stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hilja Riipinen
Teokset ja julkaisut > Näytelmät

Nimipäivät : kaksiosainen näytelmä Lottien ja Suojeluskunnan iltamia varten. Lotta Svärd keskusjohtokunta, Helsinki 1926
Junkkarit : kaksi näytöksinen näytelmä. Lotta-Svärd julkaisu n:o 6. Helsinki 1927
Kun se alkoi : viisiosainen näytelmä vapaussodasta. Otavan näytelmäkirjoja 32. Otava 1944
Teokset ja julkaisut > Julkaisut

Lyhyt katsaus Lapuan yhteiskoulun kymmenvuotiskauteen : puhe yhteiskoulun 10-vuotisjuhlassa teoksessa Kertomus Lapuan yhteiskoulun toiminnasta lukuvuonna 1913-1914. Vaasa 1914
Seitsemän kirjettä nuorelle sisarelle : ajatuksia omistettu kehitysiässä oleville tytöille. Otava 1925
Naisasialiike ja lottatyö. Lotta-Svärd julkaisu n:o 7. Sortavala 1927
Nainen papiksi, nainen pappina : alustus Suomen naisyhdistyksen yleiskokouksessa Helsingissä 21. X. 1928. Suomen naisyhdistys, Helsinki 1928
Rauhanaate ja rauhantyö. Lotta-Svärd julkaisu n:o 12. Helsinki 1929
Kommunisminvastainen kansanliike : esitelmä L-S. yhdistyksen vuosikokouksessa 25.3.1930, pitänyt Hilja Riipinen. Helsinki 1930
Onko kommunismi valistustyöllä kukistettavissa? : esitelmä lottapäivillä Jyväskylässä kesäkuun 28 päivänä 1930. Lotta-Svärd julkaisu n:o 17. Helsinki 1930
Etelä-Pohjanmaan lotat : Lotta Svärd, Etelä-Pohjanmaan piiri ; toimituskunta Hilja Riipinen ym. Etelä-Pohjanmaan naisten huolto-säätiö, Lapua 1965
Teokset ja julkaisut > Suomennokset

Ivan Turgenjev: Metsämiehen muistelmia ; suomentanut Hilja Riipinen. WSOY 1931, 2. painos 1952, 5. painos 2000 (alkuteos Записки охотника)
Aiheesta muualla

Kaarle Sulamaa: / Riipinen, Hilja (1883 - 1966) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). 9.10.2006 (päivitetty 14.2.2008). Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Aikalaiskirja 1934 (Projekt Runeberg)
Kirjasampo.fi: Hilja Riipinen
"Elämäkertaromaanin Hilja Riipinen näkyy seitsemänä kuin kärppä Hurja Hilja, mainettaan parempi" (HS 20.11.1995)
Hilja Riipinen : Palveleva yhteishenki ja järjestys - kasvatusperiaatteet uudessa Saksassa. Itsenäisiä, määrätietoisia naisia. Kansa luottaa johtajaansa ja tulevaisuuteen, Ajan Suunta, 21.06.1934, nro 140, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat
| n k Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat 1930–1933 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (42):  Aalto-Setälä  Ainali  Anttila  Forstadius  Häkkinen  Junnila  Jussila  Kallioniemi  Kilpeläinen  Kolkki  Korpisaari  Koskelainen (1931–1933)  Koskenheimo (1930–1933†)  Kuokkanen  Kuuliala  Lehtonen  Leivo  Malmivaara  Moilanen  Mäkelä  Nikkanen  Oksala  Oksanen  Paavolainen  Pennanen  Perheentupa  Pesonen  Pihkala  Pojanluoma  Päivänsalo  Rantanen  Rautaharju  Riipinen  Sahlstein  Solja  Sovijärvi  Svinhufvud (1930–1931)  Tulenheimo  Tuomikoski  Turja  Virkkunen 
Isänmaallisen kansanliikkeen kansanedustajat
| n k Isänmaallisen kansanliikkeen kansanedustajat 1933–1936 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (14):  Ala-Kulju  Annala  Honkala  Kares  Kivenoja  Malmivaara (1935–1936)  Nikkola  Riipinen  Schildt  Simojoki  Somersalo  Sundström  Tapaninen  Tuomivaara (1933–1936)  Wainio 
| n k Isänmaallisen kansanliikkeen kansanedustajat 1936–1939 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (14):  Ala-Kulju  Annala  Jussila  Kares  Malmivaara  Nikkola  Riipinen  Saarinen  Salmiala  Salovaara  Simojoki  Tuomivaara  Tuorila  Wainio 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Eduskunta  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Hilja Riipinen lottapuvussa.
Kansanedustaja Hilja Riipinen puhumassa IKL:n naisten kokouksessa Helsingissä, maaliskuussa 1936.
Defaitismi

