stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
411 eaa.
Tapahtumia

Ateenassa siirrytään demokratiasta oligarkiaan. Vallankaappauksen tekee vanhoillinen rauhanpuolue, mutta demokratia palautetaan pian, koska Samoksessa olleen laivaston miehistö uhkailee hyökkäyksellä ja kaupunginhallitus sopii asiasta laivaston kanssa. Sopimuksessa annetaan myös anteeksi Alkibiadeelle.
Bob Dalton

Bob Dalto.n
Robert Rennick ”Bob” Dalton (13. toukokuuta 1869 − 5. lokakuuta 1892) oli yhdysvaltalainen rikollinen ja yksi Daltonin veljeksistä. Hän toimi 1880-luvulla osagien reservaatin poliisipäällikkönä. Vuonna 1890 hän ryhtyi kolmen veljensä kanssa rikolliselle uralle ja sai surmansa vuonna 1892 epäonnistuneessa pankkiryöstössä Coffeyvillessä.
4227 Kaali

| 4227 Kaali> Löytäminen |
| --- | --- |
Löytäjä:  Liisi Oterma
Löytöpäivä:  17. helmikuuta 1942
Muut nimet:  1942 DC, 1974 WJ ja 1983 GR1
Fyysiset ominaisuudet
Pyörähdysaika:  7,035 h
Absoluuttinen magnitudi:  13,5  ja 13,63
Kiertorata
Kiertokohde:  Aurinko
Eksentrisyys:  0,15 , 0,1521020  tai 0,1517536779395706
Inklinaatio:  2,70734 astetta tai 2,707986401560651 astetta
Keskianomalia:  289,82260 astetta tai 353,7011883697171 astetta
Kiertoaika:  3,71 vuotta ja 1 354,308843516956 vuorokautta
Periapsis:  2,0316863 au ja 2,032052122977607 au
Apoapsis:  2,761 au ja 2,759131923754617 au
Radan isoakselin puolikas:  2,3961446 au ja 2,395592021687083 au
Aiheesta muualla
Minor Planet Center
JPL Small-Body Database
4227 Kaali on tähtitieteilijä Liisi Oterman vuonna 1942 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty Saarenmaalla sijaitsevan Kaali-meteoriittikraatterin mukaan.
Kaalin likimääräinen läpimitta on 9 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,4 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 3 vuotta ja 9 kuukautta.
4-aminobentsoehappo

| 4-Aminobentsoehappo |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  150-13-0
PubChem CID:  978
SMILES:  C1=CC(=CC=C1C(=O)O)N
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C7H7NO2
Moolimassa:  137,136 g/mol
Sulamispiste:  188–189 °C
Tiheys:  1,374 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 1 g/170 ml (25 °C)  1 g/90ml (90 °C)
  
4-Aminobentsoehappo eli p-aminobentsoehappo tai PABA (C7H7NO2) on bentsoehapon johdannainen. Yhdiste on antraniilihapon (2-aminobentsoehappo) ja 3-aminobentsoehapon isomeeri.
Valmistus ja käyttö

4-Aminobentsoehappoa valmistetaan perinteisesti pelkistämällä vedyn avulla p-nitrobentsoehappoa. Toinen tapa tuottaa yhdistettä on niin kutsuttu Hofmann-toisiintuminen. Dimetyylitereftalaatista muodostetaan monoamidi, kaliumtereftalamaatti, ensin hydrolysoimalla se osittain kaliumhydroksidin avulla ja sen jälkeen käsittelemällä ammoniakilla. Kaliumtereftalamaatti reagoi natriumhypokloriitin kanssa muodostaen 4-aminobentsoehappoa.
4-Aminobentsoehappoa käytetään erityisesti valmistettaessa lääkeaineita, esimerkiksi puudutusaineena käytettävä bentsokaiini on sen etyyliesteri. Muita käyttökohteita ovat atsovärien valmistus, ainesosana aurinkovoiteissa ja ristisilloituskemikaalina polyuretaanihartseissa. Kalium-4-aminobentsoaattia käytetään lääkkeenä eräiden ihosairauksien kuten Peyronien taudin hoitoon.
Biokemia

