stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kristinusko Israelissa
Historia > Nykyaika

Israelin kristittyjen määrä on ollut laskussa maastamuuton vuoksi. Useat ovat olleet huolissaan historiallisten kristillisten kaupunkien jäämisestä ilman elävää kristillisyyttä ja taantumisesta pyhiinvaeltajien museoiksi. Kristittyjen vähäisestä määrästä huolimatta he ovat erittäin aktiivisia ja näkyviä julkisessa elämässä. Merkittäviä kristillisiä alueita ovat Galilean seutu Pohjois-Israelissa sekä Jaffan ja Lodin ympäristö Keski-Israelissa. Kristittyjä yhteisöjä on myös Jerusalemin, Betlehemin ja Ramallahin alueilla.
Kirkkojen maailmanneuvoston, Lähi-idän kirkkojen neuvoston ja paikallisten kirkkojen yhteinen Jerusalem Interchurch Center koordinoi ekumeenista toimintaa Jerusalemissa ja sen kirkoissa. Kirkkojen maailmanneuvoston Palestiinan ja Israelin ekumeeninen foorumi (Palestine Israel Ecumenical Forum, PIEF) koordinoi kirkkojen rauhantyötä. Foorumin tavoitteena on Palestiinan laittoman miehityksen loppuminen Yhdistyneiden kansakuntien päätöslauselmien mukaisesti.
Aiheesta muualla

Juusela, Pauli: ”Maailma unohti, että Palestiinassa elää myös kristittyjä” – Jerusalemissa asuva pappi Sally Azar kertoo seurakuntalaistensa ahdingosta. Kirkko ja kaupunki 21.5.2024.
Töölön raitiovaunuvarikko

| Töölön raitiovaunuvarikko |
| --- | --- |

Osoite:  Eino Leinon katu 1, 00250 Helsinki
Sijainti:  Taka-Töölö, Helsinki
Koordinaatit:  60°11′03″N 24°55′21″E﻿ / ﻿60.184275°N 24.922436°E﻿ / 60.184275; 24.922436
Rakennustyyppi:  Raitiovaunuvarikko (d)
Suunnittelija:  Selim A. Lindqvist
Valmistumisvuosi:  1918
 fiTöölön raitiovaunuvarikko 
  
Töölön raitiovaunuvarikko on yksi Helsingin raitioliikenteen kolmesta raitiovaunuvarikosta. Se sijaitsee Mannerheimintien varrella Taka-Töölössä. Varikon länsipuolella sijaitsee vanha halli, jossa toimii nykyään Ratikkamuseo osana kulttuuritehdas Korjaamoa. Töölön varikko on suojeltu asemakaavalla. Hallit suunnitteli arkkitehti Selim A. Lindqvist.
Töölön varikko on Helsingin varikoista pienin, mutta siellä säilytetään ja huolletaan kolmasosaa raitiovaunuista. Tilaa on 31 vaunulle. Töitä tehdään vuorokauden ympäri. Varikolta liikennöidään linjoja 4, 5 ja 10.
Varikko peruskorjattiin vuosina 2015–2020. Töölön, kuten myös Vallilan varikosta, aiotaan kuitenkin luopua. Ruskeasuolle valmistui keväällä 2024 uusi raitiovaunuvarikko. Töölön varikkoa käytetään 2030-luvun loppuun.
Hallin edustalla sijaitsee niin kutsuttu Frenckellin sormi, rakennus, josta ohjaillaan hallilta lähteviä ja sinne saapuvia vaunuvuoroja. Frenckellin sormi valmistui väliaikaiseksi lipunmyyntikioskiksi Helsingin olympialaisia varten vuonna 1952. Nimensä se nimensä Erich von Frenckellin mukaan. Frenckell oli ”voimahahmo” olympialaisten saamisessa Helsinkiin.
Kuvia

Sisätiloja vuonna 1922.
Raitiovaunu hallin edustalla vuonna 1924.
Frenckellin sormi.
Varikko ilmakuvassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Töölön raitiovaunuvarikko Wikimedia Commonsissa
Suomen raitioliikenne
| n k Perustiedot Wikidatassa: Töölön raitiovaunuvarikko (Q22683047)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: raitiovaunuvarikko
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Helsinki
sijainti: Taka-Töölö
katuosoite: Eino Leinon katu 1-5, 00250 Helsinki
koordinaatit: 60°11′03″N 24°55′21″E﻿ / ﻿60.184275°N 24.922436°E﻿ / 60.184275; 24.922436
Lennart

| Lennart |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  28. syyskuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Lenni, Lennu
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Leonard
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lennart on miehen etunimi, Leonard-nimen ruotsalainen muunnelma.
Suomessa nimi Lennart on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 6 823 miehelle ja muutamalle naiselle.  Nimeä ei ole suomen­kielisessä kalenterissa, mutta suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Lennartin nimipäivä on 28. syyskuuta.
Kuvitteellisia Lennarteja