Ranskalaisia sotavankeja 1940.
Defaitismi (ransk. défaitisme, saks. Defätismus, suom. tappiomieliala, antautumishenki) on termi, joka tarkoittaa tappion hyväksymistä ilman taistelua tai tahtoa taistelemiseen. Sanalla on yleensä kielteinen sivumerkitys, ja usein psykologiassa se liitetään pessimismiin. Poliittisessa käytössä termillä on usein propagandistinen merkitys ja sillä viitataan maanpetoksellisuuteen sellaisessakin tilanteessa, jossa taistelun jatkaminen on todellisuudessa toivotonta. Sana on tyypillinen sota-ajan termi, vaikka sitä käytetään joskus politiikassa, liike-elämässä, urheilussa, psykologiassa ja filosofiassa.
Termin alkuperä

Antero Mannisen mukaan sana kuuluu ääntää "de[fe]tismi" ja se tarkoittaa yksiselitteisesti tappiomielialaa, ja defaitisti [-fe-] on sen vallassa oleva ja sitä levittävä henkilö.
Termi defaitismi otettiin todennäköisesti käyttöön 1900-luvun alussa, mutta sen lähteestä on olemassa eri versioita. Ranskalaisten on sanottu käyttäneen termiä ensimmäisinä kuvaamaan venäläisten sotilaiden mielialaa ensimmäisessä maailmansodassa, mutta sitä on saatettu käyttää myös Ranskan–Preussin sodan ajan antaumista kannattaneesta ranskalaisesta poliittisesta liikkeestä. Tätä tukisi seikka, että Venäjän vallankumoukselliset käyttivät käsitettä ”vallankumouksellinen defaitismi” jo ennen ensimmäistä maailmansotaa. Englantiin sana defeatist omaksuttiin ranskankielisestä sanasta défaitiste vuonna 1917 kuvaamaan henkilöä, jonka epäillään toimivan valtiotaan vastaan.
Vaikka sana on todennäköisesti 1900-luvun tuote, sitä käytetään historiankirjoituksessa kuvaamaan myös varhaisempina aikoina vallinneita tilanteita, joissa tappiomielialan esitetään ottaneen vallan tai vaikuttaneen sodan tai taistelun lopputulokseen.
Vallankumouksellinen defaitismi

1900-luvun alussa vallankumoukselliset sosialistit loivat käsitteen vallankumouksellinen defaitismi, jonka mukaan kansanjoukkojen defaitismi voi olla ase vallankumouksen toteuttamiseksi. Vladimir Leninin mukaan työväenluokka ei hyödy valtioiden johtajien aloittamista sodista, vaan saa maksaa niiden seuraukset. Niinpä esimerkiksi japanilainen porvarisluokka edisti venäläisen työväenluokan ja samalla vallankumouksellisen asiaa voittaessaan Venäjän–Japanin sodan 1905. Ensimmäisen maailmansodan syttyessä venäläisten sosialidemokraattien enemmistö kannatti sotaan ryhtymistä. Tällöin kommunististen bolševikkien kielessä vallankumouksellisen defaitismin vastatermiksi tuli sosialistinen patriotismi, josta he syyttivät sosialidemokraatteja. Termin merkitys tosin vaihtui, kun kommunistit ottivat vallan Venäjällä. Neuvostoliitossa 1930-luvun aikana sosialistinen patriotismi ei enää ollut vastavallankumouksellinen tai taantumuksellinen käsite, vaan uuden mallikansalaisen korkeimpia hyveitä. Koska vallankumous oli jo saavutettu Neuvostoliitossa, defaitismin merkitys muuttui nyt vastavallankumoukselliseksi, joten vallankumouksellisesta defaitismista tuli yksinkertaisesti defaitismia, jonka koettiin jälleen auttavan vastustajaa voittamaan.
Maanpakoon ajettu Lev Trotski ryhtyi puolestaan käyttämään samaa käsitettä 1930-luvulla stalinismia ja Josif Stalinin ajan Neuvostoliiton sotaista politiikkaa vastaan.
Defaitismi sodassa

