stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
NFL-kausi 2010

| Kausi |
| --- | --- |
Alkoi:  9. syyskuuta 2010
Päättyi:  6. helmikuuta 2011
Draft
Ykkösvaraus:   Sam Bradford
Varannut joukkue:  St. Louis Rams
Runkosarja
AFC:n mestari:  Pittsburgh Steelers
NFC:n mestari:  Green Bay Packers
Arvokkain pelaaja:  Tom Brady (New England Patriots)
Super Bowl
Mestari:  Green Bay Packers
Super Bowl XLV järjestettiin Cowboys Stadiumilla Teksasissa.
NFL-kausi 2010 oli järjestyksessään 91. National Football Leaguen, amerikkalaisen jalkapallon ammattilaisliigan, kausi. Liigan mestaruusottelun eli Super Bowlin voitti Green Bay Packers.
Yleistä

Kausi alkoi 9. syyskuuta 2010 NFL Kickoff gamella Louisiana Superdomessa, ja runkosarjan viimeinen kierros pelattiin 2. tammikuuta 2011. Pudotuspelit alkoivat kuusi päivää myöhemmin, 8. tammikuuta ja päättyivät 23. tammikuuta. Loppuottelu Super Bowl XLV pelattiin 6. helmikuuta Cowboys Stadiumilla Arlingtonissa Teksasissa.
Kauden alkaessa hallitseva mestari oli New Orleans Saints, joka oli voittanut Indianapolis Coltsin pistein 31–17 Sun Life Stadiumilla Floridassa pelatussa Super Bowl XLIV:ssä. Ottelut käytiin muuten samoilla stadioneilla kuin edellisellä kaudella, mutta New Jerseyssä New Meadowlands Stadium korvasi New York Giantsin ja New York Jetsin käyttämän Giants Stadiumin. Stadionilla on 82 500 istumapaikkaa, ja se on NFL:n toiseksi suurin stadion Washington Redskinsin kotistadionin FedEx Fieldin jälkeen.
Kaudella 2010 pelattiin yksi international series -ottelu Yhdysvaltojen ulkopuolella: San Francisco 49ersin ja Denver Broncosin välinen ottelu pelattiin Wembley Stadiumilla Lontoossa 31. lokakuuta.
NFL:n televisio-otteluilla oli paljon katsojia, sillä vuonna 2010 Yhdysvaltain 20 katsotuimmasta ohjelmasta 18 oli NFL-otteluita CBS, NBC tai Fox -kanavilla. Loppuottelu esitettiin Fox-kanavalla. Sitä seurasi Yhdysvalloissa keskimäärin 111 miljoonaa katsojaa, ja se oli Yhdysvaltojen kaikkien aikojen katsotuin televisio-ohjelma. Aiempi ennätyksen haltija oli Super Bowl XLIV, jolla oli keskimäärin 106 miljoonaa katsojaa.
Yleistä > Muutokset edelliseen kauteen

Kauden 2010-2011 merkittävin sääntömuutos NFL:ssä oli pelaajien palkkoja rajoittavan palkkakaton poistaminen. Tämä johtui siitä, että liiga ei ollut päässyt joukkueiden kanssa yhteisymmärrykseen uudesta työehtosopimuksesta. Koska liiga ei päässyt seuraavana keväänä sopimukseen uusista ehdoista, ryhtyivät joukkueet työsulkuun 11. marraskuuta 2011. Lakko kesti aina 25. kesäkuuta asti, jolloin liiga pääsi joukkueiden kanssa sopimukseen uudesta, 10 vuoden mittaisesta sopimuksesta. Työsulun takia jouduttiin näin ollen perumaan vain yksi ottelu, Pro Football Hall of Fame Game.
Helmikuussa 2010 NFL julkaisi yhdessä North Texas Super Bowl Committeen kanssa Super Bowl XLV:n uuden logon. Vaikka logo vaihtuukin vuosittain, sen teema on sama kuin aiempina vuosina. Samalla NFL ja North Texas Super Bowl Committee ilmoittivat, että konferenssien voittajille myönnettävät palkinnot, Lamar Hunt Trophyn (AFC) js George Halas Trophyn (NFC), muotoillaan uudelleen ennen kauden alkua. Vanhat palkinnot esittivät puualustoilla olevia isoja A- ja N-kirjaimia, joiden ympärillä oli pelaajia pelaamassa. Uudet palkinnot taas on muotoiltu hopeasta amerikkalaisen jalkapallon muotoisiksi.
Varaustilaisuus

