stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Stintino
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stintino Wikimedia Commonsissa
Sassarin maakunta
Aggius | Aglientu | Alà dei Sardi | Alghero | Anela | Ardara | Arzachena | Badesi | Banari | Benetutti | Berchidda | Bessude | Bonnanaro | Bono | Bonorva | Bortigiadas | Borutta | Bottidda | Buddusò | Budoni | Bultei | Bulzi | Burgos | Calangianus | Cargeghe | Castelsardo | Cheremule | Chiaramonti | Codrongianos | Cossoine | Erula | Esporlatu | Florinas | Giave | Golfo Aranci | Illorai | Ittireddu | Ittiri | La Maddalena | Laerru | Loiri Porto San Paolo | Luogosanto | Luras | Mara | Martis | Monteleone Rocca Doria | Monti | Mores | Muros | Nughedu San Nicolò | Nule | Nulvi | Olbia | Olmedo | Oschiri | Osilo | Ossi | Ozieri | Padria | Padru | Palau | Pattada | Perfugas | Ploaghe | Porto Torres | Pozzomaggiore | Putifigari | Romana | San Teodoro | Sant’Antonio di Gallura | Santa Maria Coghinas | Santa Teresa Gallura | Sassari | Sedini | Semestene | Sennori | Siligo | Sorso | Stintino | Telti | Tempio Pausania | Tergu | Thiesi | Tissi | Torralba | Trinità d'Agultu e Vignola | Tula | Uri | Usini | Valledoria | Viddalba | Villanova Monteleone
Luumukoruahven

| Luumukoruahven |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Meriahvenet Serranidae
Alaheimo::  Koruahvenet Anthiinae
Suku::  Pseudanthias
Laji::  pleurotaenia
Kaksiosainen nimi
 Pseudanthias pleurotaenia  (Bleeker, 1857) 
Katso myös
   Luumukoruahven Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Luumukoruahven (Pseudanthias pleurotaenia) on koralliriuttojen parvikalalaji, jota pidetään myös riutta-akvaarioissa. Sitä pidetään yhtenä kymmenestä parhaiten akvaarioon sopivasta koruahventen alaheimon meriahvenesta.
Koko ja ulkonäkö

Luumukoruahven kasvaa enimmillään 20 cm pitkäksi. Naaras on keltasävyinen, vatsapuolelta ja evistään vihertävä. Koiras on punertavan vuoletti, ja sen evät ovat siniset. Sen kyljessä on erikoinen, postimerkin muotoinen kuvio.
Alkuperä

Luumukoruahventa tavataan Tyynellämerellä ja Intian valtameren itäosassa. Se elää yleensä yli 20 metrin syvyydessä.
Käyttäytyminen

Luumukoruahven voi olla melko aggressiivinen. Kirkkaassa valossa lajin väri haalistuu.
Ravinto

Luumukoruahven syö lähinnä eläinplanktonia.
Aiheesta muualla

The Aquarium Wiki
Madeleine

| Madeleine |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  22. heinäkuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Matleena, Mataleena, Leena
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Magdalena, Magdalan asukas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Madeleine on naisen etunimi, alkujaan ranskalainen muoto nimestä Magdalena.
Suomessa nimi Madeleine on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 1 483 henkilölle.  Madeleinen nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 22. heinäkuuta, jota on vanhastaan vietetty Maria Magdalenan muisto­päivänä.
Tunnettuja Madeleine-nimisiä

