stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hasselblad-palkinto
Palkitut

1980 – Lennart Nilsson
1981 – Ansel Adams
1982 – Henri Cartier-Bresson
1983 – palkintoa ei jaettu
1984 – Manuel Álvarez Bravo
1985 – Irving Penn
1986 – Ernst Haas
1987 – Hiroshi Hamaya
1988 – Edouard Boubat
1989 – Sebastião Salgado
1990 – William Klein
1991 – Richard Avedon
1992 – Josef Koudelka
1993 – Sune Jonsson
1994 – Susan Meiselas
1995 – Robert Häusser
1996 – Robert Frank
1997 – Christer Strömholm
1998 – William Eggleston
1999 – Cindy Sherman
2000 – Boris Mihailov
2001 – Hiroshi Sugimoto
2002 – Jeff Wall
2003 – Malick Sidibé
2004 – Bernd ja Hilla Becher
2005 – Lee Friedlander
2006 – David Goldblatt
2007 – Nan Goldin
2008 – Graciela Iturbide
2009 – Robert Adams
2010 – Sophie Calle
2011 – Walid Raad
2012 – Paul Graham
2013 – Joan Fontcuberta
2014 – Miyako Ishiuchi
2015 – Wolfgang Tillmans
2016 – Stan Douglas
2017 – Rineke Dijkstra
2018 − Oscar Muñoz
2019 – Daidō Moriyama
2020 – Alfredo Jaar
2021 – ei jaettu
2022 – Dayanita Singh
2023 – Carrie Mae Weems
2024 – Ingrid Pollard
Lähde
Kirjallisuutta

Wieczorek, Alfried – Sui, Claude W. (toim.): Weltstars der Fotografie: Die Preisträger der Hasselblad Foundation. Mannheim: Reiss-Engelhorn-Museen, 2008. ISBN 978-3-927774-23-0.
Aiheesta muualla

Erna ja Victor Hasselbladin säätiön verkkosivusto
| n k Hasselblad-palkinto |
| --- | --- |
1980-luku:  Lennart Nilsson (1980)  Ansel Adams (1981)  Henri Cartier-Bresson (1982)  Manuel Álvarez Bravo (1984)  Irving Penn (1985)  Ernst Haas (1986)  Hiroshi Hamaya (1987)  Édouard Boubat (1988)  Sebastião Salgado (1989) 
1990-luku:  William Klein (1990)  Richard Avedon (1991)  Josef Koudelka (1992)  Sune Jonsson (1993)  Susan Meiselas (1994)  Robert Häusser (1995)  Robert Frank (1996)  Christer Strömholm (1997)  William Eggleston (1998)  Cindy Sherman (1999) 
2000-luku:  Boris Mihailov (2000)  Hiroshi Sugimoto (2001)  Jeff Wall (2002)  Malick Sidibé (2003)  Bernd ja Hilla Becher (2004)  Lee Friedlander (2005)  David Goldblatt (2006)  Nan Goldin (2007)  Graciela Iturbide (2008)  Robert Adams (2009) 
2010-luku:  Sophie Calle (2010)  Walid Raad (2011)  Paul Graham (2012)  Joan Fontcuberta (2013)  Miyako Ishiuchi (2014)  Wolfgang Tillmans (2015)  Stan Douglas (2016)  Rineke Dijkstra (2017)  Oscar Muñoz (2018)  Daidō Moriyama (2019) 
2020-luku:  Alfredo Jaar (2020)  ei jaettu (2021)  Dayanita Singh (2022)  Carrie Mae Weems (2023) 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  VIAF 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Hasselbladspriset
Käännös suomeksi
Hauli

Haulikon patruuna, sisällä hauleja kokoa n:o 8
Hauli on tavallisimmin pyöreä metallikuula. Yleisemmin hauleja käytetään ampumatarvikelajina ammuksina, mutta hauleiksi nimitetään myös esimerkiksi ongessa painona käytettäviä lyijykuulia.
Käyttö

