stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kurt Wolff
Yksityiselämä

Wolff oli kahdesti naimisissa. Hänen ensimmäinen vaimonsa Elisabeth oli peräisin vauraasta aristokraattiperheestä, ja pariskunta tapasi liikkua Saksan hienostopiireissä. Elisabeth myös tuki miestään taloudellisesti. Pariskunta sai kaksi lasta ennen eroaan vuonna 1930-luvun alussa. Wolffin muutettua ulkomaille lapset jäivät Saksaan. Vuonna 1948 Wolff yritti tuloksetta houkutella tytärtään Mariaa Yhdysvaltoihin. Hänen poikansa Nikolaus muutti Yhdysvaltoihin, mutta ei kiinnostunut kirja-alasta.
Toisen vaimonsa Helen Moselin (1906–1994) Wolff tapasi vuonna 1928, jolloin Helen alkoi työskennellä hänen sihteerinään. Heleninin isä oli saksalainen ja äiti itävaltalais-unkarilainen. Isä oli vaurastunut Osmanivaltakunnassa käymällään kaupalla mutta tehnyt konkurssin vuonna 1923. Myöhemmin Helen löysi Saksan seurapiireistä suojelijoita, jotka suosittelivat hänelle Kurt Wolff Verlagia. Kurt ja Helen avioituivat vuonna 1933 ja saivat Christian-nimisen pojan seuraavana vuonna. Kurt kaavaili Christianista työnsä jatkajaa, mutta tämä suuntasi musiikkialalle.
Kurt ja Helen Wolffin näkemys sukupuolirooleista oli konservatiivinen. Helen ei siksi koskaan toiminut Pantheonin muodollisena johtajana vaan eläköityi samaan aikaan miehensä kanssa.
Wolffit korostivat usein, etteivät pitäneet itseään saksalaisina vaan eurooppalaisina. Konservatiivisista maailmankatsomuksistaan huolimatta he vierastivat saksalaista nationalismia. Yhdysvaltoihin ja kaupallisuuteen Kurt suhtautui ennen muuttoaan epäluuloisesti, eivätkä nämä vakaumukset koskaan täysin hälvenneet.
Perintö

Wolffit muistetaan ennen kaikkea korkeatasoisen eurooppalaisen kirjallisuuden saattamisesta englannin kielelle. Vuonna 1996 perustettiin Saksan valtion rahoittama kirjallisuuspalkinto Helen & Kurt Wolff Translator’s Prize. Se annetaan vuosittain laadukkaalle Yhdysvalloissa julkaistulle käännökselle saksasta englantiin.
Yhdysvaltalainen Harcourt-kustantamo julkaisee edelleen kirjoja ”A Helen and Kurt Wolff Book” -nimikkeellä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kurt Wolff Wikimedia Commonsissa
Kurt Wolffin 1900-luvun alussa julkaisemia kirjoja.
Kurt Wolffin muistolaatta Bonnissa Saksassa.
Kultainen Venla 2022

| Kultainen Venla 2022 |
| --- | --- |
Päiväys:  20. tammikuuta 2023
Paikka:  Kansallisooppera, Helsinki
Juontaja:   Vappu Pimiä  Ernest Lawson  Joonas Nordman 
Järjestäjä:  Televisioakatemia
Kohokohtia
Eniten palkintoja:   Munkkivuori (4)  Elämäni biisi (3) 
Eniten ehdokkuuksia:   Aikuiset (5)  Munkkivuori (4) 
 ← 2021  Kultainen Venla  2023 →
Kultainen Venla 2022 oli järjestyksessään kolmastoista Kultainen Venla -palkintogaala, jossa jaettiin palkintoja vuoden 2022 parhaille suomalaisille televisio-ohjelmille ja niiden tekijöille. Gaala järjestettiin 20. tammikuuta 2023 Kansallisoopperassa ja lähetettiin suorana MTV3:lla. Gaalan juontajina toimivat Vappu Pimiä, Ernest Lawson ja Joonas Nordman.
Eniten ehdokkuuksia saivat Ylen komediasarja Aikuiset (5 ehdokkuutta) ja Elisa Viihde Viaplayn draamasarja Munkkivuori (4 ehdokkuutta). Munkkivuori myös voitti kaikissa neljässä kategoriassaan. Toiseksi eniten palkintoja sai Elämäni biisi -ohjelma kolmella palkinnolla.
Gaalalla oli MTV3:lla katsojia keskimäärin 814 000.
Ehdokkaat

