stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Payola

Payola tarkoittaa yhdysvaltalaisessa terminologiassa musiikkiteollisuuden harjoittamaa laitonta lahjontaa tiettyjen musiikkikappaleiden esittämiseksi radiossa. Federal Communications Commissionin ja liittovaltion lain mukaan asemat saavat laillisesti vastaanottaa korvauksia soittoajasta, mutta tällöin lähetyksen yhteydessä on ilmoitettava kyseessä olevan sponsoroitu lähetys ja ilmoitettava sponsoroiva taho. Radion lisäksi määräykset koskevat myös maanpäällisiä televisioasemia ja joiltain osin myös kaapelitelevisiota. Sana payola on yhdistelmä sanoista pay (suom. maksaa) ja Victrola, joka oli kutsumanimi RCA Victorin valmistamalle gramofonille, jonka valmistus aloitettiin 1906.
Payola oli laillista vuoteen 1960 saakka, jolloin Yhdysvaltain kongressi laajensi radio- ja televisiotoiminnan korruptiota koskeneen tutkintansa myös payolaan. Aikaisemmin tutkinta oli koskenut lähinnä ennalta sovittuja tietokilpailuja. Payola otettiin mukaan tutkintaan tekijänoikeusjärjestö ASCAPin aloitteesta. ASCAP uskoi korruption edesauttaneen useiden rock and roll -kappaleiden suosiota. Rock-musiikin tekijänoikeusjärjestönä toimi ASCAPin kilpailija BMI. Tutkinnassa kävi ilmi, että ainakin 255 DJ:tä eri puolilla Yhdysvaltoja oli ottanut vastaan lahjuksia. Heistä asetettiin syytteeseen seitsemän, joista ainoana tuomittiin Alan Freed, joka sai puolen vuoden ehdonalaisen tuomion ja 300 dollarin sakot. Lisäksi hän joutui maksamaan tuloveroa ilmoittamattomista tuloista 37 000 dollaria.
Vuonna 2006 New Yorkin osavaltion syyttäjä Eliot Spitzer esitti haasteen Yhdysvaltojen yhdeksälle suurimmalle radioketjulle. Tutkinnan kohteena olivat muun muassa Jennifer Lopezin, Jessica Simpsonin, Celine Dionin, Good Charlotten ja Franz Ferdinandin kappaleiden radiosoitto. Saavutetuissa sovitteluratkaisussa Entercom maksoi korvauksia 4,25 miljoonaa  ja CBS Radio 2 miljoonaa dollaria. Levy-yhtiöistä Universal Music Group maksoi korvauksia 12 miljoonaa, Warner Music Group 5 miljoonaa ja Sony BMG 10 miljoonaa dollaria.
Uusien syytöksien jälkeen vuonna 2007 Entercom, CBS Radio, Citadel ja Clear Channel maksoivat korvauksina 12,5 miljoonaa dollaria, mutta kaikki yhtiöt kielsivät syyllistyneensä väärinkäytöksiin. Lisäksi yhtiöt joutuivat antamaan 4 400 tuntia lähetysaikaa itsenäisille levy-yhtiöille ja paikallisille artisteille.
Pax-Ting

