stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Isku avaruudesta
Aiheesta muualla

Isku avaruudesta Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Isku avaruudesta Elonet.
Isku avaruudesta AllMoviessa. (englanniksi)
Shabba Ranks

| Shabba Ranks> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Rexton Rawlston Fernando Gordon
Syntynyt: 7. tammikuuta 1966 (ikä 58)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Shabba Ranks Mr. Loverman
Aktiivisena:  1985–
Tyylilajit:  dancehall, reggae, ragga
Levy-yhtiöt:  Epic (1991–1996)
Aiheesta muualla
mr-vegas.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Shabba Ranks (oik. Rexton Rawlston Fernando Gordon, s. 17. tammikuuta 1966 Sturgetown, Saint Ann, Jamaika) on jamaikalainen ragga-artisti.
Shabba oli suosituin artisti lajityypissään ennen Shaggya. Hän teki yhteistyötä monien tunnettujen brittiläisten ja yhdysvaltalaisten alan henkilöiden kuten KRS Onen, Chubb Rockin, Coccoa Tean, Crystalin, Mykal Rosen, Johnny Gillin ja jopa rock and rollin pioneerin Chuck Berryn kanssa.
Shabba Ranksin tunnetuin kappale hänen kotimaansa ulkopuolella on ”Mr. Loverman”. Muita suosittuja kappaleita ovat muun muassa  ”Respect”, ”No Mama Man”, ”Get Up Stand Up and Rock”, ”Caan Dun” ja ”Ting A Ling”. Useiden kappaleiden sanoitukset olivat alatyylisiä ja jyrkästi homoseksuaalisuutta vastustavia, mihin myös hänen lopullinen kansainvälinen läpimurtonsa kariutui. Shabba ei kuitenkaan ollut ainoa lajissaan, vaan homofobiset näkemykset kuuluvat melko olennaisena osana myös muiden suosittujen jamaikalaisten ragga-artistien kuten Buju Bantonin, Beenie Manin, Elephant Manin ja Sizzlan kappaleiden sanoituksiin. Kiistellystä maineestaan huolimatta Shabba Ranks sai kaksi Grammy-palkintoa.
Ivana Jorović

| Ivana Jorović |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. toukokuuta 1997 (ikä 27)
Kansalaisuus:   Serbia
Tennispelaaja
Pituus:  1,74  m
Kätisyys:  oikea
Palkintorahat:  808 067 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  134. (24.10.2016)
Voitot/tappiot:  238–138
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  1. kierros (2018)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  299  (17. heinäkuuta 2017)
Voitot/tappiot:  36–32
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Ivana Jorović (s. 3. toukokuuta 1997 Čačak) on serbialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 134 lokakuussa 2016. Hän on voittanut urallaan kymmenen ITF-turnausta kaksinpelissä.
Jorović oli junioreiden maailmanlistan ykkössijalla kesäkuussa 2014. Hän debytoi Fed Cupissa vuonna 2015 ja auttoi Serbiaa nousemaan Euroopan/Afrikan I-ryhmästä maailmanlohkoon vuodeksi 2016. Vuonna 2014 hän pääsi loppuotteluun sekä Ranskan avointen tyttöjen kaksinpelissä että Australian avointen tyttöjen nelinpelissä. Hän edusti Serbiaa myös nuorten olympialaisissa 2014. Jorović pelasi ensimmäisen kerran ammattilaistasolla Grand Slam -turnauksen pääsarjassa Australian avoimissa 2018 selvitettyään karsinnat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ivana Jorović Wikimedia Commonsissa
Ivana Jorović WTA:n sivuilla (englanniksi)
Ivana Jorović ITF:n sivuilla (englanniksi)
Shabban Shahab-ud-Din

| Mitalit> Maa:   Intia. Olympialaiset .Miesten maahockey | Mitalit> Maa:   Intia. Olympialaiset .Miesten maahockey | Mitalit> Maa:   Intia. Olympialaiset .Miesten maahockey | Maa:   Intia> .Miesten maahockey |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Berliini 1936 | joukkuekilpailu |  |
Shabban Shahab-ud-Din (8. marraskuuta 1909 Intia – 6. tammikuuta 1983) oli intialainen maahockeypelaaja. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1936 ja kuului tuolloin myös Intian olympiakultaa voittaneeseen maahockeyjoukkueeseen.
Ivana Baquero

