stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sherlock Holmesin seikkailut (televisiosarja)
Taustatietoa

Sarjan muokkasi televisiolle John Hawkesworth, joka myös käsikirjoitti useita jaksoja. Sarjaa tuotti aluksi Michael Cox, myöhemmin June Wyndham Davies. Granadan studioille Manchesteriin rakennettiin sarjaa varten täysikokoinen Baker Street -lavaste, josta tuli myöhemmin turistinähtävyys. Suuren menestyksen jälkeen studio suljettiin 1999 ja lavasteet purettiin pois.
Brettin, Burken ja Hardwicken ohella sarjan vakionäyttelijöitä olivat Rosalie Williams, joka esitti rouva Hudsonia, sekä Colin Jeavons tarkastaja Lestradena. Lisäksi Eric Porter esitti Holmesin arkkivihollista, Professori Moriartya toisessa sarjassa, ja Charles Gray näytteli Holmesin veljeä, Mycroft Holmesia useissa jaksoissa. Jude Law esiintyi ennen kuuluisuuteen nousuaan palvelijana jaksossa Seikkailu Shoscombe Old Placessa.
Kolmenkymmenenkuuden noin tunnin mittaisen ja viiden elokuvamittaisen jakson kokoiseksi kasvaneeksi televisiosarjaksi muokattiin yhteensä neljäkymmentäyksi Sir Arthur Conan Doylen kuudestakymmenestä Holmes-tarinasta. Sarja päättyi Brettin kuoltua sydänkohtaukseen vuonna 1995, joskin hänen kerrotaan jo sitä ennen päättäneen luopua Holmesin roolista, koska hän oli vaikeasti sairas sarjan viimeisiä jaksoja kuvattaessa.
Sarjaa on pidetty alkuperäistarinoille uskollisimpana filmatisointina, mutta joitain muutoksia juonikuvioihin ja hahmoihin tehtiin varsinkin sarjan loppupuolella. Yksi suurista muutoksista oli Paholaisen jalka -jaksossa tapahtunut Holmesin luopuminen kokaiinista, mikä tehtiin Doylen lapsenlapsen hyväksynnällä sen jälkeen kun kävi ilmi, että sarjalla oli paljon lapsikatsojia. Muutoksista huolimatta sarjaa on pidetty arvossa nimiosan näyttelijän, Doylen näkemystä vastaavan Watson-hahmon, tuotannon yleisen laadun sekä yksityiskohdiltaan tarkan ajankuvauksen takia.
Sarjaa esitettiin Yhdistyneen kuningaskunnan lisäksi muuallakin, ja se keräsi suosiota varsinkin Yhdysvalloissa. Myöhemmät sarjat saivat myös rahoitusta Bostonin yleisradioyhtiö WGBH:lta. Yhdistyneessä kuningaskunnassa sarjaa on uusittu lukuisia kertoja sen emoyhtiön kanavilla, ja sarjaa myytiin jopa kilpailevalle BBC Two -kanavalle.
Jaksot

Vaikka sarjat nimettiin Doylen novellikokoelmien mukaan, ne eivät kaikilta osin noudata tarinoiden jakautumista kirjoissa.
Jaksot > Sherlock Holmesin seikkailut

(The Adventures of Sherlock Holmes)
1984
Skandaali Böömissä (A Scandal in Bohemia)
Tikku-ukot (The Dancing Men)
Laivastosopimus (The Naval Treaty)
Yksinäinen pyöräilijä (The Solitary Cyclist)
Kiero mies (The Crooked Man)
Kirjava nauha (The Speckled Band)
Sininen kiiltokivi (The Blue Carbuncle)
1985
Kartanon salaisuus (The Copper Beeches)
Kreikkalainen tulkki (The Greek Interpreter)
Norwoodin rakennusmestari (The Norwood Builder)
Kotipotilas (The Resident Patient)
Punatukkaisten seura (The Red-Headed League)
Viimeinen tapaus (The Final Problem)
Jaksot > Sherlock Holmesin paluu

