stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Estelle Bennett
Elämä > Laulajana

Vuonna 1957 16-vuotias Bennett liittyi siskonsa johtamaan yhtyeeseen, joka otti muutaman vuoden kuluttua nimekseen Ronettes. Yhtyeessä lauloi myös heidän serkkunsa Nedra Talley ja aluksi kolme muutakin serkkua, joista yksi oli poika. Yhtye supistui kuitenkin ennen pitkää kolmeen jäseneen. Vuonna 1959 yhtye voitti kykykilpailun New Yorkin Apollo-teatterissa. Naiset alkoivat esittää twistiä Peppermint Lounge -yökerhossa ja toimia esimerkiksi Joey Deen ja Bobby Rydellin taustalaulajina.
The Ronettesin näyttävä ilme oli Bennettin käsialaa. Heidät tunnettiin runsaasta ripsiväristä, lyhyistä halkiohameista ja jättimäisistä tupeeratuista hiuspehkoistaan. Vuonna 1963 The Ronettes alkoi tehdä yhteistyötä tuottaja Phil Spectorin kanssa ja nousi samana vuonna kuuluisuuteen listan kakkossijalle kappaleella ”Be My Baby”. Toinen iso hitti oli ”Baby I Love You”. Seuraavana vuonna jäsenet tekivät Britannian kiertueen. Laulajauransa aikoihin Bennett opiskeli samalla Fashion Institute of Technology -korkeakoulussa New Yorkissa ja työskenteli Macy’s-tavaratalossa. Hän tapaili George Harrisonia, Mick Jaggeria ja Johnny Mathisia.
The Ronettes hajosi vuonna 1966. Bennett oli pettynyt hajoamiseen. Hän kokeili soolouraa ja julkaisi singlen ”The Year 2000”. Sooloura ei kuitenkaan ottanut tuulta alleen, joten Bennett lopetti uransa. Vuonna 1974 Ronnie elvytti yhtyeen, tällä kertaa ilman Estelleä tai Talleytä.
Elämä > Myöhempi elämä

Bennett meni naimisiin yhtyeen managerin Joe Dongin kanssa. Hänelle syntyi 1970-luvun alussa tytär, Toyin Hunter. Lapsen ollessa pieni Bennettin mielenterveys alkoi horjua, eikä hän jaksanut esimerkiksi herätä lapsensa itkiessä. Bennett joutui anoreksian vuoksi sairaalaan, mutta myös hänen todellisuudentajunsa heikkeni hänen sairastuttuaan skitsofreniaan. Bennett joutui asunnottomaksi New Yorkin kaduille.
Vuonna 2002 The Ronettesit saivat 14 vuoden käräjöinnin päätteeksi miljoona dollaria maksamattomia tekijänoikeuspalkkioita tuottajaltaan Phil Spectorilta. Summasta jäi kullekin asianajajamaksujen jälkeen runsaat 100 000 dollaria.
Vuonna 2007 Bennett esiintyi lyhyesti julkisuudessa, kun Ronettes nimettiin Rock and Roll Hall of Fameen. Nimeämistilaisuudessa hän piti lyhyen kiitospuheen mutta ei laulanut osuuttaan esityksestä.
Bennett kuoli kotonaan 67-vuotiaana paksusuolen syöpään vuonna 2009.
Ford CD3 -pohjalevy

Ford CD3 -pohjalevy (tunnetaan myös nimellä Mazda GG -pohjalevy) on Fordin ja Mazdan yhteistyössä kehittämä pohjalevy etu- ja nelivetoisille ylemmän keskikokoluokan automalleille. Uudemmissa malleissa sen on korvannut Ford CD4 -pohjalevy.
Mallit

