stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Meri-Anna Paloniemi
Aiheesta muualla

Meri-Anna Hintsala | Embodied Religion (helsinki.fi)
Hintsala vieraana Inhimillinen tekijä -ohjelmassa 13.9.2013 .
↑  Helsingin yliopisto: [https://blogs.helsinki.fi/embodied-religion/meri-anna-hintsala/ EMBODIED RELIGION
Changing Meanings of Body and Gender in Contemporary Forms of Religious Identity in Finland – Faculty of Theology, University of Helsinki] blogs.helsinki.fi. Viitattu 4.1.2023.
↑  Inhimillinen tekijä areena.yle.fi.
Moottoripyöräilyn Australian Grand Prix

Australian Grand Prix on ratamoottoripyöräilyn MM-sarjan osakilpailu. Se on ajettu vuosittain vuodesta 1989.
Voittajat

| Vuosi | Rata | Moto3 | Moto2 | MotoGP | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022 | Phillip Island |  Izan Guevara |  Alonso López |  Álex Rins | Raportti |
| 2019 | Phillip Island |  Lorenzo Dalla Porta |  Brad Binder |  Marc Márquez | Raportti |
| 2018 | Phillip Island |  Albert Arenas |  Brad Binder |  Maverick Viñales | Raportti |
| 2017 | Phillip Island |  Joan Mir |  Miguel Oliveira |  Marc Márquez | Raportti |
| 2016 | Phillip Island |  Brad Binder |  Thomas Lüthi |  Cal Crutchlow | Raportti |
| 2015 | Phillip Island |  Miguel Oliveira |  Alex Rins |  Marc Márquez | Raportti |
| 2014 | Phillip Island |  Jack Miller |  Maverick Viñales |  Valentino Rossi | Raportti |
| 2013 | Phillip Island |  Alex Rins |  Pol Espargaró |  Jorge Lorenzo | Raportti |
| 2012 | Phillip Island |  Sandro Cortese |  Pol Espargaró |  Casey Stoner | Raportti |
|  |  | 125 cc | Moto2 | MotoGP |  |
| 2011 | Phillip Island |  Sandro Cortese |  Alex De Angelis |  Casey Stoner | Raportti |
| 2010 | Phillip Island |  Marc Márquez |  Alex De Angelis |  Casey Stoner | Raportti |
|  |  | 125 cc | 250 cc | MotoGP |  |
| 2009 | Phillip Island |  Julián Simón |  Marco Simoncelli |  Casey Stoner | Raportti |
| 2008 | Phillip Island |  Mike di Meglio |  Marco Simoncelli |  Casey Stoner | Raportti |
| 2007 | Phillip Island |  Lukáš Pešek |  Jorge Lorenzo |  Casey Stoner | Raportti |
| 2006 | Phillip Island |  Álvaro Bautista |  Jorge Lorenzo |  Marco Melandri | Raportti |
| 2005 | Phillip Island |  Thomas Lüthi |  Dani Pedrosa |  Valentino Rossi | Raportti |
| 2004 | Phillip Island |  Andrea Dovizioso |  Sebastian Porto |  Valentino Rossi | Raportti |
| 2003 | Phillip Island |  Andrea Ballerini |  Roberto Rolfo |  Valentino Rossi | Raportti |
| 2002 | Phillip Island |  Manuel Poggiali |  Marco Melandri |  Valentino Rossi | Raportti |
|  |  | 125 cc | 250 cc | 500 cc |  |
| 2001 | Phillip Island |  Youichi Ui |  Daijiro Kato |  Valentino Rossi | Raportti |
| 2000 | Phillip Island |  Masao Azuma |  Olivier Jacque |  Max Biaggi | Raportti |
| 1999 | Phillip Island |  Marco Melandri |  Valentino Rossi |  Tadayuki Okada | Raportti |
| 1998 | Phillip Island |  Masao Azuma |  Valentino Rossi |  Michael Doohan | Raportti |
| 1997 | Phillip Island |  Noboru Ueda |  Ralf Waldmann |  Àlex Crivillé | Raportti |
| 1996 | Eastern Creek |  Garry McCoy |  Max Biaggi |  Loris Capirossi | Raportti |
| 1995 | Eastern Creek |  Haruchika Aoki |  Ralf Waldmann |  Michael Doohan | Raportti |
| 1994 | Eastern Creek |  Kazuto Sakata |  Max Biaggi |  John Kocinski | Raportti |
| 1993 | Eastern Creek |  Dirk Raudies |  Tetsuya Harada |  Kevin Schwantz | Raportti |
| 1992 | Eastern Creek |  Ralf Waldmann |  Luca Cadalora |  Michael Doohan | Raportti |
| 1991 | Eastern Creek |  Loris Capirossi |  Luca Cadalora |  Wayne Rainey | Raportti |
| 1990 | Phillip Island |  Loris Capirossi |  John Kocinski |  Wayne Gardner | Raportti |
| 1989 | Phillip Island |  Àlex Crivillé |  Sito Pons |  Wayne Gardner | Raportti |
Mossurilin piiri

