stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Hurt Locker
Aiheesta muualla

The Hurt Locker Internet Movie Databasessa (englanniksi)
The Hurt Locker Box Office Mojossa. (englanniksi)
The Hurt Locker Rotten Tomatoesissa. (englanniksi)
The Hurt Locker Metacriticissä. (englanniksi)
Pääosaa esittänyt Jeremy Renner vierailulla sotilaiden luona Irakissa.
Terry And

| Terry And> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. joulukuuta 1997 (ikä 26) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Termos, Andy, Ändi
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  174 cm
Paino:  74 kg
Seura
Seura:  Kiekko-Espoo
Sarja:  Mestis
Pelinumero:  22
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2018–
Aik. seurat:  HIFK (SML) Jokipojat (Mestis) KeuPa HT (Mestis) KooKoo (SML) Kiekko-Vantaa (Mestis) Chamonix Hockey Élite (Ranska)
Terry And (s. 7. joulukuuta 1997 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Kiekko-Espoossa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. And laukoo oikealta.
En gång i Stockholm

|  En gång i Stockholm> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Monica Zetterlund
Säveltäjä(t):  Bobbie Ericsson
Sanoittaja(t):  Beppe Wolgers
Euroviisutiedot
Vuosi:  1963
Maa:  Ruotsi
Kieli:  ruotsi
Sijoitus:  13.
Pisteet:  0
Sanat:  sanoitus
Muuta:  Kapellimestarina William Lind
En gång i Stockholm on Monica Zetterlundin esittämä kappale, joka edusti Ruotsia vuoden 1963 Eurovision laulukilpailussa Ison-Britannian Lontoossa.
Kappale sijoittui Euroviisuissa jaetulle viimeiselle sijalle saamatta yhtään pistettä.
Espanjan Sahara

Espanjan Sahara (esp. Sahara Español, arabiaksi الصحراء الإسبانية, As-Sahrā'a Al-Isbānīyah, virallisesti vuosina 1884–1958 Espanjan alueet Saharassa, vuosina 1958–1976 Saharan provinssi) oli Espanjan siirtomaa nykyisen Länsi-Saharan alueella vuosina 1884–1976. Alueen hankinta oli viimeisiä kertoja, kun Espanjan imperiumiin hankittiin lisää alueita, ja sen menettämisen aikaan yksi viimeisiä valtion siirtomaita.
Tomas von Brömssen

Tomas von Brömssen
Tomas Birger von Brömssen (s. 8. toukokuuta 1943) on ruotsalainen näyttelijä. Hän sai vuonna 1973 kiinnityksen Göteborgin kaupunginteatteriin.
Von Brömssen sai vuonna 1992 Karamelodiktstipendietin. Teatterin lisäksi hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Elämäni koirana (1985) ja Jo joutui armas aika (1995).
Vuonna 1999 von Brömssen esitti filosofi Alberto Knoxin roolin Jostein Gaarderin kirjaan Sofian maailma pohjautuvassa norjalaisessa elokuvassa Sofies verden, jonka ohjasi Erik Gustavson.
Aiheesta muualla

Tomas von Brömssen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Emily Infeld

| Emily Infeld |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 21. maaliskuuta 1990 (ikä 34) Ohio
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Uran tiedot
Pituus:  163 cm
Paino:  56 kg
Laji:  keskimatkojen ja pitkänmatkan juoksija
Seura:  Team Boss
Kilpauran kesto:  2012–
Valmentaja:  Joe Bosshard
Saavutukset
Ennätykset:  800 m 2.06,05   1 500 m 4.05,66   3 000 m 8.41,29   5 000 m 14.50,90   10 000 m 31.08,57
| Mitalit> Maa:  Yhdysvallat.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Yhdysvallat.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Yhdysvallat.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Maa:  Yhdysvallat> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Peking 2015 | 10 000 m |  |
Emily Infeld (s. 21. maaliskuuta 1990 University Heights, Ohio) on yhdysvaltalainen kestävyysjuoksija, joka kilpailee 5 000 ja 10 000 metrin juoksussa. 163 senttimetriä pitkä ja 49 kilogrammaa painava Infeld edustaa Bowerman Track Clubia.
Ura

