stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rakastunut rampa (elokuva)
Muut tekijät

Henkilöohjaus: Tarja Laine
Tuotanto: Esko Favén ja Osmo A. Wilkuna
Äänitys: Olli Soinio ja Lauri Tykkyläinen
Puvut: (Liisi Tandefelt,) Riina Ahonen, Soile Pirttilä ja Maija Hiltunen
Naamiointi: Kristiina Porola
Tarpeisto: Juha Hyvönen
Kuvaussihteeri: Marja-Liisa Raunio-Laine
Järjestäjä: Jaakko Talaskivi
Miksaus: Tuomo Kattilakoski (Finnvox Oy)
Tuotantosihteeri: Osmo A. Wilkuna
Apulaisohjaaja: Pekka Lehto
Tuotantopäälikkö: Pekka Lehto
Leikkaajan apulainen: Esko Favén
Puomimies ja taustaäänitys: Juhana Heinlahti
Valokuvat: Lauri Tykkyläinen
Muusikot: Matti Paanasen studio-orkesteri: Teemu Hauta-aho (basso), Seppo Paakkunainen (saksofonisti), Esko Rosnell (rummut), Ilpo Saastamoinen (sähkökitara), Simo Vuoristo (viulu) sekä Turun kaupunginorkesterin jousi- ja vaskiryhmien jäseniä (jousi- ja vaskisoittimet)
Elokuvan kuvaajaksi valittiin alun perin Markku Lehmuskallio, mutta hänet vaihdettiin hänet Kari Sohlbergiin.lähde?
Elokuvan alkuteksteissä mainitaan Liisi Tandefeltin nimi puvustajana, mutta muiden työkiireiden vuoksi hän ei ehtinyt osallistua elokuvan tekoon.lähde?
Kuvauspaikat

peltoaukea, Sipoo (loppukuva)
asunto ja porraskäytävä, Kruunuvuorenkatu 9 A, Helsinki (Mimmin kaupunkiasunto ja sen porraskäytävä)
Kuvauspaikat > Kuvauspaikat Turussa

Vanha Raatihuone, Vanha Suurtori 5 (teatterin sisäänkäynti, Sakris harhailee öisellä kadulla)
Virusmäentie ja Ylikonsankuja, Raunistula (Krokelby)
pelto, Hirvensalo (peltotie, pojat ilkkuvat Sakrista)
Pikisaari (luonnonparantaja, Sakris kohtaa kylähullun)
Turun yliopiston kasvitieteellinen puutarha, Ruissalo (Sakriksen unikuva)
Maanpää (Sakris kohtaa Suomenvaaran, Sakriksen ja Nelman matka Suomenvaaraan)
huvila Pikijänes, Pupunkuja 13 (Suomenvaaran huvila)
huvila Allila, Syrjäläntie 48 (Pelastusarmeijan Turvakoti)
ranta, Hirvensalo (Sakriksen ja Nelman veneretki)
osto- ja myyntiliikkeen edusta, Humalistonkatu / Ratapihankatu (kultasepänliike)
ranta, Maanpää (venematka, juhannusjuhlat)
puuvaja, Raunistula (lapset ilkkuvat Sakrista, Sakris hirressä)
talo, Hirvensalo (seppä Savolaisen huoneisto)
talo, Moikoinen (povari)
asuintalo, Virusmäentie, Raunistula (näkymä pihaan Sakriksen ikkunasta)
Rinteen antikvariaatti, Humalistonkatu (Sakris ostaa kihlat, panttilainaamo)
Erikvallan Metsästysseuran talo (Sakriksen huoneisto, Turvakodin ruokala)
Palkinnot

