stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Taivaallisen rauhan aukion mielenosoitus

Taivaallisen rauhan aukion mielenosoituksen kymmenvuotismuistomerkki (1999) Wrocławissa, Puolassa. Muistomerkissä on rikkoutunut polkupyörä ja panssarivaunun telaketjun jälki.
Taivaallisen rauhan aukion mielenosoitukset alkoivat 15. huhtikuuta ja päättyivät 4. kesäkuuta vuonna 1989 Tiananmenin aukiolla Pekingissä, Kiinassa. Kiinassa oltiin siirtymässä sosialistiseen markkinatalouteen. Uudistusmieliset ja vanhoilliset kamppailivat vallasta. Opiskelija-aktivistit tukivat yleensä uudistusmielisiä.
Opiskelijat olivat aktivoituneet jo vuonna 1986 mielenosoituksiin, jotka Kiinan johto tukahdutti nopeasti. Huhtikuussa 1989 Kommunistisen puolueen syrjäytetty pääsihteeri Hu Yaobang kuoli. Hän oli ollut uudistusmielinen ja suosittu.lähde? Hun kuoltua opiskelijat kokoontuivat Taivaallisen rauhan aukiolle. He vaativat muun muassa parempia taloudellisia oloja ja suurempaa lehdistönvapautta. Hallituksen kielteinen vastaus lehdessä raivostutti mielenosoittajia. Työläisiä sekä tiede- ja kulttuurivaikuttajia liittyi liikehdintään. Joinain päivinä Pekingin kaduilla marssi jopa kaksi miljoonaa opiskelijoita tukenutta pekingiläistä. Tuhannet opiskelijat aloittivat aukiolla nälkälakon.
Mellakointia nähtiin myös muissa kaupungeissa. Yritykset neuvotella opiskelijoiden ja maan johdon välillä epäonnistuivat. Kiinan puoluejohto jakautui neuvottelulinjan ja kovan linjan kannattajiin. Enemmistönä ollut pääministeri Li Pengin johtama kova linja voitti. Myös opiskelijoiden keskuudessa oli kiistaa siitä, pitäisikö protestia jatkaa.
Armeijan ensimmäinen yritys kukistaa protesti epäonnistui, kun kansanjoukot pysäyttivät kohti aukiota edenneet armeijaosastot. Aukiolla alkoivat mielenosoittajien rivit tämän jälkeen harveta.
Opiskelijat juhlivat tapahtunutta. Hallitus vastasi määräämällä eliittijoukot kukistamaan protestoinnin. Armeija käytti ensin kyynelkaasua. Mutta kun työläiset pysäyttivät armeijan osastot, nämä alkoivat ampua protestoijia kuoliaiksi. Protestoijat vastasivat tähän polttopulloin, kivin ja veitsin. Muutamia sotilaita kuoli. Armeija ja poliisi saartoivat aukion. Taivaallisen rauhan aukiolla ammuttiin jonkin verran, mikä ajoi opiskelijoita pakoon. Suurin osa kuolonuhreista tuli läheisillä kaduilla, missä armeija tappoi 200−3 000 aseetonta mielenosoittajaa.
Valtio pidätti ja teloitti ainakin 35 työväestöön kuulunutta ihmistä syytettyinä mellakoihin osallistumisesta. Useita opiskelijajohtajia karkotettiin maasta tai pidätettiin vuosiksi. Tuhannet tapahtumiin osallistuneet saivat työleirirangaistuksia. Tapahtumien jälkeen sensuuria ja turvatoimiaselvennä kovennettiin Kiinassa. Myönnytyksenä puolue aloitti kuitenkin korruption ja julkisen vallan väärinkäytön vastaisen kampanjan. Uusi pääsihteeri Jiang Zemin myös jatkoi keskustelua opiskelijoiden kanssa yliopistoilla.lähde?
Hu Yaobangin kuoleman muistotilaisuus

