stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yhdysvaltain avoin tennisturnaus 2019
Sijoitetut pelaajat

| --- | --- |
 Miesten kaksinpeli Pääartikkeli: miesten kaksinpeli  Novak Đoković (4. kierros, luovutus)   Rafael Nadal (mestari)   Roger Federer (puolivälierät)   Dominic Thiem (1. kierros)   Daniil Medvedev (loppuottelu)   Alexander Zverev (4. kierros)   Kei Nishikori (3. kierros)   Stéfanos Tsitsipás (1. kierros)   Karen Hatšanov (1. kierros)   Roberto Bautista Agut (1. kierros)   Fabio Fognini (1. kierros)   Borna Ćorić (2. kierros, vetäytyi)   Gaël Monfils (puolivälierät)   John Isner (3. kierros)   David Goffin (4. kierros)   Kevin Anderson (vetäytyi)   Nikoloz Basilashvili (3. kierros)   Félix Auger-Aliassime (1. kierros)   Guido Pella (1. kierros)   Diego Schwartzman (puolivälierät)   Milos Raonic (vetäytyi)   Marin Čilić (4. kierros)   Stanislas Wawrinka (puolivälierät)   Matteo Berrettini (välierät)   Lucas Pouille (2. kierros)   Taylor Fritz (1. kierros)   Dušan Lajović (2. kierros)   Nick Kyrgios (3. kierros)   Benoît Paire (2. kierros)   Kyle Edmund (1. kierros)   Cristian Garín (2. kierros)   Fernando Verdasco (2. kierros) :  Naisten kaksinpeli Pääartikkeli: naisten kaksinpeli  Naomi Ōsaka (4. kierros)   Ashleigh Barty (4. kierros)   Karolína Plíšková (4. kierros)   Simona Halep (2. kierros)   Elina Svitolina (välierät)   Petra Kvitová (2. kierros)   Kiki Bertens (3. kierros)   Serena Williams (loppuottelu)   Aryna Sabalenka (2. kierros)   Madison Keys (4. kierros)   Sloane Stephens (1. kierros)   Anastasija Sevastova (3. kierros)   Belinda Bencic (välierät)   Angelique Kerber (1. kierros)   Bianca Andreescu (mestari)   Johanna Konta (puolivälierät)   Markéta Vondroušová (vetäytyi)   Wang Qiang (puolivälierät)   Caroline Wozniacki (3. kierros)   Sofia Kenin (3. kierros)   Anett Kontaveit (3. kierros, vetäytyi)   Petra Martić (4. kierros)   Donna Vekić (puolivälierät)   Garbiñe Muguruza (1. kierros)   Elise Mertens (puolivälierät)   Julia Görges (4. kierros)   Caroline Garcia (1. kierros)   Carla Suárez Navarro (1. kierros, luovutus)   Hsieh Su-wei (2. kierros)   María Sákkari (3. kierros)   Barbora Strýcová (1. kierros)   Dajana Jastremska (3. kierros)   Zhang Shuai (3. kierros)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yhdysvaltain avoin tennisturnaus 2019 Wikimedia Commonsissa
Yksinäinen hiihtäjä

