stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Goldman Sachs
Subprime-kriisi > Asuntoluottojohdannaiset

Pankki myi sijoittajille asuntomarkkinoiden sijoitusjohdannaisia mutta salasi asiakkailta, että niiden takana oli miljardööri John Paulsonin hedgerahasto, joka valitsi mukaan riskialttiita arvopapereita. Samalla rahasto myi johdannaisia "lyhyeksi", koska uskoi niiden romahtavan. Sijoittajille koitui miljardien eurojen tappiot, mutta pankki itse sai tuottoa. Sitä vastaan nostettiin syyte, mutta heinäkuussa 2010 Yhdysvaltojen rahoitusmarkkinoita valvova viranomainen SEC ja Goldman Sachs tekivät kiistassa sopimuksen, ja pankki maksaa 550 miljoonan dollarin (426 miljoonan euron) korvaukset Yhdysvaltojen valtiovarainministeriölle (300 miljoonaa dollaria) ja sijoittajille (250 miljoonaa dollaria). Korvaus on Yhdysvalloissa rahoitusalan ennätys, ja siksi sopimusta pidetään SEC:ille voittona. Pankille se oli edullinen, sillä jos se olisi joutunut maksamaan sakkoja, ne olisivat voineet nousta jopa yli miljardiin dollariin. Pankki myönsi antaneensa sijoittajille liian vähän tietoa.
Yhtiön johtoportaasta eronnut Greg Smith julkaisi 14. maaliskuuta 2012 New York Timesissa kriittisen erokirjeen, jossa hän syyttää yhtiötä moraalisesta rappeutumisesta. Kirje on saanut merkittävää huomiota julkisuudessa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Goldman Sachsin verkkosivut (englanniksi)
Goldman Sachs Google Financessa (englanniksi)
Goldman Sachs Tower, Jersey City, New Jersey. 283 metriä korkea Goldman Sachsin toimistotiloja sisältävä pilvenpiirtäjä on New Jerseyn korkein rakennus.
Helleenit

Helleenit (m.kreik. Ἕλληνες, Hellēnes) tai panhelleenit (Πανέλληνες, Panhellēnes) oli antiikin Kreikassa yleisnimitys kaikille kreikkalaisille. Se oli peräisin Hellenistä ja alun perin tämän johtaman thessalialaisen heimon nimi. Helleenien alkuperäinen asuma-alue oli Hellas. Myöhemmin termi laajeni tarkoittamaan koko varsinaista Kreikkaa.
Helleeniseksi alueeksi laskettiin koko se alue, minne kreikkalaiset olivat siirtokuntineen levittäytyneet. Varsinkin antiikin Kreikan kaupunkivaltioiden itsenäisyyden aikaan kreikkalaiset kutsuivat kaikkia, jotka eivät olleet helleenejä, barbaareiksi. Varhaiskristillisellä ajalla helleeni viittasi pakanoihin tai kaikkiin pakanuudesta kristinuskoon kääntyneisiin, vastakohtana juutalaiset tai juutalaiskristityt. Nykyisin myös modernit kreikkalaiset kutsuvat itseään helleeneiksi.
Halikon kirkko

| Halikon kirkko |
| --- | --- |
 Halikon kirkon eteläinen ovi, nimeltään Joensuun portti, koska Joensuun kreivi rahoitti siiven rakentamisen. Uusgoottilainen tiiliportaali on rakennettu myöhemmin, vuonna 1877.
Sijainti:  Kirkkorinne 1, Halikko
Koordinaatit:  60°24′00″N, 023°04′20″E
Seurakunta:  Salon seurakunta
Rakentamisvuosi:  1460–1475
Suunnittelija:  useita
Materiaali:  Harmaakivi
Istumapaikkoja:  n. 850
Tyylisuunta:  useita
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Järjestyksessään kolmas Halikon kirkon tapuli, valmistunut 1773 kirkkomestari Matti Åkerblomin johdolla.
Halikon kirkko on 850 hengen osittain keskiaikainen kivikirkko Salossa. Kirkko sijaitsee Halikon keskustassa, kirkonkylällä Kirkkorinteen päällä, ja näkyy kauas. Halikon kirkko on tiekirkko.
Historia

