stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Stefka Kostadinova

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Stefka Kostadinova |  Stefka Kostadinova |  Stefka Kostadinova |  |
Maa:   Bulgaria
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Atlanta 1996 | korkeushyppy |  |
|  Hopeaa | Soul 1988 | korkeushyppy |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Rooma 1987 | korkeushyppy |  |
|  Kultaa | Göteborg 1995 | korkeushyppy |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Stuttgart 1986 | korkeushyppy |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Pariisi 1985 | korkeushyppy |  |
|  Kultaa | Indianapolis 1987 | korkeushyppy |  |
|  Kultaa | Budapest 1989 | korkeushyppy |  |
|  Kultaa | Toronto 1993 | korkeushyppy |  |
|  Kultaa | Pariisi 1997 | korkeushyppy |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ateena 1985 | korkeushyppy |  |
|  Kultaa | Liévin 1987 | korkeushyppy |  |
|  Kultaa | Budapest 1988 | korkeushyppy |  |
|  Kultaa | Pariisi 1994 | korkeushyppy |  |
|  Hopeaa | Genova 1992 | korkeushyppy |  |
Stefka Kostadinova (bulg. Стефка Костадинова, s. 25. maaliskuuta 1965 Plovdiv, Bulgaria) on urheilu-uransa lopettanut bulgarialainen korkeushyppääjä ja istuva Bulgarian Olympiakomitean puheenjohtaja.
Kostadinova on yksi maailman menestyneimmistä korkeushyppääjistä. Hän voitti lukuisia arvokisamitaleja, joista 13 kultaisia.
Kostadinova piti vuosina 1987–2024 hallussaan naisten korkeushypyn maailmanennätystä 209, jonka hän hyppäsi Rooman MM-kisoissa vuonna 1987. Virallisen maailmanennätyksen Kostadinova hyppäsi viidesti, kolmesti ulkoradoilla ja kahdesti sisäradoilla.  Hän ylitti 2 metriä 197 kertaa.
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Stefka Kostadinova Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
Naisten korkeushypyn olympiavoittajat
Naisten korkeushypyn maailmanmestarit
Savonlinnan linnalääni

Suomen alueen linnaläänit vuosina 1595−1634
Savonlinnan linnalääni hallinnoi Olavinlinnasta käsin Savon maakuntaa. Linnan rakentaminen aloitettiin vuonna 1475 tarkoituksena vakiinnuttaa Ruotsin valta Etelä-Savon uudisasutusalueilla.
OnePlus 7

| OnePlus 7 |
| --- | --- |

Valmistaja:  OnePlus
Julkaistu:  14. toukokuuta 2019
Edeltäjä:  OnePlus 6T
Seuraaja:  OnePlus 7T
Mitat:  157,7 × 74,8 × 8,2 mm
Paino:  182 g
Näyttö:  Optic AMOLED (6,41 tuumaa)
Suoritin:  Qualcomm Snapdragon 855
Grafiikkapiiri:  Adreno 640
Muisti:  128 tai 256 Gt
Keskusmuisti:  6 tai 8 Gt
Takakamera:  48 + 5 megapikseliä
Etukamera:  16 megapikseliä
Käyttöjärjestelmä:  OxygenOS Android 9.0 Pie
Akku:  3 700 mAh (pikalatauksella)
Liitännät:  USB-C
Muuta:  sormenjälkitunnistin
Infobox OKNimi-testi OK: 
OnePlus 7 on OnePlussan 14. toukokuuta 2019 julkaisema Android-pohjainen älypuhelin. Se on OnePlus 6 -sarjan seuraaja.
Julkistus

OnePlus 7, OnePlus 7 Pro ja OnePlus 7 Pro 5G julkaistiin 14. toukokuuta 2019.
Vaihtoehtoina ovat 6 gigatavun keskusmuistilla ja 128 gigatavun tallennustilalla tai 8 gigatavun keskusmuistilla ja 256 gigatavun tallennustilalla varustetut mallit. OnePlus 7 tuli maailmanlaajuisesti myyntiin vain yhdellä värillä: Mirror Gray. Kiinassa ja Intiassa puhelimen väriksi voi valita myös punaisen.
Muuta

