stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dafnín, Ósios Loukáksen ja Chíoksen Néa Monín luostarit

| Dafnín, Ósios Loukáksen ja Chíoksen Néa Monín luostarit |
| --- | --- |
 Ósios Loukáksen luostarin katholikonin eli pääkirkon katon koristeluja.
Maailmanperintökohde
Sijainti:  Attika ja Boiotia ja Chíos, Kreikka
Kriteerit:  I, IV
Tunnusnumero:  537
Valintahistoria
Valintavuosi:  1990
Dafnín, Ósios Loukáksen ja Chíoksen Néa Monín luostarit (Kreikka)
Dafnín, Ósios Loukáksen ja Chíoksen Néa Monín luostarit (kreik. Μονή Δαφνίου, Μονή Όσιου Λουκά και Νέα Μονή Χίου, Moní Dafníou, Moní Ósiou Louká kai Néa Moní Chíou) on Unescon maailmanperintökohde, joka käsittää kolme bysanttilaisaikaista luostaria Kreikassa. Ne ovat Dafnín luostari Attikassa, Ósios Loukáksen luostari Boiotiassa ja Néa Monín luostari Chíoksen saarella.
Luostarit sijaitsevat kaukana toisistaan, mutta niitä yhdistää bysanttilainen arkkitehtuuri ja niin kutsuttua bysanttilaisen taiteen toista kultakautta edustavat koristelut. Luostareiden kirkot ovat risti-suorakulmiossa-mallisia, ja niissä on suuri kupoli, jota tukevat suuret tukipilarit. Kirkot koristeltiin 1000–1100-luvuilla kultataustaisilla mosaiikeilla sekä marmorisilla veistoskoristeluilla.
Luostarit liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1990.
Kohteet

Dafnín luostari, Dafní, Chaïdári, Attika
Ósios Loukáksen luostari (”Pyhittäjä Lukaksen luostari”), Steíri, Dístomo-Aráchova-Antíkyra, Boiotia, Keski-Kreikka
Néa Monín luostari (”Uusi luostari”), Omiroúpoli, Chíos, Pohjois-Egean saaret
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dafnín, Ósios Loukáksen ja Chíoksen Néa Monín luostarit Wikimedia Commonsissa
Unescon maailmanperintökohteet Kreikassa
Aigain (nyk. Vergína) arkeologinen alue
Apollon Epikurioksen temppeli Bassaissa
Asklepioksen pyhäkkö Epidauroksessa
Ateenan Akropolis
Athosvuori
Dafnín, Ósios Loukáksen ja Chíoksen Néa Monín luostarit
Delfoin arkeologinen alue
Delos
Filippoin arkeologinen alue
Korfun vanhakaupunki
Metéora
Mykenen ja Tirynsin arkeologiset alueet
Mystraksen arkeologinen alue
Olympian arkeologinen alue
Pátmoksen Chóran kylä, Johannes Teologin luostari ja Ilmestyskirjaluola
Ródoksen keskiaikainen kaupunki
Sámoksen Pythagóreio ja Heraion
Thessalonikin varhaiskristilliset ja bysanttilaiset muistomerkit
Zagórin kulttuurimaisema
Delta Air Linesin lento 1141

