stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Viisitoista kesää
Singlellä soittavat muusikot > Viisitoista kesää

Kari Tapio – laulu
Veikko Samuli – kapellimestari
Vesa Enne, Aimo Jaara ja Irma Tapio – taustalaulu
Juha Björninen ja Eero Lupari – kitarat
Matti Tyni – basso
Esko Rosnell – rummut
Lähde:
Jousiryhmä
Yrjö Lasonpalo, Marjukka Nenonen, Jussi Pesonen, Juhani Tiainen ja Jorma Ylönen – viulut
Jarmo Ahvenainen ja Ahti Pilvi – alttoviulut
Veli-Pekka Bister ja Kari Lindstedt – sellot
Lähde:
Singlellä soittavat muusikot > Villi nainen

Kari Tapio – laulu
Veikko Samuli – kapellimestari, piano
Vesa Enne, Kalle Fält ja Aimo Jaara – taustalaulu
Markku Johansson ja Simo Salminen – trumpetit
todennäköisesti Juhani Aalto ja Tom Bildo – pasuunat
todennäköisesti Pentti Lahti – baritonisaksofoni
Jorma ”Jori” Auvinen ja Heikki Laurila – kitarat
Matti Tyni – basso
Tapani ”Nappi” Ikonen ja Roope Koistinen – rummut ja lyömäsoittimet
Lähde:
Aleksandre Tšeišvili

Aleksandre Tšeišvili (georg. ალექსანდრე ჭეიშვილი, ven. Алекса́ндр Никола́евич Чейшви́ли, Aleksandr Nikolajevitš Tšeišvili; 17. maaliskuuta (J: 4 maaliskuuta) 1903 nykyisen Ozurgetin piirikunnan Askanan kylä – 6. syyskuuta 1962 Alsfeld, Hessen) oli georgialainen neuvostokirjailija, joka vuonna 1958 loikkasi Länsi-Saksaan.
Aleksandre Tšeišvili syntyi maanviljelijäperheeseen. Hän kävi Kutaisin reaalikoulun ja opiskeli vuosina 1922–1926 Tbilisin yliopiston filosofisessa tiedekunnassa. Sen jälkeen hän työskenteli yliopistossa ja muissa korkeakouluissa historiallisen ja dialektisen materialismin sekä myöhemmin venäläisen ja länsieurooppalaisen kirjallisuuden opettajana. Vuonna 1928 hän liittyi NKP(b):n jäseneksi. Vuosina 1930–1932 hän vietti kaksi vuotta Berliinissä.
Tšeišvilin ensimmäinen proosateos ”Svanetia satulasta nähtynä” ilmestyi vuonna 1929. Seuraavana vuonna häneltä julkaistiin kokoelma maatalouden kollektivisoinnista kertovia kirjoituksia ”Prikatiirin muistiinpanoja”. Vuonna 1934 Tšeišvili osallistui Neuvostoliiton kirjailijaliiton ensimmäiseen edustajakokoukseen. Samana vuonna hän meni naimisiin lääkäri Ketevan Tšeišvilin kanssa. Avioliitosta syntyi kaksi poikaa.
Vuonna 1936 Tšeišvili alkoi kirjoittaa ensimmäistä romaaniaan nimeltä Lelo. Länsigeorgialaisen teekolhoosin elämästä kertovan romaanin ensimmäinen osa ilmestyi vuonna 1938. Toisen maailmansodan aikana kirjailija laati joukon isänmaallisia kertomuksia, jotka vuonna 1943 julkaistiin erillisenä kirjasena ”Kotoinen ääni”. Samana vuonna hän väitteli kandidaatiksi Važa-Pšavelan runoudesta.
Vuonna 1948 Tšeišvili muokkasi uudelleen Lelon ensimmäisen osan ja kirjoitti sille jatko-osan, jotka ilmestyivät seuraavana vuonna yhtenä kirjana. Vuonna 1951 teos sai Stalin-palkinnon. Romaania pidettiin aikanaan yhtenä georgialaisen neuvostokirjallisuuden parhaista saavutuksista.
1950-luvulla Tšeišvili jatkoi opetus- ja tieteellistä työtään yliopistossa ja Georgian tiedeakatemian kirjallisuuden instituutissa. Hän toimi myös venäläisen ja länsieurooppalaisen kaunokirjallisuuden kääntäjänä. Samaan aikaan ilmestyivät sivistyneistön elämää kuvaavat romaanit ”Korkea aalto” ja ”Kultainen hämähäkinseitti”.
Kirjailija toimi Neuvostoliiton vastavakoilun agenttina vuodesta 1936 lähtien. Vuosina 1957–1958 hän kävi kahdesti Itä-Saksassa. Toisella kerralla marraskuussa 1958 hän hakeutui Itä-Saksan kirjamessujen aikana Länsi-Berliiniin ja haki turvapaikkaa Länsi-Saksasta. Tšeišviliä epäiltiin aluksi vakoilijaksi, mutta vuonna 1961 Ansbachin hallinto-oikeus myönsi hänelle turvapaikkaoikeuden. Kirjailija kuoli seuraavana vuonna nopeasti edenneen sairauden aiheuttamaan sydänveritulppaan.
Suomennettu teos

