stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
János Rátkai

| Mitalit> Maa:   Unkarin kansantasavalta.Miesten ratamelonta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Unkarin kansantasavalta.Miesten ratamelonta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Unkarin kansantasavalta.Miesten ratamelonta. Olympialaiset  | Maa:   Unkarin kansantasavalta> Miesten ratamelonta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | München 1972 | K-2, 1 000 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tampere 1973 | K-2, 1 000 m |  |
|  Kultaa | Tampere 1973 | K-4, 1 000 m |  |
|  Hopeaa | Tampere 1973 | K-2, 500 m |  |
|  Hopeaa | México 1974 | K-2, 500 m |  |
|  Hopeaa | Sofia 1977 | K-4, 10 000 m |  |
|  Pronssia | México 1974 | K-4, 1 000 m |  |
|  Pronssia | Belgrad 1975 | K-2, 1 000 m |  |
|  Pronssia | Belgrad 1975 | K-4, 1 000 m |  |
János Rátkai (s. 30. toukokuuta 1951 Kunszentmiklós) on unkarilainen ratameloja, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Rátkai edusti Unkaria Münchenin kesäolympialaisissa 1972, Montrealin kesäolympialaisissa 1976 ja Moskovan kesäolympialaisissa 1980. Münchenissa 1972 hän saavutti hopeaa 1 000 metrin kajakkikaksikossa parinaan József Deme. Montrealissa 1976 hän sijoittui Demen kanssa kajakkikaksikon 500 metrillä viidenneksi. Unkarin joukkueeseen 1 000 metrin kajakkinelosessa Rátkai kuului Montrealissa 1976 ja Moskovassa 1980.
Rátkai saavutti kaksi maailmanmestaruutta 1 000 metrin kajakkikaksikossa ja -nelosessa Tampereella 1973. Samoissa kilpailuissa hän voitti myös hopeaa 500 metrin kajakkikaksikossa. Méxicossa 1974 Rátkai sai hopeaa 500 metrin kajakkikaksikossa ja pronssia 1 000 metrin kajakkinelosessa. Belgradissa 1975 hän saavutti kaksi pronssia 1 000 metrin kajakkikaksikossa ja -nelosessa. Sofiassa 1977 Rátkai sai pronssia 10 000 metrin kajakkinelosessa.
John Deacon

| John Deacon |
| --- | --- |
 Deacon esiintymässä Queenin kanssa Dublinin RDS Arenalla vuonna 1979.
Henkilötiedot
Koko nimi:  John Richard Deacon
Syntynyt: 19. elokuuta 1951 (ikä 73)  Leicester, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Kansalaisuus:   Englanti
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Aktiivisena:  1965–1997
Tyylilajit:  rock, pop
Soittimet:  bassokitara
Yhtyeet:  Queen (1971–1997)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
John Richard Deacon (s. 19. elokuuta 1951 Leicester, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen aktiivisen uransa päättänyt muusikko. Deacon tuli tunnetuksi Queenin basistina. Hän soitti yhtyeessä vuodesta 1971 vuoteen 1997, jolloin hän vetäytyi eläkkeelle. Queenin hiljaisena jäsenenä tunnettu Deacon oli yhtyeen jäsenistä nuorin. Hän kirjoitti myös monia Queenin kappaleita, joista tunnetuimpia ovat muun muassa radiossa paljon soitetut hitit ”You’re My Best Friend”, ”Another One Bites the Dust” ja ”I Want To Break Free”.
Queenin laulaja Freddie Mercuryn kuoleman jälkeen vuonna 1991 Deacon soitti yhtyeen basistina enää muutamissa esiintymisissä. Vuoden 1997 jälkeen hän ei ole juurikaan esiintynyt julkisuudessa, eikä ole osallistunut kitaristi Brian Mayn ja rumpali Roger Taylorin johtamiin 2000-luvun Queen-projekteihin ja kiertueisiin.
Varhaiset vaiheet

