stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Annie-gaala 1995
Ehdokkaat ja voittajat > Parhaan animaation tuotantosuunnittelun Annie-palkinto

Rasoul Azadani – Pocahontas
Michael Giaimo – Pocahontas
Adrian Penn – The Origin of Energy
Kazuyoshi Takeuchi – Gargoyles
Fred Warter – Hopon poppoo
Ehdokkaat ja voittajat > Parhaan animaatiosarjan kuvasuunnitelman Annie-palkinto

Warwick Gilbert – Aladdin
Denise Koyama – Aladdin
Brian Pimental – Hopon poppoo
Genndy Tartakovsky – Dexterin laboratorio
Kazuo Terada – Gargoyles
Ehdokkaat ja voittajat > Parhaan ääninäyttelyn Annie-palkinto

Jeff Bennett – Johnny Bravo
Nancy Cartwright – Simpsonit
Jim Cummings – Bump in the Night
Tress MacNeille – Animaaniset
Rob Paulsen – Animaaniset
Ehdokkaat ja voittajat > Parhaan animaatiomusiikin Annie-palkinto

Phillip Appleby – Daisy-Head Mayzie
Partick DeRemer – Hopon poppoo
Alan Menken – Pocahontas
Richard Stone – Animaaniset
Shirley Walker – Batman
Ehdokkaat ja voittajat > Parhaan henkilökohtaisen saavutuksen Annie-palkinto

Chris Buck – Pocahontas
Dominique Monfrey – Hopon poppoo
David Pruiksma – Pocahontas
Nik Ranieri – Pocahontas
Cynthia Wells – Wueen of the Universe
Ehdokkaat ja voittajat > Parhaan animaation käsikirjoituksen Annie-palkinto

Ben Edlund – The Tick
Peter Gaffney, Paul Germain, Jon Greenberg, Rachael Lipman – Ipanat
Doug Langdale – Aladdin
Michael Reaves – Gargoyles
John Stemper – Hämähäkkimies
Juried palkinnot > Winsor McCay -palkinto

Jules Engel
Vance Gerry
Dan McLaughlin
Juried palkinnot > June Foray -palkinto

June Foray
Juried palkinnot > Sertifikaatti ansio

King Features
Sarah Baisley
Dave Brain
Gary Lah
Amanda Haas
Ginny Swift
Nae ireumeun Kim Sam-soon

| Nae ireumeun Kim Sam-soon> 내 이름은 김삼순 |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  60 min
Pääosissa:   Kim Sun-a  Hyun Bin  Jung Ryeo-won  Daniel Henney 
Alkuperämaa:   Korean tasavalta
Alkuperäiskieli:  korea
Verkko:   MBC
Esitetty:  1. kesäkuuta 2005 – 21. heinäkuuta 2005
Jaksoja:  16
Aiheesta muualla
IMDb 
Nae ireumeun Kim Sam-soon (kor. 내 이름은 김삼순, engl. My Lovely Sam Soon) on televisioyhtiö MBC:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Kim Sun-a, Hyun Bin, Jung Ryeo-won ja Daniel Henney.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Kim Sun-a  | … |  Kim Sam-soon   |
|  Hyun Bin  | … |  Hyun Jin-heon   |
|  Jung Ryeo-won  | … |  Yoo Hee-jin   |
|  Daniel Henney  | … |  Henry Kim   |
Aiheesta muualla

My Lovely Sam Soon Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Männistön koulu

| Männistön koulu |
| --- | --- |
Osoite:  Yhteiskouluntie 3, 16100 Uusikylä
Sijainti:  Nastola
Omistaja:  Nastolan kunta
Haltija:  Nastolan kunta
Käyttäjä:  Nastolan kunta
Kerrosluku:  2
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Männistön koulu sijaitsee Nastolassa,  Uudenkylän kylässä.  Aluksi Männistön koulu tunnettiin nimellä Uudenkylän yhteiskoulu.
Männistön koulun oppilaat ja opettajat siirrettiin vuonna 2017 samoihin tiloihin Kukkasen koulun kanssa. Lukuvuoden 2017- 2018 alussa Kukkasen peruskoulun oppilasmäärä oli noin 450 oppilasta.
Koulun peruskivi muurattiin 1960-luvun alussa.
Aiheesta muualla

