stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
J. P. Jacobsen
Kirjailijana

J. P. Jacobsen kuuluu tanskan kirjallisuuden suuriin nimiin – häntä on verrattu muiden muassa Gustave Flaubertiin ja Thomas de Quinceyyn, ja häntä pidetään impressionismin ja naturalismin edustajana. Jacobsen on vaikuttanut muiden muassa Rainer Maria Rilkeen. Jacobsen tarkastelee ”luonnontieteilijän tarkkuudella” ihmisen sielunelämän kehityskulkuja ja vivahteita. Hänen kielenkäyttönsä on erityisen hiottua ja viimeisteltyä.
Teoksia > Tanskaksi

Mogens (1872)
Fru Marie Grubbe (1876)
Niels Lyhne (1880)
Pesten i Bergamo (1881)
Mogens og andre Noveller (1882)
Digte (1886)
Skitser og Udkast (1886)
Samlede værker 1–5 (1924–1929)
Samlede værker 1–6 (1972–1974)
Teoksia > Suomeksi

Mogens (1909)
Niels Lyhne (1920)
Rouva Marie Grubbe: Sisäkuvia seitsemänneltätoista vuosisadalta (1922)
Kirjallisuutta

Jansen, Billeskov & Julius, Frederik: J. P. Jacobsens spor i ord, billeder og toner: Tolv afhandlinger.  Kööpenhamina:  Reitzel, 1985.  ISBN 87-7421-441-1.
Himmelstrup, Kristian: En sejlbåd for vindstille: En biografi om J. P. Jacobsen.  Kööpenhamina:  Museum Tusculanums Forlag, 2014.  ISBN 978-87-635-4079-7.
Knudsen, Aage: J. P. Jacobsen i hans digting.  Kööpenhamina:  Gyldendal, 1950.
Knudsen, Susanne V.: Krystallisationer: J. P. Jacobsen, en moderne mandsforfatter.  Oslo:  Nordisk institutt for kvinde- og kjønnsforskning, 2005.  ISBN 82-7864-020-3.
Nägele, Horst: J. P. Jacobsen.  Stuttgart:  Metzler, 1973.
Ritter, Ina: Die Epiphanie des Augenblicks: Wahrnehmung und Projektion bei Rainer Maria Rilke und Jens Peter Jacobsen.  Frankfurt am Main:  Peter Lang Verlag, 2009.  ISBN 978-3-631-58150-6.
Tigerschiöld, Brita: Jens Peter Jacobsen och hans Roman Niels Lyhne.  Göteborg:  Blander, 1945.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta J. P. Jacobsen Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta J. P. Jacobsen on Wikiaineistossa
Japaninpähkinäpensas

| Japaninpähkinäpensas |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Pyökkimäiset Fagales
Heimo::  Koivukasvit Betulaceae
Alaheimo::  Pähkinäpensaskasvit Coryloideae
Suku::  Pähkinäpensaat Corylus
Sektio::  Corylus
Laji::  sieboldiana
Kaksiosainen nimi
 Corylus sieboldiana  Blume 
Katso myös
   Japaninpähkinäpensas Wikispeciesissä   Japaninpähkinäpensas Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Japaninpähkinäpensas (Corylus sieboldiana) on koivukasvien heimoon ja pähkinäpensaiden sukuun kuuluva kasvilaji, joka kasvaa luonnonvaraisena Japanissa, Korean niemimaalla, Mantšuriassa ja Amurin alueella.
Ulkonäkö ja koko

Japaninpähkinäpensas on viiden metrin korkuinen pensas, jolla on karvaiset versot. Lehdillä on noin 1,5–2,5 senttimetrin mittaiset ruodit. Lehtilavat ovat pituudeltaan 5–10 senttimetriä, muodoltaan soikeita tai pitkähköjä, pitkäkärkisiä ja pyöreätyvisiä. Lehtilaidat ovat kaksinkertaisesti sahalaitaisia. Lehtisuonet ovat karvaisia; nuorten lehtien keskellä on usein punertava laikku.
Japaninpähkinäpensaan kukinto on tuulipölytteinen norkko. Hedenorkot sijaitsevat yksittäin tai 2–6 norkon ryhminä; jokainen norkko koostuu lukuisista yksineuvoisista kukista, joiden heteet ovat punaisia. Hedelmä on kartiomainen, noin 1,5 senttimetrin pituinen pähkinä, joita kasvaa kaksi tai kolme yhdessä. Jokainen pähkinöistä sijaitsee kapean esi- ja tukilehdistä muodostuneen suojusputken sisällä; putken yläosassa on lyhyitä, ehytlaitaisia hampaita.
Kromosomiluku on 2n = 22.
Levinneisyys ja elinympäristö

