stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Joseph P. Allen

| Joseph Percival Allen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. kesäkuuta 1937 Crawfordsville, Indiana
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  fyysikko
Ura
Tyyppi:  NASAn astronautti
Aika avaruudessa:  13 pv. 01 h 58 min.
Lennot

:  STS-5
 
:  STS-51-A
 
Joseph Percival Allen (s. 27. kesäkuuta 1937, Crawfordsville Indiana) on NASAn astronautti. Hän kävi Millsin koulun ja on Indianan Crawfordsvillen lukion vastavalmistunut ja sai humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnon matematiikasta ja fysiikasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joseph P. Allen Wikimedia Commonsissa
Astronauttibiografia
Joseph P. Allenin elämänkaari
K. G. Blomberg

Karl Gustaf Blomberg (5. marraskuuta 1856 Inkoo – 18. huhtikuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija.
Teoksia

Gnistor : skämt och allvar på vers och prosa : första svärmen : 1879–1913.      Tekijä, Helsingfors 1915
Gnistor : skämt och allvar på vers och prosa : andra svärmen : 1880–1914.        Tekijä, Helsingfors 1927
Julio Velasco

| Julio Velasco |
| --- | --- |
 Velasco valmentamassa Iranin miesten lentopallomaajoukkuetta vuonna 2013
Henkilötiedot
Koko nimi:  Julio Velasco
Syntynyt: 9. helmikuuta 1952 (ikä 72) La Plata, Argentiina
Kansalaisuus:   Argentiina
Lentopalloilija
Nyk. joukkue:  Argentiina (päävalmentaja)
Valmennusura
1981–1983  1983–1985  1985–1989  1989–1996  1996–1997  2001–2002  2002–2004  2004–2006  2006–2008  2008–2010  2011–2014  2014–:  Argentiina (apulainen)  Tre Valli Jesi  Pallavolo Modena  Italia  Italia (naiset)  Tšekki  Copra Volley  Pallavolo Modena  Pallavolo Gapeca  Espanja  Iran  Argentiina 
Julio Velasco (s. 9. helmikuuta 1952 La Plata, Argentiina) on argentiinalainen ammattilaislentopallovalmentaja. Hän valmentanut esimerkiksi Argentiinan, Italian, Tšekin, Espanjan ja Iranin lentopallomaajoukkueita.
Käännös suomeksi
K. Emil Sipinen

Karl Emil Sipinen (13. maaliskuuta 1873 Laukaa – 6. joulukuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja lastenkirjailija.
Sipisen isä David Sipinen toimi kauppiaana Äänekoskella. Karl Emil Sipinen valmistui kansakouluopettajaksi Jyväskylän seminaarista ja toimi opettajana Tampereella.
Karl Emil Sipinen oli naimisissa opettaja Matilda Veijon kanssa. Heidän poikansa Veikko Emil Sipinen (k. 1944) oli mainospiirtäjä joka suunnitteli etiketit Koskenlaskija- ja Viola-juustopakkauksiin. Veikko Sipisen poika on arkkitehti Arto Sipinen.
Teoksia

Eläintarinoita ; kuvittanut F. G. Åander.    Valistus 1925
Jugoslavian ja Neuvostoliiton välirikko

Josif Stalin
Josip Broz Tito
Jugoslavian ja Neuvostoliiton välirikko 1948 johtui Josip Broz Titon haluttomuudesta alistua Neuvostoliiton edessä. Toisen maailmansodan päätyttyä itäblokin maissa nousi valtaan Josif Staliniin ja Neuvostoliiton ylivaltaan myötämielisesti suhtautuneita kommunistijohtajia. Neuvostoliitto pyrki usein puuttumaan liittolaismaiden asioihin. Titon Jugoslavia taas pyrki toteuttamaan omanlaista kommunismia ja nosti voimakkaasti esille kansallisen itsemääräämisoikeuden näkökulmaa. Tämä herätti ärtymystä Neuvostoliitossa. Titon tilalle haluttiin joku taipuisampi henkilö.
Titon ja Stalinin näkemyserot