4-Aminobentsoehappo on tärkeä aineenvaihduntatuote monille mikro-organismeille, kuten hiivoille ja bakteereille. Nämä syntetisoivat 4-aminobentsoehaposta ja 2-amino-4-hydroksi-6-hydroksimetyyli-7,8-dihydropteriinipyrofosfaatista erästä foolihapon esiastetta dihydropteroiinihappoa. Tätä reaktiota katalysoi dihydropteroaattisyntaasi. Monet sulfonamidit muistuttavat rakenteeltaan 4-aminobentsoehappoa ja siten toimivat dihydropteroaattisyntaasin inhibiittoreina ja estävät bakteerien tarvitseman foolihapon synteesin. Ihmiset eivät syntetisoi foolihappoa ja ihmisten elimistössä 4-aminobentsoehappo muuttuu N-asetyyliaminobentsoehapoksi. Toisinaan yhdisteestä käytetään myös nimiä H1- tai B10-vitamiini.
Aiheesta muualla

DrugBank: 4-Aminobenzoic Acid (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): 4-Aminobenzoic acid (englanniksi)
ChemBlink: 4-Aminobenzoic acid (englanniksi)
Daidaloksen kuvanveisto

Daidaloksen kuvanveistoa edustava niin kutsuttu Auxerren nainen, n. 640 eaa. Louvre.
Daidaloksen kuvanveisto (daidalinen kuvanveisto/tyyli) on antiikin Kreikan kuvanveiston tyyli, joka sijoittuu geometrisen ja arkaaisen kauden väliin noin vuosina 660–610 eaa. Tyylin veistoksissa on voimakas itämainen vaikutus.
Historia

Daidaloksen kuvanveistolle ominainen tyyli kehittyi niin kutsutulla orientalisoivalla kaudella, joka voidaan nähdä myös arkaaisen kauden varhaisvaiheena. Sitä seurasi varsinainen taidehistoriallinen arkaainen kausi noin 610–600 eaa. alkaen. Orientalisoivalla kaudella kreikkalainen kulttuuri sai paljon vaikutteita Lähi-idästä. Daidaloksen kuvanveistoa tuotettiin erityisesti Kreetalla, Peloponnesoksella ja Rhodoksella. Sen edustajiin lukeutuvat muun muassa kreetalaisiksi mainitut Dipoinos ja Skyllis.
Tyyli sai nimensä siitä, että kreikkalaiset pitivät myyttistä Daidalosta ensimmäisenä, joka oli tehnyt jumalia esittäneitä veistoksia. Tämän katsottiin olleen kotoisin Ateenasta ja suunnitelleen myös Knossoksen labyrintin. Kreikkalaisessa tarustossa tämä sijoittui todellista Daidaloksen tyyliä paljon varhaisempaan aikaan, minolais-mykeneläiselle kaudelle 1000-luvulle eaa. Myöhemmät kreikkalaiset eivät kuitenkaan tehneet tällaisia ajallisia erotteluja. Pausanias katsoi, että ihmiset kutsuivat muinaisina aikoina, jo ennen Daidalosta, puisia patsaita nimellä daidala (δαίδαλα).
Veistokset

Daidaloksen tyylin veistoksissa on voimakas itämainen vaikutus. Veistokset ovat jäykkiä ja frontaalisia. Kasvot ovat kolmiomaiset, silmät ja nenä suuret ja hiukset peruukkimaiset. Veistosten materiaaleina ovat kivi, savi, puu ja norsunluu. Tunnetuin esimerkki tyylistä on niin kutsuttu Auxerren nainen (n. 640 eaa). Monien veistosten oletetaan olleen tarkoitettu votiivilahjoiksi.
Daidalinen kamana, Rhizenia, n. 650–600 eaa.
Yksityiskohta edellisestä.
Daidalisen koren torso, Eleutherna, 600-luku eaa.
Daidalinen torso, n. 630 eaa.
Daidalinen jumalatar, Sisilia, n. 600 eaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Daidaloksen kuvanveisto Wikimedia Commonsissa
Daina

