stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Metyyli-isoeugenoli
Esiintyminen luonnossa ja ominaisuudet

Metyyli-isoeugenolia esiintyy useiden kasvien eteerisissä öljyissä muun muassa sitrusheiniin (Cymbopogon) kuuluvista lajeista jäkkisitrusheinä (C. nardus) ja C. microstachys ja tuberosasta (Polianthes tuberosus). Huoneenlämpötilassa metyyli-isoeugenoli on väritöntä tai kellertävää nestettä ja sillä on heikko neilikankaltainen tuoksu. Yhdiste liukenee muun muassa etanoliin.
Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Valmistus ja käyttö

Metyyli-isoeugenolia valmistetaan metyloimalla isoeugenolia emäksisissä olosuhteissa dimetyylisulfaatilla. Yhdistettä käytetään hajusteissa tuomaan niihin neilikan hajua.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database (HMDB): Methylisoeugenol (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Methylisoeugenol (englanniksi)
ChemBlink: (E)-1,2-Dimethoxy-4-(1-propenyl)benzene (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Methyl isoeugenol (englanniksi)
Pherobase: Floral Compound - methyl-isoeugenol (englanniksi)
Pherobase: Semiochemical - methyl-isoeugenol (englanniksi)
Lempisaari

Ilmakuva Lempisaaresta.
Lempisaaren kartano vuonna 1911.
Lemsjöholm Zacharias Topeliuksen kirjasarjassa Finland framstäldt i teckningar 1800-luvun puolivälissä.
Lempisaari (ruots. Lemsjöholm) on kartano ja maatila Naantalissa.
Lempisaaren kartano sijaitsee entisen Askaisten kunnan lounaisreunassa. Lempisaari oli keskiajalla saari, mutta sillä on ollut maayhteys mantereeseen ilmeisesti jo satoja vuosia. Pinta-alaltaan Lempisaari on noin 400 hehtaaria. Pinta-alasta on metsiä ja kallioita noin 3/4 ja peltoa sekä niittyä 1/4. Kartano sijaitsee melko keskellä saarta loivassa rinteessä.
Keskiajalla saari kuului Lempisten kylään, ja kartanon, tai sen paikalla olleen rakennuksen, omisti Turun piispa. Uskonpuhdistuksessa 1500–luvulla kirkon omaisuus siirrettiin kruunulle ja samoin myös Lempisaari. Juhana-herttua lahjoitti sen tyttärelleen Sofia Gyllenhielmille vuonna 1577. Sofian äiti oli Kaarina Hannuntytär. Sofian aviomies oli Pontus De la Gardie, ruotsalainen mutta Ranskassa syntynyt sotapäällikkö. Sofia ja Pontus asuivat kuitenkin pääasiassa Räävelissä eli Tallinnassa, ja Lempisaari oli heille vain yksi tilus muiden joukossa.
Heidän tyttärensä Brita Pontusdotter De la Gardie avioitui Ruotsin valtion varainhoitajan Jesper Mattsson Krusin kanssa. He asuivat sekä Tukholmassa että Lempisaaressa. Britan ja Jesperin jälkeläisten omistuksessa ja käytössä Lempisaari oli toista sataa vuotta, kunnes Lempisaaren osti Louhisaaren rikas isäntä Herman Klaunpoika Fleming vuonna 1764.
Herman Fleming rakennutti yhä nykyisinkin asuinkäytössä olevan Lempisaaren kartanon, joka valmistui vuonna 1767. Talo on kaksikerroksinen ja rakennettu kivestä, ja muistuttaa arkkitehtuuriltaan jonkin verran Louhisaaren kartanoa. Arkkitehdista ei ole varmuutta, mutta otaksutaan hänen olleen silloinen Turun kaupunginarkkitehti Christian Friedrich Schröder.
Herman Flemingin isä oli Teijon ruukin patruuna ja Louhisaaren omistaja Klaus Hermaninpoika Fleming. Hermanin ensimmäinen puoliso oli kansliapresidentti Fredrik Gyllenborgin tytär. Hermanin loistokas ja tuhlaileva elämä kärsi taloudellisen haaksirikon vuonna 1781.
Vuonna 1823 Lempisaaren omistajaksi tuli Lars Gabriel von Haartman, salaneuvos ja senaatin talousosaston varapuheenjohtaja. Hän oli aikanaan Suomen suuriruhtinaskunnan vaikutusvaltaisin henkilö, rinnastettavissa nykyjärjestelmän pääministeriin. Kartano on pysynyt von Haartmanin suvulla siitä lähtien. Vuonna 1998 edesmennyt professori Lars von Haartman, oli maailmankuulu ornitologi, joka tutki Lempisaaren lintuja noin kuuden vuosikymmenen ajan. Isäntänä 1995-2015 toimi Jan Gunnar von Haartman. Nykyinen isäntä, vuodesta 2015, on Lars Erik Magnus von Haartman.lähde?
Vuonna 2009 Museovirasto määritteli Lempisaaren yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Lempisaari siirtyi osaksi Maskun kuntaa vuonna 2009 tapahtuneen kuntaliitoksen johdosta. Vuonna 2011 se kuitenkin liitettiin lopulta Naantaliin.
Leningradskaja pravda

