stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pentti Savolainen (raviohjastaja)
Elämä ja ura

Savolaisen ura hevosten parissa alkoi Toivo Partasen tallipoikana Iitissä sijaitsevassa Marlebäckin kartanossa. 1950-luvun vaihteessa Savolainen opiskeli Salon maamieskoulussa ja toimi aluksi vuokraviljelijänä, kunnes hankki 1960-luvun puolivälissä oman maatilan Mäntsälän Ohkolasta. Hevoskasvatus käynnistyi, kun Savolainen osti Kärkölästa Vekkuli-nimisen siitostamman.
Savolainen muistetaan erityisesti 1970- ja 1980-lukujen menestyshevosistaan Vekseli ja Vekkuliina, joilla hän ohjasti kahdeksan ravikuninkaallisen titteliä. Vekselillä Savolainen saavutti ravikuninkuuden viidesti (1979–1982, 1984) ja Vekkuliinalla kolmasti (1984–1986). Vuonna 1984 hän voitti molemmat tittelit, johon ei Kuninkuusravien historiassa ole pystynyt kukaan muu. Vuonna 1988 Savolainen olisi voittanut kuningatartittelin myös Myrskylinnulla ilman maililla tullutta hylkäystä, joka hänen mukaansa oli aiheeton. Lisäksi Savolaisen kasvattama Vieteri saavutti viisi ravikuninkuutta Kaarlo Partasen ohjastamana ja valmentajana. 1990-luvulle tultaessa Savolainen lopetti vähitellen suomenhevosten jalostamisen ja keskittyi lämminverisiin.
Vuonna 1977 alkaneen Suomen Hippoksen tilastoinnin mukaan Savolainen ohjasti 328 voittoa, mutta todellinen lukumäärä on suurempi. Savolainen päätti ohjastajan uransa vuonna 2002.
Hänen veljensä Antti Savolainen on myös tunnettu hevoskasvattaja, joka Viking -tallillaan keskittyi lämminverisiin.
Pensaspalmut

| Pensaspalmut |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Yksisirkkaiset
Lahko::  Arecales
Heimo::  Palmukasvit
Suku::  Pensaspalmut Rhapis  L.f. ex Aiton
Katso myös
   Pensaspalmut Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pensaspalmut (Rhapis) on palmukasveihin kuuluva kasvisuku. Siihen kuuluu yksitoista lajia, joita kasvaa luonnonvaraisena manner-Aasian kaakkoisosassa ja Indonesiassa Pohjois-Sumatralla. Pensaspalmujen ruokomaiset varret kasvavat pensasmaisesti. Suvun lajit ovat tunnistettavissa lehtimuodostaan, lehdet ovat jakautuneet useiksi säteittäisiksi sormiliuskoiksi. Luonnossa pensaspalmut ovat ainavihantien metsien aluskasveja. Ainakin kahta lajia viljellään huonekasvina.
Lajeja

japaninpensaspalmu (Rhapis excelsa) Kaakkois-Kiina ja Vietnam, tulokaslaji Japanissa.
kiinanpensaspalmu (Rhapis humilis) Kaakkois-Kiina
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Rhapis
Manfred Germar

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Manfred Germar (etualalla) |  Manfred Germar (etualalla) |  Manfred Germar (etualalla) |  |
Maa:   Länsi-Saksa
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Melbourne 1956 | 4×100 metriä |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tukholma 1958 | 200 metriä |  |
|  Kultaa | Tukholma 1958 | 4×100 metriä |  |
|  Kultaa | Belgrad 1962 | 4×100 metriä |  |
|  Hopeaa | Tukholma 1958 | 100 metriä |  |
Manfred Germar (s. 10. maaliskuuta 1935 Köln) on saksalainen entinen pikajuoksija.
Germar oli mukana voittamassa Melbournen olympialaisista 1956 4 × 100 metrin viestipronssia Lothar Knörzerin, Leonhard Pohlin ja Heinz Füttererin kanssa. Vuoden 1958 EM-kilpailuista hän voitti kolme mitalia: kultaa 200 metriltä ja pikaviestistä sekä hopeaa 100 metriltä.
Germar voitti universiadeissa kultaa 200 metrillä Pariisissa 1957.
Paul Uotila

