stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Celtika
Aiheesta muualla

Keith Brooke: Celtika. Infinity plus 23.6.2001. (englanniksi)
Victoria Strauss: Celtika. The SF Site 2001. (englanniksi)
Cheryl Morgan: Merlin's History. Emerald City, helmikuu 2001. (englanniksi)
Vesa Sisättö: Jason purjehtii jälleen Argolla. Helsingin sanomat 20.11.2003.
HMS Castleton

| HMS Castleton |
| --- | --- |
 HMS Campbeltown ja HMS Castleton

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Bath Iron Works, Bath, Maine
Kölinlasku:  11. elokuuta 1918
Laskettu vesille:  10. huhtikuuta 1919
Palveluskäyttöön:  9. syyskuuta 1940
Loppuvaihe:  romutettu 1947
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 090 t
Pituus:  95,81 m
Leveys:  9,3 m
Syväys:  2,64 m
Nopeus:  35 solmua
Miehistöä:  159
Aseistus
Aseistus:  4 x 4" tykkiä 1 x 3" ilmatorjuntatykkiä 12 x 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Castleton (viirinumero I23) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Town-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa. Alus oli alun perin Yhdysvaltain laivaston Wickes-luokan hävittäjä USS Aaron Ward (DD-132), joka luovutettiin Halifaxissa Kuninkaalliselle laivastolle sopimuksen mukaisesti.
Valmistus

Yhdysvaltain laivasto tilasi aluksen Bath Iron Worksiltä Bathista Mainesta, missä köli laskettiin 11. elokuuta 1918. Alus laskettiin vesille 10. huhtikuuta 1919 nimellä USS Aaron Ward kumminaan amiraali Wardin tytär ja kontra-amiraali Washington Lee Cappsin puoliso ja otettiin palvelukseen pari viikkoa myöhemmin 21. huhtikuuta ensimmäisenä päällikkönään komentaja Raymond A. Spruance.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus määrättiin Yhdysvaltain Atlantin laivaston 2. laivueen 13. divisioonaan. Sen ensimmäisenä tehtävänä oli avustaa Atlantin ylilentoa Trepassynlahdella toukokuussa 1919. Alus siirrettiin syyskuussa Tyynenmeren laivastoon, jossa se oli ensimmäisen kuukauden nostamassa mereen pudonnutta armeijan lentokonetta ja sen miehistön ruumiita Angelesinlahdella Meksikossa. Tehtävästä vapauduttuaan aluksen miehistö aloitti kouluttautumisen taistelulaivaston mukana. Laivasto otti 17. heinäkuuta 1920 käyttöön uuden numerointijärjestelmän, jolloin aluksen runkonumeroksi tuli DD-132.
Alkuvuodesta 1921 alus osallistui kahteen pelastustehtävään lähellä kanavavyöhykettä. Tammikuusta maaliskuuhun alus etsi lentovene NC-6:ta, joka oli pudonnut ja helmikuussa se vastaanotti hätäsanoman USS Woolseyltä, joka upposi kolaroituaan 26. helmikuuta SS Steel Inventorin kanssa. Aaron Ward pelasti aluksen eloonjääneet. Alus palasi normaalipalvelukseen tehtävästä vapauduttuaan maaliskuussa ja se jatkoi aina palveluksesta poistoonsa saakka 17. kesäkuuta 1922, jonka jälkeen alus makasi ankkurissa San Diegossa.
Alus palautettiin palvelukseen 24. toukokuuta 1930 San Diegossa. Se palautettiin reserviin vuoden 1932 puolivälissä, mutta alus oli tämän jälkeen ajoittain palveluksessa ja sillä oli reservissä ollessaan minimimiehistö. Alus palasi palvelukseen joulukuussa 1934, kunnes se jälleen 1. huhtikuuta 1937 palautettiin reserviin. Alus palasi palvelukseen 30. syyskuuta 1939, jolloin siitä tehtiin Tyynenmeren laivston hävittäjädivisioona 65:n lippulaiva. Joulukuussa alus siirrettiin Atlantin laivastoon ja se saapui 11. joulukuuta Key Westiin Floridaan. Alus aloitti puolueettomuuspartioinnin Meksikonlahdella ja Länsi-Intian saaristossa.
Alus poistettiin palveluksesta 9. syyskuuta 1940 Halifaxissa ja se luovutettiin Britannialle yhtenä aluksista, jotka luovutettiin maiden välisen hävittäjiä tukikohdista -sopimuksen nojalla.
Cella