Lennart Lindberg, Herra Lindberg, Risto Räppääjän naapuri
Lennart Nilkén, sarjakuvahahmo B. Virtasen toimistopäällikkö
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lennart Wikimedia Commonsissa
Pääkaupunkiseudun Junakalusto

| Pääkaupunkiseudun Junakalusto Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  2004
Toimitusjohtaja:  Veli-Pekka Hakatie
Kotipaikka:  Helsinki
Omistaja:  Helsingin kaupunki (49,5 %), Vantaan kaupunki (27,5 %), Espoon kaupunki (19,5 %), Kauniaisten kaupunki (3,5 %)
Kotisivu:  www.junakalusto.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pääkaupunkiseudun Junakalusto Oy (ruots. Huvudstadsregionens Vagnpark Ab) on VR:n ja neljän HSL-kaupungin perustama helsinkiläinen junakalustoyhtiö. Sen on tarkoitus hankkia, omistaa ja hallinnoida pääkaupunkiseudun lähiliikenteeseen tarvittavaa uutta junakalustoa. Yhtiön toiminta käynnistyi vuoden 2004 alkupuolella. Kaupparekisteriin se merkittiin 3. maaliskuuta 2004.
Helsinki omistaa osakeyhtiöstä 49,5, Vantaa 27,5, Espoo 19,5 ja Kauniainen 3,5 prosenttia. Aiemmin VR omisti yhtiöstä 35 prosenttia, mutta myi osuutensa vuoden 2017 aikana.
Uudet junat

Tarjouspyynnöt uusista junista kalustoyhtiö lähetti syyskuussa 2005, ja päätös kaluston valmistajasta tehtiin elokuun lopussa 2006. Yhtiö päätyi tilaamaan sveitsiläiseltä Stadler Raililta 32 nelivaunuista Flirt-junaa, jotka saivat kalustotunnuksen Sm5. Junat toimitettiin vuosina 2009–2014.
Joulukuussa 2011 Junakalusto Oy tilasi Stadler Raililta vielä yhdeksän yksikköä lisää, jolloin tilattujen runkojen lukumäärä oli yhteensä 41.
Yhtiön perustaminen liittyy läheisesti pääkaupunkiseudun junaliikenteen sopimuskäytännön uudistamiseen. Nykyisestä kalustosta liikenteen tilaaja, HSL, maksaa VR:lle kalustokorvausta ja liikennöintikorvausta. Sopimuskäytäntöä haluttiin uudistaa, jotta voidaan taata kustannusten läpinäkyvyys. Liikenteen hoidosta, nykykaluston käytöstä ja kaluston huollosta haluttiin tehdä erilliset sopimukset. YTV:n ja VR:n syksyllä 2005 solmima uusi sopimus junaliikenteen hoidosta tuli voimaan vuoden 2006 alusta.lähde?
Junien hankinnasta vastaava junakalustoyhtiö vuokraa ne liikennettä hoitavalle liikennöitsijälle, jonka tehtävänä on suorittaa HSL:n tilaama liikenne. Kalustoyhtiö hoitaa myös hankinnassa tarvittavan rahoituksen ja kaluston huollon. HSL kuitenkin määrittelee tarvittavan kaluston määrän.
Aiheesta muualla

Yrityksen kotisivu
Tarjouspyyntö uusista junista sivuilla 11–12 (Arkistoitu – Internet Archive) (vaatii kirjautumisen)
Sm5 vanhemmassa, vihersinisessä värityksessä
Sm5 uudessa, HSL:n violetissa värityksessä
Marco van Basten

