stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kangaslampi (Tohmajärvi, Onkamo)
Maantiede

Kangaslammen ulottuvuus lännestä itään on noin kilometrin ja etelästä pohjoiseen noin 700 metriä. Rantaviiva polveilee. Pisin niemi on itärannan Kangasniemi. Ainoa saari on järven luoteisosan muutaman kymmenen aarin laajuinen nimetön saari. Noin kymmenen hehtaaria Kangaslammen alasta on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvin kohta, lähes 30 metriä, sijaitsee järven pohjoisosassa.
Kangaslammen ympäristössä on verraten paljon asutusta. Järven pohjoispuolitse kulkee valtatie 9 ja Karjalan rata,
Kangaslammen vesitilavuus on 2 482 000 kuutiometriä.
Kangaslampi (02.014.1.003) kuuluu Luosojoen valuma-alueeseen (02.014), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kiteenjoen–Tohmajoen vesistössä (02). Toinen jakovaihe on Tohmajoen valuma-alue (02.01). Kangaslampi on toiseksi laajin ja tilavuudeltaan selkeästi suurin Luosojoen valuma-alueen viidestä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Polvijärvi. Kolme muuta vakavettä ovat Muskonlampi, Mokinlampi ja Polvilampi.
Karl Kristian Sjöros

Karl Kristian Sjöros (4. syyskuuta 1839 Uusikaupunki – 21. elokuuta 1888 Uusikaupunki) oli suomalainen juristi, Turun hovioikeuden asessori ja valtiopäivämies.
Karl Kristian Sjörosin vanhemmat olivat laivanvarustaja, kauppias Kristian Sjöros ja Maria Katarina Hellström ja puoliso vuodesta 1870 Elise Engdahl (k. 1922). Professori Bruno Sjöros oli heidän poikansa. Karl Kristian Sjöros tuli ylioppilaaksi 1859 ja suoritti tuomarintutkinnon 1862.  Turun hovioikeuden asessorina hän toimi 1875–1885, minkä jälkeen hän oli vielä Suomen Yhdyspankin Turun konttorin johtaja.  Sjöros oli Uudenkaupungin edustaja porvarissäädyssä valtiopäivillä 1872. Hän oli myös Turun kaupungin valtuusmies 1875–1882 ja rahakamarin puheenjohtaja 1875–1878. Hän julkaisi 1872 Karl Wilhelm Sulinin kanssa vuoden 1734 lain selityksineen, muutoksineen ja lisäyksineen.
Aiheesta muualla

Sjöros Kansallisbiografiassa (Maksullinen artikkeli)
Kaarlo Borg

Kaarlo Borg.
Kaarlo Nathanaël Borg (17. elokuuta 1888 Hamina – 9. tammikuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Myös hänen nuorempi sisarensa Elsi Borg oli tunnettu arkkitehti. Toinen sisar Margit Borg-Sundman oli opettaja ja kansanedustaja.
Elämä

Kaarlo Borg pääsi ylioppilaaksi 1907 ja valmistui arkkitehdiksi Suomen polyteknillisestä opistosta vuonna 1913. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli Gustaf Nyströmin ja Uno Ullbergin toimistoissa, opiskeluaikanaan hän oli ollut työssä myös Vilho Penttilän toimistossa. Vuosina 1918–1925 hän oli osakkaana kuuluisassa arkkitehtitoimistossa Borg–Sirén–Åberg. Vuodesta 1925 lähtien Borgilla oli oma toimisto. Hän toimi lisäksi Ateneumin taideteollisuuskoulun opettajana ja Teknillisen Korkeakoulun arkkitehtiosaston arkkitehtuurin assistenttina.
Borg suunnitteli muun muassa Helsingin Kallion kaupunginosan pappilan ja seurakuntatalon, Helsingin Osuuskaupan toimitalon. Kotkan kansakoulun, Veitsiluodon selluloosatehtaalle asemakaavan sekä tehdas-, asunto-, ja hallintorakennukset ja Kevätniemen sahan ja Kosken verkatehtaan asemakaavat. Hän suunnitteli useita asuintaloja Helsinkiin sekä kouluja, asunto- ja huvilarakennuksia maaseudulla ja maaseutukaupunkeihin.
Kaarlo Borgin poikia olivat oopperalaulaja Kim Borg, arkkitehti Olli Borg sekä säveltäjä ja äänilevytuottaja Jaakko Borg.
Borg–Sirén–Åberg-töitä

