stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suolayrtti

| Suolayrtti |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Revonhäntäkasvit Amaranthaceae
Suku::  Suolayrtit Salicornia
Laji::  europaea
Kaksiosainen nimi
 Salicornia europaea  L. 
Katso myös
   Suolayrtti Wikispeciesissä   Suolayrtti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suolayrtti eli punasuolayrtti (Salicornia europaea) on suolamaiden mehevävartinen kasvi. Euroopassa laji kasvaa merenrantahietikoilla. Suomessa suolayrtti on voimakkaasti harvinaistunut ja se on luonnonsuojeluasetuksessa mainittu uhanalainen kasvilaji.
Ulkonäkö ja koko

Yksivuotinen suolayrtti kasvaa 3–15 senttimetriä korkeaksi. Siirottavahaarainen varsi on pysty ja möyheä. Lehdet ovat vastakkain, mutta ovat muuntuneet hyvin lyhyiksi, suomumaisiksi vartta ympäröiviksi tupiksi. Suolayrtin versot ovat usein punertavia. Kukinto on 1–8 cm pitkä, tähkämäinen ja jaokkeinen. Kussakin jaokkeessa kaksi vaatimatonta kolmikukkaista viuhkoa. Möyheän kilpimäinen kehä suojelee kukkia. Suolayrtti kukkii elo-syyskuussa.
Levinneisyys

Suolayrttiä tavataan Euroopan kaikilla merenrannikoilla Vienanmereltä Välimerelle asti. Sitä tavataan myös Afrikan ja Lähi-idän Välimeren rannikoilla sekä Pohjois-Amerikan itärannikolla. Aasiassa laji on levinnyt laajalle sisämaan aroalueilla. Suomessa suolayrttiä tavataan Ahvenanmaalla, Varsinais-Suomessa ja Pohjanlahden rannoilla Satakunnasta sekä Keski- ja Pohjois-Pohjanmaalta. Laji on voimakkaasti taantunut koko Suomessa ja kanta on pienentynyt 1960-luvun jälkeen yli 60 prosenttia. Esimerkiksi Hailuodossa suolayrtti kasvoi yleisenä vielä 1970-luvulla. Nykyisin Hailuodossa on jäljellä enää kaksi kasvustoa.
Elinympäristö

Suolayrtti kasvaa hiekkaisten merenrantaniittyjen suolalaikuilla, joissa meriveden haihtuminen tekee maaperän suolaiseksi ja vähäkasviseksi. Tällaisia paikkoja syntyy esimerkiksi maakohoamisen takia tai voimakkaasta karjanlaidunnuksesta aiheutuneesta rantaniittyjen maanpinnan paljastumisesta, joka lisää veden haihtumista. Rantalaidunnuksen loppuminen ja Itämeren rehevöityminen ovat Suomessa johtaneet suolayrtin kasvupaikkojen nopeaan umpeenkasvamiseen ja lajin harvinaistumiseen.
Suolayrtti luokitellaan suolaisen kasvupaikkansa vuoksi suolakkokasviksi eli halofyytiksi.
Käyttö

Suolayrttiä on aikaisemmin käytetty soodan valmistamiseen. Sitä on myös lisätty salaatteihin.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2021: (Puna)suolayrtin (Salicornia perennans) levinneisyys Suomessa.
Suomen Lajitietokeskus: Suolayrtti (punasuolayrtti) – Salicornia perennans
Punertavia suolayrttejä.
Pyhän Gerasimoksen luostari

