stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Give My Regards to Broad Street
Kappaleet > A-puoli

No More Lonely Nights (Ballad) – 4.58
Good Day Sunshine – 1.59
Corridor Music – 0.19
Yesterday – 1.43
Here, There and Everywhere – 1.45
Wanderlust – 2.48
Ballroom Dancing – 4.35
Silly Love Songs – 4.31
Kappaleet > B-puoli

Silly Love Songs (Reprise) – 0.57
Not Such a Bad Boy – 3.19
No Values – 3.43
No More Lonely Nights (Ballad Reprise) – 0.30
For No-One – 2.11
Eleanor Rigby
Eleanor Rigby – 3.07
Eleanor’s Dream – 1.01
Long and Winding Road – 3.47
No More Lonely Nights (Playout Version) – 4.26
Arvostelut

Allmusic:
Aiheesta muualla

Discogs
Davide Giovanzana

Davide Giovanzana (s. 1972) on sveitsiläinen teatteriohjaaja ja tutkija. Hän on Teatteri Metamorfoosin perustaja ja opettaa Taideyliopiston Teatterikorkeakoulussa.
Giovanzana toimii vuosina 2020–2021 Taideyliopistossa taiteellisen tutkimuksen professorina. Yhdessä David Kozman kanssa hän on perustanut New Theatre Helsinki -teatterin.
Garhwali

| Garhwali |
| --- | --- |
Oma nimi:  गढ़वळि (gaṛhavaḷi)
Tiedot
Alue:  Intia
Puhujia:  2 920 000
Kirjaimisto:  devanagari
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  indoeurooppalaiset kielet
Kieliryhmä:  indoiranilaiset kielet indoarjalaiset kielet pohjoinen ryhmä
ISO 639-3:  gbm
 Ohje 
Garhwali on indoarjalainen kieli, jota puhuu äidinkielenään noin kolme miljoonaa ihmistä Intian Uttarakhandin ja Himachal Pradeshin osavaltioissa. Glottolog sijoittaa garhwalin paharikielten keskiseen ryhmään yhdessä kumaonin kanssa. Ethnologue puolestaan lukee garhwalin omaksi alaryhmäkseen itä-, keski- ja länsipaharikielten rinnalle.
Garhwalia kirjoitetaan devanagari-kirjaimistolla.
Davida

| Davida |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Vida 
Vastineita eri kielissä:  Davidia, Davidine, Davina, Davine, Davinia 
Nimen alkuperä:  David
Infobox OKNimi-testi OK: 
Davida on naisen etunimi, joka pohjautuu miehennimeen David. Vuosina 1986–1992 Davidalla oli Ruotsin almanakassa nimipäivä 25. kesäkuuta.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2024 mennessä tilastoitu alle 50 Davida-nimistä naista.
Groningen (provinssi)

| Groningen (hollanti) Grunnen (alasaksa) Grinslân (länsifriisi) |
| --- | --- |
 Groningenin provinssin kunnat vuonna 2018.
 Lippu:  Vaakuna
 Sijainti
Valtio:  Alankomaat
Provinssi:  Groningen
Kuntia:  20
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Groningen
 – Komissaari:  René Paas (CDA)
Pinta-ala:  2 960,03 km²
 – maa:  2 333,28 km²
 – sisävesi:  626,75 km² 
Väkiluku (2015):  584 104
 – väestötiheys:  251,2 as./km²
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  NL-GR
 
Provinssin viralliset kotisivut
Groningen on Alankomaiden koillinen provinssi. Groningenin provinssin asukasluku on 584 104 (vuonna 2015). Provinssin pääkaupunki on Groningen.
Historia

Vuonna 1959 Groningenin alueelta löydettiin maakaasuesiintymä. Maakaasuntuotanto aloitettiin vuonna 1963.
Uskonnot

Groningenin väestöstä 29 % on protestantteja ja 7 % katolisia.
Kunnat (2018)

| --- | --- |
 Appingedam  Bedum  De Marne  Delfzijl  Eemsmond  Groningen  Grootegast  Haren  Leek  Loppersum :  Marum  Midden-Groningen  Oldambt  Pekela  Stadskanaal  Ten Boer  Veendam  Westerwolde  Winsum  Zuidhorn
Grön

