stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kutaisi
Nähtävyydet ja kulttuuri

Keskiaikainen kaupunki on yhä näkyvissä. Erityisesti Mtsvane qvavilan juutalainen kortteli on hyvin säilynyt. Kolme Rioni-joen ylittävää siltaa ovat itsessään nähtävyyksiä: vanhin niistä, Tšatšvis khidi, rakennettiin vuonna 1866, Tsiteli khidi myös 1860-luvulla ja Tetri khidi vuonna 1872. Ukimerionin kukkulalla joen toisella puolella sijaitsee Bagratin katedraali, jonka Georgian kuningas Bagrat III rakennutti vuonna 1003 ja osmanit räjäyttivät vuonna 1692. Rakennus on otettu Unescon maailmanperintöluetteloon yhdessä kaupungin lähistöllä sijaitsevan Gelatin luostarin kanssa. Katedraalin lähellä on kuninkaallisen palatsin ja linnoituksen raunio, jonka luota avautuu näkymä luostarille saakka. Kaupungissa on myös historian ja etnografian museo, jossa on näytteillä esimerkiksi antiikin ajan esineistöä, 900-luvun ikoneita, käsikirjoituksia ja tyypillistä esineistöä Imeretin alueelta.
Vuonna 1887 kutaisilainen proviisori Mitrofan Lagidze kehitti rakuunanmakuisen limonadin nimeltä tarkhuna. Juomasta tuli suosittu myöhemmin Neuvostoliitossa.
Kantakaupunkia Gora-vuoren rinnehissitä nähtynä.
Georgian uuden parlamenttirakennuksen (2012) istuntosali.
Kansallisoopperan rakennus
Teatteritalo.
Rekonstruoitavana ollut Bagratin katedraali.
Osin uudelleen rakennettu Bagratin katedraali.
Läheisen Gelatin luostarin rakennuksia. Monet rakennusten sisäpinnat on koristeltu freskoin tai mosaiikein.
Sisänäkymä luostarialueelta.
Dinosauruksen jalanjälkiä kalliossa (Sataplian luola ja museoalue kaupungin lähistöllä).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kutaisi Wikimedia Commonsissa
Kutaisin kotisivut (georgiaksi) (englanniksi) (venäjäksi)
Georgian kaupungit ja piirikunnat
Juha Huikari

Juha Huikari (s. 8. tammikuuta 1960) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, laskentatoimen yliopisto-opettaja sekä kunnallispoliitikko.
Huikari edusti kausina 1978–1990 SM-liigassa Oulun Kärppiä ja JyP HT:tä. Hän voitti Kärppien riveissä Suomen mestaruuden vuonna 1981. Lisäksi hän voitti urallaan kaksi SM-hopeaa ja neljä SM-pronssia. SM-liigassa hän pelasi 421 runkosarjaottelua, joissa hän teki 122 maalia ja 126 syöttöpistettä eli yhteensä 248 tehopistettä. Pudotuspeleissä, joita hän pelasi 66 kappaletta, hänen tehopisteensä olivat 14+22=36.
Huikari kuului Suomen 18-vuotiaiden maajoukkueeseen, joka voitti vuonna 1978 Helsingissä Euroopan-mestaruuden – Suomen kaikkien aikojen ensimmäisen jääkiekon arvokisavoiton kaikki ikäluokat huomioon ottaen. Loppuottelu Neuvostoliittoa vastaan ratkesi vasta toisella jatkoajalla, ja Huikari viimeisteli sekä 3–3-maalin, jonka ansiosta Suomi selviytyi ensimmäiselle jatkoajalle, että 5–5-maalin, jolla Suomi pääsi toiselle jatkoajalle.
Kaudella 2008–2009 Huikari valmensi oululaista Suomi-Sarjan jääkiekkojoukkuetta Kiekko-Laseria, jonka riveissä pelasi hänen poikansa Matias Huikari.
Siviiliammatiltaan Huikari toimii opettajana Oulun yliopiston kauppakorkeakoulussa. Huikari kuuluu myös Oulun kaupunginvaltuustoon, jonka Keskustan valtuustoryhmää johti vuosina 2008–2017.
Keväällä 2018 mestarivalmentaja Pentti Matikainen, Kärppien silloinen urheilutoimenjohtaja Harri Aho sekä oululainen jääkiekkotoimittaja Jouko Vuorjoki valitsivat Huikarin Kärppien kaikkien aikojen joukkueen ensimmäiseen kenttään yhdessä Kai Suikkasen, Kari Jalosen, Jussi Jokisen ja Reijo Ruotsalaisen kanssa.
Aiheesta muualla

