stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yhdenillan pysäkki

Yhdenillan pysäkki oli Yle TV2 -kanavan vakava  keskusteluohjelma, jota tuotettiin vuodesta 1993 vuoteen 1996. Sen juontajina ja haastattelijoina toimivat aluksi vuorotellen Maarit Tastula ja Jyrki Richt 1993–1994 , sitten Anne Flinkkilä ja Sinikka Hein ja loppuaikoina Eero Silvasti ja Pekka Manninen. Taustatoimittajana toimi muun muassa Elina Heino.
Ohjelmasarjaan tehtiin toistasataa jaksoa. Sen haastattelujen vieraina olivat muiden muassa Vivica Bandler, Rainer Friman, Helvi Hämäläinen, Heli Keinonen, Pentti Linkola, Pellervo Petäys, Ristomatti Ratia, Alpo Suhonen, Yrsa Stenius, Matti Wuori ja Jutta Zilliacus. Harvoja ulkomaisia haastateltavia olivat Marutei Tsurunen, Krzysztof Kieślowski ja Roger Moore.
Julkisuuden henkilötkin olivat Yhdenillan pysäkissä usein haastateltavina jonkin yksityiselämäänsä liittyvän vaikean kysymyksen, kuten lapsen sairauden, kiusatuksi tulemisen tai avio-ongelmien takia. Vieraina oli julkisuuden henkilöiden lisäksi välillä myös tavallisia ihmisiä, jotka olivat joutuneet henkilökohtaisia tragedioita, kuten insestisyytöksiä, harvinaisia sairauksia, taloudellisia menetyksiä tai huumeiden käyttöä. Aluksi ohjelmassa vieraili myös poliitikoita kuten Ulf Sundqvist, Sirpa Pietikäinen ja Paavo Väyrynen, mutta poliitikkohaastatteluista luovuttiin koska ”poliitikkoa on mahdotonta saada puhumaan rehellisesti”, kuten sarjan taustatoimittaja Elina Heino totesi tammikuussa 1995.
Muista ajankohtaisohjelmista poiketen Yhdenillan pysäkin katsojista enemmistö oli ainakin vuoden 1994 paikkeilla naisia.
Ohjelman tunnusmusiikkina kuultiin alku Sir Elwoodin Hiljaiset Värit -yhtyeen kappaleesta ”Vanhoilta vaan”. Kappale löytyy albumilta Varjoissa vapaan maailman.
Akseli Renvall

Akseli Sakari Renvall (5. syyskuuta 1868 Helsinki – 24. heinäkuuta 1945 Hyvinkää) oli suomalainen pappi, lähetysseuran lähetysjohtaja ja päätoimittaja.
Henkilöhistoria

Akseli Renvallin vanhemmat olivat veturinkuljettaja Josef (Jooseppi) Henrik Renvall ja Gustava Karolina Höijer ja puolisot vuodesta 1898 Saima Sofia Jahnsson (k. 1924) ja vuodesta 1929 Ista Vermanen. Renvall tuli ylioppilaaksi Turun Lyseosta, suoritti teologian erotutkinnon 1892 ja vihittiin papiksi 1893. Hän oli kirkkoherran apulainen Tammelassa ja Turussa1893–1897, merimiespappi San Franciscossa 1897–1906, Suomen merimieslähetysseuran sihteeri ja lähetysjohtaja 1906–1918 ja Hyvinkään seurakunnan ensimmäinen kirkkoherra 1918–1945. Lohjan rovastikunnan lääninrovasti Renvall oli 1926–1932, rovastin arvon hän sai 1923. Renvall oli Merimiehen Ystävän vastaava toimittaja 1906–1914 ja Sjömansvännenin vastaava toimittaja 1906–1918 ja kuului lehtien toimituskuntiin vuodesta 1897.
Julkaisuja

Merimieslähetyksen työstä kaukaisimmassa lännessä, 1899
S/S: soi sävel!, 1914
Aiheesta muualla

