stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kalle Maalahti
Ura > Maajoukkueura

Maalahti on pelannut Suomen A-maajoukkueessa seitsemän ottelua tehden yhden maalin. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Nordic Cupissa 13. huhtikuuta 2022 Odensessa Tanskaa vastaan. Maalahti merkittiin heti Suomen ykköspuolustajapariin Oliwer Kasken viereen. Seuraavana päivänä 14. huhtikuuta 2022 Rødovressa pelatussa toisessa ottelussa Tanskaa vastaan hän teki ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa. Maalahti putosi lopulta viimeisten joukossa vuoden 2022 MM-kisajoukkueesta.
Maalahti on pelannut myös viisi poikien maaottelua.
Kallithéa (Ródos)

| Kallithéa Καλλιθέα |
| --- | --- |
 Kallithéan rannikkoa Falirákin tuntumassa.
 Kunnallisyksikön sijainti
 Kallithéa
 Koordinaatit: 36°20′N, 28°10′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Egea
Alue:  Etelä-Egean saaret
Alueyksikkö:  Ródos
Kunta:  Ródos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta
 – Kallikrates-koodi:  690106
Väkiluku (2011):  9 364
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kallithéa (kreik. Καλλιθέα; virallisesti Δημοτική Ενότητα Καλλιθέας, Dimotikí Enótita Kallithéas) on yksi Ródoksen kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Ródoksen saarella, Ródoksen alueyksikössä Etelä-Egean saarten alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 9 364 (vuonna 2011).
Kallithéassa, kuusi kilometriä Ródoksen kaupungista etelään, sijaitsee Thérmes Kallithéas -kylpylä. Kylpylä rakennettiin italialaiskaudella, vuosina 1928–1929. Kylpylä tunnetaan parantavista vesistään, jotka tunnettiin jo antiikin aikana. Myös osmanit lomailivat nykyisen kylpylän alueella. Thérmes Kallithéaksesta etelään sijaitsee Falirákin kylä, jossa on noin kuusi kilometriä pitkä hiekkaranta ja vesipuisto. Sisämaassa sijaitsevassa Koskinoún kylässä on perinteisiä rodoslaisia taloja 1600- ja 1700-luvuilta.
Kallithéa oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Ródoksen kuntaan yhdessä Afántoun, Archángeloksen, Attávyroksen, Ialysóksen, Kámeiroksen, Líndoksen, Nótia Ródoksen ja Petaloúdesin kanssa. Kunnan kuntakeskus oli Kalythiés.
Kunnallisyksikön osat

Kallithéan kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta | Kylä, kaupunki tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Kalythiés | Faliráki | 1 996 |
| Kalythiés | Kalythiés | 2 836 |
| Koskinoú | Ammoúdes | 88 |
| Koskinoú | Koskinoú | 3 175 |
| Koskinoú | Tsaḯri | 342 |
| Koskinoú | Vrysiá | 74 |
| Psínthos | Psínthos | 853 |
Yhteensä: 9 364
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kallithéa (Ródos) Wikimedia Commonsissa
Δημοτική Ενότητα Καλλιθέας. Δήμος Ρόδου. Kallithéan kunnallisyksikön verkkosivu. (kreikaksi)
Ródoksen saaren kunnat
| --- | --- |
Nykyiset: Ródos
Entiset:  Afántou  Archángelos  Attávyros  Ialysós  Kallithéa  Kámeiros  Líndos  Nótia Ródos  Petaloúdes  Ródoksen kaupunki
Gulleråsen

| Gulleråsen |
| --- | --- |
 Gulleråsen
 Koordinaatit: 61°03′35″N, 15°10′37″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Taalainmaan lääni
Maakunta:  Taalainmaa
Kunta:  Rättvik
Väkiluku (31.12.2023):  362
Gulleråsen on taajama Rättvikin kunnassa Taalainmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 362 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gulleråsen Wikimedia Commonsissa
Kamateró

