Maamme
Sanat

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  Cajanderin suomennos |  Runebergin alkuperäisteksti |  Sanatarkka käännös |
| 1. |  Oi maamme, Suomi, synnyinmaa, soi, sana kultainen! Ei laaksoa, ei kukkulaa, ei vettä rantaa rakkaampaa, kuin kotimaa tää pohjoinen, maa kallis isien! |  Vårt land, vårt land, vårt fosterland, Ljud högt, o dyra ord! Ej lyfts en höjd mot himlens rand, Ej sänks en dal, ej sköljs en strand, Mer älskad än vår bygd i nord, Än våra fäders jord. |  Maamme, maamme, kotimaamme, soi kovaa, oi kallis sana! Ei kohoa kukkulaa kohti taivaanrantaa, ei vajoa laaksoa, ei huuhdo rantaa rakkaampaa kuin seutumme pohjoisessa, kuin isiemme multa. |
| 2. |  On maamme köyhä, siksi jää, jos kultaa kaivannet Sen vieras kyllä hylkäjää, mut meille kallein maa on tää, sen salot, saaret, manteret, ne meist on kultaiset. |  Vårt land är fattigt, skall så bli För den, som guld begär. En främling far oss stolt förbi: Men detta landet älska vi, För oss med moar, fjäll och skär Ett guldland dock det är. |  Maamme on köyhä, siksi jää, sille, joka kaipaa kultaa. Muukalainen ajaa ylpeänä ohitsemme: mutta me rakastamme tätä maata, meille korpineen, tuntureineen ja saarineen se on kuitenkin kultamaa. |
| 3. |  Ovatpa meille rakkahat koskemme kuohuineen, ikuisten honkain huminat, täht'yömme, kesät kirkkahat, kaikk'kuvineen ja lauluineen mi painui sydämeen. |  Vi älska våra strömmars brus Och våra bäckars språng. Den mörka skogens dystra sus, Vår stjärnenatt, vårt sommarljus. Allt, allt, vad här som syn, som sång Vårt hjärta rört en gång. |  Me rakastamme koskiemme kuohuja ja purojemme loikkia. Pimeän metsän synkkää huminaa, tähtiyötämme, kesävaloamme. Kaikkea, mikä täällä näkymänä, lauluna sydäntämme on kerran koskettanut. |
| 4. |  Täss auroin, miekoin, miettehin isämme sotivat, kun päivä piili pilvihin tai loisti onnen paistehin, täss Suomen kansan vaikeimmat he vaivat kokivat. |  Här striddes våra fäders strid Med tanke, svärd och plog. Här, här, i klar som mulen tid. Med lycka hård, med lycka blid. Det finska folkets hjärta slog. Här bars vad det fördrog. |  Täällä taisteltiin isiemme taistelut, ajatuksin, miekoin ja auroin. Täällä, niin kirkkaalla kuin pilvisellä säällä, niin kovalla onnella kuin hyvällä onnella, Suomen kansan sydän löi. Täällä kestettiin se mitä se vaati. |
| 5. |  Tään kansan taistelut ken voi ne kertoella, ken? Kun sota laaksoissamme soi, ja halla näläntuskan toi, ken mittasi sen hurmehen ja kärsimykset sen? |  Vem täljde väl de striders tal. Som detta folk bestod. Då kriget röt från dal till dal. Då frosten kom med hungers kval. Vem mätte allt dess spillda blod Och allt dess tålamod? |  Kuka laskisikaan niiden taisteluiden määrän, joista tämä kansa selvisi, kun sota raikui laaksosta laaksoon, kun halla tuli nälän tuska mukanaan. Kuka mittaisi kaiken sen vuodatetun veren ja kaiken sen kärsivällisyyden? |
