stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Harmatelian piiritys
Antiikin lähteet

Piiritykseen liittyvät tapahtumat ovat säilyneet nykypäivään ainoastaan Diodoros Sisilialaisen, Curtius Rufuksen ja Junianus Justinuksen teoksissa. Arrianos, jota yleensä pidetään edellä mainittuja luotettavampana, ei mainitse koko piiritystä sanallakaan. Esimerkiksi roomalainen puhuja Cicero piti aikanaan Aleksanterin piirityksen aikana näkemään unta todisteena divinaation toimivuudesta. Curtiuksen ja Diodoroksen kertomukset ylistävät myös Ptolemaiosta ja heidän versionsa perustuvatkin Kleitarkhoksen teokseen, joka oli imarteleva Ptolemaiosta kohtaan. Arrianoksen teos perustuu kuitenkin Ptolemaioksen itsensä kirjoittamaan teokseen ja onkin outoa ettei siinä mainita koko tapausta.
Harsokorennot

| Harsokorennot |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Verkkosiipiset Neuroptera
Alalahko::  Hemerobiiformia
Heimo::  Harsokorennot Chrysopidae  Schneider, 1851
Katso myös
   Harsokorennot Wikispeciesissä   Harsokorennot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Harsokorennot (Chrysopidae) on verkkosiipisiin kuuluva hyönteisheimo. Siihen kuuluu maailmanlaajuisesti lähes 2000 lajia 85 eri suvussa.
Harsokorennot ovat luultavasti yleisimmin tavattu verkkosiipisten ryhmä. Ruumiin väri vaihtelee heleän vaaleanvihreästä, joka on heimolle tyypillinen väritys, ruskeaan. Verkkosilmät ovat usein kullanväriset, mistä heimon tieteellinen nimi juontaa juurensa. Siivet ovat kirkkaan läpinäkyvät ja levossa korento pitää niitä takaruumiin sivuilla. Tuntosarvet ovat pitkät. Aikuiset harsokorennot liikkuvat yöllä ja tulevat usein valolle. Niitä voikin löytää päiväsaikaan lepäämässä ulkovalojen ja ikkunoiden lähistöltä. Ne syövät lähinnä mettä ja siitepölyä, mutta tilaisuuden tullen myös kirvoja, punkkeja ja muita selkärangattomia. Käsiteltäessä korento voi erittää epämiellyttävää hajua.
Naaras munii öisin yksittäisiä munia, jotka sijaitsevat rihmamaisen varren päässä. Harsokorentojen toukat ovat liikkuvia petoja. Monien lajien toukat keräävät saalistamiensa hyönteisten tyhjiä kuoria takaruumiinsa karvoitukseen hämäten näin lintuja ja muita saalistajia. Koteloituessaan toukka tekee erittämästään silkistä kotelon ja kiinnittyy lehden alapinnalle.
Hyönteinen puree harvoin myös ihmistä. Purema vastaa mäkäräisen puremaa.
Pihaharsokorento ikkunalla (Chrysoperla carnea)
Lajit Suomessa

Suomesta on tavattu 16 harsokorentolajia. Vuoden 2010 Suomen kansallisen uhanalaisarvioinnin mukaan yksikään laji ei ole uhanalainen, mutta kaksi lajia on luokiteltu silmälläpidettäviksi (NT) ja yksi laji jätettiin tuoreiden havaintojen puutteessa arvioimatta (NE).
Luettelo noudattaa lajien systemaattista järjestystä.
kuhmuporhokorento Nineta flava
sarviporhokorento Nineta vittata
hämyporhokorento Nineta inpunctata
ripsiharsokorento Chrysotropia ciliata
rengasharsokorento Chrysopa perla
hankaharsokorento Chrysopa dorsalis
hietaharsokorento Chrysopa abbreviata
pikkuharsokorento Chrysopa dasyptera NT
halmeharsokorento Chrysopa phyllochroma NE
ketoharsokorento Chrysopa commata NT
pisamaharsokorento Chrysopa pallens
viherpisamakorento Dichochrysa prasina
sysipisamakorento Dichochrysa ventralis
siroharsokorento Peyerimhoffina gracilis
pihaharsokorento Chrysoperla carnea
viiruharsokorento Cunctochrysa albolineata
Aiheesta muualla

