stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
20 suosikkia – Rasputin
Kappaleet

Rasputin – 4.43
Da Doo Ron Ron – 2.52
Elämä on totta – 3.07
Anna, kulta anna – 3.30
Suoraan taivaalta – 4.18
Hollywood – 3.11
Tee se vielä uudestaan – 4.09
Jos mua pussaat – 2.38
Tunteet – 4.08
Kaupungin lapset – 3.26
Se íkuista on – 3.56 (mukana Ilkka Salo)
Soita mulle – 3.26
Mikä fiilis – 3.45
Kuti kuti kultasein – 2.51
Nykyaikainen – 3.29
Toisen oma – 3.06
Loppumaton ikävä – 3.39
Gloria – 4.04
Ai ai ai – 4.00
Helli mua hiljaa – 3.24
Aiheesta muualla

20 suosikkia – Rasputin discogs.com -sivustolla
L’italiano

| ”L'Italiano” Toto Cutugno |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: L'Italiano
 B-puoli: ”Sarà”
 Julkaistu: 1983
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 03.56
 Levy-yhtiö: Carosello Records
L'Italiano on italialaisen poplaulaja Toto Cutugnon singlenä julkaistu kappale vuodelta 1983. Hän sävelsi sen itse, kuten myös singlen b-puolen "Sarà". Kappaleet sanoitti Cristiano Minellono. "L'Italiano" on myös Cutugnon viidennen albumin nimikappale ja avausraita.
Cutugno osallistui "L'Italianolla" San Remon musiikkifestivaaleihin 1983 ja sijoittui viidenneksi. Kappaleesta tuli kuitenkin hänen suurin menestyksensä, ja se on versioitu muun muassa ranskaksi, espanjaksi, hollanniksi ja hepreaksi. Suomenkielinen versio sai nimekseen "Olen suomalainen".
"L'Italiano" kertoo toisen maailmansodan jälkeisestä jälleenrakennuksen ajasta Italiassa. Siinä mainitaan useita italialaisuuden symboleita, kuten espresso ja Fiat 600. Kappale raivasi Cutugnolle väylän kansainväliseen menestykseen, ja vei hänet kiertueille ympäri Eurooppaa ja Yhdysvaltoja. Siitä tuli myös italialaisten maastamuuttajien suosikki.
Aiheesta muualla

Chordify.net: L'Italiano
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: it:L'italiano/Sarà
Käännös suomeksi
Maltan ilmasto

|  Maltan  ilmastodiagrammi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| T | H | M | H | T | K | H | E | S | L | M | J |
|       89    15 9  |       61    16 9  |       40    17 10  |       23    19 12  |       7    23 15  |       3    28 18  |       0    31 21  |       7    31 22  |       40    28 20  |       90    24 17  |       80    20 14  |       112    17 11  |
lämpötila celsiusasteina sademäärä millimetreinä
Maltan ilmasto on välimerenilmasto johon meren läsnäolo vaikuttaa voimakkaasti. Kesäisin on kuumaa, aurinkoista ja kuivaa. Aurinko paistaa ympäri vuorokauden. Talvet ovat hyvin leutoja lukuun ottamatta joitakin kylmiä aaltoja Keski-Euroopasta ja aurinko paistaa 5–6 tuntia vuorokaudessa. Syksyt ovat pääsääntöisesti viileitä, mutta toisinaan Saharasta puhaltavat Sirocco-tuulet nostavat lämpötilan korkeisiin lukemiin. Maltalla sataa melko vähän, vain 568 millimetriä vuodessa. Sateisin kuukausi on joulukuu ja kuivin heinäkuu. Lämpimin kuukausi on elokuu ja kylmin tammikuu. Havaintokaudella 1961–1990 Maltan vuotuinen keskilämpötila oli 18,6 celsiusastetta.
Maltan kaikkien aikojen lämpöennätys 43,8 celsiusastetta mitattiin elokuussa 1999 ja kaikkien aikojen kylmin lämpötila 2,6 celsiusastetta helmikuulta 1999.
Ilmaston lämpeneminen on vuoteen 2003 mennessä nostanut Maltan keskilämpötilaa noin 0,71 asteella sadassa vuodessa, ja lämpenemisen on huomattu kiihtyneen vuoden 1970 jälkeen. Vuoteen 2030 mennessä Maltan keskilämpötilan ennustetaan nousevan 0.53–1.32 astetta. Erityisesti Maltan kesät ovat lämmenneet, ja lämpöaallot ovat yleistyneet. Vuotuiset ylimmät lämpötilat ovat viimeisen sadan vuoden aikana nousseet kolmella celsiusasteella. Sademäärään ilmastonmuutos ei näyttäisi vaikuttavan kovin merkittävästi, vaikkakin merenpinta Maltan rannikolla nousee tasaisesti.
M/S Spirit of Tasmania IV