Vanhin tieto kirkkorakennuksesta Halikossa on vuodelta 1352. Kyseessä oli puukirkko, jonka sijainnista ei ole varmaa tietoa. Se sijaitsi joko Rikalanmäellä tai nykyisen kirkon paikalla.
Markus Hiekkasen mukaan kirkon tyylipiirteet liittävät kirkon pääosin Länsi-Uudellamaalla työskennelleen Karjaan mestarin töihin. Se rakennettiin todennäköisesti vuosien 1460 ja 1475 välissä. Kirkko on yksi Suomen noin sadasta keskiaikaisesta kivikirkosta. Alun perin harmaakivestä rakennettu kaksilaivainen pitkäkirkko omistettiin Pyhälle Birgitalle, 1300-luvun pyhimykselle. Reformaation seurauksena Halikon kirkon seinät kalkittiin, jolloin keskiaikaiset katoliset maalaukset jäivät kalkkimaalin sisään.
1700-luvulle tultaessa kirkko oli jo huonossa kunnossa ja jäänyt ahtaaksi. Maria Katariina Armfelt laajensi sitä vuonna 1799, mutta se jäi silti liian ahtaaksi. Laajennuksessa kirkkolaivan itäpuolella rakennettiin kokonaan uusi kuori. Laajennuksen suunnitteli turkulainen John Sundsten.
Vielä suuremmat laajennustyöt kirkkoon tehtiin vuosina 1813–1815, jolloin pitkäkirkko laajeni ristikirkoksi Charles Bassin suunnitelmien mukaan. Laajennustyön rahoittivat Joensuun kartanon kreivi Kustaa Mauri Armfelt ja Wiurilan kartanon kreivi August Armfelt. Kirkon uusien etelä- ja pohjoissakaroiden tieltä piti purkaa vanha sakasti, asehuone ja Horn-suvun hautakappeli. Hornien haudat jäivät kirkon alle. Eteläsiipeen rakennettiin uusi ovi ja Armfelt-suvun hauta, jonne on haudattu muun muassa Kustaa Mauri Armfelt sekä hänen isänsä Magnus Wilhelm Armfelt. Lopulta kirkko vielä uusittiin täydellisesti sisältä puuseppä Israel Caireniuksen johdolla. Kiviset holvit purettiin, ja ne korvattiin puisilla tynnyriholveilla. Keskiaikainen kivikirkko muuttui 1800-luvun uusklassistiseksi kirkoksi.
Monet Bassin ratkaisut eivät miellyttäneet seurakuntalaisia, ja parinkymmenen vuoden kuluttua mm. seiniin maalatut doorilaispylväät peitettiin ja ovella ollut empiretyylinen pylväskatos purettiin.
Kirkkoa on korjattu kolmesti 1900-luvulla: 1921, 1959 ja 1989–1990. Vuoden 1959 korjauksessa seinien alta paljastettiin jälleen Bassin suunnittelemat doorilaispylväät ja saarnatuolin takana oleva maalattu verhokangas. Samalla rappauksen alta löytyi yksi keskiaikainen maalaus, osa vihkimäristiä. Maalaukset entisöi maalari Fredrik Ellmen.
Viimeisimmässä perusteellisessa korjauksessa kirkko maalattiin aikaisempaa valoisammaksi. Katonrajaan uusittiin samantyylinen koristelu, jollainen löytyi vanhojen maalikerrosten alta. Bassin piirustusten mukaista koristelua palautettiin myös saarnatuolin rungon peileihin. Penkkejä, valaistusta, sakaristoa ja urkuparvea uudistettiin ja vanhaa esineistöä konservoitiin. Kirkko sai vesijohdon, viemärin ja sähkölaitteet. Korjauksen jälkeen vietettiin kirkon 550-vuotisjuhlaa arkkipiispa John Vikströmin johdolla helluntaina 1990.
Halikon kirkon yhteydessä on järjestyksessään kolmas kellotapuli, joka rakennettiin vuonna 1773. Tapuliin hankittiin vuonna 1990 uusi kello rikkoutuneen tilalle. Siinä on teksti: "Tulkaa, sillä kaikki on valmistettu."
Historia > Kansantarina