Infeld saavutti yllättäen pronssia 10 000 metriltä vuoden 2015 MM-kilpailuista Pekingistä ajalla 31.43,49. Hän ohitti loppusuoralla maannaisensa Molly Huddlen, kun tämä tuuletti liian aikaisin. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän oli samalla matkalla yhdestoista ja Lontoon MM-kilpailuissa 2017 kuudes. Hän sijoittui 2022 Eugenen MM-kilpailuissa 5 000 metrillä 14:nneksi.
Infeld oli mukana myös vuoden 2013 maastojuoksun MM-kilpailuissa ollen joukkuekilpailun neljäs ja henkilökohtaisen kilpailun 21:s.
Henkilökohtainen elämä

Infeld joutui huhtikuusta 2018 alkean vainoamisen uhriksi, mikä johti pelkoon, stressiin sekä piiloutumiseen tältä vainoajalta. Tällä häirinnällä oli merkittävä vaikutus Infeldin henkilökohtaiseen elämään sekä ammatilliseen uraan. Lopulta vuonna 2021 tämä häiritsijä saatiin kiinni ja hänelle nostettiin syyte törkeästä nettiväijymisestä ja osavaltioiden välisestä suojelumääräyksen rikkomisesta.
Tomaso Antonio Vitali

Tomaso Antonio Vitali
Tomaso Antonio Vitali (1663–1745) oli italialainen säveltäjä ja viulisti. Hän meni isänsä, Giovanni Battista Vitalin kanssa Modenaan vuonna 1674 ja sai tältä todennäköisesti viulunsoiton opetusta. Sävellyksessä hänen opettajanaan oli Antonio Maria Pacchioni. Hän työskenteli d'Esten suvun hoviorkesterissa vuosina 1675–1742, ensin viulistina, sitten johtajana. Vitalin omien oppilaiden joukossa olivat Evaristo Abaco ja Jean-Baptiste Senaillé. Hänen kaikki sävellyksensä ovat soittimellisia. Hänen soolo- ja triosonaateissaan kuuluvat säveltäjän isältä ja Arcangelo Corellilta omaksutut vaikutteet.
Aiheesta muualla

IMSLP: Tomaso Antonio Vitali: nuotteja
Tomasi/Jolivet Trumpet Concertos

| Tomasi/Jolivet Trumpet Concertos Wynton Marsalis |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1986
 Formaatti: LP-levy
 Tuottaja(t): Steven Epstein
 Tyylilaji: klassinen musiikki
 Kesto: 34.22
 Levy-yhtiö: CBS
Tomasi/Jolivet Trumpet Concertos on yhdysvaltalaisen trumpetisti Wynton Marsaliksen musiikkialbumi vuodelta 1986. Sen on kustantanut levy-yhtiö CBS ja tuottaja on Steven Epstein.
Marsaliksen lisäksi levyllä on mukana kapellimestari Esa-Pekka Salosen johtama Philharmonia-orkesteri sekä pianisti Craig Sheppard.
Kappaleet

Henri Tomasi (1901-1971):
Concerto for Trumpet & Orchestra (1949)
Allegro; Cadenza – 7:25
Nocturne; Andantino – 4:00
Finale; Giacoso – Allegro – 2:57
André Jolivet (1905-1974):
Concertino for Trumpet, String Orchestra & Piano (1948) – 9:16
Concerto No. 2 for Trumpet (1954)
Mesto; Concitato – 4:24
Grave – 2:37
Giacoso – 3:43
Eric Schlosser

Eric Schlosser, 2006
Eric Schlosser (s. 17. elokuuta 1959, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen journalisti ja kirjailija, joka on tunnettu tutkivasta ja kritisoivasta journalismista. Hänen tunnetuin teoksensa on Pikaruokakansa, jonka pohjalta on tehty myös elokuva nimeltä Fast Food Nation.
Elämä

Schlosser New Yorkissa ja vietti osan lapsuudestaan Los Angelesissa, Kaliforniassa. Hänen isänsä Herbert Schlosser toimi aiemmin asianajajana ennen kuin päätyi johtajaksi NBC-yhtiöön vuonna 1974. Eric Schlosser opiskeli Amerikan historiaa Princetonin yliopistossa, ja Oxfordista hänellä on tutkinto brittiläisestä historiasta. Nykyään Schlosser asuu Kaliforniassa, ja työstää teosta vankilajärjestelmästä.
Teokset

