stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Estetismi
Kauneuden kultti

Esteettinen liike oli viktoriaanisen ajan vastakulttuuria. Se taisteli viktoriaanien sentimentaalista taidetta vastaan. Sen taiteilijoiden teoksia esiteltiin vuonna 1877 avatussa Grosvenorin galleriassa Lontoossa. Esillä olivat muun muassa Whistlerin, George Frederic Wattsin, Albert Joseph Mooren ja varsinkin Edward Burne-Jonesin töitä. Grosvenorissa esitetty taide herätti ristiriitoja. Se oli myös lähellä Royal Academya ja jakoi mielipiteitä taiteen tekniikoista ja tarkoituksista. Whistlerin pidettyä näyttelyn Grosvenorilla John Ruskin syytti häntä siitä, että hän pyytää 200 guineaa ”maalipurkin heittämisestä vasten yleisön kasvoja”. Oscar Wilde ilmestyi Grosvenorin avajaisjuhliin sensaatiomaisessa mittatilauspuvussa, jonka ääriviivat ja muoto muistuttivat selloa.
Kauneuden palvonta ulottui galleriaa laajemmalle. Estetismin opin eräs perusajatus oli, että taide ei rajoittunut maalaustaiteeseen ja kuvanveistoon ja taidemarkkinoiden valheellisiin arvoihin. Taiteelle on mahdollisuuksia kaikkialla ympärillä, kodeissa ja julkisissa rakennuksissa ja valitussa elämäntavassa. Taide oli tekemisissä arkkitehtuurin kanssa.
Esteettisen liikkeen sisustussuunnitteluun liittyvä kuuluisin työ on Whistlerin Peacock Room, joka suunniteltiin laivanvarustaja Frederick Leylandille. Suurikokoisessa friisissä on tyyliteltyjä, sinisellä pohjalla olevia kullanvärisiä riikinkukkoja, jotka kiertävät ruokasalin seiniä pitkin. Sisustus myytiin Leylandin kuoleman jälkeen Yhdysvaltoihin, ja se on asennettu nykyisin Freerin gallerian Washingtonissa. Vihreä ruokasali tilattiin vuonna 1865 William Morrisilta South Kensington museoon. Siinä on vihreäksi patinoitu tammipanelointi ja Burne-Jonesin maalatut paneelit ja lasimaalaukset. Tyylin kaltainen koristelu levisi nopeasti myös keskiluokkaisiin koteihin niin Lontoossa kuin suurten maaseutukaupunkien lähiöissäkin. Liikkeen tueksi Lontooseen perustettiin myös erikoisliikkeitä, joista kuuluisin oli vuonna 1875 avattu Liberty’s. Niissä kuluttajille myytiin erilaisia Lähi-idästä ja Japanista tuotuja esineitä ja tekstiilejä.
Estetistit painottivat ennen kaikkea taidetta. He suosivat vahvoja, yksinkertaisia värejä, kirkasta sinistä, vihreää ja erityisesti keltaista. Näitä värejä käytettiin sisustuksissa, joiden huonekalut olivat usein mustia, ja jotka saivat vaikutteita Japanin lakkatöistä. Auringonkukka oli suosittu aihe, koska sen väri oli voimakas ja sen yksinkertaista hahmoa saatettiin tyylitellä.
Rikkaiden sikailua vai arjen valintoja?

