stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sivilisaatio
Sivilisaatiokritiikki

Sivilisaatiota ei ole aina nähty pelkkänä kehityksenä parempaa kohden. Varhaisiin sivilisaatiokriitikoihin kuului Jean-Jacques Rousseau, jonka mukaan rationaalinen ja sosiaalisesti määrittynyt sivilisaatio ei ollut sopusoinnussa alkuperäisen ihmisluonnon kanssa, jota Rousseaulle edusti primitiivinen ja irrationaalinen jalo villi. Näkemykseen tarttuivat myöhemmin saksalaiset filosofit, kuten Johann Gottfried von Herder sekä Friedrich Nietzsche, jotka erottivat luonnollisen organismin tavoin kehittyneet kulttuurit rationaalisista ja epäluonnollisista sivilisaatioista, joille olivat ominaisia sosiaalisen elämän paheet.
Myös modernissa sivilisaatiokritiikissä saatetaan sivilisaatioita edeltäneet kulttuurit arvottaa Rousseaun tapaan sivilisaatioita korkeammalle. Tietokirjailija Thom Hartmann jakoi maailman kulttuurit vanhempiin ja nuorempiin kulttuureihin ja asetti vanhemmat moraalisesti etusijalle.
Varhaisia sivilisaatioita

Sumer Kaksoisvirranmaassa, nykyisessä Irakissa
Muinainen Egypti
Induskulttuuri Pakistanissa
Muinainen Kiina Shang-dynastian aikaan
Olmeekit Keski-Amerikassa
Mochekulttuuri ja sen edeltäjät, joista ensimmäinen oli Caral, Etelä-Amerikassa
Babylonia (Lähi-idässä)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sivilisaatio Wikimedia Commonsissa
Manhattan New Yorkissa. Suuret asutuskeskukset ja infrastruktuuri ovat tyypillisiä sivilisaation tunnusmerkkejä.
Rooman valtakunta laajimmillaan Trajanuksen aikana vuonna 117 jaa.
HAVU Gaming

| HAVU Gaming |
| --- | --- |

Perustettu:  2017
Tyyppi:  e-urheiluorganisaatio
Toimiala:  kilpapelaaminen
Päämaja:  Helsinki
Toimitusjohtaja:  Lasse Salminen
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
HAVU Gaming on huhtikuussa 2017 perustettu suomalainen elektronisen urheilun seura. Se on Sponsor Insightin mukaan Suomen toiseksi seuratuin elektronisen urheilun joukkue ENCE eSportsin jälkeen.
Seuralla on pelaajia Hearthstonessa,  Fortnitessa, Counter-Strike 2:ssa ja NHL:ssä. Havu on kuitenkin tunnetuin Counter-Strike-joukkueestaan, joka on suomalaisittain hyvin menestynyt. Se on ENCE:n ohella toinen suomalainen joukkue, joka pelaa premier-tason liigassa, josta on mahdollista nousta myös major-turnauksiin. Maaliskuussa 2021 Havu ohitti ENCE:n HLTV.org-sivuston ylläpitämällä maailman ranking -listalla nousten 27. sijalle ja nousi siten listan perusteella parhaaksi suomalaiseksi Counter-Strike-joukkueeksi.
Kokoonpano

| Pelinimi | Koko nimi | Rooli |
| --- | --- | --- |
| uli | Samu Leirilaakso | Kivääripelaaja (rifler) |
| Alxc | Aleksi Lähevirta | Kivääripelaaja (rifler) |
| p3kko | Pekko Korkalainen | Kivääripelaaja (rifler) |
| puuha | Luka Eklund | Pelinsisäinen johtaja (IGL) |
| ottob | Otto Virtanen | Tarkkuuskivääripelaaja (AWP) |
| peku | Petteri Jaakkola | Valmentaja |
Sisäministeriön poliisiosasto

Sisäministeriön poliisiosasto on Suomen sisäministeriön osasto, jossa Suomen poliisia koskeva lainsäädäntö valmistellaan. Poliisiosasto tulosohjaa Poliisihallitusta.
Historia

Kansallisen turvallisuuden ohjausyksikkö kuului sisäministeriön poliisiosastoon kesäkuuhun 2019 asti, jolloin se muutettiin itsenäiseksi osastoksi uuden tiedustelulainsäädännön tullessa voimaan. Muutoksen myötä myös Suojelupoliisin tulosohjaus siirtyi poliisiosastolta kansallisen turvallisuuden yksikköön.
Toiminta

