stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Albin Chalandon

Albin Chalandon
Albin Chalandon (11. kesäkuuta 1920 Reyrieux – 29. heinäkuuta 2020) oli ranskalainen poliitikko ja pankinjohtaja.
Chalandon oli gaullisti ja toisen maailmansodan vastarintataistelun veteraani, joka osallistui Pariisin vapautukseen vuonna 1944. Hän valmistui humanistisista tieteistä. Chalandon perusti Banque commerciale de Parisin vuonna 1952. Hän toimi toukokuusta heinäkuuhun 1968 Ranskan teollisuusministerinä, vuosina 1968–1972 julkisten töiden ministerinä ja vuosina 1986–1988 oikeusministerinä. Vuosina 1977–1983 Chalandon johti Elf Aquitaine -yhtiötä.
Chalandon oli naimisissa journalisti Catherine Nayn kanssa ja kolmen lapsen isä. Hänellä oli Kunnialegioonan suurristi ja Croix de guerre 1939–1945.
Tatravuorten kansallispuisto

| --- | --- |
Sijainti:  Vysoké Tatry Slovakia
Lähin kaupunki:  Poprad
Pinta-ala:  742,9 km2 
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  Tatranský národný park
Tyyppi:  Kansallispuisto 
Perustettu:  1. tammikuuta 1949 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Tatravuorten kansallispuisto (Tatranský národný park) on luonnonsuojelualue Tatravuorilla Slovakiassa. Vuonna 1949 perustettu puisto on Slovakian vanhin kansallispuisto. Se sijaitsee Puolan vastaisella rajalla, ja rajan toiselle puolelle perustettiin myös kansallispuisto viisi vuotta myöhemmin. Nämä kaksi puistoa muodostavat yhdessä Unescon biosfäärisuojelukohteen vuodesta 1993.
Puistossa on vuoristokasvillisuutta ja harvinaisia eläinlajeja kuten kotkia ja karhuja. Sen tunnuseläin on gemssi, jonka populaatio on elänyt täällä eristyksissä Alpeilla ja muissa vuoristoissa elävistä gemssikannoista jääkaudesta alkaen. Jäljellä on enää noin tuhat yksilöä.
Albiinomonninen

Albiinomonninen-nimityksellä tarkoitetaan akvaarioliikkeissä kahta eri kalalajia:
täplämonninen
kuparimonninen
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Albiinomonninen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Tara (nimi)

Tara on pääasiassa englanninkielisissä maissa esiintyvä naisen etunimi. Alkuperältään se on englantilaistettu muoto irlantilaisesta gaelinkielisestä paikannimestä Teamhair, joka merkitsee maan kohoumaa. Teamhair eli Tara on Dublinin lähellä sijaitseva pyhä kukkula, jolla Irlannin kuninkaat aikoinaan kruunattiin. Tara-nimen yleistymiseen ovat vaikuttaneet Margaret Mitchellin romaani Tuulen viemää vuodelta 1936 ja sen pohjalta tehty samanniminen elokuva vuodelta 1939. Niissä Tara esiintyy päähenkilön, Scarlett O’Haran omistaman plantaasin nimenä.
Nimi Tara esiintyy myös Intiassa, jossa se käsitetään johtuvaksi tähteä tarkoittavasta sanskritin sanasta tara. Tara on myös hindulaisen jumalan nimi.
Suomessa nimi Tara on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 707 henkilölle, joista suurin osa on syntynyt vuoden 1980 jälkeen. Taralla ei ole Suomessa nimipäivää.
Tunnettuja Tara-nimisiä

