stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jean Bart

| Jean Bart |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 21. lokakuuta 1650 Dunkerque, Ranskan kuningaskunta
Kuollut: 27. huhtikuuta 1702 (51 vuotta) Dunkerque
Jean Bart (21. lokakuuta 1650 Dunkerque, Ranskan kuningaskunta – 27. huhtikuuta 1702 Dunkerque) oli ranskalainen merivoimien upseeri ja kaappari. Ranskan laivasto ja Dunkerquen kaupunki muistavat Bartin edelleen tämän taitavista ja rohkeista toimista Ludvig XIV:n sodissa.
Elämä ja ura

Bart polveutui kalastajien ja kaapparien suvusta. Hän palveli nuorena Alankomaiden laivastossa hollantilaisen amiraali Michiel de Ruyterin alaisuudessa, mutta kun sota syttyi Ranskan ja Alankomaiden välillä (1672–1678), hän palasi Dunkerqueen, jossa hän tunsi rannikon kaikki yksityiskohdat ja pystyi johtamaan menestyksekkäästi ranskalaista pienten kaapparialusten laivastoa. Hän saavutti suurta kunniaa Välimerellä, jossa hänellä oli epävirallinen toimeksianto yksityisaluksella, koska hän ei silloin voinut alhaisen syntyperänsä vuoksi saada päällikön virkaa laivastossa. Hänen menestyksensä oli kuitenkin niin suurta, että hänestä tehtiin luutnantti vuonna 1679. Hän nousi nopeasti kapteeniksi ja sitten amiraaliksi. Yhdeksänvuotisen sodan päättänyt Rijswijkin rauha päätti hänen aktiivisen palveluksensa.
Ranskan merivoimien kansansankariksi nousseen sivistymättömän merimiehen rohkeudesta ja suoraselkäisyydestä kerrottiin monia anekdootteja. Dunkerquen kaupunki on kunnioittanut hänen muistoaan pystyttämällä hänelle patsaan ja nimeämällä julkisen aukion hänen mukaansa.
Jean Bartin mukaan nimettyjä Ranskan merivoimien aluksia ovat muun muassa:
FS Jean Bart (1889)
FS Jean Bart (1911)
FS Jean Bart (1940)
FS Jean Bart (D615)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jean Bart Wikimedia Commonsissa
Kupanjärvi

| Kupanjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Keuruu
Koordinaatit:  62°23′23″N, 24°31′56″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kupanjoen valuma-alue (35.66)
Laskujoki:  Kupanjoki 
Järvinumero:  35.662.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  153,5 m  
Rantaviiva:  2,277 km  
Pinta-ala:  13,071 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKupanjärvi 
Kupanjärvi  on Keski-Suomessa Keuruulla Suojärven kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 13,1 hehtaaria ja se on 850 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä..
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Kupanjoen valuma-alueella (35.66), jonka Kupanjoen yläosan aeseen (35.662) se kuuluu.
Jerzy Melcer

| Mitalit> Maa:   Puola.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Puola.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Puola.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Maa:   Puola> Miesten käsipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Montreal 1976 | joukkuekilpailu |  |
Jerzy Melcer (s. 10. maaliskuuta 1949 Białystok) on puolalainen entinen käsipalloilija. Hän kilpaili vuoden 1976 kesäolympialaisissa Montrealissa ja sai joukkueineen pronssia. Vuoden 1972 kesäolympialaisissa Münchenissä hän oli kuulunut kymmenenneksi sijoittuneeseen joukkueeseen.
John Moffitt

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Ateena 2004 | pituus |  |
John Moffitt (s. 12. joulukuuta 1980 Winnsboro, Louisiana) on yhdysvaltalainen yleisurheilija, jonka päälaji on pituushyppy.
Moffitt voitti 2004 pituushypyssä sekä sisä- että ulkoratojen NCAA-mestaruudet. Hän sijoittui samana vuonna kolmanneksi Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa, jolloin hänet valittiin edustamaan maataan Ateenan olympialaisiin. Olympialaisissa Moffitt voitti olympiahopeaa tuloksella 847. Myöhemmin samana vuonna hän hyppäsi kolmanneksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa.
Ennätykset