Juha Huikari The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Reijo Leppänen Harry Nikander | Matti Keinonen -palkinnon voittaja 1981 1987 | Seuraaja: Timo Nummelin Risto Jalo |
Kuumaa hiekkaa

| Kuumaa hiekkaa |
| --- | --- |

Kirjailija:  Juba Tuomola
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Arktinen banaani
Sivumäärä:  176
ISBN:  9525768236
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kuumaa hiekkaa on viides Viivi ja Wagner -sarjakuva-albumi, joka on julkaistu vuonna 2002. Siitä otettiin heti samana vuonna uusintapainos.
Stripit

Albumi sisältää numeroidut  stripit seuraavassa järjestyksessä: 762–765, 770–773, 780–783, 778, 784, 786–789, 792–803, 806–807, 812–817, 804–805, 818–823, 791, 825–835, 838–841, 844–849, 854–865, 870–871, 852–853, 872–891, 896–897, 892, 898, 902–911, 914–919, 924–927, 900, 929–939, 966–981, 1000–1007, 1012–1015, 1024, 1029, 1025–1026, 1028 ja 1027, jotka numeroon 819 asti ovat vuodelta 2000 ja numerosta 820 alkaen vuodelta 2001.
Väliltä 762–1029 puuttuvat stripit: 766–769, 774–777, 779, 785, 790, 808–811, 824, 836–837, 842–843, 850–851, 866–869, 893–895, 899, 901, 912–913, 920–923, 928, 940–965, 982–999, 1008–1011 ja 1016–1023 (yhteensä 94 kpl).
Strippien järjestys albumissa ei vastaa alkuperäistä julkaisujärjestystä.
Kuulut aikaan parhaimpaan

| Kuulut aikaan parhaimpaan Matti ja Teppo |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1984
 Julkaistu: 1984
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 38.05
 Levy-yhtiö: M & T Tuotanto
Listasijoitukset
  Suomi: 22. (marraskuu 1984)
Matin ja Tepon muut julkaisut
| Minuun voit luottaa 1983 | Kuulut aikaan parhaimpaan 1984 | Lauluja sinulle 1984 |
Kuulut aikaan parhaimpaan on Matin ja Tepon kahdeksas studioalbumi vuodelta 1984. Albumi on myynyt kultalevyn oikeuttavan määrän.
Kappaleet

Kuulut aikaan parhaimpaan -The Old Clock- – 3.45
Sinä teit sen – 3.07
Tule jo tänään – 3.33
Sua en vaihtaisi toiseen – 2.39
Vapaita on illat ja yöt – 3.01
Olit sä yksi tuhannesta – 3.20
Vastustamatonta on elämä – 3.09
Sä olit ulkona eilen – 3.03
Kuin päiväperhonen – 3.30
Yritä kestää – 2.50
Kahville vain – 3.00
Tänään mä yksin oon – 3.01
Huisgen-sykloadditio

Yleinen esimerkki Huisgen-sykloadditiosta
Huisgen-sykloadditio eli atsidi-alkyynisykloadditio on 1,3-dipolaarisiin sykloadditioihin kuuluva kemiallinen reaktio, jossa orgaaninen atsidi reagoi alkyynin kanssa muodostaen 1,2,3-triatsolijohdannaisen. Reaktio on nimetty sen mekanismia tutkineen Rolf Huisgenin mukaan.
Reagenssit ja mekanismi

Ensimmäisen kerran atsidien ja alkyynien välisen sykloaddition raportoi Arthur Michael vuonna 1883. Huisgen julkaisi reaktion ja useiden muiden mekanismia koskevat tutkimuksensa 1961. Huisgen-sykloadditio tapahtuu useille atsideille ja alkyyneille, mutta on hidas ja vaatii usein yli 100 °C:n lämpötilan. Reaktiossa muodostuu 1,4- ja 1,5-substituoitujen 1,2,3-triatsolien seos. Reaktiota voidaan nopeuttaa huomattavasti käyttämällä kuparia tai ruteniumia katalyyttinä. Kupari suosii 1,4-tuotteen muodostumista, kun rutenium johtaa erityisesti 1,5-tuotteeseen.
Kuparikatalysoidun Huisgen-sykloaddition mekanismin ensimmäisessä vaiheessa kupari muodostaa kompleksin alkyynin kanssa. Seuraavassa vaiheessa kompleksiin sitoutuu atsidi ja toinen kupari-ioni. Elektronit siirtyvä alkyynin, atsidin ja kupari-ionien välillä syklisesti ja tuotteena muodostuu triatsoli.
Kuukalat

