stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kim Dotcom
Toiminta > Tiedostojen tallennuspalvelut

Dotcomin perustama vuonna 2005 avattu Megaupload suljettiin tammikuussa 2012 tekijänoikeuslakien rikkomisen vuoksi. Yhdysvaltojen viranomaisten mukaan toiminnalla on saatu kaikkiaan 175 miljoonan dollarin laiton hyöty mainostuloina ja jäsenyyksien myynnillä ja syytteiden mukaan aiheutettu tekijänoikeuksien haltijoille yli 500 miljoonan dollarin tappiot.
Megaupload on pysynyt suljettuna.
Megauploadin sulkemisen yhteydessä pidätettiin yhteensä seitsemän henkilöä ja heidät asetettiin syytteeseen. Kim Dotcom pidätettiin Uudessa-Seelannissa. Syytteet odottavat vielä kolmea muuta henkilöä, joita ei tavoitettu. Piratismista ja rahanpesusta syytetty Dotcom päästettiin vapaaksi takuita vastaan helmikuussa 2012, koska pelko hänen pakenemisestaan väheni ja hänen koko omaisuutensa on takavarikoitu. Dotcomia vaaditaan luovutettavaksi Yhdysvaltoihin. Luovuttamisesta oli tarkoitus päättää elokuussa 2013. Alin oikeusaste päätti vuonna 2017 että hänet voidaan luovuttaa. Dotcom valitti asiasta, mutta seuraava oikeusaste vahvisti tuomion kesäkuussa 2018. Hän aikoi kuitenkin valittaa päätöksestä maan korkeimpaan oikeuteen.
Dotcom yrittää välttää luovuttamisensa kotoaan Uudesta-Seelannista Yhdysvaltoihin. Hän on muun muassa julkaissut omalla www-sivustollaan musiikkivideon, joka on osoitettu Yhdysvaltain entiselle presidentille Barack Obamalle. Sivuston URL-osoite on sanaleikki, sillä piste on englanniksi dot ja sivuston osoite on Kim.com (Kim Dot com).
Uusiseelantilainen oikeusistuin totesi, että Megauploadin palvelimilta takavarikoidun datan lähettäminen Yhdysvaltoihin oli laiton teko ja määräsi datan palautettavaksi. Yhdysvallat torjui Uuden-Seelannin käskyn palauttaa takavarikoitu data.
Tammikuussa 2013 Dotcom avasi Megauploadin seuraajan nimeltään Mega. Pilvipalvelu on muuten samanlainen kuin edeltäjänsä, mutta tiedot ovat poikkeuksellisen hyvin salattuja, eivätkä edes sivuston ylläpitäjät tiedä, mitä ihmiset lataavat sivulta. Dotcomin ajatuksena on, ettei tuolloin voida syyttää sivuston ylläpitäjiä piratismin avustamisesta.
Elokuussa 2024 Uuden-Seelannin oikeusministeri Paul Goldsmith kertoi allekirjoittaneensa Dotcomin luovutusmääräyksen Yhdysvaltoihin.
Toiminta > Politiikka

Vuonna 2012 Dotcom julkisti Yhdysvaltain presidentille Barack Obamalle tarkoitetun musiikkikappaleen "Mr. President", joka liittyi Internetin vapauteen.
Lokakuussa 2013 uusiseelantilainen pienyrityksistä vastaava ministeri John Banks erosi virastaan, sillä hänen epäiltiin salanneen Dotcomilta vuonna 2010 saamaansa 30 000 euron vaalirahoitusta.
Maaliskuussa 2014 Dotcom perusti Uuteen-Seelantiin Internet-puolueen, joka ajaa internetin ja teknologian vapautta.
Vuonna 2022 Newsweek-lehti kuvaili Dotcomia tunnetuksi salaliittoteoreetikoksi.
Yksityiselämä

