Opel
Moottoriajoneuvot > Toisen maailmansodan aika

Opel valmisti vuodesta 1934 hahmotellun ja 1935 käynnistetyn, sotilaallisiin tarpeisiin luodun maastokelpoisen yhtenäis-automalliston keskiraskasta versiota mittlerer geländegängiger Einheits-Pkw omalla 3,6-litraisella bensiinimoottorillaan. Yhtenäismalleissa oli pyörien erillisjousitus, neliveto sekä aluksi nelipyöräohjaus, joskin rakennetta yksinkertaistettiin vuodesta 1940 lähtien: esimerkiksi nelipyöräohjaus ja aluksi tunnusomaisesti korin keskiosaan sivuille sijoitetut varapyörät jäivät pois Typ 40-nimisissä päivitysversioissa, jolloin korien leveyttä eli sisätiloja voitiin kasvattaa merkittävästi. Horch-mallin 901 valmistusmäärä oli vuosien 1937-1943 välillä 14 802 kpl, Wanderer 901-tuotanto 12 298 kappaletta, mutta Opelin version mPI  tarkka valmistusmäärä (muutama tuhat ) vuosina 1940-1943 ei ole välittynyt nykypäivään asti. Opelin vuonna 1935 käyttöön ottamalla, huippumodernilla Brandenburg an der Havelin tehtaallaan myös a.o. Blitz-mallia varten valmistamaa 3,6-litraista moottoria toimitettiin Wandererin versioon vuosina 1942–1943, ja se korvasi Horchin vastaavan iskutilavuuden V8-moottorit. Sotilas-maastoautomallien tekniikka osoittautui etenkin Itärintamalla liian monimutkaiseksi, eikä osien mitoitus tai toteutus kestänyt rankoissa rintama-oloissa. Hajautettu yhtenäis-automallien valmistustoiminta ei tuottanut toivottuja hyötyjä koulutuksessa, ylläpidossa tai varaosahuollossa.
Vuodesta 1930 lähtien Opel valmisti Opel Blitz saks. Salama- kuorma-automallia, joskin Opel oli aloittanut tavarakopilla varustettujen Geschäftswagen -hyötyajoneuvojen valmistuksen jo vuonna 1907. Blitz-nimi perustui yleisökilpailuun, missä tavoitteena oli löytää enintään viiden kirjaimen kaikilla kielillä helposti lausuttava nimi: 1,5 miljoonan ehdotuksen joukosta Opel-logoon viittaava "Blitz" oli suosituin. Iskevän nimen saaneesta kuorma-autosta tuli toisessa maailmansodassa  Admiral (1937-1939)-automallin 3,6-litraisella OHV-kuusisylinterimoottorilla, Standard-takavedolla ja 3,6 metrin akselivälillä (siksi nimitys Blitz 3,6-36 S) pakko-otot siviilistä mukaan laskettuna noin 105 000 kappaleella eniten käytetty kuorma-automalli Saksan maavoimissa. Blitz osoittautui monikäyttöiseksi, ja siitä valmistettiin erilaisia versioita, kuten esimerkiksi kenttäambulansseja ja komentoajoneuvoja. Tarjolla oli kilpailevien mallien tavoin myös nelivetoinen A- eli Allrad-versio Typ 3,6-6700 A, mikä taka-akselin paripyörillä varustettuna osoittautui hyvin maastokelpoiseksi. Bensiinimoottorilla olleiden 3 tonnin Opel-, Ford- ja Borgward-mallien rinnalla Wehrmacht käytti myös dieselmoottorilla varustettuja Borgward-, Klöckner-Deutz-Magirus-, MAN- ja Mercedes-Benz-malleja. Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon vuonna 1941 Operaatio_Barbarossan aikana paljastui, etteivät tavalliset kumipyöräiset ajoneuvot pärjänneet talven syvässä lumessa tai kelirikko-kausien syvässä mudassa, ja ettei puolitela-erikoisajoneuvoja ollut läheskään riittäviä määriä avustamaan jumiin jääneitä joukkoja - seurauksena syntyi mittavia tappioita. Hätäratkaisuna Waffen-SS ryhtyi jo talvella 1941/1942 ymppäämään sotasaaliiksi saatujen brittiläisten pienten BUC- l. British Universal Carrier-telavaunujen (tunnettu myös Bren Gun Carrier:ina) telaketjuja kolmen tonnin Ford- kuorma-autoihin. Ensi kokeilujen jälkeen Klöckner-Humboldt-Deutz AG-osakeyhtiö ryhtyi vuonna 1942 asentamaan kuorma-autojensa taka-akseliston tilalle BUC:sta kopioitua Carden-Lloyd -telaratkaisua, ja 2 tonnin hyötykuormaa tarjoavan ajoneuvotyypin yleisnimitykseksi tuli Maultier saks. muuli. Waffen-SS:n SSR-telaratkaisulla noin 4 000 kappaleena valmistettu Opel Maultier sai Sonder-Kraftfahrzeug- eli erikoisajoneuvo-tunnuksen Sd. Kfz. 3a. Myös muut saksalaiset kuorma-autojen valmistajat tekivät Maultier-versioita: Ford 13 952 kappaleena tunnuksella Sd.Kfz 3b, ja Oswaldin näistä parhaimmaksi mainitsema (s. 130), dieselmoottorilla varustettu, mutta vain noin 2 500 kappaleena vuosina 1942-1944 valmistettu Magirus S 3000. Daimler-Benz -yhtymällä oli SSR:n sijaan Panzerkampfwagen_II-telaketjulla varustettu malli Mercedes-Benz L 4500 R (R = Raupe saks. toukka, telaketjutraktori) l. Sd.Kfz 3c ja sen jatkokehitelmiä, joita valmistui 1943-1944 yhteensä 1 480 kappaletta. Näiden ohella oli kevyitä (1-3 t), keskiraskaita (5-8 t) ja raskaita (12-18 t) Zugkraftwagen-puolitelamalleja sotatoimiin l. tykkien tai mm. epäkuntoisten panssarivaunujen hinaamiseen.
