stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Šoorit

Šoorit (ven. Шорцы) ovat pääasiassa Kemerovon alueella Venäjän Länsi-Siperiassa elävä turkkilainen kansa. 1600-1700-luvun asiakirjoissa heistä käytettiin myös nimiä Kuznetskin tataarit, Kondoman tataarit ja Mra-Sun tataarit. 1600-luvun loppupuolelta lähtien šooreja alettiin käännyttää ortodoksiseen uskoon, mutta šamanismi ja animismi säilyivät pitkään tärkeinä osina perinteistä kulttuuria .
Useimmat šoorit asuvat Tom-joen sivujokien Kondoman ja Mra-Sun varsilla. Tätä aluetta on perinteisesti kutsuttu nimellä Vuori-Šooria. Šooreja asuu myös Hakassiassa ja Altain tasavallassa. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä eli 12 888 šooria. Šoorit puhuvat omaa šoorin kieltään sekä valtakieltä venäjää.
Šoorien kansa muodostui turkkilaisten, ugrilaisten, samojedilaisten ja ketiläisten heimojen sekoittuessa. Heidän perinteinen kulttuurinsa oli samankaltainen ​​kuin pohjois-altailaisilla ja hakasseilla. Šoorit saivat toimeentulonsa pääasiassa metsästyksestä, kalastuksesta, vähäisestä viljelystä sekä sembramännyn siementen poiminnasta. Sepän taidot sekä rautamalmin louhinta ja sulattaminen olivat myös tärkeitä elinkeinoja (tästä nimi seppä-tataarit).
Šoorien elämäntapa muuttui merkittävästi vuoden 1917 lokakuun vallankumouksen jälkeen. Monista tuli taitavia karjankasvattajia, viljelijöitä tai teollisuuden työntekijöitä.
Ympäristöaktivisti Alexander Arbatšakov voitti Whitley-palkinnon työstään šoori-yhteisöjen säilyttämiseksi.
Douvrin-moottori

Douvrin-moottorit ovat kaksi toisistaan poikkeavaa moottoriperhettä, joita on 1970-luvun alusta valmistanut Renault'n ja PSA:n yhteisyritys. Toinen moottoriperhe on PSA X -moottori, joka oli pienitilavuuksinen, alumiinilohkolla ja -kannella varustettu, 4-sylinterinen rivimoottori. Venttiilikoneisto ketjukäyttöinen OHC, yhteinen öljy voimansiirrolla ja moottorilla, moottori kallistettu 72 astetta. Toinen perhe on suurempitilavuuksiset ( 2 litraa ja yli ) bensiini- ja dieselmoottorit, näistä on useita variantteja. Sylinterilohko ja -kansi alumiinia, dieselversioissa sylinteriputket valurautaa. Ketjukäyttöinen kannen yläpuolinen nokka-akseli, voimansiirrolla ja moottorilla omat öljytilat. Renault'n moottorikoodauksella nämä ovat J-moottoreita. Renault'n AMC -omistuksen kautta näitä moottoreita on asennettu myös USA:ssa valmistettuihin Renault ja Eagle ajoneuvoihin, sekä AMC:n siirryttyä Chrysler Motor Corporationin omistukseen, dieselmoottoria vielä joihinkin Jeep-malleihin. Lisäksi Douvrin'n kaupungissa sijaitsevalla tehtaalla on valmistettu PRV V6 ( Peugeot - Renault - Volvo ) -moottoria. Tämä moottori on suunnitellut insinööri Jean-Jacques His (isä Formula 1 moottoreita Renault ja Ferrari).
2.0 bensiini

