stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Num3rot (5. tuotantokausi)

Yhdysvaltalaiset rikossarjan Num3rot viidennen tuotantokauden esittäminen alkoi Yhdysvalloissa 3. lokakuuta 2008 ja päättyi 15. toukokuuta 2009. Suomessa tuotantokauden esittäminen alkoi Sub-kanavalla 21. helmikuuta ja päättyi 24. heinäkuuta 2012. Tuotantokauteen kuului yhteensä 23 jaksoa.
Viidennen tuotantokauden ensimmäisen jakson "Varkaiden kunnia" tapahtumat sijoittuvat aikaan kolme viikkoa edellisen kauden päätösjakson, "When Worlds Collide", jälkeen, jolloin Charlie Eppesin turvaluokitus peruttiin. Viidennen kauden alussa Charlien turvaluokitus kuitenkin päätetään palauttaa. Myöhemmin Charlie saa houkuttelevan työtarjouksen DARPAlta, mutta päättää lopulta hylätä sen. Ensimmäisessä jaksossa Nikki Betancourt liittyy Don Eppesin alaisuuteen FBI:hin sarjan jättäneen Megan Reevesin tilalle. Kauden aikana Don ryhtyy etsimään hengellistä elämää juutalaisuudesta ja tulee epäonnistuneen väijytyksen yhteydessä puukotetuksi. Kauden lopussa Charlien tyttöystävä Amita Ramanujan kidnapataan.
Närhinsalo

Närhinsalo on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Timo Närhinsalo (1944–2022), näyttelijä ja teatterinjohtaja
Tuulikki Närhinsalo (o.s. Kuusisto) (s. 1945), intendentti, säveltäjä, musiikkivaikuttaja ja musiikkitoimittaja
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Olga Kotljarova

| Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Venäjä> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Sydney 2000 | 4x400 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Sevilla 1999 | 4x400 m |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Göteborg 2006 | 800 m |  |
|  Hopeaa | Budapest 1998 | 4x400 m |  |
|  Pronssia | Budapest 1998 | 400 m |  |
Olga Ivanovna Kotljarova (ven. Ольга Ивановна Котлярова, s. 12. huhtikuuta 1976 Sverdlovsk, Neuvostoliitto) on venäläinen juoksija.
Kotljarova voitti 1995 nuorten EM-kultaa 400 metrin juoksussa. Seuraavana vuonna hän voitti hopeaa samalla matkalla sisäratojen EM-kisoissa. Vuonna 1997 hän karsiutui Pariisin sisäratojen MM-kisoissa 400 metrin välierissä ajalla 53,17, mutta oli samoissa kisoissa voittamassa MM-kultaa 4 x 400 metrin viestijuoksussa. Saman vuoden Universiadeissa hän voitti kultaa 400 metrillä ja pitkässä viestissä. Euroopan cupissa hän voitti pitkän viestin ja oli kolmas 400 metrillä. Ateenan ulkoratojen MM-kisoissa hän karsiutui 400 metrin välierissä ajalla 51,03. Seuraavana vuonna hän voitti Budapestin EM-kisoissa EM-pronssia 400 metrillä ja hopeaa pitkässä viestissä. Kauden lopussa yleisurheilun maailmancupissa hän oli viides 400 metrillä ja kolmas 4 x 400 metrin viestissä.
Kotljarova karsiutui Maebashin sisäratojen MM-kisoissa 1999 400 metrin välierissä, mutta oli samoissa kisoissa voittamassa MM-kultaa pitkässä viestissä. Hän voitti samana vuonna Euroopan cupissa pitkän viestin ja oli toinen 400 metrin henkilökohtaisessa kilpailussa. Sevillan MM-kisoissa hän sijoittui 400 metrillä kahdeksanneksi ajalla 50,72 ja samoissa kisoissa hän oli voittamassa MM-kultaa 4 x 400 metrin viestissä. Seuraavana vuonna Sydneyn olympialaisissa hän juoksi 400 metrillä kahdeksanneksi, mutta oli mukana voittamassa pitkässä viestissä olympiapronssia. Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa 2001 hän voitti hopeaa 400 metrin juoksussa ja kultaa viestissä. Kolme vuotta myöhemmin Budapestin sisäratojen MM-kisoissa hän oli mukana voittamassa MM-kultaa 4 x 400 metrin viestissä. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Euroopan cupissa 400 metrin juoksun ajalla 50,09.
Kotljarova sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa 2005 800 metrin juoksussa neljänneksi ajalla 2.00,94. Seuraavana vuonna hän voitti matkan Venäjän sisäratojen mestaruuden ja sijoittui Moskovan sisäratojen MM-kisoissa viidenneksi. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Göteborgin EM-kisoissa EM-kultaa ajalla 1.57,38 ja juoksi yleisurheilun maailmancupissa kolmanneksi. Osakan MM-kisoissa 2007 hän sijoittui 800 metrillä neljänneksi.
Kotljarova oli mukana Venäjän viestijoukkuessa, joka teki yhä voimassa olevan sisäratojen maailmanennätyksen 4 x 400 metrin viestissä.
Ennätykset

