stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kiina-alkaloidit

Kiina-alkaloidit ovat alkaloideja, joita esiintyy kiinapuiden (Cinchona) suvun kasvien lehdissä, kuoressa ja juurissa. Kiina-alkaloideihin kuuluvia yhdisteitä on eristetty noin 150.  Kiina-alkaloideja on lajista riippuen kuoressa 5–15 massaprosenttia ja tavanomaisimmat ryhmän alkaloideista ovat kiniini, kinidiini, kinkoniini ja kinkonidiini. Kiina-alkaloideja ja niiden johdannaisia käytetään lääketieteessä malarialääkkeinä ja orgaanisissa synteeseissä.
Tyypit ja biosynteesi > Kinoliinityypin kiina-alkaloidit

Suurin osa kiinapuiden kuoressa ja juurissa esiintyvistä alkaloideista ovat kinoliinityypin alkaloideja, joiden rakenne koostuu kinoliinirenkaasta, jota yhdistää kinuklidiinirenkaaseen metyleenialkoholiryhmä. Kinuklidiinirenkaaseen on usein myös liittynyt vinyyliryhmä. Näitä ovat muun muassa kiniini, kinidiini, kinkoniini ja kinkonidiini. Näiden lisäksi tunnetaan myös niiden dihydrojohdannaisia, joissa on vinyyliryhmän sijasta etyyliryhmä, kupreiineja, joissa alkoholiryhmän tilalla on eetteriryhmä, toisiintumisilla muodostuneita kinotoksiinityypin kiina-alkaloideja, joissa on kinuklidiinirenkaan sijasta piperidiinirengas esimerkiksi kinisiinit ja kinisinolit, sekä johdannaisia, joissa hydroksyyliryhmä on hapettunut karbonyyliryhmäksi esimerkiksi kininoni, kinidinoni, kinkoninoni ja kinkonidoni. Kinoliinityypin kiina-alkaloideissa on kaksi emäksistä typpiatomia, jotka pystyvät vastaanottamaan protonin.
Tyypit ja biosynteesi > Indolityypin kiina-alkaloidit

Indolityypin kiina-alkaloideissa on kinoliinirenkaan sijasta indolirengas ja niitä esiintyy erityisesti kiinapuiden lehdissä. Niitä ovat muun muassa kinkonamiini, kinkofylliini, kinkofyllamiini ja isokinkofyllamiini sekä näiden johdannaiset. Monet indolityypin kiina-alkaloidit ovat kinoliinityypin alkaloidien biosynteesin esiasteita.
Tyypit ja biosynteesi > Kiina-alkaloidien biosynteesi

Kiina-alkaloideja kiinapuiden suvun kasvit valmistavat muista alkaloideista ja esiasteena toimii striktosidiini. Striktosidiinista muodostuu korynanteaalia ja edelleen kinkonaminaalin kautta kinidoniksi tai kinkonidoniksi. Nämä alkaloidit muuttuvat epimeraasin katalysoimana kininoniksi ja kinkoninoniksi. Näistä karbonyylialkaloideista muodostuu kinidiiniä, kinkonidiiniä, kiniiniä ja kinkoniinia oksidoreduktaasientsyymien katalysoimana.
Biologinen aktiivisuus

Monella kiina-alkaloideilla on malarialoisioita tappavia ominaisuuksia ja potenteita kiniiniä käytetään edelleen malarialääkkeenä. Kinidiiniä käytetään sydämen rytmihäiriöiden hoitoon. Monilla ryhmän alkaloideista on myös antibakteerisia ja antiameebisia ominaisuuksia.
Kinoliinityypin kiina-alkaloidien yleinen rakenne.
Kiiltojukka

| Kiiltojukka |
| --- | --- |
 'Silver Star'-lajike ruukussa
Uhanalaisuusluokitus
 Puutteellisesti tunnettu  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophyta
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Parsakasvit Asparagaceae
Alaheimo::  Agavoideae
Suku::  Jukat Yucca
Laji::  elephantipes
Kaksiosainen nimi
 Yucca elephantipes  Regel 
Katso myös
   Kiiltojukka Wikispeciesissä   Kiiltojukka Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kiiltojukka eli jukkapalmu tai yuccapalmu (Yucca elephantipes, syn. Yucca guatemalensis) on eteläamerikkalainen nahkealehtinen kasvi, jota käytetään paljon huonekasvina.
Ulkonäkö ja koko

