stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fahid Ben Khalfallah
Seurajoukkueura > Valenciennes

Kesäkuussa 2009 allekirjoitti kolmen vuoden sopimuksen Valenciennes FC:n kanssa. Kauden päätteeksi hän oli Ranskan pääsarjan syöttötilaston toinen. Hän onnistui tekemään myös kauden aikana seitsemän maalia.
Seurajoukkueura > Bordeaux

27. elokuuta Ben Khalfallah allekirjoitti neljän vuoden sopimuksen Bordeaux'n kanssa. Bordeaux maksoi hänestä noin viiden miljoonan euron siirtokorvauksen Valenciennesille. Ben Khalfallah teki ensimmäisen maalinsa Bordeaux'n paidassa 5. joulukuuta 2010 vierasottelussa Saint-Etiennea vastaan. Edellisvuoden mestarijoukkue kuitenkin jäi kaudella 2010–2011 Ranskan pääsarjassa sijalle seitsemän. Ben Khalfallah pelasi kauden aikana yhteensä 32 sarjaottelua, joissa hän teki yhden maalin.
Kaudella 2011–2012 Ben Khalfallahin peliaika oli vaihtelevaa. Lisäksi joukkueen alkukauden menestys oli entistä heikompaa. Tämän johdosta Ben Khalfallah herätti paheksuntaa marraskuussa 2011 pidetyssä lehdistötilaisuudessa, jossa hän ilmaisi rumin sanoin, ettei häntä kiinnosta muiden joukkueiden ottelut.
Kaudella 2012–2013 Ben Khalfallah oli voittamassa seuralleen Ranskan cupia.
Seurajoukkueura > Troyes

28. tammikuuta 2014 Ben Khalfallah siirtyi puolentoista vuoden sopimuksella Ligue 2:ssa pelaavaan ESTAC Troyesiin. Hän pelasi avauskaudellaan 15 sarjaottelua ja teki niissä yhden maalin.
Elokuussa 2014 Ben Khalfallah purki sopimuksensa Troyesin kanssa.
Maajoukkueura

Ben Khalfallahin maajoukkueura sai alkunsa vuonna 2008, jolloin Tunisia pelasi vuoden 2010 MM-karsintoja. Samoissa karsinnoissa hän teki avausmaalinsa Seychellesiä vastaan 11. lokakuuta 2008.
28. joulukuuta 2009 Ben Khalfallah kieltäytyi osallistumasta vuoden 2010 Afrikan kisoihin. Hän ei myöskään kertonut lehdistölle syytä pois jäämisestään. Ben Khalfallah oli aikaisemmin ilmaissut halukkuuttaan pelata vain MM-kisoissa, jota pidettiin yleisenä syynä kieltäytymiseen osallistua Afrikan kisoihin. Tempaus sai myös kannattajat raivoisaksi oltuaan heidän mielestä epäisänmaallinen. Maaliskuussa 2010 Ben Khalfallah kertoi Sport24.comille syyn jättäytyä pois kisoista tuntiessaan olleensa vielä pettynyt MM-kisapaikan menettämisestä, eikä ollut vielä valmis palaamaan takaisin maajoukkueeseen, koska turnaus tuli liian nopeasti karsintojen jälkeen. Samalla hän kertoi olevansa edelleen maajoukkueen käytössä mikäli saisi uuden kutsun.
30. toukokuuta 2010 väliaikainen valmentaja Sami Trabelsi nimesi hänet Tunisian miehistöön harjoitusotteluun Ranskaa vastaan. Ottelun aikana Ben Khalfallah syötti Tunisian 1-0 maalin. Uransa toisen maaottelumaalin hän teki 11. elokuuta 2010 vuoden 2012 Afrikan kisojen karsintaottelussa Tšadia vastaan.
Tilastot

