stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Huhtasaari (saari)

Huhtasaari on yleinen saaren nimi. Karttapaikan mukaan sen nimisiä saaria on ainakin viisitoista. Huhtasaaria ovat muun muassa:
Huhtasaari, saari Hämeenlinnassa Lammilla
Huhtasaari, saari Lohjalla
Knott’s Berry Farm

| Knott’s Berry Farm |
| --- | --- |
 Puiston sisäänkäynti
Sijainti:  Buena Park, Kalifornia, Yhdysvallat
Osoite:  8039 Beach Blvd, Buena Park, CA 90620
 n • k • 
Knott’s Berry Farm on Yhdysvaltain Kaliforniassa sijaitseva vuonna 1960 perustettu huvipuisto. Puisto koostuu neljästä erillisestä alueesta, joista jokaisella on erilaisia nähtävyyksiä ja tapahtumia. Puisto on yksi Yhdysvaltojen vanhimmista ja laajimmista, sillä sen koko on noin 65 hehtaaria.
Historia > Toiminta marjatilana

Vuonna 1920 Knottin perhe matkusti Keski-Kaliforniasta Buena Parkiin T-mallin Ford -autollaan aloittaakseen uuden alun. He tekivät yhteistyötä Walter Knottin serkun Jim Prestonin kanssa, joka oli kokenut marjanviljelijä. Yhdessä he päättivät vuokrata maata William H. Coughranilta, mikä merkitsi alkua Walter Knottin omalle marjanviljelylle. Vaikka ankara pakkanen tuhosi Walterin ensimmäisen sadon, hän ei lannistunut. Vuonna 1923 hän päätti rakentaa Grand Avenuelle tienvarsikojun, jossa hän myi marjojaan. Knottin perhe teki äärimmäisen ahkerasti töitä, ja vuonna 1927 he onnistuivat ostamaan maansa. Seuraavana vuonna he rakensivat oman kodin ja pysyvän marjatorin, joka korvasi alkuperäisen tienvarsikojun. Tämän torin lisäksi he perustivat myös pienen teehuoneen ja taimitarhan, jossa myytiin kasveja. Walterin vaimo Cordelia tarjosi tilan marjoista valmistettuja voileipiä, hilloja ja piirakoita teehuoneessa. He antoivat sille nimen Knott’s Berry Place (”Knottin marjapaikka”).
1930-luvun laman aikana Walter Knott sai itselleen nimeä myymällä marjojaan. Vuonna 1932 mies nimeltä George M. Darrow sai kuulla erinomaisesta marjasta, joka oli sanottu olevan ”herra Boysenin” luoma. Darrow arveli, että Walter saattaisi tuntea tämän herra Boysenin, koska molemmat olivat kiinnostuneita marjoista. Walter myönsi kuitenkin, ettei tuntenut Boysenia, mutta hän ehdotti, että he etsisivät Boysenia puhelinluettelosta. Tämä johdatti heidät Anaheimissa asuvan Rudolph Boysenin luo. Boysen myönsi kokeilleensa marjoja, mutta hän oli jättänyt ne edelliselle tontilleen. Kolmen miehen yhteinen etsintä johti heidät pitkään unohtuneen marjakasvuston luo, joka oli ojassa rikkaruohojen peitossa ja ilman marjoja. Boysen kertoi, että kyseinen kasvi oli risteytys punaista vadelmaa, karhunvatukkaa ja loganinmarjaa. Knott sai luvan ottaa pistokkaita mukaansa Buena Parkiin, jossa hän istutti ne ja alkoi viljellä niitä. Vuotta myöhemmin hänen iloiseksi yllätyksekseen kasvoi valtavia marjoja. Vuonna 1934 hänellä oli tarpeeksi pistokkaita ja marjoja, jotta hän saattoi tuoda uuden boysenmarjan kaupalliseen myyntiin. Cordelia Knott sisällytti uuden marjan teehuoneensa ruokalistaan, ja se oli heti suosittu. Kunnioittaakseen marjan alkuperäistä luojaa Walter Knott nimesi sen boysenmarjaksi.
Knottin perhe sinnitteli laman läpi, mutta vuonna 1934 Cordelia sai idean, joka muutti heidän elämänsä suunnan. Eräänä kesäkuun iltana hän valmisti kahdeksan paistettua kana-ateriaa teehuoneensa vieraille. Tämä illallinen sisälsi herkullisen raparperisalaatin, tuoreet keksit, sesongin vihannekset, perunamuusia ja houkuttelevan kastikkeen, kaiken lisäksi marjapiirakan kanssa. Illallinen tarjoiltiin perheen hääastioilta ja hinnaltaan se oli 65 senttiä. Walter muisteli myöhemmin, että tämä hetki oli ”käännekohta taloudellisessa tilanteessamme”. Tämä käännekohta muutti lopulta maatilan teemapuistoksi.
Historia > Kehitys huvipuistona

