stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Metsolat
Tuotanto > Sarjan idea ja käsikirjoitukset

Idea Metsolat-sarjaan syntyi, kun ohjaaja-käsikirjoittaja Carl Mesterton oli erään Ylen tv-tuotannon kurssin jälkeen valittanut johtaja Risto Volaselle, ettei nuoria käsikirjoittajia, ohjaajia ja tuottajia saa millään toimimaan yhteen ryhmässä. Mesterton ehdotti Volaselle puolivakavissaan, että nuoret voisivat tehdä sarjan vaikka kainuulaisesta maanviljelijäperheestä. Poliittiselta taustaltaan keskustalainen Volanen innostui aiheesta ja ehdotti, että Mesterton kirjoittaisi sarjan itse. Volanen otti myös yhteyttä Yle Kakkosen johtajaan, ja Mesterton kertoi myöhemmin, että "sarja oli sitä myöten selvä". Toinen keskustataustainen johtaja Tapio Siikala yhdessä Volasen kanssa varmisti, että kallis ja monivuotinen tuotanto sai rahoituksen.
Metsoloiden tuotantoa varten Mesterton joutui irtisanoutumaan Yleisradiosta ja perustamaan 60-vuotiaana oman yhtiön, koska Yle ei suostunut sisäiseen siirtoon Helsingistä Yleisradion ruotsinkielisestä toimituksesta Tampereelle Yle kakkoseen. Tilanne kääntyi sarjan menestyksen myötä Mestertonin eduksi, koska hän sai käsikirjoittajana ja ohjaajana täyden korvauksen kaikesta työstään sekä sarjan kaikista myöhemmistä julkaisuista.
Sarjan kuvitteellisen Hoikan kunnan esikuvana käytettiin Puolankaa. Mestertonit haastattelivat Puolangalla paikallisia ihmisiä ja tutustuivat maatilojen arkeen ja käytännön seikkoihin, kuten maidon kuljetukseen ja linja-autoliikenteeseen. Puolangan kunnanjohtaja kertoi kunnan vaikeasta työllisyystilanteesta ja sen vaikutuksista kuntalaisten arkeen. Puolangalta löytyi myös Antti ja Annikki Metsolan perheen esikuva. Mesterton on kertonut, miten paikallinen pappa oli esitellyt piirongin päälle aseteltuja valokuvia ja kertonut viidestä lapsestaan. Mesterton harrasti myös oikeustieteitä ja oli tehnyt kansalaisten lakiasioita käsitteleviä ohjelmia, minkä vuoksi sarjassa käsiteltiin tarkasti esimerkiksi kaupantekoon, perintöihin ja yritysten perustamiseen liittyviä asioita.
Mesterton kirjoitti sarjan ensimmäisen tuotantokauden 21 jaksoa yhdessä Curt Ulfstedtin kanssa. Ensimmäisen kauden jälkeen Mesterton pyysi sarjassa Riitta Vanhasen roolissa näytellyttä Miisa Lindéniä sekä puolisoaan Anna-Lisa Mestertonia mukaan kirjoittamaan sarjan toista ja kolmatta tuotantokautta sekä viimeistä Muistojen joulu -jaksoa. Lindén on myöhemmin kuvaillut käsikirjoitusprosessia demokraattiseksi prosessiksi, jossa Mesterton oli kärsivällinen kokemattomamman Lindénin kanssa. Käsikirjoittajat viettivät yhdessä pitkiä aikoja ja keskustelivat sarjan henkilöistä ja heidän tapahtumakaarista, minkä jälkeen kukin kirjoitti tahoillaan ja tekstiä jaettiin postitse levykkeillä eli "korpuilla". Kirjoittajat jatkoivat toistensa tekstejä, niin ettei lopputuloksesta pystynyt erottamaan, mikä osa oli kenenkin kirjoittajan tekemää. Lindénin mukaan Carl Mesterton antoi hänelle ja Anna-Liisa Mestertonille paljon sananvaltaa käsikirjoitukseen, sillä hän ajatteli naisten osaavan kuvata hyvin esimerkiksi henkilöiden tunteita.
Tuotanto > Kuvaukset