Estetismi oli tyylinä huoliteltu, vihjaileva ja liioittelevan kirjallinen. Siihen sekoittui ihastus keskiaikaan, ylettömän eksoottiseen ja omituisuuksiin. Sen merkkeinä on pidetty myös pidättyvyyttä ja puhtautta. Liikkeen keskeinen ongelma oli yritys ratkaista kysymys siitä, miten kauneus voitaisiin saada yleisemmin saatavaksi. Tästä keskusteltiin paljon ja siitä tuli piina William Morrisille, kun hän tajusi, että hänen vaikutuksensa ei yltänytkään pääasiakkaita kauemmaksi, jotka olivat yläluokkaisia kauneudenpalvojia ja teollisuusjohtajia. Työstäessään Sir Isaac Lowthian Bellin kartanon sisustussuunnittelua Morris puuskahti ”palvelevansa rikkaiden sikamaisia ylellisyyksiä varten”. Hän oli kohdannut kriisin haaveillessaan kauneudesta kansaa varten. Mitä kauneus lopultakin on, jos kaikki eivät sitä voi jakaa? Lopulta pettymys taiteen mahdollisuuksiin ajoi Morrisin vallankumoukselliseen sosialismiin.
Morrisin epätoivo osoittautui ennenaikaiseksi, koska myöhemmin Englannin arts and crafts -liike sai tukea estetismin uudistuspyrkimyksiltä. Estetismi oli uudistusliike, joka pyrki soluttamaan kauneuden jokapäiväiseen elämään ja useita sen kaltaisia pyrkimyksiä on nähty myöhemminkin. Kulttuurihistorioitsija Fiona MacCarthy arvelee, että meillä on nykyisin enemmän kuin koskaan valtaa ja tietoa tehdä tietoisia valintoja niistä esineistä, joiden kanssa haluamme elää, sekä esteettisin että eettisin perustein.
Estetismiä

William Morris, Kuningatar Guinevere, 1858.
William Morris, Fruit, 1866, tapetti.
William Morris, Acanthus, 1875, tapetti.
Edward Burne-Jones, Merlinin lumoaminen, 1874.
Edward Burne-Jones, Perseus, 1888.
Edward Burne-Jones, Rakkautta raunioilla.
Frederic Leighton, Actaea, nymfi rannalla, 1853–1858.
Frederic Leighton, Ikaros ja Daidalos, 1869.
James Abbott McNeill Whistler, Nocturne in Black and Gold: The Falling Rocket, 1875.
James Abbott McNeill Whistler, Symphony in Grey and Green: The Ocean, 1866–1872.
Albert Moore, Nukkuva tyttö, noin 1875.
Dante Gabriel Rossetti, Bowerin keto, 1872.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
The Cult of Beauty: The Aesthetic Movement 1860-1900 – in pictures The Guardian.  29.3.2011. Viitattu 1.4.2011. (englanniksi)
| n k Taidesuuntauksia |
| --- | --- |
Esihistoriallinen taide:  Kalliopiirros  Kalliomaalaus 
Klassinen aika:  Mesopotamian taide  Muinaisen Egyptin taide  Antiikin Kreikan taide  Hellenistinen taide  Rooman valtakunnan taide 
Bysantti:  Varhaiskristillinen taide  Karolinginen renessanssi  Bysantin taide 
1000–1300-luvut:  Ottolainen taide  Romaaninen tyyli  Gotiikan taide 
Renessanssi 1400-luku:  Renessanssin taide 
1500-luku:  Manierismi 
1600-luku:  Barokki 
1700-luku:  Rokokoo  Klassismi  Romantiikka 
1800-luku:  Kansallisromantiikka  Düsseldorfin koulukunta  Hudson River -koulukunta  Prerafaeliitit  Estetismi  Arts and crafts  Naturalismi  Realismi  Impressionismi  Postimpressionismi  Akateeminen taide  Piktorialismi  Primitivismi  Symbolismi  Uusbarokki  Uusgotiikka  Uusklassismi  Uusrenessanssi  Jugend 
Modernismi 1900 alkaen:  Jugend  Naivismi  Fauvismi  Ekspressionismi  Kubismi  Dada  Abstrakti taide  Futurismi  Suprematismi  Konstruktivismi  De Stijl 
1920 alkaen:  Uusasiallisuus  Art deco  Surrealismi  Bauhaus  Funktionalismi  Yhteiskunnallinen realismi  Regionalismi  Sosialistinen realismi  Totalitaristinen taide 
1945 alkaen:  Abstrakti ekspressionismi  Cobra  Informalismi  Art brut  Tasismi  Konkretismi 
Nykytaide 1960 alkaen:  Pop-taide  Uusi realismi  Fluxus  Minimalismi  Fotorealismi  Op-taide  Kineettinen taide  Valotaide  Prosessitaide  Käsitetaide  Arte povera  Feministinen taide  Postmodernismi 
1980 alkaen:  Uusekspressionismi  Transavantgarde  Uusminimalismi  Neo-Geo  Tila- ja ympäristötaide  Mediataide  Young British Artists  Outsider-taide  Performanssi  Videotaide  Yhteisötaide  ITE-taide  Graffiti 
2000 alkaen:  Abjektitaide  Appropriaatio  Artivismi  Biotaide  Katoava taide  Paikkasidonnainen taide  Relaatiotaide  Äänitaide 
Vuodesta 1000 alkaen kyseessä ovat länsimaiset taidesuuntaukset
Estetiikka ja taidefilosofia
| --- | --- |
Aiheet:   Taidekäsitys  Estetismi  Esteettinen arvostelma  Esteettinen kontemplaatio  Esteettinen relativismi  Maku  Tyyli 
Estetiikan teoriat:   Imitaatio  Institutionaalinen taideteoria  Mimesis  Reseptioestetiikka  Symptomaattinen taideteoria 
Esteettiset kategoriat:   Kauneus  Ylevä  Pittoreski 
Sovellettu estetiikka:   Clauden lasi  Musiikkifilosofia  Myyttikritiikki  Ympäristöestetiikka  Taidepsykologia 
Taidefilosofit:   Alexander Gottlieb Baumgarten  Arthur Danto  George Dickie  Nelson Goodman  Hegel  Yrjö Hirn  Immanuel Kant  Aarne Kinnunen  Wilhelm Worringer 
Artikkeleita aiheesta:   Abjektio  Aihe  Alkuperäisyys  Appropriaatio  Arvostelu  Autenttisuus  Arvostelija  Esittävä taide  Formalismi  Kertomus  Kitsch  Korkeasta tyylistä  Motiivi  Pastissi  Pastoraali  Representaatio  Reproduktio  Samastuminen  Taidemaailma  Taidetta taiteen vuoksi
Anakreonteia

