stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vaal Krantzin taistelu
Taistelu

Brittien hyökkäys alkoi valehyökkäyksellä kohti Brakfonsteinia Tugelajoen pohjoispuolella aamulla kello 06.00. Buller oli  hyvin varovainen Spion Kopin tappion takkia. Taistelu oli ajautunut ongelmiin brittien sekaannusten takia ja Buller halusi nyt välttää kaikkia mahdollisia virheitä. Viimein iltapäivällä Buller oli varmistunut valehyökkäyksen toteutuksesta ja hän antoi kenraalimajuri Neville G. Lytteltonille luvan hyökätä Vaal Krantzia vastaan komentamansa 4. prikaatin johdossa.
4. prikaatin vallatessa Vaal Krantzia kenraalimajuri H. J. T. Hildyardin 2. prikaatin joukot olivat valmistelleen niin sanotun Green Hillin valtausta. Jos molemmat kukkulat olisi vallattu, britit hallitsisivat niiden välistä maata, jonka kautta muun jalkaväen ja ratsuväen olisi mahdollista edetä edelleen kohti Ladysmithiä. Buller pelkäsi kuitenkin edelleen mahdollista nöyryyttävää epäonnistumista ja kielsti Hildyardin joukkoja etenemästä.
Lytteltonin hyökkäys sen sijaan eteni. Kello 14.00 hänen joukkonsa olivat vallanneet joitakin asemia Vaal Krantzin etelä- ja itärinteillä. Lytteltonkin sai nyt Bullerilta käskyn vetäytyä joukkoineen. Lyttelton jätti kuitenkin käskyn huomioimatta ja määräsi sen sijaan joukkonsa perustamaan asemia kukkulan länsipuolella, jossa tarkoitus oli odottaa vahvistuksia. Buller ei suostunut vahvistuksia lähettämään ja jätti lopullisen päätöksen vasta seuraavalle päivälle.
Buurit etenivät tykkeineen yöllä 5.–6. helmikuuta Vaal Kranzin viereisille kukkuloille. Buller antoi yön yli nukuttuaan toistensa kanssa ristiriidassa olleita eri käskyjä. Hän otti yhteyttä myös komentajaansa kenttämarsalkka Frederick Robertsiin ohjeita saadakseen. Ilmeisesti Buller halusi saada käskyn vetäytyä, jolloin hän itse ei olisi vetäytymisestään kokonaan vastuussa. Roberts määräsi kuitenkin Bullerin jatkamaan taistelua Ladysmithin piirityksen murtamiseksi. Muu 6. helmikuuta käytiin useita kahakota. Tykistötuli aiheutti tappioita. Lyttelton sai joitakin vahvistuksia Hildyardin joukoista.
Brittien taistelujohto kokoontui itlapäivällä 7. helmikuuta. Kiivaan keskustelun jälkeen Bullerin alaiset kenraalit päärrivät lopulta ydessä Bullerin kanssa vetäytyä taistelukentältä.
Seuraukset

Britit olivat menettäneet 30 miestä kaatuneina ja 350 haavoittuneina. Buurien tappiot olivat noin 30 kaatunutta ja 50 haavoittunutta. Vaal Krantzin taistelu oli jo kolmas epäonnistunut yritys Ladysmithin auttamiseksi. Buller oli onnistunut buureja suuremmankin joukkonsa kanssa ajautumaan kestämättömään tilanteeseen päättämättömyydensä takia. Hänen alaisensa upseerit antoivat hänelle pilkkanimiä, kuten “Sir Re verse Buller” ja “Tugelan lauttamies”.
Brittien tykkejä Vaal Krantzin suunnalla.
Vietcong (tietokonepeli)

| Vietcong |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Pterodon Illusion Softworks
Julkaisija:  Gathering
Jakelija:  Gathering of Developers
Pelimoottori:  Ptero-Engine II
Julkaistu:  huhtikuu 2003
Lajityyppi:  ensimmäisen persoonan ammuntapeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Teini-ikäisille  USK 16 
Alusta:  Microsoft Windows
Jakelumuoto:  CD-ROM
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Vietcong on Pterodonin ja Illusion Softworksin kehittämä ensimmäisen persoonan ammuntapeli, joka julkaistiin huhtikuussa 2003. Peli sijoittuu Vietnamin sotaan.
Vietcongille on tehty jatko-osa Vietcong 2, joka julkaistiin lokakuussa 2005.
Pelaaminen