Ohjaaja-käsikirjoittaja Carl Mesterton ja tuottaja-tuotantopäällikkö Raimo Mikkola olivat keskeiset asiantuntijat ja tekijät sarjan varsinaisen tuotannon käynnistyessä. Mikkola oli erityisen keskeinen henkilö kuvauspaikkojen valinnassa, sillä hänellä oli 25 vuoden kokemus ja Mesterton piti häntä Suomen parhaimpana tuotantopäällikkönä ja kuvauspaikkojen järjestäjänä. Sarjaa tuotettiin viisi vuotta. Ensimmäiset kuvaukset alkoivat tammikuussa 1991 ja päättyivät kesäkuussa 1995. Kuvauspäiviä oli 278, kohtauksia 1 724, näyttelijöitä 71, amatööreja ja avustajia 730, valmista ohjelmaa 32,5 tuntia, kuvattua materiaalia oli 166 tuntia ja 50 minuutin osaa kohti neljä tuntia, yhteensä 40 jaksoa. Sarjan tuotannonsuunnittelu onnistui Mikkolan mukaan täydellisesti, koska kuvausaikataulut suunniteltiin 15 minuutin tarkkuudella. Sarjan tuotantoa johti tiiviissä yhteistyössä tuottaja, ohjaaja, apulaisohjaaja, kuvaaja ja kuvaussihteeri, ja tuotantoa varten otettiin käyttöön amerikkalaisten käyttämä tuotannonsuunnitelusysteemin.
Metsoloiden kuvauspaikoista valtaosa sijaitsi Tampereen lähellä, ennen kaikkea Mouhijärvellä. Miljöökuvausta aidossa Kainuussa tehtiin ensimmäiselle tuotantokaudelle vain kaksi päivää. Kuvauksissa pyrittiin kiinnittämään erityisesti huomiota siihen, että tapahtumat sijoittuivat Kainuuseen. Juonen kannalta Pirkanmaan maisemat oli häivytettävä Kainuuksi ja esimerkiksi Mouhijärven nimi ei saanut näkyä missään kuvauspaikoissa. Kainuun piti näkyä myös rekvisiitassa ja esimerkiksi päivittäistavaroissa. Leppävaaran tilan kuvauspaikaksi löytyi tila Mouhijärveltä. Leppävaaran Mummon mökki oli purkutalo, jonka seinät kuskattiin paikalle ja pystytettiin Leppävaaran pihapiiriin.
Mouhijärven keskustasta löytyivät Hoikan säästöpankki, paikallissanomat, apteekki, olutravintola, osuuskauppa ja kunnantalo. Mikkola on kertonut, että hänen entuudestaan tuntema Mouhijärven Säästöpankin johtaja Lasse Vilppala, vei Mikkolan tutustumaan Soinin tilalle viiden kilometrin päähän Mouhijärven keskustasta. Soinin tilasta tuli sarjaan Kaukovaaran maalaistalo, ja siellä kuvattiin kaikki Kaukovaaran sisä- ja ulkokuvat. Suodenniemen kirkosta tuli Hoikan kirkko, jossa kuvattiin esimerkiksi Eeva Metsolan häät.
Erkki Metsolan omistaman hiihtokeskus Urjan linnan paikkaa etsiessään Mikkola sai puhelinsoiton, jossa vinkattiin, että Pälkäneen Sappeessa on rakenteilla puolivalmis rinne huoltorakennuksineen. Näin Sappeen hiihtokeskus valikoitui kuvauspaikaksi. Keskeisten kuvauspaikkojen valinnan jälkeen Mikkola lähti sarjan apulaisohjaajan kanssa Kainuuseen etsimään paikkoja, joilla yhdistettiin etelässä kuvatut paikat Kainuuseen. Kainuun kuvauspaikat sijaitsivat Puolangan lisäksi mm. Sotkamossa, jossa kuvattiin esimerkiksi Naapurinvaaralla sekä Ristijärvellä, jossa kuvattiin Saukkovaaralla.
Näyttelijät

