stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rhea (kuu)
Fyysiset ominaisuudet > Pinta

Rhean pinta on erittäin kraatteroitunut lukuun ottamatta joitakin tasaisia alueita kuun näkymättömiin jäävällä puoliskolla. Kuun pinta voidaan jakaa kraatteritiheyden perusteella kahteen eri alueeseen: ensimmäinen alue koostuu kraattereista, joiden läpimitta on yli 40 kilometriä, ja toinen, pääosin navoilla ja osittain päiväntasaajalla, alle 40 kilometrin läpimitan kraattereista. Rhean pintalämpötila on 99 K (−174 °C) auringonvalossa ja 53–73 K (−220 – −200 °C) varjossa.
Rhean pinnalla sijaitsee 48 kilometrin läpimittainen Inktoni-kraatteri. Se on luultavaksi yksi nuorimmista Saturnuksen sisempien kuiden kraattereista. Näkyvällä puoliskolla on lisäksi kirkkaita alueita, joiden uskotaan syntyneen Rhean alkuvaiheissa jäätulivuorten vaikutuksella, kun kuun sisus oli nestemäinen.
Ilmakehä

Marraskuussa 2010 Nasa ilmoitti, että Rhealta on havaittu heikko ilmakehä, joka on lähes kokonaan eksosfääriä.selvennä Ilmakehä koostuu hapesta ja hiilidioksidista.
Renkaat

Voyager 1 -luotaimen ohilennolla luotain havaitsi latautunutta elektronivirtaa Saturnuksen magneettikentässä Rheaan päin, mutta havaintoja ei tutkittu sen tarkemmin. Vasta Cassinin ohilennon jälkeen ilmiöön alettiin kiinnittää huomiota, mikä nosti epäilyksiä Rhean mahdollisesta rengasjärjestelmästä, joka koostuisi pääasiassa pienkappaleista. Kuusta otetuissa kuvissa ei kuitenkaan näkynyt merkkejä renkaista. Nasa vahvisti renkaiden olemassaolon 6. maaliskuuta 2008 ilmestyneessä Science-tiedejulkaisussa.
Renkaat ovat luultavasti syntyneet Rhean ja pienemmän kappaleen törmäyksessä. Törmäys olisi nostanut materiaa kuun pinnalta kiertämään sitä. Toinen mahdollinen selitys on, että Rhean lähelle on tullut pienempi Saturnuksen kiertolainen, joka on Rochen rajan ylitettyään hajonnut kappaleiksi ja jäänyt kiertämään kuuta.
Tutkimus

Cassini-luotain on kuvannut Rheaa muutamia kertoja vaihtelevilta etäisyyksiltä. Yksi ohilento tehtiin 26. marraskuuta 2005 500 kilometrin päästä, ja toinen 30. elokuuta 2007 5 750 kilometrin päästä. Tähän mennessä toiseksi lähin ohilehto tapahtui 2. maaliskuuta 2010 vain 100 kilometrin etäisyydeltä. Tällä ohilennolla oli tarkoitus hankkia lisätietoa Rhean renkaista, mutta tietoa ei saatu ja tiedonkeruu siirrettiin tulevaisuudessa paremmasta kulmasta tapahtuvaan lentoon. Uusin ohilento tehtiin 69 kilometrin etäisyydeltä 11. tammikuuta 2011.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Rhea URSAn sivuilla
Tietoa Saturnuksen kuista, mukaan lukien Rheasta
Rhea Nasan sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Saturnuksen kuut
| --- | --- |
Paimenkuut:  S/2009 S 1 | Pan | Daphnis | Atlas | Prometheus | Pandora
Samarataiset:  Epimetheus | Janus
G-rengas:  Aegaeon
Sisemmät suuret kuut:  Mimas | Enceladus | Tethys | Telesto | Calypso | Dione | Helene | Polydeuces
Alkyonidit:  Methone | Anthe | Pallene
Ulommat suuret kuut:  Rhea | Titan | Hyperion | Japetus
Inuiittiryhmä:  Kiviuq | Ijiraq | Paaliaq | Siarnaq | Tarqeq
Viikinkiryhmä:  Phoebe | Skathi | S/2007 S 2 | Skoll | S/2004 S 13 |  Greip | Hyrrokkin | Mundilfari | Jarnsaxa | S/2006 S 1 | S/2004 S 17 | Narvi | Bergelmir | Aegir | Suttungr | S/2004 S 12 | Bestla  Farbauti | Hati | S/2004 S 7 | Thrymr | S/2007 S 3 | S/2006 S 3 |  Surtur | Kari | Fenrir | Ymir | Loge | Fornjot
Gallialaisryhmä:  Albiorix | Bebhionn | Erriapo | Tarvos
Varmistamattomat:  S/2004 S 6 | S/2004 S 4 | S/2004 S 3
Maan, Kuun ja Rhean kokovertailu.
Taiteilijan näkemys Rhean renkaista.
Stade Olympique de Sousse

