stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Meelis Lindmaa
Aiheesta muualla

Lindmaa SalPan sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Matti Ovaska

Matti Ovaska oli suomalainen 1900-luvun alkupuolella elänyt arkkiveisujen tekijä.
Teoksia

Kaksi laulua : 1. Hukkumis onnettomuudesta Säkkijärwellä Toukokuussa 1920, 2. Suomen messuista. Viipuri 1920
Laulu kauheasta raitiowaunuonnettomuudesta Wiipurisa 15 p. syyskuuta 1920. Viipuri 1920
Laulu Mikko Kiiwerin kauheasta murhasta joka tapahtui 1919 tammikuussa Jääsken pitäjän Laitilan kylässä. Viipuri 1920
Laulu usein tapahtuneista warkauksista ynnä muista paheista Kirwun pitäjän Weitsjoen kylässä. Viipuri 1920
Terwehdysruno : Lausuttu Wiipurissa Antwerpenistä Kotiinpalanneille urheilijoille, a Laulu Olympialaisista kilpailukisoista Antwerpenissä. Viipuri 1920
Laulu Isänmaallisen kansanliikkeen synnystä ja kehityksestä maassamme. Tekijä, Viipuri 1934
Varoitus ja herätyslaulu Suomen papistolle joista osa on liittynyt IKL:ää kannattamaan sekä muista erhetyksistä : sävel virsikirja 145. Tekijä, Viipuri 1935
Laulu Sinimustajärjestön kapinallisesta toiminnasta koulunuorisomme keskuudessa ja sen turmiollisesta kiihoitustyöstä hallitusta vastaan maassamme. Tekijä, Viipuri 1936
Valituslaulu kieltolain kumoamisesta ja lakiemme höltymisestä maassamme. Viipuri 1936
Masao Ōno

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Masao Ōno
Syntymäaika: 2. maaliskuuta 1923
Syntymäpaikka: Kanagawa, Japani
Kuolinaika: 11. helmikuuta 2001 (77 vuotta)
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
|  | University of Tokyo LB Nissan Chemical |  |
Maajoukkue
| 1954 | Japani | 3 (0) |
Masao Ōno (jap. 大埜 正雄, Ōno Masao; 2. maaliskuuta 1923 Kanagawa – 11. helmikuuta 2001) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Ōno debytoi Japanin maajoukkueessa maaliskuussa 1954. Hän on pelannut kolme maaottelua.
Aiheesta muualla

National Football Teams
Matti Poikala

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Poikala suunnilleen vuonna 1964. |  Poikala suunnilleen vuonna 1964. |  Poikala suunnilleen vuonna 1964. |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten kreikkalais-roomalainen paini
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Mar del Plata 1969 | 74 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Västerås 1968 | 70 kg |  |
|  Pronssia | Modena 1969 | 68 kg |  |
Matti Tapio Poikala (s. 26. heinäkuuta 1935 Sippola, Suomi) on suomalaislähtöinen, kilpaurallaan Ruotsia edustanut kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja vapaapainija.
Suomessa nuoruutensa elänyt Poikala lähti edistämään painijanuraansa Ruotsiin vuonna 1959. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti ensimmäisen Ruotsin mestaruutensa. Poikala osallistui urallaan Tokion kesäolympialaisiin 1964 ja useisiin muihin miesten arvokilpailuihin. Hän saavutti kreikkalais-roomalaisella tyylillä MM-pronssia Mar del Platassa 1969, missä hopealle ylsi Suomen Eero Tapio, kaksi EM-mitalia ja kaksi Pohjoismaiden mestaruutta.
Martin Behaim

| Martin Behaim |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. lokakuuta 1459 Nürnberg, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta
Kuollut: 29. heinäkuuta 1507 (47 vuotta) Lissabon, Portugalin kuningaskunta
Koulutus ja ura
   
Martin Behaim (lat. Martinus de Bohemia; 6. lokakuuta 1459 Nürnberg, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta – 29. heinäkuuta 1507 Lissabon, Portugalin kuningaskunta) oli saksalainen kartografi ja merenkävijä, jonka laatima karttapallo ("Erdapfel") on varhaisin säilynyt karttapallo. Se on Germanisches Nationalmuseum -museon kokoelmassa.
Elämä ja ura

