stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maija Karhi
Aiheesta muualla

Maija Karhin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Ritva  Elonet 
| n k Parhaan naispääosan Jussit |
| --- | --- |
1944–1959:  Ansa Ikonen (1944)  Lea Joutseno (1945)  Regina Linnanheimo (1946)  Emma Väänänen (1947)  Eeva-Kaarina Volanen (1948)  Eeva-Kaarina Volanen (1949)  Eeva-Kaarina Volanen (1950)  Emma Väänänen (1951)  Mirjami Kuosmanen (1952)  Rauni Luoma (1953)  Maija Karhi (1954)  Rakel Laakso (1955)  ei jaettu (1956)  Emma Väänänen (1957)  Emma Väänänen (1958)  Tea Ista (1959) 
1960–1979:  ei jaettu (1960)  ei jaettu (1961)  Sinikka Hannula (1962)  Ruth Snellman (1963)  ei jaettu (1964)  ei jaettu (1965)  Riitta Elstelä (1966)  Elli Castrén (1967)  Kristiina Halkola (1968)  Liisamaija Laaksonen (1969)  Ritva Vepsä (1970)  Hillevi Lagerstam, Siiri Angerkoski (1971)  Eeva-Maija Haukinen, Eila Pehkonen (1972)  Tea Ista (1973)  Tuula Nyman, Anja Pohjola, Aino Lehtimäki (1974)  ei jaettu (1975)  Leena Uotila (1976)  Tuula Nyman (1977)  Irma Seikkula, Raili Veivo, Nanny Westerlund (1978)  Elina Salo (1979) 
1980–1999:  ei jaettu (1980)  Rea Mauranen, Eeva Eloranta (1981)  ei jaettu (1982)  ei jaettu (1983)  Eeva Eloranta (1984)  Rauni Luoma (1985)  Soli Labbart (1986)  Pirjo Leppänen (1987)  Kaija Pakarinen (1988)  Liisamaija Laaksonen (1989)  Pirkko Hämäläinen (1990)  Kati Outinen(1991)  Irma Junnilainen (1992)  Merja Larivaara (1993)  Tiina Lymi (1994)  ei jaettu (1995)  Päivi Akonpelto (1996)  Kati Outinen (1997)  Leea Klemola (1998)  Elena Leeve (1999) 
2000–2019:  Eeva Litmanen (2000)  Outi Mäenpää (2001)  Irina Björklund (2002)  Kati Outinen (2003)  Sari Mällinen (2004)  Outi Mäenpää (2005)  Maria Lundqvist (2006)  Susanna Anteroinen (2007)  Outi Mäenpää (2008)  Elena Leeve (2009)  Minna Haapkylä (2010)  Katja Küttner (2011)  Elina Knihtilä (2012)  Laura Birn (2013)  Leea Klemola (2014)  Anu Sinisalo (2015)  Krista Kosonen (2016)  Linnea Skog (2017)  Krista Kosonen (2018)  Oona Airola (2019) 
2020–2039:  Mimosa Willamo (2020)  Alma Pöysti (2021)  Seidi Haarla (2022)
Kantoraketti