John Deacon syntyi Leicesterissa ja eli siellä aina vuoteen 1969 saakka. Deacon kiinnostui musiikista jo nuorella iällä. Yksitoistavuotiaana hän osti halvan akustisen kitaran, alkoi harjoitella soittamista ja pian myös soittaa ystäviensä kanssa. Vuonna 1965 14-vuotias Deacon perusti ensimmäisen yhtyeensä The Oppositionin ja soitti rytmikitaraa. Vuosien aikana yhtye käytti myös nimiä The New Opposition ja Art. Alkuperäisen basistin jätettyä yhtyeen, Deacon vaihtoi kitaran bassoon.
Vuonna 1969 John Deacon lähti Lontooseen opiskelemaan elektroniikkaa, minkä seurauksena hänen aikansa Artin riveissä oli ohi. Koulutukseltaan Deacon on sähköinsinööri, ja hän on suunnitellut Queenin PA-laitteistot. Äänentoistolaitteistojen valmistaja Vox on ottanut lukuisia Deaconin suunnittelemia laitteita sarjatuotantoon.[lähde? ]
Aika Queenin basistina

Vuonna 1971 Brian May ja Roger Taylor pyysivät Deaconia perustamansa uuden yhtyeen, Queenin basistiksi, ja hän suostui. Rauhallisena ja hieman sulkeutuneena Deacon jäi Queenissa taka-alalle karismaattisen laulajan Freddie Mercuryn ja virtuoosimaisen kitaristin Brian Mayn nauttiessa suurimmasta huomiosta. Omien sanojensa mukaan laulutaidoton Deacon ei osallistunut Queenin tavaramerkiksi muodostuneiden lauluharmonioiden luomiseen muiden jäsenten tavoin. Bassokitaran lisäksi Deacon soitti useilla albumeilla rytmikitaraa sekä joskus koskettimia.
Hänen ensimmäinen sävellyksensä Queenille oli ”Misfire”, joka julkaistiin vuoden 1974 albumilla Sheer Heart Attack. Ensimmäinen Deaconin kirjoittama single oli You’re My Best Friend albumilta A Night at the Opera.
Basistina Deacon on arvostettu, ja useat hänen luomistaan riffeistä ovat jääneet historiaan. Deaconin autoradiosta rakentaman ja sittemmin Brian Maylle lahjoittaman ”Deacy”-minivahvistimen persoonallinen sointi on keskeisessä osassa kitaraosuuksien äänimaailmaa. Esimerkiksi kappale ”Good Company” tuo ”Deaky”-vahvistimen omaleimaisuutta hyvin esille.
Freddie Mercuryn kuoleman jälkeen 1991 John Deacon on esiintynyt vain harvakseltaan. Vuoden 1992 Freddie Mercuryn muistokonsertin, 1995 julkaistun Made in Heaven -albumin sessioiden, vuoden 1997 Queenin ja Elton Johnin pienimuotoisen yhteisesiintymisen sekä Queen-singlen ”No-One But You” lisäksi Deacon ei ole ollut julkisesti tekemisissä musiikin kanssa. Deacon on jättänyt uransa Queenin basistina taakseen, eikä ole osallistunut kitaristi Brian Mayn ja rumpali Roger Taylorin kanssa uusiin Queen-projekteihin, kuten Queen+Paul Rodgers -kiertueeseen.
Yksityiselämä

John Deacon ja Veronica Tetzlaff vihittiin vuonna 1975 ja he ovat saaneet kuusi lasta: Robert (18. heinäkuuta 1975), Michael (3. helmikuuta 1978), Laura (25. kesäkuuta 1979), Joshua (13. joulukuuta 1983), Luke (5. joulukuuta 1992) ja Cameron (17. marraskuuta 1993). Hän on kärsinyt uransa aikana alkoholiongelmista.[lähde? ] John Deacon asuu perheineen Lontoossa. Deacon välttelee julkisuutta, eikä hänestä ole paljoa kuvamateriaalia 2000-luvulta.[lähde? ]
Deaconin säveltämät kappaleet Queenin albumeilla