| Ivana Baquero |
| --- | --- |
 Ivana Baquero vuonna 2022.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. kesäkuuta 1994 (ikä 30) Barcelona, Espanja
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2004–
Merkittävät roolit:  Ofelia (Pan’s Labyrinth)
Aiheesta muualla
ivanabaquero.com
IMDb 
Elonet
Ivana Baquero Macías (s. 11. kesäkuuta 1994 Barcelona) on espanjalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi Ofelian roolista Guillermo del Toron ohjaamassa elokuvassa Pan’s Labyrinth (2006), josta hän sai muun muassa parhaan tulokkaan Goya-palkinnon.
Pan’s Labyrinthin jälkeen Baquero valittiin vuonna 2007 ensimmäiseen englanninkieliseen rooliinsa kauhuelokuvaan The New Daughter – hän opiskeli läpi koulu-uransa englanninkielisessä koulussa. Elokuva julkaistiin vuonna 2009.
Vuodesta 2016 alkaen Baquero on näytellyt Eretriaa, yhtä päähenkilöistä, televisiosarjassa The Shannara Chronicles.
Aiheesta muualla

Ivana Baquero Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Serbia lasten Eurovision laulukilpailussa

| Serbia lasten Eurovision laulukilpailussa |
| --- | --- |

Paikallinen TV-asema:  RTS
Esiintymiset
Ensiesiintyminen:  2006
Esiintymiskerrat:  14
Paras sijoitus:  3. (2007, 2010)
Huonoin sijoitus:  19. (2018)
Paras pistemäärä:  120
Huonoin pistemäärä:  14
Viimeinen sija:  1 (2016)
Serbia on osallistunut Lasten Eurovision laulukilpailuun neljätoista kertaa, ensimmäisen kerran vuonna 2006. Serbian paras sijoitus on kolmas, jonka se on saavuttanut vuosina 2007 ja 2010.
Osallistujat

| Vuosi | Esittäjä | Kappale | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 | Neustrašivi Učitelji Stranih Jezika | "Učimo Strane Jezike" | 5 | 81 |
| 2007 | Nevena Božović | "Piši Mi" | 3 | 120 |
| 2008 | Maja Mazić | "Uvek Kad U Nebo Pogledam" | 12 | 37 |
| 2009 | Ništa Lično | "Onaj Pravi" | 10 | 34 |
| 2010 | Sonja Skoric | "Carobna Noc" | 3 | 113 |
| 2014 | Emilija Djonin | "Svet u mojim očima" | 10 | 61 |
| 2015 | Lena Stamenković | "Lenina pesma" | 7 | 79 |
| 2016 | Dunja Jeličić | "U La La La" | 17 | 14 |
| 2017 | Irina Brodić & Jana Paunović | "Ceo svet je naš" | 10 | 92 |
| 2018 | Bojana Radovanović | "Svet (Свет)" | 19 | 30 |
| 2019 | Darija Vračević | "Podigni glas (Подигни глас)" | 10 | 109 |
| 2020 | Petar Aničić | "Heartbeat" | 11 | 85 |
| 2021 | Jovana & Dunja | "Children's Eyes" | 13 | 86 |
| 2022 | Katarina Savić | "Svet Bez Granica" | 13 | 92 |
Senaatin palatsi (Kreml)

Senaatin palatsi, eteläinen julkisivu.
Palatsi Punaiselta torilta Kremlin muurin yli nähtynä, oikealla Leninin mausoleumi.
Fjodor Aleksejevin maalaus palatsista 1800-luvun alussa, vasemmalla arsenaali.
Venäjän presidentin työhuone palatsissa.
Senaatin palatsi (ven. Сенатский дворец, Senatski dvorets) on Moskovan Kremlissä sijaitseva historiallinen hallintorakennus, joka on Venäjän presidentin ensisijainen virka-asunto Kremlin suuren palatsin ohella. Senaatin palatsi sijaitsee Kremlin koillisosassa lähellä Punaista toria.
Palatsissa ovat muun muassa Venäjän presidentin työhuone, Venäjän turvallisuusneuvoston kokoushuone ja Venäjän presidentin kirjasto. Useat kokous- ja juhlasalit ovat presidentin käytössä erilaisissa tilaisuuksissa. Nykyinen Venäjän presidentti Vladimir Putin ei asu Kremlissä, mutta hän työskentelee ja osallistuu hallituksen istuntoihin Senaatin palatsissa.
Historia

