stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tony Laine

Tony Laine
Tony Laine (s. 1971 Turku) on valkeakoskelainen kirjailija ja runoilija. Häneltä on julkaistu kuusi kaunokirjallista teosta.
Laine voitti valtakunnallisen Runo-Kaarina-kilpailun vuonna 2009 flarf-henkisellä runokokoelmallaan. Voittajakokoelma Mäyräkoirakulkuetta odotellessa julkaistiin Kaarinan kaupungin kustantamana. Vulgaari parveketervehdys, avantgardistinen toinen runokokoelma, ilmestyi Ntamolta vuonna 2013. Ensimmäinen proosateos, novellikokoelma Mustaa metallia ja muuta sirkutusta, ilmestyi Kirjokansi-kustantamon kautta vuonna 2015. Tarinoiden musta huumori, tragikomiikka ja absurdit kohtaamiset ovat säilyneet tunnusomaisina asioina hänen myöhemmissä novelleissaankinkenen mukaan?.
Novelleja seurasi pari vuotta myöhemmin, vuonna 2017, proosarunokokoelma Samuuksiin samuuksiin, jonka senkin julkaisi Kirjokansi-kustantamo. Virpi Alanen arvioi kokoelmaa Parnassossa myönteisesti toteamalla, että Laine näyttäisi löytäneen "vakaamman vireensä poeettisena ajattelijana".
Novellikokoelma Vainottujen arki on yhtä anarkiaa ilmestyi Ntamon kautta vuonna 2021. Kustantaja luonnehti sen kertomuksia itseriittoisiksi moraliteeteiksi ja parodioiksi, jotka eivät kaihda yhteiskuntakriittisen satiirin ulottuvuuksiakaan.
Viimeisin teos, esikoisromaani Se alkaa tasalta, julkaistiin vuonna 2024 samaten Ntamolta. Sen proosamoodia kuvattiin runollisen tiukkuuden ja vuolaan mutta äkkijyrkkiin mutkiin kykenevän fabuloinnin yhdistelmäksi, joka ei kuitenkaan tingi momentin kasvattamisesta ja yrityksestä synnyttää ajatuksia.
Laine on ollut Suomen Kirjailijaliiton jäsen vuoden 2016 alusta.lähde? Pirkkalaiskirjailijoiden jäsen hän on ollut vuodesta 2013.
Teokset

Mäyräkoirakulkuetta odotellessa, Kaarinan kaupunki 2009 (runoja). ISBN 978-952-99890-6-5
Vulgaari parveketervehdys, ntamo 2013 (runoja). ISBN 978-952-215-372-2
Mustaa metallia ja muuta sirkutusta, Kirjokansi 2015 (novelleja). ISBN 978-952-7142-26-4
Samuuksiin samuuksiin, Kirjokansi 2017 (runoja). ISBN 978-952-7142-66-0
Vainottujen arki on yhtä anarkiaa, ntamo 2021 (novelleja). ISBN 978-952-215-813-0
Se alkaa tasalta, ntamo 2024 (romaani). ISBN 978-952-215-931-1
Palkinto

Runo-Kaarina –kilpailun voitto vuonna 2009.
Laivanisännistöyhtiö

Laivanisännistöyhtiö on yhtiömuoto, jossa kaksi tai useampi ovat sopineet kauppamerenkulun harjoittamisesta laivanisännistöyhtiön muodossa omistamallaan yhdellä aluksella, joka on merkitty alusrekisteriin. Jokainen osakas omistaa murto-osan aluksesta. Yhtiösopimuksen tulee olla kirjallinen. Laivanisännistöyhtiötä ei lueta varsinaiseksi yhtiömuodoksi, koska siltä puuttuu oikeushenkilöys. Merilaki sääntelee laivanisännistöyhtiöstä.
Laivanisännistöyhtiössä pitää olla pääisäntä, joka voi olla joko luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö. Pääisännän tehtäviin kuuluu yhtiön juoksevan hallinnon hoitaminen laivaisäntien antamien ohjeiden mukaisesti sekä toimia yhtiön edustajana viranomaisten luona. Yhtiön asioista päätetään pääisännän koolle kutsumassa laivanisännistöyhtiön kokouksessa.
Isännistötoiminnan tuottama tilikauden voitto ja tappio jaetaan laivanisäntien kesken heidän laivaosuuksiensa mukaisessa suhteessa.
Laivat puuta, miehet rautaa