| Pax-Ting |
| --- | --- |
Tyyppi:  partiotyttöjen maailmanleiri
Päivämäärä:  heinä-elokuu 1939
Paikkakunta:  Gödöllő, Unkari
Kävijöitä:  n. 5 000
Järjestäjä:  Partiotyttöjen Maailmanliitto
Gödöllőn linna, jota ympäröivässä puistossa leiri järjestettiin.
Pax-Ting oli heinä-elokuussa 1939 Unkarin Gödöllőssä pidetty tyttöpartiolaisten kansainvälinen leiri, jonka järjesti Partiotyttöjen Maailmanliitto. Leiriä varjosti uhka toisesta maailmansodasta, joka alkoikin vain muutamaa viikkoa leirin päättymisen jälkeen. Pax-Tingistä piti alkaa säännöllinen perinne, mutta maailmansodan vuoksi se jäi ainoaksi laatuaan.
Suomen Partiotyttöjen Neuvottelukunta teki vuonna 1937 Partiotyttöjen Maailmanliitolle aloitteen pienten kansainvälisten leirien karsimisesta ja voimavarojen keskittämisestä suuriin partiopoikien jamboreita vastaaviin leireihin. Liiton maailmankomitea hyväksyi ehdotuksen, ja unkarilaiset lupautuivat ensimmäisen maailmanleirin järjestäjiksi. Paikaksi valittiin Gödöllőn linnaa ympäröivä metsäpuisto lähellä Budapestia. Samassa paikassa oli järjestetty partiopoikien neljäs maailmanjamboree vuonna 1933. Alun perin leirin nimeksi päätettiin poikien vastaavaa leiriperinnettä mukaillen Jamboretta, mutta se ei kelvannut partiopojille, jotka katsoivat jamboreen omaksi ”tavaramerkikseen”. Uudeksi nimeksi valittiin Pax-Ting, ”rauhan käräjät”. Alkuosan voidaan katsoa viittaavan myös Pax Hilliin ja Paxtuun, Baden-Powellien asumuksiin Englannissa ja Keniassa.
Leirin osallistumismaksu oli 60 pengőtä, johon sisältyivät muun muassa ruokailut, polttopuut ja patjan oljet. Leirille matkustavat saivat Euroopan rautateillä 60 prosentin alennuksen. Osallistujien alaikäraja oli 14 vuotta. Gödöllőn leirialue oli kooltaan kuusi neliökilometriä, ja sen varustukseen kuuluivat sähkövalaistus ja kaiuttimet. Leirille osallistui noin 5 000 partiolaista 36 maasta. Osallistujista suunnilleen kaksi kolmannesta oli unkarilaisia, joiden jälkeen suurimpia kansallisuusryhmiä olivat pohjoismaalaiset jopa runsaan 200 hengen lähetystöillään.
Maakohtaiseksi osallistujamäärän ylärajaksi oli ensin asetettu 120 partiotyttöä ja yksi johtaja kymmentä tyttöä kohti, mutta kun kävi selväksi, etteivät monet kaukaisemmat partiomaat kuitenkaan saisi kiintiötään täyteen, leirille hyväksyttiin kaikki halukkaat eurooppalaiset. Maailmansodan uhka vähensi selvästi osallistumishalukkuutta, ja useimmista maista tuli leirille vain pieni ryhmä jos sitäkään. Suomessakin ennakkoilmoittautumisia oli ollut lähes 250, mutta monet peruivat osallistumisensa maailmanpoliittisen tilanteen tiukentumisen myötä.
Suomesta leirille osallistui 181 partiotyttöä johtajanaan Helvi Maukola. Kulujen kattamiseksi järjestettiin muun muassa valtakunnalliset arpajaiset, joiden tuotto jäi kuitenkin toivottua laihemmaksi, 250 000 markkaan – samoihin aikoihin kerättiin rahaa myös Helsingin vuoden 1940 olympialaisiin ja maanpuolustuksen vahvistamiseen. Suomalaisten partiolaisten osallistumisintoa lisäsi ”heimokansan” asema järjestäjinä sekä se, että aloite leirin järjestämisestä oli tullut Suomesta.
Paul I

| Paul I |
| --- | --- |
 
Kreikan kuningas
Valtakausi:  1. huhtikuuta 1947 – 6. maaliskuuta 1964
Edeltäjä:  Yrjö II
Seuraaja:  Konstantin II

Syntynyt:  14. joulukuuta 1901 Ateena, Kreikka
Kuollut:  6. maaliskuuta 1964 (62 vuotta) Ateena, Kreikka
Puoliso:  Frederika (Hannover)
Lapset:  kuningatar Sofía Kuningas Konstantin II Prinsessa Irene
Suku:  Glücksburg
Isä:  Konstantin I
Äiti:  Sofia Preussilainen
Uskonto:  ortodoksi
Nimikirjoitus:  
Paul I (kreik. Παύλος Α΄, Pávlos I), (14. joulukuuta 1901 Ateena – 6. maaliskuuta 1964 Ateena, Kreikan kuningaskunta) oli Kreikan kuningas, joka hallitsi Kreikkaa 1. huhtikuuta 1947 – 6. maaliskuuta 1964.
Elämä

