stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Guineantäplätikka

| Guineantäplätikka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Tikkalinnut Piciformes
Heimo::  Tikat Picidae
Suku::  Täplätikat Campethera
Laji::  maculosa
Kaksiosainen nimi
 Campethera maculosa  (Valenciennes, 1826) 
Katso myös
   Guineantäplätikka Wikispeciesissä   Guineantäplätikka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Guineantäplätikka (Campethera maculosa) on länsiafrikkalainen tikka. Sen esiintymisalue ulottuu Senegalista ja Guinea-Bissaun länsiosista rannikkoa pitkin Ghanaan. Sisämaassa sitä tavataan muun muassa Mount Nimballa Liberiassa. Achille Valenciennes kuvaili lajin holotyypin Senegalista vuonna 1826.
Gelson Fernandes

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 2. syyskuuta 1986 (ikä 38)
Syntymäpaikka: Praia, Kap Verde
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Pituus: 183 cm
Seura
Seura: Eintracht Frankfurt
Pelinumero: 5
Junioriseurat
–2003 2003–2004: Sion U18 Sion U21
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2004–2007 2007–2009 2009–2012 2010–2011 2011–2012 2011–2012 2012–2013 2012–2013 2013–2014 2014–2017 2017– | Sion Manchester City Saint-Étienne → Chievo Verona → Leicester City → Udinese Calcio Sporting → Sion Freiburg Stade Rennais Eintracht Frankfurt | 99 (1) 43 (3) 33 (0) 29 (2) 15 (1) 16 (1) 6 (0) 14 (0) 30 (1) 93 (1) 58 (1) |
Maajoukkue
| 2006–2007 2007– | Sveitsi U21 Sveitsi | 9 (0) 67 (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 12. heinäkuuta 2020.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 12. heinäkuuta 2020.
Gelson Fernandes (s. 2. syyskuuta 1986 Praia, Kap Verde) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Saksan Bundesliigan Eintracht Frankfurtia. Hän on kotimaansa ja Saksan lisäksi pelannut Englannissa, Ranskassa, Italiassa ja Portugalissa. Hän on pelannut pitkään Sveitsin maajoukkueessa.
Seurajoukkueura

Fernandes aloitti ammattilaisuransa Sionin riveissä vuonna 2004. Hän pelasi seurassa kaksi kautta toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Challenge Leaguessa ja kauden 2006–2007 Sveitsin superliigassa. Hän voitti Sveitsin cupin 2006. Hän pelasi Sionissa neljä ottelua UEFA Cupissa (karsintapelit mukaan lukien). Hän siirtyi Englannin Valioliigan Manchester Cityyn vuonna 2007. Hän pelasi Cityssä kahden kauden aikana 43 valioliigaottelua, joissa teki kolme maalia, sekä kahdeksan UEFA Cupin ottelua.
Fernandes siirtyi Saint-Étienneen kesällä 2009, ja pelasi 33 Ranskan pääsarjan ottelua kaudella 2009–2010. Seuraavan kauden hän oli lainalla italialaisessa Chievo Veronassa, jossa teki kaksi maalia pelaamissaan 29 Serie A -ottelussa. Syyskauden 2011 hän pelasi lainalla Englannin mestaruussarjan Leicesterissä (15 ottelua, yksi maali) ja kevään 2012 Serie A:n Udinesessa (16 ottelua, yksi maali).
Fernandes siirtyi Portugalin superliigan Sportingiin kesällä 2012. Hän pelasi seurassa vain kuusi Portugalin pääsarjaottelua ja yhtä monta Eurooppa-liigan ottelua. Kevätkauden 2013 hän oli lainalla Sionissa pelaten 14 Sveitsin superliigan ottelua. Hän siirtyi saksalaiseen SC Freiburgiin kesällä 2013 ja pelasi seuraavalla kaudella 30 bundesliigaottelua, joissa teki yhden maalin, ja viisi Eurooppa-liigan ottelua. Kesällä 2014 hän siirtyi Stade Rennais'iin. Seuraavien kolmen kauden aikana hän pelasi seurassa yhteensä 93 Ranskan pääsarjaottelua, joissa teki yhden maalin.
Maajoukkueura