Stone Cold Crazy (yhdessä Mercuryn, Mayn & Taylorin kanssa)
Misfire
You're My Best Friend
You And I
Spread Your Wings
Who Needs You
If You Can't Beat Them
In Only Seven Days
Another One Bites The Dust
Need Your Loving Tonight
Execution Of Flash
Arboria (Planet Of The Tree Men)
Back Chat
Cool Cat (Mercuryn kanssa)
I Want To Break Free
One Year Of Love
Pain Is So Close To Pleasure (Mercuryn kanssa)
Friends Will Be Friends (Mercuryn kanssa)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
John Deacon sivustolla Queen – Royal Legend (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
János Starker

| János Starker |
| --- | --- |
 Starker 2009
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. heinäkuuta 1924
Kuollut: 28. huhtikuuta 2013 (88 vuotta)
Muusikko
Tyylilajit:  länsimainen taidemusiikki 
Soittimet:  sello 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
János Starker (5. heinäkuuta 1924 – 28. huhtikuuta 2013) oli unkarilaissyntyinen sellisti. Hän opetti Indianan yliopiston Jacobs School of Musicissa vuodesta 1958. On harvinaista, että huippumuusikot omistavat niin paljon ajastaan opettamiselle kuin Starker.
Starker oli unkarilaissyntyinen ihmelapsi, joka alkoi soittaa viisivuotiaana, opettaa toisia lapsia kahdeksanvuotiaana ja antoi ensikonserttinsa 11-vuotiaana. Toisen maailmansodan aikana hän joutui vanhempiensa kanssa internointileirille mutta jäi henkiin. Perheen kaksi muuta poikaa katosivat ja Starker arvioi natsien ampuneen heidät.
Starker muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1948 ja toimi muun muassa Dallasin sinfoniaorkesterin, Chicagon sinfoniaorkesterin ja Metropolitan-oopperan soolosellistinä. Hän kuului vuonna 1952 Suk Trion perustajajäseniin Josef Sukin ja Julius Katchenin kanssa.
Muihin aikansa huippusellisteihin verrattuna Starker käytti vähemmän vibratoa. Hän keskittyi äänen puhtauteen.
Starker levytti J. S. Bachin sellosarjat viisi kertaa. Yksi näistä levytyksistä voitti Grammy-palkinnon. Hän on lisäksi levyttänyt muun muassa David Popperin tuotantoa. David Baker, Antal Doráti, Bernhard Heiden, Jean Martinon, Miklós Rózsa ja Robert Starer omistivat hänelle konserttoja.
János Urányi

| Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten melonta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten melonta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten melonta. Olympialaiset  | Maa:   Unkari> Miesten melonta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Melbourne 1956 | K-2 10000 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
Maa:   Unkari
|  Kultaa | Praha 1958 | K-2 10000 m |  |
Maa:   Unkari
|  Pronssia | Mâcon 1954 | K-4 10000 m |  |
János Urányi (24. kesäkuuta 1924 Balatonboglár – 23. toukokuuta 1964 Budapest) oli unkarilainen meloja, maailmanmestari ja olympiavoittaja. Hän voitti 10 000 metrin kajakkikaksikossa kultaa vuoden 1956 kesäolympialaisissa Melbournessa. Hän kilpaili myös kesäolympialaisissa 1948 Lontoossa ja 1952 Helsingissä.
Ratamelonnan maailmanmestaruuskilpailuissa Urányi voitti 10 000 metrin kajakkikaksikossa kultaa 1958 ja sai lisäksi 10 000 metrin kajakkinelikossa pronssia 1954.
Južno-Suhokumsk

| Južno-Suhokumsk Южно-Сухокумск |
| --- | --- |
 vaakuna
 Južno-Suhokumsk
 Koordinaatit: 44°40′N, 45°39′E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Dagestan
Kaupunkityyppiseksi taajamaksi:  1963
Kaupungiksi:  1988
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kaupunkipiiri
Väkiluku (2010)  ():  10 035
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
 
 www.yuzhnosuhokumsk.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Južno-Suhokumsk (avaariksi ja ven. Ю́жно-Сухоку́мск) on kaupunki Dagestanin pohjoisosassa Venäjällä. Se sijaitsee Suhaja-Kumajoen varrella, Stavropolin aluepiirin vastaisen rajan tuntumasa, 295 kilometriä pääkaupungista Mahatškalasta luoteeseen. Južno-Suhokumsk on Dagestanin pohjoisin kaupunki.
Historia