(The Return of Sherlock Holmes)
1986
Tyhjä talo (The Empty House)
Sir Eustacen kuolema (The Abbey Grange)
Musgraven sukusalaisuus (The Musgrave Ritual)
Toinen tahra (The Second Stain)
Halkihuulinen kerjäläinen (The Man with the Twisted Lip)
Luostarikoulu (The Priory School)
Kuusi Napoleonia (The Six Napoleons)
1987
Neljän merkki (The Sign of Four); elokuvan mittainen jakso
1988
Paholaisen jalka (The Devil's Foot)
Silver Blaze (Silver Blaze)
Wisteria Lodge (Wisteria Lodge)
Kadonneet piirustukset (The Bruce-Partington Plans)
Baskervillen koira (The Hound of the Baskervilles); elokuvan mittainen jakso
Jaksot > Sherlock Holmesin muistikirja

(The Casebook of Sherlock Holmes)
1991
Lady Frances Carfaxin katoaminen (The Disappearance of Lady Frances Carfax)
Thor-sillan arvoitus (Thor Bridge)
Seikkailu Shoscombe Old Placessa (Shoscombe Old Place)
Laakson arvoitus (The Boscombe Valley Mystery)
Kuuluisa asiakas (The Illustrious Client)
Ryömivä mies (The Creeping Man)
1992
Mestarikiristäjä (The Master Blackmailer); elokuvan mittainen jakso, joka perustuu Charles Augustus Milverton -tarinaan (The Adventure of Charles Augustus Milverton)
1993
Sherlock Holmes ja viimeinen vampyyri (The Last Vampyre); elokuvan mittainen jakso, joka perustuu The Adventure of the Sussex Vampire -tarinaan
Sherlock Holmes ja kadonnut morsian (The Eligible Bachelor); kaksiosainen jakso, jota on esitetty myös yhtenä elokuvan mittaisena jaksona. Perustuu Kadonnut sulhanen -tarinaan (The Adventure of the Noble Bachelor).
Jaksot > Sherlock Holmesin muistelmat

(The Memoirs of Sherlock Holmes)
1994
Odottamaton ostotarjous (The Three Gables)
Kuoleva salapoliisi (The Dying Detective)
Kultasankaiset silmälasit (The Golden Pince-Nez); Edward Hardwicke, joka työskenteli samaan aikaan Varjojen maat -elokuvan kuvauksissa, ei esiinny jaksossa. Charles Grayn esittämä Mycroft Holmes korvaa Watsonin roolin alkuperäisessä tarinassa.
Punainen ympyrä (The Red Circle)
Mazarinin timantti (The Mazarin Stone); sisältää myös osia The Adventure of the Three Garridebs -tarinasta. Jeremy Brett esiintyy sairautensa takia Holmesina vain näyttäytymisosassa. Charles Gray esiintyy hänen sijastaan Mycroft Holmesina.
Pahvirasia (The Cardboard Box)
Muita tuotantoja

Vuosina 1988–1989 Brett ja Hardwicke esiintyivät West End -teatterin kaksiroolisessa näytelmässä The Secret of Sherlock Holmes, jonka televisiosarjan käsikirjoittaja Jeremy Paul oli kirjoittanut nimenomaan heitä varten. Vuonna 1992 kaksikko esiintyi myös lyhyessä jaksossa osana The Four Oaks Mystery -sarjaa, jossa ITV-televisioyhtiön neljän eri sarjan etsivät työskentelivät saman tapauksen kimpussa.
Aiheesta muualla

Jude Wyndham Daviesin haastattelu
Internet Movie Database: The Adventures of Sherlock Holmes
Internet Movie Database: The Return of Sherlock Holmes
Internet Movie Database: The Casebook of Sherlock Holmes
Internet Movie Database: The Memoirs of Sherlock Holmes
Kirkonkirjapiiri

