stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pohjoismaiden hallinnollinen liitto
Suomen osasto

Pohjoismaiden hallinnollisen liiton Suomen osasto perustettiin vuonna 1922 ja yhdistys rekisteröitiin vuonna 1930.
Yhdistyksen sääntöjen mukaan Suomen osaston tarkoitus on ylläpitää ja edistää julkiseen hallintoon ja hallintolainkäyttöön liittyvää harrastuneisuutta sekä lisätä muiden Pohjoismaiden hallinnollisten olojen tuntemusta. Yhdistys pyrkii kehittämään pohjoismaista yhteistyötä sekä tukemaan tarpeellisia uudistuksia hallinnon alalla. Suomen osasto järjestää vuosittain erilaisia tapahtumia ja teemakokouksia sekä myöntää apurahoja tutkimushankkeisiin ja julkaisuihin.
Suomen osastoon kuuluu noin 200 jäsentä. Suomen osaston jäseneksi voi liittyä julkisen hallinnon tai hallintotuomioistuimen palveluksessa oleva taikka yliopistojen oikeus- ja yhteiskuntatieteellisten aineiden opettaja, joka hyväksyy yhdistyksen tarkoituksen ja säännöt. Yhdistyksen hallitus voi hyväksyä jäseneksi muunkin yhdistyksen tarkoituksen mukaisesta toiminnasta kiinnostuneen henkilön.
Suomen osasto on myöntänyt vuodesta 2006 alkaen tunnustuspalkinnon henkilölle tai ryhmälle, joka on merkittävällä tavalla lisännyt Pohjoismaiden hallinnollisten olojen tuntemusta, kehittänyt Pohjoismaista yhteistyötä tai muulla tavoin ansiokkaasti edistänyt yhdistyksen tarkoituksen toteutumista. Tunnustuspalkinnon ovat saaneet:
2006 oikeustieteen tohtori, Korkeimman hallinto-oikeuden presidentti Antti Suviranta
2007 oikeustieteen tohtori h.c., kansanedustaja Jacob Söderman
2008 professori Lena Marcusson, Uppsalan yliopisto
2009 oikeustieteen tohtori, valtiotieteiden tohtori, Korkeimman hallinto-oikeuden presidentti Pekka Hallberg
2012 ministeri Ole Norrback
2014 oikeustieteen tohtori, Euroopan unionin tuomioistuimen tuomari Allan Rosas
2017 professori Eijä Mäkinen, Vaasan yliopisto
2020 toiminnanjohtaja Kai Koivumäki, Pohjoismainen hyvinvointikeskus
Petra Pääkkönen

Petra Pääkkönen (s. 2. elokuuta 1996 Helsinki) on suomalainen musikaaliartisti ja ääninäyttelijä. Hänen isänsä on näyttelijä Antti Pääkkönen, siskonsa näyttelijä Marketta Tikkanen, setänsä näyttelijä Seppo Pääkkönen ja serkkunsa näyttelijä Jasper Pääkkönen.
Pääkkönen kirjoitti ylioppilaaksi Kallion lukiosta vuonna 2016. Hän oli lukion aikana vuoden vaihto-oppilaana Ruotsissa. Pääkkönen valmistui musikaaliartistiksi Uumajan Musikalakademienista vuonna 2019.
Vuonna 2018 Pääkkönen esitti Sophien roolin Mamma Mia! -musikaalissa Messukeskuksen Amfi-salissa.
Teatterityö

| Vuosi | Teatteri | Teos | Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | Messukeskus | Mamma Mia! | Sofia |
| 2019 | Vaasan kaupunginteatteri | Sugar - Piukat paikat | ensemble, cover Sugar |
| 2020 | Seinäjoen kaupunginteatteri | Evita | Rakastajatar |
| 2021, 2023 | Viirus, Svenska Teatern | Det perfekta livet | Jenni |
| 2022 | Svenska Teatern | Mary Poppins | swing |
| 2023 | Lahden kaupunginteatteri | Tootsie | Julie |
Polyuria