| Kuukalat |
| --- | --- |
 Kuukala (Monodactylus argenteus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Percoidei
Heimo::  Kuukalat  Monodactylidae  Jordan & Evermann, 1898
Suvut
 Monodactylus  Schuettea 
Katso myös
   Kuukalat Wikispeciesissä   Kuukalat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kuukalat (Monodactylidae) on ahvenkaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan Atlantista ja indopasifiselta merialueelta.
Taksonomia

Varhaisimmat kuukalojen heimoon kuuluvain kalojen fossiilit on ajoitettu alatertiäärikaudelle. Nykyään eläviä sukuja on 2, ja niissä on yhteensä 5 tai 6 lajia. Lajit ovat kuukala (Monodactylus argenteus), juovakuukala (Monodactylus sebae), Monodactylus falciformis, Monodactylus kottelati, Schuettea scalaripinnis ja Schuettea woodwardi. Toisinaan Schuettea-suvun lajit katsotaan kuuluvaksi omaan heimoonsa.
Anatomia

Kuukalalajit kasvavat suurimmillaan noin 25 cm:n pituisiksi. Ruumis on ovaalinmuotoinen ja litteä sekä eräillä lajeilla pituuttaan korkeampi. Selkä- ja peräevät ovat pitkät, ja muutama evien etuosan ruodoista ovat pidentyneet. Aikuisilla kaloilla ei ole rintaeviä ollenkaan tai ne ovat surkastuneet piikeiksi, nuorilla kaloilla on sen sijaan täysin kehittyneet rintaevät. Lajien silmät ovat melko kookkaat ja suu pieni. Väritykseltään kuukalat ovat hopeanharmaita, ja niiden ruumiissa on usein tummempia pystyraitoja.
Levinneisyys ja elintavat

Kuukaloja tavataan pääasiassa indopasifisella merialueella Afrikan itärannikolta Australiaan ulottuvalta alueelta, mutta myös Länsi-Afrikan rannikolta. Ne ovat pääosin mereisiä, mutta erityisesti Monodactylus-suvun lajeja tavataan murtovesistä ja toisinaan myös makeavetisistä joista. Kalat liikkuvat usein parvissa matalissa vesissä mangrovea kasvavilla alueilla, koralliriutoilla ja laguuneissa. Niiden ravintoa ovat pienet kalat ja selkärangattomat eläimet.
Heimon lajeista kuukalaa ja juovakuukalaa pidetään usein makean veden akvaarioissa. Paikoitellen Aasiassa kuukaloja kalastetaan myös ravinnoksi.
Hotelli Hannikainen

| Hotelli Hannikainen Hector |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : kevät 1976
 Studio : Finnvox-studio
 Julkaistu: elokuu 1976   (1986 2. LP-painokset)   (1989 1. CD-painokset)   (2009 remasteroidut CD-painokset)
 Formaatti: LP-levy (LRLP 182)   C-kasetti (LRC 182)   CD-levy (LRCD 182)
 Tuottaja(t): Hector
 Tyylilaji: folk rock, country rock, suomirock, folk
 Kesto: 36.04
 Levy-yhtiö: Love Records   Siboney Oy (1989, 2009)
 Levymerkki: Love Records
Muut kannet
   Vuoden 1989 CD-painoksen takakansi.
Listasijoitukset
  Suomi 2. (elokuu 1976)
Hectorin muut julkaisut
| Liisa pien 1975 | Hotelli Hannikainen 1976 | Kadonneet lapset 1978 |
Singlet albumilta Hotelli Hannikainen
 ”Jokamiehen Fjonga / Snadi kundi Stadista” Julkaistu: elokuu 1976  ”Lola / Tuu takaisin” Julkaistu: lokakuu 1976  ”Kaipaava haavanlehtinen / Hannikaisen baari” Julkaistu: 1976
Hotelli Hannikainen on Hectorin soolouran viides studioalbumi, joka julkaistiin elokuussa 1976. Levy on Hectorin countryvaikutteisin, ja se sisältää ”Kaipaavan haavanlehtisen” ja ”Hannikaisen baarin” kaltaisten hittien ohella myös englanninkielisiä kappaleita.
Levy kohosi Suomen levylistojen toiselle sijalle elokuussa 1976 ja pysyi listalla yhteensä 16 viikkoa.
Albumi julkaistiin vinyylilevynä ja C-kasettina Love Recordsin toimesta huhtikuussa 1976. Albumista julkaistiin toiset vinyylipainokset vuonna 1986 ja tästä kolmen vuoden päästä vuonna 1989 julkaistiin ensimmäiset CD-painokset. Vuonna 2009 albumi julkaistiin remasteroituna CD-painoksena.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Hector, ellei toisin mainita.
Kaikki kappaleet sovittaneet Antero Jakoila ja Hector.
Kappaleet > A-puoli

