stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Oxyporus

Oxyporus voi tarkoittaa
Oxyporus, sienisuku, vaahterankäävät
Oxyporus, hyönteissuku, tattiaiset, esimerkiksi mustatattiainen
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Oxyporus”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Pudas

Csepelsaari on Tonavan rannasta putaan erottama suuri saari, joka erottuu hyvin väärävärisessä satelliittikuvassa.
Pudas on virtaveden rinnalle muodostunut uoma, joka haarauduttuaan uomasta virtaa sen rinnalla jonkin matkaa ja yhtyy sitten alempana takaisin lähtöuomaansa. Pudas on rinnakkaisena haarana yleensä kapeampi tai matalampi kuin sen viereinen uoma. Matalan veden aikana se yleensä kapenee edelleen ja se saattaa jopa katketa väliaikaisesti lahdeksi. Putaan ja uoman välistä aluetta kutsutaan usein saareksi.
Mitkä eivät ole putaita

Suistoissa joet haarautuvat useiksi suuhaaroiksi, joita ei kuitenkaan yleensä kutsuta putaiksi, sillä niissä vesi laskee useita haaroja pitkin palaamatta yhdeksi virraksi. Jos joen sivu-uoma on pysyvä, kivikkopohjainen ja muuttumaton niin silloin niitä nimitetään ainakin Iijoen ja Kiiminkijoen vesistöalueilla joeksi ja näiden rinnakkain virtaavien jokien välisiä alueita saariksi erotuksena putaista. Putaan nimellä kutsutaan joskus myös uoman rinnalla olevaa saarta tai niemeä esimerkiksi Kollajan Mörköpudas (kartoissa Punkkisaari ) ja Puukkopudas.
Etymologia

Sana pudas on nykykäsityksen mukaan tullut suomen kieleen lainasanana saamesta; toisen teorian mukaan sanat palautuisivat yhteiseen varhaiskantasuomalaiseen asuun *pukča-. Murteissa pudas on esiintynyt yleisenä Ruijassa, Länsipohjassa, Peräpohjolassa, Kainussa ja Keski- ja Pohjois-Pohjanmaalla sekä Pohjois-Karjalassa; yksittäistietoja on myös Etelä-Suomesta Sääksmäeltä, Kymistä, Kauhavalta ja Karttulasta. Paikannimenä Pudas tunnetaan tätäkin laajemmalla alueella.
Sana pudas esiintyy jo vuonna 1745 julkaistussa Daniel Jusleniuksen kokoamassa sanakirjassa Suomalaisen Sana-Lugun Coetus, jossa sanalle annetaan selitys ”joen sivuhaara” . Sana pudas taivutetaan suomen kielessä esimerkiksi ”putaan” ja ”pudasta” .
Geomorfologiaa > Muodostuminen

Putaan muodostuminen tarvitsee virtaavan veden eroosiota, jotta uoman viereen voisi syntyä uusi uoma eli pudas. Eräs syntytapa on mahdollinen kevättalvella, kun käsillä on jäidenlähtö. Ellei uomassa ole esteitä, kulkeutuvat jäät virtaavan veden mukana alajuoksulle. Jos uomassa on kohta, josta kaikki jäät eivät selviä läpi, alkaa tukos kerätä taakseen lisää jäätä ja siihen voi muodostua jääpato. Silloin uoma ahtautuu ja vedenpinta jääpadon yläpuolella nousee. Nouseva vesi tulvii kummallekin rannalle ja se etsii siellä vaihtoehtoisen väylän alajuoksulle päin. Mikäli sellainen löytyy, voi virtaavan veden kulutus uurtaa hiekkaiseen tai saviseen maahan tarpeeksi syvän uoman veden ohijuoksulle. Koska vesi alkaa laskea, jää jääpato paikalleen ja ohijuoksusta tulee pitkäaikainen. Toistuessaan voi ohijuoksutus syventää uutta uomaa ja lopulta se on riittävän syvä toimiaksen rinnakkaisena uomana myös kesäisin matalanveden aikaana. Jääpadon sijasta myös joen pohjaan muodostuva jää eli suppo, tai kivikkoinen kari tai pieni saari voi erikoistilanteessa nostaa vedenpintaa ja aiheuttaa putaan muodostumisen. Toistuvat tulvat voivat pitää putaan uomaa auki pitkiäkin aikoja. Pudas voi virrata erillään vanhasta uomasta useita kilometrejäkin.
Geomorfologiaa > Katoaminen

