stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Iron Maiden
Historia > Albumit Iron Maiden ja Killers (1980–1981)

Iron Maiden oli soittanut esikoisalbuminsa Iron Maidenin kappaleita vuosien varrella konserteissa, joten yhtyeen ei tarvinnut tehdä liikaa töitä studiossa albumia nauhoitettaessa. Iron Maidenin 14. huhtikuuta 1980 julkaistu, yhtyeen nimeä kantanut esikoisalbumi ylsi heti Britannian albumilistan neljännelle sijalle. Steve Harris kirjoitti albumille viisi kappaletta, laulaja Paul Di'Anno kaksi yhdessä Harrisin kanssa ja kitaristi Dave Murray yhden. Kaikki kappaleet hioutuivat lopulliseen muotoonsa yhtyeen jo konsertoidessa klubeissa ja pubeissa ympäri Britanniaa. Albumi sai myös hyvän vastaanoton musiikkilehdiltä Record Mirror ja Sounds. Iron Maiden tuli nopeasti tunnetuksi pitkistä kiertueista, joilla yhtyeen kannattajakunta laajeni nopeasti. Yhtye kiersi Euroopassa Kissin ja Judas Priestin lämmittelijänä saavuttaen mainetta myös Britannian ulkopuolella.
Kiss-kiertueen jälkeen kitaristi Dennis Stratton erosi yhtyeestä musiikillisiin erimielisyyksiin vedoten. Kitaristin paikan Iron Maidenissa sai lokakuussa 1980 Adrian Smith. Debyyttialbumi jäi Strattonin ainoaksi levytykseksi yhtyeen kanssa.
Iron Maiden julkaisi 2. helmikuuta 1981 toisen albuminsa Killers, jonka tuotti aiemmin Deep Purplen ja Whitesnaken kanssa työskennellyt Martin Birch. Killers muistuttaa tyyliltään Iron Maidenin esikoisalbumia Iron Maiden, mutta siitä huolimatta se menestyi brittilistalla esikoisalbumia heikommin nousten parhaimmillaan vain sijalle 12. Albumi sai myös kehnommat arvostelut kriitikoilta kuin esikoisalbumi. Steve Harris kirjoitti suurimman osan Killersin kappaleista, ja niistä on myöhemmin tullut suosittuja yhtyeen konserteissa. Suomessa albumi nousi listan sijalle 18, ja siitä tuli ensimmäinen Iron Maidenin listoille noussut levytys Suomessa.
Iron Maiden käynnisti keväällä 1981 ensimmäisen maailmankiertueensa Killer World Tourin, joka ei kuitenkaan sujunut ongelmitta. Kiertueen lopulla vuoden 1981 syyskuussa huumeongelmista ja arvaamattomasta käyttäytymisestä kärsineen laulaja Paul Di'Annon korvasi Samsonissa vaikuttanut Bruce Dickinson, joka teki ensiesiintymisensä Iron Maidenin laulajana Italiassa lokakuussa. Joulukuussa Iron Maiden alkoi tuottaja Martin Birchin kanssa levyttää kolmatta pitkäsoittoaan.
Musiikkinäytteet
"Run to the Hills" albumilta  on nousi Britannian singlelista seitsemänneksi ja on Iron Maidenin tunnetuimpia kappaleita.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Historia > Bruce Dickinsonin aikakausi alkaa: nousu raskaaseen sarjaan (1981–1983)

Iron Maiden levytti vuonna 1981 erään metallimusiikin klassikoiksi luettavista albumeista. 29. maaliskuuta 1982 julkaistu The Number of the Beast nousi suoraan Britannian albumilistan kärkeen tarjoten vuosiksi eteenpäin materiaalia Iron Maidenin konserttien soittolistoille: singlenäkin hyvin menestyneet “Run to the Hills“ (brittilistan 7.), “The Number of the Beast“ (18.) ovat olleet eeppisen, yli seitsenminuuttisen raidan “Hallowed Be Thy Name“ ohella albumin julkaisusta lähtien yhtyeen konserttien vakionumeroita.
