stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hyundai Tucson
Hyundai Tucson TL (2015–)

| Hyundai Tucson TL |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Algeria  Brasilia  Etelä-Korea  Intia  Kiina  Tšekki  Venäjä
Valmistaja:  Hyundai
Valmistusvuodet:  2015–
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Edeltäjä:  Hyundai Tucson (LM)
Seuraaja:  Hyundai Tucson (NX4)
Teknisesti samankaltaisia:  Kia Sportage (QL)
Tekniset tiedot
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,6–2,4 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen automaatti 8-vaihteinen automaatti 7-vaihteinen kaksoiskytkin
Kolmannen sukupolven Tucson esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2015. Edeltäjäänsä verrattuna se kasvoi 65 millimetriä pituudeltaan ja 30 millimetriä leveydeltään, mutta on 15 millimetriä aiempaa matalampi. Ensimmäistä kertaa mallia myydään samannimisenä kaikkialla maailmassa.
Vuoden 2015 Euro NCAP -kolaritestistä Tucson sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
New Yorkin autonäyttelyssä keväällä 2018 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut Tucson, joka sai uudelleenmuotoillun etupuskurin ja -säleikön sekä muutoksia takavaloihin. Sisällä kojelauta oli uusi.
Hyundai Tucson NX4 (2020–)

| Hyundai Tucson NX4 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Tšekki
Valmistaja:  Hyundai
Valmistusvuodet:  2020–
Korimalli:  5-ovinen crossover
Edeltäjä:  Hyundai Tucson (TL)
Teknisesti samankaltaisia:  Hyundai Mistra (DU2) Hyundai Santa Cruz Hyundai Santa Fe (TM) Hyundai Sonata (DN8) Hyundai Staria Kia Carnival (KA4) Kia K5 (DL3) Kia K8 Kia Sorento (MQ4) Kia Sportage (NQ5)
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Hyundai–Kia N3
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,5–2,5 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen robotti 6-vaihteinen automaatti 8-vaihteinen automaatti 7-vaihteinen kaksoiskytkin
Neljännen sukupolven Tucson esiteltiin syyskuussa 2020. Edeltäjäänsä verrattuna sen akseliväli kasvoi 10 millimetriä.
Moottorina on nelisylinterinen 1,6-litrainen bensiinimoottori, josta tarjotaan sekä sähköistämätöntä että useaa erilaista sähköistettyä malliversiota. Perusmalli on 148-hevosvoimainen pelkästään polttomoottorikäyttöinen versio, jonka yhteydessä on kuusivaihteinen manuaalivaihteisto ja vetotapana etu- tai neliveto. 48 voltin kevythybridiversion saa sekä 148- että 178-hevosvoimaisina versioina. Niissä voimansiirtona on automatisoitu kuusivaihteinen manuaalivaihteisto, jossa ei ole kytkinpoljinta, tai seitsemänportainen kaksoiskytkinvaihteisto. Vetotapana on etu- tai neliveto. Perinteisessä hybridimallissa bensiinimoottorin apuna on 59 hevosvoiman tehoinen sähkömoottori, jonka suurin yhteisteho polttomoottorin kanssa on 227 hevosvoimaa. Hybridimallissa on aina kuusiportainen automaattivaihteisto. Ladattava hybridimalli tulee markkinoille vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hyundai Tucson Wikimedia Commonsissa
Facelift-mallin Hyundai ix35.
Facelift-mallin Hyundai Tucson TL.
Freeman

| Freeman |
| --- | --- |
 Freeman Helsingin Musiikkimessuilla vuonna 2011.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Leo Christer Friman
Syntynyt: 14. syyskuuta 1951 (ikä 73)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Freeman 
Laulukielet:  suomi
Tyylilajit:  pop, rock
Levy-yhtiöt:  Love Records Megafon Records Johanna Kustannus
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Leo Christer Friman (s. 14. syyskuuta 1951 Lahti) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan  taiteilijanimellä Freeman. Hänen hittejään ovat "Ajetaan tandemilla", "Kaksi lensi yli käenpesän", "Osuuskaupan Jane" ja "Mattolaituri".
Freeman Ilosaarirockissa kesällä 2011.
Nuoruus