Fernandes pelasi yhdeksän ottelua Sveitsin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa vuosina 2006–2007. Sveitsin maajoukkueessa hän debytoi maaottelussa Alankomaita elokuussa 2007. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki MM-karsintaottelussa Moldovaa vastaan maaliskuussa 2009.
Fernandes pelasi Sveitsin kaikki kolme ottelua EM-kilpailuissa 2008 sekä MM-kilpailuissa 2010, jossa teki Sveitsin 1–0-voittomaalin ottelussa Espanjaa vastaan. MM-kilpailuissa 2014 hän pelasi yhdessä ja EM-kilpailuissa 2016 kolmessa ottelussa. Hän on pelannut yhteensä 67 A-maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Saavutukset

Sveitsin cupin voitto 2006
Muuta

Fernandesin jalkapalloilevia serkkuja ovat Sveitsin maajoukkuepelaaja Edimilson Fernandes, Portugalin maajoukkuepelaaja Manuel Fernandes sekä nuorisomaajoukkueissa ja pääsarjoissa pelanneet Cabral, Elton Monteiro ja Ulisses Garcia.
Ford Kuga

Ford Kuga on Fordin vuodesta 2008 lähtien valmistama crossover-tyyppinen automalli, joka korvasi Ford Maverickin.
Ford Kuga I (2008–2012)

| Ford Kuga I |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Saksa
Valmistaja:  Ford
Konserni:  Ford Motor Company
Valmistusvuodet:  2008–2012
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Edeltäjä:  Ford Maverick
Seuraaja:  Ford Kuga II
Teknisesti samankaltaisia:  Ford C-Max I Ford Escort Ford Focus II Mazda3 (BK) Mazda3 (BL) Mazda5 (CR) Mazda Biante Volvo C30 Volvo C70 II Volvo S40 Volvo V50
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Ford C1
Moottori:  R4 R5
Iskutilavuus:  2,0–2,5 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen automaatti 6-vaihteinen kaksoiskytkin
Ensimmäisen sukupolven Kuga esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2007. Se perustuu Fordin, Mazdan ja Volvon yhteistyössä kehittämälle C1-pohjalevylle, jota käytettiin myös esimerkiksi Ford Focuksessa.
Vuoden 2008 Euro NCAP -kolaritestistä Kuga sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Moottorivaihtoehdot olivat viisisylinterinen 2,5-litrainen (200 hv) bensiinimoottori ja 2,0-litrainen (140/163 hv) dieselmoottori. Pienempitehoisen dieselmoottorin yhteydessä oli vakiona etuveto, muut olivat aina nelivetoisia. Nelivedon sai valinnaisena myös 140-hevosvoimaisen dieselin yhteyteen.
Ford Kuga II (2012–)

| Ford Kuga II |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Espanja  Kiina  Venäjä  Yhdysvallat
Valmistaja:  Ford
Konserni:  Ford Motor Company
Valmistusvuodet:  2012–
Muut nimet:  Ford Escape
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Edeltäjä:  Ford Kuga I
Seuraaja:  Ford Kuga III
Teknisesti samankaltaisia:  Ford C-Max II Ford Focus III Ford Transit Connect II Lincoln MKC Volvo V40
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Ford Global C
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,5–2,5 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen automaatti 6-vaihteinen kaksoiskytkin
Toisen sukupolven Kuga esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2012. Sitä myydään Pohjois-Amerikassa ja Australiassa Ford Escape -nimisenä.
Vuoden 2012 Euro NCAP -kolaritestistä Kuga sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Geneven autonäyttelyssä keväällä 2016 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut Kuga, jonka ulkoasua muokattiin vastaamaan suurempaa Edge-mallia. Uutena mallivaihtoehtona oli ylellinen Vignale.
Ford Kuga III (2019–)