Vuoden 1982 kiertue The Beast on the Road oli Iron Maidenin ensimmäinen mittava maailmankiertue. Yhtye kiersi maailmaa kymmenen kuukauden ajan helmikuusta 1982 vuoden loppuun asti. Konsertteja kertyi yhteensä 180, joista 23 järjestettiin yhtyeen kotimaassa Britanniassa, 33 muualla Euroopassa, 104 Pohjois-Amerikassa, 10 Australiassa ja 10 Japanissa. Kiertueen jälkeen rumpali Clive Burr erotettiin yhtyeestä. Hänet korvasi vuoden 1983 tammikuussa Nicko McBrain, joka oli soittanut aiemmin muun muassa ranskalaisessa Trustissa. Mielenkiintoinen sivuseikka on, että Burr soitti sittemmin itse Trustissa. Myöhemmin hän soitti myös Gogmagogissa, jossa vaikuttivat muun muassa Paul Di'Anno ja tuleva Iron Maiden-kitaristi Janick Gers.
Historia > Menestysalbumi Piece of Mind (1983)

Nicko McBrainin liittymisen myötä Iron Maiden keskittyi tulevan studioalbuminsa työstämiseen. Yhtye majoittui Guernseyn saarelle tammikuussa 1983 kirjoittamaan uutta materiaalia. Talvikaudeksi turisteista tyhjentynyt Le Chalet -hotelli toimi kuukauden ajan yhtyeen tukikohtana. Vähäisen käyttöasteen ansiosta hotellin ravintolasali muutettiin yhtyeen harjoitustilaksi. Tammikuussa yhtye siirtyi Bahamalle, Nassaun kaupungin Compass Point -studiolle äänityksiä varten lähes yksinomaan verotussyistä, sillä yhtyettä manageroineet Rod Smallwood ja Andy Taylor varautuivat säästämään kaikissa mahdollisissa tuotantokustannuksissa. Britannian ulkopuolella nauhoitettu materiaali ja sen myyntituotot eivät kuuluneet 1980-luvun alussa maan verotuksen piiriin, joten yhtyeen valittavaksi jäi kaksi studiota: Montserratin Air Studios tai Bahaman Compass Point. Kolmatta kertaa yhtyeen tuottajaksi saapunut Martin Birch vieraili molemmissa ja päätyi valitsemaan käytettäväksi studioksi Compass Pointin. Yhtyeellä ei ollut kuitenkaan yhtään kappaletta valmiina sen saavuttua Nassaun studioon.
Alun perin työnimellä Food For Thought tunnettu, neljäs Iron Maidenin studioalbumi Piece of Mind äänitettiin alkuvuodesta 1983 ja se oli Iron Maidenin ensimmäinen Englannin ulkopuolella nauhoitettu albumi. Albumin kannen ideoivat Rod Smallwood ja Steve Harris. Myös aiempiin Iron Maidenin levytyksiin Eddien kuvan taiteillut Derek Riggs lensi Bahamalle maalatakseen kannen yhtyeen ollessa vielä studiossa. Runsaan kuukauden äänityssessioiden jälkeen albumin miksaus alkoi maaliskuussa New Yorkin Electric Ladyssa Birchin johdolla.
Piece of Mind julkaistiin lopulta toukokuussa 1983 ja se nousi brittilistan sijalle 3. Albumin singlet olivat jo huhtikuussa 1983 julkaistu “Flight of Icarus“ (brittilistan 11.) ja heinäkuussa 1983 julkaistu “The Trooper“ (brittilistan 12.), josta tuli nopeasti konserttien vakionumero ja klassikkokappale. Singlejen ohella muun muassa kappaleet “Where Eagles Dare“ ja “Revelations“ ovat saavuttaneet klassikon veroisen aseman. Albumia tuki jälleen suuri 143 konsertin maailmankiertue World Piece Tour, joka käynnistyi 2. toukokuuta 1983 Hullista, Englannista ja päättyi 18. joulukuuta 1983 Dortmundissa Saksassa konserttiin, joka televisioitiin koko Eurooppaan.