Madeleine (s. 1982), Ruotsin prinsessa
Madeleine Albright (1937–2022), yhdysvaltalainen poliitikko, ministeri ja suurlähettiläs
Madeleine Arthur (s. 1997), yhdysvaltalais-kanadalainen näyttelijä
Madeleine Astor (1893–1940), yhdysvaltalainen Titanicin haaksirikosta selviytynyt, John Jacob Astorin puoliso
Madeleine Berthod (s. 1931), sveitsiläinen alppihiihtäjä ja olympiavoittaja
Madeleine Brent, oik. Peter O’Donnell (1920–2010), brittiläinen kirjailija
Madeleine Carroll (1906–1987), brittiläinen elokuvanäyttelijä
Madeleine Dupont (s. 1987), tanskalainen curlingpelaaja
Madeleine LeBeau (1923–2016), ranskalainen näyttelijä
Madeleine L’Engle (1918–2007), yhdysvaltalainen kirjailija
Madeleine Malonga (s. 1993), ranskalainen judon maailmanmestari
Madeleine McCann (2004–2007), englantilainen henkirikoksen uhri
Madeleine Milhaud (1902–2008), ranskalainen näyttelijä ja libretisti
Madeleine Moreau (1928–1995), ranskalainen uimahyppääjä
Madeleine Olsson Ericksson (s. 1945), ruotsalainen gynekologi, yritysjohtaja ja miljardööri
Madeleine Onne (s. 1960), ruotsalainen balettitanssija ja balettipedagogi
Madeleine Pascal (s. 1946), ranskalainen laulaja
Madeleine Peyroux (s. 1973), yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä ja kitaristi
Madeleine Renaud (s. 1913), ranskalainen pituushyppääjä
Madeleine de Scudéry (1607–1701), ranskalainen kirjailija
Madeleine Stowe (s. 1958), yhdysvaltalainen näyttelijä
Madeleine Thétu (s. 1937), ranskalainen pituushyppääjä ja viisiottelija
Madeleine Vionnet (1876–1975), ranskalainen muotisuunnittelija
Madeleine Wickham eli Sophie Kinsella (s. 1969), englantilainen chick lit -kirjailija
Kuvitteellisia Madeleineja

Madeleine, päähenkilö Christian Carionin ohjaamassa elokuvassa Madeleinen Pariisi vuodelta 2022
Nimen muita merkityksiä

La Madeleine, vuonna 1842 valmistunut kirkko Pariisissa
Madeleinen kulttuuri, esihistoriallinen metsästyskulttuuri Ranskassa ja Pohjois-Espanjassa
Madeleine-leivos, simpukankuoren muotoinen leivos
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Madeleine Wikimedia Commonsissa
Stipe Žunić

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Žunić vuonna 2016  |  Žunić vuonna 2016  |  Žunić vuonna 2016  |  |
Maa:  Kroatia
Miesten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Lontoo 2017 | kuulantyöntö |  |
Stipe Žunić (s. 13. joulukuuta 1990 Zadar) on kroatialainen kuulantyöntäjä. Žunić on 185 senttimetriä pitkä ja painaa 115 kilogrammaa.
Žunić saavutti pronssia tuloksella 21,46 vuoden 2017 MM-kilpailuista Lontoosta. Vuoden 2016 kesäolympialaisissa hän oli finaalin yhdestoista. EM-kilpailuissa Žunić on sijoittunut neljänneksi vuonna 2014 Zürichissä, seitsemänneksi Berliinissä 2018 ja yhdeksänneksi Amsterdamissa 2016. Sisäratojen EM-kilpailuissa hän oli viides Belgradissa 2017 ja seitsemäs Prahassa 2015. Hän isa hopeaa Välimeren kilpailuissa 2018.
Žunić pitää hallussaan sekä Kroatian sisä- että ulkoratojen ennätystä.
Žunić on kilpaillut myös muissa lajeissa. Hän on potkunyrkkeilyn nuorten maailmanmestari sekä keihään- ja kiekonheiton nuorten arvokisaedustaja.
Henkilökohtaiset ennätykset

Ulkoradoilla
kuulantyöntö: 21,48 (Slovenska Bistrica 2017, NR)
keihäänheitto: 77,89 (Austin 2012)
Sisäradoilla
kuulantyöntö: 21,13 (Düsseldorf 2018, NR)
Stenungsund

| Stenungsund |
| --- | --- |
 Stenungsundin taajamaa, taustalla voimalaitoksen savupiippuja.
 Stenungsund
 Koordinaatit: 58°05′N, 11°49′E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Länsi-Götanmaan lääni
Maakunta:  Bohuslän
Kunta:  Stenungsundin kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  11,12 km²
Väkiluku:  9 987
 – Väestötiheys:  898,1 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Stenungsund on samannimisen Stenungsundin kunnan keskustaajama Länsi-Ruotsissa, Länsi-Götanmaan läänissä lähellä Göteborgia. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 9 987 asukasta.
Väestönkehitys

