stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Téméraire (1782)
Palvelus

Alus osallistui 1. kesäkuuta 1794 käytyyn Ushantin toiseen taisteluun (engl. Glorious First of June ja ransk. Bataille du 13 prairial an 2 tai Combat de Prairial), jossa se taisteli HMS Russelia vastaan.
Alus osallistui joulukuusta 1794 helmikuuhun 1795 käytyihin sotatoimiin Biskajanlahdella (ransk. Croisière du Grand Hiver). Alus kuitenkin sai vuodon sauman auettua yöllä 30.-31. joulukuuta, ja se joutui palaamaan St. Maloon. Vuodesta 1798 alus oli korjaamattomana, ja se olisi pitänyt huoltaa tai hävittää. Vuonna 1802 alus todettiin korjauskelvottomaksi, ja se romutettiin seuraavana vuonna.
Päärautatieaseman kävelytunneli

| Päärautatieaseman kävelytunneli |
| --- | --- |
 Näkymä itäiseltä sisäänkäynniltä vuonna 2021. Sittemmin samaan kohtaan on rakennettu myös Kaisantunnelin sisäänkäynti.
Alittaa:  Helsingin päärautatieaseman
Alkupiste:  Elielinaukio
Loppupiste:  Kaisaniemen puistokuja
Koordinaatit:  60°10′22.8″N, 24°56′34.12″E
Avattu:  2000
Pituus:  185 m
Leveys:  7 m
Päärautatieaseman kävelytunneli (myös nimellä Ratapihan alikulkukäytävä) on Helsingin päärautatieaseman ratapihan alittava 185 metriä pitkä tunneli, joka yhdistää toisiinsa Elielinaukion ja Kaisaniemen puiston. Se valmistui toukokuussa 2000 helpottamaan aseman läpikulkua. Tunnelin suunnitteli arkkitehti Jarmo Maunula, ja sen rakentaminen maksoi 40 miljoonaa markkaa.
Tunnelista pääsee portailla ja hisseillä kaikille aseman laitureille. Tunnelin itäpäässä on luiska mutta länsipäässä vain hissit ja portaat. Länsipäässä on yksi liiketila, jossa toimi Alepa kesäkuuhun 2023 asti. Pyöräily tunnelissa on kielletty. Seinät on kaakeloitu, mikä helpottaa graffitien ja muiden töhryjen puhdistamista. Marraskuussa 2020 tunneliin asennettiin kolmen kuukauden ajaksi Josue Morenon äänitaideteos Tunnel Piece.
Helsingin kaupunkiympäristölautakunnan vuonna 2019 julkaisemassa raportissa rautatieaseman kävelytunneli koettiin vastaajien keskuudessa ”erityisen epämiellyttävänä”.
Kävelytunneli sijaitsee suoraan Kaisantunnelin eteläpuolella, ja Kaisaniemen puiston puoleisessa päässä tunneleilla on yhteinen sisäänkäynti. Kaisantunneli avattiin toukokuussa 2024.
Temerario (D37)

| Temerario |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Ferrol
Kölinlasku:  14. heinäkuuta 1945
Laskettu vesille:  29. maaliskuuta 1960
Palveluskäyttöön:  16. maaliskuuta 1964
Poistui palveluskäytöstä:  1975
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 106 t (standardi) 1 474 t (kuormattu)
Pituus:  93,9 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,4 m
Syväys:  3,0 m
Koneteho:  30 800 shp
Nopeus:  33 solmua
Miehistöä:  145
Aseistus
Aseistus:  3 x DP 4,1"/45 -tykki 4 x 47 mm ilmatorjuntatykkiä 8 x 20 mm ilmatorjuntatykkiä 6 x 21" torpedoputkea
Temerario (runkonumero D37) oli Espanjan laivaston vuonna 1960 vesillelaskettu Audaz-luokan hävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin Ferrolista, missä köli laskettiin 14. heinäkuuta 1945. Alus laskettiin vesille 29. maaliskuuta 1960 ja otettiin palvelukseen 16. maaliskuuta 1964.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1975.
HMS Temeraire (1876)

| HMS Temeraire |
| --- | --- |
 HMS Temeraire

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Chathamin telakka
Kölinlasku:  18. elokuuta 1873
Laskettu vesille:  9. toukokuuta 1876
Palveluskäyttöön:  31. elokuuta 1877
Loppuvaihe:  romutettu 1921
Tekniset tiedot
Uppouma:  8 540 t
Pituus:  87 m (kokonaispituus)
Leveys:  19 m
Syväys:  8,38 m
Koneteho:  7 697 ihp
Nopeus:  14,65 solmua
Miehistöä:  580
Aseistus
Aseistus:  4 × 11" MLR -tykkiä 4 × 10" MLR -tykkiä 6 × 20 naulan BL-tykkiä 2 torpedotelinettä
HMS Temeraire oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1876 vesillelaskettu viktoriaanisen ajan ironclad-taistelulaiva.
Valmistus