Južno-Suhokumskista tuli kaupunkityyppinen taajama vuonna 1963 ja kaupunki vuonna 1988.
| Vuosi | Asukasluku |
| --- | --- |
1989: 12 246
2002: 9 777
2010: 10 035
János Rozgonyi

| János Rozgonyi> Transilvanian voivodi |
| --- | --- |
 1449 - 1458  
Edeltäjä:  Imre II Bebek
Seuraaja:  Sebestyén Rozgonyi
Henkilötiedot
János Rozgonyi (romaniaksi Ioan de Rozgony) oli unkarilainen aatelinen, joka toimi Transilvanian voivodina vuosina 1449 - 1458, Unkarin kuninkaan Vladislav III:n nimittämänä. Hän jakoi voivodin tehtävän Miklós Ujlakin kanssa.
KaNgwane

KaNgwane oli yksi Etelä-Afrikan alueelle apartheid-järjestelmän aikana perustetuista mustien "kotimaista" eli bantustaneista ja se oli tarkoitettu swazi-heimon kotimaaksi. KaNgwane liitettiin takaisin Etelä-Afrikkaan vuonna 1994 ja on nykyisin osa Mpumalangan provinssia.
Toisin kuin muilla bantustaneilla, KaNgwanella ei ollut omaa lippua.
Juha Kilpiä

| Juha Kilpiä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1953 Kuusankoski
Sotilashenkilö
Sotilasarvo:  kenraalimajuri
Kunniamerkit:  SVR K, VR 3, SL R I, sot.am.
Ylennykset:  kenraalimajuri 2006
Juha Osmo Kilpiä (s. 6. elokuuta 1953 Kuusankoski) on suomalainen kenraalimajuri evp.
Juha Kilpiä syntyi työteknikko Osmo Kilpiän ja toimistovirkailija Asta Engblomin perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1980 on Mirja Harlahti. Kilpiä valmistui Kadettikoulusta 1977 ja Sotakorkeakoulusta 1987, NATO Defence College -oppilaitoksessa hän opiskeli 1999. Kilpiä toimi kouluttajana Kymen pioneeripataljoonassa 1977–1980 ja Reserviupseerikoulussa 1980–1984. Pääesikunnassa hän oli toimistoupseeri ja esiupseeri 1984–1985, UNIFILin suomalaisen pataljoonan operatiivisen toimiston päällikkö 1991–1992, Helsingin sotilasläänin esikunnassa esiupseeri 1993–1994 ja UNDOFin Suomen pataljoonan operatiivisen osaston toimiston päällikkö 1993. Kilpiä toimi Keski-Suomen pioneeripataljoonan komentajana 1994–1995, suomalaisen rakentajapataljoonan komentajana (IFOR, SFOR) 1996–1997 ja Maanpuolustuskorkeakoulun opettajana 1997–2000. Puolustusvoimien kansainvälisen keskuksen johtaja hän oli 2000–2002, Karjalan prikaatin komentaja 2002–2004, monikansallisen taisteluosaston komentaja Bosnia ja Hertsegovinassa 2003–2005, Puolustusvoimien apulaismaavoimapäällikkö 2005 ja kansainvälisen osaston päällikkö 2006. Suomen sotilasedustajana EU:ssa ja Natossa Kilpiä työskenteli vuosina 2007–2007, maavoimien esikunnan päälliköksi hänet nimitettiin 2009. Kilpiä oli Korkeimman oikeuden sotilasjäsen 2005–2006. Kenraalimajuriksi hänet ylennettiin 2006.
Aiheesta muualla

