stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Daniel Bailey

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Bailey (oikealla) Dohassa 2010. |  Bailey (oikealla) Dohassa 2010. |  Bailey (oikealla) Dohassa 2010. |  |
Maa:   Antigua ja Barbuda
Miesten yleisurheilu
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Doha 2010 | 60 m |  |
Daniel Everton Bailey (s. 9. syyskuuta 1986) on antiguabarbudalainen pikajuoksija.
Vuonna 2003 Bailey karsiutui alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 100 metrillä välierissä ja oli 200 metrillä neljäs. Seuraavana vuonna hän sijoittui 100 metrillä neljänneksi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa ja karsiutui Ateenan olympialaisissa alkuerissä. Ateenan olympialaisten avajaisissa hän kantoi maansa lippua. Saman vuoden alle 20-vuotiaiden Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailuissa hän voitti 100 metriä ja oli toinen 200 metrillä. Vuonna 2005 hän karsiutui Helsingin MM-kilpailuissa 100 metrin alkuerissä ja sijoittui alle 20-vuotiaiden Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa kolmanneksi 200 metrillä. Kansainyhteisön kisoissa 2006 hän karsiutui 100 metrin toisissa alkuerissä. Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa 2008 hänet hylättiin 60 metrin alkuerissä. Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailuissa Calissa hän sai hopeaa 100 metrillä ajalla 10,18. Pekingin olympialaisissa 2008 hän selviytyi 100 metrin toisiin alkueriin.
Bailey alitti 100 metrillä kymmenen sekuntia ensimmäisen kerran 24. toukokuuta 2009 juostuaan Belémissä Brasiliassa ajan 9,99 s. Hän oli ensimmäinen Etelä-Amerikan maaperällä kymmenen sekuntia alittanut pikajuoksija. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui 100 metrillä neljänneksi ajalla 9,93 s. Dohan sisäratojen MM-kisoissa 2010 hän voitti 60 metrillä MM-pronssia ajalla 6,57. Saman vuoden Splitin maanosien cupissa hän sijoittui 100 metrillä toiseksi. Hän sai samalla matkalla hopeaa Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailuissa Mayagüezissa 2011 ajalla 10,11. Daegun MM-kisoissa 2011 hän oli 100 metrin viides ajalla 10,26. Lontoon olympialaisissa 2012 hän karsiutui 100 metrin välierissä.
Bailey karsiutui Moskovan MM-kilpailuissa 2013 100 metrin alkuerissä. Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014 hän sijoittui 200 metrillä kuudenneksi ja karsiutui 100 metrillä välierissä. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän juoksi toisen osuuden Antigua ja Barbudan 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, joka sijoittui kuudenneksi. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän selviytyi 100 metrillä alkueristä jatkoon, muttei osallistunut välieräjuoksuun.
Bailey harjoittelee Usain Boltin kanssa ja heitä valmentaa Glen Mills. Baileyn ennätys 100 metrillä on 9,91 s, joka on myös Antiguan ja Barbudan ennätys.
Ennätykset > Ulkoradat

100 metrin juoksu: 9,91 (2009)
200 metrin juoksu: 20,40 (2014)
Ennätykset > Sisäradat

60 metrin juoksu: 6,54 (2009, 2010)
Dodge St. Regis

| Dodge St>  Regis |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Dodge
Konserni:  Chrysler Corporation
Valmistusvuodet:  1978–1981
Tuotantomäärä:  64 502
Korimalli:  4-ovinen sedan
Luokka:  Full-size
Edeltäjä:  Dodge Monaco
Teknisesti samankaltaisia:  Chrysler Newport Chrysler New Yorker Plymouth Gran Fury
Vetotapa:  takaveto
Dodge St. Regis on full-size -luokan henkilöauto, jota yhdysvaltalainen Chrysler Corporation valmisti vuosina 1978-1981 Dodge -brändin alla. Se on  teknisesti samankaltainen Chrysler Newportin, Chrysler New Yorkerin ja Plymouth Gran Furyn kanssa. Autot jakavat saman Chrysler R -pohjalevyn.
Vuoden 1980 St. Regis takaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dodge St. Regis Wikimedia Commonsissa
David Lewin

