stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suorakulmainen koordinaatisto
Historia

Adjektiivi karteesinen viittaa ranskalaiseen matemaatikkoon ja filosofiin René Descartesiin, joka julkaisi idean siitä vuonna 1637. Myös Pierre de Fermat teki saman löydön, muttei julkaissut sitä. Ranskalainen kirkonmies Nicole Oresme käytti karteesista koordinaatistoa vastaavia konstruktioita jo kauan ennen Descartesin ja Fermat'n aikaa.
Sekä Descartes että Fermat käsittelivät yhden akselin tapauksia, joiden muuttujien arvot laskettiin suhteessa akseliin. Kahden akselin tapaus otettiin käyttöön myöhemmin, kun Descartesin La Géométrie käännettiin latinaksi vuonna 1649 Frans van Schootenin ja hänen oppilaidensa toimesta. Kirjan kommentoijat ottivat käyttöön uusia käsitteitä selventäessään Descartesin työn ideoita.
Karteesisen koordinaatiston kehittämisellä oli merkittävä rooli Isaac Newtonin ja Gottfried Wilhelm Leibnizin työssä Differentiaali- ja integraalilaskennan parissa. Kahdella koordinaatilla kuvattu taso yleistyi myöhemmin vektoriavaruudeksi.
Monia muita koordinaatistoja on kehitetty Descartesin jälkeen. Esimerkkeinä napakoordinaatisto tasossa sekä pallo- ja sylinterikoordinaatisto kolmiulotteisessa avaruudessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suorakulmainen koordinaatisto Wikimedia Commonsissa
Kirjallisuutta

Descartes, René (2001). Discourse on Method, Optics, Geometry, and Meteorology. Kääntänyt englanniksi Paul J. Oscamp (Revised ed.). Indianapolis, IN: Hackett Publishing. ISBN 978-0-87220-567-3. OCLC 488633510.
Korn GA, Korn TM (1961). Mathematical Handbook for Scientists and Engineers (1st ed.). New York: McGraw-Hill. pp. 55–79. LCCN 59-14456. OCLC 19959906.
Margenau H, Murphy GM (1956). The Mathematics of Physics and Chemistry. New York: D. van Nostrand. LCCN 55-10911.
Moon P, Spencer DE (1988). "Rectangular Coordinates (x, y, z)". Field Theory Handbook, Including Coordinate Systems, Differential Equations, and Their Solutions (corrected 2nd, 3rd print ed.). New York: Springer-Verlag. s. 9–11 (Table 1.01). ISBN 978-0-387-18430-2.
Morse PM, Feshbach H (1953). Methods of Theoretical Physics, Part I. New York: McGraw-Hill. ISBN 978-0-07-043316-8. LCCN 52-11515.
Sauer R, Szabó I (1967). Mathematische Hilfsmittel des Ingenieurs. New York: Springer Verlag. LCCN 67-25285.
Suomusjärvi

| Suomusjärvi> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Salo |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
 Suomusjärven vanha kunnantalo takaa kuvattuna vuonna 2022.
Sijainti:  60°22′45″N, 023°35′25″E
Maakunta:  Varsinais-Suomen maakunta
Seutukunta:  Salon seutukunta
Kuntanumero:  776
Hallinnollinen keskus:  Kitula
Perustettu:  1898
– emäpitäjä:  Kisko
Liitetty:  2009
– liitoskunnat:  Salo Halikko Kiikala Kisko Kuusjoki Muurla Perniö Pertteli Särkisalo Suomusjärvi
– syntynyt kunta:  Salo
Pinta-ala:  176,48 km²  (1.1.2008)
– maa:  159,29 km²
– sisävesi:  17,19 km²
Väkiluku:  1 330   (31.12.2008)
– väestötiheys:  8,35 as./km² (31.12.2008)
Ikäjakauma:  2007 
– 0–14-v.:  15,9 %
– 15–64-v.:  62,0 %
– yli 64-v.:  22,1 %
Kitula ja sen halkova seututie 110.
Suomusjärvi on Suomen entinen kunta, joka sijaitsee Varsinais-Suomen maakunnassa, Länsi-Suomen läänissä. Kunnassa asui 1 330 ihmistä, ja sen pinta-ala on 176,48 km2, josta 17,19 km2 oli vesistöjä. Väestötiheys oli 8,35 asukasta/km2. Suomusjärvellä sijaitsee Ajopellon teollisuusalue.
Suomusjärven kunta lakkautettiin ja yhdistettiin yhdeksän muun kunnan kanssa uudeksi kunnaksi 1. tammikuuta 2009 alkaen. Tällöin siihenastinen Salon kaupunki, Halikon kunta, Kuusjoen kunta, Perttelin kunta, Muurlan kunta, Perniön kunta, Särkisalon kunta, Kiskon kunta, Kiikalan kunta ja Suomusjärven kunta lakkautettiin ja tilalle perustettiin niiden silloiset alueet käsittävä uusi kunta, joka otti käyttöönsä Salo-nimen ja kaupunki-nimityksen.
Suomusjärven naapurikunnat olivat Karjalohja, Kiikala, Kisko, Nummi-Pusula ja Sammatti.
Maamerkkejä