2.0 l (1995 cc) OHC, poraus 88 mm, isku 82 mm. Useita eri versioita ja niistä variantteja, tärkeimmät ominaisuudet:
J5R, vapaasti hengittävä, 8 venttiiliä, yksikurkkuinen kaasutin, 59 kW; 80 hv, valmistettu 1978 - 1993
J6R, vapaasti hengittävä, 8 venttiiliä, kaksikurkkuinen kaasutin, 74 - 81 kW; 103 - 109 hv, valmistettu 1977 - 1992
J7R, vapaasti hengittävä, 8 venttiiliä, monipisteruisku, 120 hv (107 hv katalysaattorilla), valmistettu 1986 - 1996
J7R, vapaasti hengittävä, 12 venttiiliä, monipisteruisku, 99 kW; 134 hv, valmistettu 1989 - 1996
J7R, turboahdettu, 8 venttiiliä, monipisteruisku, 175 hv (162 katalysaattorilla), valmistettu 1987 - 1993
Sovellukset:
Citroën CX (829A / J6R)
Renault 18 (J6R 711, 714, 715)
Renault 20 (829G, 829H, J6R 704, 705)
Renault 21 8V: (J7R 746, 747, 750, 751), 12V: (J7R 740) Turbo: (J7R 752, 756)
Renault 25 8V: (J6R 706, 707, R760, 722, 723), 12V: (J7R 720, 721, 726)
Renault Safrane 8V: (J7R 732,733), 12V: (J7R 734, 735)
Renault Espace J11:(J6R 236, J6RC 234, 734, J7R 760), J63: (J7R 768)
Renault Fuego (829 710, J6R7 11, 14, 15)
Renault Trafic I (829, J5R, J5R 716, 726)
Renault Master (829, J5R 718, 728)
Peugeot 505 (ZEJ / K) Bosch K-Jetronic
2,2 bensiini

2,2 L (2165 cc) muokattiin 2,0 -moottorista, lisäämällä iskunpituutta 82:sta 89:ään mm. Muut osat olivat yhteneväisiä pienemmän moottorin kanssa. Tästäkin versiosta oli eri variantteja, joiden tärkeimmät ominaisuudet:
J6T, 8 venttiiliä, kaksikurkkuinen kaasutin, 81 kW; 110 - 115 hv, valmistettu 1977 - 1992
J7T, 8 venttiiliä, monipisteruisku, 123 hv (110 hv katalysaattorilla), valmistettu 1983 - 1996
J7T, 12 venttiiliä, monipisteruisku, 103 kW; 138 hv, valmistettu 1989 - 1996
Sovellukset:
Citroën CX (J6TA500)
Renault Medallion
Eagle Medallion
Renault Fuego (J7T 718)
Renault 20 (J6T - 851 700, 701)
Renault 21 8V: (J7R 754)
Renault 25 (J7T 708, 730, 731, 732, 733)
Renault Safrane 8V: (J7T 4766, Z766, J7T 762), 12V: (J7T 760, 761)
Renault Espace (J7T 770)
Renault Master (J7T 782)
Peugeot 505 (ZDJ Bosch K-Jetronic, ZDJL Bosch LE2-Jetronic)
Renault Trafic I (J7T 600, 780)
Winnebago LeSharo (Trafic I alusta)
Itasca Phasar (Trafic I alusta)
2,1 Diesel

2,1 l (2068 cc) Diesel-moottori on muunneltu 2,0 l bensiiniversiosta pienentämällä porausta 88:stä 86:een mm, iskunpituus on  sama kuin 2,2 l bensiinimoottorin, 89 mm. Lohkossa on valurautaiset sylinteriputket. Polttoaineensyöttö mekaanisella ruiskupumpulla, epäsuora ruiskutus, esikammiot sylinterikannessa. Moottorista eri variantteja, joiden tärkeimmät ominaisuudet:
J8S / 852, 8 venttiiliä, 48 kW; 65 hv, valmistettu 1980 - 1992
J8S / 852-10, 8 venttiiliä, turboahdin, 65 kW; 88 hv, valmistettu 1982 - 1992
J8S B621, 8 venttiiliä, muuttuvageometrinen turboahdin, 68 kW; 90 hv, valmistettu 1990 - 1996
Sovellukset:
Renault 18 D (J8S / 852) Turbo D: (J8S / 852-10)
Renault 20 D (J8S / 852)
Renault 21 D (J8S 600, 704, 740, 784, A704), Turbo D: (J8S 14, 42, 88, 604, 786)
Renault 25 D (J8S 706, 736), Turbo D: (J8S 708, 738)
Renault 30 Turbo D (J8S / 852-10)
Renault Fuego Turbo D (J8S / 852-10)
Renault Safrane 2,1 Turbo D (J8S 760)
Renault Espace J11: Turbo D (J8S 240, 772, 774), J63: (J8S 610, 740, 772, 776, 778, B621)
Renault Trafic I (752 / J8S, 852-720, -750, J8S 622, 758, 620)
Renault Master]] (752 / J8S, 852-750)
Winnebago Lesharo (Trafic alusta)
Itasca Phasar (Trafic alusta)
Jeep Cherokee (121)
Jeep Comanche (121)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Dušetin piirikunta