Ford Edge I (2006–2014)
Ford Fusion I (2005–2012)
Lincoln MKX I (2006–2015)
Lincoln MKZ I (2005–2012)
Mazda6 (GG) (2002–2008)
Mazda CX-9 (TB) (2006–2015)
Mercury Milan (2005–2010)
FalconSAT-2

| FalconSAT-2 |
| --- | --- |
Ohjelma:  FalconSAT
Organisaatio:  USAFA
Kiertorata
Viitejärjestelmä:  Maakeskeinen
Kiertorata:  LEO
Apogeum:  500 km
Perigeum:  450 km
Epookki:  suunniteltu
FalconSAT-2 oli Yhdysvaltain ilmavoimien akatemian (USAFA) opiskelijoiden rakentama satelliitti, jonka oli tarkoitus tutkia plasman vaikutusta avaruusalusten radioliikenteeseen matalalla Maan kiertoradalla. Satelliitti oli osa FalconSAT-ohjelmaa, jonka puitteissa oli aiemmin laukaisu kaksi muuta USAFAn opiskeilijoiden rakentamaa satelliittia. FalconSAT-2:n laukaisu epäonnistui Falcon 1 -raketin tuhouduttua.
Historia

FalconSAT-2:n kehittäminen sen edeltäjän, FalconSAT-1:n, pohjalta käynnistyi vuoden 2000 lopulla. Satelliitti pohjautui kaupalliseen satelliittirunkoon, johon ilmavoimien akatemia asensi rakentamansa koelaitteistot. FalconSAT-2:n päähyötykuomaksi oli valittu MESA-mittauslaitteisto (engl. Miniaturized Electrostatic Analyzer).
FalconSAT-2 oli alun perin tarkoitus laukaista avaruussukkulan kyydissä vuoden 2003 alulla. Helmikuussa 2003 sattuneen STS-107-lennon onnettomuuden seurauksena FalconSAT-2:n laukaisu lykkääntyi, ja se siirrettiin toisen kantoraketin laukaistavaksi.
Satelliitin laukaisu siirtyi yhdysvaltalaisen startup-avaruusyrityksen, SpaceX:n, laukaistavaksi. FalconSAT-2 valittiin yhtiön suunnitteleman ja rakentaman Falcon 1 -raketin ensilennon hyötykuormaksi joulukuussa 2004. Lento laukaistiin 24. maaliskuuta 2006 kello 22.30 UTC-aikaa Omelekin saarelta Kwajaleinin atollilta Tyynessämeressä. Raketti putosi Tyyneenmereen sen Merlin 1A -moottorin sammuttua noin 33 sekuntia lentoonlähdön jälkeen, kun korroosiovaurioitunut mutteri aiheutti moottoripalon. FalconSAT-2 irtautui raketista tuhon yhteydessä ja putosi Omelekilla sijainneen varastorakennuksen katon läpi, muutaman metrin päähän kuljetuslaatikosta, jossa se oli toimitettu Coloradosta Kwajaleinille.
Aiheesta muualla

FalconSat-2 eoPortal / ESA. Viitattu 24.8.2018.
Ford CVH -moottori

1.6 CVH RS1600i -moottori.
CVH tarkoittaa tiettyä nelisylinteristä Ford Motor Companyn vuosien 1981 ja 1991 välillä valmistamaa bensiinimoottoria.
CVH-moottori (Compound Valve angle Hemispherical combustion chamber) esiteltiin vuonna 1981 kolmannen sukupolven Escortissa. Sitä käytettiin myöhemmin myös Sierrassa, Fiestassa ja Orionissa. CVH-moottorit rakennettiin Daebornin moottoritehtaalla Amerikan markkinoille ja uudella Bridgend in Walesin moottoritehtaalla Euroopan markkinoille.
Moottori on yksilöllinen siinä mielessä, että sen venttiilit on sijoitettu siten, että sylinterien palotila voi olla puolipallon muotoinen ilman kalliimpaa kahden nokka-akselin järjestelyä. Venttiileissä oli myös hydrauliset venttiilinnostimet ensimmäisenä eurooppalaisessa Ford-moottorissa.
Vuonna 1981 esiteltiin suorituskykyisempi versio, jota käytettiin XR3-, RS1600i-, XR3i-, RS Turbo s1- ja Mk4 RS Turbo s2 -malleissa.
CVH-moottorilla oli maine vaatimattomana ja äänekkäänä kovissa nopeuksissa. Jakohihna petti yleensä 100–150 tuhannen kilometrin välillä. Jakohihnan vaihtoväli oli alussa 40 tuhatta kilometriä, mutta vaihtoväliksi muuttui myöhemmin 60 tuhatta.
Moottoria valmistettiin useilla eri tilavuuksilla 1,1 litrasta 1,9 litraan. Pienimmät menivät Euroopan markkinoille.
Käyttökohteet