NFL:n varaustilaisuus NFL Draft 2010 järjestettiin 22.–24. huhtikuuta 2010 Radio City Music Hallissa New York Cityssä. Tilaisuudessa varattiin yhteensä 255 pelaajaa. Tapahtuman televisioi ESPN ja ensimmäisellä varauskierroksella katsojia oli 7,29 miljoonaa, mikä teki siitä kaikkien aikojen katsotuimman varaustilaisuuden.
Kausi > Super Bowl

Super Bowl XLV pelattiin 6. helmikuuta 2011 Cowboys Stadiumilla, Texasissa. Ottelussa kohtasivat Pittsburgh Steelers sekä Green Bay Packers. Green Bay voitti ottelun lukemin 31-25 ja saavutti näin historiansa neljännen Super Bowl-mestaruuden. Ottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin joukkueen pelinrakentaja Aaron Rodgers.
Palkinnot > Palkitut pelaajat

| Palkinto | Voittaja | Pelipaikka | Joukkue |
| --- | --- | --- | --- |
| AP Defensive Player of the Year | Troy Polamalu | Takapuolustaja | Pittsburgh Steelers |
| AP Offensive Player of the Year | Tom Brady | Pelinrakentaja | New England Patriots |
| AP Coach of the Year | Bill Belichick | Päävalmentaja | New England Patriots |
| AP Offensive Rookie of the Year | Sam Bradford | Pelinrakentaja | St. Louis Rams |
| AP Defensive Rookie of the Year | Ndamukong Suh | Puolustuksen linja | Detroit Lions |
| AP Comeback Player of the Year | Michael Vick | Pelinrakentaja | Philadelphia Eagles |
| AP Most Valuable Player | Tom Brady | Pelinrakentaja | New England Patriots |
| Pepsi Rookie of the Year | Ndamukong Suh | Puolustuksen linja | Detroit Lions |
| Super Bowl Most Valuable Player | Aaron Rodgers | Pelinrakentaja | Green Bay Packers |
Palkinnot > Pro Bowl

Kauden 2010-11 Pro Bowl -tähdistöottelu pelattiin 30. tammikuuta 2011 Aloha Stadiumilla, Havaijilla. Erittäin tylsäksi luonnehdittu ottelu päättyi lopulta NFC:n voittoon lukemin 55–41, joskin NFC johti ottelua parhaimmillaan lukemin 42–0. Ottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Washington Redskinsiä edustava DeAngelo Hall.
Roger Goodell varaustilaisuudessa New Yorkissa.
Nikita Andrejev

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 22. syyskuuta 1988 (ikä 36)
Syntymäpaikka: Narva, Viron SNT, Neuvostoliitto
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 180 senttimetriä
Paino: 76 kilogrammaa
Seura
Seura: Almería B
Pelinumero: 19
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2005 2006–2009 2007 2009– | Ajax Lasnamäe Levadia Tallinn Levadia II Tallinn Almería B | 32 (29) 93 (69) 8 (2)   |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Nikita Andrejev (ven. Никита Андреев, s. 22. syyskuuta 1988 Narva, Viron SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hänen seuransa on espanjalainen Almería.
Seurajoukkueura

Andrejev vietti uransa ensimmäiset vuodet synnyinmaassaan Virossa. Hän pelasi juniorina Narva Transissa ja kauden 2005 Esiliigan Ajax Lasnamäessä. Kaudeksi 2006 hän siirtyi sarjatasoa ylemmäs Meistriliigan Levadia Tallinnaan, jossa hän voitti kolme Viron-mestaruutta vuosina 2006–2008 ja Viron cupin vuonna 2007. Hänet valittiin liigan vuoden nuoreksi pelaajaksi vuonna 2006. Hän pelasi Levadiassa myös Mestarien liigan ja UEFA-cupin otteluita.
Andrejev kävi koeajalla venäläisessä TsSKA Moskovassa tammikuussa 2007, mutta ei saanut sopimusta. Kesällä 2009 hän siirtyi espanjalaiseen Almeríaan. Kauden 2009–2010 hän pelasi seuran B-joukkueessa Espanjan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Tercera Divisiónissa.
Maajoukkueura