M/S Spirit of Tasmania IV on toinen australialaisen Spirit of Tasmania (TT-Line Company) -varustamon vuonna 2021 tilaamista kahdesta matkustaja-autolautasta. Alus rakennetaan Rauma Marine Constructionsin (RMC) telakalla Raumalla. Laivan rakentaminen alkoi 28. helmikuuta 2022 perinteisellä levynleikkuuseremonialla ja sen on tarkoitus valmistua vuoden 2023 lopulla. Sisaraluksen, Spirit of Tasmania V:n, on tarkoitus valmistua vuoden 2024 lopulla.
Alus tulee Australian mantereen ja Tasmanian väliseen avomeriliikenteeseen Bassinsalmen yli. Reitin päätepisteet ovat Victorian osavaltion Geelong ja Tasmanian Devonport. Spirit of Tasmania IV:n polttoaineena on nesteytetty maakaasu (LNG), mutta siinä on kaksoispolttoainemahdollisuus. Aluksen matkustajakapasiteetti on 1 800 henkilöä ja bruttovetoisuus 48 000 tonnia.
Made in England (Elton Johnin albumi)

| Made in England Elton John |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : helmikuu – huhtikuu 1994
 Julkaistu: 21. maaliskuuta 1995
 Tuottaja(t): Greg Penny Elton John
 Tyylilaji: Pop rock
 Kesto: 52.46
 Levy-yhtiö: Rocket Records Island Records (Yhdysvallat)
Elton Johnin muut julkaisut
| The Lion King 1994 | Made in England 1995 | Love Songs 1996 |
Singlet albumilta Made in England
 ”Believe” Julkaistu: 20. helmikuuta 1995  ”Made in England” Julkaistu: 8. toukokuuta 1995  ”Blessed” Julkaistu: 1995  ”Please” Julkaistu: 1996
Made in England on Elton Johnin kahdeskymmenesviides studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1995.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Elton John ja Bernie Taupin.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Believe | 4.55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Made in England | 5.09 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | House | 4.28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Cold | 5.37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Pain | 3.48 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Belfast | 6.30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Latitude | 3.36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Please | 3.53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Man | 5.15 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Lies | 4.28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Blessed | 5.02 |  |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Elton John – laulu, piano, koskettimet, harmoni, taustalaulu
Guy Babylon – koskettimet, ohjelmointi, taustalaulu
Bob Birch – basso, taustalaulu
Teddy Borowiecki – huuliharppu
Paul Brennan – huilu
Paul Buckmaster – orkesteri, sovitukset
Paul Carrack – Hammond-urut
Ray Cooper – lyömäsoittimet
Dermont Crehan – viulu
Davey Johnstone – kitara, mandoliini, banjo, taustalaulu
Charlie Morgan – rummut
Aiheesta muualla