| Seura | Kausi | Liiga> Ottelut | Liiga> Maalit | Cup> Ottelut | Cup> Maalit | Eurocup> Ottelut | Eurocup> Maalit | Yhteensä> Ottelut | Yhteensä> Maalit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Amiens SC | 2001–2002 | 24 | 2 | - | - | - | - | 24 | 2 |
| Amiens SC | 2002–2003 | 11 | 0 | - | - | - | - | 11 | 0 |
| Amiens SC | 2003–2004 | 33 | 1 | - | - | - | - | 33 | 1 |
| Amiens SC | 2004–2005 | 14 | 1 | - | - | - | - | 14 | 1 |
| Amiens SC | Yhteensä | 82 | 4 | - | - | - | - | 82 | 4 |
| Stade Lavallois | 2005–2006 | 37 | 4 | - | - | - | - | 37 | 4 |
| Stade Lavallois | 2006–2007 | 35 | 9 | - | - | - | - | 35 | 9 |
| Stade Lavallois | Yhteensä | 72 | 13 | - | - | - | - | 72 | 13 |
| SCO Angers | 2007–2008 | 33 | 5 | - | - | - | - | 33 | 5 |
| SCO Angers | 2008–2009 | 2 | 0 | - | - | - | - | 2 | 0 |
| SCO Angers | Yhteensä | 35 | 5 | - | - | - | - | 35 | 5 |
| SM Caen | 2008–2009 | 30 | 2 | 3 | 0 | - | - | 33 | 2 |
| SM Caen | Yhteensä | 30 | 2 | 3 | 0 | - | - | 33 | 2 |
| Valenciennes | 2009–2010 | 36 | 7 | 2 | 0 | - | - | 38 | 7 |
| Valenciennes | 2010–2011 | 3 | 0 | - | - | - | - | 3 | 0 |
| Valenciennes | Yhteensä | 39 | 7 | 2 | 0 | - | - | 41 | 7 |
| Bordeaux | 2010–2011 | 32 | 1 | 4 | 0 | - | - | 36 | 1 |
| Bordeaux | 2011–2012 | 15 | 0 | 2 | 0 | - | - | 17 | 0 |
| Bordeaux | Yhteensä | 47 | 1 | 6 | 0 | - | - | 53 | 1 |
| Uralla yhteensä | Uralla yhteensä | 305 | 32 | 11 | 0 | - | - | 316 | 32 |
Saavutukset

Ligue 2:n kuukauden pelaaja: joulukuu 2007
Ligue 2:n vuoden joukkue: 2008
Ranskan cup: 2013
Yksityiselämä

Ben Khalfallah syntyi Ranskassa tunisialaisille vanhemmille, jotka ovat kotoisin Messadinesta. Hänen isänsä Abderrazak Ben Khalfallah pelasi jalkapalloa ammattilaisena Troyesissa vuosina 1974–1976.
Ben Khalfallah on naimisissa ja pariskunnalla on yksi lapsi.
Aiheesta muualla

Transfermarkt[vanhentunut linkki] (saksaksi)
Weltfussball[vanhentunut linkki] (saksaksi)
National Football Teams (englanniksi)
Fahid Ben Khalfallahin profiili LFP:ssä (ranskaksi)
Alfa Romeo 2000