Virossa syntynyt, mutta sukujuuriltaan venäläinen Andrejev on useasti kieltäytynyt mahdollisuudesta pelata Viron maajoukkueissa. Sen sijaan hän pelasi Venäjän alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa, jonka kokoonpanoon hän kuului ikäluokan EM-kilpailuissa vuonna 2007.
Luettelo Sim-peleistä

Sim-pelisarjan logo
Tämä on Luettelo Sim-peleistä.
SimCity

SimCity (1989)
SimCity 2000
SimCity 64
SimCity 3000
SimCity 4
SimCity 4: Ruuhka-aika
SimCity DS
SimCity Yhteiskunnat
SimCity Yhteiskunnat: Destinations
SimCity DS 2
SimCity Creator
SimCity (2013)
SimCity > Laajennuspaketit

SimCity 2000 Network Edition
SimCity 3000 Unlimited
SimCity 3000 World Edition
SimCity 3000 UK Edition (Vain Britanniassa ja Irlannissa)
SimCity 4 Deluxe Edition
The SimCity Box
Muut Sim-pelit

SimEarth
SimAnt
SimLife
SimFarm
SimRefinery
SimTower
SimCopter
Streets of SimCity
SimHealth
SimIsle
SimTown
SimPark
SimGolf
SimTunes
SimSafari
SimTheme Park (Theme Park World Euroopassa)
SimCoaster (Theme Park Inc. Euroopassa)
SimTop
SimFun
Sid Meier's SimGolf
SimAnimals
Muut Sim-pelit > Laajennuspaketit

Sim Mania (Julkaistu vuonna 2000 Windowsille, sisältää SimCity pelin lisäksi, SimTower, SimIsle, SimCopter, Streets of SimCity ja SimSafari.)
The Sim Collection (Julkaistu vuonna 2003 Windowsille, sisältää SimTheme Park, The Sims, SimCity 3000 Unlimited ja The Sims Online.)
Sim Mania 2 (Julkaistu maaliskuussa 2003 Windowsille, sisältää SimCity 3000, SimTheme Park, SimCoaster ja Sid Meier's SimGolf.)
Sim Mania 3 (Julkaistu vuonna 2005 Windowsille, sisältää SimCopter, SimSafari, SimTheme Park, SimCity 3000 Unlimited, SimCoaster ja Sid Meier's SimGolf.)
Sim-universumi
| --- | --- |
SimCity:   SimCity  SimCity 2000  SimCity 3000  SimCity 4  SimCity Yhteiskunnat  SimCity 
The Sims:   The Sims  The Sims 2  The Sims 3  The Sims Online  The Sims Tarinat  The Sims 4  Project Rene (The Sims 5) 
Muut Sim-pelit:   SimEarth  SimAnt  SimLife  SimFarm  SimTower  SimHealth  SimIsle  SimCopter  SimGolf  Streets of SimCity  MySims  The Sims Medieval 
Lapsille suunnatut:   SimTown  SimPark  SimSafari  SimTunes 
Sim-pelien sukulaiset:   El-Fish  Sid Meier's SimGolf  SimCity 64  Spore  Widget Workshop 
Muut:   The Sims -elokuva
Nenähuilu

Nenähuilu
Nenähuilu on suosittu soitin Polynesiassa ja Tyynenmeren rantamaissa. Soittimesta on olemassa muita versioita Afrikassa, Intiassa ja Kiinassa.
Hawaiji

f'ohe hano ihu havaijin kielellä tarkoittaa nenää, bambua, hengitystä. Se on tehty yhdestä bambun versosta, jossa on yksi aukko nenän kohdalle puhallusta varten, sekä kolme aukkoa sormituksille putken yläpuolella. Sitä käytettiin usein laulujen ja messujen yhteydessä. Havaijilla uskotaan, että nenä on puhdas ja viaton, toisin kuin suu jolla voidaan sanoa monia asioita. Joten nenän kautta kulkeva ilma on suusta tulevaa puhtaampaa. Havaijilla on ollut tapana, että mies on soittanut mielitylleen serenadin nenähuilulla, voittaakseen tytön huomion.
Afrikka

Kongon demokraattisessa tasavallassa nenähuilua käyttää kahdeksan eri etnistä ryhmää.
Filippiinit

