stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo mikroprosessoreista
Inmos

Transputer T2/T4/T8
IBM

197? – OPD Mini Processor
1981 – IBM ROMP
2001 – Cell
2006 – Broadway
IBM > POWER

1990 – POWER1
1992 – RISC Single Chip
1993 – POWER2
1996 – P2SC
1998 – POWER3
2001 – POWER4
2004 – POWER5
2007 – POWER6
2010 – POWER7
2013 – POWER8
IBM > PowerPC-AS

1995 – A10
1996 – A25 and A30
1997 – RS64
1998 – RS64-II
1999 – RS64-III
2000 – RS64-IV
IBM > z/Architecture

2008 – IBM z10
2010 – IBM z196
2012 – IBM zEC12
2015 – IBM z13
Intel

i860
i960
XScale
Luettelo Intel Itanium -suorittimista (IA-64)
Luettelo Intel Xeon -suorittimista
Luettelo Intel Core -suorittimista
Luettelo Intel Core i3 -suorittimista
Luettelo Intel Core i5 -suorittimista
Luettelo Intel Core i7 -suorittimista
Luettelo Intel Core i9 -suorittimista
Luettelo Intel Core 2 -suorittimista
Luettelo Intel Core M -suorittimista
Luettelo Intel Pentium -suorittimista
Luettelo Intel Pentium Dual-Core -suorittimista
Luettelo Intel Pentium M -suorittimista
Luettelo Intel Pentium D -suorittimista
Luettelo Intel Pentium 4 -suorittimista
Luettelo Intel Pentium III -suorittimista
Luettelo Intel Pentium II -suorittimista
Luettelo Intel Pentium Pro -suorittimista
Luettelo Intel Celeron -suorittimista
Luettelo Intel Atom -suorittimista
Intersil

6100 (12-bit)
ISRO

Vikram 1601
Lattice Semiconductor

LatticeMico8 8-bit (soft processor)
LatticeMico32 32-bit (soft processor)
MIPS Technologies

R2000
R3000
R3000A
R6000
R4000
R4400
R8000
R10000
R12000
R14000
R16000
R18000
MOS Technology

MOS Technologyn suorittimia:
6502-sarja
Motorola

Motorolan suorittimia:
6800
6809
68000-sarja
Motorola 68000
Motorola 68008
Motorola 68010
Motorola 68012
Motorola 68020
Motorola 68030
Motorola 68040
Motorola 68060
Motorola CPU32
Motorola Coldfire
Motorola Dragonball
Motorola 88000
Motorola PowerPC
600
603
G3 (750)
G4 (7400/7450)
Tuotteita jatkanut myös Freescale Semiconductor.
National Semiconductor

IMP-16
PACE
SC/MP
NSC800
NS320xx
NEC

μPD707/μPD708
μPD700
μCOM-4
NEC V20
NEC V25
NEC V30/V33
NEC V40
NEC V50
NEC V60/V70/V80
NEC µPD7220
NEC µPD96050
µPD765/µPD765A
µPD7720/µPD77C25
µPD780C/µPD780C-1
R4200
V850
NVIDIA

Tegra
NXP Semiconductors (ent. Philips Semiconductors)

Signetics 2650
OpenCores

OpenRISC-suorittimet
Oracle Corporation (ent. Sun Microsystems)

SPARC
RCA

RCA 1802
Renesas Electronics

M32R
RISC-V Foundation

RISC-V
Sunway

SW-1 / SW-2 / SW-3 / SW1600 / SW26010
Texas Instruments

Texas Instruments TMS320
Texas Instruments TMS1000 – käyttökohteita: TI-35, Big Trak ja Speak & Spell
Texas Instruments TMS1100 – käyttökohteita: Microvision
Texas Instruments TMS7000
Texas Instruments TMS9900
Toshiba

Toshiba TLCS-12
Cell
VIA Technologies

Luettelo VIA-suorittimista
Luettelo VIA C3 -suorittimista
Luettelo VIA C7 -suorittimista
Luettelo VIA Eden -suorittimista
Western Design Center

65C02 (8-bit)
65816/65802 (16-bit)
Western Digital

MCP-1600
Western Electric

WE-32000 (uudelleen nimetty Bellmac 32, käytössä AT&T 3B -sarjan tietokoneissa)
Xilinx

