stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Henry Ward Beecher
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Tšekki  Australia  Kreikka  Alankomaat  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Baseballin SM-sarja 1996

Baseballin SM-sarja 1996 oli lajin 15. SM-sarjakausi. Loppuottelussa kohtasivat Athletics ja Expos, molemmat Espoosta.
Runkosarja

| joukkue | Ot>  | V | H | AVG |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Athletics, Espoo | 14 | 13 | 1 | .929 |
| Espoo Expos | 16 | 11 | 5 | .688 |
| Puumat | 14 | 9 | 5 | .643 |
| Twins | 14 | 3 | 11 | .214 |
| Blackstars | 16 | 1 | 15 | .063 |
Loppuottelut

| Athletics – Espoo Expos  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Athletics | Expos | 13-6 |
|  | Expos | Athletics | 6-8 |
Athletics voitti Suomen mestaruuden otteluvoitoin 2-0
Marvin Gaye

| Marvin Gaye |
| --- | --- |
 Gaye vuonna 1973
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. huhtikuuta 1939
Kuollut: 1. huhtikuuta 1984 (44 vuotta) Los Angeles, Kalifornia
Ammatti:  laulaja, säveltäjä, tuottaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Marvin Gaye 
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1958–1984
Tyylilajit:  R&B, soul, doo-wop, funk
Soittimet:  laulu, koskettimet, rummut, perkussiot, klavinetti, syntetisaattori, piano
Yhtyeet:  Bo Diddley The Moonglows Harvey Fuqua Mary Wells Kim Weston Tammi Terrell The Originals Diana Ross
Levy-yhtiöt:  Motown, Columbia
Aiheesta muualla
www.marvingaye.net
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Marvin Gaye (oik. Marvin Pentz Gay, Jr., 2. huhtikuuta 1939 Washington, D.C. – 1. huhtikuuta 1984 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen soul- ja R&B-laulaja, lauluntekijä, tuottaja ja multi-instrumentalisti. Hän nousi kansainväliseen kuuluisuuteen 1960-luvulla. Gayen albumeista muistetaan parhaiten What's Going On, joka nousee edelleen erilaisissa äänestyksissä maailman rakastetuimpien albumien joukkoon. Yksittäisistä singleistä merkittävin lienee I Heard It Through the Grapevine, josta tuli Motown-levy-yhtiön suurin menestys sen kulta-aikana 1960-luvulla. Marvin Gaye on laulajana yksi kaikkien aikojen arvostetuimmista ja hän on toiminut suunnannäyttäjänä monille nykyartisteille.
Varhaiselämä ja -ura

