stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Siperian jäätyneet mammutit
Siperian Berezovkan jäätynyt mammutti > Löytyminen ja hypoteeseja

Itä-Siperiasta Kolyman sivuhaaran Berezovkajoen varrelta löytyi vuonna 1900 hyvin säilynyt mammutti, joka oli kuollut ehkä maanvyöryn upottamana tai suohon vajoamana, ja jäätynyt sitten. Mammutin suussa ja mahassa oli ruohoa, ja sudet olivat syöneet osan sen kärsästä. Kaikesta päätellen mammutti oli kuollut äkkiä tukehtumalla. Myöhemmät luultavasti voimakkaan routimisen ja sulamisen aiheuttamat maanmuutokset paljastivat mammutin taas maan pinnalle.
Luonnontieteilijä ja näennäistieteilijä Ivan T. Sandersonin Saturday Evening Postissa 16. tammikuuta 1960 julkaiseman artikkelin Riddle of the frozen giants (”Jäätyneiden jättiläisten arvoitus”) mukaan löydettyjen mammutinraatojen on täytynyt jäätyä uskomattoman kylmässä ja nopeasti, koska ne ovat hänen mukaansa niin hyvin säilyneet. Sandersonin mukaan mammutit jäätyivät äkisti –100 °C asteeseen. Hän väitti, että valtavat laumat mammutteja jäätyi äkkiä, niin että yksittäiset solutkin säilyivät.
Sandersonin mukaan jäätymisen aiheutti tulivuorenpurkauksen nostama aurinkoa pimentävä pöly ja muut seikat. Muun muassa Joseph Dillow on olettanut mammuttien pakastuneen äkkiä ennen vedenpaisumusta ja Walter Brown vedenpaisumuksen aikana. Immanuel Velikovsky on olettanut mammuttien pakastuneen, kun Maan läheltä ohittanut planeetta kallisti maan akselia. Erään näkemyksen mukaan avaruudesta syöksyneet vesimassat olisivat tuoneet mukanaan suuren kylmyyden.
Tutkijat eivät näitä väitteitä vahvista, vaan heidän mielestään muutamat löydetyt tukehtuneet ja pakastuneet mammutit ovat vain yksittäistapauksia. Monet ”pakastesäilyneet” mammutit sisältävät tutkimuksen mukaan todennäköisimmin mammutin kuolinaikoina tulleita loisia, niissä on haaskansyönnin merkkejä ja ovat kuolleet eri vuodenaikoina mahalaukkujen sisällöistä päätellen.
Siperian Berezovkan jäätynyt mammutti > Mitä tiedetään