Eric Schlosser aloitti uransa kirjoittamalla Yhdysvaltain historiaan sijoittuvia näytelmiä. Vuonna 1985 hän kirjoitti Americans-näytelmän, joka käsitteli 1900-luvun alun Yhdysvaltain imperialismia. We the People on Schlosserin toinen Amerikan historiaan sijoittuva näytelmä Yhdysvaltain perustuslakiin liittyvistä tapahtumista, joka ilmestyi vuonna 2007.
Journalistin uran Schlosser aloitti bostonilaisessa The Atlantic Monthly -lehdessä. Tutkiva journalismi toi Schlosserille kaksi palkintoa; National Magazine Award -palkinto artikkelisarjasta “Reefer Madness” ja “Marijuana and the Law” vuodelta 1994, sekä Sidney Hillman Foundation award artikelillaan “In the Strawberry Fields” (1995). Lisäksi Schlosserin kirjoituksia on ilmestunyt mm. Rolling Stonessa, Vanity Fairissa sekä The Nation - ja The New Yorker -lehdissä.
Vuonna 2003 ilmestyi Schlosserilta Reefer Madness -teos.
Teokset > Pikaruokakansa

Tunnetuin Eric Schlosserin teos on vuonna 2001 ilmestynyt Pikaruokakansa (Fast Food Nation, suom. vuonna 2002). Kirjassa kerrotaan pikaruokateollisuuden taustoista ja vaikutuksista yhteiskuntaan; kuinka pikaruokateollisuuden nopea nousu on vaikuttanut ruokatottumuksiin, ruoan valmistamiseen ja alalla työskentelevien työoloihin.
Charles Wilsonin kanssa yhteistyössä kirjoitetun lastenkirjan "Chew On This" (ilm. vuonna 2006) sekä Pikaruokakansa -teoksien nostattaman julkisuuden vaikuttamana 18 ruokateollisuuden yritystä julkaisi www.bestfoodnation.com-sivuston. Sivuston tarkoituksena on esittää lausuntoa tai tiedonantoa koskien terveys- ja työoloja amerikkalaisen ruokateollisuuden eri aloilla. Lisäksi sivustolla otetaan kantaa mm. Schlosserin teoksessaan esittämiin asioihin.
Schlosser on esiintynyt myös Morgan Spurlockin Super Size Me -elokuvan DVD-julkaisussa keskustelemalla elokuvan tekijöiden kanssa pikaruokateollisuudesta.
Aiheesta muualla

Bestfoodnation.com -sivusto
Tomáš Kraus

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kraus vuonna 2010  |  Kraus vuonna 2010  |  Kraus vuonna 2010  |  |
Maa:  Tšekki
Miesten freestylehiihto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ruka 2005 | skicross |  |
|  Kultaa | Madonna di Campiglio 2007 | skicross |  |
Miesten alppihiihto
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Hopeaa | Poprad 1999 | pujottelu |  |
Tomáš Kraus (s. 3. maaliskuuta 1974 Děčín) on tšekkiläinen freestylehiihtäjä ja entinen alppihiihtäjä. 183 senttimetriä pitkä ja 86 kilogrammaa painava Kraus edustaa Český Skikrosový Klubia. Hän kilpailee skicrossissa.
Kraus aloitti uransa alppihiihdon parissa. Hän kilpaili maailmancupissa vuosina 2000–2003. MM-kilpailuihin Kraus osallistui neljästi, sijoittuen parhaimmillaan sijalle 28. pujottelussa vuosina 1997 ja 2003. Vuoden 1999 talviuniversiadeista Popradista Kraus saavutti hopeaa pujottelusta.
Kraus debytoi freestylehiihdon maailmancupissa marraskuussa 2002 Tignesissä saavuttaen heti voiton. Yhteensä hänellä on 15 osakilpailuvoittoa. Kaudella 2005–2006 Kraus voitti maailmancupin kokonaiskilpailun. Talviolympialaisiin Kraus on osallistunut kahdesti, vuosina 2010 ja 2014, ollen parhaimmillaan 11. vuonna 2010 Vancouverissa. MM-kilpailuihin Kraus on osallistunut kuudesti, saavuttaen kultaa historian ensimmäisestä skicrossin MM-kilpailuista vuonna 2005 Rukalta ja vuonna 2007 Madonna di Campigliosta.
Eugène Moke Motsüri