David B. Lewin (1933 New York – 5. toukokuuta 2003) oli yhdysvaltalainen säveltäjä, pianisti ja musiikkiteoreetikko.
Lewin opiskeli lapsena pianonsoittoa Eduard Steuermannin johdolla. Hän sai Harvardin yliopistosta Bachelor of Arts -oppiarvon matematiikassa vuonna 1954. Vuosina 1954–1955 hän jatkoi musiikin opintojaan Josef Polnauerin johdolla Wienissä. Lewin suoritti Princetonin yliopistossa maisterin tutkinnon (Master of Fine Arts) ja valmistui vuonna 1958. Hän sai musiikin teorian ja sävellyksen opetusta Roger Sessionsilta, Milton Babbittilta, Edward T. Conelta ja Earl Kimiltä. Vuonna 1958 Lewin palasi kolmeksi vuodeksi Harvardin yliopistoon Harvard Society of Fellows'n nuorempana fellow'na. Hän oli vuodesta 1985 Harvardin yliopiston musiikin Walter W. Naumburg -professori. Tätä ennen hän oli opettanut Kalifornian yliopistossa (Berkeley), Stony Brook Universityssa ja Yalen yliopistossa.
Lewin sai vuonna 1983 Guggenheim-stipendin. Hänellä oli residenssi Rockefeller-säätiön opinto- ja konferenssikeskuksessa Italian Bellagiossa. Hän sai kunniatohtorin arvot Chicagon yliopistosta vuonna 1995 ja New England Conservatory of Musicista vuonna 2000. Lewin oli Yhdysvaltain taide- ja tiedeakatemian jäsen. Hän toimi Society for Music Theoryn puheenjohtajana vuosina 1985–1988 ja pääsi sen elinikäiseksi jäseneksi vuonna 2000. Lewin teki uraauurtavaa työtä transformatiivisen teorian ja teoreettisen metodologian parissa. Hän tuli tunnetuksi 1800–1900-lukujen musiikin analyysistään. Lewinin kirjojen joukossa ovat Generalized Musical Intervals and Transformations (1987) ja Musical Form and Transformation (1993). Jälkimmäisestä hänelle myönnettiin American Society of Composers, Authors and Publishersin Deems Taylor -palkinto. Lewin kirjoitti artikkeleita muiden muassa lehtiin Journal of Music Theory, Perspectives of New Music, Music Perception ja 19th-Century Music.
Lewinin sävellystuotannon joukossa on orkesteriteoksia, kamarimusiikkia, lauluja ja teoksia soolopianolle. Lewin teki myös kokeellista tietokonemusiikkia ja työskenteli Bell Labsissa New Jerseyn Murray Hillissä. Hän työskenteli urallaan lisäksi tuottajana ja pianistina. Hän piti monia sooloresitaaleja ja esiintyi yhdessä muun muassa laulajien ja viulistien kanssa. Lewin kuoli sydänsairauteen 69-vuotiaana. Hänellä oli vaimo June Knight Lewin ja poika Alexander Julian Lewin.
Galeazzo Florimonte

Galeazzo Florimonte (27. huhtikuuta 1478 Sessa Aurunca – 1567) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet nimitettiin Aquinon hiippakunnan johtoon 4. toukokuuta 1543 ja sitten Sessa Auruncan piispaksi 22. lokakuuta 1552. Hän erosi tehtävistään Sessa Auruncan hiippakunnan johdossa mahdollisesti vuonna 1565.
Djibouti Airlines

Djibouti Airlines (IATA: D8, ICAO: DJB, kutsukoodi: DJIBOUTI AIR) oli djiboutilainen lentoyhtiö. Se perustettiin helmikuussa 1996. Yhtiön päälentoasemana toimi Djibouti-Amboulin kansainvälinen lentokenttä. Yhtiö lakkautettiin vuonna 2009.
Kansainväliset kohteet

Addis Abeba
Aden
Borama
Boosaaso
Dire Dawa
Dubai
Hargeisa
Laivasto

Tammikuussa 2005:
1 kpl Antonov An-24RV
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Djiboutilaiset lentoyhtiöt
Daallo Airlines (1991-)
Djibouti Air (2011–)
Djibouti Airlines (1996–2009)
Dungeness