Marvin Gaye (hän lisäsi sukunimeensä e-kirjaimen, näin teki myös Sam Cooke) syntyi Washingtonin kaupungissa. Hänen isänsä oli House of God -kirkon pappi ja Gaye aloitti laulamisen kirkon kuorossa. Hän opetteli myös soittamaan pianoa ja rumpuja. Tiukka kotikuri ja pienen kirkon helluntailais- ja juutalais-vaikutteinen uskonto värittivät Gayen kasvuikää ja heijastuivat hänen myöhempiin suhteisiinsa auktoriteetteihin ja hengellisiin kysymyksiin.
Käytyään koulun Gaye palveli Yhdysvaltain ilmavoimissa, minkä jälkeen hän esiintyi eri doo wop -ryhmien kanssa vakiintuen kuitenkin Washingtoniin ja The Rainbows -ryhmään. The Rainbows julkaisi yhden singlen Bo Diddleyn kanssa. Jonkin ajan kuluttua Gaye pestattiin The Moonglows -ryhmään. Ennen pitkää Gaye siirtyi Detroitiin ja Motown Recordsin palvelukseen. Gaye etsi paikkaansa levy-yhtiössä esiintyen milloin rumpalina, milloin lauluntekijänä. Hänestä tuli yksityiselämässäänkin osa Motown-perhettä, kun hän vei vihille Anna Gordyn, Motownin perustajan Berry Gordyn siskon, vuonna 1964.
Gayen oma unelma oli tulla tunnetuksi ”mustana Frank Sinatrana”, balladien hienostuneena tulkitsijana. Motown-yhtiön kauppatavaraa oli kuitenkin kiihkeä R&B, ja sillä myös Gayen laulajan ura lähti lentoon. Hänen ensimmäinen hittinsä oli ”Stubborn Kind of Fellow” vuonna 1962. Vuoteen 1965 mennessä Gaye oli julkaissut 39 singleä, jotka nousivat Top 40 -listalle, useat niistä duettoja Mary Wellsin, Kim Westonin ja Tammi Terrellin kanssa. Gayen duettopareista muistetaan etenkin Tammi Terrell, jonka kanssa syntyi useita hittejä, kuten ”Ain't No Mountain High Enough” (1967), ”Your Precious Love” (1967), ”Ain't Nothing Like the Real Thing” (1968) ja ”You're All I Need to Get By” (1968).
Gayen (ja Motown-levy-yhtiön) suurin hitti 1960-luvulla oli ”I Heard It Through the Grapevine”, joka vetosi kuulijoihin uhkaavalla voodoo-rytmillään. Gayen versio ei saanut heti levy-yhtiön hyväksyntää ja se hyllytettiin, joten ensimmäiseksi markkinoille ehti Gladys Knight & the Pipsin tulkinta vuonna 1967. Siitä tuli hitti, mutta vielä isompi tuli Gayen versiosta, kun julkaisulupa viimein heltisi 1968. Laulun kuuluisimman cover-version on tehnyt Creedence Clearwater Revival.
Tammi Terrellin tuupertuminen Gayen käsivarsille kesken yhteisen konsertin 1967 ja kuolema kolme vuotta myöhemmin saivat Gayen vetäytymään julkisuudesta. Sapattiaika merkitsi suurta muutosta Marvin Gayen musiikilliseen ilmaisuun. Hän hylkäsi Motownin alistavan tuotantokoneiston ja valvoi jatkossa itse musiikkinsa joka aspektia tuottajana, lauluntekijänä ja usein soittajanakin. Tänä aikana hän myös avasi silmänsä turhanpäiväisinä pitämiään rakkauslauluja syvällisemmille aiheille.
What's Going On

Vuonna 1971 Gaye levytti albumin, josta on tullut hänen tunnetuimpansa. Kun Gaye esitteli Berry Gordylle yhdessä Obie Bensonin ja Al Clevlandin kanssa kirjoittamansa, albumin nimikappaleeksi tarkoitetun ”What's Going On” -kappaleen, ei tämä aluksi antanut lupaa julkaista sitä. Gordy ei uskonut sen mahdollisuuksiin menestyä eikä nähnyt vakavan, sodan ja sorron vastaisen sanoman sisältäneen laulun sopivan Motownin varovaiseen imagoon. Laulu poikkesi suuresti aiemmasta, huolettomasta soulmusiikista. Gayehin vaikuttivat muun muassa hänen Vietnamin sodasta palanneen Frankie-veljensä kokemukset.
Kun ”What's Going On” vastoin odotuksia nousi singlelistojen kärkisijoille, Berry Gordy suostui kokonaisen albumin julkaisuun.
Albumista What's Going On tuli lopulta yksi kaikkien aikojen menestyneimmistä ja arvostetuimmista soul-levyistä ja siltä julkaistiin nimikappaleen lisäksi kaksi muuta Top 10:een noussutta singleä. Levy oli vallankumouksellinen soul-levy ja uusi aluevaltaus koko Motown Recordsille . Sen musiikissa voi kuulla vaikutteita jazzista ja klassisesta musiikista, ja sanoituksissa viitataan vahvasti yhteiskunnallisiin asioihin ja ongelmiin, kuten sotaan, huumeisiin, ympäristöongelmiin ja korruptioon. Marvin Gaye taisteli What's Going Onilla itselleen taiteellisen vapauden, jollaista Motownin sooloartisteilla ei aiemmin ollut ollut. Levy oli myös ensimmäinen, jolla Motownin tuntemattomat sankarit, studiomuusikot (”The Funk Brothers”) saivat maininnan työpanoksestaan.
Lauluja rakkaudesta