Alueelle rakennettiin 1940-luvulla Ghost Town (”Aavekaupunki”) -niminen villin lännen pikkukaupungin jäljitelmä, jossa palkatut näyttelijät esittivät kaupungin asukkaita ja jota myöhemmin laajennettiin. Ainoa aito historiallinen rakennus oli Kansasista siirretty 1800-luvun koulu. Koko puiston nimeksi otettiin Knott’s Berry Farm vuonna 1947. Samana vuonna avattiin Kalifornian kultaryntäykseen viitannut kullanhuuhdontakohde Pan for Gold. Ghost Townissa alettiin järjestää myös musiikki-, vaudeville- ja teatteriesityksiä. Bud Hurlbut rakennutti Knott’s Berry Farmiin useita huvipuistoajeluita, joista ensimmäinen, entisajan kaivosta esittänyt Calico Mine Ride, avattiin vuonna 1960. Vuonna 1966 puistoon valmistui luonnollista kokoa oleva kopio Philadelphian Independence Hall -rakennuksesta. Puistossa vierailu oli pitkään ilmaista, mutta vuonna 1968 otettiin käyttöön yhden dollarin pääsymaksu.
Vuonna 1969 Knott’s Berry Farmiin valmistui Yhdysvaltain ensimmäinen tukkijoki Calico Log Ride (sittemmin Timber Mountain Log Ride), jonka avajaisissa esiintyi näyttelijä John Wayne. Vuonna 1971 avattiin mustalaisleiriä esittänyt Gypsy Camp, joka muutettiin muutamaa vuotta myöhemmin ”iloista 1920-lukua” kuvaavaksi The Roaring 20s -kohteeksi. Sen yhteydessä on 2 150 -paikkainen teatteri (alkuperäiseltä nimeltään John Wayne Theatre) ja jäähalli, ja siellä avattiin vuonna 1975 puiston ensimmäinen vuoristorata Corkscrew. Vuodesta 1973 alkaen puistossa on järjestetty halloweenin aikaan kolmipäiväinen kauhuteemainen Scary Farm -tapahtuma. Cordelia ja Walter Knott kuolivat vuosina 1974 ja 1981, ja heidän jälkeläisensä myivät vuonna 1997 puiston Cedar Fair -yritykselle.
Knott’s Berry Farmin maskottihahmona on vuodesta 1983 ollut Tenavat-sarjakuvan Ressu-koira. Tuona vuonna puistoon avautui myös Tenavat-teemainen Camp Snoopy -kohde. Sarjakuvan luonut Charles M. Schulz antoi luvan hahmojensa käytölle sillä ehdolla, että hänen tyttärensä saisi esittää Ressua puiston jäähallissa järjestettävissä jääshow-esityksissä. Schulzin kuoltua vuonna 2000 puiston teatteri nimettiin hänen mukaansa Charles M. Schulz Theatreksi.
Huhtasuon kirkko

| Huhtasuon kirkko |
| --- | --- |
 Huhtasuon kirkko Jyväskylässä
Sijainti:  Nevakatu 6, Jyväskylä
Koordinaatit:  62°16′16″N, 025°47′53″E
Kirkkokunta:  Suomen evankelis-luterilainen kirkko
Hiippakunta:  Lapuan hiippakunta
Seurakunta:  Jyväskylän seurakunta
Rakentamisvuosi:  1986
Suunnittelija:  Jari Kuorelahti ja arkkitehtiopiskelijoita
Avoinna yleisölle 2018:  kirkon toiminta on päättynyt sisäilmaongelmien takia
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Huhtasuon kirkko oli Jyväskylän Huhtasuon kaupunginosassa sijainnut, vuonna 1986 valmistunut evankelis-luterilainen kirkko. Kirkon suunnitteli arkkitehti Jari Kuorelahden johtama oululaisten arkkitehtiopiskelijoiden ryhmä. Kirkon vihki käyttöön piispa Yrjö Sariola 1. adventtisunnuntaina vuonna 1986.
Kirkkorakennus suljettiin ja toiminta siellä lopetettiin maaliskuun lopulla 2017 sisäilmaongelmien vuoksi. Alueseurakunta siirtyi järjestämään jumalanpalveluksia läheisessä seurakuntatila Huhtakodissa. Seurakuntatilassa voidaan järjestää myös muistotilaisuuksia; verraten lähellä sijaitsee Mäntykankaan hautausmaa.
Jyväskylän seurakunnan kirkkovaltuusto päätti maaliskuussa 2021 myydä Huhtasuon kirkon Järvi-Suomen asunnot Oy:lle purettavaksi ja uudisrakentamista varten.
Kondopoga