Laji.fi: Harsokorennot (Chrysopidae)
iNaturalist: Harsokorennot (Heimo Chrysopidae)
ITIS: Chrysopidae (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Chrysopidae (englanniksi)
National Center for Biotechnology Information (NCBI): Chrysopidae (green lacewings), taxonomy (englanniksi)
Tree of Life (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q623727  Wikispecies: Chrysopidae  ADW: Chrysopidae  AFD: Chrysopidae  BOLD: 599  BugGuide: 140  CoL: 624B9  EoL: 941  EPPO: 1CHSAF  Fauna Europaea: 11823  Fauna Europaea (new): 264bbf91-98ff-48b1-8be3-5a3fcfd332fc  GBIF: 9265  iNaturalist: 52425  IRMNG: 101546  ITIS: 115081  NBN: NBNSYS0000159687  NCBI: 7520  NZOR: fd5ab5ac-8d3f-436f-bd15-25815cb222f9  Open Tree of Life: 337148  Paleobiology Database: 133993
Harlu (Karjalan tasavalta)

| Harlu Ха́рлу |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Harlu
 Koordinaatit: 61°48′30″N, 30°56′15″E 
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Pitkärannan piiri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  taajama
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  261 km²
Väkiluku (2012):  1 300
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Harlun kunta Pitkärannan piirin kartalla.
Harlun asemarakennus.
Harlu (ven. Ха́рлу) on maalaiskunta ja sen keskustaajama Karjalan tasavallan Pitkärannan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Jänisjoen varrella 47 kilometriä Pitkärannasta maanteitse luoteeseen. Taajamassa on 828 ja kunnassa 1 300 asukasta (vuonna 2012).
Maantiede ja asutus

Harlun kunnan pinta-ala on 261 neliökilometriä. Se rajoittuu koillisessa Suojärven piirin Loimolan, kaakossa Pitkärannan piirin Läskelän, lounaassa Sortavalan ja lännessä Sortavalan piirin Kaalamon kuntiin. Pinta-alasta valtaosa on metsää.
Kunnan alueella virtaavat Jänisjoki, Alatsoja ja Pirokanoja. Suurimmat järvet ovat Laatokan ohella Jänisjärvi ja Suistamonjärvi. Hyötykaivannaisiin kuuluvat kulta, gneissigranitti, liuske ja rakennuskivi. Seudulle suunnitellaan Laatokan saariston kansallispuistoa .
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu Jänisjärven asema sekä kolme kylää: Alattu, Rautalahti ja Ulmalahti. Hämekosken kylä lasketaan osaksi Harlun taajamaa. Toiseksi suurin asutuskeskus on vajaan 400 asukkaan Rautalahti. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 79 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 10 % valkovenäläisiä, 3 % karjalaisia ja 2 % ukrainalaisia.
Historia

Nykyinen Harlun kunta käsittää ennen talvi- ja jatkosotaa Suomeen kuuluneen Harlun kunnan pohjoisosan. Harlun kirkonkylä tunnettiin myös nimellä Leppäkoski. Siellä oli Läskelän paperitehtaan yhteyteen kuulunut sellu- ja paperitehdas, joka lopetti toimintansa 1980-luvun lopussa. Vuonna 1959 Harlun taajamassa oli 4 000, vuonna 1979 2 000 ja vuonna 2002 1 100 asukasta. Neuvostoaikana sillä oli kaupunkimaisen taajaman status.
Liikenne, talous ja palvelut

Kunnan läpi kulkee Aunuksen ja Sortavalan välinen A130-maantie. Harlusta on linja-autoyhteydet Pitkärantaan, Petroskoihin, Suojärvelle ja Sortavalaan. Rautalahdessa on huoltoasema.
Jänisjärven asemalla yhtyvät Lotinapeltoon, Suojärvelle ja Hiitolaan johtavat rautatiet. Radoilla on myös Harlun asema sekä Alatun ja Hämekosken pysäkit.
Seudun pääelinkeinot ovat metsäteollisuus ja maatalous. Kunnassa  toimii kaksi puunjalostuslaitosta, kalanviljelylaitos ja leipomo. Jänisjoella on vuonna 1903 rakennettu Hämekosken ja vuonna 1936 valmistunut Harlun vesivoimalaitos.
Keskustaajaman palveluihin kuuluu lastentarha, koulu, kansantaiteen talo, poliklinikka, yleinen sauna, posti, ruokala ja muutama kauppa. Taajamassa on helluntailaiskirkko.
Nähtävyydet ja matkailu