Tara Brach (s. 1953), yhdysvaltalainen psykologi, kirjailija ja meditaatio-opettaja
Tara Correa-McMullen (1989–2005), yhdysvaltalainen näyttelijä
Tara Geraghty-Moats (s. 1993), yhdysvaltalainen mäkihyppääjä ja ampumahiihtäjä
Tara Grammy, iranilais-kanadalainen näyttelijä ja näytelmäkirjailija
Tara Lipinski (s. 1982), yhdysvaltalainen taitoluistelija ja olympiavoittaja
Tara McManus, yhdysvaltalainen rumpali ja kosketinsoittaja
Tara Moore (s. 1992), brittiläinen tennispelaaja
Tara Mounsey (s. 1978), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
Tara Leigh Patrick, Carmen Electra (s. 1972), yhdysvaltalainen malli, näyttelijä, televisioesiintyjä ja laulaja
Tara Reid (s. 1975), yhdysvaltalainen näyttelijä
Tara Singh Varma (s. 1948), alankomaalainen poliitikko
Tara Strong (s. 1973), kanadalainen ääninäyttelijä
Tara Tuominen (s. 1993), suomalainen kuulantyöntäjä
Tara Westover (s. 1986), yhdysvaltalainen muistelmakirjailija ja esseisti
Tara Whitten (s. 1980), kanadalainen maastohiihtäjä, rata- ja maantiepyöräilijä
Kuvitteellisia Tara-nimisiä

Tara, buddhalaisuuteen liittyvä hahmo, Avalokiteshvaran naispuolinen aisapari
Tara Webster, päähenkilö draamasarjassa Tanssiakatemia
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tara (nimi) Wikimedia Commonsissa
Tatshenshini-Alsekin kansallispuisto

| Tatshenshini-Alsekin kansallispuisto |
| --- | --- |

Maailmanperintökohde
Sijainti:  Brittiläinen Kolumbia, Kanada  59°52′03″N, 138°00′49″W
Tyyppi:  luonto
Kriteerit:  (vii), (viii), (ix), (x)
Tunnusnumero:  72
Valintahistoria
Valintavuosi:  1979
Laajennusvuosi:  1992, 1994
 
Tatshenshini-Alsekin kansallispuisto on luonnonsuojelualue Kanadassa. Se sijaitsee samannimisen jokivesistön ympärillä Brittiläisen Kolumbian luoteisnurkassa. Se on perustettu vuonna 1993.
Puistossa elää ainakin 53 nisäkäslajia, joihin kuuluvat ahma, mustakarhu, harmaakarhu ja ohutsarvilammas. Se on tärkeä osa monien vesilintujen muuttoreittiä.
Se muodostaa yhdessä Kluanen, Wrangell-St Eliasin ja Glacier Bayn kansallispuistojen kanssa Kanadan ja Yhdysvaltojen rajan yli ulottuvan kokonaisuuden, joka lisättiin UNESCOn maailmanperintöluetteloon vuonna 1979, ja jota laajennettiin 1992 ja 1994. Nämä neljä puistoa muodostavat yhdessä maailman suurimman luonnonsuojelualueen, noin 8,5 miljoonaa hehtaaria.
Aku Ankka -sarjakuvan maailma

