stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Saarlooswolfhond

| Saarloosinsusikoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Alankomaat
Määrä:  Suomessa rekisteröity noin 292
Rodun syntyaika:  1920-luku
Alkuperäinen käyttö:  ei tiettyä käyttötarkoitusta
Nykyinen käyttö:  seura- ja harrastuskoira
Elinikä:  noin 12 vuotta
Muita nimityksiä:  Saarlooswolfhund, chien-loup de Saarloos, perro lobo de Saarloos, saarloosi huntkoer
FCI-luokitus:  ryhmä 1 Lammas- ja karjakoirat alaryhmä 1 Lammaskoirat #311
Ulkonäkö
Paino:  uros noin 40–45 kg narttu noin 30–35 kg[lähde? ]
Säkäkorkeus:  uros 65–75 cm narttu 60–70 cm
Väritys:  sudenharmaa tai metsänruskea - valkoisin tai kermanvärisin merkein
Saarloosinsusikoira, virallisesti saarlooswolfhond, on suuri alankomaalainen koirarotu, joka muistuttaa sutta sekä ulkonäöltään että käyttäytymiseltään. Se on kotimaansa ulkopuolella harvinainen.
Ulkonäkö

Saarloosinsusikoira muistuttaa ulkonäöltään hieman sutta ja saksanpaimenkoiraa. Se on korkeuttaan pitempi, suuri ja hoikka mutta voimakasrakenteinen. Kirsu on sudenharmailla yksilöillä musta ja metsänruskeilla yksilöillä maksanruskea. Silmät ovat hiukan vinot ja väriltään mielellään keltaiset. Korvat ovat pystyt, hyvin liikkuvat ja kolmiomaiset, kärjistään pyöristyneet. Tuuhea häntä on hieman kaareutunut ja ulottuu koiraa kintereisiin. Karvapeite on myös tuuhea ja muodostaa pään ympärille rodulle ominaisen kauluksen. Sallitut värit ovat sudenharmaa (musta riistanväri) ja metsänruskea (ruskea riistanväri) - molemmat vaihtelevat sävyltään vaaleasta tummaan. Urosten säkäkorkeus on 65–75 cm ja narttujen 60–70 cm. Saarloosinsusikoira liikkuu kevyesti ja voi väsymättä ravata hyvin pitkiä matkoja.
Luonne ja käyttäytyminen

Luonteeltaan saarloosinsusikoira on itsenäinen, omapäinen ja vieraita kohtaan varautunut. Isännälleen se on uskollinen, vieraisiin suhtautuu epäluuloisesti. Tuntiessaan olevansa uhattuna koira pakenee herkästi. Sen laumavaisto on susimaisen voimakas, ja koira tarvitsee päättäväisen omistajan laumansa johtoon. Se ei myöskään viihdy yksikseen. Saarloosinsusikoira tarvitsee luonnollisesti paljon tilaa ja liikuntaa. Koira on älykäs, mutta koulutuksen onnistuminen vaatii omistajalta lempeää ja kärsivällistä asennetta.
Alkuperä

Rodun isä oli hollantilainen Leendert Saarloos (1884–1969), joka halusi kehittää saksanpaimenkoiraa terveemmäksi ja käyttöominaisuuksiltaan paremmaksi lisäämällä siihen enemmän luonnollisia piirteitä. Hän risteytti 1920-luvun alussa preussilaistyyppisen saksanpaimenkoirauros Gerard van der Fransenumin siperialaisen euroopansusinaaraan Fleurin kanssa, ja takaisinristeyttämällä pennut hän sai kantayksilöiksi koiria, joissa oli neljäsosa suden perimää. Saarloos itse kutsui rotua "eurooppalaiseksi susikoiraksi", mutta kun Hollannin kennelliitto rekisteröi rodun vuonna 1975, se nimettiin kehittäjänsä mukaan saarlooswolfhondiksi. Leendert Saarloos ei kuitenkaan päässyt jalostustyössään haluamaansa tulokseen, sillä uusi rotu ei ollut toivotunlainen käyttökoira, vaikka saarloosinsusikoiria aluksi koulutettiin menestyksellisesti sokeiden opaskoiriksi ja pelastuskoiriksi. FCI hyväksyi rodun vuonna 1981.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saarlooswolfhond Wikimedia Commonsissa
Nederlandse Vereniging van Saarlooswolfhonden (hollanniksi)
Saarlooswolfhond Pedigree database (englanniksi)
Saarlooswolfhondin pää
Nuori saarlooswolfhond
Sergio Romano

