stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
My Darkness
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Intro (instrumentaali)  | 1.07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Unbreakable | 3.29 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Seraphim | 3.20 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | My Darkness | 4.16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Take My Pain | 4.06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Father and Son | 4.19 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Alone | 3.53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Angel | 2.45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Undone | 4.05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Human Hatred | 3.54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | 4:16 a.m. | 4.18 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 39.32 |  |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano > Yhtye

Tuomas Saukkonen – murinalaulu, kitara
Panu Willman – kitara, puhdas laulu
Jani Saajanaho – kitara
Toni Broman – bassokitara
Dani Miettinen – rummut
Jarkko Männikkö – kosketinsoitin
Kokoonpano > Vieraileva muusikko

Kari Peuhu – kontrabasso
Kokoonpano > Tuotanto

Jaani Peuhu – tuottaja, äänittäjä, lyömäsoittimet, kosketinsoitin
Tuomo Valtonen – äänittäjä, miksaaja
Mika Jussila – masteroija
Kuia Salmi – äänittäjä
Karl Tenho – avustava äänittäjä
Toni Haataja – kansitaide, valokuvat
Anni Koponen – valokuvat
Suvi Mikkola – valokuvat
Arvostelut

Imperiumi.net: 8+/10
Aiheesta muualla

Albumi My Darkness Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
My Darkness discogs.com -sivustolla (englanniksi)
Kōhei Kameyama

| Mitalit> Maa:   Japani.Miesten telinevoimistelu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Japani.Miesten telinevoimistelu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Japani.Miesten telinevoimistelu.MM-kilpailut  | Maa:   Japani> Miesten telinevoimistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Antwerpen 2013 | hevonen |  |
|  Hopeaa | Nanning 2014 | joukkuekilpailu |  |
Kohei Kameyama (jap. 亀山 耕平, s. 28. joulukuuta 1988 Miyagi) on japanilainen telinevoimistelija. Hän edustaa Tokushukai Gymnastic Clubia ja hänen päävalmentajanaan toimii Isao Yoneda ja apuvalmentajana Tomoharu Suno.
Kameyama voitti hevosvoimistelun maailmanmestaruuden Antwerpenissa 2013 pistein 15,833. Hän kukisti hopean jakaneet Daniel Corralin ja Max Whitlockin 0,2 pisteellä. Karsintakilpailussa Kameyama oli ollut kahdeksas, viimeinen finaaliin selviytynyt. Hän saavutti joukkuekilpailun MM-hopeaa Nanningissa 2014.
Liikuntasali

Liikuntasali Amsterdamissa
Liikuntasali on rakennus tai sisätila, joka on suunniteltu ja varustettu erilaisia urheilulajeja varten. Liikuntasaleja on tavallisesti kouluissa ja päiväkodeissa, joissa niitä käytetään liikunnan opetukseen.
Lehtori (täsmennyssivu)

Lehtori tarkoittaa seuraavia:
lehtori, Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virka
lehtori, opetusvirka oppilaitoksissa
lehtori, suomalainen arvonimi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”lehtori”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lehdokit

| Lehdokit |
| --- | --- |
 Platanthera obtusata
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Kämmekkäkasvit Orchidaceae
Alaheimo::  Orchidoideae
Suku::  Lehdokit Platanthera  Rich.
Katso myös
   Lehdokit Wikispeciesissä   Lehdokit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lehdokit (Platanthera) on kasvisuku kämmekkäkasvien heimossa. Suvussa on vähintään noin 145 lajia.
Lehdokkilajeja