Lelo. Suom. M. Hynninen. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1955.
Kapkaupunki

| Kapkaupunki (Kaapstad, Cape Town) |
| --- | --- |

 vaakuna
 Kapkaupunki
 Koordinaatit: 33°55′30″S, 18°25′30″E 
Valtio:   Etelä-Afrikka
Provinssi:  Länsi-Kap
Perustettu:  1652
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Geordin Hill-Lewis
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  2461 km²
Korkeus:  0–1 590 m
Väkiluku (2007):  3 497 097
Aikavyöhyke:  UTC+2
Postinumero:  8000
Suuntanumero(t):  021
Lempinimi::  The Mother City
Motto::  Spes Bona
 
 City of Cape Town 
 Lähteet:  = Pinta-ala;  = Väkiluku 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kapkaupunki (afrikaansiksi Kaapstad, engl. Cape Town, xhosaksi iKapa) on yksi Etelä-Afrikan kolmesta pääkaupungista (muut ovat Pretoria ja Bloemfontein). Kaupungin maamerkki on laakeahuippuinen Pöytävuori. Kapkaupungissa on noin 3,5 miljoonaa asukasta (2007). Kapkaupunki on Etelä-Afrikan vanhin kaupunki, minkä vuoksi sitä kutsutaan nimellä Äitikaupunki (engl. The Mother City).
Maantiede ja ilmasto

Kapkaupunki sijaitsee korkealla rannikkotasangolla (engl. City Bowl) Kapin niemimaan pohjoisreunalla. Sitä reunustavat laakea mutta jyrkkärinteinen Pöytävuori ja jyrkät vuoret Devil's Peak ja Lion's Head ja viimeksi mainitun jatkona oleva kukkula nimeltä Signal Hill.
Kaupungissa vallitsee välimerenilmasto, jolle ovat tyypillisiä viileät, sateiset talvet ja lämpimät, kuivat kesät.
Historia

