stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Xigazê
Hallinnollinen jako

Piirikuntatasolla kaupunki jakautuu yhteen kaupunkipiiriin ja 17 piirikuntaan.
| Xigazên hallinnollinen jako piirikuntatasolla |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| # | Nimi | Tiibetin kieli | Tiibetin pinyin | Kiinan merkit | Pinyin |
Kaupunkipiiri
| 1 | Samzhubzê | tiibetiksi བསམ་འགྲུབ་རྩེ་ཆུས། | Samzhubzê Qü | 桑珠孜区 | Sāngzhūzī Qū |
Piirikunnat
| 2 | Namling | tiibetiksi རྣམ་གླིང་རྫོང་ | Namling Zong | 南木林县 | Nánmùlín Xiàn |
| 3 | Gyangzê/Gyantse | tiibetiksi རྒྱལ་རྩེ་རྫོང་ | Gyangzê Zong | 江孜县 | Jiāngzī Xiàn |
| 4 | Tingri | tiibetiksi དིང་རི་རྫོང་། | Tingri Zong | 定日县 | Dìngrì Xiàn |
| 5 | Sa’gya | tiibetiksi ས་སྐྱ་རྫོང་། | Sa'gya Zong | 萨迦县 | Sàjiā Xiàn |
| 6 | Lhazê/Lhatse | tiibetiksi ལྷ་རྩེ་རྫོང་། | Lhazê Zong | 拉孜县 | Lāzī Xiàn |
| 7 | Ngamring | tiibetiksi ངམ་རིང་རྫོང་། | Ngamring Zong | 昂仁县 | Ángrén Xiàn |
| 8 | Xaitongmoin | tiibetiksi བཞད་མཐོང་སྨོན་རྫོང་། | Xaitongmoin Zong | 谢通门县 | Xiètōngmén Xiàn |
| 9 | Bainang | tiibetiksi པ་སྣམ་རྫོང་། | Bainang Zong | 白朗县 | Báilǎng Xiàn |
| 10 | Rinbung | tiibetiksi རིན་སྤུངས་རྫོང་། | Rinbung Zong | 仁布县 | Rénbù Xiàn |
| 11 | Kangmar | tiibetiksi ཁང་དམར་རྫོང་། | Kangmar Zong | 康马县 | Kāngmǎ Xiàn |
| 12 | Dinggyê | tiibetiksi གཏིང་སྐྱེས་རྫོང་། | Dinggyê Zong | 定结县 | Dìngjié Xiàn |
| 13 | Zhongba | tiibetiksi འབྲོང་པ་རྫོང་། | Zhongba Zong | 仲巴县 | Zhòngbā Xiàn |
| 14 | Chomo/Yadong | tiibetiksi གྲོ་མོ་རྫོང་། | Chomo Zong | 亚东县 | Yàdōng Xiàn |
| 15 | Gyirong | tiibetiksi སྐྱིད་གྲོང་རྫོང་། | Gyirong Zong | 吉隆县 | Jílóng Xiàn |
| 16 | Nyalam | tiibetiksi གཉའ་ལམ་རྫོང་། | Nyalam Zong | 聂拉木县 | Nièlāmù Xiàn |
| 17 | Saga | tiibetiksi ས་དགའ་རྫོང་། | Saga Zong | 萨嘎县 | Sàgā Xiàn |
| 18 | Kamba/Gamba | tiibetiksi གམ་པ་རྫོང་། | Kamba Zong | 岗巴县 | Gǎngbā Xiàn |
Galleria

