stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jalkapallon Suomen Cup 2014
Tulokset > Loppuottelu

Loppuottelu pelattiin lauantaina 1.11. Helsingissä.
Tulokset > Loppuottelu > Joukkueiden kokoonpanot

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  HJK: 12 Antonio Doblas  11 Veli Lampi  3 Gideon Baah  6 Markus Heikkinen  27 Sebastian Sorsa  10 Teemu Tainio 95. -> 17 Nikolai Alho  20 Anthony Annan  8 Demba Savage  31 Robin Lod 105. -> 42 Joel Perovuo  80 Erfan Zeneli 91. -> 4 Mika Väyrynen  99 Macoumba Kandji |   |  FC Inter: 1 Magnus Bahne  2 Juuso Hämäläinen  4 Juho Salminen 69. -> 21 Solomon Duah  5 Mathias Lindström  6 Tamás Gruborovics  7 Ari Nyman  10 Irakli Sirbiladze  14 Joni Aho  17 Mika Ojala  24 Vincent Onovo 104. -> 15 Severi Paajanen  29 Henri Lehtonen |
Joukkueiden ryhmitykset ja kapteenit (C) finaalissa olivat:
HJK: Doblas; Sorsa, Heikkinen, Baah, Lampi; Tainio C, Annan, Savage, Lod, Zeneli; Kandji.
Inter: Bahne; Aho, Hämäläinen, Lindström, Nyman, Lehtonen C; Ojala, Gruborovics, Onovo; Sirbiladze, Salminen.
Julia Ward Howe

Julia Ward Howe.
Julia Ward Howe (27. toukokuuta 1819 – 17. lokakuuta 1910) oli yhdysvaltalainen yhteiskunta-aktivisti ja runoilija. Hän sanoitti ”The Battle Hymn of the Republicin”.
Ward Howe esitti äitienpäiväjulistuksen vuonna 1870. Hänet valittiin Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemiaan sen ensimmäisenä naisjäsenenä vuonna 1908. Hän oli naimisissa toisen abolitionistin, Samuel Gridley Howen kanssa.
John Steinbeckin Vihan hedelmien alkuperäisnimi The Grapes of Wrath on periäisin Ward Howen sanoituksesta "The Battle Hymn of the Republic" (1861).
Ward Howe piti luentoja Bostonissa yhteiskunnallisista kysymyksistä (Modern Society, 1881) ja harjoitti yhdessä miehensä kanssa laajaa hyväntekeväisyystyötä. Hänen kaunokirjallisia teoksiaan ovat muun muassa runokokoelmat Passion flowers (1854), Later lyrics (1866) ja From sunset ridge (1898) sekä näytelmät The world’s own (1857), Leonore (1857) ja Hippolytus (1858).
91-vuotiaana kuollut Ward Howe pääsi vuonna 1970 postuumisti Songwriters Hall of Fameen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Julia Ward Howe Wikimedia Commonsissa
Julia Wachaczyk

| Julia Wachaczyk |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. huhtikuuta 1994 (ikä 30)
Kansalaisuus:   Saksa
Tennispelaaja
Kätisyys:  vasen
Palkintorahat:  282 215 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  338. (3.4.2017)
Voitot/tappiot:  213–178
Nelinpeli
Paras sijoitus:  120. (9.3.2020)
Turnausvoittoja:  1
Voitot/tappiot:  306–195
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Julia Wachaczyk (s. 13. huhtikuuta 1994) on saksalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 338 huhtikuussa 2017 ja nelinpelissä sijalla 120 maaliskuussa 2020. Hän on voittanut urallaan yhden WTA-turnauksen nelinpelissä.
Maaliskuussa 2020 Wachaczyk saavutti uransa ensimmäisen turnausvoiton voitettuaan Lyonin WTA-turnauksen nelinpelin Laura Ioana Paarin kanssa.
Aiheesta muualla

Julia Wachaczyk WTA:n sivuilla (englanniksi)
Julia Wachaczyk ITF:n sivuilla (englanniksi)
Julia Winter

Julia Winter (s. 17. maaliskuuta 1993 Tukholma) on näyttelijä, joka esitti Marina Hilloa Tim Burtonin elokuvassa Jali ja suklaatehdas vuonna 2005. Winter syntyi Tukholmassa, Ruotsissa, mutta kasvoi Lontoossa, Englannissa.
Aiheesta muualla

