stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Asiantuntijat ja Esihenkilöt ASIA
Aiheesta muualla

ASIAn kotisivut
| n k Akava |
| --- | --- |
Jäsenliitot:  Agronomiliitto  Akavan Erityisalat  Akavan sairaanhoitajat ja Taja  Akavan Yleinen Ryhmä AYR  AKI-liitot  Ammattiliitto Ava  Diakoniatyöntekijöiden liitto DTL  DIFF – Ingenjörerna i Finland  Esimiehet ja Asiantuntijat YTY  Insinööriliitto  Kasvatuksen ja nuorisotyön asiantuntijat KNT  KTK Tekniikan Asiantuntijat  Kuntoutusalan Asiantuntijat  Luonnon-, ympäristö- ja metsätieteilijöiden liitto Loimu  Myynnin ja markkinoinnin ammattilaiset MMA  Opetusalan Ammattijärjestö OAJ  Professoriliitto  Päällystöliitto  Sosiaalialan korkeakoulutettujen ammattijärjestö Talentia  Suomen Arkkitehtiliitto SAFA  Suomen Ekonomit  Suomen Eläinlääkäriliitto  Suomen Farmasialiitto  Suomen Hammaslääkäriliitto  Suomen Lakimiesliitto  Suomen Lääkäriliitto  Suomen Poliisijärjestöjen Liitto  Suomen Psykologiliitto  Suomen Puheterapeuttiliitto  Suomen Terveydenhoitajaliitto  Suomen Työterveyshoitajaliitto  Tekniikan akateemiset TEK  Tieteentekijöiden liitto  Tradenomiliitto TRAL  Upseeriliitto  Yhteiskunta-alan korkeakoulutetut 
YTY:n logo
HEVC

Säiliömuotoja
AVI
ASF
HEIF
Matroska
Ogg Media Format
QuickTime
Koodekkeja
AV1
H.264
HEVC
H.266
MJPEG
MPEG-4
VC-1
VP9
HEVC (High Efficiency Video Coding, tunnetaan myös nimillä H.265 ja MPEG-H Part 2) on videonpakkausstandardi, joka on kehitetty H.264:n seuraajaksi. Standardi hyväksyttiin huhtikuussa 2013 HEVC/H.265 ITU-T -standardiksi.
Se voi tukea 8K UHD:tä ja resoluutioita 8 192x4 320 asti. Sen on arvioitu kykenevän pakkaamaan 4K UHD -video hyvällä kuvanlaadulla 10 Mbps laajakaistaan.
Fraunhofer HHI ilmoitti seuraajan H.266:n valmistumisesta heinäkuussa 2020.
Tasot ja profiilit