Mammutin löysi vuonna 1900 eräs paikallinen alkuasukas metsästysretkellä, kun koira haistoi mädäntyvän mammutin hajun. Hän uskalsi ottaa mammutista mukaan vain syöksyhampaan, koska kunnioitti perinteistä uskontoaan. Koillis-Siperian tšuktšit pitävät mammutteja pahoina henkinä nähdessään niiden luita maassa.
Vuonna 1902 Otto Herzin julkaiseman alkuperäisen selvityksen mukaan tutkijoiden tullessa vain mammutin ulkokuori oli säilynyt hyvin ja sisus ehtinyt mädäntyä. Venäjän tiedeakatemian tutkijoiden Herzin ja Pfizenmayerin tutkimusretkikunnan tullessa vuonna 1901 paikalle mammutista levisi hirveä löyhkä. Mahalaukussa oli säilynyt ruohoa, jonka kasvilajisto oli siitepölytutkimusten mukaan alkukesän tundralajistoa ja myös arolajistoa, jollaista ei nykyään kasva alueella. On usein väitetty, että Berezovkan mammutin mahalaukusta löydetty kasvilajisto olisi vain lämpimälle ilmanalalle tyypillinen, mutta tämä ei pidä paikkaansa. Esimerkiksi sammallaji tunturihuopasammal (Aulacomnium turgidum) kasvaa nykyään Siperiassa 61 leveyspiiristä pohjoiseen. Berezovkan mammutista löytyi leppää (Alnus). Kosteaan tai kosteahkoon niittyyn viittaavaa alueella nykyään kasvamatonta lajistoa mitä löytyi Berezovkan mammutista ovat esimerkiksi ohran sukuinen kylmänlauhkessa viihtyvä sinipunaohra (Hordeum violaceum), harjasvehnä (Agropyrum cristatum) joita ja joiden sukuisia kasveja kasvaa nykyään yli 600–1 500 km lounaaseen, ja jopa Välimeren seudulla ja Iranissa asti Toisaalta lajeja Agropyrum cristatum ja puntarpäälaji (Alopecurus alpinus) kasvaa Alaskassa, ja vertailun vuoksi esimerkiksi ohra kasvaa Suomessa napapiirin pohjoispuolella ja vaatii lyhyen vain 3 kk kasvuajan.
Mammutilta oli katkennut luita sen kuollessa, ja kuolema oli tullut äkkiä tukehtumalla. Mammutin hyvin säilynyt liha näytti tummanpunaiselta ja tuoreelta, mutta alkoi haista pian sulamisensa jälkeen ja muuttui harmaaksi. Sudet ja karhut olivat syöneet jonkin verran mammuttia. Herz kumppaneineen mietti, uskaltaisiko syödä mammutin lihaa, muttei uskaltanut. Koirat söivät sulanutta lihaa. Väitettiin, että joku retkikunnan jäsenistä olisi mammutin lihaa syönyt, muttei pitänyt sen mausta. Mammutin säilyminen edes kohtuullisesti on ollut mahdollista, jos mammutti on jäätynyt muutamassa tunnissa ja sen jälkeen pysynyt jäässä, ja osa lihasta ehti mädäntyä, mutta mahalaukku säilyi säilyttäen monta kiloa ruohomaisia kasveja. Mammutin pikapakastuminen on ollut täysin mahdotonta, koska kuollut mammuttikin tuottaa pitkään lämpöä vaikka jäätyisi ulkopuolelta miten paljon.
Noin 35–40-vuotias urosmammutti kuoli radiohiiliajoitusten mukaan 29 000–34 000 vuotta sitten.
Beringian arovisentti Blue Babe

Myös muita eläimiä kuin mammutteja on löytynyt hyvin säilyneinä. Björn Kurtén esittää kirjassaan Viattomat tappajat, että eräs Beringian arovisentti, ”Blue Babe” olisi kuollut maan pinnalla kylmällä alueella varjoisessa laaksossa, jossa sen liha olisi pakastunut ennen kuin leijonat ehtivät syödä tappamansa arovisentin. Kevään tullessa arovisentin päälle olisi vyörynyt ylhäältä osin auringon sulattamaa routamaata. Koska routa ei päästänyt vettä läpi, sula vesi ei päässyt lämmittämään maan sisässä ollutta arovisenttiä. Lihaa mädättävät bakteerit lakkasivat toimimasta aktiivisesti, kun mammutin liha jäätyi. Nykyaikana tiedetään että biisoni vaipuu kuollessaan maahan mahalleen eikä kaadu kyljelleen. Arovisentin nahka oli hyvin säilynyt, mutta turkki oli suureksi osaksi mennyt pilalle. Eläimen niskassa säilyi lihaa, joka oli niin ohuessa kohtaa ruumista, ettei ehtinyt mädäntyä. Tätä lihaa syötiin paleontologi R. Dale Guthrien luona 6. huhtikuuta 1984. Liha haisi naudanlihalta, mutta hajussa oli mukana hienoine vivahdus sieneen. Tällä arovisentillä olisi ajoitusten mukaan ikää 36 000 vuotta. Se kuoli Keski-Alaskan alavilla mailla Fairbanksin seutuvilla.
Mammutti, joka vuosi verta

