stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hertsegovinanvuoristokoira
Ulkonäkö

Hertsegovinanvuoristokoira on massiivinen ja vahvaluustoinen, joskin ketterämpi kuin muut samantyyppiset balkanilaiset rodut. Se on leveäpäinen ja melko pitkäkuonoinen. Sen korvat ovat korkealle asettuneet ja koiran ollessa valppaana häntä kiertyy selän päälle. Rintakehä on leveä ja syvä. Karvapeite on pitkä, tiheä ja karhea. Tavallisin väritys on valkoinen eri värisin tummemmin merkein. Säkäkorkeus on noin 68,5 cm.
Luonne ja käyttäytyminen

Rotu on energinen, perheeseensä syvästi kiintynyt mutta vieraita kohtaan epäluuloinen. Se ei luonnostaan tule toimeen muiden koirien kanssa, mutta se voi oppia sietämään toista saman sukupuolen yksilöä jos sen totuttaa tähän huolellisesti pennusta pitäen. Se soveltuu lauman vartioinnin lisäksi myös sen paimentamiseen.
Alkuperä

Hertsegovinanpaimenkoira oli alun perin Balkanin alueella yleinen, mutta nykyisin se on alkanut risteytyä niin paljon sarplaninacin, tornjakin ja montenegrolaisten koirien kanssa, ettei puhdasrotuisia yksilöitä ole enää helppo löytää. Lisäksi 1990-luvulla Balkanin alueella käydyt sodat ovat vain vähentäneet populaation lukumäärää entisestään. 1990-luvun lopulla rotua yritettiin jo kertaalleen elvyttää zlatiborinvuoristokoiran avulla.
Henry Cowell

Henry Cowell nuorena, n. 1916–1919.
Henry Cowell (11. maaliskuuta 1897 Menlo Park, Kalifornia, Yhdysvallat – 10. joulukuuta 1965 Shady, Ulster County, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen säveltäjä, pianisti, teoreetikko ja opettaja. Hän oli esiintymis- ja sävellysuransa alusta alkaen innovatiivinen taiteilija. Hän pyrki yhdistämään tyylissään länsimaisia, aasialaisia ja afrikkalaisia vaikutteita. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa sinfonioita sekä Hymns and Fuguing Tunes -sarja (1941–1945).
Rhythmicon-soitin valmistui 1930-luvun alussa Cowellin ja Léon Thereminin yhteistyön tuloksena. Cowellin johdolla opiskelivat muiden muassa John Cage, Lou Harrison, George Gershwin ja Burt Bacharach.
Cowell pidätettiin vuonna 1936 homoseksuaalisesta suhteesta 17-vuotiaan miehen kanssa. Cowell myönsi muitakin seksisuhteita miesten kanssa. Hän sai vankeustuomion ja joutui San Quentiniin. Hän sai tukea Martha Grahamilta ja Percy Graingerilta, mutta Charles Ives katkaisi välit häneen. Cowell armahdettiin vuonna 1940, ja sen jälkeen hän muutti New Yorkiin White Plainsiin. Hän meni vuonna 1941 naimisiin etnomusikologi Sidney Hawkins Robertsonin kanssa.
Kirjallisuutta

Sachs, Joel: Henry Cowell: A Man Made of Music.  Oxford:  Oxford University Press, 2012.  ISBN 978-0-19-510895-8.  (englanniksi)
Helsingin yliopiston joukkosurmasuunnitelma

Helsingin yliopiston päärakennus, johon suunniteltu isku olisi todennäköisesti kohdistunut.
Helsingin yliopiston joukkosurmasuunnitelma on keväällä 2014 paljastunut kahden henkilön suunnittelema joukkosurma. Kaksikko suunnitteli surmaavansa satunnaisia henkilöitä Helsingin yliopistolla asein sekä myrkkykaasulla. Suunnitelma kävi ilmi kolmannen henkilön ilmiannettua kaksikon poliisille.
Syytetyt