200 metrin juoksu: 23,35 (1996)
400 metrin juoksu: 49,77 (2004)
800 metrin juoksu: 1.57,24 (2006)
Nikolai Kasatkin

Nikolai Kasatkin.
Kilpailijattaret (1890).
Hiilenlouhijat. Vuoronvaihto (1895).
Nikolai Aleksejevitš Kasatkin (ven. Никола́й Алексе́евич Каса́ткин; 25. joulukuuta (J: 13. joulukuuta) 1859 Moskova – 17. joulukuuta 1930 Moskova) oli venäläinen taidemaalari. Häntä on pidetty yhtenä sosialistisen realismin edeltäjistä.
Elämänvaiheet

Nikolai Kasatkinin isä Aleksei Kasatkin oli myös taiteilija. Kasatkin opiskeli neljätoistavuotiaasta alkaen Moskovan maalaus-, kuvanveisto- ja arkkitehtuuriopistossa, joka eli tuolloin huippukauttaan ja jonka opettajina oli monia ajan tunnetuimmista venäläisistä maalareista. Kasatkiniin vaikutti muun muassa hänen opettajansa Vasili Perov. Taloudellisten vaikeuksien vuoksi Kasatkin joutui aluksi elättämään itseään toimimalla opettajana kirjanpainajakoulussa sekä tekemällä paljon tilaustöitä kustannusalalle, kuten seinäkalenterien ja muiden halpojen julkaisujen kuvituksia. Kuvitettuaan ensimmäisen venäläisen pöytäkalenterin hän sai työpaikan Ivan Sytinin kirjapainosta, mutta piti myöhemmin elämänsä tätä vaihetta hukkaanheitettynä aikana. Kasatkin vietti pääosan elämästään Moskovassa, jonka vilkkaasta elämästä hän sai paljon innoitusta taiteeseensa. Hän hankki itselleen datšan Marfinon kylästä Ostankinon läheltä ja piti siellä ateljeeta vuoteen 1914 saakka, minkä jälkeen hän muutti läheiseen Sokolnikiin.
Taide