Pelissä voi pelata joko yksinpeliä tai moninpeliä. Yksinpelissä voi harjoitella tutoriaalin avulla, suorittaa tehtäviä tai ottaa "Quick Fightin" (nopea peli).
Tarina

Peli kertoo kersantti Steve R. Hawkinsinsta, joka astuu palvelukseen erikoisjoukkoihin Nui Pekin leirissä. Nui Pek sijaitsee Ho Chi Minhin huoltotien lähellä, joka on yksi Vietnamin vaarallisimpia alueita. Hawkins johtaa omaa osastoaan, johon kuuluvat seuraavat henkilöt: tunnustelija Le Duy Nhut on karski ja vietnamia tulkkaava henkilö, joka johdattaa ryhmän kohteeseen; pioneeri Thomas Bronson on ryhmän räjähdeasiantuntija ja ammuksia kantava ryhmän jäsen; radisti Peter James Defort pystyy kutsumaan ilma- ja tykistötukea sekä lisävahvistuksia; konekiväärimies Carl Jones Hornster on joukon karskein ja kestävin jäsen. Joe Crocker on joukon lääkintämies.
Viktor Nekrasov

Viktor Nekrasov
Viktor Platonovitš Nekrasov (ven. Ви́ктор Плато́нович Некра́сов, 17. kesäkuuta 1911 Kiova – 3. syyskuuta 1987 Pariisi) oli venäläinen kirjailija.
Viktor Nekrasovin isä oli pankkivirkailija ja äiti lääkäri. Hän valmistui Kiovan rakennusinstituutista vuonna 1936 mutta oli jo sitä ennen aloittanut näyttelijäopinnot. Nekrasov työskenteli näyttelijänä, ohjaajana ja lavastajana.
Toisen maailmansodan aikana Nekrasov palveli sotilasinsinöörinä ja pioneeripataljoonan komentajana. Hän haavoittui vuonna 1943 ja pääsi armeijasta vuonna 1945. Sen jälkeen Nekrasov ryhtyi kirjailijaksi ja otti tavoitteekseen sodan realistisen kuvaamisen rivimiehen näkökulmasta.
Nekrasovin ensimmäinen kirja V okopah Stalingrada (”Stalingradin juoksuhaudoissa”, 1946) sai Stalin-palkinnon ja vaikutti myöhemmän sotakirjallisuuden kehitykseen. Pienoisromaani V rodnom gorode (”Kotikaupungissa”, 1954) kuvaa rintamamiesten paluuta sodanjälkeiseen todellisuuteen. Pienoisromaani Kira Georgijevna (1961) nosti esille Stalinin vainoissa tuomittujen kotiinpaluun. Nekrasov kirjoitti myös kertomuksia, elokuvakäsikirjoituksia ja matkakuvauksia.
Nekrasov osallistui 1960-luvulta lähtien toisinajattelijoiden toimintaan ja joutui vuonna 1974 muuttamaan Sveitsin kautta Ranskaan. Hän asui Pariisissa ja työskenteli Radio Svobodan ja kirjallisuuslehti Kontinentin toimittajana. Nekrasovin lännessä kirjoittama proosa koostuu muistelmien ja uusien vaikutteiden herättämistä mietelmistä.
Vaasan adventtiseurakunta

| Vaasan adventtiseurakunta |
| --- | --- |
 Vaasan adventtikirkko marraskuussa 2022.
Suuntautuminen:  seitsemännen päivän adventismi
Kirkkokunta:  Suomen Adventtikirkko
Perustettu:  1940
Pastori:  Veli-Lauri Kotilainen
Pääkirkko:  Asemakatu 22 65100 Vaasa
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vaasan adventtiseurakunta on Vaasassa toimiva adventtiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1940. Seurakunta kuuluu Suomen Adventtikirkko -kirkkokuntaan. Seurakunnan pastorina toimii Veli-Lauri Kotilainen. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Vaasan keskustassa Asemakadulla. Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten lisäksi raamattu- ja rukouspiirit.
Aiheesta muualla

