stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mason Dixon
Hahmon taustaa

Mason Dixon on syntynyt 12. elokuuta 1975 Tampassa Floridassa. Varttuessaan hän alkoi harrastaa nyrkkeilyä ja elokuvan aikoihin Dixon oli voittanut kaikki 33 otteluaan, joista 30 tyrmäyksellä. Elokuvan juoni ei kerro, miten Dixonista tuli maailmanmestari. Dixon elää ylenpalttisesti, treenaa moderniin tyyliin ja katsoo aina ottelemansa ottelut videolta. Lisäksi hän harrastaa autojen keräilyä.
Dixonin rooli elokuvassa

Elokuvan alussa Dixon tyrmää jälleen uuden vastustajansa helposti saaden yleisön vihat niskoilleen. Hänen entinen valmentajansa Martin sanoo hänelle hänen saavan vielä arvoisensa vastustajan. Eräänä päivänä urheiluohjelmassa keskustellaan entisajan nyrkkeilijöistä ja siitä, voittaisiko Rocky Dixonin. Kaksi kolmesta nyrkkeilijästä äänestää Rockyn voittavan. Samalla esitetään tietokoneella luotu simulaatio-ottelu, jossa Rocky tyrmää Dixonin 13. erässä. Dixonin promotoijat haukkuvat ottelun ja pilkkaavat Rockya, josta on tullut ravintolan omistaja. Aluksi Dixon kieltäytyy mahdollisesta ottelusta sanoen voittavansa Rockyn helposti, mutta hyväksyy myöhemmin haasteen. Rocky ottaa vastaan Dixonin haasteen saatuaan uuden nyrkkeilylisenssin.
Lehdistötilaisuudessa Dixon sanoo ottelevansa Rockya vastaan ainoastaan faniensa puolesta, voittaakseen heidän kunnioituksen puolelleen. Dixon sanoo Rockylle antavansa tälle mahdollisuuden säilyttää kunniansa, mutta pudottaa hänet heti, jos hän satuttaa Dixonia. Ottelu käydään Mandalay Bayssa Las Vegasissa. Dixon lyö Rockyn kahdesti kanveesiin toisessa erässä, mutta satuttaa kätensä ja ottelun suunta kääntyy Rockyn puolelle. Ottelu kestää viimeiseen erään saakka, ja lopulta Dixon voittaa tuomariäänin saaden vihdoinkin kaipaamaansa kunnioitusta. Elokuvan vaihtoehtoisessa lopussa Rocky voittaa ja Dixon sanoo kunnioittavansa häntä.
Mieczysław Kolinski

Mieczysław Kolinski (5. syyskuuta 1901 Varsova – 7. toukokuuta 1981 Toronto) oli puolalaissyntyinen etnomusikologi ja säveltäjä. Hän sai Kanadan kansalaisuuden vuonna 1974.
Kolinski opiskeli Berliinissä ja sai siellä filosofian tohtorin arvon vuonna 1930. Hän teki 1930-luvulla transkriptiokokoelmia muun muassa togolaisesta ja alkuperäisamerikkalaisesta musiikista. Hän asui vuosina 1938–1951 Brysselissä ja vuosina 1951–1966 New Yorkissa, jossa hän toimi musiikkiterapeuttina, Hargail Music Pressin toimittajana ja Society for Ethnomusicologyn puheenjohtajana (1958–1959). Kolinski opetti etnomusikologiaa Toronton yliopistossa vuosina 1966–1976.
Kolinskin johdolla opiskelivat muiden muassa Beverley Diamond, Peter Goddard, Alison Mackay, Jay Rahn, Doug Riley, George Sawa, Bang-song Song ja Lu-lien Wang.
Kolinskin omien sävellysten joukossa on Dance Fantasy (jousiorkesterille, 1969).
Merijärven kirkko