Julia Winter Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Vientiane

| Vientiane ວຽງຈັນ (Viangchan) |
| --- | --- |


 Koordinaatit: 17°58′0″N, 102°36′0″E 
Valtio:  Laos
Hallinto:  
 – Pormestari:  Sombath Yialiheu
Väkiluku (2015):  620 157
Aikavyöhyke:  UTC+7
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vientiane (laoksi ວຽງຈັນ) on Laosin pääkaupunki. Sen asukasluku vuonna 2015 oli 620 157. Kaupungin nimen translitterointi Vientiane on ranskalaista alkuperää. Toinen yleinen, alkukielistä ääntämystä paremmin vastaava translitteroitu muoto on Viangchan. Nimi tarkoittaa 'kuun kaupunkia'.
Vientiane sijaitsee Mekongjoen mutkassa lähellä Thaimaan rajaa. Lähin maayhteys Thaimaan puolelle on 25 kilometrin päässä sijaitseva Nong Khai, jonne vie Mekongin ylittävä Ensimmäinen Thaimaan–Laosin ystävyyden silta.
Historia

Nykyisen kaupungin alueella oli aluksi khmer-kansan kylä ja sen keskuksena hindutemppeli. Lao- ja thai-kansat levittäytyivät alueelle 1000- ja 1100-luvuilla ja saivat siellä ylivallan. Burmalaiset ja kiinalaiset ryöstivät ja miehittivät aluetta toistuvasti. Kaupunki on perustettu 1200-luvulla, ja kuningas Setthathirath teki siitä Lan Xangin pääkaupungin vuonna 1560. Tällöin alue buddhalaistui. Laos jakautui vuonna 1707 kolmeksi eri kuningaskunnaksi. Thaimaan armeija ryösti Vientianen vuonna 1778 ja kuljetti sen smaragdibuddhan omalle puolelleen. Vuonna 1779 Thaimaa valtasi koko Laosin kenraali Phraya Chakrin johdolla ja teki siitä alusmaansa. Kun Vientianen alue yritti vuosina 1827–1828 kapinaa, sen väestö karkotettiin pois ja tilalle muutti thaikansaa. Kaupunki tuhoutui lähes kokonaan tämän kapinan aikana vuonna 1827.
Laos päätyi Ranskan vallan alaiseksi vuonna 1893 ja Vientianesta tuli siirtomaan pääkaupunki. Ranskalaisajan vaikutteet näkyvät nykyisinkin kaupungin arkkitehtuurissa ja ruokakulttuurissa.
Liikenne

Vientianessa on Wattayn kansainvälinen lentoasema, josta on säännöllisiä lentoja Bangkokiin, Thaimaahan, Vietnamiin, Kambodžaan ja Kiinaan.
Nähtävyyksiä

Pha That Luangin stupa vuodelta 1566.
Patuxai - itsenäisyyden ja ranskalaisia vallanpitäjiä vastaan käydyn vapaustaistelun muistomerkki 1960-luvulta
Wat Xieng Khouang -puisto ja sen buddhalaiset ja hindulaiset rakennelmat
Wat Sisaket - vanha buddhalaistemppeli
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vientiane Wikimedia Commonsissa
VisitMekong.com
Pha That Luangin stupa Vientianessa.
Juris Tone