Haulikon patruunassa käytetään tavallisimmin pieniä, halkaisijaltaan useimmin 2-9 mm:n hauleja, jotka on valmistettu lyijystä, nykyisin myös tinasta, sinkistä, volframista, teräksestä tai vismutista. Pienimpiä hauleja on yhdessä ammuksessa jopa useita satoja latauksesta ja kaliiperista riippuen. Tähän saakka tavallisin lataus on ollut 36 grammaa (12- tai 20 mag. kaliiperisissa patruunoissa). Haulien koko ilmaistaan joko halkaisijan mukaan millimetreinä tai numero- ja kirjaintunnuksin, esimerkiksi nro 9 (2,03 mm) tai BB (4,57 mm).
Valmistus

Metsästäjät ja sotilaat valmistivat itse ampumatarvikkeensa aina 1700-luvulle saakka. Pienten ammushaulien valmistus oli luotien valamista vaikeampaa, suuremmat 5–6 millin ns. susihaulit voitiin tehdä kuten luodit eli käsityönä luotipihtejä muistuttavissa valupihdeissä. Esimerkiksi musketit tai kiväärin patruunat voitiin ladata vain yhdellä isolla ”haulilla”. Tällöin puhutaan kuitenkin palloluodista tai kuulasta, eroksi hauleihin tai ns. täyteisiin. Pienet haulit tehtiin alun perin valuttamalla lyijyä siivilän läpi vesiastiaan, mutta näin saadut pisaranmuotoiset haulit olivat huonokäyntisiä. Pyöreitä hauleja varten piti valuttaa sulaa lyijyä 20–30 metriä korkeasta haulitornista seulan läpi, josta ne lähes vapaassa pudotuksessa muotoutuivat pallonmuotoisiksi ja kovettuivat hauleiksi. Pudottamisen jälkeen haulit lajiteltiin kokonsa mukaan. Suomen kuuluisin haulitehdas on ollut Pispalan Haulitehdas Tampereella, joka perustettiin 1855. Haulikon ohella myös pienoiskivääreihin on valmistettu pienin haulein ladattuja patruunoita tuhoeläinten torjuntaan. Pyöreiden haulien ohella valmistetaan myös kuutionmuotoisia tarkoituksena saavuttaa lähietäisyyksiltä tavallista laajempi osuma-alue.
Lyijyhaulien kiellot ja rajoitukset

Lyijy on ympäristömyrkky, joka kulkeutuu esimerkiksi petolintujen elimistöön niiden saaliseläimiin jääneiden haulien kautta. Eniten se kertyy merikotkiin: joka kolmas Suomen uhanalaisista merikotkista kuolee lyijymyrkytykseen, joka todennäköisesti johtuu lyijyhauleista niiden ravinnossa: riistassa tai vesilinnuissa. Lyijymyrkytys aiheuttaa yleensä hitaan kuoleman. Eviran tutkijan mukaan lyijyammusten käyttö tulisi kieltää kokonaan. EU kielsi lyijyhaulien käytön kokonaan metsästyksessä Ramsarin sopimuksen mukaisilla kosteikkoalueilla torstaina 3. syyskuuta 2020, päätös on myös Suomea sitova.
Tanska on kieltänyt lyijyammusten käytön kokonaan. Norjassa oli aiemmin täyskielto, mutta vuonna 2015 lakia muutettiin, ja lyijyhaulien käyttö kiellettiin vain kosteikkoalueilla ja ampumaradoilla. Ruotsissa ja vuodesta 1996 lähtien myös Suomessa lyijyhaulien käyttö on kielletty vesilintujen metsästyksessä kuten sorsastuksessa. Poikkeuksena on lintujen tärkeä talvehtimisalue Ahvenanmaa, jossa kieltoa ei ole.
Leena Havukainen

