stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Glaukon
Aiheesta muualla

Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit :
Glaukonin elämäkerta (muinaiskreikaksi)
Glaukonin elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Antiikin filosofia  Sokrates ja sokraatikot
Sokrates
Aiskhines
Aleksamenos Teoslainen
Aristippos
Eukleides
Faidon
Glaukon
Kebes
Kriton
Ksenofon
Menedemos
Simmias
Simon
Stilpon
Keraton

| Keraton> Κερατών |
| --- | --- |
Sijainti:  Delos, Kykladit, Etelä-Egean saaret, Kreikka
Koordinaatit:  37°24′02″N, 25°15′58″E
Rakennustyyppi:  alttari ja pyhäkkö
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Delos 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Keraton (m.kreik. Κερατών, ”Sarvista tehty”, myös Kerateion) eli Sarvialttari oli antiikin aikainen alttari ja siihen liittynyt pyhäkkö Deloksen saarella Kreikassa. Sen jäänteet ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Tarkemmin kohde on osa Apollonin ja Artemiin pyhäkköaluetta.
Varsinainen Keraton oli Apollonille omistettu alttari, jonka kerrotaan olleen tehty pelkästään uhrieläinten vasemmanpuoleisista sarvista (kerata), jotka oli liitetty kiinteästi yhteen ilman sidosaineita. Tästä tuli myös alttarin sarviin liittyvä nimi. Kreikkalaisessa mytologiassa alttari oli Apollonin itsensä rakentama. Apollon käytti tähän sisarensa Artemiin metsästämien kauriiden sarvia. Alttari oli yksi koko pyhäkköalueen pyhimpiä ellei pyhin paikka ja saattoi olla myös sen varhainen keskus. Deloksen muinainen alttari mainitaan muun muassa Homeroksen Odysseiassa sekä Kallimakhoksen Hymnissä Delokselle. Theseuksen kerrotaan tanssineen alttarin ympärillä labyrinttimaisen tanssin palattuaan Kreetalta.
Keraton sijaitsi todennäköisesti Apollonin ja Artemiin pyhäkköalueen länsiosassa Apollonin temppeleiden (Deloslainen, Ateenalainen ja Poros-temppeli) länsipuolella ja Artemiin temppelin eteläpuolella. Apollonin temppelit oli suunnattu sitä kohti, ja niiden naokset avautuivat alttarille päin. Aiemmin Keratoniksi on usein tulkittu kyseisellä paikalla sijaitseva rakennus, joka oli tehty myöhäisellä klassisella kaudella noin vuonna 350 eaa. Sen rakennuttivat Delokselle ateenalaiset niin kutsutun toisen Ateenan liiton aikana, jolloin saari oli jälleen Ateenan vallan alla. Rakennus oli temppelin kaltainen rakennus, jossa oli pronaos ja naos eli cella. Rakennuksen friisi esitti Theseuksen urotöitä.
Varsinainen Keraton-alttari saattoi kuitenkin sijaita tämän Keratoniksi usein kutsutun rakennuksen edessä paikalla, josta on löydetty apsiksen muotoisen rakennelman jäänteet. Ne on ajoitettu 400-luvulle eaa. Nämä kummatkin rakennelmat ovat mahdollisesti korvanneet varhaisemmat paikalla olleet rakennelmat, eikä alttarin todellistä ikää tunneta. Alttaria muokattiin myös myöhemmin, ja se säilyi käytössä ainakin 100-luvulle eaa. saakka.
Myöhemmän antiikin aikana jotkut lukivat Deloksen sarvista tehdyn alttarin yhdeksi maailman seitsemästä ihmeestä. Esimerkiksi Martialis korvasi luettelossa Rhodoksen kolossin Keratonilla.
Keria (kaupunki)

