stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maitokiintiö

Lehmiä laitumella
Maitokiintiö on yksittäisen maatilan maidontuotanto-oikeutta määrittelevä tuotanto-oikeus.
Maitokiintiöt otettiin Suomessa käyttöön 1984 hillitsemään maidon ylituotantoa. Maitokiintiöiden käyttöönoton taustalla vaikutti vahvasti se, että oli käynyt ilmeiseksi, ettei kollektiivinen tuotantokatto ole riittävän tehokas tuotannonrajoittamiseksi. On myös tärkeää huomata, että kollektiivinen tuotantokatto näytti vain johtavan tulotason alenemiseen. Kiintiöistä oli ennen tätä saatu hyviä kokemuksia Euroopan yhteisön alueella. Kiintiöinti oli ollut käytössä jo 1970-luvulta alkaen Kanadassa ja sen käyttöä oltiin suunnittelemassa mm. EEC:ssä.  Maatalous ja sen yksi tärkeimpiä tuotannonaloja, maidontuotanto ei pärjää missään ilman tukea. Tiettävästi kaikissa demokratioissa tuetaan maataloutta. Viimeisimpien joukossa Uusi-Seelanti liittyi näiden joukkoon.
Maitokiintiö määräytyi aikoinaan kolmen edellisen vuoden tuotannon keskimäärän mukaan. Tilat, jotka saivat 156 000 kg tai enemmän tuotanto-oikeutta, eivät käytännössä pystyneet lisäämään tuotantovolyymiään ennen Suomen liittymistä Euroopan unioniin. Tällöin oli olemassa järjestelmä, jossa pienemmät tilat voivat hakea maaseutuelinkeinopiiriltä (nykyisin osa TE-keskusta) lisäkiintiötä, kuitenkin enintään 156 000 kg:aan asti. EU:n aikana tilat ovat voineet melko vapaasti myydä, tietyin rajoituksin maitokiintiöitään luopuvien, laajentajien, tehostajien ja supistajien välillä.
Maitokiintiö on pääomittunut tilojen vakuusarvoihin ja tukioikeuksien markkinahintaan. Tuotannonala on ajoittain myös omatoimisesti vetänyt omilla päätöksillään kiintiöitä pois markkinoilta, hillitäkseen ylituotannon vientikustannuksia. Maitokiintiöiden arvo on vaihdellut Suomessa paljon, mutta yleensä ne ovat edullisia alituotantoalueilla kuten Etelä- ja Pohjois-Suomessa. Keskisessä Suomessa, Pohjanmaalla ja Savossa maitokiintiöiden kauppa-arvot ovat olleet tavallisesti korkeampia. Yleisesti käytetty markkinahinta on ollut joskus yli 50 senttiä kilolta maitoa, mutta vuonna 2008 se oli alle 10 senttiä. Vuoden 2006 jälkeen on ollut myös mahdollista vuokrata kiintiöosa, jopa vain vuodeksi.
Suomessa maitokiintiöjärjestelmästä luovuttiin maalis-huhtikuun vaihtessa 2015.
M/S Huckleberry Finn

| M/S Huckleberry Finn |
| --- | --- |

Tyyppi:  autolautta
Lippuvaltio:  Ruotsi
Kotipaikka:  Trelleborg
IMO-numero:  8618358
MMSI-numero:  265874000
Tunnuskirjaimet:  SHLU
Aiemmat nimet:  1988–1993: Nils Dacke 1993–2001: Peter Pan 2001–2002: Peter Pan IV 2002– Huckleberry Finn
Omistaja:  TT-Line Nr 1063 Eigentums Gmbh
Aiemmat omistajat:  1988–1992: Swecarrier Rederi Ab 1992–1993: Rederi AB Gotland 1993–2002: Ferry Enterprise Ltd. 2002– TT-Line Nr 1063 Eigentums Gmbh
Rakennustelakka:  Schichau Seebeckswerft AG, Bremerhaven, Saksa
Rakennusnumero:  1063
Kölinlasku:  4. tammikuuta 1988
Vesillelasku:  9. huhtikuuta 1988
Luovutettu:  28. lokakuuta 1988
Tekniset tiedot
Pituus:  177,2 m
Leveys:  26,5 m
Syväys:  5,7 m
Bruttovetoisuus:  24 728 brt
Koneisto:  2 × MAN/ B&W 8L40/45 + 2 × MAN/ B&W 6L40/45 diesel
Koneteho:  14 810 kW
Nopeus:  37,04 km/h
Nopeus:  20 kn
Hyttejä:  328
Lastikapasiteetti:  2 000 m
Lähteet:  
M/S Huckleberry Finn (IMO 8618358) on TT-Line Nr 1063 Eigentums Gmbh:n omistama autolautta. Alus on rakennettu Schichau Seebeckswerftin telakalla Bremerhavenissa, Saksassa vuonna 1988. Kuollutta painoa aluksella on 6 177 tonnia. Autoja alukseen mahtuu kerrallaan 535. Alus on rekisteröity Ruotsin lipun alle ja sen kotisatama on Trelleborg. Nykyään alus liikennöi reitillä Trelleborg–Rostock.
Huckleberry Finnin sisaralus on M/S Tom Sawyer.
Käyttöhistoria