Voittajat on listattu ensimmäisenä ja merkitty kaksoisristillä ().
Ehdokkaat > Ohjelmat

| --- | --- |
 Asiaohjelma- ja dokumenttisarja Perjantai-dokkarit (Yle Areena ja Yle TV1, Yle Uutis- ja ajankohtaistoiminta)  Kylmän sodan Suomi (Yle Areena ja Yle TV1, Intervisio)  Vaietut arktiset sodat (Yle Areena ja Yle TV1, NTRNZ media):  Keskusteluohjelma Joonas Nordman Show (MTV3, Yellow Film & TV)  Efter Nio (Yle Arenan & Yle Fem, Parad Media)  Vuoroin vieraissa, Maria Veitola (MTV Katsomo, Moskito Television)
 Game Show Suurmestari (MTV3, Rabbit Films)  Haluatko miljonääriksi? (Nelonen, Rabbit Films)  Melkein Mensa (FOX, Banijay Finland):  Lifestyle-ohjelma Kaaoksen kesyttäjät (MTV3, Rabbit Films)  Remppa vai muutto Suomi (Nelonen, Rabbit Films)  Strömsö (Yle Arenan, Yle Fem ja Yle TV1, Svenska Yle)
 Kilpailureality Tanssii tähtien kanssa (MTV3, Banijay Finland)  LEGO Masters Suomi (MTV3, Endemol Shine Finland)  Selviytyjät Suomi (Nelonen, Banijay Finland):  Seurantareality Tytöt 18 (Yle Areena ja Yle TV2, Yle Luovat sisällöt ja media)  Elossa 24h (Yle Areena ja Yle TV1, ITV Studios Finland)  Erikoisjoukot (Ruutu, Banijay Finland)
 Musiikkiviihde Elämäni biisi (Yle Areena ja Yle TV1, Yellow Film & TV)  Laulu rakkaudelle – Secret Song Suomi (MTV3, Warner Bros. International Television Production Finland)  Vain elämää (Nelonen, Banijay Finland):  Viihdeohjelma Sohvaperunat (Yle Areena ja Yle TV2, Endemol Shine Finland)  Joonas Nordman Show: Grillikausi (MTV3, Yellow Film & TV)  True Story Suomi (HBO Max ja TV5, Warner Bros. International Television Production Finland)
 Event-ohjelma Uuden Musiikin Kilpailu 2022 (Yle TV1 ja Yle Areena, Yle Luovat sisällöt ja media)  Apua Ukrainaan – Suuri tukikonsertti (Yle Areena ja Yle TV1, Yle Urheilu ja tapahtumat)  Ylen aamu erikoislähetys: Venäjän hyökkäys Ukrainaan (Yle TV1 ja Yle Areena, Yle Uutis- ja ajankohtaistoiminta):  Draamasarja Munkkivuori (Elisa Viihde Viaplay, Rabbit Films)  Mieheni vaimo (Yle Areena ja Yle TV1, Lucy Loves Drama)  Transport (Yle Areena ja Yle TV1, Tekele Productions)
 Komediasarja Aikuiset (Yle Areena ja Yle TV1, Yellow Film & TV)  Jukka Lindströmin Sivuhistoria (Yle Areena ja Yle TV1, Yle Luovat sisällöt ja media)  Rakkaat lapset (Yle Areena ja Yle TV1, Yellow Film & TV):  Lasten- ja nuortenohjelma HS Lasten Uutiset (Nelonen, Helsingin Sanomat)  Luuserit (Yle Areena, Komeetta Filmi)  Muumilaakso (Yle Areena ja Yle TV2, Gutsy Animations)
 Urheiluohjelma Jääkiekon MM-kisat (MTV3 ja C More, MTV)  Jalkapallon Euro 2022 (Yle TV1, Yle TV2 ja Yle Areena, Yle Urheilu ja tapahtumat)  Pekingin olympialaiset ja Urheilustudio (Yle TV2 ja Yle Areena, Yle Urheilu ja tapahtumat):  Uutis- ja ajankohtaisohjelma MOT (Yle TV1 ja Yle Areena, Yle Uutis- ja ajankohtaistoiminta)  Asian ytimessä (MTV3, MTV Uutiset)  A-Talk (Yle TV1 ja Yle Areena, Yle Uutis- ja ajankohtaistoiminta)
Ehdokkaat > Tekijät