Ankkalinna animaatiosarjassa Ankronikka.
Aku Ankka -sarjakuvan maailma on kuvitteellinen todellisuus, jossa Disney-sarjakuvien hahmot, kuten Aku Ankka, Tupu, Hupu ja Lupu sekä Roope Ankka elävät. Sarjakuva keskittyy Ankkalinnan kaupunkiin, joka sijaitsee kuvitteellisessa Calisotan osavaltiossa Yhdysvaltain länsirannikolla. Sarjakuvan maailman loi ennen kaikkea Carl Barks, mutta sen juuret ovat Walt Disneyn 1930-luvulta alkaen tuottamissa piirroselokuvissa sekä käsikirjoittaja Ted Osbornen ja piirtäjä Al Taliaferron tekemässä strippisarjakuvassa. Sarjakuvalla ja animaatiolla on ollut erilaisia ilmenemismuotoja. Eri piirtäjistä etenkin Don Rosa jatkoi Barksin maailman vakiinnuttamista.
Yksi epäloogisuus Aku Ankka -sarjakuvissa on, että hahmot eivät enimmäkseen vanhene eivätkä kuole. Esimerkiksi Tupu, Hupu ja Lupu, jotka ovat lapsia jo 1950-luvulle sijoittuvissa tarinoissa, ovat lapsia vielä internetaikaan sijoittuvissakin tarinoissa. Roope on jo aikuinen joissakin tarinoissa, jotka sijoittuvat Klondiken kultaryntäyksen aikaan ja kuitenkin esiintyy elävänä, joskin paljon vanhempana, sellaisissakin tarinoissa, jotka sijoittuvat nettiaikaan. Toisaalta Don Rosa hylkää tällaisen epäloogisuuden ja sijoittaa tarinansa enimmäkseen 1950-luvulle, jolloin on loogista, että Roope on elossa mutta paljon vanhempana kuin kultaryntäyksen aikaan. Lisäksi Aku Ankka -sarjakuvissa merkittäviä elämäntilanteen muutoksia (avioitumisia, lasten saamisia, työpaikan vaihdoksia, muuttoja jne.) kokevat vain sivuhahmot. Vakiohahmojen tämäntapaiset elämänasiat pysyvät aina ennallaan. Don Rosan mukaan Aku ja Iines kuitenkin avioituivat 1960-luvulla.
Yleisimpiä hahmoja

Aku Ankka (engl. Donald Duck) on äkkipikainen merimiesasuinen ankka. Hahmon keksi ja hahmotteli Walt Disney.
Tupu, Hupu ja Lupu (Huey, Dewey ja Louie) ovat Aku Ankan kolmoissisarenpojat, jotka on jätetty hänen huostaansa. Ankanpojat ovat Ted Osbornen ja Al Taliaferron luomuksia. Aluksi pojat olivat riidanhaluisia mekastajia, mutta liittyivät sittemmin Sudenpennut-järjestöön.
Roope Ankka (Scrooge McDuck) on Akun äärimmäisen rikas ja saita eno. Roopea kutsutaan sedäksi, koska englanninkielinen sana ”uncle” merkitsee sekä setää että enoa. Ankkavanhus ensiesiintyi Carl Barksin tarinassa Joulu Karhuvuorella vuonna 1947.
Iines Ankka (Daisy Duck) on Akun ikuinen tyttöystävä. Hän esiintyi ensi kerran piirroselokuvassa vuonna 1940.
Hannu Hanhi (Gladstone Gander) on Akun ärsyttävän onnekas serkku. Aku ja Hannu taistelevat jatkuvasti Iineksestä. Hannun loi Carl Barks ja hän esiintyi ensi kerran vuonna 1951.
Kaino-Vieno Ankka (Elvira Coot) eli Mummo Ankka (Grandma Duck) on Akun hyväsydäminen isoäiti.
Hansu Hanhi (Gus Goose) on Mummo Ankan ruoalle perso renki.
Pelle Peloton (Gyro Gearloose) on keksijä, joka pystyy keksimään lähes mitä tahansa.
Pikku apulainen (Little Helper) on Pelle Pelottoman kehittämä minirobotti.
Professori Taavi Ankka (Ludwig Von Drake) on kaikkien alojen asiantuntija.
Kroisos Pennonen (John D. Rockerduck) on Roope Ankan ainainen kilpailija maailman rikkaimman ankan tittelistä.
Kulta-Into Pii (Flintheart Glomgold) on Roope Ankan ainainen kilpailija maailman rikkaimman ankan tittelistä Kroisos Pennosen ohella.
Neiti Näpsä (Emily Quackfaster) on Roope Ankan ahkera sihteeri.
Riitta Hanhi (Brigitta McBridge) on Roope Ankkaan rakastunut liikenainen.
Milla Magia (Magica De Spell) on ilkeä noita, jonka tavoite on varastaa Roope Ankan ensilantti.
Karhukopla (Beagle Boys) on varasjoukko, joka yrittää alituisesti ryövätä Roope Ankan rahasäiliön.
588

