stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
DJ Shadow

| DJ Shadow |
| --- | --- |
 DJ Shadow vuonna 2006.
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. kesäkuuta 1972 (ikä 52) San José, Kalifornia, Yhdysvallat
Muusikko
Taiteilijanimi:  DJ Shadow, Josh Davis
Aktiivisena:  1989–
Tyylilajit:  hip hop, trip hop, elektroninen
Soittimet:  koskettimet, sampleri, syntetisaattori
Yhtyeet:  Unkle (entinen jäsen)
Levy-yhtiöt:  Mo'Wax Quannum Projects Solesides MCA Universal Verve
Aiheesta muualla
www.djshadow.com ja www.nobodyspeak.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
DJ Shadow (s. 29. kesäkuuta 1972 San José, Kalifornia), oikealta nimeltään Joshua Paul Davis, on yhdysvaltalainen DJ-muusikko, joka tunnetaan mielikuvituksellisesta, kokeellisesta, samplepohjaisesta hip hop/trip hopista. Hänen levykokoelmansa käsittää yli 60 000 levyä ja se on yksi maailman suurimmista.
Diskografia > Sooloalbumit

1996 - Endtroducing.....
1998 - Preemptive Strike
2002 - The Private Press
2003 - The Private Repress (Japanese Remix Album)
2004 - Live! In Tune and on Time
2005 - Endtroducing..... (2xCD Deluxe Edition)
2006 - The Outsider
2011 - The Less You Know, the Better
2016 - The Mountain Will Fall
Diskografia > DJ Q-bertin kanssa

1997 - Camel Bobsled Race (Q-Bert Mega Mix) CD-EP
Diskografia > U.N.K.L.E.:n kanssa

1994 - The Time Has Come
1998 - Psyence Fiction
Diskografia > Cut Chemistin kanssa

1999 - Brainfreeze
2001 - Product Placement
2004 - Product Placement on Tour
2008 -  The Hard Sell
Diskografia > Dan The Automatorin kanssa

1998 - Bombay the Hard Way: Guns, Cars and Sitars
Diskografia > Miksit

2000 - Schoolhouse Funk
2000 -  Skratchcon Rehearsal Mix
2003 - Diminishing Returns
2005 - Schoolhouse Funk II
2005 - One Night in Bangkok (epävirallinen julkaisu)
2005 - Funky Skunk
Diskografia > Singlet

1991 - Lifer's Group/DJ Shadow - The Real Deal (Shadow Remix)/Lesson 4 Promo 12" Only
1993 - Asia Born/DJ Shadow - Send Them/Count and Estimate (Dub)/Hip-Hop Reconstruction from the Ground Up 12"
1993 - In/Flux / Hindsight 12"
1994 - Lost & Found (S.F.L.) (Split 12" with DJ Krush - Kemuri)
1995 - What Does Your Soul Look Like
1996 - Fully Charged on Planet X / Hardcore (Instrumental) Hip-Hop (by Chief Xcel/DJ Shadow - Hardcore (Instrumental) Hip-Hop ja Last Stop ovat Shadowin kappaleita)
1996 - Midnight in a Perfect World
1996 - Stem CD/7"
1997 - High Noon CD/12"/7"
2000 - Dark Days CD/7"
2002 - You Can't Go Home Again CD/12"
2002 - Six Days CD/DVD/12"
2003 - Mashin' on the Motorway / Walkie Talkie CD/DVD
2003 - March of Death (yhdessä Zack de la Rochan kanssa) (vain mp3-muodossa)
2004 - Would You Buy A War From This Man? 7" Picture disk (Remix of Radiohead's The Gloaming)
2005 - Keane - We Might As Well Be Strangers (DJ Shadow vs. Keane Mix) 10"
2006 - 3 Freaks - DJ Shadow feat. Turf Talk & Keak da Sneak 12" Promo
2006 - Enuff - w/ Q-Tip and Lateef
2019 - Rocket Fuel - DJ Shadow feat. De La Soul
Diskografia > Live-DVD:t

2000 - Freeze VHS/DVD
2004 - Product Placement on Tour CD/DVD
2004 - In Tune and On Time CD/DVD
Aiheesta muualla

DJ Shadow’n virallinen kotisivu (englanniksi)
Quannum Projects (englanniksi)
Solesides (englanniksi)
DJ Shadow esiintymässä vuonna 2006.
Bernard Mohlalisi