Poliisiosastolla käsitellään poliisihallintoa, yleistä järjestystä ja turvallisuutta, poliisin rikostorjuntaa, lupahallintoa, arpajaishallintoa ja rahapelipolitiikkaa sekä yksityistä turvallisuusalaa koskevat asiat sekä poliisia koskevat kansainväliset asiat. Lisäksi poliisiosasto vastaa ihmiskaupan vastaisen toiminnan yhteensovittamisesta sisäministeriön hallinnonalalla.
Organisaatio

Poliisiosastoa johtaa osastopäällikkö Tomi Vuori
Yksiköt

Poliisiosaston yksiköt ovat:
Kansainvälisten ja EU-asioiden yksikkö
Lainsäädäntöyksikkö
Poliisitoiminnan ohjausyksikkö
Kansallisen turvallisuuden ohjausyksikkö (kesäkuuhun 2019 asti)
Lakritsikasvi

| Lakritsikasvi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit Fabaceae
Suku::  Lakritsikasvit Glycyrrhiza
Laji::  glabra
Kaksiosainen nimi
 Glycyrrhiza glabra  L. 
Katso myös
   Lakritsikasvi Wikispeciesissä   Lakritsikasvi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Lakritsikasvi (Glycyrrhiza glabra) on monivuotinen herneen sukuinen palkokasvi, joka on kotoisin Lähi-idästä ja Kaakkois-Euroopasta. Se kasvaa noin metrin korkuiseksi. Suvun tieteellinen nimi tulee kreikan sanoista glykeia ja rhiza, jotka tarkoittavat "makeaa juurta". Lakritsi taas tulee latinan sanasta liquere eli "virrata", viitaten lakritsin nestemäisten muotojen juoksevuuteen.
Koko ja ulkonäkö

Lakritsikasvi on vankka ja monivuotinen ruohovartinen kasvi, joka voi kasvaa jopa 1,5 metriä korkeaksi. Sillä on juurakko, ja sen juuret leviävät jopa seitsemän metriä joka suuntaan. Lakritsikasvin kukat ovat vaaleansinisestä violettiin, joskus harvoin valkoisia.
Levinneisyys ja elinympäristö

Lakritsikasvin luonnollinen levinneisyysalue ulottuu Italiasta Siperian länsiosiin ja Mongoliaan. Etelässä kasvia tavataan Saudi-Arabiassa ja Pakistanissa. Lakritsikasvin levinneisyys Euroopassa on pääosin kaakkoinen. Sitä tavataan alueella Ranskan eteläosista, Italian kautta Balkanille, Ukrainaan ja Venäjälle. Luonnollisen levinneisyysalueen määrittäminen on hankalaa, sillä kasvia myös kasvatetaan laajasti muun muassa Venäjällä, Espanjassa ja Lähi-idässä.
Lakritsikasvia tavataan metsien ja pensaikkojen avoimilla alueilla sekä aroilla, puoliaavikoilla ja aavikkokeitailla. Sitä kasvaa myös ojien ja jokien varsilla sekä maatilojen reunoilla. Lakritsikasvi pärjää myös merenrantojen suolaisilla alueilla.
Käyttö

Lakritsikasvien juurissa on noin 2–15% hyvin makeaa lakritsihappoa, joka antaa juurista tehdylle lakritsimakeiselle pääosan sen mausta. Juuret kerätään noin 3–6 vuoden kasvun jälkeen, pestään, kuivataan ja jauhetaan. Jauheesta uutetaan kuumalla vedellä lakritsiuutetta. Uute kuivataan lakritsitahnaksi tai jauheeksi, jossa on noin 4–25% lakritsihappoa. Tahnoja ja uutteita käytetään muun muassa lakritsin, muiden makeisten ja yskänlääkkeiden valmistukseen. Lakritsihapon tai lakritsiuutepohjaisten ruokien liikakäyttö nostaa verenpainetta ja aiheuttaa hypokalemiaa.
Varhaisimmat viitteet lakritsin käytöstä ovat faaraoiden Egyptistä noin 3000 vuotta vanhasta Tutankhamonin haudasta.
Kukinto
Palkoja
Juuria
Aiheesta muualla

Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Lakritsikasvi (Glycyrrhiza glabra)
ITIS: Glycyrrhiza glabra (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Glycyrrhiza glabra (englanniksi)
Flora of China: Glycyrrhiza glabra (englanniksi)
Food and Agriculture Organization of the United Nations (FAO), Ecocrop: Glycyrrhiza glabra (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Glycyrrhiza glabra (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Yrtit ja mausteet
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q257106  Wikispecies: Glycyrrhiza glabra  APDB: 63187  APNI: 96865  BioLib: 39928  Calflora: 3932  CoL: 3GFQT  Ecocrop: 6467  eFloraSA: Glycyrrhiza_glabra  EoL: 703239  EPPO: GYCGL  EUNIS: 171395  FNA: 242323657  FoC: 242323657  FoIO: GLYGLA  GBIF: 2965732  GRIN: 17820  iNaturalist: 77295  IPNI: 496941-1  IRMNG: 10907886  ITIS: 26718  IUCN: 203353  NatureServe: 2.153537  NBN: NBNSYS0200002252  NCBI: 49827  NSWFlora: Glycyrrhiza~glabra  Observation.org: 126340  Open Tree of Life: 554264  PFI: 2395  Plant List: ild-7886  PLANTS: GLGL  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:496941-1  RHS: 8071  SANBI: 321-1  Tropicos: 13019856  VicFlora: afb52bf6-4b01-41e0-bc20-6061a1a53a87  WoI: 1754  WFO: wfo-0000212813
Mikko Räty

Mikko Räty (s. 1976) on suomalainen runoilija.
Rädyn kiittävän vastaanoton saanut esikoisteos Borealia oli Helsingin Sanomien esikoiskirjapalkintoehdokkaana 2022. Teos oli myös Nihil Interitin runouspalkintoehdokkaana. Rädyn tekstejä on julkaistu myös runoantologioissa sekä Nuori Voima -lehdessä.
Räty on kirjoittanut myös näytelmiä, joita on esitetty maailman suurimmalla taidefestivaalilla Fringessä Edinburghissa, sekä toiminut pitkään lavarunoilijana.
Rädyn toinen runokokoelma, Erehtymättömyydestä, julkaistiin tammikuussa 2025.
Teokset

Borealia. Tammi, 2022.
Erehtymättömyydestä. Tammi, 2025.
Riku Keski-Rauska

Riku Keski-Rauska (s. 1980) on kauhajokelaislähtöinen historioitsija ja tietokirjailija. Hän on työskennellyt vuodesta 2019 Porvarillisen Työn Arkiston johtajana.
Keski-Rauska väitteli vuonna 2014 Helsingin yliopistosta filosofian tohtoriksi. Hänen erikoisalueenaan historiantutkimuksessa on Suomen lähihistoria, erityisesti suomettuminen ja toisinajattelija-tematiikka. Keski-Rauska julkaisi vuonna 2015 Otava-kustantamon kautta Georg C. Ehrnroothin elämäkertateoksen Yksinäinen Ehrnrooth. Vuonna 2020 Keski-Rauskalta ilmestyi Docendon kustantamana Ilkka Suomisen elämäkerta Sinä osaat, sinä pystyt. Vuonna 2024 häneltä ilmestyi Juha Vikatmaan elämäkerta Kasvonsa peittänyt mies.
Teokset

Kekkosta ja kommunismia vastaan: Georg C. Ehrnroothin poliittinen toiminta vuosina 1945–1982. Helsinki, 2014. Väitöskirja. ISBN: 978-952-10-9918-2
Yksinäinen Ehrnrooth: Georg C. Ehrnrooth YYA-Suomen puristuksessa. Otava, 2015. ISBN: 978-951-1-28960-9
Sinä osaat, sinä pystyt: Ilkka Suomisen elämä. Docendo, 2020. ISBN: 978-952-291-842-0
Kasvonsa peittänyt mies: Juha Vikatmaan elämä. Docendo, 2024. ISBN: 978-952-382-743-1
Palkinnot ja ehdokkuudet

Kanava-palkintoehdokkuus 2024
Kanava-palkinto 2024 Kasvonsa peittänyt mies: Juha Vikatmaan elämä.
Aiheesta muualla

Riku Keski-Rauska tietokirjailija Pekka Virkin vieraana Jälkisuomettumisen ruumiinavaus -ohjelmasarjassa, jossa he keskustelevat muun muassa Juha Vikatmaasta, Ilkka Suomisesta ja Georg C. Ehrnroothista ja Suomen ja Neuvostoliiton suhteista sarjan 6. jaksossa Oikeisto suomettumisen rattaissa, 6.11.2023.
Uskotko uniin, Riku Keski-Rauska? Arkistonjohtaja kirjoitti elämäkerran poliitikko Juha Vikatmaasta ja oppi, miten menneisyys voi painaa. Suomen Kuvalehti 15.6.2024.
Noituus