Asunto Oy Kolmio, Oulu (1923).
As Oy Helsingin Virkamies (1924).
Asunto Oy Sammonkatu 1, Helsinki, Etu-Töölö (1924).
Intiön vesitorni, Oulu (1925).
Borgin oman toimiston töitä

Wegeliuksen talo, Oikokatu 1, Sortavala (1926).
Asunto O.Y. - Bostads A.B. Ruusula N:o 1, Runeberginkatu 58, Helsinki (1928).
Kotkan keskuskoulu  (1929).
Oulun keskuskansakoulu (nykyisin keskustan terveysasema) (1933).
Helsingin pääposti (Jorma Järvi – Erik Lindroos arkkitehtikilpailun toinen sija 1934, Kaarlo Borg valvojana) (1938).
Lastenlinna, Helsinki (1939). (Elsi Borg jatkoi työn loppuun veljensä kuoltua)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaarlo Borg Wikimedia Commonsissa
Kaarlo Borg Arkkitehtuurimuseon arkkitehtiesittelyssä. (Arkistoitu – Internet Archive)
Kotkan keskuskoulu (1929).
Oulun keskuskansakoulu (1933).
Keski-Afrikan tasavallan ansioritarikunta

Ritarikunnan tunnuksia
Keski-Afrikan tasavallan ansioritarikunta (ransk. Ordre du Mérite Centrafricain) on Keski-Afrikan tasavallassa jaettava kunnianosoitus, joka perustettiin 20. kesäkuuta 1959. Maan presidentti toimii virkansa puolesta ritarikunnan suurmestarina. Sitä myönnetään tunnustuksena maan kansalaisille ansioista humanitaarisen työn, talouden tai sosiaalisen kasvun saralla. Ulkomaalaisille ritarikuntaa myönnetään vain poikkeustapauksissa. Ylennykset ritarikunnan seuraavaan luokkaan tehdään 6 vuotta alempaan luokkaan nimittämisen jälkeen.
Kunnianosoitusta jaetaan viidessä luokassa:
suurristi
suurupseeri
komentaja
upseeri
ritari
Katalyyttinen aktiivisuus

Katalyyttinen aktiivisuus on suure, joka ilmaisee katalyytin vaikutuksen kemiallisen reaktion nopeuteen. Määritelmän mukaan katalyyttinen aktiivisuus on katalyyttisen komponentin ominaisuus jota mitataan määritetyn kemiallisen reaktion katalysoituna konversionopeutena annetussa mittausjärjestelmässä.
SI-järjestelmässä katalyyttisen aktiivisuuden yksikkö on katal, jonka tunnus on kat. Yksikkö on ollut käytössä vuodesta 1964, mutta vasta 21. yleinen paino- ja mittakonferenssi vuonna 1999 hyväksyi sen SI-järjestelmään kuuluvaksi johdannaisyksiköksi. Aikaisemmin sen ohella oli yleisessä käytössä SI-järjestelmään kuulumaton "entsyymiyksikkö" ja joka vastasi yhtä mikromoolia minuutissa. Sitä käytetään edelleen biokemiassa. Muitakin yksiköitä on ollut paikallisessa käytössä.
Keski-Afrikan tasavallan lippu

Keski-Afrikan tasavallan lippu
Keski-Afrikan tasavallan lippu on Keski-Afrikan tasavallan tunnus vaakunan, moton ja hymnin ohella. Se otettiin käyttöön 1. joulukuuta 1958 ja sen suunnitteli Keski-Afrikan tasavallan entinen pääministeri Barthélemy Boganda, joka uskoi että "Ranskan ja Afrikan tuli kulkea yhdessä". Lippu muodostuu neljästä saman suuruisesta vaakaviivasta, jotka katkaisee punainen viiva keskeltä. Lipun värit ylhäältä alas kuvaavat; sininen suuruutta ja vapautta, valkoinen rauhaa ja arvokkuutta, vihreä toivoa ja uskoa sekä keltainen suvaitsevaisuutta. Punainen keskellä oleva palkki kuvaa sankarien ja marttyyrien verta. Lipun vasemmassa nurkassa ylhäällä on keltainen viisisakarainen tähti.
Erään tulkinnan mukaan Barthélemy Boganda otti lippuun värit panafrikkalaisesta liikkeestä (vihreä, keltainen, punainen) sekä entisen emämaan Ranskan lipusta (sininen, valkoinen, punainen). Lipun punainen keskipalkki symboloisi yhteyttä menneisyyden ja tulevaisuuden välillä.
Lipun on selitetty kuvaavan myös Keski-Afrikan kansallista mottoa "ihminen on ihminen". Tämän tulkinnan mukaan sininen raita kuvastaa negridejä, valkoinen europideja, vihreä mulatteja, keltainen mongolideja ja punainen verta, joka kaikilla ihonväristä riippumatta on punaista.
Karvaskurkut

