stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Will Eisner
Elämä

Will Eisner syntyi Brooklynissa, New Yorkissa juutalaiseen siirtolaisperheeseen. Juutalaisuus ja elämä New Yorkin slummeissa on ollut hänen sarjakuviensa pitkäaikaisia teemoja. Hänen ensimmäiset sarjakuvansa julkaistiin lehdessä WOW What a Magazine! Lehden mentyä konkurssiin Eisner perusti Jerry Igerin kanssa Eisner-Iger Studion. Se tuotti eri aiheisia ja tyylisiä sarjakuvia. He palkkasivat nuoria sarjakuvapiirtäjiä (Bob Kane, Lou Fine, Jack Kirby), joista monet menestyivät sarjakuvapiirtäjinä. Eisner itse piirsi sarjakuvaa Hawk of the Seas. Eisner osallistui sellaisten sarjakuvien kuten Sheena, Queen of the Jungle, Dollman ja Blackhawk luomiseen.
Vuonna 1939 Will Eisner jätti studion ja meni töihin yritykseen Quality Comics Group. Siellä sai alkunsa The Spirit (1940), hänen tunnetuin sarjakuvansa. Sitä julkaistiin 16-sivuisessa sanomalehdissä ilmestyvässä sarjakuvaliitteessä. Sankari oli naamioitu, kuolleeksi luultu etsivä Denny Colt. Graafisesti upeasta ja sarjakuvan rajoja kokeilevasta Spiritistä tuli niin suosittu, että liite sai nimen The Spirit Section. Parhaimmillaan tätä liitettä julkaistiin 20 sanomalehdessä.
Vuonna 1942 Will Eisner kutsuttiin Yhdysvaltain armeijan palvelukseen. Siellä hän piirsi julisteita ja sotilaille tarkoitettuja opetussarjakuvia. Palattuaan armeijasta hän jatkoi Spiritin piirtämistä ja kirjoittamista yhteistyössä sellaisten nuorten kuvataiteilijoiden kuin Jules Feiffer ja Wally Wood kanssa. Spirit ilmestyi vuoteen 1952 asti.
Will Eisner perusti yrityksen American Visuals Corporation. Se tuotti sarjakuvia, pilapiirroksia ja kuvituksia sekä opetus- että kaupallisiin tarkoituksiin. Spiritin piirtämisen Eisner lopetti. Suomessa Spiritiä on julkaistu kokooma-albumeina ja sarjakuvalehdissä (Mustanaamio, Tapiiri, Black Special).
Myöhemmin hän julkaisi sarjakuvaromaaneja (graphic novel). Niitä ovat mm. A Contract With God (1978, suom. Talo Bronxissa), Life on Another Planet (1983, alun perin A Signal from Space, sarjana lehdessä Will Eisner's Spirit Magazine 1978-1980), The Dreamer (1986, suom. Uneksija), To the Heart of the Storm (1991, suom. Myrskyn silmään), Invisible people (suom. Näkymättömät ihmiset), The Building, Life Force (suom. Elinvoima) ja A Family Matter. Eisnerin uran loppupuolen sarjakuvat ovat usein avoimen omaelämäkerrallisia. Teokset Myrskyn silmään (1991) ja Elinvoima (1985) kertovat Eisnerin lapsuudesta ja nuoruudesta maailmansotien välisessä USA:ssa. Albumeissa käsitellään runsaasti mm. amerikkalaista antisemitismiä.
Eisner julkaisi myös sarjakuvan teoriaa käsittelevät teokset Comics and Sequential Art ja Graphic Storytelling. Eisner opetti School of Visual Artsissa. Will Eisner menehtyi sydämen ohitusleikkauksen komplikaatioihin. Eisner oli kuollessaan 87-vuotias. Vuosittain jaetaan Will Eisner -sarjakuvapalkinnot hänen kunniakseen.
Suomennoksia