| Stade Olympique de Sousse |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Sousse, Tunisia
Koordinaatit:  35°49′24″N, 10°37′04″E
Kenttä:  nurmi
Käyttäjät
 Étoile Sportive du Sahel 
Katsojakapasiteetti
 28 000 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Stade Olympique de Sousse (arab. آلملعب آلأولمبي بسوسة‎‎) on monikäyttöinen jalkapallostadion, joka sijaitsee Soussessa, Tunisiassa. Stadioniin mahtuu 28 000 katsojaa ja se toimii Étoile Sportive du Sahelin kotistadionina.
Aiheesta muualla

Worldstadiums.com (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Suolusmäki

Yksi Suolusmäen suojelluista hirsitaloista.
Suolusmäki (ven. Сула́жгора́, Sulažgora; karjalaksi Suolužmägi) on yksi Petroskoin kaupunginosista. Se sijaitsee samannimisen mäen luona kaupungin länsiosassa.
Suolusmäen kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1679. Nimitys perustunee saamelaiseen suolo ’saari’ -sanaan (”Saarimäki”). Suolusmäen nimeä on tulkittu myös karjalan sula-sanan pohjalta, koska lumi sulaa mäeltä nopeammin kuin muualta ympäristöstä.
1900-luvun alussa Suolusmäki kuului Suojun volostin Järventauksen kyläkuntaan. Vuonna 1905 siellä oli 70 taloa ja 221 asukasta. Kylässä oli vuonna 1858 valmistunut pieni puukirkko, joka ei ole säilynyt.
1920-luvulla Suolusmäki kuului Äänisenrannan piirin Esikaupungin kyläneuvostoon. 1930-luvulla se liitettiin Petroskoin kaupungin yhteyteen. Vuonna 1933 siellä oli yli 500 asukasta, joista valtaosa oli venäläisiä. Varsinaiseksi kaupunginosaksi Suolusmäki alkoi kehittyä 1970-luvulla Petroskoin lämpövoimalan rakentamisen myötä.
Nykyään suurelta osin rakennustarpeiksi louhitulla mäellä käytiin vuonna 1919 taistelu, jossa bolševikit pysäyttivät Aunuksen retkikunnan hyökkäyksen kohti Petroskoita. Uudelleen alueella taisteltiin jatkosodan aikana. 1990-luvulla Suolusmäeltä löytyi Stalinin vainojen hautapaikka. Suojunkadulla on suojeltuja vanhoja puutaloja.
Tomitsyn aseman länsipuolella sijaitsee erillinen Petroskoin kaupunginosa, Suolusmäen tiilitehtaan asutus.
Purjevene