| --- | --- |
 Vuoden käsikirjoittaja (fiktio) Jani Volanen sarjasta Munkkivuori (Elisa Viihde Viaplay, Rabbit Films)  Anna Brotkin sarjasta Aikuiset (Yle Areena ja Yle TV1, Yellow Film & TV)  Juuli Niemi sarjasta Mieheni vaimo (Yle Areena ja Yle TV1, Lucy Loves Drama):  Vuoden käsikirjoittaja (viihde, reality, events) Marjo Vilkko ohjelmasta Kylmän sodan Suomi (Yle Areena ja Yle TV1, Intervisio)  Kalle Lamberg ja Tomi Haustola ohjelmasta Suurmestari (MTV3, Rabbit Films)  Pirja Lund & Elina Martevo ohjelmasta Laulu rakkaudelle – Secret Song Suomi (MTV3, Warner Bros. International Television Production Finland)
 Vuoden ohjaaja (fiktio) Jani Volanen sarjasta Munkkivuori (Elisa Viihde Viaplay, Rabbit Films)  Anna Dahlman sarjasta Aikuiset (Yle Areena ja Yle TV1, Yellow Film & TV)  Inari Niemi sarjasta Mieheni vaimo (Yle Areena ja Yle TV1, Lucy Loves Drama):  Vuoden ohjaaja (viihde, reality, events) Petja Peltomaa ohjelmasta Elämäni biisi (Yle TV1 ja Yle Areena, Yellow Film & TV)  Jan-Aslak Leino ja Janne Rehmonen ohjelmasta Tanssii tähtien kanssa (MTV3, Banijay Finland)  Anni Suikkanen ohjelmasta Atlantin yli (TV5 ja Discovery+, Rabbit Films) 
 Vuoden pääosanäyttelijä Anna Airola sarjasta Aikuiset (Yle Areena ja Yle TV1, Yellow Film & TV)  Riitta Havukainen sarjasta Paratiisi (Yle Areena ja Yle TV1, ReelMedia)  Jussi Vatanen sarjasta Mies joka kuoli (Elisa Viihde Viaplay, ReelMedia):  Vuoden sivuosanäyttelijä Laura Birn sarjasta Munkkivuori (Elisa Viihde Viaplay, Rabbit Films)  Miro Lopperi sarjasta Aikuiset (Yle Areena ja Yle TV1, Yellow Film & TV)  Antti Virmavirta sarjasta Transport (Yle Areena ja Yle TV1, Tekele Productions)
 Vuoden juontaja Katja Ståhl ohjelmasta Elämäni biisi (Yle TV1 ja Yle Areena, Yellow Film & TV)  Antti Holma ohjelmasta Haluatko miljonääriksi? (Nelonen, Rabbit Films)  Joonas Nordman ohjelmasta Joonas Nordman Show (MTV3, Yellow Film & TV)
Ehdokkaat > Yleisöpalkinnot

| --- | --- |
 Paras ohjelma Puoli seitsemän  Elämäni biisi  YleX Aamu livenä Tavastialla:  Paras esiintyjä Constantinos ”Gogi” Mavromichalis ” Miisa ”Mmiisas” Grekov  Timo ”Metsä Man” Juvonen
Ehdokkaat > Elämäntyöpalkinto

