stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vlade Divac

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Divac vuonna 2007. |  Divac vuonna 2007. |  Divac vuonna 2007. |  |
Miesten koripallo
Maa:   Jugoslavia
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Soul 1988 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Argentiina 1990 |  |  |
|  Pronssia | Espanja 1986 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Jugoslavia 1989 |  |  |
|  Kultaa | Italia 1991 |  |  |
|  Pronssia | Kreikka 1987 |  |  |
Maa:   Jugoslavian liittotasavalta
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Atlanta 1996 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Yhdysvallat 2002 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Kreikka 1995 |  |  |
|  Pronssia | Ranska 1999 |  |  |
Vlade Divac (serb. Владе Дивац, s. 3. helmikuuta 1968 Prijepolje, Jugoslavia) on serbialainen urheiluvaikuttaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Divac oli yksi ensimmäisistä NBA:ssa menestyneistä eurooppalaisista pelaajista. Pelipaikaltaan hän oli sentteri.
Ura

Divac edusti kotimaassaan vuosina 1980–1989 ja 1998–1999 Elan Prijepoljea, Sloga Kraljevoa, Partizan Belgradia ja Belgradin Punaista Tähteä. NBA:ssa hän pelasi vuosina 1989–1998 ja 1999–2005 Los Angeles Lakersin, Charlotte Hornetsin ja Sacramento Kingsin riveissä.
Jugoslavian maajoukkueessa Divac saavutti hopeaa 1988 kesäolympialaisissa ja 1996 kesäolympialaisissa. Lisäksi hän voitti Jugoslavian riveissä maailmanmestaruuden vuosina 1990 ja 2002 sekä Euroopan-mestaruuden vuosina 1989, 1991 ja 1995.
Divac valittiin helmikuussa 2009 Serbian olympiakomitean puheenjohtajaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vlade Divac Wikimedia Commonsissa
Jugoslavian joukkue – Kesäolympialaiset 1988
4 Petrović |
5 Radulović |
6 Čutura |
7 Kukoč |
8 Paspalj |
9 Obradović |
10 Zdovc |
11 Vranković |
12 Divac |
13 Rađa |
14 Arapović |
15 Cvjetičanin |
Valmentaja Ivković
Jugoslavian joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1989
4 Petrović |
5 Radulović |
6 Čutura |
7 Kukoč |
8 Paspalj |
9 Zdovc |
10 Radović |
11 Vranković |
12 Divac |
13 Danilović |
14 Rađa |
15 Primorac |
Valmentaja Ivković
Jugoslavian joukkue – Koripallon MM-kilpailut 1990
4 Petrović |
5 Perasović |
6 Čutura |
7 Kukoč |
8 Paspalj |
9 Zdovc |
10 Obradović |
11 Ćurčić |
12 Divac |
13 Komazec |
14 Jovanović |
15 Savić |
Valmentaja Ivković
Jugoslavian joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1991
4 Sretenović |
5 Perasović |
6 Đorđević |
7 Kukoč |
8 Paspalj |
9 Zdovc |
10 Danilović |
11 Jovanović |
12 Divac |
13 Komazec |
14 Rađa |
15 Savić |
Valmentaja Ivković
Jugoslavian joukkue – Kesäolympialaiset 1996
4 Bodiroga |
5 Danilović |
6 S. Obradović |
7 Lončar |
8 Paspalj |
9 Berić |
10 Đorđević |
11 Rebrača |
12 Divac |
13 Savić |
14 Tomašević |
15 Topić |
Valmentaja Z. Obradović
WWJ

WWJ on yhdysvaltalainen radioasema Detroitissa Michiganissa, joka aloitti toimintansa nimellä 8MK 20. elokuuta 1920. Se on oman ilmoituksensa mukaan maailman ensimmäinen säännöllistä ohjelmaa lähettävä radioasema.
Historia