Seututie 110 kulkee Suomusjärveltä länsi-itäsuuntaisesti ja halkoo kunnan kahtia. Uusi Turun-Helsingin moottoritie valmistui Suomusjärven osalta alkuvuonna 2009. Se paransi kunnan liikenneyhteyksiä entisestään. Kunnan keskusta on vanhan valtatien varressa sijaitseva Kitula. Siellä sijaitsevat useimmat kunnan palvelut kaupoista kouluun. Vuonna 1849 valmistunut, arkkitehti E. B. Lohrmannin suunnittelema Suomusjärven kirkko sijaitsee melko keskellä kuntaa. Kirkonkylä on pieni ja siellä sijaitsee vain muutamia taloja. Kirkonkylän risteyksestä seututieltä 110 on lähes yhtä pitkä matka Turkuun kuin Helsinkiin; Turkuun on 82 kilometriä, Helsinkiin 84. Muista merkittävistä kylistä mainittakoon Kettula, jossa ovat metsästäneet niin useat ulkomaalaiset vieraat kuin Urho Kekkonen. Sylvi ja Urho Kekkonen omistivat Katerma-nimisen kesämökin Iso-Ruona-järvellä. Suomusjärven alueella kesämökin omistaa myös Sauli Niinistö.
Suomusjärvellä on kaksi Museoviraston vuonna 2009 määrittelemää valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä. Toinen näistä on Yltäkylän, Laperlan ja Häntälän kylistä koostuva Aneriojärven kyläasutus. Toinen on Suomusjärven kirkonkylä.
Historiaa

Suomusjärvi on tunnettu Suomusjärven kulttuurista (8000–5000 eaa.), joka on saanut nimensä Suomusjärveltä tehtyjen arkeologisten löytöjen perusteella. Alkuvuonna 2009 Suomusjärvellä ehti lyhyen aikaa toimia tätä esittelevä arkeologinen opastuskeskus Kivikausikeskus Rira, joka kuitenkin lopetettiin toukokuussa 2009.
Kivikautisten löytöjensä osalta Suomusjärvi on Varsinais-Suomen rikkainta aluetta, mutta pronssi- ja rautakautisia löytöjä ei ole tehty lukuun ottamatta muutamia soikeita tuluskiviä, jotka kertovat muinaisten eränkävijöiden liikkumisesta seudulla. Suomusjärvi kuului ruotsalaisen vero-oikeuden piiriin, mistä on päätelty pysyvän asutuksen syntyneen 1300-luvulta lähtien. Halikkolaisten erämaa-alueita oli Suomusjärvellä saakka, joten uudisasukkaatkin saapuivat todennäköisesti lännen suunnalta. 1400-luvun puolivälissä suuret uudisasutusalueet yhdistettiin Muurlan hallintopitäjäksi, ja Suomusjärvi kuului sen Kaninkola-nimiseen verokuntaan. Uuden ajan alussa vuonna 1540 Suomusjärvellä oli 15 kylää.
Suomusjärven ensimmäinen kirkko rakennettiin Laidiken kylään Enäjärven rannalle vuonna 1635, ja Suomusjärvi muodostettiin Kiskon kappeliseurakunnaksi vuonna 1678. 1650-luvulla kirkko siirrettiin Suomusjärven kylään keskemmälle pitäjää. Suomusjärvestä tuli itsenäinen seurakunta vuonna 1898, ja ensimmäinen kirkkoherra vihittiin virkaansa vuonna 1904.
Kyliä

