stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Citizen Kane
Historia

Kuvauksien aikana (29. kesäkuuta 1940 – 23. lokakuuta 1940) Welles ei sallinut RKO-studion johtajien vierailevan kuvauspaikalla. Hän ymmärsi heidän haluavan hallita projekteja ja tiesi, että he odottivat hänen tekevän jännittävää elokuvaa, joka vastaisi hänen Maailmojen sota -radiokuunnelmaansa. Wellesin sopimus RKO:n kanssa antoi hänelle täyden vallan elokuvan tuotantoon, mutta tuo tilanne ei toistunut enää myöhemmin hänen urallaan.
Kriitikkojen mielestä suuri osa Charles Foster Kanen elämästä on parodiaa ”lehtikeisari” William Randolph Hearstin elämästä tai jopa hyökkäys häntä vastaan. Eräs häijy viittaus Hearstiin on elokuvan alkuosassa, kun Wellesin näyttelemä Kane sanelee Kuuban-kirjeenvaihtajalleen sähkettä, joka on mukaelma Hearstin kuuluisasta kommentista Espanjan ja Amerikan välisen sodan alla: ”Järjestäkää te kuvat, niin minä järjestän teille sodan”. Kanen yksityispalatsi Xanadu on viittaus Hearstin Kaliforniaan rakennuttamaan Hearst Castleen. Usein keskustelua herättänyt Hollywoodin legenda sanoo, että viittaus ”ruusunnuppuun” (rosebud) oli myös piruilua Hearstia kohtaan: väitetään, että Hearst käytti tätä sanaa viitatessaan rakastajattarensa Marion Daviesin sukuelimeen. Kuullessaan elokuvasta Hearst tarjosi RKO Picturesille 800 000 dollaria, jos yhtiö tuhoaa elokuvan kopiot ja polttaa negatiivit. On usein oletettu, että Hearst suuttui, koska elokuva kertoi hänestä kielteiseen sävyyn. Toisen teorian mukaan Hearst pahastui enemmän Daviesin ilkeästä kuvauksesta lahjattomana laulajana (nimellä Susan Alexander). Davies oli komedianäyttelijätär.
Kun RKO kieltäytyi tuhoamasta elokuvaa, Hearst suuttui ja kielsi kaikki omistamiaan sanomalehtiä ja radioasemia arvioimasta tai edes mainitsemasta sitä. Vaikka kaikki tämä haittasi Citizen Kanen suosiota, Hearst ei lopulta kuitenkaan onnistunut tarkoituksessaan; nykyään lähes jokainen kuvaus Hearstin elämästä ja urasta sisältää viittauksen tähän elokuvaan.
Vaikka elokuvaa ei nähnyt monikaan ensiesityksen aikaan (suureksi osaksi Hearstin kampanjan takia) ja vaikka se lähes unohdettiin ennen sen uudelleenjulkaisua 1950-luvulla, se sai sitäkin enemmän huomiota tämän jälkeen. Monet kriitikot pitävät Citizen Kanea parhaana koskaan tehtynä elokuvana. American Film Institute listasi sen ensimmäiselle sijalla omalla sadan parhaan elokuvan listallaan. Se on valittu säilytettäväksi Yhdysvaltain National Film Registryssä. Sight & Sound -lehden kerran vuosikymmenessä järjestämässä kriitikkojen äänestyksessä se valittiin maailman parhaimmaksi elokuvaksi jokaisella kerralla vuosina 1962–2002. Vuonna 2012 Vertigo – punainen kyynel tiputti sen toiselle sijalle.
Elokuvan Suomen-ensi-ilta oli toisen maailmansodan jälkeen 18. heinäkuuta 1947 Helsingissä nimellä Himo.
Citizen Kanen tekemisestä ja siihen liittyneestä kamppailusta on tehty vuonna 1999 elokuva RKO 281 – tapaus ”Citizen Kane”.
Palkinnot

Oscar-palkinto parhaasta käsikirjoituksesta alkuperäisessä elokuvassa jaettiin Wellesin ja Herman J. Mankiewiczin kesken ainoana elokuvalle myönnettynä Oscarina.
Elokuva oli kuitenkin ehdolla kahdeksaan muuhun Oscariin:
Parhaan elokuvan Oscar-palkinto – Orson Welles, tuottaja
Paras miespääosan esittäjä – Orson Welles
Parhaan lavastuksen Oscar-palkinto – sisätilojen somistus, mustavalkoinen – Perry Ferguson, A. Roland Fields, Van Nest Polglase sekä Darrell Silvera
Paras kuvaus, mustavalkoinen – Gregg Toland
Paras ohjaaja – Orson Welles
Paras leikkaus – Robert Wise
Paras ääni, draamaelokuvan musiikki – Bernard Herrmann
Paras äänitys – John Aalberg
Kopiot