Yksinäinen hiihtäjä on seikkailuromaani (The Lone Skier, 1947).
Italian Cortinassa sijaitsee Col da Vardan pieni hiihtokeskus johon kuljetaan eräänlaisella köysiradalla. Brittiläinen käsikirjoittaja Neil Blair saa ystävältään Derek Engelsiltä tarjouksen tehdä käsikirjoitus elokuvaan Yksinäinen hiihtäjä; elokuva osin kuvattaisiin juuri Col da Vardassa ja mukaan lähtee kookas kuvaaja Joe Wesson. Koska paikka on suhteellisen eristetty - sinne pääsee vain suksilla ja köysiradalla - paljastuu että todellinen syy oli natsien sotavuosina piilottama kulta-aarre. Paikalla olikin sekalainen seurakunta: italialainen taloa hoitava pariskunta jotka jäävätkin ulkopuolisiksi, italialainen gangsteri ja parittaja Stefan Valdini, ilotyttö Carla Rometta, gangsteri Gilbert Mayne, kreikkalainen natsi Keramikos sekä Blair, Wesson ja Engels.
Kullasta nousee sisällissota; Mayne ampuu Valdinin ja köyttää Carlan tämän huoneeseen; nyt hän pakottaa loput miehet kaivamaan varastohuoneen lattian auki; kultalaatikot löytyvät mutta ne ovatkin täynnä multaa; gangsteri raivostuu ja menee huoneeseensa pohtimaan - mutta italialainen talonmies vapauttaakin vihasta suunniltaan olleen Carlan joka telkeää Maynen oven, kaataa sen ali kannullisen petrolia ja sytyttää tulipalon joka lopulta tuhoaa koko rakennuksen.
Carla ja Mayne käyvät kaksintaistelun haulikolla ja pistoolilla Maynen ikkunassa - molemmat kuolevat. Engels selviää palosta ehjin nahoin ja lähtee hiihtäen hälyttämään apua, mutta viimeinen vihollinen, Keramikos, lähtee perään. Nyt paikalle tulee kauas näkyneen tulipalon hälyttämänä muuta apuvoimaa; Blair ja Wesson pelastetaan. Engels ruhjoutuu pahoin kivikossa kaatuessaan hiihtomatkalla ja kuolee Blairin käsiin. Keramikosin ruhjoo hengiltä lumivyöry jonka hän itse aiheutti ampumalla pakenijan perään. Kullan kohtalo jää auki. Blair arvelee tietävänsä missä se olisi mutta hänen mukaansa se oli jo tappanut liikaa.
Super GT

| Super GT |
| --- | --- |
  Super GT -kausi 2024 

Luokka:  GT
Maa:   Japani  Thaimaa
Ensimmäinen kausi:  1993
Talleja:  15 (GT500) 28 (GT300)
Rengasvalmistaja(t):   Bridgestone  Yokohama  Michelin  Dunlop
Kuljettajien mestari:  GT500:  Kazuki Hiramine  Bertrand Baguette GT300:  Kiyoto Fujinami  Joao Paulo de Oliveira
Valmistajien mestari:  GT500: Nissan GT300: Nissan
Tallien mestari:  GT500: Team Impul GT300: Kondo Racing
Virallinen kotisivu
Super GT on japanilainen autourheilusarja, joka on perustettu vuonna 1993.
Sarja tunnettiin aiemmin nimellä All-Japan Grand Touring Car Championship tai JGTC (Japanese Grand Touring Championship, jap. 全日本GT選手権, Zen Nihon GT Senshuken) ja sarja nimettiin uudelleen vuonna 2005. Sarjassa kilpaillaan kahdessa luokassa, jotka ovat GT500 ja GT300.
Historia