Kim Dotcomin äiti on suomalainen, mutta hän syntyi ja kasvoi Saksassa. Dotcom avioitui vuonna 2009 Mona Verga Dotcomin kanssa ja erosi vuonna 2014. Pariskunnalla on viisi lasta. Kim Dotcomilla on sukua Turussa. Hän liputtaa Uuden-Seelannin kartanossaan Suomen lipulla.
Hänen kartanonsa asuinpinta-ala on 2 300 neliömetriä. Pidätyksensä aikoihin Dotcom asui kartanossa vuokralla ja kuukausivuokran arvioitiin olevan 30 000–40 000 Uuden-Seelannin dollaria ja talon arvioitiin olevan Uuden-Seelannin arvokkain (arviolta 30 miljoonaa dollaria). Kiinteistön pinta-ala on 12 hehtaaria.
Dotcom on osallistunut useita kertoja Gumball 3000 -ralliin.
Vuodenvaihteessa 2012 Dotcom sai maailman Call of Duty: Modern Warfare 3 -pelaajista eniten tappoja pelitililleen.
Dotcom avioitui 20. tammikuuta 2018 23-vuotiaan Elizabeth Donnellyn kanssa Uudessa Seelannissa.
Aiheesta muualla

Kim Dotcomin kotisivut
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat 2 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Kim Dotcom vuonna 1996
Vänrikki Stoolin tarinat (vuoden 1939 elokuva)

| Vänrikki Stoolin tarinat |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  John W. Brunius Roland af Hällström
Käsikirjoittaja:  Ivar Johansson
Perustuu:  Johan Ludvig Runebergin runoteokseen Vänrikki Stoolin tarinat sekä John W. Bruniuksen elokuvaan Vänrikki Stoolin tarinat
Tuottaja:  Herman Rasch Kurt Jäger
Säveltäjä:  Tapio Ilomäki
Kuvaaja:  Hugo Edlund Karl Andersson
Leikkaaja:  Roland af Hällström
Lavastaja:  Vilhelm Bryde
Pääosat:  Carl-Michael Runeberg John Ericsson
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi Ruotsi
Tuotantoyhtiö:  Film Ab Nordstjärnan Jäger Filmi
Ensi-ilta:  5. helmikuuta, 1939
Kesto:  99 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vänrikki Stoolin tarinat on John W. Bruniuksen ja Roland af Hällströmin ohjaama suomalais-ruotsalainen sotaelokuva vuodelta 1939. Elokuva perustuu Johan Ludvig Runebergin runoteokseen Vänrikki Stoolin tarinat sekä Bruniuksen vuonna 1926 ohjaamaan mykkäelokuvaan Vänrikki Stoolin tarinat.
Jäger Filmi osti vuonna 1938 Bruniuksen mykkäelokuvan suomalaiset esitysoikeudet tarkoituksenaan tehdä siitä ääniversio. Ääniversiota varten Roland af Hällström uudelleenleikkasi elokuvan ja siihen lisättiin Teuvo Puron lausumat runot sekä Tapio Ilomäen säveltämä musiikki. Elokuva on nykyisin kadonnut lukuun ottamatta sen osaa 8. Lisäksi elokuvan ääniraita on säilynyt magnetofonitallenteena.
Tuuli Reijonen

Tuuli Reijonen, oikea nimi Tuuli Reijonen-Uibopuu, nimimerkki Meri Horsma, (19. lokakuuta 1904 Tampere – 17. lokakuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, kriitikko ja toimittaja.
Henkilöhistoria

Reijosen isä oli toimittaja ja lähettiläs Erkki Reijonen ja äiti Lyyli Westerlund.
Reijonen oli naimisissa virolaisen kirjailijan Valev Uibopuun (1913−1997) kanssa 1944−1964. Reijonen toimi Naisten Ääni -lehden päätoimittajana 1937−1941, teatterilehti Naamion toimitussihteerinä 1938−1939, Suomen Kuvalehden toimitussihteerinä 1941−1945 ja taidelehti Kuvan päätoimittajana vuosina 1945−1954. Tämän jälkeen hän oli vuoteen 1968 asti Helsingin Sanomien kulttuuritoimittaja mutta oli jo sitä ennen toiminut lehden teatteriarvostelijana.
Kirjallinen tuotanto