Kondopoga voi viitata seuraaviin:
Kontupohja, kaupunki Karjalan tasavallassa
OAO Kondopoga, paperitehdas Kontupohjassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kondopoga”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Henri Ramberg

Henri Ramberg (s. 1987) on suomalainen poliitikko. Hän on Vasemmistoliiton puoluevaltuuston 2. varapuheenjohtaja ja toimi Vasemmistoliiton Lapin piirin puheenjohtajana 1.1.2019–10.4.2022. Hän on Rovaniemen kaupunginhallituksen jäsen, kaupunginvaltuutettu  sekä Lapin liiton hallituksen jäsen.
Ramberg nousi kevään 2019 aikana otsikoihin vastustaessaan Lapin liiton edustajan Jäämeren rataa Pohjois-Lapin maakuntakaavassa. Hänen mukaansa Jäämeren radan suurin este on sen vahingollisuus saamelaiskulttuurille. Syksyllä 2019 ja edelleen kesällä 2020 hän esitti, että maakuntakaavaesitys palautettaisiin uuteen valmisteluun Jäämeren radan osalta. Ylelle antamassaan lausunnossa hän perusteli vastustusta seuraavasti: "hanke on kolonialistinen, mitä suomalaisten vallankäyttö kaava-asiassa vain alleviivaa". Maaliskuussa 2021 Pohjois-Lapin Maakuntakaava 2040 lähetettiin valtuuston käsittelyyn Rambergin vastustuksesta huolimatta. Toukokuussa 2021 pidetyssä Lapin liiton valtuuston kokouksessa valtuusto päätti palauttaa kaavan Vasemmistoliiton ryhmäesityksestä hallitukseen takaisin valmisteluun äänin 43-3 ja poistattaa jäämeren radan linjaukset kaavasta. Ramberg oli taustalla vaikuttamassa vahvasti, kirjoittaen vasemmiston ryhmäpuheenvuoron ja esityksen, jonka teki kokouksessa valtuutettu Tiina Outila .
Ramberg on kaupunkiaktiivi ja toimi Rovaniemen 1. kaupunginosan asukasyhdistyksen tiedottajana 2017-2021. Hän laati Kilpailu- ja kuluttajavirastolle selvityspyynnön ns. Valionrannan kaavoitussopimuksen laillisuudesta 2018. Hän myös pani alulle myös kesän 2018 aikana entisen Lapin lääninhallituksen korttelin suojelemista puolustavan adressin, joka keräsi noin 600 nimeä.
Ramberg on toiminut Lapin ylioppilaskunnan edustajiston jäsenenä kaudella 2017–2019. Hän uusi paikkansa vuoden 2019 vaaleissa, mutta luopui paikasta 2020 vuoden lopulla.
Ramberg opiskelee Lapin yliopistossa sosiaalityötä, ja hänen kandidaatintutkielmansa on palkittu oppiaineensa parhaana vuonna 2017.
Aiheesta muualla

Henri Rambergin kotisivut
Kokemäen juustola

Kokemäen juustola
Kokemäen Juustola on 1920-luvulla rakennettu juustola- ja asuinrakennus, joka sijaitsee Kokemäellä Tulkkilan keskustassa Tulkkilan museosillan kupeessa. Rakennus on ollut viime vuodet purku-uhan alla, kärsinyt tulipalosta ja tyhjillään olosta, mutta se on kuitenkin saanut uuden elämän laajan saneerauksen myötä. Kokemäen Kudonta ja Värjäys Oy toimii tällä hetkellä Juustolassa. Muun muassa Juustolassa on Käsityöläiset ry:n kudonta-asema, myymälä ja  vaihtuvia näyttelyitä ympäri vuoden.
Kokemäen juustola kuvattuna Tulkkilan sillalta.
Aiheesta muualla

