hinkaloa.
Karsina kotieläintaloudessa

Suomen yleiskielessä karsina tarkoittaa navetassa, sikalassa, lampolassa tai tallissa olevaa aitausta, jossa pidetään nautoja, sikoja tai lampaita. Myös hevosia pidetään karsinoissa. Eri eläinlajeille karsinat ovat erilaisia. Ryhmäkarsinassa on useita eläimiä yhdessä. Eri lajeja ei kuitenkaan laiteta samaan karsinaan. Hevosia pidetään yksittäiskarsinoissa, ellei niillä ole erillistä pihattoa, toisin sanoen hallia, josta pääsee vapaasti kulkemaan tarhaan ja takaisin.
Karsinoihin kuuluu eläinten syöttöpaikka ja nykyaikaisissa rakennuksissa karsinoissa on myös vesiautomaatit, joista eläimet voivat vapaasti juoda. Karsinoissa pidetään yleensä kuivikkeita pohjalla. Kuivikkeena saatetaan nykyään käyttää esimerkiksi olkia, sahan- tai kutterinpurua, sanomalehtipaperia tai kumirouhetta. Eri eläimillä parhaiten soveltuvan kuivikkeen ominaisuudet voivat vaihdella.
Karsinat tehtiin ennen riu'usta ja seipäistä tai laudasta, mutta esimerkiksi sikojen karsinat ovat olleet jo kauan teräsputkesta ja betonista koottuja. Karsinoita voi ostaa myös valmiina pakettina. Hevosille niitä on saatavina liukuovilla puoliovilla, kalteroiduilla puoliovilla tai englantilaistyyppisinä ulkokarsinoina, jolloin hevonen saa päänsä suoraan ulos korkeussuunnassa kahdessa osassa olevasta ovesta.
Hevosen karsinaa ei pidä sekoittaa pilttuuseen. Karsinassa hevonen pystyy kääntymään, käymään makuulle kuivikkeille ja piehtaroimaan. Pilttuussa hevonen on sidottuna seinään, eikä se pääse kääntymään, eikä välttämättä edes käymään makuulle. Pilttuussa hevosen pitäminen ei ole nykyisten asetusten mukaisesti suositeltavaa, eikä edes sallittua mikäli se tapahtuu kokopäiväisesti.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sikoja karsinoissa.
Hevonen karsinassa.
Jäkäläkankaan tuulivoimapuisto

| Jäkäläkankaan tuulivoimapuisto |
| --- | --- |
Valtio:  Suomi
Sijainti:  Karvia
Koordinaatit:  62°15′43″N, 22°47′24″E
Rakentaminen alkoi:  heinäkuu 2022
Sähköverkkoon:  lokakuu 2023
Valmistunut:  lokakuu 2023
Rakennuttaja:  Ilmatar Energy
Omistaja:  Ilmatar Energy
Operaattori:  Ilmatar Service Oy
Tuulivoimapuisto
Tyyppi:  maatuulivoimalaitos
Korkeus:  155–165 m
Pinta-ala:  55 ha
Tuulivoimalat:  5 × V150/6.0MW (6,0 MW) 
Kapasiteetti:  30 MW 
Vuosituotanto:  100 GWh
 fiJäkäläkankaan tuulivoimapuisto 
Jäkäläkankaan tuulivoimapuisto on Satakunnan Karvian koillispäässä Kattelusperän itäpuolella ja Kihniön Mustajärven luoteispuolella sijaitseva tuulivoimapuisto, jossa toimii viisi tuulivoimalaitosta. Niiden kokonaiskapasiteetti on 30 megawattia ja vuosituotanto on noin sata gigawattituntia. Tuulivoimapuiston on rakentanut ja sen omistaa Ilmatar Energy. Sitä operoi Ilmatar Service Oy.
Yleistä

Tuulivoimapuisto sijaitsee Karvian koilliskulmauksessa Parkanon ja Jalasjärven vastaisten kuntarajojen suunnalla. Parkanon puolella sijaitsee heti Mustajärven kylä. Tuulivoimapuiston maaston paikannimiä ovat Huhtaneva, Limpukkamäki, Jäkäläkangas ja Konineva. Tuulipuiston pituus on 1,7 kilometriä, leveys 1,4 kilometriä, ja kaikki voimalaitokset sisälleen sulkevan alueen pinta-ala on 55 hehtaaria. Voimalat sijaitsevat 155–165 metrin korkeudella mpy. Tuulivoimalaitokset ovat tanskalaisen Vestaksen valmistamaa V150/6.0MW -mallia, jonka napakorkeus on noin 155 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 150 metriä, ja jonka kapasiteetti on 6,0 megawattia.
Tuulipuiston huoltotiet ovat metsäautoteitä, joista on yhteys yhdystielle 13319. Yksi tuulivoimaloista sijaitsee toisen metsäautotien varressa, josta on pitempi tieyhteys samalle yhdystielle. Voimaloiden tuottama sähkö johdetaan luonnollisesti kantaverkkoon, mutta esimerkiksi kartoissa ei näy sellaista sähkölinjaa, jonne sähkönsiirtoa voisi tehdä. Tuulivoimapuistoissa on tavallista, että tuotettu sähkö johdetaan sähköasemalle maakaapelein tai pitkillä matkoilla ilmaan nostetulla siirtolinjalla.
Historiaa

