stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alakloori

| Alakloori |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-kloori-N-(2,6-dietyylifenyyli)-N-(metoksimetyyli)asetamidi
CAS-numero:  15972-60-8
PubChem CID:  2078
SMILES:  CCC1=C(C(=CC=C1)CC)N(COC)C(=O)CCl
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C14H20ClNO2
Moolimassa:  269,76 g/mol
Sulamispiste:  40 °C
Tiheys:  1,133 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 242 mg/l (25 °C), liukenee paremmin orgaanisiin liuottimiin
Alakloori (C14H20ClNO2) on klooriasetanilidijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Ainetta käytetään herbisidinä tappamaan rikkaruohoja pelloilta. Yhdisteestä käytetään myös nimeä 2-kloori-2',6'-dietyyli-N-(metoksimetyyli)asetanilidi. Alaklooria ei ole käytetty Suomessa ja sen käyttö on kielletty myös koko Euroopan unionin alueella.
Synteesi

Alaklooria valmistetaan kloorietikkahapon johdannaisen klooriasetyylikloridin ja 2,6-dietyylianiliinin välisellä reaktiolla. Muodostuva reaktiotuote käsitellään vielä metanolilla.
Käyttö

Alakloori rekisteröitiin 1967 Yhdysvalloissa käytettäväksi kylvöä ennen tappamaan yksivuotisia heiniä ja leveälehtisiä rikkakasveja. Sitä käytetään erityisesti maissi-, soijapapu-, maapähkinä- ja puuvillaviljelmillä. Alakloorin teho perustuu kasvien lipidien ja proteiinien biosynteesin estämiseen.
Metabolia ja myrkyllisyys eläimille

Maaperän mikro-organismit, kasvit ja eläimet metaboloivat alakloorin varsin samoilla mekanismeilla. Tyypillisimmät tavat ovat aromaattisen renkaan hydroksyloiminen, kloorin korvaaminen, amidiryhmän typpiatomin dealkyloiminen ja glutationikonjugaatin muodostaminen. Yhdisteen puoliintumisaika apinoilla ja rotilla oli 6–14 tuntia. Hiekkaisessa maaperässä alakloorin puoliintumisaika anaerobisissa olosuhteissa on noin 17 vuorokautta. Maan pintakerroksissa ja aerobisissa oloissa hajoaminen ei ole yhtä nopeaa.
Alakloorin LD50-annos rotilla on 1 350 mg/kg. Suuret alaklooriannokset ovat eläinkokeissa aiheuttaneet vatsa- ja kilpirauhasvaivoja sekä kasvaimia. Yhdiste voi aiheuttaa kasvaimia myös ihmisille. Pitkäaikainen altistuminen voi vaurioittaa maksaa, pernaa ja munuaisia.
Aiheesta muualla

Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Alachlor (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Alachlor (englanniksi)
ChemBlink: Alachlor (englanniksi)
Kartta ja tilasto alakloorin käytöstä Yhdysvalloissa
Aja (Steely Danin albumi)

| Aja Steely Dan |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Village Recorders,   West L.A.;   Producer's Workshop, Hollywood;   Warner Bros. North Hollywood Recording Studios;   ABC Recording Studios;   Sound Labs, Hollywood;   A&R Studios, N.Y.C.
 Julkaistu: 1977
 Formaatti: LP-levy, C-kasetti, avokelanauha
 Tuottaja(t): Gary Katz
 Tyylilaji: jazz-rock, soft rock
 Kesto: 39.31
 Levy-yhtiö: ABC Records
Steely Danin muut studioalbumit
| The Royal Scam 1976 | Aja 1977 | Gaucho 1980 |
Aja [ˈeɪʒə] on yhdysvaltalaisen Steely Dan -yhtyeen kuudes, vuonna 1977 ilmestynyt studioalbumi. Tuottaja on Gary Katz. Steely Dan koostui tässä vaiheessa käytännössä Donald Fagenista ja Walter Beckeristä sekä studiomuusikoista.
Tämä herkkävireiseksi luonnehdittu albumi oli Steely Danin siihen mennessä ehjin ja kypsin työ. Jazzin puolelta saadut vaikutteet ovat aikaisempaa suurempia. Albumi oli myös kaupallisesti suuri menestys.
Vuonna 2010 Aja valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
Kappaleet