Aseman perusti Scrippsin perhe nimellä 8MK. Sen ensimmäinen lähetys alkoi kello 8.15 Detroit News Buildingin tiloista sanoilla "This is 8 MK calling". Ensimmäinen lähetys kuultiin arviolta 30 kodissa Detroitissa. Aseman omisti Detroit Evening News -lehti, jonka James Edmund Scripps oli perustanut 1873. Hän kiinnostui radiotoiminnasta 1902 kuultuaan kokeellista Thomas E. Clarkin langatonta lähetystä. Hän osallistui poikansa William Edmund Scrippsin kanssa yksityiseen näytökseen, jossa Clark esitteli heille langatonta morse-koodin lähettämistä. He myös rahoittivat Clarkin tutkimustyötä.
William-pojasta tuli innokas radioharrastaja 1918, josta 8MK sai alkunsa. J.E. Scripps oli kuollut jo 1906, mutta lehtiyhtiö oli suopea entisen johtajansa pojan kokeiluille.
13. lokakuuta 1921 asema sai kaupallisen luvan ja sen tunnukseksi tulivat kirjaimet WBL. 3. maaliskuuta 1922 aseman tunnukseksi vaihtui nykyisinkin käytössä oleva WWJ. Nykyisin aseman omistaa CBS.
Aiheesta muualla

Radioaseman sivusto
Willam Sulky

Willam Sulky on italialaisen C. M. Casalinin valmistama kolmipyöräinen kääpiöauto. Sitä valmistettiin vuosien 1969 ja 1980 välillä Piacenzassa.
Sulkyn huono teho/paino-suhde teki siitä hitaan ja huonon ajettavan. Siinä on mopojen tavoin yksi etuvalo.
Moottori: Minarelli 2-tahti
Sylinterien lukumäärä: 1 kpl
Iskutilavuus 49,5 cm³
Huipputeho: 2,2 hv
Omapaino: 350 kg
Aiheesta muualla

http://www.microcarmuseum.com/tour/willam-sulky.html
Wihuritalo

| Wihuritalo> Wihurin linna |
| --- | --- |
 Wihuritalo elokuussa 2022
Osoite:  Wihurinaukio 2
Sijainti:  Helsinki
Rakennustyyppi:  toimisto
Valmistumisvuosi:  1917
Suunnittelija:  Lars Sonck
Rakennuttaja:  AB Brändö Villastad
Omistaja:  Wihuri Oy
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Wihuritalo on Helsingin Kulosaaressa Wihurinaukiolla Kulosaaren Casinon lähistöllä oleva iso valkea linnamainen rakennus, joka rakennettiin 1910-luvun lopulla. Nykyään se toimii Wihuri-konsernin pääkonttorina.
Historia

Wihuritalo, aikaisemmalta nimeltään Wihurin linna, rakennettiin alun perin Kulosaaren Rantahotelliksi. Sen rakennustyöt alkoivat vuonna 1916, ja linna valmistui vuonna 1917. Arkkitehtina toimi Lars Sonck.
Hotellin tarkoituksena oli tehdä Helsingistä johtava venäläisturismin keskus. Etenkin pietarilaisia rikkaita haluttiin houkutella kaupunkiin. Heistä odotettiin merkittävää asiakaskuntaa uudelle hotellille.
Hotellin rakennutti AB Brändö Villastad, joka oli perustanut silloin asuttamattomalle Kulosaarelle hienon ja uudenaikaisen huvilakaupungin. Yhtiö oli ostanut saaren vapaaherra J. F. A. G. Cronstedtilta vuonna 1907. Arkkitehteina toimivat silloin Armas Lindgren ja Lars Sonck. Brändö Villastadin omistama Kulosaaren ravintola, eli nykyinen Kulosaaren Casino, oli tuottanut hyvin, joten alueelle päätettiin rakentaa hotelli.
Hotelli rakennettiin paljaspintaisesta kalkkihiekkakivestä. Hotellissa oli 40 huonetta ja kaikki sen ajan mukavuudet: keskuslämmitys, juokseva vesi (lämmin ja kylmä) sekä kaukopuhelinyhteys. Myös hissi asennettiin kerrosten väliin. Hotellin ensimmäisessä kerroksessa toimi vastaanotto, ravintola ja lehtihuone. Ulkopuolella oli katettu terassi.
Ensimmäinen maailmansota pilasi hotellia koskevat suunnitelmat, sillä pietarilaismatkailijoita ei saapunut sodan takia. Sotien välillä rakennus toimi täysihoitolatyyppisenä pensionaattina. Talossa asui Ruotsin suurlähettiläs von Heidenstam, kun Ruotsin Helsingin-suurlähetystöä kunnostettiin sekä joitakin valkoisia venäläisiä emigrantteja. 1930-luvulle asti hotellin työntekijät olivat ulkomaalaisia, koska Suomessa ei ollut tuolloin pätevää hotelli- ja ravintola-alan koulutusta.
Toisen maailmansodan aikana rakennus toimi mm. neuvolana. Talo säästyi pommituksista. Sodanjälkeisen asuntopulan vuoksi talosta tehtiin vuokra-asuntola. Talo rapistui sodan aikana ja sen jälkeisen ajan pahasti.
Wihuri-Yhtymä osti talon vuonna 1963 muuttaakseen sen toimistoksi. Myös Wihurin entinen pääkonttori sijaitsi Kulosaaressa, mutta se oli liian pieni suuren yhtiön johtoa varten. Rakennus oli halpa huonon kuntonsa vuoksi.
Museovirasto vaati ettei taloa pureta, vaan se korjataan vanhojen sääntöjen ja kaavojen mukaisesti. Huonokuntoiseen taloon tehtiin mittava remontti, joka valmistui vuonna 1964. Remontin teki rakennusyhtiö Kallio-Eriksson. Talo oli tarkoitus remontoida Sonckin mallin mukaisesti, mutta osa Sonckin alkuperäisistä piirroksista oli hukassa.
Nykyisin Wihuritalona tunnettu talo on toiminut Wihuri-konsernin pääkonttorina vuodesta 1964. Toimistoon tuli 1970-luvulla ensimmäiset tietokoneet, mikä oli suurin muutos sitten 1960-luvun remontin. Kansallisromantiikan ajalle tyypillisesti Wihuritalon sisäseiniä ja kattoja koristivat värikkäät maalaukset, ja osa taiteilija Bruno Tuukkasen maalauksista on restauroitu talon näyttelytilassa. Rakennuksen toisessa tornissa on merenkulkuhenkinen museo. Talossa on vain yksi hissi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wihuritalo Wikimedia Commonsissa
www.porssitieto.fi Casinoa ja Rantahotellia rakennuttaneen ja omistaneen yhtiön historiaa
WYSIWYG