Cella (tummennettuna) tyypillisen kreikkalaisen temppelin pohjakaavassa.
Cella (lat., ”pieni huone”, ”kammio”) eli naos (m.kreik. ναός) oli antiikin ajan temppeleissä, kuten kreikkalaisissa ja roomalaisissa temppeleissä, temppelin sisin osa, jonne jumalankuva oli sijoitettu.
Termiä naos käytetään erityisesti kreikkalaisista temppeleistä puhuttaessa. Laajemmin naos voi kuitenkin viitata myös koko temppelin ydinrakennukseen cella, pronaos ja opisthodomos mukaan lukien. Termiä cella voidaan käyttää sekä kreikkalaisista, roomalaisista että muista temppeleistä puhuttaessa, ja myös kirkkoarkkitehtuurissa.
Cella oli yleensä yksinkertainen, pohjakaavaltaan suorakulmion muotoinen ja ikkunaton huone. Kreikkalaisissa temppeleissä cella oli yleensä rakennuksen keskellä, roomalaisissa temppeleissä puolestaan rakennuksen takaosassa. Cella saattoi olla jaettu pylväsriveillä laivoihin. Mikäli cellassa oli pylväitä, ne olivat usein eri tyylisuuntaa kuin temppelin peristasiksen pylväät. Ainoa sisäänkäynti cellaan oli yleensä itäpäästä pronaoksen tai muun portiikin kautta. Mikäli temppelissä oli cellan takana sijainnut adyton, sinne pääsi vain cellasta.
Ankyran Augustuksen ja Rooman temppelin cellan seinät.
Selinuksen Temppeli E:n cellan jäänteet.
Rooman Portunuksen temppelin cella (vahvennettuna).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta cella Wikimedia Commonsissa
Celestinus IV

| Celestinus IV |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Goffredo da Castiglione
Syntynyt: n. 1180 Milano, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta
Kuollut: 16. marraskuuta 1241 Rooma, Kirkkovaltio
Paavi
Paavius alkoi:  25. lokakuuta 1241
Paavius päättyi:  16. marraskuuta 1241
Edeltäjä:  Gregorius IX
Seuraaja:  Innocentius IV
Paavi Celestinus IV:n vaakuna.
Paavi Celestinus IV, syntymänimeltään Goffredo da Castiglione (n. 1180–16. marraskuuta 1241) oli paavina 25. lokakuuta 1241 – 16. marraskuuta 1241. Hänen hallintokautensa oli paaveista kolmanneksi lyhin.
Goffredo da Castiglione syntyi Milanossa. Hänen varhaisista vuosistaan ei tiedetä paljoa. Paavi Gregorius IX nimitti hänet kardinaaliksi syyskuussa 1227. Goffredo da Castiglione oli paavin legaatti Lombardiassa ja Toscanassa 1228–1229. Hänet valittiin paaviksi lokakuussa 1241, mutta hän ehti olla virassaan ainoastaan 17 päivää.
Centrumin talo (Tampere)

Centrumin talo maaliskuussa 2021.
Centrumin talo (tunnetaan myös nimillä Tavaratalo Voima ja Toas Centrum) on entinen tavaratalo- ja hotellirakennus, joka sijaitsee Tampereen ydinkeskustassa osoitteessa Hämeenkatu 11. Vuonna 1961 valmistuneen talon ovat suunnitelleet arkkitehdit Jouko Ylihannu ja Sakari Siitonen. Rakennuksessa on kahdeksan maanpäällistä ja kaksi maanalaista kerrosta.  Julkisivu on tehty siniharmaasta lasista, ja sitä verhoaa alumiininen ristikko.
Talossa on nykyisin Tampereen opiskelija-asuntosäätiö Toasin opiskelija-asuntoja sekä liiketiloja. Toas peruskorjasi rakennuksen vuonna 1999. Se omistaa kiinteistön yhdessä eläkevakuuttaja Kevan kanssa.
Tavaratalo Voima, Centrum ja Kaupunginhotelli