Kokemäe kudonta ja värjäys (Arkistoitu – Internet Archive)
Kondi

| Kondi |
| --- | --- |
 Kondi
 Koordinaatit: 16°22′1″N, 3°28′36″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Timbuktun alue
Piiri:  Dirén piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  100 km²
Väkiluku (2009):  2 700
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kondi on maalaiskunta ja sen keskuskylä Timbuktun alueen Dirén piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen sivuhaaran Kondin varrella 15 kilometriä Diréstä luoteeseen. Kunnassa on 2 700 asukasta (vuonna 2009).
Kondin kunnan pinta-ala on arviolta 100 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Dirén piirin Arhamin ja etelässä Dirén kuntiin sekä lännessä Goundamin piirin Doukourian ja pohjoisessa Kaneyen ja Douékirén kuntiin. Seutu kuuluu Saharan ja Sahelin siirtymäalueeseen. Sen läpi virtaa Faguibinejärveä ruokkiva Nigerin haarajoki Kondi. Tulva-aikaan tasangolle muodostuu muitakin järviä.
Kuntaan kuuluu kuusi kylää. Asukkaat ovat etupäässä songhaita. Lisäksi on fulbeja ja tuaregeja. Vallitseva uskonto on islam.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkein viljelykasvi on riisi. Palveluihin kuuluu alakoulu ja terveysasema.
Herbert Plumer

Herbert Plumer vuonna 1918. William Orpenin maalaama muotokuva.
Herbert Charles Onslow Plumer, Plumerin 1. varakreivi (13. maaliskuuta 1857 Torquay – 16. heinäkuuta 1932 Lontoo) oli brittiläinen sotamarsalkka, joka palveli komentajana ensimmäisessä maailmansodassa.
Pulmer kävi Etonin sisäoppilaitoksen ja aloitti vuonna 1876 sotilasuransa 65. jalkaväkirykmentin aliluutnanttina. Hän yleni vuonna 1900 everstiksi, 1902 kenraalimajuriksi, 1908 kenraaliluutnantiksi ja 1915 kenraaliksi, minkä ohella hänet aateloitiin 1906. Toisessa buurisodassa Plumer johti jalkaväkikolonnaa ja osallistui piiritetyn Mafekingin vapautukseen. Sittemmin hän toimi prikaatin- ja divisioonankomentajana sekä vuodesta 1911 Britannian kotijoukkojen komentajana. Ensimmäisessä maailmansodassa Plumer nimitettiin toukokuussa 1915 länsirintamalle sijoitetun Britannian toisen armeijan komentajaksi, ja hän johti sitä seuraavat kaksi vuotta Flanderin Ypresissä. Kuuluisin hänen johtamansa operaatio oli 7. kesäkuuta 1917 brittien hyökkäyksellä käynnistynyt Messinesin taistelu. Tarkoin suunniteltu hyökkäys alkoi 19 miinan valtavalla räjäytyksellä, jonka on sanottu aiheuttaneen siihen mennessä voimakkaimman ihmisen tuottaman äänen. Operaatio oli menestys, sillä hyökkäyksen tavoitteet saavutettiin nopeasti vähäisin tappioin. Sen jälkeen Plumer siirrettiin Hubert Goughin tilalle johtamaan huonosti sujunutta Passchendaelen hyökkäystä. Plumer onnistui kääntämään tämänkin taistelun jonkinlaiseksi menestykseksi, mutta tällä kertaa tappiot olivat hyvin suuret.
Plumer siirrettiin marraskuussa 1917 Italiaan 14. armeijakunnan komentajaksi, tarkoituksenaan palauttaa järjestys rintamalle italialaisten kärsittyä katastrofaalisen tappion Caporetton taistelussa. Maaliskuussa 1918 hän palasi länsirintamalle, jossa komensi toista armeijaa sodan loppuun asti. Hänen joukkonsa joutuivat torjumaan saksalaisten suurhyökkäystä keväällä 1918. Sodan päätyttyä Plumer toimi joulukuusta 1918 huhtikuuhun 1919 Britannian miehitysjoukkojen komentajana Reinillä. Vuonna 1919 hänet ylennettiin sotamarsalkaksi ja hänestä tehtiin paroni Plumer of Messines and Bilton. Vuosina 1919–1924 hän toimi Maltan sotilaskuvernöörinä ja ylipäällikkönä, ja vuodesta 1925 korkeana edustajana (High Commissioner) Palestiinassa. Eläkevuosinaan Plumer toimi aktiivisesti parlamentin ylähuoneessa. Hänet korotettiin vuonna 1929 varakreiviksi.
Plumer johti vuonna 1927 Ypresiin pystytetyn Meninin portin paljastustilaisuutta. Hän kuoli vuonna 1932 ja hänet haudattiin Westminster Abbeyyn.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Herbert Plumer Wikimedia Commonsissa
Know Nothing