Ahtiala, Arpalahti, Häntälä, Hinttala, Kettula, Kitula, Koorla, Lahnajärvi, Laidike, Laperla, Lemula, Rautsuo, Salittu, Salmi, Suomusjärvi, Taipale.
Kitulan taajamassa on 595 asukasta (31.12.2016).
Kulttuuri > Murre

Suomusjärven alueella puhutun kielen perustana on itäinen Lounais-Suomen murre. Suomusjärven murre kuuluu Lounais-Suomen itäryhmän Halikon alaryhmään.
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Suomusjärven ravintoloita ovat Ykköspesä Hauklammen levähdysalueella moottoritien varrella sekä vuonna 2015 uudelleen avattu Lahnajärven taukopaikka 110-tien varrella. Aiemmin ruokaa tarjoili myös Suomusjärven motelli Syvälammen rannalla. Se kuitenkin paloi 29. heinäkuuta 2014.
Suomusjärven pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla perunajauhoista tehty pannukakku, sisälmyksistä tehty pylssoosi ja jälkiruoka kräämi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suomusjärvi Wikimedia Commonsissa
| n k Varsinais-Suomen maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Aura  Kaarina  Kemiönsaari  Koski Tl  Kustavi  Laitila  Lieto  Loimaa  Marttila  Masku  Mynämäki  Naantali  Nousiainen  Oripää  Paimio  Parainen  Pyhäranta  Pöytyä  Raisio  Rusko  Salo  Sauvo  Somero  Taivassalo  Turku  Uusikaupunki  Vehmaa 
Entiset kunnat:  Alastaro  Angelniemi  Askainen  Dragsfjärd  Halikko  Hiittinen  Houtskari  Iniö  Kakskerta  Kalanti  Karinainen  Karjala  Karuna  Kemiö  Kiikala  Kisko  Korppoo  Kuusisto  Kuusjoki  Lemu  Loimaan kunta  Lokalahti  Maaria  Mellilä  Merimasku  Metsämaa  Mietoinen  Muurla  Naantalin maalaiskunta  Nauvo  Paattinen  Paraisten maalaiskunta  Perniö  Pertteli  Piikkiö  Pyhämaa  Rymättylä  Somerniemi  Suomusjärvi  Särkisalo  Tarvasjoki  Uskela  Uudenkaupungin maalaiskunta  Vahto  Velkua  Västanfjärd  Yläne 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Suomusjärven kirkko.
Suomusjärven museo kirkonkylässä.
Suomen historian aikajana

Suomen historian aikajana on kronologinen luettelo Suomen historiaan liittyvistä tapahtumista, löydöksistä tai muista ajallisista kohteista.
Suomen esihistoria

250000 eaa.–75000 eaa.: Kristiinankaupungin susiluola (kiistanalainen).
8000-luku eaa.: Mannerjään väistyessä ensimmäiset asukkaat saapuvat Suomeen.
Suomen esihistoria > Mesoliittinen kivikausi (8700 eaa.–5100 eaa.)

Kulttuuri pohjautuu metsästykseen, kalastukseen sekä kasvien, sienten ja marjojen keräilyyn. Tärkeimmät saaliseläimet ovat hirvi, majava ja hylje. Koiria pidetään kotieläiminä. Asutus sijaitsee muinaisrannoilla. Ihmiset liikkuvat saaliseläinten perässä vuodenaikojen mukaan sinne, missä saalistus on helpointa. Suomen asukasluku mesoliittisella kaudella on tuhansia tai kymmeniä tuhansia ihmisiä. Mesoliittisen kauden kulttuuri vakiintui Suomessa n. vuonna 7500 eaa., jonka jälkeisestä ajasta käytetään myös nimitystä Suomusjärven kulttuuri.
8800 eaa.: Orimattilan Myllykosken muinainen asuinpaikka.
8700 eaa.: Enon muinainen asuinpaikka.
8700 eaa.–5100 eaa.: Huittisten hirvenpää.
8600 eaa.–8500 eaa.: Joutsenon Saarenojan muinainen asuinpaikka.
8600 eaa.–8200 eaa.: Lahden Ristolan muinainen asuinpaikka.
8540 eaa.: Antrean verkko.
8300 eaa.–8200 eaa.: Utsjoen Sujalan muinainen asuinpaikka.
n. 7500 eaa.–5100 eaa.: Suomusjärven kulttuuri.
6980 eaa.–6800 eaa.: Heinolan reenjalas.
6500 eaa.: Kirkkonummen luutuura.
5790 eaa.: Rovaniemen hirvenpää.
Suomen esihistoria > Neoliittinen kivikausi (5100 eaa.–1500 eaa.)