Alkuperäinen HEVC standardi määritteli kolme profiilia: Main, Main 10 ja Main Still Picture. Sen jälkeen tulleita kutsutaan alueen laajennuksiksi.
| Piirre | Versio 1> Main | Versio 1> Main 10 | Alueen laajennukset> Main 12 | Alueen laajennukset> Main 4:2:2 10 | Alueen laajennukset> Main 4:2:2 12 | Alueen laajennukset> Main 4:4:4 10 | Alueen laajennukset> Main 4:4:4 12 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Värisyvyys | 8 | 8 to 10 | 8 to 12 | 8 to 10 | 8 to 12 | 8 to 10 | 8 to 12 |
| Chroma sampling formats | 4:2:0 | 4:2:0 | 4:2:0 | 4:2:0/4:2:2 | 4:2:0/4:2:2 | 4:2:0/4:2:2/4:4:4 | 4:2:0/4:2:2/4:4:4 |
4:0:0 (Monochrome): 
High precision weighted prediction: 
MinCR reduced to half its base value: 
Inter color component prediction: 
Intra block copy: 
Intra smoothing disabling: 
Residual DPCM inter/intra: 
Transform skip block sizes larger than 4x4: 
Transform skip context/rotation: 
Extended precision processing: 
Separate color plane: 
| Taso | Maksimi luma näytetaajuus (näytettä/s) | Maksimi luma kuvan koko (näytettä) | Maksimi  bittinopeus (kbit/s)> Main tier | Maksimi  bittinopeus (kbit/s)> High tier | Suurin kuvatarkkuus virkistystaajuuksilla (MaxDpbSize) Napsauta piilottaaksesi/näyttääksesi lisäesimerkit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 552 960 | 36 864 | 128 | – |  128x96@33,7 (6)  176x144@15,0 (6) |
| 2 | 3 686 400 | 122 880 | 1 500 | – |  176x144@100,0 (16)  352x288@30,0 (6) |
| 2.1 | 7 372 800 | 245 760 | 3 000 | – |  352x288@60,0 (12)  640x360@30,0 (6) |
| 3 | 16 588 800 | 552 960 | 6 000 | – |  640x360@67,5 (12)   720x576@37,5 (8)  960x540@30,0 (6) |
| 3.1 | 33 177 600 | 983 040 | 10 000 | – |  720x576@75,0 (12)   960x540@60,0 (8)  1 280x720@33,7 (6) |
| 4 | 66 846 720 | 2 228 224 | 12 000 | 30 000 |  1 280x720@68,0 (12)  1 920x1 080@32,0 (6)  2 048x1 080@30,0 (6) |
| 4.1 | 133 693 440 | 2 228 224 | 20 000 | 50 000 |  1 280x720@136,0 (12)  1 920x1 080@64,0 (6)  2 048x1 080@60,0 (6) |
| 5 | 267 386 880 | 8 912 896 | 25 000 | 100 000 |  1 920x1 080@128,0 (16)   3 840x2 160@32,0 (6)  4 096x2 160@30,0 (6) |
| 5.1 | 534 773 760 | 8 912 896 | 40 000 | 160 000 |  1 920x1 080@256,0 (16)   3 840x2 160@64,0 (6)  4 096x2 160@60,0 (6) |
| 5.2 | 1 069 547 520 | 8 912 896 | 60 000 | 240 000 |  1 920x1 080@300,0 (16)   3 840x2 160@128,0 (6)  4 096x2 160@120,0 (6) |
| 6 | 1 069 547 520 | 35 651 584 | 60 000 | 240 000 |  3 840x2 160@128,0 (16)   7 680x4 320@32,0 (6)  8 192x4 320@30,0 (6) |
| 6.1 | 2 139 095 040 | 35 651 584 | 120 000 | 480 000 |  3 840x2 160@256,0 (16)   7 680x4 320@64,0 (6) 8 192x4 320@60,0 (6) |
| 6.2 | 4 278 190 080 | 35 651 584 | 240 000 | 800 000 |  3 840x2 160@300,0 (16)   7 680x4 320@128,0 (6)  8 192x4 320@120,0 (6) |
Käyttö

HEVC:n käyttö on pikaisesti laajenemassa käytettyihin medioihin ja järjestelmiin; mm. DVB, MPEG, Blu-ray, DivX ja Matroska ovat julkaisseet tai julkaisemassa HEVC:n tuen. Sen sijaan DVD-videon MPEG-muotoon tukea ei olla lisäämässä.
Helmikuussa 2012 Mobile World Congressissa Qualcomm esitteli HEVC-dekooderin Android-tabletilla, Qualcomm Snapdragon S4 dual-core processorilla 1,5 GHz, H.264/MPEG-4 AVC ja HEVC-versioiden vertailun. Tässä esittelyssä HEVC suoriutui lähes 50 % bittinopeuden vähennyksellä verrattuna H.264/MPEG-4 AVC:hen.
Tammikuussa 2013 Broadcom julkaisi BCM7445:n, joka on mikropiiri Ultra HD -käyttöön ja pystyy purkamaan HEVC:tä maksimissaan 4096x2160p 60 fps. BCM7445 perustuu 28 nm ARM-teknologiaan ja pystyy 21 000 Dhrystone MIPS tehokkuuteen. Piirien massatuotannon on arvioitu alkavan 2014.
Toukokuussa 2013 NHK ja Mitsubishi Electric ilmoittivat, että ovat yhdessä kehittäneet HEVC-encoderin 8K Ultra HD TV, jota myös kutsutaan Super Hi-Vision (SHV). Laite on yhteensopiva draft 4 HEVC -standardin mukaisesti ja sen maksimi bittinopeus on 340 Mbit/s. Esittelyssä 2013 HEVC encoder käytti bittinopeutta 85 Mbit/s, joka antoi pakkaussuhteen 350:1.
Toukokuussa 2013 DivX julkaisi luonnosversion DivX HEVC -videoprofiileista, jotka pohjautuvat Main profile ja Main tier HEVC:iin. Luonnosversio koskee DivX HEVC 4K, 1080p ja 720p -videoprofiileja, ja jatkotäsmennyksiä suunnittellaan. DivX HEVC 4K -videoprofiili sallii maksimissaan bittinopeuden HEVC Level 5.1 (40 Mbit/s), vaikka standardi on rajoittuneempi HEVC Level 5 (4096x2160 at 30 fps).
Lokakuussa 2013 OpenHEVC-dekooderi lisättiin FFmpeg:iin.
Marraskuussa 2013 DivX-kehittäjät julkaisivat suorituskykytietoja HEVC-dekooderista laiteessa, jossa oli Intel i7 CPU at 3.5 GHz 4 ydintä ja 8 säiettä. DivX 10.1 Beta -dekooderi selviytyi 210,9 fps 720p, 101,5 fps 1080p, ja 29,6 fps 4K nopeuksista.
Pieni merenneito 3: Arielin tarina