John William Waterhouse, Taikapiiri 1886.
Noituus tarkoittaa yliluonnollisten voimien hallitsemista. Noituuden harjoittajaa nimitetään noidaksi. Noidat ovat saattaneet toimia yhteisön parantajina ja esimerkiksi loitsujen avulla pyrkineet parantamaan sairauksia. Toisen ihmisen vahingoittamista taikuuden keinoin on myös pelätty suuresti. Noitauskomuksia on ollut lähes kaikissa kulttuureissa. Suomalaisessa kansanperinteessä noitauskon vanhaa muotoa edustaa usko tietäjiin.
Kristillisessä Euroopassa, myös Suomessa, varsinkin myöhäiskeskiajalla ja uuden ajan alussa oli laajoja noitavainoja. Monissa kehitysmaissa noitausko on säilynyt. On olemassa myös kehittyneissä yhteiskunnissa harjoitettua nykynoituutta.
Historia

Antropologiassa on eroteltu kaksi taikuuden luonnetta. Valkoinen magia on julkista ja hyväksyttyä, musta magia yksityistä ja paheksuttua. Valkoista magiaa edustavat yhteisön hyväksymät yliluonnolliset parantajat ja auttajat, kuten šamaanit. Mustaa magiaa käytetään vahingoittamistarkoituksessa.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Pohjanmaan ja Peräpohjolan asukkaiden joukossa on kaikkialla tietäjiä ja noitia ikään kuin se olisi niiden kotimaa. | ” |
Noituus Suomessa

Suomalaisessa kansanperinteessä noita tarkoitti tietäjää, jolle yhteisössä kuuluivat lähinnä hyväntekijän ja parantajan tehtävät.
Keskiaikainen kronikoitsija Olaus Magnus Gothus kuvaa laajasti suomalaisten noitien taikakeinoja. Suomalaiset tietäjät muun muassa myivät tuulta ostettavaksi kauppiaille, jotka eivät kovan vastatuulen vuoksi pystyneet lähtemään merelle:
»Maksun saatuaan he antoivat heille kolme noiduttua solmua, jotka oli peräkkäin tehty nahkahihnaan, sellaisin opastuksin, että jos he avaisivat ensimmäisen, he saisivat lempeitä tuulia, jos taas toisen, niin navakampia. Mutta jos he päästäisivät irti kolmannen, he joutuisivat niin raivokkaaseen myrskyyn, etteivät he keulasta näkisi vältettäviä kareja, keskilaivassa pysyisi jaloillaan laskeakseen purjeet eivätkä perässä kaikin voiminkaan kykenisi hoitelemaan peräsintä. Ja kovia ovat kokeneet ne, jotka halveksien ovat kieltäneet, että tuollaisissa solmuissa voisi piillä sellainen voima.»
Suomalainen tietäjäperinne ei lakannut kristinuskon tulon myötä, vaikka käännyttäjät yrittivät parhaansa mukaan kitkeä vanhoja tapoja.
Noituus Raamatussa

Raamatussa Mooses sai Jumalalta käskyn kansalleen, ettei tulisi harjoittaa: noituutta, velhoutta, kehottaa ihmistä kulkemaan tulen läpi, taikoja, syödä veristä tai ennustamista. Apostoli Paavali mainitsee Galatalaiskirjeessään noituuden, kun hän luettelee lihan eri tekoja, joita harjoittamalla ei peri Jumalan valtakuntaa.
Uusnoituus

Uuspakanuus ja etenkin Britanniassa 1940-luvulla syntynyt wicca, uusnoituuden suosituin muoto, ovat kasvattaneet suosiotaan erityisesti 1960- ja 1970-lukujen kulttuuristen muutosten myötä.
Noituuteen liittyvät ilmiöt nykyään