Sota-aikana defaitismi on usein käytetty termi. Sotilasta tai siviiliä voidaan syyttää defaitismista, vaikka hänen mielestään taistelu on jo menetetty tai taisteleminen on turhaa jostain muusta syystä. Sodankäynnin kannalta defaitismi on pahe, sillä usein hävitty taistelu on sodankäynnin päämäärien kannalta hyväksyttävämpää kuin luovutus ilman vihollista hidastavaa ja sen voimia heikentävää ja sitovaa taistelua. Myös sotaa vastustavia pasifisteja syytetään helposti defaitisteiksi etenkin sodan aikana.
Defaitismi sodassa > Ensimmäinen maailmansota

Aisnen toinen taistelu alkoi Nivellen offensiivilla 16. huhtikuuta 1917. Ranskalaisille sotilaille oli luvattu Saksan antautuvan parissa päivässä. He kävivät taisteluun varmana voitosta, mutta tavoitteet jäivät saavuttamatta. Sen sijaan kolmen viikon hävityn taistelun jälkeen Ranskan asevoimat oli menettänyt 187 000 miestä. Pitkän ja uuvuttavan juoksuhautasodankäynnin väsyttämät ranskalaiset sotilaat nousivat kapinaan, joka levisi rintamalla kulovalkean lailla. Sodanjohto kukisti kapinan. Samalla kun oloihin tuotiin parannuksia, kapinan keskushenkilöiksi epäiltyjä teloitettiin varoitukseksi muille. Heitä syytettiin defaitismista ja maanpetturuudesta. Ensimmäisessä maailmansodassa teloitettujen pasifistien määrä ylitti terrorin aikana tunnetun ajan jakson Ranskan historiassa.
Sodan viimeisenä vuonna 1918 defaitismi levisi puolestaan Saksassa. Maan voimavarat olivat lopussa neljän sotavuoden jälkeen. Muun muassa ihanteikas silloinen rintamasotilas Adolf Hitler oli pettynyt, koska uusimmat täydennykset eivät olleet samalla tavalla hurmoshenkisiä kuin vuoden 1914 erä. Kotirintama kapinoi ja Saksa joutui antautumaan, vaikka rintamalla saavutettiinkin suhteellisia menestyksiä. Rintamamiesten sammakkoperspektiivistä katsottuna kotirintama petti taistelevat joukot. Tämä synnytti Dolchstosslegenden, selkäänpuukotusteorian.
Defaitismi sodassa > Toinen maailmansota

Toisessa maailmansodassa natsi-Saksa voitti Ranskan vain kuusi viikkoa kestäneiden taisteluiden jälkeen vuonna 1940. Saksan asevoimat käytti modernin liikkuvan sodankäynnin taktiikkaa, jota vastaan Ranskan asevoimien opit olivat vanhentuneita. Häviö on sittemmin pantu usein ranskalaisten sotilaiden ja upseeriston keskuudessa levinneen tappiomielialan, defaitismin syyksi. Sanaa on sen jälkeen käytetty helposti Ranskan asevoimista. Esimerkiksi yhdysvaltalainen Time-lehti ei epäröinyt kuvailla ranskalaisia defaitisteiksi arvostellessaan Ranskan Indokiinan sodan strategiaa keväällä 1954. Noin kaksikymmentä vuotta myöhemmin yhdysvaltalaiset olivat itse samankaltaisessa tilanteessa Indokiinassa. Nyt yhdysvaltalaiset sodan kannattajat syyttivät defaitismista lehdistöä ja sotaa vastustanutta rauhanliiketta.
Puola oli hävinnyt sodan Saksaa vastaan ja Neuvostoliittoa vastaan syksyllä 1939 ja se antautui viisi viikkoa kestäneiden taistelujen jälkeen. Puolalaisia sotilaita ei ole kuitenkaan syytetty defaitismista, sillä he ryhtyivät usein toivottomiinkin taisteluihin ylivoimaista vihollista vastaan. Vasta toisen suurvallan, Neuvostoliiton hyökkäys murensi viimein puolalaisten puolustustahdon, mutta ei taistelutahtoa, sillä puolalaiset vapaaehtoiset osallistuivat muiden valtioiden armeijoissa sotaan kaikilla rintamilla.
Saksan johto piti defaitismia rikoksena, josta seurasi usein kuolemantuomio. Kun müncheniläisten opiskelijoiden sotaa ja natsihallintoa vastustava vastarintaliike Valkoinen Ruusu jäi kiinni lentolehtisten levittämisestä Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen pää-äänenkannattajassa sanomalehti Völkischer Beobachterissa kirjoitettiin 21. huhtikuuta 1943 seuraavasti:
»Kansamme raskaan taistelun aikaan vuosina 1942–1943 müncheniläiset Alexander Schmorell, Kurt Huber, ja William Graf tekivät yhteistyötä Schollien kanssa sabotoiden sotatuotantoamme ja levittäen defaitistisia ajatuksiaan. He auttoivat valtakunnan vihollista ja yrittivät heikentää sotilaallista turvallisuuttamme. Syytettyjä, jotka tehdessään väkivaltaisia hyökkäyksiään Saksan kansan yhteisöä vastaan asettivat itsensä vapaaehtoisesti sen yhteisön ulkopuolelle, rangaistiin kuolemalla. He ovat menettäneet kansalaisoikeutensa ikiajoiksi.»
Roland Freislerin johtama natsien kansantuomioistuin antoi lukemattomia kuolemantuomioita defaitismista syytetyille. Jopa vastustajan radioasemien kuten Radio Moskovan ja BBC:n uutislähetysten kuunteleminen ja uutisten levittäminen saattoi merkitä syytettä defaitismista ja edelleen kuolemantuomiota. Vuoden 1944 puolesta välistä lähtien ilmoitustauluilla oli lähes joka viikko uusi vaaleanpunainen juliste, jossa ilmoitettiin viikon mittaan teloitettujen defaitistien nimet.
Defaitismi sodassa > Jatkosodan ”defaitismi”