Bernard Mohlalisi OMI (16. maaliskuuta 1933 Ha'Malijeng – 24. heinäkuuta 2020 Mazenod) oli lesotholainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 14. heinäkuuta 1963 ja nimitettiin Maserun arkkipiispaksi 11. kesäkuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ambrose Battista De Paoli, jota avustivat Paul Khoarai ja Hubert Bucher.
Mohlalisi jäi eläkkeelle 30. kesäkuuta 2009.
Beulah Park

| Beulah Park |
| --- | --- |
 Kuva Beulah Parkista vuodelta 1994
Sijainti:  Columbus, Ohio, Yhdysvallat
Avattu:  1923
Remontoitu:  1986
Omistaja:  Penn National Gaming
Radan pituus:  1 609 m pidennyksin
Kotisivu
Beulah Park on Ohion Grove Cityssä sijaitseva laukkarata, joka avattiin vuonna 1923. Siihen kuuluu yksi mailin (1 609 metrin) maapohjainen rata ja ratapidennykset 1 200 ja 2 000 metrin lähdöille. Se on nykyisin yksi Ohion kolmesta englannintäysiveristen kilpailuita järjestävästä laukkaradasta.
Beulah Parkissa järjestetään kilpailuita englannintäysiverisille lokakuusta toukokuuhun ja harvemmassa aikataulussa myös quarterhevosille. Beulah Park on auki kaikkina viikonpäivinä. Se sijaitsee 11 kilometrin päässä Columbusin kaupungista. Laukkakauden ulkopuolella kesäisin Beulah Parkissa järjestetään muita tapahtumia kuten musiikkikonsertteja.
Rataennätykset

Nopein Beulah Parkissa laukattu kilometriaika on kilometriä lyhyemmällä radalla Last Rebelin 0:56,0 vuodelta 2003 ja kilometrin tai sitä pidemmällä radalla North and Southin 0:56,5 vuodelta 2004.
| Matka | Hevonen | Aika | Aika / km | Päivämäärä | Taakka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 3218 m | Littlemagbrother | 3:25,60 | 1:03,9 | 20.12.2005 | 54,4 kg |
| 1710 m | Din's Dancer | 1:40,80 | 0:58,9 | 3.11.1990 | 55,3 kg |
| 1673 m | King's Wailea | 1:40,15 | 0:59,9 | 19.11.1993 | 50,3 kg |
| 1609 m | Appygolucky | 1:35,47 | 0:59,3 | 17.1.2003 | 52,6 kg |
| 1200 m | Hehaz Given | 1:08,24 | 0:56,9 | 16.1.2012 | 55,3 kg |
| 1106 m | North and South | 1:02,52 | 0:56,5 | 1.2.2004 | 52,6 kg |
| 1000 m | Love Pappa Mucci | 56,75 | 0:56,8 | 11.2.1994 | 53,0 kg |
| 910 m | Last Rebel | 50,96 | 0:56,0 | 18.4.2003 | 52,6 kg |
Beulah Parkin ratakohtaiset vaihtoennätykset ovat 1 085 950 dollaria 5. maaliskuuta 1980 (vain paikan päällä tehdyt vedot) ja 3 216 364 dollaria 18. tammikuuta 2006 (myös etävedot). Yleisöennätys on 11 772 henkeä vuodelta 1954 ja suurin radalla maksettu Fortune 6 -yhdistelmän voitto on 364 589,50 dollaria vuodelta 2007.
Aiheesta muualla

Beulah Parkin kotisivut (englanniksi)
Bad Luck Love

| Bad Luck Love |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste, Petri Salmela ja Ilona Ilottu, 2000.
Ohjaaja:  Olli Saarela
Käsikirjoittaja:  Olli Saarela  Heikki Vuento
Tuottaja:  Anna Heiskanen
Säveltäjä:  Tuomas Kantelinen Tuomas Toivonen
Kuvaaja:  Heikki Färm
Leikkaaja:  Anne Lakanen
Pääosat:  Jorma Tommila Tommi Eronen Maria Järvenhelmi
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  GNUFilms Oy
Levittäjä:  Sandrew Metronome
Ensi-ilta:  2000
Kesto:  94 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  3 300 000 mk
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Bad Luck Love on Olli Saarelan ohjaama suomalainen elokuva, jonka ensi-ilta oli 29. syyskuuta 2000.
Elokuva voitti vuonna 2001 kaikkiaan neljä Jussi-palkintoa: paras ohjaus, paras miessivuosa (Tommi Eronen), paras naissivuosa (Tarja-Tuulikki Tarsala) ja paras äänisuunnittelu (Kyösti Väntänen). Lisäksi elokuva oli ehdolla sarjoissa paras elokuva, paras miespääosa (Jorma Tommila), paras naispääosa (Maria Järvenhelmi) ja paras käsikirjoitus.
Juoni