| Paul Uotila> Henkilötiedot.Muusikko |
| --- | --- |
Taiteilijanimi:  Paul Elias
Laulukielet:  suomi, englanti
Tyylilajit:  pop
Soittimet:  basso, kantele, kitara, kontrabasso, piano, ukulele
Yhtyeet:  Satin Circus
Levy-yhtiöt:  Universal Music
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Paul Elias Michael Uotila on suomalainen laulaja-lauluntekijä. Hän on julkaissut musiikkia soolona artistinimellään Paul Elias sekä Satin Circus -yhtyeessä basisti-laulajana. Hän on työskennellyt myös mallina.
Uotila kirjoitti ensimmäisen suomenkielisen kappaleensa vuonna 2014. Levytyssopimuksen Universal Musicin kanssa hän solmi huhtikuussa 2018 ja esikoissingle ”Mitä sil on välii” julkaistiin syyskuussa 2018. Esikoisalbuminsa Luonnonvoimii hän julkaisi syyskuussa 2020. Siltä julkaistiin yhteensä seitsemän singleä.
Vuonna 2021 Uotila on yksi Selviytyjät Suomi -ohjelman kuudennen tuotantokauden kilpailijoista. Uotila tuli kilpailun toiseksi.
Uotilan isoisä oli taiteilija Gunnar Uotila.
Diskografia > Albumit

| Nimi | Julkaisutiedot | Lista> Albumilista | Myynti |
| --- | --- | --- | --- |
| Luonnonvoimii |  Julkaistu: 11. syyskuuta 2020  Formaatti: digitaalinen  Levy-yhtiö: Universal Music |  |  |
| Post sinä |  Julkaistu: 28. syyskuuta 2023  Formaatti: digitaalinen  Levy-yhtiö: Universal Music |  |  |
Diskografia > Singlet

| Nimi | Vuosi | Listasijoitukset> Single-lista | Listasijoitukset> Radio- lista | Albumi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ”Mitä sil on välii” | 2018 | – | – | Luonnonvoimii |
| ”180°” | 2018 | – | – | Luonnonvoimii |
| ”Muistuta mua” | 2019 | – | – | Luonnonvoimii |
| ”Korkeenpaikanpelko” | 2019 | – | – | Luonnonvoimii |
| ”Kontula” | 2020 | – | – | Luonnonvoimii |
| ”Pelastetaan maailma yhdessä” | 2020 | – | – |  |
| ”Mon Chéri” | 2020 | – | – | Luonnonvoimii |
| ”Luonnonvoimii” | 2020 | – | – | Luonnonvoimii |
| ”Sanat takas” | 2021 | – | – | Post sinä |
| ”Pimeän värit” | 2021 | – | – | Post sinä |
| ”Kato kun mä meen” | 2022 | – | – | Post sinä |
| ”Post sinä” | 2022 | – | – | Post sinä |
| ”Karoliina” | 2023 | – | – | Post sinä |
| ”Kolhut ja traumat” | 2023 | – | – | Post sinä |
Diskografia > Musiikkivideot

Muistuta mua (2019 – ohj. Samu)
Korkeenpaikanpelko (2019 – ohj. Mikko Kananoja)
Kato kun mä meen (2022 – ohj. Tony Heino)
Aiheesta muualla

Paul Uotilan tekemiä kappaleita Fono.fi-äänitetietokannassa
László Tóth (piispa)

László Tóth (21. huhtikuuta 1912 Csakberény – 6. heinäkuuta 1997) oli unkarilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 23. kesäkuuta 1935 ja nimitettiin Veszprémin hiippakunnan (nykyinen arkkihiippakunta) vihkipiispaksi sekä Baian titulaaripiispaksi 2. huhtikuuta 1976. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi László Lékai, jota avustivat Imre Kisberk ja László Kádár.
Tóth jäi eläkkeelle 5. kesäkuuta 1987.
Pentobromitaali