Kaupunkimaisemaa.
Tashi Lhunpo -luostari.
Sakyan luostari.
Vuoristoja Xigazêssa.
Cho Oyu -vuori, maailman kuudes korkein vuori.
Zhangmun suurkunta Nyalamin piirikunnassa Kiinan-Nepalin rajalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Xigazê Wikimedia Commonsissa
Shigatse Travel Guide (englanniksi) (travelchinaguide.com)
Viljandi (kunta)

| Viljandin kunta (Viljandi vald) |
| --- | --- |
 Heinäpelto Rihkaman kylässä.
 lippu:  vaakuna
 Viljandi sijaitsee Etelä-Virossa.
 Koordinaatit: 58°20′N, 25°45′E 
Valtio:   Viro
Maakunta:  Viljandimaa
Paistun, Pärstin, Saarepeedin ja Viiratsin yhdistyminen:  5.11.2013
Kolga-Jaanin ja Tarvastun liittyminen Viljandiin:  25.10.2017
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kunta  (vir. vald)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1 371,64 km²
Väkiluku (1.1.2018):  13 950
 – Väestötiheys:  10 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 viljandivald.ee 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Viljandin kunta (vir. Viljandi vald) on kunta Viron Viljandimaan maakunnassa. Kunnassa on noin 14 000 asukasta.
Sijainti

Kunta rajoittuu lännessä Mulgiin ja Põhja-Sakalaan, pohjoisessa Põltsamaahan, idässä Tartuun, Elvaan ja Võrtsijärveen sekä etelässä Tõrvaan. Viljandin kaupunki sijaitsee Viljandin kunnan ympäröimänä alueen keskellä.
Historiaa

Viljandin kunta perustettiin 5. marraskuuta 2013, kun Paistun, Pärstin, Saarepeedin ja Viiratsin kunnat liittyivät yhteen.
Hallinto

Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Kolga-Jaanin ja Tarvastun kunnat liittyivät Viljandiin.
Kunta muodostuu Kolga-Jaanin, Mustlan, Ramsin ja Viiratsin pienkauppaloista (alevik) sekä 126 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Viljandin kaupunki.
Liikenne

Rautatie Tallinnasta Viljandin kaupunkiin kulkee Viljandin kunnan poikki.
Kuvia

Loodin kartano
Pärstin kartanon tuulimyllyn rauniot
Viiraltin tammi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viljandi (kunta) Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kolga-Jaani Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta  Tarvastu Wikimedia Commonsissa
Venäjän asevoimat Syyrian sisällissodassa

Venäjän Suhoi Su-24 -suihkuhävittäjä. Latakia, Syyria, 5. lokakuuta 2015. Kuva: © Mil.ru
Venäjän ilmavoimien tunnus.
Venäjän asevoimat Syyrian sisällissodassa kertoo Venäjän suorasta osallistumisesta taisteluihin Syyrian hallituksen puolella kapinallisia vastaan alkaen 30. syyskuuta 2015. Artikkelissa kerrotaan myös Venäjän sotakalustosta, sodankäynnin tuloksista ja syistä sodankäyntiin. Presidentti Vladimir Putin sanoi lokakuussa 2015: "Emme aio lähettää maajoukkoja, ja syyrialaiset ystävämme tietävät tämän." Venäjän ilmaiskut, iranilaiset ja Hizbollah tukivat Syyrian hallituksen joukkojen maahyökkäystä kapinallisalueille.
Venäjän liittymistä sotaan edelsivät Bašar al-Assadin joutuminen ahtaalle sisällissodassa ja hänen avunpyyntönsä. Venäjä siirsi syyskuussa Syyriaan ilmavoimiaan ja Putin julisti YK:ssa Isisin vastaista toimintaa.
Venäjä ilmoitti maaliskuussa 2016 ja joulukuussa 2017 alkavansa joukkojensa ja kalustonsa vähentämiset Syyriassa. Sota kuitenkin jatkuisi "terrorismin vastaisena operaationa".
Venäjän tuki Syyrialle

