stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alankomaiden kuninkaalliset ilmavoimat
Historiaa > Toinen maailmansota

Toisessa maailmansodassa Alankomaiden ilmavoimat jäivät Saksan ja Japanin asevoimien jalkoihin. Toukokuussa 1940 Alankomaiden ilmavoimilla oli 29 Fokker D.21 ja 41 Fokker G.1 -lentokonetta. Ilmavoimat taistelivat urheasti, mutta useat koneista tuhoituivat tai jäivät ilman ampumatarvikkeita kahden taistelun täyteisen päivän jälkeen.
Ilmavoimien käytössä oli ainoastaan kevyt pommikone Fokker C.X, jotka kaikki tuhoutuivat taisteluissa. Fokker T -sarjan keskiraskaat pommikoneet ja vesilentokoneet (T4, T5 ja T8W), joista T4 vesilentokoneet olivat pääosin käytössä Hollannin Itä-Intiassa, T5 keskiraskaita pommikoneita taistelivat toukokuussa, kunnes tuhoutuivat. T5-koneita oli palveluksessa 12 kappalettaselvennä. Kahdeksan taisteluissa selvinnyttä T8W-vesilentokonetta pakenivat Britteinsaarille.
Historiaa > Nato-maa

Toisen maailmansodan jälkeen Alankomaat on liittynyt kansainvälisiin verkostoihin, muun muassa Natoon. Alankomaiden ilmavoimat on toiminut lentokonevalinnoissa osin kuten Saksa (F-104 Starfighter), osin kuten Naton pienemmät maat (F-16).
Historiaa > Kolonialistinen eposodi 1950–1960-luvulla

Indonesia katsoi toisen maailmansodan tuodessa sille itsenäisyyden Hollannin kolonialismista myös Uuden-Guinean kuuluvan siihen. Hollanti pyrki pitämään sen hallinnossaan ja piti huolen, etteivät maan siirtyminen tapahtuu mahdollisimman hitaiden neuvotteluiden jälkeen. Indonesia lopulta katkaisi diplomaatiset suhteet Hollantiin, jolla oli vaikutusta muun muassa Hollannin öljyteollisuuteen. Vastatoimena Hollanti lisäsi vuonna 1958 asevoimiaan Uudessa-Guineassa, mukaan lukien Hawker Hunter -hävittäjälentokoneita. Biakin saarelle tuli indonesialaisia, jota pidettiin sotilasoperaation alkuna. Hollanti asensi tutkia saarelle. Vuonna 1960 Hollanti lisäsi varustautumistaan Uudessa-Guineassa – myös lisää lentokoneita (Commando Luchtverdediging Nederlands Nieuw-Guinea) lentotukialuksella. Elokuussa 1962 arveltiin Indonesian olevan valmis hyökkäyksellä vapauttamaan Uuden-Guinean eurooppalaisesta hallinnosta – Hollanti vetäytyi kansainvälisen paineen alla.
Historiaa > Kylmä sota

Hollannin panostus muun muassa ilmavoimiin ei kylmän sodan loppupuolellakaan – esimerkiksi 1970-luvun inflaatiovuosina tai 1980-luvun euro-ohjusväittelyjen aikana – hiipunut.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Avoimien ovien päivä 20-21. kesäkuuta 2008
Official website of the Royal Netherlands Airforce
World wide Military Information
Current Order of Battle (Arkistoitu – Internet Archive)
Military Flags of the Royal Netherlands Air Force
Squadron roundels of the Royal Netherlands Airforce (Arkistoitu – Internet Archive)
Albert Lasker -palkinto lääketieteellisestä perustutkimustyöstä

Albert Lasker -palkinto lääketieteellisestä perustutkimustyöstä (engl. Albert Lasker Award for Basic Medical Research) on yksi neljästä Lasker-palkinnosta, joita Lasker-säätiö jakaa tauteihin perehtymisestä sekä niiden diagnosoimisesta, ehkäisemisestä, hoitamisesta ja parantamisesta. Lähes 50 % palkinnonsaajista on myöhemmin saanut työstään Nobelin lääketieteen palkinnon.
Aleksandr Kurlovitš