Laivat puuta, miehet rautaa on Reino Helismaan sanoittama ja Toivo Kärjen säveltämä laulu, jonka Tapio Rautavaara levytti vuonna 1952. Levytyksessä Rautavaaraa säestivät Kärjen yhtye sekä Rallineloset-kvartetti, johon kuuluivat Ami Loven, Pekka Nuotio, Reino Ahtiainen ja Urho Niemelä. Vuonna 1977 kappaleen levytti Vesa-Matti Loiri albumilleen Vesku Helismaasta.
Rautavaara levytti kappaleen vain pari vuotta hänen ja Helismaan väitetyn välirikon jälkeen. Toivo Kärki kertoi Maarit Niiniluodon toimittamassa elämäkerrassa, että Rautavaaran ja Helismaan välit eivät palanneet heidän kiertueryhmänsä loppuvuodesta 1950 hajottua enää koskaan ennalleen, ja esitti todisteena, ettei Rautavaara kelpuuttanut laulettavakseen mitään hänen ja Helismaan nimenomaan Rautavaaraa varten tekemää kappaletta, kuten Reppu ja reissumies ja Kulkurin iltatähti. Kärki jätti kuitenkin mainitsematta, että Rautavaara otti mielellään levytettäväkseen kappaleet Laivat puuta, miehet rautaa ja levyn kääntöpuolelle tallennetun Lauluni aiheet; etenkin jälkimmäisestä tuli yksi Rautavaaran tunnuskappaleista.
Laulaja ja koomikko Jope Ruonansuu teki kappaleesta oman mukaelmansa nimellä Ennen piti miehet valtaa vuonna 2003 ilmestyneelle poliittisteemaiselle levylleen Finnshits.
Lotta Lahti

Lotta Lahti (o.s. Toivanen; s. 2. huhtikuuta 1988 Savonlinna) on suomalainen tietokirjailija, perheiden hyvinvoinnin edistäjä ja kasvisruokailun puolestapuhuja. Lahti on Kasviksilla, kiitos -kirjan (2019) toinen kirjoittaja.
Lahti on opiskellut sosionomiksi Savonian ammattikorkeakoulussa ja toimintaterapeutiksi Jyväskylän ammattikorkeakoulussa sekä syventänyt osaamistaan lisäkoulutuksilla, kuten lapsijoogaohjaajan (Barnyoga.com) koulutuksella.
Lahti on värikkään ruuan, keittiötoimintojen voimaannuttavan vaikutuksen ja epätäydellisyyden puolestapuhuja.
Ura

Lahti on työskennellyt lasten ja nuorten toimintaterapeuttina vuodesta 2018 ja siirtynyt myöhemmin vapaan sivistystyön puolelle kehittämään uusia toimintamalleja kansalaisten varhaiseen tukemiseen. Lahti aloitti hyvinvointia laajasti käsittelevän bloginsa vuonna 2017.
Marraskuussa 2019 Lahti julkaisi esikoisteoksensa Kasviksilla, kiitos – Kaikki irti kasviproteiineista yhdessä diplomi-insinööri Mirka Tuovisen kanssa. Kirja käsittelee terveyttä edistävää ja ilmastoystävällistä kasvispainotteista ruokavaliota. Teos opettaa kasviproteiinien käyttöä arjen reseptiikan myötä. Se sisältää myös zero waste -ohjeita ruokahävikin vähentämiseksi kotitalouksissa. Kirjassa on ohjeet muun muassa itse tehtyyn kauramaitoon sekä susheihin ja karjalanpiirakoihin, jotka on täytetty riisin sijaan kvinoalla.
Teokset

Lahti, Lotta – Tuovinen, Mirka: Kasviksilla, kiitos – Kaikki irti kasviproteiineista. Cozy Publishing, 2019. ISBN 9789527054895.
Aiheesta muualla