Kasatkinin varhaistuotanto käsittää pääosin muotokuvia, joista tulevat esiin ihmiselämän ankeatkin puolet. 1880-luvulta alkaen hän käsitteli töissään Venäjän maataomistamattoman talonpoikaisväestön vaikeita oloja ja kuvasi arkielämän tilanteisiin liittyvää draamaa herkällä tavalla. Hän tasapainotti usein ankeita aiheita iloisilla sävyillä. Tämän vaiheen töitä ovat muun muassa Heinäkauppa (1889), Kilpailijattaret (1890) ja Orvot (1891), jotka olivat esillä vaeltajien näyttelyissä. Monien muiden venäläisten maalarien tavoin Kasatkin matkusti vuonna 1887 Keski-Venäjälle tutustumaan Volgan rantojen maisemiin.
Kasatkin kiinnostui 1890-luvun alussa Venäjän keisarikunnan kasvavasta kaivosteollisuudesta ja sen luomista uusista työoloista. Vuodesta 1892 hän vieraili yhdeksän vuoden ajan joka kevät Donbassin alueen kaivoksilla tutustumassa työläisten oloihin. Tuolloin syntyivät muun muassa maalaukset Köyhät louhivat hiiltä (1893), Köyhät keräävät hiiltä hyödynnetyistä kaivoksista (1894) sekä monumentaalinen Hiilenlouhijat. Vuoronvaihto (1895), joka sai arvostelijoilta ylistävän vastaanoton oltuaan esillä vaeltajien näyttelyssä vuonna 1896. Kasatkin teki 1900-luvun alussa lisää työläiselämän kuvauksia. Tällä kaudella hänen maalauksissaan näkyy kirjailija Maksim Gorkin tuotannon vaikutus.
Venäjän vuoden 1905 vallankumous innoitti Kasatkinia useisiin maalauksiin, jotka kuvasivat vallankumouksellisten kohtaloita. Vuonna 1924 Kasatkin matkusti Englantiin ja teki siellä lisää maalauksia kaivos- ja tehdastyöläisistä. Tässä vaiheessa hänen työnsä tulkittiin Neuvostoliiton sosialististen saavutusten vertauskuviksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nikolai Kasatkin Wikimedia Commonsissa
Niittyhumala

| Niittyhumala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Huulikukkaiskasvit Lamiaceae
Suku::  Niittyhumalat Prunella
Laji::  vulgaris
Kaksiosainen nimi
 Prunella vulgaris  L. 
Katso myös
   Niittyhumala Wikispeciesissä   Niittyhumala Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Niittyhumala eli ahoniittyhumala (Prunella vulgaris) on huulikukkaiskasveihin kuuluva matala sinikukkainen ruoho.
Ulkonäkö

Niittyhumala on 5–30 cm korkea ruohovartinen kasvi, jonka varret usein matavat pitkin maata. Pitkäruotiset lehdet ovat parittain varressa. Niittyhumala kukkii heinä-elokuussa. Kukinnon runkorakenne on ruskeanvioletti, itse kukat sinivioletteja huulimaisia. Kukkien lakastuttua käpymäiset kukinnot näyttävät humalan tähkiltä, vaikka kasvit eivät ole läheistä sukua toisilleen.
Levinneisyys

Niittyhumalaa esiintyy Suomessa Oulun korkeudelle asti yleisenä, pohjoisempana harvinaisena. Sitä kasvaa myös muualla Euroopassa, Aasiassa ja Amerikassa.
Elinympäristö

Niittyhumala kasvaa niityillä, pihoilla ja laitumilla.
Käyttö rohtona

Kansanlääkinnässä on käytetty niittyhumalan murskattuja lehtiä tai siitä keitettyä teetä mm. ihotulehdusten ja kurkkukivun hoitoon. Kasvi on lievästi antiseptinen.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2022: Niittyhumalan eli ahoniittyhumalan (Prunella vulgaris) levinneisyys Suomessa.
Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Niittyhumala (Prunella vulgaris)
Luontoportti: Niittyhumala (Prunella vulgaris)
Pohjolan kasvien pauloissa: Prunella vulgaris – niittyhumala, ahoniittyhumala
Valokki – nettikasvio: Ahoniittyhumala (Prunella vulgaris)
ITIS: Prunella vulgaris (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Prunella vulgaris (englanniksi)
Flora of China: Prunella vulgaris (englanniksi)
Närhinen