Lehden postitusta vuonna 1942.
Leningradskaja pravda (ven. Ленингра́дская пра́вда, ”Leningradin totuus”) oli Leningradissa ilmestynyt NKP:n Leningradin kaupunki- ja aluekomitean sekä Leningradin kaupunki- ja alueneuvoston julkaisema päivälehti.
21. maaliskuuta 1918, kommunistipuolueen keskuskomitean ja neuvostohallituksen muutettua Moskovaan, Pietarissa ilmestymistään jatkaneen Pravda-lehden nimiön yläpuolelle ilmestyi ensimmäistä kertaa pienellä painettu sana Petrogradskaja. Maaliskuun loppuun mennessä syntyi uusi lehti Petrogradskaja pravda (”Pietarin totuus”), joka 30. tammikuuta 1924 sai nimen Leningradskaja pravda. Maaliskuussa 1939 siihen yhdistettiin vuodesta 1918 lähtien julkaistu Krasnaja gazeta -sanomalehti. Leningradskaja pravda ilmestyi yhtä päivää lukuun ottamatta koko Leningradin piirityksen ajan. Vuonna 1957 se palkittiin Leninin kunniamerkillä. Vuonna 1973 lehden painos oli 580 000 kappaletta.
Vuonna 1991 Leningradskaja pravdan tilalle perustettiin uusi Sankt-Peterburgskije vedomosti -niminen sanomalehti.
Dermott Lennon

| Mitalit |
| --- | --- | --- |
 Dermott Lennon vuonna 2013.
MM-kilpailut 
|  Kultaa | Jerez 2002 | hk. kilpailu |
Dermott Lennon (s. 12. kesäkuuta 1969) on irlantilainen esteratsastaja. Hän voitti Liscalgot-ratsullaan henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Jerezin MM-kilpailuissa vuonna 2002. Hän voitti joukkuekilpailussa Euroopan-mestaruuden vuonna 2001.
Metyyliasetaatti

| Metyyliasetaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  79-20-9
PubChem CID:  6584
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C3H6O2
Moolimassa:  74,1 g/mol
Ulkomuoto:  Neste
Sulamispiste:  −98 °C (175 K)
Kiehumispiste:  57 °C (330 K)
Tiheys:  0,93 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 24,4 g/100ml (20 °C)
Metyyliasetaatin kemiallinen kaava on C3H6O2 ja rakennekaava CH3COOCH3. Metyyliasetaatti on etikkahapon metyyliesteri.
Metyyliasetaatti on normaaliolosuhteissa helposti syttyvää olomuodoltaan väritön neste, jolla on tunnusomainen haju. Sen moolimassa on 74,1 g/mol, sulamispiste –98 °C, kiehumispiste 57 °C, tiheys 0,93 g/cm3, liukoisuus veteen 20 °C:n lämpötilassa 24,4 g/100ml, leimahduspiste –13 °C c.c., itsesyttymislämpötila 455 °C ja CAS-numero 79-20-9.
Yhdistettä esiintyy kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Metyyliasetaatti on voimakas pelkistin ja reagoi hapettavien aineiden kanssa.
Devoton ja Tereton ovat metyyliasetaatin kaupallisia nimiä.
Valmistus ja käyttö