Lotta Lahden blogi (Arkistoitu – Internet Archive)
Kasviksilla, kiitos -kirjan verkkosivu (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Suomi (KANTO)
Unto K. Laine

| Unto K>  Laine.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. heinäkuuta 1947 (ikä 77) Kannus
Ammatti:  professori emeritus 
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Teknillinen korkeakoulu TkT 1989
Instituutti:  Teknillinen korkeakoulu, Aalto-yliopisto 
Tutkimusalue:  puhesynteesi, puheteknologia, akustiikka 
Synte 2 puhesyntetisaattorin neljä korttia (1979)
Unto Kalervo Laine (s. 6. heinäkuuta 1947 Kannus) on puhesynteesin, puheteknologian ja akustiikan tutkija, joka on ollut puheteknologian professorina Aalto-yliopistossa vuosina 2002–2015.
Laine on ollut kehittämässä suomalaisia puhesyntetisaattoreita, jotka puhuvat suomea. Laine alkoi tutkia vuonna 1999 ääniä, joita väitettiin kuuluvan revontulista. Vuonna 2012 Laine esitti hypoteesin, että äänet syntyvät, kun revontuliin liittyvä magneettimyrsky aktivoi inversiokerrokseksi kutsuttuun ilmakehän sulkukerrokseen kertyneet sähkövaraukset ja saa ne purkautumaan.
Teokset

Laine, Unto K.: Studies on modelling of vocal tract acoustics with applications to speech synthesis.  TKK, 1989.  ISBN 951-754-7595  Teoksen verkkoversio. (Arkistoitu – Internet Archive) (Väitöskirja)
Vainio, Martti & Palo, Pertti & Aalto, Daniel & Laine, Unto K.: Luku Lähde ja suodin – puheentuoton akustiikasta ja sen mallintamisesta teoksessa Puhuva ihminen: Puhetieteiden perusteet. Toimittaneet Olli Aaltonen, Reijo Aulanko, Antti Iivonen, Anu Klippi, Martti Vainio. Otava, 2009. ISBN 978-951-1-23956-7.
Julkaisuja

Karjalainen, M.A. & Laine, U.K. & Toivonen, R.O.: Aids for the handicapped based on "Synte 2" speech synthesizer.  in Proc. of IEEE Int. Conf. Acoustic Speech and Signal Processing, ICASSP-80, (Denver, Colorado), 9–11 April 1980.  Teoksen verkkoversio. (Arkistoitu – Internet Archive)
Johanna Laitila

Johanna Laitila (s. 1986) on suomalainen kirjailija. Hän on kotoisin Rovaniemeltä ja asuu Espoossa.
Laitila väitteli tohtoriksi (PhD) Skotlannissa St Andrewsin yliopistossa, missä hän tutki sodanjälkeistä brittielokuvaa.
Laitilan esikois­romaania Lilium regalea (Gummerus 2019) luonnehdittiin Helsingin Sanomissa kiinnostavaksi ja kielellisesti hengästyttäväksi taidonnäytteeksi. Toinen romaani Synty (Otava 2020) oli Toisinkoinen-kirjallisuuspalkintoehdokas. Vuonna 2024 ilmestyi Laitilan kolmas romaani, lähitulevaisuuteen sijoittuva Kanin hetkellä.
Teokset

Lilium regale. Gummerus, 2019. ISBN 9789512413058.
Synty. Otava, 2020. ISBN 9789511367659.
Kanin hetkellä. Otava, 2024. ISBN 9789511463771.
Veikka Lahtinen

Veikka Lahtinen (s. 1985 Turku) on suomalainen podcastaaja ja tietokirjailija. Hän julkaisee yhdessä Pontus Purokurun kanssa Mikä meitä vaivaa? -podcastia.
Lahtinen on opiskellut sosiologiaa Turun yliopistossa. Hän vaihtoi pääaineekseen ensin kirjallisuustieteen ja sitten käytännöllisen filosofian. Hän on valmistunut valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta. Lahtinen työskenteli jonkin aikaa leipurina. Sittemmin Lahtinen on työskennellyt Demos Helsingissä ja Animalian vaikuttamistyön asiantuntijana.
Mielipiteitä

Veikka Lahtinen katsoo, että Petteri Orpon hallituksen (2023–) ohjelma sisältää runsaasti rasismia, ja sitä pitää yllä puoluekenttä paljon perussuomalaisia laajemmin. Rasismia esiintyy yhteiskunnan käytännöissä, viranomaisohjeissa ja koulutusjärjestelmässä. Lahtisen mukaan rasismikeskustelua tulee siksi laajentaa kaikkiin niihin rasismin muotoihin, jotka yhteiskunnassa ovat laajasti hyväksyttyjä.
Julkaisut

