stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
No Joking
Kappaleet

Hän tulee mun sänkyyn – 5.32 (säv. & san. Maija Paavonen, sov. Pave Maijanen)
Kuokkavieras – 4.39 (säv. M. Paavonen, san. Hector, sov. P. Maijanen)
Interlude – 1.14 (instrumentaali, säv. M. Paavonen, sov. P. Maijanen)
Yhdet vielä – 4.52 (säv. & san. M. Paavonen, sov. P. Maijanen)
No Joking – 3.35 (säv. M. Paavonen, san. M. Paavonen / Hector, sov. P. Maijanen)
Jotain suurempaa – 5.57 (omistettu Albert Järvisen muistolle, säv. & san. M. Paavonen, sov. P. Maijanen)
Hame heilahtaa (vain kerran) – 4.66 (säv. M. Paavonen, san. Hector, sov. P. Maijanen)
Näitä öitä vain – 5.23 (säv. M. Paavonen, san. Hector, sov. P. Maijanen)
M.R.S. – 2.23 (säv. M. Paavonen, san. Hector, sov. P. Maijanen)
Tekijät > Muusikot

Pave Maijanen – laulu, kaikki instrumentit muun muassa tenoritorvi (1–7, 9), rumpuohjelmointi (”Kuokkavieras”), 12-kielinen Rickenbacker (”Näitä öitä vain”)
Puke Kataja – kosketinsoittimet (”Näitä öitä vain”)
Muta (Muddy) Manninen – soolokitara (”Näitä öitä vain”)
Miikka Paatelainen – kitara (”Näitä öitä vain”)
Masa Maijanen – bassokitara (”Näitä öitä vain”)
Jari Kettunen – rummut (”Näitä öitä vain”)
Tekijät > Tuotanto

Pave Maijanen – tuottaja
T. T. Oksala – äänitys ja miksaus
Dan Tigerstedt – miksaus (”Hame heilahtaa (vain kerran)”)
Petri Issakainen – kannen ja sisäpussin valokuvat
Jani – kannen ulkoasu
Oy Active Stone Co, Kontiolahti – monitorointi (Sarvisalo)
Pauli Saastamoinen – editointi (Finnvox)
Mika Jussila – kaiverrus (Finnvox)
Lazzaro Spallanzani

Lazzaro Spallanzani (10. tammikuuta 1729 Scandiano – 12. helmikuuta 1799 Pavia) oli italialainen katolinen pappi, biologi ja fysiologi, joka teki tärkeitä kokeellisia tutkimuksia ruumiintoiminnoista ja eläinten lisääntymisestä. Häntä myös pidetään eläinten kaikuluotauksen löytäjänä. Hänen tutkimuksensa biogeneesistä tasoittivat tien Louis Pasteurin työlle.
Ura