Neoliittisella ajalla otetaan käyttöön viljelyskasvit sekä kotieläimet. Kyläasutus ja kyläkulttuuri kehittyvät. Maatalous leviää Suomeen idästä tattarinviljelyksen muodossa. Saviastioiden valmistustaito leviää Suomeen. Hautaustavaksi vakiintuu punamultahautaus.
5300 eaa.: Kouvolan Jaalan tattarinviljelyskulttuuri.
5200 eaa.–2000 eaa.: Kampakeraaminen kulttuuri.
5200 eaa.–4450 eaa.: Vanhempi varhaiskampakeramiikka.
5200 eaa.–4350 eaa.: Säräisniemi 1 -keramiikka.
5000 eaa.–4500 eaa.: Suomen ensimmäiset kalliomaalaukset.
5000 eaa.–2000 eaa.: Pohjan Pohjankurun puujumalainen.
5000 eaa.–500 eaa.: Kierikin asutus.
4600 eaa.–3850 eaa.: Varhainen asbestikeramiikka.
4450 eaa.–4150 eaa.: Nuorempi varhaiskampakeramiikka
4300 eaa.–3700 eaa.: Jäkärlän keramiikka.
4200 eaa.: Ahvenanmaan maanviljelys.
3900 eaa.–3500 eaa.: Tyypillinen kampakeramiikka.
3750 eaa.–3250 eaa.: Myöhäiskampakeramiikka.
3600 eaa.–3100 eaa.: Kierikin keramiikka.
3250 eaa.–2500 eaa.: Pöljän keramiikka.
3250 eaa.–2500 eaa.: Jysmän keramiikka.
3200 eaa.: Karjanhoito saapuu viimeistään Suomeen.
3200 eaa.–2400 eaa.: Pyheensillan keramiikka.
3000 eaa.–2000 eaa.: Jätinkirkkojen rakentaminen.
3000 eaa.–2000 eaa.: Laukaan Vehniän lusikka.
2800/2700 eaa.–2300 eaa.: Nuorakeraaminen kulttuuri.
2500/2300 eaa.–1800/1500 eaa.: Kiukaisten keramiikka.
2350 eaa.–1800 eaa.: Kiukaisten kulttuuri.
2000 eaa.: Keski-Suomen maanviljelys.
1750 eaa.–1500 eaa: Säkkijärven hirvenpää.
1600 eaa.–1500-luku eaa.: Saamelaisten esivanhemmat saapuvat Suomeen.
n. 1500 eaa.: Turun Niuskalan ohranjyvät.
Ahvenanmaan kuoppakeramiikka.
Suomen esihistoria > Pronssikausi (1500 eaa.–500 eaa.)