| Delta Air Linesin lento 1141 |
| --- | --- |
 Onnettomuuspaikka
Yhteenveto
Päivämäärä:  31. elokuuta 1988
Onnettomuustyyppi:  lentäjän virhe, epäonnistunut nousu
Tapahtumapaikka:  Dallasin kansainvälinen lentoasema, Grapevine, Texas, Yhdysvallat
 :  32°52′13″N, 97°3′4″W
Lähtöpaikka:  Jackson–Medgar Wiley Eversin kansainvälinen lentoasema, Mississippi, Yhdysvallat
Välilaskupaikka:  Dallasin kansainvälinen lentoasema
Määränpää:  Salt Lake Cityn kansainvälinen lentoasema, Salt Lake City, Utah, Yhdysvallat
Kuolleita:  14
Loukkaantuneita:  26
Eloonjääneitä:  94
Lentokone
Konetyyppi:  Boeing 727-232
Lentoyhtiö:  Delta Air Lines
Rekisteritunnus:  N473DA
Matkustajia:  101
Miehistöä:  7
Delta Air Linesin lennon 1141 onnettomuus tapahtui 31. elokuuta 1988 kello 9.01, kun sisämaanlennolla ollut Boeing 727 törmäsi maahan lähes välittömästi nousun jälkeen. Onnettomuuden jälkeinen tulipalo tappoi 14 koneen 108 matkustajasta ja miehistön jäsenestä.
Taustaa

Kone oli malliltaan Boeing 727, joka oli ollut lentoyhtiön palveluksessa vuodesta 1973. Sen rekisteritunnus oli N473DA ja valmistenumero 20750. Lennon kapteeni Larry Davis oli 48-vuotias ja hänet oli ylennetty kapteeniksi kyseiselle konemallille elokuussa 1979. Ensimmäinen perämies Kirkland oli 36-vuotias ja hänet oli palkattu lentoyhtiöön tammikuussa 1979. Toinen perämies oli 30-vuotias ja hän oli ollut lentoyhtiössä vuodesta 1987 alkaen.
Tapahtumien kulku

Lento lähti Jacksonista, Mississipistä kello 6.30 EDT-aikaa. Se saapui Dallasin kansainvälisen lentoaseman portille 15 kello 7.38. Koneen ollessa portilla, mekaanikko huomasi vikaa ensimmäisen tankin mittarissa. Tästä huolimatta lentoa voitiin jatkaa, koska lentoyhtiö salli sen. Kuormitusvastaava totesi, että koneeseen tarvittiin vielä vähän alle 4 000 litraa polttoainetta, ja lentokone jouduttiin tankkaamaan. Tankkaamisen aikana huomattiin vikoja myös toisessa polttoainemittarissa.
Lennon oli tarkoitus lähteä kello 8.57, joten toinen perämies pyysi lentoemäntää valmistamaan matkustajia lähtöön. Konetta työnnettiin taaksepäin portilta, minkä jälkeen miehistö sai odottaa jonkin aikaa lupaa alkaa rullaamaan kohti kiitotietä. Kun kone sai luvan, lentomekaanikko Judd alkoi lukea läpi rullaukseen liittyvää tarkistuslistaa. He ehtivät käydä neljä kohtaa, ennen kuin lentoemäntä saapui ohjaamoon. Seuraavien minuuttien aikana lentäjät puhuivat hänen kanssaan aiheista, jotka eivät liittyneet tulevaan lentoon. Keskustelu loppui kello 8.57, kun lentomekaanikko käski lentoemännän ulos ohjaamosta ja palaamaan paikalleen.
Kone sai luvan ohittaa muut rullausjonossa olevat koneet, minkä takia aikaa tarkistuslistojen läpikäymiselle ei ollut paljon. Kun hän kävi uudestaan läpi rullaustarkistuslistaa, siellä mainittiin myös noususiivekkeet, jotka antavat välttämätöntä pinta-alaa siiville. Perämies ei kuitenkaan tarkistanut silmämääräisesti, onko niitä ojennettu.
Kun miehistö sai tarkistuslistan käytyä läpi, he aloittivat lähtökiidon. Kun kone saavutti nousunopeuden, miehistö yritti nostaa konetta ilmaan tuloksetta. Kapteeni kertoi lausunnossaan kuulleensa pamauksia heti nokkapyörän nousemisen jälkeen, ja kone alkoi kallistua vaarallisesti. Silminnäkijöiden mukaan koneen nousukulma oli noin 30 astetta liian jyrkkä ja koneen perästä tuli liekkejä. Kone pysyi ilmassa noin 22 sekuntia, ennen kuin osui maahan noin 300 metriä kiitotien jälkeen ja liukui noin 1 000 metrin päähän.
Koneen 108 matkustajasta ja miehistön jäsenestä 14 sai surmansa ja 26 ihmistä loukkaantui vakavasti.
Tutkinta