Grön tai Gröhn on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Eino Grön (s. 1939), iskelmälaulaja
Erkka Gröhn (s. 2001), pesäpalloilija
Jari Gröhn (s. 1984), jalkapalloilija
Jiska Gröhn (s. 1989 tai 1990), teologi, lähetystyöntekijä ja kristillisdemokraattinen poliitikko
Juha Gröhn (s. 1963), Atria-konsernin toimitusjohtaja
Mika Gröhn (s. 1967), jalkapalloilija
Mika Gröhn (s. 1982), jalkapalloilija
Pekka Gröhn (s. 1963), muusikko
Reetta Gröhn-Soininen (s. 1969), kuvanveistäjä
Veikko Gröhn (s. 1945), arkkitehti
Entinen nimi

Siivo Koutio (vuoteen 1937 Gröhn, 1906–1960), ammattiyhdistysjohtaja
Santeri Saarikivi (vuoteen 1905 Gröhn, 1877–1969), kansanedustaja (sos.dem.)
Janne Vihu (ent. Gröhn, 1897–1952), jääkäri
Muita

Grön, helsinkiläinen ravintola, Vuoden ravintola 2017
Ebba Grön, ruotsalainen punkyhtye
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Gioacchino Otta

Gioacchino Otta, tuntemattoman tekijän maalaus.
Gioacchino (Joachim) Otta (20. maaliskuuta 1775 Torino – 2. tammikuuta 1848 Helsinki) oli miekkailunopettaja ja suomalaisen voimistelun uranuurtajia.
Ottan isä oli ammatiltaan lääkäri. Otta osallistui Napoleonin sotiin ja jäi 1807 aliluutnanttina Pommerissa ruotsalaisten vangiksi. Hän antoi Tukholmassa miekkailunopetusta ja tuli 1812 Turun Akatemian miekkailunopettajaksi. Vuonna 1830 hän sai miekkailun lehtorin arvonimen. Hän opiskeli seuraavana vuonna Tukholmassa voimistelua von Lingin johdolla  ja vaikutti sitten merkittävästi siihen, että Helsingin yliopiston konsistori antoi Carl Ludvig Engelin tehtäväksi rakennuttaa yliopistolle erityinen voimistelusali. Rakennus valmistui vuonna 1834, ja seuraavana vuonna Otta nimitettiin uuden laitoksen yliopettajaksi. Sen ohjelmaan kuuluivat miekkailu, voimistelu ja tanssi. Ottan puoliso vuodesta 1816 oli Hedvig Appelström (k. 1859), vartioluutnantti Henrik Flintsbergin leski.
Aiheesta muualla

Herra Otta, Sakari Topeliuksen, Y. A. Wallinin ja Volmar Schildtin voimistelunopettaja, Kansan kuvalehti, 12.05.1934, nro 19, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
David Kalisch

| David Kalisch |
| --- | --- |
 David Kalisch
Henkilötiedot
Syntynyt: 1820 Breslau
Kuollut: 1872 (51–52 vuotta)
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: saksa
Tuotannon kieli: saksa
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
David Kalisch (1820 Breslau – 1872) oli saksalainen ilveilyjen kirjoittaja ja kupletin luoja. Kalischin ilveilyistä ovat huomattavimmat Einmal hunderttausend Taler, Münchhausen, Berlin, wie es weint und lacht, Der Goldonkel, Musikalische Abendunterhaltung. Kalisch oli muun muassa pilalehti Kladderadatschin perustaja ja yhdessä Ernst Dohmin ja Rudolf Löwensteinin kanssa sen kirjoittaja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta David Kalisch Wikimedia Commonsissa
Davide Baiardo

| Davide Baiardo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. toukokuuta 1887 Voltri, Italia
Kuollut: 28. marraskuuta 1977 (90 vuotta)
Kansalaisuus:   Italia
Uimari
Lajit:  vapaauinti
Davide Baiardo (11. toukokuuta 1887 Voltri – 28. marraskuuta 1977) oli italialainen uimari. Hän edusti Italiaa 100 metrin vapaauinnissa ja 400 metrin vapaauinnissa Lontoon kesäolympialaisissa 1908 sekä Tukholman kesäolympialaisissa 1912.
Gas

