stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Animal Crossing: New Horizons

| Animal Crossing: New Horizons |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Nintendo EPD
Julkaisija:  Nintendo
Jakelija:  Nintendo eShop
Ohjaaja:  Aya Kyogoku
Tuottaja:  Hisashi Nogami
Säveltäjä:  Sayako Doi, Yasuaki Iwata, Shinobu Nagata, Masato Ohashi, Yumi Takahashi ja Kazumi Totaka
Pelisarja:  Animal Crossing
Pelimoottori:  LunchPack
Julkaistu:   20. maaliskuuta 2020
Lajityyppi:  sosiaalinen simulaatio
Pelimuoto:  yksinpeli ja moninpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 3 ESRB: E  Virheellinen ESRB-arvo
Alusta:  Nintendo Switch
Jakelumuoto:  Pelimoduuli, digitaalinen jakelu ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Animal Crossing: New Horizons (jap. あつまれ どうぶつの森, Atsumare Dōbutsu no Mori) on Nintendon kehittämä ja julkaisema simulaatiovideopeli. Peli on julkaistu 20. maaliskuuta 2020 Nintendo Switchille, ja se on Animal Crossing -pelisarjan viides osa.
Pelaaminen

Pelissä pelaaja luo oman hahmonsa ja muuttaa saarelle, josta pelaajan ohjaamana kehittyy antropomorfisten eläinten asuttama yhteisö. Pelissä voi tutkia saarta, kerätä raaka-aineita, pyydystää kaloja ja hyönteisiä, valmistaa esineitä, asetella saarelleen rakennuksia ja esineitä, kasvattaa kasveja, vierailla toisilla saarilla ja osallistua erilaisiin tapahtumiin. Peli toimii reaaliajassa ja monet pelin tapahtumista on sidottu vuodenaikaan, päivämäärään tai vuorokaudenaikaan. Peliä voi pelata yksinpelinä tai moninpelinä sekä samalla konsolilla että usean eri konsolin välillä paikallisesti tai verkossa.
Vastaanotto

Animal Crossing: New Horizons sai kiitosta monilta arvostelijoilta. Pelistä tuli sarjansa myydyin osa; sitä myytiin yli kymmenen miljoonaa kappaletta maaliskuun loppuun mennessä. Pelin menestyksen on osittain arveltu johtuneen julkaisupäivän sattumisesta koronaviruspandemian keskelle, jolloin suuri määrä ihmisiä vietti aikaansa kotona monenlaisten rajoitusten vuoksi.
Vaikutus

Hongkongin mielenosoitusten aikaan pelin harmailta markkinoilta saatavaa länsimaista versiota käytettiin mielenosoittajien viestintään. Kiinassa pelaajat voivat käyttää moninpeliominaisuuksia vain länsimaisen version kautta, jonka Pinduoduo ja Taobao -palvelut ovat sitten poistaneet saatavilta.
Antiikin Agoran museo

| Antiikin Agoran museo Μουσείο Αρχαίας Αγοράς |
| --- | --- |
 Attaloksen stoan sisätiloja.
Tyyppi:  arkeologinen museo
Sijainti:  Agoran arkeologinen alue, Ateena, Attika, Kreikka
Perustettu:  1956
Koordinaatit:  37°58′30″N, 23°43′27″E
 fiAntiikin Agoran museo 
   