Oli lähestymässä päivä, jolloin tuli kuluneeksi 70 vuotta Kiinassa mielenosoituksia innoittaneeseen toukokuun 4. päivän liikkeen perustamisesta. Erotettu Kiinan kommunistisen puolueen pääsihteeri Hu Yaobang kuoli 15. huhtikuuta 1989. Kiinassa oli perinteinen tapa arvostella hallintoa hautajaisissa ja muistotilaisuuksissa. Hallitus ei alussa suostunut antamaan Hulle valtiollisia hautajaisia. Seuraavana päivänä muutamat sadat opiskelijat veivät seppeleitä Hun haudalle tämän muistoa kunnioittaakseen. Muutamassa päivässä surijoita oli kymmeniätuhansia. Pian joukossa alettiin vaatia poliittisia uudistuksia. Niinpä 17. päivän ensimmäisessä mielenosoituksessa opiskelijat esittivät seitsemän vaatimusta: Hun maineen palautus, vuosien 1983 ja 1987 antiliberaalien kampanjoiden julkinen peruuttaminen, lehdistösensuurin lakkauttaminen, valtion johtajien varallisuuden julkaiseminen, Pekingin vuonna 1986 julistaman ”kymmenen säännön” peruuttaminen eli lähinnä mielenosoitusten salliminen, korkeakoulujen rahoituksen lisääminen ja puolueeton mielenosoitusten uutisointi.
18. päivästä lähtien mielenosoitukset levisivät monien kaupunkien yliopistoihin. Itsenäisiä opiskelijajärjestöjä alettiin perustaa 18.−20. päivän aikoihin. 18.−19. päivän välisenä 10 000 opiskelijaa vaati pääsyä pääministeri Li Pengin puheille. 19. päivänä hallitus ei halunnut vastaanottaa opiskelijoiden lähettämää valtuustoa. Poliiseja ja opiskelijoita haavoittui syntyneessä tappelussa. Opiskelijoiden keskuudessa liikkui huhuja mittavasta poliisiväkivallasta, ja virallisissa raporteissa ei mainittu opiskelijoiden vammautumisia.
Hun muistotilaisuuteen 22. huhtikuuta Taivaallisen rauhan aukiolle kerääntyi ilman lupaa kymmeniä tuhansia protestoijia, ehkä 100 000, huolimatta kaupungin johdon varoituksista. Pääsihteeri Zhao Ziyang kuvasi muistopuheessaan Hun suureksi marxilaiseksi, vaikkei ylistänytkään tätä, koska ei ollut ollut hyvissä väleissä tämän kanssa. Zhao uskoi opiskelijoiden rauhoittuvan tilaisuuden jälkeen. Mutta kun puoluejohto ei tilaisuudessa suostunut keskustelemaan opiskelijoiden kanssa, opiskelijat tekivät vetoomuksen Kansankongressipalatsin portailla. He näyttivät rullalla olevaa vaatimuslistaansa päittensä päällä, mikä liikutti monia opiskelijoita kyyneliin saakka. Yksi vetoomusta kannatelleista opiskelijoista oli uiguuritaustainen Wuer Kaixi.
Opiskelijat olivat suuttuneita siitä, ettei hallitus halunnut puhua heidän valtuustonsa kanssa.
Zhao ja Deng hyväksyivät linjan, jonka mukaan opiskelijat tuli suostutella palaamaan luennoille ilman väkivaltaa. Zhao poistui maasta vierailulle Pohjois-Koreaan, ja puolue jäi vanhoillisten, kuten Lin käsiin.
Juopa puoluejohdon vanhoillisten ja opiskelijoiden välillä oli selvä, vaikka opiskelijoiden vaatimukset olivat vielä varsin maltillisia.
Syyt