Ilmakuva Dungenessin niemimaasta.
Dungeness on niemimaa Kentin rannikolla Englannissa. Niemimaa ja sen tyvi muodostavat Romneyn kosteikkoalueen, jonka laajuus on 260 neliökilometriä. Alue on merkittävä luonnonsuojelualue.
Niemellä sijaitsee Dungenessin ydinvoimala. Voimalan A-yksikkö suljettiin 2006, mutta B-yksikkö jatkaa edelleen toimintaansa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dungeness Wikimedia Commonsissa
Daniel Baldwin

| Daniel Baldwin |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Daniel Leroy Baldwin
Syntynyt: 5. lokakuuta 1960 (ikä 64) Long Island, New York
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1988–
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Daniel Leroy Baldwin (s. 5. lokakuuta 1960 Long Island, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on toiseksi vanhin Baldwinin näyttelijäveljeksistä. Muut ovat Alec, William ja Stephen Baldwin.
Baldwin on ollut lukuisia kertoja ehdolla emmy-palkintoon, ja kolme kertaa voittanut sen.
Filmografiaa

Kavahda rakkautta (Too Good to Be True, 1988)
Syntynyt 4. heinäkuuta (Born on the Fourth of July, 1989)
L.A. Takedown tai Made in L.A. (1989)
Harley Davidson ja Marlboro-mies (Harley Davidson And The Marlboro Man, 1991), Alexander
The Heroes of Desert Storm (1991)
Ned Blessing: The True Story of My Life (1992)
Viimeinen siirto (Knight Moves, 1993), Andy Wagner
Jättiläisnaisen hyökkäys (Attack of the 50 Ft. Woman, 1993)
Car 54, Where Are You? (1994)
Lone Justice (1994), Ned Blessing
Tappajan tunnit (Dead on Sight, 1994)
Bodily Harm (1995), Sam Mckeon
Poliisin painajainen (Family of Cops, 1995), Ben Fein
Yesterday’s Target (1996), Paul
Trees Lounge (1996), Jerry
Mulhollandin putous (Mulholland Falls, 1996), erikoisagentti Jeffrey McCafferty
Twisted Desire - Kylmä haave (Twisted Desire, 1996)
The Invader (1997)
Tappavat tunteet (Love Kills, 1998)
Namupalat (The Treat, 1998)
Phoenix (1998)
Vampires tai John Carpenter's Vampires (1998)
Fallout (1998)
Operaatio: Pankkiryöstö (On the Border, 1998)
Tehtävä Pandora (The Pandora Project, 1998), John Lacy
Water Damage (1999), Paul Preedy
Wild Grizzly (1999)
Desert Thunder (1999), Lee Miller
Homicide: The Movie (2000)
Silver Man (2000)
Active Stealth (2000)
Killing Moon (2001), Frank Conroy
Takaa-ajo (In Pursuit, 2001)
The Tunnel (2002), Seale
Talo pahan vallassa (Dynamite tai Family Under Siege (2002)
Open House (2003)
Paparazzi (2004)
Isiemme synnit (Our Fathers, 2005)
The Devil’s Dominoes (2007)
The Blue Rose (2007)
The Beach Party at the Threshold of Hell (2007)
Moola (2008)
Grey Gardens (2009), Julius Krug
Shadowheart (2009)
Shut Up and Shoot! (2009)
Nine Dead (2010)
Christmas with a Capital C (2011)
Oba – The Last Samurai (2011)
Lähde:
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Daniel Baldwin Wikimedia Commonsissa
Daniel Baldwin Biography (1960-) Film Reference. Viitattu 24.9.2023. (englanniksi)
Daniel Baldwin NNDB. Viitattu 24.9.2023. (englanniksi)
Geruliai

Geruliai on kylä Prienain kunnallispiirissä, Kaunasin läänissä, eteläisessä Liettuassa. Vuonna 2001 kylässä asui 561 asukasta.
Kylän sijainti kartalla
Gerusia

Hallinto
Spartan kuningas
Efori
Gerusia
Apella
Luokat
Homoioi
Perioikit
Helootit
Gerusia (m.kreik. γερουσία) oli antiikin Spartassa neuvosto, johon kuului 30 jäsentä. Spartan kaksi kuningasta olivat aina neuvoston jäseniä. Loput 28 jäsentä kansankokous valitsi yli 60-vuotiaiden Spartan kansalaisten joukosta. Neuvoston jäsenyys oli elinikäinen. Vaikka kaikilla Spartan kansalaisilla oli teoriassa mahdollisuus päästä gerusian jäseneksi, valittiin sen jäsenet todellisuudessa aristokraattisukujen jäsenten keskuudesta.
Gerusia valmisteli ehdotukset, joista Spartan kansankokouksessa apellassa äänestettiin. Gerusia pystyi myös estämään kansankokouksen hyväksymät lakiehdotukset. Se toimi myös tuomioistuimena murhaoikeudenkäynneissä. Eforit saattoivat myös kysyä neuvoa gerusialta lakien tulkitsemisessa.
Friedrich Lips