Reijonen sai novellillaan "Makuusäkki" yhden neljästä ensimmäisestä 1 050 dollarin palkinnosta New York Herald Tribune -lehden vuonna 1952 järjestämässä kansainvälisessä novellikilpailussa. Hänen romaaninsa Kenen on syy (1961) oli pohjana Veikko Itkosen elokuvalle Vaarallista vapautta (1962). Pro Finlandia -mitalin hän sai vuonna 1971.
Kirjallinen tuotanto > Teokset

Ihmisiä itärajalla, romaani Rajajoen suulta. Otava 1941
Olen sanomalehdentoimittaja, romaani (nimellä Meri Horsma). Otava 1942
Valot syttyvät, romaani. Otava 1945
Kasvoja, yhdeksän novellia. Otava 1948
Silta, romaani. Otava 1950
Yksisiipinen enkeli, novelleja ja välähdyksiä. Otava 1952
Vedessä ja tulessa, romaani. Otava 1959
Kenen on syy?, romaani. Otava 1961
Kannaksen mosaiikkimaailma. Otava 1968.
Aiheesta muualla

Tuuli Reijonen : "Rajalla on rauhallista", Suomen Kuvalehti, 09.01.1937, nro 2, s. 24, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Muut:  IdRef
Poika raidallisessa pyjamassa

| Poika raidallisessa pyjamassa> The Boy in the Striped Pyjamas |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  John Boyne
Kieli:  englanti
Genre:  historiallinen romaani
Kustantaja:  Random House
Julkaistu:  5. tammikuuta 2006
Suomennos
Suomentaja:  Laura Beck
Kustantaja:  Bazar Kustannus
Julkaistu:  2009
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  206
ISBN:  978-952-5635-86-7
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Poika raidallisessa pyjamassa (engl. The Boy in the Striped Pyjamas) on John Boynen romaani, joka on julkaistu vuonna 2006. Se kertoo natsiupseerin pojan ja keskitysleirillä olevan juutalaispojan ystävyydestä. Kirjasta on tehty samanniminen elokuva, jonka on ohjannut Mark Herman. Elokuva valmistui vuonna 2008, ja sen ensi-ilta oli Suomessa tammikuussa 2009.
Juoni

Korkea-arvoinen natsiupseeri muuttaa perheineen Berliinistä maaseudulle lähelle juutalaisten työleiriä. Aluksi uutta kotiaan vihaava 9-vuotias Bruno-poika tapaa ”löytöretkellään” piikkilanka-aidan rajalla juutalaisen 9-vuotiaan Shmuelin, joka asuu aidan toisella puolella. Bruno ystävystyy pian Shmuelin kanssa, vaikka häntä onkin varoitettu puhumasta pyjamapaitaisille ihmisille. Uuden ystävyyden myötä Bruno alkaa pitää elämästään uudessa kodissa, eikä lopuksi halua muuttaa takaisin. Brunon äiti saa kumminkin selville siitä, mitä työleirillä oikeasti tapahtuu ja haluaa lapsilleen paremman paikan viettää lapsuuttaan, joten äiti ja lapset päättävät muuttaa pois. Muuttoaamuna Bruno lähtee tapaamaan Shmuelia työleirin aidalle. Shmuelin isä on kadonnut ja pojat päättävät löytää hänet. Shmuel antaa Brunolle raidallisen numeroidun asun ja Bruno kaivaa itsensä aidan ali. Työleirillä Bruno ei kerkeä kauaa olla. Shmuel ja Bruno viedään muiden mukana lähes samantien krematorioon (kaasukammioon), jonne pojat menehtyvät. Brunon isä tajuaa Brunon menehtyneen.
Vastaanotto