| Keria> Κερία.Sijainti |
| --- | --- |
 Keria
Koordinaatit:  36°53′26″N, 25°38′27″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Kéros, Náxos ja Pienet Kykladit, Etelä-Egean saaret
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Kykladit
Infobox OKNimi-testi OK: 
Keria (m.kreik. Κερία) tai Kereia (Κέρεια) (lat. Ceria/Cereia) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) samannimisellä saarella (nyk. Kéros) Kreikassa.
Kerian poliksen kaupunkikeskuksen tarkkaa sijaintipaikkaa ei tunneta. Kerian kaupunkivaltion hallussa ollut alue käsitti koko Kerian saaren, jolla ei ollut muita poliksia. Sen lisäksi siihen on kuulunut mahdollisesti pienempiä lähisaaria. Saari luetaan nykyisin Kykladeihin.
Kerian historiasta ei tiedetä paljoakaan. Vaikka kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Klassisella kaudella 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla Keria kuului oletettavasti Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuonna 425/424 eaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Keraïtas (Κεραΐτας).
Kérokselta ei ole tehty merkittäviä klassisen antiikin aikaisia löytöjä. Sen sijaan saari tunnetaan varhaisemman kykladisen kulttuurin löytöpaikkana (Kávos ja Daskalió).
Tuomo Kerola

Tuomo Juhani Kerola (10. elokuuta 1957 Kokkola – 26. toukokuuta 2006 Oulu) oli suomalainen uimari. Hän oli vuosina 1972–1976 Suomen paras rintauimari.
”Tumppi” Kerola oli ainoa suomalaisuimari Montréalin 1976 kesäolympialaisissa, joissa hän karsiutui sekä 100:n että 200 metrin rintauinnin alkuerissä. Pohjoismaitten mestaruuskilpailuissa hän saavutti 200 metrin rintauinnissa hopeaa vuonna 1973. Seuratasolla hän edusti Kokkolan Uimaseuraa ja voitti 11 Suomen mestaruutta vuosina 1972–1975. Hän paransi useita kertoja rintauintimatkojen Suomen ennätyksiä. Hänen parhaat aikansa 50 metrin radalla olivat 100 metrillä 1.08,76 (vuonna 1975) ja 200 metrillä 2.26,17 (vuonna 1976).
Tuomo Kerola kouluttautui patologian erikoislääkäriksi. Hän toimi Länsi-Pohjan keskussairaalan patologian ylilääkärinä vuodesta 1995 kuolemaansa saakka. Hän kuoli toukokuussa 2006 Oulussa äkilliseen sairauskohtaukseen ollessaan poistumassa uimaharjoituksista.
Glazov

| Glazov (Глазов) Glaz |
| --- | --- |

 vaakuna
 Udmurtia Venäjällä, alla kaupungin sijainti Udmurtiassa
 Glazov
 Koordinaatit: 58°08′N, 52°40′E 
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Udmurtia
ISO 3166-2 -tunnus:  RU-UD
Kaupunginoikeudet:  1780
Väkiluku (2010):  95 854
Aikavyöhyke:  UTC+4 (MSK+1) 
Postinumero:  427620–427631
Suuntanumero(t):  +7 34141
Rekisterikilpi:  18
 
 www.glazov-gov.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Glazov (ven. Гла́зов, udmurtiksi Глаз, Glaz) on noin sadantuhannen asukkaan teollisuuskaupunki Tšepetskijoen varrella Venäjällä Udmurtian tasavallan pohjoisosassa. Glazov ei kuulu sitä ympäröivään Glazovin piiriin (17 132 asuskasta 2010), vaan on oma hallintoyksikkönsä (kaupunkipiirikunta, gorodskoi okrug "Gorod Glazov"), jonka väkiluku oli 95 854 vuonna 2010.
Kaupunki sijaitsee Siperian radan varrella, 1 163 km Moskovasta. Sieltä on 180 km etelään Udmurtian pääkaupunkiin Iževskiin. Glazov on Pohjois-Udmurtian teollisuus- ja kulttuurikeskus. Kaupungin merkittävät teollisuudenalat ovat koneenrakennus-, puunjalostus-, vaate- ja elintarviketeollisuus. Tärkein teollisuuslaitos on Tšepetski mehanšetski zavod (ОАО «Чепецкий механический завод»), joka valmistaa ydinvoimaloiden rakentamisessa käytettäviä metalleja.lähde?
Historia