Rakennuksessa toimi alun perin Osuusliike Voiman tavaratalo, joka myöhemmin tunnettiin nimellä Centrum. Tavaratalon myymälätilat sijoittuivat suuren keskushallin ympärille. Sisustamiseen oli käytetty arvokkaita materiaaleja, kuten graniittia, vuolukiveä ja padouk-nimistä jalopuuta. Talon yläkerroksissa palveli maineikas Kaupunginhotelli.
Tavaratalosta pääsi 1960- ja 1970-luvuilla kulkemaan Hämeenkadun toiselle puolelle maanalaista käytävää pitkin. 33 metriä pitkä ja 6 metriä leveä tunneli yhdisti tavaratalon  Osuusliike Voiman pääkonttorirakennukseen eli Voiman taloon, jossa sijaitsi muun muassa suuri rautakauppa ja ravintola. Tunnelissa oli vitriinejä ja kahvibaari.
Hotelli lopetti toimintansa 1980-luvulla, ja Centrumin tavaratalo suljettiin vuonna 1992.
Tavaratalo Voiman kahvila vuonna 1961.
Cerbère-luokka

| Cerbère-luokka |
| --- | --- |
 Piirros luokan aluksesta

Tekniset tiedot
Uppouma:  3 532 t
Pituus:  65,56 m
Leveys:  16,40 m
Syväys:  5,66 m
Koneteho:  1 800 ihp
Nopeus:  12-12,5 solmua
Miehistöä:  159
Aseistus
Meritorjunta:  2 × 24 cm Mle 1864 tai Mle 1866 -tykkiä 1 × 4 cm tykki 4 × revolverikanuunaa
Cerbère-luokka oli Ranskan laivaston neljän törmäyskeuloin varustetun aluksen muodostama alusluokka.
Alukset olivat puurunkoisia ja ne oli varustettu 10 jalan törmäyspuskurilla. Myöhemmin niiden aseistus vaihdettiin 19 kaliiperin Mle 1870 tykkeihin ja lisäksi asennettiin neljä 37 millimetrin tykkiä.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmistui | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Cerbère | Arsenal de Brest | 14. syyskuuta 1865 | 23. huhtikuuta 1868 | 23. heinäkuuta 1870 | 12. marraskuuta 1886 |
| Bélier | Arsenal de Cherbourg | 1. huhtikuuta 1865 | 29. elokuuta 1870 | tammikuu 1872 | 8. heinäkuuta 1896 |
| Bouledogue | Arsenal de Lorient | 5. joulukuuta 1865 | 26. maaliskuuta 1872 | lokakuu 1873 | 24. huhtikuuta 1897 |
| Tigre | Arsenal de Rochefort | 1. huhtikuuta 1867 | 9. maaliskuuta 1871 | heinäkuu 1874 | 13. helmikuuta 1892 |
Cerium(IV)

| Cerium(IV)hydroksidi> Tunnisteet |
| --- | --- |
CAS-numero:  12014-56-1
PubChem CID:  10219931
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Ce(OH)4
Moolimassa:  208,148 g/mol
Ulkomuoto:  Valkoista tai kellertävää jauhetta
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
  
Cerium(IV)hydroksidi (Ce(OH)4) on cerium- ja hydroksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste.
Cerium(IV)hydroksidi saostuu ceriumpitoisista liuoksista vahvojen emästen vaikutuksesta amorfisena, hyytelömäisenä massana. Liuoksesta voi saostua myös cerium(III)hydroksidia, mutta se hapettuu helposti cerium(IV)hydroksidiksi. Happo-emäsluonteeltaan yhdiste on amfoteerinen ja muodostaa vahvojen emästen kanssa ceraattisuoloja.
Cerium(IV)hydroksidina saostamista käytetään ceriumin erottamiseen muista harvinaisista maametalleista. Cerium(IV)hydroksidi saostuu muita maa-alkalimetallihydroksideja helpommin, koska sen liukoisuustulo Ksp on noin 10-54, kun kolmearvoisilla harvinaisten maametallien hydroksideilla liukoisuustulo on luokkaa 10-22. Jotta cerium(IV)hydroksidi saostuisi mahdollisimman hyvin, voidaan mukana käyttää myös hapettimia, esimerkiksi kaliumpermanganaattia, jotka hapettavat kolmenarvoisen ceriumin neljänarvoiseksi.
Aiheesta muualla