| Sergio Romano |
| --- | --- |
 Sergio Romano
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. elokuuta 1987 (ikä 37) Rooma, Italia
Kansalaisuus:   Italia
Futsalpelaaja
Pituus:  183 cm
Paino:  76 kg
Nyk. joukkue:  Asti Calcio a 5
Sarja:  Serie A
Pelaajaura
Ammattilaisjoukkueet
2006–2009 2009–2010 2010–2011 2011–2013 2013–2014 2014–:  Torrino Venezia Canottieri Lazio Cogianco Genzano Pescara Asti
Maajoukkueet
2009–:  Italia
| Mitalit> Maa:  Italia.Miesten futsal.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Italia.Miesten futsal.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Italia.Miesten futsal.MM-kilpailut  | Maa:  Italia> Miesten futsal. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Thaimaa 2012 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Beliga 2014 |  |  |
|  Pronssia | Belgia 2012 |  |  |
Sergio Romano (s. 28. elokuuta 1987 Rooma) on italialainen futsalpelaaja, joka edustaa Asti Calciota ja Italian futsalmaajoukkuetta. Pelipaikaltaan 183 senttimetriä pitkä ja 77 kilogrammaa painava oikeajalkainen Romano on universal.
Romano on pelannut Italian futsalmaajoukkueessa vuodesta 2009 alkaen. Hän oli mukana saavuttamassa MM-pronssia vuonna 2012. EM-kilpailuista Romano on saavuttanut kultaa vuodelta 2014 ja pronssia vuodelta 2012. Vuonna 2008 hän voitti Italian alle 21-vuotiaiden maajoukkueen kanssa hopeaa ikäluokan EM-kilpailuista.
Romano on edustanut Asti Calciota vuodesta 2014. Tätä ennen hän pelasi Pescarassa. Astin kanssa Romano voitti Italian cupin kaudella 2014–2015.
Serge Gumienny

| Serge Gumienny |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Serge Gumienny
Syntynyt: 14. huhtikuuta 1972 (ikä 52) Sint-Truiden, Belgia
| Urheilijan ura> Tuomariura |
| --- | --- | --- | --- |
| Kaudet | Sarja | Ott    | Ott    |
|  2003– | Jupiler Pro League FIFA |  |  |

Serge Gumienny (s. 14. huhtikuuta 1972 Sint-Truiden, Belgia) on belgialainen jalkapalloerotuomari. Hänestä tuli kansainvälinen erotuomari vuonna 2003.
Hän on tuominnut uransa aikana muutamissa eri sarjoissa muun muassa Belgian sekä Alankomaiden pääsarjassa. Seurajoukkueiden kansainvälisellä tasolla hän on tuominnut UEFA Intertoto Cupissa, Eurooppa-liigassa ja Mestarien liigassa.
Aiheesta muualla

Gumiennyn esittely World Referee -sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Sigurd Johan Normann

| Sigurd Johan Normann |
| --- | --- |
 Normann 1930-luvun alussa.
Hålogalandin hiippakunnan piispa
 1937–1939 
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. elokuuta 1879 Hamarøy, Norja
Kuollut: 4. joulukuuta 1939 (60 vuotta) Tromssa, Norja
Ammatti:  teologi, piispa
Sigurd Johan Normann (22. elokuuta 1879 Hamarøy – 4. joulukuuta 1939 Tromssa) oli norjalainen teologi ja Hålogalandin hiippakunnan piispa vuosina 1937–1939. Hän väitteli teologian tohtoriksi 1935 aiheenaan Martti Luther. Normann myös julkaisi useita kansantajuisia tietokirjoja Lutherista.
Sepänkeskus