Vuodet 1917–1920 Paul eli isänsä Konstantin I:n kanssa maanpaossa. Paul oli koulutukseltaan laivaston upseeri. Vuodet 1923–1935 ja 1941–1946 hän oli maanpaossa veljensä Yrjö II:n kanssa. Toisen maailmansodan ajan hän oli Kreikan pakolaishallituksen mukana Lontoossa ja Kairossa. Kairosta hän lähetti viestejä kreikkalaisille. Hän palasi Kreikkaan vuonna 1946 ja nousi valtaan vuonna 1947 veljensä Yrjö II:n kuoleman jälkeen, kommunistien ja monarkistien sisällissodan aikana.
9. tammikuuta 1938 hän avioitui pikkuserkkunsa, Hannoverin prinsessa Frederikan kanssa.
Heidän kolme lastaan ovat:
Sofia, Espanjan kuningatar
Konstantin II, helleenien kuningas
Irene, Kreikan ja Tanskan prinsessa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paul I Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: Yrjö II | Kreikan kuningas 1947–1964 | Seuraaja: Konstantin II |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Kreikka  Alankomaat  Vatikaani 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  NARA  SNAC  Te Papa (New Zealand)
Paviaaneja, punaviiniä ja puutarhanhoitoa

| Paviaaneja, punaviiniä ja puutarhanhoitoa |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Seppo Turunen
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2007
Sivumäärä:  192
ISBN:  9789513140472
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Paviaaneja, punaviiniä ja puutarhanhoitoa: Esseitä ihmisen biologiasta on Seppo Turusen vuonna 2007 ilmestynyt kirja. Teos oli Tieto-Finlandia-ehdokkaana.
Vastaanotto

Petter Portin kirjoitti Luonnon tutkija -lehden arvostelussaan, että maassa, jossa kolmannes väestöstä selittää elävää luontoa kehitysopin sijasta erilaisilla mystisillä uskomuksilla, Turusen kaltaista keskustelijaa ja tietokirjailijaa tarvitaan. Turunen varoittaa tieteellisen ajattelun korvaamisesta epätieteellisillä ajatusmalleilla, kuten uskolla niin sanottuun älykkääseen suunnittelijaan. Portin suositteli teosta kaikille, joita kiinnostaa biologian anti ihmiskäsitykselle sekä oman lajinsa ja maapallon tulevaisuudelle.
Pe (arabialainen kirjain)

Pe-kirjaimen itsenäinen muoto.
Pe (pers. ‏پ‎, pe, urduksi ‏پے‎, pe) on arabialaisen kirjaimiston kirjain, jota käytetään persiassa, urdussa, pandžabissa ja monissa muissa kielissä konsonantin [p] ilmaisemiseen. Kirjainta ei käytetä arabian kielessä, jonka äänteistöön ei kuulu p-äännettä. Pe muodostettiin persian aakkostoon lisäämällä kaksi pistettä arabialaiseen bā’-kirjaimeen (ب).
Paulin kieltosääntö

Paulin kieltosääntö on keskeinen kvanttimekaniikan perusperiaate. Sen mukaan kaksi samanlaista fermionia – esimerkiksi elektronia – ei voi olla yhtä aikaa täsmälleen samassa kvanttitilassa. Kieltosäännön julkaisi itävaltalais-sveitsiläinen fyysikko Wolfgang Pauli vuonna 1925 ja hän sai työstään Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1945.
Myöhemmin englantilainen Paul Dirac ja italialainen Enrico Fermi selittivät, miten Paulin kieltosääntö johtuu kvanttimekaniikan peruslaeista. Kieltosääntö seuraa siitä, että identtisten fermionien aaltofunktion on oltava antisymmetrinen kahden identtisesti rakentuneen hiukkasen vaihdossa.
Seuraukset