Lajit Pohjoismaissa:
valkolehdokki (Platanthera bifolia )
etelänvalkolehdokki (P. bifolia subsp. bifolia tai var. bifolia)
pohjanvalkolehdokki (P. bifolia subsp. latiflora tai var. latissima)
keltalehdokki (Platanthera chlorantha)
lumilehdokki (Platanthera hyperborea)
pikkulehdokki (Platanthera oligantha, syn. P. obtusata subsp. oligantha)
Suomessa kasvaa kolme lehdokkilajia. Niistä valkolehdokki on yleinen suurimmassa osassa Suomea. Keltalehdokki esiintyy yleisenä vain Lounais-Suomessa ja pikkulehdokki harvinaisena Enontekiöllä. Valko- ja keltalehdokki ovat rauhoitettuja Ahvenanmaata lukuun ottamatta.
Muita lehdokkilajeja:
Platanthera algeriensis
Platanthera holmboei
idänpreerialehdokki (Platanthera leucophaea)
kielilehdokki (Platanthera micrantha)
Platanthera obtusata
keijunlehdokki (Platanthera pollostantha)
lännenpreerialehdokki (Platanthera praeclara)
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Lehdokit (Platanthera)
ITIS: Platanthera (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Platanthera (englanniksi)
Flora of China: Platanthera (englanniksi)
Kääpiötikat

| Kääpiötikat |
| --- | --- |
 Rionsammaltikka (Veniliornis maculifrons)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Tikkalinnut Piciformes
Heimo::  Tikat Picidae
Suku::  Kääpiötikat Veniliornis  Bonaparte, 1854
Katso myös
   Kääpiötikat Wikispeciesissä   Kääpiötikat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kääpiötikat (Veniliornis) on tikkojen heimoon kuuluva lintusuku.
Kääpiötikkoihin (Veniliornis) kuuluvia lajeja

Andienkirjotikka (Veniliornis lignarius)
Andiensammaltikka (Veniliornis nigriceps)
Chocontikka (Veniliornis chocoensis)
Keltaperätikka (Veniliornis dignus)
Kultakaulustikka (Veniliornis cassini)
Pampasammaltikka (Veniliornis frontalis)
Punatikka (Veniliornis callonotus)
Rionsammaltikka (Veniliornis maculifrons)
Sammaltikka (Veniliornis passerinus)
Savuposkitikka (Veniliornis affinis)
Suomukirjotikka (Veniliornis mixtus)
Tuliperätikka (Veniliornis kirkii)
Täpläsammaltikka (Veniliornis spilogaster)
Veritikka (Veniliornis sanguineus)
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 3., uudistettu painos (2018)
Liikuntamylly

| Liikuntamylly |
| --- | --- |
 Liikuntamylly kehä I:n puolelta kuvattuna.
Osoite:  Myllypurontie 1, 00920 Helsinki
Sijainti:  Myllypuro, Helsinki
Koordinaatit:  N 60.2248 E 25.0768
Valmistumisvuosi:  1979
Suunnittelija:  Aarno Ruusuvuori
Omistaja:  Helsingin kaupunki
Käyttäjä:  Helsingin liikuntavirasto
Tilavuus:  134 240 m³
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Liikuntamylly on yli hehtaarin kokoinen monitoimihalli Myllypurossa Itä-Helsingissä. Rakennus sijaitsee aivan Myllypuron metroaseman vieressä. Rakennus muodostuu suurimmalta osin yhdestä suuresta hallista. Takapihan puolella on alimmassa kerroksessa myös liiketilaa.
Rakennus valmistui alun perin vuonna 1979 Paragon-yhtiön omistamaksi kirjapainoksi (Parate-painotalo), joka toimi tiloissa 1990-luvulle saakka. Rakennuksen suunnitteli vuosina 1975–1979 arkkitehtiprofessori Aarno Ruusuvuori, joka oli tunnettu betonin käytöstä arkkitehtonisena elementtinä. Sisustuksen suunnittelusta vastasivat Pekka Parkkinen ja Lauri Anttila. Varsinkin työtilojen viihtyisyyteen kiinnitettiin huomiota. Rakennus on myöhemmin suojeltu asemakaavalla. Helsingin kaupunki osti laman jälkeen tyhjilleen jääneen kiinteistön ja peruskorjasi sen liikuntahalliksi vuosien 1999–2000 aikana.
Rakennuksen tilavuus on 134 240 m³ ja liikuntakäytössä olevien tilojen pinta-ala on 12 060 m².
Nykyisin hallia ylläpitää Helsingin liikuntavirasto. Liikuntamyllyssä on muun muassa yleisurheilualue, telinevoimistelualue, kiipeilyseinä, erilaisia pallopelikenttiä ja kuntosali. Liikuntamyllyssä on järjestetty muun muassa yleisurheilun sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailut 2004 ja 2011.
Liikuntamyllyn takapihalla on perinteisesti ollut Herttoniemen seurakunnan vähävaraisille järjestämä ilmainen ruoanjakelu, jonka yhteydessä syntyy säännöllisesti yksi Suomen seuratuimmista ja pisimmistä leipäjonoista.
Legacy of the Beast Tour