Venäjän ja Syyrian liittolaisuus on peräisin kylmän sodan ajoilta. Syyria alkoi ostaa aseita Neuvostoliitosta jo 1956. Neuvostoliitto perusti Syyrian Tartusiin pienehkön laivastotukikohdan vuonna 1971. Vuoden 1991 Neuvostoliiton romahduksen seurauksena Venäjän laivasto vetäytyi Välimereltä, mutta Tartus säilyi venäläisaluksille huoltopaikkana. Vuonna 2015 venäläiset palasivat ja laajensivat satamaa.
Syyrian sisällissodan alussa Venäjä oli suojellut Bašar al-Assadia estämällä YK:n turvallisuusneuvostossa useita toimia Syyrian hallitusta vastaan. Venäjä oli myös aseistanut Assadin joukkoja. 31. elokuuta 2015 israelilainen Ynet-verkkosivusto kertoi läntisiin diplomaattilähteisiin nojautuen, että venäläistä armeijaväkeä oli jo saapunut Assadin hallitsemaan lentotukikohtaan lähelle Damaskosta ja että heitä saapuisi lähiviikkoina tuhansia lisää. Jo elokuun puolivälissä oli ollut havaintoja, että Venäjä oli kuljettanut BTR-panssariajoneuvoja Syyriaan. Venäläisten osallistumisesta maataisteluihin Latakian maakunnassa alettiin raportoida samoihin aikoihin, mutta jo vuonna 2012 Venäjän puolustusministeri Anatoli Serdjukov oli sanonut, että Venäjä on lähettänyt ”sotilasneuvonantajia ja teknisiä neuvonantajia” Syyriaan.
Venäjän ulkoministeriö myönsi ensi kertaa syyskuun alussa 2015, että Syyriassa on venäläisiä sotilasasiantuntijoita valvomassa asetoimituksia. USA:n tiedustelun mukaan 18.–20. syyskuuta Syyriaan lennätettiin 12 Su-24 ja 12 Su-25 -rynnäkkökonetta. Koneet lensivät tiivissä muodostelmassa transponderit pois päältä. Näin presidentti Vladimir Putin varmisti asein sen, että Baath-puolueen vuodesta 1963 jatkunut yksinvalta säilyy Syyriassa. Venäjän ulkoministeriön tiedotusjohtaja Marija Zaharova kuitenkin väitti, että Assadin pysyminen vallassa ei ole Venäjälle "periaatekysymys" ja "Assadin kohtalo on Syyrian kansan päätettävissä". Putin itse korosti taistelua terrorismia vastaan ja väitti luottavansa Assadin kykyyn "tehdä kompromissi maansa ja kansansa puolesta".
Maan jakautuminen aseellisten ryhmien kesken

New York Timesissa oli 19. lokakuuta 2015 erikoinen mielipidekirjoitus pääkirjoitusaukeamalla: "Vaikka paljon puhutaan Isisin lyömisestä", kirjoitti asiantuntija Hussein Ibish, "Venäjän todellinen tavoite on kapinallisten työntäminen kauemmas ja [Länsi-Syyriaan rajoittuvan] minivaltion turvaaminen… Isisin valtio on Kremlin propagandasta huolimatta jo Venäjän intervention suurimpia voittajia." Ibishin mukaan Kremlin ääneen lausumaton selvä viesti on, että se haluaa lopettaa sodan jakamalla Syyrian Libanonin tyyliin kilpailevien aseellisten ryhmien kesken.
Pommitusten uhrit