Rakentajapapin päiväkirja 1916–1944: Hyvinkään seurakunnan alkutaival kirkkoherra Akseli Renvallin merkintöjen mukaan, 2008, Solveig Crusell, Heikki Keravuori, Juha Koivulahti (toim.)
Who Killed the Electric Car?

| Who Killed The Electric Car |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Chris Paine
Käsikirjoittaja:  Chris Paine
Tuottaja:  Jessie Deeter
Säveltäjä:  Michael Brook
Pääosat:  Tom Hanks Mel Gibson Chelsea Sexton Ralph Nader Joseph J. Romm Martin Sheen (kertoja)
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Sony Pictures Classics
Levittäjä:  Sony Pictures Classics Netflix
Ensi-ilta:  2006
Kesto:  92 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Who Killed the Electric Car? on vuonna 2006 valmistunut dokumenttielokuva, joka kertoo sähköautojen hetkellisestä ilmaantumisesta Yhdysvaltojen markkinoille 1990-luvun lopulla ja niiden katoamisesta 2000-luvun alussa. Se kuvaa erityisesti General Motorsin EV1 -auton tarinan: sen julkistamisesta syntyneestä kohusta aina sen markkinoilta poisvetämistä seuranneeseen hiljaisuuteen. Elokuva pyrkii selvittämään, mikä rooli sähköautomarkkinoiden lopahtamisessa oli öljyteollisuudella, Yhdysvaltain hallituksella, akku-teknologian kehitysasteella, vetyautojen julkistamisella sekä tavallisilla kuluttajilla.
Dokumentti lainaa rakenteessaan rikoselokuvaa: ensin näytetään ”murha”, sitten esitetään syylliset ja lopuksi luetaan tuomiot.
Sony Pictures Home Entertainment on julkaissut elokuvan DVD:llä Yhdysvalloissa.
Dokumentin tuotannosta ja levityksestä

Elokuvan on ohjannut ja käsikirjoittanut Chris Paine ja sen on tuottanut Jessie Deeter (apulaistuottajina Tavin Marin Titus,  Richard D. Titus ja Dean Devlin). Dokumentti on esitetty elokuvajuhlilla Sundancessa, San Franciscossa, Tribecassa, Los Angelesissa, Berliinissä ja Deauvillessä. Teatterilevitykseen dokumentti pääsi kesäkuussa 2006. Elokuvan musiikin on säveltänyt Michael Brook.
Elokuvan aihepiiri > Syytteet ja tuomiot

Dokumentti etsii syyllistä sähköautojen alasajoon ja viimeinen puolituntinen vietetään syytteen luvun ja tuomioiden julistamisen parissa. Seuraavat tahot saavat syytteen:
Dokumentin langettamat tuomiot:
General Motorsin reaktio elokuvaan

General Motors (GM) vastasi elokuvaan puhemiehen Dave Barthmussin blogilla Who Ignored the Facts About the Electric Car? (Arkistoitu – Internet Archive). Blogissa hän ei kommentoi elokuvaa suoraan, koska ei ole sitä edes nähnyt, mutta kertoo kuitenkin yhtiön näkökulman asiaan: EV1 sähköautoon investoidut suuret rahat ja ponnistukset eivät valitettavasti johtaneet sellaiseen kaupalliseen menestykseen, jota he General Motorsissa olisivat toivoneet. Barthmuss tuo myös esiin, että General Motors on tehnyt suuresti töitä puhtaamman ja vähäpäästöisemmän autoteknologian eteen EV1-ohjelman lopettamisen jälkeenkin (etenkin hybridien ja vetyautojen kehittämisen parissa). Vetyautotekniikan pitäisi hänen mukaansa olla vuonna 2010 niin pitkällä, että sen pohjalta voidaan ryhtyä valmistamaan toimivia ja taloudellisesti kannattavia ajoneuvoja.
General Motorsin äskettäiset ilmoitukset puhuvat kuitenkin suunnanmuutosta suhteessa sähköautoteknologiaan ).  Chevrolet Volt-plug-in-hybridin julkistamisen myötä myös puhemies Dave Barthmuss on kommentoinut elokuvaa uudestaan uudessa blogissa, mutta ei elokuvan nähtyään ole kuitenkaan muuttanut sitä koskevaa mielipidettään .
Arvosteluita

