stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1925
Tulokset > Miehet, 60 kilometriä

| Sija | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- |
| 1 | Tapani Niku | 5.22.07 |
| 2 | Tauno Lappalainen | 5.28.07 |
| 3 | Jussi Niemi | 5.58.57 |
| 4 | Yrjö Sepponen | 6.08.57 |
Kilpailu käytiin Kuopiossa 8. maaliskuuta.
Tulokset > Miehet, Joukkuehiihto 5 x 10 km

| Sija | Joukkue | Kilpailijat | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Haapaveden Hiihtäjät |  | 3.01.27 |
| 2 | Lahden Hiihtoseura |  | 3.09.38,5 |
| 3 | Pihlajaveden sk:n Urheilijat |  | 3.11.56 |
Tulokset > Miehet, 5 x 2 kilometrin viesti

| Sija | Joukkue | Kilpailijat | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Savon Sisu |  | 44.30,7 |
| 2 | Kuopion Urheiluveikot |  | 47.40 |
Kilpailu käytiin Kuopiosa 8.3. Maaliin pääsi kaksi joukkuetta. Iisalmen Visan joukkue keskeytti.
Tulokset > Naiset, 5 kilometriä

| Sija | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- |
| 1 | Aino Raivio | 25.21 |
| 2 | Impi Raivio | 25.34 |
| 3 | Olga Rehula | 25.48 |
| 4 | Elna Majaniemi | 26.30 |
| 5 | Katri Ilomäki | 28.58 |
Kilpailu käytiin Jyväskylässä.
Tulokset > Mäkihyppy

| Sija | Kilpailija | Pisteet | Hyppyjen pituudet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Paavo Nuotio | 18,70 |  |
| 2 | Sulo Usa | 18,36 |  |
| 3 | Toivo Nykänen | 18,24 |  |
| 4 | Toivo Reingoldt | 18,15 |  |
| 5 | T. Tukia | 18,07 |  |
| 6 | Uuno Suomalainen | 17,99 |  |
Kilpailu käytiin Lahdessa Salpausselän kisojen yhteydessä 22.3.
Tulokset > Yhdistetty

| Sija | Kilpailija | Pisteet | Hyppyjen pituudet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Toivo Nykänen | 38,15 |  |
| 2 | Esko Järvinen | 37,17 |  |
| 3 | Uuno Suomalainen | 36,38 |  |
| 4 | Sulo Usa | 34,22 |  |
| 5 | Verner Eklöf | 33,41 |  |
| 6 | Toivo Järvinen | 17,99 |  |
Kilpailu käytiin Lahdessa Salpausselän kisojen yhteydessä 21.3. Osanottajia oli kaikkiaan 13.
Marian Jaworski

Marian Jaworski

Marian Franciszek Jaworski (ukr. Мар'ян Францішек Яворський; 21. elokuuta 1926 Lviv – 5. syyskuuta 2020) oli puolalaissyntyinen ukrainalainen kardinaali. Hän toimi vuodesta 1991 Lvivin katolisena arkkipiispana, ja jäi siitä emeritukseksi 2008.
25. kesäkuuta 1950 pappisvihkimyksensä saanut Jaworski oli yksi kardinaaleista. Hän oli mukana valitsemassa uutta paavia vuoden 2005 konklaavissa.
Balthazar

| Balthazar> Au hasard Balthazar |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Robert Bresson
Käsikirjoittaja:  Robert Bresson
Tuottaja:  Mag Bodard
Säveltäjä:  Jean Wiener
Kuvaaja:  Ghislain Cloquet
Leikkaaja:  Raymond Lamy
Pääosat:   Anne Wiazemsky  Walter Green  François Lafarge 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:  Argos Films Parc Films Athos Films Ruotsin elokuvainstituutti SF Studios
Levittäjä:  Netflix iTunes
Ensi-ilta:  25. toukokuuta 1966
Kesto:  95 min.
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Balthazar (Au hasard Balthazar) on elokuvaohjaaja Robert Bressonin ohjaama mustavalkoinen elokuva, joka valmistui vuonna 1966. Elokuvan keskiössä on Balthazar-niminen aasi. Merkittävimmissä ihmisroolissa on Anne Wiazemsky.
Tuotanto ja vastaanotto