Friedrich Robertovitš Lips (s. 18. marraskuuta 1948 Jemanželinsk, Tšeljabinsk, Neuvostoliitto) on venäläinen harmonikkataiteilija, kamarimuusikko, sovittaja ja pedagogi. Häntä pidetään eräänä konserttiharmonikan, eritoten bajan-harmonikan, merkittävimmistä uudistajista ja uranuurtajista.
Tausta ja koulutus

Lips syntyi saksalaista alkuperää olevaan venäläisperheeseen pienessä Jemanželinskin kaupungissa 2000 kilometriä Moskovasta itään. Hänen esivanhempansa olivat tulleet Venäjälle Saksasta 200 vuotta aikaisemmin Katariina II:n hallitusaikana, jolloin he asettuivat Saratoviin Volgan lähistölle. Toisen maailmansodan aikana hänen vanhempiensa perheet karkotettiin Uralin alueelle, jossa hänen vanhempansa tapasivat sodan jälkeen toisensa.
Perheen isä oli hiilikaivostyöläinen, joka kuitenkin soitti harrastuksekseen useita instrumentteja, kuten bajan-harmonikkaa, kitaraa, viulua, trumpettia ja balalaikkaa. Friedrich kuunteli usein isänsä soittoa ja aloitti itsekin bajanin soiton opettelun isänsä johdolla. Hän matki isänsä polkan- ja valssinsoittoa korvakuulolta. Kaikista soittimista hänen isänsä soitti eniten juuri bajania, jonka ääni miellytti poikaakin eniten, joten hän valitsi sen pääsoittimekseen. 11-vuotiaana hän alkoi opinnot paikallisessa Jemanželinskin musiikkikoulussa, mistä hän siirtyi neljän vuoden päästä Glinkan musiikkiopistoon Magnitogorskiin.
Lips valmistui Glinkan musiikkiopistosta 1967 pääaineenaan bajan-harmonikka E. Kudinovin ohjauksessa. Kudinov suositti Lipsiä jatkamaan opintojaan kuuluisassa Gnesinin musiikki-instituutissa Moskovassa, jossa hän opiskeli bajan-harmonikansoiton maisteriksi Sergei Kolobkovin johdolla valmistuen 1972.
Ura

Jo ennen opintojensa valmistumista Lips alkoi opettaa Gnesinin musiikki-instituutissa 1971 ja hän jatkoi vakinaisessa virassa 1974. Hänet nimitettiin apulaisprofessoriksi 1980 ja professoriksi 1989. Hän on toiminut Venäjän Kansansoitinosaston johtajana vuodesta 1996; laitos uudelleennimettiin myöhemmin Venäjän musiikkiakatemiaksi. Hän on toiminut vierailevana luennoitsijana ja vierailevana professorina useissa kansainvälisissä opinahjoissa, kuten Espanjan Irúnissa, Hollannin Groningenissa ja Lontoossa Royal Academy of Musicissa.
Lips perusti Moskovan kansainvälisen festivaalin bajan-harmonikalle ja -soittajille vuonna 1989, minkä johdossa hän toimi pitkään. Hänen aloitteestaan luotiin myös Moskovan musiikkipalkinto bajan-solisteille.
Pedagogina Lips on kouluttanut kymmeniä venäläisiä ja ulkomaisia konserttimuusikkoja ja pedagogeja, joista monet ovat voittaneet kansallisia ja kansainvälisiä palkintoja.
Konserttimuusikkona Lips voitti ensimmäisen palkinnon Klingenthalin musiikkipäivillä 1969, josta lähtien hän on toiminut yhtämittaisesti konserttimuusikkona ympäri maailman. Monet konsertit on pidetty tunnetuilla estradeilla, kuten Moskovan Tšaikovski-konservatoriossa, Amsterdamin Concertgebouw'ssa, Tokion Santory Hallissa, New Yorkin Lincoln Centerissä ja Washingtonin J. F. Kennedy Centerissä. Hän on toiminut yhteistyössä lukuisten sooloartistien kanssa, joista esimerkkeinä voidaan mainita Vladislav Igolinski, Gidon Kremer, Yo-Yo Ma, Mark Pekarski ja Vladimir Tonha. Hän on myös kantaesittänyt yli 50 teosta eri nykysäveltäjien musiikkia, esimerkkeinä Sergei Berinski, Mihail Bronner, Jevgeni Derbenko, Edison Denisov, Sofija Gubaidulina, Aleksandr Holminov, Roman Ledenjov, Efrem Podgaits, Vladimir Rjabov, Alfred Schnittke, Tatjana Sergejeva, Kirill Volkov ja Vladislav Zolotarjov. Useat teoksista on omistettu erityisesti hänelle. Hän on esiintynyt myös eri maiden suurilla musiikkifestivaaleilla ja lukuisten kapellimestarien johtamissa, muun muassa kamarimusiikkiin omistautuneissa, kokoonpanoissa.
Lips on saanut saavutuksistaan myös kansallista huomiota: Ansioituneen artistin palkinnon 1982 ja Venäjän Kansantaiteilija (Народный артист России) -palkinnon 1994. Jälkimmäisen hänelle luovutti henkilökohtaisesti presidentti Boris Jeltsin.
Tuotanto