Valtion elokuvataiteilijapalkinto 1975: Kari Sohlberg ja Tuomo Kattilakoski
Jussit 1976:
paras naisnäyttelijä: Leena Uotila
paras miesnäyttelijä: Vesa-Matti Loiri
Televisioesitykset

| Päivämäärä | Kanava | Katsojamäärä |
| --- | --- | --- |
| 26.10.1980 | Tv 2 | 1 086 000 |
| 5.4.2011 | YLE Teema [Tv-arkiston kino] |  |
| 8.4.2011 | YLE Teema [Tv-arkiston kino] |  |
| 10.4.2011 | Yle Teema [Tv-arkiston kino] |  |
| 14.1.2020 | Yle Teema & Fem | 168 000 |
Aiheesta muualla

Rakastunut rampa Elonet.
Rakastunut rampa vapaana e-kirjana (Project Gutenberg).
Rakastunut rampa äänikirjana
Ekskursio

Ekskursio (lat. excursio, huvi- tai partioretki; hyökkäys) tarkoittaa erityisesti opiskelijapiireissä yritysvierailua, opintomatkaa tai tutkimusretkeä. Ekskursiolla voi olla erikseen virallinen ja vapaamuotoinen osuus, esimerkiksi yritysvierailun jälkeen on tapana viettää iltaa osallistujien kesken. Ekskursio voi olla myös täysin virkistystarkoituksessa järjestetty. Tavallisesti ekskursio kestää yhden tai useamman yön ylilähde?.
Sanaa ekskursio käytetään myös vertauskuvallisesti tutustumisesta johonkin asiaan tai aihepiiriin.
Erityisen pitkät ekskursiot kestävät yleensä kauemmin kuin kolme yötä ja suuntautuvat jollekin toiselle opiskelijapaikkakunnalle, jossa jokin opiskelijajärjestö toimii isäntänä ekskursiovierailleen.lähde? Killat ja ainejärjestöt järjestävät ekskursioita mielellään ja ovat yleensä hyvin vieraanvaraisia saman alan opiskelijoille.
Myös ulkomaanekskursiot ovat suosittuja. Opiskelijat ovat perustaneet myös erityisiä ekskursioryhmiä, jotka keräävät rahaa päästäkseen ekskursiolle yleensä jonnekin ulkomaille. On olemassa myös joitakin kerhoja, joiden pääasiallinen tarkoitus on järjestää jäsenilleen ekskursioita.
Copa do Brasil

| Copa do Brasil |
| --- | --- |

Laji:  Jalkapallo
Perustettu:  1989
Joukkueita:  92
Hallitseva mestari:  Flamengo
Eniten mestaruuksia:  Grêmio Cruzeiro (5)
Sivusto:  CBF
Copa do Brasil on brasilialainen miesten pääsarjajoukkueille tarkoitettu jalkapallokilpailu.
Voittajajoukkue saa rahapalkinnon (R$ 1 200 000 ~ US$ 600 000).
Ensimmäisen kerran Copa do Brasil järjestettiin vuonna 1989.
Pelisysteemi

Turnaus pelataan kaksiosaisena pudotuspelinä. Kuitenkin kahdella ensimmäisellä kierroksella vierasjoukkue pääsee suoraan seuraavalle kierrokselle jos, vierasjoukkue voittaa kotijoukkueen vähintään kahdella maalilla. Cupissa on käytetty vierasmaalisääntöä joka, on epätavallista muihin Etelä-Amerikan kilpailuihin. Esimerkiksi Copa Libertadoresiin sääntö tuli käyttöön vasta 2005.
Cup antaa kilpailun voittajalle suoran pääsyn seuraavan kauden Copa Libertadoresiin niiden seurojen kanssa jotka pääsevät kilpailuun sarjasijoituksensa perusteella.
Seurat jotka osallistuvat Etelä-Amerikan seurajoukkueiden ykköskilpailuun eli Copa Libertadoresiin eivät voi osallistua Brasilian cupiin. Näin ollen mikään joukkue ei voi voittaa cupia kahtena vuotena peräkkäin.
Voittajat