Iskun suunnittelusta nostettiin syyte vuonna 1990 syntynyttä kemiläistä miestä ja vuonna 1989 syntynyttä, Vantaalla asuvaa naista vastaan.
Naispuolinen uhkaaja, Nita-Minttu Tirkkonen, on vuonna 2007 tuomittu päiväsakkoihin kouluunsa Lauritsalan lukioon Wikipedian kautta kohdistamastaan uhkauksesta.
Iskun suunnittelu

Syytetyt tapasivat 23. joulukuuta 2012 anonyymin Tor-verkon kautta. Heidän keskustelunsa koskivat alusta lähtien joukkosurman tekemistä. Mahdollisina kohteina he harkitsivat muun muassa elokuvateatteria, maraton-tapahtumaa, eduskuntataloa, itsenäisyyspäivän vastaanottoa ja eri oppilaitoksia. Helsingin yliopisto valikoitui kohteeksi elokuussa 2013, koska siellä oli mahdollisuus surmata suuri määrä nuoria ihmisiä. Syytetyt hankkivat myös iskuun soveltuvia varusteita, kuten varsijousen, aseiden lippaita ja huomattavan määrän ammuksia, varusteliivejä, kaasunaamareita sekä myrkyllisen arsiini-kaasun valmistamiseen soveltuvia kemikaaleja.
Syytetyt olivat alun perin keskustelleet iskun suorittamisesta 20. tammikuuta 2014. Miespuolinen syytetty oli matkustanut Helsinkiin 15. tammikuuta mukanaan hankkimansa varusteet ja majoittunut naisen luo. Tammikuun 17. päivänä kaksikko oli myös käynyt tutustumassa yliopiston tiloihin, minkä lisäksi he olivat opiskelleet yliopistorakennuksen tiloja internetin kautta. 20. päivän aamuna miespuolinen syytetty kuitenkin ilmoitti haluavansa siirtää iskua myöhemmäksi. Naiselle mies sanoi, että halusi suunnitella iskun paremmin ja hankkia lisää varusteita.
Syytetyt olivat keskustelleet iskun aloittamisesta yliopiston lähellä sijaitsevan asekaupan ryöstöllä. Hankittuaan näin lisää aseita he olisivat siirtyneet suoraan yliopistolle, missä he olisivat surmanneet satunnaisesti kohtaamiaan ihmisiä. Keskusteluissaan he mainitsivat myös uloskäyntien lukitsemisen, tulipalojen sytyttämisen sekä myrkyllisen kaasun levittämisen. Syytetyt ilmaisivat halunsa kuolla iskussa.
Iskun estäminen

Miespuolinen syytetty otti 23. tammikuuta 2014 Tor-verkossa yhteyttä kolmanteen henkilöön, joka myös oli kirjoittanut joukkosurmiin liittyviä tekstejä. Mies tiedusteli, haluaisiko henkilö olla mukana joukkosurman toteuttamisessa. Viisipäiväisen viestinvaihdon aikana kävi ilmi, että isku oli suunniteltu toteutettavaksi 10. maaliskuuta. Kolmas henkilö kertoi viestinvaihdosta ystävälleen, joka ilmoitti asiasta edelleen poliisille.
Miespuolinen syytetty otettiin kiinni kotietsinnän yhteydessä 4. maaliskuuta ja naispuolinen seuraavana päivänä. Molempien kodeista löydettiin iskuun liittyvää välineistöä. Molemmat julistettiin vangituiksi 8. maaliskuuta.
Oikeudenkäynti

