stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Irak
Väestö

| Vuosi | Väkiluku   (milj> ) |
| --- | --- |
1950: 5,7
1975: 11,7
2000: 23,5
2025 *: 45,2
2050 *: 70,9
2075 *: 93,5
* ennuste
Irakissa on tehty koko maan kattava väestönlaskenta viimeksi vuonna 1987. Vuonna 1997 laskenta uudistettiin osassa maata mutta ei kurdialueilla. Vuodelle 2009 suunniteltiin väestönlaskentaa, mutta siitä luovuttiin. Pääministerin mukaan se olisi voinut lietsoa levottomuuksia arabien ja kurdien välillä. CIAn julkaiseman The World Factbookin arvion mukaan Irakissa oli heinäkuussa 2016 yhteensä 38 146 025 asukasta.  YK:n Irakin analysointiyksikön arvion mukaan Irakissa oli vuonna 2013 noin 30,97 miljoonaa asukasta. YK:n arvion mukaan väkiluku vuonna 2022 oli 42,19 miljoonaa.
Noin 75–80 % Irakin väestöstä on arabeja ja 15–20 % lähinnä Pohjois-Irakissa asuvia kurdeja. Pienemmät vähemmistöt kuten turkmeenit ja assyrialaiset muodostavat noin 5 % väestöstä.
Irakin valtakieli on arabia, pohjoisosissa puhutaan kurdia. Molemmat ovat virallisia kieliä. Lisäksi turkmeenin, syyrian ja armenian kielet ovat virallisia kieliä niillä hallintoalueilla, joissa huomattava osa väestöstä puhuu näitä äidinkielenään.
Väestö > Uskonto

Irakin valtauskonto on islam, jonka harjoittajat jakautuvat šiialaisiin ja sunneihin. Vuonna 2015 šiialaisia oli arviolta 64,4 % maan väestöstä ja sunneja 30,9 %. Vainottuja kristittyjä oli noin 1,2 % väestöstä ja määrä oli vähenemässä, kun taas juutalaiset olivat käytännössä kadonneet. Islamin ja kristinuskon ohella Irakissa harjoitetaan useita eri gnostilaisia uskoja harjoittavia vähemmistöjä, kuten kakait, jesidit ja šabakit, joiden harjoittajat muodostivat yhteensä noin 3,4 % väestöstä.
Lokakuussa 2015 Irakin parlamentti hyväksyi henkilötodistusta käsittelevän, mutta samalla vähemmistöuskontoja (muita kuin islamia) syrjivän lain. Se säätää esimerkiksi, että jos perheen vanhemmista jompi kumpi on tai kääntyy islaminuskoiseksi, perheen alaikäisten lasten uskonnoksi kirjataan islam. Muut kuin islaminuskoiset voivat vaihtaa uskontoaan, mutta islaminuskoiset eivät saa kääntyä muuhun uskontoon.
Open Doors -järjestön World Watch-listauksen mukaan kristityt kokevat Irakissa äärimmäistä vainoa. Järjestön mukaan maan poliittinen epävakaus altistaa jatkuvalle kristittyjen vainolle. Järjestön mukaan muslimikäännynnäiset pitävät uskonsa usein salassa sukulaisten, klaanien ja yhteiskunnan paineen ja uhkien vuoksi. Islamilaiset ääriliikkeet ovat edelleen aktiivisia Irakissa hyökkäämällä ja sieppaamalla kristittyjä.
Väestö > Pakolaiset