Vuonna 1983 Iron Maiden esiintyi ensimmäisen kerran pääesiintyjänä kiertueella Yhdysvalloissa. Kiertuetta edisti Piece of Mindin nouseminen Yhdysvalloissa Billboard 200 -albumilistalla sijalle 14. Albumi oli myös yhtyeen ensimmäinen yli miljoonan kappaleen myynnin eli platinarajan ylittänyt albumi Yhdysvalloissa. Suomessa Piece of Mind sijoittui albumilistan toiseksi. Musiikkilehti Kerrang!:in lukijat äänestivät albumin vuoden 1983 parhaaksi lehden lukijaäänestyksessä.
Historia > Powerslave ja livealbumi Live After Death (1984–1985)

Tammikuussa 1984 yhtye matkusti jälleen Bahamalle työstämään uutta materiaalia seuraavalle studioalbumilleen ja nauhoitti seuraavan studioalbuminsa Powerslave edeltäjänsä tapaisesti Compass Point-studiolla. Albumi julkaistiin syyskuussa 1984 ja se nousi Britannian albumilistan toiseksi.
Albumin kappaleiden sanoitukset kertoivat nyt jo Iron Maidenille tyypilliseen tapaan niiden sanoittajien hyvinkin erilaisista kiinnostuksien kohteista: Harrisin ”Aces High” Britannian taistelusta, ”The Duellists” historiallisista kaksintaisteluista ja yli kolmetoistaminuuttinen päätösraita ”Rime of the Ancient Mariner” on Samuel Taylor Coleridgen runoon Vanhan merimiehen tarina perustuva kertomus epäonnisesta merenkulkijasta. Smithin ja Dickinsonin ”2 Minutes to Midnight” käsittelee ydinsotaa ja ”Back in the Village” pohjautuu televisiosarjaan Saarroksissa. Dickinsonin ”Flash of the Blade” käsittelee fantasia-aiheita ja miekkailua, nimiraita ”Powerslave” muinaista Egyptiä.
Single ”2 Minutes to Midnight” julkaistiin 18. elokuuta 1984 ja se nousi Britannian singlelistalla sijalle 11. Kaksi kuukautta albumin julkaisun jälkeen, 3. marraskuuta ilmestynyt single ”Aces High” nousi niin ikään Britannian singlelistalle, sijalle 20.
Puolasta vuoden 1984 elokuussa käynnistynyt, mittava World Slavery Tour -kiertue päättyi heinäkuussa 1985 Kaliforniaan, Yhdysvaltoihin Iron Maidenin kierrettyä 24 maata 322 päivässä. Kiertue oli yhtyeelle sen historian pisin ja se kattoi yhteensä 190 konserttia ympäri maailman. Iron Maidenin suurin yleisö oli BrasiliassaRock in Rio -festivaalilla 11. tammikuuta 1985, jolloin yhtye esiintyi yli 300 000 hengen yleisölle. Tammikuussa 1985 Iron Maiden soitti myös seitsemänä loppuunmyytynä iltana New Yorkin Radio City Music Hallissa. World Slavery Tourilta nauhoitettiin neljä 14.–17. maaliskuuta 1985 Kalifornian Long Beachillä esitettyä konserttia yhdeksi livealbumiksi sekä Jim Yukichin ohjaamaksi konserttivideoksi Live After Death, joka julkaistiin vuonna 1985. Albumi ylsi brittilistalla toiselle sijalle ja sitä pidetään yhtyeen uran parhaimpana livealbumina.