Leena Kristiina Havukainen-af Hällström (s. 15. toukokuuta 1956 Lahti) on suomalainen teatteriohjaaja. Hän valmistui Teatterikorkeakoulusta ohjaajaksi 1980. Havukainen toimi vuosina 1981–1986 Ylioppilasteatterin taiteellisena vastaavana ja vuosina 1993–1997 Teatteri Pienen Suomen taiteellisena johtajana. Havukainen on työskennellyt vierailevana ohjaajana useimmissa Suomen ammattiteattereissa, Teatterikorkeakoulussa sekä vuosina 1992–1993 Norrbottensteaternissa ja Teater Västmanlandissa Ruotsissa. Hän on suomentanut useita näytelmiä.
Yksityiselämä

Leena Havukainen on ollut naimisissa teatteriohjaaja Arto af Hällströmin kanssa vuodesta 1996. Havukaisen sisar on näyttelijä Riitta Havukainen.
Malév

| Malév Hungarian Airlines |
| --- | --- |

 IATA: MA  –  ICAO: MAH 
Kutsukoodi:  MALEV
Perustettu:  1946
Lakkautettu:  2012
Laivaston koko:  22
Kohteiden määrä:  50
Solmukohdat:  Budapest
Kotipaikka:   Budapest, Unkari
Kanta-asiakasohjelma:  Duna Club
Allianssi:  Oneworld (2007–2012)
Avainhenkilö(t):  Martin Gauss
Yhtiön sivut:  www.malev.hu
Malévin pääkonttori
Malevin Boeing 737-700NG
Malév Hungarian Airlines (IATA: MA, ICAO: MAH, kutsukoodi: Malev) oli unkarilainen lentoyhtiö. Malév liikennöi 34 maahan ja 50 kaupunkiin. Partner-yhtiöiden code-share-lennot mukaan laskien luvut nousevat 42 maahan ja 76 kaupunkiin. Malévin kotilentokenttänä toimi Budapestin Ferenc Liszt -kansainvälinen lentoasema. Vuoden 2007 kesäaikataulun mukaan lentoyhtiöllä oli keskiarvoltaan 60–70 lentoa päivässä ja noin 470 lentoa viikossa. Malév liittyi Oneworld-allianssiin huhtikuussa 2007; allianssiin kuuluvat myös muun muassa Finnair ja British Airways. Vuonna 2008 yhtiö kuljetti yli 3 miljoonaa matkustajaa, kun sama mittari vuonna 2009 nousi yli 3,3 miljoonaan matkustajaan.
Helmikuussa 2012 yhtiö joutui lopettamaan toimintansa ajauduttuaan pahoihin velkoihin. Malev lopetti toimintansa 3. helmikuuta ja 14. helmikuuta 2012 yhtiö teki konkurssin ja Budapestin tuomioistuin määräsi yhtiön selvitystilaan. Malévilla oli velkaa yli 200 miljoonaa euroa ja yhtiöllä oli ollut vaikeuksia löytää toiminnalleen rahoittajia. Unkarin valtio tuki aiemmin yhtiötä, mutta Euroopan komissio määräsi maksetut tuet palautettaviksi. Samalla yhtiö erosi Oneworldistä.
Historia sekä omistajuus > Pakkolaskut

Malévin lentokoneet eivät joutuneet tekemään pakkolaskuja. Teknisiä sekä niitä ennakoivia hätälaskuja sekä poikkeamia Malévilla on ollut saman verran kuin muillakin eurooppalaisilla lentoyhtiöillä: keskimäärin 1–2 vuodessa. Toistaiseksi vakavin tapaus tapahtui 5. joulukuuta 1998, kun Bangkokista Budapestiin matkalla ollut Malévin Boeing 767 -kone joutui tekemään hätälaskun Istanbuliin koneessa häiriköineen suomalaismiehen vuoksi. Mies oli nauttinut yhtäaikaisesti alkoholia sekä lääkkeitä, joiden vaikutuksen alaisena hän käyttäytyi väkivaltaisesti mm. lentokoneen miehistöä kohtaan. Unkarilaisten lähteiden mukaan mies oli yrittänyt avata varauloskäynnin matkustuskorkeudessa, jolloin hänet sidottiin penkkiin ja koneessa matkustajana ollut unkarilainen lääkäri, konsultoituaan kahden – myös matkustajana olleen – suomalaisen lääkärin kanssa, oli antanut miehelle rahoittavan Seduxen-ruiskeen ja koneen kapteeni päätti tehdä hätälaskun Istanbuliin. Laskeutumisen aikana mies menehtyi äkilliseen verenpainepudotukseen. Koneen miehistöä sekä unkarilaislääkäriä vastaan nostettiin syyte, joka myöhemmin kuitenkin hylättiin. Tapahtumahetkellä lentokoneessa oli 190 matkustaajaa.
Historia sekä omistajuus > Vuoden 2010 turvallisuusongelmat kotikentällä

