stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ongon

Ongon 1800-luvulta Irkutskin alueelta Tatarstanin kansallismuseossa.
Ongon on termi, jolla mongolialaisessa šamanismissa viitataan asioihin ja paikkoihin, joissa kuolleen hengen uskotaan asuvan tai ilmenevän. Termi tarkoittaa paitsi paikkaa tai asiaa, mutta myös itse henkeä. Ehkä tunnetuimmassa muodossaan termillä viitataan henkiin liitettyihin pieniin ihmishahmoisiin nukkeihin.
Ongoneja nukkeina tunnetaan esimerkiksi jo keskiajalla kirjoittaneiden matkailijoiden teksteistä. Mongolien ohella niitä oli tiettävästi laajemmin altailaisilla ja siperialaisilla kansoilla. Nuket valmistettiin esimerkiksi huovasta, silkistä, puusta tai metallista. Tavallisissa kodeissa ongonit liitettiin esi-isien henkiin ja niitä oli tarkoitus ”ruokkia” esimerkiksi metsästystykseen tai karjanhoitoon liittyvän onnen takaamiseksi. Ruokkiminen tarkoitti nuken suun sotkemista esimerkiksi voilla tai maidolla ennen perheen ruokailua. Nukkeja saattoi olla yhdessä kodissa useampia ja niitä ripustettiin jurtan seinille esimerkiksi oven viereen, sekä jurtan isännän ja emännän paikan yläpuolelle. Kuolleelle omistettu ongoni saatettiin valmistaa kolme vuotta henkilön kuoleman jälkeen, jolloin koko ruumiin uskottiin hajonneen ja hengen siirtyneen kokonaan henkimaailmaan. Ongonit saattoivat periytyä asuvussa isältä pojalle tai äidiltä tyttärelle. Huomattavissa asemissa olevilla päälliköillä saattoi olla omia vaunujaan vain ongoneja varten. Myöhemmin nukkeja alettiin säilyttää omissa laatikoissaan.
Šamaanit saattoivat sitoa ongoneja omiin pukuihinsa. Joitakin ongoneja valmistettiin erityisesti pahojen henkien tyynnyttelyksi esimerkiksi sairauden sattuessa. Tuolloin šamaanin tehtävänä oli joko valmistaa tai vihkiä käyttöön tähän tarkoitukseen tehty ongon.
Buddhalaiset lähetyssaarnaajat alkoivat pitää ongoneja erityisinä šamanismin symboleina 1500-luvun loppupuolelta 1600-luvun alkupuoliskolle. Buddhalaisia käännynnäisiä painostettiin polttamaan omat ongoninsa ja niiden omistaminen kiellettiin. 1800-luvulle tultaessa ongonien perinne oli säilynyt pääasiassa vain burjaattien ja kalmukkien parissa, sekä paikoitellen Sisä-Mongoliassa.
Bitcoin

| Bitcoin |
| --- | --- |
 Yleisin käytössä oleva tunnus.
Lyhenne:  BTC, XBT
Symboli:  ₿
Tarkkuus:  10-8
Jaettava yksikkö:  mBTC (10-3 BTC) satoshi (10-8 BTC)
Kehityshistoria
Toiminnallinen tila:  aktiivinen
Julkaistu:  0.1.0 (9. tammikuuta 2009)
Tekniikka
Tilikirjan alku:  3. tammikuuta 2009
Aikamerkintämalli:  työntodiste
Tiivistefunktio:  SHA-256
Liikkeellelaskumalli:  hajautettu liikkeellelasku
Lohkopalkkio:  3,125 BTC
Lohkoaika:  10 minuuttia
Nykyinen tarjonta:  19,68 milj. BTC (huhtikuussa 2024)
Tarjonnan enimmäismäärä:  21 milj. BTC
Aiheesta muualla
Kotisivu
Lohkoketju
Bitcoin (symboli ₿, lyhenne BTC tai XBT) on avoimeen lähdekoodiin pohjautuva kryptovaluutta, jonka loi Satoshi Nakamoto -nimimerkkiä käyttänyt henkilö tai taho vuonna 2008 ja joka tuli toiminnalliseksi tammikuussa 2009. Yksi bitcoin on jaettavissa 100 miljoonaan pienempään yksikköön, joita kutsutaan kehittäjänsä mukaan satosheiksi. Joskus käytetään myös yksikköä millibitcoin (mBTC), joka vastaa bitcoinin tuhannesosaa.