Alus tilattiin Chathamin telakalta ja sen köli laskettiin 18. elokuuta 1873. Alus laskettiin vesille 9. toukokuuta 1876 ja se valmistui 31. elokuuta 1877.
Palvelus

Alus myytiin romutettavaksi 26. toukokuuta 1921.
Pääkaupunki

Pääkaupunki on itsenäisen valtion tai muun hallinnollisen alueen, kuten osavaltion tai maakunnan keskus, jossa yleensä sijaitsevat valtionhallinnon päätoiminnot, kuten hallitus ja kansanedustuslaitos.
Useimmilla poliittisilla yksiköillä on vain yksi pääkaupunki, mutta joillakin on useampia. Bolivian oikeudellinen pääkaupunki on Sucre ja hallinnollinen pääkaupunki La Paz. Alankomaiden oikeudellinen pääkaupunki on Amsterdam ja hallinnon keskus Haag. Etelä-Afrikan hallinnollinen pääkaupunki on Pretoria, oikeudellinen pääkaupunki Bloemfontein ja lainsäädännöllinen pääkaupunki Kapkaupunki. Yhdysvaltain osavaltioista Connecticutilla ja Rhode Islandilla oli vielä 1800-luvulla kaksi pääkaupunkia. Toisaalta Naurun tasavallalla ei ole virallisesti pääkaupunkia lainkaan, vaikka sen hallinnollinen keskus onkin Yarenissa.
Punaisella maat, joiden pääkaupunki ei ole maan suurin kaupunki.
Pääkaupungit jaetaan joskus ”luonnollisiin” ja ”keinotekoisiin” pääkaupunkeihin. Luonnollinen pääkaupunki on hallitseva kaupunki, kuten Lontoo tai Pariisi, jonka ympärille usein koko maa on kasvanut. Keinotekoinen pääkaupunki on perustettu suoraan pääkaupungiksi, kuten Canberra Australiassa, Brasília Brasiliassa ja Abuja Nigeriassa.
Pääkaupungin valinta on usein tehty alueen maantieteellisen tai väestöllisen painopisteen sijainnin perusteella. Tästä esimerkkejä ovat Indianapolis Indianassa ja Springfield Illinoisissa. Washington valittiin Yhdysvaltain pääkaupungiksi, koska se ei ollut liian etelässä, eikä liian pohjoisessa. Myös Sacramento valittiin Kalifornian pääkaupungiksi ja Tallahassee Floridan pääkaupungiksi aikana, jolloin ne olivat vielä lähellä osavaltioidensa väestön keskipistettä, joskin tilanne on sittemmin muuttunut. Canberra perustettiin Australian pääkaupungiksi, koska suurkaupungit Melbourne ja Sydney eivät hyväksyneet toisiaan valtion pääkaupungiksi. Ottawa valittiin Kanadan pääkaupungiksi, koska se sijaitsee ranskan- ja englanninkielisen Kanadan rajalla. Japani siirsi pääkaupunkinsa Kiotosta pohjoisemmaksi Tokioon vuonna 1868 samaan aikaan, kun maa pyrki laajentamaan hallintaansa Japaninsaarten pohjoisosassa. Amerikan vallankumouksen jälkeen seitsemän Yhdysvaltain 13 osavaltiosta siirsi pääkaupunkinsa rannikolta sisämaahan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pääkaupunki Wikimedia Commonsissa
Tegea

| Tegea> Τεγέα |
| --- | --- |
 Tegean arkeologista aluetta ja Athene Alean temppelin raunioita.
Sijainti
 Tegea
Koordinaatit:  37°27′52″N, 22°25′43″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Aléa, Tegéa, Trípoli, Arkadia, Peloponnesos
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  mykeneläinen kulttuuri antiikki
Alue:  Tegeatis, Arkadia
Aiheesta muualla
  Tegea Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tegea (m.kreik. Τεγέα) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Arkadiassa Kreikassa. Se tunnetaan erityisesti Athene Alean temppelistä. Kaupungin arkeologiset kohteet sijaitsevat Trípolin kunnassa nykyisen Tegéan kunnallisyksikön alueella, noin 12 kilometriä etelään Trípolin kaupungista.
Maantiede