1980–1986 Ford Escort Mk3: 1.1, 1.3, 1.6, XR3, XR3i, RS1600i, RS Turbo s1
1986–1990 Ford Escort Mk4: 1.4, 1.6, XR3i, RS Turbo s2
1990–1998 Ford Escort Mk5: 1.4, 1.6 (1.6 korvattiin Zetecillä vuonna 1992)
1983–1989 Ford Fiesta Mk2: 1.3, 1.4, XR2
1989–1992 Ford Fiesta Mk3: 1.4, XR2i, RS Turbo, (korvattiin Zetecillä vuodesta 1993 eteenpäin)
1988–1993 Ford Sierra: 1.6, 1.8 (korvasivat Pinto-moottorin vuodesta 1989 eteenpäin)
1983–1986 Ford Orion Mk1 (Eurooppa): 1.3, 1.6
1986–1990 Ford Orion Mk2 (Eurooppa): 1.4, 1.6
1990–1992 Ford Orion Mk3 (Eurooppa): 1.4, 1.6
1982–1988 Ford EXP (USA) 1.6 ja 1.9
1982–1993 Morgan 4/4 1.6
1997–1999 Mercury Tracer (USA) 2.0
1991–1996 Mercury Tracer (USA) 1.9
1981–1984 Mercury Lynx (USA) 1.6
1985–1987 Mercury Lynx (USA) 1.9
2000–2002 Ford Focus (USA) 2.0
1.1-moottoria tarjottiin vain Manner-Eurooppaan. Isossa-Britanniassa 1,1-litraiset Escort mk3:t käyttivät 1 117 cm³ Kent-moottoria.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
FS Sagittaire (M650)

| Sagittaire |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  DCN, Arsenal de Lorient
Kölinlasku:  1. helmikuuta 1993
Laskettu vesille:  14. tammikuuta 1995
Palveluskäyttöön:  2. huhtikuuta 1996
Tekniset tiedot
Uppouma:  615 t
Pituus:  51,5 m
Leveys:  8,90 m
Syväys:  3,80 m
Koneteho:  Pääkone: Werkspoor-Wärtsilä ARUB 215V12 -dieselmoottori, 1 900 ch (1 400 kW) Apukone: 2 x ACEC 120 hv
Nopeus:  pääkoneilla: 15 solmua apukoneilla: 7 solmua
Miehistöä:  5 upseeria 32 aliupseeria 12 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  1 x 20 mm modèle F2 2 x 12,7 mm konekivääriä 2 x 7,62 mm konekivääriä
Sagittaire (runkonumero M650) on Ranskan laivaston 1996 palvelukseen otettu Éridan-luokan miinantorjunta-alus (ransk. Chasseur), joka korvasi edeltäneen saman nimisen Pakistanille 24. syyskuuta 1992 luovutetun aluksen.
Valmistus

Alus tilattiin DCN:n Lorientin telakalta, missä köli laskettiin 1. helmikuuta 1993. Se laskettiin vesille 14. tammikuuta 1995 ja otettiin palvelukseen 2. huhtikuuta 1996.
Palvelus

Alus oli 2014 palveluksessa sijoitettuna Brestiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta FS Sagittaire (M650) Wikimedia Commonsissa
Fiktionalismi