Elokuva kertoo Alista (Jorma Tommila), joka joutuu vankilaan taposta. Tuomion aikana hänestä tulee isä, ja vapauduttuaan hän tahtoo muuttaa elämänsä suuntaa ja jättää rikolliset piirit.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jorma Tommila  | … |  Ali   |
|  Tommi Eronen  | … |  Pulu   |
|  Maria Järvenhelmi  | … |  Inka   |
|  Gyan Dookie  | … |  Leo   |
|  Rauno Juvonen  | … |  Naama   |
|  Petri Manninen  | … |  Mulko   |
|  Ilkka Koivula  | … |  Alpi   |
|  Kari Väänänen  | … |  Heinonen   |
Bernard Morel

| Mitalit> Maa:  Ranska.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Ranska.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Ranska.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Maa:  Ranska> Miesten miekkailu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Helsinki 1952 | säilä, joukkuekilpailu |  |
Bernard Marie Georges Morel (30. maaliskuuta 1925 Lyon – 23. lokakuuta 2023 Roanne) oli ranskalainen miekkailija. Hän oli mukana saamassa pronssia säilän joukkuekilpailussa vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä. Hän osallistui myös kesäolympialaisiin 1956 Melbournessa ja sijoittui siellä joukkueineen säilässä neljänneksi.
Beast over Hammersmith

| Beast over Hammersmith Iron Maiden |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 1982
 Julkaistu: 4. marraskuuta 2002
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Doug Hall, Steve Harris
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 95.31
 Levy-yhtiö: EMI
Iron Maidenin muut julkaisut
| BBC Archives 2002 | Beast over Hammersmith 2002 | Best of the 'B' Sides 2003 |
Beast over Hammersmith on brittiläisen heavy metal -yhtye Iron Maidenin tuplalivealbumi, joka julkaistiin 4. marraskuuta 2002. Se on nauhoitettu yhtyeen The Beast On The Road -kiertueella Hammersmith Odeonilla. Beast over Hammersmith julkaistiin vasta 20 vuotta nauhoituksen jälkeen, osana Eddie’s Archive -boksia.
Albumi on viimeinen Iron Maiden -äänite, jolla soitti rumpali Clive Burr. Vaikka albumi sisältää kappaleita albumilta The Number of the Beast, se on nauhoitettu ennen kyseisen albumin julkaisua.
Lyhennetty video samasta konsertista on julkaistu The Early Days -DVD:llä.
Kappalelista

Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Steve Harris, ellei toisin mainita.
Kappalelista > Levy 1

Murders in the Rue Morgue – 4.32
Wrathchild – 3.31
Run to the Hills – 4.19
Children of the Damned – 4.39
The Number of the Beast – 5.07
Another Life – 3.45
Killers – 5.47 (Di'Anno/Harris)
22 Acacia Avenue – 6.55 (Smith/Harris)
Total Eclipse – 4.14 (Di'Anno/Harris/Burr)
Kappalelista > Levy 2

Transylvania – 5.50
The Prisoner – 5.49 (Smith/Harris)
Hallowed Be Thy Name – 7.31
Phantom of the Opera – 6.53
Iron Maiden – 4.21
Sanctuary – 4.12 (Di'Anno/Murray/Harris)
Drifter – 9.19
Running Free – 3.44 (Di'Anno/Harris)
Prowler – 5.00
Kokoonpano

Bruce Dickinson – laulu
Dave Murray – kitara
Adrian Smith – kitara, taustalaulu
Steve Harris – basso, taustalaulu
Clive Burr – rummut
Blues-Finland.com