Behaim polveutui varakkaasta kauppiassuvusta, joka asettui Nürnbergiin noin vuonna 1300. Hän sai tavanomaisen koulutuksen, mutta omien sanojensa mukaan hänen opettajiinsa kuului kuuluisa matemaatikko ja tähtitieteilijä Regiomontanus. Behaim aloitti liiketoiminnan jo varhain, ja hänestä tuli kauppaedustaja Antwerpenissä. Vuonna 1481 tai 1482 hän lähti liikematkalle Lissaboniin. Siellä hänen maineensa Regiomontanuksen oppilaana johti siihen, että kuningas Juhana II nimitti hänet jäseneksi tieteelliseen toimikuntaan, jonka tehtävänä oli löytää parannettu menetelmä leveyspiirien määrittämiseksi. Behaim väitetysti toimitti toimikunnalle meriastrolabin ja laadukkaampia navigointitaulukoita. Vuosina 1484–1485 hän väitti olleensa Diogo Cãon mukana tämän toisella Länsi-Afrikkaan suuntautuneella retkikunnalla. Tutkimusmatkoillaan Cão löysi Kongon suun ja eteni nykyiselle Walvis Bay -lahdelle asti. On kiistanalaista, ovatko Behaimin väitteet uskottavia; on mahdollista, että hän sijaan purjehti vain Guinean rannikoille, ehkä Benininlahdelle asti, mahdollisesti tähtitieteilijä José Vizinhon ja João Affonso d'Aveiron kanssa vuosina 1484–1486.
Palattuaan Behaimista tehtiin vuonna 1486 portugalilaisen Kristuksen veljeskunnan ritari, ja hän meni naimisiin Azorien Faialin ja Picon saarten kuvernöörin Jobst von Hurterin tyttären kanssa. Palattuaan Nürnbergiin Behaim valmisti kuuluisan karttapallonsa, luultavasti nürnbergiläisen humanistin Hartmann Schedelin avustuksella, vuonna 1492. Siinä näkyy selvästi Ptolemaioksen vaikutus, mutta siihen on myös yritetty sisällyttää myöhemmän keskiajan, muun muassa Marco Polon, löytöjä. Tieteellisenä teoksena se oli jo aikanaan arvoton parhaisiin karttoihin verrattuna: sen Länsi-Afrikka on täysin virheellinen; Kap Verden saaristo sijaitsee satoja kilometrejä oikealta paikaltaan, ja Atlantti on täynnä kuvitteellisia saaria. Vaikka Kolumbus ja Behaim olivat ilmeisesti samaan aikaan Portugalissa, mitään yhteyttä miesten välillä ei ole osoitettu. Ei myöskään voida todistaa, että Fernão de Magalhães olisi eteläistä reittiä etsiessään käyttänyt Behaimin maailmankarttaa, kuten aikoinaan uskottiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Martin Behaim Wikimedia Commonsissa
Behaimin "Erdapfel"
Matti Poutiainen

Matti Poutiainen toukokuussa 2010.
Matti Poutiainen (s. 7. toukokuuta 1955 Joroinen) on suomalainen pappi, joka toimi vuoteen 2018 Helsingin tuomiokirkkoseurakunnan kirkkoherrana ja tuomiorovastina. Hänet valittiin tehtävään vuonna 2006. Hän on ollut Helsingin tuomiorovastikunnan lääninrovastina vuodesta 2008. Poutiainen oli Töölön seurakunnan kirkkoherra vuosina 2000–2005. Koulutukseltaan hän on teologian lisensiaatti.
Poutiainen oli ehdolla Helsingin piispaksi 2010. Hän sai ensimmäisellä kierroksella eniten ääniä mutta hävisi toisella kierroksella Irja Askolalle.
Matti Poutiainen avioitui vaimonsa Kirstin kanssa 1975. Parilla on neljä lasta.
Melukylän lapset

Vimmerbyn Sevedstorp, joka on ollut Melukylän esikuvana.
Melukylän lapset -kirjasarjan (ruots. Alla vi barn i Bullerbyn) on luonut ruotsalainen Astrid Lindgren.
Melukylän lapset kertoo pienestä kylästä Etelä-Ruotsissa. Tarinan kylässä on kolme maatilaa. 
Välitalossa asuvat Liisa ja hänen veljensä Saku ja Naku. Ylätalossa asuvat sisarukset Riitta ja Anna. Alatalossa taas asuvat Olli ja hänen pikkusiskonsa Kersti.
Melukylän esikuvana on ollut Ruotsin Vimmerbyssä sijaitseva Sevedstorp-niminen kylä, josta Astrid Lindgrenin isä oli kotoisin. Astrid Lindgren kertoo kirjoissa monia tarinoita omasta lapsuudestaan.
Kirjat