Pituushyppy: 847 (2004)
Kolmiloikka: 16,53 (2003)
Jenna Koivisto

Jenna Koivisto (s. 2. huhtikuuta 2004) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa Kansallisessa liigassa pelaavaa Turun Palloseuraa. Hän on Euran Pallon kasvatti.. Hän pelasi Naisten Ykkösessä ensimmäiset kaksi otteluaan raumalaisessa Pallo-Iirojen joukkueessa kaudella 2020. Kausi 2021 kului vielä juniorisarjoissa mutta kaudella 2022 hän pelasi TPS:n joukkueessa Naisten Ykkösessä 12 ottelua. Hän pelasi ensimmäisen liigaottelunsa huhtikuussa 2023.
John Mitchell (jääkiekkoilija)

| John Mitchell (jääkiekkoilija) |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. tammikuuta 1985 (ikä 39) Oakville
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  93 kg
Seura
Seura:  Colorado Avalanche
Sarja:  NHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2005–
Aik. seurat:  Toronto Maple Leafs   New York Rangers
NHL-varaus:  158. varaus, 2003 Toronto Maple Leafs
John Mitchell (s. 22. tammikuuta 1985) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Colorado Avalanchessa. Hän on Toronto Maple Leafsin viidennen kierroksen varaus vuodelta 2003.
Ura

Mitchell varattiin OHL:ään Plymouth Whalersiin ensimmäisellä kierroksella 19. pelaajana. Hän pelasi viimeisellä kaudellaan Whalersissa joukkueen kapteenina.
Mitchell pelasi hänet varanneen Toronto Maple Leafsin farmijoukkue Toronto Marliesissa kolmen kauden ajan. Hän aloitti kauden 2008–2009 Toronton joukkueessa NHL:ssä. 1. marraskuuta 2008 hän teki uransa kaksi ensimmäistä maalia oli New York Rangersin maalivahti Stephen Valiquetten. Hänet valittiin ottelun parhaaksi pelaajaksi.
28. helmikuuta 2011 Mitchell kaupattiin Torontosta New York Rangersiin seitsemännen kierroksen varauksesta NHL:n varaustilaisuuteen 2012. Aloitettuaan kauden 2011–2012 Rangersin farmijoukkue Connecticut Whalessa, Mitchell kutsuttiin 25. marraskuuta 2011 Rangersiin pelaamaan. Hän sai heti ensimmäisessä ottelussaan myös ensimmäisen pisteensä Rangersin paidassa syöttäessään Brian Boylen tekemän maalin.
1. heinäkuuta 2012 Mitchell siirtyi vapaiden pelaajien markkinoilta kahden vuoden sopimuksella Colorado Avalancheen.
14. maaliskuuta 2014 Mitchell ja Colorado solmivat jatkavansa sopimusta kolmella vuodella kauden 2016–2017 loppuun asti.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:John Mitchell (ice hockey, born 1985)
Käännös suomeksi
Jenna Mäkelä

Jenna Mäkelä (s. 1984) on porilainen vertaistukiohjaaja ja kirjailija. Mäkelän esikoisteos Kun pelihimo ottaa vallan julkaistiin 6. syyskuuta 2018. Kirjan kustantaja on Minerva Kustannus.
Itävallan Grand Prix 1978