| Gas (Wolfgang Voigt) |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1961
Muusikko
Aktiivisena:  1982–
Tyylilajit:  minimal techno, ambient, ambient techno
Levy-yhtiöt:  Mille Plateaux   Kompakt
Aiheesta muualla
www.wolfgang-voigt.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Wolfgang Voigt (tunnetaan parhaiten nimellä Gas) (s. 1961) on saksalainen elektronisen musiikin artisti, joka tunnetaan ennen kaikkea minimaalisesta teknomusiikistaan.
Gas-nimen alla Voigt on julkaissut neljä studioalbumia, kaksi minilevyä sekä yhden kokoelmalevyn.
Voigt on myös perustanut levy-yhtiön, Kompaktin vuonna 1998.
Musiikkinäyte
Näyte  kolmannesta (nimeämättömästä) kappaleesta.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Diskografia > Studioalbumit

Gas (1996)
Zauberberg (1997)
Königsforst (1999)
Pop (2000)
Narkopop (2017)
Rausch (2018)
Diskografia > EP-levyt

Modern (1995)
Oktember (1999)
Diskografia > Kokoelmat

Nah und Fern (2008)
Aiheesta muualla

Gas rateyourmusic.com -sivustolla.
Glory Leppänen

| Glory Leppänen |
| --- | --- |
 Glory Leppänen vuonna 1965.
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. marraskuuta 1901 Pariisi, Ranska
Kuollut: 26. lokakuuta 1979 (77 vuotta) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  näyttelijä, teatteriohjaaja, elokuvaohjaaja ja kirjailija
Ohjaaja
Palkinnot
 Pro Finlandia 1951 
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Glory Leppänen (o.s. Renvall; 28. marraskuuta 1901 Pariisi, Ranska – 26. lokakuuta 1979 Helsinki, Suomi) oli suomalainen näyttelijä, teatteriohjaaja, elokuvaohjaaja ja kirjailija. Hän oli taiteilija Aino Acktén tytär.
Teatteriura

Leppänen kävi Suomen Näyttämöopiston, jonka jälkeen hän työskenteli Suomen Kansallisteatterissa vuosina 1922–1936. Leppänen laajensi osaamistaan ohjaamiseen, jota hän opiskeli Max Reinhardtin teatterikoulussa Wienissä 1934. Kielitaitoisena hän pystyi seuraamaan uutta dramatiikkaa opintomatkoillaan Euroopassa. Leppänen toimi Viipurissa Kaupunginteatterin johtajana ennen talvisotaa. Syksyllä 1940 hän siirtyi Porin Teatteriin. Teatterinjohtajan työn lisäksi hän oli kesäisin lottakomennuksilla Itä-Karjalan kenttäsairaaloissa. Työtahti oli kova, ohjauksia kertyi 38 kolmessa vuodessa. Vuonna 1943 Leppänen siirtyi Tampereen Teatterin johtajaksi. Hän ohjasi TT:ssa 54 näytelmää kuudessa vuodessa. Tämän jälkeen Leppänen palasi Helsinkiin, jossa hän työskenteli Helsingin Kansanteatterin johtajana vuosina 1949–1957.
Tasavallan presidentti Juho Kusti Paasikivi myönsi Glory Leppäselle Suomen Leijonan Pro Finlandia -mitalin vuonna 1951.
Elokuvat

Glory Leppänen näytteli myös muutamassa elokuvassa. Hänen ainoa elokuvaohjauksensa on Onnenpotku (1936), joka oli ensimmäinen naisen ohjaama suomalainen elokuva. Elokuva oli Suomen Filmiteollisuuden tuottama, ja ohjausvastuu siirtyi Leppäselle, kun yhtiön pääohjaaja Erkki Karu kuoli yllättäen ja hänen paikalleen noussut uusi johtaja T. J. Särkkä ei vielä kokenut itseään riittävän päteväksi ohjaustehtäviin. Onnenpotkua ennen Leppänen oli näytellyt roolit mykkäelokuvissa Runoilija muuttaa (1927) ja Rovastin häämatkat (1931).
Yksityiselämä