Tutkinnan mukaan miehistö ei asettanut noususiivekkeitä oikeaan kulmaan, minkä vuoksi kone ei saanut tarpeeksi nostovoimaa nousuun. Lisäksi ohjaamossa ollut varoitin ei toiminut, koska tutkinnan mukaan järjestelmässä oli ilmennyt korroosiota. Siivekkeiden ulos vetämättä jättämiseen oli syynä aiheeseen liittymättömät keskustelut lentoemännän kanssa, minkä vuoksi tarkistuslistojen läpikäyminen häiriintyi. Tämä rikkoi steriilin ohjaamon käytäntöä, jonka mukaan toimenpiteisiin liittymätöntä keskustelua ei saa käydä moottoreiden käynnistyksen jälkeen. Onnettomuus johti uusiin turvallisuussuosituksiin, joihin kuuluivat muun muassa se, että kunkin miehistön jäsenen rooli ilmaistaan selkeästi.
Onnettomuuskone vuonna 1984.
Lennon istumapaikkakaavio. Punaisella paikalla istuneet kuolivat onnettomuudessa.
David Raksin

David Raksin (4. elokuuta 1912 Philadelphia, Pennsylvania – 9. elokuuta 2004 Van Nuys, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvamusiikin säveltäjä, sanoittaja ja sovittaja.
Raksin aloitti musiikin opiskelun instrumenttinaan piano ja sai myöhemmin opastusta puhallinsoitinten parissa isältään. Hän meni Pennsylvanian yliopistoon, josta valmistuttuaan siirtyi New Yorkiin. Hän tapasi Oscar Levantiin, joka kertoi ystävälleen George Gershwinille Raksinin "I Got Rhythm" -sovituksesta. Gershwin suositteli nuorta säveltäjää Broadway-sovituksia tehneelle Harms/Chappell-kokoonpanolle. Raksin sai Bostonissa kutsun Hollywoodiin Charlie Chaplinin luo ja avusti tätä Nykyaika-elokuvan musiikissa sekä orkestroi sen Edward Powellin kanssa. Tämä oli vuonna 1935 alku hänen pitkälle elokuvauralleen. Seuraavana vuonna hän avusti kapellimestari Leopold Stokowskia, joka kantaesitti hänen konserttikappaleensa Montage Philadelphian orkesterin kanssa.
Raksin sävelsi musiikin kaikkiaan yli sataan elokuvaan, kuten Lauraan, jonka samannimisestä teemakappaleesta tuli yksi elokuvamusiikin levytetyimmistä kappaleesta yli 400:lla erilaisella versiollaan. Muita elokuvia, joihin Raksin teki musiikkia, olivat Särkyneiden haaveiden kaupunki, Aina vain Amber, Viattomuuden kasvot, Pahan pauloissa, Hurjimus, Eri pöydissä, Hämärän lapset ja Paholaisen poika. Lisäksi Raksin työskenteli televisiossa sekä radiossa ja sävelsi näyttämömusiikkia, johon kuuluu baletteja, musikaaleja ja musiikkia näytelmiin. Igor Stravinskyn omasta pyynnöstä Raksin teki sovituksen tämän Circus Polkasta. Monet sinfoniaorkesterit eri maissa ovat esittäneet Raksinin konserttiteoksia, jotka usein ovat hänen elokuvamusiikkinsa pohjalta tehtyjä. Raksin myös johti omien teostensa esityksiä Hollywood Bowlissa. Hän sävelsi Kongressin kirjaston Elizabeth Sprague Coolidgen säätiön tilauksesta omaan tekstiinsä teoksen Oedipus Memneitai, jonka hän kantaesitti Founder's Day Concertissa Coolidge-auditoriossa lokakuussa 1986.
Opettajana Raksin toimi muun muassa vuodesta 1956 Etelä-Kalifornian yliopistossa. Hän oli vuosina 1962–1970 kahdeksan kauden ajan Composers & Lyricists Guild of American puheenjohtaja. Hänen saamiensa palkintojen joukossa ovat ensimmäinen Max Steiner -saavutuspalkinto National Film Societylta (1980), Academy of Science Fiction and Fantasyn urapalkinto (1979) ja American Society of Music Arrangers and Composersin Golden Score -palkinto.
Cyrix

