stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Carlo Martini

Carlo Martini (1. lokakuuta 1913 – 16. heinäkuuta 1986) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa, joka loi uran kirkon diplomaattisissa tehtävissä. Hänet vihki papiksi Piacenzan hiippakuntaan Ersilio Menzani 4. lokakuuta 1936. Hänet nimitettiin apostoliseksi nuntiukseksi Paraguayhyn 25. maaliskuuta 1958. Hän sai 5. lokakuuta 1961 nimityksen Abarin titulaariarkkipiispaksi, ja piispaksi konsekroinnin suoritti 29. lokakuuta Antonio Samorè, jota avustivat Antonio Bergamaschi ja Artemio Prati.
Martini  nimitettiin 29. marraskuuta 1963 apostoliseksi nuntiukseksi Filippiineille ja 5. elokuuta 1967 Chileen. 6. heinäkuuta 1970 hän sai nimityksen apostoliseksi delegaatiksi Meksikoon, ja 2. kesäkuuta 1973 hänet nimitettiin L'Aquilan arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 31. joulukuuta 1983. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Carlo Panaro

Carlo Panaro (s. 8. joulukuuta 1962 La Spezia) on italialainen Aku Ankka -käsikirjoittaja. Hän on kirjoittanut tarinoita vuodesta 1985 lähtien. Kesäkuussa 1986 julkaistiin ensimmäinen hänen kirjoittamansa tarina, Topolino e il mistero ortofrutticolo. Yhteensä hänen kirjoittamiaan tarinoita ja vitsisarjoja on julkaistu yli 1 000 kappaletta.
Dmitri Hvorostovski

Dmitri Hvorostovski
Dmitri Hvorostovski (ven. Дми́трий Алекса́ндрович Хворосто́вский, ääntämys: [xvərɐˈstofskʲɪj]; 16. lokakuuta 1962 Krasnojarsk – 22. marraskuuta 2017 Lontoo) oli venäläinen baritonilaulaja. Hän nousi kansainväliseen tietoisuuteen voitettuaan Cardiffissa BBC:n Singer of the World -laulukilpailun vuonna 1989.
Hvorostovski tunnettiin erityisesti italialaisten ja venäläisten baritoniroolien esittäjänä. Hänen repertuaariinsa kuului muun muassa Rigoletto, Don Carlon Rodrigo, Patarouvan Jeletski, Jevgeni Onegin, Figaron häiden kreivi sekä Don Giovanni. Hän esitti ja levytti myös venäläisiä kansanlauluja ja laulelmia.
Hvorostovski kuoli aivosyöpään 55-vuotiaana marraskuussa 2017.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dmitri Hvorostovski Wikimedia Commonsissa
Cut

| Cut Golden Earring |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: lokakuu 1980
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Shell Schellekens
 Tyylilaji: hard rock
 Kesto: 38.35
 Levy-yhtiö: Capitol Reords, Mercury Records
Golden Earringin muut julkaisut
| 2nd Live 1981 | Cut 1980 | N.E.W.S. 1984 |
Cut on hollantilaisen rockyhtye Golden Earringin albumi vuodelta 1980. Albumi poiki hittikappaleen "Twilight Zone", joka oli listaykkönen Hollannissa ja Yhdysvalloissa Billboard Hot Mainstream Rock Tracks -listalla.
Kappaleet > A-puoli

The Devil Made Me Do It – 3.25 (säv. Hay, Kooymans)
Future – 5.25 (säv. Kooymans)
Baby Dynamite – 5.15 (säv. Hay)
Last Of The Mohicans – 4.09 (säv. Hay, Kooymans)
Kappaleet > B-puoli

Lost And Found – 4.00 (säv. Gerritsen, Hay)
Twilight Zone – 7.58 (säv. Kooymans)
Chargin' Up My Batteries – 4.17 (säv. Hay, Kooymans)
Secrets – 4.04 (säv. Hay)
Kokoonpano

