stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Säynjärvi
Maantiede

Säynjärvi on sekä muodoiltaan että syvyyssuhteiltaan epäyhtenäinen. Lahtia on useita, kuten Laakonlahti, Jokilahti ja Hiidenlahti. Kaakossa Hulikanniemi jakaa altaan Ristlahteen ja Leskenlahteen. Luoteiselta Haukhonkaselältä on salmiyhteys kaakkoiselle Hulikanselälle. Noin kolmasosa Säynjärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä ja noin kymmenesosa vähintään kuusitoista metriä syvä. Syvin kohta, 28 metriä, sijaitsee luoteessa viisihehtaarisen Suurisaaren itäpuolella.
Säynjärven saariluku on kaksitoista. Saarista laajimmat ovat Suurisaari ja runsaan hehtaarin laajuinen Korpsaari. Säynjärveä reunustaa osin kulttuurimaisema. Pientaloja on useita. Maasto kohoaa Kissanhoikan salmen länsipuolella yli 125 metriä merenpinnan yläpuolelle, eli yli 30 metriä järvenpintaa korkeammalle.
Säynjärveen laskee usea oja, joilla ei ole karttanimiä. Järvi laskee Hiidenlahden itärannalta alkavaa Uuhijokea pohjoiseen Kuolimoon (77,0 metriä merenpinnan yläpuolella).
Säynjärven vesitilavuus on 14 538 000 kuutiometriä.
Säynjärvi (04.145.1.005) kuuluu Uuhijoen valuma-alueeseen (04.145), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Kuolimon valuma-alue (04.14) ja ensimmäinen on Suur-Saimaan alue (04.1). Uuhijoen valuma-alueeseen kuuluu kahdeksan vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista vain Säynjärvi on yli neliökilometrin laajuinen.
Louise-Marie-Jeanne Hersent

Louise-Marie-Jeanne Hersent,François Joseph Heimin luonnos vuodelta 1827, Louvre.
Louise-Marie-Jeanne Hersent: Nuori äiti katsoo nukkuvaa lastaan.
Louise-Marie-Jeanne Hersent, syntyjään, Mauduit, (7. maaliskuuta 1784 Pariisi- 7. tammikuuta 1862 oli ranskalainen taidemaalari. Hän maalasi paljon muotokuvia sekä historiamaalauksia.
Vuonna 1821 Mauduit solmi avioliiton Louis Hersentin kanssa joka oli myös ammatiltaan taidemaalari. Hänen taiteellinen uransa ei päättynyt avioliiton solmimiseen, vaan hän piti omaa ateljeeta ja koulutti nuoria naisia taidemaalareiksi.  Hänen oppilaisiin kuului muiden muassa Louise Adélaïde Desnos.
Aiheesta muualla

https://www.meisterdrucke.com/k%C3%BCnstler/Louise-Marie-Jeanne-Hersent.html
Puttonen

Puttonen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Hannu Puttonen (1960–2023), ohjaaja ja käsikirjoittaja
Helena Rasku-Puttonen (s. 1952), kasvatuspsykologian professori.
Juho Puttonen (1895−1980), kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, teollisuusneuvos
Lisbet Puttonen (s. 1970), poliitikko, Vapauspuolueen puheenjohtaja
Lyydia Puttonen (1896−1982), yrittäjä ja sivistystyön edistäjä, Juho Puttosen puoliso
Matti Puttonen (1930−2017), yritysjohtaja, metsä- ja vuorineuvos
Pentti Puttonen (1934–1998), pesäpalloilija
Seppo Puttonen (s. 1953)  Yleisradion kirjallisuustoimittaja
Timo Puttonen (s. 1950), maakuntajohtaja
Vesa Puttonen (s. 1966), kauppatieteilijä ja Aalto-yliopiston professori
Vilho Puttonen (1906–1971), rehtori ja kirjailija
Viljam Puttonen (1870–1926), ammattiyhdistysvaikuttaja, kansanvaltuuskunnan merenkulkulaitoksen johtaja.
Myös seuraavien henkilöiden alkuperäinen sukunimi on ollut Puttonen:
Tuulikki Jokinen, o.s. Puttonen (s. 1962), aitajuoksija
Hemmo Kallio, alk. Puttonen (1863–1940), näyttelijä ja näytelmäkirjailija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Alapohja