Vuonna 2013 löytyi Uuden-Siperian saarien Maly Lyakhovskin saarelta hyvin säilynyt mammutti. Veri alkoi vuotaa mammutista ulos, kun tutkijat rikkoivat mammutin vatsan alla ollutta jäätä. Mammutin liha oli tuoreen näköistä.
Mammutin veri pysyi nestemäisenä vielä alle 7 asteen pakkasessa. 
Niinpä venäläiset tutkijat uskoivat luonnollisten jäänestoaineiden pitävän veren nestemäisenä. Tämä 50–60-vuotias naarasmammutti on parhaiten tutkijoille säilynyt mammutti. Mammutti on peräisin luultavasti jääkauden loppuvaiheelta 10 000–15 000 vuoden takaa. Tutkijat olettavat löydön pohjalta voivansa löytää mammutin, jonka liha olisi vielä syömäkelpoista.tarvitaan parempi lähde
Valtavia mammutinluukasoja

Monista paikoista arktisilta alueilta on löydetty valtavia määriä mammuttien luita, ja monia kokonaisia luurankoja. Jälleen kerran katastrofiteorian kannattajat väittävät suurten eläinlaumojen kuolleen äkkiä. Suuria ”mammuttien hautausmaita” on löydetty muun muassa Berelehistä. Joillakin alueilla joki on kuljettanut mammuttien luita suvantokohtiin. Joissakin kohdissa on taas ollut ”mammuttiansoja” joihin mammutit jäivät ansoihin. Radiohiiliajoitusten mukaan näistä ”hautausmaista” löytyneet mammutit ovat kuolleet eri aikoina. Toki yhdessä tapauksessa on löydetty yhtaikaa kuolleen monen mamutin jäänteet. Katastrofiteoriaa ei pystytä todentamaan, vaikka ei uskota paleontologien ajoitusmenetelmiin. Tällöin ei nimittäin kyetä todistamaan sitä, että merkittävä osa kaikista yhdellä kertaa eläneistä mammuteista olisi kuollut samaan aikaan. Mammuttejahan kuoli joka tapauksessa eri aikoihin ennen väitettyä katastrofia luonnollisista syistä. Lisäksi ei pystytä todistamaan, että pelkkinä luina säilyneet mammutit olisivat kuolleet äkkiä niin kuin Berezovkajoen mammutti.
Muita jäänteitä

Melko paljon tietoja mammutin ruokavaliosta on saatu myös tutkimalla mammuttien ulosteita. Siperiasta,  Pohjois-Jakutiasta sisämaasta Terekhtyakh-joen rannalta on löydetty 42 000 vuotta vanha mammutin uloste. Tämän kasvijäänteissä on runsaasti heiniä,  savikoita, tatarkasveja, ruusukasveja, ja saroja. Savikka oli enimmäkseen lajia pikkukilokkia (Chenopodium prostratum). Lisäksi paljon hanhikkia Potentilla cf stipularis. Kohokki (Silene), ukonnauriita (Erysimum).  Heinissä oli hieman rönsykattaroita (Bromopsis), suolasorsimoita (Puccinellia), ohria (Hordeum) ja lauhoja (Deschampsia). Vähän Artemisia tilesii, Tripleurospermum hookeri,  rantaluikkaa (Eleocharis palustris) ja Polygonum humifosum kasveja.  Ei puita, ei varpuja.  Myös vähän sammalta, muttei rahkasammalia (Sphagnum). Tämä uloste lienee syntynyt kesällä.
Läntiseltä Tšuktšien niemimaalta Malyi Anyui-joen varrelta melko läheltä nykyistä Itä-Siperian pohjoisrannikkoa on löydetty mammutin yli 45 000 vuotta sitten tekemä uloste. Tämän kasvijäänteissä on eniten heinää, saraa (eniten Carex melanocarpa), ruusukasvia ja vähän savikkaa. Hieman sammalta ja alle prosentin puumaisia kasveja. Sarojen joukossa tunturisaraketta (Kobresia myosuroides) , muttei sitä ole kun muutama prosentti. Heinissä oli paljon natoja, hanhikkeja (Potentilla), hierakoita (Rumex), muun muassa lapinsuolaheinää (Rumex lapponicus), Rumex sibiricus, kutjenjalkaa (Potentilla palustris) ja nokkosta Urtica dioica. Pajua (Salix), leppää (Alnus), Betula alba, vaivaiskoivua (Betula nana) vain vähäinen määrä. Vain vähän sammalta. Vähän rahkasammalia (Sphagnum). Luultavasti tämä uloste syntyi hyönteislajistosta päätellen keväällä.
Kasvijäänteistä päätelty kasvillisuus oli tundraniittyä: märkää, kosteaa ja kosteankuivaa. Aroa nämä elinympäristöt eivät olleet.
Molempien mammuttien ulosteiden siitepölyissä on huomattava määrä marunan (Artemisia) siitepölyä, vaikka Malyi Anyi-joen mammutti ei syönyt marunaa lainkaan, ja Terekhtyakhin mammutti vain vähän. Maruna kasvoi joko joenvarsiniityillä tai kivisillä rinteillä.
Eniten säilynyt urosmammutteja

