stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
SG Dresden Striesen
Historia

Seura perustettiin vuonna 1910. SG Dresden Striesen halusi alusta asti tulla tunnetuksi jalkapallosta, jonka takia jalkapallojaosto perustettiin ensimmäisenä. Vuoden päästä perustamisesta seura voitti Dresdenin Bezirkin mestaruuden. SG Dresden kärsi muiden saksalaisseurojen tapaan maailmansodan miestappioista, mutta onnistui voittamaan Keski-Saksan mestaruuden vuonna 1920. Samalla vuosikymmenellä jalkapallotoiminnan rinnalle syntyi muita jaostoja. Vuonna 1947 seuran nimeksi vaihdettiin ZSG Nagema, jolla seura pelasi jalkapallon toiseksi korkeinta sarjatasoa. Kaksi vuotta edellisen nimenvaihdon jälkeen seura nimettiin BSG VVB Tabakiksi paikallisen tupakkatehtaan mukaan. Samassa kaupungissa toiminut SG Dresden-Friedrichstadt siirtyi kauden 1949–1950 jälkeen Länsi-Saksaan, jolloin DDR-Oberligassa oli vapaa sarjapaikka. Ensin vapaata sarjapaikkaa tarjottiin SG Dresden Striesenille, joka kieltäytyi vastaanottamasta sitä. Tämän jälkeen paikka myönnettiin vastaperustetulle SG Volkspolizei Dresdenille. Vielä vuonna 1952 seuran nimeksi vaihdettiin BSG Empor Tabak, jolla se tunnettiin koko lopun Itä-Saksa ajan. Kaudeksi 1983–1984 seura nousi DDR-Ligaan ja sijoittui oman lohkonsa yhdeksänneksi. Sarjamuutosten myötä BSG Empor Tabak joutui kuitenkin putoamaan. Itä-Saksan lakattua jalkapallojaosto perusti oman seuran nimellä SG Striesen.
Salahuddin Abdul Aziz

| Salahuddin Abdul Aziz |
| --- | --- |
 
Yang di-Pertuan Agong
Valtakausi:  26. huhtikuuta 1999 – 21. marraskuuta 2001
Kruunajaiset:  23. syyskuuta 1999
Edeltäjä:  Tuanku Jaafar
Seuraaja:  Tuanku Syed Sirajuddin
Selangorin sulttaani
Valtakausi:  3. syyskuuta 1960 – 21. marraskuuta 2001
Kruunajaiset:  28. kesäkuuta 1961
Edeltäjä:  Hisamuddin Alam Shah
Seuraaja:  Sharafuddin Idris Shah

Syntynyt:  8. maaliskuuta 1926 Selangor
Kuollut:  21. marraskuuta 2001 (75 vuotta) Kuala Lumpur
Koko nimi:  Tengku Abdul Aziz Shah ibni Tengku Alam Shah
Suku:  Opu Daeng Celak 
Isä:  Hisamuddin Alam Shah
Äiti:  Tengku Ampuan Jemaah
Uskonto:  sunnalaisuus
Sulttaani Salahuddin Abdul Aziz (8. maaliskuuta 1926 Selangor – 21. marraskuuta 2001 Kuala Lumpur) oli Malesian kuningas ja Selangorin sulttaani. Hän toimi Malesian kuninkaana vuosina 1999–2001. Hän kuoli vuonna 2001 oltuaan maan kuninkaana kaksi ja puoli vuotta. Selangorin sulttaaniksi hän nousi isänsä Hisamuddinin kuoltua vuonna 1960.
SS-Vapaaehtoistoimisto

SS-Vapaaehtoistoimisto oli Helsingissä 1942–1944 toiminut toimisto, joka huolehti suomalaisten  SS-vapaaehtoisjoukkojen tarpeista.
Toiminta