Nuoruutensa Hämeenlinnassa viettänyt Friman kävi pianotunneilla sekä esiintyi Yleisradion lastenradiossa ja televisiossa Kylli-tädin satuohjelmassa. Hän oli myös lahjakas pitkänmatkan juoksija. Friman soitti nuorena kitaraa Waterloo-nimisessä yhtyeessä Hämeenlinnassa vuosina 1970–1980. Yhtye soitti ensimmäisissä pop-yhtyeiden SM-kilpailuissa vuonna 1970 ja pääsi levyttämään muiden kilpailun finalistien kanssa Popmestarit-levylle. Yhtye esittää levyllä Frimanin kappaleen ”Smiling Face”. Waterloon lisäksi hän oli väliaikaisena kitaristina Kirkan Islandersissa ja Paula Koivuniemen orkesterissa.
Ura

Taiteilijanimen Freeman ottaneen Frimanin oma levytysura alkoi vuonna 1976. Love Recordsin kustantaman kultaa myyneen esikoisalbumin nimi oli pelkistetysti Freeman. Tältä LP:ltä löytyvät Freemanin tunnetuimmat sävellykset: ”Ajetaan tandemilla”, ”Kaksi lensi yli käenpesän” ja ”Osuuskaupan Jane”. Viimeksi mainittu oli Syksyn sävel -kisassa kolmantena. Sanoitukset näihin kuten suurimpaan osaan muitakin levyn kappaleita teki Hector, joka oli tuolloin Freemanin lanko. Ykköshitiksi noussut ”Ajetaan tandemilla” julkaistiin puoli vuotta ennen esikoisalbumia.
1980-luvulla Freeman toimitti ja juonsi Yleisradion musiikki- ja nuortenohjelmia sekä radiossa että televisiossa. Radio-ohjelmia olivat Torstaimakasiini, Kultiveera ja Tärinätori. Televisiossa Freemania työllisti rockohjelma Tuubi, jonka juontajaksi hän tuli Hectorin jälkeen keväällä 1981.
Vuodesta 1991 Freeman on soittanut Menneisyyden Vangit -yhtyeessä, jossa mukana on myös toinen 1970-luvun laulajatähti Vicky Rosti. Vuonna 2010 Freeman vieraili Uuden Fantasian ”Liian myöhään” -kappaleen solistina. Kappaleen suuren menestyksen johdosta Freemanin ja Uuden Fantasian yhteistyö jatkui ja lokakuussa 2011 julkaistiin Uuden Fantasian kanssa levytetty Freemanin uran neljäs sooloalbumi Freeman 4.
Freeman & Uusi Fantasia osallistuivat kappaleella ”Noitanainen” vuoden 2012 Uuden musiikin kilpailuun (UMK), joka oli Ylen uudistettu euroviisukarsintakilpailu. Freeman vierailee myös rap-duo JVG:n kappaleella "Karjala takaisin", joka julkaistiin singlenä huhtikuussa 2012.
Frimanille myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2017.
Perhe

Leo Friman ja hänen vaimonsa Tarja asuvat Helsingin Vallilassa.
Diskografia

Freeman (Love Records,  1976)
Freeman 2 (Love Records,  1977)
Tulta tai jäätä (Megafon Records,  1986)
Freeman 4 (Johanna Kustannus,  2011)
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
Freemanin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Freemanin sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Freemanin sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Ylen Elävä arkisto: Freemanin hitit
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 2 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 2 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Yle
Varsovan itäinen rautatieasema