Malévin kotilentokenttä oli brittiomistuksessa oleva Budapestin Ferenc Liszt -lentoasema. Malév ei omistanut tai operoinut kenttää, mutta se oli lentotoimintansa keskipiste, jonka kautta kaikki lentoyhtiön kansainväliset vaihdot tapahtuivat. Kenttä oli saanut huomiota lehdistössä 2010 heinäkuussa ja moitteita viranomaisilta turvallisuuspuutteidensa takia. The Budapest Times raportoi 2010 varastelusta matkatavaroista, jopa ruumassa kulkevista laukuista. Lisäksi lentokenttä ei ainoana lentokenttänä EU:ssa läpäissyt viranomaisten turvallisuustestiä, minkä seurauksena lentokenttä sai turvallisuusluokituksekseen "epäselvä". Kenttä joutui tekemään pikaisia parannuksia turvallisuustoimintaansa, ennen kuin se sai turvallisuusluokituksensa takaisin 2010 marraskuussa.
Tunnustukset ja arvostelut

Vuonna 2007 tehdyn AEA:n tutkimuksen mukaan Malév oli Euroopan kolmanneksi täsmällisin lentoyhtiö 84,8 %:n tuloksella. (Finnair oli samassa mittauksessa viides Turkish Airlinesin kanssa, 83,6 %:lla.) Malévia tarkempia lentoyhtiöitä olivat ČSA – Chez Airlines ja Brussels Airlines. Vuoden 2008 tutkimuksen ensimmäisen neljännesvuosikertomksen mukaan – joka julkaistiin 2008 huhtikuussa – aikataulujen pitämisessä (saapumisissa) Malév oli ensimmäisellä sijalla Euroopassa. Lähtöjen täsmällisyydessä yhtiö oli kolmas. Matkatavaroiden huolinnassa Malév oli viidennellä sijalla.
Tunnustukset ja arvostelut > Muita kansainvälisiä tunnustuksia

Irish Travel Trade Newsin myöntämä 2. sijan palkinto 24.1.2007 "Euroopan Paras Lentoyhtiö" -tutkimuksessa.
Unkarilaisen "Az utazó" (=Matkailija) -aikakauslehden myöntämä 1. sija vuosina 2004, 2005, 2006 sekä 2007.
Amerikkalaisen Global Travelerin myöntämä "Best Airline in Eastern Europe" -palkinto vuosina 2006 ja 2007.
IATA:n IOSA-ryhmän jäsenyys (=Maailman laadukkaimman palvelun sekä korkeimman lentoturvallisuuden tarjoavien lentoyhtiöiden valioryhmä) vuodesta 2006 eteenpäin sekä erityismaininta 2008 huhtikuussa.
Matkustamohenkilökunnalle Skytraxin myöntämä Best Cabin Crew in Eastern Europe vuonna 2008.
Reader's Digestin myöntämä European Trusted Brands (ETB) 1. sija Unkarissa vuonna 2009 yhtiön ympäristöystävällisyydestä sekä luotettavuudesta.
Skytraxin myöntämä Best Airline in Eastern Europe 2010
Budapest Airport Zrt:n myöntämä Best Developing Airlines / Full Service Carrier Category 2010
Budapest Airport Zrt:n myöntämä Best Marketing Award Off Airport Category 2010
Prahan lentokentän myöntämät Hiljaisin Lentoyhtiö -palkinnot (Quietest Airline in Turboprop Category) vuosina 2010 sekä 2011.
Tunnustukset ja arvostelut > Arvosteluja

