stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Juan Almeida Bosque
Ennen vallankumousta

Juan Almeida oli mukana Castron johtamassa hyökkäyksessä Fulgencio Batistan hallintoa vastaan Moncadan parakeilla Santiago de Cubassa 26. heinäkuuta 1953. Epäonnistuneen iskun jälkeen hänet vangittiin Isla de Pinosille yhdessä muiden vallankumouksellisten kanssa. Yleisen armahduksen jälkeen vuonna 1955 Almeida siirtyi maanpakoon Meksikoon. Hän oli yksi Granma-jahdin eloonjääneistä kapinallisista, jotka nousivat maihin Kuubassa joulukuussa 1956 joutuen hallituksen joukkojen väijytykseen. Almeidan taistelussa lausumasta huudahduksesta "kukaan ei luovuta täällä" tuli myöhemmin yksi vallankumouksen lentävistä lauseista. Sierra Maestran vuoristossa Almeida yleni vallankumousarmeijan majuriksi ('comandante') 1958.
Vallankumouksen jälkeen

Vallankumouksen jälkeen Almeida nousi puolueen keskuskomiteaan ja politbyroohon, sekä Kuuban asevoimien esikuntaan. Hän jätti edustustehtävät vuonna 2003 terveydellisistä syistä. Poliittisen uransa jälkeen hän keskittyi kirjoittamiseen ja säveltämiseen. Kuollessaan 11. syyskuuta 2009 Almeida oli yksi kolmesta elossaolevasta vallankumouksen johtajan arvonimellä palkitusta henkilöstä.
Aiheesta muualla

New York Times: muistokirjoitus (12.9.2009) (englanniksi)
The Sunday Times: Juan Almeida Bosque (23.9.2009) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
The Independent: muistokirjoitus (24.9.2009) (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Latvia 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  SNAC  IdRef
Dragonfly (avaruusluotain)

| Dragonfly |
| --- | --- |
 Artistin näkemys Dragonflysta lentämässä Titanin pinnan yläpuolella
Organisaatio:  Nasa
Valmistaja:  Applied Physics Laboratory
Tehtävätyyppi:  miehittämätön ilma-alus
Ohilennot:  Venus sekä Maa
Kohde:  Titan
Laukaisu:  heinäkuu 2028
Laukaisualus:  Falcon Heavy
Kohteessa:  2034
Tehtävän kesto:  noin 8,5 vuotta
Massa:  420 kg
Teho:  70 wattia
Dragonflyn logo
Dragonfly on Nasan tuleva auton kokoinen kahdeksalla eri roottorilla lentävä drooni, jonka tarkoituksena olisi tutkia eri alueita selvittääkseen Saturnuksen Titan-kuun mahdollisuuksia elämälle sekä kuun asuttamiselle.  Dragonfly laukaistaisiin heinäkuussa 2028 Falcon Heavy -raketilla ja saapuisi Titaniin vuonna 2034. Luotain toimisi Titanin pinnalla 2,5 vuotta, jonka jälkeen se lopettaisi toimintansa.  Nasan arvioiden mukaan Dragonfly tulisi maksamaan noin. 3,35 miljardia dollaria laukaisun kanssa.  Dragonfly on neljäs New Frontiers -ohjelman luotain. Luotain pystyy lentämään 10 metriä sekunnissa 30 minuutin ajan sekä lentämään 4000 metrin korkeuteen.
Titan kiinnostaa tutkijoita sen tiheän ilmakehän takia, jonka avulla elämä pystyisi kehittymään Titanissa.
Historia

Vuonna 2005 Huygens -laskeutujaluotain laskeutui Titanin pinnalle ja antoi ensimmäiset tiedot Titanin tiheästä ilmakehästä. Tämä herätti tutkijoiden kiinnostuksen lähettää uusi luotain taivaankappaleelle tutkimaan sitä tarkemmin.
Tehtävät

Dragonflyn päätehtävä Titanissa on tutkia laajalla alueella useiden erilaisten alueiden pintaa, kemiaa sekä asuttavuutta.
Tehtävät > Tieteelliset tavoitteet