OnePlus 7 -sarjassa ei nähdä 6-sarjan tuttuun tapaan perinteistä kuulokeliitäntää tai mukana tulevaa kuulokeliitäntä-adapteria. Puhelimessa on vain USB-C-liitäntä, joka tukee Fast Charge -pikalatausteknologiaa. Fast Charge antaa valmistajan mukaan 20 watin (5 V · 4 A) tehon. Lukitusnäytön avausvaihtoehtoina on perinteisten tapojen lisäksi näytön alaosassa oleva sormenjälkitunnistin ja kasvontunnistus.
Pakkaus

Pakkaus sisältää
OnePlus 7
Fast Charge (USB-C) -kaapeli
Fast Charge -laturi
Pikaopas
OnePlus-tarroja
Suojakuori
Näytönsuojakalvo (valmiiksi kiinnitetty)
SIM-korttityökalu
Mariantunneli

| Mariantunneli |
| --- | --- |
Alittaa:  Marian alueen ja Mechelininkadun
Paikkakunta:  Helsinki
Alkupiste:  Baana, Kamppi
Loppupiste:  Lapinlahdentie, Lapinlahti
Pituus:  n. 200 m
Leveys:  n. 7 m
Ajokaistoja:  kaksi polkupyöräkaistaa ja yksi jalankulkukaista
Mariantunneli on suunnitteilla oleva pyöräliikenteen ja jalankulun tunneli Helsingin Kampissa ja Lapinlahdessa. Se liittäisi toisiinsa alkuperäisen ratakuilussa kulkevan Baanan ja Espooseen johtavan suunnitellun Länsibaanan. Noin 200 metriä pitkä Mariantunneli alittaisi entisen Marian sairaalan alueelle rakennettavan yritysalueen ja vilkkaan Mechelininkadun, ja nousisi ylös Lapinlahdentielle. Pyöräilyn ja jalankulun lisäksi tunnelia voisi hätätapauksissa käyttää ambulanssit.
Tunnelin ja siihen liittyvien katutöiden kustannusarvio oli marraskuussa 2024 noin 19 miljoonaa euroa. Rakentamisen yhteydessä hautausmaiden välissä kulkeva Lapinlahdentie muutettaisiin pyöräkaduksi, ja siten osaksi Helsingin baanaverkkoa. Rakentamisen on suunniteltu ajoittuvan 2020-luvun lopulle.
Historia

Vuonna 2016 laaditussa Helsingin yleiskaavassa on määritelty baanaverkon yhteys alkuperäiseltä Baanalta Lapinlahdentielle, joka on osa niin kutsuttua Länsibaanaa. Tunneliyhteyden toteutusmahdollisuudesta tehtiin vuosina 2018–2019 alustava selvitys. Sen pohjalta tunnelille laadittiin alustava tarkastelu, joka julkaistiin huhtikuussa 2020. Entisen Marian sairaalan tilalle rakennettavan yritysalueen maankäytöstä on päätetty Marian alueen asemakaavassa, joka tuli voimaan tammikuussa 2023. Jalankulkua ja pyöräilyä helpottamaan alueelle on myös rakenteilla Baanan ylittävä Lastenkodinkadun silta.
Helsingin kaupunki ja Ramboll Finland julkaisivat ensimmäiset havainnekuvat Mariantunnelista marraskuussa 2024. Tunnelin liikennesuunnitelma on tarkoitus olla kaupunkiympäristölautakunnan käsittelyssä tammikuussa 2025, jonka jälkeen yleissuunnitelma siirtyy kaupunginvaltuustolle. Sen pohjalta aloitetaan yksityiskohtaisempi katu- ja rakennesuunnittelu.
Arkkitehtuuri