Arkkitehti Matvei Kazakovin suunnittelema palatsi rakennettiin vuosina 1776–1787 keisarinna Katariina Suuren määräyksestä. Se oli alkujaan suunniteltu Moskovan kuvernementin aateliskokousten paikaksi, mutta siihen päätettiinkin sijoittaa kaksi hallitsevan senaatin osastoa, jotka siirrettiin Moskovaan Venäjän keisarikunnan silloisesta pääkaupungista Pietarista. Palatsi rakennettiin Kremlin arsenaalin sekä Ihmeiden luostarin ja Kristuksen taivaaseenastumisen luostarin välissä olleelle tontille, joka sitä ennen oli ollut viimeinen Kremlin alueella yksityisomistuksessa ollut maa-alue. Tontilla olivat sijainneet Trubetskoin ja Barjatinskin ruhtinassukujen talot. Vuoteen 1865 palatsissa toimi myös arkkitehtikoulu.
Neuvostoliiton aikana palatsissa toimivat kansankomissaarien neuvosto ja sittemmin Neuvostoliiton hallitus. Siellä asuivat vuodesta 1918 alkaen myös Neuvostoliiton johtajat, mukaan lukien Vladimir Lenin ja Josif Stalin. Katariinan salissa pidettiin muun muassa politbyroon kokouksia. Rakennus restauroitiin vuosina 1992–1995 ja muutettiin Venäjän presidentin virka-asunnoksi. Palatsissa sijaitseva Leninin entinen työhuone oli vuosina 1955–1994 museona.
Venäjän–Ukrainan sodan aikana senaatin palatsia vastaan tehtiin väitetysti 2.–3. toukokuuta 2023 välisenä yönä epäonnistunut lennokki-isku. Lennokki tiettävästi tuhottiin rakennuksen yllä.
Arkkitehtuuri ja ympäristö

Senaatin palatsi edustaa tyylisuunnaltaan varhaista uusklassismia. Nelikerroksinen palatsi on pohjakaavaltaan kolmionmuotoinen. Pääjulkisivu on läntisellä sivulla, vastapäätä arsenaalin rakennusta. Senaatin palatsi ja arsenaali ovat samankorkuisia. Julkisivun keskellä on sisäpihalle johtava porttikäytävä, jota koristaa portiikki joonialaisine pylväineen. Siipirakennukset jakavat palatsin sisäpihan kolmeen osaan, joista pääsisäpiha on viisikulmion ja kaksi sivusisäpihaa kolmion muotoisia. Palatsin itäpäässä on suurella vihreällä kupolilla katettu Katariinan sali, jonka halkaisija on 24,7 metriä ja korkeus 27 metriä.
Kupolin katolla liehuu aina suuri Venäjän lippu. Lippu painaa 20 kiloa, ja sen jatkuva liehuminen on varmistettu puhaltimien avulla.
Kremlin muurissa on palatsin kohdalla alkuaan 1490-luvulla rakennettu Senatskaja-torni eli Senaatin torni. Sen edessä muurin toisella puolella on Leninin mausoleumi. Senaatin palatsin eteläpuolelle historiallisten luostarien paikalle rakennettiin vuonna 1934 nimellä rakennus 14 tunnettu Neuvostoliiton hallintorakennus, joka purettiin talvella 2015–2016.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Senaatin palatsi Wikimedia Commonsissa
Moskovan Kreml
Uspenskin katedraali • Arkkienkelin katedraali • Neitsyt Marian Ilmestyskirkko • Kahdentoista apostolin kirkko • Lasaruksen ylösnousemuksen kirkko • Ihmeiden luostari • Kristuksen taivaaseenastumisen kirkko •  Iivana Suuren kellotorni • Tsaarin kello • Tsaarin kanuuna • Kremlin suuri palatsi • Fasettipalatsi • Teremnoi-palatsi • Kremlin kongressipalatsi • Senaatin palatsi • Kremlin arsenaali • Kremlin asehuone • Aarrekammio • Katedraaliaukio • Iivanan aukio • Kremlin muuri • Kremlin tornit • Kremlin nekropoli • Kremlin tähdet
Sark