Wellesin alkuperäinen master-negatiivi Citizen Kanesta tuhoutui tulipalossa 1970-luvulla. Kaikki olemassa olevat kopiot elokuvasta on tehty alkuperäisen elokuvan kopioista. Kun Turner Networks osti elokuvan oikeudet MGM:ltä ja RKO:n elokuvakirjastolta, filminpalautustekniikoita käytettiin tuottamaan alkuperäistä vastaava kopio 1990-luvun puolivälissä. Vuonna 2003 tehty DVD-versio on valmistettu British Film Instituten hallussa olevasta positiivista. Sen levittäjä Suomessa on Pan Vision. Aikaisempi DVD-julkaisu (Future Film) oli tehty Turner Networksin valmistamasta videomasterista, ja sen kuvanlaatu kärsi PAL-nopeutuksen puuttumisesta.
Vuonna 2003 Orson Wellesin tytär Beatrice haastoi Turner Entertainmentin ja RKO Picturesin oikeuteen väittäen, että Wellesin perikunta on elokuvan oikeuksien laillinen omistaja. Hänen asianajajansa sanoi, että Orson Welles lopetti yhteistyönsä RKO:n kanssa sopimuksella, joka päätti tämän muut sopimukset studion kanssa. Tämä tarkoittaisi, että Wellesillä oli vielä intressejä elokuvan suhteen, ja että hänen aiempi sopimuksensa elokuvan oikeuksien antamisesta studiolle ei ollut voimassa. Beatrice Welles väitti myös, että mikäli oikeus ei tue hänen väitteitään elokuvan oikeuksista, RKO on silti velkaa perikunnalle 20 % elokuvan tuotoista aiemman sopimuksen perusteella.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Citizen Kane Internet Movie Databasessa (englanniksi)
www.filmsite.org:n kattava analyysi elokuvasta (englanniksi)
FilmGoer (Arkistoitu – Internet Archive)
Citizen Kane TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Orson Welles Charles Kanena elokuvan trailerissa.
Welles ja Gregg Toland kuvauksissa. Lattiaan upotetulla kameralla saatiin haluttu matala kuvakulma.
Toivon tuolla puolen

| Toivon tuolla puolen |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Aki Kaurismäki
Käsikirjoittaja:  Aki Kaurismäki
Tuottaja:  Aki Kaurismäki
Kuvaaja:  Timo Salminen
Leikkaaja:  Samu Heikkilä
Lavastaja:  Ville Grönroos Heikki Häkkinen Markku Pätilä
Pääosat:  Sherwan Haji Sakari Kuosmanen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Sputnik Oy Oy Bufo Ab
Levittäjä:  Curzon Artificial Eye Cirko Film
Ensi-ilta:  3. helmikuuta 2017
Kesto:  98 min
Alkuperäiskieli:  suomi, englanti, arabia
Budjetti:  1 600 000 €
Katsojat:  53 000 (Suomessa)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Toivon tuolla puolen on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut draamakomediaelokuva, jonka on ohjannut Aki Kaurismäki. Elokuva kertoo syyrialaisesta pakolaisesta (Sherwan Haji) ja suomalaisesta kauppamatkustajasta (Sakari Kuosmanen). Se on toinen osa Kaurismäen satamakaupunkitrilogiassa Le Havren (2011) jälkeen. Elokuva on kuvattu pääosin Helsingissä. Sen on tuottanut Sputnik Oy yhteistyössä Bufo Oy:n Yleisradion ja ZDF Arten kanssa.
Toivon tuolla puolen sai ensi-iltansa 3. helmikuuta 2017. Elokuva sai kuusi Jussi-ehdokkuutta parhaasta elokuvasta, ohjauksesta, miespääosasta (Haji), käsikirjoituksesta, leikkauksesta ja pukusuunnittelusta. Elokuva keräsi suomalaisissa elokuvateattereissa noin 53 000 katsojaa.
Elokuva oli mukana Berliinin elokuvajuhlien kilpasarjassa. Kaurismäki palkittiin parhaana ohjaajana. Kaurismäki ei halunnut elokuvaa listalle, jolta valitaan Suomen edustaja kilpailemaan parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-ehdokkuudesta.
Ensi-illan jälkeen Kaurismäki sanoi elokuvan jäävän hänen viimeisekseen. Hän kuitenkin huomautti, että on sanonut niin ennenkin. Seuraava elokuva, Kuolleet lehdet, julkistettiin kesäkuussa 2022, ja se sai ensi-iltansa syyskuussa 2023.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sherwan Haji  | … |  Khaled   |
|  Sakari Kuosmanen  | … |  kauppamatkustaja Wikström   |
|  Janne Hyytiäinen  | … |  Nyrhinen   |
|  Nuppu Koivu  | … |  Mirja   |
|  Ilkka Koivula  | … |  Calamnius   |
|  Simon Hussein Al-Bazoon  | … |  Mazdak   |
|  Kaija Pakarinen  | … |  Vaimo   |
|  Kati Outinen  | … |  Vaatetusliikkeen omistajatar   |
|  Tommi Korpela  | … |  Melartin   |
|  Tuomari Nurmio  | … |  katusoittaja   |
|  Ismo Haavisto  | … |  katusoittaja   |
Tuotanto