Suomessa termiä käyttivät ne tahot, jotka kannattivat jatkosodan jatkamista Saksan rinnalla Neuvostoliittoa vastaan. Kun Saksa oli hävinnyt Stalingradin taistelun helmikuussa 1943, päämajan tiedustelupäällikkö Aladár Paasonen piti valituille Suomen johdon edustajille esitelmän, jossa hän totesi sodan päättyvän varmasti tappioon. Paasonen sai tehtäväkseen pitää sama esitelmä myös eduskunnan ulkoasiainvaliokunnalle. Esitelmä herätti närää, ja tietoja sen sisällöstä vuoti myös saksalaisille, jotka joidenkin suomalaisten kansanedustajien kanssa syyttivät rauhaa tunnustelevaa johtoa defaitismista. Rauhanoppositioon liittynyt tuleva presidentti Urho Kekkonen puolusti irtautumista sodasta kirjoituksessaan Pekka Peitsi -nimimerkin alla vuonna 1944:
»Ei tarvitse salailla sitä seikkaa, että levottomat kysymykset ovat monelle suomalaiselle nousseet viime kuukausien aikana mieliin. Se ei ole suinkaan defaitismia, pelkuruutta, eikä edes pessimismiäkään. Me luotamme järkkymättömän lujasti oman asiamme oikeuteen, me pysymme kiinteästi ja horjumattomasti päätöksessämme taistella maan itsenäisyyden ja vapauden puolesta loppuun saakka, me uskomme taistelumme onnelliseen lopputulokseen. Mutta sen ohella me realisteina tarkastelemme kaikkia tulevan kehityksen tekijöitä ja arvioimme niiden keskinäisiä suhteita ja voimasuhteita.»
Defaitismi sodassa > Irakin sota