Glazovin kylä perustettiin noin 1500-1600-luvulla. Kaupunginoikeudet se sai 1780, jolloin siitä tuli myös piirikuntakeskus. Vähäpätöisenä kaupunkina sitä 1800-luvulla käytettiin ei-toivottujen henkilöiden karkotuspaikkana. Siperian rata rakennettiin sen ohi 1898.lähde?
Udmurtian lippu
Germania superior

| Germania superior Provincia Germania superior> Rooman provinssi |
| --- | --- |

 Germania superiorin provinssin alue vuonna 125.
Valtio:  Rooman valtakunta Länsi-Rooman valtakunta
Prefektuuri:  Gallia (300-luku–)
Diokeesi:  Gallia (n. 293–)
Nykyinen valtio/alue:  Ranska (Alsace), Saksa (Rheinland-Pfalz) ja Sveitsi
Perustettu:  n. 85–90
Hallinto:  
 – hallinnon tyyppi:  keisarin provinssi
 – hallinnollinen keskus:  Mogontiacum
Germania superior (”Ylä-Germania”, lat. Provincia Germania superior), myöhemmin Germania prima (Germania I, lat. Provincia Germania prima), oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Germaniassa nykyisten Ranskan, Saksan ja Sveitsin alueilla.
Maantiede

Germania superiorin provinssi sai nimensä siitä, että se sijaitsi Reinin yläjuoksulla Germania inferioriin (”Ala-Germania”) nähden. Siihen kuuluivat suunnilleen nykyisen Ranskan Alsace ja Saksan Rheinland-Pfalz sekä osa Sveitsistä. Provinssin länsipuolella sijaitsi Gallia Belgican provinssi, luoteispuolella Germania inferiorin provinssi, itäpuolella Germania Magna eli Suur-Germania, jota roomalaiset eivät koskaan valloittaneet, ja kaakkoispuolella Raetian provinssi. Provinssin hallinnollinen keskus oli Mogontiacum (nyk. Mainz).
Maantiede > Kaupunkeja

Germania superiorin roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa:
| --- | --- |
 Aqua Aurelia (Colonia Aurelia Aquensis)  Aquae Mattiacorum  Argentorate  Augusta Raurica (Colonia Augusta Rauracorum)  Aventicum (Colonia Helvetiorum)  Bingium  Basilia  Concordia  Confluentes eli (Castellum) ad Confluentes :  Forum Tiberii  Ganodurum  Lopodunum  Mogontiacum (nyk. Mainz)  Noviodunum (Colonia Julia Equestris)  Turicum  Urba  Vesontio
Fysiikan historia