Huhtikuussa 1988 alus laskettiin vesille ja 28. lokakuuta alus luovutettiin Swecarrier Rederi Ab:n omistukseen, joka rekisteröi aluksen Ruotsin lipun alle. Kotisatamaksi tuli Tukholma. Tuolloin alus oli nimeltään Nils Dacke. 31. lokakuuta 1988 Nils Dacke aloitti TT-Linen liikenteessä, linjalla Trelleborg–Travemünde. Tammikuussa 1992 Rederi AB Gotland osti aluksen. Kotisatamaksi muuttui Visby. 1. tammikuuta 1993 Ferry Enterprise Ltd osti aluksen ja rekisteröi sen Bahamalle. Toukokuussa 1993 Nils Dacke meni telakalle Turkuun, jossa siitä tehtiin auto- ja matkustajalautta. 27. elokuuta alus nimettiin Peter Paniksi. Syyskuun alussa Peter Pan palasi jälleen Travemünden ja Trelleborgin väliseen liikenteeseen. 27. lokakuuta 2001 alus sai nimen Peter Pan IV. Marraskuussa laiva meni kunnostettavaksi SSW Fähr- und Spezialschiffbau GmbH -nimiselle telakalle Bremerhaveniin, Saksaan.
7. tammikuuta 2002 alus sai nykyisen Huckleberry Finn -nimensä. 18. tammikuuta 2002 vastakastettu Huckleberry Finn rekisteröitiin Ruotsin alusrekisteriin. Kotisatamaksi muuttui Trelleborg. Seuraavana päivänä alus siirtyi nykyiselle reitilleen, Rostockin ja Trelleborgin välille. Toukokuussa alus rekisteröitiin TT-Line Nr 1063 Eigentums Gmbh:n omistukseen.
Aiheesta muualla

Fakta om Fartyg – M/S Nils Dacke (ruotsiksi)
The ferry site – M/F Huckleberry Finn (englanniksi)
Tom Sawyerista ja Huckleberry Finnistä TT-Linen sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Macaon kreoli

| Macaon kreoli |
| --- | --- |
Oma nimi:  Patuá
Tiedot
Alue:   Macao
Virallinen kieli:  –
Puhujia:  50
Sija:  ei sadan suurimman joukossa
Kirjaimisto:  latinalainen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  kreolikielet
Kieliryhmä:  Portugalin kreolit
ISO 639-3:  mzs
 Ohje 
Macaon kreoli eli patuá on portugalin kieleen pohjautuva kreolikieli. Sitä puhutaan Macaolla, joka on Kiinalle kuuluva erityishallintoalue. Vuonna 2010 kielellä arvioitiin olevan 50 puhujaa. Näistä suurin osa on yli 50-vuotiaita ja naisia. Näiden lisäksi arvioidaan olevan joitakin tuhansia henkilöitä, joilla on edes jonkinlainen tuntemus kielestä.
Patuán katsotaan olevan lähes sammunut. Sen lähin sukulaiskieli on kristang. Kielellä ei ole virallista oikeinkirjoitusta.
Macaon kreoliksi kieltä kutsutaan paitsi patuáksi, myös nimellä Papia Cristam di Macau ("Macaon kristillinen puhe"), ja runoilijoilta se on saanut lempinimekseen sekä Dóci Língu di Macau ("Macaon makea kieli") että Doci Papiaçam ("makea puhe"). Portugaliksi sitä sanotaan Macaenseksi, Macaista Chapadoksi ("puhdas macao") tai Patuáksi (ranskankielisestä sanasta patois).
Historia

