stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Poverty Point
Edeltäjät

Mississippin seudulla vallitsi arkaainen kulttuuri 10000–3000 radiohiilivuottaselvennä sitten, jakautuen vanhaan 10000–8000, keskimmäiseen 8000–5000 ja myöhäiseen 5000–3000 radiohiilivuotta sitten. Poverty Pointia edeltäneitä kumpukomplekseja tehtiin luultavasti jo 7000 radiohiilivuotta sitten, jonka ikäinen Lousianne Monte Sano on. Paremmin on ajoitettu kolme pientä elliptistä kumpukehää Watson Brake, Saunders ja Frenchman's Bend, joista Watson Brake on näyttävin. Ne ovat vuosilta 5600–5000 cal BP eli 3600–3000 kalenterivuotta eaa.. Viimeinen keskiarkaaisen kumpuryhmä oli Hadgepeth n. 5200–4500 cal BP. Keskiarkaaisissa kumpuryhmissä on parittaisia kumpuja, jopa 3–11 kumpua ja oli myös yksittäiskumpuja. Kummut olivat yleensä alle 6 m korkeita. Keskietelässä, Keskilännessä oli "simpukankuorikumpuarkaakinen"selvennä n. 7500–3000 radiohiilivuotta sitten alkaen ja Floridassa sama kuoritunkiokumpujen kasvu 6000 eaa. alkaen, mikä jatkui myöhemmin St. Johnsin perinteenäselvennä. Näitä simpukankuorikumpuja ei pidetä hautakumpuina joitain poikkeuksia lukuun ottamatta. Etelä-Atlantin rannikolla tehtiin simpukankuorikehiä n. 4500–3000 radiohiilivuotta sitten myöhäisarkaaisella kaudella.
Poverty Pointin kulttuuri

Poverty Pointin tapaisia paikkoja on tulva-alueilla. Nämä arkaaiset yhteisöt viljelivät puutarhoissa kurpitsoita joiden siemeniä syötiin ja kuoret käytettiin astioina. Poverty Pointin kulttuurin vaikutus säteili kauas. Poverty Pointin tyylisiä työkaluja oli Tampassa Floridassa, Etelä-Georgiassa ja Tennessee- ja Missouri-joilla. Itse Poverty Pointin vaikutus ulottui voimakkaana vain noin 40 km päähän. Tältä säteeltä on löydetty kymmeniä Powerty Pointin kulttuurin löytöpaikkoja. Muita Etelä-Mississippin Poverty Pointin paikkoja olivat läheinen Copes, Yazoo-laaskon Jaketown, ja rannikon lähellä sisämaassa Cedarland ja Claiborne. Nämä olivat kaikki Mississippi-joen lähellä. Poverty Pointin tyylisten työkalujen löydöt keskittyvät tietyille alueilla, joiden koko on ainakin 15x5 km ja joiden välissä on tyhjää tilaa noin 30–100 km. Poverty Pointin asuinpaikkojen ala on noin 0,5- yli 40 ha. Näissä saattoi olla muutama - kymmeniä taloja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Poverty Point Wikimedia Commonsissa
Poverty Pointin kumpu A, joka on T-kirjaimen muotoinen.
Watson Brake oli arkaaisen kauden kumpuryhmä.
Preludit (Debussy)

”Pellavatukkaisen tytön” alun pääteema.
Préludes (suom. Preludeja) on ranskalaisen Claude Debussyn säveltämä 24 pianopreludin kokonaisuus, joka jakautuu kahteen 12 kappaleen kirjaan. Näistä eniten esitettyjä ovat ensimmäisen kirjan preludit ”Pellavatukkainen tyttö” ja ”Uponnut katedraali”, jotka ovat Debussyn tunnetuimpia sävellyksiä Suite bergamasque -pianosarjan ”Kuutamon” ohella.
Molemmat preludikirjat syntyivät Debussyltä epätavallisen nopeasti, muutamassa kuukaudessa. Ensimmäisen kirjan preludit hän sävelsi joulukuun 1909 ja helmikuun 1910 välisenä aikana ja toisen kirjan preludit loppuvuodesta 1912 huhtikuuhun 1913.
Kappaleet