Daina on latvialainen kansanruno tai -laulu. Dainat ovat latvialaisille tärkeä kulttuuri-identiteetin symboli. Rakenteeltaan dainat ovat pääasiassa nelisäkeisiä ja runomitaltaan trokeemittaisia. Dainojen säkeet ovat yleensä nelipolvisia ja jaukautuvat kahteen symmetriseen puoliskoon. Säerakenne muistuttaa kalevalamittaa. Dainojen kääntäminen toiselle kielelle ei ole helppoa, sillä ne ovat muodoltaan pelkistettyjä ja sisältävät paljon metaforia. Tältä osin dainat muistuttavat muiden kansojen nelisäkeisiä kansanrunoja. Tämän lisäksi dainoille on kuitenkin ominaista naseva ilmaisu, mikä tekee niistä aforismimaisia. Kahdessa ensimmäisessä säkeessä ilmaistaan yleensä ongelma tai lähtötilanne, usein vertauskuvien avulla, ja kaksi jälkimmäistä säettä ratkaisevat tai kiteyttävät tilanteen tai kommentoivat sitä. Teemoiltaan dainat ovat monipuolisia, ne käsittelevät kaikenlaisia kansan elämään liittyviä asioita.
Historia

Kiinnostus kansanperinteen keräämiseen virisi Latvian alueella vähitellen 1700-luvun lopulta alkaen. Aluksi dainoja keräsivät saksalaissyntyiset oppineet. Filosofi ja kirjailija Johann Gottfried von Herder oli julkaissut 11 latvialaista dainaa saksan kielellä vuonna 1797 ilmestyneessä teoksessaan Stimmen der Völker in Lieder. Herderin innoittamana julkaistiin Latviassa 1800-luvun alkupuolella muutamia pieniä dainakokoelmia.
1800-luvun jälkipuoliskolla Latviassa alkoi kansallinen herääminen, jonka myötä syntyperäisten latvialaisten kiinnostus latvian kieleen ja latvialaiseen kansanperinteeseen alkoi lisääntyä. Nuorlatvialaisiksi kutsutun kansallisen liikkeen ytimen muodostivat Krišjānis Barons, Krišjānis Valdemārs ja Juris Alunāns, jotka olivat opiskelleet Tartossa. Latvian alue kuului tuolloin Venäjään, jossa voimistui slavofilia. Myös Latvia sai osansa venäläistämispyrkimyksistä. Tosin aluksi vaikutus kohdistui erityisesti saksalaiseen aatelistoon, ja nuorlatvialaiset saivat toimia rauhassa, mutta pian myös heidän toimintansa vaikeutui.
Dainojen keruun organisoi Krišjānis Barons (1835-1923), joka omisti koko elämänsä dainojen keräys-, toimitus- ja julkaisutyölle. Hän ei kuitenkaan itse pystynyt toimimaan alkuvaiheessa Latviassa, eikä moni muukaan tutkija pystynyt osallistumaan dainojen keruuretkille. Sen vuoksi tutkijat vetosivat tavalliseen kansaan, jotta he kirjoittaisivat dainoja muistiin ja lähettäisivät niitä Moskovaan, jonne nuorlatvialaisten toiminta oli suurelta osin siirtynyt.
Kansa ryhtyi toimeen, ja 1890-luvun alkuun mennessä dainoja oli koossa jo noin 155 000. Muutaman vuoden kuluttua Barons pystyi palaamaan Riikaan, jossa hän jatkoi dainojen keräämistä, toimittamista ja julkaisemista seuraavat 30 vuotta, kuolemaansa asti. Dainojen isäksi kutsuttu Barons julkaisi vuosina 1894-1915 kahdeksasta kirjasta koostuvan dainakokoelman Latvju dainas (Latvialaiset dainat), joka sisälsi yhteensä 217 966 kansanrunoa.
Nykyaika

Nykyään dainoja on kokoelmissa yhteensä 1,2 miljoonaa, ja sanotaankin, että dainoja on niin paljon, että niistä riittää jokaiselle latvialaiselle omansa. Nykyisin dainoihin voi tutustua myös sähköisessä muodossa Dainu skapis -nimisellä internetsivustolla (suom. Dainakaappi). Nimi viittaa Baronsille dainojen järjestelyä varten vuonna 1880 valmistettuun kaappiin. Alkuperäinen kaappi on nykyisin mukana Unescon maailmanperintöluettelossa.
Tämän latvialaisen kulttuuriperinteen keskeisen aineksen mukaan on itsensä nimennyt myös Helsingin yliopiston balttilaisten kielten opiskelijoiden ainejärjestö Daina ry.
K. Barons & H. Visendorffs: Latwju dainas, 1894.
Dacrycarpus