Dušetin piirikunta (georg. დუშეთის მუნიციპალიტეტი, Dušetis munitsipaliteti) on piirikunta Mtskheta-Mtianetin hallintoalueella Georgiassa. Piirikunnassa on noin 25 659 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 2 982 neliökilometriä. Piirikunnan keskuksena toimii Dušetin kaupunki. Piirikunnassa on myös yksi kaupunkityyppinen taajama, Žinvali.
Nykyiseen Dušetin piirikuntaan kuuluvat historialliset Khevsuretin ja Pšavin vuoristoalueet sekä osa Mtiuletista. Lähellä Dušetin kaupunkia sijaitsee Bazaleti-järvi, joka on suosittu virkistysalue. Piirikunnan läpi virtaa Aragvi-joki, jonka rannalla sijaitsee yksi Dušetin alueen tärkeimmistä nähtävyyksistä, Ananurin 1600-luvulla rakennettu linnoitus. Ananuri sijaitsee piirikunnan läpi kulkevan Georgian sotilastien varrella. Piirikunnan koillisosan Khevsuretin nähtävyyksiin kuuluu Šatilin linnoitusmainen vuoristokylä.
Muun muassa georgialaiset kirjailijat Važa-Pšavela ja Šio Aragvispireli ovat syntyneet Dušetin alueella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dušetin piirikunta Wikimedia Commonsissa
Georgian kaupungit ja piirikunnat
Delta-cross-kielet

Delta-cross-kielet on nigeriläis-kongolaisen kielikunnan benuenkongolaiseen haaraan kuuluva kieliryhmä. Siihen kuuluvia kieliä puhutaan Kaakkois-Nigeriassa Deltan ja Cross Riverin osavaltioiden väliin jäävällä alueella.
Delta-cross-kielet jaetaan neljään alaryhmään: keskideltakielet, ogonikielet sekä ylä- ja alacrosskielet. Puhutuimpia delta-cross-kieliä ovat ibibio, anaang, efik, tee ja obolo.
Áno Liósia

| Áno Liósia Άνω Λιόσια |
| --- | --- |
 Yöllinen näkymä Ateenaan Áno Liósiasta.
 Kunnallisyksikön sijainti
 Áno Liósia
 Koordinaatit: 38°5′N, 23°42′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Attika
Alue:  Attika
Alueyksikkö:  Länsi-Attika
Kunta:  Fylí
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  500501
Väkiluku (2011):  33 565
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  133 xx
Suuntanumero(t):  210
Rekisterikilpi:  Z
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Áno Liósia (kreik. Άνω Λιόσια) on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Fylín kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Άνω Λιοσίων, Dimotikí Enótita Áno Liosíon) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Länsi-Attikan alueyksikössä Attikan alueella ja kuuluu Ateenan metropolialueeseen. Kaupungin ja kunnallisyksikön väkiluku on 33 565 (vuonna 2011). Áno Liósia on Fylín kunnan kuntakeskus.
Áno Liósian rautatieasema.
Áno Liósia sijaitsee noin 12 kilometriä Ateenan keskustasta pohjoisluoteeseen ja se on käytännössä Ateenan esikaupunki. Kaupungissa sijaitsee Áno Liósian rautatieasema.
Áno Liósia oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Fylín kuntaan yhdessä Zefýrin kanssa, jolloin se muuttui yhdeksi Fylín kunnan kunnallisyksiköistä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Áno Liósia Wikimedia Commonsissa
Áno Kalamás