| Cyrix |
| --- | --- |

Perustettu:  1988
Lakkautettu:  1997
Toimiala:  puolijohdeteollisuus
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Cyrix Cx486DRX2 suoritin.
Cyrix (lausutaan SYE-rihks) oli vuonna 1988 perustettu yhdysvaltalainen suoritinvalmistaja. Se aloitti toimintansa tekemällä matematiikkaprosessoreja 286- ja 386 -pohjaisiin tietokoneisiin. Sen perustajat olivat alun perin Texas Instrumentsin työntekijöitä. Cyrix palkkasi aggressiivisesti insinöörejä ja sai kasattua tiiviin ja tehokkaan 30 ihmisen suunnittelutiimin.
Cyrixin ensimmäiset suorittimet olivat vuonna 1992 julkaistut Cx486SLC ja Cx486DLC. Ne olivat nimestään huolimatta yhteensopivia Intelin 386-suorittimen kanssa. Niihin oli kuitenkin lisätty L1-välimuistia ja 486-käskykanta, joten niiden suorituskyky nousi 386:n ja 486:n väliin. Myöhemmin Cyrix julkaisi kaksinkertaisella kellotaajuudella toimineet Cx486SRX2:n ja Cx486DRX2:n.
Seuraavana vuonna Cyrix julkaisi 486:n kanssa yhteensopivan suorittimen. Se kuitenkin tuli markkinoille myöhemmin kuin AMD Am486 ja oli hitaampi kuin AMD:n ja Intelin mallit, joten sitä myytiin vain halvimmassa hintaluokassa ja päivityksenä. Vuonna 1995 Cyrix suunnitteli kloonia Intel Pentiumista. Kun kävi ilmi, että se myöhästyisi, Cyrix julkaisi Cyrix Cx5x86:n, joka sopi 486:n käyttämään suoritinkantaan. Sen suorituskyky oli samaa tasoa kuin 75 megahertsin kellotaajuutta käyttävällä Pentiumilla.
Myöhemmin vuonna 1995 Cyrix vihdoin julkaisi tunnetuimmaksi jääneen suorittimensa Cyrix 6x86:n. Se jopa ylitti Intel Pentiumin suorituskyvyn. Sen liukulukuyksikkö ei kuitenkaan ollut Pentiumin tasolla eikä yksikään tietokonevalmistaja käyttänyt sitä, joten 6x86:n hinta jäi alhaiseksi. Cyrix nimesi 6x86:t sen mukaan, minkä nopeuksista Pentiumia ne vastasivat. Esimerkiksi 133 megahertsin 6x86-malli sai nimekseen 6x86-P166+. Tämä nimeäminen oli harhaanjohtava, sillä uusimmat 3D-pelit käyttivät paljon suorittimen liukulukuyksikköä, joka oli 6x86:ssa huomattavasti hitaampi kuin Pentiumissa.
National Semiconductor osti yhtiön vuonna 1997. Vuonna 1999 National Semiconductor myi Cyrixin VIA Technologiesille.
Oikeuskiista Intelin kanssa