| Merijärven kirkko |
| --- | --- |
 Merijärven kirkko kesällä 2010
Sijainti:  Merijärvi
Seurakunta:  Ylivieskan seurakunta
Rakentamisvuosi:  1779–1781
Suunnittelija:  Simon Silvén
Materiaali:  puu
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Simon Silvénin julkisivupiirros Merijärven kirkosta
Merijärven kirkko, sankarihaudat 
 Puolesta Isänmaan kaaduimme, että te puolesta sen elää saisitte.
Merijärven kirkko on Merijärven kappeliseurakunnan kirkko Merijärven kunnassa. Merijärven seurakunta yhdistettiin Ylivieskan seurakuntaan vuoden 2006 alussa.
Merijärven kirkon on suunnitellut ja rakentanut kalajokinen kirkkorakennusmestari Simon Silvén. Silvénin suunnitelmia ei Tukholman intendentinkonttorissa sellaisenaan hyväksytty, vaan niihin tehtiin joitakin muutoksia. Uudet piirustukset, joiden mukaan kirkko sitten rakennettiin, olivat kuningas Kustaa III:n allekirjoittamat. Kirkkoa rakennettiin vuosina 1779–1781 ja se vihittiin käyttöön 8. heinäkuuta 1781.
Kirkon ristiinnaulittua Kristusta esittävän alttaritaulun on maalannut 1877–1878 Jeremias Alin. Aiempi alttaritaulu, jonka oli maalannut kirkkomaalari Thomas Kiempe, on nykyisin sijoitettuna kirkon oikealle etuseinälle.
Merijärven kirkossa oli tulipalo 25. joulukuuta 1973. Sen jälkeen kirkon kaikki sisämaalaukset, lämmitysjärjestelmä ja valaistus uusittiin. Kirkon ulkoasuun korjauksilla ei ollut juuri vaikutusta.
Kirkon kellotapulin on suunnitellut Sven Westman Tukholman intendentinkonttorista. Tapuli on valmistunut vuonna 1799.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Merijärven kirkko Wikimedia Commonsissa
Merijärven kirkko (rakennusperintörekisteri) Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi. Museovirasto.
Metroid (pelisarja)

| Metroid |
| --- | --- |

Julkaisija:  Nintendo
Ensijulkaisu:  Metroid (1986)
Viimeisin julkaisu:  Metroid Dread (2021)
Aiheesta muualla
MobyGames
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Metroid on yksi Nintendon vanhimmista videopelisarjoista. Sarjan ensimmäinen peli Metroid ilmestyi vuonna 1986 NES:lle, ja sen jälkeen Metroid-pelejä on julkaistu lukuisia, myös muille Nintendon pelikoneille. Metroid-pelit yhdistelevät seikkailua, tasohyppelyä ja ampumista. Pelit ovat tunnettuja epälineaarisesta pelaamisesta: jo tutkituille alueille pitää pelin kuluessa palata takaisin, esimerkiksi avaamaan aikaisemmin tavoittamattomissa olleita ovia.
Metroid-peleissä pelaaja ohjaa palkkionmetsästäjä Samus Arania. Keskeinen osa pelisarjan tieteisfiktiohenkisessä juonessa on lisäksi metroideilla sekä avaruusmerirosvoilla (engl. Space Pirates), jotka yrittävät hyötyä metroidien kyvyistä. Rosvoja johtaa yleensä Mother Brain -niminen aivo-olento, toisinaan hänen alaisensa Ridley.
Metroid-pelien tunnelma on synkempi kuin Mario- ja The Legend of Zelda -pelisarjoissa, mikä ei ole vedonnut pelaajiin Japanissa, eivätkä sarjan pelit sen takia usein menestyneet kotimaassaan. Pelit ovat suositumpia Amerikassa ja Euroopassa.[lähde? ]
Metroidit