Lips on levyttänyt kolmattakymmentä pitkäsoittoa ja CD-levyä, sisältäen yli 100 konserttiteosta harmonikalle sävellettyinä tai sovitettuina, joita on julkaistu Amerikassa, Aasiassa ja Euroopassa. Hänen Moskovassa julkaistu levynsä The Seven Last Words voitti Vuoden CD-palkinnon kotimaassa ja Diapason d'Or-palkinnon Pariisissa. Hän on myös sovittanut lukuisia klassisia ja nykymusiikkiteoksia bajan-harmonikalle sekä julkaissut musiikin teoriaa käsittelevää kirjallisuutta. Hänen kirjansa Iskusstvo igry na bajane (1985) on käännetty sekä saksaksi että englanniksi (The Art of Bayan Playing, Kamen, 2000).
Levytykset

Art & Electronics. Sofia Gubaidulina. AED, 68005. Yhdysvallat, 1989.
—. Mobile Fidelity Sound Labs, TECD 30024, Tokyo, 1989.
Yuji Takahashi. Works by Sofia Gubaidulina. Fontec Records, FOCD 3118, Tokyo, 1989.
S. Gubaidulina. The Seven Last Words. Melodija, SUCD 10-00109, Moskau, 1991.
Stars of Russian Bayan. Pictures At An Exhibition. Russian Disc, Moskau, 1993.
Modern Portraits II. RCA BMG Victor, 9026 60466-2 QA, Yhdysvallat, 1993.
Stars of Russian Bayan. Russia on Stage. Parade of the world virtuosi. Russian Disc, Moskau, 1995.
Silenzio. Gubaidulina. Astraea. Suslin. Grammofon AB BIS, CD-810, Ruotsi, 1995.
Gidon Kremer: Hommage à Piazzolla. Nonesuch Records, 7559-79407-2, New York, 1996.
Tango Piazzollata. TRITON, DML Classics, Tokyo, 1997.
Piazzolla Studio. Tango. CTC, Moskau, 1999.
Sergey Berinsky. Apokalypse. ACEA 001, Moskau, 1999.
Sergey Berinsky. Miserere. ACEA 002, Moskau, 2000.
Muille levy-yhtiöille tekemiensä levytysten ohella Lips aloitti oman CD-levysarjansa bajan-harmonikalle sävellettyä ja sovitettua konserttimusiikkia, jossa hän oli helmikuuhun 2007 mennessä julkaissut kahdeksantoista pitkäsoittolevyä.
Aiheesta muualla