Rinus Gerritsen - basso, kosketinsoittimet
Barry Hay - kitara, laulu
George Kooymans - kitara, laulu
Robert Jan Stips - syntetisaattori
Cesar Zuiderwijk - rummut
Arviot

Allmusic:
Aiheesta muualla

Cut discogs.com-sivustolla
Cut Copy

| Cut Copy |
| --- | --- |
 Cut Copy esiintymässä Pariisissa vuonna 2008.
Tiedot
Toiminnassa:  2001–
Tyylilaji:  synthpop, new wave
Kotipaikka:   Melbourne, Australia
Jäsenet:  Dan Whitford, laulu, sampleri   Tim Hoey, kitara   Mitchell Dean Scott, rummut  
Entiset jäsenet:  Bennett Foddy, syntetisaattori  
Levy-yhtiö:  Modular Recordings  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Cut Copy on Melbournesta, Australiasta kotoisin oleva synthpop-yhtye.
Diskografia > Albumit

Bright Like Neon Love (2004)
In Ghost Colours (2008) AUS #1, FIN #32, U.S. #167
Zonoscope (2011, Modular Recordings)
Diskografia > EP:t

I Thought of Numbers (2001, Modular Recordings)
Hearts on Fire (2007, Modular Recordings)
Far Away (2008, Modular Recordings)
Diskografia > Singlet

”1981” 7” (2001, Modular Recordings)
”Drop The Bomb” (2001, Modular Recordings)
”Glittering Clouds” (2001, Modular Recordings)
”Rendezvous” (2001, Modular Recordings)
”Saturdays” (2004, Modular Recordings)
”That was Just a Dream” (2004, Modular Recordings)
”Future” (2005, Modular Recordings)
”Going Nowhere” (2005, Modular Recordings) IRE #48
”Hearts on Fire” (2007, Modular Recordings)
”So Haunted” (2007, Modular Recordings)
”Lights & Music” (2008, Modular Recordings) AUS #64, AUS Dance #8
”Hearts on Fire” (2008 Edit), (2008, Modular Recordings) AUS #98, AUS Dance #9, BEL #70
”Far Away” (2008, Modular Recordings)
”Where I’m Going” (2010, Modular Recordings)
”Take Me Over” (2010, Modular Recordings)
Diskografia > Remixit

Lino: ”Auger Well” (2001, Virgin Records Australia)
Noonday Underground: ”The Light Brigade” (2003)
VHS or Beta: ”Night on Fire” (2004, EMI)
Midnight Juggernauts: ”45 And Rising” (2005, Cutters)
Love Of Diagrams: ”No way out” (2005, Unstable Ape)
The Presets: ”Girl and the Sea” (Resets, 2006)
Van She: ”Kelly” (2006)
Midnight Juggernauts: ”Dystopia” (2007)
Maroon 5: ”This Love” (2007)
Cansei De Ser Sexy: ”Move” (2008, Warner Music UK)
Mercy Arms: ”Kept Low” (2008)
Kaiser Chiefs: ”Never Miss A Beat” (2008)
Ladyhawke: ”Paris Is Burning” (2008, Modular Recordings)
Munk: ”You Never See Me Back Down” (2009, Gomma Dance Tracks)
The Juan Maclean ”Happy House” (2009, Popfrenzy)
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
Cecil Backmansson