|  Itävallan Grand Prix 1978  |
| --- | --- |
 12 osakilpailu 16 osakilpailusta kaudella 1978. 
Päivämäärä:  13. elokuuta 1978
Sijainti:  Österreichring, Itävalta
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  5,942 km
Kilpailun pituus:  54 kierrosta, 320,890 km
Paalupaikka
Kuljettaja:   Ronnie Peterson   (Lotus)
Paaluaika:  1.37,71
Palkintokoroke
Voittaja:   Ronnie Peterson   (Lotus)
Toinen:   Patrick Depailler   (Tyrrell)
Kolmas:   Gilles Villeneuve   (Ferrari)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Ronnie Peterson   (Lotus)
Kierrosaika:  1.43,12
Itävallan Grand Prix 1978 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 13. elokuuta 1978 Österreichringin radalla. Kilpailun voitti Ronnie Peterson.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 6 |  Ronnie Peterson | Lotus-Ford | 54 | 1.41.21,57 | 1 | 9 |
| 2 | 4 |  Patrick Depailler | Tyrrell-Ford | 54 | + 47,44 | 14 | 6 |
| 3 | 12 |  Gilles Villeneuve | Ferrari | 54 | + 1.39,76 | 11 | 4 |
| 4 | 14 |  Emerson Fittipaldi | Fittipaldi-Ford | 53 | + 1 krs. | 6 | 3 |
| 5 | 26 |  Jacques Laffite | Ligier-Matra | 53 | + 1 krs. | 5 | 2 |
| 6 | 19 |  Vittorio Brambilla | Surtees-Ford | 53 | + 1 krs. | 21 | 1 |
| 7 | 2 |  John Watson | Brabham-Alfa Romeo | 53 | + 1 krs. | 10 |  |
| 8 | 30 |  Brett Lunger | McLaren-Ford | 52 | + 2 krs. | 17 |  |
| 9 | 31 |  René Arnoux | Martini-Ford | 52 | + 2 krs. | 26 |  |
| NC | 17 |  Clay Regazzoni | Shadow-Ford | 50 | + 7 krs. | 22 |  |
| NC | 32 |  Keke Rosberg | Wolf-Ford | 49 | + 7 krs. | 25 |  |
| DSQ | 22 |  Derek Daly | Ensign-Ford | 41 | Hylättiin | 19 |  |
| Kesk. | 8 |  Patrick Tambay | McLaren-Ford | 40 | Ulosajo | 14 |  |
| Kesk. | 16 |  Hans Joachim Stuck | Shadow-Ford | 33 | Ulosajo | 23 |  |
| Kesk. | 15 |  Jean-Pierre Jabouille | Renault | 31 | Vaihteet | 3 |  |
| DSQ | 11 |  Carlos Reutemann | Ferrari | 28 | Hylättiin | 12 |  |
| Kesk. | 1 |  Niki Lauda | Brabham-Alfa Romeo | 27 | Ulosajo | 4 |  |
| Kesk. | 3 |  Didier Pironi | Tyrrell-Ford | 20 | Ulosajo | 9 |  |
| Kesk. | 7 |  James Hunt | McLaren-Ford | 7 | Ulosajo | 8 |  |
| Kesk. | 27 |  Alan Jones | Williams-Ford | 7 | Ulosajo | 15 |  |
| Kesk. | 35 |  Riccardo Patrese | Arrows-Ford | 7 | Ulosajo | 16 |  |
| Kesk. | 23 |  Harald Ertl | Ensign-Ford | 7 | Ulosajo | 24 |  |
| Kesk. | 25 |  Hector Rebaque | Lotus-Ford | 4 | Ulosajo | 18 |  |
| Kesk. | 29 |  Nelson Piquet | McLaren-Ford | 4 | Ulosajo | 20 |  |
| Kesk. | 20 |  Jody Scheckter | Wolf-Ford | 3 | Ulosajo | 7 |  |
| Kesk. | 5 |  Mario Andretti | Lotus-Ford | 0 | Ulosajo | 2 |  |
| DNQ | 37 |  Arturo Merzario | Merzario-Ford |  |  |  |  |
| DNQ | 9 |  Jochen Mass | ATS-Ford |  |  |  |  |
| DNQ | 18 |  Rupert Keegan | Surtees-Ford |  |  |  |  |
| DNQ | 10 |  Hans Binder | ATS-Ford |  |  |  |  |
| DNPQ | 36 |  Rolf Stommelen | Arrows-Ford |  |  |  |  |
Kylmät väreet