Mielenosoituksen aloittaneet opiskelijat vaativat poliittista ja taloudellista vapautta lisääviä uudistuksia, mutta heidän ei ollut tarkoitus yrittää muuttaa Kiinan johtoa, koska he eivät uskoneet, että se onnistuisi. Myöhemmin mukaan liittyi muita, ja kaikilla mielenosoittajilla ei ollut samoja tavoitteita.
Mielenosoituksen aiheina olivat korruptio, inflaatio ja tyytymättömyys puoluejohtoon. Osallistujat toivoivat hyvää ja harmonista johtamista.
Inflaatio oli 20 % ilman, että valtion palkat tai eläkkeet olisivat nousseet.
Ensimmäinen kurinpalautusyritys

Pekingiin julistettiin poikkeustila 20. toukokuuta 1989. Kaupunkiin saapui 100 000 sotilasta. Noin miljoona – kaksi miljoonaa kaupunkilaista pysäytti sotajoukot. Väenpaljous ja tiesulut pysäyttivät armeijan ajoneuvot.
Väkivaltaa ei käytetty puolin ja toisin. Torille saapui sotilasjoukkoja. Nämä sotilaat olivat samanikäisiä nuoria samalta seudulta. Heillä ei ollut lupaa ampua. Opiskelijat pysäyttivät heidät barrikadeilla. Monesti sotilaat ja opiskelijat juttelivat keskenään. Tilanne kesti muutaman päivän ajan. Opiskelijat varautuivat muun muassa tiedustelemalla armeijan hyökkäykseen 21. toukokuuta osoitettiin mieltä poikkeustilaa vastaan. Armeija vetäytyi 22. päivänä.
Taivaallisen rauhan aukiolle levisi juhlatunnelma ja protestoijien määrä kasvoi taas, Jopa tehtaan koko henkilöstö saattoi tulla aukiolle sotatilaa vastustamaan. Aukiolla oli jopa armeijan väkeä. Mutta talonpojat jotka olivat hyötyneet Dengin uudistuksista, eivät juuri näkyneet aukiolla. Kaksi vallankumousarmeijan marsalkkaa puhui opiskelijoiden isänmaallisuudesta. He lupasivat, ettei armeija tulisi käyttämään väkivaltaa. Yli sata upseeria allekirjoitti vetoomuksen vastustaen sotatilalakia.
Mutta puolueen vanhoillisten pelkäämä oli tapahtunut: levottomuudet olivat levinneet kaikkiin Pekingin väestöryhmiin Opiskelijoita virtasi Taivaallisen rauhan aukiolle ja toisia lähti pois. Opiskelijat riitelivät muun muassa kovaäänisten hallinnasta. Osa opiskelijoista odotti armeijan toimivan. "Lentävät tiikerit", jotka liikkuivat polkupyörillä ja moottoripyörillä tiedustelivat armeijan liikkeitä. Opiskelijoille alkoi virrata ulkomailta ja muualta Kiinasta rahaa ja tavaroita. Opiskelijat olivat ottaneet ulkomaat huomioon muun muassa englanninkielisin kyltein.
24. toukokuuta Zhao erotettiin politbyroosta.
Toukokuun lopussa aukiolla olevien mielenosoittajien määrä oli laskussa. Aukiolla oli lähinnä Pekingin jyrkän linjan opiskelijoita ja muista kaupungeista saapuneita opiskelijoita. Opiskelijat päästivät työläiset lopulta aukiolle, mutta julistivat että käynnissä oli heidän johtamansa liike, eivätkä antaneet työläisille tasaveroista asemaa. Niinpä opiskelijat esiintyivät elitistisesti.
Opiskelijat kiistelivät 28. toukokuuta siitä, jatkaako mielenosoitusta vai ei. Toiset halusivat lopettaa protestoinnin. Jatkamista kannattava linja voitti lopulta.
26. toukokuuta Dengiä tukivat kaikki alueiden sotilasjohtajat.
Tankkien pysäyttäjä