Spallanzanin synnyinkaupunki Scandiano sijaitsee nykyisen Reggio Emilian maakunnan alueella. Hän kävi koulua jesuiittojen lukiossa ja opiskeli lakitiedettä Bolognan yliopistossa. Hän keskeytti pian opintonsa ja alkoi perehtyä tieteeseen. Hänen sukulaisnaisensa Laura Bassi, joka työskenteli fysiikan professorina, vaikutti keskeisesti Spallanzanin ryhtymiseen tiedeuralle. Bassin opastuksella hän alkoi tutkia luonnonfilosofiaa ja matematiikkaa sekä myös kieliä, joista kuitenkin pian luopui.
Vuonna 1754 hänet valittiin 25-vuotiaana Reggio Emilian yliopiston logiikan, metafysiikan ja kreikan kielen professoriksi. Vuonna 1762 hänet vihittiin papiksi; vuonna 1763 hän sai siirron Modenaan, missä hän jatkoi opetustyötään tarmokkaasti ja menestyksekkäästi, mutta uhrasi kaiken vapaa-aikansa luonnontieteille. Hän kieltäytyi monista tarjouksista, joita sai italialaisilta yliopistoilta ja Pietarista ennen kuin vuonna 1768 hyväksyi Maria Teresian esittämän kutsun Pavian yliopiston luonnonhistorialliseen tiedekuntaan, jota oltiin järjestelemässä uudelleen. Hänet valittiin myös johtajaksi museoon, jonka kokoelmia hän runsaasti kartutti Välimeren rannoille tekemillään matkoilla. Kesäkuussa 1768 Spallanzani valittiin Royal Societyn jäseneksi ja vuonna 1775 ulkomaalaisjäseneksi Ruotsin kuninkaalliseen tiedeakatemiaan.
Vuonna 1785 Spallanzani kutsuttiin Padovan yliopistoon. Saadakseen pidetyksi Spallanzanin palveluksessaan hallitsija kaksinkertaisti hänen palkkansa ja salli hänen tehdä matkan Turkkiin, missä hän vietti lähes vuoden suorittaen monia tutkimuksia, joista merkittävimpiin kuuluivat Hálkilla kuparikaivoksessa tehdyt. Hänen kotiinpaluutaan juhlittiin lähes voittosaattueen kaltaisissa tunnelmissa: Wienissä Joosef II järjesti hänelle sydämellisen vastaanoton ja saapuessaan Paviaan häntä odottivat kaupungin porteilla suosiotaan osoittavat yliopiston opiskelijat.
Seuraavana vuonna hänellä oli opiskelijoita jo yli viisisataa. Hänen rehellisyytensä museon johtajana kyseenalaistettiin, mutta viranomaistutkinnassa hänen kunniansa pian palautettiin, mihin jopa häntä syyttäneet olivat tyytyväisiä.
Vuonna 1788 Spallanzani kävi Vesuviuksella sekä Liparisaarten and Sisilian tulivuorilla sekä kokosi tutkimustensa tulokset laajaksi Viaggi alle due Sicilie ed in alcune parti dell'Appennino -teokseksi, joka julkaistiin neljä vuotta myöhemmin.
Spallanzanin uupumattomat ponnistelut matkailijana, taitonsa ja onnensa keräilijänä, loistokkuutensa opettajana ja esitelmöitsijänä sekä terävyytensä väittelijänä epäilyksettä kasvattivat hänen maineensa poikkeukselliseksi aikalaistensa joukossa; hänen kirjeenvaihdostaan paljastuu hänen ystävystyneen monien tunnettujen eri alojen asiantuntijoiden ja filosofien kuten Georges Leclerc de Buffon’n, Lavoisier’n ja Voltairen kanssa. Hänen työnsä käsittivät lähes kaikki mahdolliset tieteenalat alkaen leipien heiton tutkimuksesta aina vulkanologian ja meteorologian perusteisiin.
Löytöjä

Spallanzani tutki vuonna 1768 teoriaa solujen alkusynnystä. Hän selvitti, voivatko mikrobit kulkeutua ilman mukana ja voidaanko ne tuhota keittämällä. Spallanzanin työtä arvosteltiin siitä, että hänen kokeensa hävittivät ”elämänvoiman”, jota tarvittaisiin alkusynnyn tapahtumiseksi. Hänen työnsä tasoitti tien Louis Pasteurille, joka myöhemmin osoitti alkusyntyteorian vääräksi.
Spallanzani myös havainnoi ja kuvasi, kuinka nisäkkäät lisääntyvät osoittaen, että tarvitaan sekä siemenneste että munasolu. Hän suoritti ensimmäisenä sekä koeputkihedelmöityksen, sammakoilla, että keinosiemennyksen, käyttäen koiraa. Spallanzani osoitti, että jotkin eläimet, erityisesti vesiliskot, kykenevät uusimaan menettämänsä ruumiinosan.
Spallanzani havainnoi kuulemisen estämisen vaikutusta lepakoiden lentoon vertaamalla niiden lentoa ennen ja jälkeen yhden tai molempien korvakäytävien tukkimista talilla osoittaen niiden suunnistamisen olevan kuuloaistimuksista riippuvainen.
Spallanzanin merkittävimpänä työnä pidetään teosta Dissertationi di fisica animale e vegetale (2 osaa, 1780). Siinä hän ensikerran kuvaili ruoansulatuksen toimintaa.
Kuolema