| Mitalit> Miesten painonnosto.Maa:   Neuvostoliitto. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten painonnosto.Maa:   Neuvostoliitto. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten painonnosto.Maa:   Neuvostoliitto. Olympialaiset  | Miesten painonnosto> Maa:   Neuvostoliitto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Soul 1988 | yli 110 kg |  |
Maa:   Yhdistynyt joukkue
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Barcelona 1992 | yli 110 kg |  |
Aleksandr Nikolajevitš Kurlovitš (valkoven. Алякса́ндр Мікала́евіч Курло́віч, Aljaksandr Mikalajevitš Kurlovitš, ven. Алекса́ндр Никола́евич Курло́вич, 27. heinäkuuta 1961 Grodno, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto – 6. huhtikuuta 2018 Hrodna, Valko-Venäjä) oli valkovenäläinen superraskaan sarjan painonnostaja. Hän edusti urallaan myös Neuvostoliittoa. Hän hallitsi pitkän aikaa ylivoimaisesti painonnoston raskainta painoluokkaa maailmassa ja voitti muun muassa kaksi olympiakultaa sekä lukuisia maailmanmestaruuksia.
Vuonna 1984 Kurlovitš jäi joukkuetoverinsa Anatoli Pisarenkon kanssa Montrealin lentokentällä kiinni anabolisten steroidien hallussapidosta. Tämän johdosta heidät erotettiin maajoukkueesta ja he menettivät Urheilun mestari -arvonimen. Kurlovitš palasi maajoukkueeseen vuonna 1987, minkä jälkeen alkoi hänen pitkään kestänyt valtakautensa painonnoston superraskaassa sarjassa.
Kurlovitš voitti urallaan olympiakultaa Soulissa 1988 ja Barcelonassa 1992. Atlantassa 1996, joka jäi hänen viimeisiksi arvokilpailuikseen, hänen sijoituksensa oli viides. Maailmanmestaruuden Kurlovitš voitti yhteistuloksella neljästi. Ostravassa 1987 hän sijoittui sekä tempauksessa että työnnössä hopealle mutta voitti kultaa parhaalla yhteistuloksella 472,5 kilogrammaa, joka oli silloinen maailmanennätys. Ostravassa 1987, Ateenassa 1989 ja Istanbulissa 1994 hän voitti maailmanmestaruuden molemmissa nostomuodoissa sekä yhteistuloksessa. Moskovassa 1983 hän saavutti molemmista nostomuodoista ja yhteistuloksesta hopeaa.
EM-kultaa Kurlovitš voitti yhteistuloksella kahdesti (1989 ja 1990) ja sijoittui kerran hopealle (1983). Neuvostoliiton mestaruuden hän voitti kolmesti ja sijoittui hopealle kahdesti. Kurlovitš teki urallaan kaikkiaan 12 maailmanennätystulosta, joista neljä syntyi tempauksessa, kaksi työnnössä ja kuusi yhteistuloksessa.
Albert Lasker -palkinto kliinisestä lääketieteellisestä tutkimustyöstä

Albert Lasker -palkinto kliinisestä lääketieteellisestä tutkimustyöstä (engl. Albert Lasker Award for Clinical Medical Research) on yksi neljästä Lasker-palkinnosta, joita Lasker-säätiö jakaa tauteihin perehtymisestä sekä niiden diagnosoimisesta, ehkäisemisestä, hoitamisesta ja parantamisesta.
Am

Am tarkoittaa seuraavia:
Aeroméxico, IATA-koodi AM, lentoyhtiö
Airisto-Melojat, A-M, suomalainen urheiluseura
am., aluemestaruus tai aluemestari
amerikium, kemiallinen merkki Am, alkuaine
amhara, ISO 639-1 -koodi am, kieli
a-molli, nuottikirjoitusmerkintä Am, sointu
amplitudimodulaatio, AM, kantoaallon modulointitapa
ansiomitali, am., jostakin saavutuksesta myönnettävä kunniamerkki
ante meridiem, a.m., ennen keskipäivää, 12-tuntisen kellonajan tarkennusmerkintä
Armenia, ISO 3166-1 -koodi AM, valtio tai muu maantieteellinen alue
attometri, tunnus am, pituuden yksikkö
maailman vuonna, a.m., latinan sanoista anno mundi, ajanlaskun alkukohtaa ilmaiseva vuosiluvun lisämerkintä
vainajan elämää koskevat tiedot, a.m., latinan sanoista ante mortem, kokoelma ihmisen tai eläimen elämään liittyvistä tiedoista
vapaiden taiteiden maisteri, A.M., latinan sanoista artium liberalium magister, keskiaikainen yliopistotutkinto.
Armenian internet-maakoodi .am
AM, Arctic Monkeysin studioalbumi vuodelta 2013
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Am”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Yrttiriipi

| Yrttiriipi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Pello
Koordinaatit:  66°38′27″N, 24°07′51″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  67.932.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  110 m  
Rantaviiva:  0,538 km  
Pinta-ala:  1,192 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiYrttiriipi 
Yrttiriipi  on Lapissa Pellossa Alposjärven kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Miekojärven alueella (67.93), jonka Alposjoen valuma-alueeseen (67.932) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 110 metriä mpy.
Amati