Koska elektronin spinkvanttiluku voi olla joko +1/2 tai −1/2, samalla orbitaalilla voi Paulin kieltosäännön mukaan olla enintään kaksi elektronia. Jos atomin elektroneja kuvataan vetyatomin orbitaalien kvanttiluvuilla (pääkvanttiluku n, sivukvanttiluku l, magneettinen kvanttiluku ml ja spinkvanttiluku ms), kahdella saman atomin elektronilla ei voi olla samaa neljän kvanttiluvun yhdistelmää. Esimerkiksi litiumin perustilan elektronikonfiguraatio on 1s22s1. Kaksi ensimmäistä elektronia täyttävät 1s-orbitaalin (n = 1, l = 0, ml = 0), kun ne asettuvat sille vastakkaisin spinein (ms = +1/2 ja ms = −1/2). Kolmas elektroni sijoittuu 2s-orbitaalille (n = 2, l = 0, ml = 0, ms = +1/2 tai ms = −1/2). Paulin kieltosäännön vuoksi kaikki elektronit eivät voi asettua energialtaan alimmalle 1s-orbitaalille.
Statistisessa fysiikassa systeemeihin, joissa on useita fermioneja, sovelletaan Fermin–Diracin statistiikkaa, jossa Paulin kieltosääntö on otettu huomioon. Bosoneja kieltosääntö ei koske, minkä vuoksi useiden bosonien muodostamiin systeemeihin sovelletaan  Bosen–Einsteinin statistiikkaa.
Atomissa jokaista pääkvanttiluvun arvoa n kohti on olemassa vain tietty määrä sivukvanttiluvun ja magneettisen kvanttiluvun mahdollisia arvoja. Sivukvanttiluku l on aina kokonaisluku, vähintään 0 ja enintään n - 1. Kun sillä on tietty arvo l, magneettisen kvanttiluvun ml mahdollisia arvoja taas ovat positiiviset ja  negatiiviset kokonaisluvut -l: stä l:ään. Spinkvanttiluvulla ms on yleensäkin vain kaksi mahdollista arvoa, +1/2 ja -1/2. Tämän vuoksi atomissa kutakin pääkvanttilukua n vastaavalla elektronikuorella voi olla vain tietty määrä, enintään 2 · n2 elektronia. Näin Paulin kieltosäännön avulla voidaan selittää ne alkuaineiden ominaisuuksissa havaitut säännönmukaisuudet, joihin alkuaineiden jaksollinen järjestelmä perustuu.
Paulin kieltosäännön keskeisiä seurauksia on myös fermionikaasun sisäinen paine. Koska kaksi fermionia ei voi olla täsmälleen samassa tilassa, niiden välillä on statistinen repulsio eli ne kokevat ylimääräisen hylkimisvoiman. Tämän takia tavallinen aine ei puristu rajattomasti kasaan. Tällä paineella on erityistä merkitystä muun muassa luhistuvissa tähdissä. Elektronikaasun paine riittää estämään valkoisen kääpiön kasaan luhistumisen. Neutronitähdessä puolestaan neutronikaasun paine estää tähden luhistumisen mustaksi aukoksi.
Aiheesta muualla

Opetus.tv: Kemian etäopiskeluympäristö, Paulin kieltosääntö & Hundin sääntö
Patola