Sark (ransk. Sercq) on Englannin kanaalin lounaisosassa sijaitseva pieni saari, joka kuuluu Kanaalisaarten ryhmään ja on osa Guernseyn erillisaluetta. Saari ei kuulu Yhdistyneeseen kuningaskuntaan.
Sark on autoton alue, ja saarella on sallittua käyttää vain hevosvetoisia ajoneuvoja, polkupyöriä, traktoreita sekä akkukäyttöisiä polkupyöriä. Saarella ei ole myöskään katuvaloja, joten se on valosaasteeton paikka tähtitaivaan tarkkailuun.
Maantiede

Sark on noin 34,4 kilometrin päässä Ranskasta joka on sen lähin maa. Saari on pinta-alaltaan 6,5 km² sen pituus ja leveys on noin 4,7 kilometriä × 2,5 kilometriä. Sarkin korkein kohta on Le Moulin 114 metriä. Sark koostuu käytännössä kahdesta saaresta, Great Sark ja Little Sark joiden välissä on 90 metriä pitkä ja 30 metriä leveä kannas. Sarkin länsipuolella on pieni saari jonka nimi on Brecqhou.
Historia

Saaresta tuli oma feodaaliläänityksensä 6. elokuuta 1565, kun kuningatar Elisabet nimitti jerseyläisen Hélier de Carteretin seigneuriksi, joka toi saarelle mukanaan 40 alaisuudessaan olevaa vuokralaista. Lisäksi de Carteret sai tehtäväkseen estää saaren päätymisen merirosvojen tukikohdaksi. de Carteret perusti 40 miehen vahvuiset puolisotilaalliset joukot ja maksoi kruunulle 50 šillinkiä vuodessa läänityksestään. Läänitys päätyti lopulta Guernseystä lähtöisin olevalle rikkaalle perheelle, mikä katkaisi Sarkin suhteet Jerseyhyn.
Vuonna 1990 ranskalainen työtön ydinfyysikko André Gardes yritti vallankaappausta saarella. Gardes oli vakuuttunut siitä, että oli de Carteretin perillinen ja sitä kautta saaren laillinen signeur. Hän oli aseistautunut rynnäkökiväärillä ja antoi etukäteen varoituksen, jossa hän vaati saarta antautumaan seuraavan päivän klo 12:00 mennessä. Suurin osa saarelaisista piti tätä vitsinä. Gardes istuessa penkillä ja odotellessa määräajan umpeutumista, paikallinen vapaaehtoinen konstaapeli tuli jututtamaan häntä ja kertoi ihailevansa tämän asetta. Kun Gardes irrotti aseen lippaan, konstapeli kamppasi hänet ja kukisti vallankaappausyrityksen.
Vuonna 2008 saaren lakiasäätävä elimen jäsenet alettiin valita yleisillä vaaleilla, mikä merkitsi käytännössä feodalismin loppua Sarkilla. Saarta kutsuttiin viimeiseksi paikaksi Euroopassa, jossa noudatettiin feodalismia. Tästä huolimatta Sarkin signeur maksaa edelleen Yhdistyneen kuningaskunnan kuninkaalle 1,79 puntaa vuodessa läänityksestään.
Hallinto ja politiikka

Aikaisemmin signeurillä oli paljon valtaa ja etuoikeuksia, kuten esim. vapaus pitää koiriaan vapaana, metsästää ja pitää kyyhkysiä. Paikallinen parlamentti koostuu 18 vaaleilla valitusta edustajasta. Vaalit järjestetään kahden vuoden välein, jolloin puolet parlamentin paikoista on valittavissa.
Lakia saarella valvoo kaksi vapaaehtoista poliisia.
Sark on osa Guernseyä, muttei Yhdistynyttä kuningaskuntaa. Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on kuitenkin vastuussa Sarkin ulko- ja puolustuspolitiikasta, eikä erillistä Sarkin kansalaisuutta ole.
Väestö ja talous

Vuonna 2023 Sarkilla pidettiin ensimmäinen virallinen väestönlaskenta 52 vuoteen. Sen mukaan saaren asukasluku oli 562. Saarelle saavat muuttaa ainoastaan sellaiset henkilöt, jotka ovat joko Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisia tai, joilla on lupa muuttaa pysyvästi Yhdistyneeseen kuningaskuntaan.
Perinteisesti Sarkin talous on nojannut kalastukseen ja maatalouteen. Myös pienimuotoista neuleteollisuutta on harjoitettu. Sittemmin turismi on kasvanut huomattavasti ja saarella käy vuosittain kymmeniä tuhansia turisteja. Saarella ei kerätä tulo- tai arvonlisäveroa, minkä vuoksi se voidaan määritellä veroparatiisiksi. Vuonna 2018 Sarkilla toimi kolme pubia. Saaren virallinen valuutta on Guernseyn punta, joka on sidottu Britannian puntaan. Joissain paikoissa otetaan vastaan myös euroja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sark Wikimedia Commonsissa
Shabeellaha Dhexe