Männistön koulun kotisivut
Mäntsälän Sälinkään työväentalo Rientola

| Mäntsälän Sälinkään työväentalo Rientola |
| --- | --- |
Osoite:  Suojärventie 29, 04740 Sälinkää
Sijainti:  Sälinkää, Mäntsälä
Valmistumisvuosi:  1938
Rakennuttaja:  Sälinkään Sos.dem. nuoriso-osasto
Omistaja:  Mäntsälän Sos.dem. työväenyhdistys
Huoneistoala:  280 m²
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mäntsälän Sälinkään työväentalo Rientola on Mäntsälän kunnassa Sälinkään kylässä sijaitseva työväentalo. Talon on rakennuttanut Sälinkään sos.dem. nuoriso-osasto.
Historiaa

Sälinkään työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Yhdistys siirtyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen vuonna 1920, ja se lakkautettiin vuonna 1931. Nuoriso-osasto oli lakkautettu jo vuonna 1923. Uusi Sälinkään sos.dem. nuoriso-osasto perustettiin vuonna 1935. Osasto sai lahjaksi 5 090 m² tontin vuonna 1935 työväentaloa varten. Työväentalo valmistui vuonna 1938,ja se sai nimekseen Rientola. Taloon osui salama vuonna 1972, jolloin talo tuhoutui osittain. Talo korjattiin vuonna 1973.
Rakennus

Työväentalon pinta-la on 280 m². Talossa on juhlasali, tarjoilukeittiö, eteis- ja saniteettitilat sekä talonmiehen asunto. Talo lämpiää sähköllä. Piharakennuksessa on sauna. Talo korjattiin vuonna 1973. Entinen näyttämötila tuli osaksi 153 m²:n juhlasalia.
Toimintaa työväentalolla

Toiminta työväentalolla oli vilkasta, se oli monien uusmaalaisten nuoriso-osastojen suosima vierailukohde. Talo edelleen käytössä.
Auto GP -kausi 2014

Auto GP -kausi 2014 oli Auto GP -sarjan viides kausi. Kausi alkoi 12. huhtikuuta Marokon, Marrakechin katuradalla ja päättyi 19. lokakuuta Portugalin, Estorilissä.
Sarjan mestaruuden voitti japanilainen Kimiya Sato, toiseksi sijoittui unkarilainen Tamás Pál Kiss ja kolmanneksi saksalainen Markus Pommer.
Tallit ja kuljettajat