Elton Johnin virallinen sivusto (englanniksi)
Elton Johnin diskografia (englanniksi)
Elton John
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Studioalbumit : Empty Sky ·  Elton John ·  Tumbleweed Connection ·  Madman Across the Water ·  Honky Château ·  Don’t Shoot Me I’m Only the Piano Player ·  Goodbye Yellow Brick Road ·  Caribou ·  Captain Fantastic and the Brown Dirt Cowboy ·  Rock of the Westies ·  Blue Moves ·  A Single Man ·  Victim of Love ·  21 at 33 ·  The Fox ·  Jump Up! ·  Too Low for Zero ·  Breaking Hearts ·  Ice on Fire ·  Leather Jackets ·  Reg Strikes Back ·  Sleeping with the Past ·  The One ·  Duets ·  Made in England ·  The Big Picture ·  Songs from the West Coast ·  Peachtree Road ·  The Captain and the Kid ·  The Union ·  The Diving Board ·  Wonderful Crazy Night ·  The Lockdown Sessions
Kokoelmat : Greatest Hits ·  Greatest Hits Volume II ·  The Thom Bell Sessions ·  Lady Samantha ·  Greatest Hits Vol. 3 ·  To Be Continued ·  The Very Best of Elton John ·  Rare Masters ·  Greatest Hits 1976–1986 ·  Love Songs ·  Greatest Hits 1970–2002 ·  Rocket Man: The Definitive Hits
Livealbumit : 17-11-70 ·  Here and There ·  Live in Australia with the Melbourne Symphony Orchestra ·  Elton John One Night Only – The Greatest Hits ·  Elton John 60 – Live at Madison Square Garden
Soundtrack : Friends ·  The Lion King ·  The Muse ·  Elton John and Tim Rice’s Aida ·  The Road to El Dorado ·  Gnomeo & Juliet
Muuta : Bernie Taupin ·  Gus Dudgeon ·  Paul Buckmaster
M/S Slotergracht

| M/S Slotergracht |
| --- | --- |
Tyyppi:  Rahtilaiva
Lippuvaltio:  Alankomaat
Kotipaikka:  Amsterdam
IMO-numero:  9197947
MMSI-numero:  246456000
Tunnuskirjaimet:  PDBP
Aiemmat nimet:  2000– Slotergracht
Omistaja:  C.V. Scheepvaartonderneming Slotergracht
Aiemmat omistajat:  2000– C.V. Scheepvaartonderneming Slotergracht
Rakennustelakka:  Tsuneishi Zosen K.K., Numakuma, Japani
Luovutettu:  2000
Tekniset tiedot
Pituus:  168,14 m
Leveys:  25,2 m
Syväys:  10,74 m
Bruttovetoisuus (GT):  16 641
Koneisto:  1 × Wärtsilä 16 400 HP + 1 × Bowthruster 1 155 HP
Koneteho:  12 060 + 850 kW
Nopeus:  36,67 km/h
Nopeus:  19,8 kn
Lastikapasiteetti:  1 127 TEU
Lähteet:  
M/S Slotergracht (IMO 9197947) on alankomaalaisen C.V. Scheepvaartonderneming Slotergrachtin omistukseen rekisteröity monikäyttöinen rahtilaiva. Nykyisin aluksella operoi alankomaalainen Spliethoff -varustamokonserni. Laiva on rakennettu vuonna 2000 Tsuneishi Zosen -nimisellä telakalla, Japanissa. Kuollutta painoa Slotergrachtilla on 21 402 tonnia ja jääluokitus on 1A eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. Alus on rekisteröity Alankomaiden lipun alle ja sen kotisatama on Amsterdam.
Slotergrachtin sisaraluksia ovat:
M/S Scheldegracht
M/S Schippersgracht
M/S Singelgracht
M/S Snoekgracht
M/S Spaarnegracht
M/S Spiegelgracht
M/S Stadiongracht
M/S Sluisgracht
M/S Spuigracht
M/S Statengracht
M/S Suomigracht
M/S Saimaagracht
M/S Sampogracht
Aiheesta muualla

