stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ruokahävikki
Ongelman laajuus > Maailmalla

Maailmanlaajuisesti ruokaa menee hukkaan tuotanto- ja kulutusketjun eri vaiheissa vuosittain yhteensä noin kolmasosa,  eli 1 300 miljoonaa tonnia. Lähes puolet maailmassa tuotetuista vihanneksista ja hedelmistä päätyy jätteeksi. Kehittyneissä maissa suurin osa hävikistä syntyy ruokakaupoissa ja kotitalouksissa. Kehittyvissä maissa suurin osa hävikistä syntyy jo elintarvikeketjun alkuvaiheissa, varastoinnissa ja jakelussa, johtuen puutteellisesta logistiikasta ja varastointimahdollisuuksista.
Maailman ruokahävikillä voitaisiin ruokkia arviolta jopa kaksi miljardia ihmistä.
Ongelman laajuus > Suomessa

Noin 10–15 prosenttia kaikesta syömäkelpoisesta ruoasta päätyy Suomessa bio- tai sekajätteisiin. Ruokahävikin kokonaismäärä on noin 450 miljoonaa kiloa eli noin 80 kiloa asukasta kohti. Ravintoloissa ja kahviloissa syntyy eniten hävikkiä suhteessa käsiteltyyn ruokaan. Kotitalouksissa kulutettavan ruoan määrä on kuitenkin niin paljon suurempi, että niissä syntyy määrällisesti eniten hävikkiä. Ruokahävikkiä syntyy kotitalouksissa etenkin vihanneksista, hedelmistä ja marjoista.
Kokonaiset 20 prosenttia ravintoloiden ja kahviloiden käsittelemästä ruoasta heitetään pois, kun kotitalouksien vastaava luku on 6 prosenttia, elintarviketeollisuuden 3 ja kauppojen sekä alkutuotannon 2 prosenttia. Suomessa syntyvän ruokahävikin kokonaismäärästä 32 prosenttia (140 milj. kg) syntyy kotitalouksissa, 21 prosenttia (95 milj. kg) elintarviketeollisuudessa, 18 % (81 milj. kg) ravintoloissa ja kahviloissa, 16 % (72 milj. kg) kaupoissa ja 13 % (59 milj. kg) alkutuotannossa.
Ruokahävikkiä pyritään vähentämään hyödyntämällä vanhentuvia elintarvikkeita esimerkiksi hyväntekeväisyydessä. Ruokaa myydään ravintoloissa myös kilohinnalla ja esimerkiksi Isossa-Britanniassa  ruokatähteistäkin voi joutua maksamaan.
Hyödyntäminen

Hävikkiruoan hyödyntäminen on erilaisia tapoja käyttää laitosten, kauppojen ja ravintoloiden ylijäämäruokaa. Suomessa koko ravitsemusalan (kotitaloudet, ravitsemuspalvelut, kauppa ja teollisuus) hävikin osuus on noin 10–15 % ja hävikin määrä on noin 335–460 miljoonaa kiloa vuodessa. Yksittäiset yhteisöt saattavat pyrkiä vähentämään ruokajätteen määrää esimerkiksi yhteisöjääkaappien avulla.
Hyödyntäminen > Koulujen hävikkiruoka

Koulujen hävikkiruoan myyntiä on kokeiltu monissa kunnissa 2010-luvulla.
Hyödyntäminen > Kauppojen hävikkiruoka