Seurakunnan verkkosivusto
Vithaya Pansringarm

| Vithaya Pansringarm> วิทยา ปานศรีงาม |
| --- | --- |
 Vithaya Pansringarm (oikealla) vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. elokuuta 1959 (ikä 65) Bangkok, Thaimaa
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2010–
Merkittävät roolit:  Only God Forgives
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Vithaya Pansringarm (thaiksi วิทยา ปานศรีงาม; s. 11. elokuuta 1959 Bangkok) on thaimaalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Nicolas Winding Refnin jännityselokuvassa Only God Forgives. Hänet tunnetaan Thaimaassa myös nimellä "Pu Vithaya".
Pansringarm on myös näytellyt pieniä sivurooleja elokuvissa Kauhea kankkunen 2, Megalodon ja Mechanic: Resurrection.
Kesäkuussa 2014 Pansringarm voitti Shanghain elokuvajuhlien parhaan miespääosan palkinnon roolistaan elokuvassa The Last Executioner.
Aiheesta muualla

Vithaya Pansringarm Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Viterbon maakunta

Viterbon maakunta on yksi Italian maakunnista. Se sijaitsee Latiumin alueella Keski-Italiassa. Maakunnan  pääkaupunki on Viterbo, jossa on yli 60 000 asukasta, kun taas muiden kaupunkien väkimäärä jää alle 20 tuhannen. Maakunta on pinta-alaltaan 3 612 neliökilometriä ja asukkaita siellä oli vuoden 2015 runsaat noin 320 000. Maakunnassa on 60 kuntaa.
Alueen järvien rannoilla on ollut asutusta tuhansien vuosien ajan. Bolsenanjärvi on muodostunut muinaisen tulivuorien kraatteriin. Monet tunnetuista etruskien asuma-alueista sijaitsevat Viterbossa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Italy World Club (Arkistoitu – Internet Archive) (matkailusivusto)
Viterbo & Tuscia viterbese (Arkistoitu – Internet Archive)
Viterbon maakunta
Acquapendente | Arlena di Castro | Bagnoregio | Barbarano Romano | Bassano Romano | Bassano in Teverina | Blera | Bolsena | Bomarzo | Calcata | Canepina | Canino | Capodimonte | Capranica | Caprarola | Carbognano | Castel Sant’Elia | Castiglione in Teverina | Celleno | Cellere | Civita Castellana | Civitella d’Agliano | Corchiano | Fabrica di Roma | Faleria | Farnese | Gallese | Gradoli | Graffignano | Grotte di Castro | Ischia di Castro | Latera | Lubriano | Marta | Montalto di Castro | Monte Romano | Montefiascone | Monterosi | Nepi | Onano | Oriolo Romano | Orte | Piansano | Proceno | Ronciglione | San Lorenzo Nuovo | Soriano nel Cimino | Sutri | Tarquinia | Tessennano | Tuscania | Valentano | Vallerano | Vasanello | Vejano | Vetralla | Vignanello | Villa San Giovanni in Tuscia | Viterbo | Vitorchiano
Vietnam-seura

Vietnam-seura on suomalainen poliittisesti sitoutumaton Vietnamin ystävyysseura. Järjestö perustettiin vuonna 1971 nimellä Suomi–Vietnam-seura. Seuran juuret ovat Vietnamin sodan vastaisessa solidaarisuusliikkeessä. Nykyään toiminta on vähemmän poliittista..
Vietnam-seura on julkaissut useita Vietnamia ja sen kulttuuria käsitteleviä teoksia. Seuran olennaisena toimintamuotona on nykyään kehitysyhteistyö.
Seuran edeltäjä oli Suomen Rauhanpuolustajien aloitteesta perustettu Vietnamin Ystävyyden Komitea (1966). Komitea järjesti mielenosoituksia ja avustuskeräyksia.
Puheenjohtajat

Paavo Rintala 1971–1972
Erkki Arhinmäki 1973
Bo Winqvist
Helge Gyllenberg 1985–1988
Esko Seppänen 1988–1992
Göran Pulkkis 1992–1994
Johan von Bonsdorff 1994–1998
Minna Hakkarainen 1998→
Aiheesta muualla

Vietnam-seura ry (Arkistoitu – Internet Archive)
Luodeslampi

Luodeslampi on suomenkielinen sukunimi:
Juha Luodeslampi, teologi, kuvataiteilija ja kirjailija, filosofian tohtori
Pekka Luodeslampi, nettivideoharrastaja
Se on myös vesistön nimi:
Luodeslampi, järvi Ähtärissä
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Luode (Kuru)