Historia > Musiikillinen kunnianhimo kasvaa: Somewhere in Time ja Seventh Son of a Seventh Son (1986–1989)

Raskaan mutta menestyksekkään World Slavery Tourin päätyttyä Iron Maiden vetäytyi kuuden kuukauden tauolle, jonka jälkeen tammikuussa 1986 yhtye kokoontui yhteen tehdäkseen seuraavan pitkäsoittonsa Somewhere in Time. Albumista muodostui yhtyeen uran kallein. Albumin basso- ja rumpuraidat äänitettiin jälleen Nassaun Compass Pointissa, josta yhtye matkusti seuraavaksi Alankomaihin Wiseloord -studiolle äänittämään albumin kitara- ja lauluosuudet. Tämän jälkeen tuottaja Martin Birch lähti miksasi kappaleet New Yorkissa. Steve Harris, Adrian Smith ja Dave Murray kokeilivat albumilla ensimmäistä kertaa uusia kitarasyntetisaattoreita, jotka muuttivat olennaisesti yhtyeen musiikkia. Somewhere in Timen teemana on avaruus ja yhtä lukuun ottamatta kappaleet käsittelivät aikaa.
Somewhere in Time julkaistiin 11. lokakuuta 1986. Albumilta julkaistiin kaksi singleä: 6. syyskuuta “Wasted Years“ (brittilistan 18.) ja 22. marraskuuta “Stranger in a Strange Land“ (brittilistan 22.), jotka olivat kumpikin Adrian Smithin sävellyksiä. Iron Maiden lähti Somewhere On Tour -kiertueelle jo ennen albumin julkaisua ja esiintyi 3. syyskuuta 1986 alkaneella lyhyellä kiertueella 12 kertaa Itä-Euroopassa ja kaksi kertaa Lontoon Hammersmith Odeonissa. Tammikuussa 1987 alkoi viisi kuukautta kestänyt 73 konsertin Yhdysvaltojen kiertue, ja lopulta 148 konsertin jälkeen kiertue päättyi Osakaan, Japaniin 21. toukokuuta 1987.
Marraskuusta 1987 tammikuuhun 1988 äänitetty ja 23. huhtikuuta 1988 julkaistu Seventh Son of a Seventh Son oli Iron Maidenille sen uran toinen albumi, joka ylsi heti julkaisuviikolla Britannian listaykköseksi. Konseptialbumin tapainen Seventh Son of a Seventh Son vei yhtyeen musiikkia yhä enemmän progressiiviseen suuntaan. Albumilta julkaistut neljä singleä ylsivät jokainen Britannian singlelistalle kymmenen parhaan joukkoon: “Can I Play with Madness“ (brittilistan 3.), “The Evil That Men Do“ (5.), “The Clairvoyant“ (6.) ja “Infinite Dreams“ (6.)
Vuonna 1988 yhtye kiersi tuttuun tapaan maailmaa seitsemän kuukauden ajan toukokuusta joulukuuhun. Tällä kertaa kiertue alkoi Yhdysvalloista ja siirtyi elokuussa Eurooppaan. Elokuun 20. päivä yhtye konsertoi Doningtonin Monsters of Rock -festivaalin pääesiintyjänä rikkoen festivaalin kävijäennätyksen keräämällä paikalle yli 100 000 katsojaa. Festivaalin jälkitunnelmat olivat kuitenkin traagiset, sillä kaksi ihmistä oli kuollut aiemmin päivällä Guns N' Rosesin esiintymisen aikana, kun he olivat jääneet muiden tallomiksi mutavellissä.
27. ja 28. marraskuuta yhtye äänitti ja kuvasi esiintymisensä Birminghamissa, ja konserteista koostettiin video Maiden England, joka julkaistiin vuonna 1989. Seventh Tour of a Seventh Tour -kiertue päättyi 12. joulukuuta Hammersmith Odeoniin.