Termi defaitismi on ollut ahkerassa käytössä Yhdysvalloissa, kun Irakin sodasta on keskusteltu. Varsinkin sodan pitkittyessä Irakin miehityksen kannattajat ovat arvostelleet yhdysvaltalaista mediaa ja demokraattista puoluetta defaitismista. Politiikkaa tutkivan turvallisuuspoliittisen keskuksen johtaja ja Irakin sodan jatkamisen kannattaja Frank Gaffnet kirjoitti vuonna 2006 kolumnissaan:
»Yhtäkkiä demokraatit ovat löytäneet äänensä Irakista puhuttaessa. Se on defaitismin ääni.»
Brittiläinen sanomalehti Daily Telegraph kirjoittaa samansuuntaisesti Afganistanin sodasta lokakuussa 2008:
Defaitismista huolimatta sotaretkemme Afganistanissa sujuu hyvin
»Talibaanit mahtavat nauraa partoihinsa. Aseistettuina vanhoilla ja kuluneilla Kalašnikov-rynnäkkökivääreillä, alkukantaisilla singoilla ja kotitekoisilla pommeilla, jotka on kasattu afgaanien tiskialtaan kaltaisissa pesutiloissa, tämä rähjäinen joukko paštunilaisia heimolaisia ja islamistisia militantteja on onnistunut alentamaan kaikkien aikojen voimakkaimman sotilasliittouman epätoivoon ja keskinäisiin syytöksiin.»
Yhdysvaltalaisen uuskonservatistisen käsityksen mukaan Vietnamin sodassa koettu nöyryytys johtui selkäänpuukotusteorian lailla kotirintaman petoksesta, heikkotahtoisten poliitikkojen, defaitistisen lehdistön ja vallankumouksellisen rauhanliikkeen toimista. Sen sijaan presidentti George W. Bushin johdolla aloitettu Irakin sota nähdään mielikuvitusrikkaana ja rohkeana Yhdysvallan sotilaallisen ylivoiman hyödyntämisenä. Uuskonservatistisen näkemyksen mukaan Yhdysvaltojen maailmanlaajuinen ylivalta on luonteeltaan lempeä ja sen vuoksi Yhdysvaltojen kohtalo on muokata koko maailma sen arvoja vastaavaksi. Samassa hengessä Ronald Reaganin ulkopolitiikan koetaan päihittäneen ”defaitistisen Vietnamin sodan syndrooman” voittamalla Neuvostoliittoa vastaan käydyn asevarustelukilpailun.
Älyllinen defaitismi

Käsitteellä älyllinen defaitismi voidaan tarkoittaa eri asioita, johon ajattelevan ihmisen tai älymystön edustajan voidaan katsoa syyllistyvän. Termi määräytyy käyttötarpeen mukaan, mutta yleensä sillä tarkoitetaan luovuttamista liian monisyiseksi tai ratkaisemattomaksi koetun ongelman edessä. Filosofiassa sillä voidaan esimerkiksi tarkoittaa ajatusta, jonka mukaan jokaisen ajatuksen on jo keksinyt joku muu, jolloin yritys luoda uutta olisi pohjimmiltaan turhaa.
Psykologia ja yhteiskuntatieteet

Psykologiassa defaitismi kuvaa menetyksen, torjunnan ja epäonnistumisen hyväksyvää ajattelutapaa. Defaitistinen henkilö voi uskoa, että tilanteessa jatkaminen on turhaa ja millään ei ole merkitystä, koska yritykset muuttaa tilannetta tulevat kuitenkin päättymään huonosti, kävi miten kävi. Defaitismi liittyykin usein masennukseen, josta kärsivä henkilö voi kieltäytyä normaalista sosiaalisesta toiminnasta ja lakata ottamasta osaa aktiviteetteihin, josta hän aiemmin on nauttinut. Toivottomuuden tunne ja kokemus todennäköisenä pidetystä negatiivisesta tuloksesta saa heidät tuntemaan, että heidän omilla teoillaan ei ole merkitystä.
Laajemmin yhteiskuntatieteissä kuten sosiaalipsykologiassa ja sosiologiassa termi tarkoittaa ihmisryhmän defaitistista toimintaa. Esimerkiksi joidenkin yhteiskuntateorioiden mukaan länsimaiden köyhiä pidetään yksin syypäänä omaan köyhyyteensä. Politiikan professori Lawrence Meadin mukaan köyhät ovat ”defaitistisen kulttuurin” uhreja ja heiltä puuttuu itsekuri ja kyky ”henkilökohtaiseen järjestäytymiseen”, mikä saisi heidät opiskelemaan, löytämään työpaikkoja ja tekemään töitä. Paleokonservatistisen ja libertaristisen poliittisen tieteilijän Charles Murrayn näkökulma on astetta tylympi ja yksinkertaisempi: ”alaluokka” säilyy kroonisesti työttömänä ei siksi, että heiltä puuttuisi taitoa tai tilaisuuksia, vaan koska he ovat ”haluttomia ja kyvyttömiä heräämään aikaisin aamulla ja lähtemään töihin”.
Kenraali Robert Nivelle
Defaitismia vai sodanvastaisuutta? Yhdysvaltalaisten koululaisten Irakin sodan vastainen mielenosoitus Ann Arborissa vuonna 2007. Mielenosoittajan kyltissä on ympärillä makaaviin ”ruumiisiin” viittaava teksti: ”Enemmän kuin 100 irakilaista tapetaan joka päivä. Mitä jos näkisit tämän matkallasi töihin?”
Ampumahiihdon Euroopan-mestaruuskilpailut 1998