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten rattikelkkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten rattikelkkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten rattikelkkailu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten rattikelkkailu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Calgary 1988 | Nelikko |  |
Juris Tone (s. 26. toukokuuta 1961 Riika, Latvia) on latvialainen rattikelkkailija ja yleisurheilija.
Tone aloitti uransa yleisurheilijana. Hän voitti 1983 Latvian sosialistisen neuvostotasavallan mestaruuden 100 metrin juoksussa, pituushypyssä sekä 4 × 100 metrin viestijuoksussa. Seuraavana vuonna hän voitti tasavallan mestaruuden 4 x 100 metrin viestissä. 1987 hän voitti jälleen tasavallan mestaruuden 100 metrillä sekä pikaviestissä. Hän uusi 100 metrin mestaruutensa myös vuonna 1988.
Rattikelkkailussa Tone voitti Neuvostoliiton mestaruuden 1987. Seuraavana vuonna hän oli mukana Calgaryn talviolympialaisissa Neuvostoliiton neljän miehen kelkkojen joukkueessa, jonka kapteenina toimi Jānis Kipurs. Joukkue voitti kisoissa olympiapronssia. Tone voitti vielä 1990 Neuvostoliiton mestaruuden sekä EM-hopeaa kahden miehen kelkoissa parinsa Zintis Ekmanisin kanssa. Tone kilpaili Latvian neljän miehen kelkkojen joukkueessa Albertvillen olympialaisissa 1992 sijoittuen neljänneksitoista sekä Lillehammerin olympialaisissa 1994, joissa joukkue sijoittui yhdeksänneksitoista.
Tone piti hallussaan Latvian pituushyppyennätystä (807 cm, hypätty 21. kesäkuuta 1983 Moskovassa) vuoteen 2016 asti, jolloin Elvijs Misāns hyppäsi 808 cm. Lisäksi Tone oli mukana maan 4 x 100 metrin viestiennätysjoukkueessa (aika 39,32 (1983)).
Johan Swan

Johan Swan (myöhemmin Swanhielm) oli 1600-luvulla elänyt ensimmäinen ruotsalainen pikakirjoittaja. Vuonna 1673 Swan aateloitiin nimellä Swanhielm.
Swan oppi Englannissa 1661–1662 Thomas Sheltonin englanninkielisen pikakirjoitusjärjestelmän ja sovitti siitä itselleen ruotsin kielelle sopivan version. Vuosina 1671–1688 hän käytti pikakirjoitusta pöytäkirjojen tekemiseen Ruotsin valtaneuvostossa.
Swan ei kuitenkaan levittänyt pikakirjoitustaitoa Ruotsissa, ja hänen työnsä pääsi unohtumaan, kunnes hänen tekemiään pikakirjoitteita löydettiin Ruotsin kansallisarkistosta 1800-luvun lopussa. Swanin käyttämän järjestelmän selvittämisen jälkeen 1670-luvun valtaneuvoston pöytäkirjoja julkaistiin painettuna.
Johan Stålbom

Johan Stålbom (omakuva)
Johan Stålbom (1712 Uusimaa – 1777 Orräng, Grebon pitäjä, Itä-Götanmaa, Ruotsi) oli suomalainen taidemaalari.
Stålbom  muutti Ruotsiin, jossa hän työskenteli etupäässä Itä-Götanmaalla ja Linköpingissä. Hän meni Tukholmaan maalarinoppiin ja 1733 ensin Johan Paschin oppilaaksi ja sitten Lorenz Pasch vanhemman oppilaaksi. Hänen vaiheistaan tiedetään vain, että hän asui Itä-Götanmaalla viimeistään 1740-luvulla. Linköpingin hiippakunnankirjastossa on muun muassa hänen muotokuvansa M. Lidénistä ja H. Sparschuchista ja konsistorissa muotokuva A. O. Rhyzeliuksesta ja P. Fileniuksesta. Pääosa teoksista on sukukokoelmissa Itä-Götanmaalla. Suomessa on vain pari hänen teostaan. Parhaissa töissä näkyy taitava piirtäminen ja voimakkaat mutta eivät hienostuneet värit. Väritykselle on ominaista vahva punertava sävy ja vihertävä tai harmahtava varjostus. Muotokuvista ovat tehneet kaiverruksia Christian Fritzsch ja Carl Gustaf Gillberg.
Vilkuna

Vilkuna tai Wilkuna on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Asko Vilkuna (1929–2014), kansatieteilijä, etnologian professori
Janne Vilkuna (s. 1954), museologian professori, Jyväskylän yliopiston museon johtaja ja tietokirjailija
Joose Vilkuna (1905–1989), maanviljelijä ja eräkirjailija
Kustaa Vilkuna (1902–1980), akateemikko, kansa- ja kielitieteilijä, historioitsija ja ministeri
Kustaa H. J. Vilkuna (s. 1966), historiantutkija ja tietokirjailija
Kyösti Wilkuna (1879–1922), kirjailija, suojeluskuntaorganisaattori ja heimosoturi
Maria Vilkuna (s. 1948), kielitieteilijä
Pekka Vilkuna (s. 1949), kansanedustaja
Varpu Vilkuna (1951–2014), kirjailija ja toimittaja.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Ville Mylläri

