stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mauritiuksenluhtakana
Sukupuutto

Mauritiuksenluhtakana metsästettiin sukupuuttoon sen löytöä seuranneen vuosisadan aikana. Mauritiuksendronttia eli dodoa pidettiin vastenmielisenä, joten sitä metsästettiin vain mielenkiinnon tai huvin vuoksi. Mauritiuksenluhtakana oli sen sijaan hyvin suosittu riistaeläin ranskalaisten ja alankomaalaisten asuttajien keskuudessa. Lintu pystyi pakenemaan helposti kun sitä ajettiin takaa, mutta sitä oli helppo huijata näyttämällä sille punaista kangasta, jota vastaan se hyökkäsi. Linnun läheisellä sukulaisella, rodriguesinluhtakanalla, huomattiin samanlaista käyttäytymistä. Linnun hyökkäyksen jälkeen se oli helppo ottaa kiinni. Mauritiuksenluhtakana ei pelännyt ihmisiä, sillä se oli kehittynyt ilman saalistajien läsnäoloa. Linnun sukupuuttoa lienee edistänyt myös sen pesintätapa: sen pesä munineen ja poikasineen oli maassa ja näin ollen sikojen ulottuvilla.
Kun luontotieteilijä François Leguat, joka oli edeltävinä vuosina tutustunut rodriguesinluhtakanaan, saapui Mauritiukselle vuonna 1693, hän huomasi mauritiuksenluhtakanan olevan jo harvinainen laji. Leguat oli viimeinen, jonka muistiinpanoissa on maininta mauritiuksenluhtakanasta. Linnun arvioidaan kuolleen sukupuuttoon vuosisadan vaihteen tietämillä. Linnun statuksen ja katoamisen määrittäminen on monimutkaista, sillä dodon paikallista nimeä Todaersen (tai dodaersen, ”paksuperseet”) alettiin käyttää mauritiuksenluhtakanasta, joka oli yhtä pyylevä.
Taksonomia

Edellä mainitun nimisekaantumisen ja linnusta tehtyjen karkeiden piirrosten välisten erojen takia mauritiuksenluhtakanalla on pitkä lista synonyymeja:
Apterornis bonasia (Selys, 1848)
Didus broeckii (Schlegel, 1848; Peiter van den Broecken piirroksen mukaan)
Didus herberti (Schlegel, 1854; Thomas Herbertin piirroksen mukaan)
Aphanapteryx imperialis (Frauenfeld, 1868; Joris Hoefnagelin maalauksen mukaan)
Pezophaps broeckii (Schlegel, 1873)
Didus herbertii (Salvadori, 1893)
Kuina mundyi (Hachisuka, 1937; Peter Mundyn piirroksen mukaan)
Pieter van den Broecken kuvaus vuodelta 1617
Käännös suomeksi
Mike Enzi

| Mike Enzi |
| --- | --- |

Yhdysvaltain senaattori Wyomingista
 3. tammikuuta 1997 – 3. tammikuuta 2021  
Edeltäjä:  Alan K. Simpson
Seuraaja:  Cynthia Lummis
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. helmikuuta 1944 Bremerton, Washington, Yhdysvallat
Kuollut: 26. heinäkuuta 2021 (77 vuotta) Loveland, Colorado, Yhdysvallat
Puoliso:  Diana Buckley (vih. 1969)
Lapset:  3
Tiedot
Puolue:  republikaanit
Tutkinnot:  George Washingtonin yliopisto Denverin yliopisto
Uskonto:  presbyteriaani
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
enzi.senate.gov
Michael Bradley "Mike" Enzi (1. helmikuuta 1944 Bremerton, Washington – 26. heinäkuuta 2021 Loveland, Colorado) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko, joka toimi Yhdysvaltain senaattorina Wyomingin osavaltiosta. Hän aloitti senaatissa 7. tammikuuta 1997 ja tuli uudelleenvalituksi vuosina 2002, 2008 ja 2014. Hänen kautensa päättyi vuonna 2021.
Elämä > Varhainen elämä

Enzi syntyi Bremertonissa, Washingtonissa, Dorothy M. Bradleyn ja Elmer Jacob Enzin pojaksi. Hänen äitinsä oli sukujuuriltaan saksalainen ja italialainen. Isänsä puolelta Enzi oli amerikanukrainalainen. Hän kävi kouluja Thermopolisissa sekä Sheridanissa ja valmistui Sheridan High Schoolista vuonna 1962. Hänellä oli Eagle Scoutin arvo, ja hänelle myönnettiin Yhdysvaltain partiopoikien Distinguished Eagle Scout Award.
Elämä > Ura