| Kylmät väreet> Shivers |
| --- | --- |

Ohjaaja:  David Cronenberg
Käsikirjoittaja:  David Cronenberg
Tuottaja:  Ivan Reitman
Säveltäjä:  Fred Mollin
Leikkaaja:  Patrick Dodd
Pääosat:   Paul Hampton  Barbara Steele  Lynn Lowry  Joe Silver  Ronald Mlodzik  Fred Doederlin  Allan Migicovsky 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Kanada
Tuotantoyhtiö:  Cinépix Film Properties Inc.
Levittäjä:  Lionsgate Films
Ensi-ilta:   Suomi 11. marraskuuta 1983  Yhdysvallat 6. heinäkuuta 1975  Kanada 10. syyskuuta 1975 
Kesto:  87 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kylmät väreet (Shivers) on kanadalaisen David Cronenbergin ohjaama ja käsikirjoittama elokuva vuodelta 1975. Elokuva on ohjaajan ensimmäinen täyspitkä elokuva.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Paul Hampton  | … |  Roger St. Luc  |
|  Joe Silver  | … |  Rollo Linsky  |
|  Lynn Lowry  | … |  hoitaja Forsythe  |
|  Alan Migicovsky  | … |  Nicholas Tudor  |
|  Susan Petrie  | … |  Janine Tudor  |
|  Barbara Steele  | … |  Betts  |
|  Ronald Mlodzik  | … |  Merrick  |
|  Barry Boldero  | … |  etsivä Heller  |
|  Camil Ducharme  | … |  herra Guilbault  |
|  Hanka Posnanska  | … |  rouva Guilbault  |
|  Wally Martin  | … |  ovimies  |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 kutsui elokuvan viisi minuuttia leikattua VHS-videoversiota ”väkevän seksuaalikielteiseksi shokkielokuvaksi”. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Jean Batten

| Jean Batten |
| --- | --- |
 Batten vuonna 1937
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. syyskuuta 1909 Rotorua, Uusi-Seelanti
Kuollut: 22. marraskuuta 1982 (73 vuotta) Palma, Majorca, Espanja
Kansalaisuus:  Uusi-Seelanti
Ammatti:  lentäjä
Muut tiedot
 Nimikirjoitus
Batten ja hänen Percival Gull -mallinen lentokoneensa.
Jean Gardner Batten (syntyjään Jane, 15. syyskuuta 1909 Rotorua – 22. marraskuuta 1982 Palma) oli uusiseelantilainen lentäjä. Hän teki ensimmäisen suoran lennon Englannista Uuteen-Seelantiin ja muita ennätysyksinlentoja.
Elämäkerta