| Karvaskurkut |
| --- | --- |
 Momordica cochinchinensis
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset Eudicots
Lahko::  Cucurbitales
Heimo::  Kurkkukasvit Cucurbitaceae
Tribus::  Momordiceae
Suku::  Karvaskurkut Momordica  L.
Tyyppilaji
 karvaskurkku Momordica charantia L. (1753) 
Katso myös
   Karvaskurkut Wikispeciesissä   Karvaskurkut Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Karvaskurkut (Momordica) on kasvisuku, joka kuuluu kurkkukasvien (Cucurbitaceae) heimoon. Siihen sisältyy muun muassa koristekasvina ja huonekasvina kasvatettu karvaskurkku (Momordica charantia). Suvussa on kaikkiaan 50 enimmäkseen trooppista lajia.
Lajeja

Momordica balsamina
karvaskurkku eli palsamikarvaskurkku (Momordica charantia)
Momordica cochinchinensis
Momordica dioica
kärsäkarvaskurkku (Momordica rostrata)
piikkikarvaskurkku (Momordica spinosa)
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Momordica
Suomen Lajitietokeskus: Karvaskurkut – Momordica
Karmøy (saari)

Karmøyn sijainti.
Karmøy on 177 neliökilometriä laaja saari, joka sijaitsee Norjan rannikolla Haugesundin lounaispuolella. Se on suurin maa-alue, joka kuuluu Karmøyn kuntaan. Saaren korkein kohta on Sålefjellet (132 m). Tärkeimpiä elinkeinoja ovat metalliteollisuus ja kalastus.
Kaldean oraakkelit

| Kaldean oraakkelit> Λόγια Χαλδαικά.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  tuntematon
Kieli:  muinaiskreikka
Genre:  opetusrunous
Julkaistu:  100-luku
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kaldean oraakkelit (m.kreik. Λόγια Χαλδαικά, Logia Khaldaika) on hellenistinen kreikankielinen kirjoitus, joka koostuu pääosin uskonnollisesta opetusrunosta tai runojen kokoelmasta. Kirjoitus on säilynyt 100-luvulta peräisin olevana katkelmallisena tekstinä. Kommentaari on saattanut olla alun perin koottu useista oraakkelilähteistä, ja sen uskottiin olevan peräisin Kaldeasta (Babyloniasta).
Kaldean oraakkelit vaikuttaa olevan synkretistinen kokoelma, joka yhdistelee kreikkalaisen filosofian (erityisesti platonismin) aineksia sellaisiin aineksiin, jotka ovat alkuperältään persialaisia tai babylonialaisia. Myöhemmät uusplatonilaiset filosofit, kuten Proklos ja Iamblikhos, pitivät kirjoituksia korkeassa arvossa. Nimitys ”Kaldean oraakkelit” esiintyy ensimmäisen kerran 400-luvulla. Kun kristilliset kirkkoisät tai muut myöhäisantiikin ajan kirjailijat viittaavat ”kaldealaisiin”, he puhuvat useimmiten juuri tästä perinteestä.
Kaldean oraakkelien kosmologia muistuttaa sisällöltään gnostilaisia opetuksia: ensimmäisestä transsendentaalisesta isähahmoisesta älystä, korkeimmasta jumalasta, saa alkunsa erilaisia emanaatioita. Kaikkeuden luo alempi demiurgi. Ensimmäisen älyn sisällä vaikuttava Hekateksi ymmärretty naispuolinen voima, joka vertautuu Sofiaan, toimii välittävänä maailmansieluna. Aineellinen maailma on kauimpana korkeimmasta jumalasta. Ihmisen sielun tulee karistaa ruumiinsa yltään ja valaistua. Sielu voidaan vapauttaa sen aineellisista kahleista ja sitä voidaan suojella jumalan ja kuolevaisten välisellä alueella vaikuttavilta demonisilta voimilta askeesin ja oikeiden rituaalien kautta.
Historia