Maultier-erikoisajoneuvojen sarjavalmistus käynnistyi vuonna 1942, ja niiden tehtävä oli huoltaa taisteluyksikköjä, tai palvella eri kuljetustehtävissä. Viimein Opel Maultier-alusta tuli käyttöön Sd.Kfz 4/1-tunnuksella rakettiheitin-vaunussa Nebel- tai Panzerwerfer 42 sekä -43, jotka oli varustettu kymmenellä 15 cm rakettiheitinputkella. Panzerwerfer-mallien valmistusmäärät jäivät sodan loppuvaiheen tuotanto-ongelmien vuoksi vähäisiksi, ja kenttätykistöön verrattuna epätarkkojen rakettien teho jäi ääni- eli psykologisen vaikutuksen varaan. Vuonna 1943 valmistui 188-244 kappaletta, vuonna 1944 enää 52 kappaletta. Opel Blitzin valmistus loppui, kun Brandenburgin tehdas tuhoutui juuri maksimikapasiteetin saavutettuaan pommituksessa 4.8.1944 : tehdasta ei enää kunnostettu, ja kun Neuvostoliitto oli sotasaaliina purkanut ja kuljettanut pois tehtaan valmistuslaitteiston (Blitz-ajoneuvojen valmistusta ei NL:ssa kuitenkaan aloitettua, toisin kuin Opel Kadett-mallin myöskin sotasaaliina purettujen ja pois vietyjen valmistuslaitteiden osalta) tehtaan rauniot purettiin sodan päätyttyä. Myös Opelin Rüsselsheimin tehdas vaurioitui pahoin kesän 1944 kolmessa pommituksessa 20.7., 25.8. sekä 8./9.9. monikerroksisten rakennusten pinta-alasta tuhoutui käyttökelvottomaksi 34%, ja yksikerroksisista lisärakennuksista jopa 55,5%. Pommitusten vaikutuksia tutkivan USSBS (United States Strategic Bombing Survey) E81-raportti arvioi, että Rüsselsheimissa valmistettujen Junkers Jumo-lentomoottoreiden tuotanto romahti pommitusten seurauksena 70%. Myös Borgward-tehdas Bremenissä ehti tuhoutua ennen Blitz-valmistuksen alkamista, mutta sen lisenssivalmistus jatkui vielä noin 3 500 kappaleena Daimler-Benzin tehtaalla Mannheimissa kunnes tämäkin pysähtyi pommitustuhojen vuoksi. Erikoisuutena Daimler-Benz AG jatkoi ylivertaisen paino/hyötykuorma-suhteen tarjoavan Blitz-mallin tuotantoa Mannheimissa sodan päätyttyä poliittisen ohjauksen alaisena  vielä kesäkuun 1945 - kesäkuun 1949 välisen ajan mallina L 701: aluksi Wehrmacht-tyylin yksinkertaisella puurakenteisella ohjaamolla, kunnes Opel pystyi loppuvuosina jälleen valmistamaan teräksistä Blitz-mallin ohjaamoa. Huutavaa ajoneuvopulaa täyttävissä L 701-mallin kuorma-autoissa ei aluksi ollut minkäänlaista valmistajatunnusta.