| Dacrycarpus |
| --- | --- |
 Dacrycarpus dacrydioides
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Havupuut Pinophyta
Lahko::  Mäntymäiset Pinales
Heimo::  Podokarpuskasvit Podocarpaceae
Suku::  Dacrycarpus  (J.J. Bennett) de Laub., 1969
Synonyymit
 Bracteocarpus A.V. Bobrov & Melikyan, 1998  Podocarpus sect. Dacrydioideae Bennett, 1838  Podocarpus sect. Dacrycarpus Endl., 1847  Podocarpus sect. Dacrydium Bertrand, 1874 
Katso myös
   Dacrycarpus Wikispeciesissä   Dacrycarpus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Dacrycarpus on podokarpuskasvien heimoon (Podocarpaceae) kuuluva havupuusuku. Suvun yhdeksän lajia ovat Kaakkois-Aasian, Australaasian ja Tyynenmeren saarten trooppisten ja subtrooppisten alueiden puita ja pensaita. Suvun ominaispiirteitä ovat hyvin monimuotoiset lehdet ja hieman epäsymmetriset mehevät kävyt.
Nimet

Suvun tieteellinen nimi Dacrycarpus on johdettu kreikan kielen kyyneltä ja hedelmää tarkoittavista sanoista.
Kuvaus

Suvun Dacrycarpus edustajat ovat ainavihantia puuvartisia kasveja. Jotkin lajit jäävät yleensä pensasmaisiksi toisten voidessa kasvaa yli 40 metrin korkuisiksi puiksi. Puumaisilla kasvait ovat suorarunkoisia. Suuret oksat ovat siirottavia tai riippuvia. Pienet, tiheässä kasvavat oksanhaarat saattavat olla riippuvia tai kohenevia. Rungon kovassa kuoressa on korkkihuokosia. Aluksi tumman- tai mustanruskea kuori tulee myöhemmin harmahtavaksi ja halkeilee suomumaisiksi liuskoiksi. Pihkatiehyitä on lehdissä ja kävyissä.
Lehtien muoto vaihtelee suuresti lajin, versotyypin ja kasvin iän mukaan. Lehtiasento on kierteinen. Lehdet voivat kasvaa rangan myötäisesti, siirottaa kaikkiin suuntiin tai sivuversoissa asettua kaksirivisesti. Lehdet ovat johteisia ja usein kärjestään lyhytsuippuisia. Johtoversojen lehdet ovat litteitä ja muodoltaan usein kapean suikeita, sekä rangasta poispäin suuntautuneelta pinnaltaan kölillisiä. Sivuversojen lehdet voivat olla litteän tasasoukkia tai sirppimäisiä, kapean neulasmaisia tai pieniä ja suomumaisia. Erityisesti nuorten kasvien varhaislehdet ovat usein tasasoukkia tai sirppimäisiä, mutta tämän tyyppisiä lehtiä voi esiintyä myöhäislehtinäkin. Käpyjä tuottavien hedelmällisten versojen lehdet ovat yleensä neulasmaisia tai suomumaisia. Ilmarakoja on tavallisesti lehtien kaikilla pinnoilla.
Suvun kasvit ovat usein kaksikotisia, yksineuvoisten hede- ja emikukintojen kehittyessä eri kasviyksilöihin, mutta ne voivat olla yksikotisiakin. Kukinnot sijaitsevat lyhyissä, hankasilmuista kehittyvissä versoissa.
Hedekävyiksi kutsutut hedekukinnot kasvavat yksittäin tai pareittain. Hedekäpy on aluksi muodoltaan lähes pallomainen ja laajenee kypsyessään lyhyen lieriömäiseksi. Se koostuu kapeaan rankaan kierteisesti kiinnittyneistä kolmiomaisista hedelehdistä.
Kävyiksi kutsutut emikukinnot kasvavat yksittäin. Käpy koostuu useasta rankaan kierteisesti kiinnittyvästä käpysuomusta, joista vain kärjenpuoleisin on hedelmällinen. Hedelmällinen käpysuomu tuottaa yhden käänteisen siemenaiheen. Hedelmättömät käpysuomut kasvavat kävyn kypsyessä yhteen ja muodostavat heimolle tyypillisen mehevän pohjuksen. Pohjus on karheanystyinen ja kävyn kypsyttyä väriltään punainen tai purppurainen. Siementä ympäröi kokonaan emisuomusta muodostunut vaippa eli epimatium, joka on osittain kiinnikasvanut pohjukseen muodostaen luonteenomaisen harjanteen yhdelle puolelle kävyn pohjusta. Siemen on lähes pallomainen, sitä ympäröivä epimatium soikeampi ja hieman epäsymmetrinen.
Levinneisyys