Helsingin käräjäoikeus käsitteli tapausta toukokuussa 2014. Molemmille syytetyille luettiin syytteet törkeän henkeen ja terveyteen kohdistuvan rikoksen valmistelusta. Syyttäjä vaati molemmille vähintään kolmen ja puolen vuoden vankeusrangaistusta. Rikoslaissa säädetty enimmäisrangaistus kyseisestä rikoksesta on neljä vuotta vankeutta. Syytettynä ollut nainen esitti oikeudenkäynnin alussa medialle natsitervehdyksen.
Syytetyt eivät kiistäneet keskustelleensa joukkosurman suorittamisesta. Puolustuksen mukaan syytetyillä ei kuitenkaan ollut tarkoitus toteuttaa iskua. Kyseessä oli vain kahden ahdistuneen henkilön keskustelu, josta ei voida katsoa muodostuneen jäsentynyttä suunnitelmaa. Keskustelussa esille tulleet suunnitelman yksityiskohdat, kuten asekaupan ryöstäminen ja arsiinikaasun käyttäminen ihmisten surmaamiseen, eivät puolustuksen mukaan ole realistisia. Lisäksi miespuolinen syytetty keräsi aseita harrastuksenaan eikä iskun valmisteluna. Näin ollen puolustus esitti, ettei syytettyjen keskustelu ja toiminta täyttänyt valmistelurikoksen tunnusmerkistöä. Mikäli oikeus kuitenkin toteaisi toisin, puolustuksen mukaan rangaistukseksi olisi riittänyt vuodesta puoleentoista vuotta vankeutta.
Joukkomurhaa koskevan keskustelun motiiviksi molemmat syytetyt kertoivat ahdistuksen. Naispuolinen syytetty kertoi kärsivänsä paniikkihäiriöstä, jonka vuoksi hän ei juurikaan kyennyt poistumaan kotoaan eikä hänellä tästä syystä ollut ystäviä tai työpaikkaa. Miessyytetty puolestaan kertoi kärsineensä kiusaamisesta peruskoulusta lähtien. Myös hän kertoi, ettei hänellä ollut ystäväpiiriä, minkä vuoksi hän oli masentunut ja sai mieleensä joukkomurhaan liittyviä ajatuksia.
Oikeudenkäynnin aikana miespuoliselle syytetylle luettiin myös syyte sukupuolisiveellisyyttä loukkaavan lasta esittävän kuvan hallussapidosta, minkä mies tunnusti.
Helsingin käräjäoikeus antoi tapauksessa tuomion 27. kesäkuuta 2014. Oikeus katsoi syytteet toteen näytetyiksi ja tuomitsi Josef Andrei Hannun kolmen vuoden ja yhden kuukauden sekä Nita-Minttu Tirkkosen kolmen vuoden ehdottomaan vankeuteen. Molempien vastaajien syyksi luettiin törkeän henkeen tai terveyteen kohdistuvan rikoksen valmistelu. Lisäksi mies tuomittiin myös sukupuolisiveellisyyttä loukkaavan kuvan hallussapidosta. Molemmat syytetyt ilmaisivat tyytymättömyytensä tuomioihin, ja tapaus eteni hovioikeuteen.
Helsingin hovioikeus antoi ratkaisunsa tapauksessa 20. toukokuuta 2015. Hovioikeuskäsittelyssä syyttäjä oli vaatinut molemmille syytetyille teosta kolmen ja puolen vuoden vankeusrangaistusta. Oikeus kuitenkin katsoi naispuolisen syytetyn olleen syyntakeeton ja jätti tämän rangaistukseen tuomitsematta. Miespuolisen syytetyn vankeusrangaistuksen hovioikeus piti ennallaan.
Tuomitut hakivat valituslupaa korkeimmasta oikeudesta. Korkein oikeus hylkäsi valituslupahakemukset joulukuussa 2015, joten hovioikeuden tuomiot jäivät voimaan.
Aiheesta muualla

Rämö, Aurora: Kuoleman kultti – näin suunniteltiin iakua, jonka piti olla Suomen verisin  joukkomurha  3.4.2015. Apu.
Henry Czerny

| Henry Czerny |
| --- | --- |
 Henry Czerny vuonna 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. helmikuuta 1959 (ikä 65) Toronto, Ontario, Kanada
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Claudine Cassidy (2001–)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1982–
Merkittävät roolit:  Vaarallinen tehtävä Jäämyrsky The A-Team Kosto
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Henry Czerny (s. 8. helmikuuta 1959 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen näyttelijä, joka syntyi puolalaiseen perheeseen Torontossa. Hänellä oli tunnettuja rooleja elokuvissa Isku Kolumbiaan (1994), Vaarallinen tehtävä (1996) ja Jäämyrsky (1997). Vuonna 2006 Czerny esiintyi komediassa Vaaleanpunainen pantteri, jossa hänen roolinsa on ”Yuri, valmentaja joka valmentaa”. Hän on näytellyt myös televisiossa. Hän on esittänyt muun muassa Thomas Howardia, Norfolkin 3. herttuaa sarjassa Tudors ja Conrad Graysonia sarjassa Kosto.
Aiheesta muualla