Friedrich Lipsin biografia, haastattelu, diskografia ym.
Gervasio Deferr

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Gervasio Deferr Barcelonan lentokentällä olympiavoittonsa jälkeen elokuussa 2004. |  Gervasio Deferr Barcelonan lentokentällä olympiavoittonsa jälkeen elokuussa 2004. |  Gervasio Deferr Barcelonan lentokentällä olympiavoittonsa jälkeen elokuussa 2004. |  |
Maa:   Espanja
Miesten telinevoimistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Sydney 2000 | hyppy |  |
|  Kultaa | Ateena 2004 | hyppy |  |
|  Hopeaa | Peking 2008 | permanto |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Tianjin 1999 | permanto |  |
|  Hopeaa | Stuttgart 2007 | permanto |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Bremen 2000 | permanto |  |
Gervasio Deferr Ángel (s. 7. marraskuuta 1980 Barcelona) on espanjalainen entinen telinevoimistelija ja kaksinkertainen olympiavoittaja. Hän oli maansa ensimmäinen voimistelun olympiavoittaja.
Deferr voitti hypyn olympiakultaa Sydneyn vuoden 2000 ja Ateenan vuoden 2004 kesäolympialaisissa. Ateenassa hän sijoittui lisäksi permannolla neljänneksi. Pekingin kesäolympialaisissa 2008 Deferr voitti hopeaa permannolla.
Permannolla Deferr voitti MM-kilpailuista kaksi hopeamitalia ja EM-kilpailuista yhden hopeamitalin. Hän menetti vuoden 2002 MM-kilpailujen permannon hopeamitalinsa jäätyään kiinni marihuanasta.
Deferr ilmoitti lopettavansa kilpailijanuransa tammikuussa 2011.
Djibouti kesäolympialaisissa 2016

Djibouti osallistui kesäolympialaisiin 2016. Sitä edusti seitsemän urheilijaa kolmessa lajissa. Joukkueen lipunkantajana avajaisissa toimi kestävyysjuoksija Abdi Weiss Mouhyadin.
Joukkue > Judo

Anass Houssein – miesten alle 66 kg
Joukkue > Uinti

Borhane Abro – miesten 50 m vapauinti
Joukkue > Yleisurheilu

Ayanleh Souleiman – miesten 800 m ja 1 500 m
Abdi Weiss Mouhyadin – miesten 1 500 m
Mohamed Ismail Ibrahim – miesten 3 000 m esteet
Mumin Gala – miesten maraton
Kadra Mohamed Dembil – naisten 1 500 m
George Seaton

George Seaton (s. Stenius 17. huhtikuuta 1911 South Bend, Indiana – 28. heinäkuuta 1979 Beverly Hills, Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja, joka voitti kaksi Oscar-palkintoa käsikirjoituksistaan.
Seatonin uran tärkeimmiksi töiksi jäi elokuvien Susanin kääntymys (1947) ja Mies jonka minulle annoit (1954) käsikirjoitus ja ohjaus. Hän teki kuitenkin pitkän uran elokuvateollisuuden palveluksessa, jonka parissa hän aloitti jo vuonna 1934.
Susanin kääntymys oli vasta hänen neljäs ohjaustyönsä, ja se on nostettu useissa äänestyksissä parhaimmaksi jouluaiheiseksi elokuvaksi. Elokuva voitti kolme Oscaria ja sai ehdokkuuden parhaasta elokuvasta.  Usean vähemmän merkittävän ohjaustyön jälkeen valmistunut Mies jonka minulle annoit jäi historiaan lähinnä sen vuoksi, että sen naispääosassa nähdään yksi Hollywoodin suosikeista, Grace Kelly. Miespääosaa esitti suomalaissukuinen Bing Crosby, joka sai Oscar-ehdokkuuden roolityöstään. Seaton voitti Oscarin parhaasta käsikirjoituksesta ja sai lisäksi ehdokkuuden parhaasta ohjauksesta.
Sotadraama Ylpeä ja pakanallinen sai kaksi Oscar-ehdokkuutta. Clark Gablen ja Doris Dayn tähdittämä ”vanhan hyvän ajan komedia” Opettajan lemmikki toi Oscar-ehdokkuuden miessivuosasta Gig Youngille. Seaton olisi halunnut miespääosaan Gablen tilalle joko Cary Grantin tai James Stewartin, mutta nämä kieltäytyivät.
Jännityselokuva Naamioitu agentti (1962) jäi vähäiselle huomiolle, kuten myös Koukko, jonka pääosassa esiintyy Kirk Douglas. Kiitorata on yksi monista 1970-luvulla tehdyistä katastrofielokuvista, jossa George Kennedy näytteli keskeistä roolia. Pääosissa nähtiin Burt Lancaster ja Dean Martin. Elokuva on tuottanut elokuvateattereissa vuoteen 2003 mennessä runsaat staa miljoonaa dollaria, maksettuaan vain kymmenesosan kyseisestä summasta. Elokuva voitti parhaan naissivuosan Oscarin ja sai yhteensä yhdeksän ehdokkuutta, muun muassa Seatonille ehdokkuus parhaasta käsikirjoituksesta. Elokuva sai myöhemmin kolme jatko-osaa, jotka eivät ole edes yhteenlaskettuna tuottaneet yhtä paljon voittoa kuin esiosa.
Rio Granden rautakourat vuodelta 1973 jäi Seatonin viimeiseksi ohjaukseksi. Lännenelokuvan pääosissa nähtiin Rock Hudson ja Dean Martin.
Seatonin vanhemmat olivat Charles Stenius ja Olga Berglund, molemmat Tukholmasta Ruotsista Yhdysvaltoihin muuttaneita siirtolaisia. Isä Charles seurasi Oscar Tschirkyä Waldorf-Astorian keittiömestarina ja johti myöhemmin, George Steniuksen syntyessä, Oliver Hotellia South Bendissä. George Seaton sisar Ruth Roberts toimi Ingrid Bergmanin oppaana ja englannin kielen opettajana, kun hän muutti Yhdysvaltoihin. Seatonin vaimo Phyllis Seaton oli Beverly Hillsin ensimmäinen naispormestari.
Egyptin punta