Elokuvan työnimi oli Pakolainen. Toivon tuolla puolen on kuvattu osittain Helsingissä Puhoksen ostoskeskuksessa. Alun perin elokuvan kuvauspaikaksi suunniteltiin Espanjaa, kun taas trilogian päätösosa kuvattaisiin Saksassa. Kaurismäki kertoi käyneensä ”pyörimässä muutamassakin satamakaupungissa”, mutta totesi, että ”onhan Helsinki satamakaupunki”.
Elokuvan lopputeksteistä syntyi Kaurismäen ja lavastaja Markku Pätilän välille erimielisyyttä, jota puitiin markkinaoikeudessa. Lopputeksteissä mainitaan kolme lavastajaa, joista Pätilä on yksi. Pätilä vaati lavastuksen tekijänoikeuksia yksin itselleen ja elokuvan kopioiden tuhoamista. Markkinaoikeus hylkäsi Pätilän vaatimukset.
Vastaanotto > Palkintoja

Berliinin elokuvajuhlat: paras ohjaus
Kansainvälisen elokuvakriitikoiden järjestön Fiprescin vuoden paras elokuva
Vastaanotto > Arvosteluja

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Episodi Jesse Raatikainen: 
Iltalehti Juho Rissanen: 
Ilta-Sanomat Tarmo Poussu:
Televisioesitykset

| Päivämäärä | Kanava | Katsojamäärä |
| --- | --- | --- |
| 1. huhtikuuta 2018 | Yle TV1 | 363 000 |
Viittauksia

Bob Dylanin maalaussarjassa Deep Focus on maalaus Blue Light (2021) elokuvan kohtauksesta, jossa kauppamatkustaja Wikström (Sakari Kuosmanen) istuu pöydän ääressä. Jimi Hendrix -julisteen tilalla seinällä on kuitenkin elokuvan La dolce vita -juliste. Kaurismäki suhtautui asiaan myönteisesti.
Kirjallisuutta

Sadinmaa, Kai: ”Kaipuun valtakunta”, Aki Kaurismäen elokuva Toivon tuolla puolen. Filmihullu 1/2017.
Aiheesta muualla

Toivon tuolla puolen Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Toivon tuolla puolen Rotten Tomatoesissa. (englanniksi)
Toivon tuolla puolen Metacriticissä. (englanniksi)
Toivon tuolla puolen - Yle Areena
| n k Linkitetty data: Toivon tuolla puolen (Q28059224) |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: elokuva
lajityyppi: draamaelokuva, komediaelokuva
ohjaaja: Aki Kaurismäki
käsikirjoittaja: Aki Kaurismäki
näyttelijä: Sherwan Haji, Sakari Kuosmanen, Kati Outinen, Tommi Korpela, Ville Virtanen, Timo Torikka, Elina Knihtilä, Hannu-Pekka Björkman, Dome Karukoski, Maria Järvenhelmi
alkuperämaa: Suomi, Saksa
alkuperäiskieli: suomi, englanti, arabia
tarinan tapahtumapaikka: Suomi
kuvauspaikka: Puhos
 : SPARQLHaku löytää elokuvat, jotka täyttävät kaikki valitsemasi ehdot.  (hakuohje)Mallineen hakukäyttöliittymä vaatii toimiakseen asetuksista linkitetty data -pienoisohjelman.
Harha äänen jatkuvuudesta