Mariantunnelin pituus olisi noin 200 metriä ja leveys noin seitsemän metriä, joka jaetaan neljän metrin levyiseen kaksisuuntaiseen pyörätiehen ja kolme metriä leveään jalkakäytävään. Mitoiltaan sitä voisi verrata vuonna 2024 avattuun Helsingin päärautatieaseman alittavaan Kaisantunneliin. Mariantunnelin korkeus olisi noin kolme metriä, joka mahdollistaisi ambulanssilla ajon hätätapauksissa. Lapinlahdentien eteläreunaan sijoittuva tunnelin ajoramppi olisi noin 50 metriä pitkä.
Tunneliin on suunniteltu tavallisen kattovalaistuksen lisäksi värillistä LED-somistevalaistusta. Sen on tarkoitus lisätä turvallisuudentuntua, ja sitä voitaisiin säätää esimerkiksi juhlapyhien ja vuodenaikojen teemojen mukaisesti.
Faustin Soulouque

| Faustin Soulouque |
| --- | --- |
 
 Haitin keisari
Valtakausi:  25. elokuuta 1849 – 15. tammikuuta 1859
Kruunajaiset:  18. huhtikuuta 1852
Edeltäjä:  hän itse (presidenttinä)
Seuraaja:  Fabre Geffrard (presidenttinä)
 Haitin presidentti
Valtakausi:  1. maaliskuuta 1847 – 25. elokuuta 1849
Edeltäjä:  Jean-Baptiste Riché
Seuraaja:  hän itse (keisarina)

Syntynyt:  15. elokuuta 1782  Saint-Domingue
Kuollut:  3. elokuuta 1867 (84 vuotta)  Anse-à-Veau, Haitin tasavalta
Puoliso:  Adélina Lévêque
Lapset:  2
Faustin-Élie Soulouque, tai Faustin I, oli Haitin toisen keisarikunnan keisari, joka hallitsi vuosina 1849–1859. Ennen keisariuttaan hän toimi myös Haitin presidenttinä vuosina 1847–1849.
Tausta

Soulouque syntyi orjaksi Ranskan hallitsemalla Saint-Dominguen saarella vuonna 1782. Hänen äitinsä oli orja Marie-Catherine Soulouque, joka puolestaan oli vuonna 1744 syntynyt mandinkataustainen kreoli. Vuonna 1803 hän osallistui orjien vallankumoukseen, mikä johti Haitin vapautumiseen. Tämän jälkeen Soulouque jäi armeijan palvelukseen. Hänet pyrittiin nostamaan presidentiksi aluksi siksi, että hänen katsottiin olevan helposti johdateltavissa.. Syitä tähän kuvitelmaan olivat se, että Soulouque oli lukutaidoton ja luonteeltaan leppoisa.
Valtaannousu ja maastapako

Soulouque nousi Haitin presidentiksi 1. maaliskuuta 1847. Tuon jälkeen hän alkoi kerätä ympärilleen lojaaleja kannattajia, joita hän kutsui "jengikseen". Näiden turvin Soulouque hankkiutui eroon entisistä tukijoistaan, jotka olivat nostaneet tämän presidentiksi. Tämän jälkeen Soulouque murhautti kaikki, joiden epäili juonittelevan itseään vastaan..
Elokuussa 1849 Faustin julistautui Haitin keisariksi ja otti nimekseen Faustin I. Sama vuonna hän myös perusti ns. mustan aatelin Haitille.. Haitin vapaamuurareiden suurloosi lahjoitti Faustinille seremoniallisen miekan vuonna 1950.
Faustin I:n epäonnistunut yritys valloittaa Dominikaaninen tasavalta johti siihen, että kenraali Fabre Geffrardin johtama salaliitto pakotti keisarin luopumaan kruunusta.
Faustin pakeni perheineen maasta vallankaappauksen jälkeen tammikuussa 1859, ja suuntasivat Kingstoniin. Joidenkin lähteiden mukaan Faustin olisi kuollut Jamaikalla, mutta esimerkiksi haitilaisen historijoitsijan, Jacques Nicolas Légerin, mukaan on todennäköisempää, että Faustin ehti palata Haitille jossain vaiheessa ennen kuolemaansa.
Perhe ja perimys

