stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jorginho (jalkapalloilija, 1977)

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Jorge Luiz Pereira de Sousa
Syntymäaika: 6. toukokuuta 1977 (ikä 47)
Syntymäpaikka:  Goiânia, Brasilia
Pelipaikka: hyökkäävä keskikenttäpelaaja
Pituus: 178 cm
Paino: 73 kg
Seura
Seura:  Anápolis
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1994–1999 |  Atlético Paranaense | – | (–) |
| 2000 |  Grêmio Inhumense | – | (–) |
| 2001 |  Atlético Paranaense | – | (–) |
| 2001–2005 |  Vitória | 128 | (38) |
| 2005–2007 |  Porto | 45 | (5) |
| 2007–2009 |  Braga | 22 | (3) |
| 2009–2011 |  Gaziantepspor | 39 | (3) |
| 2011–2012 |  Rio Ave | 9 | (0) |
| 2013– |  Anápolis | 13 | (1) |
| Yhteensä | Yhteensä | 256 | (50) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 13. tammikuuta 2015.
Jorge Luiz Pereira de Sousa eli Jorginho (s. 6. toukokuuta 1977 Goiânia, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääväkeskikenttäpelaaja. Hän edustaa kaudella 2015 brasilialaista Grêmio Esportivo Anápolisia.
Jorge de Bagration

Prinssi Jorge de Bagration (italiaksi: Jorge  de Bagration y de Mukhrani, espanjaksi: Giorgi Bagration-Mukhraneli, georgiaksi: გიორგი (ხორხე) ბაგრატიონ-მუხრანელი) (22. helmikuuta 1944 Rooma, Italia – 16. tammikuuta 2008 Tbilisi, Georgia) oli espanjalainen kilpa-autoilija, jolla oli georgialaiset sukujuuret.
Jorge de Bagration syntyi Roomassa, Italiassa georgialaisen maanpakolaisprinssin Irakli Bagration-Mukhranin ainoaksi pojaksi. Jorge de Bagrationin äiti oli italialainen kreivitär Maria Antonietta Pasquini, joka kuoli synnytyksen aikana.
Jorge de Bagration aloitti moottoriurheilun vuonna 1959 ensin moottoripyörillä, ja myöhemmin vuonna 1963 autoilla. Hän yritti kaksi kertaa päästä kilpailemaan Formula 1:een, ensiksi vuoden 1968 Espanjan Grand Prixiin Lola Racing Cars -tallilla ja seuraavaksi vuoden 1974 Grand Prixiin, mutta häntä ei hyväksytty mukaan. Hän siirtyi ralliautoilun pariin, jossa hänen paras saavutuksensa oli vuoden 1979 Espanjan mestaruuden voitto. Hän lopetti ralliuransa vuonna 1982.
Jorge de Bagration oli Georgian kruununtavoittelija siitä lähtien, kun hänen isänsä kuoli 30. lokakuuta vuonna 1977. Jos hänestä olisi tullut kuningas, hän olisi ottanut nimekseen Giorgi XIV. Prinssi Jorge vieraili isänsä kotimaassa vuonna 1995 hautaamassa isänsä tuhkan.
Jorge de Bagrationin ensimmäinen vaimo oli María de las Mercedes de Zornoza y Ponce de Leon (s. Madridissa, Espanjassa 14. elokuuta 1942) ja hänen toinen vaimonsa uria Llopis y Oliart (s. Barcelonassa, Espanjassa 14. marraskuuta 1953). Jorge de Bagrationilla oli neljä lasta:
María de las Mercedeksen kanssa:
Prinsessa María Antonietta de Bagration y de Zornoza (s. 21. kesäkuuta 1969)
Prinssi Irakli Bagration-Mukhranski y de Zornoza (s. 26. elokuuta 1972)
Prinssi Davit Bagration-Mukhranski y de Zornoza (s. 24. kesäkuuta 1976)
Nuria Llopis y Olliartin kanssa:
Prinssi Gurami Ugo Bagration-Mukhranski y Llopis (s. 14. helmikuuta 1985)
Jorge de Bagration kuoli tammikuussa 2008 hepatiittiin. Hänet siunattiin Svetitskhovelin katedraalissa ja haudattiin Mtskhetan kaupunkiin 20. tammikuuta 2008.
Joutele