Kirkonkirjapiiri, täsmällisemmin käännettynä kirkonkirjanpitopiiri (ruots. kyrkobokföringsdistrikt, lyhenne kbfd) tarkoitti Ruotsissa seurakunnan osaa, joka väestökirjanpitomielessä samaistettiin seurakuntaan. Kirkonkirjapiirien asema perustui hallituksen tekemään päätökseen. Kirkonkirjapiirit lakkautettiin 1. heinäkuuta 1991, kun vastuu väestökirjanpidosta siirrettiin Ruotsin kirkon seurakunnilta veroviranomaisille.
Kirkonkirjapiireistä annettiin kuulutus 9. joulukuuta 1921 ja ensimmäiset perustettiin 1. tammikuuta 1922. Kirkonkirjapiirejä oli 64 kappaletta 30 seurakunnassa 1. tammikuuta 1931. Yhteensä 27 seurakunnassa oli 2 kirkonkirjapiiriä, 2 seurakunnassa 3 piiriä ja Jokimukan seurakunnassa ainoana neljä piiriä. Osa näistä piireistä jatkoi jo aiemmin joissakin seurakunnissa noudatettua perinnettä erillisten kirkonkirjojen pitämisestä.
Aiheesta muualla

Skatteverket: Sveriges församlingar genom tiderna (ruotsiksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Kyrkobokföringsdistrikt
Käännös suomeksi
Ekologinen systeemiteoria

Ekologinen systeemiteoria eli ekologisten järjestelmien teoria on psykologi Urie Bronfenbrennerin kehittämä kehityspsykologian teoria, jossa yksilön kehityksen ja sosialisaation nähdään tapahtuvan vuorovaikutuksessa ympäristön kanssa. Bronfenbrenner jakaa kehitykseen vaikuttavia ympäristötekijöitä viiteen systeemiin, joita ovat mikro-, meso-, ekso- ja makrosysteemit sekä myöhemmin teoriaan lisätty kronosysteemi.
Teoria on myöhemmin nimetty uudelleen bioekologiseksi systeemiteoriaksi, sillä Bronfenbrenner täydensi teoriaa ottamalla huomioon myös kehitykseen vaikuttavat biologiset prosessit. Bioekologinen systeemiteoria korostaa lapsen biologiaa osana ensisijaista mikroympäristöä. Bronfenbrenner näki biologiset prosessit tosin vain potentiaalina, jonka ympäristötekijät saattoivat realisoida tai jättää realisoimatta.
Viisi järjestelmää

Bronfenbrennerin ekologisen systeemiteorian mukaan yksilön kehitykseen vaikuttavat viisi järjestelmää eli systeemiä, joiden perusteella ympäristön ajatellaan koostuvan erilaajuisista sisäisistä kokonaisuuksista ja niiden vuorovaikutuksesta keskenään. Bronfenbrenner teki päätelmiä elinympäristön vaikutuksesta ihmisen kehitykseen muun muassa psykologi Kurt Lewinin käyttäytymistä käsittelevän kaavan pohjalta.
Viisi järjestelmää > Mikrosysteemi

Mikrosysteemi toimii perustana muille teorian systeemeille. Mikrosysteemi tarkoittaa ihmisen lähintä ympäristöä ja sen rakenteita, joiden kanssa henkilö on suorassa vuorovaikutuksessa. Sosialisaatioon ja ihmisen kehitykseen vaikuttavia mikroympäristöjä voivat olla esimerkiksi vanhemmat, perhe, koti, kouluryhmä, harrastuspiiri ja lähisukulaiset. Kaikki ympäristöt, joiden toimintaan henkilö aktiivisesti osallistuu, ovat mikrosysteemejä.
Viisi järjestelmää > Mesosysteemi

Mesosysteemi tarkoittaa ihmiseen suoraan vaikuttavien mikrojärjestelmien välistä sisäistä vuorovaikutusta. Lapsen kehitykseen voivat esimerkiksi vaikuttaa kodin ja päiväkodin välinen keskinäinen vuorovaikutussuhde. Mesosysteemiä voidaan tarkastella esimerkiksi siitä näkökulmasta, tukevatko mikrosysteemit toisiaan vai asettavatko ne ihmisille toisistaan erilaisia ja ristiriitaisia paineita.
Viisi järjestelmää > Eksosysteemi

Eksosysteemi tarkoittaa kahden tai useamman ympäristön järjestelmän välistä vuorovaikutusta. Esimerkkinä tällaisesta voisi toimia esimerkiksi lapsen kodin ja vanhemman välinen suhde, joka voi vaikuttaa epäsuoralla tavalla lapsen kehitykseen. Eksosysteemissä tarkastellaan usein vuorovaikutusta kahden eri järjestelmän välillä, ja usein henkilö ei suoraan kuulu ainakaan yhteen tarkasteltavissa olevista järjestelmistä.
Viisi järjestelmää > Makrosysteemi