Monet kriitikot ovat kehuneet John Boynen teosta. The Guardian kuvaili kirjaa seuraavasti: ”Pieni ihme kirjaksi… juuri sitä mitä fiktion pitää olla.” Lisäksi kirjaa ovat kehuneet Wall Street Journal, Observer ja The Independent.
Aiheesta muualla

Helsingin Sanomien arviointi kirjasta
Boston Bruins

| Boston Bruins |
| --- | --- |

Historia:  Boston Bruins   1924–
Perustettu:  1924
Kaupunki:   Boston, Massachusetts
Kotiareena:  TD Garden
– kapasiteetti:  17 565
Sarja:  NHL
Konferenssi:  Itäinen
Divisioona:  Atlantin
Värit:           

Toimitusjohtaja:   Don Sweeney
Päävalmentaja:   Joe Sacco
Kapteeni:   Brad Marchand
Omistaja:   Delaware North Companies
Yhteistyöseurat:   Providence Bruins (AHL)  Maine Mariners (ECHL)
Stanley Cupit:  6 (1929, 1939, 1941, 1970, 1972, 2011)
Konferenssin mestaruudet:  5 (1988, 1990, 2011, 2013, 2019)
Divisioonan mestaruudet:  27 (1928, 1929, 1930, 1931, 1933, 1935, 1938, 1971, 1972, 1974, 1976, 1977, 1978, 1979, 1983, 1984, 1990, 1991, 1993, 2002, 2004, 2009, 2011, 2012, 2014, 2020, 2023)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Boston Bruins on yhdysvaltalainen ammattilaistason jääkiekkoseura, jonka kotikaupunki on Boston Massachusettsin osavaltiossa. Seura kuuluu NHL:n Itäisen konferenssin Atlantin divisioonaan.
Boston Bruins perustettiin vuonna 1924, ja se on NHL:n nykyisistä joukkueista kolmanneksi vanhin. Bruins on yksi Original Six -seuroista, ja oli ensimmäinen NHL:ään liittynyt yhdysvaltalainen seura.lähde?
Bruins on voittanut historiansa aikana kuusi Stanley Cup -mestaruutta, joista viimeisin on kaudelta 2010–2011. Bruins pelaa kotiottelunsa 17 565 katsojan TD Gardenissa.lähde?
Historia > Kaudesta 1924–1925 toiseen maailmansotaan

Ensimmäisellä NHL-kaudellaan Boston voitti vain 6 peliä ja hävisi 24 sijoittuen kuuden joukkueen sarjassa viimeiseksi maalieron ollessa 49 tehtyä ja 119 päästettyä maalia. Joukkueen ensimmäisenä valmentajana ja toimitusjohtajana toimi Art Ross. Bostonilaiset ottivat NHL-jääkiekon nopeasti omakseen, ja joukkueeseen panostettiin alusta lähtien voimakkaasti. Jo kolmannella kaudellaan Boston pääsi Stanley Cupin loppuotteluun, jossa se tosin hävisi Ottawalle. Seuraavalle kaudelle joukkue sai uuden kotihallin Boston Madison Square Gardenin.lähde?
Viidennellä kaudellaan 1928–1929 Boston voitti ensimmäisen Stanley Cupinsa New York Rangersin ollessa häviävänä osapuolena. Seuraavien yhdeksän kauden aikana eli kaudesta 1929–1930 kauteen 1937–1938 Boston voitti viisi kertaa Amerikan divisioonan pääsemättä kuitenkaan kertaakaan Stanley cupin loppuotteluun saakka. Näiden vuosien aikana Art Ross oli poissa valmentajan paikalta kahdella kaudella halutessaan keskittyä enemmän seuran pääjohtajan tehtäviin. Tuolloin valmentajana toimi Frank Patrickilla.lähde?
Joukkueen toinen Stanley Cupin voitto tuli kaudella 1938–1939 joukkueen päihittäen loppuottelusarjassa Toronto Maple Leafsin voitoin 4–1. Joukkueessa loisti maalivahti Frank Brimsek. Seuraava kausi oli Bostinilta hiukan heikompi. Seura palasi Stanley cupin loppuotteluihin jälleen kaudella 1940–1941 ja voitti Stanley cupin. Joukkueen valmentajana toimi silloin Cooney Weiland. Joukkueen parhaimmat pelaajat olivat edelleen maalivahti Brimsek sekä hyökkääjät Milt Schmidt, Bobby Bauer ja Woody Dumart jotka muodostivat niin kutsutun Kraut-hyökkäysketjun. Joukkueen paras maalintekijä oli Bill Cowley.lähde?
Toinen maailmansota vei paljon Bostonin huippupelaajia armeijan palvelukseen. Sodan jälkeen heidän tasonsa ei ollut enää entisensä, ja näin ensimmäinen huippujoukkue oli hajonnut.lähde?
Historia > Uusi nousu

