stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Han Solo
Esiintymiset > Kaanon > Alkuperäinen trilogia

Esiintyessään ensi kerran vuoden 1977 elokuvassa Tähtien sota, Han Solo on velkaa gangsterijohtaja Jabba the Huttille jouduttuaan pudottamaan tälle kuuluneen arvokkaan lastin Galaktisen Imperiumin epäilyjen välttämiseksi. Tatooinella Han suostuu viemään Luke Skywalkerin, Obi-Wan Kenobin, C-3PO:n ja R2-D2:n Alderaaniin aluksellaan, Millennium Falconilla, maksua vastaan. Mutta perillä he huomaavat Kuolemantähden tuhonneen Alderaanin. Avaruusaseman vetosäde vetää Falconin sisään. Han, Chewbacca ja muut piilottelevat aluksen salakuljetuslokeroissa välttyäkseen kiinnijäämiseltä. Etsiessään pakokeinoa Luke saa tietää prinsessa Leia Organan olevan vankina avaruusasemalla. Suuren palkkion toivossa Han ja Chewbacca suostuvat auttamaan Lukea pelastamaan hänet.
Vietyään muut Kapinaliiton tukikohtaan Yavin 4 -kuuhun Han ja Chewbacca ottavat palkkionsa palveluksistaan ja lähtevät, vastoin Luken toiveita. Falconin avulla Imperiumi on kuitenkin jäljittänyt kapinallisten tukikohdan sijainnin. Kun kapinalliset tekevät hyökkäyksen Kuolemantähdelle tuhotakseen sen, Han palaakin takaisin ja pelastaa Luken Darth Vaderilta ja TIE-hävittäjiltä, minkä jälkeen Luke tuhoaa avaruusaseman. Lukea ja Hania juhlitaan sankareina, ja voittojuhlallisuuksissa heille luovutetaan mitalit palveluksistaan.
Imperiumin vastaiskussa on kulunut kolme vuotta Yavinin taistelusta. Han jatkaa yhä kapinallisten auttamista taistelussa Imperiumia vastaan. Hän pelastaa jääplaneetta Hothilla lumimyrskyn keskelle jääneen Luken. Kun Imperiumi hyökkää kapinallisten tukikohtaan, Han pakenee Chewbaccan, Leian ja C-3PO:n mukana Pilvikaupunkiin, missä he pyytävät apua Hanin ystävältä, Lando Calrissianilta, kaupungin käskynhaltijalta ja Falconin edelliseltä omistajalta. Palkkionmetsästäjä Boba Fett jäljittää Hanin olinpaikan ja Darth Vader pakottaa Landon auttamaan Hanin vangitsemisessa. Han jäädytetään karboniittiin ja Vader luovuttaa hänet Fettille. Lando vapauttaa muut Vaderin vangit, mutta Hanin pelastusyritys epäonnistuu ja Fett vie tämän Jabballe.
Jedin paluussa, vuosi Pilvikaupungin tapahtumien jälkeen, Han on yhä jäädytettynä karboniittiin, kunnes Leia, Lando ja Luke soluttautuvat Jabban huvipurrelle ja vapauttavat hänet. He jäävät kuitenkin kiinni ja Jabba tuomitsee heidät kuolemaan. Luke kuitenkin vapauttaa heidät valosapelillaan ja he kukistavat sekä Jabban, Fettin ja muut käskyläiset, ennen kuin tuhoavat koko huvipurren.
Heidän palattua muiden kapinallisten luokse Han nimitetään kenraaliksi. Hän johtaa Leian ja Chewbaccan kanssa joukkoa, joka pyrkii tuhoaman Endorissa sijaitsevan voimakenttägeneraattorin, joka suojaa toista Kuolemantähteä. He saavat apua ewokeilta ja onnistuvat generaattorin tuhoamisessa samaan aikaan kun Luke kohtaa keisari Palpatinen Kuolemantähdellä. Kuolemantähden tuhon jälkeen Leiaan rakastunut Han on valmis astumaan syrjään Luken vuoksi, mutta Leia kertookin saaneensa selville Luken olevan hänen veljensä. Lopuksi Han ja Leia juhlivat Endorissa muiden kapinallisten kanssa voittoa Imperiumista.
Esiintymiset > Kaanon > Jatko-osatrilogia