Sepänkeskus
Sepänkeskus (ent. Sepänaukion vapaa-aikakeskus) on vuonna 1994 perustettu Jyväskylässä sijaitseva nuoriso- ja kansalaistoiminnan keskus, jonka toiminnasta vastaa Jyväskylän kaupungin nuorisopalvelut. Rakennuksessa on muun muassa nuorten bänditilat, vuokrattavia kokoustiloja ja kansalaisjärjestöjen toimitiloja.
Sepänkeskuksen rakennus on kärsinyt sisäilmaongelmista, joihin Jyväskylän kaupungin sisäilmastoryhmä on etsinyt ratkaisua. Jyväskylän nuorisolautakunnassa pohdittiin vuonna 2010 rakennuksen uutta käyttötarkoitusta.
Aiheesta muualla

Sepänkeskus (Arkistoitu – Internet Archive)
Seqalu: Formosa 1867

| Seqalu: Formosa 1867> 斯卡羅 |
| --- | --- |
Kestoaika:  48–54 min.
Alkuperämaa:   Taiwan
Alkuperäiskieli:  useita
Esitetty:  14. elokuuta 2021 –
Jaksoja:  12
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Cao Ruiyuan
Käsikirjoittaja(t):  Huang Shiming
Tuotantoyhtiö(t):  PTS Weisheng Investment Taipein elokuvakomissio
Aiheesta muualla
IMDb
Seqalu: Formosa 1867 (kiin.: 斯卡羅; pinyin: Sīkǎluó) on taiwanilainen historiallinen draamasarja, jonka esittäjä on paikallinen PTS-kanava. Sarjan esitys alkoi 14. elokuuta 2021.
Taiwanin ulkopuolella sarjaa voi katsoa mm. Netflixin ja Taiwan+:n välityksellä.
Sarjan maailmanensi-ilta. Keskellä Taiwanin varapresidentti William Lai.
Sarjassa käytetään sekaisin useita kieliä kuten esimerkiksi mandariini, Taiwanin kieli, hakka-kiinaa, englantia sekä Taiwanin aboriginaalikieliä.
Historiallinen tausta ja juoni

Ohjelma käy läpi ns. Roverin tapausta, joka tapahtui Pingtungin piirikunnassa vuonna 1867. Tuolloin amerikkalainen kauppalaiva ajautui karille ja sen miehistö joutui seqalu-aboriginaalien hyökkäyksen kohteeksi. Seqalut katsoivat amerikkalaisten tulleen valloittajina. Tapaus aiheutti diplomaattisen kriisin Yhdysvaltojen ja Qing-dynastian välillä.
Tapauksesta kirjoitettu romaani Lady Butterfly of Formosa (Chen Yao-chang, 2016) on toiminut perustana televisiosarjalle.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Stewart Glen  | … |  Tri. Patrick Manson  |
|  Gary Gitchel  | … |  kapteeni Joseph Hunt  |
|  Chen-Ling Wen  | … |  Tiap-Moe  |
|  Andrew Chau  | … |  William A. Pickering  |
|  Fabio Grangeon  | … |  Charles W. Le Gendre  |
|  Ching-Ting Hsia  | … |  Lin A-Jiu  |
|  Jag Huang  | … |  Liu Ming-Deng  |
|  Sean Huang  | … |  Jie  |
|  Hung Lei  | … |  Zhu Yi-Bing  |
|  Selep Ljivangraw  | … |  Umi  |
|  Camake Valaule  | … |  Tokitok  |
|  Kang Ren Wu  | … |  Sui  |
|  Zhuru Yu  | … |  Paljaljim  |
|  Msiswagger Zingrur  | … |  Isa  |
Lähde:
Seth (muusikko)