Alapohja on rakennuksen vaipan alin vaakaosa, joka voidaan tehdä maanvaraisena, paalutettuna tai kantavana.
Maanvarainen teräsbetonilaatta

Maanvarainen teräsbetonilaatta on nykyisin käytetyin alapohjatyyppi. Siinä kapillaarikatkona toimivan sorastuskerroksen päällä on tasoitehiekka, lämmöneristekerros ja teräsbetonilaatta. Hyvin lämmöneristetyissä alapohjissa lämmöneristettä on nykyään  200–400 mm. Lämmöneristeen riittävä lujuus on tärkeää, jotta teräsbetonilaatta ei painu. Tästä syystä styroksin eli EPS:n käytöstä ollaan siirtymässä tiiviimmän, painumatta suuria kuormia kestävän XPS:n käyttöön.lähde?
Tuulettuva alapohja eli rossipohja

Kantavasta tuulettuvasta alapohjasta eli rossipohjasta tuli 1900-luvulla pientalojen yleisin alapohjatyyppi Suomessa. Tuulettuvaan alapohjaan kuuluvat tuuletusaukot estävät terveydelle haitallisen maaperän radioaktiivisen radonkaasun kulkeutumisen rakennukseen. Ne pitävät lisäksi alapohjan rakenteet kuivina estäen home- ja lattiasienten kasvun. Tuuletus järjestetään yleensä vähintään 10x15 sentin kokoisilla avoimilla tuuletusaukoilla, joita pitää sijoittaa sokkeliin vähintään kuuden metrin välein sekä myös nurkkiin. Mikäli rakennus sijaitsee suojaisessa paikassa, tuuletusaukkojen määrää on lisättävä huomattavasti vähimmäissuosituksesta. Erillisiä tuuletusaukkoja ei tarvita, jos alapohja on ladottu luonnonkivistä ja kivien välissä on runsaasti ilmarakoja.
Alapohjan alle jätetään yleensä ryömintätila, joka mahdollistaa rakenteiden kunnon tarkkailemisen ilman niiden purkamista. Ryömintätilaa voidaan käyttää myös taloteknisten asennusten sijoittamiseen, kunhan ne eivät häiritse ilman virtaamista tuuletusaukkojen välissä. Jotta ryömintätila tuulettuisi kunnolla, ryömintätilan alla oleva maapohja ei saisi olla talon ulkopuolelle jäävää maanpintaa alempana.
Tuulettuvaa alapohjaa käytetään esimerkiksi silloin, kun halutaan estää maaperän radonkaasun kulkeutuminen sisätiloihin tai kun maapohjan kantavuus ei ole riittävä maanvaraiselle laatalle.
Alapohjan kantava rakenne voi olla puuta, betonia, siporexia, terästä tai liittorakenne, esimerkiksi teräspoimulevy ja betoni. Puurakenteinen tuulettuva alapohja toteutetaan yleensä vasoituksella, joka tehdään yleensä sahatavarasta, mutta joskus myös liimapuusta, kertopuusta tai kovalevyuumapalkeista. Vasoituksen väliin asennetaan lämmöneriste ja yläpintaan höyryn- tai ilmansulku, sekä lattiapinnoitus. Vasoituksen alapuolelle voidaan asentaa vielä koolaus ja lämmöneristekerros sekä tuulensuojalevy. Rakenne on kuitenkin määriteltävä aina tapauskohtaisesti.
Lämmöneristeenä voidaan käyttää mitä tahansa eristetyyppiä: esimerkiksi puukuitueristeitä, mineraalivillaeristeitä, EPS- ja XPS-polystyreenilevyjä tai purueristettä. Mikäli alapohjassa käytetään sahanpurua, kutterinlastua tai puhallettavia puu- tai mineraalivillakuitueristeitä, on huomioitava eristekerroksen painuminen kasaan ajan myötä. Jos asiaa ei oteta huomioon suunniteltaessa, voi rakenteeseen syntyä ajan mittaan kylmäsiltoja, jotka heikentävät lämmöneristystä ja saattavat aiheuttaa kosteusriskejä.
Multapenkki