Nykyisen Kapkaupungin edustan matalaan veteen haaksirikkoutui vuonna 1647 hollantilainen Nieuw Haarlem -niminen laiva. Laivan väki selvisi hengissä ja lasti saatiin pelastetuksi. Osa miehistöstä vietiin perille Hollantiin muilla laivoilla, mutta 62 miehistön jäsentä jäi etsimään rannalta arvokasta lastia. Haaksirikkoutuneiden leirin jäänteet saattavat yhä olla hiekkadyynien kätkössä. Tutkijoiden mukaan Etelä-Afrikan siirtomaahistoria voisi olla toisenlainen, elleivät he olisi jääneet. Hollannista tuli se siirtomaavalta, joka asutti seudun.
Hollannin Itä-Intian kauppakomppania perusti Kapkaupungin täydennysasemaksi Indonesiaan matkalla olleille kauppalaivoille. Paikka oli tyyni merenlahti, joka suojasi laivoja voimakkailta tuulilta. Ensimmäistä eurooppalaista siirtokuntaa johti Jan van Riebeeck, joka saapui alueelle 6. huhtikuuta 1652.
Eurooppalaisten saapuessa ensi kertaa eteläiseen Afrikkaan 1400-luvun lopulla he kohtasivat karjaa paimentavia khoikhoita sekä metsästyksestä ja keräilystä eläviä saneja. Ensimmäiset kuvaukset saneista ja khoikhoista tiedetään löytyvän Vasco da Gamalta. Portugalin merenkulkijoiden jälkeen alueelle saapui englantilaisia ja hollantilaisia, joiden suhde paikallisiin perustui kaupankäyntiin. Eurooppalaiset vaihtoivat etenkin rautaa ja kuparia khoikhoitten kanssa karjaan. Khoikhoit suhtautuivat valkoisiin aluksi suopeasti, mutta van Riebeckin perustettua alueelle pysyvän tukikohdan vuonna 1652 vastarinta alkoi. Khoit kieltäytyivät kaupankäynnistä, ja alkoi taistelu maasta ja toimeentulosta. Ensi kerran khoit kävivät sotaan 1657, mutta seuranneiden 60 vuoden aikana joutuivat alistumaan eurooppalaisten valtaan.
Eräs varhainen Kapkaupungissa ja Kapmaalla (Cape Colony) vaikuttanut suomalainen oli Pohjanmaalta lähtöisin ollut Hendrick Jacob Wikar, joka kirjoitti matkakertomuksen matkastaan Kapista kohti Oranjejokea (noin 1779).
Hallinto ja politiikka

Hallinnollisesti Kapkaupunki kuuluu Kapkaupungin metropolikaupunkiin yhdessä 40 muun kunnan kanssa.
Vuoden 2021 kuntavaalien jälkeen kaupungin suurin puolue oli demokraattinen allianssi, joka sai 135 paikkaa kaupunginvaltuuston 231 paikasta. Kaupunki on ollut koko 2000-luvun ajan yhä enenevässä määrin puolueen tärkeä kannatusalue.
Kaupungin nykyinen pormestari Geordin Hill-Lewis aloitti virassaan marraskuussa 2021 ollessaan vain 34-vuotias, mikä tekee hänestä kaupungin historian nuorimman pormestarin.
Väestö

Kaupungin väkiluku kasvoi vuosina 2001–2007 melkein 21 %. Tämä on selvästi suurempi kuin koko Etelä-Afrikan väestön kasvunopeus 8,2 %. Kapkaupungin asukkaista suurin väestöryhmä ovat värilliset, joita on lähes puolet. Mustia afrikkalaisia oli vuonna 2007 asukkaista noin 35 %, valkoisia 19 % ja aasialaisia alle 2 %. Mustien afrikkalaisten ja aasialaisten osuus oli kasvanut vuodesta 1996.
Nähtävyyksiä

Hyväntoivonniemi on suosittu kansainvälisten matkailijoiden kohde. Kotimaanmatkailijat käyvät myös Kapkaupungin uimarannoilla.
Nelson Mandela oli vangittuna Robben Islandilla Kapkaupungin edustalla ennen siirtoaan toiseen vankilaan. Saari kuuluu nykyään Unescon maailmanperintöluetteloon.
District six on apartheid-politiikan määräämän pakkomuuton seurauksena tyhjäksi jäänyt alue Kapkaupungin keskustan läheisyydessä. Siellä asui sekä mustia että värillisiä, kunnes apartheidin aikana asukkaat pakkomuutettiin 1965 alkaen kukin oman etnisen taustansa mukaan kaupungin laitamilla oleviin townshipeihin ja District six raivattiin maan tasalle.
Sea Point ja Camp ́s Bay ovat varakkaiden asuinalueita meren rannalla Kapkaupungin keskustasta lounaaseen.
Urheilu

Kapkaupungissa on kolme maan pääsarjassa pelaavaa jalkapallojoukkuetta: Santos, Ajax Cape Town ja Hellenic Football Club. Myös menestyksekkäät Western Province rugby- ja krikettijoukkueet ovat Kapkaupungista. Kapkaupungissa pelattiin vuoden 2010 jalkapallon MM-kilpailujen otteluita.
Liikenne