Sarja perustettiin kun Japan Sport Prototype Car Championship (JSPC) päättyi. JSPC:n ongelmaksi arvioitiin tekniikkariippuvuus, joka johti kustannuksien räjähdysmäiseen kasvuun ja sarjan päättymiseen. Lisäksi autot olivat harvinaisia eikä yleisö tuntenut niitä, sekä viihdearvo oli pieni. GT Association aloitti JGTC-sarjan kehityksen tavoitteena saada balanssi eri tekijöiden välillä ja uusi sarja perustui tunnetuille tuotantoautoille.
Uusi sarja alkoi pienenä (18 autoa), mutta seitsemän vuoden jälkeen sarjassa oli mukana 48 tallia.
Kaudelle 2014 Super GT ja DTM-sarja yhtenäistivät sääntöjä "Class 1" -säännöillä pääasiassa aerodynaamikkaa ja koria koskien helpottamaan samoilla autoilla kilpailemista molemmissa sarjoissa. Myöhemmin sääntöjä muutettiin kattamaan standardoitu moottorinohjausyksikkö ja jousitus. "Class 1" -sääntöjen mukaisilla autoilla ajettiin yksi yhteinen kilpailu Fujin radalla vuonna 2019, mutta "Class 1" -luokan käyttö DTM:ssä päättyi kun Audi lähti DTM-sarjasta, joka siirtyi edullisempaan GT3-muotoon. Super GT jatkoi ainoana sarjana, jossa on "Class 1" -sääntöjen mukaisia autoja.
Vuonna 2020 otettiin käyttöön uudet GT500-säännöt, jotka jatkuvat vuoteen 2025 saakka. Vuosina 2024 ja 2027 alkavat kolmivuotiset regulaatiojaksot osana tavoitteita puolittaa hiilidioksidipäästöt vuoteen 2030 mennessä. Hybridijärjestelmien ottamista käyttöön pohditaan kaudelle 2027.
Vuonna 2023 otettiin käyttöön hiilineutraali polttoaine, joka tehdään selluloosasta. Polttoaine on käytössä GT500- ja GT300-luokissa ja sitä toimitetaan myös valmistajille, jotka osallistuvat GT3-luokan autoilla GT300-luokkaan. Polttoaineen toimittaja Haltermann Carless on tehnyt kolmivuotisen sopimuksen ja toimittaa polttoainetta myös Super Formula -sarjaan.
Kuljettajat

Sarjassa jokaista autoa kohden on oltava kaksi kuljettajaa. Molempien kuljettajien on ajettava aika-ajossa ja kilpailussa saadakseen mestaruuspisteitä. Kuljettajan vaihtaminen kilpailun aikana on pakollista ja yksi kuljettaja ei saa ajaa enempää kuin kaksi kolmasosaa kilpailun kokonaispituudesta.
F1-kuljettajista sarjan mestaruutta ovat juhlineet David Brabham, Pedro de la Rosa, Érik Comas, Toranosuke Takagi, Ralph Firman, Heikki Kovalainen ja Jenson Button.
Heikki Kovalainen on ajanut kilpaa sarjassa vuodesta 2015 lähtien Lexus Team Sard -tallin autolla. Kauden 2016 päätteeksi Kovalainen juhli GT500-sarjan mestaruutta parinsa Kohei Hiraten kanssa.
Autot ja luokat

Sarjassa on kaksi luokkaa: GT500 (enintään 500 hevosvoimaa) ja GT300 (enintään 300 hevosvoimaa). Tehoa rajoitetaan ilmanoton kuristimilla. Luokkiin käyvät JAF-GT-luokituksen mukaiset autot ja Le Mans -autot (GT2-luokan mukaiset autot ennen vuotta 1998) ja muut JAF:n hyväksymät autot (mm. FIA-GT, DTM). GT500-luokassa käytetään nykyään polttoainevirtauksen rajoitusta.
Autoissa käytetään painolasteja kilpailun tasaamiseen: painolastia lisätään aika-ajon kolmelle ensimmäiselle, kilpailun kolmelle ensimmäiselle sekä nopeimman kierroksen ajaneelle.
GT500 luokan tunnistaa valkoisista etuvaloista ja numeropaneeleista, GT300 luokassa ne taas ovat keltaisia.
Autot ja luokat > GT500

Sarjan pääluokka on GT500, jossa kilpailee pääasiassa Japanin kolme suurinta autovalmistajaa: Honda, Nissan ja Toyota.
GT500-luokassa tuotantoautosta on peräisin enimmäkseen teräskori muiden osien ollessa kilpailukäyttöön tehtyjä.
Autot ja luokat > GT300

GT300 luokassa kilpailee eritasoisia talleja ammattilaistasoisista yksityistalleihin. Luokassa on kolme eri tekniikkasääntöä: JAF-GT300, FIA GT3 ja "Mother Chassis".
Kilpailut