Kapinallisalueilta alkoi heti iskujen jälkeen tulla raportteja, joiden mukaan siviilejä oli kuollut ilmaiskuissa. Venäjän ilma- ja avaruusvoimien ylipäällikkö Viktor Bondarev kiisti siviiliuhrit.
Venäjä teki kolmen ensimmäisen sotaviikon aikana yli 500 ilmaiskua. Sarminin kenttäsairaalan pommituksessa Idlibissä kuoli vähintään 13 siviiliä. Ihmisoikeusjärjestö SOHR:n mukaan Venäjän ilmaiskut tappoivat 20. lokakuuta mennessä noin 370 ihmistä, joista 250 oli kapinallistaistelijoita, joista noin 50 kuului Isisiin. Lisäksi SOHR arvioi, että ajanjaksolla 20. lokakuuta 2014 – 20. lokakuuta 2015 Syyrian hallituksen joukkojen tekemissä pommituksissa oli kuollut 6317 siviiliä.
Ihmisoikeusjärjestö HRW julkaisi joulukuussa 2015 raportin, jonka mukaan Venäjä käytti rypälepommeja ainakin 20 kertaa yhdeksällä paikkakunnalla. YK:n tutkijat totesivat myöhemmin, että Venäjä oli syyllistynyt sotarikoksiin Idlibin 11 kuukautta kestäneessä kampanjassa. Yhdessä iskussa kuoli 43 ihmistä, kun venäläiset lentokoneet iskivät markkinapaikalle. Siviilit ja pelastajat ryntäsivät paikalle, mutta muutaman minuutin kuluttua tuli toinen isku samalle alueelle, joka tappoi useita. HRW:n joulukuun 2016 raportissa sanottiin, että pommitukset vaikuttivat usein piittaamattoman mielivaltaisilta ja niissä käytettiin monenlaista tuhoa aiheuttavia rypäle- ja palopommeja.
SOHR:n mukaan Venäjän ilmaiskut tappoivat 20. tammikuuta 2016 mennessä noin 3000 ihmistä, joista yli 1000 oli siviilejä ja 893 ISISiin kuulunutta. Syyskuussa 2018 SOHR arvioi, että Venäjän pommituksissa oli kuollut yli 18 000 ihmistä, joista oli 7988 siviilejä. Yhdysvaltojen johtaman liittouman pommituksissa oli SOHR:n mukaan kuollut yli 3300 siviiliä.
Ensireaktioita Venäjän tekemiin pommituksiin

Turkki, USA, Saksa, Ranska, Iso-Britannia ja Persianlahden arabimaiden liittolaiset vetosivat 2. lokakuuta 2015 Venäjään, jotta se lopettaisi ilmaiskut siviilejä vastaan Hamassa, Homsissa ja Idlibissä. Pommitukset eivät kohdistuneet Isisiin, vaikka "Venäjä on ilmoittanut, että ilmaiskujen tarkoituksena on ainoastaan taistella Isistä vastaan". Venäjän operaatio käytännössä esti Turkin ja Saudi-Arabian kaavaileman hallitusta koskevan lentokieltoalueen perustamisen Syyriaan. Venäjän operaatio syvensi idän ja lännen välistä kuilua. Toisaalta Yhdysvallat ja Venäjä sopivat sotilaallisten yhteenottojen välttämisestä.
Yhdysvaltain presidentti Barack Obama sanoi Venäjän ilmaiskujen vahvistavan Isisiä ja voivan johtaa katastrofiin, kun pommitetaan maltillisia. "Putinille ei riittänyt, että hän lähettää al-Assadille aseita ja rahaa. Hänen piti vielä lähettää omat lentokoneensa ja lentäjänsä", Obama sanoi.
Saudi-Arabian ulkoministeri Adel al-Jubeir toi epäsuoraan ilmi tyytymättömyytensä Obaman pidättyvään politiikkaan: "Olemme vaatineet suoraa sotilaallista interventiota sodan alusta alkaen. Olemme vaatineet lentokieltoaluetta (siviilien suojaamiseksi). Olemme vaatineet Syyrian opposition kunnollista aseistamista". The Guardianin artikkelin mukaan Obaman toimet näyttävät jahkailulta verrattuna Putinin päättäväisyyteen. Yhdysvalloissa senaattori John McCain sanoi, että Obaman hallinnon Lähi-idän politiikan raunioille on nyt astunut Vladimir Putin. Venäjällä arvovaltaisen sotilasasiantuntijan  Leonid Ivašovin mukaan maailma todistaa Venäjän ilmaiskuissa yksinapaisen maailman kaatumisen.
Ison-Britannian puolustusministeri Michael Fallon syytti 3. lokakuuta 2015 Venäjää siviilien tappamisesta Syyriassa. Hänen mukaansa vain 5% pommeista osui Isis-kohteisiin.
Saudi-Arabian suhtautumisen takia Egyptin ulkoministeri Sameh Shoukry vältteli osoittamasta tukeaan al-Assadille, mutta korosti, että Venäjä rajoittaa terrorismin leviämistä Syyriassa.
Venäjän mediasota Syyriassa > Putinin kanta pommituksiin