Nousevan äänen
keskellä on lyhyt tauko, mutta se havaitaan silti yhtäjaksoisena.
Harha äänen jatkuvuudesta on kuuloharha, jossa ääni tulkitaan yhtäjaksoiseksi kun sen keskellä oleva lyhyt tauko peitetään hälyäänellä. Harha on kaikkein selvin, kun tauko on pituudeltaan alle 50 ms ja se peitetään kapealla taajuuskaistalla soitetulla kohinalla. Ääniaallon amplitudin eli äänenvoimakkuuden nopea muuttuminen tauon eri puolin rikkoo harhan.
Nousevan siniaallon lyhyt tauko on peitetty häiriöäänellä, joten se havaitaan yhtäjaksoisena.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Aiheesta muualla

Kaavioita ja ääninäytteitä, Kyushu Institute of Design (Arkistoitu – Internet Archive)
Wilfrid Scawen Blunt

Wilfrid Scawen Blunt
Wilfrid Scawen Blunt (etunimi myös muodossa Wilfred) (17. elokuuta 1840 Petworth, Englanti – 10. syyskuuta 1922) oli brittiläinen diplomaatti, runoilija, esseisti, matkailija ja arabianhevosten kasvattaja.
Blunt toimi diplomaattina yksitoista vuotta Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa. Vuonna 1869 hän meni naimisiin George Gordon Byronin tyttärentyttären Anne Isabella Noel Kingin kanssa. Samana vuonna Blunt jätti diplomaatin virkansa.
Vuonna 1878 Blunt matkusteli Saudi-Arabiassa. Matkojensa aikana hänestä tuli Yhdistyneen kuningaskunnan siirtomaavallan vastustaja. Blunt oli kiinnostunut Egyptin ja Intian vapattamisesta, mitä heijastavat hänen teoksensa The Future of Islam (1882), Ideas about India (1885) ja The Secret History of the English Occupation of Egypt (1907).
Kotimaassaan Blunt yritti vaikuttaa poliitikkoihin. Hän muun muassa painosti pääministeri William Ewart Gladstonea Egyptin itsenäisyyden puolesta. Blunt ajoi myös Irlannin itsenäistymistä, minkä johdosta hän joutui myös hetkeksi vankilaan.
Aiheesta muualla

Joitakin Bluntin runoja (englanniksi)
Bluntin teos The Future of Islam Gutenberg-projektissa (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki 2  Australia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Taiteenala:  MusicBrainz  RKD Artists 
Henkilöt:  Irlanti  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef  İslâm Ansiklopedisi
Käet (suku)

| Käet |
| --- | --- |
 Käki (Cuculus canorus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Käkilinnut Cuculiformes
Heimo::  Käet Cuculidae
Suku::  Käet Cuculus  Linnaeus, 1758
Katso myös
   Käet (suku) Wikispeciesissä   Käet (suku) Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Käet (Cuculus) on käkien heimoon kuuluva käkilintusuku. Siihen kuuluu BirdLife Suomen mukaan kymmenen lajia.
Käkiin kuuluvat lajit

Afrikankäki (Cuculus gularis)
Celebesinhaukkakäki (Cuculus crassirostris)
Idänkäki (Cuculus optatus)
Kiinanidänkäki (Cuculus saturatus)
Intiankäki (Cuculus micropterus)
Käki (Cuculus canorus)
Madagaskarinkäki (Cuculus rochii)
Mustakäki (Cuculus clamosus)
Pikkuhaukkakäki (Cuculus poliocephalus)
Punarintakäki (Cuculus solitarius)
Aiheesta muualla

Laji.fi: Käet (Cuculus)
ITIS: Cuculus (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q746658  Wikispecies: Cuculus  ADW: Cuculus  AFD: Cuculus  BOLD: 7432  CoL: 3X8N  EoL: 45510714  EPPO: 1CCLSG  Fauna Europaea: 97024  Fauna Europaea (new): 5107c65c-9e8c-4327-a455-934ef8ce3956  GBIF: 2336662  iNaturalist: 1897  ITIS: 177821  NBN: NHMSYS0000530323  NCBI: 33592  NZOR: fa816c55-d533-44f7-baca-8f3b1ee504bc  Open Tree of Life: 1041429  Paleobiology Database: 124221  Paleobiology Database: 124221  Plazi: 535556AF-1AAB-3631-7B7B-C3F5815DEE9E  WoRMS: 204509  ZooBank: 4896959C-7C93-410F-888E-9E708D26C0E8
Jari Rantala (kunnanjohtaja)