Macaon kreoli on yksi portugaliin pohjatuvista kreolikielistä, jotka syntyivät Portugalin ja Kiinan välisestä kaupallisesta toiminnasta. Kieli on portugalin ja kantoninkiinan sekoitus ja siinä on myös malaijinkielisiä sanoja ja lauseita. Kieli juontaa juurensa 1500-luvulle ja helpotti kommunikaatiota eurooppalaisten ja kiinalaisten kauppiaiden välillä, macaolaisista kun oli tullut heidän tärkeitä välittäjiä.
Alussa kieleen olivat vaikuttaneet eniten malaiji ja sinhali, koska portugalilaisten uudisasukkaiden jälkeläiset menivät naimisiin kiinalaisten sijasta usein Malakasta ja Sri Lankasta olevien naisten kanssa. Nykymacao, johon on vaikuttanut kantoninkiina, kehittyi 1800-luvulla, kun macaolaiset alkoivat mennä naimisiin Macaosta olevien kiinalaisten naisten kanssa. Brittien Hongkongin miehityksen ansiosta tuli Macaon kreoliin myös englannin kielen sanoja.
Macaon kreolilla on ollut tärkeä rooli Macaon kaupallisessa ja sosiaalisessa kehityksessä 1500-luvulta 1800-luvulle, jolloin kieli toimi Macaon euraasialaisten asukkaiden olennaisimpana kanssakäymisen välineenä. Puhujien määrä ei ollut silloinkaan kovin suuri ja kieltä on aina puhunut korkeimmillaan luultavasti tuhansia, ei kymmeniä tuhansia. 1900-luvun alkupuoliskoon asti Macaon kreolia puhuttiin runsaasti ja käytettiin silloin päävälineenä esim. poliittista satiiria harjoittavissa sarjakuvissa. Jotkut kirjailijat, kuten edesmennyt runoilija José dos Santos Ferreira, valitsi "makean kielen" luovuuden välineekseen.
Macaon kreoli ei tosin ole ikinä ollut virallinen kieli Macaossa eikä sitä ole koskaan opetettu kouluissa. 1900-luvun alkupuoliskolla kieli menetti suosionsa, kun sitä alettiin pitää alempiarvoisena ja "primitiivisenä portugalina". Nykyään kieltä puhuu vain harva eikä tarkkaa puhujamäärää tiedetä. Puhujia voi olla vaikka useita kymmeniä Macaossa ja Hongkongissa ja useita satoja tai jopa tuhansia ulkomailla asuvien macaolaisten keskuudessa.
Maantieteellinen jakauma

Macaon kreoli on lähes sukupuuttoon kuollut kieli, jota puhuvat Macaon macaenset eli euraasialaiseen vähemmistöön kuuluvat (8 000 ihmistä eli 2% Macaon väestöstä) sekä 20 000 ulkomailla asuvaa maahanmuuttajaa ja heidän jälkeläiset. Paitsi Macaossa sitä puhutaan mm. myös Hongkongissa, USA:n Kaliforniassa, Kanadassa, Perussa, Brasiliassa, Costa Ricassa, Australiassa, Portugalissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja Venezuelan Parian niemimaalla. Macaossa ja Hongkongissa kreolia puhuvat aktiivisesti vain parikymmentä vanhusta, lähinnä kahdeksan- ja yhdeksänkymppisiä naisia, ja ulkomailla (pääasiallisesti Kaliforniassa) vain parisataa.
Tekstinäyte

Tässä patuáksi eli Macaon kreoliksi kirjoitettu runo:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| patuáksi | portugaliksi | suomeksi |
| Nhonha na jinela | A moça na janela | Nuori neito ikkunalla |
| Co fula mogarim | Com uma flor de jasmim | Jasmiinikukan kanssa |
| Sua mae tancarera     | Sua mãe é uma Chinesa pescadora | Hänen äitinsä on kiinalainen kalastajatar |
| Seu pai canarim | Seu pai é um Indiano Português | Hänen isänsä on portugalinintialainen |
Malcolm Dunkley

