stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Janne Kaisto
Julkaisuja

Valtuutus ja arvo-osuuden luovutus.  Helsinki:  Lakimiesliiton kustannus, 1993.  ISBN 951-640-657-2.
Kaisto, Janne; Oulasmaa, Petri: Lapsen elatus: Elatusavun vahvistaminen ja muuttaminen.  Helsinki:  Lakimiesliiton kustannus, 1994.  ISBN 951-640-722-6.
"Tiesi tai olisi pitänyt tietää": Varallisuusoikeudellinen tutkimus perustellun vilpittömän mielen vaatimuksesta KK 11:4 ja 12:4:n sekä VKL 14 §:n mukaan.  (Väitöskirja)  Helsinki:  Suomalainen Lakimiesyhdistys, 1997.  ISBN 951-855-164-2.
Sopimusvapaus, laki ja maksusuoja: Varallisuusoikeudellinen tutkimus yksityisautonomiasta systemaattisena ja aineellisena lähtökohtana etenkin hyvässä uskossa tehdyn suorituksen velvoitteesta vapauttavaa vaikutusta silmällä pitäen.  Helsinki:  Lakimiesliiton kustannus, 2001.  ISBN 952-14-0394-2.
Hemmo, Mika; Kaisto, Janne: Varallisuusoikeuden alkeet.  Helsinki:  Helsingin yliopiston oikeustieteellinen tiedekunta, 2001.  ISBN 951-45-9462-2.
Velkojasuoja välihenkilön konkurssissa: Varallisuusoikeudellinen tutkimus irtainta omaisuutta toisen haltuun uskoneen oikeusasemasta haltuunsaajan konkursissa erityisesti myyntikomissiota ja siihen rinnastuvia järjestelyjä silmällä pitäen.  Helsinki:  Edita, 2004.  ISBN 951-37-4050-1.
Lainoppi ja oikeusteoria.  Helsinki:  Edita, 2005.  ISBN 951-37-4394-2.
"Pantti tai muu vakuus": Vakuusoikeuden yleisistä opeista erityisesti vakuusluovutuksia ja takaisinsaantilain 14 §:n soveltamisalaa silmällä pitäen.  Helsinki:  Suomalainen Lakimiesyhdistys, 2006.  ISBN 951-855-258-4.
Oikeustoimen peräyttämisestä konkurssitakaisinsaannissa: Takaisinsaannin perusteista erityisesti lahjan ja maksun peräyttämistä silmällä pitäen.  Helsinki:  Comi, 2006.  ISBN 952-10-2320-1.
Kaisto, Janne; Nybergh, Frey: Pysäköijän maksuvelvollisuudesta: Velvoitteiden synty eräissä arkisissa tilanteissa.  Helsinki:  Helsingin yliopiston oikeustieteellinen tiedekunta, 2008.  ISBN 978-952-10-3759-7.
Kaisto, Janne; Kallio, Ilari: Työsopimuksen tunnusmerkit.  Helsinki:  Lakimiesliiton kustannus, 2011.  ISBN 978-952-246-113-1.
Kaisto, Janne; Tepora, Jarno: Esineoikeus eurooppalaistuvassa Suomessa: Esineoikeuden oppikirja oikeustoimiopillisin ja prosessioikeudellisin lisäyksin.  Helsinki:  Lakimiesliiton kustannus, 2012.  ISBN 978-952-246-176-6.
Kaisto, Janne; Lohi, Tapani: Johdatus varallisuusoikeuteen.  (2. uudistettu painos)  Helsinki:  Talentum, 2013.  ISBN 978-952-14-2062-7.
Oikeustoimiopin perusteet.  Helsinki:  Kauppakamari, 2015.  ISBN 978-952-246-336-4.
Esineoikeuden alkeet.  Helsinki:  Helsingin yliopiston oikeustieteellinen tiedekunta, 2016.  ISBN 978-951-51-0914-9.
Hakkola, Esa; Kaisto, Janne; Tepora, Jarno: Esinevakuudet.  (2. uudistettu painos)  Helsinki:  Kauppakamari, 2016.  ISBN 978-952-246-439-2.
Johdatus yksityisoikeuteen.  Helsinki:  Helsingin yliopiston oikeustieteellinen tiedekunta, 2020.  ISBN 978-951-51-5819-2.
John A. Gambling