Spallanzani kuoli virtsarakkosyöpään. Kuoleman jälkeen rakko irrotettiin ruumiista hänen kollegoidensa tutkittavaksi, minkä jälkeen se asetettiin julkisesti näytteille pavialaiseen museoon, missä se on edelleenkin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Biography at the Catholic Encyclopedia
Biography at the 1911 Encyclopedia Britannica
Page describing, with pictures, some of Lazzaro Spallanzani's memories
Museum of Lazzaro Spallanzani in Pavia (Arkistoitu – Internet Archive)
Official site of "Centro Studi Lazzaro Spallanzani" (Scandiano)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Australia  Kreikka  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  International Plant Names Index  CiNii  Leopoldina 
Henkilöt:  Dizionario Biografico degli Italiani  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef 
Spallanzanin patsas Scandianossa esittää hanta tutkimassa sammakkoa suurennuslasilla.
Dissertazioni di fisica animale e vegetabile, 1780
Liittovaltion rikos

Liittovaltion rikos (engl. Federal crime tai federal offense) on Yhdysvalloissa rikos, jonka on määritellyt laittomaksi liittovaltion lainsäädäntö. Liittovaltion rikoksia ovat muun muassa pankkiryöstö, kidnappaus, valuutan väärentäminen, huumeiden salakuljetus sekä Yhdysvaltain presidentin tai varapresidentin salamurha, joskin salamurhat lisättiin liittovaltion rikokseksi vasta presidentti John F. Kennedyn murhan jälkeen. Liittovaltion lakia valvoo muun muassa liittovaltion poliisi FBI. Muita valvontayksiköitä ovat esimerkiksi ICE (maahanmuuttoon ja ihmiskauppaan liittyvät asiat), IRS (rahanpesu ja verovälttely) sekä ATF (aseisiin liittyvät rikokset).
Yhdysvaltain presidentillä on mahdollisuus armahtaa liittovaltion rikoksista tuomittuja henkilöitä. Tämä valta ei ulotu osavaltion tasolla tehtyihin rikoksiin.
Tigray

| Tigray ትግራይ |
| --- | --- |

 Lippu
 Tigray sijaitsee Pohjois-Etiopiassa.
Valtio:  Etiopia
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Mekele
 – Varapresidenttii (toimii presidenttinä):  Debretsion Gebremichael
Pinta-ala:  53 638 km²
Väkiluku (2007  2021 (arvio)):  4 314 456  5 685 598
Kielet:  Tigre
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  ET-TI
Tigray on yksi Etiopian kymmenestä etnisin perustein muodostetusta osavaltiosta. Sen pääkaupunki on Mekele. Vuoden 2012 heinäkuun virallisen tilaston mukaan osavaltion pinta-ala on 85 367 neliökilometriä ja asukasluku 4,93 miljoonaa. Väkiluku on arvio, joka perustuu vuonna 2007 tehtyyn väestönlaskentaan.
Etiopia listaa ja miehittää joitain kiistanalaisia, Etiopian itsensä tunnustaman kansainvälisen oikeuden ja Etiopia-Eritrea rajakomission 2002 tekemän päätöksen mukaisesti naapurimaa Eritrealle kuuluvia maa-alueita osana Tigrayn aluetta (esim. Badme). Siksi Tigrayn alueen pinta-ala ja väkiluku ovat kiistanalaisia asioita.
Marraskuussa 2020 Tigrayn kapinalliset ja Etiopian hallituksen joukot aloittivat aseellisen konfliktin.
Maantiede ja ilmasto

