stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kalevan kisat 1936

Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1936 Turussa 22.–23. elokuuta. Kalevan maljan voitti Helsingin Kisa-Veikot. Viisiottelu oli ohjelmassa viimeistä kertaa. Sen lajit olivat pituushyppy, keihäänheitto, 200 m juoksu, kiekonheitto ja 1 500 m juoksu. 3 000 metrin estejuoksu (5. heinäkuuta), kymmenottelu (4.–5. heinäkuuta) ja  25 000 metrin juoksu (13. syyskuuta) kilpailtiin Tampereella.
Mitalistit

| Laji | Kultaa | Aika /  tulos | Hopeaa | Aika /  tulos | Pronssia | Aika /  tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m | Aki Tammisto | 11,2 | Åke Lindfors | 11,3 | Palle Virtanen | 11,3 |
| 200 m | Aki Tammisto | 22,0 | Åke Lindfors | 22,3 | Palle Virtanen | 22,7 |
| 400 m | Bertel Storskrubb | 50,4 | Tauno Peussa | 50,4 | Heikki Mäkinen | 50,5 |
| 800 m | Ossi Teileri | 1.55,8 | Kosti Kurkela | 1.57,2 | Niilo Hartikka | 1.57,2 |
| 1 500 m | Martti Matilainen | 3.58,8 | Toivo Sarkama | 3.59,2 | Toivo Hoppania | 3.59,9 |
| 5 000 m | Gunnar Höckert | 14.48,5 | Arvo Askola | 14.49,8 | Oiva Lämsä | 14.54,7 |
| 10 000 m | Toivo Loukola | 32.05,4 | Lauri Virtanen | 32.08,5 | Eero Riikonen | 32.16,7 |
| 25 000 m | Ilmari Kuokka | 1.27.59,0 | Frans Lahti | 1.28.15,6 | Emil Kukkonen | 1.28.33,4 |
| 110 m aidat | Bengt Sjöstedt | 15,6 | Veikko Jussila | 2,6 m jäljessä | Hans-Jörgen Sjöstedt | 4 m jäljessä |
| 400 m aidat | Yrjö Nora | 55,8 | Arvo Salmela | 56,6 | Thure Hytönen | 57,4 |
| 3 000 m esteet | Volmari Iso-Hollo | 9.16,0 | Martti Matilainen | 9.20,6 | Kaarlo Tuominen | 9.26,2 |
| Korkeushyppy | Kalevi Kotkas | 197 | Veikko Peräsalo | 195 | Lauri Kalima | 195 |
| Seiväshyppy | Aulis Reinikka | 380 | Urho Saariaho | 380 | Eijo Vesanen | 370 |
| Pituushyppy | Aaro Laine | 704 | Kauko Simola | 703 | Kalevi Luoma | 702 |
| Kolmiloikka | Onni Rajasaari | 15,05 | Kaarlo Ilovaara | 14,83 | Heikki Simola | 14,70 |
| Kuulantyöntö | Sulo Bärlund | 15,63 | Risto Kuntsi | 14,67 | Rurik Backman | 14,46 |
| Kiekonheitto | Kalevi Kotkas | 45,20 | Heikki Taskinen | 44,68 | Kaarlo Ackren | 43,08 |
| Moukarinheitto | Gustaf Koutonen | 51,33 | Sulo Pärni | 50,54 | Sulo Heino | 49,19 |
| Keihäänheitto | Yrjö Nikkanen | 73,27 | Hugo Vainio | 67,87 | Kalervo Toivonen | 67,42 |
| Viisiottelu | Matti Sippala | 3315 | Kalervo Toivonen | 3038 | Urho Vilppunen | 2920 |
| Kymmenottelu | Martti Tolamo | 6521 | Aulis Reinikka | 6358 | Arvi Andersson | 6030 |
Kalevan kisat 1940

Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1940 Tampereella 24.–26. elokuuta. Kilpailupaikkana oli Pyynikin kenttä. Kalevan maljan voitti Helsingin Kisa-Veikot.
Mitalistit

| Laji | Kultaa | Aika /  tulos | Hopeaa | Aika /  tulos | Pronssia | Aika /  tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m | Nils Kronqvist | 10,9 | Aki Tammisto | 11,1 | Gunnar Högnäs | 11,2 |
| 200 m | Aki Tammisto | 22,1 | Nils Kronqvist | 22,2 | Gunnar Högnäs | 22,5 |
| 400 m | Arvi Tonteri | 50,4 | Sakari Aarniala | 50,6 | Mered Merisavo | 50,8 |
| 800 m | Aarne Kainlauri | 1.57,8 | Jarl Vallikari | 1.58,2 | Runar Björklöf | 1.59,3 |
| 1 500 m | Toivo Sarkama | 3.56,0 | Martti Salovaara | 3.59,8 | Sulo Jousenlahti | 4.01,0 |
| 5 000 m | Veikko Tuominen | 14.31,8 | Taisto Mäki | 14.32,0 | Matti Järvinen | 14.33,8 |
| 10 000 m | Taisto Mäki | 30.39,4 | Evert Heinström | 30.50,8 | Veikko Virtapohja | 30.52,0 |
| 110 m aidat | Veikko Jussila | 15,0 | Väinö Suvivuo | 15,3 | Nils Fabricius | 15,6 |
| 200 m aidat | Bertel Storskrubb | 24,8 | Jukka Huovinen | 25,4 | Erkki Virta | 25,4 |
| 400 m aidat | Bertel Storskrubb | 53,3 | Erkki Virta | 54,4 | Nils Fabricius | 56,4 |
| 3 000 m esteet | Kauko Pekuri | 9.17,6 | Kaarlo Tuominen | 9.20,8 | Alf Lindblad | 9.28,4 |
| Maraton | Väinö Muinonen | 2.40.53,8 | Mauno Tarkiainen | 2.44.48,4 | Frans Lahti | 2.46.32,0 |
| Korkeushyppy | Nils Nicklén | 190 | Veikko Peräsalo | 190 | Kalervo af Ursin | 185 |
| Seiväshyppy | Aulis Reinikka | 410 | Eero Lähdesmäki | 410 | Veikko Kairento Paavo Korpela | 380 |
| Pituushyppy | Birger Lindberg | 703 | Kalevi Luoma | 698 | Hannes Sonck | 696 |
| Kolmiloikka | Jouko Norén | 15,00 | Onni Rajasaari | 14,94 | Kaarlo Ilovaara | 14,53 |
| Kuulantyöntö | Sulo Bärlund | 14,84 | Risto Kuntsi | 14,61 | Paavo Lehtinen | 14,55 |
| Kiekonheitto | Vilho Hänninen | 45,95 | Oiva Mentula | 44,35 | Elis Backnäs | 43,63 |
| Moukarinheitto | Uuno Veirilä | 54,29 | Gösta Hannula | 51,99 | Sulo Heino | 51,23 |
| Keihäänheitto | Matti Järvinen | 74,24 | Yrjö Nikkanen | 73,18 | Matti Mikkola | 70,04 |
| 30 km kävely | Hjalmar Ruotsalainen | 2.47.13,6 | Iivari Salminen | 2.49.45,8 | S. Savolainen | 3.00.15,0 |
| Kymmenottelu | Hannes Sonck | 6060 | Antti Sammallahti | 5809 | Jouko Rekola | 5572 |
Kaksikielinen keramiikka

Kaksikielisen vatsa-amforan mustakuviopuoli. Andokides-maalari, n. 520–510 eaa. Kuvituksessa Athene ja Herakles.
Saman vaasin punakuviopuoli, sama kuva-aihe.
Kaksikielinen keramiikka eli bilinguaalinen keramiikka (kaksikielinen/bilinguaalinen tyyli) on nimitys antiikin kreikkalaiselle keramiikalle, joka yhdisteli musta- ja punakuviotekniikkaa. Kyseisen kaltaista keramiikkaa tuotettiin siirtymävaiheessa mustakuviotekniikasta punakuviotekniikkaan 500-luvun eaa. lopulla ja 400-luvun eaa. alussa.
Historia

Kaksikielistä keramiikkaa tuotettiin arkaaisen kauden lopulla. Sen kehittäjänä pidetään niin kutsuttua Andokides-maalaria, joka maalasi savenvalaja Andokideen vaaseja, noin vuonna 530 eaa. Tekniikkaa käytettiin ennen kaikkea tyypin A vatsa-amforoissa sekä silmämaljoissa. Sekä mustakuvio-osa että punakuvio-osa vaasista oli yleensä saman vaasimaalarin tuotantoa, mutta joissakin tapauksissa tämä ei ole selvää. Tekniikkaa käytettiin suhteellisen lyhyen aikaan.
Historia > Maalareita