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 12. heinäkuuta 1961
Syntymäpaikka: Wolverhampton, Englanti
Kuolinaika: 24. syyskuuta 2005 (44 vuotta)
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 195 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 0000–1987 | Bromsgrove Rovers | – | (–) |
| 1987–1988 | Stafford Rangers | 21 | (9) |
| 1988 | RoPS | 24 | (9) |
| 1988–1989 | Lincoln City | 9 | (4) |
| 1989–1990 | RoPS | 51 | (11) |
| 1991–1992 | ToTa | 44 | (44) |
| 1993–1994 | FC Kontu | 45 | (8) |
| Yhteensä | Yhteensä | 194 | (85) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Malcolm Dunkley (12. heinäkuuta 1961 Wolverhampton, Englanti – 24. syyskuuta 2005 Englanti) oli brittiläinen jalkapalloilija. Hän edusti Rovaniemen Palloseuraa vuosina 1988–1990, pelaten kolmen kauden aikana yhteensä 75 ottelua SM-sarjassa ja Veikkausliigassa. Dunkley kuoli sydänkohtaukseen kotonaan Englannissa syyskuussa 2005.
Saavutukset

SM-pronssia 1988, 1989
Makati Medical Center

Makati Medical Center
Makati Medical Center, joka käyttää nimestään myös lyhennettyä muotoa Makati Med ja lyhennettä MMC, on vuonna 1969 perustettu Makatissa, Filippiinien pääkaupunkiseudulla sijaitseva korkeatasoinen erityissairaanhoidollisia palveluita tarjoava sairaala, jossa on yli 600 vuodepaikkaa.
Sairaalassa on ollut hoidettavina muiden muassa useita maan presidenttejä.
Maailma on kaunis (albumi)

| Maailma on kaunis Olli Lindholm |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : kevät 2010
 Studio : Headline Studio, Tampere
 Julkaistu: 8. syyskuuta 2010
 Tuottaja(t): Pekka Siistonen
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 58.23
 Levy-yhtiö: Ratas Music Group
Listasijoitukset
  1.
Olli Lindholmin muut julkaisut
| Voima 2000 | Maailma on kaunis 2010 | Nukku-Matti ja Herra Kuu 2012 |
Maailma on kaunis on suomalaislaulaja Olli Lindholmin toinen sooloalbumi. Se sisältää Vexi Salmen sanoittamia kappaleita. Levy julkaistiin 8. syyskuuta 2010. Albumi sisältää sekä varta vasten albumille sävellettyä, että aikaisemmin muiden artistien levyttämää materiaalia. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 1.
Kappaleet

Kaikki kappaleet on sanoittanut Vexi Salmi ja sovittanut Pekka Siistonen.
Kun saapuu yö – 4.37 (säv. Olli Lindholm)
Kiviset kadut – 4.24 (Goodbye Yellow Brick Road, säv. Elton John)
Kurki – 4.55 (säv. Kai Hyttinen)
Maailma on kaunis – 4.00 (säv. Kalervo Halonen)
Anna kaikkien kukkien kukkia – 4.03 (säv. Toivo Kärki)
Yksin oon tietenkin – 4.34 (Alone Again (Naturally), säv. Gilbert O'Sullivan)
Yön lapsi – 3.42 (säv. Halonen & Kristian Jernström)
Mustan mullan valssi (Nuoruus on jäänyt taa) – 4.26 (säv. Lindholm)
Kuolleen toiveen maa – 3.58 (säv. Halonen)
Istun ullakolla yksinäin – 4.02 (säv. Matti Siitonen)
Minä olen yksin – 3.33 (säv. Lindholm)
Surun aika – 4.42 (säv. Jonne Aaron)
Kun saapuu yö (Balladiversio) – 4.07 (säv. Lindholm)
Viimeinen laulu – 3.30 (säv. Halonen)
Kokoonpano