WYSIWYG-tekstinkäsittelyohjelma.
WYSIWYG-lyhennettä (engl. What You See Is What You Get eli mitä näet, sitä saat) käytetään viittaamaan sellaisiin ohjelmistoihin, joissa sisältö näyttää muokattaessa hyvin samalta kuin lopputulos. Sen sijaan muotoa ja rakennetta kuvaavaa metadataa ei välttämättä näytetä. Hyvin usein käsitettä käytetään kuvaamaan tekstinkäsittelyohjelmia tai HTML-editoreja.
WYSIWYG-ohjelmien tavoitteena on helpottaa muokkaamista esittämällä käyttäjälle suoraan työn lopullinen muoto ja jättämällä käyttäjän kannalta epäoleellinen tieto näyttämättä. WYSIWYG-ohjelmissa muotoilu tapahtuu yleensä valitsemalla muotoiltava asiakirja tai sen osa ja suoritettava muotoilutoiminto esimerkiksi klikkaamalla kuvaketta tai käyttämällä pikavalikkoja. Useissa HTML-editoreissa on kuitenkin myös mahdollisuus muokata asiakirjan lähdekoodia, sillä muuten esimerkiksi JavaScript-koodien lisääminen olisi hankalaa. Myös standardoimattomien HTML-elementtien lisääminen on WYSIWYG-editoreissa usein rajoitettu.
Koska WYSIWYG-ohjelmistojen käyttö ei edellytä muotoilukoodin tuntemusta, voidaan niitä pitää erittäin käyttäjäystävällisinä. WYSIWYG-ohjelmistot soveltuvatkin tämän takia hyvin myös aloittelijoille ja auttavat opeteltaessa jotain uutta muotoilukieltä tai -tekniikkaa.
WYSIWYG-ohjelmien haittapuolena on se, että asiakirjan ulkomuoto näytöllä ei ole optimoitu tämän heikkouksia huomioiden. Kaikki fontit eivät esimerkiksi sovellu näytölle tai ohjelman tuottama muotoilukoodi on liian monimutkaista hidastaen koodin suorittamista. Toisaalta myös lähestymistapa houkuttelee viilaamaan yksityiskohtia kokonaisuuden kustannuksella.
Käytännössä asiakirjan ulkonäkö ei aina WYSIWYG-ohjelmillakaan vastaa näytöllä nähtyä. Asiakirjojen tulostaminen eri kirjoittimella kuin mikä on ohjelman oletusvalintana saattaa esimerkiksi muuttaa sivujakoa, ja WWW-sivujen ulkonäkö riippuu kuitenkin lukijan käyttämästä näytöstä, ohjelmistosta ja asetuksista.
Historia