Battenin perhe muutti Aucklandiin vuonna 1913. Hänet laitettiin Parnellin kaupunginosassa sijainneeseen tyttökouluun. Hänen isänsä, joka oli hammaslääkäri, osallistui ensimmäiseen maailmansotaan, jossa hän taisteli länsirintamalla. Isän poissaolon vuoksi Batten siirtyi julkiseen kouluun. Hänestä tuli hyvin läheinen äitinsä Ellenin kanssa, joka kannusti häntä korkeisiin saavutuksiin. Hänen vanhempansa erosivat vuonna 1920, kun heille tuli riitaa perheenpään asemasta. Batten aloitti opinnot ensin tyttöjen sisäoppilaitoksessa ja myöhemmin sihteerikoulussa.
Batten oli jo nuorena kiinnostunut lentämisestä. Hänen äitinsä vei hänet vuonna 1929 Sydneyyn, jossa tunnettu lentäjä Charles Kingsford Smith tarjosi hänelle mahdollisuuden lentää kanssaan. Hän muutti vuoden 1930 alussa äitinsä kanssa Englantiin, jossa hän suoritti A-lentolupakirjan lontoolaisessa ilmailuseurassa. Hän suunnitteli jo tuolloin lentoa Englannista Australiaan. Rahoittaakseen ansiolentäjän lupakirjansa hän lainasi 500 puntaa uusiseelantilaiselta sotilaslentäjältä, joka aikoi mennä Battenin kanssa naimisiin. Batten sai lupakirjan vuonna 1932. Hän ei maksanut lainaa takaisin.
Seuraavana vuonna Batten yritti lentää Englannista Australiaan lentokoneella, jonka hän oli saanut rikkaan kauppiaan pojalta. Matka kuitenkin epäonnistui, kun hän joutui hiekkamyrskyyn Irakissa ja kone tuhoutui. Hän ei saanut uutta konetta kauppiaan pojalta, mutta hän sai uudeksi sponsorikseen Castrol-öljy-yhtiön omistajan Charles Wakefieldin. Batten yritti uutta lentoa Wakefieldiltä saamallaan koneella, mutta joutui tekemään pakkolaskun Rooman lähistöllä. Battenin kolmas yritys onnistui vuonna 1934, ja hän saapui Darwiniin vajaassa 15 päivässä rikkoen aiemman nopeusennätyksen yli neljällä päivällä.
Vuonna 1935 hän lensi Länsi-Afrikasta Brasiliaan. Hän oli ensimmäinen nainen, joka lensi itse Etelä-Atlantin yli. Australian-lento ja Etelä-Atlantin ylitys tekivät hänestä kuuluisan. Hänelle myönnettiin tuolloin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentajanarvo sekä useita muita palkintoja. Lokakuussa 1936 hän lensi Englannista Uuteen-Seelantiin. Kyseessä oli sekä ensimmäinen yksinlento että ensimmäinen suora lento kyseisellä matkalla. Häntä vastaanottamassa Aucklandissa kuudentuhannen ihmisen väkijoukko.
Pian tämän lennon jälkeen hän sai hermoromahduksen. Mies, jonka kanssa hän oli aikonut mennä naimisiin kuoli vuonna 1937, ja Batten alkoi vältellä julkisuutta. Hän teki viimeisen pitkänmatkan lentonsa samana vuonna Australiasta Englantiin, tehden nopeusennätyksen tähän suuntaan lennettäessä. Hän muutti Majorcalle ja pysyi vuosia poissa julkisuudesta. Hän kuoli 22. marraskuuta 1982 koiran hyökkäyksestä aiheutuneisiin komplikaatioihin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jean Batten Wikimedia Commonsissa
Isä Camillo

Isä Camillo on italialainen satiirinen kirjasarja, jonka on kirjoittanut Giovanni Guareschi. Kirjoissa kuvataan Pojoen laaksossa olevaa pientä kylää ja sen henkilöitä, kirkkoherra Isä Camilloa ja kommunistista pormestari Pepponea. Sarjan alku on ajallisesti sijoittunut vuosiin heti toisen maailmansodan jälkeen.
Isä Camillosta on tehty useita elokuvia, joissa päähenkilöinä olivat Fernandel Isä Camillona ja Gino Cervi Pepponena. Elokuvat kuvattiin Brescellossa, jossa on myös niille omistettu museo.
Suomessa julkaistut Isä Camillo -kirjat

Isä Camillon kylä (Mondo piccolo "Don Camillo", 1948), suom. 1952 Helka Hiisku
Isä Camillo ja hänen laumansa (Don Camillo e il suo gregge , 1953), suom. 1953 Helka Hiisku
Isä Camillon paluu (Mondo piccolo "Don Camillo", 1948), suom. 1954 Helka Hiisku
Toveri Don Camillo (Il compagno Don Camillo, 1963), suom. 1964
Isä Camillo ja ne nykynuoret (Don Camillo ei giovani d'oggi , 1968), suom. 1970
Isä Camillo vauhdissa, Suomalaisen Kirjakerhon julkaisema tarinavalikoima 1980
Isä Camillo -elokuvat