Cecil Hugo John Backmansson (myös Bache, 18. elokuuta 1911 – 3. marraskuuta 1978) oli suomalainen musiikkimies, joka tunnetaan muun muassa Rytmi-lehden perustajana ja sen ensimmäisenä kustantajana. Backmansson perusti Rytmin huhtikuussa 1934 ja ehti työskentelemään myös sen päätoimittajana loppuvuodesta 1937, ennen kuin lehden ilmestyminen lakkasi 12 vuoden ajaksi. Vuonna 1949 hän oli jälleen mukana käynnistämässä sen julkaisua yhdessä Paavo Einiön ja Johan Vikstedtin kanssa. Backmansson jatkoi lehden parissa vielä vuoteen 1951 saakka.
Vuonna 1934 Backmansson ideoi myös Yleisradiolle säännöllisen swing-musiikkiohjelman, jonka ensimmäinen lähetys kuultiin 12. marraskuuta 1934.[lähde? ] Ohjelmaa varten Backmansson perusti Rytmin Radio-pojat (myöh. Rytmi-pojat) -nimisen jazzyhtyeen. Sen ensimmäisenä johtajana toimi Eugen Malmstén. Backmansson tunnettiin lisäksi aktiivisena muusikkojen etujen ajajana, sekä ravintoloitsijoiden että Muusikkojen liiton suuntaan.
Cecil Backmanssonin isä oli taidemaalari Hugo Backmansson ja äiti irlantilaissyntyinen Beryl Wheeler. Hänen veljensä Bryan Backmansson oli innokas urheilumies, joka toimi muun muassa Saimaan Pallon puheenjohtajana 1950-luvulla.
Don McLean

| Don McLean |
| --- | --- |
 Don McLean vuonna 2012
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. lokakuuta 1945 (ikä 79) New Rochelle, New York
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä
Muusikko
Laulukielet:  englannin kieli
Aktiivisena:  1969-
Tyylilajit:  folk, folk rock
Soittimet:  laulu, kitara, banjo, piano
Levy-yhtiöt:  
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Don McLean ([/məˈkleɪn/] s. 2. lokakuuta 1945, New Rochelle, New York) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä, jonka tunnetuimpia kappaleita ovat "American Pie" ja "Vincent" vuodelta 1971.
Ura

Don McLean syntyi ja varttui New Rochellessa New Yorkin osavaltiossa. Hän kiinnostui folkmusiikista teini-ikäisenä. Vuonna 1963 McLean opiskeli lyhyen aikaa Villanovan yliopistossa, kunnes päätti ryhtyä kokopäiväiseksi folkmuusikoksi. Hän alkoi esiintyä Gaslight Caféssa ja Bitter Endissä ja niiden jälkeen Troubadurissa Los Angelesissa. Hän sai vuonna 1968 tutkinnon New York State Council of Arts -taidekoulusta, minkä jälkeen hän pääsi lämmittelemään folkmuusikko Pete Seegeriä tämän jokilaivakiertueella Hudsonjoella vuonna 1969.
McLeanin esikoisalbumi Tapestry julkaistiin MediaArtsilta vuonna 1970, ja single ”Castles in the Air” nousi Yhdysvaltain easy listening -listan sijalle 40. McLeanin toisen albumin American Pie julkaisi United Artists vuonna 1971, ja sen ensimmäinen single ”American Pie” nousi Yhdysvaltain singlelistan ykköseksi tammikuussa 1972. Albumin toinen single ”Vincent”, joka kertoo taiteilija Vincent van Goghista, nousi vuoden lopulla singlelistan sijalle 12.
McLeanin kolmas albumi Don McLean (1973) ei menestynyt yhtä hyvin kuin edeltäjänsä. Single ”Dreidel” nousi singlelistan sijalle 21. Neljännellä albumillaan Playin’ Favorites McLean korosti folkjuuriaan, mutta siltä ei noussut enää hittisinglejä. Albumit Homeless Brother (1974) ja Prime Time (1977) jäivät Yhdysvaltain albumilistan top-100:n ulkopuolelle. Kun McLeanin coverversio Roy Orbisonin kappaleesta ”Crying” nousi Britannian listaykköseksi vuonna 1980, myös albumi Chain Lightning (1978) nousi listojen kärkipäähän Yhdysvalloissa.
McLean ei levyttänyt 1980-luvun puolivälissä, mutta palasi vuonna 1987 albumilla Love Tracks, joka nousi countrylistoille. Hän on jatkanut levyttämistä 2000-luvullakin.
Tunnustukset

McLeanin menestyskappale ”American Pie” on valittu mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä. Albumi American Pie valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.
Diskografia