| Pyhän Gerasimoksen luostari Μονή Αγίου Γερασίμου |
| --- | --- |
 Pyhän Gerasimoksen luostarin kirkko.
Sijainti:  Omalá, Argostóli, Kefaloniá, Jooniansaaret, Kreikka
Koordinaatit:  38°09′57″N, 20°35′19″E
Kirkkokunta:  ortodoksinen kirkko
Perustaja:  Pyhä Gerasimos
Perustettu:  1560
Asukkaita:  15
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Pyhän Gerasimoksen luostari (kreik. Μονή Αγίου Γερασίμου, Moní Agíou Gerasímou) on ortodoksinen luostari Kefalonián saarella Kreikassa. Se on omistettu Pyhälle Gerasimokselle, joka on Kefalonián suojeluspyhä. Luostari sijaitsee Omalássa lähellä Valsamátan kylää.
Pyhän Gerasimoksen luostaria.
Pyhän Gerasimoksen luostari sijaitsee samalla paikalla, johon Gerasimos perusti ”Uudeksi Jerusalemiksi” kutsumansa nunnaluostarin vuonna 1560 kunnostamalla varhaisemman Neitsyt Marialle omistetun luostarin. Hän kuoli vuonna 1597 ja hänet julistettiin pyhäksi vuonna 1622. Luostari on sittemmin rakennettu uudelleen. Pyhän Gerasimoksen luostari on saaren merkittävin uskonnollinen ja pyhiinvaelluskohde ja merkittävimpiä kulttuurinähtävyyksiä. Vuonna 2011 luostarissa oli 15 asukasta.
Luostarin kirkko on uusi ja koristeltu rikkaasti muun muassa seinämaalauksin. Luostarin alapuolella on luola, jossa Pyhä Gerasimos asui, ja pihalla tämän istuttama vanha plataanipuu. Luostarissa on myös tämän hauta ja pyhäinjäännöksiä varten tehty rakennus, jossa jäännökset ovat lasiarkussa. Luostari juhlii vuosittain 16. elokuuta sekä 20. lokakuuta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyhän Gerasimoksen luostari Wikimedia Commonsissa
Tellervo Kalleinen

| Tellervo Kalleinen |
| --- | --- |
 Taiteilijat Tellervo Kalleinen ja Oliver Kochta-Kalleinen Kiasmassa vuonna 2013..
Henkilötiedot
Syntynyt: 1975 Lohja
Taiteilija
Ala:  nykytaiteilija
Kuuluisimpia töitä:  Summit of Micronations (2003), Valituskuoro (2006-), Making of Utopia (2006), I Love My Job (2008), Archipelago Scifi (2012)
Tellervo Kalleinen (s. 1975 Lohja) on suomalainen, Helsingissä asuva ja työskentelevä nykytaiteilija.
Elämä ja ura

Tellervo Kalleinen valmistui kuvataiteen maisteriksi Kuvataideakatemian tila-aikataiteen osastolta vuonna 2003. Hän oli vierailevana opiskelijana Braunschweigin ja Hampurin taideakatemioissa 2000–2001. Taideopintojen ohessa hän suoritti myös kiinalaisen lääketieteen opinnot 1996–2001. Kalleinen toteuttaa elokuvallisia teoksia, performansseja ja tapahtumia. Hän on tehnyt valtaosan tuotannostaan yhteistyössä Oliver Kochta-Kalleisen kanssa. Lisäksi hän on mukana taiteilijaryhmissä YKON, JOKAklubi ja The Speech Karaoke Action Group. Hän on tehnyt nuoresta asti myös musiikkia ja julkaisi LP-levyn Kaukaisu -nimen alla vuonna 2014, sekä säveltää ja sanoittaa Olento Orchestral -bändilleen.
Oliver Kochta-Kalleisen kanssa tehdyt teokset ovat luonteeltaan osallistavia. Niille on tyypillistä laajempien ilmiöiden tutkiminen ihmisten subjektiivisten kokemusten kautta. Teoksista tunnetuin on Valituskuoro (2005 lähtien). Siinä osallistujien yksilöllisistä valituksista tehdään paikallisen muusikon avulla kollektiivinen kuoroteos, jonka osallistujat harjoittelevat ja esittävät. Valituskuoron ovat sittemmin toteuttaneet yksityiset ihmiset taiteilijaparin internetissä julkaisemien ohjeiden pohjalta jo yli sadassa kaupungissa ympäri maailman. Teos on poikinut jopa valituskuoroille omistettuja festivaaleja.
Muita kaksikon yhteisiä töitä ovat muun muassa People in White (2011), jossa entiset mielenterveyspotilaat jakavat kokemuksiaan hoitaja–potilas-suhteesta, Archipelago Science Fiction (2012), jossa Turun saariston asukkaat pohtivat alueen tulevaisuutta tekemällä taiteilijoiden avulla saaristoon sijoittuvia sci-fi-lyhytelokuvia, Unimaa (2009), jossa he tekivät lyhytelokuvia suomalaisten Presidentti Tarja Halosesta näkemistä unista sekä I Love My Job (2010), joka kuvaa työntekijöiden fantasioita, jotka nousevat heidän työpaikoillaan kokemistaan konfliktitilanteista.
Palkinnot