Harlun taajamalla on historiallisen asutuksen status. Sen rakennusmuistomerkkejä ovat 1800–1900-lukujen vaihteessa rakennettu pappila sekä 1800-luvun loppupuolelta peräisin oleva asuintalo ja lastentarhan talo. Taajamassa on toisessa maailmansodassa kaatuneiden neuvostosotilaiden hautapaikka.
Rautalahden lähistöllä on lomakylä sekä kalastus- ja metsästysmaja ja Jänisjärven asemalla lomakylä. Matkailijoita houkuttelee Jänisjoen melontareitti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Harlu (Karjalan tasavalta) Wikimedia Commonsissa
| n k Pitkärannan piirin kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Harlu  Impilahti  Läskelä  Pitkäranta  Salmi
Harry Potter ja puoliverinen prinssi

| Harry Potter ja puoliverinen prinssi> Harry Potter and the Half-Blood Prince |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  J. K. Rowling
Kieli:  englanti
Genre:  fantasia, lasten- ja nuortenkirjallisuus
Julkaistu:  2005
Suomennos
Suomentaja:  Jaana Kapari-Jatta
Kansitaiteilija:  Mika Launis
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2006
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  698
ISBN:  951-31-3507-1
Sarja: Harry Potter
Edeltävä:  Harry Potter ja Feeniksin kilta
Seuraava:  Harry Potter ja kuoleman varjelukset
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Harry Potter ja puoliverinen prinssi (engl. Harry Potter and the Half-Blood Prince) on brittiläisen kirjailijan J. K. Rowlingin kirjoittaman Harry Potter -kirjasarjan kuudes ja toiseksi viimeinen osa. Se kertoo päähenkilö Harry Potterin kuudennesta opiskeluvuodesta Tylypahkassa. Romaani käsittelee Harryn arkkivihollisen, lordi Voldemortin, menneisyyttä, ja Harryn valmistautumista viimeiseen taisteluun Voldemortia vastaan rehtori Albus Dumbledoren opastamana.
Harry Potter ja puoliverinen prinssi ilmestyi 16. heinäkuuta 2005. Kustantajan vaatimuksesta kirjan myynti aloitettiin kaikissa viidessätoista julkaisumaassa samanaikaisesti, Suomessa aamuyöllä kello kahdelta. Suomenkielinen käännös ilmestyi 16. maaliskuuta 2006. Kirjasta tilattiin uusi painos jo ennen ensimmäisen julkaisemista. Kirjaa myytiin ennakkoon ennätysmäärä, Amazon.comin kautta 1,4 miljoonaa kappaletta ja pohjoisamerikkalaisiin kirjakauppoihin 10,8 miljoonaa kappaletta, joista 6,9 miljoonaa kappaletta myytiin ensimmäisen 24 tunnin aikana.
Harry Potter ja puoliverisen prinssin elokuvasovitus sai ensi-iltansa 15. heinäkuuta 2009.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kirja:Harry Potter
Kirjat ovat artikkelikokoelmia, jotka voidaan tulostaa tai ostaa painettuna kirjana.
Lorenz Hart

