stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Numeroasema
Asemien alkuperä ja käyttötarkoitus

Numeroasemien arvellaan olevan valtioiden omistamia, ja niitä oletetaan käytettävän salaisten viestien välittämiseen vakoojille. Ainoastaan Tšekin tiedustelu on myöntänyt käyttäneensä numeroasemia. Yksi Tšekin asemista lähetti kenelle tahansa QSL-kortteja.
Vuonna 1998 Yhdistyneen kuningaskunnan radiotaajuuksia hallinnoivan Department of Trade and Industryn edustaja totesi The Daily Telegraph -lehdelle: ”Ne ovat juuri sitä mitä oletatte niiden olevan. Ihmisten ei pitäisi kummastella niitä. Niitä ei varsinaisesti ole tarkoitettu yleiseen kuunteluun.” Kuubalaisen ¡Atención!-numeroaseman purettuja viestejä on myös onnistuneesti käytetty Yhdysvaltain oikeudessa todisteena vakoojia vastaan 2000-luvun alussa.
Eräillä numeroasemilla on tapana pitää HF-taajuuttaan varattuna jollain helposti tunnistettavalla summeriäänellä tms, kuten asemalla 'UVB-76'. Jatkuva tunnisteääni helpottaa sellaisen pienen matkaradiovastaanottimen virittämistä numeroaseman taajuudelle, jossa ei ole tarkkaa taajuusnäyttöä.
Mahdollisille ulkomaisille 'illegaaleille' tällainen tavallinen kaupasta ostettava lyhytaaltovastaanotin on riskitön, koska se ei paljasta haltijaansa, kuten matkapuhelimet tai erikoiset satelliitti- tai muut yhteysjärjestelyt voivat tehdä.
Tehokkaan lähettimen kantama on lyhytaalloilla hyvin pitkä, ja peittoalue kattaa myös televerkkojen ulkopuoliset alueet, joten menetelmä soveltuu hyvin etäisten vastaanottajien ohjeistamiseen yksisuuntaisilla sanomilla.
Jotkut ovat esittäneet, että myös huumeiden salakuljettajat olisivat käyttäneet numeroasemia salaiseen viestintäänsä. Tällaisessa käytössä olevien lähettimien tulisi kuitenkin olla tunnetuista numeroasemista poiketen paikasta toiseen siirtyviä ja pienellä teholla toimivia, koska radiolähetyksen alkuperän jäljittäminen on suhteellisen helppoa.
Viestien salausmenetelmistä ei ole julkista tietoa. Niiden spekuloidaan käyttävän OTP-menetelmää, jossa vastaanottaja avaisi viestin erillisellä kertakäyttöisellä avainkoodillaan.
Lähetykset

Numeroasemien lähetyksillä on yleensä asemakohtainen vakiintunut kaava. Lähetykset alkavat tavallisesti tasa- tai puolitunnein.
Asema aloittaa lähetyksen sille ominaisella tunnistusjaksolla, joka voi olla radioaakkosista koostuva tunnus tai numeerinen koodi (esimerkiksi ”Charlie India Oscar” tai ”250 250 250”). Tunnuksina käytetään myös nauhoitettuja puheenpätkiä, signaaleja ja musiikkikappaleita. Radioharrastajat ovat usein nimenneet asemat näiden tunnistusjaksojen mukaan (esimerkiksi ¡Atención!, Cherry Ripe ja The Lincolnshire Poacher). Tunnistusjakson toistaminen useaan kertaan on tavallista.
Tunnusjakson jälkeen luetellaan usein viestin käyttämät nauhoitetut äänet (”1234567890”), minkä jälkeen itse viestisisällön lähetys alkaa. Viestit annetaan yleensä neljän tai viiden numeron tai radioaakkosen ryhmissä. Ne voidaan toistaa joko lausumalla sama ryhmä kaksi kertaa peräkkäin tai toistamalla viesti kokonaisuudessaan. Joskus asemat lähettävät useamman viestin peräkkäin.
Viestin jälkeen asema lähettää lopetuskoodin, joka on useimmiten loppu-sana aseman käyttämällä kielellä (esimerkiksi ”end of message, end of transmission”, ”Ende”, ”fini”, ”final” tai ”konets”). Myös musiikinpätkiä käytetään. Venäjältä tulevat lähetykset tunnetaan niiden "000000" lopuista.
Koska lähetyksiä on pakko lähettää aikataulun vuoksi, asemilla joskus ei saata olla lähetettävää viestiä. Silloin asemat lähettävät "null" lähetyksiä. Ne ovat lähetyksiä, jotka eivät sisällä mitään viestiä. Silloin yleensä lähetetään kolmenumeroista alkutunnusta muutaman minuutin ajan, ja lähetys loppuu aseman omaan lopetustapaan, kuten "Out".
Lähetystekniikka