| Kamateró Καματερό |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Kamateró
 Koordinaatit: 38°3.583′N, 23°42.717′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Attika
Alue:  Attika
Alueyksikkö:  Länsi-Ateena
Kunta:  Ágioi Anárgyroi-Kamateró
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  470302
Väkiluku (2011):  28 361
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  13451
Suuntanumero(t):  210
Rekisterikilpi:  Zxx
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kamateró (kreik. Καματερό; kath.kreik. Καματερόν, Kamaterón) on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Ágioi Anárgyroi-Kamaterón kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Καματερού, Dimotikí Enótita Kamateroú) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Länsi-Ateenan alueyksikössä Attikan alueella ja kuuluu Ateenan metropolialueeseen. Kaupungin ja kunnallisyksikön väkiluku on 28 361 (vuonna 2011).
Kamateró sijaitsee noin yhdeksän kilometriä Ateenan keskustasta pohjoiseen ja se on käytännössä Ateenan esikaupunki. Kamateró oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Ágioi Anárgyroi-Kamaterón kunnaksi yhdessä Ágioi Anárgyroin kanssa, jolloin se muuttui yhdeksi Ágioi Anárgyroi-Kamaterón kunnan kunnallisyksiköistä.
Lydia Stahl

Lydia Stahl 1920-luvun vaihteessa.
Lydia Stahl (synt. Lydia Tškalova, s. 1885 Donin Rostov) oli venäläinen vakooja, joka työskenteli Neuvostoliiton sotilastiedustelulle 1920-luvun alusta lähtien. Suomessa hän oli sotkeentunut 1933 paljastuneeseen suureen vakoilujuttuun.
Elämä

Donin Rostovissa syntyneen Stahlin puoliso oli parooni Boris Stahl. Lydia Stahl vieraili Suomessa ensimmäistä kertaa jo vuonna 1914, jolloin hän vietti aikaa Kauniaisten kylpylässä. Pariskunta pakeni Neuvosto-Venäjältä lokakuun vallankumouksen jälkeen. Vuodesta 1918 lähtien Stahl opiskeli lakia Sorbonnen yliopistossa. 1920-luvun alussa Stahl oleskeli jälleen Suomessa, jossa hänen seurapiireissään pyörivät muun muassa maaherra Bruno Jalander ja diplomaatti Eero Järnefelt sekä kulttuurihahmot Juhani Aho, Elmer Diktonius, Elli Tompuri ja Wäinö Aaltonen. Kirjailija K.-G. Olinin mukaan Stahlilla oli 1920-luvulla Pariisissa suhde Aaltoseen. Stahlin ystäväpiiriin kuului myös vasemmistolaisia kuten Hella Wuolijoki ja amerikkalainen John Reed. Ilmeisesti juuri Wuolijoki värväsi Stahlin vakoilijaksi Suomessa vuonna 1921. Stahl palasi Ranskaan 1922. Hänen mukanaan seurasi Kauniaisten kylpylässä työskennelyt hieroja Ingrid Boström, jonka Stahl palkkasi lastenhoitajaksi.
Ranskaan palattuaan Stahl perusti Pariisiin valokuvausstudion, jossa salaisia asiakirjoja valokuvattiin. Kuvatut asiakirjat Stahl kuljetti henkilökohtaisesti Berliiniin edelleen Neuvostoliittoon vietäviksi, koska hän pystyi Nansenin passin turvin liikkumaan helposti. 1920-luvulla Stahl työskenteli neuvostotiedustelulle ilmeisesti myös Konstantinopolissa. Vuodesta 1926 hän asui Yhdysvalloissa ja sai maan kansalaisuuden. New Yorkissa asunut Stahl myös opiskeli Columbian yliopistossa. Vuonna 1928 Stahlin tiedetään käyneen jälleen Suomessa, jossa hän asui parin viikon ajan helsinkiläisessä hotellissa ennen poistumistaan maasta Turun kautta.
Vuoden 1931 alusta lähtien Stahl asui jälleen Pariisissa, jossa hänet pidätettiin joulukuussa 1934 Neuvostoliiton hyväksi tapahtuneesta vakoilusta. Tapaus liittyi Suomessa paljastuneeseen vakoilujuttuun. Stahl oli itse värvännyt latvialaisen Maria-Emma Schul-Martinin jo vuosia Suomessa toimineen vakoilurenkaan johtoon. Stahl sai viiden vuoden vankeusrangaistuksen. Stahlin vankeustuomion jälkeisistä vaiheista ei ole tietoa, mutta joidenkin lähteiden mukaan hän olisi asunut toisen maailmansodan jälkeen Argentiinassa ja jatkanut vakoilua Neuvostoliitolle.
Kaló Neró