Hellenismissä oli kyse kreikkalaisten uskonnollisten ajatusten ja yhteiskunnallisten käytäntöjen yhteensulautumisesta ennen kaikkea persialais-babylonialaisten ja egyptiläisten kulttuurien kanssa, mukaan lukien näiden erilaiset mystiikka- ja viisausperinteet. Hellenistiset ajattellijat esittivät mytologisia ajatuksia, ulkomaisia oraakkelinlausumia ja kultteja filosofian muodossa. Mainituilta alueilta peräisin olevan ajattelun tai pelkästään niiden nimiin laitetun ajattelun katsottiin omaavan tietoa, joka periytyy kaikkein vanhimmista viisausperinteistä.
Egyptissä muinaisten uskonnollisten ajatusten ja filosofian synteesin muodostamispyrkimykset johtivat Hermes Trismegistoksen nimiin laittujen kirjoitusten (Hermetica, Corpus hermeticum) syntyyn. Kaldean oraakkelit oli rinnakkainen mutta pienimuotoisempi yritys esittää kaldealaista viisautta filosofian muodossa. ”Kaldea” oli termi, jota kreikkalaiset käyttivät Babyloniasta. Kyseessä oli kreikkalaisten tapa translitteroida assyrialainen nimi Kaldū, joka oli Babyloniasta kaakkoon sijainneen alueen nimi.
Nimitys ”oraakkeli” liitettiin kirjoituksiin todennäköisesti siksi, että sillä haluttiin korostaa niiden syvällistä ja mystistä luonnetta. Myöhemmät kreikkalaiset liittivät sibylloiden joukkoon ”Babylonialaisen” tai ”Persialaisen Sibyllan”, jota ”kaldealaisten” kuviteltiin pitävän yhtä korkeassa arvossa kuin kreikkalaiset pitivät Delfoin oraakkelia.
Tekstien todellinen alkuperä on hämärän peitossa. Jotkut ovat katsoneet, että Kaldean oraakkelit, sellaisina kuin ne ovat säilyneet, olisi laitettu Julianos Teurgin, Julianos Kaldealaisen pojan, nimiin. Tämä oli palvellut Marcus Aureliuksen armeijassa sodassa kvadeja vastaan. Julianos väitti pelastaneensa roomalaisen sotaleirin kuivuudelta aiheuttamalla sadekuuron.
Ovat kirjoitukset sitten Julianoksen kirjoittamia tai käännöksiä vanhemmista kaldealaisista teksteistä, ne ovat joka tapauksessa hellenistisen synkretismin lopputulosta, erityisesti sellaisena kuin se vaikutti Aleksandriassa, tuon ajan kulttuurisessa sulatusuunissa. Niiden katsottiin ilmentävän ”kaldealaisen filosofian” keskeisimpiä piirteitä, ja niitä pidettiin suuressa arvossa koko myöhemmän antiikin ajan erityisesti uusplatonilaisten filosofien piirissä. Toisaalta esimerkiksi Augustinus esitti näkemyksiä niitä vastaan.
Kirjoitus laitettiin jossain vaiheessa, viimeistään renessanssiajalla, usein Zarathustran nimiin. Tämän alkuperä saattaa olla Georgios Gemistos Plethonilta. Muun muassa Marsilio Ficino piti Zarathustraa oraakkelien kirjoittajana. Myöhemmin Kaldean oraakkeleita on hyödynnetty 1800-luvulla syntyneessä okkultistisessa perinteessä.
Sisältö > Tekstin tila

Alkuperäinen teksti ei ole säilynyt yhtenäisenä. Se tunnetaan ainoastaan myöhempien uusplatonilaisten teoksissa olevien lainausten kautta.
Wilhelm Kroll julkaisi tekstistä laitoksen, jossa kaikki tunnetut katkelmat oli järjestetty aiheittain. Hänen laitoksensa on ollut pohjana suurimmalle osalle myöhemmästä tutkimuksesta. Laitos ei ole tarkoitettu alkuperäisen runon rekonstruktioksi.
Mikael Psellos kokosi runosta (ja siihen liittyvästä ”Assyrialaisista oraakkeleista”, jota ei tunneta muualta) yhteenvetoja. Säilyneitä katkelmia on yritetty järjestää myös näiden yhteenvetojen mukaisesti. Tällaiset rekonstruktiot ovat kuitenkin olleet lähinnä teosofisessa tai okkultistisessa käytössä, ei tutkimuskäytössä.
Sisältö > Metafysiikka