Tigray sijaitsee Etiopian Eritrean ja Sudanin vastaisella rajalla. Sen naapuriosavaltiot ovat eteläpuolella Amhara ja itäpuolella Afar.
Tigrayn länsiosa on ylänköaluetta, 1500–3000 metriä merenpinnasta. Itäosassa on Itä-Afrikan hautavajoama ja sen osana Danakilin aavikko
Tigrayn vesivarat keskittyvät jokiin. Kaksi suurta jokea, Mereb ja Tekeze, saavat alkunsa alueen pohjoisosan ylängöiltä.
Lämpötilaolot vaihtelevat vuodenajan ja maaston korkeuden mukaan. Lännen ylängöillä lämpötila voi talvella laskea +5 asteeseen, idässä on kesällä 28-40 astetta lämmintä.
Tigray kuuluu Sahelin-Sudanin kuivaan alueeseen. Vuosittainen sademäärä vaihtelee alueen eri osissa 200 mm:stä 1000 mm:iin.
Sadevesi ei riitä maanviljelylle, vaan suuri osa viljelmistä perustuu jokiveden käyttöön kasteluun.
Ylänköalueiden kerrotaan olleen aikoinaan sankkojen metsien peitossa, mutta metsät ovat kuluneet käytössä lähes olemattomiin. 1990-luvulla metsää oli 1,6 prosenttia Tigrayn pinta-alasta. Taloudellisesti merkittäviä puulajeja ovat kumiakaasia ja olibaanien sukuun kuuluva Boswellia papyrifera josta saadaan olibaanihartsia. Myös alankobambulla (Oxytenanthera abyssinica) olisi käyttöä rakennus- ja paperiteollisuudessa.
Historia

Aksumin valtakunta sijaitsi osittain nykyisen Tigrayn, osittain Eritrean alueella, suunnilleen vuosina 100–900. Kuningaskunnan keskuspaikka oli Aksumin kaupunki.
Tigrayn kansan vapautusrintama (TPLF) perustettiin vuonna 1975 vastustamaan Dergin hallintoa ja osallistui sen kaatamiseen vuonna 1991. Sen johtajasta Meles Zenawistä tuli Etiopian pääministeri. Zenawin kaudella Tigrayn pinta-alaa laajennettiin ja etniset tigret saivat monia merkittäviä virkoja. Hänen kuoltuaan vuonna 2012 välit keskushallintoon ovat huonontuneet merkittävästi.
Marraskuussa 2020 Tigrayn kapinalliset ja Etiopian hallituksen joukot aloittivat aseellisen konfliktin.
Väestö

Viimeisin väestönlaskenta tehtiin 2007, jolloin Tigrayssa oli 4,3 miljoonaa asukasta. Arvio vuodelle 2021 on 5,7 miljoonaa. Tigret ovat suurin etninen ryhmä, vähemmistöryhmiä on yli 80. Ortodoksikristityt ovat suurin uskonnollinen ryhmä.
Lähiseutujen konfliktit ja luonnonkatastrofit ovat johtaneet laajaan pakolaisuuteen ja siirtolaisuuteen. Vuonna 2020 Tigrayssa oli yli satatuhatta maan sisäistä pakolaista, useimmat Amharan ja Oromian alueilta.
Lukutaito on ollut Tigrayssä muuta Etiopiaa yleisempää; vuonna 2016 lukutaito oli 80 prosentilla miehistä ja 50 prosentilla naisista (ikäryhmä 15-49 vuotta).
Talous

Yleisin elinkeino on omavaraismaanviljely. 2000-luvulla maanviljelyn tuottavuus on vähentynyt, ja vaikka köyhyydessä elävien osuus on pienentynyt, se on jäänyt jälkeen muun Etiopian kehityksestä. Nälänhädän uhkatekijöitä ovat viljelyn riippuvaisuus sademäärästä, maan hedelmällisyyden väheneminen ja riittävän maanviljelysmaan puute väkimäärään nähden.
Tigrayn luonnonvaroja ovat kupari, rauta, sinkki, kulta, nikkeli ja lyijy, sekä monet teollisuusmineraalit kuten asbesti. Alueella harjoitetaan jonkun verran pienimuotoista kaivostoimintaa avolouhoksissa.
Lee Erwin