Soulouque oli naimissa Adélina Lévêquen kanssa, josta tuli Soulouquen kruunajaisten yhteydessä Haitin keisarinna. Liitosta syntyi yksi tytär: Célita. Vuonna 1850 Faustin adoptoi virallisesti Adélinan aiemmasta liitosta syntyneen tyttären Oliven. Perhe harjoitti avoimesti sekaisin sekä roomalaiskatolilaisuutta sekä voodoota.
Keisarina Faustin päätti, että keisari saattoi adoptoida veljiensä miespuoleisia jälkeläisiä, tai näiden miespuoleisia jälkeläisiä, turvatakseen kruununperimyksen. Tämän jälkeen hän teki veljenpojastaan Mainville-Joseph Soulouquesta kruununperijänsä.
Galleria

Faustin I Haitin keisarina
Faustin I:n kruunajaiset
Keisarinna Adélina
Pride-liike Suomessa

Pride-liike Suomessa ajaa seksuaalivähemmistöjen ja sukupuolivähemmistöjen oikeuksia. Merkittävin alan järjestö on vuonna 1974 perustettu Seta.
Sateenkaariliputus Hämeenlinnassa.
Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeuksia on ajettu Suomessa myös kansalaisaloitteilla. Tahdon2013-kansalaisaloite keräsi vuonna 2013 ennätykselliset 166 851 allekirjoitusta. Eduskunta hyväksyi samaa sukupuolta olevien avioliittoa vaatineen kansalaisaloitteen joulukuussa 2014. Samalla tehtiin muutoksia avioliittoon sidoksissa olevaan lainsäädäntöön. Sukupuolineutraali avioliittolaki astui voimaan 1. maaliskuuta 2017. Vuonna 2021 Oikeus olla -kansalaisaloite oikeudenmukaisemman translain puolesta keräsi vaadittavat nimet alle kahdessa vuorokaudessa. Laki sukupuolen vahvistamisesta astui voimaan 3. huhtikuuta 2023.
Sápmi Pride-kulkue
Helsinki Pride-kulkuetta 2023
Pride-tapahtumat