| Patola> Dammen |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Patola korostettuna.  Helsingin kaupunginosat
Kaupunki:  Helsinki
Suurpiiri:  Pohjoinen suurpiiri
Kaupunginosa nro:  284
Pinta-ala:  2,98 km² 
Väkiluku:  10 352 (2019)
Väestötiheys:  3473 as./km²
Osa-alueet:  on itse osa Oulunkylän kaupunginosaa
Postinumero(t):  00620, 00640
Lähialueet:  Veräjälaakso, Veräjämäki, Käpylä, Metsälä, Maunula, Länsi-Pakila, Itä-Pakila, Pukinmäki
Patola (ruots. Dammen) on Pohjois-Helsingissä sijaitseva Oulunkylän kaupunginosan osa-alue.
Patolan osa-alue käsittää virallisesti ne Oulunkylän alueet, jotka sijaitsevat rautatien pohjoispuolella Tuusulanväylän ja Vantaanjoen välissä. Oulunkylän keskusta sijaitsee Patolan alueella. Patolan pohjoisraja Itä-Pakilaan päin kulkee Oulunkylän liikuntapuiston pohjoisreunalla sekä jatkuu Urakkatietä, Yhdyskunnantietä, Rakennusmestarintietä, Solakalliontietä ja Mikkolantietä pitkin puistoalueelle ja Vantaanjokeen. Patolan länsinaapureita ovat Metsälä ja Maunula. Radan eteläpuoliset naapurit ovat Veräjälaakso, Veräjämäki ja Käpylä, koillisessa puolestaan Pukinmäki.
Patolan osa-alueen etelälaidalla sijaitsevat Oulunkylän ja Käpylän rautatieasemat. Matkaa Helsingin keskustaan on paikallisjunalla 6–8 kilometriä. Patolassa asuu noin 9 500 asukasta. Työpaikkoja alue tarjoaa 8598 ihmiselle. (1.1.2010)
Patolan alue arkikielessä

Arkikielessä Patola tarkoittaa pienempää asutusaluetta Oulunkylän urheilupuiston vieressä. Alue sijaitsee virallisen Patolan osa-alueen pohjoisosassa Tuusulanväylän ja Käskynhaltijantien välissä. Alueella on kerros- ja pientaloja.
Historiaa

Patola (Dammen) on alun perin tarkoittanut Oulunkylän nykyisen keskustan koillispuolella sijaitsevaa asuinaluetta. Alue sijaitsee edelleen Torivoudintien ja Patomäentien välissä. Muistona alkuperäisestä Patolasta on edelleen alueen halki kulkeva Patolantie. Nimensä Patola lienee saanut padosta, joka olisi ollut rautatieaseman kohdalla sijainneen lampimaisen järven ja joen välissä tai joka olisi rakennettu joidenkin joenperkaustöiden yhteydessä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Patola Wikimedia Commonsissa
Oulunkylän kotisivut
Kartta Patolan alueesta (arkikielen mukainen Patola)
| n k Helsingin kaupunginosat  ja niiden osa-alueet suurpiireittäin |
| --- | --- | --- |
| Eteläinensuurpiiri |  1. Kruununhaka  2. Kluuvi  3. Kaartinkaupunki  4. Kamppi  5. Punavuori  6. Eira  7. Ullanlinna  8. Katajanokka  9. Kaivopuisto  13. Etu-Töölö  14. Taka-Töölö  20. Länsisatama Hernesaari  Jätkäsaari  Lapinlahti  Ruoholahti  31. Lauttasaari Koivusaari  Kotkavuori  Myllykallio  Vattuniemi  52. Suomenlinna  |  |
| Läntinensuurpiiri |  15. Meilahti  16. Ruskeasuo Pikku Huopalahti  Vanha Ruskeasuo  18. Laakso  29. Haaga Etelä-Haaga  Kivihaka  Lassila  Pohjois-Haaga  30. Munkkiniemi Kuusisaari  Lehtisaari  Munkkivuori  Niemenmäki  Talinranta  Vanha Munkkiniemi  32. Konala  33. Kaarela Hakuninmaa  Honkasuo  Kannelmäki  Kuninkaantammi  Malminkartano  Maununneva  46. Pitäjänmäki Marttila  Pajamäki  Pitäjänmäen yritysalue  Reimarla  Tali  |  |
| Keskinensuurpiiri |  10. Sörnäinen Hanasaari  Kalasatama  Sompasaari  Vilhonvuori  11. Kallio Linjat  Siltasaari  Torkkelinmäki  12. Alppiharju Alppila  Harju  17. Pasila Itä-Pasila  Keski-Pasila  Länsi-Pasila  Pohjois-Pasila  21. Hermanni Hermanninmäki  Hermanninranta  Kyläsaari  22. Vallila  23. Toukola Arabianranta  Toukola  24. Kumpula  25. Käpylä  26. Koskela  27. Vanhakaupunki  |  |
| Pohjoinensuurpiiri |  28. Oulunkylä Maunula  Maunulanpuisto  Metsälä  Patola  Pirkkola  Veräjälaakso  Veräjämäki  34. Pakila Itä-Pakila  Länsi-Pakila  35. Tuomarinkylä Haltiala  Paloheinä  Torpparinmäki  Tuomarinkartano  |  |
| Koillinensuurpiiri |  36. Viikki Latokartano  Viikinmäki  Viikinranta  Viikin tiedepuisto  37. Pukinmäki  38. Malmi Ala-Malmi  Malmin lentokenttä  Pihlajamäki  Pihlajisto  Tattariharju  Ylä-Malmi  39. Tapaninkylä Tapanila  Tapaninvainio  40. Suutarila Siltamäki  Tapulikaupunki  Töyrynummi  41. Suurmetsä Alppikylä  Heikinlaakso  Jakomäki  Puistola  Tattarisuo  |  |
| Kaakkoinensuurpiiri |  19. Mustikkamaa-Korkeasaari  42. Kulosaari  43. Herttoniemi Herttoniemenranta  Herttoniemen yritysalue  Länsi-Herttoniemi  Roihuvuori  44. Tammisalo  48. Vartiosaari  49. Laajasalo Hevossalmi  Jollas  Kruunuvuorenranta  Tullisaari  Yliskylä  50. Villinki  51. Santahamina  53. Ulkosaaret Itäsaaret  Länsisaaret  Aluemeri  |  |
| Itäinensuurpiiri |  45. Vartiokylä Itäkeskus  Marjaniemi  Myllypuro  Puotila  Puotinharju  Roihupelto  Vartioharju  47. Mellunkylä Kontula  Kivikko  Kurkimäki  Mellunmäki  Vesala  54. Vuosaari Aurinkolahti  Kallahti  Keski-Vuosaari  Meri-Rastila  Mustavuori  Niinisaari  Nordsjön kartano  Rastila  Uutela  |  |
| Östersundominsuurpiiri |  55. Östersundom  56. Salmenkallio  57. Talosaari  58. Karhusaari  59. Ultuna Landbo  Puroniitty  |  |
Helsingin alueellinen jako
Pax Britannica

