stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Erik Larsson

| Erik Larsson |
| --- | --- |
 ”Kiiruna-Lasse” Larsson
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. huhtikuuta 1912 Kurravaara, Ruotsi
Kuollut: 10. maaliskuuta 1982 (69 vuotta) Kiiruna, Ruotsi
Kansalaisuus:  Ruotsin suomalainen
Ammatti:  maastohiihtäjä, esikoislestadiolaissaarnaaja
| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Maa:   Ruotsi> Miesten maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Garmisch-Partenkirchen 1936 |  18 km |  |
|  Pronssia | Garmisch- Partenkirchen 1936 | 4 × 10 km |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Vysoké Tatry 1935 | 4 × 10 km |  |
Erik August ”Kiiruna-Lasse” Larsson (20. huhtikuuta 1912 Kurravaara – 10. maaliskuuta 1982 Kiiruna) oli ruotsalainen maastohiihdon olympiavoittaja.
Vysoké Tatryn MM-hiihdoissa 1935 Larsson hiihti Ruotsin viestijoukkueessa pronssille. Vuotta myöhemmin Garmisch-Partenkirchenin talviolympialaisissa hän voitti 18 kilometrin hiihdossa kultamitalin ja saavutti lisäksi viestistä pronssia. Parhaana menestyksenä ennen olympiavoittoa Larssonilla oli Ounasvaaran 18 km:n voitto keväällä 1935.
Larsson lopetti kilpaurheilun kolme vuotta olympiavoittonsa jälkeen käännyttyään esikoislestadiolaisuuteen, jossa hän toimi myöhemmin maallikkosaarnaajana Kiirunassa. Myös hänen poikansa Lars Larsson (1937-2020) toimi saarnaajana Ruotsin Luulajassa. Erik Larssonin äidinkieli oli suomi.
Vuonna 1936 hän sai arvostetun Svenska Dagbladetin kultamitalin onnistuneen vuoden tuloksena.
Erik Larssonin pojan tytär Åsa Larsson (s. 1966) on Ruotsissa tunnettu veroasioihin erikoistunut juristi ja kirjailija.
Harry Wallin

| Harry Wallin> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23. toukokuuta 1953 (ikä 71) Seinäjoki, Suomi
Poliitikko
Puolue:  SDP
Asema:  kansanedustaja (1999–2007, 2014–2019)
Vaalipiiri:  Vaasan vaalipiiri
Uskonto:  helluntailaisuus
Puoliso:  Tarja Helena Huhtaro 1976–2008 (k.); Ulla Anneli Sydänoja-Wallin (2009–)
Harry Olavi Wallin (s. 23. toukokuuta 1953 Seinäjoki) on suomalainen jo eläkkeellä oleva veturinkuljettaja ja Suomen sosialidemokraattisen puolueen entinen kansanedustaja. Wallin on toiminut kansanedustajana vuosina 1999–2007 ja uudelleen vuosina 2014–2019. Wallin sai vuonna 2012 kunnallisneuvoksen arvonimen.
Poliittinen ura