Seth (s. 9. elokuuta 1972 Hiroshima, Japani) on japanilainen laulaja, joka on laulanut Moi dix Mois -yhtyeessä vuodesta 2005 lähtien. Hän on ollut solistina myös yhtyeissä Brain Hacker (2002–2005), After Image (1992–1996) ja Art Cube (2007–).
Seth Barnes Nicholson

| Seth Barnes Nicholson |
| --- | --- |
 Seth Nicholson spektroskoopilla vuonna 1929.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. marraskuuta 1891 Springfield, Illinois, Yhdysvallat
Kuollut: 12. kesäkuuta 1963 (71 vuotta) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  tähtitieteilijä
Seth Barnes Nicholson (12. marraskuuta 1891 Springfield, Illinois, Yhdysvallat – 2. heinäkuuta 1963 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen tähtitieteilijä, joka tunnetaan Jupiterin neljän kuun löytäjänä.
Nicholson syntyi Springfieldissa, Illinois’ssa, ja vietti nuoruutensa maaseudulla. Hän opiskeli Draken yliopistossa, jossa hänen luokkatoverinaan oli Alma Stotts. He molemmat jatkoivat opiskelua Kalifornian yliopistossa, Berkeleyssä. He avioituivat vuonna 1913, ja heillä oli neljä lasta. Hän valmistui Berkeleystä tohtoriksi vuonna 1915 ja työskenteli sen jälkeen Mount Wilsonin observatoriossa vuoteen 1957 asti.
Hän löysi neljä Jupiterin kuuta, numerot 9–12: Sinope, Lysithea, Carme ja Ananke. Ensimmäisen niistä Sinopen hän löysi jo opiskellessaan Draken yliopistossa. Hän teki myös tutkimusta auringon pilkkujen ja niiden magneettikenttien parissa. Tätä tutkimusta pidetään hyvin merkittävänä. Hän myös tutki Kuun ja planeettojen lämpötiloja.
Sepän Soitto

Sepän Soitto oli Mäntsälässä vuodesta 1974 järjestetty valtakunnallinen kansanmusiikki- ja tanssitapahtuma. Sepän Soiton yhteydessä pidettiin vuodesta 1976 alkaen Pelimanniyhtyeiden SM-kilpailut, jotka olivat ainoat tällaiset kilpailut Suomessa. Vuosien varrella kilpailuissa nähtiin ja kuultiin lähes kaikkia kansanmusiikkialan parhaimmistoon kuuluvia yhtyeitä.
Sepän Soitto -tapahtumaa ja Pelimanniyhtyeiden SM-kilpailua järjesti vuonna 1975 perustettu Sepän Soitto ry. Talvisaikaan yhdistys järjestää Sepän Sävelet -konserttisarjaa.
Viimeinen Sepän Soitto -tapahtuma järjestettiin 27.–29. toukokuuta 2016. Sepän Soitto ry. ilmoitti lopettavansa toimintansa lokakuussa 2016, ja samalla myös Sepän Soitto -tapahtuma lakkautettiin.
Pelimanniyhtyeiden SM-kilpailujen voittajat