Historia > Klassisen kokoonpanon paluu ja uusi Iron Maiden: Brave New World ja Dance of Death (2000–2004)

Vuonna 1999 yhtye harkitsi pestaavansa Blaze Bayleyn tilalle uuden laulajan, mutta manageri Rod Smallwood taivutteli Steve Harrisin kutsumaan Bruce Dickinsonin takaisin yhtyeeseen. Vuoden 1999 tammikuussa yhtye aloitti neuvottelun Bruce Dickinsonin kanssa tämän paluusta yhtyeen laulajaksi. Myös yhtyeestä vuonna 1990 eronneeseen kitaristi Adrian Smithiin otettiin yhteyttä, ja hänet kutsuttiin liittymään takaisin yhtyeeseen. Koska Smithin aiemmin korvannut Janick Gers jatkoi edelleen Iron Maidenin kitaristina, oli yhtyeessä nyt yhteensä kolme kitaristia. Dickinsonin ja Smithin palattua yhtyeeseen Iron Maiden aloitti menestyksekkään The Ed Hunter Tour -paluukiertueen, joka kesti vuoden 1999 heinäkuusta lokakuuhun. Yhtye myös julkaisi uuden kokoelma-albumin ja tietokonepelin Ed Hunter.
Kolmen kitaristin tukevoittama albumi Brave New World ilmestyi toukokuussa 2000. Sen tuotti Kevin Shirley, joka oli aikaisemmin työskennellyt The Black Crowesin, Aerosmithin, Dream Theaterin ja Silverchairin kanssa. Yhtyeen jäsenten mielestä albumin äänityssessiot olivat miellyttäviä. Avausraita ja singlejulkaisu “The Wicker Man“ on nimetty elokuvan Uhrijuhla (engl. The Wicker Man) mukaan.
Brave New World -albumia seurasivat singlejulkaisut “The Wicker Man“ ja “Out of the Silent Planet“ sekä menestyksekäs yli sadan konsertin maailmankiertue, joka jatkui vuoteen 2001 ja kulminoitui yhtyeelle tuttuun Rock in Rio -festivaaliin Brasilian Rio de Janeirossa, missä yhtye esiintyi yli 250 000 hengen yleisölle. Konsertista julkaistiin myös livealbumi ja -DVD Rock in Rio.
Vaikka vuonna 2002 ei ilmestynyt uutta studioalbumia eikä eikä yhtye tehnyt uutta kiertuetta, vuosi oli silti toiminnan täytteinen. Yhtye julkaisi uuden kokoelma-albumin Edward the Great, ja harvinaisia äänityksiä vuosien varrelta sisältäneen kokoelman Eddie's Archive, joka julkaistiin rajoitettuna kuuden CD:n painoksena metallisessa laatikossa. Yhtye myös keikkaili lyhyen ajan rahoittaakseen entisen rumpalinsa Clive Burrin MS-taudin hoitoa.
Dance of Death, Iron Maidenin kolmastoista studioalbumi ilmestyi syyskuussa 2003. Suomessa kultalevyyn oikeuttaneet 15 000 kappaletta myytiin neljässä päivässä ilmestymisestä. Albumilta julkaistiin kaksi singleä, “Wildest Dreams“ ja “Rainmaker“. Albumi sisälsi myös kaksi erikoisuutta. Täysin akustinen kappale “Journeyman“ poikkesi totutusta Iron Maidenista, ja rumpali Nicko McBrain osallistui ensimmäistä kertaa säveltämiseen kirjoittamalla kappaleen “New Frontier“ yhdessä Bruce Dickinsonin ja Adrian Smithin kanssa.
Lokakuussa 2003 yhtye aloitti uutta levyä tukeneen maailmankiertueen Dance of Death World Tour, jonka nDortmundin konsertti taltioitiin vuonna 2005 julkaistuksi livealbumiksi ja -DVD:ksi Death on the Road. Dance of Death World Tour päättyi helmikuussa 2004 Japanissa.