Fiktionalismi on filosofinen oppi, jonka mukaan jotakin tyyppiä olevia väittämiä ei tule ottaa kirjaimellisesti tosina, vaan sen sijaan eräänlaisena hyödyllisenä fiktiona.
Merkittävimpiä fiktionalismin muotoja ovat modaalinen fiktionalismi, jonka mukaan mahdollisuuksia ja välttämättömyyksiä koskevat väittämät ovat pelkkää fiktiota, sekä matemaattinen fiktionalismi, jonka mukaan puhe luvuista ja muista matemaattisista entiteeteistä on pelkkää fiktiota. Lisäksi metaetiikassa tunnetaan vastaava kanta nimeltä moraalinen fiktionalismi.
Fiktionalismissa voidaan katsoa, ettei fiktionaalisina pidettyjen väittämien tarkoituksena ole totuus, vaan jokin muu teorian hyve, kuten yksinkertaisuus.
Kirjallisuutta

Walton, K.: “Fictional Entities”. Teoksessa McCormick, P. (toim.): The Reasons of Art/L'Art a ses Raisons, s. 403-413.  Ottawa:  University of Ottawa Press, 1985.
Yablo, S.: “Go Figure: A Path Through Fictionalism”. Teoksessa French, P. & Wettstein, H. (toim.): Midwest Studies in Philosophy Volume XXV: Figurative Language, s. 72-102.  Oxford:  Blackwell, 2001.
Aiheesta muualla

Eklund, Matti: Fictionalism The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Nolan, Daniel: Modal Fictionalism The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Nolan, Daniel & Restall, Greg & West, Caroline: Moral Fictionalism (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Fictionalism
Käännös suomeksi
Frances Adaskin

| Frances Adaskin |
| --- | --- |
 Frances Adaskin vuonna 1934.
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. elokuuta 1900
Kuollut: 8. maaliskuuta 2001 (100 vuotta)
Ammatti:  muusikko
Puoliso:  Harry Adaskin
Muusikko
Soittimet:  piano
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Frances Marr Adaskin CM (23. elokuuta 1900 – 8. maaliskuuta 2001) oli kanadalainen pianisti.
Adaskin syntyi Ridgetownissa, Ontariossa vanhempiensa kolmesta lapsesta vanhimpana. Hän perehtyi pianonsoittoon jo nuorella iällä ja muutti myöhemmin Torontoon opiskelemaan Paul Wellsin johdolla. Parina kesänä (1930 ja 1931) hän sai lisäksi opetusta Pariisissa.
Adaskin meni vuonna 1926 naimisiin viulisti Harry Adaskinin kanssa. Hän teki miehensä ja tämän jousikvarteton kanssa kiertueita eri puolilla Pohjois-Amerikkaa ja Eurooppaa. Vuonna 1938 jousikvartetto hajosi, mutta Adaskinit jatkoivat kiertueita kahdestaan. Pariskunta muutti vuonna 1946 Vancouveriin. Harry sai töitä Brittiläisen Kolumbian yliopiston musiikkiosastolta, ja Adaskin työskenteli yhdessä hänen kanssaan, kunnes mies jäi eläkkeelle 1973.
Frances Adaskin piti ensimmäisen sooloresitaalinsa 75-vuotiaana ja jatkoi esiintymistä useita vuosia. Vuonna 1976 hänelle myönnettiin Order of Canadan kunniamerkki.
Uransa aikana Adaskin kirjoitti myös useita humoristisia anekdootteja ja tarinoita, joita julkaistiin lähinnä Saturday Night Magazinessa 1940-luvun kuluessa. Hänen muistelmateostaan Fran’s Scrapbook: A Talking Dream ei ole toistaiseksi julkaistu.
Adaskin jäi leskeksi 7. huhtikuuta 1994. Hän itse saavutti sadan vuoden iän elokuussa 2000 ja kuoli seuraavan vuoden maaliskuussa.
Ford CD4 -pohjalevy