Antiikin Agoran museo (kreik. Μουσείο Αρχαίας Αγοράς, Mouseío Archaías Agorás) on arkeologinen museo Ateenassa Kreikassa. Se toimii uudelleenrakennetussa Attaloksen stoassa Ateenan antiikin aikaisen Agoran itälaidalla ja esittelee alueen arkeologisissa kaivauksissa löydettyä esineistöä.
Attaloksen stoa on rakennettu uudelleen vuosina 1953–1956 kaivausalueen museoksi. Kaivauksista ja rakennustyöstä vastasi American School of Classical Studies at Athens. Museo siirtyi Kreikan valtion hallintaan vuonna 1957.
Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu Agoran alueen löydöksiä neoliittiselta kaudelta osmanivallan ajalle saakka. Niihin kuuluu erityisesti antiikin aikaista keramiikkaa, kuvapatsaita, pronssiesineitä, saviesineitä, rahoja ja piirtokirjoituksia, sekä muun muassa bysanttilaisen ajan sekä osmanivallan aikaista keramiikkaa. Monet antiikin aikaisesta esineistöstä liittyvät Ateenan demokratian historiaan: näihin lukeutuvat muun muassa ostrakismiäänestyksessä käytetyt ostrakonit sekä viranhaltijoiden valinnassa käytetty kleroterion-arvontalaite.
Lintuaiheinen amfora geometriselta kaudelta, 750–725 eaa.
Pata ja hiilipannu, 500–300-luku eaa.
Nainen alttarilla. Punakuviotekniikalla tehty kyliks, 400-luku eaa.
Jumalatarpatsas, mahdollisesti Afrodite, 300-luvun alku eaa.
Siivellinen Nike, 300-luku eaa.
Ateenan demokratian virkojen arpomisessa käytetty kleroterion.
Ostrakon, jossa on nimi ”Kimon Miltiadeen poika”.
Teatterinaamio, 300–200-luku eaa.
Satyyriä esittävä patsas.
Herodotoksen rintakuva, 100-luku.
Keisari Antoninus Piuksen rintakuva, 100-luku.
Bysanttilaisaikainen lautanen, 1100-luku.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Antiikin Agoran museo Wikimedia Commonsissa
Amobarbitaali

| --- | --- |

Amobarbitaali
Systemaattinen (IUPAC) nimi
5-etyyli-5-(3-metyylibutyyli)-barbituurihappo
Tunnisteet
CAS-numero: keittosuolaliuoksessa 64-43-7 57-43-2, keittosuolaliuoksessa 64-43-7
ATC-koodi: N05CA02
PubChem CID: 2164
DrugBank: DB01351
Kemialliset tiedot
Kaava: C11H18N2O3 
Moolimassa: 226,272  g/mol
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia: hepaattinen
Puoliintumisaika: 8–42 tuntia
Ekskreetio: renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:  ?
Antotapa: kapseli, peräruiske, lihasinjektio
Keittosuolaveteen liuotettua amobarbitaalia eli ns. "totuusseerumia" 500 mg vetoisessa ampullissa.
Amobarbitaali (5-etyyli-5-(3-metyylibutyyli)-barbituurihappo) on barbituraatteihin kuuluva lääkeaine, jota käytetään rauhoittavana lääkkeenä, kipulääkkeenä ja unilääkkeenä. Sitä myydään nimellä Amytal sekä yhdistelmävalmisteena sekobarbitaalin kanssa nimellä Tuinal.
Amobarbitaali on valkoinen, kiteinen, puuterimainen jauhe jolla on hieman karvas maku. Usein käytettynä amobarbitaali voi aiheuttaa voimakkaan psyykkisen ja fyysisen riippuvuuden muiden barbituraattien tavoin.
Amobarbitaali on luokiteltu Suomessa kielletyksi huumausaineeksi valtioneuvoston asetuksella.
Aiheesta muualla

Terveysportti: Amobarbitaali
DrugBank: Amobarbital (englanniksi)
PubChem: Amobarbital (englanniksi)
Barbituraatit
alfenaali
allobarbitaali
amobarbitaali
aprobarbitaali
barbeksakloni
barbitaali
barbitaalinatrium
bentsobarbitaali
bentsyylibutyylibarbitaali
brallobarbitaali
butabarbitaali
butalbitaali
etallobarbitaali
fenobarbitaali
fenobarbitaalinatrium
fetarbitaali
heksobarbitaali
heptabarbitaali
metarbitaali
metioturiaatti
metituraali
metoheksitaali
metyylifenobarbitaali
nealbarbitaali
pentobromitaali
pentobarbitaali
probarbitaali
proksibarbaali
reposaali
sekobarbitaali
sekbutabarbitaali
sigmodaali
syklobarbitaali
talbutaali
tetrabarbitaali
tialbarbitaali
tiamylaali
tiopentaali
tiosekonaali
tiotetrabarbitaali
vinbarbitaali
vinyylibitaali
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Bangorin yliopisto

Bangorin yliopiston päärakennus nähtynä Bangorinvuorelta.
Bangorin yliopisto (engl. Bangor University, kymriksi Prifysgol Bangor), aiemmin University College of North Wales (UCNW, kymriksi Coleg Prifysgol Gogledd Cymru) tai University College, Bangor (UCB, kymriksi Coleg y Brifysgol, Bangor) on brittiläinen yliopisto, joka sijaitsee Bangorin kaupungissa Gwyneddin kreivikunnassa Pohjois-Walesissa. Yliopisto kuului aiemmin Walesin yliopistoon ja tunnettiin nimellä University College of North Wales. 1. syyskuuta 2007 alkaen se on ollut itsenäinen yliopisto, mutta myöntää oppiarvot toistaiseksi Walesin yliopiston nimissä.
Yliopisto on perustettu 1884 nimellä University College of North Wales.
Auguste Joseph Desarnod