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Marcel van Basten
Syntymäaika: 31. lokakuuta 1964 (ikä 60)
Syntymäpaikka: Utrecht, Alankomaat
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 188 senttimetriä
Lempinimi: San Marco
Seura
Seura: Alankomaiden maajoukkue
Tehtävä: apuvalmentaja
| Urheilijan ura> Junioriseurat |
| --- | --- | --- | --- |
1970–1971: EDO
1971–1980: UVV
1980–1981: USV Elinkwijk
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1981–1987 | Ajax | 133 | (128) |
| 1987–1995 | Milan | 147 | (90) |
| Yhteensä | Yhteensä | 280 | (218) |
Maajoukkue
| 1981 | Alankomaat U21 | 15 | (13) |
| 1983–1992 | Alankomaat | 58 | (24) |
Valmennusura
2003: Ajax (juniorit)
2004–2008: Alankomaat
2008–2009: Ajax
2012–2014: Heerenveen
2014: AZ Alkmaar
2015–: Alankomaat (apuv.)
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Marcel ”Marco” van Basten (s. 31. lokakuuta 1964 Utrecht, Utrechtin provinssi, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. Hän voitti pelaajana Euroopan-mestaruuden vuonna 1988 ja oli kisojen paras maalintekijä. Hän edusti seuratasolla muun muassa italialaista AC Milania sen menestyksekkäinä vuosina 1980- ja 1990-lukujen taitteessa. Kesästä 2015 lähtien hän on toiminut Alankomaiden maajoukkueen apuvalmentajana.
Pelaajana

Van Bastenia pidetään yhtenä maailman kaikkien aikojen parhaista hyökkääjistä. Van Basten pelasi nuoruudessaan Elinkwijkissä ja Amsterdamin Ajaxin nuorisojoukkueissa. Ajaxin edustusjoukkueessa hän pelasi vuosina 1982—1987 133 ottelua, joissa teki 128 maalia. Hän voitti Eredivisien maalikuninkuuden neljänä vuonna (1984, 1985, 1986 ja 1987) peräkkäin. Kaudella 1985–1986 hän teki 26 ottelussa 37 maalia ja sai tämän johdosta myös Euroopan parhaan maalintekijän Kultaisen kengän.
Vuonna 1987 van Basten siirtyi yhdessä maanmiestensä Ruud Gullitin ja Frank Rijkaardin kanssa AC Milaniin ja heti ensimmäisellä kaudellaan 1988 voitti joukkueessa Serie A:n mestaruuden. Hän kärsi kuitenkin nilkkavammasta ja pelasi vain 11 ottelussa. Samana vuonna EM-kilpailuissa van Basten oli kisojen tähti. Hän voitti viidellä maalillaan turnauksen maalikuninkuuden. Eräs maaleista syntyi Alankomaiden 2–0-voittoon päättyneessä loppuottelussa Neuvostoliittoa vastaan. Maalia on usein pidetty yhtenä jalkapallohistorian hienoimmista. Van Basten potkaisi korkean ilmeisesti keskitykseksi tarkoitetun ristipallon läheltä vastustajan päätyrajaa arvaamattomasti suoraan ilmasta maaliin. Mm. Franz Beckenbauer kehui maalia vuosisadan parhaimmaksi.
1988–1989 van Basten pelasi erinomaisen kauden seurajoukkueessaan. Hän teki Serie A:ssa 19 maalia ja voitti Euroopan cupin. Samana vuonna hänet valittiin Euroopan parhaaksi pelaajaksi. Seuraavalla kaudella hän voitti Serie A:n maalikuninkuuden ja voitti toistamiseen peräkkäin Milanin riveissä Euroopan cupin. Kausi 1989–1990 sujui vaatimattomammin sekä Milanilta että van Bastenilta, mutta seuraavalla kaudella uuden valmentajan Fabio Capellon alaisuudessa joukkue ei hävinnyt Serie A:ssa yhtään peliä ja voitti mestaruuden van Bastenin tehtyä 25 maalia, mikä riitti jälleen maalikuninkuuteen. 1992 EM-kilpailuissa Alankomaat putosi jatkosta välieräottelussa Tanskaa vastaan van Bastenin epäonnistuttua rangaistuspotkukilpailussa omassa yrityksessään.
Milan jatkoi vahvoja otteitaan kaudella 1992–1993 ja van Basten valittiin kolmannen kerran Euroopan parhaaksi pelaajaksi. Ottelussa AC Anconaa vastaan hän kuitenkin sai nilkkavamman ja joutui käymään läpi pitkällisiä operaatioita. Hän palasi Milaniin vielä Mestarien liigan loppuotteluun Olympique de Marseillea vastaan, jonka Milan hävisi. Ottelu jäi van Bastenin viimeiseksi hänen jouduttua lopettamaan uransa jo 28-vuotiaana jalkavaivojen takia. Hän kuitenkin palasi pelikentille vielä vuoden 2005 joulukuussa Demetrio Albertinin ystävyysotteluun, jossa myös onnistui maalinteossa.
Meriitit pelaajana

