stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HMS Bigbury Bay

| HMS Bigbury Bay |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Hall, Russell and Company, Aberdeen
Kölinlasku:  30. maaliskuuta 1944
Laskettu vesille:  16. marraskuuta 1944
Palveluskäyttöön:  12. heinäkuuta 1945
Loppuvaihe:  Portugalin laivastolle 1959 nimellä NRP Pachero Pereira
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 626 t (standardi) 2 571 t (kuormattu)
Pituus:  93,65 m (kokonaispituus)
Leveys:  11,73 m
Syväys:  3,89 m
Koneteho:  5 500 ihp
Nopeus:  19,5 solmua
Miehistöä:  157
Aseistus
Aseistus:  4 x 4" QF Mark XVI -tykkiä 2 putkisina HA/LA Mk XIX -asennuksina 4 x Bofors 40 mm 1 x Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheitin 2 x syvyyspommikiskoa ja 4 -heitintä, joihin 50 syvyyspommia
HMS Bigbury Bay (viirinumero K606) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Bay-luokan fregatti. Alus poistettiin palveluksesta ja myytiin 1959 Portugalille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä NRP Pacheco Pereira.
Valmistus

Alus tilattiin 19. tammikuuta 1943 Loch-luokan sukellusveneentorjuntafregattina työnumerolla J11825 Hall, Russell and Companyltä Aberdeenistä, missä köli laskettiin 30. maaliskuuta 1944 Bay-luokan aluksena. Alus laskettiin vesille 16. marraskuuta 1944 ja valmistui 12. heinäkuuta 1945.
Palvelus > NRP Pacheco Pereira

Portugali osti aluksen 12. toukokuuta 1959 ja liitti sen laivastoonsa nimellä NRP Pacheco Pereira. Alus poistettiin palveluksesta ja myytiin romutettavaksi 6. heinäkuuta 1970.
Gustavo Trelles

| Gustavo Trelles |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. marraskuuta 1954 (ikä 69)
Kansalaisuus:   Uruguay
WRC-ura
Aktiivivuodet:  1981–2002
Entiset tallit:  Mazda Rally Team Italia Astra Racing Jolly Club Mitsubishi Ralliart Germany Ralliart Italia
Kilpailuja:  101
Maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  1
Erikoiskoevoittoja:  2
MM-pisteitä:  74
Ensimmäinen kilpailu:  Brasilian ralli 1981
Viimeinen kilpailu:  Argentiinan ralli 2002
Sijoitus kaudella 1997:  26. (1 p.)
Gustavo Trelles (s. 15. marraskuuta 1954) on aktiiviuransa päättänyt uruguaylainen ralliautoilija. Trelles kilpaili lähes yksinomaan N-ryhmän tuotantoautojen PWRC-sarjassa voittaen sarjan mestaruuden neljästi peräkkäin vuosina 1996–1999. Sen lisäksi hän voitti Espanjan sorarallimestaruuden kolmasti vuosina 1988, 1990 ja 1992. Etelä- ja Väli-Amerikan CODASUR-rallisarjassa Trelles voitti B-ryhmän mestaruuden vuonna 1981.
Urallaan Trelles osallistui 101 MM-osakilpailuun, joista parhaaksi saavutukseksi jäi yleiskilpailun kolmas sija vuoden 1992 Argentiinan rallissa. PWRC-sarjassa Trelles saavutti 84 ajamassaan kilpailussa 23 voittoa ja 49 palkintopallisijaa. Viimeinen voitto tuli Korsikan rallista vuonna 2001.
Good Times (Shocking Bluen albumi)