Japaninpähkinäpensaan levinneisyysalue ulottuu Aasian lauhkealle vyöhykkeelle, eteläiseen Siperiaan, Venäjän Amurin alueelle, Mongoliaan, joihinkin Kiinan maakuntiin, Korean niemimaalle sekä Japanin Hokkaidōn ja Honshūn saarille. Laji kasvaa vähälajisissa ja kylmänkosteissa metsissä kuivassa-tuoreessa, happamassa tai lievästi emäksisessä, hiekkaisessa–humuspitoisessa maaperässä aurinkoisilla kasvupaikoilla. Laji pitää lämmöstä, mutta on enimmäkseen pakkasenkestävä.
Luokittelu

Japaninpähkinäpensas kuuluu pähkinäpensaiden (Corylus) sukuun, sektioon Corylus ja alasektioon Siphonochlamys. Lajin kuvaili ensimmäisenä Carl Ludwig Blume vuonna 1851.
Lajista on olemassa useampia muunnoksia, joista vain kaksi on yleisesti tunnustettuja:
Corylus sieboldiana var. sieboldiana: Esiintyy ainoastaan Japanissa.
Corylus sieboldiana var. mandshurica (Maxim.) C.K.Schneid.: Muunnoksella on pyöreähköt tai soikeat lehdet, sydämenmuotoinen lehtikanta ja osittain liuskainen lehtilaita. Lehtivarsi on noin 2,5 senttimetrin pituinen; ruskeakarvainen hedelmäsuojus saavuttaa jopa viiden senttimetrin pituuden. Muunnosta esiintyy Japanissa, Koreassa, Mantsuriassa ja Venäjän Kaukoidässä. Joskus luokitellaan myös erilliseksi lajiksi Corylus mandshurica Maxim.
Aiemmin erilliseksi luokitellun muunnoksen Corylus sieboldiana var. brevirostris C.K Schneid. katsotaan nykyisin olevan synonyymi var. sieboldiana-muunnokselle.
Käyttö

Japaninpähkinäpensaalla on vain harvoin metsätaloudellista merkitystä. Sen sijaan lajia käytetään koristekasvina hedelmiensä vuoksi; se on myös hyvä mehiläiskasvi.
Piirros kasvista (var. mandshurica)
Corylus sieboldianan hedelmiä ja lehtiä Etelä-Korean Jirisanissa.
Käännös suomeksi
Johannes Scherr

Johannes Scherr. Moritz Klinkichtin puupiirros vuodelta 1912.
Johannes Scherr (1817–1886) oli saksalainen kirjailija ja historioitsija. Scherr osallistui vuoden 1848 vallankumoukseen ja joutui pakenemaan Sveitsiin, jossa hänet 1860 nimitettiin historian ja kirjallisuuden professoriksi Zürichin polyteknikumiin. Hän kirjoitti romaanien ja novellien ohella yleistajuisia historiateoksia, muun muassa teokset Deutsche Kultur- und Sittengeschichte (1852–1853), Geschichte der deutschen Frauenwelt (1860), Geschichte der englischen Litteratur (1854), Allgemeine Geschichte der Litteratur (1851).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Johannes Scherr Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta Johannes Scherr on Wikiaineistossa (saksaksi)
Nurse Betty

| Nurse Betty |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Neil LaBute
Käsikirjoittaja:   James Flamberg  John Richards 
Perustuu:  John Richardsin tarinaan
Tuottaja:   Gail Mutrux  Steve Golin 
Säveltäjä:  Rolfe Kent
Kuvaaja:  Jean-Yves Escoffier
Leikkaaja:   Joel Plotch  Steven Weisberg 
Pukusuunnittelija:  Lynette Meyer
Pääosat:   Renée Zellweger  Morgan Freeman  Chris Rock  Greg Kinnear  Aaron Eckhart  Pruitt Taylor Vince  Tia Texada 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Intermedia
Levittäjä:  Focus Features Netflix
Ensi-ilta:    1. syyskuuta 2000   8. syyskuuta 2000   22. joulukuuta 2000 
Kesto:  110 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  25 000 000$
Tuotto:  29 360 400$
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nurse Betty on Neil LaButen ohjaama musta rikoskomediaelokuva vuodelta 2000. Renée Zellweger voitti parhaan naispääosan Golden Globe -palkinnon roolistaan Bettynä.
Juoni