Yleistä
Teoriat
Historiankirjoitus
Jako aikakausittain
Esihistoriallinen aika
Antiikin tiede
Keskiajan tiede
Renessanssin tiede
Tieteellinen vallankumous
Valistusajan tiede
Tiede teollisen vallankumouksen aikana
1900-luvun tiede
Jako aloittain
Matematiikka
Filosofia
Luonnontieteet
Tähtitiede
Biologia
Kemia
Ekologia
Maantiede
Geologia
Fysiikka
Yhteiskuntatieteet
Taloustiede
Kielitiede
Valtiotiede
Psykologia
Sosiologia
Uskontotiede
Tekniikka
Maataloustiede
Sähkö ja elektroniikka
Rakennustekniikka
Arkkitehtuuri
Kartografia
Kemiantekniikka
Tietokoneteknikka
Tietojenkäsittelytiede
Materiaalitiede
Lääketiede
Farmasia
Katso myös: Näennäistieteen historia
Fysiikan historia ulottuu pitkälle menneisyyteen. Fysiikka lienee vanhimpia tieteitä.
Fysiikan harjoittamisen alun tarkkaa paikkaa tai aikaa ei ole pystytty selvittämään. Fysiikkaa ei harjoitettu omana tieteenään juuri lainkaan ennen antiikin Kreikkaa.lähde? Tuolloinkin fysiikka oli vahvasti sekoittunut tähtitieteeseen ja filosofiaan. Kreikkalaisessa fysiikassa ei juuri käytetty matematiikkaa fysiikan tutkimuksessa, mutta tunnetuin poikkeus tästä oli Arkhimedes.lähde?
Fysiikan kehitys on muuttanut perustavanlaatuisesti ihmisten käsitystä maailmankaikkeudesta. Se on myös tekniikan avulla muokannut suuresti yhteiskuntaa. 1600-luvulla alkanut tieteellinen vallankumous toimii vedenjakajana antiikin ajattelutavan ja klassisen fysiikan välillä. Moderni fysiikka sai alkunsa 1900-luvulla. Luonnontieteet eivät näytä koskaan tulevan valmiiksi, sillä uusia kysymyksiä nousee jatkuvasti alkaen maailmankaikkeuden iästä ja tyhjiön luonteesta aina alkeishiukkasten pohjimmaisiin ominaisuuksiin saakka. Ratkaisemattomien ongelmien joukko on suuri.
Fysiikka vakinaisti asemansa yliopistotasoisena tieteenä vasta 1800- ja 1900-luvun vaihteessa. Maailman suurimmat fysiikkaa tutkineet maat olivat 1900-luvun alussa Saksa, Iso-Britannia, Ranska ja Yhdysvallat. Lähes puolet maailman fyysikoista oli kotoisin näistä maista. Maailmanlaajuisesti fyysikkoja oli 1900-luvun alussa 1200–1500, minkä jälkeen fyysikkojen määrä on kasvanut erittäin nopeasti.
Fysiikka jaetaan hyvin usein historiansa mukaan kahtia: moderniin ja klassiseen fysiikkaan. Modernin fysiikan katsotaan alkaneen 1900-luvun alussa, jolloin huomattiin energian kvantittuminen. Tämä löydös johti modernin fysiikan merkittävään päähaaraan, kvanttimekaniikkaan. Toisena päähaarana pidetään Albert Einsteinin kehittämää suhteellisuusteoriaa.
Esihistoria

Varhaisimmat fysiikkaan viittaavat merkit ovat peräisin neanderthalin ja Cro-Magnonin ihmisen ajalta noin 30 000 vuotta sitten. Tämä tieto perustuu luunpalaseen, johon on erään tulkinnan mukaan kaiverrettu merkintöjä Kuun kierron vaiheista. Luu löydettiin Abri Blanchard'sta Ranskasta. Luonnonvoimien tuntemuksen arvellaan kehittyneen käytännön elämän ongelmien vaatimuksesta, taivaan- ja luontokappaleiden sekä luonnon ilmiöiden havainnoinnista sekä peloista ja turvattomuuden tunteesta. Syntyi uskonnollisia kultteja ja riittejä, jotka kannustivat tavoittelemaan korkeampaa tietoa. Ensin kehittyivät ennustaminen, mantiikka ja magia. Siinä missä mantiikka tutkii yliluonnollisen jumalan vaikutusta maalliseen elämään, magia pyrkii itse vaikuttamaan luontoon.
Mantiikan ja magian pohjalta alkoi kehittyä uusia luontoa tutkivia aloja, kuten tekniikka, lääkintätaito, ajanlasku, tähtitiede ja matematiikkalähde?. Esihistoriallisella ajalla tiede, taide ja uskonto olivat hyvin vahvasti kytköksissä toisiinsa.
Varhainen fysiikka > Idän korkeakulttuurit