Walter Becker ja Donald Fagen ovat tehneet kaikki laulut. Julkaisija on Anchor Music Ltd.
| Sivu 1 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Black Cow | 5.07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Aja | 7.56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Deacon Blues | 7.26 |  |  |  |  |  |  |  |
| Sivu 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Peg | 3.58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Home at Last | 5.31 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | I Got the News | 5.03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Josie | 4.30 |  |  |  |  |  |  |  |
Donald Fagen toimii kappaleissa laulusolistina.
Ääninäytteet
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Chinese music always sets me free

Angular banjoes sound good to me

Aja, when all my dime dancin' is through

I run to you 
("Aja")
Muusikot

Walter Becker, kitara, basso, soolokitara
Larry Carlton, kitara, soolokitara
Pete Christlieb, tenorisaksofoni
Gary Coleman, lyömäsoittimet
Denny Dias, kitara
Donald Fagen, laulusolisti, syntetisaattorit, poliisipilli, taustalaulu
Victor Feldman (Caribou Records) , sähköpiano, lyömäsoittimet, piano, vibes
Venetta Fields, taustalaulu
Steve Gadd (Warner Bros. Records), rummut
Jay Graydon, soolokitara
Ed Greene, rummut
Paul Griffin, sähköpiano, taustalaulu
Don Grolnick, klavinetti
Paul Humphrey, rummut
Jim Keltner, rummut, lyömäsoittimet
Steve Khan, kitara
Clydie King, taustalaulu
Rebecca Louis, taustalaulu
Rick Marotta, rummut
Sherlie Matthews, taustalaulu
Michael McDonald (Warner Bros. Records), taustalaulu
Michael Omartian, piano
Dean Parks, kitara
Bernard Purdie, rummut
Chuck Rainey (A&M Records), basso
Lee Ritenour (Zembu Productions) , kitara
Joe Sample, klavinetti, sähköpiano
Tim Schmit, taustalaulu
Tom Scott (Ode Records), tenorisaksofoni, lyricon, puhallinsektion sovitus ja johto
Wayne Shorter (Columbia Records), tenorisaksofoni
saksofonit / huilut:
Jim Horn
Bill Perkins
Wayne Shorter
Pete Christlieb
Plas Johnson
Tom Scott
Jackie Kelso
puhallinsoittimet:
Chuck Findley
Lou McCreary
Slyde Hyde
Larry Carlton, Dean Parks ja Michael Omartian ovat tehneet rytmisovitukset yhteistyössä säveltäjien kanssa.
Muusikot > "Black Cow"

rummut: Paul Humphrey
basso: Chuck Rainey
sähköpiano: Victor Feldman
klavinetti: Joe Sample
kitara: Larry Carlton
syntetisaattori: Donald Fagen
tenorisaksofoni: Tom Scott
taustalaulu: Clydie King, Venetta Fields, Sherlie Matthews, Rebecca Louis
Muusikot > "Aja"

rummut: Steve Gadd
basso: Chuck Rainey
kitarat: Larry Carlton, Walter Becker, Denny Dias
sähköpiano: Joe Sample
piano: Michael Omartian
lyömäsoittimet: Victor Feldman
syntetisaattorit ja poliisipilli: Donald Fagen
tenorisaksofoni: Wayne Shorter
taustalaulu: Donald Fagen, Tom Schmit
Muusikot > "Deacon Blues"

rummut: Bernard Purdie
basso: Walter Becker
kitarat: Larry Carlton, Lee Ritenour
sähköpiano: Victor Feldman
syntetisaattori: Donald Fagen
tenorisaksofoni: Pete Christlieb
taustalaulu: Clydie King, Sherlie Matthews, Venetta Fields
Muusikot > "Peg"

rummut: Rick Marotta
basso: Chuck Rainey
sähköpiano: Paul Griffin
klavinetti: Don Grolnick
kitara: Steve Khan
soolokitara: Jay Graydon
lyömäsoittimet: Victor Feldman, Gary Coleman
lyricon: Tom Scott
taustalaulu: Michael McDonald, Paul Griffin
Muusikot > "Home at Last"

rummut: Bernard Purdie
basso: Chuck Rainey
kitara: Larry Carlton
soolokitara: Walter Becker
piano ja vibes: Victor Feldman
syntetisaattori: Donald Fagen
taustalaulu: Donald Fagen, Tim Schmit
Muusikot > "I Got the News"