John Alfred Gambling (5. helmikuuta 1930 Teaneck, New Jersey – 8. tammikuuta 2004) oli yhdysvaltalainen radiotoimittaja, joka yli kolmen vuosikymmenen ajan teki newyorkilaiselle WOR-asemalle aamuohjelmaa Rambling with Gambling. Hän korvasi juontajana isänsä John B. Gamblingin vuonna 1959 ja hänet vuorostaan korvasi hänen poikansa John R. Gambling vuonna 1991. Ohjelmaa tehtiin kolmen sukupolven voimin vuodesta  1925 vuoteen 2000 ja se oli ennen lakkauttamistaan pisimpään jatkunut yhdysvaltalainen radio-ohjelma.
Opiskeluaikanaan Dartmouth Collegessa Gambling työskenteli yliopiston radioasemalla. Valmistuttuaan Gamblingista tuli isänsä tuotantoassistentti ja satunnainen korvaaja lähetyksissä, kunnes vuonna 1959 ohjelman vetovastuu siirtyi hänelle, isän jäätyä eläkkeelle. Gambling haastatteli ohjelmassaan julkisuuden henkilöitä ja poliitikkoja, mutta pyrki välttämään ristiriitoja ja jyrkkien mielipiteiden esilletuomista. Hänen aikanaan Rambling with Gambling oli jatkuvasti New Yorkin noin 50 radioaseman kolmen kuunnelluimman aamuohjelman joukossa. Gambling ansaitsi vuodessa noin miljoona dollaria, joka oli poikkeuksellisen korkea palkka radiotoimittajalle. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1991.
John A. Gambling nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 2000.
Iran olympialaisissa

Iran osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran vuoden 1900 kesäolympialaisissa, jolloin maata edusti yksi miekkailija. Tämän jälkeen maa osallistui olympialaisiin seuraavan kerran vuoden 1948 Lontoon kesäolympialaisissa, joissa se saavutti myös ensimmäisen mitalinsa.
Iranin menestykseimmät olympialajit ovat paini, painonnosto ja taekwondo, mistä se on saanut kaikki olympiamitalinsa. Maan ensimmäinen olympiavoittaja oli painija Imam-Ali Habibi, joka voitti kultaa Melbournen 1956 olympialaisten vapaapainin kevytsarjassa (alle 67 kg). Maan menestyksekkäimmät olympiaurheilijat ovat kahteen olympiavoittoon ovat yltäneet painonnostaja Hossein Reza Zadeh (vuosina 2000 ja 2004) ja taekwondoin Hadi Saei (vuosina 2004 ja 2008).
Mitalit lajeittain

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä | Sija |
|  Ammunta | 1 | 0 | 0 | 1 | 48 |
|  Paini | 11 | 15 | 21 | 47 | 10 |
|  Painonnosto | 9 | 6 | 5 | 20 | 5 |
|  Taekwondo | 2 | 1 | 3 | 6 | 7 |
|  Yleisurheilu | 0 | 1 | 0 | 1 | 86 |
| Yhteensä | 24 | 23 | 29 | 76 | 40 |
Lähteet:
Mitalit olympialaisittain

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Olympialaiset | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä | Sija |
1900  1900 Pariisi: 0
| 1948  1948 Lontoo | 0 | 0 | 1 | 1 | 34 |
| 1952  1952 Helsinki | 0 | 3 | 4 | 7 | 30 |
| 1956  1956 Melbourne | 2 | 2 | 1 | 5 | 14 |
| 1960  1960 Rooma | 0 | 1 | 3 | 4 | 27 |
| 1964  1964 Tokio | 0 | 0 | 2 | 2 | 34 |
| 1968  1968 Mexico City | 2 | 1 | 2 | 5 | 19 |
| 1972  1972 München | 0 | 2 | 1 | 3 | 28 |
| 1976  1976 Montreal | 0 | 1 | 1 | 2 | 33 |
| 1988  1988 Soul | 0 | 1 | 0 | 1 | 36 |
| 1992  1992 Barcelona | 0 | 1 | 2 | 3 | 44 |
| 1996  1996 Atlanta | 1 | 1 | 1 | 3 | 43 |
| 2000  2000 Sydney | 3 | 0 | 1 | 4 | 27 |
| 2004  2004 Ateena | 2 | 2 | 2 | 6 | 29 |
| 2008  2008 Peking | 1 | 0 | 1 | 2 | 52 |
| 2012  2012 Lontoo | 7 | 5 | 1 | 13 | 12 |
| 2016  2016 Rio de Janeiro | 3 | 1 | 4 | 8 | 25 |
| 2020  2020 Tokio | 3 | 2 | 2 | 7 | 27 |
| Yhteensä | 24 | 23 | 29 | 76 | 40 |
Lähteet:
Jean Hansen