Polyuria on oire, josta kärsivän virtsaneritys on tavallista runsaampaa ja virtsaamisväli tavallista tiheämpi. Yleensä aikuisen normaali virtsaamistarve on päivittäin 1–2 litraa, polyuriassa yli kolme litraa.
Polyuria johtuu yleensä runsaasta nesteiden juomisesta (polydipsia). Pahimmillaan polyuria voi johtaa vaikeaan dehydraatioon, joka hoitamattomana saattaa vaikuttaa munuaisten toimintaan. Toistuva poikkeuksellisen suuri virtsaamistarve voi viitata tavallista korkeampaan verensokeritasoon. Polyuria onkin yksi diabeteksen (tyypit 1 ja 2) pääoireista. Sitä esiintyy usein diabeteksessa, joka on jäänyt toteamatta. Diagnoosin jo saaneilla diabeetikoilla polyuriaa voi esiintyä verensokeritason noustua korkeaksi. Diabeteksen lisäksi polyuriaa aiheuttavat vesitystauti, munuaissairaudet, maksan vajaatoiminta, jotkin lääkkeet (kuten diureetit), krooninen ripuli, Cushingin oireyhtymä, primaarinen tai psykogeeninen polydipsia, hyperkalsemia ja raskaus.
Polyurian ja dehydraation yhdistelmä voi johtaa nopeaan laihtumiseen varsinkin tyypin 1 diabeteksessa.
Pesäpallon maailmancup 2012

Seitsemäs Pesäpallon maailmancup järjestettiin Australiassa Gold Coastissa 10.-13.10.2012. Turnaukseen osallistui pelaajia neljästä maasta. Saksasta ja Sveitsistä kuitenkin vain yksittäisiä pelaajia, jotka yhdistettiin australialaisten ja suomalaisten tuella Euroopan joukkueeksi. Ennen turnauksen alkua pelatussa krikettimaaottelussa Australia voitti Suomen 114-113.
Suomi voitti turnauksen kaikissa sarjoissa (miehet, naiset ja sekajoukkueet) ja Australia sai hopeaa. Turnauksen parhaina pelaajina palkittiin Australian Tanya Kankaanpää ja Luke Niemi sekä Suomen Kirsi Laine ja Kari Löytökorpi.
Suomen miesjoukkue: Sami Haapakoski, Tuomas Hautala, Henri Heinäheimo, Martti Holma, Teemu Kangasvieri, Sami Joukainen, Antti Kalenius, Juha Korhonen, Timo Lehto, Kari Löytökorpi, Jukka Marttala, Ossi Muurainen, Henri Puputti, Veli-Pekka Still ja Erno Tuomainen. Pelinjohtajina toimivat Löytökorpi ja Marttala.
Suomen naisjoukkue: Anne Aatola, Virpi Hukka, Eeva Kettunen, Minttu Koivunen, Marjut Korhonen, Eeva Kujanpää, Kirsi Laine, Essi Leppänen, Jaana Marjamäki, Sanna Marttala, Heli Pennanen, Petra Pihlström, Salla Puhakka ja Inga Ärnfors. Pelinjohtajina toimivat Satu Mikola ja Pirjo Mäkelä.
Lopputulokset

| Sija | Miehet | Naiset | Sekajoukkueet |
| --- | --- | --- | --- |
:  Suomi
:  Australia
|  |  Eurooppa |  |  Eurooppa |
Aiheesta muualla

https://sites.google.com/site/pesisau/worldcup2012 (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.pesis.fi/?x21605=3675436
Tulokset (Arkistoitu – Internet Archive)
Pesäpallon maailmancup
1992 • 1997 • 2000 • 2003 • 2006 • 2009 • 2012 • 2015 • 2017 • 2019  • 2023
Pierre-Eugène Rouanet