| Know Nothing |
| --- | --- |
  
Perustettu:  1844
Lopetti:  1860
Ideologia:  nationalismi antikatolisuus populismi nativismi tasavaltalaisuus
Poliittinen kirjo:  oikeisto
Toimisto:  New York
Infobox OKNimi-testi OK: 
Know Nothing oli Yhdysvalloissa vuosina 1844–1860 toiminut puolue, joka pyrki vastustamaan maahanmuuttoa, etenkin Irlannista ja Saksasta suuntautunutta katolilaista siirtolaisuutta.[lähde? ]
Katolilaisia Irlantilaissiirtolaisia pidettiin amerikkalaisvastaisina ja paavin käskyvallan alaisina. Puolueen toiminta oli aktiivisimmillaan vuodesta 1854 vuoteen 1856. Puolueen merkitys jäi kuitenkin vähäiseksi, sillä ei ollut vahvaa johtajaa ja sen kannattajat olivat jakautuneet orjuuden lopettamisen suhteen.
Puolueen sai alkunsa New Yorkissa 1843 ja se levisi muihin osavaltioihin nimellä Native American Party. Siitä tuli kansallinen puolue vuonna 1845. Vuonna 1855 se vaihtoi nimekseen American Party. Nimitys Know Nothing juontaa juurensa puolueen puolisalaisesta organisaatiosta. Jäsenen tuli puolueen toimintaa koskeviin kysymyksiin vastata I know nothing eli ’en tiedä mitään’. Sen ohjelmassa vaadittiin, että amerikkalaisten tulee hallita Amerikkaa. Sen päätarkoituksena oli estää äskettäin maahan muuttaneita, varsinkin katolilaisia, saavuttamasta vaikutusvaltaa yleisissä asioissa, minkä vuoksi se vaati, että maahan muuttaneille oli annettava kansalaisoikeus vasta 15–21 vuoden maassa oleskelun jälkeen. Puolueella oli alussa jonkin verran merkitystä, mutta 1855 se hajosi kahtia orjakysymyksen vuoksi ja hävisi kokonaan sisällissodan aikana (1861–1865).
Vaalimenestys

Know Nothingien kannatus oli suurimmillaan vuoden 1854 edustajainhuoneen vaaleissa, jolloin he saivat 52 paikkaa 234:stä. Vuoden 1856 presidentinvaaleissa he saivat 21,5 prosenttia äänistä, mikä riitti kolmanteen sijaan. Se on Yhdysvaltain historian toiseksi suurin kolmannen puolueen ääniosuus presidentinvaaleissa.
Väkivaltaisuudet

Know Nothingien kannattajat syyllistyivät useisiin väkivallantekoihin, joista tunnetuin on Louisvillen mellakka vuodelta 1855. Siinä kuoli 22 ihmistä ja useita loukkaantui. Samoihin aikoihin eri puolilla Yhdysvaltoja poltettiin katolisia kirkkoja, ja ainakin yhdessä tapauksessa pyöriteltiin pappia tervassa ja höyhenissä. Myös Baltimoressa oli verisiä mellakoita, joissa käytettiin aseistuksena jopa kanuunoita.
Termin myöhempi käyttö

Know Nothing -termi on ollut käytössä Yhdysvaltojen politiikassa nykyaikaan asti. Sillä on yleensä haluttu korostaa poliittisen vastustajan fanaattisuutta, tietämättömyyttä tai esimerkiksi uskonnollisten ja etnisten ryhmien vastaista ennakkoluuloisuutta. Vuonna 2010 nimityksellä viitattiin kampanjaan, joka kyseenalaisti Yhdysvaltojen 44. presidentin Barack Obaman syntyperäiseksi Yhdysvaltain kansalaiseksi.
Vuonna 2016 nimityksellä on viitattu erityisesti Donald Trumpin etenkin meksikolaisia ja muslimimaahanmuuttajia koskeviin maahanmuuttovastaisiin kommentteihin.
Käännös suomeksi
Kongon tasavallan lippu