Balthazar kuvattiin Pyreneiden reunakukkuloiden kylässä. Bresson oli suunnitellut elokuvaa jo 1950-luvulla, ja sen kuvastoon kuuluvat monet lapsuutensa muistot. Bressonin mukaan siinä on mukana jonkun verran omaelämäkerrallisuutta. Aasin nimi tulee Les Baux-de-Provencen kreivien motosta, ja se on lisäksi viittaus Balthasariin, yhteen Itämaan tietäjistä.
Elokuva ei saanut erityisen hyvää vastaanottoa ilmestyttään vuonna 1966, ja esimerkiksi elokuvaohjaaja Ingmar Bergman kutsui sitä tylsäksi. Sen suosio on kuitenkin kasvanut, ja sitä pidetään nykyään mestariteoksena. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen sadan parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.
Tyyli ja teemat

Christian Braad Thomsenin mukaan Balthazar on Bressonin elokuvista kompleksisin ja sirpalemaisin. Braad Thomsen kutsuu Bresonnille tyypillistä tyyliä ”predestinaation runoudeksi”, ja Balthazarissa tyyli menee äärimmilleen, sillä Bresson hyppää useimmat dramaattisesti selittävät kohtaukset, joita muut elokuvaohjaajat pitäisivät pakollisena juonen eteenpäin viemisen kannalta. Braad Thomsenin mukaan Balthazar on myös Bressonin siihen astisen tuotannon synkin elokuva, sillä vain aasi Balthazar saa elokuvan lopussa kokea armon vapautuksen.
Toinen Bressonille tyypillinen tyyli on ”mallien” käyttäminen näyttelijöinä. Tyylin tavoitteena oli hävittää näyttelijöiden psykologiset tulkinnat esittämästään hahmosta. Kriitikko Roger Ebertin mukaan aasi on Bressonin täydellisin pääosanesittäjä, sillä se ei pyri esittämään mitään tunteitaan katsojalle.
Balthazarissa voi nähdä monia kulttuuriviittauksia, kuten Antoine Watteaun maalaukseen Gilles, jonka taustalla on tilannetta rauhallisesti tarkkaileva aasi, ja Fjodor Dostojevskin romaaniin Idiootti, jonka pääosahahmo Myškin toipuu masennuksestaan kuultuaan aasin kiljuntaa. Balthazar on siitä ainutlaatuinen elokuva, että sen pääosassa on eläin. Piirrettyjen lisäksi eläimiä keskushahmoina on yleensä vain lastenseikkailuissa, kuten Lassie- ja Rin Tin Tin -elokuvissa.
Martin Kesici

Martin Kesici vuonna 2009.
Martin Kesici (s. 29. huhtikuuta 1973 Berliini, Saksa) on saksalainen laulaja-lauluntekijä ja televisiopersoona.
Turkkilaisjuurinen berliiniläinen aloitti uransa hard rock -laulajana ja kitaristina.
Vuonna 2003 hän voitti kykyjenetsintäohjelman "Star Search" ja sai julkaista singlen nimeltä "Angel of Berlin", jossa on enemmän poppia kuin rock-riffejä.
Levysopimuksella ja ensimmäisellä albumillaan ”EM KAY” laulaja tuli tunnetuksi laajemmalle yleisölle.
Sittemmin hän on osallistunut muihin tosi-tv-ohjelmiin, kuten "Jungle Camp" ja "Adam sucht Eva". Hän on kärsinyt terveysongelmista.
Käännös suomeksi
Rahoveci

Rahoveci tai Rahovec (serb. Ораховац, Orahovatš) on kaupunki ja kunta Kosovossa. Se sijaitsee Kosovon länsiosassa Gjakovan piirissä. Vuoden 2011 väestönlaskennassa kunnallisrajojen alueella arvioitiin asuneen 56 208 asukasta. Rahoveci tunnetaan erityisesti viinitarhoistaan ja viineistään.
Vuoden 2011 väestönlaskennassa Rahovecin 56 208 asukkaasta 55 166 oli albaaneja, 404 aškaaleita, 299 egyptiläisiä, 134 serbejä, 84 romaneja, 10 bosniakkeja ja 2 turkkilaisia. 11 asukasta kuului muihin etnisiin ryhmiin ja 98 ei määritellyt etnisyyttään.
William Heinesen