Suomennosten lähteet:
Musiikkinäytteet
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
| 1>  kirja | 1>  kirja | 2>  kirja | 2>  kirja | 2>  kirja |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Danseuses de Delphes: Lent et grave  (”Delfoin tanssijattaret”) | 1. | Brouillards: Modéré  (”Sumuja”) |  |
| 2. | Voiles: Modéré  (”Purjeet” tai ”Hunnut”) | 2. | Feuilles mortes: Lent et mélancolique  (”Kuolleita lehtiä”) |  |
| 3. | Le vent dans la plaine: Animé  (”Tuuli tasangolla”) | 3. | La puerta del Vino: Mouvement de Habanera  (”Viiniportti”) |  |
| 4. | ”Les sons et les parfums tournent dans l’air du soir”: Modéré  (”Äänet ja tuoksut leijuvat illan ilmassa”) | 4. | ”Les fées sont d’exquises danseuses”: Rapide et léger  (”Keijut ovat hienostuneita tanssijattaria”) |  |
| 5. | Les collines d'Anacapri: Très modéré  (”Anacaprin kukkulat”) | 5. | Bruyères: Calme  (”Kanervia”) |  |
| 6. | Des pas sur la neige: Triste et lent  (”Jalanjälkiä lumessa”) | 6. | Général Lavine – eccentric: Dans le style et le mouvement d’un Cakewalk (”Eksentrinen kenraali Lavine”) |  |
| 7. | Ce qu’a vu le vent d'ouest: Animé et tumultueux  (”Mitä länsituuli näki”) | 7. | La terrasse des audiences du clair de lune: Lent  (”Kuutamoterassi”) |  |
| 8. | La fille aux cheveux de lin: Très calme et doucement expressif  (”Pellavatukkainen tyttö”)  | 8. | Ondine: Scherzando (”Vedenneito”) |  |
| 9. | La sérénade interrompue: Modérément animé  (”Keskeytynyt serenadi”) | 9. | Hommage à S. Pickwick Esq. P.P.M.P.C.: Grave  (”Kunnianosoitus S. Pickwickille”) |  |
| 10. | La cathédrale engloutie: Profondément calme  (”Uponnut katedraali”) | 10. | Canope: Très calme et doucement triste  (”Kanooppi”) |  |
| 11. | La danse de Puck: Capricieux et léger  (”Puckin tanssi”) | 11. | Les tierces alternées: Modérément animé  (”Vaihtelevat terssit”) |  |
| 12. | Minstrels: Modéré (”Soittoniekkoja”) | 12. | Feux d’artifice: Modérément animé  (Ilotulitus) |  |
Kahden preludin nimet Debussy sijoitti lainausmerkkeihin, koska ne ovat sitaatteja. ”Les sons et les parfums tournent dans l’air du soir” on peräisin Charles Baudelairen runosta Harmonie du soir (”Illan harmonia”). ”Les fées sont d’exquises danseuses” on J. M. Barrien kirjasta Peter Pan in Kensington Gardens.
Nuottikäsikirjoituksissaan Debussy sijoitti kunkin preludin nimen vasta kappaleen loppuun.
Esityskäytäntö