rummut: Ed Greene
basso: Chuck Rainey
piano, vibes, lyömäsoittimet: Victor Feldman
kitara: Dean Parks
soolokitarat: Walter Becker, Larry Carlton
syntetisaattorit: Donald Fagen
taustalaulu: Michael McDonald, Clydie King, Venetta Fields, Sherlie Matthews, Rebecca Louis
Muusikot > "Josie"

rummut: Jim Keltner
basso: Chuck Rainey
sähköpiano: Victor Feldman
kitarat: Larry Carlton, Dean Parks
soolokitara: Walter Becker
syntetisaattorit: Donald Fagen
lyömäsoittimet: Jim Keltner
taustalaulu: Donald Fagen, Tim Schmit
Tuotantotiedot

tuotannon järjestelyt: Barbara Miller
tuottaja: Gary Katz
levy-yhtiö: ABC Records
äänityspaikat:
Village Recorders, West L.A.
Producer's Workshop, Hollywood
Warner Bros. North Hollywood Recording Studios
ABC Recording Studios
Sound Labs, Hollywood
A&R Studios,  N.Y.C.
insinöörit: Roger Nichols, Elliot Scheiner, Bill Schnee, Al Schmitt
apulaisinsinöörit: Lenise Bent, Ken Klinger, Linda Tyler, Ed Rack, Joe Bellamy, Ron Pangaliman
vastaava insinööri: Roger Nichols
masterointi: Bernie Grundman, A&M Studios, Hollywood
LP-levyn kannen painaja Euroopassa: Garrod & Lofthouse Ltd., Iso-Britannia
"peiteoperaatiot": Karen Stanley
äänityskonsultti: Stuart Dawson
"Hemiolas, Hockets, Maneries of Garlandia" jne.: Andrew Frank
suojelu: Irving Azoff
taiteellinen johto: Oz Studios
taidesuunnittelu: Patricia Mitsui, Geoff Westen
kannen valokuva: Hideki Fujii
sisäkannen kuvat: Walter Becker, Dorothy A. White
"bagman": Leonard Freedman
LP-levyn luettelotunnus on ABCL 5225, C-kasetin CAB 5525 ja kelanauhan XAB 5225. Markkinoinnista on huolehtinut Anchor Records Ltd. Euroopassa LP-levyjä on tehty Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Arviot

Levykansitekstien tekijät ovat musiikkikriitikko Michael Phalen ja ABC-levy-yhtiön presidentti Steve Diener. Diener oli suonut Phalenille harvinaisen tilaisuuden seurata yhtyeen levytyssessioita tarkoituksena tehdä juttu eurooppalaiseen julkaisuun. Yhtyeen suhtautuminen kriitikoihin oli tunnetusti nuiva eikä se juuri antanut haastatteluita. Phaleninkaan läsnäoloa ei juuri noteerattu. Tilanne kärjistyi välirikkoon ja Phalenin haastattelukasetit takavarikoitiin. Vuoden kuluttua Diener kuitenkin pyysi Phalenia tekemään albumille kansitekstit. Phalenin mukaan yhtye on tällä albumilla kypsä ja ammattimainen eikä laulujen sanoituksissakaan ole enää lapsellista hautomista.
Diener vertaa Steelyn Danin asialleen omistautumista entisaikojen trubaduureihin. Albumi on hänen mukaansa musikaalisesti loistokas, liiallista raskautta välttävä, hallittu, ja sillä on todellisia melodioita. Laulujen sanat kuvaavat henkilökohtaisia kokemuksia mutta sallivat samalla kuulijan samaistua niiden sanomaan. Albumin äänimaailma on joustavaa, luovaa ja ultrapuhdasta muusikkouden juhlaa, rytmien ja musikaalisten "välimerkkien" käyttö on täsmällistä. Kukin laulu on omanlaisensa, mutta kaikki sopivat kokonaisuuteen.
Singlet