Kaupungissa on kansainvälinen lentokenttä, Kapkaupungin kansainvälinen lentoasema. Sen terminaaleja laajennettiin vuoden 2010 jalkapallokisoja varten.
Kapkaupungilla on kaksi satamaa, Simon's Town Harbour joka on merivoimien käytössä, ja varsinainen Kapkaupungin satama joka palvelee siviilimerenkulkua.
Kaupungista on junayhteys Johannesburgiin neljä kertaa viikossa. Matka kestää reilun vuorokauden.
Koulutus

Kapkaupungin yliopisto (engl. University of Cape Town) on Etelä-Afrikan vanhin yliopisto, perustettu vuonna 1829.
Kuvia kaupungista

Kapkaupungin kaupungintalo
Clifton Beach
Bo-Kaapin kaupunginosa
Groote Kerk -kirkko
Pöytävuoren kansallispuisto
Kapkaupungin kansainvälinen lentoasema
Kapkaupungin satama
Cecil Rhodesin muistomerkki
Etelä-Afrikan parlamentti
Pöytälahti
Kapkaupungin yliopiston pääkampusalue
Camps Bay -kaupunginosa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kapkaupunki Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Cape Town Wikivoyagessa (englanniksi)
Kaupungin turismiin keskittyvä www-sivusto (englanniksi)
Victoria & Albert Waterfront (englanniksi)
Köysirata Pöytävuorelle (englanniksi)
| n k Afrikan pääkaupungit |
| --- | --- |
Pääkaupungit:  Abuja, Nigeria  Accra, Ghana  Addis Abeba, Etiopia  Alger, Algeria  Antananarivo, Madagaskar  Asmara, Eritrea  Bamako, Mali  Bangui, Keski-Afrikan tasavalta  Banjul, Gambia  Bissau, Guinea-Bissau  Brazzaville, Kongon tasavalta  Conakry, Guinea  Dakar, Senegal  Djibouti, Djibouti  Dodoma, Tansania  Freetown, Sierra Leone  Gaborone, Botswana  Gitega, Burundi  Harare, Zimbabwe  Jamestown, Saint Helena  Juba, Etelä-Sudan  Kairo, Egypti  Kampala, Uganda  Khartum, Sudan  Kigali, Ruanda  Kinshasa, Kongon demokraattinen tasavalta  Libreville, Gabon  Lilongwe, Malawi  Lobamba, Swazimaa  Lomé, Togo  Luanda, Angola  Lusaka, Sambia  Malabo, Päiväntasaajan Guinea  Mamoudzou, Mayotte  Maputo, Mosambik  Maseru, Lesotho  Mbabane, Swazimaa  Mogadishu, Somalia  Monrovia, Liberia  Moroni, Komorit  Nairobi, Kenia  N’Djamena, Tšad  Niamey, Niger  Nouakchott, Mauritania  Ouagadougou, Burkina Faso  Port Louis, Mauritius  Porto-Novo, Benin  Praia, Kap Verde  Pretoria, Etelä-Afrikka Bloemfontein  Kapkaupunki  Rabat, Marokko  Saint-Denis, Réunion  São Tomé, São Tomé ja Príncipe  Tripoli, Libya  Tunis, Tunisia  Victoria, Seychellit  Windhoek, Namibia  Yaoundé, Kamerun  Yamoussoukro, Norsunluurannikko 
Kapkaupunki ja Hyväntoivonniemi
Kapkaupungin vanha satama Victoria & Alfred Waterfront, joka on nykyään suosittu nähtävyys ja ravintola-alue.
Kapkaupungin markkinat panoraamakuvassa (1993). Taustalla Pöytävuori ja keskellä kaupungintalo. Vasemmalla näkyy osa Kapkaupungin linnoituksen ulkomuuria.
Kirsi Heikkinen