Henry Czerny Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Markus Büchel (piispa)

Markus Büchel (s. 9. elokuuta 1949) on sveitsiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Sankt Gallenin hiippakuntaan Joseph Hasler 3. huhtikuuta 1976. Hänet nimitettiin sen piispaksi 6. heinäkuuta 2006, ja piispaksi vihkiminen seurasi 17. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ivo Fürer, jota avustivat Amédée Grab ja Kurt Koch.
Himmelachtungperkele

| Himmelachtungperkele Klamydia ja Die Lokalmatadore |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 23. syyskuuta 1994
 Julkaistu: Huhtikuu 1995
 Tyylilaji: punk rock
 Levy-yhtiö: Teenage Rebel Records
Klamydian muut julkaisut
| Tippurikvartetti 1994 | Himmelachtungperkele 1995 | Siittiöt sotapolulla 1995 |
Himmelachtungperkele on Klamydian vuonna 1995 julkaistu livealbumi. Levy on äänitetty Saksassa Mülheimissä Die Lokalmatadore-yhtyeen kanssa 23. syyskuuta 1994.
Kappaleet

Oodi Hietskulle
Vartiotoimistoon
Pyöräilymuistoja
Oman onnen mies
Lappuliisa
Knocking at your door
Viidakkolaulu
Sauna
Warum sagst du bäh?
Missä on Marko?
Lauantaina
Ich möchte Fotze
Ei sen kummempaa
Hassut Esineet
Plits Koveri
Ruottalainen oopperalaulaja
Latomeri
Bonus: Huono-Ep
Sauna
Pullon henki
Munkki
Hei hei hei
Sininen ja valkoinen
Joiku 2
Klamydia
| --- | --- |
Studioalbumit:   Älpee  Los celibatos  Pää kiinni painajainen  Masturbaatio ilman käsiä  Tippurikvartetti  Siittiöt sotapolulla  Klamysutra  Tango delirium  Zulupohjalta  Klamytapit  Punktsipum  Urpojugend  Tyhmyyden ylistys  Klamydia  Rujoa taidetta  Loputon luokkaretki  XXV  Antisupersankarit  Aikuisilta kielletty  Hiljainen pöytä läheltä orkesteria 
EP:t:   Heja grabbar  Ja tauti leviää  Heppi keippi  DSS  Säynäväynäviä  Hihhulit tuloo  I really hate you  Lahja  Huono  Huipulla tuulee  L.A.M.F.  Perseeseen  Onnesta soikeena  Snapsin paikka  Ryssä mun leipääni syö  Ookko tehny Lenkkiä?  Suomi on sun  Seokset  Ne jää jotka jää  Miljoonan kilsan tennarit  Kingi ja kuusipuu  Näsinneula näkyy 
Kokoelmat:   Tres Hombres  Lahjattomat  Klamytologia  Piikkinä lihassa  Jubelium!  Sound Pack 2CD+DVD 
Livealbumit:   Kötinää  Himmelachtungperkele  ...ja käsi käy  Punksinfonia 
Singlet:   ”Huipulla tuulee”  ”Arvon (lisäveron) mekin ansaitsemme”  ”Saksaan”  ”Narkkarirakkautta”  ”Pala Rauhaa”  ”Perseeseen”  ”Kosketus”  ”Onnesta soikeena”  ”Letoisa Lewinsky”  ”Snapsin paikka”  ”Ryssä mun leipääni syö”  ”Koomikko tahtomattaan”  ”Ookko tehny lenkkiä?”  ”Suomi on sun”  ”Seokset”  ”Kujanjuoksu”  ”Promillepuheluita”  ”Pienen pojan elämää”  ”Lohikäärme Puff”  ”Pohjanmaalla”  ”Jalat suorana”  ”Ne jää jotka jää”  ”Rujoa taidetta”  ”Miljoonan kilsan tennarit”  ”Haaveet elättää”  ”Suomalainen tarina”  ”Pelasta”  ”Kaikki hyvä”  ”Poika pysyy Suomessa”  ”Älä pelkää!”  ”Ripota mun tuhkani Kyrönjokeen”  ”Rakas hullu”  ”Isi haisee rokkenrollilta”  ”Tervetuloa helvettiin”  ”Pyyntö”  ”Känni-ääliön paluu”  ”Älä peitä mun aurinkoo”  ”Koomikon kyyneleet”  ”Saappaat jalassa”  ”Fittihitti”  ”Kingi ja kuusipuu”  ”Sotaa vai rakkautta?”  ”Sääntö-Suomi”  ”Iso I”  ”Se on koronaa”  ”Joulu piritalossa”  ”Outo aika”  ”Sydämessä mukana”  ”Pieni suuri elämä” 
DVD:t:   "Klamydia Rockperry Live 2003"  "Usvaputki" 
Musiikkivideot:   Oodi Hietskulle  Pilke Silmäkulmassa  Pala Rauhaa  Sytkäri  Kosketus  Laiskat ja pulskeat  Negatiivisemman ajattelun ryhmä  Ookko tehny lenkkiä?  Eihän euroviisuihin?  Pienen pojan elämää  Pohjanmaalla  Rujoa taidetta  Ajolähtö  Puutavaraa  Huipulla tuulee  Ajetaan aaveet pois  Suomalainen tarina  Pelasta!  Älä pelkää!  Ripota mun tuhkani Kyrönjokeen  Pyyntö  Koomikon kyyneleet  Sydämessä mukana
Helsingin yliopiston kirjasto