| Talli | Nr>  | Kuljettaja | Lisenssi | Kisat |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Super Nova International | 1 | Markus Pommer |  Saksa | Kaikki |
|  Super Nova International | 2 | Ricardo Teixeira |  Angola | 2 |
|  Super Nova International | 2 | Francesco Dracone |  Italia | 4–5, 7–8 |
|  Super Nova International | 2 | Vittorio Ghirelli |  Italia | 3 |
|  Super Nova International | 88 | Vittorio Ghirelli |  Italia | 8 |
|  Super Nova International | 88 | Michela Cerruti |  Italia | 1–7 |
|  Virtuosi UK | 4 | Andrea Roda |  Italia | Kaikki |
|  Virtuosi UK | 5 | Richard Gonda |  Slovakia | 1–2 |
|  Virtuosi UK | 11 | Sam Dejonghe |  Belgia | 1–3 |
|  Virtuosi UK | 11 | Pål Varhaug |  Norja | 5 |
|  Virtuosi UK | 11 | Tamás Pál Kiss |  Unkari | 6–8 |
|  Ibiza Racing | 7 | Giuseppe Cipriani |  Italia | Kaikki |
|  Ibiza Racing | 20 | Francesco Dracone |  Italia | 1 |
|  Ibiza Racing | 20 | Niccolò Schirò |  Italia | 2 |
|  Zele Racing | 8 | Sergio Campana |  Italia | 1 |
|  Zele Racing | 8 | Yoshitaka Kuroda |  Japani | 2–3 |
|  Zele Racing | 8 | Christof von Grünigen |  Sveitsi | 4–6 |
|  Zele Racing | 8 | Antônio Pizzonia |  Brasilia | 8 |
|  Zele Racing | 9 | Tamás Pál Kiss |  Unkari | 1–5 |
|  Zele Racing | 9 | Luís Sá Silva |  Angola | 8 |
|  Zele Racing | 10 | Samin Gómez |  Venezuela | 4–5 |
|  Euronova Racing | 15 | Shinya Michimi |  Japani | 4 |
|  Euronova Racing | 15 | Yoshitaka Kuroda |  Japani | 1, 7 |
|  Euronova Racing | 16 | Yoshitaka Kuroda |  Japani | 4 |
|  Euronova Racing | 16 | Kimiya Sato |  Japani | 1–3, 5–7 |
|  Euronova Racing | 77 | Salvatore De Plano |  Italia | 5 |
|  Euronova Racing | 77 | Shinya Michimi |  Japani | 6, 8 |
|  Eurotech Engineering    FMS Racing | 28 | Kevin Giovesi |  Italia | Kaikki |
|  Eurotech Engineering    FMS Racing | 69 | Loris Spinelli |  Italia | 1–5 |
|  Eurotech Engineering    FMS Racing | 99 | Vittorio Ghirelli |  Italia | 5 |
|  Eurotech Engineering    FMS Racing | 99 | Salvatore De Plano |  Italia | 6–8 |
|  MLR71 by Euronova | 71 | Michele La Rosa |  Italia | Kaikki |
Kilpailukalenteri

Kaudella ajettiin muun muassa kolme kisaviikonloppua World Touring Car Championship -osakilpailujen yhteydessä ja yksi kisaviikonloppu DTM -osakilpailun yhteydessä. Jokaisen kisaviikonlopun aikana ajettiin kaksi 35–40 minuutin tai 85 kilometrin pituista kilpailua. Jokaisessa kilpailussa kunkin kilpailijan oli suoritettava pakollinen varikkopysähdys.
| Kisa | Sijainti | Rata | Päivä | Paalupaikka | Nopein kierros | Voittanut kuljettaja | Voittanut talli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Marrakech, Marokko | Marrakech Street Circuit | 12. huhtikuuta |  Kevin Giovesi |  Markus Pommer |  Kimiya Sato |  Euronova Racing |
| 1 |  Marrakech, Marokko | Marrakech Street Circuit | 13. huhtikuuta |  Markus Pommer* |  Markus Pommer |  Markus Pommer |  Super Nova International |
| 2 |  Le Castellet, Ranska | Circuit Paul Ricard | 19. huhtikuuta |  Kevin Giovesi |  Kimiya Sato |  Tamás Pál Kiss |  Zele Racing |
| 2 |  Le Castellet, Ranska | Circuit Paul Ricard | 20. huhtikuuta |  Yoshitaka Kuroda* |  Markus Pommer |  Kevin Giovesi |  Eurotech Engineering |
| 3 |  Mogyoród, Unkari | Hungaroring | 3. toukokuuta |  Markus Pommer |  Tamás Pál Kiss |  Kimiya Sato |  Euronova Racing |
| 3 |  Mogyoród, Unkari | Hungaroring | 4. toukokuuta |  Vittorio Ghirelli* |  Kimiya Sato |  Kimiya Sato |  Euronova Racing |
| 4 |  Monza, Italia | Autodromo Nazionale Monza | 30. kesäkuuta |  Markus Pommer |  Shinya Michimi |  Markus Pommer |  Super Nova International |
| 4 |  Monza, Italia | Autodromo Nazionale Monza | 1. heinäkuuta |  Kevin Giovesi* |  Markus Pommer |  Kevin Giovesi |  Eurotech Engineering |
| 5 |  Imola, Italia | Autodromo Enzo e Dino Ferrari | 28. kesäkuuta |  Markus Pommer |  Kimiya Sato |  Kimiya Sato |  Euronova Racing |
| 5 |  Imola, Italia | Autodromo Enzo e Dino Ferrari | 29. kesäkuuta |  Giuseppe Cipriani* |  Kimiya Sato |  Michela Cerruti |  Super Nova International |
| 6 |  Spielberg, Itävalta | Red Bull Ring | 20. heinäkuuta |  Kimiya Sato |  Kimiya Sato |  Kimiya Sato |  Euronova Racing |
| 6 |  Spielberg, Itävalta | Red Bull Ring | 20. heinäkuuta |  Michele La Rosa* |  Shinya Michimi |  Andrea Roda |  Virtuosi UK |
| 7 |  Nürburg, Saksa | Nürburgring | 16. elokuuta |  Markus Pommer |  Kimiya Sato |  Kimiya Sato |  Euronova Racing |
| 7 |  Nürburg, Saksa | Nürburgring | 17. elokuuta |  Yoshitaka Kuroda* |  Kimiya Sato |  Tamás Pál Kiss |  Virtuosi UK |
| 8 |  Estoril, Portugali | Autódromo do Estoril | 19. lokakuuta |  Tamás Pál Kiss |  Antônio Pizzonia |  Tamás Pál Kiss |  Virtuosi UK |
| 8 |  Estoril, Portugali | Autódromo do Estoril | 19. lokakuuta |  Michele La Rosa* |  Shinya Michimi |  Shinya Michimi |  Euronova Racing |