Luode on kylä Kurussa eli nykyisessä Ylöjärven kaupungissa. Luode sijaitsee 15 km Kirkonkylästä länteen Kuru−Parkano-maantien varressa. Kylässä on mm. autokorjaamo, metallifirma, viherrakennusliike sekä hevostallitoiminta.
Valkokurkkutanssijat

| Valkokurkkutanssijat |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tanssijat Pipridae
Suku::  Valkokurkkutanssijat Heterocercus  P. L. Sclater, 1862
Katso myös
   Valkokurkkutanssijat Wikispeciesissä   Valkokurkkutanssijat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valkokurkkutanssijat (Heterocercus) on tanssijoiden heimoon kuuluva varpuslintusuku. Valkokurkkutanssijoiden sukuun kuuluu BirdLife Internationalin mukaan kolme lajia.
Valkokurkkutanssijoihin kuuluvia lajeja

Kastanjatanssija (Heterocercus flavivertex)
Kekäletanssija (Heterocercus linteatus)
Valkokurkkutanssija (Heterocercus aurantiivertex)
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Heterocercus (englanniksi)
Länsiö

Länsiö on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Einari Länsiö, vuoteen 1920 Laaksonen (s. 1895), Haagan kauppalanjohtaja, Kansaneläke-lehden päätoimittaja
Laura Länsiö, nykyinen Jurkka (s. 1958), suomalainen näyttelijä
Maikki Länsiö (s. 1932–1996), näyttelijä, Einari Länsiön tytär
Tapani Länsiö (s. 1953), säveltäjä, kriitikko
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Länsivuono

| Länsivuono> norj. Vestfjorden |
| --- | --- |
 Länsivuono vuorelta nähtynä. Oikealla Lofoottien eteläosa.
 Länsivuonon (Vestfjorden) sijainti
Sijainti:  Nordlandin lääni, Norja
Merialue:  Norjanmeri, Atlantin valtameri
Länsivuono (norj. Vestfjorden) on Nordlandin läänissä, Norjassa sijaitseva vuono. Se sijaitsee Lofoottien saariston ja Manner-Norjan välissä, Bodøstä luoteeseen.
Länsivuono on tunnettu turskan pyynnistä, mitä on kalastettu keskiajalta asti. Miekkavalaat tulevat talveksi vuonon alueelle, mikä houkuttelee turisteja. Voimakkaat tuulet ja merenkäynti ovat Länsivuonossa talvisin melko yleisiä.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Valkokurkkupöllönen

| Valkokurkkupöllönen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pöllölinnut Strigiformes
Heimo::  Pöllöt Strigidae
Suku::  Kirkupöllöset Megascops
Laji::   albogularis
Kaksiosainen nimi
 Megascops albogularis  Cassin, 1850 
Synonyymit
 Otus albogularis 
Katso myös
   Valkokurkkupöllönen Wikispeciesissä   Valkokurkkupöllönen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Valkokurkkupöllönen (Megascops albogularis aiemmin Otus albogularis) on pöllöihin kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Andeilla Boliviasta Perun, Ecuadorin ja Kolumbian kautta Venezuelaan ulottuvalla alueella. Se on pöllösten suvun suurin lintu: sen pituus on 26 cm ja paino 185 grammaa.
Lajin elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat vuoristometsät ja kuivat pensaikot.
Alalajit

Valkokurkkupöllösellä on viisi alalajia:
Megascops albogularis albogularis (Cassin, 1849)
Megascops albogularis macabrum (Bonaparte, 1850)
Megascops albogularis meridensis (Chapman, 1923)
Megascops albogularis obscurus (Phelps & W. H. Phelps Jr, 1953)
Megascops albogularis remotus (Bond & Meyer de Schauensee, 1941)
Aiheesta muualla