Tegean kaupunki sijaitsi hedelmällisellä Tegean tasangolla Argoksesta Spartaan johtaneen tien varrella. Kaupunkivaltion alaisuuteen kuului noin 385 neliökilometrin kokoinen alue, ja varsinaisen Tegean kaupungin koko oli noin 90 hehtaaria. Antiikin aikana kaupungin ympäristö tunnettiin nimellä Tegeatis. Sen pohjoispuolella sijaitsi Mantineia, itäpuolella Parthenion-vuoren (nyk. Parthénio) takana Kynuria ja Argolis, eteläpuolella Spartan hallitsema Lakonia ja länsipuolella Mainalia.
Historia > Esihistoria ja arkaainen kausi

Tegea oli yksi Arkadian vanhimpia kaupunkeja. Sen paikka on ollut asuttuna viimeistään neoliittisella kaudella ja kaupunki oli merkittävä jo mykeneläisellä kaudella. Se oli asuttuna edelleen tai uudestaan geometrisella kaudella. Viimeistään samalta ajalta on peräisin kaupungin Athene Alean kultti. Varhaisin maininta kaupungista on Homeroksen Iliaan laivaluettelossa. Sen mukaan Tegean johtamat arkadialaiset osallistuivat Troijan sotaan 60 laivalla, ja heitä johti Agapenor. Kreikkalaisessa mytologiassa Tegean perustaja oli Lykonin poika Tegeates, ja sen tunnetuin kuningas Ekhemos, joka surmasi Herakleen pojan Hylloksen. Tegeasta oli kotoisin myös Atalante.
Pausaniaan mukaan Tegean kaupunkivaltio syntyi arkaaisella kaudella ennen vuotta 600 eaa., kun yhdeksän alueen kylää tai demosta liittyi yhteen (synoikismos). Ne olivat Korythea, Gareaton, Fylakeon, Karya, Oiaton, Potakhidai (Botakhidai), Manthyrea, Ekhenidon ja Afeidantion. Tegea perusti siirtokunnat Pafokseen Kyproksella sekä Kydoniaan, Gortyniin ja Katreaan Kreetalla. Kaupunki soti usein menestyksekkäästi Spartaa vastaan. Lopulta Sparta kuitenkin pakotti Tegean alamaisekseen noin vuonna 560–550 eaa. Tämän jälkeen kaupungit muodostivat yhdessä peloponnesolaisliiton ytimen. Persialaissodissa kaupunki oli Spartan liittolainen, ja osallistui sotaan koko Peloponnesoksen toiseksi suurimmalla armeijalla. Marathonin taistelun myötä ateenalaiset omaksuivat Panin kultin Tegean vuorilta. Thermopylain taisteluun kaupunki osallistui 500 ja Plataiain taisteluun 1 500 hopliittisotilaalla.
Historia > Klassiselta roomalaiselle kaudelle