PicoBlaze 8-bit (ohjelmallinen mikroprosessori)
MicroBlaze 32-bit (ohjelmallinen mikroprosessori)
XMOS

XCore XS1
Zilog

Zilog
Z80-arkkitehtuuri
Zilog Z8000
Aiheesta muualla

Microprocessor/Co-processor/Microcontroller families
Programming Textfiles: Bowen's Instruction Summary Cards
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:List of microprocessors
Käännös suomeksi
Harmaamalvikki

| Harmaamalvikki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Malvales
Heimo::  Malvakasvit Malvaceae
Suku::  Malvikit Lavatera
Laji::  thuringiaca
Kaksiosainen nimi
 Lavatera thuringiaca  L. 
Synonyymit
 Malva thuringiaca (L.) Vis. 
Katso myös
   Harmaamalvikki Wikispeciesissä   Harmaamalvikki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Harmaamalvikki (Lavatera thuringiaca) on suurikokoinen, monivuotinen malvakasvi, jota kasvaa luonnonvaraisena Itä-Euroopassa ja Aasiassa. Suomessa harmaamalvikkia tapaa lähinnä puutarhojen koristekasvina.
Ulkonäkö ja koko

Harmaamalvikki kasvaa 100–150 cm korkeaksi. Kasvi on pysty ja harmaan tähtikarvan peittämä, joka antaa erityisesti lehdille harmahtavan värin. Lehtilapa on munuaismainen, 3–5-halkoinen ja puikealiuskainen. Kukat ovat tavallisesti vaaleanpunaisia ja sijaitsevat yksittäin lehtihangoissa. Kukan ulkoverhiö on kolmiliuskainen ja tyvipuoliskosta yhdyslehtinen, teriö on 5 cm leveä. Harmaamalvikki kukkii Suomessa heinä-syyskuussa. Siemenet kypsyvät seleissä kiekkomaisissa lohkohedelmässä.
Muista malvakasveista harmaamalvikki muistuttaa eniten rohtosalkoruusua (Althaea officinalis).
Levinneisyys

Harmaamalvikin päälevinneisyysalue ulottuu Balkanin niemimaalta, Unkarista ja Puolasta itään läpi Venäjän aina Keski-Aasiaan asti. Lajia tavataan yleisesti myös Keski-Italiassa ja Kaukasuksella, satunnaisemmin Saksassa, Baltiassa sekä Ruotsin ja Suomen eteläosissa. Suomessa harmaamalvikkia tavataan villiintyneenä lähinnä eri puolilta Etelä-Suomea. Pohjoisimmat havainnot ovat Raahen seuduilta.
Elinympäristö

Suomessa harmaamalvikkia tavataan toisinaan villiintyneenä viljelyjäänteenä, joskus harvoin myös viljelykarkulaisena. Tyypillisiä kasvuympäristöjä ovat niityt, tienvarret ja maatilojen pihat.
Käyttö

Harmaamalvikkia viljeltiin aikaisemmin yleisesti koristekasvina. Nykyään sen käyttö on kuitenkin vähentynyt. Se on myös vanha rohtokasvi, jota on käytetty monenlaisiin vaivoihin.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2020: Harmaamalvan levinneisyys Suomessa.
Puutarha.net: Harmaamalvikki[vanhentunut linkki]
Harmaamalvikin kukka.
Naisten trap ammunnan maailmanmestaruuskilpailuissa 2010