Säilyneistä mammuteista 69 % on uroksia. Tämä viittaa siihen, että enemmän riskejä ottaneet nuoret urokset putosivat helpommin jääkylmiin soihin, jäisiin halkeamiin jne.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ghose, Tia: Fresh Mammoth Carcass from Siberia Holds Many Secrets Scientific American.  17.11.2014. Viitattu 9.9.2019. (englanniksi)
Pilcher, Helen: Who are the hunters of rare mammoth tusks in Russia? BBC Science Focus Magazine.  19.8.2019. Viitattu 9.9.2019. (englanniksi)
Ciaccia, Chris: Frozen woolly mammoth found in Siberia could be new species, researchers say Fox News.  13.8.2018. Viitattu 9.9.2019. (englanniksi)
Berezovkan mammutin ennallistus museossa.
Eläimet olivat syöneet osan Berezovkan mammutin kärsästä, mistä ennallistus.
Dima, harvinaisen hyvin säilynyt mammutin poikanen.
Vibeke Stene

Vibeke Stene
Vibeke Stene (s. 17. elokuuta 1978) on norjalainen laulaja. Hänet tunnetaan parhaiten norjalaisen goottimetalliyhtyeen Tristanian entisenä solistina. Hän liittyi yhtyeeseen vuonna 1997 vähän ennen kuin se alkoi tehdä ensimmäistä demoaan. Aluksi hänen oli tarkoitus olla vain vieraileva laulaja, mutta hänestä tulikin pysyvä jäsen. Stene jätti yhtyeen viiden studioalbumin jälkeen 27. helmikuuta 2007. Hän totesi eronneensa voidakseen toteuttaa pitkäaikaisen unelmansa, laulun opettajana toimimisen.
Stene on esiintynyt myös Green Carnationin levyllä Journey to the End of the Night (1999).
20. maaliskuuta 2007 Vibeke Stenen nimi mainittiin mahdollisena Nightwishin uutena solistina. Stene kuitenkin kumosi huhut ja kertoi, ettei edes haluaisi laulaa Nightwishissä.
Vuoden 2013 kesäkuussa Vibeke palasi julkisuuteen ja ilmoitti, että oma albumi on tekeillä. Ensin hän kuitenkin tekee albumin yhdessä God of Atheists -nimisen extreme metal-projektin kanssa.
Aiheesta muualla