Vahvasti yhteiskunnallisen ja poliittisen julkaisun jälkeen Gaye teki aivan toisenlaisen, mutta yhtä kaikki menestyksekkään levyn. Vuonna 1973 julkaistu Let's Get It On on romanttisesti hyvin latautunut ja sensuelli julkaisu, jossa sanoitukset ja musiikki ovat vietteleviä ja tunteikkaita. Tunnelatauksen takana oli Gayen avio-onnen hiipuminen ja uuden rakkauden löytyminen.
Gayen seuraava studioalbumi, I Want You vuonna 1976, jatkoi Let's Get It Onin eroottissävytteisellä linjalla. Gaye lähti työstämään albumia Leon Waren ja Arthur "T-Boy" Rossin kirjoittamien laulujen pohjalta. Albumin suureksi hitiksi nousi nimikappale, jonka on sittemmin versioinut muun muassa Madonna yhdessä Massive Attackin kanssa.
Gaye julkaisi 70-luvulla kaksi konserttitaltiointia, joista toisen ohessa syntyi yksi laulajan uran suurimmista hiteistä. Live at the London Palladium -tuplavinyylin viimeiselle puolelle äänitettiin 11-minuuttinen jami nimeltä "Got to Give It Up". Paremmin neliminuuttiseksi lyhennettynä versiona tunnettu kappale nousi diskobuumin aallonharjalla USA:n singlelistan ykköseksi vuonna 1977.
Myöhempi ura ja kuolema

Vuonna 1975 Gaye erosi vaimostaan Anna Gordysta ja vuonna 1976 oikeus päätti, että hyvitys maksamatta jääneistä elatusmaksuista Anna Gordylle maksettaisiin Gayen seuraavan levyn tuotolla. Levy julkaistiin vuonna 1978, sen nimi on varsin suora Here, My Dear ja se käsittelee hyvin raadollisesti ja yksityiskohtaisesti heidän suhdettaan. Jopa siinä määrin, että Anna Gordy harkitsi jonkin aikaa syyttää Gayea yksityisyyden loukkaamisesta. Levystä ei ollut kaupalliseksi menestykseksi, sen tuotto jäi vähäiseksi ja Gaye sai kaivaa ex-vaimonsa elatusmaksurahat muualta. Gaye avioitui pitkäaikaisen rakastajattarensa, Janis Hunterin kanssa ongelmaiseen liittoon. Pariskunta ehti erota kahdesti.
Gaye pakeni pitkään jatkuneita vero-ongelmiaan Eurooppaan, ensin Britanniaan, sitten Belgiaan vuonna 1981. Euroopassa Gaye teki kaksi viimeisiksi jäänyttä levyään. In Our Lifetime oli Motown Recordsille pettymys, sillä levy-yhtiö ei nähnyt hengellisiä teemoja käsitelleellä albumilla olevan kaupallista potentiaalia. Gaye päätyikin Motownin kanssa riitoihin levyn lopullisesta muodosta ja laulaja siirtyi Columbia Recordsiin vuonna 1982. Columbian aikana hän julkaisi levyn Midnight Love, joka sisältää yhden Gayen tunnetuimmista hiteistä "Sexual Healing". Midnight Love merkitsi Gayelle kaupallista comebackia, ja paluuta Yhdysvaltoihin. Yksi Gayen viimeisistä julkisista esiintymisistä oli hänen vuoden 1983 NBA:n tähdistöottelussa esittämä varsin kiistelty ja muistettu, rumpukoneella modernisoitu versio Yhdysvaltain kansallislaulusta The Star-Spangled Bannerista.
Gayen kuuluisuus ja julkisuus ajoi hänet lopulta syvään huumeriippuvuuteen. Huumeet edesauttoivat hänen henkisen tilansa järkkymistä, ja Gayen käytös alkoi viitata vainoharhaisuuteen. Viimeisellä kiertueellaan hän ympäröi itsensä turvamiehillä ja riisui pitämänsä luotiliivit usein vasta lavalle astuessaan. Gaye uskoi, että hänet yritettäisiin salamurhata. Hän yritti irtiottoa riippuvuuksistaan ja julkisuudesta ja muutti vanhempiensa luo asumaan. Gaye uhkasi useita kertoja itsemurhalla, hän riiteli isänsä kanssa ja yksi isoista riidoista johti lopulta Gayen kuolemaan. Marvin Gay, Sr. ampui poikansa 1. huhtikuuta 1984, päivää ennen tämän 45-vuotissyntymäpäivää.
Vuonna 1987 Marvin Gaye nimettiin Rock and Roll Hall of Fameen. Vuonna 1999 soul- ja R&B-artistit tekivät tribuuttilevyn Marvin Is 60 Marvin Gayen muistoksi.
Vuonna 2006 julkistettiin kaksi erillistä, suunnitteilla olevaa elokuvaprojektia Marvin Gayen elämästä; Sexual Healing ja "Marvin - The Life Story of Marvin Gaye". Helmikuussa 2006 julkistetun  Sexual Healing indie-elokuvan oli tarkoitus olla tyyliltään kokonainen elämäkertaelokuva Marvin Gayen elämästä. Ongelmat Motown-levy-yhtiön kanssa kuitenkin supistivat käsikirjoitussuunnitelmat artistin viimeisiin vuosiin. Elokuvan pääosaan on alustavasti nimitetty Law and Order-tv-sarjan näyttelijä Jesse L. Martin.
Diskografia