Soutu- ja kuntoseura Joutele ry. on Suomen melonta- ja soutuliiton jäsenseura ja erikoistunut puuvenesoutuun. Helsinkiläinen seura omistaa kaksi kirkkovenettä, pari- ja vuorosoutuveneen sekä coastal-veneen, joilla osallistutaan kilpailuihin ja soututapahtumiin ympäri Suomea.
Joutele on perustettu vuonna 1993. Seuran ensisijaisena tarkoituksena on yhteishengen, henkisen ja fyysisen sietokyvyn ja sisun kasvattaminen sekä suomalaisen kestävyys- ja perinneurheiluharrastuksen ja kilpatoiminnan ylläpitäminen. Seura toimii talkooperiaatteella.
Kesällä harjoitellaan kahdesti viikossa valmennusryhmän laatiman suunnitelman mukaisesti. Harjoituksiin lähdetään Itä-Helsingissä sijaitsevan Vartiokylän Venekerhon rannasta. Talvella kuntoa pidetään sisäsoutuharjoituksilla ja muuten aktiivisesti kuntoillen.
Aiheesta muualla

www.joutele.fi
Luettelo Pietarin silloista

Suomen rautatiesilta
Pietarissa on yli 340 siltaa, kapeista kävelysilloista keskiaikaisiin ja moderneihin siltoihin. Silloissa ja niiden yhteydessä on usein ainutlaatuisia yksityiskohtia ja patsaita. Pietarin silloista kuuluisimpia ovat Nevan sillat.
Nevan sillat

Nevajoen ylittää 10 siltaa, joista 8 on avattavia.
Bolšeohtinski most (Большео́хтинский мост, 1908–1911), aukeava silta, jota pitkin kulkee Tulskaja ulitsa.
Palatsisilta (Дворцовый мост, Dvortsovyi most, 1912–1916), aukeava silta, jota pitkin kulkee Dvortsnyi prospekt.
Bolšoi Obuhovski most (Большой Обуховский мост)
Volodarskin silta (Володарский мост, Volodarski most)
Suomen rautatiesilta (Финляндский железнодорожный мост, Finljandski Železnodorožnyi most, 1910–1912 ja 1983–1987)
Aleksanteri Nevskin silta (Мост Александра Невского, Most Aleksandra Nevskogo)
Liteinyi most (Литейный мост)
Troitski most (Троицкий мост)
Blagoveštšenskin silta (Благовещенский мост, Blagoveštšenski most)
Fontankan sillat

Fontanka-joen ylittää 15 siltaa, joista näyttävimmät ovat Nevan valtakadun kohdalla joen ylittävä Anitškovin silta, Lomonosovin silta, ja sfinksein koristeltu Egyptiläinen silta.
Egyptiläinen silta (Еги́петский мост, Jegipetski most, 1825–1826), jota pitkin kulkee Lomonosovin prospekti.
Lomonosovin silta (Мост Ломоносова, Most Lomonosova, 1785–1787), jota pitkin kulkee Ulitsa Lomonosova.
Pesulasilta (Прачечный мост, Pratšetšnyi most)
Panteleimonin silta (Пантелеймоновский мост, Panteleimonovski most)
Belinskin silta (Мост Белинского, Most Belinskogo)
Anitškovin silta (Аничков мост, Anitškov most), jota pitkin kulkee Pietarin pääkatu Nevski prospekt
Leštukovin silta (Лештуков мост, Leštukov most)
Semjonovin silta (Семёновский мост, Semjonovski most)
Gorstkinin silta (Горсткин мост, Gorstkin most)
Obuhovin silta (Обуховский мост, Obuhovski most)
Izmailovin silta (Измайловский мост, Izmailovski most)
Puna-armeijan silta (Красноармейский мост, Krasnoarmeiski most)
Englantilainen silta (Английский мост, Anglijski most)
Vanha Kalinkinin silta (Старо-Калинкин мост, Staro-Kalinkin most)
Kaleerisilta (Галерный мост, Galernyi most)
Gribojedovin kanavan sillat