Owlpages.com (englanniksi)
Vuoden rullakiekkoilija

Vuoden rullakiekkoilija on Suomen Jääkiekkoliiton vuosittain myöntämä tunnustuspalkinto.
Palkinnon saajat

| Kausi | Joukkue | Pelaaja |
| --- | --- | --- |
| 1999 | Team 957 | Ville Nieminen |
| 2000 | MahtiAnkat | Kimmo Kuhta |
| 2001 | Näätä Rollers | Sami Järvenpää |
| 2002 | Näätä Rollers | Kimmo Lisko |
| 2003 | GrIFK | Kari Kalto |
| 2004 | Devils | Ari Luostarinen |
| 2005 | Thunder | Karo Koivunen |
| 2006 | Roller Eagles | Teemu Virtala |
| 2007 | MahtiAnkat | Aki Tuominen |
| 2008 | Pahalampi | Sasu Hovi |
| 2009 | Devils | Sami Markkanen |
| 2010 | Devils | Sami Markkanen |
| 2011 | Vuorelan Veikot | Lasse Lappalainen |
2012: 
2013: 
| 2014 | Koovee Rollers | Markus Jokinen  |
| 2015 | Pahalampi | Jimi Palanto  |
| 2016 | Vuorelan Veikot | Petri Partanen  |
| 2017 | Pahalampi | Teemu Lepaus  |
Vladimir Burtsev

| Vladimir Burtsev |
| --- | --- |
 Vladimir Burtsev
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. marraskuuta 1862 Fort Aleksandrovski, Venäjän keisarikunta (nyk. Kazakstan
Kuollut: 21. elokuuta 1942 (79 vuotta) Pariisi, Ranska
Kansalaisuus:  Venäjä
Ammatti:  toimittaja
Vladimir Lvovitš Burtsev (ven. Владимир Львович Бурцев; 29. marraskuuta 1862 Fort Aleksandrovski, Venäjän keisarikunta (nyk. Kazakstan) – 21. elokuuta 1942 Pariisi, Ranska) oli venäläinen vallankumouksellinen ja journalisti.
Burtsev liittyi ylioppilaana vallankumoukselliseen liikkeeseen, ja sen vuoksi hänet 1886 karkotettiin Siperiaan. Sieltä hän pakeni Sveitsiin, missä hän osallistui 1888–1889 aikakauslehden Svobodnaja Rossija ('Vapaa Venäjä') julkaisemiseen. Sveitsistä karkotettuna hän lopulta meni Lontooseen, missä hän yhdessä Sergei Stepnjakin kanssa ryhtyi keräämään aineksia Venäjän vapausliikkeen historian esitystä varten. Työn tuloksena ilmestyi 1897 historiallinen käsikirja 'Yksi vuosisata'. Samaan aikaan hän perusti aikakauslehden Narodovolets, jonka kolmannen vihkon ilmestyttyä Venäjän lähetystö nosti häntä vastaan syytteen yllytyksestä keisarin murhaan, ja hänet tuomittiin 1898 puolentoista vuoden rangaistustyöhön. Burtsev kielsi kuitenkin aina olevansa terroristi.
Lokakuun manifestin julkaisemisen jälkeen Burtsev palasi 1905 Pietariin, missä hän julkaisi Lontoossa perustamaansa historiallista aikakauskirjaa Былое (Byloje, ’Entisyys’). Taantumuksen päästessä valtaan hän muutti 1906 Suomeen ja 1907 Pariisiin. Siellä hän julkaisi kesällä 1909 Le Matin -lehdessä huomiota herättäneet paljastuksensa Venäjän salaisesta poliisista, sen menettelytavoista ja agenteista. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua 1914 hän palasi jälleen Venäjälle, mutta hänet vangittiin heti hänen päästyään Suomeen ja hänet vietiin Siperiaan, mistä hän kuitenkin sai pian palata jonnekin Pietarin ulkopuolelle. Vallankumouksen aikana Burtsev esiintyi bolsevikkien vastustajana ja asettui uudelleen ulkomaille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vladimir Burtsev Wikimedia Commonsissa
Vuoden designteko

Vuoden designteko on Suomalaisen työn liiton vuodesta 2012 jakama palkinto.
Palkittuja

2012: bambukuituisia vauvanvaatteita suunnitteleva ja valmistava Beibamboo Oy
2013: mattovalmistaja VM-Carpet Oy
2014: puisia Lastu-suojakuoria mobiililaitteille valmistava Droplet Hitech Design Oy
2015: Drop-ulkoaltaita valmistava Useful Stuff Oy
2016: jurvalainen Hakola Huonekalu Oy
2017: FRENN-miestenvaatteita valmistava Frenn Company Oy
2018: lasten ja nuorten arkkitehtuurikoulu Arkki ry
2019: puukomposiitista kylpyhuonekalusteita suunnitteleva ja valmistava Woodio Oy
2020: julkitilakalusteita valmistava Piiroinen Oy
2021: sähköautojen latauslaitteita suunnitteleva ja valmistava Kempower Oy
Luolaja