Ohjaaja Carl Mestertonin mukaan yksi keskeinen roolituksessa painanut kriteeri oli, etteivät kaikki saaneet olla entuudestaan suuren yleisön tuntemia näyttelijöitä. Mesterton uskoi, että näyttelijät olisivat uskottavampia rooleissaan, kun katsojat eivät tunteneet heidän omia taustoja. Aiemmin Yleisradion ruotsinkielisellä puolella työskennelleen Mestertonin oli helppo tehdä valintoja puhtaalta pöydältä suomenkieliseen sarjaan.
Keskeisiin Antti ja Annikki Metsolan rooleihin valittiin näyttelijäpariskunta Ahti Haljala ja Helinä Viitanen. Molemmat olivat tehneet pitkät työurat näyttelijöinä ja jääneet eläkkeelle Tampereen Työväen Teatterista. Aiemmin pariskunta oli näytellyt yhdessä myös mm. Rintamäkeläiset-sarjassa. Mestertonin mukaan avioliitto vahvisti Viitasen ja Haljalan roolityötä.
Sarjan keskeiseen Erkki Metsolan rooliin valittiin Kari Hakala. Hakala oli tekemässä toista tv-sarjaa Rautavaaralla, kun hänen vastanäyttelijänsä Vesa Veijalainen kertoi olevansa avustajana uudessa sarjassa. Hakala sanoi Veijalaiselle olevansa käytettävissä uuteen tv-sarjaan, ja myöhemmin Hakala kutsuttiin koekuvauksiin Yle TV2:n studiolle Tampereen Tohloppiin. Hakala oletti hakevansa sivuroolia ja hämmästyi ymmärtäessään myöhemmin, että hänet oli valittu näyttelemään yhtä sarjan päähenkilöistä.
Jaksot ja niiden esitykset

Sarjan ensimmäinen tuotantokausi esitettiin Yle TV2 -kanavalla keväällä 1993. Ensimmäinen tuotantokausi sisältää 21 jaksoa. Saman vuoden jouluksi tehtiin yksi uusi jakso. Joulujakson jälkeen sarja oli yli vuoden kuvaustauolla. Toisen kauden 18 jaksoa esitettiin vuonna 1995, yhdeksän ensimmäistä keväällä ja toiset yhdeksän syksyllä. Jouluksi 1996 tehtiin vielä erikoisjakso Metsolat – Muistojen joulu, joka uusittiin jouluna 1997. Koko sarja uusittiin ensimmäisen kerran vuosina 1999–2000. Kolmas uusintakierros sarjasta alkoi 7. lokakuuta 2008. Alkuperäisten jaksojen pituudet vaihtelevat jonkin verran. Pääosa jaksoista on hivenen alle 50-minuuttisia, mutta muutamat jaksot ovat yli tämän. Koska kolmas uusinta esitettiin 50-minuuttisella ohjelmapaikalla, ohjaaja Mestertonin täytyi lyhentää näitä jaksoja.
Yle Tallennemyynti julkaisi 1990-luvulla Metsolat kokonaisuudessaan VHS-kasetteina lainattavaksi yksityishenkilöille kirjaston kautta. Vuonna 2008 Yle ja PAN Vision julkaisivat sarjan myös DVD:nä kahdeksassa osassa. Ensimmäinen DVD julkaistiin 28. helmikuuta ja viimeinen osa 29. lokakuuta 2008. Metsoloiden ensimmäinen DVD-julkaisu myytiin loppuun. Yle julkaisi uuden painoksen 30. lokakuuta 2013. Uudemmassa julkaisussa kaikki jaksot ovat samassa paketissa kahdeksalla DVD:llä.
Metsolat-sarjan joulujakso tuli radio-ja televisiopalvelu Yle Areenaan vapaasti katsottavaksi marraskuussa 2016 tehdyllä sopimuksella. Katsojat saivat äänestää toivesarjojaan ja Metsolat oli niistä toiseksi suosituin. Koko sarja tuli katsottavaksi Yle Areenaan joulukuussa 2017 sekä uudelleen maaliskuussa 2020.
Jaksot ja niiden esitykset > Jouluspesiaali 1993