| Ammunta MM-kilpailuissa 2010 > Pistooli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 10 m ilmapistooli |  | Miehet |  | Naiset |  | Pojat |  | Tytöt |
| 25 m isopistooli |  | Miehet |  |  |  |  |  |  |
| 25 m olympiapistooli |  | Miehet |  |  |  | Pojat |  |  |
| 25 m urheilupistooli |  |  |  | Naiset |  | Pojat |  | Tytöt |
| 25 m vakiopistooli |  | Miehet |  |  |  | Pojat |  |  |
| 50 m pistooli |  | Miehet |  |  |  | Pojat |  |  |
Kivääri
| 10 m ilmakivääri |  | Miehet |  | Naiset |  | Pojat |  | Tytöt |
| 50 m pienoiskiväärin makuu |  | Miehet |  | Naiset |  | Pojat |  | Tytöt |
| 50 m pienoiskiväärin asentokilpailu |  | Miehet |  | Naiset |  | Pojat |  | Tytöt |
| 300 m kiväärin makuu |  | Miehet |  | Naiset |  |  |  |  |
| 300 m kiväärin asentokilpailu |  | Miehet |  | Naiset |  |  |  |  |
| 300 m vakiokiväärin asentokilpailu |  | Miehet |  |  |  |  |  |  |
Haulikko
| Skeet |  | Miehet |  | Naiset |  | Pojat |  | Tytöt |
| Trap |  | Miehet |  | Naiset |  | Pojat |  | Tytöt |
| Kaksoistrap |  | Miehet |  | Naiset |  | Pojat |  |  |
Riistamaali
| 10 m liikkuvan maalin normaalijuoksut |  | Miehet |  | Naiset |  | Pojat |  | Tytöt |
| 10 m liikkuvan maalin sekajuoksut |  | Miehet |  | Naiset |  | Pojat |  | Tytöt |
| 50 m liikkuvan maalin normaalijuoksut |  | Miehet |  |  |  | Pojat |  |  |
| 50 m liikkuvan maalin sekajuoksut |  | Miehet |  |  |  | Pojat |  |  |
Naisten trapin maailmanmestaruudesta ammuttiin 31. heinäkuuta 2010. Henkilökohtaisen kilpailun voitti Slovakian Zuzana Štefečeková tuloksella 91 (72+19) ja joukkuekilpailun Italia tuloksella 211, joka on sivuava joukkuemaailmanennätys.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Kultaa |  Zuzana Štefečeková Slovakia (SVK) |  Italia (Rossi, Gelisio, Iannotti) |
| Hopeaa |  Liu Yingzi Kiina (CHN) |  Kiina (Liu, Gao, Lu) |
| Pronssia |  Jessica Rossi Italia (ITA) |  San Marino (Santolini, Perilli, Del Din) |
Aikataulu

Suluissa Suomen aika (EEST)
| Päivä | Aika | Kierros |
| --- | --- | --- |
| Lauvantai, 31. heinäkuuta, 2010 | 8:00-17:00 (9:00-18:00) | Peruskilpailu |
| Lauvantai, 31. heinäkuuta, 2010 | 17:45 (18:45) | Finaali |
Ennätykset

Ennen MM-kilpailuiden alkua voimassa olleet maailmanennätykset:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Peruskilpailu | 74 |  Victoria Chuyko  Chen Li  Zuzana Štefečeková  Giulia Iannotti  Satu Mäkelä-Nummela | Nikosia, Kypros Qingyuan, Kiina Qingyuan, Kiina Maribor, Slovenia Maribor, Slovenia | 13. kesäkuuta 1998 4. huhtikuuta 2006 4. huhtikuuta 2006 28. kesäkuuta 2007 11. elokuuta 2009 |
| Finaali | 96 (74+22) |  Zuzana Štefečeková | Qingyuan, Kiina | 4. huhtikuuta 2006 |
| Joukkue | 211 |  Italia (Rossi, Gelisio, Iannotti) | Maribor, Slovenia | 11. elokuuta 2009 |
Finaali

|  | Urheilija | Maa | Perus- kilpailu | Finaali | Yhteensä | Uusinta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Zuzana Štefečeková |  Slovakia | 72 | 19 | 91 |  |
| 2 | Liu Yingzi |  Kiina | 72 | 17 | 89 |  |
| 3 | Jessica Rossi |  Italia | 71 | 16 | 87 | 3 |
| 4 | Deborah Gelisio |  Italia | 71 | 16 | 87 | 2 |
| 5 | Pak Yong-hui |  Pohjois-Korea | 71 | 15 | 86 |  |
| 6 | Yukie Nakayama |  Japani | 71 | 14 | 85 |  |
Nico Aaltonen