Esihistoriallisena aikana jokien suistoihin ja laaksoihin syntyneissä kaupungeissa alkoi kehittyä korkeakulttuureita. Korkeakulttuurissa kaikkien ei tarvinnut osallistua ruoan hankintaan, jolloin jotkut saattoivat omistautua ”tieteen” tutkimiseen. Varhaisimmat korkeakulttuurit sijaitsivat Kiinassa (Keltainenjoki), Intiassa (Indusjoki), Mesopotamiassa (Eufrat ja Tigris) sekä Egyptissä (Niili). Ensimmäiset vahvat viitteet fysiikan tutkimisesta löytyvät Aasian korkeakulttuureista; näissä kehittyi kirjoitustaito ja tulkituista kirjoituksista on voitu hahmotella tieteen historiaa.
Etelä-Amerikan atsteekkien, inkojen ja mayojen kulttuurit kehittyivät muista eristyksessä. Näiden hyvin kehittyneiden kulttuurien tiede perustui lähinnä tähtitieteeseen ja sen avulla kehitettyyn aikajärjestelmään. Etelä-Amerikan kulttuurit säilyivät eristäytyneinä aina löytöretkiin asti. Ne tuhoutuivat, kun eurooppalaiset toivat alueelle tauteja, joille alkuperäiskansat eivät olleet vastustuskykyisiä.
Varhainen fysiikka > Idän korkeakulttuurit > Kiina

Kiinalaisessa kulttuurissa tiede kehittyi varsin nopeasti, vaikka se sijaitsi hyvin etäällä muista kulttuureista. Muista kulttuureista eristäytyminen johti kuitenkin tieteen taantumiseen. Kiinalaiset olivat tutkineet Auringon kiertoa ja Kuun vaiheita 4000 vuotta ennen ajanlaskun alkua. He kykenivät muun muassa selittämään vuoroveden synnyn ja keksimään aurinkokellon. Ensimmäiset vuorovesihavainnot saatiin Jangtse-joella, jossa kiinalaiset huomasivat säännöllisen noin kolmen metrin nousun ja ymmärsivät yhteyden Kuun kierron ja vuorovesi-ilmiön välillä. Kiinalaisten kehittämä vuoroveden syntyteoria ei kuitenkaan vastaa millään tavoin nykyaikaista. Kiinalaiset vertasivat vettä ihmisen vereen ja tästä he päättelivät, että nousu- ja laskuvedet vastaavat ihmisen pulssia. Havainnon selittäminen kuvastaa sen ajan fysikaalista todellisuuskäsitystä. Kiinalaisten fysiikan osaamisesta kertoo myös se, että kiinalainen filosofi Mozi keksi 2000 vuotta ennen Isaac Newtonia lain, joka tunnetaan nykyään Newtonin ensimmäisenä lakina.
Kiinalaiset olivat hyvin eteviä matematiikassa, tosin nolla tuli heidän lukujärjestelmäänsä vasta 1200-luvulla. Kiinalaiset kehittivät myös aurinkokellon, mutta kuten monen muun kiinalaisen keksinnön tapaan, se ei juuri levinnyt Kiinan ulkopuolelle.
Varhainen fysiikka > Idän korkeakulttuurit > Intia

Intian korkeakulttuuri on hieman nuorempi kuin kiinalainen, mutta Intiassa fysiikka ensimmäistä kertaa erottui muista tieteenaloista. Intian korkeakulttuurin suurimmat keskukset olivat Mojenjo-daro ja Harappa. Tältä ajalta on löydetty kymmenjärjestelmään pohjautuva mitta-asteikko.
Intialainen filosofi esitti myös ajatuksen atomista aineen rakennusosana 3000 eaa. Tämä on selvästi aiemmin kuin kreikkalainen Empedokles, joka tuli samankaltaiseen lopputulokseen. Intialaisten mukaan maailma koostui neljästä eri atomityypistä: ilma-, tuli-, vesi- ja maa-atomista. Lisäksi heidän mukaansa maailmassa oli jonkinlaista eetteriä. Buddhalainen filosofi korvasi ajatuksen eetteristä ilolla, elämällä ja surulla.
Varhainen fysiikka > Idän korkeakulttuurit > Mesopotamia