Ville Mylläri (s. 22. maaliskuuta 1985 Peräseinäjoki) on suomalainen kolmiloikkaaja. Hän on saavuttanut Kalevan kisoissa pronssia 2011 ja 2013. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saavuttanut hopeaa vuosina 2010, 2011, 2012 ja 2013 sekä pronssia 2016.
Mylläri edustaa Heinäveden Yleisurheilijoita ja häntä valmentaa Erkki Mylläri. Hänen ennätyksensä kolmiloikassa on 15,57 vuodelta 2011 ja halliennätys 15,48 vuodelta 2013. Hänellä on myös maaotteluedustuksia.
Vihan päivät

| Vihan päivät> Din vredes dag |
| --- | --- |

Tyyli:  draama
Kestoaika:  60 min
Pääosissa:   Ulrika Hansson  Johan Portin  Elmer Green  Ola Isedal  Mona Fritzén  Gunvor Sandqvist  Peter Kneip  Leif Wager 
Alkuperämaa:  Suomi
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Esitetty:  12. helmikuuta 1991 –
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  6
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Åke Lindman
Käsikirjoittaja(t):   Lorentz Lyttkens  Helena Rivière 
Säveltäjä(t):  Lasse Mårtenson
Leikkaaja(t):  Pipsa Valavaara
Lavastaja(t):  Georg Sikow
Kuvaaja(t):  Pauli Sipiläinen
Tuotantoyhtiö(t):   Yleisradio  Yle Fem 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Vihan päivät (Din vredes dag) on suomalainen  kuusiosainen televisiosarja vuodelta 1991. Barbara Winckelmannin samannimiseen romaaniin (1979) perustuvan sarjan ohjasi Åke Lindman ja sen pääosia näyttelevät Ulrika Hansson ja Johan Portin.
Juoni

Tarina sijoittuu pikkuvihan aikoihin 1742–1743 ja kuvaa eri sosiaaliluokan ihmisten kohtaloita Helsingissä.
Britta on piikana raatimies Gerickenin (Elmer Green) taloudessa. Talossa asuva Mathias (Ola Isedal) saattaa tytön raskaaksi, vaikka on menossa naimisiin Gerickenin tyttären Barbron (Mona Fritzén) kanssa. Perheskandaalin peittääkseen raatimies Gericken vihkii Britta-piian yksikseen viihtyvän renki Ontrejn (Johan Portin) kanssa.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ulrika Hansson  | … |  piika Britta   |
|  Johan Portin  | … |  renki Ontrej   |
|  Elmer Green  | … |  raatimies Gericken   |
|  Ola Isedal  | … |  Mathias   |
|  Mona Fritzén  | … |  Barbro Bruce   |
|  Rebecca Troupp  | … |  Juliana Jägerhorn   |
|  Leif Wager  | … |  Carl Gustav Jägerhorn   |
|  Algot Böstman  | … |  Hans Christer Jägerhorn   |
|  Gunvor Sandqvist  | … |  Snikan   |
|  Steve Kratz  | … |  Johan Cronstedt   |
|  Göran Schauman  | … |  raatimies Burtz   |
|  Carl Billquist  | … |  kappalainen Mjödn   |
|  Lasse Fagerström  | … |  kupariseppä Backman   |
|  Ivar Rosenblad  | … |  raatimies Clayhills   |
|  Svante Martin  | … |  kaupunginpalvelija Jåutzmies   |
|  Peter Kneip  | … |  maaherra Creutz   |
|  Per Myrberg  | … |  eversti Lagercrantz   |
|  Roland Hedlund  | … |  ylipäällikkö Buddenbrock   |
|  Gösta Prüzelius  | … |  kenraali Cronstedt   |
Tuotanto

Sarjan tuottajana toimi Jan-Anders Söderholm ja käsikirjoittajina Lorentz Lyttkens, Helena Rivière ja Barbara Winckelmann. Musiikin sävelsi Lasse Mårtenson, elokuvaajana toimi Pauli Sipiläinen ja leikkaajana Pipsa Valavaara. Sarjan ensimmäinen jakso ensiesitettiin helmikuussa 1991.
Aiheesta muualla