Närhinen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Gunnar Närhinen (1909–1974), jalkapalloilija ja jääpalloilija
Maija Närhinen (s. 1967), taidemaalari ja kuvanveistäjä
Tuula Närhinen (s. 1967), kuvanveistäjä ja ympäristötaiteilija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Nissan Skyline (R32)

| Nissan Skyline R32 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Japani
Valmistaja:  Nissan
Valmistusvuodet:  1989–1993
Korimalli:  4-ovinen sedan 2-ovinen coupé
Luokka:  D-segmentti (sedan) S-segmentti (coupé)
Edeltäjä:  Nissan Skyline (R31)
Seuraaja:  Nissan Skyline (R33)
Tekniset tiedot
Moottori:  R4, R6
Iskutilavuus:  n. 1809–2600 cm3
Teho:  91–320 hv
Huippunopeus:  251 km/h
Kiihtyvyys:  0-100 km/h 5.8s
Vetotapa:  takaveto neliveto
Kulutus:  -
Nissan Skyline R32 tuli markkinoille maaliskuussa 1989. Moottoreina oli muutamia versioita RB-sarjan 6-sylinterisistä rivimoottoreista, joissa oli uudistetut kannet. Moottoreissa on myös ECCS (Electronically Concentrated Control System) ruiskujärjestelmä. Suurimmassa osassa malleista on HICAS-nelipyöräohjausjärjestelmä, jossa takarenkaiden ohjaus on hydraulisesti linkitetty etupyöriin. 2,5-litrainen versio oli yksi ensimmäisistä japanilaisista autoista, jossa on viisivaihteinen automaattivaihteisto. Kaikki kaksilitraiset mallit on kuitenkin varustettu nelivaihteisella automaatilla tai viisivaihteisella manuaalilla. Autot on tehty oikeanpuoleisella ohjauksella. Mallia myytiin 296 087 kappaletta.
Varustelutasot

GTS-4-mallissa on GTS-t Type-M -varusteluun verrattuna erona neliveto. GTS-t Type M -mallissa on perusmallin GTS:ään erona turboahdin. GT-R-mallissa on tuplaturbo ja neliveto.
Varustelutasot > GT-R

GT-R mallissa on kaksi keraamista turboahdinta, nelipyöräohjaus, neliveto ja tehokas RB26DETT-moottori. 320 hevosvoimainen moottori on suunniteltu kilpakäyttöön, joten se on helposti viritettävissä. Tätä mallia suunniteltaessa siitä ajateltiin kilpailijaa Porsche 959:lle ja myös monelle muulle urheiluautolle, ja mallista tulikin nopeasti erittäin ratakelpoinen. Autolla voitettiin Super Gt (JGTC) 29 kertaa 29 kilpailun aikana ja myöhemmin 50 kertaa 50 kilpailun aikana.
Moottorit

1,8-litraisen GXi-mallin moottori on ainoa nelisylinterinen, muut ovat kuusisylinterisiä.
GXi Type-X (1809 cm3) (CA18i) - 91 hv @ 5200 r/min, 142 Nm @ 3200 r/min
GTE Type-X (1998 cm3) (RB20E) - 125 hv @ 5600 r/min, 172 Nm @ 4400 r/min
GTS Type-X/S/J (RB20DE) - 155 hv (yleisin malli)
GTS-25 Type X/S/XG (RB25DE) - 180 hv
GTS-t Type-M/GTS-4 (1998 cm3) (RB20DET) - 212 hv @ 6400 r/min, 265 Nm @ 3200 r/min
GT-R (RB26DETT) - 320 hv @ 6800 r/min
Mitat

Pituus: 4 580 mm
Leveys: 1 695 mm
Korkeus: 1 340 mm
Akseliväli: 2 615 mm
Raideleveys: 1 480 mm
Maavara: 410 mm
Omamassa: 1 430 kg
Nikolai Karklin