| Varsovan itäinen rautatieasema Warszawa Wschodnia |
| --- | --- |

Perustiedot
Sijainti:  52.2522°N, 21.0513°E
Osoite:  ul. Kijowska 20, 03-743 Varsova; tai (toinen sivusta): ul. Lubelska 24, 03-802 Varsova, Masovia
Kunta:  Varsova
Valtio:  Puola
Liikenne
Liikennöitsijä(t):  Puolan valtionrautatiet (PKP), yms.
Sähkövetureidenn vetämiä junia Varsovan itäisen aseman laituripihalla.
Varsovan itäinen rautatieasema (puol. Warszawa Wschodnia) on Puolan pääkaupunki Varsovassa sijaitseva rautatieasema. Asema sijaitsee keskustan ja Veikseljoen itäpuolella.
Vuonna 2023 Varsovan itäisen rautatieaseman kautta kulki päivittäin keskimäärin 33 900 matkustajaa (eli 12,4 milj. matkustajaa vuodessa). Tämän perusteella asema oli Puolan kahdeksanneksi vilkkain matkustajaliikenteen rautatieasema.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Varsovan itäinen rautatieasema Wikimedia Commonsissa
Varsovan Itäisen rautateaseman aikatauluja (englanniksi) (portalpasazera.pl)
Warszawa Wschodnia - PKP timetable (hakusivusto määräaseman mukaan) (polishtrains.eu)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  Deutsche Bahn
Tapani Turunen

Risto Tapani Turunen (s. 18. maaliskuuta 1952 Tervo) on suomalainen entinen pikajuoksija. Turunen edusti urallaan Tervon Urheilijoita, Kuopion Sisu-Veikkoja, Lapin Lukkoa, Hyvinkään Tahkoa ja Kiuruveden Jännettä. Häntä valmensi Juhani Tiihonen.
Turunen voitti 100 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuonna 1981 ajalla 10,58 ja pronssia vuonna 1978 ajalla 10,77. Sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa Turunen sai 60 metrin juoksusta hopeaa vuonna 1982 ja pronssia vuosina 1981 ja 1984.
Turunen edusti Suomea maaotteluissa vuosina 1978–1981.
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m | 10,58 | Oulu | 7. elokuuta 1981 |
| 200 m | 21,95 | Tukholma | 30. elokuuta 1981 |
Henkilökohtaiset ennätykset > Sisäradat

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 60 m | 6,88 | Turku | 20. helmikuuta 1982 |
Lähde
No Body, No Crime

| ”No Body, No Crime” Taylor Swift (ft>  Haim |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Evermore
 Äänitetty : 2020
 Studio : Long Pond (Hudson Valley, New York)   Ariel Rechtschaidin talo (Los Angeles, Kalifornia)   Salon (Saint Paul, Minnesota)   Sterling Sound (Edgewater, New Jersey)
 Julkaistu: 11. joulukuuta 2020 (albumijulkaisu)   11. tammikuuta 2021 (singlejulkaisu)
 Tekijä(t): Taylor Swift
 Tuottaja(t): Aaron Dessner, Swift
 Tyylilaji: country, americana
 Kesto: 03.35
 Levy-yhtiö: Republic Records
Listasijoitukset
  34.    (country) 2.    19.
Taylor Swiftin muut singlet
| ”Willow” 2020 | ”No Body, No Crime” 2021 | ”Coney Island” 2021 |
No Body, No Crime on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Taylor Swiftin kappale, jolla esiintyy myös yhdysvaltalainen yhtye Haim. Swift on säveltänyt kappaleen yksin ja tuottanut sen Aaron Dessnerin kanssa. Kappale on toinen single albumilta Evermore. Se julkaistiin singlenä Yhdysvaltain countryradioon 11. tammikuuta 2021. ”No Body, No Crime” on country-kappale, joka kertoo murhasta ja kostosta.
Kappale nousi Yhdysvaltain countrylistan kakkossijalle ja Billboard Hot 100  -listan sijalle 34. Isossa-Britanniassa kappale oli sijalla 19.
Tyyli ja sanoitukset