Secretary-General Appoints Major General Juha Kilpia of Finland to Head United Nations Truce Supervision Organization un.org. (englanniksi)
Rauhanturvakenraali: Rauhaan tarvitaan diplomatiaa, paikallisia asukkaita ja joskus tykkejä yle.fi.
Judith Light

| Judith Light |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Judith Ellen Licht
Syntynyt: 9. helmikuuta 1949 (ikä 75) Trenton, New Jersay, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Robert Desiderio (1. tammikuuta 1985 lähtien)
Näyttelijä
Palkinnot
 Daytime Emmy -palkinto 1980, 1981 
Aiheesta muualla
www.judithlight.com
IMDb 
Elonet
Judith Light (s. 9. helmikuuta 1949 Trenton, New Jersey) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt merkittävissä sivurooleissa useissa televisiosarjoissa kuten esimerkiksi Kova laki: Erikoisyksikkö, jossa hän esitti tuomari Elizabeth Donollya vuosina 2002–2010. Hän on voittanut kahdesti Daytime Emmy -palkinnon roolistaan sarjassa One Life to Live vuodelta 1968. Hän on myös ollut ehdolla kerran Golden Globe -palkinnon saajaksi sekä neljästi Primetime Emmy -palkinnon saajaksi.
Light debytoi Broadwaylla jo vuonna 1975 valmistuttuaan Carnegie Mellon -yliopistosta. Hänen ensimmäinen roolinsa oli Henrik Ibsenin perhedraamassa Nukkekoti (A Doll's House).
2012 Judith Light sai Tony-palkinnon roolistaan Broadway-näytelmässä Other Desert Cities ja heti seuraavana vuonna toistamiseen saman palkinnon näytelmästä The Assembled Parties. Hän myös näytteli Amazon TV:n sarjassa Transparent, josta roolisuorituksestaan hän oli ehdolla Golden Globen saajaksi.
Judith Light on ollut aviossa tammikuusta 1985 lähtien näyttelijä-käsikirjoittaja Robert Desiderion kanssa. Pari tutustui toisiinsa 1980-luvun alussa molempien näytellessä saippuaoopperassa One Life to Live.
Valikoitu filmografia

| Vuosi | Suomenkielinen nimi | Alkuperäinen nimi | Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 1977–1983 |  | One Life to Live | Karen Wolek |
| 1984–1992 |  | Who’s the Boss? | Angela Bower |
| 1993–1994 |  | Phenom | Dianne Doolan |
| 1998 |  | The Simple Life | Sara Campbell |
| 2004 |  | The Stones | Barbara Stone |
| 2006–2010 | Ruma Betty | Ugly Betty | Claire Meade |
| 2002–2010 | Kova laki: Erikoisyksikkö | Law & Order: Special Victims Unit | Judge Elizabeth Donnelly |
| 2013–2014 | Dallas | Dallas | Judith Ryland |
| 2017 | Lakia ja rakkautta | Doubt | Carolyn Rice |
| 2014–2017 |  | Transparent | Shelly Pfefferman |
Palkinnot

Daytime Emmy -palkinto One Life to Live 1980 ja 1981
Soapy Award One Life to Live 1979 ja 1980
GLAAD-mediapalkinto 1998
Prism Award Ruma Betty 2007
Gotham Awards Transparent 2016
Jutazan piiri

Jutazan eli Yutazın piiri (ven. Ютазинский район, Jutazinski raion, tataariksi Ютазы районы, Yutazı rayonı) on kunnallinen itsehallintoalue Tatarstanin tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee tasavallan kaakkoisosassa Baškortostanin vastaisella rajalla. Piiri on perustettu vuonna 1991 erottamalla sen alue Bavlyn piiristä. Sen pinta-ala on 759 neliökilometriä ja asukkaita on 22 700 henkeä (vuonna 2009).
Hallinnollinen keskus on Urussun kaupunkimainen taajama. Sen lisäksi piiriin kuuluu 10 maalaiskuntaa: Absaljamovo, Akbaš, Bairjaka, Bairjaki-Tamak, Dym-Tamak, Jutaza, Karakašly, Staryi Karazirek, Staryje Urussy ja Taš-Kitšu (keskuspaikka Malyje Urussu).
Piirissä on sähkövoimala, rakennustarviketeollisuutta ja kemian tehdas. Maatalous tuottaa viljaa, maitoa ja lihaa. Urussun kautta kulkee Uljanovskin ja Tšišmyn välinen rautatie.
Aiheesta muualla