Kirkon rakentamiseen liittyy kansantarina Elinan surmasta, jonka mukaan Klaus Lydekenpoika Djäkn poltti vaimonsa ja lapsensa. Hänen tyttärensä Cecilia oli naimisissa Henrik Olavinpoika Hornin kanssa, ja isänsä syntien sovitukseksi Cecilia sai Henrikin rakentamaan Halikon, Perttelin ja Salon kirkot. Hornien vaikutus kirkkoon on selvä, sillä Joensuun kartanolla oli pappien nimitysoikeus 1440-luvulta lähtien.
Myöhemmin tarina on saanut toisen version, jossa Uskelan Kärkän tilan herra "Huurni", joka joutui syntiensä vuoksi rakentamaan nämä kolme kirkkoa ja konttaamaan niiden välin. Tarinan mukaan hän kuitenkin kuoli matkalla. On myös mahdollista, että tarina olisi kulkeutunut Elinan surmarunon tärkeimmästä laulupaikasta Vesilahdesta.tarvitaan parempi lähde
Sisätilat

Kirkkosali.
Urut.
Saarnastuoli.
Keskiaikainen krusifiksi kirkossa.
Kirkon alttaritaulu.
Halikon kirkon esineistö on esillä kirkossa. Kirkon vanhimpia esineitä ovat vanha alttarilaite ja tamminen krusifiksi 1400-luvulta. Kirkon toinen alttarilaite on Kustaa Hornin lahjoittama vuodelta 1669. Nykyinen alttari rakennettiin 1799, ja samana vuonna Maria Katariina Armfelt lahjoitti alttaritauluksi tuntemattoman tekijän öljymaalauksen Keihäänpisto. Halikon kirkossa säilytetään korvaamattoman arvokkaita vanhoja messukasukoita. Vanhin kasukoista on noin 500 vuotta vanha.
Anders Thulén valmistamat urut ovat vuodelta 1851. J. A. Zachariassen korjasi ne perusteellisesti 1879. Vuonna 1971 ne uusittiin 33-äänikertaisiksi. Vuonna [2002 urut huollettiin ja niiden sointia yhdenmukaistettiin. Kirkon äänentoisto uusittiin vuonna 2001.
Kulttuuriympäristö

Museovirasto on määritellyt Halikon kirkonseudun, johon kuuluu myös läheinen Rikalan muinaislinna, yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Yli kaksi kilometriä pitkä koivukuja Halikon kirkolta Joensuun kartanoon.
Halikon Pikku Pappila kirkon lähellä on nykyisin päiväkerhon käytössä.
Halikon Vanha Pappila on nykyisin yksityisasuntona.
Klickowström-suvun hautakappeli kirkon hautausmaalla.
Joensuun portti Halikon kirkossa. Tiiliportaali on vuodelta 1877.
Halikon kirkko
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Halikon kirkko Wikimedia Commonsissa
Kirkko Salon seurakunnan sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
Halikon kirkko (rakennusperintörekisteri) Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi. Museovirasto.
Billie Joe Armstrong