| Good Times Shocking Blue |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Studio : Sound Push Studios, Blaricum, Alankomaat
 Julkaistu: 30. lokakuuta 1974
 Tuottaja(t): Rudy Bennett
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 40.41
 Levy-yhtiö: Pink Elephant
Shocking Bluen muut julkaisut
| Dream on Dreamer 1974 | Good Times 1974 |   |
Good Times on alankomaalaisen Shocking Blue -yhtyeen 30. lokakuuta 1974 ilmestynyt kahdeksas ja viimeinen studioalbumi.
Shocking Bluen laulunkirjoittaja-kitaristi Robbie van Leeuwen oli lähtenyt yhtyeestä tammikuussa. Hänen tilalleen tuli Martin van Wijk, joka oli jo aiemmin tuurannut van Leeuwenia yhtyeen konserteissa. Myös solisti Mariska Veres oli ilmoittanut siirtyvänsä soolouralle. Yhtye oli hajoamaisillaan, mutta sen levytyssopimus edellytti vielä lisää materiaalia.
Albumilta julkaistiin single ”This America”, joka ei noussut listoille. Nimikappale ”Good Times” on cover-versio The Easybeatsin kappaleesta.
Kappaleet

A-puoli
Good Times – 3.27 (säv. Harry Vanda, George Young)
You’ll Come – 2.06 (säv. M. Black)
My Life – 2.35 (säv. Martin van Wijk)
Morning Sun – 3.32 (säv. van Wijk)
Loving Girl – 3.30 (säv. Floegel, Samuels, Phillips)
Beggin’ – 4.13 (säv. Farina, Gaudio)
B-puoli
This America – 2.57 (säv. van Wijk)
Nashville Rebel – 2.27 (säv. Harlan Howard)
Ball of Conclusion – 3.25 (säv. van Wijk)
Mississippi Delta – 2.50 (säv. Bobbie Gentry)
It Won’t be Lonely Long – 2.57 (säv. van Wijk)
Come My Way – 3.19 (säv. van Wijk)
Kokoonpano

Mariska Veres – laulu
Henk Smitskamp – bassokitara
Cor van der Beek – lyömäsoittimet
Martin van Wijk – kitara
Good Time

| Good Time |
| --- | --- |

Ohjaaja:   Josh Safdie  Benny Safdie 
Käsikirjoittaja:   Ronald Bronstein  Josh Safdie 
Tuottaja:   Paris Kasidokostas Latsis  Terry Dougas  Sebastian Bear-McClard  Oscar Boyson 
Säveltäjä:  Oneohtrix Point Never
Kuvaaja:  Sean Price Williams
Leikkaaja:   Ronald Bronstein  Benny Safdie 
Pääosat:   Robert Pattinson  Benny Safdie  Buddy Duress  Taliah Lennice Webster  Barkhad Abdi  Jennifer Jason Leigh 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Elara Pictures  Rhea Films 
Levittäjä:  A24
Ensi-ilta:   2017-5-2525. toukokuuta 2017 (Cannes)  2017-8-1111. elokuuta 2017 (Yhdysvallat)  2017-9-88. syyskuuta 2017 (Suomi)  
Kesto:  101 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  2 000 000 dollaria
Tuotto:  4 144 128 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Good Time on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut rikostrilleri, jonka on ohjannut Josh ja Benny Safdie. Sen pääosia esittää Robert Pattinson, Benny Safdie, Buddy Duress, Taliah Lennice Webster, Barkhad Abdi ja Jennifer Jason Leigh.
Good Time sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 25. toukokuuta 2017, jossa se kilpaili Kultaisesta palmusta. Elokuva sai posittivsen vastaanoton kriitikoilta, jotka kehuivat Pattinsonin roolisuoritusta, ohjausta, tarinaa ja soundtrackiä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Robert Pattinson  | … |  Constantine "Connie" Nikas, pankkiryöstäjä, Nickin vanhempi veli ja Coreyn poikaystävä   |
|  Benny Safdie  | … |  Nickolas "Nick" Nikas, Connien nuori, kehitysvammainen veli   |
|  Buddy Duress  | … |  Ray, rikollinen, jota Connie luulee veljekseen   |
|  Taliah Lennice Webster  | … |  Crystal, teini-ikäinen tyttö, joka auttaa Connieta   |
|  Jennifer Jason Leigh  | … |  Corey Ellman, Connien tyttöystävä   |
|  Barkhad Abdi  | … |  Dash, huvipuiston vartija   |
|  Necro  | … |  Caliph, Rayn rikollisystävä   |
|  Peter Verby  | … |  Peter, Nickin psykiatri   |
|  Saida Mansoor  | … |  Agapia Nikas, Connien ja Nickin äiti   |
|  Gladys Mathon  | … |  Annie   |
|  Rose Gregorio  | … |  Loren Ellman   |
|  Eric Paykert  | … |  Eric the Bail Bondsman   |
Aiheesta muualla