Aluksen sijainti (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kuva laivasta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Spliethoff: S-type (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Läntinen Tarvonsilta

Uusin Läntinen Tarvonsilta, rakennettu vuonna 2020.
Läntinen Tarvonsilta 2018. Ponttonisilta oli käytössä 1989–2020.
Läntinen Tarvonsilta 1920-luvulla, niin sanottu kolmen tukin silta
Läntinen Tarvonsilta (ruots. Västra Tarvobron) on 144 metriä pitkä ja 6 metriä leveä silta Pellavaniemen ja Tarvo-nimisen saaren välissä Espoossa. Tarvon itäpuolella sijaitsee Itäinen Tarvonsilta. Silta ylittää Läntisen Tarvonsalmen, joka yhdistää Laajalahden Isoon Huopalahteen. Silta on tarkoitettu kävely- ja pyöräliikenteelle, ja se on osa pääpyöräreittiä Leppävaarasta Helsingin keskustan suuntaan.
Ensimmäiset sillat Tarvolle rakennettiin vuonna 1915 osana tykkitietä Laajalahden ja Munkkiniemen välille, joka oli osa venäläistä linnoitusketjua Krepost Sveaborg. Puusillan kansi poltettiin sisällissodassa kevällä 1918, mutta palossa säästyneiden siltapilarien päälle asetettiin kolme tukkia kulkuyhteyden muodostamiseksi salmen yli. Siltaa ei korjattu ja viranomaiset kielsivät kolmen tukin sillan käytön sakon uhalla 1930-luvun lopussa. Kävelijöille ja pyöräiljöille rakennettiin uusi puusilta vuonna 1964, kaksi vuotta Tarvon ylittävän moottoritiesillan valmistumisen jälkeen noin 100 metriä pohjoiseen. Jää tuhosi puusillan vuonna 1988 ja se korvattiin uudella ponttonisillalla vuonna 1989. Kun ponttonisilta oli tullut elämänkaarensa loppuun se korvattiin betonisillalla, joka otettiin käyttöön lokakuussa 2020.
Läntinen Nusa Tenggara

| Läntinen Nusa Tenggara Nusa Tenggara Barat |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Sijainti
 Koordinaatit: 8°35′S, 116°7′E 
Valtio:   Indonesia
Hallinto:  
 – Pääkaupunki:  Mataram
Pinta-ala:  18 572 km²
Väkiluku (2010):  4 500 212
 – väestötiheys:  240 as./km²
Kielet:  Indonesia Sasak
Kansat:  Sasakit (68%) Bimat (15%) Sumbawat (8%)
Läntinen Nusa Tenggara (indonesiaksi Nusa Tenggara Barat) on Indonesian provinssi. Se sijaitsee Pienillä Sundasaarilla ja provinssin alue muodostaa saariston länsiosan, lukuun ottamatta oman provinssinsa muodostamaa Balia.
Provinssin suurin saari on Sumbawa provinssin itäosassa ja toiseksi suurin Lombok länsiosassa. Provinssin pääkaupunki on Mataram, joka sijaitsee Lombokin saarella.
Provinssin alueella asuu 4,5 miljoonaa ihmistä. Sasak-kansa on provinssin suurin etninen ryhmä. He asuvat pääosin Lombokin saarella ja he muodostavat yli kaksi kolmannesta provinssin väkiluvusta. He puhuvat äidinkieleltään sasakin kieltä ja uskonnoltaan he ovat muslimeja.
Vuonna 2002 YK:n kehitysohjelma luokitteli Läntisen Nusa Tenggaran Indonesian vähiten kehittyneeksi provinssiksi. Sitä ovat vaivanneet kulkutaudit ja aliravitsemus.
Alueella on tulivuoria ja maanjäristyksiä. Vuoden 2007 lopussa provinssia tärisytti 6,7 richterin maanjäristys. Kesällä 2008 seuraava maanjäristys tuhosi asuinrakennuksia.
Marita Heinonen