Andokides-maalari (aktiivisena n. 530–510 eaa.)
Epiktetos (n. 520–490 eaa.)
Lysippides-maalari (mahdollisesti sama kuin Andokides-maalari) (n. 520–510 eaa.)
Oltos (n. 525–500 eaa.)
Psiaks (n. 525–505 eaa.)
Tekniikka

Kaksikielisessä tekniikassa osa vaasista maalattiin mustakuviotekniikalla ja osa punakuviotekniikalla. Amforoissa eri tekniikoita käytettiin usein vastakkaisilla kyljillä. Joissakin amforoissa vaasin kummallakin puolella oli muutoin sama kuva. Silmämaljoissa ja muissa kylikseissä sisäpuolen kuvitus oli yleensä mustakuviotekniikalla ja ulkopuolen kuvitus punakuviotekniikalla.
Amforoissa vaasin pohjavärinä oli musta, kuten punakuviokeramiikassa. Vaasin kyljen poikki kulki kuitenkin paksu punainen eli savenvärinen nauha. Mustakuviotekniikkaa käyttäneessä vaasin puoliskossa hahmot oli tehty tähän nauhaan mustalla. Punakuviotekniikkaa käyttäneessä puoliskossa nauhan sisäosissa oli musta alue, jossa hahmot olivat punaisella. Kylikseissä sisäosan tondo saattoi olla tehty esimerkiksi punaisena ympyränä mustalle taustalle, ja hahmo mustakuvioisena tähän ympyrään.
Esimerkkejä

Silmämaljan tondo, n. 520 eaa.
Minotauros-kyliks, n. 515 eaa.
Vatsa-amfora, n. 510 eaa.
Nikostheeninen kyliks, n. 510–500 eaa.
Kyliksin tondo, n. 510–500 eaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta kaksikielinen keramiikka Wikimedia Commonsissa
Eusebius (paavi)

| Eusebius |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Kuollut: 17. elokuuta 309 Sisilia
Paavi
Paavius alkoi:  18. huhtikuuta 309
Paavius päättyi:  17. elokuuta 309
Edeltäjä:  Pyhä Marcellus I
Seuraaja:  Pyhä Miltiades
Pyhä Eusebius (k. 17. elokuuta 309) oli kreikkalaissyntyinen katolisen kirkon 31. paavina 18. huhtikuuta 309 –17. elokuuta 309. Hänen paaviutensa kesti ainoastaan neljä kuukautta, josta ajasta suurimman osan hän vietti maanpaossa Sisiliassa.
Kaksoset

Kaksoset ovat samasta raskaudesta syntyvä jälkeläispari.
Kaksostyypit

Samanmunaiset kaksoset eli identtiset kaksoset eli monotsygoottiset kaksoset syntyvät yhdestä jakautuneesta tsygootista eli hedelmöittyneestä munasolusta ja ovat perimältään ja genotyypiltään täysin samanlaiset eli identtiset.
Identtisiä kaksosia käytetään kaksostutkimuksissa. Toisiinsa kiinnittyneet kaksoset eli niin kutsutut siamilaiset kaksoset ovat aina samanmunaisia.
Erimunaiset kaksoset kehittyvät kahdesta erillisestä, eri siittiöistä hedelmöittyneestä munasolusta ja saattavat siksi olla eri sukupuolta. Erimunaiset kaksoset vastaavat perimältään tavallisia sisaruksia eivätkä muistuta toisiaan normaalia enempää.
Erimunaisilla kaksosilla saattaa joissakin hyvin harvinaisissa tapauksissa olla jopa eri isät, mikäli niiden emo on paritellut kahden eri uroksen kanssa hyvin lyhyellä aikavälillä. Tällöin kaksi eri urosta on kumpikin hedelmöittänyt yhden munasolun. Erimunaisten kaksosten siittäminen on siis voinut tapahtua eri aikoihin, jopa eri päivinä.
Erittäin harvinaiset puoli-identtiset kaksoset saattaisivat syntyä jakautuneesta munasolusta, jotka hedelmöittyvät tahoillaan eri siittiöistä. Yksi tällainen mahdollinen tapaus on todettu vuonna 2006, jolloin toinen kaksosista oli intersukupuolinen, toinen mies.
Ihminen