Putin kertoi syyskuussa 2015, että yli 2000 taistelijaa Venäjältä ja entisistä neuvostotasavalloista on Syyriassa. Hänen mukaansa on parempi auttaa Assadia kuin odottaa terroristien paluuta. "Tämä siis on tärkein asia, joka rohkaisee ja pakottaa meitä tarjoamaan apua Assadille", Putin sanoi. Dmitri Medvedevin mukaan Venäjä puolusti Syyriassa kansallisia intressejään, ei Assadia. Moskovalle oli hänen mielestä olennaista vain se, ettei Isis johda Syyriaa.
Putin ilmoitti haluavansa pelastaa Syyrian presidentin. Ulkoministeriön tiedottaja Maria Zaharova kuitenkin sanoi, että Venäjä haluaa säilyttää Syyrian valtiollisuuden, muttei varsinaisesti tue Assadia, kertoi Sputnik News.
Syyskuun loppuviikolla oli YK-tapaaminen, jossa Venäjän presidentti asetti Syyrian Ukrainan edelle politiikassa. Annettuaan ymmärtää, että lännen toimet olivat luoneet kaaosta Irakiin ja Libyaan, kun valtiorakenteet oli tuhottu, Putin kehotti luomaan Isisin ja muun terrorismin vastaisen yhteisrintaman, joka olisi kuin Hitlerin ja natsien vastainen koalitio.
Maria Zaharova syytti länsimedioita kampanjasta Venäjää vastaan, kun ne olivat puhuneet pommitusten siviili- ja lapsiuhreista operaation ensihetkien jälkeen.
Venäjän mediasota Syyriassa > FSA ja Venäjä

Venäjän ulkoministeri Lavrov sanoi 1. lokakuuta 2015, ettei pidä Vapaan Syyrian armeijaa (FSA) terroristijärjestönä ja että sen pitäisi olla osa maan poliittista ratkaisua. Reuters kertoi samana päivänä, että ainakin kolme FSA:n ryhmää oli ilmoittanut joutuneensa Venäjän ilmaiskujen kohteeksi.
24. lokakuuta 2015 Lavrov sanoi, että Venäjä on valmis yhteistyöhön FSA:n kanssa Isisiä vastaan. FSA:n edustaja kommentoi BBC:lle tarjousta: "Heidän pitäisi lopettaa ensin hyökkäykset tukikohtiimme, ja sitten voimme puhua yhteistyöstä." Lavrov ehdotti Syyriaan myös vaaleja. "Venäjän johtajat ovat toistuvasti sanoneet, että Venäjällä ei ole tietoa, missä maltillisen opposition Vapaan Syyrian Armeija taistelee", kertoi Yle 7. lokakuuta 2015. Vielä joulukuussa 2015 Putin väitti tukevansa kapinallisiin kuuluvaa FSA:ta Assadin lisäksi, kertoi Reuters.
Venäjän mediasota Syyriassa > Lavrov perää puolueetonta journalismia

Lavrovilta kysyttiin, keitä ovat nämä muut terroristit Isisin lisäksi, joita Venäjä pommittaa. "Jos se näyttää terroristilta ja toimii kuin terroristi, se on terroristi…Jostain syystä lännen koalition toimet katsotaan kuitenkin demokratian puolustamiseksi, Venäjän toimet tyrannin tukemiseksi. Tämä on epäreilua. Tähän tarvitaan puolueetonta journalismia", vastasi Lavrov. Hän sanoi myös, ettei Gaddafin ja Husseinin tappaminenkaan muuttanut Libyaa ja Irakia paremmiksi paikoiksi. "Nyt demonisoimme Assadia. Emmekö opi mitään?"
Venäjän mediasota Syyriassa > Mediasota avustusjärjestöä vastaan