Kaldean oraakkelien metafyysisen kosmologian alkupisteenä on täydellisen transsendentti jumaluus, jota kutsutaan Isäksi. Hänen tykönään on Voima, luova prinsiippi, josta Järki vaikuttaa saavan alkunsa. Järjellä on kaksitahoinen tehtävä: tutkiskella Isän puhtaasti intellektuaalisen maailman Muotoja, ja muovata aineellinen maailma. Jälkimmäisen kykynsä osalta Järki on demiurgi.
Intellektuaalisen ja aineellisen todellisuuden välillä on este, jonka henkilöitymä on Hekate. Tämä erottaa kaksi ”tulta”, Isän puhtaasti intellektuaalisen tulen ja sen aineellisen tulen, josta kaikkeus oli luotu, ja välittää kaiken jumalallisen vaikutuksen alempaan maailmaan.
Hekatesta saa alkunsa maailmansielu, josta puolestaan emanoituu Luonto, kuunalisen maailman hallitsija. Luonnosta syntyy Kohtalo, joka kykenee orjuuttamaan ihmissielun alemman osan. Ihmisen olemassaolon päämääränä on puhdistaa tämä alempi sielun osa kaikesta yhteydestä Luontoon ja Kohtaloon elämällä vaatimatonta ja mietiskelevää elämää. Pelastus saavutetaan nousemalla planetaarisia kehiä ylöspäin. Tämän tapahtuessa sielu heittää yltään alemman sielun eri piirteet, ja siitä tulee pohdasta järkeä.
Kirjallisuutta

Lewy, Hans: Chaldaean Oracles and Theurgy.  Cairo:  Inst. Franc̨ais d'Archéologie Orientale, 1956.
Majercik, Ruth: The Chaldaean Oracles.  (Studies in Greek and Roman Religion, vol. 5.)  Brill, Leiden, 1989.  - kreikkalainen teksti, englanninkielinen johdanto, käännös ja kommentaari
Aiheesta muualla

De Oraculis Chaldaicis, Wilhelm Krollin laitos (latinaksi) (muinaiskreikaksi)
The Chaldæan Oracles of Zoroaster, William Wynn Westcottin käännös, 1895. (englanniksi)
The Chaldean Oracles (englanniksi) (latinaksi) (muinaiskreikaksi)
The Chaldean Magi, According to Ancient Sources (englanniksi)
Genest, Jeremiah: Chaldaean Oracles and Theurgy (englanniksi)
Lankila, Tuomo: Ta theia synthemata: Jamblikhoksen ja Prokloksen teoria teurgisista tunnusmerkeistä
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Chaldean Oracles
Käännös suomeksi
Keski-Afrikan keittiö

Keski-Afrikka oli aina 1800-luvun lopun saakka vapaa muun maailman vaikutteista, paitsi 1500-luvulla orjakaupan mukana saapuneista ruoka-aineista (kassava, chilipippuri ja pähkinät). Näillä ruoka-aineilla on suuri merkitys ruokakulttuurin. Keski-Afrikan ruoanvalmistusmenetelmät ovat säilyneet kuitenkin kaikkein perinteisimpinä.
Tavallisia aineksia ovat banaanit ja maniokit eli kassavat. Paikallisia aineksia käytetään ruokien valmistamiseen, tästä esimerkkinä pinaattimuhennos, joka keitetään tomaattien, pippureiden, chilien, sipuleiden ja pähkinävoin kanssa.
Toinen suosikki on bambarariisistä, pähkinävoista ja sokerista valmistettu puuro. Naudanliha ja kana ovat suosituimpia raaka-aineita liharuokiin, mutta myös krokotiileja, apinoita, antilooppeja ja pahkasikoja syödään satunnaisesti.
Fufu on tyypillistä ruokaa Länsi- ja Keski-Afrikan alueella. Se on tärkkelyspitoinen juureksista, kuten jamssista tai maniokista, ja keittobanaanista valmistettu jauhopallo. Myös riisistä valmistetaan fufuja. Niitä tarjoillaan grillatun lihan ja kastikkeiden tai keittojen kera. Fufua syödään repimällä jauhopallosta irti palasia, joita dipataan sitten kastikkeeseen tai keittoon.
Karvaslakit