| № | Jakson nimi | Käsitelty ajanjakso | Kesto | Ensiesitys | Katsojia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 22. | Joulu Leppävaarassa | Joulu 1990 | 55 minuuttia | 24.12.1993 | 1 660 000 |
On 1. joulukuuta 1990. Antti ja Annikki muistelevat vuodentakaista rinteen avajaisjuhlaa. Erkin ja Helenan hirsihotellin rakentaminen on edennyt jo pitkälle. Liisa haluaa järjestää sukujoulun omassa talossaan, Annikki puolestaan pitää Leppävaaraa parempana paikkana juhlan järjestämiseen. Osmon ja Liisan talossa syttyy tulipalo, joten talo on jonkin aikaa asuinkelvoton ja joulujuhla järjestetään Leppävaarassa. Annikki ja Antti aloittavat jouluvalmistelut. Jouluaattona Leppävaaraan kokoontuu koko perhe. Seuraa perinteistä joulutunnelmointia hankien keskellä.
Jaksot ja niiden esitykset > Jouluspesiaali 1996

| № | Jakson nimi | Käsitelty ajanjakso | Kesto | Ensiesitys | Katsojia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 41. | Muistojen joulu | Joulukuu 1996 | 55 minuuttia | 24.12.1996 | 1 169 000 |
On kulunut kolme ja puoli vuotta edellisjakson tapahtumista. Leppävaaran päärakennus on tyhjillään. Antti ja Annikki ovat muuttaneet Hoikan keskustaan rivitaloasuntoon. Leppävaaraa ei kuitenkaan ole päästetty rappiolle ja Antti tulee lämmittämään sitä tarkoituksenaan järjestää yllätysjoulujuhla salaa Annikilta. Vanhasen Arvo poikkeaa juttusille. Myös Annikki suunnittelee yllätysjuhlaa ja tulla tupsahtaa Leppävaaraan ruokakasseineen. Seurauksena Antti ja Annikki järjestävät joulun yhdessätuumin. Paikalle tulevat heidän kaikki lapsensa Heikkiä lukuun ottamatta. Lasse, Veera ja Raija puolestaan viettävät joulunsa Kirkkonummella. Osmo ja Liisa sen sijaan saapuvat Leppävaaraan, pariskunta on muuttanut Helsinkiin: Osmo on kansanedustaja, Liisa on raskaana. Risto työskentelee opistolla ja tulee Leppävaaraan ensimmäisenä vieraana. Eeva työskentelee Hoikan terveyskeskuksessa, Stig Urjan rinteillä. Pariskunnalla on tytär Maria-Helena. Jaanalla on kuntosali Tampereella. Osmo tapaa Karin rautakaupassa, Kari päivittelee Erkin kiireitä: Erkki ja Jaakko ovat liikematkalla Moskovassa, heillä on vaikeuksia ehtiä Leppävaaraan aattoillaksi. Riitta saapuu Leppävaaraan tyttärensä ja poikansa kanssa; poika on Riitan ja Erkin. Jakso sisältää lukuisia takaumia toisen maailmansodan aikaan: Risto-Matti Leppävaara ja Arvo Vanhanen palvelivat samassa joukko-osastossa Kari Kaukovaaran isän kanssa. Antti palaa muistelmissaan vielä vanhempiin aikoihin, joulunviettoon Sakkolassa. Hän kertoo myös kuinka hän kosi Annikkia sotasairaalassa jouluaattona 1944, samaan aikaan joukko tyttöjä ilmaantuu paikalle laulamaan "Kodin kynttilät". Erkki ja Jaakko ehtivät Leppävaaraan aattoillaksi.
Jaksot ja niiden esitykset > DVD-julkaisut