Elokuvassa Star Wars: The Force Awakens Han ja Chewbacca ovat palanneet salakuljettajan työhön. Millennium Falcon oli varastettu Hanilta ja Chewbaccalta vuosia aiemmin ja he käyttävät nykyään salakuljettajan työssä rahtialusta nimeltä Eravana, ja kaappaavat sillä Falconin takaisin. Romunkerääjä Rey, entinen iskusotilas Finn ja astromekaanikkodroidi BB-8 olivat poistuneet Falconia käyttäen planeetta Jakkulta paetakseen Ensimmäisen ritarikunnan joukkoja. Paljastuu, että Hanilla ja Leialla oli poika nimeltä Ben, joka oli ollut yksi Luken jedioppilaista, mutta kääntynyt Voiman pimeälle puolelle ja auttanut ritarikuntaa nimellä Kylo Ren. Juuri tämä oli saanut Hanin erkaantumaan Leiasta ja palaamaan salakuljettajan työhön, jota Han kuvaili "ainoaksi asiaksi, missä oli hyvä".
Paettuaan rahtialukselta Han ja Chewbacca vievät Reyn, Finnin ja BB-8:n Takodanalla piraatti Maz Kanatan linnaan auttamaan BB-8:n viemisessä Vastarinnalle. Kuitenkin ritarikunta hyökkää linnaan ja vangitsee Reyn. Pian tämän jälkeen Han tapaa jälleen Leian, joka on nyt Vastarinnan johtava kenraali. Vastarinnan laittaessa täytäntöön suunnitelmansa Tähdentappajatukikohdan tuhoamiseksi Han päättää osallistua siihen voidakseen käännyttää poikansa Voiman valoisalle puolelle. Taistelun aikana Han kohtaa poikansa sillalla, mutta isänsä puheista ja hetkellisestä epäröinnistä huolimatta Kylo lävistää isänsä valosapelillaan ja Han putoaa tukikohdan reaktorikuiluun kuolemaan.
Han nähtiin lyhyesti elokuvassa Star Wars: The Rise of Skywalker. Leian kuoltua ja Reytä vastaan käydyn valosapelitaistelun jälkeen Kef Birillä Toisen Kuolemantähden jäänteillä Kylo näkee näyn Hanista, joka yrittää suostutella poikaansa jälleen palaamaan valoisalle puolelle, sanoen Kylo Renin olevan kuollut ja Ben Solon olevan elossa. Tällä kertaa Kylo heittää valosapelinsa pois ja kääntyy takaisin Beniksi. Tämän jälkeen näky katoaa ja Ben päättää lähteä auttamaan Reytä pysäyttämään kuolleista palanneen Palpatinen.
Esiintymiset > Legends > Romaanit

Ann C. Cripsinin kirjoittama ja vuosina 1997–1998 julkaisema Han Solo -trilogia kuvailee Hanin olleen alun perin pelkkä kerjäläinen ja varas, joka suhtautuu skeptisesti Voiman olemassaoloon. Hän rakastuu naiseen nimeltä Bria Tharen, joka kuitenkin katoaa ennen Hanin liittymistä Imperiumin laivastoon. Hän kuitenkin kieltäytyy tappamasta orjaksi joutuvia wookiee-lapsia suojelevaa Chewbaccaa ja vapauttaa tämän. Tämän jälkeen Han ja Chewbacca alkavat toimia yhdessä salakuljettajina. He voittavat Millennium Falconin Lando Calrissianilta erään korttiturnauksen aikana tehdyssä vedonlyönnissä.
Han oli keskeisessä roolissa monissa Jedin paluun jälkeen sijoittuvissa romaaneissa. Vuoden 1995 romaanissa The Courtship of Princess Leia hän ja Leia menevät naimisiin ja saavat kolme lasta: kaksoset Jainan ja Jacenin sekä myöhemmin pojan nimeltä Anakin. Romaanissa Vector Prime (1999) Chewbacca kuolee pelastaessaan Anakinin hengen, mutta Anakin itsekin kuolee myöhemmin romaanissa Star By Star (2001). Tämä ajaa Hanin vakavaan masennukseen, kunnes hän hyväksyy tapahtuneen. Kirjasarjassa Legacy of the Force Jacenista tulee sithlordi nimeltä Darth Caedus ja hän ajaa galaksin sisällissotaan. Jacenin kuoltua Han ja Leia adoptoivat Jacenin tytären, Allanan.
Aiheesta muualla