| Karvaslakit |
| --- | --- |
 Kangaskarvaslakki Gymnopilus penetrans
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Helttasienet Agaricales
Heimo::  Strophariaceae
Suku::  Karvaslakit Gymnopilus  P. Karst.
Katso myös
   Karvaslakit Wikispeciesissä   Karvaslakit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Karvaslakit (Gymnopilus) on helttasienisuku. Eräs sukuun kuuluva laji on Suomessa yleinen kangaskarvaslakki.
Jotkut karvaslakit sisältävät hermoston toimintaa häiritseviä hermomyrkkyjä, psilosybiiniä ja psilosiinia ja niitä on käytetty päihteenä. Laki tulkitsee ne huumausaineiksi.
Lajeja

Isokarvaslakki (Gymnopilus junonius)
Kangaskarvaslakki (Gymnopilus penetrans tai G. sapineus)
Rahkakarvaslakki (Gymnopilus fulgens)
Ruskokarvaslakki (Gymnopilus picreus)
Aiheesta muualla

MushroomExpert: The Genus Gymnopilus (englanniksi)
UniProt, Taxonomy: Gymnopilus (englanniksi)
Karvaskallioinen

| Karvaskallioinen |
| --- | --- |
 Karvaskallioinen (Erigeron acris)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophytina
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliopsida
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Asteridit
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Suku::  Kallioiset Erigeron
Laji::  acris
Kaksiosainen nimi
 Erigeron acris  L. 
Synonyymit
 Erigeron acer 
Katso myös
   Karvaskallioinen Wikispeciesissä   Karvaskallioinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Karvaskallioinen (Erigeron acris) on kallioisten sukuun ja asterikasvien heimoon kuuluva laji. Se jaetaan useisiin alalajeihin. Karvaskallioinen on yleensä yksi- tai kaksivuotinen, harvoin monivuotinen ruoho, joka on korkeudeltaan 20–50 cm ja varreltaan pysty, kukintoon asti haaraton.
Alalajeja

Karvaskallioisen alalajeja, joilla on suomenkielinen nimi.
Kaljukallioinen (Erigeron acris subsp. droebachiensis)
Kalvaskallioinen (Erigeron acris subsp. decoloratus)
Ketokallioinen (Erigeron acris subsp. acris)
Pohjankallioinen (Erigeron acris subsp. politus)
Silokallioinen (Erigeron acris subsp. brachycephalus)
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2022: Karvaskallioisen (Erigeron acris) levinneisyys Suomessa.
Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Karvaskallioinen (Erigeron acris)
LuontoPortti: Karvaskallioinen (Erigeron acris)
United States Department of Agriculture (USDA): Erigeron acris (englanniksi)
Flora of China: Erigeron acris (englanniksi)
Karl Gebhardt