The Soulful Moods of Marvin Gaye (1961)
That Stubborn Kinda Fellow (1963)
Recorded Live on Stage (1963)
When I'm Alone I Cry (1964)
Together (Mary Wellsin kanssa) (1964)
Hello Broadway (1964)
How Sweet It Is To Be Loved By You (1965)
A Tribute To The Great Nat "King" Cole (1965)
Moods of Marvin Gaye (1966)
Take Two (Kim Westonin kanssa) (1966)
United (Tammi Terrellin kanssa) (1967)
In The Groove (1968)  - uudelleenjulkaisu nimellä I Heard It Through The Grapevine (1969)
You're All I Need (Tammi Terrellin kanssa) (1968)
M.P.G. (1969)
Easy (Tammi Terrellin kanssa) (1969)
That's The Way Love Is (1970)
What's Going On (1971)
Trouble Man (Soundtrack) (1972)
Let's Get It On (1973)
Diana & Marvin (Diana Rossin kanssa) (1973)
Marvin Gaye Live! (1974)
I Want You (1976)
Live at the London Palladium (1977)
Here, My Dear (1978)
In Our Lifetime (1981)
Midnight Love (1982)
Dream of a Lifetime (kokoelma julkaisematta jääneitä kappaleita) (1985)
Kirjallisuutta

Ritz, David (1985). Divided Soul: The Life of Marvin Gaye. London : Michael Joseph. ISBN 0-7181-2638-6
Turner, Steve (1999). Trouble Man: The Life and Death Of Marvin Gaye. Harmondsworth : Penguin ISBN 0-14-027102-3
Davis, Sharon (1991). I heard it through the grapevine : Marvin Gaye : the biography. Edinburgh : Mainstream Publishing. ISBN 1-85158-317-3
Gaye, Frankie & Basten, Fred (2003) Marvin Gaye, My Brother. San Francisco: Backbeat Books. ISBN 0-87930-742-0
Dyson, Michael Eric (2004). Mercy, Mercy Me: The Art, Loves, and Demons of Marvin Gaye. New York/Philadelphia: Basic Civitas. ISBN 0-465-01769-X.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Marvin Gaye biography at The Original Trouble Man
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Luettelo sijaissodista