Tapestry (1970)
American Pie (1971)
Don McLean (1972)
Playing Favorites (1973)
Homeless Brother (1974)
Solo (1976) - live-tupla
Prime Time (1977)
Chain Lightning (1978)
Believers (1981)
Dominion (1982) - live-tupla
For The Memories I & II (1986-87) - kokoelma-albumi
Love Tracks (1987)
Headroom (1990)
Christmas (1991)
Favourites and Rarities (1993) - kokoelma-albumi
River of Love (1995)
Christmas Dreams (1997)
Starry Starry Night (2000) - live-tupla
Don McLean Sings Marty Robbins (2001)
You've Got To Share (2003)
The Western Album (2003)
Christmastime! (2004)
Rearview Mirror (2005)
Addicted to Black (2009)
Botanical Gardens (2018)
Still Playin' Favorites (2020)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen kotisivu
Choice Picks

| Choice Picks The Rembrandts |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1990–1995
 Julkaistu: 2005
 Tuottaja(t): Danny Wilde
 Tyylilaji: pop rock, alternative rock, soft rock, folk rock, jangle pop, power pop, kamaripop
 Levy-yhtiö: Fuel 2000
The Rembrandtsin muut julkaisut
| Lost Together 2001 | Choice Picks 2005 | Greatest Hits 2006 |
Choice Picks on rock-yhtye The Rembrandtsin kokoelma-albumi vuodelta 2005.
Kappaleet

Just the Way It Is, Baby
Someone
Show Me Your Love
Burning Timber
Johnny, Have You Seen Her?
Maybe Tomorrow
Chase the Clouds Away
Rollin’ Down the Hill
I’ll Be There for You
Don’t Hide Your Love
Drowning in Your Tears
This House Is Not a Home
Lost Together
Don’t Give Me Up
Choi Yu-jin

Yujin vuonna 2022.
Choi Yu-jin (kor. 최유진, s. 12. elokuuta 1996), tunnetaan lyhyesti nimellä Yujin, on eteläkorealainen laulaja ja tanssija. Hän kuului yhtyeeseen CLC ja tuli valituksi Kep1er-yhtyeeseen Girls Planet 999 -ohjelmassa.
Hänen ensiesiintymisensä näyttelijänä oli Naver TV -palvelussa julkaistussa draamassa Nightmare Teacher pienessä sivuroolissa.
Aiheesta muualla

Choi Yu-jin Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
MyDramalist-sivustolla (englanniksi)
HanCinema-sivustolla (englanniksi)
Canon de 155 C modèle 1915 Schneider

Canon de 155 C modèle 1915 Schneider oli ranskalainen 155 mm:n haupitsi, jonka edelleen kehittäminen johti Canon de 155 C Mle 1917 Schneiderin valmistukseen Ranskan armejalle ensimmäisen maailmansodan aikana.
Vertailu