Han Solo Wookieepediassa (englanniksi)
Han Solo Jedipediassa
Tapani Sopanen

Tapani Sopanen (s. 20. elokuuta 1950 Lauritsala) on suomalainen helluntaikristillinen kirjailija. Hän oli aikaisemmin kristillisen lastenlehden Hyvän paimenen (nykyään nimellä Jees) päätoimittaja.
Sopasen 1970-luvulla kirjoittamissa Petrin porukka -nuortenkirjoissa heijastuvat hänen omat lapsuudenkokemuksensa. Silvottujen sinfoniassa (1981) hän kertoo vapaista suhteista ja abortista, Kyyneleet eivät puhdista -kirjassa (1976) kolmannen suhteen ongelmista. Kirjassaan Enkeliprinsessa (1983) hän kertoo kehitysvammaisen tyttärensä Helin lapsuudesta. Enkeliprinsessa julkaistiin myös Ruotsissa ja Norjassa. Kirjassa Taitaa olla torstai (1992) hän kuvaa Helin varttumista murrosikään. Taitaa olla torstai -kirjan runot ovat Sopasen vaimon Marja-Liisan kirjoittamia. Sopasen vuonna 1990 julkaisemassa kirjassa Isän syli teemoina ovat insesti ja HIV-tartunta ja hänen vuonna 1995 julkaisemassaan Onko todella? -teoksessa muun muassa itsetyydytys.
Teoksia

Petrin porukka kokee kummia (1976)
Silvottujen sinfonia : Ristin voitto, 1976 ISBN 951-605-425-0
Kyynelet eivät puhdista (1976)
Petrin porukka ja Erakko-Tane (1977)
Petrin porukka Jäämerellä (1979)
Varför, pappa? (1979)
Tuhkasta nousee aamu : Ristin voitto, 1981. ISBN 951-605-661-X
Hänen siipiensä alla : Ristin voitto, 1982. ISBN 951-605-634-2
Enkeliprinsessa. Vantaa : RV-kirjat, 1983. ISBN 951-605-797-7
Arto Härkönen ja Tapani Sopanen: Voittajan puolella. Vantaa : RV-kirjat, 1987. ISBN 951-605-989-9
Varpaissa asti (1987)
Tapanin tarinatuokio (1989)
Isän syli. Vantaa : RV-kirjat, 1990. ISBN 951-606-183-4
Taitaa olla torstai. Vantaa : RV-kirjat, 1992. ISBN 951-606-312-8
Onko todella? Suoraa puhetta seksuaalisuudesta, seurustelusta ja avioliitosta. Vantaa : Aikamedia, 1995. ISBN 951-606-418-3
Kyyneleet eivät puhdista. Jyväskylä : Aika, 2002. ISBN 951-606-621-6
Mitkä ihmeen Kivalakodit: sosiaalineuvos, äitimamma Kerttu Seestie-Leskisen elämä ihmeistä ihmeisiin. Hämeenlinna : Päivä, 2004 ISBN 952-475-049-X
Niilo Mäenpää: Pöydän alta maailman ääriin. Keuruu: Aikamedia, 2006, 2006. ISBN 951-606-763-8
Marja-Liisa ja Tapani Sopanen: Toinen toisellemme: avaimia onnelliseen avioliittoon. Aikamedia, 2007. ISBN 978-951-606-492-8
Operaatio mies, Aikamedia, 2013, ISBN 9789522520302.
Aiheesta muualla