Tämä on luettelo sijaissodista.
Nykyiset sijaissodat

| Sota | vuodesta | Taistelija 1 | Taistelija 2 |
| --- | --- | --- | --- |
| Israelin–Palestiinan konflikti | 1948 |  Palestiina  Palestiinan vapautusjärjestö   Hamas  Fatah  Tukijat:   Egypti    Irak    Syyria   Kuuba   Algeria   Neuvostoliitto   Libanon   Iran |  Israel   Tukijat:  Yhdysvallat  Britannia  Ranska   Saksa  Kanada  Australia  Egypti  |
| Balochistanin konflikti | 1948 |  Balochistanin vapautusarmeija  Balochistanin  tasavaltalaisarmeija Tukijat:   Intia   Afganistanin demokraattinen tasavalta    Irak    Israel |  Pakistan Tukijat:  Kiina   Iran |
| Papuan konflikti | 1962 |  Indonesia  Tukijat:  Australia  Fidži  Papua-Uusi-Guinea |   Vapaa Papua -liike  Tukijat:  Vanuatu  Salomoninsaaret  Tonga  Senegal |
| Cabindan konflikti | 1975 |  FLEC  Tukijat:   Ranska   Zaire   Belgia  World League for Freedom and Democracy   Kiina |  Angola   Tukijat:   UNITA   Kuuba   Itä-Saksa    Neuvostoliitto    Brasilia |
| Mosambikin sisällissota | 1977–1992 |  FRELIMO  Zimbabwe   Tansania Tukijat:   Malawi   Brasilia |  RENAMO Tukijat:   Zimbabwe-Rhodesia   Etelä-Afrikka   Malawi |
| Vuoristo-Karabahin konflikti | 1988 |  Armenia  Vuoristo-Karabahin tasavalta Tukijat:  Venäjä  Kreikka |  Azerbaidžan Tukijat:  Pakistan  Kirgisia  Turkki  Israel  Ukraina |
| Etelä-Ossetian konflikti | 1989 |  Georgia Tukijat:  Nato |  Etelä-Ossetia Tukijat:  Venäjä |
| Jammun ja Kashmirin konflikti | 1989 |  Intia  Afganistan  Tukijat:  Yhdysvallat  Iran  Venäjä |  Harkat-ul-Jihad al-Islami  Lashkar-e-Taiba   Jaish-e-Mohammed   Hizbul Mujahideen   Harkat-ul-Mujahideen   Al-Badr   Jammu Kashmirin vapautusrintama  Tukijat:   Pakistan  Kiina   Taliban   Saudi-Arabia   Al-Qaida |
| Darfurin konflikti | 2003 |  Sudan Revolutionary Front  Justice and Equality Movement   Sudan Liberation Army Tukijat:   Etelä-Sudan   Tšad    Eritrea    Libya   Yhdysvallat   Uganda  |  Sudan Tukijat:   Kiina   Iran    Venäjä |
| Syyrian sisällissota | 2011 |  Syyrian oppositio  Tukijat:  Saudi-Arabia  Qatar  Yhdysvallat  Turkki  Libya  Euroopan unioni  Australia  Egypti   Ranska  Britannia  Jordania  Italia  Alankomaat  Kanada  Saksa  |   Syyria Tukijat:  Armenia  Iran  Venäjä  Irak  Pakistan  Kiina  Pohjois-Korea  Kuuba  Venezuela  Algeria  Valko-Venäjä  Angola  Egypti   Yhdistyneet arabiemiraatit   Syyrian Kurdistan  Tukijat:  Yhdysvallat  Ranska  Britannia  Irakin Kurdistan  |
Nykyiset sijaissodat > Historialliset sijaissodat > Sijaissodat ennen ensimmäistä maailmansotaa

| Sota | Päiväys | Taistelija 1 | Taistelija 2 | Lopputulos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Uruguayn sisällissota | 1839–1851 |  Colorado-puolue  Unitarios-puolue  Brasilian keisarikunta  Italian-legioona   Ranska   Britannia |  Kansallispuolue  Argentiinan konfederaatio | Colorado-puolueen voitto |
| Sudanin sota   | 1881–1899 |  Brittiläinen imperiumi  Kanada   Egypti  Belgia  Kongon vapaavaltio  Etiopian keisarikunta   Italian kuningaskunta  Tukijat:   Jabal Shamma |  Mahdiyya   Tukijat:   Osmanien valtakunta  Venäjän keisarikunta  Ranska   | Britannian, Egyptin ja Italian voitto |
| Dervissisota | 1910–1920 |  Dervissivaltio    Tukijat:  Osmanien valtakunta  Saksan keisarikunta  Etiopian keisarikunta (1913–1916) |  Brittiläinen imperiumi  Tukijat:  Italian kuningaskunta  Hobyonin sulttaanikunta | Dervissivaltion romahtaminen |
Nykyiset sijaissodat > Historialliset sijaissodat > Sijaissodat  ensimmäisen  maailmansodan jälken

| Sota | Päiväys | Taistelija 1 | Taistelija 2 | Lopputulos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Suomen sisällissota | 1918 |  Suomi Valkoinen armeija Tukijat:  Saksan keisarikunta | Punainen armeija Tukijat:  Neuvosto-Venäjä | Valkoisen Suomen voitto  |
| Turkin itsenäisyyssota | 1919–1923 |  Kreikan kuningaskunta  Ranska  Armenian ensimmäinen tasavalta   Britannia  Osmanien valtakunta (Istanbulin hallitus)  Italian kuningaskunta  Georgian demokraattinen tasavalta |  Osmanien valtakunta (Ankaran hallitus) Tukijat:  Neuvosto-Venäjä  Italian kuningaskunta   Azerbaidžanin SNT | Turkin voitto   |
| Kiinan sisällissota | 1927–1937, 1945–1950 |  Kuomintang   Kansallinen vallankumousarmeija Tukijat:  Weimarin tasavalta (1929–1933)  Saksa Natsi-Saksa (1933–1937) |  Kiinan kommunistinen puolue  Kansan vapautusarmeija Tukijat:  Neuvostoliitto | Kiinan kommunistisen puolueen voitto |
| Chacon sota | 1932–1935 |  Bolivia Tukijat: : Standard Oil |  Paraguay Tukijat:  Argentiina  Royal Dutch Shell | Paraguayan voitto |
| Espanjan sisällissota | 1936–1939 |  Espanja (kansallismieliset) Tukijat:  Italian kuningaskunta  Saksa Natsi-Saksa   Portugali  |  Espanjan toinen tasavalta Tukijat:  Neuvostoliitto  Meksiko  Ranska  | Kansallismielisten voitto |
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailut 1969