Intel haastoi Cyrixin oikeuteen 486-suorittimen kloonista liittyen patenttiin numero 4972338 (tunnettu myös Crawford-patenttina sen keksijän mukaan). Koska Cyrixillä ei ollut omia tehtaita sen suorittimet valmisti SGS-Thomson (ST) ja Texas Instruments (TI), joilla oli vuodesta 1975 lähtien sopimus Intelin kanssa käyttää tämän tekniikkaa. Oikeuden mukaan sopimus koski myös ST:n ja TI:n asiakkaita ja täten myös Cyrixillä oli oikeus käyttää tekniikkaa. Lisäksi Cyrix suunnitteli suorittimensa ilman Intelin mikrokoodia tehden siitä alkuperäissuunnittelun, vaikkakin se perustui takaisinmallinnukseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Cyrix Wikimedia Commonsissa
Daniel Lundgren

Daniel Lundgren (s. 4. heinäkuuta 1985) on ruotsalainen este- ja kestävyysjuoksija. Hänen seuransa on Turebergs FK.
Saavutukset

Lundgren on menestynyt Ruotsin-mestaruuskilpailuissa 3 000 metrin estejuoksussa ja kestävyysmatkoilla. Hänellä on 3 000 metrin esteissä kaksi Ruotsin-mestaruutta vuosilta 2014 ja 2015 ja viisi hopeaa vuosilta 2009-2011, 2013 ja 2017. Lundgrenilla on mitaleita myös maastojuoksun Ruotsin mestaruuskilpailuista. Hän oli mukana EM-kisoissa 3 000 metrin estejuoksussa vuonna 2014, jolloin hän jäi alkueriin.
Ennätykset

1 500 metriä: 3.43,60 (29. elokuuta 2015)
3 000 metriä: 7.58,58 (5. syyskuuta 2015)
5 000 metriä: 13.47,38 (25. heinäkuuta 2020)
10 000 metriä: 28.58,49 (17. toukokuuta 2022)
puolimaraton: 1.03,53 (3. huhtikuuta 2022)
maraton: 2.21,14 (4. kesäkuuta 2022)
Lundgren juoksi 12. maaliskuuta 2022 hallissa 5 000 metriä aikaan 14.18,97, joka on 35-vuotiaiden Ruotsin ennätys. Hänellä on saman ikäluokan Ruotsin ennätykset myös 5 km (14.20 vuonna 2020) ja 10 km maantiejuoksuista (29.28 vuonna 2020).
Dafydd Williams

Dafydd Williams
Dr. Dafydd Rhys "Dave" Williams (s. 16. maaliskuuta 1954) on kanadalainen lääkäri (M.D.) ja astronautti. Hän on kotoisin Saskatoonista, Saskatchewanin provinssista. Hänellä on vaimo ja kaksi lasta. Vapaa-aikanaan Williams lentää, purjehtii ja hiihtää. Hänellä on walesilaiset sukujuuret.
Koulutus

Williams suoritti luonnontieteiden kandidaatin tutkinnon McGillin yliopistossa Montrealista vuonna 1976 pääaineenaan biologia. Ylemmän korkeakoulututkinnon hän suoritti samaisessa yliopistossa vuonna 1983 pääaineinaan psykologia ja lääketiede. Hän suoritti myös kirurgian tutkinnon. Harjoittelujakson Williams suoritti Ottawan yliopistossa vuonna 1985. Lisäksi hän suoritti hätälääketieteen harjoittelun Toronton yliopistossa vuonna 1988. Williams on toiminut muun muassa Toronton yliopiston kirurgian apulaisprofessorina.
Astronauttiura