Blues-Finland.comin etusivu
Blues-Finland.com on suomalainen, ammattimaisesti toimitettu bluesia ja sen sukuista musiikkia käsittelevä verkkolehti.
Suomen Kansalliskirjaston Blues-Finland.comille myöntämä kansainvälinen kausijulkaisutunnus on ISSN 1797-0784. Blues-Finland.com on Suomen kulttuuri-, mielipide- ja tiedelehtien liiton (Kultti ry) jäsen. Opetus- ja kulttuuriministeriö tukee verkkolehteä kulttuurilehtiavustuksella.
Toimittaja Pasi Tuominen perusti Blues-Finland.comin 11.9.2006. Englanninkielinen tiivistelmäversio BluesWebzine.com avattiin marraskuussa 2008.
Blues-Finland.comissa julkaistaan levy-, konsertti- ja festivaaliarvioita, haastatteluja, muita artikkeleita sekä alan uutisia. Journalistisen materiaalin ohella julkaistaan konsertti- ja festivaalikalenteria sekä artis­tilistoja. Verkkolehti ylläpitää lisäksi keskustelufoorumia.
Aiheesta muualla

Blues-Finland.com
BluesWebzine.com (Arkistoitu – Internet Archive) - englanninkielinen versio
Silvast, Arttu: Blues on väkevimmin tunnetiloihin perustuva musiikinlaji. Yle Vintti.  31.1.2008. Arkistoitu 29.4.2013.
Blues Breakers with Eric Clapton

| Blues Breakers with Eric Clapton John Mayall & the Bluesbreakers |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 22. heinäkuuta 1966
 Tuottaja(t): Mike Vernon
 Tyylilaji: blues rock
 Kesto: 37.39
 Levy-yhtiö: Decco Records
John Mayallin muut studioalbumit
| John Mayall Plays John Mayall 1965 | Blues Breakers with Eric Clapton 1966 | A Hard Road 1967 |
Blues Breakers with Eric Clapton on John Mayall & the Bluesbreakersin vuonna 1966 julkaistu blues-albumi, jolla soittaa soolokitaraa uransa alussa oleva Eric Clapton. Levy koostuu cover-versioista vanhoista blues ja r´n´b kappaleista. Levy oli yllättävä crossover -menestys ja nousi Ison-Britannian listalla sijalle 6.
Levy koostuu kappaleista, joita yhtye oli soittanut livesetissään ja levyllä oli tarkoitus vangita yhtyeen livesoundi. Claptonin levyllä käyttämä Marshallin kitaravahvistin oli olennainen osa levyn uudistavaa soundia. Levy on ollut suuri inspiraation lähde lukemattomille kitaristeille ja sitä pidetään yleisesti klassikkona.
Albumi valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.
Kappaleet

| --- | --- |
 A-puoli All Your Love – 3.33  Hideaway – 3.15  Little Girl – 2.35  Another Man – 1.45  Double Crossing Time – 3.02  What'd I Say – 4.25 :  B-puoli Key to Love – 2.06   Parchman Farm – 2.20  Havr You Heard – 5.55  Ramblin' on My Mind – 3.07  Steppin' Out – 2.30  It Ain't Right – 2.40
Bernard B. Fall

| Bernard B>  Fall |
| --- | --- |
 Bernard B. Fall ruokailemassa amerikkalaissotilaiden kanssa Vietnamissa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. marraskuuta 1926 Wien, Itävalta
Kuollut: 21. huhtikuuta 1967 Vietnam
Ammatti:  kirjailija, opettaja, kirjeenvaihtaja
Bernard B. Fall (11. marraskuuta 1926 Wien, Itävalta – 21. huhtikuuta 1967 Vietnam) oli yhdysvaltalainen kirjailija, kirjeenvaihtaja ja opettaja, joka julkaisi esimerkiksi useita Vietnamia ja Kaakkois-Aasiaa käsitteleviä teoksia.
Elämäkerta