Uusi nousu Bostonissa alkoi vasta kaudella 1967–1968, jolloin joukkueeseen hankittiin Chicago Blackhawksista Phil Esposito, Fred Stanfield ja Ken Hodge. Joukkueessa oli mukana myös Bostonin oma juniorilupaus Bobby Orr, joka tulevilla kausilla tuli muuttamaan puolustuspelaamista huomattavasti. Kaudella 1969–1970 Boston palasi Stanley Cup -voittajaksi Espositon ja Orrin avittamana. Loppuottelusarjassa joukkue voitti mestaruuden puhtaasti numeroin 4–0 St. Louis Bluesia vastaan. Seuraavalla kaudella joukkue hävisi loppuottelusarjassa Montreal Canadiensille, mutta palasi jälleen Stanley cup -voittajaksi kaudella 1971–1972. Boston voitti New York Rangersin otteluvoitoin 4–2. Seuraavalla kaudella 1972–1973 Boston menetti Derek Sandersonin ja Ted Greenin, jotka siirtyvät kilpailevaan WHA-liigaan. Ed Westfall siirtyi Bostonista New York Islandersiin.lähde?
Ennen kauden 1976–1977 alkua Boston Bruins oli siirtynyt uusien omistajien haltuun. Boston pääsi loppuotteluihin Montreal Canadiensia vastaan, mutta hävisi suoraan neljässä pelissä. Myös seuraavalla kaudella samat joukkueet pääsivät loppuotteluihin , mutta Montreal oli tälläkin kertaa parempi, otteluvoitoin 4–2. Seuraavan kerran Bruins pelasi loppuotteluissa kausilla 1987–1988 ja 1989–1990, jolloin vastassa oli Edmonton Oilers, joka voitti molemmilla kerroilla Stanley Cupin, ensimmäisen voitoin 4–0 ja toisen voitoin 4–1.lähde?
Kausien 1967–1968 ja 1995–1996 välillä Boston oli joka vuosi pudotuspeleissä mukana, eli yhteensä ennätykselliset 29 kautta peräkkäin.lähde?
Tunnukset > Seuran tunnukset

1924–1925
1925–1926
1926–1932
1932–1934
1934–1948
1948–1949
1949–1995
1995–2007
2007–
Pelaajat > Joukkue kaudella 2024–2025