| Vuosi | Voittaja | Voittaja | Toiseksi tullut | Osallistujamäärä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1989 | Grêmio | Grêmio | Sport | 32 |
| 1990 | Flamengo | Flamengo | Goiás | 32 |
| 1991 | Criciúma | Criciúma | Grêmio | 32 |
| 1992 | Internacional | Internacional | Fluminense | 32 |
| 1993 | Cruzeiro | Cruzeiro | Grêmio | 32 |
| 1994 | Grêmio | Grêmio | Ceará | 32 |
| 1995 | Corinthians | Corinthians | Grêmio | 36 |
| 1996 | Cruzeiro | Cruzeiro | Palmeiras | 40 |
| 1997 | Grêmio | Grêmio | Flamengo | 44 |
| 1998 | Palmeiras | Palmeiras | Cruzeiro | 42 |
| 1999 | Juventude | Juventude | Botafogo | 64 |
| 2000 | Cruzeiro | Cruzeiro | São Paulo | 64 |
| 2001 | Grêmio | Grêmio | Corinthians | 64 |
| 2002 | Corinthians | Corinthians | Brasiliense | 64 |
| 2003 | Cruzeiro | Cruzeiro | Flamengo | 64 |
| 2004 | Santo André | Santo André | Flamengo | 64 |
| 2005 | Paulista | Paulista | Fluminense | 64 |
| 2006 | Flamengo | Flamengo | Vasco da Gama | 64 |
| 2007 | Fluminense | Fluminense | Figueirense | 64 |
| 2008 | Sport | Sport | Corinthians | 64 |
| 2009 | Corinthians | Corinthians | Internacional | 64 |
| 2010 | Santos | Santos | Esporte Clube Vitória | 64 |
| 2011 | Vasco da Gama | Vasco da Gama | Coritiba | 64 |
| 2012 | Palmeiras | Palmeiras | Coritiba | 64 |
| 2013 | Flamengo | Flamengo | Paranaense | 87 |
| 2014 | Mineiro | Mineiro | Cruzeiro | 87 |
| 2015 | Palmeiras | Palmeiras | Santos | 87 |
| 2016 | Grêmio | Grêmio | Mineiro | 86 |
| 2017 | Cruzeiro | Cruzeiro | Flamengo | 91 |
| 2018 | Cruzeiro | Cruzeiro | Corinthians | 91 |
| 2019 | Paranaense | Paranaense | Internacional | 91 |
| 2020 | Palmeiras | Palmeiras | Grêmio | 91 |
| 2021 | Mineiro | Mineiro | Paranaense | 92 |
| 2022 | Flamengo | Flamengo | Corinthians | 92 |
Brasilian jalkapallo
Lajiliitto: Brasilian jalkapalloliitto 

Sarjat:Campeonato Brasileiro Série A | Campeonato Brasileiro Série B | Campeonato Brasileiro Série C | Campeonato Brasileiro Série | Osavaltiosarjat 

Cup-kilpailut: Copa do Brasil 

Maajoukkueet: Brasilian maajoukkue | Brasilian naisten maajoukkue | Alle 21-vuotiaiden maajoukkue
Hoeryeong

| Hoeryeong (회령시) |
| --- | --- |
 Hoeryeongin keskusaukio
 Hoeryeongin sijainti Pohjois-Hamgyeongissa
 Hoeryeong
 Koordinaatit: 42°26′N, 129°45′E 
Valtio:  Pohjois-Korea
Maakunta:  Pohjois-Hamgyeong
Väkiluku (2008):  153 532
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hoeryeong (kor. 회령시, Hoeryeong-si, hanja 會寧市, McCune-Reischauer Hoeryŏng-si) on kaupunki Korean demokraattisen kansantasavallan Pohjois-Hamgyeongin maakunnassa Pohjois-Korean Kiinan vastaisella rajalla. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2008 väestönlaskennan mukaan 153 532.
Maantiede