| Pieni merenneito 3: Arielin tarina> The Little Mermaid: Ariel’s Beginning |
| --- | --- |
 Elokuvan DVD–kansi
Ohjaaja:  Peggy Holmes
Käsikirjoittaja:  Robert Reece & Evan Spiliotopoulus
Säveltäjä:  James Dooley  Jeanine Tesori (laulut)
Pääosat:  Jodi Benson  Samuel E. Wright   Sally Field
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Walt Disney Studios Home Entertainment
Levittäjä:  InterCom Netflix Disney+ Walt Disney Studios Home Entertainment Walt Disney Studios Motion Pictures
Ensi-ilta:    26. elokuuta 2008
Kesto:  77 min.
Alkuperäiskieli:  englanti, jälkiäänitetty
Edeltäjä:  Pieni merenneito II: Atlantiksen salaisuus
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pieni merenneito 3: Arielin tarina (engl. The Little Mermaid: Ariel’s Beginning) on Walt Disneyn vuonna 2008 valmistunut Pieni merenneito -tarinoihin perustuva elokuva. Se on Pieni merenneito-elokuvasarjan kolmas ja viimeinen osa.
Yhteisötaide

Joseph Beuys, 7 000 tammea, Kassel 1982.
Yhteisötaide (engl. community art, community-engaged art tai social art) on 1990-luvulta yleistynyt taiteen suuntaus, jossa taidetta tehdään jonkin yhteisön ehdoilla, yhteisön jäsenten kanssa ja heitä varten.
Kuvataiteen kentällä yhteisötaide-käsite vakiintui 1990-luvun loppupuolella.selvennä
Yhteisötaide toteutetaan yleensä projekteina, tapahtumina tai työpajoina. Taiteilija on tapahtuman, teoksen tai ilmiön tuottaja tai ohjaaja.lähde?
Yhteisötaiteen eräänä edelläkävijänä voi pitää saksalaista Joseph Beuysia, joka loi 1960-luvulla käsitteen Yhteiskunnallinen kuvanveisto (saks. Die Soziale Plastik) ja toteutti esimerkiksi teoksen 7 000 tammea, jossa vuonna 1982 istutettiin tammia saksalaiseen Kasselin kaupunkiin documenta 7 -näyttelyn yhteydessä.lähde?
Yhteisötaide onkin sukua ympäristötaiteelle ja performanssille, jotka molemmat pyrkivät usein pois taidegallerioista ja taidemuseoista. Taiteenalasta on käytetty myös nimityksiä "osallistuva taide" ja "sosiaalinen taide". Yhtymäkohtia yhteisötaiteelle voisivat olla myös taidesosiologia ja taidekasvatus.lähde?
Yhteisötaiteen tuloksia kutsutaan yhteisötaideteoksiksi tai yhteisöteoksiksi.lähde?
Yhteisötaiteen taustaa Suomessa