Lorenz Hart (oikealla) Richard Rodgersin kanssa vuonna 1936.
Lorenz Milton Hart (2. toukokuuta 1895 – 22. marraskuuta 1943) oli yhdysvaltalainen sanoittaja, joka tunnetaan parhaiten säveltäjä Richard Rodgersin kanssa yhteistyössä kirjoitetuista lauluista. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat ”Blue Moon”, ”Isn't It Romantic?”, ”Mountain Greenery”, ”The Lady Is a Tramp”, ”Manhattan”, ”Where or When”, ”Bewitched, Bothered and Bewildered”, ”Falling in Love with Love”, ”I'll Tell the Man in the Street” ja ”My Funny Valentine”.
Hart syntyi New Yorkin Harlemissa juutalaisille vanhemmille. Hän kävi Columbian yliopistoa, missä tutustui ystävän kautta Richard Rodgersiin. Miehet alkoivat kirjoittaa yhdessä lauluja amatööri- ja opiskelijanäytelmiin. Vuonna 1919 heidän kirjoittamansa laulu, ”Any Old Place with You”, otettiin mukaan Broadway-komediaan A Lonely Romeo. Rodgersin ja Hartin kirjoittama musiikki vuoden 1925 näytelmään The Garrick Gaieties toi heille suurta suosiota.
Hart työskenteli Rodgersin kanssa kuolemaansa asti vuonna 1943, ja tänä aikana miehet kirjoittivat useita menestyskappaleita. Hart käänsi myös näytelmiä newyorkilaisille teatteriyrittäjille, Shubertin veljeksille.
Sanoittajana Hart suosi sisäisen loppusoinnun ja monitavuisten riimien käyttöä, ja hänen sanoituksiaan pidetään arvossa niiden sukkeluuden ja teknisen kehittyneisyyden takia.
Hart kärsi elämänsä aikana alkoholismista, mikä myös edesauttoi hänen kuolemaansa 48-vuotiaana. Hänellä oli myös elämänsä loppuvaiheessa vaikeita henkilökohtaisia ongelmia. Hartin homoseksuaalisuus ja yksityiselämän ongelmat johtivat usein riitoihin Rodgersin kanssa, ja johti vuonna 1943 lyhyeen yhteistyökatkoon kaksikon välillä. Tänä aikana Rodgers alkoi tehdä yhteistyötä Hartin vanhan koulukaverin Oscar Hammerstein II:n kanssa.
Hartin viimeinen työ oli A Connecticut Yankee -musikaalin uusintaversio yhdessä Rodgersin kanssa. Viisi päivää näytelmän avajaisten jälkeen Hart kuoli New Yorkissa keuhkokuumeeseen. Hänen uskotaan kuolleen yksin. Hänet on haudattu Mount Zionin hautausmaalle Queensissä, New Yorkissa.
Kirjallisuutta

Dorothy Hart: Thou Swell, Thou Witty: The Life and Lyrics of Lorenz Hart.  Harper & Row, 1976.  (englanniksi)
Samuel Marx ja Jan Clayton: Rodgers & Hart: Bewitched, Bothered, and Bedeviled : an Anecdotal Account.  Putnam, 1976.  (englanniksi)
The Hart of the Matter: A Celebration of Lorenz Hart, September 30, 1973.  Friends of the USC Libraries, University of Southern California, 1972.  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Lorenz Hart Internet Movie Databasessa
Lorenz Hart Internet Broadway Databasessa
Lorenz Hart Songwriters Hall of Famessa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  MusicBrainz 
Henkilöt:  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Harha-aistimus (ilmailufysiologia)

Lentämiseen liittyvissä, ihmisille epäluonnollisissa olosuhteissa voi syntyä aistiharhoja. Näissä poikkeuksellisissa tilanteissa elimistö tulkitsee aistiärsykkeen väärin. Aistiharhojen tuntemus on tärkeä osa ilmailufysiologiaa.
Aistiharhat johtuvat aistinten saamista todellisista ärsykkeistä, jotka kuitenkin välittyvät todelliseen ympäröivään olotilaan verrattuina jollain tapaa muuntuneina. Heikkokin hallusinaatio voi johtaa lentäjän asentotajun menetykseen ja tämän kautta vaaratilanteeseen. Muun muassa tästä syystä lentäjille opetetaan ehdotonta luottamusta mittareista saatavaan informaatioon. Samantapaisia aistiharhoja, joita lentäjät kokevat, saattaa joissakin tilanteissa esiintyä arkipäiväisessä elämässäkin. Asentotajun menetykseen johtavat harhat voidaan luokitella syntymekanismin mukaan.
Näköharhat