Kilpailut ajetaan tunnetuilla radoilla kuten Fuji Speedway, Suzuka Circuit ja Twin Ring Motegi. Kilpailut ovat tyypillisesti 250 tai 300 kilometriä pitkiä, joissa on välissä pakollinen varikkopysähdys sekä kuljettajan vaihto. Vuonna 2022 sarjaan on lisätty 450 kilometriä pitkiä kilpailuja, joiden tavoitteena on kannustaa parempaan polttoainetalouteen ja kestävämpien renkaiden kehittämiseen.
Kilpailun on oltava vähintään 250 kilometriä, mutta se ei ole saanut ylittää tuhatta kilometriä. Vähintään yksi varikkopysähdys on pakollinen kilpailun aikana, jolloin kuljettajaa vaihdetaan. Auto myös tankataan ja renkaat vaihdetaan. Vain viisi varikkohenkilöä saa työskennellä auton parissa pysähdyksen aikana: kaksi renkaiden vaihdossa, kaksi tankkauksessa ja yksi muissa tehtävissä. Tunkkia ei saa käyttää tankkauksen aikana, jolloin renkaat on vaihdettava kun tankkaus on valmis.
Kuvia

2018 Motegin kisan lähtö.
Ohitustilanne Motegissa 2018.
Turva-auto radalla Fujissa 2008.
Lähtöruudukko Fujissa 2007.
Kilpailua Suzukassa 2014.
GT300 luokan autoja Suzukassa 2014.
Lähtöruudukko ennen 2014 Suzukan kisaa.
Ilotulituksia 2014 Suzukan 1000km:n ajon jälkeen.
2017 Fujin kisan voittajat palkintokorokkeella.
Autoja varikolla Motegissa 2016.
Heikki Kovalaisen ja Kohei Hiraten mestaruusauto vuodelta 2016.
Ryo Michigamin mestaruusauto vuodelta 2000.
GT300 luokan Subaru vuodelta 2009.
Aiheesta muualla

Kotisivut
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Super GT
Käännös suomeksi
Yksinäinen matkamies

| Yksinäinen matkamies> Lonesome Traveler.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Jack Kerouac
Kieli:  englanti
Genre:  matkakertomus
Kustantaja:  McGraw-Hill
Julkaistu:  1960
Sivumäärä:  184 s.
Suomennos
Suomentaja:  Elina Koskelin
Kustantaja:  Sammakko
Julkaistu:  2005
Sivumäärä:  190 s.
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Yksinäinen matkamies (engl. Lonesome Traveler) on yhdysvaltalaisen Jack Kerouacin kirjoittama matkakertomus vuodelta 1960. Suomennos ilmestyi Elina Koskelinin kääntämänä ja Sammakon kustantamana vuonna 2005. Teos on kokoelma impressionistisia esseitä, jotka käsittelevät Kerouacin matkoja ympäri Yhdysvaltoja, Meksikoa ja Eurooppaa.
World Changed Forever

| World Changed Forever Dreamtale |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 26. huhtikuuta 2013
 Tyylilaji: power metal
 Kesto: 58.17
 Levy-yhtiö: Secret Door
Listasijoitukset
  41.
Dreamtalen muut julkaisut
| Epsilon 2011 | World Changed Forever 2013 | Seventhian ...Memories of Time 2016 |
World Changed Forever on Dreamtalen kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 26. huhtikuuta 2013. Albumin on miksannut Timo Tolkki, joka vierailee myös Japanin bonuskappaleen, "The End Of Our Days" kitarasoolossa. Albumin on masteroinut Mika Jussila.
Kappaleet

The Shore – 2.22
Island of My Heart – 5.37
Tides of War – 4.02
We Have No God – 5.29
The Signs Were True – 5.10
The Heart After Dark – 4.24
Join the Rain – 4.34
Back to the Stars – 6.16
World Changed Forever – 6.04
My Next Move – 3.51
Dreamtime – 6.34
Destiny's Chance – 3.54
The End of Our Days – 4.21 (Japanin bonuskappale)
Kokoonpano > Yhtye