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Lee Harry Erwin
Syntymäaika: 19. maaliskuuta 1994 (ikä 30)
Syntymäpaikka: Bellshill, Skotlanti
Pelipaikka: Hyökkääjä
Pituus: 188 cm
Seura
Seura: Gostivar
Junioriseurat
2006–2013: Motherwell
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2013–2015 | Motherwell | 39 | (6) |
| 2013 | → Arbroath (laina) | 11 | (8) |
| 2015–2017 | Leeds United | 12 | (0) |
| 2015 | → Bury (laina) | 3 | (0) |
| 2016–2017 | → Oldham Athletic (laina) | 40 | (10) |
| 2017–2018 | Kilmarnock | 44 | (8) |
| 2018–2019 | Tractor Sazi | 7 | (4) |
| 2019–2020 | Ross County | 23 | (1) |
| 2020–2022 | St. Mirren | 42 | (4) |
| 2022 | Haka | 32 | (21) |
| 2023–2024 | Al Ahed | 30 | (15) |
| 2024 | HJK | 11 | (5) |
| 2025– | Gostivar | 0 | (0) |
Maajoukkue
| 2010–2012 | Skotlanti U17 | 5 | (1) |
| 2012 | Skotlanti U18 | 2 | (0) |
| 2012–2014 | Skotlanti U19 | 3 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 13. helmikuuta 2025.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 14. helmikuuta 2022.
Lee Harry Erwin (s. 19. maaliskuuta 1994) on skotlantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Pohjois-Makedonian pääsarjassa pelaavaa Gostivaria.
Corinne Hofman

| Corinne Hofman |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. heinäkuuta 1959 (ikä 65) Wassenaar, Alankomaat
Kansalaisuus:  alankomaalainen
Ammatti:  arkeologian professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Leidenin yliopisto (M.Sc. 1987 , Ph.D. 1993)
Instituutti:  Leidenin yliopisto
Tutkimusalue:  Karibian alueen arkeologia
Palkinnot:  mm. Alankomaiden kuninkaallisen tiedeakatemian (KNAW) Merian-palkinto (2013),  Spinoza-palkinto (2014), KNAW (jäsen 2015)
Aiheesta muualla
Kotisivu
Corinne Hofman (s. 10. heinäkuuta 1959 Wassenaar, Alankomaat) on alankomaalainen arkeologi, joka työskentelee Leidenin  yliopiston Karibian alueen arkeologian professorina (2007-). Hän johtaa poikkitieteellistä eurooppalaista, noin 50 tutkijan NEXUS1492-yhteistyöhanketta. Tämä hanke sai esimerkiksi vuonna 2012 15 miljoonan euron ERC Synergy -rahoituksen.
Hofman valmistui arkeologiksi Leidenin yliopistosta (1987) ja sai filosofian tohtorin arvon samasta yliopistosta vuonna 1993.
Vuonna 2013 Hofman sai Alankomaiden kuninkaallisen tiedeakatemian (KNAW) Merian-palkinnon. Vuonna 2014 hänelle myönnettiin Spinoza-palkinto, joka on Alankomaiden korkein tieteellinen tunnustus. Palkinto sisältää pronssipatsaan ja henkilökohtaisen 2,5 miljoonan euron suuruisen tutkimusapurahan palkitun vapaasti määrittelemään tutkimusaihepiiriin. Vuonna 2015 hänet kutsuttiin kuninkaallisen tiedeakatemian (KNAW) jäseneksi. Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 2016.
Teoksia