| --- | --- |
Vuosisadat: 300-luku · 400-luku · 500-luku · 600-luku · 700-luku
Vuosikymmenet: 490-luku · 500-luku · 510-luku · 520-luku · 530-luku · 540-luku 550-luku · 560-luku · 570-luku · 580-luku · 590-luku · 600-luku
Vuodet: 490 · 491 · 492 · 493 · 494 · 495 · 496 · 497 · 498 · 499 500 · 501 · 502 · 503 · 504 · 505 · 506 · 507 · 508 · 509 510 · 511 · 512 · 513 · 514 · 515 · 516 · 517 · 518 · 519 520 · 521 · 522 · 523 · 524 · 525 · 526 · 527 · 528 · 529 530 · 531 · 532 · 533 · 534 · 535 · 536 · 537 · 538 · 539 540 · 541 · 542 · 543 · 544 · 545 · 546 · 547 · 548 · 549 550 · 551 · 552 · 553 · 554 · 555 · 556 · 557 · 558 · 559 560 · 561 · 562 · 563 · 564 · 565 · 566 · 567 · 568 · 569 570 · 571 · 572 · 573 · 574 · 575 · 576 · 577 · 578 · 579 580 · 581 · 582 · 583 · 584 · 585 · 586 · 587 · 588 · 589 590 · 591 · 592 · 593 · 594 · 595 · 596 · 597 · 598 · 599 600 · 601 · 602 · 603 · 604 · 605 · 606 · 607 · 608 · 609
Tapahtumia

Kiinan maaseudulla kuolee 10 ihmistä meteoriitin törmäyksessä.
Kuolleita

Aelle, Deiran kuningas
Creoda, Mercian kuningas
Ahven-Heinänen

| Ahven-Heinänen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Luhanka
Koordinaatit:  61°42′15″N, 25°37′06″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskuoja:  oja Herjaanlampeen 
Järvinumero:  14.221.1.254
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  91,4 m  
Pituus:  380 m  
Leveys:  170 m  
Rantaviiva:  0,897 km  
Pinta-ala:  3,373 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiAhven-Heinänen 
Ahven-Heinänen  on Keski-Suomessa Luhangalla Judinsalon kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,4 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 91,4 metriä mpy.
Tatsumi Kimishima

| Tatsumi Kimishima> 君島 達己.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. huhtikuuta 1950 (ikä 74)
Muut tiedot
Yritys:  Nintendo
Asema:  toimitusjohtaja
Tatsumi Kimishima (jap. 君島 達己, Kimishima Tatsumi, s. 21. huhtikuuta 1950) on Nintendon entinen toimitusjohtaja. Hän toimi Nintendo of American toimitusjohtajana 2002–2006. Hän tuli entisen toimitusjohtajan Minoru Arakawan paikalle tämän siirryttyä eläkkeelle. Kimihiman paikalle tuli Reggie Fils-Aime. Ennen Nintendolle töihin tuloa vuonna 2000 hän oli työskennellyt 27 vuotta Sanwa Bank of Japanissa. Syyskuussa 2015 hänet nimitettiin Nintendon toimitusjohtajaksi Satoru Iwatan paikalle tämän kuoltua. Kesäkuussa 2018 hän jätti paikkansa Nintendon toimitusjohtajana ja hänen tilalleen nimitettiin Shuntaro Furukawa.
Tannhäuser (runoilija)