Amerikkalainen Saturn I -kantoraketti.
Kantoraketti on raketti, jolla laukaistaan hyötykuorma Maan pinnalta avaruuteen, tavallisesti vähintään kiertoradalle. Tyypillisiä hyötykuormia ovat satelliitit, luotaimet ja miehitetyt avaruusalukset. Kantorakettia käytetään vain laukaisun aikana, jonka jälkeen se irrotetaan hyötykuormasta.
Karkeistaen kantoraketti koostuu ajoainesäiliöistä, joiden nokassa on hyötykuorma ja perässä rakettimoottorit.
Avaruuslentojen alusta alkaen kantoraketit ovat olleet kertakäyttöisiä, mutta 2010-luvulla uudelleenkäytettävät kantoraketit tulivat voimakkaan kehityksen kohteeksi. Pisimmällä näistä on Falcon 9, joka oli 2020-luvulle tultaessa jo laajassa käytössä. SpaceX on tällä hetkellä ainoa yhtiö, joka tarjoaa monikäyttöisillä Falcon-perheen eri versioilla kaupallisia lentoja. Hyötykäytössä on kuitenkin edelleen laajasti myös kertakäyttöisiä raketteja.
Valtaosa kantoraketeilla avaruuteen lähetettävistä lasteista on miehittämättömiä satelliitteja. Miehitettyjen avaruusalusten laukaisemiseen käytetään vain varmatoimisiksi rakennettuja kantoraketteja. Uudelleenkäytettävällä kantoraketilla (Falcon ja Dragon) tehtiin menestyksellinen miehitetty (testi)lento kansainväliselle avaruusasemalle 30. toukokuuta 2020. Luotainraketit voidaan myös osin käyttää uudelleen, mutta ne ovat paljon pienempiä raketteja kuin kantoraketit.
Rakettiyhtälö

Tsiolkovskin lain mukaan yksinkertainen raketti saa loppunopeuden
missä m on raketin massa ilman ajoainetta (polttoainetta ja hapetinta), mp ajoaineen massa ja vp palamiskaasujen purkautumisnopeus. Suhde
on raketin massasuhde, ja kehittyneimmissä raketeissa se on luokkaa 4–5. Osoittaja on laukaisumassa ja nimittäjä loppumassa. Käytettäessä vetyä polttoaineena on Vp tyypillisesti noin 4 km/s.
Monivaiheisuus

Kun pakonopeus maan pinnalta avaruuteen on noin 11 km/s, ei sitä yksivaiheisella raketilla hevin saavuteta. Tämän vuoksi kantoraketteina käytetäänkin monivaiheraketteja, jotka koostuvat useammasta erillisestä mutta toisiinsa kytketystä vaiheittain käytettävästä raketista eli vaiheesta. Kun avaruusalus laukaistaan, aluksi käytetään vain ensimmäisen vaiheen ajoainetta. Kun se on palanut loppuun, voidaan ensimmäinen vaihe säiliöineen ja moottoreineen irrottaa kyydistä, jolloin päästään eroon suuresta kuolleesta massasta. Näin jatketaan, kunnes viimeisenkin vaiheen polttoaine on käytetty. Tällä tavalla saadaan raketti, jonka massasuhde on yksittäisten rakettien eli vaiheiden massasuhteiden tulo.
Lisäksi monivaiheisuus mahdollistaa optimoinnin ympäristön mukaan. Ensimmäinen vaihe lentää suurelta osin ilmakehässä, kun taas ylemmät vaiheet toimivat isolta osin jo tyhjiössä. Tämä vaikuttaa etenkin rakettimoottorin paisuntasuuttimen muotoon ja kokoon.
Kertakäyttöisissä kantoraketeissa käytetään tavallisesti useampia kertakäyttöisiä rakettivaiheita. Kantoraketissa voi olla jopa viisi tai useampia rakettivaiheita, mutta tyypillisesti niissä on korkeintaan 3–4 rakettivaihetta. Uudemmissa, Falcon 9:n kaltaisissa kantoraketeissa on vain kaksi vaihetta. Ballistisista ydinohjuksista muunnetuissa kantoraketeissa on tyypillisesti kaksi rakettivaihetta. Varsinaisten rakettivaiheiden lisäksi joissakin raketeissa käytetään tarpeen mukaan raketin kylkeen kiinnitettäviä booster-raketteja, joita käytetään rinnan pääraketin kanssa. Boosterit pudotetaan kyydistä ensimmäisenä. Varsinkin boostereita käyttävistä kantoraketeista voidaan kasata tarpeen mukaan lukuisia erilaisia laukaisuvariantteja. Avaruussukkula oli omanlaisensa laukaisukonfiguraatio: siinä oli ikään kuin yksi vaihe, itse sukkula, sekä kaksi booster-rakettia. Monivaiheisuuden virkaa toimitti irrotettava ajoainesäiliö, jossa itsessään ei ollut moottoreita vaan siitä syötettiin sukkulan moottoreita.
Avaruuslentokone vai kantoraketti