SS-vapaaehtoistoimisto jatkoi SS-pataljoonaan vapaaehtoisten asioiden hoitamista insinööritoimisto Rataksen suojissa tapahtuneen toiminnan käynnistämisen jälkeen. Toimisto perustettiin 28. toukokuuta 1942 Helsingin suojeluskuntatalon viidenteen kerrokseen, osoitteeseen Döbelninkatu 2 huone 37. Toimistonhoitajana toimi rouva Siiri Tuomola. SS-Vapaaehtoistoimisto oli tällöin jo julkisesti toimiva instanssi ja jatkoi vakiintunutta huoltotyötä. SS-Vapaaehtoistoimiston toiminta Döbelninkadulla päättyi 31. maaliskuuta 1944. Tämän jälkeen toimintaa jatkoi SS-Aseveljet ry.
Saku Lehikoinen

| Saku Lehikoinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. elokuuta 1990 (ikä 34) Helsinki
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Laji:  800 metrin juoksu ja keskipitkän matkan juoksu
Seura:  Turun Urheiluliitto
Valmentaja:  Pekka J. Lehtinen
 Tietolaatikko päivitetty 21. syyskuuta 2019 
Saku Lehikoinen (s. 13. elokuuta 1990 Helsinki) on suomalainen keskipitkän matkan juoksija, joka edustaa Turun Urheiluliittoa. Hänen valmentajansa on Pekka J. Lehtinen.
Sonck voitti vuoden 2013 Yleisurheilun sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa pronssia 800 metrin juoksussa.
Run (Cascadan kappale)

| ”Run” Cascada |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 27. tammikuuta 2017
 Tuottaja(t): Manuel Reuter, Yann Peifer
 Tyylilaji: edm, dancepop
 Kesto: 03.50
 Levy-yhtiö: Zooland
Cascadan muut singlet
| ”Reason” 2015 | ”Run” 2017 | ”Playground” 2017 |
Run on saksalaisyhtye Cascadan kappale. Sen julkaisi Zooland Records singlenä 27. tammikuuta 2017. Kappaleen sanoituksesta vastasi yhtyeen keulahahmo Natalie Horler ja tuotannosta puolestaan yhtyeen muut jäsenet Manuel Reuter sekä Yann Peifer. Kappaleelle on tehty myös sanoitusvideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa singlen julkaisupäivänä. Kuten edeltäjäsingle, myös tämäkään kappale ei noussut lainkaan listoille.
Rakkautta ja anarkiaa (albumi)

| Rakkautta ja anarkiaa Raivopäät |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Voxit-studiolla Hämeenlinnassa 10. helmikuuta 1996
 Julkaistu: 1996
 Tuottaja(t): Ace Andersson
 Tyylilaji: punkrock
 Levy-yhtiö: Face Records
Raivopäiden muut julkaisut
| Via Dolorosa 1995 | Rakkautta ja anarkiaa 1996 | Syntyneet häviämään 1996 |
Rakkautta ja anarkiaa on suomalaisen Raivopäät -yhtyeen studioalbumi, ja kaikkiaan neljäs julkaisu. Se julkaistiin C-kasettina vuonna 1996, ja myöhemmin CD-R-muodossa.
Kappaleet

Kaikki sävellykset Muisto Toutavaara ja sanoitukset Ace Andersson, paitsi A-4 säv. ja san. Toutavaara, ja B-3 säv. ja san. Cane Toutavaara.
Kappaleet > A-puoli

"Surullista, mutta totta"
"Tänä yönä mä oon sun, beibi"
"Pikku madonna"
"Kotini on linnani"
"Terroristi"
"Sopimus sun rakkaudesta"
Kappaleet > B-puoli

"Jos apatia valtaa mielesi"
"Huudan sun nimees"
"Riiput jo ristillä"
"Vihaan sua"
"Niin villi ja vapaa"
"Eron katkerat kyyneleet"
Kappaleet > Kokoonpano levyllä

Ace Andersson: laulu, los gepardos
Jape Seagram: kitara, taustat, akustinen
Muisto Toutavaara: basso, taustat
Cane Toutavaara: kitara, soolot
Jone Toutavaara: rummut, viu-hah-dus
Kappaleet > Muut