Bitcoin on täysin hajautettu sähköinen valuutta, jonka toiminta ei riipu keskuspankista tai muusta keskitetystä tahosta. Sen siirtämisen mahdollistaa bitcoin-ohjelmaa ajavien tietokoneiden maailmanlaajuinen vertaisverkko. Bitcoin-siirtojen oikeellisuus varmistetaan kryptologisin menetelmin hyödyntäen vertaisverkon laskentatehoa. Jokainen siirto kirjataan julkiseen, kaikkien nähtävillä olevaan tilikirjaan, josta käytetään nimitystä lohkoketju.
Myös bitcoinien liikkeellelasku toteutetaan hajautetusti vertaisverkossa louhinnaksi kutsutun prosessin kautta. Louhinnassa lohkoketjun uuden lohkon varmentaja saa lohkopalkkion, jonka suuruus on huhtikuusta 2024 lähtien ollut 3,125 bitcoinia. Lohkopalkkio puolittuu noin neljän vuoden välein. Tämän seurauksena myös bitcoinin tarjonnan enimmäismäärä on rajallinen, eikä se koskaan ylitä 21 miljoonaa yksikköä. Kyseinen enimmäismäärä on ennustettu saavutettavan noin vuonna 2140. Koska bitcoin ei ole viranomaisten liikkeelle laskema, ei esimerkiksi Suomen Pankki määrittele sitä viralliseksi valuutaksi.
Bitcoinia on kritisoitu muun muassa tilisiirtojen hitaudesta, käytöstä verkkorikollisuudessa, heikosta energiatehokkuudesta ja palveluntarjoajien alttiudesta tietomurroille. Se on myös noussut sijoittajien tietouteen spekulatiivisena sijoituskohteena. Historiallisesti bitcoinin vaihtokurssi on käyttäytynyt volatiilisti, ja se on kokenut sekä nopeita arvonnousuja että romahduksia. Näin ollen bitcoinia pidetään yleisesti korkeariskisenä sijoituskohteena.
Bitcoin on virallinen valuutta El Salvadorissa.
Historia > Varhaiset vaiheet (2008–2010)

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Puhtaasti vertaisverkkoon perustuva sähköinen raha mahdollistaisi verkkomaksujen suoran lähettämisen osapuolelta toiselle käymättä rahoituslaitoksen läpi. | ” |
– Satoshi Nakamoto
Bitcoinin loi nimimerkkiä Satoshi Nakamoto käyttävä henkilö tai taho, joka kertoi tavoitteekseen luoda keskuspankkien ja valtioiden kaltaisista instituutioista vapaan virtuaalisen maksuvälineen. Projektin virallinen verkko-osoite ”bitcoin.org” rekisteröitiin elokuussa 2008, ja lokakuussa Nakamoto julkaisi järjestelmän kuvauspaperin kryptologiaan erikoistuneella postituslistalla. Kuvauspaperi oli otsikoitu sanoin Bitcoin: A Peer-to-Peer Electronic Cash System (Bitcoin: Sähköinen käteisjärjestelmä vertaisverkossa). Se sisälsi kuvauksen lohkoketjuteknologiaan ja julkisen avaimen salaukseen perustuvasta julkisesta tilikirjajärjestelmästä, joka mahdollistaisi virtuaalivaluutalla maksamisen ilman keskitettyä rahoituslaitosta. Bitcoinin liikkeellelasku aloitettiin 3. tammikuuta 2009, kun järjestelmän ensimmäinen, sittemmin Genesis-lohkona tunnettu lohko louhittiin.