Kun syyrialaisten vapaaehtoisten pelastusryhmä Valkoiset kypärät (VK) toimitti maailmalle videoita Assadin hallinnon ja Venäjän julmasta sodankäynnistä, alkoi Venäjän disinformaatiokampanja. RT ja muu Venäjän media, joka tuki Putinin sotaa, kuvasi avustusjärjestön al-Qaidaan kuuluvaksi terroristijärjestöksi, joka saa rahoituksensa ulkomailta. Venäjä ei pitänyt siitä, että maailmalle näytettiin Venäjän ja Syyrian hallituksen tekemiä iskuja kouluihin ja sairaaloihin. Videot viittasivat myös siihen, että Assadin joukot olivat käyttäneet kemiallisia aseita siviilejä vastaan.
Venäjä ja Syyria kehittivät vastineeksi salaliittoteorioita, että VK ja sille tarvikkeita ja koulutusta toimittava James Le Mesurierin järjestö olivat petkuttajia ja vakoojia. Bloggaajien, aktivistien ja bottien verkosto alkoi julkaista samoja väitteitä, joiden mukaan esim. kemiallisten aineiden uhrien kuvat olivat väärennettyjä tai niissä oli näyttelijöitä.
"Tämä on Venäjän propagandan sydän. Ennen vanhaan Neuvostoliitto yritettiin esittää malliyhteiskuntana. Nyt jokainen asia sekoitetaan niin moneen tarinaan, että ihmiset eivät tunnista totuutta, kun näkevät sen", sanoi David Patrikarakos, joka on kirjoittanut kirjan liittyen sosiaalisen median vaikutuksesta sotaan.
Länsimaisten toimittajien oli vaikea saada viisumia, mutta RT:n toimittajilla oli vapaus raportoida paikan päällä Kremlin versiota tapahtumista. Näin sodan kuvaus jäi länsimaissakin hieman yksipuoliseksi ja Isis-painotteiseksi. Tutkimusten mukaan yli 75% Syyrian sodan kuolemista oli kuitenkin Assadin hallinnon ja sen kannattajien tekemiä ja ylivoimainen enemmistö sodassa kuolleista oli siviilejä, ei terroristeja.
Syyskuussa 2016 kolme VK:n keskusta sai osuman pommituksessa. Aamuyöllä 11. marraskuuta 2019 Mesurierin ruumis löytyi Istanbulin kadulta, Hän oli ilmeisesti tipahtanut (tai työnnetty) katolta. Moskovassa tv-uutiset kertoivat, että MI6 oli salamurhannut Mesurierin.
Humanitaaristen järjestöjen mustamaalaamisen ja sairaalapommitusten yksi peruste oli se, että kansainvälinen apu kanavoituisi vain Assadin hallituksen kautta, mikä vahvistaisi Assadin asemaa.
Venäjä ja Turkki