Sopasen haastattelu.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  VIAF
Solifer

| SoliferPolar Ab |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1954
Perustaja:  Matti Saurio
Avainhenkilöt:  Ekström Rick Tony
Kotipaikka:  Parainen, Suomi
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Toimiala:  matkailuvaunujen ja muualla luokittelemattomien moottoriajoneuvojen vähittäiskauppa
Tuotteet:  skootterit, polkupyörät, veneet, matkailuautot
Liikevaihto:  13 244 464 €
Liikevoitto:  -1 158 060 €
Henkilöstö:  79 (2017)
Kotisivu:  www.solifer.com/fi/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Solifer (viralliselta nimeltään SoliferPolar Ab) on suomalainen polkupyörien, matkailuvaunujen, veneiden ja mopojen valmistaja.
Soliferin mopoista tunnetuimpia ovat Solifer SM ja Solifer Export. Solifer Exportin ja usean muun Solifer-tuotteen suunnitteli muotoilija Richard Lindh.
Nykyään Soliferin tuotemerkillä myytävät veneet tehdään Suomessa, mopedit Kiinassa sekä asuntoautot ja -vaunut Ruotsissa Valmistajana toimii useampi tehdas, aiemmin Sanli.
Solifer-malleja on, Solifer Finlandia, Solifer 450 Arctic, Solifer 500, Solifer 550 ja Solifer Arcticana.lähde? Solifer-pyörämerkin omistaa nykyään Solo-International Oy jolla on tuotantotilat Salossa.
Yrityshistoria

Solifer-tuotemerkin tarina alkaa Matti Saurion vuonna 1948 Helsingin Herttoniemeen perustamasta metallitehdas Sauriosta, joka valmisti polkupyörien ajovalaisimia ja niille virtaa kehittäviä dynamoja muun muassa Solifer-merkillä, joka on latinaa ja tarkoittaa suomeksi ”auringon kantajaa”.
Vuonna 1956 yrityksen osti Saariolta tuonti- ja tukkuliike Oy Bensow Ab ja otti valmistusohjelmaan myös mopot ja polkupyörät sekä 1960-luvun puolivälissä matkailuvaunut sittemmin Hackmanin toimitusjohtajaksi siirtyneen Heinz Ramm-Schmidtin johdolla ja Richard Lindhin muotoilemina. 1970-luvun alusta matkailuvaunujen pääsuunnittelijaksi tuli Per-Olof Eklund ja 1974 niiden muotoilusta alkoi hänen rinnallaan vastata Kai Salo.
Vuonna 1975 matkailuvaunujen valmistus myytiin Oy Lohja Ab:lle, mutta niiden myynti jäi Bensowille. Vuonna 1979 Soliferin oheen ostettiin teuvalainen vaunuvalmistaja Kafi. 1980-luvun lopussa Lohjasta tuli Euroopan kolmanneksi suurin matkailuvaunujen valmistaja Hobbyn ja LMC:n jälkeen, kun se osti Ruotsista Polar- ja Sävsjö-matkailuvaunutuotannon. Vuonna 1991 Lohja ja Wärtsilä fuusioituivat Metraksi ja matkailuvaunutuotanto yhtiöitettiin Oy Lohja Caravan Ab:ksi. Vuonna 1993 tämän yhtiön pääomistajaksi tuli pääomasijoitusyhtiö Capman.
Vuonna 2003 etupäässä suomalaisten omistama Nuukari Oy osti Lohja Caravanin, muutti sen SoliferPolar Ab:ksi ja keskitti vaunutuotannon Ruotsiin. Toukokuussa 2004 valmistui viimeinen Suomessa suunniteltu ja valmistettu asuntovaunu, Koivukylän tehdas lakkautettiin ja yli 100 työntekijää irtisanottiin. Jarkko Mourujärvi toimi viimeisenä asuntovaunusunnittelijana Suomessa.
Vuonna 2011 ruotsalaiset pääomasijoittajat ja yrityksen johto ostivat yhtiön ja siirsivät matkailuvaunutuotannon 2014 Hymerin tehtaille Saksaan. Samana vuonna Salossa aloitettiin polkupyörien kokoaminen Solifer-merkillä.
Tuotehistoria