Ensimmäinen bitcoin-siirto toteutui 12. tammikuuta 2009, kun salaukseen erikoistunut amerikkalainen ohjelmistokehittäjä Hal Finney vastaanotti Nakamotolta bitcoineja. Ensimmäisen vaihdon bitcoinista viralliseen valuuttaan teki vuonna 2009 suomalainen korkeakouluopiskelija Martti Malmi, joka vaihtoi 5 000 bitcoinia viiteen dollariin. Reaalimaailman tuotteita bitcoinilla ostettiin ensimmäistä kertaa toukokuussa 2010, kun floridalainen ohjelmistokehittäjä osti kaksi pizzaa 10 000 bitcoinin hintaan.
Nakamoto vetäytyi bitcoin-projektin kehityksestä joulukuussa 2010 jättäen projektin avoimena lähdekoodina vapaaehoisista koostuvan yhteisön kehitettäväksi Nakamoton henkilöllisyys on edelleen tuntematon, ja hänen on arvioitu voivan omistaa jopa miljoona bitcoinia.
Historia > Nousu yleiseen tietoisuuteen (2011–2017)

Laajempaan käyttöön bitcoinin ottivat ensimmäiseksi mustan pörssin palvelut, joita veti puoleensa bitcoinin perinteisiä valuuttoja suurempi anonymiteetti ja laittomiin käyttötarkoituksiin liittyvän sääntelyn puute. Erityiseen maineeseen nousi huumekauppaan ja muihin laittomiin palveluihin erikoistunut Silk Road -kauppapaikka, jossa kaikki maksut suoritettiin bitcoineina. Jo vuoden olemassaolon jälkeen palvelussa suoritettiin bitcoin-siirtoja jopa 15 miljoonan dollarin vuosivauhtia. Amerikkalaisviranomaiset sulkivat Silk Roadin lokakuussa 2013, ja sulkemisen yhteydessä takavarikoitiin 3,6 miljoonan dollarin arvosta bitcoineja. Käyttö verkkorikollisuudessa on vaikuttanut virtuaalivaluuttojen maineeseen, ja on edelleen yleinen bitcoiniin kohdistuva kritiikin aihe.
Maaliskuussa 2013 ohjelmointivirhe bitcoin-ohjelmiston päivityksessä versioon 0.8 aiheutti merkittävän häiriön, kun ohjelmiston vanhempaa versiota käyttäneet laitteet eivät tunnistaneet uudemmalla versiolla louhittuja lohkoja. Häiriö aiheutti lohkoketjun hetkellisen haarautumisen kahdeksi lohkoketjuksi, ja ongelmatilanne ratkesi riittävän monen louhijan palautettua ohjelmistonsa versioon 0.7. Ongelmatilanteen aikana bitcoinin kurssi putosi nopeasti 23 prosenttia silloisessa johtava välityspalvelu Mt. Goxissa.
Bitcoinin tunnettuuden kasvu johti myös valtioiden kiinnostukseen. Maaliskuussa 2013 Yhdysvallat selkeytti ohjeistustaan bitcoinin käyttäjien ja välityspalveluiden laillisesta asemasta. Joulukuussa 2013 Kiina rajoitti kryptovaluuttatoimintaa maassa, mikä johti bitcoinin arvon hetkelliseen putoamiseen. Lokakuussa 2013 bitcoinin arvo lähti voimakkaaseen nousuun, ja lähes kymmenkertaistui nopeasti yli 1 200 dollariin 29. marraskuuta 2013. Hintahuipun jälkeen arvo oli kuitenkin noin puolitoista vuotta laskusuhdanteinen.
Bitcoin-ohjelmiston versio 0.12.1 julkaistiin 15. huhtikuuta 2016. Versiota pidettiin merkittävänä edistysaskeleena bitcoinin skaalautuvuudelle, eli nopeudelle, jolla se voi prosessoida tilisiirtoja.
Vuoden 2017 aikana nähtiin uusi merkittävä kurssinousu, kun bitcoinin arvo nousi noin 1 000 dollarista vuoden alussa uuteen, lähes 20 000 dollarin huippuun 17. joulukuuta 2017.
Historia > Viimeaikainen kehitys (2018–)

Joulukuun 2017 hintahuipun jälkeen bitcoinin kurssi siirtyi uuteen, noin puolentoista vuoden pituiseen laskusuhdanteeseen.