Luonnossa jukkapalmu voi kasvaa kymmenmetriseksi. Paksu ja haarautuva runko muistuttaa tyveltä norsun jalkaa. Lehdet ovat kiiltävän tai sinivihreitä ja kasvavat 50–100 cm pitkiksi ja 6–7 cm leveiksi. Kellomaiset kukat ovat tähkämäisenä, suurena huiskilona. Väriltään ne ovat valkoisia tai kermanvalkoisia.
Levinneisyys

Jukkapalmu on alun perin kotoisin Meksikosta.
Käyttö

Jukkapalmua viljellään maisemakasvina sekä sisätiloissa ja terasseilla ruukkukasvina. Kasvin ravitsevia ja hyvänmakuisia kukkia käytetään salaateissa ja muissa ruoissa. Maya-intiaanien kansanperinteessä kukista haudutetulla teellä on lääkinnällisiä vaikutuksia.
Muuta

Jukkapalmun kukka on El Salvadorin kansalliskukka.
Kukkiva jukkapalmu.
Jean-Claude Killy

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |  |
Maa:   Ranska
Miesten alppihiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Grenoble 1968 | syöksylasku |  |
|  Kultaa | Grenoble 1968 | suurpujottelu |  |
|  Kultaa | Grenoble 1968 | pujottelu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Portillo 1966 | syöksylasku |  |
|  Kultaa | Portillo 1966 | alppiyhdistetty |  |
|  Kultaa | Grenoble 1968 | alppiyhdistetty |  |
Jean-Claude Killy (s. 30. elokuuta 1943 Saint-Cloud, Ranska) on ranskalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä ja autourheilija. Hän on alppihiihdon kolminkertainen olympiavoittaja.
Killy Porsche 911:n ratissa vuonna 1968
Killy ja Toni Sailer ovat ainoat alppihiihtäjät, jotka ovat voittaneet yksissä olympialaisissa pujottelun, suurpujottelun ja syöksylaskun kultamitalin. Killy onnistui voittamaan tämän triplan Grenoblen 1968 olympialaisissa. Pujottelun kultamitalin hän voitti vain 0,09 sekunnin erolla itävaltalaiseen Herbert Huberiin sen jälkeen, kun häntä nopeammin pujotelleet Karl Schranz ja Håkon Mjøen oli hylätty portin ohittamisen vuoksi. Portillon MM-kilpailuissa 1966 Killy voitti kultaa syöksylaskussa ja alppiyhdistetyssä. Hänellä on myös alppihiihdon kokonaismaailmancupin voitto vuosilta 1967 ja 1968. Lisäksi 1967 hän voitti jokaisen yksittäislajin maailmancupit.
Vuosina 1967–1970 Killy harrasti myös autourheilua. Hän osallistui muun muassa Le Mansin 24 tunnin ajoon ja Pariisi–Dakar-ralliin.
Vuodesta 1995 lähtien Killy on ollut Kansainvälisen olympiakomitean eli KOK:n jäsen.
Maailmancupin osakilpailuvoitot

| Pvm>  | Paikka | Maa | Laji |
| --- | --- | --- | --- |
| 9. tammikuuta 1967 | Adelboden | Sveitsi | Suurpujottelu |
| 14. tammikuuta 1967 | Wengen | Sveitsi | Syöksylasku |
| 15. tammikuuta 1967 | Wengen | Sveitsi | Pujottelu |
| 22. tammikuuta 1967 | Kitzbühel | Itävalta | Pujottelu |
| 27. tammikuuta 1967 | Megève | Ranska | Syöksylasku |
| 3. maaliskuuta 1967 | Sestriere | Italia | Syöksylasku |
| 10. maaliskuuta 1967 | Franconia | Yhdysvallat | Syöksylasku |
| 11. maaliskuuta 1967 | Franconia | Yhdysvallat | Pujottelu |
| 12. maaliskuuta 1967 | Franconia | Yhdysvallat | Suurpujottelu |
| 19. maaliskuuta 1967 | Vail | Yhdysvallat | Suurpujottelu |
| 25. maaliskuuta 1967 | Jackson Hole | Yhdysvallat | Suurpujottelu |
| 8. tammikuuta 1968 | Adelboden | Sveitsi | Suurpujottelu |
| 10. maaliskuuta 1968 | Méribel | Ranska | Suurpujottelu |
| 29. maaliskuuta 1968 | Rossland | Kanada | Syöksylasku |
Kiinankääpiöhamsteri