Helsinki Pride, Suomen suurin pride-tapahtuma
Leimautumispäivät Tampereella vuodesta 1988, Tampere Pride yksityisyrittäjän järjestämänä vuosina 2010–2012 ja 2014, Pirkanmaan Pride vuodesta 2013 ja Manse Pride vuodesta 2020, järjestäjänä Sinuiksi ry.
Hohto-tapahtuma Joensuussa vuodesta 2005, Pohjois-Karjala Pride vuodesta 2016, järjestäjänä Hobiles ry
North Pride Oulussa 2010 ja 2012, Oulu Pride vuodesta 2018, järjestäjänä Oulu Pride ry
Turku Pride 2011 ja vuodesta 2014, järjestäjänä Turun seudun Seta
HalfPride Jyväskylässä 2011, Jyväskylä Pride vuodesta 2019, järjestäjänä Jyväskylän Seta
Arctic Pride Rovaniemellä vuodesta 2013, järjestäjänä Rovaniemen Seta
Pori Pride 2013 ja vuodesta 2019, järjestäjänä mm. Satakunnan Seta
Forssa Pride 2013
Lahti Pride vuodesta 2014, järjestäjänä Lahden Seta
Åland Pride Maarianhaminassa vuodesta 2014, järjestäjänä Regnbågsfyren
Jeppis Pride Pietarsaaressa 2014
Pargas Pride Paraisilla 2015–2016
Kangasniemi Pride 2015, 2023
Hämeenlinna Pride 2015, järjestäjänä Hämeenlinnan Seta
Ruka Ski Pride Kuusamossa vuodesta 2016, pride-kulkue laskettelemalla
Kainuu Pride Kajaanissa vuodesta 2016, järjestäjänä Kainuun Seta
Queerstavi Pride Kustavissa vuodesta 2016, järjestäjänä Queerstavi Pride ry
Raasepori Pride Tammisaaressa tai Karjaalla vuodesta 2016
Seinäjoki Pride 2016 ja vuodesta 2021, järjestäjänä Lakeuden Sateenkaari ry
Hanko Pride 2016–2018
Sápmi Pride Inarissa 2017 ja Utsjoella 2021 – järjestetty vuodesta 2014 Ruotsin, Norjan tai Suomen Saamenmaalla, järjestäjinä Queering Sápmi ja Garmeres
BorderPride Torniossa ja Haaparannalla Ruotsin puolella vuodesta 2017 – Meri-Lapin Setan järjestämä, maailman ainoa valtionrajan ylittävä pride-kulkue
Lohja Pride vuodesta 2017, järjestäjänä Länsi-Uudenmaan Sateenkaariyhdistys
Mikkeli Pride vuodesta 2017, järjestäjänä Etelä-Savo Pride ry
Porvoo Pride vuodesta 2017
Nykarleby Pride Uudessakaarlepyyssä 2017
Sipoo Pride 2017
Kouvola Pride vuodesta 2018, järjestäjänä Kouvola Pride ry
Kokkola Pride vuodesta 2018
Lappeenranta Pride vuodesta 2019, järjestäjänä Lappeenranta Pride ry
Vaasa Pride vuodesta 2019, järjestäjänä Vaasan Seta
Loviisa Pride 2019
Kuopio Pride vuodesta 2020, järjestäjänä Pohjois-Savon Seta
Savonlinna Pride vuodesta 2020, järjestäjänä Pride Savonlinna
Ruovesi Pride vuodesta 2021
Hyyppä Pride Kauhajoella 2021
Pieksämäki Pride vuodesta 2021
Keski-Uudenmaan Pride Järvenpäässä tai Tuusulassa vuodesta 2021
Nokia Pride vuodesta 2021, järjestäjänä Nokia Pride ry
Keuruu Pride vuodesta 2021
Valkeakoski Pride piknik 2022
Kotka Pride 2022
Riihimäki Pride 2022
Huittinen Pride piknik 2022
Inari Pride vuodesta 2022
Koli Pride vuodesta 2022
Akaa Pride vuodesta 2022
Lapua Pride vuodesta 2022, järjestäjänä Lakeuden Sateenkaari ry
Äänekoski Pride 2022
Lieto Pride 2022
Mäntsälä Pride 2022, järjestäjänä Mäntsälän Seta
Närpes Pride, 2022
Eurajoki Pride vuodesta 2023
Rauma Pride vuodesta 2023
Jämsä Pride Piknik vuodesta 2023
Hamina Pride vuodesta 2023
Kangasala Pride vuodesta 2024
Kuvia

Sateenkaarilippu Hämeenlinnan vankilamuseon katolla.
Åbo Svenska Teater sateenkaariliputtaa
Stockmann prideasussa
Aiheesta muualla

Sateenkaarihistoria Suomessa – Seta ry
Tutkimuskirjallisuutta ja raportteja sateenkaarihistoriasta
8. marraskuuta

8. marraskuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 312. päivä (313. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 53 päivää.
Nimipäivät

suomalainen kalenteri: Aatos
suomenruotsalainen kalenteri: Dennis, Denise
ortodoksinen kalenteri: Mikael, Mika, Miihkali, Mikko, Raafael
pohjoissaamenkielinen kalenteri: Ámmá, Ámmol, Ámmon, Ápmot, Ámmot
vanhemmissa kalentereissa: Atos, Castanus, Castor, Gottfrid, Klaudius, Styrbjörn, Vendela, Vesivalo, Villehad, Villehaldus, Villehart, Willehad, Wolmar
Tapahtumia