Luolajan sijainti Hämeenlinnassa.
Luolaja on Hämeenlinnan 24. kaupunginosa. Kaupunginosassa sijaitsee rautakaudelta peräisin oleva Luolajan kylä. Historiallisissa lähteissä Luolaja mainitaan ensi kerran 1385 ja se oli keskiajalla Vanajan suurin kylä. Luolajassa on alakoulu, seppä ja ratsastustalli. 1800-luvulla Härkätietä oikaistiin Luolajan kautta. Koillisessa Luolaja rajoittuu Hattelmalanharjuun ja kaakossa valtatiehen 10. Luolajassa sijaitsee myös Ratasniityn teollisuusalue.
Urumi (elokuva)

| Urumi> ഉറുമി |
| --- | --- |
 Elokuvateatterien juliste
Ohjaaja:  Santosh Sivan
Käsikirjoittaja:  Shankar Ramakrishnan
Tuottaja:  Prithviraj Santosh Sivan Shaji Natesan
Säveltäjä:  Deepak Dev
Kuvaaja:  Santosh Sivan
Leikkaaja:  A. Sreekar Prasad
Pääosat:  Prithviraj Prabhu Deva Genelia D’Souza Nithya Menon Vidya Balan Jagathy Sreekumar Alexx O’Nell Arya
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Intia
Tuotantoyhtiö:  August Cinema
Ensi-ilta:  31. maaliskuuta 2011
Kesto:  160 min
Alkuperäiskieli:  malajalam
Budjetti:  200 milj. ₹
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Urumi (malajalamiksi ഉറുമി) on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut intialainen malajalaminkielinen draamaelokuva, joka perustuu osittain historiallisiin tapahtumiin. Sen on ohjannut Santosh Sivan ja käsikirjoittanut Shankar Ramakrishnan. Elokuvassa näyttelevät Prithviraj, Prabhu Deva, Genelia D’Souza, Nithya Menon, Vidya Balan, Jagathy Sreekumar, Arya ja Alexx O’Nell. Tabu esiintyy tanssinumerossa.
Urumi oli 200 miljoonan rupian budjetillaan aikansa toiseksi kallein malajalaminkielinen elokuva Pazhassi Rajan (2009) jälkeen. Se julkaistiin myös dubattuna teluguksi samalla nimellä ja tamiliksi nimellä Urumi: Padhinaintham Nootrandu Uraivaal. Monia kohtauksia jouduttiin kuvaamaan uudelleen dubattuja versioita varten.
Elokuva oli sekä yleisö- että arvostelumenestys. Se voitti useita palkintoja, joihin kuului parhaan elokuvan ja ohjauksen palkinnot Imagineindia International Film Festivalilta, sekä kaksi Kerala State Film Awards -palkintoa ja seitsemän Asiavision Awards -palkintoa.
Juoni