Official website (Arkistoitu – Internet Archive) of Vibeke Stene
Päivän peili

Päivän peili on Yleisradion radiouutisten illan päälähetyksen entinen nimi. Maaliskuusta 2012 alkaen lähetys on tunnettu yksinkertaisesti nimellä "Yle Uutiset". Lähetys kuullaan suorana arkisin ja viikonloppuisin klo 17.00–17.10 Radio Suomessa ja Yle Radio 1:ssä.
Lähetyksen kesto on ollut vuoden 2018 alusta 10 minuuttia, sekä arkisin että viikonloppuisin. Yllättävissä, isoissa uutistilanteissa klo 17:n lähetys voi olla pidempi kuin 10 minuuttia. Vuosina 2008–2016 lähetyksen kesto oli arkisin 20 minuuttia ja vuonna 2017 15 minuuttia. Aiemmin 2000-luvulla kesto vaihteli 15 minuutin ja puolen tunnin välillä. Viikonloppulähetysten pituus vaihteli 10 ja 15 minuutin välillä.
Ohjelma päättää Ylen radiokanavilla illan suorat uutislähetykset, jotka kestävät yli viisi minuuttia. Klo 17 jälkeiset uutislähetykset ovat pääasiassa sähkelähetyksiä, joiden kesto on noin kaksi minuuttia. Lisäksi Radio Suomessa kuullaan klo 21.15–21.45 Päivä tunnissa -uutiskertaus. Ohjelma sisältää uusintana aineistoa, jota on esitetty tavallisissa uutislähetyksissä. Yleisradio aloitti vuonna 1968 Päivän peilille myös sisarlähetyksen nimeltään Aamun peili, joka niin ikään oli makasiinimainen. Ohjelmaa juonsi pitkään toimittaja Raija Massala, eikä sille ole suoranaista seuraajaa nykyisessä ohjelmakaaviossa aamun uutislähetysten huomattavasti lyhennyttyä.
James Meredith (jalkapalloilija)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
James Meredith vuonna 2011 York Cityn pelaajana.
Henkilötiedot
Koko nimi: James Gregory Meredith
Syntymäaika: 5. huhtikuuta 1988 (ikä 36)
Syntymäpaikka: Albury, Australia
Pelipaikka: vasen laitapuolustaja
Pituus: 185 cm
Seura
Seura: Brisbane City
Maajoukkue
| 2015 | Australia | 2 | (0) |

James Gregory Meredith (s. 5. huhtikuuta 1988 Albury) on australialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän pelasi pitkään Englannissa ja puolen vuoden ajan Irlannissa. Vuonna 2019 hän palasi Australiaan. Hän pelasi Australian maajoukkueessa kaksi maaottelua.
Meredith siirtyi 16-vuotiaana Englantiin Derby Countyn junioreihin. Hän ei pelannut Derby Countyn edustusjoukkueessa yhtään ottelua vaan oli lainalla Cambridge Unitedissa ja Chesterfieldissä ja edusti sittemmin irlantilaista Sligo Roversia sekä Englannissa Shrewsbury Townia, Telford Unitedia lainasopimuksella, kolme kautta York Cityä, viisi kautta Bradford Cityä ja kaksi kautta Millwallia. Hän pelasi Irlannin pääsarjassa neljä ottelua, Englannin toisella sarjatasolla mestaruussarjassa 82 ottelua ja Englannin kolmannella sarjatasolla ykkösliigassa 150 ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Uransa loppupuolella hän on pelannut Australian pääsarjassa A-Leaguessa Perth Gloryn ja Macarthurin joukkueissa.
Meredith pelasi Australian maajoukkueessa kaksi ottelua marraskuussa 2015, MM-karsintaottelut Kirgisiaa ja Bangladeshia vastaan avauskokoonpanossa. Hän kuului Australian joukkueeseen MM-kilpailuissa 2018 mutta ei päässyt turnauksessa kentälle.
Ilmonen

Ilmonen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Anneli Ilmonen (o.s. Aho, 1940–2024), museonjohtaja ja museoneuvos
Kaj Ilmonen (1944–2007), sosiologi
Kari Ilmonen (s. 1956), runoilija, lauluntekijä ja muusikko
Kristiina Ilmonen (s. 1966), kansanmuusikko ja kansanmusiikin professori
Salomon Ilmonen (1871–1940), amerikansuomalainen pappi ja suomalaissiirtolaisten historian kokooja
Toni Ilmonen (s. 1977), koripalloilija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Pyhän haudan kirkko