Baseballin Euroopan mestaruuskilpailut 1969 pelattiin Wiesbadenissa, Lindsey Air Stationissa, Yhdysvaltain sotilastukikohdassa, Länsi-Saksassa 26. heinäkuuta - 3. elokuuta. Turnaukseen osallistui seitsemän joukkuetta. Alankomaat ja Italia olivat jälleen mukana ja ne sijoitettiin yhdessä hallitsevan mestarin Belgian kanssa A-lohkoon. Muut neljä joukkuetta pelasivat B-lohkossa. Turnauksessa käytettiin epätavallista sääntöä, että B-lohkon joukkueet saivat käyttää rosterissaan kahta ulkomaalaista pelaajaa. Espanjalla oli riveissään puertoricolainen ja kuubalainen pelaaja, Länsi-Saksalla taas kaksi yhdysvaltalaista. Sääntö aiheutti erimielisyyksiä ja poistettiin tulevista kilpailuista. Italia puolestaan protestoi siitä, että Alankomaiden joukkueessa pelasi viisi pelaajaa Alankomaiden Antilleilta, koska nämä eivät olleet syntyneet Euroopassa, mutta protesti ei kuitenkaan mennyt läpi, koska kaikki olivat täysivaltaisia Alankomaiden kansalaisia. Jatkossa myös Italia tulisikin käyttämään muualla syntyneitä pelaajia, joiden isoisä tai -äiti olisi ollut italialainen. Tämä ei suinkaan ollut ensimmäinen kerta, kun Alankomaat käytti Antillien pelaajia - esimerkiksi Hamilton Richardson oli MVP vuoden 1965 kisoissa.
Alkulohkot > Lohko A

| joukkue | Ot>  | V | H | AVG |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Alankomaat | 4 | 4 | 0 | 1.000 |  | 8-4 | 9-3 |
|  Italia | 4 | 2 | 2 | .500 | 5-9 |  | 7-3 |
|  Belgia | 4 | 0 | 4 | .000 | 0-9 | 2-9 |  |
Alkulohkot > Lohko B

| joukkue | Ot>  | V | H | AVG |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Espanja | 3 | 2 | 1 | .667 |  | 6-2 | 2-16 | 17-5 |
|  Länsi-Saksa | 3 | 2 | 1 | .667 | - |  | 19-8 | - |
|  Ruotsi | 3 | 2 | 1 | .667 | - | - |  | - |
|  Ranska | 3 | 0 | 3 | .000 | - | 2-5 | 6-11 |  |
Sijoitusottelu

Sijoitusotteluja pelattiin vain yksi: Länsi-Saksa voitti Belgian 6-3 ja koska se oli jo hävinnyt aiemmin Espanjalle saatiin lopulliseksi järjestykseksi 1. Alankomaat 2. Italia 3. Espanja.
Steven M. Bellovin