Eugène Moke Motsüri (25. maaliskuuta 1916 Mongobele – 6. huhtikuuta 2015) oli kinshasankongolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 9. kesäkuuta 1946 ja nimitettiin Kinshasan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Lestronan titulaaripiispaksi 1. syyskuuta 1970.
Moke Motsürin konsekroi piispaksi 6. joulukuuta 1970 Eugène Kabanga Songasongan ja Martin-Léonard Bakole wa Ilungan avustama Joseph-Albert Malula. Moke Motsüri jäi eläkkeelle 11. toukokuuta 1991.
Toisto (Tenavat)

Toisto.
Toisto (engl. Rerun van Pelt) on hahmo Charles M. Schulzin luomassa Tenavat-sarjakuvassa. Hän on Tellun ja Epun pikkuveli.
Toiston syntymästä mainittiin 23. toukokuuta 1972 julkaistussa stripissä ja hänet nimettiin 31. toukokuuta, mutta nähtiin ensimmäisen kerran vasta 26. maaliskuuta 1973. Hän on nuorin sarjan vakiohahmoista. Eppu keksi pikkuveljensä nimen Tellun valitettua, että toisen pojan syntyminen samaan perheeseen oli ”uusinta” (rerun). Joissain varhaisissa suomennoksissa nimi on käännetty Veikoksi. Toisto näyttää melkein samalta kuin Eppu, paitsi että hän on hieman lyhyempi, hänen hiuksensa ovat hieman erilaiset ja hän pukeutuu yleensä haalareihin.
Toisto oli Tenavissa pitkään sivuhahmo. 1970–1980-luvuilla hän esiintyi lähes yksinomaan stripeissä, joissa hänet nähtiin istumassa äitinsä polkupyörän lastenistuimella. 1990-luvulla Toiston esiintyminen sarjassa lisääntyi huomattavasti ja hänestä tuli käytännössä yksi päähahmoista viimeisten vuosien ajaksi. Toisto nähdään usein opettelemassa asioita, jotka muut jo osaavat. Hän suhtautuu Jaska Jokuseen muita kunnioittavammin ja viihtyy Ressun seurassa. Toiston odotukset maailmasta ovat yleensä joko katteettoman toiveikkaita (hän uskoo saavansa lahjaksi koiran tai polkupyörän) tai sangen pessimistisiä.
Espanjan Neitsytsaaret

| --- | --- |
Muut nimet:  Passagesaaret, Puerto Ricon Neitsytsaaret
Sijainti:  Culebra ja Vieques Puerto Rico Yhdysvallat
Saariryhmä:  Neitsytsaaret
Korkein kohta:  300  m 
Pinta-ala:  378,2 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  11 119
Suurin kaupunki:  Isabel Segunda (väkiluku 1 459)
Kieli:  englanti, espanja
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Espanjan Neitsytsaaret (tunnetaan myös nimillä Passagesaaret ja Puerto Ricon Neitsytsaaret) ovat Karibialla sijaitseva saariryhmä, joka on hallinnollisesti osa Puerto Ricoa ja sijaitsee sen pääsaaresta itään.
Maantiede

Puertoricolaiset turistikirjoitukset käyttävät saarista nimeä Espanjan Neitsytsaaret, mutta useimmat kartat eivät pidä saaria osana Neitsytsaarien aluetta. Osana Puerto Ricoa Espanjan Neitsytsaaret kuuluvat Yhdysvalloille, mutta ne kuuluivat Espanjalle ennen Espanjan–Yhdysvaltain sotaa vuonna 1898. Tämän takia saarilla puhutaan englantia ja espanjaa.
Saariryhmän pääsaaret ovat Culebra ja Vieques, joiden lisäksi on useita pieniä saaria. Culebran pienempi saari on osa Culebran kansallispuistoa. Suuri osa Viequesta on osa Vieques'n kansallispuistoa, joka oli alun perin Yhdysvaltain laivaston käytössä.
Espanjan Marokko