| Anakreonteia> Ἀνακρεόντεια.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  tuntematon
Kieli:  muinaiskreikka (klassinen)
Genre:  lyyrinen runous, anakreonttinen runous
Julkaistu:  100-luku eaa. – 500-luku jaa.
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Anakreonteia (m.kreik. Ἀνακρεόντεια, lat. Anacreontea) on antiikin aikainen runokokoelma, joka edustaa anakreonttista runoutta, toisin sanoen sen runot on kirjoitettu Anakreonin tyyliin ja hänen käyttämillään runomitoilla. Runot eivät kuitenkaan ole Anakreonin itsensä kirjoittamia, vaan kokoelma on syntynyt pitkän ajan kuluessa myöhäiseltä hellenistiseltä kaudelta varhaiselle bysanttilaiselle kaudelle.
Kokoelma sisältää 60 rakkausrunoa ja juomalaulua, ja ne on sijoitettu Anthologia Palatinan alkuun. Ne antavat kuvan Anakreonista juomarina ja nautiskelijana, ja sellainen kuva on Anakreonista ollut myöhemmin vallalla.
Kirjallisuutta > Käännöksiä ja tekstilaitoksia

Anacreontea. Teoksessa Anacreon: Greek Lyric.  (Volume II: Anacreon, Anacreontea, Choral Lyric from Olympus to Alcman. Edited and translated by David A. Campbell. Loeb Classical Library 143)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1988.
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