Ihmisellä kaksosraskaus on monikkoraskauksista yleisin. Keskimääräinen mahdollisuus kaksosraskauteen on noin 1:85. Lapsettomuushoidot ovat lisänneet monisikiöisiä raskauksia jonkin verran, sillä monesti alkioita kohtuun istutettaessa laitetaan varmuuden vuoksi useampi alkio, jotta edes yksi kiinnittyisi kohdun seinämään.
Niin sanottu Hellinin sääntö kertoo ihmisellä kaksosraskauden todennäköisyydeksi noin 1/85, kolmosraskauden 1/852 ja nelosraskauden 1/853. Aasialaisperäisillä kaksosia esiintyy valkoihoisia harvemmin, afrikkalaisperäisillä useammin. Äidin iän ja synnytysten määrän lisääntyessä kasvaa myös kaksosraskauden esiintyvyys samoin kuin niihin liittyvät riskit, kuten keskosuus ja sikiökuolemat. Gary Steinmanin mukaan vegaaninaisten, jotka eivät käytä ollenkaan maitotuotteita, todennäköisyys saada kaksoset on vain viidesosa vegetaristien ja sekasyöjien vastaavasta todennäköisyydestä.
Kaksosraskaus katsotaan lääketieteessä patologiseksi tilaksi. Muun muassa äidin verenpaineen nousu raskauden aikana on monisikiöraskauksissa kohonnut. 
Koska kohtu alkaa raskauden loppuvaiheessa käydä kaksosille ahtaaksi, monet kaksoset syntyvät ennenaikaisesti ja keskosina. Nykykäsityksen mukaan pitkä lepuuttaminen sairaalassa ei ole yleensä eduksi kaksosraskauksissa. Synnytys sektiolla on pääosin aiheellista vain, mikäli A-sikiö ei ole päätarjonnassa tai jos ilmenee muita sitä vaativia komplikaatioita.
Lapsista ensin syntynyt on A-kaksonen ja toinen B-kaksonen.
Eläimet

Hevoset synnyttävät kaksosia hyvin harvoin, noin 1 %:ssa kaikista onnistuneista tiineyksistä. Kaksostiineys rasittaa tammaa voimallisesti, ja suurin osa kaksoistiineyksistä keskeytyy spontaanisti. Joissain tapauksissa vain toinen kaksossikiö abortoituu. Kaksostiineyden onnistuessa syntyvät varsat ovat usein heikkoja, ja molempien jäädessä eloon kahden varsan kasvattaminen on huomattava ponnistus tammalle. Tamma saattaa myös torjua toisen tai molemmat kaksoset. Näistä syistä modernissa hevoskasvatuksessa pyritäänkin aina puristamaan kaksostsygootti pois ennen sen kiinnittymistä kohdun limakalvoon.
Lampaat ovat tyypillisesti yksisikiöisiä, mutta jotkin kannat ja rodut tuottavat säännöllisesi ja ongelmitta kaksosia, kolmosia ja jopa nelosia. Esimerkiksi maatiaista suomenlammasta on risteytetty useisiin pidemmälle jalostettuihin rotuihin juuri monikkokaritsojen lisäämiseksi.
Naudoilla kaksosia syntyy noin 2 %:ssa tiineyksistä. Onnistuneesti syntyvät kaksoset eivät ole erityisen heikkoja, eikä niitä hyljeksitä tuotantoeläiminä. Lypsylehmät ja runsasmaitoiset emolehmät tuottavat helposti tarpeeksi maitoa kahden vasikan tarpeisiin, tosin emo saattaa torjua toisen vasikan. Eri sukupuolta olevien kaksosten tapauksessa lehmävasikalla on yli 90 %:n todennäköisyys olla freemartinismista eli sukupuolielimistöltään poikkeavasti kehittynyt ja lisääntymiskyvytön. Sonniveli kehittyy normaalisti.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen monikkoperheet ry.
Turun sanomat 9.3.2002 (Arkistoitu – Internet Archive)
Kaksossisaret
Ei-identtiset lammaskaksoset.
Eurymedonin taistelu (190 eaa.)