Eisner, Will: The Spirit.  Tampere:  Egmont, 2009.  ISBN 978-952-469-880-1
Will Eisner: Dropsie Avenue – Katu Bronxissa. Suom. Sauli Santikko. Kvaak Kirja ja Sininen Jänis. 186 s.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Will Eisnerin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
www.willeisner.com
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  NARA  SNAC  IdRef
Alempi Paiania

| Alempi Paiania> Παιανία ὑπένερθεν.Sijainti |
| --- | --- |
 Alempi Paiania
Koordinaatit:  37°57′31″N, 23°51′19″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  itään Paianíasta, Itä-Attika, Attika
Historia
Tyyppi:  demos
Perustettu:  508 eaa.
Kulttuuri:  antiikin Kreikka
Alue:  Attika
Kaupunki:  Ateena
Fyle:  Pandionis
 :  Antigonis (vsta 307 eaa.)
 :  Pandionis (vsta 201 eaa.)
Trittys:  mesogeios
Demonyymi:  Paianieus (Παιανιεύς)
Väkiluku:  noin 3 300
Bulen jäseniä:  11
 :  22 (vsta 307 eaa.)
 :  ei tiedossa (vsta 201 eaa.)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Alempi Paiania (m.kreik. Παιανία ὑπένερθεν, Paiania hypenerthen, lat. Paeania) oli antiikin aikainen alun perin Pandionis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen mesogeios-trittykseen eli Attikan sisämaa-alueen demoksiin.
Alempi Paiania, samoin kuin Ylempi Paiania, sijaitsi Hymettos-vuoren (nyk. Ymittós) itäpuolella. Se sijoitetaan itään nykyisestä Paianían kaupungista.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Tuolloin sen alkuperäinen fyle eli ”heimo” oli Pandionis ja sillä oli 11 edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Myöhemmin hellenistisellä kaudella demoksissa tapahtui muutoksia, ja niiden seurauksena demos kuului vuodesta 307/306 eaa. Antigonis-fyleen ja fylen lakkauttamisen jälkeen vuodesta 201/200 eaa. jälleen Pandionis-fyleen. Muutosten seurauksena demoksella oli hellenistisellä kaudella 22 bule-edustajaa.
Alempi Paiania oli suurikokoinen demos, ja sen väkiluvuksi on arvioitu suurimmillaan noin 3 300 henkeä. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Paianieus (Παιανιεύς). Jommasta kummasta Paianiasta oli kotoisin Demosthenes.
Alemmassa Paianiassa tiedetään olleen teatteri.
Aleksanteri III (Bysantti)

| Aleksanteri III |
| --- | --- |
 Keisari Aleksanteri bysanttilaisessa mosaiikissa Hagia Sofiassa.
Bysantin keisari
Valtakausi:  11. toukokuuta 912 – 6. kesäkuuta 913
Edeltäjä:  Leo VI
Seuraaja:  Konstantinos VII

Syntynyt:  noin 870 Konstantinopoli
Kuollut:  6. kesäkuuta 913 (noin 43 vuotta) Konstantinopoli 
Suku:  Makedonialainen
Isä:  Basileios I
Äiti:  Eudokia Ingerina
Aleksanteri III (kreik. Αλέξανδρος, Aleksandros; noin 870 – 6. kesäkuuta 913) oli Bysantin keisari vuosina 912 – 913. Hän oli keisari Basileios I:n poika ja Leo VI:n veli. Aleksanterista oli tehty kanssahallitsija jo Leon hallituskauden aikana, mutta hänellä ei ollut todellisuudessa mitään valtaa. Kun Leo kuoli, oli hänen poikansa Konstantinos VII vielä alaikäinen ja Aleksanterista tuli uusi keisari. Aleksanteri kuoli samalla kun bulgaarit olivat aikeissa hyökätä valtakuntaan. Hän teki Konstantinoksesta perillisensä kuolinvuoteellaan.
Kirjallisuutta