Jugoslavian ja Neuvostoliiton erimielisyydet näkyivät jollain tavoin jo vuonna 1944, kun Stalin ehdotti valtioliittoa Jugoslavian ja Bulgarian välillä. Tällöin Sofia olisi ollut alueen pääkaupunki, Bulgarian pääministeri Georgi Dimitrov olisi ollut alueen tulevan kommunistisen puolueen puheenjohtaja ja Tito alueen presidentti. Jugoslaviassa ajatukseen suhtauduttiin nihkeästi, koska sen nähtiin todellisuudessa siirtävän vallan Dimitroville. Sen nähtiin myös ajavan sloveenit, kroaatit ja erityisesti serbit epäedulliseen asemaan. Titon ja Stalinin tavatessa vuonna 1946 Tito vastasi Stalinille, ettei liittovaltio Jugoslavian ja Bulgarian kanssa voisi tulla kysymykseen, koska maat olivat eri lailla kehittyneitä taloudellisesti, eikä hän nähnyt kommunistien asemaa Bulgariassa tarpeeksi vahvana. Asiaa lykättiin siihen saakka kunnes toisen maailmansodan rauhansopimus saatiin allekirjoitettua.
Bulgarian allekirjoitettua rauhansopimuksen liittoutuneiden kanssa alkoivat Jugoslavia ja Bulgaria neuvotella maiden välisestä lähentymisestä. Maat pääsivät sopimukseen Slovenian Bledissa. Maat alkoivat sopia keskenään taloudellisista asioista. Jugoslavian ja Bulgarian edustajat kutsuttiin Moskovaan. Tito ei osallistunut tapaamiseen vaan Edvard Kardel-Sperans meni hänen sijastaan. Jugoslavian edustajat saivat kuulla syytöksiä liiallisesta omavaltaisuuksista harjoitetun ulkopolitiikan suhteen. Myös Titon omavaltaista päätöstä lähettää joukkoja Albaniaan (Kreikan sisällissodan leviämisen pelossa) kritisoitiin. Jugoslavian edustajille sanottiin, että Jugoslavian tulisi neuvotella aina Moskovan kanssa ulkopoliittisissa kysymyksissä. Jugoslavian edustajien oli pakko suostua tähän.
Muutokset Jugoslavian ja Neuvostoliiton välisissä suhteissa huomattiin itäblokin maissa. Romaniassa Titon muotokuvia poistettiin julkisilta paikoilta. Myös Jugoslavian ja Bulgarian välit etääntyivät. Jugoslaviassa suhtauduttiin yhä nihkeämmin Jugoslavian ja Bulgarian väliseen liittovaltioon, koska Neuvostoliiton koettiin vaikuttavan liikaa taustalla.
Välirikko

Titon avoin länsivastaisuus herätti levottomuutta Neuvostoliitossa. Stalin varoi ärsyttämästä länttä ja toisaalta Titon kritiikki lännen imperialismia vastaan tulkittiin myös kritiikiksi Neuvostoliittoa vastaan. Stalin väitti jugoslaavien pitävän Kominformia Neuvostoliiton työkaluna ja sanoi jugoslaavien myös kritisoineen Neuvostoliittoa pyrkimisestä ylivaltaan ja Jugoslavian taloudellisesta dominoimisesta. Neuvostoliitto veti sotilaalliset ja taloudelliset neuvonantajat Jugoslaviasta. Myöhemmin Neuvostoliiton keskuskomitea lähetti kolmikymmensivuisen kirjeen, jossa Neuvostoliiton kantoja myötäilleet jugoslavialaiset kommunistit nostettiin jalustalle. Neuvostoliiton kantoja myötäilleet Andrija Hebrang ja Sreten Žujović päätyivät vankilaan.
Jugoslavia ei osallistunut Kominformin kesäkuun kokoukseen Neuvostoliiton taivutteluyrityksistä huolimatta. 28.6.1948 Kominformin kokouksen osallistujat laativat päätöslauselman, jossa Jugoslaviaa syytettiin muun muassa neuvostovastaisuudesta, virheellisestä maatalouspolitiikasta ja nationalismista. Syytösten saattelemina Jugoslavia erotettiin Kominformista. Titolaisuuden käsite oli syntynyt ja useita neuvostopolitiikan kritisoijia syytettiin titolaisuudesta. Jugoslavialle määrättiin talouspakotteita ja maa pyrittiin myös eristämään poliittisesti. Tämä sai Jugoslavian lähentymään lännen ja kolmannen maailman maiden kanssa. Neuvostoliitto pyrki parantamaan suhteita Jugoslavian suuntaan Stalinin kuoleman jälkeen. Lähentymisyritykset eivät kuitenkaan johtaneet näyttäviin tuloksiin Titon elinaikana.
Kadima-Zoran