Espanjan Marokko (esp. Protectorado español de Marruecos, arab. الاحتلال الاسباني للمغرب‎‎) oli Espanjalle kuulunut alue Marokon pohjoisosassa. Espanjan Marokosta tuli Espanjan siirtomaa vuonna 1912 Fezin sopimuksella toisen Marokon kriisin jälkeen, jolloin Marokko menetti itsenäisyytensä. Muu osa Marokosta kuului Ranskaan nimellä Ranskan Marokko. Siirtomaa-aika päättyi vuonna 1956, kun Ranska ja Espanja tunnustivat Marokon itsenäisyyden.
Espanjan Marokon pääkaupunki ja suurin kaupunki oli Tétouan. Espanjan Marokkoon luettiin hallinnollisesti kuuluviksi myös Ceuta, Melilla, Islas Chafarinas, Peñón de Alhucemas ja Peñón de Vélez de la Gomera, jotka kuitenkin olivat olleet Espanjan hallinnassa jo ennen Fezin sopimusta. Ne myös jäivät Espanjalle senkin jälkeen, kun Marokko vuonna 1956 itsenäistyi uudelleen. Marokko on tosin vaatinut niitä itselleen.
Rifin alue irtautui Espanjan Marokosta vuonna 1921 itsenäiseksi Rifin tasavallaksi. Vuonna 1926 Ranskan ja Espanjan siirtomaa-armeija miehitti jälleen alueen. Tangerista tehtiin vuonna 1923 kansainvälinen vyöhyke, jota hallitsivat Ranskan, Espanjan ja Britannian virkamiehet. Italia liittyi sopimukseen vuonna 1928.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Espanjan Marokko Wikimedia Commonsissa
Eugène Klein

Eugène Klein MSC (28. helmikuuta 1916 Avenheim – 6. joulukuuta 1992) oli ranskalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa, joka työskenteli Papua-Uudessa-Guineassa ja Uudessa-Kaledoniassa.
Klein vihittiin papiksi 16. toukokuuta 1943 ja nimitettiin papuauusiguinealaisen Yule Islandin (tuleva Bereinan hiippakunta) apostoliseksi vikaariksi sekä Echinuksen titulaaripiispaksi 14. kesäkuuta 1960. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joseph-Charles Lefèbvre, jota avustivat Jean-Julien Weber ja Octave-Marie Terrienne.
15. marraskuuta 1966 Klein sai nimityksen Bereinan piispaksi. 5. kesäkuuta 1971 hänet nimitettiin Nouméan koadjuuttoriarkkipiispaksi Uuteen-Kaledoniaan ja Velebusduksen titulaariarkkipiispaksi. Hänestä tuli 7. huhtikuuta 1972 Nouméan arkkipiispa, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 19. kesäkuuta 1981. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Tomaso Albinoni

Tomaso Giovanni Albinoni
Tomaso Giovanni Albinoni (8. kesäkuuta 1671 Venetsia – 17. tammikuuta 1751 Venetsia) oli italialainen barokkisäveltäjä, jonka tunnetuimpia teoksia ovat instrumentaalisävellykset. Omana aikanaan hän oli tunnetuin oopperateoksistaan. Albinoni sävelsi noin 50 oopperaa, joista on kuitenkin säilynyt vain muutamia katkelmia. Sen sijaan hänen viulusonaattejaan ja -konserttojaan on julkaistu uudelleen. Johann Sebastian Bach käytti Albinonin teemoja eräissä sävellyksissään.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Remo Giazotton Adagio g-mollissa

Usein hautajaisissa tai muistotilaisuuksissa soitettava adagio g-mollissa viululle, jousille ja uruille julkaistiin 1958. Usein väitetään virheellisesti, että se on Tomaso Albinonin sävellys, mutta tosi asiassa se on italialaisen Remo Giazotton sävellys, jonka Giazotto väitti pohjautuvan toisen maailmansodan Dresdenin pommituksien jälkeen kirjaston raunioista löytyneeseen Albinonin basso-osaan. Giazotto ei julkaissut katkelmaa, eikä siitä ole virallista merkintää Saksin maakuntakirjastossa (Sächsische Landesbibliothek), jossa on luettelo Albinonin julkaisemattomista teoksista. Giazotto julkaisi ja hankki tekijänoikeudet itselleen vuonna 1958, nimekkeellä Remo Giazotto, Adagio in sol minore per archi e organo, su due spunti tematici e su un basso numerato di Tomaso Albinoni (Milan: Ricordi, 1958).
Kappaletta on myös sovitettu eri soittimille. Se soi muun muassa Peter Weirin elokuvassa Gallipoli.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tomaso Albinoni Wikimedia Commonsissa
Tomaso Albinoni International Music Score Library Project (englanniksi)
Esa Mäkijärvi