Pierre-Eugène Rouanet SMA (16. marraskuuta 1917 Mazamet – 4. helmikuuta 2012) oli ranskalaissyntyinen, Norsunluurannikolla toiminut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 4. heinäkuuta 1948 ja nimitettiin Daloan hiippakunnan piispaksi 4. heinäkuuta 1956. Piispaksi vihkiminen seurasi saman vuoden marraskuun 29. päivä. Pääkonsekraattorina toimi Pierre-Marie-Joseph Puech, jota avustivat Jean-Baptiste Boivin ja Emile Durrheimer. Rouanet erosi tehtävistään 20. marraskuuta 1975.
Rouanet osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen 1962–1965.
Pierre-Célestin Nkou

Pierre-Célestin Nkou (8. marraskuuta 1927 – 16. toukokuuta 1983) oli kamerunilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Doualan hiippakuntaan 15. huhtikuuta 1956 ja nimitettiin Sangméliman hiippakunnan piispaksi 18. tammikuuta 1963. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Sergio Pignedoli, jota avustivat Jean Zoa ja Thomas Mongo.
Nkou osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän kuoli 55-vuotiaana virassa.
Petäjäveden terveysasema

| Petäjäveden terveysasema |
| --- | --- |
Osoite:  Teollisuustie 1  41900 Petäjävesi
Sijainti:  Petäjävesi
Käyttäjä:  Keski-Suomen hyvinvointialue
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Keski-Suomen hyvinvointialueen Petäjäveden terveyasema toimii Petäjävedellä osoitteessa Teollisuustie 1.
Terveysasemalla toimii lääkärin, hoitajan, diabeteshoitajan, muistikoordinaattorin ja palveluohjaajan vastaanotot, suun terveydenhuolto, kuntoutus, mielenterveys- ja päihdepalvelut sekä neuvola.
Fimlabin toimipiste palvelee terveysasemalla maanantaisin ja keskiviikkoisin.
Cyclura lewisi

| Cyclura lewisi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Alalahko::  Liskot Sauria
Heimo::  Leguaanit Iguanidae
Suku::  Sarvikuonoleguaanit Cyclura
Laji::  lewisi
Kaksiosainen nimi
 Cyclura lewisi  Grant, 1940 
Katso myös
   Cyclura lewisi Wikispeciesissä   Cyclura lewisi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Cyclura lewisi on siniharmaa leguaanilaji. Se elää endeemisenä ainoastaan Grand Caymanin saarella. Se on Caymansaarten kansalliseläin, ja yksi vanhimmaksi elävistä liskoista (mahdollisesti lähes 70 vuotta[lähde? ]).
Ulkonäkö ja koko

Cyclura lewisin koko pituus voi olla puolitoista metriä mutta siitä on suurin osa lihaksikasta häntää; vartalon mitta on 50–75 cm. Painoa voi kertyä 14 kiloa. Eläin on muun aikaa vuodesta siniharmaa, mutta paritteluajan lähestyessä tai ärsytettynä se muuttuu hätkähdyttävän taivaansiniseksi. Koiraat ovat suurempia kuin naaraat.
Levinneisyys ja elinympäristö

Cyclura lewisi elää vain Grand Caymanin saarella. Aiemmin sitä oli eri puolilla saarta, mutta nykyisin luonnossa elää yksilöitä vain High Rock-Battle Hillin alueella Queen's Highwayn itä- ja eteläpuolella. Ne elävät tyypillisesti kuivissa, ainavihannissa tiheiköissä ja pensaikkoalueella.
Laji on äärimmäisen uhanalainen; vuonna 2002 siitä arveltiin olevan jäljellä luonnossa 10–25 yksilöä. Vähenemiseen ovat vaikuttaneet saarille villiintyneet koirat, kissat ja rotat sekä autoliikenne. Myös maankäytön muutokset ovat tehneet elinympäristöistä vähemmän suotuisia. Tarhattuina elää noin sata yksilöä, mutta luontoon istutus on vaikeaa sopivien elinympäristöjen puutteen takia.
Aiheesta muualla