21. lokakuuta 2020 PayPal-maksupalvelu ilmoitti sallivansa kryptovaluutan myymisen, ostamisen ja omistamisen palvelun sisällä. Ilmoitusta pidettiin merkittävänä palvelun suuren käyttäjämäärän vuoksi.
Vuonna 2020 bitcoinin kurssi kääntyi jälleen merkittävään nousuun. Vuoden alussa bitcoinin arvo oli noin 6 000 dollaria. 20 000 dollarin raja ylittyi joulukuussa 2020, ja tammikuussa 2021 bitcoinin arvo rikkoi 30 000 dollaria.
Marraskuussa 2024 bitcoin teki useita ennätyksiä arvon nousun suhteen. Tällä hetkellä sen arvo on ollut parhaillaan yli 90 tuhatta Yhdysvaltain dollaria. Arvon nousun uskotaan johtuneen Donald Trumpin vaalivoitosta Yhdysvaltain presidentinvaaleissa.
Tekniikka > Lohkoketju julkisena tilikirjana

Bitcoin eroaa perinteisestä virtuaalivaluutasta keskitetyn kirjanpidon puutteensa takia. Tyypillisesti käyttökelpoinen virtuaalivaluutta tarvitsee keskitetyn tahon, joka pitää kirjaa valuutalla tehdyistä tilisiirroista ja vahvistaa niiden oikeellisuuden. Bitcoinilla vastaavaa keskitettyä tahoa ei ole. Sen sijaan kaikki tilisiirrot kirjataan julkiseen tilikirjaan, jota kutsutaan lohkoketjuksi. Uusien tilisiirtojen vahvistamisesta vastaavat bitcoin-ohjelmaa ajavat laitteet, joiden käyttäjiä kutsutaan louhijoiksi. Kopio lohkoketjusta varastoidaan jokaiselle vertaisverkon jäsenlaitteelle riippumatta siitä, onko kyseessä louhija (full node) vai tavallinen käyttäjä (lightweight node).
Lohkoketju on nimensä mukaisesti ketju, joka koostuu useista lohkoina tunnetuista yksiköistä. Jos käyttäjä haluaa lähettää bitcoineja toiselle käyttäjälle, lähetetään tieto tilisiirrosta muille vertaisverkon laitteille. Louhijat keräävät tiedon uusista tilisiirroista lohkoihin, joiden oikeellisuus vahvistetaan erityisellä tiivisteillä (engl. hash). Yksittäinen lohko sisältää usein tiedon 1500–2500 tilisiirrosta. Tämän jälkeen tieto uudesta lohkosta lähetetään muille vertaisverkon jäsenille, ja se kytkeytyy osaksi muita lohkoketjun kopioita. Näin käyttäjien tieto toteutuneista tilisiirroista pysyy samana. Kokonaisuudessaan lohkoketju sisältää tiedon kaikista historiallisista toteutuneista tilisiirroista aina ensimmäiseen, Genesis-lohkona tunnettuun lohkoon saakka.
Lohkoketjutekniikan merkittävin kysymys on lohkojen oikeellisuuden varmentaminen. Bitcoin-järjestelmän on siis estettävä väärennettyjen tilisiirtojen hyväksyminen, ja huolehdittava siitä, että vertaisverkon jäsenten keskuudessa vallitsee yksimielisyys oikeasta tilikirjasta. Ongelman ratkaisi Satoshi Nakamoto alkuperäisessä bitcoin-järjestelmän kuvauspaperissaan. Nakamoton ratkaisu perustuu tiivistefunktion (engl. hash function) käyttöön sekä erityiseen työntodistemenetelmään, joka tekee väärennettyjen lohkojen kytkemisestä osaksi lohkoketjua toteuttamiskelvotonta, sillä se vaatisi epäkäytännöllisen paljon laskentatehoa.