Muun muassa väkivaltaisuuksien vuoksi YK totesi lokakuun 2015 humanitaarisessa katsauksessaan 3,2 miljoonan irakilaisen paenneen kotiseudultaan (sisäiset pakolaiset) vuoden 2014 alun jälkeen, kaikkiaan yli 3 000 eri paikkakunnalle. Eniten sisäisiä pakolaisia asui Anbarin, Bagdadin, Kirkukin, Dahukin ja Erbilin maakunnissa (kuvernoraateissa). Runsaan 400 000 asukkaan kerrottiin palanneen kotiseudulleen.
Yhteensä jopa 8,6 miljoonan ihmisen kerrottiin olevan humanitaarisen avun tarpeessa. Miltei kaikki tarvitsivat suojaa ja terveydenhuoltopalveluja, puolet avuntarvitsijoista kaipasi ruoka-apua tai/ja vesi-, sanitaatio- ja hygieniahuollon turvaamista. Avun tarvitsijoista 45 prosenttia on lapsia. Avun tarvitsijoista noin 2,3 miljoonaa asuu seuduilla, jotka eivät ole maan hallituksen hallinnassa ja jonne humanitaarisen avun toimittaminen on usein hyvin hankalaa. Näiksi kriittisiksi alueiksi kuvataan Irakin läntisimmät osat eli Anbarin pohjoisosa, Salah al-Dinin länsiosa, Kirkukin maakunnan lounaispuolisko ja noin 3/4 Ninawan maakunnasta. Hädän keskellä YK:n avustusohjelmat joutuivat heinäkuussa 2015 supistamaan apuaan vakavan rahoituspulan takia. Vielä lokakuun alussa vain 40 prosenttia loppuvuoden avustustarpeesta oli rahoitettu. Irakin elinoloja vaikeutti myös syyskuussa 2015 epidemiaksi levinnyt kolera (yli 1 200 tapausta lokakuun 8. päivään 2015 mennessä).
Irakin hallituksen alaisuudessa toimivat valtion säätiön nimellä toimivat virastot Marttyyreiden säätiö (Martyrs Foundation) ja Poliittisten vankien säätiö (Political Prisoners Foundation) vastaavat ennen vuotta 2003 Baath-puoleen uhreiksi joutuneille maksettavista korvauksista.
Kulttuuri

Ilham Al Madfai on tunnettu irakilainen muusikko. Perinteisiä soittimia ovat viulua muistuttava rebab ja luuttumainen oud.
Irakilainen elokuvateollisuus aloitti jo 1950-luvulla, mutta elokuvia tuotettiin vain muutamia vuodessa. Saddam Husseinin valtakaudella valtio ja baath-puolue rahoittivat elokuvia mutta tilasivat puolueen tarkoitusperiä hyödyttävää sisältöä. Saddamin kaatumisen jälkeen elokuva-arkistoja ja laitteistoja ryösteltiin. Vuonna 2011 Irakilla oli pitkästä aikaa ehdokas Oscar-palkinnon saajaksi, ja 2012 valmistuivat ensimmäiset valtion tukea saaneet elokuvat vuosiin.
Jalkapallo on suosituin urheilulaji. Maan jalkapallojoukkue oli FIFA:n rankingissa tammikuussa 2011 sijalla 98. Maassa on 110 seuraa, joissa 16 000 rekisteröityä pelaajaa.
Maailmanperintöluettelon kohteita ovat:
Assur (Qal'at Sherqat)
Erbilin vanha kaupunki
Hatra
Samarran arkeologinen kaupunki
Maailmanperintökohteista Assur, Hatra ja Samarran arkeologinen kaupunki on listattu uhattuiksi, muun muassa ääri-islamistien niihin kohdistamien tuhotöiden vuoksi.
Aseellisten konfliktien aikana kulttuuriperintöä tarkoituksellisesti tuhoavat teot luokitellaan kansainvälisessä oikeudessa sotarikoksiksi (esimerkiksi Haagin sopimuksessa ja Geneven sopimuksissa).
Näkymä Assurista.
Erbilin vanha kaupunki.
Hatran raunioita.
Samarran suuren moskeijan minareetti.
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Perinteiseen irakilaiseen ateriaan kuuluu riisiä, keittoa tai kastiketta, lampaanlihaa ja vihanneksia. Tärkeitä juhlapäiviä on juhlistettu uhraamalla lammas tai vuohi. 
Mesopotamian rikas ruokakulttuuri syntyi alueen etnisten kansojen ja korkeakulttuurien myötä ja eli huippukauttaan Abbasidien kalifaatin aikoina, saaden vaikutteita myöhemminkin myös ympäröiviltä alueilta, Iranista, Keski-Aasiasta, Kaukasukselta, Levantista ja Turkista. 
Mespotamian antiikin korkeakulttuurien ajoilta on löydetty maailman vanhimmat säilyneet keittokirjat, joissa on satoja ruoanvalmistusohjeita. Osaa muinaisista ruoista valmistetaan paljolti samantyyppisinä Irakissa yhä nykyäänkin.
Isogonaalinen konjugaatti