| Esa Mäkijärvi |
| --- | --- |
 Esa Mäkijärvi Tallinnassa vuonna 2012 Kuva: Ave Maria Mõistlik
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. lokakuuta 1984 (ikä 39) Kouvola
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  Kirjailija, toimittaja
Kirjailija
Äidinkieli: suomi
Tuotannon kieli: suomi
Aikakausi:  2007–
Tyylilajit:  runous, tietokirjallisuus
Esikoisteos:  Yökiipijä (2007)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Esa Juhani Mäkijärvi (s. 1984 Kouvola[lähde? ]) on suomalainen kirjailija ja toimittaja. Hän on julkaissut runokokoelmia, tietokirjoja ja romaanin.
Mäkijärvi pitää kahta blogia. Hänen tekstejään on ilmestynyt muun muassa Demokraatissa, Nuoressa Voimassa, Kiiltomadossa, KonsoliFINissa, Parnassossa ja Pelaajassa.
Teokset

Yökiipijä (runoja, ntamo 2007)
Kolibrilla pesänsä mustien liljojen sydämessä (runoja, ntamo, 2009)
Kaukainen maa (runoja, Teos, 2011)
Valkoinen baletti: kirjoituksia Real Madridista (tietokirja, Arktinen Banaani 2014)
Pomon lumo: Bruce Springsteenin tarina (tietokirja, Arktinen Banaani 2014)
Mitä tupakka tarkoittaa? (kokoelma, sisältää Mäkijärven kirjoituksen, Savukeidas 2014)
Joki (runoja, Robustos 2015)
Mana (runoja, Arktinen Banaani 2015)
Vieraita (romaani, Arktinen Banaani 2015)
Rautainen 80-luku - Toimintaelokuvan kultainen vuosikymmen' ' (Tietokirja, Arktinen Banaani 2018)
Aiheesta muualla

Esa Mäkijärvi Teoksen sivuilla[vanhentunut linkki]
Esa Mäkijärven blogi Merkintöjä
Esa Mäkijärven runoblogi Blast #2
Emily Giffin

Emily Giffin (s. 20. maaliskuuta 1972 Baltimore, Maryland, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen viihde- ja bestseller-kirjailija ja juristi. Hän asuu Atlantassa.
Elämä

Emily Giffin syntyi 20. maaliskuuta 1972 Baltimoressa, Marylandissa. Hän meni lukioon Napervillessä, Illinoisissa, missä hän oli luovan kirjoittamisen kerhossa ja toimi koulun lehden päätoimittajana. Giffin suoritti perustutkinnon Wake Forest -yliopistossa, minkä jälkeen hän meni Virginian yliopistoon opiskelemaan lakia. Giffin valmistui sieltä juristiksi vuonna 1997 ja meni Manhattanille Winston & Strawn -toimiston palvelukseen riita-asioiden osastolle, mutta päätti pian jatkaa kirjoittamista vakavasti.
Vuonna 2001 Giffin muutti Lontooseen ja alkoi kirjoittaa täyspäiväisesti. Kahdeksan kustantajaa hylkäsi hänen ensimmäisen nuorten kirjansa, Lily Holding True, mutta häntä ei lannistettu. Giffin alkoi kirjoittaa uutta kirjaa, silloin nimellä Rolling the Dice, josta tuli bestseller-kirja Rakkaus lainassa.
Vuosi 2002 oli Giffinille tärkeä vuosi. Hän meni naimisiin, löysi agentin ja solmi kahden kirjan sopimuksen St. Martin's Pressin kanssa. Tehdessään korjattua versiota Rakkaus lainassa -kirjasta, hän sai idean kirjan jatko-osaan Rakkauden pudotuspeliin. Vuonna 2003, Giffin muutti miehensä Hartley Blahan kanssa Englannista Atlantaan, Georgiaan. Muutamaa kuukautta myöhemmin, uudenvuodenaattona, hän synnytti identtiset kaksospojat, Edwardin ja Georgen.
Rakkaus lainassa julkaistiin keväällä 2004 ja sitä seurasi Rakkauden pudotuspeli vuonna 2005. Giffinin kolmas teos, Vauvanpitävä, julkaistiin vuonna 2006.
Vuoden 2007 Giffin vietti kirjoittamalla neljännen teoksensa valmiiksi ja hänen tyttärensä Harriet syntyi samana vuonna 24. toukokuuta.
Teokset