Leppäsen isä oli Acktén ensimmäinen puoliso, senaattori Heikki Renvall. Hänen isäkseen on kuitenkin arveltu myös taiteilija Albert Edelfeltiä. Glory Leppänen itse aina korosti että hänen isänsä on Heikki Renvall. Leppänen avioitui näyttelijä Aarne Leppäsen kanssa vuonna 1924. Aarne Leppänen kuoli 1937. Leppänen on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Teokset

Tulesta tuhkaksi. Emmy Achté ja hänen maailmansa (1962)
Punainen Fiat BA 777. Jännitysromaani (1963)
Kärpät saalistavat. Jännitysromaani (1964)
Arkkipiispan perhe ja Aino Ackté (1966)
Eski on kuollut. Jännitysromaani (1966)
Pääosassa kuolema. Jännitysromaani (1967)
Elämäni teatteria (1971)
Aiheesta muualla

Mäkinen, Helka: / Leppänen, Glory (1901–1979). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  6.9.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Lehtimäki, Riitta: Näin Aino Acktén lapset menestyivät: Tyttärestä teatterinjohtaja, pojasta kohuttu gynekologi Kotiliesi.  29.09.2016. Viitattu 20.4.2019.
Vanhat juorut mehustajina Kaleva.fi.  7.7.2002. Viitattu 20.4.2019.
Jutila, Niko: 80 vuotta Glory Leppäsen Onnenpotkusta Elokuvauutiset.fi.  13.7.2016. Viitattu 20.4.2019.
Lindroos, Veikko: Matka pimeyden ytimeen. Ruumiin kulttuuri, 2010, nro 2.  Dekkariseura.
Gjakovë

| Gjakovë Gjakov tai Gjakovë (albaniaksi) Đakovica (serbiaksi) |
| --- | --- |

 Gjakovë
 Koordinaatit: 42°23′N, 20°26′E 
Valtio:  Kosovo
Piiri:  Gjakovën piiri
Korkeus:  360 m
Väkiluku (2020):  101 212
 
 kk.rks-gov.net/gjakove 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gjakovë (alb. Gjakov tai Gjakovë, serb. Ђаковица, Đakovica) on kaupunki Kosovossa. Se sijaitsee 360 metrin korkeudessa strategisessa paikassa Albanian rajan ja Kosovon ydinalueiden välillä. Se sijaitsee neljän suuren valtatien risteyksessä: tiet vievät Preciin, Prizreniin, Pristinaan ja Albanian rajanylityspaikalle Qafe Morineen. Vuonna 2011 Dakovican alueella arvioitiin asuneen 150 000 asukasta, joista kaupungissa 94 556.
Historia

Đakovica/Gjakovën vanha kaupunki kasvoi 1400-luvulla Hadumin moskeijan ympärille, ja on Unescon maailmanperintökohde. Se vaurioitui 1999 sodassa, mutta on rakennettu entiseen asuunsa.
Gjakovë on yksi pahimmin Kosovon sodassa vaurioituneista kaupungeista. Vuonna 2004 levottomuudet leimahtivat alueella uudelleen ja kirkkoja vandalisoitiin. KFOR:in rauhanturvaajat ja monet kansainväliset järjestöt ovat toimineet alueella.
Talous

Gjakovë oli Kosovon tärkeimpiä teollisuuskeskuksia vuoteen 1998 asti. Teollisuuden parissa työskentelevien ihmisten määrä on kuitenkin vähentynyt 275 000:sta noin 7 000:een. Uudet yritykset ovat pieniä tai keskisuuria tekstiili-, metalli- ja kuljetusalan yrityksiä.
Lähde

ETYKin raportti Gjakovë/Đakovica -alueesta (englanniksi)
Terzijski-silta Gjakovëssa
Dead Reckoning

Dead Reckoning voi tarkoittaa seuraavia:
Kuumat paikat (Dead Reckoning), John Cromwellin elokuva vuodelta 1947
Dead Reckoning – virhearvio (Dead Reckoning), Robert Michael Lewisin ohjaama televisioelokuva vuodelta 1990
Dead Reckoning, brittiläinen rockyhtye
Dead Reckoning, Threshold-yhtyeen albumi vuodelta 2007
Dead Reckoning Records, amerikkalainen countrymusiikkiin keskittynyt levy-yhtiö
Dead Reckoning, vuonna 1997 ilmestynyt tietokonepeli
Dead Reckoning, Kenneth Bulmerin romaani
Veren muisti (Dead Reckoning), 11. osa Charlaine Harrisin Sookie Stackhouse -kirjasarjasta
”Dead Reckoning”, Ratt-yhtyeen kappale albumilta Ratt
”Dead Reckoning”, Clint Mansellin instrumentaalisävellys.
Dead Reckoning, Oceanhoarsen albumi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Dead Reckoning”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
–
Gore Obsessed