Persialaissotien jälkeen noin 470–465 eaa. Spartan ja Arkadian kaupunkien välille alkoi syntyä jännitteitä. Tegea suuntautui edelleen Spartaan, koska oli oligarkkien johdossa, mikä johti kiistoihin Mantineian kanssa. Peloponnesolaissodassa Tegea oli edelleen Spartan puolella. Tegea oli Arkadian merkittävin kaupunki Megalopoliin perustamiseen saakka. Kaupunki pysyi Spartan alaisuudessa noin vuoteen 371/370 eaa. saakka, jolloin Sparta hävisi Leuktran taistelun. Tämän jälkeen vuonna 370/369 eaa. Tegea liittyi Arkadian liittoon. Se perusti yhdessä entisen vihollisensa Mantineian kanssa Megalopoliin kaupungin ja soti Theban puolella Spartaa vastaan Mantineian taistelussa. Vuonna 316 eaa. Tegea torjui Kassandroksen johtaman makedonialaisten hyökkäyksen.
400-luvulla eaa. Tegeassa arvioidaan olleen noin 40 000 asukasta. Kaupungin neuvostoon eli buleen kuului 300 miestä. Tegea löi omaa rahaa noin vuodesta 430–420 eaa. lähtien. Kaupungissa järjestettiin Athene Alean kunniaksi Alaiea-juhlia. Kaupungista olivat kotoisin muun muassa runoilijat Klonas ja Anyte sekä tragediakirjailija Aristarkhos.
Vuonna 222 eaa. Tegea pakotettiin mukaan Akhaian liittoon. Se hävisi samana vuonna Antigonos Dosonin makedonialaiselle armeijalle, vuonna 218 eaa. Lykurgoksen spartalaiselle armeijalle ja vuonna 210 eaa. jälleen spartalaisille, joita johti nyt Makhanidas. Seurauksena kaupunki menetti poliittisen merkityksensä, mutta säilyi merkittävänä kauppapaikkana. Tegea päätyi Rooman vallan alle muun Peloponnesoksen tavoin vuonna 146 eaa. Rooman sisällissodassa kaupunki tuki Antoniusta, minkä johdosta Augustuksen voitettua kaupungin arvotaidetta siirrettiin Roomaan. Muutoin kaupunki kukoisti roomalaisella kaudella edelleen, ja Pausanias kuvasi sitä laajalti teoksessaan Kreikan kuvaus 100-luvulla jaa. Keisari Hadrianus vieraili kaupungissa vuonna 124 jaa.
Alarikin johtamat visigootit tuhosivat Tegean vuonna 395 jaa.
Historia > Myöhempi historia ja kaivaukset

Tuhosta huolimatta Tegean paikka säilyi asuttuna, sillä sinne rakennettiin 400-luvulla varhaiskristillisiä kirkkoja. Kaupunki perustettiin uudelleen bysanttilaisella keskiajalla 900-luvulla nimellä Amyklion, myöhemmin yleensä lyhennettynä Amykli tai Nykli (myös Nikli), ja se oli yksi Peloponnesoksen merkittävimpiä kaupunkeja. Se oli piispanistuin ja kukoisti erityisesti frankkivallan aikana. Vuonna 1296 kaupunki siirtyi Mystraksen ja Andronikos Palaiologoksen vallan alle. Tämän jälkeen kaupunki hylättiin, sillä se oli hankala puolustaa. Monet seudun asukkaat muuttivat Mánille. Antiikin Tegean paikalle myöhemmin syntynyt nykyinen Aléan kylä tunnettiin aiemmin nimellä Piáli. Tegeasta on saanut nimensä nykyinen Trípolin kunnan osa Tegéan kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta.
Tegean arkeologiset kaivaukset alkoivat vuosina 1888–1889. Niitä suoritti École française d’Athènes eli Ranskan arkeologinen koulu G. Fougèresin ja V. Bérardin johdolla. Athene Alean temppeliä tutki A. Milchhöfer vuonna 1879 ja Wilhelm Dörpfeld vuonna 1882, ja ranskalaiset suorittivat sen kaivaukset vuosina 1900–1910. Kreikkalaiset suorittivat kaivauksia vuosina 1964–1965. Vuodesta 1990 lähtien kaivauksia alueella on jatkanut Norjan Ateenan-instituutti.
Rakennukset ja löydökset