Gribojedovin kanavan ylittää 21 siltaa.
Pankkisilta (Ба́нковский мост, Bankovski most, 1825–1826), jalankulkusilta
Leijonasilta (Львиный мост, Lvinyi most, 1825–1826), jota pitkin kulkee Lvinyi pereulok.
Kolmoissilta (Тройной мост, Troinoi most), tunnetaan myös nimillä Trjohkolennyi most (Трёхколенный мост) ja Trjoharkovi most (Трёхарковый мост)
Novo-Konjušennyi most (Ново-Конюшенный мост)
Italialainen silta (Итальянский мост, Italjanski most)
Kazanin silta (Казанский мост, Kazanski most)
Jauhosilta (Мучной мост, Mutšnoi most)
Kivisilta (Каменный мост, Kamennyi most)
Demidovin silta (Демидов мост, Demidov most)
Heinäsilta (Сенной мост, Sennoi most)
Kokuškinin silta (Кокушкин мост, Kokuškin most)
Voznesenski most (Вознесенский мост)
Podjatšeski most (Подьяческий мост)
Harlamovin silta (Харламов мост, Harlamov most)
Novo-Nikolski most (Ново-Никольский мост)
Krasnogvardeiski most (Красногвардейский мост)
Pikalovin silta (Пикалов мост, Pikalov most)
Mogiljovski most (Могилёвский мост)
Alartšinin silta (Аларчин мост, Alartšin most)
Kolomenski most (Коломенский мост)
Malo-Kalinkinin silta (Мало-Калинкин мост, Malo-Kalinkin most)
Moikan sillat

Moika-joen ylittää 15 siltaa.
1. insinöörisilta (1-й Инженерный мост, Pervyi Inženerskyi most)
Ensimmäinen puutarhasilta (1-й Садовый мост, Pervyi Sadovyi most)
Toinen puutarhasilta (2-й Садовый мост, Vtoroi Sadovyi most)
Malo-Konjušennyi most (Мало-Конюшенный мост)
Bolšoi Konjušennyi most (Большой Конюшенный мост)
Pevtšeski most (Певческий мост)
Vihreä silta (Зелёный мост, Zeljonyi most)
Punainen silta (Красный мост, Krasnyi most)
Sininen silta (Синий мост, Sini most)
Lyhtysilta (Фонарный мост, Fonarnyi most)
Postisilta (Почтамтский мост, Potštamtski most)
Suudelmien silta (Поцелуев мост, Potselujev most)
Punalaivaston silta (Краснофлотский мост, Krasnoflotski most)
Hrapovitskin silta (Храповицкий мост, Hrapovitski most)
Laivasilta (Корабельный мост, Korabelnyi most)
Krjukovin kanava

Krjukovin kanava on Fontankan ja Moikan yhdistävä kanava, jonka ylittää kuusi siltaa.
Prjažka-joki

Prjažka-joen ylittää kolme siltaa.
Aiheesta muualla

Мосты Sankt-Peterburg Entsiklopedija.
Мосты Санкт-Петербурга opeterburge.ru
Мосты Санкт-Петербурга. Русская версия. www.most-spb.ru
Josip Đerđa

Josip Đerđa (myös nimellä Giuseppe Gjergja ja sukunimillä Gjergja, Djerdja ja Giergia; s. 24. marraskuuta 1937 Zadar, Jugoslavian kuningaskunta) on kroatialainen kilpauransa päättänyt koripalloilija ja koripallovalmentaja.
Pelaajana

| Mitalit> Maa:   Jugoslavia.Miesten koripallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Jugoslavia.Miesten koripallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Jugoslavia.Miesten koripallo.MM-kilpailut  | Maa:   Jugoslavia> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Brasilia 1963 |  |  |
|  Hopeaa | Uruguay 1967 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Neuvostoliitto 1965 |  |  |
Đerđa edusti Jugoslavian maajoukkuetta Rooman 1960 ja Tokion 1964 kesäolympialaisissa, joissa maa sijoittui kuudenneksi ja seitsemänneksi. Hän saavutti Jugoslavian maajoukkueessa MM-hopeaa Brasiliassa 1963 ja Uruguayssa 1967 sekä EM-hopeaa Neuvostoliitossa 1965.
Valmentajana

| Mitalit> Maa:   Kroatia.Miesten koripallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kroatia.Miesten koripallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kroatia.Miesten koripallo.MM-kilpailut  | Maa:   Kroatia> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Kanada 1994 |  |  |
Đerđa valmensi itsenäistyneen Kroatian maajoukkueen MM-pronssille Kanadassa 1994.
Jepsonia parryi

| Jepsonia parryi |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophytina
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset Eudicots
Lahko::  Saxifragales
Heimo::  Rikkokasvit Saxifragaceae
Tribus::  Boykinieae
Suku::  Jepsonia
Laji::  parryi
Kaksiosainen nimi
 Jepsonia parryi  (Torr.) Small 
Katso myös
   Jepsonia parryi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jepsonia parryi -lajin kukkia
Jepsonia parryi on harvinainen rikkokasveihin kuuluva kukkiva kasvilaji. Tämä pieni piilotalvehtija kukkii hetken syksyn aikana ja sillä on usein vain yksi lehti, joka voi ilmestyä maan yläpuolelle kukinnan jälkeen tai sen aikana. Laji on kotoisin Etelä-Kalifornian ja Baja Californian rannikolta ja sisämaan kukkuloilta.
Kuvaus