Müller, Alexander: Die Carmina Anacreontea und Anakreon: Ein literarisches Generationenverhältnis.  (Classica Monacensia, nide 38)  Narr Francke Attempto Verlag, 2010.  ISBN 9783823375753
Etemenanki

Etemenanki arkeologi Robert Koldeweyn piirustuksen mukaan 1919.
Etemenankin rekonstruktio.
Etemenankin sijainti Koldeweyn mukaan.
Etemenanki oli Mardukille omistettu zikkurat Babylonissa. Rakennuksesta ja sen mittasuhteista on olemassa uus- ja myöhäisbabylonialaisia nuolenpäätekstejä. Rakennus on sittemmin tuhoutunut.
Etemenanki on saattanut olla esikuvana Vanhan testamentin Baabelin tornia kuvaavalle kertomukselle, koska kaupunkiin oli siirretty juutalaisia näihin aikoihin.
Louvressa oleva nuolenpääkirjoitustaulu Urukista 229 eaa. kuvailee Etemenankin seitsemän kerrosta ja 91 metriä korkeaksi sekä kultakin sivultaan 91 metriä leveäksi rakennukseksi. Robert Koldeweyn löydöt 1931 vahvistivat savitiilistä tehdyn rakennuksen mitat. Rakennuksen eteläpuolella oli suuret portaat. Suurikokoinen Ištarin portti ja juhlakatu johtivat kohti zikkurat-rakennusta.
Myös Herodotos kuvaili 440 eaa. Babylonin muureja, palatsia ja temppelirakennusta.
Etemenanki tuhoutui lopullisesti 331 eaa. Kun Aleksanteri Suuri valloitti Babylonin, hän määräsi temppelin korjattavaksi. Kun hanke ei edistynyt, hän käski tuhota jäännökset, jotta Etemenanki voitaisiin rakentaa uudelleen. Rakennushanke kuitenkin peruuntui Aleksanteri Suuren kuoleman vuoksi. Myös myöhemmät uudelleenrakennushankkeet olivat tuloksettomia.
Aiheesta muualla

Hansjörg Schmid, Der Tempelturm Etemenanki in Babylon. Mainz 1995.
Steele, Schoyen Collection
Jona Lendering: Etemenanki (Arkistoitu – Internet Archive)
Etelänsormihirssi

| Etelänsormihirssi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Yksisirkkaiset
Kladi::  Commelinids
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Alaheimo::  Chloridoideae
Suku::  Sormihirssit Eleusine
Laji::  indica
Kaksiosainen nimi
 Eleusine indica  (L.) Gaertn. 
Katso myös
   Etelänsormihirssi Wikispeciesissä   Etelänsormihirssi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Etelänsormihirssi (Eleusine indica) on yksivuotinen heinäkasveihin kuuluva viljalaji, joka on kotoisin tropiikista, todennäköisimmin Itä-Afrikan ylänkömailta. Se kasvaa 20–50 senttimetriä korkeaksi. Etelänsormihirssin lehtilavat ovat kaljut ja kouruiset. Kukintona on sormimaisesti haarova kerrannaistähkä, jossa on 2–15 yksittäistä tähkää. Tähkylät ovat litteitä, 3,5–8 millimetriä pitkiä ja 3–9-kukkaisia.
Sormihirssiä viljellään pääasiassa Afrikassa ja Intiassa, ja sitä käytetään ravintona muiden hirssien tavoin. Sitä käytetään myös arrakin valmistukseen. Sormi­hirssin jyviä voidaan säilyttää katovuosien varalta poikkeuksellisen pitkään, jopa kymmenen vuotta niiden pilaantumatta ja ilman kova­kuoriaisten aiheuttamia tuhoja.
Aiheesta muualla