Kongon tasavallan nykyinen lippu, lipun mittasuhteet 2:3
Kongon kansantasavallan lippu (1970–1991)
Kongon tasavallan lippu on Kongon tasavallan kansallistunnus. Se otettiin käyttöön 18. elokuuta 1958. Se korvattiin uudella vuonna 1970, mutta otettiin takaisin käyttöön 10. kesäkuuta 1991. Lipun värit ovat perinteiset panafrikkalaiset. Kongo oli viides maa, joka käytti näitä Etiopian lippuun pohjautuvia värejä.
Vuosina 1970–1992 käytössä ollut lippu oli tehty Neuvostoliiton lipun tapaiseksi. Kuokka ja vasara olivat variaatio sirpistä ja vasarasta. Keltainen tähti kuvasi yksipuoluejärjestelmää ja punainen väri muun muassa antikolonialististen taistelijoiden vuodattamaa verta. Lippu poistui käytöstä uuden perustuslain myötä.
Herbert Ross

Herbert Ross (13. toukokuuta 1927 – 9. lokakuuta 2001) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja sekä koreografi.
Ross sai Golden Globen ja oli ehdolla kahden Oscar-palkinnon saajaksi elokuvastaan Käännekohta (1977). Hänen muiden teostensa joukossa ovat Kuolema astuu laivaan (1973), Aurinkoiset pojat (1975), Unelmien Hollywood (1982) ja Menestyksen avain (1987).
Ross syntyi ja kuoli New Yorkissa. Hän oli kahdesti naimisissa; ensimmäinen puoliso oli ballerina Nora Kaye ja toinen julkisuuden henkilö Lee Radziwill.
Aiheesta muualla

Herbert Ross Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Herbert Ross Elonetissä.
Horror Show

| Horror SHow Iced Earth |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2001
 Julkaistu: 2001
 Tuottaja(t): Jim Morris ja Jon Schaffer
 Tyylilaji: Power Metal ja Thrash Metal
 Kesto: 61.30
 Levy-yhtiö: Century Media Records
Iced Earthin muut julkaisut
| The Melancholy E.P. 1999-2001 | Horros Show 2001 | Dark Genesis 2001 |
Horror Show on Iced Earthin kuudes studioalbumi. Albumin aihe on otettu kauhuelokuvista. Albumista on myös julkaistu Limited Edition, joka sisältää kaksi ylimääräistä kappaletta.
Kappaleet

"Wolf" – 5:20 – inspiroitu ihmissusi-elokuvista
"Damien" – 9:12 – inspiroitu The Omen -elokuvista
"Jack" – 4:12 – inspiroitu Viiltäjä-Jackistä
"Ghost of Freedom" – 5:12 – inspiroitu Patriotista
"Im-Ho-Tep (Pharaoh's Curse)" – 4:45 – inspiroitu Muumiosta
"Jekyll & Hyde" – 4:39 – inspiroitu Tohtori Jekyll ja Mr. Hydestä
"Dragon's Child" – 4:20 – inspiroitu Creature from the Black Lagoonsta
"Frankenstein" – 3:50 – inspiroitu Frankensteinista
"Dracula" – 5:54 – inspiroitu Draculasta
"The Phantom Opera Ghost" – 8:41 – inspiroitu The Phantom of the Operasta
Ylimääräiset kappaleet Limited editionilla:
"Transylvania" – 4:30   Iron Maiden cover
"Interview with Jon Schaffer" – 69:27
Kokoonpano

Jon Schaffer – rytmikitara, akustinen kitara, laulu, mandoliini, kosketinsoittimet
Matt Barlow – laulu
Larry Tarnowski – kitarasoolo muissa paitsi "Ghost of Freedom"
Richard Christy – rummut
Yunhui Percifield – laulu "The Phantom Opera Ghost" ha "Christine" kappaleissa, taustalaulu
Richie Wilkison – taustalaulu
Rafaela Farias – taustalaulu
Sam King – taustalaulu
Jim Morris – taustalaulu, kosketinsoittimet, kitarasoolo kappaleessa "Ghost of Freedom"
Howard Helm – kosketinsoittimet (Pipe Organ) kappaleessa "The Phantom Opera Ghost"
Steve DiGiorgio – basso
Aiheesta muualla