Eurymedonin taistelu (myös Siden taistelu) käytiin heinä- tai elokuussa 190 eaa. Rooman valtakunnan kanssa liittoutuneen Rhodoksen ja seleukidien välillä. Taistelu päättyi Rhodoksen voittoon.
Taustaa ja taistelu

Antiokhos III Suuri oli kärsinyt vuonna 191 eaa. tappion Korykoksessa, jonka vuoksi hän järjesti sotapäällikkö Hannibalin toisen laivaston Foinikiaan ja vahvisti omaa laivastoaan Vähässä-Aasiassa. Rhodos puolestaan oli liittoutunut Rooman valtakunnan ja Pergamonin kanssa. Rhodos lähetti erään Eudamoksen Megisten saarelle (nykyinen Kastelórizo) komentamaan 36 laivaa, joiden tarkoitus oli estää Hannibalin johtaman seleukidien laivaston pääsy Aigeianmerelle.
Hannibalin laivasto oli suunniteltu silmällä pitäen roomalaisia. Menestys taistelussa riippuikin alusten kapteenien ja miehistöjen taidoista. Eudamos laivastoineen voitti Hannibalin, joka laivastoineen suljettiin Pamfyliaan.
Ei tiedetä kuinka paljon seleukidien laivoja katosi. Roomalaisen historioitsija Liviuksen mukaan kaksi seleudikien alusta oli kateissa ja 20 alusta säilyi tuholta. Osa Rhodoksen laivastosta sekä Eudamos olivat puolestaan Eurymedonin taistelun jälkeen vapaita liittymään Rooman päälaivastoon, joka osallistuisi sodan ratkaisevaan meritaisteluun, Myonessoksen taisteluun.
Eventiivi

Eventiivi on (harvinainen) suomen kielen tapaluokka. Siinä on sekä potentiaaliosa että konditionaaliosa. Esimerkiksi kävelleisin = mahdollisesti kävelisin.
Eventiivin kehitti uudissanoistaan tunnettu Wolmar Schildt (kirjailijanimeltään Wolmari Kilpinen), joka sai myös Elias Lönnrotin käyttämään muotoa Kalevalassa. Kaarle Krohnin mukaan eventiiviä ei kuitenkaan käytetty Kalevalan alkuperäisissä runoissa. Kotikielen seura harkitsi eventiivin suosittelemista osaksi kirjakieltä, mutta ajatuksesta luovuttiin, kun tuli esille, että muoto oli Kilpisen itse keksimä.
Kaktuspeukaloinen

| Kaktuspeukaloinen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Peukaloiset Troglodytidae
Suku::  Helmipeukaloiset Campylorhynchus
Laji::  brunneicapillus
Kaksiosainen nimi
 Campylorhynchus brunneicapillus  (Lafresnaye, 1835) 

Alalajit 
 C. b. affinis  C. b. brunneicapillus  C. b. bryanti  C. b. couesi  C. b. purus 
Katso myös
   Kaktuspeukaloinen Wikispeciesissä   Kaktuspeukaloinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kaktuspeukaloisen pesä.
Campylorhynchus brunneicapillus
Kaktuspeukaloinen (Campylorhynchus brunneicapillus) on Pohjois-Amerikan kuivilla alueilla tavattava peukaloisiin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Kaktuspeukaloinen on kooltaan noin 18–22 cm. Laji on heimonsa kookkaimpia edustajia ja suurin Yhdysvalloissa tavattavista peukaloisista. Kaktuspeukaloisen päälaki on tumman ruskea. Selkä on pojaväriltään harmahtavan ruskea ja hyvin voimakkaasti mustan ja valkoisen pilkulliset. Päässä on valkoinen silmäkulvajuova. Linnun nokka on pitkä ja hieman kaartuva. Kurkku ja rinta ovat valkoiset ja selkeästi mustapilkulliset. Pilkut eivät erotu aivan yhtä selkeästi vatsassa, joka on väriltään kellertävän ruskea. Tummissa siivissä ja pyrstössä on valkoisia juovia.
Levinneisyys ja elinympäristö