| Kadima-Zoran |
| --- | --- |
 Kadima-Zoran ilmakuvassa.
 lippu
 Kadima-Zoran
 Koordinaatit: 32°16′40″N, 34°54′55″E 
Valtio:  Israel
Hallintoalue:  Keski-Israel
Perustettu:  1933 (Kadima)
Liitos:  2003
Väkiluku (2018):  22 490
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kadima-Zoran (hepr. ‏קדימה-צורן‎, Kadima-Tzoran) on kaupunki Israelin Keski-Israelin hallintoalueella. Nykyinen paikkakunta muodostettiin vuonna 2003, jolloin liitettiin yhteen entiset Kadima ja Zoran. Kadima-Zoranin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 22 490.
Maantiede

Kadima-Zoran sijaitsee Israelin keskiosassa. Kaupungin alueeseen kuuluu myös Rehovotin maatalousturkimusinstituutin metsäntutkimusasema.
Historia

Kadiman mošav perustettiin vuonna 1933. Alun perin sen asukkaat keskittyivät etenkin sitrushedelmien kasvattamiseen. Sitrusten hinta romahti kuitenkin toisen maailmansodan aikana, mistä kärsi huomattavasti myös tuolloinen Kadima. Israelin itsenäisyyssodan jälkeen vuonna 1948 paikalle perustettiin väliaikainen leiri Israeliin saapuville juutalaisille siirtolaisille. Myöhemmin paikalle rakennettiin myös pysyvämpiä rakennuksia. Vuonna 2003 Kadimaan liitettiin viereinen Zoran paikkakunta, jolloin muodostui nykyinen Kadima-Zoran.
Väestö

Kadima-Zoranin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 22 490. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 9 130 ja vuonna 1969 3 920.
Paikallista katukuvaa.
Jukka Wasama

Jukka Tapani ”Judo” Wasama (18. marraskuuta 1956 Turku – 21. syyskuuta 2016 Espoo) oli etnoyhtye Piirpaukkeen ensimmäinen rumpali vuoteen 1980 ja perusti myös yhtyeen Wasama Quartet veljensä Olli-Pekka Wasaman kanssa. Hän oli mukana myös Paroni Paakkunaisen Karelia-yhtyeessä kolmen albumin verran ja etnojazzyhtye Tuigussa, jonka toisen levyn teko jäi kesken Wasaman kuollessa. Wasama on haudattu Kellonummen hautausmaalle Espooseen.
Aiheesta muualla

Jukka Wasaman sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Julija Kovaliv

Julija Kovaliv.
Julija Ihorivna Kovaliv (ukr. Юлія Ігорівна Ковалів; s. 9. tammikuuta 1985 Ivano-Frankivsk, Ukrainan SNT) on ukrainalainen diplomaatti, joka on vuodesta 2022 lähtien toiminut Ukrainan Kanadan-suurlähettiläänä.
Kovaliv opiskeli vuosina 2001–2006 Kiovan Mohyla-akatemian taloustieteen laitoksella ja valmistui taloustieteen teorian asiantuntijaksi. Vuonna 2011 hän valmistui kansallisesta valtionhallinnon akatemiasta sosiaalisen kehityksen johtamisen maisteriksi.
Vuosina 2015–2016 Kovaliv toimi Ukrainan talouskehitys- ja kauppaministerin 1. sijaisena. Vuosina 2016–2017 hän toimi Naftogazin hallintoneuvoston puheenjohtajana. Vuosina 2016–2019 hän toimi Ukrainan kansallisen sijoitusneuvoston puheenjohtajana. Vuosina 2019–2020 hän toimi Ukrainan presidentinkanslian varakansliapäällikkönä.
Maaliskuussa 2022 Ukrainan presidentti Volodymyr Zelenskyi nimitti Kovalivin Ukrainan Kanadan-suurlähettilääksi.
Joseph Oughourlian

| Joseph Oughourlian |
| --- | --- |
 Joseph Oughourlian
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. helmikuuta 1972 (ikä 52)  Pariisi, Ranska
Joseph Oughourlian (s. 15. helmikuuta 1972 Pariisi, Ranska) on armenialaista ja libanonilaista alkuperää oleva ranskalainen liikemies ja urheilujohtaja, joka toimii sijoitusalalla. Oughourlian on Lensin ja Millonariosin jalkapalloseurojen omistaja sekä Padovan enemmistöomistaja.
Hän valmistui HEC Parisista, Sciences Po:sta ja Paris I Pantheon-Sorbonnen yliopistosta.
Elämäkerta