Ford CD4 -pohjalevy on Fordin kehittämä pohjalevy keskikokoisille ja suurille etu- ja nelivetoisille autoille, joissa moottori on sijoitettu poikittain. Se korvasi edeltäneet CD3- ja EUCD-pohjalevyt.
Mallit

Ford Edge II (2014–)
Ford Fusion II (2012–2020)
Ford Galaxy III (2015–)
Ford Mondeo IV (2014–2022)
Ford S-Max II (2015–)
Ford Taurus VII (2015–)
Lincoln Continental (2016–2020)
Lincoln MKX / Nautilus (2015–)
Lincoln MKZ II (2012–2020)
Elisa Kirja

Elisa Kirja -logo
Entinen ikoni
Elisa Kirja on suomalainen, Elisa Oyj:n tuottama e-kirja- ja äänikirjapalvelu. Elisa Kirjassa on laajin valikoima suomalaista kirjallisuutta sähköisessä muodossa. Palvelusta saa lisäksi ruotsin- ja englanninkielistä kirjallisuutta. Teoksia Elisa Kirjassa on yhteensä yli 10 000. Valikoimaan kuuluu monipuolisesti erilaista kirjallisuutta, muun muassa kauno- ja tietokirjallisuutta, runoja, lehtiä ja sarjakuvia. Elisa Kirja oli loppuvuonna 2018 markkinajohtaja Suomessa myydyissä sähköisissä kirjoissa, sen osuus markkinoista oli 36 %.
Toukokuussa 2024 ilmoitettiin Elisa Kirjan yhdistyvän BookBeat-palveluun 17. kesäkuuta 2024.
Historia

Elisa Kirja on perustettu vuonna 2010. Alun perin kyseessä oli pelkästään äänikirjoja tarjoava palvelu. Vuodesta 2011 lähtien siellä on myyty myös e-kirjoja. Vuonna 2012 Elisa Kirjan valikoimaan tuli kuvaäänikirjat, joka on Elisa Kirjan oma formaatti. Kuvaäänikirjoissa yhdistyy kuvitus ja kertojan ääni, ja se on sopiva erityisesti lastenkirjoille.
Elisa Kirja oli loppuvuonna 2018 markkinajohtaja Suomessa myydyissä sähköisissä kirjoissa, sen osuus markkinoista oli  36 % kun seuraavaksi suurimmilla BookBeatilla ja Storytelillä osuudet olivat 24 % ja 12 %. Vuoden suosituin kirja oli Kari Hotakaisen Tuntematon Kimi Räikkönen.
Elisa Kirjan tarjonta

Elisa Kirjan tarjontaan kuuluu paljon ilmaisia klassikoita, joita voi ladata vapaasti, koska tekijänoikeudet ovat vanhentuneet. Ilmaisia klassikoita on palvelussa yli 300. Valikoimassa on lisäksi kirjoja, joita saa ainoastaan sähköisessä muodossa tai jotka ovat Elisa Kirjassa yksinoikeudella. Elisa on tiettävästi Suomen suurin e-kirjojen kauppias.
Elisa Kirja kuukausitilauksessa on kaksi vaihtoehtoa. Elisa Kirja Premium tai Elisa Kirja Mini. Elisa Kirja Premium sisältää 110 tuntia kuuntelu- ja lukuaikaa kuukaudessa, Elisa Kirja Mini 20 tuntia kuuntelu- ja lukuaikaa kuukaudessa.
Elisa Kirjassa myydään EPUB- ja PDF-muodossa olevia kirjoja. Äänikirjat ovat MP3-muodossa. Kaikkia Elisa Kirjasta ostettuja e-kirjoja voi lukea Android- ja Apple-laitteet Elisa Kirja -sovelluksella, Adobe Digital Editions -ohjelmaa käyttäen tietokoneella sekä kaikilla lukulaitteilla, jotka tukevat Adoben DRM-tekniikkaa. Äänikirjoja voi kuunnella myös esimerkiksi MP3-soittimella tai puhelimella. Applen laitteet ovat suosituimpia; noin 70% lukijoista käyttää iPadia.
Elisa Kirja -sovellus

