stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hocine Ragued
Ura > RAEC Mons

Peliajan vähyyden vuoksi Ragued päätti siirtyä lopullisesti uuteen seuraan ja allekirjoitti alustavasti kahden vuoden sopimuksen belgialaisen RAEC Monsin kanssa heinäkuussa 2006. Sittemmin hänen sopimustaan pidennettiin vuoteen 2011. Ragued kuitenkin päätti lopettaa sopimuksensa kesken joukkueen pudottua kauden 2008–2009 päätteeksi sarjatasoa alemmaksi.
Ura > Slavia Praha

Heinäkuussa 2009 Ragued allekirjoitti neljän vuoden sopimuksen tšekkiläisen Slavia Prahan kanssa. Avauskaudellaan hän pelasi 23 sarjaottelua ja viisi Eurooppa-liigan ottelua. Ragued pelasi joukkueen mukana myös kaksi ottelua Mestarien liigan karsintoja, mutta matka jäi jo ensimmäiseen karsintaotteluun. Pääsarjassa Slavia Praha sijoittui seitsemänneksi. Toisella kaudellaan Ragued pelasi joukkueen mukana yksitoista kierrosta, kunnes alkoi jäämään pois joukkueen kokoonpanoista. Lopulta Raguedin viimeiseksi otteluksi jäi 12. marraskuuta 2010 pelattu kotiottelu Banik Ostravaa vastaan, jossa hän tuli vasta ottelun lopussa yliajalla kentälle.
Ura > Karabükspor

31. tammikuuta 2011 Ragued siirtyi puolentoista vuoden sopimuksella Turkin Superliigassa pelaavaan Karabüksporiin.
Ensimmäisen ottelunsa Karabüksporin paidassa Ragued pelasi 5. helmikuuta 2011 Beşiktaşia vastaan. Maalinteossa hän onnistui ensimmäisen kerran neljännessä ottelussaan Konyasporia vastaan 27. helmikuuta 2011. Raguedin maali oli samalla myös 2–1 voittomaali. Ragued pelasi kauden aikana kolmetoista ottelua onnistuen maalinteossa kerran. Hänen joukkueensa sijoittui Turkin pääsarjassa yhdeksänneksi.
Toisella kaudella (2011–2012) joukkueen menestys jäi vaatimattomammaksi sijoituttua Turkin pääsarjassa sijalle kaksitoista. Ragued pelasi kauden aikana 24 sarjaottelua ja sai kolme varoitusta. Kauden päätteeksi hän ilmoitti haluavansa vaihtaa seuraa sopimuksensa päätyttyä.
Ura > Espérance

25. heinäkuuta 2012 Ragued allekirjoitti kahden vuoden sopimuksen Espérancen kanssa.
Maajoukkue

Maajoukkueessa Ragued pelasi jo vuonna 2004 edustaessaan toista kotimaataan Tunisiaa  vuoden 2004 kesäolympialaisissa, Ateenassa. Sittemmin Roger Lemerre antoi hänelle mahdollisuuden edustaa Tunisiaa aikuisten tasolla. Myöhemmin maajoukkueen valmentaja Humberto Coelho piti Raguedia luottopelaajanaan vuoden 2010 MM-karsinnoissa. Hän pelasi myös toiset arvokisansa vuoden 2010 Afrikan-kisoissa, jossa Tunisia jäi alkulohkoon. Ragued valittiin myös vuoden 2012 Afrikan-kisoihin, jossa hän pelasi kolme ottelua. Tunisian kisat päättyivät puolivälieriin.
Hanna Katrín Friðriksson