Historia > 25-vuotisjuhlintaa, uusi albumi ja maailmankiertueita (2005–2007)

Vuonna 2005 oli kulunut 25 vuotta Iron Maidenin esikoisalbumin julkaisusta. Saavutusta juhlistaakseen yhtye lähti Early Days -lisänimeä kantaneelle Eddie Rips Up The World Tour -maailmankiertueelle, jonka konserteissa yhtye esitti ainoastaan neljän ensimmäisen albuminsa kappaleita. Kiertue oli samalla vuonna 2004 julkaistun virallisen historiikki-DVD:n The Early Days promootio.
Iron Maidenin neljännentoista studioalbumin, A Matter of Life and Death ensimmäinen single “The Reincarnation of Benjamin Breeg“ julkaistiin 16. elokuuta 2006 ja itse albumi 25. elokuuta. Lokakuussa julkaistiin albumin toinen single “Different World“, joka ylsi ensimmäiseksi Suomen virallisella singlelistalla. A Matter Of Life And Death pääsi Suomen virallisella albumilistalla ensimmäiseksi.
Joulukuussa 2006 Iron Maidenin esiintyi Abbey Roadin studiossa. Yhtyeen esiintyminen taltioitiin ja esitettiin Britanniassa maaliskuussa 2007 ja Yhdysvalloissa heinäkuussa 2007.
Vuonna 2007 Iron Maiden jatkoi festivaaliesiintymisiä eri puolilla maailmaa, muun muassa Dubaissa ja Intiassa.
Historia > Somewhere Back in Time World Tour -kiertue ja dokumenttielokuva (2008–2009)

Vuoden 2007 syyskuussa Iron Maiden tiedotti julkaisevansa vuoden 1985 konserttitallenteensa Live After Deathin uudelleen DVD-formaatissa vuoden 2008 helmikuussa, jolloin yhtye aloitti myös Somewhere Back in Time World Tour -maailmankiertueensa. Live After Death nousi listakärjeksi 12 maassa, ja se muun muassa ylitti platinamyynnin Yhdysvalloissa ja kultamyynnin Suomessa ja Britanniassa.lähde?
Somewhere Back in Time World Tour jatkoi yhtyeen vuoden 2005 Eddie Rips Up The World Tour -kiertueen aloittamalla teemalla, pohjautui lavasteiltaan World Slavery Tour -kiertueeseen ja koostui musiikillisesti yhtyeen 1980-luvun tuotannosta. Se oli vuoden 2008 toiseksi tuottavin brittiläisen yhtyeen tai artistin konserttikiertue, ja yhtye esiintyi sen aikana yli kahdelle miljoonalle fanille kiertueen 90 konsertissa. Somewhere Back in Time World Tour oli myös ensimmäinen Iron Maidenin kiertue, jolla yhtye matkusti omalla rahti- ja matkustajakoneeksi räätälöidyllä Boeing 757 -lentokoneellaan Ed Force Onella, jonka lentäjänä toimi yhtyeen laulaja Bruce Dickinson. Kiertueen johdosta yhtye julkaisi myös vuoden 2008 toukokuussa kokoelma-albumin Somewhere Back in Time: The Best of 1980–1989, joka myi kultaa Suomessa, Ruotsissa ja Britanniassa.
Vuonna 2008 brittiläinen musiikkilehti Kerrang! julkaisi tribuuttialbumin Maiden Heaven: A Tribute to Iron Maiden, jolla muun muassa Metallica, Avenged Sevenfold ja Dream Theater versioivat yhtyeen tuotantoa.lähde?