| Alfa Romeo 2000 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Italia
Valmistaja:  Alfa Romeo
Valmistusvuodet:  1958–1962
Korimalli:  2-ovinen coupé 2-ovinen cabriolet 4-ovinen sedan
Luokka:  E-segmentti
Muotoilija:  Giorgetto Giugiaro
Edeltäjä:  Alfa Romeo 1900
Seuraaja:  Alfa Romeo 2600
Tekniset tiedot
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  2,0 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  takaveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali
Alfa Romeo 2000 on Alfa Romeon vuosina 1958–1962 valmistama edustusluokan automalli, joka korvasi Alfa Romeo 1900:n. Sen seuraajaksi tuli Alfa Romeo 2600.
Alfa Romeo 2000 esiteltiin neliovisena ja kuusipaikkaisena sedanina eli Berlinana. Moottori oli nelisylinterinen 2,0-litrainen (105 hv) ja voimansiirtona oli viisivaihteinen manuaalivaihteisto, jonka vaihteenvalitsin sijaitsi ohjauspylväässä. Tämä mahdollisti kolmen istuttavan etuistuimen. Hieman myöhemmin esiteltiin kaksipaikkainen avomalli Spider, jota rakensi korinrakentaja Touring. Siinä moottorin teho oli nostettu 115 hevosvoimaan ja vaihteenvalitsin sijaitsi sedanista poiketen lattialla. Vuonna 1961 Spiderista tuli saataville myös 2+2-paikkainen malliversio. Kolmas korimalli oli vuoden 1960 lopulla esitelty coupé-korinen Sprint.
Alfa Romeo 2000 Spider
Alfa Romeo 2000 Sprint
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alfa Romeo 2000 Wikimedia Commonsissa
Alfa Romeon (Alfa Romeo Automobiles S.p.A.) automallit
| --- | --- |
Nykyiset mallit:  Giulia · Stelvio · Tonale
Entiset mallit (esittelyvuoden mukaan):  1910–1919: 24 HP · 40–60HP 1920–1945: 20–30HP · 6C · 8C · G1/G2 · RL · RM 1945–1959: 1900 · 2000 · Giulietta · Gran Sport Quattroruote 1960–1969: 1750/2000 · 2600 · Giulia · Spider · Montreal · 105/115-sarja · GTA · 33 Stradale 1970–1979: 2300 · Alfa 6 · Alfasud · Alfetta · Alfetta GTV · Giulietta (1977) · Sprint  1980–1989: 164 · 33 · 75 · 90 · Arna · SZ/RZ 1990–1999: 145/146 · 155 · 156 ·  166 ·  GTV · Spider (1994) 2000–2009: 147 · GT · 159 · MiTo · Brera · Spider (2006) · 8C Competizione  2010–: Giulietta ·  4C
Tulevat mallit:  Junior
Konseptimallit:  33.2 ·  2000 Sportiva ·  BAT 5/7/9 ·  Bella ·  Caimano ·  Canguro ·  Capsula ·  Carabo ·  Centauri ·  Cuneo ·  Dardo ·  Delfino ·  Diva ·  Disco Volante ·  Giulietta Bertone Spider ·  Iguana ·  Kamal ·  Monoposto ·  Navajo ·  Nuvola ·  Progetto Cinque ·  Protéo ·  Scarabeo ·  Scighera ·  Sportut ·  Visconti ·  Vivace ·  Vola ·  Zeta 6
Hyötyajoneuvot:  Pakettiautot: Romeo · Romeo 2 · Romeo 3 · A11/F11A12/F12 · AR6 · AR8  Kuorma-autot: 430 · 500 · 800 · 900 · 950 · Mille (1000) · A19n Linja-autot: 140 A. · 900 A. · 950. · Mille (1000) · 110AF · 140AF · 900
Alfa Romeo 2600