William F. Keegan, Corinne L. Hofman: The Caribbean before Columbus. Oxford University Press 2017.
William F. Keegan, Corinne L. Hofman, Reniel Rodriguez Ramos (editors): The Oxford Handbook of Caribbean Archaeology'. Oxford University Press 2013.
Käännös suomeksi
Tico-tico no fubá

Säveltäjä Zequinha de Abreu
Tico-tico no fubá tai vain Tico Tico on brasilialaisen säveltäjän Zequinha de Abreun tunnetuin teos, joka on samalla luultavasti brasilialaisen choro-musiikin eniten levytetty sävellys.
Synty

Laulu syntyi instrumentaalina Santa Rita do Passa Quatron kaupungissa vuonna 1917 nimellä Tico Tico no Farelo. Se sai nykyisen nimensä Tico Tico no Fubá vuonna 1931. Laulu kuvaa Tico Tico -nimellä kutsuttua pikkulintua kiireisenä syömässä jauhoja (Fubá).
Maailmanhitti

Laulu nousi maailmanmaineeseen monta vuotta säveltäjänsä kuoleman jälkeen Carmen Mirandan levyttämänä vuonna 1945 ja se oli myös Mirandan ja Groucho Marxin tähdittämän Copacabana-elokuvan musiikkina 1947.
Jo tätä ennen laulu oli mukana Disney-elokuvan Saludos Amigos osiossa Aquarela do Brasil vuonna 1943 Jose Oliveiran esittämänä. Zequinha Abreun elämästä tehtiin vuonna 1952 laulun mukaan nimetty brasilialainen elokuva Tico Tico no Fubá, jonka pääosaa esitti Anselmo Duarte. Kappale on myös mukana Woody Allenin elokuvassa Radio Days (1987).
Laulusta on tehty lukuisia levytyksiä eri maissa sekä instrumentaalimusiikkina että laulettuna. Laulua nimitetään joskus myös sambaksi.
Levytyksiä

Carmen Miranda, Decca, 1945
Ethel Smith, Decca, 1951
Jan Johansson, En resa i jazz och folkton
Suomessa laulun levyttivät ensiksi instrumentaaliversiona yhdessä Ingmar Englund ja Per-Erik Förars Decca-yhtiölle 1955, minkä jälkeen siitä tehtiin 1900-luvun loppua kohden lukuisia instrumentaalilevytyksiä, tekijöinä muun muassa Paul Norrback, Reijo Wallenius ja Taito Vainio. Jorma Lyytisen ensilevyttämän suomeksi lauletun version sanoitti Kari Tuomisaari. Levytys on tangosovitus, ja Tuomisaaren sanoitus kertoo kellon tikityksestä ja ajan kulumisesta.
Aiheesta muualla

Suomalaiset Tico Tico -levytykset 1900-luvulla Äänitearkiston tietokannassa (Arkistoitu – Internet Archive)
61 Tico Tico -levytystä mp3-tiedostoina
Keidas (vuoden 2007 elokuva)

| Keidas |
| --- | --- |

Ohjaaja:  P. V. Lehtinen
Käsikirjoittaja:  P. V. Lehtinen
Tuottaja:  P. V. Lehtinen
Säveltäjä:  Biosphere
Kuvaaja:  Hannu-Pekka Vitikainen
Leikkaaja:  P. V. Lehtinen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Cineparadiso
Ensi-ilta:  7. maaliskuuta 2007
Kesto:  20 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Keidas on P. V. Lehtisen ohjaama lyhytelokuva vuodelta 2007.
Elokuva on meditatiivinen matka keitaalle, josta on muodostunut joukolle ihmisiä kuin toinen koti, jonne he palaavat joka kesä. Heitä yhdistää yhteinen vahva kokemus Helsingin
uimastadionista elämänvoiman lähteenä. Monet ovat käyneet siellä pikkulapsesta asti.
Keidas palkittiin parhaana elokuvana Zagrebin kokeellisten lyhytelokuvien ja videoiden
festivaalilla (25fps Festival) Kroatiassa 2007.
Se sai samana vuonna myös kunniamaininnan kansainvälisellä DaKINO-festivaalilla
Romaniassa ja tuomariston kunniamaininnan mustavalkoisiin elokuviin erikoistuneessa
The Black & White Audiovisual Festival -tapahtumassa Portugalin Portossa
2009.
Krooli (vuoden 2004 elokuva)