Kaktuspeukaloisen levinneisyysalue ulottuu Yhdysvaltain lounaisosista Meksikon keskiosiin. Lajin elinympäristöä ovat kuivat aavikot, joilla kasvaa kaktuksia ja muita mehikasveja sekä jukkapalmuja, Prosopis-suvun puita. Lisäksi lintua tavataan avointa piikkipensaikkoa kasvavilta seuduilta. Laji on sopeutunut myös hyvin kaupunkiympäristöön, kunhan alkuperäistä aavikkokasvillisuutta on lähettyvillä.
Ravinto

Kaktuspeukaloinen käyttää ravinnokseen pääasiassa hyönteisiä ja muita niveljalkaisia, mutta syö myös hedelmiä ja siemeniä. Ravintoaan lintu etsii matalista puista tai maasta. Kaktuspeukaloiset ruokailevat usein pareittain tai pieninä ryhminä.
Pesiminen

Kaktuspeukaloisten pesimäkausi kestää maaliskuulta heinäkuulle. Pesimäkauden aikana samalla parilla voi pesiää useaan kertaan. Pesä rakennetaan kaktuksen tai pensaikon suojiin. Koiraat voivat rakentaa useita pesämäisiä rakennelmia, joita voidaan käyttää toisen pesueen pesänä tai nukkumispaikkana. Naaras munii neljästä seitsemään vaaleanpunertavaa pilkullista munaa.
Kaktuksen kukka

| Kaktuksen kukka> Cactus Flower |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Gene Saks
Käsikirjoittaja:  Abe Burrows (näytelmä), Pierre Barillet (Fleur de cactus),  Jean-Pierre Grédy (Fleur de cactus), I. A. L. Diamond (elokuva)
Tuottaja:  M. J. Frankovich
Säveltäjä:  Quincy Jones
Kuvaaja:  Charles Lang
Leikkaaja:  Maury Winetrobe
Pääosat:  Walter Matthau, Ingrid Bergman, Goldie Hawn
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Columbia Pictures
Levittäjä:  Columbia Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1969
Kesto:  103 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Tuotto:  25 889 208 $
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaktuksen kukka (tai Kaktuksenkukka, Cactus Flower) on vuonna 1969 ensi-iltansa saanut elokuva, jonka on ohjannut Gene Saks ja jonka pääosia näyttelevät Walter Matthau, Ingrid Bergman sekä Goldie Hawn, joka voitti roolistaan Oscar-palkinnon.
Käsikirjoituksen elokuvaan teki I. A. L. Diamond samannimisen Broadway-näytelmän pohjalta, jonka on kirjoittanut Abe Burrows. Broadway-näytelmä puolestaan perustuu ranskalaiseen näytelmään Fleur de cactus. Elokuva tuotti seitsemänneksi eniten vuonna 1970.lähde?
Vuonna 2011 ensi-iltansa saanut elokuva Just Go with It, pääosissa Adam Sandler ja Jennifer Aniston, perustuu löyhästi tähän elokuvaan.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Walter Matthau  | … |  tohtori Winston, hammaslääkäri   |
|  Ingrid Bergman  | … |  Stephanie Dickinson, tohtori Winstonin apulainen   |
|  Goldie Hawn  | … |  Toni Simmons, tohtori Winstonin tyttöystävä   |
|  Jack Weston  | … |  Harvey Greenfield, ystävä ja tohtori Winstonin potilas   |
|  Rick Lenz  | … |  Igor Sullivan, kirjailija ja Tonin naapuri   |
|  Vito Scotti  | … |  Señor Arturo Sánchez, diplomaatti ja tohtori Winstonin potilas   |
|  Irene Hervey  | … |  rouva Durant, tohtori Winstonin potilas   |
|  Eve Bruce  | … |  Georgia, Harvey Greenfieldin deitti   |
|  Irwin Charone  | … |  levykaupan hoitaja, Tonin työnantaja   |
|  Matthew Saks  | … |  rouva Dickinsonin sukulaispoika   |
Palkinnot

Goldie Hawn voitti kaksi palkintoa sivuosastaan elokuvassa:
Parhaan naissivuosan Oscar-palkinto - Goldie Hawn
Parhaan naissivuosan Golden Globe -palkinto - Goldie Hawn
Lisäksi Ingrid Bergman sai yhden ehdokkuuden ja Goldie Hawn vielä yhden:
Parhaan naispääosan BAFTA-palkinto - Goldie Hawn
Parhaan musikaali- tai komediaelokuvan naispääosan Golden Globe -palkinto - Ingrid Bergman
Elokuvaan käsikirjoituksen tehnyt I. A. L. Diamond oli ehdolla myös Writers Guild of America -palkintoon.
Arvioita

