Apartheid
Poliisivaltio > Erityisyksiköt

Craig Williamson, entinen turvallisuuspoliisi, kertoi totuuskomissiolle antamassaan lausunnossa, että turvallisuusjoukoille annettiin käsky ”lopettaa vastarinnan käsitteleminen silkkihansikkain”. Ensimmäinen käskyn mukainen erikoisyksikkö oli vuonna 1979 perustettu Koevoet (suom. Sorkkarauta), jonka tehtävänä oli taistella SWAPO:a vastaan silloisessa Lounais-Afrikassa. Koevoetin 250 eteläafrikkalaista poliisiupseeria ja 750–800 paikallista ovamboa tulivat kuuluisiksi raa’asta väkivallasta ja vankien kiduttamisesta. Koevoetin yksiköt kilpailivat tapettujen kapinallisten ja epäiltyjen kapinallisten määrästä ja saivat hallitukselta korvauksen tämän perusteella.
Hallituksen erikoisyksiköt organisoivat myös useita ANC:n ja muiden vastarintajärjestöjen johtajien murhayrityksiä Etelä-Afrikan ulkopuolella. Vuosien 1980 ja 1984 välisenä aikana hallitus toteutti ainakin kaksitoista tämän kaltaista operaatiota Lesothon, Swasimaan ja Zimbabwen maaperällä ja myös pommi-iskun ANC:n päämajaan Lontoossa. Merkittävin pommi-iskujen uhri oli SACP:n pääsihteerin Joe Slovon vaimo Ruth First, joka kuoli kirjepommiin vuonna 1982. Vaikka Etelä-Afrikan hallitus kielsi osuutensa attentaatissa, totuus paljastui vuonna 1999 Williamsonin anottua armahdusta Totuuskomissiolta. Williamson kertoi osallisuudestaan pommin rakentamiseen ja lähettämiseen saatuaan siihen suoran käskyn esimieheltään eversti Piet Goosenilta, jonka tiesi saavan komentoja suoraan poliisiministeriltä.
Nykyisin on erimielisyyttä siitä, kuinka tarkkaan valtion ylimmät vallanpitäjät olivat tietoisia poliisin erikoisyksiköiden toiminnasta. SSC:n kokousten pöytäkirjoissa käytetään usein termejä kuten ”eliminoida”, ”neutraloida”, ”etsiä ja tuhota” tai ”poistaa pysyvästi yhteiskunnasta”. SSC:n kokousten osallistujat kuten entinen ulkoministeri Pik Botha ovat esittäneet, ettei näiden termien käyttäminen tarkoittanut, että hallitus olisi valtuuttanut apartheidin vastustajien murhia, vaikka myöntääkin, että turvallisuusjoukot ovat ne siten voineet tulkita. Monien entisten erikoisyksiköiden jäsenten näkemys on erilainen. Eugene de Kock, joka toimi muun muassa Koevoetissa ja johti myöhemmin Vlakplaasissa toiminutta C1-erityisyksikköä, osallistui ANC:n Lontoon päämajan pommi-iskuun. Hän nimesi omaelämäkerrassaan lukuisia kenraaleja ja ministereitä, jotka olivat osallistuneet Vlakplaas-yksikön perustamiseen. Williamson korosti totuuskomissiolle erityisyksiköiden toiminnan salaista luonnetta: ”yhdestoista käsky..oli sinä et saa jäädä kiinni.”
Vlakplaas-yksikkö perustettiin vuonna 1979 koulutuspaikaksi, jossa ANC:n ja PAC:n ”käännytettyjä” aktivisteja eli askareita koulutettiin salaisiin operaatioihin ja järjestöihin soluttautumiseen. Eugene de Kockin johdolla 1980-luvun puolivälissä siitä muodostui maan kaappausten ja poliittisten murhien keskus, joka työskenteli muiden turvallisuusyksiköiden kanssa peitelläkseen hallituksen osallistumista oppositiojohtajien murhiin. Kuuluisin Vlakplaasin operaatioista oli neljän UDF aktivistin, Matthew Goniwen, Sparrow Mkhonton, Forth Calatan ja Sicelo Mhlawulin eli niin kutsutun Cradockin nelikön murha kesällä 1985.
Vuosina 1987 ja 1988 turvallisuusjoukot suorittivat pommi-iskut COSATU:n ja Etelä-Afrikan kirkkojen neuvoston (engl. South African Council of Churches, SACC) toimitaloihin, vaikka jälleen hallitus kielsi osallisuutensa iskuihin ja syytti niistä apartheidin vastaisen liikkeen sisäisiä erimielisyyksiä. Kymmenen vuotta tapahtumien jälkeen lain ja järjestyksen ministeri Adriaan Vlok tunnusti osallisuutensa pommituksiin Totuuskomissiolle ja kertoi toimineensa presidentin käskyjen perusteella. Vlokin todistuksen mukaan Botha tuli keskustelemaan hänen kanssaan SSC:n kokouksen jälkeen elokuussa 1988. Presidentti sanoi SACC:n olleen pitkään kansalaistottelematon ja jotain tulee asialle tehdä. Viikon kuluttua Botha ilmoitti Vlokille että ”Khotso House [SACC:n päämaja] tulee tehdä käyttökelvottomaksi”. Vlokin ja turvallisuuspalvelun johdon suunnitelman mukaisesti rakennus räjäytettiin 31. elokuuta ilman ihmisuhreja. Presidentti Botha onnitteli Vlokia seuraavassa SSC:n kokouksessa tehtävän suorittamisesta.
Puolustusministeri Magnus Malan perusti vuonna 1987 vielä yhden valtion turvallisuuselimen, siviiliyhteistyötoimiston (engl. Civil Cooperation Bureau, CCB), jonka tehtävä oli valtion vihollisiksi tunnistettujen ihmisten eliminointi. Eräässä organisaation operaatiossa CCB:n agentti Ferdinand Barnard murhasi kotinsa edustalle apartheid-järjestelmän kriitikon ja yliopisto-opettajan David Websterin.