Erkki Seppänen – laulu
Rami Keränen – kitara
Akseli Kaasalainen – kosketinsoitin
Seppo Kolehmainen – kitara
Petteri Rosenbom – rummut
Heikki Ahonen – bassokitara
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Sanna Natunen – taustalaulut
Lassi Vääränen – taustalaulut
Timo Tolkki – kitarasoolo kappaleessa "The End Of Our Days"
Tuotanto

Timo Tolkki – miksaaja
Mika Jussila – masteroija
Arvostelut

Imperiumi.net:
Kaaoszine: 8.5/10
Soundi:
Aiheesta muualla

World Changed Forever Discogsissa. (englanniksi)
Albumi World Changed Forever Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
http://www.spirit-of-metal.com/read_news-id-39836-l-en.html
http://www.imperiumi.net/index.php?act=news&id=19715
Yuen Long (piiri)

| Yuen Long> 元朗區 |
| --- | --- |

 Kaupungin kartta, jossa Yuen Long korostettuna.  Hongkongin piirit
Kaupunki:  Hongkong
Koordinaatit:  22°26′44″N, 114°01′20″E
Pinta-ala:  138,56 km² 
Väkiluku:  668 080 (2021)
Väestötiheys:  4 825 as./km²
Yuen Long (kiin.: 元朗區; Jyutping: Jyun4long5) on yksi Hongkongin 18 piiristä. Se sijaitsee Uusien territorioiden luoteisosassa. Alueen pinta-ala on 138,56 km2 ja asukasluku vuonna 2021 oli 668 080.
Maantiede

Yuen Long sijaitsee Uusien territorioiden luoteisosassa Manner-Kiinan vastaisella rajalla. Maantieteellisesti se on alluviaalitasanko, jota rajaavat kolmella sivulla kukkulat ja luoteessa meri. Piirin pohjoisosassa on 60 hehtaarin kosteikkoalueen sisältävä Hong Kong Wetland Park.
Yuen Longin naapuripiirit ovat koillisessa North, idässä Tai Po, kaakossa Tsuen Wan ja etelässä Tuen Mun. Pohjoisreunassaan piiri rajoittuu Sham Chun -jokeen, jonka vastarannalla on Shenzhenin kaupunki.
Historia

Ensimmäiset jäljet merkittävästä asutuksesta nykyisen Yuen Longin piirin alueella ovat Song-dynastian (960–1279) ajoilta. Varhaisimmat tunnetut asukkaat olivat Tang- ja Man-klaanit. Ne alkoivat rakentaa alueelle muun muassa muurien ympäröimiä kyliä, pagodeja ja temppeleitä. Muurien ympäröimien kylien klaanikulttuuri on säilynyt alueella 2000-luvulle saakka.
Yuen Longia on alettu rakentaa ja kehittää merkittävästi 1970-luvulta lähtien. Alueelle on rakennettu kaksi new town -nimellä kutsuttua uudelleen rakennettua asuinaluetta, Yuen Long New Town ja Tin Shui Wai New Town.
Nykytila

Yuen Longissa asui 668 080 ihmistä vuonna 2021. Alueen asukkaiden kuukausittaiset mediaanitulot olivat 17 800 dollaria, mikä on hieman koko Hongkongin vastaavaa lukua (18 000 dollaria) alempi. Asukkaista yli 622 000 oli etnisiä kiinalaisia. Suurimpia vähemmistöjä olivat indonesialaiset, filippiiniläiset ja nepalilaiset.
Yuen Longin tärkeimmistä nähtävyyksistä moni on luontokohteita, kuten kosteikkopuisto Hong Kong Wetland Park, Mai Pon luonnonsuojelualue, Shan Pui -joen varrella oleva Nam San Wain alue ja Pak Nai, josta on näköala Manner-Kiinan puolelle. Niiden lisäksi alueella on Hongkongin ensimmäinen perinnepolku Ping Shanissa, jonka varrella on useita Tang-klaanin vanhoja rakennuksia ja monumentteja.
Asuinrakennuksia Tin Shui Wai New Townissa.
Hong Kong Wetland Parkin kosteikkoalueita.
Yksinäinen ratsastaja