Äänitetty ja miksattu Voxit-studiolla Hämeenlinnassa 10. helmikuuta 1996
Äänitys ja miksaus: Harri Timonen
Tuotti: Ace Andersson
Fotot otti: Rebecca Salenius
Kansityöt: Uudenmaan Ammattipaino Oy
Kasettimonistus: Finnvox
Rikkiväri

Rikkiväriaineet ovat määrällisesti yleisimmin puuvillan värjäämiseen valmistettuja väriaineita. Rikkivärien eduiksi luetaan edullinen hinta, hyvä pesunkesto ja helppokäyttöisyys. Rikkivärit ovat pääasiassa mustia, ruskeita, tai tummansinisiä.
Tuotanto, ennen ja nyt

Rikkiväriaineiden kantamuotona tunnetaan "Cachou de Laval", joka on valmistettu kuumentamalla sahanpurua rikkivalmisteiden kanssa.  Myöhemmin, niin kutsutut vidal-mustat valmistettiin hyödyntäen eri aniliinijohdannaisten ja rikin reaktioita. Nämä kokeet osoittivat, että syvästi värillisiä materiaaleja voidaan tuottaa helposti yhdistämällä aromaattisia yhdisteitä ja rikin lähteitä.
Luokan tärkein yhdiste on rikkimusta 1. Sen valmistaminen perustuu 2,4-dinitrofenolin ja natriumsulfidin reaktioon kuumassa vedessä. Kuten monien rikkiväriaineiden kohdalla, kemiallisen reaktion yksityiskohdat tunnetaan huonosti. Vallitsevan käsityksen mukaan rikki pelkistää aniliinijohdannaisten nitroryhmiä joiden ajatellaan muodostavan indofenolia sisältäviä välituotteita, jotka edelleen ristiinlinkittyvät rikkireaktion kanssa. Lopputuloksena on liukenematon, korkean molekyylipainon omaava malli. Rikkimusta 1 on puutteellisesti tunnettu. Sen rakenne on todennäköisesti heterogeeninen. Sen on arveltu olevan polymeeri, joka koostuu tiantreeni- ja fenotiatsiinirakenteista. Niin sanotut rikkikakkuvärit valmistetaan 1,4-diaminobentseenin ja diaminotolueenin johdannaisista. Näiden väriaineiden arvellaan koostuvan polymeereista, jotka sisältävät bentsotiatsoliryhmän. Rikkikakkuväreistä esimerkkejä ovat rikkioranssi 1, rikkiruskea 21 ja rikkivihreä 12.
Kiinnitysmenetelmä

Rikkivärit ovat veteen liukenemattomia. Pelkistimen vaikuttaessa emäksisissä olosuhteissa, noin 80 °C lämpötilassa väriainehiukkaset hajoavat, jolloin väristä tulee vesiliukoinen ja kankaaseen imeytyminen mahdollistuu. Sopivia pelkistimiä ovat esimerkiksi natriumsulfidi ja natriumvetysulfidi. Suola edesauttaa imeytymistä. Kun kangas on poistettu väriliuoksesta, sen annetaan olla ilmassa jolloin väriaine on kiinnittyy hapettumalla. Kiinnittynyt väriaine ei liukene veteen. Hapettuminen voidaan tehdä ilman lisäksi myös vetyperoksidilla tai natriumbromaatilla miedosti happamassa liuoksessa.
Alhainen vesiliukoisuus on perusta värjätyn kankaan hyvälle pesunkestolle. Rikkiväriaineilla on muutenkin erittäin hyvä värinkesto, klooripohjaisia valkaisuaineita lukuun ottamatta. Koska väriaine on veteen liukenematon, se ei irtoa vesipesun yhteydessä, eikä tahraa vaatteita. Väriaineella voi kuitenkin olla huono hankauksenkesto. Rikkiväriaineita voidaan valkaista hypokloriitilla.
Ympäristönäkökulmat