| Stenungsundin taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 | 1960 |    | 1 948 | 1 948 |
| 1965 | 1965 |    | 5 186 | 5 186 |
| 1970 | 1970 |    | 7 470 | 7 470 |
| 1975 | 1975 |    | 8 361 | 8 361 |
| 1980 | 1980 |    | 8 661 | 8 661 |
| 1990 | 1990 |    | 9 775 | 9 775 |
| 1995 | 1995 |    | 9 685 | 9 685 |
| 2000 | 2000 |    | 9 625 | 9 625 |
| 2005 | 2005 |    | 10 067 | 10 067 |
| 2010 | 2010 |    | 9 987 | 9 987 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Stenungsundin kunnan kotisivut
Länsi-Götanmaan läänin kuntien keskustaajamat
Lufthansan lento 181

| Lufthansan lento 181 |
| --- | --- |

Yhteenveto
Päivämäärä:  13. – 18. lokakuuta 1977
Onnettomuustyyppi:  lentokonekaappaus
Tapahtumapaikka:  Ranskan ilmatila Välimerellä
Lähtöpaikka:  Son Sant Joanin lentoasema, Palma de Mallorca, Baleaarit, Espanja
Määränpää:  Frankfurtin lentoasema, Frankfurt am Main, Saksa
Kuolleita:  4
Eloonjääneitä:  80
Lentokone
Konetyyppi:  Boeing 737
Lentoyhtiö:  Lufthansa
Matkustajia:  84
Miehistöä:  7
Lufthansan lento 181 oli Lufthansan Boeing 737-matkustajalentokoneen lento, joka kaapattiin 13. lokakuuta 1977 Palma de Mallorcan ja Frankfurtin välisellä lennolla. Kaappauksen takana oli palestiinalainen terroristijärjestö Palestiinan vapautuksen kansanrintama, eli PFLP. Järjestön tavoitteena oli vapauttaa saksalaisia punaisen armeijakunnan, eli RAF:in jäseniä vankilasta.
Kaappauksen tausta

Lufthansan lento 181 lähti kello 11.13. lokakuussa 1977 Son Sant Joanin lentoasemalta, Mallorcan saarelta kohti Frankfurtin lentoasemaa, Saksassa. Noin puoli tuntia lähdön jälkeen, koneen lentäessä Marseillen päällä neljä PFLP:n terroristia Mahmud Zuhir Yousef Akashan johdolla kaappasivat koneen. Koneessa oli neljän terroristin lisäksi 84 matkustajaa ja 7 miehistön jäsentä.
Punainen armeijakunta oli kaapannut 5. syyskuuta Kölnissa, Saksassa työnantajaliiton puheenjohtajan, Hanns Martin Schleyerin. RAF lähetti seuraavana päivänä vaatimuskirjeen Saksan liittohallitukselle, jossa he lupasivat vapauttaa Schleyerin, jos hallitus vapauttaa 14 järjestön terroristia vankilasta. Vankeja ei kuitenkaan vapautettu. Myöhemmin vasemmistolehdelle lähetettiin kuitenkin kuva, jossa näkyy Schleyer ja viesti, jossa vaaditaan, että poliisi lopettaa Schleyerin etsinnän ja vapauttaa yksitoista järjestön jäsentä ja johtohenkilöä Stammheimin vankilasta, Stuttgartista. Vankien joukossa olivat muun muassa Andreas Baader, Gudrun Ensslin ja Jan-Carl Raspe. Vankeja ei vapautettu, eikä Schleyeriä löydetty.
Kun Saksan liittohallitus ei suostunut vapauttamaan vankeja, liittoutuivat Palestiinan vapautuksen kansanrintama ja Punainen armeijakunta. He kaappasivat Lufthansan lennon ja vaativat uudelleen RAF:in vangittuja jäseniä vapaaksi, 100 000 D-markan lunnaita molemmille ryhmille, kahta Turkissa vangittuna pidettyä palestiinalaista vapaaksi sekä 15 miljoonan dollarin lunnaita. Jos vaatimuksiin ei suostuta, terroristit uhkasivat murhata Schleyerin sekä kaikki 84 lentokoneen matkustajaa.
Kaappauksen kulku

Kaapparit komensivat lentokoneen laskeutumaan Roomaan polttoaineen vähyyden takia. Saksan liittotasavallan sisäministeri Werner Maihofer pyysi turhaan Italian viranomaisia estämään koneen matkan jatkamisen. Kaappaajat vaativat 11 RAF:n terroristin vapauttamista ja 15 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Kaapattu lentokone jatkoi matkaa Roomasta määräpäänään Larnaka Kyproksella.
Vastatoimiin ryhdytään