Monet kaupat lahjoittavat yli jäävää ruokaa hyväntekeväisyyteen.
Parasta ennen -päiväykseltään vanhentuneiden elintarvikkeiden myynti on muun muassa Suomessa täysin sallittua, mutta ruokakauppaketjut eivät sitä imagosyistä halua tehdä. Vanhentumassa olevaa tuoretavaraa, esimerkiksi pakattua lihaa ja kalaa, myydään alennuksella ”laputtamalla” niitä prosenttialennuksesta kertovin tarroin ja myymällä näin merkittyjä tuotteita vielä tarrassakin ilmoitettua edullisemmin illan viimeisinä aukiolotunteina.
Vanhentuvia tai muuten epäkurantteja elintarvikkeita myymään on syntynyt verkkokauppoja, kuten vuonna 2013 perustettu ruotsalainen Matsmart ja vuonna 2016 perustettu suomalainen Fiksuruoka. Ne hankkivat myyntituotteensa suoraan valmistajilta ja maahantuojilta, ja myytävät tuotteet ovat huoneenlämmössä säilyviä pakattuja elintarvikkeita, kuten viljatuotteita, makeisia, virvoitusjuomia ja säilykkeitä. Valikoimiin kuuluu myös esimerkiksi pakkausuudistuksen takia epäkuranteiksi muuttuneita käyttötavaraeriä. Fiksuruoan liikevaihto nousi neljässä vuodessa 12 miljoonaan euroon, ja yritys kertoo estäneensä ruokahävikkiä Suomessa samassa ajassa yli neljä miljoonaa kiloa.
Hyödyntäminen > Ravintoloiden hävikkiruoka

Jotkut ravintolat myyvät hävikkiruokaa kuluttajille mobiilisovelluspalvelujen kautta. Se parantaa ravintoloiden mainetta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ruokahävikki Wikimedia Commonsissa
Vielä syömäkelpoista hävikkiä keräiltynä laatikoihin
Aprillipäivä

Kööpenhaminan metroon liittyvä aprillipäivän pila vuonna 2001.
Aprillipäivä on päivä, jolloin on tapana puijata ihmisiä leikkimielisesti. Se on 1. huhtikuuta. Latinan aprilis ja useiden nykykielten april tarkoittavat huhtikuuta.
Useissa lehdissä julkaistaan aprillipäivänä jokin pilailumielessä kirjoitettu artikkeli. Suomessa aprillipäivää ei ole otettu kalenteriin, vaikka sitä on joskus ehdotettu, koska senselvennä teho perustuu yllätyksellisyyteen.
Historia

Aprillipäivän perinteen sanotaan usein alkavan vuodesta 1582, jolloin Ranskassa siirryttiin gregoriaaniseen kalenteriin. Jos perinteen alkua haetaan ajanlaskustaselvennä, ranskalaisten uuden vuoden sijainnin muutos sopii paremminselvennä, sillä se tapahtui jo ennen uuden kalenterin tuloaselvennä.lähde?
Ranskan kuningas  Kaarle IX oli huomannut valtakuntaa kierrellessään, että eri hiippakunnissa vuosi laskettiin alkavaksi eri aikoina, ja että erot olivat merkittäviä. Silloin esimerkiksi Lyonissa vuosi alkoi jouluna, mutta Wienissä 25. maaliskuuta. Monin paikoin vuosi vaihtui juliaanisen kalenterin mukaisesti 1. maaliskuuta, mutta myös pääsiäinen oli vuoden vaihtumisen merkki, jolloin aikoinaan katsottiin uuden kirkkovuodenkin alkavan.lähde?
Suurista eroista aiheutui sekavuutta muun muassa sopimusten suhteen. Yhtenäistääkseen käytäntöä Kaarle IX lisäsi artiklan nro 42 julistukseen, jota kirjoitettiin tammikuun alussa Pariisissa vuonna 1563. Sen mukaisesti vuosi alkaa kaikkialla Ranskassa 1. tammikuuta. Tämä julistus sai lain voiman 9. elokuuta 1564 ja se tunnetaan allekirjoittamisen paikkakunnan mukaan Roussillonin ediktinä.
Kun uusi käytäntö kohdistui vain yhden merkkipäivän paikkaan, se antoi varmasti Ranskassa hyvät mahdollisuudet kiusoitella niitä, jotka eivät hyväksyneet uudistusta, ja narrata niitä, jotka eivät yksinkertaisesti tienneet siitä. Huijausperinne saattoi hyvin saada alkunsa aprillipäivän aikoihin pilailumielessä lähetetyistä uudenvuodenlahjoista tai kutsuista olemattomiin uudenvuodenjuhliin. 18 vuoden päästä Ranskassa siirryttiin uuteen kalenteriin ja saatiin vielä uusi sykäys päivämäärillä leikittelyynlähde?.
Vanhan perinteen juuria