Elokuvan päähenkilö on Betty Sizemore (Renée Zellweger) joka on tarjoilija, kotirouva ja intohimoinen sairaalasaippuan ystävä. Hän on ihastunut katsomansa sarjan lääkäriin tohtori David Ravellin, jota esittää kuvitteellinen George McCord (Greg Kinnear). Bettyn aviomies on Del (Aaron Eckhart) rikollinen ja renttu joka yrittää tehdä oharit huumekaupassa Charlielle (Morgan Freeman). Charlie ja Wesley (Chris Rock) tulevat Delin ja Bettyn kotiin, tapahtumat kärjistyvät niin että he skalpeeraavat Delin ja tappavat hänet. Bettyn näkee miehensä murhan ja hänen mielensä järkkyy niin että hän pyyhkii murhan tietoisuudestaan. Hän lähtee sen jälkeen Los Angelesiin tapaamaan saippuaoopperan lääkäriä. Charlie ja Wesley lähtevät kuitenkin jäljittämään häntä.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Renée Zellweger  | … |  Betty Sizemore   |
|  Morgan Freeman  | … |  Charlie   |
|  Chris Rock  | … |  Wesley   |
|  Greg Kinnear  | … |  George McCord (Tohtori David Ravell)   |
|  Aaron Eckhart  | … |  Del Sizemore    |
|  Pruitt Taylor Vince  | … |  Sheriffi Eldon Ballard   |
|  Tia Texada  | … |  Rosa Hernandez   |
|  Allison Janney  | … |  Lyla Branch   |
|  Harriet Sansom Harris  | … |  Ellen   |
|  Crispin Glover  | … |  Roy Ostrey   |
|  Elizabeth Mitchell  | … |  Chloe Jensen   |
|  Kathleen Wilhoite  | … |  Sue Ann Rogers   |
|  Sheila Kelley  | … |  Joyce   |
Aiheesta muualla

Nurse Betty Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Ylijoki, Markus: Nurse Betty Film-O-Holic.com.  22.12.2000. Viitattu 25.5.2021.
Viljami: Nurse Betty (2000) Leffatykki.  14.11.2002. Viitattu 25.5.2021.
Thomson, Michael: Nurse Betty (2000) BBC Movies.  8.9.2000. Viitattu 25.5.2021. (englanniksi)
Japan

| Japan |
| --- | --- |
 Japan marraskuussa 1982.
Tiedot
Toiminnassa:  1974–1982, 1990–1991
Tyylilaji:  uusi aalto, taiderock, glam rock, synthpop, New Romantic, post-punk
Kotipaikka:   Catford, Englanti
Laulukieli:  englanti
Entiset jäsenet:  David Sylvian Mick Karn Steve Jansen Richard Barbieri Rob Dean
Levy-yhtiö:   Hansa  Virgin 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Japan oli brittiläinen vuonna 1974 Lewishamissa perustettu uuden aallon pop/rockyhtye. Yhtye aloitti glam rock -yhtyeenä, mutta nousi suosioon uusromanttisella synth popilla 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa.
Japan voitti levy-yhtiön järjestämän kykyjenetsintäkilpailun ja sai sopimuksen Saksan Ariola-Hansa Recordsille vuonna 1977. Seuraavana vuonna ilmestyivät albumit Adolescent Sex ja Obscure Alternatives, jotka jäivät vaille huomiota yhtyeen kotimaassa ja Yhdysvalloissa, mutta myivät hyvin muun muassa Japanissa ja Alankomaissa.
Vuoden 1979 kolmosalbumi Quiet Life muutti Japanin tyyliä aiemmasta kitaravetoisesta musiikista elektronisempaan soundiin. Se nousi Britannian albumilistan sijalle 53 ja nimikkosingle "Quiet Life" nousi seuraavana vuonna uudelleenjulkaistuna Top20:een. Samoihin aikoihin äänitetty, muttei albumilla oleva Smokey Robinson -cover "I Second That Emotion" nousi Britanniassa singlelistan kärkikymmenikköön.
Yhtyeen kaksi viimeistä studioalbumia Gentlemen Take Polaroids (1980) ja Tin Drum (1981) julkaistiin Virgin-levymerkillä. Tin Drumin single "Ghosts" oli iso hitti Britanniassa nousten listavitoseksi. Yhtye kuitenkin hajosi juuri noustuaan suosionsa huipulle. Viimeiset esiintymiset Britanniassa olivat kuusi loppuunmyytyä keikkaa Lontoon Hammersmith Apollossa marraskuussa 1982. Viimeinen esiintyminen oli Japanin Nagoyassa 16. joulukuuta 1982. Seuraavana vuonna ilmestyi vielä lähinnä livemateriaalista koostettu tupla-albumi Oil on Canvas, joka nousi Britannian albumilistan viidenneksi.
Yhtye palasi yhteen vuosikymmenen lopulla ja äänitti syyskuun 1989 ja huhtikuun 1990 välillä Miravelin studiolla Ranskassa albumin Rain Tree Crow. Projekti jäi kertaluonteiseksi.
Kokoonpano