Enzi valmistui 1960-luvun lopulla George Washingtonin yliopistosta ja Denverin yliopistosta. Hän toimi Gilletten pormestarina vuosina 1975–1982. Hän istui Wyomingin osavaltion edustajainhuoneessa 1987–1991 ja sen jälkeen osavaltion senaatissa ennen kuin tuli valituksi Yhdysvaltain senaattiin vuonna 1996. Hän edusti Wyomingiä senaatissa vuoteen 2021 asti.
Yksityiselämä

Enzi meni 7. kesäkuuta 1969 naimisiin Diana Buckleyn kanssa. Pari sai kolme lasta: tyttäret Amyn ja Emilyn sekä yhden pojan, Bradin.
Kuuden kuukauden kuluttua senaatista eläkkeelle siirtymisestään hän joutui polkupyöräonnettomuuteen. Hän kuoli kolme vuorokautta myöhemmin sairaalassa 77-vuotiaana.
Michala Petri

Michala Petri vuonna 2013.
Michala Petri (s. 7. heinäkuuta 1958, Kööpenhamina) on tanskalainen nokkahuilutaiteilija. Hän teki debyyttinsä solistina vuonna 1969.
Petri aloitti nokkahuilunsoiton 3-vuotiaana. Hän levytti vuosina 1979–1987 Philips Recordsille, ja hänen nykyinen levy-yhtiönsä on BMG. Hän on esiintynyt useiden maailman kuuluisimpiin lukeutuvien orkesterien kanssa.
Petri on naimisissa kitaristi Lars Hannibalin kanssa. Tanskan kuningatar nimesi hänet vuonna 1995 Dannebrogin ritariksi, ja hänelle on myönnetty Léonie Sonning -musiikkipalkinto vuonna 2000.
Menneisyyden varjo

| Menneisyyden varjo |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Ville Salminen
Käsikirjoittaja:  Ville Salminen
Perustuu:  Esko Miettisen alkuperäisaiheeseen
Tuottaja:  Åke Leppä
Säveltäjä:  Harry Bergström
Kuvaaja:  Kalle Peronkoski
Leikkaaja:  Armas Vallasvuo
Lavastaja:  Ville Salminen
Pääosat:  Tauno Palo Ritva Arvelo Paavo Jännes Terttu Soinvirta
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Valio-Filmi Oy
Ensi-ilta:  1946
Kesto:  95 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Menneisyyden varjo on Ville Salmisen ohjaama elokuva vuodelta 1946. Salminen laati käsikirjoituksen toimittaja Esko Miettisen alkuperäisaiheesta.
Elokuva on jännitystarina, jossa vuorineuvos Bergrothin tyttäret Lena ja Sirkka tutustuvat tehtaalla työskentelevään insinööriin ja naistenmieheen Rainer Leimuun. Lena tuntee vetoa mieheen, mutta tämän entiset naisystävät ja mustasukkaisuus tulevat heidän onnensa tielle kohtalokkain seurauksin. Menneisyys vainoaa Leimua.
Tuotanto ja esitykset

Esko Miettinen oli vapaa toimittaja, joka muutti vuonna 1947 Hollywoodiin ja kirjoitti sieltä käsin juttuja Kinolehteen.
Menneisyyden varjo jäi Valio-Filmin ainoaksi pitkäksi näytelmäelokuvaksi. Elokuva on esitetty televisiossa vain kerran aiemmin, syksyllä 1961. Yle TV1 esitti sen perjantaina 14. kesäkuuta 2013.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Tauno Palo  | … |  Rainer Leimu   |
|  Ritva Arvelo  | … |  Lena Bergroth   |
|  Paavo Jännes  | … |  Saastamoinen   |
|  Terttu Soinvirta  | … |  Sirkka Bergroth   |
|  Jorma Nortimo  | … |  Erkki Ranta   |
|  Tauno Majuri  | … |  Niilo Veirilä   |
|  Kyllikki Väre  | … |  Saara Reims   |
|  Aku Korhonen  | … |  insinööri Vesa   |
|  Kaisu Leppänen  | … |  Kerstin Fader   |
|  Yrjö Tuominen  | … |  vuorineuvos Bergroth   |
|  Arvi Tuomi  | … |  professori Ranta   |
|  Annie Sundman  | … |  rouva Bergroth   |
|  Aino-Inkeri Notkola  | … |  Elviira   |
|  Sylvi Palo  | … |  sairaanhoitajatar   |
Vastaanotto