Isä Camillon kylä (Don Camillo, 1952)
Isä Camillo ja hänen laumansa (Retour de Don Camillo, Le, 1953)
Isä Camillon paluu (Don Camillo e l'onorevole Peppone, 1955)
Isä Camillo näkee punaista (Don Camillo monsignore... ma non troppo, 1961)
Toveri Camillo (Compagno Don Camillo, Il, 1965)
Isä Camillo ja ne nykynuoret (Don Camillo e i giovani d'oggi, 1970) (lyhytelokuva)
Aiheesta muualla

http://www.mondoguareschi.com/index.php (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
http://www.doncamillo.net/%5Bvanhentunut+linkki%5D (englanniksi)
Japanin alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue

Japanin alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue edustaa Japania jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa ja muissa kansainvälisissä ikäluokan otteluissa.
Sijoitukset maailmanmestaruuskilpailuissa

| --- | --- |
 1982 – B-sarja; 3.  1983 – B-sarja; 2.  1984 – B-sarja; 2.  1985 – B-sarja; 3.  1986 – B-sarja; 5.  1987 – B-sarja; 3.  1988 – B-sarja; 4.  1989 – B-sarja; 4.  1990 – B-sarja; 3.  1991 – B-sarja; 4.  1992 – B-sarja; 1.  1993 – 8.  1994 – B-sarja; 7.  1995 – B-sarja; 7.  1996 – B-sarja; 6.  1997 – B-sarja; 6.  1998 – B-sarja; 8.  1999 – C-sarja; 2.  2000 – C-sarja; 5.  2001 – 2. divisioona; 2.  2002 – 2. divisioona; 1.  2003 – 1. divisioona, ryhmä A; 2.  2004 – 1. divisioona, ryhmä B; 6.:  2005 – 2. divisioona, ryhmä A; 1.  2006 – 1. divisioona, ryhmä A; 6.  2007 – 2. divisioona, ryhmä B; 3.  2008 – 2. divisioona, ryhmä A; 2.  2009 – 2. divisioona, ryhmä A; 1.  2010 – 1. divisioona, ryhmä A; 5.  2011 – 1. divisioona, ryhmä A; 5.  2012 – 1. divisioona, ryhmä B; 6.  2013 – 2. divisioona, ryhmä A; 1.  2014 – 1. divisioona, ryhmä B; 6. – Joukkue jäi kokonaispisteissä viimeiseksi eli 6. sijalle, mutta sitä ei siirretty sarjatasoa alemmaksi, vaan Iso-Britannia, jonka joukkueessa oli pelaajia, joilla ei ollut lupaa pelata.  2015 – 1. divisioona, ryhmä B; 5.  2016 – 1. divisioona, ryhmä B; Joukkue luovutti, ja se siirrettiin sarjatasoa alemmaksi.  2017 – 2. divisioona, ryhmä A; 2.  2018 – 2. divisioona, ryhmä A; 1.  2019 – 1. divisioona, ryhmä B; 6.  2020 – 2. divisioona, ryhmä A; 1.  2021 – 2. divisioona, ryhmä A:n turnaus peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.  2022 – 1. divisioona, ryhmä B; 3.  2023 – 1. divisioona, ryhmä B; 1.  2024 – 1. divisioona, ryhmä A; 6.
Aiheesta muualla