Olli Lindholm – laulu
Pekka Siistonen – koskettimet, taustalaulu
Ari Toikka – rummut, taustalaulu
Teemu Broman – basso
Jussi Ojanen – kitarat, taustalaulu
Louie So – kitarat, taustalaulu
Capri – taustalaulu (1, 2, 5, 6, 7, 12, 13)
Vesa Hyrskykari – tenori- ja sopraanosaksofoni (2, 3, 5, 9, 10, 12)
Juha Kärkiluoma ja Kalervo Lehtonen – trumpetit (2, 9, 10), alttoviulut (11, 12)
Jani Viitanen – kitara (3, 8, 12)
Johannes Kalmi – sello (11, 12)
Kit Leung ja Petteri Alppi – viulut (11, 12)
Jonne Aaron – lyömäsoittimet (12)
Pekka Siistonen – tuottaja, sovittaja, orkesterin johto
Jani Viitanen – äänittäjä, miksaaja
Pauli Saastamoinen – masteroija (Finnvox)
Harri Hinkka – valokuvat
Kari Lahtinen – kannen suunnittelu
Marja Railo

Hilkka Marja Yöntilä, kirjailijanimi Marja Railo (24. huhtikuuta 1911 Helsinki – 6. kesäkuuta 1990) oli suomalainen kirjailija.
Railo tuli ylioppilaaksi Helsingin tyttönormaalilyseosta 1930. Filosofian kandidaatiksi hän valmistui Helsingin yliopistosta 1935. Railo toimi tuntiopettajana Paimion yhteiskoulussa 1939, 1941–1942 ja 1956–1965. Historian opettajana hän oli tässä koulussa 1965–1974.
Railon vanhemmat olivat kirjailija, professori Kustaa Eino Railo ja Eva Elisabeth (o.s. Ekholm). Railon puoliso oli agronomi, maatalous- ja metsätieteiden kandidaatti Emil Ivar Engelbrekt Yöntilä vuosina 1934–1961 puolison kuolemaan asti.
Teoksia

Nimellä Marja Railo:
Suvituulta ja tunteita : romaani. Karisto 1957
Moto Guzzi

| Moto Guzzi |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Moto Guzzi: Una Storia Italiana
Perustettu:  1921
Perustaja:  Carlo Guzzi (1889-1964) Giovanni Ravelli ( -1919) Giorgi Parodi (1897-1955)
Toimitusjohtaja:  Tommaso Giocoladelli
Puheenjohtaja:  Daniele Bandiera
Kotipaikka:   Mandello del Lario, Italia
Toiminta-alue:  Koko maailma
Toimiala:  Ajoneuvot
Tuotteet:  Moottoripyörät
Emoyhtiö:  Piaggio & Co. S.p.A
Kotisivu:  MotoGuzzi.it
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Moto Guzzi on italialainen moottoripyörien valmistaja, joka tunnetaan myös nimellä Guzzi. Yritys perustettiin vuonna 1921 ja se on Euroopan vanhin moottoripyörien valmistaja. Tehdas sijaitsee Pohjois-Italiassa Mandello del Lariossa. Aprilia osti sen 2001. Vuodesta 2004 se on ollut osa Piaggio-konsernia.
Perustajat Carlo Guzzi, Giorgio Parodi ja Parodin hyvä ystävä Giovanni Ravelli, joka oli kilpa-ajaja ja sotilaslentäjä, aloittivat moottoripyörien pienimuotoisen valmistuksen jo 1917. Kun Ravelli kuoli koelento-onnettomuudessa 11. elokuuta 1919, Guzzi ja Parodi sijoittivat hänen muistokseen Italian ilmavoimien tunnuksen, kotkan, uuden yhtiönsä tunnukseen.
Suosituimmat mallit