Uutena yrittäjänä tuotantoyhtiöiden joukossa Valio-Filmi saa kritiikeissä kannustusta – vaikka Raoul af Hällströmin sanoin oli opittu "suhtautumaan hieman epäluuloisesti yritteliäisiin vasta-alkajiin kotimaisen filmi-tuotannon alalla" – sillä Salmisen "elokuva on teknillisesti parhainta nykyaikaista meikäläistä tasoa". Käsikirjoituksen heikkouden vastapainona kiitosta saavat ohjauksen ansiot ja kaikinpuolinen huolellisuus. Painokasta kiitosta saa Harry Bergströmin musiikki, josta esimerkiksi Sulho Ranta toteaa, että "musiikki täytti hyvin tehtävänsä". Myös Tauno Palon ja Ritva Arvelon roolisuorituksia kiiteltiin lehdistössä.
Tauno Palo palkittiin roolisuorituksestaan vuonna 1946 parhaan miespääosan Jussi-palkinnolla.
Aiheesta muualla

Menneisyyden varjo Elonet.
Mir (täsmennyssivu)

Mir voi tarkoittaa esimerkiksi seuraavia asioita:
Mir, neuvostoliittolainen ja myöhemmin venäläinen avaruusasema
Mir 1 ja 2, suomalaisvalmisteisia Venäjän käyttämiä syvänmeren sukelluslaitteita
Mir, taajama Valko-Venäjällä
Mir, Venäjän kansallinen maksujärjestelmä
mir, Venäjän tsaarinaikaisen kyläkunnan nimitys
Mir, Canonicalin kehittämä ikkunointipalvelin
Mir, persiankielinen emiiriä vastaava hallitsijan arvonimi.
Henkilöitä

Frank Mir (s. 1979), yhdysvaltalainen vapaaottelija
Isabelle Mir (s. 1949), ranskalainen alppihiihtäjä
Joan Mir (s. 1997), espanjalainen ratamoottoripyöräilijä
Rafa Mir (s. 1997), espanjalainen jalkapalloilija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Mir”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Michaël Bournival

| Michaël Bournival |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 31. toukokuuta 1992 (ikä 32) Shawinigan, Quebec
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  87 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2012–2019
Aik. seurat:  Hamilton Bulldogs (AHL) Montreal Canadiens (NHL) St. John's IceCaps (AHL) Tampa Bay Lightning (NHL) Syracuse Crunch (AHL)
NHL-varaus:  71. varaus, 2010 Colorado Avalanche
Michaël Bournival (s. 31. toukokuuta 1992 Shawinigan, Quebec, Kanada) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Bournival on Colorado Avalanchen kolmannen kierroksen varaus vuodelta 2010. Hänet vaihdettiin saman vuoden marraskuussa Montreal Canadiensiin, vaihdossa puolustaja Ryan O'Byrneen.
Kesäkuussa 2019 Bournival ilmoitti lopettavansa uransa.
Minyeo Gong Shim-i

| Minyeo Gong Shim-i> 미녀 공심이 |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  75 min
Pääosissa:   Namkoong Min  Bang Minah  On Joo-wan  Seo Hyo-rim 
Alkuperämaa:   Korean tasavalta
Alkuperäiskieli:  korea
Verkko:   SBS
Esitetty:  14. toukokuuta 2016 – 17. heinäkuuta 2016
Jaksoja:  20
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  The Story Works
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Minyeo Gong Shim-i (hangul: 미녀 공심이, engl. Beautiful Gong Shim) on televisioyhtiö SBS:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Namkoong Min, Bang Minah, On Joo-wan ja Seo Hyo-rim.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Mini-MBA

Mini-MBA (mMBA) on koulutusohjelma.
Mini-MBA-ohjelma on tarkoitettu johtajille ja hallintotehtäviin tähtääville ammattilaisille. Ohjelma on jatkokoulutusohjelma. Koulutus perustuu oppimetodeihin, joissa yhdistyvät materiaalit, kurssipäivät, kurssitehtävät sekä loppukoe. Mini-MBA on tiivistetty versio MBA-tutkinnoista.
Mini-VGA