| Kiinankääpiöhamsteri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Jyrsijät Rodentia
Alalahko::  Myomorpha
Yläheimo::  Muroidea
Heimo::  Myyrät Cricetidae
Alaheimo::  Hamsterit Cricetinae
Suku::  Rottahamsterit Cricetulus
Laji::  griseus
Kaksiosainen nimi
 Cricetulus griseus  Milne-Edwards, 1867 
Synonyymit
 Cricetulus barabensis  Cricetulus barabensis griseus  Cricetulus griseus barabensis 
Katso myös
   Kiinankääpiöhamsteri Wikispeciesissä   Kiinankääpiöhamsteri Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kiinankääpiöhamsteri (Cricetulus griseus tai C. barabensis) on pienikokoinen hamsterilaji, jota pidetään myös lemmikkieläimenä. Se eroaa ulkomuodoltaan selkeästi Phodopus-suvun kääpiöhamstereista: se on paljon kapeampi ja pitkulaisempi. Sen häntä on 2–3 senttimetrin pituinen. Pää on kolmion muotoinen, ja se kiinnittyy vartaloon lyhyellä kaulalla. Silmät ovat pyöreät. Korvat ovat pienet ja pyöreät, joiden reunat ovat valkoiset. Turkki on lyhyt ja tiheä. Vartalon pituus on n. 10–12 cm, paino n. 30–40 g. Olemukseltaan kiinankääpiöhamsteri on muihin hamstereihin verrattuna ketterämpi ja hiirimäisempi.
Luonne

Kiinankääpiöhamsteri on luonteeltaan kultahamsterin ja talvikon tavoin erakko. Tavallisesti se on myös ujo. Kiinankääpiöhamsterilla on tapana kiertyä mielellään ihmisen sormen ympäri hännällään ja vartalollaan.lähde?
Väritys

Kiinankääpiöhamstereita on vain kahden värisiä. Yleisimmästä värityksestä käytetään nimitystä normaali. Normaalin värinen kiinankääpiö on vatsapuolelta luonnonvalkoinen ja muutoin kastanjanruskea. Lajilla esiintyy myös yhtä kuviotyyppiä, josta käytetään nimitystä laikukas. Tällaisen kiinankääpiöhamsterin turkissa on normaali-värisiä laikkuja, mutta muutoin se on valkoinen. Kummassakin tapauksessa hamsterilla on selkäjuova silmien välistä hännän päähän.
Aiheesta muualla

Suomen Hamsteriyhdistys ry
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q2539773  Wikispecies: Cricetulus griseus  BOLD: 9734  CoL: ZFXD  EPPO: CRIUGR  GBIF: 7549477  ITIS: 971347  NCBI: 10029  Open Tree of Life: 465012  Paleobiology Database: 432579
Kiinihappo

| Kiinihappo |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (3R,5R)-1,3,4,5-tetrahydroksisykloheksaani-1-karboksyylihappo
CAS-numero:  77-95-2
PubChem CID:  6508
SMILES:  C1C(C(C(CC1(C(=O)O)O)O)O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C7H12O6
Moolimassa:  192,166 g/mol
Sulamispiste:  162,5 °C
Tiheys:  1,35 g/cm3
Liukoisuus veteen:  250 g/l (9 °C)
Kiinihappo (C7H12O6) on syklinen tetrahydroksikarboksyylihappo.
Esiintyminen luonnossa

Luonnossa kiinihappoa ja sen johdannaisia esiintyy muun muassa kahvipavuissa, ja sitä vapautuu papujen paahtamisen yhteydessä klorogeenihapon hajotessa, samalla muodostuu myös kahvihappoa. Lisäksi kiinihappoa on muun muassa porkkanan lehdissä, tupakan lehdissä, omenoissa, päärynöissä ja luumuissa.
Synteettinen käyttö