Pisteen P isogonaalinen konjugaatti P*.
Isogonaalinen konjugaatti  \scriptstyle X^{-1} on tason piste kolmiossa olevalle pisteelle  \scriptstyle X, joka voidaan muodostaa peilaamalla kolmion kulmanjakajat kulmissa olevien kulmanpuolittajien suhteen. Silloin peilatut janat leikkaavat toisensa isogonaalisessa pisteessä  \scriptstyle X^{-1}. Peilattuja janoja voidaan kutsua isogonaalisiksi janoiksi. Pisteelle on käytössä myös merkinnät  \scriptstyle X^{*} ja  \scriptstyle X'.
Sijainti kolmiossa > Trilineaariset koordinaatit

Isogonaalisten pisteiden trilineaariset koordinaatit ovat toistensa käänteislukuja. Jos merkitään pisteen koordinaatit
ovat tämän isogonaalisen konjugaatin koordinaatit
Tästä on merkinnän negatiivinen yläindeksi peräisin. Toisaalta myös
jolloin trilineaaristen koordinaattien perusteella voidaan ajatella pisteiden  \scriptstyle P ja  \scriptstyle P^{-1} olevan toistensa isogonaalisia pisteitä.
Sijainti kolmiossa > Barysentriset koordinaatit

Isogonaalisten pisteiden barysentriset koordinaatit saadaan vastaavasti, kun on
ja isogonaaliset koordinaatit ovat
missä  a,\,b\,ja\,c ovat kolmion sivujen pituuksia.
Esimerkkejä

Seuraavat esimerkit merkillisistä pisteistä ovat toistensa isogonaalisia konjugaatteeja:
kolmion sisään piirretyn ympyrän keskipiste ( \scriptstyle I=X_{1}) itsensä kanssa ( \scriptstyle X_{1})
kolmion ympäri piiretyn ympyrän keskipiste ( \scriptstyle O=X_{3}) ja ortokeskus ( \scriptstyle H=X_{4})
symmediaaninen piste ( \scriptstyle K=X_{6}) ja kolmion painopiste ( \scriptstyle G=X_{2})
Gergonnen piste ( \scriptstyle Ge=X_{7}) ja piste  \scriptstyle X_{55}
ensimmäinen Napoleonin piste ( \scriptstyle N_{1}=X_{17}) ja piste  \scriptstyle X_{61}
toinen Napoleonin piste ( \scriptstyle N_{2}=X_{18}) ja piste  \scriptstyle X_{62}
Nagelin piste ( \scriptstyle Na=X_{8}) ja piste  \scriptstyle X_{56}
ensimmäinen Fermat'n piste ( \scriptstyle F_{1}=X_{13}) ja ensimmäinen isodynaaminen piste ( \scriptstyle X_{15})
Todistus

Todistetaan isogonaalisen konjugaatin  \scriptstyle P^{-1} olemassaolo jokaiselle kolmion sisäpisteelle  \scriptstyle P, joka on kolmen kulmanjakajan AA', BB' ja CC' leikkauspisteessä. Isogonaaliset janat merkitään AA", BB" ja CC". Lausekkeet seuraavat oheisen kuvan merkintöjä, jossa suunnattujen janojen positiivinen suunta on vastapäivään eli A → B → C → A. Koska  \scriptstyle P on janojen leikkauspiste, seuraa Cevan lauseesta
Todistus > Janat sinilausekkeiksi

Sinilauseen avulla voidaan kolmiosta  \scriptstyle \triangle AC\,'C kirjoittaa Cevan lauseen ensimmäisen osamäärän osoittaja (janat positiivisesti suunnattuina)
ja kolmiosta  \scriptstyle \triangle C\,'BC ensimmäisen osamäärän nimittäjä
Koska kulmat  \scriptstyle \measuredangle CC'A ja  \scriptstyle \measuredangle BC'C ovat vieruskulmia (supplementtikulmat), joiden sinit ovat aina identtiset eli  \scriptstyle \sin \measuredangle CC'A=\sin \measuredangle BC'C, saadaan Cevan lauseen ensimmäisestä osamäärästä
Vastaavalla tavalla sievennetään kaksi muutakin Cevan lauseen osamäärää
ja
ja sijoitetaan tulokset Cevan lauseeseen ja supistetaan
eli
Todistus > Sinilausekkeet isogonaalisiksi janoiksi