| 6. |  Täss on sen veri virrannut hyväksi meidänkin, täss iloaan on nauttinut ja murheitansa huokaillut se kansa, jolle muinaisin kuormamme pantihin. |  Och det var här det blodet flöt, Ja, här för oss det var, Och det var här sin fröjd det njöt, Och det var här sin suck det göt. Det folk som våra bördor bar Långt före våra dar. |  Ja juuri täällä se veri virtasi, niin, täällä se tapahtui meidän puolestamme. Ja täällä se nautti riemustaan, ja täällä se päästi huokauksensa, se kansa, joka kantoi taakkojamme kauan ennen meidän päiviämme. |
| 7. |  Tääll' olo meill on verraton ja kaikki suotuisaa, vaikk onni mikä tulkohon, maa isänmaa se meillä on. Mi maailmass on armaampaa ja mikä kalliimpaa? |  Här är oss ljuvt, här är oss gott, Här är oss allt beskärt; Hur ödet kastar än vår lott. Ett land, ett fosterland vi fått, Vad finns på jorden mera värt Att hållas dyrt och kärt? |  Täällä meillä on ihanaa, täällä meillä on hyvää, täällä on kaikki meille sopivaa. Miten kohtalo heittääkään arpamme, olemme saaneet maan, kotimaan. Mitä maan päällä olisi arvokkaampaa pitää kalliina ja rakkaana? |
| 8. |  Ja tässä, täss' on tämä maa, sen näkee silmämme. me kättä voimme ojentaa ja vettä rantaa osoittaa ja sanoa: kas tuoss' on se, maa armas isäimme. |  Och här och här är detta land. Vårt öga ser det här, Vi kunna sträcka ut vår hand Och visa glatt på sjö och strand Och säga: se det landet där. Vårt fosterland det är. |  Ja täällä, ja täällä on tämä maa, silmämme näkee tämän. Voimme ojentaa kätemme ja osoittaa iloisesti vettä ja rantaa ja sanoa: katso tuota maata. Se on kotimaamme. |
| 9. |  Jos loistoon meitä saatettais vaikk' kultapilvihin, mis itkien ei huoattais, vaan tärkein riemun sielu sais, ois tähän köyhään kotihin halumme kuitenkin. |  Och fördes vi att bo i glans Bland guldmoln i det blå, Och blev vårt liv en stjärnedans. Där tår ej göts, där suck ej fanns. Till detta arma land ändå Vår längtan skulle stå. |  Vaikka meidät vietäisiin asumaan loistoon, kultapilviin taivaan sineen, ja elämästämme tulisi tähtien tanssia, missä kyynel ei vuotaisi, ei olisi huokausta, tähän köyhään maahan silti kaipauksemme pysyisi. |
| 10. |  Totuuden, runon kotimaa maa tuhatjärvinen miss' elämämme suojan saa, sa muistojen, sa toivon maa, ain ollos, onnees tyytyen, vapaa ja iloinen. |  O land, du tusen sjöars land, Där sång och trohet byggt, Där livets hav oss gett en strand, Vår forntids land, vår framtids land. Var för din fattigdom ej skyggt. Var fritt, var glatt, var tryggt. |  Oi maa, sinä tuhannen järven maa, missä laulu ja uskollisuus on rakennettu, missä elämän meri antoi meille rannan, menneisyytemme ja tulevaisuutemme maa. Älä ujostele köyhyyttäsi. Ole vapaa, ole iloinen, ole turvallinen. |
| 11. |  Sun kukoistukses kuorestaan kerrankin puhkeaa, viel lempemme saa nousemaan sun toivos, riemus loistossaan, ja kerran, laulus synnyinmaa korkeemman kaiun saa. |  Din blomning, sluten än i knopp, Skall mogna ur sitt tvång; Se, ur vår kärlek skall gå opp Ditt ljus, din glans, din fröjd, ditt hopp. Och högre klinga skall en gång Vår fosterländska sång. |  Kukoistuksesi, vielä suljettu nuppuun, Kypsyy vielä pakostaan; Katso, meidän rakkaudestamme nousee sinun valosi, loistosi, riemusi, toivosi. Ja kovempaa soi vielä kerran meidän kotimainen laulumme. |