| Egyptin punta |
| --- | --- |
 200 punnan seteli.
ISO 4217 -koodi:  EGP
Keskuspankki:  Egyptin keskuspankki
Esitelty:  1836
Symboli:  £
Käyttäjät:   Egypti
Jaettava yksikkö:  piasteri
1 punnan kolikko.
Egyptin punta (tunnus EGP) on Egyptin rahayksikkö. Se on ollut käytössä vuodesta 1836. Ensimmäiset setelit laskettiin liikkeelle vuonna 1899. Egyptin punnan alempi rahayksikkö on piasteri. Yksi Egyptin punta on yhteensä 100 piasteria. 24. marraskuuta 2022 Egyptin punnan arvo oli 0,039 euroa eli yksi euro oli 25,57 Egyptin puntaa.
Egyptin ohella Egyptin puntaa käytetään myös Gazan kaistalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Egyptin punta Wikimedia Commonsissa
Kuvia vanhoista punnan seteleistä (saksaksi) (englanniksi)
| Tämänhetkiset EGP-vaihtokurssit |
| --- | --- |
XE.com:sta:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD JPY USD
OANDA.com:sta:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD JPY USD
Džano Ananidze

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 10. lokakuuta 1992 (ikä 31)
Syntymäpaikka: Kobuleti, Georgia
Pelipaikka: hyökkäävä keskikenttäpelaaja
Pituus: 170 senttimetriä
Seura
Seura: Spartak Moskova
Pelinumero: 27
Junioriseurat
2003–2005 2005–2007 2007–2009:  Dinamo Tbilisi  Dynamo Kiova  Spartak Moskova
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2009– |  Spartak Moskova | 52 (6) |
Maajoukkue
| 2007 2007–2009 2009 2009–2010 2009– |  Georgia U16  Georgia U17  Georgia U19  Georgia U21  Georgia | 4 (3) 13 (0) 2 (1) 5 (2) 15 (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 23. syyskuuta 2012.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 12. syyskuuta 2012.
Džano Ananidze (georg. ჯანო ანანიძე, s. 10. lokakuuta 1992 Kobuleti) on georgialainen maajoukkuetason jalkapalloilija, joka edustaa venäläistä jalkapalloseuraa Spartak Moskovaa.
Ura

18. lokakuuta 2009 Ananidzesta tuli kaikkien aikojen nuorin pelaaja, joka on onnistunut maalinteossa Venäjän pääsarjassa, kun hän teki maalin Lokomotiv Moskovaa vastaan 17 vuoden ja kahdeksan päivän iässä.
Ananidze teki ensimmäisen maaottelumaalinsa 17. marraskuuta 2010 Sloveniaa vastaan. Toisen maaottelumaalinsa hän teki noin vuoden päästä ensimmäisestä, eli 11. marraskuuta 2011, kun hän osui Moldovan verkkoon.
Saavutukset

Venäjän pääsarjan kakkossija: 2009
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Džano Ananidze Wikimedia Commonsissa
Džano Ananidze Sky Sports -sivustolla (englanniksi)
Džano Ananidze Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Jano Ananidze
Käännös suomeksi