| Helsingin yliopiston pääkirjasto |
| --- | --- |
 Helsingin yliopiston pääkirjasto toimii Kaisa-talossa Kaisaniemenkadun varrella.
Sijainti:  Helsinki
Perustettu:  1. tammikuuta 2010
Helsingin yliopiston kirjasto (lyhenne HULib) on 1. tammikuuta 2010 toimintansa aloittanut Helsingin yliopiston erillislaitos, joka kokoaa yliopiston aiemmin erillään toimineet tiede- ja tiedekuntakirjastot sekä Opiskelijakirjaston yhdeksi hallinnolliseksi kokonaisuudeksi. Kirjastolla on toimipaikat Kaisa-talossa Keskustakampuksella, Kumpulassa, Meilahdessa ja Viikissä. Kansalliskirjasto jatkaa kuitenkin omana erillislaitoksenaan.
Helsingin yliopiston kirjastossa yksi oppimiskeskus. Oppimiskeskus Aleksandria sijaitsee pääkirjaston yhteydessä Fabianinkadulla.
Helsingin yliopiston kirjastossa käy vuosittain noin kaksi miljoonaa asiakasta ja lainauksia tehdään 2,5 miljoonaa. Kirjastolla on laajat painettujen ja elektronisten aineistojen kokoelmat. Painettua materiaalia on 80,7 hyllykilometriä. Elektronisia lehtiä on käytettävissä yli 34 000 ja e-kirjoja yli 611 000.
Kirjaston käyttöoikeus on kaikilla ja lainaoikeus yli 15-vuotiailla Suomessa asuvilla henkilöillä. Elektroniset aineistot ovat kaikkien asiakkaiden käytettävissä kirjastojen tiloissa ja yliopistolaisille myös yliopiston verkon kautta.
Kirjastolla on oma johtosääntö ja yliopiston rehtorin asettama johtokunta. Kirjaston johtajana on toiminut elokuusta 2022 lähtien ylikirjastonhoitaja Minna Niemi-Grundström. Kirjastolla on jokaisella kampuksella neuvottelukunta. Lisäksi kirjaston kehittämiseen osallistuu opiskelijatoimikunta. Vuonna 2014 kirjastolla oli noin 200 työntekijää ja sen toimintakulut olivat 24,3 miljoonaa euroa.
Toimipaikat > Pääkirjasto