Hoeryeong sijaitsee Pohjois-Korean Pohjois-Hamgyeongin maakunnassa Tumenjoen keskijuoksulla Pohjois-Korean Kiinan vastaisella rajalla. Kiinan puolella rajaa sijaitsee Yanbianin korealaisten autonomisen prefektuurin Longjingin kaupunki. Tumenjoki virtaa gieman kaupungin rakennetusta alueesta pohjoiseen ja kaakossa kohoavat Hamgyongvuoret. Hoeryeongin korkeimmat huiput ovat Karaji (1 418 m) ja Obong (1 329 m). Suurin osa kaupungin alueesta on kuitenkin vain 500–800 metrin korkeudella merenpinnasta. Kaupunkiin kuuluvan alueen pinta-ala on 1 750 km², mikä tekee kaupungista kooltaan Pohjois-Korean kolmanneksi suurimman. Noin 80 % kaupungin alueesta on metsää.
Muuhun Pohjois-Koreaan Hoeryeongin ilmasto on suhteellisen kuiva ja kylmä. Keskimäärin kylmempää Pohjois-Korean kaupungeista on vain Hyesanissa. verrattuna Vuoden keskilämpötila Hoeryeongissa on 6°C. Tammikuun keskilämpötila on 11,4°C ja elokuun 21°C. Vuoden keskimääräinen sadanta on 497,3 mm.
Historia

Tumenjoki on nykyisen kaupungin kohdalla erityisen matala ja kapea, joten paikkaa on käytetty pitkään joen ylityskohtana. Joen pohjoispuolista aluetta asuttivat džurtšenit ja Joseonin hallitsija Sejong (1418–1450) perusti Hoeryeongin osana yhteensä kuutta varuskuntaa valtakuntansa koillisrajalla. Lähellä valtakunnan rajaa sijainnut kaupunki sai vaikutteita ulkomailta. Qing-dynastian aikana paikalta käytiin kauppaa Kiinaan ja kaupunki oli myös yksi varhaisimmista Venäjältä levinneen kristinuskon keskuksista Koreassa.
Japanin miehitettyä Korean japanilaiset rakennuttivat vuonna 1924 rautatien Kiinan puolelle Longjingiin. Rautatien rakentaminen kiihdytti kauppaa kaupungissa ja myöhemmin alettiin hyödyntää myös läheisiä kivihiilivarantoja. Pohjoiskorealaisen historiankirjoituksen mukaan Kim Il-sungin äiti Kim Jong-suk syntyi Hoeryeongissa 24. joulukuuta 1917. Hänen syntymäkotinsa on nykyisin matkailukohde. Hoeryeongista tehtiin hallinnollisesti kaupunki (si) vuonna 1991.
Hoeryeongissa sijaitsi pohjoiskorealainen keskitysleiri no. 22.
Talous

Hoeryeongin lähistöllä on kivihiilikaivoksia ja alueella on myös suuret metsävarannot. Suureen kivihiiliesiintymä alueella vastaa noin 60 % Pohjois-Korean koko varannosta. Hiiltä käytetään esimerkiksi paikallisen kemianteollisuuden laitoksissa ja metsävarantoja käytetään paikallisessa paperiteollisuudessa. Elintarviketeollisuuden merkitys on kasvanut etenkin 1960-luvulta lähtien. Alue on tunnettu erityisesti aprikooseistaan, minkä lisäksi paikallista savea on käytetty posliinin valmistukseen. Kaupunkia yhdistää Kiinaan Tumenjoen ylittävä silta ja kaupungissa käy kiinalaisia matkailijoita.
Väestö