Väriainekylvyn jäteveden huomattavan saastuttavan luonteen takia rikkiväriaineet poistuvat asteittain käytöstä länsimaissa, joskin käyttö Kiinassa on laajamittaista. Värjäystekniikoiden viimeaikaiset edistysaskeleet ovat mahdollistaneet myrkyllisten rikin pelkistysaineiden korvaamisen. Perusliuoksessa on siirrytty käyttämään glukoosia ja saatavilla on sekä vähärikkisiä että rikittömiä tuotteita. Alan suunta sähkökemiallisten prosessien hyödyntämisessä väriainemäärien vähentämiseen on lupaava.
Rikkimusta 1:lle ehdotettu osittainen kemiallinen rakenne.
Risto Niku

Risto Lauri Tapani Niku (s. 15. helmikuuta 1941 Lahti) on suomalainen tiedottaja, toimittaja ja tietokirjailija. Koulutukseltaan Niku on filosofian maisteri.
Henkilöhistoria

Niku valmistui ylioppilaaksi Lahden lyseosta vuonna 1959 ja filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1966 opiskeltuaan kirjallisuutta, suomen kieltä ja taidehistoriaa. Hän oli Etelä-Suomen Sanomien toimittaja vuosina 1964–1970, Yhdysvaltain tiedotustoimiston lehdistöavustaja 1970–1973 ja Helsingin Puhelinyhdistyksen (sittemmin Elisan) tiedotuspäällikkö 1973–2003. Niku oli myös Squash-uutiset-harrastelehden päätoimittaja 1979–1982.
Niku tunnetaan kirjoittamistaan tietokirjoista, joissa hän on pyrkinyt selvittämään Suomen historian kuuluisia ratkaisemattomia poliittisia rikoksia ja muita mysteerejä. Hän on kirjoittanut kirjat muun muassa sisäministeri Heikki Ritavuoren murhasta vuonna 1922, matkustajakone Kalevan alasampumisesta vuonna 1940 ja kapteeni Ivan Belovin ampumisesta vuonna 1944. Niku väittää tietävänsä Belovin ampujan nimen, mutta ei suostu paljastamaan sitä julkisuuteen.
Nikun vanhemmat olivat hiihtäjä ja olympiamitalisti Tapani Niku ja kokoomuspoliitikko Hilja Niku. Metsäneuvos Väinö Niku oli hänen veljensä.
Teokset

Murtomaata. Suomalaisen murtomaahiihdon uranuurtaja Tapani Niku muistelee, toim. Risto Niku, Pohjoinen, 1979
Palloa päin seiniä! Suomalaisen squashin tarina, Suomen squashliitto, 1991
Neljännesvuosisata hyvässä seurassa. Helsinki Squash Rackets Club 1971-1996, Helsinki Squash Rackets Club, 1996
Suomen murtomaahiihdon uranuurtaja Tapani Niku 1895-1989, 1995
HPY:n muutoksen vuosikymmenet: Vuorineuvokset Martti Harva ja Kurt Nordman kertovat, miten Helsingin Puhelinyhdistys muuttui tietoliikennekonserniksi, Elisa Communications, 2002
Kuka ampui kapteeni Ivan Belovin? Suomen kaikkien aikojen tutkituin murhajuttu, Edita, 2003
Ministeri Ritavuoren murha, Edita, 2004
Kahdeksan tuomittua miestä. Sotasyyllisten vankilavuodet, Edita, 2005
Kalevan kuolemanlento, Edita, 2007
Suomalaisia tietokirjailijoita, BTJ Kustannus, 2008
Kovaa peliä Alpeilla. Miten Suomi sai ensimmäisen olympiamitalin hiihdossa, Suomen Urheilumuseosäätio, 2009
Suomalaisia tietokirjailijoita 2, Avain 2010.
Ryūichi Hirashige

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Ryūichi Hirashige
Syntymäaika: 15. kesäkuuta 1988 (ikä 36)
Syntymäpaikka: Hiroshima, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Hyökkääjä
Pituus: 175 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2007–2012 2010 2011 2013–2014 2015–2017 2017 2018– | Sanfrecce Hiroshima →Tokushima Vortis →Tokyo Verdy Thespakusatsu Gunma Roasso Kumamoto Kataller Toyama Thespakusatsu Gunma | 49 (7) 26 (4) 12 (4) 61 (20) 61 (8) 13 (0)  |
Maajoukkue
| 2007 | Japani U-20 |  |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Ryūichi Hirashige (jap. 平繁 龍一, Hirashige Ryūichi; s. 15. kesäkuuta 1988 Hiroshima) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Hirashige kuului Japanin U-20 joukkueeseen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2007.
Aiheesta muualla