1954 - Solifer-dynamo
1956 - Solifer-mopot
1958 - Solifer-polkupyörät
1964 - Polar- ja Solifer-matkailuvaunut
1966 - Solifer-öljylämmittimet
1966 - Matkaaja-matkailuvaunut (poistuneet markkinoilta)
1974 - Kafi-matkailuvaunut (poistuneet markkinoilta)
1976 - Sävsjö-matkailuvaunut (poistuneet markkinoilta)
1982 - Matkaaja-matkailuautot (poistuneet markkinoilta)
1986 - Solifer-matkailuautot
1990 - Silver- ja Finnmaster-veneet
2006 - Grandezza-veneet
2008 - S-Karosser
2011 - Helmi-polkupyörät
2014 - Solifer-polkupyörien kokoaminen alkanut Salossa
Solifer-mopot

Solifer Capri
Solifer Speed
Solifer Export
Solifer Silva
Solifer 10
Solifer Minicross (kilpapyörä)
Solifer Automat
Solifer SM
Solifer SMA
Solifer Minitrial (kilpapyörä)
Solifer Trial
Solifer Export Automat
Solifer GT
Solifer TS-50
Solifer TS-50S
Solifer Tavaramopo
Solifer-mopot > Solifer-Suzuki-mopot

Solifer-Suzuki S
Suzuki S1
Solifer-Suzuki PV
Suzuki-Solifer R
Nimistään huolimatta Solifer-Suzuki S ja Suzuki S1 ovat Soliferin suunnittelemia ja valmistamia mopoja. Solifer-Suzuki PV ja R ovat taas Suzukin valmistamia mopoja, jotka Solifer toi Suomeen.
Solifer-mopot > Solifer-mopot 2000-luvulla

Kaukoidässä valmistetut moposkootterit alkoivat ilmestyä kauppoihin keväällä 2005. Myöhemmin valikoimaan on tullut myös enduro-malleja.
Solifer SFR
Solifer XTR50
Solifer Enduro
Solifer Supermoto
Solifer 50S
Solifer 50R
Solifer Retro
Solifer STM
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Solifer Wikimedia Commonsissa
Ramm-Schmidt, Heinz: När Finland reste sig ur krigets aska, Personliga upplevelser under metallindustrins uppsving, Litorale 2002. ISBN 952-5045-10-2.
Siukosaari, Anssi: Solifer Suomesta. Lohja Caravans ja SoliferPolar 2004.
Solifer-kauppias vuonna 1961.
Solifer Capri vm. 1958
Sopeutumattomat (kirja)

| Sopeutumattomat - Psykopatian historia Suomessa |
| --- | --- |

Kirjailija:  Katariina Parhi
Kansitaiteilija:  Marja-Leena Muukka
Kieli:  suomi
Genre:  tietokirjallisuus
Kustantaja:  Siltala
Julkaistu:  2019
Ulkoasu:  kovakantinen kirja
Sivumäärä:  250
ISBN:  952-234-600-4
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Sopeutumattomat - Psykopatian historia Suomessa on tieteenhistorioitsija Katariina Parhin kirjoittama suomalainen tietokirja, jossa kuvataan tulkintoja psykopatiadiagnoosin saaneista potilaista viidessä suomalaisessa psykiatrisessa sairaalassa.
Kirja pohjautuu osittain hänen artikkeliväitöskirjaansa Born to Be Deviant - Histories of the Diagnosis of Psychopathy in Finland, jossa tarkastellaan psykopatiadiagnoosin vaiheita suomalaisessa psykiatriassa 1800-luvun loppupuolelta 1960-luvun loppuun.
Kirjallisuutta