Pentobromital-lääkepakkaus
Pentobromitaali on barbituraattijohdos joka tunnetaan voimakkaana, bromia sisältävänä versiona pentobarbitaalista.
Pentobromitaali aiheuttaa aistiharhoja, ja sen valmistus ja myynti on lopetettu useissa maissa 1980-luvun aikana tai siihen mennessä sen korkean väärinkäyttöpotentiaalin ja yliannostusriskin vuoksi.
Pentobromitaalia käytettiin unilääkkeenä, ja sen kauppanimi oli Pentobromital. Sitä myytiin paljon katukaupassa lempinimellä "Penta", yleensä yhden markan kappalehintaan.
Pensseliheinät

| Pensseliheinät |
| --- | --- |
 Pensseliheinä (Dasypyrum villosum)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Yläkaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Suku::  Pensseliheinät Dasypyrum  (Coss. & Durieu) T.Durand
Katso myös
   Pensseliheinät Wikispeciesissä   Pensseliheinät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pensseliheinät (Dasypyrum) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Sukuun luetaan nykyisin kuuluvaksi vain kaksi lajia, joista voidaan erottaa erilaisia muunnoksia.
Lajeja

Dasypyrum hordeaceum
Dasypyrum villosum – pensseliheinä
Pattijoki (joki)

| Pattijoki |
| --- | --- |
 Pattijoen museosilta
Alkulähde:  Haukilampi, Möykkyperän kylä, Vihanti
Laskupaikka:  Perämeri, Raahe
Maat:  Suomi
Pituus:  34 km
Alkulähteen korkeus:  97 m
Valuma-alue:  141 km²
Pattijoki on joki Pohjois-Pohjanmaalla Vihannin ja Raahen alueilla. Joki saa alkunsa Vihannin Möykkyperän kylän Haukilammesta ja laskee Perämereen Raahen kaupungin alueella. Joen pituus on noin 34 kilometriä. Osa Pattijoen vedestä on ohjattu Haapajärven tekojärveen noin 2,4 kilometrin pituista kanavaa pitkin.
Pattijokea on perattu useaan otteeseen tulvien ehkäisemiseksi. Lisäksi jokea on suoristettu ja siihen on rakennettu kolme pohjapatoa Pattijoen kirkonkylän kohdalle.
Nationalismi Euroopassa

Nationalismi on modernin kansallisvaltion kehityksen ideologinen perusta. Leon Baradatin mukaan nationalismi ”vetoaa ihmisiä samaistumaan oman kansallisryhmänsä intresseihin ja tukemaan valtion – kansallisvaltion – luomista niiden intressien puoltamiseksi.” Nationalismi oli tärkeä tekijä Euroopan kehityksessä. 1800-luvulla romanttisen nationalismin aalto pyyhälsi Euroopan halki muuttaen sen valtioita. Jotkut uusista valtioista, kuten Saksa ja Italia, muodostettiin yhdistämällä useita yhteisen ”kansallisidentiteetin” omaavia alueellisia valtioita. Toiset, kuten Kreikka, Serbia, Puola, Romania ja Bulgaria muodostuivat kansannousujen tuloksena Osmanien valtakuntaa ja Venäjää vastaan. Nationalismi oli se ideologinen sysäys, joka muutti Euroopan vuosisadan kuluessa. Monarkioiden ja ulkomaiden hallinta alueista korvattiin itsemääräämisoikeudella ja vastikään luoduilla kansallishallituksilla.
Ranskan suuri vallankumous

Vuoden 1789 vallankumous Ranskassa oli merkittävä eurooppalaisen nationalismin lähtölaukaus, jonka jälkeen Napoleonin armeijat levittivät kansallisuusaatetta ympäri Euroopan. Kansojen itsemääräämisoikeuden lisäksi levisi muualle Eurooppaan kansanarmeijan ajatus, mikä muutti tapaa käydä sotaa, sekä ajatus äidinkielen ratkaisevasta merkityksestä opetuksessa ja opiskelussa. Kansanarmeija osoittautui motivoituneemmaksi ja tehokkaammaksi kuin ammattiarmeija ja äidinkieli paremmaksi opetuskieleksi kuin toisten kulttuurien aiemmin luomat kielet (latina, kirkkoslaavi). 1700-luvun lopulla alkoi Euroopassa kehitys, joka muutti koululaitokset ja valtiot kansallisuuteen perustuviksi.
Vallankumouksenjälkeistä Ranskaa on pidetty ensimmäisenä kansallisvaltiona.
1800-luku > Kulttuuri