Fellman, Ida: Den stora dramaproduktionen "Din vredes dag" filmades ett år i ett kuliss-Helsingfors Svenska Yle.  23.9.2009. Viitattu 27.7.2022. (ruotsiksi)
Din vredes dag Svenska Yle Arenan. Viitattu 27.7.2022. (ruotsiksi)
Just a Notion

| ”Just a Notion” Abba |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Voyage
 Julkaistu: 22. lokakuuta 2021
 Tuottaja(t): Benny Andersson Björn Ulvaeus
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 03.31
 Levy-yhtiö: Polar Music
Abban muut singlet
| ”Don’t Shut Me Down” 2021 | ”Just a Notion” 2021 | ”Little Things” 2021 |
Just a Notion on ruotsalaisen Abba-yhtyeen musiikkikappale vuodelta 2021. Tyylilajiltaan se on popmusiikkia. Kappale julkaistiin studioalbumin Voyage kolmantena singlenä. Päälaulajina ovat Agnetha Fältskog ja Anni-Frid Lyngstad.
”Just a Notion” oli alun perin tarkoitus julkaista Voulez-Vous -albumilla vuonna 1979. Syistä joita Björn Ulvaeuskaan ei tiedä, näin ei kuitenkaan tehty. Kappaleen lauluosat on otettu vuonna 1978 levytetystä alkuperäisversiosta, mutta instrumentaalitausta on uusi. Kappaleen alkuperäisestä versiosta julkaistiin katkelma CD-kokoelmalla Thank You for the Music (1994).
Musiikkivideo

”Just a Notion” -musiikkivideo noudattaa Voyage-albumin visuaalista asua kehiltään välkehtivine ympyröineen, joiden lukumäärä on neljä. Videolla on laulun sanat.
Vastaanotto

Vulture-julkaisu Devon Ivie piti ”Just a Notion” -kappaletta onnistuneena musiikillisena ilonpitona. Billboardin Lars Brandle arvioi teoksen elämänmyönteiseksi hyvänolon kappaleeksi, muistumaksi Abban huippukaudesta.
Juha Mäkinen

Juha Antero Mäkinen (s. 16. lokakuuta 1964 Lahti) toimi Maanpuolustuskorkeakoulun professorina vuosina 2009–2019.
Henkilöhistoria ja ammattiura

Mäkinen syntyi työnjohtaja Eero Mäkisen ja alueohjaaja Sirkka-Liisa Sipilän perheeseen. Hänen puolisonsa on tekniikan lisensiaatti, yliopettaja Minna Asplund. Mäkinen tuli ylioppilaaksi 1983, suoritti upseerin tutkinnon 1987 ja yleisesikuntaupseerin kurssin 1997. Hän oli jatko-opiskelijana Japanissa 2002–2006 ja väitteli tohtoriksi (Ph.D) vuonna 2006. Mäkinen toimi opetusupseerina Kymen jääkäripataljoonassa 1987–1989 ja Reserviupseerikoulussa 1989–1991, toimistoupseerina Hämeen rykmentissä 1992–1995, esiupseerina Itäisen maanpuolustusalueen esikunnassa 1997–2000 ja opettajana ja tutkimusryhmän johtajana Maanpuolustuskorkeakoulussa 2004–2009. Sotilaspedagogiikan professori Maanpuolustuskorkeakoulussa hän oli 2009–2019. Vuonna 2020 Mäkinen erosi vakinaisesta Puolustusvoimien palveluksesta (evp), mutta on sittemmin toiminut muun muassa Maanpuolustuskorkeakoulun dosenttina. Vuosina 2023-2026 Mäkinen toimii Koneen Säätiön rahoittaman tutkimushankkeen johtajana teemanaan ympäristösotien luonne ja oikeutus .
Mäkinen ylennettiin vänrikiksi 1984, luutnantiksi 1987, yliluutnantiksi 1989, kapteeniksi 1992, majuriksi 1997 ja everstiluutnantiksi 2005.
Julkaisuja