Oughourlian aloitti yhteistyöuransa Société Généralessa vuonna 1994. Vuonna 1996 hän muutti New Yorkiin, jossa hän aloitti seuraavana vuonna suoraan Société Généralen rahastojen hallinnan. Näin hän loi ensimmäisen Amber-rahaston lokakuussa 2001 erissä pankin alkupääomalla. Sitten hän johti rahastoa, jossa oli yli kuusi miljardia omaisuutta.
Vuonna 2005 hän perusti aktivistisijoitusrahaston Amber Capitalin New Yorkiin, mutta kolme vuotta myöhemmin vuoden 2007 finanssikriisi heikensi hänen asiakaskuntaansa ja hänen hallinnoimaansa omaisuutta. Vuonna 2012 hän muutti rahastoyhtiön Lontooseen lukuisten investointien vuoksi Eurooppaan, mutta myös toimistojen kanssa Milanossa; Oughourlian on myös sijoittanut noin kahteenkymmeneen eri yritykseen Italiassa.
Joulukuussa 2015 Oughourlian nimitettiin espanjalaisen PRISA-lehdistöryhmän hallitukseen. Hänet nimitettiin 29.4.2019 varapuheenjohtajaksi, pääomistajana Amber Capital -yhtiön kautta, minkä jälkeen hänet nimitettiin hallituksen puheenjohtajaksi helmikuussa 2021. Saatuaan toimensa Ranskan Lagardère-konsernissa hän panostaa erityisesti asioissaan Madridissa; vuoteen 2021 mennessä se omisti lähes kolmanneksen Prisa-konsernista, kun taas Lagardèren hyökkäyksen jälkeen osakkaaksi tullut Vivendi omisti lähes kymmenesosan sen osakkeista.
1.3.2020 eli vuoden 2020 pörssiromman jälkeen Amber Capitalilla oli hallussaan 1,1 miljardin euron omaisuus.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joseph Oughourlian Wikimedia Commonsissa
Jill Valentine

| Jill Valentine |
| --- | --- |
 Jill Valentine pelissä Resident Evil: Revelations (2012)
Pelisarja:  Resident Evil Marvel vs. Capcom
Ensimmäinen peli:  Resident Evil (1996)
Luoja:  Isao Ohishi
Ääninäyttelijä  (englanti):   Lisa Faye  Catherine Disher  Heidi Anderson  Patricia Ja Lee  Kari Wahlgren  Michelle Ruff  Nicole Tompkins 
Liikenäyttelijä:   Julia Voth (2002)  Patricia Ja Lee (2007, 2009)  Nicole Tompkins (2020, 2023) 
Live-näyttelijä:  Sienna Guillory (Apocalypse, Afterlife, Retribution)
Lisää peliartikkeleitavideopelien teemasivulla
Jill Valentine
Jill Valentine on kuvitteellinen hahmo Resident Evil -sarjan peleissä, elokuvissa ja kirjoissa.
Esiintymiset > Videopelit > Resident Evil

Jill esiintyy ensimmäistä kertaa vuonna 1996 julkaistussa pelissä Resident Evil, jossa hän on toinen pelattavista hahmoista. Vuonna 1998 Jill osallistuu S.T.A.R.S.-ryhmän Alpha-tiimin kanssa operaatioon Arklayn vuoristossa ja kohtaa salaperäisessä kartanossa kamalia hirviöitä ja vaarallisia ansoja. Vuonna 2002 pelistä julkaistiin GameCube-uusioversio.
Jillin toinen esiintyminen on Resident Evil 3: Nemesiksessä, jossa hän on toinen pelattavista hahmoista. Vuoden 1998 syksyllä Jill aikoo paeta viruksen aiheuttamaan kaaokseen joutuneesta Raccoon Citystä, mutta kohtaa ennennäkemättömän vaarallisen tuhoajan, Nemesiksen. Vuonna 2020 pelistä julkaistiin uusioversio.
Resident Evil: The Umbrella Chroniclesissa Jill on pelattavana Resident Evil 3: Nemesikseen perustuvassa Raccoon’s Destruction -skenaariossa ja vuonna 2003 Chris Redfieldin kanssa suoritetussa hyökkäyksessä Umbrella-korporaation tukikohtaan Kaukasukselle.
Jillin rooli Resident Evil 5:n pääpelissä on melko vähäinen, mutta hän on pelattavana The Mercenaries -minipelissä sekä Lost in Nightmares ja Desperate Escape -lisäepisodeissa.
Jill esiintyy myös Resident Evil: The Mercenaries 3D:ssä ja Resident Evil: Revelationsissa.
Esiintymiset > Videopelit > Muut pelit