UEFA Cup-voittajien cup: 1987
Euroopan cup (2): 1989, 1990
Intercontinental Cup (2): 1989, 1990
UEFA Super Cup (2): 1989, 1990
Euroopan mestaruus: 1988
Alankomaiden mestaruus (3): 1982, 1983, 1985
Alankomaiden cup (3): 1983, 1986, 1987
Italian mestaruus (4): 1988, 1992, 1993, 1994
Italian supercup (3): 1988, 1992, 1993
Meriitit valmentajana

MM-kilpailut
2. kierros: 2006
EM-kilpailut
Puolivälierät: 2008
Kaijonharju

| Kaijonharju |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Kaijonharju korostettuna.
Kaupunki:  Oulu
Suuralue:  Kaijonharjun suuralue
Kaupunginosa nro:  80
Väkiluku:  3 916  31.12.2023
Työpaikkoja:  319 kpl   (31.12.2011)
Osa-alueet:  Kaijonharju, Kaijonranta
Kaijonharjun keskusta.
Kaijonharju helmikuussa 2006.

Kaijonharju on yksi Oulun kaupunginosista. Se sijaitsee Kuivasjärven (kaupunginosa ja järvi) eteläpuolella, ja Linnanmaan kaupunginosan itäpuolella, lähellä Oulun yliopistoa. Matkaa eteläpuolelle jäävään Oulun keskustaan on noin kuusi kilometriä.
Alueen historia

Kaijonharju kuului aiemmin Linnanmaan ohella Kuivasjärven alueeseen. Kuivasjärvi kuului ensin Haukiputaan kuntaan, mutta liitettiin osaksi Oulun kaupunkia vuonna 1961. Jatkosodan aikana Kaijonharjun alue toimi saksalaisten sotilaiden harjoitusalueena, josta muistona on juoksuhautojen jäänteitä Alakyläntien ja Kauppaporvarintien välisessä metsässä, sekä sotilaiden tekemä reliefi ja kaiverrukset kivessä, joka sijaitsee Kalevalantien päässä olevassa liikenneympyrässä.
Nimensä Kaijonharju on saanut pienen hiekkaisen harjun mukaan, joka sijaitsi Kuivasjärven eteläpuolella nykyisen Kaitoväylän paikkeilla. Viime sotien jälkeen se kuljetettiin rakennustarpeisiin Ouluun. Harjua on näkyvissä enää Kaijonharjuntien seutuvilla.
Nykyisen Kaijonharjun alueen kehitys alkoi 1970–1980-luvuilla, jolloin alueelle pystytettiin useita kerrostaloja. Tuona aikana Oulun väestön arvioitiin kasvavan 2000-luvulle mennessä niin voimakkaasti, että lisäasuntojen tarpeen arveltiin edellyttävän suuren jumbolähiön rakentamista suolle, kauas kaupungin keskustasta. Alueen asukkaille oli jo 1970-luvun lopulla ominaista yhteistyökyky ja asukastoimintaa syntyi jo silloin niin sanotun asukastoimikunnan nimellä, jolloin vasta Tuulikintielle oli rakennettu talot ja Tapiontiellä oli vain kaksi kerrostaloa. Yhteistyötä tehtiin Kuivasjärven Pienkiinteistöyhdistyksen kanssa. Asukastoimikunta kutsuttiin mukaan alueen suunnitteluunkin, jota toimintaa kaupungin puolesta hoiti arkkitehti Eija Salmi. Kuivasjärven rantaa haluttiin suojella liian raskaalta kaavoitukselta ja siinä onnistuttiinkin osittain. Kuitenkin Kaijonharjusta muotoutui aivan tyypillinen oululainen lähiö.
Kaijonharjussa sijaitsee myös vuonna 1993 rakennettu Teekkaritalo. Taloa vuokrataan kokous- ja juhlakäyttöön myös muille tahoille.
Suuralueen keskus