Elisa Kirja tarjoaa kirjakauppansa lisäksi e- ja äänikirjojen lukemiseen kehitetyn sovelluksen Android- tai iOS-käyttöjärjestelmää käyttäville laitteille (esimerkiksi Samsungin valmistamille tableteille tai iPhone-älypuhelimille). Elisa Kirja -sovelluksella voi lukea e-kirjoja, kuunnella äänikirjoja ja Android-sovelluksella voi lisäksi ostaa kirjoja suoraan sovelluksella. Windows Phone -älypuhelimille on saatavilla äänikirjasovellus, jolla ei kuitenkaan voi lukea e-kirjoja. Sovellus toimii käyttäjän kirjahyllynä, joka kulkee mukana kaikkialle. Sovelluksen voi ladata ilmaiseksi Google Play -kaupasta tai App Storesta.
Kirjoita itse -palvelu

Keväällä 2013 Elisa Kirja julkisti uuden omakustannepalvelun. Kirjoita itse -palvelun kautta kuka tahansa voi julkaista oman kirjallisen teoksensa sähköisessä muodossa ilmaiseksi. Elisa Kirja ottaa vastaan kaiken tyylisiä teoksia ja julkaisee kaikki käsikirjoitukset, jotka eivät ole esimerkiksi laittomia tai herjaavia, kenenkään kunniaa, yksityisyyttä tai oikeuksia loukkaavaa, ja johon kirjailijalla on kaikki oikeudet.
Aiheesta muualla

Elisa Kirja
Kirjoita itse (Arkistoitu – Internet Archive)
Elisa Kirja -sovellus Google Playssä
Elisa Kirja -sovellus App Storessa
Elisa Kirja -sovellus Windows Phonessa
Florence Lawrence

Florence Lawrence
Florence Lawrence (2. tammikuuta 1886 – 28. joulukuuta 1938) oli kanadalainen näyttelijä. Hän esiintyi yli 270 mykkäelokuvassa,  ja häntä on kutsuttu ensimmäiseksi filmitähdeksi.
Lawrence aloitti viihdeuransa vaudevillen lapsitähtenä, neljävuotiaana viheltäjänä. Elokuvaura alkoi vuonna 1907, kun Lawrence oli 21-vuotias. Hänestä tuli suosittu hahmo, vaikka siihen aikaan elokuvissa ei mainittu näyttelijöiden nimiä, ja Florence Lawrence tunnettiinkin nimellä  "The Biograph Girl" ja "The Imp Girl" viitaten tuotantoyhtiöihin, joiden elokuvissa hän esiintyi.
Aiheesta muualla

Florence Lawrence Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Evangelion

| Evangelion Behemoth |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : helmi–toukokuu 2009
 Julkaistu: 7. elokuuta 2009
 Formaatti: CD, LP
 Tuottaja(t): Daniel Bergstrand, Wojciech Wieslawski, Slawomir Wieslawski
 Tyylilaji: brutaali death metal, tekninen death metal, blackened death metal
 Kesto: 41.54
 Levy-yhtiö: Regain Records, Century Media Records
Listasijoitukset
  17. (33/2009)
Behemothin muut julkaisut
| At The Arena ov Aion – Live Apostasy 2008 | Evangelion 2009 | Abyssus Abyssum Invocat (kokoelma) 2011 |
Singlet albumilta Evangelion
 ”Ov Fire and the Void” Julkaistu: 28. heinäkuuta 2009  ”Alas, Lord Is Upon Me” Julkaistu: 11. elokuuta 2010  ”Lucifer” Julkaistu: 4. lokakuuta 2011
Evangelion on puolalaisen extreme metal -yhtye Behemothin yhdeksäs albumi. Euroopassa albumi julkaistiin 7. elokuuta 2009, Yhdysvalloissa 11. elokuuta. Levy äänitettiin Gdańskissa Puolassa.
Bändi jatkaa levyllä muutaman edellisen julkaisun viitoittamaa tietä kohti enemmän death metal -vaikutteiseen musiikkiin. Perinteisten bändisoittimien lisäksi levyllä on mukana myös kuoro, sitra ja puhaltimia.
Levy nousi ilmestymisviikollaan Suomen albumilistan 17. sijalle. Kotimaassaan Puolassa se saavutti pian 1. sijan. Levy on saavuttanut myös monessa muussa maassa hyviä listasijoituksia.
Levyn nimi tulee kreikan kielestä ja tarkoittaa "Jumalan sanan levittämistä" tai "hyvien uutisten levittämistä". Levyllä on käytetty runsaasti symboliikkaa, joka tulee ilmi jo levyn kansitaiteesta, jossa Babylonin huora ratsastaa seitsemänpäisellä hirviöllä ja Mooseksen tekemät Kymmenen käskyn taulut makaavat särjettyinä hänen jalkojensa juuressa.
Kappaleet