| Hanna Katrín Friðriksson |
| --- | --- |

Kansanedustaja
 2016–  
Ryhmä/puolue:  Reformipuolue
Vaalipiiri:  Reykjavíkurkjördæmi suður
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. elokuuta 1964 (ikä 60) Pariisi, Ranska
Kansalaisuus:  Islanti
Tiedot
Puolue:  Reformipuolue
Hanna Katrín Friðriksson (s. 4. elokuuta 1964) on islantilainen reformipuolueen poliitikko ja entinen käsipalloilija.
Hanna syntyi Pariisissa. Hän pelasi käsipalloa ÍR:ssä, Valurissä ja Framissa. Vuosina 1983, 1988 ja 1993 hän voitti Valurin riveissä käsipallon naisten Islannin-mestaruuden. Vuonna 1995 hän voitti Islannin-mestaruuden Framin riveissä. Urheilu-uransa jälkeen Hanna opiskeli filosofiaa ja taloustiedettä Helsingin yliopistossa ja valmistui kandidaatiksi vuonna 1999. Vuonna 2001 hän suoritti MBA-tutkinnon Kalifornian yliopistossa Davisissä. Vuosina 1990–1999 hän työskenteli toimittajana Morgunblaðiðilla. Vuosina 2007–2009 hän työskenteli lehtorina Reykjavíkin yliopistossa sekä terveysministerin avustajana. Vuoden 2016 parlamenttivaaleissa hänet valittiin Alþingiin.
Intel Pentium II

Intel Pentium II (Klamath)
Intel Pentium II on Intelin valmistama x86-arkkitehtuuriin perustuva suoritin. Se julkaistiin 7. toukokuuta 1997. Se perustui Intel Pentium Pro:ssa käytettyyn P6-ytimeen, mutta 16-bittistä suorituskykyä oli parannettu sekä MMX-käskyt, jotka oli lisätty alkuperäiseen Intel Pentiumiin, oli lisätty.
Alkuperäinen Klamath-ytimeen perustunut Pentium II toimi 233 tai 266 megahertsin kellotaajuudella. Se oli valmistettu 0,35 mikrometrin prosessilla ja tuotti siihen aikaan todella suuren määrän lämpöä. Se käytti 66 megahertsin väylää, joka riitti kohtalaisen hyvin prosessorille, koska L2-välimuisti ei ollut tämän väylän takana, toisin kuin kilpailijalla AMDllä. 300 megahertsin malli julkaistiin myöhemmin 1997.
Deschutes-ytimeen perustuva Pentium II julkaistiin tammikuussa 1998, kun 333 megahertsin malli näki päivänvalon. Se oli valmistettu 0,25 mikrometrin prosessilla, joten se oli huomattavasti viileämpi kuin Klamath. Vuoden 1998 aikana julkaistiin myös 350, 400 ja 450 megahertsin mallit. Ne käyttivät 100 megahertsin väylää jolloin suorituskyky parani jonkin verran.
Pentium II:n paketointi erosi selvästi sen edeltäjistä. Se oli kompromissi, joka salli Intelin pitää L2-välimuisti erillään prosessorista, mutta kuitenkin nopean väylän päässä. Erillinen välimuisti oli hitaampaa (toimi puolella nopeudella suorittimen kellotaajuudesta) kuin Pentium Prossa, mutta saannit paranivat, joten suoritin voitiin sijoittaa halvempaan hintaluokkaan.
Halvempi versio Pentium II:sta julkaistiin nimellä Intel Celeron. Sen ensimmäinen malli oli käytännössä Pentium II, josta oli poistettu L2-välimuisti,
mutta myöhemmissä malleissa L2-välimuisti oli palautettu, pienempikokoisena ja integroituna prosessorin kanssa samalle piirille. Intel julkaisi myös version palvelinkäyttöön nimellä Pentium II Xeon. Vuoden 1999 alussa Intel Pentium III korvasi Pentium II:n.
Intelin suorittimet
| --- | --- |
Aikaisemmat:   4004  4040  8008  8080  8085  8086  8088  80186  80188  80286  80386  80486  Pentium  Pentium Pro  Pentium II  Pentium III  Pentium Extreme Edition  Pentium M  Pentium D  Pentium 4 
Nykyiset:   Core  Pentium Dual-Core  Core 2  Celeron  A100  Xeon  Atom  Core i7 
ARM:   XScale  StrongARM 
IA-64:   Itanium  Itanium 2 
RISC:   i860  i960 
Muut:   iAPX 432 
GPU:   Intel GMA  Intel HD Graphics  Intel Iris Graphics
Hyesan