Kaijonharju on laajentunut 1990-luvun lopulla voimakkaasti pohjoiseen kohti Kuivasjärveä sekä itään. Myös Kaijonharjun keskus on kehittynyt voimakkaasti, ja nykyisin alueella on useita kauppaliikkeitä sekä hyvin kattavat peruspalvelut, muiden muassa kirjasto, nuorisotalo, terveyskeskus, kaksi päiväkotia, koulu luokille 1–9 ja lukio. Osa kerrostaloasunnoista on tarkoitettu yliopisto-opiskelijoille, mutta varsinkin Kaijonharjun itäosan kerrostaloasunnot on tarkoitettu pääasiassa omistus- tai osaomistusasunnoiksi. Kaijonharjussa toimi vuoteen 2006 saakka myös Oulun ainoa lähipoliisi, joka oli perustettu vuonna 1998 osana valtakunnallista kokeilua.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Oulun kaupunki
Yhteistyöryhmän muistiot (Arkistoitu – Internet Archive)
Kirjasto (Arkistoitu – Internet Archive)
Oulun kaupunginosat ja suuralueet
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Suuralueet | Kaupunginosat |  |
| 1. Keskusta | I Pokkinen • II Vaara • III Vanhatulli • IV Hollihaka • V Leveri • Myllytulli • Intiö • Raksila |  |
| 2. Höyhtyä | Höyhtyä • Karjasilta • Lintula • Mäntylä • Nokela |  |
| 3. Oulunsuu | Kontinkangas • Oulunsuu • Peltola • Värttö |  |
| 4. Kaukovainio | Hiironen • Kaukovainio |  |
| 5. Nuottasaari | Limingantulli • Nuottasaari • Äimärautio |  |
| 6. Kaakkuri | Kaakkuri • Kiviniemi • Metsokangas • Perävainio |  |
| 7. Maikkula | Hangaskangas • Heikkilänkangas • Iinatti • Juurusoja • Knuutila • Maikkula • Madekoski • Pikkarala |  |
| 8. Tuira | Hietasaari • Koskikeskus • Pikisaari • Toppilansaari • Tuira • Vihreäsaari |  |
| 9. Puolivälinkangas | Isko • Puolivälinkangas • Pyykösjärvi • Takalaanila • Välivainio |  |
| 10. Koskela | Alppila • Koskela • Taskila • Toppila |  |
| 11. Pateniemi | Rajakylä • Pateniemi • Herukka |  |
| 12. Kaijonharju | Kaijonharju • Kuivasjärvi • Liikanen • Linnanmaa • Ritaharju |  |
| 13. Myllyoja | Haapalehto • Hintta • Kirkkokangas • Kynsilehto • Laanila • Myllyoja • Parkkisenkangas |  |
| 14. Sanginsuu | Lapinkangas • Sanginjoki • Sanginsuu • Ulkosanki |  |
| 15. Korvensuora | Heikinharju • Korvenkylä • Korvensuora • Rusko • Ruskonselkä • Saviharju • Talvikangas |  |
| 16. Ylikiiminki | Jolos • Nuoritta • Vepsä • Vesala • Vuotto • Ylikiiminki |  |
| 17. Hiukkavaara | Haukkasuo • Hiukkavaara • Kivikkokangas · Niiles • Puolukkakangas • Saarela • Vanha Hiukkavaara |  |
| 20. Haukipudas | Haukipudas • Jokikylä • Martinniemi |  |
| 21. Kello | Kalimenkylä • Kello |  |
| 30. Kiiminki | Alakylä • Hannus • Huttukylä • Kiiminki |  |
| 31. Jääli | Jäälinkylä • Välikylä |  |
| 40. Oulunsalo | Kylänpuoli • Oulunsalo • Salonpää |  |
| 50. Yli-Ii | Pahkala • Tannila • Yli-Ii |  |
Ilmakuva Kaijonharjusta elokuussa 2019
Kaijonharjun kartta
Haaparannan rautatieasema

Haaparannan rautatieasema (ruots. Haparanda järnvägsstation) on Tornionjoen länsirannalla Haaparannan kaupungissa Ruotsissa sijaitseva rautatieasema. Haaparanta on Suomen rataverkon läntisen rautatieyhdysliikenteen ainoa kiinteä raja-asema. Asemarakennus valmistui vuonna 1918.
Ruotsin Liikennevirasto käyttää Haaparannan lyhenteenä kirjainyhdistelmää Hp. Suomen Väylävirasto käyttää lyhennettä Hpa.
Asemarakennus