Avaruusaikaa suunniteltaessa 1920–1950-luvuilla kaavailtiin lähinnä miehitettyjä avaruuslentokoneita. Tämä johtui osin ohjauselektroniikan puutteista, joiden takia avaruusraketin lentäjä nähtiin välttämättömäksi. Miehittämätön kantoraketti kehittyi V-2-ohjuksen kehitystyön pohjalta nopeasti. Satelliittien ja ihmisten laukaisuissa avaruuteen käytettiinkin miehittämättömiä kantoraketteja.
Teoriassa uudelleenkäytettävän avaruuslentokoneen tai kantoraketin etuna olisi lentokoneilmailuun verrattava kustannussäästö, mutta käytännössä tämä säästö ei ole osittainkaan realisoitunut. Avaruussukkula-järjestelmä oli uudelleenkäytettävä sen ulkoista ajoainetankkia lukuun ottamatta. Käytännössä vaati kuitenkin hyvin paljon työtä saada alus uudelleen laukaisukuntoon. Avaruudessa käyneitä uudelleenkäytettäviä avaruuslentokoneita ovat amerikkalaiset X-15 (vuosina 1959–1968) ja SpaceShipOne (2004), mutta ovat alikiertorata-sarjassa, kuten myös kapseli-rakenteinen New Shepard (2015). Falcon 9:n ensimmäinen vaihe käy laukaisun aikana yli avaruuden rajana pidettävän 100 kilometrin ja palaa takaisin toisen vaiheen jatkaessa kiertoradalle.
Kantoraketteja > Nykyisin käytössä olevat kantoraketit

Ariane 5, kehittäjä: Euroopan avaruusjärjestö (European Space Agency, ESA, valmistaja ja myynti: Arianespace (kaupallinen käyttö ja ESAn suurten avaruusalusten laukaisija)
Atlas V, Yhdysvallat
Delta-rakettiperhe – Yhdysvallat (Boeing)
Delta II, Yhdysvallat (NASAn käyttämä kantoraketti)
Delta IV, Yhdysvallat (vain sotilaskäytössä)
Delta IV Heavy, Yhdysvallat (vain sotilaskäytössä)
Dnepr, Ukrainan avaruusjärjestö
Falcon 1, Yhdysvallat, yksityinen (ei laukaisuja sitten vuoden 2009)
Falcon 9, Yhdysvallat, yksityinen
Falcon 9 Heavy, Yhdysvallat, yksityinen
GSLV, ISRO
H-II, Japanin avaruusjärjestö JAXA (kaupallista käyttöä)
H-IIA
H-IIB
H3, Japani
Kosmos-3M, Venäjä
M-V, Japanin avaruusjärjestö JAXA (vain tiedeluotainten laukaisuun)
Minotaur, Orbital Sciences Corporation
Molnija, Venäjä
NI, Japanin avaruusjärjestö JAXA
Pegasus, Orbital Sciences Corporation, Yhdysvallat (kaupallinen käyttö)
Pitkä Marssi, Kiinan avaruushallinto, Kiinan kansantasavalta
Polar Satellite Launch Vehicle, Intian avaruusjärjestö (ISRO (kansallinen käyttö muutamin poikkeuksin))
Proton, Venäjä
Rokot, Venäjä
Štil, Venäjä
Sojuz, Venäjän avaruusjärjestö
Taurus, Yhdysvallat
Titan IV, Yhdysvallat
Tsyklon, Ukrainan avaruusjärjestö (kirjoitetaan myös Tsiklon). 70 % raketin osista on venäläistä alkuperää.
Unha, Korean demokraattinen kansantasavalta
Zenit, Ukraina, Sea Launch (Ukraina, Venäjä, Yhdysvallat – kaupallinen)
Kantoraketteja > Kehitteillä olevia kantoraketteja