Myöhemmin uusi uoma on jäänyt rauhallisesti virtaavan veden osuudeksi. Pudas voi jäädä pohjastaan korkeammalle kuin sen viereinen uoma, jolloin matalanveden aikana se jää osittain tai kokonaan kuiville. Pudas voi silloin näyttäytyä joesta työntyvänä lahtena, joka alkaa yleensä kasvaa umpeen. Monet entiset putaat ovatkin kuin pitkiä laaksoja, jossa kasvaa joenrantametsikköjen kasvillisuutta tai ne alkavat soistua.[lähde? ]
Putailla on havaittavissa selkeä kehityskierto: aluksi uusi pudas on virtaava ja hiekkapohjainen. Myöhemmin pudas kasvaa umpeen ja soistuu puhtaana pitävän virtauksen puuttuessa. Putaan elinkierto alkaa usein uudestaan joidenkin vuosikymmenten jälkeen, kun uusi jääpato tukkii uoman ja virtaus käy putaan kautta puhdistaen sen sedimenteistä.[lähde? ]
Luontotyyppinä

Putaiden flora ja fauna ovat yleensä rikkaampia ja monimuotoisempia johtuen putaan yhdistetystä luonteesta virtaveden, lammen ja suon alati muuttuvana ekosysteeminä. Putaita ei ole vielä tyypitetty Euroopan unionissa erityiseksi luontotyypiksi, mutta asiaa ollaan viemässä eteenpäin.[lähde? ]
Esimerkkejä > Putaita

Pudas on Kuusamossa Hepojoessa oleva Välijoen ohitusuoma.
Livojoen putaat ovat syntyneet Pudasjärven Livolla hiekkakankaalle meanderoimalla.
Rukomapudas on Muonionjoessa Muoniossa sijaitseva Rukomasaaren kiertävä uoma.
Uuraanpudas on yksi Iijoen monista putaista.
Kuortanopudas sijaitsee Ounasjoen keskijuoksulla Kittilässä.
Esimerkkejä > Umpeutuneita putaita

Huhansaaren ja siinä sijaitsevan Siikaisten Revonlahden kirkonkylän kiertää lampiketjuna entinen pudas.
Livojoen putaat sisältävät myös katkenneita putaita joen lahtina.
Aiheesta muualla

Kollajahanke – Ympäristövaikutusten arviointiselostus (Arkistoitu – Internet Archive), Pohjolan Voima, 2009
Orslandet

Orslandet
Barösundin kylä Orslandetin pohjoispuolella
| --- | --- |
Sijainti:  Inkoo Uusimaa Suomi
Merialue:  Suomenlahti
Pinta-ala:  11,6 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  57
Asutuskeskukset:  Barösund
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Orslandet on Inkooseen kuuluva 11,6 neliökilometrin suuruinen saari Suomenlahdella. Saaren vakituinen asutus on keskittynyt Barösundin kylään. Kylässä toimi ruotsinkielinen peruskoulu vuoteen 2009 saakka. Orslandetilla asuu vakituisesti 57 ihmistä.
Saarelta on lossiyhteys Barölandetin saarelle, jonka Korssundetin ylittävä silta yhdistää mantereeseen. Barölandetin ja Orslandetin välinen Barönsalmi on suosittu venereitti, sillä se on suojaisa ja matkaltaan lyhyempi kuin Orslandetin kiertäminen ulkokautta.
Aiheesta muualla