Analysoida näytteitä pinnalta
Mitata kuun ilmakehää
Tutkia metaanivarastoja kuussa
Tutkia geologiaa, seismologista aktiivisuutta sekä maanalaista rakennetta kuussa
Etsiä vettä
Etsiä elämän merkkejä
lähde:
Tutkimuslaitteisto

DraMS (Dragonfly Mass Spectrometer)
DraGNS (Dragonfly Gamma-Ray and Neutron Spectrometer)
DraGMet (Dragonfly Geophysics and Meteorology Package)
DragonCam (Dragonfly Camera Suite)
DrACO (Drill for Acquisition of Complex Organics)
Läheet

1 2  NASA’s Dragonfly Rotorcraft Mission to Saturn’s Moon Titan Confirmed - NASA Science science.nasa.gov. Viitattu 11.12.2024. (englanniksi)
↑  Dragonfly - NASA Science science.nasa.gov. Viitattu 11.12.2024. (englanniksi)
↑  Mike Wall published: NASA's nuclear-powered Dragonfly helicopter will ride a SpaceX Falcon Heavy rocket toward Saturn moon Titan Space.com. 25.11.2024. Viitattu 11.12.2024. (englanniksi)
↑  Jeff Foust: NASA confirms Dragonfly mission despite doubled costs SpaceNews. 22.4.2024. Viitattu 11.12.2024. (englanniksi)
1 2 3  NASA – NSSCDCA – DRAGONFLY Nasa. Viitattu 11.12.2024.
1 2  NASA Astrobiology astrobiology.nasa.gov. Viitattu 25.12.2024. (englanniksi)
1 2 3 4  Dragonfly: A Rotorcraft Lander Concept for Scientific Exploration at Titan dragonfly.jhuapl.edu. 2018. Viitattu 25.12.2024.
↑  Kris Zacny, Lisa Thomas, Gale Paulsen, Richard Margulieux, Dylan Van Dyne, Grayson Adams, Robert Wei, David Yu, Jameil Bailey, Phil Ng, Elizabeth P. Turtle, Alexandra Rzepiejewska, Ralph D. Lorenz, Don Wegel, Melissa G. Trainer, Sergey Krimchansky, Colin Sheldon, Christopher Caldwell: Drill for Acquisition of Complex Organics for Dragonfly Mission. AGU Fall Meeting Abstracts, 2022-12, 2022. vsk, s. P55G–1645.  Artikkelin verkkoversio. (englanniksi)
Dragonflyn tutkimuslaitteisto sekä rakenne
Rare Exports, Inc.

| Rare Exports, Inc>  |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Jalmari Helander
Käsikirjoittaja:   Jalmari Helander  Juuso Helander 
Tuottaja:  Harri Aalto
Kuvaaja:  Jean-Noel Mustonen
Leikkaaja:  Anssi Puisto
Tuotantosuunnittelija:  Markus Friskberg
Pääosat:   Otso Tarkela  Tommi Korpela  Jorma Tommila  Tazu Ovaska 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Woodpecker Film Oy
Ensi-ilta:  2003
Kesto:  8 min
Alkuperäiskieli:   englanti  suomi 
Seuraaja:  The Official Safety Instructions
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rare Exports, Inc. on Jalmari Helanderin ohjaama lyhytelokuva, joka valmistui vuonna 2003. Sen pääosissa ovat Otso Tarkela, Tommi Korpela, Jorma Tommila ja Tazu Ovaska. Kertojana elokuvassa toimii Jonathan Hutchings.
Aiheesta muualla