Metroideja nähdään Metroid Prime: Huntersia lukuun ottamatta pelisarjan jokaisessa pelissä. Metroid on meduusaa muistuttava läpinäkyvä olento, jolla on lonkeroiden tilalla kolme tai neljä koukkumaista uloketta, joilla se uhrin päälle laskeuduttuaan imee tästä elinvoimaa. Metroidin imiessä elinvoimaa sen koko kasvaa ja siitä tulee entistä vahvempi. Metroidien suurin heikkous on kyvyttömyys kestää alhaisia lämpötiloja, minkä takia ne voidaan tuhota jäädyttämällä. Metroidit liikkuvat levitoimalla ja päästelevät korkeita, visertäviä ääniä.
Metroidit muuttavat myös muotoaan riittävän isoiksi kasvettuaan. Metroid II esitteli metroidien kehitysvaiheet: toukkavaihe, alpha, gamma, zeta, omega ja kuningatar. Kuningatar-metroid esiintyy myös vastustajana Other M -pelissä ja omega nähdään Fusionin lopussa. Metroidien kehitysvaiheisiin kuulumattomia muotoja ovat ainoastaan Metroid Prime -sarjan peleissä, kuten ensimmäisessä osassa esiintyvät hunterit, goldit, fissionit ja primet, Echoesissa esiintyvät pimeyden metroidit sekä Corruptionissa esiintyvät Phazonin turmelemat metroidit, hopperit ja hatcherit. Phazon on Metroid Primessa ja sen jatko-osissa esiintyvää radioaktiivista ainetta, joka aiheuttaa mutaatioita ja josta myös syntyi itse Metroid Prime -olio.
Pelit

Metroid (1986, NES)
Metroid II: Return of Samus (1991, Game Boy)
Super Metroid (1994, SNES)
Metroid Prime (2002, Nintendo GameCube)
Metroid Fusion (2002, Game Boy Advance)
Metroid Prime 2: Echoes (2004,  Nintendo GameCube)
Metroid: Zero Mission (2004, Game Boy Advance)
Metroid Prime Pinball (2005, Nintendo DS)
Metroid Prime: Hunters (2006, Nintendo DS)
Metroid Prime 3: Corruption (2007, Wii)
Metroid Prime: Trilogy (2009, Wii)
Metroid: Other M (2010, Wii)
Metroid Prime: Federation Force (2016, Nintendo 3DS)
Metroid: Samus Returns (2017, Nintendo 3DS)
Metroid Dread (2021, Nintendo Switch)
Metroid Prime 4: Beyond (tulossa 2025)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pelisarja MobyGamesissä (englanniksi)
-pelisarja
| --- | --- |
Pääsarja:   Metroid  II: Return of Samus  Super Metroid  Fusion  Zero Mission  Other M  Samus Returns  Dread 
Prime-sarja:   Metroid Prime  Pinball  Hunters  Prime 2: Echoes  Prime 3: Corruption  Trilogy  Federation Force  Prime 4: Beyond 
Hahmot:   Samus Aran  Ridley  Kraid  Mother Brain  Adam Malkovich  Sylux 
Tapahtumapaikat:   Zebes  SR-388  Tallon IV 
Kuvassa sarjan tunnetuin olomuoto Metroid-olennosta, ns. "toukkavaihe".
Mieczysław Horszowski

Mieczysław Horszowski
Mieczysław Horszowski (23. kesäkuuta 1892 – 22. toukokuuta 1993) oli puolalainen pianisti.
Horszowski syntyi Lvivissä ja sai varhaisimman opetuksensa äidiltään. 7-vuotiaana hän pääsi Teodor Leszetyckin oppilaaksi Wienissä. Jo vuonna 1901 Horszowski esitti Ludwig van Beethovenin pianokonserton Varsovassa. Hän kuitenkin keskeytti uransa tilapäisesti opiskellakseen kirjallisuutta, filosofiaa ja taidehistoriaa Pariisissa.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Horszowski asettui Milanoon ja jatkoi pianistinuraansa Pablo Casalsin rohkaisusta. Hän muutti vuonna 1940 New Yorkiin.
Horszowskin tulkintoja on levytetty laajalti mm. Deutsche Grammophonille ja Columbia Recordsille. Hän kuoli Philadelphiassa kuukautta aiemmin, kuin olisi täyttänyt 101 vuotta.
Minjoki (Fujian)

| Minjoki 闽江 |
| --- | --- |
 Minjoki Nanpingissa.
Maat:   Kiina
Maakunnat:  Fujian
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Pinta-ala:  60 992 km²
Joen uoman kohteita
Laskupaikka:  Itä-Kiinan meri
 :  26°08′N, 119°36′E
Sivu-uomat:  Jian River (d) (käännä suomeksi), Q9567879, Futun Xi (en), Shaxi (d) (käännä suomeksi)
Mittaustietoja
Pituus:  541 km
Muuta