ITIS: Cyclura lewisi (englanniksi)
Primaaliterapia

Primaaliterapia on Arthur Janovin kehittämä terapiamuoto jonka mukaan neuroosien ja muiden mielenterveyden häiriöiden keskeisenä selittäjänä ovat pääasiassa sikiö- ja varhaislapsuuden aikaiset kokemukset. Näitä kokemuksia on mm. hylätyksi tulemisen kokemus.
Koska pienellä lapsella ei ole puhuttua kieltä, ei myöskään varhaisia kokemuksia voi Janovin mukaan käsitellä kielellisen tai älyllisen terapian kautta. Terapian aikana asiakas saadaan tuntemaan nuo tunteet uudelleen ja integroimaan ne osaksi ihmisen älyllistä osaa. Janovin mukaan tämä johtaa kokonaiseen ja ehyeen mieleen jossa ei ole sijaa neurooseille.
Janovin ensimmäinen asiaa käsittelevä teos Primal Scream on suomennettu nimellä Huuto sisimmästä. Kirjan nimi tulee terapian aikana esiintulevasta tyypillisestä huudosta jonka Janov väittää olevan alkukantaista, sisäisen lapsen ääntä. Teoksessaan Biology of Love Janov painottaa että primaaliterapia ei ole huutoterapiaa vaikka se sellaiseksi toisinaan nimetäänkin.
Janovin klinikka toimi Kaliforniassa, Venicessä.
Pikkukapustahaikara

| Pikkukapustahaikara |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pelikaanilinnut Pelecaniformes
Heimo::  Iibikset Threskiornithidae
Suku::  Kapustahaikarat Platalea
Laji::  minor
Kaksiosainen nimi
 Platalea minor  Temminck & Schlegel, 1849 
Katso myös
   Pikkukapustahaikara Wikispeciesissä   Pikkukapustahaikara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pikkukapustahaikara (Platalea minor) on itäisen Aasian rannikoilla elävä uhanalainen iibisten heimoon kuuluva pelikaanilintu. Se kuuluu kapustahaikaroiden sukuun.
Ulkonäkö ja koko

Pikkukapustahaikaralla on musta naama ja musta, lusikanmuotoinen nokka. Sen höyhenpeite on valkea. Poikasen nokka on punertavanharmaa.
Levinneisyys

Pikkukapustahaikara on muuttolintu, joka pesii Korean ja Kiinan rannikolla sijaitsevissa saarissa ja talvehtii kolmessa paikassa: Taiwanissa Tsengwenjoen suulla, Vietnamissa Punaisenjoen suistossa ja Hongkongissa Inner Deep Bayn alueella.
Dafina Zeqiri

Dafina Zeqiri (s. 14. huhtikuuta 1989 Varberg, Ruotsi), lempinimeltään myös Duffy'e on kosovolainen laulaja, tanssija sekä tekstikirjoittaja. Hän tuli tunnetuksi vuonna 2007 osallistuttuaan "Polifest"-festivaaliin kappaleella "Rrall e Permall". Dafinalla on kaksi julkaistua albumia: "KnockDown" (2008) ja "Just Me" (2011).
Ura