| Gore Obsessed Cannibal Corpse |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : El Paso, Texas Sonic Ranch Studio
 Julkaistu: 26. helmikuuta 2002
 Tuottaja(t): Neil Kernon, Cannibal Corpse
 Tyylilaji: death metal
 Kesto: 38.27
 Levy-yhtiö: Metal Blade Records
Muut kannet

Cannibal Corpsen muut julkaisut
| Live Cannibalism 2000 | Gore Obsessed 2002 | Worm Infested 2003 |
Gore Obsessed on yhdysvaltalaisen death metal -yhtye Cannibal Corpsen kahdeksas studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2002.
Kappaleet

Savage Butchery – 1.50
Hatchet to the Head – 3.35
Pit of Zombies – 3.58
Dormant Bodies Bursting – 2.01
Compelled to Lacerate – 3.29
Drowning in Viscera – 3.37
Hung and Bled – 4.13
Sanded Faceless – 3.52
Mutation of the Cadaver – 3.10
When Death Replaces Life – 4.59
Grotesque – 3.43
No Remorse – 6.16 (Metallica-cover, vain erikoispainoksissa)
Kokoonpano

George ”Corpsegrinder” Fisher – laulu
Jack Owen – kitara
Pat O’Brien – kitara
Alex Webster – bassokitara
Paul Mazurkiewicz – rummut
Arvostelut

AllMusic:
Soundi:
Aiheesta muualla

Gore Obsessed Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Gore Obsessed Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Grön eld

| Grön eld |
| --- | --- |
 Grön Eld Järnvägstorgetilla, Uumajassa.
Nimi:  Grön eld
Tekijä:  Vicke Lindstrand
Valmistumisvuosi:  1970
Taiteenlaji:  veistos
Korkeus:  9 m
Paikkakunta:  Uumaja, Ruotsi
Koordinaatit:  63°49′46″N, 20°15′59″E
Grön eld on yhdeksän metriä korkea ja 45 tonnia painava vihreä liekkimäinen lasiveistos, joka sijaitsee Uumajassa, Ruotsissa. Se on Vicke Lindstrandin suunnittelema ja sijaitsee Järnvägstorgetilla Uumajan keskusrautatieaseman edessä. Valmistuessaan vuonna 1970 se oli maailman suurin lasiveistos.
Historia

Patsaan tilauksesta vastasi aikanaan vuokra-asunto-osuuskunta HSB:n Sven Wallander, joka sai idean siihen Norrköpingissä näkemästään Prisma-veistoksesta. Rahat teokseen tulivat HSB:n taiderahastosta sekä Uumajan kunnalta. Veistoksen on suunnitellut ruotsalainen Vicke Lindstrand. Se on yksi Uumajan kuuluisimmista taideteoksista, ja valmistuessaan vuonna 1970 se oli maailman suurin lasiveistos. Se sijaitsee Järnvägstorgetilla, Uumajan keskusrautatieaseman lähellä.
Yksi veistoksen rakentajista, Lennart Johansson, paljasti joulukuussa 2013, että hän piilotti veistoksen yläosaan yhdessä kahden muun opiskelijan kanssa kuvan Kiinan hallitsija Mao Zedongista.
Veistos

Veistos on valmistettu 3 000 yhdeksän millimetrin paksuisesta lasilevystä, jotka on liimattu yhteen kaksikomponenttisella liimalla, jotta se kestää sään ja tuulen. Grön eld koostuu kolmesta kierretystä lasipilarista, joka kapenee yläosassa. Pinta on epätasainen ja heijastaa luonnollista valoa, mutta se saa valoa myös pistorasiasta.
HMS Saturn (1786)