Helena Petäistö
Aiheesta muualla

Kultainenvenla.fi
Kultainen Venla 2022 -finalistit
Kultainen Venla 2022 -yleisöäänestyksen finalistit
Kultainen Venla 2022 -voittajat
Leirikutoja

| Leirikutoja |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kutojat Ploceidae
Suku::  Kutojat Ploceus
Laji::  castaneiceps
Kaksiosainen nimi
 Ploceus castaneiceps  (Sharpe, 1890) 
Katso myös
   Leirikutoja Wikispeciesissä   Leirikutoja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Leirikutoja (Ploceus castaneiceps) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Leirikutojaa tavataan Keniassa ja Tansaniassa. Lajin on raportoitu olevan yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Lexie Marie

| Lexie Marie |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Stephanie
Syntynyt: 13. joulukuuta 1985 (ikä 38)
Pornonäyttelijä
Taiteilijanimet:  Lexi Marie
Aktiivisena:  2004–2012
Silmien väri:  Ruskea
Hiusten väri:  Vaalea
Mitat:  75E-61-83 cm
Pituus:  165 cm
Paino:  52 kg
Aiheesta muualla
IMDb
Lexie Marie (s. 13. joulukuuta 1985) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut pornonäyttelijä. Hän syntyi Scottsdalessa, Arizonassa, mutta kasvoi ja kävi high schoolinsa Kaliforniassa. Kahdeksantoistavuotiaana Marie aloitti tanssimisen klubeilla ja työskenteli Playtime-lehdelle sekä L. A. Direct Models-mallitoimistossa.
Marie aloitti elokuvauransa aikuisviihteessä vuonna 2004.
Aiheesta muualla

Lexie Marie Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Latinalaisen Amerikan kirjallisuus

Latinalaisen Amerikan kirjallisuus on Latinalaisen Amerikan alueella kirjoitettua proosaa, runoutta ja näytelmiä.
Ennen siirtomaa-aikaa alueen kulttuureilla ei ollut käytössä kirjainmerkkejä, joten runous, virret, legendat ja näytelmät olivat suullista perinnettä. Siirtomaiden varakuninkailla oli eurooppalaistyyliset hovit, joissa runous ja kirjallisuus kukoisti. 1500-luvulla alueelle perustettiin yliopistoja.
Kolumbuksen, Hernán Cortésin ja muiden löytöretkeläisten ja valloittajien kirjeet levisivät Euroopassa ja levittivät tietoa Latinalaisesta Amerikasta. Kirjallisuus oli enimmäkseen sidoksissa eurooppalaisen kirjallisuuden kehitykseen, mutta vuosien varrella syntyi myös lähtökohdiltaan latinalaisamerikkalaisia suuntauksia kuten barokkiin liittyvä Barroco de Indias ja nicaragualaisen Rubén Daríon johtama modernismo.
1920-ja 1930-luvuilla eri maiden runoilijat muodostivat ryhmiä ja perustivat aikakauslehtiä. Kärkinimiin kuuluivat chileläinen Pablo Neruda (1904–1973), meksikolainen Octavio Paz (1914–1998) ja argentiinalainen Jorge Luis Borges. Samaan aikaan kun runous suuntautui kaupunkilaiseen avantgardeen, proosakirjallisuudessa kukoisti maaseudusta kertova sosiaalinen realismi. Myös ihmisen luontosuhde oli suosittu aihe. Brasiliassa Jorge Amado (1912–2001) kirjoitti kaakaontuotannosta.
Latinalaisen Amerikan kirjallisuudessa kultakausi eli “boom” ajoittuu noin vuosille 1946–1970. Kultakauden kirjailijoita olivat Gabriel García Márquez, Mario Vargas Llosa, Carlos Fuentes, José Donoso, ja Julio Cortázar joiden teokset levisivät Espanjaan ja sieltä espanjankielisen maailman ulkopuolelle. Gabriel García Márquezin pääteoksesta Sadan vuoden yksinäisyys (1967) tuli kultakauden keskeinen teos, jopa niin, että maaginen realismi, eli fantastisten aiheiden käyttäminen realistisessa kerronnassa, nähtiin ainoana oikeana latinalaisamerikkalaisena kirjallisuutena. Kultakauden kirjallisuudelle tyypillistä oli myös machokulttuurin korostaminen.
Sotilasvallankaappausten jälkeen ja muulloinkin monet poliittisesti aktiiviset kirjailijat ja runoilijat lähtivät maanpakoon, ja tekivät samalla eteläamerikkalaista kirjallisuutta tunnetuksi muilla mantereilla. 2000-luvulla on noussut esille uusi sukupolvi, jolla ei ole omakohtaisia kokemuksia köyhästä lapsuudesta maaseudulla tai elämästä diktatuurin alla. Sen sijaan he kuvaavat elämää suurkaupungeissa ja enemmän tai vähemmän eksentristen päähenkilöidensä elämää. Tässä sukupolvessa on monia naiskirjailijoita.
Nobelin kirjallisuuspalkinto