Nykyisen Irakin alueella eli Eufrat- ja Tigris-jokien varrella sijaitsi kolme suurta korkeakulttuuria: Assyria, Babylonia ja Sumer.
Sumerit kehittivät nuolenpääkirjoituksen, jossa oli yli 500 merkkiä. Nuolenpääkirjoitus oli hyödyllinen kaupanteossa ja kirjanpidossa. Kirjoitustapa omaksuttiin kuitenkin pian muillakin alueilla, mikä hankaloitti kirjoituksen tulkintaa, sillä kirjoitustapoja kehittyi monta erilaista. Sumerilaiset nimesivät tähtiä, ja näistä on kaksi edelleen käytössä: Girtab ja Nunki.
Babylonia sijaitsi nykyisten Etelä-Irakin ja Kuwaitin alueilla. Babylonialaiset käyttivät seksagesimaalijärjestelmää, jonka kantalukuna on 60. Babylonialaisten käyttämä järjestelmä on periytynyt nykyiseen ajanmittaukseen, jossa yksi tunti on 60 minuuttia ja yksi minuutti 60 sekuntia. Babylonialaiset jakoivat päivän kuuteen osaan, egyptiläiset kehittivät tätä edelleen ja jakoivat päivän kahteentoista osaan. Pituus ja paino standardoitiin Babyloniassa vuoden 2500 eaa. tienoilla kuninkaallisella ediktillä. Tämän tarkoitus oli vähentää kaupankäynnin epävarmuutta. Pienin pituusyksikkö oli yksi sormi, joka on noin 1,65 cm, ja yksi kyynärä oli 30 sormea.
Babylonialaiselle tieteelle oli ominaista ilmiöiden välisten yhteyksien selvittäminen ja saatujen tulosten taulukointi. Babylonialaiset havaitsivat muun muassa Maan pallomuodon. Babylonian ja muiden korkeakulttuurien tieteellinen kehitys oli jähmeää, sillä kaikki tietämys oli papiston käsissä. Papiston mielestä ei ollut tarvetta tutkia rakennetta syvällisesti, sillä se kaikki on jumalan antamaa ja määräämää eikä sen toimintaa sovi tutkia. Tärkeintä oli vain toistuvien ilmiöiden ennustaminen. Babylonialaisten lisäksi kiinalaisten ja Amerikan korkeakulttuurien kehitys pysähtyi. Ominaista babylonialaisille ja muille kulttuureille oli se, että tiedettä kehitettiin vain siihen asti kuin se oli tarpeen.
Babylonialaisten perintö on erityisen tärkeä Euroopalle, sillä Babylonian tuhouduttua sen tietoja siirtyi kreikkalaisille. Tieteen kehittymisen kannalta kuitenkin vasta kreikkalaiset tekivät ratkaisevan siirron: he alkoivat arvostaa tutkimusta sen itsensä vuoksi eikä sen tarvinnut palvella mitään muuta.
Varhainen fysiikka > Eurooppa nousee > Rooma ja myöhäisantiikin taantumus