Good Time Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Good Time Box Office Mojossa. (englanniksi)
Good Time Rotten Tomatoesissa. (englanniksi)
Good Time Metacriticissä. (englanniksi)
Friday (Rebecca Blackin kappale)

| ”Friday” Rebecca Black |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: –
 Julkaistu: 10. helmikuuta 2011 14. maaliskuuta 2011
 Formaatti: digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): ARK Music Factory
 Tyylilaji: teini-pop, dancepop, electropop
 Kesto: 03.30
 Levy-yhtiö: ARK Music Factory
muut singlet
|   | ”Friday” 2011 | ”My Moment” 2011 |
Musiikkinäytteet
21 sekunnin ääninäyte kappaleesta.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
”Friday” on yhdysvaltalaisen laulajan Rebecca Blackin kappale, julkaistu 10. helmikuuta 2011, ja sitten ensi-ilta iTunesissa 14. maaliskuuta 2011. Kappaleen on tuottanut ARK Music Factory, jonka omistavat Patrice Wilson ja Clarence Jey ovat myös kirjoittaneet kappaleen.
Kappale ja sen musiikkivideo sai runsaasti huomiota Youtubessa: kappaleen sanoitus, runsas autotunen käyttö ja videon sisältö saivat osakseen paljon arvostelua. Kesäkuussa 2011 videolla, joka sittemmin poistettiin Blackin perheen tekijänoikeusvaatimuksen vuoksi, oli yli 167 miljoonaa näyttökertaa ja yli 3,1 miljoonaa kielteistä ääntä (87 % annetuista äänistä) Youtuben käyttäjiltä. Video lisättiin Youtubeen uudestaan 16. syyskuuta 2011. Videon ja kappaleen suosiosta johtuen siitä ilmaantui myös useita parodioita ja remixejä.
Forbes-lehden Mark Pasetsky totesi, että kappaleen suosio on jälleen yksi osoitus yhteisöllisten viestimien vallasta – erityisesti Twitterin, Facebookin ja Tumblrin – luoda ”yhden yön sensaatio”. Murskaavista arvioista huolimatta popmusiikin ammattilaiset Simon Cowell, Lady Gaga, Chris Brown, Nick Jonas ja Justin Bieber osoittivat tukensa Blackille.
Tausta

Black on kotoisin Anaheim Hillsistä Yhdysvaltain Kaliforniasta. Loppuvuodesta 2010 hän kuuli luokkatoveriltaan Ark Music Factory -yhtiöstä. Blackin vanhemmat maksoivat yhtiölle 4000 dollaria kappaleesta ja musiikkivideosta. He saivat valita kahdesta etukäteen kirjoitetusta kappaleesta mieleisensä. Black valitsi ”Fridayn”, koska ”Toinen kappale oli rakkaudesta – en ole kokenut sitä vielä. 'Friday' kertoo kavereiden kanssa olemisesta, hauskan pitämisestä. Olen omassa persoonassani siinä.” Ark Music käsitteli kappaletta jälkikäteen, muun muassa epävireyksiä korjattiin autotunella.
Musiikkivideo