Cerium(IV)hydroksidin käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich, viitattu 28.12.2014.
Jon Hiseman

| Philip John ”Jon” Hiseman |
| --- | --- |
 Jon Hiseman vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. kesäkuuta 1944 Blackheath, Lontoo
Kuollut: 12. kesäkuuta 2018 (73 vuotta) Sutton, Lontoo
Ammatti:  muusikko, ääniteknikko
Muusikko
Tyylilajit:  jazz, blues ja fuusiojazz 
Soittimet:  rumpusetti 
Yhtyeet:  Mike Taylor  The New Jazz Orchestra  Graham Bond Organisation  Georgie Fame  John Mayall's Bluesbreakers  Colosseum  Tempest  Colosseum II Paraphernalia United Jazz and Rock Ensemble JCM
Levy-yhtiöt:  Decca Records 
Aiheesta muualla
www.temple-music.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Philip John ”Jon” Hiseman (21. kesäkuuta 1944 Blackheath, Lontoo – 12. kesäkuuta 2018 Sutton, Lontoo) oli englantilainen jazz- ja rock-rumpali, ääniteknikko, levytuottaja ja musiikin julkaisija.
Levytyksiä > Jack Bruce

Songs for a Tailor – (1969)
Things We Like – (recorded 1968, released 1970)
Harmony Row – (1971)
Levytyksiä > Colosseum

Those Who Are About To Die Salute You – (1969)
Valentyne Suite – (1969)
The Grass Is Greener – (1970)
Daughter of Time – (1970)
Colosseum Live – (1971)
Bread and Circuses – (1997)
Tomorrow's Blues – (2003)
Live05 – (2007)
Levytyksiä > Tribute

Mike Taylor Remembered – (1973), a tribute to Mike Taylor with Ian Carr, Barbara Thompson, Tony Reeves and others.  (released 2007)
Levytyksiä > Tempest

Tempest – (1973)
Living in Fear – (1974)
Under The Blossom: The Anthology – (2005) [includes both albums + BBC session recordings]
Levytyksiä > Colosseum II

Strange New Flesh – (1976)
Electric Savage – (1977)
War Dance – (1977)
Levytyksiä > United Jazz + Rock Ensemble

Live Im Schützenhaus (1977)
Teamwork (1978)
The Break Even Point (1979)
Live in Berlin (1981)
United Live Opus Sechs (1984)
Highlights (1984)
Round Seven (1987)
Na Endlich! (1992)
Highlights II (1994)
Die Neunte Von United (1996)
The UJRE plays Albert Mangelsdorff (1998)
X (1999)
The UJRE plays Wolfgang Dauner (2002)
The UJRE plays Volker Kriegel (2002)
Levytyksiä > Soolo

A Night in the Sun – (1982)
About Time Too! – (1991)
Levytyksiä > JCM

Heroes – (2018)
Kirjallisuutta

Hanson, Martyn: Playing The Band — The Musical Life of Jon Hiseman.  Lontoo:  Temple Music Books, 2010.  ISBN 978-0-9566863-0-5
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jon Hiseman Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  Europeana  IdRef
CD-5 (1944)

| CD-5 |
| --- | --- |
 CD-5

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Nihon Kōkan, Tsurumi
Kölinlasku:  23. lokakuuta 1943
Laskettu vesille:  15. tammikuuta 1944
Palveluskäyttöön:  19. maaliskuuta 1944
Poistui palveluskäytöstä:  25. toukokuuta 1945
Loppuvaihe:  upotettu 21. syyskuuta 1944
Tekniset tiedot
Uppouma:  745 t (standardi)
Pituus:  66,9 m (vesiraja) 67,5 m (kokonaispituus)
Leveys:  8,4 m
Syväys:  2,9 m
Koneteho:  1 900 bhp
Nopeus:  16,5 solmua
Miehistöä:  136
Aseistus
Aseistus:  2 × 12 cm/45 tykkiä 6 × 25 mm tyyppi 96 -ilmatorjuntatykkiä 120 × syvyyspommia
CD-5 oli keisarillisen Japanin laivaston C-tyypin saattaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1944 hankinnoissa Nihon Kōkanin Tsurumin telakalta, missä köli laskettiin 23. lokakuuta 1943. Alus laskettiin vesille 15. tammikuuta 1944 ja otettiin palvelukseen 19. maaliskuuta.
Palvelus

Alus upposi 21. syyskuuta 1944 ilmahyökkäyksessä Luzonin länsipuolella ja poistettiin alusluettelosta 25. toukokuuta 1945.
Dean Cetrulo