(*) = Tarkoittaa paalupaikkaa, joka on saavutettu lauantain kilpailun kahdeksannesta sijasta.
Männistön kirkko

| Männistön Pyhän Johanneksen kirkko |
| --- | --- |
 Sisäkuva Männistön kirkosta.
Sijainti:  Kellolahdentie 8, Kuopio
Koordinaatit:  62°54′26″N, 027°41′38″E
Seurakunta:  Männistön seurakunta
Rakentamisvuosi:  1992
Suunnittelija:  Juha Leiviskä, Pekka Kivisalo
Istumapaikkoja:  449
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Männistön Pyhän Johanneksen kirkko on evankelisluterilaisten seurakuntien kirkko Linnanpellon kaupunginosan Kuopion Saarijärven asuinalueella. Vuonna 1992 valmistuneen kirkon ovat suunnitelleet arkkitehti ja akateemikko Juha Leiviskä ja arkkitehti Pekka Kivisalo, jotka voittivat kirkon suunnittelusta vuonna 1985 järjestetyn kutsukilpailun.
Kirkkosalin seinää ja kellotorni idästä.
Leiviskä on suunnittelussaan pyrkinyt pienen ja suuren, matalan ja korkean, suljetun ja avoimen sekä varjoisan ja valoisan elävään vuorovaikutukseen. Rakennus on myös sisätiloiltaan arkkitehtonisesti erittäin merkittävä. Sisällä aulatilat johdattavat suureen kirkkosaliin, joka  alttariseinineen muodostaa tilaprosessin huipennuksen. Leiviskän mukaan kirkkosalin tärkein rakennusaine on päivänvalo. Valo synnyttää tilaan vaihtelevia epäsuoria heijastuksia, jotka näkyvät voimakkaimmin juuri aamupäivällä päiväjumalanpalveluksen aikaan. Tilojen ilme muuttuu päiväsaikaan jatkuvasti auringonpaisteen ja pilvisyyden mukaan. Leiviskän sanoin kirkko on "instrumentti, jota valo soittelee".
Korkea kirkkosali ja kirkon eteläpäässä oleva kellotapuli hallitsevat myös ulkoapäin rakennusryhmän näkymää. Kirkon etualalle jää laaja yhtenäinen puistoalue, ja pääsisäänkäynnit sijaitsevat alatasossa puiston puoleisella korotetulla terassilla.
Kirkon urut ovat 25-äänikertaiset hollantilaistyyliset Verschueren-barokkiurut. Vaikka urkujen julkisivu on klassisten esikuvien mukainen, soittimen ulkoasu sulautuu hyvin kirkon persoonalliseen kokonaisilmeeseen.
Kirkon alttaritaulun on tehnyt taidemaalari Markku Pääkkönen. Teoksen nimi on Valo, armo, lohdutus. Taiteilija Mirja Airas on luonut kirkon käytäville 45 akvarellimaalauksesta koostuvan sarjan, joka kertoo Paavo Ruotsalaisen elämäntyöstä ja sanomasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Männistön kirkko Wikimedia Commonsissa
Ninian Stephen