| Pyhän haudan kirkko |
| --- | --- |

 Pohjapiirros.
Osoite:  Suq Khan e-Zeit and Christian Quarter Rd., Jerusalem
Sijainti:  Jerusalemin vanhakaupunki, Jerusalem, Israel
Koordinaatit:  31°46′42.4″N, 35°13′47.1″E
Rakennustyyppi:  kirkko
Valmistumisvuosi:  335
Suunnittelija:  Eustathius / Zanobious
Rakennuttaja:  Konstantinus Suuri
Tyylisuunta:  romaaninen tyyli
Kerrosala:  5 000 m²
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pyhän haudan kirkko (kreik. Ναός του Παναγίου Τάφου, lat. Ecclesia Sancti Sepulchri, hepr. ‏כנסיית הקבר‎, arab. كنيسة القيامة‎) on Jerusalemissa sijaitseva kirkko, joka on rakennettu paikalle, jossa Jeesuksen ristiinnaulitsemisen paikan Golgatan sekä Jeesuksen haudan uskotaan sijainneen. Se on ollut kristittyjen parissa suosittu pyhiinvaelluskohde 300-luvulta alkaen. Kirkon hallinnointi on jaettu kuuden kristillisen suuntauksen kesken: roomalaiskatolinen kirkko, ortodoksinen kirkko, Armenian apostolinen kirkko, koptilainen kirkko, Etiopian ortodoksinen kirkko ja idän apostolinen kirkko. Kirkon avaimet ovat olleet kahden muslimiperheen hallussa jo 1100-luvun lopulta saakka. Järjestelyllä pyritään takaamaan rauhallinen yhteiselo kristillisten suuntausten kesken.
Pyhän haudan kirkko on Jeesuksen syntymäkirkon lisäksi toinen kirkko, jonka sanotaan olleen Krimin sodan syy.
Historia

Hadrianus rakennutti paikalle Afroditelle omistetun temppelin vuonna 135. Temppeli oli paikalla noin kahden sadan vuoden ajan. Konstantinuksen käännyttyä kristinuskoon 312 hän rakennutti monia kirkkoja Pyhälle maalle. Pyhän haudan kirkon rakennustyöt aloitettiin 326. Kirkon rakentaminen kesti yhdeksän vuotta, ja tuon ajan kristillisten historioiden mukaan Golgata löytyi rakennustöiden aikana. Konstantinuksen äidin Helenan väitetään myös löytäneen Jeesuksen ja kahden ryövärin ristit.
Persialaiset tuhosivat alkuperäisen bysanttilaisen rakennuksen vuonna 614. Sen tilalle rakennetun kirkon tuhosi egyptiläinen kalifi al-Hakim bi-Amr Allah vuonna 1009. Kirkko korjattiin uudelleen 1048, kun keisari Konstantinos IX myönsi varat sen rakentamiseksi. Rahat eivät kuitenkaan riittäneet koko kirkon uudelleenrakentamiseen, ja vain piha ja rotunda säilyivät. Rotunda muutettiin kirkoksi, ja siihen lisättiin suuri apsis.
Ensimmäisen ristiretken voitokkaat ritarit tulivat 1099 Pyhän haudan kirkkoon laulamaan ”Te Deumin” Jerusalemin valtauksen jälkeen. Ristiretken johtaja Godefroy de Bouillon julisti itsensä Pyhän haudan puolustajaksi. Ristiretkeläiset alkoivat laajentaa ja korjata kirkkoa vuonna 1112 romaaniseen tyyliin. He rakennuttivat ensin luostarin paikalle, jossa Konstantinuksen basilika oli ollut. Jeesuksen haudalla ollut pyhäkkö korvattiin uudella 1119. Rakennukseen tehtiin laajoja muutoksia 1131 Fulkon ja Melisenden kruunajaisia varten. Konstantinuksen aikainen piha katettiin romaanisella kirkolla. Se yhdistettiin rotundaan rakennelmalla, joka tuhosi 1000-luvulla tehdyn apsiksen. Kellotorni rakennettiin 1170.
Ristiretkiajalla kirkon kolme tärkeintä hoitajaa määrättiin. Hoitotehtävä annettiin kreikkalaisortodokseille, armenialaisapostolisille ja katolisille. Koptit, Etiopian ortodoksit ja syyrialais-ortodoksit saivat 1800-luvulla pienempiä vastuualueita. Kirkkojen keskenäisten sopimusten mukaan sovitaan kirkon jumalanpalveluspaikoista ja -ajoista.
Jeesuksen haudaksi uskottu holvi avattiin poistamalla sitä peittävä 1 x 2 metrin kokoinen marmoripaasi lokakuussa 2016 ensimmäistä kertaa satoihin vuosiin. Hautaa tutkivat ja restauroivat pääasiassa kreikkalaiset arkeologit kevääseen 2017 saakka.
Kuvagalleria