Video perustuu sanoitukseen perjantain vietosta (Friday). Black herää ylös ja menee kouluun tavaten kavereitaan matkalla. Illalla, kiisteltyään siitä ottaako etu- vai takapenkin avoautosta, Black ja hänen ystävänsä (Benni Cinkle ja toinen tyttö) kyyditään autolla juhliin. Wilson ilmaantuu videoon loppupuolella ja esittää lyhyen räpin.
Musiikkivideo kuvattiin tammikuussa 2011 Blackin isän talolla ystävien ja perheen toimiessa avustajina ja sen kuvaaminen kesti yhteensä 12 tuntia. Blackin vanhempien mukaan Ark Music varoitti, että heidän ei pitäisi odottaa liikoja kuuluisuuden suhteen. Black toivoikin vain ystäviensä ja perheensä nauttivan videosta Youtubessa ja että se auttaisi ehkä häntä myöhemmin pyrkiessään musiikkiuralle. Video ladattiin internetiin 10. helmikuuta 2011 ja se sai noin 4 000 katselukertaa. Koomikko Michael J. Nelson kuitenkin kommentoi videota 11. maaliskuuta 2011 Twitter-palvelussa ja Tosh.0-blogikirjoituksessaan otsikolla ”laulunkirjoitus ei ole kaikille”. Videota alettiin levittää verkossa ja siitä tuli internet-sensaatio.
Listasijoituksia

| Lista (2011) | Korkein sijoitus |
| --- | --- |
 Australia ARIA Charts: 40
 Yhdysvallat Billboard Hot 100: 58
Cover-versiot > Glee

| ”Friday (Glee Cast Version)” Gleen näyttelijät (Mark Salling, Kevin McHale  ja Chord Overstreet) |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Äänitetty : 2011
 Julkaistu: 10. toukokuuta 2011
 Formaatti: digitaalinen lataus
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 03.32
 Levy-yhtiö: Columbia
muut singlet
|   | ”Friday (Glee Cast Version)”  |   |
Kappaleesta tehtiin cover-versio Glee-televisiosarjan toiselle tuotantokaudelle. Julkaisussa esiintyvät sarjan hahmot Puck (Mark Salling), Artie (Kevin McHale) ja Sam (Chord Overstreet). Jakso ensiesitettiin toukokuussa 2011.
| Lista (2011) | Korkein sijoitus |
| --- | --- |
 Australia (ARIA): 74
 Yhdysvallat (Billboard Hot 100): 34
Cover-versiot > Muut

1.4.2011 kappaleen esittivät Stephen Colbert, Jimmy Fallon, Taylor Hicks ja The Roots Jimmy Fallonin juontamassa myöhäisillan talk showssa Late Night with Jimmy Fallon.
Kappaletta ovat myös coveroineet Nick Jonas, Katy Perry ja Justin Bieber.
Cover-versiot > Parodiat

Kappaleesta on lisätty useita parodioita Youtubeen.
Conan O'Brien ja Andy Richter tekivät kappaleesta myös oman parodiansa, ja nimesivät sen "Thursdayksi". Se esitettiin Conan-televisiosarjassa toukokuussa 2011.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut. (englanniksi)
Gadabuursi

Gadabuursi on pohjoissomalialainen klaani, joka on Dir-klaanin ala-klaani. Gadabuursit ovat Sheikh Samaroonin jälkeläisiä.
Asuinalue kolmen maan alueella

Gadabuursit asuvat nykyisin Somalian, Etiopian ja Djiboutin alueella. Gadabuursit ovat toiseksi suurin somaaliklaani Etiopiassa ja Djiboutissa. Yhtenä Dirin ala-klaanina, Gadabuursi on sukua Isaa-, Suhurre-, Abdalle-, Qubeys-, Biyomaal, Gaadsan, Gurgure- ja Isaaq-klaaneille. Poliittisesti klaania edustaa Somali Democratic Alliance puolue. Somalimaan nykyinen presidentti Dahir Rayale Kahin on Gadabuursi-klaanista.
Asuinalue kolmen maan alueella > Ala-klaaneja