David Sylvian (oik. David Batt) – laulu, kitara, koskettimet
Mick Karn (oik. Anthony Michaelides) – basso, saksofoni, oboe
Rob Dean – kitara
Steve Jansen (oik. Steve Batt, Davidin veli) – rummut ja perkussio
Richard Barbieri – koskettimet
Japanin jälkeen menestyksekkäimmän uran soittajista on luonut David Sylvian, joka on työskennellyt muun muassa Ryūichi Sakamoton, Holger Czukayn ja Robert Frippin kanssa.
Sekä Jansen että Barbieri ovat osallistuneet useille David Sylvianin sooloalbumeille.
Richard Barbieri soittaa nykyään Suomessakin useaan otteeseen esiintyneessä Porcupine Tree -yhtyeessä.
Mick Karn teki yhteistyötä mm. Bauhaus-yhtyeen Pete Murphyn kanssa sekä sooloalbumeita. Hän vieraili Suomessa italialaisen laulajatar
Alicen taustakokoonpanossa 1996.
Mick Karn menehtyi syöpään 4.1.2011.
Diskografia > Albumit

Adolescent Sex, huhtikuu 1978
Obscure Alternatives, marraskuu 1978
Quiet Life, helmikuu 1980 (brittilistan #53)
Gentlemen Take Polaroids, marraskuu 1980 (#45)
Tin Drum, marraskuu 1981 (#12)
Oil on Canvas, kesäkuu 1983 (#5, pääosin livenä äänitetty tupla-albumi, mukana joitakin uusia instrumentaaliraitoja)
Rain Tree Crow, huhtikuu 1991 (#24, julkaistu yhtyenimellä "Rain Tree Crow")
Diskografia > Kokoelmalevyt

Assemblage, 1981 (#26, varhaista ja albumeilla julkaisematonta materiaalia)
Exorcising Ghosts, 1984 (#45, Virgin Recordsin aikaista materiaalia)
The Very Best of Japan, 2006 (remasteroitu kokoelmalevy, jossa kappaleita sekä Hansa-Ariolan että Virginin ajalta)
Diskografia > Singlet ja EP:t