Kirsi Heikkinen 2011 MM-kisojen ottelussa Ranska–Saksa.
Kirsi Heikkinen (o.s. Savolainen, s. 26. syyskuuta 1978 Espoo) on suomalainen kansainvälisen tason jalkapalloerotuomari. Siviiliammatiltaan hän on luokanopettaja.
Heikkinen ryhtyi erotuomariksi 1998 pelattuaan ensin jalkapalloa aktiivisesti 11 vuotta. Kansainväliseksi tuomariksi hän pääsi 2005. Heikkinen on tuominnut Suomessa Naisten Liigaa ja ensimmäisenä naisena miesten Ykköstä. Kansainvälisillä kentillä Heikkinen on toiminut erotuomarina muun muassa 2009 EM-kisoissa ja 2011 MM-kisoissa, joissa molemmissa hän tuomitsi välieräottelun. Lisäksi Heikkinen on tuominnut kauden 2009–2010 naisten mestarien liigan finaalin, Algarve Cupin finaalin 2009 ja alle 17-vuotiaiden MM-kisojen finaalin 2010. Hänet valittiin myös mukaan 2012 olympialaisten jalkapalloturnaukseen.
Heikkinen valittiin Suomessa vuoden naiserotuomariksi ennätyksellisesti 11 kertaa peräkkäin vuosina 2004–2014. Vuonna 2010 Palloliitto palkitsi hänet myös vuoden maineteosta yhdessä Anu Jokelan ja Tonja Paavolan kanssa, jotka toimivat hänen avustavina erotuomareina mestarien liigan ja alle 17-vuotiaiden MM-kisojen finaalissa.
Lundberg

Lundberg on ruotsinkielinen sukunimi, jonka merkitys on "Lehtovuori." Lundberg on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Albin Lundberg (s. 2002), suomalainen seiväshyppääjä
Amadeus Lundberg (s. 1989), suomalainen laulaja ja vuoden 2009 tangokuningas
Anneli Sari, o.s. Lundberg (s. 1947), suomalainen laulaja
Bo Lundberg (1907–1991), ruotsalainen lentokonesuunnittelija
Britt Lundberg (s. 1963), ahvenanmaalainen poliitikko
Elin Lundberg (s. 1993), ruotsalainen jääkiekkoilija
Emelie Lundberg (s. 1993), ruotsalainen jalkapallomaalivahti
Emil Lundberg (s. 1982), ruotsalainen jääkiekkoilija
Erik Lundberg (s. 1994), suomalainen jalkapalloilija
Erik Filip Lundberg (1907–1987), ruotsalainen taloustieteilijä
Erik Johan Lundberg (1895–1969), ruotsalainen taidehistorioitsija ja arkkitehti
Fred Børre Lundberg (s. 1969), norjalainen yhdistetyn hiihtäjä
Gustaf Lundberg (1695–1786), ruotsalainen pastellimaalari
Hanna Lundberg (s. 2002), ruotsalainen suunnistaja
Knud Lundberg (1920–2002), tanskalainen jalkapalloilija, koripalloilija ja käsipalloilija
Kristian Lundberg (1966–2022), ruotsalainen kirjailija
Kristina Lundberg (s. 1985), ruotsalainen jääkiekkoilija
Lars Åke Lundberg (1935–2020), ruotsalainen pappi, säveltäjä ja runoilija
Lennart Lundberg (1863–1931), ruotsalainen säveltäjä, pianisti ja pianopedagogi
Lotta Lundberg (s. 1961), ruotsalainen kirjailija
Marco Lundberg (s. 1978), suomalainen laulaja ja vuoden 2016 tangokuningas
Margaret Lundberg (s. 1955), ahvenanmaalainen poliitikko
Martin Lundberg (s. 1990), ruotsalainen jääkiekkoilija
Miritza Lundberg (s. 1980), suomalainen viulisti
Odd Lundberg (1917–1983), norjalainen pikaluistelija
Peter Lundberg (s. 1981), suomalainen jalkapalloilija ja valmentaja
Ragnar Lundberg (1924–2011), ruotsalainen seiväshyppääjä ja pika-aitajuoksija
Siwert Lundberg (1838–1894), suomalainen Raahessa vaikuttanut kauppias, laivanvarustaja, pankinjohtaja ja kauppaneuvos
Sixten Lundberg (s. 1961), ruotsalainen näyttelijä
Taisto Lundberg, Taisto Tammi (1945–1979), suomalainen iskelmälaulaja
Taisto Lundberg (1949–2024), suomalainen laulaja, Hortto Kaalo-yhtyeen jäsen
Tom Lundberg (s. 1951), suomalainen kirjailija ja luennoitsija
Ulla-Lena Lundberg (s. 1947), suomenruotsalainen kirjailija
Villiam Lundberg (1886–1918), suomalainen punakaartilaispäällikkö.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Vasili Smyslov