Legacy of the Beast Tour oli brittiläisen heavy metal -yhtye Iron Maidenin kiertue.
Legacy of the Beast Tour käynnistyi vuoden 2018 toukokuussa Tallinnasta, ja se kattoi vuonna 2018 yhteensä 38 konserttia ympäri Euroopan. Vuonna 2019 yhtye konsertoi kiertueen merkeissä Pohjois-Amerikassa ja latinalaisessa Amerikassa, ja kiertue päättyi vuoden 2019 lokakuussa Santiago de Chileen yhteensä 80 soitetun konsertin jälkeen.
Kiertueen teemana ja innoittajana on toiminut Iron Maidenin Legacy of the Beast -mobiilipeli ja samanniminen sarjakuva.
Iron Maiden on konsertoinut kiertueen aikana Suomessa kaksi kertaa. Yhtye soitti vuoden 2018 toukokuussa kaksi konserttia Helsingin Hartwall Arenalla.
Konsertti

Legacy of the Beast Tourin jokaisen konsertin alussa kuultiin UFO-yhtyeen kappale ”Doctor Doctor”, jonka päättymisen jälkeen oli konsertin virallisen intron vuoro. Introna toimi toisen maailmansodan aikana Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerinä toimineen Winston Churchillin puhe ”We shall fight on the beaches” (suom. Taistelemme rannoilla). Intron jälkeen konsertin ensimmäisenä kappaleena yhtye soitti vuoden 1984 albuminsa Powerslave ensimmäisen kappaleen ”Aces High”, joka on kertomus Britannian ilmasodasta. Kappaleen aikana lavalla roikkui toisen maailmansodan aikainen Supermarine Spitfire -hävittäjän kopio, ja laulaja Bruce Dickinson piti päässään lentäjänlakkia.
Avausnumero ”Aces High” ja konsertin viisi seuraavaa kappaletta käsittelevät sodankäyntiä. Toisena kappaleena yhtye soitti Piece of Mind (1983) -albumin ensimmäisen kappaleen ”Where Eagles Dare”, joka pohjautuu Alistair MacLeanin romaaniin ja elokuvaan Kotkat kuuntelevat. Kappaleen aikana konserttilavan taustalakanassa oli kuvattuna luminen vuoristomaisema, ja Bruce Dickinson pukeutui karvalakkiin, valkoiseen anorakkiin ja nahkahousuihin. Konsertin kolmas kappale, ydinsotaan ja Tuomiopäivän kelloon viittaava ”2 Minutes to Midnight” on niin ikään peräisin vuoden 1984 albumilta Powerslave. Sotaa käsittelevien kappaleiden kokonaisuuden konsertin alussa täydentävät 1990-luvulla Blaze Bayleyn kanssa levytetty ”The Clansman”, jota yhtye oli soittanut edellisen kerran 2000-luvun alussa, ja eräs yhtyeen tunnetuimmista kappaleista, vuoden 1983 heavy metal -klassikko ”The Trooper”.
Konsertin toisen osion kappaleissa ”Revelations”, ”For the Greater Good of God”, ”The Wicker Man” ja ”Sign of the Cross” käsitellään yhteisenä teemana uskontoa. Konserttilava oli tällöin lavastettu näyttämään kirkolta, jonka ikkunamaalauksissa esiintyi yhtyeen maskotti Eddie. Lisäksi lavalla oli suuria kynttiläkruunuja. Bruce Dickinson pohti tällöin pitämässään puheessa sodan ja uskontojen yhteneväisyyksiä ja kertoi ”inhoavansa uskontoja”, mutta sanoi olevansa kiinnostunut Jumala-käsitteestä. Muun muassa Iltalehden Jaakko Sandqvist piti kappaletta ”Sign of the Cross”, jonka aikana lavalla oli esimerkiksi valoin koristeltuja ristejä, konsertin kohokohtana.
Konsertin varsinaisen settilistan lopun muodostivat ensimmäisen kerran sitten 1980-luvun puolenvälin yhtyeen konsertissa kuultu ”Flight of Icarus”, vuoden 1992 Fear of the Dark -albumin nimikkokappale, vuoden 1982 ”The Number of the Beast” ja varsinaisen settilistan lopettanut ”Iron Maiden”. Lavasteina edellä mainittujen kappaleiden aikana olivat esimerkiksi suuri, mekaaninen Ikaros-patsas ja yhtyeen Eddie-maskotin jättimäinen pää. ”Flight of Icarusin” aikana Bruce Dickinson kantoi lavalla mukanaan liekinheittimiä, joilla hän kappaleen lopussa ”poltti” Ikaros-patsaan, ja ”Fear of the Darkin” aikana hän oli pukeutunut keskiaikaisen ruttolääkärin naamioon.
Encore-numeroina Iron Maiden soitti kolme kappaletta: ”The Evil That Men Do”, ”Hallowed Be Thy Name” ja ”Run to the Hills”.
Kōdōkan