Lahtinen, Veikka & Purokuru, Pontus: Mikä liberalismia vaivaa?  Helsinki:  Kosmos, 2020.  ISBN 978-952-352-068-4
Lahtinen, Veikka & Purokuru, Pontus: Mikä internetiä vaivaa? Helsinki: Kosmos, 2024. ISBN 9789523521957.
Aiheesta muualla

Veikka Lahtisen verkkosivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Veikka Lahtisen ja Pontus Purokurun podcast Mikä meitä vaivaa?
Minna Lainio

Minna Lainio (s. 22. elokuuta 1968 Mynämäki) on entinen suomalainen kestävyysjuoksija, joka voitti kaksi sisäratojen Suomen-mestaruutta 1993. Häneen ehdittiin kohdistaa suuria odotuksia. Lainion 1 500 metrin aika 4.10,39 oli kesän 1993 maailmantilastossa 23:ntena. Lainio voitti 800 ja 1 500 metrin SM-kultaa Kalevan kisoissa 1993 ja hänet valittiin kisojen parhaaksi urheilijaksi, mutta kesän 1993 tulokset hylättiin myöhemmin dopingin takia.
Lainion dopingtapaus

Lainio antoi positiivisen dopingnäytteen maaliskuussa 1993. Se sisälsi nandroloni-nimistä anabolista steroidia, mutta testitulos ei kuitenkaan ollut täysin aukoton. Hormonijäämien katsottiin mahdollisesti tulleen Lainion virtsaan ehkäisypillereistä. Lainio perusteli positiivista näytettään, että hänen aineenvaihduntansa oli epänormaali. Lainiolle järjestettiinkin myöhemmin useita lisätestejä. Lainio kuitenkin jatkoi e-pillereiden syömistä välillä lopettaen syömisen seurauksella, että tulokset olivat keskenään ristiriitaisia. Lopullinen varmuus dopingepäilylle saatiin, kun Lainiolle syötettiin lumelääkettä, josta jäänteitä ei voinut tulla. Testitulos oli kuitenkin positiivinen.
Lainiolle ehdotettiin kontrolloitua testiä, johon hän ei kuitenkaan suostunut. Lopulta Lainio saatiin testeihin valmentajansa kanssa. Suunniteltu testi piti suorittaa niin sanottuna kaksoistestinä. Testissä pyrittiin estämään tilanne, että virtsarakko olisi keinotekoisesti täytetty ennakolta. Kun Lainio kuuli testijärjestelyn, hän kieltäytyi testin suorittamisesta, mikä tulkittiin epäluottamuksena testaajia kohtaan. Lainio kuitenkin jatkoi puolustustaisteluaan ja häntä avusti oikeudessa huippujuristi, professori Hannu Tapani Klami.
Vaikka Lainio oli antanut positiivisen näytteen maaliskuussa 1993, hän sai testiepäselvyyksistä huolimatta kilpailla kesän aikana normaalisti eikä dopingista tiedotettu julkisuuteen. Lainio antoi kisanäytöt Stuttgartin MM-kisoihin, mutta doping tuli esille myöhemmin loppukesästä. Tietojen ristiriitaisuutta käytettiin tietoisesti puolustuksessa hyväksi. Lainion mielestä antidoping-toimikunta on tehnyt hänen kohdallaan virheen, eikä dopingtapausta ole pystytty näyttämään toteen. Lainio haki muutosta neljän vuoden kilpailukiellolle siviilioikeudesta, mutta käräjäoikeus hylkäsi Lainion kanteen Suomen Urheiluliittoa vastaan ja tuomio jäi voimaan. Lainio oli päätökseen pettynyt ja hän kommentoikin Turun Sanomissa lokakuussa 1998: ”--minunkin tapauksessa vastapuoli hävitti todisteita ja muunteli totuutta oikeudessa”. Lopullinen päätös asiasta saatiin lokakuussa 1998, kun korkein oikeus ei taipunut kilpailukiellon kumoamiseen.
Aiheesta muualla