Wallin ei tullut valituksi vuoden 2007 eduskuntavaaleissa, vaan hän jäi lopulta täpärästi ulos eduskunnasta. Wallin oli toiseksi suosituin eduskunnan ulkopuolelle jäänyt ehdokas yli 6000 äänellään. Myös vuonna 2011 eduskuntavaaleissa hänen kohtalonsa oli sama: hän ei tullut valituksi eduskuntaan huolimatta saamistaan 6 346 äänestä, joilla hän oli suosituin eduskunnan ulkopuolelle jäänyt ehdokas. Heinäkuussa 2014 Wallin nousi varasijalta kansanedustajaksi vaasalaisen Miapetra Kumpula-Natrin siirryttyä europarlamenttiin. Kevään 2015 eduskuntavaaleissa Wallin lunasti paikan eduskuntaan Vaasan vaalipiirin toisena sosiaalidemokraattisena kansanedustajana Jutta Urpilaisen jälkeen. Hän keräsi yhteensä 4608 ääntä, mikä oli pienempi määrä kuin aikaisemmissa vaaleissa. Wallin jätti eduskunnan vuoden 2019 eduskuntavaaleissa.
Wallin on ollut Seinäjoen kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1989 lähtien. Kaupunginhallituksen jäsen hän on ollut vuosina 1993–2000 ja hallituksen puheenjohtaja 1997–2000. Hän toimii Etelä-Pohjanmaan sairaanhoitopiirin hallituksen varapuheenjohtajana (2013–). Eduskunnassa hän on ollut maa- ja metsätalousvaliokunnan varapuheenjohtaja ja liikenne- ja viestintä- sekä suuren valiokunnan jäsen.
Veturinkuljettajan pätevyyden Wallin sai 1976. Hän lähti tämän jälkeen mukaan ammattiyhdistystoimintaan Seinäjoen veturimiehiin. Vuonna 1989 Wallin nousi Veturimiesten liiton hallitukseen ja 1999 hän oli liiton varapuheenjohtaja tullessaan valituksi eduskuntaan. Wallin palasi takaisin veturinkuljettajaksi sen jälkeen, kun hän putosi eduskunnasta vuoden 2007 vaaleissa. Vuonna 2011 hän jäi eläkkeelle veturinkuljettajan ammatista. Wallin perusti eläkkeellä ollessaan oman kiinteistö- ja isännöintifirman, joka hoitaa yhtä taloyhtiötä.
Muuta

Sotilasarvoltaan Wallin on korpraali (1999). 30. marraskuuta 2007 hänelle myönnettiin Suomen Leijonan I luokan ritarimerkki. Hänellä on kolme lasta Tomi (s. 1976), Mika (s. 1981) ja Tiia (s. 1984) edesmenneen vaimonsa Tarja Huhtaron (k. 2008) kanssa.
Eduskuntatoiminta

Jäsenyydet eduskunnan toimielimissä:
Talousvaliokunta (3.10.2014–)
Valtiovarainvaliokunta (4.9.2014–)
Verojaosto (3.10.2014–)
Työ- ja elinkeinojaosto (03.10.2014–)
Maa- ja metsätalousvaliokunta (vj) (09.09.2014–)
Perustuslakivaliokunta (3.9.2014–)
Maa-ja metsätalousvaliokunta
Liikenne- ja viestintävaliokunta (–28.02.2003 Liikennevaliokunta) 07.04.1999–20.03.2007
Maa- ja metsätalousvaliokunta (vj) 07.04.1999–18.03.2003, (vpj) 02.04.2003–20.03.2007
Puolustusvaliokunta (vj) 07.04.1999–22.04.1999, 23.04.1999–29.02.2000, 27.10.2000–18.03.2003
Lakivaliokunta 03.03.2000–25.10.2000, 03.05.2002–17.12.2002, (vj) 02.04.2003–20.03.2007
Tulevaisuusvaliokunta (vj) 02.04.2003–20.03.2007
Suuri valiokunta (vj) 17.09.2004–20.03.2007
Valitsijamiehet (vj) 06.04.1999–29.02.2000
Pohjoismaiden neuvoston Suomen valtuuskunta (vj) 11.06.2002–07.02.2005, 08.02.2005–20.03.2007
Eduskuntaryhmät:	
Sosialidemokraattinen eduskuntaryhmä 24.03.1999–20.03.2007, 04.07.2014–
Yhteiskunnallinen toiminta

Kunnalliset luottamustehtävät:
Seinäjoen kaupunginvaltuusto 1989–
Seinäjoen kaupunginhallitus 1993–2000
Seinäjoen kaupunginhallitus (pj) 1997–2000
Seinäjoen kaupunginvaltuusto (1. vpj) 2001–
Muut luottamustehtävät:
Veturimiesten liiton hallitus 1989–1999
Veturimiesten liiton hallitus (vpj) 1993–1999
Kotien Puolesta keskusliiton hallitus (pj)
Sotilasarvo:
korpraali 1999
Aiheesta muualla