Kiinihappoa voidaan käyttää monien eri yhdisteiden syntetisoinnissa. Hydrokinonia voidaan valmistaa fermentoimalla glukoosista kiinihappoa, joka hapetetaan mangaanidioksidin avulla hydrokinoniksi. Influenssalääke oseltamiviirin alkuperäinen synteesi käytti lähtöaineena sikimihappoa. Kiinihappoon verrattuna sikimihappo on kuitenkin kalliimpaa ja kiinihappo on helpommin kaupallisesti saatavilla, joten tutkijat ovat kehittäneet oseltamiviirin synteesiin vaihtoehtoisen reitin, jossa käytetään lähtöaineena kiinihappoa sikimihapon sijasta.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database: Quinic acid (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Quinic acid (englanniksi)
ChemBlink: Quinic acid (englanniksi)
Liber Herbarum II: Kiinihappoa sisältäviä kasveja
Punainen nauha

Punainen nauha
Punainen nauha (engl. red ribbon) on lyhyt kankaasta tehty silmukka, jolla kantaja osoittaa tukensa AIDSiin sairastuneille.
The Red Ribbon Projectin perusti newyorkilainen Visual AIDS -taiteilijaryhmä vuonna 1991. He halusivat punasen nauhan olevan ilman tekijänoikeuksia, ettei kukaan yksittäinen ihminen tai organisaatio voisi hyötyä sen käytöstä. Punaisen nauhan tarkoitus on olla tietoisuuden symboli eikä kaupallinen työkalu.
Visual AIDS -ryhmän taiteilijat halusivat luoda visuaalisen symbolin osoittamaan myötätuntoa AIDSiin sairastuneita ihmisiä ja heidän hoitajiaan kohtaan. Sen innoittajana olivat keltaiset nauhat, joilla kunnioitetaan Persianlahden sodassa palvelleita amerikkalaisia sotilaita. Punainen väri valittiin sen yhteydestä vereen ja intohimon ajatuksesta – ei vain vihaa, vaan myös rakkautta. Ensimmäisenä nauhaa käytti julkisesti Jeremy Irons vuoden 1991 Tony-palkintogaalassa. Nauhasta tuli pian tunnettu kansainvälinen AIDS-symboli, ja siitä tuli poliittisesti korrekti muotiasuste, jota julkisuuden henkilöt pitivät takinliepeessään.
The Freddie Mercury Tribute Concertissa, joka järjestettiin Lontoon Wembley Stadiumilla pääsiäissunnuntaina 1992, yleisölle jaettiin yli 100 000 punaista nauhaa, ja sitä käyttivät myös esiintyjät, kuten George Michael. Punainen nauha on edelleen vahva voima taistelussa lisätä yleisön tietoisuutta HIV:stä ja AIDSista, ja lobbauksessa saada lisärahoitusta AIDS-palveluihin ja -tutkimukseen.
Punainen nauha on otettu 1.
joulukuuta olevan maailman AIDS-päivän symboliksi.
Symbolina Yhdysvaltojen sitoutumisesta torjumaan maailman AIDS-epidemiaa presidentti George W. Bushin hallinto ripusti 8,53 metrin korkuisen punaisen nauhan Valkoisen talon pääoven yläpuolelle maailman AIDS-päivänä 2007. Nykyään tämä on vuotuinen perinne, mutta silloin se herätti nopeasti huomiota, koska se oli ensimmäinen banneri, merkki tai symboli, joka näkyvästi roikkui Valkoisessa talossa.
Jo ennen kuin punaisesta nauhasta tuli AIDSin symboli, sitä käytettiin symbolina rattijuopumusten ehkäisylle. Kampanja alkoi vuonna 1986, ja sitä organisoiva järjestö, Mothers Against Drunk Driving (Äidit rattijuoppoutta vastaan), toivoo etenkin nuorten autoilijoiden sopivan juoppokuskista jo ennen baari-iltaan lähtemistä sekä tarjoavan kotibileissään myös alkoholittomia vaihtoehtoja ja yösijan niille, jotka eivät muuten pääse kotiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Punainen nauha Wikimedia Commonsissa
Tietoisuusnauha
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Sininen nauha  | Punainen nauha  | Valkoinen nauha  | Musta nauha  | Keltainen nauha  |
| Vihreä nauha  | Oranssi nauha  | Violetti nauha  | Ruskea nauha  | Vaaleanpunainen nauha  |
Gʻozgʻon

| Gʻozgʻon |
| --- | --- |
 Gʻozgʻon
 Koordinaatit: 40°35′15″N, 65°29′16″E 
Valtio:  Uzbekistan
Alue:  Navoiyn alue
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunki
Väkiluku (2024):  9 200
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gʻozgʻon (uzb. kyrill. Ғозғон, ven. Газган, Gazgan) on kaupunki Navoiyn alueella Uzbekistanissa. Se sijaitsee 76 kilometriä Navoiysta pohjoiseen. Kaupungissa oli 9 200 asukasta vuonna 2024.
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1970 avatun marmorilouhoksen yhteyteen. Siitä tuli taajama vuonna 1975 ja Navoiyn aluehallinnon alainen kaupunki vuonna 2019. Hyvin koristeellista marmoria tuottaa Gʻozgʻonmarmar-yhtiö. Sitä on käytetty muun muassa Taškentin Navoiy-teatterin ja Moskovan metroasemien verhoiluun.
Aiheesta muualla