1519 – Hernán Cortés saapui Tenochtitlániin ja asteekkihallitsija Montezuma II vastaanotti hänet loistokkaasti, kuin kotiinpalaavan jumalan.
1520 – Tukholman verilöyly alkoi: menestyksellinen tanskalaisvaltaus johti noin sadan ihmisen teloittamiseen Ruotsissa.
1620 – Kolmikymmenvuotisessa sodassa käytiin Valkeavuoren taistelu Katolisen liigan ja böömiläisten välillä.
1793 – Ranskan vallankumous: Ranskan vallankumoushallitus avasi Pariisissa Louvren yleisölle museona.
1864 – Abraham Lincoln valittiin uudelleen Yhdysvaltain presidentiksi voitolla George McClellanista.
1889 – Montana hyväksyttiin Yhdysvaltojen 41. osavaltioksi.
1892 – Grover Cleveland valittiin toisen kerran Yhdysvaltain presidentiksi – hän voitti Benjamin Harrisonin ja James B. Weaverin. Hänen presidenttikautensa eivät olleet peräkkäisiä.
1895 – Sähköä tutkiessaan Wilhelm Röntgen löysi röntgensäteilyn.
1904 – Yhdysvaltain presidentinvaalit 1904: Theodore Roosevelt valittiin Yhdysvaltain presidentiksi.
1923 – Adolf Hitler johti natseja epäonnistuneessa vallankaappausyrityksessä Münchenissä (oluttupavallankaappaus).
1932 – Franklin Delano Roosevelt voitti Herbert Hooverin ylivoimaisesti Yhdysvaltain presidentinvaalissa.
1933 – Suuri lama: New Deal. Presidentti Roosevelt ilmoitti Civil Works Administrationin perustamisesta. Organisaation tehtävänä oli luoda työtä yli neljälle miljoonalle työttömälle.
1935 – Fernand Bouisson tuli Ranskan pääministeriksi.
1937 – Kansallissosialistinen näyttely ”Ikuinen juutalainen” (Der ewige Jude) avattiin Münchenissä.
1939 – Adolf Hitler selvisi häntä vastaan suunnatusta pommi-iskusta Münchenissä.
1942 – Jatkosota: neuvostoliittolainen pommikone yllätti Helsingin ilmatorjunnan ja onnistui pudottamaan kaksi pommia Erottajalle: 50 ihmistä sai surmansa ja 114 haavoittui.
1963 – Finnairin DC-3 syöksyi maahan Maarianhaminassa. 22 ihmistä sai surmansa.
2009 – Vesijohto repesi Helsingin päärautatieaseman edustalla ja aiheutti mittavat vahingot Rautatientorin metroasemalle.
Mustapukuisen naisen arvoitus

| Mustapukuisen naisen arvoitus> Violette Nozière |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Claude Chabrol
Käsikirjoittaja:   Odile Barski (myös sovitus)  Hervé Bromberger  Frédéric Grendel 
Perustuu:  Jean-Marie Fitèren teokseen Violette Nozière (1975)
Tuottaja:   Denis Héroux  Eugène Lépicier 
Säveltäjä:  Pierre Jansen
Kuvaaja:  Jean Rabier
Leikkaaja:  Yves Langlois
Tuotantosuunnittelija:  Jacques Brizzio
Lavastaja:  Jacques Brizzio
Pääosat:   Isabelle Huppert  Stéphane Audran  Jean Carmet 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska  Kanada 
Tuotantoyhtiö:   Filmel (Ranska)  France 3 Cinéma (Ranska)  Cinévidéo (Kanada) 
Levittäjä:  Entertainment One Films Netflix
Ensi-ilta:   1978-5-2020. toukokuuta 1978 (Cannesin elokuvajuhlat, Ranska)  1978-5-2424. toukokuuta 1978 (Ranskan teatteriensi-ilta)  1978-6-99. kesäkuuta 1978 (Kanadan teatteriensi-ilta)  1978-8-44. elokuuta 1978 (Suomen teatteriensi-ilta)  
Kesto:  124 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mustapukuisen naisen arvoitus (ransk. Violette Nozière) on vuonna 1978 ensi-iltansa saanut Claude Chabrolin ohjaama ranskalais-kanadalainen jännitys- ja rikosdraamaelokuva, jonka pääosia näyttelevät Isabelle Huppert, Stéphane Audran ja Jean Carmet.
Mustapukuisen naisen arvoitus perustuu tositapahtumiin ja Jean-Marie Fitèren teokseen Violette Nozière (1975), jonka pohjalta Odile Barski, Hervé Bromberger ja Frédéric Grendel laativat elokuvan käsikirjoituksen. Elokuva perustuu tosielämän Violette Nozièreen (1915–1966) ja Ranskassa vuonna 1933 tapahtuneeseen murhatapaukseen. Elokuvan tuottajina olivat Denis Héroux ja Eugène Lépicier.
Mustapukuisen naisen arvoitus sai ensi-iltansa vuoden 1978 Cannesin elokuvajuhlilla, missä Claude Chabrol oli ehdokkaana pääkilpailussa parhaan elokuvan Kultaisen palmun saajaksi. Isabelle Huppert palkittiin roolisuorituksestaan Cannesin elokuvajuhlien parhaan naisnäyttelijän palkinnolla. Elokuva voitti yhden César-palkinnon neljästä ehdokkuudestaan; Audran palkittiin roolisuorituksestaan parhaan naissivuosan Césarilla.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Mustapukuisen naisen arvoituksen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Juoni