Auguste Joseph Desarnod (1812 Puola – 1850 Pietari, Venäjä) oli puolalainen taidemaalari ja -graafikko, joka asui Porvoossa 1842–1848.
Desarnodin isä oli puolalainen kenraali, taidemaalari Auguste Desarnod vanhempi. Hänen puolisonsa oli opettaja Rosalie o.s. Walter. Heillä oli yksi poika. Hän opiskeli kotimaassa isänsä johdolla. Hän oli vakituisessa palveluksessa Venäjän armeijassa kapteenina. Desarnod omisti kivipainon ja oli myös litografi sekä Porvoossa vaimonsa johtaman ranskankielisen tyttökoulun piirustuksenopettaja.
Desarnodin maalauksia on Suomessa julkisissa kokoelmissa Ateneumin ja Tampereen taidemuseossa. Hänen julkisia taideteoksiaan on Porvoon kirkon alttaritaulu Ehtoollinen (Leonardo da Vincin Ehtoollisen mukaan), 1844–1846. Hän oli myös valokuvaaja, jonka dagerrotypioita on tunnistettu viisi.. Dagerrotypioita on Porvoon museossa.
Aiheesta muualla

Kuva ja Desarnod'n toimintaa (Arkistoitu – Internet Archive)
Desarnod (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuva Johanna Fredrika Ottelinista
Immanuel Alm
Johan Alm
Helena Arnell
Johan Backman
Jonas Bergman
Johan Zacharias Blackstadius
Edla Blommér
Elias Brenner
Erik Cainberg
Margareta Capsia
Wilhelm Maximilian Carpelan
Auguste Joseph Desarnod
Robert Wilhelm Ekman
Samuel Elmgren
Gustaf Wilhelm Finnberg
Lennart Forstén
Lars Gallenius
Johan Georg Geitel
Berndt Godenhjelm
Emanuel Granberg
Johan Hedberg
Johan Gustav Hedman
Pietari Henrikinpoika
Adolf Hårdh
Johan Knutson
Pehr Adolf Kruskopf
Claes Lang (vanhempi)
Petter Lang
Aleksander Lauréus
Johan Lefrén
Thomas Joachim Legler
Liedon mestari
Johan Erik Lindh
Gustaf Lucander
Charlotta Malm-Reuterholm
Karl Peter Mazér
Erik Wilhelm le Moine
Abraham Myra
Didrik Möllerum
Mathilda Rotkirch
Nils Schillmark
Johan Strömer
Johan Stålbom
Gabriel Gotthard Sweidel
Carl Gustaf Söderstrand
Emanuel Thelning
Ulrik Thersner
Mikael Toppelius
Isak Wacklin
Erik Westzynthius (nuorempi)
Erik Westzynthius (vanhempi)
Magnus von Wright
Wilhelm von Wright
Bangsamoron lippu

Bangsamoron lippu
Bangsamoron lippu on Filippiineille kuuluvan Bangsamoron itsehallintoalueen kansallistunnus. Se vahvistettiin 28. elokuuta 2019, kun Bangsamoron parlamentti hyväksyi lakiesityksen 7, joka tunnetaan myös nimellä "laki Bangsamoron autonomisen alueen virallisen lipun hyväksymisestä". Toimenpide hyväksyttiin kolmannessa ja viimeisessä käsittelyssä 22. elokuuta ja Bangsamoron pääministeri Murad Ebrahim allekirjoitti sen laiksi 28. elokuuta nimellä Bangsamoro Autonomy Act No. 1. Samana päivänä lippu nostettiin virallisesti salkoon ensimmäistä kertaa Bangsamoron hallintorakennuksen edustalla.
Armin Meiwes