Jotta janat AA", BB" ja CC" leikkaisivat isogonaalisessa pisteessä  \scriptstyle P^{-1}, tulisi Cevan lauseen ehdot toteutua
Muodostetaan aluksi ensimmäisen osamäärän osoittaja ja nimittäjä, jotka sievennetään edelliseen tapaan. Sinilauseesta seuraa
ja
Nyt voidaan ensimmäinen osamäärä muodostaa ja supistaa
Lauseke muodostuu analogisesti samanmuotoiseksi kuin alussakin. Isogonisilla janoilla on samansuuruisia kulmia, kuten esimerkiksi  \scriptstyle \measuredangle ACC'=\measuredangle C''CB ja  \scriptstyle \measuredangle C'CB=\measuredangle ACC'', jolloin
Kun tätä verrataan Cevan lauseen  yhtälöön (1), huomataan samat kulmat sen ensimmäisessä osamäärässä. Kannattaa siis muodostaa muutkin osamäärät, vaihtaa kulmat ( \scriptstyle \measuredangle BAA'=\measuredangle A''AC ja  \scriptstyle \measuredangle A'AC=\measuredangle BAA'' sekä  \scriptstyle \measuredangle CBB'=\measuredangle B''BA ja  \scriptstyle \measuredangle B'BA=\measuredangle CBB'' ) ja sijoittaa yhtälöön janoja esittävät lausekkeet, jolloin tulos saadaan supistamalla. Muut osamäärät ja kulmanvaihdot saadaan analogisesti:
ja
Todistus > Sijoitus Cevan yhtälöön

Tämän käänteisluku on vaadittu Cevan lauseen ehto kollineaarisuudelle ja isogonaalisen konjugaatin olemassaololle:
Aiheesta muualla

Abel, Zachary: Triangle Centers (tehtäviä merkillisistä pisteistä)
Abel, Zachary: Mean Geometry
Ballew, Pat: Isogons and Isogonic Symmetry (Arkistoitu – Internet Archive)
Royster, David C.: MA 341 – Topics in Geometry Lecture 16, University of Kentucky
Aleksanteri III (Venäjä)

| Aleksanteri III |
| --- | --- |
 Puolan kuningas Suomen suuriruhtinas
 
Venäjän keisari
Valtakausi:  13. maaliskuuta 1881 – 1. marraskuuta 1894
Kruunajaiset:  27. toukokuuta 1883, Uspenskin katedraali, Moskovan Kreml
Edeltäjä:  Aleksanteri II
Seuraaja:  Nikolai II

Syntynyt:  10. maaliskuuta 1845 Talvipalatsi, Pietari, Venäjän keisarikunta
Kuollut:  1. marraskuuta 1894 (49 vuotta) Livadijan palatsi, Jalta, Venäjän keisarikunta
Hautapaikka:  Pietari-Paavalin katedraali, Pietari
Puoliso:  Maria Fjodorovna
Lapset:  Nikolai II  Aleksandr Georgi  Ksenia  Mikael  Olga
Koko nimi:  Aleksandr Aleksandrovitš Romanov
Suku:  Romanov
Isä:  Aleksanteri II
Äiti:  Maria Aleksandrovna
Uskonto:  ortodoksisuus
Nimikirjoitus:  
Aleksanteri III:n keisarillinen monogrammi.
Aleksanteri III (ven. Александр III, Александр Александрович Романов); (10. maaliskuuta (J: 26. helmikuuta) 1845 Talvipalatsi, Pietari, Venäjän keisarikunta – 1. marraskuuta (J: 20. lokakuuta) 1894 Livadijan palatsi, Jalta, Krim) oli Venäjän keisari sekä Suomen suuriruhtinas vuosina 1881–1894.
Hänet muistetaan etenkin pahamaineisen salaisen poliisin suojeluosaston eli ohranan perustajana. Toisaalta hänen valtakaudellaan Venäjä ei ollut osallisena yhdessäkään sodassa ja häntä on kutsuttu rauhanrakentajaksi.
Suomen suuriruhtinaana Aleksanteri III on perinteisesti nähty historiankirjoituksessa joko sortokausien alullepanijana tai merkityksettömänä ”välivaiheen” hallitsijana; myöhemmin häntä on kuitenkin kuvattu hyvänä hallitsijana ja ”maan isänä”. Hän arvosti suomalaisten lojaaliutta ja Suomen perustuslaillista asemaa ja oli itse asiassa Suomelle melko myötämielinen suuriruhtinas.
Aleksanterin hallituskautta ei kokonaisuutena voida pitää yhtenä Venäjän historian tapahtumarikkaimmista ajanjaksoista, mutta voidaan sanoa, että hänen ankaran, kovakätisen hallintonsa aikana maa edistyi jonkin verran.
Kihlaus ja avioliitto