Aprillausperinteen leviämisestä muualle Eurooppaan ei ole tarkkaa käsitystä. Uuteen kalenteriin siirtyminen ei selitä sen tuloa ainakaan Englantiin, sillä aprillipäivä oli jo vakiintunut ennen vuotta 1752, jolloin siellä omaksuttiin uusi ajanlasku.
Keväinen hassutteluperinne tunnetaan kuitenkin ympäri maailmaa ja sen perinne tuntuu juontuvan 1500-lukua selvästi vanhempaan aikaan.
Jo roomalaiset viettivät Hilaria-juhlaa 25. maaliskuuta ja hindujen maaliskuun alussa viettämä värien juhla Holi on vähintään yhtä vanha. Molempiin kuuluu yleinen hilpeys ja sosiaalisen koodin keventyminen. Tämän perusteella on luultavaa, että hullutteluperinteen alku ei ole ajanlaskun muutoksissa 1500- ja 1700-luvuilla, vaan ne  antoivat vain hyviä tekosyitä ilmaista kevään tulemiseen liittyvää ikiaikaista hulluttelumieltä.
Aprillipilat uutisvälineissä

Suomessa aprillipilat yleistyivät sanomalehdissä 1960-luvulla. Useat sanomalehdet piilottavat joka vuosi aprillipäivänä uutistensa sekaan yhden valheellisen uutisen. Usein sanomalehtien aprillipilat ovat sellaisia, ettei niitä voi ottaa kovin vakavasti. Esimerkiksi vuonna 2012 Savon Sanomat ilmoitti Suomen kieltävän perunoiden kotikasvatuksen ja MikroPC iPadien lähettävän käyttäjiensä sormenjäljet Yhdysvaltain tiedustelupalvelulle.
Jossain tapauksissa aprillipilat on otettu todesta. Kesäkuussa 2017 Yle julkaisi uutisen, joka kertoi "Neuvostoliiton sotahirvistä". Iltalehti kopioi uutisen ja höysti sitä omilla kommenteillaan. Iltalehden uutisessa hirvet jopa "hyökkäsivät raivokkaasti metsästäjien kimppuun, kun ne kuulivat suomenkielistä puhetta". Uutinen perustui Popular Mechanics -lehden venäjänkielisen version aprillipilaan vuodelta 2010. Sitä levitti eteenpäin Huuhkanmäen sotamuseo. Jutun korjaaminen kesti Ylellä yli kuukauden ja Iltalehti kieltäytyi aluksi sitä korjaamasta, eikä myöntänyt virhettä. Lopulta Julkisen sanan neuvosto antoi molemmille huomautuksen.
Aprillilorut

Onnistuneen huijauksen jälkeen lausutaan huijatulle lorunpätkä, jolloin hän tajuaa kyseessä olevan aprillipila. Aprillilorulla toivotellaan leikkimielisesti aprillipäivää ja samalla ivataan aprillipilaan langennutta. Suomessa tutuin aprilliloru on ”Aprillia, syö silliä, juo kuravettä päälle!”. Tämän hokeman lähteenä voidaan pitää sen ruotsinkielistä vastinetta ”April, april, din dumma sill!”
Aprillipäivä eri maissa

Aprillauksen uhria kutsutaan englannissa "aprillinarriksi" (engl. April Fool), ranskassa ja italiassa "aprillikalaksi". Ranskassa aprillipäivänä on tapana tehdä poisson d'avril eli aprillikala. Se on paperista tehty kala, joka kiinnitetään toisen selkään. Espanjassa ja muissa espanjankielisissä maissa aprillipäivä on 28. joulukuuta eli Viattomien lasten päivänä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Malinen, Markku: Hyvä aprillipila naurattaa pilan kohdettakin Yle Uutiset Savo.  1.4.2011. Viitattu 8.2.2021.
Rytsä, Paavo: Aprillia: Naiset armeijassa Yle Elävä arkisto.  12.8.2008 / päiv. 1.4.2019. Viitattu 8.2.2021.
Koskenalho, Ninnu: Valehtelun juhla AntroBlogi.  2.4.2017. Viitattu 8.2.2021.
Aprillikaloja henkilön selässä.
Run–D.M.C. (albumi)