Parhi, Katariina: Born to Be Deviant - Histories of the Diagnosis of Psychopathy in Finland Oulu: University Of Oulu, 2018. ISBN 978-952-62-1943-1
Aiheesta muualla

Hankalat tyypit. Iltalehti 22.8.2019.
Sommartider

| ”Sommartider” Gyllene Tider |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Puls
 Julkaistu: 18. kesäkuuta 1982
 Formaatti: 7" vinyyli, CDS
 Tekijä(t): Per Gessle
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 03.18
 Levy-yhtiö: EMI
Listasijoitukset
  3.   6.
Gyllene Tiderin muut singlet
| ”Ljudet av ett annat hjärta” 1982 | ”Sommartider” 1982 | ”Flickan i en Cole Porter-sång” 1983 |
Sommartider on ruotsalaisyhtye Gyllene Tiderin kappale, josta on tullut vuosien saatossa yhtyeen nimikkokappale. Kappaleen on sanoittanut Per Gessle ja se julkaistiin singlenä 18. kesäkuuta 1982. Kappale uudelleenjulkaistiin vuosina 1989 ja 1995. Alkuperäinen versio saavutti Ruotsin singlelistan 6. ja Norjan singlelistan 3. sijan. Vuonna 1989 julkaistu versio saavutti Ruotsin singlelistan 3. sijan. Kappaleesta on nauhoitettu myös englanninkielinen versio nimeltään "Summer City".
Vuonna 2009 kappale pääsi mukaan kirjaan Tusen svenska klassiker, johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa.
Kappaleet > Alkuperäinen painos

Sommartider – 3.18
Tylö Sun – 2.41
Vart tog alla vänner vägen? – 2.49
Kappaleet > Vuoden 1989 painos

Sommartider '89 remix – 7.38
Sommartider – 3.18
Tylö Sun – 2.41
Vart tog alla vänner vägen? – 2.49
Kappaleet > Vuoden 1995 painos

Sommartider
Tylö Sun
Vart tog alla vänner vägen?
Listasijoitukset

| Listat (1982-89) | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Norja (VG-lista): 3
Ruotsi (Sverigetopplistan): 6
Luettelo vuonna 1993 kuolleista henkilöistä

Tämä on luettelo vuonna 1993 kuolleista tunnetuista henkilöistä. Henkilöt on lueteltu kuolinpäivän mukaisesti, samana päivänä kuolleet sukunimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Jos henkilöstä ei ole kirjoitettu artikkelia, luettelossa mainitaan lähde.
Tammikuu

1. tammikuuta – Allan Jokinen, suomalainen kirjailija (s. 1917)
6. tammikuuta – Dizzy Gillespie, yhdysvaltalainen jazz-muusikko (s. 1917)
6. tammikuuta – Rudolf Nurejev, venäläissyntyinen tanssija (s. 1938)
12. tammikuuta – Józef Czapski, puolalainen taidemaalari, kriitikko, kirjailija ja sotilas (s. 1896)
13. tammikuuta – René Pleven, Ranskan pääministeri 1950–1951 ja 1951–1952 (s. 1901)
17. tammikuuta – Erkki Aro, suomalainen suunnistaja (s. 1916)
20. tammikuuta – Kimifusa Abe (”Kōbō Abe”), japanilainen kirjailija (s. 1924)
20. tammikuuta – Audrey Kathleen Ruston (”Audrey Hepburn”), englantilais-alankomaalainen Oscar-palkittu näyttelijä (s. 1929)
22. tammikuuta – Erik Tawaststjerna, suomalainen pianisti ja musiikintutkija (s. 1916)
24. tammikuuta – Gustav Ernesaks, virolainen säveltäjä ja kuoronjohtaja (s. 1908)
27. tammikuuta – André René Roussimoff (”André the Giant”), ranskalainen showpainija (s. 1946)
28. tammikuuta – N. A. Raivio, suomalainen ammattikoulunopettaja ja tietokirjailija (s. 1909)
31. tammikuuta – Heikki Marttila (”Arijoutsi”), suomalainen kirjailija ja toimittaja (s. 1915)
Helmikuu