Mielenosoitusten vertauskuvaksi on jäänyt tuntematon nuori mies, joka aukion tyhjentämisen jälkeisenä päivänä pysäytti tankkien jonon seisomalla niiden edessä. Tapahtuma sattui Pitkän rauhan kadulla lähellä Peking-hotellia, jossa asui useita toimittajia. He olivat aitiopaikalla kuvaamassa tapahtumaa. Miehen henkilöllisyydestä on esitetty arvailuja mutta ei ole tiedossa, mitä hänelle on myöhemmin tapahtunut.
Tilanne Pekingissä rauhoittui varsin pian, mutta levottomuudet muualla maassa, erityisesti Shanghaissa yltyivät. Tilanne päättyi rauhanomaisesti Shanghain silloisen kaupunginjohtajan Zhu Rongjin puheeseen, jossa tämä selitti, ettei kaaos hyödytä ketään. Matkailu länsimaista romahti sekä diplomaatti- ja kauppasuhteet kärsivät.
Toisinajattelijoita

Merkittäviin henkilöihin mielenosoituksessa sisältyvät: journalisti Liu Binyan, monikielinen Pekingin yliopiston fyysikko Fang Lizhi, sivilisaatiokriittinen filosofi Liu Xiaobo ja opiskelijajohtajat Wang Dan ja Chai Ling.
Selvitykset

Kaikki Kiinan johtajat ovat kieltäneet tapahtumien selvitykset, ja hallitus kaunistelee tapahtumia omaksi edukseen. Tiananmenin äidit -järjestö vaatii yhä vastauksia viranomaisilta. Vapaa tiedonvälitys aiheesta on yhä Kiinassa suljettu.
Viimeinen Tiananmenin tapahtumien poliittinen vanki, murhapoltosta alun perin kuolemaan mutta sittemmin 20 vuodeksi vankeuteen tuomittu Miao Deshua vapautettiin lokakuussa 2016.
Vangittuja toimittajia

Toimittaja-aktiivi Yang Tonguan sai kymmenen vuotta vankeutta kritisoituaan Taivaallisen rauhan aukion verilöylyä vuonna 1989. Sen jälkeen hänet vangittiin pariin kertaan alle vuoden vankeuteen. Hän oli vangittuna vuosina 2006–2018. Perustelu: ”Sananvapaus ja kokoontumisvapaus ovat perustuslain takaamia oikeuksia kansalaisille, mutta perustuslaki sanoo selkeästi, että käyttäessään näitä oikeuksia kansalaiset eivät saa vaarantaa valtion etuja tai turvallisuutta”. Syytteen mukaan Yang vehkeili valtiovallan kumoamiseksi kirjoittamalla ulkomaisille nettisivuille mielipiteitään.
Lu Jianhua tuomittiin 20 vuoden tuomioon vuonna 2005, koska oikeus katsoi hänen toimittaneen tietoja Taivaallisen rauhan aukion verilöylystä toimittajille. Se katsottiin valtionsalaisuuksien vuotamiseksi.
”Ensimmäinen Tiananmenin mielenosoitus”

Tiananmenin aukiolla osoitettiin mieltä ja mellakoitiin myös pääministeri Zhou Enlain kuoltua alkuvuodesta 1976. Silläkin kertaa valtiovalta lopetti kansalaisten spontaanit mielenilmaukset lyhyeen. Ennen vuotta 1989 julkaistuissa lähteissä ”Tiananmenin mielenosoituksilla” viitataan kevään 1976 tapahtumiin.
Kirjallisuutta