Tekniikka > Tilisiirrot ja omistaminen

Oletetaan, että käyttäjä A haluaa lähettää 1 bitcoinin käyttäjälle B. Toteutuakseen tilisiirto vaatii tiedon yhdestä tai useammasta syötteestä (engl. input) ja tulosteesta (engl. output). Syöttellä tarkoitetaan aiempaa tilisiirtoa, joka osoittaa, että käyttäjä omistaa varat, jotka hän haluaa lähettää. Tässä tapauksessa syöte voi olla esimerkiksi aiemmin toteutunut tilisiirto ”Käyttäjä C lähettää 2 bitcoinia käyttäjälle A”. Tulosteella puolestaan tarkoitetaan tilisiirtoa, joka halutaan toteuttaa. Tässä tapauksessa tulosteeksi muodostuu ”Käyttäjä A lähettää 1 bitcoinin käyttäjälle B ja pitää itsellään 1 bitcoinin”. Tarkemmin määriteltynä bitcoinin itsensä voidaan sanoa olevan yhtä kuin tilisiirtohistoriansa: lohkoketjun avulla ei vain pidetä kirjaa toteutuneista tilisiirroista, vaan lohkoketju itsessään on yhtä kuin bitcoin.
Louhijat eivät yleensä käsittele tilisiirtoja vapaaehtoistoimintana, vaan heitä motivoi lohkopalkkioista ja siirtomaksuista saatava rahallinen hyöty. Siirtomaksu on vapaaehtoinen maksu, jonka tilisiirron tekijä voi lahjoittaa louhijalle tilisiirron varmentamista vastaan. Maksun vapaaehtoisuudesta huolimatta suurin osa bitcoin-siirroista sisältää siirtomaksun, sillä louhijat voivat priorisoida tilisiirtojen varmentamista siirtomaksun suuruuden perusteella. Käytännössä edellisen esimerkin tuloste voitaisiin siis ilmoittaa muodossa ”Käyttäjä A lähettää 1 bitcoinin käyttäjälle B, antaa 0,0001 bitcoinia louhijalle siirtomaksuna ja pitää itsellään 0,9999 bitcoinia”. Tyypillisen siirtomaksun suuruus on 0,0001 bitcoinia, ja vuonna 2014 vain 3 % bitcoin-siirroista toteutettiin ilman siirtomaksua.
Koska bitcoinilla ei ole tilisiirtoja varmentavaa keskustahoa, ei toteutunutta bitcoin-siirtoa voi peruuttaa. Tämän vuoksi tilisiirron tekijän on suositeltavaa tarkistaa vastaanottajan osoite useasti väärälle käyttäjälle lähetetyn siirron välttämiseksi.
Käyttäjät allekirjoittavat tekemänsä tilisiirrot yksityisellä avaimella, jota ei paljasteta muille tahoille. Jokaisella käyttäjällä on myös julkinen avain, jota käytetään tilisiirtoa käsitellessä sen lähettäjän allekirjoituksen varmistamiseen. Käyttäjän yksityistä avainta ei ole mahdollista selvittää pelkän julkisen avaimen perusteella. Jos käyttäjä menettää yksityisen avaimensa, ei bitcoin-järjestelmällä ole mitään mekanismia käyttäjän allekirjoituksen varmistamiseksi. Tällöin kaikki avaimeen yhdistetyt bitcoinit ovat palauttamattomissa. The Wall Street Journalin analyysin mukaan viidesosa bitcoineista on kadonnut yksityisen avaimen menetyksen seurauksena.
Tekniikka > Lohkoketjun varmentaminen > Tiivistefunktio ja työntodiste

Tiivistefunktio tarkoittaa funktiota, joka muuttaa syötteen (esimerkiksi viestin) tiivisteeksi (esimerkiksi numerosarjaksi) niin, että jokaista syötettä vastaa vain yksi tiiviste. Kryptologisesti hyödyllisen tiivistefunktiosta tekee se, että vaikka tiiviste on helposti selvitettävissä syötteen avulla, ei prosessin kääntämiseen (eli syötteen selvittämiseen tiivisteen perusteella) ole arvaamista tehokkaampaa menetelmää. Lohkoketjun lohkojen varmentamisessa käytetään SHA-256 -tiivistefunktiota, jonka tiiviste voi saada 1077 erilaista arvoa.