Pohjois-Satakunnassa on ollut 2010-luvulla myönteinen asenne tuulivoimapuistoja kohtaan. Neljä kuntaa, Jämijärvi, Kankaanpää, Karvia ja Siikainen, toteuttivat yhteistyönä selvityksen, jossa ne kartoittivat alueiltaan tuulivoimalle otollisia alueita. Selvitys valmistui kesällä 2012. Alueet liitettiin toukokuussa 2013 mukaan Satakunnan vaihemaakuntakaavan ehdotukseen, jossa Jäkäläkankaan alueelle (alue numero 1) oli osoitettu 21,6 neliökilometrin alue. Siihen kaavailtiin enimmillään 45 kolmen megawatin tuulivoimalaitoksia, joiden napakorkeus olisi noin 140 metriä. Tuulimittauksissa alueen yläpuolella tuulee keskimäärin 7,6 metriä sekunnissa. Alueelle teetettiin vuosina 2012–2015 osayleiskaava, joka hyväksyttiin Karvian kunnanvaltuustossa huhtikuussa 2016. Osayleiskaavassa tuulivoimapuistolle oli osoitettu kuusi tuulivoimalaitosta, joiden maksimikorkeus oli 230 metriä. Kaava-alueen koko oli 9,4 neliökilometriä. Kaava-alueen sähkönsiirtoon oli kaavailtu etelässä kulkevalle sähkönsiirtolinjalle.
Ilmatar osti alkuvuonna 2022 saksalaiselta investointiyhtiöltä Alterric Internationale Beteiligungs GmbH rakentamisoikeudet Jäkäläkankaan tuulivoimapuistoon. Jäkäläkankaan tuulivoimapuiston rakentaminen aloitettiin helmikuussa 2022, ja sen tuulivoimalat nostettiin pystyyn kesän aikana. Tuulipuisto valmistui edellä suunniteltua aikatauluaan lokakuussa 2023.
Huomioita

1 2  Jäkäläkankaan tuulivoimalan mallia ei ole vahvistettu mistään lähteestä. Voimalaitokseksi on ilmoitettu ainoa tuotannossa oleva kuuden megawatin malli.
Kaupunkiuutiset

Kaupunkiuutiset voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Naantalin–Raision kaupunkiuutiset, naantalilainen paikallislehti.
Hämeenlinnan kaupunkiuutiset, hämeenlinnalainen kaupunkilehti.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kaupunkiuutiset”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kauppakeskus Ratina

| Kauppakeskus Ratina |
| --- | --- |


Sijainti:  Tampereen ydinkeskusta, Vuolteenkatu 1, 33100 Tampere
Avattu:  19. huhtikuuta 2018
Arkkitehti:  Jussi Murole, Arkkitehtuuritoimisto B&M Oy:stä ja Tuomo Siitonen, Arkkitehtitoimisto Tuomo Siitonen Oy:stä
Omistaja:  Sponda Oyj
Rakennuskustannukset:  250 milj. euroa
Liikkeiden määrä:  yli 140
Päävuokralaisia:  Halonen, H&M, K-Supermarket, Lidl, Pirte, Vepsäläinen ja Zara
Kerrospinta-ala:  53 000 (vuokrattava kokonaispinta-ala) m²
Kerrosten määrä:  Ratinassa 7 + 2 pysäköintikerrosta, Ranta-Ratinassa ja Ratinan Kulmassa 3
Kävijämäärä:  5,0 Milj. (2020)
Vuosimyynti:  116,8 Milj. (2020)
Pysäköintipaikkoja:  1 215
Kotisivu
Kauppakeskus Ratina on Tampereen ydinkeskustaan 19. huhtikuuta 2018 avattu kauppakeskus, jonka rakentaminen alkoi huhtikuussa 2015. Ratina on Tampereen suurin kauppakeskus, jossa on 53 000 neliömetriä liiketilaa, ja jonne sijoittuu päivittäistavaratarjonta, muodin, sisustamisen, hyvinvoinnin ja vapaa-ajan palvelut sekä kahviloita ja ravintoloita. Sen alle on rakennettu yli 1 200 auton pysäköintitila, joka on Tampereen keskustan suurin pysäköintihalli. Kauppakeskuksesta on maanalainen yhteys Vuolteenkadun ali viereiseen linja-autoasemaan.
Kauppakeskus Ratina on Spondan historian suurin kiinteistökehityshanke, jonka kokonaisinvestointi on noin 250 miljoonaa euroa.
Kauppakeskuksessa on yhteensä yli 140 liikettä ja se koostuu kolmesta erillisestä rakennuksesta; uudisrakennus Ratinasta sekä kahdesta entisöidystä funkkisrakennuksesta, Ranta-Ratinasta ja Ratinan Kulmasta. Näistä jälkimmäinen avautui kesäkuussa 2018. Ratinan Kulma sijaitsee entisen Vuoltsun tiloissa, Ranta-Ratina puolestaan Autotuonnin kiinteistössä.
Rakentaminen