Yksinäinen ratsastaja tarkoittaa seuraavia asioita:
The Lone Ranger, yhdysvaltalainen radio- ja televisiosarja 1933–1957, sovitettiin myös sarjakuvaksi
The Lone Ranger, yhdysvaltalainen lännenelokuva vuodelta 2013
Yksinäinen ratsastaja eli Vainottu, yhdysvaltalainen lännenelokuva vuodelta 1947
Yksinäinen ratsastaja, yhdysvaltalainen lännenelokuva vuodelta 1981
Yksinäinen ratsastaja, Aku Ankan Aikakone -kirjasarjan osa 7 vuodelta 2008
Yksinäinen ratsastaja, Lucky Luke -sarjakuva vuodelta 2012.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Yksinäinen ratsastaja”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Yhtenäinen valtiollinen koe

Vuonna 2009 käytetty Yhtenäisen valtiollisen kokeen vastauslomake.
Yhtenäinen valtiollinen koe eli JeGE (ven. Еди́ный госуда́рственный экза́мен, ЕГЭ,  Jedinyi gosudarstvennyi ekzamen, JeGE) on Venäjällä järjestettävä, vuodesta 2009 lähtien valtakunnallisesti yhtenäinen toisen asteen koulujen päättökoe. Se vastaa lähinnä Suomen ylioppilastutkintoa. Kokeen tuloksia käytetään laajalti myös pääsykokeen tavoin korkeakoulujen opiskelupaikkojen valinnassa.
Päättökokeessa on kaksi pakollista ainetta: matematiikka ja venäjän kieli. Näiden lisäksi on yhdeksän valinnaisainetta. Kukin koe kestää ajallisesti 3-4 tuntia. Valinnaisaineita ovat: biologia, fysiikka, historia, informatiikka ja informaatio- ja viestintäteknologiat, kemia, maantiede, Venäjän kirjallisuus, vieras kieli (englanti, ranska, saksa tai espanja)
ja yhteiskuntatiede.
Korkeakoulut tyypillisesti edellyttävät pääsyvaatimuksissaan opiskelijoiltaan tarpeellisten valinnaisaineiden suoritusta. Esimerkiksi lääketieteen opiskelijaksi pyrkiviltä edellytetään pakollisten aineiden ohella ainakin biologian ja kemian valinnaisaineiden suoritusta. Yhtenäisen valtiollisen kokeen kussakin aineessa maksimipistemäärä on 100. Hyväksytyn suorituksen minimipisteet ja arvosanojen pisterajat määrätään kullekin aineelle vuosittain. Arvosanat kirjataan todistukseen arvosteluasteikkoa 1-5 käyttäen, jossa 5 on kiitettävä.
Aiheesta muualla

JeGE-sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (ege.ru)
Jednyi Gosudarstvennyi Ekzamen (venäjäksi) (edu.ru)
JeGE aikataulut 2013 (Расписание проведения единого государственного экзамена в 2013 году) (venäjäksi) (edu.ru)
JeGE po matematike...(06/2013) (venäjäksi) (polit.ru)
Pisteet vs. arvosanat 2009 (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (examen.ru)
Ria Novosti: Katšestvo prijema v gozudarstvennyje vuzy RF po profilju - 2012. (Venäjän keskeisimpien korkeakoulujen rankkaus yleisen valtiollisen kokeen (JeGE) pisteiden mukaan, sisäänpäässeiden opiskelijoiden lukumäärä ja maksavien opiskelijoiden osuus vuoden 2012 valinnoissa oppilaitoksittain.) (venäjäksi) (ria.ru)
Íþróttafélagið Leiknir