Valmistuessaan kuvataideakatemiasta vuonna 2003 hänelle myönnettiin lopputyöstään In The Middle Of A Movie Suomen Kulttuurirahaston erikoispalkinto.
Vuonna 2012 hänelle myönnettiin yhdessä Oliver Kochta-Kalleisen kanssa Suomen suurin mediataidepalkinto, AVEK-palkinnon.
27. maaliskuuta 2014 Tellervo Kalleinen nimettiin yhdessä Oliver Kochta-Kalleisen kanssa Ars Fennica -palkinnon saajaksi.
2015 hänelle myönnettiin William Thuring -nimikkopalkinto
Näyttelyt

Tellervo Kalleinen on pitänyt lukuisia omia näyttelyitään maailmanlaajuisesti, monet niistä Oliver Kochta-Kalleisen kanssa. Lisäksi hänen elokuviaan on näytetty elokuvafestivaaleilla.
Näyttelyt > Yksityisnäyttelyt

In the Middle of a Movie, Nykytaiteen museo Kiasma, Helsinki (2004)
In the Middle of a Movie, Kunsthalle Lophem, Belgia (2004)
Inter I, Suomen suurlähetystö, Lontoo (2004)
Lost and Found, Stedelijk Museum voor actuele kunst, SMAK Gent, Belgia (Kalleinen & Kochta-Kalleinen + Mika Taanila) (2006)
Micronations Travelling Agency, Sparwasser, Berliini (yhdessä YKONin kanssa) (2006)
Complaints Choir, Sparwasser, Berliini (yhdessä Kochta-Kalleisen kanssa) (2007)
Complaints Choir, Signal, Malmö (yhdessä Kochta-Kalleisen kanssa) (2007)
In the Middle of a Movie, Plug In Institute for Contemporary Art, Winnipeg (2007)
Future Game, Taidehalli, Helsinki (yhdessä YKONin kanssa) (2008)
MAM10, Mori Art Museum, Tokio (yhdessä Kochta-Kalleisen kanssa) (2009)
Dreamland, Taidehalli, Helsinki (yhdessä Kochta-Kalleisen kanssa) (2009)
Kalleinen & Kochta-Kalleinen, ARTRA Gallery, Milano (yhdessä Kochta-Kalleisen kanssa) (2010)
Dreamland - 21 dreams about a president, Rauman taidemuseo (yhdessä Kochta-Kalleisen kanssa) (2010)
Complaints Choir, Contemporary Art Museum St. Louis (2010)
Dreamland - 21 dreams about a president, Mikkelin taidemuseo (yhdessä Kochta-Kalleisen kanssa) (2011)
Forms of Participation, Shedhalle, Zürich (yhdessä Kochta-Kalleisen ja YKONin kanssa) (2012)
Complaint Choirs, D 21, Kunstraum Leipzig (yhdessä Kochta-Kalleisen kanssa) (2013)
101 kaikkien puolesta, Helsingin Taidehalli (yhdessä Kochta-Kalleisen kanssa) (2015)
Näyttelyt > Kuraattorina