Multapenkkiä käytettiin yleisesti vielä 1800-luvun lopulla. Multapenkki on tuulettuva alapohja rossipohjan tapaan. Multapenkkiperustuksessa maa-ainesta nostetaan sisäpuolelta alimpiin hirsiin asti ja maa-ainesta paikoillaan pitää joko sisempi, 1-3 hirrestä koostuva kehä, tai kivistä rakennettu muuri, joka samalla tulee alapohjapalkkeja.
Multapenkkiperustuksessa tuuletusaukot ovat laudoitettu ja kulkevat maa aineksen läpi, tuulettaen tilan keskelle jäävän tyhjän tilan. Parhaiten tämän rakenteen tunnistaakin tuuletusaukoista näkyvistä laudan päistä.
Multapenkki altistaa alimmat hirsikerrat kosteus- ja lahovaurioille, minkä vuoksi ne on uusittava säännöllisin väliajoin. Multapenkkitaloihin asennettiin yleensä lattian ulkoreunoja kiertävät irralliset lattialankut, jotta multiaishirsien kuntoa oli helpompi seurata, sekä maa-ainesta voitiin tarpeen mukaan lisätä, sen painuessa.
Aiheesta muualla

Rakennusperinto.fi - Alapohja (Arkistoitu – Internet Archive)
Tuulettuva kantava alapohja eli rossipohja. Pohjois-Pohjanmaan korjausrakentamiskeskus • Korjausohjeita • 31.2.2005. (Arkistoitu – Internet Archive)
Kevytbetoniharkoista tehty rossipohja Piltuanjoen autiotuvassa Saunakankaalla.
Suomen Keskustanuoret

| Suomen Keskustanuoret |
| --- | --- |

Perustettu:  1945
Jäsenmäärä:  1 320
Pääsihteeri:  Anna-Leena Veteläinen
Puheenjohtaja:  Jere Tapio
Varapuheenjohtaja:   Maija Kymäläinen (1. vpj)  Antti Paunonen (2. vpj) 
Hallitus:   Miina-Maija Simonen  Jonna Viljanen  Louna Yli-Hemminki  Aino Kylälehtonen  Valtteri Markula  Väinö Tamminen  Veera Ursin  Juha Julmala  Patrik Huotari (varajäsen)  Mikko Miettinen (varajäsen) 
Aiheesta muualla
www.keskustanuoret.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Keskustanuoret on Suomen Keskustan poliittinen nuorisojärjestö, joka perustettiin vuonna 1945. Alun perin järjestö toimi nimellä Maaseudun Nuorten Liitto (MNL). Tämä kuitenkin vaihdettiin Nuoren Keskustan Liitoksi (NKL) vuonna 1965, Maalaisliiton vaihtaessa samoihin aikoihin nimensä Keskustapuolueeksi. Vuoden 2005 liittokokouksessa Nuoren Keskustan Liitto vaihdettiin Keskustanuoriksi, joka oli vähitellen vakiintunut arkikielessä nuorisojärjestön kutsumanimeksi.
Keskustanuorten jäsenet ovat automaattisesti myös keskustan jäseniä. Tämä menettelytapa poikkeaa joidenkin muiden poliittisten nuorisojärjestöjen tavasta toimia. Jäsenmäärältään Keskustanuoret on Suomen suurin poliittinen nuorisojärjestö. Poliittisten nuorisojärjestöjen jäsenten laskutavoissa on tosin paljon eroavaisuuksia.
Keskustanuoriin kuului 1 320 jäsentä vuonna 2024.
Historia > Maaseudun Nuorten Liitto

