Tunbsaaret
Historia

Nimi Tunb lienee peräisin persian kielestä. Persian etelämurteissa tonb ja tonbu viittaavat kukkulaan tai matalaan kohoamaan. Termi esiintyy paikannimien osana myös muualla Iranin eteläosissa.
Aleksanteri Suuren amiraali Nearkhos mainitsee nimeämättömän "toisen saaren" lähellä Qešmiä ja Faruria teoksessaan Indike. Tämän saaren on joskus oletettu viitanneen Suureen Tunbiin. Klaudios Ptolemaios mainitsee saaren nimeltä Tabiana, jonka senkin on joskus ehdotettu viittaavan Suurene Tunbiin. Italialainen Giovanni Ramusio mainitsee saaren nimellä isola Doma ja portugalilainen Duarte Barbosa nimellä Fomon/Tomon. Jälkimmäinen lisää saaren kuuluvan Hormuzin kuningaskuntaan.
Pienellä Tunbilla ei ilmeisesti ole historiallisesti ollut ainakaan pitkäaikaista asutusta. Suurella Tunbilla on ajoittain asunut kalastajia. Tutkimusmatkailija Carsten Niebuhr mainitsi 1760-luvulla saarten olevan asumattomia. Brittiläinen myöhempi Persian lähettiläs 1797  mainitsee vuonna 1797 saarten olevan asumattomia, mutta että niillä asuu ajoittain kalastajia. Alueen heimot toivat karjaa laiduntamaan Suurelle Tunbille, mikä johi ajoittain maakiistoista puhjenneisiin yhteenottoihin.
Saarista alkoi kiista Persian eli Iranin ja brittien suojeluksessa olevien al-Qasimin suvun hallitsemien Sharjan ja Ras al-Khaiman emiraattien välillä. Qasimit olivat alkujaan lähtöisin Persian puolelta Persianlahtea ja joskus saaren hallitsijoiksi katsoutut Langan hallitsijat olivat samaa sukua. Brittivirkamiesten mukaan saaret kuuluivat Sharjaan, kunnes Ras al-Khaima tunnustettiin omana emiraattinaan vuonna 1921. Tämän jälkeen saaria hallittiin Ras al-Khaimasta. Vuonna 1903/1904 saarelle saapui persialaisia tullivirkailijoita. Sharjan emiraatista oltiin käyty nostamassa lippu saareen, jonka persialaiset saapuessan poistivat ja pistivät sen tilalle oman lippunsa. Sharjalaiset kävivät nostamassa lippunsa takaisin vuonna 1912/1913, minkä lisäksi saaren pohjoisosaan perustettiin majakka. Persialasiet ja britit tekivät omia laskentojaan saaren asukkaista, joita oli ilmeisisti näihin aikoihin asettunut paikalle. Persialaisten mukaan Suurella Tunbilla oli vuonna 1929 60 asukasta. Hieman myöhemmin brittien mukaan Suurella Tunbilla asui 25 arabia ja 4 persialaista. britit mainitsevat myöhemmin vuonna 1932 saaren olevan asumaton ja iranilaisessa laskussa samalla vuosikymmenellä asukkaita oli 25. Britit kartoittivat saarta jalkapallo- tai krikettikenttien rakentamista ajatellen.
Iranissa alettiin suunnitella saarten valtausta toisen maailmansodan jälkeisenä aikana. Alkujaan tämä oli tarkoitus toteuttaa vähitellen. Iranin tiedustelu uskoi, että saaret oli käytännössä hylätty keskushallinnon vain nimelliseen läsnäoloon. Britit olivat vuonna 1971 poistumassa suojelemistaan emiraateista vuoden loppuun mennessä. Iran käytti tilaisuutta ja 30. marraskuuta 1971  se valtasi Tunbsaaret. Saarilla oli vain 13 Ras al-Khaimalaista poliisia. Yhteenotossa kuoli joidenkin tietojen mukaan yksi polisii ja kolme iranilaista sotilasta. Tunbsaarten valtaus vaikutti Ras al-Khaiman päätökseen liittyä Yhdistyneisiin arabiemiraatteihin vuonna 1972. Ras al-Khaima on vaatinut saaria edelleen itselleen, mutta käytännössä niitä hallitsee Iran. Saarien omistukseen liittyy kysymyksiä ympäröivän mannerjalustan rajanvedosta, josta kiistan osapuolet eivät ole päässeet sopimukseen. Yhdistyneet arabiemiraatit ovat ajoittain vaatineet saarten palauttamista esimerkiksi Yhdistyneissä kansakunnissa, Arabiliitossa ja Persianlahden arabimaiden yhteistyöneuvostossa.