”No Body, No Crime” on country-kappale.
Siinä on vaikutteita americana-genrestä.
Kappale kertoo fiktiivisen tarinan murhasta ja kostosta. Tarinan päähenkilö Este saa miehensä kiinni pettämisestä ja joutuu murhatuksi. 
Laulaja kostaa hänen murhansa. Este on nimetty Swiftin ystävän, Haim-yhtyeen Este Haimin mukaan.
Live-esitykset

Swift ja Haim esittivät kappaleen livenä kesällä 2023 useissa Swiftin The Eras Tour -kiertueen konserteissa. Haim oli konserteissa lämmittelijänä. Swift esitti kappaleen mash-upina kappaleen ”Carolina” kanssa Liverpoolin konsertissa kesäkuussa 2024.
Listasijoitukset

| Maa ja lista | Korkein sija |
| --- | --- |
 Australia (ARIA Charts): 16
 Irlanti (IRMA): 11
 Iso-Britannia (Britannian singlelista): 19
 Kanada (Canadian Hot 100): 11
 Portugali (AFP): 83
 Singapore (RIAS, Top Digital): 
 Slovakia (radio): 70
 Uusi-Seelanti (Recorded Music NZ): 29
 Yhdysvallat (Billboard Hot 100): 34
 Yhdysvallat (country): 2
Global 200 (Billboard): 16
Myyntipalkinnot

| Maa | Sertifikaatti | Myöntäjä |
| --- | --- | --- |
|  Australia | kultaa | Australian Recording Industry Association |
|  Brasilia | kultaa | Pro-Música Brasil |
|  Iso-Britannia | hopeaa | British Phonographic Industry |
|  Uusi-Seelanti | kultaa | Recorded Music NZ |
Lontoon suuri palo

Lontoon keskustaa 1666. Palanut alue vaaleanpunaisella.
Lontoon suuri palo (engl. Great Fire of London) oli tulipalo, joka hävitti Lontoon keskustaa vuoden 1666 syyskuun toisen ja viidennen päivän välillä. Palo tuhosi Lontoon Cityn keskiaikaiset osat roomalaisaikaisen muurin sisäpuolella, mutta ei yltänyt Westminsterin aristokraattiseen osaan (nykyiseen West Endiin) eikä esikaupunkien slummeihin. Palo hävitti 13 200 taloa, 87 tavallista kirkkoa ja St Paulin katedraalin. On arvioitu, että kaupungin 80 000 asukkaasta 70 000 menetti kotinsa palossa. Kuolonuhrien määrä on tuntematon, mutta sen arvioidaan yleensä olleen melko pieni. Palo alkoi Thomas Farrinerin leipuriliikkeestä Pudding Lanella keskiyön jälkeen sunnuntaina 2. syyskuuta ja levisi nopeasti.
Palo vaikutti aluksi rajoittuvan muutamaan lähitaloon. Kun ihmisille selvisi, että tuuli painoi tulen lähirakennuksiin, piti herättää tuolloinen pormestari Thomas Bloodworth, jolta tarvittiin lupa rakennusten purkamiseen. Bloodworth ei halunnut purkaa rakennuksia ilman omistajien suostumusta ja totesi vaarattomaksi olettamastaan palosta: ”Joku nainen voisi pissiä sen sammuksiin” ja meni nukkumaan.
Palo aiheutti vakavia yhteiskunnallisia ja taloudellisia ongelmia. Sen jälkeen tehtiin radikaaleja suunnitelmia koko kaupungin siirtämisestä muualle, mutta lopulta Lontoo uudelleenrakennettiin täsmälleen paloa edeltäneeseen asemakaavaan.
Palon muistoksi pystytettiin vuonna 1677 Robert Hooken ja Christopher Wrenin suunnittelema Monument lähelle paikkaa, josta palo sai alkunsa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lontoon suuri palo Wikimedia Commonsissa
Palokunnat syntyivät Lontoon tuhkasta Historianet.fi. Viitattu 2.9.2018.
Tapola, Paula: Video: Tässä palaa vuoden 1666 Lontoo Yle - Uutiset. 5.9.2016. Viitattu 2.9.2018.
Mette: Lontoon suuri palo Mette miettii -blogi. 2.9.2006. Viitattu 2.9.2018.
Luettelo vuonna 1940 kuolleista henkilöistä