| Boston Bruins kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Boston Bruins kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Boston Bruins kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Boston Bruins kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Boston Bruins kaudella 2024–2025> Valmentajat | Boston Bruins kaudella 2024–2025>  | Boston Bruins kaudella 2024–2025>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Maalivahdit  70   Joonas Korpisalo    1   Jeremy Swayman Puolustajat  79   Michael Callahan   20   Henri Jokiharju   27   Hampus Lindholm    6   Mason Lohrei   73   Charlie McAvoy (A)   14   Ian Mitchell   52   Andrew Peeke   29   Parker Wotherspoon   91   Nikita Zadorov |  |  Hyökkääjät  19   John Beecher   38   Patrick Brown   39   Morgan Geekie   92   Marat Husnutdinov   47   Mark Kastelic   45   Cole Koepke   94   Jakub Lauko   95   Vinni Lettieri   28   Elias Lindholm   42   Georgi Merkulov   11   Casey Mittelstadt   88   David Pastrňák (A)   51   Matthew Poitras   10   Riley Tufte   48   Jeffrey Viel   18   Pavel Zacha |  |  Päävalmentaja Joe Sacco  Selitykset (C) Kapteeni  (A) Varakapteeni  Lähde: Eliteprospects eliteprospects.com. Päivitetty: 14. maaliskuuta 2025  |  |  |
Pelaajat > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Joe Sacco
Apuvalmentaja: Chris Kelly
Apuvalmentaja: Jay Leach
Maalivahtivalmentaja: Bob Essensa
Videovalmentaja: Mathew Myers
Apuvideovalmentaja: Dan Darrow
Fysiikkavalmentaja: Dustin Stuck
Apufysiikkavalmentaja: Tim Lebbossiere
Kehitysvalmentaja (maalivahdit): Mike Dunham
Kehitysvalmentaja: Adam McQuaid
Taito- & Luisteluvalmentaja: David Breen
Taito- & Luisteluvalmentaja: Tom Ford
Taito- & Luisteluvalmentaja: John McLean
Huoltopäällikkö: Keith Robinson
Presidentti: Cam Neely
Toimitusjohtaja: Don Sweeney
Apulaistoimitusjohtaja: Evan Gold
Apulaistoimitusjohtaja & Henkilöstöjohtaja: Jamie Langenbrunner
Toimitusjohtajan neuvonantaja: Scott Bradley
Analytiikanjohtaja: Jeremy Rogalski
Ammattilaisten kykyjenetsinnänjohtaja: Dennis Bonvie
Euroopan kykyjenetsinnänjohtaja: Per-Johan Axelsson
Amatöörikykyjenetsinnänjohtaja: Ryan Nadeau
Jäädytetyt pelinumerot

2  Eddie Shore
3  Lionel Hitchman
4  Bobby Orr
5  Aubrey Clapper
7  Phil Esposito
8  Cam Neely
9  Johnny Bucyk
15  Milt Schmidt
16  Rick Middleton
22  Willie O’Ree
24  Terry O’Reilly
77  Ray Bourque
99  Wayne Gretzky (Numero on jäädytetty koko liigassa.)
Jäädytetyt pelinumerot > Hall of Famen jäseniä

Marty Barry
Bobby Bauer
Leo Boivin
Ray Bourque
Frank Brimsek
Johnny Bucyk
Gerry Cheevers
Dit Clapper
Roy Conacher
Bill Cowley
Woody Dumart
Phil Esposito
Fernie Flaman
Cam Neely
Harry Oliver
Bobby Orr
Brad Park
Bill Quackenbush
Jean Ratelle
Terry Sawchuk
Milt Schmidt
Eddie Shore
Tiny Thompson
Cooney Weiland
Ennätykset

Eniten kausia: Johnny Bucyk (1957–1978), Ray Bourque (1979–2000), 21
Eniten otteluita: Ray Bourque, 1518 (1979–2000)
Eniten pisteitä: Ray Bourque, 1506 (1979–2000)
Eniten maaleja: Johnny Bucyk, 545 (1957–1978)
Eniten syöttöjä: Ray Bourque, 1111 (1979–2000)
Eniten jäähyminuutteja: Terry O'Reilly, 2095 (1971–1985)
Eniten voittoja maalivahtina: Tuukka Rask, 253 (2007–2019)
Ennätykset > Yhden kauden ennätykset