Kaipaava haavanlehtinen – 5.06
Snadi kundi stadista – 4.00 (alkup. Jag är en liten pojke, säv. Pugh Rogefeldt)
At Your Door – 3.39
Tuu takaisin – 3.20
Fly Back Home (osa 1) – 1.12
Kappaleet > B-puoli

Jokamiehen fjonga – 2.57
Hannikaisen baari – 4.43
Kun tein suurteoksein – 4.42 (alkup.  When I Paint My Masterpiece, säv. Bob Dylan)
Lay Me Down – 3.53 (eng. san. Jim Pembroke)
Hei leidi hei! – 3.19 (alkup. Lay Lady Lay, säv. Bob Dylan)
Fly Back Home (osa II) – 1.14
Kokoonpano

Hector - laulu, taustalaulu, akustinen kitara (1, 5, 7, 11) ja sähkökitara (3)
Maarit - taustalaulu/kuoro (1-2, 4, 6-7, 9-10)
Freeman - taustalaulu/kuoro (1-2, 4, 6-7, 9-10)
Eeki Mantere - sähkökitara (soolot: 6) ja laulu (6)
Antero Jakoila - sähkökitara (1, 3-11, kuoro: 2), akustinen kitara (1-5, 7-11), mandoliini (2, 8), slide-kitara (3), 12-kielinen kitara (9)
Janne Ödner - sähkökitara (loppusoolo: 2)
Roy Rabb - pedal-steel-kitara (4, 7, 10)
Rauno Lehtinen - mandoliini (2)
Esa Kotilainen - piano (1), jouset/strings (3, 9), moog (3, 10), haitari (8) ja urut (10)
Seppo Hovi - piano (2-4, 6, 7), haitari (2) ja sähköpiano (6)
Pirjo Bergström - piano (8-9)
Pekka Pöyry - (altto)saksofonit (1)
Harri Saksala - huuliharppu (10)
Heikki Virtanen - (sähkö)basso (1-3, 6-10)
Heimo Holopainen - (sähkö)basso (4)
Antero Päiväläinen - rummut (1-4, 6-7, 10)
Ronnie Österberg - rummut (8-9)
Roope Koistinen - lyömäsoittimet/percussion (1, 5, 11), lehmänkello (1)
Kokoonpano > Tuotanto

Erkki Hyvönen - äänitys (Finnvox-studioilla keväällä -76) ja miksaus
Hector - miksaus, tuottaja ja kannen ideointi
Erik Uddström - kuvat ja kansi
Japa Mattila - vuoden 2009 CD-painoksen ulkoasu
Esa Santonen - vuoden 2009 CD-painoksen masterointi
Vastaanotto

Helsingin Sanomien musiikkitoimitus kirjoitti Hectorin siirtyneen albumilla aiempaa rennomille linjoille ja tyytynyt löysän hotelliteeman yhdistämään sarjaan irrallisia, muttei mitenkään ikimuistettavia kappaleita. Hänestä hauskaa, kevyttä ja irtonaista kokonaisuutta on ylipäätään vaikea saada onnistumaan, ja nyt kuulijalle tulee helposti hällä väliä -tunne. Lehden mielestä kahdesta Dylan-coverista onnistuu paremmin ”Kun tein suurteoksein”, kun taas ”Hei leidi hei” jää pelleilyn tasolle.
Huispaus kautta aikojen