Mini-VGA -liitäntä iBook-kannettavassa.
Mini-VGA on liitin, jota käytetään muun muassa kannettavissa tietokoneissa VGA-liittimen sijasta. Applen ja Hewlett-Packardin Mini-VGA -toteutukset ovat erilaisia mutta ne käyttävät silti samaa nimeä. Mini-VGA -liittin voi VGA-signaalin lisäksi kuljettaa komposiitti- ja S-video-signaaleja.
Mini-DVI- ja Mini DisplayPort-liittimet ovat suuressa määrin korvanneet mini-VGA -liittimen. Mini-VGA -liittimiä käytetään yleisesti Applen iBookeissa, eMaceissä, varhaisissa PowerBookeissa ja joissain iMaceissä, mutta myös useissa Sonyn valmistamissa kannettavissa tietokoneissa. Hewlett Packardin versiota liittimestä käytetään HP Mini- ja HP TouchSmart-tietokoneissa.
Miss Haaksirikko

| Miss Haaksirikko> Miss Cast Away and the Island Girls |
| --- | --- |
 
Ohjaaja:  Bryan Michael Stoller
Käsikirjoittaja:  Bryan Michael Stoller
Tuottaja:  Island Productions Richard Shintaku Bryan Michael Stoller Gloria Pryor
Säveltäjä:  Greg Edmonson
Kuvaaja:  Bryan England
Leikkaaja:  Michael Murphy
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  26. heinäkuuta 2005 (DVD)
Kesto:  90 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  2 000 000 USD
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Miss Haaksirikko (Miss Cast Away and the Island Girls, myös tunnettu nimillä Miss Cast Away ja Silly Movie 2 Australiassa) on Bryan Michael Stollerin kirjoittama ja ohjaama b-luokan parodiaelokuva, joka julkaistiin vuonna 2004. Elokuvan pääosassa nähdään Eric Roberts, Charlie Schlatter, Joyce Giraud, Stuart Pankin, Evan Marriott. Elokuvassa nähdään myös cameo-rooleissa Jerry Lewis, Pat Morita, Bernie Kopell ja Michael Jackson.
Mikko Haljoki

Mikko Markus Haljoki (26. marraskuuta 1936 Anjala – 20. helmikuuta 2015 Hämeenlinna) oli suomalainen toimittaja, kirjailija, laulunsanoittaja ja pakinoitsija.
Haljoki työskenteli toimittajana vuodesta 1962 lähtien ja oli työssä muun muassa Viikkosanomissa ja VIP-miestenlehdessä. Hän toimi myös MTV:n asiaohjelmajaoston päällikkönä. Muutettuaan 1971 Hämeenlinnaan Haljoki alkoi tehdä toimittajatyötä freelancerina eri aikakauslehtiin ja televisioon.
Haljoki kirjoitti 1960-luvulla hupailuja ja viihdekäsikirjoituksia Yleisradiolle ja MTV:lle ja 1970-luvulla pakinoita Seura-lehteen nimimerkillä Mikko-setä. Hän teki myös pari laulunsanoitusta, tunnetuimpana Rauno Lehtisen sävelmä ”Toiset meistä”. Haljoelle myönnettiin valtion ylimääräinen sanomalehtimieseläke.
Teoksia

Nuori, ikävöity, kuollut, dekkari.  Karisto 1963
Sano teeveesti vaan: hymyä, huulta ja herjaa kuvaruudun maailmasta, tekijät Mikko Haljoki ja Jouko Sorjanen.  Karisto 1966
Tonttujoukko varpahillaan: tarina täydellisestä rikoksesta, dekkari.  Karisto 1966
Pontikkari, auta miestä viinamäessä eli kirja niille jotka ovat pieniin päin.  Lehtimiehet, Tampere 1969 ( yhdessä Unto Kivelän ja Pekka Vuoren kanssa, ryyppäämisen alueella liikkuvia houreellisia kuvitelmia)
Sopan ja kauhan miehet: pakinoita, kuvitus Jorma Nousiainen.  Otava 1979
Suuri suomalainen ravikirja, yksi kirjoittajista.  WSOY 1982
Kadonneitten hotelli, veijaridekkari.  Book Studio, Hyvinkää 1991
Kuinka kopla eli ja vaikutti: Hämeenlinnan soitannollisen kerhon vuosikymmenet 1945-1995.  Hämeenlinnan soitannollinen kerho 1995
Oppimisen vuoksi : Hämeenlinnan ammattiopetuksen tekijöitä ja näkijöitä 1946-1996, haastattelut Mikko Haljoki.  Hämeenlinnan ammattioppilaitos 1996
Miss Farkku-Suomi