Tervetuloa Barösundiin! - barosund.fi
Oxygen (kappale)

| ”Oxygen” Winona Oak & Robin Schulz |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 29. toukokuuta 2020
 Formaatti: digitaalinen lataus, suoratoisto
 Tuottaja(t): Djani Dzihan, Robin Schulz, Paul Vogler
 Tyylilaji: dance
 Kesto: 03.12
 Levy-yhtiö: Mentalo Music, Spinnin’ Records
Winona Oakin muut singlet
| ”Let Me Know” 2019 | ”Oxygen” 2020 | ”Thinking About You” 2020 |
Robin Schulzin muut julkaisut
| ”In Your Eyes” 2020 | ”Oxygen” 2020 | ”Alane” 2020 |
Oxygen on ruotsalaisen laulaja-lauluntekijän Winona Oakin sekä saksalaisen DJ-tuottajan Robin Schulzin musiikkikappale. Se julkaistiin digitaalisesti ladattavana singlenä 29. toukokuuta 2020. Kappaleen ovat sanoittaneet Sam McCarthy, Robin Schulz, Paul Vogler, Casey Smith, Winona Oak ja Daniel Dust, joista Schulz ja Vogler myös tuottivat sen Djani Dzihanin kanssa. Kappaleen musiikkivideon ohjasivat Christophe Mentz sekä Nassim Maoui ja se julkaistiin 28. toukokuuta 2020.
"Oxygen" oli kaupallisesti huono menestys, sen päästyä singlelistalle ainoastaan Sveitsissä.
Käännös suomeksi
Norwichinterrieri

| Norwichinterrieri |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Englanti,  Iso-Britannia
Määrä:  Suomessa rekisteröity 4054
Rodun syntyaika:  1800-luvun loppupuolella
Alkuperäinen käyttö:  metsästyskoira (rottien hävittäminen)
Nykyinen käyttö:  Seura- ja näyttelykoira
Elinikä:  12–15 vuotta
Muita nimityksiä:  norwich, Norwich Terrier, norwichi terjer
FCI-luokitus:  ryhmä 3 Terrierit alaryhmä 2 Pienet terrierit #72
Ulkonäkö
Paino:  5–8 kg
Säkäkorkeus:  25–26 cm
Väritys:  punertava tai harmahtava, päältä joskus musta
Norwichinterrieri (engl. Norwich Terrier) on brittiläinen terrierirotu. Rotu on Suomessakin suhteellisen suosittu: vuonna 2005 rekisteröitiin 132 norwichin pentua. Se myös muistuttaa hyvin paljon norfolkinterrieriä, ja korvien asentoa lukuun ottamatta näillä roduilla on lähes sama rotumääritelmä.
Ulkonäkö

Norwichinterrieri kuuluu pieniin terrierirotuihin. Sen ihanne säkäkorkeus 25–26 cm ja paino noin 5–8 kg. Karvapeite on karhea ja kaksikerroksinen. Sallittuja värejä ovat kaikki punaisen, vehnänvärisen, mustan punaruskein (black & tan) tai harmahtavan sävyt. Valkoista väriä ei tulisi esiintyä. Turkki nypitään eli stripataan muutaman kerran vuodessa. Norwichinterrierillä on pystyt korvat ja suora häntä. Aiemmin häntä on typistetty keskipitkäksi, mutta vuodesta 1996 typistäminen on ollut Suomessa kiellettyä.
Luonne

Norwichinterrieri on pirteä, vahva ja reipas. Norwich on uskollinen omistajalleen ja kiintyykiin perheeseensä syvästi. Käyttöhistoriansa takia norwichinterrierin tulisi olla sisukas ja reipas. Pienestä koostaan huolimatta se on energinen ja vahva eikä sovi pelkästään sylikoiraksi, kuten voisi olettaa. Yleisesti ottaen rotu on haukkuherkkä. Norwichin terrierit tulevat hyvin toimeen eläinten ja lasten kanssa. Entisenä metsästyskoirana sen vietti on kyllä säilynyt vahvasti, joka saattaa ilmetä eläinten jahtaamisena.
Terveys