| Kansikuva | Nimi | Julkaisu | Jaksot |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Metsolat 1 | 28. helmikuuta 2008 | 1. Tie kotiin 2. Perhe koolla 3. Tulevaisuuden suunnitelmia 4. Uusille teille 5. Perunkirjoitus 6. Hiekkaa rattaissa |
|  | Metsolat 2 | 26. maaliskuuta 2008 | 7. Yhtiökauppoja 8. Voittajia ja häviäjiä 9. Sydänkipuja 10. Luonnon puolesta 11. Urjanlinna 12. Lasi shamppanjaa |
|  | Metsolat 3 | 14. toukokuuta 2008 | 13. Perjantai 13. päivä 14. Juhannushäät 15. Tulevaisuus vaakalaudalla 16. Lehmäkauppoja 17. Vanhan loppu – uuden alku 18. Ennen lumen tuloa |
|  | Metsolat 4 | 27. elokuuta 2008 | 19. Avajaiset   20. Pelipanoksena tulevaisuus   21. Sovintoja ja ratkaisuja   22. Joulu Leppävaarassa |
|  | Metsolat 5 | 3. syyskuuta 2008 | 23. Jälleentapaamisia   24. Arkea ja juhlaa  25. Eilisen varjossa  26. Menettämisen pelko   27. Uudet tuulet |
|  | Metsolat 6 | 3. syyskuuta 2008 | 28. Minkä taakseen jättää...   29. Kohtalon hetket   30. Karjalan kunnailla   31. Katkera sarka   32. Tummat pilvet   Extra: Metsolat Karjalan kunnailla -dokumentti |
|  | Metsolat 7 | 29. lokakuuta 2008 | 33. Muutoksen aika  34. Riskirajoilla  35. Raha ratkaisee  36. Yllätysjuhlat Leppävaarassa  37. Kohtalon käänteitä |
|  | Metsolat 8 | 29. lokakuuta 2008 | 38. Aika pysähtyy  39. Totuuden hetki   40. ...rastas ja metso täälläkin soi  41. Muistojen joulu |
Kirjat

| Kansikuva | Nimi | Julkaisuvuosi | Televisiosarjan jaksot |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Metsolat – Tie kotiin | 1993 | 1–12 |
|  | Metsolat – Tie huipulle  | 1994 | 13–22 |
|  | Metsolat – Yhteinen tie | 1995 | 23–31 |
|  | Metsolat – Kohtalon tie | 1996 | 32–40 |
|  | Metsolat – Uusi tie | 1997 | Sisältää Muistojen joulu -joulujakson sekä tapahtumia, joita ei esitetty televisiossa. Kattaa ajan lokakuusta 1993 juhannukseen 1997. |
|  | Metsolat | 2009 | Yhteisnide osista Tie kotiin ja Tie huipulle (osat 1–22). |
Muut versiot

Metsoloista tehtiin kesällä 2017 teatteriversio nimeltään Metsolat – Urjanlinna Naisvuoren kesäteatteriin Mikkeliin. Sen ohjasi televisiosarjassa Eeva Metsolaa näytellyt Katriina Honkanen.
Aiheesta muualla

Yle Areena: Metsolat
Metsolat Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Suodenniemen kirkko toimi kuvauksissa Hoikan kirkkona.
Metsolat-sarjan näyttelijöitä 1990-luvulla.
Juha Paloneva

Juha Paloneva (s. 1976) on valittu Oulun yliopistollisen sairaalan sairaalapalveluiden ensihoidon toimialuejohtajaksi. Aiemmin hän toimi Keski-Suomen hyvinvointialueen sairaalapalveluiden johtajana. Hän vastasi Keski-Suomen Sairaala Novan toiminnasta sekä päivystystoiminnasta sekä osastohoidosta koko Keski-Suomen hyvinvointialueen alueella 1. tammikuuta 2023 alkaen. Sitä ennen oli Keski-Suomen sairaanhoitopiirin johtajaylilääkäri.
Hän on koulutukseltaan ortopedian ja traumatologian erikoislääkäri, lääketieteen tohtori (LT). Hän toimii Itä-Suomen yliopiston kirurgian professorina (1.10.2019–). Tätä ennen hän toimi määräaikaisena kirurgian professorina Itä-Suomen yliopistossa (1.10.2017–30.9.2019).  Osastonylilääkärinä hän toimi vuodesta 2013. Hän on suorittanut Lääkäriliiton erikoislääkärien johtamiskoulutuksen 2012. Keski-Suomen sairaanhoitopiirin palveluksessa hän ollut vuodesta 2011. Paloneva oli yksi Keski-Suomen hyvinvointialueen hyvinvointialuejohtajan viran hakijoista.
Keski-Suomen sairaanhoitopiirin johtajaylilääkärin viransijaisena Paloneva toimi helmikuun 2020 alusta. Aikaisempi johtajaylilääkäri Vesa Kataja irtisanoutui tehtävästä joulukuussa 2020   ja virka julistettiin avoimeksi. Juha Paloneva oli yksi johtajaylilääkärin viran hakijoista.
Juha Palonevan väitöskirja "Two genes behind PLOSL: Molecular and Pathological Characteristics of the Disease" hyväksyttiin Helsingin yliopiston lääketieteellisessä tiedekunnassa 2003.
Pyhän Edvardin kruunu