"Don't Rain On My Parade"/"Stateline" (julkaisumaat: Britannia, Saksa, Australia, Italia) 1978
"Adolescent Sex"/"Don't Rain On My Parade" (Espanja) 1978
"The Unconventional"/"Lovers On Main Street" (Japani) 1978
"The Unconventional"/"Adolescent Sex" (uudelleenäänitetty versio Adolescent Sexistä, Britannia) 1978
"Adolescent Sex"/"Transmission" (uudelleenäänitetty versio Adolescent Sexistä, Italia) 1979
"Adolescent Sex"/"Sometimes I Feel So Low" (uudelleenäänitetty versio Adolescent Sexistä, Saksa, Hollanti, Ranska) 1978
"Sometimes I Feel So Low"/"Love Is Infectious" (Britannia, USA, Japani) 1978
"Deviation"/"Suburban Berlin" (Hollanti) 1979
"Life In Tokyo"/"Life In Tokyo (Part Two)" (Britannia, USA, Kanada, Saksa, Ranska, Japani, Australia, Italia) 1979
"Quiet Life"/"Halloween" (Japani) 1979
"I Second That Emotion"/"European Son" (Japani) 1980
"I Second That Emotion"/"Quiet Life" (Britannia, Saksa, Hollanti) 1980
"Special Edition EP" (Kanada) 1980
"Live In Japan EP" (Saksa, Hollanti, Belgia) 1980
"Gentlemen Take Polaroids EP" (Britannia, Saksa, Japani) 1980
"The Singles EP" (Japani) 1981
"The Art of Parties"/"Life Without Buildings" (Britannia) 1981 - myös kanadalainen EP, jossa kaksi raitaa "Gentlemen Take Polaroids" EP:ltä
"The Art of Parties"/"My New Career" (Australia, Japani) 1981
"Life In Tokyo"/"European Son" (Britannia, Saksa) 1981
"Quiet Life"/"A Foreign Place" (Britannia) 1981
"Visions Of China"/"Taking Islands In Africa" (Britannia, Australia) 1981
"European Son (remix)"/"Alien" (Britannia, Saksa) 1981
"Ghosts"/"The Art Of Parties (live version)" (Britanniassa ja muualla pois lukien Japani) 1982
"Cantonese Boy"/"Burning Bridges" (Britannia) 1982 - myös tuplapakkausversio, jossa ylimääräisiä raitoja
"I Second That Emotion (remix)"/"Halloween" (Britannia, Saksa) 1982
"Life In Tokyo (remix)" (Britannia) 1982
"Nightporter"/"Ain't That Peculiar" (Britannia, Saksa) 1982
"Nightporter EP" (Japani) 1982 – Britannian julkaisujen B-puolia
"All Tomorrow's Parties"/"In Vogue" (Britannia) 1983
"Canton"/"Visions Of China" (live versions) (Britannia) 1983
"Blackwater" (Britannia) 1991 (nimellä Rain Tree Crow)
Aiheesta muualla

Japan Nightporter (fanisivusto)
Japan Myspacessa (englanniksi)
http://www.mickkarn.net
Karen

Karen voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
karen, Myanmarin ja Thaimaan alueella asuva kansa
Karen, etunimi
Karen, sukunimenä:
Anna Karen (1936–2022), englantilainen näyttelijä
James Karen (1923–2018), yhdysvaltalainen näyttelijä
Nurnaningsih

| Nurnaningsih |
| --- | --- |
 Nurnaningsih vuonna 1955.
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. joulukuuta 1925 Surabaya, Alankomaiden Itä-Intia
Kuollut: 21. maaliskuuta 2004 (78 vuotta)
Kansalaisuus:  indonesialainen
Ammatti:  näyttelijä
Nurnaningsih (5. joulukuuta 1925 Surabaya, Alankomaiden Itä-Intia – 21. maaliskuuta 2004) oli indonesialainen näyttelijä. Häntä on pidetty Indonesian ensimmäisenä seksisymbolina.
Elämäkerta

Nurnaningsih syntyi Surabayassa, Alankomaiden Itä-Intiassa 5. joulukuuta 1925. Hän keskeytti koulunkäynnin lukion ensimmäisenä vuonna. Nurnaningsihin ensiesiintyminen oli Usmar Ismailin Krisis-elokuvassa vuonna 1953. Komedia oli menestynein indonesialainen elokuva vuoden 1937 Terang Boelanin jälkeen.
D.Djajakusuman vuoden 1954 elokuvassa Harimau Tjampa (Tiikeri Tjampasta) Nurnaningsih esiintyi puoliksi alastomana, mikä teki hänestä ensimmäisen indonesialaistaustaisen näyttelijän tällaisessa roolissa. Tämä tapahtui taiteilijoiden ja sensuurilautakunnan välisen kiistan aikana. Myöhemmin hän kertoi lehdistölle: "En pilaa taidetta. Murran vanhoja taiteellisia näkemyksiä, jotka ovat edelleen vallalla Indonesiassa." Myöhemmin samana vuonna hän julkaisi toisen elokuvan Klenting Kuning.
Vuoden 1954 puolivälissä tuntemattoman valokuvaajan Nurnaningsihista ottamat alastonkuvat alkoivat kiertää Jakartassa. Tämän seurauksena Jakartan poliisi toi hänet kuulusteluun lokakuun alussa, kun syyttäjänvirasto oli myös ilmaissut kiinnostuksensa asiasta. Kansa oli raivoissaan kuvista, joiden se katsoi olevan itämaisten arvojen vastaisia, ja Nurnaningsihin elokuvia alettiin boikotoida Itä-Kalimantanissa. Hän julkaisi vuonna 1955 vielä yhden elokuvan, Kebun Binatangin (Eläintarha), ennen kuin katosi valokeilasta.
Myöhemmin Nurnaningsih vaelsi Indonesian saaristossa kaksitoista vuotta ja teki sekalaisia hanttihommia piirtäjänä, lavaesiintyjänä, englanninopettajana, ompelijana ja laulajana, kuuden vuoden ajan jopa jalkapallomaalivahtina. Hän palasi näyttelijäksi vuonna 1968 ja osallistui pienessä roolissa elokuviin Djakarta, Hongkong ja Macao. Useiden pienempien roolien jälkeen hän tähditti Seribu Janji Kumenanti -elokuvaa vuonna 1972. Hän jatkoi roolien ottamista vielä 1980-luvulla.
Filmografia