| Alfa Romeo 2600 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Etelä-Afrikka  Italia
Valmistaja:  Alfa Romeo
Valmistusvuodet:  1962–1968
Korimalli:  2-ovinen coupé 2-ovinen cabriolet 4-ovinen sedan
Luokka:  E-segmentti
Muotoilija:  Giorgetto Giugiaro Ercole Spada (Spider)
Edeltäjä:  Alfa Romeo 2000
Seuraaja:  Alfa Romeo Alfa 6
Tekniset tiedot
Moottori:  R6
Iskutilavuus:  2,6 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  takaveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali
Alfa Romeo 2600 on Alfa Romeon vuosina 1962–1968 valmistama edustusluokan automalli, joka korvasi Alfa Romeo 2000:n. Mallin seuraajaksi tuli Alfa Romeo Alfa 6, tosin vasta vuonna 1979.
Alfa Romeo 2600 esiteltiin Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 1962. Se perustui tekniikaltaan pitkälti edeltäjäänsä. Sedan-korinen Berlina oli edeltäjänsä tavoin kuusipaikkainen, ja siksi vaihteenvalitsin oli sijoitettu ohjauspylvääseen kolmen istuttavan etuistuimen vuoksi. Avomalli Spiderissa ja coupé-korisessa Sprintissä vaihteenvalitsin sijaitsi lattialla.
Alfa Romeo 2600 Spider
Moottorina oli kuusisylinterinen 2,6-litrainen, jonka teho oli sedanissa 130 hevosvoimaa ja Spiderissa sekä Sprintissä 145 hevosvoimaa. Voimansiirtona oli viisivaihteinen manuaalivaihteisto.
Alfa Romeo 2600 Sprint
Vuonna 1965 myös sedaniin tuli lattialle sijoitettu vaihteenvalitsin.
Alfa Romeo 2600 Sprint Zagato
Vuosina 1965–1967 valmistettiin 105 kappaletta Zagaton uudelleen muotoilemaa versiota Sprintistä. Toinen korinrakentaja, OSI, valmisti vuosina 1965 ja 1966 54 kappaleen verran 2600 De Luxea. Se oli neliovinen, mutta muistutti Sprintiä, ja ajovaloja oli vain kaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alfa Romeo 2600 Wikimedia Commonsissa
Alfa Romeon (Alfa Romeo Automobiles S.p.A.) automallit
| --- | --- |
Nykyiset mallit:  Giulia · Stelvio · Tonale
Entiset mallit (esittelyvuoden mukaan):  1910–1919: 24 HP · 40–60HP 1920–1945: 20–30HP · 6C · 8C · G1/G2 · RL · RM 1945–1959: 1900 · 2000 · Giulietta · Gran Sport Quattroruote 1960–1969: 1750/2000 · 2600 · Giulia · Spider · Montreal · 105/115-sarja · GTA · 33 Stradale 1970–1979: 2300 · Alfa 6 · Alfasud · Alfetta · Alfetta GTV · Giulietta (1977) · Sprint  1980–1989: 164 · 33 · 75 · 90 · Arna · SZ/RZ 1990–1999: 145/146 · 155 · 156 ·  166 ·  GTV · Spider (1994) 2000–2009: 147 · GT · 159 · MiTo · Brera · Spider (2006) · 8C Competizione  2010–: Giulietta ·  4C
Tulevat mallit:  Junior
Konseptimallit:  33.2 ·  2000 Sportiva ·  BAT 5/7/9 ·  Bella ·  Caimano ·  Canguro ·  Capsula ·  Carabo ·  Centauri ·  Cuneo ·  Dardo ·  Delfino ·  Diva ·  Disco Volante ·  Giulietta Bertone Spider ·  Iguana ·  Kamal ·  Monoposto ·  Navajo ·  Nuvola ·  Progetto Cinque ·  Protéo ·  Scarabeo ·  Scighera ·  Sportut ·  Visconti ·  Vivace ·  Vola ·  Zeta 6
Hyötyajoneuvot:  Pakettiautot: Romeo · Romeo 2 · Romeo 3 · A11/F11A12/F12 · AR6 · AR8  Kuorma-autot: 430 · 500 · 800 · 900 · 950 · Mille (1000) · A19n Linja-autot: 140 A. · 900 A. · 950. · Mille (1000) · 110AF · 140AF · 900
007 vaaran vyöhykkeellä

| 007 vaaran vyöhykkeellä> The Living Daylights |
| --- | --- |
 007 vaaran vyöhykkeellä -elokuvan juliste, jossa etualalla malli Kathy Stangel
Ohjaaja:  John Glen
Käsikirjoittaja:  Richard Maibaum Michael G. Wilson
Tuottaja:  Albert R. Broccoli Michael G. Wilson Thomas Pevsner (avustava) Barbara Broccoli (avustava)
Säveltäjä:  John Barry
Kuvaaja:  Alec Mills
Leikkaaja:  John Grover Peter Davies
Lavastaja:  Terry Ackland-Snow
Erikoistehosteet:  John Richardson
Pääosat:  Timothy Dalton Maryam d’Abo Jeroen Krabbé Joe Don Baker Andreas Wisniewski
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Britannia
Tuotantoyhtiö:  EON Productions United Artists
Levittäjä:  InterCom Netflix
Ensi-ilta:  30. kesäkuuta 1987 Britannia  31. heinäkuuta 1987 Suomi
Kesto:  125 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  40 000 000 $ 
Tuotto:  191 200 000 $
Katsojat:  468 381 (Suomessa)
Edeltäjä:  007 ja kuoleman katse
Seuraaja:  007 ja lupa tappaa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
007 vaaran vyöhykkeellä (The Living Daylights) on John Glenin ohjaama järjestyksessään viidestoista James Bond -elokuva vuodelta 1987. Elokuvassa James Bondia näyttelee ensimmäistä kertaa Timothy Dalton pois jättäytyneen Roger Mooren jälkeen. Elokuvan tunnusmusiikkina oli kappale ”The Living Daylights”, ja sen esitti norjalainen yhtye A-ha.
Elokuvan budjetti oli 40 miljoonaa dollaria, ja se tuotti yli 191 miljoonaa maailmanlaajuisesti, mikä oli siihenastisista Bond -elokuvista kolmanneksi eniten.
Juoni