Albumilta on julkaistu ainakin listoille yltänyt single Josie.
Ella Alanko-Salminen

| Ella Alanko-Salminen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. maaliskuuta 1990 (ikä 34)  Suomi
Salibandyn pelaaja
Pelipaikka:  hyökkääjä
Seura:  TPS
Pituus:  164
| Urheilijan ura> Seurat |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuodet | Seura | Ottelut (M+S=P) | Ottelut (M+S=P) |
| 2007-2010 2010–2011 2011–2012 2012–2014 2014–2018 | TPS UHC Dietlikon TPS 1. div TPS Classic | 57 (28+31=59)   (15+25=40) 29 (20+30=50) 22 (21+16=37) | 57 (28+31=59)   (15+25=40) 29 (20+30=50) 22 (21+16=37) |
Maajoukkue
|  2010– |  Suomi U-19  Suomi | 24 (10+10=20) 61 (20+18=38) | 24 (10+10=20) 61 (20+18=38) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Ella Alanko-Salminen (s. 30. maaliskuuta 1990) on suomalainen salibandyn pelaaja. Hän on edustanut naisten Salibandyliigassa Turun Palloseuraa ja tamperelaista Classicia sekä pelannut myös Sveitsissä. Hän vetäytyi liigapeleistä vuonna 2018 opiskeluiden, työn ja perheen perustamisen vuoksi mutta palasi liigaan kaudeksi 2022–2023. Alanko-Salminen oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Alanko-Salmisen isosisko Eliisa Alanko on myös salibandyn pelaaja.
Ura

Alanko-Salminen on TPS:n kasvatti ja on ollut voittamassa seuran juniorijoukkueissa A-tyttöjen SM-hopeaa, kahta B-tyttöjen SM-kultaa ja C-tyttöjen SM-hopeaa. Kauden 2006–2007 päätteeksi hänet nimettiin seuran vuoden tyttöjunioriksi. Hän pelasi kaudella 2006–2007 myös naisten I-divisioonaa. TPS nousi kauden päätteeksi Salibandyliigaan.
Alanko-Salminen edusti TPS:ää Salibandyliigassa kolme kautta (2007-2010). Vuonna 2010 Alanko siirtyi yhden kauden ajaksi Sveitsin pääsarjan UHC Dietlikoniin. Kauden jälkeen hän palasi vuonna 2011 TPS:ään, joka oli pudonnut edellisen kauden päätteeksi I-divisioonaan. Visiitti I-divisioonassa jäi yhden kauden mittaiseksi, kun joukkue nousi vuonna 2012 takaisin liigaan. Alanko-Salminen palkittiin seuran vuoden naispelaajana. Hän jatkoi kaksi seuraavaa kautta TPS:ssä.
Alanko-Salminen siirtyi tamperelaisseura Classiciin kaudelle 2014–2015, jonka päätteeksi hän voitti Suomen mestaruuden. Toisen Suomen-mestaruutensa hän voitti kaudella 2016–2017.
Alanko-Salminen tekee paluun naisten pääsarjaan kaudella 2022–2023 TPS:n paidassa.
Ura > Maajoukkue

Alanko-Salminen edusti Suomen salibandymaajoukkuetta kahdesti alle 19-vuotiaiden tyttöjen maailmanmestaruuskilpailuissa, vuosina 2006 ja 2008. Tyttöjen MM-kilpailuissa 2006 hän teki kuudessa ottelussa neljä tehopistettä, kaksi maalia ja kaksi syöttöpistettä, ja oli voittamassa hopeaa. Vuoden 2008 tyttöjen MM-kilpailuissa, jotka pelattiin Puolassa, hän pelasi viisi ottelua ja teki kolme maalia sekä antoi yhden maalisyötön. Hän teki Puolaa vastaan pelatun, Suomen 4–3-voittoon päättyneen pronssiottelun voittomaalin.
Alanko-Salminen debytoi naisten maajoukkueessa Tšekin Ostravassa marraskuussa 2010 pelatussa EuroFloorball Tour -turnauksessa. Hän on saavuttanut MM-hopeaa vuosina 2011, 2015 ja 2017.
Kesäkuussa 2014 Alanko-Salminen saavutti hopeaa opiskelijoiden salibandyn maailmanmestaruuskilpailuissa.
Alanko-Salminen on pelannut 61 maaottelua, joissa hän on tehnyt 20 maalia ja saanut 18 syöttöpistettä.
Aiheesta muualla