Ampumahiihdon Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1998 Minskissä, Valko-Venäjällä 28. tammikuuta–1. helmikuuta 1998.
Miehet > 10 km

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika/ohilaukaukset |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Jekabs Nakums | 27.15,8 / 0 |
| 2 |  | Aleksandr Popov | 27.29,7  / 0 |
| 3 |  | Ilmars Bricis | 27.40,0 / 2 |
Miehet > 10 + 12,5 km takaa-ajo

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika/ohilaukaukset |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Gunar Bretschneider | 37.03,6 / 5 |
| 2 |  | Ilmars Bricis | 37.23,0 / 8 |
| 3 |  | Olegs Maluhins | 37.40,8 / 5 |
Miehet > 20 km

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika/ohilaukaukset |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Sergei Rotškov | 1.08.38,8 / 2 |
| 2 |  | Stefan Hodde | 1.10.24,7 / 1 |
| 3 |  | Ilmars Bricis | 1.11.18,6 / 4 |
Miehet > 4 x 7,5 km viesti

| Sija | Maa | Kilpailijat | Aika/ohilaukaukset |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Saksa:  Ulf Karkoschka   Marko Morgenstern   Mark Kirchner   Gunar Bretschneider | 1.22.39,3 / 1 |
| 2 |  | Norja | 1.23.13,3 / 1 |
| 3 |  | Valko-Venäjä | 1.24.34,4 / 1 |
Naiset > 7,5 km

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika/ohilaukaukset |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Nadežda Talanova | 22.34,3 / 2 |
| 2 |  | Natalija Permjakova | 22.39,0 / 1 |
| 3 |  | Peggy Wagenführ | 23.09,7 / 1 |
Naiset > 15 km

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika/ohilaukaukset |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Nadežda Talanova | 1.00.17,7 / 1 |
| 2 |  | Svetlana Tšernusova | 1.02.39,7 / 1 |
| 3 |  | Irina Diatškova | 1.03.37,9 / 1 |
Naiset > 3 x 7,5 km viesti

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika/ohilaukaukset |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Saksa:   Peggy Wagenführ   Janet Klein   Andrea Henkel | 1.10.20,1 / 0 |
| 2 |  | Venäjä | 1.12.48,3 / 1 |
| 3 |  | Suomi:   Satu Pöntiö   Anna-Liisa Rasi   Annukka Mallat | 1.15.01,7 / 1 |
Kreevinin murre

Nykyisen Bauskan kunnan sijainti Latvian kartalla.
Kreevinin murre (latv. krieviņu dialekts) oli Latviassa Bauskan ympäristössä asuneiden  kreevinien kielimuoto, jota yleensä pidetään vatjan kielen murteena. Kieli sammui 1800-luvun puolessavälissä, ja siitä on vain niukasti dokumentaatiota.
Historia