Nobelin kirjallisuuspalkinto on myönnetty kuudelle Latinalaisen Amerikan kirjailijalle ja kahdelle karibialaiselle:
Gabriela Mistral, Chile (1945)
Miguel Angel Asturias, Guatemala (1967)
Pablo Neruda, Chile (1971)
Gabriel García Márquez, Kolumbia (1982)
Octavio Paz, Meksiko (1990)
Derek Walcott Saint Lucia (19929
V.S. Naipaul, Trinidad (2001)
Mario Vargas Llosa, Peru (2010)
Kylämaltsa

| Kylämaltsa |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
Suomessa::  Elinvoimainen
 
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kaari::  Streptophyta
Luokka::  Embryopsida
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Revonhäntäkasvit Amaranthaceae
Alaheimo::  Chenopodioideae
Suku::  Maltsat Atriplex
Laji::  patula
Kaksiosainen nimi
 Atriplex patula  L. 
Katso myös
   Kylämaltsa Wikispeciesissä   Kylämaltsa Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kylämaltsa (Atriplex patula) on revonhäntäkasvien heimoon ja maltsojen sukuun kuuluva kasvilaji. Sen tieteellinen lajinimi patula tulee latinan "yleistä" tarkoittavasta sanasta patulus, ja se onkin Suomessa huomattavasti muita maltsoja yleisempi.
Ulkonäkö ja koko

Kylämaltsa on 30–90 senttimetrin korkuiseksi kasvava yksivuotinen ruohokasvi, jolla on pysty-koheneva, runsashaarainen varsi. Suikeat-puikeat, vastakkaiset, ehytlaitaiset lehdet ovat pituudeltaan 4–7 senttimetriä; niiden tyvellä on usein liuskamainen hammaspari.
Kylämaltsa kukkii heinä-elokuussa huomaamattomin, yksineuvoisin kukin. Kukinto on tähkä. Viisiheteisten hedekukkien kehä on millimetrin levyinen; emikukat ovat kehättömiä. Emiö on kaksivartaloinen ja kaksiluottinen. Kukasta kypsyvä hedelmä on hedelmäverhiöön kiinnikasvanut ja sen suojaama pähkylä.
Levinneisyys ja elinympäristö

Kylämaltsaa kasvaa luonnonvaraisena Euraasiassa, Pohjois-Amerikassa ja Afrikan pohjoisosissa. Lisäksi se on levinnyt Etelä-Amerikkaan, Uuteen-Seelantiin ja Aasian koillisosaan.
Kylämaltsa suosii typpipitoisia kasvupaikkoja, kuten pihoja, puutarhoja, peltoja ja kaatopaikkoja. Ruotsissa se on yleinen Skånesta Hälsinglandiin, muualla se on harvinainen tai tavataan vain satunnaisesti. Kylämaltsa kasvaa usein yhdessä savikoiden (Chenopodium) kanssa. Etelä- ja Keski-Suomessa laji on jokseenkin yleinen. Suomessa se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ekologia