Jepsonia parryi on pieni, monivuotinen ruoho, joka kasvaa maanalaisesta, paksusta juuresta. Kasvin varsi on haarautumaton, munanmuotoinen tai harvoin pallomainen. Tyypillisesti kasvia kohden syntyy keskimäärin vain yksi lehti, mutta jos tämä lehti vahingoittuu, sen tilalle voi kehittyä toinen. Lehti on pyöreä tai munuaismainen. Kukinta-aika on lokakuusta helmikuuhun, jolloin kasvaa yleensä 3–28 cm korkea, kalju, ruskea varsi, jossa on pieni, alle neljän kukan kukinto. Pienten kukkien terälehdet ovat ruskeita tai purppuransuonisia. Lehdet nousevat tyypillisesti kukinnan päätyttyä, vaikka jotkut ilmestyvät ennen sitä. Hyvin kuivina vuosina lehtiä ei välttämättä muodostu ollenkaan. Tämä laji tuottaa vähiten kukintoja per kasvi ja vähiten kukkia per kukinta Jepsonia-suvussa. Sillä on myös suvun lyhin kukinta-aika. Tämä laji on heterostylinen, mikä tarkoittaa, että kukkien emien vartalot ovat eripituisia. Heterostylia saattaa vaikeuttaa pölytystä. Tämän kasvin pölyttäjiä ovat kukkakärpäset ja mehiläiset.
Taksonomia

Charles C. Parry keräsi tämän kasvin ensimmäisen kerran San Diegon ja San Luis Reyn kylän välillä vuonna 1850. John Torrey kuvasi tämän lajin nimellä Saxifraga parryi vuonna 1859. Torrey kutsui tätä kasvia "merkittäväksi lajiksi" vertaamalla sitä keijunkukkiin. Torreyn kuvaus oli kattava, mutta sisälsi useita virheitä, kuten vihjauksen lehtien kuihtumisesta kukkien ilmestymisen jälkeen ja että yksittäisissä kasveissa voisi olla sekä pitkiä että lyhyitä kukkia. Vuonna 1896 John K. Small nimesi Saxifraga parryin myöhemmin nykyiseksi Jepsonia parryiksi erottaen sen kukinto-ominaisuuksiensa vuoksi lehtirikoista. Small nimesi Jepsonia-suvun Willis Linn Jepsonin mukaan.
Levinneisyys ja elinympäristö

Laji on levinnyt sekä Yhdysvalloissa että Meksikossa, joissa sitä tavataan Kalifornian ja Baja Californian osavaltioissa. Kaliforniassa tätä lajia tavataan kaukana etelärannikolla ja Peninsular Ranges -vuoristoalueella. Baja Californiassa tätä kasvia löytyy harvoin El Rosarion eteläpuolelta Tijuanan läheisyydestä sekä viereiseltä Coronadosaarelta. Tämä kasvi elää yleensä pensaikkoisilla kivi- tai savirinteillä, jotka ovat usein pohjoiseen päin ja yleensä alle 1100–1200 merenpinnan yläpuolella. Sitä esiintyy toisinaan myös runsailla tasangoilla tai varjoisilla kalliohalkeamilla, joilla Tyynimeri vaikuttaa voimakkaasti elinympäristön ilmastoon.
Käännös suomeksi
Josip Skoblar