Raisa Asikainen, Teemu Naarajärvi & Juha A. Vuori (toim.): Pekingin kevät 1989. Tiananmen ja kiinalaisen aktivismin rajat (Gaudeamus, 2009)
Kiinan kansantasavallan historia, Lauri Paltemaa Juha A Vuori, Gaudeamus 2012, ISBN 978-952-495-258-3
Kiinalainen rakkaustarina, Sami Sillanpää, WSOY 2013, ISBN 978-951-0-39420-5
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Taivaallisen rauhan aukion mielenosoitus Wikimedia Commonsissa
KG Mobility

| KG Mobility |
| --- | --- |
ISIN:  KR7003620002
Perustettu:  4. maaliskuuta 1954
Kotipaikka:  Soul,  Etelä-Korea
Emoyhtiö:  Mahindra & Mahindra
Kotisivu:  www.kgm-auto.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
KG Mobility (aikaisemmin SsangYong Motor (hangul: 쌍용자동차; hanja: 雙龍自動車) ) on neljänneksi suurin eteläkorealainen autovalmistaja.
KG Mobility kuuluu KG Groupiin. KG Mobility valmistaa KGM-merkkisiä sähköautoja.
Historia

SsangYong-autoja toi 1990-luvulla Suomeen Mazdan ja Jaguarin maahantuoja Inchcape. Ensimmäisenä mallina Suomeen tuotiin Britanniassa muotoiltu ja SsangYongin silloisen osaomistajan Mercedes-Benzin tekniikkaa sisältävä maastoauto SsangYong Musso. Nimi SsangYong tarkoittaa ”kaksoislohikäärmettä”.
Vuonna 2015 maahantuonnin aloitti uudelleen Bassadone Automotive Nordic Oy.
Vuonna 2020 intialainen Mahindra ei enää suostunut investoimaan SsangYongiin rahaa, jolloin yhtiö ajautui selvitystilaan. Syyskuussa 2022  eteläkorealainen KG Group osti SsangYong Motor Companyn ja yhtiön nimi muuttui KG Mobilityksi.
Venäläinen OAO Sollers valmistaa SsangYong-autoja Venäjän markkinoille.
KGM-autoja alettiin tuoda Suomeen syyskuussa 2023. Autojen maahantuoja on Nordic Automotive Trading.
Suomessa myytäviä malleja ovat:
KGM Korando e-Motion – etuvetoinen katumaasturimallinen sähköauto
Torres EVX – etuvetoinen sähköauto, jonka akkutakuu on 10 vuotta ilman kilometrirajoitusta.
Malleja

Torres
Korando e-Motion
Tivoli
Tivoli XLV
Musso
Rexton W
Korando
Rodius
Chairman W
SY Truck
Transtar
Clive Donner

Clive Donner (21. tammikuuta 1926 Lontoo – 6. syyskuuta 2010) oli brittiläinen televisio- ja elokuvaohjaaja.
Donnerin ura elokuvien parissa alkoi leikkaajan apulaisena ja sitten leikkaajana. 1950-luvulla hän ohjasi joitakin televisiosarjojen jaksoja sekä pienen budjetin elokuvia Pinewood-studioilla. Innovatiivisen ohjaajan maineen Donner sai 1960-luvun alkupuolen elokuvillaan Caretaker – Kuokkavieras (1963) ja Ainoastaan parasta (1964). Caretaker – kuokkavieraasta hänet palkittiin Berliinin elokuvajuhlien Hopeisella karhulla, ja elokuva oli ehdolla myös Kultaisen karhun saajaksi.
Donnerin ensimmäinen Hollywood-tuotanto, komediaelokuva Hei Pussycat (1965), oli kaupallinen menestys. Vuoden 1969 historiallista draamaa Veriset kilvet pidettiin kuitenkin katastrofaalisen huonona, ja Donnerin elokuvaura hiipui. 1970–1980-luvuilla hän työskenteli mainoselokuvien, teatterin ja erityisesti television parissa. Hänen televisiouransa parhaiksi tuotoksiksi elokuvakriitikko Pertti Avola mainitsee Dickens-filmatisoinnit Oliver Twist (1982) ja A Christmas Carol (1984) sekä trillerin Rogue Male (1976).
Donner oli naimisissa Jocelyn Rickardsin kanssa vuodesta 1968 tämän kuolemaan 7. heinäkuuta 2005.
Filmografia > Ohjaajana