Filippiineillä pitung ilong, tai kalaleng pohjoisessa asuvien keskuudessa, soitetaan oikean tai vasemman sieraimen ylänurkassa. Koska kalaleng on pitkä ja sillä on kapea sisäinen tilavuus, sillä on helppo soittaa erilaisia harmonioita, jopa melko vaimealla puhalluksella. Tällaisen nenähuilun ääniala kattaa kaksi ja puoli oktaavia. Sormiaukot huilun sivulla muuttavat sävelalaa, joka mahdollistaa eri asteikkojen käytön. Jotkut soittajat käyttävät tupakan suodatinta toisessa sieraimessaan, saadakseen voimakkaamman puhalluksen.
Uusi-Seelanti

Historiallisesti Uudessa-Seelannissa nenähuilun rakennusaineena ei käytetty bambun versoa, joten jotkut vanhoista nenähuiluista "Ngurut" on valmistettu pehmeästä, saippuakiven kaltaisesta kivestä. Puuta, luuta ja erityyppistä norsunluuta on myös käytetty ngurujen valmistuksessa, usein hyvin komeilla kaiverruksilla, jotka loivat niiden vaikutusta pyhästä esineestä. Modifioituna ngurua voitiin soittaa myös suulla nenän sijaan.
Maorien koauau ponga ihu oli myös osa perinteisistä nenähuilutyypeistä. Gourd-huilu on rakennettu hieman samalla tyylillä. Ipu ho kio kio:a käytettiin myös Havaijilla. Rakentaja muotoili nenäreiän huilun kaulaan. Tämä pieni reikä asetettiin soittajan sieraimen.
Nguru
Lost in Space Part 2

| Lost in Space Part 2 Avantasia |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: 15. marraskuuta 2007
 Tyylilaji: sinfoninen power metal
 Kesto: 22.83
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast
Avantasian muut julkaisut
| Lost in Space Part 1 (EP) 2007 | Lost in Space Part 2 2007 | The Scarecrow 2008 |
Lost in Space Part 2 on Avantasia -musiikkiprojektin ep-levy, joka on julkaistu vuonna 2007.
Kappaleet

Lost in Space – 3.52
Promised Land – 4.52
Dancing with Tears in My Eyes￼ – 3.53  (Ultravox -cover)
Scary Eyes – 3.32
In My Defence￼ – 3.58 (Freddie Mercury -cover)
Lost in Space – 4.36  (Alive at Gatestudio)
Kokoonpano

Tobias Sammet - laulu, basso
Sascha Paeth - kitara
Eric Singer - rummut
Michael "Miro" Rodenberg - koskettimet
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Jørn Lande (laulu kappaleessa 2)
Michael Kiske (laulu kappaleessa 2)
Amanda Somerville (laulu kappaleissa 1, 6)
Henjo Richter - kitara (kappaleet 2, 3, 4)
Aiheesta muualla

Lost in Space Part 2 Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Lost in Space Part 2 Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Nobuko Imai

Nobuko Imai
| --- | --- |
Syntynyt:  18. maaliskuuta 1943  (81 vuotta) Tokio  
| --- | --- |
Lajityyppi:  Länsimainen taidemusiikki 
Palkinnot:  Geneven kansainvälinen musiikkikilpailu (1968) 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Nobuko Imai (jap. 今井 信子; s. 18. maaliskuuta 1943 Tokio, Japani) on japanilainen alttoviulisti. Hän aloitti opiskelun Tokion Toho Gakuen -musiikkikoulussa ja lähti pian tämän jälkeen Yhdysvaltoihin, jossa hän opiskeli Juilliard Schoolissa ja Yalen yliopistossa. Hän voitti Young Concert Artists International Auditions -kilpailun vuonna 1967 sekä korkeimmat palkinnot Geneven kansainvälisessä musiikkikilpailussa ja kansainvälisessä ARD-musiikkikilpailussa Münchenissä.
Imoi on esiintynyt muiden muassa Concertgebouw-orkesterin, BBC:n sinfoniaorkesterin, Berliinin filharmonikkojen, Bostonin sinfoniaorkesterin ja Chicagon sinfoniaorkesterin kanssa. Hän oli kolmen Hindemith-festivaalin taiteellisena johtajana vuosina 1995–1996 Wigmore Hallissa, Columbian yliopistossa ja Casals-salissa. Imai tunnetaan innovatiivisesta lähestymistavasta instrumenttiinsa. Hän on luonut taidemusiikin ohjelmistoon kuuluvista selloteoksista sovituksia alttoviululle.
Imai on tehnyt kymmenittäin levytyksiä eri levymerkeille; hän on saavuttanut huomiota muun muassa Philipsin levytyksellä, jolla kuullaan Johann Sebastian Bachin sellosarjat alttoviululle sovitettuina versioina. Hän on levytyksillään tehnyt yhteistyötä myös Toru Takemitsun kanssa ja kantaesittänyt George Benjaminin, Duncan McTierin sekä David Hornen teoksia.
Imai toimi professorina Detmoldin musiikkikorkeakoulussa vuosina 1983–2003 ja on lisäksi opettanut Amsterdamissa, Utrechtissa, Sionissa ja Genevessä. Vuodesta 1988 Imain instrumenttina on ollut Andrea Guarnerin alttoviulu vuodelta 1690. Hän on voittanut lukuisia palkintoja, joiden joukossa on Suntory-palkinto vuodelta 1996.
Niemelänjärvi (Keuruu)

| Niemelänjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Keuruu
Koordinaatit:  62°13′58″N, 24°28′07″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Ristajoen valuma-alue (35.65)
Laskujoki:  Tervaspuro 
Järvinumero:  35.653.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  122,6 m  
Rantaviiva:  2,806 km  
Pinta-ala:  23,48 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiNiemelänjärvi 
Niemelänjärvi  on Keski-Suomessa Keuruulla Haapamäen taajaman lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 23 hehtaaria ja se on 1,1 kilometriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,8 kilometriä..
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Ristajoen valuma-alueella (35.65), jonka Petäisjärven alueeseen (35.653) se kuuluu.
Nobuko Yoshiya

| Nobuko Yoshiya> 吉屋信子 |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. tammikuuta 1896
Kuollut: 11. heinäkuuta 1973 (77 vuotta)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Nobuko Yoshiya (jap. 吉屋信子, Yoshiya Nobuko) (12. tammikuuta 1896 – 11. heinäkuuta 1973) oli japanilainen kirjailija. Hän oli yksi modernin Japanin kaupallisesti menestyneimmistä kirjailijoista. Hän kirjoitti erityisesti romanttisia kertomuksia ja nuorten tyttöjen tarinoita. Hän oli myös pioneeri japanilaisen lesboutta käsittelevässä kirjallisuudessa.
Yoshiya syntyi Niigatan prefektuurissa, mutta varttui Mookan Tochigin kaupungeissa Tochigin prefektuurissa. Hänen isänsä oli virkamies, ja perhe muutti usein. Hän oli perheen nuorin lapsi ja ainoa tyttö. Sekä hänen äitinsä, että isänsä kuuluivat samurai-sukuun. Hän aloitti kirjoittamisen teini-iässä.
Hänen teoksissaan on vahvasti nähtävissä tuolloinen seksologia. Eräs hänen varhaisista teoksistaan, Hana monogatari (花物語, "Kukkakertomuksia", 1916-1924) on kokoelma 52 romanttista ystävyyttä käsittelevästä tarinasta. Useissa kertomuksista käsitellään saavuttamatonta rakkautta tai niissä on onneton loppu. Kertomukset kuvaavat naisten välistä intohimoa lähes narsistisella tavalla hyödyntämällä unenomaista kirjoitustyyliä.
Yaneura no nishojo ( 屋根裏の二處女, "Kaksi neitsyttä ullakolla", 1919) on osin omaelämäkerrallinen ja kuvaa naisten välittä rakkautta kahden samassa huoneessa asuvan opiskelijan välillä. Teoksen viimeisessä kohtauksessa tytöt päättävät elää loppuelämänsä yhdessä. Teos hyökkää mieskeskeistä yhteiskuntaa vastaan ja sisältää feministisen asenteen, sekä paljastaa Yoshiyan oman lesbouden.
Kaikki Yoshiyan teokset eivät kuitenkaan käsittele samaa sukupuolta olevien välistä rakkautta. Hänen kirjoitustyylinsä oli onomatopoeettinen. Teoksissa on runsaasti huutomerkkejä ja muita epätavallisia diakriittisiä merkkejä, joita naispuoliset lukijat pitivät esteettisesti miellyttävinä. Näiden avulla Yoshiya pyrki saavuttamaan vuorosanoihin todentuntua.
Yoshiyan teoksia pidettiin "kunnollisina teksteinä", jotka olivat soveliaita kaiken ikäisten tyttöjen ja naisten luettaviksi, sillä lesbous kuvataan yleensä platonisena suhteena. Osin tätä selittää myös se, että saman sukupuolen välinen rakkaus nähtiin tuolloin "normaalina" ohimenevänä vaiheena naisten kehityksessä.
Yoshiya ei pyrkinyt salaamaan suhdettaan Monma Chiyon kanssa, eikä hän myöskään vältellyt julkisuutta.
Yoshiya asui toisen maailmansodan aikana Kamakurassa, Kanagawan prefektuurissa. Vuonna 1962 hän rakensi perinteisen japanilaisen puutalon, jossa oli myös puutarha. Testamentissaan hän luovutti talon Kamakuran kaupungille. Nykyään talossa toimii museo, joka on avoinna kahdesti vuodessa, toukokuun alussa ja marraskuussa, kolmen päivän ajan.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Nobuko Yoshiya
Luokkajuhla (vuoden 2013 elokuva)