Metyyliasetaattia valmistetaan esteröimällä metanolia ja etikkahappoa happoakatalyytin läsnä ollessa. Metyyliasetaatin tärkein käyttökohde on liuottimena käyttäminen. Se liuottaa rasvoja, hartseja ja selluloosaa ja selluloosajohdannaisia. Sitä käytetään myös keinotekoisen nahan valmistuksessa ja nahan pehmentimenä kenkien valmistuksessa. Metyyliasetaatista voidaan valmistaa karbonylaatiolla eli reaktiolla hiilimonoksidin kanssa etikkahappoanhydridiä.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset

Lyhytaikainen altistuminen metyyliasetaatille ärsyttää silmiä ja hengitysteitä sekä voi aiheuttaa vaikutuksia keskushermostossa. Pitkäaikainen tai toistuva altistuminen aineelle voi kuivattaa ihoa sekä aiheuttaa vaikutuksia näköhermoon, johtaen heikentyneeseen näkökykyyn.
Aiheesta muualla

Metyyliasetaatin kansainvälinen kemikaalikortti
PubChem: Methyl acetate (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): Methyl acetate (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Methyl acetate (englanniksi)
ChemBlink: Methyl acetate (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Methyl-acetate (englanniksi)
Pherobase: Semiochemical – methyl acetate (englanniksi)
Metsästyskirja

| Metsästyskirja> Κυνηγετικός.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Ksenofon (tai Pseudo-Ksenofon)
Kieli:  muinaiskreikka (klassinen)
Genre:  käytännöllinen tutkielma
Julkaistu:  300-luku eaa.
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Metsästyskirja (m.kreik. Κυνηγετικός, Kynēgetikos, lat. Cynegeticus) on Ksenofonin nimiin laitettu mutta usein epäperäisenä pidetty teos, joka käsittelee metsästystä, riistan eri lajeja sekä koiria ja niiden jalostusta ja kasvatusta.
Historia

Ksenofon kirjoitti 300-luvulla eaa. Teos Kynegetikos eli Metsästyskirja ajoitetaan samaan aikaan ja on perinteisesti luettu Ksenofonin teosten joukkoon, ja antiikin aikana häntä pidettiin sen kirjoittajana. Näkemys Ksenofonista teoksen kirjoittajana on kyseenalaistettu 1800-luvun lopulta lähtien perustuen sen tyyliin, kieleen ja erikoiseen muotoon. Toisaalta myös teoksen aitoutta on puolustettu edelleen. Joka tapauksessa Metsästyskirja antaa kirjoittajasta vaikutelman, että metsästys oli hänen suosikkiharrastuksensa, ja että hän rakasti sen tuottamaa harjoitusta ja jännitystä. Arrianos kirjoitti myöhemmin päivitetyn version teoksesta, johtuen muun muassa koirien jalostuksessa tapahtuneista edistysaskelista. On huomionarvoista, että Ksenofonia paljon jäljitellyt Arrianoskin piti teosta Ksenofonin itsensä kirjoittamana, vaikka tunsi tämän tyylin läpikotaisin. Alla kirjoittajaan viitataan yksinkertaisuuden vuoksi nimellä ”Ksenofon”.
Kirjallisuutta

Xenophon: On Hunting. Teoksessa Xenophon: Hiero. Agesilaus. Constitution of the Lacedaemonians. Ways and Means. Cavalry Commander. Art of Horsemanship. On Hunting. Constitution of the Athenians.  (Translated by E. C. Marchant, G. W. Bowersock. Loeb Classical Library 183)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1925.  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
Aiheesta muualla