Runoilijat ja tutkijat olivat ensimmäisiä, jotka alkoivat korostaa kansallisen kulttuurin ja historian merkitystä. He alkoivat kehittää kansallisia kieliä yleiskielen tasolle, mikä vähensi alueellisia murre-eroja. Samalla he loivat perustaa kansallisvaltioon tähtääville poliittisille vaatimuksille. Pitkä maantieteellinen etäisyys viivytti vaikutteiden leviämistä. Hengeltään kansallisromanttinen kirjallinen suuntaus, joka sai usein ilmiasunsa runoudessa, oli valtavirtaa läntisessä Euroopassa 1800-luvun ensimmäisellä neljänneksellä. Virossa ja Latviassa, missä kanta-asukkaiden itse tuottama kirjallisuus syntyi vasta 1800-luvun puolivälin tienoilla, kansallisromanttinen tyyli tuli tuolloin vallitsevaksi. Kullekin Baltian kansalle luotiin 1900-luvun alkuun mennessä omat standardoidut kirjakielet, minkä jälkeen virolla, latvialla ja liettualla oli mahdollista ilmaista itseään kaikissa asioissa.
1800-luku > Serbia

Autonominen Serbian ruhtinaskunta perustettiin Osmanien valtakuntaan vuonna 1817 kahden kansannousun lopputuloksena. Kapinajohtajia olivat vapaustaistelijat Karađorđe ja Miloš Obrenović. Kansainvälinen yhteisö tunnusti Serbian ruhtinaskunnan itsenäisyyden vuonna 1878. Ruhtinaskunnasta muodostettiin kuningaskunta vuonna 1882, ja ruhtinas Milan Obrenovićista kruunattiin kuningas, joka otti nimen Milan I. Nationalismi oli Serbiassa ensisijassa keskiluokan aate.
1800-luku > Kreikka

Kreikan itsenäisyyttä ajamaan perustettiin vuonna 1814 Odessassa Venäjällä seura nimeltä Filikí Etaireía. Myös filhelleenit tukivat Kreikan itsenäistymistä. Kreikka irtautui Osmanien valtakunnasta vuosina 1821–1829 käydyn vapaussodan lopputuloksena. Vuonna 1832 Euroopan suurvallat tunnustivat Lontoon konferenssissa Kreikan itsenäisyyden. Kreikan kuningaskunnassa asui kreikkalaisia alle kolmasosa Lähi-idän alueen kaikista kreikkalaisista. Uuden baijerilaisen kuninkaan Oton takia Kreikan armeija koostui baijerilaisista.
Pääministeri Ioánnis Koléttis esitteli perustuslain uudistamista koskeneen neuvottelun yhteydessä vuonna 1844 kuninkaalle ajatuksen (Megáli idéa) kaikkien kreikkalaisten asuttamien alueiden yhdistämisestä yhdeksi valtioksi. Se oli suurisuuntainen nationalistinen pyrkimys, josta jatkossa tuli osa Kreikan ulkopolitiikkaa.
1800-luku > Belgia

Ranskan heinäkuun vallankumouksen seurauksena Belgiassa puhkesi levottomuuksia. Tyytymättömyyden taustalla oli etnisten ryhmien välinen epäsuhta vallanjaossa: belgialaisia oli enemmistö väestöstä, mutta parlamentissa heillä oli vain sama määrä edustajapaikkoja kuin hollantilaisilla. Mellakat alkoivat Brysselissä elokuussa 1830. Seuraavana vuonna Belgia erosi Alankomaista ja itsenäistyi omaksi kuningaskunnakseen. Alankomaat tunnusti Belgian eron vuonna 1839.
1800-luku > Euroopan hullu vuosi

Monikansallisessa Itävallan keisarikunnassa nationalismin nousu synnytti kapinaliikkeitä vuonna 1848. Kapinat leimahtivat liekkeihin Prahassa, Wienissä ja Milanossa. Unkarissa puhkesi vallankumous. Ne kaikki kuitenkin tukahdutettiin. Valakian ruhtinaskunnassa vallankumoukselliset perustivat väliaikaisen hallituksen panemaan toimeen uudistuksia, mutta Venäjän armeija esti uudistukset miehittämällä syyskuussa Bukarestin. Frankfurtissa järjestettiin kansalliskokous, jossa keskusteltiin yhtenäisen Saksan valtion muodostamisesta.
1800-luku > Romania

Vuonna 1859 Moldavian ja Valakian kansalliskokoukset valitsivat kasvavan kansallistunteen siivittämänä Alexandru Ioan Cuzan molempien ruhtinaskuntien yhteiseksi hallitsijaksi, mikä johti seuraavien vuosien aikana Romanian kuningaskunnan  syntyyn.
1800-luku > Italia