| Kaló Neró Καλό Νερό |
| --- | --- |
 Kaló Nerón kylän keskusaukio, taustalla rautatieasema.
 Kaló Neró
 Koordinaatit: 37°17′54″N, 21°42′01″E 
Valtio:  Kreikka
Alue:  Peloponnesos
Alueyksikkö:  Messenia
Kunta:  Trifylía
Kunnallisyksikkö:  Avlónas
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  4406030701
Väkiluku (2011):  543
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kaló Neró (kreik. Καλό Νερό tai Καλόνερο; kath.kreik. Καλόν Νερόν, Kalón Nerón) on Kreikan kylä, joka kuuluu Trifylían kuntaan, Messenian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Se kuului aiemmin Avlónaksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Trifylían kunnan Avlónaksen kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 543 (vuonna 2011).
Kalamáta–Pýrgos-juna lähdössä Kaló Nerósta.
Kaló Neró sijaitsee Peloponnesoksen niemimaan länsiosassa Kyparissíanlahden rannalla. Sen nimi tarkoittaa hyvää vettä. Kylä muodostaa laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Καλού Νερού, Topikí Koinótita Kaloú Neroú), johon kuuluvat varsinaisen Kaló Nerón kylän lisäksi Áno Kaló Neró, Drekolaíika, Kákkavas, Mármaro, Stási Sidirokástrou ja Vounáki. Koko yhdyskunnan väkiluku on 686.
Kaló Neró on suhteellisen suosittu lomapaikka. Kylän rannoille jättiläismerikilpikonnat tulevat munimaan joka kesä. Kylän lähistöllä on muinaisia mykeneläisiä hautoja, ja kreikkalaisen mytologian mukaan kylän pohjoispuolella virtaavan Nédajoen vesiputokset ovat Haadeen sisäänkäynti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaló Neró Wikimedia Commonsissa
Oranssitäplämeriahven

| Oranssitäplämeriahven |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Meriahvenet Serranidae
Alaheimo::  Meriahvenet Epinephelinae
Suku::  Epinephelus
Laji::  coioides
Kaksiosainen nimi
 Epinephelus coioides  (Hamilton, 1822) 
Synonyymit
 Bola coioides Hamilton, 1822  Serranus nebulosus Valenciennes, 1828  Serranus suillus Valenciennes, 1828  Homalogrystes guntheri Alleyne & Macleay, 1877 
Katso myös
   Oranssitäplämeriahven Wikispeciesissä   Oranssitäplämeriahven Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Oranssitäplämeriahven (Epinephelus coioides) on meriahventen (Serranidae) heimoon ja meriahventen (Epinephelinae) alaheimoon kuuluva meri- ja murtovesissä elävä kalalaji.
Koko ja ulkonäkö

Oranssitäplämeriahven saavuttaa vähintään 95–100 senttimetrin pituuden ja voi kasvaa jopa noin 110–120 senttimetrin mittaiseksi. Pää ja ruumis ovat väritykseltään selkäpuolelta vaaleanruskeita. Vatsapuoli on valkea. Päässä, ruumiissa ja selkä-, perä- ja pyrstöevässä on lukuisia pienehköjä ruskeanoransseja tai punertavia pilkkuja. Sen lisäksi ruumiissa viisi tummaa, pystysuuntaista epäsäännöllistä juovaa, jotka haarautuvat vatsapuolella. Ruumiin korkeus on 2,9–3,8 kertaa standardipituutta suurempi. Oranssitäplämeriahvenella on kylkiviivallaan 58–65 suomua. Selkäevässään lajilla on yksitoista piikkiruotoa ja 14–16 pehmeää ruotoa, peräevässään kolme piikkiruotoa ja kahdeksan pehmeää ruotoa ja rintaevässään 18–20 pehmeää ruotoa. Oranssitäplämeriahven on tieteellisessä kirjallisuudessa usein virheellisesti sekoitettu usvameriahvenen tai rasvameriahvenen (Epinephelus tauvina) kanssa.
Levinneisyys ja elinympäristö