Kōdōkanin pääsisäänkäynti
Kōdōkan (jap. 講道館) on judon kansainvälinen päämaja josta hallinnoidaan kansainvälistä judo-toimintaa. Kirjaimellisesti japaninkielinen sana kō tarkoittaa "luennoida" tai  "levittää tietoa", dō tarkoittaa tietä ja kan tarkoittaa julkista rakennusta. Karkeasti suomennettuna Kōdōkan tarkoittaa paikkaa tien opiskeluun. Sen on perustanut judon kehittäjä Jigorō Kanō vuonna 1882. Nykyisin Kōdōkan sijaitsee 8-kerroksisessa rakennuksessa Tokiossa Japanissa.
Kōdōkan tarjoaa oppitunteja sellaisille, jotka haluavat hallita judon taidon. Kurssit sisältävät teoriaa ja judon harjoittelua sekä yleiskasvatusta. Kurssi jakautuu kahteen osaan. Peruskurssi on aloittelijoita varten, lisäksi on erikoiskursseja niille, jotka ovat suorittaneet peruskurssin tai sitä vastaavan.
Rakennus

Kōdōkanissa on kahdeksan kerrosta ja kellari, ja talossa voi asua, harjoitella ja tehdä tutkimusta.
Kellarikerroksessa on kahvila sekä kokoustiloja. Ensimmäisessä kerroksessa on parkkialue, pankki ja myymälä. Toinen kerros sisältää kirjaston ja lisää kokoustiloja. Kolmas kerros on judokoille sekä vierailijoille, jotka asuvat Kōdōkanissa. Neljännessä kerroksessa on pukutilat viidennen, kuudennen ja seitsemännen kerroksen harjoitustiloille. Seitsemättä kerrosta kutsutaan päädōjōksi. Kahdeksas kerros on katselijoita varten; siellä on istuimia, joista näkee seitsemännen kerroksen päätilaan.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Merkittävät budōdōjōt
Aikikai hombu dōjō
Butokuden
Kōdōkan
Fukuoka dōjō
Iwama dōjō
Nippon Budōkan
Noma dōjō
Renbukan
Yoseikan
Käännös suomeksi
Lahnuksen rautatie