Tannhäuser. Codex Manesse, 1300-luku.
Tannhäuser oli saksalainen minnelaulaja, joka sepitti vuosina 1228–1265 kevyitä tanssilauluja ja aistillisia rakkauslauluja sekä pilkkasi vanhemman laulajapolven naisihailua (naisenpalvontaa).
"Lauselmissaan" (Sprüche) Tannhäuser kuvailee seikkailujentäyteistä ja kevytmielistä kuljeksijaelämäänsä, joka paremmin kuin hänen runonsa on säilyttänyt hänen nimensä jälkimaailmalle, sillä se on jo varhain antanut aihetta kansanlauluihin ja -taruihin, jotka myöhemmin sulautuivat italialaisiin taruihin Venusvuoresta. 
Näin muodostuneen Tannhäuser-tarun sankari on ritari, joka vietettyään pitkät ajat Venusluolan aistillisissa nautinnoissa saapuu katuvaisena Roomaan ja rukoiltuaan paavilta turhaan synninpäästöä palaa epätoivoisena entiseen oleskelupaikkaansa.
Saksalaiset balladit antavat paavin (Urbanus IV) saada rangaistuksen kovasydämisyydestään: kun kuiva sauva, jonka lehtiin puhkeamista hän on väittänyt yhtä mahdottomaksi kuin Tannhäuserin armahtamista, todella alkaa työntää tuoreita vesoja, tuomitaan paavikin ikuiseen kadotukseen. Tarun pohjalle on Richard Wagner luonut kuuluisan Tannhäuser-oopperansa. johon vielä on yhdistetty taru kilpalaulajaisista Wartburgin linnassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tannhäuser (runoilija) Wikimedia Commonsissa
Tahmahiippo

| Tahmahiippo |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Mycenaceae
Suku::  Hiipot Mycena
Laji::  viscosa
Kaksiosainen nimi
 Mycena viscosa  Maire 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tahmahiippo (Mycena viscosa) on harmaalakkinen hiippolaji. Se muistuttaa keltajalkahiippoa (Mycena epipterygia), ja toisinaan niiden katsotaan kuuluvan samaan lajiin. Lajiryhmän selvitys on kesken, ja siihen voi kuulua muitakin lajeja.
Tahmahiipon lakki on 2–4 senttimetriä leveä ja muodoltaan kellomainen tai kupera. Lakki on väriltään harmaa tai harmaanruskea ja vanhemmiten punaruskeatäpläinen. Heltat ovat harmaanvalkoisia ja itiöpöly on valkoista. Sienen jalka on 4–10 senttimetriä pitkä, keltainen ja tyvestä punaruskea. Tahmahiippo kasvaa kuusikoissa, puistoissa ja pihoilla kuusten kannoilla ja tyvillä. Se on yleinen koko Suomessa. Kasvuaika on syyskuusta lokakuuhun. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Tahmahiippo (Mycena viscosa)
Adam Aleksander Sanguszko

Adam Aleksander Sanguszko.
Adam Aleksander Sanguszko (1590 - 1653) oli aatelismies Puola-Liettuassa. Hän oli Kiovan linnanherra vuodesta 1618, Podolen voivodi vuodesta 1621 vuoteen 1630, Volhynian voivodi vuodesta 1630 ja Włodzimierzin starosta vuoteen 1625 asti.
Hänen vanhempansa olivat Hrihory Sanguszko and Zofia Hołowczyńska. Hän avioitui Katarzyna Uchańskan (kuoli 1650) kanssa ennen vuotta 1616. Heillä ei ollut lapsia ja Sanguszko-Koszyrskin sukuhaara sammui Adamin kuoltua.
Takaisinsoitto

Takaisinsoittojärjestelmän tarkoitus on parantaa tavoitettavuutta ja puhelupalveluiden laatua. Se ylläpitää vastaamattomien puheluiden lokia. Järjestelmä voi olla operaattoriin sidottu tai operaattori- ja vaihdevapaa ratkaisu.
Tekninen toteutus