Xenophon: Κυνηγετικός. Perseus. (muinaiskreikaksi)
Xenophon: On Hunting. Perseus. (englanniksi)
Lentobarbi

| Lentobarbi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Heimo::  Särjet Cyprinidae
Alaheimo::  Danioninae
Suku::  Lentobarbit Esomus
Laji::  danrica
Kaksiosainen nimi
 Esomus danrica  (Hamilton, 1822) 
Katso myös
   Lentobarbi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lentobarbi (Esomus danrica) on särkien (Cyprinidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Sen kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Francis Buchanan-Hamilton vuonna 1822.
Lentobarbia tavataan luonnonvaraisena Afganistanista, Bangladeshista, Intiasta, Myanmarista, Nepalista, Pakistanista ja Sri Lankasta. Laji kasvaa yleensä korkeintaan 13 senttimetrin mittaiseksi. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lentobarbin elinvoimaiseksi lajiksi.
Metyylibentsoaatti

| Metyylibentsoaatti |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  93-58-3
PubChem CID:  7150
SMILES:  COC(=O)C1=CC=CC=C1
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C8H8O2
Moolimassa:  136,144 g/mol
Sulamispiste:  -12,3 °C
Kiehumispiste:  199,6 °C
Tiheys:  1,089 g/cm3
Liukoisuus veteen:  1,97 g/l (25 °C)
Metyylibentsoaatti (C8H8O2) on metanolin ja bentsoehapon muodostama estereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää hajusteissa ja muiden bentsoaattiestereiden valmistukseen. Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa metyylibentsoaatti on väritöntä ja tuoksultaan kukkaismaista tai hedelmäistä nestettä. Yhdiste liukenee vain hieman veteen ja paremmin moniin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, metanoliin ja dietyylieetteriin. Vahvasti emäksiset vesiliuokset hydrolysoivat metyylibentsoaatin metanoliksi ja bentsoehapoksi.
Metyylibentsoaattia tuottavat useat kasvit esimerkiksi petuniat, tuoksuilangia (Cananga odorata) ja isoleijonankita (Antirrhinum majus). Kasvit muodostavat metyylibentsoaattia bentsoehaposta ja S-adenosyylimetioniinista bentsoehappometyylitransferaasientsyymin katalysoimana.
Valmistus ja käyttö

Metyylibentsoaattia voidaan valmistaa esteröimällä bentsoehappoa ja metanolia happaman katalyytin läsnä ollessa tai bentsoyylikloridin ja metanolin välisellä reaktiolla. Nykyään suurin osa käytetystä metyylibentsoaatista muodostuu kuitenkin sivutuotteena dimetyylitereftalaatin valmistuksen yhteydessä.
Metyylibentsoaattia voidaan käyttää tuomaan kukkaismaista tuoksua hajusteseoksiin, liuottimena ja valmistettaessa siitä muita bentsoaattiestereitä vaihtoesteröintireaktiolla.
Aiheesta muualla

Metyylibentsoaatin kansainvälinen kemikaalikortti
Human Metabolome Database: Methyl benzoate (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Methyl benzoate (englanniksi)
ChemBlink: Methyl benzoate (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Methyl benzoate (englanniksi)
Pherobase: Floral Compound - methyl benzoate (englanniksi)
Pherobase: Semiochemical - methyl benzoate (englanniksi)
Metsänemä

| Metsänemä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Kämmekkäkasvit Orchidaceae
Suku::  Metsänemät Epipogium
Laji::  aphyllum
Kaksiosainen nimi
 Epipogium aphyllum  Sw. 
Katso myös
   Metsänemä Wikispeciesissä   Metsänemä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Metsänemä (Epipogium aphyllum) on Euroopassa ja Aasiassa kasvava kämmekkälaji. Se on lehtivihreätön kasvi, joka elää yhteyttämisen sijaan sienijuuren varassa. Metsänemän tieteellinen sukunimi Epipogium (kreik. epi + pogon, "parran päällä") viittaa kukan muotoon, sen huulen alapuolelle kääntyneisiin kehälehtiin, ja lajinimi aphyllum viittaa varren lehdettömyyteen.
Ulkonäkö ja koko