Kreevinien on arveltu tulleen Bauskan alueelle sotavankeina Vinke von Overbergin vuosina 1444–1447 Inkeriin tekemän sotaretken jälkeen. Vatjalaisia tuotiin tuolta retkeltä sotavankeina rakentamaan Bauskan linnaa.
Kreevinit tulivat tieteelliseen tietoon varsin myöhään. Heidän kielestään on säilynyt vain muutamia 1700-luvun lopulla ja 1800-luvun alussa tehtyjä muistiinpanoja, sanaluetteloja ja tekstien käännöksiä, yhteensä satakunta lausetta. Niitä käännättivät ja merkitsivät muistiin lähes yksinomaan baltiansaksalaiset papit, jotka eivät itse osanneet mitään itämerensuomalaista kieltä eivätkä ymmärtäneet kuulemaansa, joten tekstien kirjoitusasun tulkintaa on usein pidetty kyseenalaisena. 1800-luvun alussa kreevinin kieli oli jo sammumassa, vuonna 1810 pappi Karl Lutzau arvioi alueella olevan vielä 12–15 kreevinin puhujaa. Viimeiset kenttätutkimukset teki suomalainen kielentutkija ja kansatieteilijä A. J. Sjögren 1846, ensimmäinen ja samalla viimeinen kreevinin kielen tallentaja, joka ymmärsi kieltä. Tuolloin kreevinin kieli oli jo käytännössä hävinnyt. Sjögrenin iäkäs kielenopas Mikkel Sausais valitteli, että ”kieli ei enää käänny” puhumaan kreeviniä, jota hän ei ollut enää pitkiin aikoihin käyttänyt.
Sjögrenin jälkeen hänen seuraajansa Pietarin tiedeakatemiassa, Ferdinand Johann Wiedemann, toimitti ja julkaisi kreevinin kielen aineistot ja ensimmäisenä (1871) tulkitsi kreevinin vatjan kielen murteeksi, vaikka siitä puuttuukin vatjan kielen silmäänpistävin ominaispiirre, k:n muuttuminen tš:ksi etuvokaalien edellä. Vuonna 1997 saksalainen kielentutkija Eberhard Winkler julkaisi uuden, yksityiskohtaisen tutkimuksen kaikista säilyneistä kreevininkielisistä teksteistä. Hän suhtautuu kriittisemmin Sjögrenin muistiinpanoihin ja tulkitsee baltiansaksalaisten pappien itse asiassa osanneen merkitä Sjögreniltä huomaamatta jääneitä äännepiirteitä kuten katkointonaatiota (stød).
Kreevinin vaikutusta latvian paikalliseen murteeseen on tutkittu vähän, mutta muutamia kreevinistä lainattuja murresanoja tiedetään. Lembit Vaban mukaan tällaisia saattaisivat olla kurika ’nuija’, jota vastaa vatjan kurikka, tai verbi ṇirmināt, joka tarkoittaa siivottomasti tai rumasti syömistä ja voisi liittyä vatjan sanoihin nirttši tai nirkko ’nirso’. Sanojen kreeviniläisperäisyyden puolesta puhuu se, että ne tunnetaan latviassa vain Bauskan seudulla.
Historia > Kielinäyte

”Isä meidän” -rukous kreevinin murteella:

Meģģi ise taiwâs!

jadku elka śiwu śenna

tulap meģģi tiwi śivu riikki!

Śiwu meelle se iggau ka kui taiwâs ni kans ma bēli!

Meģģi arma leipe anna meli tennawa.

Ġedde meggi padudd, kui me jattim umili nisi meli jad!

Elas meite kurja sad.

Śewon wodse kurģe miusse erre

Jo siula kalpap śiwu kikki śiwu appi un śiwu üwiwi śewonśe śewonśe.

Amen!
Barry MacKenzie

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Barry MacKenzie 1960-luvun alkupuolella. |  Barry MacKenzie 1960-luvun alkupuolella. |  Barry MacKenzie 1960-luvun alkupuolella. |  |
Maa:   Kanada
Miesten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Grenoble 1968 | jääkiekko |  |
Barry MacKenzie (s. 16. elokuuta 1941, Toronto, Ontario, Kanada) on entinen jääkiekkoilija.  Hän edusti Kanadaa vuoden 1968 talviolympialaisissa, joissa joukkue voitti pronssia. Ammattilaiseksi siirryttyään puolustajana pelannut Barry MacKenzie edusti National Hockey League -seuraa Minnesota North Stars. Hänet liitettiin International Ice Hockey Federation Hall of Fame -kunniagalleriaan vuonna 1999.
Aiheesta muualla

Barry MacKenzie The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
IIHF Hockey Hall of Fame bio
Khust

| Khust Khost |
| --- | --- |
 Näkymä kaupunkiin.
 Khust
 Koordinaatit: 33°19′59″N, 69°55′01″E 
Valtio:   Afganistan
Maakunta:  Khust
Väkiluku (2014/2015)  (arvio):  88 403–106 083
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Khust tai Khost (dariksi ‏خوست‎, Khōst, pašt. ‏خوست‎) on kaupunki Afganistanin Khustin maakunnassa lähellä Pakistanin vastaista rajaa. Sen asukasluku oli Yk:n arvion mukaan 88 403–106 083.
Maantiede

Khust sijaitsee Afganistanin Khustin maakunnassa lähellä Afganistanin Pakistanin vastaista rajaa. Pakistanin puolella rajaa sijaitsee Waziristan. Khustista pohjoiseen kohoavat Spin Ghar- eli Safid Kuh-vuoret. Vuorilta virtaa Kurramjoen sivujoki Kaitu. Kurram virtaa edelleen kohti Indusjokea idässä. Paikkakunnalla kasvaa lähiseudulle harvinaisia metsiä.