Kuolinvuoteellaan tsarevitš Nikolai toivoi, että hänen morsiamensa, Tanskan Kristian IX:n ja kuningatar Louisen tytär, prinsessa Dagmar naisi hänen seuraajansa. Sekä Aleksandr, joka oli rakastunut äitinsä hovineiti, ruhtinatar Maria Meštšerskajaan (1844–1868) ja yritti luopua valtaistuimen perillisen asemasta mennäkseen tämän kanssa naimisiin, ja Nikolaita syvästi sureva Dagmar olivat molemmat aluksi vastahakoisia. Vanhempiensa painostamana ja isänsä uhattua karkottaa ruhtinatar Meštšerskaja Venäjältä, Aleksandr päätti kuitenkin lähteä kahden veljensä saattamana Tanskaan kosimaan Dagmaria. He löysivät yhteisen sävelen, koska kumpikin rakasti edesmennyttä Nikolai Aleksandrovitšia sekä kunnioitti tämän viimeistä toivomusta. Kihlaus julkaistiin kesäkuussa 1866. Aleksandrin ja Maria Fjodorovna (1847–1928) nimen ottaneen sekä ortodoksisuuteen kääntyneen prinsessan avioliitosta tuli kaikesta huolimatta onnellinen.
Häät pidettiin Pietarin Talvipalatsin suuressa kirkossa 9. marraskuuta 1866. Puolisot pysyivät toisilleen uskollisina koko elämänsä ja olivat toistensa lähimpiä uskottuja.
Henkilö

Keisari oli 193 cm pitkä. Nuoruudessaan hänellä oli poikkeukselliset voimat: hän pystyi rutistamaan kädessään hopearuplan kolikon ja taivuttamaan hevosenkenkiä sormillaan sekä repimään kokonaisia korttipakkoja. Vuosien mittaan hänestä tuli lihava ja raskastekoinen, mutta silloinkin aikalaisten mukaan hänen olemuksessaan oli jotain sorjaa. Häneltä puuttui täysin isoisänsä Nikolai I:n ja jossain määrin isälleenkin luontainen aristokraattisuus. Kuningatar Viktorian mukaan: "hän ei ole hallitsija, jota pidän herrasmiehenä."
Jopa hänen pukeutumisessaan oli jotain tarkoituksellisesti vaatimatonta. Hänet voitiin esimerkiksi usein nähdä sotilassaappaissa housunlahkeet niiden varsiin sullottuina. Kotona hänellä oli yllään venäläinen talonpoikaispaita, jonka hihoissa oli värillistä kirjontaa. Säästäväisyydestään tunnettuna hän esiintyi usein kuluneissa housuissa, päällystakissa tai lampaannahkatakissa ja saappaissa.
Isänsä tavoin Aleksanteri oli kiinnostunut metsästyksestä ja kalastuksesta. Usein kesäisin keisariperhe matkusti laivalla Suomen suuriruhtinaskunnan saaristossa. Keisarin suosikkimetsästyspaikka oli Białowieżan metsä Valko-Venäjän ja Puolan rajalla. Joskus keisariperhe matkusti saaristossa lomailun sijaan Puolan Łowiczin ruhtinaskuntaan, jossa he harrastivat erityisesti peuranmetsästystä, ja päättivät lomansa yleensä matkalla Tanskaan Bernstorffin linnaan, missä prinsessa Dagmarin eli Maria Fjodorovnan kuninkaallisia sukulaisia ​​kokoontui toisinaan kaikkialta Euroopasta. Kesäloman aikana ministerit saattoivat häiritä keisaria vain hätätapauksissa, mutta koko loppuvuoden Aleksanteri omistautui kokonaan työasioille.
Taiteiden suosija