Hoeryeongin asukasluku oli vuonna 2008 yhteensä 153 532. Vaikka kaupunki on pinta-alaltaan yksi maan suurimmista, se on asukasluvultaan yksi sen pienimmistä. Kaupungin asukastiheys oli 88 as./km².
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hoeryeong Wikimedia Commonsissa
| n k Pohjois-Korean kaupungit |
| --- | --- | --- |
| Keskushallinnon alainen kaupunki | Pjongjang |  |
| Erityisasemassa olevat kaupungit | Gaeseong • Nampo • Raseon |  |
| Maakuntien pääkaupungit | Cheongjin • Ganggye • Haeju • Hamheung • Hyesan • Pyeongseong • Sariwon • Sinuiju • Wonsan |  |
| Muut kaupungit | Anju • Dancheon • Deokcheon • Gaecheon • Gimchaek • Guseong • Hoeryeong • Huicheon • Jeongju • Manpo • Muncheon • Sinpo • Songnim • Suncheon |  |
luettelo kaupungeista
Tumenjoen Kiinaan ylittävä silta Hoeryeongissa.
Kim Jong-sukin syntymäkoti.
Rautatieasema ja näkymä kaupunkiin.
Matvei Safonov

Matvei Safonov vuonna 2019.
Matvei Safonov (s. 25. helmikuuta 1999) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edusti kotimaassaan Krasnodaria ja pelasi kausina 2017–2024 Venäjän Valioliigassa 147 ottelua. Hän siirtyi kesällä 2024 ranskalaisseura Paris Saint-Germainiin.
Safonov pelasi useissa Venäjän nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Venäjän A-maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa kesäkuussa 2021, kun hän tuli ystävyysottelussa Puolaa vastaan toisella jaksolla vaihdosta kentälle. Kesällä 2021 käydyissä Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän pelasi alkulohko-ottelut Suomea ja Tanskaa vastaan. Hän on pelannut vuoden 2024 loppuun mennessä 13 A-maaottelua.
Pertti Ukkola

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pertti Ukkola 2001. |  Pertti Ukkola 2001. |  Pertti Ukkola 2001. |  |
Maa:   Suomi
Miesten kreikkalais-roomalainen paini
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Montréal 1976 | 57 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Göteborg 1977 | 57 kg |  |
|  Pronssia | Minsk 1975 | 57 kg |  |
|  Pronssia | Oslo 1981 | 62 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Bursa 1977 | 57 kg |  |
Pertti Olavi Ukkola (s. 10. elokuuta 1950 Sodankylä) on suomalainen kilpauransa päättänyt kreikkalais-roomalaisen painitavan olympiavoittaja, maailmanmestari ja Euroopan mestari. Hänet valittiin Vuoden urheilijaksi vuonna 1977.
Elämä ja ura

Vuoden 1977 Göteborgin MM-kisoissa Ukkola voitti 57 kg:n sarjassa Neuvostoliiton Farhat Mustafinin 5–2. Seuraavana päivänä Ukkola varmisti mitalin voittamalla Romanian Ion Dulican. Ukkola voitti maailmanmestaruuden, kun hän voitti vielä Bulgarian Assen Milevin ja Jugoslavian Ivan Frgićin. Voiton myötä hän saavutti 15 kuukauden sisällä olympiavoiton sekä MM- ja EM-kultaa.
Ukkola on harrastanut runoutta lapsuudestaan saakka ja hänen runojaan on myös julkaistu. Kilpauransa jälkeen hän on toiminut muun muassa painivalmentajana.
Saavutuksia

Olympiakultaa Montréal 24. heinäkuuta 1976 (kreikkalais-roomalainen paini, sarja 57 kg)
MM-kultaa Göteborg 1977
MM-pronssia 1975 ja 1981
EM-kultaa Bursa 1977
Viisinkertainen Pohjoismaiden mestari
Kahdeksankertainen Suomen mestari
Kirjallisuutta

Ilkka Heiskari, Yrjö Kares, Raimo Tuomi, Urho Salo: Pertti Ukkola - elämäni molskilla. (2000)
Aiheesta muualla