Bernard B. Fall syntyi Itävallan pääkaupunki Wienissä 11. marraskuuta 1926 ja vietti nuoruutensa Ranskassa. Toisen maailmansodan aikana hän osallistui saksalaisvastaisen vastarintaliikkeen toimintaan. Sodan jälkeen hän toimi analyytikkona Nürnbergin oikeudenkäynneissä ja vuonna 1951 hän muutti Yhdysvaltoihin, jossa hän valmistui Syracusen yliopistosta.
Suoritettuaan maisterintutkinnon Fall jatkoi opintojaan tohtoriksi. Osana opintojaan hän matkusti Ranskan Indokiinaan vuonna 1953, jossa hän pääsi ranskalaisjoukkojen mukaan näiden toiminnassa Indokiinan sodan aikana. Fall palasi Yhdysvaltoihin vuonna 1954 ja sai tohtorinarvonsa vuonna 1955. Hänestä tuli ensin apulaisprofessori American University -yliopistossa ja myöhemmin professori Howard University -yliopistossa. Uransa aikana Fall kirjoitti seitsemän kirjaa ja 250 lehtiartikkelia, joiden aiheita olivat Vietnam ja Kaakkois-Aasia. Teoksesta Street without Joy tuli yksi Indokiinan sotaa käsitelleiden teosten klassikoista. Hell in a Very Small Place: The Siege of Dien Bien Phu käsitteli puolestaan Điện Biên Phủn taistelua.
Fall oli ollut kriittinen Ranskan toiminnan suhteen Indokiinan sodassa ja sittemmin hän arvosteli myös Yhdysvaltoja Vietnamin sodan suhteen. Fallin mukaan sota oli ennen kaikkea poliittinen, mitä taas ei tiedostettu Yhdysvalloissa tai aiemman sodan aikana Ranskassa. Toisaalta Fall käsitteli kriittisesti muitakin osapuolia, minkä johdosta häntä siteerasivat sodan aikana niin sodan vastustajat, kuin sen kannattajatkin. Teostensa puolesta Fall uskoi ensikäden tiedon tärkeyteen. Niinpä hän oli sotilaiden mukana myös Vietnamissa. 21. huhtikuuta 1967 hän oli merijalkaväen joukkojen mukana Huến luoteispuolella, kun hän sai surmansa Vietkongin asettaman maamiinan räjähdyksessä.
Black Kingdom Red Kingdom

| Black Kingdom Red Kingdom Angelspit |
| --- | --- | --- |

Remix-albumin tiedot
 Julkaistu: 15. toukokuuta 2009
 Tyylilaji: electro-industrial
 Kesto: 55.59
 Levy-yhtiö: Black Pill Red Pill
Angelspitin muut julkaisut
| Blood Death Ivory 2008 | Black Kingdom Red Kingdom 2009 | Hideous and Perfect 2009 |
Black Kingdom Red Kingdom on electro-industrial yhtye Angelspitin albumi, joka sisältää remix-versioita yhtyeen edeltävän albumin Blood Death Ivory kappaleista. Albumi julkaistiin vuonna 2009 yhtyeen omalla levymerkillä Black Pill Red Pill.
Kappaleet

Kill Kitty (KMFDM Remix) – 3.29
Jugular (Alec Empire Remix) – 4.03
Grind (Ayria Remix) – 3.53
Skinny Little Bitch (Implant Remix) – 4.10
Girl Poison (Ego Likeness Remix) – 4.42
Devilicious (Dave Foreman Remix) – 4.20
Kill Kitty (The Mercy Cage Remix) – 4.09
Skinny Little Bitch (v01d Remix) – 5.23
Girl Poison (I:Scintilla Remix) – 4.04
Devilicious (A Is For Arsenic Remix) – 3.43
Red (The Erektor Remix) – 5.14
Shaved Monkey (Left Spine Down Remix) – 3.56
Jugular (BAAL Remix) – 5.00
Aiheesta muualla

Black Kingdom Red Kingdom discogs.com -sivustolla
Atlantinsinililja

| Atlantinsinililja |
| --- | --- |
 Atlantinsinililja (Scilla verna)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophyta
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Parsakasvit Asparagaceae
Alaheimo::  Scilloideae
Suku::  Kevättähdet Scilla
Laji::  verna
Kaksiosainen nimi
 Scilla verna  Huds. 
Synonyymit
 Oncostema verna (Huds.) Speta  Petranthe verna (Huds.) Salisb.  Scilla vernalis Salisb.  Stellaris verna (Huds.) Bubani  Tractema verna (Huds.) Speta  
Katso myös
   Atlantinsinililja Wikispeciesissä   Atlantinsinililja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Atlantinsinililja (Scilla verna) on parsakasvien heimoon kuuluvan sinililjojen suvun sipulikasvi joka kasvaa Atlantin rannoilla luonnonvaraisena. Atlantinsinililja kukkii keväällä mistä tulee sen tieteellisen nimen jälkiosa verna, joka on johdannos latinan sanasta vernum joka tarkoittaa kevättä.
Kuvaus > Sipuli, varret ja lehdet