Numeroasemien lähettimet ovat 10–100 kilowatin teholla ja korkealla taajuudella toimivia, amplitudimodulaatiota hyödyntäviä lähettimiä.
Muiden lyhytaaltolähetysten tapaan niiden viestit saattavat hyvissä olosuhteissa kantautua pitkien matkojen päähän. Suomessa on kuultu selvästi ainakin 11 545 kilohertsin taajuudella lähettänyttä The Lincolnshire Poacher -asemaa, jonka oletetaan sijainneen RAF:n tukikohdassa Kyproksella. Asema lopetti toimintansa Kyproksella 2008.
Aiheesta muualla

Archive.org – The Conet Projectin julkaisema 150 numeroasemanauhoituksen kokoelma MP3-muodossa (englanniksi)
Segal, David: The Shortwave And the Calling – For Akin Fernandez, Cryptic Messages Became Music To His Ears. The Washington Post, 3.8.2004.  Washington:  The Washington Post Company. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 12.7.2008. (englanniksi)
Mason, Simon: Secret signals – The Euronumbers Mystery (Arkistoitu – Internet Archive)(pdf (Arkistoitu – Internet Archive), doc (Arkistoitu – Internet Archive)) (englanniksi)
Numeroasemia käsittelevä Priyom-sivusto (englanniksi)
Goldmanis, Māris: Explaining the ‘mystery’ of numbers stations War on the Rocks.  24.5.2018. Viitattu 30.6.2018 (englanniksi).
Matthew Gault: Want to Listen to Spy Broadcasts? Here’s How War Is Boring.  13.7.2014. Viitattu 30.06.2018.
Sorrel-Dejerine, Olivia: The spooky world of the 'numbers stations' BBC News Magazine.  16.4.2014. Viitattu 4.8.2018.
Janus Kopfstein: Cuba's Mysterious 'Numbers Station' Is Still on the Air Motherboard.  16.9.2015. Viitattu 4.8.2018.
E03 "Lincolnshire Poacher" -välisignaali, jota seuraa viisi koodinumeroa, 0-2-5-8-8
"Venäläinen mies" asema lähettää. Numerot jotka luetaan venäjäksi:
83912 83912 10080 10080 46543 46543 257 257 143 143 00000
UVB-76, buzzerin, lähettämä lyhyt osa Etelä-Suomessa kuulluista lähetyksestä vuonna 2002, 860 km päässä asemasta. Se sijaitsi Liettuassa, Rimantas Pleikysissä.
Sortenyn laakson luonnonpuisto

Sortenyn laakson maastoa
Sortenyjokea
Sortenyn laakson luonnonpuisto (kat. Parc natural de la vall de Sorteny) on 1 080 hehtaarin suuruinen luonnonpuisto Andorrassa.
Sortenyn laakson luonnonpuistossa esiintyy muun muassa gemssejä, metsäkauriita, murmeleita, näätiä ja villisikoja. Luonnonpuiston alueella tavataan myös yli 700 siemenkasvilajia. UNESCO tunnusti luonnonpuiston biosfäärialueeksi lokakuussa 2020. Sortenyn laakson luonnonpuistossa 2 082 metrin korkeudesta saa alkunsa Sortenyjoki, johon Riu de la Cebollera ja Riu de la Serrera yhdistyvät.
Sortenyn laakson luonnonpuistoon järjestetään erilaisia teemaretkiä ympäri vuoden. Luonnonpuistoon on pääsy läheltä El Serratin kylää. Alueelta pääsee kahteen Andorran korkeimmista kohdista: Pic de l'Estanyóon ja Pic de la Serreraan.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (katalaaniksi)
Sirénin talomuseo