Rare Exports, Inc. Internet Movie Databasessa (englanniksi)
| n k Jalmari Helander |
| --- | --- |
Pitkät elokuvat (ohjaus):  Rare Exports (2010)  Big Game (2015)  Sisu (2022) 
Dokumenttielokuvat (ohjaus):  Toinen puoli puolustusvoimista (2007) 
TV-elokuvat ja -sarjat (ohjaus):  Luottomies (2017–2018)  Kalifornian Kommando (2020) 
Lyhytelokuvat (ohjaus):  Maxmillian Tarzan (1999)  Jäämies (1999)  Ukkonen (2001)  Rare Exports Inc. (2003)  Redrama: Hang it up (2003)  Rare Exports: The Official Safety Instructions (2005)  Fakiiri (2006)  Viimeinen pisara (2011)  Red Carpet I (2017)  Red Carpet II (2018)
Kaikki äidistäni

| Kaikki äidistäni> Todo sobre mi madre |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Pedro Almodóvar
Käsikirjoittaja:  Pedro Almodóvar
Tuottaja:  Agustin Almodóvar ja Michel Ruben
Säveltäjä:  Alberto Iglesias
Kuvaaja:  Affonso Beato
Leikkaaja:  José Salcedo
Tuotantosuunnittelija:  Antxón Gómez
Pukusuunnittelija:  Bina Daigeler José María de Cossío
Pääosat:  Cecilia Roth, Marisa Paredes, Penélope Cruz, Candela Peña, Antonia San Juan ja Rosa Maria Sardà
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Espanja  Ranska
Tuotantoyhtiö:  El Deseo
Levittäjä:  Warner Bros. Pathé 20th Century Studios
Ensi-ilta:  16. huhtikuuta 1999
Kesto:  101 minuuttia
Alkuperäiskieli:  espanja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaikki äidistäni (esp. Todo sobre mi madre) on Pedro Almodóvarin käsikirjoittama ja ohjaama elokuva vuodelta 1999. Sen pääosissa ovat Cecilia Roth, Marisa Paredes, Penélope Cruz, Candela Peña, Antonia San Juan ja Rosa Maria Sardà. Elokuvaa pidetään yleisesti yhtenä Almodóvarin parhaista, ja se palkittiin muun muassa parhaan vieraskielisen elokuvan Oscarilla sekä seitsemällä Goyalla.
Elokuva käsittelee vaikeita asioita, kuten AIDSia, transsukupuolisuutta, sukupuolirooleja, uskontoa ja eksistentialismia. Hahmot esitellään suorasukaiseen ja romantisoimattomaan tyyliin, höystettynä kuitenkin ripauksella mustaa huumoria.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Kaikki äidistäni vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen 50 parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.
Juoni

Elokuva kertoo Manuela-nimisestä sairaanhoitajasta (Cecilia Roth), joka asuu Madridissa teini-ikäisen poikansa Estebanin kanssa. Esteban ja hänen isänsä eivät ole koskaan tavanneet toisiaan, ja ainut mitä Manuela on kertonut pojalleen isästä on, että tämä kuoli ennen hänen syntymäänsä. Esteban haluaa tulla kirjailijaksi ja pitää muistivihkoa aina mukanaan. Hän kirjoittaa parhaillaan tarinaa nimeltä Kaikki äidistäni, jonka nimi on mukaelma Joseph L. Mankiewiczin elokuvasta Kaikki Eevasta.
Juhlistaakseen Estebanin 17-vuotispäivää Manuela vie hänet katsomaan Tennessee Williamsin Viettelyksen vaunu -näytelmää. Esityksen päätyttyä Esteban juoksee Blance DuBoisin roolia näytelleen Huma Rojon (Marisa Paredes) auton perässä saadakseen nimikirjoituksen, jää toisen auton alle ja saa surmansa. Manuela lukee myöhemmin Estebanin muistivihkosta tämän halusta tavata isänsä. Toteuttaakseen poikansa viimeisen toiveen edes osittain, Manuela lähtee epätoivoisena etsimään pojan isää, Lolaa, joka on transsukupuolinen ja työskentelee Barcelonassa prostituoituna. Barcelonassa ollessaan Manuela tapaa vanhan ystävänsä Agradon (Antonia San Juan) ja ystävystyy sisar Rosan (Penélope Cruz), nuoren raskaana olevan nunnan kanssa, joka tuntee sekä Lolan että Huma Rojon.
Rooleissa