Review Centre -verkkosivustolla seitsemän matkustajan antaman arvosanan keskiarvo: 2,8. (Asteikolla 1–5). Heistä 57 % suosittelisi muille.
Laivasto > Vuoden 2010 laivasto

Boeing 737-800NG (5 kpl) – 180 tai 168 istumapaikkaa (pitkät ja keskipitkät matkat esimerkiksi Tel Aviv tai Lontoo, Tukholma)
Boeing 737-700NG (7 kpl) – 119 istumapaikkaa (keskipitkät ja lyhyet matkat, esimerkiksi Frankfurt, Madrid, Helsinki)
Boeing 737-600NG (6 kpl) – 102 istumapaikkaa (keskipitkät ja lyhyet matkat, esimerkiksi Pariisi, Dublin, Ateena)
Bombardier Dash 8 Q400 (4 kpl) – 72 istumapaikkaa (alueelliset ja lyhyet matkat, esimerkiksi tilauslennot tai Ljubljana, Zagreb, Sarajevo)
Yhteensä: 22 ilma-alusta.
Laivasto > Laivaston keski-ikä

7,16 vuotta (2009 kesäkuu). Fokker-koneiden myynnin vuoksi keski-ikä pieneni vuoden 2010 alkuun mennessä.
Laivasto > Yhtiön käyttämiä lentokonetyyppejä

Boeing 737-200
Boeing 737-300
Boeing 737-400
Boeing 737-500
Boeing 737-600
Boeing 737-700
Boeing 737-800
Boeing 767-200ER
Boeing 767-300ER
Bombardier CRJ200
Bombardier Dash 8 Q400
Fokker 70
Iljušin Il-14
Iljušin Il-18
Iljušin Il-62
Lisunov Li-2
Polikarpov Po-2
Tupolev Tu-134
Tupolev Tu-154
Jakovlev Jak-40
Kohteet > Aasia

Israel
Tel Aviv (Ben Gurionin kansainvälinen lentoasema)
Libanon
Beirut (Rafik Haririn kansainvälinen lentoasema)
Syyria
Damaskos
Kohteet > Eurooppa > Keski- ja Itä-Eurooppa

Albania
Tirana (Tiranan lentoasema)
Bosnia ja Hertsegovina
Sarajevo (Sarajevon kansainvälinen lentoasema)
Bulgaria
Sofia (Sofian lentoasema)
Varna (Varnan lentoasema)
Burgas (Burgasin lentoasema)
Kosovo
Pristina (Pristinan kansainvälinen lentosema)
Kroatia
Dubrovnik (Dubrovnikin lentoasema)
Split (Splitin lentoasema)
Zagreb (Zagrebin lentoasema)
Kypros
Larnaka (Larnakan kansainvälinen lentoasema)
Tšekki
Praha (Ruzyněn kansainvälinen lentoasema)
Unkari
Budapest (Budapestin Ferenc Liszt -lentoasema), tukikohta
Makedonia
Skopje (Skopjen kansainvälinen lentoasema)
Moldova
Chișinău
Montenegro
Podgorica (Podgorican lentoasema)
Puola
Varsova (Frederic Chopinin kansainvälinen lentoasema)
Romania
Bukarest (Henri Coandăn kansainvälinen lentoasema)
Cluj-Napoca
Târgu Mureș (Târgu Mureșin kansainvälinen lentoasema)
Venäjä
Moskova (Šeremetjevon kansainvälinen lentoasema)
Turkki
Istanbul (Atatürkin kansainvälinen lentoasema)
Ukraina
Kiova (Boryspilin kansainvälinen lentoasema)
Odessa (Odessan lentoasema)
Kohteet > Eurooppa > Länsi-Eurooppa