Melukylän lapset (Alla vi barn i Bullerbyn, WSOY 1950)
Melukylässä tapahtuu (Mera om oss barn i Bullerbyn, WSOY 1952)
Kyllä meillä oli hauskaa (Bara roligt i Bullerbyn, WSOY 1961)
Melukylän joulu (Jul i Bullerby, WSOY 1964)
Lasten päivä Melukylässä (Barnens dag i Bullerbyn, WSOY 1966)
Melukylän kevät (Vår i Bullerbyn, WSOY 1973)
Elokuvat

Alla vi barn i Bullerbyn (1960, ohjaus Olle Hellbom)
Bara roligt i Bullerbyn (1961, ohjaus Olle Hellbom)
Melukylän lapset (Alla vi barn i Bullerbyn 1986, ohjaus Lasse Hallström)
Melukylässä tapahtuu (Mer om oss barn i Bullerbyn 1987, ohjaus Lasse Hallström)
Aiheesta muualla

Astrid Lindgrenin sivu (ruotsiksi)
Michael Rogers

| Michael Rogers |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. joulukuuta 1979 (ikä 44)
Kansalaisuus:   Australia
Pyöräilijä
Lempinimi:  Dodger
Pituus:  185 cm
Paino:  75 kg
Joukkue:  Tinkoff
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  aika-ajon erikoismies
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2000–2002 2003–2005 2006–2007 2008–2010 2011–2012 2013–:  Mapei-Quick·Step Quick·Step - Innergetic T-Mobile Team High Road / Team Columbia Team Sky Team Tinkoff-Saxo / Tinkoff
Suurimmat voitot
 Maantieaika-ajon maailmanmestaruus 2003, 2004, 2005 Saksan ympäriajo 2003 Kalifornian ympäriajo 2010 Italian ympäriajo, 2 etappia Ranskan ympäriajo, etappi 
 Tiedot päivitetty: 3. tammikuuta 2016 
Michael Rogers (s. 20. joulukuuta 1979 Barhan) on australialainen maantiepyöräilijä. Hän voitti maantieaika-ajon maailmanmestaruuden vuosina 2003, 2004 ja 2005. Vuoden 2003 kilpailussa hän sijoittui alun perin toiseksi, mutta nousi voittajaksi David Millarin jäätyä kiinni dopingista.
Ateenan olympialaisissa 2004 Rogers sijoittui aika-ajossa alun perin neljänneksi, mutta sai myöhemmin pronssimitalin kun alkuperäinen voittaja Tyler Hamilton hylättiin.
Rogers on aika-ajon lisäksi hyvä myös vuorietapeilla ja hän osoittikin potentiaaliaan suurissa ympäriajoissa sijoittumalla kymmenenneksi vuoden 2006 Ranskan ympäriajossa. Vuoden 2007 Tour de France jäi häneltä kesken kaatumisessa tulleiden vammojen vuoksi.
Lokakuussa 2013 Rogers antoi positiivisen dopingnäytteen, joka sisälsi kiellettyä klenbuterolia. Kansainvälinen pyöräilyliitto UCI ei kuitenkaan asettanut häntä kilpailukieltoon, sillä se piti mahdollisena, että Rogers sai aineen elimistöönsä saastuneesta lihasta kilpailumatkallaan Kiinassa.
Saavutuksia