Ranskan tykistökomitea kokoontui 1874 tarkastelemaan Ranskan-Preussin sodan tuloksia, ja päätyi siihen, että Ranskaan tarvitaan noin 140 mm:n – 160 mm:n raskas haupitsi. Tältä pohjalta kehitettiin 155 mm:n kaliiperi raskaille haupitseille. Ensimmäinen tämän tyypin kenttätykki kehitettiin 1877. Tulinopeus, ampumakulmat ja ammusten kantama kehittyivät tyyppi tyypiltä ensimmäisen maailmansodan loppupuolelle saakka.
| Haupitsi tai kanuuna | väljyys | putkipituus | kantama | kulmat | tulinopeus | massa | ammuksen massa | vuosi | muuta |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Canon de 155 L de Bange Mle 1877 | 155 | 27 (kanuuna) | 12,7 | -10°  +28° | 1 | 2530 | 40,0 | 1877 |  Suomessa 44 kappaletta 155 K/77 (nykymerkintätavalla 155 K 77) ja 4 kappaletta 155/27 BaMK |  |
| Obusier de 155 mm C modèle 1881 | 155 | 15,5 | 6,8 | -17°  +60° | 0,5 | 2155 | 43,7 | 1881 |  |  |
| Canon de 155 court Mle 1904 Tir Rapide Rimailho | 155 | 15,5 | 6,28 | -0°  +60° | 6 | 3200 | 41,0 – 43,0 | 1904 |  |  |
| 6 dm polevaja gaubitsa sistemy Schneidera | 152 | 12,5 | 7,7 - 8,0 |  |  | 2245-2400 |  | 1910 | Venäjällä Scheiderin lisenssillä valmistettu kuusituumainen |  |
| Canon de 155 C Mle 1915 Schneider | 155 | 15 |  | -0°  +42° |  | 3220 |  | 1915 |  |  |
| Canon de 155 C Mle 1915 St. Chamond | 155 | 17,8 | 6,9-9,0 | -5°  +40° | 3 | 3040 | 43,0 - 43,5 | 1915 |  |  |
| Canon de 155 C Mle 1917 Schneider | 155 | 15 | 10,3-11,0 |  | 3 | 3300 | 43,0 - 43,6 | 1917 |  |  |
Haupitsi on verrattain lyhytpiippuinen tykki. Tykinputken suhteellinen pituus ilmaistaan siten, että putken pituus jaetaan väljyydellä eli kaliiperilla, mikä on tykinputken sisähalkaisija. Alle 20 millin halkaisijan asepiippuihin viitataan sanalla piippu, ja sitä väljempiin tykeissä sanalla putki. Alle 20 millin aseet ovat usein konekiväärejä, eivät tykkejä nykymielessä. Kantama tarkoittaa ammuksen kantaamaa, tykkitulen ulottuvuutta kilometreissä. Kulmat tarkoittavat alakulmaa, eli sitä, kuinka paljon alaviistoon tykillä voi ampua ja yläkulmaa, kuinka paljon yläviistoon tykillä voi ampua. Tulinopeus tarkoittaa sitä, kuinka monta laukausta minuutissa tykillä voidaan ampua. Massa tarkoittaa koko tykin massaa. Ammuksen massa tarkoittaa tykistökranaatin massaa. Vuosi tarkoittaa tässä ranskalaista suunnitteluvuotta tai lisenssivuotta Venäjällä. Suomen puolustusvoimissa tykkejä ei ole merkitty eikä merkitä suunnitteluvuoden eikä valmistusvuoden mukaan, vaan sen vuoden mukaan, jolloin ne on otettu SUomen puolustusvoimien käyttöön.
Canon de 155 L de Bange Mle 1877 Miehikkälässä
Obusier de 155 mm C modèle 1881
Canon de 155 court Mle 1904 Tir Rapide Rimailho 1907 postikortissa
6 dm polevaja gaubitsa sistemy Schneidera entisessä Suomen Tykistömuseossa, nykyisessä Museo Militariassa Hämeenlinnassa
Artjärven kotiseutumuseon Canon de 155 C Mle 1915 St. Chamond Vuorenmäellä 2006
Canon de 155 C Mle 1917 Schneider Museo Militariassa Hämeenlinnassa
Cecil Aronowitz