Ylikierroksilla (MUU Ry, yhdessä Nina Lehtonen Braunin kanssa) (2000)
The First Summit of Micronations (MUU Ry, yhdessä Kochta-Kalleisen kanssa) (2003)
»I am a socialist-anarchist-individual-collectivist-individualist-communist-cooperative-aristocrat-democrat.«, Hämeenlinnan ja Jyväskylän taidemuseot (yhdessä Kochta-Kalleisen kanssa,  Kuvataideakatemian "Kuva Kiertää" -näyttelyhankkeeseen liittyen) (2010–2011)
Aiheesta muualla

Korkki, Phyllis: Turning Complaints Into Art. The New Yor Times, 8.12.2009.  The New York Times Company. Artikkelin verkkoversio. (englanniksi)
Tellervo Kalleisen viralliset web sivut (englanniksi)
Tellervo Kalleinen ja Oliver Kochta-Kalleinen: nykytaideprojekti Keskustelupuisto, 2019–2020, Rauma.
Qian Hong

| Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten uinti. Olympialaiset  | Maa:   Kiina> Naisten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Barcelona 1992 | 100 metrin perhosuinti |  |
|  Pronssia | Soul 1988 | 100 metrin perhosuinti |  |
| MM-kilpailut (pitkä rata)  | MM-kilpailut (pitkä rata)  | MM-kilpailut (pitkä rata)  |  |
|  Kultaa | Perth 1991 | 100 metrin perhosuinti |  |
Qian Hong (kiin. 钱红, Qián Hóng, 30. tammikuuta 1971 Baoding, Hebei) on entinen kiinalainen uimari ja olympiavoittaja. Hän voitti olympiakultaa naisten 100 metrin perhosuinnissa Barcelonan kesäolympialaisissa 1992. Qian oli jo neljä vuotta aikaisemmin Soulissa voittanut pronssia samalta matkalta. Perthin MM-kilpailuissa 1991 hänet kruunattiin myös matkan maailmanmestariksi. Hän lopetti uransa vuonna 1992.
Qian on 167 senttimetriä pitkä ja painoi aktiiviurallaan 62 kilogrammaa.
Radeon HD 7000 -sarja

Radeon HD7000 -sarja (koodinimi Southern Islands) on AMD:n grafiikkasuoritinsarja. Suorittimet perustuvat Graphics Core Next -mikroarkkitehtuuriin. AMD julkisti ensimmäisenä 9. tammikuuta 2012 Radeon HD 7970 lippulaivakortin (Tahiti XT).
Ominaisuudet

Sarjan korkeamman hintaluokan näytönohjaimet valmistetaan 28 nanometrin ja matalamman 40 nm prosessilla. Näytönohjaimessa on uutena ominaisuutena Zerocore-ominaisuus, joka sammuttaa näytönohjaimen, kun sitä ei tarvita. Sarjan kalleimmissa näytönohjaimissa on 2048 itsenäistä Graphics Core Next ja 384-bittinen muistiväylä. Uusi GCN-arkkitehtuuri vaatii enemmän transistoreja vanhaa VLIW-arkkitehtuuria vastaavan suorituskyvyn saavuttamiseksi, mutta tarjoaa paremman GPGPU-suorituskyvyn. Sarjan näytönohjaimet tukevat Mantle-rajapintaa.
Ray Donovan