Maantieaika-ajon MM-kilpailu: 2002 kahdeksas, 2003 kultaa, 2004 kultaa, 2005 kultaa, 2008 kahdestoista, 2010 viides
Olympialaiset:
2004 aika-ajossa kolmas
2008 maantieajossa kuudes, aika-ajossa kahdeksas
2012 aika-ajossa kuudes
Ranskan ympäriajo:
2006 kokonaiskilpailun kymmenes, toinen etapilla 3
2013 kokonaiskilpailun 16:s
2014 etapin 16 voitto
Italian ympäriajo:
2009 kokonaiskilpailun kahdeksas
2014 kokonaiskilpailun 18:s, etappien 11 ja 20 voitto
Saksan ympäriajo: 2003 kokonaiskilpailun ja etapin 6 voitto
Sveitsin ympäriajo: 2005 kokonaiskilpailun toinen
Katalonian ympäriajo:
2005 kokonaiskilpailun neljäs
2007 kokonaiskilpailun toinen
Pariisi-Nizza: 2004 nuorten kilpailun voitto
Tirreno–Adriatico: 2010 kokonaiskilpailussa kuudes
Tour Down Under: 2002 kokonaiskilpailun ja etapin 2 voitto
Eneco Tour: 2008 kokonaiskilpailussa kolmas
Tour de Romandie:
2010 kokonaiskilpailussa kolmas
2012 kokonaiskilpailussa viides
GP Cycliste de Beauce: 2002 kokonaiskilpailun voitto
Route du Sud: 2003 kokonais- ja pistekilpailun sekä etapin 3 voitto
Belgian ympäriajo: 2003 kokonaiskilpailun voitto
Rothaus Regio Tour: 2006 kokonaiskilpailun toinen, etapin 3 voitto
GP Eddy Merckx: 2001 toinen (parina Fabian Cancellara), 2003 toinen (parina László Bodrogi)
Australian aika-ajomestaruus: 2009
Kalifornian ympäriajo:
2009 kokonaiskilpailussa kolmas
2010 kokonaiskilpailun voitto
2013 kokonaiskilpailussa toinen
Vuelta a Andalucia: 2010 kokonaiskilpailun voitto
Critérium International:
2010 kokonaiskilpailussa toinen
2012 kokonaiskilpailussa kolmas
Bayern-Rundfahrt: 2012 kokonaiskilpailun sekä etappien 2 ja 4 (aika-ajo) voitto
Critérium du Dauphiné:
2012 kokonaiskilpailun toinen
2013 kokonaiskilpailun kuudes
Masao Takada

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Masao Takada
Syntymäaika: 
Syntymäpaikka: Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Hyökkääjä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
|  | Kwangaku Club |  |
Maajoukkue
| 1925 | Japani | 2 (0) |
Masao Takada (jap. 高田 正夫) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Takada debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1925. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Aiheesta muualla

National Football Teams
Meeliat

| Meeliat |
| --- | --- |
 Meelia (Melia azedarach).
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset Eudicots
Lahko::  Sapindales
Heimo::  Mahonkikasvit Meliaceae
Suku::  Meeliat Melia  L.
Tyyppilaji
 meelia Melia azedarach L. (1753) 
Katso myös
   Meeliat Wikispeciesissä   Meeliat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Meeliat (Melia) on kasvisuku mahonkikasvien heimossa ja mahonkikasvien tyyppisuku. Siihen kuuluu kolme lajia. Meelioiden tyyppilaji on Itä-Aasiassa ja Australiassa alkuperäinen meelia (Melia azedarach). Muut lajit ovat Melia dubia ja Melia volkensii.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Meeliat (Melia)
Suomen Lajitietokeskus: Meeliat – Melia
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Melia (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Melia (englanniksi)
Flora of China: Melia (englanniksi)
Matti Poijärvi

Jaakko Matti Juhani Poijärvi on suomalainen musiikkitoimittaja, joka toimi Rytmi-lehden päätoimittajana vuosina 1991–1999.
Tampereen yliopistossa tiedotusoppia opiskellut Matti Poijärvi aloitti musiikkitoimittajan uransa radion viihdetoimituksen ohjelma-avustajana 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa.1970-luvun alkupuolella Poijärvi juonsi television suosittua Iltatähti-musiikkiohjelmaa. 1970-luvun lopulta 1990-luvun alkuun Poijärvi toimitti monia televisiotaltiointeja Pori Jazz -festivaaleilta. Lokakuusta 1975 alkaen hän kierteli studioksi varustetulla autolla toimittaja Sinikka Heinin kanssa Itä-Euroopasta läpi Aasian Uuteen-Seelantiin ja sieltä edelleen Yhdysvaltoihin. He tekivät matkallaan pop-, jazz- ja maailmanmusiikkiaiheisia radio-ohjelmia eri maista.
Nykyisin Poijärvi toimii viestintäkonsulttina yritysten MP Marketing & Promotions Oy ja Powerhouse OÜ kautta.
Mercedes-Benz W25