Tunnetuimpia Moto Guzzin malleja ovat urheilullinen Le Mans, custom-tyylinen California ja matka-ajoon suunniteltu Norge. Matkailuun ja enduroon soveltuu Stelvio. Valikoiman keveimpiä ovat V7 ja Nevada.
Viime aikoina tuotannossa olleet mallit:
Nevada 750 Club (744 cc) (1998 - 2007)
Nevada 750 Classic (744 cc) (2007 -)
Nevada 750 Aquila Nera (744 cc) (2007 -)
Nevada 750 Anniversario (744 cc) (2010 ja 2011)
Moto Guzzi V7 (744 cc, Classic, Stone, Special, Racer) 2007 - 2015
Classic: Moto Guzzi V7 III (744 cc, Stone, Special, Racer, Rough, Milano, Carbon.) 2016 -
Custom: Moto Guzzi V9 (853 cc, Bobber, Roamer.) 2017 -
Custom: Moto Guzzi Eldorado (1380 cc) 2015-
Custom: Moto Guzzi California Touring (1380 cc) 2015-
Custom: Moto Guzzi Audace Carbon (1380 cc) 2016-
Cruiser: Moto Guzzi MGX-21 (1380 cc) 2017-
Moto Guzzi V85 TT (850 cc, V85 TT, Evocative, Centenario, Guardia, Premium, Travel) 2021-
California Classic 1100cc (1064 cc) 2007 -
California - California EV ja California EV Touring (1064 cc)
California Vintage (1064 cc) 2005 -
California Aqulia Nera (1064 cc) 2010 -
Breva V750 i.e. (744 cc) 2003 - 2010
Breva V750 Touring (744 cc) 2006 - 2010
Breva 850 (877cc) 2006 - 2009
Breva V1100 (1064 cc) 2005 - 2010
Breva V1200 (1151 cc) 2007 -
1200 Sport (1151 cc) 2006 -
1200 Sport 8v (1151 cc) 2008 -
Griso 850 (877cc) 2006 - 2009
Griso 1100 (1064 cc) 2005 -
Griso 1200 8V (1151 cc) 2007 -
Norge 1200 (1151 cc) 2006 -
Norge 1200 8v (1151 cc) 2011 -
Norge 850 (877 cc) 2007 - 2009
MGS-01 Corsa (1225 cc) 2005 -
Bellagio 940 (936 cc) 2007 -
Stelvio 1200 8V (1151 cc) 2007 -
Stelvio 1200 NTX (1151 cc) 2009 -
V11 Sport (1999-2001)
V11 Le Mans (2001-2002)
V11 Scura (2001-2003)
V11 Coppa Italia (2003-2004)
V11 Sport MY 2003 Kat (2003-2004)
V11 Le Mans MY 2003 Kat (2003-2004)
V11 Café Sport (2003-2005)
V11 Ballabio (2003-2005]
V11 Scura R (2004-2005)
Tekniikkaa

Moto Guzzi on tunnettu korkeasta laadustaan ja luotettavasta tekniikastaan.  Mallisto kattaa kaikki käyttöalueet kuten custom, naku, enduro ja matkapyörät. Tehdas pyrki alusta asti ennakkoluulottomiin ratkaisuihin ja osallistui useisiin kilpailuihin hyvällä menestyksellä. Moottoriratkaisuja oli monenlaisia ja useita kokoja. Myös nelisylinterisiä ahdettuja ja jopa kahdeksansylinterisiä moottoreita suunniteltiin.
Vuonna 1927 Giuseppe Guzzi (Carlon veli) teki koeajon Italiasta Nordkapiin uudella täysin jousitetulla mallilla, joka oli saanut nimen Norge edellisenä vuonna pohjoisnavalle lentäneen italialaisen ilmalaivan kunniaksi. Aikaisemmat moottoripyörien rungot olivat jäykkiä kuten polkupyörien. Koeajo onnistui hyvin ja jousitettua mallia alettiin käyttää yleisesti muuallakin. Norge-nimi jäi pysyvästi tehtaan mallistoon. (Maailmansotien välisenä aikana oli muodikasta ajaa tämä reitti Etelä-Euroopasta Nordkapiin; eräänlainen sen ajan rannikolta rannikolle -ajo.)
Sodan alla vuonna 1939 alettiin valmistaa moottoripyöriä sotilaskäyttöön. Ne perustuivat Airone-malliin. Guzzin sotilaspyöriä tehtiin 29 926 kappaletta.
Sodan jälkeen yhtiö valmisti noin 50 000 kappaletta kaksitahtimoottorilla varustettua, kevyttä, käytännöllistä ja lujatekoista Guzzino 65 -mallia, jonka suunnitteli Antonio Micucci.
Päättäväinen siirtyminen isoihin 500-kuutioisiin moottoreihin tapahtui vuonna 1950 kehitetyn mallin, Falconen, myötä. Se oli pitkään kaikkien motoristien unelma. Niihin aikoihin Carlo Guzzi alkoi kehittää myös uutta teleskooppisovellusta etuhaarukkaan. Ratkaisu on nykyisin yleisesti käytössä ja näkyy siten, että etuiskunvaimentimien teleskoopit ovat "nurin päin", paksumpi, ja siten tukevampi pää ylöspäin. Vasta vuonna 1993 Ducati esitteli samanlaisen rakenteen 916-mallissa "uutena" ratkaisuna. 2000-luvun alussa upside-down on tullut yleisemmin käyttöön, usein muissakin kuin sporttipyörissä.
Moto Guzzi aloitti ensimmäisenä maailmassa tuulitunnelin käytön apuna moottoripyörien suunnittelussa, vuonna 1950. Sama tuulitunneli on yhä käytössä tehtaalla.
Vuonna 1965 insinööri Giulio Cesare Carcano suunnitteli V2-moottorin, jossa v-kulma on 90°. Moottori  sijoitettiin runkoon pituussuuntaisesti. Siitä tuli aikanaan Moto Guzzin tunnusmerkki. Kaksisylinterinen moottori on ainakin teoriassa mahdollista rakentaa hyvin tärinättömäksi juuri 90°:n v-kulmalla.
Kaikille nykyisille malleille on tyypillistä kardaaniveto ja suuritilavuuksinen ja ilmajäähdytteinen 90° V2-moottori, joka on sijoitettu pitkittäin runkoon.
Kilpailusaavutuksia