Suomessa kansalais- ja työväenopistot ovat edistäneet yhteisöllistä luovuutta jo 1900-luvun alusta asti. Taiteeksi näitä asioita ei kuitenkaan ole luokiteltu, vaan niitä on ehkä enemmänkin pidetty käsityön jatkumoon kuuluvana harrastajataiteena. 1960-luvulla kansainvälisessä taide-elämässä alkoi tapahtua suuria murroksia ja taide alkoi tulla ulos museoista. Suomalainen taide-elämä oli vielä melko pysähtynyttä. Yhteisötaiteellisten ideoiden ainoa toimintaympäristö oli underground-kulttuuri, joka myös antoi uusille taidemuodoille anarkistisen leiman.lähde?
Yhteisötaiteen taustaa Suomessa > Video ja yhteisötaide

Videon ja videotaiteen merkitys on tärkeä niin yhden taiteilijan ajattelussa kuin yhteisötaiteenkin välineenä. Vuonna 1971 Vanhalla ylioppilastalolla Elonkorjaajien järjestämässä Intermedia-tapahtumassa Erkki Kurenniemi esitteli Dimi-O videoteoksen, jossa videokamera reagoi sen edessä olevan henkilön liikkeisiin ja muutti ne ääneksi. Dimi-O oli edelläkävijä suomalaisessa videotaiteessa, interaktiivisessa taiteessa ja yhteisötaiteessa. Videotaiteen ja performanssin yhdistelmät ovat tuoneet uusia ulottuvuuksia kollektiiviselle luomiselle. Esimerkkejä Suomessa ovat tästä vuonna 1982 Lehtimäen ympäristötaidesymposiumissa Turppi-ryhmän performanssin pohjalta syntynyt Earth Contacts -videoteos sekä Homo $ -ryhmän samantapaiset teokset. Video on tiivistänyt performanssin esittäjineen konkreettiseksi yhdeksi kokonaisuudeksi ja teokseksi. Itse performanssi on ehkä enemmänkin esitys, jota ei voi täysin luokitella kuvataiteelliseksi teokseksi.lähde?
Yhteisötaiteen taustaa Suomessa > Happening yhteisötaiteen kehityksessä

Yhteisötaiteen kehitykseen vaikuttivat merkittävästi happeningit, jotka edelsivät performansseja. Happeningin käsite otettiin käyttöön ensimmäistä kertaa New Yorkissa vuonna 1959. Happeningin ideana oli yhdistää toisistaan erilleen joutuneita taidetta ja elämää, haluttiin saada katsojat mukaan teokseen. Suomeen happeningit rantautuivat vuonna 1963, jolloin Helsingin Taidehallissa Suomi rakentaa –näyttelyn avajaisissa nähtiin happeningin kaltainen teos, jossa avajaisissa esiintyneet soittajat oli sijoitettu eri saleihin ja musiikki kiersi soittajalta soittajalle. Tällöin teoksen vastaanottoon vaikutti vastaanottajan sijainti, eli teoksen kokonaisvaltainen tulkitseminen oli mahdotonta. Teoksen organisoijana toimi säveltäjä Henrik Otto Donner, joka oli myös järjestämässä samana vuonna Street Piece: Helsinkiä, ensimmäistä oikeaa ”esteettisesti ohjelmoitua” happeningia Suomessa.lähde?
Yhteisötaiteen taustaa Suomessa > Yhteisötaidetta lähellä olevia poliittisia taidesuuntauksia

Taidehistorian aikana on ollut paljonkin yhteisöllistä toimintaa. Poliittisen avantgarden käsite syntyi 1800-luvun alussa Ranskassa, jonka jälkeen syntyi taiteen avantgarden käsite 1863. Jotkut modernismin avantgardesuuntaukset sanoutuivat irti politiikasta, mutta toiset, kuten Italian futuristit halusivat vaikuttaa myös yhteiskuntaan.
Situationistinen internationaali perustettiin 1957 ranskalaisena marxilaisälymystön ryhmittymänä. Liike toimi lähinnä Pariisissa ja suunnitteli mittavia sosiaalisia ja poliittisia muutoksia. 2000-luvun alussa nosti päätään artivismi, joka kehittyi rinnan anti-globalisaatio-liikkeen sekä sodanvastaisen liikehdinnän kanssa. Artivisti ajaa usein poliittista asiaansa taiteen keinoin ja artivistisella toiminnalla on samankaltaisia piirteitä yhteisötaiteen kanssa, kuten teosten toteuttaminen projekteina, tapahtumina tai työpajoina.
Esimerkkejä yhteisötaiteesta > One & Other