| Billie Joe Armstrong |
| --- | --- |
 Billie Joe Armstrong esiintymässä vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. helmikuuta 1972 (ikä 52) Oakland, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  Muusikko, laulaja, lauluntekijä
Muusikko
Aktiivisena:  1987–
Tyylilajit:  Punk rock, pop-punk, garage rock, New Wave, skate punk
Soittimet:  Kitara (Gibson Les Paul Junior), laulu, piano, rummut, basso, banjo, mandoliini, huuliharppu, saksofoni
Yhtyeet:  Green Day  Foxboro Hot Tubs  The Network  Pinhead Gunpowder  The Longshot
Levy-yhtiöt:  Reprise Records   Lookout! Records   Adeline Records
 Nimikirjoitus
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Billie Joe Armstrong (s. 17. helmikuuta 1972 Oakland, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalaisen punk rock -yhtye Green Dayn laulaja ja kitaristi. Hän soittaa myös mandoliinia, saksofonia, bassokitaraa, rumpuja, harmonikkaa, huuliharppua ja pianoa. Armstrong on kirjoittanut suurimman osan Green Dayn tuotannosta.
Vuonna 2004 hänet valittiin Kerrang!-lehdessä vuoden seksikkäimmäksi rock-muusikoksi. Vuonna 2007 samainen lehti rankkasi Armstrongin TOP 100 Rock Icons -listan kolmanneksi. Hänen edelleen pääsivät vain Angus Young ja Dave Grohl.
Nuoruus

Armstrong syntyi Oaklandissa, mutta kasvoi sen lähellä sijaitsevassa pikkukaupunki Rodeossa, Kaliforniassa. Hän on kuudesta sisaruksesta nuorin, eli hänellä on viisi isosisarusta: David, Alan, Marci, Hollie, ja Anna. Armstrong kiinnostui musiikista jo lapsena kuunnellessaan isänsä, jazzmuusikko ja rekkakuski Andrew ”Andy” Armstrongin, musiikkialbumeita. Armstrongin perheellä oli kotonaan myös rummut, joita Billie Joe soitti jo lapsena. Armstrong piti erityisesti laulamisesta nuorena ja esiintyikin lapsena vanhainkoteja kiertelemässä. Hän levytti viisivuotiaana kappaleen ”Look for Love” laulunopettajansa ja ystävänsä Jim Fiataronen avustuksella. Armstrong sai ensimmäisen sähkökitaransa, punaisen Hohner -kitaran vanhemmiltaan seitsemänvuotislahjaksi. Hän myös alkoi käydä kitaransoitonopettaja ja muusikko George Colen luona hiomaan Billie Joen soitto- ja laulutaitoja. Armstrong ihastui heti Colen sähkökitaraan, siniseen Fernandes Stratocasteriin, joka on kopio Fender Stratocasterista. Billie Joe antoi kitaralle lempinimen ”Blue” johtuen sen värityksestä. Hänen äitinsä osti kitaran Billie Joelle joululahjaksi tämän ollessa 12-vuotias. Billien äiti työskenteli ravintolassa nimeltä Rod’s Hickory Pit, jossa Sweet Children (nyk. Green Day) piti myöhemmin ensimmäisen keikkansa. Billien äidillä on yli 20 lastenlasta, sillä Billien Andy-veljellä on 14 adoptoitua lasta.
Billie Joen isä Andy kuoli ruokatorven syöpään Billien ollessa kymmenvuotias. Tapaus oli erittäin rankkaa koko perheelle, mutta erityisesti perheen kuopukselle Billie Joelle. Myöhemmin hän teki American Idiotilla olevan laulun ”Wake Me Up When September Ends” isänsä muistoksi. Billien kitara ”Blue” on yhä tallessa, ja toisinaan Armstrong soittaa sillä edelleen konserteissa, etenkin soittaessaan Green Dayn vanhempaa tuotantoa. 14-vuotiaana hän kirjoitti ensimmäisen oman laulunsa, ”Why Do You Want Him?” (kappale löytyy Green Dayn Slappy-EP:ltä), joka käsittelee Armstrongin tuntemuksia tämän äidin uudesta suhteesta: Armstrong sisaruksineen ei hyväksynyt suhdetta. Kymmenvuotiaana Armstrong tutustui Mike Dirntiin, Green Dayn tulevaan basistiin. He alkoivat soittaa yhdessä aluksi molemmat kitaroita, ja myöhemmin Dirnt muutti jopa asumaan Armstrongien luo.
Yksityiselämä