Suvun Dacrycarpus lajeja kasvaa luonnonvaraisena hajanaisella alueella kaakkoisesta Aasiasta Myanmarista läntisen Tyynenmeren saarille. Niitä esiintyy luonnossa ainakin Myanmarin, eteläisen Kiinan, Vietnamin, Laosin, Filippiinien, Malesian, Indonesian ja Papua-Uuden-Guineanalueilla Aasiassa sekä Uuden-Kaledonian, Fidžin, Vanuatun ja Uuden-Seelannin alueilla Tyynellämerellä. Suurin lajirunsaus on Uuden-Kaledonian saarella.
Luokittelu

Suvun Dacrycarpus edustajat ovat podokarpuskavien heimoon kuuluvia havupuita. Niiden lähimmät sukulaiset ovat podokit (Falcatifolium) ja suku Dacrydium, joiden muodostama kladi on sisarryhmä suvulle Dacrycarpus. Suurin osa suvun lajeista luokiteltiin yleisesti 1800-luvulta 1960-luvulle podokarpusten (Podocarpus) laajaan sukuun käpyjen ja siementen muodon perusteella, vaikka geneettisten tutkimusten perusteella ne eivät ole kovin läheistä sukua podokarpuksille. Nykyisen suvun lajeja pidettiin omana sektionaan podokarpusten suvun sisällä jo vuodesta 1838 lähtien, jolloin John Joseph Bennett kuvasi ne podokarpusten suvun sektioksi Dacrydioideae. Myöhemmin vuonna 1847 Stephan Ladislaus Endlicher antoi tälle sektiolle nykyisinkin käytetyn nimen Dacrycarpus. Lopulta vuonna 1969 kasvitieteilijä David John de Laubenfels siirsi tämän podokarpusten suvun sektion omaksi nykyluokittelun mukaiseksi suvukseen.
Luokittelu > Lajit

Sukuun katsotaan tavallisesti kuuluvaksi yhdeksän lajia.
Dacrycarpus cinctus
Dacrycarpus compactus
Dacrycarpus cumingii
Dacrycarpus dacrydioides
Dacrycarpus expansus
Dacrycarpus imbricatus
Dacrycarpus kinabaluensis
Dacrycarpus steupii
Dacrycarpus vieillardii
Lajin D. imbricatus oksan lehdet ovat johtoversoissa rangan myötäisiä, sivuversoissa kaksirivisesti siirottavia.
D. dacrydioidesin kävyissä on kypsänä punertava pohjus ja tumma siementä ympäröivä epimatium.
Daddy Nostalgie

| Daddy Nostalgie |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Bertrand Tavernier
Käsikirjoittaja:   Bertrand Tavernier  Colo Tavernier 
Tuottaja:  Adolphe Viezzi
Säveltäjä:  Antoine Duhamel
Kuvaaja:  Denis Lenoir
Leikkaaja:  Ariane Boeglin
Lavastaja:  Jean-Louis Poveda
Pääosat:   Dirk Bogarde  Jane Birkin  Odette Laure 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:  Little Bear
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  1990
Kesto:  102 min
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Daddy Nostalgie on Bertrand Tavernierin ohjaama ranskalainen draamaelokuva vuodelta 1990. Tavernier laati myös käsikirjoituksen yhdessä entisen vaimonsa Colo Tavernier O’Haganin kanssa. Elokuvan pääosia näyttelevät Dirk Bogarde ensimmäisessä elokuvaroolissaan yli kymmeneen vuoteen, ranskalainen teatterinäyttelijä Odette Laure ja heidän tyttärenään Jane Birkin.
Juoni