All Red Line, Britannian maailmanlaajuinen lennätinkaapeliverkko 1902.
Pax Britannica (”brittiläinen rauha”) on suhteellinen rauhan ajanjakso Euroopassa ja muualla maailmassa vuosina 1815–1914, jolloin Brittiläinen imperiumi kasvoi maailmanlaajuiseksi sotilaalliseksi sekä taloudelliseksi hegemoniaksi ja Britannia omaksui maailmanpoliisin roolin. Ajanjakson katsotaan alkaneen 1815, jolloin Napoleonin sodat päättyivät Ranskan keisari Napoleonin tappioon Waterloon taistelussa, jolloin britit vangitsivat hänet. Pax Britannica päättyi 1914, jolloin ensimmäinen maailmansota alkoi. Samaa ajanjaksoa pidetään myös Britannian imperialismin aikakautena.
Termi on latinaa ja se on johdannainen vanhemmasta termistä Pax Romana, roomalainen rauha. Vastaavia suhteellisen rauhan ajanjaksoja kuvaavia termejä ovat muun muassa Pax Americana, jolla kuvataan nykyistä vuodesta 1945 eteenpäin Yhdysvaltain sotilaallisen ja taloudellisen hegemonian vaikutuksesta vallinnutta rauhanomaista aikaa länsimaissa ja Pax Ottomana, jolla kuvataan turkkilaishallinnon rauhoittavaa vaikutusta sen alaisilla alueilla Balkanilla ja Lähi-idässä Osmanien valtakunnan aikana.
Britannian voitto Napoleonista tarkoitti myös sitä, että Ranskan kärsimän tappion jälkeen Britannialla ei ollut tosiasiassa varteenotettavaa haastajaa kansainvälisellä areenalla, lukuun ottamatta Venäjän valtaa Keski-Aasiassa. Mainittuna aikakautena Britannian valtakunnan suoraan hallitsema alue kasvoi 26 miljoonalla neliökilometrillä ja sen asukasluku noin 400 miljoonalla. Britannia hallitsi kaikkia kauppareittejä, eikä sen merimahdilla ollut haastajaa. Varsinaisen valtansa lisäksi maailmankaupan johtavana valtiona Britannia hallitsi epäsuorasti myös useiden itsenäisten valtioiden, kuten Kiinan, Argentiinan ja Siamin taloutta.
Brittiläisen imperiumin ylivoimaa pohjusti 1800-luvun teollinen vallankumous. Höyrylaivojen ja lennättimen kaltaiset uudet keksinnöt mahdollistivat yhä suuremman valtakunnan luomisen, hallitsemisen ja puolustamisen. Vuoteen 1902 mennessä Britannian hallitsemat alueet olivat yhdistetty toisiinsa lennätinkaapeleiden verkostolla, jota kutsuttiin nimellä ”All Red Line”, sillä useissa ajan kartoissa Britannian alueet merkittiin punaisella tai vaaleanpunaisella.
Kritiikki