| Hyesan (혜산시) |
| --- | --- |

 Hyesan
 Koordinaatit: 41°24′N, 128°11′E 
Valtio:  Pohjois-Korea
Maakunta:  Ryanggang
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  277 km²
Väkiluku (2008):  192 680
 – Väestötiheys:  696 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hyesan Kiinan puolelta kuvattuna.
Hyesan (hangul: 혜산시; hanja: 惠山市; uudistettu latinisaatio: Hyesan-si) on Pohjois-Korean Ryanggangin maakunnan pääkaupunki. Se sijaitsee Jalujoen varrella Kiinan rajalla Baekduvuoren eteläpuolella. Vuoden 2008 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli 192 680 asukasta.
Maantiede

Hyesan kuuluu niin kooltaan, kuin pinta-alaltaankin Pohjois-Korean pienimpiin kaupunkeihin. Se sijaitsee laaksossa Jalujoen yläjuoksulla. Kaupungin korkeus merenpinnasta on 715 metriä ja Hyesan on näin Pohjois-Korean korkeimmalla sijaitseva kaupunki. Kaupungin koillisosassa sijaitsee Baekduvuoren purkausten laavan jähmettyessä muodostunut laakio. Kaupungin itä- ja etelärajoilla kohoaa vuoria ja lännessä virtaa Hǒchǒnjoki. Noin 74 % kaupungin koko pinta-alasta on metsää. Tammikuun keskilämpötila on –16,6 °C ja elokuun 19,8 °C. Hyesan kuuluu Pohjois-Korean kylmimpiin paikkoihin ja vuonna 1915 mitattiin lukema –42 °C. Keskimääräinen vuosittainen sadanta on 583 mm.
Jalujoen vastarannalla Kiinassa sijaitsee Jilinin maakunta ja Changbain korealaisten autonominen piirikunta.
Historia

Joseon-dynastian aikana vuonna 1421 Hyesaniin rakennettiin linnoitus, jonka tarkoitus oli suojella Koreaa hyökkääjiltä pohjoisesta. Tärkein elinkeino nykyisen Hyesanin alueella on pitkään ollut metsätalous. Hyesaniin kasattiin hakattuja puita, joita vietiin paperitehtaille Kiljuun, Sinuijuun ja Kimchaekiin. Puiden kuljettamiseksi Hyesanilla on moniin muihin yhtä syrjäisiin keskuksiin verrattuna ollut pitkään hyvät liikenneyhteydet. Vuonna 1936 rakennettiin silta Jalujoen yli ja vuonna 1937 rautatie Kiljuun, josta puite vietiin edelleen Japaniin. Vuonna 1936 Hyesanissa oli 11 795 asukasta. Vuonna 1954 Hyaesanista tehtiin hallinnollisesti kaupunki ja siitä tuli Ryanggangin maakunnan pääkaupunki. Rajakaupunkina tieto on liikkunut Hyesaniin helpommin kuin joihinkin muihin Pohjois-Korean osiin, mihin keskushallinto on vastannut suuremmalla valvonnalla ja sotilaallisella läsnäololla. Koska Jalujoki on helppo ylittää talvella sen jäätyessä, Hyesan on aikanaan ollut myös maasta pakenevien lähtöpaikka. Samasta syystä myös salakuljetus on ollut yleistä. Vuosien 1997–1999 välillä keskushallinto teki kaupungissa puhdistuksia. Etelä-Korealaisten tiedotusvälineiden mukaan kaupungin asukkaita karkotettiin ja teloitettiin.
Talous