Metsänemässä ei ole lainkaan lehtivihreää, vaan se on läpikuultavan kellertävä tai rusehtava kasvi. Juurakko on korallimaisen haarova ja vailla juuria. Kasvin juurakko elääkin maan sisässä sienirihmaston varassa. Metsänemä leviää juurakosta kasvavien maarönsyjen avulla, ja kukkaversot nousevat niistä loppukesästä. Kukkavarret kasvavat 10–30 cm korkeiksi. Kasvin vähäiset lehdet ovat suomumaisia. Kellertäviä, punasävyisiä kukkia on 1–5 kappaletta. Kukat ovat yli senttimetrin leveitä, kukan huuli on kääntynyt ylöspäinen kehälehtien yläpuolelle. Kannus on paksu ja tylppä. Kukat tuoksuvat lievästi banaanille. Metsänemä kukkii Suomessa elo-syyskuussa, mutta ei kuitenkaan joka vuosi. Kasvin on havaittu myös kukkineen maan alla. Kukista kehittyy kotia vain harvoin.
Metsänemä lienee hyönteispölytteinen. Kukkien rakenne viittaa kimalaispölytykseen, mutta toisaalta kimalaiset harvoin eksyvät lajin suosimiin kasvupaikkoihin.
Levinneisyys

Metsänemä on pohjoinen ja mantereinen kasvi. Sen levinneisyysalue on varsin laaja ja ulottuu Britteinsaarilta ja Keski-Euroopasta itään Aasian havumetsävyöhykkeen kautta Japaniin saakka. Pohjoismaissa metsänemää tavataan Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa. Suomessa lajia on tavattu harvinaisena koko maassa etelärannikolta Pohjois-Lappiin ja sen havaintoja on kaikista eliömaakunnista. Suuri osa Etelä- ja Keski-Suomen havainnoista on kuitenkin vanhoja. Epäsäännöllinen ja lyhyt kukinta vaikeuttaa metsänemän havainnointia, joten lajin nykytilaa Suomessa on vaikea arvioida.
Elinympäristö

Metsänemä viihtyy vanhoissa, varjoisissa, multavissa lehti- ja sekametsissä, puronvarsissa, lähteikköjen äärellä sekä lehto- ja lettokorvissa. Pohjoisessa lajia tavataan myös tunturikoivikoissa.
Uhanalaisuus

Suomessa metsänemä on uhanalaisuudeltaan vaarantunut. Metsänemän elinympäristöjä uhkaavat erityisesti raskaat metsänhoitotoimet kuten avohakkuu ja auraus. Myös metsänojitus voi kuivattaa kasvupaikkoja liikaa. Aikaisemmin laji kärsi pellonraivauksesta.
Metsänemä on Suomessa rauhoitettu laji Ahvenanmaata lukuun ottamatta. Myös Ruotsissa se on rauhoitettu.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2010: Metsänemän levinneisyys Suomessa
UPM-Kymmene: Metsiemme lehtokasveja (Arkistoitu – Internet Archive) PDF-tiedostomuoto
Pinkka, Lajituntemuksen oppimisympäristö: Metsänemä (Epipogium aphyllum)[vanhentunut linkki]
Den virtuella floran: Skogsfru (Epipogium aphyllum) (ruotsiksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q158922  Wikispecies: Epipogium aphyllum  ARKive: epipogium-aphyllum  BioLib: 42111  BOLD: 574486  CoL: 6FV6P  EoL: 1098515  EPPO: EGMAP  EUNIS: 189630  FNA: 200028660  FoC: 200028660  GBIF: 2849252  iNaturalist: 366363  IPNI: 633401-1  NBN: NBNSYS0000002295  NCBI: 449980  Open Tree of Life: 1000200  PalDat: Epipogium_aphyllum  PFI: 8251  Plant List: kew-70443  Plazi: FDECA885-810A-AC43-12F7-4A68ACB33B5E  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:633401-1  Species+: 18257  Tropicos: 23500755  WFO: wfo-0000952334  Laji.fi: MX.40038 
Metsänemän kukka
Lentolaivue 36