Somewhere Back in Time World Tour -kiertueen ensimmäisen osion aikana kanadalainen tuotantoyhtiö Banger Films matkusti yhtyeen mukana, ja taltioi kiertueesta dokumenttielokuvan Iron Maiden: Flight 666. Dokumentin ensi-ilta oli Britanniassa 20. huhtikuuta 2009, jonka jälkeen se esitettiin yli 450 eri elokuvateatterissa 41 eri maassa. Dokumenttielokuvan ohella se sisälsi myös yhtyeen konserteissa kiertueen ensimmäisen osion aikana taltioituja kappaleita. Iron Maiden: Flight 666 julkaistiin DVD- ja Blu-ray -formaateissa vuoden 2009 toukokuussa, ja se nousi listakärjeksi 22 eri maassa.lähde? Yhtye julkaisi dokumenttielokuvan soundtrack-albumina livealbumin Flight 666 – The Original Soundtrack.
Vuoden 2009 Brit Awards -palkintogaalassa Iron Maiden voitti yleisöäänestyksen tuloksena parhaan brittiläisen live-esiintyjän palkinnon.lähde?
Historia > The Final Frontier, livealbumi En Vivo! ja Maiden England World Tour (2009–2014)

Vuoden 2009 marraskuussa kitaristi Janick Gers vahvisti, että yhtye oli aloittanut uuden kappalemateriaalin työstämisen levyttääkseen uuden studioalbuminsa. Yhtye matkusti Pariisiin säveltämään kappalemateriaalia ja harjoittelemaan uutta albumiaan varten, ja vuoden 2010 tammikuussa yhtye aloitti tulevan albuminsa The Final Frontier äänittämisen tuottaja Kevin Shirleyn kanssa. Albumi äänitettiin Bahamalla, Nassaun kaupungin Compass Point -studiolla, jossa yhtye oli levyttänyt 1980-luvun klassikkoalbuminsa Piece of Mind, Powerslave ja Somewhere in Time.
Maaliskuussa 2010 yhtye julkaisi tiedon, jonka mukaan The Final Frontier julkaistaisiin elokuussa. Albumin ensimmäinen single “El Dorado“ julkaistiin kesäkuun alussa, ja se voitti vuonna 2011 Grammy-palkinnon ”Best Metal Performance”. Albumin toisena singlenä julkaistiin elokuussa kappale “Satellite 15... The Final Frontier“. The Final Frontier -albuminsa elokuussa, ja se nousi albumilistojen kärkeen 21 eri maassa. Albumi sai hyvin positiivisen vastaanoton, ja se oli kaupallinen menestys eri puolilla maailmaa: esimerkiksi Suomessa albumia ennakkoon yli 16 000 kappaletta eli yli kultalevyn myyntimäärän, ja platinalevymyynnin se ylitti Suomessa alle kahdessa viikossa.
The Final Frontierin julkaisua seurasi uusi, mittava maailmankiertue The Final Frontier World Tour, joka käynnistyi vuoden 2010 kesäkuussa ja päättyi yli sadan konsertin jälkeen vuoden 2011 elokuussa. Kiertueen aikana yhtye taltioi konserttinsa Santiago de Chilessä vuoden 2012 maaliskuussa julkaistuksi livealbumiksi ja konserttitallenteeksi En Vivo!. Albumin kappale ”Blood Brothers” huomioitiin myös Grammy-ehdokkuudella kategoriassa ”Best Metal Performance”.
Vuoden 2011 kesäkuussa yhtye julkaisi kokoelma-albumin From Fear to Eternity: The Best of 1990 – 2010, joka jatkoi yhtyeen vuoden 2008 kokoelma-albumin Somewhere Back in Time: The Best of 1980–1989 aloittamalla teemalla.lähde?
En Vivo!:n julkaisun jälkeen yhtye ilmoitti aloittavansa uuden Maiden England World Tour -maailmankiertueensa, joka pohjautui lavasteiltaan Seventh Tour of a Seventh Tour -kiertueeseen ja musiikiltaan yhtyeen 1980-luvun myöhempään tuotantoon. Kiertueen tueksi yhtye tiedotti julkaisevansa vuoden 1989 konserttitallenteensa Maiden England uudelleen DVD:nä sekä CD- ja vinyylilevynä nimellä Maiden England ’88 vuonna 2013. Maiden England World Tour -kiertueen aikana yhtye esiintyi viidennen kerran urallaan Englannin Donington Parkissa, jossa yhtye oli Download Festival -festivaalin pääesiintyjänä. Syyskuussa 2013 yhtye konsertoi pääesiintyjänä Brasilian Rock in Rio -festivaaleilla.lähde?