1 Isopurje
 2 Keulapurje t. Fokka
 3 Spinaakkeri t. Pallopurje
 4 Runko
 5 Nostoköli
 6 Peräsin
 7 Skegi
 8 Masto
 9 Saalinki t. Spriidari
10 Harus t. Vantti
11 Skuutti t. Jalus
12 Puomi
13 Masto
14 Spinnupuomi
15 Peräharus t. Backstaagi

16 Etuharus t. Förstaagi
17 Kikkitalja 
Kuvassa on Lightningluokan kevytvene.
Purjevene on vene, joka liikkuu tuulen vaikuttaessa sen purjeisiin. Purjevene on siis purjelaivaa pienempi purjealus; raja on häilyvä, ja siihen vaikuttaa koon lisäksi myös rungon muoto, takilatyyppi ja aluksen käyttötarkoitus. Purjeveneet jaetaan joko runkorakenteen mukaan yksirunkoisiin ja monirunkoisiin (kaksirunkoinen katamaraani ja kolmirunkoinen trimaraani) tai köliveneisiin ja kevytveneisiin. Köliveneen ja kevytveneen taas erottaa toisistaan kölin tyyppi, kevytveneissä ei ole painoköliä.
Rakenne

Purjeveneissä tarvittavat osat ovat runko, monirungoissa kaksi tai kolme, takila eli riki sekä köli, joka on köliveneissä painolla varustettu, ja kevyt- ja monirunkoveneissä kevytrakenteinen.
Rakenne > Runko

Rungot valmistetaan pääsääntöisesti joko lasikuidusta tai puusta. Myös hiilikuiturunkoisia valmistetaan; pääsääntöisesti vain kilpaveneet ovat hiilikuiturunkoisia. Runkomateriaaleista yleisin nykyisin on lasikuitu.
2010-luvun lopulla perhepursissa yleistyi uusi runkomalli, jota on kutsuttu tulppaanirungoksi. Sille ominaisia ovat pitkät laitapalteetselvennä, pystyt varalaidatselvennä ja perään asti täysleveät partaatselvennä. Tämä malli tuottaa hyötyjä sekä purjehdusominaisuuksien että sisätilojen suhteen.
Rakenne > Takila ja purjeet

Takilaksi kutsutaan välineistöä, jonka varaan ja avulla aluksen purjeet levitetään. Kiinteä takila tarkoittaa mastoja ja puomeja sekä vantteja ja haruksia. Kiinteän takilan osat, vantteja ja haruksia lukuun ottamatta, valmistetaan alumiinista tai puusta, mutta joskus myös hiilikuidusta. Vantit ja harukset ovat lähes poikkeuksetta metallia, useimmiten vaijeria. Purjeita viritetään pääsääntöisesti skuuteilla eli jaluksilla. Falleilla eli nostimilla nostetaan ja lasketaan purjeet. Fallit sekä skuutit ja muut trimmit muodostavat yhdessä juoksevan takilan.
Lähes kaikissa purjeveneissä on isopurje, joka on kiinnitetty isomastoon ja puomiin. Isomaston skuuttia sanotaan isoskuutiksi; yksipurjeisilla veneillä kuitenkin vain skuutiksi. Sen lisäksi veneissä voi olla yksi tai useampia haruspurjeita, ja mesaani, eli isomaston takana sijaitseva isomastoa pienempään mesaanimastoon kiinnitetty purje. Tämän lisäksi veneessä voi olla myötätuulipurje, joka on leikattu tavallista pyöreämmäksi, kuten spinaakkeri.
Rakenne > Köli

Jokaisessa purjeveneessä on köli. Kölin tarkoituksena on estää runkoon nähden sivuttaissuuntainen liike, sorto sekä pitää myös venettä mahdollisimman pystyasennossa. Köliveneissä köli on painolla varustettu ja siten kallistusta vastustava, joko itse köli on painava, tai kölissä on painobulbi; kevytveneissä ja monirungoissa köli on kevyt, pelkkä sortoa estävä levy. Kevytköli voi olla joko kiinteä, tai nostettava nostoköli.
Purjevenetyyppejä