Oranssitäplämeriahventa tavataan Punaisellamereltä etelään ainakin Durbaniin asti. Idässä sen levinneisyys ulottuu Tyynenmeren länsiosiin asti, missä sitä tavataan alueella Riukiusaarilta etelään Uuteen Etelä-Walesiin ja itään Palauun ja Fidžille. Lajia tavataan myös Persianlahdelta Aasian mannerjalustaa pitkin Kiinaan, Andamaanienmerellä, Malaijien saaristossa sekä  Afrikan itäisellä rannikolla Réunionilla ja Mauritiuksella. Lajin elinympäristöjä ovat rannikoiden sameavetiset riutat kivimurska- ja mutapohjilla. Nuoria yksilöitä tavataan yleisesti matalavetisistä hiekka-, sora- ja mutapohjaisista estuaareista ja mangroveista. Laji elää yleensä korkeintaan 100 metrin syvyisistä vesistä. Sen ravintoa ovat pikkukalat, äyriäiset ja ravut. Oranssitäplämeriahvenen aktiivisin lisääntymisaika kestää maaliskuusta kesäkuuhun. Naaras tulee sukukypsäksi 2–3-vuotiaana ja 25–30 senttimetrin mittaisena. Mätimunien määrä vaihtelee naaraan koon mukaisesti välillä 850 000–2 900 000. Oranssitäplämeriahven on hermafrodiitti; naaraana syntyneiden yksilöiden sukupuoli muuttuu koiraaksi 55–75 senttimetrin mittaisena.
Lajin nielu, hampaisto ja siivilähampaisto.
Marmorimeriahven

| Marmorimeriahven |
| --- | --- |
 Marmorimeriahven Egyptissä
Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Meriahvenet Serranidae
Alaheimo::  Meriahvenet Epinephelinae
Tribus::  Epinephelini
Suku::  Epinephelus
Laji::  polyphekadion
Kaksiosainen nimi
 Epinephelus polyphekadion  (Bleeker, 1849) 
Synonyymit
 Serranus polyphekadion Bleeker, 1849  Serranus goldmanni Bleeker, 1855  Serranus microdon Bleeker, 1856  Serranus dispar Playfair & Günther, 1867 
Katso myös
   Marmorimeriahven Wikispeciesissä   Marmorimeriahven Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Marmorimeriahven (Epinephelus polyphekadion) on meriahventen (Serranidae) heimoon ja meriahventen (Epinephelinae) alaheimoon kuuluva indopasifisella merialueella tavattava kalalaji. Se aiheuttaa toisinaan ciguatera-myrkytystä.
Koko ja ulkonäkö

Marmorimeriahven saavuttaa tavallisesti noin 60 senttimetrin pituuden (SL) ja neljän kilogramman painon. Se on väritykseltään kauttaaltaan vaaleanruskea. Ruumiissa ja päässä on epäsäännöllisesti tummanruskeita läiskiä. Kala on lisäksi kauttaaltaan pienten tummanruskeiden pilkkujen peitossa. Pyrstönvarressa on satulamainen musta täplä. Marmorimeriahvenella on kylkiviivallaan 47–52 suomua. Selkäevässään lajilla on 11 piikkiruotoa ja 14–15 pehmeää ruotoa. Peräevässään marmorimeriahvenella on kolme piikkiruotoa ja kahdeksan pehmeää ruotoa ja rintaevissään 16–18 ruotoa.
Levinneisyys ja elintavat