.aspx Harry Wallin Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Henkilön kotisivut[vanhentunut linkki]
SDP:n kansanedustajat
| n k Sosiaalidemokraattien kansanedustajat 2011–2015 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (42):  Backman  Eloranta  Feldt-Ranta  Filatov  Gustafsson  Guzenina-Richardson  Heinäluoma  Hiltunen  Huovinen  Ihalainen  Jungner  Kantola  Karhu  Kari  Kiljunen  Kiuru  Koskinen  Kumpula-Natri (2011–2014)  Kuusisto  Kymäläinen  Kärnä  Lindtman  Lipponen  Myller  Mäkisalo-Ropponen  Ojala-Niemelä  Paasio  Paatero  Peltonen  Piirainen  Rajamäki  Saarinen  Salonen  Skinnari  Taimela  Tainio  Tuomioja  Tuppurainen  Urpilainen  Viitamies  Viitanen  Väätäinen  Wallin (2014–2015) 
1 2  Miapetra Kumpula-Natri valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi toukokuussa 2014, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Harry Wallin.  
| n k Sosiaalidemokraattien kansanedustajat 2015–2019 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (34):  Eloranta  Feldt-Ranta  Filatov  Gustafsson  Guzenina  Haatainen  Harakka  Heinäluoma  Huovinen (2015–2018)3  Ihalainen  Kantola  Kari  Kiljunen  Kiuru  Kymäläinen  Lindtman  Marin  Myller  Mäkinen (2018–)3  Mäkisalo-Ropponen  Nurminen  Ojala-Niemelä  Paatero  Razmyar (2015–2017)2  Rinne  Räsänen  Salonen  Skinnari  Taavitsainen  Taimela  Tolppanen (2016–)1  Torsti (2017–)2  Tuomioja  Tuppurainen  Urpilainen  Viitanen  Wallin 
1 Maria Tolppanen erosi perussuomalaisista kesäkuussa 2016 ja liittyi sosialidemokraattiseen eduskuntaryhmään. 2 Nasima Razmyar siirtyi Helsingin apulaispormestariksi kesäkuussa 2017, ja hänen tilalleen eduskuntaan nousi Pilvi Torsti.  3 Susanna Huovinen siirtyi Keski-Suomen ensi- ja turvakodin toi­min­nan­joh­ta­jak­si kesäkuussa 2018, ja hänen tilalleen eduskuntaan nousi Riitta Mäkinen.
Vaasan vaalipiirin kansanedustajat
| n k Vaasan vaalipiirin kansanedustajat 1999–2003 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (17):  Aho  Granvik  Jäätteenmäki  Kallis  Kiviniemi  Lintilä  Löv  Mäki-Hakola  Nordman  Ranta-Muotio  Salo  Urpilainen  Vehkaoja  Vihriälä  Vistbacka  Wallin  Wideroos 
| n k Vaasan vaalipiirin kansanedustajat 2003–2007 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (17):  Ahonen  Granvik  Haapoja  Hautala  Kallis  Kiviniemi  Kumpula  Lintilä  Löv  Ranta-Muotio  Risikko  Salo  Urpilainen  Wallin  Wideroos  Vihriälä  Vistbacka 
| n k Vaasan vaalipiirin kansanedustajat 2011–2015 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (17):  Gästgivars  Hautala  Henriksson  Hongisto  Kumpula-Natri (2011–2014)  Lintilä  Mäntymaa  Nylund  Puumala  Risikko  Saarakkala  Sankelo  Savola  Tolppanen  Urpilainen  Wallin (2014–2015)  Wideroos  Östman 
| n k Vaasan vaalipiirin kansanedustajat 2015–2019 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (16):  Hautala  Henriksson  Hongisto  Koski  Kurvinen  Lintilä  Nylund  Puumala  Risikko  Saarakkala  Savola  Strand  Tolppanen  Urpilainen  Wallin  Östman 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta
Löytänä (Jyväskylä)