Tämä on luettelo vuonna 1940 kuolleista tunnetuista henkilöistä. Henkilöt on lueteltu kuolinpäivän mukaisesti, samana päivänä kuolleet sukunimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Jos henkilöstä ei ole kirjoitettu artikkelia, luettelossa mainitaan lähde.
* Kaatui toisessa maailmansodassa. ** Toisen maailmansodan siviiliuhri.
Tammikuu

2. tammikuuta – Birger Wasenius, suomalainen pikaluistelija (s. 1911)*
5. tammikuuta – Paul Luostarinen, suomalainen kauppias ja kauppaneuvos (s. 1870)**
5. tammikuuta – Martti Tertti, suomalainen metsänhoitaja (s. 1898)*
6. tammikuuta – Sergei Dikovski, venäläinen neuvostokirjailija (s. 1907)*
11. tammikuuta – Mikael Nyberg, suomalainen säveltäjä, runoilija ja musiikkipedagogi (s. 1871)
12. tammikuuta – Einar Benediktsson, islantilainen runoilija (s. 1864)
14. tammikuuta – Gudrun Houlberg, tanskalainen näyttelijä (s. 1889)
23. tammikuuta – Gustaf Aartovaara, suomalainen vuori-insinööri, kemisti, opettaja ja rehtori (s. 1863)
25. tammikuuta – Elias Simojoki, suomalainen kansanedustaja ja pappi (s. 1899)*
27. tammikuuta – Johan Starcke, suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies (s. 1860)
Helmikuu

2. helmikuuta – Vsevolod Meyerhold, neuvostoliittolainen näyttelijä, teatteriohjaaja ja teoreetikko (s. 1874)
4. helmikuuta – Mihail Tšumandrin, venäläinen neuvostokirjailija (s. 1905)
8. helmikuuta – Sergei Okulov, suomalainen ortodoksisen kirkon pappi ja kirjailija (s. 1853)
11. helmikuuta – John Buchan, skotlantilainen kirjailija, historioitsija, poliitikko ja Kanadan kenraalikuvernööri (s. 1875)
11. helmikuuta – Gunnar Höckert, suomalainen juoksija (olympiavoittaja) (s. 1910)*
12. helmikuuta – Svend Aggerholm, tanskalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja (s. 1875)
12. helmikuuta – Kalle Arantola, suomalainen ampumahiihtäjä (s. 1913)*
14. helmikuuta – Jaakko Aalto, suomalainen pesäpalloilija ja poliisikonstaapeli (s. 1912)*
14. helmikuuta – Ilmari Kivinen (”Tiitus”), suomalainen kirjailija ja pakinoitsija (s. 1883)
14. helmikuuta – Rudolf Prüss, afrikkalaistaustainen suomalainen korpraali (s. 1903)*
16. helmikuuta – Adolf Krank, suomalainen kirkkoherra (s. 1841)
16. helmikuuta – Oskari Kuivalainen (”Veijon-Veikko”), suomalainen näytelmäkirjailija (s. 1880)
16. helmikuuta – Valto Tynnilä, suomalainen viihdesäveltäjä (s. 1904)*
19. helmikuuta – Aage, Tanskan ja Islannin prinssi, Tanskan kuninkaan Kristian IX:n pojanpoika ja Ranskan muukalaislegioonan sotilas (s. 1887)
19. helmikuuta – Kaarlo Kivekäs, suomalainen kenraaliluutnantti (s. 1866)
26. helmikuuta – Gustav Donner, suomalainen historioitsija (s. 1902)*
26. helmikuuta – Michael Hainisch, Itävallan liittopresidentti 1920–1928 (s. 1858)
27. helmikuuta – William S. Graves, yhdysvaltalainen kenraalimajuri, Siperian intervention amerikkalaisjoukkojen komentaja (s. 1865)
29. helmikuuta – Nyrki Tapiovaara, suomalainen elokuvaohjaaja (s. 1911)*
Maaliskuu