Kruunu edestä kuvattuna.
Pyhän Edvardin kruunu on Yhdistyneen kuningaskunnan kruununjalokivien merkittävin osa. Se on nimetty Edvard Tunnustajan mukaan, ja on ollut Englannin ja Ison-Britannian kuninkaiden kruunajaiskruunu 1200-luvulta asti.
Alkuperäinen kruunu oli pyhäinjäännös, jota säilytettiin Westminster Abbeyssä, jonne Edvard on haudattu. Se joko myytiin tai sulatettiin kun parlamentti lakkautti monarkian v. 1649.
Kruunun nykyinen versio tehtiin Kaarle II:lle vuonna 1661. Se on tehty kullasta, ja sitä koristaa 444 jalokiveä tai puolijalokiveä. Kruunun paino ja yleinen ulkomuoto vastaavat alkuperäistä, mutta sen kaaret ovat barokkityyliä.
Vuoden 1689 jälkeen kruunua ei käytetty kruunaukseen yli kahteen vuosisataan. Yrjö V elvytti perinteen vuonna 1911, ja hänen seuraajansa (paitsi Edvard VIII, jota ei kruunattu) on kruunattu Pyhän Edvardin kruunulla. Kruunun tyyliteltyä versiota on käytetty Kansainyhteisön jäsenmaiden vaakunoissa, logoissa, tunnuksissa ym. symboloimaan Elisabet II:n kuninkaallista auktoriteettia.
Kun kruunu ei ole käytössä, se on yleisön nähtävillä Lontoon Towerin Jewel Housessa.
Kuvaus

Pyhän Edvardin kruunu on 22 karaatin kultaa. Sen ympärysmitta on 66 (26 tuumaa), se painaa 2,23 kilogrammaa (4,9 naulaa), ja on 30 senttimetriä (12 tuumaa) korkea. Kruunussa on vuorotellen neljä heraldista liljaa ja ristiä, joiden varassa on kaksi taivutettua kaarta. Niiden yhtymäkohdassa on valtakunnanomena. Kruunuun kuuluu violetista sametista tehty ja kärpännahalla reunustettu lakki. Kruunussa on 345 ruusuhiottua akvamariinia, 37 valkoista topaasia, 12 rubiinia, 7 ametistia, 6 safiiria, 2 "jargoonia" (vihreä tai kellertävä zirkoni), 1 granaatti, 1 spinelli ja 1 "carbuncle" (luultavasti granaatti).
Käyttö

Vaikka Pyhän Edvardin kruunu on virallinen kruunajaiskruunu, Englannin restauraation jälkeen vain kuusi brittiläistä monarkkia on kruunattu sillä: Kaarle II (1661), Jaakko II (1685), Vilhelm III (1689), Yrjö V (1911), Yrjö VI (1937), Elisabet II (1953) ja Charles III (2023). Maria II ja Anna kruunattiin heitä varten tehdyillä pienillä timanttikoristeisilla kruunuilla; Yrjö I, Yrjö II, Yrjö III ja Vilhelm IV käyttivät Yrjö I:lle tehtyä kruunua, ja Yrjö IV omaa kruunua, joka hajotettiin ja myytiin myöhemmin. Kuningatar Viktoria ja Edvard VII eivät käyttäneet kruunua sen painon tähden, ja heidät kruunattiin Imperial State Crown -kruunun v. 1838 valmistuneella versiolla, joka oli kevyempi. Kun kruunua ei käytetty kruunaamiseen, se asetettiin alttarille kruunajaisten ajaksi. Poikkeuksena tähän olivat Viktorian kruunajaiset, joissa kruunu ei ollut lainkaan mukana.
Historia

