Palautetut alueet (Puola)
Palautettujen alueiden puolalaistaminen

Vakiinnuttaakseen valtansa uusilla läntisillä ja pohjoisilla alueillaan Puolan kansantasavalta ryhtyi toimiin niiden asuttamiseksi puolalaisella väestöllä. Koska samaan aikaan Puola myös menetti idässä laajoja, nimellä Kresy tunnetuiksi tulleita alueita Neuvostoliitolle, voitiin puhua "Puolan työntämisestä länteen". Samalla maan pinta-ala kuitenkin pieneni lähes 20 prosenttia (389 00 neliömetristä 312 000 neliömetriin. Miljoonat ei-puolaliset henkilöt, pääasiassa palautettujen alueiden saksalaiset mutta myös jotkut maan itäosissa asuneet ukrainalaiset karkotettiin uudesta Puolasta, jonne taas jouduttiin asuttamaan suuri joukko Neuvostoliitolle menetettyjen alueiden puolalaisia. Karkoitettuja nimitettiin "repatriaateiksi" eli "kotimaahan palautetuiksi". Tuloksena oli Euroopan kaikkien aikojen suurin väestönsiirto.
Käsitystä, että uudet läntiset ja pohjoiset alueet olivat Puolalle palautettuja Piast-suvun alueita, käytettiin hyväksi, jotta sinne muuttaneet tai "kotimaahan palautetut" henkilöt muodostaisivat uudelle hallinnolle uskollisen asujaimiston ja pyrittiin myös oikeuttamaan alueen saksalaisen väestön karkotus. Alueen entisestä väestöstä sinne saivat jäädä "alkuperäisväestöön" kuuluneet, lähes kolme miljoonaa etnisesti puolalaista tai muutoin slaavilaista asukasta, Masurian masuurit ja Pommerin kašubit mukaan luettuina. Puolan hallitus olisi mielellään jättänyt sinne mahdollisimman paljon slaavilaisia "alkuperäisasukkaita", sillä heidän läsnäoloaan käytettiin todistamaan alueiden alkuperäistä puolalaisuutta ja oikeuttamaan niiden yhdistämään Puolaan "palautettuina alueina". Alueelle jääneiden asukkaiden taustaa pyrittiin eri tavoin tutkimaan sen selvittämiseksi, keitä oli pidettävä "piilevästi puolalaisina", niin että he saattoivat saada Puolan kansalaisuuden. Tämän selvityksen läpikäyneet pitivät tätä subjektiivista ja usein mielivaltaista prosessia nöyryyttävänä, ja lisäksi he joutuivat usein syrjinnän kohteeksi vielä sen läpäistyäänkin. Heidät saatettiin esimerkiksi pakottaa vaihtamaan saksalaiset nimensä puolalaisiksi.
Puolan hallinto pyrki kaikin mahdollisin tavoin saattamaan sen käsityksen yleisesti omaksutuksi, että Piastien aikaiset rajat olivat Puolan oikeat rajat. Käsitystä tuki aktiivisesti myös katolinen kirkko. Tiedeyhteisökin sai tehtäväkseen kehittää tätä näkemystä historiasta. Vuonna 1945 perustettiin Läntinen instituutti (puol. Instytut Zachodni) koordinoimaan tieteellistä toimintaa. Sen johtaja Zygmunt Wojciechowski piti päätehtävänään kuvata seudun puolalaista historiaa ja projisoida näiden alueiden nykyinen puolalainen todellisuus historiallista taustaa vasten. Historioitsijat, arkeologit, kielitieteilijät, taidehistorioitsijat ja etnologit tekivät yhteisvoimin voitavansa oikeuttaakseen maan uudet rajat Aikakauslehdet, koulukirjat, matkaoppaat, radio- ja televisiolähetykset ja näyttelyt tekivät heidän tutkimustuloksensa yleisesti tunnetuiksi. Laadittiin virallisia karttoja, joiden tarkoituksena oli osoittaa, että Puolan rajat ensimmäisten tunnettujen Piast-sukuisten hallitsijoiden aikana vastasivat nykyisiä. Norman Daviesin mukaan uudelle sodanjälkeiselle sukupolvelle opetettiin, että Puolan kansantasavallan rajat olivat samat, joiden sisällä Puolan kansa oli kehittynyt vuosisatojen ajan. Lisäksi opetettiin, että "Äiti-Puola" oli aina ollut samassa paikassa, vaikka se olikin välillä ollut pitkät ajat ulkomaalaisten miehittämänä ja poliittiset rajat olivat muuttuneet. Koska palautetut alueet kuitenkin olivat olleet satoja vuosia Saksan ja Preussin hallinnassa, monet niiden historiaan liittyvät tapahtumat katsottiin sodanjälkeisessä Puolassa "ulkomaiseen", ei "paikalliseen" historiaan kuuluviksi. Niinpä puolalaiset tutkijat keskittyivät niihin seikkoihin, jotka yhdistivät alueet Puolaan, kuten Piast-suvun keskiaikaiseen historiaan, alueiden ja muun Puolan välisiin kulttuurisiin, poliittisiin ja taloudellisiin siteisiin ja Preussin puolankielisen väestön historiaan, mutta myös saksalaisten keskiajalta saakka jatkuvasti harjoittamaan itälaajenemiseen ("Drang nach Osten").
Maaliskuussa 1945 laadittu ehdotus Puolaan liitettävien alueiden hallinnolliseksi jaoksi (Okreg I-IV).
Puolan voivodikunnat kesäkuusta 1946 lähtien.
Puolan nykyiset voivodikunnat. Vuonna 1945 liitetyt alueet tummanvihreällä.