Marmorimeriahvenen levinneisyys ulottuu Punaiseltamereltä ja läntiseltä Intian valtamereltä (Persianlahtea lukuun ottamatta) Tuamotulle, Linesaarille ja Wakensaarelle sekä Riukiusaarilta ja Ogasawarasaarilta itäisen ja läntisen Australian merialueille ja Lord Howen saarelle. Lajin elinympäristöjä ovat kirkkaan veden koralliriutat. Kudulle kokoontuviin marmorimeriahveniin kohdistuu monesti voimakasta kalastusta, ja näistä kokoontumisista saadut saalismäärät ovat olleet laskussa lähes kaikkialla. Vuosina 1947–2016 sen populaatioiden arvioidaan vähentyneen 30 prosentilla. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokitteleekin sen vaarantuneeksi lajiksi. Marmorimeriahvenen ravintoa ovat pääasiassa äyriäiset, eritoten sinitaskuravut ja kalat. Se saavuttaa sukukypsyyden noin nelivuotiaana ja voinee elää jopa yli 40-vuotiaaksi.
G. H. Fordin (1808–1876) piirros.
Kaléntzi

| Kaléntzi Καλέντζι |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Kaléntzi
 Koordinaatit: 37°56′57″N, 21°45′42″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Peloponnesos,Länsi-Kreikka jaJooniansaaret
Alue:  Länsi-Kreikka
Alueyksikkö:  Akhaia
Kunta:  Erýmanthos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kyläkunta, kylä
 – Kallikrates-koodi:  370402
Väkiluku (2011):  380
 – Kylä:  71
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  ACh
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kaléntzi (kreik. Καλέντζι, kath.kreik. Καλέντζιον, Kaléntzion) on Kreikan kylä sekä samanniminen Erýmanthoksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Καλεντζίου, Dimotikí Enótita Kalentzíou) ja entinen itsenäinen kyläkunta. Se sijaitsee Akhaian alueyksikössä Länsi-Kreikan alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 380 ja varsinaisen Kaléntzin kylän väkiluku 71 (vuonna 2011).
Kaléntzin kylä sijaitsee linnuntietä noin 33 kilometriä etelään Patraksesta. Kaléntzin kunnallisyksikkö käsittää pienen alueen Erýmanthoksen kunnan keskiosissa. Kaléntzi oli itsenäinen kyläkunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Erýmanthoksen kunnaksi yhdessä Farrésin, Leóntion ja Tritaían kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Kaléntzin kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- |
Ágios Geórgios: 100
Avrámi: 68
Bantsaíika: 141
Kaléntzi: 71
Yhteensä: 380
Tapio (metsäalan organisaatio)

Metsänhoitajat selvittävät tien kustannuslaskentaa metsäkeskus Tapion tiekurssilla 1960.
Tapio Oy on suomalainen metsänhoitoon liittyviin neuvonta- ja konsultointipalveluihin erikoistunut yritys, joka palvelee sekä yksityistä että julkista sektoria. Tapio-konserniin kuuluvat emoyhtiö Tapio Oy sekä tytäryhtiö Tapio Palvelut Oy. Tapio Oy tarjoaa metsän ja luonnon asiantuntijapalveluita valtiolle. Tapio Palvelut Oy tarjoaa erilaisia metsätalouden ratkaisuja metsänomistajille, kunnille ja oppilaitoksille sekä tarjoaa paikkatieto-osaamista ja aineistoja digitaalisessa ja painetussa muodossa.
Tapio on toiminut Suomen yksityismetsätalouden kehittäjänä vuodesta 1907 alkaen ja sen organisaatiomuoto on vaihtunut useaan kertaan. Nykyinen osakeyhtiömuotoinen toiminta käynnistyi 1. tammikuuta 2015.
Tapio on julkaissut vuodesta 1933 lähtien Metsälehteä. Metsälehteä edelsi Tapio-lehti, jota ryhdyttiin julkaisemaan heti Suomen Metsäyhdistys Tapion perustamisvuonna 1907.
Tehtävät

Tapio-konserni tarjoaa tutkimukseen perustuvaa tietoa ja asiantuntijapalveluita, Metsälehden palveluita, karttoja, kirjoja, metsäpuiden siemeniä sekä ratkaisuja ja digipalveluita metsien kestävään hyödyntämiseen.
Tapio koordinoi metsänhoidon suositusten valmistelua ja ylläpitoa.
Historia > Perustaminen