| Huispaus kautta aikojen> Quidditch Through the Ages |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Rauniolinnu Sipis (J. K. Rowling)
Kansitaiteilija:  Richard Horne
Kieli:  englanti
Kustantaja:  Bloomsbury
Julkaistu:  2001
Sivumäärä:  56
Suomennos
Suomentaja:  Kurvaa Aka (Jaana Kapari)
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2001
Sivumäärä:  55
ISBN:  951-31-2202-6
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Huispaus kautta aikojen (engl. Quidditch Through the Ages) on vuonna 2001 ilmestynyt J. K. Rowlingin kirjoittama kirja, joka kuuluu Harry Potter -kirjasarjaan. Nimiön mukaan teoksen on kirjoittanut ”Rauniolinnu Sipis” (engl. Kennilworthy Whisp), ja suomentajaksi ilmoitetaan ”Kurvaa Aka”.
Kirjassa kerrotaan muun muassa velhomaailman suosituimman urheilulajin huispauksen kehityksen vaiheista nykyiseen muotoonsa sekä esitellään muita muinaisia luutapelejä ja kerrotaan lentävän luudanvarren kehityksestä. Siinä kerrotaan myös huispausjoukkueista ja erilaisista tempuista. Kirjan tuotto meni Comic Relief -järjestön kautta hyväntekeväisyyteen. Suomennoksen painos on myyty loppuun. Suomennoksen uusi, kuvitettu painos ilmestyy 31.7.2017.
Kirjassa mainitut Britteinsaarten huispausjoukkueet

Harjuruusun harakat  – Montrose Magpies
Henkipään harpyijat – Holyhead harpies
Impoon ampiaiset – Winbourne Wasps
Kadlein kanuunat – Chudley Cannons
Kairlifin katapultit – Caerpilly Catapults
Kenmaren kanahaukat – Kenmare Kestrels
Kaljuahon kulkurit – Wigtown Wagnerers
Laiturpuun loistokas – Pride of Portree
Lipilinnan lepakot – Ballycastle Bats
Nauriston nuolet – Appleby Arrows
Rapakon palloseura – Puddlemere United
Tutshillin tornadot – Tuthshill Tornados
Huivi

David: Madame de Verninacin muotokuva. Kookas shaali oli muotia 1700-luvun lopussa.
Huivi on kangaskappale, jota käytetään vaatteena, tyypillisesti kaulan (ns. kaulahuivi) tai pään ympärillä, jolloin siitä voidaan muodostaa myös turbaani.
Huivia voidaan käyttää joko lämmittämään ja suojaamaan, koristeellisena asusteena tai uskonnon tunnusmerkkinä. Huiveja voidaan valmistaa lähes kaikilla tekstiilitekniikoilla; tavallisimpia ovat kankaiset ja neulotut huivit. Huivien muodot ovat myös hyvin vaihtelevia; nelikulmaisia, suorakaiteen muotoisia, kolmiomaisia tai pitkänomaisia nauhoja.
Huivi on esihistoriallinen vaatekappale ja muistuttaa huntua sekä viittaa. Esimerkiksi antiikin Kreikkalaiset naiset käyttivät päällysvaatteenaan huivin, hunnun ja viitan yhdistelmää himationia.
Šaalilla tarkoitetaan Suomessa yleensä kookasta hartiahuivia.
Boa on turkiksesta tai höyhenistä tehty, pyöreä ja pitkä koristehuivi, joka yleensä kiedotaan hartioille.
Huntu on tavallisesti huivia ohuempi ja suurempi. Sillä peitetään nimenomaan pää.
Miesten solmiota eli kravattia voidaan pitää huivin muunnelmana, koska solmio kehittyi kaulan ympärille solmitusta huivista.
Muita huivimaisia asusteita ovat muun muassa keeppi ja bolero.
Turkissa huivin käyttö aiheutti kiistan, kun sen käyttö lisääntyi 1980-luvulla islamilaisen liikkeen nousun myötä, vaikka turkkilaisnaisten käyttämä huivi erosi konservatiivisissa islamilaisissa yhteisöissä käytetystä vain silmät näkyviin jättävästä mustasta asusta.
Kirjallisuutta