| Löytänä |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jyväskylä
Koordinaatit:  62°13′28″N, 25°24′26″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Muuratjärven valuma-alue (14.28)
Laskuoja:  oja Myllyjärveen 
Järvinumero:  14.284.1.015
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  142,4 m  
Pituus:  430 m  
Leveys:  190 m  
Rantaviiva:  1,078 km  
Pinta-ala:  4,814 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiLöytänä 
Löytänä  eli Löytänelampi on Keski-Suomessa Korpilahdella Jyväskylässä Sarvenperän kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,8 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Patajärven valuma-alueeseen (14.284) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 142,4 metriä mpy.
Luhtajärvi (Jyväskylä)

| Luhtajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jyväskylä
Koordinaatit:  62°12′25″N, 25°23′11″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Muuratjärven valuma-alue (14.28)
Laskuoja:  oja Myllyjärveen 
Järvinumero:  14.284.1.014
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  118,5 m  
Pituus:  530 m  
Leveys:  190 m  
Rantaviiva:  1,182 km  
Pinta-ala:  6,667 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiLuhtajärvi 
Luhtajärvi  on Keski-Suomessa Jyväskylässä Saukkolan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 6,7 hehtaaria, se on 550 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Patajärven valuma-alueeseen (14.284) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 118,5 metriä mpy.
Richie Edwards

Richie Edwards
Richie Edwards (s. 25. syyskuuta 1974 Lichfield, Englanti) on brittiläinen muusikko. Hänestä tuli virallisesti The Darkness -yhtyeen basisti 13. kesäkuuta 2005. Justin Hawkinsin eroamisen jälkeen Edwardsista tuli jäljelle jääneiden jäsenten uuden yhtyeen laulaja.
Ennen liittymistään yhtyeeseen hän työskenteli kaksi vuotta yhtyeen ja pääasiassa Dan Hawkinsin kitarateknikkona. Ennen The Darknessia Edwards soitti Onion Trump -nimisessä yhtyeessä.
Ylä-Maksinka

| Ylä-Maksinka |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Muurame, Jyväskylä
Koordinaatit:  62°13′51″N, 25°30′05″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Muuratjärven valuma-alue (14.28)
Laskuoja:  oja Vispiläjokeen 
Järvinumero:  14.285.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  102,2 m  
Pituus:  250 m  
Leveys:  190 m  
Rantaviiva:  0,914 km  
Pinta-ala:  4,952 ha  
Tilavuus:  0.000063 km³ 
Keskisyvyys:  1,28 m  
Suurin syvyys:  4,4 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiYlä-Maksinka 
Ylä-Maksinka  on Keski-Suomessa Muuramessa ja Jyväskylässä Lähteelänperän kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 5,0 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 63 500 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1,3 metriä ja suurin syvyys on 4,4 metriä. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Kuusjärven alueeseen (14.285) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 102,2 metriä mpy.
Nälkäjärvi (Jyväskylä)

| Nälkäjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jyväskylä
Koordinaatit:  62°12′38″N, 25°26′50″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Muuratjärven valuma-alue (14.28)
Laskuoja:  oja Kuusjärveen 
Järvinumero:  14.285.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  149,3 m  
Pituus:  420 m  
Leveys:  160 m  
Rantaviiva:  0,963 km  
Pinta-ala:  4,986 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiNälkäjärvi 
Nälkäjärvi  on Keski-Suomessa Jyväskylässä Korpilahdella Saukkolan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 5,0 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Kuusjärven alueeseen (14.285) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 149,3 metriä mpy.
Savilammi (Jyväskylä)

| Savilammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jyväskylä
Koordinaatit:  62°14′42″N, 25°30′19″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Muuratjärven valuma-alue (14.28)
Laskuoja:  oja Vispiläjokeen 
Järvinumero:  14.285.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  122,6 m  
Pituus:  290 m  
Leveys:  110 m  
Rantaviiva:  0,714 km  
Pinta-ala:  2,067 ha  
Tilavuus:  0.000054 km³ 
Keskisyvyys:  2,63 m  
Suurin syvyys:  5 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiSavilammi 
Savilammi  on Keski-Suomessa Jyväskylässä Lähteelänperän kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,1 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 54 400 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,6 metriä ja suurin syvyys on 5,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Kuusjärven alueeseen (14.285) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 122,6 metriä mpy.
Oranienbaumin palatsi

Oranienbaumin Suuri palatsi
Ilmakuva palatsin alueesta
Kartta Oranienbaumin palatsialueesta. 1. Suuri palatsi, 2. Kuvasali, 3. alemmat asuintalot, 4. porttirakennus Pietarinlinnoitukseen, 5. Pietari III:n palatsi, 6. Kivisali, 7. ratsuväkijoukkojen kasarmi 8. Kiinalainen palatsi, 9. Mäenlaskupaviljonki, 10. Kiinalainen keittiö, 11. pergola (1870-luku) H merikanava
Oranienbaumin palatsi (ven. Ораниенба́ум) on Lomonosovissa (ent. Oranienbaum) Pietarin esikaupunkialueella sijaitseva entinen Venäjän keisariperheen palatsialue, johon kuuluu useita rakennuksia. Oranienbaumin palatsialue on yksi Unescon maailmanperintökohteista.
Pietari III:n palatsi, arkkitehti Antonio Rinaldi 1756–1762
Oranienbaumin palatsin 210 metriä pitkä pohjoisjulkisivu, keskellä Suuri palatsi ja päädyissä Japanilainen paviljonki sekä Kirkkopaviljonki
Oranienbaumin palatsi, Filipp Vnukov ja Nikita Tšelnakov, M.I. Mahajevin piirustuksen mukaan, 1756-1766
Historia

Pietari Suuri lahjoitti maa-alueen vuonna 1707 suosikilleen ja tärkeimmälle yhteistyökumppanilleen ruhtinas Aleksandr Menšikoville, jonka aikana palatsi- ja puistoaluetta ryhdyttiin rakentamaan. Hänen jouduttuaan Pietari I:n kuoleman jälkeen vuonna 1727 epäsuosioon ja maanpakoon, Oranienbaum siirtyi valtiolle, ja vuosina 1743–1761 se oli tulevan keisari Pietari III:n residenssi. Vuosina 1831–1917 palatsit toimivat suuriruhtinas Mihail Pavlovitšin, hänen leskensä suuriruhtinatar Jelena Pavlovnan sekä heidän jälkeläistensä Mecklenburg-Strelitzien kesäasuntona.
Oranienbaumin palatsi- ja puistoalueen vanhin rakennus on vuosina 1710–1727 arkkitehtien Giovanni Maria Fontana, Gottfried Schädelin suunnitelmien mukaan rakennettu barokkityylinen Suuri palatsi. Arkkitehtien Johann Braunstein,
Alkuperäinen barokkisisustus on uusittu toistuvasti 1700- ja 1800-luvuilla. Palatsi uudistettiin vuosina 1762–1780 arkkitehti Antonio Rinaldin suunnitelmien mukaisesti. Ulkopuolelta palatsi on suhteellisen yksinkertainen rakennus, kaksikerroksinen lukuun ottamatta pientä keskuspaviljonkia, ja maalattu pehmeän okran ja keltaisen yhdistelmällä. 1800-luvulla kertaustyylisiä sisustuksia suunnittelivat arkkitehdit Andrei Stackenschneider, Harald von Bosse, Ludwig Bohnstedt ja G. Preuss.
Kaarevat käytävät yhdistävät päärakennuksen kahteen kupolikattoiseen paviljonkiin. Palatsin pääportaikko laskeutuu Alapuistoon, jonka keskellä on Suomenlahteen johtava kanava. Vuosina 1750–1770 syntyi Yläpuisto, jonne arkkitehti Antonio Rinaldi suunnitelmien mukaan rakennettiin Pietari III:n palatsin (1756–1762) sekä Katariina II:n huvilakokonaisuuden, johon kuuluvat mm. Kiinalainen palatsi (1762–1768), sen keittiörakennus Kiinalainen keittiö (rakennettu uudelleen 1852–1853) ja rokokootyylinen Mäenlaskupaviljonki (1762–1774). Kiinalaiseen palatsiin lisättiin 1850-luvulla arkkitehtien Ludwig Bohnstedtin ja Andrei Stackenschneiderin suunnittelema toinen kerros.
Palatsin teatterissa eli Kuvasalissa esitettiin 1700-luvun puolivälissä kaksi runoilija Pietro Metastasion librettoon perustuvaa ooppera ensi-iltaa, yksinäytöksinen Amor prigioniero, säveltäjä Francesco Araja 1755 ja kolminäytöksinen Semiramide riconosciuta, säveltäjä Vincenzo Manfredini 1760. Kuvasalissa sijaitsivat lisäksi Pietari III:n maalauskokoelma ja kirjasto.
Historia > Mäenlaskupaviljonki, Katalnaja Gorka