Takaisinsoittojärjestelmän voi toteuttaa kahdella eri tavalla:
Mittaamalla kokonaispuhelinliikennettä, jolloin soittotapahtumaa seurataan ja puhelinliikennettä mittaamalla vahvistetaan vastattiinko soittajalle. Soittoajan pituudella ei ole merkitystä. Hoitamattomat puhelut näytetään reaaliaikaisessa vastaamattomien puheluiden lokissa. Kokonaispuheluliikenteen mittaaminen tapahtuu puhelimesta tai suoraan operaattorin IN-palvelusta.
Ylivuotoon perustuva, jolloin vastaamaton puhelu vahvistetaan hoitamattomaksi puhelun ohjauduttua ylivuotoon. Ohjautumisen kesto on tyypillisesti noin 20–45 vaihdeohjelmoinnista riippuen. Kaikki ylivuotoon asti ohjautuneet puhelut merkitään vastaamattomien puheluiden lokiin. Toinen tapa on ohjata soittaja valikkoon, jossa soittajan on painettava jotain äänivalikossa erikseen määriteltyä näppäintä tai useampaa näppäintä, jonka jälkeen hänen puhelinnumeronsa rekisteröityy vastaamattomien puheluiden lokiin. Ylivuoto voidaan ohjelmoida puhelimeen, IP-vaihteeseen, mobiilivaihteeseen tai lankapuhelinvaihteeseen (katso artikkeli puhelinkeskus).
Tekninen toteutus > Raportointi

Takaisinsoittojärjestelmä raportoi puhelut eri tavalla riippuen teknisestä toteutuksesta:
Kokonaispuhelinliikennettä mittaavan takaisinsoittojärjestelmän raportointi perustuu todennettuun todelliseen puhelinliikenteeseen, niin alanumero-, ryhmä- kuin toimipistekohtaisesti. Raportointi kertoo yksityiskohtaisesti soitetut- ja vastatut puhelut, käsittelyajat, puheajat, takaisinsoitot, ryhmä- ja suorien puheluiden määrät, päivässä vietetyn puhelimessa oloajan keskiarvon, sekä päiväkohtaisesti hoitamattomaksi jääneiden yksilöityjen soittajien kokonaismäärän.
Ylivuotoon perustuvassa takaisinsoitossa raportointi koskee vain ylivuotoon asti tulleita ja valikossa rekisteröityneitä puheluita. Takaisinsoitto tapahtumat ja takaisinsoittoviiveet muodostetaan raportoinnissa käyttäjien manuaalisten kuittausten perusteella. Ylivuotoon- ja valikkoihin perustuva takaisinsoittojärjestelmä ei mittaa kokonaispuhelinliikennettä, jolloin todennusta ei voi tehdä todellisista puhelutapahtumista.
Tekninen toteutus > Käytettävyys

Takaisinsoittojärjestelmien ylläpitämät vastaamattomien puheluiden lokit toimivat eri tavalla käytetystä tekniikasta riippuen:
Kokonaispuhelinliikennettä mittaava takaisinsoittojärjestelmä poistaa vastaamattoman puhelurivin reaaliaikaisesta lokista automaattisesti, jos soittaja vastaa takaisinsoittoon tai jos soittaja soittaa uudestaan ja tavoittaa yrityksen- tai yhteisön jäsenen estäen näin turhat päällekkäissoitot. Rivin poisto perustuu todennettuun puhelutapahtumaan.
Ylivuotoon ja valikoihin perustuvassa takaisinsoittojärjestelmässä vastaamaton puhelurivi pitää merkitä manuaalisesti hoidetuksi käyttäjän toimesta. Ylivuotoon perustuva tekniikka ei tiedä, jos soittaja on soittanut uudestaan ja tavoittanut kohdehenkilön tai ryhmän. Alkuperäinen hoitamaton soittorivi jää edelleen hoitamattomien puheluiden lokiin, jolloin lokia läpikäyvä takaisinsoittaja tekee päällekkäissoiton alkuperäiselle soittajalle. Rivin poisto perustuu käyttäjän omaan ilmoitukseen.
Tekninen toteutus > Hävikki