Charles Simonyi ja Butler Lampson suunnittelivat Xerox Alto -tietokoneelle Bravo-ohjelmiston tekstinkäsittelyyn, joka oli ensimmäinen WYSIWYG-tekstinkäsittelyohjelma.
Aiheesta muualla

ATPM.com: WYSIWYG: Is it What You Want? (englanniksi)
Wilson Boit Kipketer

| Mitalit> Maa:   Kenia.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kenia.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kenia.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Kenia> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Sydney 2000 | 3 000 m estejuoksu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ateena 1997 | 3 000 m estejuoksu |  |
|  Hopeaa | Sevilla 1999 | 3 000 m estejuoksu |  |
Wilson Boit Kipketer (s. 6. lokakuuta 1973 Kenia) on kenialainen kalenjin-heimoon kuuluva juoksija. Aikaisemmin hän kilpaili estejuoksussa, mutta loukkaantumisten vuoksi hän on vaihtanut maratonjuoksuun. Estejuoksussa Kipketer on olympiamitalisti ja entinen maailmanennätyksen haltija.
Vuonna 1997 Kipketer voitti Ateenan MM-kisoissa kultamitalin 3 000 metrin esteissä. Viikkoa myöhemmin hän juoksi Zürichissä matkan silloiseen maailmanennätysaikaan 7.59,08.
Vuonna 1999 Kipketer saavutti estejuoksussa Sevillan MM-kisoista hopeaa samoin kuin All Africa Games -kilpailusta Johannesburgissa. Hopeaa hän saavutti myös 2000 Sydneyn olympialaisissa. 2002 hän voitti estejuoksun maailmancupissa ja saavutti Afrikan mestaruuskisoista hopeaa.
Maratonia varten Kipketer on harjoitellut vuodesta 2005 lähtien. Ensimmäisen maratoninsa hän juoksi toukokuussa 2007 Düsseldorfissa aikaan 2.15.23. Lokakuussa 2007 hän juoksi Frankfurtin maratonin aikaan 2.13.08.
Virtaset ja Lahtiset

| Virtaset ja Lahtiset |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Jack Witikka
Käsikirjoittaja:  Jack Witikka
Perustuu:  Leena Härmän näytelmään Virtaset ja Lahtiset (1957)
Tuottaja:  Veikko Itkonen
Säveltäjä:  Eino Virtanen
Kuvaaja:  Bob Huke
Leikkaaja:  Armas Laurinen
Lavastaja:  Olavi Hänninen
Pääosat:  Heimo Lepistö Terttu Soinvirta Ritva Valkama Pertti Palo
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Veikko Itkonen
Ensi-ilta:  6. marraskuuta 1959
Kesto:  96 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Virtaset ja Lahtiset on Jack Witikan ohjaama komedia vuodelta 1959. Se on ensimmäinen Suomessa kuvattu ja kehitetty kokoillan värielokuva (värimenetelmänään Eastmancolor; aikaisemmat oli prosessoitu ulkomailla). Leena Härmän näytelmään Virtaset ja Lahtiset (1957) perustuva elokuva on tapakomedia nousukasperheiden kilpailusta ja sukupolvien välisestä kuilusta.
Juoni