1976 Tastulan Pelimannit, Kaustinen
1977 Jylhän Serkukset, Kaustinen
1978 Esse Spelmanslag, Ähtävä
1979 Leikarit, Espoo ja Euran Pelimannit, Eura
1980 Esse Spelmanslag, Ähtävä
1981 Pispalan Pelimannit, Tampere
1982 Järvelän Pikkupelimannit, Kaustinen
1983 Brages Spelmanslag, Helsinki
1984 Halsbrytarna, Kauniainen
1985 Iipulit, Kangasala
1986 Leikarit, Espoo
1987 Esselåtar, Pietarsaari mlk
1988 Lohjan Pelimannit, Lohja
1989 Koinurit, Helsinki
1990 Irtolaiset, Forssan seutu
1991 Pispalan Pelimannit, Tampere
1992 Yleinen sarja: Leuhu-Leevi, Kangasala; Nuorten sarja: Soittavat Saarat, Helsinki
1993 Yleinen sarja: Troka, Kaustinen; Nuorten sarja: Spontaani Vire, Pirkkala
1994 Yleinen sarja: Vinku, Virrat; Nuorten sarja: Jälkisytytys, Suolahti-Äänekoski
1995 Yleinen sarja: PPP/Alusvasara, Jyväskylä; Nuorten sarja: T. Vänkä, Kerava
1996 Yleinen sarja: Spelarit, Vantaa; Luskuttajat, Hankasalmi
1997 Yleinen sarja: Tötterssön, Kaustinen; Nuorten sarja: Maanitus, Jyväskylä
1999 Yleinen sarja: Thalamus, Helsinki-Vantaa-Tampere-Porvoo; Nuorten sarja: Viriaremmi, Veteli
2001 Yleinen sarja: Mööbeli, Haapavesi; Nuorten sarja: Höppärit, Espoo
2003 Yleinen sarja: Snekka, Kaustinen; Nuorten sarja: Höröt, Espoo
2005 Yleinen sarja: Blatentsaine, Vantaa; Nuorten sarja: Haka, Alavus; Veteraanisarja: Espoon Pelimannit, Espoo
2007 Yleinen sarja: Piiskaajat, Helsinki; Nuorten sarja: Nastolan Pikkupelimannit, Nastola ja Kaamos, Mäntsälä; Veteraanisarja: Espoon Pelimannit, Espoo
2010 Yleinen sarja: Haka, Helsinki/Etelä-Pohjanmaa; Nuorten sarja: The Dalton Bros., Haapavesi; Seniorisarja: Sibbo Spelmanslag, Sipoo
2011 Yleinen sarja: Kopla, Saarijärvi; Nuorten sarja: Ruska, Mäntsälä; Seniorisarja: Halsbrytarna, Helsinki
2012 Yleinen sarja: Erkki ja tytöt, Kokkola; Nuorten sarja: Halla, Mäntsälä; Seniorisarja: Puruveden pelimannit, Savonlinna
2013 Yleinen sarja: Tradikaali, Helsinki.
Shōtoku

Shōtoku voi tarkoittaa:
Shōtoku (prinssi), japanilainen Asuka-kauden poliitikko
Keisarinna Kōken eli Shōtoku, Japanin 48. hallitsija
Shōtoku-kausi, japanilainen aikakausinimi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Shōtoku”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Sebastian Lindholm

| Sebastian Lindholm |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. tammikuuta 1961 (ikä 63) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
WRC-ura
Aktiivivuodet:  1985-2012
Kartanlukija(t):   Tomi Tuominen  Timo Hantunen  Jukka Aho  Ilkka Riipinen  Cederic Wrede  Seppo Harjanne  Staffan Pettersson  Pentti Kuukkala  Juha Saarinen  Steve Bond
Entiset tallit:  Ford Peugeot Suzuki
Kilpailuja:  37
Maailmanmestaruuksia:  0
Palkintosijoja:  0
Erikoiskoevoittoja:  6
MM-pisteitä:  38
Ensimmäinen kilpailu:  Suomen ralli 1984
Viimeinen kilpailu:  Suomen ralli 2012
Aiheesta muualla
www.sebateam.fi/uutiset.php
Sebastian Hans Kurt ”Basti” Lindholm (s. 30. tammikuuta 1961 Helsinki) on suomalainen rallikuljettaja ja rallin kahdeksankertainen Suomen mestari vuosilta 1990, 1993, 1995, 2000, 2002, 2003, 2004 ja 2006. Lindholm ajoi rallin maailmanmestaruussarjassa 37 kilpailua, ja hänen paras sijoituksensa oli neljäs sija vuoden 1997 Suomen rallissa. MM-sarjassa Lindholm saavutti kuusi erikoiskoevoittoa ja 38 pistettä.
Ura