| Nico Aaltonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. kesäkuuta 1988 (ikä 36) Lappeenranta, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  88 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2006–2016
Aik. seurat:  Lukko (SML) Ässät (SML) HPK (SML) Sport (Mestis) Blues (SML) Kiekko-Vantaa (Mestis) Arlan Kokshetau (Kazakstan) Manchester Phoenix (EPIHL)
Nico Aaltonen (s. 15. kesäkuuta 1988 Lappeenranta) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Aaltonen on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta hän osaa pelata myös keskellä.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Ruotsi 2006 | jääkiekko |  |
| U-18 Junior World Cup  | U-18 Junior World Cup  | U-18 Junior World Cup  |  |
|  Pronssia | Piešťany 2005 | jääkiekko |  |
Aaltonen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2008 ja 2009. Hänet nimettiin ensimmäiseen turnaukseen alun perin varamieheksi, mutta Aaltonen sai paikan kisajoukkueesta korvattuaan edustuskelvottoman Kai Kantolan. Jälkimmäisessä turnauksessa hän toimi Suomen kapteenina.
Aaltonen pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2006, jolloin hän voitti hopeaa. Aaltonen pelasi myös U-18 Junior World Cupissa vuonna 2005 voittaen pronssia. Hän pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2005.
Aaltonen palkittiin Pohjola-leirin parhaana pelaajana vuonna 2003.
Halonen (albumi)

| Halonen Halonen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : marraskuu 1978-toukokuu 1979
 Studio : Finnscandia-studiot, Helsinki
 Julkaistu: 1979   2001 (CD)
 Formaatti: LP-levy (DELP-21)   C-kasetti (DEKA-21)   CD-levy (8573-87905-2)
 Tuottaja(t): Kalervo Halonen   Robbie Lindberg   Jaakko Salo
 Tyylilaji: suomirock, rock, hard rock
 Kesto: 37.10
 Levy-yhtiö: Finndisc   Warner Music Finland (CD)
 Levymerkki: Delta   Warner Music Finland (CD)
Muut kannet
   Albumin takakansi.
(Kassu) Halosen muut julkaisut
|   | Halonen 1979 | Halosta! 1981 |
Singlet albumilta Halonen
 ”You’re Not Here” / ”Trying to Forget” Julkaistu: 1979 (DES 47)  ”Rock’n’ Roll Fever” / ”A Mile Away a Year Apart” Julkaistu: 1979 (DES 50)
Halonen on suomalaismuusikko-lauluntekijä Kalervo ”Kassu” Halosen nimellä Halonen julkaistu soolouran debyyttialbumi vuodelta 1979. Albumi sisältää pääosin Halosen säveltämiä ja muun muassa Tasavallan Presidentti -yhtyeessä vaikuttaneen Frank Robsonin sanoittamia rock-kappaleita.
Albumi julkaistiin Delta-levymerkillä LP-levynä ja C-kasettina sekä remasteroituna CD-levynä Warner Music Finlandin toimesta vuonna 2001.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt Kalervo Halonen ja sanoittanut Frank Robson, ellei toisin mainita.
Kappaleet > A-puoli

Alive – 3.56
Rock’n’ Roll Fever – 3.15
A Mile Away a Year Apart – 3.37
We Can Do It Again – 4.03
On the Move – 3.42
Kappaleet > B-puoli

Only Girl in Town – 3.45 (säv. Kalervo Halonen / Janne Louhivuori)
You’re Not Here – 3.57
Rudy Rock On – 3.02
Somebody – 3.50
Trying to Forget – 4.03
Kokoonpano > Muusikot

Kalervo Halonen – laulut, taustalaulut (1, 3-4, 6-8), urut (soolot: 7, 9-10) ja flyygeli
Pekka Pohjola – bassokitara
Vesa Aaltonen – rummut
Juha Björninen – kitara (soolot: 8, 10)
Janne Louhivuori – kitara (soolot: 1-2, 7), slide-kitara (2)
Janne Schaffer – kitara (4-6, 9, lead: 5-6, soolot: 4-5, 9)
Sandra Sully – taustalaulut (3)
Bernie Givens – taustalaulu (3)
Markku Johansson – trumpetti (2, 4, 6)
Pentti Lahti – alttosaksofoni (2, 4, 6, soolo: 6)
Juhani Aaltonen – tenorisaksofoni (2, 4, 6)
Mircea Stan – vetopasuuna (2, 4, 6)
Helsingin sinfoniaorkesteri johtajana Jorma Ylönen – jouset (10)
Frank Robson – taustalaulu (1, 8)
Kokoonpano > Tuotanto