Amati-suvun sukupuuta ja oppilaita
Amati on kuuluisa italialainen viulunrakentajasuku. Amatit vaikuttivat Cremonassa noin vuosina 1550–1740. Viulujen lisäksi he tekivät selloja ja alttoviuluja.
Kuuluisin suvun jäsenistä oli Niccolo Amati (1596–1684), jonka oppilaita olivat mm. Stradivari ja Guarneri.
Alfa Romeo GTV ja Spider

| Alfa Romeo GTV / Spider |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Italia
Valmistaja:  Alfa Romeo
Valmistusvuodet:  1994–2004
Korimalli:  2-ovinen coupé 2-ovinen cabriolet
Luokka:  S-segmentti
Edeltäjä:  Alfa Romeo Alfetta GTV Alfa Romeo Spider
Seuraaja:  Alfa Romeo Brera Alfa Romeo Spider
Teknisesti samankaltaisia:  Alfa Romeo 145/146 Alfa Romeo 155 Fiat Coupé Fiat Tempra Fiat Tipo Lancia Dedra Lancia Delta II
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Fiat Tipo 2
Moottori:  R4 V6
Iskutilavuus:  1,8–3,2 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali
Alfa Romeo GTV ja Spider ovat Alfa Romeon vuosina 1994–2004 valmistamia urheiluautomalleja, jotka korvasivat edeltäneet Alfetta GTV- ja Spider-mallit. GTV on koriltaan kaksiovinen coupé ja Spider puolestaan kangaskattoinen avoauto. Mallien korvaajiksi tulivat Alfa Romeo Brera ja Spider.
GTV- ja Spider-mallit esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 1995. GTV:ssä on takaistuimet ja se on 2+2-paikkainen, kun taas Spiderista takaistuimet puuttuvat. Autojen perusrakenne pohjautui Fiat Tipoon, mutta siihen oli tehty huomattavasti muutoksia. Esimerkiksi takajousitus on toteutettu monivarsituennalla ja takapyörien tuenta mahdollistaa niiden kääntymisen, eli autossa on siis passiivinen nelipyöräohjaus. Alkuperäisessä moottorivalikoimassa olivat 1,8 16V (144 hv), 2,0 16V (155 hv), turboahdettu 2,0 V6 (200 hv) ja vapaasti hengittävä 3,0 V6 (12V 192 hv, 24V 220 hv).
Vuonna 1998 mallit kokivat pienen kasvojenkohotuksen, jossa etusäleikön ympärille tuli kromikehys ja sisustaa uudistettiin. 24-ventiilisen V6-moottorin yhteyteen tuli saataville kuusivaihteinen vaihteisto.
Toisen, perusteellisemman kasvojenkohotuksen läpikäyneet GTV ja Spider esiteltiin Geneven autonäyttelyssä 2003. Mallit saivat suuremman etusäleikön, joka oli samantyylinen kuin Alfa Romeo 147:ssä. Uutena moottorina oli 3,2-litrainen V6 (240 hv).
Alfa Romeo Spider
Facelift-mallin (1998) Alfa Romeo GTV.
Facelift-mallin (2003) Alfa Romeo GTV.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alfa Romeo GTV Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alfa Romeo Spider Wikimedia Commonsissa
Alfa Romeon (Alfa Romeo Automobiles S.p.A.) automallit
| --- | --- |
Nykyiset mallit:  Giulia · Stelvio · Tonale
Entiset mallit (esittelyvuoden mukaan):  1910–1919: 24 HP · 40–60HP 1920–1945: 20–30HP · 6C · 8C · G1/G2 · RL · RM 1945–1959: 1900 · 2000 · Giulietta · Gran Sport Quattroruote 1960–1969: 1750/2000 · 2600 · Giulia · Spider · Montreal · 105/115-sarja · GTA · 33 Stradale 1970–1979: 2300 · Alfa 6 · Alfasud · Alfetta · Alfetta GTV · Giulietta (1977) · Sprint  1980–1989: 164 · 33 · 75 · 90 · Arna · SZ/RZ 1990–1999: 145/146 · 155 · 156 ·  166 ·  GTV · Spider (1994) 2000–2009: 147 · GT · 159 · MiTo · Brera · Spider (2006) · 8C Competizione  2010–: Giulietta ·  4C
Tulevat mallit:  Junior
Konseptimallit:  33.2 ·  2000 Sportiva ·  BAT 5/7/9 ·  Bella ·  Caimano ·  Canguro ·  Capsula ·  Carabo ·  Centauri ·  Cuneo ·  Dardo ·  Delfino ·  Diva ·  Disco Volante ·  Giulietta Bertone Spider ·  Iguana ·  Kamal ·  Monoposto ·  Navajo ·  Nuvola ·  Progetto Cinque ·  Protéo ·  Scarabeo ·  Scighera ·  Sportut ·  Visconti ·  Vivace ·  Vola ·  Zeta 6
Hyötyajoneuvot:  Pakettiautot: Romeo · Romeo 2 · Romeo 3 · A11/F11A12/F12 · AR6 · AR8  Kuorma-autot: 430 · 500 · 800 · 900 · 950 · Mille (1000) · A19n Linja-autot: 140 A. · 900 A. · 950. · Mille (1000) · 110AF · 140AF · 900
Amatsonia