Samanaikaisesti otettiin yhteys terrorismin vastaiseen GSG-9-ryhmään. Kun kaapattu kone laskeutui Larnakaan lentokentälle, GSG-9-ryhmän kone laskeutui Naton tukikohtaan Akrotiriin.
Matka jatkuu

Vaikka mikään valtio ei ollut ilmoittanut olevansa halukas ottamaan kaapattua konetta, se nousi Kyprokselta polttoainetankit täynnä. Kone yritti laskeutua Beirutiin, muttei saanut lupaa. Se laskeutui Dubaihin, jossa kone odotti 54 tuntia.
Olosuhteet kaapatussa koneessa olivat sietämättömät 60 asteen kuumuudessa. WC:t olivat täyttyneet, ja haju oli sanoinkuvaamaton.
Saksan liittotasavalta lähetti valtiosihteeri Hans Jürgen Wischnewskin Dubaihin neuvottelemaan kaappareiden kanssa ajan voittamiseksi. Wischneswski oli Saksassa tunnettu ja arvostettu valtiosihteeri; etenkin hänen hyvä arabimaailman tuntemuksensa oli tärkeä tekijä. Wischneski yritti turhaan neuvotella kaappareiden kanssa.
Pakkolasku Adeniin

16. lokakuuta kapteeni Mahmud määräsi koneen ilmaan tällä kertaa määränpäänä Bahrain, jossa otettiin lisää polttoainetta, mutta maahan ei saanut jäädä. Myöskään Bagdadin, Beirutin tai Damaskuksen viranomaiset eivät sallineet koneen laskeutua, joten kone suuntasi kohti Adenia. Etelä-Jemenin viranomaiset eivät antaneet laskeutumislupaa, mutta polttoaineen vähyyden takia kone teki pakkolaskun. Siellä kiitotiet oli miehitetty, joten kapteeni Jürgen Schumann suoritti hätälaskun hiekalle.
Schumannin sallittiin lähteä koneesta tarkastamaan koneen kunnon. Kun hän palasi koneeseen, hän kieltäytyi lentämästä konetta. Kapteeni Mahmud syytti häntä pakoyrityksestä. Mahmud käski Schumannin maahan koneen keskikäytävälle ja ampui tämän pistoolilla matkustajien kauhuksi.
Lennolla ollut perämies Jürgen Vietor otti nyt kapteenin paikan. Kun lentokone oli tankattu, Vietor nousi ilmaan 17. lokakuuta ja laskeutui Mogadishuun, Somaliaan, sillä mikään arabivaltio ei suostunut ottamaan lentokonetta vastaan.
Mogadishu

Mogadishun lentoasemalla kapteeni Jürgen Schumannin ruumis siirrettiin ruumisautoon.
Viranomaiset Bonnissa olivat sitä mieltä, että pelastusoperaatioon olisi ryhdyttävä. Pikapuhelu Saksan liittokanslerin Helmut Schmidtin ja Somalian presidentin Siad Barren välillä johti amerikkalaisten painostuksella, että vapautusoperaatiolle ei enää olisi vaihtoehtoa.
Mogadishu > Iskuryhmä paikalle

Jääkärit lennätettiin viipymättä Mogadishuun Kreetalta. Hans Jürgen Wischnewski lensi Somaliaan Dubaista ja alkoi neuvotella Mahmudin kanssa, joka uhkasi räjäyttää koneen 40 minuutissa, mikäli heidän vaatimuksiaan ei noudatettaisi.
Silloin lennonjohdosta ilmoitettiin, että terroristit oli vapautettu Saksassa sekä lunnaita oli suostuttu maksamaan. Se oli Hans Jürgen Wischnewskin psykologinen temppu, jolla hän saisi lisäaikaa.
Terroristit kysyivät varapilotti Vietorilta lennon tuloaikaa. Hän ilmoitti hetken laskeskeltuaan, että mikäli kyseessä olisi Boeing 707, lento kestäisi tuulivarauksineen noin kuudesta kahdeksaan tuntia. Mahmud suostui viivytykseen.
Mogadishu > Operaatio Tulitaika (Feuerzauber)