Pienimuotoisessa kolmen henkilöhahmon kamarielokuvassa noin 40-vuotias eronnut elokuvakäsikirjoittaja (Birkin) matkustaa Pariisista Etelä-Ranskaan muutamaksi viikoksi tapaamaan vanhempiaan kuultuaan isänsä olevan toipumassa vaikeasta sydänleikkauksesta. Elokuva on käsikirjoittaja Colo Tavernierille omakohtainen, jopa omaelämäkerrallinen: tarinassa isä on irlantilainen, äiti baski, kuten hänelläkin. Isä on brittiläisen pidättyväinen gentleman, äiti on vanhemmiten omien murheidensa ja pelkojensa ahdistama. Aikuinen tytär saa pitkien keskustelujen myötä lopultakin yhteyden isäänsä ennen kuin on liian myöhäistä.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Dirk Bogarde  | … |  Daddy   |
|  Jane Birkin  | … |  Caroline   |
|  Odette Laure  | … |  Miche   |
|  Emmanuelle Bataille  | … |  Juliette   |
|  Charlotte Kady  | … |  Barbara   |
Tuotanto

Elokuvassa toistuu ikivihreä jazzstandardi ”These Foolish Things”, ja sillä nimellä elokuvaa esitettiin Britanniassa.
Vastaanotto

Odette Laure oli naissivuosastaan César-palkintoehdokkaana, ja elokuva oli mukana Cannesin elokuvajuhlien kilpailusarjassa. Helsingin Sanomien Helena Ylänen kirjoitti Cannesista toukokuussa 1990 Daddy Nostalgien olevan todellinen onnenkantamoinen, Tavernierin vapautunein työ: ”Tuntuu, että kaikki elokuvaa tehneet ovat todella tarvinneet sitä, se ei ole vain kunnianhimoinen työ, se on sydänääniä.” Elokuva on Yläsen mukaan tehty kurinalaisesti improvisoiden ja tuntuu juuri kuvaushetkessä eletyltä. Yhdysvaltalaisen Roger Ebertin mielestä Daddy Nostalgie on yhdellä tasolla sydäntä lämmittävä, toisella tasolla viisas ja kitkerä. Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano luonnehti elokuvaa hyvin aikuiseksi, herkäksi ja melankoliseksi perhedraamaksi ja antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä.
405 eaa.

| --- | --- |
Vuosisadat: 500-luku eaa. · 400-luku eaa. · 300-luku eaa.
Vuosikymmenet: 500-luku eaa. · 490-luku eaa. · 480-luku eaa. · 470-luku eaa. · 460-luku eaa. · 450-luku eaa. · 440-luku eaa. · 430-luku eaa. · 420-luku eaa. · 410-luku eaa. · 400-luku eaa. · 390-luku eaa.
Vuodet: 500 eaa. · 499 eaa. · 498 eaa. · 497 eaa. · 496 eaa. · 495 eaa. · 494 eaa. · 493 eaa. · 492 eaa. · 491 eaa. · 490 eaa. · 489 eaa. · 488 eaa. · 487 eaa. · 486 eaa. · 485 eaa. · 484 eaa. · 483 eaa. · 482 eaa. · 481 eaa. · 480 eaa. · 479 eaa. · 478 eaa. · 477 eaa. · 476 eaa. · 475 eaa. · 474 eaa. · 473 eaa. · 472 eaa. · 471 eaa. · 470 eaa. · 469 eaa. · 468 eaa. · 467 eaa. · 466 eaa. · 465 eaa. · 464 eaa. · 463 eaa. · 462 eaa. · 461 eaa. · 460 eaa. · 459 eaa. · 458 eaa. · 457 eaa. · 456 eaa. · 455 eaa. · 454 eaa. · 453 eaa. · 452 eaa. · 451 eaa. · 450 eaa. · 449 eaa. · 448 eaa. · 447 eaa. · 446 eaa. · 445 eaa. · 444 eaa. · 443 eaa. · 442 eaa. · 441 eaa. · 440 eaa. · 439 eaa. · 438 eaa. · 437 eaa. · 436 eaa. · 435 eaa. · 434 eaa. · 433 eaa. · 432 eaa. · 431 eaa. · 430 eaa. · 429 eaa. · 428 eaa. · 427 eaa. · 426 eaa. · 425 eaa. · 424 eaa. · 423 eaa. · 422 eaa. · 421 eaa. · 420 eaa. · 419 eaa. · 418 eaa. · 417 eaa. · 416 eaa. · 415 eaa. · 414 eaa. · 413 eaa. · 412 eaa. · 411 eaa. · 410 eaa. · 409 eaa. · 408 eaa. · 407 eaa. · 406 eaa. · 405 eaa. · 404 eaa. · 403 eaa. · 402 eaa. · 401 eaa. · 400 eaa. · 399 eaa.
Tapahtumia