Cecilia Roth – Manuela
Marisa Paredes – Huma Rojo
Candela Peña – Nina
Antonia San Juan – Agrado
Penélope Cruz – sisar Rosa
Rosa Maria Sardà – Rosan äiti
Fernando Fernán Gómez - Rosan isä
Toni Cantó – Lola
Eloy Azorín – Esteban
Carlos Lozano – Mario
Fernando Guillén – tohtori Viettelyksen vaunussa
Aiheesta muualla

Pedro Almódovar Official Website (Arkistoitu – Internet Archive)
Sony Pictures Classics (Arkistoitu – Internet Archive)
Kaikki äidistäni Internet Movie Databasessa (englanniksi)
1. Ukrainan rintama
Komentajat

20. lokakuuta 1943 – 2. maaliskuuta 1944 armeijankenraali Nikolai Vatutin
2. maaliskuuta – 24. toukokuuta 1944 Neuvostoliiton marsalkka Georgi Žukov
24. toukokuuta 1944 – 10. kesäkuuta 1945 Neuvostoliiton marsalkka Ivan Konev
Șoldănești

| Șoldănești |
| --- | --- |
 Șoldănești
 Koordinaatit: 47.8154°N, 28.7894°E 
Valtio:   Moldova
Piiri:  Șoldăneștin piiri
Piirihallinto:  str. 31 August, MD-7201 or. Şoldăneşti, Republica Moldova
Väkiluku (2014):  7 500 
Suuntanumero(t):  +373 272
 
 www.soldanesti.md 
 Șoldăneștin piirin sivusto 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Șoldănești (ukr. Шолданешти, ven. Шолданешты, Šoldanešty) on pikkukaupunki ja Șoldăneștin piirin keskus Keski-Moldovassa. Șoldănești sijaitsee maanteitse 80,7 kilometriä Pohjois-Moldovan keskuskaupunki Bălțista itään kohti Transnistrian Rîbnițaa (41,7 km) johtavien kulkuyhteyksien varrella. Pääkaupunki Chișinău on etelässä, maanteitse noin 105 kilometrin etäisyydellä. Șoldăneștissa on rautatieasema.
Șoldăneștissä on Moldovan tilastokeskuksen arvion mukaan 7 500 ja koko piirissä 42 400 asukasta (2014). Vuonna 2004 asukkaita kirjattiin 6 304 (piirissä 42 227). Väestöstä moldovalaisia oli tuolloin 91,8 prosenttia (piirissä 95,6 %), ukrainalaisia 3,7 % (2,5 %) ja venäläisiä 3,2 % (0,9 %).
Eintracht Frankfurt

Eintracht Frankfurtin kotistadion, Deutsche Bank Park
Eintracht Frankfurt on saksalainen, 8. maaliskuuta 1899 perustettu jalkapalloseura, joka lukeutuu Saksan perinteikkäimpiin. Se nousi  keväällä 2012 maan pääsarjaan Bundesliigaan ja on sen jälkeen sijoittunut parhaimmillaan kuudenneksi heti kaudella 2012–2013, viidenneksi kaudella 2020–2021 ja kuudenneksi kaudella 2023–2024. Joukkueen paras sijoitus vuonna 1963 alkaneessa Bundesliigassa on kolmas, mihin se on yltänyt useamman kerran. Vuonna 1959 se voitti Saksan mestaruuden.
Menestys

Saksan liigamestaruudet (1): 1959
Saksan cupmestaruudet (5): 1974, 1975, 1981, 1988, 2018
Etelä-Saksan mestaruus (4): 1930, 1932, 1953, 1959
Südwestin (Lounas) Gaumestaruus (1): 1938
Saksan 2.Bundesliigan mestaruus (1): 1998
UEFA Cupin voitto / Eurooppa-liigan voitto (2): 1980, 2022
Coppe della Alpin voitot (1): 1967
Pelaajat