Tegea oli rakennettu suhteellisen laajalle alueelle. Arkeologisia löytöjä on noin 3 x 3 kilometrin kokoisella alueella nykyisissä Tegéan kunnallisyksikön Aléan, Ágios Sóstiksen, Episkopín ja Stádion kylissä ja niiden ympäristössä.
Athene Alean temppeli
Athene Alealle omistettu temppeli oli kaupungin ja koko Arkadian merkittävin pyhäkkö. Paikalla oli alun perin arkaaisella kaudella rakennettu temppeli. Se tuhoutui tulipalossa vuonna 395/394 eaa., ja paikalle rakennettiin uusi temppeli 300-luvun eaa. puolessa välissä. Temppeli edusti doorilaista tyyliä ja siinä oli 6 x 14 pylvästä. Sisäosissa oli käytetty korinttilaisen tyylin puolipylväitä. Temppelistä on säilynyt sen perustukset, joiden koko on noin 47,5 x 19,2 metriä, sekä joitakin rakenneosia. Veistoskoristelu, josta on säilynyt osia, on noin vuodelta 340 eaa. Temppeli tunnettiin erityisesti suojapaikkana turvananojille. Temppelin rauniot ovat siitä nimensä saaneessa nykyisessä Aléan kylässä (37°27′19.7″N, 22°25′13.5″E).
Akropolis
Tegean akropolis eli yläkaupunki tunnettiin antiikin aikana nimillä Fylaktris ja Akra. Nykyisin kukkulalla on kylä nimeltä Ágios Sóstis, mitä nimeä myös kukkulasta käytetään. Se sijaitsee noin 2,5 kilometriä pohjoiseen Aléan kylästä (37°28′39″N, 22°24′54″E). Kukkulalta on tehty kaupungin varhaisimmat, mykeneläisaikaiset asutuslöydöt. Akropoliilla oli Athene Poliaalle omistettu temppeli, josta ei ole löydetty jäänteitä. Kukkulan koillisosasta on löydetty Demeterin ja Koren pyhäkön jäänteet.
Agora
Tegean agora eli kauppapaikka sijaitsi nykyisen Episkopín kylän lähellä. Agoralla oli pylväiköin varustettuja rakennuksia. Sen itäpuolella sijaitsi kaupungin teatteri, joka oli rakennettu 300-luvulla eaa. Teatterin paikalla on nykyisin bysanttilaisella ajalla 1000- tai 1100-luvulla rakennettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen (Koímisi Theotókou) kirkko, joka oli keskiaikaisen Amyklionin katedraali ja tunnetaan siksi myös nimellä Palaiá Episkopí. Kirkon ympäristö on nykyisin arkeologista puistoa (37°27′52″N, 22°25′43″E).
Muut rakennukset ja löydökset
Tegean kaupunginmuurit rakennettiin noin 370 eaa. Niiden pituus oli noin 5,5 kilometriä ja korkeus 3,5–6,5 metriä. Muureissa oli useita torneja ja viisi porttia.
Kaupungissa tiedetään olleen stadion ja gymnasion. 100-luvulla jaa. sinne rakennettiin roomalainen kylpylä. 400-luvulla jaa. kaupunkiin rakennettiin varhaiskristillisiä basilikakirkkoja, yksi niistä Athene Alean temppelin paikalle ja toinen, jonka jäännökset ovat Palaiá Episkopín kirkon lähellä, agoran alueelle.
Tegeasta tehdyt esinelöydöt ovat Tegéan arkeologisessa museossa, joka sijaitsee Aléan kylässä, sekä Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tegea Wikimedia Commonsissa
Pronssinen härkä Tegeasta, n. 720-610 eaa. Tegéan arkeologinen museo.
Tegean lyömiä hopeisia hemidrakhmoja, n. 460–450 eaa. Kuvituksessa Zeus Lykaios ja nymfi Kallisto.
Athene Alean temppelin perustukset Aléan kylässä.
Episkopín kylän Palaiá Episkopín (myös Koímisi Theotókou) kirkko, joka on rakennettu Tegean teatterin paikalle ja jossa on käytetty antiikin aikaisten rakennusten osia.
Sarkofagin fragmentti, Akhilleus ja Hektor, n. 138 jaa. Tegéan arkeologinen museo.
Temmesjoen vesistöalue