Salakätkö (The Secret Place, 1957)
Heart of a Child (1958)
Marriage of Convenience (1960)
The Sinister Man (1961)
Kapinoivat nahkatakit (Some People, 1962)
Caretaker – kuokkavieras (The Caretaker, 1963)
Ainoastaan parasta (Nothing But the Best, 1964)
Hei Pussycat (What’s New Pussycat, 1965)
Yritä kerran minun vaimoni kanssa (Luv, 1967)
...kuin kissa kuumaa puuroa (Here We Go Round the Mulberry Bush, 1968)
Veriset kilvet (Alfred the Great, 1969)
Vampira – pimu hampaissa! (Vampira, 1975)
Spectre (1977)
Ihmismetsästys (Rogue Male, 1977)
The Three Hostages (1977)
Bagdadin varas (The Thief of Baghdad, 1978)
Alaston pommi (The Nude Bomb, 1980)
Charlie Chan ja lohikäärmekuningattaren kirous (Charlie Chan and the Curse of the Dragon Queen, 1981)
Oliver Twist (1982)
The Scarlet Pimpernel (1982)
Korkein panoksin (To Catch a King, 1984)
A Christmas Carol (1984)
Arthur the King (1985)
Dead Man’s Folly (1986)
Babes in Toyland (1986)
Stealing Heaven (1988)
Not a Penny More, Not a Penny Less (1990)
Kauhu väijyy luokkakokousta (Terror Stalks the Class Reunion, 1992)
Filmografia > Leikkaajana

On Approval (1944)
Kohtalon miehiä (The Way Ahead, 1944)
Kielletty ystävyys (The Passionate Friends, 1949)
Ei syyllinen – eikä syytön (Madeleine, 1950)
Pandora ja Lentävä hollantilainen (Pandora and the Flying Dutchman, 1951)
Saiturin Joulu (Scrooge, 1951)
Sepä vasta mies! (The Card, 1952)
Tavataan illalla (Meet Me Tonight, 1952)
Vauhtihirmut valloillaan (Genevieve, 1953)
Miljoonan punnan seteli (The Million Pound Note, 1954)
Purppuratasanko (The Purple Plain, 1954)
Pennittömänä Berliinissä (I Am a Camera, 1955)
Aiheesta muualla

Clive Donner Elonetissä.
Clive Donner Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Valtaistuin

Iivana Julman norsunluinen valtaistuin.
Valtaistuin on monarkisissa hallintojärjestelmissä valtion päämiehen virallinen istuin, joka on käytössä yleensä vain virallisten seremonioiden aikana. Muita korkeammalla istuminen on voimakkaan vallankäytön vertauskuva. Valtaistuin esittää kuvaannollisesti hallitsijan valta-asemaa.
Yksi vanhan ajan kuuluisimmista valtaistuimista on niin sanottu Minoksen valtaistuin Kreikan Knossoksessa. Kreikkalaiset omaksuivat 7. vuosisadalta eaa. alkaen itämaisen tavan, että valtaistuin koristeltiin erityisen komeaksi. Antiikin aikana saattoi valtaistuimia olla varattuna myös jumalille, kuten Rooman keisarin valtaistuimen vieressä ollut jumalatar Roman istuin. Istuinten koristeina olivat kruunu ja valtikka. Myöhempien aikojen Euroopan ulkopuolisten maiden tunnettuja valtaistuimia olivat Persian šaahin riikinkukko-valtaistuin ja Länsi-Afrikan Ašantin kultainen valtaistuin.
Valtaistuin kuuluu myös uskonnolliseen kielenkäyttöön. Raamatussa puhutaan sekä Jumalan että Saatanan valtaistuimesta. Valtaistuimelle nousemisella tarkoitetaan usein Jeesuksen toista tulemista. Keskiajalla käsite Salomon valtaistuin alkoi merkitä Maria-symbolia, jossa valtaistuimelle johtavat portaat olivat siihen kuuluvia hyveitä. Nykyinen Pietarin valtaistuin taas on paaviuden vertauskuva.
Haulikko