Lindholm ajoi ensimmäisen rallinsa vuonna 1983. Jo kahden vuoden harrastamisen jälkeen hän sai ajettavakseen Kari O. Sohlbergin johtaman Blue Rose Teamin Audi 80 Quattron, jolla Lindholm kiersi SM-sarjaa ja ajoi myös joitakin kilpailuja ulkomailla. Tällä autolla Lindholm ajoi vuosina 1985–1986.
Kaudella 1987 Lindholmin autoksi vaihtui Audi Coupé Quattro. Lindholm osallistui Ison-Britannian rallisarjaan, jonka loppupisteissä hän sijoittui viidenneksi. Rallin EM-sarjaan kuuluneessa Hankirallissa Lindholm ajoi toiseksi ja Suomen MM-rallissa seitsemänneksi. Seuraavana vuonna Lindholm osallistui neljään MM-ralliin ja ajoi rallin SM-sarjaa isossa A-ryhmässä, jonka loppupisteissä hän sijoittui toiseksi. Kaudella 1989 Lindholm Lancia Delta Integralella Suomessa ajettua Miljoona Cupia, mutta ajoi myös kolme MM-rallia. Ruotsin rallissa hän sijoittui kuudenneksi.
Ensimmäisen rallin Suomen-mestaruutensa Lindholm voitti vuonna 1990 isossa A-ryhmässä Lancia Delta Integralella. Kaudelle 1991 Lindholmin autoksi vaihtui nelivetoinen Ford Sierra RS Cosworth, jolla hän ajoi ison A-ryhmän Suomen-mestaruuteen vuosina 1993 ja 1995. Vuonna 1994 Lindholm ajoi jälleen myös Ison-Britannian rallisarjaa, mutta useimmat kilpailut päättyivät keskeytykseen.
Vuosina 1990–1999 Lindholm osallistui seitsemääntoista MM-ralliin. Niistä hänen parhaimmat saavutuksensa olivat vuoden 1993 Suomen rallin kuudes sija, vuoden 1997 Suomen rallin neljäs sija ja vuoden 1998 Ison-Britannian rallin viides sija. Seitsemänneksi Lindholm sijoittui Suomen rallissa vuosina 1992, 1996 ja 1999.
Kausilla 2000, 2002, 2003, 2006 ja 2006 Lindholm ajoi A-ryhmän Suomen-mestaruuteen pääasiallisena autonaan Peugeot 206 WRC. MM-ralleista hänen parhaat sjioituksensa olivat Suomen rallin viides sija vuonna 2000 ja seitsemäs sija vuonna 2002. Kahdeksanneksi Lindholm sijoittui Suomen MM-rallissa vuosina 2001 ja 2003. Vuonna 2004 Lindholm oli Suomen MM-rallissa kiinni kilpailun kakkossijassa Marcus Grönholmin jälkeen, mutta ajoi toisena kilpailupäivänä ulos. Lindholm toimi myös Peugeotin testikuljettajana.
Vuonna 2009 Lindholm joutui Etelä-Viron rallissa onnettomuuteen, jossa kuoli yksi katsoja. Lindholm törmäsi hypyn jälkeen vasemmalle kaartuvassa mutkassa 35-vuotiaaseen mieheen, joka oli kielletyssä katselupaikassa kuvaamassa kilpailua. Lindholm ei saanut tapauksesta tuomiota.
Toistaiseksi viimeisen kilpailunsa Lindholm ajoi vuonna 2012, jolloin hän osallistui Ford Fiesta RS WRC:llä Suomen MM-ralliin. Lindholmin sijoitus kilpailussa oli neljästoista.
Lindholmin uran pitkäaikaisimpana kartanlukijana toimi Timo Hantunen. Hantusen lisäksi nuotteja Lindholmille lukivat muun muassa Staffan Pettersson, Juha Saarinen, Seppo Harjanne, Risto Mannisenmäki, Timo Rautiainen, Phil Mills ja Tomi Tuominen.
Ura > Uran jälkeen