Kansainvälisen salibandyliiton pelaajakortti (englanniksi)
Albulasola

Albulasola (saks. Albulapass, retoromaaniksi Pass da l'Alvra) on alppisola kaakkoisessa Sveitsissä Graubündenin kantonissa. Tämä 2 312 metriä korkea sola yhdistää pohjoisen Albulajoen laakson eteläiseen, Innjoen varrella sijaitsevaan Engadinin laaksoon.
Solassa kulkee maantie, joka on suljettu talvikuukaudet lokakuulta kesäkuulle. Solan molemmissa päissä sijaitsee hotelli.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Albulasola Wikimedia Commonsissa
Mit dem Fahrrad über den Albulapass (Arkistoitu – Internet Archive)
Etelän pään majatalo
Pohjoisen pään majatalo
Solatien profiili
Unescon maailmanperintökohteet Sveitsissä
Albulan ja Berninan rautatiet sekä Albula- ja Berninasolat, osittain Italiassa
Alppien paalutalot (yhteinen viiden muun maan kanssa)
Bellinzonan markkinakaupungin kolme linnaa, puolustusmuuri ja maavallit
Bernin vanhakaupunki
Jungfraun–Aletschin alppialue
kellokaupungit La Chaux-de-Fonds ja Le Locle
Lavaux'n viinipenkereet
Le Corbusierin arkkitehtoniset työt (yhteinen kuuden muun maan kanssa)
Monte San Giorgio, osittain Italiassa
St. Gallenin luostari
St. Johannin benediktiiniluostari
Sardona
Alailmakehän otsoni

Savusumua New Yorkissa. Fotokemiallinen savusumu eli smog muodostuu alailmakehän otsonista ja muista ilmansaasteista.
Alailmakehän otsoni on Maan ilmakehän alimmassa kerroksessa eli troposfäärissä sijaitsevaa otsonia (O3). Kymmenesosa ilmakehän otsonista sijaitsee alailmakehässä. Otsonia syntyy alailmakehässä valokemiallisissa reaktioissa.
Ihmisen toiminta on lisännyt alailmakehän otsonin määrää. Tätä pidetään ongelmana, koska otsoni on voimakas hapetin ja siksi vahingollista kasveille, eläimille ja materiaaleille. Alailmakehän otsoni toimii myös kasvihuonekaasuna voimistaen merkittävästi ilmaston lämpenemistä.
Alailmakehän otsoni ärsyttää limakalvoja ja haittaa hengityselimistön toimintaa. Kasveilla se alentaa vastustuskykyä ja vaikeuttaa yhteyttämistä. Yhdysvalloissa otsonin aiheuttamien satotappioiden on arveltu olevan 500 miljoonaa dollaria vuodessa. Alatroposfäärin otsonipitoisuuden on arvioitu lisääntyneen pohjoisella pallonpuoliskolla viimeisen sadan vuoden aikana noin 20–100 %, mutta tulos on aikaisempien mittausten puuttuessa epävarma.
Otsonin synty troposfäärissä

Suurin osa troposfäärin otsonista syntyy, kun typen oksidit (NOx), häkä eli hiilimonoksidi (CO), metaani (CH4) ja haihtuvat orgaaniset yhdisteet (ns. VOC-yhdisteet, Volatile organic compounds) reagoivat auringon säteilyn vaikutuksesta. Autojen pakokaasut ja teollisuuden päästöt ovat näiden kemikaalien suurimmat ihmisperäiset lähteet. Niitä esiintyy yleensä kaupunkialueilla, mutta tuulet voivat kuljettaa typen oksideja satojen kilometrien päähän. Siksi otsonia muodostuu myös asutuskeskusten ulkopuolella. Lisäksi troposfääriin kulkeutuu otsonia stratosfääristä.
Alailmakehän otsonia syntyy monimutkaisissa kemiallisissa reaktioissa, joissa hiilimonoksidi ja haihtuvat orgaaniset yhdisteet hapettuvat typen oksidien vaikutuksesta. Esimerkiksi hiilimonoksidi reagoi ensin hydroksyyliradikaalin OH kanssa. Näin syntynyt vetyatomi reagoi nopeasti happimolekyylin kanssa, jolloin syntyy vetyperoksidiradikaali HO2
Tämä radikaali reagoi sitten typpimonoksidin NO kanssa, jolloin syntyy typpidioksidia NO2. Typpidioksidi hajoaa auringon säteilyn vaikutuksesta, ja syntynyt vapaa happiatomi reagoi happimolekyylin kanssa muodostaen otsonia:
Nettoreaktio on
Metaanin otsonia synnyttävät reaktiot ovat samankaltaiset.
Otsonia synnyttävät päästöt