Valtiotieteellisen, humanistisen, käyttäytymistieteellisen, oikeustieteellisen ja teologisen tiedekunnan kokoelmat sijaitsevat Helsingin yliopiston kirjaston pääkirjastossa.
Tieteellisten kokoelmien lisäksi pääkirjastossa sijaitsevat yliopiston kirjaston kaunokirjallisuuden kokoelmat. Kirjastosta ja Aleksandriasta voi lainata kirjojen lisäksi gradukärryjä, jotka ovat maisteriopiskelijoille tarkoitettuja, liikuteltavia säilytyslokeroita.
Kaisa-talon kävijäennätys on yli 9 200 asiakasta yhden päivän aikana. Ennätys saavutettiin 16. helmikuuta 2016.
Toimipaikat > Kumpulan kampuskirjasto

Kumpulan kampuskirjasto sijaitsee yliopiston kampuksella Kumpulassa. Kirjasto tarjoaa tietopalveluja matematiikasta ja luonnontieteistä. Se on avoin kaikille tieteestä kiinnostuneille opiskelijoiden, tutkijoiden ja opettajien lisäksi.
Helsingin yliopiston kirjaston elektroniset aineistot ovat kaikkien kirjaston asiakkaiden käytössä. Kirjastosta löytyvät opintovaatimusten mukaiset kurssikirjat fysiikan, geofysiikan, geologian, kemian, maantieteen, matematiikan, meteorologian, seismologian, tietojenkäsittelytieteen, tilastotieteen ja tähtitieteen aloilta.
Toimipaikat > Meilahden kampuskirjasto Terkko

Meilahden kampuskirjasto Terkko sijaitsee lääketieteellisen tiedekunnan läheisyydessä Meilahdessa. Se tarjoaa terveyteen ja lääketieteeseen liittyvää tietoa niin opiskelijoille, tutkijoille, lääkäreille, hoitoalalla toimiville kuin kaikille terveydestä kiinnostuneille.
Terkko vastaa Helsingin yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan ja Helsingin seudun yliopistollisen keskussairaalan (HYKS) tietopalveluista sekä toimii WHO:n tietopalvelukeskuksena Suomessa.
Toimipaikat > Viikin kampuskirjasto

Viikin kampuskirjasto sijaitsee Infokeskus Koronassa Viikin kampuksella. Kirjasto tarjoaa tietoa bio- ja ympäristötieteistä, maatalous- ja metsätieteistä, farmasiasta ja eläinlääketieteestä. Se on avoin kaikille yliopiston opiskelijoiden ja henkilökunnan lisäksi.
Aiheesta muualla

Helsingin yliopiston kirjaston verkkosivut
Helsingin Yliopiston venäläinen kirjasto. Arvokkain ja täydellisin alallaan koko maailmassa. Kirjastossa yli 200,000 teosta, joukossa suuria harvinaisuuksia, joita on olemassa vain muutama kappale Venäjällä, Helsingin Sanomat, 14.08.1929, nro 217, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Henry Darrow

| Henry Darrow> Enrique Tomas Delgado, Jr. |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. syyskuuta 1933 New York City, New York
Kuollut: 14. maaliskuuta 2021 (87 vuotta)
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Louise DePuy (vih. 1959; ero 1979) Lauren Levinson (vih. 1982)
Lapset:  2
Näyttelijä
Aktiivisena:  1959–2021
Merkittävät roolit:  “Rafael Castillo” Santa Barbara “Manolito Montoya” Karjatila High Chaparral “konstaapeli Hancock” Liftari
Palkinnot
 1970 Bambi Award for TV Series International Karjatila High Chaparrall  1990 Daytime Emmy Outstanding Supporting Actor in a Drama Series Santa Barbara 
Aiheesta muualla
IMDb 
Enrique Tomas Delgado, Jr. eli Henry Darrow (15. syyskuuta 1933 – 14. maaliskuuta 2021) oli puertoricolainen näyttelijä, joka esitti muun muassa Manoliton roolin NBC:n televisiosarjassa Karjatila High Chaparral. Hän teki vierailevan esiintymisen myös Star Trek: Voyagerissa ja on esittänyt don Alejandro de la Vegaa televisiosarjassa Zorro.
Darrow voitti vuonna 1990 Emmy-palkinnon parhaan miessivuosan näyttelijänä sarjassa Santa Barbara.
Aiheesta muualla