ITIS: Eleusine indica (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Eleusine indica (englanniksi)
Flora of China: Eleusine indica (englanniksi)
Food and Agriculture Organization of the United Nations (FAO): Eleusine indica (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Eleusine indica (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Eleusine indica:  Wikidata: Q1148930  Wikispecies: Eleusine indica  AoFP: 1440  APA: 4775  APDB: 158280  APNI: 67874  BioLib: 42768  BOLD: 204922  Calflora: 2924  CoL: 398JK  Ecocrop: 985  eFloraSA: Eleusine_indica  EoL: 1114926  EPPO: ELEIN  EUNIS: 190688  FloraBase: 353  FNA: 200025306  FoAO2: Eleusine indica  FoC: 200025306  FoIO: ELEIND  GBIF: 2705953  GrassBase: imp03383  GRIN: 14997  iNaturalist: 76790  IPA: 5575  IPNI: 399978-1  IRMNG: 10891772  ISC: 20675  ITIS: 41692  IUCN: 177359  MichiganFlora: 2095  NatureServe: 2.134487  NBN: NHMSYS0000458316  NCBI: 29674  NTFlora: 4409  NZOR: 2b3b0044-c65b-4eb1-9228-1e66615775cb  NZPCN: 3860  Open Tree of Life: 762953  PfaF: Eleusine indica  PFI: 7759  Plant List: kew-410636  PLANTS: ELIN3  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:74675-3  SANBI: 1220-4  Tropicos: 25509536  uBio: 4962014  VASCAN: 7582  VicFlora: 76035dd9-bf77-4e78-b847-a48f6b5ee317  WisFlora: 3493  WoI: 1496  WFO: wfo-0000865718  Laji.fi: MX.40966 
Cynosurus indicus:  Wikidata: Q21873407  APDB: 125667  APNI: 207248  CoL: 33B2Q  EUNIS: 191250  GBIF: 2705954  GRIN: 12884  iNaturalist: 401236  IPNI: 397192-1  IRMNG: 10693875  ITIS: 511957  NZOR: 9b3a9695-84a3-4d17-be19-b2c8af691700  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:397192-1  Tropicos: 25513022  WFO: wfo-0000861360
Dag Anckar

| Dag Anckar> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 12. helmikuuta 1940 (ikä 84) Helsinki
Kansalaisuus:  suomenruotsalainen
Koulutus ja ura
Instituutti:  Åbo akademi
Tutkimusalue:  Politiikan tutkimus
Palkinnot:  Valtioneuvos Mauritz Hallbergin palkinto (1972) Valtiotieteiden riemutohtori (2022)
Dag Börje Börjesson Anckar (s. 12. helmikuuta 1940 Helsinki) on suomalainen valtio-opin emeritusprofessori. Hän on toiminut lähinnä Åbo Akademissa. Anckar valmistui yhteiskuntatieteen kandidaatiksi vuonna 1967. Lisensiaatiksi hän valmistui 1970 ja teki tohtorinväitöksensä seuraavana vuonna. Anckarin tutkimuskohteita ovat olleet Suomen tasavallan presidentin valtaoikeudet, mikro- ja saarivaltiot sekä Ahvenanmaan itsenäisyyden mahdollisuus.
Vuonna 1982 Anckar herätti vilkasta keskustelua eriteltyään julkisuudessa Suomen ja Neuvostoliiton välisen YYA-sopimuksen kielteisiä puolia ja esitettyään, että Suomen tulisi yksipuolisesti purkaa sopimus. Tällaisen ajatuksen esittäminen katsottiin historioitsija Max Jakobsonin mukaan eräissä piireissä lähes maanpetokseen verrattavaksi teoksi aikana, jolloin poliitikot suorastaan kilpailivat siitä, kuka ensimmäisenä ehtisi ehdottamaan sopimuksen voimassaoloajan pidentämistä. Anckar joutuikin poliitikkojen rajun syytösryöpyn kohteeksi.
Dag Anckarin veli Olle Anckar on Åbo Akademin kansantaloustieteen professori. Hänen poikansa Carsten Anckar on myös valtio-opin professori, kuten isänsä.
Dag Anckar harrasti opiskeluaikanaan 1950- ja 1960-luvuilla pikajuoksua.lähde?
Etis (kaupunki)