| HMS Saturn |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Thomas Raymond, Northam (Southampton)
Kölinlasku:  elokuu 1782
Laskettu vesille:  22. marraskuuta 1786
Palveluskäyttöön:  toukokuu 1790
Loppuvaihe:  romutettu 1868
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 616 68/94 bm
Pituus:  51,26 m (tykkikansi) 42,09 m (köli)
Leveys:  14,3 m
Syväys:  6,05 m
Koneteho:  täystakiloitu purjealus
Aseistus
Aseistus:  74 tykkiä
HMS Saturn oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1786 vesillelaskettu Arrogant-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin 22. joulukuuta 1781 Thomas Raymondilta Northamista, missä köli laskettiin elokuussa 1782. Raymond ajautui konkurssiin marraskuussa 1783, jolloin vastuu aluksen valmistumisesta siirtyi hänen velkojilleen. Alus laskettiin vesille 22. marraskuuta 1786 ja valmistui 5. helmikuuta 1787 reserviin. Valmistuskustannukset olivat 29 422 puntaa 12 shillinkiä ja 10 pennyä. Alus varustettiin 12. kesäkuuta 1790 meripalvelukseen Portsmouthissa, jossa varustamiskustannukset olivat 4 935 puntaa.
Palvelus

Huhtikuusta joulukuuhun 1813 alus muutettiin Plymouthissa 58-tykkiseksi neljännen luokan fregatiksi. Se otettiin palvelukseen elokuussa päällikkönään James Nash. Alus valtasi 28. toukokuuta 1814 yhdysvaltalaisen 10-tykkisen kaapparin Hussarin. Marraskuussa päällikkyyden vastaanotti Thomas Brown. Alus poistettiin palveluksesta huhtikuussa 1815.
Lokakuusta joulukuuhun 1817 alukselle tehtiin Plymouthissa korjauksia, joiden päätyttyä se ankkuroitiin. Alus muutettiin syyskuusta joulukuuhun 1825 sairaalalaivaksi Milfordiin. Se siirrettiin 1830 tykistökoululaivaksi ja muutettiin heinäkuusta marraskuuhun 1845 Pembrokessa vastaanottoalukseksi. Amiraliteetti antoi 1. heinäkuuta 1845 määräyksen aluksen muuttamisesta potkurikäyttöiseksi sulkualukseksi, mutta määräys peruutettiin 30. elokuuta. Alus jatkoi vastaanottoaluksena, kunnes se muutettiin lokakuusta 1849 maaliskuuhun 1850 Pembrokessa vartiolaivaksi. Alus romutettiin Amiraliteetin 1. elokuuta 1867 antaman määräyksen mukaisesti Pembrokessa 1. helmikuuta 1868.
Davide Bresadola

Davide Bresadola
Davide Bresadola (s. 10. syyskuuta 1988 Cles) on italialainen mäkihyppääjä, joka edustaa Centro Sportivo Esercito -seuraa.
Oslon MM-kilpailuissa 2011 Bresadola sijoittui suurmäen kilpailussa 36:nneksi ja joukkuekilpailussa 11:nneksi. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Bresadola oli normaalimäen kilpailussa 44:s ja joukkuekilpailussa kahdeksas.
Bresadola kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Willingenissä tammikuussa 2011. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran Vikersundin lentomäkikilpailussa helmikuussa 2011 oltuaan 26:s. Hänen paras sijoituksensa maailmancupin henkilökohtaisissa kilpailuissa on yhdeksäs sija, jonka hän saavutti Lillehammerissa joulukuussa 2014.
Aiheesta muualla

Davide Bresadolan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Davide Baiocco

Davide Baiocco (s. 8. toukokuuta 1975, Perugia, Umbria, Italia) on italialainen jalkapalloilija, joka edustaa Serie A:ssa pelaavaa Cataniaa. 171 senttimetriä pitkän Baioccon pelipaikka on keskikentän keskellä tai vasemmalla laidalla.
Pelaajauransa aikana Baiocco on edustanut korkeimmalla sarjatasolla Catanian lisäksi Regginaa, Piacenzaa, Juventusta ja Perugiaa sekä alemmilla sarjatasoilla Perugiaa, Viterbeseä, Sienaa, Fanoa ja Gubbiota.
Baioccon uran paras saavutus on Italian Supercupin voitto Juventuksen paidassa vuonna 2002.
Aiheesta muualla

Baioccon tiedot footballdatabase.comissa (englanniksi)
Delirium (täsmennyssivu)