| Amatsonia |
| --- | --- |
Tyyli:  keskusteluohjelma
Kestoaika:  60 minuuttia
Pääosissa:  Yazka Love (juontaja) Marianne Heikkilä (juontaja) Unna Lehtipuu (juontaja)
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  MTV3
Esitetty:  1995 – 1996
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Jaakko Visuri Roope Koistinen
Tuotantoyhtiö(t):  MTV3
Amatsonia oli suomalainen vuosina 1995–1996 MTV3-kanavalla esitetty keskusteluohjelma.
Ohjelmaa juontajina toimivat Yazka Love, Marianne Heikkilä ja Unna Lehtipuu. Ohjelma sai aikanaan kohua muun muassa juontaja Yazka Loven androgyynisyydestä.
Alfa Romeo Giulia

| Alfa Romeo Giulia |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Italia  Portugali  Zimbabwe
Valmistaja:  Alfa Romeo
Valmistusvuodet:  1962–1978
Korimalli:  4-ovinen sedan 4-ovinen farmari
Luokka:  D-segmentti
Edeltäjä:  Alfa Romeo Giulietta (1954)
Seuraaja:  Alfa Romeo Giulietta (1977)
Teknisesti samankaltaisia:  Alfa Romeo 105/115-sarja Alfa Romeo 1750/2000 Alfa Romeo Spider
Tekniset tiedot
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,3–1,8 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  takaveto
Vaihteisto:  4-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen manuaali
Alfa Romeo Giulia on Alfa Romeon vuosina 1962–1978 valmistama ylemmän keskiluokan automalli, joka korvasi Alfa Romeo Giuliettan. Mallin seuraajaksi tuli uusi Giulietta. Sedanin lisäksi valmistettiin myös pieniä määriä farmarikorisia Giulia-malleja.
Alfa Romeo Giulia esiteltiin kesäkuussa 1962 TI-mallina, jossa oli 1,6-litrainen (92 hv) moottori. Edeltäjäänsä Giuliettaan verrattuna uusi malli oli muotoilultaan kulmikkaampi, mutta sen korin ilmanvastuskerroin oli silti alhainen 0,33. Seuraavana vuonna esiteltiin Giulia TI Super, jota valmistettiin ainoastaan 500 kappaletta. Siinä oli levyjarrut kaikissa pyörissä ja erillisistuimet edessä, joiden väliin lattialle vaihteenvalitsin oli sijoitettu. Moottorin teho oli nostettu 112 hevosvoimaan. Levyjarrut kaikissa pyörissä tulivat myöhemmin samana vuonna vakiovarusteeksi kaikissa malleissa, ja vuodesta 1964 lähtien lattialle sijoitetun vaihteenvalitsimen sai halutessaan lisävarusteena.
Alfa Romeo Giulia 1300 TI
Vuonna 1964 esiteltiin Giulia 1300, jossa oli 1,3-litrainen (78 hv) moottori. Se erosi muista malleista siten, että siinä oli vain kaksi ajovaloa ja nelivaihteinen manuaalivaihteisto. Etuistuimet olivat erilliset ja vaihteenvalitsin niiden välillä lattialla. Vuonna 1966 saapui myös 1300 TI, jossa moottorin teho oli nostettu 82 hevosvoimaan ja vaihteisto oli viisivaihteinen.
Alfa Romeo Giulia Super