Jean Werner Hansen (6. maaliskuuta 1932 Kööpenhamina – 12. huhtikuuta 1987 Kööpenhamina) oli tanskalainen ratapyöräilijä. Hän edusti seuratasolla kööpenhaminalaista DBC:tä.
Hansen pyöräili maansa joukkueessa, joka sijoittui jaetulle viidennelle tilalle 4 000 metrin takaa-ajossa Helsingin olympialaisissa 1952. Hän voitti maansa mestaruuskilpailuista yhteensä seitsemän mitalia, joista kolme oli kultaisia ja kilpaili ammattilaisena vuosina 1956–1960.
Jean Hauet

Jean Hauet (25. maaliskuuta 1925 – 25. maaliskuuta 1990) oli ranskalainen maahockeypelaaja. Hän osallistui olympialaisiin kahdesti, vuosina 1948 ja 1952. Lontoossa 1948 Ranska oli jaetulla kymmenennellä sijalla ja Helsingissä 1952 maa oli jaetulla sijalla turnauksen viides. Myös Jeanin kaksoisveli Claude oli maahockeypelaaja.
John A. Bennett

John A. Bennett
John Arthur Bennett (10. huhtikuuta 1935 – 13. huhtikuuta 1961) oli Yhdysvaltain armeijan korpraali, joka kuoli viimeisimpänä Yhdysvaltain armeijan teloittamana henkilönä. Hänet oli tuomittu raiskauksesta ja murhan yrityksestä.
Bennett syntyi Virginiassa ja liittyi epilepsiasta huolimatta armeijaan 18-vuotiaana. Joulukuussa 1954 hän poistui tukikohdasta Itävallassa juopuneena etsiäkseen bordellia. Hän päätyi sittenkin raiskaamaan 11-vuotiaan tytön, joka palasi tekemästä jouluostoksia. Raiskattuaan tytön Bennett yritti hukuttaa tämän. Hän sai kuolemantuomion tammikuussa 1955. Muiden muassa uhri ja tämän vanhemmat vaativat John F. Kennedyä säästämään Bennettin teloitukselta, mutta tämä ei auttanut, vaan tuomittu hirtettiin Kansasissa huhtikuussa 1961.
Bennettin äiti kertoi Bennettin kuulleen lapsena öisin ääniä, joiden lähdettä hän nousi vuoteestaan usein etsimään. Hänen yönsä olivat olleet muutenkin vaikeita. Hän oli kärsinyt yöllisistä kauhukohtauksista. Hän oli jättänyt koulun seitsemännellä luokalla ja alkanut käyttää alkoholia sekä aspiriinia. Ennen armeijaan lähtemistään hän oli saanut lapsen avioliiton ulkopuolella.
Johnstownin tulva

Tulvan aiheuttamia tuhoja
Johnstownin tulva eli vuoden 1889 suuri tulva tapahtui 31. toukokuuta 1889. Pennsylvanian South Forkissa sijainnut pato murtui, minkä lisäksi useita päiviä kestäneet kovat sateet pahensivat tilannetta. 2 209 ihmistä kuoli ja vahingoiksi arvioitiin 17 miljoonaa dollaria. Yli 100 sanomalehteä lähetti kirjeenvaihtajia katastrofialueelle ja tulvasta kärsineet alueet saivat lahjoituksia eri puolilta maailmaa. Clara Bartonin johtama Amerikan Punainen Risti järjesti ensimmäistä kertaa humanitaarista apua suuronnettomuuden uhreille.
Jennifer Freeman