Soccerway
Run & Hide

|  Run & Hide> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Gracia
Tyylilaji:  pop
Säveltäjä(t):  David Brandes Jane Tempest Petra Brändle
Sanoittaja(t):  John O’Flynn
Euroviisutiedot
Vuosi:  2005
Maa:  Saksa
Kieli:  englanti
Sijoitus:  24.
Pisteet:  4
Run & Hide on Gracian esittämä kappale, jolla hän edusti Saksaa vuoden 2005 Eurovision laulukilpailussa Ukrainan Kiovassa.
Koska Saksa kuuluu kilpailun suuriin rahoittajamaihin, kappale pääsi suoraan finaaliin. Finaalissa kappale sijoittui viimeiseksi 24 maan joukossa.
Robert Rowland

Robert Andrew Rowland (28. helmikuuta 1966 – 23. tammikuuta 2021) oli brittiläinen poliitikko, joka toimi Brexit-puolueen Euroopan parlamentin jäsenenä Kaakkois-Englannissa vuodesta 2019 lähtien Yhdistyneen kuningaskunnan eroamiseen EU: sta vuonna 2020.  Hän oli talous- ja raha-asioiden valiokunnan jäsen ja korvaa teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan.
Yksityiselämä

Rowland oli naimisissa ja hänellä oli kolme poikaa ja tytär.
Rowland hukkui sukellusonnettomuudessa lähellä kotiaan Bahamalla 23. tammikuuta 2021.
Robert Roy MacGregor

Rob Roy
Robert Roy MacGregor eli Rob Roy, "punatukkainen Robert" (n. 1660-1734), oli skotlantilainen lainsuojaton.
Rob Roy kuului MacGregorin klaaniin ja kutsui itseään Robert Campbelliksi MacGregorin klaanin hajottamisen jälkeen. Hän oli upseerin poika, peri pienen maatilan ja harjoitti liiketoimintaa karjankasvattajana. Suojaksi karjavarkailta hän piti asevoimia, joilla hän suojeli myös naapureidensa karjaa, minkä vuoksi hän keräsi heiltä veroa. Syrjäytetty kuningas Jaakko II antoi Rob Royn taistella kaikkia vastaan, jotka eivät halunneet tunnustaa häntä hallitsijaksi, ja sitten (1691) hän teki suuren hyökkäyksen. Vuonna 1693 hänestä tuli klaaninsa päällikkö. Kun hän oli velkaa paljon rahaa Montrosen herttualle, joka oli hänen karjaliiketoimintansa lainanantaja, joutui hän vuonna 1712 luovuttamaan omaisuutensa hänelle ​​ja hänet julistettiin lainsuojattomaksi. Raivoissaan hän kokosi pienen joukon ja kävi sen kanssa vuosia muodollista sotaa herttuaa vastaan, ryösti hänen laumansa ja katkaisi hänen vuokratulonsa. Vuoden 1715 kansannousun aikana Rob Roy asettui kruununtavoittelijan puolelle, mutta ei osallistunut taisteluihin muuten kuin sillä, että hänen miehensä ryöstivät kaatuneita sekä hallituksen joukkojen että kapinallisten keskuudessa. Myöhemmin hän teki Argyllin herttuan välityksen avulla sovinnon Montrosen kanssa, vuonna 1722 hän alistui valtion viranomaisille, sai armahduksen vuonna 1727 karkotusrangaistuksesta ja vietti viimeisinä vuosinaan vakaata elämää.
Rob Royn seikkailuista ja epätavallisista ruumiinvoimista oli kansan keskuudessa yleisiä legendoja. Hän on Walter Scottin romaanin sankari. Walt Disney Pictures teki hänestä vuonna 1953 elokuvan Rob Roy, ylämaan sankari, jossa pääosaa näytteli Richard Todd. Tämän jälkeen seuraava elokuva on ollut Rob Roy vuodelta 1995, pääosassa Liam Neeson.
Aiheesta muualla