| Temmesjoen vesistö  (Suomen päävesistö: 58) |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Pohjanmaa
Vesistöalueen tai valuma−alueen tietoja
Merialue:  Itämeren valuma-alue
Päävesistöalue:  Temmesjoen vesistö (58)
Vesistöjako:  Temmesjoen alaosan alue (58.01), Temmesjoen keskiosan alue (58.02), Temmesjoen yläo. valuma−alue (58.03), Ängeslevänjoen valuma-alue (58.04), Tyrnävänjoen valuma-alue (58.05), Liminganjoen valuma-alue (58.06)
Laskujoki:  Temmesjoki
Laskupaikka:  Liminka, Liminganlahti, Perämeri 
Koordinaatit:  64°51′50″N, 25°20′42″E
Mittaustietoja
Valuma-alue:  1 180,71 km²  
Järvisyys:  0,5 % 
Alueen pituus:  65 km  
Alueen leveys:  30 km  
Pääuoma:  noin 80 km
 fiJoki laskee Perämereen Liminganlahdella Limingassa. 
Temmesjoen vesistöalue (vesistöaluetunnus 58) on Suomen päävesistöalue, jonka laskujoki Temmesjoki laskee Perämereen. Se sijaitsee Pohjois-Pohjanmaalla pääasiallisesti Limingan ja Tyrnävän kuntien alueella. Vesistöalueen pinta-ala on 1180,71 neliökilometriä ja järvisyys on 0,5 %. Vesistöalue muodostuu Temmesjoen lisäksi Tyrnävän- sekä Ängeslevänjoista. Myös Liminganjoki on yhdistetty Temmesjokeen kanavalla. Vesistöalueen putouskorkeus on 105 metriä ja laskupaikka Liminganlahti. Vesistöalueelle tunnusomaisia piirteitä ovat Limingan–Tyrnävän laajat peltolakeudet alajuoksulla sekä laajat suo- ja metsäalueet yläjuoksulla.
Vesistöalueen toisessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet. Sisennys tarkoittaa luettelossa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy ylempänä sijaitsevaan vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen vastaavassa järjestyksessä niin, että ylin yhtyy lähempänä alajuoksua :
Temmesjoen alaosan alue (58.01)
Liminganjoen valuma-alue (58.06)
Ängeslevänjoen valuma-alue (58.04)
Tyrnävänjoen valuma-alue (58.05)
Temmesjoen keskiosan alue (58.02)
Temmesjoen yläosan valuma-alue (58.03)
Järviä ja jokia

Vesistöalueella on järviä erittäin vähän: ainoat järviksi luokiteltavat vesialueet ovat Iso Nuoluanjärvi ja Suutarinjärvi sekä Tyrnävänjoen yläjuoksun Pitkäjärvi ja Tuulijärvi.lähde?
Aiheesta muualla

Vesistöennusteet: Temmesjoen vesistö, vesi.fi
ymparisto.fi: Temmesjoen vesistöalue
Päivämääräraja

Päivämääräraja kulkee 180. pituuspiirillä tai sen läheisyydessä.
Päivämääräraja on Tyynenmeren poikki kulkeva linja, jonka eri puolilla on eri päivämäärä ja viikonpäivä. Se kulkee suurelta osin 180. pituuspiiriä pitkin, mutta poikkeaa siitä eräiden saaristojen ja Beringinsalmen kohdalla.
Päivämäärärajaa ei määritä mikään kansainvälinen sopimus, vaan sen kulku määräytyy sen mukaan, mitä paikallista aikaa kukin alueen valtio on päättänyt noudattaa. Kansainvälisillä vesialueilla rajan kulku on viitteellinen, koska tällaisilla alueilla ei vallitse minkään valtion paikallinen aika.
Välittömästi päivämäärärajan itäpuolella kello on jäljessä ja länsipuolella edellä Greenwichin aikaa (UTC). Aikaero Greenwichin aikaan päivämäärärajalla ei kaikkialla ole 12 tuntia. Esimerkiksi itäinen Kiribati noudattaa aikavyöhykettä UTC+14 tuntia. Itäisellä Kiribatilla ja suunnilleen samalla pituuspiirillä sijaitsevalla Havaijilla on sama kellonaika, mutta eri päivämäärä, Havaijin aikavyöhykkeen ollessa UTC-10 tuntia.
Matkustettaessa päivämäärärajan yli idästä länteen siirrytään ajanlaskussa seuraavaan päivään, lännestä itään matkustettaessa takaisin edelliseen päivään. Kun sen itäpuolella on sunnuntai, on sen länsipuolella maanantai.
Sijainti