| Ford Kuga III |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Espanja  Kiina  Taiwan
Valmistaja:  Ford
Konserni:  Ford Motor Company
Valmistusvuodet:  2019–
Muut nimet:  Ford Escape
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Edeltäjä:  Ford Kuga II
Teknisesti samankaltaisia:  Ford Bronco Sport Ford Evos Ford Focus IV Ford Maverick Ford Mondeo V Lincoln Corsair Lincoln Zephyr
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Ford C2
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,5–2,5 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 8-vaihteinen automaatti
Kolmannen sukupolven Kuga esiteltiin Fordin Go Further -tapahtumassa Amsterdamissa huhtikuussa 2019. Se perustuu samalle C2-pohjalevylle kuin neljännen sukupolven Ford Focus. Edeltäjäänsä verrattuna malli kasvoi 89 millimetriä kokonaispituudeltaan, 20 millimetriä akseliväliltään ja 44 millimetriä leveydeltään, mutta on 20 millimetriä aiempaa matalampi.
Vuoden 2019 Euro NCAP -kolaritestistä Kuga sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Moottorivalikoimassa ovat 1,5-litrainen (119/148hv) EcoBoost-bensiinimoottori sekä 1,5- (119 hv) ja 2,0-litraiset (178 hv) EcoBlue-dieselmoottorit. Lisäksi saatavana on perinteinen tai ladattava hybridimalli, joissa molemmissa on 2,5-litrainen bensiinimoottori.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ford Kuga Wikimedia Commonsissa
Toisen sukupolven facelift-malli.
Ford Kuga Vignale
Grahamin piirikunta (Arizona)

Grahamin piirikunta (engl. Graham County) on piirikunta Arizonan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Piirikunnassa asui vuoden 2019 arvion mukaan 38 837 asukasta. Väkiluku kasvoi vuoteen 2010 verrattuna 4,4 prosenttia. Grahamin pinta-ala on 11 973 neliökilometriä. Sen hallinnollinen keskus on Saffordin kaupunki.
Grahamin piirikunnan pohjoisosissa sijaitsee San Carlosin reservaatti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Grahamin piirikunta (Arizona) Wikimedia Commonsissa
Arizonan osavaltio
| --- | --- |
Alueet:   Arizona Strip  Coconino Plateau  Etelä-Arizona  Grand Canyon  Koillis-Arizona  Mojaven aavikko  North Central Arizona  Phoenix Metropolitan Area  Pohjois-Arizona 
Piirikunnat:   Apache  Cochise  Coconino  Gila  Graham  Greenlee  La Paz  Maricopa  Mohave  Navajo  Pima  Pinal  Santa Cruz  Yavapai  Yuma 
Kaupungit (suurimmat):   Chandler  Flagstaff  Gilbert  Glendale  Mesa  Peoria  Phoenix (pääkaupunki)  Prescott  Scottsdale  Tempe  Tucson  Yuma
Four World Trade Center

| Four World Trade Center   4 World Trade Center   150 Greenwich Street |
| --- | --- |
 Four World Trade Center toukokuussa 2013.
Tiedot
Sijainti:  Lower Manhattan, New York,  Yhdysvallat
Rakennettu:  2008-2013
Avajaiset:  13. marraskuuta 2013
Käyttötarkoitus:  monikäyttö
Tila:  valmis
Yritykset
Arkkitehti:  Fumihiko Maki (Maki and Associates)
Insinööri:  Cantor Seinuk Group
Urakoitsija:  Tishman Construction
Kehittäjä:  Silverstein Properties
Omistaja:  World Trade Center Properties, LLC
Tekniset tiedot
Kerroksia:  72
Kerrospinta-ala:  167 000 m²
Korkeus
Kattokorkeus:  297 m
 SkyscraperPage.com 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Four World Trade Center (4 World Trade Center, lyhennettynä 4 WTC) on New Yorkin Lower Manhattanilla sijaitseva pilvenpiirtäjä, joka on osa New Yorkin uutta World Trade Centeriä. Rakennus sijaitsee Greenwich Street -kadulla osoitteessa 150 Greenwich Street. Uuden Four World Trade Centerin kattokorkeus on 297 metriä, mikä tekee siitä matalimman uuden World Trade Centerin rakennuksista. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Fumihiko Maki.
Four World Trade Centerin lisäksi New Yorkin uusi World Trade Center käsittää myös neljä muuta korkeaa rakennusta Greenwich Streetin ja National September 11 Memorial & Museumin ympäristössä. One World Trade Center, Two World Trade Center ja Three World Trade Center ovat 4 WTC:n tavoin rakenteilla. Uusi Seven World Trade Center valmistui uusista rakennuksista ensimmäisenä vuonna 2006.
Historia > Alkuperäinen Four World Trade Center