Jennifer Nicole Freeman (s. 20. lokakuuta 1985 Los Angeles, Yhdysvallat ) on kalifornialainen näyttelijä, joka tunnetaan televisiosarjasta My Wife and Kids. Hänen hahmonsa sarjassa oli Claire Kyle, jota hän esitti vuosina 2001–2005. Lisäksi hän on esiintynyt elokuvassa Pähkähullu perheloma ja televisiosarjassa Seitsemäs taivas. Jennifer tunnetaan myös hip hop -tyylisestä tanssielokuvasta You Got Served, jossa hän esiintyy Liyah-nimisenä tyttönä.
Aiheesta muualla

Jennifer Freeman Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Johor (joki)

Johorjokea Kota Tinggin alueella
Johor (malaijiksi Sungai Johor) on joki Malesiassa Malakan niemimaan eteläisimmässä Johorin osavaltiossa. Sen kulkusuunta on pohjoisesta etelään. Joen pituus on noin 123 kilometriä. Valuma-alueen korkein vuori on yli kilometrin korkeuteen kohoava Belumut. Itse joki saa alkunsa Gemuruth-vuorelta noin 110 metrin korkeudelta merenpinnasta ja se laskee Intian valtamereen Singaporen itäosan kohdalla, ja osa sen vedestä kääntyy länteen Johorensalmeen. Joki on tulvinut vakavasti vuodenvaihteessa 2006–2007.
Jarkko Niemi (musiikkitieteilijä)

Jarkko Niemi on Tampereen yliopiston musiikintutkimuksen laitoksen yliassistentti. Lisäksi filosofian tohtori Niemi toimii yliopiston etnomusikologian dosenttina humanistisen tiedekunnan musiikintutkimuksen laitoksella 1.6.2009 alkaen. Hänen asiantuntemusaluettaan on varsinkin Siperian alkuperäiskansojen musiikki, esimerkiksi nenetsien laulut.
Niemi on tullut tunnetuksi myös Slobo Horo -yhtyeen laulusolistina.
Aiheesta muualla

http://www.uta.fi/yky/yhteystiedot/henkilokunta/
John Wraith

| John Wraith |
| --- | --- |
Luoja(t):  Larry Hama
Kustantamo:  Marvel Comics
Ensiesiintyminen:  Wolverine Vol. 2 #48 (1991)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  John Wraith
Status:  Kuollut
Pituus:  185 cm
Edelliset ryhmäsidokset:  Ase-X   X-Tiimi
Voimat:  Teleportaatio   Hidastettu ikääntyminen
John Wraith on Marvel Comicsin sarjakuvahahmo. Hän esiintyi ensimmäisen kerran Wolverine -sarjakuvasarjan numerossa 60 vuonna 1991. Hän esiintyi myös vuonna 2009 julkaistussa elokuvassa X-Men Origins: Wolverine, jossa häntä näytteli Black Eyed Peas -yhtyeen jäsen, will.i.am.
Sarjakuvissa Wraith on Ase-X -projektissa toiminut mutantti, joka kykeni teleportaamaan ajatuksesta sekä ikääntyi normaaleita ihmisiä hitaammin.
Joonas Ikonen

Joonas Janne Juhani Ikonen (8. maaliskuuta 1987 Kuopio – 18. elokuuta 2024) oli suomalainen mäkihyppääjä.
Keväällä 2005 Ikonen voitti nuorten maailmanmestaruuden normaalimäessä ja oli mukana voittamassa joukkuemäen pronssia. Kaudella 2004–2005 hän kiersi Continental cupia, missä hänen paras osakilpailusijoituksensa oli neljäs.
Kaudella 2005–2006 Ikonen kiersi maailmancupia ja sijoittui kahdesti kymmenen parhaan joukkoon. Seuraavilla kausilla hän kilpaili Continental Cupissa.
Ikonen oli 187 senttimetriä pitkä. Seuratasolla hän edusti Puijon Hiihtoseuraa. Päätettyään oman kilpauransa Ikonen valmensi Puijon Hiihtoseuran ja Siilinjärven Ponnistuksen mäkihyppyjunioreja.
Ikonen kuoli 37-vuotiaana veneonnettomuudessa 18. elokuuta 2024.
Isohaara