Chemnitzin teknillisen yliopiston talous- ja sosiaalihistorian professori Rudolf Bochin mukaan tiettävästi ainoana Natsi-Saksan ajoneuvovalmistajana Adam Opel AG ei käyttänyt pakkotyössä keskitysleirivankeja Brandenburgin eikä Rüsselsheiminkaan tehtaallaan. Teos 
 tietää kuitenkin, että Rüsselsheimin Waldfriedhof-hautausmaan kunniapuistossa (Ehrenanlage) on yli sadan ulkomaalaisen (mm. Alankomaat, Kreikka, Neuvostoliitto, Puola) uhrin nimet saksalaisten sotilas- ja siviiliuhrien rinnalla. Muistomerkki kertoo, että siellä "lepää 83 tuntematonta neuvostoliittolaista sodan uhria, jotka kuolivat toisen maailmansodan aikana kaukana kotikonnuiltaan". Lähde tietää myös, että Rüsselsheim-tehtaalla ja Bischofsheimissa sijainneessa Opellager-nimisessä pakkotyöläisten leirissä moni olisi saanut surmansa pommituksissa, sillä vangit eivät saaneet käyttää pommisuojia. BPB-teokseen valittu sanamuoto (pdf-tiedoston sivunumero 349/855) ei kuitenkaan nimenomaisesti väitä, että uhrit olisivat olleet Adam Opel AG:n työntekijöitä tai pakkotyöläisiä. Rüsselsheimin asukkaiden joukossa esiintyi Saksan kollektiivisen hulluuden 1933-1945 aikana myös vastarintaa kansallissosialistista hallintoa kohtaan: ranskalaisia, pakkotöissä olleita sotavankeja puolustanut Walter Rietig vangittiin sotaponnistelua heikentävästä toiminnasta, kun kaksi hänen työtoveriaan olivat vasikoineet Rietigin kommunistista mielipiteistä NS-soluvartija Schmalz`ille , ja hänet teloitettiin joulukuussa 1942 Berliini-Plötzenseen vankilassa. Hänen hyvästelykirjeensä perheelle on tallennettu Rüsselsheimin kaupunginmuseossa (otteita  s.73-74), ja kaupunki on nimennyt erään kadun hänen mukaan. Yalen_yliopiston hallussa on lista 7 041 Opel-pakkotyöläisen tiedoista, nk. Arbeiterdatenbank l. työntekijä-kortisto (s.83), mikä oli historioitsija Henry Ashby Turnerin tiedossa muttei vielä käytettävissä kirjaa vuonna 2005 kirjoittaessaan. Sotavankien pakkotyö Rüsselsheimin tehtaan asetuotannossa rikkoi selkeästi  Geneven sopimuksia: vastuuta kierrettiin muuttamalla sotavankien status "siviileiksi". Leirit sijaitsivat Mainzer Straße-tien varressa tehtaan pohjoispuolen ja Main-joen välissä siten, että Ranskasta ja Benelux-maista kotoisin olleet pakkotyöläiset oli majoitettu tien tehtaan puolelle, "ei-arjalaiset" joen puolelle. Lähde esittää esimerkein erityisesti neuvostoliittolaisten sotavankien julman ylimielistä kohtelua, joskin se kertoo myös saksalaisista Opel-työtovereista, jotka rangaistuksia uhmaten yrittivät säilyttää edes rippeitä inhimillisyydestä auttamalla pakkotyöläisiä. Tarkka sotavankien uhriluku on edelleen tuntematon, sillä osa heistä lähetettiin eri rikkeiden vuoksi keskitysleireille, ja sodan loppuvaiheen pommituksissa henkensä menettäneiden joukkohautoja lie lähteen mukaan edelleen tutkimatta.
Blitz-sarjan viimeistä sukupolvea valmistettiin 1965–1975. Se oli vuoteen 1968 asti saatavilla vain bensiinimoottoreilla, eikä dieselmoottorien lisääminen valikoimaan enää pelastanut menetettyä markkina-asemaa. General Motors -yhtymän Euroopan hyötyajoneuvotuotanto keskitettiin 1970-luvun alussa Bedford-tuotemerkin alle, ja Blitz-nimi säilyi Bedford Blitz -mallissa vielä vuodet 1973–1987.
Opel patenttimoottorivaunu "System Lutzmann" 1899-1901.
Opel Laubfrosch, ensimmäinen Saksassa liukuhihnalla valmistettu auto (1924–1931).
Opel Kadett vuodelta 1936.
Opel Admiral-avoauto 1937-1939, myös 4d-sedan.
Opel Super 6 De Luxe 4d Sedan 1938.
Blitz A Italiassa 1944.
Me 343-kuljetuskone purkaa/lastaa Opel Maultier-autoa.
Opel Blitz (4. sukupolvi 1965-1975) työssä.