Armstrong on ollut naimisissa vaimonsa Adrienne Armstrongin (o.s. Nesser) kanssa vuodesta 1994. Parilla on kaksi poikaa, Joseph Marciano ”Joey” Armstrong (s. 1995) ja Jakob Danger Armstrong (s. 1998). Armstrong tunnetaan hyvin perhekeskeisenä ihmisenä; hänellä on monta tatuointia vaimostaan sekä yksi molemmista pojistaan. Armstrong asuu perheineen Oaklandissa Kaliforniassa. Armstrongilla ja hänen vaimollaan on myös levy-yhtiö ja vaatelinja yhdessä kahden ystävänsä kanssa: levy-yhtiö on nimeltään Adeline Records ja vaatelinja Adeline Street.
Green Day ilmoitti 23. syyskuuta 2012 Armstrongin hakeutuvan vieroitukseen päihteiden väärinkäytön vuoksi. Tapahtumaketju sai alkunsa, kun Armstrong kaksi päivää aiemmin suuttui iHeart Radio -musiikkifestivaaleilla kesken yhtyeen esityksen, kun se muusikon mielestä jäi liian lyhyeksi. Vuonna 2003, Armstrong pidätettiin rattijuopumuksesta; hän puhalsi alkometriin Yhdysvaltojen liikennejuopumusrajan yli kaksinkertaisesti.
Armstrong kertoi The Advocate -lehden haastattelussa vuonna 1995 olevansa biseksuaali.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Billie Joe Armstrong Wikimedia Commonsissa
Green Day
| --- | --- |
Studiolbumit:   39/Smooth  Kerplunk!  Dookie  Insomniac  Nimrod.  Warning:  American Idiot  21st Century Breakdown  ¡Uno!  ¡Dos!  ¡Tré!  Revolution Radio  Father of All Motherfuckers  Saviors 
Kokoelmat:   1,039/Smoothed Out Slappy Hours  International Superhits!  Shenanigans  Greatest Hits  Demolicious 
Livealbumit:  Bullet in a Bible Awesome as Fuck 
EP:t:   1,000 Hours  Slappy  Sweet Children  Bowling Bowling Bowling Parking Parking 
Videografia:   ‘’International Supervideos!’’  ‘’¡Cuatro!’’
HMS Gambia

| HMS Gambia |
| --- | --- |
 HMS Gambia

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Swan Hunter, Wallsend, Tyne and Wear
Kölinlasku:  24. heinäkuuta 1939
Laskettu vesille:  30. marraskuuta 1940
Palveluskäyttöön:  21. helmikuuta 1942
Poistui palveluskäytöstä:  1943 Uuden Seelannin laivastolle
Loppuvaihe:  romutettu 1968
Tekniset tiedot
Uppouma:  8 530 t (standardi) 10 450 t (kuormattu)
Pituus:  169,31 m
Leveys:  18,90 m
Syväys:  6,04 m
Koneteho:  72 500 shp (54,1 MW)
Nopeus:  33 solmua (61 km/h)
Miehistöä:  733
Aseistus
Aseistus:  4 x kolmiputkista 6" Mk XXIII -tykkiä 8 x QF 4" Mk XVI -ilmatorjuntatykkiä 2 x neliputkista QF 2 naulan ilmatorjuntatykkiä 6 x Oerlikon 20 mm 6 x 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Gambia (viirinumero 48) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Fiji-luokan ilmatorjuntaristeilijä.
Valmistus