Miss Farkku-Suomi tarkoittaa:
Miss Farkku-Suomi (albumi)
Miss Farkku-Suomi (kirja)
Miss Farkku-Suomi (elokuva)
Miss Farkku-Suomi (kilpailu)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Miss Farkku-Suomi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Miss FBI – aseistettu ja ihana

| Miss FBI - aseistettu ja ihana> Miss Congeniality 2: Armed and Fabulous |
| --- | --- |
 Elokuvan blu-ray -painoksen kansikuva.
Ohjaaja:  John Pasquin
Käsikirjoittaja:  Marc Lawrence
Tuottaja:   Sandra Bullock  Marc Lawrence 
Säveltäjä:  John Van Tongeren
Kuvaaja:  Peter Menzies Jr.
Leikkaaja:  Garth Craven
Pääosat:   Sandra Bullock  Regina King  Enrique Murciano  William Shatner  Ernie Hudson  Heather Burns  Diedrich Bader  Treat Williams 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Castle Rock Entertainment Village Roadshow Pictures Fortis Films
Levittäjä:  Warner Bros. Pictures
Ensi-ilta:   24. maaliskuuta 2005
Kesto:  118 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Tuotto:  101 393 569 $
Edeltäjä:  Miss Kovis
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Miss FBI – aseistettu ja ihana (engl. Miss Congeniality 2: Armed and Fabulous) on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut John Pasquinin ohjaama elokuva, joka on jatkoa elokuvalle Miss Kovis.
Michael Claesson

| Michael Claesson |
| --- | --- |
 Claesson tammikuussa 2024.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. maaliskuuta 1965 (ikä 59) Jönköping, Ruotsi
Ammatti:  upseeri
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Ruotsi
Komentajuudet:  Ruotsin puolustusvoimat (1.10.2024 alkaen)
Sotilasarvo:  kenraali
Michael Claesson (s. 1. maaliskuuta 1965 Jönköping) on ruotsalainen kenraali, joka on toiminut Ruotsin puolustusvoimien komentajana 1. lokakuuta 2024 lähtien. Hän suoritti asepalveluksensa Norrbottenin panssaripataljoonassa Bodenissa ja on sen jälkeen työskennellyt puolustusvoimissa lähes neljänkymmenen vuoden ajan. Vuosina 2012–2013 Claesson oli mukana ISAF-operaatiossa Afganistanissa, ja ennen puolustusvoimain komentajaksi nimittämistään hän johti Ruotsin puolustusvoimien pääesikuntaa.
Kunnianosoituksia

Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 1. luokan komentaja (Suomi)
Dannebrogin ritarikunnan 1. luokan komentaja (Tanska, 2024)
Kansallinen ansioritarikunnan upseeri (Ranska)
Puolustusvoimien kansainvälisten operaatioiden mitali (Norja)
Saksan asevoimien kunniamerkki hopearistillä (Saksa)
Naton mitali KFOR-opetaariosta (Nato)
Naton mitali ISAF-operaatiosta (Nato)
Lähde:
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Michael Claesson Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Micael Bydén | Ruotsin puolustusvoimien komentaja 2024– | Seuraaja: nykyinen |
Meg Tilly

Meg Tilly Toronton elokuvajuhlilla vuonna 2013.
Margaret ”Meg” E. Tilly (alk. Margaret E. Chan) (s. 14. helmikuuta 1960 Los Angeles County, Kalifornia, Yhdysvallat) on kanadalais-yhdysvaltalainen näyttelijä, Oscar-ehdokas ja Golden Globe -voittaja. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista Psyko II (1983), Jumalan Agnes (1985), Chinatown II (1990) ja Body Snatchers (1993).
Palkinnot