| William Heinesen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. tammikuuta 1900 Tórshavn, Färsaaret
Kuollut: 12. maaliskuuta 1991 (91 vuotta) Tórshavn, Färsaaret
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: tanska
Esikoisteos:  runokokoelma: Arktiske Elegier og andre Digte (1921)   romaani: Blæsende Gry (1934)
Palkinnot
 Holberg-mitali (1960),   Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto (1964), Färsaarten kirjallisuuspalkinto (1975),   Ruotsin akatemian pohjoismainen palkinto (1987) 
Aiheesta muualla
www.abc-literature.dk
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
William Heinesen (15. tammikuuta 1900 Tórshavn, Färsaaret – 12. maaliskuuta 1991 Tórshavn, Färsaaret) oli färsaarelainen kirjailija, joka kirjoitti tanskaksi.
Heinesen syntyi Tórshavnissa, mutta hän muutti teini-ikäisenä Tanskaan, missä opiskeli taloustiedettä aikomuksenaan jatkaa isänsä yritystä. Hän kääntyi kuitenkin filosofiaan, kirjallisuuteen ja journalismiin. Heinesenin ensimmäinen teos oli runokokoelma Arktiske Elegier og andre Digte (1921). Hän julkaisi tämän jälkeen useita runokokoelmia ennen ensimmäistä romaaniaan.
Heinesenin ensimmäinen romaani Blæsende Gry ilmestyi vuonna 1934. Siinä ja vuonna 1938 julkaistussa Noatunissa oli selviä tanskalaisia vaikutteita, mutta ne kertovat silti färsaarelaisesta kyläelämästä yhteiskunnallisen muutoksen keskellä. Noatunin jälkeen meni 11 vuotta, ennen kuin Heinesen julkaisi seuraavan romaaninsa. Musta pata (Den sorte gryde) julkaistiin 1949 ja De fortabte spillemænd 1950.
Heinesenin neljännen romaaninsa, Moder Syvstjernen (1952) jälkeen oli taas pitkähkö tauko ennen seuraavaa romaania. Tuona aikana hän kirjoitti novelleja ja runoja. Vuonna 1964 julkaistu romaani Det gode håb perustui tanskalaisen 1600-luvulla färsaarilla vaikuttaneen papin Lucas Debesin elämään. Heinesen sai romaanista seuraavana vuonna Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon. Heinesen kirjoitti vielä tämän jälkeen joitakin tarinoita, mutta esimerkiksi romaanimaiset Tårnet ved verdens ende (1976) ja Laterna magica (1985) olivat enemmänkin useiden novellien yhteenliitettyjä kokoelmia.
Palkinnot ja tunnustukset

Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto 1965 teoksesta Det gode håb ()1964
Ruotsin akatemian pohjoismainen palkinto 1987
Suomennetut teokset

Musta pata (Den sorte Gryde), suom. Eija Palsbo, esipuheen kirj. Lars Hamberg, Hämeenlinna : Karisto 1958
Runoilija Lin Pe ja hänen kesy kurkensa: kuunnelma (Digteren Lin Pe og hans tamme trane), suom. Annika Idström, Helsinki: Yleisradio 1983 (dramatisoitu novellista)
Sirkka Rapolan suomentamia Heinesenin runoja on antologiassa Kaksitoista kirjailijaa (Fra Frostviken til Failaka), Helsinki, Pohjola-Norden, 1973
Isien keskustelu
Odottamaton jälleennäkeminen vieraassa kaupungissa (Runo on omistettu Otto Gelstedille.)
Venäläisen naisen muistoalbumiin
Väentulva erakon luo
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta William Heinesen Wikimedia Commonsissa
| n k Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon saajat |
| --- | --- |
1960-luku:  1962: Eyvind Johnson  1963: Väinö Linna  1964: Tarjei Vesaas  1965: William Heinesen & Olof Lagercrantz  1966: Gunnar Ekelöf  1967: Johan Borgen  1968: Per Olof Sundman  1969: Per Olov Enquist 
1970-luku:  1970: Klaus Rifbjerg  1971: Thorkild Hansen  1972: Karl Vennberg  1973: Veijo Meri  1974: Villy Sørensen  1975: Hannu Salama  1976: Ólafur Jóhann Sigurðsson  1977: Bo Carpelan  1978: Kjartan Fløgstad  1979: Ivar Lo-Johansson 
1980-luku:  1980: Sara Lidman  1981: Snorri Hjartarson  1982: Sven Delblanc  1983: Peter Seeberg  1984: Göran Tunström  1985: Antti Tuuri  1986: Rói Patursson  1987: Herbjørg Wassmo  1988: Thor Vilhjálmsson  1989: Dag Solstad 
1990-luku:  1990: Tomas Tranströmer  1991: Nils-Aslak Valkeapää  1992: Friða Á. Sigurðardóttir  1993: Peer Hultberg  1994: Kerstin Ekman  1995: Einar Már Guðmundsson  1996: Øystein Lønn  1997: Dorrit Willumsen  1998: Tua Forsström  1999: Pia Tafdrup 
2000-luku:  2000: Henrik Nordbrandt  2001: Jan Kjærstad  2002: Lars Saabye Christensen  2003: Eva Ström  2004: Kari Hotakainen  2005: Sjón  2006: Göran Sonnevi  2007: Sara Stridsberg  2008: Naja Marie Aidt  2009: Per Petterson 
2010-luku:  2010: Sofi Oksanen  2011: Gyrðir Elíasson  2012: Merethe Lindstrøm  2013: Kim Leine  2014: Kjell Westö  2015: Jon Fosse  2016: Katarina Frostenson  2017: Kirsten Thorup  2018: Auður Ava Ólafsdóttir  2019: Jonas Eika 
2020-luku:  2020: Monika Fagerholm  2021: Niviaq Korneliussen  2022: Solvej Balle 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  IdRef
Sappisuola