Metalleja ja metalliseoksia, pääasiassa pronssia käytetään aseiden, työkalujen ja korujen valmistukseen. Yhteisöt ovat kylissä asuvia maanviljelijöitä tai metsästäjä-kalastaja-ryhmiä. Yhteisöistä tulee hierarkisia. Suomesta on yhteyksiä Etelä-Skandinaviaan, Keski-Volgalle ja Uralille. Maanviljely valtaa alaa, vaikka pyynnin merkitys on yhä suuri. Viljely pohjautuu suurelta osin kaskiviljelyyn. Viljakasveina ohra ja vehnä. Idässä metsästyskulttuuri jatkuu ja siihen liittyy jonkun verran kaskiviljelyä ja karjanhoitoa. Maanviljely heikkenee ja loppuu sisämaassa ilmaston kylmenemisen takia. Kotieläiminä lampaita, sikoja, vuohia ja nautoja. Pronssikautista laivanrakennustaitoa pidetään todennäköisenä. Talotyyppinä skandinaavinen pitkätalo, johon kuuluvat navetta, varasto ja asuinhuone. Kivistä rakennetaan laivamaisia hautarakennelmia. Länsi-Suomen rannikolla rakennetaan haudoiksi hiidenkiukaita ja hautaröykkiöitä, sisämaassa lapinraunioita. Hautaukset toimitetaan aluksi ilman polttamista ja myöhemmin yhä useammin polttohautaamalla.
1900 eaa.–1000 eaa.: Lovozeron keramiikka.
1900 eaa.–500 eaa.: Tekstiilikeramiikka.
1500 eaa.–1100 eaa.: Nakkilan Selkäkankaan hautaröykkiöt.
1500 eaa.–800 eaa.: Paimion keramiikka.
1500 eaa.–500 eaa.: Euran kuninkaanhauta.
1500 eaa.–500 eaa.: Euran Luistarin muinaisjäännösalue.
1500 eaa.–500 eaa.: Harjavallan Matinharjun röykkiöhaudat.
1500 eaa.–500 eaa.: Kokemäen Orjapaaden röykkiöhauta.
1500 eaa.–500 eaa.: Laitilan Hautvuoren linnan rakentaminen.
1500 eaa.–500 eaa.: Salon Veitakkalan linnamäen linnavuori.
n. 1200 eaa.–1100 eaa. Ahvenanmaan Otterböten asuinpaikka.
n. 1100 eaa.–900 eaa.: Maaningan kirves.
1100 eaa.–500 eaa.: Liedon Vanhalinnan varhaisin aktiivinen kausi.
1100 eaa.–500 eaa.: Anttilan keramiikka.
1100 eaa.–500 eaa.: Rauman Sammallahdenmäen röykkiöhaudat.
900 eaa.–300 jaa.: Luukonsaaren keramiikka.
800-luku eaa.: Itämerensuomalaisten pääjoukko eli suomalaisten esivanhemmat saapuvat lounaisrannikolle.
800 eaa.–300 jaa.: Morby-keramiikka.
600 eaa.–300 jaa.: Sirnihtan keramiikka.
600 eaa.–300 jaa.: Kjelmöyn keramiikka.
Ruotsin vallan aika > Varhaiskeskiaika

n. 1248–1258: Bero I Suomen piispana.
1249: Ruotsalaisten toinen ristiretki Suomeen (ristiretken vuosiluvusta vaihtelevia tulkintoja). Lyypekin kaupunginkronikan mukaan ”Birger jaarli pakottaa Suomen Ruotsin kruunun alaiseksi”. Länsi-Suomen tosiasiallinen valloitus aloitetaan? Piispa Bero luovuttaa ”suomalaisten veron” Ruotsin kuninkaalle.
1249: Suomen ensimmäinen luostari, Pyhän Olavin dominikaanikonventti perustetaan Turkuun.
1250–1266: Birger-jaarli Ruotsin hallitsijana yhdessä Valdemar Birgerinpojan kanssa.
1258–1266: Ragvald I Suomen piispana.
1266–1275: Valdemar Birgerinpoika Ruotsin hallitsijana.
1266–1286: Catillus Suomen piispana.
1275–1290: Maunu Ladonlukko Ruotsin kuninkaana.
1276: Suomen ensimmäinen hiippakunta, Turun arkkihiippakunta perustetaan.
1276 Turkuun perustetaan Suomen ensimmäinen koulu, Turun katedraalikoulu. (todennäköinen perustamisvuosi)
1280: Kaarle Kustaanpoika nimitetään virkaan 'praefectus finlandiae', eli Varsinais-Suomen käskynhaltijaksi.
1280: Maallinen rälssi syntyy, kun raskaan sotaratsukon varustaville tiloille annetaan verovapaus.
1284: Maunu Ladonlukko nimittää Bengt Birgerinpojan Suomen herttuaksi.
1286–1290: Johannes Suomen piispana.
1290–1318: Birger Maununpoika Ruotsin kuninkaana.
1290–1298: Torkkeli Knuutinpoika johtaa Ruotsin holhoojahallitusta Birger Maununpojan ollessa alaikäinen.
1291–1308: Maunu I Suomen piispana.
1293: Eerikinkronikan mukaan Suomeen tehdään kolmas ristiretki. Karjalaan suuntautuneen retken aikana perustetaan Viipurin linna karjalaisten linnoitetun varasto- ja kauppapaikan tilalle.
1300-luku: Sipoon Sipoonlinnan muinaislinna.
1300-luku: Islantilaisessa Norna-Gestrin tarinassa kerrotaan, että kveenit hyökkäsivät muinoin Svíþjóð-alueelle (Sveanmaa) yhdessä kuurilaisten kanssa.
1300-luku–1400-luku: Keskiaikainen messulaulukirja Graduale Aboense.
1300: Turun tuomiokirkko vihitään.
1302: Valdemar Maununpojasta tulee Suomen herttua.
1309: Vanhin säilynyt asiakirja, joka mainitsee Turun kaupungin.
1309–1321: Ragvald II Suomen piispana.
1308–1321: Kuusiston piispanlinna rakennetaan Paavali Juustenin Suomen piispainkronikan mukaan.
1310: Ruotsin valtakunnan hallinta jaetaan kolmeen osaan. Eerik Maununpojan hallintaan annetaan Länsi-Götanmaa, Värmlanti ja Möre. Valdemar Maununpojan hallittaviksi tulevat Varsinais-Suomi, Häme, Uusimaa, Ahvenanmaa, Tukholma osa arkkihiippakuntaa sekä Öölanti. Kuningas Birger Maununpojan hallintaan jäävät muut osat valtakuntaa.
1318: Paavali Juustenin Suomen piispainkronikan mukaan venäläiset polttavat Turun kaupungin ja ryöstävät Turun tuomiokirkon.
1318–1319: Matias Kettilmundinpoika Ruotsin päämiehenä.
Ruotsin vallan aika > Sydänkeskiaika