Golden Globe (1986)
Leo (2012, 2013)
Canadian Screen Award (2013)
Ehdokkuudet

Oscar Paras naissivuosa (1986)
Saturn (1984)
Yksityiselämä

Tilly on sukujuuriltaan osittain suomalainen; hänen äitinsä oli suomalaista ja irlantilaista syntyperää. Hänen isänsä oli taustaltaan kiinalainen. Hänen isosiskonsa Jennifer Tilly on myös näyttelijä.
Tilly on ollut kolme kertaa naimisissa: vuosina 1983–1989 Tim Zinnemannin, vuosina 1995–2002 käsikirjoittaja John Calleyn ja vuodesta 2002 kirjailija Don Calamen kanssa. Tillyllä on kaksi lasta Zinnemannin kanssa sekä yksi lapsi näyttelijä Colin Firthin kanssa.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Meg Tilly Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Mineon vastaanottokeskus

Mineon vastaanottokeskus lokakuussa 2017.
Mineon vastaanottokeskus eli Cara di Mineo (Centro di Accoglienza per Richiedenti Asilo di Mineo)) on Mineossa, Italian Sisiliassa sijaitseva vastaanottokeskus turvapaikkaa hakeville. Se sijaitsee syrjäisessä laaksossa kuuden kilometrin päässä Mineon keskustasta ja 40 kilometrin eli reilun tunnin ajomatkan päässä Välimeren rannikosta ja rannikkokaupunki Cataniasta. Keskus on Italian valtion rahoittama ja yksityisen Sisifo-yrityksen ylläpitämä.
Vastaanottokeskus perustettiin 22. maaliskuuta 2011 entiseen Yhdysvaltain armeijan tukikohtaan. Punainen Risti johti keskusta 18. lokakuuta 2011 asti, jolloin se myytiin Sisifolle.
Vuosina 2015 ja 2016 Mineon keskus oli Euroopan suurin vastaanottokeskus; siellä asui 3200 – yli 4000 asukasta.
Heinäkuussa 2017 keskuksessa asui 400 turvapaikanhakijaa. Turvapaikanhakijoita oli eniten Nigeriasta, Bangladeshista, Guineasta ja Norsunluurannikolta.
Lokakuussa 2017.
Olosuhteet ja väärinkäytökset > Vuonna 2011

Vuonna 2011 Mineon vastaanottokeskuksessa oli paikkoja enimmillään 1500 henkilölle ja siellä asui Euroopan parlamentin valtuuskunnan mukaan 1300 ihmistä. Työntekijöitä oli noin 150, joista kuusi oli tulkkeja. Keskus koostui kahdelle vyöhykkeelle rakennetuista taloista, joista toisessa asui enimmäkseen englanninkielisiä ja toisessa ranskankielisiä ihmisiä. Jokaisessa talossa oli kolme huonetta, joissa kussakin asui kaksi henkeä, eli kuusi ihmistä taloa kohti. Asukkaiden käytössä oli kylpyhuone ja huonekaluton olohuone, mutta ei sanomalehtiä, televisiota tai nettiä. Asukkailla oli vaaleilla valitut edustajat ja heille tarjottiin EU-parlamentin valtuuskunnan mukaan ammatillista koulutusta, kielikoulutusta ja kotouttamistoimia. Keskuksesta pääsi matkustamaan päivittäin Mineon keskustaan ja kahdesti viikossa Cataniaan. Keskuksen sisällä oli kauppa, josta sai ostaa tavaroita tarjotuilla lahjakorteilla.
Viranomaisten mukaan turvapaikkahakemusten käsittelyaika oli nopeutunut, hakijoita kuultiin 45 vuorokauden kuluessa ja sen jälkeen vastauksen saaminen kesti 1–2 kuukautta.
Punainen risti jatkoi terveyspalvelujen tarjoamista keskuksen siirryttyä yksityisomistukseen vuonna 2011. Myös YK:n pakolaisjärjestö toimi keskuksessa. Yksi turvapaikkakomitean osasto toimi keskuksessa ja toinen Mineon keskustassa.
Olosuhteet ja väärinkäytökset > Vuonna 2015 ja 2016