Marraskuussa 2015 Turkki ampui alas venäläisen SU-24 hävittäjän, joka oli sen mukaan loukannut maan ilmatilaa. Putin kutsui tapausta terroristien rikoskumppaneiden tekemäksi selkäänpuukotukseksi. Joulukuussa 2015 Putin julisti Syyrian ilmatilan lentokieltoon Turkin sotilaskoneilta.
"Turkki on suurin ostaja öljylle, jonka Isis varastaa Irakista ja Syyriasta", sanoi Venäjän varapuolustusministeri Anatoli Antonov 2. joulukuuta 2015. "Saatavilla olevien tietojen mukaan mukana ovat myös maan poliittiset johtajat, presidentti Erdoğan perheineen", Antonov lisäsi. Päivää aiemmin presidentti Putin oli esittänyt vastaavat syytökset.
Erdoğan vastasi: "Jos sellainen todistetaan, kansakuntamme ylevyys vaatisi, etten jatkaisi virassa." Yhdysvaltain armeijan edustaja puolusti Turkkia ja väitti Venäjän väitettä "järjettömäksi". Elokuussa 2015 turkkilainen sanomalehti Taraf oli kuitenkin kertonut, että päivittäin Turkkiin salakuljetettiin dieseliä 1500 tonnia. Jo kesäkuussa 2014 turkkilainen kansanedustaja Hataysta oli sanonut, että maakuntaan oli rakennettu öljyputkia Isisin alueelta tuotavaa öljyä varten. Vuoden 2015 keväällä brittitutkijat arvioivat, että Isisin öljyntuotannon huippu oli helmikuussa 2015, 45 000 barrelia päivässä, mikä on noin 3 miljoonaa dollaria päivää kohti.
Noin puolen vuoden media- ja kauppasodan jälkeen Erdoğan pyysi anteeksi ja maiden suhteet paranivat, mitä vauhditti se, että Putin tuomitsi nopeasti heinäkuun 2016 vallankaappausyrityksen ja ehkä tarjosi armeijan apua Erdoğanille.
"Meidän pitäisi vihdoin myöntää, että presidentti Assadin hallituksen joukot ja kurdien miliisi ovat ainoat voimat, jotka todella taistelevat Isisiä ja muita terroristijärjestöjä vastaan Syyriassa", Putin sanoi YK:n yleiskokouksessa 28. syyskuuta 2015. Kurdien mainitseminen myönteisessä valossa sekä etenkin Assadin sotilaallinen tukeminen eivät olleet hyviä uutisia Erdoğanille, jonka tavoitteita olivat Assadin syrjäyttäminen ja kurdien itsehallintopyrkimysten aggressiivinen vastustaminen niin kotimaassa kuin ulkomailla. Ei siis ihme, että venäläiskoneen alasampuminen veti Venäjän ja Turkin suhteet aallonpohjaan.
Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022 Turkki on jatkanut tasapainoiluaan idän ja lännen välillä. Elokuussa 2022 se sopi maksavansa osan energiaostoistaan Venäjältä ruplina. Venäjän osuus oli noin neljännes Turkin öljyntuonnista ja lähes puolet sen maakaasun ostoista vuonna 2021.
Venäjän salainen sota Syyriassa

Venäläisen CIT-tutkijaryhmän (Conflict Intelligence Team) mukaan Venäjä kävi Syyriassa samantapaista  hybridisotaa kuin Ukrainassa. CIT:n johtajan Ruslan Levievin mukaan venäläisjoukot liikkuvat 20–30 hengen ryhmissä, yhä useammin alueilla, joissa ei pitäisi olla venäläissotilaita. CIT on tunnistanut venäläisjoukkoja ja -kalustoa sosiaaliseen mediaan ladattujen kuvien gps-tietojen avulla. Marraskuussa 2015 Der Spiegel -lehti kertoi, että Syyriassa on Venäjän maajoukkoja, mutta määrää ei kerrottu. Kaksi sotilastiedustelu GRU:n 22. Spetsnaz-prikaatin sotilasta oli kaatunut Syyriassa. Heidät haudattiin julkisuudelta salassa tukikohtansa lähelle  Donin Rostovissa, kertoi Spiegel.
Venäjän federaation asevoimien joukkoja Syyrian sodassa

Sopimus venäläisen lentokaluston sijoittamisesta Syyriaan Hmeimimin lentokentälle tehtiin 26. elokuuta 2015. Aluksi sotaan kiinnitettiin 33 lentokonetta ja 17 helikopteria.
Venäjän federaation asevoimien joukkoja Syyrian sodassa > Ilma- ja avaruusvoimat