Purjeveneiksi mielletään lähes kaikki yksimastoiset ja monet kaksimastoiset purjealukset. Kolmi- ja sitä useampimastoiset purjealukset ovat useimmiten purjelaivoja.
Purjevenetyyppejä > Kölivene

Kölivene on yksirunkoinen, painokölinen purjevene. Kölivenetyyppejä on lueteltu seuraavana.
Suurin osa purjeveneistä on sluuppeja. Ne ovat yksimastoisia purjeveneitä, jossa on isopurje, keulapurje sekä mahdollisesti lisäksi myötätuulipurje, kuten spinaakkeri. Kutterit ovat toinen yksimastoisten köliveneiden päähaara; ne ovat yksimastoisia purjeveneitä, joissa on kaksi tai useampia haruspurjeita maston keulan puolella.
Ketsi ja jooli ovat kaksimastoisia veneitä, joissa on isomastoa pienempi mesaanimasto. Se sijaitsee isomaston takana. Ketsissä mesaanimasto on peräsimen etupuolella, joolissa peräsimen takapuolella. Ketsi on venetyyppinä joolia selvästi yleisempi.
Purjevenetyyppejä > Kevytvene

Painokölittömät kevytveneet jaetaan erilaisiin luokkiin. Tunnetuin kevytvene lienee Optimistijolla. Muita luokkia ovat mm.olympialuokka 49er, Laser ja Eurooppa-jolla. Suomen suurin kevytvene on 38 jalkainen ja seitsemän hengen miehistöllä purjehdittava A Scow. Suomessa kevytveneluokan toimintaa hallinnoi ja kehittää Suomen Urheiluveneliitto. Osa kevytveneitä ovat puhtaita kilpaveneitä ja jotkut saavuttavat suotuisissa oloissa 20 - 30 solmun nopeuksia. Eräitä kevytveneitä taas voi käyttää lyhyisiin retkipurjehduksiin.
Purjevenetyyppejä > Monirunkoveneet > Katamaraani

Katamaraanissa on kaksi runkoa, joiden vesilinja on kapea vastuksen vähentämiseksi. Kölejä on kaksi, eikä niissä tarvita lisäpainoa kallistusta estämään veneen leveyden vuoksi. Yleensä myös peräsimiä on kaksi. Tunnusomaista katamaraaneille on vähäinen kallistelu, vauhti ja isopurjeen takaliikin yläosan pyöreä muoto. Pienemmissä katamaraaneissa on useimmiten nostokölit, matkakatamaraneilla kölit ovat yleensä kiinteät.
Purjevenetyyppejä > Monirunkoveneet > Trimaraani

Trimaraanissa on kolme runkoa, keskirunko ja sivuille levitetyt ponttoonit estämään kallistumista. Köli on yleensä keskirungossa eikä siinä tarvita lisäpainoa.
Purjeveneiden määrät Suomessa

| ￼Venetyyppi | kpl |
| --- | --- |
kevytveneet: 16.000
köliveneet: 14.500
moottoripurjehtijat: 3.500
Yhteensä: 34.000
Purjeveneiden määrät Suomessa > Manner-Suomen yleisimmät purjevenemerkit v. 2022

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  H-vene      Bavaria     Albin    Sunwind      Jeanneau     omavalmiste      Avance        Finn Express      Beneteau      Maxi         |  Finngulf      Guy      Hallberg-Rassy      Helmsman      Finn      Pohjoismainenkansanvene      Inferno      Swan      Hanse      Dufour      |  Elan     Dehler      Ohlson      Rock      X-Yachts      Artekno      Targa      Vindö      Maestro      Guyline     |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Purjevene Wikimedia Commonsissa
Klassiset purjeveneet ovat kasvattaneet suosiotaan vime aikoina. Tässä kaksi 8mR venettä kilpailee Helsingin edustalla 2012
Hobie Cat Tiger -katamaraani
Katamaraaneja telakalla
Suolla