Apenniinien niemimaalla sijaitseva Italia yhdistyi kansallisvaltioksi pitkän ja vaiheikkaan kehityksen tuloksena. Salaseura Carbonari oli perustettu jo vuonna 1807. Merkittävän sysäyksen italian yhdistymisliikkeelle antoivat ranskalaiset suuren vallankumouksen ja Napoleonin sotien aikana. Italian ensimmäinen kansallinen parlamentti kokoontui 18. helmikuuta 1861, ja se julisti Italian kuningaskunnaksi. Viktor Emanuel valittiin Italian kuninkaaksi maaliskuun 17. päivänä. Vuonna 1866 Venetsia liitettiin Italian kuningaskuntaan Itävaltaa vastaan käydyn sodan jälkeen. Sodan italialaisia sankareita oli Giuseppe Garibaldi.
Osa italiankielisistä alueista jäi Itävalta-Unkarin haltuun. Noita alueita alettiin Italiassa kutsua nimellä L'Italia irredenta ("vapauttamaton Italia")  Niitä olivat erityisesti Etelä-Tiroli ja Istrian niemimaa, jotka ensimmäisen maailmansodan jälkeen liitettiinkin Italiaan. Toisen maailmansodan jälkeen suurin osa Istriaa annettiin Jugoslavialle.
1800-luku > Saksan keisarikunta

Saksan yhdistyminen liitti nykyisen Saksan alueen valtiot Preussin johdolla yhdeksi valtioksi nimeltä Saksan keisarikunta. Tärkeä yhdistävä tekijä oli saksan kieli. Virallisesti yhdistyminen tapahtui 18. tammikuuta 1871 Ranskassa Versailles’n palatsin Peilisalissa, minne Saksan ruhtinaat olivat kokoontuneet julistamaan Preussin kuninkaan Vilhelm I:n Saksan keisariksi sen jälkeen, kun Ranska oli kärsinyt tappion Ranskan–Preussin sodassa. Merkittävin henkilö päätöksen taustalla oli Preussin pääministeri Otto von Bismarck.
Uudessa keisarikunnassa aloitettiin vähemmistökansallisuuksien saksalaistaminen. Saksalaistamispolitiikka oli suunnattu erityisesti Länsi-Preussin, Sleesian ja Posenin puolalaisvähemmistöjä vastaan.
1800-luku > Bulgaria

Koulutus näytteli suurta osaa bulgarialaisten kansallisessa heräämisessä. Vuonna 1835 perustettiin Gabrovossa ensimmäinen koulu, joka antoi opetusta bulgarian kielellä. Lähetystyöntekijöiden ansiosta perustettiin Samokovissa vuonna 1856 amerikkalainen lukio. Vuoteen 1870 mennessä kouluja, joihin usein oli liitetty kirjasto, oli perustettu parisen tuhatta.
Kansallisuusliike kohdistui aluksi ensisijaisesti kreikkalaisia ja ortodoksista kirkkoa vastaan, toissijaisesti turkkilaisia vastaan. Nationalistit halusivat itsenäisen bulgarialaisen kirkon, mikä johti skismaan Konstantinopolin patriarkaatin kanssa. Vuonna 1876 puhkesi kapina Osmanien valtakuntaa vastaan. Turkkilaiset kukistivat kapinan verisesti, mikä herätti kansainvälistä huomiota. Turkin sodan jälkeen pidetyssä Berliinin kongressissa suurvallat sopivat Bulgarian autonomisen ruhtinaskunnan perustamisesta.
1800-luku > Baltia

Kansallinen herääminen Venäjän keisarikunnan läntisissä osissa törmäsi 1880-luvulta alkaen toimeenpantuun venäläistämispolitiikkaan. Baltiassa keskusvallan asenne kansallisuusliikkeisiin muuttui selvästi Aleksanteri III:n valtaannousun myötä. Sensuuria kiristettiin, ja Viron ja Latvian kansallisten liikkeiden toimintaa ryhdyttiin vaikeuttamaan lakkauttamalla sanomalehtiä ja rajoittamalla yhdistysten perustamista. Myös koululaitoksia venäläistettiin. Venäläistämisen seurauksena Viron ja Latvian kansalliset liikkeet lamautuivat 1880-luvun jälkipuolella ja 1890-luvun alkupuolella, mutta 1890-luvun jälkipuolella Baltian kansallisten liikkeiden johtoon astui uusi sukupolvi, minkä jälkeen kansallismielistä toimintaa alettiin harjoittaa entistä määrätietoisemmin. Kansallisuusliikkeet hyökkäsivät saksalaista ja puolalaista yläluokkaa vastaan sillä perusteella, että vieraskielinen etninen vähemmistö ei ollut oikeutettu hallitsemaan enemmistön muodostavaa kantaväestöä. Vuosisadan vaihteen jälkeen Baltian kansallisuusliikkeissä painottuivat aiempaa enemmän sosiaaliset kysymykset.
1800-luku > Suomi