| Sirénin talomuseo |
| --- | --- |
Tyyppi:  Museo 
Osoite:  Käkikoskentie 151, 07820 Porlammi  
Sijainti:  Lapinjärvi 
Koordinaatit:  60°40′19″N, 26°01′05″E
 fiSirénin talomuseo 
  
Sirenin talomuseo on Porlammin kotiseutumuseon sivupiste. Se sijaitsee noin puolen kilometrin päässä kotiseutumuseon museoalueesta.
Talomuseo on talonpoikaistorppa, joka on rakennettu 1870-luvulla. Siinä on huone ja keittiö. 1900-luvun alussa torppaan rakennettiin toinen huone.
Pihapiirissä oli aikanaan useita ulkorakennuksia, kuten sauna, liiteri, karjasuojia ja lato. Ne purettiin 1950-luvulla. Pihan toisella puolella olevat aitat ovat jäljellä. Pienemmän aitoista, liha-aitan, toi
Matti Sirén toi pienemmän aitan muuttaessaan Artjärveltä tilalle Porlammiin, jonka hän osti Vestmanilta. Sirén asui tilallaan 1960-luvulle asti. Loppuaikoina tilalla asui myös tytär Aino. Matin lapsenlapset vuokrasivat museolle tilan rakennukset 1965, jolloin jäljellä oleva, osaksi 1800-luvun lopun irtaimisto, siirtyi museon omistukseen.
Vuonna 1995 Porlammin kotiseutumuseo osti rakennukset ja pihapiirin itselleen. Viime aikoina talomuseon irtaimistoa on täydennetty 1900-luvun alkupuolen hengessä. Talon pihamaalla on kaivo ja kylä- ja lautakeinut.
Snail Bob

| Snail Bob |
| --- | --- |
Lajityyppi:  seikkailupeli
Ensijulkaisu:  Snail Bob (2010)
Viimeisin julkaisu:  Snail Bob 8 (2015)
Aiheesta muualla
Kotisivut
MobyGames
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Snail Bob on yhdysvaltalainen videopelisarja. Tähän saakka on ilmestynyt 8 Snail Bob -peliä. Peleissä on tarkoitus auttaa Bob-etanaa pääsemään tasoja, joiden läpi pääseminen vaatii logiikkaa. Sarjassa esiintyy myös paljon vihollisia, kuten ampiaisia ja hämähäkkejä.
Neljän ensimmäisen Snail Bob -pelin jälkeen pelit uudistuivat kokonaan. Niihin lisättiin uusia vihollisia ja Bobin ulkonäköä muutettiin. Sarjan kolmannesta pelistä lähtien jokaisessa tasossa on ollut piilotettuna kolme tähteä, jotka täytyy etsiä. Lisäksi peleissä Snail Bob 5 ja Snail Bob 6 on minipelejä.
Pelit

Snail Bob
Snail Bob 2
Snail Bob 3 Egypt Journey
Snail Bob 4 Space
Snail Bob 5 Love Story
Snail Bob 6 Winter Story
Snail Bob 7 Fantasy Story
Snail Bob 8 Island Story
Aiheesta muualla

Kotisivut
Sinkkujen päivä

| Sinkkujen päivä> 光棍节 |
| --- | --- |

Tyyppi:  ostospäivä mm. verkkokaupoissa
Vietetään:  11. marraskuuta 
Järjestämistiheys:  vuosittainen 
Ensimmäisen kerran:  1993 
Sinkkujen päivä (kiin. 光棍节, Guānggùn Jié, engl. Singles’ Day, myös Double Eleven tai 1-1-1-1,) on kiinalaislähtöinen marraskuun 11. päivä vietettävä juhlapäivä, jolla juhlistetaan ihmisten sinkkuutta.
"Double Eleven", kiinaksi 双十一 (Shuāng shìyī), on nykyisin Alibaban rekisteröity tuotemerkki.
Historia