Merkittäviä teollisuuden aloja Hyesanissa ovat kuparin louhinta, puunjalostus, koneteollisuus, sekä jalkine- ja vaateteollisuus. Hyesanin kuparikaivoksen kuparivarojen määräksi arvioitiin vuonna 2011 160 miljoonaa tonnia, mikä tekee siitä yhden Aasian suurimmista. Kaivos on Pohjois-Korean kaivosministeriön ja kiinalaisten yritysten yhteisomistuksessa. Vuonna 2007 kaupungin rajalle valmistui Samsun vesivoimala, jonka kapasiteetti on 50 000 kW. Kaupungin tunnetuihin maataloustuotteisiin lukeutuvat mustikat, joita kerätään ympäröiviltä vuorilta, sekä humala, jota käytetään oluen valmistuksessa Hyeanissa ja ympäri maata.
Hyesan on myös Kiinan vastaisen rajan toiseksi suurin kaupunki ja tavaraliikenteen takia maiden välillä paikallisten elinolosuhteet ovat olleet suhteellisen hyvät. Hyesan on lähtöpaikka etenkin kiinalaisille Baekduvuorilla suuntaaville matkailijoille. Paikallisia nähtävyyksiä ovat esimerkiksi 37,8 metriä korkea Pochonbon taistelun muistomerkki. Muistomerkki on pystytetty Kim Il-sungin johtamalle voitokkaalle taistelulle japanilaisia vastaan 4. kesäkuuta 1937 ja sillä on keskeinen osa pohjoiskorealaisessa propagandassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hyesan Wikimedia Commonsissa
Hyesanin ja Changbain välinen silta.
Hanna Karttunen

Hanna Karttunen (s. 11. marraskuuta 1973 Oulu) on suomalainen tanssija. Hän on tanssinut latinalaistansseja muun muassa Jaakko Toivosen, Geir Bakken, Sandro Cavallinin, Paul Killickin ja Slavik Kryklyvyin parina. Paul Killickin kanssa Karttunen voitti lukuisia kilpailuja, kuten Brittien mestaruuskilpailut ja Hollannin avoimet kilpailut. Maailmanmestaruuskilpailuissa he sijoittuivat toiseksi.
Karttunen on tanssinut myös näytöstansseja Victor da Silvan kanssa. He ovat voittaneet näytöstanssin maailmanmestaruuden kolmesti.
Vuonna 2004 Karttunen osallistui Strictly Come Dancing -ohjelmaan EastEnders-näyttelijä Christopher Parkerin kanssa.
Karttunen on naimisissa Jone Nikulan kanssa.
Howard Terpning

Howard Terpning, Arabian Lawrence -elokuvan juliste 1963.
Howard Terpning (s. 5. marraskuuta 1927) on yhdysvaltalainen taidemaalari ja kuvittaja, joka tunnetaan parhaiten Amerikan alkuperäisväestöä koskevista töistään. Terpning syntyi Oak Parkissa, Illinois’ssa, Yhdysvalloissa. Hänen äitinsä oli sisustussuunnittelija, ja isä työskenteli rautateillä. Terpning piti lapsena piirtämisestä ja tiesi jo nuorena haluavansa ryhtyä taiteilijaksi. 15-vuotiaana hän kiinnostui Amerikan alkuperäisväestöstä vietettyään kesän leireillen ja kalastaen serkkunsa kanssa Coloradossa. Terpningin töitä on näytteillä monissa museoissa, ja hän on myös voittanut useita palkintoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Howard Terpning Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Howard Terpning
Käännös suomeksi
Howard Sounes

Howard Sounes
Howard Sounes (s. 1965 Welling, Iso-Britannia) on brittiläinen kirjailija ja journalisti.
Hän on kirjoittanut elämäkerrat  Paul McCartneystä, Bob Dylanista ja Charles Bukowskista. Vuonna 2013 ilmestynyt teos Amy, 27 kertoo kuudesta muusikosta, jotka kuolivat 27-vuotiaina: Amy Winehouse, Jimi Hendrix, Jim Morrison, Janis Joplin, Brian Jones ja Kurt Cobain.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Howard Smith (elokuvaaja)