Jill on mukana Capcomin kehittämissä taistelupeleissä Marvel vs. Capcom 2: New Age of Heroes ja Marvel vs. Capcom 3: Fate of Two Worlds, joista jälkimmäisessä esiintyy myös Resident Evil -hahmot Albert Wesker ja Chris Redfield.
Esiintymiset > Elokuvat

Sienna Guilloryn esittämä Jill esiintyi valkokankaalla ensimmäistä kertaa toisessa Resident Evil -elokuvassa, Resident Evil: Apocalypsessa, jossa hänen roolinsa oli merkittävä. Hänen oli tarkoitus olla mukana Resident Evil: Tuhossa, mutta Guillorylla oli tuolloin muita töitä. Resident Evil: Afterlifessa Jill esiintyy vain hetken elokuvan lopussa, mutta hänen roolinsa Resident Evil: Retributionissa on merkittävämpi.
Esiintymiset > Kirjat

Jill esiintyy S. D. Perryn kirjoittamissa romaaneissa Resident Evil: The Umbrella Conspiracy ja Resident Evil: Nemesis.
Ääninäyttelijät

| Videopelit> Vuosi | Videopelit> Peli | Videopelit> Näyttelijä |
| --- | --- | --- |
| 1996 | Resident Evil | Lisa Faye |
| 1999 | Resident Evil 3: Nemesis | Catherine Disher |
| 2002 | Resident Evil | Heidi Anderson |
| 2007 | Resident Evil: The Umbrella Chronicles | Patricia Ja Lee |
| 2009 | Resident Evil 5 | Patricia Ja Lee |
| 2011 | The Mercenaries 3D | Patricia Ja Lee |
| 2011 | Marvel vs. Capcom 3: Fate of Two Worlds | Kari Wahlgren |
| 2011 | Ultimate Marvel vs. Capcom 3 | Kari Wahlgren |
| 2012 | Resident Evil: Revelations | Michelle Ruff |
| 2012 | Resident Evil: Operation Raccoon City | Michelle Ruff |
| 2015 | Resident Evil: Revelations 2 | Michelle Ruff |
| 2020 | Resident Evil 3 | Nicole Tompkins |
| 2021 | Dead by Daylight | Chaney Crabb |

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Elokuva | Elokuvat> Näyttelijä |
| --- | --- | --- |
| 2023 | Resident Evil: Death Island | Nicole Tompkins |
Aiheesta muualla

Resident Evil Wiki (englanniksi)
Resident Evil -pelisarja
| --- | --- |
Pääsarja:   Resident Evil Zero  Resident Evil  Resident Evil 2  Resident Evil 3  Resident Evil Code: Veronica  Resident Evil 4  Resident Evil 5  Resident Evil 6  Resident Evil 7  Resident Evil Village 
Gun Survivor:   Resident Evil: Survivor  Resident Evil Survivor 2 – Code: Veronica  Resident Evil: Dead Aim 
Outbreak:   Resident Evil Outbreak  Resident Evil Outbreak: File 2 
Chronicles:   Resident Evil: The Umbrella Chronicles  Resident Evil: The Darkside Chronicles 
Revelations:   Resident Evil: Revelations  Resident Evil: Revelations 2 
Uudet versiot:   Resident Evil (2002)  Resident Evil 2 (2019)  Resident Evil 3 (2020)  Resident Evil 4 (2023) 
Muut:   Resident Evil Gaiden  Resident Evil: The Mercenaries 3D  Resident Evil: Operation Raccoon City  Umbrella Corps 
Hahmot:   Chris Redfield  Jill Valentine  Albert Wesker  Leon S. Kennedy  Claire Redfield  Ada Wong  Ethan Winters  Lady Dimitrescu
Kainuun sähkökatkot