Elokuva sijoittuu 1930-luvun alun Pariisiin, sotien väliseen Ranskaan, joka kamppailee sosiaalisen ja poliittisen muutoksen kanssa. 19-vuotias Violette Nozière on jännitystä etsivä tyttö, joka kapinoi klaustrofobisten työväenluokkaisten vanhempiensa, Germainen ja Baptisten, rajoitteita vastaan traagisin seurauksin. Violette työskentelee salaa prostituoituna, kunnes hän rakastuu tuhlaavaiseen nuoreen mieheen, jota hän alkaa tukea taloudellisesti rahoilla, jotka hän on varastanut vanhemmiltaan ja tienannut prostituutiosta. Hän alkaa suunnitella vanhempiensa murhaa, sillä heidän kuolemiensa myötä hän perisi isänsä omaisuuden.
Samaan aikaan lääkäri kertoo vanhemmille Violettella olevan syfilis. Violette onnistuu lähestulkoon vakuuttamaan vanhempansa, että hän on jotenkin perinyt kyseisen sukupuolitaudin heiltä. Tällä tekosyyllä hän huijaa heidät ottamaan ”lääkettä”, joka on itse asiassa myrkkyä. Myrkky tappaa hänen isänsä, mutta hänen äitinsä selviää hengissä. Violette pidätetään ja saa syytteen murhasta. Hän puolustaa itseään väittämällä, että hänen isänsä käytti häntä seksuaalisesti hyväkseen. Kun henkiin jäänyt äiti todistaa tytärtään vastaan, Violette todetaan syylliseksi murhaan ja tuomitaan kuolemaan.
Elokuvan lopussa kerrotaan, että hänen kuolemanrangaistuksensa kumottiin ja muuttui lievennetyksi elinkautiseksi – hän lopulta vapautui vankilasta, avioitui ja sai monta lasta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Isabelle Huppert  | … |  Violette Nozière   |
|  Stéphane Audran  | … |  Germaine Nozière   |
|  Jean Carmet  | … |  Baptiste Nozière   |
|  Jean-François Garreaud  | … |  Jean Dabin   |
|  Zoé Chauveau  | … |  Zoé   |
|  Jean-Pierre Coffe  | … |  tohtori Déron   |
|  Jean Dalmain  | … |  herra Émile   |
|  Guy Hoffmann  | … |  tuomari   |
|  Henri-Jacques Huet  | … |  komissaari Guillaume   |
|  François Maistre  | … |  herra Mayeul   |
|  Philippe Procot  | … |  herra Vésinne-Larue   |
|  Bernard Alane  | … |  André de Pinguet   |
|  Mario David  | … |  vankilan johtaja   |
|  Lisa Langlois  | … |  Maddy   |
|  Fabrice Luchini  | … |  Camus   |
|  Maurice Vaudaux  | … |  Willy   |
|  Dora Doll  | … |  rouva Mayeul   |
Tuotanto