Tärkein asentotajua säilyttävä aisti on näköaisti. Esimerkiksi ulkoisten kiintopisteiden puuttuminen yöllä tai pilvessä lennettäessä voi johtaa koneen hallinnan menetykseen. Näköharhoja on useita eri tyyppejä.
Esimerkkejä: Harha – Syy – Seuraus
Tasoharhat – Nouseva tai laskeva maasto ennen kiitotietä – Väärin valittu liukupolku
Avaruusmyopia – Silmän tarkentuminen esimerkiksi tuulilasiin pilvessä lennettäessä – Väärin arvioitu etäisyys
Vektioharhat – Pyrstömajakan pyörivä valo esimerkiksi lumisateessa lennettäessä – Kuviteltu vastakkaissuuntainen koneen liike
Vektioharha on kyseessä myös esimerkiksi silloin, kun oman auton vierestä lähtee toinen auto liikkeelle, mistä seuraa tunne oman auton liikkeestä vastakkaiseen suuntaan.
Tasapainoelimen harhat

Tasapainoelimen harhat ovat lennettäessä yleisiä ja voimakkuutensa vuoksi myös fysiologisista harhoista vaarallisimpia. Tasapainoelimen harhoja ovat kaarikäytävien ärsytyksestä johtuvat somatogyriset ja kuulokivielimen ärsytyksestä johtuvat somatograviset harhat – kaarikäytävät reagoivat kulmanopeuksien muutoksiin ja kuulokivielin aistii suoraviivaisia kiihtyviä liikkeitä.
Tasapainoelimen harhat > Somatogyrinen

Tyypillinen somatogyrinen harha syntyy esimerkiksi, kun oikaisu syöksykierteestä aiheuttaa voimakkaan tunteen vastakkaissuuntaisesta liikkeestä ja voi johtaa niin sanottuun hautausmaakierteeseen, jossa juuri oikaistu kierre korjataan virheellisen aistimuksen perusteella kierteen alkuperäiseen suuntaan. Harha johtuu siitä, että kaarikäytävissä oleva neste jatkaa liikettään vielä hetken oikaisun jälkeen.
Tasapainoelimen harhat > Somatogravinen

Somatogravinen harha esiintyy esimerkiksi vaakalennossa lentokonetta kiihdytettäessä tai hidastettaessa, jolloin aistimuksena on harha noususta tai laskusta. Erityisen voimakas – ja vaarallinen – on niin sanottu inversioharha, jossa koneen kiihtyminen aiheuttaa tunteen noususta, jonka lentäjä pyrkii korjaamaan ohjaamalla nokkaa alaspäin. Tämä taas johtaa kiihtyvään liikkeeseen ja negatiiviseen G-voimaan, jotka yhdessä yhä pahentavat hallusinaatiota.
Muita harhoja > Yhdistelmäharha

Yhdistelmäharha on eri aistien yhdessä muodostama hallusinaatio. Esimerkiksi vestibulo-okulaarisessa refleksissä silmät pyrkivät kääntymään somatogravisen harhan mukaisesti liikkeelle vastakkaiseen suuntaan. Lisäksi yleensä somatograviset ja asentoaistin harhat voimistavat keskenään hallusinaatiota.
Muita harhoja > Vilkkuvaloärsytys

Taajuudella 12–30 Hz vilkkuva valo saattaa aiheuttaa epilepsiakohtauksen kaltaisen tilan. Tällä taajuusalueella tapahtuvat esimerkiksi helikopterin roottorin leijunnassa ja lentokoneen potkurin tyhjäkäynnillä aiheuttamat valon ja varjon vuorottelut.
Hauhon reitti

Hauhon reitti on Kanta-Hämeessä ja Pirkanmaalla sijaitseva reittivesistö, joka on osa Kokemäenjoen vesistöä. Hauhon reitin suurimmat järvet ovat Nerosjärvi, Kuohijärvi, Kukkia, Iso Roinevesi, Hauhonselkä ja Ilmoilanselkä. Reitin latvavesiin kuuluvat myös bifurkaatiojärvet Lummenne ja Vesijako sekä niiden väliin jäävä Vehkajärvi. Pälkäneellä Hauhon reitin vedet laskevat Längelmäveden reittiin kuuluvaan Mallasveteen.
Hauhon reittiin kuuluva Iso Roinevesi
Aiheesta muualla