Belgia
Bryssel (Brysselin lentoasema)
Tanska
Kööpenhamina (Kööpenhaminan lentoasema)
Suomi
Helsinki (Helsinki-Vantaan lentoasema)
Ranska
Pariisi (Charles de Gaullen kansainvälinen lentoasema)
Saksa
Berliini (Tegelin kansainvälinen lentoasema)
Frankfurt (Frankfurtin kansainvälinen lentoasema)
Hampuri (Hampurin lentoasema)
Stuttgart (Stuttgartin lentoasema)
Kreikka
Ateena (Ateenan kansainvälinen lentoasema)
Thessaloniki (Thessalonikin kansainvälinen lentoasema)
Irlanti
Dublin (Dublinin lentoasema)
Italia
Rooma (Leonardo da Vincin kansainvälinen lentoasema)
Alankomaat
Amsterdam (Schiphol lentoasema)
Norja
Oslo (Oslon lentoasema)
Portugali
Lissabon
Espanja
Madrid (Barajasin lentoasema)
Malaga (Málagan lentoasema)
Ruotsi
Göteborg (Landvetterin lentoasema)
Tukholma (Arlandan lentoasema)
Sveitsi
Zürich (Zürichin kansainvälinen lentoasema)
Yhdistynyt kuningaskunta
Lontoo (Gatwickin lentoasema)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Malévin kotisivut
Plane Tickets Now (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
CH-Aviation (englanniksi)
168 Óra Online (Arkistoitu – Internet Archive) (unkariksi)
Titkok légijárata -dokumentti (unkariksi)
MA240:n suomalaisuhrit (Arkistoitu – Internet Archive) (suomeksi)
Oneworldiin kuuluvat lentoyhtiöt
Alaska Airlines | American Airlines | British Airways | Cathay Pacific | Finnair | Iberia | Japan Airlines | Malaysia Airlines | Qantas | Qatar Airways | Royal Air Maroc | Royal Jordanian | S7 Airlines | SriLankan Airlines
Oneworld Connect: Fiji Airways
Entiset jäsenet: Aer Lingus | Air Berlin | Canadian Airlines | LATAM | Malév | Mexicana
Eurooppalaisten lentoyhtiöiden yhteistyöjärjestön (AEA) jäsenet
Aegean Airlines
AirBaltic
Air France
Air Malta
Austrian Airlines
Brussels Airlines
Cargolux
Croatia Airlines
EAT Leipzig
Finnair
Icelandair
KLM
LOT Polish Airlines
Lufthansa
Luxair
Meridiana
Scandinavian Airlines
Swiss
TAP Portugal
TAROM
TNT Airways
Turkish Airlines
Ukraine International Airlines
Budapest Ferenc Liszt lentokenttä
Torill Thorstad Hauger