Golgatan kukkula sisäpuolella.
Kristuksen hauta ja kattokupoli sisäpuolella.
Kristus Kaikkivaltias-mosaiikki pääkirkon katossa.
Kristuksen hauta sisäpuolella.
Pyhiinvaeltajia pääkirkossa.
Alttari Golgatan päällä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyhän haudan kirkko Wikimedia Commonsissa
Wallius, Anniina: Perimätieto Jeesuksen hautakirkosta osoittautui oikeaksi Yle Uutiset.  28.11.2017. Viitattu 15.4.2020.
Anna & Teppo: Pyhän haudan kirkko – ikuinen kiistankohde Tämä matka -blogi.  18.11.2016. Viitattu 15.4.2020.
Tässä on kivi, jolla Hän lepäsi, Suomen Kuvalehti, 04.04.1936, nro 14-15, s. 19, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Dan Harkimo

| Dan Harkimo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. marraskuuta 2004 (ikä 20) Sipoo, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  188 cm
Paino:  84 kg
Seura
Seura:  Ilves
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  28
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2024–
Dan Harkimo (s. 9. marraskuuta 2004 Sipoo) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Tampereen Ilvestä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Harkimo pelaa pääasiassa seuran U20-joukkueessa. Hän laukoo oikealta.
Ura

Harkimo on Jokereiden kasvatti. Hän siirtyi kaudeksi 2020–2021 vain 15-vuotiaana Yhdysvaltoihin opiskelemaan South Kent Schooliin, jossa oli aiemmin pelannut Harkimolle tuttu Ruben Rafkin. Hän voitti South Kentin 16U AAA-joukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin tehoilla 27+28=55. Harkimolla oli halu siirtyä myös entisen NHL-pelaaja Olli Jokisen tuolloin valmentamaan South Florida Hockey Academyyn, jossa myös hänen isoveljensä Leo pelasi. Seuralla ei ollut kuitenkaan kauden aikana joukkueita koronaviruspandemian vuoksi. Dan Harkimo siirtyi kaudeksi 2021–2022 Selects Academyn 18U AAA-joukkueeseen, jonka paras pistemies ja maalintekijä hän oli tehoilla 28+17=45.
Youngstown Phantoms varasi Harkimon 240. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa 2023. Hän aloitti kauden 2023–2024 kuitenkin Kanadassa BCHL-junioriliigan Coquitlam Expressissä, Harkimo pelasi siellä vain kaksi ottelua, kunnes hän siirtyi Yhdysvaltoihin NAHL-junioriliigan Minnesota Wildernessiin. Harkimo pelasi siellä vain viisi ottelua, kunnes lokakuussa 2023 hän otti yhteyttä Olli Jokiseen, palasi Suomeen ja siirtyi Mikkelin Jukurien U20-joukkueeseen. Harkimo ei kuitenkaan hakenut peliaikaa Jokisen valmentamasta SM-liigajoukkueesta, sillä ammattilaisottelut olisi estänyt häntä pelaamasta myöhemmin Yhdysvaltain yliopiostosarjoissa, jonne Harkimolla oli kiinnostusta siirtyä.
Kaudeksi 2024–2025 Harkimo siirtyi Tampereen Ilveksen U20-joukkueeseen. Hän teki seuran SM-liigajoukkueessa miesten pääsarjadebyyttinsä Mestarien liigan alkulohkon päätöskierroksella 15. lokakuuta 2024 ruotsalaista Växjö Lakersia vastaan, kun jatkomahdollisuutensa menettänyt Ilves peluutti ottelussa kaikkiaan kuutta ensikertalaista. Harkimo merkittiin joukkueen nelosketjun vasempaan laitaan Samuli Ratisen ja Kalle Väisäsen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 10.37 minuuttia.
Muuta