Minna Lainio Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Lada Niva

| Lada Niva |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Neuvostoliitto  Venäjä  Jordania  Ecuador  Romania  Uruguay  Kreikka  Kazakstan
Valmistaja:  Lada (AvtoVAZ)
Valmistusvuodet:  1977–
Korimalli:  SUV
Tekniset tiedot
Henkilöluku:  4
Iskutilavuus:  1 570–1 690 cm³
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  Jatkuva neliveto
Vaihteisto:  4/5-vaihteinen manuaali
Kulutus:  max 10 litraa / 100 km
Mitat
Pituus:  3 740 mm
Leveys:  1 680 mm
Korkeus:  1 640 mm
Lada Niva on Ladan malliston nelivetoinen maastoautomalli, jota tehtiin Ladan perusmoottorilla varustettuna. Autoa alettiin sarjavalmistaa 5. huhtikuuta 1977.  Ladan perinteisesti Fiat-pohjaisesta mallistosta poiketen Niva oli Ladan oman suunnittelun tulos.Autoa käytti muun muassa Serbian poliisi. Niva on myös suosittu auto kotimaassaan Venäjällä sekä muualla maailmassa hyvien maasto-ominaisuuksiensa ansiosta. Autoa on myyty myös pelkällä Niva-nimellä, ilman Lada-merkkiä. Nivaa myydään ainakin Venäjän markkinoilla myös 5-ovisena, pidennetyllä alustalla.
VAZ-2121 (Niva 1600) (1978–1992)

Ensimmäisen sukupolven Lada Niva 1600 tuli Suomessa myyntiin vuonna 1978. Se perustui monilta osiltaan Lada-henkilöautoon ja loi monien maiden tavoin myös Suomeen uuden entistä halvempien nelivetomaastureiden luokan. Helsingin Sanomat sanoi Nivan perustuvan samankaltaisiin ratkaisuihin kuin Range Rover: mahdollisimman henkilöautomainen matkustamo ja varustetaso. Mustalla muovilla verhoillut istuimet eivät kuitenkaan ihastuttaneet, mutta ajo-ominaisuudet todettiin yllättävän hyviksi.
Tekniikan Maailma -lehti koeajoi Lada Nivan alkuvuodesta 1979. TM:n testiryhmä piti auton parhaina puolina hyviä ajo-ominaisuuksia maastossa, mutta moitti sen kehnoa viimeistelyä, korkeaa melutasoa ja suurta polttoaineen kulutusta. Lada Nivaa käyttivät Suomessa monet valtion laitokset, kuten puolustusvoimat ja tiehallinto.
Lada Nivan valttina automarkkinoilla oli sen kokoon nähden edullinen hinta. Vuonna 1983 se maksoi 39 950 markkaa, mikä oli vain hieman yli puolet Toyota Land Cruiser BJ 42:n hinnasta (73 950 markkaa). Lada Nivaa pienempi Suzuki SJ410 maksoi lähes saman verran, 35 980 markkaa.
Vuonna 1984 Lada Nivan vaihteistoksi tuli Lada 2105 -mallin vaihteisto. Perävälitys muuttui 4,3:sta 4,1:een. Vuodesta 1985 alkaen Nivaa sai myös 5-vaihteisena.
Nivaa päivitettiin vuonna 1994: 21213-malli sai uuden ilmeen keulalle ja taakse, sekä uudet moottorivaihtoehdot.
Suomessa maahantuoja teki Nivasta erikoisversion De Lux, jossa oli vauhtiraidat ja lisävalot. Lada Niva 1600:n myynti Suomessa loppui vuonna 1992, koska se ei enää täyttänyt US83-päästönormeja.
Mallinumerot:
VAZ-2121 = alkuperäinen Niva, 73 hv
VAZ-21213 = päivitetty perusmalli, 80 hv
VAZ-21214 = ruiskuversio, 82 hv
VAZ-21215-10 = Peugeot'n XUD-9SD -turbodieselmoottorilla varustettu malli, 75 hv
VAZ-21215-50 = VAZ-3411 -turbodieselmoottorilla varustettu malli, 65 hv
VAZ-21218
VAZ-2131 (Niva 2131) (1994–)

Niva 2131 on pidennetyllä akselivälillä varustettu versio. Se on saatavana myös 2,0-litraisella 100 hevosvoiman moottorilla.
VAZ-21214 (Niva 1700i) (1995–1997)

Vuonna 1995 tuli myyntiin runsaan vuoden ajaksi Lada Niva 1700i. Uusitussa Nivassa takaluukku aukesi puskurista saakka ja siinä oli erilaiset takavalot, etupenkit olivat peräisin Lada Samarasta ja kojelauta oli uusittu. 1700i:n moottori oli sama General Motorsin yksipisteruiskulla varustettu kuin Lada 1700i:ssä.
VAZ-2123 (2002–2019)