Violette Nozièren lapset eivät aluksi halunneet elokuvaa heidän äitinsä tarinasta, sillä he pelkäsivät sen tahraavan hänen muistoaan. Lapsien lupa elokuvaan oli välttämätön, joten Claude Chabrol selitti heille elokuvan olevan myötätuntoinen Nozièrea kohtaan. Kun elokuva valmistui, Chabrol näytti elokuvan heille, jotka pitivät siitä hyvin paljon.
Mustapukuisen naisen arvoitus -elokuvan kuvaukset alkoivat 14. marraskuuta 1977 ja päättyivät 31. joulukuuta 1977. Elokuva kuvattiin Pariisissa Ranskassa 1 360 000 dollarin budjetilla. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat ranskalaiset Filmel ja France 3 Cinéma sekä kanadalainen Cinévidéo.
Julkaisu ja vastaanotto

Mustapukuisen naisen arvoitus sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla Ranskassa 20. toukokuuta 1978. Elokuva sai teatteriensi-iltansa Ranskassa 24. toukokuuta 1978, Kanadassa 9. kesäkuuta 1978 ja Suomessa 4. elokuuta 1978. Elokuvan teatterilevittäjinä olivat Ranskassa Gaumont, Kanadassa Cinépix Film Properties (CFP) ja Suomessa Magna-Filmi Oy Ab. Elokuva keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana 1 074 507 katsojaa ja oli Suomessa 87. katsotuin elokuva 26 059 hengen katsojamäärällään vuonna 1978.
Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 83% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 6,9/10 keskiarvolla. Keräys perustuu kuuteen arviointiin. 215 käyttäjästä 68% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3,5/5 keskiarvolla. Internet Movie Databasen 1 546 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 7,4/10.
Mustapukuisen naisen arvoitus julkaistiin Ranskassa DVD:lle 1. syyskuuta 2001.
Palkinnot ja ehdokkuudet

| Palkinnot ja ehdokkuudet> Palkinto | Palkinnot ja ehdokkuudet> Kategoria | Palkinnot ja ehdokkuudet> Ehdokas | Palkinnot ja ehdokkuudet> Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| César | Paras naissivuosa | Stéphane Audran | Voitto |
| César | Paras naispääosa | Isabelle Huppert | Ehdokkuus |
| César | Paras musiikki | Pierre Jansen | Ehdokkuus |
| César | Paras lavastus | Jacques Brizzio | Ehdokkuus |
| Cannesin elokuvajuhlien parhaan naisnäyttelijän palkinto | Paras naisnäyttelijä | Isabelle Huppert | Voitto |
| Cannesin elokuvajuhlien Kultainen palmu | Paras elokuva | Claude Chabrol | Ehdokkuus |
| Cannesin elokuvajuhlien Grand Prix | Paras elokuva (2. sija) | Claude Chabrol | Ehdokkuus |
| Cannesin elokuvajuhlien parhaan ohjaajan palkinto | Paras ohjaaja | Claude Chabrol | Ehdokkuus |
| Cannesin elokuvajuhlien universaalin tuomariston palkinto | Paras elokuva | Claude Chabrol | Ehdokkuus |
| Chicagon elokuvajuhlien Kultainen Hugo | Paras elokuva | Claude Chabrol | Ehdokkuus |
Aiheesta muualla

Mustapukuisen naisen arvoitus Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Mustapukuisen naisen arvoitus Elonet.
Mustapukuisen naisen arvoitus AllMoviessa. (englanniksi)
Mustapukuisen naisen arvoitus AlloCinéssä (ranskaksi)
Mustapukuisen naisen arvoitus UniFrancessa (ranskaksi)
Mustapukuisen naisen arvoitus Rotten Tomatoes -sivustolla (englanniksi)