Ralliuransa jälkeen Lindholm on toiminut kiinteistöalalla ja järjestänyt ralliin liittyviä asiakastilaisuuksia. Lisäksi hän on toiminut testi- ja kehitystehtävissä sekä Suzukin että viimeksi Toyotan WRC-projekteissa.
Yksityiselämä

Lindholm on naimisissa ja hänellä on kaksi poikaa sekä yksi tytär. Lindholmin nuorempi poika Emil Lindholm kilpailee kaudella 2023 rallin maailmanmestaruussarjan WRC2-luokassa. Myös Lindholmin toinen poika Axel Lindholm on ajanut rallia.
Rallin kaksinkertainen maailmanmestari Marcus Grönholm on Lindholmin serkku.
Aiheesta muualla

Sebastian Lindholmin kotisivut
Sebastian Lindholm & Suzuki SX4 WRC 2007 Walesin rallissa
Seitenjärvi

| Seitenjärvi |
| --- | --- |
 Seitsenjärvi vasemmalla, Pölhöjärvi oikealla
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Hyrynsalmi, Ristijärvi
Koordinaatit:  64°36′00″N, 28°26′40″E
Järvinumero:  59.431.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  156,2 m 
Rantaviiva:  18,26 km 
Pinta-ala:  2,89 km² 
Tilavuus:  0,0205 km³ 
Keskisyvyys:  7,1 m 
Suurin syvyys:  26,3 m 
 fiSeitenjärvi 
Seitenjärvi on säännöstelty läpivirtausjärvi Hyrynsalmen kunnassa Kainuun keskiosassa. Järvi sijaitsee Emäjoen varrella, sen etelärannalla on Seitenoikean voimalaitos. Järven pinta-ala on 2,9 neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 53 kilometriä koilliseen. Voimalaitos ja pieni osa Seitenjärvestä sijaitsee Ristijärven kunnassa.
Maantiede

Seitenjärven pituus lounaasta koilliseen on 3,7 kilometriä. Järvi on melko tasaleveä. Länsirannalla on pääaltaasta jossain määrin erillään sijaitseva lahti, jonka nimenä on Nilkanlampi. Seitenjärveen virtaa vesi Emäjokea pohjoisesta, järvestä virtaa vesi Seitenoikean voimalaitoksen kautta Emäjokea lounaaseen. Seitenjärven pohjoisosan suurin syvyys on 9,6 metriä. Vähintään 10 metriä syvä vyöhyke on koillisessa kapea, ja se levenee lounasta kohden. Järven eteläosassa on yli 20 hehtaaria laaja vähintään 20 metriä syvä alue. Lähes kolmannes järvestä on vähintään 10 metriä syvä.
Seitenjärvessä sijaitsee 20 saarta. Niiden yhteenlaskettu pinta-ala on noin 1,8 hehtaaria. Koillisessa on noin puolen hehtaarin laajuinen saari. Seitenjärven rannoilla on haja-asutusta. Koillisrannalla on kolmiomainen niemi, jolla sijaitsee grillikioski ja pieni lampi. Seitenjärven itärantaa kulkee valtatie 5, jonka itäpuolella levittäytyy Seitenjärven kanssa samantasoinen Pölhöjärvi.
Seitenjärven vesitilavuus on 20 516 000 kuutiometriä.
Seitenjärvi (59.431.1.001) kuuluu Seitenjärven-Hyrynjärven lähialueeseen (59.431), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Hyrynjärven alue (59.43) ja ensimmäinen on Hyrynsalmen reitin alaosan alue (59.4). Seitenjärvi on Seitenjärven-Hyrynjärven lähialueen kolmanneksi laajin vakavesi. Laajimmat ovat Hyrynjärvi ja Salmijärvi. Alueeseen kuuluu neljätoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.
Selkäviikko