| Ray Donovan |
| --- | --- |

Tyyli:  rikos, draama
Kestoaika:  45–60 minuuttia
Luoja(t):  Ann Biderman
Pääosissa:   Liev Schreiber  Paula Malcomson  Eddie Marsan  Dash Mihok  Steven Bauer  Katherine Moennig  Pooch Hall  Kerris Dorsey  Devon Bagby  Jon Voight 
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   Showtime
Esitetty:  30. kesäkuuta 2013 – 19. tammikuuta 2020
Tuotantokausia:  7
Jaksoja:  82
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Ray Donovan on yhdysvaltalainen rikossarja, jonka on luonut Ann Biderman. Ray Donovan alkoi Showtime-kanavalla vuonna 2013. Sarjaa on tehty seitsemän tuotantokautta. Sarjan pääosissa näyttelevät Liev Schreiber, Paula Malcomson, Eddie Marsan, Dash Mihok, Steven Bauer, Katherine Moennig, Pooch Hall, Kerris Dorsey, Devon Bagby ja Jon Voight.
Suomessa sarja on katsottavissa Elisa Viihde Viaplayssä ja Paramount+-suoratoistopalvelussa.
Sarjaan pohjautuva elokuva saa ensi-iltansa 15. tammikuuta 2022 Paramount+-suoratoistopalvelussa.
Prinssi-puoliso

| Prinssi-puoliso> The Love Parade |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ernst Lubitsch
Käsikirjoittaja:   Guy Bolton  Ernest Vajda 
Perustuu:  Jules Chancelin ja Leon Xanrofin näytelmään The Prince Consort
Tuottaja:  Ernst Lubitsch
Säveltäjä:  Victor Schertzinger
Kuvaaja:  Victor Milner
Leikkaaja:  Merrill G. White
Tuotantosuunnittelija:  Hans Dreier
Pukusuunnittelija:  Travis Banton
Pääosat:   Maurice Chevalier  Jeanette MacDonald  Lillian Roth 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:   19. marraskuuta 1929 (Yhdysvallat)  14. syyskuuta 1930 (Suomi) 
Kesto:  107 minuuttia
Alkuperäiskieli:   englanti  ranska 
Budjetti:  650 000 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Prinssi-puoliso (engl. The Love Parade) on Ernst Lubitschin ohjaama ja tuottama yhdysvaltalainen musikaali-/komediaelokuva vuodelta 1929. Elokuvan pääosia näyttelevät Maurice Chevalier, Jeanette MacDonald ja Lillian Roth.
Guy Bolton ja Ernest Vajda kirjoittivat käsikirjoituksen Jules Chancelin ja Leon Xanrofin näytelmän The Prince Consort pohjalta. Prinssi-puoliso on mustavalkoinen ja 107 minuutin minuutin mittainen.
Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 19. marraskuuta vuonna 1929. Suomeen elokuva tuli teattereihin syyskuussa vuonna 1930. Tuotantoyhtiönä oli Paramount Pictures. Elokuva oli ehdokkaana kuuteen Oscar-palkintoon, muun muassa parhaan elokuvan Oscariin.
Juoni

Kuningatar Louisen (MacDonald) kabinetti on huolissaan siitä, että hänestä tulisi vanhapiika, ja tulivat helpottuneiksi, kun hän nai karkean kreivi Renardin (Chevalier). Valitettavasti kreivi löytää hänen asemansa kuningattaren puolisona epätyydyttävänä ja ilman aikomusta, ja avioliitto on pian vaikeuksissa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Maurice Chevalier  | … |  Kreivi Alfred Renard   |
|  Jeanette MacDonald  | … |  Kuningatar Louise   |
|  Lupino Lane  | … |  Jacques   |
|  Lillian Roth  | … |  Lulu   |
|  Eugene Pallette  | … |  Sotaministeri   |
|  E. H. Calvert  | … |  Sylvanian suurlähettiläs   |
|  Edgar Norton  | … |  Juhlamenojen isäntä   |
|  Lionel Belmore  | … |  Pääministeri   |
|  Russ Powell  | … |  Suurlähettiläs   |
|  Jean Harlow  | … |  Hovinainen   |
Musiikki

Dream Lover
March Of The Grenadiers
Oscar-ehdokkuudet

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Palkinto | Kategoria | Kenelle |
| 1930 | Oscar-palkinto | Paras elokuva | Paramount Pictures /  Ernst Lubitsch |
| 1930 | Oscar-palkinto | Paras ohjaus | Ernst Lubitsch |
| 1930 | Oscar-palkinto | Paras miespääosa | Maurice Chevalier |
| 1930 | Oscar-palkinto | Paras lavastus | Hans Dreier |
| 1930 | Oscar-palkinto | Paras kuvaus | Victor Milner |
| 1930 | Oscar-palkinto | Paras äänitys | Franklin Hansen |
Aiheesta muualla