Järjestö perustettiin Salossa 30. kesäkuuta vuonna 1945. Nimi oli tuolloin Maaseudun Nuorten Liitto. Maalaisliitolla oli ollut aiemmin nuorisotoimikuntia ja osa MNL:n piireistä oli käynnistänyt toimintansa jo muutamia kuukausia ennen järjestön perustamista. Ensimmäisenä puheenjohtajana toimi kansanedustaja Johannes Virolainen.
Emopuolue pelkäsi aluksi MNL:n olevan haitaksi puolueen yhtenäisyydelle ja se haluttiin nähdä emopuoluetta tukevana organisaationa. Tällaisena se sitten toimikin Suomen tuolloin tulenarassa poliittisessa tilanteessa. MNL tuki aluksi vaaleissa oman puolueen vanhempia ehdokkaita ennemmin kuin tarjosi nuorille väylää päättäjien tehtäviin.
Ensimmäisessä poliittisessa periaateohjelmassaan vuonna 1952 huolehdittiin nuorten muuttamisesta pois maalta ja hahmoteltiin "ihmisen yhteiskuntaa", joka rakentuisi vauraista maalaiskylistä ja puutarhamaisista kaupungeista.
Historia > 1960-luku ja 1970-luvun alku

Myöhemmin 1960-luvulle saavuttaessa MNL:n toiminta alkoi laajentua kasvukeskuksiinselvennä. Yhteiskunta kaupungistui vauhdilla ja muutokseen piti reagoida. 25. kesäkuuta 1965 Maaseudun Nuorten Liitosta tuli Nuoren Keskustan Liitto  ja saman vuoden lokakuussa myös Maalaisliitto vaihtoi nimensä Keskustapuolueeksi.
1960-luvun lopulla ja 1970-luvulla Keskustanuoret suuntautui yleisemmäksi poliittiseksi nuorisojärjestöksi. Yhteiskunnassa vallitseva ilmapiiri näkyi Keskustanuorissa vihreiden arvojenselvennä nousuna. Öljykriisin uhatessa ja liikennemäärien kasvaessa kampanjoitiin muun muassa henkilöautoliikenteen rajoittamiseksi. NKL laati heti nimenmuutoksensa jälkeen uuden nuorisopoliittisen ohjelman, mutta jo muutaman vuoden kuluttua havaittiin tarpeelliseksi uudistaa ohjelmia. Tampereella 1968 pidetyssä liittokokouksessa hyväksyttiin päätöslauselmia, jotka viitoittivat tietä “vihreän aallon vuosikymmenelle”. Määritelmän mukaan vihreän aallon tehtävänä oli “luoda yhteiskunta, jossa jokaisella on mahdollisuus tietoon, työhön ja keskinäiseen rakkauteen”.  Uusi ohjelmatyö aloitettiin lokakuussa 1969, jolloin asetettiin Risto Volasen  johtama ohjelmatoimikunta. Sen työtä jatkoi elokuussa 1970 nimetty uusi ohjelmatoimikunta, jota johti Arvo Jäppinen. Toimikunnan sihteerinä oli Seppo Niemelä ja muina jäseninä Pentti Jussila, Mauno Koivisto, Pekka Mäkelä, Sauli Pyyluoma, Olli Saari, Olavi Suutari ja Olli-Pekka Väänänen. Ohjelmaluonnosta käsiteltiin sen jälkeen liiton johtokunnassa ja valtuuskunnassa. Ennen liittokokousohjelmaluonnos kiersi kentällä järjestökäsittelyssä. Ohjelma hyväksyttiin lopullisesti kesäkuun 1971 ylimääräisessä liittokokouksessa Tuunaansaaren leirintäalueella Punkaharjulla. Uudessa ohjelmassa korostettiin tasa-arvon toteutumista, desentralisaatiopolitiikkaa ja ihmisyyttä taloudellisten arvojen rinnalla.  Syksyllä 1972 johtokunta asetti jälleen uuden ohjelmatoimikunnan, jota johti Paavo Väyrynen ja jonka muina jäseninä olivat Pertti Seiskari, Iikka Vehkalahti, Toivo Pihlajaniemi, Markku Luotonen ja Seppo Niemelä. Toimikunnan valmistelemaa lähinnä alue- ja ympäristöpoliittista ohjelmaa oli tarkoitus käyttää rinnan vuoden 1971 ohjelman kanssa.  Ohjelmajulistus “vihreämpään yhteiskuntaan” hyväksyttiin yksimielisesti Ellivuoren leirintäalueella 9.–10.6.1973 pidetyssä ylimääräisessä liittokokouksessa.
Paavo Väyrynen arvosteli 1970-luvun alussa puoluetta aatteellisen linjan hämärtymisestä ja siitä, että taloudelliselle kasvulle on annettu liian keskeinen asema yhteiskuntapolitiikassa.
NKL kannatti presidentinvaaleissa Urho Kekkosta ja liittoutui ennemmin vasemmiston kuin oikeiston nuorisojärjestöjen kanssa. Keskustanuoret osallistuivatmilloin? kommunistisille nuorisofestivaaleille ja idänsuhteita ylläpidettiin aktiivisesti.
Historia > 1970-luvun loppu