| Etis> Ἤτις |
| --- | --- |
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  ?, Monemvasiá, Lakonia, Peloponnesos
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Huippukausi:  400–300-luku eaa.
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Lakonia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Etis (m.kreik. Ἤτις, Ētis) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Lakoniassa Kreikassa. Se sijaitsi Malean niemellä lähellä Boiaa, mutta sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.
Etiin historiasta tiedetään vain vähän. Pausaniaan mukaan sen olisi perustanut Aineias. 300-luvulla eaa. kaupungin asukkaat siirrettiin Boiaan synoikismoksessa, jossa olivat mukana myös Afroditia ja Side. Kaupungin todellinen asema ennen tätä tunnetaan huonosti, mutta se on luetteloitu nykytutkimuksessa polisten joukkoon. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Ēteios (Ἠτεῖος).
Pausanias mainitsee Etiin ja Boian lähellä olleen Asklepiokselle ja Hygieialle omistetun pyhäkön. Hänen aikanaan kaupunki oli ilmeisesti raunioina. Stefanos Byzantionlainen mainitsee muutoin tuntemattoman kaupungin nimeltä Etaieis (Ἐταιεῖς), joka saattaa olla sama paikka kuin Etis.
Estrogeenit

Estradioli
Estrogeeni eli naishormoni on yleisnimitys estradiolille (E2) eli 17β-estradiolille,  estronille (E1), estriolille (E3) ja sellaisille synteettisille tai puolisynteettisille yhdisteille, joiden rakenne on lähellä luonnollisten estrogeenien rakennetta. Estrogeenejä esiintyy molemmilla sukupuolilla ja ihmisen lisäksi kaikilla selkärankaisilla ja joillain hyönteisillä.
Estrogeenit muodostuvat mieshormoneihin lukeutuvasta testosteronista. Estrogeenit säätelevät naisilla muun muassa kohdun ja limakalvojen toimintaa. Estrogeeni lisää myös ihmisen tunneherkkyyttä.
Rasvakudos tuottaa testosteronista aromataasientsyymin avulla estronia.
Testosteronista muodostuva estradioli on hedelmällisessä iässä olevan naisen tärkein estrogeeni. Estradioli aiheuttaa pojilla aivojen maskulinisaation.
Vaihdevuosien jälkeen estradiolin pitoisuus on pieni ja silloin tärkein estrogeeni on rasvakudoksessa muodostuva estroni.
Istukan tuottamaa estriolia esiintyy elimistössä etenkin raskauden aikana.
Hormonikorvaukseen käytetyissä lääkkeissä käytetään luonnollisia estrogeeneja, jotka saattavat olla eläinperäisiä.. Ehkäisypillereissä käytetään sen sijaan yleensä puolisynteettistä etinyyliestradiolia (EE2), jonka biologinen aktiivisuus on luonnon estradiolia voimakkaampi. Puolisynteettiset estrogeenit on valmistettu luonnollisesta estrogeenista tekemällä vähäinen muutos molekyylin kemialliseen rakenteeseen.. Ehkäisypillereiden käyttäminen saa aikaan elimistön oman estradiolintuotannon lakkaamisen. Toisin kuin estradioli, etinyyliestradioli ei hajoa jätevedenpuhdistamoilla, minkä johdosta sitä kulkeutuu luonnonvesiin. Tutkijoiden  mukaan luonnonvesiin kulkeutunut etinyyliestradioli voi tehdä uroskaloista naaraskaloja jo niinkin alhaisella pitoisuudella kuin yksi tuhatmiljoonasosa ja puolet Ison-Britannian laaksojokien uroskaloista oli muuttunut naaraiksi vuonna 2016.
Luonnolliset ja puolisynteettiset estrogeenit ovat steroideja. Täysin synteettiset estrogeenit ovat fenoleja tai konjugoituja fenoleja, joilla ei ole steroidirakennetta. Synteettinen dietyylistilbestroli (DES) kehitettiin 1930-luvulla ehkäisemään naisten keskenmenoja. Ainetta käytettiin runsaasti neljän vuosikymmenen ajan, kunnes sen vakavat haittavaikutukset huomattiin. Raskauden aikana tapahtuva dietyylistilbestrolin käyttö saattaa aiheuttaa jälkeläisissä sukuelinten epämuodostumia, syöpää ja lisääntymishäiriöitä .
Estrogeenien terveysvaikutukset