| Isohaara CMX |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2. tammikuuta –  25. kesäkuuta 2002
 Julkaistu: 2. elokuuta 2002
 Tuottaja(t): Gabi Hakanen
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 47.15
 Levy-yhtiö: Herodes/EMI
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 1.    Fyysinen albumilista: 3.
CMX:n muut julkaisut
| Dinosaurus Stereophonicus 2000 | Isohaara 2002 | Aion 2003 |
Isohaara on CMX-yhtyeen yhdeksäs studioalbumi. Se ilmestyi 2. elokuuta 2002. Levyä äänittäessään yhtye vietti studiossa lähes puoli vuotta. Albumilta julkaistiin singleinä neljä kappaletta: ”Pohjoista leveyttä”, ”Minun sydämeni on särkynyt”, ”Minne paha haudattiin” ja ”Silmien takana”. Laulaja A. W. Yrjänän mukaan albumin keskeinen teema on ”ympäröivän ja sisäisen maailman hajoaminen masennuksen ja hölynpölyn kaaokseen”.
Kaikki kappaleet on säveltänyt CMX ja sanoittanut A. W. Yrjänä. Kappaleella ”Isohaara” on mukana myös Suutarilan ala-asteen 4C-luokka.
Kappaleet

”Päänsärkijä” – 4:31
”Pohjoista leveyttä” – 3:20
”Veitsenterä” – 4:33
”Minne paha haudattiin” – 5:31
”Isohaara” – 3:39
”Revontulten repijä” – 6:13
”Minun sydämeni on särkynyt” – 3:58
”Post mortem” – 2:55
”Lihan syvyyksiin” – 3:51
”Silmien takana” – 4:05
”Tuulilukko” – 4:24
Tekijät > CMX

A. W. Yrjänä – basso, laulu, huuliharppu, intialainen harmoni
Janne Halmkrona – kitarat, kosketinsoittimet
Timo Rasio – kitarat
Tuomas Peippo – rummut, lyömäsoittimet
Tekijät > Muut

Rauli Eskolin – piano
Gabi Hakanen – tuottaja
Suutarilan ala-asteen 4C-musiikkiluokka – laulu
Ismo Rajaniemi – kuoron johto
Arvostelut

Desibeli.net:
Helsingin Sanomat:
Mesta.net:
Noise.fi:
Rytmi:
Soundi:
Aiheesta muualla

Juntunen, Juho: CMX Isohaaran kuohuissa. Soundi 8/2002.
Mättö, Ville: Pohjoisen jääräpäiden paluu. Unikankare.net 15.9.2002.
Valkonen, Tero: Tuulilukko-analyysi. CMX:n kotisivut 2007.
Isohaara Discogsissa. (englanniksi)
Jany Clair

Jany Clair (oikealta nimeltään Jany Guillaume, s. 2. syyskuuta 1938 Lille) on ranskalainen näyttelijä.
Punatukkaisen Jany Clairin elokuvaura alkoi pienestä sivuroolista Jean Boyerin elokuvassa Mademoiselle et son gang (1957). Hän esiintyi noin kolmessakymmenessä b-elokuvassa, jotka edustavat etupäässä peplum- ja seikkailugenrejä. Clairin viimeinen työ oli tv-elokuva L’écharpe vuonna 1966. Sen jälkeen hän vetäytyi pois julkisuudesta.
Elokuvia

Aavikkoleijonan kosto, 1962
Anno 79 – La distruzione di Ercolano, 1962
Ercole contro Moloch, 1963
Maciste e la regina di Samar, 1964
Aiheesta muualla

Internet Movie Database: Jany Clair (englanniksi)
Joonas Hänninen (kaupunginjohtaja)

Joonas Hänninen (s. 1985 Salla) on Varkauden kaupunginjohtaja vuodesta 2022. Hänet valittiin kaupunginjohtajaksi joulukuussa 2020. Kaupunginjohtajan vaalissa hän sai 30 ääntä annetuista 43 äänestä. Hänninen aloitti tehtävässään vuoden 2022 alussa Hannu Tsuparin jäätyä eläkkeelle. Sitä ennen hän ehti toimia Varkauden apulaiskaupunginjohtajana.
Hänninen on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri. Hän on aikaisemmin toiminut Joroisten kunnanjohtajana vuosina 2014–2021.
Jason Kander