Molempien kirjojen preludit esitetään usein omina sarjoinaan, vaikka mikään ei todista että Debussy olisi näin välttämättä tarkoittanut. Perinne alkoi, kun toukokuussa 1911 pianisti Jane Mortier soitti kaikki ensimmäisen kirjan preludit Pariisin Salle Pleyelissä, ja saksalais-englantilainen pianisti Walter Morse Rummel kantaesitti kaikki toisen kirjan preludit Lontoossa 1913. Alun perin Debussy ja muut pianistit kuten Ricardo Viñes soitti preludeja kolmen–neljän ryhmissä, joka on yhä toinen tapa preludien esittämiseen.
Ensimmäisen täydellisen levytyksen molempien kirjojen preludeista teki eteläafrikkalainen pianisti Adolph Hallis vuonna 1938 Lontoossa. Preludeista on tehty myös orkesterisovituksia. Suosituimpia orkesterien esittämiä preludeja ovat ”Pellavatukkainen tyttö” ja ”Uponnut katedraali”.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Preludit (Debussy) Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Préludes (Debussy)
Käännös suomeksi
Primidoni

| --- | --- |

Primidoni
Systemaattinen (IUPAC) nimi
5-etyyli-5-fenyyli-1,3-diatsinaani-4,6-dioni
Tunnisteet
CAS-numero: 125-33-7
ATC-koodi: N03AA03
PubChem CID: 4909
DrugBank: DB00794
Kemialliset tiedot
Kaava: C12H14N2O2 
Moolimassa: 218,252
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: noin 100 %
Proteiinisitoutuminen: 25 %
Metabolia: hepaattinen
Puoliintumisaika: 5–18 h
Ekskreetio: renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Oraalinen
Primidoni (Mysedon, Mysoline) on lääkeaine, jota on käytetty epilepsian hoidossa. Primidonilla on hoidettu ainakin GM eli grand mal ja psykomotorisia epilepsiamuotoja. Primidonin kemikaalirakenne muistuttaa fenobarbitaaleja mutta ei kuulu varsinaisesti barbituraatteihin. Peroraalisesti, suun kautta otettavaa lääkettä on annosteltu Vartiaisen Lääkeaineopin mukaan: 250–500 mg ja 1–4 kertaa päivässä. Primidoni metaboloituu maksassa pääasiassa farmakologisesti aktiivisiksi fenyylietyylimalonamidiksi ja fenobarbitaaliksi.
Primidonia on voitu yhdistellä fenytoiiniin epileptikoiden lääkehoidossa. Lääkkeet ja niiden käyttö kuvailee näiden lääkeaineiden vaikutustapaa samankaltaisina. Sen sijaan teos määrittelee primidonin vaikutuspotentiaalin poikkeavan barbituraattien vaikutustavasta. Lääkkeen sivuvaikutuksina on kuvattu esiintyvän pahoinvointia, väsymystä sekä huimausta. Annostelun portaittaisella nostamisella on koetettu näitä välttää.
Primidonin kemiallinen kaava on C12H14N2O2, moolimassa 218,252 g/mol ja CAS-numero 125-33-7.
Aiheesta muualla

Etelä-Pohjanmaan sairaanhoitopiiri (EPSHP): Primidoni (Arkistoitu – Internet Archive)
PubChem: Primidone (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): Primidone (englanniksi)
DrugBank: Primidone (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Primidone (englanniksi)
ChemBlink: Primidone (englanniksi)
Kouristuksen estolääkkeet
| GABAergiset |
| --- | --- |
GABAAR PAM: Barbituraatit: barbeksakloni • fenobarbitaali • metarbitaali • metyylifenobarbitaali • pentobarbitaali • primidoni • Karbamaatit: felbamaatti • Bentsodiatsepiinit: diatsepaami • klobatsaami  • klonatsepaami • kloratsepaatti • loratsepaami • midatsolaami • nimetatsepaami • nitratsepaami • tematsepaami • Muut: bromidi (kaliumbromidi, natriumbromidi) • imepitoiini • paraldehydi • stiripentoli
GABA-T -inhibiittorit: Rasvahapot (ja liittyvät): valproaatti • valpromidi • valproaatti pivoksiili • vigabatriini
Muut: GABAR-reseptorinaktivoijat: progabidi • GAT-1 -inhibiittorit: tiagabiini
| Kanavamodulaattorit |
| --- | --- |
Natrium-salpaajat: Hydantoiinit: etotoiini • fenytoiini • fosfenytoiini • mefenytoiini • Karboksamidit: eslikarbatsepiiniasetaatti • karbamatsepiini • okskarbatsepiini • Muut: lakosamidi • lamotrigiini • rufinamidi • topiramaatti • tsonisamidi
Kalsium-salpaajaat: Oksatsolidiinidionit: etadioni • parametadioni • trimetadioni • Suksinimidit: etosuksimidi • fensuksimidi • mesuksimidi • Gabapentinoidit: gabapentiini • pregabaliini
Kalium-avaajat: retigabiini
| Muut |
| --- | --- |
Hiilihappoanhydraasi-inhibiittorit: Sulfonamidit: asetatsolamidi • etoksotsolamidi • sultiaami
Muut: beklamidi • brivarasetaami • etirasetaami • kannabidioli • levetirasetaami • perampaneeli
Dmitri Prigov