Kauppakeskuksen rakentaminen oli alun perin tarkoitus aloittaa alkuvuodesta 2009. Kauppakeskus sai kuitenkin rakennusluvan vasta lokakuussa 2009 ja tammikuun 2010 ilmoituksen mukaan rakennustyöt olisivat voineet alkaa aikaisintaan keväällä 2010 riippuen siitä, missä vaiheessa päävuokralaiset löytyisivät. [5][6] Keväällä 2015 Sponda teki investointipäätöksen rakennuttamisesta ja rakennustyöt aloitettiin huhtikuussa 2015. Investointipäätöksessään Sponda kertoi, että kauppakeskus tulisi valmistumaan keväällä 2018.[7]
Kauppakeskus Ratina on rakennettu Ratinan stadionin ja linja-autoaseman väliin. Kauppakeskuksen uudisrakennus sijoittuu suureksi osaksi linja-autoaseman entiselle laiturialueelle. Kauppakeskukseen on pääsy myös suoraan linja-autoasemalta liukuportaita pitkin. Rakennuttaja on Sponda, jonka kaupunginhallitus valitsi toteuttajaksi huhtikuussa 2006. Tarjouksensa jättivät myös Citycon Oyj:n ja Skanskan yhteenliittymä, YIT sekä NCC.
Sopimus toteutuksesta ja tonttikaupasta Tampereen kaupungin ja Spondan välillä allekirjoitettiin toukokuussa 2008. 24 000 neliön tontin kauppahinta oli 20 407 000 euroa, eli kyseessä on Tampereen kaupungin kaikkien aikojen suurin tonttikauppa.[8] Lisäksi Sponda osti kaupungilta kauppakeskus Ratinan tontin viereisen Autotuonnin kiinteistön sekä myöhemmin Vuoltsun korttelin. Autotuontia laajennettiin ja se kytkettiin osaksi kauppakeskusta jatkamalla kauppakeskuksen alinta myymälätasoa Autotuontiin. Myös Vuoltsun kortteli kytkettiin osaksi kauppakeskusta.[9]
Aiheesta muualla

Ratina – kauppakeskuksen kotisivut
Kauppakeskus Metropol

| Metropol |
| --- | --- |
 Metropol Niskakadulta.
Sijainti:  Joensuu
Kävijämäärä:  1,1 Milj. (2020)
Pysäköintipaikkoja:  400
Metropol on Joensuun keskustassa sijaitseva kauppakeskus. Metropolin kortteli rajoittuu Kauppakatuun, Niskakatuun, Torikatuun ja Yläsatamakatuun. Kauppakeskuksessa on noin 30 liikettä ja sen yhteydessä on 400-paikkainen pysäköintitalo. Kauppakeskus uudistettiin ja laajennettiin täysin vuonna 2008. Metropolin toisesta kerroksesta on yhdyssilta viereiseen kauppakeskus Iso Myyhyn. Kauppakeskus syntyi, kun vuonna 1992 valmistunut Anttilan tavaratalo ja korttelin muut kiinteistöt yhdistettiin. Anttila suljettiin syyskuussa 2016.
Metropolin ja viereisen Kauppakeskus Centrumin välille rakennettiin vuonna 2018 yhteyssilta.
Kauppakeskuksen ankkuriyrityksiä

Tokmanni
Viihdekeskus-keilahalli Cosmic
Dressmann
KappAhl
Päivänsäde
Aiheesta muualla