| Nikolai Karklin> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. joulukuuta 1911 Tamsalu
Kuollut: 21. elokuuta 1999 (87 vuotta) Montréal, Quebeck, Kanada
Kansalaisuus:  Viro Neuvostoliitto Kanada
Uran tiedot
Laji:  Paini
Seura:  SK Tallinna Sport (1929-1940)
Kilpauran kesto:  1933-1940
| Mitalit> Maa:   Viro.Miesten kreikkalais-roomalainen paini.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Viro.Miesten kreikkalais-roomalainen paini.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Viro.Miesten kreikkalais-roomalainen paini.EM-kilpailut  | Maa:   Viro> Miesten kreikkalais-roomalainen paini. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Tallinna 1938 | alle 87 kg |  |
Nikolai Karklin (17. joulukuuta 1911 Tamsalu – 21. elokuuta 1999 Montréal, Kanada) oli Viroa edustanut painija, joka saavutti kreikkalais-roomalaisen painin raskaassa keskisarjassa hopeaa vuonna 1938 ja vuonna 1934 Viron mestaruuden vapaapainin raskaassa sarjassa.
Painiuran alku

Nikolai Karklinin isä oli taustaltaan latvialainen ja äiti virolainen. Nikolai kävi kansakoulun synnyinseudullaan ja sen jälkeen asevelvollisuuden. Vuonna 1932 hän siirtyi Tallinnaan. Siellä Nikolai aloitti tehdastyön ja samalla liittyi Tallinnan Sportin painitoimintaan. Hänen kokonsa ja painonsa oli siinä mielessä hankala, että hänen normaalipainonsa oli noin 95 kg, joka oli raskassarjalaiseksi hieman liian vähäinen ja raskaaseen keskisarjaan liian korkea, sillä siihen paino sai olla enintään 87 kg. Lisäksi raskaaseen sarjaan nousi Virossa samoihin aikoihin vahva nimi Christian Trossman eli paremmin tunnettu myöhemmin Kristjan Palusaluna. Raskaassa keskisarjassa taas vahva nimi oli August Neo. Näin Nikolai Karklinista tuli 1930-luvun Viron painissa hyvä raskaan sarjan kakkonen Palusalun jälkeen. Karklin voitti ainoan kerran Viron mestaruuden vapaapainin raskaassa sarjassa vuonna 1934 kukistamalla silloin vielä nimellä Trossman painineen Palusalun. Se olikin viimeinen voitto Palusalusta.
Taistelu raskaassa sarjassa - vastassa Palusalu ja Kotkas

Yhden Viron mestaruuden lisäksi Nikolai Karklin saavutti kreikkalais-roomalaisen painin raskaassa sarjassa Viron mestaruuskisojen hopeaa vuosina 1934, 1935, 1936 ja 1939 sekä pronssia 1938. Vapaapainissa hän saavutti hopeaa 1933, 1935, 1937 ja 1938. Mestarina näissä kisoissa oli Palusalun lisäksi kreikkalais-roomalaisessa vuonna 1939 Johannes Kotkas ja vapaassa 1937 ja 1938 myös Johannes Kotkas. Voikin sanoa, että Karklinin pahimmat vastustajat uran huippuvaiheessa olivat maailmanluokan virolaispainijat Palusalu ja Kotkas. Vuonna 1934 Karklin edusti Viroa maaottelussa Suomea ja Unkaria vastaan raskaassa keskisarjassa, mutta hävisi Suomen Väinö Kokkiselle selätyksellä. Unkari-ottelun hän voitti kukistamalla heidän edustajansa Tarányin pistein. Vuoden 1936 Berliinin olympialaisten jälkeen Tallinnassa järjestettiin turnaus, jossa raskaassa sarjassa oli mukana mm. olympiavoittaja Palusalu ja Saksan Kurt Hornfischer. Karklin kukisti olympiapronssimitalisti Hornfischerin, mutta hävisi Palusalulle, joten loppujärjestys oli Palusalu, Karklin ja Hornfischer. Vuonna 1937 näytti siltä, että Johannes Kotkas oli Palusalun ohella Viron raskaansarjan ykköspainijoita. Niinpä vuoden 1938 EM-kisoihin Tallinnaan Karklin laihdutti itsensä poikkeuksellisesti raskaaseen keskisarjaan, koska sarjan vakio virolaisedustaja Ago Neo oli loukkaantunut. Ensimmäisen kierroksen vapaan jälkeen toisella kierroksella tuli vastaan Italian Umberto Silvestrin, jonka Karklin selätti. Sen jälkeen hän voitti Latvian Arnolds Kalniņšin ja voitto Saksan Werner Seelenbinderistä vei hänet loppuotteluun. Loppuottelussa hän koki niukan tappion Ruotsin Axel Cadierille.
Vuoden 1939 kreikkalais-roomalaisen hopean lisäksi Karklin kilpaili B-maaottelussa Suomea vastaan voittaen Suomen Pekka Mellavuon pistein. Tämä jäikin viimeiseksi Karklinin edustukseksi Viron tasavallan väreissä. Kaikkiaan hän edusti Viroa viisi kertaa. Neuvostoliiton miehitettyä talven 1939-1940 tukikohtakauden jälkeen Viron kesällä 1940 tehtiin siitä Neuvostoliittoon kuuluva Neuvosto-Viro. Karklin, Kotkas ja Neo valittiin syksyllä 1940 edustamaan kisoihin, joissa 14 kilpailijan kisassa ratkottiin yli painoluokkien Neuvostoliiton mestaruus, joka meni Johannes Kotkakselle. Hopeaa otti Aron Ganza ja pronssia Konstantin Koberidze. Karklin oli kuudes.
Pako Virosta Kanadaan