Eniten maaleja kaudessa: Phil Esposito, 76 (1970–1971)
Eniten syöttöjä kaudessa: Bobby Orr, 102 (1970–1971)
Eniten pisteitä kaudessa: Phil Esposito, 152 (1970–1971)
Eniten jäähyjä kaudessa: Jay Miller, 304 (1987–1988)
Eniten nollapelejä kaudessa: Hal Winkler, 15 (1927–1928)
Eniten pisteitä kaudessa tulokkaana: Joe Juneau, 102 (1992–1993)
Eniten pisteitä kaudessa puolustajana: Bobby Orr, 139 (1970–1971)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Joukkueen kotisivut
Suomalaiset Boston Bruins pelaajat, nhlfinns.com
Kuva Boston Bruinsin ottelusta kaudelta 2009–2010
TD Banknorth Garden sisältä
Tuukka Rask
Miestä ei voi raiskata (elokuva)

| Miestä ei voi raiskata> Män kan inte våldtas |
| --- | --- |
 Elokuvan englanninkielinen juliste, Erkki Ruuhinen 1978.
Ohjaaja:  Jörn Donner
Käsikirjoittaja:  Jörn Donner Märta Tikkanen
Perustuu:  Märta Tikkasen romaaniin Män kan inte våldtas (1976)
Tuottaja:  Jörn Donner
Säveltäjä:  Heikki Valpola
Kuvaaja:  Bille August
Leikkaaja:  Irma Taina
Tuotantosuunnittelija:  Ralf Forsström
Pääosat:  Anna Godenius Göran Schauman Gösta Bredefeldt Toni Regner
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi, Ruotsi
Tuotantoyhtiö:  Jörn Donner Productions Oy Stockholm Film AB
Levittäjä:  Adams Filmi
Ensi-ilta:  3. maaliskuuta 1978
Kesto:  99 min
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Miestä ei voi raiskata (Män kan inte våldtas) on Jörn Donnerin ohjaama suomalais-ruotsalainen draamaelokuva vuodelta 1978. Se perustuu Märta Tikkasen samannimiseen romaaniin.
Juoni

Kirjastovirkailija ja 17-vuotiaan pojan yksinhuoltaja Eva lähtee juhlimaan 40-vuotissyntymäpäiväänsä työtoverinsa Agnetan kanssa. Muuan mies tanssittaa Evaa ahkerasti. Agneta poistuu kesken illan, ja Eva lähtee miehen asuntoon. Mies yrittää lähennellä, mutta Eva torjuu hänet. Lopulta mies raiskaa Evan.
Järkyttyneenä Eva raahautuu aamulla ulos asunnosta miehen vielä nukkuessa ja siistiytyy puiston vesipostin avulla. Toivuttuaan Eva alkaa jäljittää raiskaajaansa tummaan peruukkiin naamioituneena. Hän löytää miehen, joka osoittautuu mestariluokan keilailijaksi ja autokauppiaaksi. Miestä varjostaessaan Eva näkee myös tämän lapset ja tapaa tämän ex-vaimon, joka luonnehtii miestä maailman suurimmaksi paskaksi.
Eva pyytää neuvoja tutulta asianajaja Bertililtä, jonka kanssa hänellä on ollut suhde avioeronsa jälkeen. Bertilin kesämökillä Eva kyselee raiskausoikeudenkäynneistä. Mies kertoo voittaneensa juuri vastaavanlaisen tapauksen raiskaajamiehen asianajajana, koska ulkoisia väkivallan merkkejä ei löydetty.
Eva löytää kesämökin kaapista sodanaikaisen Parabellum-pistoolin ja panoksia ja liftaa ne mukanaan kaupunkiin. Hän alkaa harjoitella ampumista kaatopaikalla ja jatkaa raiskaajansa varjostamista, kunnes mies itsekin huomaa hänet.
Lopulta Eva lähtee valeasussa miehen asunnolle, mutta ottaakin peruukkinsa pois ja päättää kohdata miehen kasvotusten. Eva pakottaa miehen aseella uhaten riisuutumaan, sitoo tämän sänkyyn ja jättää miehen tätä tapaamaan tulevan seurueen kummasteltavaksi.
Eva menee ilmoittautumaan poliisiasemalle ja väittää raiskanneensa miehen. ”Ei miestä voi raiskata”, nuori poliisi sanoo. Eva poistuu, heittää aseen ja peruukin veteen ja näyttää helpottuneelta.
Aiheesta muualla