Muualla:  Wikimedia Commons
Minjoki (yksink.: 闽江; perint.: 閩江; pinyin: Mǐn Jiāng) on joki Fujianin maakunnassa Kiinassa. Se saa alkunsa vuoristosta Fujianin ja Jiangxin maakuntien rajalta ja laskee Itä-Kiinan mereen Fuzhoun kaupungin lähellä.
Minjoen pituudeksi ilmoitetaan lähteestä riippuen 541–562 kilometriä. Joen valuma-alue on 60 992 neliökilometriä. Minjoki on Fujianin maakunnin pisin joki, ja sen valuma-alue kattaa noin puolet maakunnan pinta-alasta. Tärkeimmät sivujoet ovat Jianxi, Futun ja Shaxi.
Mittaustiedustelu

Äänimittauskaluston merkitsinkone 1920-luvulta
Mittaustiedustelu on tykistöaselajin harjoittamaa tiedustelutoimintaa. Mittaustiedustelun tavoitteena on ääni- ja valomittauksella sekä tähystyksellä paikantaa vihollisen tuliyksiköitä. Samalla saadaan muuta tiedusteluaineistoa, jota hyödynnetään tilannekuvan muodostamisessa.
Äänimittauksessa mittausrintaman muodostava mikrofonien ketju vastaanottaa ampuvan tuliyksikön suupamauksen äänen. Ääni saapuu kullekin mikrofonille eri aikaan jolloin äänilähde on paikannettavissa laskutoimituksella.
Valomittauksessa ampuvan tuliyksikön putkivalo havaitaan valomittausasemilla joilla mitataan suunta välähdyksen perusteella. Useamman samanaikaisen havainnon perusteella ampunut kohde on paikannettavissa tasolla leikkaamalla.
Kaukotähystystä tehdään infrapuna- ja näkyvän valon alueella toimivilla kameroilla.
Paikantamistutkalla voidaan ammuksen lentoradasta laskea tuliaseman paikka.
Mittaustiedustelu Suomessa

Suomessa mittaustiedustelijoita koulutettiin Tykistöprikaatin Mittauspatteristossa Niinisalossa. Tykistökenraali Vilho Nenonen perusti Mittauspatterin vuonna 1924 kouluttamaan mittaustiedustelijoita. Mittauspatteristo liitettiin Tykistökouluun lokakuussa 1979. Tykistökoulu tuli puolestaan osaksi Satakunnan tykistörykmenttiä syyskuussa 1987. Vuonna 1992 muodostettiin Tiedustelupatteristo yhdistämällä Mittauspatteristo ja lakkautetusta Suojelu- ja sääkoulusta siirretty ballistisen sääpalvelun koulutus. Tiedustelupatteristo lakkautettiin vuonna 2015 ja sen tiedustelutoiminta siirrettiin Porin prikaatin alaiseen Pohjanmaan jääkäripataljoonaan.
Mehdi Carcela-González