| Vasili Smyslov |
| --- | --- |
 Vasili Smyslov vuonna 2002
Henkilötiedot
Koko nimi:  Vasili Vasiljevitš Smyslov
Syntynyt: 24. maaliskuuta 1921 Moskova, Neuvosto-Venäjä
Kuollut: 27. maaliskuuta 2010 (89 vuotta) Moskova, Venäjä
Kansalaisuus:   venäläinen
Shakinpelaaja
Titteli:  suurmestari
Maailmanmestari:  1957–1958
Korkein Elo:  2 620 (heinäkuussa 1971)
Vasili Vasiljevitš Smyslov  (ven. Василий Васильевич Смыслов, 24. maaliskuuta 1921 Moskova, Neuvosto-Venäjä – 27. maaliskuuta 2010 Moskova, Venäjä) oli venäläinen shakin suurmestari ja shakin seitsemäs maailmanmestari vuosina 1957–1958. Pitkällä urallaan Smyslov saavutti lukuisia voittoja kansainvälisissä turnauksissa ja vielä 63-vuotiaana hän selvisi MM-ehdokasotteluiden finaaliin Garri Kasparovia vastaan.
Uran alku

Smyslovin isä, Vasili O. Smyslov opetti pojalleen shakkia. Nuorempi Smyslov voitti 17-vuotiaana Neuvostoliiton nuorten mestaruuden. Hänen ensimmäinen turnauksensa kotikaupungin ulkopuolella oli pettymys, mutta jo kaudella 1939–1940 pelattaessa Moskovan mestaruudesta hänen tuloksensa oli 9/13 ja jaettu toinen sija.lähde? Sen jälkeen ura eteni nopeasti. Vuonna 1948 hän pelasi MM-turnauksessa, jossa Mihail Botvinnikista tuli ensimmäinen sodanjälkeinen maailmanmestari. Smyslov tuli toiseksi, Paul Keresin, Samuel Reshevskyn ja Max Euwen edellä. Hän voitti yhden kuuluisimmista turnauksista shakin historiassa Zürichissä 1953, mistä David Bronstein kirjoitti arvostetun kirjan.
Maailmanmestari

Smyslovin ensimmäinen MM-ottelu Botvinnikia vastaan päättyi tasapisteisiin 12–12, joten Botvinnik säilytti tittelinsä. Smyslovin täytyi karsia uudestaan MM-haastajan paikasta vahvaa joukkoa vastaan Amsterdamissa 1956: Keres, Efim Geller, Bronstein, Boris Spasski ja Tigran Petrosjan osallistuivat. Smyslov voitti, ja hänen asemansa yhtenä maailman huipuista vahvistui.
MM-ottelussa 1957 Smyslov kukisti Botvinnikin vakuuttavasti pistein 12½–9½ mutta ehti pitää titteliä ainoastaan vuoden, sillä Botvinnik voitti mestaruuden takaisin vuonna 1958. Vielä tuohon aikaan entisellä maailmanmestarilla oli oikeus haastaa hallitseva mestari uudelleen. Smyslov sanoi ottelusta:
»Mielestäni en ollut parhaimmillani tässä ottelussa. Vaikkakin arvostan taitavaa vastustajaani, ja hän valmistautui otteluun huolellisesti, yhdistän epäonnistumiseni suuressa määrin huonoon terveydentilaani. Ottelun aikana sairastuin flunssaan ja sen päättyessä minulla oli ...keuhkokuume. Siitä huolimatta minulla ei ole syytä valittaa kohtalostani. Toteutin unelmani, ja minusta tuli shakin seitsemäs maailmanmestari.»
Myöhempi ura