Uuden sukupolven Niva kuului General Motorsin mallistoon ja sitä myytiin Chevrolet Niva -nimellä. Uudessa Nivassa on jatkuva neliveto, ja moottorivaihtoehtoja ovat 1,8-litrainen VAZ-21231 sekä 2-litrainen VAZ-23233, joista ensimmäisessä tehoa 90 hevosvoimaa ja jälkimmäisessä 99 hevosvoimaa.lähde?
Elokuussa 2007 Delta Auto aloitti perinteisen, vain hieman tekniikaltaan uudistetun Lada Nivan maahantuonnin joka kuitenkin kesti vain pari vuotta. Delta irrottautui Ladasta kokonaan 2012 ja lopetti merkin tuonnin.
Ladan maahantuonnin elvytti alkuvuodesta 2016 Tamperelainen Super-Motor Oy, mukana Lada Niva nyt nimellä Lada 4×4. Vuonna 2019 autoja oli saatavana 3- ja 5-ovisena versiona, joista jälkimmäistä Urban- ja Classic-varustetasoilla.
ABS-jarrut tulivat kaikkin malleihin vakiovarusteeksi 2016 alkaen ja lisävarusteena on saatavana kaikkien off-road-herkkujen lisäksi myös ilmastointi.
2019–

Joulukuussa 2019 venäläiset ostivat General Motorsin 50 prosentin osuuden Nivan tuotannosta takaisin itselleen, minkä myötä Lada West Togliatti -tehdas on taas kokonaan venäläisvalmistajan omistuksessa mutta kuuluu Renault–Nissan-allianssiin. Seitsemän vuotta Chevrolet’n nimellä myyty Niva teki paluun Lada Niva -nimelle, ja sitä aiotaan markkinoida Venäjällä maan suurimman jälleenmyyntiverkoston kautta, johon kuuluu noin 300 toimipistettä.
Galleria

Autot perustuvat
Minibussi
Panssaroitu kuorma-auto
Asuntovaunu
Aiheesta muualla

Lada Niva 4×4:n virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Lada Niva Autowikissä
Lada Niva Delta-Auton sivuilla[vanhentunut linkki]
Lada Niva käyttäjän- ja huolto-ohjekirjoja (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.lada-auto.ru/ (Arkistoitu – Internet Archive)
Aiheesta muualla > Kuvia autosta

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.autolada.hg.pl/nivateren/bloto2_big.jpg (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.autolada.hg.pl/nivateren/skarpa_big.jpg (Arkistoitu – Internet Archive)
https://archive.is/20130429022650/www.tesla-holomy.cz/pics/auta/VNK012FBSB%20LADA%20NIVA.JPG
http://www.ladaparts.ru/niva/index.php (Arkistoitu – Internet Archive) Niva OEM diagrams,manuals
VAZ-2329.
Jaana Laitinen

| Jaana Laitinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1966 (ikä 58–59)
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  tutkimusprofessori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Kuopion yliopisto (LT 1994)
Instituutti:  Työterveyslaitos
Aiheesta muualla
Kotisivu
Jaana Laitinen (s. 1966) on suomalainen filosofian tohtori ja kansanterveystieteen sekä ravitsemustieteen dosentti, joka on vuodesta 2021 työskennellyt Työterveyslaitoksen työterveysepidemiologian tutkimusprofessorina.
Laitinen väitteli vuonna 1994 Kuopion yliopistossa. Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa oli otsikoitu Metabolic and nutritional effects of intensified dietary therapy in patients with recently diagnosed non-insulin-dependent diabetes mellitus.
Tutkimusprofessorina hän on viestinyt esimerkiksi koronaviruspandemian sosiaali- ja terveysalalla työskenteleville aiheuttaneesta kasvaneesta työmäärästä ja työhön liittyvistä peloista. Joukkotiedostusvälineet ovat haastatelleet häntä muun muassa etätyön vaikutuksista työntekijöiden työkykyyn.
Aiheesta muualla

Jaana Laitisen Google Scholar -julkaisuprofiili (englanniksi) (scholar.google.com)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  ISNI
Lakkoliitti