| Áno Kalamás Άνω Καλαμάς |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Áno Kalamás
 Koordinaatit: 39°52′N, 20°34′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Epeiros jaLänsi-Makedonia
Alue:  Epeiros
Alueyksikkö:  Ioánnina
Kunta:  Pogóni
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta
 – Kallikrates-koodi:  180802
Väkiluku (2011):  2 526
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  IN
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Áno Kalamás (kreik. Άνω Καλαμάς; virallisesti Δημοτική Ενότητα Άνω Καλαμά, Dimotikí Enótita Áno Kalamá) on yksi Pogónin kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Ioánninan alueyksikössä Epeiroksen alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 2 526 (vuonna 2011).
Áno Kalamáksen kunnallisyksikkö, suomeksi ”Ylä-Kalamás”, käsittää alueen Pogónin kunnan eteläosassa. Sen nimi viittaa alueen sijaintiin Kalamás-joen yläjuoksulla. Kunnallisyksikön suurin asutus on Parakálamoksen kylä. Áno Kalamás oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Pogónin kunnaksi yhdessä Áno Pogónin, Delvinákin, Kalpákin, Lávdanin ja Pogonianín kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Áno Kalamáksen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä­yhdys­kunta | Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Aretí | Aretí | 80 |
| Ieromními | Ieromními | 169 |
| Katarráktis | Katarráktis | 84 |
| Kouklioí | Kouklioí | 407 |
| Mavronóros | Mavronóros | 85 |
| Mazaráki | Mazaráki | 196 |
| Parakálamos | Áno Parakálamos | 39 |
| Parakálamos | Bolaíika | 66 |
| Parakálamos | Moschomántsa | 17 |
| Parakálamos | Parakálamos | 730 |
| Parakálamos | Stavrodrómi | 74 |
| Repetísta | Paidoniá | 8 |
| Repetísta | Repetísta | 100 |
| Riáchovo | Riáchovo | 123 |
| Sitariá | Sitariá | 176 |
| Vrontisméni | Vrontisméni | 172 |
Yhteensä: 2 526
Delphinus capensis

| Delphinus capensis |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Valaat Cetacea
Alalahko::  Hammasvalaat Odontoceti
Heimo::  Delfiinit Delphinidae
Suku::  Delfiinit Delphinus
Laji::  capensis
Kaksiosainen nimi
 Delphinus capensis  Gray, 1828 
Synonyymit
 Delphinus bairdii Dall, 1873  Delphinus tropicalis Van Bree, 1971  
 Lajin levinneisyys
Katso myös
   Delphinus capensis Wikispeciesissä   Delphinus capensis Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Delphinus capensis oli Delphinus-suvun valaslaji, joka kuitenkin 2010-luvulla todettiin virheelliseksi. D. capensis -lajin tuntomerkkinä pidettiin pidempää nokkaa, mutta sen on todettu sittemmin johtuneen paikallisesta elinympäristöstä.
D. capensis erotettiin omaksi lajikseen, kun vuonna 1994 Tyynenmeren koillisosassa tehty tutkimus havaitsi morfologisia ja geneettisiä eroja lajin delfiini Delphinus delphis sisällä. Kuonon ja poskiluun välistä suhdetta alettiin käyttää erottamaan lajit toisistaan levinneisyysalueen eri osissa. Morfologian perusteella D. capensis -lajin tulkittiin esiintyvän rannikon läheisyydessä Tyynenmeren koillis- ja kaakkoisosissa, Japanin ympäristössä, Atlantin lounais- ja kaakkoisoissa, Karibialla ja mahdollisesti Intian valtameressä.
Atlantin lounaisosissa molempien Delphinus-lajien levinneisyysalue osuu päällekkäin, ja siellä tehtyjen, vuonna 2015 julkaistujen tutkimusten perusteella D. delphis ja D. capensis eivät eroa geneettisesti toisistaan. Siksi D. capensis ei ole oma lajinsa. Jollain alueilla pitkäkuonoiset delfiinit ovat geneettisesti lähempänä lyhytkuonoisia delfiinejä kuin joidenkin toisten alueiden pitkäkuonoisia delfiinejä.
Douwe Bobin diskografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 Douwe Bob vuonna 2016
Julkaisut
| ↙Studioalbumit | 4 |  |
| ↙EP:t | 1 |  |
| ↙Singlet | 13 |  |
Tämä artikkeli kertoo Douwe Bobin diskografiasta.
Albumit

| Nimi | Julkaisutiedot |
| --- | --- |
Born In A Storm: Julkaisupäivä: 3. toukokuuta 2013 Levy-yhtiö: Rodeo Media
Pass It On: Julkaisupäivä:15. toukokuuta 2015 Levy-yhtiö: Universal Music Group
Fool Bar: Julkaisupäivä: 6. toukokuuta 2016 Levy-yhtiö: Universal Music Group
The Shape I'm In: Julkaisupäivä: 9. marraskuuta 2018 Levy-yhtiö: Universal Music Group
Singlet