Mäenlaskupaviljonki on venäläinen rakennuserikoisuus. Liukumäen rakentaminen Oranienbaumiin oli jatkoa kansanperinteelle rakentaa jääliukumäkiä Maslenitsa-juhlien aikaan laskiaisena. Nämä kansanomaiset luonnon liukumäet toimivat mallina kuninkaallisten residenssien monumentaalisten liukumäki-rakennelmien luomiseen, mikä vaati monimutkaisia ​​teknisiä ratkaisuja. Katariinan palatsin puistoon rakennettiin vuosina 1754–1757 Francesco Bartolomeo Rastrellin suunnitelman mukaan kivestä tehty liukumäkirakennus eli Grande Glissande, joka purettiin vuosina 1792–1795 granittiterassin tieltä, joka valmistui 1800-luvun alussa. Arkkitehti Antonio Rinaldin suunnitelmien mukaan vuosina 1762–1774 luontaiseen rinteeseen rakennettu Oranienbaumin liukumäki ylitti kuitenkin kaikki vastaavat rakennelmat arkkitehtonisen ja veistoksellisen sisustuksensa rikkaudella, joka yhdistelee sekä barokkia että varhaista klassismia.
Puinen ramppi oli yhdistetty paviljongin eteläreunaan. Siinä oli kolme yli kuusi metriä leveää rataa. Vaunut laskeutuivat keskirataa pitkin neljässä liukumäessä ja sivuradat oli tarkoitettu vaunujen ylösvetämiseen erikoislaitteilla. Rinne alkoi galleria-terassilta kolmannessa kerroksessa, sieltä noustiin laskeutumistasolle, joka sijaitsi noin 20 metrin korkeudella. Rinteen molemmille puolille rakennettiin katetut 532 metrin pituiset kivipylväiköt. Niiden tasakatot, jotka oli aidattu kaiteella, toimivat ylempinä kävelyreittinä. Kelkkailua harrastettiin kesäisin, jota varten suunniteltiin erikoisvaunut, joissa oli kaksitoista pyörää, jotka liikkuivat rinteisiin leikattuja raiteita pitkin. Radat eivät kestäneet kauaa ja viimeiset kelkkailut tehtiin vuonna 1801. Ylläpitoon osoitetun pienen rahasumman vuoksi rakennus rapistui vähitellen. Pylväikköjen perustukset romahtivat vuonna 1813, mutta ne purettiin vasta vuosina 1858-1861. Katalnaja Gorkan niitylle istutetut kuuset ovat säilyneet tähän päivään asti. Sekä Katariinan palatsin että Oranienbaumin mäkilaskurakennelmien tekniikan suunnitteli sotainsinööri, keksijä, tiedemies, kuvanveistäjä Andrei Konstantinovitš Nartov (1683–1756).
Paviljongin sisustus edustaa 1700-luvun puolivälin rokokookoristelua. Pyöreä sali on koristeltu venäläisten ja italialaisten mestareiden maalauksilla, kipsi- ja stukkokoristeilla sekä kultauksilla. Pyöreän salin koristemaalaukset sekä posliinikabinetin katto ja seinät ovat temperalla laastille maalattuja ja "posliinimainen lattia, päällystetty vaalealla lakalla" eli tekomarmori ovat italialaisen taiteilija Serafino Barozzin vuonna 1767 maalaamia.
Posliinikabinetti on koristeltu vuosina 1772-1775 Meissenin posliinitehtaassa Saksissa tilaustyönä valmistetuilla 40 posliiniveistosryhmällä, jotka ovat kuuluisan mestari Johann Joachim Kändlerin ja M. V. Asierin teoksia. Ne on vuonna 1776 asetettu A. Giannin suunnittelemille konsolihyllyille, joita kannattelevat kotkanpoikien, amoreiden ja apinoiden reliefihahmot. Veistosryhmät ylistävät allegorisesti Venäjän laivaston voittoa turkkilaisista Çeşmen meritaistelussa vuonna 1770.
Vallankumouksen jälkeen