Japani National Teams of Icehockeyssa (englanniksi)
Jääkiekon nuorten maajoukkueet
| --- | --- |
Eurooppa:  Alankomaat ·  Belgia ·  Bulgaria  ·  Espanja  ·  Irlanti ·  Islanti ·  Iso-Britannia ·  Italia ·  Itävalta ·  Kreikka ·  Kroatia ·  Latvia ·  Liettua ·  Luxemburg ·  Norja ·  Puola ·  Ranska ·  Romania ·  Ruotsi ·  Saksa ·  Serbia ·  Slovakia ·  Slovenia ·  Suomi ·  Sveitsi ·  Tanska ·  Tšekki  ·   Ukraina ·  Unkari · Viro  ·  Valko-Venäjä (Suljettu ulos toistaiseksi) ·  Venäjä (Suljettu ulos toistaiseksi)
Amerikka:  Jamaika ·  Kanada ·  Meksiko ·  Yhdysvallat
Aasia:  Arabiemiraatit ·  Armenia ·  Etelä-Korea ·  Filippiinit · Indonesia · Intia ·  Israel ·  Japani ·  Kazakstan  ·  Kiina ·  Kirgisia ·  Kuwait ·  Malesia · Mongolia · Pohjois-Korea ·  Taiwan ·  Thaimaa · Turkki
Oseania:  Australia ·  Uusi-Seelanti
Afrikka:  Etelä-Afrikka
Entiset joukkueet: Jugoslavia · Neuvostoliitto & Itsenäisten valtioiden yhteisö · Serbia ja Montenegro · Tšekkoslovakia
Jean Marcel Honoré

Jean Marcel Honoré (13. elokuuta 1920 – 28. helmikuuta 2013) oli ranskalainen katolinen kirkonmies.
Honoré syntyi Saint-Brice-en-Coglèsissa ja oli kardinaali vuodesta 2001. Hän ei kuitenkaan voinut osallistua uuden paavin valintaan vuonna 2005, sillä kardinaalit menettävät äänestämisoikeutensa heti täytettyään 80 vuotta; Honorélla tämä raja oli ylittynyt elokuussa 2000.
Honoré opiskeli seminaarissa Rennesissä ja sai pappisvihkimyksensä 29. kesäkuuta 1943. Hän toimi Évreuxin piispana vuosina 1972–1981 ja Toursin arkkipiispana vuosina 1981–1997.
Jean Major

| Mitalit> Maa:   Kanada.Naisten maahockey.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Naisten maahockey.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Naisten maahockey.MM-kilpailut  | Maa:   Kanada> Naisten maahockey. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Kuala Lumpur 1983 | Maahockey |  |
Jean Gourlay Major (s. 29. syyskuuta 1957 Kapuskasing) on kanadalainen entinen maahockeypelaaja.
Major kuului Kanadan maajoukkueeseen vuosina 1977–1984 ja osallistui kolmiin maailmanmestaruuskilpailuihin, 1979, 1981 ja 1983. Kanada voitti hopeaa 1983, ja Major valittiin kisojen tähdistöjoukkueeseen. Hän pelasi myös vuoden 1984 olympialaisissa, joissa maa sijoittui viidenneksi. Major oli maajoukkueessa kapteenina kahden viimeisen vuotensa aikana. Hän pelasi seuratasolla Toronton yliopiston joukkueessa ja pääsi yliopiston kunniagalleriaan 1987.
Jean Marie Julien Balland

Jean Marie Julien Balland (26. heinäkuuta 1934 – 1. maaliskuuta 1998) oli katolisen kirkon 3. syyskuuta 1961 vihitty ranskalainen pappi. Hän yleni piispaksi 12. joulukuuta 1982 saatuaan 6. marraskuuta nimityksen Dijonin hiippakunnan johtoon. Vuonna 1988 hänestä tuli Reimsin ja vuonna 1995 Lyonin arkkipiispa.
Balland nimitettiin kardinaaliksi 21. helmikuuta 1998. Hän ei kuitenkaan ennättänyt olla kardinaalina kuin muutamia päiviä ennen kuolemaansa.
KooKoon SM-liigakausi 2020–2021

Kouvolan KooKoon SM-liigakausi 2020–2021 on KooKoon järjestyksessään 9. pääsarjakausi. Kausi alkoi 3. lokakuuta 2020 vierasottelulla Kärppiä vastaan. Runkosarja päättyi 13. huhtikuuta 2021 vierasvoitolla JYPiä vastaan. Joukkueen päävalmentajana jatkoi Jussi Ahokas.
Runkosarja