Suomen Metsänhoitoyhdistys Tapio perustettiin 3. joulukuuta 1907, kun Metsänystäväin Seura ja Suomen Metsänhoidonystävien Seura Tapio yhdistyivät. Tapio aloitti toimintansa yksityisoikeudellisena yhdistyksenä. Kun yksityismetsälaki tuli voimaan 11. toukokuuta 1928, tuli Keskusmetsäseura Tapiosta tuli suomenkielisten ja Centralskogssällskapet för Skogskulturista ruotsinkielisten metsänhoitolautakuntien keskuselin.
Suomen Metsänhoitoyhdistys Tapio oli yksityismetsätalouden edistämistä johtava ja metsänhoitolautakuntien keskusjärjestönä toimiva yhdistys. Sen jäsenistöön kuului henkilöitä ja ryhmiä, kuten metsänhoitolautakuntia, maanviljelys- ja talousseuroja. Se sai tehtäväkseen myös metsänparannuslain toimeenpanon yksityismetsien osalta. Yhdistys toimi valtion varoilla.
Vuodet 1968–1991 Tapio toimi keskusviraston kaltaisena, ohjaavana ja valvovana organisaationa, nimellä Keskusmetsälautakunta Tapio. Vuosina 1991–1996 se toimi nimellä Metsäkeskus Tapio. Vuosina 1996–2014 nimenä oli Metsätalouden kehittämiskeskus Tapio, joka toimi kehittämis- ja muita metsätalouden palveluja tuottavana edistämisorganisaationa. Tapion toimintaa valvoi ja ohjasi maa- ja metsätalousministeriö. Vuodesta 2015 alkaen Tapio on toiminut osakeyhtiömuotoisena nimillä Tapio Oy ja Tapio Palvelut Oy.
Historia > Yhdistyksen (1907-1927) /Keskusmetsäseuran puheenjohtajat (1928-1976)

kunnallisneuvos Karl Fieandt
maanviljelysneuvos K.A.Wasastjerna
maanviljelysneuvos Lauri Palojärvi
kunnallisneuvos K.E.Linna
Historia > Toimitusjohtajat

A. Benjamin Helander 1929–1946
Nils A. Osara 1947–1952
K. Erkki K. Kalela 1953–1962
V. J. Palosuo 1963–1976
Yhtiöittäminen

Metsätalouden kehittämiskeskus Tapion päätehtävänä oli 31. joulukuuta 2011 saakka kehittää ja koordinoida alueellisten metsäkeskusten valtakunnallista toimintaa ja yhteistyötä. Laki Suomen metsäkeskuksesta 6.5.2011/418 astui voimaan 1. tammikuuta 2012. Tuolloin 13 alueellista metsäkeskusta yhdistyivät Suomen metsäkeskukseksi ja Tapion valtionavulla tuottamat metsäkeskusten kehittämistehtävät siirtyivät uuteen metsäkeskukseen. Samalla Tapion rahoituksen painopiste siirtyi valtionavusta kohti asiakasrahoitteista toimintaa.
Laissa Suomen metsäkeskuksesta Valtioneuvosto oikeutettiin muodostamaan Tapiosta 2014 loppuun mennessä valtion kokonaan omistama ja sille palveluja tuottava yhtiö.
Laki menettelyistä muodostettaessa Metsätalouden kehittämiskeskus Tapio osakeyhtiöksi annettiin 28. marraskuuta 2014.
Aiheesta muualla