3. helmikuuta – Paul Emery, brittiläinen F1-kuljettaja (s. 1916)
5. helmikuuta – Hans Jonas, saksalais-yhdysvaltalainen filosofi (s. 1903)
6. helmikuuta – Arthur Ashe, yhdysvaltalainen tennispelaaja (s. 1943)
11. helmikuuta – Robert W. Holley, vuoden 1968 Nobelin lääketieteen palkinnon saanut yhdysvaltalainen biokemisti (s. 1922)
11. helmikuuta – Raili Veivo, suomalainen näyttelijä (s. 1930)
17. helmikuuta – Rani Gaidinliu, intialainen uskonnollinen ja poliittinen johtaja (s. 1915)
18. helmikuuta – Rosamund Fletcher, brittiläinen kuvanveistäjä ja olympiamitalisti (s. 1908)
20. helmikuuta – Ferruccio Lamborghini, italialainen traktori- ja urheiluautotehtailija (s. 1916)
21. helmikuuta – Aimo Kaitaranta, suomalainen opettaja ja kirjailija (s. 1911)
21. helmikuuta – Inge Lehmann, tanskalainen seismologi ja geofyysikko (s. 1888)
23. helmikuuta – Walter Fyrst, norjalainen elokuvaohjaaja (s. 1901)
23. helmikuuta – Mario Pani, meksikolainen arkkitehti ja kaupunkisuunnittelija (s. 1911)
25. helmikuuta – Edward Constantinowsky (”Eddie Constantine”), ranskalais-yhdysvaltalainen näyttelijä (s. 1917)
27. helmikuuta – Lillian Diana de Guiche (”Lillian Gish”), yhdysvaltalainen näyttelijä (s. 1893)
Maaliskuu

1. maaliskuuta – Kauko Nissinen, suomalainen insinööri ja pesäpalloilija (s. 1911)
4. maaliskuuta – Kaisu Leppänen, suomalainen näyttelijä (s. 1904)
5. maaliskuuta – Eino Haikala, suomalainen tilastotieteilijä ja presidenttiehdokas (s. 1913)
6. maaliskuuta – Vaike Pilvistu, neuvostoliittolais-virolainen runoilija (s. 1926)
7. maaliskuuta – Martti Larni, suomalainen kirjailija (s. 1909)
9. maaliskuuta – Leevi Kekkonen, suomalainen jalkapalloilija (s. 1908)
9. maaliskuuta – Tauno Mäkinen, suomalainen kirjailija (s. 1918)
9. maaliskuuta – C. Northcote Parkinson, englantilainen historioitsija, kirjailija ja Parkinsonin lain keksijä (s. 1909)
10. maaliskuuta – Vladimir Sutejev, neuvostoliittolainen animaatioelokuvien tekijä, kuvittaja ja lastenkirjailija (s. 1903)
12. maaliskuuta – Jorma Pasanen, suomalainen kauppatieteilijä, rehtori ja tietokirjailija (s. 1911)
15. maaliskuuta – Valmar Adams, virolainen runoilija ja esseisti (s. 1899)
15. maaliskuuta – Lennart Hyland, ruotsalainen tv-juontaja ja toimittaja (s. 1919)
16. maaliskuuta – Muhammad Khan Junejo, Pakistanin presidentti 1985–1993 (s. 1932)
17. maaliskuuta – Thorstein Treholt, norjalainen poliitikko (s. 1911)
19. maaliskuuta – Karen Dalton, yhdysvaltalainen folk- ja bluesmuusikko, laulaja ja lauluntekijä (s. 1937)
19. maaliskuuta – Ragni Tennberg, suomalainen kotitalousopettaja ja keittokirjojen tekijä (s. 1904)
20. maaliskuuta – Polykarp Kusch, vuoden 1955 Nobelin fysiikanpalkinnon saanut saksalais-yhdysvaltalainen fyysikko (s. 1911)
28. maaliskuuta – Toivo Lehto, suomalainen näyttelijä (s. 1907)
31. maaliskuuta – Brandon Lee, yhdysvaltalainen näyttelijä (s. 1965)
31. maaliskuuta – Mitchell Parish (synt. Michael Hyman Pashelinsky), yhdysvaltalainen sanoittaja (s. 1900)
31. maaliskuuta – Nicanor Zabaleta, espanjalainen harpisti (s. 1907)
maaliskuussa – Ahmed Naseer Bunda, pakistanilainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja (s. 1932)
Huhtikuu