Shabeellaha Dhexe tummanpunaisella merkittynä Somalian karttaan; harmaa alue kuuluu itsenäiseksi julistautuneeseen Somalimaahan sekä Puntmaahan
Shabeellaha Dhexel on  Somalian alue, jonka pääkaupunki on Jawhar. Alue sijaitsee Intian valtameren rannikolla, Mogadishun pohjoispuolella  ja sen pinta-ala on   22 663 neliökilometriä. Se on saanut nimensä Shabeellaha-joen mukaan ("Keski-Shabeellaha"). Vuonna 2008 asukkaita arvioitiin olevan noin  863 000. Merkittävin klaani on Hawiye.
Alue tunnettiin aiemmin Somalian leipäkorina, mutta nykyisin sitä vaivaa nälänhätä. YK ruokkii alueella yli 1,2 miljoonaa ihmistä.
Saksalainen idealismi

Saksalainen idealismi on filosofinen suuntaus, joka vaikutti saksalaisessa filosofiassa 1700-luvun lopulla ja 1800-luvun alkupuolella. Se kehittyi Immanuel Kantin töiden pohjalle 1780–1790-luvuilla ja liittyi läheisesti romantiikkaan ja valistusajan vallankumoukselliseen poliittiseen ajatteluun. Suuntauksen tunnetuimpia ajattelijoita olivat Johann Gottlieb Fichte, Friedrich Schelling ja Georg Wilhelm Friedrich Hegel. Siihen vaikuttivat merkittävästi myös Friedrich Heinrich Jacobi, Karl Leonhard Reinhold, Friedrich Schleiermacher ja Max Stirner.
Sanan ”idealismi” merkitys

Termillä ”idealismi” on useita merkityksiä. Filosofisessa merkityksessä sillä tarkoitetaan, että olioilla havaitsemamme ominaisuudet seuraavat siitä, kuinka nuo oliot ilmenevät meille kun havaitsemme ne, eivätkä siitä, että ne olisivat olemassa ”olioissa itsessään” kokemuksemme ulkopuolella. Kysymys siitä, mitä ominaisuuksia oliolla saattaisi olla ”mielestä itsenäisenä”, ei kuulu idealismin piiriin.
Historia > Tausta

Immanuel Kantia (1724–1804) pidetään joskus ensimmäisenä saksalaisista idealisteista. Hänen työnsä pyrkivät rakentamaan sillan 1700-luvun hallitsevien filosofikoulukuntien, 1) rationalismin, joka katsoi, että tietoa voitiin saada pelkästään järjellä a priori (ennen kokemusta), ja 2) empirismin, joka katsoi, että tietoa voitiin saada pelkästään aisteilla, välille. Kantin ratkaisuna oli ehdottaa, että vaikka voimmekin tuntea tiettyjä tosiseikkoja maailmasta ainoastaan aistikokemuksen kautta, voimme tietää sen muodon joka näillä seikoilla tulee olla jo ennen mitään kokemusta. Emme kuitenkaan voi tietää, mitä olioita tulemme kohtaamaan. Kant kutsui filosofiaansa ”kriittiseksi filosofiaksi”, koska se keskittyi enemmän kritisoimaan jo asetettujen teorioiden rajoituksia kuin asettamaan uusia oppijärjestelmiä. Edellä esitettyä johtopäätöstään Kant kutsui ”transsendentaaliseksi idealismiksi”. Kantin transsendentaalisen idealismin perusajatuksiin kuului se, että henkilön tuli ottaa itsensä ulko- tai yläpuolinen (transsendentaalinen) näkökulma ja ymmärtää, että mieli tuntee suoraan ainoastaan ilmiöt tai ideat. Kaikki muu on oleva ”olioita itsessään” eikä niitä voida tuntea suoraan ja heti.
Tämä erotti Kantin idealismin muun muassa George Berkeleyn harjoittamasta idealismista, joka katsoi, että voimme tuntea suoraan ainoastaan mielessämme olevat ideat, emme niiden edustamia olioita. Kant katsoi, että tiedämme enemmän: tiedämme suoraan myös sen, että on mahdollisesti olemassa ”olioita itsessään” (noumenon), eli asioita jotka ovat olemassa muutoinkin kuin vain aistimuksina tai mielissämme olevina ideoina. Kant katsoi Puhtaan järjen kritiikissään, että ilmiömaailman ilmiöt (fenomenon) ovat empiirisesti todellisia ja transsendentaalisesti ideaalisia (noumenon). Näiden ”asioiden itsessään” muodostamaa maailmaa ei voida tuntea aktuaalisena, ainoastaan mahdollisena, ei sellaisena kuin se on, vaan sellaisena kuin se meille ilmenee. Mielellä on keskeinen rooli siinä, että se rakentaa maailman jonka koemme: havaitsemme ilmiöt ajassa, paikassa ja ymmärryksen kategorioiden mukaisesti. Kantin seuraajat omaksuivat nämä näkemykset syvällisesti.
Liikkeen toisessa päässä olevaa Arthur Schopenhaueria ei yleensä lueta saksalaisten filosofien joukkoon, vaikka hän itse katsoikin olevansa sellainen ja hänen työnsä heijastavat samanlaisia teemoja. Nuorhegeliläiset, Hegelin filosofiaa eri suuntiin kehittänyt joukko filosofeja, olivat joissain tapauksissa idealisteja. Toisaalta heihin lukeutui myös Karl Marx, joka kuitenkin julisti olevansa materialisti.
Historia > Jacobi