Joidenkin historioitsijoiden mukaan Pax Britannica on keinotekoinen ja propagandistinen perustelu Britannian pyrkimykselle maailmanvaltaan ja nimellisesti itsenäisten alueiden alistamiseen valtaansa rauhanturvaamisen varjolla. Ali Parchami huomauttaa, että ajanjakson aikana ehti tuskin kulua vuottakaan, etteivät Britannian sotilaat olisi olleet sotimassa jossakin. Vuosina 1880–1900, jolloin käsite Pax Britannica oli suosittu imperiumin emämaassa, Britannia lähetti useita sotilaallisia retkikuntia eri puolille maailmaa; 40 Intiaan, lähes 50 Afrikkaan ja ainakin kymmenen Persianlahden valtioihin ja Kaukoitään.
Brittien Sepoykapinan kukistaminen, Vasili Vereštšaginin maalaus vuodelta 1884.
Käännös suomeksi
Pavlovsk (Voronežin alue)

| Pavlovsk Павловск |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Voronežin alueen sijainti, alla kaupungin sijainti alueen sisällä.
 Pavlovsk
 Koordinaatit: 50.4533°N, 40.1288°E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Voronežin alue
Piiri:  Pavlovskin piiri
Perustettu:  1709 
Kaupungiksi:  1779 
Väkiluku (2010):  25 126
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
 
 https://pavlovskadmin.ru/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pavlovsk (ven. Павловск) on kaupunki ja piirikeskus Voronežin alueella Venäjällä. Kaupunki sijaitsee 234 kilometriä aluekeskus Voronežista kaakkoon. Kaupunki sijaitsee Donin vasemmalla rannalla, Donin sivujoki Oseredin liittymäkohdassa. Pavlovskissa asui 25 126 ihmistä vuonna 2010.
Paikkakunta on perustettu 1709, kaupungiksi Pavlovsk tuli vuonna 1779.
Katunäkymä.
Kulttuuritalo edustan aukioineen-
Kirkko Pavlovskissa.
Tyttökoulu (kymnaasi/lukio).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pavlovsk (Voronežin alue) Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Maantieteelliset :  MusicBrainz area
Pax Ottomana