| Torill Thorstad Hauger> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. marraskuuta 1943 Oslo
Kuollut: 4. heinäkuuta 2014 (70 vuotta)
Kansalaisuus:  norjalainen
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: norja
Tuotannon kieli: norja
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Torill Thorstad Hauger (22. marraskuuta 1943 Oslo, Norja – 4. heinäkuuta 2014) oli norjalainen kirjailija. Hänen keskeinen tuotantonsa käsittelee historiallista Kristianiaa. Hän on kirjoittanut lapsille ja nuorille kirjoja siirtolaisuudesta ja viikingeistä.
Hauge opiskeli Oslon yliopistossa saksaa, etnologiaa, kansanperinnettä ja arkeologiaa. Hän valmistui maisteriksi  1966. Hän opiskeli myös Statens Håndverks- og Kunstindustriskolessa 1962–1964. Sen jälkeen hän työskenteli Oldsaksamlingissa Historiallisessa museossa.
Hauger osallistui Gyldendalin kilpailuun käsikirjoituksellaan Karl Eugen Olsen fra Vika, joka voitti kilpailun ja ilmestyi  1976. Se herätti runsaasti huomiota. Vanha Vika on silloin jo purettu Oslon kaupunginosa, jonka tilalle oli rakennettu uusi. Seuraavana ilmestyi 1984 menestyskirja Krestiane Kristiania. joka kertoo työläisnaisen elämästä. Se palkittiin vuoden historiallisena dokumenttiromaanina. Sen jälkeen hän muutamia kirjoitti- lasten ja nuortenkirjoja ja jälleen aikuisille historiallisia romaaneja, Karl Eugen Olsen fra Vika (1976) ja Krestiane Kristiania (1984).
Haugerin kirjailijantyötä luonnehtii halu kertoa nykyajasta historiallisessa perspektiivissä ja millaista elämä on aiemmin saattanut olla. Kirjoja leimaa suvaitsevaisuus ja humanismi. Ei siten ollut sattuma että Norjan Punainen risti ja Pelastakaa lapset -järjestö pyysivät häntä kirjoittamaan maahanmuuttajalapsista. Tuloksena oli Her er vi! (1989). Hän on kirjoittanut myös tieto- ja oppikirjoja.
Suomennetut teokset

Korppityttö (Ravnejenta), suomentanut Tuula Tuuva. Tekijän kuvittama. Otava, 1992 ISBN 951-1-11663-0
Palkinnot ja tunnustukset

Kultur- og kirkedepartementets litteraturpris for barne- og ungdomslitteratur 1980, teoksesta Det kom et skip til Bjørgvin i 1349
Norsk litteraturkritikerlags barnebokpris 1980, teoksesta Det kom et skip til Bjørgvin i 1349
Kultur- og kirkedepartementets litteraturpris for barne- og ungdomslitteratur 1982, teoksesta Sigurd Drakedreperen
Bokhandlerprisen 1984, teoksesta Krestiane Kristiania
Prøysenprisen 1984
ehdokasIBBY Honour List 1984, teoksesta Sigurd Drakedreperen
Oslo bys kunstnerpris 1987
Pier Paolo Vergerio-prisens æresliste for fagbøker 1989, teoksesta Den store Chicagoreisen
Skolebibliotekarteoksestaeningens litteraturpris 1989, lasten ja nuorten historiallisista romaaneista
Dobloug-palkinto 1991
Kultur- og kirkedepartementets spesialpris for barne- og ungdomslitteratur 1991, teoksesta Den lange reisen
Nordisk Skolebibliotekarteoksestaenings Børnebogspris 1994
Æresprisen «Bypatrioten», myöntäjä Oslo Byes Vel
Aiheesta muualla

Torill Thorstad Hauger, Store norske leksikon
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Muut:  Europeana  IdRef
Debbie Harry

| Deborah Harry |
| --- | --- |
 Debbie Harry vuonna 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. heinäkuuta 1945 (ikä 79) Miami, Yhdysvallat
Muusikko
Taiteilijanimi:  Debbie Harry
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1968–
Tyylilajit:  punk rock, new wave, rock, pop, disko, reggae, dance
Yhtyeet:  Blondie, The Jazz Passengers, sooloura
Levy-yhtiöt:  Chrysalis Records ja Private Stock Records 
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.blondie.net
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Deborah Ann ”Debbie” Harry (alkuperäinen nimi: Angela Trimble) (s. 1. heinäkuuta 1945 Miami, Florida, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rockmuusikko ja näyttelijä. Hän on uuden aallon musiikin menestyneimpiin kuuluneen Blondie-yhtyeen keulahahmo. Harry nousi yhdeksi aikansa ihannoiduimmista vaihtoehtoisen rockmusiikin esittäjistä.
Elämä > Lapsuus ja nuoruus