Tom Vuori – äänitys (Finnscandia-studiot, Helsinki, marraskuu 1978-toukokuu 1979)
Antti Joki – äänitys (taustalaulut ja urkusoolot; Finnscandia-studiot, Helsinki, marraskuu 1978-toukokuu 1979)
Jukka Teittinen – miksaus (Finnscandia Studios, Helsinki, marraskuu 1978-toukokuu 1979)
Erik Uddström – valokuvat
Raine Angelvuo – kansi
Kalervo Halonen – tuottaja
Robbie Lindberg – tuottaja
Jaakko Salo – tuottaja
Aiheesta muualla

Albumi äänitetietokannassa
Muukalaisten yö

| Muukalaisten yö |
| --- | --- |
 Pelin suomalaisen version kansikuva
Kehittäjä:  Housemarque
Julkaisija:  Gametek Toptronics
Suunnittelija:  Mikko Miettinen
Säveltäjä:  Jonne Valtonen
Julkaistu:  1996
Lajityyppi:  seikkailupeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  MS-DOS
Jakelumuoto:  CD-ROM
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Muukalaisten yö (engl. Alien Incident) on Housemarquen kehittämä ja Gametekin julkaisema seikkailupeli. Peli julkaistiin MS-DOS:lle vuonna 1996. Peliin voi valita kieleksi suomen tai englannin.
Muukalaisten yö on graafinen seikkailupeli, jossa pelaajan on tarkoitus ratkoa pulmia ja edetä pelimaailmassa objekteja klikkaamalla.
Juoni

On pyhäinpäivän aattoyö. Teinipoika Benjamin ”Ben” Richards on todistamassa enonsa Alberto Einstonen yritystä käynnistää tämän uusinta keksintöä, madonreikämoottoria. Salama kuitenkin iskeytyy koneeseen ja se toimii odottamattomalla tavalla. Taivaalle syntyy repeämä, jonka kautta mystistä energiaolentoa jahtaava avaruusalus ajautuu maahan. Energiaolento pääsee karkuun, ja avaruusoliot kaappaavat Alberton vangiksi kostona. He uskovat Alberton kykenevän saamaan olennon kiinni ja palauttamaan heidät omaan galaksiinsa. Benin tehtävänä on pelastaa enonsa ja vapauttaa maailma muukalaisuhasta.
Kehitys

Muukalaisten yön kehitystä johti Mikko Miettinen, joka oli päässyt Bloodhouseen töihin esittelemällä seikkailupeliaihiotaan. Miettinen oli aina halunnut tehdä oman seikkailupelin LucasArtsin pelien hengessä. Kehitys aloitettiin vuonna 1992, ja peli saatiin valmiiksi kolme vuotta myöhemmin. Musiikin sävelsi demoskene-taustainen Jonne Valtonen. Kesken kehityksen Bloodhouse ja Terramarque yhdistyivat muodostaen uuden pelitalon Housemarquen. Kehitystiimi oli 11 hengen kokoinen.
Pelin animaattorina toimi Miha Rinne, joka ei kuitenkaan saanut työstään palkkaa – hän lähtikin ennen pelin julkaisua muualle töihin. Miettisen mukaan projektia tehtiinkin omalla riskillä, sillä rahaa oli luvassa vasta kun pelin sai myytyä jollekin julkaisijalle. Lopulta Gametek osti pelin kansainväliset julkaisuoikeudet. Suomessa peliä levitti Toptronics erilaisella myyntipakkauksella.
Vastaanotto

Julkaisussaan peli sai kritiikkiä helppoudestaan ja tummasta tunnelmastaan. Myöhemmän arvion tehneen toimittaja Juho Kuorikosken mukaan peli on kunniaksi esikuvilleen, ja pelin pikselitaide ja äänimaailma ovat kestäneet hyvin aikaa. Hän piti dialogia hyvin kirjoitettuna, mutta valitteli lukuisia kirjoitusvirheitä. Hän myös kehui pelin pulmia.
Aiheesta muualla