Tapio-konserni
| n k  Suomen valtio-omisteiset yhtiöt |
| --- | --- |
Erityistehtävät:  A-Kruunu  Alko  Business Finland  Cinia (77,5 %)  CSC – Tieteen tietotekniikan keskus (70,0 %)  DigiFinland (33,46 %)  FinnHEMS  Finnpilot Pilotage  Finnvera  FVR – Suomen rokotetutkimus (51,0 %)  Gasonia  Governia  Hansel (65,0 %)  HAUS kehittämiskeskus  Hevosopisto (25,0 %)  Ilmastorahasto  Itärata (51,0 %)  Kuntarahoitus (16,0 %)  Liikenteenohjausyhtiö Fintraffic  Länsirata (51,0 %)  Maakuntien tilakeskus  Oppiva Invest  Solidium  STUK International  Suomen Erillisverkot  Suomen Ilmailuopisto (98 %)  Suomen Malmijalostus  Suomen Teollisuussijoitus  Suomi-rata (51,0 %)  Teknologian tutkimuskeskus VTT  Teollisen yhteistyön rahasto (96,04 %)  Työkanava  Veikkaus  Yleisradio 
Strateginen intressi:  Arctia  Boreal Kasvinjalostus (65,0 %)  Finavia  Fingrid (36,9 %)  Gasgrid Finland  Gasum  Leijona Catering  Motiva  Neova (50,1 %)  Patria (50,1 %)  Posti Group  Suomen Lauttaliikenne  Suomen Siemenperunakeskus (22,0 %)  Suomen Viljava  Tapio  VR-Yhtymä 
Sijoitusintressi:  Edita Group  Finnair (55,8 %)  Fortum (51,26 %)  Kemijoki (50,1 %)  Neste (44,22 %)  SSAB (6,3 %)  Suomen Rahapaja 
Solidium:  Anora Group (19,4 %)  Elisa (10,0 %)  Konecranes (11,1 %)  Metso (14,9 %)  Nokia (5,8 %)  Nokian Renkaat (10,10 %)  Outokumpu (15,5 %)  Sampo (6,6 %)  Stora Enso (10,7 %)  Tieto-Evry (10,9 %)  Valmet (10,1 %) 
Päivitetty: 29. tammikuuta 2024
| n k Suomalaiset julkisoikeudelliset yhdistykset |
| --- | --- |
Nykyiset:  Kalatalousalue  Kauppakamari  Keskuskauppakamari  Liikenneturva  Maanpuolustuskoulutusyhdistys  Metsänhoitoyhdistys  Opiskelijakunta  Osakunta  Paliskunta  Riistanhoitoyhdistys  Suomen Asianajajaliitto  Suomen Punainen Risti  Ylioppilaskunta 
Entiset:  Kriminaalihuoltoyhdistys  Metsästäjäin keskusjärjestö  Metsätalouden kehittämiskeskus Tapio  Raha-automaattiyhdistys  Riistanhoitopiiri  Tilusrauhoitusyhdistys
Pekka Soini (yritysjohtaja)

Pekka Antero Soini (18. toukokuuta 1957 Savonlinna – 14. tammikuuta 2025 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja. Hän työskenteli 35 vuotta Sanoman palveluksessa.
Soini aloitti Sanomalla noin vuonna 1980. Hän toimi urallaan muun muassa Sanoma Newsin toimitusjohtajana. Lokakuussa 2013 hänet valittiin perustettavan Sanoma Media Finlandin toimitusjohtajaksi, jona hän toimi vuodesta 2014 maaliskuuhun 2015 asti.
Siirappi

Ruokosokerisiirappia.
Pullo vaahterasiirappia Quebec, Kanada.
Siirappi (arab. شراب‎, sharāb, juoma, latinan kielen kautta surrepo) on paksun viskositeetin omaava lähinnä sokerista koostuva makeuttamiseen käytetty makea neste.
Siirapin viskositeetti johtuu useista vetysidoksista veden ja monia hydroksyyliryhmiä (OH) sisältävän liuenneen sokerin välillä. Tekniikassa ja tieteessä termi siirappi voi tarkoittaa myös muita viskoottisia liuoksia kuin sokeriliuoksia.lähde?
Siirappilajit

Siirappi jaetaan sakkaroosista valmistettuun perinteiseen ruokosokerisiirappiin sekä tärkkelyksestä valmistettuihin tärkkelyssiirappeihin. Lisäksi on olemassa harvemmin käytettyjä siirappeja, jotka  nekin koostuvat sokereista. Näitä ovat esimerkiksi agavesiirappi, palmusiirappi ja vaahterasiirappi.