Krisis ( Kriisi ; 1953)
Harimau Tjampa ( Tiikeri Tjampasta ; 1954)
Kelenting Kuning (1954)
Kebun Binatang ( eläintarha ; 1955)
Djakarta, Hongkong, Macao (1968)
Orang Orang Liar ( Villit ihmiset ; 1969)
Bernafas Dalam Lumpur ( Hengitys mudassa ; 1970)
Derita Tiada Achir ( loputon suru ; 1971)
Samtidar (1972)
Seribu Janji Kumenanti ( Tuhat lupaa odotan ; 1972)
Kembang-kembang Plastik (muovi kukat, 1977)
Donat Pahlawan Pandir ( typerän sankarin munkki ; 1978)
Bayang-Bayang Kelabu ( Pimeät varjot ; 1979)
Remang-Remang Jakarta ( Jakartan hämärä ; 1981)
Malam Satu Suro ( Yhden suron yö ; 1988)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nurnaningsih Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Nurnaningsih
Käännös suomeksi
Japaninserovi

| Japaninserovi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Onttosarviset Bovidae
Alaheimo::  Vuohieläimet Caprinae
Suku::  Capricornis
Laji::  crispus
Kaksiosainen nimi
 Capricornis crispus  (Temminck, 1836) 
Katso myös
   Japaninserovi Wikispeciesissä   Japaninserovi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Japaninserovi (Capricornis crispus) on Japanissa endeemisenä tavattava vuohieläin. Sen esiintymisalue käsittää osia Honshūn, Shikokun ja Kyūshūn saarista. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto määritellyt sen elinvoimaseksi lajiksi.
Taksonomia

Japaninserovin kuvaili tieteelle Coenraad Jacob Temminck vuonna 1836. Serovien taksonomiasta on kiistelty. Taiwaninserovia (Capricornis swinhoei) pidettiin aikaisemmin japaninserovin alalajina, mutta nykyisin kokonaan omana lajinaan. Japaninserovia pidetään nykyisin monotyyppisenä, eli sitä ei jaeta eri alaljeihin.
Koko ja ulkonäkö

Japaninserovi painaa 31–48 kg. Sen ruumiinpituus on 95–102 cm ja säkäkorkeus 67–74 cm. Naaraat ja urokset ovat lähes saman kokoisia. Turkin väri voi vaihdella mustasta tummanruskeaan ja vaaleaan. Ruumiin alaosa on yläosaa vaaleampi. Jalat ovat mustat tai tummanruskeat. Leuan alla on valkoinen parta, joka jatkuu alas kurkkua. Korvat ovat pitkät ja ruskeat. Uroksilla ja naarailla on hieman kaartuvat sarvet.
Esimerkiksi sumatranseroviin verrattuna japaninserovi on pienempikokoinen ja lyhyempikorvainen. Taiwaninseroviin verrattuna se on puolestaan kookkaampi.
Levinneisyys ja elinympäristö