Päivitetty 5. helmikuuta 2025.
Entisiä pelaajia

Ioannis Amanatidis
Uwe Bein
Thomas Berthold
Kevin-Prince Boateng
Jörg Böhme
Cha Bum-Kun
Erik Durm
Jan Åge Fjørtoft
Maurizio Gaudino
Jürgen Grabowski
Sébastien Haller
Makoto Hasebe
Lukas Hradecký
Luka Jović
Daichi Kamada
Andreas Köpke
Karl-Heinz Körbel
Filip Kostić
Sotirios Kyrgiakos
Omar Marmoush
Andreas Möller
Evan N'Dicka
Willi Neuberger
Bernd Nickel
Oka Nikolov
Jay-Jay Okocha
Gonçalo Paciência
Alfred Pfaff
Christoph Preuß
Ante Rebić
Sebastian Rode
Marco Russ
Bernd Schneider
André Silva
Christoph Spycher
Naohiro Takahara
Kevin Trapp
Tony Yeboah
Entisiä valmentajia

Martin Andermatt
Jörg Berger
Dettmar Cramer
Pál Csernai
Christoph Daum
Friedhelm Funkel
Oliver Glasner
Jupp Heynckes
Adi Hütter
Niko Kovač
Gyula Lóránt
Felix Magath
Erich Ribbeck
Thomas Schaaf
Michael Skibbe
Armin Veh
Branko Zebec
Muut lajit

Voimistelu
Yleisurheilu
Maahockey
Nyrkkeily
Tennis
Käsipallo
Rugby
Pöytätennis
Koripallo
Isstock
Lentopallo
Fan club
Jääkiekko
Darts
Curling
Pöytäjalkapallo
Triathlon
Paini
Ultimate
Miekkailu
Kamppailu-urheilu
Golf
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Seuran kotisivu (saksaksi)
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 1938

Vuoden 1938 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Ranskassa. Kyseessä oli jalkapallohistorian kolmas MM-turnaus. Päätös kisojen järjestämisestä Ranskassa aiheutti suuttumusta Etelä-Amerikassa, sillä edellinen MM-turnaus järjestettiin Italiassa ja FIFA rikkoi näin omia periaatteitaan turnauksen vuorottelusta mantereiden välillä. Protestiksi sekä Argentiina että Uruguay jättäytyivät pois kisoista.
Vuoden 1938 turnauksessa sovellettiin ensimmäistä kertaa käytäntöä, että sekä isäntämaa ja hallitseva mestari pääsivät automaattisesti kisoihin ilman karsintoja. Karsintojen kautta turnaukseen selviytyi 14 maata, mutta selviytyneistä maista Itävalta jäi kisoista pois, sillä maa liitettiin Saksaan keväällä 1938. Turnaus pelattiin cup-muotoisena kilpailuna ja Itävallan poisjäännin vuoksi sen avausvastustaja Ruotsi pääsi suoraan puolivälieriin.
Turnauksen loppuottelussa kohtasivat Italia ja Unkari. Unkari eteni loppuotteluun suhteellisen helposti selvästi heikompia vastustajia vastaan. Italian tie finaaliin taas oli vaikeampi. Joka tapauksessa finaalissa kohtasivat kuitenkin kaksi aikakauden suurvaltaa. Vahvimpana haastajana maille oli nouseva jalkapallomahti Brasilia, joka hävisi oman välieräottelunsa Italialle. Brasilia saavutti turnauksessa pronssimitalit kukistamalla pronssiottelussa Ruotsin. Pariisissa pelatun loppuottelun voitti Italia maalein 4–2 ja maa onnistui näin uusimaan neljän vuoden takaisen maailmanmestaruutensa. Seuraavan kerran jalkapallon MM-kilpailut järjestettiin vuonna 1950, toisen maailmansodan katkaistessa kansainvälisen jalkapallotoiminnan.
Järjestelyt