Alus  tilattiin maaliskuussa 1938 vuoden 1938 laivasto-ohjelmassa Swan Hunterilta, missä köli laskettiin 24. heinäkuuta 1939. Alus laskettiin vesille 30. marraskuuta 1940 ja otettiin palvelukseen 21. helmikuuta 1942.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Itä-Intian laivastoasemaan, jonka mukana se osallistui syyskuussa 1942 Madagaskarin valtaukseen. Alus valvoi 1943 Itäisen laivaston mukana kauppareittejä Intian valtamerellä, kunnes palasi Liverpooliin huollettavaksi kesäkuusta syyskuuhun. Palvelukseen palattuaan alus operoi joulukuussa Biskajanlahdella rannikkoliikennettä vastaan. Alus siirrettiin vuoden 1943 lopulla  Uuden-Seelannin laivastolle.
Palvelus > HMNZS Gambia

Helmikuussa 1944 HMNZS Gambia palasi Itäiseen laivastoon etsimään saarronmurtajia Kookossaarten alueelta. Alus suojasi lentotukialusrynnäköitä japanilaisten hallussa oleville öljykentille ja lentokentille, kunnes se liitettiin marraskuussa Brittiläiseen Tyynenmeren laivastoon.
Alus osallistui Okinawan taisteluun ja Formosan operaatioihin ennen lopullista etenemistä Japanin pääsaarille. Alus palasi 27. maaliskuuta 1946 Kuninkaallisen laivaston hallintaan Portsmouthissa, minkä jälkeen se siirrettiin huoltoon. Alus palautettiin palvelukseen 1. heinäkuuta 1946 ja liitettiin Kauko-Idän laivaston 5. risteilijäviirikköön.
Palvelus > Loppupalvelus

HMS Gambia palasi 6. tammikuuta 1948 Englantiin. Se liitettiin tammikuussa Brittiläiseen Välimeren laivaston 2. risteilijäviirikköön, mistä se siirrettiin 1. risteilijäviirikköön. Alus siirrettiin lokakuussa 1954 Itä-Intian laivastoasemalle, missä siitä tuli 1955 4. risteilijäviirikön lippulaiva sekä samalla aseman viimeinen lippulaiva. Alus palasi 19. syyskuuta 1958 Chathamiin.
Alus palasi palvelukseen 4. marraskuuta 1958 Välimeren laivaston 1. risteilijäviirikköön. Alus palveli 1960 Etelä-Atlantilla ja Kotilaivastossa ennen joulukuista siirtoaan reserviin. Alus oli Portsmouthissa reservissä, kunnes se sijoitettiin poistolistalle ja myytiin T W Wardille romutettavaksi. Alus hinattiin 2. joulukuuta 1968 Portsmouthista ja se saapui 5. joulukuuta Inverkeithingiin romutettavaksi.
Billie Jean King Cup

| Billie Jean King Cup |
| --- | --- |
  Billie Jean King Cup 2020–2021 

Tiedot
Virallinen sivusto
Billie Jean King Cup (vuoteen 1995 saakka Federation Cup ja syyskuuhun 2020 saakka Fed Cup) on tärkein naisten tenniksen maajoukkuekilpailu. Kilpailu käydään kansainvälisen tennisliiton ITF:n alaisuudessa.
Billie Jean King Cup on idealtaan vastaavanlainen kilpailu kuin miesten Davis Cup, mutta toisin kuin monta kuukautta kestävä Davis Cup, pelataan Billie Jean King Cup muutaman viikon aikana. Ensimmäisen kerran kilpailu järjestettiin ITF:n 50-vuotisjuhlavuonna 1963 ja on sen jälkeen pelattu joka vuosi.
Billie Jean King Cupin ideana on pudotuspelimäinen pelijärjestelmä, eli häviäjä putoaa. Cupissa kaksi maata kohtaavat pareittain vastakkain. Otteluparin häviäjä siis putoaa jatkosta. Otteluparit koostuvat viidestä ottelusta, jotka sisältävät sekä kaksinpelejä että nelinpelejä, samojen ja eri pelaajien välillä. Kolmella otteluvoitolla siis etenee aina jatkoon.
Aiheesta muualla