| Luokkajuhla> Återträffen |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Anna Odell
Käsikirjoittaja:  Anna Odell
Tuottaja:  Mathilde Dedye
Säveltäjä:  Stefan Levin
Kuvaaja:  Ragna Jorming
Leikkaaja:  Kristin Grundström
Tuotantosuunnittelija:  Madeleine Norling Eva Torsvall
Pukusuunnittelija:  Madeleine Norling Eva Torsvall
Pääosat:   Anna Odell  Sandra Andreis 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ruotsi
Tuotantoyhtiö:  French Quarter Film AB
Levittäjä:  TriArt Film
Ensi-ilta:   2013-9-33. syyskuuta 2013 (Venetsia)  2013-11-1515. marraskuuta 2013 (Ruotsi)  2014-11-77. marraskuuta 2014 (Suomi)  
Kesto:  89 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Luokkajuhla (ruots. Återträffen) on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut ruotsalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut, käsikirjoittanut ja tähdittänyt Anna Odell. Elokuva palkittiin parhaan elokuvan Guldbagge-palkinnolla vuoden 2014 gaalassa.
Asetelma

20 vuotta on kulunut siitä, kun 9C-luokan oppilaat lopettivat peruskoulun ja lähtivät omille teilleen. Luokkajuhlassa on aika kokoontua jälleen rennosti yhteen, mutta illan tunnelmaa muuttuu jäiseksi vanhojen konfliktien noustessa pintaan.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sandra Andreis  | … |  Louise   |
|  Kamila Benhamza  | … |  Camilla   |
|  Anders Berg  | … |  Anders   |
|  Erik Ehn  | … |  Erik   |
|  Niklas Engdahl  | … |  Nille   |
|  Per Fenger-Krog  | … |  Per   |
|  Robert Fransson  | … |  Robban   |
|  Sara Karlsdotter  | … |  Linda   |
|  Sanna Krepper  | … |  Sanna   |
|  Andreas Kundler  | … |  Andreas   |
|  Fredrik Meyer  | … |  Fredrik   |
|  Lena Mossegård  | … |  Lena   |
|  David Nordström  | … |  David   |
|  Henrik Norlén  | … |  Henrik   |
|  Anna Odell  | … |  Anna   |
|  Sara Persson  | … |  Sara   |
|  Mikaela Ramel  | … |  Mikaela   |
|  Ulf Stenberg  | … |  Ulf   |
|  Rikard Svensson  | … |  Rikard   |
|  Cilla Thorell  | … |  Cilla   |
|  Minna Treutiger  | … |  Minna   |
|  Malin Vulcano  | … |  Malle   |
|  Christopher Wollter  | … |  Kristoffer   |
Aiheesta muualla