Armin Meiwes (s. 1. joulukuuta 1961 Essen, Länsi-Saksa) on saksalainen kannibaali. Hän sai alun perin kahdeksan ja puolen vuoden vankeusrangaistuksen taposta oikeudenkäynnissä, jonka aikana julki tulleet kannibalismin yksityiskohdat järkyttivät saksalaisia.
Meiwes työskenteli Saksan liittotasavallan armeijassa 12 vuotta ja päätti sotilasuransa ilman ongelmia ylivääpelinä (saks. Oberfeldwebel). Tämän jälkeen Meiwes työskenteli pankissa.
Vuonna 1999 Meiwes alkoi etsiä internetistä ihmisiä, jotka olisivat vapaaehtoisia tulemaan tapetuiksi. Meiwesin kiinnostus ihmisen syömistä kohtaan alkoi jo lapsena Hannu ja Kerttu -sadun noidasta.
Helmikuussa 2001 Meiwesin netti-ilmoitukseen vastattiin, kun silloin 43-vuotias Bernd Jürgen Armando Brandes, Siemens AG:llä Berliinissä johtotehtävissä työskentelevä diplomi-insinööri otti Meiwesiin yhteyttä. Meiwes ja Brandes tapasivat 14. maaliskuuta 2001. Meiwesin tavoitteena oli aluksi pitää Brandes hengissä. Hän leikkasi Brandesin peniksen irti ja jätti tämän vuotamaan kylpyammeeseen. Hän yritti tarjota lihaa myös uhrilleen. Lopulta Meiwes kuitenkin tappoi uhrinsa. Meiwes säilytti uhrinsa lihaa pakastimessa ja söi sitä jopa useita kuukausia, kunnes hän loi uuden netti-ilmoituksen uuden uhrin toivossa. Ilmoituksen avulla tekijän jäljille päästiin ja Meiwes saatiin kiinni.
Meiwes tunnusti surmanneensa Brandesin. Alkuun Meiwes tuomittiin taposta, sillä Brandes oli selvästi ilmaissut halunsa tulla syödyksi. Tuomiosta valitettiin ja 9. toukokuuta 2006 Meiwes kuitenkin todettiin syylliseksi murhaan ja tuomittiin elinkautiseen vankeuteen.
Tapaus populaarikulttuurissa

Saksalainen industrial metal -yhtye Rammstein on tehnyt laulun "Mein Teil" (suom. minun osani, slangiksi minun elimeni) kyseisen kannibalismitapauksen pohjalta.
Thrash/death metal -yhtye Macabre on kirjoittanut tapauksesta kappaleen "The Wüstenfeld Man Eater".
Ruotsalainen death metal -yhtye Bloodbath on julkaissut aiheesta kappaleen "Eaten".
Suomalainen Stam1na Yhtye teki kappaaleen "Tabu" tapahtuman pohjalta.
Amerikkalainen horrorcore-artisti Necro  viittaa tapaukseen kappaleessaan "Human Consumption" (albumilta "The Pre-Fix For Death"), jossa hän riimittelee: "it's legal in Germany, believe me, cannibals are celebrities".
Australialainen industrial metal -yhtye SKYND on tehnyt kappaleen "Armin Meiwes", joka kertoo kyseisestä tapauksesta.
Suomalaisen rikossarjan Kylmäverisesti sinun 3. tuotantokauden jaksossa oli otettu vaikutteita Meiwesista. Myös saksalainen kannibaali Meiwes mainitaan jaksossa. Tosin hänen nimensä on jaksossa muutettu Mannfred Milhausiksi.
Tapauksesta on tehty elokuvat "Grimm Love" ja "Cannibal".
Auftrag Deutsches Reich

| Auftrag Deutsches Reich Stahlgewitter |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2006
 Tyylilaji: RAC
 Kesto: 70.21
Stahlgewitterin muut julkaisut
| Politischer Soldat 2002 | Auftrag Deutsches Reich 2006 | Das Hohelied Der Herkunft 2013 |
Auftrag Deutsches Reich on saksalainen RAC -yhtye Stahlgewitter studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2006.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Begrüßungsworte Von Bundeskanzler Gerhard Schröder | 00.15 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Das Wahre Deutschland | 05.36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Pseudodeutscher | 04.05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Sommer In Sebnitz | 05.00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Die Letzte Opposition | 05.56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Politischer Soldat | 04.46 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Was Immer Auf Erden Besteht | 03.50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Sie Fürchten Unser Wort | 03.26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Völker Wehrt Euch (One-World Mafia) | 04.55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Ruhm Und Ehre II | 04.14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Der V-Mann | 04.54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Achtundachtzig | 01.26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Das Eiserne Gebet | 03.23 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Einen Tag Regieren | 04.18 |  |  |  |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