Kun lohkoketjun uusi lohko syntyy, sille määritetään yksilöllinen tiiviste niin, että tiivistefunktion syötteenä käytetään lohkon sisältämää dataa. Tähän dataan kuuluu esimerkiksi luettelo tilisiirroista, lohkon aikamerkintä, lohkoketjun edeltävän lohkon tiiviste sekä erityinen satunnaisluku. Hyväksyttävän tiivisteen löytämistä hidastaa se, että tiivisteen on täytettävä tietyt numeeriset ominaisuudet. Vahvistaakseen uusia tilisiirtoja sisältävän lohkon louhijan on siksi ensin löydettävä arvaamalla hyväksyttävän tiivisteen tuottava satunnaisluku, mikä on aikaa ja laskentatehoa vaativa prosessi. Kun louhija löytää sopivan satunnaisluvun, lähetetään lohko vertaisverkon muille jäsenille, jotka voivat helposti tarkistaa lohkon oikeellisuuden varmistamalla, että löydetty satunnaisluku todella tuottaa hyväksyttävän tiivisteen. Menetelmää kutsutaan työntodisteeksi (engl. proof-of-work): löydetty satunnaisluku on osoitus lohkon varmentamiseen käytetystä laskentatehosta. Kun uusia laitteita liittyy vertaisverkkoon ja sen laskentateho kasvaa, säädellään tiivisteeltä edellytettyjen numeeristen ominaisuuksien vaikeustasoa niin, että uuden lohkon syntymiseen kestävä aika (lohkoaika) pysyy noin 10 minuutissa.
Edellisen lohkon tiivisteen sisällyttäminen uuteen lohkoon estää tehokkaasti väärennettyjen lohkojen liittämisen osaksi lohkoketjua. Oletetaan, että käyttäjä haluaisi muokata lohkoketjua lisäämällä siihen pätemättömän tilisiirron sisältävän väärennetyn lohkon. On teoriassa mahdollista, että käyttäjä voisi arvata tiivistefunktion soveltuvan satunnaisluvun oikein ja lähettää siten tiedon vahvistetusta lohkosta muille vertaisverkon laitteille. Tällöin lohkoketjua manipuloivan käyttäjän tulisi kuitenkin löytää myös kaikille väärennetyn lohkon jälkeisille lohkoille uusi tiiviste, koska edellisen lohkon tiiviste vaikuttaa jokaisen lohkon tiivisteeseen. Prosessin epäkäytännöllisyys suojaa lohkoketjua tehokkaasti manipulaatioyrityksiltä, ja se hylkää mahdolliset väärennetyt lohkot nopeasti.
Tekniikka > Lohkoketjun varmentaminen > Lohkoketjun haarautuminen

Tilanteet, joissa useampi louhija varmistaa eri tilisiirtoja sisältävän uuden lohkon lähes samanaikaisesti, ovat suhteellisen yleisiä. Vastaavaa tilannetta kutsutaan lohkoketjun haarautumiseksi. Bitcoin-järjestelmä ratkaisee mahdolliset konfliktitilanteet tunnistamalla oikeelliseksi vain pisimmän lohkoketjun, eli sen, jolla on suurin työntodiste. Lohkoketjun haarautuessa oikeellinen lohkoketju tunnistetaan, kun toiseen haaroista kytkeytyy uusi lohko. Tällöin tunnistamaton lohko jää ns. orpolohkoksi. Orpolohkon sisältämät tilisiirrot päällekirjoitetaan, ja ne palautuvat louhijoille odottamaan kirjaamista uuteen lohkoon. Tilisiirtojen päällekirjoittamisen yleisyydestä johtuen ei niitä yleensä virallisteta, ennen kuin lohkoon, johon tilisiirrot on kirjattu, on kytkeytynyt useita uudempia lohkoja.
Pisimmän lohkoketjun tunnistaminen oikeelliseksi avaa teoreettisen mahdollisuuden, jossa verkkohyökkääjä voisi kytkeä Genesis-lohkoon uuden, lohkoketjun pääketjua pidemmän lohkoketjun. Tällöin lohkoketjun pääketju päällekirjoitettaisiin ja verkkohyökkääjän vaihtoehtoinen historia jäisi varmennetuksi tilisiirtohistoriaksi. Vastaavaa hyökkäystä pidetään kuitenkin äärimmäisen epätodennäköisenä, sillä sen toteuttaminen vaatisi suunnattoman määrän laskentatehoa.