Vuonna 2015 vastaanottokeskuksessa oli paikkoja 2000 henkilölle. Heinäkuussa 2015 keskus oli ylitäynnä: siellä asui 3200–4000 turvapaikanhakijaa. Turvapaikkakäsittelyn laillinen enimmäiskesto eli 35 vuorokautta venyi puoleentoista vuoteen. Vastoin lakia asukkaille ei annettu julkisia terveydenhuoltopalveluja, muuta psykologista apua tai lakineuvontaa. Keskuksessa ei noudatettu lakia. Väkivaltaa esiintyi usein. Asukkaat joutuivat elämään toimettomina. Suurella osalla asukkaista oli mielenterveysongelmia, kuten traumoja.
Vastaanottokeskuksen vuoden 2016 budjetti oli 70 miljoonaa puntaa. Keskus toimi mafian valvonnassa, tutkimusten mukaan todennäköisesti Mafia Capitale -rikollisjärjestöjen yhteenliittymän, joka on kytköksissä Rooman hallintoon. Keskus oli ympäröity piikkilanka-aidalla, eikä asukkaita päästetty vapaasti poistumaan sieltä. Keskuksessa oli yli 4000 asukasta, mutta tarkkaa asukaslukua ei tiedetty. Mafiaa vastustavat syyttäjät tutkivat, valehdeltiinko asukasmäärä todellisuutta korkeammaksi valtion rahojen väärinkäytön toivossa. Keskukseen ei myöskään ollut laillista sijoittaa alaikäisiä, mutta joku salakuljetti heitä sinne ja myöhemmin eteenpäin pohjoisempiin valtioihin, kuten Saksaan ja Britanniaan. Mineon keskuksesta epäiltiin tulleen ihmissalakuljetuksen solmukohta. Se oli erittäin täynnä ja huoneissa asui 5–6 ihmistä. Tuli ilmi useita epäilyjä, että keskuksessa myydään seksiä, käytetään huumeita ja käytetään väkivaltaa. Viranomaisten syytettiin myös jättäneen hakijat ilman ruokaa ja antaneen liian vähän vettä, sekä varastaneen alaikäisten vastaanottopäivärahoja. Alaikäisten terveys huononi heidän vastaanottokeskuksessa asumisensa aikana. Kuusi viranhaltijaa oli epäiltynä peruspalvelujen kieltämisestä Mineon turvapaikanhakijoilta. Vastaanottokeskusta ylläpitävä yritys kielsi kaikki olosuhteita ja huonoa kohtelua koskevat ongelmat, ja väitti kaiken olevan laillista ja kunnossa.
Medici per i Diritti Umani -järjestö (MEDU, "Lääkärit ihmisoikeuksien puolesta") on tarjonnut keskuksessa viikoittain apua marraskuusta 2014 lähtien. MEDU kerää todisteita pakolaisten epäinhimillisestä kohtelusta ja kidutuksesta ja tarjoaa uhreille ruumiin- ja mielenterveysapua.
Meckelin oireyhtymä

Meckelin oireyhtymä on autosomissa peittyvästi periytyvä geneettinen sairaus, joka johtaa yleensä kuolleena syntymiseen tai hyvin varhaiseen menehtymiseen pian syntymän jälkeen.
Meckelin oireyhtymä aiheuttaa poikkeavuuksia munuaisissa, maksassa ja aivoissa. Yleensä sikiöllä on ylimääräinen sormi tai varvas.
Meckelin oireyhtymä luetaan osaksi suomalaista tautiperintöä. Se todetaan Suomessa vuosittain noin 5–7 sikiöllä, ja esiintyvyys on luokkaa 1/15 000. Useimmissa muissa populaatioissa syndrooma on selvästi harvinaisempi.
Michale Graves

Michale Graves (vasemmalla) ja Marky Ramone.
Michale Graves (oik. Michael Emanuel, s. 21. maaliskuuta 1975 Dumont, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko.
Graves tuli tunnetuksi Misfitsin solistina vuosina 1995–2000. Hän lauloi albumeilla American Psycho, Famous Monsters ja Cuts from the Crypt  sekä kirjoitti muun muassa laulut ”Saturday Night”, ”Dig Up Her Bones”, ”Shining”, ”The Haunting”, ”Fiend Club”, ”This Island Earth” ja ”Fiend Without a Face”. Hänellä on soolouran lisäksi useita muita yhtyeprojekteja (Gotham Road, Lost Boys). Hän on esiintynyt myös muutamissa elokuvissa ja vieraillut muiden yhtyeiden levyillä.
Aiheesta muualla

Michale Gravesin sivusto (englanniksi)
Michale Graves Myspacessa (englanniksi)