Jason Kander vuonna 2016.
Jason David Kander (s. 4. toukokuuta 1981) on yhdysvaltalainen poliitikko demokraattisesta puolueesta.
Kander oli vuosina 2013–2017 Missourin osavaltion valtiosihteeri (engl. Secretary of State). Aiemmin hän oli toiminut osavaltion edustajainhuoneen jäsenenä vuodesta 2009. Vuonna 2016 hän oli ehdolla Yhdysvaltain senaattiin, mutta hävisi vaalit istuvalle senaattorille Roy Bluntille.
Kesäkuussa 2018 Kander ilmoitti pyrkivänsä Kansas Cityn pormestariksi vuoden 2019 vaaleissa. Hän kuitenkin vetäytyi ehdokkuudesta saman vuoden lokakuussa, syynä mielenterveyden ongelmat. Hän kertoi julkisesti sairastavansa masennusta ja kärsivänsä sodan jälkeisistä traumaperäisen stressihäiriön oireista. Kander kuului Yhdysvaltain kansalliskaartiin ja palveli vuosina 2006–2007 neljä kuukautta tiedustelu-upseerina Afganistanissa.
Kander opiskeli 2000-luvun alussa American Universityssä ja Georgetownin yliopistossa Washingtonissa. Hän suoritti Bachelor of Arts -tutkinnon vuonna 2002 ja Juris Doctor -tutkinnon vuonna 2005.
Jason Kander on naimisissa Diana Kanderin kanssa. Heillä on poika nimeltä True. Jason Kander on säveltäjä John Kanderin veljenpojanpoika.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jason Kander Wikimedia Commonsissa
Jaollisuus

Jaollisuus näkyy kuvassa esimerkiksi siten, että ”ruskea” jakaa ”keltaisen”, sillä ”keltainen” = 5 × ”ruskea”, ja ”keltainen” jakaa ”oranssin”, sillä ”oranssi” = 2 × ”keltainen”.
Olkoot a ja b kokonaislukuja. Jos a = bc jollakin kokonaisluvulla c, niin sanotaan, että a on jaollinen b:llä tai b jakaa a:n. Algebrassa tälle käytetään merkintää  b\mid a.
Jaollisuussäännöt

Jokainen positiivinen kokonaisluku (eli positiivinen luonnollinen luku) on jaollinen ykkösellä ja itsellään. Jos luku ei ole jaollinen yhdelläkään muulla positiivisella luvulla, kutsutaan sitä alkuluvuksi. Edelliset ehdot toteutuvat triviaalisti ykkösellä, jota ei kuitenkaan huolita alkuluvuksi. Sen sijaan luvut kaksi ja kolme ovat alkulukuja. Luku neljä on ensimmäinen jaollinen kokonaisluku.
Luvun jaollisuutta toisella luvulla voi nähdä kymmenjärjestelmän esitystavasta esimerkiksi seuraavilla tavoilla. Luku on jaollinen:
kahdella, jos se päättyy numeroon 0, 2, 4, 6 tai 8.
kolmella, jos sen numeroiden summa on jaollinen kolmella.
neljällä, jos sen kahden viimeisen numeron muodostama luku on jaollinen neljällä.
viidellä, jos se päättyy numeroon 0 tai 5.
kuudella, jos se on jaollinen sekä kahdella että kolmella.
seitsemällä, jos luvun viimeinen numero kerrotaan kahdella, tämä vähennetään jäljelle jääneestä alkuperäisestä luvusta ja saatu erotus on jaollinen seitsemällä.
kahdeksalla, jos sen kolmen viimeisen numeron muodostama luku on jaollinen kahdeksalla.
yhdeksällä, jos sen numeroiden summa on jaollinen yhdeksällä.
kymmenellä, jos se päättyy numeroon 0.
yhdellätoista, jos numeroiden algebrallinen summa, jossa numerot lasketaan yhteen lopusta alkaen siten, että niiden etumerkit vuorottelevat (aloittaen positiivisesta luvusta), on jaollinen 11:llä.
Esimerkkejä