| Sij>  | Joukkuen • k •  | O | V | JAV | JAH | H | TM | PM | ME | P | P/O | Karsinta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 7 | Kärpät | 58 | 25 | 10 | 2 | 21 | 143 | 134 | +9 | 97 | 1,67 | Etenee 1. kierrokselle |
| 8 | Ilves | 53 | 25 | 3 | 7 | 18 | 161 | 142 | +19 | 88 | 1,66 | Etenee 1. kierrokselle |
| 9 | KooKoo | 55 | 25 | 5 | 6 | 19 | 165 | 125 | +40 | 91 | 1,65 | Etenee 1. kierrokselle |
| 10 | Sport | 54 | 19 | 6 | 6 | 23 | 123 | 140 | −17 | 75 | 1,39 | Etenee 1. kierrokselle |

| 11 | HPK | 57 | 16 | 6 | 13 | 22 | 143 | 172 | −29 | 73 | 1,28 | Ei etene pudotuspeleihin |
Pudotuspelit > 1. kierros

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 15. huhtikuuta 2021 | KooKoo | 1–4 | Ilves | Lumon Areena |  |
18.30: 
| 18.30 | (0–2, 1–1, 0–1)  | (0–2, 1–1, 0–1)  | (0–2, 1–1, 0–1)  | Yleisömäärä: 0  Tuomarit:   Heikkinen   Vikman |  |
| 18.30 |      Galló (Ojantakanen, Ratinen) yv – 28.28 | Raportti   0–1   0–2   0–3   1–3   1–4 |   13.21 – Joo Ikonen (Myttynen, Suomi)   19.36 – Maalahti (Mäkiniemi) yv   21.48 – Päkkilä (Nalli, Maalahti)    42.42 – Suomi (Päkkilä) av | Yleisömäärä: 0  Tuomarit:   Heikkinen   Vikman |  |
| 18.30 |   | Jäähyt |   | Yleisömäärä: 0  Tuomarit:   Heikkinen   Vikman |  |
| 18.30 | 3 x 2 min = 6 min |  | 5 x 2 min = 10 min | Yleisömäärä: 0  Tuomarit:   Heikkinen   Vikman |  |
| 18.30 |   | Maalivahdit |   | Yleisömäärä: 0  Tuomarit:   Heikkinen   Vikman |  |
| 18.30 | Brattström 9+3+3=15 |  | 11+10+15=36 Mäkiniemi | Yleisömäärä: 0  Tuomarit:   Heikkinen   Vikman |  |
18.30: 
18.30: 






| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 16. huhtikuuta 2021 | Ilves | 2–3 | KooKoo | Tampereen jäähalli |  |
18.30: 
| 18.30 | (0–1, 0–2, 2-0)  | (0–1, 0–2, 2-0)  | (0–1, 0–2, 2-0)  | Yleisömäärä: 0  Tuomarit:   Fonselius   Kaukokari |  |
| 18.30 |      Myttynen (Mieho, Saarela) – 45.16   Suomi (Mieho, Parikka) – 48.28 | Raportti   0–1   0–2   0–3   1–3   2–3 |   08.18 – Ojantakanen (Pelli, Ratinen) yv   28.09 – Thomas (Ainali)   28.51 – Thomas rl | Yleisömäärä: 0  Tuomarit:   Fonselius   Kaukokari |  |
| 18.30 |   | Jäähyt |   | Yleisömäärä: 0  Tuomarit:   Fonselius   Kaukokari |  |
| 18.30 | 4 x 2 min = 8 min |  | 5 x 2 min = 10 min | Yleisömäärä: 0  Tuomarit:   Fonselius   Kaukokari |  |
| 18.30 |   | Maalivahdit |   | Yleisömäärä: 0  Tuomarit:   Fonselius   Kaukokari |  |
| 18.30 | Mäkiniemi 11+14+14=39 |  | 0+7+9=16 Salminen   (pois: 56.36 – 58.45 ja 59.09 – 60.00) | Yleisömäärä: 0  Tuomarit:   Fonselius   Kaukokari |  |
18.30: 
18.30: 






Ilves eteni puolivälieriin maalein 6–4.