Punatiilinen asemarakennus on rakennettu vuosina 1915–1919, ja sen on suunnitellut Statens Järnvägarin pääarkkitehti Folke Zettervall. Nykyään asemalla toimii Ungdomens Hus "Station" eli nuorisotalo "Asema".
Liikenne

Aiemmin Tornion ja Haaparannan välillä hoidettiin henkilökuljetusta sekä VR:n leveäraiteisilla että SJ:n normaaliraiteisilla kiskobusseilla, mutta VR:n yhdysliikenne lakkasi keväällä 1988 ja SJ:n 1992. Nykyisin maiden välisellä radalla on vain tavaraliikennettä, joka käsittää muun muassa Outokummun terästehtaan tuotteiden kuljetuksia Ruotsiin. Ruotsin sisäinen henkilöliikenne Haaparannalle lakkautettiin vuonna 1992. Lisäksi Svenska Tågkompaniet ajoi kesällä 2000 koeluonteista matkustajaliikennettä Luulaja–Haaparanta. Henkilöliikenne Haaparannasta etelään Bodeniin ja Luulajaan aloitettiin uudestaan kolmella päivittäisellä Norrtågin junaparilla huhtikuussa 2021.
Raideleveydet

Haaparannan aseman ratapihalla on kahden eri raideleveyden raiteita: Suomessa on käytössä leveäraiteinen 1 524 millimetrin raideleveys ja Ruotsissa standardilevyinen 1 435 millimetrin raideleveys. Tämän vuoksi Suomen ja Ruotsin rautateiden ratapihat ovat Haaparannalla toisistaan erillään. Valtioiden rajan ylittävässä rahtiliikenteessä rahti on siirtokuormattava suomalaisista vaunuista ruotsalaisiin tai päinvastoin. Käytössä on myös raideleveyden vaihtolaite, jolla erikoispyöräkerroilla varustettujen vaunujen raideleveyttä voidaan muuttaa junan liikkuessa. Vaunuissa, joita ei ole varustettu erikoispyöräkerroilla, on pyöräkerrat vaihdettava raideleveyden vaihtuessa.
Sekä siirtokuormaus että pyöräkertojen vaihto vaatii aikaavievää ja kallista työtä, joten raideleveyden vaihtojärjestelmän käyttöä tullaan tulevaisuudessa laajentamaan lähde?.
Haaparannan ja Tornion rautatieasemien välisellä Tornionjoen ylittävällä rataosalla kulkee nelikiskoraide, jossa lomittain ovat 1 524 mm ja 1 435 mm raideleveydet. Tätä osuutta voivat käyttää sekä suomalaiset että ruotsalaiset junat.
Sähköistys

Vuonna 2023 aloitettiin Laurila–Tornio–Haaparanta-rataosuuden sähköistäminen, ja vuonna 2024 aloitettiin Haaparannan aseman uuden, leveäraiteisen asemalaiturin rakentaminen. Hankkeen tavoite oli mahdollistaa henkilöliikenteen uudelleen käynnistäminen Luulajasta Haaparannan ja Tornion kautta Helsinkiin. Sähköistetty rata vihittiin käyttöön 27. tammikuuta 2025, mutta matkustajaliikenne odottaa suunnittelutyön valmistumista, kuten rahoituspäätöstä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Haaparannan rautatieasema Wikimedia Commonsissa
Ryan Giggs