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten miekkailu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Lontoo 1948 | säilän joukkuekilpailu |  |
Diaz Victor ”Dean” Cetrulo (24. helmikuuta 1919 – 9. toukokuuta 2010) oli yhdysvaltalainen miekkailun olympiamitalisti. Hänen aseenaan oli säilä.
Cetrulo saavutti säilämiekkailun joukkuekilpailussa olympiapronssia Lontoossa 1948.
Cerro Torre

Cerro Torre
Cerro Torren itäpuoli vuonna 1987.
| --- | --- |
Sijainti:  Patagonia,  Argentiina /  Chile (kiistanalainen) Chile ja Argentiina
Vuoristo:  Andit
Korkeus merenpinnasta:  3 128 m
Prominenssi:  1 227  m 
Suojelualueet:  Los Glaciaresin kansallispuisto, Bernardo O'Higginsin kansallispuisto 
Ensimmäinen nousu huipulle:  Lionel Terray ja Guido Magnone, 1952 (kiistanalainen)
Helpoin reitti:  kallio-, lumi- ja jääkiipeily
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Cerro Torre on Patagonian Andeilla Chilen ja Argentiinan rajalla sijaitseva vuorenhuippu. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 3 128 metriä.
Cerro Torrea lähellä idässä sijaitsee myös Cerro Fitz Royn 3 375 metriä korkea huippu. Näiden välissä on syvä laakso, jonka on kuluttanut Glaciar Torre -jäätikkö. Vuori on osa Los Glaciaresin kansallispuistoa.
Cerro Torre on 30 kilometriä pitkän pohjoisesta etelään kulkevan vuorijonon korkein kohta. Vuorijono sijaitsee Eteläisen Patagonian jäätikön itäreunalla Paso Marconin ja Paso del Vienton välisellä alueella. Pääpilarin vieressä pohjoispuolella on kaksi matalampaa terävää huippua, Torre Egger (2 900 m) ja Cerro Standhardt (2 800 m). Sen eteläpuolella sijaitsee laaja-alaisempi jäätikön peittämä Cerro Adela (2 960 m).
Cerro Torre ja sen lähellä olevia huippuja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Cerro Torre Wikimedia Commonsissa
HMCS CC-2

| HMCS CC-2 |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Seattle Construction and Drydock Company
Kölinlasku:  31. joulukuuta 1913
Laskettu vesille:  4. elokuuta 1914
Palveluskäyttöön:  6. elokuuta 1914
Poistui palveluskäytöstä:  1920
Loppuvaihe:  romutettu 1925
Tekniset tiedot
Uppouma:  315 t (pinnalla) 379 t (sukellus)
Pituus:  48 m
Leveys:  4,6 m
Syväys:  3,4 m
Koneteho:  6-sylinterinen MAN-dieselmoottori
Nopeus:  13solmua (pinnalla) 10 solmua (sukellus)
Miehistöä:  18
Aseistus
Aseistus:  5 x 18" (457 mm) torpedoputkea
HMCS CC-2 oli Kanadan laivaston vuonna 1914 palvelukseenottama sukellusvene.
Valmistus

Chilen laivasto tilasi aluksen Seattle Construction and Drydock Companyltä  nimellä Antofagasta ja sen köli laskettiin 31. joulukuuta 1913. Alus laskettiin vesille 4. elokuuta 1914. Chile ei kuitenkaan lunastanut tilaamaansa alusta ja Brittiläisen Kolumbian pääministeri Sir Richard MbBride lunasti aluksen. Dominion hallinto hyväksyi McBriden hankinnan ja Kanadan laivasto otti aluksen palvelukseen kaksi päivää myöhemmin.
Palvelus

Oltuaan kolme vuotta koulutuksessa ja partiotehtävissä länsirannikolla alus määrättiin sisaraluksensa HMCS CC-1:n kanssa Eurooppaan. Sukellusveneet lähtivät 21. kesäkuuta 1917 Halifaxista emäaluksensa HMCS Shearwaaterin saattamana merelle. Alukset olivat ensimmäiset Britannian sotalipulla varustetut alukset, jotka läpäisivät Panaman kanavan. Alukset kuitenkin osoittautuivat sopimattomiksi ylittämään Atlantin ja ne jatkoivat palvelustaan Halifaxissa romuttamiseensa saakka vuonna 1920.
Casablanca-luokka