Virallinen sivu
Fed Cup
| --- | --- |
Kilpailuvuodet:  1963 · 1964 · 1965 · 1966 · 1967 · 1968 · 1969 ·  1970 · 1971 · 1972 · 1973 · 1974 · 1975 · 1976 · 1977 · 1978 · 1979 ·  1980 · 1981 · 1982 · 1983 · 1984 · 1985 · 1986 · 1987 · 1988 · 1989 ·  1990 · 1991 · 1992 · 1993 · 1994 · 1995 · 1996 · 1997 · 1998 · 1999 ·  2000 · 2001 · 2002 · 2003 · 2004 · 2005 · 2006 · 2007 · 2008 · 2009 ·  2010 · 2011 · 2012 · 2013 · 2014 · 2015 · 2016 · 2017 · 2018 · 2019 · 2020
Finaalijoukkueet vuonna 2020:  Australia ·  Belgia ·  Espanja ·  Ranska ·  Saksa ·  Slovakia ·  Sveitsi ·  Tšekki ·  Unkari ·  Valko-Venäjä ·  Venäjä ·  Yhdysvallat
Aiemmat finaali/maailmanlohkojoukkueet:  Alankomaat ·  Argentiina ·  Brasilia ·  Bulgaria ·  Chile ·  Etelä-Afrikka ·  Etelä-Korea ·  Indonesia ·  Iso-Britannia ·  Israel ·  Italia ·  Itävalta ·  Japani ·  Kanada ·  Kiina ·  Kiinan Taipei ·  Kolumbia ·  Kreikka ·  Kroatia ·  Kuuba ·  Latvia ·  Meksiko ·  Norja ·  Paraguay ·  Peru ·  Portugali ·  Puola ·  Romania ·  Ruotsi ·  Serbia ·  Slovenia ·  Suomi ·  Tanska ·  Ukraina ·  Uruguay ·  Uusi-Seelanti
Muita joukkueita:  Liettua · Viro
Georgismi

Henry George (1839-1897) 26-vuotiaana
Georgismi on Henry Georgen muotoilema omistusoikeudellinen filosofia ja taloudellinen teoria, jonka mukaan jokainen voi omistaa työnsä tulokset ja kaiken mitä luo, muttei kuitenkaan maata, joka on ihmiskunnalle yhteistä. Joskus yhteisomistukseen määrätään myös kaikki muut ei-tuotettavat resurssit ja luonnon antimet.
Georgistien mielestä taloudellinen vuokra (ts. "ansaitsematon tulo") jota voi saada maan, radiotaajuuksien, luonnonvarojen, saastutuskiintiöiden tai vastaavien kaupasta tulisi palata yhteisölle eikä yksittäiselle omistajalle. Useimmat kannattavat käyttökelpoisimpana työkaluna tähän tiukkaa ja korkeaa maaveroa, mutta kaihtavat muita byrokraattisempia taloudellisen sääntelyn muotoja.
Alun perin samanlaisia ajatuksia esitti jo John Locke luonnonoikeusteoriassaan. Henry George oli kuitenkin ensimmäinen yhteiskuntafilosofi, joka vei ajatukset johdonmukaiseen päätepisteeseensä ja muotoili aiheesta yhtenäisen ideologian. Japanissa on jopa ollut käytössä georgismille läheistä sukua oleva perinteinen maavero kauan ennen Henry Georgen ajatuksia. Japanissa georgismia on muun muassa korkeassa perintöverossa, joka tekee kiinteistön perimisen kalliiksi. Japanilaisen sanonnan mukaan kolmannelle sukupolvelle ei jää enää mitään (isovanhempien perinnöstä, koska periminen ja perintöverot kerätään kahteen kertaan). Taiwanilla on myös korkea maanvero, joka liittyy kansan kolmeen periaatteeseen.
Suomessa kiinteistöveron kaltaisella metsäverolla on aikaisemmin verotettu metsätalouden tuotto metsäpohjan laskennallisesta tuotosta. Mikäli puuta ei ole myynyt, on ollut pakko rahoittaa metsävero muista tuloista. Verotusta, joka on korkeampi kuin tulolähteen tuotto, kutsutaan konfiskatoriseksi verotukseksi, mikä itse asiassa loukkaa omistusoikeutta, koska siinä varallisuus vähitellen siirtyy omistajalta verottajalle takavarikon omaisesti. Neuvostoliitossa kolhoosiin liittymättömille maanviljelijöille määrättiin niin korkeita veroja tai maksuja, että he eivät kyenneet säilyttämään varallisuuttaan.
Alkuperäiset georgistit kutsuivat itseään yksiveroisiksi (engl. single taxers) painottaen, että heidän mielestään kaikki valtion tulot pitäisi kerätä maaveroa käyttäen.
Georgistit ovat kuitenkin nykyisin jakaantuneet useisiin erilaisiin ryhmiin. Osa georgisteista näkee georgistisen omistusoikeus/maavero-yhdistelmän vain hyvänä yksittäisenä keinona esimerkiksi rahoittaa jonkinlainen kansalaispalkka tai pikemminkin kansalaisosinko. Geolibertaarit puolestaan pitävät georgistista maaveromallia parhaana tapana rahoittaa kaikki valtion tulot.
Georgismi on oleellisesti vaikuttanut 1990-luvun lopulla esille tulleen vasemmistolibertarismin eräiden yhteiskuntafilosofisten teemojen muotoutumiseen.
Kuuluisia georgisteja