Kylämaltsan voi helposti sekoittaa muihin maltsoihin, kuten isomaltsaan (Atriplex prostrata) ja suolamaltsaan (Atriplex longipes), joista edellisestä sen erottaa tylpästä lehtityvestä, jälkimmäisestä puolestaan vaihtelevasti järjestäytyneistä alalehdistä ja myöhäisemmästä kukinta-ajasta. Yhteisillä kasvupaikoilla sen voi sekoittaa myös lähimpään sukulaiseensa merimaltsaan (Atriplex littoralis) sekä savikoihin (Chenopodium). Suomessa kasvi on muinaistulokas, ja sitä on aiemmin käytetty ravintona. Nykyään laji tunnetaan lähinnä rikkakasvina, ja alkujaan se onkin kasvanut maatilojen pihoilla.
Kylämaltsassa esiintyy maltsanlehtihome-nimistä sienitautia (Peronospora arborescens).
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1964–1965

Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1964–1965 pelattiin kymmenen joukkueen runkosarja, jossa kaksi viimeistä putosi sarjasta. Mestaruudesta jouduttiin pelaamaan ylimääräinen loppuottelu kahden parhaan joukkueen päätyessä tasapisteisiin.
Vuoden alkupuolella saatiin Työväen Urheiluliiton ja Suomen Lentopalloliiton kesken aikaan yhteistoimintasopimus, joka edellytti TUL:n joukkueiden pääsyä mukaan yhteisiin sarjoihin.
Miesten SM-sarja > Runkosarja

| Joukkue | O | V | H | Erät | Eräpisteet | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Lahden Kimmo | 18 | 16 | 2 | 51-17 | 947-665 | 34 |
| Käpylän Lentopalloilijat | 18 | 16 | 2 | 49-26 | 997-799 | 34 |
| Johanneksen Pojat | 18 | 15 | 3 | 50-19 | 935-725 | 33 |
| Helsingin Tarmo | 18 | 10 | 8 | 39-33 | 923-857 | 28 |
| Karhulan Karto | 18 | 10 | 8 | 37-38 | 934-935 | 28 |
| Lautta-Pojat | 18 | 9 | 9 | 38-37 | 905-947 | 27 |
| Savonlinnan Pallokerho | 18 | 6 | 12 | 26-41 | 747-877 | 24 |
| Valkeakosken Isku-Veikot | 18 | 4 | 14 | 25-44 | 802-886 | 22 |
| Kuopion NMKYU | 18 | 3 | 15 | 22-49 | 755-936 | 21 |
| Lahden Kakkonen | 18 | 1 | 17 | 18-52 | 676-984 | 19 |
Sarjaan nousivat Rantaperkiön Isku, Pirkkalan Viri, Lauritsalan Kisa ja Tampereen Urheilijat -38.
| Loppuottelu  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 11. huhtikuuta | Käpylän Lentopalloilijat | Lahden Kimmo | 3–0 | 15-11 , 15-11 , 15-12 |
Käpylän Lentopalloilijat Suomen mestari
Mestarit: Väinö Enlund, Esko Häkkinen, Esa Kallio, Alpo Kärkkäinen, Seppo Lahti, Seppo Laine, Erkki Ojanen, Kalevi Ojanen, Ilkka Oras, Raimo Peltonen, Kari-Pekka Tiitinen, Niilo Uljas, Pekka Uljas, Pentti Vuorlehto, Eero Wallenius, Lars Wikström.
Miesten SM-sarja > TUL:n mestaruussarja

| Joukkue | O | V | H | Erät | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Rantaperkiön Isku | 9 | 9 | 0 | 27-8 | 18 |
| Pirkkalan Viri | 9 | 7 | 2 | 25-9 | 16 |
| Koiton Riento | 9 | 7 | 2 | 25-15 | 16 |
| Lahden Taimi | 9 | 5 | 4 | 19-20 | 14 |
| Koiviston Isku | 9 | 5 | 4 | 17-19 | 14 |
| Helsingin Visa | 9 | 4 | 5 | 18-18 | 13 |
| Luolajan Kajastus | 9 | 3 | 6 | 15-20 | 12 |
| Haagan Terä | 9 | 3 | 6 | 13-22 | 12 |
| Idänpään Toive | 9 | 1 | 8 | 14-26 | 10 |
| Turun Pyrkivä | 9 | 1 | 8 | 8-25 | 10 |
Mestarit: Heikki Jokela, Pauli Katajisto, Pekka Vilen, Raimo Lehto, Martti Nyyssönen, Juhani Lampinen, Lasse
Syrjä, Seppo Janhunen ja Aimo Järvinen.
Rantaperkiön Isku ja Pirkkalan Viri saivat paikan yhteiseen mestaruussarjaan kaudeksi 1965-1966.
Lactobacillus acidophilus