Marita Heinonen (o.s. Ruoho, s. 13. elokuuta 1949 Pyhäjärvi Ul) on suomalainen suunnistaja.
Marita Ruoho osallistui suunnistuksen MM-kisoihin kahdesti. Kongsbergissä 1978 hän sijoittui henkilökohtaisella matkalla 15:nneksi. Viestissä hän juoksi keskimmäisen osuuden. Outi Borgenström oli viestin avausosuudella lähes 1,5 minuuttia Ruotsia nopeampi, mutta Marita Ruoho joutui päästämään Ruotsin 3.22 minuuttia edelleen. Liisa Veijalainen juoksi kuitenkin ankkuriosuudelta maaliin neljä sekuntia ennen Ruotsin Kristin Cullmania, ja näin Suomi voitti kultaa. Thunin MM-kisoissa 1981 Marita Ruoho suunnisti viestin toisen osuuden ja sai hopeaa.
Marita Ruoho voitti kymmeniä TUL:n mestaruuksia ja valittiin kolmasti TUL:n parhaaksi naisurheilijaksi.
Saavutukset

MM-kultaa viestissä 1978
MM-hopeaa viestissä 1981
MM-kisoissa 15:s henkilökohtaisella matkalla 1978
TUL:n paras naisurheilija 1977, 1978 ja 1981
Lämpöpunoitus

| Erythema ab igne |
| --- | --- |
 Lämpöpunoitusta vatsan alueella
Luokitus
ICD-10:  L59.0
Huom!:  Tämä artikkeli tarjoaa vain yleistä tietoa aiheesta. Wikipedia ei anna lääketieteellistä neuvontaa.
Lämpöpunoitus toisinaan myös paahtuneen ihon syndrooma ja lääketieteelliseltä nimeltään Erythema ab igne on ihotauti, joka johtuu pitkäaikaisesta lämpö altistumisesta ihon alueelle .
Toistuva pitkäaikainen altistuminen suoralle lämmölle (43-47°C) ihon alueella johtaa verkkomaisen eryteeman muodostumiseen, voimakkaaseen värimuutokseen, hilseilyyn ja suonikohjujen syntymiseen.
Lämpöpunoitus saattaa aiheuttaa lievää kutinaa tai polttelua, mutta yleensä se huomataan vasta ihon ulkonäön muutoksesta.
Aiheuttajat

Lämpöpunoituksen yleisimpiä aiheuttajia:
Lämpöpuhaltimet
Sähköiset lämpöpeitot
Penkinlämmittimet
Kuumavesipullot
Kuumentuneet kannettavat tietokoneet
Lämpöpunoitusta esiintyy monesti kroonista kipua kärsivillä ihmisillä, jotka yrittävät lievittää kipua lämmöllä sekä ääreisverenkierroltaan heikentyneillä lämpöön turvautuvilla vanhuksilla.
Tietyissä ammateissa, joissa työskennellään lämmön äärellä voi olla suurempi riski lämpöpunoitukselle.
Ihotautia esiintyy myös paljon Kashmirin alueella vaatteiden alla lämpimänä pysyttelemiseen käytettävän perinteisen kangri padan vuoksi.
Hoito

Lievät ihomuutokset paranevat yleensä itsestään muutamassa kuukaudessa, mutta saattavat jäädä näkyviksi pitkäksi aikaa tai jopa pysyvästi. Paikallinen tretinoiinivoide sekä laserhoito saattavat toimia lämpöpunoituksen hoitomuotoina. Vaikeimmissa tapauksissa lämpöpunoituksen muutokset voivat aiheuttaa levyepiteelikarsinoomaa.
Patogeneesi