Takaisinsoittojärjestelmissä kutsutaan hävikiksi niitä vastaamattomia puheluita, jotka eivät rekisteröidy vastaamattomien puheluiden lokiin.
Hävikin määrä riippuu teknisestä toteutuksesta:
Kokonaispuhelinliikennettä mittaavan takaisinsoiton hävikki on 0%, koska kaikki vastaamattomat puhelut rekisteröityvät.
Ylivuotoon perustuvan takaisinsoiton hävikki vaihtelee. Ylivuotoon perustuvan takaisinsoittojärjestelmään pääsee syntymään hävikkiä, kun soittaja katkaisee puhelun ennen puhelun ohjautumista ylivuotoon. Ohjautumiseen kuluva aika on ohjelmoitavissa vaihteeseen ja vaihtelee yleensä 20-45 sekunnin välillä. Hävikkiä syntyy myös silloin, kun soittaja kuulee valintaäänen muutoksesta puhelun eteenpäin ohjautumisen, jolloin soittaja katkaisee puhelun. Hävikkiä pääsee syntymään myös silloin, jos ylivuoto on ohjelmoitu vain ryhmänumeroihin, eikä alanumeroille ole ohjattu omaa ylivuotoa, jolloin ryhmän ohi tulleiden suorien puheluiden vastaamatta jääneitä puheluita ei rekisteröidä. Valikkoihin perustuvissa ylivuodoissa hävikki syntyy soittajista, jotka eivät osaa tai halua käyttää valikoita tai niistä soittajista, jotka sulkevat puhelinlinjan ennen valikkoa.
Tekninen toteutus > Takaisinsoittoviive

Takaisinsoittoviive on yksi tärkeimmistä takaisinsoittojärjestelmän vaatimuksista.
Mitä nopeammin vastaamattomalle asiakkaalle soitetaan takaisin sen parempi asiakaskokemus.
Piirre, jossa takaisinsoittotekniikat erovat jälleen toisistaan.
Takaisinsoittojärjestelmissä, joissa luvataan soittaa asiakkaalle takaisin tiettynä ajankohtana takaisinsoittoviiveet ovat aina kokonaispuhelinliikennettä mittaavaa järjestelmää huomattavasti pidemmät.
Tämä tapahtuu, kun esimerkiksi luvataan soittaa vastaamattomille asiakkaille esimerkiksi aikaisintaan 30 min kuluttua, niin takaisinsoittoviiveen keskiarvon tulokset alkavat yleensä vasta 30 minuutin jälkeen. Tämä rasittaa todellista takaisinsoittoviiveen keskiarvoa merkittävästi.
Kokonaispuhelinliikennettä mittaava järjestelmä tarjoaa taas vapaasti yrityksen henkilökunnalle mahdollisuuden vastata asiakaspuheluun heti ja soittaa vastaamattomiin puheluihin heti kun heillä löytyy siihen vapaa mahdollisuus, jolloin järjestelmän suurin käyttäjäviive poistuu ja takaisinsoittoviiveen keskiarvo on merkittävästi lyhempi.
Sama mahdollisuus löytyy myös valikkoperusteisesta takaisinsoittojärjestelmästä, mutta ihmiset alkavat toimia luvatun viiveen mukaisesti, jolloin syntyy eroja kontaktointiviiveissä.
Kokonaispuhelinliikennettä mittaavissa takaisinsoittojärjestelmissä takaisinsoittoviive pysyy ryhmissä noin 35 minuutin kohdilla keskiarvoisesti. Ennen kokonaispuhelinliikennettä mittaavaa takaisinsoittojärjestelmää todelliset takaisinsoittoviiveet ovat useissa mittauksissa olleet keskiarvoisesti 3-4 tunnin kohdalla, vaikka mitattavilla kohteilla on ollut vanhempaa tekniikkaa olevat takaisinsoittojärjestelmät käytössä.
Merkittävin ongelma syntyy siitä, että valikoihin ja ylivuotoon perustuvat takaisinsoittojärjestelmät eivät mittaa toteutunutta soittoa, vaan luottavat käyttäjän tekemiin manuaalisiin takaisinsoittokuittauksiin . Tämä osaltaan pidentää asiakkaan todellista kontaktointiviivettä tai pahimmillaan asiakkaalle ei koskaan soiteta todennetusti takaisin.
Alexander Eugen Spåre