Stahlgewitter - Auftrag Deutsches Reich (2006) FULL ALBUM YouTubessa
Stahlgewitter - Auftrag Deutsches Reich. Discogs
Stahlgewitter - Auftrag Deutsches Reich. Last.fm
As the World Turns

| As the World Turns |
| --- | --- |
Tyyli:  Saippua
Kestoaika:  60 min
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   CBS  RTL4
Esitetty:  2. huhtikuuta 1956 – 17. syyskuuta 2010
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Procter & Gamble Productions
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
As the World Turns on yhdysvaltalainen saippuasarja, jota esitettiin arkipäivisin CBS-televisiokanavalla. Ohjelmaa esitetään Euroopassa muun muassa Alankomaissa, jossa sitä näyttää kanava RTL4.
Ohjelman kesto on 60 minuuttia, ja sitä esitettiin joka arkipäivä. Sarjan on luonut Irna Phillips.
Ohjelman esittäminen alkoi huhtikuussa 1956, joten se on kaikkien aikojen toiseksi vanhin televisiosarja Guiding lightin (Unelmien pelikenttä) jälkeen. Ohjelman viimeinen osa esitettiin syyskuussa 2010.
Ohjelmasta tunnettuja näyttelijöitä ovat muun muassa John Hensley, Van Hansis, Jake Silbermann ja Tala Ashe. Ohjelma teki historiaa näyttämällä ensimmäisen homosuudelman yhdysvaltalaisessa päiväsaikaan näytettävässä televisiosarjassa syksyllä 2007 Luke Snyderin ja Noah Mayerin välillä.
Ohjelmaa tuotti Procter & Gamble Productions.
Artikulaatiovirhe

Artikulaatiovirhe tarkoittaa virheellisyyttä asian suullisessa ilmaisussa, ääntämisessä eli artikulaatiossa. Yksittäiset artikulaatiovirheet ovat lievimpiä puheen häiriöitä, ja tarkoittavat käytännössä esimerkiksi S- tai R-kirjaimen äänteen virheellistä suullista tuottamista. Puhekielessä käytetään tällaisesta artikulaatiovirheestä esimerkiksi ilmaisua R-vika.
Mikäli artikulaatiovirheitä on samalla puhujalla useampia vielä varhaislapsuuden jälkeen, voi kyseessä olla laajempi fonologisen järjestelmän (äännejärjestelmä) vaikeus tai puhemotoriikan häiriö, kuten verbaalinen dyspraksia. Tällöin kuntoutuminen vaatii usein tiivistä puheterapiaa.
Epäselvää tai mumisevaa suullista ilmaisua kuvaa käsite huono artikulaatio, jossa ei siis välttämättä ole kyse varsinaisesta artikulaatiovirheestä vaan esimerkiksi siitä, että puhuja ei keskity artikulaatioonsa.
André Masséna

André Masséna, kopio Antoine-Jean Grosin vuonna 1814 maalaamasta muotokuvasta.
André Masséna, Rivolin herttua, Esslingin ruhtinas (6. toukokuuta 1758 Nizza, Sardinian kuningaskunta – 4. huhtikuuta 1817 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen sotilas ja Ranskan marsalkka, joka toimi komentajana Ranskan vallankumoussodissa sekä Napoleonin sodissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta André Masséna Wikimedia Commonsissa
Zürichin taistelu 25. syyskuuta 1799, François Bouchot’n historiamaalaus vuodelta 1837. Kenraali Masséna keskellä ratsailla.
Anu Urpalainen