| Ninian Stephen |
| --- | --- |

Australian kenraalikuvernööri
 1982–1989  
Edeltäjä:  Zelman Cowen
Seuraaja:  Bill Hayden
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. kesäkuuta 1923
Kuollut: 29. lokakuuta 2017
Tiedot
Sotilaspalvelus
Palvelusmaa(t):  Australia
Puolustushaara:  maavoimat
Sotilasarvo:  luutnantti
Taistelut ja sodat:  Toinen maailmansota
Ninian Martin Stephen (15. kesäkuuta 1923 – 29. lokakuuta 2017) oli australialainen lakimies, joka toimi maansa 20. kenraalikuvernöörinä vuosina 1982–1989.
Stephen syntyi Oxfordshiressä, Englannissa, ja muutti lapsena maasta. Hän aloitti opinnot Melbournen yliopistossa, mutta joutui toiseen maailmansotaan; hän jatkoi oikeustieteen opintojaan menestyksellä sodan jälkeen ja valmistui lakimieheksi.
Stephen nimitettiin 30. kesäkuuta 1970 Victorian korkeimman oikeuden tuomariksi, ja hän oli vuosina 1972–1982 Australian korkeimman oikeuden tuomari. Häntä seurasi kenraalikuvernöörin virassa Bill Hayden.
Stephen kuului muiden muassa Brittiläisen imperiumin ritarikuntaan, Kunnialegioonaan ja Australian ritarikuntaan. Hän oli vuodesta 1949 naimisissa Valery Sinclairin kanssa; hänellä oli viisi tytärtä.
Arvo Puukari

Arvo Puukari (keskellä) esittelee kirjaansa Näin Amerikassa (1966) kustantaja Heikki A. Reenpäälle ja Yhdysvaltain suurlähetystön edustajalle Burt Blosserille.
Arvo Puukari (13. lokakuuta 1912 Viipuri – 26. joulukuuta 1970 Atlantin valtameri) oli suomalainen markkinoinnin professori ja tietokirjailija.
Ura

Puukari valmistui ekonomiksi vuonna 1934 ja kauppatieteiden lisensiaatiksi vuonna 1949. Hän työskenteli vuosina 1941–1945 kansanhuoltoministeriön tiedottajana ja vuosina 1946–1950 Suomen Huollon toiminnanjohtajana. Hän oli Helsingin kauppakorkeakoulussa kauppa- ja liikkeenhoito-opin opettajana 1946–1952, myynti- ja mainosopin lehtorina 1953–1962 sekä markkinoinnin professorina 1965–1966. Välillä hän oli 1962–1963 myyntineuvotteluasiantuntijana New Yorkissa Yhdysvalloissa sekä 1963–1965 Askon myyntijohtajana Lahdessa. Vuodesta 1966 Puukari oli Yhdysvalloissa vierailevana markkinoinnin professorina kahdessa eri yliopistossa. Vähän ennen kuolemaansa hän perusti syksyllä 1970 Executive Learning -nimisen yrityksen.
Puukari pyrki edistämään suomalaisyritysten vientiä ja hän toi 1950- ja 1960-luvuilla Suomeen amerikkalaisia mainonnan ja markkinoinnin menetelmiä. Hän julkaisi vuonna 1966 kirjan Näin Amerikassa, jossa hän kuvasi kokemuksiaan elämästä Yhdysvalloissa positiiviseen sävyyn asuttuaan perheensä kanssa kaksi vuotta New Yorkissa.
Puukari kuoli lentokoneessa matkalla New Yorkista Kööpenhaminaan.
Teoksia