| Steven M>  Bellovin |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Ammatti:  professori, ohjelmoija
Aiheesta muualla
Kotisivu
Steven M. Bellovin on yhdysvaltalainen tiedonsiirtoverkkojen ja tietoturvallisuuden tutkija. Hän on nykyään professorina Columbia Universityssä, aikaisemmin hän oli pitkäaikainen AT&T Labs:in työntekijä New Jerseyssä.
Opiskeluaikanaan Bellovin oli yksi USENETin perustajista. Hän myöhemmin ehdotti, että Gene Spaffordin tulisi perustaa Phage-sähköpostilista (Arkistoitu – Internet Archive) Morris-haittaohjelman (yksi ensimmäisistä Internetin madoista) tunnistamiseksi ja tuhoamiseksi.
Bellovin on ollut aktiivinen IETF:ssä. Hän oli IETF:n työryhmien toimintaa valvovassa Internet Architecture Boardissa (IAB) jäsenenä vuosina 1996–2002. Myöhemmin hän oli turvallisuusalueen johtajana ja Internet Engineering Steering Groupin (IESG) jäsen 2002–2004. Hän tunnisti joitakin olennaisia turvallisuuspuutteita nimipalvelusta (DNS); nämä ja muut heikkoudet lopulta johtivat DNSSEC:n kehittämiseen.
Hän otti vuonna 2007 vastaan kansallisen tietokonejärjestemien turvallisuuspalkinnon (National Computer Systems Security Award), jonka hänelle myönsivät yhdysvaltalaiset NIST ja NSA.
Bellovin on aktiivinen NetBSD:n käyttäjä ja hän on ollut NetBSD-kehittäjänä keskittyen arkkitehtuurisiin, operationaalisiin ja turvallisuusasioihin.
Julkaisut

Bellovin on kirjoittanut useita kirjoja, RFC-dokumentteja ja teknisiä julkaisuita, mm.:
Firewalls and Internet Security: Repelling the Wily Hacker (ISBN 0-201-63357-4) (W. Cheswickin kanssa) - yksi ensimmäisistä Internetin turvallisuutta käsittelevistä kirjoista.
RFC 1579 Firewall-Friendly FTP
RFC 1675 Security Concerns for IPng
RFC 1681 On Many Addresses per Host
RFC 1948 Defending Against Sequence Number Attacks
RFC 3514 The Security Flag in the IPv4 Header (Aprillipila)
RFC 3554 On the Use of Stream Control Transmission Protocol (SCTP) with IPsec (J. Ioannidis, A. Keromytis, R. Stewart.)
RFC 3631 Security Mechanisms for the Internet (J. Schiller, Ed., C. Kaufman)
RFC 4107 Guidelines for Cryptographic Key Management (R. Housley)
Aiheesta lisää

Henkilökohtainen kotisivu (englanniksi)
Bellovinin blogi (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  Association for Computing Machinery  DBLP  Google Scholar  Mathematics Genealogy Project 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef
Loviisan–Vesijärven rautatie

Loviisan–Vesijärven rautatie oli vuosina 1900–1960 toiminnassa ollut 750 mm:n raideleveydelle rakennettu kapearaiteinen rautatie, joka kulki Lahden pohjoispuolella Vesijärven rannalla sijainneesta Niemestä Loviisassa Suomenlahden rannalla sijainneeseen Valkon satamaan.
Rautatietä alueelle alettiin suunnitella jo vuonna 1871, ja yli 25 vuoden jälkeen radan rakentamiselle saatiin hyväksyvä päätös. Rautatietä varten perustettiin Loviisa-Vesijärvi Rautatie Oy vuonna 1898, ja väliaikainen liikenne aloitettiin jo helmikuussa 1900. Vuonna 1904 yleiselle liikenteelle avatun radan linjapituus oli 81,9 kilometriä, ja se oli Suomen kaikkien aikojen pisin yleiselle henkilö- ja tavaraliikenteelle avattu kapearaiteinen rautatie.
Radalla oli sekä henkilö- että tavaraliikennettä, joista suuri osa oli Vesijärveltä ja Päijänteeltä tulevaa puutavaraa. Rata palveli aikanaan tehokkaasti myös Lahden, Loviisan sekä Valkon sataman kuljetustarpeita. Vaihtelevalla menestyksellä toimineen rautatien liikenne väheni hiljalleen ja matkustajaliikenne loppui kokonaan vuonna 1952. Useaan otteeseen omistajaa vaihtanut rautatieyhtiö päätyi valtion omistukseen vuonna 1956, joka liikennöi sitä kapearaiteisena vuoteen 1960 asti.
Nykyään rataosuus on leveäraiteistettuna osa valtion rataverkkoa Lahti–Loviisa-ratana, lukuun ottamatta Vesijärven rannalta Lahden keskustan läpi lähelle Ämmälään kulkenutta noin 9 kilometrin rataosuutta, joka on kokonaisuudessaan purettu. Niukasti säilyneestä kalustosta on jälkipolville säilynyt muun muassa aluksi Loviisaan muistomerkiksi päätynyt 2-8-0-tyyppinen tulistinhöyryveturi numero 6 (LWR 6), joka on sittemmin entisöity Jokioisten Museorautatien museoliikenteeseen.