Sappisuolat ovat aminohappoihin sitoutuneita maksan muodostamia sappihappoja. Elimistössä on yhteensä 3-4 g sappisuoloja. Samat sappisuolat kiertävät enterohepaattista kiertokulkua useita kertoja vuorokaudessa, joten aterian jälkeen niitä voi erittyä ohutsuoleen jopa 15 g. Noin 5 prosenttia sappisuoloista kulkeutuu paksusuoleen ja poistuu elimistöstä ulosteen mukana. Maksasolujen käytettävissä oleva sappisuolamäärä vaikuttaa eritettävän sapen määrään. Mitä enemmän veressä on sappisuoloja, sitä enemmän niitä erittyy maksasoluista ja sitä suurempi on myös sapen määrä.
Sappisuolojen kierto

Sappisuolat eivät ole rasvaliukoisia sappihapoista poiketen, joten niiden imeytyminen ohutsuolesta on vähäistä ja tapahtuu diffundoitumalla. Sappisuolat vaikuttavat koko ohutsuolen alueella ennen kuin ne imeytyvät aktiivisten prosessien kautta vereen aivan ohutsuolen loppuosassa ja kulkeutuvat porttilaskimon kautta maksaan ja sieltä edelleen takaisin sappeen.
Diastole

Sydämen syklin tapahtumat. Keskellä diastole, jolloin kammiopaine (sininen käyrä) on pienimmillään.
Diastole eli lepovaihe on toinen sydämen toimintavaiheista. Diastole on sydämen sykäysten välinen veltostumisvaihe, jonka aikana kammiot täyttyvät uudelleen verestä. Keuhkoista tulee hapekasta verta vasemman eteisen kautta vasempaan kammioon. Suuren verenkierron laskimoista virtaa verta oikean eteisen kautta oikeaan kammioon. Diastolen päätyttyä alkaa sen vastakohta systole, eli supistumisvaihe.
Diastolen aikaiset tapahtumat sydämessä

Diastole alkaa, kun kammioiden supistusvaihe loppuu ja veltostumisvaihe alkaa. Kammio-valtimoläpät sulkeutuvat ja kammiopaine laskee alle eteisissä olevan paineen. Tämän seurauksena eteis-kammioläpät avautuvat ja eteisiin kertynyt veri pääsee siirtymään kammioihin.
Diastolen toisen kolmanneksen aikana kammioiden ja eteisten paine-erot ovat tasoittuneet. Kammioihin tulee vain vähän verta suoraan laskimoista eteisten läpi.
Kammiodiastolen kolmannessa vaiheessa eteiset supistuvat (eteissystole) ja täyttävät kammioita lisää. Noin 20–30 % täyttymisvaiheen aikaisesta verestä tulee kammioihin eteissupistusten aikana.
Jóannes Patursson