Makrosysteemi käsittää mikro-, meso- ja eksosysteemien muodostaman kokonaisuuden, johon kuuluvat kulttuurit, alakulttuurit ja muut tarkasteltavaksi otettavat sosiaaliset kontekstit ihmisen kehitykseen. Makrosysteemissä pyritään huomioimaan laajempi sosiokulttuurinen ja yhteiskunnallinen vaikutus ihmisen kehitykseen. Voidaan esimerkiksi tarkastella sosiaalisia normeja sekä ideologisia ja uskonnollisia aatteita.
Viisi järjestelmää > Kronosysteemi

Kronosysteemi kuvaa ympäristön kehitystä ajan kuluessa, lyhyellä ja pitkällä aikavälillä, ja sen vaikutusta ihmisen kehitykseen. Ympäristön muutoksiin voivat vaikuttaa esimerkiksi teknologian kehitys sekä paikalliset ja maailmanlaajuiset tapahtumat ja kriisit. Myös perheensisäiset muutokset ja kriisit voivat vaikuttaa perheenjäsenten psykologiseen kehitykseen. Kronosysteemi on lisätty ekologiseen systeemiteoriaan vasta myöhemmin.
Puoliaavikko

Puoliaavikko on alue, joka on hieman kosteampi kuin aavikko. Kuitenkin puoliaavikolla kasvillisuus on hyvin harvaa. Aavikoksi alue määritellään yleensä vuotuisen sademäärän alittaessa 250 mm ja puoliaavikon sademäärä on hieman enemmän. Puoliaavikko on alue, jossa autiolla alueella on kasvillisuusläikkiä. Enimmäkseen autiolla maalla kasvaa ruohoa, piikkipensaita, muita pensaita, mehikasveja tai muuta kuivuutta sietävää kasvillisuutta. Tyypillinen puoliaavikon kasvi on tamariskipensas. Puoliaavikolla kasvaa usein myös suolaa sietävää kasvillisuutta, esimerkiksi marunaa. Puoliaavikkoa on laajalti esimerkiksi Gobissa, Mongoliassa ja Yhdysvaltain etelä- ja lounaisosissa muun muassa Phoenixin ja Tusconin seuduilla Arizonassa. Yhdysvaltain eteläosien puoliaavikolla kasvaa vastoin yleistä mielikuvaa melko runsaasti puita niillä alueilla joilla on ylimääräistä vettä, muun muassa akaasiaa ja pensasmaisia meskitejä. Yhdysvaltain eteläosien puoliaavikko tuottaa biomassaa 100-500 kg/ha/v ja on arka ylilaiduntamiselle. Puoliaavikolla on liian kuivaa yhtenäiselle kasvillisuudelle. Lauhkella alueella on kuuma kesä ja kylmä talvi. Puoliaavikolla kasvaa esimerkiksi dyynien laella pensaita. Sadetta on vähemmän kuin arolla. Eräs määritelmä puoliaavikolle on 200-300 mm:n sademäärä.lähde? Sademäärä Azerbaižanin puoliaavikolla Gobustanissa 150-200 mm, Libyassa 160-300 mm ja itäisellä Snake River-joen tasangolla Yhdysvalloissa 221 mm.lähde?
Pensasaavikko

Pensasaavikko (tai kuiva pensasto) on aavikkoa, ei aroa, sademäärä voi olla alle 100 mm. Yksittäisiä kasveja kasvaa siellä täällä. Se voi olla erittäin kuivaa. Suurin osa Saharasta luokitellaan pensasaavikoksi,lähde? mutta Saharassa on laajoja kasvittomia, äärimmäisen kuivia alueita.
VR-Yhtymä