New Yorkin alkuperäinen World Trade Center koostui seitsemästä eri rakennuksesta. Niistä korkeimmat olivat arkkitehti Minoru Yamasakin suunnittelemat kaksoistornit One- ja Two World Trade Center, jotka valmistuivat 1970 ja 1971. Kaksoistornien lisäksi World Trade Center koostui viidestä matalammasta rakennuksesta. Niistä yksi oli 9-kerroksinen Four World Trade Center, jossa toimineita yrityksiä olivat muun muassa Deutsche Bank ja New York Board of Trade.
Historia > Syyskuun 11. päivän iskut

Tiistaina 11. syyskuuta 2001 19 kaappaajaa ottivat haltuunsa neljä matkustajalentokonetta Yhdysvalloissa. Yksi kaapatuista koneista oli American Airlinesin lento 11, joka törmäsi One World Trade Centeriin kello 8.46 paikallista aikaa. Kello 9.03 iskeytyi United Airlinesin lento 175 Two World Trade Centeriin. Kello 9.59 sortui Two World Trade Center ensimmäisenä rakennuksena. One World Trade Center sortui puoli tuntia myöhemmin kello 10.28. Tornien sortumisen syynä on pidetty viranomaisten selvityksen mukaan lentokoneiden törmäyksessä aiheutuneiden valtavien tulipalojen aiheuttamaa vaikutusta rakennusten teräspilareihin ja -rakenteisiin. Rakenteiden paloeriste tuhoutui kuumuudessa ja niiden lujuus sekä kantavuus heikkenivät, mikä aiheutti pilarien vääntymisen ja rakennusten sortumisen. Four World Trade Center vaurioitui pahoin kaksoistornien sortumisessa. Rakennus purettiin myöhemmin.
Historia > Uusi Four World Trade Center

World Trade Centerin tuhoutumista seurasi julkisuudessa laaja keskustelu World Trade Centerin alueen tulevaisuudesta. Ehdotuksia alueen uudelleenrakentamiseksi alkoi tulla miltei heti iskujen jälkeen. Vuonna 2003 Lower Manhattan Development Corporation järjesti suunnittelukilpailun alueen tulevaisuudesta. Kilpailun voitti arkkitehti Daniel Libeskindin suunnitelma, joka käsitti laajan puistoalueen paikalla, jolla kaksoistornit alun perin sijaitsivat sekä sen ympärillä viisi korkeaa toimistorakennusta.
Vuonna 2006 julkaistiin ensimmäinen arkkitehti Fumihiko Makin suunnitelma uudesta Four World Trade Centeristä. Lopullinen suunnitelma saatiin valmiiksi vuoden 2007 aikana. Four World Trade Centerin perustustyöt aloitettiin vuonna 2008. Rakennustyöt aloitettiin samana vuonna. Rakennus valmistuu nykyisen tavoitteen mukaan vuonna 2013. Avajaiset on tarkoitus pitää syksyllä samana vuonna.
Four World Trade Center saavutti harjakorkeutensa 28. kesäkuuta 2012, kun rakennuksen korkeimman kerroksen viimeinen rautapalkki asennettiin seremoniassa, johon otti osaa muun muassa Larry Silverstein.
Rakennus