Ei ole täyttä varmuutta siitä, milloin ja missä Singles' Dayta vietettiin ensimmäistä kertaa, mutta yleisen teorian mukaan sitä juhlittiin ensimmäistä kertaa Nanjingin yliopistolla vuonna 1993. Tuolloin joukko nuoria miehiä juhli sinkkuuttaan protestina ystävänpäivälle ja osti toisilleen lahjoja. Vuonna 2009 suuri kiinalainen verkkokauppayritys Alibaba alkoi markkinoida Singles' Dayta ostospäivänä ja siitä lähtien Singles' Day on ollut suosittu ostospäivä verkkokaupoissa. 2010-luvun puolivälissä monet kiinalaiset alkoivat pelätä Kiinan talouskasvun hidastuvan ja alkoivat säästää rahojaan Singles' Dayta varten.
Aiheesta muualla

Singles’ Day: Chinese to splurge $20bn in world's biggest shopping event – laaja ja kattava artikkeli (englanniksi)
How China's Singles' Day Holiday Sold Out – artikkeli juhlan historista ja sen pariutumispuolesta (englanniksi)
Seitsemän minuuttia, 1,35 miljardin euron myynti
Sinkkujen päivä aloittaa Gigantin tärkeimmän sesongin
Musta perjantai avaa tavaroiden vyöryn – kauppiaat odottavat uusia ennätyksiä
Sonsorolin kieli

| Sonsorol> Tiedot |
| --- | --- |
Alue:   Palau  Pohjois-Mariaanit
Virallinen kieli:   Palau –  Sonsorol
Puhujia:  600
Sija:  ei sadan suurimman joukossa
Kirjaimisto:  latinalaiset aakkoset
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  austronesialaiset kielet
Kieliryhmä:  malaijilais-polynesialaiset kielet mikronesialaiset kielet chuukilaiset kielet
Kielikoodit
ISO 639-3:  sov
 Ohje 
Sonsorol on mikronesialaisiin kieliin kuuluva kieli, jota puhutaan Palaussa ja Pohjois-Mariaaneilla, Tyynellä valtamerellä. Sonsorol on virallinen kieli Sonsorolin osavaltiossa Palaussa. Kieltä puhuu äidinkielenään noin 600 ihmistä.
Kielen katsotaan olevan uhanalainen ja sillä lasketaan olevan kaksi murretta.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin.
Aiheesta muualla

Johdatus sonsorolin kieleen (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Austronesialaiset kielet
abadi
abung
adonara
alune
anuta
atšeh
’auhelawa
badui
bali
belait
bugi
buru
cebuano
chuuk
etelämarquesas
fidži
gao
havaiji
hiligaino
iloko
indonesia
jaava
japi
karoliini
kiribati
madura
malagassi
malaiji
maori
minangkabau
mokerang
nauru
palau
pingelap
pohjoismarquesas
rapanui
samoa
sunda
tagalog
tahiti
taroko
tetum
tikopia
timor
tonga
tšamorro
tuvalu
wanukaka
watubela
Slovakianajokoira

| Slovakianajokoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Slovakia
Alkuperäinen käyttö:  petoeläimiä ja villisikoja ajava koira
Nykyinen käyttö:  metsästyskoira
Muita nimityksiä:  slovenský kopov, Slovakian Hound, chien courant slovaque, Slowakischer Laufhund, sabueso eslovaco, slovaki hagijas
FCI-luokitus:  ryhmä 6 Ajavat ja jäljestävät koirat alaryhmä 1.2 Keskikokoiset ajavat koirat #244
Ulkonäkö
Paino:  15–20 kg
Säkäkorkeus:  uros 45–50 cm narttu 40–45 cm
Väritys:  musta mahonginruskein tai punaruskein merkein
Slovakianajokoira (slovakiksi slovenský kopov) on slovakialainen koirarotu. Se kuuluu FCI-roturyhmään 6. Se on metsästyskoira, jota käytetään kotimaassaan petoeläinten ja villisikojen metsästykseen.
Ulkonäkö