Mäkinen on julkaissut ja toimittanut alaltaan useita teoksia:
The learning and knowledge creating school. Case of the Finnish national defence college, 2006 (väitöskirja)
Opettajuus Maanpuolustuskorkeakoulussa ennen, nyt ja tulevaisuudessa? Opettajien tuntoja opettajuudestaan, opiskelijoistaan, vertaistaan ja korkeakoulustaan, 2008 (toim.)
Sotilaspedagogiikka. Sotiluuden ja toimintakyvyn teoriaa ja käytäntöä, 2009 (Jarmo Toiskallion kanssa) (teoksen sähköinen kopio)
Toimintakykyä kehittämässä. Jarmo Toiskallion juhlakirja, 2010 (Juha Tuomisen kanssa) (teoksen sähköinen kopio)
Thinking and Acting in Military Pedagogy, 2013 (toim.)
Asevelvollisuuden tulevaisuus, 2013 (toim.)
Lisäksi hän on kirjoittanut useita artikkeleita eri julkaisuihin:
Jus Post Bellum: Restraint, Stabilisation and Peace, 2020. Series: International Studies on Military Ethics, Volume: 6. Editor: Patrick Mileham.
Akateemisuus ja upseerius: Tieteen, tutkimuksen ja johtamisen ristivetoa puolustushallinnossa, 2015. Arto Nokkala, Jan Hanska, Matti Häyry (toim.)
Kohti turvallisempaa oppilaitosta! 2012. Eila Lindfors (toim.)
Aiheesta muualla

Maanpuolustuskorkeakoulun dosentit
The International Society for Military Ethics in Europe (Euro-ISME)
Tiede ja ase päätoimittaja
International Association for Military Pedagogy
From Failand to Winland
Vilkkupyrstökolibri

| Vilkkupyrstökolibri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kiitäjälinnut Apodiformes
Heimo::  Kolibrit Trochilidae
Suku::  Oreonympha
Laji::  nobilis
Kaksiosainen nimi
 Oreonympha nobilis  Gould, 1869 
Katso myös
   Vilkkupyrstökolibri Wikispeciesissä   Vilkkupyrstökolibri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Vilkkupyrstökolibri (Oreonympha nobilis) on Perun kotoperäinen kiitäjälintu. Se on sukunsa ainoa laji. Sen esiintymisalue käsittää Andien rinteet maan keski- ja eteläosissa. Lajista tunnetaan kaksi alalajia. John Gould kuvaili lajin holotyypin Tintasta, noin 3,5 kilometrin korkeudesta, vuonna 1869.
Vestignè

| Vestignè |
| --- | --- |

 Vestignè
 Koordinaatit: 45°23′N, 7°57′E 
Valtio:  Italia
Alue:  Piemonte
Metropolikaupunki:  Torino
Korkeus:  235 m
Väkiluku:  743 
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 https://www.comune.vestigne.to.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vestignè (piemonteksi Vëssgné) on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2023 alussa kunnassa oli arviolta 743 asukasta.
Julia Widgrén

Julia Viktorina Rosalie Widgrén (25. joulukuuta 1842 Vaasa – 27. marraskuuta 1917 Vaasa) oli suomalainen valokuvaaja. Hänellä oli pitkä ja menestyksekäs ura ateljeevalokuvaajana Vaasassa. Hänen valokuvaamonsa toimi 1866–1904 ja oli hyvin suosittu. Sillä oli sivuliikkeitä myös Vaasan ulkopuolella. Hän oli yksi naispuolisista suomalaisista valokuvauksen uranuurtajista. Hänen aikanaan 1890-luvun alussa Suomessa oli noin 65 naisvalokuvaajaa.
Kuvassa Antti Rannanjärvi ja Antti Isotalo.
Widgrénin tunnetuimpia valokuvia on kuva kahleissa istuvista Antti Isotalosta ja Antti Rannanjärvestä. Kuva oli esillämilloin? Vaasan kotiteollisuusnäyttelyssä ja sai siellä paljon huomiota.
Vuonna 1876 Widgren otti sarjan kansatieteellisiä kuvia, joista tuli tunnetuksi kuva vöyriläisestä morsiamesta. Näitä kansatieteellisiä kuvia hän myös väritti käsin, jotta värikkäät kansanpuvut pääsivät paremmin esille. Lisäksi Julia Widgrén teki opintomatkan Keski-Eurooppaan1890-luvulla tutustuen eurooppalaisten valokuvaajien toimintaan. Sen jälkeen hän laajensi kuvaustoimintaansa kaupunki- ja maisemakuvaukseen tallentaen runsaasti katumaisemia ja tapahtumia Vaasasta.
Kirjallisuutta