Makaahii
Habar Afaan
Mahad Ase
Gadabursin kuningaskunta

"Gadabursin kuningaskunta" perustettiin 600 vuotta sitten. Kuningaskunta koostui sadan vanhimman komiteasta ja suvussa periytyvästä ugaasista (kuninkaasta). Sadan vanhimman komitea jakautui neljään alajaostoon, joissa kussakin oli 25 vanhimpaa:
Sosiaalikomitea
Puolustuskomitea (hevosmiehet "Fardoolay" ja jalkamiehet]
Talous- ja verotuskomitea
Oikeuskomitea
Neljän komitean puhemiehistä käytettiin nimitystä "Afarta Dhadhaar", ja heidät valittiin kykyjensä mukaan. Sadan vanhimman komitealla ei ollut vakituista kokoontumispaikkaa, vaan se kokoontui siellä, missä ugaas sattui kulloinkin asumaan Abessiiniassa, Somaliassa tai nykyisen Djiboutin alueella. Gadabuursien ugaas ja sadan vanhimman komitea vastustivat aikoinaan brittiläisen imperialismin tuloa, mutta sopivat ehdoista, joilla brittiläisten laivasto voi käydä maissa. Myöhemmin erimielisyydet kasvoivat, ja brittiläiset juonittelivat ugaasia vastaan ja järjestivät vallankaappauksen, joka merkitsi kuningaskunnan romahdusta.
Gadabuursi-aakkosto

Gadabuursi-aakkosto on yksi monista somalian aakkostoista. Sen kehitti vuonna 1933 ugaas Abdurahman Sheikh Nuur. Gadabuursi-aakkostolla on kirjoitettu huomattava määrä kirjallisuutta ja qasida-runoutta. Aakkostoa käytti lähinnä ugaas ja hänen lähipiirinsä asuinalueellaan Pohjois-Somaliassa.
Huomattavia gadaburseja

Dahir Riyale Kahin, Somalimaan presidentti
Aiheesta muualla

The Gadabuursi Manifesto (Arkistoitu – Internet Archive)
Gerd Truntschka

Gerd Truntschka (s. 10. syyskuuta 1958 Landshut, Länsi-Saksa) on entinen saksalainen jääkiekkoilija. Truntschka oli Saksan liittotasavallan ja Saksan jääkiekkomaajoukkueen pelaaja 1980- ja 1990-luvuilla.
Myös Gerd Truntschkan veli Bernd on olympiatasolla esiintynyt jääkiekkoilija.
Jääkiekkoseurat

Ev Landshut 1975–79
Zwischen 1979–80
Köln Haien 1979–89
Düsseldorfer EG 1989–92
München Hedos 1992–1994
Truntschka pelasi 813 sarjapeliä Saksan liigassa ja 217 maaottelua Saksan jääkiekkomaajoukkueessa.
Saavutuksia

kahdeksan Saksan mestaruutta (1984, 1986, 1987, 1988, 1990, 1991, 1992, 1994)
yhdeksät jääkiekon A-sarjan maailmanmestaruuskisat
olympiaedustuksia (1980, 1984, 1988, 1992)
jääkiekon maailmanmestaruuskisojen All-Stars -joukkueessa vuonna 1987
Kanada-cup -edustus 1984
Francesco Crispi