Kun nuorison politisoituminen laimeni 1970-luvun lopussa, NKL hyötyi tilanteesta. Kilpailijat olivat vaikeuksissa ja välit vasemmistoon heikkenivät. Järjestö sopeutui maaseudun rakennemuutokseen, jonka seurauksena enää neljännes jäsenistöstä toimi maa- ja metsätalouden piirissä. Nuorisojärjestö ajoiselvennä Paavo Väyrysen keskustapuolueen puheenjohtajaksi. Vihreät aatteet pysyivät yhä suunnitelmissa. Keskustanuoret vastustivat Vuotoksen allasta ja ydinvoimaa. Puhuttiin "Vihreästä Aallosta" järjestön sisällä.
Historia > 1980- ja 1990-luku

1980-luvulla Neuvostoliitto osoitti hajoamisen merkkejä. NKL asettui hieman empien kannattamaan EY:hyn liittymistä. Liberalismi tuli mukaan keskusteluun Olli Rehnin johtamassa järjestössä etenkin kymmenluvun lopulla. Vuonna 1990 NKL:stä tuli maailman liberaalinuorten jäsen. Lisäksi NKL liittyi Euroopan liberaalinuoriin. Entiset itäiset kontaktit vaihtuivat läntisiksi. Nuorisokulttuurissa tapahtui muutoksiaselvennä ja vuosikymmeniä suurta suosiota nauttineet kesätapahtumat alkoivat kärsiä osanottajapulasta. Uusien nuorisoa aktivoivien toimintatapojen löytäminen osoittautui vaikeaksi yksilöllisyyttä korostavassa maailmassa. Jäsenmääräkin laski runsaaseen 30 000:een.
Historia > 2000-luku

Internetin yleistyminen on muuttanut poliittisia kampanjoita lyhytkestoisemmiksi tempauksiksi. 2000-luvun poliittisia kysymyksiä Keskustanuorissa ovat olleet muun muassa kriittisyys Nato-jäsenyyttä kohtaan sekä vaatimukset toimista ilmastonmuutoksen hillitsemiseksi. Jäsenmäärä jatkoi yhä laskuaan, mutta 60-vuotisjuhlaansa viettäessään vuonna 2005 järjestö oli edelleen 17 000 jäsenellään Suomen suurin poliittinen nuorisojärjestö.
Historia > 2010-luku