Moto Guzzi osallistui alusta asti kilpailuihin ja kehitti uusia ratkaisuja moottoripyöriin. Lopettaessaan kilpailuihin osallistumisen vuonna 1957 tehtaalle oli kertynyt 3329 voittoa virallisissa kilpailuissa, 14 maailmanmestaruutta ja 11 voittoa Tourist Trophy -kilpailussa.
Guzzin maailmanmestareita:
Bruno Ruffo (2) luokassa 250 cm³, 1949, 1951
Fergus Anderson, (2) luokassa 350 cm³, 1953, 1954
Bill Lomas, (2) luokassa 350 cm³, 1955, 1956
Enrico Lorenzetti, luokassa 250 cm³, 1952
Keith Campbell, luokassa 350 cm³, 1957
Euroopanmestareita:
Omobono Tenni, (2) luokassa 250 cm³, 1937 ja luokassa 500 cm³, 1947
Guido Mentasti, luokassa 500 cm³, 1924
Riccardo Brusi, luokassa 250 cm³, 1932
Bruno Francisci, luokassa 250 cm³, 1947
Maurice Cann, luokassa 250 cm³, 1948
Enrico Lorenzetti, luokassa 500 cm³, 1948
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Moto Guzzi Wikimedia Commonsissa
Gruppo Moto Guzzi Finlandia, suomalainen merkkikerho
Italialaisia moottoripyörävalmistajia
Aprilia
Benelli
Beta
Bimota
Cagiva
Ducati
Fantic
Garelli
Gilera
Innocenti
Italjet
Laverda
Malaguti
Minarelli
Mondial
Morbidelli
Motobi
Moto Guzzi
Moto Morini
MV Agusta
Piaggio
Vespa
Vyrus
California II (1986) maalaismaisemassa Suomessa.
Moto Guzzi Sienassa, Italiassa kesällä 2011, palolaitoksen käytöstä poistettu malli
Kardaaniakseli vetokoneisto
Suuritilavuuksinen ilmajäähdytteinen moottori on pitkittäin ja sylinterit yläviistoon sivuille.
Moto Guzzin tehdas Mandellossa
V8-moottori museossa Mandellossa
Tuulitunnelin rakennus tehtaalla Mandellossa
Marja Ranta

Marja Ranta (s. 1914) on suomalainen lastenkirjailija.
Teoksia

Uskollinen vesipuhveli ja muita kertomuksia ; kuv. Aino Huhta-Ahrikkala.  Lasten lukurengas, Helsinki 1972
Maakiinteistöpankki
Pörssihistoria