Lahnuksen rautatien matkustajajuna saapumassa Jokirannan seisakkeelle; vaunuina avovaunu LRJ 82 ja perimmäisenä Uudenkaarlepyyn rautatien matkustajavaunun jäljennös.
Lahnuksen rautatien viimeisen ajopäivän miehitystä: junan konduktööri, Lahnuksen asemapäällikkö ja veturinkuljettajana toiminut radan isäntä.
Lahnuksen rautatie oli Pohjois-Espoon Lahnuksessa vuosina 1969–2012 sijainnut yksityinen harrastusrautatie. Se oli kapearaiteinen rautatie raideleveydeltään 600 mm. Rataa on luonnehdittu myös yhdeksi Suomen museorautateistä.
Rautatie muodosti 500 metrin pituisen ympyrän. Sen rakensi Yleisradion autokorjaamon päällikkö Carl-Johan Bäcksbacka vuosina 1969–1972 ostettuaan lahtelaisesta romukaupasta kapearaiteisen höyryveturin jäännökset.
Historia > Toiminnan päättyminen

Lahnuksen radan toiminta hiipui uudelleen omistajan ikääntyessä, ja vuoden 2003 yleinen ajopäivä jäikin viimeiseksi. Radan omistaja kuoli syksyllä 2011.
Perikunta purki radan vuoden 2012 kevään ja kesän aikana. Lahnuksen rautatien kalusto on siirretty Kovjoen museorautatielle. Robert Sands Järnväg osti Lahnuksen radan kaikki viisi vaihdetta ja myös joitakin kiskoja.
Aiheesta muualla

Kuvia Lahnuksen höyryvetureista Wayback Machine (talletettu 21.2.2020)
Linnaisten kartano

Linnaisten kartano
Linnaisten kartano (ruots.Lindnäs) sijaitsee Mäntsälän pohjoisosassa Sulkavanjärven rannalla noin 18 kilometrin päässä kunnan keskustasta. Kartanon historia tunnetaan 1600-luvulta lähtien ja viimeisen 200 vuoden ajan se on kuulunut vapaaherralliselle Stjernvallin suvulle.
1800-luvulla Linnaisten kartano oli Mäntsälän suurimpia maanomistajia. Sen maista on erotettu Sulkavan ja Kassilan kartanot sekä vuoden 1918 torpparilain myötä 31 itsenäistä tilaa. Sodan jälkeen muodostettiin vielä yli 20 maatilaa siirtoväkeä, rintamamiehiä ja sotaorpoja varten. Kartanon omistuksessa on aikoinaan ollut muun muassa saha, mylly sekä verkatehdas. Nykyinen päärakennus on peräisin 1960-luvulta, jolloin vanha päärakennus vuodelta 1781 purettiin.
Linnaisten kartanon mailla on Stjernvallin suvun yksityinen hautausmaa nimeltään Hautaholma. Se sijaitsee korkealla mäellä kartanon eteläpuolella olevan Sulkavanjärven rannalla. Tarinan mukaan paikalle on haudattu keisari Aleksanteri I:n ja Ulrika Möllersvärdin pienenä kuollut avioton lapsi.
Linnaisten kartanosta on saanut nimensä myös Zachris Topeliuksen vuonna 1859 ilmestynyt romaani Linnaisten kartanon viheriä kamari ja siihen perustuva elokuva Linnaisten vihreä kamari.
Kartanon omistajia ovat olleet Stjernvallien lisäksi aikaisemmin muun muassa Skytten ja Tigerstedtin suvut.
Liuva I

| Liuva I |
| --- | --- |
 
Visigoottien kuningas
Valtakausi:  567– 573
Edeltäjä:  Atanagild
Seuraaja:  Leovigild