Aigospotamoin taistelu: Lysandros hyökkää Ateenan laivastoa vastaan Aigospotamoin kohdalla ja valtaa ne kaikki. Tappio on niin murskaava, ettei Ateena pysty enää jatkamaan sotaa.
Kuolleita

Filolaos, kreikkalainen esisokraatikkoihin lukeutunut filosofi ja matemaatikko.
4-pyroni

| 4-pyroni |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Pyran-4-oni
CAS-numero:  108-97-4
PubChem CID:  7968
SMILES:  C1=COC=CC1=O 
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C5H4O2
Moolimassa:  96,082 g/mol
Sulamispiste:  32,5 °C 
Kiehumispiste:  210–215 °C
4-Pyroni eli γ-pyroni (C5H4O2) on tyydyttymätön heterosyklinen ketoni. Yhdiste on isomerinen 2-pyronin kanssa.
Ominaisuudet

4-pyroni on huoneenlämpötilassa hygroskooppisia eli vettä sitovia kiteitä, jotka sulavat hieman yli 32,5 °C:n lämpötilassa. 4-pyroni on heikko emäs, mutta vahvempi emäs kuin isomeerinsa 2-pyroni ja protonoituu karbonyyliryhmästään muodostaen 4-hydroksipyrulinium-ionin. Yhdisteellä on myös aromaattisen yhdisteen kaltaisia ominaisuuksia.
Valmistus

4-pyronia voidaan valmistaa kelidonihaposta kuumentamalla sitä hieman yli yhdisteen sulamispisteen. Kelidonihappoa voidaan valmistaa asetonista ja dietyylioksalaatista.
Johdannaiset

Monet luonnossa esiintyvät yhdisteet sisältävät 4-pyronin rakenneyksikön. Bentseenin kanssa 4-pyroni muodostaa kaksi kondensaatioyhdistettä kromonin ja ksantonin. Myös maltoli ja kojihappo ovat 4-pyronin johdannaisia.
416 eaa.

| --- | --- |
Vuosisadat: 500-luku eaa. · 400-luku eaa. · 300-luku eaa.
Vuosikymmenet: 500-luku eaa. · 490-luku eaa. · 480-luku eaa. · 470-luku eaa. · 460-luku eaa. · 450-luku eaa. · 440-luku eaa. · 430-luku eaa. · 420-luku eaa. · 410-luku eaa. · 400-luku eaa. · 390-luku eaa.
Vuodet: 500 eaa. · 499 eaa. · 498 eaa. · 497 eaa. · 496 eaa. · 495 eaa. · 494 eaa. · 493 eaa. · 492 eaa. · 491 eaa. · 490 eaa. · 489 eaa. · 488 eaa. · 487 eaa. · 486 eaa. · 485 eaa. · 484 eaa. · 483 eaa. · 482 eaa. · 481 eaa. · 480 eaa. · 479 eaa. · 478 eaa. · 477 eaa. · 476 eaa. · 475 eaa. · 474 eaa. · 473 eaa. · 472 eaa. · 471 eaa. · 470 eaa. · 469 eaa. · 468 eaa. · 467 eaa. · 466 eaa. · 465 eaa. · 464 eaa. · 463 eaa. · 462 eaa. · 461 eaa. · 460 eaa. · 459 eaa. · 458 eaa. · 457 eaa. · 456 eaa. · 455 eaa. · 454 eaa. · 453 eaa. · 452 eaa. · 451 eaa. · 450 eaa. · 449 eaa. · 448 eaa. · 447 eaa. · 446 eaa. · 445 eaa. · 444 eaa. · 443 eaa. · 442 eaa. · 441 eaa. · 440 eaa. · 439 eaa. · 438 eaa. · 437 eaa. · 436 eaa. · 435 eaa. · 434 eaa. · 433 eaa. · 432 eaa. · 431 eaa. · 430 eaa. · 429 eaa. · 428 eaa. · 427 eaa. · 426 eaa. · 425 eaa. · 424 eaa. · 423 eaa. · 422 eaa. · 421 eaa. · 420 eaa. · 419 eaa. · 418 eaa. · 417 eaa. · 416 eaa. · 415 eaa. · 414 eaa. · 413 eaa. · 412 eaa. · 411 eaa. · 410 eaa. · 409 eaa. · 408 eaa. · 407 eaa. · 406 eaa. · 405 eaa. · 404 eaa. · 403 eaa. · 402 eaa. · 401 eaa. · 400 eaa. · 399 eaa.
Tapahtumia