Suolla on Veikko Haukkavaaran veistos päiväkodin pihalla Turussa Luostarinkatu 5:ssä. Teoksen päämateriaalina ovat teräs- ja rautaelementit, jotka Haukkavaara on hitsannut yhteen. Veistoksen aiheena on suolla oleva lintu, joka juuri näyttäisi ottavan askelta eteenpäin. Paljastustilaisuus oli vuonna 1973.
Haukkavaara tunnetaan eläinaiheisista ehkä hiukan humoristisistakin metalliteoksista. Hän kertookin itse, että ” Kun seuraan syrjäsilmällä ja näen, että ihmiset nauravat katsellessaan töitäni, silloin minusta tuntuu, että olen jotenkin onnistunut.”
Suolla-veistos Turussa Luostarinkatu 5:ssä.
Suolovuopmi

| Suolovuopmi |
| --- | --- |
Kunta:  Koutokeino
Lääni:  Finnmarkin lääni
Suolovuopmi on paikka Norjan Koutokeinossa. Suolovuopmissa on sääasema ja Suolovuopmin tunturimaja (norj. Suolovuopmi fjellstue).
Koutokeino
| --- | --- |
Koutokeinon kylät:   Aittijärvi  Ákšomuotki  Aviovaara  Ávži  Ákšomuotki  Biedjovággi  Čunovuohppi  Gálaniitu  Koutokeino  Lappojärvi  Maasi  Mieron  Siebe  Soahtefielbma  Stornes  Suolovuopmi  Suoppajärvi  Šihččajávri  Šuoššjávri 
Koutokeinon koulut:   Koutokeinon ala-aste  Koutokeinon yläaste  Sámi joatkkaskuvla ja boazodoalloskula  Maasin koulu  Lappojärven koulu 
Koutokeinon tunturimajat:  Suolovuopmin tunturimaja
Koutokeinon tiet:   Riksvei 92  Riksvei 93  Fylkesvei 1  Fylkesvei 2  Fylkesvei 3  Fylkesvei 4  Fylkesvei 5  Fylkesvei 6 
Muuta:   Beaivváš Sámi Teáhter  Guovdageainnu Dáloniid Listu  Saamelainen korkeakoulu  Sámi instituhtta
Purjeveneluokat olympialaisissa

Purjehduksen veneluokat Lontoossa 2012.
Purjeveneluokat olympialaisissa ovat aikojen kuluessa muuttuneet. Vuoden 2016 Rio de Janeiron kisoissa on kahdeksan luokkaa. Taulukko osoittaa, milloin luokat ovat tulleet ensimmäistä kertaa olympialaisiin. Pitkä-ikäisin purjehduksen olympialuokka on Finnjolla, joka tuli Helsingin olympialaisiin vuonna 1952. Uusia luokkia on kolme kappaletta: 49er 49erFX, monirunko ja leijalautailu.
Poistuneita Lontoon olympialaisten jälkeen ovat: purjelautailu eli RS-X, jossa Suomen Tuuli Petäjä voitti hopeaa, ja Elliot 6m Match Race -vene, jossa Suomen tiimi Audi Match Race Team Finland – Silja Lehtinen, Silja Kanerva ja Mikaela Wulff – voitti pronssimitalin. Tippujista pisimmät perinteet on Starilla, joka on ollut olympialaisissa vuodesta 1948.
Historia