Syntynyt:  550
Kuollut:  573 Narbonne
Uskonto:  areiolaisuus
Liuva I (k. 572 tai 573) oli visigoottien kuningas noin 567–573. Hänen kuninkuutensa todellinen pituus vaihtelee eri lähteissä.
Liuva valittiin kuninkaaksi viiden kuukauden interregnumin jälkeen, joka seurasi hänen veljensä, kuningas Atanagildin kuolemaa. Leovigild hallitsi visigoottien valtakuntaa yhdessä toisen veljensä Leovigildin kanssa. Liuva oli kuningas visigoottien Galliaan jääneillä alueilla, Septimaniassa, sekä Espanjan läntisillä alueilla. Muita alueita hallitsi Leovigild. Liuvan kuoltua Leovigildista tuli koko valtakunnan kuningas.
Liv (täsmennyssivu)

Liv tai LIV voi viitata esimerkiksi seuraaviin asioihin:
Liv, suomalainen televisiokanava
Liv, naisen etunimi
LIV Golf, ammattilaisten golfkiertue
LiV, eduskunnan liikenne- ja viestintävaliokunta
Stefan Liv (1980–2011), ruotsalainen jääkiekkomaalivahti
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Liv”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Liuva II

| Liuva II |
| --- | --- |
 
Visigoottien kuningas
Valtakausi:  601–603
Edeltäjä:  Rekared I
Seuraaja:  Witteric

Syntynyt:  583
Kuollut:  603
Isä:  Rekared I
Äiti:  Baddo
Uskonto:  katolisuus
Liuva II oli visigoottien kuningas vuosina 601–603. Hän seurasi valtaistuimella isäänsä Rekaredia. Ilmeisesti hän oli valtaistuimelle noustessaan täysi-ikäinen, sillä lähteissä ei ole mainintaa sijaishallitsijasta. Tällä perusteella Liuva on syntynyt Rekaredin ensimmäisestä avioliitosta. Isidorus Sevillalaisen mukaan Liuva hallitsi kaksi vuotta, jonka jälkeen areiolaisen opposition johtaja Witteric kaappasi laittomasti vallan, katkaisi Liuvan oikean käden ja murhasi hänet. Chronica Regum Visigotthorumin mukaan Liuva olisi ollut kuninkaana vain vuoden.
Kōchi

| Kōchi-shi (高知市) |
| --- | --- |
 Ylhäältä vasemmalta: Katsurahaman ranta, Sakamoto Ryōman patsas, näkymä kaupunkiin Godaivuorelta, Yosakoi-festivaali, Harimayabashi-silta, Tosa-sähkörautatie, Kōchin linna.
 lippu:  Sinetti
 Kōchin sijainti Kōchin prefektuurissa.
 Koordinaatit: 33°33′32″N, 133°31′52″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Shikoku
Prefektuuri:  Kōchin prefektuuri
Hallinto:  
 – Pormestari:  Katsuhito Noshi
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  309,22 km²
Väkiluku (2014):  339 163
 – Väestötiheys:  1 097 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Melia azedarach
 – Kukka:  Corylopsis spicata
 – Lintu:  Japaninvästäräkki
 
 http://www.city.kochi.kochi.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kōchi (jap. 高知市, Kōchi-shi) on Kōchin prefektuurin pääkaupunki Shikokun saarella Japanissa. Sen väkiluku on 339 163 (vuonna 2014). Kaupungissa toimii kaksi yliopistoa: Kōchin yliopisto ja Kōchin naisten yliopisto. Tunnettuja nähtävyyksiä on muun muassa Kōchin linna.
Kōchi on valittu yhdeksi Japanin ydinkaupungeista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kōchi Wikimedia Commonsissa
Kaupungin kotisivut (japaniksi)
Liikuntakulttuuri