Henry Darrow Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Marja-Leena (laulaja)

Marja-Leena Hyvärinen (taiteilijanimeltään Marja-Leena, o.s. Hentunen, s. 7. tammikuuta 1950 Sorsakoski) on suomalainen iskelmälaulaja, jonka kulta-aikaa oli 1970-luku. Hänen tunnetuimpiin kappaleisiinsa kuuluu muun muassa Sätkynukke.
Hyvärinen työskenteli laulajauransa loputtua yli kaksikymmentä vuotta ravintolassa ja opiskeli sittemmin lähihoitajaksi sekä teki töitä leikkipuiston ohjaajana kunnes jäi eläkkeelle vuoden 2016 lopulla. Vaikka Hyvärinen syntyi Sorsakoskella, vietti hän silti suurimman osan elämästään Helsingissä, josta hän muutti kesällä 2017 Varkauteen.
Marja-Leenalla on vuonna 1983 syntynyt poika, joka on myös harrastelijamuusikko, -laulaja ja -kirjailija.
Hilding Hagberg

| Hilding Hagberg |
| --- | --- |
 Hagberg noin vuonna 1960.
Ruotsin kommunistisen puolueen puheenjohtaja
 1951–1964  
Edeltäjä:  Sven Linderot
Seuraaja:  C.-H. Hermansson
Kansanedustaja
 Toinen kamari 1933–1964  
Henkilötiedot
Syntynyt: 1899
Kuollut: 1993 (93–94 vuotta)
Kansalaisuus:  ruotsalainen
Ammatti:  toimittaja, poliitikko
Tiedot
Puolue:  Ruotsin kommunistinen puolue
Hilding Hagberg (1899–1993) oli ruotsalainen kommunistisen puolueen poliitikko ja puolueensa puheenjohtaja vuosina 1951–1964. Hän toimi kansanedustajana Ruotsin valtiopäivien toisessa kamarissa vuosina 1933–1964. Lisäksi hän oli Norrskensflammanin päätoimittaja 1930–1947 ja Ny Dagin politiikan toimituksen päällikkö 1943–1958. Poliittiselta linjaltaan Hagberg edusti Neuvostoliitolle uskollista perinteistä kommunismia, minkä vuoksi hänet syrjäytettiin puheenjohtajan paikalta vuonna 1964.
Teoksia

Jag är och förblir kommunist: Minnen (1995, postuumi muistelmateos)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hilding Hagberg Wikimedia Commonsissa
Henrik Visnapuu

Henrik Visnapuu 1917.
Henrik Visnapuu (2. tammikuuta 1890 Valgamaa, Viro – 3. huhtikuuta 1951 New York, Yhdysvallat) oli virolainen runoilija. Hän kuului  kirjailijaryhmä Siuruun, jonka myrsky ja kiihkokauden huomattavin edustaja hän oli Marie Underin ohella.
Visnapuun esikoiskokoelma Amores (1917) herätti kohua. Siinä ja muissa varhaisissa kokoelmissaan Visnapuu esiintyy varsinkin rakkauslyyrikkona, mutta mukana niissä on myös luontoaiheita. Hän kirjoitti myös vallankumouksen tragiikasta ja uskonnollisista kokemuksista. 1920-luvulta lähtien hän kirjoitti erityisesti isänmaasta. Lyriikan lisäksi hän julkaisi muun muassa näytelmiä ja esseitä sekä vuonna 1951 muistelmateoksen Päike ja jõgi.
Visnapuu oli 1935–1937 propagandaministeriön neuvos, kuului vuosina 1937–1940 Uus-Eestin toimituskuntaan ja oli samaan aikaan kirjallisuusaikakauskirja Varamun toimittaja. Hän lähti 1944 maanpakoon Saksaan, mistä 1949 muutti Yhdysvaltoihin. Hänen pakolaisvuosinaan kirjoittamastaan lyriikasta ilmenee isänmaan kaiho ja rakkauden peruselämys.
Suomennettuja runoja