17. lokakuuta kello kaksi yöllä lentokone seisoi Mogadishun lentokentällä. Kaikkien koneessa olleiden, joilla oli näköala ikkunoista, huomio kiinnittyi kauempana kentällä laukaistuihin valoraketteihin ja maata pitkin pyörineeseen palavaan tynnyriin. Myös terroristit katsoivat niitä – kuten oli tarkoituskin.
Yhtäkkiä koneen keskellä olevat hätäuloskäynnit aukesivat, sisään lensi useita tyrmäyskranaatteja ja alkoi kuulua toistuvia huutoja: "Päät alas - päät alas!", samassa  liittotasavallan rajavartiolaitoksen erikoisryhmä GSG 9:n kommandot hyökkäsivät sisään surmaten kolme kaappaajaa ja haavoittaen yhtä. Muutaman minuutin kuluttua väsyneet panttivangit olivat vapaita. Panttivankien joukossa oli Tukholmassa asuva Suomen kansalainen huonekalukauppias Oiva Ojalainen, joka selviytyi painajaisesta säikähdyksellä.
Lopputulos

Vielä samana yönä lensivät panttivangit sekä vapautettu miehistö takaisin ministeri Wischnewskin sekä GSG-9 kommandoryhmän kanssa takaisin kotimaahansa. Kone laskeutui Kölnin–Bonnin lentoasemalle jossa oli vastassa omaisten lisäksi valtava väkijoukko. Sisäministeri Maihofer ylisti pelastajia..
Kun tieto onnistuneesta vapautuksesta tuli Saksaan, kolme vangeista eli Andreas Baader, Jan-Carl Raspe ja Gudrun Ensslin tekivät itsemurhan. Baader ja Raspe käyttivät ampuma-aseita, jotka heidän asianajajansa olivat salakuljettaneet heille, Ensslin hirttäytyi. Neljäs terroristi, Irmgard Möller, yritti itsemurhaa puukottamalla itseään rintaan..
Saksan liittokansleri Schmidt varoitti liittopäivillä sanoilla: "terrorismi ei vielä ole kuollut". Tällä hän halusi sanoa, että juuri kaappauksen epäonnistuttua ensimmäinen panttivangeista, työnantajainliiton puheenjohtaja Hanns Martin Schleyer, murhattiin Mulhousessa, Ranskassa 20. lokakuuta
Salainen turvaamisoperaatio Helsinki-Vantaan lentoasemalla

Marraskuussa 1977 silloinen Suomen Bonnin-suurlähettiläs Pentti Talvitie varoitti, että RAF saattaisi suunnitella iskua Lufthansan matkustajakoneeseen Helsinki-Vantaan lentoasemalla, mikä olisi voinut olla kosto terroristien surmasta Mogadishussa. Tiedossa oli, että RAF:lla oli käytössään varastettuja ilmatorjuntaohjuksia. Ampumaetäisyydeksi olisi riittänyt yksi kilometri, jolloin tuho olisi ollut valtava. Tilannetta, jossa terroristit iskisivät joko Helsinki-Vantaalle laskeutuvaan tai sieltä nousevaan Lufthansan koneeseen, pidettiin todellisena uhkana.
Helsinki-Vantaan lentoasemalle tuotiin satoja sotilaita ainakin Helsingin ilmatorjuntarykmentistä ja Uudenmaan jääkäripataljoonasta. Ympäri lentokenttää asetettujen sotilaiden varusteisiin lisättiin kovat ampumatarvikkeet, ja kiitoradan päähän sijoitettiin ilmatorjuntatykit asemiin.  Operaatiota johti poliisi. Presidentti Urho Kekkosen määräyksestä operaatio salattiin tiukasti julkisuudelta.
Muutaman päivän kuluttua operaatio purettiin, kun vaaran katsottiin olevan ohi. Eversti Pekka Visuri, joka toimi tuolloin operatiivisen toimiston päällikkönä Etelä-Suomen sotilasläänin esikunnassa Hämeenlinnassa ja vastasi puolustussuunnittelusta ja -valmisteluista Etelä-Suomen osalta, on myöhemmin luonnehtinut Helsinki-Vantaan lentoaseman turvaamisoperaatiota marraskuussa 1977 Suomen suurimmaksi valmiustilanteeksi toisen maailmansodan jälkeen. Hänen mukaansa kyseessä oli ensimmäinen kerta, jolloin Suomeen kohdistui kansainvälisen terrorin uhka.
Kaappaajat