Angara, Venäjä
Ares I, NASA
Ares V, NASA
Tsyklon 4, Ukraina
Vega – ESA, moottoreita testattu vuodesta 2006 alkaen, koelento vuonna 2011 tai 2012
VLS-1, Brasilian avaruusjärjestö
Starship, SpaceX, Yhdysvallat, yksityinen
Kantoraketteja > Käytöstä poistettuja

Ariane 1, ESA
Ariane 2, ESA
Ariane 3, ESA
Ariane 4, ESA
Atlas, Yhdysvallat
Atlas II, Yhdysvallat
Delta III, Yhdysvallat
Diamant, Ranskan avaruusjärjestö CNES
Energija, Neuvostoliitto/Venäjän avaruusjärjestö
Europa, ELDO
Little Joe II, NASA
N1, Neuvostoliitto, kuuraketin kehitystyö
OTRAGin rakettikehitystyö, Saksan liittotasavalta (1975–1983)
Paektusan, Korean demokraattinen tasavalta (1990-luku)
R-7, Neuvostoliitto
Saturn I, NASA
Saturn IB, NASA
Saturn V, NASA
Starchaser 4 – raketti (?)
Thor, Yhdysvallat
Titan I, Yhdysvallat
Titan II, Yhdysvallat
Titan III, Yhdysvallat
Tsyklon, Neuvostoliitto
Tsyklon 2, Neuvostoliitto, Venäjä, Ukraina
Tsyklon 3, Neuvostoliitto, Venäjä, Ukraina
Kantorakettien valmistajia

| Yhtiö | Kotimaa | Onnistuneita laukaisuja | Kommentteja |
| --- | --- | --- | --- |
| Arianespace | EU, pääkonttori Ranskassa | 240+ | Tuotteet oma ranskalainen Ariane 5, italialainen Vega (2011 alkaen) ja venäläinen Sojuz |
| Antrix | Intia | Kymmeniä | Tuotteita PSLV, GSLV. Jälkimmäisen ison kantoraketin intialaisen ylimmän rakettivaiheen kehitys päätyi vuonna 2010 kahteen epäonnistuneeseen laukaisuun. |
| EADS Astrium Space Transportation | EU | Arianespacen teollinen pääurakoitsija | Ariane 5 toteutus |
| Eurockot Launch Services | EU | Useita, venäläisen Rokot-raketin myyntiyhtiö | Omistaja EADS Astrium |
| International Launch Services | Yhdysvallat (ULA) ja Venäjä | Noin 100 | Venäläisen Proton-raketin myynti länsimaissa |
| ISC Kosmotras | Venäjä, Ukraina ja Kazakstan |  |  |
| Orbital Sciences Corporation | Yhdysvallat | Kymmeniä | Tuotteet Pegasus, Taurus ja Minotaurus |
| SpaceDev | Yhdysvallat | Muutama? | Omistaja Sierra Nevada Corporation |
| SpaceQuest | Yhdysvallat | Ei yhtään? |  |
| SpaceX | Yhdysvallat | 200+,162 laskeutumista. |  |
| Sea Launch | Venäjä, Yhdysvallat, Ukraina, Norja | 26 (yrityksiä 29) | Omistaa yhtiön Land Launch, jonka laukaisut Baikonurista. Sea Launch on vuonna 2009 Yhdysvalloissa suoritustilassa. Rakettina venäläis-ukrainalainen Zenit. |
| Starsem | Ranska, Venäjä | Kymmeniä | Myy mm. ESAlle Sojuz-laukaisupalveluita |
| United Launch Alliance | Yhdysvallat, Boeing, Lockheed Martin | Kymmeniä | Delta IV, Atlas V |
Länsimaiden rakettiteollisuuden vaikeudet avoimessa taloudessa