| Lactobacillus acidophilus |
| --- | --- |
 Lactobacillus acidophilus elektronimikroskoopissa
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Bakteerit Bacteria
Kunta::  Bakteerit Eubacteria
Pääjakso::  Firmicutes
Luokka::  Basillit Bacilli
Lahko::  Lactobacillales
Heimo::  Lactobacillaceae
Suku::  Lactobacillus
Laji::  acidophilus
Kaksiosainen nimi
 Lactobacillus acidophilus  Hansen & Mocquot, 1970 
Katso myös
   Lactobacillus acidophilus Wikispeciesissä   Lactobacillus acidophilus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
L. acidophilus-bakteereita. Numeroitujen viivojen välillä on 11 mikrometriä.
Lactobacillus acidophilus on Lactobacillaceae-heimoon kuuluva homofermentoituva ja grampositiivinen sauvabakteeri. Se on eristetty ihmisestä ja kuvailtu ensi kerran vuonna 1970 Pohjois-Carolinan osavaltionyliopistossa.
L. acidophilus kuuluu emättimen luonnolliseen mikrobistoon. Sen tehtävä siellä on hajottaa solujen glykogeenia maitohapoksi. Maitohappo pitää emättimen pH-arvon normaalin matalana.
Ulkonäkö ja koko

L. acidophilus NCFM-kannan bakteerit ovat kooltaan noin 1,99 mikrometriä.
Levinneisyys ja elinympäristö

Laji on mikroaerofiilinen, joten se ei siedä kovin hapekkaita olosuhteita. L. acidophiluksen optimaalinen kasvulämpötila on noin 37–40 celsiusastetta ja pH-arvo  4,40–4,81. Bakteeri elää normaalisti ihmisen ohutsuolessa, suussa ja emättimessä.
Ravinto

L. acidophilus-bakteerit käyttävät ravinnokseen muun muassa kalsiumkarbonaattia, glukoosimonohydraattia ja inuliinia.
Terveysvaikutukset ja käyttö

Vuonna 2003 Yhdysvalloissa tehdyn tutkimuksen mukaan Lactobacillus acidophilus-bakteerit hillitsevät ripulia aiheuttavan Escherichia coli-bakteerin vaikutuksia. Food and Drug Administration ei ole kuitekaan hyväksynyt L. acidophilus-bakteerin lääkinnällistä käyttöä.
Lactobacillus acidophilus lisää myös maidon pilkkomiseen tarvittavan laktaasientsyymin tuotantoa, minkä vuoksi se soveltuu laktoosi-intoleranssin aiheuttamien oireiden lievittämiseen. Vuonna 1994 tehdyssä pienessä tutkimuksessa havaittiin, että yhdeksällä kymmenestä laktoosi-intolerantikosta vähenivät oireet, kun he nauttivat maidon kanssa L. acidophilus-kanta NCFM:ää. Vuonna 1995 toteutetussa pienessä tutkimuksessa L. acidophilus-kanta Rosell 52:aa käytettäessä maitotuotteiden kanssa, Rosell 52 yhdessä Lactobacillus rhamnosus-kanta Rosell-11:n kanssa vähensivät kahden kolmesta laktoosi-intolerantikon oireita.
Lactobacillus acidophilus on fytonomi Birgit Stenroosin mukaan tärkeä ihmisen terveyden kannalta myös siksi, että se vähentää kolesterolin imeytymistä.
Ihmisperäiset L. acidophilus-kannat, kuten NCFM tehoavat ihmiseen paremmin kuin naudoista saatavat kannat. Suurin osa markkinoiden maitohappobakteereista on kuitenkin nautaperäisiä kuten Rosell-52-kanta.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Lactobacillus acidophilus
ITIS: Lactobacillus acidophilus (englanniksi)
UniProt: Taxonomy - Lactobacillus acidophilus (englanniksi)
Mayo clinic: Acidophilus (englanniksi)
Käsipallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2007