Williams valittiin Kanadan avaruusjärjestön astronauttijoukkoihin vuonna 1992. Hän on toiminut muun muassa tehtäväjohtajana sekä avaruuslääketieteellisessä ryhmässä. Vuonna 1994 hän osallistui seitsemänpäiväiseen avaruussimulaatioon.
NASA:n astronauttijoukkoihin Williams valittiin vuonna 1995 osana kansainvälistä tehtäväspesialistiryhmää. Ensimmäisen sukkulalentonsa hän suoritti tehtäväspesialistina vuonna 1998 Columbia -avaruussukkulalla (STS-90). Avaruudessa Williams on viettänyt 381 tuntia. Toukokuussa 2001 Williams osallistui seitsenpäiväiseen vedenalaiseen NEEMO 1 (NASA Extreme Environment Mission Operations) -tehtävään. Hänestä tuli tuolloin ensimmäinen kanadalainen, joka on asunut ja työskennellyt sekä veden alla että avaruudessa.
Tulevalla STS-118 -tehtävällä Williamsin on tarkoitus suorittaa kolme avaruuskävelyä. Avaruuskävelyiden tarkoituksena on asentaa uusi runkoelementti ja säätää edellisen sukkulamiehistön asentamia aurinkopaneeleita.
Aiheesta muualla

NASA:n elämäkertasivut
Williamsin NEEMO 1 -päiväkirja (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Daymond John

Daymond John vuonna 2011
Daymond John (s. 23. helmikuuta 1969, Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen yrittäjä, sijoittaja ja tv-persoona. Parhaiten hänet tunnetaan vaateketju FUBU:n perustajana ja toimitusjohtajana.
John esiintyy yhtenä sijoittajista televisiosarja Shark Tankin amerikkalaisessa versiossa.  Suomessa ohjelmaa esitetään JIM ja Nelonen kanavilla nimellä Leijonan luola USA.
Cronin

Cronin voi tarkoittaa seuraavia:
Sukunimenä

A. J. Cronin (1896–1981), skotlantilainen kirjailija
Daniel Anthony Cronin (s. 1927), yhdysvaltalainen katolinen arkkipiispa
James Watson Cronin (1931–2016), yhdysvaltalainen ydinfyysikko, Nobelin fysiikanpalkinnon saaja
Jeremy Cronin (s. 1949), eteläafrikkalainen poliitikko, filosofi ja runoilija
Justin Cronin (s. 1962), yhdysvaltalainen kirjailija
Kevin Cronin (s. 1951), yhdysvaltalainen rockmuusikko.
Muita merkityksiä

USS Cronin (DE-107), Yhdysvaltain laivaston saattuehävittäjä, käytössä 1943–1944
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
David Rabe

David William Rabe (s. 10. maaliskuuta 1940 Dubuque, Iowa, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja.
Valmistuttuaan pienestä katolisesta collegesta Rabe aloitti teatteriopinnot Villanovan yliopistossa, mutta joutui värvätyksi armeijaan 1965. Hän palveli vuoteen 1967 saakka ja viimeiset 11 kuukautta Vietnamin sodassa.  Vapauduttuaan armeijasta Rabe palasi Villanovaan, jossa opiskeli kirjoitusta vuoteen 1968, jolloin hän sai Master of Arts -tutkintonsa. Rabe avioitui näyttelijä Jill Clayburghin kanssa 1979. Heillä on kaksi lasta: tytär Lily Rabe, joka on myös näyttelijä sekä poika Michael Rabe. Lisäksi Rabellä on poika Jason Rabe ensimmäisestä avioliitostaan.
Hänen kirjoittamiaan näytelmiä ovat Sticks and Bones (1969),  The Basic Training of Pavlo Hummel (1971), In the Boom Boom Room (1973)  ja Streamers (1976). Hänen käsikirjoittamista elokuvistaan tunnetuimpia ovat Tulikaste (1983), Sodan uhrit (1989) ja Firma (1993), joka on kirjoitettu John Grishamin samannimisen romaanin pohjalta. Hänen vaimonsa Jill Clayburgh näytteli hänen ensimmäiseksi kirjoittamassaan elokuvassa Menestyksen hinta (1982).
Aiheesta muualla