Vuoden 1938 MM-turnauksen aikoihin elettiin epävakaita aikoja ja toisen maailmansodan uhka leijui Euroopan yllä. Espanjan sisällissota oli käynnissä, Hitlerin Saksa laajensi salakavalasti alueitaan ja Italiassa hallitsi Mussolinin totalitarismi. Turnaukseen osallistuneista kahdestatoista Euroopan maista viisi oli demokraattisia ja lopuissa seitsemässä oli vallassa joko fasistinen tai autoritäärinen hallinto. FIFA päätti myöntää kisaisännyyden Ranskalle, joka vaikutti vapauden linnakkeelta moneen muuhun maahan verrattuna. Valinta oli myös kiistanalainen, sillä FIFA ei näin noudattanut omia periaatteitaan ja vuorotellut kisaisännyyttä Euroopan ja Etelä-Amerikan välillä. FIFA oli kuitenkin vahvasti eurooppalaisten hallinnassa ja vuorotteluperiaatetta ei huomioitu. Kisaisännyyttä havitteli myös Argentiina, joka päätti jäädä protestiksi pois kisoista.
Karsinnat

Isäntämaa Ranska ja hallitseva mestari Italia pääsivät automaattisesti turnaukseen. Muiden maiden oli ensin läpäistävä karsinnat.  Karsinnoissa nähtiin useita luovutuksia ja poisjääntejä, jolloin osa joukkueista läpäisi karsinnat pelaamatta otteluakaan. Etelä-Amerikan karsinnoissa ei pelattu yhtään ottelua, sillä Uruguay ja Argentiina päättivät jättää kisat väliin. Brasilia pääsi näin ollen kisoihin ilmaiseksi. Pohjois- ja Keski-Amerikan maista turnaukseen selvityi suoraan Kuuba, sillä aiemmin kisoihin osallistuneet, Meksiko ja Yhdysvallat vetäytyivät monien muiden maiden tapaan karsinnoista.
Aasian karsintojen kahdesta osallistujamaasta Japani luopui karsinnoista Kiinan-Japanin sodan vuoksi ja Alankomaiden Itä-Intia jäi ilman karsintavastustajaa. FIFA päätti että Alankomaiden Itä-Intian tulisi pelata karsintaottelu Yhdysvaltoja vastaan, mutta myös Yhdysvaltojen vetäydyttyä Alankomaiden Itä-Intia selviytyi otteluitta turnaukseen. Euroopassa karsintaotteluita sentään pelattiin. Euroopan maista turnaukseen selviytyi karsintojen kautta 12 maata. Ilmaiseksi MM-turnaukseen selviytyi Romania, jonka karsintavastustaja Egypti, jonka myös piti alun perin osallistua Euroopan karsintoihin, luopui karsinnoista.
Joukkueet

Ennen turnauksen alkua suurin suosikki maailmanmestariksi oli Italia. Isäntämaa Ranska ei lukeutunut turnauksen suosikkeihin. Suurimpina Italian haastajina pidettiin Unkaria, Tšekkoslovakiaa, Saksaa ja Itävaltaa.
Muutamaa kuukautta ennen kisoja tapahtui kuitenkin kisoja järisyttänyt mullistus, kun Hitler liitti Itävallan kolmanteen valtakuntaan. Saksan ja Itävallan maajoukkueet yhdistettiin, jolloin turnaukseen tuli yhden joukkueen vajaus. FIFA tarjosi paikkaa Englannille, joka ei kuitenkaan halunnut ottaa paikkaa vastaan. Itävallan ja Saksan yhdistynyt joukkue päätettiin muodostaa siten että puolet joukkueesta olisi saksalaisia ja puolet itävaltalaisia. Monet itävaltalaispelaajat, kuten suurimpiin tähtiin kuulunut Matthias Sindelar, olivat haluttomia edustamaan kisoissa Saksaa ja jättivät turnauksen väliin.
Itävallan poisjäännin vuoksi kisoihin osallistui 15 joukkuetta:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   Alankomaat   Alankomaiden Itä-Intia   Belgia   Brasilia  |   Italia   Itävalta   Kuuba   Norja  |   Puola   Ranska   Romania   Ruotsi  |   Saksa   Sveitsi   Tšekkoslovakia   Unkari  |
Stadionit