1. maaliskuuta – A. H. Tammsaare, virolainen kirjailija (s. 1878)
3. maaliskuuta – Arvi Tikkala, suomalainen iskelmälaulaja (s. 1906)*
9. maaliskuuta – Martti Uosikkinen, suomalainen olympiavoimistelija (s. 1909)*
9. maaliskuuta – Kustaa Vall, suomalainen yleisurheilija (s. 1905)*
10. maaliskuuta – Mihail Bulgakov, venäläinen kirjailija (s. 1891)
12. maaliskuuta – Astrid Reponen-Juvas, suomalainen kansanperinteen ja murteiden tallentaja ja tutkija (s. 1905)
14. maaliskuuta – Heinrich Lübbe, saksalainen insinööri ja lentokonesuunnittelija (s. 1884)
14. maaliskuuta – Martti Tolamo, suomalainen yleisurheilija (s. 1907)*
16. maaliskuuta – Selma Lagerlöf, vuoden 1909 Nobelin kirjallisuuspalkinnon saanut ruotsalainen kirjailija ja Ruotsin akatemian jäsen (s. 1858)
18. maaliskuuta – Alfred Christian Dahl, norjalainen arkkitehti (s. 1857)
20. maaliskuuta – Vilhelm Lundström, ruotsalainen kielitieteilijä, nationalisti ja professori (s. 1869)
26. maaliskuuta – Santeri Salokivi, suomalainen taidemaalari, piirustuksenopettaja ja taidegraafikko (s. 1886)
30. maaliskuuta – Max Björkstén, suomalainen ylilääkäri (s. 1865)
Huhtikuu

1. huhtikuuta – J. A. Hobson, brittiläinen talousteoreetikko ja yhteiskuntatieteilijä (s. 1858)
1. huhtikuuta – O. A. Kallio, suomalainen lyseon lehtori ja kirjallisuuden tutkija (s. 1874)
2. huhtikuuta – Bruno Nurmi, suomalainen toimittaja ja kirjailija (s. 1891)
12. huhtikuuta – Karl Konstantin Fieandt, suomalainen tuomari, asianajaja, liikemies, yrittäjä, maanviljelijä, valtiopäivämies, varatuomari ja kunnallisneuvos (s. 1850)
18. huhtikuuta – Carl Lauritzen, tanskalainen näyttelijä (s. 1879)
24. huhtikuuta – Konstantin Kalinin, neuvostoliittolainen lentokonesuunnittelija (s. 1889)
26. huhtikuuta – Carl Bosch, vuoden 1931 Nobelin kemianpalkinnon saajut saksalainen kemisti, toinen Haber–Bosch-menetelmän kehittäjistä (s. 1874)
28. huhtikuuta – Hannes Heikkinen, suomalainen opettaja ja kirjailija (s. 1892)
Toukokuu