Ylen selostus olympialoppuottelusta (Arkistoitu – Internet Archive)
Ylen elävä arkisto – Pertti Ukkolan kultafinaali
Ylen elävä arkisto – Painin maailmanmestari Pertti Ukkola
Kanerva, Juha: / Ukkola, Pertti (1950 - ) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). 11.10.2000. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
| n k Suomen vuoden urheilija |
| --- | --- |
Valitut:  1947: Mikko Hietanen, Lassi Parkkinen  1948: Heikki Hasu  1949: Viljo Heino  1950: Heikki Hasu  1951: Veikko Karvonen  1952: Veikko Hakulinen  1953: Veikko Hakulinen  1954: Veikko Hakulinen  1955: Voitto Hellsten  1956: Antti Hyvärinen  1957: Olavi Vuorisalo  1958: Vilho Ylönen  1959: Juhani Järvinen  1960: Veikko Hakulinen  1961: Kalevi Huuskonen  1962: Pentti Nikula  1963: Pentti Eskola  1964: Eero Mäntyranta  1965: Jouko Launonen  1966: Eero Mäntyranta  1967: Eero Tapio  1968: Kaarlo Kangasniemi  1969: Kaarlo Kangasniemi  1970: Kalevi Oikarainen  1971: Juha Väätäinen  1972: Lasse Virén  1973: Mona-Lisa Pursiainen  1974: Riitta Salin  1975: Heikki Ikola  1976: Lasse Virén  1977: Pertti Ukkola  1978: Helena Takalo  1979: Pertti Karppinen  1980: Pertti Karppinen  1981: Heikki Ikola  1982: Keke Rosberg  1983: Tiina Lillak  1984: Marja-Liisa Kirvesniemi  1985: Matti Nykänen  1986: Marjo Matikainen  1987: Marjo Matikainen  1988: Matti Nykänen  1989: Marjo Matikainen  1990: Päivi Alafrantti  1991: Kimmo Kinnunen  1992: Toni Nieminen  1993: Juha Kankkunen  1994: Jani Sievinen  1995: Jari Litmanen  1996: Heli Rantanen  1997: Mika Myllylä  1998: Mika Häkkinen  1999: Mika Myllylä  2000: Arsi Harju  2001: Sami Hyypiä  2002: Samppa Lajunen  2003: Hanna-Maria Seppälä  2004: Marko Yli-Hannuksela  2005: Janne Ahonen  2006: Jukka Keskisalo  2007: Tero Pitkämäki  2008: Satu Mäkelä-Nummela  2009: Aino-Kaisa Saarinen  2010: Minna Kauppi  2011: Kaisa Mäkäräinen  2012: Tuuli Petäjä-Sirén  2013: Tero Pitkämäki  2014: Iivo Niskanen, Sami Jauhojärvi  2015: Tero Pitkämäki  2016: Leo-Pekka Tähti  2017: Iivo Niskanen  2018: Iivo Niskanen  2019: Teemu Pukki  2020: Lukas Hradecký  2021: Matti Mattsson  2022: Iivo Niskanen  2023: Lauri Markkanen 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Jan Peter van Suchtelen