Typen oksidien päästöt ovat keskeisessä asemassa otsonin muodostumisessa. Ihmisperäisistä typpioksidipäästöistä noin 40 % aiheutuu fossiilisten polttoaineiden käytöstä. Toisaalta typpimonoksidi reagoi myös otsonin kanssa tuhoten sitä: kaupungeissa otsonipitoisuudet voivat paikoin olla ympäröivää aluetta pienempiä, koska pakokaasujen typpimonoksidi myös vähentää otsonia.
Tutkimuksissa on osoitettu, että otsonin muodostusnopeus on pääosin verrannollinen hydroksyyliradikaalien (OH) tuottoon. Ilmakehän valokemiallisissa reaktioissa syntyy näiden lisäksi HO2- ja RO2-radikaaleja, ja radikaalien suhteelliset määrät riippuvat typenoksidien, orgaanisten yhdisteiden ja UV-säteilyn määristä. Runsaasti radikaaleja sisältävässä typenoksidien saastuttamassa ilmamassassa typenoksidit ja OH-radikaalit muodostavat kaasumaista typpihappoa, ja OH-radikaalien tuotosta vastaavat orgaaniset RO2-radikaalit niiden reagoidessa typpimonoksidin kanssa. Vähemmän saastuneessa ilmassa peroksidien (H2O2, ROOH) muodostuminen vähentää OH-, HO2- ja RO2-radikaalien määrää, mutta HO2- ja RO2-radikaalien reaktiot typpimonoksidin kanssa puolestaan lisäävät OH-radikaalien muodostusta. OH-radikaalien määrä eli otsonin muodostumisnopeus on siten matalammilla ilmansaastetasoilla verrannollinen typenoksidien kokonaispitoisuuteen ilmassa. Suomen olosuhteissa sekä typpimonoksidi- että typpidioksidipäästöjen onkin havaittu lisäävän otsoninmuodostusta selvästi. Sopivissa sääolosuhteissa otsonia muodostuu runsaasti ja pitoisuudet kaupungeissa voivat nousta hälyttävän korkeiksi.
Toinen otsonipitoisuuksiin suuresti vaikuttava päästöryhmä ovat VOC-yhdisteet. Niitä vapautuu ilmakehään muun muassa liikenteestä, energiantuotannosta, bensiinistä haihtumalla, teollisuusprosesseista ja jätteiden hävityksestä. VOC-yhdisteiden merkitys on suuri etenkin saastuneessa kaupunki-ilmassa: puhtaammilla alueilla otsonia syntyy metaanin ja hiilimonoksidin reaktioissa. Hiilimonoksidia vapautuu samoin liikenteestä, energiantuotannosta ja jätteenpoltosta, metaania puolestaan fossiilisten polttoaineiden käytöstä, riisipelloista, kaatopaikoilta ja kotieläimistä.
Terveysvaikutukset