| Run–D> M.C. Run–D.M.C. |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1983   Greene Street Recording, New York, Yhdysvallat
 Julkaistu: 27. maaliskuuta 1984
 Tuottaja(t): Russell Simmons, Larry Smith
 Tyylilaji: East Coast hip hop, hardcore hip hop
 Kesto: 39.27
 Levy-yhtiö: Profile   Arista
Run–D.M.C:n muut julkaisut
|   | Run–D.M.C. 1984 | King of Rock 1985 |
Run–D.M.C. on yhdysvaltalaisen hip hop -yhtyeen Run–D.M.C:n esikoisstudioalbumi. Albumi julkaistiin 27. maaliskuuta 1984, ja sitä pidettiin aikanaan mullistavana, koska se esitti aggressiivisempaa hip hop -tyyliä vastakohtaisena kevyelle hip hopille, joka oli suosittua siihen aikaan. Tämän albumin ansiosta Run–D.M.C:tä on pidetty 1980-luvun puolivälin new school hip hopin pioneereina.
Kappaleet > A-puoli

Hard Times – 3:52
Rock Box – 5:30
Jam-Master Jay – 3:11
Hollis Crew (Krush-Groove 2) – 3:12
Sucker M.C.’s (Krus-Groove 1) – 3:09
Kappaleet > B-puoli

It’s Like That – 4:50
Wake Up – 5:31
30 Days – 5:47
Jay’s Game – 4:25
Kappaleet > Deluxe-version bonuskappaleet

Rock Box (B-Boy Mix) – 5:52
Here We Go [Live at the Funhouse] – 4:06
Sucker M.C.’s (Live at Graffiti Rock) – 3:25
Russell & Larry Running at the Mouth – 4:37
Kokoonpano > Muusikot

Jam Master Jay – lyömäsoittimet, kosketinsoitin
D.M.C. – laulu
Run – laulu
Eddie Martinez – kitara
Kokoonpano > Tuotanto

Orange Krush – säveltäjä
Russell Simmons – tuottaja
Larry Smith – tuottaja
Rod Hui – tuottaja
Arvostelut

AllMusic:
Chicago Tribune:
Pitchfork: 8.1/10
Rolling Stone:
The Village Voice: A−
Rukoilu

Ary Scheffer, Maria Magdaleena ristin juurella, noin 1847.
Rukoilu eli rukoileminen tarkoittaa uskonnoissa jumalien, henkien tai muiden korkeampina pidettyjen voimien puoleen kääntymistä Rukous tarkoittaa samaa kuin rukoileminen tai määrämuotoista rukoiltaessa käytettävää lausejaksoa.
Rukoileminen eri uskonnoissa > Rukoilu kristinuskossa

Kristilliset rukoukset on jaettu pyyntörukouksiin, esirukouksiin, kiitosrukouksiin ja katumusrukouksiin. Pyyntörukoukset ovat yleisimpiä ja niissä rukoilija pyytää Jumalalta jotakin. Esirukoukset luetaan jonkun toisen puolesta, kiitosrukouksessa kiitetään Jumalaa esimerkiksi ehtoollisesta ja katumusrukouksessa pyydetään syntejä anteeksi. Rukous voi olla joko sanallista tai sanatonta rukousta. Tunnetuimpia lajeja ovat ilta- ja ruokarukoukset.
Käytännössä rukoilutavat vaihtelevat paljon ja ne ovat myös henkilökohtaisia. Katolilaiset ja ortodoksit tekevät rukoillessaan ristinmerkin. Perinteisesti kristillinen rukoilu on tapahtunut polvillaan, mutta nykyään helpommat rukoilutavat ovat yleistyneet. Psalmit, virret ja kirkkomusiikki voidaan nähdä myös rukouksena. Lisäksi kynttilän tai tuohuksen liekki ja savu voidaan nähdään rukouksen symbolina.
Kristillisessä mystiikassa rukoileminen nähdään kehittyvänä harrastuksena, joka liittyy ihmisen uskonnollisuuden syvenemiseen. Aluksi rukoilu on itsekästä, sillä tässä henkilö pyytää itselleen jotakin hyvänä pitämäänsä asiaa. Itsekkäästä rukoilusta kehitytään mietiskelevään rukoukseen ja lopulta epäitsekkääseen eli sanattomaan rukoukseen. Mystikkojen mukaan rukoilu johtaa syvään uskonnolliseen kokemukseen ja sitä voidaan pitää myös meditaationa.
Rukoileminen eri uskonnoissa > Rukoilu Islamissa