| Dmitri Prigov |
| --- | --- |
 Dmitri Prigov 2005.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1940 Moskova, Neuvostoliitto
Kuollut: 2007 (66–67 vuotta)
Kansalaisuus:  Neuvostoliitto, Venäjä
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: venäjä
Tuotannon kieli: venäjä
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Dmitri Prigov (1940 Moskova, Neuvostoliitto – 16. heinäkuuta 2007) oli venäläinen runoilija ja kuvataiteilija.
Prigov oli neuvostoaikainen toisinajattelija. Hän valmistui 1967 kuvanveistäjäksi Moskovan Stroganov-akatemiasta. Hän kuului neuvostoajan merkittävimpiin avantgardisteihin, ja nonkonformistina hän ei saanut helposti julkisuuteen tuotantoaan, mutta venäläisen älymystön piirissä hän oli suosittu.
Suomennettuja runoja

Antologiassa: Maailman runosydän, toim. Hannu Tarmio ja Janne Tarmio, WSOY Helsinki 1998 ISBN 951-0-22134-1
Minua väsyttää jo ensimmäisen nelisäkeen, suom. Hannu Tarmio ja Janne Tarmio
Antologiassa: Päämäärä vie meitä ympyrää: uuden venäläisen avantgarderunouden antologia, toim. ja suom. Jukka Mallinen, Helsinki: Tamara-press 1989 ISBN 951-8994-01-3
Ei taiteilijalle riitä
Elämän, elämän pelargonia
Kaksi kerta päivässä
Kirjailijatalon buffetissa
Meidän puoliksi karhunkoppi
Sielu täynnään nöyrtymystä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dmitri Prigov Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  FID  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Preussin liettualaiset

Preussin liettualaiset (liett. Lietuvninkai, saks. Lietuwininkas) olivat Itä-Preussin maakunnassa niin sanotulla Vähä-Liettuan alueella aikoinaan asunut liettualaisten alaryhmä. Liettualaisten valtaosasta poiketen Preussin liettualaiset eivät kuulu katolilaiseen kirkkoon, vaan eri protestanttisiin kirkkoihin. Preussin liettualaisten tarkkaa määrää ei nykypäivänä tiedetä. Suurin osa heistä pakeni Itä-Preussin alueelta Saksaan vuonna 1944, ja on todennäköistä, että suuri osa heidän jälkeläisistään kokee olevansa enneminkin saksalaisia kuin liettualaisia. Vuonna 1890 Itä-Preussissa oli 121 345 liettuan kielen puhujaa. Arviolta alle 2 000 nykyisen Klaipėdan alueen asukasta on Preussin liettualaisia.
Tunnettuja henkilöitä

Kristijonas Donelaitis, runoilija
Franz Domscheit, maalari
Georg Gerullis, Königsbergin Albertus-yliopiston professori
Vilius Storostas-Vydūnas, filosofi
Otto Tolischus, Pulitzer palkinnon voittanut journalisti
Lena Valaitis, laulaja
Klaus Wowereit, Berlinin pormestari
Aiheesta muualla