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Delirium voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
delirium, aivojen vajaatoiminnasta johtuva sekavuustila
Delirium, Capercaillien albumi vuodelta 1994
”Flash Delirium”, MGMT:n kappale vuodelta 2010.
Delirium, Ellie Gouldingin albumi vuodelta 2015
Delirium, Sairas T:n albumi vuodelta 2016
Delirium, Lacuna Coilin albumi vuodelta 2016.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Delirium”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
HMS Scarborough (L25)

| HMS Scarborough |
| --- | --- |
 HMS Scarborough

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Swan Hunter and Wigham Richardson, Wallsend
Kölinlasku:  28. toukokuuta 1929
Laskettu vesille:  14. maaliskuuta 1930
Palveluskäyttöön:  31. heinäkuuta 1930
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 3. kesäkuuta 1949
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 045 t
Pituus:  76 m
Leveys:  10 m
Koneteho:  2 000 shp
Nopeus:  16 solmua
Miehistöä:  100
Aseistus
Aseistus:  2 × BL 4" (102 mm) Mk IX -tykkiä 4 x 4,5" ilmatorjuntatykkiä
HMS Scarborough (viirinumerot L25 ja U25) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Hastings-luokan sluuppi toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 26. helmikuuta 1929 vuoden 1929 laivasto-ohjelmassa Swan Hunterilta, missä köli laskettiin vielä samana vuonna 28. toukokuuta. Alus laskettiin vesille 14. maaliskuuta 1930 ilman seremonioita ja valmistui 31. heinäkuuta 1930.
Palvelus

Valmistuessaan alus oli tarkoitus miehittää Chathamista kootulla miehistöllä ja sijoittaa Britteinsaarille 1. miinanraivaajalaivueeseen. Käsky kuitenkin muutettiin, jolloin alus sijoitettiin Amerikan ja Länsi-Intian laivastoasemalle. Se saapui 2. joulukuuta 1931 Bermudalle. Se partioi Etelä- ja Pohjois-Amerikan rannikoilla, kunnes alus palasi Sheernessiin huollettavaksi. Alus palautettiin palvelukseen 31. toukokuuta 1933 Bermudalle, mistä se palasi elokuussa 1938 modernisoitavaksi Sheernessiin.
Modernisoitaessa alus muutettiin aseistamattomaksi tutkimusalukseksi Itä-Intian laivastoasemalle. Se saapui toukokuussa 1939 Colomboon. Välitön sodan uhka vaikutti aluksen palvelukseen, joten sen aseistus palautettiin. Alus varustettiin 8. marraskuuta sukellusveneentorjuntaan kykeneväksi saattajaksi ja siirrettiin Britteinsaarille. Alus saapui tammikuussa 1940 Devonportiin huollettavaksi, minkä jälkeen se liitettiinhelmikuussa 1. saattajadivisioonaan Liverpooliin suojaamaan Pohjois-Atlantin saattueita. Osasto nimettiin myöhemmin Liverpoolin sluupeiksi.
Suojatessaan saattuetta SC 26 alus upotti 5. huhtikuuta 1941 Saksan laivaston sukellusveneen U-76. Elo-syyskuussa alus oli huollettavana Liverpoolissa ennen siirtoaan UK-Freetownin reitille 43. saattajaryhmään, jossa se kolaroi 18. huhtikuuta 1942 HMS Bradfordin kanssa. Alus oli heinäkuusta lokakuuhun kunnostettavana Liverpoolissa, mistä vapauduttuaan se osallistui Pohjois-Afrikan maihinnousuun. Operaatiosta vapauduttuaan alus liitettiin Gibraltarille Western Mediterranean Commandiin, kunnes se siirrettiin helmikuussa 1943 Londonderryyn 39. saattajaryhmään.
Tammikuussa 1944 alus siirrettiin 15. saattajaryhmään, jonka mukana se osallistui operaatio Neptuneen. Alus siirrettiin 3. elokuuta 1944 reserviin Hartlepoolissa, kun sen todettiin olevan loppuun kulunut ja huollon olevan tuloksetonta. Alus siirrettiin 3. kesäkuuta 1949 BISCOlle ja saapui 3. heinäkuuta romutettavaksi Thornaby on Teesille