| Mossurilin piiri Distrito de Mossuril |
| --- | --- |
 Vasco da Gaman kaivo Mossurilissa.
 Mossurilin piirin sijainti Mosambikissa.
 Koordinaatit: 14.9627°S, 40.6587°E 
Valtio:  Mosambik
Maakunta:  Nampula
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Mossuril
 – Piirin johtaja:  Agostinho André Manila 
Pinta-ala  ():  3 463 km²
Väkiluku (2022)  (ennuste):  203 727
Mossurilin piiri (port. Distrito de Mossuril) on Mosambikin Nampulan maakuntaan kuuluva piiri. Piirin keskus on Intian valtameren äärellä sijaitseva Mossurilin kaupunki, jolle myönnettiin kaupungin asema vuonna 2022. Se sijaitsee linnuntietä 151  kilometriä ja maanteitse 176 kilometriä aluekeskus Nampulasta itään.
Mossurilin piirin naapurina ovat idässä Intian valtameri ja Ilha de Moçambiquen piiri, etelässä Mogincualin piiri, lännessä Monapon piiri sekä pohjoisessa Nacala-a-Velhan ja Nacalan piirit.
Piirin väkiluku oli Mosambikin tilastokeskuksen (INE) ennusteen mukaan 203 727 vuonna 2022. Väestönlaskennoissa asukasluvuksi saatiin 89 457 (VL 1997), 119 223 (2007) ja 174 641 (VL 2017). Mossurilin piirin pinta-ala on 3 463 neliökilometriä, toisen lähteen mukaan 3 343 km². Piiri jakautuu kolmeen hallinnolliseen alueseen: P.A de Lunga, P.A de Matibane ja P.A de Mossuril (sede). Nämä jakautuvat yhteensä viiteen paikkakuntaan (locadidades).
Piirin pääelinkeinoja ovat maatalous, kotieläintalous ja näihin liittyvät palvelut. Elinkeinoista saatavia tuotteita ovat muun muassa maissi, maniokki ja lehmänpapu (feijão nhemba).
Vuonna 2021 lukutaidottomia oli 62,8 prosenttia väestöstä.
Esimerkiksi hurrikaaniasteikon kolmoskategorian trooppinen sykloni Gombe (2022) on aiheuttanut tuhoa piirissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mossurilin piiri Wikimedia Commonsissa
PERFIL AMBIENTAL E MAPEAMENTO DO USO ACTUAL DA TERRA NOS DISTRITOS DA ZONA COSTEIRA DE MOÇAMBIQUE: Distrito de Mossuril (pdf, 2012) (portugaliksi) (biofund.org.mz)
Mosta