Atlantinsinililjan sipulit ovat munanmuotoisia noin 10–20 millimetriä halkaisijaltaan. Se kasvaa 10–20 senttimetriä korkeaksi. Sen syvänvihreät lehdet kasvavat sipulin tyvestä. Ne ovat noin 3–20 senttimetriä pitkiä ja 2–5 millimetriä leveitä.
Kuvaus > Kukat ja hedelmä

Atlantinsinililja kukkii huhti-toukokuussa. tähtimäisillä sinertävillä kukilla joissa on kuusi 10–15 millimetriä pitkää terälehteä. Myös sen verhiö on sininen. Kukat kasvavat tiheinä kukintoina joissa voi olla 2–12 kukkaa yhdessä.
Hedelmä on kota joka aukeaa kun siemenet kypsyvät. Siemenet ovat pieniä, mustia ja munanmuotoisia. Niissä on pieni uloke.
Kasvupaikat ja levinneisyys

Atlantinsinililja kasvaa luonnollisilla kasvupaikoillaan merenrantojen niityillä, nummilla sekä paljailla kallioisilla ja kivisillä rinteillä joilla on lyhyttä ruohikkoa. Kasvupaikoillaan sitä saattaa esiintyä suurina mattomaisina ryhminä samassa paikassa. Se kestää myös merenaallokon mukanaan tuomaa suolaa hyvin.
Atlantinsinililja kasvaa Atlantin rannoilla mutta sen saattaa löytää 2 000 metrin korkeudestakin. Länsi-Euroopassa sitä Norjasta Portugaliin ulottuvalla alueella. Se kasvaa Färsaarilla, Isossa-Britanniassa ja Irlannissa länsirannikolla ja sitä saattaa löytää länsirannikoilta myös Norjasta, Ranskasta, Espanjasta ja Portugalista.
Sitä kasvatetaan myös puutarhoissa koristekasvina.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Atlantinsinililja Wikimedia Commonsissa
Scilla verna - Spring Squill First Nature. Viitattu 22.7.2019. (englanniksi)
Scilla verna, spring squill The Royal Horticultural Society – RHS. Viitattu 22.7.2019. (englanniksi)
Bernadette Lafont

Bernadette Lafont
Bernadette Lafont (25. lokakuuta 1938 Nîmes, Ranska – 25. heinäkuuta 2013) oli ranskalainen näyttelijä, joka näytteli yli 120 elokuvassa.
Lafont aloitti uransa vuonna 1958 ja esiintyi useissa uuden aallon elokuvissa, kuten François Truffaut’n Vintiöissä ja Claude Chabrolin Ystävyksissä. Hän voitti vuonna 1986 parhaan naissivuosan César-palkinnon Claude Millerin elokuvasta L’Effrontée ja vuonna 2003 vielä kunnia-Césarin.
Lafont'lla oli nuorena kuollut näyttelijätytär Pauline Lafont.
Aiheesta muualla

Bernadette Lafont Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Bernadette Lafontin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Bernard Nsayi

Bernard Nsayi (1943 Mindouli – 12. helmikuuta 2021 Rooma) oli brazzavillenkongolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 17. kesäkuuta 1971 ja nimitettiin Nkayin hiippakunnan piispaksi 7. heinäkuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 16. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Beniamino Stella, jota avustivat Ignace Matondo Kwa Nzambi ja Ernest Kombo.
Nsayi erosi tehtävistään 16. lokakuuta 2001.
Bernard Baruch