| Jan Peter van Suchtelen> Jan Pieter van Suchtelen |
| --- | --- |
 Jan Peter van Suchtelen.
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. elokuuta 1751 Grave, Alankomaat
Kuollut: 12. elokuuta 1836 (85 vuotta) Tukholma, Ruotsi
Kansalaisuus:  venäläinen
Ammatti:  professori, kenraali ja diplomaatti
Arvonimi: kenraali
Titteli:  kreivi
Muut tiedot
Koulutus: Groningenin yliopisto
Jan Peter van Suchtelen (ven. Пётр Корни́лович Су́хтелен, Pjotr Kornilovitš Suhtelen; 2. elokuuta 1751 Grave, Alankomaat – 2, elokuuta 1836 Tukholma, Ruotsi) oli hollantilaista syntyperää ollut venäläinen kenraali ja diplomaatti. Hän astui Venäjän palvelukseen vuonna 1783, kun Katariina Suuri kutsui hänet kehittämään Pietari Suuren perustamia insinöörijoukkoja. Ennen sitä Suchtelen oli matematiikan professorina Leidenin yliopistossa. Hän sai kenraalin arvon vuonna 1799.
Suchtelen oli Suomen sodassa Venäjän armeijan ylimajoitusmestari ja johti neuvotteluja Viaporin antautumisesta. Hän oli Venäjän Tukholman-lähettiläs vuodesta 1810. Hän muodosti omistamistaan tiloista Liikkalan hovin vuonna 1835, mutta ei todennäköisesti käynyt siellä koskaan.
Suchtelen omisti arvokkaan kirjaston. Hänen teoksensa Précis des évènements militaires des campaignes de 1808 et 1809 en Finlande julkaistiin 1827 (käännetty ruotsiksi 1835) hänen poikansa Paul van Suchtelenin nimellä, joka myös osallistui Viaporin piiritykseen.
Aiheesta muualla

Kanerva, Karoliina: Ainutlaatuinen Kyminlinna rapistuu, ja Kotka katsoo vierestä – ”Selkeää isännän ääntä ei ole, eivätkä virkamiehet uskalla ottaa vastuuta” Seura -lehti.  16.6.2018. Viitattu 27.8.2018.
Niiranen, Jenna & Sokura, Eveliina: ”4.3 Jan Peter van Suchtelen”, Kaakkois-Suomen linnoitukset, Historia ja myöhempi käyttötarkoitus, s. 30–31.  (Opinnäytetyö, Restaurointi; Artenomi (AMK))  Kaakkois-Suomen Ammattikorkeakoulu, 2018.  Teoksen verkkoversio.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  RKD Artists 
Henkilöt:  Alankomaat  Deutsche Biographie 2  Trove  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Reino Lamppu

Reino Lamppu (30. heinäkuuta 1916 Metsäpirtti – 18. kesäkuuta 1941 Neuvostoliitto) oli suomalainen talvisodan aikainen tiedustelu-upseeri. Sodan päätyttyä hän jatkoi sotilastiedustelun lukuun partiomatkoja Neuvostoliittoon. Eräällä tiedustelumatkalla hän jäi kiinni ja tuli teloitetuksi vakoojana.
Reino Lamppu
Lamppu oli syntynyt Metsäpirtin pitäjän Raajun kylässä, lähellä Laatokan rantaa. Talvisotaan hän osallistui aluksi normaalisti reservin aliupseerina. Pian kuitenkin hänen erityinen kykynsä etumaastossa liikkumiseen huomattiin, ja Lamppu sai johdettavakseen partioita vihollisen selustaan. Esimerkiksi 2. helmikuuta 1940 Kevyt Osasto 7:n komentaja antoi Lampulle käskyn Laatokalle suunnattavasta partiosta, lähtöpisteenä Järisevänniemi, määränpäänä Alakorpi ja erityisinä tiedustelukohteina Joentaan ja Hatakanmäen kylät.
Lampulle myönnettiin 1. luokan vapaudenmitali 7. maaliskuuta 1940. Talvisodan jälkeen hänet ylennettiin ylikersantiksi ja komennettiin Reserviupseerikouluun (silloinen Upseerikoulu, kurssi 46).
Välirauhan aikana Lamppu nimitettiin vänrikkinä vakinaiseen palvelukseen ylimääräisesti palkattuna upseerina ja siirrettiin tiedusteluosaston Joensuun alatoimistoon (entinen tilastotoimiston Sortavalan alatoimisto U2/S, myöhempi Osasto Kuismanen). Hänen tehtävänsä oli johtaa tiedustelumatkoja Neuvostoliiton valtaamille alueille.
Kesällä 1941 ennen sotatilan alkamista Lamppu oli Matkaselästä Sortavalaan suuntautuvalla tiedustelumatkalla. Partion tehtävänä oli tiedustella varsinaiseen hyökkäykseen liittyvät suunnat. Hän joutui puna-armeijan pidättämäksi yhdessä samalla matkalla olleen kersantti Olli Sairasen kanssa. Partio jäi kiinni ilmeisesti jo 5. kesäkuuta. Lamppu ilmoitettiin kadonneeksi ja Helsingin Raastuvanoikeus julisti hänet kuolleeksi vuonna 1954. Jatkosodan aikana Äänislinnasta (Petroskoi) saatujen sotavankitietojen perusteella selvisi, että Lamppu oli teloitettu vakoojana kohta kiinni jäätyään 18. kesäkuuta 1941.
Milan Jovanović (jalkapalloilija, s. 1981)