Daimonos – 5.15
Shemhamforash – 3.56
Ov Fire and the Void – 4.27
Transmigrating Beyond Realms ov Amenti – 3.27
He Who Breeds Pestilence – 5.41
The Seed ov I – 4.58
Alas, Lord Is Upon Me – 3.15
Defiling Morality ov Black God – 2.49
Lucifer – 8.06
Kokoonpano

Adam "Nergal" Darski – laulu, sähkökitara
Tomasz "Orion" Wróblewski – bassokitara, taustalaulu
Zbigniew Robert "Inferno" Promiński – rummut, taustalaulu
Patryk "Seth" Sztyber – sähkökitara, taustalaulu
Arvostelut

About.com:
Allmusic:
Imperiumi: 7½/10
Metal Storm: 8/10
Aiheesta muualla

Kappaleiden sanat Behemothin kotisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Evangelion Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Evangelion Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Farrer Parkin metroasema

Farrer Park on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Kallangin ja Singaporen keskusta-alueen rajalla. Se avattiin 20. kesäkuuta 2003. Asemaa käyttävät North East Linen junat.
Junat

| Pääteasema | Ensimmäinen juna | Ensimmäinen juna | Ensimmäinen juna | Ensimmäinen juna | Viimeinen juna |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | ma – la |  | su & yleinen vapaa |  | joka päivä |  |  |
North East Line
| NE1 HarbourFront | 6:02 |  | 6:23 |  | 23:48 |  |  |
| NE17 Punggol | 6:13 |  | 6:33 |  | 0:08 |  |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Farrer Parkin metroasema Wikimedia Commonsissa
Farrer Parkin metroasema Singaporen liikennelaitoksen sivuilla (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä asema: Little India | North East Line | Seuraava asema: Boon Keng |
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Farrer Park MRT Station
Käännös suomeksi
Etelä-Korea talviolympialaisissa 2018

Etelä-Korea osallistui Pyeongchangin talviolympialaisiin 2018 122 urheilijan voimin 15 lajissa. Kisojen avajaisissa Etelä- ja Pohjois-Korean urheilijat marssivat yhdessä, ja naisten jääkiekossa kilpaili yksi Korean joukkue.
Mitalistit

| Mitali | Nimi | Urheilumuoto | Laji | Päiväys |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 Kultaa | Hyo-jun, LimLim Hyo-jun | Kaukalopikaluistelu | Miesten 1 500 metriä | 10. helmikuuta |
| 1 Kultaa | Min-jeong, ChoiChoi Min-jeong | Kaukalopikaluistelu | Naisten 1 500 metriä | 17. helmikuuta |
| 1 Kultaa | Sung-bin, YunYun Sung-bin | Skeleton | Miesten kilpailu | 16. helmikuuta |
| 2 Hopeaa | Sang-hwa, LeeLee Sang-hwa | Pikaluistelu | Naisten 500 metriä | 18. helmikuuta |
| 3 Pronssia | Min-seok, KimKim Min-seok | Pikaluistelu | Miesten 1 500 metriä | 13. helmikuuta |
| 3 Pronssia | Yi-ra, SeoSeo Yi-ra | Kaukalopikaluistelu | Miesten 1 000 metriä | 17. helmikuuta |
Frank Joseph Caggiano