Vuoden 2007 naisten käsipallon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Ranskassa 2.–16. joulukuuta. Kisoihin selvisi karsintojen kautta 24 maata. Turnauksen voitti Venäjä, joka voitti loppuottelussa Norjan maalein 29–24. Pronssiottelussa Saksa kaatoi Romanian 36–35.
Tähdistökentällinen ja palkitut

| Pelipaikka | Nimi | Maa |
| --- | --- | --- |
| Maalivahti | Valérie Nicolas |  Ranska |
| Vasen laitapelaaja | Polina Vjahireva |  Venäjä |
| Vasen takarakentaja | Gro Hammerseng |  Norja |
| Pelinrakentaja | Ionela Stanca |  Romania |
| Oikea takarakentaja | Grit Jurack |  Saksa |
| Oikea laitapelaaja | Jana Uskova |  Venäjä |
| Viivapelaaja | Anita Görbicz |  Unkari |
| Arvokkain pelaaja | Katja Nyberg |  Norja |
| Paras maalintekijä | Grit Jurack |  Saksa |
Loppusijoitukset

| Sijoitus | Maa | Joukkue |
| --- | --- | --- |
|  |  Venäjä | Inna Suslina, Polina Vjahireva, Irina Poltoratskaja, Oksana Romenskaja, Ljudmila Postnova, Anna Karejeva, Jekaterina Andrjušina, Jana Uskova, Jelena Poljonova, Emilija Turei, Natalja Šipilova, Maríja Sídorova, Olga Levina, Nadežda Muravjova, Jelena Dmitrijeva ja Irina Bliznova. Päävalmentaja: Jevgeni Trefilov. |
|  |  Norja | Kari Aalvik Grimsbø, Anette Hovind Johanssen, Katja Nyberg, Ragnhild Aamodt, Gøril Snorroeggen, Else-Marthe Sørli Lybekk, Tonje Nøstvold, Karoline Dyhre Breivang, Gro Hammerseng, Kari Mette Johansen, Terese Pedersen, Marit Malm Frafjord, Katrine Lunde Haraldsen, Linn Sulland, Linn Kristin Riegelhuth ja Vigdis Hårsaker. |
|  |  Saksa | Sabine Englert, Nadine Härdter, Ulrike Stange, Grit Jurack, Ania Rösler, Nina Wörz, Anne Müller, Nora Reiche, Anna Lörper, Mandy Hering, Nadine Krause, Kathrin Blacha, Susann Müller, Clara Woltering, Maike Brückmann, Maren Baumbach ja Stefanie Melbeck. |
| 4. |  Romania |  |
| 5. |  Ranska |  |
| 6. |  Etelä-Korea |  |
| 7. |  Angola |  |
| 8. |  Unkari |  |
| 9. |  Kroatia |  |
| 10. |  Espanja |  |
| 11. |  Puola |  |
| 12. |  Makedonia |  |
| 13. |  Ukraina |  |
| 14. |  Brasilia |  |
| 15. |  Tunisia |  |
| 16. |  Itävalta |  |
| 17. |  Kongon tasavalta |  |
| 18. |  Kazakstan |  |
| 19. |  Japani |  |
| 20. |  Argentiina |  |
| 21. |  Kiina |  |
| 22. |  Dominikaaninen tasavalta |  |
| 23. |  Paraguay |  |
| 24. |  Australia |  |
Aiheesta muualla

Tulokset todor66.com (englanniksi)
Tulokset sports123.com (englanniksi)
Lelê

Lelê huhtikuussa 2023.
Letícia Izidoro Lima da Silva (s. 13. elokuuta 1994 Rio de Janeiro), joka tunnetaan yleisesti vain nimellä Lelê, on brasilialainen jalkapalloilija. Hän edustaa Corinthiansin naisten joukkuetta ja Brasilian naisten jalkapallomaajoukkuetta. Hänen pelipaikkansa on maalivahti.