David Rabe Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
David Rasche

David Rasche (s. 7. elokuuta 1944 Saint Louis, Missouri) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Rasche aloitti uransa teatterissa, mutta on näytellyt myös lukuisissa televisiosarjoissa ja elokuvissa. Hän liittyi chicagolaiseen improvisaatioryhmään The Second Cityyn 1970-luvulla, korvaten Saturday Night Liveen lähteneen John Belushin. Raschen tunnetuin rooli on nimihahmo Likaista Harryä parodioivassa 1980-luvun tilannekomediassa Moukarimies, jossa hän esitti liioitellun väkivaltaista ja sovinistista poliisia Sledge Hammeria.
Aiheesta muualla

David Rasche Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Dakar-ralli 2000

|  Dakar-ralli 2000 |
| --- | --- |
Ajankohta:  6.–23. tammikuuta 2000
Kokonaispituus:  7 863 km
Gianni Lora Lamia erikoiskokeella Libyassa.
Dakar-ralli 2000 (myös Dakar-Kairo-ralli 2000) oli 22. Dakar-ralli, joka ajettiin 6. tammikuuta 2000 ja 23. tammikuuta 2000 välisenä aikana. Kilpailun lähtöpaikka oli Dakarissa Senegalissa ja päätepiste Kairossa Egyptissä. Kilpailun pituus oli 7 863 kilometriä ja reitti kulki Senegalin, Malin, Burkina Fason, Nigerin, Libyan ja Egyptin alueella.
Kilpailu pysäytettiin kun Washingtonista ja Pariisista annettiin varoituksia, että 300 Algerialaista sissiä suunnitteli kilpailun väijyttämistä Nigerissä, joka ohitettiin ilmakuljetuksilla. Sissien aiheuttaman riskin vuoksi kilpailun järjestäjät hankkivat kolme Antonov An-124 -kuljetuskonetta, joilla kilpailun osallistujat kuljetettiin riskialueen yli. Kilpailun pääjärjestäjä Hubert Auriol kertoi, että siirto vaati 18 edestakaista lentoa Nigerin pääkaupungista Niameysta Sebahiin Libyaan ja operaation kustannukset olivat noin 4,7 miljoonaa dollaria. Neljä peruttua osuutta olisi ollut noin 3 000 kilometriä ja kokonaispituus olisi ollut 11 000 kilometriä.
Kilpailu

Kilpailun lähdössä oli 135 autoa, 200 moottoripyörää, 30 kuorma-autoa (kilpailijoita), sekä 36 kuorma-autoa (huoltoautoja).
Maalissa oli 225 ajoneuvoa, joita oli 95 autoa, 107 moottoripyörää ja 23 kuorma-autoa.
Yleiskilpailun voittajat:
autot:  Jean-Louis Schlesser &  Henri Magne
moottoripyörät:  Richard Sainct
kuorma-autot: Chagin-Yakoubov-Savostine
Dominique Debart

Dominique Debart on ranskalainen kapellimestari ja kuoronjohtaja. Hän opiskeli orkesterinjohtoa Pariisin konservatoriossa Manuel Rosenthalin ja Jean Martinonin johdolla. Hän on toiminut muun muassa Lyonin oopperan kuoron (1977–83) johdossa ja vieraillut Lyonin kansallisorkesterin kapellimestarina. Debartin ohjelmistoon on kuulunut muiden muassa Gabriel Faurén, Arnold Schönbergin, Benjamin Brittenin ja Gustav Mahlerin teoksia.
Solisteja, joiden kanssa Debart on tehnyt yhteistyötä, ovat olleet muiden muassa Emile Naoumoff, Patrice Fontanarosa, Maurice Bourgue, Patrick Welsh, Christophe Coin, Pierre Charial, Michel Portal, Richard Galliano, Didier Lockwood ja Juan José Mosalini.
Dominique Ducharme