Nykyään noituuteen uskotaan laajalti muun muassa eräissä Afrikan maissa.
Tansaniassa on vuosina 2007–2009 surmattu yli 50 albiinoa ja Burundissa 12. Albiinojen raajoista ja elimistä tehdään taikakaluja. Vuonna 2009 Ugandassa kirjattiin 123 surmaa, joiden arvioitiin liittyvän noituuteen. Surmatut ovat enimmäkseen lapsia, joiden verta, sukuelimiä ja muita ruumiinosia käytetään rikastuttamaan noitien asiakkaita nopeasti. Eteläisessä Afrikassa ihmisten surmaamista ja ruumiinosien käyttämistä noituuteen nimitetään muti-murhiksi zulujen ’lääkettä’ tarkoittavan sanan mukaan.
Toisaalta noitia myös pelätään ja vainotaan nykyäänkin. Lähinnä Saharan eteläpuolisessa Afrikassa tapetaan tuhansia vuosittain noitavainoissa. Erityisesti Nigeriassa on tuhansia lapsia ajettu kodeistaan noidiksi syytettyinä.
Kirjallisuutta

Katajala-Peltomaa, Sari & Toivo, Raisa Maria (toim.): Paholainen, noituus ja magia – kristinuskon kääntöpuoli. Pahuuden kuvasto vanhassa maailmassa.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004.  ISBN 951-746-590-4
Kuparikettu & Saure, Heikki: Noitakirja. Nykynoidat ja noitien historiaa.  Helsinki:  Into, 2021.  ISBN 978-952-351-651-9
Levack, Brian P. (toim.): The Oxford Handbook of Witchcraft in Early Modern Europe and Colonial America.  Oxford:  Oxford University Press, 2013.  ISBN 978-0-19-957816-0  (englanniksi)
Valk, Ülo: Perkele. Johdatus demonologiaan.  (Kurat Euroopa usundiloos, 1991)  Suomentanut viron kielestä Tapani Hietaniemi. Tampere:  Vastapaino, 1997.  ISBN 951-768-019-8
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Noituus Wikimedia Commonsissa
Helin, Satu: Tansaniassa lähes jokainen uskoo noitavoimien olemassaoloon. Helsingin Sanomat 3.7.2010. (Arkistolinkki)
Karvinen, Liisa: Ahne pappi tivaa Nigeriassa, onko lapsesi noita. Yle Uutiset 31.3.2010.
Kervinen, Timo & Marko Nenonen: Noituus, taikuus ja noitavainot Suomessa. Noitanetti, Tampereen yliopisto.
Kervinen, Timo: Väärää tietoa pääsiäisnoidista. Verkkouutiset 9.4.1998.
Noituudesta syytettyjä kidutetaan ja poltetaan roviolla, 1300-luku.
Spirit (albumi)

| Spirit Spirit |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1968
 Formaatti: LP-levy, CD-levy
 Tuottaja(t): Lou Adler
 Tyylilaji: psykedeelinen rock   progressiivinen rock   jazz-rock
 Levy-yhtiö: Ode Records
Spiritin muut studioalbumit
|   | Spirit 1968 | The Family That Plays Together 1969 |
Spirit on samannimisen yhdysvaltalaisyhtyeen esikoisalbumi vuodelta 1968. Sen on tuottanut Lou Adler ja levy-yhtiö on Adlerin perustama Ode Records.
Albumi ei ollut kovin hyvä kaupallinen menestys, mutta kriitikot kehuivat sitä.
Kappaleet

Fresh-Garbage (Ferguson)
Uncle Jack (Ferguson)
Mechanical World (Andes & Ferguson)
Taurus (California)
Girl in Your Eye (Ferguson)
Straight Arrow (Ferguson)
Topanga Windows (Ferguson)
Gramophone Man (Ferguson, Locke, California, Andes & Cassidy)
Water Woman (Ferguson)
The Great Canyon Fire in General (Ferguson)
Elijah (Locke)
Jousi- ja puhallinsoittimet on sovittanut Marty Paich.
Soitinkappaleita ovat "Taurus" ja "Elijah".selvennä
Kokoonpano

Mark Andes – basso, laulu
Cassidy – rummut, lyömäsoittimet
Randy California – kitarat
John Locke – kosketinsoittimet
Jay Ferguson – laulu, lyömäsoittimet
Tuotantotiedot

Tuottaja: Lou Adler
Äänittäjät: Eirik Wangberg, Armin Steiner, Mike Leitz
Taidesuunnittelu: Corporate Head
Taiteellinen johtaja: Tom Wilkes
Kansikuva: Guy Webster
Takakannen yhtyekuva: Jay Thompson apulaisenaan Terry Clements / Marsh
Albumin kansikuva on koottu Spiritin viiden jäsenen kasvokuvista.
Uudelleenjulkaisut