Venäjällä on avaruussodan ohjusjoukot.
Pääkalusto, suluissa määrä 30. syyskuuta 2015: Suhoi Su-24M rynnäkköhävittäjä (12), Su-25SM rynnäkköhävittäjä (12), Su-30SM ilmaherruushävittäjä (4),  Su-34 rynnäkköhävittäjä (4),  Iljušin Il-20M1 tiedustelu­kone (1), Mil Mi-8 kuljetushelikopteri (5) sekä Mil Mi-24 taisteluhelikopteri (12).
Marraskuussa 2015 Syyriaan luvattiin 4  Su-27SM -hävittäjää. Samassa kuussa noin 25 pitkän matkan strategista pommittajaa liittyi sotaan. Näitä olivat  Tupolev Tu-22M3,  Tu-95MS ja  Tu-160.
Vuoden 2015 lopulla tuli vielä täydennyksinä 4 Su-34 rynnäkköhävittäjää ja 4  Su-35S ilmaherruushävittäjää. Mi-35M taisteluhelikoptereita (Mi-24:n muunnelma) tuli myöhemmin.
Maaliskuussa 2016 kotiutettiin noin puolet hävittäjistä. Niiden tilalle tuotiin 4 Kamov Ka-52- ja 4  Mil Mi-28N-taistelu­helikopteria. Marraskuussa 2017 Venäjällä oli, helikoptereiden lisäksi, yli 40 hävittäjälentokonetta Syyriassa: Su-24M (8), Su-25SM (6), Su-30SM (4), Su-34 (14), Su-35 (6) ja  MiG-29SMT (3).
S-400 ilmatorjuntaohjuksia hankittiin Hmeimimin tukikohdan suojaksi 26. marraskuuta 2015 alkaen. S-300 ohjusjärjestelmiä hankittiin Tartusin tukikohtaan lisää lokakuussa 2018 sen jälkeen kun Syyrian ilmatorjunta oli ampunut vahingossa alas israelilaiskoneiden seuraaman venäläisen Il-20 tiedustelukoneen.
Välillä 24. marraskuuta 2015 – 7. toukokuuta 2018 Venäjän ilmavoimat menetti 19 konetta: 7 lentokonetta ja 12 helikopteria (2015: 2, 2016: 11, 2017: 2, 2018: 4).
Satellittikuvien mukaan toukokuun puolivälissä 2016 neljä Venäjän armeijan Mi-24 helikopteria tuhoutui Tiyasin T4-sotilaslentokentällä Itä-Homsissa. Stratforin tiedusteluyhtiön mukaan kyseessä ei ollut vahingossa syntynyt räjähdys. Venäjän puolustusministeriön edustaja kiisti tuhoutumiset ja kutsui niitä "huhuiksi". USA:n tiedustelupiireissä asiaa pidettiin yleensä räjähdysonnettomuutena, joka liittyy polttoaineen tankkaukseen. Syyrialaislähteiden mukaan polttoainetankin räjähdys sytytti lähellä olleet helikopterit.
Venäläisten hävittäjien määrä Syyriassa väheni 18:aan vuoden 2018 lopulla. Lentokonetta kohti oli useita miehistöjä, joten yhdellä koneella voitiin tehdä 6 taistelulentoa päivässä. Syyskuussa 2019, jolloin hävittäjiä ja helikoptereita oli 30, koneet saivat hangaarit suojakseen drooni-hyökkäyksiltä ja auringon­paahteelta. Tor-M2 ja Pantsir -ilmatorjuntaohjuksilla ammuttiin alas parissa vuodessa yli 100 droonia.
Vuosina 2018 ja 2019 Venäjä testasi Su-57 -hävittäjän prototyyppiä Syyriassa muutaman päivän. Koneet lensivät Putinin kiirehtimisen takia "vanhoilla" moottoreilla.
Venäjän federaation asevoimien joukkoja Syyrian sodassa > Laivasto

Pääkalusto: Admiral Kuznetsov, lentotukialus.
Lentotukialus Kuznetsovin piti hoitaa laivaston päärooli. Pahasti savuttava alus aloitti sodankäynnin suhteellisen myöhään, 15. marraskuuta 2016. Aluksella oli 10 Su-33 ja 5 MiG-29K/KUB -hävittäjää sekä noin 20 helikopteria. Kun 2 hävittäjää menetettiin laskeutumisissa (14. marraskuuta ja 3. joulukuuta), koko lentokalusto siirrettiin turvallisemmalle Hmeimimin maakentälle. Naton mukaan alukselta tehtiin vain 154 taistelulentoa. Jonkin aikaa tyhjän panttina ollut alus poistui sotanäyttämöltä 5. tammikuuta 2017.