TI- ja TI Super -mallien väliin esiteltiin vuonna 1965 Super, jossa 1,6-litraisen moottorin teho oli 98 hevosvoimaa. 1300 Super korvasi 1300- ja 1300 TI -mallit vuonna 1970.
Alfa Romeo Giulia Nuova Super
Vuonna 1971 Superin teho nousi 102 hevosvoimaan ja se sai kaksipiirisen jarrujärjestelmän. Vuonna 1974 mallin nimi vaihtui Nuova Superiksi.
Yksi Giulian viimeisistä malliversioista oli vuonna 1976 esitelty dieselmalli, jossa oli Perkinsin 1,8-litrainen (55 hv) moottori. Malli vastasi muilta osin Nuova Superia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alfa Romeo Giulia Wikimedia Commonsissa
Alfa Romeon (Alfa Romeo Automobiles S.p.A.) automallit
| --- | --- |
Nykyiset mallit:  Giulia · Stelvio · Tonale
Entiset mallit (esittelyvuoden mukaan):  1910–1919: 24 HP · 40–60HP 1920–1945: 20–30HP · 6C · 8C · G1/G2 · RL · RM 1945–1959: 1900 · 2000 · Giulietta · Gran Sport Quattroruote 1960–1969: 1750/2000 · 2600 · Giulia · Spider · Montreal · 105/115-sarja · GTA · 33 Stradale 1970–1979: 2300 · Alfa 6 · Alfasud · Alfetta · Alfetta GTV · Giulietta (1977) · Sprint  1980–1989: 164 · 33 · 75 · 90 · Arna · SZ/RZ 1990–1999: 145/146 · 155 · 156 ·  166 ·  GTV · Spider (1994) 2000–2009: 147 · GT · 159 · MiTo · Brera · Spider (2006) · 8C Competizione  2010–: Giulietta ·  4C
Tulevat mallit:  Junior
Konseptimallit:  33.2 ·  2000 Sportiva ·  BAT 5/7/9 ·  Bella ·  Caimano ·  Canguro ·  Capsula ·  Carabo ·  Centauri ·  Cuneo ·  Dardo ·  Delfino ·  Diva ·  Disco Volante ·  Giulietta Bertone Spider ·  Iguana ·  Kamal ·  Monoposto ·  Navajo ·  Nuvola ·  Progetto Cinque ·  Protéo ·  Scarabeo ·  Scighera ·  Sportut ·  Visconti ·  Vivace ·  Vola ·  Zeta 6
Hyötyajoneuvot:  Pakettiautot: Romeo · Romeo 2 · Romeo 3 · A11/F11A12/F12 · AR6 · AR8  Kuorma-autot: 430 · 500 · 800 · 900 · 950 · Mille (1000) · A19n Linja-autot: 140 A. · 900 A. · 950. · Mille (1000) · 110AF · 140AF · 900
Voisitko viheltää

| Voisitko viheltää Mieskone |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1993
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Janne Haavisto
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 39.29
 Levy-yhtiö: Polygram
Mieskoneen muut julkaisut
|   | Voisitko viheltää 1993 | Roosa ja kymmenen muuta 1995 |
Voisitko viheltää on Mieskoneen studioalbumi vuodelta 1993.
Kappaleet

Omenapuu – 3.11
Vihreällä bussilla – 3.05
Sininen mekko – 4.12
Käykö niin – 3.55
Voisin olla viaton – 2.47
Älä huuda mulle – 3.23
Se on varmaa – 2.40
Liikemiehen taivas – 3.48
Uudet aamut – 2.38
Yksinäinen – 3.35
Lähempänä totuutta – 2.58
Tähän tahtiin – 3.17
Kokoonpano

Juha Mieskonen – laulu
Ekku Apo – kitara
Harri Moilanen – kitara
Peki Uurtimo – basso
Tom Frisk – rummut
Macu Siirtola – koskettimet
+
Janne Haavisto – tuottaja
Aiheesta muualla