Lähde:
José Batlle y Ordóñez, Uruguayn presidentti
David Lloyd George, Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri
William Gorgas, yhdysvaltalainen kenraali
Frederic C. Howe, yhdysvaltalainen poliitikko
Elizabeth Magie, Monopoly-lautapelin kehittäjä
James Maguire, yhdysvaltalainen poliitikko
Sun Yat-sen, Kiinan presidentti
Leo Tolstoi, venäläinen kirjailija
Aiheesta muualla

Geolibertarismi-FAQ
Gilfach Goch

| Gilfach Goch |
| --- | --- |
 Näkymä Gilfach Gochiin
 Gilfach Goch
 Koordinaatit: 51°44′N, 3°29′W 
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Maa:  Wales
Hallintoalue:  Rhondda Cynon Taf
Väkiluku (2011):  1 920
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gilfach Goch on kylä Walesissa, lähellä Tonyrefailin kaupunkia. Kylässä oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 1 920 asukasta. Vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan Gilfach Goch oli Britannian vähiten uskonnollisin paikkakunta; sen asukkaista 38,5 prosenttia ilmoitti, ettei kuulu mihinkään uskontokuntaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gilfach Goch Wikimedia Commonsissa
Gilesin piirikunta (Virginia)

Gilesin piirikunta (engl. Giles County) on Yhdysvaltojen Virginian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 16 720 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Pearisburgin kunta. Piirikunta perustettiin vuonna 1806.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gilesin piirikunta (Virginia) Wikimedia Commonsissa
HMS Garland (H37)

| HMS Garland |
| --- | --- |
 HMS Garland

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Fairfield Shipbuilding and Engineering Company, Govan, Skotlanti
Kölinlasku:  22. elokuuta 1934
Laskettu vesille:  24. lokakuuta 1935
Palveluskäyttöön:  3. maaliskuuta 1936
Poistui palveluskäytöstä:  Puolan laivastolle 3. toukokuuta 1940
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 376 t (standardi) 1 883 t (max)
Pituus:  98 m (kokonaispituus)
Leveys:  10 m
Syväys:  3,8 m
Koneteho:  34 000 hv
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  145
Aseistus
Aseistus:  4 × QF 4,7" Mk IX -tykkiä yksiputkisina CP Mk XVII -asennuksina 2 × nelipiippuista .50" (12,7 mm) konekivääriä 8 × 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Garland (viirinumero H37) oli Britannian kuninkaallisen laivaston G-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.