Tekniikka > Louhiminen ja tarjonta

Kuten edellä todettiin, uusien lohkojen syntymisestä ja varmentamisesta vastaavat bitcoin-ohjelmaa ajavat vertaisverkon jäsenet, joita kutsutaan louhijoiksi. Louhijat käyttävät laskentatehoaan löytääkseen satunnaislukuja, jotka täyttävät lohkon tiivisteeltä edellytetyt numeeriset ominaisuudet. Vertaisverkko hyväksyy uudet lohkot osaksi lohkoketjua työntodistusmenetelmällä.
Kun louhija löytää sopivan satunnaisluvun ja varmentaa uuden lohkon, myönnetään hänelle lohkopalkkiona tunnettu bitcoin-määrä, jonka suuruus on toukokuusta 2020 ollut 6,25 bitcoinia. Louhijoille myönnettävät lohkopalkkiot ovat ainoa tapa, jolla uusia bitcoineja syntyy. Lohkopalkkion myöntäminen louhijalle toteutetaan lisäämällä uuteen lohkoon ylimääräinen tilisiirto, jonka vastaanottaja on louhija. (Näin ollen lohkopalkkioiden myöntäminen poikkeaa tavallisesta tilisiirrosta niin, ettei se vaadi lainkaan syötettä).
Lohkopalkkion suuruus puolittuu noin neljän vuoden välein tapahtumassa, jota kutsutaan puolittumiseksi (engl. halving). Alkuperäisen lohkopalkkion suuruus, 50 bitcoinia, on sittemmin puolittunut neljästi. Puolittumisesta johtuen bitcoinien enimmäistarjonta on rajoitettu, eikä koskaan ylitä 21 miljoonaa yksikköä. Kyseinen määrä on ennustettu saavutettavan noin vuonna 2140, jolloin lohkopalkkion suuruus nollaantuu.
Lohkopalkkion pieneneminen ja hyväksyttävän tiivisteen löytämiseen vaaditun laskentatehon kasvu on tehnyt yksittäisten louhijoiden toiminnasta kannattamatonta. Siksi osa louhijoista on järjestäytynyt yhteenliittymiksi, joissa useampi itsenäinen louhija yhdistää laskentatehonsa ja jakaa lohkopalkkiot keskenään. Lohkopalkkion pienentyessä edelleen siirtomaksujen merkitys louhijoiden tuloissa kasvaa, ja jää lohkopalkkion lopulta nollaantuessa ainoaksi louhimisesta saatavaksi ansioksi.
Taloustieteen näkökulma

Bitcoinin kehittäjä Satoshi Nakamoton tarkoituksena oli, että se toimisi muihin maksuvälineisiin rinnastettavana sähköisenä valuuttana. Taloustieteen näkökulmasta sen asema valuuttana on kuitenkin kiistanalainen. Valuutan arvo perustuu sen kykyyn toimia vaihtokaupan välineenä, laskentayksikkönä ja arvon säilyttäjänä. Lisäksi valuuttojen tyypillisiin ominaisuuksiin kuuluvat rajoitettu tarjonta, jaollisuus, käyttökelpoisuus, kuljetettavuus, kestävyys ja väärentämisen hankaluus. Siitä, täyttyvätkö nämä ominaisuudet bitcoinin kohdalla, on esitetty vaihtelevia näkemyksiä.
Taloustieteen näkökulma > Kaupankäynnin välineenä

Bitcoinin toimivuus vaihtokaupan välineenä riippuu sen hyväksynnästä palveluntarjoajien keskuudessa. Tämän ominaisuuden on kuvailtu toteutuvan bitcoinin kohdalla epäjohdonmukaisesti: vaikka jotkin yritykset mahdollistavat bitcoinin käytön maksuvälineenä, vaihtavat ne usein saamansa bitcoinit välittömästi perinteiseen valuuttaan. Lisäksi enemmistö bitcoin-siirroista on välityspalveluiden sisäisiä siirtoja, joiden tarkoituksena ei ole palveluiden tai tuotteiden ostaminen.