Historia > Bruce Dickinsonin syöpäsairaus ja uusi albumi The Book of Souls (2015–)

Laulaja Bruce Dickinsonin ilmoitettiin sairastuneen syöpään vuoden 2015 alussa. Dickinsonin tiedotettiin sairastavan kielisyöpää, ja että hänen paranemisennusteensa oli lääkärien mukaan hyvä. Myöhemmin Dickinson paljasti tilanteen olleen vakavampi kuin yhtye oli julkisuudessa antanut ymmärtää, sillä häneltä oli rankan hoitojakson aikana poistettu myös toinen syöpäkasvain nielun seinämästä. Iron Maiden ilmoitti vuoden 2015 toukokuussa, että Dickinson oli toipunut sairaudesta. Täyden toipumisen ilmoitettiin kuitenkin vievän aikaa, minkä vuoksi yhtye ei esiintynyt vuoden 2015 aikana.
Vuoden 2015 kesäkuussa Iron Maiden ilmoitti verkkosivustollaan julkaisevansa uransa 16. studioalbumin The Book of Souls syyskuun 4. päivä. Yhtye julkisti myös albumin kappalelistan ja kansikuvan. Albumin julkaisua jouduttiin siirtämään alkuperäisestä aikataulusta Bruce Dickinsonin syöpädiagnoosin vuoksi. The Book of Soulsin paljastettiin olevan kestoltaan 92 minuuttia pitkä, mikä tekee siitä yhtyeen uran pisimmän studioalbumin.
The Book of Soulsin ensimmäisenä singlenä julkaistiin elokuussa Adrian Smithin ja Bruce Dickinsonin kirjoittama kappale ”Speed of Light”, josta julkaistiin myös musiikkivideo. Elokuussa yhtye ilmoitti, että se aloittaisi vuonna 2016 The Book of Souls World Tour -maailmankiertueen, jonka aikana yhtyettä ympäri maailman kuljettaisi Bruce Dickinsonin ohjastama Boeing 747 -mallin Ed Force One -lentokone.
The Book of Souls julkaistiin 4. syyskuuta 2015 Parlophone -levymerkillä. Albumi sai maailmanlaajuisesti positiivisen vastaanoton sekä yhtyeen faneilta että kriitikoilta, ja sitä on pidetty eräänä yhtyeen 2000-luvun vahvimmista albumeista.lähde? Albumia seuranneen kiertueen aikana yhtye esiintyi jälleen myös Suomessa, konsertoiden Hämeenlinnassa Kantolan tapahtumapuistossa vuonna 2016.lähde?
Vuoden 2017 marraskuussa yhtye julkaisi livealbumin The Book of Souls: Live Chapter, joka oli taltioitu viidessätoista The Book of Souls World Tour -kiertueen konsertissa vuosina 2016-2017. Albumilla sekoittuivat yhtyeen vanha tuotanto ja The Book of Souls -albumin uusi kappalemateriaali, ja sen tuottajina toimivat Tony Newton ja Steve Harris. Ennen albumin virallista julkaisua yhtye soitti albumin ennakkoon striimaamalla sen samannimisenä konserttivideona omalla YouTube-kanavallaan. Yhtye julkaisi myös konserttivideon sen saatua ensiesityksensä, tosin vain digitaalisesti ladattavana videotiedostona. The Book of Souls: Live Chapter nousi albumilistojen kymmenen parhaan joukkoon kahdeksassa Euroopan maassa, mukaan lukien Suomessa, jossa sen sijoitus oli kahdeksas.