Helsingin Sanomien Paula Talaskivi piti uutuuselokuvaa hauskana ja eloisana ja arvosti etenkin sen selkeää ja soljuvaa dialogia. Video-oppaassa vuodelta 1994 Harri Närhi piti elokuvan ”jouhevasta menosta” ja ”oivasta sanailusta” ja antoi sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Aiheesta muualla

Kaktuksen kukka Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kalajoki (Karjalan tasavalta)

| Kalajoki Рыбрека, Rybreka Kalag’ |
| --- | --- |
 Kalajoki.
 Kalajoki
 Koordinaatit: 61°17′10″N, 35°31′10″E 
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Äänisenrannan piiri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  188,98 km²
Väkiluku (2012):  833
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kalajoen kunta Äänisenrannan piirin kartalla.
Kalajoki eli Kalaige (ven. Ры́брека, Rybreka, vepsäksi Kalag’) on vepsäläinen maalaiskunta ja sen keskuskylä Karjalan tasavallan Äänisenrannan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Ääniseen laskevan samannimisen joen suussa 97 kilometriä Petroskoista kaakkoon. Kylässä on 650 ja kunnassa 833 asukasta (vuonna 2012).
Maantiede ja asutus

Kalajoen kunnan pinta-ala on 188,98 neliökilometriä. Se rajoittuu luoteessa Äänisenrannan piirin Soutjärven kuntaan, idässä Äänisen kautta Puudožin piirin Krasnoborskin kuntaan sekä etelässä ja lounaassa Leningradin alueeseen. Pinta-alasta valtaosa on metsää.
Seudun jokia ovat Nila, Munduksa, Kukovka, Himjoki (ven. Gimreka) ja Kalajoki (Rybreka). Järviä ovat Äänisen lisäksi Nilskojärvi (Nilskoje). Hyötykaivannaisiin kuuluvat gabro-diabaasi ja kvartsiittihiekkakivi. Kunnan alueella sijaitsee Kakkorvan rauhoitusalue.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu kaksi kylää: Kaskesoja (ven. Kaskesrutšei, veps. Kaskez) ja Toisjoki (ven. Drugaja Reka, veps. Toižeg). Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 49 % on kansallisuudeltaan vepsäläisiä, 45 % venäläisiä ja 3 % ukrainalaisia.
Historia

Kalajoki mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Äänisen viidenneksen verokirjassa vuonna 1496. Ennen 1920-lukua se kuului Aunuksen kuvernementin Soutjärven kuntaan ja myöhemmin Soutjärven piiriin. Vuosina 1994–2005 kylät muodostivat Vepsän kansalliseen volostiin kuuluneen Kalajoen kylähallintoalueen. Nykyinen Kalajoen vepsäläinen maalaiskunta (ven. Ryboretskoje vepsskoje selskoje poselenije) on perustettu vuonna 2006.
Liikenne, talous ja palvelut

Kalajoen kautta kulkee Petroskoin ja Oštan välinen päällystetty maantie. Kylästä on linja-autoyhteys Petroskoihin. Äänisen rannalla on Ruoppaojan laivalaituri.
Kunnassa louhitaan rakennuskiveä ja hiekkaa sekä tuotetaan sepeliä. Kaskesojalla ja Toisjoella on karjatilat. Keskuskylän palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, pieni poliklinikka, posti ja muutama kauppa.
Nähtävyydet ja matkailu

Kunnan alueella sijaitsevat Kalajoen ja Jamehrutšein kivikautiset asuinpaikat. Kalajoen, Kaskesojan ja Toisjoen kylillä on historiallisen asutuksen status. Niissä on säilynyt 1800–1900-lukujen vaihteen asuin- ja talousrakennuksia. Kalajoen kylässä on siellä syntyneen Neuvostoliiton sankarin Anna Lisitsynan muistomerkki. Muita nähtävyyksiä ovat Kalajoen ja Kaskesojan karsikkometsät. Kaskesojalla on lomakylä ja kalastusmaja
Äänisenrannan piiri
Kalevan kisat 1923

Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1923 Kuopiossa 18.–19. elokuuta. Kalevan maljan voitti Helsingfors IFK.