Bitcoinin arvon volatiliteettia on pidetty suurimpana esteenä sen laajemmalle käyttöönotolle maksuvälineenä. Sen maksuvälineenä hyväksyvien yritysten määrä on kuitenkin ollut kasvussa, ja nykyään niihin lukeutuvat esimerkiksi maksupalvelu PayPal ja luottoyhtiö Visa. Muita bitcoinin hyväksyviä kansainvälisiä yrityksiä ovat airBaltic, Amazon, AXA, Coca-Cola Amatil, Expedia, LOT Polish Airlines, Lush, Microsoft, Sotheby's, Starbucks ja Tesla. Ensimmäinen bitcoin-maksut hyväksyvä kansainvälinen hotelliketju oli hongkongilainen Pavillon.
Eräs suosittu käyttökohde bitcoinille ovat olleet lahjoitukset. Tähän tarkoitukseen Wikileaks on hyödyntänyt bitcoinia onnistuneesti sivustoon kohdistuneen maksuliikennesaarron kiertämiseksi.
Taloustieteen näkökulma > Taloudellisena turvasatamana

Siitä, säilyttääkö bitcoin arvonsa pitkällä aikavälillä, voidaan esittää argumentteja sekä puolesta että vastaan. Sitä on kutsuttu jopa ”digitaaliseksi kullaksi”, kun taas toisaalta kryptovaluuttoja on pidetty spekulatiivisina sijoituskohteina, jotka ovat arvon säilyttäjiksi aivan liian epävakaita. Bitcoinin jatkuvan arvonnousun sen olemassaolon aikana nähdään puhuvan arvon säilyttämisen puolesta – voimakkaistakin romahduksista huolimatta sen kehitys on pitkällä aikavälillä ollut nousujohteista. Vastakkaisena perusteluna puolestaan on pidetty sen suurta volatiliteettia.
Joissakin analyyseissa bitcoinia on kuvattu yllättävän vakaaksi sijoituskohteeksi erityisesti poliittisten ja taloudellisten kriisien aikana, ja bitcoinin arvon on sanottu pysyneen brexitiin liittyvän epävarmuuden aikana vakaana, sillä sen maailmanlaajuinen luonne tarjosi vastustuskykyä geopoliittisten riskien hajauttamisessa.
Taloustieteen näkökulma > Muut ominaisuudet

Muut valuuttojen tyypilliset ominaisuudet bitcoin täyttää vaihtelevasti. Bitcoinin tarjonta on rajoitettu, sillä sen liikkeellelasku toteutuu hajautetusti vertaisverkossa julkisessa tiedossa olevalla geometrisella ja säännöllisellä tavalla. Bitcoinien kokonaismäärä ei koskaan ylitä 21 miljoonaa yksikköä, joka on ennustettu saavutettavan noin vuonna 2140. Bitcoin on yksikkönä jaollinen, ja bitcoin-siirtojen väärentäminen vaatii liian suuren määrän laskentatehoa ollakseen käytännöllistä. Sen käyttökelpoisuus valuuttana on kuitenkin kyseenalainen sen maksuvälineenä hyväksyvien vähittäismyyjien suhteellisen pienen määrän takia.
Jotkut kirjoittajat pitävät bitcoinia luonteeltaan deflationaarisena sen rajoitetun kokonaismäärän takia, ja näkevät sen siten mahdollisena turvasatamana inflaatiota eli rahan arvon laskua vastaan. Vastaavasti sen kyky vastustaa inflaatiota on myös kyseenalaistettu.
Talousteoreettisesti bitcoinin on nähty perustuvan itävaltalaisen koulukunnan talousajatteluun, jossa terveen ja kasvavan talouden kivijalkana nähdään jatkuvan velanoton sijaan säästäminen. Tähän ajatusmaailmaan kuuluu myös muita koulukuntia suopeampi suhtautuminen deflaatioon.