NY Times[vanhentunut linkki]
Hollywood Reporter
Sundance Film Festival
OC weekly (Arkistoitu – Internet Archive)
Rottentomatoes.com
lista arvosteluista - The Internet Movie Database
Aiheesta muualla

Who Killed the Electric Car? Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Who Killed the Electric Car? -elokuvan virallinen sivusto
Elokuvan virallinen pressipaketti
EV1-sivusto
PBS - Who Killed the Electric Car?
PBS:n haastattelussa ohjaaja Chris Paine
Chris Paine Art Film Talk'in haastattelussa (audio) (Arkistoitu – Internet Archive)
Moviejunglen haastattelussa ohjaaja ja dokumentissa esiintyvät Wally Rippel ja Chelsea Sexton
Elokuvan trailereita
Ote dokumentista CNetissä
Artikkeli MSNBC:ssä, jossa kerrotaan EV1:n poistamisesta museon näyttelytiloista viikkoa ennen elokuvan ensi-iltaa
Who Killed the Electric Car? Myspacessa (englanniksi)
Ohjaaja Chris Paine haastateltavana Woods Hole filmifestivaalilla
Plug in America - koalitio, joka edistää sähköautojen asiaa Amerikassa
Suomen Sähköajoneuvoyhdistys SAY ry:n sivut
General Motorsin EV1-sähköauto latauksessa.
Muutaman vuoden ikäisiä EV1-sähköautoja romutettuna General Motorsin varikolla Arizonassa.
Albert Hackett

| Albert Hackett |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. helmikuuta 1900 New York, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 16. maaliskuuta 1995 (95 vuotta)
Ammatti:  käsikirjoittaja, kirjailija
Puoliso:  Frances Goodrich
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Albert Hackett (16. helmikuuta 1900 New York, New York – 16. maaliskuuta 1995) oli yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja ja näytelmäkirjailija. Hän aloitti näyttelijänä jo kuusivuotiaana. Hackett halusi kuitenkin näytelmäkirjailijaksi, ja tämä haave toteutui hänen tavattuaan myös kirjoittamisesta kiinnostuneen näyttelijäkollegan Frances Goodrichin, josta myöhemmin tuli hänen aviovaimonsa. Yhdessä he kirjoittivat muun muassa 1929 ensi-iltaan tulleen menestysnäytelmän Up Pops the Devil, josta tehtiin myös elokuvaversio. Hackettin ja Goodrichin kirjallinen yhteistyö jatkui, kunnes he siirtyivät eläkkeelle 1961. Hackett jätti näyttelemisen ryhdyttyään käsikirjoittajaksi, mutta vieraili vielä vuonna 1940 Broadwaylla näytelmässä Mr. and Mrs. North. Hackett ja Goodrich saivat Pulitzer-palkinnon Nuoren tytön päiväkirjan Broadway-näytelmäversiosta (suom. Anne Frankin päiväkirja), joka tuli ensi-iltaan vuonna 1954.
Valikoitu filmografia

Ihmeellinen on elämä (It's a Wonderful Life, 1946)
Seitsemän veljeksen morsiamet (Seven Brides for Seven Brothers, 1954)
Anne Frankin päiväkirja (The Diary of Anne Frank, 1959)
Morsiamen isä (Father of the Bride, 1991)
Aleksanteri Arvelin

Kaarle (Karl) Aleksanteri (Aleksander) Arvelin (5. heinäkuuta 1823 Jämsä – 21. huhtikuuta 1868 Jämsä) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Arvelinin vanhemmat olivat Karl Samuelinpoika Arvelin ja Liisa Erkintytär Arvelin ja puoliso Maria Kustaava Juhontytär Seppänen. Arvelin edusti Jämsän tuomiokuntaa talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1863–1864, ajaen siellä muun muassa kotitarveviinan polton lakkauttamista ja tehden esityksen kruununmetsien hoidon uudelleen järjestämisestä. Arvelin perusti Jämsään raittiusseuran jo 1847, yhtenä ensimmäisistä Suomessa, samoin kuin lainakirjaston, johon hän lahjoitti teoksia. Hän toimi myös muun muassa kuntakokousten puheenjohtajana ja kirkonisäntänä.
Ala-Ulpas