Norwich on pitkäikäinen rotu. Rakenteesta johtuen esiintyy jonkin verran hengitysteiden ahtautta, joka ilmenee koiran äänekkäänä hengityksenä. Norwicheilla esiintyy myös epilepsiaa ja paljon allergioita. Pentuekoko on norwicheillä suhteellisen pieni, noin 2–3 pentua, ja synnytykset voivat olla hankalia. Norwichit saattavat myös lihoa helposti, joten liikuntamäärään on kiinnitettävä huomiota.
Historia

Norwichia on aiemmin käytetty rotanmetsästyksessä, mutta alkuperäisessä tarkoituksessa sitä käytetään enää harvemmin. Metsästysvaistot ovat rodulla kuitenkin säilyneet hyvin. Nykyään norwichit ovat enimmäkseen seurakoiria.
Rotu on kotoisin Englannista East Anglian alueelta. 1900-luvun alussa oli useita paikallisia metsästyskoiratyyppejä. Vuonna 1932 rotu hyväksyttiin Englannissa omaksi rodukseen ja se sai nimen norwichinterrieri esiintymisalueen mukaan. Tuolloin myös luppakorvainen muunnos kuului samaan rotuun. Vuonna 1964 nämä muunnokset erotettiin omiksi roduikseen ja luppakorvainen sai nimen norfolkinterrieri. Suomeen rotu tuli vuonna 1965.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen Norwichin- ja Norfolkinterrierit r.y.
Paarit

Paarien kantoa.
Paarit ovat pelastustoimessa käytettävä väline, jolla voidaan kuljettaa loukkaantunut potilas. Paarit muodostuvat kahdesta yhdensuuntaisesta tangosta joiden välissä on kangasta. Erilaisia paareja ovat pyöräpaarit, joita käytetään varsinkin sairaaloissa ja ambulansseissa sekä tavalliset kantopaarit.
Paareja ja muita kantoaisoilla varustettuja lavoja on käytetty myös puutarhanhoidossa mullan, lehtien ja roskien kuljettamiseen sekä muillakin aloilla raskaiden taakkojen kantamiseen kahden tai useamman hengen voimin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paarit Wikimedia Commonsissa
Oxytropis uniflora

| Oxytropis uniflora |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit Fabaceae
Suku::  Keulankärjet Oxytropis
Laji::  uniflora
Kaksiosainen nimi
 Oxytropis uniflora  Jurtzev 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oxytropis uniflora on keulankärkiin kuuluva kasvilaji. Se on Wrangelinsaaren kotoperäinen kasvi, ja sitä kasvaa sielläkin vain mikropopulaationa Neizvestnajajoen yläjuoksulla.
Laji on löydetty vasta vuonna 1988.
Opteon

| Opteon Oy |
| --- | --- |
Toimitusjohtaja:  Tapio Korhonen
Kotipaikka:  Kaarina
Toimiala:  Optiikka
Kotisivu:  www.opteon.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Opteon Oy on nykyisin Kaarinan kaupunkiin kuuluvassa Piikkiössä, Tuorlan observatorion alueella toimiva yksi maailman johtavista erikoisoptiikan hiojista.
Opteon on hionut muun muassa maailman suurimman ja teknisesti vaativimman avaruuspeilin, avaruuskaukoputki Herschelin pääpeilin. Pääpeilin halkaisija on 3,5 metriä, paino 250 kiloa, paksuus 2,5 millimetriä ja se on valmistettu avaruusteleskoopille ominaisesti kevyestä, mutta kestävästä piikarbidista. Alun perin peilin piti tulla NASAlta, mutta se ei ollut tarpeeksi korkealaatuinen, joten Opteon oli maailman ainoa, joka pystyi peilin hiomaan.
Paarma

Paarma tarkoittaa seuraavia:
paarmat (Tabanidae), hyönteisheimo
VL Paarma, Suomen ilmavoimien koulukoneen prototyyppi.
Paarma, Ethel Lilian Voynichin romaani.
Henkilöt