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Mehdi François Carcela-González
Syntymäaika: 1. heinäkuuta 1989 (ikä 35)
Syntymäpaikka: Liège, Belgia
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 179 senttimetriä
Seura
Seura:  Standard Liège
Pelinumero: 33
Junioriseurat
1995–2008:  Standard Liège
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2008–2011 2011–2013 2013– |  Standard Liège  Anži Mahatškala  Standard Liège | 83 (13) 31 (1) 16 (1) |
Maajoukkue
| 2009 2009–2010 2011– |  Belgia U-21  Belgia  Marokko | 7 (1) 2 (0) 10 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 7. kesäkuuta 2014.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 7. kesäkuuta 2014.
Mehdi Carcela-González (arab. المهدي كارسيلا‎, s. 1. heinäkuuta 1989 Liège, Belgia) on marokkolainen jalkapalloilija. Keskikentällä pelaava Carcela-González edustaa belgialaista Standard Liègea. Edustamiensa Belgian ja Marokon lisäksi Carcela-Gonzálezilla on myös Espanjan kansalaisuus.
Seurajoukkueura

Carcela-González on edustanut Standard Liègea vuodesta 1995 lähtien. Hän siirtyi joukkueen edustukseen kaudella 2008–2009 kahden vuoden sopimuksella. Carcela-González pelasi ensimmäisen ottelunsa Belgian pääsarjan neljännellä kierroksella 13. syyskuuta 2008 kotiottelussa Kortrijkia vastaan. Hän tuli ottelussa vaihdosta kentälle 81 minuutin kohdalla. Kauden päätteeksi Carcela-González pelasi yhteensä kaksitoistaottelua Belgian pääsarjassa. Lisäksi hän pelasi kaksi UEFA Cupin ottelua.
Toisella kaudellaan Carcela-González nousi joukkueensa avausmiehistöön ja onnistui tekemään ensimmäisen maalinsa Belgian pääsarjassa 15. elokuuta 2009. Maali syntyi vierasottelussa Roeselarea vastaan. Kaksi ottelua myöhemmin Carcela-González onnistui tekemään kaksi maalia yhdessä ottelussa Mecheleniä vastaan 12. syyskuuta 2009. Kauden aikana hän pelasi yhteensä 27 sarjaottelua, joissa syntyi viisi maalia. Lisäksi Carcela-Gonzálezin joukkue Standard Liège pelasi Mestarien liigan lohkovaiheessa, jossa se jäi kolmanneksi saaden jatkaa kilpailemista Eurooppa-liigassa. Molemmissa turnauksissa Carcela-González pelasi viisi ottelua.
Heinäkuussa 2010 Carcela-González allekirjoitti kolmen vuoden jatkosopimuksen. Kaudeksi 2010–2011 Standard Liège ei päässyt Eurokentille jäätyään edellisellä kaudella Belgian pääsarjassa seitsemänneksi. Carcela-González aloitti kautensa vakuuttavasti tehtyään kolmessa ensimmäisessä ottelussa yhteensä neljä maalia. Kauden päätteeksi hän pelasi yhteensä 30 ottelua ja teki niissä kymmenen maalia. Lisäksi hän oli voittamassa Belgian cupia, kun Standard Liège voitti loppuottelussa KVC Westerlon maalein 0–2.
Seurajoukkueura > Anži Mahatškala

30. elokuuta 2011 Carcela-González allekirjoitti neljän vuoden sopimuksen venäläisen Anži Mahatškalan kanssa. Sopimus oli arvoltaa 5.7 miljoonaa euroa kaudessa. Hän jäi avauskaudellaan lähestulkoon ilman peliaikaa. Carcela-González pelasi avausottelunsa 29. lokakuuta 2010 FK Amkar Permiä vastaan, jonka jälkeen hän pelasi seuraavan ottelunsa vasta 25. maaliskuuta 2012 Kuban Krasnodaria vastaan Venäjän valioliigan pudotuspelisarjassa. Carcela-González pelasi lopulta yhteensä seitsemän ottelua Venäjällä. Vähäisen peliajan myötä Carcela-Gonzálezin huhuttiin mahdollisesti siirtyvän takaisin Belgiaan, mutta vanhan seuransa sijasta Anderlechtiin.
Maajoukkueura