Itä-Preussin kielikartta vuodelta 1900
Vähä-Liettuan alue kartalla punaisella
Tilsitissä painettu liettuan kielisen lehden kansi
Anna Politkovskaja

| Anna Politkovskaja> Анна Политковская |
| --- | --- |
 Anna Politkovskaja haastattelussa Leipzigissa 2005.
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. elokuuta 1958 New York, Yhdysvallat
Kuollut: 7. lokakuuta 2006 (48 vuotta) Moskova, Venäjä
Ammatti:  toimittaja, kirjailija
Puoliso:  Aleksandr Politkovski
Lapset:  Vera, Ilja
Kirjailija
Aikakausi:  1982–2006
Aiheet:  politiikka, lehdistönvapaus, ihmisoikeudet
Pääteokset:  Putinin Venäjä
 Nimikirjoitus
Palkinnot
 Amnesty International Global Award for Human Rights Journalism (2001) 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Anna Stepanovna Politkovskaja (ven. А́нна Степа́новна Политко́вская, ukr. Ганна Степанівна Політковська, Hanna Stepanivna Politkovska; 30. elokuuta 1958 New York, Yhdysvallat – 7. lokakuuta 2006 Moskova, Venäjä), o.s. Mazepa (ven. Мазе́па), oli journalisti ja viimeisinä vuosinaan työntekijöiden puoliksi omistaman Novaja gazeta -lehden toimittaja, joka identifioitui ukrainalaiseksi ja jota media piti usein venäläisenä. Politkovskaja alkoi kirjoittaa vuonna 1999 artikkeleita Tšetšenian ensimmäisestä ja toisesta sodasta, ja hänet tunnettiin Vladimir Putinin hallinnon arvostelijana. Politkovskajan syntymän aikoihin hänen vanhempansa toimivat New Yorkissa Neuvostoliiton YK-diplomaatteina, ja hän sai 1990-luvun alussa myös Yhdysvaltain kansalaisuuden. Hän vietti lapsuutensa ja suoritti opintonsa Moskovassa, missä hän eli myös viimeiset vuotensa. Valmistuttuaan hän asui ajoittain Yhdysvalloissa ja Euroopassa.
Politkovskaja salamurhattiin 7. lokakuuta 2006 Moskovassa Venäjällä. Murhasta on esitetty lukuisia teorioita ja spekulaatioita. Kuusi miestä on tuomittu vankilaan murhan toteuttamisesta, mutta sen tilaajaa ei vieläkään tiedetä.
Murha tapahtui Vladimir Putinin syntymäpäivänä. Siksi jotkut ajattelevat, että hänen murhansa oli Putinille annettu "syntymäpäivälahja".
Työ journalistina

Politkovskaja opiskeli journalistiikkaa Moskovan valtionyliopistossa. Lopputyönsä hän kirjoitti Marina Tsvetajevasta. Valmistumisensa jälkeen vuonna 1980 hän työskenteli Izvestija-sanomalehden palveluksessa. Kesäkuussa 1999 hän aloitti kolumnien kirjoittamisen Novaja Gazetaan, jonka omistajiin kuului Mihail Gorbatšov.lähde?
Politkovskaja oli varma, että Venäjän viranomaiset yrittivät myrkyttää hänet lentokoneessa, kun hän oli matkalla Beslaniin koulukaappauksen aikana. Armeija ja turvallisuuspalvelut vaikeuttivat usein hänen työskentelyään muun muassa uhkailemalla ja pitämällä häntä säilössä. Politkovskaja pystyi osoittamaan armeijan sekaantumisen taloudelliseen toimintaan Tšetšeniassa, ja hän esitteli kirjoituksissaan, kuinka rikollisliigat, tšetšeenipoliisit ja Venäjän armeijan upseerit toimivat yhteistyössä varastaessaan öljyä öljyputkista.lähde?
Murha