Palatsit muutettiin museoksi lokakuun vallankumouksen jälkeen vuonna 1918. Päärakennukset toimivat tämän jälkeen sairaalana, maatalousopistona, puuseppien teknillisenä kouluna ja vuodesta 1934 lähtien laivastoakatemiana, Kivisali oli elokuvateatterina, Alapuutarhaan tehtiin jalkapallokenttä ja Mäenlaskupaviljonki toimi urheiluvälinevuokraamona. Läheiset metsät ja kanava-alueet rakennettiin täyteen asuntoja ja tehtaita. Uusi Lomonosovin kaupunki halusi laajentua palatsin puistoon asti, mikä pystyttiin estämään viime hetkellä ja palatsialue rajattiin aidalla.
Toisen maailmansodan aikana Oranienbaumin palatsialue ei kärsinyt niin suuria vahinkoja kuin muut Pietarin esikaupungit, koska puolustus sijoitettiin tänne niin sanottuun "Oranienbaumin sillanpäähän". Se on ainoa palatsi, jota saksalaiset eivät tuhonneet vetäytyessään tai kärsinyt pommituksista. Sodan jälkeen sen annettiin rappeutua.
Suuren palatsin säilyneiden sisustusten konservointi alkoi vuosina 1946-1950 K. D. Halturinin valvonnassa. Julkisivut kunnostettiin vuosina 1953-1956. Vuodesta 1975 lähtien suunniteltiin museon perustamista palatsiin. Palatsi luovutettiin museohenkilökunnalle vasta vuonna 1995. Laajat restaurointityöt aloitettiin 1990-luvulla ja edistyminen oli hidasta. Päävastuussa restauroinnista oli arkkitehti Dmitri Butirin (1933–2010).
Vuonna 1959 päättyneessä M. M. Plotnikovin johtamassa  Mäenlaskupaviljongin kunnostustyössä lattiat restauroi L. A. Ljubimov. Konsolihyllyjen restaurointityön tekivät  V. V. Strogim ja G. L. Šelkina ja muun posliinikabinetti huoneen A. N. Vinogradov, A. A. Bobilev ja V. P. Okorotškov. Mäenlaskupaviljonki avautui Taiteen ja historian museona.