| VR-Yhtymä Oyj |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Aikaa yhteisellä matkalla
Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Perustettu:  1862 (osakeyhtiönä 1995)
Toimitusjohtaja:  Elisa Markula
Puheenjohtaja:  Esa Rautalinko
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Toimiala:  rautatie- ja maantieliikenne, logistiikka
Liikevaihto:   792 milj. € (2020)
Liikevoitto:   -25 milj. € (2020)
Tilikauden tulos:   -33 milj. € (2020)
Henkilöstö:  5 818 (2020)
Tytäryhtiöt:  VR FleetCare, VR Sverige, VR Transpoint, Avecra, Pohjolan Liikenne
Omistaja:  Suomen valtio
Kotisivu:  www.vrgroup.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
VR-Yhtymä Oyj eli VR Group on Suomen valtion omistama logistiikkakonserni, joka harjoittaa henkilö- ja tavaraliikennettä Suomen rautateillä ja maanteillä. VR:llä oli Suomen rautatieliikenteessä sopimusoikeudellinen monopoli, joka päättyi tavaraliikenteessä vuonna 2007 ja kaukoliikenteen henkilöliikenteessä vuonna 2021.
Yhtymän tunnuskirjaimet VR on johdettu Valtionrautateistä, joka oli Suomen valtiollinen rautatielaitos vuosina 1862–1995.
VR on poliittisesti, uskonnollisesti ja aatteellisesti puolueeton ja tasapuolinen valtion ylläpitämä yhtiö, joka ei salli tiloissaan niihin liittyvää viestintää tai tyrkyttämistä yleisölle.
Historia

Valtionrautateiden muutos osakeyhtiöksi vietiin päätökseen Eino Saarisen pääjohtajakaudella 1988–1995. Muutos oli aloitettu jo ennen Saarista, mutta hän vei hanketta voimakkaasti eteenpäin. Eduskunta hyväksyi muutosta ajaneen lakiesityksen 7. joulukuuta 1994 äänin 134–30; VR:stä muodostui valtion omistama osakeyhtiö VR-yhtymä Oy 1. heinäkuuta 1995. Seuraava pääjohtaja Panu Haapala ehti toimia tehtävässään vain muutaman kuukauden, sillä maaliskuussa 1997 hän kuoli äkilliseen sairauskohtaukseen. Haapalan seuraajaksi nimitettiin Henri Kuitunen. Kuitunen toimi konsernin pääjohtajana 12 vuoden ajan, kunnes irtisanoutui lokakuussa 2008.
Maaliskuussa 2009 uudeksi toimitusjohtajaksi nimitettiin Mikael Aro. Vuosina 2009–2010 toteutettiin konsernirakenteen uudistus. VR-Yhtymän omistaman, linja-autoliikennettä harjoittaneen Pohjolan Liikenne -konsernin emoyhtiö Oy Pohjolan Liikenne Ab sulautettiin ensin junaliikennettä harjoittaneeseen VR Osakeyhtiöön, jolloin Pohjolan Liikenteen henkilöliikenne siirtyi henkilöliikennedivisioonaan ja tavaraliikenne logistiikkadivisioonaan. Tämän jälkeen VR Osakeyhtiö sulautettiin VR-Yhtymään. Oy Pohjolan Henkilöliikenne Ab:n nimi muutettiin Oy Pohjolan Liikenne Ab:ksi. Lisäksi Megasiirto Oy sulautettiin radanpidon suunnittelu-, rakentamis- ja kunnossapitopalveluja toimittavaan Oy VR-Rata Ab:hen, josta tuli VR Track Oy. Logistiikassa Transpoint-yhtiöt ja VR Cargo yhdistettiin VR Transpoint -brändin alle, ja Transpoint-yhtiöt (Transpoint Internationalia lukuun ottamatta) fuusioitiin VR-Yhtymään. Vuoden 2011 alussa VR-Yhtymä otti liikemerkikseen VR Group, joka oli jo aiemmin yrityksen englanninkielinen rinnakkaistoiminimi.
Aro irtisanoutui kesäkuussa 2016, ja lokakuussa 2016 uutena toimitusjohtajana aloitti Rolf Jansson. Kilpailu- ja kuluttajavirasto päätti vuonna 2015 jättää tutkimatta Marecap Trans Oy:n tekemän tutkintapyynnön VR Transpointin kansainvälisistä maantiekuljetuksista, perustellen päätöstä maantiekuljetusten alalla toimivien yritysten lukumäärällä. Marecap Trans Oy epäili laitonta ristisubventiota, jossa VR paikkaisi maantieliikenteen tappioita muista liiketoiminnoista tulevilla voitoilla.
Vuosina 1993–2015 VR julkaisi Matkaan-asiakaslehteä.
Vuonna 2019 VR Track Oy vaihtoi nimensä NRC Group Finland Oy:ksi sen jälkeen kun yhtiö oli myyty norjalaiselle NRC Groupille. Samalla VR Groupista tuli kaupassa NRC Groupin suurin osakkeenomistaja noin 18,3 prosentin osuudella. Myöhemmin samana vuonna NRC Group myi suunnitteluliiketoimintansa Tukholman pörssiin listautuneelle Swecolle.
Kesäkuussa 2021 Lauri Sipponen nimitettiin uudeksi toimitusjohtajaksi ja 5. elokuuta 2021 Sipponen aloitti VR Groupin toimitusjohtajana. Hänet irtisanottiin huhtikuun alussa 2022. Elokuussa 2022 uudeksi toimitusjohtajaksi nimitettiin Elisa Markula.
Heinäkuussa 2022 VR saavutti kaukoliikenteessä kuukausikohtaisen matkamääräennätyksensä, joka oli 1,4 miljoonaa matkaa. Vuonna 2024 saavutettiin vuosikohtainen ennätys, 15,3 miljoonaa kaukoliikenteen matkaa.
Elokuussa 2024 VR alkoi liikennöidä Tukholman ja Göteborgin välistä reittiä Ruotsissa.
Konsernin rakenne