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Joško Skoblar
Syntymäaika: 12. maaliskuuta 1941 (ikä 83)
Syntymäpaikka: Privlaka, Jugoslavia
Lempinimi: 182 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1958–1959 1959–1966 1966–1970 1966–1967 1970–1975 1975–1977 |  NK Zadar  OFK Belgrad  Hannover 96 → Olympique Marseille  Olympique Marseille  NK Rijeka |   162 (8) 57 (30) 15 (13) 159 (138) 36 (10) |
Maajoukkue
| 1961–1967 |  Jugoslavian maajoukkue | 32 (11) |
Valmennusura
1983–1986 1986–1987 1987 1988–1989 1989 1990–1991 1994 2000:  NK Rijeka  HNK Hajduk Split  Hamburger SV  NK Dinamo Zagreb  Real Valladolid  HNK Hajduk Split  Nîmes Olympique  Libanonin maajoukkue
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Josip Skoblar (s. 12. maaliskuuta 1941) on kroatialainen entinen jalkapalloilija, joka on voittanut mm. Euroopan Kultainen kenkä -palkinnon. Hän valmensi HNK Hajduk Splitin Jugoslavian Cupin voittoon vuosina 1987 ja 1991. Hän kuului vuosina 1961–1967 Jugoslavian maajoukkueeseen ja teki 11 maalia 32 ottelussa.
Saavutukset > Pelaajana

Ligue 1:n voitto vuosina 1971 ja 1972 pelatessaan Marseillessa.
Ranskan Cupin voitto vuonna 1972.
Kaksi Jugoslavian Cupin voittoa vuosina 1962 ja 1966.
Euroopan Kultainen kenkä -palkinnon voitto vuonna 1971.
Saavutukset > Valmentajana

Kaksi Jugoslavian Cupin voittoa vuosina 1987 ja 1991.
Juho Montola

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 22. helmikuuta 1999
Syntymäpaikka: Rusko, Suomi
Pelipaikka: Keskikenttä
Pituus: 180 cm
Seura
Seura: Torre Calcio
Pelinumero: 9
Junioriseurat
2012–2019: TPS
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2016–2019 | TPS | 32 | (0) |
| 2019–2021 | MuSa | 60 | (7) |
| 2022– | Torre Calcio | 5 | (6) |
Maajoukkue
| 2015 | Suomi U17 | 10 | (1) |
| 2016 | Suomi U18 | 1 | (0) |
| 2017 | Suomi U19 | 4 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 23. marraskuuta 2022.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 21. elokuuta 2022.
Juho Montola (s. 22. helmikuuta 1999) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Kutosessa pelaavaa Torre Calciota.
Jorge de Montemayor

| Jorge de Montemayor> Jorge de Montemor |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: noin 1520
Kuollut: 1561
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: portugali
Tuotannon kieli: portugali, espanja
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jorge de Montemor, esp.: Montemayor (noin 1520 – 1561) oli portugalilaissyntyinen runoilija. Hän lähti nuorena Kastiliaan, tuli 1548 kuninkaan kappelin laulajaksi, siirtyi sittemmin Portugalin hoviin, seurasi myöhemmin Filip II:ta hänen matkoilleen, taisteli Flanderissa, matkusti lopulta Italiaan, missä kuoli kaksintaistelussa Torinossa.
Montemayor on ensimmäisen varsinaisen paimenromaanin keksijä ja kirjoittaja. Hänen kuuluisa paimenromaaninsa Diana (1558) on tosin jäänyt keskeneräiseksi, mutta on silti muodostunut tämän kirjallisuuslajin esikuvaksi. Sitä jäljiteltiin kaikkialla Euroopassa. Sen viehätysvoimana oli paitsi oivallista tyyliä ja miellyttäviä runonmuotoisia lisäyksiä, sen eleginen pohjasävy ja syvä lemmenkäsitys. Tätä romaania jatkoivat Alonso Pérez (1564), tosin ei kovin onnistuneesti, ja Gaspar Gil Polo, onnistuneesti. Montemayor on lisäksi kirjoittanut runokokoelmia ja kolme pientä autodraamaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jorge de Montemayor Wikimedia Commonsissa
Obras de Jorge de Montemayor, cervantesvirtual.com (espanjaksi)
Jorge de Montemayor, Britannica.com (englanniksi)
Juho Mustakallio

Juho (Johannes) Mustakallio, sukunimi aik. Schwartzberg (1. lokakuuta 1879 Kuopio – 29. joulukuuta 1956) oli suomalainen sokeainkoulun johtaja ja kouluneuvos.
Juho Mustakallion vanhemmat olivat teologian tohtori, tuomiorovasti Johannes Schwartzberg ja Hanna Rahm. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lyseosta vuonna 1900 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1905.
Mustakallio oli Kuopion sokeainkoulun opettajana 1911–1925 ja Helsingin sokeainkoulun johtajana 1925–1947. Hän sai kouluneuvoksen arvon 1928. Mustakallio oli Sokeain Keskusliiton puheenjohtajana vuodesta 1928 alkaen.
Juho Mustakallio oli naimisissa vuodesta 1921 Vilma Maria Aallon kanssa. Mustakallio on haudattu Kuopioon Flodbergin hautausmaalle.
Jorginho (jalkapalloilija, 1964)

