Ken Hensley
Uriah Heep -aika (1970–1980)

Progressiivisvaikutteisesta heavyrockista, raskaasta urku-kitara-soundista, omintakeisista vibrato- ja falsettilauluharmonioista sekä melodisista balladeista tunnetuksi tullut Uriah Heep muodostui Hensleyn ylivoimaisesti tunnetuimmaksi yhtyeeksi. Hän oli Uriah Heepin jäsen kymmenen vuotta. Tuona aikana yhtye saavutti uransa huipun. Hensley otti yhtyeeseen liityttyään päävastuun kappaleiden sävellystyöstä. Hän kirjoitti yhtyeen tunnetuimmat klassikot, esimerkiksi ”Easy Livin’” -kappaleen. Hän lauloi itse hittikappaleissa ”Lady in Black” (1971) ja ”Look at Yourself” (1971). Pitkälti hänen kynästään olivat lähtöisin myös klassikot ”July Morning” (1971, yhdessä David Byronin kanssa) ja ”The Wizard” (1972, yhdessä Mark Clarken kanssa).
Vuodet 1972–1975 olivat albumilevymyynnin perusteella Uriah Heepin ja Hensleyn kultakautta. Yhtye nautti hyvää listamenestystä myös Yhdysvalloissa 1971–1974 useilla top40 -albumeilla ja voitti muun muassa Britannian listaykkösyhtyeen Sladen selvästi. Kotimaassaan Britanniassa yhtye ei koskaan ollut saanut levymyynnillisesti yhtä suurta menestystä kuin muualla Euroopassa, mutta läpimurto top10:een tapahtui vuoden 1975 Return to Fantasy -levyllä. Se nousi maan albumilistan sijalle 7. Hensley kärsi jo tuolloin pahasta huumeriippuvuudesta, josta hän pääsi eroon vasta 1980-luvun alussa.
Kaikkein suurinta suosiota Uriah Heep nautti Keski- ja Pohjois-Euroopassa. Suomessa yhtye löi läpi varhain ja oli myydyimpien artistien listailla samanaikaisesti usealla eri albumilla jo 1970-luvun alussa. Yhtyeen ja Suomen välille muodostui erityisen tiivis, edelleen voimissaan oleva side.lähde?
Yhtyeen ”kultakauden” (1972–1975) suosio oli erityisen suurta myös Australiassa, Japanissa ja Uudessa-Seelannissa, josta yhtyeen basisti Gary Thain oli kotoisin. Kun suosio Pohjolassa hiipui hieman 1970-luvun loppupuolella, suosio oli suurimmillaan Keski-Euroopassa. Saksassa yhtyeellä oli vuonna 1977 yhtä aikaa peräti kolme Hensleyn kirjoittamaa singleä top20:ssä (”Free Me”, ”Wise Man” ja uudelleenjulkaistu ”Lady In Black”, josta Heep sai Grammy- ja Golden Lion -palkinnot). Saksassa ”Lady In Black” -kappaletta on käytetty jopa koululaisten englanninopetukseen. Suomessa Hensleyn kappaleita ovat versioineet useat eri rockyhtyeet ja iskelmäartistit.
Vuoden 1976 lähes Hensleyn soololevyltä kuulostanut High and Mighty menestyi maailmalla yleisesti huonommin kuin useat edeltäjänsä. Levyä seuranneella kiertueella muutamaa vuotta aiemmin alkaneet ongelmat laulaja David Byronin kanssa kärjistyivät lopullisesti. Hensley jätti yhtyeen pääasiassa Byroniin tuskastuneena, mutta tuottaja Gerry Bron sai hänet palaamaan. Lopulta Byron sai potkut liiallisen alkoholinkäyttönsä ja sen tuomien ongelmien myötä kesäkuussa 1976. Byronin hyvä ystävä, basistina Uriah Heepissä vuodesta 1975 toiminut John Wetton jätti yhtyeen Byronin erottamisen jälkeen. Hänet korvasi Trevor Bolder. Yhtyeen uudeksi laulajaksi valittiin John Lawton.
Keski-Eurooppaa ja Australiaa lukuun ottamatta Uriah Heepin suosio hiipui 1970-luvun puolivälin jälkeen. ”Free Me” -kappaleen jättimenestyksen jälkeen vuonna 1977 Hensley pyrki kirjoittamaan entistä kaupallisempaa ja modernimpaa materiaalia. Se lähestyi pop- ja ajankohdalle ominaisilla diskovaikutteilla jopa esi-AOR:maisia piirteitä. Uriah Heep menetti sen myötä raskaammasta rockista pitänyttä fanipohjaansa. Hensley oli osatuottaja vuoden 1977 Innocent Victim ja 1978 Fallen Angel -levyillä. Rumpali Lee Kerslake lähti yhtyeestä vuonna 1979, koska vastusti Hensleyn kasvanutta musiikillista valtaa. Hänet korvasi Chris Slade.
Hensleytä lukuun ottamatta Uriah Heepin jäsenet eivät olleet tyytyväisiä yhtyeen musiikkiin, koska pitivät sitä liian kevyenä. Muut halusivat uudeksi laulajaksi Lone Star -yhtyeessä laulaneen John Slomanin. Hänen kanssaan vuonna 1980 tehty Conquest-albumi oli modernimpi, melodinen rocklevy, joka osoitti Hensleyn kyvykkyyden uudistua säveltäjänä. Keski-Eurooppaa lukuun ottamatta albumi menestyi maailmalla paremmin kuin Lawtonin aikaiset levyt.
Hensley jätti yhtyeen samana vuonna tyytymättömänä yhtyeen uuteen musiikkiin. John Lawtonin lähdön jälkeen Hensley oli halunnut laulajaksi Trapezen Peter Goalbyn, josta ironisesti tuli Uriah Heepin uusi vokalisti Hensleyn eron jälkeen.
Tuotteliaana muusikkona Hensley julkaisi 1970–1980-luvuilla Uriah Heep -jäsenyyden ohessa kolme soololevyä: vuonna 1973 Proud Words on a Dusty Shelf -LP:n, 1975 Eager to Please -albumin ja pian Uriah Heepistä erottuaan vuonna 1980 Free Spiritin. Levyistä varsinkin kaksi ensimmäistä olivat onnistuneita, mutta ne eivät olleet suuria myyntimenestyksiä. Tästä voidaan osittain syyttää levy-yhtiö Bronzea, joka ei halunnut markkinoida soolomateriaalia samalla teholla kuin samaan aikaan tehtyjä Uriah Heepin albumeita.