Gʻozgʻonin kaupungin sivusto
Henryk Grabowski

| Mitalit> Maa:   Puola.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Puola.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Puola.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Puola> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Tukholma 1958 | pituushyppy |  |
Henryk Piotr Grabowski (19. lokakuuta 1929 Czeladź – 3. maaliskuuta 2012 Czeladź) oli puolalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli pituushyppy.
Helsingin olympialaisissa 1952 Grabowski karsiutui loppukilpailusta tuloksella 677 cm. Melbournen olympialaisissa 1956 hän voitti karsintakilpailun tuloksella 752 cm. Loppukilpailussa hän sijoittui kymmenenneksi tuloksella 715 cm. Tukholman EM-kilpailuissa 1958 hän saavutti pituushypyssä pronssia tuloksella 751 cm. Italian Attilio Bravi jäi samalla tuloksella neljänneksi. Grabowskin maanmies Kazimierz Kropidłowski saavutti hopeaa.
Grabowski paransi pituushypyn Puolan ennätystä kahdeksan kertaa vuosina 1952–1958. Hänen ennätyksekseen jäi 781 cm.
Martine Grael

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Martine Grael olympiavoittajana Rio de Janeirossa 2016. |  Martine Grael olympiavoittajana Rio de Janeirossa 2016. |  Martine Grael olympiavoittajana Rio de Janeirossa 2016. |  |
Maa:   Brasilia
Naisten purjehdus
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Rio 2016 | 49er FX |  |
|  Kultaa | Tokio 2020 | 49er FX |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Santander 2014 | 49er FX |  |
|  Hopeaa | Marseille 2013 | 49er FX |  |
|  Hopeaa | Buenos Aires 2015 | 49er FX |  |
|  Hopeaa | Matosinhos 2017 | 49er FX |  |
|  Hopeaa | Auckland 2019 | 49er FX |  |
|  Pronssia | Al Mussanah 2021 | 49er FX |  |
Martine Soffiatti Grael (s. 12. helmikuuta 1991 Niterói) on brasilialainen kilpapurjehtija. Hän on voittanut 49er FX -luokassa kaksi olympiakultaa ja yhden maailmanmestaruuden.
Grael on osallistunut kaksiin olympialaisiin 49er FX -luokassa ja voittanut molemmilla kerroilla kultaa parinaan Kahena Kunze. Rio de Janeirossa 2016 neljällä venekunnalla oli vielä ennen finaalilähtöä mahdollisuus kultamitaliin. Grael ja Kunze voittivat finaalilähdön ja veivät kultaa kolmen pisteen erolla finaalilähdössä toiseksi sijoittuneeseen uusiseelantilaispariin Alex Maloney ja Molly Meech. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Grael ja Kunze voittivat kultaa seitsemän pisteen erolla saksalaispariin Tina Lutz ja Susann Beucke.
Grael purjehti vuoteen 2012 saakka 470-luokassa, jossa hän sijoittui MM-kilpailuissa kahdeksanneksi vuosina 2011 ja 2012. Suurta menestystä alkoi tulla, kun hän siirtyi 49er FX -luokkaan. Hän saavutti Kahena Kunzen kanssa MM-hopeaa vuonna 2013, ja he voittivat vuonna 2014 maailmanmestaruuden. Seuraavat vuodet toivat MM-kilpailuista hopeaa vuonna 2015, kuudennen sijan vuonna 2016, hopeaa vuonna 2017, neljännen sijan vuonna 2018 ja hopeaa vuonna 2019. Vuonna 2020 tuloksena oli 12. sija, ja vuonna 2021 mitalikokoelmaan lisättiin pronssi. Vuonna 2022 Grael oli MM-kilpailuissa seitsemäs, vuonna 2023 kahdestoista ja vuonna 2024 neljäs.
Martine Graelin isä Torben Grael on purjehduksen kaksinkertainen olympiavoittaja ja setä Lars Grael kaksinkertainen olympiamitalisti. Myös hänen veljensä Marco Grael on kilpaillut olympialaisten purjehduksessa.
Richard Grainger