Jorginho (oik. Jorge de Amorim Campos, s. 17. elokuuta 1964 Rio de Janeiro, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän oli Brasilian maajoukkueen puolustaja ja maailmanmestari vuodelta 1994.
Seuratasolla Jorginho edusti Américaa (1984), Flamengoa (1985–1989), Bayer Leverkusenia (1989–1992), Bayern Münchenia (1992–1994), Kashima Antlersia (1995–1999), São Pauloa (1999), Vasco da Gamaa (2000–2001) ja Fluminensea (2001–2003).
Hän pelasi yhteensä 64 ottelua Brasilian maajoukkueessa tehden niissä kolme maalia. Hän pelasi myös vuoden 1990 MM-kilpailuissa, mutta silloin taival katkesi jo neljännesvälierissä Diego Maradonan Argentiinaa vastaan.
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 1994

Jorginho valittiin vuoden 1994 MM-kisojen all stars -kokoonpanoon. Välierissä Ruotsia vastaan Romário teki hänen keskityksestään voittomaalin. Jorginho pelasi loppuottelussa Italiaa vastaan mutta loukkaantui kesken ottelun ja Cafu tuli 21. minuutilla hänen tilalleen. Brasilia voitti ottelun rangaistuspotkukilpailumaalein 3–2.
Jorma Huttunen

Jorma Tapio Huttunen (16. syyskuuta 1907 Helsinki  – 4. marraskuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja. Äänialaltaan Huttunen oli tenori.
Jorma Huttusen vanhemmat olivat kanttoriurkuri Matti Huttunen ja Anna Loviisa Piippo ja puoliso vuodesta 1936 Sylva Margaretha Granroth. Huttusen laulunopettajana oli noin 15 vuoden ajan italialainen Manlio Marcantoni, jonka kursseilla kävi myös toinen tunnettu suomalaistenori Vilho Kekkonen. Huttunen oli kiinnitettynä Suomen kansallisoopperaan vuosina 1936–1945 ja 1949–1964. Hän esiintyi vierailijana muun muassa Berliinin valtionoopperassa, Tukholman kuninkaallisessa oopperassa ja muissa Pohjoismaissa sekä Neuvostoliiton ja Italian oopperataloissa. Paitsi oopperatenorina, Huttunen oli tunnettu myös lied- ja oratoriolaulajana, ja hän konsertoi useissa Euroopan maissa. Hän toimi myös laulunopetuksen lehtorina Sibelius-Akatemiassa vuosina 1961–1974.
Huttunen palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1953.
Jeppis Hockey

| Jeppis Hockey |
| --- | --- |

Perustettu:  1992
Lakkautettu:  2020
Entiset nimet:  Jeppis Hockey Team
Kaupunki:   Pietarsaari
Kotiareena:  Jäähalli Kristalli
– kapasiteetti:  2300
Sarjataso:  Toiminta lakkautettu
Värit:                     
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jeppis Hockey oli pietarsaarelainen jääkiekkoseura, joka pelasi II-divisioonan Keskimaan lohkossa. Jääkiekkojoukkueesta käytettiin nimitystä Jeppis Hockey. Seura korvasi 1990-luvulla I-Divisioonassa (nykyään Mestis) pelanneen, vuonna 1961 perustetun joukkueen nimeltä Centers, joka palasi 5. kesäkuuta 2020.  Jeppiksen kotihallina toimi Pietarsaaren jäähalli Kristalli, joka vetää 2300 katsojaa.
5. kesäkuuta 2020 uutisoitiin joukkueen vaihtavan nimeksi Centers Hockey.
Nykyinen joukkue > Maalivahdit

Hugo Bränn
Timo Niemi
Wille Sundberg
Nykyinen joukkue > Puolustajat

Aleksander Barysev
Vili Brandt
Eemil Invenius
Jarkko Anttila
Melvin Börgmestars
Aleksi Vaskivuo
Eemil Stårbacka
Nykyinen joukkue > Hyökkääjät