Osmanien valtakunnan hallitsemat alueet suurimmillaan vuonna 1683.
Pax Ottomana, myös Pax Ottomanica ja Pax Osmanica (lat. suoraan käännettynä "osmanirauha", "ottomaanirauha") on nimitys Osmanien valtakunnan rauhaa ja poliittista stabiiliutta luovalle vaikutukselle sen omistamilla alueilla Balkanissa, Mustanmeren ranta-alueilla, Lähi-idässä ja Pohjois-Afrikassa. Sillä tarkoitetaan myös, että osmanihallinto oli rauhan takaajana näillä alueilla, sillä myöhemmin on koettu, että ennen osmanihallintoa ja sen jälkeen näillä alueilla on syntynyt useita kriisejä, joilla on ollut heikentävä vaikutus maailmanrauhaan yleensä. Termiä käyttävät historioitsijat, jotka näkevät osmanivallalla olleen tässä mielessä myönteinen vaikutus alueidensa eri kansoihin ja kulttuureihin.
Termi on latinaa, ja se on johdattu vanhemmasta termistä Pax Romana, roomalainen rauha. Vastaavia suhteellisesta rauhanajoista valloitetuilla tai miehitetyilla alueilla ovat mm. Pax Americana, jolla kuvataan nykyistä vuodesta 1945 eteenpäin länsimaissa vallinnutta rauhanomaista ajanjaksoa ja Pax Britannica, jolla kuvataan rauhanomaista noin sadan vuoden ajanjaksoa brittiläisen imperiumin hallitsemilla alueilla vuosien 1815–1914 välillä.
Perusteluja termille haetaan Osmanihallinnon tavasta sietää pitkälle erilaisia kulttuureja, tapoja tai uskontoja. Se ei pyrkinyt levittämään aggressiivisesti omia tapojaan tai islamin uskoa alueilleen tai vasalliensa keskuuteen. Yleensä osmanihallinto suhtautui diplomaattisesti alaistensa ongelmiin ja riitoihin, sekä tuki alueiden kaupankäyntiä. Yksi Pax Ottomanan perusteluista on Osmanien valtakunnassa ollut oikeus harjoittaa omaa uskontoa, koska hallinto ei epätasa-arvoistanut alueidensa eri uskontokuntia kuten muslimeja, juutalaisia ja eri kristillisiä kirkkoja. Useat sulttaanit jopa tukivat eri uskontojen harjoittamista valtakunnan alueella. Tämä näkyy esimerkiksi tapauksessa, kun Unkarin kuningas János Hunyadi halusi valloittaa Serbian. Osmanien vasalli Serbian despootti Đurađ Branković lähetti edustuston Hunyadin luokse kysymään, millaiset oikeudet hän takaa maan ortodoksiselle kirkolle, mikäli hän voittaa turkkilaiset ja valtaa maan. Hunyadi vastasi repivänsä alas kaikki ortodoksiset kirkot ja rakentavansa katolilaiset kirkot tilalle. Branković lähetti edustuston Istanbuliin esittämään saman kysymyksen sulttaani Mehmed II:lta. Mehmed vastasi rakennuttavansa ortodoksisen kirkon jokaisen moskeijan viereen. Niinpä Branković pysyi uskollisena osmanihallinnolle.
Kritiikki

Pax Ottomanan merkitystä on korostettu lähinnä turkkilaisessa historiografiassa, kun puolestaan valtakunnan alaisuudesta itsenäistyneiden maiden historioitsijat ovat arvostelleet osmanivaltakunnan aikakauden viimeisten pysähtyneisyyden ja kehityksen hidastumisen vuosisatojen heikentävää tai haitallista vaikutusta omien valtioidensa kehitykseen. Lisäksi osa itsenäistyneiden maiden historioitsijoista on leimannut osmanivallan yksinomaan julmaksi, välinpitämättömäksi, valloitushenkiseksi ja takapajuiseksi feodaalijärjestelmäksi. Viimeisten vuosikymmenten aikana Osmanien valtakunta on kuitenkin laajentunut kansainväliseksi akateemiseksi tutkimusalueeksi. Siksi mustavalkoiset ja usein vääristyneet mielipiteet, joissa osmanihallinto nähdään joko täysin hyvänä tai täysin pahana, ovat alkaneet muuttua.
Pays de Caux

Pays de Caux
Pays de Caux on alue Seine-Maritimen departementissa Ylä-Normandian hallintoalueella Ranskassa. Tämä ylänköalue Seinen pohjoispuolella ulottuu Englannin kanaalin rannikolle. Alueen rannikko tunnetaan nimellä Alabasterirannikko (Côte d'Albâtre).
Alueen tärkeimmät kunnat ovat Le Havre, Dieppe, Fécamp, Yvetot ja Étretat.