Politkovskaja löydettiin 7. lokakuuta vuonna 2006 ammuttuna asuinkerrostalonsa hissistä Moskovasta. Poliisi löysi ruumiin viereltä äänenvaimentimella varustetun Makarov PM -pistoolin ja neljä hylsyä. Politkovskaja oli ollut palaamassa ostoksilta, vienyt osan ostoksista asuntoon ja jättänyt osan talon eteiseen. Murhaaja yllätti Politkovskajan tämän palatessa hakemaan kassejaan. Eri lähteiden mukaan Politkovskajaa oli ammuttu joko neljästi tai kahdesti. Toisten mukaan häntä ammuttiin kahdesti sydämen tienoille, kerran olkapäähän ja vielä päähän, kun hän oli jo kuollut, ja toisten tietojen mukaan surmaluoteja oli kaksi, yksi rintaan ja toinen päähän varmistukseksi. Valvontakameroille tallentui ilmeinen murhaaja, 180-senttinen tumma-asuinen 30-vuotias mies ja hänen avustajansa, noin 30-vuotias nainen. Tekoa epäiltiin palkkamurhaksi.
Murhatutkimuksia johti Venäjän valtakunnansyyttäjä Juri Tšaika. Novaja Gazeta lupasi murhan selvittämiseen johtavista tiedoista 25 miljoonan ruplan (740 000 euron) palkkion.
Poliisin tutkijoiden Politkovskajan hautajaisten aikaisten teorioiden mukaan takana olivat tšetšeenit tai salaliittolaiset. Yhden tutkintalinjan mukaan murhan takana saattoivat olla miliisit, jotka tuomittiin Tšetšeniassa tehdyistä rikoksista Politkovskajan raportoinnin vuoksi. Toisessa versiossa syytettiin Tšetšenian pääministeriä, Ramzan Kadyrovia ja tämän johtamaa Tšetšenian turvallisuuspalvelua, koska Politkovskaja kirjoitti sen tekemisistä. Kolmas teoria oli, että kyseessä oli presidentti Putinin ja Kadirovin vastainen salaliitto. Venäjän lehdissä myös muistuteltiin, että Politkovskaja oli Venäjän äärikansallismielisten vihollinen.lähde?
Politkovskaja haudattiin tiistaina 10. lokakuuta 2006 Moskovan Trojekurovskojen hautausmaalle. Venäjän hallinnon edustajia ei osallistunut hautajaisiin, joissa oli mukana ihmisoikeusasiamies Vladimir Lukin sekä moni Boris Jeltsinin ajan liberaalipoliitikko.
Murha > Reaktiot

Venäjän presidentti Vladimir Putin sanoi heti tapahtuman jälkeen maansa ryhtyvän Politkovskajan surmaajan löytämiseksi ”kaikkiin tarvittaviin toimiin”.
Entinen Neuvostoliiton johtaja Mihail Gorbatšov tuomitsi surmatyön, samoin muun muassa Yhdysvaltojen ulkoministeriön tiedottaja Sean McCormack. Ruotsin ulkoministeri Carl Bildt ja Suomen ulkoministeri Erkki Tuomioja vaativat murhan perusteellista tutkimista. Aleksanteri-instituutin johtaja Markku Kivinen syytti murhasta Venäjän tiedustelupalvelua.
Suomi otti kantaa Euroopan unioniin puheenjohtajamaana ja myös Euroopan neuvoston ihmisoikeuskomissaari Thomas Hammarberg kommentoi tapahtumaa. Amnesty International arvioi, että Politkovskaja murhattiin, koska hän toimittajan työssään raportoi ihmisoikeusloukkauksista Tšetšeniassa ja muualla Venäjällä.
Murha > Mielenosoitukset ja muistotilaisuudet