John Julius Norwich: Byzantium: The Apogee.  Viking, 1991.  ISBN 0-394-53779-3
Georg Ostrogorsky: History of the Byzantine State.  Rutgers University Press, 1969.  ISBN 0-8135-1198-4
Alempi Potamos

| Alempi Potamos> Ποταμὸς ὑπένερθεν.Sijainti |
| --- | --- |
 Alempi Potamos
Koordinaatit:  37°58′19″N, 23°47′3″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Panepistimioúpoli, Zográfou, Keski-Ateena, Attika
Historia
Tyyppi:  kaupunginosa ja demos
Perustettu:  508 eaa.
Kulttuuri:  antiikin Kreikka
Alue:  Attika
Kaupunki:  Ateena
Fyle:  Leontis
 :  Demetrias (vsta 307 eaa.)
 :  Leontis (vsta 201 eaa.)
Trittys:  asty
Demonyymi:  Potamios (Ποτάμιος)
Bulen jäseniä:  1 tai 2
 :  2 (vsta 307 eaa.)
 :  ei tiedossa (vsta 201 eaa.)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Alempi Potamos (m.kreik. Ποταμὸς ὑπένερθεν, Potamos hypenerthen, lat. Potamus), joskus myös Alempi Potamioi (Ποτάμιοι ὑπένερθεν, Potamioi hypenerthen), oli antiikin aikainen alun perin Leontis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen asty-trittykseen eli kaupunkialueen demoksiin.
Alemman Potamoksen sijaintipaikaksi oletetaan nykyinen Panepistimioúpolin eli Ateenan yliopiston kampuksen alue Zográfoussa. Ylempänä Hymettos-vuoren (nyk. Ymittós) rinteessä sijaitsi Ylempi Potamos, joka oli erillinen demos. Kumpaakaan näistä ei tule sekoittaa kolmanteen Potamos-nimiseen demokseen, Potamos Deiradiotaihin.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Tuolloin sen alkuperäinen fyle eli ”heimo” oli Leontis ja sillä oli yksi tai kaksi edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Myöhemmin hellenistisellä kaudella demoksissa tapahtui muutoksia, ja niiden seurauksena demos kuului vuodesta 307/306 eaa. Demetrias-fyleen ja fylen lakkauttamisen jälkeen vuodesta 201/200 eaa. jälleen Leontis-fyleen. Muutosten seurauksena demoksella oli hellenistisellä kaudella kaksi bule-edustajaa.
Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Potamios (Ποτάμιος). Ionin hautapaikkana pidettiin joko Alempaa tai Ylempää Potamosta.
Albert (Viktorian puoliso)

| Albert |
| --- | --- |
 Prinssipuoliso
 Prinssi Albert toukokuussa 1860.
Yhdistyneen kuningaskunnan hallitsijan puoliso
Virkakausi:  10. helmikuuta 1840 – 14. joulukuuta 1861

Syntynyt:  26. elokuuta 1819 Rosenaun linna, Coburg
Kuollut:  14. joulukuuta 1861 (42 vuotta) Windsorin linna
Hautapaikka:   St. George’s Chapel (1861–62)  Frogmore Mausoleum (1862–) 
Puoliso:  Kuningatar Viktoria (vih. 1840)
Koko nimi:  Francis Albert Augustus Charles Emmanuel
Suku:   Saksi-Coburg-Saalfeld (–1826)  Saksi-Coburg-Gotha (1826–) 
Isä:  Ernst I
Äiti:  Louise
Nimikirjoitus:  
Albert von Sachsen-Coburg und Gotha (26. elokuuta 1819 – 14. joulukuuta 1861) oli Yhdistyneen kuningaskunnan kuningatar Viktorian puoliso vuodesta 1840 alkaen. Vuonna 1857 hän sai virallisen prinssipuolison (engl. Prince Consort) arvon.
Albert nousi merkittävään rooliin kuningaskunnan hallinnossa ja toimi käytännössä vaimonsa kanssahallitsijana.
Tausta