Englantilaisen kuvanveistäjä Antony Gormleyn teos One & Other voitti Lontoon kaupungin järjestämän Trafalgarin aukion niin sanotun Neljännen veistosjalustan kilpailun kesällä 2008 yhdessä Yinka Shonibaren teoksen kanssa. Neljäs veistosjalusta on ollut tyhjänä aukion rakentamisesta, vuodesta 1841 asti. Sitä alettiin käyttämään nykytaiteen teoksia varten vuonna 1998. Väliaikaisilla veistoksillaan jalustalla ovat olleet Mark Wallingerin, Bill Woodrown ja Rachel Whitereadin, Mark Quinnin sekä Thomas Schütten teokset.lähde?
One & Other oli sata päivää jatkuva performanssi, jossa veistosjalusta pidettiin miehitettynä 24 tuntia vuorokaudessa sadan päivän ajan. Osallistujia oli 2 400 ja heidät valittiin 32 000 halukkaan joukosta arpomalla. Kuka tahansa Englannissa asuva pystyi ilmoittautumaan. Osallistujat saivat tehdä jalustalla mitä tahansa laillista tunnin ajan.lähde?
Teos alkoi 6.7. ja päättyi 14.10.2009. Televisiokanava SkyArts taltioi ja arkistoi kaikki osallistujat, joiden osuudet lähetettiin suoratoistolähetyksenä internetissä. Elokuvaohjaaja Mike Figgis tekee dokumentin projektista.
Esimerkkejä yhteisötaiteesta > Savi ja kollektiivinen keho, 2009

Ihmisiä  kutsuttiin työstämään teoksia sadan tonnin painoisesta savikuutiosta kuvanveistäjä ja kuvataiteilija Antony Gormleyn organisoimassa yhteisöteoksessa Savi ja kollektiivinen keho Helsingin Kaisaniemen kentällä maalis-huhtikuussa 2009. Työskentely tapahtui ilmoittautumisten perusteella neljän tunnin jaksoissa ja tekijöitä oli yli 1 300. Valmistuneet teokset olivat nähtävillä neljän päivän ajan työskentelypaikalla, joka oli valkoinen kuplahalli. Tapahtuma oli osa Pro Arte -säätiön toteuttamaa Ihme-projektia.
Esimerkkejä yhteisötaiteesta > Valituskuoro, 2006 alkaen

Ars 06 näyttelyssä Helsingissä esitettiin video Tellervo Kalleisen ja Oliver Kochta-Kalleisen yhteisöteoksesta Birminghamin ensimmäinen Valituskuoro. Birminghamissa Englannissa kysyttiin ihmisiltä, mistä he haluavat valittaa. Valituksista koottiin ja sävellettiin laulu kuorolle, jota se esitti eri paikoissa Birminghamissa. Vastaavaa teosta alettiin toteuttaa myöhemmin eri puolilla maailmaa, muun muassa eri puolilla Euroopassa, Yhdysvalloissa ja Aasiassa. Singaporessa valituskuoro päätti perua kaikki julkiset esiintymiset. Viranomaiset eivät antaneet lupaa esitykselle, koska kuorossa oli muutamia jäseniä, jotka asuivat pysyvästi Singaporessa, mutta eivät olleet kaupunkivaltion kansalaisia. Myöskään kuoron Malesiassa syntyneelle johtajalle, sekä taiteilijoille Tellervo Kalleinen ja Oliver Kochta-Kalleinen ei annettu esiintymislupaa.
Esimerkkejä yhteisötaiteesta > Kuiskauksia, 2005–2006