Alien Incident Housemarquen kotisivulla
Pelin päähahmo Benjamin huoneessaan. Peliruudun alareunassa näkyy inventaario esineille, joita tarvitaan pulmien ratkomisessa.
Pelin kansainvälisen julkaisun kansikuva.
Niin paljon rakkaus suo (kokoelma)

| Niin paljon rakkaus suo Juhani Markola |
| --- | --- | --- |

Niin paljon rakkaus suo
Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 2002
 Formaatti: CD-levy
 Levy-yhtiö: Fazer Musiikki
Juhani Markola muut julkaisut
|   | Niin paljon rakkaus suo 2002 |   |
20 suosikkia - Niin paljon rakkaus suo on Juhani Markolan kokoelmalevy.
Kappalelista

Niin paljon rakkaus suo – 3.12
Saanhan onnea toivottaa (Happy Birthday to You) – 3.26
Sen tietää kun onnen löytää saa (When You Heart if Full of Love) – 3.33
Tää rakkaus ei kuole koskaan (Our Love Will Never Die) – 3.32
Tähdet kotimaan (La Estrella De David) – 3.41
Ääni puhelimessa (La telephone pleure) – 3.57
Sua syleilen (Abrazame) – 3.25
Elämäni loppuun (Bella mujer) – 4.06
Minä sun, sinä mun (Verano de amor) – 3.14
Kerran vain (Soy un truhan, soy un senor) – 3.07
Tule rakkain – 3.15
Kaupungin helmoihin kaipaan (Life in the City) – 3.32
Kuin eilispäivän muistan sen (Someday Somewhere) – 3.11
Viivytellään (Te esperada) – 2.50
Tavallinen mies (On s'en va toujours un peu trop tot) – 3.19
Hän lähti vain (Magic Eyes) – 3.47
Rakastin sua silloinkin (A Veces Tu, a Veces Yo) – 3.07
Enemmän kuin puolet (Mucho mucho mucho) – 2.56
Kun ei meillä ole aikaa – 3.23
Siboney – 3.04
Mänteillä menee lujaa

| Mänteillä menee lujaa> Stir Crazy |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Sidney Poitier
Käsikirjoittaja:  Bruce Jay Friedman
Tuottaja:   Hannah Weinstein  Melville Tucker 
Säveltäjä:   Michael Masser  Tom Scott 
Kuvaaja:  Fred Schuler
Leikkaaja:  Harry Keller
Lavastaja:  Arthur Jeph Parker
Koreografi:  Scott Salmon
Pääosat:   Gene Wilder  Richard Pryor  Georg Stanford Brown 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Columbia Pictures Corporation
Levittäjä:  Columbia Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1980
Kesto:  107 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mänteillä menee lujaa (Stir Crazy) on Sidney Poitierin ohjaama yhdysvaltalainen komedia joka sai ensi-iltansa vuonna 1980. Sen pääosia esittävät Gene Wilder ja Richard Pryor.
Juoni

Elokuvassa Gene Wildero on työtön näytelmäkirjailija ja Richard Pryor työtön näyttelijä, ja he alkavat paremman työn puutteessa mainostamaan paikallista pankkia sen maskoteiksi, kanoiksi pukeutuneena. Ennen kun he aloittavat työn pankkiryöstäjät ryöstävät pankin ja he ovat myös kanoiksi pukeutuneita. Mainosmiehet saadaan pankkiryöstäjien sijaan kiinni, ja heitä luullaan ryöstäjiksi ja oikeudessa he saavat 125 vuoden tuomion.
Aiheesta muualla

Brueggemann, Tom: Why Sidney Poitier’s ‘Stir Crazy’ Is Still the Most Successful Movie Ever Made By a Black Director IndieWire.  12.5.2017. Viitattu 2.11.2022. (englanniksi)
Stir Crazy (1980) American Film Institute – AFI. Viitattu 2.11.2022. (englanniksi)
Stir Crazy (1980). Turner Classic Movies – TCM. Arkistoitu 31.1.2020. Viitattu 2.11.2022. (englanniksi)
Napakelkka