Aspfors, Bertta: Huivista huntuun, eli, Rakas huivini.  Kokkola:  Länsirannikko, 2004.  ISBN 952-9505-48-5
Horten

| Horten |
| --- | --- |
 vaakuna
 Hortenin sijainti Vestfoldin läänissä
 Horten
 Koordinaatit: 59°25′N, 10°29′E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Vestfold
Perustettu:  1858
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  71 km²
 – Maa:  69 km²
Väkiluku (1.1.2023):  27 682
 – Väestötiheys:  401,2 as./km²
 
 www.horten.kommune.no 
 Norjan tilastokeskus – Horten 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Horten (vuosina 1988–2002 nimellä Borre) on Norjan rannikkokaupunki ja samanniminen kunta Vestfoldin läänissä Oslonvuonon länsirannalla. Kunnan rajanaapureita ovat Holmestrand ja Tønsberg. Vuoden 2023 alussa kunnassa oli 27 682 asukasta.
Historia

Horten–Moss-lauttayhteys on toiminut vuodesta 1582 saakka Oslonvuonon ylitse. Paikkakunnalle perustettiin vuonna 1818 Karljohansvernin laivastotukikohta ja vuonna 1849 merivoimien päätelakka, joka myöhemmin kehittyi Norjan merivoimien päämajaksi ja merisotakouluksi 1950-luvulle saakka. Paikkakunnalla toimi myös Norjan ensimmäinen lentokonetehdas 1950-luvulle asti.
Hortenista tuli luotsiasema (norj. ladested) vuonna 1858 ja se sai kaupunkistatuksen 1907. Vuonna 1988 Hortenin ja Borren kunnat liitettiin yhteen ja kunnan nimenä oli Borre vuoteen 2002 saakka, jolloin nimeksi palautettiin kansanäänestyksen perusteella Horten.
Elinkeinoelämä

Horten on ollut merkittävä elektroniikkateollisuuden keskus, joka on tuottanut viime vuosina jopa 25 % Norjan elektroniikkateollisuuden arvosta. Kaupungissa on myös muuta pienteollisuutta, esimerkiksi puutavarateollisuutta ja valimoja. Kaupungissa toimii myös laivaston upseerioppilaitos. Kaakkois-Norjan yliopistolla on kampus Hortenissa.
Liikenne

Tie numero 19 menee autolauttayhteytenä Oslonvuonon ylitse Mossiin, yhdistäen Eurooppatie E18:n Vestfoldista E6:een Østfoldissa. Lauttoja lähtee 20–30 minuutin välein, pitäen yötaukoa kello 24.00–6.00. Vuonon ylitys kestää noin puoli tuntia.
Media

Sanomalehti Gjengangeren ilmestyy neljästi viikossa.
Kuvia

Norjan laivastomuseo sijaitsee Hortenissa.
MF Bastoe Hortenin laiturissa lähdössä Mossiin.
Hortenin kirkko
Tunnettuja henkilöitä

Adelén (s. 1996), laulaja
Girl in Red (s. 1999), muusikko
Francis Hagerup (1853–1921), pääministeri
Kristin Halvorsen (1960–), poliitikko
Nils Hønsvald (1899–1971), toimittaja ja poliitikko
Grethe Kausland (1947–2007), näyttelijä ja laulaja
Haakon Pedersen (1959–2023), laulaja
Martin Rønne (1861–1932), purjehtija ja naparetkeilijä
Arne Skaug (1906–1974), taloustieteilijä ja poliitikko
Harald Strøm (1897–1977), pikaluistelija ja jalkapalloilija
Rolv Wesenlund (1936–2013), näyttelijä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Horten Wikimedia Commonsissa
Horten-Moss-lauttayhteyden aikataulut (norjaksi) (englanniksi)
Vestfoldin läänin kunnat
Færder
Holmestrand
Horten
Larvik
Sandefjord
Tønsberg
Norjan läänit | Norja
Kuultomonnit

| Kuultomonnit |
| --- | --- |
 Sillimonni (Clupisoma garua)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Monnikalat Siluriformes
Heimo::  Kuultomonnit  Schilbeidae  Bleeker, 1858
Suvut
 Ailia  Clupisoma  Eutropiichthys  Irvineia  Laides  Neotropius  Parailia  Pareutropius  Platytropius  Proeutropiichthys  Pseudeutropius  Schilbe  Silonia  Siluranodon 
Katso myös
   Kuultomonnit Wikispeciesissä   Kuultomonnit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kuultomonnit  (Schilbeidae, joskus Schilbidae) on monnikaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan makeista vesistä Afrikasta ja Etelä-Aasiasta. Eräitä kuultomonnilajeja pidetään akvaariokaloina.
Lajit ja anatomia