Elokuvan tapahtumapaikkoina ovat Gibraltar, Bratislava, Lontoo, Wien, Tanger, ja Afganistan.
SAS:n ja 00-osaston yhteinen harjoitus päättyy epäonnistumiseen. Yksi 00-agenteista tulee "ammutuksi" värikuula-ammuksella ja jää vangiksi SAS:lle, ja toisen agentin surmaa oikea salamurhaaja (Carl Rigg). Kolmas agentti James Bond, 007 (Timothy Dalton) ei onnistu saamaan kiinni salamurhaajaa, joka menehtyy takaa-ajon aikana. Bratislavaan siirtyneen Bondin pitää turvata loikkaavan KGB-kenraali Georgi Koskovin (Jeroen Krabbé) turvallisuus. Tehtävä onnistuu suuremmitta ongelmitta. Koskov kertoo huolestuttavia uutisia KGB-päällikkö Puškinista (John Rhys-Davies) ja joutuu silti kaapatuksi takaisin. Huolestuttavat huhut ja kaappauksen nopeus kehottavat toimimaan, ja Bond lähetetään tappamistehtävään Tangeriin. Q:n (Desmond Llewelyn) pajasta tulee mukaan tarpeelliseksi osoittautuvia teknisiä ihmelaitteita. Bond koukkaa Bratislavan kautta ja ottaa yhteyttä Koskovin sellisti-tyttöystävään Kara Milovyyn (Maryam d’Abo) ja auttaa tätä loikkaamaan Itävaltaan. Tangerissa Bond ottaa yhteyden Puškiniin omien epäilyjensä vuoksi, ja he järjestävät juonen Koskovin intressien paljastamiseksi. Afganistaniin kuljetettu Bond pääsee pakoon venäläisiltä ja saa yhteyden mujahideen-sissiliikkeeseen, jonka komentaja Kamran Shan (Art Malik) tulee hänen avukseen. Juonitteleva Koskov on pimittänyt rahaa, ostaa niillä huumeita ja toimittaa amerikkalaisen yhteyskumppaninsa Brad Whitakerin avulla (Joe Don Baker) aseita. Bond apureineen tärvää juonen, pahoinpitelee Necrosin (Andreas Wisniewski) ja tekee selvää myös Whitakerista. Koskov joutuu ylempiensä käsiin, ja hänelle on luvassa lyhyt loppuelämä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Timothy Dalton  | … |  James Bond   |
|  Caroline Bliss  | … |  Miss Moneypenny   |
|  Robert Brown  | … |  M   |
|  Desmond Llewelyn  | … |  Q   |
|  John Terry  | … |  Felix Leiter   |
|  Joe Don Baker  | … |  Brad Whitaker   |
|  Maryam d’Abo  | … |  Kara Milovy   |
|  Art Malik  | … |  Kamran Shah   |
|  Jeroen Krabbé  | … |  Kenraali Georgi Koskov   |
|  John Rhys-Davies  | … |  Kenraali Leonid Puškin   |
|  Geoffrey Keen  | … |  Fredrick Gray (puolustusministeri)   |
|  Walter Gotell  | … |  Kenraali Gogol   |
|  Andreas Wisniewski  | … |  Necros   |
|  Thomas Wheatley  | … |  Saunders   |
|  Julie T. Wallace  | … |  Rosika Miklos   |
|  Virginia Hey  | … |  Rubavitch   |
|  Bill Weston  | … |  Blayden hovimestari   |
|  Antony Carrick  | … |  Blayden miessihteeri   |
|  Catherine Rabett  | … |  Liz   |
|  Dulice Liecier  | … |  Ava   |
|  Alan Talbot  | … |  KGB-agentti/ Puškinin henkivartija   |
|  Carl Rigg  | … |  00 -huijariagentti   |
|  John Bowe  | … |  Kenraali Feyador   |
|  Ken Sharrock  | … |  Jailer   |
|  Nadim Sawalha  | … |  Turvallisuuspäällikkö Tangerissa   |
|  Tony Cyrus  | … |  Lumileopardin veljeskunnan päällikkö   |
Q-laitteistoa