Zuhair Yousef Akasha ("Captain Martyr Mahmud", 1954—1977)
Wabil Harb ("Riza Abbasi" † 1977)
Hind Alameh ("Nadia Shehadah Duaibes" † 1977)
Souhaila Andrawes ("Soraya Ansari" 1953—)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lufthansan lento 181 Wikimedia Commonsissa
Kaapattu kone saapui takaisin 18. lokakuuta 1977 Kölnin–Bonnin lentoasemalle kuvassa on  GSG-9 erikoisjoukko sekä panttivangit
Saloisten historia

Saloinen eli Salo on yksi Pohjanmaan vanhoista emäpitäjistä. Salo tarkoittaa isoa saarta, ja nimensä pitäjä sai siitä, että seurakunnan perustamisaikoihin vanhimmat kantakylät Salo ja Savolahti sijaitsivat suurella metsäisellä niemellä, jonka kannas yhdisti mantereeseen.
Saloisten vaakuna
Esihistoria

Saloinen alkoi nousta merestä 4000–5000-luvulla eaa., jolloin sen itäosiin ulottui Vihannista pitkä niemi. Saloisten alueella on varsin runsaasti muinais­jäännöksiä. Tähän mennessä on löydetty jo yli 100 kiinteää muinaisjäännöskohdetta. Suurin osa kohteista on noin 60-40 metrin korkeudella merenpinnasta, jossa ranta on ollut kampakeraamisella ajalla, eli 4000−2000 eaa. Tärkeimmät muinaisjäännösalueet ovat Mattilanperän Kettukangas, Leinoperän Tervakangas sekä Laivavaara ympäristöineen.
Esihistoria > Kivikausi

Itäisen naapurikunnan Vihannin alueelta on tehty Suomusjärven kulttuuriin liittyviä löytöjä, Saloisten alue oli vielä siihen aikaan veden alla. Kampakeraamisen kulttuurin alkuaikoina Saloisten itäisimmät osat nousivat merestä. Kampakeraamiselle ajalle ajoittuvat sekä Mattilanperän Kettukankaan että Laivavaaran alueen löydöt, kuten myös iso osa muista tähän mennessä tehdyistä löydöistä. Ilmasto oli tänä aikana suhteellisen leuto. Kampakeraamisella ajalla alueella harjoitettiin suurimittaista hylkeenpyyntiä. Saloisista löydettyjä kivikauden muinaisjäännöslajeja ovat muun muassa röykkiöt, lapinrauniot, asuinpainanteet, kuopat ja jätinkirkot.
Esihistoria > Kivikausi > Jätinkirkot

Pohjanmaalle ominainen kivikautinen muinaisjäännöslaji ovat jätinkirkot, suuret suorakaiteen tai soikion muotoiset kivikehät, joissa on yleensä yksi tai useampi aukko. Naapurikunnassa Patti­joella on jätinkirkoista kaikkein suurin Kastelli. Saloisista löytyy neljä tällaista rakennelmaa. Suurin niistä sijaitsee Pirttivaaralla ja se on kooltaan 26×38-metrinen. Kettukankaan jätinkirkolla ja sen ympäristössä tehtyjen kaivausten perusteella kyseinen jätinkirkko ajoittuu vuosien 2000−2500 eaa. paikkeille. Myös Pirttivaaran ja Pirttihaudankankaan jätinkirkot sopivat maankohoamisen (55−60 metrin korkeudella nykyisestä merenpinnasta) perusteella samalle aikakaudelle. Pirttihaudankankaan jätinkirkon liepeiltä on lisäksi löydetty kyseisen aikakauden pienoistaltta. Pikku jakenaron jätinkirkko sijaitsee edellisiä hieman ylempänä eli 79 metriä merenpinnasta, minkä perusteella se voisi olla hieman muita vanhempi, eli rakennettu varhaiskampakeraamisella ajalla. Jätinkirkot liittyvät ilmeisesti alueella kivi­kaudella harjoitettuun suurisuuntaiseen hylkeenpyyntiin. Tätä oletusta tukee kaivauksissa Kettukankaalta löydetty hylkeen sormiluu.
Esihistoria > Pronssikausi

Saloisista ja sen lähikunnista on tähän mennessä löydetty vain muutama pronssiesine Tervakankaalta. Nekin on ajoitettu rautakauteen. Ilmeisesti siirtyminen pronssin käyttöön tapahtui hyvin hitaasti. Esineellinen kulttuuri säilyi pitkään lähes kivikautisena, sillä pronssi oli kallista tuontitavaraa. Pronssikauteen ajoitettua keramiikkaa ja kiviesineitä on Saloisista kyllä löytynyt, ja niiden perusteella voidaan päätellä asutuksen jatkuneen katkeamattomana kivikauden jälkeenkin.
Esihistoria > Rautakausi