Mitä alkavan myyjän tulee tietää ; kirj. Erkki Mustonen, Arvo Puukari ym. Nuoren liikemiehen kirjasia n:o 3. Kustannusliike Suomen kauppa ja teollisuus, Porvoo 1941
Mitä taitavan myyjän tulee tietää ; kirj. Erkki Mustonen, Arvo Puukari. Nuoren liikemiehen kirjasia n:o 4. Kustannusliike Suomen kauppa ja teollisuus, Helsinki 1941
Myyvä kieli ; kuvittanut Erkki Koponen. Nuoren liikemiehen kirjasia n:o 5. Kustannusliike Suomen kauppa ja teollisuus, Helsinki 1941
Invaliidien sielullisia vaikeuksia ja niiden voittaminen : Suomen siviili- ja asevelvollisuusinvaliidien liiton myynti ja mainoskoulussa invaliideille järjestämillä kursseilla pidettyjä luentoja. Suomen siviili- ja asevelvollisuusinvaliidien liitto, Helsinki 1942
Yleisestä mielipiteestä. Aikamme kysymyksiä 6. Otava 1946
Suomen kauppa-alueet sanomalehtien levikkialueiden mukaan määriteltyinä sekä niitä koskevia tilastotietoja ; kirj. Huugo Raninen, Arvo Puukari. Otava 1947
Myyvää kieltä ; kuv. Erkki Koponen. Sininen kirja, Helsinki 1950, 3. painos 1954, 4. painos nimellä Myyvää suomea. Sininen kirja, Helsinki 1961, 6. painos 1968
Muistiinpanoja Kauppakorkeakoulun peruskurssin liikkeenhoito-opin luennoista. Moniste / Kauppakorkeakoulu. Sarja A 3. Kauppakorkeakoulun ylioppilaskunnan kirja- ja paperikauppa, Helsinki 1952
Suomen metalliteollisuuden työnantajaliitto 1903-1953. Suomen metalliteollisuuden työnantajaliitto, Helsinki 1953
Kattohuopayhdistys 1924-1954. Kattohuopayhdistys, Helsinki 1955
Myyntikäsikirja. Tietomies, Helsinki 1956
Ostot ja "industrial marketing". Ilmon julkaisusarja 3. Helsinki 1958
Suomalaisen liikesivistysrahaston työtä ja miehiä 1919-1959. Helsinki 1959
Puoli vuosisataa Suomea rakentamassa : piirteitä Asfalttiosakeyhtiö Lemminkäisen toiminnasta vuosina 1910-1960 ; perusaineisto Arvo Puukari, Erkki Ratia ; toimitussihteeri Panu Toivonen. Asfalttiosakeyhtiö Lemminkäinen, Helsinki 1960
Raha kiertää : Pohjoismaiden yhdyspankki ja sen asiakaspiiri 1862-1962. Pohjoismaiden yhdyspankki, Helsinki 1962
Markkinointi uudistuu ja uudistaa. Otava 1965, 2. painos 1969
Näin Amerikassa. Otava 1966
Välivaihe Suomi : Opas kehitykseen. Otava 1967
Myyntikieli : opas myynti- ja mainosväelle. Sininen kirja, Helsinki 1968
Toimitustöitä

Tukkukauppiaiden muistelmia. Suomen tukkukauppiaiden liitto, Helsinki 1945
Asiantuntijain kirjoituksia myynti- ja mainosopin opintoihin ; valinnut Arvo Puukari. Moniste / Kauppakorkeakoulu. Sarja A 18. Kauppakorkeakoulun ylioppilaskunnan kirja- ja paperikauppa, Helsinki 1952
Suomennoksia