Bernard Baruch
Bernard Mannes Baruch [bəˈruːk] (19. elokuuta 1870 Camden, Etelä-Carolina – 20. kesäkuuta 1965 New York) oli yhdysvaltalainen sijoittaja, hyväntekijä, valtiomies ja poliittinen neuvonantaja.
Baruch oli amerikanjuutalaisesta perheestä. Hän toimi nuoruudessaan Wall Streetin pörssimeklarina ja kokosi näin myös itselleen suuren omaisuuden, jonka käytti pääosin hyväntekeväisyyteen. Vuonna 1916 presidentti Woodrow Wilson nimitti hänet kansallisen puolustuskomitean neuvonantajaksi. Siitä pitäen Baruch toimi monien demokraattipresidenttien neuvonantajana. Hän oli Versailles’n rauhanneuvotteluissa 1919 Yhdysvaltojen valtuuskunnan taloudellisena neuvonantajana.
Suurimmilleen Baruchin arvovalta nousi presidentti Franklin D. Rooseveltin aikana. Hän nimitti Baruchin toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltojen sotatoimia koordinoivan Office of War Mobilizationin johtajan neuvonantajaksi. Presidentti Harry S. Truman nimitti Baruchin Yhdysvaltojen edustajaksi YK:n ydinenergiakomiteaan. Tässä tehtävässä hän laati niin sanotun ”Baruchin suunnitelman”, joka pyrki varmistamaan ydinenergian kehittämisen ennen kaikkea rauhanomaiseen käyttöön. Suunnitelman toteuttaminen kariutui Neuvostoliiton vastustukseen.
Vuonna 1920 Baruch julkaisi kirjan The Making of the Reparation and Economic Sections of the Treaty, jossa hän kritisoi voimakkaasti Versailles’n rauhanehtoja. Hän kirjoitti myös kaksi omaelämäkerrallista teosta, My Own Story (1957) ja The Public Years (1961).
Bernard M. Baruchin mukaan on nimetty New Yorkin kaupunginyliopiston (CUNY) Manhattanilla sijaitseva Baruch College.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bernard Baruch Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Bernard Baruch
Käännös suomeksi
Babes in Toyland (vuoden 1934 elokuva)

| Babes in Toyland |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Gus Meins Charley Rogers
Käsikirjoittaja:  Frank Butler Nick Grinde
Perustuu:  Babes in Toyland-näytelmä (1903)
Tuottaja:  Hal Roach
Säveltäjä:  Victor Herbert (näytelmä) Frank Churchill  Ann Ronell
Kuvaaja:  Francis Corby Art Lloyd
Leikkaaja:  Bert Jordan William H. Terhune
Pääosat:  Stan Laurel  Oliver Hardy  Charlotte Henry  Felix Knight  Henry Brandon  Florence Roberts  Virginia Karns 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  Loews Cineplex Entertainment Netflix
Ensi-ilta:  30. marraskuuta 1934
Kesto:  77 minuuttia 67 minuuttia (Britannia)
Alkuperäiskieli:  Englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Babes in Toyland on vuonna 1934 ensi-iltansa saanut kokoillan elokuva, joka on julkaistu suomenkielisillä nimillä Leikkikaluarmeija, Kaksi kunnon kisälliä, Kaksi sankaria ja Surullisen hahmon ritarit. Elokuva perustuu Glen MacDonoughin ja Anna Alice Chapinin käsikirjoittamaan samannimiseen näytelmään. Elokuvan ovat ohjanneet Gus Meins ja Charley Rogers ja sen pääosassa nähdään komediaparivaljakko Ohukainen ja Paksukainen.
Filmin tuottanut Hal Roach oli työskennellyt pitkään koomikkoparin kanssa, mutta oli tämän filmin aikana jo luopumassa Laurelista ja Hardystä. Hän ei osallistunut tuotantovaiheeseen kovinkaan aktiivisesti. Pääosan esittäjille filmi taas merkitsi suuntautumista lapsiyleisöön, ja sisällössä ei ole entiseen tapaan juopottelua, yökerhoja eikä naisten vokottelua.
Hahmot

Stannie Dum (Stan Laurel) ja Ollie Dee (Oliver Hardy) asuvat kengässä. Heidän kanssaan kengässä asuvat myös Mother Peep, Bo Peep (Charlotte Henry), Mikki Hiirtä muistuttava hiiri ja monia muita. Kengän kiinnikkeen omistaa elokuvan "vihollinen" Silas Barnaby (Henry Brandon), joka haluaa naida Bo Peepin.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Stan Laurel  | … |  Stannie Dum   |
|  Oliver Hardy  | … |  Ollie Dee   |
|  Charlotte Henry  | … |  Bo Peep   |
|  Henry Brandon  | … |  Silas Barnaby   |
Vastaanotto

Elokuvan vastaanotto oli myönteinen. The New York Timesin kriitikon mukaan elokuva oli ”autenttinen lastenelokuva ja hilpein sellainen Hollywood-elokuva aikoihin”. Lapsenomaisuus toisaalta tulkittiin koomikkoparin huonontumiseksi ja ideoiden loppumiseksi.
Aiheesta muualla

Babes in Toyland Internet Movie Databasessa (englanniksi)