Albert oli kotoisin Saksin ruhtinaskunnasta Kaakkois-Saksasta ja syntyi merkittävään eurooppalaiseen Saksi-Coburg-Gotha-hallitsijasukuun. Albertin isä oli Saksi-Coburg-Gothan herttua Ernst I  ja äiti Saksi-Gotha-Altenburgin herttuatar Louise (1800–1831). Hänen äidinpuoleiset isovanhempansa olivat Saksi-Gotha-Altenburgin herttua August ja tämän ensimmäinen puoliso Louise Charlotte von Mecklenburg-Schwerin. Hänellä oli vanhempi veli Ernst (1818–1893), josta tuli seuraava herttua Ernst II isänsä jälkeen.
Prinssipuolisona

Lokakuussa 1839 Albert tuli vierailulle Windsorin linnaan serkkunsa kuningatar Viktorian luo, jolla oli ennen Albertia käynyt useita kosijoita Euroopan kuninkaallisista perheistä. Viktoria ihastui Albertiin ja kosi tätä. Albert suostui ja hääpäiväksi valittiin 10. helmikuuta 1840.
Häiden jälkeen pari vietti kolmen päivän kuherruskuukauden Windsorin linnassa. Vastanaineet olivat hyvin onnellisia, vaikka heidän persoonallisuutensa olivatkin vastakohtaiset: Viktoria oli ulospäinsuuntantunut sekä valvoi myöhään, ja Albert oli puolestaan introvertti sekä aamuvirkku. Aluksi Albertilla oli vain aviomiehen osa eikä minkäänlaista sijaa valtakunnan hallinnossa, mutta hän ryhtyi seuraavien vuosien aikana parantamaan asemaansa. Albert kertoi ottaneensa tavoitteekseen avustaa ja täydentää vaimonsa työtä kaikin tavoin sekä toimia perheen ja talouden päänä. Albertin rooli maan politiikassa kasvoi 1840-luvun aikana Viktorian ollessa toistuvasti raskaana. Vuonna 1843 Albertista oli tullut jo niin tärkeä, että kuningatar korvasi julistuksissaan sanan minä sanalla me. Maassa olikin käytännössä kaksoismonarkia, ja monen näkemyksen mukaan Albert toimi kuninkaana. Viktorian omien päiväkirjamerkintöjen mukaan tällainen järjestely sopikin hyvin kuningattarelle, joka oli hyvin tyytyväinen perhe-elämäänsä.
Konservatiivien Robert Peelistä tuli Britannian pääministeri 1841. Albert tuli hänen kanssaan heti hyvin toimeen niin henkilönä kuin poliittisestikin, minkä ansiosta Albertin rooli politiikassa kasvoi. Ajan myötä niin Viktoria kuin Albertkin ottivat omakseen Peelin uudistuspolitiikan, joka koski Irlantia, valuuttaa ja ulkomaankaupan säätelyä.
Albert valittiin 1847 Cambridgen yliopiston kansleriksi, ja hän uudisti sekä laajensi yliopiston opetusohjelmaa merkittävästi. Albert vastasi myös Lontoon maailmannäyttelyn 1851 järjestämisestä.
Albert kuoli lavantautiin vuonna 1861.
Lapset

Viktoria ja Albert saivat yhdeksän lasta vuosina 1840–1857. Ajalle poikkeuksellisesti kaikki elivät aikuisikään asti. Monet heistä solmivat avioliiton muiden eurooppalaisten hallitsijasukujen kanssa.
Victoria Adelaide Louisa Mary (1840–1901)
Albert Edward (1841–1910)
Alice Maud Mary (1843–1878)
Alfred Ernest (1844–1900)
Helena Augusta (1846–1923)
Louise Caroline (1848–1939)
Arthur William (1850–1942)
Leopold George Duncan (1853–1884)
Beatrice Feodore Mary (1857–1944)
Lastensa kautta prinssipuoliso Albert on useimpien Euroopan kuningasperheiden esi-isä. Hänen jälkeläisiinsä kuuluvat muun muassa Yhdistyneen kuningaskunnan nykyinen hallitsija kuningas Charles III, Espanjan Felipe VI, Tanskan kuningas Frederik, Norjan Harald V ja Ruotsin Kaarle XVI Kustaa.
Kunnianosoituksia > Brittiläiset