2014 Keskustanuoret arvioivat jäsenmääräksi noin 10 000.
Kansainväliset kattojärjestöt

Pohjoismaiden Keskustanuoret (NCF)
Euroopan liberaalinuoret (LYMEC)
IFLRY - Maailman Liberaalinuoret
Keskustanuorten puheenjohtajat

Useat keskustanuorten puheenjohtajista ovat myöhemmin nousseet merkittäviin yhteiskunnallisiin asemiin.
1945–1954 Johannes Virolainen, Maalaisliitto-Keskustapuolueen puheenjohtaja, pääministeri, valtioneuvos
1954–1959 Pekka Silvola, puoluesihteeri Yleisradion ohjelmapäällikkö
1960–1964 Heikki Hasu, yhdistetyn olympiavoittaja ja kansanedustaja, maanviljelijä
1964–1968 Jouko Loikkanen, puoluesihteeri, tie- ja vesirakennushallituksen pääjohtaja
1968–1970 Markus Onnela, sosiaali- ja terveysministeriön osastopäällikkö, varatuomari
1970–1974 Risto Volanen, osuustoimintajohtaja, Euroopan maataloustuottajien liiton COPA:n pääsihteeri, pääministerin kanslian valtiosihteeri
1974–1980 Esko Aho, kansanedustaja, Keskustan puheenjohtaja, pääministeri, SITRA:n yliasiamies, Nokian johtokunnan jäsen, East Officen puheenjohtaja
1980–1983 Matti Vanhanen, toimittaja, kansanedustaja, puolustusministeri, pääministeri, valtiovarainministeri
1983–1987 Timo Toropainen, toimittaja, Eläkesäätiöyhdistyksen toimitusjohtaja
1987–1989 Olli Rehn, kansanedustaja, Euroopan parlamentin jäsen, elinkeinoministeri, EU-komissaari, Suomen pankin pääjohtaja
1989–1991 Anu Vehviläinen, kansanedustaja, liikenneministeri, kunta- ja uudistusministeri, eduskunnan puhemies
1991–1995 Olli Riikonen, Tohmajärven kunnanjohtaja
1995–1997 Mikko Alkio, lakimies
1997–2001 Antti Kaikkonen, kansanedustaja, eduskuntaryhmän puheenjohtaja, puolustusministeri
2001–2003 Sami Sulkko, Sulkavan ja Punkaharjun kunnanjohtaja, Forssan ja Riihimäen kaupunginjohtaja, CGI:n johtaja
2003–2005 Perttu Nousiainen, yrittäjä, aiempi Kuopion kaupunginvaltuuston puheenjohtaja
2005–2009 Tuomo Puumala, kansanedustaja, sivistysvaliokunnan puheenjohtaja, Keskustan varapuheenjohtaja, valtiosihteeri
2009–2013 Antti Kurvinen, kansanedustaja, lakimies, KOL:n puheenjohtaja vuonna 2009, Keskustan eduskuntaryhmän puheenjohtaja
2013–2015 Teppo Säkkinen, yht.kand., elinkeinoministeri Mika Lintilän erityisavustaja
2015–2017 Hilkka Kemppi, kansanedustaja, Asikkalan kunnanvaltuuston pj.
2017–2019 Suvi Mäkeläinen, yhteiskuntatieteiden kandidaatti
2019–2021 Hanna Markkanen, hallintotieteiden ylioppilas, Lapin yliopisto, Oulu
2022–2023 Aleksi Sandroos, hallintotieteiden ylioppilas, SYL:n varapuheenjohtaja vuonna 2021
2024– Jere Tapio
Piirijärjestöt