Päällekkäispiippuinen haulikko
Haulikko on yleisimmin pitkäpiippuinen, rihlaamaton tai rihlattu käsiase, jonka patruuna sisältää joukon pieniä, läpimitaltaan 2–9 mm hauleja. Sitä käytetään pääasiassa pienriistan, kuten lintujen ja metsäjänisten metsästyksessä ja ampumaurheilussa, yleisimmin skeet- ja trap-lajeissa. Haulikolla ammuttavaksi tarkoitettua luotia, niin sanottua täyteistä käytettäessä haulikkoa voidaan käyttää esimerkiksi valkohäntäpeuran pyynnissä.lähde tarkemmin?
Alkuperä

Haulikon alkuperä on takaaladattavien kiväärien kehitystyössä.
1830-luvulla saksalainen Johann Nicolaus von Dreyse kehitti sytysneulakiväärin, jonka iskurissa oleva piikki sytytti nallin. Nalli oli sijoitettu paperisen patruunan ruutitilan etuosaan ja iskurin piikki löi näin patruunan läpi. Syntyi tarve kehittää patruuna, joka sulkisi aseen lukon tiiviisti. Jean Samuel Pauly kokeili paperipatruunaa, jonka kannassa oli metallikiekko. Casimir Lefaucheux ratkaisi ongelman 1836 sijoittamalla nallin metallikiekkoon. Metallikiekossa oli piikki, johon iskuri löi sytyttäen nallin ruutitilassa. Benjamin Houllier paransi mekanismia edelleen 1847 ja kehitti kokometallisen patruunan. Lefaucheux suunnitteli kaksipiippuisen taittuvan aseen ampumaan tätä patruunaa. Ase esiteltiin Lontoon maailmannäyttelyssä Kristallipalatsissa 1851. Yleisemmin neulapatruunan syrjäytti aseissa aluksi reunasytytys ja sitten nykyinen nallityyppi 1860-luvulta alkaen.
Rakenne

Haulikon ulospäin näkyvät pääosat ovat piippu tai piippupari, sen alla oleva puinen tai keinoaineesta tehty tukki, liipaisin tai liipaisinpari, vipu haulikon taittamiseksi/viritystappi, lukonkehys ja perä. Piipun tai piippuparin yläpinnalla on tähtäinkisko ja jyvä.
Nykyinen haulikko on yksi- tai kaksipiippuinen. Kaksipiippuisen haulikon piiput eli piippupari on yleensä juotettu kiinteästi toisiinsa. Aseesta käytetään nimitystä päällekkäis- tai rinnakkaispiippuinen haulikko sen mukaan, miten piiput on sijoitettu toisiinsa nähden. Yksipiippuiset haulikot ovat nykyisin yleisesti itselataavia, niin kutsuttuja puoliautomaattihaulikoita tai pumppuhaulikoita. Itselataava haulikko latautuu tavallisimmin etutukin sisälle sijoitetun mekanismin avulla ruutikaasun paineen käyttämän männän voimalla. Toinen tapa on rekyyliin, lukon massan hitauteen ja jouseen perustuva mekanismi.
Pumppuhaulikko ladataan vetämällä etutukki käsin taakse ja työntämällä se takaisin eteen. Myös pulttilukkoisia haulikoita valmistetaan ja käytetään jonkin verran. Yksipiippuinen taittuva haulikko, vanhalta kutsumanimeltään torpparihaulikko, on ollut aiemmin suosittu aloittelevan metsästäjän tai mukana kuljetettava toinen ase jos metsästys muutoin tapahtuu luodikolla. Tyyppi on nykyisin varsin harvinainen, mutta arvostus on kasvanut uudelleen jonkin verran.
Yleisimmin käytetty haulikkotyyppi on taittuvapiippuinen kahdella piipulla varustettuna.
Haulikkorihla on taittuvapiippuinen, lippaaton, yhdellä haulipiipulla ja yhdellä rihlapiipulla varustettu yhdistelmäase.
Tavallisesti haulikon piippua ei ole rihlattu. Haulikosta ilmoitetaan usein piipun pituus tuumina joka merkitään kahdella heittomerkillä luvun perässä. Piipun pituus vaikuttaa rekyyliin, joka heittää lyhyempipiippuista asetta enemmän. Piipun pituudella ei ole merkittävää vaikutusta aseen tehokkaaseen kantomatkaan. Toisinaan piipuissa on suujarru, joka ohjaa ruutikaasut aseen sivuille vähentäen rekyylin voimaa.
Haulikossa on yksi tai kaksi liipaisinta. Rinnakkaispiippuinen haulikko on valmistamisen yksinkertaisuuden vuoksi usein kaksiliipaisiminen. Nykyaikaisessa päällekkäispiippuisessa on yksiliipaisinmekanismi jossa on piippujen laukaisujärjestyksen valitsin. Ammuttaessa toinen piippu menee automaattisesti valmiustilaan laukaisua varten.
Rakenne > Kaliiperi