VR Groupin liiketoiminta voidaan jakaa seuraaviin toimintoihin:
Matkustajaliikenteeseen kuuluvat VR:n kauko- ja lähijunaliikenne, Pohjolan Liikenteen linja-autoliikenne sekä kaukojunaliikenteen ravintolapalveluista vastaava Avecra.
VR Transpoint kuljettaa muun muassa metsä-, metalli-, kemian- ja rakennusteollisuuden raaka-aineita ja tuotteita niin rautateillä kuin maanteillä.
VR FleetCare tarjoaa raidekaluston huolto- ja elinkaaripalveluita sekä kalustotekniikkaan liittyviä asiantuntijapalveluita.
Kiinteistöyksikkö vuokraa ja kehittää yhtiön omistamia toimitiloja.
Junaliikennöintidivisioona vastaa vetureiden ajamisesta sekä matkustajaliikenteen että VR Transpointin osalta. Junaliikennöinti vastaa myös junaliikennettä ohjaavan operaatiokeskuksen toiminnasta.
Konsernipalveluihin kuuluvat muun muassa HR, lakiasiat, talous ja rahoitus, IT sekä viestintä.
Yhteensä VR-konsernissa on 28 yhtiötä ja osakkuusyrityksiä kahdeksan. Liikenteen ohjauspalvelut eriytettiin vuoden 2015 alussa Finrail-nimiselle yhtiölle (vuoden 2021 alusta Fintraffic Raide), joka ei kuulu VR-yhtymään.
VR-Yhtymä määritellään liikennöitsijäksi tai rautatieyritykseksi, kun taas Väylävirasto on Suomen rataverkon haltija ja vastaa sen ylläpidosta. Sen jälkeen kun muutkin liikennöitsijät ovat päässeet liikennöimään rataverkolla, ovat Väyläviraston ja VR-Yhtymän erilliset roolit näkyneet entistä voimakkaammin.
Toiminta