| Anu Urpalainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 27. syyskuuta 1966 (ikä 58) Imatra
Poliitikko
Puolue:  Kansallinen Kokoomus
Asema:  Kansanedustaja (2012–2015) Kaupunginvaltuutettu (1997–)
Vaalipiiri:  Kymen vaalipiiri
Kotipaikka:  Imatra
Puoliso:  Jouni Antero Urpalainen (1990–)
Anu Johanna Urpalainen (o.s. Hynninen, s. 27. syyskuuta 1966 Imatra) on suomalainen kokoomusta edustava poliitikko. Hän oli kansanedustaja Kymen vaalipiiristä vuosina 2012–2015.
Urpalainen on ollut neljästi ehdolla eduskuntaan. Vuoden 2003 vaaleissa hän sai 2 296 ääntä, vuoden 2007 vaaleissa 3 332 ääntä ja vuoden 2011 vaaleissa 3 322 ääntä jääden varasijalle. Hän nousi eduskuntaan elinkeinoministeri Jyri Häkämiehen siirryttyä Elinkeinoelämän keskusliiton toimitusjohtajaksi marraskuussa 2012. Urpalainen oli ehdolla myös vuoden 2015 eduskuntavaaleissa, mutta häntä ei valittu jatkokaudelle.
Urpalainen on ollut Imatran kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1997. Vuoden 2012 kunnallisvaaleissa hän oli kokoomuksen ääniharava Imatralla saaden 382 ääntä. Tätä ennen hän toimi nelivuotiskauden Imatran kaupunginhallituksen puheenjohtajana. Hän kuuluu myös Etelä-Karjalan liiton hallitukseen.
Urpalainen valmistui ylioppilaaksi Vuoksenniskan lukiosta vuonna 1985 ja kasvatustieteen maisteriksi Joensuun yliopistosta vuonna 1993. Hän on työskennellyt luokanopettajana Joutsenossa vuodesta 1995 lähtien ja toiminut myöhemmin Lappeenrannan Joutsenossa sijaitsevan Martikanpellon koulun rehtorina vuodesta 2007. Urpalainen tunnetaan myös urheiluvaikuttajana, ja hän toimi pitkään pesäpalloseura Imatran Pallo-Veikkojen puheenjohtajana.
Aiheesta muualla

.aspx Anu Urpalainen Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Kymen vaalipiirin kansanedustajat 2011–2015
Juho Eerola
Jyri Häkämies (2011–2012)
Anneli Kiljunen
Jukka Kopra
Suna Kymäläinen
Jukka Kärnä
Jari Lindström
Sirpa Paatero
Sari Palm
Kimmo Tiilikainen
Ari Torniainen
Reijo Tossavainen
Anu Urpalainen (2012–2015)
1 2  Jyri Häkämies siirtyi Elinkeinoelämän keskusliiton toimitusjohtajaksi marraskuussa 2012, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Anu Urpalainen.
Artašat

| Artašat Արտաշատ |
| --- | --- |

 Artašat
 Koordinaatit: 39°57′14″N, 44°33′02″E 
Valtio:  Armenia
Maakunta:  Ararat
Väkiluku (2010):  20 159
Aikavyöhyke:  UTC+4
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Artašat (arm. Արտաշատ, kreik. Ἀρτάξατα, Artaxata) on Armeniassa sijaitsevan Araratin maakunnan pääkaupunki. Asukkaita kaupungissa on 20 159 (2010).
Artašat on yksi Armenian vanhimmista kaupungeista, ja kuningas Artaxias I perusti sen vuonna 176 eaa. Kaupunki toimi Armenian kuningaskunnan pääkaupunkina vuosina 185 eaa. – 120 jaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Artašat Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Artashat
Käännös suomeksi
Ati

Ati voi tarkoittaa:
Ati, kaupunki Tšadissa
ATI Technologies, entinen näytönohjainvalmistaja
Atit, kansa Filippiineillä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ati”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ansiotuloverotus

Ansiotuloverotus tarkoittaa Suomen henkilöverotuksessa muiden tulojen kuin pääomatulojen verottamista. Ansiotulojen perusteella määrätään tuloverot, joita ovat valtiolle maksettavan tuloveron lisäksi kunnallisvero ja kirkollisvero. Ansiotuloverotuksen kohteena ovat muun muassa palkka- ja eläketulot.
Ansiotuloverotus perustuu tuloverolakiin. Siinä noudatetaan erillisverotusta, jossa jokaista perheenjäsentä verotetaan hänen omista tuloistaan. Ennen veron laskemista tehdään tuloista verovähennyksiä.
Ansiotulo

Ansiotulo on Suomen henkilöverotuksen käsite. Tulot jaetaan verotuksessa kahteen tulolajiin, joita ovat ansiotulo ja pääomatulo. Ansiotuloa ovat kaikki ne tulot, jotka eivät ole pääomatuloa. Ansiotuloa ovat muun muassa palkka ja eläke sekä eräät etuudet ja korvaukset. Myös yrityksestä saatu tulo voi olla ansiotuloa.
Ansiotulo ei ole sama asia kuin palkka tai palkkatulo. Palkansaajan ansiotuloon sisältyvät peruspalkka ja kaikki mahdolliset palkan lisät (vuorolisät, lomarahat, bonukset jne.) sekä myös kaikki muut tulot, jotka eivät ole pääomatuloa.[lähde? ]
Ansiotuloista maksettavat verot