| Vuosi | Single | Albumi |
| --- | --- | --- |
| 2012 | Multicoloured Angels | Born in a Storm |
| 2013 | Blind Man's Bluff | Born in a Storm |
| 2013 | You Don't Have To Stay | Born in a Storm |
| 2013 | Stone Into The River | Born in a Storm |
2014: Mine Again
| 2015 | The News (Radio Version) | Pass It On |
| 2018 | Shine | The Shape I'm In |
| 2018 | I Do | The Shape I'm In |
| 2019 | Consider | The Shape I'm In |
| 2019 | Summer in Your Eyes |  |
| 2020 | Until Then |  |
| 2020 | What A Wonderful World |  |
| 2020 | Hold On |  |
EP:t

| Vuosi | EP | Kappaleet |
| --- | --- | --- |
| 2017 | Marrakech (Live) |  Marrakech - Live  How Lucky We Are - Live |
Ealhmund

Ealhmund oli Kentin kuningas vuosina 784–789.
Anglosaksien kronikan mukaan Ealhmund oli Eafan poika ja tulevan Wessexin kuninkaan Egbertin isä. Vuodelta 784 on säilynyt ote peruskirjasta, jossa Ealhmund antoi Sheldwichistä maata Reculverin apotille. Ilmeisesti Mercian kuningas Offa syrjäytti Ealhmundin noin 789, sillä Anglosaksien kronikassa kerrotaan, että kentiläiset olisi aiemmin väärin perustein pakotettu luopumaan uskollisuudestaan Egbertin sukulaisille. Samana vuonna Wessexin kuningas Beorhtric ja Mercian kuningas Offa karkottivat Egbertin Englannista. Seuraavalta vuodelta on säilynyt asiakirja, jonka mukaan Mercian kuningas Offa hallitsi suoraan Kentiä ilman mainintaa alikuninkaasta.
Šeštokai

| Šeštokai |
| --- | --- |
 vaakuna
 Šeštokai
 Koordinaatit: 54°22′0″N, 23°26′0″E 
Valtio:   Liettua
Lääni:  Alytus
Kunnallispiiri:  Lazdijain kunnallispiiri
Väkiluku (2001):  755 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Šeštokai on kauppala eteläisessä Liettuassa, Lazdijain kunnallispiirissa, Alytusin läänissä. Vuonna 2001 kauppalassa asui 755 asukasta.
DoubleClick

DoubleClick on yhdysvaltalainen internet-mainoksia välittävä yritys. DoubleClickin pääkonttori sijaitsee New Yorkissa, ja sillä on pienempiä konttoreita eri puolilla maailmaa, esimerkiksi Hongkongissa, Irlannissa, Ranskassa ja Australiassa.
Google

Google osti DoubleClickin 3,1 miljardilla dollarilla huhtikuussa 2007.
Donald Woods

| Donald Woods |
| --- | --- |
 Donald Woods esittelemässä kirjaansa Steven Bikosta Alankomaissa vuonna 1978.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. joulukuuta 1933  East London, Etelä-Afrikan unioni
Kuollut: 19. elokuuta 2001 (67 vuotta)  Lontoo, Britannia
Kansalaisuus:  Etelä-Afrikka
Ammatti:  toimittaja, kirjailija
Puoliso:  Wendy Woods
Lapset:  Jane, Dillon, Duncan, Gavin, Lindsay ja Mary
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Esikoisteos:  Biko (1978)
Palkinnot
 Vapauden kultainen kynä (1978) 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Donald James Woods (15. joulukuuta 1933 – 19. elokuuta 2001) oli eteläafrikkalainen toimittaja ja apartheidin vastainen aktivisti. Hän oli sanomalehti Daily Dispatchin päätoimittaja vuosina 1965–1977. Hän menetti virkansa tutkittuaan Musta tietoisuus -liikkeen johtajan Steve Bikon kuolemaa. Woods oli maailman ensimmäinen yksityishenkilönä Yhdystyneiden kansakuntien turvallisuusneuvostossa puhunut.
Woodsille myönnettiin vuonna 1978 Vapauden kultainen kynä.
Varhaiselämä