Liikuntakulttuuri on käsite, jolla tarkoitetaan liikunnan ja urheilun yhteistä kenttää sosiologisen ja kulttuurintutkimuksen näkökulmasta. Liikuntakulttuurin käsite yhdistää liikuntaa ja urheilua harrastavat, sitä seuraavat ja sille merkitystä antavat ihmiset liikunnan yhteisöllisestä käsityksestä käsin. Liikuntakulttuurin käsite on yleistynyt 1980-luvulta lähtien.
Liikuntakulttuurin käsite sisältää useita alakulttuureja, kuten esimerkiksi eri urheilulajien alakulttuurit, vammaisurheilun ja liikunnan kulttuurit, nuoriso- ja järjestökulttuuri sekä liikunnan ja urheilun eri alakulttuurit lajeina, sääntöinä, normeina, makuina, haluina, erottautumisina ja tyyleinä. Liikuntakulttuuri on viime vuosikymmeninä myös organisoitunut, medioitunut, tuotteistunut, tavaramerkkistynyt ja faniutunut. Samanaikaisesti liikuntakulttuurin yksilöllistyminen ja omaehtoisuus on lisääntynyt sekä syntynyt löyhempää yhteisöllistymistä.
Liikuntakulttuuri näkyy urheilussa ja liikunnassa, julkisuudessa ja erilaisissa yhteisöissä, joita yhdistävät samat kulttuuriset merkit, tavat ja käsitteet. Liikuntakulttuuri yhdistää koko liikunnan ja urheilun kenttää, mutta samanaikaisesti liikuntakulttuurin eri alakulttuurit eriytyvät toisistaan, mikä näkyy esimerkiksi uusien lajien, seurojen ja lajikulttuurien jatkuvana syntymisenä.
Historia

Liikuntakulttuurin käsite on laajentuntunut aikojen saatossa. 1800-luvun lopulta aina 1960- ja 1970-luvuille saakka urheilu muodosti liikuntakulttuurin tärkeimmän merkitysmaailman. Tämän jälkeen liikuntakulttuuriin on liittynyt liikuntaan, liikkumiseen ja erilaisiin liikunnan ja urheilun muihin merkityksiin liittyviä asioita. Liikuntakulttuuriin sisälle on tullut terveysmotiivien lisäksi yleisemmät hyvinvointia ja hyvää elämää koskevat perustelut ja näiden rinnalla kansanterveyttä ja -taloutta sivuava argumentointi.
1960-luvulla urheilun rinnalle tuli käsitteenä kuntourheilu, 1970-luvulla kuntoliikunta ja 1990-luvulla terveysliikunta. 2010-luvulla käsitteistössä on puhuttu pelkästään liikkumisesta. Samalla liikunnan käyttö yhteiskunnallisessa keskustelussa, esimerkiksi kestävyysvajeen estämisessä, on yleistynyt. Liikuntakulttuuri on siis yhteiskunnallistunut 1970-luvulta lähtien, vaikka sen näkyvä puoluepoliittisuus on vähentynyt.
Left to Die

| Left to Die Obituary |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : Redneck Studios, Gibsonton, Florida
 Julkaistu: 16. syyskuuta 2008
 Tuottaja(t): Mark Prator, John Tardy, Donald Tardy
 Tyylilaji: death metal
 Kesto: 20.40
 Levy-yhtiö: Candlelight
Obituaryn muut julkaisut
| The Best of Obituary 2008 | Left to Die 2008 | Darkest Day 2009 |
Left to Die on yhdysvaltalaisen death metal -yhtye Obituaryn EP-levy. Se julkaistiin 16. syyskuuta 2008 levymerkillä Candlelight Records.
Albumi sisältää myös musiikkivideon kappaleesta ”Evil Ways".
Kappaleet

Forces Realign – 4.38
Dethroned Emperor – 5.03 (Celtic Frost -cover)
Slowly We Rot – 4.39
Left to Die – 6.20
Kokoonpano

John Tardy – laulu
Ralph Santolla – kitara
Trevor Peres – kitara
Frank Watkins – bassokitara
Donald Tardy – rummut
Kokoonpano > Tuotanto

Mark Prator – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
Donald Tardy – tuottaja
John Tardy – tuottaja
Tom Morris – masteroija
Andreas Marschall – kansikuva
Adrian Wear – design
Arvostelut

About.com:
Allmusic:
Aiheesta muualla

Albumi Left to Die Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Left to Die discogs.com -sivustolla