Paarma on seuraavien henkilöiden nimi:
Harri Paarma (ent. Paatsalo), tiedustelu-upseeri ja sotakirjailija
Jukka Paarma, arkkipiispa
Oskar Paarma (ent. Broms), tuomiorovasti ja kirjailija
Seppo Paarma (oik. Seppo Salmi), suomalainen reggae-artisti
Ota banaani!

| Ota banaani! |
| --- | --- |
Tyyli:  Sketsisarja, Lastenohjelma
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Yle TV2
Esitetty:  2011 –
Jaksoja:  13
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
Ota banaani! on suomalainen lastenohjelma, jota esitetään Yle TV2-kanavalla, Pikku Kakkosessa. 13-osaisen sketsisarjan ovat käsikirjoittaneet Minna Kivelä, Jukka Toivonen ja Ville Kiljunen. Ohjelmaa alettiin esittää vuonna 2011. Sarjassa näyttelevät Janne Kallioniemi, Heidi Kiviharju, Atte Järvelin, Ville Väisänen, Emma Saadetdin ja Lauri Kukkonen.
Orskoi

Orskoin kunnallishallintoalue Pietarin kartalla.
Orskoi (ven. Рже́вка, Rževka) on historiallinen kaupunginosa ja Krasnogvardeiskin piiriin kuuluva kunnallishallintoalue Pietarin kaupungissa Venäjällä. Se sijaitsee kaupungin itäosassa Ohtajoen vasemmalla rannalla.
1730-luvulla paikalle syntyi Rževskaja sloboda -niminen asutus, joka sai nimensä omistajansa kapteeni V.F. Rževskin mukaan. 1800-luvulla seudulle perustettiin tykistön harjoitusalue. Toisen maailmansodan alussa rakennettiin sotilaslentokenttä, jolla oli suuri merkitys Leningradin piirityksen aikana. Alueella on teollisuutta ja eri aikoina rakennettuja asuinkortteleita. Pietarin ja Laatokan välisellä rautatiellä on Orskoin asema.
Aiheesta muualla

Orskoin kunnallishallintoalueen sivusto (venäjäksi)
Opsiinit

Opsiinit ovat ryhmä solukalvoon upottautuneita proteiineja, joissa on kromoforina toimiva molekyyli, jonka avulla opsiinit aistivat tietyn aallonpituuden fotoneita, kuten valoa tai UV-säteilyä. Opsiineita tunnetaan tuhansia. Kromofori on kofaktori ja se riippuu opsiinista. Se voi olla retinaali tai jokin sen johdannainen, kuten 3-hydroksiretinaali, 3,4-hydroksiretinaali tai 4-hydroksiretinaali. Fotonin absorboidessaan kromoforin rakenne (isomeria) muuntuu, jolloin se saa opsiinin aiheuttamaan toimintaansa vastaavan reaktion. Toiminnaltaan opsiinit ovat G-proteiinikytkentäisiä reseptoreita tai ionikanavia.
Opsiinit ovat osa kaikkien eläinten näköaistia. Esimerkiksi ihmisten silmien tappisoluissa on tyypillisesti 3 opsiinia, jotka vastaavat värinäöstä. Näiden geenit ovat ON1SW, OPN1MW ja OPN1LW. Näiden yhteisnimitys on fotopsiinit. Edeltävien geenien mutaatiot aiheuttavat värisokeuden eri muotoja. Ihmisten sauvasoluissa on hämäränäöstä vastaavaa rodopsiinia, jonka geeni on RHO. Opsiineilla on myös muita rooleja. Eläinten silmien melanopsiinin aktivaatio saa aikaan pupillireaktion ja vähentää uni-valverytmiin osallistuvan melatoniinin eritystä. Opsiineita on eliöissä myös silmien ulkopuolella. Opsiinit saattavat joissakin eliöissä reagoida myös muihinkin ulkoisiin tekijöihin kuin vain fotoneihin. Tiettyjen opsiinien on ehdotettu osallistuvan esimerkiksi lämpöaistiin.
Ottavio Dantone