Varhaisrautakausi on vähälöytöinen Saloisten seudulla, kuten myös muualla Suomessa. Pronssikauden lopulla ilmasto kylmeni, ja ilmeisesti sen seurauksena asutus taantui. Löydösten vähäisyys voi johtua myös siitä, että olisi siirretty käyttämään maatuvia raaka-aineita. Naapurikunnasta Vihannista löydetty noin vuoteen 80 eaa. ajoitettu reen­jalas todistaa kuitenkin asutuksen alueella jatkuneen. Myöhemmin rautakauden kuluessa asutus jälleen vahvistui. Saloisten tärkein rautakautinen löytöpaikka on Tervakankaan kalmisto ja asuinpaikka Leinoperällä, josta on löydetty muun muassa kaksi pronssista rannerengasta, jotka on ajoitettu 400−700-luvulle jaa. Tervakankaalta on löydetty myös alueen varhaisimmat viitteet pienimuotoisesta viljanviljelystä. Pääelinkeinona on kuitenkin edelleen ollut metsästys ja kalastus. Rautakaudelle saattaa ajoittua myös Ketunperän Kivirakankankaan pyyntikuoppa-alue, tosin kuoppapyyntiä on harjoitettu myös historiallisella ajalla. Rautakauden lopulta Saloisista ei ole tähän mennessä tehty löytöjä.
Salo keskiajalla > Ensimmäiset kylät

Vanhimmat kantakylät Salo ja Savolahti sijaitsivat suurella metsäisellä niemellä, jonka kannas yhdisti mantereeseen. Savolahden kylä oli niemen pohjoisrannalla ja Salonkylä niemen etelärannalla. Salonkylän eteläpuolella työntyi sisämaahan pitkä ja kapea Salonlahti, joka nykyisin on maan­kohoamisen johdosta kuivunut. Salonlahden rannalla seisoivat pitäjän vanhimmat keskiaikaiset tilat Juusola ja Hannuksela, jotka olivat varhaisimmassa vaiheessa yhtä suurta tilaa ja joista  käytettiin eräissä asiakirjoissa nimeä Salo (Salw). Varhaisimman sataman oletetaan olleen jossain Salonlahden pohjoisrannalla. Salo oli tuohon aikaan tunnettu satamastaan ja Olavinpäivän markkinoista.
Keskiajan kuluessa satama siirtyi Salonlahden mataloitumisen vuoksi niemen pohjoisrannalle Satamakankaalle ja Markkinaniemelle. Seurakunnan puinen kirkko oli Salonlahdensuulla sijainneella Kirkkoluodolla. Nykyisin Kirkkoluoto on jo kuivalla maalla, ja valtatie 8 kulkee sen halki. Vanhalla kirkonpaikalla on pieni muistokivi. Salon kappeliseurakunta perustettiin 1320-luvulla Pietarsaaren alaiseksi kappeliseurakunnaksi. Aikaisemmin luultiin, että vanhin Saloa koskeva asiakirja olisi kuningas Maunu Eerikin­pojan kymmenyskirje, joka on päivätty 23. elokuuta 1329. Siinä Salon ja Kemin asukkaat määrätään maksamaan kymmenys­verot kirkolle. Uudempi tutkimus on osoittanut kirjeen olevan väärennös 1470-luvulta. Keminmaan Valmarinniemen kaivaukset ovat kuitenkin osoittaneet Kemin seurakunnan olleen toiminnassa jo vuonna 1323, joten on todennäköistä että kymmenyskirje myöhäisestä alkuperästään huolimatta osoittaa oikean perustamisvuosikymmenen sekä Salon että Kemin seurakunnille.
Keskiajalla sai alkunsa myös pitäjän eteläinen kantakylä Piehinki, joka sijaitsee Piehinkijoen rannalla. Varakkain talo oli ilmeisesti eräs Maanherra-niminen tila, jota isännöi vuonna 1548 Antti Pietarinpoika. Hänen setänsä Erkki Ollinpoika oli Marjaniemen isäntänä. Muita mahdollisesti jo keskiajalla perustettuja tiloja ovat Rautio, Haapajoki ja Puusti eli nykyinen Ranta-Sippala.