Prinssi-puoliso Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Prinssi-puoliso Elonet.
Prinssi-puoliso Best Picture Derbyn Blogspotissa
Raahen kihlakunta

Raahen kihlakunta muodostettiin vuoden 1996 kihlakuntauudistuksessa, ja se toimi vuoden 2007 loppuun. Kihlakuntaan kuuluivat Pyhäjoki, Raahe, Siikajoki ja Vihanti, ennen vuoden 2007 kuntaliitosta myös Ruukki sekä ennen vuoden 2003 kuntaliitosta Pattijoki. Kihlakunta sijaitsi Oulun läänissä.
Radford (Virginia)

Radford Virginian kartalla.
Radford on kaupunki Virginian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 16 408. Radfordin yliopisto sijaitsee kaupungissa. Kaupungin pormestarina toimii David Horton.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Radford (Virginia) Wikimedia Commonsissa
Purjehdus kesäolympialaisissa 2020 – Nacra 17

Nacra 17 Tokion olympialaisissa 2020 kilpaillaan 28. heinäkuuta – 3. elokuuta Enoshimassa. Kilpailuun osallistuu 20 venettä eli yhteensä 40 purjehtijaa. Nacra 17 kilpaillaan sekapareina.
Karsinnat

Olympialaisiin osallistuu 20 venettä eli 40 purjehtijaa. Isäntämaa Japani saa yhden venekunnan suoraan olympiaturnaukseen. Kahdeksan maata valitaan vuoden 2018 purjehduksen MM–kilpailujen perusteella. 5 venettä valitaan vuoden Nacra 17:n MM–kilpailujen perusteella. Jokaiselle maanosalle annetaan näiden lisäksi yksi paikka olympiaturnaukseen.
| Karsintatapa | Ajankohta | Paikat | Maa(t) | Purjehtijat |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Isäntämaa |  | 1 |  Japani |  |
| MM–kilpailut 2018 | 30. heinäkuuta – 12. elokuuta 2018 | 8 |  Italia |  |
| MM–kilpailut 2018 | 30. heinäkuuta – 12. elokuuta 2018 | 8 |  Australia |  |
| MM–kilpailut 2018 | 30. heinäkuuta – 12. elokuuta 2018 | 8 |  Argentiina |  |
| MM–kilpailut 2018 | 30. heinäkuuta – 12. elokuuta 2018 | 8 |  Tanska |  |
| MM–kilpailut 2018 | 30. heinäkuuta – 12. elokuuta 2018 | 8 |  Brasilia |  |
| MM–kilpailut 2018 | 30. heinäkuuta – 12. elokuuta 2018 | 8 |  Iso-Britannia |  |
| MM–kilpailut 2018 | 30. heinäkuuta – 12. elokuuta 2018 | 8 |  Itävalta |  |
| MM–kilpailut 2018 | 30. heinäkuuta – 12. elokuuta 2018 | 8 |  Uusi-Seelanti |  |
| Pan-Amerikan kisat 2019 (Etelä-Amerikka) | 26. heinäkuuta – 11. elokuuta 2019 | 1 |  Uruguay |  |
| Pan-Amerikan kisat 2019 (Pohjois-Amerikka) | 26. heinäkuuta – 11. elokuuta 2019 | 1 |  Yhdysvallat |  |
| MM–kilpailut 2019 | 29. marraskuuta – 8. joulukuuta 2019 | 5 |  Espanja |  |
| MM–kilpailut 2019 | 29. marraskuuta – 8. joulukuuta 2019 | 5 |  Ranska | Quentin Delapierre   Manon Audinet |
| MM–kilpailut 2019 | 29. marraskuuta – 8. joulukuuta 2019 | 5 |  Saksa |  |
| MM–kilpailut 2019 | 29. marraskuuta – 8. joulukuuta 2019 | 5 |  Yhdysvallat |  |
| MM–kilpailut 2019 | 29. marraskuuta – 8. joulukuuta 2019 | 5 |  Norja |  |
| MM–kilpailut 2020 (Oseania) | 8.–15. helmikuuta 2020 | 1 0 |  |  |
| Aasian mestaruuskilpailut | 1.–6. maaliskuuta 2021 | 1 |  Kiina |  |
| Lanzaroten kansainvälinen regatta (Afrikka) | 23.–28. maaliskuuta 2021 | 1 |  Tunisia |  |
| Lanzaroten kansainvälinen regatta (Eurooppa) | 23.–28. maaliskuuta 2021 | 1 |  Suomi |  |
Raahen keskustaajama