Sebastian Rajala
Ville Partanen
Joonas Pääjärvi
Cevin Mattila
Ville Aappola
Kasper Käld
Matti Toskala
Jami Nylund
Joona Pesola
Samuli Malinen
Liinus Sundqvist
Stefan Fagersund
Aiheesta muualla

Seuran kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Seuran youtube-kanava
Jukka-Pekka Kujala

| Jukka-Pekka Kujala> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Jukka-Pekka Kujala
Syntynyt: 5. kesäkuuta 1979 (ikä 45)
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pituus:  190 cm
Paino:  87 kg
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1994–1999 2000–2002 2003–2004 2006–2007 2012–:   Forssan Koripojat  Pyrbasket  Team Componenta  Pantterit  Espoo Basket Team
Jukka-Pekka Kujala (s. 5. kesäkuuta 1979) on suomalainen koripalloilija.
Forssan Koripoikien kasvatti Kujala pelasi Suomen pääsarjaa yhteensä seitsemän kauden ajan. Pyrbasketissa hän saavutti kaudella 2000–2001 SM-hopeaa ja Suomen cupin hopeaa. Lisäksi Kujala pelasi pääsarjaa FoKoPo:ssa ja Team Componentassa. Hän on pelannut tämän jälkeen I-divisioonaa Panttereissa ja EBT:ssä.
Luettelo kirjaimista

Tämä on luettelo kirjaimista.
Latinalaiset kirjaimet

A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S T U V W X Y Z
Johdettuja kirjaimia: Å Ä Ã Á À Â Ǎ Ă Ą Ā Ⱥ Ą̊ Ǟ Æ Ɑ Ə Ɓ Ç Č Ć Ċ Ƈ Ȼ Ḑ Ď Ð Ɖ Đ Ḍ Ḓ Ɗ ǅ É È Ê Ě Ę Ë Ē Ė Ẹ Ẽ Ė̄ Ɛ Ƒ Ǧ Ğ Ĝ Ģ Ġ G̃ Ǥ Ɠ Ɣ Ħ Ḥ Ï Í Ì İ Î Ī Ĩ Į Ị Ɩ IJ Ķ Ǩ Ḱ Ƙ Κʻ Ł Ļ Ĺ Ľ Ḽ Ḷ Ḻ Ƚ Ñ Ń Ņ Ň Ṋ Ṅ Ṉ Ɲ Ŋ Ö Ō Ȯ Ó Ò Ô Ő Õ Ǫ Ơ Ọ Ɵ Ȱ Ȭ Œ Ø Ɔ Ʊ Ř Ŗ Ŕ Ɍ Ṟ Š Ś Ş Ș Ṣ ß Ť Ţ Ț Ṱ Ŧ Ⱦ Ṯ Ƭ Þ Ü Ú Ù Û Ů Ű Ū Ũ Ų Ư Ụ Ứ Ʋ Ʌ Ŵ Ẅ W̲ Ⱳ X̂ X̲ Ý Ỳ Ÿ Ỹ Ỵ Y̨ Ƴ Ž Ż Ź Ʒ Ǯ ʔ Ƿ
Kyrilliset kirjaimet