Kesällä 1941 Saksan aloitettua sodan Neuvostoliittoa vastaan ja edettyä nopeasti Balttiassa tilanne Neuvosto-Virossakin muuttui. Virolaiset nuoret miehet joutuivat tällöin puna-armeijaan. Näin kävi myös Karklinille. Saksan joukkojen lähestyessä Tallinnaa Karklin monien muiden joukossa evakuoitiin laivakuljetuksella kohti Leningradia. Karklin matkusti "Eestirand"-aluksessa, mutta laiva joutui Saksan ilmavoimien pommituksen kohteeksi. Laiva vaurioitui niin, että ajoi upotessaan Pranglin saaren tuntumaan. Näin Karklin pääsi palaamaan takaisin Viroon, jonka saksalaiset olivat miehittäneet. Sotavuosien aikana hän toimi paikallisessa poliisissa. Vuoden 1943 lopussa hän pakeni Suomeen ja sieltä edelleen Ruotsiin. Vaimo Maria jäi Viroon. Sodan jälkeen Nikolai Karklin muutti Ruotsista Englannin kautta Kanadaan, josta tuli hänen loppuelämänsä asuinpaikka.
Kanadassa Karklinin asuinpaikka oli Quebeckin Montréal. Aluksi hän työskenteli Qaton's -tavaratalossa ja sitten Beauharnois-vesivoimalaitoksen rakentamisessa ja työuransa lopuksi Dominion Engineering -insinööritoimiston palveluksessa. Karklin kuoli elokuussa 1999 sairastettuaan pitkään. Sitä ennen hän kävi uudelleen itsenäistyneessä Virossa vuonna 1994, jolloin hän tapasi Viroon jääneen vaimonsa. Maria oli kätkenyt Nikolai Karklin saamia palkintoja, jotka nyt Nikolai pyysi siirtämään Viron urheilumuseoon Tartoon.
Nikolai Karklin kuoli Montréalissa, mutta hänen tuhkansa siirrettiin myöhemmin Tallinnan Metsakalmistuun.
Stena RoRo

| Stena RoRo |
| --- | --- |
Toimitusjohtaja:  Bo Severed
Kotipaikka:  Göteborg, Ruotsi
Toimiala:  varustamo
Liikevaihto:  37 096 000 € (2006)
Henkilöstö:  200
Emoyhtiö:  Stena-konserni
Kotisivu:  www.stenaroro.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Stena RoRo on ruotsalainen varustamo. Se on osa ruotsalaista Stena-konsernia. Yhtiön kotipaikka on Göteborg. Stena RoRo rakennuttaa, ostaa, myy ja vuokraa ro-ro-aluksia. Stena RoRon liikevaihto oli vuonna 2007 37 milj. euroa, ja henkilökuntaa sillä oli vuonna 2006 200. Yhtiön toimitusjohtaja on Bo Severed.
Laivasto