Howard Smith on yhdysvaltalainen kameramies ja elokuvaaja. Hän aloitti uransa vuonna 1991 kameramiehenä televisiosarjassa Sherlock Holmesin muistikirja. Ensimmäisen suuren elokuvan kameramiehenä hän toimi Pyhimys-elokuvan myötä vuonna 1997. Vuosien varrella hän on ollut kameramiehenä yhdysvaltalaisissa suurtuotannoissa, kuten elokuvissa The Matrix Reloaded, The Matrix Revolutions, Kaava 51, Possession ja Birthday girl – unohtuman yllätys.
Vuonna 2001 Smith työskenteli ensimmäistä kertaa suomalaisen elokuvan parissa. Toimittuaan Tango Kabareen (2001) kameramiehenä hän toimi vuonna 2005 jo pääasiallisena kuvaajana Pekka Lehdon elokuvassa Game Over.
Aiheesta muualla

Howard Smith Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Iiro Kaikko

Iiro Elisier Kaikko (11. syyskuuta 1902 Viipuri – 15. heinäkuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen ekonomi ja pankkimies, mutta myös lausuja ja puhetaidon opettaja.
Henkilöhistoria

Iiro Kaikon vanhemmat olivat postiljooni Antti Kaikko ja Anna Terentjeff ja puoliso vuodesta 1931 Eeva Alina Kylliäinen. Kaikko tuli ylioppilaaksi 1922 ja valmistui ekonomiksi 1925, mutta opiskeli vielä Helsingin yliopistossa 1926–1927. Kansallis-Osake-Pankin palveluksessa 1925–1926 ollut Kaikko toimi sittemmin Osuuskassojen Keskus Oy:n prokurattorina ja kamreerina sekä vuodesta 1956 OKO:n johtokunnan varajäsenenä ja 1962 varsinaisena jäsenenä.  Kaikko antoi ensimmäisen oman lausuntaesityksensä 1927, toimi puhetaidon opettajana vuodesta 1937, oli Suomen Lausujain Liiton puheenjohtaja ja Suomen Puheopiston perustajia. Hän myös julkaisi puhetaitoa koskevia teoksia.
Yrittäjä, yritysjohtaja Jouni Kaikko, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen, oli Iiro Kaikon ja Eeva Kylliäisen poika.
Julkaisuja

Bertha Lindberg: dramaattinen lausuntailta, julkaisussa Tulenkantajat, (1929) : 18, s. 310
Helinä Svensson-Timari: voittoisa lausuntailta, 1929, julkaisussa Tulenkantajat, (1929): 8-9, s. 149–150
Koulusäästötoiminnan järjestäminen ja koulukassan hoito: ohjeita osuuskassanhoitajille ja opettajille, 1936
Maan henki: maahenkistä lausuntaohjelmaa, 1936
Puhetaidon kirjeellinen kurssi, 1941
Puhujan opas: ohjeita puhujille, puheenvuoron käyttäjille ja puheenjohtajille, 1948
Hilkka Ravilo

Hilkka Eeva Ravilo (s. 18. marraskuuta 1940 Kiuruvesi) on suomalainen kirjailija.
Ravilon vanhemmat olivat pienviljelijä Juho Arpiainen ja Liisa Reme. Hän kävi kansakoulun Kiuruvedellä sekä myöhemmin reikäkorttilävistys- , puhtaaksipiirustus- ja konekirjoituskurssit. Hän on työskennellyt kotiapulaisena, reikäkorttilävistäjänä, piirtäjä-konekirjoittajana, edustustilan emäntänä, hotellin keittiöapulaisena, miesten asuntolan siivoojana, puhelinvaihteen hoitajana, konekirjoittajana ja tekstinkäsittelijänä. Esikoisromaaninsa Kuin kansanlaulu hän julkaisi vuonna 1991. Ravilon kirja Mesimarjani, pulmuni, pääskyni oli Finlandia-palkintoehdokkaana 1997. Ravilo on asunut Kiuruvedellä vuoteen 1957 ja sittemmin hän on asunut Kuopiossa, Leppävirralla, Lohjalla ja viimeksi Heinävedellä.
Teoksia