Rob Royn tartaani - The Scottish Clans and Their Tartans, s. 84
Rastatt (kaupunki)

| Rastatt |
| --- | --- |
 vaakuna
 Rastatt
 Koordinaatit: 48°51.4′N, 8°12.5′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baden-Württemberg
Hallintopiiri:  Karlsruhe
Piirikunta:  Rastatt
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  59,02 km²
Korkeus:  123 m
Väkiluku (30.6.2022):  51 525
 – Väestötiheys:  873 as./km²
Postinumero:  76437
 
 www.rastatt.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rastatt on kaupunki Baden-Württembergin osavaltion länsiosassa Saksassa 22 kilometriä Karlsruhesta lounaaseen ja 12 kilometriä Baden-Badenista pohjoiseen. Se on Rastattin piirikunnan hallinnollinen keskus. Kaupunki sijaitsee Ylä-Reinin alangolla, joka idässä rajoittuu Schwarzwaldiin ja lännessä Ranskan puolella Vogeesien vuorijonoon. Rastattin halki virtaa Murgjoki. Kaupungin väkiluku oli kesäkuun 2022 lopussa 51 525.
Rastattin kävelykeskustaa
Rastattin naapureita pohjoisesta myötäpäivään ovat Steinmauern, Ötigheim, Muggensturm, Bischweier ja Kuppenheim (kaikki Rastattin piirikunnassa), Baden-Baden, Iffezheim (Rastattin piirikunnassa) sekä Reinin länsipuolella Ranskassa Munchhausen, Beinheim ja Seltz Bas-Rhinin departementissa. Naapurikuntien asukkaat kutsuvat rastattilaisia lempinimellä Staffelschnatzer. Nimi juontuu siitä, että rastattilaiset aikoinaan istuskelivat mielellään talojensa ulkoportailla, jotta pääsivät rupattelemaan ohikulkijoiden kanssa.
Historia

Varhaisin asiakirjamaininta Rastattista on vuodelta 1084 muodossa Rasteten. Kuningas Ruprecht julisti 16. lokakuuta 1404 paikkakunnan kauppalaksi (saks. Marktflecken).
Ranskalaiset tuhosivat Rastattin lähes täysin 24. elokuuta 1689, mutta se rakennettiin uudelleen ja vuosina 1697–1699 alueelle kohosi metsästyslinna. Rastatt sai kaupunkioikeudet 1700-luvun vaihteessa, hieman ennen kuin kreivi Ludwig Wilhelm vuonna 1705 siirsi asuinpaikkansa Baden-Badenista Rastattiin. Samoihin aikoihin metsästyslinna rakennettiin osin uudelleen. Rastattin rauha 1714 päätti Espanjan perimyssodan. Kreivitär Franziska Sibylla Augusta von Sachsen-Lauenburg rakennutti rauhan kunniaksi kappelin (saks. Einsiedelner Kapelle).
Rastatt oli Baden-Badenin rajakreivien asuinpaikka vuoteen 1771, jonka jälkeen se oli vielä pitkään badenilainen varuskuntakaupunki. Varhaiset teollistamisyritykset epäonnistuivat. Rastattista oli määrä tulla yliopistokaupunki 1776, mutta hanke kaatui rahapulaan. Vuosina 1797–1799 Rastattissa järjestettiin lukuisia rauhanneuvotteluja Ranskan ja Preussin välillä (ransk. Congrès de Rastatt). Ne päättyivät lähettiläiden murhiin (saks. Rastatter Gesandtenmord) keväällä 1799. Murhien tapahtumapaikalle Rastattin kaupunki on asettanut muistokiven.
Kapina Rastattin varuskunnassa 11. toukokuuta 1849 käynnisti Badenin vallankumouksen, joka päättyi Preussin väliintuloon muutamia viikkoja myöhemmin. Vuonna 1863 Rastattin hallintoalue (Bezirksamt Rastatt) liitettiin Baden-Badenin piiriin, joka lakkautettiin 1939. Siitä lähtien Rastatt on ollut tuolloin perustetun Rastattin piirikunnan keskus, joka sai nykyisen muotonsa vuoden 1973 piirikuntauudistuksessa, jolloin siihen liitettiin pohjoinen osa Bühlin piirikunnasta ja pieni osa Kehlin piirikunnasta.
Vuonna 1650 Rastattin väkiluku oli noin 1 700. Vuonna 1800 asukkaita oli 3 040. Vuonna 1950 väkiluku oli 16 390. Vuodesta 1990 vuoteen 2007 kaupungin väkiluku kasvoi noin 12 %.
Nähtävyyksiä