Lämpöpunoituksen syntymekanismia ei täysin tiedetä. Teorian mukaan se johtuu pinnallisten verisuonten vaurioitumisesta lämpösäteilyn seurauksena, joka johtaa myöhemmin orvaskeden verisuonten laajentumiseen. Punasolujen purkaumat ja hemosideriinin kerrostuminen voisi aiheuttaa värimuutoksen verkkomaisella jäljellä.
Lämpöpunoitusta jalkojen alueella
Michael Anti

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Michael Anti |  Michael Anti |  Michael Anti |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten ammunta
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Ateena 2004 | 50 m pienoiskivääri,3 asentoinen |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Lahti 2002 | 50 m pienoiskivääri, 3 asentoinen, joukkue |  |
|  Hopeaa | Lahti 2002 | 300 m kivääri, 3 asentoinen, joukkue |  |
|  Pronssia | Caracas 1982 | 50 m pienoiskivääri, polvi, joukkue |  |
Michael Anti (s. 2. elokuuta 1964 Orange) on yhdysvaltalainen kivääriampuja.
Michael Anti saavutti olympialaisissa Ateenassa 2004 50 m pienoiskiväärin kolmen asennon kilpailussa hopeaa tuloksella 1263,1 (1165+98,1). Hän ampui parhaimman finaalituloksen ja jäi vain 1,4 pisteen päähän voittaneesta Jia Zhanbosta, mutta pronssia saavuttanut Christian Planer eroa oli vain vaivaiset 0,3 pistettä.
Anti on saavuttanut myös kaksi joukkuehopeaa ja joukkuepronssia. Ensimmäinen tuli Caracaksesta 1982 50 m pienoiskiväärin polvia asennon pronssia. Kaksi hopeaa tuli Lahdesta 2002 50 m pienoiskiväärin 3 asentoisesta ja 300 m kiväärin 3 asentpoisesta.
Mandariinisorsat

| Mandariinisorsat |
| --- | --- |
 Mandariinisorsa (Aix galericulata)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Sorsalinnut Anseriformes
Heimo::  Sorsat Anatidae
Suku::  Mandariinisorsat Aix  Boie, 1828
Katso myös
   Mandariinisorsat Wikispeciesissä   Mandariinisorsat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mandariinisorsat (Aix) on sorsien heimoon kuuluva lintusuku, jossa on kaksi lajia. Suomessa tavataan vuosittain muutamia keskieurooppalaisia tarhakarkulaisia.
Mandariinisorsiin (Aix) kuuluvat lajit

Mandariinisorsa (Aix galericulata)
Morsiosorsa (Aix sponsa)
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) (Arkistoitu – Internet Archive)
M/S Spuigracht

| M/S Spuigracht |
| --- | --- |

Tyyppi:  Rahtilaiva
Lippuvaltio:  Alankomaat
Kotipaikka:  Amsterdam
IMO-numero:  9202534
MMSI-numero:  245261000
Tunnuskirjaimet:  PBBB
Aiemmat nimet:  2001– Spuigracht
Omistaja:  C.V. Scheepvaartonderneming Bakengracht
Aiemmat omistajat:  2001– C.V. Scheepvaartonderneming Bakengracht
Rakennustelakka:  Stocznia Szczecińska, Szczecin, Puola
Luovutettu:  2001
Tekniset tiedot
Pituus:  172,6 m
Leveys:  25,2 m
Syväys:  10,74 m
Bruttovetoisuus (GT):  16 641
Koneisto:  1 × Wärtsilä 16 400 HP + 1 × Bowthruster 1 155 HP
Koneteho:  12 060 + 850 kW
Nopeus:  36,67 km/h
Nopeus:  19,8 kn
Lastikapasiteetti:  1 127 TEU
Lähteet:  
M/S Spuigracht (IMO 9202534) on alankomaalaisen C.V. Scheepvaartonderneming Bakengrachtin omistukseen rekisteröity monikäyttöinen rahtilaiva. Nykyisin aluksella operoi alankomaalainen Spliethoff -varustamokonserni. Laiva on rakennettu vuonna 2001 Stocznia Szczecińska -nimisellä telakalla, Szczecinissä, Puolassa. Kuollutta painoa Spuigrachtilla on 21 402 tonnia ja jääluokitus on 1A eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. Alus on rekisteröity Alankomaiden lipun alle ja sen kotisatama on Amsterdam.
Spuigrachtin sisaraluksia ovat:
M/S Scheldegracht
M/S Schippersgracht
M/S Singelgracht
M/S Slotergracht
M/S Snoekgracht
M/S Spaarnegracht
M/S Spiegelgracht
M/S Stadiongracht
M/S Sluisgracht
M/S Statengracht
M/S Suomigracht
M/S Saimaagracht
M/S Sampogracht
Aiheesta muualla