Ottavio Dantone
Ottavio Dantone (s. 1960 Cerignola, Italia) on italialainen diplomicembalisti, urkuri, fortepianisti ja kapellimestari. Dantone on toiminut vuodesta 1996 ravennalaisen Accademia Bizantina -orkesterin johtajana.
Taustaa

Dantone aloitti opintonsa nuorena Giuseppe Verdin konservatoriossa Milanossa. Alusta lähtien häntä pidettiin erittäin omistautuneena musiikille. Vuonna 1985 Dantone sai Basso Continuo -palkinnon Pariisin kansainvälisessä musiikkikilpailussa ja seuraavana vuonna 1986 kansainvälisessä musiikkikilpailussa Bruggessä; Dantone on ensimmäinen kansainvälisen tunnustuksen saanut italialainen cembalisti.
Dantone debytoi kapellimestarina vuonna 1999, kun hän johti italialaisen oopperasäveltäjä Giuseppe Sartin Giulio Sabino -oopperan Teatro Comunale Alighieri -oopperatalossa Ravennassa. Ottavio Dantone on toiminut vuodesta 1996 Accademia Bizantina -orkesterin johtajana ja tehnyt yhteistyötä muun muassa viuluvirtuoosi Stefano Montanarin kanssa. Dantone on keskittynyt Accademia Bizantinan kanssa erityisesti barokkimusiikkiin tehden lukuisia levytyksiä ja sovituksia esimerkiksi Vivaldin, Bachin, Hädelin ja Corellin musiikista. Dantone on konsertoinut paitsi Euroopassa, myös muun muassa Yhdysvalloissa, Israelissa ja Meksikossa. Dantone on pitänyt lukuisia mestarikursseja cembalosta, kamarimusiikista, basso continuosta ja improvisaatiosta. Useat barokkimusiikkiin erikoistuneet taiteilijat kuten saksalainen kontratenori Andreas Scholl ja italialainen altto Sonia Prina, ovat tehneet yhteistyötä Dantonen kanssa. Vuonna 2012 Dantone konsertoi muun muassa viulutaiteilija Viktoria Mullovan kanssa.
Levytyksiä

Bach: Das Wohltemperierte Clavier, Teil I, BWV 846-869 (The Well Tempered Clavier - Book 1) Arts Music. 2000.
Bach: Das Wohltemperierte Clavier, Teil II, BWV 870-893 (The Well Tempered Clavier - Book 2). Arts Music. 2000.
J. S. Bach: Variazioni Goldberg BWV 988. Goldberg-muunnelmat. Decca. 2003.
J. S. Bach: Sonatas for Recorder and Obbligato Harpsichord BWV 527-529, 1030-1032. Dynamic CDS-77. 1993.
J. S. Bach: Violin Sonatas [H-2]. Yhdessä Viktoria Mullovan, Vittorio Ghielmin ja Luca Piancan kanssa. Onyx Classics 4020. 2007.
Bach: Musikalisches Opfer. Accademia Bizantina. WEA / Denon. 1991.
Italian Bach In Vienna Il Giardino Armonico plays Bach in Vienna. Katia & Marielle Labèque ja Ottavio Dantone. TDK DV-BACON / EoroArts. 2000.
Puntarikosken voimalaitos