Frank Joseph Caggiano (s. 29. maaliskuuta 1959 Brooklyn) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Brooklynin hiippakuntaan 16. toukokuuta 1987 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Inis Cathaigin titulaaripiispaksi 6. kesäkuuta 2006. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Nicholas Anthony DiMarzio, jota avustivat Thomas Vose Daily ja Ignatius Anthony Catanello.
Caggiano sai 31. heinäkuuta 2013 nimityksen Bridgeportin piispaksi Connecticutiin.
Frank Joseph Rodimer

Frank Joseph Rodimer (25. lokakuuta 1927 Rockaway – 6. joulukuuta 2018) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi newjerseyläiseen Patersonin hiippakuntaan 19. toukokuuta 1951 ja nimitettiin sen johtoon 5. joulukuuta 1977. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. helmikuuta 1978. Pääkonsekraattorina toimi Peter Leo Gerety, jota avustivat Joseph Louis Bernardin ja Peter Poreku Dery.
Rodimer jäi eläkkeelle 1. kesäkuuta 2004.
Forland

| Forland |
| --- | --- |
 Forland
 Koordinaatit: 60°11′38″N, 5°06′14″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Vestland
Kunta:  Øygarden
Pinta-ala:  
 – Maa:  0,7 km²
Väkiluku (2023):  691
 – Väestötiheys:  987,1 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Forland on taajama Øygardenin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,7 neliökilometriä ja asukasluku 691 vuonna 2023.
Euroopanhumalapyökki

| Euroopanhumalapyökki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Fagales
Heimo::  Koivukasvit Betulaceae
Suku::  Humalapyökit Ostrya
Laji::  carpinifolia
Kaksiosainen nimi
 Ostrya carpinifolia  Scop. 

Katso myös
   Euroopanhumalapyökki Wikispeciesissä   Euroopanhumalapyökki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Euroopanhumalapyökki (Ostrya carpinifolia) on humalapyökkien (Ostrya) suvun ainoa Euroopassa luonnonvaraisena kasvava laji.
Kuvaus

Euroopanhumalapyökki on kesävihanta lehtipuu, joka voi kasvaa 24 metrin korkuiseksi. Sen latvus on kartiomainen tai epäsäännöllinen ja sen kuori on karkea ja suomuinen. Koivumaiset sahalaitaiset lehdet ovat 3–10 cm pitkiä. Kukinnot ovat norkkoja, joista koiraspuoliset ovat 5–10 cm pitkä ja naaraspuoliset 2–5 cm. Siemenet ovat pieniä, 2–4 mm pitkiä pähkinöitä.
Levinneisyys

Euroopanhumalapyökkiä kasvaa eteläisessä ja kaakkoisessa Euroopassa sekä Lähi-idässä Libanonissa, Italiassa, Ranskassa, Itävallassa, useissa Balkanin maissa, eteläisessä Sveitsissä sekä Turkissa.
Käyttö

Euroopanhumalapyökin puuaines on hyvin kovaa ja raskasta, ja sitä on perinteisesti käytetty työkalujen kuten käsihöylien valmistukseen. 
Joidenkin päiväperhoslajien toukat käyttävät humalapyökkien lehtiä ravintonaan.
Kuvia

Euroopanhumalapyökin puuainesta.
Euroopanhumalapyökin pähkinöitä.
Aiheesta muualla

GRIN database: Ostrya carpinifolia
Scheda botanica: Ostrya carpinifolia
Ostrya carpinifolia European Forest Genetic Resources Programme (EUFORGEN)