Uusi Four World Trade Center käsittää 72 kerrosta, joista suurin osa on tarkoitettu toimistokäyttöön. Rakennuksen julkisivu koostuu lasipaneeleista. Four World Trade Centerin julkisesta aulasta on kulkuyhteys kolmelle eri kadulle.
Rakennukselle aiotaan hakea LEED-luokitusta, joka mittaa rakentamisen ja ylläpidon kustannuksia ja ympäristökuormitusta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Four World Trade Center Wikimedia Commonsissa
World Trade Centerin viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Havainnekuvia Four World Trade Centeristä (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
World Trade Center New York
| --- | --- |
Alkuperäinen (1970–2001):  One World Trade Center (Pohjoistorni) • Two World Trade Center (Etelätorni) • Marriott World Trade Center • Four World Trade Center • Five World Trade Center • Six World Trade Center • Seven World Trade Center • The Mall at the World Trade Center • Windows on the World • Top of the World Trade Center Observatories
Uusi (2001–):  One World Trade Center (Freedom Tower) • Two World Trade Center • Three World Trade Center • Four World Trade Center • Five World Trade Center • Seven World Trade Center • National September 11 Memorial & Museum
Henkilöitä:  Austin Joseph Tobin • Minoru Yamasaki • Larry Silverstein • Daniel Libeskind • David Childs • Norman Foster • Richard Rogers • Fumihiko Maki
Terrori-iskut:  World Trade Centerin pommi-isku 1993 • Syyskuun 11. päivän iskut
Aiheeseen liittyvää:  World Trade Centerin alue • Lower Manhattan • International Freedom Center • USS New York (LPD-21) • Lower Manhattan Development Corporation • Port Authority of New York and New Jersey • The Sphere
Four World Trade Center ilmasta kuvattuna syyskuun 11. päivän iskujen jälkeen.
Four World Trade Center (oikealla) ja Three World Trade Center (vasemmalla) havainnekuvassa.
HMS Iron Duke

HMS Iron Duke on ollut kolmen Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
HMS Iron Duke (1870), Audacious-luokan taistelulaiva
HMS Iron Duke (1912), Iron Duke -luokan taistelulaiva
HMS Iron Duke (F234), tyypin 23 fregatti.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”HMS Iron Duke”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Fårdalin kätkö

Fårdalin kätkön naispatsasa ja käärmepatsas naruhameen päällä.
Vastaava kaularengas kuin Fårdalissa. (B802, Løve Mark, Gerlev sogn, Tanska)
Taustan vyökulho (B11645) on Fårdalin kätköstä.
Fårdalin kätkö (tansk. Fårdalfyndet, Faardalfyndet ) on Tanskan Viborgista vuonna 1926 löytynyt pronssiesineitä sisältänyt maakätkö. Tanskan kansallismuseo, jossa osa esineistä on näytteillä, käyttää löydöstä nimitystä votiivilöytö, vaikka kätkö olisi varmempi nimitys. Löytö on ajoitettu Monteliuksen periodille V eli ajanjaksolle 900–700 eaa.
Historiaa

Kesällä 1926 oltiin rakentamassa rautatietä Viborgin ja Fårupin välille ja sitä varten oltiin ottamassa hiekkaa ja soraa kahden laakson väliseltä Krummedigen mäeltä. Silloin osui työmies Alfred Petersen lapiollaan pieneen pronssiseen vyökulhoon. Hän kutsui paikalle esimiensä, jotka alkoivat yhdessä nostaa kätköä päivänvaloon. Noin puoli metriä maanpinnan alla sijaitsi kaksi pronssikulhoa vierekkäin täynnä muita pronssiesineitä. Näiden päällä makasi osittain säilynyt nahkavyö.
Rautatieyhtiön insinööri otti yhteyttä kansallismuseoon ja kutsui museoinspektööri Hans Kjærnin käymään työmaalla. Esineet otettiin museon haltuun ja niistä maksettiin 500 kruunua, jonka jakoivat löytäjä ja esimies keskenään.
Löydön esineet > Korut