Seuran logo
Íþróttafélagið Leiknir (monesti myös Leiknir Reykjavík) on urheiluseura Reykjavíkin kaupungista. Vaikka sillä on toimintaa useissa eri lajeissa, tunnetaan se parhaiten jalkapalloseurana. Jalkapallon lisäksi sillä on toimintaa lentopallossa ja koripallossa. Sen jalkapallojaosto pelaa vuonna 2021 Islannin korkeimmalla sarjatasolla Úrvalsdeildissa.
Zauriel

Zauriel on DC Comicsin sarjakuvissa esiintyvä supersankari. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran JLA #6 tarinassa kesäkuussa 1997 ja hänet loivat Grant Morrison, Mark Millar, Howard Porter ja John Dell. Alun perin Zauriel suunniteltiin Haukkamiehen uudeksi inkarnaatioksi, mutta Morrisonia kiellettiin käyttämästä heidän alun perin tarkoitettua nimeään Hawkman, koska DC:n toimittajat olivat julistaneet Hawkmanin off-limitiksi hahmon monimutkaisen jatkuvuuden vuoksi, jota vaikeuttivat Hawkworld-minisarjan retconit, joita DC yritti kumota Zero Hour -minisarjan aikana. Morrison viittaa Hawkman-yhteyteen antamalla Vesimiehen erehtyä luulemaan Zaurielia "Katariksi", kun hahmot kohtaavat ensimmäisen kerran keskellä kiihkeää taistelua. Ensimmäisellä esiintymisellään hän pelasti Vesimiehen hengen ja solmi hänen kanssaan ajan myötä läheisen ystävyyden ja auttoi Justice League -järjestöä estämään ja karkottamaan luopioenkeli Asmodelin voimat. Myöhemmin The New 52 sarjakuvissa Zaurielista tuli Justice League Dark järjestön jäsen.
Åfjordin kirkko

| Åfjordin kirkko Åfjord kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2013.
Sijainti:  Åfjord, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Nidarosin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1879
Suunnittelija:  K. Guttormsen
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  500
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Åfjordin kirkko (norj. Åfjord kirke) on Åfjordin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1879.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Åfjordin kirkko Wikimedia Commonsissa
Yellowjackets

| Yellowjackets |
| --- | --- |
 Yellowjackets konsertissa Leverkusener Jazztage 2015.
Tiedot
Toiminnassa:  1981–
Tyylilaji:  fusion jazz
Kotipaikka:  Los Angeles
Jäsenet:  Russel Ferrante, piano   Bob Mintzer, saksofoni   William Kennedy, rummut   Felix Pastorius, basso  
Entiset jäsenet:  Robben Ford   Ricky Lawson   Marc Russo   Marcus Baylor   Peter Erskine   Terri Lyne Carringotn   Jimmy Haslip  
Levy-yhtiö:  Warner Bros   MCA   GRP Records   Heads Up Records  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Yellowjackets on yhdysvaltalainen jazzyhtye, jonka perustaja on jazzpianisti Russell Ferrante. Yhtyeessä soittavat tai ovat soittaneet myös basisti Jimmy Haslip, rumpali William Kennedy 1985-1999, saksofonisti Marc Russo 1981-1989, rumpali Marcus Baylor 1999-, saksofonisti Bob Mintzer 1990- ja tähtikitaristi Robben Ford. Alkuaikoina yhtye suuntautui enemmän rhytm & bluesiin, mutta soittajavaihdosten myötä musiikin jazz-komponentti on tullut keskeisemmäksi.
Levytykset

Yellowjackets (1980)
Samurai Samba (1984)
Mirage a Trois (1985)
Shades (1986)
Four Corners (1987)
Politics (1988)
The Spin (1989)
Greenhouse (1990)
Live Wires (1991)
Like a River (1992)
Run for Your Life (1993)
Dreamland (1995)
Blue Hats (1997)
Club Nocturne (1998)
Mint Jam (2002)
Time Squared (2003)
Altered State (2005)
Twenty Five (2006)
Lifecycle (2008)
Timeline (2011)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Yhtyeen virallinen sivu
Ådalens IF