| Casablanca |
| --- | --- |
 USS St. Lo (CVE-63)
Tekniset tiedot
Uppouma:  8331 t (kuiva) 11074 t (max)
Pituus:  156,13 m
Leveys:  19,82 m (runko) 25,91 m (lentokansi)
Syväys:  6,32 m
Koneteho:  9000 hv
Nopeus:  19 solmua
Miehistöä:  860
Aseistus
Meritorjunta:  28 lentokonetta
Ilmatorjunta:  1 5" tykki 8 40 mm tykkiä 12 20 mm tykkiä
Casablanca-luokka oli Yhdysvaltain laivaston saattuetukialusluokka. Tämän luokan aluksia valmistettiin Kaiserin telakalla 50 kappaletta vajaan kahden vuoden aikana - 3. marraskuuta 1942 - 8. heinäkuuta 1944. Casablanca-luokka on lukumääräisesti suurin koskaan rakennettu lentotukialusluokka. Vain 5 alusta menetettiin toisessa maailmansodassa, mutta kaikki sodasta selvinneet alukset on joko romutettu tai upotettu harjoitusmaaleina. Ainuttakaan Casablanca-luokan alusta, kuten ei muitakaan saattuetukialuksia ole säilynyt.
Taustaa

Yhdysvaltojen sitouduttua pitkittyvään Tyynenmeren sotaan Japania vastaan ja laivaston toimintatapa oli muodostunut niin todettiin tarvittavan lisää lentokoneiden kuljettamiseen kykeneviä aluksia. Lisäksi Britannian Kuninkaallisen laivaston lisääntynyt saattuelentotukialustarve Pohjois-Atlantin saattuereiteillä tuli täyttää.
Nopea palveluskäyttöön saaminen oli ensiarvoisen tärkeää ja siten Henry J. Kaiser esitti 1942 Yhdysvaltain hallinnolle alusten massatuotantoa, jonka perustana olisi S4 laivastorunko. Runko oli jo käytössä Kaiserin telakan valmistamissa kauppalaivoissa. Kaiser ehdotti kunnianhimoisen valmistussuunnitelman, jonka mukaan 50 alusta valmistettaisiin vuodessa yhdellä telakalla. Tähän suunnitelmaan ei hallitus uskonut. Laivat rakennettiin Kaiser Company, Incorporated'n Vancouverin telakalla, Washingtonin osavaltiossa.
Rakenne

Casablanca-luokan alukset olivat hieman pienempiä kuin Bogue-luokan alukset, mutta alusten lentokonekapasiteetti oli sama. Aluksilla oli kaksi potkuria, joiden voimanlähteenä oli höyrykattilat.
Alusten aseistuksena oli kaksiputkinen 40 millimetrin ja yksiputkiset 20 millimetrin ilmatorjuntatykit. Kaikkiin aluksiin asennettiin SC ilmavalvontatutka tai sen paranneltu versio SC-2, SK tai SK-2 sekä merivalvontatutka SG. Näiden lisäksi aluksille asennettiin laskeutumismajakka YE maston huippuun tukialuksen löytämisen ja laskeutumisen helpottamiseksi.
Alusten lentokonekoostumukseksi oli suunniteltu yhdeksän F4F hävittäjää sekä joko yhdeksän TBF torpedokonetta ja yhdeksän SBD syöksypommittajaa tai kahdeksantoista torpedokonetta.
Muutostyöt

Sodan loppuun mennessä alusten ilmatorjunta-aseistusta oli vahvennettu jopa kahdeksalla kaksiputkisella 40 millimetrin ja 30 20 millimetrin ilmatorjuntatykillä, jotka oli asennettu hyllyille lentokannen tasalle. Alusten tutkavarustus säilyi ennallaan lukuun ottamatta yksittäisiä alkupään aluksia, joiden tutkat päivitettiin viimeisimpien tasolle.
Alukset