Kuin kansanlaulu : romaani. Sahlgren, Otalampi 1991
Mesimarjani, pulmuni, pääskyni. Atena, Jyväskylä 1997
Älä itke äitini, Atena, Jyväskylä 1999
Yö yllä viljan. Atena, Jyväskylä 2001
Pahan tytär : rikosromaani. Myllylahti, Suomussalmi 2005
Kuolleet lehdet : rikosromaani. Myllylahti, Suomussalmi 2006
Kylmät kädet : rikosromaani. Myllylahti, Suomussalmi 2007
Muovikassimies : rikosromaani. Myllylahti, Suomussalmi 2009
Nimeltään Eerika : rikosromaani. Myllylahti, Espoo 2012
Terhi : romaani elämästä ja rikoksesta. Myllylahti, Espoo 2013
Palkinnot

Jaettu III palkinto Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran järjestämässä Elämysten jäljillä -kirjoituskilpailussa. 1998
Aiheesta muualla

Tuomo Karhun kirja-arvostelu Ravilon kirjasta Pahan tytär, Turun Sanomat 29.11.2005
Imukalat

| Imukalat |
| --- | --- |
 Hyytelöimukala (Liparis fabricii)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Simppukalat Scorpaeniformes
Heimo::  Imukalat Liparidae  Gill, 1861
Katso myös
   Imukalat Wikispeciesissä   Imukalat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Imukalat (Liparidae) on simppukalojen lahkoon kuuluva kalaheimo.
Heimosta tunnetaan yli 300 lajia noin 29 eri suvusta. Imukalat ovat tyypillisesti kylmien vesien kaloja. Suuri osa lajeista elää Atlantin ja Tyynenmeren pohjoisosissa, jotkut suurissa syvyyksissä. Eteläisissä merissä Antarktiksen mannerjalustalla elää kuutisenkymmentä lajia, jotka muodostavat noin kolmanneksen sen alueen kalalajistosta. Mariaanien haudassa elää Pseudoliparis swirei -imukalalaji.
Ainoa Suomessa esiintyvä laji on imukala (Liparis liparis). Imukalan vatsaevät ovat muuntuneet imukupeiksi, joilla se voi lujasti kiinnittyä veden pohjakiviin.
Imukalojen lähimpiä sukulaisia ovat simput ja rasvakalat; aiemmin imukalat luettiinkin osaksi rasvakalojen Cyclopteridae-heimoa.
Aiheesta muualla

Family Liparidae (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
Hydroviljely

Nutrient film techniquella (NFT) kasvatettua mansikkaa.
Deep Water Culture (DWC) -tekniikalla kasvatetun kasvin juuristo.
Avokadon vesiviljelyä.
Hydroviljely, hydroponiikka tai vesiviljely on kasvien kasvatustekniikka, jossa multaa ei käytetä. Kasvit saavat ravinteet veteen lisätyistä ravinneliuoksista. Aeroponisessa tekniikassa väliainetta ei käytetä lainkaan, vaan juuria sumutetaan suljetussa tilassa hienojakoisella ravinneliuoksella.
Aktiivinen ja passiivinen vesiviljely