Kun Edvard Tunnustajasta tuli pyhimys v. 1161, hänen kruunustaan tuli pyhäinjäännös. Westminster Abbeyn munkit väittivät, että Edvard oli pyytänyt heitä pitämään huolta hänen kruununkalleuksistaan, ja käyttämään niitä kaikkien tulevien Englannin kuninkaiden kruunajaisissa. Väitteen todenperäisyys on kyseenalainen, mutta Pyhän Edvardin kruunun käytöstä muodostui perinne. Kruunua on joskus kutsuttu myös Kuningas Alfredin kruunuksi sen säilytysrasian kannessa olleen kirjoituksen mukaan, mutta väitteen tueksi ei ole todisteita eikä sitä virallisissa kruunajaisjulistuksissa koskaan kutsuttu muuksi kuin Pyhän Edvardin kruunuksi.
Uskonpuhdistuksen jälkeen Englannin kirkko luopui keskiaikaisten pyhäinjäännösten kunnioittamisesta, ja Edvard VI:n kruunajaisista vuonna 1547 lähtien kruunun rooli pyhäinjäännöksenä jäi sivuun.
Englannin sisällissodan aikana parlamentti myi keskiaikaisen kruunun, jota Oliver Cromwell piti kuninkuuden symbolina ja siksi ei-toivottuna. Kun monarkia palautettiin vuonna 1660, Kaarle II:n kruunajaisia varten valmistettiin nykyinen kruunu. Pitkään luultiin, että kruunun valmistukseen olisi käytetty alkuperäisen Pyhän Edvardin kruunun kultaa, mutta uudet tutkimukset vuonna 2008 osoittivat, että tämä ei ollut totta.
Vuonna 1671 Thomas Bloodin onnistui varastaa kruunu Towerista. Hän käytti vasaraa litistääkseen sen helpommin kätkettäväksi. Jaakko II:n kruunausta varten kruunun huippuun tehtiin uusi valtakunnanomena, ja Vilhelm III:tta varten sen kehä muutettiin ympyränmuotoisesta soikeaksi.lähde?
Edvard VII aikoi elvyttää Pyhän Edvardin kruunun käytön kruunajaisissaan vuonna 1902, mutta kruunajaispäivänä hän oli yhä toipumassa umpilisäkkeen poistosta, ja käytti kevyempää Imperial State Crown -kruunua.
4. kesäkuuta 2013 Pyhän Edvardin kruunu oli näytteillä Westminster Abbeyn pääalttarilla Elisabet II:n kruunajaisten 60-vuotismuistopäivän juhlajumalanpalveluksessa. Se oli ensimmäinen kerta, kun kruunu oli poistunut Towerista sitten Elisabetin vuonna 1953 pidettyjen kruunajaisten.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyhän Edvardin kruunu Wikimedia Commonsissa
Pyhän Edvardin kruunu kuvattuna Elisabet II:n kuninkaallisessa monogrammissa
Sippolan hovi

Sippolan hovi
Sippolan hovi eli Sippolan kartano on Kouvolan Sippolassa sijaitseva entinen rälssisäteri, jonka maat on nykyisin palstoitettu. Kartanon vuonna 1836 valmistunut uusrenessanssityylinen päärakennus on Suomen suurin puukartanorakennus. Vuosina 1857–1899 siellä toimi Saveron pullolasitehdas. Kartanossa on toiminut vuodesta 1909 alkaen koulukoti.
Alexander von Daehn perusti Sippolaan vuonna 1856 Suomen ensimmäisen juustomeijerin. Kartanon pihassa kasvaa niin kutsuttu juustomänty. Puu on saanut nimensä siitä, että kartanon juustomestariksi hankittu nuori sveitsiläinen Rudolf Klossner keitti sen oksasta roikkuneessa padassa ensimmäisen Suomessa valmistetun emmentaljuuston vuonna 1856. Klossner houkutteli Sveitsistä Suomeen kymmeniä muitakin juustomestareita, ja hänestä itsestään tuli Suomen ensimmäinen valtiomeijeristi.
Sippolan kartanon omistajia