Löytöön sisältyi 23 pronssista valettua esinettä ja kolme nahkaisen vyön kappaletta. Suurimmat esineet olivat naisten selkäpuolelle vyöllä vyötärölle kiinnitettävät vyökulhot. Näissä kulhossa kuljetettiin ilmeisesti henkilökohtaisia tavaroitakin, koska niissä on ollut usein puinen luukku. Vyökulhoja oli kaksi (Tanskan kansallismuseon numerolla B11645 ja B11646), mutta vatsan puolelle vyöhön kiinnitettäviä tutuluksia (B11647) oli vain yksi. Sitten löytyi edestä avattava spiraali- ja lehtikoristeinen kaulakoru (B11648). Rannekoruja oli kahdet erilaiset. Nimellä manchetarmring (B11649 ja B11650) oli kumpaankin käteen yksi. Ne ovat yhtä pitkät kuin ovat leveitäkin. Renkaat ovat avoimet ja ne kiristettiin ranteisiin nauhalla, joka pujotettiin kuuden reiän läpi. Renkaiden sivuilla roikkuu pronssiketjut. Toiset rannekorut ovat spiraalirannerenkaat (B11651 ja B11652). Renkaat oli kiedottu pronssinauhasta, jonka poikkileikkaus on kolmion muotoinen. Nauhaa oli kiedottu 12–13 kierrosta ympäri. Viimeinen käsirengas on yksinkertainen rengas, jossa koristeena on pyöreä rengas (B11653). Muut pronssiesineet olisivat voineet kuulua sekä miehelle että naiselle. Niitä ovat T-kirjaimen muotoinen nappi (B11654), vaateneula (B11655), jossa on päässä pyöreä koristelevy ja ompeluneula (B11656). Löydön mukaan kuului nahkavyön kappaleet (B11659, AdB11659 ja B11668), jotka eivät ole säilyneet kovin hyvin. Vyön päässä oli ollut koristehela (B11658), jossa oli kiliseviä helyjä, ja vyöstä on peräisin myös toinen hela (B11660). Lisäksi kätköstä löytyi vielä pronssivalun jäännös (B11657) ja pronssiesineen katkelma (B11669), sekä kaksi orgaanista amulettia (B11666 ja B11667).
Löydön esineet > Koriste-esineet

Erikoisimmat löytökokonaisuuden muodostivat neljä eläinhahmoa ja yksi ihmishahmo. Ne luokitellaan pienoispatsaiksi ja ne otaksutaan olevan peräisin pienoismallista. Yksi on kaksipäinen hevos- tai kauriseläinkoriste, jossa päiden välissä seisoo vesilintu (B11661). Kaksi muuta ovat hevos- tai kaurispäät (B11662 ja B11663), joiden ”sarvet” muodostavat renkaat. Viimeinen eläin on käärme tai lohikäärme, sillä sen niskasta kääntyy esille lanka (B11664). Käärme mutkittelee viidesti ennen hännän kiertymistä rullalle. Ihmiskuvio esittää polvistunutta naruhameista tyttöä (B11665), jonka ainoa vaatekappale tuo hame on. Sen suuret silmät on kultausta ja oikea käsi on kohotettuna korvan korkeudelle. Käsi on valettu renkaaksi, joten patsas on voinut kantaa jotakin esinettä. Ihmishahmo on kätkön kuuluisin esine juuri tuon naruhameen vuoksi.
Ihmishahmo, naruhameinen nainen
Ihmishamo takaviistosta
Kaksi hevosenpäätä ja sorsa
Hevoset takaviistosta
Hevosenpää
takaviistosta
Käärme
Lisätietoa

Kauriin päät voivat suositun selityksen mukaan olla hevosenpäitä. Hevoset olisivat aurinkohevosia, joiden niskasta on kalliopiirroksissa tai pronssiesineiden koristelussa vedetty viivat aurinkoon. Hevonen esiintyy myös monissa laivojen piirroksissa keulan tai perän pystypuissa. Laivojakin kutsutaan aurinkolaivoiksi, joten näiden kahden yhteys voidaan näin hyväksyäkin. Naishahmon käteen on toisen selityksen mukaan ollut kiinnitettynä naru takana tulevasta käärmeestä. Tällainen kuva esiintyy Vestrupista löytyneessä partaveitsessä.
Grevensvængen löydössä oli myös muutama pienoispatsas ja niilläkin oli alustaan kiinnittämistä varten hahlot. Kummatkin löydöt arvellaan kuuluneen pienoismalliin, yleisen tulkinnan mukaan laivaan, jossa pienoispatsaiden asetelma esitti jotakin uskonnollista aihetta.
Georg Häggström