Vaikka hovin menoissa säästettiin, samaan aikaan taide-esineiden hankintaan käytettiin suuria summia. Suuriruhtinas Aleksandr opiskeli nuoruudessaan piirtämistä maalaustaiteen professori Nikolai Tihobrazovin johdolla. Avioiduttuaan kruununperijä Aleksandr Aleksandrovitš jatkoi opintojaan jatkaen piirtämistä yhdessä puolisonsa Maria Fjodorovnan kanssa akateemikko Aleksei Bogoljubovin johdolla. Valtaistuimelle nousemisen jälkeen Aleksanteri III jätti kiireisen aikataulunsa vuoksi taideopinnot, mutta säilytti rakkautensa taiteeseen koko elämänsä ajan.
Keisari oli intohimoinen keräilijä, tässä suhteessa hänen vertaisensa oli ollut vain isoisoäiti Katariina II Suuri. Hatsinan palatsi muuttui kirjaimellisesti arvotaiteen varastoksi. Aleksanterin hankkimat maalaukset, taide-esineet, matot ja muut vastaavat eivät enää mahtuneet Talvipalatsin, Anitškovin ja muiden palatsien gallerioihin. Aleksanteri III:n keräämä laaja kokoelma maalauksia (95 kpl), grafiikkaa, koriste- ja taideteollisuusesineitä sekä veistoksia siirrettiin hänen kuolemansa jälkeen keisari Nikolai II:n isänsä muistoksi vuonna 1895 perustamaan Venäläisen taiteen museoon.
Hän oli myös innokas baritonitorvensoiton harrastaja. Keisari soitti pasuunaa ja baritonitorvea ammattimaisesti. Vielä ollessaan kruununperijä eli tsarevitš hän tilasi konserton pasuunalle ja orkesterille säveltäjä Nikolai Rimski-Korsakovilta. Hänellä oli vuodesta 1872 lähtien oma puhallinkvintetti, jossa hän soitti kornettia kerran viikossa koko elämänsä ajan. Hän oli myös baletin suojelija.
Hän tunsi hyvin Venäjän historian ja kulttuurin eikä välittänyt mistään länsieurooppalaisesta. Hän oli Venäjän historiallisen seuran perustaja vuonna 1866 ja kunniapuheenjohtaja, ja hänen aloitteestaan ​​Venäjän biografista sanakirjaa alettiin julkaista vuonna 1876. Vuodesta 1871 hän oli säännöllinen vierailija Vaeltajat taiteillijaryhmän avajaisissa. Hän osallistui vuonna 1883 avatun Valtion historiallisen museon perustamiseen, ja sai ajatuksen perustaa Pietariin museo, jonne keskitettäsiin venäläisen maalaustaiteen ja kuvanveiston parhaita ​​teoksia. Hän tuki erityisesti Vaeltajat taiteilijaryhmää.
Keisari aloitti Fabergén kultaseppien valmistamien keisarillisten pääsiäismunien tradition vuonna 1885. Keisarillisessa posliinitehtaassa valmistettiin joka pääsiäinen lukuisia posliinisia pääsiäismunia keisariperheelle lahjaksi. Tilauksessa vuodelta 1887 sanotaan: ”Hänen korkeudelleen keisarille kaksikymmentä munaa pyhimysten kuvilla ja viisikymmentä tavallista munaa, koristeltuja ja suurikokoisia; hänen puolisolleen keisarinnalle vain viisikymmentä suurta munaa erilaisilla kuvioilla." Hän tilasi myös suuren Rafaelin Vatikaanin palatsiin maalaamien freskojen (joista oli kopio Talvipalatsissa) inspiroiman päivällisastiaston Katariinan palatsiin vuonna 1883, joka valmistui vuonna 1904.
Perintö