Aluksen sijainti (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kuva laivasta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Spliethoff: S-type * (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
M/S Sluisgracht

| M/S Sluisgracht |
| --- | --- |

Tyyppi:  Rahtilaiva
Lippuvaltio:  Alankomaat
Kotipaikka:  Amsterdam
IMO-numero:  9202522
MMSI-numero:  244903000
Tunnuskirjaimet:  PFBE
Aiemmat nimet:  2001– Sluisgracht
Omistaja:  C.V. Scheepvaartonderneming Lindengracht
Aiemmat omistajat:  2001– C.V. Scheepvaartonderneming Lindengracht
Rakennustelakka:  Stocznia Szczecińska, Szczecin, Puola
Luovutettu:  2001
Tekniset tiedot
Pituus:  172,6 m
Leveys:  25,2 m
Syväys:  10,74 m
Bruttovetoisuus (GT):  16 641
Koneisto:  1 × Wärtsilä 16 400 HP + 1 × Bowthruster 1 155 HP
Koneteho:  12 060 + 850 kW
Nopeus:  36,67 km/h
Nopeus:  19,8 kn
Lastikapasiteetti:  1 127 TEU
Lähteet:  
M/S Sluisgracht (IMO 9202522) on alankomaalaisen C.V. Scheepvaartonderneming Lindengrachtin omistukseen rekisteröity monikäyttöinen rahtilaiva. Nykyisin aluksella operoi alankomaalainen Spliethoff -varustamokonserni. Laiva on rakennettu vuonna 2001 Stocznia Szczecińska -nimisellä telakalla, Szczecinissä, Puolassa. Kuollutta painoa Sluisgrachtilla on 21 402 tonnia ja jääluokitus on 1A eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. Alus on rekisteröity Alankomaiden lipun alle ja sen kotisatama on Amsterdam.
Sluisgrachtin sisaraluksia ovat:
M/S Scheldegracht
M/S Schippersgracht
M/S Singelgracht
M/S Slotergracht
M/S Snoekgracht
M/S Spaarnegracht
M/S Spiegelgracht
M/S Stadiongracht
M/S Spuigracht
M/S Statengracht
M/S Suomigracht
M/S Saimaagracht
M/S Sampogracht
Aiheesta muualla

Aluksen sijainti (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kuva laivasta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Spliethoff: S-type * (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Marita Kalima