Cecil Aronowitz (4. maaliskuuta 1916 – 7. syyskuuta 1978) oli brittiläinen alttoviulisti. Hän syntyi Etelä-Afrikassa venäläiselle ja liettualaiselle vanhemmalle. Hän oli perheen kolmesta lapsesta nuorin; myös muut lapset olivat musikaalisia, ja kaikki heistä pääsi Englantiin opiskelemaan. Vuonna 1935 Aronowitz aloitti viulunsoiton opintonsa Achille Rivarden johdolla Royal College of Musicissa. Vuonna 1939 sota keskeytti opinnot. Palattuaan sodan jälkeen Royal College of Musiciin Aronowitz päätti omistautua alttoviululle. Vuonna 1947 hänelle myönnettiin Cobbett-palkinto kamarimusiikista.
Vuonna 1948 Aronowitz lähti opinahjostaan ja ryhtyi luomaan laajamittaista uraa kamarimusiikin parissa. Hän oli mukana perustamassa Musica da Cameraa, Melos Ensembleä ja Pro Arte -pianokvartettia. Lisäksi hän osallistui toisen alttoviulistin ominaisuudessa Amadeus Quartetin toimintaan ja esiintyi Yehudi Menuhinin kanssa. Hän teki pitkään yhteistyötä Benjamin Brittenin kanssa ja soitti English Chamber Orchestrassa sekä London Mozart Playersissa. Aronowitz toimi vuosikymmenten ajan opettajana Royal College of Musicissa. Hän kuoli 62-vuotiaana saatuaan aivoverenkiertohäiriön esiintymisen aikana.
Brittiläiset järjestävät Aronowitzin mukaan nimettyä kansainvälistä alttoviulukilpailua.
Carlo Molfetta

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Carlo Molfetta  |  Carlo Molfetta  |  Carlo Molfetta  |  |
Maa:  Italia
Miesten taekwondo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 2012 | +80 kg |  |
| MM-kilpailut   | MM-kilpailut   | MM-kilpailut   |  |
|  Hopeaa | Jeju 2001 | 67 kg |  |
|  Hopeaa | Kööpenhamina 2009 | 87 kg |  |
|  Pronssia | Gyeongju 2011 | 87 kg |  |
| EM-kilpailut   | EM-kilpailut   | EM-kilpailut   |  |
|  Kultaa | Pietari 2010 | 87 kg |  |
|  Hopeaa | Lillehammer 2004 | 72 kg |  |
|  Pronssia | Riika 2005 | 72 kg |  |
|  Pronssia | Manchester 2012 | 87 kg |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Kultaa | Daegu 2003 | 72 kg |  |
Carlo Molfetta (s. 15. helmikuuta 1984 Mesagne) on italialainen taekwondoin ja olympiavoittaja. 183 senttimetriä pitkä ja 80 kilogrammaa painava Molfetta edustaa Cagse Esercito -seuraa.
Ura

Molfetta voitti olympiakultaa yli 80 kilon sarjasta vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta. Hän oli mukana myös vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa, jossa hän oli 67-kiloisten sarjassa seitsemäs.
MM-kilpailuista Molfettalla on kaksi hopeaa ja yksi pronssi. Mitaleista yksi hopea ja yksi pronssi on tullut 87-kiloisista ja yksi hopea, Molfettan ensimmäinen arvokisamitali vuodelta 2001, 67-kiloisista. EM-kilpailuista Molfetta on saavuttanut yhden kullan 87-kiloisista vuodelta 2010, yhden hopean 72-kiloisista ja yhden pronssin sekä 72- että 87-kiloisista. Junioreiden maailmanmestaruuden hän voitti 63-kiloisissa 2000. Vuonna 2003 hän voitti kultaa kesäuniversiadeista Daegusta 72-kiloisista.
Burgtheater

Burgtheater Wienin Innere Stadtissa.
Burgtheater on Itävallan kansallisteatteri. Se sijaitsee maan pääkaupungissa Wienissä, Innere Stadtin kaupunginosassa. Teatterin perusti keisarinna Maria Teresia 14. maaliskuuta 1741. Siellä on kantaesitetty muun muassa kolme Wolfgang Amadeus Mozartin oopperaa: Ryöstö seraljista (1782), Figaron häät (1786) ja Così fan tutte (1790).
Teatterirakennus

Burgtheater muutti nykyiseen, Ringstraßella sijaitsevaan teatterirakennukseen 14. lokakuuta 1888. Sen suunnittelusta vastasivat arkkitehdit Gottfried Semper ja Karl von Hasenauer. Toisessa maailmansodan ilmapommituksissa, 12. maaliskuuta vuonna 1945, teatterirakennus kärsi suuria vaurioita. Kuukausi myöhemmin, 12. huhtikuuta sitä vaurioitti vielä lisää tuntemattomasta lähteestä alkunsa saanut tulipalo. Teatterirakennus rakennettiin uudelleen vuosina 1953–1955.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset sivut
Cecil Bridgewater