1. toukokuuta – Elin Waldén, suomenruotsalainen lastenkirjailija (s. 1877)
5. toukokuuta – Edgar Adams, yhdysvaltalainen uimahyppyjen olympiamitalisti ja uimari (s. 1868)
7. toukokuuta – George Lansbury, brittiläinen poliitikko, pasifisti ja toimittaja (s. 1859)
14. toukokuuta – Emma Goldman, venäläissyntyinen anarkisti ja feministi (s. 1869)
16. toukokuuta – Zhang Zizhong, kiinalainen kenraali (s. 1891)*
19. toukokuuta – Jules Noël, ranskalainen kiekonheittäjä ja kuulantyöntäjä (s. 1903)*
20. toukokuuta – Verner von Heidenstam, vuoden 1916 Nobelin kirjallisuuspalkinnon saanut ruotsalainen runoilija ja Ruotsin akatemian jäsen (s. 1859)
28. toukokuuta – Friedrich Karl von Hessen, saksalainen prinssi (valittiin Suomen kuninkaaksi 1918) (s. 1868)
Kesäkuu

1. kesäkuuta – J. W. Ahlqvist, kanadansuomalainen työväenliikkeen aktivisti (s. 1881)
3. kesäkuuta – Eveliina Ala-Kulju, suomalainen poliitikko (s. 1867)
3. kesäkuuta – Ogoi Määränen, suomalainen runonlaulaja ja kansanparantaja (s. 1858)
7. kesäkuuta – James Hall, yhdysvaltalainen näyttelijä (s. 1900)
10. kesäkuuta – Marcus Garvey, yhdysvaltalainen toimittaja ja mustien nationalistien ensimmäinen johtaja (s. 1887)
16. kesäkuuta – Vítězslava Kaprálová, tšekkiläinen säveltäjä ja kapellimestari (s. 1915)
17. kesäkuuta – Arthur Harden, vuoden 1929 Nobelin kemianpalkinnon saanut englantilainen biokemisti (s. 1865)
19. kesäkuuta – Lugné-Poë (oik. Aurélien François Marie Lugné), ranskalainen näyttelijä, teatteriarvostelija ja teatterinjohtaja (s. 1869)
19. kesäkuuta – Väinö Vuori, suomalainen jääkärieversti ja ilmavoimien komentaja (s. 1896)
20. kesäkuuta – Jehan Alain, ranskalainen urkuri ja säveltäjä (s. 1911)*
21. kesäkuuta – Sam Eyde, norjalainen insinööri ja liikemis (s. 1866)
21. kesäkuuta – John Taliaferro Thompson, yhdysvaltalainen upseeri, Thompson-konepistoolin keksijä (s. 1860)
22. kesäkuuta – Wladimir Köppen, saksalainen maantieteilijä, meteorologi, klimatologi ja kasvitieteilijä (Köppenin ilmastoluokitus) (s. 1846)
28. kesäkuuta – Italo Balbo, italialainen lentäjä, sotamarsalkka, fasistipoliitikko ja ministeri (s. 1896)
29. kesäkuuta – Paul Klee, saksalais-sveitsiläinen taidemaalari (s. 1879)
Heinäkuu

1. heinäkuuta – Ben Turpin, yhdysvaltalainen näyttelijä (s. 1869)
3. heinäkuuta – Paavo Kesäniemi, suomalainen voimistelunopettaja ja kirjallisuuden suomentaja (s. 1879)
7. heinäkuuta – Dagmar Parmas, suomalainen laulaja, näyttelijä ja iskelmäsanoittaja (s. 1886)
15. heinäkuuta – Robert Wadlow, yhdysvaltalainen maailman pisin ihminen (s. 1918)
31. heinäkuuta – Elfriede Lohse-Wächtler, saksalainen taidemaalari (s. 1899)
Elokuu

1. elokuuta – Paul Hirsch, saksalainen poliitikko, ministeri ja pormestari (s. 1868)
3. elokuuta – Kosti Elo, suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja teatterinjohtaja (s. 1873)
12. elokuuta – Thorvald Astrup, norjalainen arkkitehti (s. 1876)
18. elokuuta – Walter Chrysler, yhdysvaltalainen autoteollisuuden kehittäjä (s. 1875)
21. elokuuta – Lev Davidovitš Bronstein (”Lev Trotski”), neuvostovallankumouksellinen (murhautettiin) (s. 1879)
22. elokuuta – Oliver Lodge, englantilainen fyysikko (s. 1851)
30. elokuuta – Joseph John Thomson, vuoden 1906 Nobelin fysiikanpalkinnon saanut englantilainen fyysikko, elektronin ja isotooppien löytäjä (s. 1856)
Syyskuu