Turnauksen ottelut pelattiin kymmenessä kaupungissa yhdeksällä stadionilla. Pyöräily nautti Ranskassa suurta kansansuosiota ja stadioneista neljä toimi myös velodromeina. Koska Ruotsin ja Itävallan välinen ottelu jäi pelaamatta, Lyonissa ei pelattu yhtään ottelua. Loppuottelun pelipaikka oli Pariisin Stade Olympique de Colombes, jonka katsojakapasiteetti oli 60 000.
|   Antibes Bordeaux Le Havre Lille Lyon Marseille Pariisi Reims Strasbourg Toulouse>   Antibes Bordeaux Le Havre Lille Lyon Marseille Pariisi Reims Strasbourg Toulouse.  Antibes Bordeaux Le Havre Lille Lyon Marseille Pariisi Reims Strasbourg Toulouse.  Antibes Bordeaux Le Havre Lille Lyon Marseille Pariisi Reims Strasbourg Toulouse.  Antibes Bordeaux Le Havre Lille Lyon Marseille Pariisi Reims Strasbourg Toulouse.  Antibes Bordeaux Le Havre Lille Lyon Marseille Pariisi Reims Strasbourg Toulouse.  Antibes Bordeaux Le Havre Lille Lyon Marseille Pariisi Reims Strasbourg Toulouse.  Antibes Bordeaux Le Havre Lille Lyon Marseille Pariisi Reims Strasbourg Toulouse.Strasbourg |   Antibes Bordeaux Le Havre Lille Lyon Marseille Pariisi Reims Strasbourg Toulouse>   Antibes Bordeaux Le Havre Lille Lyon Marseille Pariisi Reims Strasbourg Toulouse.  Antibes Bordeaux Le Havre Lille Lyon Marseille Pariisi Reims Strasbourg Toulouse.  Antibes Bordeaux Le Havre Lille Lyon Marseille Pariisi Reims Strasbourg Toulouse.  Antibes Bordeaux Le Havre Lille Lyon Marseille Pariisi Reims Strasbourg Toulouse.  Antibes Bordeaux Le Havre Lille Lyon Marseille Pariisi Reims Strasbourg Toulouse.  Antibes Bordeaux Le Havre Lille Lyon Marseille Pariisi Reims Strasbourg Toulouse.  Antibes Bordeaux Le Havre Lille Lyon Marseille Pariisi Reims Strasbourg Toulouse.Le Havre | Pariisi> Stade Olympique de Colombes.Kapasiteetti: 60,000..Lyon.Stade Gerland .Kapasiteetti: 40,500..Reims | Pariisi> Parc des Princes.Kapasiteetti: 48,712..Toulouse.Stade Chapou.Kapasiteetti: 35,472..Lille | Marseille> Stade Vélodrome.Kapasiteetti: 48,000..Bordeaux.Parc Lescure.Kapasiteetti: 34,694..Antibes |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Stade de la Meinau | Stade Municipal | Vélodrome Municipal | Stade Victor Boucquey | Stade du Fort Carré |
| Kapasiteetti: 30,000 | Kapasiteetti: 22,000 | Kapasiteetti: 21,684 | Kapasiteetti: 15,000 | Kapasiteetti: 7,000 |
Ottelut

Turnaus pelattiin cup-muotoisena, aivan kuten neljä vuotta aiemminkin. Loppuotteluun päästäkseen joukkueen piti ensin selvittää kolme ottelukierrosta. Teoriassa oli mahdollista että mestaruus olisi jaettu kahden maan kesken, sillä FIFA muutti turnausformaattia siten, että tasapelin sattuessa pelattiin jatkoaika ja sen jälkeen uusintaottelu mikäli ottelu on edelleen tasan. Mikäli uusintaottelun jälkeenkin ottelu on edelleen tasan, mestaruus jaettasiin.
Ottelut > Puolivälierät