J. B. Condliffe : Kansakuntien kaupankäynti. WSOY 1952 (alkuteoksen The commerce of nations kolmas ja neljäs osa Wars and revolutions ja The modern problem)
Peter F. Drucker : Teollisuuden uusi yhteiskunta. WSOY 1954 (alkuteos The new society)
Australian terveyden ja hyvinvoinnin laitos

| Australian terveyden ja hyvinvoinnin laitos Australian Institute of Health and Welfare> Tutkimuslaitoksen tiedot |
| --- | --- |
Perustettu:  1987 (1984)
Sijainti:  Canberra, Australian pääkaupunkiterritorio, Australia
Pääkonttori:  1 Thynne Street, Fern Hill Park, Bruce ACT 2617, Australia 35.2407°S, 149.0935°E
Tutkimusala:  Kansanterveys
Työntekijöiden määrä:  lähes 500 (2018-19)
Budjetti:  78,0 milj. AUD (2018-19)
Johtaja:  Mr Barry Sandison
Australian terveyden ja hyvinvoinnin laitos (engl. Australian Institute of Health and Welfare, lyhennys AIHW) on Australiassa toimiva valtiollinen, päätöksenteon tueksi tarvittavien kansanterveyteen liittyvien katsausten ja tilastojen tuottamiseen keskittynyt tutkimuslaitos ja viranomainen. Vuosittain laitos laatii yli 200 tutkimusraporttia.  Laitoksen palveluksessa on pää- tai sivutoimisesti noin 450 työntekijää (noin 320 henkilötyövuotta). AIHW:n toimitusjohtajana toimii Barry Sandison (2016-2021).
Laitoksen toiminta alkoi vuonna 1984 Australian terveysministeriön yhteydessä nimellä Australian Institute of Health. Vuonna 1987 annettiin laitosta koskeva säädös, jolloin laitoksesta tuli budjetin osalta itsenäinen valtionlaitos. Vuonna 1992 laitoksen vastuualuetta laajennettiin hyvinvointiin liittyvällä seurannalla, ja laitoksen nimi sai nykymuotonsa. AIHW:n päätoimipaikka sijaitsee Canberrassa ja sivutoimipiste Sydneyssä.
Koronavirusepidemian 2020 aikana AIHW on auttanut esimerkiksi Australian terveysministeriötä Covid-19-taudin tilannekuvan ja vaikutusten seuraamisessa.
Kesällä 2020 tutkimuslaitos on tuonut esimerkiksi esille alkoholiin ja huumeisiin liittyvän riippuvuuden hoitotarpeen lisääntymisen. Aiemmin AIWH oli kertonut esimerkiksi energiapitoisen roskaruuan syönnin, ylipainon ja maksasyövän huomattavasta yleistymisestä väestössä.
Aiheesta muualla

AIHW (kotisivut) (englanniksi) (aihw.gov.au)
Coronavirus (COVID-19) current situation and case numbers (Australian covid-19-tautitilanne) (englanniksi) (health.gov.au)
Valtiollisia tai maanosan kansanterveyslaitoksia
| --- | --- |
Eurooppa:    ECDC   RIVM   ISHP   Sciensano   UKHSA   PHE   PHS   PHW   NCPHA   ISCIII   HPSC   Embætti landlæknis   ISS   GÖG   EODY   HZJZ   SPKC   SMLPC   LIH   ANSP   FHI   IPH   INSA   NIZP-PZH   Santé Publique France   INSP   Folkhälsomyndigheten   RKI   IPHS   ÚVZ SR   NIJZ   THL   BAG   SIF   SZÚ   TsHZ   NNK   RRPCEM   Rospotrebnadzor   Terviseamet 
Aasia:    IEDCR   KCDA   NIHRD   NCDC   NIHR   IPI   ICDC   NIPH   IPC   NIPH   NTsOZ   China CDC   IPH   NCPH   NHL   BPKIHS   Pakistanin terveysvirasto   PNIPH   Saudi CDC   NCID   Taiwan CDC   Thai NIH   NIHE 
Afrikka:     Africa CDC   IPA   NICD   EPHI   NMIMR   CPC   KEMRI   INRB   NCDC   IPM   IPM   INS   NCDC   IPCI   ZNPHI   IPD   NIH Somalia   PHI   NIMR   INH   IPT   UVRI 
Amerikka:    ANLIS   IAL   ISP   INCIENSA   PHAC   INS   IPK   INSP   INS   CDC 
Muut alueet:   AIHW
Huomaa: Malline on keskeneräinen, eikä toistaiseksi sisällä läheskään kaikkia kansallisia tai ylikansallisia kansanterveyslaitoksia tai -virastoja.
August Šenoa