Yle Areena - Miestä ei voi raiskata
Luettelo Nigerian kaupungeista

Nigerian kartta.
Tämä on luettelo Nigeriassa sijaitsevista kaupungeista. Taulukon ensimmäisen osan muodostaa maan suurimpien kaupunkien luettelo. Artikkelin toisessa osassa on Nigerian kaupunkeja aakkosjärjestyksessä.
Kaupunkien ryhmittely

Nigerian kaupungit voidaan ryhmitellä maan hallintoaluejaon mukaan kolmeen eri suuruusluokkaan. Suurkaupungit kattavat enemmän kuin yhden paikallishallintoalueen (LGA, Local Government Areas). Suurkaupunki on tyypillisesti muodostunut, kun suuret asutuskeskittymät on jaettu useaksi LGA:ksi, jotta hallintoa ja toimintojen johtamista voitaisiin tehostaa. Vaihtoehtoisesti ne ovat voineet muodostua, kun useampi pienempi kaupunki tai paikallishallintoalue on kasvanut ja liitetty suurempiin kaupunkeihin tai toisiin kaupunkimaisiin paikallishallintoalueisiin. Keskikokoiset ja jotkut suuremmat kaupungit kattavat puolestaan yhden paikallishallintoalueen. Lisäksi on paikallishallintoalueita, joissa sijaitsee useampia pienempiä kaupunkeja tai kyliä.
Nigerian kaupunkeja aakkosjärjestyksessä

Aba
Abakaliki
Abeokuta
Abuja
Ado Ekiti
Afikpo
Akure
Asaba
Awka
Azare
Badagri
Bauchi
Benin City
Bida
Calabar
Damaturu
Ede
Effon-Alaiye
Enugu
Epe
Funtua
Gboko
Gombe
Gumel
Gusau
Ibadan
Idah
Ife
Ifon
Ijebu Igbo
Ijebu Ode
Ikare
Ikerre
Ikire
Ikorodu
Ikot Ekpene
Ila
Ilawe-Ekiti
Ilesha
Ilorin
Ise Ekiti
Iseyin
Iwo
Jebba
Jega
Jimeta
Jos
Kaduna
Kano
Katsina
Keffi
Kontagora
Kumo
Lafia
Lafiagi
Lagos
Lokoja
Maiduguri
Makurdi
Minna
Mubi
Nembe
New Bussa
Nguru
Nnewi
Nsukka
Numan
Ogbomoso
Okene
Okpogho
Ondo
Onitsha
Opobo
Oron
Osogbo
Owerri
Owo
Oyo
Port Harcourt
Potiskum
Sagamu
Sango Otta
Sapele
Shaki
Sokoto
Suleja
Ugep
Umuahia
Uyo
Warri
Wukari
Yola
Zaria
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
National Bureau of Statistics (NBS, Nigeria) (englanniksi) (nigerianstat.gov.ng)
Lagos sijaitsee Atlantin valtameren rannalla ja on Nigerian väkirikkain kaupunki.
Kano on Nigerian 2. suurin kaupunki.
Ibadan on 3. suurin kaupunki.
Käännös suomeksi
Vuori (täsmennyssivu)

Vuori tai Wuori tarkoittaa seuraavia:
vuori, maanpinnan muoto
vuori, vaatteen, laukun, kotelon tms. sisäpintaa verhoava materiaali
Wuori Township, kunta Minnesotassa, Yhdysvalloissa.