Mercedes-Benz W25
Mercedes-Benz W25 oli saksalainen kilpa-auto vuosina 1934-1936. Auto oli erittäin menestyksekäs alkuvuosinaan, jolloin Mercedes-Benz ja Auto Union dominoivat Grand Prix-sarjaa. W25 oli myös ensimmäinen "Hopeanuoli", kun saksalaiset lopettivat vuonna 1934 autojensa maalaamisen. W25 tuotiin ensimmäiseen kilpailuunsa valkoiseksi maalattuna. Valkoinen oli saksalaisten autojen tunnusväri. Punnituksissa havaittiin, että auto painoi yhden kilon sallittua enemmän. Saksalaiset päättivät raaputtaa autosta maalin pois, ja auto päästettiin kilpailuun.  Ensimmäisen vuoden W25A-mallissa oli kokometallinen 3,6 litrainen kahdeksansylinterinen M25A rivimoottori, joka tuotti yli 350 hevosvoimaa ja huippunopeus oli 300 kilometriä tunnissa. Autosta muunnokset W25B, W25C ja W25E.
Saksalaisten kilpa-autojen perinteisen valkoisen värityksen vaihtuminen heraldiikan tinktuurina samaan hopeaan on selostettu tarkemmin Mercedes-Benz SSKL (W06 RS)-kirjoituksessa. Daimler Benz AG on hiljattain valmistuttanut tarkan replikaation kyseisestä, cannstattilaisen Vetter-pajan Manfred von Brauchitschille valmistamasta autosta (ajovideo Jay Leno`s Garage-sivuilla), mikä sai hopeanuoli-lempinimensä Berliinin AVUS-radan kilpailussa 1932 selostajalegenda Paul Lavenilta - von Brauchitsch myös voitti kyseisen kilpailun. Tarina maalipinnan poistosta yön ylityönä voi sinänsä olla oikea, mutta kyseisessä Nürburgringin "Eifelrennen"-kilpailussa työn perusteeksi sanottu 750 kg-painoraja ei ollut voimassa.
Aiheesta muualla

1932 Mercedes-Benz SSKL W06 RS Vetter-korilla, valmistajan teettämä replika
Maya Fernández Allende

| Maya Fernández Allende |
| --- | --- |
 Fernández vuonna 2022.
Chilen puolustusministeri
 11. maaliskuuta 2022–  
Edeltäjä:  Baldo Prokurica
Chilen edustajainhuoneen jäsen
 2014–2022  
Chilen edustajainhuoneen puheenjohtaja
 11. maaliskuuta 2018 – 19. maaliskuuta 2019  
Edeltäjä:  Fidel Espinoza Sandoval
Seuraaja:  Iván Alberto Flore García
Henkilötiedot
Koko nimi:  Maya Alejandra Fernández Allende
Syntynyt: 27. syyskuuta 1971 (ikä 53) Santiago, Chile
Ammatti:  biologi, eläinlääkäri, poliitikko
Sukulaiset:  Salvador Allende (isoisä)
Tiedot
Puolue:  Chilen sosialistinen puolue
Koulutus:  Chilen yliopisto
Maya Alejandra Fernández Allende (s. 27. syyskuuta 1971 Santiago, Chile) on chileläinen biologi, eläinlääkäri ja sosialistisen puolueen poliitikko. Hän istui Chilen edustajainhuoneessa vuosina 2014–2022. Tammikuussa 2022 Gabriel Boric valitsi Fernándezin tulevan hallituksensa puolustusministeriksi, ja hän aloitti virassa 11. maaliskuuta 2022.
Elämä ja ura

Fernández syntyi vuonna 1971. Hänen isoisänsä oli Chilen presidentti Salvador Allende. Kun tämä syrjäytettiin sotilasvallankaappauksessa 1973, Fernández pakeni perheensä mukana Kuubaan, jossa hän asui 21-vuotiaaksi saakka, ennen kuin palasi Chileen vuonna 1990. Kahden vuoden kuluttua hän asettui Chileen pysyvästi. Hän aloitti Chilessä yliopisto-opinnot ja liittyi Sosialistiseen puolueeseen. Vuonna 2008 hänet valittiin Nunõan kunnanvaltuustoon mutta ei tullut valituksi uudestaan vuoden 2012 vaaleissa. Vuonna 2014 hän nousi Chilen kansalliskongressin edustajainhuoneeseen, josta hän sai jatkopaikan vuonna 2018. Hän toimi edustajainhuoneen puheenjohtajana 2018–2019. Maaliskuussa 2022 hänestä tuli Chilen puolustusministeri.
Aiheesta muualla

Maya Fernández Allende Chilen edustajainhuoneen verkkosivuilla (espanjaksi)
Matti Puhtila