| Krooli |
| --- | --- |

Ohjaaja:  P. V. Lehtinen
Käsikirjoittaja:  P. V. Lehtinen
Tuottaja:  Marko Röhr
Säveltäjä:  Tuomas Kantelinen   Debbie Wiseman   Tapani Rinne
Kuvaaja:  Pasi Pauni
Leikkaaja:  P. V. Lehtinen
Pääosat:  Sirja Luomaniemi   Therese Alshammar
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  MRP Matila Röhr Productions   Cineparadiso
Ensi-ilta:  21. tammikuuta 2005
Kesto:  26 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Krooli (engl. The Crawl) on P. V. Lehtisen ohjaama lyhytelokuva vuodelta 2004. Se on runollinen elokuva kilpauimari Sirja Luomaniemen suhteesta veteen. Luomaniemi kohtaa mielikuvissaan maailman nopeimman naisuimarin, ruotsalaisen Therese Alshammarin.
Krooli sai valtion elokuvataidetoimikunnan myöntämän laatutuen vuonna 2005. Laatutukea myönnetään elokuvan tuottajalle ansiokkaasta elokuvasta.
Krooli on palkittu kahdella merkittävällä urheiluohjelmien ja -elokuvien festivaalilla. Maailman vanhin urheiluelokuvien festivaali Rassegna Cinematografica Internazionale SportFilmFestival antoi sille Italian Palermossa 2006 Paladino d´Oro:n, parhaan elokuvan palkinnon. Elokuva palkittiin Palermossa myös parhaasta kuvauksesta. Milano International FICTS -festivaalilla elokuva sai kunniamaininnan urheiluelokuvien kategoriassa.
Krooli on saanut myös parhaan elokuvan Grand Prix'n Moskovassa järjestetyillä Krasnogorskin kansainvälisillä urheiluelokuvafestivaalilla vuonna 2006 sekä seuraavana vuonna Golden Ten -palkinnon Mumbain urheiluelokuvafestivaalilla Intiassa.
Krooli oli teatterilevityksessä Britanniassa 2006. Levittäjänä toimi Future Shorts, joka oli tuolloin Euroopan suurin lyhytelokuvien ohjelmistotarjoaja. Future Shorts on aiemmin levittänyt myös Lehtisen lyhytelokuvaa Hyppääjä.
Lehtinen on kuvaillut elokuvan idean tiivistymistä yhteen kuvaan, jonka ympärille oli alkanut suunnitella elokuvaa. "Näin elokuvan päähenkilön uimari Sirja Luomaniemen Helsingin uimastadionilla, hän tuli myöhässä harjoituksiin ja hyppäsi altaaseen. Meni hetki, enkä erottanut häntä, koska kaikki uimarit kroolasivat samaan tahtiin kuin yksi mekaaninen, liikkuva kone. Huikea kuva jäi elämään mieleeni”.
Modern Times Review -elokuvalehden toimittaja Anette Olsen pitää arvostelussaan Krooli -elokuvaa elokuvallisena mestariteoksena: “Elokuva on enemmän kuin naisurheilijan muotokuva. Se kasvaa
runolliseksi visioksi, jossa on lähes myyttisiä sävyjä, jotka liittyvät ihmiskehon vedelliseen elementtiin kuvattuna hidastetun kauniilla kuvilla ja veden alla.”
Pergamenttipaperi