Varhaisimmat kuultomonnien heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu tertiäärikaudelle. Nykyään heimoon kuuluu noin 15 sukua ja 56–62 lajia. Ruumiinrakenteeltaan kuultomonnit ovat pitkulaisia ja litteähköjä kaloja. Useimmilla heimon kaloilla on selkäevä ja rasvaevä, mutta eräiden sukujen lajeilta ne puuttuvat. Tyypillisiä piirteitä kulltomonneille ovat kuonon 4 viiksisäieparia, suurikokoiset silmät, hyvin pitkä peräevä ja selkeästi haarautunut pyrstöevä. Eräät kuultomonnilajit, kuten niilinkuultomonni (Parailia pellucida) ovat läpikuultavia ja joiden verisuonet ja uimarakko ovat helposti havaittavissa.
Levinneisyys

Kuultomonnilajit ovat makeiden vesien lajeja. Niitä tavataan Saharan eteläpuolisesta Afrikasta ja Etelä-Aasiasta Pakistanista Borneolle ulottuvalta alueelta. Suurikokoiset heimon lajit, kuten sillimonni (Clupisoma garua) ja pikkulohimonni (Eutropiichthys murius) ovat tärkeitä ruokakaloja ja pienemmät, kuten niilinkuultomonni, ovat suosittuja akvaariokaloina.
Huia

| Huia |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Hävinnyt  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kookakot Callaeidae
Suku::  Heteralocha  Cabanis, 1851
Laji::  acutirostris
Kaksiosainen nimi
 Heteralocha acutirostris  (Gould, 1837) 
Katso myös
   Huia Wikispeciesissä   Huia Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Huia (Heteralocha acutirostris) on sukupuuttoon kuollut kookakolaji. Huia oli Uuden-Seelannin Pohjoissaarella elänyt kotoperäinen laji. Sen sukupuuttoon oli kaksi pääsyytä. Ensimmäinen oli liiallinen metsästys lintujen täyttämistä varten, mikä oli haluttua museoiden ja yksityisten varakkaiden keräilijöiden keskuudessa. Niitä myös metsästettiin niiden pitkien ja kauniiden pyrstösulkien vuoksi. Toinen tärkeä syy oli alankometsien tuhoutuminen ja raivaaminen eurooppalaisten uudisasukkaiden maatalouskäyttöön. Viimeinen varmistettu havainto huiasta tehtiin 28. joulukuuta 1907 Tararua Rangessa. Mahdollisia, varmistamattomia havaintoja tehtiin myöhemmin vielä Wellingtonin lähellä vuonna 1922 ja Te Ureweran kansallispuistossa 1960-luvun alussa.
Ulkonäkö

Huialla oli musta, metallinvihreän hohtoinen höyhenpuku ja oranssit heltat nokan juuressa. Silmät olivat ruskeat, nokka norsunluunvalkoinen; jalat olivat pitkät ja siniharmaat, mutta kynnet olivat vaaleanruskeat. Huialla oli 12 pitkää mustaa pyrstösulkaa, joissa oli 2,5-3 cm levyinen valkoinen kärki.
Erikoista oli koiraan ja naaraan erityyppinen nokka. Naaraan nokka oli pitkä, kapea ja alaskaareva, kun taas koiraalla huomattavasti lyhyempi, talttamainen. Ilmeisesti koiras on hakannut lastuja lahopuista ja naaras noukkinut hyönteisten toukkia syntyneistä koloista.
Aiheesta muualla

Naturalis (sisältää kolmiulotteisen valokuvan täytetystä yksilöstä (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q285008  Wikispecies: Heteralocha acutirostris  ARKive: heteralocha-acutirostris  ASW: Huia  BioLib: 97225  BirdLife: 22708091  BOLD: 725766  BOW: huia1  eBird: huia1  EoL: 45518147  GBIF: 2484498  iNaturalist: 116784  IRMNG: 10591366  ITIS: 560421  IUCN: 22708091  NCBI: 192211  NZBO: huia  NZOR: fae9fdfe-41dc-473e-877b-2360ebabd20f  Open Tree of Life: 61986  Xeno-canto: Heteralocha-acutirostris 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Huia
Käännös suomeksi