Georg Isidor Johannes Häggström (3. tammikuuta 1903 Tammisaari – 1. kesäkuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen merikapteeni, joka toimi pitkään Helsingin sataman satamakapteenina.
Henkilöhistoria

Georg Häggströmin vanhemmat olivat tullivirkailija Johannes Häggström ja Ida Alexandra Ståhlberg ja puoliso vuodesta 1938 Carin Pia Felicia Lindroth. Häggström tuli ylioppilaaksi 1922 ja valmistui yliperämieheksi 1928 ja merikapteeniksi Turussa 1931. Hän työskenteli höyrylaivojen perämiehenä ja päällikkönä merillä 1933–1937, meritarkastajana 1937–1938, Turun merikoulun opettajana 1938–1946, apulaissatamakapteenina Helsingissä 1946–1949 ja satamakapteenina 1950–1968. Häggströmillä oli myös useita merenkulkualaan liittyviä luottamustoimia.
Julkaisuja

Från hav och hamn, 1974
Guinn Smith

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | Seiväshyppy |  |
Guinn Smith (2. toukokuuta 1920 – 20. tammikuuta 2004) oli yhdysvaltalainen seiväshyppääjä ja olympiavoittaja.
Guinn Smith sijoittui Yhdysvaltain olympiakarsintojen 1948 seiväshypyssä toiseksi voittaja Richmond Morcomin kanssa samalla tuloksella 447, joka oli sen vuoden paras tulos maailmassa. Lontoon olympiakisoissa Smith voitti kultaa. Hän hyppäsi veden peittämällä stadionilla tuloksen 430 kolmannella yrityksellään ja pudotti Suomen Erkki Katajan hopealle. Smith hyppäsi tavallisesti metalliseipäällä, mutta viimeiseen hyppyynsä 430 cm:stä hän otti käyttöön bambuseipään.
Saavutuksia

Olympiakultaa Lontoossa 1948 (tulos 430)
Gelsenkirchen

| Gelsenkirchen |
| --- | --- |

 fiGelsenkirchen 
 51°31′01″N, 7°06′00″E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Nordrhein-Westfalen
Ylipormestari:  Karin Welge (2020–)
Kokonaispinta-ala:  104,94 km2
Väestö
Väkiluku (2023):  264 258
 www.gelsenkirchen.de/de/default.aspx 
Nykyään toimistokäytössä oleva entinen hiilikaivos Nordstern
Gelsenkirchen on kaupunki Nordrhein-Westfalenissa Saksan länsiosassa Ruhrin alueella. Kaupungin väkiluku vuoden 2023 tilastojen mukaan yli 264 000 asukasta.
Historia

Gelsenkirchen oli vielä 1800-luvun puolivälissä pieni kylä, ja vuonna 1850 siellä oli alle tuhat asukasta. Siitä alkoi kuitenkin pian kasvaa Ruhrin alueen satama- ja teollisuuskeskus. Ensimmäinen hiilikaivos avattiin 1853, ja kaupungin asema Reinin–Hernen kanavan varrella auttoi kasvussa. Gelsenkirchen sai kaupunginoikeudet 1875.
Toisessa maailmansodassa kaupunkia pommitettiin rajusti, mutta kolme linnaa säilyi pommituksissa: Schloss Berge, Schloss Horst ja Haus Lüttinghof.
Gelsenkirchen oli vielä 1900-luvun alkupuolella Euroopan merkittävin hiilikaupunki. Hiilentuotannon tyrehtyminen vuosisadan loppupuolella ajoi myös kaupungin talousvaikeuksiin, ja Gelsenkirchen onkin aktiivisesti pyrkinyt etsimään uusia elinkeinoja. Hiilivoimasta toista vuosisataa eläneeseen kaupunkiin avattiinkin Saksan suurin aurinkovoimala, ja sen ohessa myös suuri aurinkopaneeleiden tuotantolaitos. Niiden myötä Gelsenkirchen pyrkiikin hiilivoiman pääkaupungista aurinkovoiman vastaavaksi, lakkautettuja hiilikaivoksia on muunnettu muun muassa kulttuurikäyttöön.