Danin isä on liikemies, Jokereiden entinen omistaja sekä Liike Nyt -puolueen perustaja, puheenjohtaja ja kansanedustaja Harry "Hjallis" Harkimo. Dan Harkimon äiti on entinen kansanedustaja Merikukka Forsius. Hänen vanhemmat veljensä ovat Joel ja Leo Harkimo. Joel on poliitikko ja mediapersoona. Myös Leo on pelannut jääkiekkoa, puolustajana. Danilla on myös pikkuveli Jim Forsius, joka pelaa hyökkääjänä Hämeenlinnan Pallokerhon U18-joukkueessa.
Suomen aluetaidemuseot

Suomen aluetaidemuseot olivat alueellisia taidemuseoita, jotka olivat saaneet opetusministeriöltä aluetaidemuseon statuksen. Niiden tehtävänä oli tutkimus-, tallennus- ja näyttelytoiminnan lisäksi edistää ja ohjata taidemuseotoimintaa omalla alueellaan. Aluetaidemuseot saivat myös rahoitukseensa korotettua valtionosuutta. Ensimmäiset aluetaidemuseot nimettiin samaan aikaan vuonna 1980 kuin ensimmäiset maakuntamuseot. Suomessa oli yhteensä 16 aluetaidemuseota, ja niiden verkosto kattoi koko maan lukuun ottamatta Ahvenanmaata. Etelä-Pohjanmaan aluetaidemuseo sijaitsi poikkeuksellisesti Alajärvellä maakuntakeskus Seinäjoen sijasta. Aluetaidemuseojärjestelmä korvattiin uudella vastuumuseojärjestelmällä vuonna 2020.
| Museo | Sijainti | Alue | Perustettu |
| --- | --- | --- | --- |
| Helsingin taidemuseo HAM | Helsinki | Uusimaa, Itä-Uusimaa | 1974 |
| Hämeenlinnan taidemuseo | Hämeenlinna | Kanta-Häme | 1962 |
| Joensuun taidemuseo | Joensuu | Pohjois-Karjala | 1910 |
| Jyväskylän taidemuseo | Jyväskylä | Keski-Suomi | 1998 |
| Kemin taidemuseo | Kemi | Tornionlaakso, Meri-Lappi | 1947 |
| Kuopion taidemuseo | Kuopio | Pohjois-Savo | 1980 |
| Lahden taidemuseo | Lahti | Päijät-Häme | 1950 |
| Lappeenrannan taidemuseo | Lappeenranta | Etelä-Karjala, Kymenlaakso | 1965 |
| Mikkelin taidemuseo | Mikkeli | Etelä-Savo | 1976 |
| Nelimarkka-museo | Alajärvi | Etelä-Pohjanmaa | 1964 |
| Oulun taidemuseo | Oulu | Pohjois-Pohjanmaa, Kainuu | 1963 |
| Pohjanmaan museo | Vaasa | Pohjanmaa, Keski-Pohjanmaa | 1896 |
| Porin taidemuseo | Pori | Satakunta | 1979 |
| Rovaniemen taidemuseo | Rovaniemi | Lappi (pois lukien Tornionlaakso ja Meri-Lappi) | 1983 |
| Tampereen taidemuseo | Tampere | Pirkanmaa | 1931 |
| Turun taidemuseo | Turku | Varsinais-Suomi | 1904 |