| Jóannes Patursson |
| --- | --- |
 Jóannes Patursson noin vuonna 1900.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. toukokuuta 1866 Kirkjubøur, Färsaaret
Kuollut: 2. elokuuta 1946 (80 vuotta) Kirkjubøur, Färsaaret
Poliitikko
Puolue:  itsehallintopuolue (1906–1936)   kansanpuolue (1940–1946)
Asema:  Färsaarten parlamentin jäsen 1901–1946   Tanskan parlamenttin jäsen 1901–1906
Jóannes Patursson (6. toukokuuta 1866 Kirkjubøur, Färsaaret – 2. elokuuta 1946 Kirkjubøur, Färsaaret) oli färsaarelainen poliitikko, joka oli 1900-luvun alussa saarten kansallisliikkeen merkittävimpiä edustajia. Hän oli 1901–1906 Färsaarten edustajana Tanskan parlamenttissa ja 1901–1946 Färsaarten omassa parlamentissa. Patursson kirjoitti uransa aikana myös useita runoja.
Elämäkerta

Jóannes Patursson syntyi vuonna 1866 Färsaarilla, Kirkjubøurin kylässä. Hänen isänsä omisti Färsaarten suurimman vuokramaatilan. Hän kävi koulunsa Tórshavnissa ja muutti sen jälkeen Norjaan opiskelemaan. Yleensä färsaarelaiset jatkoivat opintojaan Kööpenhaminassa, mutta Patursson meni opiskelemaan Stendin maatalousoppilaitokseen. Patursson vaikuttui Norjassa norjalaisten kansallismielisten aatteista.
Patursson oli järjestämässä tapaninpäivänä 1888 Løgtingin rakennuksessa pidettyä kokousta, jossa keskusteltiin fäärin kielen ja färsaarelaisen kulttuurin asemasta. Tapaamisen seurauksena perustettiin Føringafelag-niminen järjestö. Tilaisuudessa luettiin myös Paturssonin kirjoittama runo ”Nú er tann stundin komin till handa” (”Heti on nyt käsillä”. Siinä hän vaati, että färsaarelaisten pitäisi yhdessä taistella fäärin kielen rappeutumista vastaan.
Føringafelag hajosi 1890-luvun aikana, ja Patursson lähti siitä 1896. Paturssonin mielestä järjestö oli turhan maltillinen ja keskittyi jatkossa politiikkaan. Hänet valittiin vuonna 1901 sekä Färsaarten että saarten edustajana Tanskan parlamenttiin. Färsaarten parlamentissa hän oli vuoteen 1946 ja Tanskan parlamentissa vuoteen 1906. Paturssonista tuli 1900-luvun alussa Färsaarten itsehallintopolitiikan merkittävimpiä kehittäjiä. Hän esitti Tanskan parlamentissa vuonna 1906 näkemyksensä Färsaarten itsehallinnosta; ehdotus oli todennäköisesti saanut inspiraationsa Islannin vuoden 1904 itsehallintolaista.
Färsaarten parlamentin vuoden 1906 vaalien jälkeen maan separitistiset ja liittoutumista kannattaneet tahot perustivat omat puolueensa. Patursson perusti kannattjiensa kanssa itsehallintopuolueen. Patursson johti puoluetta vuoteen 1936 saakka, jolloin puolue hajosi maauudistuskysymyksen takia. Patursson vastusti voimakkaasti maauudistusta, mutta pääosa puolueen jäsenistä oli sen kannalla. Edward Mitens valittiin Paturssonin korvaajaksi. Patursson edusti parlamentissa muutaman vuoden sitoutumattomana, mutta sitten hän oli perustamassa kansanpuoluetta. Patursson istui lopulta Färsaarten parlamentissa kuolemaansa vuoteen 1946 asti. Hän kirjoitti elämänsä aikana useita poliittisia tekstejä, runoja ja lauluja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jóannes Patursson Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi 
Taiteenala:  KulturNav 
Muut:  IdRef 
Färsaarten parlamentin itsehallintopuolueen edustajat vuonna 1906; Patursson alarivissä toinen vasemmalta.
Ronald Lacey