Yli 112 vuoden aikana veneluokat ovat vaihdelleet. Purjehdusurheilu käyttää hyväkseen veneitä jotka ovat teknisesti edistyneitä, ja syyt luokkien vaihtoon toisiin ovat vaihdelleet taloudellisista ja teknologisista, emotionaalisiin ja poliittisiin. Jotkut entiset olympialuokat ovat edelleen kansainvälisesti hyvin aktiivisia kilpapurjehdusluokkia. Jotkut jatkavat esim. purjehduskoulukäytössä ja jotkut ovat kadonneet. Vanhoista olympialuokista atiivisimmin kilpailevat edelleen kansainvälisesti Louhet, Star-veneet ja niin sanotut metri-veneet kuten 5.5m, 6mR, 8mR ja 12mR. Entiset olympialuokat, miehistöineen, muodostavat tärkeän ja merkittävän osan yleisen purjehduksen ja olympiapurjehduksen historiaa. Oheiset taulukot ovat katsanto veneluokkiin ja siihen, milloin ne olivat käytössä Olympialuokkina.
Lyhenteet

(•) Avoin (Miehet ja Naiset)
(M) Miehet
(F) Naiset
(Fm) Naiset Match Race
(Of) Avoin jossa vähintään yksi nainen
(C) Yhdistetty avoin (Fliitti ja Match Race)
(Mix) Yhdistetty (Yksi mies ja yksi naismiehistö)
(H) Raskaan sarjan jolla
(P) High Performance jolla
Super Bowl LII

Super Bowl LII oli järjestyksessään 52. Super Bowl -ottelu. Ottelu käytiin 4. helmikuuta 2018. Pelipaikkana oli Minneapoliksessa sijaitseva U.S. Bank Stadium. Ottelun voitti Philadelphia Eagles, jolle se oli ensimmäinen Super Bowl -voitto ja kaikean kaikkiaan neljäs NFL-mestaruus. Loppuottelussa Eagles voitti hallitsevan mestarin New England Patriotsin 41–33.
Streptomyces aureofaciens

Streptomyces aureofaciens (syn. Kitasatospora aureofaciens) on grampositiivinen sauvabakteeri jonka tuottama tetrasykliini sekä sen johdannainen klooritetrasykliini ovat antibiootiksi luokiteltavia lääkeaineita.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Streptomyces aureofaciens
ITIS: Streptomyces aureofaciens (englanniksi)
UniProt: Taxonomy -  Kitasatospora aureofaciens  (Streptomyces aureofaciens) (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Streptomyces aureofaciens (englanniksi)
Suita

| Suita (吹田市) |
| --- | --- |
 Katukuvaa Esakan kaupunginosassa
 lippu:  Symboli
 Suitan sijainti Osakan prefektuurissa
 Suita
 Koordinaatit: 34°45′34″N, 135°31′01″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kansai
Prefektuuri:  Osaka
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  36,09 km²
Väkiluku (2017):  369 647
 – Väestötiheys:  10 242,4 as./km²
Symbolit:  
 – Kukka:  Rhododendron indicum
 – Puu:  Kamferipuu
Aikavyöhyke:  UTC+9
 
 www.city.suita.osaka.jp 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Suita (jap. 吹田市, Suita-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Osakan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa aivan Osakan pohjoispuolella. Kaupungissa on 369 647 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 36,09 neliökilometriä. Suita on nimitetty yhdeksi Japanin erityiskaupungeista.
Suita sai kaupunkioikeudet vuonna 1940 kuntaliitoksen myötä. Toisen maailmansodan jälkeen se kasvoi voimakkaasti Osakan asuinlähiönä esimerkiksi suuren Senri New Town -aluerakentamishankkeen ansiosta ja kehittyi yliopistokaupunkina. Kaupungissa pidettiin vuoden 1970 maailmannäyttely, jossa kävi yli 60 miljoonaa vierailijaa. Suitaa palvelevat JR Nishi-Nihonin Kioto-linja, Hankyū-rautateiden Kioto-päälinja ja Senri-linja, Osakan metron Midōsuji-linja ja Osakan monorail.
Kuvia

Suitan keskusta-aluetta vuonna 1985
Vuoden 1970 maailmannäyttelyä
Osakan monorail, Chūgoku-moottoritie ja Tarō Okamoton Auringon torni
Hankyūn Senri-linjan juna
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suita Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Sven Vigelius