Horror Show Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Horror Show Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Iced Earth
| --- | --- |
Studioalbumit:   Iced Earth  Night of the Stormrider  Burnt Offerings  The Dark Saga  Days of Purgatory  Something Wicked This Way Comes  Horror Show  Dark Genesis  Tribute to the Gods  The Glorious Burden  The Blessed and the Damned  Framing Armageddon  The Crucible of Man  Dystopia  Plagues of Babylon  Incorruptible  A Narrative Soundscape 
EP:t:   Enter the Realm  The Melancholy E.P.  The Reckoning  Overture of the Wicked  I Walk Among You 
Livealbumit:   Alive in Athens  Live in Ancient Kourion
Koko-teatteri

KokoTeatteri on vuonna 1997 perustettu vapaan kentän ammattiteatteri sekä Jazz Clubi, joita hallinnoi KokoTeatteri -yhdistys ry. Vuoden 2012 alusta KokoTeatterin toimitilat ovat olleet Hakaniemessa Svenska Gårdenissa.
Teatterilla on kolme vakinaista työntekijää, 50 jäsentä ja sen produktioissa vierailee vuosittain 30–40 freelanceteatterilaista. Se on vuoden 2008 alkuun mennessä tuottanut yli 70 ensi-iltaa. Esitykset ovat teatteria ja tanssia, joissa yhdistellään monia taiteenlajeja. Teatteri saa valtion harkinnanvaraista tukea. Lisäksi sitä tukevat Valtion Tanssitaidetoimikunta ja Helsingin kaupungin kulttuuriasiainkeskus. Se järjestää nimellä Olohuone yleisölle avoimia tilaisuuksia, joissa on muun muassa taiteilijatapaamisia ja keskusteluja.
Teatteri on perustettu sen taiteellisen johtajan, tanssija-koreografi-näyttelijä Anna Veijalaisen aloitteesta. Ensimmäisen toimintavuoden ensimmäinen esitys oli tanssiteatteriteos Armon arpajaiset. Toiminta alkoi 1998 klubimuotoisena. Vuonna 2001 teatteri aloitti yhteistyön Q-teatterin Baltic Circle -festivaalin kanssa. Ylen TV1:n Valopilkku-ohjelma valitsi teatterin jo heti perustamisvuonna Vuoden Valopilkuksi. Sen toimitilat olivat vuodesta 2000 vuoden 2011 loppuun entisessä elokuvateatterissa Helsingin Kruununhaassa. Vuoden 2012 alussa yhdistys muutti Hakaniemeen uusiin tiloihin Svenska gårdeniin. Avajaisia vietettiin 3. helmikuuta 2012.
Teatterin kymmenvuotisjuhlanäytelmä oli virolaisen kirjailijan Andrus Kivirähkin kirjasta dramatisoitu Riihiukko. Kaksikymmentävuotisjuhlanäytelmä oli Nick Paynen (UK) näytelmä Constellations, suomentanut Sonja Sorvola.
Koko Jazz Club

Koko Jazz Club on basisti Timo Hirvosen ja rumpali Jussi Lehtosen luotsaama livejazz-klubi, joka toimii samoissa tiloissa KokoTeatterin kanssa.
Lavalla on käynyt Suomen merkittävimpiä jazz-kokoonpanoja ja -artisteja, kuten Severi Pyysalo, Marzi Nyman, Jukkis Uotila, Jussi Fredriksson, Kari Ikonen, Manu Dunkel, Pope Puolitaival ja Jussi Kannaste sekä kansainvälisiä artisteja kuten Tim Ries, Bernard Flowler, Jonathan Kreisberg, Billy Hart, Tim Hagans, Bob Moses ja Joey Calderazzo.
Koko Jazz Club muutti Unioninkadulta Hämeentielle vuodenvaihteessa 2011–2012.
Yhteistyössä Koko Jazz Clubin pääyhteistyökumppanit ovat Sibelius-Akatemia ja Eastway. Keväällä 2012 oli yhteistyössä tehtyjä konsertteja niin Sibelius Akatemian, kuin Metropoliankin kanssa. Koko Jazz Clubille myönnettiin vuonna 2018 Suomi-palkinto tunnustuksena merkittävästä taiteellisesta toiminnasta.
Kirjallisuutta

Anna Veijalainen, Joukkokohtaus - KokoTeatteria 10 vuotta, Like, 2007
Aiheesta muualla

KokoTeatterin verkkosivut