| Francesco Crispi |
| --- | --- |

Italian pääministeri
 29. heinäkuuta 1887 – 6. helmikuuta 1891  
Monarkki:  Umberto I
Edeltäjä:  Agostino Depretis
Seuraaja:  Antonio Starabba
 15. joulukuuta 1893 – 10. maaliskuuta 1896  
Monarkki:  Umberto I
Edeltäjä:  Giovanni Giolitti
Seuraaja:  Antonio Starabba
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. lokakuuta 1819 Ribera, Molempain Sisiliain kuningaskunta
Kuollut: 12. elokuuta 1901 (81 vuotta) Napoli, Italian kuningaskunta
Tiedot
Puolue:  historiallinen vasemmisto
 Nimikirjoitus
Francesco Crispi (4. lokakuuta 1819 Ribera, Sisilia – 12. elokuuta 1901 Napoli) oli italialainen poliitikko, joka toimi Italian pääministerinä vuosina 1887–1891 ja 1893–1896. Hänellä oli merkittävä rooli Italian yhdistymisessä vuonna 1860. Crispi oli nuorempana radikaali tasavaltalainen, mutta kääntyi myöhemmin monarkistiksi. Hänen itsevaltainen toimintansa pääministerinä herätti paljon arvostelua, skandaalit tahrasivat hänen uraansa ja hänen toisen hallituksensa siirtomaavalloituspolitiikka epäonnistui surkeasti.
Ura > Ura ennen pääministerikautta

Sisiliasta kotoisin ollut Crispi toimi aluksi asianajajana Napolissa, jossa hänestä tuli kumouksellinen tasavaltalainen. Hän osallistui vuoden 1848 vallankumoukseen Sisiliassa ja toimi vallankumoushallinnon edustajakokouksessa, kunnes kuningas Ferdinand II vuonna 1849 palautti Bourbonien vallan Sisiliaan. Crispi pakeni tällöin Torinoon, jossa hän toimi lehtimiehenä. Kun hänen epäiltiin sekaantuneen Giuseppe Mazzinin vuoden 1853 vallankumousyritykseen Milanossa, hän joutui lähtemään kokonaan Italiasta, ensin Maltalle, sitten Ranskaan ja lopulta Mazzinin luo Lontooseen.
Yhdessä Mazzinin johtamien tasavaltalaisten kanssa Crispi suunnitteli Italian yhdistymisen käynnistyvän Sisiliasta alkavalla kapinalla. Hän matkusti vuonna 1859 kahdesti väärällä passilla Sisiliaan valmistelemaan kansannousua. Hän myös suostutteli Giuseppe Garibaldin nousemaan toukokuussa 1860 maihin Sisiliassa tuhannen vapaaehtoisen kanssa ja avustamaan kansannousua. Garibaldin miehet saivat nopeasti koko saaren valtaansa. Kun Garibaldi julistautui Sisilian diktaattoriksi, Crispistä tuli tämän asettaman hallituksen sisäministeri. Kun Garibaldi valtasi pian myös Napolin, Crispi seurasi tätä ja toimi muutaman päivän ajan Garibaldin hallinnon ulkoministerinäkin. Tasavaltalainen Crispi joutui nyt vastakkain Sardinian kuningaskunnan pääministerin Camillo Cavourin kanssa, joka halusi liittää Garibaldin valtaamat Molempain Sisiliain kuningaskunnan alueet Sardinian kuninkaan alaisuuteen. Crispi joutui eroamaan, ja Cavourin toivoma yhdistäminen toteutettiin lokakuussa 1860, jolloin syntyi Italian kuningaskunta.
Crispi valittiin vuonna 1861 Sisilian edustajana Italian parlamenttiin, jossa hän onnistui hankkimaan itselleen paljon vastustajia. Tultuaan siihen tulokseen, että Italian yhtenäisyys oli tasavaltalaisuutta tärkeämpää, hän ilmoitti vuonna 1864 hyväksyvänsä monarkian, ja rikkoi näin välinsä Mazzinin kanssa. Crispi perusteli kääntymystään kuuluisalla julistuksella: ”Monarkia yhdistää meitä, tasavalta jakaisi meidät”. Hän perusteli asiaa laajemmin seuraavana vuonna julkaisemassaan pamfletissa Republica e monarchia.
Crispistä tuli yksi perustuslaillisen vasemmiston johtajista, ja tämän ryhmän noustua valtaan hänet valittiin vuonna 1876 edustajainkamarin puhemieheksi. Seuraavana vuonna hän kiersi tapaamassa muiden Euroopan maiden johtajia. Ystävystyttyään Otto von Bismarckin kanssa hän vakuuttui siitä, että Italian pitäisi liittoutua Saksan kanssa. Crispi kutsuttiin joulukuun 1877 lopussa Agostino Depretisin hallituksen sisäministeriksi Giovanni Nicoteran tilalle. Paavi Pius IX:n kuoltua Crispi sai kardinaalikollegion suostumaan konklaavin järjestämiseen Roomassa, mikä vahvisti Italian kuningaskunnan arvovaltaa. Crispi joutui eroamaan ministerinpaikalta jo maaliskuussa 1878 skandaalin seurauksena, kun hän joutui oikeuteen kaksinnaimisesta syytettynä. Tapaus loi myös pysyvän tahran hänen julkisuuskuvaansa. Oikeus kuitenkin vapautti hänet, sillä hänen ensimmäinen avioliittonsa katsottiin mitättömäksi muotovirheen takia.
Ura > Ensimmäinen pääministerikausi