Lakkoliitti tunkeutuu sedimenttien väliin ja muokkaa kerrostumaa
Navajo Mountain, lakkoliitti Utahissa
Vaaleanpunainen montsoniitti työntyy harmaisiin kambrikautisiin ja ordovikikautisiin kerrostumiin  Notch Peakissä, Utahissa.
Lakkoliitti on intruusioperäinen konkordantti plutoni, joka on työntynyt kahden sedimenttikivikerroksen väliin. Magman paine on riittävän korkea työntämään ylempää kerrostuman ylöspäin, jolloin lakkoliitti saa sille tyypillisen linssi- tai sienimäisen muodon, pohjan ollessa tasainen. Lakkoliitti muodostuu melko lähellä maanpintaa, ja niitä syntyy suhteellisen paksuista magmoista, sellaisista joista muodostuu kiteytymisessä dioriittia, granodioriittia ja graniittia. Maan alla jäähtyminen on hidasta, joten kiinteytyvässä magmassa muodostuu suuria kiteitä. Lakkoliittien yläpuolinen kivi usein kuluu kokonaan pois, ja jäljelle jää paljas magmakiviydin. Termiä käytti ensi kerran Grove Karl Gilbert tutkittuaan dioriitti-intruusioita Utahin Henry Mountains -vuorilla vuonna 1875.
Intruusioiden muoto on yleensä vaikea rekonstruoida. Esimerkiksi Wyomingissa olevan Devils Towerin on väitetty olevan vulkaanisen kaulan sijaan eroosiossa kulunut lakkoliitti.. Kiven olisi pitänyt jäähtyä erittäin hitaasti muodostaakseen nykyään näkyvillä olevan lyijykynänmuotoisista fonoliittisesta porfyyripylväistä koostuvan rivistön. Kuitenkin, eroosio on kuluttanut ympäröivän ja päällä olevan kiven, joten magmakivi-intruusion alkuperäinen muoto voidaan rekonstruoida. Varmuutta siihen, onko kivi lakkoliitti, ei ole. Muualla, kuten Henry Mountains -vuorilla ja muilla eristyneillä Coloradon laakion vuorijonoilla, jotkin intruusiot ovat todistettavasti lakkoliitin muotoisia. Charlottessa, Vermontissa olevassa pienessä Barber Hill -syeniitistä koostuvassa stokissa on lakkoliittiin yhdistettyjä trakyyttijuonia. Paljastuneen lakkoliitin puhkeamissa on näkyvillä myös molybdeenihohdetta.
Kuun pinnalla on mahdollisesti useita lakkoliitteja. Magmakivimuodostelmat voi tulkita myös törmäyskraatterien tuotoksiksi.
André Breton

| André Breton |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. helmikuuta 1896] Tinchebray, Orne, Ranska
Kuollut: 28. syyskuuta 1966 (70 vuotta) Pariisi, Ranska
Ammatti:  runoilija, kriitikko, esseisti
Kirjailija
Salanimi: René Dobrant
Tuotannon kieli: ranska
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
André Breton, nimimerkki René Dobrant, (19. helmikuuta 1896 Tinchebray, Orne, Ranska – 28. syyskuuta 1966 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen runoilija, kriitikko, esseisti ja surrealismin perustaja ja pääteoreetikko.
Tausta

Breton syntyi Pohjois-Ranskassa Normandiassa. Hän oli kauppiasperheen ainut lapsi. Perhe muutti vuonna 1900 Pariisin esikaupunkiin, missä Breton kävi koulua.lähde? Hän opiskeli lääketiedettä, mutta ei suorittanut opintojaan loppuun. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän työskenteli Nantesin sotilassairaalan neurologisella osastolla.
Oppi-isät

Surrealistinen teoria on saanut vaikutteita Sigmund Freudin psykoanalyysistä sekä syvyyspsykologiasta. Breton sovelsi Freudin oppeja niin lääkärinäselvennä kuin kirjailijanakin, ja hän kävi tapaamassa Freudia Wienissä vuonna 1921.
Termin ”surrealismi” keksi Guillaume Apollinaire, joka tarkoitti sillä eräänlaista todellisuuden ylittävää ”superrealismia” eli surrealismia. Osuvampi termi voisi olla subrealismi, sillä surrealismi keskittyy ihmisen alitajunnan ja unien todellisuuden kuvaamiseen. Surrealistit käyttivät apunaan muun muassa hypnoosia päästäkseen käsiksi tiedostamattomaan kerrokseen. Kieli haluttiin vapauttaa järjen kontrollista ja kaikista muistakin pidäkkeistä. Totutun kielenkäytön sijaan haluttiin luoda uudenlainen kielioppi ja kielen alkemia, joka käyttää hyväkseen kielen kaikkia vivahteita ja koko rikkautta.