Maiju Ahlgrén toteutti Jorvin sairaalaan vuosina 2005–2006 Kuiskauksia  -ympäristö ja -yhteisötaideteoksen. Teoksen ideana oli järjestää sairaalassa olosuhteet, joissa toimivat eräänlaiset yllätysarpajaiset. Arpajaisvoittona oli ajatus. Ajatukset olivat omia, lainattu kirjoista ja lauluista. Ne olivat sellaisia ajatuksia, joihin saattoi ajatella kertyneen elämänkokemuksen myötä syntynyttä viisautta ja vapautta.
Ajatukset oli kirjottu potilaiden tyynyliinoihin, joita oli yhteensä sata kappaletta, joissa jokaisessa eri teksti. Pesulan liinavaatepakkaajat toimivat onnettarina, sillä he lähettivät osastoille noin 30 prosenttia kirjottuja kappaleita. Arpajaiset toteutuivat aina kun vaihdetaan vuodevaatteita, keskimäärin kaksi kertaa viikossa.
Teoksen tarkoituksena oli luoda yhteyden tunnetta yli rajojen. Tarkoituksena oli myös saada laitosarkeen mahdollisuus yllätyksiin ja sattumaan. Se tarjosi potilaille ja henkilökunnalle väylän maailmaan, joka on kaikille ihmisille yhteinen, onpa sitten sairas tai terve. Teos on välittämisen ele.
Esimerkkejä yhteisötaiteesta > Ilmainen aamiainen, 1994

Minna Heikinahon Ilmainen aamiainen on yksi Suomen tunnetuimmista yhteisötaiteen teoksista. Heikinaho piti Kuvataideakatemian loppunäyttelyn tarjoamalla ilmaista ateriaa kesän 1994 ajan Helsingin Hämeentie 6:ssa sijaitsevassa liikehuoneistossa. Teos oli esillä pahimpana lamakautena. Teoksellaan Heikinaho halusi luoda tilan, jossa hän pystyi pohtimaan kävijöiden synnyttämiä merkityksiä, sekä määrittelemään itseään suhteessa arkeen ja taiteeseen. Ilmaisella aamiaisella hän halusi rakentaa asioita itsestään ulospäin eikä sisäänpäin niin kuin tavallisesti tapana on. Julkisessa sanassa teos määriteltiin "tilataiteeksi", "sosiaaliseksi eleeksi", milloin miksikin. Teos aiheutti hämmennystä, koska sitä oli vaikea sijoittaa mihinkään perinteiseen taiteen kaanoniin.
Lapin yliopiston Kide-lehdessä Heikinaho sanoo. että yhteisötaide on erilaisuuden etsimistä ja uudenlaisen taiteilijaidentiteetin luomista uuden nimikkeen alla. Yhteisötaide on toimintaa suhteessa ympäristöön ja sen ihmisiin, ihmisten mukaanottamista taiteelliseen prosessiin. Ihmiset voivat olla osana teosta tai sitten he voivat olla tekijöinä myös itse. Yhteisötaide nostaa esiin arkipäivän kysymyksiä taiteen kielen kautta sekä toisaalta hahmottaa taiteilijan roolissa tapahtuneita muutoksia.
Heikinahon mukaan yhteisötaiteesta tekee taidetta motiivi, joka voi olla esimerkiksi poliittisen kommentin tai ohjelman aikaansaaminen. Heikinahon motiivi töilleen on ihmisten arvomaailman tai mielipiteiden esiintuominen teoksen kautta. Ihmisten arvomaailman erilaisuutta sekä erilaisuuden kunnioittamista hän on käsitellyt muun muassa videotöissään.
Yhteisötaiteen kritiikki