Kaupungin tunnusmerkki on Rastattin linna, Schloß Rastatt, joka rakennettiin vuosina 1700–1707. Förchin kylässä sijaitsee 1710–1730 rakennettu linna Schloß Favorite. Se on Saksan vanhin niin kutsuttu posliinilinna ja lajinsa ainoa, joka on säilynyt alkuperäisessä asussaan. Muita nähtävyyksiä on esimerkiksi Bernharduskirkko (Bernharduskirche), josta varhaisin maininta on vuodelta 1207. Evankelinen kaupunginkirkko (Evangelische Stadtkirche Rastatt) perustettiin 1702 ja katolinen kaupunginkirkko St. Alexander vastaavasti 1756. Pagodenburgin pieni puutarhalinna on vuodelta 1722, sen lähellä sijaitsee 1901 rakennettu vesitorni (Der Rastatter Wasserturm).
Rastattin linnoitus (saks. Die Bundesfestung Rastatt) rakennettiin vuosina 1842–1852. Versailles'n rauhan jälkeen linnoitus pääosin hävitettiin, mutta siitä on säilynyt osia jälkipolville.
Talous ja liikenne

Rastattin tärkein työnantaja on Daimler AG:n autotehdas, jossa on valmistettu Mercedes-Benz A-sarjaa vuodesta 1997 ja B-sarjaa vuodesta 2005.
Rastattista on suora yhteys moottoritie A 5:lle (Hattenbacher Dreieck–Basel). Valtatiet B 3 ja B 36 ("Badische Spargelstraße") kulkevat kaupungin halki. Rastatt on rautateiden solmukohta. Sen asema sijaitsee rataosuudella Karlsruhe–Basel. Siellä pysähtyvät linjalla Konstanz–Offenburg–Karlsruhe–Stralsund liikennöivät IC-junat sekä linjalla Karlsruhe–Rastatt–Offenburg–Konstanz (Schwarzwaldbahn) liikennöivät Interregio-Express (IRE) -junat. Pohjoisen Schwarzwaldin halki kulkeva 58-kilometrinen Murgtalbahn johtaa Rastattista etelään Freudenstadtiin. Plittersdorfin kaupunginosasta on lauttayhteys Reinin yli Ranskan puolelle Seltziin.
Merkittäviä sanomalehtiä Rastattissa ovat karlsruhelainen Badische Neueste Nachrichten (BNN) ja badenbadenilainen Badisches Tagblatt (BT). Molemmilla on kaupungissa oma paikallistoimitus.
Kulttuurielämä, koulutus ja urheilu

Rastattin kulttuurielämän keskus on vuonna 1990 käyttöönotettu Badner-Halle. Kaupungissa järjestetään joka toinen vuosi Saksan suurin kansainvälinen katuteatterijuhla (saks. Straßentheaterfestival) "tête-à-tête". Kaupunginmuseo on keskittynyt paikalliseen historiaan.
Useiden peruskoulujen lisäksi Rastattissa on kaksi lukiota, yksi reaalikoulu sekä erityisoppilaitos Augusta-Sibylla-Schule ja henkisesti jälkeenjääneille tarkoitettu oppilaitos Pestalozzi-Schule. Rastattin piirikunnassa on kaikkiaan kolme ammattioppilaitosta. Alueen koulutustarjontaa täydentävät useat yksityiset oppilaitokset.
Rastattin suurin ja vanhin urheiluyhdistys on Rastatter Turnverein 1846 (RTV). Toinen merkittävä yhdistys on Turnverein Rastatt-Rheinau 1919. Kaupungin tärkein jalkapalloseura on vuonna 1904 perustettu FC Rastatt 04.
Tunnettuja henkilöitä