Maakiinteistöpankin osakkeet noteerattiin Helsingin pörssissä vuosina 1918–1933. Vaihto oli pientä. Kolmena viimeisenä vuonna ei ollut vaihtoa.
Marco Dallago

| Marco Dallago |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. huhtikuuta 1990
Kansalaisuus:   Itävalta
Uran tiedot
Laji:  alamäkiluistelu
Kilpauran kesto:  2011-
Saavutukset
Voitot:  4
Palkintokorokkeella:  7
Paras sijoitus maailmancupissa:  1. (2014)
 Tietolaatikko päivitetty 24. tammikuuta 2015 
Marco Dallago (s. 14. huhtikuuta 1990) on itävaltalainen alamäkiluistelija ja lajin vuoden 2014 maailmanmestari. Hän asuu Grazissa, Itävallassa.
Laskettelun jo nelivuotiaana aloittanut Dallago ihastui alamäkiluisteluun katseltuaan sitä televisiosta vuonna 2003. Hän debytoi lajin MM-sarjassa Münchenin osakilpailussa vuonna 2011. Kesällä 2013 Dallago rakensi metsään Grazin laidalle ystävänsä ja pikkuveljensä kanssa puusta tehdyn harjoitteluradan. Se tuotti tulosta, ja Marco Dallago voitti kaudella 2014 alamäkiluistelun maailmanmestaruuden. Hän on pienikokoinen ja mahtuu siksi hyvin pienistäkin raoista.
Dallagon pikkuveli Luca on myös alamäkiluistelija.
Marco Engelhardt

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 2. joulukuuta 1980 (ikä 43)
Syntymäpaikka:  Bad Langensalza, Saksan demokraattinen tasavalta
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 186 cm
Paino: 72 kg
Seura
Seura:  Rot-Weiß Erfurt
Pelinumero: 27
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1998–2001 |  Rot-Weiß Erfurt | 62 | (6) |
| 2001–2004 |  Karlsruhe | 83 | (5) |
| 2004–2006 |  Kaiserslautern | 62 | (3) |
| 2006–2009 |  Nürnberg | 45 | (6) |
| 2009–2011 |  Karlsruhe | 47 | (0) |
| 2009–2010 |  Karlsruhe II | 3 | (0) |
| 2012– |  Rot-Weiß Erfurt | 89 | (9) |
| Yhteensä | Yhteensä | 391 | (28) |
Maajoukkue
| 1999–2000 |  Saksa U21 | 4 | (2) |
| 2003–2004 |  Saksa B | 6 | (2) |
| 2004–2005 |  Saksa | 3 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 10. heinäkuuta 2014.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 10. heinäkuuta 2014.
Marco Engelhardt (s. 2. joulukuuta 1980 Bad Langensalza, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa 3. Ligassa pelaavaa Rot-Weiß Erfurtia.
Engelhardt on pelannut Saksan korkeimmalla sarjatasolla Bundesliigassa 106 ottelua edustaen Kaiserslauternia, Nürnbergiä ja Karlsruhea. Toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 2. Bundesliigassa hän on pelannut 131 ottelua. Nürnbergissä pelatessaan Engelhardt voitti Saksan cupin kaudella 2006–2007.
Saksan maajoukkueessa Engelhardt on pelannut kaksi A-maaottelua vuosina 2004–2005. Hän oli mukana Maanosaliittojen cupissa 2005, jossa Saksa sijoittui kolmanneksi.
Luettelo maailman suurimmista jokivoimalaitoksista

Ilmavalokuva Chief Josephin patorakenteista
The Dallesin padon vieressä toimii jokilaivoja varten sulkulaitteisto.
Luettelo maailman suurimmista jokivoimalaitoksista sisältää niitä vesivoimalaitoksia, jotka luokitellaan jokivoimalaitoksiksi. Niiden erityispiirteitä ovat matalat voimalapadot ja joen virtaamaan suhteutettuna pieni patoallas. Tämän vuoksi niiden kyky säädellä toimintaansa on heikompi kuin säännöstelyvoimalaitoksilla ja tulva-aikana ne juoksuttavat suuren määrän vettä vesivoimatuotannon ohi.