Sven Vigelius eli Sveno Laurentii, Vestmannus (noin 1600 Köping, Västmanland, Ruotsi – 1653 Pietarsaaren pitäjä) oli suomalainen kirkkoherra, Turun akatemian professori ja rehtori.
Vigeliuksen vanhemmat olivat ruotsalaisen Köpingin kirkkoherra Lars (Laurentius Algothi, k. 1617) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Anna Larsdotter. Hän pääsi ylioppilaaksi Uppsalassa 1618 ja valmistui filosofian maisteriksi Uppsalan yliopistosta 1625. Hän opiskeli myös Greifswaldin ja Rostockin yliopistoissa.
Vigelius oli Nyköpingin koulun vt. rehtorina 1626, Tallinnan koulun rehtorina ja Tallinnan varasuperintendenttinä vuodesta 1627 sekä Turun lukion 1. teologian lehtorina 1633–1640 ja samalla Turun tuomiokapitulin jäsenenä 1633–1650 ja palkkapitäjänsä Sauvon kirkkoherrana 1633–1652. Vigelius toimi 1640 perustetun Turun akatemian toisena teologian professorina 1640–1652 ja oli akatemian rehtorina 1642–1643. Hänet oli valittu sijaisrehtoriksi Knut Kurckille, mutta koska Kurck ei lopulta tullut Turkuun Vigelius nimitettiin hänen tilalleen rehtoriksi. Viimeksi Vigelius toimi Pietarsaaren pitäjän kirkkoherrana vuodesta 1650 alkaen (hän astui tähän virkaan 1652). Vigelius oli myös lääninrovasti ja hän oli pappissäädyn valtiopäivämiehenä 1635, 1642 ja 1649. Vigelius kuoli tapaturmaisesti Pietarsaaren pitäjässä vuonna 1653.
Vigelius julkaisi painettuina latinankielisinä teksteinä neljä kutsua Turun akatemian puhetilaisuuksiin, kaksi hääonnittelurunoa ja yhden akateemisen onnittelurunon.
Vigelius oli naimisissa kaksi kertaa, ensin Anna Pettersdotter Niurenian kanssa ja sitten vuodesta 1628 piispa Isak Rothoviuksen tyttären Elisabet Isaksdotter Rothovian kanssa.
Stade Pierre de Coubertin

| Stade Pierre de Coubertin |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Pariisi, Ranska
Koordinaatit:  48°50′7.013″N, 002°15′21.995″E
Katsojakapasiteetti
 4 000 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Stade Pierre de Coubertin on urheiluhalli Pariisissa Ranskassa. Se on Paris Saint-Germain -käsipallojoukkueen kotihalli. Tällä hetkellä areenalla on kapasiteettia 4 000 katsojalle.
Historia

Stade Pierre de Coubertin avattiin vuonna 1937 maailmannäyttelyä varten, ja se rakennettiin uudelleen toisen maailmansodan aikana tapahtuneen pommituksen jälkeen. Hallia käytettiin pidätyskeskuksena Pariisin verilöylyn aikana vuonna 1961. Vuonna 1990 halliin tehtiin peruskorjaus, joka sisälsi uuden julkisivun, istumakapasiteetin lisäämisen 4 000 katselijaan ja useiden palveluiden lisäämisen.
Kesäparalympialaisissa 2024 halli toimii maalipalloturnauksen näyttämönä, jolloin istumakapasiteetti on 3 466.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stade Pierre de Coubertin Wikimedia Commonsissa
Stade Pierre de Coubertin
Suoma Korkee