2|4, eli 4 on jaollinen 2:lla, koska 4/2 = 2.
n|0, eli 0 on jaollinen millä tahansa nollasta eroavalla luvulla, koska 0/n = 0.
7|1435, eli 1435 on jaollinen 7:llä, koska 143 − 5  \cdot  2 = 133 ja tästä 13 − 3  \cdot  2 = 7.
11|4807, eli 4807 on jaollinen 11:llä, koska +7−0+8−4=11.
Luvun jakajia sanotaan tekijöiksi.
Esimerkiksi 2 on 4:n tekijä, 4 = 2  \cdot  2 = 22, ja 7 on 14:n tekijä, 14 = 2  \cdot  7.
Jos luku a ei ole jaollinen luvulla b, jakolaskusta a/b jää jäljelle jakojäännöstä, ts. a / b = c + r / b, ts a = cb + r.
Jason Kapono

Jason Kapono
Jason Alan Kapono (s. 4. helmikuuta 1981) on yhdysvaltalainen, uransa lopettanut koripalloilija. Kalifornian yliopistosta Los Angelesista (UCLA) päästyään hän sai NBA-varauksensa Cleveland Cavaliersin valitsemana. Hänen ammattilaisseurojaan ovat lisäksi olleet Charlotte Bobcats, Miami Heat, Toronto Raptors, Philadelphia 76ers ja Los Angeles Lakers. Miamin joukkueessa hän voitti NBA:n mestaruuden vuonna 2006. Kaudella 2012–2013 hän pelasi Kreikassa Panathinaikosin joukkueessa.
Kapono voitti vuosina 2007 ja 2008 NBA:n kolmen pisteen heittokilpailun, ja on NBA:n kaikkien aikojen tarkimpia kolmen pisteen heittäjiä yhdessä Steve Kerrin, Hubert Davisin, Stephen Curryn ja Dražen Petrovićin kanssa.
Aiheesta muualla

NBA.com: Jason Kapono Bio Page (englanniksi)
Basketball-reference.com: Jason Kapono Statistics (englanniksi)
Joonas Jokinen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 21. kesäkuuta 1995 (ikä 29)
Syntymäpaikka:  Helsinki, Suomi
Pelipaikka: hyökkääjä
Junioriseurat
–: FC Baar
2010–2012: Wycombe Wanderers
2012–2013: FC Lahti
2013: Siena
2013–2014: Novara Calcio
2014–2015: Temple University Athletics
Maajoukkue
| 2010 | Suomi U-15 | 3 | (1) |
| 2011 | Suomi U-16 | 2 | (1) |
| 2012 | Suomi U-17 | 3 | (2) |
| 2013 | Suomi U-18 | 5 | (5) |
| 2013–2017 | Suomi U-19 | 4 | (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 28. joulukuuta 2022.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 10. huhtikuuta 2011.
Joonas Jokinen (s. 21. kesäkuuta 1995 Helsinki, Suomi) on suomalainen jalkapalloilija, joka on ollut vuodesta 2018 alkaen vailla seuraa. Aikaisemmin hän edusti myös Suomea U16- ja U-19-tasolla.Hänen pelipaikkansa on hyökkääjä.
Jokinen on FC Reippaan kasvatti. Huhtikuussa 2011 video hänen tekemästään rangaistuspotkumaalista levisi YouTube-sivustolla. Videolla Jokinen potkaisee pallon maaliin tehden samalla takaperinvoltin.
Shilohin taistelu

Shilohin taistelu, tunnetaan myös nimellä Pittsburg Landingin taistelu, oli suuri taistelu Yhdysvaltain sisällissodan aikana. Se käytiin 6. ja 7. huhtikuuta 1862 läntisellä sotanäyttämöllä eteläisessä Tennesseessä. Konfederaation joukot käynnistivät Albert Sidney Johnstonin ja P.G.T. Beauregardin komennossa yllätyshyökkäyksen kenraalimajuri Ulysses S. Grantin Unionin armeijaa vastaan ja saavuttivat melkein voiton.
Taistelu