Alailmakehän otsoni on yksi parhaiten toteen näytetyistä terveyteen vaikuttavista ilmansaasteista. Otsoni pääsee keuhkojen syviin osiin eli keuhkorakkuloihin asti toisin kuin vesiliukoinen rikkidioksidi, joka jää pääasiassa hengitysteiden limakalvoille. Siksi otsoni ärsyttää keuhkojen limakalvoja ja vaurioittaa keuhkokudosta. Terveillä henkilöillä tulehdusta ja ärsytysoireita alkaa tulla noin 120 μg/m3 pitoisuuksista.
Suomessa pitoisuudet voivat maaseudulla nousta lyhytaikaisesti näihin tasoihin. Otsonin vuosikeskiarvot ovat kuitenkin melko pieniä, se ei juuri siirry sisäilmaan, eikä nykyään ole sisälähteitä. Väestötutkimukset mm. Kanadassa osoittavat, että otsonin päivittäisvaihtelu liittyy sairaalaan ottojen lisääntymiseen hengitystiesairauksien takia. Se lienee toiseksi eniten terveyteen vaikuttava ilmansaaste pienhiukkasten jälkeen. Erityisen herkkiä otsonin aiheuttamille ärsytysoireille ovat astmaatikot ja pikkulapset. Koska otsoni on hyvin reaktiivinen, ulkoilman otsoni ei siirry erityisen hyvin sisäilmaan, joten oireet ovat sisällä vähäisempiä kuin ulkona.
Pitkäaikainen altistuminen voi aiheuttaa pysyviä vaurioita keuhkokudokseen. Otsonin haittavaikutukset perustuvat sen kykyyn reagoida lähes kaikkien aineiden kanssa. Elimistössä se kykenee hapettamaan entsyymejä, proteiineja ja rasvahappoja. Otsoni tehostaa muiden ilmansaasteiden kuten karsinogeenien haittavaikutuksia ja voi myös itse aiheuttaa syöpää. Fyysinen rasitus lisää haittavaikutuksia, sillä tällöin hengitetyn ilman määrä on suurempi. Erityisen herkkiä otsonin terveyshaitoille ovat ihmiset, joiden keuhkojen toiminta on heikentynyt. Tällaisia ovat muun muassa astmaatikot, vanhukset, hengityselinsairauksia potevat ja lapset. Tyypillisiä oireita ovat esimerkiksi astman ja siitepölyallergian paheneminen sekä hengitysteiden ärsytys.
Ensimmäisenä ilmeneviä oireita ovat muutokset keuhkojen toiminnassa sekä tulehdustyyppiset reaktiot keuhkokudoksessa. Suurempi pitoisuus (200 µg/m³) aiheuttaa silmien kirvelyä, vuotamista ja punoitusta sekä päänsärkyä, huonovointisuutta ja hengitysvaikeuksia. 240 µg/m³ pitoisuuden on havaittu vaikuttavan fyysiseen suorituskykyyn heikentävästi.
Otsonipitoisuuksille asetetut raja-arvot ylittyvät usein suurkaupungeissa erityisesti aurinkoisella ja lämpimällä säällä, jolloin sääolosuhteet ovat suotuisat otsonin muodostumiselle. Kaupunkien keskustoissa liikenteen tuottama typpimonoksidi kuitenkin kuluttaa otsonia, niin että pitoisuudet keskustassa ovat usein paljon pienempiä kuin kaupungin ympäristössä. Suomessa Ilmatieteen laitos seuraa hengitysilman otsonipitoisuuksia kymmenellä mittausasemalla eri puolilla Suomea. Se antaa otsonivaroituksen, jos pitoisuus ylittää EU:n määrittelemän kynnysarvon 180 µg/m3. Suomeen tulee otsonipitoista ilmaa usein kaukokulkeumana muualta Euroopasta.
Jo huomattavasti alemmat otsonipitoisuudet, kuin ihmisille haittaa aiheuttavat, vaurioittavat kasvien solukkoa ja haittaavat fotosynteesiä.
Aiheesta muualla

Otsonia syntyy troposfäärin valokemiallisissa reaktioissa Ilmatieteen laitos. Arkistoitu 2.10.2006. Viitattu 24.1.2007.
Eliisa Alanko

| Eliisa Alanko> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Anna-Eliisa Alanko
Syntynyt: 29. elokuuta 1988 (ikä 36)  Suomi
Salibandyn pelaaja
Pelipaikka:  hyökkääjä
Pituus:  160
Paino:  53
| Urheilijan ura> Seurat |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuodet | Seura | Ottelut (M+S=P) | Ottelut (M+S=P) |
| 2007–2009 2009–2011 2011–2018 | TPS UHC Dietlikon Classic | 38 (51+20=71)   84 (160+83=243) | 38 (51+20=71)   84 (160+83=243) |
Maajoukkue
|  2007– |  Suomi U-19  Suomi | 20 (29+8=37) 108 (84+29=113) | 20 (29+8=37) 108 (84+29=113) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Anna-Eliisa Alanko (s. 29. elokuuta 1988) on suomalainen salibandyn pelaaja. Hän edusti naisten Salibandyliigassa kaksi kautta Turun Palloseuraa ja seitsemän kautta tamperelaista Classicia sekä pelasi myös Sveitsissä. Hän lopetti aktiiviuransa vuonna 2018.
Alanko kirjoitti ylioppilaaksi syksyllä 2007, jonka jälkeen hän opiskellut Turun yliopistossa.
Myös Alangon pikkusisko Ella Alanko on salibandyn pelaaja.