USS Admiralty Islands (CVE-99)
USS Anzio (CVE-57)
USS Attu (CVE-102)
USS Bismarck Sea (CVE-95)
USS Bougainville (CVE-100)
USS Cape Esperance (CVE-88)
USS Casablanca (CVE-55)
USS Corregidor (CVE-58)
USS Fanshaw Bay (CVE-70)
USS Gambier Bay (CVE-73)
USS Guadalcanal (CVE-60)
USS Hoggatt Bay (CVE-75)
USS Hollandia (CVE-97)
USS Kadashan Bay (CVE-76)
USS Kalinin Bay (CVE-68)
USS Kasaan Bay (CVE-69)
USS Kitkun Bay (CVE-71)
USS Kwajalein (CVE-98)
USS Liscome Bay (CVE-56)
USS Lunga Point (CVE-94)
USS Makassar Strait (CVE-91)
USS Makin Island (CVE-93)
USS Manila Bay (CVE-61)
USS Marcus Island (CVE-77)
USS Matanikau (CVE-101)
USS Mission Bay (CVE-59)
USS Munda (CVE-104)
USS Natoma Bay (CVE-62)
USS Nehenta Bay (CVE-74)
USS Ommaney Bay (CVE-79)
USS Petrof Bay (CVE-80)
USS Roi (CVE-103)
USS Rudyerd Bay (CVE-81)
USS Saginaw Bay (CVE-82)
USS St. Lo (CVE-63)
USS Salamaua (CVE-96)
USS Sargent Bay (CVE-83)
USS Savo Island (CVE-78)
USS Shamrock Bay (CVE-84)
USS Shipley Bay (CVE-85)
USS Sitkoh Bay (CVE-86)
USS Solomons (CVE-67)
USS Steamer Bay (CVE-87)
USS Takanis Bay (CVE-89)
USS Thetis Bay (CVE-90)
USS Tripoli (CVE-64)
USS Tulagi (CVE-72)
USS Wake Island (CVE-65)
USS White Plains (CVE-66)
USS Windham Bay (CVE-92)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Casablanca-luokka Wikimedia Commonsissa
Ceriumjodidi

| Ceriumjodidi> Tunnisteet |
| --- | --- |
CAS-numero:  7790-87-6
PubChem CID:  123265 ja 25021391
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  CsI3
Moolimassa:  520,82
Ulkomuoto:  Keltainen kiteinen aine
Sulamispiste:  760 °C
Liukoisuus veteen:  Liukenee veteen
Ceriumjodidi (CeI3) on cerium- ja jodidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa ceriumjodidi on keltaista kiteistä ja hygroskooppista ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on ortorombinen. Yhdiste liukenee veteen ja liukenee myös asetoniin.
Ceriumjodidia voidaan valmistaa ceriumin ja jodin reaktiolla tai cerium(IV)oksidin, vetyjodidin ja ammoniumjodidin reaktiolla.
Ceriumjodidia käytetään katalyyttinä aldolireaktioissa, pelkistimenä yhdessä litiumalumiinihydridin kanssa ja organoceriumyhdisteiden valmistamiseen.
Cerium(IV)

| Cerium(IV)sulfaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  13590-82-4
PubChem CID:  159684
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Ce(SO4)2
Moolimassa:  332,26
Ulkomuoto:  Keltainen kiteinen aine
Sulamispiste:  350 °C (hajoaa)
Tiheys:  3,91 g/cm3<(tetrahydraatti)
Liukoisuus veteen:  96,6 g/l (20 °C)
Cerium(IV)sulfaatti (Ce(SO4)2) on cerium- ja sulfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään reagenssina analyyttisessä kemiassa ja orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa cerium(IV)sulfaatti on keltaista kiteistä ainetta. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan kidevedellinen tetrahydraatti (Ce(SO4)2). Kidevesi poistuu rakenteesta kuumennettaessa. Cerium(IV)sulfaatti liukenee veteen, mutta myös hydrolysoituu. Aine on vahva hapetin.
Cerium(IV)sulfaattia valmistetaan cerium(IV)oksidin ja väkevän rikkihapon välisellä reaktiolla.
Cerium(IV)sulfaattia käytetään titrausliuoksena hapetus-pelkistystitrauksiin kuuluvassa cerimetrisessä titrauksessa. Sitä voidaan käyttää myös hapettimena ja katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä.
Cesiumbromidi

| Cesiumbromidi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  7787-69-1
PubChem CID:  24592
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  CsBr
Moolimassa:  212,8
Ulkomuoto:  Väritön tai valkoinen kiteinen aine
Sulamispiste:  636 °C
Kiehumispiste:  1 300 °C 
Tiheys:  4,433 g/cm3
Liukoisuus veteen:  1,23 kg/l (25 °C)
Cesiumbromidi (CsBr) on cesium- ja bromidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää tuikeilmaisimissa ja infrapunaspektrometriassa.