Hauhon reitti Hämeen ympäristökeskus. Viitattu 12.4.2008.
Matti Grönroos: Hämeen vesistöt -galleria: Valkeakoskelta Hauholle, Luopioisiin ja Sahalahdelle kolumbus.fi.  12.4.2008.: Kartta ja kuvia
(35)
Harvest Moon 64

| Harvest Moon 64 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Victor Interactive Software
Julkaisija:  Natsume
Jakelija:  Nintendo eShop
Pelisarja:  Harvest Moon
Julkaistu:  JP 5. helmikuuta 1999NA 30. marraskuuta 1999
Lajityyppi:  Rakentamis- ja hallintasimulaatio
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Kaikenikäisille 
Alusta:  Nintendo 64
Jakelumuoto:  Pelimoduuli ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Harvest Moon 64 on Victor Interactive Softwaren kehittämä ja Natsumen julkaisema simulaatiopeli. Peli on julkaistu vuonna 1999 Nintendo 64 -pelikonsolille ja se on kolmas osa Harvest Moon -pelisarjassa. Harvest Moon 64 julkaistiin Japanissa 5. helmikuuta 1999 ja Pohjois-Amerikassa 30. marraskuuta 1999.
Vastaanotto

Monien arvostelijoiden mielestä peli on kiehtova ja uniikki pelattavuus tekee siitä vaivan arvoisen, vaikka sen ääniraita on toistuva ja visuaalisuus ongelmallinen.
IGN:n arvostelija Aaron Boulding antoi pelille arvosanan 8,2 kymmenestä ja piti sitä hyvänä pelinä. Hän oli valmis antamaan anteeksi monet ongelmat, kuten heikot audio- ja visuaalielementit, koska huomasi pelaavansa peliä tunteja.
GameSpotin arvostelija Joe Fielder antoi pelille arvosanaksi 7,3 kymmenestä. Hän piti peliä mukaansatempaavana ja väitti peliä pelatessa tuntien sulavan huomaamattomasti.
"Parent's Guide to Nintendo Games" antoi Harvest Moon 64:lle ainoana Nintendo 64 -pelinä Parent's Guide Choice Awardin. Se täytti vaatimukset, jotka edellyttivät mielikuvitusta, keksiliäisyyttä, nerokkuutta ja etenkin loi pelissä opettavaista ja rikastuttavaa tunnelmaa.
Aiheesta muualla

Harvest Moon 64 MobyGamesissa (englanniksi)
Harvest Moon -pelisarja
| --- | --- |
Pääsarjan pelit:   Harvest Moon  Harvest Moon GB  Harvest Moon GBC  Harvest Moon 64  Harvest Moon 2  Back to Nature  Harvest Moon 3  For Girls  Save the Homeland  Friends of Mineral Town  A Wonderful Life  More Friends of Mineral Town  Another Wonderful Life  A Wonderful Life Special Edition  Harvest Moon DS  Magical Melody  Portable  Sprite Station for Girls  The Island I Grew Up On  Tree of Peace  Harvest Moon Online 
Spinoff-pelit:   Innocent Life  Rune Factory  Puzzle de Harvest Moon
Hans Haußmann

| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Miesten maahockey. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Amsterdam 1928 |  |  |
Hans Heinrich Haußmann (30. maaliskuuta 1900 – 1. syyskuuta 1972) oli saksalainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti.
Haußmann pelasi Saksan miesten maajoukkueessa vuosina 1925–1928 yhteensä neljä ottelua. Hän kuului Saksan olympiapronssia voittaneeseen joukkueeseen Amsterdamissa 1928, missä hän pelasi yhdessä ottelussa. Hänen pelaajauransa aikana ei pelattu maailman- eikä euroopanmestaruuskilpailuja.
Harrström