| Ronald Lacey> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. syyskuuta 1935 Harrow, Lontoo, Englanti
Kuollut: 15. toukokuuta 1991 (55 vuotta)  Lontoo, Englanti
Puoliso:  Mela White (1959–1971)   Joanna Baker (1972–1989)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1960-luku – 1980-luku
Merkittävät roolit:  Arnold Toht (Kadonneen aarteen metsästäjät)   Heinrich Himmler (Indiana Jones ja viimeinen ristiretki)   Ikol  (Red Sonja)   Semelovsky (Firefox)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Ronald Lacey (28. syyskuuta 1935 – 15. toukokuuta 1991) oli englantilainen näyttelijä. Hän esiintyi muun muassa elokuvissa Kadonneen aarteen metsästäjät, Indiana Jones ja viimeinen ristiretki sekä Red Sonja. Lacey näytteli eri elokuvissa muun muassa Arnold Schwarzeneggerin, John Rhys-Daviesin ja Harrison Fordin rinnalla.
Elämäkerta > Ura

Lacey kävi koulua Harrow Weald Grammar Schoolissa. Suoritettuaan asepalveluksen ja Lontoon Academy of Music and Dramatic Artsin hän aloitti näyttelemisen vuoden 1961 TV-sarjassa The Secret Agent. Hänen ensimmäinen merkittävä roolinsa oli Royal Court Theatressa vuoden 1962 Chips with Everything -näytelmässä. Laceylla oli epätavallinen mopsimainen ulkonäkö, johon kuuluivat nappisilmät ja erikoisen malliset posket ja jonka avulla hän sai toistuvasti erikoisia rooleja näytelmissä ja elokuvissa.
Näyteltyään vuosina 1960–1970 brittiläisessä TV:ssä erilaisissa rooleissa, joihin lukeutui ikimuistoinen Harrisin rooli Ronnie Barkerin tilannekomediassa Hilut kintuissa, Lacey sai vihdoinkin roolin, joka antoi hänen näyttää kykynsä. 1970-luvun lopussa Lacey oli näet pettynyt näyttelijänuraansa, ja hän harkitsi kykyjenvälitystoimiston perustamista. Juuri silloin Steven Spielberg ehdotti Laceylle roolia natsivihollisena elokuvassaan Kadonneen aarteen metsästäjät. Elokuvan saaman suosion ansiosta Lacey muutti mieltään uransa suhteen. Hän näytteli tämän jälkeen useissa elokuvissa vihollisen roolissa seuraavien viiden-kuuden vuoden aikana. Hän esiintyi muun muassa Saharassa Brooke Shieldsin kanssa ja vuoden 1985 Red Sonjassa Arnold Schwarzeneggerin kanssa. Laceylla oli rooli myös vuoden 1982 elokuvassa Firefox, jossa esiintyi myös Clint Eastwood. Firefoxissa Laceyn roolihahmona oli tiedemies, joka auttoi länttä rautaesiripun takaa.
Lacey esitti lukuisia vihollisten rooleja, ja hän oli tunnettu omaperäisestä hymystään. Hänellä oli myös suuri luomi vasemmassa poskessa, mutta hän päätti olla poistamatta sitä.
Elämäkerta > Yksityiselämä

Lacey syntyi Harrow’ssa Lontoossa. Hänet tunnettiin jalomielisyydestään ja lämpimästä suhtautumisestaan faneja kohtaan, mutta hän oli yhtälaisesti tunnettu Lontoon teatterin näyttämöllä myös suuresta kiintymyksestään alkoholiin ja tupakkaan. Hän esiintyi usein juorulehdissä.
Lacey oli kahdesti naimisissa. Hän oli ensin naimisissa näyttelijätär Mela Whiten kanssa, jonka kanssa hän sai kaksi lasta 1960-luvulla, Rebeccan ja Jonathanin, joista kummastakin tuli näyttelijöitä. Myrskyisän eron jälkeen hän meni uudelleen naimisiin vuonna 1972.  Hänen toinen vaimonsa Joanna Baker synnytti hänelle hänen kolmannen lapsensa Matthew'n. Laceyn tyttärestä Rebeccasta tuli televisiossa suosittu BBC:n sarjassa Sairaalaelämää. Hänen poikansa Matthew on Hammer Film Productionsissa toimivan Barbara Shelleyn kummipoika.
Lacey oli syntyperältään walesilainen, ja hän omisti perheineen mökin Walesissa, missä he viettivät yhdessä useita lomia. Mökki periytyi Laceyn kolmelle lapselle hänen kuolemansa jälkeen.
Lacey kärsi parikymppisenä suolistosairauksista, minkä vuoksi hänelle tehtiin kolostomia. Vuosien aikana Laceyn lääkäri kielsi Laceyta näyttelemästä joitakin rooleja muissa maissa. Laceyn paino putosi jatkuvasti hänen elämänsä viimeisen kymmenen vuoden aikana syövän takia. Tuolloin Lacey näytti satunnaisesti pöhöttyneeltä ja turvonneelta käyttämiensä lääkkeiden takia. Lacey joutui lopulta antamaan syövälle periksi, kun se levisi hänen maksaansa.
Elämäkerta > Kuolema