Kartanon muodosti valtaneuvos, paroni Lorentz Creutz. Hän sai alueita läänitykseksi, osti talonpojilta sukuoikeuksia ja tiluksia ja sai muodostettua Sippulaksi kutsuttuun kylään maatilan, jolle myönnettiin säterioikeudet. Näin syntyi kartano. Sippula ja Ahvenkoski periytyivät Lorentz Creutzin toiseksi vanhimmalle pojalle, kreivi Johan Creutzille.
Pikkuvihan aikana 1740-luvulla kartanon rakennukset poltettiin ja tila autioitui. Creutzien piti vuoden 1743 Turun rauhan jälkeen luopua Vanhaan Suomeen jääneistä omistuksistaan. Kreivin perilliset myivät Sippolan, ja sen omistaja vaihtui usein. Lopulta omistajasuvuksi vakiintui von Daehn -suku.
Ennen von Daehnin aikaa Sippolan hovin pinta-ala oli noin 8 000 hehtaaria, josta viljelysmaata oli vain noin 100 hehtaaria. Alexander Gustav von Daehnin aikana hovin pinta-ala kasvoi 10 000 hehtaariin.
Omistajaluettelo (mahdollisesti epätäydellinen) 1600-luvun lopulta lukien:
valtaneuvos, paroni Lorentz Creutz 1649–1676
Elsa Duval (edellisen vaimo) 1676–
maamarsalkka, kreivi Johan Creutz 1676–1726
Gertrud Sofia von Treyden (edellisen vaimo) 1721–1737
sotaneuvos, kreivi Svante Creutz –1746
paroni Otto Reinhold von Stackelberg –1755
talollinen Bertil Niilonpoika Koskela 1756–1760
tuomiorovasti Fabian Gudseus 1761–1783
hovineuvos, asessori, tykistökapteeni Johan Samuel von Daehn 1784–1814
kuvernementtisihteeri Alexander Gustav von Daehn 1814–1855
kapteeni Alexander Leonard von Daehn 1856–1894
ministerivaltiosihteeri Woldemar von Daehn 1894–1898
Halla Oy (Kymi Oy) 1899 (piti metsät, myi pois kartanon)
eversti Lennart Forstén 1899–1909
hovineuvos Bjugg 1909
Saveron hovi

Saveron hovi perustettiin Sippolan hovin sivutilaksi Saverolle 1857. Hovi sijaitsi todennäköisesti osoitteessa Niittypolku 22, ja sitä kutsuttiin myös Härkähoviksi. Hovissa oli tilanhoitaja, kaksi renkiä ja yksi piika. Se paloi vuonna 1910.
Saveron torpat tekivät taksvärkkiä Härkähoville. Sieltä toimitettiin myös maitoa päähovin juustolaan ja lasitehtaan väelle.
Aiheesta muualla

Sippolan hovi Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY. Museovirasto.
Sippola gård hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Sippolan koulukodin sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Perustiedot Wikidatassa: Sippolan hovi (Q11893682)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: kartanon päärakennus, kartano, säteri, koulukoti
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Kouvola
koordinaatit: 60°44′09″N 26°59′48″E﻿ / ﻿60.7358°N 26.9967°E﻿ / 60.7358; 26.9967
Neuvostoliiton ministerineuvosto

Neuvostoliiton ministerineuvosto (ven. Совет министров СССР, Sovet ministrov SSSR) oli Neuvostoliiton hallinnon nimellisesti ylin toimeenpaneva elin vuodesta 1946.lähde? Sitä edelsi vuosina 1918–1946 toiminut Kansankomissaarien neuvosto. Ministerineuvoston toimipaikka oli Moskovan Kremlin alueella Senaatin palatsissa. Tosiasiassa ylintä valtaa Neuvostoliitossa käyttivät Neuvostoliiton kommunistisen puolueen johtoelimet ja pääsihteeri.