| Ala-Ulpas |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ylöjärvi
Koordinaatit:  61°56′33″N, 23°39′05″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Keihäsjoen valuma-alue (35.35)
Laskuoja:  oja Työtönjokeen 
Järvinumero:  35.352.1.016
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  132,2 m  
Rantaviiva:  0,622 km  
Pinta-ala:  1,272 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiAla-Ulpas 
Ala-Ulpas  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Kallion kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Keihäsjoen valuma-alueella (35.35), jonka Työtönjoen–Pitkäjärven alueeseen (35.352) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 132,2 metriä mpy.
Albert Guðmundsson (jalkapalloilija, 1997)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Albert Guðmundsson
Syntymäaika: 15. kesäkuuta 1997 (ikä 27)
Syntymäpaikka: Reykjavík, Islanti
Pelipaikka: Laitahyökkääjä
Pituus: 177 senttimetriä
Seura
Seura: AZ
Pelinumero: 28
Junioriseurat
–2013: KR
2013–2015: Heerenveen
2015–: PSV
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2015–2018 | Jong PSV | 63 | (28) |
| 2017–2018 | PSV | 9 | (0) |
| 2018– | AZ | 13 | (2) |
Maajoukkue
| 2013 | Islanti U16 | 3 | (0) |
| 2012–2013 | Islanti U17 | 9 | (4) |
| 2014–2015 | Islanti U19 | 11 | (4) |
| 2015– | Islanti U21 | 14 | (5) |
| 2017– | Islanti | 10 | (3) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 7. joulukuuta 2018.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 7. joulukuuta 2018.
Albert Guðmundsson (s. 15. kesäkuuta 1997 Reykjavík, Islanti) on islantilainen jalkapalloilija, joka on pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa Eredivisiessä pelaavaa AZ Alkmaaria. Hän on edustanut PSV:tä tai sen reserviseuraa koko ammattilaisuransa. Hän kuuluu myös Islannin jalkapallomaajoukkueeseen jossa hän pelasi ensimmäisen ottelun vuonna 2017. Albert on pelannut maajoukkueessa yhteensä kolme ottelua tekemättä niissä maaliakaan.
Aiheesta muualla

Albert Guðmundssonin esittely Islannin jalkapalloliiton sivustolla (islanniksi)
Islannin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Halldórsson |
2 Sævarsson |
3 Friðjónsson |
4 A. Guðmundsson |
5 Ingason |
6 R. Sigurðsson |
7 J. Guðmundsson |
8 Bjarnason |
9 Sigurðarson |
10 G. Sigurðsson |
11 Finnbogason |
12 Schram |
13 Rúnarsson |
14 Árnason |
15 Eyjólfsson |
16 O. Skúlason |
17 Gunnarsson |
18 Magnusson |
19 Gíslason |
20 Hallfreðsson |
21 Traustason |
22 Böðvarsson |
23 A. Skúlason |
Valmentaja Hallgrímsson
Aleksandr Goldfarb

Alexandr Goldfarb
Aleksandr Vladimirovitš Goldfarb (ven. Александр Давыдович Гольдфарб, s. 1947 Moskova) on venäläinen liikemies. Hän toimi Boris Berezovskin rahoittaman International Foundation for Civil Liberties säätiön johdossa ja auttoi Aleksandr Litvinenkoa pakenemaan Venäjältä Turkin kautta Britanniaan.
Aiheesta muualla