Grey Street Newcastlen keskustassa.
Richard Grainger (1797–1861) oli englantilainen kiinteistöalan yrittäjä. Hän vaikutti suuresti siihen, miltä Newcastlen keskusta näyttää nykyisin, sillä hän rakennutti sinne monia merkittäviä osia vuosina 1835–1842. Grainger kehittyi kahdessakymmenessä vuodessa rakennustöiden hanslankarista Koillis-Englannin suurimmaksi kiinteistöalan toimijaksi. Hän rakennutti Eldon Squaren, Leezes Terracen, Royal Arcaden ja Grainger Marketin.
Grainger käytti useita nimekkäitä paikallisia arkkitehtejä, kuten John Dobsonia, John Stokoeta, John ja Benjamin Greeniä, Thomas Oliveria ja John Wardlea. Grainger Marketiksi kutsuttua toria pidettiin omana aikanaan ennennäkemättömän suurellisena marmorisine suihkulähteineen, ja sen kaasuvaloilla valaistuihin avajaisiin osallistui yli kaksituhatta ihmistä. Graingerin saama tilaisuus uudistaa ja suunnitella koko kaupungin keskusta oli harvinaislaatuinen; Georges-Eugène Haussmann pääsi tekemään saman Pariisille vuosikymmeniä myöhemmin Napoleon III:n aikana. Erilaiset hankkeet eivät aina olleet kannattavia, ja Grainger viettikin elämänsä viimeiset vuosikymmenet varattomana ja sivussa julkisuudesta.
Newcastlen vanha keskusta, Grainger Town, on nimetty Graingerin mukaan. Grainger Townissa on 450 rakennusta, joista lähes puolet on museoviraston suojelemia. Alue oli 1970-luvulla rappeutumassa pahasti, mutta vuosina 1997–2003 siellä toteutettiin laajamittainen kehityshanke, jonka aikana rakennuksia kunnostettiin ja alueelle tuotiin uutta elämää ja työpaikkoja.
Kiina olympialaisissa

Kiinan kansantasavalta osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Helsingissä 1952 yhden urheilijan voimin. (Aiemmin koko Kiinaa edusti Kiinan tasavalta). Kansainvälisen olympiakomitean jäseneksi se hyväksyttiin vuonna 1954, mutta jo neljä vuotta myöhemmin se erosi Taiwanin kysymyksen vuoksi. Vasta 1980-luvulla Kiina palasi aktiivisesti mukaan olympialiikkeeseen ja on siitä lähtien ollut yksi olympialaisten menestyneimpiä maita. Se on saavuttanut kaikkiaan 527 olympiamitalia ja on olympialaisten mitalitilastossa parhaana aasialaisena maana seitsemäntenä. Kiinan pääkaupunki Peking toimi vuoden 2008 kesäolympialaisten isäntäkaupunkina, ja Kiina oli kotikisojensa paras maa kultamitalien määrällä mitattuna.
Kiina on saavuttanut olympiamitaleja noin 30 urheilumuodossa. Parhaiten se on menestynyt uimahypyissä, painonnostossa, telinevoimistelussa, pöytätenniksessä ja ammunnassa. Maan ensimmäinen olympiavoittaja oli ampuja Xu Haifeng, joka voitti vapaapistooliammunnan kultamitalin Los Angelesissa 1984. Menestyneimmät olympiaurheilijat ovat viisi kultaa voittanut telinevoimistelija Zou Kai sekä neljä kultaa voittaneet uimahyppääjät Fu Mingxia, Guo Jingjing, Wu Minxia ja Chen Ruolin, pöytätennispelaajat Deng Yaping, Zhang Yining ja Wang Nan sekä telinevoimistelija Li Xiaopeng.
Kiinan mitalit kesäolympialaisissa