M/S Crowley Shipper (rakennettu vuonna 1979)
M/S Stena Forwarder (rakennettu vuonna 1998)
M/S Stena Foreteller (rakennettu vuonna 2002)
M/S Stena Forecaster (rakennettu vuonna 2003)
M/S Stena Forerunner (rakennettu vuonna 2003)
M/S Mont Ventoux (rakennettu vuonna 1996)
M/S Stena Challenger (rakennettu vuonna 1995)
M/S Borja (rakennettu vuonna 2007)
M/S Stena Superferry 1 (valmistuu vuonna 2010)
M/S Stena Superferry 2 (valmistuu vuonna 2010)
Aiheesta muualla

Stena RoRon kotisivut (englanniksi)
TVS Motor Company

| TVS Motor Company |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Osake:  BSE: 532343, NSE: TVSMOTOR; ISIN NE494B01023
ISIN:  INE494B01023
Perustettu:  1992
Toimitusjohtaja:  K. N. Radhakrishnan
Puheenjohtaja:  Venu Srinivasan
Kotipaikka:  Jayalakshmi Estates, No. 29 Haddows Road, Nungambakkam,  Chennai 600006, Intia
Toimiala:  Autoteollisuus
Tuotteet:  mopot, moottoripyörät, kolmipyöräiset
Liikevaihto:   15 129 crorea INR (4/2017–3/2018; TVS Motor, standalone) (eli 1,887 mrd. EUR)
Nettotulos:   662,6 crorea INR (4/2017–3/2018; TVS Motor, standalone)
Henkilöstö:  12 579 (josta 5 267 vakituista ja 7 312 tilapäistä/määräaikaista; tilanne 31.3.2017)
Emoyhtiö:  Sundaram - Clayton Limited (osa TVS Groupia)
Tytäryhtiöt:  noin kymmenen
Omistaja:  57,4 % osakkeista intialaisilla pääomistajilla ("proomoottorit"): Sundaram - Clayton Limited (3/2017)
Kotisivu:  www.tvsmotor.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
TVS Motor Company on intialainen autoteollisuusyritys, joka valmistaa moottoripyöriä, skoottereita, mopoja ja kolmipyöräisiä moottoripyöriä sekä näiden osia ja tarvikkeita.
Chennaissa kotipaikkaansa pitävän TVS Motor Companyn osake noteerataan Intian molemmissa pääpörsseissä (BSE ja NSE). TVS Motorin palveluksessa on noin 12 500 työntekijää. Maaliskuussa 2018 päättyneen tilivuoden liikevaihto oli noin 1,9 miljardia euroa.
Yhtiö on emoyhtiönsä välityksellä osa laajempaa intialaista TVS Group -yritysryhmää. TVS Group on yli 90 yhtiöstä koostuva, liikevaihdoltaan noin 6,5 miljardin Yhdysvaltain dollarin ja 39 000 työntekijän autoteollisuuskonserni.
TVS Motor Companyllä on kolme valmistavaa tuotantolaitosta Intiassa (Hosur, Tamil Nadu; Mysore, Karnataka; ja Nalagarh, Himachal Pradesh) ja yksi Indonesian Karawangissa. Hosurin tehtaalla yhtiö valmistaa myös yhteistyössä BMW:n kanssa suunniteltua BMW G310R -moottoripyörää.
TVS:n Scooty Streak -skootteri (2011).
TVS Apache RTR 180 ver. 2.
TVS Apache RR 310 (2018).
TVS:n kolmipyöräinen (2009).
TVS:n Hosurin tehtaalla valmistettu BMW G310 R (2017).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta TVS Motor Company Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:TVS Motor Company
Käännös suomeksi
Ojala

Ojala voi tarkoittaa seuraavia:
Ojala, Tampereen tilastoalue