Rotu on väriltään musta punaruskein merkein. Ruumiinrakenne on keskivahva ja vankkaluustoinen. Mittasuhteiltaan se muistuttaa pitkähköä suorakaidetta. Säkäkorkeudeltaan urokset ovat 45–50 cm ja nartut 40–45 cm.
Rodun keskikarhea karvapeite on 2–5 cm pitkää, tiheää ja pinnamyötäistä. Pidempää karvaa esiintyy selässä, hännässä ja niskassa. Rodulla on myös tiheä aluskarva.
Luonne ja käyttäytyminen

Luonteeltaan slovakianajokoira on rohkea. Se on myös väsymätön jäljittäjä, joka jaksaa seurata tunteja tuoretta jälkeä samalla haukkuen. Rodun suuntavaisto on poikkeuksellisen hyvin kehittynyt.
Alkuperä

Rotu on vanhojen balkanilaisten ajokoirien jälkeläinen.
Rodunedustaja ruotsalaisessa näyttelyssä.
Rodunedustaja näyttelyssä.
Sinkkuna suhteessa

| Sinkkuna suhteessa> That Awkward Moment |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Tom Gormican
Käsikirjoittaja:  Tom Gormican
Tuottaja:  Justin Nappi Andrew O'Connor Scott Aversano Kevin Turen Zac Efron
Säveltäjä:  David Torn
Kuvaaja:  Brandon Trost
Leikkaaja:  Shawn Paper Greg Tillman
Pääosat:  Zac Efron Miles Teller Michael B. Jordan Imogen Poots Mackenzie Davis Jessica Lucas
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Focus Features
Levittäjä:  Focus Features Fórum Hungary
Ensi-ilta:  31. tammikuuta 2014
Kesto:  94 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  8 000 000 dollaria
Tuotto:  40 468 955 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sinkkuna suhteessa (That Awkward Moment) on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Tom Gormicanin ohjaama ja käsikirjoittama komediaelokuva. Se kertoo kolmesta miehestä, jotka vannovat pysyvänsä sinkkumiehinä, mutta sitä yrittäessään heidän rakkasuelämänsä muuttuu vain monimutkaisemmaksi. Elokuvan pääosissa ovat Zac Efron, Miles Teller, Michael B. Jordan, Imogen Poots, Mackenzie Davis ja Jessica Lucas.
Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 31. tammikuuta 2014 ja Suomessa ensi-ilta oli 21. helmikuuta 2014.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Zac Efron  | … |  Jason   |
|  Miles Teller  | … |  Daniel   |
|  Michael B. Jordan  | … |  Mikey   |
|  Imogen Poots  | … |  Ellie   |
|  Mackenzie Davis  | … |  Chelsea   |
|  Jessica Lucas  | … |  Vera   |
|  Addison Timlin  | … |  Alana   |
|  Emily Meade  | … |  Christy   |
|  Josh Pais  | … |  Fred   |
|  John Rothman  | … |  Chelsean isä   |
|  Tina Benko  | … |  Ellien äiti   |
|  Victor Slezak  | … |  vanhempi herramies   |
|  Kate Simses  | … |  Glasses   |
|  Alysia Reiner  | … |  Amanda   |
|  Dan Bittner  | … |  Preppy Guy   |
|  Evelina Turen  | … |  Sophie   |
Aiheesta muualla

Sinkkuna suhteessa Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Skjåk

Skjåk on Norjan kunta Innlandetin läänissä, Ottadalenin länsiosassa. Kunnan rajanaapureita ovat pohjoisessa Fjord, Rauma ja Lesja, idässä ja kaakossa Lom, etelässä Luster sekä lännessä Stryn ja Stranda. Kunnan hallinnollinen keskus on Bismo, joka on kunnan ainoa taajama. Vuoden 2024 alussa Skjåkissa oli 2 141 asukasta.
Media