Kulttuuritutkija Hanna Kuuselan mukaan pitäisi olla tarkkana siitä, milloin yhteisöllisyyttä käytetään hyväksi ja milloin taiteella halutaan rakentaa jotain uutta tai parempaa. Huomiota saaneena yhteisöllisyysteoksena Kuusela mainitsee romaanin Pirunmeri, jota kirjoitettiin joukkovoimalla ja jota markkinoitiin yhteisöllisenä teoksena. Kuuselan mukaan ”Pirunmeren kohdalla sanottiin, että koko Suomi kirjoittaa, mutta lopulta siinä keskeisessä roolissa oli pari firmaa, jotka ohjasivat lopputulosta.”lähde?
Kuusela kirjoittaa kirjassaan Kollaboraatio, yhteistekijyys nykykirjallisuudessa ja taiteessa, että jopa kaikkein konservatiivisimmat yksilöä korostavat instituutiot ovat nyt yhteistyön valtaamia. Amos Rexn avajaisnäyttelyssä teamLab yleisö osallistui piirtämällä liskoja. Kuusela tulkitsi, että hyödyn saaja ei ole liskoa piirtävä pikkulapsi, vaan japanilainen megasuosittu taidekollektiivi. Kiasman Visitorsista käytetyt ylisanat kertoivat tutkijan mukaan siitä, että yhteisölliset hankkeet lupaavat yleensä aika paljon, mutta pystyvätkö ne vastaamaan lupauksiinsa.lähde?
Kuuselan mukaan jokaisen teoksen kohdalla kannattaisi kysyä, edistääkö teos yhteistä hyvää vai käytetäänkö yhteisöllisyyttä vain hyväksi.
Vuoden 2021 Turner-palkinto

Vuoden 2021 Turner-palkinnon kaikki viisi ehdokasta olivat taideyhteisöjä, eikä mukana ollut yhtään taiteilijaa yksilönä. Kollektiivien valinta kuvastaa sitä, että aikaisemman vuoden kuluessa vain harvoilla taiteilijoilla oli mahdollisuus esittää mitään julkisesti. Se sai palkintotuomarit keskittymään taiteilijoiden ryhmiin, jotka ovat pystyneet osoittamaan työnsä yhteisöllisyyttä, eikä aina taidegallerioiden piirissä.
Hopon poppoo (elokuva)

| Hopon poppoo> A Goofy Movie |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Kevin Lima
Käsikirjoittaja:  Jymn Magon Brian Pimental Chris Matheson
Tuottaja:  Dan Rounds
Säveltäjä:  Carter Burwell
Leikkaaja:  Gregory Perler
Pääosat:  Bill Farmer (Hessu) Jason Marsden (Max) Jim Cummings (Pekka) Kellie Martin (Roxanne) Rob Paulsen (P.P)
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Walt Disney Pictures
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures Disney+
Ensi-ilta:   7. huhtikuuta 1995  16. elokuuta 1996
Kesto:  78 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Seuraaja:  Hessu Hopo – rampin rämäpää
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hopon poppoo (engl. A Goofy Movie) on vuonna 1995 valmistunut Disneyn animaatioelokuva. Elokuva perustuu vuonna 1992 valmistuneeseen samannimiseen piirrossarjaan. Elokuvan ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 7. huhtikuuta 1995 ja Suomessa 16. elokuuta 1996.
Juoni