Zeqiri kiinnostui musiikista nuorena. Hän aloitti kirjoittamalla tekstejä, ja nytmilloin? Zeqiri on yksi suosituimpia ja menestyneimpiä artisteja Kosovossa. Hänen ensimmäinen esiintymisensä suurelle yleisölle oli "Polifest"-nimisessä festivaalissa vuonna 2007, jossa hän voitti kappaleellaan "Rrall e përmall". Voiton myötä hänen uransa lähti alkuun.
Vuonna 2008 Zeqiri osallistui taas "Polifest"-festivaaliin ja voitti sen toisen kerran peräkkäin kappaleellaan "Adios". Vähän ajan kuluttua hän julkaisi ensimmäisen albuminsa "KnockDown" ja saman nimisen kappaleen. Levy menestyi hyvin ja monista kappaleista tuli hittejä. Samana vuonna hän osallistui "Kënga Magjike" -festivaaliin Albaniassa kappaleella "Bateritë" ja sai Parhaan uuden artistin -palkinnon. Kappaleesta tuli hitti.
Vuosi 2009 oli Zeqirille vielä menestyksekkäämpi. Hän aloitti vuoden kahdella yhteistyöllä: "La Vida Loca" Bleron ja F-Kayn kanssa sekä "Shum Nalt" 2po2:n ja Capital T:n kanssa. Molemmat olivat kesän suurimpia hittejä. Toukokuussa hän voitti "Best RnB"-palkinnon Top Festissä Albaniassa kappaleellaan "Dua qe ta di". Näin hänen suosionsa kasvoi lisää sekä Kosovossa että Albaniassa. Kesällä hän julkaisi uuden singlen "Shumë Larg", jolle hän myös teki musiikkivideon. Syyskuussa hän osallistui kolmannen kerran peräkkäin "Polifest"-festivaaliin ja  voitti kappaleellaan "Amazing Girl". Kappaleesta tuli välittömästi suuri hitti, ja sitä pidetään edelleen yhtenä parhaimmista Zeqirin kappaleista. Se oli kuunnelluimpia kappaleita radiossa ja toivotuimpia kappaleita televisiossa. Hän teki vähän myöhemmin kappaleelle musiikkivideon ja voitti myöhemmin vuonna 2010 "Video Fest" -gaalassa viisi palkintoa (muun muassa Best of All) "Amazing Girl"-kappaleella.
Vuonna 2010 Zeqiri matkusti Australiaan toteuttaakseen kappaleen "Rock This Club", jonka on tuottanut Shaneal. Sille kuvattiin myös musiikkivideo Australiassa. Hän julkaisi vähän myöhemmin singlenä kappaleensa "Quni i Mamas". Elokuussa Zeqiri julkaisi kappaleen "Vibe" yhteistyönä 2po2:n ja Tunan kanssa. Kolme päivää ennen vuoden 2010 loppua Zeqiri julkaisi kappaleensa "Pom Pëlqen" yhteistyönä Ledrin kanssa.
Vuonna 2011 "Pom Pëlqen" jatkoi suosiotaan, ja seuraavaksi ilmestyi kappale "Dangerously in Love", kappale jonka Zeqiri on tehnyt itse. Se oli Zeqirin toinen kappale, jonka video kuvattiin Australiassa. Lokakuussa Zeqiri julkaisi kappaleen "My Swag". Kappale oli erilainen kuin aikaisemmat kappaleet. Joulukuussa ilmestyi singlenä kappale "Ti me Thuaj" ja puolessa välissä kappale "Supernova", jonka video kuvattiin Ruotsissa. Vähän ennen vuoden 2011 loppua ilmestyi Zeqirin toinen albumi "Just Me", joka sisälsi kaikki vuonna 2011 julkaistut kappaleet, uusia kappaleita sekä bonus kappaleina kaikki aikaisemmat hitit.
Albumit

KnockDown (2008)
Just Me (2011-2012)
Aiheesta muualla

Kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Facebook-sivu
Dafinan virallinen Twitter
Primaari lateraaliskleroosi