Ansiotuloista maksetaan Suomessa tuloveroa kolmelle eri veronsaajalle:[lähde? ]
Valtiolle maksetaan progressiivisen veroasteikon mukainen tulovero.
Kunnallisvero maksetaan kotikunnalle kunnan veroprosentin mukaisena tasaverona.
Kirkollisvero maksetaan seurakunnalle tai seurakuntayhtymälle, jos verovelvollinen kuuluu evankelis-luterilaiseen tai ortodoksiseen kirkkoon.
Kokonaisuutena ottaen ansiotuloverotus on Suomessa progressiivista. Progressiivisuus tarkoittaa sitä, että ansiotulojen kasvaessa myös veroprosentti kasvaa. Progressiivinen verotus on tavallista muissakin maissa. Osa ansiotuloista on verovapaata. Verovapaita ovat muun muassa eräät sosiaalietuudet, avustukset ja palkkiot.[lähde? ]
Veroprosentit

Ansiotulon valtionverotus tapahtuu progressiivisen veroasteikon mukaisesti; vuonna 2015 alin marginaaliveroprosentti on 0 ja korkein 31,75.
Kunnallisveron ja kirkollisveron prosentit ovat kaikille samat tuloista riippumatta, mutta prosentti vaihtelee kunnittain ja seurakunnittain. Keskimääräinen kunnallisveroprosentti 2015 on 19,84 ja kirkollisveroprosentti 1,43.
Verotettavan ansiotulon laskeminen

Ansiotulojen verotus on nettoverotusta, jossa bruttotuloista tehdään verovähennyksiä.[lähde? ]
Puhdas ansiotulo saadaan, kun ansiotuloista vähennetään luonnolliset vähennykset. Luonnollisia vähennyksiä ovat tulojen hankkimisesta ja säilyttämisestä johtuneet menot. Näiksi luetaan muun muassa ammattikirjallisuuden hankkiminen, työttömyyskassamaksut ja ay-jäsenmaksut. Vähennyksiksi eivät käy elantomenot, joita ovat muun muassa asunnon vuokra ja kodin- ja lastenhoitoon liittyvät menot.
Verotettavan tulon laskemiseksi puhtaasta ansiotulosta tehdään vielä eräitä lisävähennyksiä. Valtionverotuksessa ja kunnallisverotuksessa on omat vähennyksensä. Lisäksi saadaan vähentää aiempien verovuosien vahvistetut ansiotulolajin tappiot, jos tällaisia tappioita on syntynyt. Näiden vähennysten jälkeen on saatu valtionverotuksen verotettava ansiotulo ja kunnallisverotuksen verotettava tulo, jotka voivat olla erisuuruiset.
Ansiotulojen määrä

Ansiotulojen yhteismäärä oli Suomessa 113 miljardia euroa vuonna 2011. Ansiotuloa kertyi 4,5 miljoonalle henkilölle. Kaksi kolmasosaa ansiotuloista oli palkkatuloja ja runsas viidennes eläketuloja. Pieni osuus ansiotuloista tuli työttömyyskorvauksista ja sosiaalietuuksista. Palkkatuloja sai 2,8 miljoonaa ja eläketuloja 1,6 miljoonaa henkilöä. Keskimääräinen ansiotulo oli 25 074 euroa vuodessa ja palkkaa saaneilla keskipalkka päätoimesta 28 304 euroa.
Ansiotuloveron maksajat

Eniten ansaitsevat 10 prosenttia maksavat 70 prosenttia ansiotuloveroista, ja yli 40 000 euroa vuodessa ansaitsevat 20 prosenttia maksavat 96 prosenttia ansiotuloveroista. Valtion ansiotuloveroista yli 100 000 euroa ansaitsevat 1,5 prosenttia eli 65 000 suomalaista maksavat lähes 40 prosenttia. Kun Sipilän hallitus poisti yleisradioveron pienituloisimmilta vuosina 2016 ja 2018, esimerkiksi Helsingissä tuloveroa lainkaan maksamattomien tulonsaajien määrä kahdeksankertaistui 68 000 henkeen.
Ansiotuloverotuksen keventyminen

Teemu Muhosen ja Jari Hanskan mukaan Suomessa on jouduttu keventämään ansiotulojen verotusta, koska eläkemaksuja on nostettu.