Hessu Hopon teinipoika Max on ihastunut kauniiseen opiskelijatyttö Roxanneen, joka opiskelee tämän kanssa samassa koulussa. Max yrittää tehdä vaikutuksen Roxanneen esiintymällä koulun kevätjuhlassa tanssijana. Hänen tanssinsa kuitenkin keskeyttää rehtorin juhlapuheen, ja hän joutuu puhutteluun. Rehtorin kanslian ulkopuolella Roxanne ja Max sopivat menevänsä yhdessä juhliin, joissa seurataan televisiosta Los Angelesissa esiintyvää tanssiryhmän konserttia. Rehtori soittaa asiasta Hessulle uhkaillen pojan joutuvan sähkötuoliin, jos hän ei käyttäydy jatkossa kunnolla.
Hessu huolestuu poikansa tulevaisuudesta ja päättää lähteä tämän kanssa muutaman päivän kalastusreissulle Kohtalonjärvelle. Max ei ole innostunut matkasta, mutta joutuu silti lähtemään mukaan. Max poikkeaa Roxannen kotona ja kertoo, että joutuukin juhlien sijaan lähtemään kalaan. Roxanne pettyy, mutta Max kertoo tuntevansa ryhmän päätanssijan henkilökohtaisesti ja aikovansa esiintyä paikan päällä hänen kanssaan. Roxanne innostuu ja lupaa katsoa Maxia televisiosta.
Max ei pidä isänsä suunnittelemasta matkasta ja tylsistyy lopulta kokonaan. Eräänä yönä hän katsoo isänsä isoisältä perimää karttaa, jossa näkyy heidän matkareittinsä ja korjailee reitin niin, että se veisi suoraan Los Angelesiin. Seuraavana iltana Hessu ja Max varaavat hienon hotellihuoneen. Samaan hotelliin ovat majoittumassa myös Hessun naapuri Pekka ja hänen poikansa P.P. Pekka kuulee sattumalta Maxin kertovan P.P:lle, että hän on korjaillut kartan reittiä. Hän kertoo asiasta Hessulle, joka uskoo Pekkaa vasta katsottuaan karttaa ja huomattuaan muutokset reitissä. Hessu menee masentuneena nukkumaan.
Seuraavana päivänä Hessu ja Max saapuvat risteykseen, jonka toinen tie vie Los Angelesiin ja toinen Kohtalonjärvelle. Kun Hessu pyytää Maxia kertomaan, kumpaan suuntaan he kääntyisivät, Max ohjaa heidät Los Angelesin suuntaan. Kun risteyksestä on käännytty, Hessu suuttuu ja kaksikko astuu ulos autosta käymään sanaharkkaa. Yhtäkkiä auto lähtee laskemaan mäkeä alaspäin ja he lähtevät sen perään. Auto päätyy jokeen ja lähtee ajelehtimaan sitä pitkin.
Kun Hessu ja Max lopulta alkavat sovittelemaan riitaa, Hessu saa selville, että Max ei ollut innostunut matkasta ihastuksensa takia. Hessu vie Maxin Los Angelesiin konserttiin, jossa Max yrittää päästä lavalle. Ongelmia tuottaa häntä ajaa takava areenan vahtimies. Loppujen lopuksi Max pääsee lavalle ja tekee sen, mitä oli luvannut Roxannelle.
Kun Hessu ja Max palaavat takaisin kotiin, Max poikkeaa Roxannen luona. Hän kertoo Roxannelle valehdelleensa siitä, että hänen isänsä tuntee henkilökohtaisesti tanssiryhmän pääartistin, koska hän oli luullut, että Roxanne ei pitäisi hänestä sellaisena kuin hän on. Roxanne kertoo, että on pitänyt Maxista jo pitkään. Nuoret sopivat menevänsä treffeille.
Ääninäyttelijät > Alkuperäiset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Bill Farmer  | … |  Hessu   |
|  Jason Marsden  | … |  Max    |
|  Aaron Lohr  | … |  Max (laulut)   |
|  Rob Paulsen  | … |  P.P.   |
|  Pauly Shore  | … |  Robert   |
|  Jim Cummings  | … |  Pekka   |
|  Kellie Martin  | … |  Roxanne   |
|  Wallace Shawn  | … |  Rehtori Mazur   |
|  Tevin Campbell  | … |  Powerline   |
Ääninäyttelijät > Suomenkieliset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Petri Liski  | … |  Hessu   |
|  Antony Bentley  | … |  Max    |
|  Paavo Hyökki  | … |  Max (laulut)   |
|  Antti Pääkkönen  | … |  P.P., Rehtori Mazur, Lester, Billyhilly MC   |
|  Jasper Pääkkönen  | … |  Robert   |
|  Markku Riikonen  | … |  Pekka   |
|  Marja Salo  | … |  Roxanne   |
|  Pekka Lehtosaari  | … |  Vahtimies   |
|  Maija-Liisa Peuhu  | … |  Tarjoilija, Neiti Maples   |
|  Jarkko Tamminen  | … |  Chad    |
|  Henna Haverinen  | … |  Pikkutyttö, Tyttö huvipuistossa   |
|  Olli Parviainen  | … |  Pikkupoika   |
|  Jukka-Pekka Palo  | … |  Mikki Hiiri   |
|  Jenni Sivonen  | … |  Stacey, Lisa   |
|  Ulla Renko, Päivi Granström, Päivi Hilska, Leena Liimatainen,  Matti Holi, Heikki Kangasniemi, Topi Lehtipuu, Markku Pihlaja   | … |  Kuoro  |