Perheen isä (Heimo Lepistö) kinastelee lastensa kanssa, jotka ovat kateellisia naapuriperheen Lahtisille. Tuulan (Ritva Valkama) liikkuu pärinäpoikien (Olavi Ahonen, Pertti Palo ja Helge Herala) kanssa.
Kun Lahtisten isä täyttää 50 vuotta, Virtaset lähettävät harmistaan huolimatta kukkia Lahtisille, mutta saavat selville, että perheen poika oli vaihtanut kukkien tilalle luudan. Poika oli luullut kukkia tarkoitetuksi omaan konfirmaatiotilaisuuteensa vaikka oli nuoruuden kapinassa ehdottomasti kieltänyt niiden tuomisen kirkkoon. Pahaksi onnekseen perheen isä oli kirjoittanut saatesanoiksi hienona pitämänsä latinankielisen lauseen ”sic transit gloria mundi!”
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Heimo Lepistö  | … |  Erkki Virtanen   |
|  Terttu Soinvirta  | … |  Linda Virtanen   |
|  Ritva Valkama  | … |  Tuula Virtanen   |
|  Pertti Palo  | … |  Kauko ”Kake” Lahtinen   |
|  Enni Rekola  | … |  Helmi Lahtinen   |
|  Uljas Kandolin  | … |  Paavo Lahtinen   |
|  Saara Ranin  | … |  Virtasen mummu   |
|  Pertti Roisko  | … |  Jyrki Virtanen   |
|  Kirsti Lehtonen  | … |  Marja Virtanen   |
|  Olavi Ahonen  | … |  Pena, pärinäpoika   |
|  Helge Herala  | … |  Veka, pärinäpoika   |
|  Raimo Jääskeläinen  | … |  ohikulkeva pärinäpoika   |
|  Olli Varkkola  | … |  pärinäpoikia katseleva pikkupoika   |
Vastaanotto

Elokuva on kuvattu lähes kokonaan yhdessä tilassa, ja aikalaiskritiikissä teatterimainen elokuva tyrmättiin. Myöhemmät kriitikot ovat nähneet sen satiirin nautittavanakin. Brittikuvaaja Bob Huke ja lavastaja Olavi Hänninen ovat saaneet kiitosta. Kriitikko Arto Pajukallio on pitänyt elokuvaa paitsi historiallisesti arvokkaana, myös hauskana.
Willacyn piirikunta

Willacyn piirikunta (engl. Willacy County) on Yhdysvaltojen Texasin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Vuoden 2020 väestönlaskennassa sen asukasluku oli 20 164. Piirikunnan hallintokeskus ja väkiluvultaan suurin kunta on Raymondvillen kaupunki. Piirikunta perustettiin vuonna 1912.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Willacyn piirikunta Wikimedia Commonsissa
Vuokko Muje

| Vuokko Muje> Räsänen.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Vuokko Sinikka Muje
Syntynyt: 2. lokakuuta 1940 (ikä 84) Kuusjärvi nyk. Outokumpu
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  sanoittaja, kirjailija
Puoliso:  Kauko Muje
Kirjailija
Äidinkieli: Suomi
Tuotannon kieli: Suomi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Vuokko Sinikka Muje (o.s. Räsänen, s. 2. toukokuuta 1940 Kuusjärvi nyk. Outokumpu) on suomalainen sanoittaja ja kirjailija. Hänen tuotantoonsa kuluu myös televisio- ja radio- käsikirjoituksia, proosaa ja oppikirjatekstejä. Hän valmistui vuonna 1963 sairaanhoitajaksi Pohjois-Karjalan sairaanhoito-opistosta. Hän sanoitti lauluja muun muassa miehensä Kauko Mujeen sävellyksiin.
Tuotanto

Samuli Satunen. 1970. LP, PSO. Äänite.
Samuli Satunen on iloinen. 1972. Weilin & Göös.
Havukkavuoren musta lintu. 1974. Weilin & Göös.
Karibu ja poika. 1975. Kuunnelma.
Lähteen legenda. 1975. Kuunnelma.
Haukkapoika. 1976. Weilin & Göös.
Sinikukallinen nekka. 1976. Televisionäytelmä.
Käkilintuprinsessa. 1977. Weilin & Göös.
Lakkari lastenmaa. 1981
Postiauto punainen 1986
Aiheesta muualla

Vuokko Mujen sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Muje Vuokko Sinikka Joensuun seutukirjasto – Pohjois-Karjalan maakuntakirjasto. Arkistoitu 7.9.2020. Viitattu 6.9.2020.
Muje, Vuokko Kuopion kaupunginkirjasto. Arkistoitu 7.9.2020. Viitattu 6.9.2020.
Vimeo