Friedrich Heinrich Jacobi käsitteli teoksessaan Uskosta, tai Idealismi ja realismi (1787) Kantin käsitettä ”oliosta itsessään”. Jacobi hyväksyi, ettei objektiivista ”oliota itsessään” voida tuntea. Hän kuitenkin katsoi, että siihen tulee uskoa. Subjektin tulee uskoa, että ulkoisessa maailmassa on olemassa todellinen objekti, joka on suhteessa sen representaatioon tai mielessä olevaan ideaan, joka tunnetaan suoraan. Tämä uskomus on joko ilmoituksesta seuraava tai välittömästi tunnettu totuus, mutta sitä ei voida todistaa loogisesti. Olion todellinen olemassaolo ilmoitetaan tai saatetaan ilmi havaitsevalle subjektille. Näin subjekti tuntee mielessä ilmenevät ideaalit, subjektiiviset representaatiot suoraan ja uskoo vahvasti todelliseen, objektiiviseen mielen ulkopuolella olevaan ”olioon itsessään”. Näin Jacobi antoi oikeutuksen uskolle ja sen teologisille seurauksille esittämällä koko ulkoisen maailman uskon kohteena.
Historia > Reinhold

Karl Leonhard Reinhold julkaisi kaksiosaisen teoksen Kirjeitä Kantin filosofiasta vuosina 1790 ja 1792. Ne tarjosivat selkeän esityksen Kantin ajatuksista, jotka olivat aiemmin olleet vaikeaselkoisia Kantin käyttämän monimutkaisen ja teknisen kielen vuoksi.
Reinhold pyrki myös todistamaan Kantin väitteen, että ihmiset ja muut eläimet voivat tuntea ainoastaan heidän mielessään ilmenevät kuvat, mutta eivät koskaan ”olioita itsessään”. Tämän todistamiseksi Reinhold määritti aksiooman, jota ei voitaisi epäillä. Tästä aksioomasta voitiin dedusoida kaikki tietoisuuden tieto. Aksiooma kuului: ”Tietoisuudessa representaatio erotetaan subjektin kautta sekä objektista että subjektista, ja se liittyy kumpaankin.”
Näin hän periaatteesta, joka viittasi mielessä oleviin kuviin tai representaatioihin. Näin hän jakoi tietämiseen liittyvät osat 1) tietävään subjektiin, tai havainnoijaan, 2) tiedettyyn objektiin, tai olioon, ja 3) kuvaan tai representaatioon subjektin mielessä. Transsendentaalin idealismin ymmärtämiseksi kokemus täytyy jakaa näihin kolmeen osaan.
Historia > Schulze