Matti Puhtila (7. helmikuuta 1958 Helsinki – 30. maaliskuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen radiotoimittaja. Hän oli toimittaja ja sanoittaja Sauvo Puhtilan poika. Hänen äitinsä oli toimittaja, kirjailija ja sanoittaja Kirsti Puhtila.
Puhtila, lempinimeltään ”Femma”, toimi 1980-luvun alusta Yleisradion palveluksessa, aluksi äänilevystössä ja myöhemmin toimittajana. 1980-luvun puolivälin jälkeen hän työskenteli Sävelradiotoimituksessa ja toimitti myös Yöradiota, kunnes aloitti vuonna 1990 Radiomafia-kanavalla. Hän juonsi kanavalla monia ohjelmia, muun muassa nimikko-ohjelmaansa Matti Puhtila sekä ohjelmia Eldorado, Linnunsilmä ja Pilttuu. Hän jätti Yleisradion vuonna 2003, jolloin Radiomafia muuttui YleX:ksi.
Puhtila kuoli sairauskohtaukseen 47-vuotiaana maaliskuussa 2005.
Matkaenduro

Matkaenduro on moottoripyörä, joka on yhdistelmä katupyörää ja kilpaenduroa. Kutsutaan myös nimellä katuenduro, jolloin tarkoitetaan yleensä enemmän asvalttikäyttöön tarkoitettua pyörää. Suosittuja matkaenduromalleja ovat mm. BMW GS, KTM Adventure, Kawasaki KLR, Suzuki DRZ, Suzuki V-Strom ja Honda XL -sarjat.
Ominaisuudet

Tyypillisiä ominaisuuksia matkaendurolle ovat pinnavanteet, suuret joustovarat, iso bensatankki, pystyssä oleva istuma-asento, yksi tai kaksi sylinteriä ja 150-220 kg painoa. Monet matkaendurot on rakennettu kisaenduron moottoria miedontamalla ja lisäämällä tieliikennekäyttöön vaadittavat ominaisuudet. Vaikka monet kuljettajat tuskin koskaan vievät pyöriään metsään, ovat monet mallit silti erittäin maastokelpoisia kuten LC4:set ja DRZ:tat. Toiset painavammat mallit ovat sitten mukavia ajaa sekä asvaltilla että sorateillä kuten GS-sarja.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Advrider.com Yksi suosituimmista keskustelupalstoista.
Pohjolan Kurapyöräilijät (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen suurin matkaenduro-foorumi.
KuraWiki[vanhentunut linkki] Keväällä 2006 aloitettu wikiprojekti.
Allroad tour Jo lopetettu matkaenduro-ajotapahtuma.
Matkaendurot Lisää suomalaista matkaenduro-tietoutta.
Matthew G. Whitaker

| Matthew G>  Whitaker |
| --- | --- |

Yhdysvaltain oikeusministeri virkaatekevä
 7. marraskuuta 2018 – 14. helmikuuta 2019  
Presidentti:  Donald Trump
Edeltäjä:  Jeff Sessions
Seuraaja:  William Barr
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. lokakuuta 1969 (ikä 54) Des Moines, Iowa, Yhdysvallat
Tiedot
Puolue:  republikaanit
Tutkinnot:  Iowan yliopisto
Matthew G. Whitaker (s. 29. lokakuuta 1969) on yhdysvaltalainen juristi. Hän toimi oikeusministeriön kansliapäällikkönä, ja kun Jeff Sessions erosi oikeusministerin virasta 7. marraskuuta 2018, Donald Trump nimitti Whitakerin hänen tilalleen.
Whitaker opiskeli Iowan yliopistossa ja suoritti MBA-, oikeustieteen ja humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnot. Hän työskenteli liittovaltion syyttäjänä Iowan eteläisessä piirikunnassa 2004-2009. Vuoden 2014 vaaleissa Whitaker pyrki republikaanien senaattoriehdokkaaksi Iowassa.
Kun Whitaker nousi vt. oikeusministeriksi, hän sai samalla vastuun presidentti Trumpin Venäjä-kytkentöihin liittyvän tutkinnan valvomisesta. Hänen edeltäjänsä oli kieltäytynyt tehtävästä ja todennut olevansa jäävi, koska oli itse mukana Trumpin kampanjassa. Whitaker on julkisesti arvostellut tutkintaa ja sanonut, että presidentin lähipiirin Venäjä-yhteyksiin kohdistuva tutkinta ”menee liian pitkälle”. Tämän arvostelun takia demokraattisenaattorit ovat vaatineet, että myös Whitaker jäävää itsensä.
Presidentti Trump kertoi 7. joulukuuta, että hän on esittänyt William Barria uudeksi oikeusministeriksi. Senaatin täytyy hyväksyäehdotus ennen kuin Barr voidaan nimittää.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Henkilökuva 26.https://www.hs.fi/ulkomaat/art-2000005925693.html9.2018 NY Times (englanniksi)
Michael Rodgers