Etelä-Pohjanmaa (toimii Etelä-Pohjanmaan ja Pohjanmaan maakuntien alueella)
Etelä-Savo
Helsinki
Häme (toimii Kanta-Hämeen ja Päijät-Hämeen maakuntien alueella)
Kaakko (toimii Kymenlaakson ja Etelä-Karjalan maakuntien alueella)
Kainuu
Keski-Pohjanmaa
Keski-Suomi
Lappi
Pirkanmaa
Pohjois-Karjala
Pohjois-Pohjanmaa
Pohjois-Savo
Satakunta
Uusimaa
Varsinais-Suomi
Talous > Rahoitus

| Rahoituksen lähde | 2023 | 2022 | 2021 | 2020 | 2019 | 2018 | 2017 | 2016 | 2015 | 2014 | 2013 | 2012 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustus nuorisojärjestöille | 606 900 € | 606 900 € | 606 900 € | 595 000 € | 597 000 € | 674 500 € | 674 500 € | 674 500 € | 662 600 € | 662 630 € | 670 000 € | 670 000 € |
Kirjallisuutta

"Maaseudun Nuorten Liiton juhlavuosikirja 1945–1955"
Matti Isoviita ja Tatu Vanhanen (toim.): Vihreä nuoriso.  Maaseudun Nuorten Liitto r.y., 1964.
"Vihreä aalto: Keskustanuoret 25 vuotta 1970", Sauli Pyyluoma ja Erik Bruun
"Toisen tasavallan nuoria: Keskustalaisen nuorisoliikkeen kolmevuosikymmentä", 1975, Jukka Jääskeläinen (Sisältyy 30-vuotiskirjaan "Puolueen omatunto", 1975, Sauli Pyyluoma)
"Nuoren Keskustan Liitto 40 vuotta: Luonnon ja ihmisen puolesta, 1985
Tatu Vanhanen: Vihreä nuoriso: 50 vuotta keskustanuorten toimintaa (1945-1995).  Nuoren Keskustan Liitto r.y., 1995.  ISBN 952-90-6409-8
Petri P. Pentikäinen: Nuoria keskeltä: Keskustanuoret 1945-2005.  Nuoren Keskustan Liitto ry, 2005.  ISBN 952-99564-0-1
Aiheesta muualla

Keskustanuoret
Kjell Opseth

| Kjell Opseth |
| --- | --- |
 Opseth vuonna 2007.
Norjan kunta- ja työministeri
 Jaglandin hallitus 25. lokakuuta 1996 – 17. lokakuuta 1997  
Edeltäjä:  Gunnar Berge
Seuraaja:  Ragnhild Queseth Haarstad
Norjan liikenneministeri
 Brundtlandin III hallitus 3. marraskuuta 1990 – 25. lokakuuta 1996  
Edeltäjä:  Lars Gunnar Lie
Seuraaja:  Sissel Rønbeck
Suurkäräjäedustaja
 Sognin ja Fjordanen vaalipiiri 1981–2001  
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. tammikuuta 1936 Førde, Norja
Kuollut: 3. joulukuuta 2017 (81 vuotta) Førde, Norja
Tiedot
Puolue:  Työväenpuolue
Kjell Opseth (2. tammikuuta 1936 Førde – 3. joulukuuta 2017 Førde) oli norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1981–2001 ja toimi Norjan liikenneministerinä 1990–1996 sekä kunta- ja työministerinä 1996–1997. Hänen liikenneministerikaudellaan toteutettiin useita merkittäviä rakennushankkeita, kuten Lærdalin tunneli ja Gardermoenin lentoasema.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kjell Opseth Wikimedia Commonsissa
Kjell Opseth Norjan suurkäräjien verkkosivuilla (norjaksi)
Mesolimulus

| Mesolimulus |
| --- | --- |
 Mesolimulus walchi
 Jurakausi, 150,8–145,5 Ma  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Molukkiravut Xiphosura
Heimo::  Limulidae
Suku::  †Mesolimulus  Størmer, 1952
Katso myös
   Mesolimulus Wikispeciesissä   Mesolimulus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mesolimulus oli molukkirapuihin kuulunut suku, jonka fossiileja on löydetty Saksasta myöhäisjurakauden kerrostumista. Se on hyvin samannäköinen kuin nykyinen Limulus-molukkirapu.
Miacidae