Skjåkissa ilmestyy paikallislehti Fjuken.
Kuvia

Skjåkin kirkko
Tunnettuja henkilöitä

Jan-Magnus Bruheim (1914–1988), kirjailija
Tore Ørjasæter (1886–1968), runoilija
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Skjåk Wikimedia Commonsissa
Innlandetin läänin kunnat
Alvdal
Dovre
Eidskog
Elverum
Engerdal
Etnedal
Folldal
Gausdal
Gjøvik
Gran
Grue
Hamar
Kongsvinger
Lesja
Lillehammer
Lom
Løten
Nord-Aurdal
Nord-Fron
Nord-Odal
Nordre Land
Os
Rendalen
Ringebu
Ringsaker
Sel
Skjåk
Stange
Stor-Elvdal
Søndre Land
Sør-Aurdal
Sør-Fron
Sør-Odal
Tolga
Trysil
Tynset
Vang
Vestre Slidre
Vestre Toten
Vågå
Våler
Østre Toten
Øyer
Øystre Slidre
Åmot
Åsnes
Norjan läänit | Norja
Nansenin hiihto Grönlannin halki

Fridtjof Nansen.
Norjalainen tiedemies ja naparetkeilijä Fridtjof Nansen hiihti ensimmäisenä Grönlannin mannerjään halki syksyllä 1888. Nansenin johtama retkikunta oli kuusimiehinen. Nansen purjehti Grönlantiin laivalla, joka ei jäiden takia päässyt määräsatamaansa pohjoiseen. Lisäksi jäät ja merivirrat viivyttivät pitkään laivasta laskettuja veneitä, joissa Nansenin retkikunta souti maihin.
Viivytysten takia kesä meni ohi. Ruokavarojen huvettua jo soutumatkalla Nansen päätti aloittaa hiihdon aiottua etelämpää Umivikistä ja myöhemmin suunnata aiottua etelämmäs Nuukiin. Matkanteko rekiä vetäen ilman koiravaljakoita oli melko hidasta. Ylittäessään napaylängön retkikunta kävi noin 2500 metrin korkeudessa. Retkikunta kohtasi äärimmäisiä lämpötilaeroja, myrskyjä sekä alku- ja loppuosalla railojen rikkomia jääkenttiä. He laskeutuivat jäätiköltä lähellä Nuukia (Godthåb), missä he talvehtivat viimeisen laivan jo lähdettyä etelämmäksi ja edelleen Tanskaan.
Suunnittelu

Nansen kävi ensimmäisellä retkellään Grönlannissa jo vuonna 1882. Nansen alkoi suunnitella Grönlannin poikkihiihtoa vuonna 1883 kuultuaan Nordenskiöldin arktisesta retkestä Grönlannin sisämaahan. Tämä retki oli ulottunut 450 kilometrin päähän jäätikölle. Tarkoitus oli koota muun muassa lämpötila- ja muita tieteellisiä havaintoja mannerjäätiköltä. Retki oli Tanskan hallituksen ja yksityisten rahoittama.
Norjan yliopistolta ei moiseen ”huviretkeen” apua herunut. Silloin 27-vuotiaan Nansenin lisäksi mukana olivat eläkkeellä oleva kapteeni Otto Sverdrup, luutnantti Olaf Dietrichson, maalta kotoisin oleva Kristian Kristiansen Trana, Samuel Balto ja Ole Nielsen Ravna. Balto ja Ravna olivat lappalaisia.
Nansenin alkuperäinen suunnitelma oli hiihtää mannerjäätikön yli Sermilik-vuonosta Amgalissakin läheltä Christianshåbiin eli Tasiilaqin läheltä Qasigiannguitiin. Reitti olisi kulkenut länsiluoteeseen napapiirin yli.
Merivirran ja jäiden vietävänä