Cecil Bridgewater
Cecil Bridgewater (s. 10. lokakuuta 1942 Urbana, Illinois) on yhdysvaltalainen jazztrumpetisti ja -säveltäjä.
Brridgewater opiskeli musiikkia Illinoisin yliopistossa ja aloitti sitten yhteistyön Ron Bridgewaterin kanssa Bridgewater Brothers Bandissa (1969). Vuonna 1970 hän muutti New Yorkiin. Osan 1970-luvusta hän oli naimisissa Dee Dee Bridgewaterin (o.s. Garrett) kanssa. Vuonna 1970 hän soitti Horace Silverin kanssa ja vuosina 1970–1976 toimi Thad Jonesin sekä Mel Lewisin orkesterissa. Myös Max Roachin kanssa Bridgewater alkoi soittaa 1970-luvun alussa. Hän pysyi Roachin kokoonpanojen avainhahmona siitä pitäen. Vuonna 1993 Bridgewater julkaisi debyyttilevynsä kokoonpanon johtajana (Bluemoon).
Bridgewater sai Grammy-ehdokkuuden sovituksellaan "Undecided" Dee Dee Bridgewaterin Grammy-palkitulla albumilla Dear Ella. Hän liittyi Manhattan School of Musicin henkilökuntaan vuonna 1991.
Bz

Bz tarkoittaa seuraavia:
Belize, ISO 3166-1 -koodi BZ, valtio tai muu maantieteellinen alue
Keystone Air Service, IATA-koodi BZ, lentoyhtiö
Blue Dart Aviation, IATA-koodi BZ, lentoyhtiö
B'z, japanilainen rock-yhtye
3-kinuklidinyylibentsilaatti, BZ, kemiallinen ase
Berner Zeitung, BZ, sveitsiläinen sanomalehti
Berliner Zeitung, BZ, saksalainen sanomalehti.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Bz”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Castle Bravo

| Castle Bravo |
| --- | --- |
 Castle Bravon räjähdys.
Valtio:   Yhdysvallat
Testipaikka:  Bikinin atolli
Koordinaatit:  11°41′50″N, 165°16′19″E
Ajankohta:  1. maaliskuuta 1954 (70 vuotta sitten)
Räjähdysvoimakkuus:  15 megatonnia
Castle Bravon sienipilvi.
Castle Bravo oli yhdysvaltalainen 1. maaliskuuta 1954 Bikinin atollilla räjäytetty 15-megatonninen lämpöydinase.
Suunnitelmien mukaan kokeessa käytetty pommi olisi ollut noin 6 Mt. Siinä käytettiin litiumdeuteridia, jossa oli n. 40 % 6Li ja 60 % 7Li. Jälkimmäisen oletettiin virheellisesti olevan inerttiä. Räjähdyksessä syntyvät suurienergiset neutronit kuitenkin tuottivat 7Li-ytimistä tritiumia ja lisää neutroneita, mikä lähes kolminkertaisti fuusioreaktiossa vapautuvan energiamäärän.
Pommi räjäytettiin osana Operaatio Castlea. Ydinkokeen seurauksena eräs japanilainen kalastusalus (Daigo Fukuryū Maru; suom. "Onnekas Lohikäärme N:o 5") jäi odotettua suuremman radioaktiivisen laskeuman alle, jolloin aluksen miehistö sai suuren säteilyannoksen (arviolta 300 radia eli 3 Gy).
Dermatillomania