Suomen PEN järjesti hiljaisen kynttilämielenosoituksen Anna Politkovskajan muistoksi Helsingissä Venäjän suurlähetystön edessä sunnuntaina 8. lokakuuta 2006. Politkovskajan muistoa kunnioittamaan kerääntyi yli tuhat mielenosoittajaa. Vastaavia mielenilmauksia järjestettiin muuallakin Suomessa, ja myös Venäjällä ihmiset kokoontuivat murhaa paheksuviin mielenosoituksiin.
Murha > Tutkinnat ja tuomiot

Helmikuussa 2007 viranomaisten kerrottiin pidättäneen kaksi tšetšeenimiestä, joiden epäiltiin olevan murhan takana. Heidän sanottiin tallentuneen vakoilusatelliittien ottamiin kuviin. Satelliittien läsnäoloa Moskovan yllä perusteltiin lähestyvien presidentti Putinin syntymäpäivien turvajärjestelyllä. Venäjän viranomaiset eivät ottaneet kantaa pidätysuutiseen. Lokakuussa 2007 kerrottiin kaikkiaan yhdeksän henkilön pidätyksistä, joiden joukossa oli ainakin yksi FSB:n virkailijalähde?.
Lopulta murhasta oli epäiltynä neljä henkilöä. Kolme avustajana pidettyä henkilöä oli pidätettynä, ja oikeudenkäynti alkoi vuoden 2008 lopulla. 19. helmikuuta 2009 syytetyt veljekset Džabrail ja Ibragim Mahmudov sekä entinen poliisi Sergei Hadžikurbanov vapautettiin oikeudenkäynnin jälkeen syytteistä. Syyttäjä ilmoitti hakevansa muutosta ylemmistä oikeusasteista.
Anna Politkovskajan omaiset kertoivat 31. toukokuuta 2011, että murhasta on pidätetty Rustam Mahmudov, josta oli annettu kansainvälinen etsintäkuulutus. Venäjän viranomaiset vahvistivat tiedon. Poliisi pidätti 24. elokuuta 2011 eläkkeellä olevan korkea-arvoisen poliisin epäiltynä Politkovskajan murhan järjestämisestä. Pidätetyn kerrottiin olevan Dmitri Pavljutšenkov, joka työskenteli aikanaan Moskovan poliisivoimien palveluksessa. Vuonna 2012 Pavljutšenkov tuomittiin 11 vuodeksi vankilaan tehtyään sopimuksen syyttäjän kanssa ja todistettuaan muita murhaan osallistuneita vastaan.
Viisi miestä tuomittiin 9. kesäkuuta 2014 vankilaan Politkovskajan murhasta: surmaaja ja murhan järjestäjä saivat elinkautistuomiot, muiden tuomioiden pituudet vaihtelivat 12 ja 20 vuoden välillä. Murhan tilaajasta ei vieläkään ole tietoa.
Syyttäjän mukaan Lom-Ali Gaitukajev toimi murhan järjestäjänä ja kokosi ryhmän. Hän sai elinkautisen rangaistuksen. Yhdessä ryhmä suunnitteli murhan ja hankki sitä varten aseen. Tuomioistuimen mukaan Rustam Makhmoudov ampui Politkovskajan. Hänet tuomittiin elinkautiseen rangaistukseen. Sergei Hadžikurbanov tuomittiin 20 vuoden vankeuteen murhajärjestelyjen välikätenä toimimisesta. Ibragim ja Džabrail Mahmudov, ampujan veljet, seurasivat Politkovskajaa ja he saivat osuudestaan 12 ja 14 vuotta vankeutta. Erillisessä oikeuskäsittelyssä vuonna 2012 entinen miliisi Dmitri Pavljutšenkov todisti viittä muuta vastaan,  minkä jälkeen hänet tuomittiin  11 vuoden vankeuteen.
Gaitukajev kuoli vankilassa 2017 maksasairauteen.
Hadžikurbanov, joka on entinen Venäjän sisäministeriön erikoisjoukkojen upseeri, värvättiin vankilasta tiedustelujoukkueen johtajaksi Ukrainan sotaan vuoden 2022 lopussa. Hän allekirjoitti asevoimien kanssa puolen vuoden sopimuksen, jonka tultua täyteen hän sai armahduksen. Hän teki uuden värväyssopimuksen ja  sotii parhaillaan Venäjän riveissä Ukrainassa.
Anna Politkovskaja -palkinto