Albumin on julkaissut vuonna 2010 Sony Music Entertainment sarjassa Original Album Classics 5xCD (Epic 88697646982). Paketissa on viisi Spiritin ensimmäistä albumia. Tässä artikkelissa käsitellyn albumin oheen on lisätty ylimääräiset kappaleet:
Veruska
Free Spirit
If I Had a Woman
Elijah (versio #2)
Laulusolisti on mukana vain kappaleella "If I Had a Woman". Kappaleella "Veruska" yhtye esittää suoraviivaisinta hard-rockia.
Cover-versiot

Wigwamin versio kappaleesta "Fresh-Garbage" on kokoelmalla Fresh Garbage – Rarities 1969-1977.
Birgitte Vind

| Birgitte Vind> Kansankäräjien jäsen |
| --- | --- |
 5. kesäkuuta 2019 –  
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. elokuuta 1965 (ikä 59) Vejle, Tanska
Kansalaisuus:  tanskalainen
Tiedot
Puolue:  Sosiaalidemokraatit
Birgitte Vind (s. 13. elokuuta 1965 Vejle, Tanska) on tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko ja kansankäräjien jäsen kesäkuusta 2019 lähtien. Vind valittiin kansankäräjille Etelä-Jyllannin vaalipiiristä. Vind on koulutukseltaan perheterapeutti.
Salo HT

Salo HT on salolainen jääkiekkoseura. Salo HT pelaa naisten Mestistä. Salo HT:n kotihalli on Salon jäähalli.
Kasvatit SM-liigassa

Matti Aho
Teemu Lassila
Jasper Lindsten
Niklas Salo
Emil Vuorio (lähtöseura)
Juhamatti Yli-Junnila
HMS Nottingham (D91)

| HMS Nottingham |
| --- | --- |
 HMS Nottingham

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Vosper Thornycroft, Southampton
Kölinlasku:  6. helmikuuta 1978
Laskettu vesille:  18. helmikuuta 1980
Palveluskäyttöön:  14. huhtikuuta 1983
Poistui palveluskäytöstä:  14. huhtikuuta 2010
Loppuvaihe:  romutettu 2011–2012
Tekniset tiedot
Uppouma:  4 820 t
Pituus:  125,0 m
Leveys:  14,0 m
Syväys:  5,8 m
Koneteho:  COGOG: 2 × Rolls-Royce Olympus TM3B ja 2 × Rolls-Royce Tyne 36 MW
Nopeus:  30 solmua
Miehistöä:  287
Aseistus
Aseistus:  2 × Sea Dart 1 × 4,5" (114 mm) Mk.8 2 × Oerlikon 20 mm 2 × STWS Mk.2 -torpedoputkea 2 × Corvus-valaisuheitettä 1 × Westland Lynx HAS.1/2
HMS Nottingham (viirinumero D91) oli Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimien tyypin 42 ohjushävittäjä, joka poistettiin palveluksesta 2010 ja romutettiin 2011.
Valmistus

Alus tilattiin 1. maaliskuuta 1977 Vosper Thornycroftilta Southamptonista, missä köli laskettiin 6. helmikuuta 1978. Alus laskettiin vesille 18. helmikuuta 1980 kumminaan amiraali Sir Henry Leachin puoliso ja otettiin palvelukseen 14. huhtikuuta 1983 ensimmäisenä päällikkönään Nigel Essenhigh.
Palvelus