Dermatillomania (myös ihon pakonomainen nyppiminen) on pakko-oireiseen spektriin kuuluva hillitsemishäiriö, jossa yksilöllä ilmenee pakonomaista tarvetta nyppiä, nykiä, raapia tai purra omaa ihoa lievittääkseen stressiä, purkaakseen ahdistusta tai tuottaakseen mielihyvää, vaikka se tekisi kipeää. Tämä nyppiminen menee joskus niin pitkälle, että iho vaurioituu pysyvästi.
Yleistä

Ihon nyppimisjaksoja edeltää tai niihin liittyy hetkiä, jolloin henkilö kokee jännitystä, levottomuutta, stressiä tai vainoharhaisuutta. Näihin liittyy pakonomainen tarve nyppiä, purra tai raapia ihoa tai aluetta keholla. Yleisimmät alueet ovat kasvot, selkä, päänahka, rinta ja raajat, esim. kädet, käsivarret tai jalat. Yleisimpinä oireina esiintyy turvotusta, arpeumia ja kovettumia, jotka aiheutuvat alueen iholle epidermikseen tehdystä vahingosta.
Vaivasta kärsivä usein haluaisi lopettaa nyppimisen mutta ei onnistu lopettamisessa ilman apua. Lisäksi oireiden kehitys on hyvin samanlainen kuin pakonomaisesta hiusten ja ihokarvojen nyppimisestä eli trikotillomaniasta kärsivillä.
Dermatillomania häiritsee usein päivittäistä elämää. Häpeän, kiusaantuneisuuden ja nöyryytyksen tuntemukset aiheuttavat häiriöstä kärsiville tarpeen salata oireensa. Häiriötä esiintyy useammin naisilla kuin miehillä.
Hoito

Kyvyttömyys hillitä nyppimistarvetta on samankaltainen kuin trikotillomaniassa. Viimeaikaiset tutkimukset viittaavat siihen, että häiriö on trikotillomanian tavoin hillitsemishäiriö ja kuuluu osaltaan pakko-oireisiin häiriöihin.
Häiriöstä kärsivien mielestä ihon tai näppylöiden nyppiminen voi auttaa pääsemään eroon vioista ja näin näyttämään "normaalimmilta". He kokevat, etteivät heidän näppylänsä ole samanlaisia kuin muiden vaan epänormaaleja. Silloin kyseessä saattaa olla dysmorfinen ruumiinkuvahäiriö.
Mielenterveysasiantuntijat eivät juuri ole tutkineet dermatillomaniaa, koska tapaukset jäävät yleensä ilmoittamatta, mutta jotkut häiriöstä kärsivistä ovat saaneet avun kognitiivis-behavioristisesta terapiasta. Joskus myös hypnoosi sekä itsehypnoosi ja meditaatio ovat osoittautuneet hyödyllisiksi. Hoitoon määrätään myös toisinaan samaa lääkitystä, jota käytetään pakko-oireisten häiriöiden hoitoon.
Ihon "epänormaaliuksien" poistaminen voi joskus auttaa, erityisesti jos niitä on rajatussa kehonosassa, kuten jaloissa.
Synonyymit

ihon pakonomainen nyppiminen
ihonnyppimishäiriö
CSP (Compulsive Skin Picking)
Aiheesta muualla

Wendy Zukerman: Why do we pick scabs?
Canon Rock

| ”Canon Rock” Jerry Chang |
| --- | --- | --- |

Kappaleen tiedot
 Tyylilaji: Neoklassinen metalli
 Kesto: 05.21
{{{albumin}}} muut kappaleet
| ”{{{edellinen}}}” {{{nroe}}} | ”Canon Rock” {{{nrot}}} | ”{{{seuraava}}}” {{{nros}}} |
Canon Rock on taiwanilaisen muusikon Jerry Changin (JerryC) kahdessa viikossa tekemä neoklassinen metalli sovitus Johann Pachelbelin Canon in D Major sävellyksestä. Kappale on saanut huomattavaa julkisuutta Internetissä siitä tehtyjen lukuisten cover-versioiden vuoksi. Alkuperäinen versio julkaistiin videona Google Videosissa.