Selkäviikko on nimitys, jota käytettiin vuoden alun, talven selän, viikoista. Ne alkoivat nuutinpäivän joulunlopettajaistanssien myötä ja jatkuivat laskiaiseen ja Marianpäivään asti. Selkäviikkoina hankittiin poltto- ja rakennuspuut. Joulun aikainen herkuttelu ja loikoilu oli ohi. Selkäviikkoina ajateltiin oltavan arjessa kiinni mutta työnilon helpottavan työn ponnistuksia.
Savolainen kalakukko

| Savolainen kalakukko Esa Pakarinen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1981
 Studio : Takomo-studiot, Helsinki
 Julkaistu: 1981
 Formaatti: LP-levy (ROLP 46)   C-kasetti (ROKA 46)
 Tuottaja(t): Jaakko Salo
 Tyylilaji: folk
 Kesto: 34.35
 Levy-yhtiö: Oy FINNDISC Ab
 Levymerkki: Rondo
Esa Pakarisen muut studioalbumit
| Carelica II: Rajakarjalaisia Lauluja 1979 | Savolainen kalakukko 1981 | Beat 1988 |
Singlet albumilta Savolainen kalakukko
 ”No jopa sattui / Tyttö Nilsiän” Julkaistu: 1978  ”Ruunaan Riitta / Ei naista minkäänlaista” Julkaistu: 1981
Savolainen kalakukko on Esa Pakarisen 11. studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1981. Albumi on julkaistu vinyylilevynä ja C-kasettina Rondo-levymerkille.
Albumin kappaleet "No jopa sattui" ja "Tyttö Nilsiän" julkaistiin singlenä neljä vuotta ennen albumin tekoa vuonna 1978. Vuonna 2011 julkaistu Meiltähän tämä käy! Kaikki levytykset 1951–1988 -kokoelma sisältää kaikki albumin kappaleet.
Pakarisen seuraava albumi Beat ilmestyi seitsemän vuoden päästä vuonna 1988.
Kappaleet

Kaikki kappaleet sovittanut Kalevi Nyqvist, ellei toisin mainita.
Kappaleet > A-puoli

Ruunaan Riitta – 3.07 (säv. Esa Pakarinen, san. Lauri Nevalainen ja Esa Pakarinen)
Minä haaveilin vaan – 3.34 (säv. Toivo Kärki, san. Raul Reiman)
Hengähä tok! – 3.18 (säv. ja san. Lauri Jauhiainen)
Savolainen kalakukko – 2.12 (säv. Esa Pakarinen, san. Unto Hämäläinen ja Esa Pakarinen)
No jopa sattui – 3.06 (singleltä No jopa sattui / Tyttö Nilsiän (1978), säv. Reino Markkula, san. Juha Vainio, sov. Jaakko Salo)
Tyttö Nilsiän – 2.47 (singleltä No jopa sattui / Tyttö Nilsiän (1978), säv. Reino Markkula, san. Juha Vainio, sov. Jaakko Salo)
Kappaleet > B-puoli

Esa Pakarinen Junior ja Senior: Tili tuli lauantaina – 3.03 (säv. Toivo Kärki, san. Reino Helismaa)
Kiskot vievät Kouvolaan – 2.12 (säv. ja san. Lauri Jauhiainen)
Ei naista minkäänlaista – 3.17 (säv. Toivo Kärki, san. Hele Neva)
Haokilaolu – 2.54 (säv. ja san. Lauri Jauhiainen, sov. Jaakko Salo)
Kirje ruotukavereille – 3.37 (säv. ja san. Lauri Jauhiainen)
Syksyn saapuessa – 2.48 (säv. Esa Pakarinen, san. Lauri Jauhiainen, sov. Jaakko Salo)