The Guardian: Litvinenko poisoning: the main players
Ala-Kaitajärvi

| Ala-Kaitajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Pello
Koordinaatit:  66°49′45″N, 24°41′11″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  oja Pahtajokeen 
Järvinumero:  67.966.1.011
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  155,8 m  
Rantaviiva:  1,831 km  
Pinta-ala:  12,174 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiAla-Kaitajärvi 
Ala-Kaitajärvi  on Lapissa Pellossa Ruuhijärven kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 12,2 hehtaaria, se on 800 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Iso-Vietosen–Raanujärven alueella (67.96), jonka Pahtajoen valuma-alueeseen (67.966) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 155,8 metriä mpy.
Ala-Uusimo

| Ala-Uusimo |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Pihtipudas
Koordinaatit:  63°26′35″N, 25°22′52″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Alvajärven valuma-alue (14.48)
Laskujoki:  Riihijoki 
Järvinumero:  14.481.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  112 m  
Pituus:  710 m  
Leveys:  440 m  
Rantaviiva:  2,073 km  
Pinta-ala:  26,198 ha  
Tilavuus:  0,0005591 km³ 
Keskisyvyys:  2,13 m  
Suurin syvyys:  7,2 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiAla-Uusimo 
Ala-Uusimo  on Keski-Suomessa Pihtiputaalla  Alvajärven lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 710 metriä pitkä, 440 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 26 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 559 100 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,1 metriä ja suurin syvyys on 7,2 metriä. Sen rantaviivan pituus on 2,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Alvajärven valuma-alueella (14.48), jonka Alvajärven lähi-alueeseen (14.481) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 112 metriä mpy.
Alou Diarra

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Alou Diarra
Syntymäaika: 15. heinäkuuta 1981 (ikä 43)
Syntymäpaikka: Villepinte, Ranska
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 190 senttimetriä
Seura
Seura: West Ham United
Pelinumero: 23
Junioriseurat
1997–1999: Louhans-Cuiseaux
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1999–2000 2000–2002 2001–2002 2002–2005 2002–2003 2003–2004 2004–2006 2006–2007 2007–2011 2011–2012 2012– | Louhans-Cuiseaux Bayern München → Freiburg (laina) Liverpool → Le Havre (laina) → Bastia (laina) Lens Lyon Bordeaux Marseille West Ham United | 3 (0) 0 (0)  0 (0) 25 (0) 35 (4) 66 (4) 15 (1) 133 (11) 34 (2) 1 (0) |
Maajoukkue
| 2004– | Ranska | 44 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 25. elokuuta 2012.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 19. kesäkuuta 2012.
Alou Diarra (s. 15. heinäkuuta 1981 Villepinte, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa West Ham Unitedia. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Diarra aloitti uransa CS Louhans-Cuiseaux'ssa, josta hän siirtyi Bayern Müncheniin vuonna 2000. Hän ei pelannut otteluakaan Münchenissä ja viettikin suurimman osan ajastaan lainalla SC Freiburgissa. Vuonna 2002 Diarra siirtyi Gérard Houllierin valmentamaan Liverpooliin, mutta ei päässyt sielläkään kertaakaan kentälle ja viettikin kauden 2002–2003 lainalla Le Havressa ja seuraavan kauden pääasiassa Bastiassa. Kaudet 2004–2006 hän pelasi lainalla Lensissa.
Kesällä 2006 Olympique Lyonnais hankki Diarran korvaamaan Real Madridiin 17,7 miljoonalla punnalla siirtynyttä Mahamadou Diarraa. Diarra siirtyi Lyonista kesällä 2007 vahvistamaan Girondins Bordeaux'n keskikenttää. Kauden 2011–2012 hän pelasi Marseillessa ja seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi West Ham Unitediin.
Ranskan maajoukkueessa Diarra on pelannut vuodesta 2004 lähtien ja maaotteluita hänelle on kertynyt 44. Hänet valittiin Ranskan joukkueeseen vuosien 2006 ja 2010 MM-kisoihin.
Allyylieskaliini

| Allyylieskaliini |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  Allylescaline.svg
PubChem CID:  44719469
Muu nimi:  4-allyylioksi-3,5-dimetoksifenetyyliamiini
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C13H19NO3
Moolimassa:  237,292 g/mol
Allyylieskaliini on vähemmän tunnettu psykedeelinen aine. Se on läheisesti sukua meskaliinimolekyylille. Sen syntetisoi ensimmäisenä Otakar Leminger vuonna 1972. Aine aiheuttaa empatogeenisen ja enteogeenisen vaikutuksen, ja käyttäjä voi tuntea ikään kuin "liukuvaa energiaa" ruumiissaan.
Aineen farmakologisista ominaisuuksista, metabolismista ja myrkyllisistä vaikutuksista tiedetään vain hyvin vähän.
PiHKAL-kirjan mukaan aineen annostus on 20–35 mg suun kautta ja vaikutusten kesto 8–12 tuntia.
Laki