Taistelun ensimmäisenä päivänä etelävaltiolaiset iskivät tarkoituksenaan ajaa unionin puolustusjoukot pois Tennesseejoelta ja Owl Creekin soille länteen toivoen lyövänsä Grantin Tennesseen armeijan (ei pidä sekoittaa saman nimiseen etelävaltioiden ”Army of Tennesseehen”)  ennen kuin se yhdistyisi kenraalimajuri Don Carlos Buellin Ohion armeijaan. Konfederaation taistelulinjat sekoittuivat katkeran taistelun aikana, ja Grantin miehet sen sijaan pakenivat takaisin koilliseen Pittsburg Landingiin. Asema hieman upottavalla tiellä lempinimeltään  ”Hornet's Nest”, jota puolustivat prikaatinkenraalien Benjamin M. Prentissin ja W. H. L. Wallacen divisioonat, tarjosi kriittistä aikaa lopuille unionin linjoille tasaantua monien tykistöpatterien suojissa. Kovimmat tappionsa etelä kärsi ensimmäisenä päivänä, kaikkiaan yli 8 500 miestä menetettiin kaatuneina, haavoittuneina ja kadonneina. Shilohin taistelu oli myös ensimmäinen, jossa etelävaltioiden armeija käytti hyvin kuuluisaksi tullutta kapinalippuaan. Etelävaltioiden armeijan komentaja, kenraali Johnston kaatui ensimmäisenä päivänä ja hänen ykkösmiehensä Beauregard päätti hyökätä unionin viimeistä asemaa vastaan seuraavana yönä. Unionin puolelta korkea-arvoisin kaatunut oli kenraalimajuri Wallace.
Vahvistukset kenraalimajuri Buellilta saapuivat illan aikana, ja käänsivät taistelun suunnan seuraavana aamuna, kun hän ja Grant laukaisivat vastahyökkäyksen koko linjaa vastaan. Etelävaltiolaiset pakotettiin vetäytymään Yhdysvaltain historian siihen asti verisimmässä taistelussa, päättäen heidän toiveensa unionin invaasion estämisestä Pohjois-Mississippissä.
Shilohin taistelu
Shilohin kirkko
John A. Eddy

John A. Eddy
Maunderin minimi 400 vuoden jaksolta. Auringonpilkkujen kuukausikeskiarvot.
John Allen "Jack" Eddy (25. maaliskuuta 1931 – 10. kesäkuuta 2009) oli yhdysvaltalainen tähtitieteilijä joka tuli tunnetuksi 1976 Science-lehdessä otsikolla The Maunder Minimum julkaisemastaan artikkelista jossa hän Edward Walter Maunderin ja Gustav Spörerin 1700-luvun töihin tukeutuen hahmotti vuodesta 1645 vuoteen 1715 kestäneen 70-vuotisen jakson, jolloin auringon aktiivisuus oli poikkeuksellisen vähäistä.
Eddyn tulokset nostettiin uudelleen esiin 1900-luvun loppuvuosina, jolloin niiden perusteella arvioitiin, että Maan viilentämisen lisäksi Aurinko voisi jaksoittain vaikuttaa ilmastoa lämmittävästi. Aluksi Jack Eddy itse suhtautui epäilevästi hypoteesiin, jonka mukaan Auringon pinnan aktiivisuus voisi pitkällä aikavälillä lämmittää Maan ilmastoa yhdessä kasvihuonekaasujen kanssa, mutta elämänsä loppuvaiheissa hän tarkisti käsitystään ja rohkaisi eri alojen tutkijoita tutustumaan Auringon aktiivisuuden vaihteluun ja ilmiönmahdolliseen vaikutukseen maailman lämpötiloissa.
Aiheesta muualla

Jack Eddy on His Work on Solar History (Arkistoitu – Internet Archive)
Changing Sun, Changing Climate? (Arkistoitu – Internet Archive)
Quotes of John A. Eddy.
Curriculum Vitae of John A. Eddy, most current version available to 2007.
Papers authored by "J A Eddy" in Google Scholar
Books authored by "J A Eddy" in Google Books
The Sun: A Biography by David Whitehouse, with Amazon inside search for "Jack Eddy".