| Vimeo |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Video sharing for you
Yritysmuoto:  rajavastuuyhtiö
Perustettu:  marraskuussa 2004
Avainhenkilöt:  Jakob Lodwick, Blake Whitman
Kotipaikka:  New York, Yhdysvallat
Toiminta-alue:  Internet
Tuotteet:  Internet-palvelut
Omistaja:  IAC/InterActiveCorp
Kotisivu:  www.vimeo.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vimeo on Internetissä toimiva englanninkielinen videopalvelu. Se perustettiin marraskuussa 2004, mutta kenen tahansa käytettävissä olevana julkisena palveluna Vimeo avattiin 16. helmikuuta 2005. Sivusto tukee mm. videoiden näyttämistä muilla verkkosivuilla sekä pitkäaikaista videovarastointia. Videoiden katsominen ja käyttäjäksi rekisteröityminen on ilmaista. Rekisteröityneet käyttäjät voivat lisätä sivustolle omia videoitaan, kirjoittaa videoiden yhteyteen kommentteja sekä liittää profiiliinsa käyttäjäkuvan.
Toisin kuin eräistä kilpailevista palveluista, Vimeosta on mahdollista tallentaa videotiedosto henkilökohtaiselle tietokoneelle ilman lisäohjelmia, kunhan videon lisääjä ei ole asetuksia muokkaamalla estänyt tallentamista. Peruskäyttäjien lisäämät videot ovat saatavilla alkuperäisessä muodossaan viikon ajan, minkä jälkeen vain pakattu versio on tallennettavissa. Yhden viikon aikaraja otettiin käyttöön 1. elokuuta 2009.
Nimi Vimeo on Jakob Lodwickin keksimä. Se on anagrammi englannin kielen sanasta movie (suom. elokuva) ja muistuttaa myös sanaa video.
Suosio

Vimeo on saavuttanut suosiota tiedonsiirtonopeutensa, resoluutionsa ja HD-videoiden tukemisen ansiosta. Käyttäjä- ja videomäärät ovat kasvussa, vaikka sivusto on kummallakin kriteerillä mitaten mm. YouTubea jäljessä. Vimeon kasvu kiihtyi, kun Stage6-portaali, joka Vimeon tavoin mahdollisti korkealaatuisten videoiden jakamisen, lopetti toimintansa 29. helmikuuta 2008.
Keväällä 2008 Vimeon keskustelupalstalle kirjoitettiin, että sivustolla oli tuolloin noin 520 000 videota. Heinäkuussa 2009 Vimeolla oli hieman yli 1 760 000 rekisteröitynyttä käyttäjää ja palveluun lisättiin keskimäärin noin 11 400 uutta videota päivittäin.
Julkaisupolitiikka

Vimeon sääntöjen mukaan käyttäjät saavat lisätä sivustolle vain sellaista materiaalia, johon heillä itsellään on tekijänoikeudet. Muita ehtoja ovat, että video ei saa olla mainos eikä se saa sisältää pornografiaa. Kukin käyttäjä saa lisätä joka viikko 500 megatavun verran uusia tiedostoja, mutta yksittäisen videon ajallista kestoa ei ole rajoitettu. 21. heinäkuuta 2008 Vimeo ilmoitti, että pelivideoita ei sivustolla enää sallita, etenkin niiden suuren tilantarpeen vuoksi. Vimeon johto katsoi myös, että pelivideoiden säilyttäminen olisi kyseenalainen teko tietokonepelien tekijöitä kohtaan.
Vimeo Plus

Vuonna 2008 Vimeosta avattiin ilmaisen perusversion oheen maksullinen, useilla lisäominaisuuksilla varustettu versio Vimeo Plus. Maksullinen palvelu tarjoaa mm. enemmän tallennustilaa käyttäjän videoille, rajaamattoman määrän virtuaalisia videoalbumeja sekä mahdollisuuden selata Vimeota ilman mainoksia. Lisäksi Vimeo Plus -asiakkaiden lisäämät videot ovat jatkuvasti tallennettavissa alkuperäisessä formaatissaan. Vimeon ylläpidon mukaan tämänkaltaiselle vaihtoehdolle oli jo pitkään ollut kysyntää.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vimeon virallinen sivusto (englanniksi)
Winchelsey

Winchelsey voi tarkoittaa seuraavia:
Robert Winchelsey (n. 1240-1313), englantilainen teologi ja Canterburyn arkkipiispa
HMS Winchelsey (1694), 32-tykkinen viidennen luokan alus
HMS Winchelsey (1706), 26-tykkinen viidennen luokan alus
HMS Winchelsey (1708), 36-tykkinen viidennen luokan alus
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Winchelsey”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
WWF One Night only