| Karl Gebhardt |
| --- | --- |
 Karl Gebhardt Nürnbergin oikeudenkäyntien aikana
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. marraskuuta 1897  Haag, Saksa
Kuollut: 2. kesäkuuta 1948 (50 vuotta)  Landsbergin vankila, Saksa
Sotilashenkilö
Sotilasarvo:  Obergruppenführer ja Sturmbannführer
Karl Gebhardt (23. marraskuuta 1897 Haag – 2. kesäkuuta 1948 Landsberg am Lech) oli saksalainen lääkäri, yksi Ravensbrückin ja Auschwitzin keskitysleirien vangeilla tehtyjen kirurgisten ihmiskokeiden pääsuunnittelijoista ja toteuttajista sekä Heinrich Himmlerin henkilökohtainen lääkäri. Toisen maailmansodan jälkeen hänet tuomittiin kuolemaan rikoksista ihmisyyttä vastaan.
Gebhardt syntyi Haagissa Ylä-Baijerissa. Hän opiskeli lääketiedettä Münchenissä, valmistui tohtoriksi 1935 ja sai apulaisprofessorin viran Berliinistä seuraavana vuonna. Vuonna 1937 hänellä oli ortopedisen kirurgian professuuri. Gebhardtin natsiura alkoi, kun hän liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen 1. toukokuuta 1933. Kaksi vuotta myöhemmin hän liittyi SS:ään ja hänestä tuli Hohenlychenin kylpylän ylilääkäri Uckermarkissa. Hän muutti tuberkuloosipotilaille tarkoitetun klinikan ortopediseksi, ja toisen maailmansodan aikana kylpylästä tuli Waffen-SS:n joukkojen sairaala. Vuonna 1938 Gebhardt nimitettiin Heinrich Himmlerin henkilökohtaiseksi lääkäriksi. Gebhardt hoiti Albert Speeriä alkuvuonna 1944 uupumuksen ja nyrjähtäneen nilkan takia. Hän miltei tappoi Speerin ennen kuin hänet vaihdettiin toiseen lääkäriin. Himmler näki Speerin kilpailijanaan vallasta.
Gebhardt ylennettiin SS-Gruppenführeriksi ja SS:n kenraalimajuriksi. Joko käskijänä tai toteuttajana Gebhardt oli suoraan vastuussa keskitysleirivangeilla tehdyistä kirurgisista kokeista. Hän toimi varsinkin Ravensbrückin naisleirillä (lähellä Hohenlycheniä) sekä Auschwitzissa. Toisen maailmansodan aikana Gebhardt oli myös jonkin aikaa Saksan Punaisen Ristin puheenjohtajana. Gebhardt oli perheineen Berliinin taistelun aikana Führerbunkerissa. Hän yritti saada perheensä pois kaupungista, mutta Joseph Goebbels ei tähän suostunut.
Sodan jälkeen Gebhardt joutui lääkärien oikeudenkäynnissä 22 muun natsitohtorin kanssa yhdysvaltalaisen sotilastuomioistuimen eteen, missä hänet todettiin syylliseksi sotarikoksiin ja rikoksiin ihmisyyttä vastaan. Hänet tuomittiin kuolemaan 20. elokuuta 1947 ja hirtettiin 2. kesäkuuta 1948 Landsbergin vankilassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karl Gebhardt Wikimedia Commonsissa
Kesäyö (runo)

Kesäyö on Aaro Hellaakosken kirjoittama runo.
Musiikin runoon on säveltänyt ainakin Heikki Sarmanto. Sarmannon säveltämä laulu on tallennettu vuonna 1977 Yleisradion kantanauhalle esittäjänään Lauluyhtye Fyrkka. Sovituksen Sarmannon sävellykseen on tehnyt Pentti Lasanen ja orkesteria johtaa Esko Linnavalli. Saksofonia soittaa Eero Koivistoinen.
Musiikkinäytteet
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Sävellys kuullaan myös Sarmannon albumilla Syksy ja muita lauluja Maija Hapuojan laulamana.
Kasvimorfologia

Kasvimorfologia on kasvitieteen osa-alue, joka tutkii kasvien muotoa ja kasvin osien keskinäistä suhdetta. Kasvin osien keskinäisiin suhteisiin kuuluu esimerkiksi lehtiasento, joka voi olla vastakkainen, kierteinen, vuorottainen tai säteittäinen. Lisäksi lehdet voivat olla ruusukkeena kasvin tyvellä. Kasvin osien muotoihin kuuluvat esimerkiksi lehden suonien muoto, lehden tapa kiinnittyä varteen, lehden liuskaisuus, lehden laidan muoto ja kukan teriön muodot. Lehden suonet voivat olla kouramaisia, sulkamaisia tai silposuonisia. Lehti voi kiinnittyä varteen ruodilla tai ilman ruotia. Jos se kiinnittyy varteen ilman ruotia, kiinnittyminen voi olla johteinen tai sepivä. Lehden ruoditus vaikuttaa liuskaisuuteen ja lehti voi olla pari- tai sormiliuskainen. Lehti voi olla myös ruodin molemmin puolin halkoinen, jakoinen tai osainen. Lehden reuna voi olla ehyt, nirhamainen, sahamainen tai hammasmainen. Lehti voi olla myös lehdykällinen tai siinä voi olla useita sormimaisia osia. Kukan teriö voi olla muodoltaan säteittäinen tai sen osat voivat olla vastakkain. Terälehdet voivat myös olla erillään tai ne voivat olla yhtenäisiä.
Osa-alueita

Kasvianatomia
Kasviorganologia
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kasvimorfologia Wikimedia Commonsissa