Brittiläinen ihmisoikeusjärjestö Reach Women in War myöntää vuosittain Anna Politkovskajan muistoksi palkinnon konfliktialueella ihmisoikeuksien hyväksi toimivalle naiselle, joka puolustaa  konfliktin uhreja usein itsensä vaarantaen. Ensimmäinen palkinto myönnettiin vuonna 2007 Politkovskajan ystävälle ja kollegalle Natalia Estemirovalle, joka myös murhattiin kaksi vuotta myöhemmin Venäjällä.
2007 Natalia Estemirova (Tšetšenia/Venäjä)
2008 Malalai Joya (Afganistan)
2009 One Million Signatures Campaign (Iran)
2010 Halima Bashir (Darfur/Sudan)
2011 Razan Zaitouneh (Syyria)
2012 Marie Colvin (Yhdysvallat)
2013 Malala Yousafzai (Pakistan)
2014 Vian Dakhil (Irak)
2015 Kholoud Waleed (Syyria)
2016 Valentina Tšerevatenko  (Venäjä) ja Jineth Bedoya Lima (Kolumbia)
2017 Gulalai Ismail (Pakistan) ja Gauri Lankesh (Intia)
2018 Svetlana Aleksijevitš (Valko-Venäjä) ja Binalakshmi Nepram (Intia)
2019 Alex Crawford (Yhdistynyt kuningaskunta)
2020 Radhya Al-Mutawakel (Jemen)
Teoksia > Suomennetut teokset

Politkovskaja, Anna: Toinen Tshetshenian sota.  Suomentanut Jukka Mallinen. Alkuteos: ven. Вторая чеченская, Vtoraja Tšetšenskaja. Helsinki: Like ja Suomen Rauhanpuolustajat, 2003.  ISBN 952-471-141-9  Pystykorvakirja
Politkovskaja, Anna: Putinin Venäjä.  Suomentanut Nina Saikkonen. Suomennettu pääosin englanninkielisestä käännöksestä Putin's Russia. Pystykorvakirja. Helsinki: Like ja Suomen Rauhanpuolustajat, 2005.  ISBN 952-471-429-9
Politkovskaja, Anna: Venäläinen päiväkirja.  (A Russian Diary)  Helsinki: Like, 2007.  ISBN 978-952-471-958-2
Politkovskaja, Anna: Mitään salaamatta.  Suomentanut Kirsi Luoma. Alkuteokset: За что (ven.) ja Nothing But the Truth (eng.). Helsinki: Like, 2010.  ISBN 978-952-01-0552-5
Teoksia > Muita teoksia

Politkovskaja, Anna: A dirty war: a Russian reporter in Chechnya.  (Englanninkielinen. Kirjan artikkelit ovat ilmestyneet Novaja gazeta -lehdessä vuosina 1999–2001)  Lontoo: The Harvill Press, 2001.  ISBN 1-86046-897-7
Populaarikulttuurissa

Paleface on tehnyt Politkovskajasta kappaleen Politics of Politkovskaja
Kerkko Koskisen säveltämä ja sovittama muistokappale Uuden ajan kynnyksellä, 2006
Puk on tehnyt Politkovskajan murhasta kertovan kappaleen 7. lokakuuta, 2009
Kirjallisuutta

Politkovskaja, Vera & Giudice, Anna: Äitini. Anna Politkovskajan taistelu totuuden puolesta. (Una madre), suom. Elina Melander. Gummerus 2023 ISBN 978-951-24-3637-8