Sukkanauharitarikunnan ritari (1839)
Bathin ritarikunnan suurristi (1847)
Pyhän Mikaelin ja Pyhän Yrjön ritarikunnan suurristi (1842)
Ohdakkeen ritarikunnan ritari (1842)
Pyhän Patrikin ritarikunnan ritari (1842)
Intian tähden ritarikunnan ritari (1861)
Kunnianosoituksia > Ulkomaalaiset

Leopoldin ritarikunnan suurristi (Belgia, 1831)
Tuoksuruutakruunun ritarikunnan ritari (Saksi, 1839)
Saksilais-ernstiläisen dynastian ritarikunnan suurristi (Saksin herttuakunnat, 1836)
Valkoisen haukan ritarikunnan ritari (Saksi-Weimar-Eisenach, 1840)
Kultaisen taljan ritarikunnan ritari (Espanja, 1841)
Mustan kotkan ritarikunta (Preussi, 1841)
Pyhimmän ilmoituksen ylin ritarikunnan ritari (Sardian kuningaskunta, 1842)
Elefanttiritarikunnan ritari (Tanska, 1843)
Kunnialegioonan suurristi (Ranska, 1843)
Württembergin kruunun ritarikunnan ritari (Württemburg, 1843)
Uskollisuuden ritarikunnan ritari (Baden, 1845)
Zähringerin leijonan ritarikunnan ritari (Baden, 1845)
Pyhän Hubertin ritarikunnan ritari (Baijeri, 1845)
Guelphin kuningashuoneen ritarikunnan suurristi (Hanover, 1853)
Pyhän Yrjön ritarikunnan ritari (Hanover, 1853)
Serafiimiritarikunnan ritari (Ruotsi-Norja, 1856)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Albert (Viktorian puoliso) Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Kuningatar Adelaide | Yhdistyneen kuningaskunnan hallitsijan puoliso 1840-1861 | Seuraaja: Kuningatar Alexandra |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Taiteenala:  MusicBrainz  Musée d'Orsay  Victoria  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  BMLO  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  NARA  RISM  SNAC 2  IdRef  Te Papa (New Zealand) 
Prinssi Albert, Franz Xaver Winterhalter 1842.
Albert ja Viktoria viiden vanhimmman lapsensa kanssa. Vas. Alfred (vielä mekossa 2-vuotiaana); Walesin prinssi Edward; kuningatar; prinssi Albert ja prinsessat Alice, Helena ja Victoria. Franz Xaver Winterhalter 1846
Augustin Ehrensvärd

| Augustin Ehrensvärd |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. syyskuuta 1710 Västerås
Kuollut: 4. lokakuuta 1772 (62 vuotta) Mietoinen
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Ruotsi
Palvelusvuodet:  1726–1772
Taistelut ja sodat:  Hattujen sota, Pommerin sota
Sotilasarvo:  Sotamarsalkka
Joukko-osasto:  Viaporin linnoituksen komendantti 1747–1765 ja 1769–1772, Ruotsin joukkojen ylipäällikkö Pommerin sodassa 1761–1762
Augustin Ehrensvärd (25. syyskuuta 1710 Västerås – 4. lokakuuta 1772 Mietoinen) oli ruotsalainen kreivi ja sotamarsalkka, joka tunnetaan Suomenlinnan ja Svartholman merilinnoituksen suunnittelijana ja rakennustöiden johtajana.
Elämäkerta