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Ryan Joseph Giggs
Syntymäaika: 29. marraskuuta 1973 (ikä 51)
Syntymäpaikka:  Cardiff, Wales
Pelipaikka: keskikenttä
Pituus: 179 senttimetriä
Lempinimi: The Welsh Wizard, Giggsy
| Urheilijan ura> Junioriseurat |
| --- | --- | --- | --- |
1985–1987 1987–1991: Manchester City Manchester United
Seurat
| Vuodet | Seura | Ottelut (Maalit) | Ottelut (Maalit) |
| 1991–2014 | Manchester United | 672 (114) | 672 (114) |
Maajoukkue
| 1991–2007 | Wales | 64 (12) | 64 (12) |
Valmennusura
2014 2014–2016 2018–2022: Manchester United Manchester United (apuv.) Wales
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 20. toukokuuta 2014.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 13. heinäkuuta 2021.
Ryan Joseph Giggs (s. 29. marraskuuta 1973 Cardiff, Wales) on walesilainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edusti koko ammattilaisuransa englantilaisseura Manchester Unitedia. Toukokuussa 2014 Giggs ilmoitti lopettavansa pelaajauransa ja siirtyvänsä joukkueen valmennustiimiin päävalmentaja Louis van Gaalin apulaiseksi. Giggs lopetti ManU:ssa van Gaalin saatua potkut kesällä 2016. Uusi valmentaja Jose Mourinho tarjosi hänelle juniorivalmentajan paikkaa, mutta hän kieltäytyi. Tammikuussa 2018 hänet nimitettiin Walesin maajoukkueen päävalmentajaksi, jonka pestin hän lopetti jo vuoden 2020 marraskuussa, mutta virallisesti erosi siitä vasta kesäkuussa 2022.
Giggs on kautta aikain menestynein pelaaja Manchester Unitedin historiassa voitettuaan seuran riveissä kolmetoista Valioliigan mestaruutta, kahdesti Mestarien liigan, neljä FA Cupin mestaruutta ja kaksi Liigacupin mestaruutta. Giggs on eniten otteluita Manchester Unitedissa pelannut pelaaja ohitettuaan Bobby Charltonin Mestarien liigan loppuottelussa vuonna 2008. Ammattilaisuransa alkupuolella hänet valittiin kahdesti pelaajayhdistys PFA:n äänestyksessä vuoden nuoreksi pelaajaksi ja 2009 PFA:n vuoden pelaajaksi. Vuonna 2005 hänet valittiin English Football Hall of Fameen.
Maajoukkueura

Giggs pelasi nuorempana Englannin poikamaajoukkueissa, mutta edusti miesten tasolla Walesiä. Maajoukkuedebyyttinsä hän teki vuonna 1991 Saksaa vastaan pelatussa ystävyysottelussa. Debytoidessaan hän oli kaikkien aikojen nuorin Walesin maajoukkueessa pelannut, mutta sittemmin Ryan Green, Lewin Nyatanga ja Gareth Bale ovat vuorollaan rikkoneet ennätyksen. Vuosina 1991–2007 Giggs pelasi kaikkiaan 64 maaottelua, joissa hän teki 12 maalia. Hän toimi maajoukkueen kapteenina vuodesta 2004 lähtien. Hänen viimeinen maaottelunsa oli EM-karsinta Tšekkiä vastaan 2. kesäkuuta 2006.
Giggs sai ajoittain kritiikkiä haluttomuudestaan osallistua Walesin ystävyysotteluihin. Debyyttiottelun jälkeen seuraava ystävyysottelu, jossa hän pelasi Walesin paidassa, käytiin vuonna 2000; vuosien välillä Wales oli pelannut 18 ystävyysottelua, joista Giggs oli jättäytynyt pois.
Giggs valittiin Ison-Britannian yhdistyneeseen jalkapallojoukkueeseen Lontoon olympialaisiin 2012 yhtenä kolmesta yli-ikäisestä pelaajasta. Hän toimi myös Britannian joukkueen kapteenina kisoissa.
Yksityiselämä

Giggs syntyi Walesissa Danny Wilsonille ja Lynne Giggsille, mutta suurimman osan lapsuudestaan hän vietti Salfordissa Englannissa. Hän käytti 16-vuotiaaksi asti isänsä sukunimeä, mutta otti vanhempiensa erottua käyttöön äitinsä sukunimen. Giggsin isoisä on kotoisin Sierra Leonesta, ja Giggs on kertonut kärsineensä lapsena rasismista taustansa vuoksi. Hän onkin tukenut näkyvästi rasisminvastaisia kampanjoita.
Giggs meni naimisiin pitkäaikaisen kumppaninsa Stacey Cooken kanssa 7. syyskuuta 2007. Parilla on kaksi lasta, tytär Liberty ja poika Zach.
Giggsia ympäröi kohu Britanniassa toukokuussa 2011, kun hän hankki oikeudelta määräyksen kieltää mediaa (engl. gag order) julkaisemasta juttua suhteestaan reality-show-tähti Imogen Thomasiin. Määräys kielsi myös mainitsemasta koko tuomiosta. Juttu levisi kuitenkin sosiaalisessa mediassa, kuten Twitterissä ja lopulta liberaalidemokraattien John Hemming mainitsi siitä parlamentissa käydyssä keskustelussa tuon kaltaisista sensuurimääräyksistä.
Vuonna 2011 Giggs jäi kiinni kahdeksan vuotta kestäneestä salasuhteesta veljensä vaimoon.