Suoma Korkee (30. toukokuuta 1886 Satakunta – 15. elokuuta 1998 Raynham,  Massachusetts, Yhdysvallat) oli suomalainen nainen, jonka kerrotaan kuolleen Yhdysvalloissa 112 vuoden ja 77 päivän iässä. Hän syntyi Satakunnassa vuonna 1886 ja muutti vuonna 1907 Yhdysvaltojen Massachusettsiin, jossa hän asui kuolemaansa 1998 saakka.
Aiheesta muualla

http://z3.invisionfree.com/The_110_Club/ar/t8336.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
Son House

| Son House |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Edward James House Jr.
Syntynyt: 21. maaliskuuta 1902
Kuollut: 19. lokakuuta 1988 (86 vuotta)
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Taiteilijanimi:  Son House
Aktiivisena:  1930–1943, 1964–1974
Tyylilajit:  Delta blues
Soittimet:  kitara
Levy-yhtiöt:  Columbia
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Son House, oik. Edward James House Junior (21. maaliskuuta 1902 – 19. lokakuuta 1988) oli yhdysvaltalainen blues-laulaja ja -kitaristi. 1960-luvulta alkaen House on saanut ihailijoita myös valkoisten bluesin ystävien keskuudesta, ja hänet luetaan nykyään delta bluesin arvostetuimpiin hahmoihin.
Son House muusikkona

Son Housen vahvoihin rytmeihin perustuvaa soittotyyliä on pidetty varsin innovatiivisena. House käytti usein slide-putkea soittaessaan ja hänen laulutyylinsä väitetään saaneen vaikutteita tavasta, jolla vangit lauloivat aikansa kuluiksi vankiloissa. Verrattuna muiden delta blues -artistien musiikkiin Son Housen musiikki sopii tyyliltään varsin hyvin tanssin säestykseksi meluisaan kapakkaympäristöön.
House oli itse tärkeä vaikutteiden lähde monille myöhemmille blues-muusikoille, kuten Robert Johnsonille ja Muddy Watersille. House oli aikoinaan itse naureskellut nuorelle Johnsonille tämän vasta opetellessa soittamaan kitaraa, mutta myöhemmin hän ei voinut kuin hämmästellä Johnsonin taidokasta soittoa. House oli myöhemmin tarinoillaan luomassa myyttistä kuvaa Robert Johnsonista. Kaveruudesta huolimatta delta blues -muusikoiden keskuudessa käytiin myös kovaa kilpailua, ja kun House 1960-luvulla solmi levytyssopimuksen ja hänelle ehdotettiin maljan juomista tuon sopimuksen kunniaksi, hän halusi juoda Robert Johnsonille siitä hyvästä, että tämä oli kuollut.[lähde? ]
Tietoa muualta

Elämäkerta englanniksi Yahoo-musicissa
Kuvitettu diskografia
Strenči

| Strenči |
| --- | --- |

 vaakuna
 Strenči
 Koordinaatit: 57°37′39″N, 25°41′06″E 
Valtio:   Latvia
Kunta:  Strenči
Väkiluku (2016)  ():  1 228
 – Väestötiheys:  215,4 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 www.strencunovads.lv 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Strenči on kaupunki Latviassa, Vidzemen alueella. Se sai kaupungin oikeudet vuonna 1928. Vuonna 2012 siellä oli 1 372 asukasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Strenči Wikimedia Commonsissa
Strenčin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (latviaksi) (englanniksi)
Suuri Siikajärvi

| Suuri Siikajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Savonlinna, Sulkava
Koordinaatit:  61°37′22″N, 28°44′30″E
Järvinumero:  04.126.1.056
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  83,4 m 
Rantaviiva:  13,31 km 
Pinta-ala:  1,6 km² 
Tilavuus:  0,021 km³ 
Keskisyvyys:  13,3 m 
Suurin syvyys:  49,1 m 
 fiSuuri Siikajärvi 
Suuri Siikajärvi on kirkasvetinen järvi Sulkavan ja Savonlinnan rajalla Etelä-Savossa. Sen pinta-ala on 1,6 neliökilometriä ja vesitilavuus 21,4 kuutiohehtometriä. Etäisyys Savonlinnan keskustasta on 28 kilometriä etelälounaaseen.