Kreikkalainen Segestasta, Sisiliasta tullut valtuuskunta pyytää Ateenalta sotilaallista apua Selinusta, jota Syrakusa tukee, vastaan. Alkibiades saa kansankokouksen suostumaan Nikiaan estelyistä huolimatta.
Ateenalaiset aloittivat Meloksen piirityksen.
408 eaa.

| --- | --- |
Vuosisadat: 500-luku eaa. · 400-luku eaa. · 300-luku eaa.
Vuosikymmenet: 500-luku eaa. · 490-luku eaa. · 480-luku eaa. · 470-luku eaa. · 460-luku eaa. · 450-luku eaa. · 440-luku eaa. · 430-luku eaa. · 420-luku eaa. · 410-luku eaa. · 400-luku eaa. · 390-luku eaa.
Vuodet: 500 eaa. · 499 eaa. · 498 eaa. · 497 eaa. · 496 eaa. · 495 eaa. · 494 eaa. · 493 eaa. · 492 eaa. · 491 eaa. · 490 eaa. · 489 eaa. · 488 eaa. · 487 eaa. · 486 eaa. · 485 eaa. · 484 eaa. · 483 eaa. · 482 eaa. · 481 eaa. · 480 eaa. · 479 eaa. · 478 eaa. · 477 eaa. · 476 eaa. · 475 eaa. · 474 eaa. · 473 eaa. · 472 eaa. · 471 eaa. · 470 eaa. · 469 eaa. · 468 eaa. · 467 eaa. · 466 eaa. · 465 eaa. · 464 eaa. · 463 eaa. · 462 eaa. · 461 eaa. · 460 eaa. · 459 eaa. · 458 eaa. · 457 eaa. · 456 eaa. · 455 eaa. · 454 eaa. · 453 eaa. · 452 eaa. · 451 eaa. · 450 eaa. · 449 eaa. · 448 eaa. · 447 eaa. · 446 eaa. · 445 eaa. · 444 eaa. · 443 eaa. · 442 eaa. · 441 eaa. · 440 eaa. · 439 eaa. · 438 eaa. · 437 eaa. · 436 eaa. · 435 eaa. · 434 eaa. · 433 eaa. · 432 eaa. · 431 eaa. · 430 eaa. · 429 eaa. · 428 eaa. · 427 eaa. · 426 eaa. · 425 eaa. · 424 eaa. · 423 eaa. · 422 eaa. · 421 eaa. · 420 eaa. · 419 eaa. · 418 eaa. · 417 eaa. · 416 eaa. · 415 eaa. · 414 eaa. · 413 eaa. · 412 eaa. · 411 eaa. · 410 eaa. · 409 eaa. · 408 eaa. · 407 eaa. · 406 eaa. · 405 eaa. · 404 eaa. · 403 eaa. · 402 eaa. · 401 eaa. · 400 eaa. · 399 eaa.
Tapahtumia

Alkibiades palaa Ateenaan, jossa hänelle suodaan Ateenan sotavoimien rajaton komento.
Dareios II nimittää Lyydian maaherraksi poikansa Kyyroksen.
Syntyneitä

Dion Syrakusalainen, Suur-Kreikan Syrakusan tyranni.