Woods syntyi East Londonissa Etelä-Afrikassa, jossa Woodsin suku oli asunut jo monen sukupolven ajan. Woodsin esivanhemmat saapuivat Etelä-Afrikkaan vuonna 1820.
Woods  sai tyypillisen länsimaalaisen kasvatuksen ja opiskeli lakia Kapkaupungin yliopistossa. Hän uskoi, että vastikään valittu Kansallispuolueen muodostama hallitus loisi paremman Etelä-Afrikan sekä uuden apartheidjärjestelmän, joka hyödyttäisi kaikkia kansalaisia. Woods ryhtyi toimittajaksi ja pestautui lopulta Daily Dispatch -sanomalehden toimituksen. Hän avioitui Wendyn kanssa tänä aikana ja piakkoin heillä oli suuri perhe, johon kuului viisi lasta ja koira. Myöhemmin Woodsista tuli Daily Dispatchin päätoimittaja. Woods puhui äidinkielenään englantia, mutta osasi myös afrikaansia ja xhosan kieltä.
Steve Bikon tapaaminen

Woodsin ollessa Daily Dispatchin päätoimittaja lehti oli kriittinen sekä Etelä-Afrikan hallitusta että Musta tietoisuus -liikettä kohtaan. Nuori lääkäri Mamphela Ramphele arvosteli Woodsia harhaanjohtavista liikettä koskevista kirjoituksista ja haastoi hänet tapaamaan liikkeen johtajaa Steve Bikoa. Kaksikko ystävystyi ja Woods tuki liikettä lehtensä pääkirjoituksissa sekä palkkaamalla lehteen mustia toimittajia.
16. kesäkuuta 1976 Sowetossa puhkesi opiskelijakapina, joka ajoi bantun kielen tasa-arvoisuutta ja vaati afrikaansin kielen pakollisen opiskelun poistamista. Opiskelijat marssivat Morris Isaacsonin koulusta opetusministeriön virastoon Johannesburgiin. Viraston edessä poliisi käski koululaisia hajaantumaan. Koululaiset eivät suostuneet, jolloin poliisi avasi tulen. Tämä sytytti mellakan mustien ja poliisien välillä. Hallitus syytti Musta tietoisuus -liikettä sekä muita poliittisia organisaatioita, jotka se kielsi sekä asetti useita ihmisiä kotiarestiin.
Steve Biko oli palaamassa Kapkaupungista, jossa hän oli osallistunut maanalaiseen kokoukseen, kotiinsa, kun poliisi pidätti hänet. Hänet vangittiin, hakattiin puolikuoliaaksi ja siirrettiin käsiraudoissa alasti poliisin pakettiautossa Pretoriaan. Biko kuoli matkalla. Oikeusministeri James Kruger väitti Bikon kuolleen tämän ryhdyttyä nälkälakkoon ja totesi afrikaansiksi: ”Dit laat my koud” (”Hänen kuolemansa jättää minut kylmäksi”).
Woods ja Bikon vaimo Ntski menivät ruumishuoneelle, jossa Daily Dispatchin valokuvaaja kuvasi Bikon hakatun ruumiin.
Maanpakolaisuus

Elämä Etelä-Afrikassa kävi Woodsin perheelle hankalaksi hallituksen uhkailujen takia. Donald päätti paeta maasta. Hänet salakuljetettiin pois talostaan ja hän naamioitui anglikaanipapiksi jonka väärennetyssä passissa luki että hän olisi David C. Curren. Woods lähti uudenvuodenaattona 1977 kohti Lesothon rajaa.
Woods yritti ylittää rajajoen, mutta edellisen viikon tulvat haittasivat ylitystä, joten hän joutui yrittämään raja-aseman kautta väärennetyllä passilla. Hänen onnistui ylittää rajan turvallisesti. Lesothosta australialainen diplomaatti Bruce Haigh, joka oli aiemmin auttanut ihmisiä pakenemaan maasta, ajoi Woodsin pääkaupunkiin Maseruun, missä hän meni Britannian suurkomissioon ja soitti vaimolleen, jotta tämä tulisi perheineen hänen luokseen. Lesothon hallitus auttoi Woodsia saamaan YK:n passit, jotta he voisivat lentää Etelä-Afrikan yli Botswanaan ilman, että Etelä-Afrikan hallitus puuttuisi asiaan. Woods lensi Botswanasta Lontooseen, jonne hän saapui 1. tammikuuta 1978 ja sai poliittisen turvapaikan.
Elokuvaohjaaja Richard Attenborough ohjasi Woodsin kirjojen pohjalta Steve Bikosta kertovan elokuvan Huuto vapaudelle. Elokuvassa Woodsia näyttelee amerikkalainen näyttelijä Kevin Kline, joka ystävystyi Woodsin perheen kanssa elokuvan teon aikana.
11. helmikuuta 1990 Nelson Mandela vapautui vankilasta. Pääsiäisenä Mandela saapui Lontooseen suureen apartheidin vastaiseen konserttiin kiittämään brittejä vuosikausia jatkuneesta apartheidin-vastaisesta työstä. Woods antoi Mandelalle Afrikan kansalliskongressin väreissä olevan solmion.
Paluu Etelä-Afrikkaan