Vaikeuksia ilmaantui jo ennen maihinnousua Grönlantiin. Nansenin retkiryhmää kuljettanut Jason-laiva ei päässyt runsaitten jäitten takia Ammassalikiin. Laivasta laskettiin 11. huhtikuuta Angmassalikin ja Sermilik-vuonon lähellä veneet, joihin Nansen kumppaneineen siirtyivät.
Miehet alkoivat alkoi soutaa kohti rantaa, mutta merivirta vei heitä merijäiden mukana nopeasti kauas etelään. Miehet eivät päässet päiväkausiin mm jäiden takia maihin. 29. heinäkuuta Nansenin veneet olivat 62 leveysasteen eteläpuolella Kutatekin lähellä. 17. heinäkuuta aloitettu muutaman tunnin soutumatka rantaan veikin yhteensä 12 päivää ja miehet joutuivat 400 kilometriä alussa suunniteltua etelämmäs. Päätettiin hiihtää alussa suunniteltua lyhyempi matka ruokavarojen huvettua ja kesän kuluttua Veneitä piti välillä vetää jäälauttojen yli. Miehet päätyivät pohjoiseen Umivikin korkeudelle noin 64 leveysasteelle Gyldenlöven vuonoon.
Hiihtäen poikki Grönlannin > Nousu mannerjäätikölle

Nansenin miehet jättivät veneet kumolleen ja alkoivat nousta jäätikölle 15. elokuuta 1888. Kuljettiin pitkin lämmintä reunajäätikköä, joka nousi melko jyrkästi varsinaiselle mannerjäätikölle. Alussa retkeläisten tarkoitus oli kulkea Umivikista luoteeseen Christianshåbiin eli Qasiqiannguitiin. Kuuden miehen ryhmä veti varusteensa itse reillä, koiravaljakkoa ei käytetty apuna. Syynä tähän oli Nansenin kärsimättömyys siirtää yritystä vuodella valjakon vuoksi. Eskimojen lumikengät ja myöskään kätevämmät norjalaiset lumikengät eivät olleet käyttökelpoisia ja miehet kulkivat pääosan matkasta suksilla.
Alussa nousu napaylängölle pitkin jyrkkää jäätikön rinnettä oli raskasta. Yhdessä vaiheessa satoi vettäkin. Miehet joutuivat vetämään vuorotellen toistensa rekiä, kun muut reet painoivat 100 kg, mutta yksi 200 kg. Ensimmäinen päivätaival oli vain 4 km 180 m korkeuteen merenpinnasta. Pian alkoi tulla vastaan hengenvaarallisen syviä, leveitä jään halkeamia, railoja. Niitä oli erityisen paljon Nansenin käyttämällä reitillä. He eivät olleet turvaköydellä kiinni toisissaan. Suunniteltu oli, että jos mies putoaisi railoon, hän jäisi roikkumaan reenvetovaljaista sinne, kun raskas reki pysyisi joka tapauksessa pinnalla railon lähellä putoamatta sinne. Joka tapauksessa oli varmaa, että railoon putoaminen vammauttaisi. Näin ei käynyt kertaakaan. Miehet putoilivat muutaman kerran lumisiltojen peittämiin railoihin, mutta vain kainaloita myöten. Pitkät reet kulkivat helposti railojen yli.. Aikaa myöten railot vähenivät, ja nousu loiveni niin että rekiä saattoi vetää yksi mies. Mutta mannerjää muuttui aaltoilevaksi, ja miesten rekien kiskonta painoi olkapäitä kivuliaalla tavalla. Lumi pysyi yhä märkänä ja upottavana. Railoja oli taas tiheässä.. 22. elokuuta 4 päivän kuluessa miehet ylittivät pahimman railovyöhykkeen ja olivat 270 m korkeudessa merenpinnasta, mutta jää jatkui rosoisena. Seuraavana päivänä miehet tulivat aivan tasaisen mannerjään reunalle. Teltassa oli kuuma, mutta yöpakkanen oli kova.
Hiihtäen poikki Grönlannin > Mannerjäätiköllä