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Michael Rodgers Dohan MM-hallikilpailuissa 2010. |  Michael Rodgers Dohan MM-hallikilpailuissa 2010. |  Michael Rodgers Dohan MM-hallikilpailuissa 2010. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Doha 2019 | 4 × 100 m |  |
|  Hopeaa | Moskova 2013 | 4 × 100 m |  |
|  Hopeaa | Lontoo 2017 | 4 × 100 m |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Doha 2010 | 60 m |  |
| Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  |  |
|  Kultaa | Lima 2019 | 100 m |  |
|  Pronssia | Lima 2019 | 4 × 100 m |  |
Michael ”Mike” Rodgers (s. 24. huhtikuuta 1985) on yhdysvaltalainen pikajuoksija.
Rodgers voitti hallikaudella 2008 Yhdysvaltain-mestaruuden 60 metrin juoksussa ja sijoittui samalla matkalla neljänneksi Valencian MM-hallikilpailuissa. Vuonna 2009 hän voitti Yhdysvaltain-mestaruuden 100 metrin juoksussa, mutta karsiutui Berliinin MM-kilpailuissa välierissä. Talvella 2010 Redgers voitti kotimaansa mestaruuden 60 metrillä. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa hän sai hopeaa ajalla 6,53. Hän voitti Yhdysvaltojen-mestaruuden 60 metrillä jälleen hallikaudella 2011.
Kesäkuussa 2011 Rodgers sijoittui 100 metrillä kolmanneksi Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa, ja hänet valittiin Daegun MM-kisoihin 100 metrille ja 4 × 100 metrin viestiin. Heinäkuussa hän kuitenkin antoi metyyliheksaaniamiini-piristettä sisältäneen dopingnäytteen ja hänen tilalleen kisajoukkueeseen nousi Trell Kimmons. Rodgersin mukaan hän sai piristeen käyttämästään lisäravinteesta. Hän sai yhdeksän kuukauden kilpailukiellon, joka alkoi 19. heinäkuuta 2011 ja päättyi 18. huhtikuuta 2012.
Moskovan MM-kilpailuissa 2013 Rodgers sijoittui kuudenneksi 100 metrillä ja juoksi toisen osuuden hopeaa saaneessa Yhdysvaltojen pikaviestijoukkueessa. Hän juoksi avausosuuden Yhdysvaltojen voittaessa World Relays -kilpailuissa 2015 kultaa 4 × 100 metrin viestissä maan ennätysajalla 37,38. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän oli 100 metrillä viides ja Portlandin MM-hallikilpailuissa 2016 60 metrillä kuudes. Hän kuului Yhdysvaltojen voitokkaaseen pikaviestijoukkueeseen World Relays -kilpailuissa 2017. Lontoon MM.kilpailuissa 2017 hän juoksi avausosuuden hopeaa saaneessa Yhdysvaltojen pikaviestijoukkueessa.
Rodgers saavutti 4 × 100 metrin viestissä hopeaa World Relays -kilpailuissa 2019. Saman vuoden Pan-Amerikan kisoissa Limassa hän voitti kultaa 100 metrillä ajalla 10,09 ja sai pronssia pikaviestissä. Dohan MM-kilpailuissa hän juoksi kolmannen osuuden Yhdysvaltain 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, joka voitti kultaa maan ennätysajalla 37,10. Samojen kisojen 100 metrillä hän karsiutui välierissä.
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m | 9,85 | Eugene | 4. kesäkuuta 2011 |
| 200 m | 20,24 | Belém | 24. toukokuuta 2009 |
Henkilökohtaiset ennätykset > Sisäradat

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 55 m | 6,21 | Lubbock | 22. tammikuuta 2011 |
| 60 m | 6,48 | Albuquerque | 27. helmikuuta 2011 |
| 200 m | 20,83 | Fayetteville | 13. helmikuuta 2009 |