Japaninserovi on endeeminen laji Japanissa. Sitä tavataan Japanin pääsaarilla Honshūlla, Shikokulla ja Kyūshūlla. Suurimmalla saarella Honshūlla sitä tavataan laajalla alueella lukuun ottamatta alavampien maiden ihmisasutusten ja maanviljelysten lähistöä. Shikokulla ja Kyūshūlla lajia tavataan rajallisemmalla alueella. Laji kerkesi kadota Honshūn länsiosista 1900-luvun alkupuolella, mutta 1960-luvulta lähtien sen levinneisyysalue on kasvanut.
Japaninservoin elinympäristö käsittää useita erilaisia kasvillisuustyyppejä ikivihreistä lehtimetsistä subalpiinisille havumetsille ja kaikkein tyypillisimmin kesävihannille lehtimetsille.
Elintavat

Japaninservo liikkuu yleensä yksin, pareina tai pienissä perheryhmissä. Japaninseroveilla on oma kotialueensa, jota ne puolustavat saman sukupuolen yksilöitä vastaan. Kotialueella on kokoa 1,3 hehtaarista 22 hehtaariin. Ne merkitsevät alueensa hajumerkein naamarauhasiaan käyttäen. Pareja muodostavat urokset ja naaraat liikkuvat päällekkäisillä alueilla. Jälkikasvu liikkuu ensin samalla alueella, mutta lopulta ne lähtevät omille teilleen. Kotialueellaan japaninservoit myös liikkuvat usein samoja tiettyjä reittejä pitkin ja ne käyttävät tiettyjä lepo- ja ulostuspaikkoja.
Japaninserovit ruokailevat yleensä varhain aamuisin ja myöhhään iltapäivällä. Muun päivän ne viettävät lepäillen esimerkiksi luolissa tai muissa suojaisissa paikoissa. Ravinnokseen ne käyttävät lehtiä, versoja ja terhoja.
Japaninservoit lisääntyvät syyskuun ja tammikuun välisenä aikana. Uros lisääntyy yleensä vain yhden naaraan, mutta joskus myös kahden naaraan kanssa. Naaraan tiineys kestää 215 päivää ja poikaset syntyvät yleensä lokakuun ja marraskuun aikana. Poikasia on yleensä kerrallaan yksi tai harvemmin kaksi. Naaras imettää 5-6 kuukautta. Poikaset seuraavat emoaan. Sarvet alkavat kasvaa 4-kuukauden iässä. Naaraista tulee sukukypsiä 2,5-vuotiaina ja uroksista 2,5–3-vuotiaina. Japaninserovit voivat elää 20-vuotiaiksi.
Uhat ja suojelu

Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt japaninserovin elinvoimaiseksi lajiksi. Sen levinneisyysalue on laaja ja kanta on vakaa tai jopa hitaassa kasvussa. Vuonna 1983 koko kannan kooksi arvioitiin noin 100 000 yksilöä. Lajin levinneisyysalue on kasvanut vuodesta 1978 vuoteen 2003 yhteensä 170 %.
Japaninserovin metsästys kiellettiin vuonna 1925. Salametsästys oli kuitenkin huomattava ongelma aina 1950-luvulle saakka. Vuonna 1959 tehtiin laaja salametsästyksen vastainen kampanja, jonka jälkeen kantojen koko on noussut. Kantaa on hyödyttänyt myös talousmetsien istututkset. Japaninservoien metsäistutuksille tekemät vahingot ovat nostaneet närää metsänomistajien ja luonnonsuojelijoiden välillä. Kasvannutta kantaa alettiin rajoittamaan vuodesta 1978 lähtien. Samaan aikaan japaninserovien kantojen kanssa on kasvanut myös japaninhirvien kannat, mikä saattaa kilpailun kautta vaikuttaa japaninservoien kantoihin.
Japaninseroveja on metsästetty kannan hillitsemiseksi vuodesta 1978 lähtien. Vuonna 2005 kaadettiin yli 20 000 yksilöä.
Japaninserovin luuranko Ōjin eläintarhassa Kōbessa.
Japaninserovipari.
Japaninseroviemo jälkikasvunsa kanssa.
Japaninserovi lumisella vuoristoalueella.
Danny Yatom

Danny Yatom
Danny Yatom (hepr. ‏דני יתום‎‎, s. 15. maaliskuuta 1945) on israelilainen poliitikko ja Mossadin entinen pääjohtaja.
Yatom on ollut Mossadin pääjohtaja vuosina 1996–1998. Työväenpuolueen edustaja knessetissä hän ollut vuodesta 2003.