Aleksanteri III kuoli 49-vuotiaana 1. marraskuuta (J: 20. lokakuuta) 1894 Livadijan palatsissa Jaltalla Krimillä, luultavasti vammaan, jonka hän oli saanut junaonnettomuudessa Borkissa vuonna 1888 ja joka oli kehittynyt munuaissairaudeksi. Hänen henkilääkärinsä Nikolai Aleksandrovitš Veljaminov piti keisarin kuoleman pääsyynä sydämen hypertrofiaa ja rasvoittumista, ruumiinavaus osoitti, että muutokset munuaisissa olivat suhteellisen merkityksettömiä.
Vuonna 2006 puoliso Maria Fjodorovnan maalliset jäännökset siirrettiin Tanskasta Roskilden tuomiokirkosta tanskalaisen laivaston jahdilla Pietariin ja haudattiin Aleksanteri III:n viereen.
Aleksanteri III:n hauta Pietari-Paavalin katedraalissa avattiin vuonna 2015 DNA-näytteiden ottamista varten. Tutkimuksilla varmistettiin Aleksanterin pojan Nikolai II:n ja lapsenlasten jäännösten aitous. Se liittyi viimeisen keisariperheen jäsenten kanonisointiin.
Kunnianosoitukset > Venäläiset

Pyhän Andreaksen ritarikunta (1845)
Pyhän Aleksanteri Nevskin ritarikunta (1845)
Valkoisen kotkan ritarikunta (1845)
Pyhän Annan ritarikunta (1845)selvennä
Pyhän Stanislauksen ritarikunta (1865)selvennä
Pyhän Vladimirin ritarikunta (1870)selvennä
Pyhän Yrjön ritarikunta (1877)selvennä
Lähde:
Kunnianosoitukset > Ulkomaalaiset

Pyhän Tapanin ritarikunta (Itävalta-Unkari, 1866)
Uskollisuuden ritarikunta (Badenin suurherttuakunta, 1872)
Zähringerin leijonan ritarikunta (Badenin suurherttuakunta, 1872)
Pyhän Hubertin ritarikunta (Baijerin kuningaskunta, 1865)
Etelän ristin ritarikunta (Brasilian keisarikunta, 1866)
Pedro I:n ritarikunta (Brasilian keisarikunta, 1868)
Elefanttiritarikunta (Tanska, 1865)
Dannebrogin ritarikunta (Tanska, 1866)
Vapahtajan ritarikunta (Kreikan kuningaskunta, 1866)
Kamehameha I:n kuninkaallinen ritarikunta (Havaijin kuningaskunta, 1881)
Pyhän Yrjön ritarikunta (Hannover, 1865)
Guelphin kuningashuoneen ritarikunta (Hannover, 1865)
Pyhimmän ilmoituksen ylin ritarikunta (Italian kuningaskunta, 1865)
Krysanteemiritarikunta (Japani)
Nousevan auringon ritarikunta (Japani, 1880)
Wendien kruunun ritarikunta (Mecklenburgin ruhtinaskunta, 1865)
Meksikon kotkan keisarillinen ritarikunta (Meksikon toinen keisarikunta, 1866)
Pyhän Kaarlen ritarikunta (Monaco, 1883)
Ruhtinas Danilo I:n ritarikunta (Montenegron ruhtinaskunta, 1867)
Vilhelmin sotilasritarikunta (Alankomaat, 1881)
Alankomaiden leijonan ritarikunta (Alankomaat, 1865)
Osmanin ritarikunta (Osmaanien valtakunta, 1866)
Avizin sotilaallinen ritarikunta (Portugalin kuningaskunta, 1873)
Kristuksen veljeskunta (Portugalin kuningaskunta, 1873)
Kunnialegioona (Ranska, 1865)
Mustan kotkan ritarikunta (Preussin kuningaskunta, 1868)
Hohenzollernin kuningashuoneen ritarikunta (Preussin kuningaskunta, 1872)
Pour le Mérite -mitali (Preussin kuningaskunta, 1877)
Romanian tähden ritarikunta (Romanian kuningaskunta, 1877)
Sotilashyveen mitali (Romanian kuningaskunta, 1878)
Takovon ristin ritarikunta (Serbia, 1878)
Valkoisen kotkan ritarikunta (Serbia, 1883)
Chakri-dynastian ritarikunta (Siam)
Kultaisen taljan ritarikunta (Espanja)
Lähde:
Kuvagalleria

Aleksanteri III:n kruunajaiset toukokuussa vuonna 1883 Moskovassa Uspenskin katedraalissa.
Keisari seurueineen Langinkosken kalastusmajalla Suomessa vuonna 1889.
Aleksanteri III ja keisarinna Maria Fjodorovna tämän synnyinmaassa Tanskassa vuonna 1893.