Jutazan piirin sivusto[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
Agryz •
Aksubajevo •
Aktanyš •
Aleksejevskoje •
Alkejevo •
Almetjevsk •
Apastovo •
Arsk •
Atja •
Aznakajevo •
Baltasi •
Bavly •
Bugulma •
Buinsk •
Drožžanoje •
Jelabuga •
Jutaza •
Kaibitsy •
Kazan •
Kamskoje-Ustje •
Kukmor •
Laiševo •
Leninogorsk •
Mamadyš •
Mendelejevsk •
Menzelinsk •
Musljumovo •
Naberežnyje Tšelny •
Nižnekamsk •
Novošešminsk •
Nurlat •
Pestretsy •
Rybnaja Sloboda •
Saby •
Sarmanovo •
Spas •
Tetjuši •
Tjuljatši •
Tšeremšan •
Tšistopol •
Tukai •
Verhi Uslon •
Vysokaja Gora •
Zainsk •
Zelenodolsk
John Shanks

John Matthew Shanks (s. 5. maaliskuuta 1962 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kitaristi, lauluntekijä ja musiikkituottaja.
Shanks on tuottanut muun muassa Fleetwood Macin, Alanis Morissetten ja Delta Goodremin levytyksiä ja kirjoittanut kappaleita muun muassa Take Thatille, Natasha Bedingfieldille, Bon Joville ja The Corrsille.
Valikoitu diskografia > Tuottajana > 1999

Melissa Etheridge – "Breakdown"
Valikoitu diskografia > Tuottajana > 2000

BBMak – "Sooner or Later"
Valikoitu diskografia > Tuottajana > 2001

Michelle Branch – "The Spirit Room"
Stevie Nicks – "Trouble in Shangri-La"
Valikoitu diskografia > Tuottajana > 2002

Unwritten Law – "Elva"
Valikoitu diskografia > Tuottajana > 2007

Backstreet Boys – "Unbreakable"
Eros Ramazzotti – "E²"
Valikoitu diskografia > Tuottajana > 2008

Jessica Simpson – "Do You Know"
Take That – "The Circus"
Jäähyväiset aseille (täsmennyssivu)

Jäähyväiset aseille voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Jäähyväiset aseille, Ernest Hemingwayn romaani
Jäähyväiset aseille, vuoden 1932 elokuva
Jäähyväiset aseille, vuoden 1957 elokuva
Jäähyväiset aseille, vuoden 1966 elokuva
Jäähyväiset aseille, Kollaa kestää -yhtyeen albumi vuodelta 1979
”Jäähyväiset aseille”, Kollaa kestää -yhtyeen kappale, jonka on levyttänyt myös Liisa Tavi.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”A Farewell to Arms”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jähi

Jähi (ven. Йяхи, Jahi) on Haminassa Kymenlaaksossa, Kaakkois-Suomessa Suomessa ja Tienhaarassa Viipurin piirissä, Leningradin alueella Venäjällä sijaitseva saari Suomenlahden itäosassa, noin 16 kilometriä etelään mantereelta Virolahden Siikasaaren niemestä. Suomen ja Venäjän raja kulkee saaren kaakkoisosan kautta. Jähi kuuluu Suomen puoleiselta osaltaan Itäisen Suomenlahden kansallispuistoon.
Josba

Josba eli Joensuun salibandy on vuonna 1988 perustettu joensuulainen salibandyn erikoisseura. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2024–2025 Suomen toiseksi korkeinta sarjatasoa Divaria. Se on voittanut liigamestaruuden vuosina 1992 ja 1994.
Joensuu Areena
Saavutukset

Suomen mestaruudet: 1991–1992, 1993–1994
Suomen cupin voitot: 4
Tilastot > Maratontaulukko

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Sijoitus | Kaudet | Ottelut | Voitot | Tasapelit | Tappiot | TM | PM | Pisteet |
| Salibandyliiga | 2. | 20 | 507 | 293 | 62 | 152 | 2532 | 2046 | 648 |
Tilastot > Ennätykset