-- Walther PPK, Bondin käsiase
-- Tarkka-ampujan ase, Bond käytti sitä kenraali Koskvoin suojelemiseen.
-- Avainperä, viheltämällä "Rule, Brittaniasta" laukaisee tainnutuskaasua. Toinen vihellys räjähtää avainperän, esim: saa kassakaapin auki. Käytettiin Brad Whitakerin tappoon ja Neuvostoliittolaisten vartijoiden tainnutukseen.
-- Aston Martin V8, erikoisvarusteena: itsetuhojärjestelmä, rakettimoottori, laser (joka läpäisee kaiken.)
Musiikki ja ääniraita

Elokuvan musiikit sävelsi John Barry ja tunnusmusiikin lauloi norjalainen a-ha. Elokuvassa on myös kaksi The Pretenders yhtyeen kappaletta. Elokuvan ääniraidan kappaleet:
a-ha: "The Living Daylights"
"Necros Attacks"
"The Sniper Was a Woman"
"Ice Chase"
"Kara Meets Bond"
"Koskov Escapes"
The Pretenders: "Where Has Everybody Gone"
"Into Vienna"
"Hercules Takes Off"
"Mujahadin and Opium"
"Inflight Fight"
The Pretenders: "If There Was a Man"
"Exercise at Gibraltar"
"Approaching Kara"
"Murder at the Fair"
"Assassin" and "Drugged"
"Airbase Jailbreak"
"Afghanistan Plan"
"Air Bond"
"Final Confrontation"
"Alternate End Titles"
Elokuvassa soi myös Karan orkesterin soittamana Antonín Dvořákin konsertto sellolle ja Pjotr Tšaikovskin teos ”Rokokoo-muunnelmat”.
Vastaanotto

Suomalaisen kriitikon Arto Pajukallion mukaan Joe Don Bakerin ja Jeroen Krabbén roolityöt ovat epäonnistuneita.
Aiheesta muualla

Elokuva MGM:n sivuilla (englanniksi)
007 vaaran vyöhykkeellä Internet Movie Databasessa (englanniksi)
007 vaaran vyöhykkeellä Elonet. (suomeksi)
John Glenin ohjaamat elokuvat
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
1980-luku: Erittäin salainen (1981) · Octopussy – mustekala (1983) · 007 ja kuoleman katse (1985) · 007 vaaran vyöhykkeellä (1987) · 007 ja lupa tappaa (1989)
1990-luku: Checkered Flag (1990) · Aces: Iron Eagle III (1992) · Christopher Columbus: The Discovery (1992)
2000-luku: The Point Men (2001)
Elokuvan päähenkilö James Bondia näyttelee Timothy Dalton. Kohtaus elokuvasta.
Alexander Wetmore

Alexander Wetmore ja hänen vaimonsa vuonna 1969.
Frank Alexander Wetmore (18. kesäkuuta 1886 North Freedom, Wisconsin – 7. joulukuuta 1978 Glen Echo, Maryland) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä ja paleontologi.
Hänen vanhempansa olivat maalaislääkäri Nelson Franklin Wetmore ja Emma Amelia (Woodworth) Wetmore.
Wetmore opiskeli ensin Kansasin yliopistossa ja myöhemmin George Washingtonin yliopistossa, jossa hän suoritti tohtorin tutkinnon 1920. Väitöskirjan nimi oli The Birds of Porto Rico. Vuosina 1905-1908 hän toimi assistenttina Kansasin yliopiston luonnonhistoriallisessa museossa ja 1909 assistenttina Denverin luonnonhistoriallisessa museossa. 1910 hän meni liittovaltion palvelukseen ja toimi tutkijana maatalousosastolla (Biological Survey of the Department of Agriculture). 1915 hän julkaisi tutkimuksen vesilintujen metsästyksestä, jossa hän havaitsi lyijyhaulien syömisen johtavan linnun kuolemaan. Paleontologian alalla hän tutki fossiilisia lintuja Palaeochenoides miocaenus ja Nesotrochis debooyi.
Wetmore avioitui Fay Hollowayn kanssa 1912. Heillä oli tytär, Margaret Fenwick Harlan. Fay kuoli vuonna 1953 ja Wetmore avioitui sittemmin Annie Beatrice (Bea) Thielenin kanssa.
1925 Wetmore sai apulaissihteerin viran Smithsonian-instituutista, toimien sihteerinä 1945-1952. Vuonna 1939 hänet äänestettiin Royal Australasian Ornithologists Unionin kirjeenvaihtajajäseneksi. 1959 hänelle myönnettiin American Ornithologists' Unionin (AOU) kunniamerkki William-Brewster-mitali ja 1972 saman yhdistyksen Elliott-Coues-mitali.
Hän kirjoitti teoksen A Systematic Classification for the Birds of the World (1930, parannetut versiot 1951 ja 1960). Tämä Wetmoren Sääntö saavutti laajan hyväksynnän ja oli yleisessä käytössä 1900-luvun loppupuolelle saakka.
Wetmore nimesi useita lintulajeja, muun muassa panamanviiriäisen (Odontophorus dialeucos). Kaikkiaan hän kuvaili 189 fossiilista lintulajia ja -alalajia, enimmäkseen Pohjois-Amerikasta. Useita lintuja on nimetty hänen kunniakseen, kuten esihistoriallinen suku Alexornis, venezuelanluhtakana (Rallus wetmorei), oranssikurkkutangara (Wetmorethraupis sterrhopteron) ja naamiovuoritangara (Buthraupis wetmorei).
Teoksia