Harry syntyi Miamissa Floridassa. Hänet adoptoivat lahjakaupanomistajat Catherine Harry ja Richard Smith. Hän kävi Hawthorne High Schoolia, josta hän valmistui vuonna 1963. Vuonna 1965 hän valmistui New Jerseyssä sijaitsevasta Centenary Collegesta pääaineenaan taiteet. Ennen musiikkiuraansa Harry muutti New Yorkiin ja työskenteli vuoden BBC:ssä sihteerinä. Tämän jälkeen hän työskenteli Max's Kansas Cityssä tarjoilijana, sitten tanssijana ja Playboy-pupuna.
Elämä > Muusikon ura

Muusikon uransa Harry aloitti vaisusti menestyneessä folk-yhtyeessä The Wind in the Willows. Vuonna 1974 hän oli mukana The Stilettos -yhtyeessä, jonka jäsenenä oli myös myöhemmin Blondiessa soittanut Chris Stein. Harry ja Stein erosivat yhtyeestä ja perustivat yhtyeen Angel and the Snake. Pian tämän jälkeen he kokosivat Blondien, jonka he nimesivät Harrylle osoitettujen huuteluiden mukaan. Yhtye tuli pian vakioesiintyjäksi baareissa Max's Kansas City ja CBGB's. Vuonna 1976 debyyttialbumin julkaisun jälkeen yhtyeen menestys kasvoi 1980-luvun alkuun asti, ensin Australiassa ja Euroopassa ja sitten Yhdysvalloissa.
Blondien johtohahmoina ollessaan Harry ja Stein aloittivat pitkän parisuhteen, mutta eivät menneet naimisiin. Harrylla ei ole lapsia. 1980-luvun puolivälissä Harry piti vapaata hoitaakseen vakavasta taudista parantunutta Steiniä. Pariskunta erosi 1990-luvulla mutta jatkoi yhteistyötä. Vuonna 1999 Debbie Harry valittiin sijalle 12. rockmusiikin merkittävämpien naisten listalla, ja vuonna 2002 hän oli 18. kaikkien aikojen seksikkäimpien artistien listalla.
Harryn vahva lavasäteily ja katumuodin mukainen pukeutuminen tekivät Blondiesta yhden 1970–1980-lukujen taitteen suosituimmista popyhtyeistä. Heidän tunnetuimpia hittejään olivat ”Call Me”, ”Heart of Glass”, ”Rapture” ja ”Atomic”. Vaikka Blondien kaikki jäsenet olivat taitavia soittajia, valovoimainen laulaja jätti usein muut jäsenet varjoonsa.
1980- ja 1990-luvuilla Harry julkaisi joitakin sooloalbumeita ja näytteli elokuvissa. H. R. Giger on suunnitteli Harryn ensimmäisen sooloalbumin Koo Koon kannen, ja Giger myös ohjasi siltä kaksi Debbie Harryn musiikkivideota vuonna 1981. Blondie teki paluun vuonna 1999 ja esiintyy edelleen.
Muuta

Deborah Harry uskoo olleensa 1970-luvun alussa vähällä joutua autokyytiä tarjonneen sarjamurhaaja Ted Bundyn uhriksi. Hän vakuuttui asiasta luettuaan Bundyn sähkötuoliteloituksen jälkeen 1989 kuvauksen miehestä ja tämän toimintatavoista. Asian paikkansapitävyyttä ei ole varmistettu.
Harry on ajoittain maininnut haastatteluissa pitävänsä itseään biseksuaalisena. Hänet adoptoitiin nuorella iällä, eikä hän tunne biologisia vanhempiaan. Deborah on kertonut, että heidän etsimisensä olisi "loukkaus Harryja kohtaan" ja että tärkeintä on, että hän itse tietää kuka on.
Sooloalbumit

Koo Koo (1981)
Rockbird (1986)
Def, Dumb and Blonde (1989)
Debravation (1993)
Necessary Evil (2007)
Kirjallisuutta

Sylvie Simmons: Face it, 2019 (elämäkerta). ISBN 9780008229429.
Porter, Dick ja Needs, Kris: Blondie — Mustaa valkoisella.  Suomentanut J. Sarainen. Minerva, 2018.  ISBN 9523126024  (suomeksi)