Kainuun sähkökatkot koskivat vuodenvaihteessa 2017–2018 noin 6 000 kotitaloutta Kainuussa. Sähkökatkot aiheutti runsaasta lumisateesta johtuva tykkylumi, jonka seurauksena puita kaatui sähkölinjoille. Alueen kunnista Hyrynsalmi ja Suomussalmi kärsivät sähkökatkoista eniten. Lisäksi sähkökatkoja oli myös esimerkiksi Kuhmon ja Sotkamon kuntien alueella.
Kainuun pelastuslaitoksen lisäksi avustustyöhön osallistuivat kunnat, puolustusvoimat, vapaaehtoiset kyläläiset sekä rajavartiosto. Myös mesästysseurat antoivat apua. Suomen Punainen Risti lähetti seitsemän varavoimageneraattoria, 1080 vesikanisteria, 800 patjaa sekä 840 huopaa Kainuuseen Tampereella sijaitsevasta logistiikkakeskuksestaan. Järjestön vapaaehtoiset auttoivat kunnissa ikäihmisten tilanteiden selvittämisessä yhdessä kuntien ja pelastuslaitoksen kanssa.
Viranomaiset kehottivat alueen asukkaita varautumaan sähkökatkoihin hankkimalla vettä, ruokaa sekä paristoja taskulamppuihin ja radioihin. He korostivat naapuriavun merkitystä.
Pelastuslaitos varoitti väestöä ongelmista hätänumeroon 112 soittamisessa, koska matkapuhelinverkko ei toiminut alueella kunnolla. Terveysasemien päivystysvalmiutta parannettiin. Myös alueen palo- ja poliisiasemille järjestettiin päivystys häiriön aikana. Alueen kunnat järjestivät peseytymismahdollisuuksia, hätämajoitusta ja mahdollisuudem matkapuhelimien lataamiseen. Avun tarvetta kartoitettiin myös kiertämällä talosta taloon ja kysymällä mahdollisesta avun tarpeesta. Suomussalmella esimerkiksi avattiin Kiannon kuohut -kylpylä sähkökatkoista kärsivien käyttöön.
Tilanteen on arvioitu olleen yksi Suomen historian laajimmista häiriötilanteista. Se kesti toista viikkoa. Koetun perusteella on tärkeää, että pelastuslaitos ottaa vastaavassa tilanteessa nopeasti johtovastuun. Tämä helpottaa avun koordinointia.
Suomen Pelastusalan Keskusjärjestö toteutti alueen asukkaille 31.1.–13.2.2018 kyselyn, johon vastasi yhteensä 118 henkeä. Puolet vastaajista kokivat sähkökatkojen vaikeuttaneen arkea vähintään 1–3 vuorokauden ajan ja 17 prosenttia yli viisi vuorokautta. Vastaajista 70 prosenttia kertoi varautuneensa sähkökatkoihin ennakkoon. Arkea vaikeutti vedentulon katkeaminen, asuntojen lämmityksen järjestäminen, valaistuksen puute ja häiriöt verkkoliikenteessä. Vesikatkokset vaikeuttivat peseytymistä, ruoanlaittoa, pyykinpesua sekä vessan käyttöä. Vaikeimmat ongelmat tulivat niille, jotka tarvitsivat sähköä jonkin terveydenhuollon laitteen toimintaan. Vastanneita noin 40 prosenttia ilmoitti saaneensa apua joltain taholta. Useimmin mainittuja avunlähteitä olivat perhe ja sukulaiset sekä naapurit. Kyselyyn vastanneista 49 prosenttia kertoi myös tarjonneensa apua sukulaisille, naapureille ja lähialueen asukkaille. Matkapuhelinten tukiasemien sammuminen huolestutti alueen asukkaita.
Sähköyhtiö Loisteelle katkot aiheuttivat 10,8 miljoonaa euron kulut, joista sähköverkon korjauskustannuksiin meni 8,2 miljoonaa euroa. Kokemusten perusteella Kainuun pelastuslaitos on hankkinut lisää varavoimakoneita alueen paloasemile.
Jukka Westermarck