Kantorakettiteollisuus syntyi 1950-luvulla ballistisia ohjuksia valmistavasta teollisuudesta, siksi raketteja oli pitkään vain Yhdysvalloilla ja Neuvostoliitolla. Muutkin toimijat (Eurooppa, Intia, Kiina, Ukraina) kehittivät omat kantorakettinsa ohjuksista. Myöhemmät toimijat – esimerkiksi Brasilia, Etelä-Korea – ovat lähinnä ostaneet teknologia Venäjältä.
Teollisuus toimi kullakin talousalueella kylmän sodan loppuun asti suojeltuna. 1990-luvun alusta lähtien Venäjä, Kiina ja pienemmässä määrin Intia ovat alkaneet viedä laukaisupalveluita, jonka jälkeen Yhdysvaltain rakettiteollisuus on keskittynyt palvelemaan vain kansallista NASAn ja puolustusministeriön luomaa markkinaa.
Länsimaiden rakettiteollisuuden vaikeudet avoimessa taloudessa > Länsi-Euroopan Arianespace

Arianespace on jäänyt puun ja kuoren väliin. Vuonna 2010 Länsi-Euroopan Arianespace-yhtiö ajautui niin pahoihin talousvaikeuksiin Ariane 5 -kantorakettinsa myynnin ja tuotantokustannusten kanssa, että yhtiö vaatii 100 miljoonaa euroa vuodessa subventioita Euroopan avaruusjärjestöltä (European Space Agency, ESA) – tämä tuki korvaisi suuremman juuri päättyneen monivuotuisen tuen. Kevättalvella Euroopan avaruusjärjestö  hyväksyi Arianelle 120 miljoonaa euroa/vuosi tuen kahdeksi vuodeksi ja Ranska on panostamassa muutama sata miljoonaa euroa Ariane 5:n seuraajan kehittämiseen. Kesällä 2011 Arianespace alkoi avoimesti mainostaa Ranskan vientiluottoyhtiön Cofacen matalakorkoisten luottojen käyttöä rakettilaukaisujen ostossa, inflaation kiihtyessä matala korko yhdistettynä pitkään maksuaikaan tuo ostajalle alennuksen hinnassa.
Länsimaiden rakettiteollisuuden vaikeudet avoimessa taloudessa > Yhdysvaltain kantorakettimarkkinat