Lentolaivue 36:n muistomerkki Ullaksenpuistossa.
Lentolaivue 36 oli Suomen ilmavoimien lentolaivue, joka nimettiin 27. maaliskuuta 1940 Lentolaivue 6:ksi ja 11. heinäkuuta Erilliseksi Lentolaivueeksi.
Laivueen komentajana oli kapteeni Helmer Helenius. Laivue oli varustettu kellukkeellisin meritoimintakonein ja se oli talvisodan alussa sijoitettu Helsingin Vuosaareen (Kalvik). Laivue siirrettiin 12. joulukuuta 1939 Helsinki-Malmille, jolloin koneet oli varustettu pyörillä tai suksilla.
Kalustona Lentolaivue 36:lla oli meritoimintakoneita: sodan alussa kuusi Blackburn Riponia; ja sodan aikana se sai vahvistuksina vielä kaksi Riponia, kaksi Koolhoven F.K.52:ta ja yhden DB-3:n. Koneita käytettiin tiedusteluun, sukellusveneiden etsintään ja torjuntaan sekä pommituksiin Suomenlahdella.
Lentolaivue 36 luovutti talvisodan alussa yhden Riponinsa Täydennyslentolaivue 39:lle, jonka koulutuslentue käytti sitä reserviläisohjaajien vesilentokoulutukseen.
Lentolaivueelle pystytettiin muistomerkki Kallahden Ullaksenpuistoon, jossa lentokonetalli sijaitsi. Muistomerkki paljastettiin 18. lokakuuta 2003.
Kaino Lempinen

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten telinevoimistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Helsinki 1952 | joukkuekilpailu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Basel 1950 | joukkuekilpailu |  |
Kaino Lempinen (8. helmikuuta 1921 Lemu – 13. syyskuuta 2003 Turku) oli suomalainen voimistelija ja olympiamitalisti.
Lempinen saavutti olympiapronssia telinevoimistelun joukkuekilpailussa Helsingissä 1952. MM-kisoissa 1950 hän sai joukkuekilpailussa hopeaa ja osallistui myös vuoden 1954 MM-kisoihin kilpailijana. Vuoden 1958 MM-kisoissa hän toimi arvostelutuomarina.
Seuratasolla Lempinen edusti Turun Pyrkivää.
Saavutuksia

Olympiapronssia voimistelun joukkuekilpailussa Helsingissä 1952
Olympiakisoissa 28:s 12-ottelussa, 14:s permannolla, 23:s rekillä, 29:s hevosella, 44:s hypyssä, 63:s renkailla ja 65:s nojapuilla.
MM-hopeaa voimistelun joukkuekilpailussa 1950
MM-kisoissa neljäs permannolla 1950 ja kuudes joukkuekilpailussa 1954
PM-kultaa joukkuekilpailussa 1953
16 TUL:n mestaruutta 1940–1953
Metyylimetakrylaatti

| Metyylimetakrylaatti |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Metyyli-2-metyylipropenoaatti
CAS-numero:  80-62-6
PubChem CID:  6658
SMILES:  CC(=C)C(=O)OC
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C5H8O2
Moolimassa:  100,114 g/mol
Sulamispiste:  –48 °C
Kiehumispiste:  100–101 °C
Tiheys:  0,944 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 1,6 g/100ml 
Metyylimetakrylaatti (C5H8O2) on metakryylihapon metyyliesteri. Sitä käytetään pääasiassa muovien valmistuksessa.
Ominaisuudet

Metyylimetakrylaatti on huoneenlämpötilassa kirkasta nestettä. Yhdiste liukenee vain vähäisissä määrin veteen, mutta paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, asetoniin ja dietyylieetteriin. Aine reagoi helposti muodostaen polymeerejä. Tämän vuoksi metyylimetakrylaatin joukkoon lisätään hydrokinonia, 4-metoksifenolia (hydrokinonin metyylieetteri) tai dimetyyli-t-butyylifenolia.
Valmistus

Metyylimetakrylaattia valmistetaan tavallisemmin niin kutsutulla asetonisyanohydriinimenetelmällä, jota on käytetty vuodesta 1937 asti. Prosessin ensimmäisessä vaiheessa asetoni reagoi vetysyanidin kanssa muodostaen asetonisyanohydriiniä. Seuraavassa vaiheessa asetonisyanohydriini reagoi väkevän rikkihapon kanssa muodostaen tuotteena metakryyliamidisulfaattia. Tämän jälkeen seuraa joko hydrolyysi tai metanolyysi metakryylihapoksi ja sivutuotteena muodostuu ammoniumvetysulfaattia. Metakryylihappo voidaan esteröidä metanolin kanssa metyylimetakrylaatiksi.
Koska asetonisyanohydriiniprosessi tuottaa huomattavasti ammoniumvetysulfaattia sivutuotteena, on pyritty kehittämään myös muita menetelmiä metyylimetakrylaatin valmistamiseksi. Kehitettyjä prosesseja ovat muun muassa isobuteenin hapetus metakroleiiniksi ja edelleen metakryylihapoksi ja esteröinti, sekä yhdisteen valmistus propyynistä, hiilimonoksidista ja metanolista tai propeenista tai eteenistä, hiilimonoksidista ja vedestä. Myös yhdisteen valmistamista metyylipropionaatista ja formaldehydistä on tutkittu.
Käyttö