1. huhtikuuta – Juan de Borbón, espanjalainen kuninkaallinen Barcelonan kreivi, kuningas Juan Carlosin isä (s. 1913)
1. huhtikuuta – Helvi Tiippana, suomalainen kirjailija (s. 1920)
3. huhtikuuta – Lydia Auster, virolainen säveltäjä, pianisti ja musiikkitoimittaja (s. 1912)
4. huhtikuuta – Lars Pettersson, suomalainen taidehistorioitsija (s. 1918)
7. huhtikuuta – Göran Pensar, suomalainen kemisti ja orgaanisen kemian professori (s. 1930)
8. huhtikuuta – Marian Anderson, yhdysvaltalainen ooppera- ja konserttilaulaja (s. 1897)
8. huhtikuuta – Fritz-Hugo Backman, suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja (s. 1907)
14. huhtikuuta – John Golland, brittiläinen säveltäjä (s. 1942)
15. huhtikuuta – Leslie Charteris (oik. Leslie Charles Bowyer Yin), kiinalais-brittiläinen kirjailija (s. 1907)
17. huhtikuuta – Turgut Özal, Turkin presidentti (s. 1927)
24. huhtikuuta – Knud Möller, suomalainen radiotoimittaja (s. 1919)
28. huhtikuuta – Momčilo Gavrić, jugoslavialainen ensimmäisen maailmansodan sotilas (s. 1906)
28. huhtikuuta – Johan Nykopp, suomalainen diplomaatti ja vuorineuvos (s. 1906)
Toukokuu

1. toukokuuta – Pierre Bérégovoy, Ranskan pääministeri (s. 1925)
3. toukokuuta – Robert De Niro Sr., yhdysvaltalainen taidemaalari (s. 1922)
3. toukokuuta – Olavi Uitto, suomalainen kauppias, yrittäjä, yritysjohtaja ja kauppaneuvos (s. 1912)
4. toukokuuta – Paavo Pitkänen, suomalainen pankinjohtaja ja kirjailija (s. 1908)
6. toukokuuta – Mikko Hult, suomalainen kansanedustaja ja pienviljelijä (s. 1915)
8. toukokuuta – Reijo Koskela, suomalainen jääkiekkoilija (s. 1935)
19. toukokuuta – Brynjulf Bull, Oslon pitkäaikainen pormestari (s. 1906)
19. toukokuuta – Georgi Farafonov, neuvostoliittolainen diplomaatti (s. 1919)
19. toukokuuta – Signe Hirvihauta-Heino, suomalainen runoilija (s. 1901)
20. toukokuuta – Carmelo Pace, maltalainen säveltäjä (s. 1906)
24. toukokuuta – Juan Jesús Posadas Ocampo, meksikolainen kardinaali, arkkipiispa ja henkirikoksen uhri (s. 1926)
25. toukokuuta – Juhani Kantele, suomalainen fyysikko ja professori (s. 1934)
28. toukokuuta – Martti Uusikylä, suomalainen toimittaja ja pakinoitsija (s. 1928)
30. toukokuuta – Sun Ra, alk. Herman Boole Blount, yhdysvaltalainen jazzsäveltäjä, orkesterinjohtaja ja pianisti (s. 1914)