Päivämääräraja kulkee Tyynenmeren poikki, suurimmaksi osaksi pitkin 180. pituuspiiriä Greenwichistä luettuna. Käytännön syistä linja kuitenkin poikkeaa tästä pituuspiiristä siten, ettei se yleensä erota samaan valtioon kuuluvia saaria toisistaan, eikä myöskään Siperian itäisintä osaa muusta Venäjästä.
Pohjoisessa päivämääräraja poikkeaa 180. pituuspiiristä itään Beringinsalmen kohdalla ja hieman etelämpänä länteen Aleuttien kohdalla. Näin ollen Venäjän itäisimmässä osassa, Tšuktšien niemimaalla on sama päivämäärä kuin muuallakin Siperiassa, kun taas Aleuttien koko saariryhmässä on sama päivämäärä kuin muuallakin Alaskassa.
Suurimman poikkeaman 180. pituuspiiristä päivämääräraja tekee Kiribatin kohdalla. Mainittu pituuspiiri kulkee Kiribatin alueen poikki, mutta päivämääräraja kiertää sen itäpuolitse ulottuen paikoitellen lähelle 150. läntistä pituuspiiriä.
Eteläisellä pallonpuoliskolla päivämääräraja kulkee useita tuhansia kilometrejä (15. ja 45. eteläisten leveyspiirien välillä) pitkin pituuspiiriä 172°25′ läntistä pituutta. Täten Wallisissa ja Futunassa, Tongassa ja Chatham-saarilla on sama päivämäärä kuin Uudessa-Seelannissa.
Jos matkustetaan maapallon ympäri idästä länteen (samaan suuntaan kuin aikoinaan Fernão de Magalhães), kelloa siirretään tunti taaksepäin aina 15 pituuspiirin välein, mutta päivämäärärajaa ylitettäessä siirrytään kokonainen vuorokausi eteenpäin. Näin ollen yhteenlaskettu siirto on nolla.
Mainintoja kirjallisuudessa

Päivämäärärajan huomiotta jättämisellä on huomattava merkitys Jules Vernen kirjassa Maailman ympäri 80 päivässä. Kirjan päähenkilö, lontoolainen Phileas Fogg, oli lyönyt vetoa siitä, että hän pystyy kiertämään maapallon ympäri 80 vuorokaudessa. Hän kiersi Maan lännestä itään ja palattuaan Lontooseen aikaa oli hänen laskujensa mukaan kulunut melkein 81 päivää. Hän oli unohtanut päivämäärärajan olemassaolon ja näin ollen hän luuli hävinneensä vedon. Asian laita kuitenkin selvisi pian.
Päivämäärärajalla on keskeinen merkitys myös Umberto Econ kirjassa Edellisen päivän saari. Sen päähenkilö saa todeta olevansa pysähtyneellä laivalla, joka on aivan lähellä saarta siten, että päivämääräraja kulkee laivan ja saaren välissä.
Don Rosan Roope-tarinassa Saari ajan rajalla kultainen saari syntyy keskelle 180. pituuspiiriä. Roope voittaa Kulta-Into Piin saaren valloituksessa vetoamalla päivämäärärajaan.
Päivämääräraja merenkulussa

On vakiintunut käytäntö, että alukset merillä ollessaan noudattavat puhtaasti pituuspiireihin perustuvia aikavyöhykkeitä. Näin ollen alusliikenteen päivämäärärajana käytetään 180. pituusastetta. Satamassa ollessaan alukset noudattavat paikallista aikaa.
Telos (kaupunki)

| Telos> Τῆλος.Sijainti |
| --- | --- |
 Telos
Koordinaatit:  36°27′37″N, 27°20′35″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Megálo Chorió, Tílos, Etelä-Egean saaret
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Kykladit / Eteläiset Sporadit
Infobox OKNimi-testi OK: 
Telos (m.kreik. Τῆλος, Tēlos) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Teloksen saarella eli nykyisellä Tíloksen saarella Kreikassa. Sen kaupunkikeskus sijaitsi nykyisen Megálo Chorión kylän lähellä.
Maantiede

Teloksen kaupunki sijaitsi samannimisen saaren länsirannikolla. Sen akropoliina eli linnavuorena ja yläkaupunkina toimi saaren nykyisen pääkylän Megálo Chorión vieressä kohoava kukkula.
Teloksen kaupunkivaltion alaisuuteen kuului koko Teloksen saari, eikä sillä ollut muita poliksia eikä välttämättä mitään muitakaan asutuksia, kuten kyliä, sillä tällaisista ei ole löytynyt merkkejä. Saari sijaitsi antiikin nimistöllä Karpathoksen meressä Rhodoksen ja Nisyroksen saarten välissä. Strabon, joka luki saaren kuuluvaksi Sporadeihin, kuvasi sen ympärysmitaksi 80 stadioninmittaa. Stefanos Byzantionlainen luki Teloksen puolestaan osaksi Kykladeja. Nykyisin se luetaan osaksi Dodekanesiaa eli Eteläisiä Sporadeja.