| Vuosi | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä | Sijoitus mitalitilastossa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1984 | 15 | 8 | 9 | 32 | 4. |
| 1988 | 5 | 11 | 12 | 28 | 11. |
| 1992 | 16 | 22 | 16 | 54 | 4. |
| 1996 | 16 | 22 | 12 | 50 | 4. |
| 2000 | 28 | 16 | 15 | 59 | 3. |
| 2004 | 32 | 17 | 14 | 63 | 2. |
| 2008 | 51 | 21 | 28 | 100 | 1. |
| 2012 | 38 | 27 | 23 | 88 | 2. |
| Yhteensä | 201 | 144 | 129 | 474 | 5. |
Kiinan mitalit talviolympialaisissa

| Vuosi | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä | Sijoitus mitalitilastossa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1992 | 0 | 3 | 0 | 3 | 15. |
| 1994 | 0 | 1 | 2 | 3 | 19. |
| 1998 | 0 | 6 | 2 | 8 | 16. |
| 2002 | 2 | 2 | 4 | 8 | 13. |
| 2006 | 2 | 4 | 5 | 11 | 14. |
| 2010 | 5 | 2 | 4 | 11 | 7. |
| 2014 | 3 | 4 | 2 | 9 | 7. |
| Yhteensä | 12 | 22 | 19 | 53 | 16. |
LÉ Grainne

| LÉ Grainne |
| --- | --- |
 profiilipiirros alustyypistä

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  John I. Thornycroft and Company, Woolston
Laskettu vesille:  syyskuu 1953
Palveluskäyttöön:  30. tammikuuta 1971
Poistui palveluskäytöstä:  myyty romutettavaksi Espanjaan 1987
Tekniset tiedot
Uppouma:  360 t
Pituus:  42,67 m
Leveys:  8,4 m
Syväys:  2,49 m
Nopeus:  15 solmua
Miehistöä:  30
Aseistus
Aseistus:  1 × Bofors 40 mm -ilmatorjuntatykki 2 × Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykkiä
LÉ Grainne (viirinumero CM10) oli Irlannin laivaston Ton-luokan miinanraivaaja, joka oli  valmistunut Britannian kuninkaallisen laivaston miinanraivaajaksi HMS Oulstoniksi. Se nimettiin irlantilaisen prinsessan Gráinnen mukaan 8. joulukuuta 1970 Hythessä T. McKennan vastaanottaessa aluksen. Se otettiin laivaston palvelukseen 30. tammikuuta 1971 Portsmouthin laivastotukikohdassa ensimmäisenä päällikkönään J. Deasy.
Alus ei kuitenkaan koskaan ollut varsinaisessa meripalveluksessa. Se myytiin romutettavaksi Espanjaan 1987.
HMS Gotland (Gtd)

| HMS Gotland |
| --- | --- |
 HMS Gotland

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Kockums, Malmö & Karlskronavarvet
Kölinlasku:  27. marraskuuta 1992
Laskettu vesille:  2. helmikuuta 1995
Palveluskäyttöön:  26. elokuuta 1999
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 240 t (pinnalla) 1 490 t (sukelluksissa)
Pituus:  60,0 m
Leveys:  6,06 m
Syväys:  5,6 m
Koneteho:  1-akselinen, 2 x Hedemora V12A/15-Ub -dieselmoottoria 3 600 bhp sähkömoottori 1 800 shp 2 x Stirling V4-275R Mk II AIP yksikköä
Nopeus:  11 solmua (pinnalla) 20 solmua (sukelluksissa)
Miehistöä:  25
Aseistus
Aseistus:  4 x 53 cm torpedoputkea 2 x 40 cm torpedoputkea 22 x miinaa
HMS Gotland. Ystad 2015.
HMS Gotland (tunnus Gtd) on Ruotsin laivaston Gotland-luokan sukellusvene. Alus on edelleen palveluksessa vuonna 2015.
Valmistus

Alus tilattiin 28. maaliskuuta 1990 Kockumsilta Malmöstä, mutta suunnitelmat muutettiin 5. syyskuuta 1991 AIP-järjestelmän lisäämiseksi. Muutos kasvatti uppoumaa 200 tonnilla ja pituutta 7,5 metriä. Aluksen köli laskettiin 27. marraskuuta 1992 ja se laskettiin vesille 2. helmikuuta 1995. Alus valmistui heinäkuussa 1996 ja se liitettiin laivastoon 26. elokuuta 1999.
Palvelus

Alus oli vuokrattuna miehistöineen Yhdysvaltain laivastolle kesäkuusta 2005 elokuuhun 2007. Alus on palveluksessa 2015.