Smyslov ei päässyt enää maailmanmestaruusotteluun, mutta jatkoi pelaamistaan kandidaattitapahtumissa. 1959 hän tuli neljänneksi kandidaattiturnauksessa Jugoslaviassa, jonka voitti nouseva tähti Mihail Tal. Hän ei ollut mukana 1962, mutta palasi 1964, jolloin hän jakoi ensimmäisen sijan Amsterdamin turnauksessa tuloksella 17/23. Hän ei kuitenkaan päässyt otteluun, koska hävisi Efim Gellerille. Vuonna 1983 hän pääsi 62-vuotiaana MM-ehdokasotteluiden finaaliin (jossa ratkaistaisiin maailmanmestari Anatoli Karpovin vastustaja). Hän hävisi pistein 4½–8½ Vilnassa 1984 Garri Kasparoville, joka oli 42 vuotta nuorempi. Hän oli voittanut Zoltan Riblin 6½–4½ semifinaalissa, mutta pelasi tasan neljännesfinaalissa Robert Hübneriä vastaan pistein 7–7 ja jatkoon menijä ratkaistiin ruletin pyöräytyksellä. Hän pelasi viimeisen kerran ehdokasturnauksessa 1985 Montpellier’ssa, jossa hän ei päässyt jatkoon.
Smyslovin näkö heikkeni niin paljon, että vaikka hän jatkoi pelaamista, hän piti pelilaudan ääressä melkein koko ajan silmiä kiinni. Vuoden 2001 Botvinnikin muisto-otteluita Kasparovin ja Kramnikin välillä seuratessaan Smyslovin vaimo katsoi näyttöruutua ja saneli siirrot Smysloville, joka lopulta sokeutui. Smyslov jatkoi shakkitehtävien laatimista. Smyslov kuoli 27. maaliskuuta 2010 Moskovassa sydänvian vuoksi.
Pelityyli

Vladimir Kramnikin mukaan Smyslov edusti ”totuutta” shakissa ja ammattimaisesta näkökulmasta hän on aliarvostettu. Hänen pelissään ei ole samaa mystiikan auraa, kuten Talilla tai Capablancalla. Smyslov pyrki aina tekemään vahvimman siirron kussakin asemassa ja hallitsi pelin kaikki elementit. Hän oli loistava loppupelispesialisti. Kramnikin mukaan vaikutelma oli sama kuin Smyslovin käsi olisi tehnyt siirrot itsekseen samalla kun mies ei olisi tehnyt töitä lainkaan – aivan kuin hän olisi juonut kahvia tai lukenut lehteä. Eräässä mielessä Smyslov oli uranuurtaja tyylissä, jota Karpov loistavasti kehitti myöhemmin, eli asemallisen painostuksen asteittaista kasvattamista lyhyiden siirtosarjojen tarkkaan laskentaan perustuen.
"Tohtori Smyslov", joka esiintyy shakkifanaatikko Stanley Kubrickin 2001: Avaruusseikkailun kohtauksessa elokuvan alkuvaiheessa, on viittaus Vasili Smysloviin.
Oopperalaulaja

Smyslov oli erinomainen baritoni, ja hän valitsi shakkiuran vasta epäonnistuttuaan Bolšoi-teatterin laulukokeessa. Hän esiintyi usein shakin MM-ehdokkaan, pianisti Mark Taimanovin kanssa.
Merkittävin turnaus- ja ottelumenestys