The relationship of the fossil bird Palaeochenoides miocaenus (1917, Journal of Geology 25(6))
Birds of Haiti and the Dominican Republic (1931)
The Book of Birds (1932)
A check-list of the fossil birds of North America (1940), Washington
A Checklist of the Fossil and Prehistoric Birds of North America and the West Indies (1940, 1956)
Song and Garden Birds of North America (1964)
The Birds of the Republic of Panamá (1965)
Water Prey and Game Birds of North America (1965)
The Birds of Panama, 4 osaa (1968).
Alfa Romeo 164

| Alfa Romeo 164 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Italia
Valmistaja:  Alfa Romeo
Valmistusvuodet:  1987–1997
Muut nimet:  Alfa Romeo 168
Korimalli:  4-ovinen sedan
Luokka:  E-segmentti
Edeltäjä:  Alfa Romeo 90 Alfa Romeo Alfa 6
Seuraaja:  Alfa Romeo 166
Teknisesti samankaltaisia:  Fiat Croma Lancia Thema Saab 9000
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Tipo 4
Moottori:  R4 V6
Iskutilavuus:  2,0–3,0 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 4-vaihteinen automaatti
Mitat
Massa:  1 200–1 680 kg
Pituus:  4 555–4 655 mm
Akseliväli:  2 660 mm
Leveys:  1 760 mm
Korkeus:  1 390 mm
Alfa Romeo 164 on Alfa Romeon vuosina 1987–1997 valmistama edustusluokan neliovinen sedan, joka korvasi edeltäneet 90- ja Alfa 6 -mallit. Alfa Romeo 164 oli viimeinen osa italialais-ruotsalaista Tipo 4 -yhteistyöhanketta, jonka tuloksina oli aiemmin esitelty Saab 9000, Fiat Croma ja Lancia Thema. Suomen markkinoille auto tuli lokakuussa 1988. 164-mallin seuraajaksi tuli 166.
Alfa Romeo 164 esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 1987. Korin muodot oli suunnitellut Pininfarina, ja ilmanvastuskerroin oli 0,30. Sekä edessä että takana oli MacPherson-pyöräntuenta ja lisävarusteena oli saatavana myös itsesäätyvä jousitus. ABS-jarrujärjestelmä oli myös saatavana lisävarusteena. Bensiinimoottorivalikoimassa olivat 2,0-litrainen (148 hv) sekä 3,0-litrainen V6 (192 hv). Dieselvaihtoehto oli turboahdettu 2,5-litrainen (117 hv).
Vuonna 1988 esiteltiin turboahdettu 2,0-litrainen bensiinimoottori, jonka teho oli 175 hevosvoimaa. Kyseisellä moottorilla varustetuissa malleissa oli ABS-jarrut vakiovarusteena. 3,0-litraisesta V6-moottorista kehitetty pienempi 2,0-litrainen (207 hv) tuli markkinoille vuonna 1991. Se oli varustettu Garrett-turboahtimella ja välijäähdyttimellä.
Facelift-mallin Alfa Romeo 164.
Vuoden 1992 lopulla 3,0-litrainen V6 muuttui 12-venttiilisestä 24-ventiiliseksi toisen nokka-akselin myötä, ja teho nousi 211 hevosvoimaan. Urheilullisessa Quadrifoglio-mallissa teho oli nostettu 232 hevosvoimaan. Vuotta myöhemmin esiteltiin nelivetoinen Q4, jonka yhteydessä vaihteisto oli kuusivaihteinen.