Islamissa rukous, salat, määritellään yhdeksi uskonnon viidestä peruspilarista. Rukoushetkiä on vuorokaudessa viisi ja imaami kutsuu niihin moskeijan minareetista rukouskutsulla resitoiden. Rukoushetket määräytyvät auringon mukaan siten, että vuorokauden katsotaan alkavan auringon laskiessa horisontin taakse. Rukoushetket ovat 
auringonlaskun rukous, iltarukous, aamunkoiton rukous, keskipäivän rukous ja iltapäivän rukous.
Muslimi puhdistautuu tekemällä rukouspesun ennen rukoilemista. Hän voi käyttää alustaa ja on kääntyneenä Mekkaan päin. Perjantain keskipäivän rukous on viikon merkittävin rukoushetki ja sitä varten yleensä kokoonnutaan moskeijaan. Musliminainen voi rukoilla kotona eikä hänen tarvitse rukoilla perjantairukousta moskeijassa. Musliminainen ei saa rukoilla kuukautisten aikana, koska hän on silloin epäpyhässä tilassa. Rukous alkaa aina Koraanin ensimmäisellä Avauksen suuralla, jonka muslimi siis resitoi vähintään seitsemäntoista kertaa vuorokaudessa, mikäli hän rukoilee ainoastaan pakolliset rukoukset.
»Kunnia Jumalalle, maailman Herralle, Armeliaalle Armahtajalle, Tuomiopäivän Ruhtinaalle. Sinua me palvomme, Sinua me huudamme avuksi. Johdata meidät oikealle tielle, niiden tielle, joille Sinä olet suosiollinen, et niiden, joiden päälle Sinun vihasi lankeaa ja jotka vaeltavat eksyksissä.» 
(Koraani 1:1–7, suomennos Jaakko Hämeen-Anttila, 1995)
Käytännössä rukoilu voi sattua myös muun toiminnan kuten vierailun aikaan, eikä ole mitenkään tavatonta, että muslimit alkavat rukoilla tässä yhteydessä. Euroopassa rukoilupaikkoja eli moskeijoita ei ole riittävästi ja toisaalta elämänrytmi saattaa estää rukoilemisen oikealla tavalla. Uskonnon sisällä on havaittavissa myös eroja. Esimerkiksi šiialaiset yhdistävät joskus rukouskertoja niin, että he rukoilevat vain kolme kertaa päivässä.
Rukoileminen eri uskonnoissa > Rukoilu buddhalaisuudessa

Buddhalaisuudessa rukoilutavat vaihtelevat eri suuntauksissa, mutta perinteisesti tätä termiä ei siellä käytetä, vaikka yhtäläisyyksiä esimerkiksi kristilliseen rukoiluperinteeseen löytyykin. Buddhalaisuudessa rukoilun opillisena tarkoituksena on valaistuminen ja kärsimyksestä vapautuminen. Länsimaista rukoilukäsitystä lähellä on Nichiren-buddhalaisuuden rukoilutapa, jossa toistetaan resitoiden Lootussutran säkeitä. Rukousta ei kuitenkaan osoiteta millekään jumaluudelle, vaan sen kohteena on esimerkiksi mandala-kuvio, joka symboloi valaistumista ja buddha-luontoa. Rukoileminen voidaan käsittää tässä prosessiksi, jossa ihmisen itsetuntemus syvenee ja mahdollistaa kehittymisen ihmisenä.
Puhtaan maan buddhalaisuudessa rukouksena lausutaan ”Namu Amida Butsu” eli ”Turvaan Amida Buddhaan”. Rukous voidaan katsoa universaalin buddhaluonnon ilmentymäksi ja se voi yhtä hyvin tähdätä tavallisten toiveiden täyttymiseen tai syvemmin käsitettynä valaistumiseen. Zen-buddhalaisessa rukoilussa ei sanota mitään, vaan siinä pyritään saavuttamaan valaistuminen hiljentymällä ja ”vain istumalla” niin, että saavutetaan ”ei-minuus”. Theravada-buddhalaisuudessa rukoilua ei pidetä välttämättömänä, vaan he korostavat buddhalaisen tiedon merkitystä ja resitoivat pitääkseen sen mielessään.
Tiibetinbuddhalaisuus on kuuluisa pyöritettävistä rukousmyllyistään. Mahajana-buddhalaisuuden suuntauksissa rukoilla voidaan myös temppelissä buddhapatsaan äärellä polvistuen, jolloin voidaan käyttää myös suitsukkeita.
Rukoileminen eri uskonnoissa > Rukoilu šintolaisuudessa