Allyylieskaliini on luokiteltu Suomessa kuluttajamarkkinoilta kielletyksi psykoaktiiviseksi aineeksi.
Aiheesta muualla

Erowid - käyttäjäkokemuksia (englanniksi)
PiHKAL-kirja osoitteessa Erowid (englanniksi)
isomerdesign.com (englanniksi)
Fenetyyliamiinit eli fenyylietyyliamiinit
| --- | --- |
Amfetamiinit:  3C-E | 4-FMP | 4-MTA | Alfametyylidopamiini  | Amfetamiini  | Bentsfetamiini  | Bromo-DragonFLY | Deksamfetamiini | Dimetoksiamfetamiini | DOB | DOC | DOI | DOM | Efedriini | Fenfluramiini | Katiini | Levoamfetamiini | Levometamfetamiini | Lisdeksamfetamiini | MBDB | MDA | MDE | MDMA | Metamfetamiini | PMA | Pseudoefedriini | Tranyylisypromiini
Katekoliamiinit:  Adrenaliini |  Dopamiini | Metyylidopa | Noradrenaliini
Katinonit:  4-bromimetkatinoni | Bupropioni | Katinoni | Mefedroni | Metkatinoni | Dimetyylikatinoni
Muut:  2C-B |  2C-B-FLY | 2CBFly-NBOMe | 2C-C | 2C-D | 2C-E | 2C-F | 2C-I | 2C-N | 2C-SE | 2C-T | 2C-T-2 | 2C-T-4 | 2C-T-7 | 2C-T-8 | 2C-T-21 | 2C-TFM | 25C-NBOMe | 25I-NB34MD | 25I-NBF | 25I-NBMD | 25I-NBOMe | 25P-NBOMe | 25TFM-NBOMe | Allyylieskaliini | Eskaliini | Fenformiini | Fentermiini |  HOT-7 | Meskaliini |  Metyylifenidaatti | Synefriini | Trifluorimeskaliini | Tyramiini
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Allylescaline
Käännös suomeksi
Yhden tähden mies

| Yhden tähden mies |
| --- | --- |

Kirjailija:  Reijo Mäki
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  2009
ISBN:  978-951-1-23641-2
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Yhden tähden mies on Reijo Mäen vuonna 2009 ilmestynyt kirjoituskokoelma. Se sisältää lähinnä Seura-lehdessä julkaistuja kolumneja. Lisäksi on yksi Parnassossa vuonna 2001 julkaistu haastattelu. Mäki kertoo kirjailijuudestaan, esittää uskontokritiikkiä, irvii fundamentalisteja ja pilkkaa hyväuskoisuutta, poliittista korrektiutta sekä edistyksellisten ryhmien, erityisesti feministien kaksoistandardeja ja laumasieluisuutta.
Vastaanotto

Savon Sanomien Petri Kaikosuon mielestä kokoelma jäi valjuksi. Mäki pyrkii esiintymään maalta muuttaneen mykän sukupolvensa tuntojen tulkkina: rehtinä kansanmiehenä, junttina joka oppi puhumaan.
Keskipohjanmaan Maija-Liisa Mattilan mukaan Mäki ei tarjoa mitään uutta, hän toistaa, huitoo lekalla ja antaa paremminkin kuvan asiantuntemattomuudesta kuin rohkeudesta ja oman tien kulkemisesta.
Aleksanteri Gummerus