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Milan Jovanović
Syntymäaika: 18. huhtikuuta 1981 (ikä 43) 
Syntymäpaikka: Bajina Bašta, Jugoslavia
Pelipaikka: hyökkääjä tai laitalinkki
Pituus: 183 senttimetriä
Seura
Seura:  RSC Anderlecht
Pelinumero: 14
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1999–2003 2003–2004 2004–2006 2006–2010 2010– |  Vojvodina  Šah’tar Donetsk  Lokomotiv Moskova  Standard Liège  Liverpool | 43 (10) 6 (1) 3 (0) 110 (52)   10 (0) |
Maajoukkue
| 2007– |  Serbia | 29 (10) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 14. helmikuuta 2011.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 19. helmikuuta 2010.
Milan Jovanović (serb. Милан Јовановић, s. 18. huhtikuuta 1981 Bajina Bašta, Jugoslavia) on serbialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ura

Jovanović teki ensiesiintymisensä Vojvodinassa kaudella 1999–2000. Vuonna 2003 hän siirtyi ukrainalaiseen Šah’tar Donetskiin, jossa peliaika jäi kuitenkin hyvin vähälle. Ennen siirtymistään Standard Liègeen vuonna 2006, hän pelasi kaksi vuotta Lokomotiv Moskovassa. Hän edusti myös belgialaista Anderlechtia.
Jovanović pelasi ensimmäisen maaottelunsa Serbian maajoukkueessa 2. kesäkuuta 2007 Suomea vastaan. Hän onnistui samaisessa ottelussa myös maalinteossa, kun Serbia voitti ottelun 2–0.
Aiheesta muualla

Jovanovićin esittely ja tilastot (Arkistoitu – Internet Archive) (serbiaksi) (englanniksi)
Serbian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Stojković |
2 Rukavina |
3 Kolarov |
4 Kačar |
5 Vidić |
6 Ivanović |
7 Tošić |
8 Lazović |
9 Pantelić |
10 Stanković |
11 Milijaš |
12 Isailović |
13 Luković |
14 Jovanović |
15 Žigić |
16 Obradović |
17 Krasić |
18 Ninković |
19 Petrović |
20 Subotić |
21 Mrđa |
22 Kuzmanović |
23 Đuričić |
Valmentaja Antić
Prosymidoni

| Prosymidoni |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  N-(3,5-diklorofenyyli)-1,2-dimetyylisyklopropaani-1,2-dikarboksimidi
CAS-numero:  32809-16-8
PubChem CID:  1549061
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C13H11Cl2NO2
Moolimassa:  284,138 g/mol
Prosymidoni on fungisidi. Aineesta käytetään myös nimeä prokymidoni.
Prosymidonia ei tulisi käyttää kiinankaaliviljelmillä, koska se aiheuttaa mustia pisteitä kaalinlehtiin.
Aiheesta muualla

FAO: Procymidone (pdf) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
KEGG: Procymidone (englanniksi)
ChemBlink: Procymidone (englanniksi)