Smyslov osallistui yli 70:een kansainväliseen turnaukseen. Hänen parhaat tuloksensa ovat seuraavat:
1947 Moskova (Tšigorinin muistoturnaus): 3.-4.
1947 Varsova 2.-5.
1948 Haag/Moskova (MM-turnaus) 2. (+ 6 - 4 = 10)
1950 Venetsia 2.
1952 Budapest 3.-5.
1953 Zürich 1.
1953 Bukarest 3.
1954–1955 Hastings 1.-2.
1954 MM-ottelu Vasili Smyslov - Mihail Botvinnik 12–12 (+7 -7 =10)
1955 Zagreb 1.
1956 Moskova (Alehinin muistoturnaus) 1.-2.
1956 Amsterdam (MM-kandidaattiturnaus) 1.
1957 MM-ottelu Vasili Smyslov - Mihail Botvinnik 12½–9½ (+6 -3 =13)
1958 MM-ottelu Vasili Smyslov - Mihail Botvinnik 10½–12½ (+5 -7 =11)
1959 Moskova (Neuvostoliiton keskusshakkikerhon turnaus) 1.-3.
1960 Moskova (Neuvostoliiton keskusshakkikerhon turnaus) 1.-2.
1961 Dortmund 2.-3.
1961 Moskova (Neuvostoliiton keskusshakkikerhon turnaus) 1.-2.
1962 Mar del Plata 2.-3.
1962–1963 Hastings 3.
1963 Sotši 2.
1963 Moskova (Neuvostoliiton keskusshakkikerhon turnaus) 1.
1963–1964 Tukholma 1.
1964 Havanna 1.-2.
1965 Havanna 1.
1965 Santiago 1.
1966 Mar del Plata 1.
1966 Polianica-Zdrój 1.
1967 Moskova (Lokakuun vallankumouksen 50–vuotismuistoturnaus) 2.-5.
1967 Monte Carlo 2.
1967 Havanna 3.
1967 Palma de Mallorca 2.-3.
1968 Polianica-Zdrój 1.
1968–1969 Hastings 1.
1969 Monte Carlo 1.-2.
1969 Skopje 3.-5.
1969 Rovinj - Zagreb 2.-5.
1971 Moskova (Alehinin muistoturnaus) 3.
1971 Amsterdam 1.
1972 Las Palmas 2.-3.
1973 Cienfuegos 1.
1974 Reykjavík 1.
1974 Venetsia 2.
1975 Tisside 2.
1975 Solnok 2.
1977 Leningrad (Neuvostoliiton keskusshakkikerhon turnaus) 3.
1978 Buenos Aires 2.-4.
1978 San Paolo 1.
1979 Berliini 1.-2.
1980 Buenos Aires 1.-4.
1980 Kööpenhamina 1.-2.
1980 Baguio City 2.
1980 Bar 2.
1981 Moskova 2.-4.
1981–1982 Hastings 2.-3.
1984 Grad 1.
1984 Vilna MM-kandidaattiottelu (finaali) Vasili Smyslov - Garri Kasparov 4½–8½
1986 Kööpenhamina 1.-4.
1986–1987 Reggio Emilia 2.-5.
1991 Bad Wörishofen (Seniorien maailmanmestaruus) 1.-2.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vasili Smyslov ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
Vasily Smyslov obituary (englanniksi)
Shakin maailmanmestarit
| --- | --- |
Kiistattomat (1886–1993)::   Steinitz  Lasker  Capablanca  Euwe  Alehin  Smyslov  Tal  Botvinnik  Petrosjan  Spasski  Fischer  Karpov  Kasparov 
FIDE:n maailmanmestarit 1993–2006::   Halifman  Ponomarov  Kasymdžanov  Topalov 
PCA:n maailmanmestarit 1993–2006::   Kasparov  Kramnik 
Yhdistymisen jälkeen 2006 alkaen::   Kramnik  Anand  Carlsen  Ding 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana
Hömötiainen

| Hömötiainen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Erittäin uhanalainen  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tiaiset Paridae
Suku::  Hömötiaiset Poecile
Laji::  montanus
Kaksiosainen nimi
 Poecile montanus  (Baldenstein, 1827) 
Synonyymit
 Parus montanus 
 Hömötiaisen levinneisyys
Katso myös
   Hömötiainen Wikispeciesissä   Hömötiainen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Hömötiainen (Poecile montanus) on euraasialainen havumetsissä viihtyvä pienikokoinen tiaislaji. Lajin kuvaili ensimmäisenä Thomas Conrad von Baldenstein vuonna 1827. Laji oli pitkään Suomessa runsaslukuisimpien lintujen joukossa. 2000-luvulla hömötiainen on taantunut Suomessa ensin vuonna 2015 vaarantuneeksi ja vuonna 2019 erittäin uhanalaiseksi.