Ehrensvärd syntyi Fullerön kartanossa Västmanlandissa. Hänen isänsä oli eversti Jacob Johan Ehrensvärd (1666–1731), joka oli luonut menestyksekkään uran tykistössä, mikä vaikutti pojan uravalintoihin. Hänen äitinsä oli kotoisin Suomesta ja hän jaksoikin myöhemmässä vaiheessa ajaa väsymättä Suomen asiaa valtiopäivillä.
Augustinista tuli sotilas 16-vuotiaana. Nuori Ehrensvärd oli kiinnostunut myös mekaniikasta ja menestyi hyvin matematiikan opinnoissaan. Vuonna 1736 hän matkusti valtion apurahalla Euroopassa tutustumassa eri maiden tykistöihin, linnoituksiin ja asetuotantoihin. Opiskelun aikana kesällä 1737 La Fèren tykistökoulussa hän tutustui alan johtaviin teoreetikkoihin kuuluneeseen Bernard Forest de Bélidoriin.
Hattujen sodassa Venäjän keisarikuntaa vastaan 1741 Ehrensvärd palveli tykistössä. Huonosti valmisteltu sota johti pikkuvihaan (1741–1743) ja lopulta Turun rauhaan. Tappio kiihdytti keskustelua Suomen puolustuksesta. Vakiintui käsitys, että valtakunnan itäosan puolustamisen tulee perustua laivastoon ja linnoituksiin. Vuonna 1747 erityinen linnoituskomissio, jäsenenään Ehrensvärd, esitti linnoitusten rakentamista Degerbyhyn (nykyisin Loviisan kaupunki), Helsinkiin, Svartholmaan ja Hangon edustalla sijaitsevalle Gustavsvärnille. Kuningas Fredrik I hyväksyi suunnitelman osittain ja nimitti Ehrensvärdin töiden johtajaksi. Työt kohtasivat alusta alkaen monenlaisia vaikeuksia. Ehrensvärdiä arvosteltiin usein ankarasti. Kuningas Aadolf Fredrik tarkasti linnoituksia 1752 kohta valtaistuimelle noustuaan. Kuningaskin esitti ankaraa kritiikkiä, mutta Ehrensvärd sai jatkaa tehtävässään. Ehrensvärd onnistui ajamaan läpi toisenkin suunnitelmansa, saaristolaivaston perustamisen. Sen tarkoituksena oli tukea maavoimien toimintaa Suomessa. Saaristolaivaston suunnittelijaksi Ehrensvärd sai Fredrik af Chapmanin.
Ehrensvärd oli huolestunut sotilaiden lasten suuresta kuolleisuudesta ja perusti Kulosaaren kartanon yhteyteen Suomen ensimmäisen lastenkodin sotilaiden lapsille 1750-luvun alussa. Se sai nimen Tykistörykmentin lastenkoti. Vuonna 1757 syttyi Pommerin sota, johon Ehrensvärd osallistui. Hänet nimitettiin lopulta armeijan ylipäälliköksi. Vuonna 1760 hän haavoittui vakavasti Pommerissa musketinkuulasta. Vamman vuoksi hänen oli anottava puoli vuotta virkavapautta.
Sodan jälkeen Ehrensvärd kohotettiin vapaaherralliseen säätyyn. Myssypuolueen noustua valtaan 1765 Ehrensvärd erotettiin, koska hän oli osallistunut useille valtiopäiville ja lukeutui hattuihin. Poliittinen suunnanmuutos vuosien 1765-1766 valtiopäivillä oli koitunut myös Tykistörykmentin lastenkodin kohtaloksi, kun valtaan nousseet myssyt olivat arvostelleet Ehrensvärdiä valtion varojen väärinkäytöstä. Lastenkoti lakkautettiin muutaman vuoden kuluessa ja varat siirrettiin Tukholmaan. Hattujen palattua valtaan 1769 Ehrensvärd kutsuttiin takaisin Viaporiin. Hän kuitenkin sairasteli paljon ja kuoli lokakuussa 1772 Saaren kartanossa hiljattain kreiviksi ja sotamarsalkaksi ylennettynä.
Perintö