Yhdysvaltain 1990-luvulla kylmän sodan lopun aseteollisuuden laman korjauksena kehitetty EEVL, kehittynyt kertakäyttöinen suuri kantoraketti, eli käytännössä ULA-konsortion (Boeing ja Lockheed Martin) Atlas V- ja Delta IV -kantoraketit on myös huonossa taloustilanteessa vaikka näitä raketteja ei lainkaan myydä vapailla markkinoilla eli eivät kohtaa kilpailua. Atlas V kantorakettilaukaisun hinta vuosina 1999–2010 oli 100–125 miljoonaa dollaria, mutta syyskuussa 2010 sopimushinta oli jopa 334 miljoonaa dollaria. ULA-konsortion myymien rakettien hinta on noussut jopa 50 % neljässä vuodessa, mikä kertoo yritysten tulojen tarpeesta avaruusalus- ja rakettihankkeiden lukumäärän vähetessä muun muassa avaruussukkulan käytöstä poistumisen vuoksi.
ULA-yhtiö on ehdottanut viisivuotisen rakettitoimitussopimuksen Yhdysvaltain puolustusministeriön kanssa hinnan nostoa kuudesta miljardista dollarista kymmeneen miljardiin dollariin. NASAlta on – kautena, jolloin Barack Obaman hallinto pyrki vähentämään valtiovelan kasvun kiihtymistä – vaadittu suuren kantoraketin kehittämistä, mutta NASAn budjetin hyväksymisen epäonnistuttua lokakuussa 2010, jolloin uusi fiskaalivuosi alkoi, oli rahoituksen löytyminen hyvin epätodennäköistä. Maaliskuussa 2011 NASAn pääjohtaja kielsi NASAa aloittamasta raskaan HLLV-kantoraketin kehittämistä, jota Yhdysvaltain kongressi oli budjettilakeja säätäessään vaatinut, tämä raketti on saanut pilkkanimen "Congressionally Designed Rocket". Ne kongressin edustajat, jotka pyrkivät estämään Obaman hallitusta puuttumasta G. W. Bushin hallinnon Constellation-ohjelmaan ja siihen liittyviin rakettiohjelmiin, olivat pääsääntöisesti republikaaneja. Tästä voisi voinut päätellä republikaanien pyrkineen käynnistämään NASAn kuuohjelman uudestaan, jos valta olisi siirtynyt heille seuraavissa presidentinvaaleissa.
NASAn rahoituksen ja rahoituksen kohdistaminen on joutunut kovemman poliittisen kädenväännön kohteeksi kuin koskaan NASAn historiassa. Boeing ilmoitti 800 työntekijän lomauttamisesta rakettitehtaallaan sen jälkeen kun Obaman hallinto viestitti, ettei kongressin painostukseen alistuta NASAn ohjelmavalinnoissa. Huhtikuun alussa 2011 ilmeni, että NASA on lain velvoittamana pakotettu tekemään 500 miljoonan dollarin julkisen sektorin panostus ULA-yhtiön eläkekassaan, jota yksityinen sektori eli kyseinen yhtiö ei ole rahoittanut sääntöjen mukaisesti. Muuten ULA:n 11 000 nykyistä ja tulevaa eläkeläistä jäävät ilman työeläkettään. Toukokuussa ULA-rakettikonsortio ilmaisi irtisanovansa noin 2 900 työntekijää elokuuhun 2011 mennessä.
Yhdysvaltain 2000-luvulla ainakin nimellisesti yksityisesti kehitetyt pienemmät kantoraketit ovat jo tuotekehityksen aikana voittaneet NASAlta suuria rakettilaukaisu-urakoita. Rakettien luotettavuus määrittää näiden yhtiöiden taloustilanteen 2010-luvun alkupuolella.
Venäjän rakettiteollisuuden 2000-luku

Maaliskuussa 2011 julkisuuteen nostettiin tarina, jossa venäläiset ovat voittaneet laukaisukilpailun Protonille Venäjän vientitakuulaitoksen Eximbankin tuella Hughesille, joka vuotta hankki Arianespacen laukaisun toiselle satelliitilleen Ranskan vientitukiorganisaation Cofacen tuella. Tämänkaltaisesta suuryhtiöiden nauttimasta valtionavusta on julkisissa lausunnoissa ainakin eräissä länsimaissa haluttu eroon. Avaruusalalla tuki usein kohdistuu samalla myös aseteollisuuden pienimpään haaraan.
Keväällä 2011 myös Venäjän rakettiteollisuus väitti julkisesti tehneensä myyntihintaan nähden 50 % tappiota, kun se myi 2000-luvulla RD-180-rakettimoottoreita Yhdysvaltoihin. Viesti kuulosti teollisuuden halulta nostaa hintoja katteidensa nostamiseksi.
Yhdysvallat kehittää kiinteäajoainerakettia

Kesällä 2011 Yhdysvaltain kongressi oli päättämässä Yhdysvaltain ilmavoimien avaruusohjelmien kustannusten kasvun vähentämisestä vähentämää GPS:n rahoitusta, kieltämällä useamman tietoliikennesatelliitin tilaukset kerrallaan ja vähentämällä rahoitusta kantorakettien ostoon.
Elokuussa 2011 Utahin osavaltion poliitikot ja rakettimoottoriteollisuus kautta Yhdysvaltojen alkoi voimakkaan lobbauksen kiinteäajoainerakettien kehittämiseksi. Ballististen ohjusten tuotannon päättyminen, uusien kantorakettien entistä harvempi kehittäminen ja jopa ilmatorjuntaohjusten vähäisempi kysyntä on luonut alalle ylikapasiteettia, mikä merkitsee tuotantolinjojen ja suunnittelutoimistojen hiipumista. Euroopassa Vega-kantoraketti on toiminut alaa elvyttävänä tekijänä, mutta Yhdysvaltojen rakettiteollisuuden koko vaatisi isompia korjaustoimia, joita on vaikea toteuttaa ajankohtana, jolloin valtion kulubudjetteja tulisi leikata kansantalouden tilan vuoksi.
Yhdysvallat kehittää kiinteäajoainerakettia > Kiinteäajoaineen mahdolliset ympäristövahingot