Japanin šintolaisuudessa rukoilla voi esimerkiksi pyhäkössä tai kotona kamidanan eli jumalhyllykön ääressä.  Rukoilu on usein tarkkaan säädelty. Alussa rukoilijan on puhdistauduttava joko kokonaan tai ainakin on pestävä kädet. Jumaluus eli kami saatetaan ”herättää” soittamalla pyhäkön tai jumalhyllykön kelloa ja lisäksi sille annetaan uhrilahja (esimerkiksi riisiä tai riisiviinaa), jonka jälkeen lausutaan rukous. Kunnioittavat kumarrukset liittyvät vahvasti myös tähän rituaaliin ja jumalhyllykön ääressä rukoillaan tavallisesti polvillaan.
Tieteelliset rukouskokeet

Francis Galton oli ensimmäinen, joka tutki rukoilun tehoa ihmisiin tilastollisin menetelmin. Galton totesi, että suuret määrät ihmisiä rukoilivat joka sunnuntai Britannian kirkoissa julkisesti hallitsijaperheen terveyden puolesta. Galton ajatteli, eikö kuningasperheen jäsenten terveydentilan pitäisi olla epätavallisen hyvässä kunnossa niihin verrattuna, joiden puolesta rukoilivat vain läheiset henkilöt. Galton tutki asiaa eikä löytänyt tilastollista eroa. Galtonin tavoitteet saattoivat olla myös satiirisia, sillä hän suoritti rukouskokeita myös sattumanvaraisilla maatilkuilla nähdäkseen, kasvaisiko niillä olevat kasvit nopeammin. Kasvit eivät kasvaneet rukouksista huolimatta nopeammin.
Kristillinen Templeton-säätiö rahoitti 2000-luvulla tutkimuksen rukouksen tehosta ihmisiin. Tutkimus toteutettiin kaksoissokkona. Kokeen tulokset julkaistiin American Heart Journal -aikakauskirjassa huhtikuussa 2006. Minimaalinen ero havaittiin niiden välillä, joiden puolesta rukoiltiin (52 %) ja joiden puolesta ei rukoiltu (51 %). Kolmannen ryhmän, niiden jotka tiesivät, että heidän puolestaan rukoiltiin, tulokset erosivat kahden ensimmäisen ryhmän tuloksista. Niillä, jotka tiesivät olleensa esirukousten kohteena, oli tilastollisesti merkittävästi enemmän komplikaatioita (59 %) kuin niillä, jotka eivät tienneet siitä (52 %). Kokeen tekijöiden mukaan potilaat, jotka tiesivät olleensa esirukousten kohteena kärsivät psykosomaattisesta lisärasituksesta, ”suorituspelosta”.
Andrew Newberg tutki fransiskaaninunnien ja buddhalaisten aivojen toimintaa syvän rukouksen tai meditaation aikana PET-laitteella. Tutkimuksissa kävi ilmi, että fransiskaaninunnien otsalohkot aktivoituivat rukouksen aikana, mutta päälakilohkon toiminta vaimeni, mikä Newbergin mukaan liittyy uskonnolliseen ajasta ja paikasta irrottautumisen tunteeseen ja Jumalan läsnäolon kokemuksiin. Samanlaisia aivotoiminnan muutoksia oli havaittavissa myös buddhalaisilla meditoijilla. Erona oli kuitenkin se, että nunnilla aktivoitui kielellinen alue aivoista, kun taas buddhalaisilla aktivoitui visuaalinen alue, mikä liittyy erilaisiin meditaatio- ja rukoilutapoihin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Davison, Scott A.: Petitionary Prayer The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Kristillinen rukous.
Muslimeja rukoilemassa moskeijassa.
Buddhalaisia rukoilemassa Thaimaassa.
Rukous šintolaisessa pyhäkössä.
Testikuva