Suurimmaksi osaksi 1500-luvun Keralaan sijoittuvassa elokuvassa soturi Chirakkal Kelu Nayanar haluaa kostaa isänsä kuoleman yhteenotossa Vasco da Gaman ja tämän joukkojen kanssa. Apunaan hänellä on paras ystävänsä Vavvali ja soturiprinsessa Ayesha.
Monikansallinen kaivosyhtiö Nirvana Group tarjoaa Goalla asuvan Krishna Dasille (Prithviraj Sukumaran) suuren summan rahaa ostaakseen tämän sukulaisten omistamat maat. Ne on aiemmin vuokrattu voittoatavoittelemattomalle yhdistykselle, joka ylläpitää mm. koulua paikallisille alkuperäiskansojen lapsille. Dasin ja hänen ystävänsä Thanseer (Prabhu Deva) vieraillessa paikan päällä heidät kidnapataan ja kaksikko viedään paikallisen heimopäällikkö luokse, joka kertoo Dasin olevan Chirakkal Kelu Nayanarin jälkeläinen.
Tämän jälkeen tapahtumat siirtyvät 1500-luvun Keralaan.
Vasco oli ottanut vangikseen pyhiinvaltajia, joiden vapauttamisesta nuoren Kelun ja bramiinin oli tarkoitus neuvotella da Gaman kanssa, joka kieltäytyy neuvottelemasta ja päättää alkaa tappamaan panttivankeja. Kelun isä järjestää rynnäkön da Gaman laivaan pelastaakseen poikansa, mutta kuolee itse jäätyään vangiksi. Vavvalin perhe adoptoi orvoksi jääneen Kelun.
Kasvettuaan aikuisiksi Kelu ja Vavvali kohtaavat metsästysretkellään Chirakkalin prinsessan Balan (Nithya Menen), jonka rosvojoukko on kidnapannut käyttäen apunaan portugalilaisten valmistamia pistooleja. Prinssi Bhanu Vikraman (Ankur Khanna) epäilee kuitenkin Kelun ja Vavvalin kidnapanneen prinsessan, pidättää heidät ja vie kaksikon Chirakkalin kuninkaan (Amole Gupte) luo. Kun selviää, että Kelu ja Vavvali ovat syyttömiä, kuninkaan ministeri Chenichery Kurup (Jagathy Sreekumar) neuvoo kuningasta käyttämään Kelun soturin taitoja kuningaskunnan hyväksi ja kidnappaamaan Vasco da Gaman, jonka huhutaan palaavan Keralaan saatuaan varakuninkaan arvon. Vascon sijaan Kelu ja Vavvali vangitsevat kuitenkin tämän pojan Estêvãon (Alexx O'Nell).
Estêvãon vangitsemisen yhteydessä Kelu ja Vavvali kohtaavat Arakkalin prinsessan Ayeshan (Genelia D'Souza), joka päätyy Chirakkalin joukkojen vangiksi, mutta Kelu auttaa tätä myöhemmin pakenemaan. Yhdessä Vavvalin kanssa kolmikko alkaa kokoamaan maaseudulta portugalilaisia vastustavaa rintamaa. Samaan aikaan palatsissa prinssi Bhanu on ministeri Chenicheryn johdattelemana liittoutunut vankina olevan Estêvãon kanssa. Chenicheryn johdatuksella he murhaavat kuninkaan ja Bhanu nousee Chirakkalin hallitsijaksi, jonka on tarkoitus olla portugalilaisille mahdollisimman myötämielinen.
Vasco da Gaman saapuessa Chirakkaliin hän tunnistaa Chenicheryn välittömästi. Estêvão tappaa Bhanun, josta ei enää ole portugalilaisille hyötyä. Chenicherylle tarjotaan Lakkadiivien saarten kenraalikuvernöörin virkaa kiitoksena portugalilaisten kanssa tehdystä yhteistyöstä. Kelun, Vavvalin ja Ayeshan kokoama vastarinta ja portugalilaiset ajautuvat taisteluun, jonka aikana Vavvali saa surmansa. Kelun onnistuu päästä kasvotusten Estêvãon kanssa, mutta kuolee portugalilaisten sotilaiden luoteihin.
Elokuvan lopussa Krishna Das päättää olla myymättä esi-isiensä maita kaivosyhtiölle ja aloittavansa uuden elämän Keralassa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Prithviraj  | … |  Chirakkal Kelu Nayanar/Krishna Das   |
|  Prabhu Deva  | … |  Vavvali/Thanseer   |
|  Genelia D’Souza  | … |  Arakkalin prinsessa Ayesha   |
|  Nithya Menon  | … |  Chirakkal Bala/Daisy da Cunha   |
|  Vidya Balan  | … |  Makkom/Bhumi   |
|  Alexx O’Nell  | … |  nuori Vasco da Gama/Estêvão da Gama   |
|  Robin Pratt  | … |  vanha Vasco da Gama   |
|  Arya  | … |  Chirakkal Kothuwal/Thankachan   |
|  Amole Gupte  | … |  Chirakkalin kuningas  |
|  Ankur Khanna  | … |  prinssi Bhanu Vikraman   |
|  Jagathy Sreekumar  | … |  ministeri Chenichery Kurup   |
|  Shaji Nadesan  | … |  MLA Raveendra Kaimal   |
|  Tabu  | … |  erikoisesiintyminen laulussa ”Aaranne Aarane”   |
|  K. P. A. C. Lalitha  | … |  kertoja   |