Lacey kuoli Lontoossa maksan vajaatoimintaan 15. toukokuuta 1991. Laceyn tytär Rebecca huolehti isästään ennen tämän kuolemaa. Lacey haudattiin vasta noin kolmen kuukauden kuluttua hänen kuolemansa jälkeen.
Uinnin Suomen-mestaruuskilpailut 1910

Suomen uintimestaruuksista kilpailtiin useammassa eri paikassa ja eri aikoina.
Vaasassa 23. - 24. heinäkuuta ratkaistiin mestaruudet vesipallossa ja 1 000 metrin vapaauinnissa.
Tampereella 3. - 31. heinäkuuta ratkaistiin mestaruudet miesten suorissa kerroshypyissä ja naisten 100 metrin vapaauinnissa.
Porissa 7. elokuuta ratkaistiin miesten 200 metrin rintauinnin mestaruus.
Helsingissä 13. - 14. elokuuta ratkaistiin miesten 100 metrin vapaauinnin, kerroshyppyjen, naisten suorien hyppyjen, miesten ponnahduslautahyppyjen ja 4 x 50 metrin viestiuintimestaruudet.
Miehet > 100 m vapaauinti

| Sija | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- |
| 1 | Artturi Helenius | 1.13,4 |
| 2 | J. Kahma | 1.16,5 |
| 3 | W. Bjelke | 1.19,2 |
| 4 | Y. Söderling | 1.20,1 |
Miehet > 1 000 m vapaauinti

| Sija | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- |
| 1 | Jarl Wasström | 18.17,1 |
| 2 | Arvo Aaltonen | 18.29,9 |
| 3 | K. Järvinen | 18.57,4 |
Miehet > 200 m rintauinti

| Sija | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- |
| 1 | L. Lindroos | 3.08,9 |
| 2 | K. Järvinen | 3.09,2 |
| 3 | Arvo Aaltonen | 3.12,7 |
Miehet > 4 x 50 m viesti

| Sija | Seura | Kilpailijat | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Vaasan Uimaseura | V Bremer, W.Bjelke, I. Kahma, Artturi Helenius | 2.13,4 |
| 2 | Turun Uimaseura | B. Lindberg, B. Lilius, A. Rydman, Y. Söderling | 2.27,4 |
| 3 | Helsingin Uimaseura |  | 2,31,0 |
Miehet > Ponnahduslauta

| Sija | Kilpailija | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1 | A. Nyman | 211,3 |
| 2 | E. Johansson | 202,8 |
| 3 | Oskar Wetzell | 200,1 |
Miehet > Kerroshypyt

| Sija | Kilpailija | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1 | Toivo Aro |  |
| 2 | Oskar Wetzell |  |
| 3 | L. Suni |  |
Miehet > Suorat Hypyt

| Sija | Kilpailija | 1 | 2 | 3 | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Toivo Aro | 37,2 | 40,0 | 39,8 | 117,0 |
| 2 | E. Siven | 34,9 | 37,0 | 38,3 | 110,2 |
| 3 | A. Nyman | 34,8 | 35,0 | 36,8 | 106,6 |
| 4 | W. Nikula | 34,7 | 34,5 | 37,3 | 106,5 |
| 5 | L. Suni | 34,7 | 35,0 | 35,8 | 105,5 |
Miehet > Vesipallo

Vesipallomestaruuden voitti Helsingfors Simsällskap voittamalla Vaasan Uimaseuran maalein 4-1.
Naiset > 100 m vapaauinti

| Sija | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- |
| 1 | Regina Kari | 1.42,8 |
| 2 | Anna Björkman | 1.52,4 |
| 3 | Helmi Laaksonen | 1.53,8 |
Naiset > Suorat hypyt

| Sija | Kilpailija | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1 | Walborg Florström |  |
| 2 | E. Laamanen |  |
| 3 | Anna Järvinen |  |