Kun Bikon kuolemasta oli kulunut 20 vuotta, Woods vieraili 9. syyskuuta 1997 Mandelan kutsusta East Londonissa paljastamassa Bikon patsaan. Samalla Woods sai takaisin kansalaisuutensa ja hän äänesti ensimmäisissä vapaissa vaaleissa Etelä-Afrikassa, Johannesburgin kaupungintalolla. Woods kuoli vuonna 2001 syöpään Lontoossa.
Drapanokefála

Drapanokefála-vuori lännestä päin nähtynä.
| --- | --- |
Sijainti:  Vámos, Apokóronas, Chaniá, Kreeta, Kreikka
Korkeus merenpinnasta:  527 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Drapanokefála (kreik. Δραπανοκεφάλα) on vuori Drápanoksen niemellä Kreetan saarella Kreikassa. Sen korkeus on 527 metriä.
Drapanokefála-vuori sijaitsee Apokóronaksen kunnassa Chanián alueyksikössä. Sen pohjoispuolella sijaitsee Kókkino Chorión kylä, länsipuolella Kámpian kylä ja eteläpuolella Drápanoksen kylä.
Drapanokefála-vuori Kalývesista nähtynä.
Delphine de Girardin

| Delphine de Girardin |
| --- | --- |
 Delphine de Girardin
Henkilötiedot
Syntynyt: 1804
Kuollut: 1855 (50–51 vuotta)
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Salanimi: Émile de Girardin 
Äidinkieli: ranska
Tuotannon kieli: ranska
Pääteokset:  Essais poétiques  Poésies complètes
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Delphine de Girardin (1804–1855) oli ranskalainen runoilija ja prosaisti. Hän tuli jo 17-vuotiaana tunnetuksi runoistaan ja kauneudestaan. Hänen maineensa perustuu etupäässä hänen runoihinsa Essais poétiques (1824) ja Poésies complètes (1842). Hän on kirjoittanut myös romaaneja, kuten Le Lorgnon (1831) ja Marguerite (1853), näytelmät Judith (1843), Cléopâtre (1847) ja La joie fait peur (1854) ja Lettres parisiennes (1836–1839). Kootut teokset ilmestyivät 1861.
Girardinin äiti oli Sophie Gay ja puoliso Émile de Girardin.
Girardin käytti muun muassa kirjailijanimiä Vicomte Charles Delaunay ja Vicomte Charles de Launay.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Delphine de Girardin Wikimedia Commonsissa
Delta-aurigidit

Kuvassa näkyy kohta josta Delta-aurigidit näyttävät tulevan Ajomiehen tähdistöstä.
Meteoroidisade vuonna 2007
Delta-aurigidit on heikoin kolmesta tunnetusta Ajomiehen–Perseuksen tähdistöstä tulevasta meteoriparvista ne jättävät vanoja ja ovat himmeämpiä kuin alfa-aurigidit. Voi olla että ne ovat kaksi eri parvea joka ovat sulautuneena toisiinsa. Ne tulevat yleensä syyskuun alkupuolelta lokakuun alkuun, ja näkyvät parhaiten pohjoisella pallonpuoliskolla.
Aiheesta muualla

Guide to Space, Planets and the Rest of the Universe: Delta Aurigids Meteor Shower (englanniksi)
Meteor Showers Online: Delta Aurigids (englanniksi)
NASA - Blogs - Watch the Skies: One Night, Five Meteor Showers (englanniksi)