Luokkajuhla Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Luokkajuhla Elonet.
Luokkajuhla AllMoviessa. (englanniksi)
Nenäapina

| Nenäapina |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Kädelliset Primates
Alalahko::  Haplorrhini
Heimo::  Vanhan maailman häntäapinat Cercopithecidae
Suku::  Nasalis
Laji::  larvatus
Kaksiosainen nimi
 Nasalis larvatus  (Wurmb, 1787) 
Synonyymit
 Nasalis capistratus (Kerr, 1792) Nasalis nasica (Lacépède, 1799) Nasalis recurvus (Vigors & Horsfield, 1828) 
 Nenäapinan levinneisyys
Alalajit
 N. l. larvatus  N. l. orientalis 
Katso myös
   Nenäapina Wikispeciesissä   Nenäapina Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Nenäapina (Nasalis larvatus) on Borneon saarella Indonesiassa asuva erittäin uhanalainen apinalaji. Se on Nasalis-suvun ainoa tunnettu edustaja.
Tuntomerkit

Nenäapinoiden urokset ja naaraat poikkeavat kokonsa puolesta toisistaan huomattavasti urosten ollessa naaraita isompia. Urosten keskimääräinen pituus on 73–76 cm ja paino 20 kg. Naaraat ovat puolestaan keskimäärin 61–64 cm ja painavat puolet uroksen painosta. Lajin naarailla on muihin kädellisiin verrattuna huomattavan suuri nenä, mutta vain uroksilla on lajille tyypillinen erittäin suuri nenä. Uroksen nenällä voi olla pituutta jopa yli 10 cm.
Levinneisyys ja elinympäristö

Nenäapina on Borneon saaren endeeminen laji, ja sitä tavataan saarella Brunein, Indonesian Kalimantanin sekä Malesian Sarawakin ja Sabahin alueilla. Alun perin lajia tavattiin koko Brunein rannikolla sekä sen lähistöllä sijaitsevilla Berhalan, Sebatikin ja Pulau Lautin saarilla. Laji jaetaan toisinaan kahteen alalajiin, mutta alalajia N l. orientalis ei kaikki auktoriteetit tunnusta.
Lajin elinalue Borneossa keskittyy rannikolle ja saaren sisämaata halkovien jokien varsille. Sitä tavataankin jokivarsien ja rannikon metsissä, mangrovemetsissä, makeanveden suometsissä ja turvesoilla. Lajin yksilöt liikkuvat vain harvoin kauemmas elinalueensa vesiympäristöistä, kuten joilta tai rannikolta. Yhdeksi syyksi tälle on ehdotettu sitä, että pidemmällä sisämaassa maaperästä puuttuu lajin ruokavaliolle tärkeitä mineraaleja ja suoloja.
Elintavat

Nenäapinat syövät pääasiassa kasveja ja hedelmiä yhteensä 90:tä eri lajista. Noin 40 % lajin ruokavaliosta koostuu hedelmistä ja 52 % lehdistä. Ruokavalio muuttuu kausittain lajin syödessä tammikuun ja toukokuun välillä pääosin hedelmiä ja kesäkuusta joulukuuhun lehtiä. Laji syö ajoittain myös ihmisen viljelmiä, kuten banaaneja.
Lajin yksilöt elävät ryhmissä, tavallisesti 1,3–9 km² kokoisella alueella. Eri ryhmien alueet ovat usein päällekkäiset, mutta ryhmät eivät käyttäydy alueellisesti eli puolusta alueitaan. Jokien läheisyydessä nenäapinat nukkuvat joen vierellä ja siirtyvät päiväksi kauemmaksi sisämaahan. Ne vaeltavat kuitenkin vain harvoin yli kilometrin päähän joesta. Lajin yksilöt ruokailevat tavallisesti aamulla ja illalla ennen auringonnousua. Nenäapinan päivä kuluu ruokailun ohella liikkuessa paikasta toiseen ja lepäämällä. Lajin yksilöt viettävät aikansa pääasiassa puissa. Nenäapinat ovat myös hyviä uimareita ja voivat sukeltaa kokonaan veden alla jopa 20 metriä. Ehkäpä välttääkseen saalistajia nenäapinat ylittävät vesiä mieluiten hyppäämällä puusta puuhun vastarannalla.
Nenäapinan huomattavin saalistaja on valegaviaali, joka saalistaa sekä täysikasvuisia, että nuoria yksilöitä. Muita lajin saalistajia ovat esimerkiksi puuleopardi, varaanit, pytonkäärmeet, suistokrokotiili ja harjakotka.