WWF One Night Only oli showpaini pay-per-view (PPV) tapahtuma, minkä tuotti World Wrestling Federation. Se televisioitiin 20. syyskuuta, 1997 Sky Box Officella NEC Arenalta Birminghamissa, Englannissa.
Tapahtuma näytettiin maksukanavalla Kanadassa ja Euroopassa ja myöhemmin julkaistiin VHS:llä Yhdysvalloissa. Se keräsi paikan päälle noin 11,000 katsojaa. Päätapahtuma matsin loputtua Shawn Michaelsin voittoon yleisö melkeinpä ajoi hänet areenalta pois, koska voitti englantilaisen The British Bulldogin.
Matsit ja tulokset

| # | Matsi | Stipulaatio | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Hunter Hearst Helmsley (Chynan kanssa) voitti Dude Loven | Tavallinen matsi | 11:00 |
| 2 | Tiger Ali Singh voitti Leif Cassidyn | Tavallinen matsi | 06:00 |
| 3 | The Headbangers (Mosh ja Thrasher) (c) voittivat Los Boricuasin (Savio Vega ja Miguel Pérez, Jr.) | Tag team matsi WWF Tag Team Mestaruudesta | 14:00 |
| 4 | The Patriot voitti Flash Funkin | Singles match | 09:00 |
| 5 | The Legion of Doom (Hawk ja Animal) voitti The Godwinnsit (Henry ja Phineas) | Tag team matsi | 11:00 |
| 6 | Vader voitti Owen Hartin | Tavallinen matsi | 14:00 |
| 7 | Bret Hart (c) voitti The Undertakerin diskauksella | Tavallinen matsi WWF Mestaruudesta | 28:00 |
| 8 | Shawn Michaels (Hunter Hearst Helmsleyn, Chynan ja Rick Ruden kanssa) voitti The British Bulldogin (c) (Diana Hart-Smithin kanssa) | Tavallinen matsi WWF European Mestaruudesta | 25:24 |
Tapahtuma kronologi

Edellinen PPV: Ground Zero: In Your House
Seuraava PPV: Badd Blood: In Your House
Willye White

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Willye White |  Willye White |  Willye White |  |
Maa:   Yhdysvallat
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Melbourne 1956 | pituus |  |
|  Hopeaa | Tokio 1964 | 4x100 m |  |
Willye Brown White (31. joulukuuta 1939 Money – 6. helmikuuta 2007 Chicago) oli yhdysvaltalainen pituushyppääjä ja pikajuoksija. Hän osallistui viisiin olympialaisiin vuosien 1956 ja 1972 välillä. Hän voitti kaksi olympiahopeaa. Hän oli myös ensimmäinen yhdysvaltalainen yleisurheilija, joka osallistui viisiin olympialaisiin.
White syntyi pieneen Moneyn kylään Mississippin osavaltiossa. Hänen isovanhempansa kasvattivat hänet, sillä hänen isänsä ei tunnustanut Whiteä omaksi lapsekseen. Hän aloitti työskentelyn puuvillaplantaasilla kymmenvuotiaana. Samalla hän aloitti urheilu-uransa pikajuoksijana, mutta siirtyi pituushyppyyn myöhemmin. Hän osallistui ensimmäisiin olympialaisiinsa Melbournessa 1956, jossa voitti pituushypyssä hopeaa. Hän oli näin ensimmäinen yhdysvaltalainen nainen, joka voitti olympiamitalin pituushypyssä. Hän osallistui tämän jälkeen jokaisiin olympialaisiin Münchenin olympialaisiin 1972 asti. Hän joutui jättämään Montrealin olympiakisat 1976 väliin loukkaantumisen vuoksi. Hän voitti toisen olympiahopeansa Tokiossa 1964 4 × 100 metrin viestissä. Urheilu-uransa jälkeen White toimi valmentajana sekä joukkueenjohtajana. Hän kuoli haimasyöpään 6. helmikuuta 2007.
Whiten ennätys pituushypyssä on 6,55 metriä ja 100 metrin juoksussa 11,5.
White olympialaisissa

| Olympialaiset | Laji | Sijoitus | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| Melbourne 1956 | Pituushyppy | 2. | 6,09 |
| Rooma 1960 | Pituushyppy | 16. | 5,77 |
| Tokio 1964 | Pituushyppy | 12. | 6,07 |
| Tokio 1964 | 4 × 100 m | 2. |  |
| Meksiko 1968 | Pituushyppy | 11. | 6,08 |
| München 1972 | Pituushyppy | 11. | 6,27 |