Maajoukkuetasolla Carcela-González edusti nuorten tasolla Belgian alle 21-vuotiaiden maajoukkuetta vuonna 2009, jossa hän pelasi yhteensä seitsemän ottelua.
Aikuisten tasolla Carcela-González edusti Belgiaa vuosina 2009 ja 2010 kahden ottelun verran.
Belgiassa espanjalaiselle isälle ja marokkolaiselle äidille syntynyt Carcela-González oli kuitenkin asiaa harkittuaan halukas edustamaan Marokkoa ja saikin myöhemmin edustusoikeuden.
2. helmikuuta Carcela-González sai maajoukkuekutsun 9. helmikuuta 2011 pelattavaan harjoitusotteluun Nigeriä vastaan. Carcela-González vastasi kutsuunsa ja pelasi samalla ensimmäisen maaottelunsa Marokon paidassa. Hän tuli ottelussa kentälle 46 minuutin jälkeen.
Carcela-González valittiin lopulta myös pelaamaan vuoden 2012 Afrikan-mestaruuskisoihin, jossa hän pelasi kaksi ottelun Gabonia ja Nigeriä vastaan. Marokon kisat päättyivät lopulta alkulohkoon.
Saavutukset

Belgian mestaruus: 2009
Belgian supercup: 2009, 2010
Belgian cup: 2011
Aiheesta muualla

National Football Teams (englanniksi)
Worldfootball (englanniksi)
Marokon joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2012
1 Lamyaghri |
2 Basser |
3 al-Kaddouri |
4 Kantari |
5 Benatia |
6 Hermach |
7 Taarabt |
8 El Ahmadi |
9 El Arabi |
10 Belhanda |
11 Assaidi |
12 Amsif |
13 Kharja |
14 Boussoufa |
15 El Kaoutari |
16 Alioui |
17 Chamakh |
18 Boukhriss |
19 Carcela |
20 Hadji |
21 Amrabat |
22 Badda |
23 Mrani |
Valmentaja Gerets
Marokon joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Bounou |
2 Hakimi |
3 Mendyl |
4 da Costa |
5 Benatia |
6 Saïss |
7 Ziyech |
8 El Ahmadi |
9 El Kaabi |
10 Belhanda |
11 Fajr |
12 Mohamedi |
13 Boutaïb |
14 Boussoufa |
15 Bennasser |
16 N. Amrabat |
17 Dirar |
18 Harit |
19 En-Nesyri |
20 Bouhaddouz |
21 S. Amrabat |
22 Tagnaouti |
23 Carcela |
Valmentaja Renard
Minjee Lee

Lee vuonna 2018
Minjee Lee (s. 27. toukokuuta 1996 Perth) on australialainen golfammattilainen. Huhtikuuhun 2019 mennessä Lee oli voittanut 4 LPGA-tourin kilpailua. Ensimmäisen LPGA-turnauksen Lee voitti toukokuussa 2015. Leellä on myös kaksi ALPG-Tourin voittoa.
Metroid Fusion

| Metroid Fusion |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Nintendo
Julkaisija:  Nintendo
Jakelija:  Nintendo eShop
Ohjaaja:  Yoshio Sakamoto
Pelisarja:  Metroid
Julkaistu:   17. marraskuuta 2002  22. marraskuuta 2002  14. helmikuuta 2003
Lajityyppi:  toimintaseikkailupeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: E (Everyone) ELSPA: 3+ OFLC: G8+
Alusta:  Game Boy Advance
Jakelumuoto:  64 megabitin pelimoduli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Metroid Fusion on Metroid-pelisarjaan kuuluva videopeli, joka julkaistiin 17. marraskuuta 2002 Game Boy Advancelle. Kronologisesti Fusion on Metroid -sarjan toiseksi viimeinen osa ennen Metroid Dreadia.
Peli on ensimmäinen Game Boy Advancelle suunnattu Metroid-peli, ja se on yhdistettävissä Nintendo GameCuben Metroid Prime-peliin.
Metroid Fusion-pelissä on mahdollista tutkia pelimaailmaa lähes täysin vapaasti, mutta useisiin paikkoihin pääsee kuitenkin vain menemällä pakollisia tehtäviä eteenpäin.
Pelaaminen