Yksi Suomen tunnetuimmista lauseista on Ehrensvärdin käsialaa, ja se on hakattu Kuninkaanportin viereen laitettuun kivitauluun:
»Eftervard, stå här på egen botn, och lita icke på främmande hielp. (Jälkimaailma, seiso täällä omalla pohjallasi äläkä luota vieraaseen apuun).»
Ehrensvärd on haudattu Viaporin Isolle linnanpihalle. Haudalla on kuningas Kustaa III:n ja Ehrensvärdin kummipojan suunnittelema ja Johan Tobias Sergelin veistämä hautamuistomerkki. Muistomerkin pronssi valettiin Ruotsinsalmen II:ssa meritaistelussa 1790 vallattujen venäläisten laivojen tykeistä.lähde? Saman aukion laidalla on vanha komendantin talo, jossa nykyisin on Ehrensvärd-museo.
Augustin Ehrensvärdin mukaan ovat saaneet nimensä Helsingin Eirassa sijaitseva Ehrensvärdintie ja Herttoniemessä sijaitseva Linnanrakentajantie, joka kulkee Ehrensvärdin aikoinaan omistaman Herttoniemen kartanon ohi. Suomen ulkoasiainministeriöllä on Merikasarmin G-talossa Ehrensvärd-niminen tila.
Kirjallisuutta

(sv) Oscar Nikula, Augustin Ehrensvärd (1710–1722), Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland, Helsinki, 1960 (ISSN 0039-6842 ja 2490-1547)
Aiheesta muualla

Helmer Winter : Ehrensvärdin käynti Hämeessä v. 1747, Suomen Kuvalehti, 22.09.1928, nro 39, s. 17, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Augustin Ehrensvärd Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi 
Taiteenala:  KulturNav  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef 
Ehrensvärdin piirustus Näkymä Viaporiin.
Augustin Ehrensvärdin hauta Suomenlinnassa. Taustalla vanha komendantintalo, nykyinen Ehrensvärd-museo.
Kuninkaanportin kivitaulu.
Buffy Alexander

| Mitalit> Maa:   Kanada.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Naisten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Kanada> Naisten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Sydney 2000 | kahdeksikko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Aiguebelette 1997 | kahdeksikko |  |
|  Hopeaa | Köln 1998 | nelonen i.p. |  |
|  Pronssia | Köln 1998 | kahdeksikko |  |
|  Pronssia | St. Catharines 1999 | kahdeksikko |  |
|  Pronssia | Milano 2003 | kahdeksikko |  |
Buffy-Lynne Alexander (myöh. Williams, s. 27. maaliskuuta 1977 North York, Ontario) on kanadalainen soutaja. Hän saavutti kahdeksikossa olympiapronssia Sydneyssä 2000. Hän sijoittui neljänneksi perämiehettömässä kaksikossa Ateenan olympialaisissa 2004 ja kahdeksikossa Pekingin olympialaisissa 2008. Maailmanmestaruuskilpailuissa Alexander saavutti kahdeksikossa hopeaa Aiguebelettessa 1997 ja pronssia Kölnissä 1998, St. Catharinesissa 1999 ja Milanossa 2003 sekä perämiehettömässä nelosessa hopeaa Kölnissä 1998.
Aleksanskoi

Aleksanskoin kunnallishallintoalue Pietarin kartalla.
Aleksanskoi (ven. Алекса́ндровская, Aleksandrovskaja) on Puškinin piiriin kuuluva taajama ja kunnallishallintoalue Pietarin kaupungissa Venäjällä. Sen läpi kulkee Puškinin ja Kiovan maantien yhdistävä Volhonskin maantie. Pietarin ja Hatsinan välisellä radalla on samanniminen paikallisliikenteen rautatieasema. Asukkaita on 3 200 henkeä (vuonna 2001).
Taajama on erään version mukaan saanut alkunsa Puškinin kaupungissa sijaitsevan Aleksanterin palatsin ja puiston rakentamisen yhteydessä 1700-luvun lopulla syntyneestä työläisasutuksesta. Alkuperäinen venäläinen nimi on Aleksandrovka. 1850-luvun puolivälin jälkeen seudulle syntyi huvila-asutusta. Nykyinen Aleksanskoi koostuu omakotitaloista, joiden rakentamista jatketaan taajaman länsiosaan.