Dominique Ducharme vuonna 1899.
Dominique Ducharme (14. toukokuuta 1840 Lachine – 28. joulukuuta 1899 Montreal) oli kanadalainen pianisti, urkuri ja pedagogi. Hänen varhaisten opettajiensa joukossa olivat Paul Letondal ja Charles Wugk Sabatier. Myöhemmin hän pääsi Pariisin konservatorioon, jossa häntä opettivat Antoine Marmontel ja François Bazin. Hän tutustui myös Franz Lisztiin ja Camille Saint-Saënsiin.
Palattuaan Montrealiin vuonna 1868 Ducharme keskittyi opetustyöhön. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Édouard Clarke, Achille Fortier, Alfred La Liberté, William Reed, Émiliano Renaud ja Joseph Saucier. Hän esiintyi harvoin julkisesti pianistina, mutta toimi kirkon urkurina vuosina 1869–1898. Vuonna 1889 hän tapasi Ignacy Paderewskin, joka jätti häneen vaikutuksensa. Hän toimi vuosina 1896–1897 Québecin musiikkiakatemian johdossa.
Dominique Bulamatari

Dominique Bulamatari (4. kesäkuuta 1955 Kinshasa – 26. elokuuta 2024) oli kinshasankongolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Kinshasan arkkihiippakuntaan Joseph-Albert Malula 20. huhtikuuta 1980. Hänet nimitettiin Kinshasan vihkipiispaksi sekä Elephantaris in Mauretanian titulaaripiispaksi 29. lokakuuta 1999, ja piispaksi vihkiminen seurasi 30. tammikuuta 2000. Pääkonsekraattorina toimi Frédéric Etsou-Nzabi-Bamungwabi, jota avustivat Francisco-Javier Lozano ja Eugène Moke Motsüri.
Bulamatari sai 14. marraskuuta 2009 nimityksen Molegben piispaksi.
Dobson-jalusta

Dobson-jalustainen kaukoputki
Dobson
Dobson-jalusta on yksi Newton-peilikaukoputken pystytystavoista. Se muistuttaa atsimutaalista, mutta on toteutukseltaan tukevampi.
Kaukoputki lepää yleensä lastulevystä tai vanerista rakennetulla jalustallaan pienten teflonpalojen päälle laakeroituna, mahdollistaen erityisen helpon ja herkän kääntelyn.
Dobson-jalustalle voidaan pystyttää suuria peilikaukoputkia (10–70 cm).
Hyviä ominaisuuksia ovat helppo pystytettävyys ja kuljetettavuus. Huonoina ominaisuuksina voidaan mainita kohteen hankalahko seuraaminen (hienoliikunnan puuttuminen) sekä atsimutaalinen akselisto, jonka vuoksi putki kääntyy vain vaaka- ja pystysuunnassa.
Harrastelijakäytössä yleinen jalustatyyppi on nimetty keksijänsä, yhdysvaltalaisen munkin John Dobsonin mukaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
John Dobson - The Official Website (Arkistoitu – Internet Archive)
Dave Edler

Dave Edler vuonna 1981.
David Delmar ”Dave” Edler (s. 5. elokuuta 1956 Sioux City, Iowa) on yhdysvaltalainen pappi ja republikaanipuolueen poliitikko sekä entinen baseballpelaaja. Hän oli enimmäkseen kolmantena pesämiehenä Seattle Mariners -seurassa vuosina 1980–1983. Seura varasi hänet vuonna 1978. Lisäksi Edler pelasi yliopistotasolla Washington State Cougarsissa. Peliuransa aikana hän kärsi alkoholi- ja huumeongelmista.
Ongelmista toipumista edesauttoi Edlerin kokema uskonnollinen herätys. Hän on toiminut valmennustehtävissä sekä toimintansa nuoriin kohdistavassa kristillisessä Young Life -järjestössä ja on nykyisin pastorina Yakima Foursquare Churchissa. Tammikuussa 2006 hänestä tuli washingtonilaisen Yakiman kaupungin pormestari kahden valtuustossa vietetyn vuoden jälkeen.
Aiheesta muualla

Baseball-reference.com (englanniksi)