Katarina Andersson: Wasafotografer under 1800-talet-Waasalaisvalokuvaajia 1800-luvulla, Pohjanmaan museo,1993.
Lukkarinen, Rita & Widgrén, Julia & Klockars, Britta: Julia Widgrénin jalustanjäljillä : Vaasa nyt ja sata vuotta sitten, Pohjanmaan museo, 2007.
Aiheesta muualla

Julia Widgrén Valokuvataiteen museossa
Julia Widgrenin vapaasti ladattavia kuvia Finna.fi:ssä
Ville Montonen

Ville Montonen (s. 27. huhtikuuta 1986) on suomalainen maalipalloilija ja paralympiavoittaja. Montonen edustaa seuratasolla Aisti Sportia. Montonen oli mukana Lontoon paralympialaisissa 2012, jolloin Suomi voitti olympiakultaa. Hän on voittanut EM-kultaa vuonna 2011 ja EM-hopeaa vuonna 2015. Hän edusti Suomea Rio de Janeiron paralympialaisissa 2016.
Ville Moilanen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 27. huhtikuuta 1999 (ikä 25)
Syntymäpaikka: Kemi, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 172 cm
Paino: 73 kg
Lempinimi: Moikku
Seura
Seura: PS Kemi
Junioriseurat
–2013: KePS
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2014– | PS Kemi | 19 | (1) |
| 2015 | → IF Gnistan (laina) | 3 | (0) |
| 2015 | → TP-47 (laina) | 10 | (1) |
| 2015–2017 | Bradford Academy | – | (–) |
| 2017– | PS Kemi | 29 | (1) |
| 2017 | → TP-47 (laina) | 10 | (1) |
Maajoukkue
| 2014 | Suomi U15 | 4 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 4. marraskuuta 2018.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 4. marraskuuta 2018.
Ville Moilanen (s. 27. huhtikuuta 1999) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitapelaaja. Hän edustaa Veikkausliigassa pelaavaa PS Kemiä, jonka riveissä pelasi ensimmäisen liigaottelunsa 22. huhtikuuta 2018 Rovaniemen Palloseuraa vastaan.
Moilanen aloitti miesten sarjojen uransa kaudella 2014 Kakkosessa pelanneessa PS Kemissä. Kaudella 2015 hän pelasi Kakkosta PS Kemin lisäksi lainapelaajana IF Gnistanissa ja TP-47:ssä. Sen jälkeen hän siirtyi Bradfordin Akatemiaan kausiksi 2016–2017. Syksyllä 2017 hän palasi Suomeen ja pelasi Kakkosta PS Kemin lainapelaajana naapurikaupunki Tornion TP-47:ssä. Keväällä 2018 Moilasella alkoi sitten Veikkausliigaura PS Kemin riveissä.
Jonas Enkerud

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 25. huhtikuuta 1990 (ikä 34)
Syntymäpaikka: Åsnes, Norja
Pituus: 190 cm
Seura
Seura: Gnistan
Pelinumero: 9
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| –2010 | Flisa IL |  ? | (?) |
| 2010–2013 | Nybergsund | 75 | (25) |
| 2014 | Eidsvold TF | 20 | (11) |
| 2015–2018 | Elverum | 87 | (37) |
| 2019–2023 | HamKam | 128 | (30) |
| 2024– | Gnistan | 1 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jonas Enkerud (s. 25. huhtikuuta 1990) on norjalainen jalkapalloilija, joka pelaa Veikkausliiga-joukkue Gnistanissa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Enkerud pelasi ennen Gnistania Norjan jalkapalloliigoissa ja teki Eliteserien-debyyttinsä huhtikuussa 2022 HamKamin riveissä Lillestrøm SK:ta vastaan.
Vålerin kirkko

Vålerin kirkko voi tarkoittaa seuraavia:
Vålerin kirkko, kirkko Vålerin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa
Vålerin kirkko, kirkko Vålerin kunnassa Østfoldin läänissä Norjassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vålerin kirkko”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.