Crispistä tuli uudelleen Depretisin hallituksen ulkoministeri huhtikuussa 1887, ja Depretisin pian kuoltua hän kohosi itse pääministeriksi 29. heinäkuuta samana vuonna, ottaen samalla itselleen myös sisä- ja ulkoministerin salkut. Häntä syytettiinkin diktatoriseen asemaan pyrkimisestä. Crispin hallitus toteutti liberaaleja uudistuksia, kuten kunnallisen äänioikeuden merkittävän laajennuksen, aluehallinnon tehostamisen ja julkisen hyväntekeväisyyden irottamisen kirkon valvonnasta. Oikeusministeri Giuseppe Zanardellin ansiosta kuolemanrangaistus lakkautettiin ja lakot laillistettiin. Kotimaisen tuotannon suojelemiseksi hallitus asetti protektionistisia tullimaksuja ja tariffeja, joiden seurauksena kulutustuotteiden hinnat kuitenkin nousivat.
Ulkopolitiikassa Crispi teki hyvin epäsuosituiksi muodostuneita valintoja. Hän pyrki vahvistamaan vuonna 1882 solmittua kolmiliittoa Saksan ja Itävalta-Unkarin kanssa. Suhteet Ranskaan heikkenivät Ranskan vallattua Tunisian Italian nenän edestä, joten vuonna 1889 Crispin hallitus katkaisi kauppasopimusneuvottelut Ranskan kanssa ja kieltäytyi osallistumasta Pariisin maailmannäyttelyyn samana vuonna. Ranska, Italian tärkein kauppakumppani, vastasi asettamalla italialaisia tuotteita vastaan tähdättyjä suojatulleja, joiden seurauksena maiden välinen kauppa supistui alle puoleen aiemmasta. Tämä pahensi Italiassa vallinnutta taloudellista kriisiä, jolloin monet tuotannon alat romahtivat hetkessä ja pankit kaatuivat. Tariffisota Ranskan kanssa jatkui vuoteen 1898. Kun Crispin hallitus suuren valtiontalouden alijäämän vuoksi joutui nostamaan veroja, se sai parlamentilta epäluottamuslauseen ja erosi 31. tammikuuta 1891.
Ura > Toinen pääministerikausi ja viimeiset vuodet