Jari Rantala (s. 5. kesäkuuta 1963 Siikainen) on Laihian kunnanjohtaja. Aikaisemmin hän toimi Pomarkun kunnanjohtajana 2020–2022.
Aiemmin Rantala on ollut sotilasuralla muun muassa Pääesikunnassa, josta hän siirtyi Upseeriliiton pääluottamusmieheksi ja sittemmin puheenjohtajaksi. Maanpuolustuskorkeakoulussa hän oli yhteiskuntasuhteiden johtaja.
Rantala valittiin 10. kesäkuuta 2024 Laihian kunnanjohtajaksi.
Kääpiösika

| Kääpiösika |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Siat Suidae
Suku::  Siat Sus
Laji::  salvanius
Kaksiosainen nimi
 Sus salvanius  (Hodgson, 1847) 
Synonyymit
 Porcula salvania Hodgson, 1847 

Katso myös
   Kääpiösika Wikispeciesissä   Kääpiösika Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kääpiösika eli pikkusika (Sus salvanius, syn. Porcula salvania) on erittäin uhanalainen sikojen heimoon kuuluva pienikokoinen sorkkaeläin. Kääpiösika eli aikaisemmin Bhutanissa, Intiassa ja Nepalissa, mutta nykyään sitä tavataan enää vain Intiassa Assamin luoteisosasta muutamasta paikasta Manasin kansallispuistossa. Suomen Lajitietokeskus suosittelee käyttämään lajista nimeä pikkusika.
Kooltaan kääpiösiat ovat 55–71 cm ja painoltaan 7–12 kg. Väriltään eläimet ovat mustanruskeita. Vastasyntyneet poikaset ovat vaaleanpunaisia, mutta niiden väri vaihtuu kahden viikon sisällä vaalean ruskeaksi. Jalat ovat kääpiösialla lyhyet ja häntä lähes olematon. Uroksilla on pienet torahampaat.
Kääpiösika elää korkeissa ruohikoissa. Tavallisesti 4–5 yksilön ryhmissä. Ryhmissä on yksi uros ja vähintään yksi aikuinen naaras sekä muutamia nuoria. Kääpiösikanaaraat saavat sadan päivän kantoajan jälkeen tavallisesti 3–6 poikasta. Pääasiallisena ravintonaan kääpiösiat käyttävät juuria ja muita kasvinosia, mutta voivat syödä myös munia, hyönteisiä, nuori lintuja sekä matelijoita. Käyttäytymiseltään kääpiösiat ovat hermostuneita ja nopeita liikkeissään, eikä niillä ei ole sukulaislajinsa villisian tapaisia torahampaita.
Suurimmat uhat eläimille ovat elinympäristön tuhoutuminen, hakkuut, maanviljely ja metsästys. Kääpiosikakanta on kasvanut 2000-luvulla siirtoistutusten myötä; vuonna 1996 kääpiosikoja arvioitiin olevan alle 200, kun vuonna 2014 niitä oli noin 275.
Lapsen hyväksikäyttö

Lapsen hyväksikäytöllä tarkoitetaan lapsen kohtelemista hänen ihmisarvonsa vastaisesti ja hyväksikäyttäen hänen kehittymättömyytensä ja suojattomuutensa sekä riippuvaisuutensa tuomaa mahdollisuutta alistaa hänet aikuisen tarpeiden ja lapselle vahingollisen toiminnan kohteeksi. Lapsen hyväksikäyttö on osa lapsen kaltoinkohtelua.
Wikidata

| Wikidata |
| --- | --- |

 Wikidatan suomenkielinen etusivu.
Verkkosivusto:  www.wikidata.org
Kaupallinen:  Ei
Omistaja:  Wikimedia Foundation
Avattu:  30. lokakuuta 2012
Wikidata on Wikimedia Foundationin omistama yhteisesti muokattava Wikipediaa tukeva tietokanta. Saksan Wikimedia-yhdistyksen aloittaman hankkeen tarkoitus on toimia keskitettynä paikkana erilaisille tiedoille, esimerkiksi henkilöiden syntymäajoille. Palvelu avattiin virallisesti 30. lokakuuta 2012. Se on ensimmäinen Wikimedian uusi hanke vuoden 2006 jälkeen.
Hanketta ovat rahoittaneet Allen Institute for Artificial Intelligence, Gordon and Betty Moore Foundation sekä Google, yhteensä 1,3 miljoonalla eurolla. Kesäkuussa 2013 Jandeks lahjoitti projektille 150 000 euroa.
Kehitys