| Puntarikosken voimalaitos |
| --- | --- |
 Voimalaitos kesäkuussa 2020
Valtio:  Suomi
Sijainti:  Puntarikoski, Kontiolahti
Rakentaminen alkoi:  1956 
Vihkiminen:  1.9.1958 
Sähköverkkoon:  12.1957 
Valmistunut:  1957 
Perustaja:  Pohjois-Karjalan Sähkö Oy 
Omistaja:  Pohjois-Karjalan Sähkö Oy 
Joki tai koski:  Puntarikoski, Höytiäisen kanava
Valuma-alue:  1 460 km² 
Yläpuolinen patoallas
Nimi:  Höytiäinen 
Järvinumero:  04.821.1.001
Pituus:  42 km 
Leveys:  16 km 
Pinta-ala:  282,642 km²  
Kokonaistilavuus:  3,1919 km³  
Syvyys:  59 m 
Keskikorkeus:  87,3 m  
:  (86,81–87,66 m mpy.)
Alapuolinen allas
Nimi:  Pyhäselkä 
Järvinumero:  04.321.1.001
Pinta-ala:  361,104 km²
Pituus:  37 km 
Leveys:  19 km 
Kokonaistilavuus:  3,16239 km³
Syvyys:  67 m
Keskikorkeus:  75,9 m 
Voimalaitos
Tyyppi:  säännöstelyvoimalaitos
Käyttötarkoitus:  vesivoima
Pudotuskorkeus:  11,7 m  
Rakennevirtaama:  70 m³/s  
Turbiinit:  1 × Kaplan-turbiini
Kapasiteetti:  7 MW  
Vuosituotanto:  17 GWh 
Puntarikosken voimalaitos on Kontiolahden Puntarikoskella Höytiäisen kanavassa toimiva vesivoimalaitos. Voimala hyödyntää Höytiäisen kykyä varastoida lyhytaikaisesti suuria vesimääriä, joten se voidaan luokitella säännöstely­voima­laitokseksi. Sen omistaa Pohjois-Karjalan Sähkö Oy.
Pato, tukinuitto ja vedensäännöstely

Puntarikosken voimalaitos ja sen sivuille rakennetut padot sijaitsevat noin kilometri Höytiäisen lounaisrannasta entisen Puntarikosken alapuolella . Suora pato on karttojen perusteella hieman yli 100 metriä pitkä. Voimalaitosrakennus sijaitsee uoman vasemassa reunassa ja padon juoksutusportit sijaitsevat uoman oikealla sivulla. Koska Höytiäisellä on ollut uittotoimintaa, on padolla tukkipuiden ohittamiseksi rakennettu nippunosturi. Tukit on tuotu padon eteen nippuina, jotka on nosturilla siirretty padon alapuolelle. Tukinuitto päättyi vuonna 1976. Koska voimalaitoksen yläpuolella on vesivarastona suuri järvi, voidaan sähköntuotannossa hyödyntää kysynnän ja tarjonnan kannalta edullisia tilanteita. Voimala soveltuu erityisen hyvin auttamaan kuormitushuippujen tasaamisessa.
Voimalaitos

Voimalan pudotuskorkeus on noin 11,5 metriä ja rakennevirtaama 70 kuutiometriä sekunnissa. Huippuvirtaamaa tarvitaan yleensä kulutushuippujen tasaamisessa ja kevättulvien helpottamisessa. Kanavan keskivirtaama on kuitenkin vain noin 16 kuutiometriä sekunnissa, joten turbiinin sähköteho jää helposti alle maksimitehon 7 megawattia. Vesitilanteesta riippuen on voimalan vuotuinen energiantuotanto noin 17 gigawattituntia.
Historiaa > Höytiäisen järvenlasku

Höytiäinen laski vuoteen 1858 asti Viinijokea myöten Viinijärveen, mutta sen järvenlaskun seurauksen uudeksi lasku-uomaksi saatiin Höytiäisen kanava. Järvenlaskun epäonnistuttua syövytti nopeasti virtaava vesi hiekkaiseen Jaamankankaaseen yli 20 metriä syvän kanjonin. Sen niskalle muodostui vuolas koski, jota alettiin kutsua sijaintinsa takia Puntarikoskeksi. Kivikkoinen koski putosi noin 10 metriä. Koskessa toimi aluksi kalankasvattamo ja myöhemmin koskeen rakennettiin vesivoimalaitos.
Historiaa > Puntarikosken käyttöä