Rastattissa ovat asuneet muun muassa säveltäjä Johann Caspar Ferdinand Fischer (1656–1746) sekä taidemaalari ja kuvanveistäjä Anselm Kiefer (1945).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset sivut (saksaksi)
Schloß Rastatt
Rastattin vesitornin korkeus on 47,3 metriä
SS-Totenkopfverbände

| SS-Totenkopfverbände |
| --- | --- |
 Varhaisia SS-Totenkopfverbänden vartijoita kokoontumassa Dachaussa vuonna 1933.
Toiminnassa:  1933–1945
Valtio:   Saksa
Puolustushaarat:  Heer (maavoimat)
Aselajit:   SS
Rooli:  Keskitysleirien vartiointi, poliisin avustaminen, joukkoteloitusten järjestäminen ja valvominen
Komentajat
Tunnettuja komentajia:  Theodor Eicke
SS-Totenkopfverbände (suom. Pääkallo-joukko-osastot) perustettiin alkujaan natsi-Saksan keskitysleirien vartiointiorganisaatioksi. Osasto perustettiin vuoden 1933 lopulla ja sen komentajaksi nimitettiin epävirallisesti SS-Standartenführer Theodor Eicke.
SS-Totenkopfverbände oli SS-Verfügungstruppen ohella ainoa aseistettu ja kokopäivätoiminen SS-osasto vuonna 1933. Vuoden 1934 puoliväliin tultaessa sen komentaja Theodor Eicke oli ylennetty SS-Brigadeführeriksi, ja Totenkopfverbände oli laajentunut useisiin yksiköihin niin, että käytännössä jokaisella keskitysleirillä oli oma yksikkönsä.
SS-Totenkopfverbändella oli myös suuri osuus pitkien puukkojen yönä 30. kesäkuuta 1934 tapahtuneisiin SA-johtajien sekä muiden tuona yönä kuolleiden teloittamiseen. Menestyksekkään operaation johdosta Eicke nimitettiin virallisesti keskitysleirien tarkastajaksi ja SS-Totenkopfverbänden komentajaksi.
Nimityksensä jälkeen Eicke uudelleenjärjesti ja laajensi Totenkopfverbänden viideksi Sturmbanneksi eli pataljoonaksi, jotka olivat:
I Oberbayern
II Elbe
III Sachsen
IV Ostfriesland
V Brandenburg
Vuonna 1937 nämä viisi pataljoonaa organisoitiin jälleen uudestaan, tällä kertaa kolmeen rykmenttiin, jotka olivat Oberbayern, Brandenburg ja Thüringen. Sijoituspaikoiksi näille rykmenteille määrättiin Dachau, Oranienburg ja Frankenberg. Itävallan miehityksen jälkeen perustettiin vielä neljäs Totenkopfstandarte, jonka nimi oli Ostmark ja jonka sijoituspaikaksi tuli Linz.
Keskitysleirien vartioinnin lisäksi SS-Totenkopf-rykmentit osallistuivat yhdessä Verfügungstruppen kanssa Itävallan, Sudeettimaan ja Tšekkoslovakian miehityksiin. Totenkopf-rykmentit huolehtivat myös ”poliisivahvistuksina” liikekannalle pantujen Allgemeine SS -joukkojen sotilaskoulutuksesta.
Toisen maailmansodan alkaessa noin 40 000 Allgemeine SS:n reserviläistä kutsuttiin muodostamaan yli tusina uutta Totenkopf-rykmenttiä. Samaan aikaan lokakuussa 1939 6 500 kokeneinta Totenkopf-sotilasta vahvistettuna SS-reserviläisillä muodosti uuden Waffen-SS-divisioonan Totenkopf.
Tunnukset

Pääkallotunnus
'Totenkopf päähineessä