Suurin voitto: Josba - HIFK 14-2 (23. helmikuuta 2003)
Suurin tappio: Viikingit - Josba 16-2 (3. joulukuuta 1997)
Runkosarjan yleisöennätys: 1202 katsojaa (Josba - Gunners 6-5, 5. marraskuuta 2005)
Piste-ennätys: 24+44=68 (Esa Jussila 2002–2003)
Maaliennätys: 32 (Jukka Kinnunen 2004–2005)
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Miesten joukkuekortti salibandyliigan sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
nhlfinns.com, Josban pelaajatilastot miesten salibandyliigassa vuodesta 1990
Jägerhorn (vuori)

Jägerhorn
Jägerhorn nähtynä Passo di Monte Morolta
| --- | --- |
Sijainti:   Italia /  Sveitsi Sveitsi ja Italia
Vuoristo:  Monte Rosan massiivi Valais’n Alpit
Korkeus merenpinnasta:  3 970 m
Prominenssi:  58  m 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Jägerhorn on 3 970 metriä korkea vuorenhuippu Sveitsin ja Italian rajalla Valais’n Alpeilla. Se on Monte Rosan massiivia.
Juuan lukio

| Juuan lukio |
| --- | --- |
 Juuan lukio.
Sijainti:  Koulutie 13, 83900 Juuka
Koordinaatit:  63.2381°N, 29.2537°E
Tyyppi:  suomenkielinen lukio
Perustettu:  1967
Rehtori:  Joona Leinonen; vararehtori Matti Halonen
Oppilaita:  45 (2018)
Verkkosivut
Juuan lukio on pohjoiskarjalalaisessa Juuan kunnassa toimiva pieni yleissivistävä lukio. Lukiokoulutusta tarjotaan hakijoille joko yleislinjalla tai kuvataide- ja muotoilulinjalla.
Vuonna 2018 lukiossa opiskeli 45 lukiolaista.
Aiheesta muualla

Juuan lukio, Lukio (Arkistoitu – Internet Archive) (opintopolku.fi)
Juuan lukio, Lukion kuvataide ja muotoilulinja (Arkistoitu – Internet Archive) (opintopolku.fi)
José Antonio Camacho

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: José Antonio Camacho Alfaro
Syntymäaika: 8. kesäkuuta 1955 (ikä 69)
Syntymäpaikka: Cieza, Espanja
Pelipaikka: laitapuolustaja
Pituus: 174 senttimetriä
Seura
Seura:  Gabon
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1974–1989 |  Real Madrid | 414 | (9) |
| Yhteensä | Yhteensä | 414 | (9) |
Maajoukkue
| 1975–1988 |  Espanja | 81 | (0) |
Valmennusura
1992–1993:  Rayo Vallecano
1994–1996:  Espanyol
1996–1997:  Sevilla
1997–1998:  Espanyol
1998:  Real Madrid
1998–2002:  Espanja
2002–2004:  Benfica
2004:  Real Madrid
2007–2008:  Benfica
2008–2011:  Osasuna
2011–2013:  Kiina
2016–:  Gabon
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
José Antonio Camacho (s. 8. kesäkuuta 1955) on espanjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Joulukuusta 2016 lähtien hän on toiminut Gabonin jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana.[lähde? ]
Pelaajaura

Camacho oli pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän aloitti jalkapalloilun Albacetessä, josta siirtyi Real Madridin reservijoukkueeseen Castillaan kaudeksi 1973–1974. Seuraavalla kaudella hän nousi seuran edustusjoukkueeseen ja pelasi vuosina 1974–1989 yli 400 Espanjan pääsarjaottelua. Tuona aikana hän voitti joukkueineen yhdeksän Espanjan päsarjamestaruutta, neljä Espanjan cupia, kaksi UEFA Cupia ja yhden Espanjan liigacupin.[lähde? ]
Camacho pelasi myös 81 ottelua Espanjan maajoukkueessa. Hän kuului maajoukkueen kokoonpanoon vuosien 1982 ja 1986 MM-kilpailuissa sekä 1984 ja 1988 EM-kilpailuissa.
Pelaajaura > Ansiot pelaajana

Espanjan mestaruus: 1975, 1976, 1978, 1979, 1980, 1986, 1987, 1988, 1989
Espanjan cup: 1975, 1980, 1982, 1989
Copa de la Liga: 1985
UEFA Cup: 1985, 1986
EM-hopeaa: 1984