Giovanni Giolittin hallituksen kaatumisen jälkeen Crispi palasi pääministeriksi 15. joulukuuta 1893. Tällä kertaa hallituksen talouspolitiikka oli menestyksekkäämpää. Hallitus kukisti kovin ottein sosialistisen fasci siciliani -liikkeen lietsoman kansannousun Sisiliassa. Crispi myös selvisi erään anarkistin toteuttamasta murhayrityksestä kesäkuussa 1894. Crispin maine tahrautui lisää, kun Giolittin joulukuussa 1894 julkistamat asiakirjat kytkivät hänet Banca Romana -pankin suureen lahjusskandaaliin. Crispi onnistui kuitenkin lykkäämään asian käsittelyn ja voittamaan kesäkuun 1895 parlamenttivaalit kyseenalaisia keinoja käyttämällä. Hän oli kuitenkin hankkinut toiminnallaan paljon vihamiehiä, ja varsinkin radikaalipoliitikko Felice Cavallotti hyökkäili häntä vastaan.
Crispin hallitus yritti kääntää huomion toisaalle pyrkimällä laajentamaan Italian siirtomaavaltaa Afrikassa. Muutamaa vuotta aiemmin Italia oli saanut valtaansa Punaisenmeren rannalla alueita, joista oli muodostettu Eritrean siirtomaa. Nyt Italian armeija hyökkäsi Etiopiaan. Kenraali Oreste Baratierin komentamat italialaiset joukot kärsivät kuitenkin 1. maaliskuuta 1896 katastrofaalisen tappion etiopialaisille Adowan taistelussa, ja neljä päivää myöhemmin Crispi joutui eroamaan.
Vuosina 1897–1898 edustajainkamarin asettama komitea tutki Crispin osallisuutta pankkiskandaaliin. Komitean raportissa arvosteltiin epätavanomaista menettelyä, jolla hän oli pääministerikautensa alussa lainannut pankista rahaa valtion tyhjentyneeseen salaisten menojen rahastoon, mutta mitään lainvastaista ei voitu osoittaa, ja parlamentti päätti olla nostamatta syytettä. Crispi jätti paikkansa edustajainkamarissa 1898, mutta hänet valittiin sinne melkein heti uudelleen Palermon edustajana.
Jälkimaine

Kuollessaan vuonna 1901 Crispi oli kansainvälisellä tasolla tunnetuin italialainen valtiomies sitten Cavourin. Fasistien vallan aikana 1920–1930-luvuilla Crispiä juhlittiin Italiassa diktaattori Benito Mussolinin ”edeltäjänä” ja hänelle pystytettiin paljon muistomerkkejä. Tämän seurauksena hänen maineensa kärsi entuudestaan toisen maailmansodan jälkeen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Francesco Crispi Wikimedia Commonsissa
Fausto Fonzi. Crispi, Francesco (italiaksi) Dizionario Biografico degli Italiani - Volume 30 (1984)
Crispi vuonna 1860.
Crispi vuonna 1893.
Giuseppe Zangara

Giuseppe Zangara
Giuseppe "Joe" Zangara (7. syyskuuta 1900 – 20. maaliskuuta 1933) oli italialaissyntyinen yhdysvaltalainen henkilö, joka 15. helmikuuta 1933 ampui viittä ihmistä Yhdysvaltain presidentiksi valitun Franklin D. Rooseveltin puhetilaisuudessa Floridan Miamissa. Yksi hänen uhreistaan, Chicagon pormestari Anton Cermak, kuoli sairaalassa 7. maaliskuuta 1933. Zangara oli jo 20. helmikuuta tuomittu murhayrityksistä 80 vuodeksi vankeuteen, mutta Cermakin kuoltua hänet tuomittiin 10. maaliskuuta kuolemaan murhasta. Zangara teloitettiin sähkötuolilla kymmenen päivää myöhemmin.
Zangara oli anarkisti ja vihasi hallitusta ja eliittiä, joita hän syytti köyhien ongelmista. Hän oli myös itse kärsinyt köyhyydestä ja vatsakivuista. Yleisesti uskotaan, että hänen tarkoituksenaan oli murhata Roosevelt, mutta hän osui vahingossa Rooseveltin sijasta tämän edessä seisoneeseen Cermakiin. On kuitenkin myös epäilty, että Zangara olisi toiminut Chicago Outfit -gangsterijärjestön johtajan Frank Nittin palveluksessa ja kohteena olisi ollut nimenomaan Cermak, joka aiemmin oli järjestänyt Nittin salamurhayrityksen.
Fiktiossa

Televisiosarjassa Lahjomattomat on kaksiosainen jakso Työtön salamurhaaja joka rakentuu nimenomaan Zangaran ja Cermakin murhan ympärille.