Voisitko viheltää discogs.com -sivustolla
Anna-Liisa Ahokumpu
Teokset

Viktor Stanislauksen kolmetoista sinfoniaa.  Helsinki:  Gummerus, 2018.  ISBN 978-951-24-0873-3.
Kolme rukousta äidille.  Helsinki:  Gummerus, 2021.  ISBN 978-951-24-2005-6.
Zen (täsmennyssivu)

Zen voi tarkoittaa seuraavia:
Zen, meditaatio
Zen Bound, suomalainen pulmapeli
Zen Café, suomalainen rock-yhtye
ZenRobotics, robotiikan tuotemerkki
AMD Zen, suorittimien mikroarkkitehtuuri
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Zen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Age of Wonders II: The Wizard’s Throne

| Age of Wonders II: The Wizard’s Throne |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Triumph Studios
Julkaisija:  Gathering of Developers
Jakelija:  Take-Two Interactive, GOG.com, Steam ja Humble Store
Pelisarja:  Age of Wonders
Julkaistu:  2002
Lajityyppi:  vuoropohjainen strategiapeli (en)
Pelimuoto:  moninpeli ja yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Teini-ikäisille 
Alusta:  Microsoft Windows
Jakelumuoto:  CD-levy, digitaalinen jakelu ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Age of Wonders II: The Wizard’s Throne on Triumph Studiosin kehittämä ja Gathering of Developersin julkaisema strategiapeli. Peli on julkaistu vuonna 2002 Windowsille.
Peli kuuluu Age of Wonders -sarjaan.
Pelaaminen

Peli on fantasiamaailmaan sijoittuva strategiapeli, jossa velhot ja noidat taistelevat keskenään. Peli on vuoropohjainen ja siinä on erilliset taistelut, jotka ovat myös vuoropohjaisia. Pelissä voi luoda hirviöitä ja olentoja sotureiden kehityksen ohella. Pelata voi monella eri sivilisaatiolla, joilla on kaikilla omat soturit. Pelissä on myös omat elementit kaikille, kosmos, tuli, vesi, ilma, maa, kuolema, ja elämä.
Vastaanotto

Peli sai IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8,5/10.
Aiheesta muualla

Age of Wonders II: The Wizard’s Throne MobyGamesissa (englanniksi)
Virallinen sivusto
Fanisivusto
Wolfsbane

| Wolfsbane> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1984–1994
Tyylilaji:  Heavy metal, NWOBHM
Kotipaikka:  Yhdistynyt kuningaskunta
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Blaze Bayley, laulu   Jason Edwards, kitara   Jeff Hateley, basso   Steve "Danger" Ellett, rummut  
Levy-yhtiö:  Def American   Bronze  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Wolfsbane on brittiläinen heavy metal -yhtye, jonka perusti kitaristi Jason Edwards vuonna 1984. Vokalisti Blaze Bayley liittyi yhtyeeseen samana vuonna.
Historia

Wolfsbane perustettiin vuonna 1984. Kokoonpanossa soittivat Blaze Bayley, Jason Edwards, Jeff Hateley ja Steve "Danger" Ellet. Steve sai lempinimensä, koska hän piti vaarallisista tilanteista ja elokuvista ja oli joutunut kerran tilanteeseen pienenä, kun isä uhkasi lyödä häntä. Wolfsbane julkaisi demot Wolfsbane ja Dancin' Dirty. Nimikkodemo julkaistiin vuonna 1985 ja Dancin' Dirty 1987. Vuonna 1988 yhtye solmi levytyssopimuksen Def Americanin kanssa. Yhteistyö päättyi kuitenkin vuonna 1991, jonka jälkeen yhtye siirtyi Bronzelle. Yhtyeen esikoisalbumi, Live Fast, Die Fast julkaistiin vuonna 1989. Kakkosalbumi, All Hell's Breaking Loose Down at Little Kahty's Place julkaistiin vuonna 1990, jonka jälkeen yhtye julkaisi Down Fall the Good Guys albumin. Sen jälkeen yhtye on julkaissut kokoelmia ja yhden studiolevyn, Wolfsbane (albumi)n vuonna 1994. Yhtye on esiintynyt lopetuksensa jälkeen kerran, 9. syyskuuta 2007 kotikaupungissaan Tamworthissa.
Wolfsbane perustettiin virallisesti uudelleen vuonna 2010 vanhalla kokoonpanolla (Blaze Bayley, Jason Edwards, Jeff Hateley ja Steve "Danger" Ellet. Samana vuonna he julkaisivat kokoelma-albuminsa The Best of Wolfsbane. Yhtye on vuodesta 2010 alkaen tehnyt kiertueita ja vuonna 2011 Maaliskuussa ilmoittivat aloittavansa EP:n tekemisen. EP sisältää ensimmäisen uuden kappaleen Wolfsbanelta sitten vuoden 1994.
Yhtye julkaisi uuden Wolfsbane-albumin Wolfsbane Save the Worldin 20. lokakuuta 2011. Se on ostettavissa Wolfsbanen kotisivuilta ja tammikuusta 2012 lähtien iTunesista ja useimmista musiikkikaupoista.
Kokoonpano