Estradioli lisää mutaatioita ja heikentää mahdollisuutta korjata syntyneitä soluvaurioita lisäten kasvainten riskiä. Rasvakudoksen tuottama estroni sen sijaan suojaa muun muassa luustoa.
Luettelo estrogeeneistä

Estradioli
Estetroli
Estrioli
Estroni
Eritys

Estrogeenit ovat sukupuolisteroideja. Elimistö muodostaa estradiolia testosteronista ja estriolia androstenedionista. Testosteronia ja androstenedionia muodostuu  monivaiheisen reaktioketjun kautta kolesterolista. Estriolia muodostuu maksassa estronista ja estradiolista.
Estrogeenejä muodostuu munasarjoissa sekä jonkin verran lisämunuaisissa ja rasvakudoksessa. Nämä elimet tuottavat estrogeenejä eniten noin 13–50 vuoden iän välissä, mutta vähäistä estrogeenien tuotantoa on muinakin ikäkausina. Kuukautisten pysyvän loppumisen jälkeen suurin osa naisen verenkierrossa olevasta estrogeenista on estronia, joka syntyy lihas- ja rasvakudoksessa, maksassa, munuaisessa ja hypotalamuksessa..
Hedelmällisessä iässä olevan naisen elimistön estradiolipitoisuus vaihtelee luontaisesti kuukautiskierron mukaan. Kierron alussa pitoisuus on matala, huippupitoisuus on follikulaarivaiheen lopussa ja pitoisuus laskee ovulaation jälkeen. Estrogeenin määrä vähenee heti synnytyksen jälkeen ja vaihdevuosien aikana. Estradiolitason laskun on päätelty olevan kytköksissä mielialanheilahteluihin: moni nainen on ärtyisä, itkuinen tai muuten apea ennen kuukautisia. Samanlaisia oireita saattaa esiintyä vaihdevuosien alkaessa ja synnytyksen jälkeen (synnytyksen jälkeinen masennus tai "baby blues").
Puberteetti ja estrogeenit

Estrogeenituotannon alkaminen murrosiässä aiheuttaa tytöille valkovuodon, kuukautiskierron ja naisellisten muotojen kehittymisen. Estrogeeni on tärkein maitorauhasen tiehyitä kasvattava hormoni, eli se aiheuttaa rintojen kasvua yhdessä muiden hormonien kanssa. Estrogeeni aiheuttaa murrosiässä myös kohdun kasvua ja emättimen limakalvon muutoksia.
Häpykarvoituksen kasvamisen ja seksuaalisen mielenkiinnon heräämisen aiheuttavat tytölle naishormonien lisäksi mieshormonit eli androgeenit, joita naisen elimistö tuottaa kymmenen kertaa miehen elimistöä vähemmän. Estrogeeneillä on myös arveltu olevan osansa luulevyjen luutumisessa ja pituuskasvun päättymisessä. Esimerkiksi jos kasvuikäinen lapsi saisi jostakin ulkopuolista estrogeenia suuren annoksen ja usein, aiheuttaisi se luulevyjen nopean luutumisen ja kasvun ennenaikaisen päättymisen. Jos lapsi joutuu käyttämään estrogeenihormonivalmisteita esimerkiksi viivästyneen puberteetin hoitoon, tulisikin olla tarkkana estrogeenien annostelussa. Aikainen puberteetti yleensä hieman laskee tyttöjen kasvuennustetta aikaisen estrogeenituotannon lisääntymisen takia.
Estrogeeniä matkivaa bisfenoli A:ta voi erittyä muovisista juomapulloista, milloin yhdiste toimii ksenoestrogeeninä.
Esimerkiksi soijan kasviestrogeenit eivät vaikuta miehiin naishormonien tavoin.
Elintapojen vaikutus elimistön estrogeenipitoisuuteen