Pergamenttipaperi on aiemmin puuvillasta ja myöhemmin valkaistusta puuselluloosasta valmistettu paperilaji. Se on läpikuultavaa, märkälujaa ja rasvanpitävää paperia, jota on käytetty voin ja muiden rasvojen kääreenä. Siksi sitä kutsutaan voipaperiksi. Läpinäkymättömässä pergamenttipaperissa käytetään täyteaineena titaanidioksidia.
Anna Eriksson (albumi)

| Anna Eriksson Anna Eriksson |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Studio : MTV-musiikkistudiot, Helsinki
 Julkaistu: 1997
 Tuottaja(t): MTV-Musiikki & FLD-Tuotanto
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 53.58
 Levy-yhtiö: MTV-Musiikki
Listasijoitukset
  15.
Anna Erikssonin muut julkaisut
|   | Anna Eriksson 1997 | Anna joulu 1998 |
Anna Eriksson on iskelmälaulaja Anna Erikssonin esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1997. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 15. Albumi on myynyt tuplaplatinan oikeuttavan määrän.
Kappaleet

Kesä hengittää – 3.35 (säv. ja san. Rami Alanko, san. Rami Alanko, Toni Nuotio)
Juliet ja Joonatan – 3.05 (säv. Torgny Söderberg, san. Anna Eriksson)
Kevätyö – 3.40 (säv. Kassu Halonen, san. Anna Eriksson, sov. Pertti Haverinen)
Meidän paratiisi – 4.00 (Anywhere Is Paradise, säv. Stefan Andersson, san. Anna Eriksson)
Niin se käy – 3.52 (säv. ja sov. Jokke Seppälä, san. Kari Rantanen)
Sammui taivaalla tähti – 3.50 (säv. Reijo Anttila, san. Lars Wikman, sov. Pertti Haverinen)
On roolit vaihtuneet – 4.05 (Se mi ami, säv. Toto Cutugno, san. Anna Eriksson)
Kaarina ja kuu – 3.22 (säv. ja san. Hector, sov. Hector, Pertti Haverinen)
Rakkauden saari – 3.57 (Blue Bayou, säv. Joe Melson, Roy Orbison, san. Anna Eriksson)
Lähden lentoon – 3.14 (säv. Reijo Anttila, san. Lars Wikman, sov. Pertti Haverinen)
Sun luokses ikävä on – 2.58 (säv. Anna Eriksson, Aku Toivonen, san. Keijo Laitinen, sov. Risto Asikainen)
Olit minulle liian kylmä – 3.40 (säv. ja san. Petri Erkko, san. Pertti Haverinen)
Ilman sua – 3.20 (säv. ja san. Ilkka Nykänen)
Kevät Ateenassa – 3.25 (säv. Jokke Seppälä, san. Raimo Kananen)
Silmin sinivalkoisin – 3.27 (säv. Timo Forsström, san. Turkka Mali)
Tekijät > Muusikot

Anna Eriksson – laulu
Pirjo Aittomäki, Mervi Hiltunen, Rele Kosunen, Anna-Mari Kähärä, Jari Laasanen ja Anita Pajunen – taustalaulut (ei: 8)
Kim Lönnholm – taustalaulut
Pertti Haverinen – kosketinsoittimet
Jarmo Tinkala – harmonikka (ei: 8)
Juha Björninen ja Jarmo Nikku – kitarat (ei: 8)
Jyrki ”Muta” Manninen – kitarat
Harri Rantanen – basso, taustalaulu
Anssi Nykänen – rummut
Tapio ”Mongo” Aaltonen – lyömäsoittimet
Katinka Korkeala, Salla Mertsalo ja Sari Saalonen – viulut (ei: 8)
Tekijät > Tuotanto

MTV-Musiikki – tuotanto
Jorma Hämäläinen ja Jari Laasanen – äänitys ja miksaus (MTV-studiot, Helsinki; paitsi 5, 7 & 14)
Riitta Sourander – valokuvat
Tahiti – muotoilu
Rainer ”Rade” Puolakka / raDesign Oy – kannen suunnittelu