Rooman valtakuntaa pidetään pääasiallisesti sotilasvaltiona eikä niinkään tiedettä ja tutkimusta korostaneena valtiona kuten Kreikkaa. Roomalaiset tosin kykenivät mittaviin insinööritekoihin: he rakensivat laajoja teitä, akvedukteja ja siltoja. Erityisesti akvedukteista roomalaiset olivat ylpeitä. Vaikkei tieteen asemaa korostettu samalla tavalla kuten ennen, kehittyi fysiikka kuitenkin myös Rooman valtakunnassa ajanlaskun alun jälkeisenä aikana.
| Nimi | Elinaika |
| --- | --- |
Theon Aleksandrialainen: noin 335–405
Johannes Filoponos: 500-luku
Eudokios Askalonilainen: 600-luku
Leo Filosofos: 800-luku
Rooman ajan merkittävin fyysikko oli Heron Aleksandrialainen, joka oli myös matemaatikko ja insinööri. Katoptriikka-teoksessaan hän osoitti geometrisesti, että valon heijastumislaki seuraa Aristoteleen periaatteesta jonka mukaan luonto valitsee aina lyhyimmän tien. Hän myös esitti kaasujen koostuvan hyvin pienistä hiukkasista, jotka täyttivät tyhjiön vain osittain.
Länsi-Roomassa fysiikan kehitystä hidasti vaikutusvaltaa kerännyt kristinusko, eikä Bysantissakaan tehty merkittäviä tieteellisiä läpimurtoja. Bysantti oli kuitenkin antiikin ja arabien tieteellisen ja taiteellisen ajattelun välitysalusta. Bysantin tieteen kehityksestä kertoo arabialainen oppinut al-Dyahiz, jonka mukaan bysanttilaisilla ei ollut minkäänlaista kirjallisuutta eikä tiedettä. Sen sijaan he olivat varsin eteviä kirkon rakentajia, veistäjiä, käsityöläisiä ja taiteilijoita.
Fysiikan ja koko länsimaisen tieteen kehityksen kannalta tärkeä Aleksandrian kirjasto tuhoutui tulipaloissa. Täysin varmaa ei ole, koska kirjasto tuhoutui. Kirjastossa oli historian saatossa tapahtunut monia tulipaloja, jotka tuhosivat tärkeää kreikkalaista ja idässä tehtyä tiedettä. Arvellaan, että tuhon syypäitä ovat islaminuskoiset arabit, jotka eivät sietäneet ihmisten ja eläinten kuvia tekstien seassa. On myös ehdotettu, että kirjasto tuhoutui Julius Caesarin hyökkäyksessä.
Kristinusko alkoi levitä nopeasti varhaiskeskiajalla ja se vähensi tieteellisen ajattelun tärkeyttä. Tällöin arabien tekemä käännöstyö oli erityisen tärkeätä kreikkalaisten tietämyksen säilymisen kannalta. Myöhemmin arabiankielisistä teksteistä käännettiin antiikin tietoja takaisin latinaksi.
Varhainen fysiikka > Fysiikka keskiajan Arabiassa