| Harrström |
| --- | --- |
 Museosiltana tunnettu Harrströmin kivisilta.
 Harrström
 Koordinaatit: 62°43′30″N, 21°11′00″E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Pohjanmaa
Kunta:  Korsnäs
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku:  324
Postinumero:  66290
 Väkiluku koskee postinumeroaluetta ja sen lähde on Tilastokeskus. Tieto on ajankohdan 31.12.2020 mukainen. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Harrström on kylä Korsnäsin kunnassa Pohjanmaalla. Aikaisemmin kylä muodosti myös taajaman jossa vuoden 2011 lopussa oli 236 asukasta. Vuoden 2020 taajamarajauksessa Harrström ei enää muodostanut taajamaa.
Harrströmin kylä ja sen kalasatama ovat yksi Museoviraston vuonna 2009 määrittelemistä Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. Varhaisin mainita kylästä historiallisissa lähteissä sijoittuu vuodelle 1494. Nähtävyyksiin kuuluu muun muassa Harrströmin kivisilta, joka on peräisin vuodelta 1898 ja jonka rakentajiksi mainitaan Karl Åberg ja Karl Höback. On myös viitteitä siihen, että päärakentaja olisi ollut harrstömiläinen Karl Fredrik Åbb. Kylässä sijaitsee myös myllymäkimuseo, johon kuuluvat 1800-luvulta peräisin olevat tuulimyllyt.
Kylän läpi virtaa Harvungån-joki, joka saa alkunsa Hinjärvestä. Joen keskivaiheella on ollut Tölträsket.
Harrström on valittu Pohjanmaan vuoden kyläksi vuonna 2011. Tämä oli toinen kerta kun korsnäsiläinen kylä sai tämän kunniamaininnan.
Harrströmin nimestä

Nimen jälkiosa -ström (virta) paljastaa, että kyse on alkuaan luontonimestä, Hinjärvestä mereen juoksevan virtaisen joen nimestä. Alkuosasta Harr- on olemassa kaksi kielihistoriallisesti mahdollista tulkintaa. Ensimmäisen mukaan alkuosa sisältäisi ruotsinkielisen työkalun nimityksen harv eli karhi. Toinen selitys yhdistää nimen naapurikunnan Närpiön talonnimeen Harv, jolloin nimitys olisi "Harvin ohi kulkeva virta". Talonnimi puolestaan sisältäisi talon omistajan nimen, esim. keskiajalla Suomessa usein esiintyneen saksalaisen miehennimen Hartvig.
Kylän läpi virtaava joki tunnetaan yleisesti suomeksi nimellä Harrströminjoki, ruotsiksi Harrström å tai Harvungån.
Kuvia Harrströmmistä

Harrströmin kalasatama ja kylä ovat valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö.
Aiheesta muualla

Harrströmin kalasatama ja kylä Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY. Museovirasto.
Harrström Harrström ungdoms- och hembygdsförening. Viitattu 7.6.2009.
Unto Hautalahti

Unto Hautalahti (11. maaliskuuta 1936 Nivala – 22. joulukuuta 2019) oli suomalainen kilpapyöräilijä.
Hautalahti sijoittui Rooman 1960 olympialaisissa henkilökohtaisessa maantieajossa 59:nneksi sekä 100 kilometrin joukkueajossa 20:nneksi yhdessä Paul Nymanin, Raimo Honkasen ja Matti Herrosen kanssa. MM-kilpailuissa hän sijoittui henkilökohtaisessa maantieajossa 53:nneksi vuonna 1961 ja 50:nneksi vuonna 1962. Hän oli mukana MM-kilpailuissa myös vuonna 1966. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän saavutti joukkuehopeaa vuonna 1959 sekä sijoittui henkilökohtaisessa maantieajossa neljänneksi vuonna 1961 ja viidenneksi vuonna 1962. Hautalahti voitti Porvoon ajon vuosina 1960 ja 1961. Hautalahti osallistui amatöörien Ranskan ympäriajoon, Tour de l'Avenir -kilpailuun ja useasti Rauhanajoon.
Lempinimellä ”Nivalan karhu” tunnettu Hautalahti edusti seuratasolla Nivalan Urheilijoita. Hän voitti Suomen mestaruuden maantieajossa vuosina 1960, 1961 ja 1966 sekä neljän kilometrin joukkueajossa vuonna 1956.