Rakkaus lainassa (Something Borrowed), WSOY, 2007 suom. Inka Parpola
Rakkauden pudotuspeli (Something blue), WSOY, 2008 suom. Inka Parpola
Vauvanpitävä (Baby proof), WSOY, 2008 suom. Inka Parpola
Love the One You're With, 2008
Heart of the Matter, 2010
Aiheesta muualla

Emily Giffinin sivusto
Tinkiminen

Tinkimistä vaatekaupassa Indonesiassa
Tinkiminen on toimintaa, jossa ostaja ja myyjä neuvottelevat myytävän esineen tai palvelun hinnasta. Joissain maissa tinkiminen on tavallista, mutta esimerkiksi länsimaissa on siirrytty entistä enemmän kiinteisiin hintoihin ja tinkiminen on vähentynyt. Länsimaissa yleisintä tinkiminen lienee yleisintä kalliiden tuotteiden kaupassa kuten asunnot ja moottoriajoneuvot. Tinkimistä harrastetaan yleisesti myös epämuodollisessa kaupassa, esimerkiksi kirpputoreilla, ja pitkäaikaisia sopimuksia, esimerkiksi sähkösopimuksia, solmittaessa.
Tapio Lehtinen

Tapio Lehtinen Galiana-veneellään kesällä 2020.
Tapio Lehtinen (s. 19. tammikuuta 1958) on suomalainen tuotantotalouden diplomi-insinööri, Helsingfors Segelsällskapin entinen kommodori ja yksinpurjehtija joka osallistui Golden Globe Race 2018 -purjehdukseen ja purjehti soolona, ilman pysähdyksiä maailman ympäri. Hän sijoittui kisassa viidenneksi. Vuonna 2022 Lehtinen osallistui toistamiseen Golden Globe Race -yksinpurjehduskilpailuun. Helsingin Sanomien toimittaja Ari Pusa on kirjoittanut purjehduksista useita artikkeleita ja Lehtisen kanssa kaksi kirjaa.
Lehtinen oli eduskuntavaaleissa 2023 Kokoomuksen ehdokkaana Helsingin vaalipiiristä. Hän sai 1 140 ääntä eikä tullut valituksi.
Purjehdusura

Lehtinen aloitti purjehtimisen optimistijollalla vuonna 1965 ja hän kilpaili aktiivisesti juniorivuosinaan kevytveneillä. Myöhemmin hän on ollut aktiivinen avomeri- ja valtameripurjehtija, ja hän osallistui Whitbread Round the World Race -kilpailuun vuosina 1981–82 Skopbank of Finland -veneessä toimien sen vahtipäällikkönä. Vene sijoittui kilpailussa 12. sijalle.
Kilpailun jälkeen Lehtinen kutsuttiin Helsingfors Segelsällskapin jäseneksi. Tämän jälkeen hän on kilpaillut 30 vuotta 6mR-veneellä nimeltä May Be IV.
Lehtinen on purjehtinut myös Laser- ja 470- ja 29er-jollilla. Hän on osallistunut myös Round Britain and Ireland Yacht Race, Single-Handed Trans-Atlantic Race, Azores and Back sekä Newport Bermuda Race -kilpailuihin.
Lehtinen on toiminut Suomen Optimistijollaliiton hallituksessa ja kolme kertaa Suomen 6mR -liiton hallituksessa. Hän pyrki HSS:n kommodoriksi voidakseen edistää sen junioritoimintaa ja kohentaakseen sen taloudellista asemaa.