Tieteiden kehityksen kannalta arabimaat olivat keskiaikaista Eurooppaa hedelmällisempiä. Antiikin filosofinen perinne siirtyi Syyrian kautta arabeille, joiden kulttuuri puhkesi kukkaan 800-luvulla Bagdadissa. Kalifi al-Ma'mun perusti 800-luvulla Bagdadiin korkeakoulun, jota kutsuttiin Viisauden taloksi. Arabit keskittyivät lähinnä tähtitieteen ja matematiikan kehittämiseen, mutta myös fysiikassa edistyttiin. Monet arabimaiden tiedemiehistä eivät olleet alun perin arabialaisia vaan kotoisin arabien valloittamilta alueilta kuten Persiasta. Itse asiassa koko arabialaisen tieteen nousu oli arabien valloittamien alueiden ansiota.
Antiikin Kreikassa fysiikan tutkimus perustui lähinnä ajatteluun eikä kokeiden tekemiseen. Arabiassa tilanne oli päinvastainen: kokeet olivat paljon tärkeämmässä asemassa kuin ajatuksilla leikkiminen. Arabit olivat ensimmäisiä, jotka käyttivät tutkimuksissaan modernia tieteellistä menetelmää. Merkittävänä arabialaisena ja kokeellisena tiedemiehenä pidetään 1000-luvulla elänyttä Ibn al-Haithamia, joka teki merkittäviä löytöjä optiikassa. Muita merkittäviä optiikan alan tiedemiehiä oli muun muassa al-Kindi. Al-Haitham oli ensimmäinen, joka tutki valon dispersiota ja muita valoon liittyviä asioita kuten varjoja ja sateenkaaria. Al-Haitham yritti selittää myös niin sanottua kuuilluusiota, jossa horisonttia lähellä oleva Kuu näyttää suuremmalta kuin korkeammalla taivaalla oleva Kuu. Näiden töiden perusteella häntä pidetään optiikan isänä. Al-Haitham perusteli oikein myös sen, miksi ihmiset näkevät asioita. Hänen mukaansa Auringon valo heijastuu kohteista ja heijastunut valo tulee ihmisen silmään, ja näin näemme kohteen. Yleinen uskomus oli päinvastainen: silmän uskottiin lähettävän säteitä, jotka löysivät ja paljastivat kohteen.
Persialaista tiedemiestä Muhammad al-Fazaria pidetään astrolabin ensimmäisenä rakentajana. Tieto astrolabista, tärkeästä suunnistusapuneuvosta, levisi islamilaiseen maailmaan kreikkalaisten käännösten avulla. Myös tärkeät matemaattiset apuneuvot, algebran ja algoritmin, keksi persialainen tiedemies, Al-Khwarizmi.
Arabia oli erittäin laaja alue, suurimmillaan lännessä se ulottui koko nykyisen Espanjan alueelle. Lisääntynyt vuorovaikutus eurooppalaisten kanssa edesauttoi tärkeiden arabialaisten kirjoitusten kääntämistä. Näin siirtyivät uudelleen alun perin kreikkalaiset kirjoitukset takaisin Eurooppaan. Kirjapaino keksittiin Euroopassa 1460-luvulla ja se mahdollisti tekstien nopean ja entistä suuremman leviämisen. Katolinen kirkko ei pystynyt enää tehokkaasti estämään tieteellisten kirjoitusten sekä kirkon opetuksen kanssa ristiriidassa olleiden tekstien leviämistä yrityksistään huolimatta. Tiede oli nousemassa parempaan asemaan Euroopassa.
Uusi aika

Uuden ajan lasketaan yleensä alkaneen 1400- ja 1500-lukujen taitteessa. Uuden ajan suuret murrokset kuten uskonpuhdistus, löytöretket ja kirjapaino mahdollistivat tieteen nousun katolisen kirkon vallan kustannuksella. Löytöretkillä löydetyt uudet alueet olivat ristiriidassa kirkon opetusten kanssa. Fernão de Magalhãesin laivueen retkikunta todisti lopullisesti Maan pyöreyden purjehtimalla maapallon ympäri. Myös 1500-luvun alussa alkanut uskonpuhdistus heikensi kirkon asemaa erityisesti Pohjois- ja Keski-Euroopassa. Uskonpuhdistus levitti kirjoitus- ja lukutaitoa muille yhteiskuntaluokille kuin ylimystölle. Maalliset hallitsijat saivat enemmän valtaa, mikä mahdollisti entistä paremmin tieteen harjoittamisen. Keskiaikainen maailmankuva murtui lopullisesti 1600-luvun puoliväliin mennessä.
Uusi aika > Tieteellinen vallankumous

1500-luvun loppupuolella alkanut tieteellinen vallankumous oli tulosta renessanssin ajatuksista. Renessanssi edesauttoi löytämään uudelleen antiikin Kreikan, Intian, Kiinan ja Arabian kulttuurin tutkimukset. Arabialaiset olivat kehittäneet 700-luvulta 1400-luvulle antiikin tieteitä edelleen, ja munkit olivat sittemmin kääntäneet teoksia (kuten Almagestin) latinaksi.