Kauppakeskus Metropolin kotisivut
Kaur

Kaur on intialainen nimi, joka tarkoittaa ”prinsessaa”. Nimi kuuluu kaikkien sikhinaisten nimeen.
Tunnettuja Kaur-nimisiä ovat:
Egon Kaur (s. 1987), virolainen ralliautoilija
Harikirtan Kaur, Geeta Bali (1930–1965), intialainen näyttelijä
Harsimrat Kaur Badal (s. 1966), intialainen poliitikko
Manjeet Kaur (s. 1982), intialainen pikajuoksija
Nimrat Kaur (s.1982), intialainen näyttelijä
Rajwinder Kaur (s. 1980), intialainen pikajuoksija
Rupi Kaur (s. 1992), kanadalainen runoilija
Simranjit Kaur (s. 1995), intialainen nyrkkeilijä
Kaur Kender (s. 1971), virolainen kirjailija ja mainosalan yrittäjä
Inderjit Kaur Khalsa, Mervi Enqvist (s. 1970), suomalainen elokuvaohjaaja ja joogaopettaja
Satwant Kaur Khenth, Sarita Skagnes (s. 1969), norjalainen kirjailija ja ihmisoikeusaktivisti
Parminder Kaur Nagra (s. 1975), englantilainen näyttelijä
Harnaaz Kaur Sandhu (s. 2000), intialainen malli ja missi.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kaur”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Karsin sopimus

Karsin sopimus
Karsin sopimus oli ystävyyssopimus Turkin ja Neuvostoliiton välillä. Se allekirjoitettiin Karsissa 23. lokakuuta 1921 ja ratifioitiin Jerevanissa 11. syyskuuta 1922. Turkki luovutti Neuvostoliitolle Batumin kaupungin vastineeksi Karsin ja Ardahanin kaupungeista. Sopimus käytännöllisesti katsoen päätti lyhytaikaisen Armenian tasavallan, joka oli perustettu edellisen Sèvres’n sopimuksen pohjalta. Nykyinen Armenia ei tunnusta Karsin sopimusta.
Aiheesta muualla

Sopimuksen teksti (Arkistoitu – Internet Archive)
Kantatie 93

Kantatie 93 on kantatie, joka kulkee kokonaan Enontekiön kunnan alueella Lapissa. Tien pituus on 63 kilometriä ja se on nykyisin koko pituudeltaan osa eurooppatie E45:tä.
Kantatie 93 eroaa Palojoensuussa valtatiestä 21, kulkee itään Hettaan ja kääntyy siellä pohjoiseen Kivilompoloon, jossa se päättyy Norjan rajaan. Norjan puolella tie jatkuu E45:nä (ent. valtatie 93) Koutokeinon kautta Alattioon (Alta).
Kaaresuvantoon päättyvää eurooppatietä E45 oli esitetty jatkettavaksi Kaaresuvannosta Palojoensuun, Enontekiön ja Kautokeinon kautta Alattioon. Suomen tasavallan presidentti Sauli Niinistö allekirjoitti sopimuksen elokuussa 2017, jonka myötä hanke toteutuu. Tien numeroinnin jatke Kaaresuvannosta Alattioon toteutettiin 9. helmikuuta 2018.
Reitti

Enontekiö
Palojoensuu (vt 21 E8 E45)
Hetta (st 956)
Kivilompolo (valtakunnanraja: Suomi-Norja (E45))
Historiaa

Tie Hettaan asti on valmistunut vuonna 1905. Hetan, Kautokeinon ja Alattion välillä on ollut kauppareitti vuosisatojen ajan. Hetan ja Kivilompolon tie rakennettiin maantieksi vuosina 1961–1963. Palojoensuun ja Kivilompolon välisen maantien numero oli alun perin 958. Kantatie 93 siitä tuli vuoden 1996 tienumerouudistuksessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kantatie 93 Wikimedia Commonsissa
Matti Grönroosin sivu kantatiestä 93
Liittymät Palojoensuusta Kivilompoloon
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Nro | Km |   Nimi |   Tie |   Viitoitus |
 :    Kantatie (1+1), Hetantie
|  |  |  |  |   Muoniontie    Käsivarrentie | Tornio, Muonio Kilpisjärvi;   alkaa |
|  |   |   |  | Niementie |  |
|  |   |   |  |   |  Lentoasema |
|  |  |   |  | Suonttajoki |  |
|  |   |   |  | Aittalahdenmaantie |  |
|  |  |  |  |   Ounastie | Sirkka, Peltovuoma, Keskusta;   kääntyy |
 :    Kantatie (1+1), Ruijantie
|  |   |   |  | Peltotievantie |  |
|  |   |   | Leppäjärven levähdysalue |   |   |
|  |  |   |  | Palojoki |  |
|  |   |   |  | 19993 Näkkäläntie | Näkkälä |
|  |   |   | Kivilompolon raja-asema |   | Kautokeino;   päättyy |
 :   Eurooppatie (1+1)
Välimatkataulukko
| (km) | Palojoensuu |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Hetta | 26 | Hetta |  |  |  |
| Kivilompolo | 63 | 37 | Kivilompolo |  |  |
| Kautokeino | 106 | 80 | 43 | Kautokeino |  |
| Alattio | 235 | 209 | 172 | 129 | Alattio |
Kantatiet 40–98
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   
   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
Kivilompolon raja-asema tien pohjoispäässä