Haulikon kaliiperi ilmoitetaan englantilaista naulajärjestelmää käyttäen. Lukema kertoo sen, kuinka monta piippuun sopivaa samankokoista palloa naulasta puhdasta lyijyä voidaan tehdä. Haulikon piipun halkaisija on sitä suurempi, mitä pienempi lukema on. Esimerkiksi kaliiperin 12 haulikkoon sopivia palloja naulasta saa 12 kappaletta. Myös tuumaan perustuvia, piipun sisähalkaisijan ilmoittavia kaliiperimittoja on, muun muassa .410 tuumaa.
Haulikon kaliiperin yhteydessä ilmoitetaan aina myös täyteen mittaansa avautuneen patruunan hylsyn nimellispituus millimetreinä. Nykyisin käytetään 20/70, 20/76, 16/70, 12/70, 12/76, 12/89, 10/75 ja 10/89-kaliiperin haulikoita, joista 12/70 on vielä yleisin ja 12/76 (magnum) seuraavaksi yleisin. Kaliiperi 12/89 (supermagnum) on yleistymässä muun muassa siksi, että 12-kaliiperisella 89 mm pitkällä patruunapesällä varustetulla haulikolla voi ampua myös lyhyempiä 12/76- ja 12/70-patruunoita. Haulikolla, esimerkiksi 12/70, ei saa ampua nimellismittaansa pidempiä patruunoita, vaikka ne sopisivatkin patruunapesään. Ne voivat aiheuttaa vaarallisen aserikon nimellismittaansa avautuvan hylsyn osittain tukkiessa patruunapesän ja piipun välisen ylimenokartion, jolloin pienemmän aukon vuoksi ruudin paine kasvaa vaarallisesti. Oikeanmittaisella patruunalla kartio jää avoimeksi päästäen haulit vapaasti piippuun.
Isompien kaliiperien sekä pidempien patruunapesien ja patruunoiden yleistymiseen on vaikuttanut erityisesti lyijyn kielto vesilinnustuksessa ja lyijyn korvikemateriaalien, kuten rauta ja sinkki,  keveydestä johtuva patruunoiden tehon väheneminen. Tilavampaan patruunaan saa luonnollisesti suuremman ruutimäärän että haulimäärän. Näin sekä lähtönopeutta että hauliparven peittoa voidaan parantaa. 
Eri kaliiperien yleisyyttä rajoittaa niihin saatavien patruunoiden hinta ja saatavuus. Tämä koskee erityisesti suuria ja pieniä kaliipereita. Toisaalta tavallisten kaliperien patruunoiden haulien materiaalivalinnat vaikuttavat hintaan.