Blaze Bayley – laulu
Jason Edwards – kitara
Jeff Hateley – bassokitara
Steve "Danger" Ellett – rummut
Diskografia > Studioalbumit

Live Fast, Die Fast (1989)
All Hell's Breaking Loose Down at Little Kahty's Place (1990)
Down Fall the Good Guys (1991)
Wolfsbane (albumi) (1994)
Wolfsbane Save the World (2012)
Genius (2022)
Diskografia > Demot

Wolfsbane (demo) (1985)
Dancin' Dirty (1987)
Wasted but Dangerous (1988)
Diskografia > Kokoelmat

Massive Noise Injection (1993)
Lifestyles of the Broke and Obscure (2001)
Howling Mad Shitheads (The Best of Wolfsbane) (2009)
Diskografia > Livealbumit

Massive Noise Injection (1993)
The Lost Tapes: A Secret History (2012)
Go Loco At The Asylum (2018)
Diskografia > EP:t

All Hell's Breaking Loose Down at Little Kathy Wilson's Place (1990)
Everything Else (1994)
Did It For the Money (2011)
Rock! (2015)
Laulaja Blaze Bayley
Välimies

| Välimies |
| --- | --- |
 Välimies
Luoja(t):  Jim Starlin
Kustantamo:  Marvel
Ensiesiintyminen:  Warlock #10 (1975)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Välimies
Status:  Aktiivinen
Ryhmäsidokset:  Herra Järjestyksen ja Lordi Kaaoksen palvelija
Voimat:  Kyky muokata todellisuutta
Välimies on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä kosminen puolijumala, Herra Järjestyksen ja Lordi Kaaoksen palvelija. Välimies toimii Marvel-universumissa tasapainon ja kaksinaisuuden inkarnaationa ja on samalla metafyysinen vastakohta Galactukselle. Välimiehen loi Jim Starlin. Hahmon ensiesiintyminen tapahtui amerikkalaisen Warlock -lehden numerossa 10 (joulukuu 1975).
Suomessa Seuraajan ensiesiintyminen tapahtui MARVEL-lehden numerossa 5 (1993).
Historia

Välimies itse on todennut edustavansa erilaisten abstraktien asioiden kaksinaista luonnetta; paha ja hyvä; järki ja tunne; todellisuus ja illuusio ja elämä ja kuolema. Välimies toimii myös Herra Järjestyksen ja Lordi Kaaoksen edustajana ja palvelijana universumissa, vaikka hänen lojaalisuutensa on toisinaan ailahtelevaista.
Ensimmäisen kerran Välimiehen tapasi Adam Warlock, jolle Välimies kertoi, että joutuisi pakottamaan tämän muuttumaan pahaksi kaksoisolennokseen Magukseksi. Warlock ei kuitenkaan suostunut tähän ja sai apua vanhalta vastustajaltaan Thanokselta. Välimies juonittelee myöhemmin Universumin vanhimpia vastaan ja onnistuu Kuoleman avulla tappamaan näistä kolme. Pian tämän jälkeen Välimies joutuu taistelemaan Galactusta vastaan.
Välimiehen tavattua maapallon voimakkaimman velhon Tohtori Oudon Herra Järjestys ja Lordi Kaaos vangitsevat hänet rangaistukseksi kapinoinnista. Myöhemmin Thanos vapauttaa hänet vankilasta, ja titaanin onnistuu samalla kaappaamaan itselleen yhden suunnattoman voimakkaista Ikuisuuskivistä, joka oli ollut Välimiehen hallussa. Tämän jälkeen Thanos lyö Välimiehen maahan ja jättää tämän kohtaamaan raivostuneet isäntänsä.