Kant tunsi, että mielessä olevan kuvan tai representaation tulee olla jostain mielen ulkopuolisesta. Hän antoi tälle kohteelle nimen ”olio itsessään”. G. E. Schulze kuitenkin kirjoitti, nimettömänä, että syyn ja seurauksen laki pätee ilmiöihin ainoastaan mielen sisällä, ei ilmiöiden tai minkään ”olion itsessään” välillä mielen ulkopuolella. Näin ”olio itsessään” ei voi olla mielessä olevan idean tai kuvan syynä. Näin hän hylkäsi Kantin ajattelun ja ”olion itsensä” olemassaolon käyttämällä Kantin omaa tapaa järkeillä.
Historia > Fichte

Sen jälkeen kun Schulze oli vakavasti kritisoinut ”olioiden itsensä” olemassaoloa, Johann Gottlieb Fichte (1762–1814) esitteli samanlaisen filosofian kuin Kant, mutta ilman ”oliota itsessään”. Fichte katsoi, että representaatiomme, ideamme tai mielessämme olevat kuvat ovat vain egomme eli minämme, tietävän subjektin, tuotteita. Hänelle ei ollut olemassa erillisiä ”olioita sinänsä” jotka tuottaisivat ideat. Sen sijaan ego oli ulkoisen olion, objektin tai ei-egon, syy.
Fichten käyttämä tyyli oli Kantin vaikean kirjoitustavan liioittelua eikä hänen syvämietteisiä ajatuksiaan ollut helppo ymmärtää. Fichte myös väitti, että hänen totuutensa olivat ilmeisiä älylliselle, ei-aistimelliselle intuitiolle. Totuus siis voitiin nähdä välittömästi järkeä käyttämällä.
Historia > Hegel

Georg Wilhelm Friedrich Hegel (1770–1831) julkaisi absoluuttisen idealisminsa sen jälkeen kun Kant oli hylännyt kaikki perinteiset todistukset Jumalan olemassaolosta. Hänen abstraktionsa esitteli Baruch Spinozan tyylisen panteismin, joka oli saanut vaikutteita Kantin transsendentaalisesta idealismista. Kaikkeuden oli saattanut aikaan persoonaton mieli tai henki (saks. Geist) järkeenkäyvän, loogisen ajattelun mukaisesti. Kaikki ihmiset olivat osia universaalista, joka toimi aina tiukasti kolmiaskelisina jaksoina. Tätä kutsuttiin dialektiikaksi sen mukaan, miten dialogit eli keskustelut tai argumentit yleensä etenivät: ensin esitettiin teesi, jota seurasi vääjäämättä vastakkainen antiteesi. Nämä päätyivät aina synteesiin.
Historia > Schelling

Friedrich Schelling (1775–1854) väitti olioiden havaitsemiseen liittyen, että ideat tai mielessä olevat kuvat ovat identtisiä mielen ulkopuolisten ulottuvaisten olioiden kanssa. Tämän Schellingin ”absoluuttisen identiteetin” väitteen mukaan subjektiivisen ja objektiivisen eli ideaalisen ja todellisen välillä ei ole eroa. Ken Wilber kutsui Schellingin ajattelua teoksessaan Sex, Ecology, Spirituality ”maallistetuksi Plotinokseksi”. Hänen mukaansa Schelling muutti Plotinoksen uusplatonilaisen emanationistisen metafysiikan evolutionaariseksi ontologiaksi.
Arthur Schopenhauer kritisoi vuonna 1851 Schellingin subjektiivisen ja objektiivisen absoluuttista identiteettiä. Hänen mukaansa se toi takaisin kaiken sen, mitä John Locken ja Kantin kaltaiset harvinaiset filosofiset mielet olivat vaivoin saaneet erotetuksi filosofiasta. Wilberin mukaan tämä oli virheellinen näkemys. Hän katsoi, että Schelling kykeni näkemään tiedon erottelun takana olevan myöhemmän eriytetyn tiedon synteesin ja yhdistämisen, jota vastustajat pitivät paluuna vanhaan ajatteluun.
Historia > Schleiermacher

Friedrich Schleiermacher oli teologi, joka katsoi, että ideaali ja todellinen yhdistyivät Jumalassa. Hän ymmärsi ideaalin ajattelun, älyn ja järjen subjektiivisena toimintana ihmismielessä. Todellinen oli hänelle luonnon ja fyysisen kappaleen objektiivista aluetta. Schleiermacherin mukaan niillä ei ollut tuottavaa tai kausaalista (syy-seuraus-) yhteyttä keskenään. Sen sijaan ne olivat kummatkin olemassa yhtäläisinä absoluuttisessa transsendentaalisessa kokonaisuudessa, Jumalassa.