1319–1364: Maunu Eerikinpoika Ruotsin kuninkaana.
1321–1338: Pentti Gregoriuksenpoika Suomen piispana.
1323, 12. elokuuta: Pähkinäsaaren rauha. Sota Ruotsin ja Novgorodin välillä päättyy. Rauhansopimus on vanhin säilynyt kirjallinen dokumentti Ruotsin itä- ja pohjoisrajan määrittelystä. Karjala jaetaan kahteen osaan. Ruotsi saa etupiiriinsä Äyräpään, Jääsken ja Savilahden kihlakunnat. Novgorod saa Itä-Kannaksen ja Laatokan Karjalan asutusalueet.
1326: Turussa järjestetään Suomen ensimmäinen tunnettu maakuntakokous.
1337: Talonpojat nousevat Karjalassa kapinaan liettualaista lääninherraa vastaan.
1338–1366: Hemming Suomen piispana.
1340: Paavi julistaa joukon sääksmäkeläisiä talonpoikia kirkonkiroukseen.
1344: Suomesta käytetään ensimmäisen kerran nimitystä Österlandia (Itämaa).
1346: Porvoon kaupunki perustetaan.
1350: Maunu Eerikinpojan maanlaki ja kaupunkilaki.
1351: Maunu Eerikinpoika vierailee Suomessa ja kutsuu Suomen rälssimiehet hevos- ja asekatselmukseen.
1353: Pentti Algotinpoika nimitetään Suomen herttuaksi.
1360–1370: Bo Joninpoika Grip alkaa rakennuttamaan Raaseporin linnaa.
1362: Suomi saa oikeuden lähettää laamanneja osallistumaan Ruotsin kuninkaanvaaleihin.
1364–1389: Albrekt Mecklenburgilainen Ruotsin kuninkaana.
1365: Turun linnaa piiritetään ja se antautuu Albrekt Mecklenburgilaisen joukoille. Hän saa hallintaansa myös pohjanmaan ja satakunnan.
1365: Ruotsin kuningas Albrekt Mecklenburgilainen myöntää Ulvilalle kaupunkioikeudet 7. helmikuuta.
1366–1367: Henrik Hartmanninpoika Suomen piispana.
1367–1370: Johannes Pietarinpoika Suomen piispana.
1367: Aborchin linna perustetaan Kokemäenjoen varrelle ja Liinmaan linna siirretään Eurajoelle.
1370–1385: Johannes Westfal Suomen piispana.
1371: Bo Joninpoika Grip alkaa käyttämään arvonimeä ”täysivaltainen Ruotsin valtakunnan virkamies ja Itämaiden päällikkö.”
1385–1412: Bero Balk Suomen piispana.
1388: Varhaisin maininta Kastelholman linnasta.
Suomen suuriruhtinaskunta (1809–1917) > Autonominen Suomi