Tavallisimmat kirjaimet:
А Б В Г Ґ Д Ђ Ѓ Е Ё Є Ж З З́  Ѕ И І Ї Й К Л Љ М Н Њ О П Р С Т Ћ Ќ У Ў Ф Х Ц Ч Џ Ш Щ С́  Ъ Ы Ь Э Ю Я
Muita kirjaimia:
Ӑ А̄ А̊ А̃ Ӓ Ӓ̄ Ә Ә́ Ә̃ Ӛ Ӕ Ғ Г̧ Г̑ Г̄ Ҕ Ӻ Ӷ Ԁ Ԃ Ꚃ Ꚁ Ꚉ Ԫ Ԭ Ӗ Е̄ Е̃ Ё̄ Є̈ Ӂ Җ Ꚅ Ӝ Ԅ Ҙ Ӟ Ԑ Ԑ̈ Ӡ Ԇ Ӣ И̃ Ҋ Ӥ Ј Қ Ӄ Ҡ Ҟ Ҝ Ԟ Ԛ Ӆ Ԯ Ԓ Ԡ Ԉ Ԕ Ӎ Ӊ Ң Ԩ Ӈ Ҥ Ԣ Ԋ О̆ О̃  О̄ Ӧ Ө Ө̄ Ӫ Ҩ Ԥ Ҧ Р̌ Ҏ Ԗ Ҫ Ԍ Ꚑ Ҭ Ꚋ Ꚍ Ԏ У̃ Ӯ Ӱ Ӱ́ Ӳ Ү Ү́ Ұ Х̑ Ҳ Ӽ Ӿ Һ Ԧ Ꚕ Ҵ Ꚏ Ҷ Ӵ Ӌ Ҹ Ꚓ Ꚗ Ꚇ Ҽ Ҿ Ы̆ Ы̄ Ӹ Ҍ Э̆ Э̄ Э̇ Ӭ Ӭ́ Ӭ̄ Ю̆ Ю̈ Ю̈́ Ю̄ Я̆ Я̄ Я̈ Ԙ Ԝ Ӏ
Muinaiset kirjaimet:
Ꙁ Ꙃ Ꙅ Ꙇ Ꙉ Ҁ Ѻ ОУ Ꙋ Ѡ Ѽ Ꙍ Ѿ Ꙏ Ѣ Ꙑ Ꙓ Ꙕ Ꙗ Ѥ Ѧ Ꙙ Ѫ Ꙛ Ѩ Ꙝ Ѭ Ѯ Ѱ Ѳ Ѵ Ѷ Ꙟ Ꙡ Ꙣ Ꙥ Ꙧ Ꙩ Ꙫ Ꙭ ꙮ Ꚙ Ꚛ
Kreikkalaiset kirjaimet

Α Β Γ Δ Ε Ζ Η Θ Ι Κ Λ Μ Ν Ξ Ο Π Ρ Σ Τ Υ Φ Χ Ψ Ω
Pois käytöstä jääneitä kirjaimia:
Ϝ Ϛ Ͱ Ϻ Ϸ Ϙ Ϡ
Koptilaiset kirjaimet

Ⲁ Ⲃ Ⲅ Ⲇ Ⲉ Ⲋ Ⲍ Ⲏ Ⲑ Ⲓ Ⲕ Ⲗ Ⲙ Ⲛ Ⲝ Ⲟ Ⲡ Ⲣ Ⲥ Ⲧ Ⲩ Ⲫ Ⲭ Ⲯ Ⲱ Ϣ Ϥ Ϧ (Ⳉ) Ϩ Ϫ Ϭ Ϯ Ⳁ
Georgialaiset kirjaimet

ა ბ გ დ ე ვ ზ თ ი კ ლ მ ნ ო პ ჟ რ ს ტ უ ფ ქ ღ ყ შ ჩ ც ძ წ ჭ ხ ჯ ჰ
Muita kirjaimia:
ჱ ჲ ჳ ჴ ჵ ჶ ჷ ჸ ჹ ჺ
Arabialaiset kirjaimet

ا ب ت ث ج ح خ د ذ ر ز س ش ص ض ط ظ ع غ ف ف ك ل م ن ه و ي
Johdettuja kirjaimia:
پ ڀ ٹ ٺ ټ ٽ ٿ ځ ڃ څ چ ڇ ڄ چڈ ډ ڊ ڍ ڌ ڏ ڑ ړ ږ ڙ ژ ښ ڦ ک ڪ ګ گ ڳ ڻ ڼ ې ی ۍ ﺉ ڱ
Heprealaiset kirjaimet

א ב ג ד ה ו ז ח ט י כ ל מ נ ס ע פ צ ק ר ש ת
Korealaiset kirjaimet (jamo)

Katso hangul.
Japanilaiset kirjaimet

Katso hiragana, katakana ja kanji.
Johann Hermann

Johann Hermann
Johann Bernhard Hermann (31. joulukuuta 1738 Barr, Elsass – 4. lokakuuta 1800 Strasbourg) oli ranskalainen lääkäri ja luonnontieteilijä.
Hermann oli Strasbourgin yliopiston lääketieteen professori. Strasbourgin kaupunki osti Hermannin eläintieteellisen kokoelman 1804, ja siitä tuli Strasbourgin eläintieteellisen museon perusta.
Hermann kuvaili ja nimesi suuren määrän uusia lintulajeja, muun muassa rytikerttusen, abessiniansininärhen ja kurolin.
Teoksia

Tabula affinitatum animalium (1783)
Observationes zoologicae quibus novae complures (julkaistu postuumisti 1804).