Suomen suuriruhtinaskunnassa helmikuun manifesti käynnisti ensimmäisen sortokauden.
1900-luku > Irlanti

Vuonna 1905 perustettiin Irlannissa kansallismielinen Sinn Féin -puolue ajamaan Yhdistyneeseen kuningaskuntaan kuuluneen Irlannin itsenäisyyttä. Irlantilaisnationalistit perustivat vuonna 1913 puolisotilaallisen järjestön, joka kuitenkin hajosi ensimmäisen maailmansodan puhjettua. Vuonna 1919 perustettiin separatistinen terroristijärjestö nimeltä Irlannin tasavaltalaisarmeija. Irlannin vapaussota käytiin Yhdistyneen kuningaskunnan ja IRA:n välillä vuosina 1919–21. Sen lopputuloksena syntyi Irlannin vapaavaltio ja myöhemmin itsenäinen Irlannin tasavalta, mutta Pohjois-Irlanti jäi Yhdistyneelle kuningaskunnalle.
1900-luku > Ober Ost

Latviaan, Liettuaan ja Valko-Venäjälle ensimmäisen maailmansodan aikana muodostetulla saksalaisten sotilashallintoalueella, jonka nimi oli Ober Ost, ryhdyttiin valmistelemaan tulevaa saksalaistamista määräämällä saksa ainoaksi sallituksi kieleksi. Saksalaisten siirtolaisten asuttamista alueelle suunniteltiin, mutta suunnitelmia ei ehditty toteuttaa ennen sodan päättymistä. Liettuan yhteiskunnallisen elämän johtavat henkilöt vakuuttuivat vuoden 1915 kuluessa siitä, että oli pyrittävä maan itsenäisyyden palauttamiseen heti sopivan tilaisuuden tullen. Latviassa itsenäisyysajatuksia alkoi herätä vasta vuoden 1917 aikana. Riika antautui saksalaisille 22. elokuuta 1917.
Liettuan maaneuvosto antoi 16. helmikuuta 1918 julistuksen Liettuan täydellisestä itsenäisyydestä. Saksalaiset miehittäjät torjuivat sen aluksi, mutta maaliskuussa he kuitenkin tunnustivat Liettuan valtion luopumatta sen hallinnasta.
1900-luku > Separatismi Venäjällä

Venäjällä vuoden 1917 maaliskuussa tapahtunut vallankumous käynnisti aktiivisen poliittisen toiminnan Virossa, Latviassa, Liettuassa ja Suomessa. Venäjän väliaikaiselta hallitukselta vaadittiin toisaalta virolaisten, toisaalta latvialaisten asuttamien alueiden yhdistämistä omiksi kansallisiksi hallintoyksiköikseen, joilla olisi autonominen asema osana Venäjää. 40 000 virolaista osallistui painostusmarssiin Petrogradissa, minkä jälkeen Venäjän väliaikainen hallitus suostui vaatimuksiin Viron osalta 30. maaliskuuta. Liivinmaan pohjoisosa yhdistettiin Vironmaan provinssiin, jolloin syntyi yhtenäinen hallinnollinen alue Viron kuvernementti, joka vastasi etnisten virolaisten asuttamaa aluetta. Latvian osalta Latgallian kysymys oli esteenä: hallitus kieltäytyi yhdistämästä venäläisten osin asuttamaa maakuntaa Latvian yhteyteen. Myös Liettuan poliittisten johtajien vetoomukset itsehallinnon puolesta, jotka saksalaiset miehittäjät olivat sallineet tehtävän, Venäjän väliaikainen hallitus torjui. Suomessa itsenäisyyttä lähdettiin tavoittelemaan P. E. Svinhufvudin johdolla.
Lokakuun vallankumous ja täysimittaisen saksalaismiehityksen uhka antoivat virolaisille ja latvialaisille sysäyksen tavoitella täyttä itsenäisyyttä. Viron maapäivät julistautui Viron ylimmäksi käskynhaltijaksi 15. marraskuuta 1917. Muutamaa päivää myöhemmin Latvian väliaikainen kansalliskomitea julistautui Valgassa Latvian kansan ainoaksi lailliseksi edustajaksi. Samaan aikaan saksalaisten miehittämässä Riiassa kokoontui demokraattinen ryhmittymä, joka hahmotteli Latvian itsemääräämisoikeuden periaatteita. Suomen eduskunta antoi itsenäisyysjulistuksen 6. joulukuuta.
1900-luku > Ensimmäisen maailmansodan jälkeen