Primaari lateraaliskleroosi (PLS) on motoneuronitauteihin kuuluva harvinainen sairaus. Se rappeuttaa keskushermostossa sijaitsevaa ylempää liikehermoa. Tässä se eroaa ALS-taudista, jossa oireet koskevat myös selkäytimen etusarvesta lähtevää alempaa liikehermoa. ALS-tautiin verrattuna primaari lateraaliskleroosi on tyypillisesti hitaammin etenevä eikä se suoraan vaikuta elinajanodotteeseen. ALS-taudin ja primaarin lateraaliskleroosin lisäksi motoneuronitauteihin kuuluvaksi lasketaan vain alempaan motoneuroniin oireiltaan rajoittuva progressiivinen lihasatrofia (PMA).
Jean-Martin Charcot kuvasi primaarin lateraaliskleroosin vuonna 1874, mutta taudin systemaattinen tutkimus aloitettiin 1970-luvun loppupuolella. Se tunnistettiin erilliseksi motoneuronitaudin alatyypiksi vuonna 1988, ja sittemmin käytetyt diagnostiset kriteerit julkaistiin vuonna 1992. Primaari lateraaliskleroosi ei yleensä periydy. Sitä on kuvattu 1–5 %:lla ei-perinnöllistä motoneuronitautia sairastavista henkilöistä. Arvioitu esiintyvyys on ollut 10–20 miljoonaa kohden; hieman yleisemmäksi tauti on kuvattu miehillä kuin naisilla. Tyypillisesti primaari lateraaliskleroosi alkaa oireilla keski-iässä tai sen jälkeen, mutta tautia on tavattu jo teini-ikäisilläkin.
Primaari lateraaliskleroosi alkaa yleensä oireilla toisen alaraajan jäykistymisenä, joka vähitellen leviää toiseen alaraajaan ja sitten yläraajoihin. Lopuksi sairaus koskee myös suun ja nielun lihaksia, mikä johtaa puheen ja nielemisen ongelmiin. Jäykkyys voi ilmetä kömpelyytenä, heikkoutena ja koordinaatiovaikeuksina. Primaari lateraaliskleroosi voi ilmetä myös epätyypillisenä, jolloin esimerkiksi puheentuoton vaikeutuminen saattaa olla ensimmäinen oire. Oireiden etenemisvauhti vaihtelee eri potilailla. Osalla sairastuneista esiintyy muitakin oireita, kuten silmien liikehäiriöitä, virtsaamisvaikeuksia, virtsainkontinenssia, laihtumista, tunne-elämän muutoksia ja heikkeneviä kognitiivisia kykyjä. Sairaudelle ei ole täsmällistä tunnistamis- ja diagnosointitapaa vaan diagnoosia edeltää mahdollisten muiden sairauksien poissulku. Varmistuminen diagnoosista edellyttää myös oireiden pitkää kestoa, joka yleensä tarkoittaa vähintään neljää vuotta. Neurologisissa tutkimuksissa PLS-potilailla havaitaan kiihtyneet jännevenytysheijasteet. Babinskin merkki on positiivinen, mutta verikokeissa ei useimmiten havaita poikkeavia arvoja. Primaarin lateraaliskleroosin erottaminen etenkin ALS-taudista saattaa olla haastavaa, vaikka sairaudenkulku ja ennuste poikkeavat toisistaan.
Primaarin lateraaliskleroosin hoito kohdennetaan oireisiin. Apuna saatetaan käyttää erilaisia lääkkeitä, kuten baklofeeniä ja titsanidiinia. Toisin kuin ALS-taudin kohdalla, ei rilutsolista ole todettu olevan hyötyä primaarin lateraaliskleroosin hoidossa.
Petäjäveden seurakunta

| Petäjäveden seurakunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Petäjäveden kirkko
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Lapuan hiippakunta
Rovastikunta:  Eteläisen Keski-Suomen rovastikunta
Pääkirkko:  Petäjäveden kirkko
Perustettu:  1867
Jäsenmäärä:  2 629 (2022)
– Osuus asukkaista:  73,2 %
Kirkollisvero:  1,85 %
Kirkkoherra:  Laura Laitinen
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Petäjäveden seurakunta on Petäjävedellä Keski-Suomessa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Lapuan hiippakuntaan ja Eteläisen Keski-Suomen rovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra on Laura Laitinen.
Poikamies-pappa