Alus oli viimeinen II-sarjan alus ja sisaralustensa tavoin se liitettiin osaksi 5. hävittäjälaivuetta. Ensimmäiset palveluskuukaudet sisälsivät erilaisia koeajoja ja koulutusmatkoja kuten vierailut Zeebruckeen ja Gibraltarille. Kesällä 1983 alukselle asennettiin 20 ja 30 millimetrin tykit ja se esiteltiin yleisölle laivastonkalustonäyttelyssä syyskuussa 1983.
Aluksen koulutuspurjehdukset ja sotaharjoituksiin osallistumiset jatkuivat ja se osallistui muun muassa Ready Rob -harjoitukseen Läntisellä alueella. Kymmenpäiväiseen harjoitukseen sisältyi yhteistoimintaa lentotukialus HMS Illustriousin ja useiden Natomaiden alusten kanssa. Joululoman jälkeen alus lähti HMS Liverpoolin kanssa  ensimmäiselle partiomatkalleen Falklandille.
Alus teki ensimmäisen laivastovierailunsa Oportoon Portugaliin, josta se jatkoi matkaansa Gibraltarille. Marraskuussa 2000 alus palasi palvelukseen modernisoinnin päätyttyä, minkä piti taata aluksen palveluskelpoisuus vuoteen 2012.
Alus törmäsi 7. heinäkuuta 2002 Wolf Rockiin lähellä Howen saarta Australian rannikolla. Alukseen tuli 50 metrin reikä keulasta aina siltaan saakka ja viisi aluksen osastoista täyttyi vedellä lähes upottaen aluksen. Alus lähti 6. elokuuta perästä hinattuna Sydneyn pohjoispuolella sijaitsevasta Newcastlesta kohti Britteinsaaria. Alus saapui 15. lokakuuta Sydneyyn, jossa se siirrettiin MV Swanin kyytiin kuljetettavaksi. Alukset lähtivät 28. lokakuuta Sydneystä ja ne saapuivat 9. joulukuuta Portsmouthiin, jossa HMS Nottingham siirrettiin telakalle.
Alus laskettiin vesille 7. heinäkuuta 2003 ja huhtikuussa 2004 aluksen korjaus valmistui. Se palasi palvelukseen heinäkuussa. Alus kohtasi 23. elokuuta Etelä-Afrikan laivaston fregatin SAS Mendin paikassa, jossa joukkojenkuljetusalus SS Mendi upposi ensimmäisessä maailmansodassa. Alukset laskivat paikalle seppeleen henkensä menettäneiden muistoksi.
Alus sijoitettiin huhtikuussa 2008 valmiusreserviin Portsmouthiin. Aluksen miehistö sijoitettiin muihin tehtäviin ja se ei lähtenyt enää merelle ennen palveluksesta poistoaan 11. helmikuuta 2010. Alus myytiin 28. maaliskuuta 2011 pidetyssä huutokaupassa ja se hinattiin 19. lokakuuta Leyal Ship Recycling -yhtiölle Turkkiin.
Alus saapui Turkkiin 18. marraskuuta 2011, ja sen ilmoitettiin olevan täydellisesti purettu 27. helmikuuta 2012. 97 prosenttia aluksen materiaaleista kyettiin käyttämään uudelleen tai kierrättämään.
Mon (tunnus)

Himejin linnan omistamien sukujen monit
Mon (jap. 紋) on japanilaisessa kulttuurissa esiintyvä tunnus, jota jotkin japanilaiset suvut käyttävät. Monit ovat hyvin pitkälti verrattavissa eurooppalaisiin vaakunoihin. Mon voitiin painattaa esimerkiksi lippuihin tunnistautumistarkoituksissa. Lisäksi mon voitiin painattaa vaatteisiin ja huonekaluihin. Monit otettiin käyttöön Heian-kaudella, jolloin moneja alettiin maalaamaan aateliston kärryihin, jotta voitaisiin päätellä, kenen piti antaa tietä kenelle.
Ehkä tunnetuin mon on Mitsubishin logo, joka on yhtiön perustaja Iwasaki Yatarōn valitsema mon. Keisarillisen perheen mon, eli kikumon, on ollut koko Japanin valtiota edustava tunnus huolimatta siitä, että sitä ei ole sellaiseksi koskaan virallisesti määritelty. Kikumon on kuitenkin kuvattu esimerkiksi Japanin passin kannessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mon (tunnus) Wikimedia Commonsissa
Flensburg

| Flensburg |
| --- | --- |
 Näkymä Flensburgiin
 lippu:  vaakuna
 Flensburg
 Koordinaatit: 54°46′55″N, 09°26′12″E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Schleswig-Holstein
Hallinto:  
 – Pormestari:  Simon Faber
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  56,38 km²
Korkeus:  0–54 m
Väkiluku (31.12.2016):  87 432
 – Väestötiheys:  1 525 as./km²
 
 www.flensburg.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Flensburg (tansk. Flensborg) on kaupunki Saksan pohjoisimman osavaltion Schleswig-Holsteinin pohjoisosassa lähellä Tanskan rajaa. Flensburgissa on asukkaita 87 432, ja se on pinta-alaltaan 56,38 neliökilometrin suuruinen. Asukastiheys kaupungissa on 1 541 as./km². Se on osavaltionsa kolmanneksi väkirikkain kaupunki Kielin ja Lyypekin jälkeen.