| Jukka Westermarck |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. joulukuuta 1969 (ikä 54)
Kansalaisuus:  Suomi
Koulutus ja ura
Opinnot:  Lääketieteen tohtori 1998
Instituutti:  Turun yliopisto
Tutkimusalue:  Syöpäbiologia
Palkinnot:  Anders Jahre -palkinto 2007 Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2017 Suomen Leijonan Komentajamerkki 2020
Aiheesta muualla
Kotisivu
Jukka Kristian Westermarck (s. 2. joulukuuta 1969 Lehtimäki) on suomalainen Turun yliopiston syöpäbiologian professori ja tutkimusjohtaja Turun Biotiedekeskuksessa. Westermarck valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1996 ja väitteli tohtoriksi 1998 Turun yliopistosta. Hän työskenteli post doc -tutkijana Euroopan molekyylibiologian laboratoriossa (EMBL, Heidelberg, Saksa) vuosina 1999–2001. Sieltä palattuaan hän toimi akatemiatutkijana ja perusti oman tutkimusryhmänsä Turun biotekniikan keskukseen (nyk. Turun Biotiedekeskus).
Vuosina 2006–2009 hän toimi myös tutkimusryhmän johtajana Lääketieteellisen teknologian instituutissa Tampereen yliopistossa. Vuonna 2009 hänet nimitettiin nykyisiin tehtäviinsä Turun yliopistossa, joista hän oli virkavapaalla vuoteen 2017 toimiessaan kolme peräkkäistä kautta Suomen Syöpäinstituutin tutkimusprofessorina. Sittemmin hän on työskennellyt vierailevana professorina kahdessa ulkomaisessa tutkimusinstituutissa, Dana-Farber Cancer Institutessa] (Boston, USA) vuonna 2012 ja The FIRC Institute of Molecular Oncologyssa (Milano, Italia) vuonna 2022.
Westermarckin tutkimusaiheena on ollut läpi hänen uransa syöpäsolujen sisäiset viestinvälitysverkostot ja erityisesti fosfataasientsyymien merkitys syövässä. Hänen ryhmänsä on yksi maailman johtavista tutkimusryhmistä Proteiinifosfataasi 2A:n (PP2A) roolin ja merkityksen tutkimisessa syövässä ja sen hoitovasteessa. Ryhmä on erityisen tunnettu CIP2A-proteiinin löytämisestä. Tämä proteiini on onkogeeninen PP2A:n inhibiittori ja sillä on merkittävä rooli monissa ihmisen syöpätyypeissä. Työryhmän pitkäkantoisena tavoitteena on kehittää fosfataasibiologiaan perustuvia uusia syövän hoito- ja diagnosointimenetelmiä. Westermarckilla onkin useita hyväksyttyjä patentteja aihepiiristä, ja hän on syöpädiagnostiikkaan keskittyvän start up -yrityksen Thestra Oy:n perustajia.
Westermarck sai Suomalaisen Lääkäriseuran Duodecimin nuoren tutkijan palkinnon vuonna 2007 ja pohjoismaisen Anders Jahre -palkinnon nuorelle tutkijalle vuonna 2009. Vuonna 2020 tasavallan presidentti myönsi hänelle Suomen Leijonan Komentajamerkin. Orionin Tutkimussäätiö myönsi hänelle palkintoapurahan ansiokkaasta tutkimustyöstä ja tieteen edistämisestä vuonna 2022.
Westermarck on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2017 ja sen hallituksen jäsen vuosina 2021-2023. Vuodesta 2013 hän on toiminut Euroopan Syöpätutkimuksen yhdistyksen (EACR) lähettiläänä ja vuodesta 2022 yhdistyksen johtokunnan jäsenenä. Hän on myös Suomen Aivokasvainyhdistyksen (FiBTRA) perustajajäsen. Westermarckilla on ollut myös ratkaiseva rooli Kansallinen Lääkekehityskeskus Oy:n perustamisessa ja hän on toiminut yhtiön hallituksessa vuodesta 2023.
Westermarck pitää ”Tiede edellä” -blogia ja sosiaalisen median palstoja.
Aiheesta muualla

Jukka Westermarck Turun yliopiston sivuilla
”Yliopistoista rahoituskriteerien perässä juoksevia tempputehtaita – Opetusministeriön tiedepolitiikan virheitä ei saa toistaa tki-lisärahoituksen jaossa”, mielipidekirjoitus, Kauppalehti 7.1.2024
”Miten pysäyttää aivovuoto?”, radiohaastattelun toimittajana Miia Krause, Yleisradio 16.9.2021
”Tutkimustuloksista kansainvälisiksi menestystuotteiksi”, Turkuposti 15.2.2023
”Suomen TKI-politiikka ei tunnista terveystieteiden potentiaalia”, MustRead 24.4.2023
”Kansallinen lääkekehityskeskus on syytä perustaa”, mielipidekirjoitus, Helsingin Sanomat 11.8.2020