Yhdysvaltain ympäristönsuojeluvirasto varoitti vuonna 2011, että kiinteäajoainerakettimoottoreista tulee rakettilaukaisuissa ja ajoaineen tuotannon aikana Yhdysvaltain vesistöihin ja sitä kautta eläimiin sekä ihmisiin liikaa perkloraattia. Aine on karsinogeeninen ja aiheuttaa kilpirauhasvaurioita.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Raketteja
Kantoraketit
| --- | --- |
Nykyiset::   Ariane 6  Atlas V  Athena  Delta IV  Dnepr  Electron  Falcon 9 9 B4  9 B5  Falcon Heavy  GSLV  H-IIA  Kosmos-3M  Pitkä marssi -rakettiperhe  Minotaur  Pegasus  Proton  PSLV  Rokot  Shavit  Štil  Start-1  UR-100  Space Launch System  Strela  Sojuz U  FG  2  Taurus  Tsyklon 3  Volna  Vega  Zenit 
Suunnitteilla::   Angara  BFR  GSLV III  GX  H-IIB  KSLV  New Glenn  Taurus II  Vulcan 
Entiset::   Ariane 1  2  3  4  5  Atlas SM-65 Atlas  I  II  III  Black Arrow  Delta  II  III  Diamant  Energija  Europa  Falcon 1  Falcon 9 9 v1.0  9 v1.1  9 v1.2  H-II  J-I  Juno I  Lambda  Mu (V)  Molnija M  N1  Poljot  R-7  Saturn I  IB  V  INT-21  Scout  Sparta  Thor  Thor-Agena  Thor-Burner  Thorad-Agena  Titan I  II  III  IIIB  IV  Tsiklon 2  Vanguard  Voshod  Vostok 
Eräiden kantorakettien ja avaruussukkulan kokovertailu. Kuvassa myös suunnitteilla olleet kantoraketit Ares I ja V.
Karttajäkälät

| Karttajäkälät |
| --- | --- |
 Keltakarttajäkälä (Rhizocarpon geographicum)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kotelosienet Ascomycota
Alakaari::  Pezizomycotina
Luokka::  Lecanoromycetes
Alaluokka::  Lecanoromycetidae
Lahko::  Rhizocarpales
Heimo::  Karttajäkälät Rhizocarpaceae  M. Choisy ex Hafellner
Katso myös
   Karttajäkälät Wikispeciesissä   Karttajäkälät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Karttajäkälät (Rhizocarpaceae) on jäkäläheimo, johon kuuluu neljä sukua: hehkujäkälät (Catolechia), jurmujäkälät (Epilichen), Poeltinula ja karttajäkälät (Rhizocarpon). Karttajäkälät ovat ulkonäöltään rupimaisia, yleensä kilpiruutuisia, ja ovat joko itsenäisesti kasvavia tai parasiittejä. Yhteyttävänä osakkaana eli fotobionttina karttajäkälissä toimii viherlevä.
Karttajäkälä näyttää kartalta. Laji kasvaa usein suurilla kiven lohkareilla tai kallioilla.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Rhizocarpaceae
UniProt: Taxonomy - Rhizocarpaceae (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Rhizocarpaceae (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q4353014  Wikispecies: Rhizocarpaceae  AusLichen: 30016300  CoL: FPN  EoL: 6138  EPPO: 1RHIPF  FloraBase: 23216  Fungorum: 81865  GBIF: 8371  iNaturalist: 117898  IRMNG: 107429  ITIS: 190060  MycoBank: 81865  NBN: NHMSYS0001496247  NCBI: 88640  NZOR: ffeac93c-880d-402e-8ba8-0c0ea02e1a74  Open Tree of Life: 67090  Tropicos: 100386946  WoRMS: 578650
Kartioleikkaus