Ruotsi pääsi pelaamaan avausottelunsa vasta toisella kierroksella, missä se sai vastaansa Kuuban. Ruotsalaisilla ei ollut ottelussa suuriakaan vaikeuksia, eikä voittajasta ollut missään vaiheessa epäselvyyttä. Ruotsi eteni välieriin 8-0 voitolla. Myöskään Unkari ei antanut puolivälieräottelussa Sveitsille juuri mahdollisuuksia, vaikka loppulukemat pysyivätkin tasaisina Sveitsin sitkeän puolustuksen ansiosta.
Tšekkoslovakia ja Brasilia sen sijaan kamppailivat välieriin pääsystä tapahtumarikkaan ottelun ja jatkoonmenijä selvisi vasta uusintaottelun jälkeen. Joukkueiden väliset ottelut on tunnettu Bordeaux'n taisteluna, jossa keinoja ei kaihdettu. Brasilialaiset yrittivät kaikin keinoin saada pidettyä Tšekkoslovakian Oldrich Nejedlý aisoissa. Brasilian Zeze ajettiin kentältä jo 11 minuutin kohdalla tämän potkaistua Nejedlýä, mutta otteet kentällä vain kovenivat. Väkivaltaiseksi muuttuneen ottelun ensimmäisellä puoliajalla ajettiin ulos vielä kaksi brasilialaista ja yksi tšekkoslovakialainen pelaaja. Maalejakin tehtiin, ensin Brasilian Leônidas siirsi brassit taukojohtoon, mutta toisella puoliajalla Nejedlý tasoitti rangaistuspotkusta. 1-1 jäi myös ottelun lopputulokseksi. Nejedlý mursi ottelussa jalkansa ja Tšekkoslovakian maalivahti František Plánička kätensä. Joukkueet kohtasivat toisensa jälleen uusintaottelussa kahden päivän kuluttua, mutta kokoonpanot olivat täysin erilaiset kuin ensimmäisessä ottelussa; Brasilia vaihtoi otteluun yhdeksän ja Tšekkoslovakia viisi. Brasilia oli niin varma voitostaan, että osa pelaajista oli jo lähetetty Marseilleen odottamaan välieräottelua. Tällä kertaa keskityttiin enemmän pelaamiseen ja nähtiin hyvää jalkapalloa. Ensimmäisen maalin teki Vlastimil Kopecký ensimmäisellä puoliajalla. Toisella puoliajalla brasilialaisten taito osoittautui kuitenkin Tšekkoslovakialle liian kovaksi. Leônidas iski maalin 57. ja Roberto 62. minuutilla ja veivät brassit johtoon, joka säilyi ottelun loppuun saakka.
Isäntämaa Ranska kohtasi Pariisissa omassa puolivälieräottelussaan pahimman mahdollisen vastustajan Italian. Ranskassa eläteltiin kuitenkin toiveita välieriin selvitymisestä. Koska molempien joukkueiden pelipaidan väri oli sininen, toisen oli vaihdettava. Arvonnan perusteella Italian oli vaihdettava ja se pelasi ottelunsa mustissa paidoissa, mikä kytkeytyi vahvasti fasistien mustaan tunnusväriin. Mustapaitaiset italialaiset joutuivat vihamielisen kotiyleisön hampaisiin. Ottelun alussa Italia siirtyi johtoon 9. minuutilla, mutta kotiyleisön riemuksi Ranska onnistui tasoituksessa heti perään. Ensimmäisellä puoliajalla ei enempää maaleja nähty. Toisella puoliajalla Italian Silvio Piola iski kaksi maalia ja tämän jälkeen italialaiset puolustivat johtoaan taitavasti ja aina tilaisuuden tullen onnistuivat rakentamaan vaarallisia vastahyökkäyksiä. Ranska ei enää kyennyt maalintekoon ja Italia eteni 3-1 voitolla välieriin. Ranskan putoaminen turnauksesta tarkoitti myös sitä, että ensimmäistä kertaa MM-turnauksen historiassa maailmanmestaruutta ei voita isäntämaa.