Napakelkka Saimaan jäällä helmikuussa 2009.
Napakelkka on jään tai lumen päällä kehää kiertävä kelkka, jota pyöritetään ihmisvoimin kehän keskelle asetettuun akselitappiin kiinnitetyn pitkän aisan varassa. Kelkan perusperiaate on keskipakoisvoima. Jo pienellä voimalla saadaan kelkkaan kohdistumaan niin suuri keskipakoisvoima, että kelkan kyydissä olevan on vaikea pysyä mukana. Napakelkka tunnetaan myös nimillä (hiiden)hoijakka, pirunkelkka ja hullu hevonen.
Kirjailija Sakari Pälsi pakinoi napakelkasta kirjassaan Jetsulleen, sanoi fallesmannin Arvo (1956) luvussa Meidän hulluhevosemme olikin tarpeeksi hullu hulluhevonen.
Männlichen

Männlichen
| --- | --- |
Sijainti:  Bernin kantoni,  Sveitsi
Vuoristo:  Bernin Alpit
Korkeus merenpinnasta:  2 343 m
Prominenssi:  141  m 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Männlichen on 2 343 metriä korkea vuorenhuippu Bernin Alpeilla, Grindelwaldin kunnassa, Sveitsissä.
Hieman alempana olevaan Männlichenin keskukseen pääsee Wengenistä Luftseilbahn Wengen-Männlichen (LWM) -vaijerihissillä tai Grindelwaldista Gondelbahn Grindelwald-Männlichen (GM) -gondolihissillä, joka on maailman pisin vaijerihissi. Keskukselta huipulle käveleminen vie noin 15 minuuttia.
Kuvia

Lauterbrunnen-laakso nähtynä Männlicheniltä talvella
Gondelbahn Grindelwald-Männlichen -hissi
Luftseilbahn Wengen-Männlichen -hissi
Männikön silta

| Männikön silta |
| --- | --- |
 Männikön silta on entinen museosilta Sukevalla.
Ylittää:  Raudanjoen
Sijainti:  Sukeva, Sonkajärvi
Siltatyyppi:  teräsbetoninen ulokepalkkisilta
Pisin jänneväli:  16 m
Pituus:  28 m
Avattu liikenteelle:  1926
Koordinaatit:  63°52′42.4″N, 027°25′57.9″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Männikön silta on teräsbetonista valmistettu kolmiaukkoinen ulokepalkkisilta Sonkajärvellä Pohjois-Savossa. Sillan suunnitteli TVH:n toimeksiannosta insinööri Harald Backman ja se valmistui vuonna 1926. Sillan rakentamisesta vastasi Suomen Rakennusyhtiö.
Savo-Karjalan tiepiiri kunnosti sillan 1999, jolloin se merkittiin myös tiemuseokohteeksi. Silta on sittemmin poistettu museosiltojen rekisteristä. Se on kuitenkin yhtenä 19 sillasta mukana Museosillat-teemakohteessa, joka sisältyy vuonna 2009 laadittuun luetteloon Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennettuista kulttuuriympäristöistä.
Aiheesta muualla

Sonkajärven nähtävyydet (Arkistoitu – Internet Archive)
Navayana

Ambedkarin kääntyminen Nagpurissa 14. lokakuussa 1956.
Navayana (hindiksi नवयान, Navayāna, "uusi polku") on buddhalaisuuden suuntaus, jonka on perustanut intialainen dalitien oikeuksien puolesta taistellut B. R. Ambedkar.
Jo buddhalaisuuden alkuajoista lähtien uskonto on ollut houkutteleva vaihtoehto intialaisen yhteiskunnan alimpien luokkien keskuudessa, koska buddhalaisuudessa ei erona hindulaisuuteen ole kastijärjestelmää. Omana suuntauksenaan navayana sai alkunsa lokakuussa 1956, kun Ambedkar, entinen oikeusministeri, luopui hindulaisuudesta ja kääntyi buddhalaisuuteen yhdessä 200 000 muun dalitin kanssa Nagpurissa pidetyssä seremoniassa.
Alkujaan se, että Ambedkar valitsi kääntymistilaisuutensa paikaksi juuri Nagpurin, herätti kritiikkiä, sillä kaupunkia pidetään myös RSS-järjestön synnyinpaikkana. Ambedkar itse kertoi kuitenkin, ettei edes ajatellut järjestöä paikkaa valitessaan, vaan päätyi Nagpuriin sen buddhalaisen historian vuoksi: nag-kansa levitti aktiivisesti buddhalaisuutta..