| Poikamies-pappa |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Orvo Saarikivi
Käsikirjoittaja:  Nisse Hirn
Tuottaja:  T. J. Särkkä
Säveltäjä:  Olavi Karu Toivo Kärki
Kuvaaja:  Armas Hirvonen
Leikkaaja:  Armas Vallasvuo Orvo Saarikivi
Lavastaja:  Ossi Elstelä
Pääosat:  Sirkka Sipilä Leo Lähteenmäki Annakaarina Joel Rinne
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomen Filmiteollisuus SF Oy
Ensi-ilta:  28. syyskuuta 1941
Kesto:  85 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Poikamies-pappa (myös: Poikamiespappa) on Orvo Saarikivien ohjaama mustavalkoinen elokuva vuodelta 1941. Elokuva perustuu ulkomaiseen aiheeseen, jonka pohjalta Nisse Hirn teki käsikirjoituksen.
Vauhdikkaassa romanttisessa komediassa köyhä taidemaalari Lasse Kimalainen (Leo Lähteenmäki) on saamassa miljoonaperinnön Australiassa kuolleelta sukulaistädiltä. Ehtona on vain että hänen on hankittava heti itselleen virka, vaimo ja lapsi. Tavoitteena elokuvassa on amerikkalainen hullutteluhuumori, mutta pyrkimys ei sen paremmin aikalais- kuin myöhempienkään kriitikkojen mukaan täysin onnistu.
Elokuva oli ensimmäinen jatkosodan sytyttyä ensi-iltaan päässyt kotimainen elokuva. Se on myös ensimmäinen elokuva, johon Toivo Kärki sävelsi musiikin; aiemmin hän oli sovittanut yhden elokuvan musiikin.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sirkka Sipilä  | … |  hammaslääkäri Marja Terä   |
|  Leo Lähteenmäki  | … |  taiteilija Lasse Kimalainen   |
|  Annakaarina  | … |  Liisa, tarjoilijatar   |
|  Joel Rinne  | … |  Jopi   |
|  Seppo Ellenberg  | … |  Nappe, Napoleon   |
|  Toppo Elonperä  | … |  Iivari Terä, hotellin omistaja   |
|  Siiri Angerkoski  | … |  mamma Kompura   |
|  Uno Wikström  | … |  tuomari Haikara   |
|  Laila Rihte  | … |  Tuulia Kompura   |
|  Lea Rihte  | … |  Juulia Kompura   |
|  Evald Terho  | … |  pappa Kompura, opettaja   |
|  Aino Lohikoski  | … |  1. hoitajatar   |
|  Liisa Tuomi  | … |  Lulu   |
|  Vilho Siivola  | … |  ”tohtori”   |
|  Anton Soini  | … |  ravintola-asiakkaita   |
|  Irja Kuusla  | … |  ”professurska”   |
|  Aku Käyhkö  | … |  johtaja   |
|  Mervi Järventaus  | … |  hammaslääkärin apulainen   |
|  Leo Sarri  | … |  asiakas   |
|  Sven Relander  | … |  tuomari   |
|  Varma Lahtinen  | … |  ampumaradan hoitaja   |
Petra Roth

Petra Roth vuonna 2007 Frankfurter Rundschaun paneelikeskustelussa.
Petra Roth (9. toukokuuta 1944 Bremen) on saksalainen poliitikko. Hänen puolueensa on CDU. Roth toimi Frankfurt am Mainin ylipormestarina vuodesta 1995 vuoteen 2012. Hän on Frankfurtin toisen maailmansodan jälkeisen ajan pitkäaikaisin ylipormestari. Siirtolais- ja huumepolitiikkaa koskevien näkemystensä vuoksi Roth lasketaan puolueensa vasemmistosiipeen.
Ura ja elämä