Telefunken FuBK -merkkinen testikuva, joka vastaa Yleisradion käyttämää.
SMPTE-väripalkit, joita on käytetty erityisesti Yhdysvalloissa.
Philips PM5544 -merkkinen testikuva, jota käytti esimerkiksi Ruotsin SVT.
Testikuva eli virityskuva on televisiossa näytettävä kuva, jonka avulla vastaanottimen käyttäjä voi säätää televisiokuvan värikylläisyyden, valoisuuden ja kontrastin mieleisekseen. Testikuvan avulla voi myös huoltomies tehdä vastaanottimen sisäisiä hienosäätöjä, esimerkiksi korjata TV-kuvan geometriavirheitä, mikäli hänellä ei ole käytettävissään erillistä testikuvageneraattoria. Testikuvasta on apua myös antennijärjestelmien asennus- ja huoltotöissä.
Testikuvan tyypillisiä osia ovat väripalkisto ja harmaasävypalkisto. Väripalkiston värit ovat yleensä vasemmalta oikealle vaaleanharmaa, keltainen, syaani, vihreä, magenta, punainen, sininen ja musta. Joidenkin testikuvien väripalkistoissa on vain kuusi väriä, jolloin vaaleanharmaa ja musta puuttuvat. Testikuvasta yleensä ilmenee lähettävän televisioaseman nimi.
Ensimmäiset testikuvat olivat paperille tai pahville piirrettyjä. Kun televisiossa lähetettiin testikuvaa, oli kamera suunnattuna kohti paperi- tai pahvialustaa, jolla testikuva oli. 1970-luvulla otettiin käyttöön elektroninen testikuva, joka tuotettiin erityisellä testikuvageneraattorilla.
Television alkuajoista lähtien 1990-luvulle saakka testikuvaa on tyypillisesti lähetetty päälähettimien näkyvyysalueilla noin 20 minuuttia ennen varsinaisen ohjelmalähetyksen alkua (viimeiset alilähettimet käynnistyivät muutama minuutti ennen lähetystä), joskus koko aamu- ja iltapäivän ajan. Nykyään harva televisiokanava lähettää testikuvaa, sillä monet televisiokanavat ovat siirtyneet ympärivuorokautisiin lähetyksiin. Ruotsin kanava SVT2 on yksi harvoja televisiokanavia, joka lähettää testikuvaa.
Vuonna 2007 vain yksi Suomen entinen valtakunnallinen televisiokanava, YLE Extra, oli lähettänyt testikuvaa yöaikaan kello 23.00–08.00 tai 23.00–06.30, mutta ei välttämättä päivittäin tai edes kovin säännöllisesti. Tätä lähetystä ei pidä sekoittaa YLE Extran päivisin lähettämään Testikuva-nimiseen ohjelmalähetykseen, jolla ei ole mitään tekemistä aidon testikuvasignaalin kanssa. Aiheesta tarkemmin tämän artikkelin luvussa Testikuva Suomen digitaalisessa televisiossa.
Yle TV1:ssä ja Yle TV2:ssa testikuvan on korvannut Uutisikkuna. MTV3:ssa ja Nelosella testikuvan korvasivat erilaiset chatit ja mobiilipelit. Yle TV2 lopetti testikuvan alun perin korvanneiden mobiilipelien lähetykset liian vähäisen pelaajamäärän takia 18. huhtikuuta 2011, ja siirtyi lähettämään Uutisikkunaa öisin. Nykyisin mainosrahoitteiset kanavat lähettävät ohjelmia ympäri vuorokauden tai pitävät yöaikaan lähetystauon, jolloin ei lähetetä ohjelmia.