Pelaaja suorittaa saamiaan tehtäviä monitasoisilla pelialueilla, ja saa uusia varusteita pelin edetessä, joilla matkaa voi jatkaa aina eteenpäin. Pelaaja kohtaa myös matkalla monia vihollisia sekä myös pomotaisteluita. Pelialue on täynnä piilotettuja alueita, joilta voi löytää erilaisia päivityksiä, kuten energiamittaria kasvattavia säiliötä sekä ohjuslaajennuksia. Muiden Metroidien tapaan ns. speedrunnaus, eli pelin pelaaminen mahdollisimman nopeasti läpi, on Fusionissakin hyvin yleistä.
Pelin edetessä Samus tuhoaa erillisiä vihollisia, jotka ovat joutuneet X-parasiittien tartuttamiksi, ja uuden voimapukunsa ansiosta hän pystyy keräämään poikkeuksellisen voimakkaat X-parasiitit vihollisten ruumiista ja saada uusia kykyjä. Pääosa kyvyistä on jo nähty edellisissä Metroid-peleissä, mutta jotkut kyvyistä ovat uusia. Uusia kykyjä ovat Wide Beam (Jakautuva säde, jolla tuhotaan viholliset laajamittaisesti), Ice Missiles (Jääohjukset, joilla voidaan jäädyttää viholliset väliaikaisesti) ja Diffusion Missiles (Diffuusio-ohjukset, tai toiselta nimeltä Latausohjukset, joilla jäädytetään kaikki peliruudun viholliset sen täyteen kasvatettuaan).
Grafiikka muistuttaa SNES:n Super Metroidia, ja peli on kokonaan kaksiulotteinen. Peli on sivuttaissuuntaisesti liikkuva.
Aiheesta muualla

Suomenkielisen Nintendon virallisten kotisivujen esittely Metroid Fusionista
Virallinen kotisivu
-pelisarja
| --- | --- |
Pääsarja:   Metroid  II: Return of Samus  Super Metroid  Fusion  Zero Mission  Other M  Samus Returns  Dread 
Prime-sarja:   Metroid Prime  Pinball  Hunters  Prime 2: Echoes  Prime 3: Corruption  Trilogy  Federation Force  Prime 4: Beyond 
Hahmot:   Samus Aran  Ridley  Kraid  Mother Brain  Adam Malkovich  Sylux 
Tapahtumapaikat:   Zebes  SR-388  Tallon IV 
Ensimmäinen vihollinen, jonka Samus löytää karanteenihuoneesta.
Merja Kiviranta

Merja Kiviranta-Mölsä (s. 1. lokakuuta 1977 Oulainen) on suomalainen triathlonisti. Hän on ammatiltaan ravitsemusterapeutti, TtM.
Saavutuksia

23 SM-mitalia (17 kultaa) triathlonista, duathlonista ja pyöräilystä
8. sija pitkän matkan MM-kilpailussa 2009
Australian mestaruuskisojen voitto triathlonin puolimatkalta 2004
Saksan Bundesliigamestaruus 2003
Toinen sija Englannin Ironman-karsinnassa ja näin ollen pääsy Havaijin Ironman-kilpailuun 2004, jossa sijoitus 27.
10. sija perusmatkan EM-kilpailussa 2006
5. sija pitkän matkan EM-kilpailussa 2008
Urheiluseurat

Ykspihlajan Reima
Erdinger Alkoholfrei Team SCRiederau (Saksan Bundesliiga)
Tri Olympique Club Cessonnais (Ranskan liiga)
Aiheesta muualla

Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Max mon amour

| Max mon amour |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Nagisa Ōshima
Käsikirjoittaja:   Nagisa Ōshima  Jean-Claude Carrière 
Tuottaja:  Serge Silberman
Säveltäjä:  Michel Portal
Kuvaaja:  Raoul Coutard
Leikkaaja:  Hélène Plemiannikov
Tuotantosuunnittelija:  Pierre Guffroy
Pääosat:   Charlotte Rampling  Anthony Higgins 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska  Yhdysvallat  Japani 
Tuotantoyhtiö:   Greenwich Film Productions  Films A2 
Levittäjä:  Tōhō Netflix
Ensi-ilta:   1986-5-1313. toukokuuta 1986 (Cannesin elokuvajuhlat, Ranska)  
Kesto:  98 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ranska, englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Max mon amour on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut Nagisa Ōshiman ohjaama draamakomediaelokuva, jonka pääosissa ovat Charlotte Rampling ja Anthony Higgins. Elokuva kilpaili vuoden 1986 Cannesin elokuvajuhlien pääkilpailusarjassa, jossa se oli ehdolla parhaan elokuvan Kultaisen palmun saajaksi. Lisäksi André François sai parhaan mainosjulisteen César-ehdokkuuden.
Juoni

Peter on Pariisissa työskentelevä englantilaisdiplomaatti, joka on näennäisesti onnellisesti naimisissa Margaretin kanssa. Etsivän avulla hän saa kuitenkin selville vaimonsa vuokraavan asuntoa, jonne tämä menee iltapäivisin. Eräänä päivänä hän menee asunnolle ja löytää vaimonsa sängystä tämän rakastajan, Max-nimisen simpanssin, kanssa. Kun Peter huomaa Margaretin syvän kiintymyksen Maxia kohtaan, hän ehdottaa, että apina muuttaa heidän luokseen. Vähitellen Peter kuitenkin tajuaa, että tämä ei olekaan oikea ratkaisu ja tulee hyvin mustasukkaiseksi sekä murhanhimoiseksi, kun hän näkee Margaretin selvästikin rakastavan Maxia enemmän kuin häntä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Charlotte Rampling  | … |  Margaret Jones   |
|  Anthony Higgins  | … |  Peter Jones   |
|  Victoria Abril  | … |  Maria   |
|  Anne-Marie Besse  | … |  Suzanne   |
|  Nicole Calfan  | … |  Hélène   |
|  Pierre Étaix  | … |  etsivä   |
|  Bernard Haller  | … |  Robert   |
|  Sabine Haudepin  | … |  Françoise   |
|  Christopher Hovik  | … |  Nelson Jones   |
|  Fabrice Luchini  | … |  Nicolas   |
|  Diana Quick  | … |  Camille   |
|  Milena Vukotic  | … |  Margaretin äiti   |
|  Bernard-Pierre Donnadieu  | … |  Archibald   |
|  Claude Jaeger  | … |  Roger Lemaître   |
|  Laurent Spielvogel  | … |  tohtori Mischler   |
Tuotanto > Kuvaukset

Max mon amour kuvattiin Pariisissa ja Billancourtin studiolla Boulogne-Billancourtissa.
Ensi-ilta ja vastaanotto

Max mon amour julkaistiin elokuvateattereissa Ranskassa 22. lokakuuta 1986. Elokuva keräsi Ranskassa teatterilevityksensä aikana 233 485 katsojaa.
Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 22 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 4,1/10 keskiarvolla. Keräys perustuu yhdeksään arviointiin, joista kaksi ovat ”tuoreita” ja seitsemän ”mätiä”. Yli 500 käyttäjästä 55 prosenttia on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan 3,1/5 keskiarvolla.
Aiheesta muualla

Max mon amour Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Mieczysław Pemper

Mietek (Mieczysław) Pemper (24. maaliskuuta 1920 Krakova, Puola –  7. kesäkuuta 2011 Augsburg, Saksa) oli puolanjuutalainen, joka kirjoitti oman henkensä vaarantaen puhtaaksi Oskar Schindlerin listan, jonka ansiosta 1 200 juutalaista pelastui natsien joukkotuholta.
Pemper joutui keskitysleirille Plaszowiin ja toimi siellä komentaja Amon Göthin henkilökohtaisena konekirjoittajana. Hän antoi Steven Spielbergille neuvoja tämän tehdessä elokuvaa Schindlerin lista.