Roth liittyi CDU:hun muutettuaan Frankfurtiin. Hänet valittiin kaupunginvaltuustoon ja sen jälkeen Hessenin osavaltion parlamenttiin, jossa hän toimi vuodesta 1987 vuoteen 1995. Vuosina 1992...1995 Roth oli CDU Frankfurtin puheenjohtaja. 25. kesäkuuta 1995 hän voitti Andreas von Schoelerin ylipormestarinvaalissa ja 5. heinäkuuta hän aloitti toimensa Frankfurt am Mainin ensimmäisenä naispuolisena ylipormestarina. Kausi päättyi 1. heinäkuuta 2012, jolloin virkaan astui sosialisti Peter Feldmann.
Ylipormestarinvaaleissa 2001 Petra Roth voitti toisella kierroksella niukasti pormestari Achim Vandreiken (SPD). 28. tammikuuta 2007 Roth valittiin ensimmäisellä vaalikierroksella kolmannelle virkakaudelleen. Hän sai 60,5 prosenttia äänistä.
Vuonna 2001 Roth sai ranskalaiselta Kunnialegioonalta tunnustuksen palveluksistaan ranskalais-saksalaisen ystävyyden hyväksi. 21. toukokuuta 2005 Tel Avivin yliopisto myönsi Rothille "Doctor philosophiae honoris causa" -arvonimen hänen toiminnastaan ystävyyskaupunkien Tel Avivin ja Frankfurt am Mainin akateemisten ja kulttuuristen suhteiden edistämiseksi.
Roth on koulutukseltaan vastaanottoapulainen (Artzhelferin). Hän jäi leskeksi vuonna 1994 ja hänellä on kaksi poikaa, jotka molemmat ovat juristeja.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Omat sivut (saksaksi)
Christian Berkel

| Christian Berkel |
| --- | --- |
 Christian Berkel vuonna 2009
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. lokakuuta 1957 (ikä 66) Berliini, Saksa
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Andrea Sawatzki
Näyttelijä
Aktiivisena:  1977–
Merkittävät roolit:  Das Experiment  Perikato Operaatio Valkyrie
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Christian Berkel (28. lokakuuta 1957 Berliini, Saksan liittotasavalta) on saksalainen näyttelijä.
Berkel on esittänyt pääosaa rikosylikomisario Bruno Schumannia saksalaisessa rikossarjassa Kriminalisti, josta hän on ollut ehdokkaana parhaalle saksalaiselle näyttelijälle myönnettävään Goldene Kamera -palkintoon vuonna 2007. Sarjan kuvaukset on tällä hetkellä keskeytetty. Berkel tunnetaan myös Adolf Hitlerin viimeisiä päiviä käsittelevästä elokuvasta Perikato (2004), jossa hän esittää tohtori Ernst-Günther Schenckiä. Televisielokuvasta Tervetuloa Mogadishuun (2008) hän sai merkittävän Goldene Kamera -palkinnon. Hän on näytellyt myös elokuvissa ja sarjoissa Derrick, Kahden keikka, Tatort ja Bella Block. Samoin hän on esiintynyt kansainvälisessä menestystuotannossa Operaatio Valkyrie (2008), jossa hän esittää Albrecht Mertz von Quirnheimia, sekä toimintakomediassa Koodinimi U.N.C.L.E. (2015).
Yksityiselämä

Berkel asuu yhdessä näyttelijä Andrea Sawatzkin kanssa, he ovat asuneet yhdessä vuodesta 1997. Heillä on kaksi lasta (s. 1999 ja 2002). Berkelin äidinkieli on ranska. Sen lisäksi hän puhuu englantia, espanjaa ja saksaa. Berkel osaa soittaa saksofonia. Lisäksi hän harrastaa monenlaista urheilua, kuten judoa, hiihtoa, laskettelua ja aikidoa.
Palkinnot

Goldene Kamera, paras saksalainen näyttelijä (2009)
Ehdokkuudet

Goldene Kamera, paras saksalainen näyttelijä (2007)