Henkilöliikenteen osalta VR-Yhtymä hoitaa sekä Helsingin seudun, Riihimäen ja Lahden seudun, Kymenlaakson ja Tampereen seudun lähijunaliikennettä että kaukoliikennettä, myös kansainvälistä yhteyttä Pietariin ja Moskovaan. Se hoitaa myös kilpailutuksen kautta Tampereen raitiotien liikennöinnin. Kansainvälinen yhteys Tornion kautta Ruotsin ja Norjan satamiin ja kaupunkeihin ei sen sijaan ole VR:lle mahdollinen, koska Haaparannan ja Tornion välistä kaksoisraideosuutta ei ole sähköistetty.
Helsingin, Kymenlaakson ja Tampereen seutujen ulkopuolella ei ole varsinaista lähiliikennettä eikä paikallisjunia. Siellä taajamajunat pysähtyvät pikajunia ja Intercity-junia tiheämmin ja yhdistävät näin pienempiä kaupunkeja ja kuntia. Pikajunat, InterCity-junat ja Pendolinot yhdistävät suuremmat kaupungit. Useimpien kaukoliikenteen junien lähtö- tai määräasema on Helsinki, mutta niitä kulki myös esimerkiksi Turusta Tampereen ja Jyväskylän kautta Pieksämäelle ja päinvastoin. Suora makuuvaunuja sisältävä yöjunayhteys on myös Turun ja Oulun sekä Turun ja Rovaniemen välillä, mutta tällöin vaunut siirretään matkan varrella Tampereella junasta toiseen.
Rautateiden turvallisuudesta ja toimivuudesta vastaa liikenne- ja viestintäministeriön alainen Väylävirasto.
Rakennuslehti valitsi VR Trackin Lielahti-Kokemäki-allianssihankkeen työmaan Vuoden työmaaksi 2012. Kyseinen ratahanke oli Euroopan ensimmäinen julkisten hankintojen allianssihanke. Työmaan vastuuhenkilöt Juha Jalamaa ja Jussi Takamaa palkittiin H. Roosin säätiön työturvallisuuspalkinnolla 18. maaliskuuta 2014.
Ville Saksin kaudella VR Trackin Ruotsissa tekemä kunnossapitosopimus tuotti huomattavia tappioita Suomen valtiolle, ja se lopetettiin ennen sopimuksen päättymistä, ja Saksi irtisanoutui samanaikaisesti kun asiasta tiedotettiin. VR Track sai hänen aikanaan rataverkon huonosta kunnossapidosta moitteita Liikennevirastolta. Liikennevirasto sulki laiminlyöntien vuoksi VR Trackin pois rataverkon kunnossapidon tarjouskilpailusta.
24. maaliskuuta 2022 julkaistiin uutinen, jossa kerrottiin VR:n ostavan ruotsalaisen Arriva Sverigen.
Talous

VR:n tulos heikkeni vuonna 2015 edellisvuoteen verrattuna, mikä selittyy muun muassa saksalaisen Siemensin kanssa tehdyistä Vectron-vetureiden kalustokaupoista. Vuonna 2017 VR:n tulos parani, kun matkustajamäärät kasvoivat 8 prosenttia matkalippujen hinnanalennuksien ansiosta. Liikevaihdon lasku tilikaudella 2019 johtui VR Trackin myynnistä NRC Groupille. Konsernin vertailukelpoinen liikevaihto, jossa on huomioitu VR Trackin myynti, kasvoi 1,2 prosenttia vuoteen 2018 verrattuna. VR Track -kaupan osuus vuoden 2019 liikevoitosta oli 177,6 miljoonaa euroa järjestelyyn liittyvien kulujen jälkeen. Vertailukelpoinen liikevoitto kasvoi 29 prosenttia edellisestä tilikaudesta.
|  | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 | 2020 | 2021 | 2022 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Liikevaihto (milj. €) | 1 367 | 1 231 | 1 187 | 1 251 | 1 277 | 988 | 792 | 838 | 1 107 |
| Liikevoitto (milj. €) | 90 | 65 | 43 | 110 | 152 | 301 | -25 | -23 | -58 |
| Tilikauden tulos (milj. €) | 68 | 50 | 21 | 78 | 111 | 249 | -33 | -14 | -47 |
| Tase (milj. €) | 1 877 | 2 029 | 2 002 | 1 818 | 1 844 | 1 940 | 2 010 | 1 938 | 2 365 |
| Sijoitetun pääoman tuottoaste (%) | 5,9 | 4,5 | 2,8 | 6,9 | 10,4 | 17,5 | -1,1 | -0,5 | -1,6 |
| Omavaraisuusaste (%) | 82,5 | 71,1 | 68,8 | 67,4 | 68,1 | 69,3 | 63,7 | 66,0 | 52,7 |