| Raahen keskustaajama |
| --- | --- |
 Raahen keskustaa
 Raahen keskustaajama
 Koordinaatit: 64.68773°N, 24.47827°E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Pohjois-Pohjanmaa
Kunta:  Raahe
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  taajama
Pinta-ala:  
 – Maa:  41,54 km²
Väkiluku (2020):  18 523
 – Väestötiheys:  445,9 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Tilastokeskus. Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2022 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Raahen keskustaajama on Raahen kaupungin hallinnollinen keskus ja vuoden 2019 lopussa Suomen 31. suurin taajama, joka sijaitsee Pohjois-Pohjanmaan maakunnan länsiosassa Raahessa.
Vuoden 2022 lopussa Raahen keskustaajaman väkiluku oli 18 523 ja pinta-ala 41,54 neliökilometriä. Suurin osa raahelaisista asuu keskustaajamassa. Viimeisen 30 vuoden aikana Raahen keskustaajama on laajentunut ja samalla taajaman sisäinen rakenne on tiivistynyt. Raahen työpaikat ja palvelut keskittyvät keskustaajaman alueelle, erityisesti SSAB:n Raahen terästehtaan ja sairaalan alueille sekä ydinkeskustaan.
Raahen lukio

Raahen lukio on nykyisin Raahen kaupungin ainoa lukio. Koulu toimii vuonna 1958 rakennetuissa tiloissa Merikadulla. Vuonna 2000 koulurakennusta korjattiin, laajennettiin ja ajanmukaistettiin. Raahen lukio tekee yhteistyötä Raahen seutukunnan alueella toimivien lukioiden kanssa Pyhäjoella ja Siikajoella. Koulurakennuksessa toimii lukion lisäksi Merikadun yläkoulu.
Ray Conniff