Hydroviljely voidaan jakaa kahteen ryhmään: aktiivinen ja passiivinen vesiviljely. Yleensä hydroviljelyllä tarkoitetaan aktiivista vettä kierrättävää järjestelmää ja tästä erotuksena on passiivihydro, jossa vettä ei kierrätetä koneellisesti.
Aktiivisessa vesiviljelyssä (hydro) vesi kiertää järjestelmässä esim. pumpun avulla. Vesikierto hapettaa veden kasvin juurien ympärillä. Vettä voidaan hapettaa myös ilmapumpulla. Vesikierto sekä veden hapetus ilmapumpulla voidaan myös yhdistää samassa järjestelmässä, jolloin kasvatustehoa saadaan lisättyä. Aktiivisessa vesiviljelyssä kasvit kasvavat yleensä tehokkaammin kuin passiivisessa vesiviljelyssä.
Passiivisessa vesiviljelyssä (passiivihydro) kasvi juurineen istutetaan verkkokoriin tai sivuiltaan lovettuun sisäruukkuun ja tämä asetetaan vesitilan yläpuolelle jolloin kasvin juuret hakeutuvat veteen. Mullan sijasta käytetään epäorgaanisia väliaineita, jotka antavat kasville tukea ja suojaavat juuria valolta sekä kuivumiselta. Useimmille kasveille sopii kevytsora. Se imee vettä ja luovuttaa sitä juuristolle vähitellen. Kevytsoran raekoko mitoitetaan kasvin ja ruukun koon mukaan. 

Perinteisessä altakasteluruukussa voidaan kasvattaa kasveja hydroponisesti kun multatila korvataan epäorgaanisella väliaineella.

Toisena esimerkkinä passiivisesta tekniikasta voidaan pitää kelluvaa lauttaa, jossa kasvit saavat veden ja ravinteen seisovasta vedestä.
Hyötyjä

Vesiviljelyssä vältetään monet multakasvatuksen haitat, esimerkiksi kasvien tuhohyönteiset, kasvitaudit ja mullan homeitiöt. Homeettomuuden vuoksi monia hydroviljeltyjä kasveja voi suositella myös allergikoille. Hydroviljely myös säästää vettä perinteiseen multaviljelyyn verrattuna.
Käyttö

Vesiviljely sopii useimmille kasveille, mutta varsinkin sellaisille, jotka kärsivät kuivasta huoneilmasta ja hyötyvät vedestä haihtuvasta ilmankosteudesta. Tomaatin kanssa vesiviljelyperiaatteella on saatu hyviä tuloksia. Samoin kurkut, salaatit, paprikat ja monet muut vihannekset voidaan kasvattaa kasvihuoneissa hydroponisesti.
Käsitteitä

Puolihydroviljely tarkoittaa samaa kuin passiivihydroviljely.

Jotkut käyttävät tätä myös merkityksessä, missä juurten annetaan kasvaa multaruukkusta ulos vesitilaan ja jossa multaan on sekoitettu jotain epäorgaanista ainesta, mutta nämä eivät ole vesiviljelyä, vaan altakastelujärjestelmiä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hydroviljely Wikimedia Commonsissa
Käännös suomeksi
Hanna Kantokorpi

Hanna Ursula Kantokorpi (s. 28. elokuuta 1963 Alavus) on suomalainen taidemaalari ja kuvataideopettaja, joka asuu ja toimii Helsingissä.
Kantokorpi on valmistunut Taideteollisesta korkeakoulusta taiteen kandidaatiksi vuonna 1992 ja taiteen maisteriksi vuonna 1993. Humanististen tieteiden kandidaatiksi hän valmistui Helsingin yliopistosta vuonna 2008. Hän on suorittanut jatko-opintoja Aalto-yliopiston taiteen laitoksella.
Hanna Kantokorven vanhemmat Voitto ja Janne (Kaarina) Kantokorpi ovat kuvataiteilijoita. Hänen veljensä oli taidekriitikko Otso Kantokorpi.
Aiheesta muualla

Hanna Kantokorven kotisivut
Iso Koirajärvi (Jämsä)

| Iso Koirajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jämsä
Koordinaatit:  62°07′10″N, 25°18′15″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Iso Rautaveden alue (14.52)
Järvinumero:  14.528.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  137 m 
Rantaviiva:  3,6 km 
Pinta-ala:  0,44 km² 
 fiIso Koirajärvi 
Iso Koirajärvi on Koskenpäällä Jämsän koillisosassa sijaitseva 44 hehtaarin laajuinen järvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on noin 29 kilometriä pohjoiskoilliseen ja Jyväskylästä 26 kilometriä lounaaseen.
Maantiede