1809–1825: Aleksanteri I Suomen suuriruhtinaana.
1809–1863: Virkavaltaisuuden aika, valtiopäivät eivät kokoonnu lainkaan.
1812: Vanha Suomi liitetään muuhun Suomeen. Helsingistä Suomen pääkaupunki.
1817: Karismaattinen herätysliike Hyppyherätys saa alkunsa Eurassa.
1819: Venäjän keisari Aleksanteri I vierailee Suomessa.
1820: Suomen toinen suomenkielinen sanomalehti, Turun Wiikko-Sanomat aloittaa ilmestymisensä Turussa.
1822–1826: Mannerheimin senaatti.
1820-luku—1880-luku: Etelä-Pohjanmaan puukkojunkkariuden voimakkain aika.
1825–1855: Nikolai I Suomen suuriruhtinaana.
1826–1828: von Bornin senaatti.
1827: Turku tuhoutuu tulipalossa 4. syyskuuta lähes kokonaan.
1828: Yliopisto siirretään Helsinkiin.
1828–1833: Falckin senaatti.
1833–1841: Hjärnen senaatti.
1835: Elias Lönnrot julkaisee Kalevalan.
1836–1845: Suomessa tehdään Struven ketjuun liittyviä mittauksia.
1837: Nikolai I perusti Päijänteen pohjoisrannalle Jyväskylän kaupungin paikallisten pyynnöstä.
1840-luku: Lestadiolainen herätysliike alkaa levitä Suomessa.
1841–1858: von Haartmanin senaatti.
1848: Maamme-laulu esitetään ensimmäisen kerran Floran päivän juhlassa Kumtähden kentällä Helsingissä.
1849, lokakuu – marraskuu: Juhani Aataminpoika, ”Suomen ensimmäinen sarjamurhaaja”, surmaa 12 ihmistä Etelä-Suomessa.
1852, 3. elokuuta: Vaasan palo.
1854–1855: Krimin sota, jonka tapahtumia Suomen rannikolla kutsuttiin myös Oolannin sodaksi.
1855–1881: Aleksanteri II Suomen suuriruhtinaana.
1856, 30. maaliskuuta: Krimin sodan päättävässä Pariisin rauhansopimuksessa Ahvenanmaa demilitarisoidaan.
1856, 7. syyskuuta: Saimaan kanava vihitään käyttöön.
1857: Jyväskylään ensimmäinen suomenkielinen lyseo, 1863 seminaari ja 1864 tyttölyseo.
1858–1882: Nordenstamin senaatti.
1858: Suomi vaihtaa liikenteen kulkusuunnan vasemmanpuoleisesta oikeanpuoleiseksi.
1860: J. V. Snellmanin ajama Suomen markka otetaan käyttöön.
1862: Suomen rautatieverkon ensimmäinen rautatieosuus avataan välille Helsinki–Hämeenlinna.
1863: Helsingin valtiopäivät. Suomen autonomia vahvistuu.
1865: Kunnallislaki erottaa kunnat ja seurakunnat toisistaan.
1867–1868: Suuret nälkävuodet
1870-luku: Ensimmäinen Lapin kultaryntäys Ivalojoella.
1878: Markan arvo irrotetaan Venäjän ruplasta ja sidotaan kultakantaan.
1879: Täydellinen elinkeinovapaus säädetään.
1881–1894: Aleksanteri III Suomen suuriruhtinaana.
1882–1884: Suomen polaariretkikunta suorittaa magneettisia ja meteorologisia mittauksia Sodankylässä ja Ivalossa.
1882–1885: Af Forsellesin senaatti.
1885–1891: von Troilin senaatti.
1887: Suomalaiset tiedemiehet tekevät Suuren Kuolan retken Kuolan niemimaan tutkimiseksi.
1890-luku–1914: Suomen taiteen kultakausi.
1890, 12. kesäkuuta: Postimanifesti. Suomen postilaitos yhdistetään Venäjän postilaitokseen.
1891–1900: Tudeerin senaatti.
1894–1917: Nikolai II Suomen suuriruhtinaana.
1896, 1. maaliskuuta: Antrean junaräjäytys.
1899, 10. toukokuuta: Karl Emil Malmelin surmaa Nurmijärvellä seitsemän ihmistä Simolan torpassa.
1899: Suomen Työväenpuolue, myöhempi Suomen Sosialidemokraattinen Puolue perustetaan.