Kartioleikkaukset esitetään joko yhtä kartiota (kuvan 1 alaosa) tai kaksoiskartiota (kuva 3) käyttäen. Tapaukset: paraabeli (1), ympyrä ja ellipsi (2) ja hyperbeli (3).
Kartioleikkaus on suoran ympyräkartion ja tason leikkauspinta. Kartioleikkaus voi olla ellipsi, ympyrä, paraabeli tai hyperbeli riippuen siitä, miten taso leikkaa kartion. Joskus piste (kartion huippu) ja suora (kartion sivu) jätetään pois kartioleikkausten luettelosta.
Jos taso leikkaa kartion vaipan kahtia, tuloksena on ellipsi (tai sen erikoistapaus ympyrä, mikäli leikkaus tapahtuu kartion pohjan suuntaisesti). Muussa tapauksessa saadaan hyperbeli tai paraabeli, jotka ovat avoimia, toisin kuin ellipsi.
Eri kartioleikkaukset

Eri kartioleikkaukset. Vakio e kuvaa eksentrisyyttä.
Ellipsi on soikeampi kuin ympyrä
Hyperbeli voidaan kuvata myös peilikuvansa kanssa
Paraabeli piirrettynä johtosuoransa L ja polttopisteensä P kanssa
Ympyrä ja sen keskipiste M
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Karvian vaakuna

Karvian vaakuna
Karvian vaakuna on Karvian kunnan tunnus. Sen aihe viittaa pitäjän metsiin ja Kyrön skanssiin, hirsivarusteiseen linnakkeeseen, joka perustettiin 30-vuotisen sodan aikaan 1635 vahtimaan sotaväenottoa pakoon pyrkiviä sotilaskarkureita.
Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä kuusikoroisen tyviön yläpuolella linnake, kaikki kultaa.” Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Karvian kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 23. joulukuuta 1955. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 28. maaliskuuta 1956.
Karlsruher Institut für Technologie

| Karlsruher Institut für Technologie |
| --- | --- |
  

Motto:  "Forschung Lehre Innovation" (suom. "Tutkimus Opetus Innovaatio")
Perustettu:  Fridericiana: 1825 (korkeakoulu), 1865 (yliopistona) KIT: 2009
Tyyppi:  julkinen
Rahoitus:  847 milj. € 
Rehtori:  Holger Hanselka
Opiskelijoita:  25 196 (2015)
Jatko-opiskelijoita:  664
Sijainti:  Karlsruhe, Baden-Württemberg  Saksa
Kampus:  Innenstadt (Campus Süd), Oststadt (Campus Ost), Innenstadt-West (Ostenddorfhaus), Nordweststadt(Westhochschule), Eggenstein-Leopoldshafen (Campus Nord)
Sivusto:  http://www.kit.edu
Karlsruhen yliopiston kunniapiha
Karlsruher Institut für Technologie (KIT) on julkinen teknillinen korkeakoulu ja Helmholtz-yhteisöön kuuluva tutkimuskeskus saksalaisessa Karlsruhen kaupungissa, Baden-Württembergissä. Vuonna 1825 perustettu yliopisto on Saksan vanhin teknillinen korkeakoulu. Yliopisto on jaettu 11 tiedekuntaan ja siellä opiskelee lähes 24 000 opiskelijaa. KIT kuuluu saksalaiseen TU9 teknillisten yliopistojen yhteenliittymään.
Karlsruhen yliopistossa pidettiin 1860 kemian ensimmäinen kansainvälinen kongressi jonka merkitys kemian historiassa on aivan olennainen. Stanislao Cannizzaro esitti siellä ratkaisun Avogadron lakiin ja alkuaineiden atomipainoihin liittyviin ongelmiin, neljä vuotta Avogadron kuoleman jälkeen.