Valmistettu metyylimetakrylaatti käytetään pääasiassa akryylimuovien, kuten polymetyylimetakrylaatin valmistamiseen. Metyylimetakrylaattia käytetään myös kopolymeerien valmistuksessa. Metyylimetakrylaattipolymeerit ovat kovia ja niitä käytetään esimerkiksi hammaslääketieteessä proteeseina.
Martti Metsäketo

| Martti Metsäketo |
| --- | --- |
 Metsäketo esiintymässä lauluyhtye Four Catsin kanssa Maailma kylässä -festivaaleille Helsingin Kaisaniemessä toukokuussa 2014.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Martti Juhani Metsäketo
Syntynyt: 17. joulukuuta 1940 Iitti
Kuollut: 23. syyskuuta 2015 (74 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  muusikko, laulaja
Puoliso:  Maija-Liisa Metsäketo (vih. 1967; k. 2015)
Lapset:  Annika Metsäketo   Tomi Metsäketo
Muusikko
Taiteilijanimi:  Martin Malmberg
Laulukielet:  suomi, englanti
Aktiivisena:  1957-2015
Tyylilajit:  iskelmä, suomipop
Soittimet:  basso, huilu, saksofoni, congarummut
Yhtyeet:  Fantastic Four   Four Cats   Janatuisen jatsiyhtye   Lasaset   Oiling Boiling   Silhuetit
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Martti Juhani Metsäketo (17. joulukuuta 1940 Iitti – 23. syyskuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen muusikko ja laulaja. Hän on yksi eniten levyttäneistä suomalaisista studiomuusikoista.
Ura

Ensimmäiset keikkansa Metsäketo teki vuonna 1957 opiskellessaan puolustusvoimien soitto-oppilaskoulussa. Tanssimuusikkona hän työskenteli vuodesta 1958 lähtien, tehden yhteistyötä muun muassa Rauno Lehtisen, Antti Hyvärisen, Pentti Lasasen, Kalevi Nyqvistin, Eila Pienimäen, Marion Rungin, Anita Hirvosen, Jari Sillanpään ja Eino Grönin kanssa.
Metsäketo esiintyi televisio- ja radio-orkestereissa 1960-luvulta lähtien. Hän oli multi-instrumentalisti, joka oli mukana levytyksillä laulajana sekä instrumentalistina, soittiminaan muun muassa saksofoni, bassokitara, huilu ja congarummut. Gramexin tilastojen mukaan Metsäketo oli mukana yli 4 000 levytyksellä, mikä tekee hänestä yhden Suomen eniten levyttäneistä studiomuusikoista.
Metsäketo oli mukana myös lauluyhtyeissä Silhuetit, Fantastic Four ja Four Cats, Savonlinnan Oopperakuorossa 1992–1993, sekä Helsingin kaupunginteatterin musikaaleissa Cats ja My Fair Lady.
Yksityiselämä

Metsäketo oli vuodesta 1967 naimisissa Maija-Liisa ”Maikki” Metsäkedon kanssa. Heillä on kaksi lasta, radiojuontaja Annika Metsäketo ja laulaja Tomi Metsäketo.
Alkuvuodesta 2015 Martti Metsäketo kertoi sairastavansa imusolmukesyöpää, ja hän kuoli saman vuoden syyskuussa. Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle.
Orkesterin jäsenet

Martti Metsäketo – laulu, huilu, tenorisaksofoni ja conga-rummut
Raimo ”El Papa” Korhonen – trumpetti, flyygelitorvi ja perkussiot
Arto Hyötyläinen – piano, kosketinsoittimet ja laulu
Harri Luiskari – basso ja laulu
Tapani Laastola – rummut ja perkussiot
Diskografia

Saanko luvan (2006)
Taas tanssitaan (2008)
Tunnustuksia

Director musices 2006