Ison Koirajärven pituus lounaasta koilliseen on noin 1,1 kilometriä. Järvi on saareton. Rannat ovat metsää ja suota, siellä täällä on muutama rakennus. Jämsän ja Jyväskylän kuntaraja kulkee Ison Koirajärven koillispuolitse, rajan itäpuolella on Pieni Koirajärvi. Järvien välinen kannas on noin 40–50 metriä leveä, kannaksen kapeimmassa kohdassa on laskuoja ja kannakselle on rakennettu maantie. Isoon Koirajärveen johtaa useita laskuojia ympäröiviltä soilta. Järven länsirannalta lähtee laskuoja länteen kohti Salosvettä. Laskuojan itäisen osuuden nimi on Myllyoja ja läntisen osuuden Vuojanjoki.
Iso Koirajärvi kuuluu Vuojanjoen valuma-alueen kolmannen jakovaiheen vesistöalueeseen. Toinen jakovaihe on  Iso Rautaveden alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Päävesistö on Kymijoen vesistö. Iso Koirajärvi on Vuojanjoen alueen suurin vakavesi, Vuojanjoen alue käsittää Jämsän koillisen osan ja ulottuu myös Jyväskylän puolelle. Vuojanjoen alueen toiseksi suurin vakavesi on Valkeajärvi. Alueen kolmanneksi suurin vakavesi Syrjäjärvi sijaitsee aivan Ison Koirajärven itäpuolella.
Myös Korpilahdella on Iso Koirajärvi. Se sijaitsee yksitoista kilometriä Koskenpään Isolta Koirajärveltä kaakkoon.
Hanna Kankainen

Saara Johanna (Hanna) Kankainen (19. heinäkuuta 1898 Urjala – 12. tammikuuta 1984 Urjala) oli suomalainen kirjailija.
Teoksia

Tulevaisuustoiveita : vuoropuhelu raittiusjuhlaan. Suomen opettajain raittiusliiton vuorokeskusteluja n:o 10. Helsinki 1934
Mitä pojat ajattelivat raittiudesta. Suomen opettajain raittiusliiton vuorokeskusteluja n:o 13. Helsinki 1935
Juhlivat toivon joukot : ohjelmistoa koulujuhliin. Suomen opettajain raittiusliiton ohjelmistoja n:o 1. Helsinki 1936
Onnellinen kansa. Suomen opettajain raittiusliiton kilpakirjoituskirjasia n:o 32. Helsinki 1937
Suomen kansa onnelliseksi. Suomen opettajain raittiusliiton kilpakirjoituskirjasia n:o 33. Helsinki 1937
Päivää kohti : kaunokirjallinen raittiuslukemisto kansakoulua ja sen jatko-opetusta varten. WSOY 1938
Koululaiset juhlivat. Valistus 1944, 2. painos 1949
Varjele sydäntäsi!. Agricola-seuran kinkeritraktaattisarja 5. Agricola-seura, Helsinki 1950
Heikin usko. 2. painos Karjalan evankelinen seura, Jyväskylä 1951
Iloinen lukija ; kirj. Iikka Kaakinen, Hanna Kankainen ; kuv. Sorella Railo. Valistus 1961
Kuvista kirjoittamaan : kuvasarjojen käyttö ainekirjoituksen valmistuksessa 1 : Sepitämme satuja ; kirj. Hanna Kankainen, Olavi Nöjd. Valistus 1965
Helge Jalanko

Helge Emil Jalanko (vuoteen 1946 Jakobsson; 5. joulukuuta 1924 Helsinki – 8. tammikuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen juristi. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1942 ja valmistui juristiksi sotien jälkeen vuonna 1947. Valtakunnanoikeudessa hän toimi notaarina vuonna 1961. Jalanko oli korkeimman oikeuden palveluksessa vuodesta 1958 ja oikeusneuvos 1970–1993. Hän kuoli vaikeaan sairauteen 82-vuotiaana tammikuussa 2007.