1. syyskuuta – Juho Anton Särkilahti, suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies (s. 1860)
8. syyskuuta – Hemmo Kallio, suomalainen näyttelijä ja näytelmäkirjailija (s. 1863)
9. syyskuuta – Alexandra Ahnger, suomalainen laulaja ja laulunopettaja (s. 1859)
10. syyskuuta – Alfred Anderssén, suomalainen säveltäjä (s. 1887)
15. syyskuuta – Erik Wilhelm Savón, suomalainen kauppias ja valtiopäivämies (s. 1867)
21. syyskuuta – Waldemar Wilenius, suomalainen arkkitehti (s. 1868)
27. syyskuuta – Julius Wagner-Jauregg, vuoden 1927 Nobelin lääketieteen palkinnon saanut itävaltalainen hermotutkija (s. 1857)
Lokakuu

2. lokakuuta – Johan Anker, norjalainen kilpapurjehtija ja olympiavoittaja (s. 1871)
4. lokakuuta – Jacob Vidnes, norjalainen toimittaja ja poliitikko (s. 1875)
5. lokakuuta – F. J. Kantola, suomalainen työläisfilosofi ja filosofinen tietokirjailija (s. 1885)
5. lokakuuta – Silvestre Revueltas, meksikolainen säveltäjä, viulisti ja kapellimestari (s. 1899)
11. lokakuuta – Julia Håkansson, ruotsalainen näyttelijä (s. 1853)
12. lokakuuta – Tom Mix, yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä (s. 1880)
13. lokakuuta – Ville Vallgren, suomalainen kuvanveistäjä (s. 1855)
14. lokakuuta – Diana Karenne, italialainen elokuvanäyttelijä (s. 1888)**
15. lokakuuta – Lluís Companys, katalonialainen poliitikko (s. 1882)
20. lokakuuta – Gunnar Asplund, ruotsalainen arkkitehti (s. 1885)
24. lokakuuta – Harry Stafford, englantilainen jalkapalloilija (s. 1869)
27. lokakuuta – Fini Henriques, tanskalainen säveltäjä ja viulisti (s. 1867)
30. lokakuuta – Gunnar Landtman, suomalainen antropologi, filosofi ja kansanedustaja (s. 1878)
Marraskuu

4. marraskuuta – Manuel Azaña, Espanjan toisen tasavallan presidentti (s. 1880)
4. marraskuuta – Kyösti Lehmus, suomalainen latoja, runoilija ja arkkiveisujen tekijä (s. 1871)
6. marraskuuta – Ivar Andresen, norjalainen oopperalaulaja (s. 1896)
9. marraskuuta – Neville Chamberlain, Ison-Britannian pääministeri (s. 1869)
9. marraskuuta – Gunnar Tolnæs, norjalainen näyttelijä (s. 1879)
10. marraskuuta – Heikki Ahmala, suomalainen vahtimestari, poliitikko ja kansanedustaja (SDP) (s. 1879)
15. marraskuuta – Karl Adaridi, venäläinen kenraaliluutnantti (s. 1859)
16. marraskuuta – Albert Engström, ruotsalainen kirjailija, piirtäjä ja Ruotsin akatemian jäsen (s. 1869)
16. marraskuuta – Wladimir Gröndahl, suomalaissyntyinen neuvostoliittolainen kenraalieversti (s. 1884)
19. marraskuuta – Charles W. Woodworth, yhdysvaltalainen biologi ja entomologi (s. 1865)
24. marraskuuta – Saionji Kinmochi, japanilainen poliitikko ja pääministeri (s. 1849)