Wikidatan ensimmäisessä vaiheessa Wikipedian kielilinkit korvattiin Wikidataan siirretyillä kielilinkeillä. Tämä vaihe otettiin käyttöön kaikissa Wikipedioissa 6. maaliskuuta 2013 mennessä. Toinen vaihe kerää tietolaatikoihin liittyvää dataa, tarkoituksena täyttää Wikipedian tietolaatikot Wikidataan lisätyillä tiedoilla. Ensimmäinen ohjelmistoversio toisesta vaiheesta otettiin käyttöön Wikidatassa 4. helmikuuta. Wikipediassa se otettiin käyttöön huhtikuussa 2013.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wikidata Wikimedia Commonsissa
Wikidata.
Wikidata Metassa.
Hankkeet: Wikipedia • Wikisanakirja • Wikisitaatit • Wikiaineisto • Wikikirjasto • Wikimedia Commons • Wikispecies • Wikiuutiset • Wikiopisto • Wikidata • Wikimatkat

Tapaamiset: Wikimania

Tunnettuja henkilöitä: Jimmy Wales • Katherine Maher • Larry Sanger

Organisaatioita: Wikimedia Suomi • Wikimedia Sverige • Wikimedia Eesti • Wikimedia Norge • Wikimedia Deutschland • Wikimedia France • Wikimedia Russia·
Alankomaiden Surinam

Surinam (hollanniksi Suriname), joka tunnettiin myös nimellä Alankomaiden Guayana Nederlands-Guiana, oli Alankomaiden siirtomaa Etelä-Amerikassa, nykyisen Surinamen tasavallan alueella. Vuonna 1954 maa muutettiin Alankomaihin kuuluvaksi autonomiseksi alueeksi, ja vuonna 1975 se itsenäistyi.
Historia

Surinamista tuli osa Alankomaita 26. helmikuuta 1667 toisen Englannin-Hollannin sodan aikana, kun hollantilaiset joukot valtasivat Francis Willoughbyn englantilaisen siirtokunnan. Alueen vahvistettiin kuuluvan Hollannille myöhemmin samana vuonna Bredan rauhassa.
Siirtomaan talous oli riippuvainen siellä sijainneille viljelmille hankituista orjista, joista suurin osa tuotiin Länsi-Afrikasta. Alankomaiden ja Surinamin välisen kaupan tärkeimmät vientituotteet olivat sokeri, puuvilla sekä väri-indigo. Ajan tapaan orjia kohdeltiin erittäin huonosti.
Orjuus lakkautettiin Surinamissa vuonna 1863, joskin viimeiset orjat vapautettiin vasta kymmenen vuotta lakkautuksen jälkeen.
Toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltain sotilasjoukkoja päästettiin siirtomaahan, pääosin turvaamaan liittoutuneille tärkeät alumiinivarannot. Luvan tähän antoi maanpaossa ollut Alankomaiden hallitus, joka myös lupasi siirtokunnilleen, mukaan lukien Surinamille itsehallinnon. Tämä toteutuikin 15. joulukuuta 1954, kun siitä tuli Suriname-niminen autonominen alue osana Alankomaiden kuningaskuntaa.
Kuiva piirikunta