Kansallisuusaate vaikutti voimakkaasti ihmisiin Itä- ja Keski-Euroopassa ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Puolan kysymys oli yksi tärkeimmistä Pariisin rauhankonferenssin asioista. Kansallismieliset puolalaiset olivat kapinoineet useita kertoja vieraita vallanpitäjiä vastaan vuodesta 1806 lähtien. Woodrow Wilson kannatti kansojen itsemääräämisoikeutta. Hänen neljäntoista kohdan ohjelmaansa sisältyi vaatimus, jonka mukaan Puolasta oli tehtävä itsenäinen valtio niin, että siihen kuuluisivat puolalaisen väestön kiistattomasti asuttamat alueet. Habsburgien ja Romanovien sukujen hallitsemien imperiumien tilalle syntyi Puolan lisäksi joukko muita uusia kansallisvaltioita: Suomi, Viro, Latvia, Liettua, Jugoslavia, Itävallan tasavalta, Unkari ja Tšekkoslovakia. Kantaväestön osuus tosin vaihteli. Baltian maat olivat selkeitä kansallisvaltioita, mutta Tšekkoslovakiassa ja Jugoslaviassa mikään etninen ryhmä ei yltänyt 50 prosentin osuuteen koko väestöstä. Puolassa taas puolalaisten osuus oli selvästi pienempi kuin kantaväestön Baltian maissa.
Puolasta tuli seuraavina vuosina sen käymien kuuden sodan myötä esimerkki etnisyyden pohjalle perustettujen uusien valtioiden rakentamisen vaikeudesta. Uuden valtion lopulliset rajat määriteltiin sotimalla. Yksi kiistanalaisimmista alueista oli Galitsia, missä asui puolalaisten lisäksi muitakin etnisiä ryhmiä (mm. ruteeneja, ukrainalaisia ja juutalaisia). Liettuan kanssa puhjennut kiista Vilnan kaupungista, missä asui paljon puolalaisia ja juutalaisia mutta vain vähän liettualaisia, oli pitkäaikainen. Puolan kannalta kysymystä Vilnan omistuksesta hankaloitti se, että kaupunkia ympäröivällä maaseudulla asui enemmän liettualaisia kuin puolalaisia.
Virossa hyväksyttiin vuonna 1925 ainutlaatuinen etnisten vähemmistöjen kulttuuriautonomialaki, joka salli kaikille vähintään 3000 hengen kokoisten vähemmistöjen perustaa itselleen kulttuuriset itsehallintoelimet.
Italiassa oli Benito Mussolinin vuonna 1919 perustaman järjestön myötä syntynyt uusi aate, joka sisälsi militarismiin sekoitettuja äärinationalistisia aineksia: fasismi. Saksassa Mussolinin hengenheimolainen oli Adolf Hitler, joka nousi kansallissosialistisen puolueen johtoon. Kansallissosialistit käyttivät vaalipropagandassaan iskulausetta ”Ein Volk, ein Reich, ein Führer” (”Yksi kansa, yksi valtakunta, yksi johtaja”). Heidän ideologiaansa vaikuttivat pangermanismi ja ajatus Suur-Saksan luomisesta.
Fasismivaikutteinen äärikansallismielisyys nousi suosioon 1930-luvulla eri puolilla Eurooppaa. Kannatusta saivat puolueet, jotka vakuuttivat paremman tulevaisuuden koittavan kansalliseen yhtenäisyyteen siirtymisen ja vallankeskityksen avulla.