1. syyskuuta miehet olivat jo napaylängöllä, mutta loiva ylämäki jatkui. Niinpä syyskuussa oli noustu varsinaisen mannerjäätikön päälle ja matka muuttui yksitoikkoiseksi, päivä toisensa jälkeen näkyi pelkkää lumista lakeutta. Miehiä vaivasi mannerjäätiköllä jano, kun lumesta sulatettiin spriikeittimellä vettä vain ruoanlaittoon. Muutoin he saivat juomavettä lähinnä lämmittämällä taskumatissa vaatteiden alla. Kattila vuosi ja se korvattiin apteekkilaatikon kannella.
Kesken matkaa miehet päättivät vaihtaa matkakohteen Christianshåbista Nuukiin eli Godthåbiin 27. elokuuta. Vain Balto kärsi lumisokeudesta.Miehillä oli kaksi makuupussia, kussakin nukkui kolme miestä. Dietrichson mittasi lämpötilaa, ilmanpainetta ja tuulta tuntien väliajoin huolimatta kovasta retkielämästä. Napaylängöllä oli raskasta kulkea tuulen ajamassa hiekkamaisessa pintalumessa, joka oli vielä kinoksina. Yleensä kuljettiin 8–15 km/päivä.
Napaylängöllä noin 2500 metrin korkeudella oli myös hyvin kylmä. Syyskuun 5. päivänä ylämäki päättyi, mutta ei ollut merkkiä alamäestä. Napaylängön ylimmällä kohdalla suunnilleen hiihdon puolivälissä oltiin ehkä 13. syyskuuta 1888.
Napaylängöllä oli myös hyvin kylmä. Päivällä oli syyskuun 11. päivän tienoilla –15...–20 °C, mutta yöllä alle –37 °C, jopa, laskujen mukaan jopa –45° C. Yleensä ei tuullut, mutta ainakin kahteen otteeseen kiihtyvä tuuli nosti lumimyrskyn. Toisella myrskyllä napaylängöllä oli hyvin palelluttava vaikutus ja miesten oli pysähdyttävä telttaan kunnes myrsky äkkiä lakkasi. Nansenin ryhmä kokeili alkuhankaluuksien jälkeen menestyksellisesti purjeen pystyttämistä reen päälle.
Hiihtäen poikki Grönlannin > Pois jäätiköltä, talvehtiminen ja kotiin

Paluumatkalla jäätiköltä pois laskeutumisen alussa railot olivat alussa helposti ylitettäviä, mutta sitten ne levenivät vaarallisiksi kuiluiksi. Kahdesti miehet putosivat niihin kainaloitaan myöten. Laskeutuminen pitkin jyrkkiä rinteitä vaati myös kovaa rekien jarrutusta. Tällä osuudella retkikunta löysi ensimmäisen kerran sulaa pintavettä matkan alkuosan jälkeen. 24. syyskuuta miehet olivat jo poissa jäätiköltä Nuukin eli Godthåbin vuonon eteläpuoliskossa Ameralik-vuonon lähellä. Miehet uupuivat retkellä.
Hiihtoretken jälkeen Nansen, Sverdrup ja Balto rakensivat teltan kankaasta ja saatavilla olevasta puusta veneen päästäkseen Nuukiin. 24. syyskuuta Nansen ja Sverdrup nousivat maihin Ameralik-vuonon kiville. Balto seurasi muita noutamaan lisää tarvikkeita taakse jätetyistä kelkoista kunnes hakijat Nuukista saapuisivat. He varautuivat myös tilanteen vaatiessa patikoimaan Nuukiin. Miehet talvehtivat Nuukissa eskimojen kanssa ennen hakulaivan tuloa keväällä 1889.
Hiihtäen poikki Grönlannin > Yhteenveto hiihtoreitistä

Nansen, Sverdrup ja neljä muuta miestä hiihtivät 15. elokuuta – 26. syyskuuta 1888 miehineen Gyldenlöves Fjordin pohjukasta Umivikista Anikitsokin kautta Sermilikfjordin läheltä ensin Ameralikin vuonon pohjukkaan, sitten Nuukiin eli Godthåbiin. Tämä 472 km hiihto vei 41 päivää.