Kuivat piirikunnat punaisella ja osittain kuivat keltaisella. Tilanne vuonna 2012.
Kuiva piirikunta (engl. dry county) viittaa Yhdysvalloissa sellaisiin piirikuntiin, joiden paikalliset säädökset kieltävät alkoholijuomien myynnin ja ostamisen. Kuivia piirikuntia alettiin perustaa Yhdysvaltain kieltolain päätyttyä ja ne painottuvat suurimmaksi osaksi maan eteläosiin. Vuonna 2018 yhteensä arviolta 18 miljoonaa amerikkalaisista asui kuivissa piirikunnissa. Alueittain Yhdysvalloissa oli ollut kuivia piirikuntia jopa ennen kieltolakia: ensimmäiset perustettiin Mainen osavaltiossa 1840-luvulla.
Kieltolain päätyttyä osavaltiot toimivat eri tavalla: osa osavaltioista päätti pitää kieltolain voimassa koko osavaltion alueella kun taas osa antoi piirikuntien päättää asiasta. Piirikuntien sisällä voi myös olla yksittäisiä kaupunkeja tai kyliä, jotka kieltävät alkoholin myynnin ja ostamisen. Alkoholin nauttimista ei yleensä ole kielletty.
Myös Amerikan alkuperäiskansojen reservaatit voivat päättää olla kuivia. Liittovaltion laki kieltää alkoholin myymisen reservaattien alueella, elleivät sen asukkaat ole erikseen sallineet sitä. Alkuperäisväestö on perinteisesti kärsinyt tavallista pahemmin alkoholin aiheuttamista ongelmista.
Jack Daniel’sin tislaamo sijaitsee Tennesseessä Mooren piirikunnassa, joka on ollut kuiva piirikunta.
Cliff Richard

Cliff Richard vuonna 2009.
Cliff Richard (oikealta nimeltään Harry Rodger Webb; s. 14. lokakuuta 1940 Lucknow, Brittiläinen Intia) on brittiläinen pop- ja rocklaulaja. The Shadows toimi Cliff Richardin taustayhtyeenä 1950- ja 1960-lukujen taitteessa. The Shadows alkoi menestyä instrumentaaliyhtyeenä 1960-luvun alussa ja yhteistyö Richardin kanssa hiipui. Richard on myös edustanut Isoa-Britanniaa kahdesti Eurovision laulukilpailussa, vuosina 1968 (2. sija) ja 1973 (3. sija).
Kristillinen vakaumus ja pehmeämpi musiikin esittämistapa on johtanut siihen, että hänen imagonsa on enemmän pop- kuin rock-imago. Cliff Richard on ainoa taiteilija, joka on esiintynyt Ison-Britannian singlelistoilla kaikkina kuutena vuosikymmeninä (1950-2000-luvuilla). Cliff Richard on myynyt urallaan yli 250 miljoonaa levyä. Brittiläisillä listoilla hänellä on ollut 20 singleä, albumia ja EP-levyä jotka ovat nousseet TOP 20:n joukkoon, enemmän kuin yhdelläkään muulla artistilla.
Hän oli ensimmäinen Neuvostoliitossa esiintynyt länsimainen pop-artisti vuonna 1976.
Uran alku

Cliff Richard on syntynyt Intiassa. Hänen perheensä muutti Kalkuttaan Cliffin ollessa vuoden ikäinen. Webbin perhe muutti Britanniaan vuonna 1947 ja lopulta Cheshuntin kaupunkiin vuonna 1951. Harry Webbistä tuli rock and roll -yhtye Driftersin laulaja. Yhtye otti käyttöön nimen "Cliff Richard and the Drifters". Yhtyeen muut jäsenet olivat Ian "Sammy" Samwell, Terry Smart ja Norman Mitham. Richard solmi levytyssopimuksen EMI-levy-yhtiön kanssa ilman yhtyettä vuonna 1958. Hän lauloi EMI-yhtiössä vuoteen 2004 asti. Richard levytti ensimmäisen singlensä 24. heinäkuuta 1958 Drifters-yhtyeen kanssa. B-puolen "Move it" -kappaleesta tuli menestys, ja se nousi Britannian listoilla toiselle sijalle.
Uransa alussa Cliff Richardia markkinoitiin brittiläisenä vastineena Elvis Presleylle. Richard omaksui Presley-tyylisen pukeutumisen ja hiustyylin. Vuosina 1958 ja 1959 ilmestyivät kappaleet "High Class Baby" ja "Living Lovin Doll", jossa Drifters oli palannut Richardin taustalle. Yhtyeen jäsenet olivat vaihtuneet, uudet jäsenet olivat Jet Harris, Tony Meehan, Hank Marvin ja Bruce Welch. Yhtye otti uuden nimen "The Shadows", sillä Yhdysvalloissa oli jo saavuttanut mainetta The Drifters -niminen yhtye. Shadows levytti ilman Cliff Richardia instrumentaalikappaleen "Apache" vuonna 1960, jota on sanottu brittiläisen rockkitaramusiikin syntyhetkeksi. He saavuttivat viisi ykkössijaa Britannian listoilla.