Kalima noin vuonna 1939
Marita Kalima (käytti myöhemmin nimeä Toini Marita Niemeläinen; 22. toukokuuta 1915 Helsinki – 7. heinäkuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen liikkeenharjoittaja ja kirjailija.
Kaliman isä oli kielentutkija Jalo Kalima ja hänen setänsä oli teatterinjohtaja Eino Kalima. Hän kävi kuusi luokkaa oppikoulua.
Kaliman kirjailijan ura kesti vain muutamia vuosia. Hän julkaisi esikoisromaaninsa Kahleet vuonna 1938 ja kirjoitti sen jälkeen yhden radiokuunnelman sekä romaanin Uusi koti. Kalima oli 1930-luvulla seurustellut Uudenmaan läänin Pyhäjärven Vaskijärvellä asuneen taidemaalari Ilmari Huitin kanssa ja romaani Uusi koti kuvasi tätä päättynyttä suhdetta romaanin päähenkilöiden Simo Haikan (Ilmari Huitti) ja Kaari Rantalan (Marita Kalima) kautta.
Romaani sai kuitenkin kriitikoilta nuivan vastaanoton ja tämä lienee vaikuttanut Kaliman kirjailijauran päättymiseen.  Myöhemmin kirjailija Veijo Meri sai Kaliman Huitille lähettämistä kirjeistä aiheen romaaniinsa Peiliin piirretty nainen (1963).
Kalima oli kihloissa ensin Olavi Linnuksen kanssa. Kihlauksen purkauduttua hän avioitui ja perusti perheen Pekka Niemeläisen kanssa, saaden kolme tytärtä. Kirjailijanuransa jälkeen Kalima perusti yhdessä puolisonsa kanssa naisten vaateliikkeen Bulevardin varrelle Helsinkiin.
Teokset

Kahleet, romaani.    WSOY 1938
Juhannuksen aikaan, radiokuunnelma.  1939
Uusi koti, romaani.  WSOY 1940
M/S Spirit of Britain

| M/S Spirit of Britain |
| --- | --- |

Nykyinen reitti:  Dover–Calais
Lippuvaltio:   Yhdistynyt kuningaskunta
Kotipaikka:  Dover
IMO-numero:  9524231
Omistaja:  Gris-Nez Bail SNC
Aiemmat omistajat:  P&O Short Sea Ferries Ltd (2011–2012)
Rakennustelakka:  STX Finland, Rauman telakka
Rakennusnumero:  1367
Hinta:  180 milj. €
Tilattu:  2008
Luovutettu:  2011
Status:  liikenteessä
Tekniset tiedot
Pituus:  210 m
Leveys:  31,4 m
Syväys:  6,5 m
Nopeus:  41 km/h
Nopeus:  22 kn
Matkustajia:  1 750 
Autokapasiteetti:  195 henkilöautoa 180 rekkaa 
Sisaralukset:  M/S Spirit of France
M/S Spirit of Britain on vuonna 2011 valmistunut autolautta, joka kulkee Englannin kanaalissa Doverin ja Calais’n välillä. Alus on rakennettu STX Finlandin Rauman telakalla ja sen operaattori on brittiläinen P&O Ferries.
Spirit of Britain ja vuotta myöhemmin liikenteeseen tullut sisaralus M/S Spirit of France olivat valmistuessaan suurimpia Englannin kanaalissa liikennöiviä autolauttoja. Alus on myös kaksi kertaa suurempi kuin aikaisemmin reitillä kulkenut P&O:n autolautta M/S Pride of Dover. Spirit of Britainin nimeksi piti alun perin tulla Olympic Spirit, mutta nimeä muutettiin mahdollisten oikeustoimien välttämiseksi Lontoon kesäolympialaisten järjestelykomitean rekisteröityä itselleen erilaisia olympia-aiheisia nimiä.
Aiheesta muualla

P&O Ferriesin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta M/S Spirit of Britain Wikimedia Commonsissa
Marita Karhunen

Marita Karhunen (s. 25. helmikuuta 1958) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Vuosina 1975–1993 Karhunen pelasi naisten SM-sarjassa ja Superpesiksessä 287 runkosarjaottelua Riihimäen Pallonlyöjien, Hyvinkään Tahkon ja Manse PP:n joukkueissa. Ulkopelissä Karhusen pelipaikka oli kakkospolttajana. Karhunen valittiin 12 kertaa Itä–Länsi-otteluun ja 6 kertaa Liitto–Lehdistö-otteluun. Karhunen pelasi myös 10 kertaa Mestarit - Muu Suomi -ottelussa.