| August Šenoa |
| --- | --- |
 August Šenoa vuonna 1880.
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. marraskuuta 1838 Zagreb, Itävallan keisarikunta
Kuollut: 13. joulukuuta 1881 (43 vuotta) Zagreb, Itävalta-Unkari
Ammatti:  kirjailija, kriitikko, toimittaja
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
August Šenoa (14. marraskuuta 1838 Zagreb, Itävallan keisarikunta – 13. joulukuuta 1881 Zagreb, Itävalta-Unkari) oli kroatilainen romaanikirjailija, runoilija, kriitikko ja toimittaja. Hän oli 1800-luvun lopun merkittävimpiä kroatialaisia kirjailijoita, ja 1870-lukua on jopa kutsuttu Šenoan aikakaudeksi. Šenoa vei kroatialaisen romaanikirjallisuuden romantiikasta realismiin. Hän käsitteli runoissaan, romaaneissaan ja novelleissaan Zagrebia, sekä sen historiaa että nykyaikaa.
Elämä

Šenoa oli tšekkiläislähtöisen leipurin poika. Hänen sai intohimonsa taiteisiin vanhemmiltaan, sillä isä rakasti konsertteja ja teatteria ja äiti oli ahkera lukija. Šenoan isä ei oppinut koskaan serbokroatiaa, ja Šenoa itsekin teki ensimmäiset runonsa saksaksi.
Peruskoulutuksen Šenoa kävi Zagrebissa ja jatkoi sen jälkeen opiskelemaan oikeustiedettä. Hän kävi myös Wienissä lääketieteen kursseilla, mutta palasi oikeustieteen pariin Prahassa. Šenoa kertoi myöhemmin lapsilleen jättäneensä lääketieteen, kun oli joutunut tarkkailemaan amputaatiota. Piispa Josip Juraj Strossmayer myönsi Šenoalle stipendin Prahaan, missä hän hankki lisätuloja kirjoittamalla artikkeleita ja teatteriarvosteluja. Prahassa Šenoa tutustui myös nuoriin kirjailijoihin ja poliitikkoihin, jotka olivat innostuneet panslavismin ajatuksesta.
Valmistuttuaan Šenoa palasi Prahasta Wieniin. Siellä hän kirjoitti Glasonoša- ja Slawische Bläter -lehtiin. Varsinaisen kirjallisen uransa hän aloitti 1861. Šenoa palasi Zagrebiin 1866 ja aloitti siellä työskentelyn Prozor-lehden toimittajana. Hänet nimitettiin kaksi vuotta myöhemmin Kroatian kansallisteatterin taiteelliseksi johtajaksi. Šenoa toimitti vuodesta 1874 kuolemaansa asti Kroatian merkittävintä kulttuurilehteä Vienacia.
Šenoalla oli kuusi lasta, joista kolme kuoli kurkkumätään. Hän joutui jatkuvasti taistelemaan taloudellisesti perheensä elättämiseksi. Hän teki töitä Zagrebin maistraatin toimistossa, koska yksin kirjat eivät häntä elättäneet. Šenoa kuoli vuonna 1881 keuhkokuumeeseen, jonka oli saanut uuvuttuaan Zagrebin maanjäristyksen auttamistöissä.