Ray Conniff
Joseph Raymond ”Ray” Conniff (6. marraskuuta 1916 – 12. lokakuuta 2002) oli Grammy-palkittu yhdysvaltalainen viihdemuusikko, pasunisti ja yhtyeenjohtaja. Hän tuli tunnetuksi big bandiä ja sanatonta lauluyhtyettä yhdistävistä, swing-tyyliin tehdyistä levytyksistä suosituista hiteistä, kuten ”We Wish You a Merry Christmas” ja ”Somewhere My Love”. Hän teki orkestereineen ja lauluyhtyeineen 53 menestysalbumia vuosien 1957 ja 1974 välillä, ja kaikkiaan uransa kuluessa yli sata albumia.
Conniff syntyi Massachusettsissa ja oppi isältään pasuunansoiton taidon. Hän perusti ensimmäisen yhtyeensä jo junior high schoolissa ja opiskeli sovittamista kirjekurssin avulla. Valmistuttuaan high schoolista Conniff muutti Bostoniin, jossa hän liittyi Dan Murphy’s Musical Skippers -yhtyeeseen. Pari vuotta myöhemmin vuonna 1936 hän siirtyi Hank Biaginin yhtyeeseen ja muutti New Yorkiin, jossa hän soitti ensin Bunny Beriganin ja sitten Bob Crosbyn ja Artie Shawin orkestereissa, samalla kun opiskeli Juilliardissa.
Conniff turhautui, kun swing-tyyli joutui tekemään tilaa bebop-jazzille 1940-luvun lopulta alkaen ja työskenteli vuosia musiikkielämän ulkopuolella. Hän tutki populaarimusiikkia ja sen kaupallista menestystä. Vuonna 1954 hän soitti pasuunaa televisioyhtiöiden ABC ja NBC studio-orkestereissa ja sai 1955 paikan Columbia Recordsin sovittajana ja kapellimestarina. Tämä työ tuotti useita hittejä muun muassa Johnnie Raylle, Guy Mitchellille, Frankie Lanelle, Johnny Mathisille ja Marty Robbinsille.
Conniffin omalla nimellä tehty levytysura sai alkunsa vuoden 1956 albumista ’S Wonderful!, joka koostui popstandardien swing-sovituksista big bandille ja sanattomasti hyräilevälle kuorolle. Perusresepti oli, että miesäänet tuplaavat pasuunastemmaa ja naisäänet trumpettistemmaa. Tätä seurasivat samoilla aineksilla tehdyt albumit ’S Marvelous (1957) ja ’S Awful Nice (1958), jotka kaikki nousivat albumilistan kymmenen myydyimmän joukkoon. Vuonna 1959 Conniff perusti oman lauluyhtyeen The Ray Conniff Singers.
Conniff julkaisi lauluyhtyeineen 1960-luvulla vähintään kolme albumia vuodessa, joista yksi oli usein joululevy. Sanatonta laulua käyttävät levyt menestyivät Pohjois-Amerikan markkinoiden lisäksi hyvin myös Britanniassa ja Etelä-Amerikassa, jonka markkinoille hän levytti sinne erityisesti suunnattuja albumeja.
Conniff levytti Columbialle aina vuoteen 1995 asti ja siirtyi sitten omalle Ivy Music -⁠levymerkilleen, jonka jakelusta huolehti PolyGram. Vuonna 1997 hän julkaisi sadannen albuminsa I Love Movies.
Käännös suomeksi
Pudasjärven hirsikampus

| Pudasjärven hirsikampus |
| --- | --- |

Osoite:  Nyynäjäntie 5
Sijainti:  Kurenalus, Pudasjärvi
Valmistumisvuosi:  2016
Suunnittelija:  Arkkitehtitoimisto Lukkaroinen Oy
Käyttäjä:  Pudasjärven hirsikampus
Julkisivumateriaali:  hirsi
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pudasjärven hirsikampus on Pudasjärven keskustaajamassa Kurenalla sijaitseva yhtenäiskoulu, jossa toimivat yhteisesti peruskoulu ja lukio. Koulurakennus otettiin käyttöön elokuussa 2016, ja se on kooltaan maailman suurin hirsirakennus. Hirsikampuksen on suunnitellut Arkkitehtitoimisto Lukkaroinen Oy. Rakennus voitti vuoden 2016 puupalkinnon.
Koulurakennus päätettiin rakentaa Kurenalan ja Rimminkankaan kouluissa sekä Pudasjärven vanhassa lukiorakennuksessa ilmenneiden sisäilmaongelmien vuoksi. Vuonna 2012 kaupunginvaltuusto päätti sijoittaa uuden koulurakennuksen valtatien 20 ja Ritolantien risteykseen, Iijoen rannalle.
Kampus koostuu neljästä rakennuksesta, joista matalat osat ovat opetustiloja. Ne yhdistyvät toisiinsa lasikäytävin ja -seinin. Toiseen kerrokseen on sijoitettu hallinnolliset tilat sekä muutama opetustila. Betonirakenteisessa rakennuksessa sijaitsevat keskuskeittiö, teknisen työn luokka sekä väestönsuoja. Hirsikampuksen rakennuksien tilavuus on yhteensä 32 200 kuutiometriä.