Alkoholin käyttäminen lisää naisen elimistön estrogeenipitoisuutta riippumatta siitä, onko kyse elimistön itse tuottamista estrogeeneistä vai ehkäisypillereissä käytetystä puolisynteettisestä etinyyliestradiolista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Estrogeenit Wikimedia Commonsissa
Etiikka ja estetiikka

Etiikka ja estetiikka on vuonna 1998 ilmestynyt artikkelikokoelma, jonka ovat toimittaneet Ilona Reiners ja Anita Seppä.
Aiheesta muualla

Ossi Naukkarinen: Kauniita ja hyviä ajatuksia (Arkistoitu – Internet Archive). Niin & näin 1/1999.
Putte Wilhemsson: Viisaita ja hyveellisiä ajatuksia kauneudesta[vanhentunut linkki]. Helsingin sanomat 12.1.2000.
Ethelwulf

Ethelwulf
Ethelwulf (myös Æthelwulf tai Aethelwulf) oli Wessexin kuningas vuosina 839–858. Hän oli kuningas Egbertin poika ja Alfred Suuren isä.
Noustuaan valtaistuimelle Ethelwulf antoi puolet valtakunnastaan – Kentin, Surreyn, Sussexin ja Essexin – vanhimmalle pojalleen Ethelstanille. Vuonna 851 Ethelwulf voitti tanskalaisten suuren armeijan Surreyn Acleassa. Tämän jälkeen hän yhdisti Wessexin ja Mercian kuninkaalliset suvut naittamalla tyttärensä Ethelswithin Mercian kuninkaalle Burgredille vuonna 853.  Samana vuonna Ethelwulf lähetti poikansa Alfredin Roomaan ja seurasi itse perässä 855 jättäen kuningaskuntansa poikansa Ethelstanin huostaan. Palatessaan Roomasta yli viisikymmenvuotias Ethelwulf avioitui 12-vuotiaan Judithin kanssa, joka oli länsifrankkien kuninkaan Kaarle Kaljupään tytär. Saapuessaan Englantiin hänen poikansa Ethelstan oli kuollut ja valtakuntaa hallitsi hänen toinen poikansa Ethelbald. Ethelbald oli mukana salaliitossa, jonka päämääränä oli syöstä vallasta Ethelwulf. Ethelwulf pakotettiin luopumaan Wessexin kruunusta poikansa hyväksi. Ethelwulf säilytti kuitenkin asemansa Kentin sekä useiden itäisten provinssien kuninkaana kuolemaansa vuonna 858 saakka.
Lapset

Ethelstan, Kentin kuningas
Ethelbald, Wessexin kuningas
Ethelbert, Wessexin kuningas
Ethelred, Wessexin kuningas
Alfred Suuri, Wessexin ja Englannin kuningas
Pseudopallo

Pseudopallo on geometriassa pinta, jolla on vakio negatiivinen Gaussin kaarevuus.
R-säteinen pseudopallo on avaruudessa  \mathbb {R} ^{3} oleva pinta, jonka Gaussin kaarevuus on kaikkalla  -R^{2}.  Nimi johtuu analogiasta R-säteisen pallopinnan kanssa, jonka kaarevuus on vakio  R^{2}. Termin otti käyttöön vuonna 1868 Eugenio Beltrami, joka käytti tällaista pintaa mallina hyperboliselle geometrialle.