| Aleksanteri Gummerus> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. syyskuuta 1845 Kokkola
Kuollut: 7. maaliskuuta 1915 (69 vuotta) Pihtipudas
Ammatti:  pappi ja valtiopäivämies
Vanhemmat:  Aleksander Jakob Gummerus ja Emilia Sofia Nordling
Puoliso:  Alma Maria Nordlund (1870 -1931)
Lapset:  5
Sukulaiset:  Julius Immanuel Gummerus, Valentin Gummerus, Karl Jacob Gummerus (veljiä)
Muut tiedot
Lempinimet:  Aleksander
Aleksanteri (Aleksander) Gummerus (13. syyskuuta 1845 Kokkola – 7. maaliskuuta 1915 Pihtipudas) oli suomalainen pappi ja valtiopäivämies.
Aleksanteri Gummeruksen vanhemmat olivat rovasti Aleksander Jakob Gummerus  ja Emilia Sofia Nordling ja puoliso vuodesta 1870 Alma Maria Nordlund (k. 1931). Professori, piispa Jaakko Gummerus oli heidän poikansa, samoin kuin professorit Lauri ”Tahko” Pihkala ja Rurik Pihkala sekä piirieläinlääkäri Kaarlo Gummerus ja insinööri Alarik Gummerus. Senaattori, tuomari Valentin Gummerus sekä rovasti, valtiopäivämies Julius Immanuel Gummerus ja kirjankustantaja Karl Jacob Gummerus olivat Aleksanteri Gummeruksen veljiä.
Aleksanteri Gummerus tuli ylioppilaaksi 1866. Hän suoritti teologian erotutkinnon ja hänet vihittiin papiksi 1869. Pastoraalitutkinnon hän suoritti 1875. Gummerus oli ensin Säämingin kirkkoherran apulainen ja vuodesta 1873 Rantsilan kappalainen. Varapastorin arvon vuonna 1878 saanut Gummerus tuli Pihtiputaan kirkkoherraksi toukokuussa 1879, rovastin arvon hän sai 1898. Gummerus oli pappissäädyn edustaja valtiopäivillä vuonna 1885.
Amos

Amos voi tarkoittaa
Aamos, Raamatun profeetta
Amos, Suomessa myös Aamos, etunimi
AMOS-kranaatinheitinjärjestelmä
AMOS, ohjelmointikieli
AMOS, israelilainen tietoliikennesatelliittiperhe
AMOS-1
AMOS-2
AMOS-3
AMOS-4
AMOS-5
AMOS-6
Ben Amos (s. 1990), englantilainen jalkapallomaalivahti
Martin John Amos (s. 1941), yhdysvaltalainen katolinen piispa
Nijel Amos (s. 1994), botswanalainen juoksija
Tori Amos (s. 1963), yhdysvaltalainen laulaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Amos”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ala-Kaija

| Ala-Kaija |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Keuruu
Koordinaatit:  62°16′43″N, 24°23′57″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Ristajoen valuma-alue (35.65)
Laskujoki:  Kaijanjoki 
Järvinumero:  35.654.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  120,4 m  
Rantaviiva:  2,025 km  
Pinta-ala:  5,529 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiAla-Kaija 
Ala-Kaija  on Keski-Suomessa Keuruulla Haapamäen taajaman lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 5,5 hehtaaria ja se on 950 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,0 kilometriä..
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Ristajoen valuma-alueella (35.65), jonka Kaijanjoen valuma-alueeseen (35.654) se kuuluu.
Yhden yön juttu

Yhden yön juttu on Olli Kortekankaan ja Michael Baranin ooppera. Se syntyi Sibelius-Akatemian tilauksesta ja kantaesitettiin Helsingin Musiikkitalossa lokakuussa 2011. Teos on urbaani vaellustarina, joka sisältää tekijöidensä mukaan "rakkaustarinan ja dekkarin aineksia, unen logiikkaa ja yhteiskunnallisia huomioita". Kantaesityksestä vastasivat Sibelius-Akatemian laulumusiikin opiskelijat ja oopperaorkesteri Markus Lehtisen johdolla.
Aiheesta muualla

Siba.fi: Kortekankaan uuden oopperan kantaesitys Musiikkitalossa lokakuussa