Antologiassa Eestin runotar: virolaisen lyriikan antologia, toim. Elsa Haavio, Helsinki: WSOY 1940
Iäisesti, suom. Elina Vaara
Jouluyö, suom. Elina Vaara
Lunta lankes -, suom. Elina Vaara
Luopumus, suom. Elina Vaara
Metsätalo, suom. Elina Vaara
Nyt on yö ja kuu, suom. P. Mustapää
Oh, surullinen koira..., suom. P. Mustapää,
Ole tervehditty: nuorten kaatuneitten muistoksi, suom. Elina Vaara
On akkunani selkoselällään, suom. P. Mustapää,
Suviyö, suom. P. Mustapää,
Yli kotimäen, suom. Elina Vaara
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Henrik Visnapuu Wikimedia Commonsissa
Markus Dürager

Markus Dürager
Markus Dürager (s. 20. helmikuuta 1990) on itävaltalainen alppihiihtäjä, joka edustaa USC Altenmarkt/Zauchensee -seuraa.
Alppihiihdon maailmancupissa Dürager kilpaili ensimmäisen kerran Kvitfjellissä maaliskuussa 2011. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Kitzbühelin syöksylaskussa tammikuussa 2012 oltuaan 30:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Bormion syöksylaskussa joulukuussa 2013 oltuaan kymmenes. Toisen kerran hän sijoittui kymmenenneksi Kitzbühelin supersuurpujottelussa tammikuussa 2014.
Aiheesta muualla

Markus Düragerin kotisivut
Martti Pasanen

Martti Pasanen  (2. tammikuuta 1896 Kaavi – 7. joulukuuta 1977) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai talousneuvoksen ja teollisuusneuvoksen arvonimet.
Pasasen vanhemmat olivat talollinen, puuseppä Antti Pasanen ja Emma Kuokkanen ja puoliso Anna-Riitta Ahola. Pasanen toimi ensin isänsä tavoin puuseppänä, mutta opiskeltuaan Kuopion teollisuuskoulussa hän valmistui rakennusmestariksi 1923 ja siirtyi rakennusalalle. Hän työskenteli muun muassa Viipurin–Koiviston ratatyömaalla, Tervon kirkon työmaan vastaavana rakennusmestarina, sairaalan rakentamisen työnjohtajana Siilinjärvellä ja Muuruveden kunnan rakennusmestarina.
Vuonna 1928 hän perusti rakennusliikkeen yhtiökumppaninsa kanssa. Se rakensi useita kouluja ja liike- ja julkisia rakennuksia. Vuonna 1938 Pasasesta tuli itsenäinen rakennusurakoitsija. Hänen yrityksensä rakennutti muun muassa Kuopioon lukuisia asuin-, liike- ja julkisia rakennuksia, mutta toimi myös esimerkiksi Kajaanissa ja Pieksämäellä. Pasanen oli edelläkävijä täyselementtitekniikassa ja perusti sitä varten jo 1950-luvulla rakennuselementti- ja putkitehtaan, joka yhtiöitettiin, ja vielä toisen elementtiyrityksen vuonna 1963. Hän oli molempien yritysten toimitusjohtaja.
Pasanen sai talousneuvoksen arvonimen vuonna 1958 ja teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1966. Hän oli muun ohella myös maanviljelijä ja  karjatalouden kehittäjä vuodesta 1936 Muuruvedellä omistamallaan Alatalon tilalla.