Ådalens Idrottsförening (lyh. ÅIF) on sipoolainen salibandyn erikoisseura. Seuran juniorityö on huomioitu Nuori Suomi -sinetillä. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa miesten Divaria. Naisten edustusjoukkue pelaa naisten F-liigaa. ÅIF:n kotihallina toimii Ingman Areena.
Miesten edustusjoukkue nousi kaudeksi 2019–2020 Salibandyliigaan voittamalla kevään 2019 nousukarsinnoissa Porin Karhut voitoin 1–3. Joukkue putosi liigasta heti yhden kauden jälkeen.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivu
Miesten joukkuekortti salibandyliigan sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Yksinäinen harmonikka

| 20 suosikkia – Yksinäinen harmonikka Taito Vainio |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 1997
 Tyylilaji: Iskelmä
 Kesto: 63.50
 Levy-yhtiö: Fazer Records/Warner Music Finland
20 suosikkia – Yksinäinen harmonikka on Taito Vainion kokoelma-albumi vuodelta 1997. Levy on osa 20 suosikkia -kokoelmalevysarjaa.
Kappaleet

Yksinäinen harmonikka – 2.58 (säv. Boris Mokrousov)
Oi niitä aikoja – 2.28 (säv. trad.)
Ilta Välimerellä – 3.32 (säv. Pietro Frosini)
Olé guapa – 3.04 (säv. Malando)
Mustat silmät – 2.55 (säv. trad.)
Katuviertä pitkin – 3.15 (säv. Toivo Kärki)
Pienet kukkivat kummut – 3.21 (säv. Ragnar Nyholm)
Taikayö – 3.24 (säv. M. D. Tomnikovski)
Äänisen aallot – 3.25 (säv. George de Godzinsky)
Torero – 3.30 (säv. Georges Boulanger)
Tallinnan illat – 2.57 (säv. Raimo Roiha)
Väliaikainen – 2.38 (säv. Matti Jurva)
Varisevat lehdet – 3.31 (säv. Paul Norrback)
Moskovan valot – 3.01 (säv. Tihon Hrennikov)
El choclo – 2.53 (säv. Angel Villoldo)
Guapita – 3.18 (säv. Malando)
Helmiä etelästä – 2.48 (säv. Pentti Taskula)
Nuoruusmuistoja – 3.50 (säv. Lasse Pihlajamaa)
Vesivehmaan jenkka – 3.17 (säv. Yrjö Saarnio)
Tango Notturno – 3.45 (säv. Hans-Otto Borgmann)
Ådholms Långgrund

Ådholms Långgrund
| --- | --- |
Sijainti:  60°7′57.00″N, 24°49′54.00″E, Espoo Uusimaa Suomi
Merialue:  Suomenlahti, Itämeri
Pinta-ala:  0,02 km²
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Ådholms Långgrund on saari ja luonnonsuojelualue Espoon itäsaaristossa. Se sijaitsee nelisen kilometriä Matinkylän Nokkalan venesatamasta itäkaakkoon. Espoon virallisessa kaupunginosajaossa Ådholms Långgrund kuuluu Matinkylään.
Ådholms Långgrundin pinta-ala on noin kaksi hehtaaria, luonnonsuojelualueen pinta-ala on kolme hehtaaria. Saaren länsipuolella sijaitsee Stora Ådholmen, kaakossa on Korkeakupu ja pohjoisessa Käärmesaari. Ådholms Långgrundin pituus kaakosta luoteeseen on lähes puoli kilometriä, suurin leveys on noin sata metriä. Saari on valtaosin silokalliota, kallioiden välissä kasvaa niittyjä ja kasvistoltaan runsaita juotteja. Niityillä kasvaa muun muassa suola-arhoa ja tahma-ailakkia. Ådholms Långgrund on arvokas lintusaari, siellä pesii muun muassa lokkeja, punajalkavikloja ja tyllejä.