Hongkongissa, Taiwanissa, Indonesiassa, Singaporessa ja Malesiassa mallia myytiin nimellä Alfa Romeo 168, sillä luku 164 yhdistetään kiinan kielessä kuolemaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alfa Romeo 164 Wikimedia Commonsissa
Alfa Romeon (Alfa Romeo Automobiles S.p.A.) automallit
| --- | --- |
Nykyiset mallit:  Giulia · Stelvio · Tonale
Entiset mallit (esittelyvuoden mukaan):  1910–1919: 24 HP · 40–60HP 1920–1945: 20–30HP · 6C · 8C · G1/G2 · RL · RM 1945–1959: 1900 · 2000 · Giulietta · Gran Sport Quattroruote 1960–1969: 1750/2000 · 2600 · Giulia · Spider · Montreal · 105/115-sarja · GTA · 33 Stradale 1970–1979: 2300 · Alfa 6 · Alfasud · Alfetta · Alfetta GTV · Giulietta (1977) · Sprint  1980–1989: 164 · 33 · 75 · 90 · Arna · SZ/RZ 1990–1999: 145/146 · 155 · 156 ·  166 ·  GTV · Spider (1994) 2000–2009: 147 · GT · 159 · MiTo · Brera · Spider (2006) · 8C Competizione  2010–: Giulietta ·  4C
Tulevat mallit:  Junior
Konseptimallit:  33.2 ·  2000 Sportiva ·  BAT 5/7/9 ·  Bella ·  Caimano ·  Canguro ·  Capsula ·  Carabo ·  Centauri ·  Cuneo ·  Dardo ·  Delfino ·  Diva ·  Disco Volante ·  Giulietta Bertone Spider ·  Iguana ·  Kamal ·  Monoposto ·  Navajo ·  Nuvola ·  Progetto Cinque ·  Protéo ·  Scarabeo ·  Scighera ·  Sportut ·  Visconti ·  Vivace ·  Vola ·  Zeta 6
Hyötyajoneuvot:  Pakettiautot: Romeo · Romeo 2 · Romeo 3 · A11/F11A12/F12 · AR6 · AR8  Kuorma-autot: 430 · 500 · 800 · 900 · 950 · Mille (1000) · A19n Linja-autot: 140 A. · 900 A. · 950. · Mille (1000) · 110AF · 140AF · 900
Ajastaika (albumi)

| Ajastaika Vorna |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2012-2013, D-studio Klaukkala, Suomi
 Julkaistu: 16. elokuuta 2013
 Tuottaja(t): Vorna
 Tyylilaji: pakanametalli
 Kesto: 53.48
 Levy-yhtiö: Inverse Records
Vornan muut julkaisut
|   | Ajastaika 2013 | Ei valo minua seuraa 2015 |
Ajastaika on suomalaisen pakanametalliyhtye Vornan ensimmäinen albumi. Levy julkaistiin 16. elokuuta 2013 levymerkillä Inverse Records.
Kappaleet

Taakse jää – 0.41
Hiiden taival – 8.17
Ukkonen – 4.14
Harhan liekki – 5.44
Kaivatun uni – 5.39
Lehväin varjoon – 3.35
Pakanaveri – 5.17
Ensilumi – 1.23
Ikuiseen iltaan – 6.20
Kuolevan maan kulkija – 6.20
Muisto – 7.23
Kokoonpano

Henri Lammintausta – kitara
Vesa Salovaara – laulu
Arttu Järvisalo – kitara
Niilo Könönen – bassokitara
Mikael Vanninen – rummut
Saku Myyryläinen – koskettimet