| Miacidae |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Yläheimo::  Miacoidea
Heimo::  Miacidae  Cope, 1880
Katso myös
   Miacidae Wikispeciesissä   Miacidae Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Miacidae on sukupuuttoon kuollut petoeläinheimo. Ensimmäiset lajit ilmestyivät 60–50 miljoonaa vuotta sitten. Ne kehittyivät Pohjois-Amerikan ja Euroopan metsissä ja levittäytyivät myöhemmin Aasiaan. Niillä ja niiden sukulaisilla Viverravidae-lajeilla oli kehittyneet raateluhampaat kuten varsinaisilla petoeläimillä. Miacidae- ja Viverravidae-hemiojen lajit olivat kaikkien nykyisten petoeläinten esi-isiä.
Solheimin kirkko (Bergen)

| Solheimin kirkko Solheim kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2011.
Sijainti:  Bergen, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Bjørgvinin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1956
Suunnittelija:  Peter Andersen
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  330
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Solheimin kirkko (norj. Solheim kirke) on Bergenin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1956.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Solheimin kirkko (Bergen) Wikimedia Commonsissa
TeamSpeak

| TeamSpeak |
| --- | --- |


Kehittäjä:  Kevin Ludwig Peter Kirk Niels Werensteijn Peter Strempel Rico Huber
Kehityshistoria
Ensijulkaisu:  2001
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  VoIP
Käyttökielet:  englanti
Alusta:  Android, iOS, Linux, macOS, Windows
Lisenssi:  Freeware (omisteinen ohjelmisto)
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
TeamSpeak on yksityisomisteinen VoIP-ohjelmisto, joka mahdollistaa ohjelman ladanneen käyttäjän puheyhteyden verkon kautta muiden käyttäjien kanssa. TeamSpeakia käytetään pääosin moninpeleissä joukkueen sisäiseen viestintään. TeamSpeak on ladattavissa Windowsille, macOS:lle  ja Linuxille, IOS:lle ja Androidille. Käyttäjä voi muuttaa muille käyttäjille näkyvää käyttäjänimeään joka istuntoon erikseen.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Merycoidodon

| Merycoidodon |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  †Merycoidodontidae
Suku::  †Merycoidodon  Leidy, 1848
Katso myös
   Merycoidodon Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Merycoidodon oli sorkkaeläimiin kuulunut suku, joka eli oligoseenikaudella noin 30 miljoonaa vuotta sitten. Se oli yli metrin pituinen ja muistutti nykyisiä kameleita ja sikoja. Sen hampaat olivat kehittyneet kasvinosien pureskeluun. Merycoidodon eli tasangoilla Pohjois-Amerikan länsiosissa.
Aiheesta muualla

http://www.fossilmall.com/Pangea/pverts/verfossil4/pgv4.htm%5Bvanhentunut+linkki%5D
http://cumuseum.colorado,edu/exhibits/objects/merycoidodon-skull-and-endocast
Mesipistiäismäiset

| Mesipistiäismäiset |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset  Insecta
Lahko::  Pistiäiset Hymenoptera
Alalahko::  Hoikkatyviset Apocrita
Yläheimo::  Mesipistiäismäiset Apoidea  Latreille, 1802
Katso myös
   Mesipistiäismäiset Wikispeciesissä   Mesipistiäismäiset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mesipistiäismäiset (Apoidea) on hoikkatyvisten alalahkoon kuuluva yläheimo. Se jakautuu kahteen ryhmään, jotka ovat petopistiäiset ja mesipistiäiset. Petopistiäisiin kuuluvat muun muassa kirvapistiäiset (Pemphredonidae) ja otapistiäiset (Psenidae). Mesipistiäisiin kuuluvat muun muassa aitomehiläiset (Apidae) ja maamehiläiset (Andrenidae). Mesipistiäismäisiin kuuluvia hyönteisiä houkutellaan niin sanottuihin hyönteishotelleihin, joiden avulla pyritään lisäämään hyönteisten määrää kaupungeissa.