Alexander Eugen (Eugén) Spåre (4. kesäkuuta 1856 Pirkkala – 19. maaliskuuta 1907 Helsinki) oli suomalainen tuomari ja valtiopäivämies.
Spåren vanhemmat olivat kihlakunnantuomari Karl Vilhelm Spåre ja Augusta Elisabet Rosalie von Knorring ja puoliso vuodesta 1891 Hilda Sigrid Johanna Kauffmann.  Ylioppilaaksi 1875 tullut Spåre suoritti tuomarintutkinnon 1880 ja oikeustutkinnon 1881, varatuomarin arvon hän sai 1883. Hän oli hovioikeudenneuvos Viipurin hovioikeudessa vuodesta 1906, oltuaan sen palveluksessa jo pitkään. Spåre oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1882.
Spåren veljiä olivat Viipurin hovioikeuden varapresidentti Axel Johan Alfons Spåre ja juristi, virka- ja valtiopäivämies Karl Gustaf Spåre.
Alakainuun piiri

| Alakainuun piiri |
| --- | --- |
 Alakainuun kirkko
 fiAlakainuun piiri 
 65°51′14″N, 23°07′55″E 
Valtio:   Ruotsi
Maakunta:  Norrbotten
Lääni:  Norrbottenin lääni
Kunta:  Kainuun kunta
Piirikoodi:  325014
Väestö
Väkiluku (2022):  13 818 
Alakainuun piiri (ruots. Nederkalix distrikt) sijaitsee Kainuun kunnassa Ruotsissa. Sen väkiluku on 13 818  (31. joulukuuta 2022).
Aiheesta muualla

SCB Regina Web Map (Näyttää piirin rajat karttapalvelussa) Statistiska centralbyrån. (ruotsiksi)
Kainuun kunnan piirit
Aku Ankka -klassikot

Aku Ankka -klassikot on viisiosainen albumisarja 1970-luvun alusta. Albumeita alettiin tehdä Italiassa vastauksena suositulle ranskalais-belgialaiselle albumisarjakuvalle kuten Asterixille ja Tintille. Kolmeriviset tarinat muutettiin nelirivisiksi, mikä näkyy usein sivujen rakenteessa. Oikea lukujärjestys on paikoin täytynyt ilmaista nuolilla.
Alkuperäisiä albumeita ilmestyi seitsemän, mutta suomeksi niitä julkaistiin vain viisi kappaletta. Suomentamatta jäivät mukaelmat Danten Jumalaisesta näytelmästä (Mikin Inferno), ja Goethen Faustista.
Sarjan kaikkiin albumeihin maalasi kansikuvat Giovan Battista Carpi.
Sarjassa ilmestyneet

Aku Ankka ja kolme muskettisoturia (Alexandre Dumas: Kolme muskettisoturia) Käsikirjoitus Guido Martina, piirrokset Pier Lorenzo de Vita. 2. Kaksi vuotta myöhemmin, piirrokset Luciano Bottaro. 1972.
Aku Ankka ja Monte Criston kreivi 1. (Alexandre Dumas: Monte Criston kreivi) Käsikirjoitus Guido Martina, piirrokset Luciano Bottaro 2. (Washington Irving: Rip van Winkle) piirrokset Paul Murry. 1973.
Aku Ankka, surullisen hahmon ritari (Cervantes: Don Quijote) Käsikirjoitus Guido Martina, piirrokset Pier Lorenzo de Vita. 1973.
Aku Ankka maurien maassa, Tarasconin Tartarin - Sevillan parturi 1. (Alphonse Daudet: Tarasconin Tartarin) Käsikirjoitus Guido Martina, piirrokset Luciano Bottaro 2. Pierre Beaumarchais: Sevillan parturi) Käsikirjoitus Gian Giacomo Dalmasso, piirrokset Pier Lorenzo de Vita. 1974.
Aku Ankka ja Apulian kuningas (Andrea de Barberini: Guerin Meschino) Käsikirjoitus Guido Martina, piirrokset Pier Lorenzo de Vita. 1975