Järvenlaskun jälkeen syntyneessä Puntarikoskessa eli alkuun taimenia, jotka hyödynsivät ruokailussaan Höytiäistä. Puntarikoskessa oli ylä- ja alakoski. Valtio vuokrasi kosket vuodesta 1877 kuudeksi vuodeksi kerrallaan ja sinä aikana siitä kalastettiin lähes kaikki taimenet. Kun vuokraoikeus siirtyi vuonna 1897 Joensuun kaupungin pormestarille William Walleniukselle, alettiin koskessa kasvattamaan lohen ja siian kalanpoikasia vuodesta 1908 alkaen. Niitä istutettiin järveen ja koskeen, jolloin kalastettavaa riitti taas. Vuonna 1933 siirtyi koski kokonaan valtiolle, joka alkoi vuokrata koskea taas yksityisille tahoille. Kalastajille riitti kalaa kalankasvattamon tarjotessa kalanpoikasia tilalle.
Historiaa > Voimalaitoksen rakentaminen

Vuosisadan vaihteesta alkaen keskusteltiin voimalaitoksen rakentamisesta koskeen. Hanke pääsi kuitenkin vauhtiin vasta vuonna 1949, jolloin Vesistöjen säännöstelytoimisto esitti Höytiäistä käytettävän Vuoksen voimalaitoksien  virtaamien tasaajana. Suunnitelmana oli aluksi tehdä säännöstelypato kanavineen ja myöhemmin voimalaitos. Suunnitelmaa vastustettiin, mutta jo vuonna 1945 perustettu Pohjois-Karjalan Sähkö Oy alkoi vuonna 1954 suunnitella voimalaitosta Puntarikoskeen. Vastustuksesta huolimatta ja maa-alue- ja vesivoimalupien ratkettua sai yhtiö 13.10.1956 väliaikaisen luvan rakentaa voimalaitoksensa. Voimalan rakennustyöt aloitettiin vuonna 1956 ja se valmistui ylä- ja alakosken väliin ja se tuli käyttökuntoon vuodenvaihteessa 1957. Voimalaitos vihittiin käyttöön 1.9.1958. Pysyvän rakennusluvan voimala sai vasta 1962, jonka korkein hallinto-oikeus vahvisti 31.3.1962. Puntarikoski sai virrata rauhassa ja vapaana vain 98 vuotta.
Ahdas yläkanava rakennettiin ruopaamalla alle kilometrin pituinen suora kanava vanhan mutkaisen uoman viereen. Uomassa on nykyään edelleen vettä ja se sijaitsee kanavan itäpuolella. Voimalaitokseen tilattiin vesiturbiini Tampellalta ja sen valmistenumero oli 1991. Turbiini pyöritti Siemensin valmistamaa sähkögeneraattoria, jonka maksimikapasiteetti oli 6 megawattia. Puun uittoa varten hankittiin padolle vuonna 1958 Valmetin Jyväskylässä toimivalta Rautpohjan tehtaalta nippunosturi, joka kykeni nostamaan 17 tonnin nippuja noin 40 kertaa tunnissa padon yläpuolelta sen alapuolelle.
Historiaa > Voimalaitoksen kehittäminen

Sekä vesiturbiini että sähkögeneraattori olivat toiminnassa  vuosina 1958–2017, jolloin sekä vesiturbiinin juoksupyörä että generaattori uusittiin. Ennen vaihtoa generaattoria huollettiin vuonna 1988, jolloin sen käämejä injektoitiin. Seuraavaksi uusittiin vuonna 1991 laitoksen ohjausjärjestelmä kauko-ohjattavaksi. Kauko-ohjauksella voimalasta tehtiin miehittämätön. Samalla sen pääkeskus ja jakokeskukset uusittiin. Vuoden 2017 peruskorjaus on toistaiseksi viimeisin ja silloin voimalaitoksen teho kasvoi 6 megawatista 7 megawattiin. Vuosituotanto kasvoi 11 gigawattitunnista 17 gigawattituntiin.