| Mosta Il-Mosta (maltaksi) |
| --- | --- |

 lippu
 Żabbar Maltan kartalla.
 Koordinaatit: 35°54′35″N, 14°25′34″E 
Valtio:   Malta
Hallinto:  
 – Pormestari:  Christopher Grech (PL)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  6,8 km²
Väkiluku (2019)  (arvio):  20 998
 – Väestötiheys:  3 090 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Motto::  "Spes Alit Ruricolam"
 
 viralliset sivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mosta (maltaksi Il-Mosta) on kunta Maltalla. Sen asukasluku oli 20 998 vuonna 2019, ja se oli väkiluvultaan Maltan kolmanneksi suurin kunta St. Paul's Bayn ja Birkirkaran jälkeen.
Mostan yksi merkittävimpiä nähtävyyksiä on rotundallinen kirkko Neitsyt Marian taivaaseenottamisen basilika.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mosta Wikimedia Commonsissa
Maltan kunnat
| --- | --- |
Malta:  Attard · Balzan · Birgu · Birkirkara · Birżebbuġa · Cospicua · Dingli · Fgura · Floriana · Għargħur · Għaxaq · Gudja · Gżira · Ħamrun · Iklin · Senglea · Kalkara · Kirkop · Lija · Luqa · Marfa ·  Marsa · Marsaskala · Marsaxlokk · Mdina · Mellieħa · Mġarr · Mosta · Mqabba · Msida · Mtarfa · Naxxar · Paola · Pembroke · Pietà · Qormi · Qrendi · Rabat · Safi · St. Julian's · San Ġwann · St. Paul's Bay · Santa Luċija · Santa Venera · Siġġiewi · Sliema · Swieqi · Tarxien · Ta' Xbiex · Valletta · Xgħajra · Żabbar · Żebbuġ · Żejtun · Żurrieq
Gozo:  Fontana · Għajnsielem · Għarb · Għasri · Kerċem · Munxar · Nadur · Qala · San Lawrenz · Sannat · Victoria (Rabat) · Xagħra · Xewkija · Żebbuġ
Mourmelon-le-Grand

Mourmelon-le-Grand on kunta Marnen departementissa Champagne-Ardennen hallintoalueella Ranskassa. Kunnan väkiluku vuonna 2007 oli 5044. Mourmelon-le-Grand'n pinta-ala on 23 km².
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mourmelon-le-Grand Wikimedia Commonsissa
Mikonatsoli

| --- | --- |


Mikonatsoli
Systemaattinen (IUPAC) nimi
1-[2-(2,4-dikloorifenyyli)-2-[(2,4-dikloorifenyyli)metoksi]etyyli]imidatsoli
Tunnisteet
CAS-numero: 22916-47-8
ATC-koodi: A01AB09
PubChem CID: 4189
DrugBank: DB01110
Kemialliset tiedot
Kaava: C18H14N2Cl4O 
Moolimassa: 416,112
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Liukoisuus veteen: 0,3 g/l 
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 20–30 %
Metabolia: hepaattinen
Puoliintumisaika: 1 vuorokausi (pitkäaikaiskäytössä)
Ekskreetio: ulosteiden mukana
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: topikaalinen, oraalinen, vaginaalinen
Mikonatsoli (C18H14N2Cl4O) on imidatsolijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä ja eläinlääketieteessä useiden sieni-infektioiden hoitamiseen. Mikonatsoli kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö

Huoneenlämpötilassa mikonatsoli on kiteistä ainetta, joka liukenee vain vähäisessä määrin veteen. Orgaanisiin liuottimiin se liukenee paremmin. Yhdisteen sienten kasvua estävät ominaisuudet perustuvat siihen, että mikonatsoli estää sieniä syntetisoimasta solukalvoihinsa tarvitsemaansa ergosterolia. Mikonatsoli on laajakirjoinen sienilääke, joka tehoaa useisiin rihmasieniin ja hiivoihin. Tämän lisäksi sillä on antibioottisia ominaisuuksia ja se tehoaa eräisiin grampositiivisiin bakteereihin. Mikonatsolia käytetään muun muassa jalkasienen, emättimen hiivatulehdusten ja suun sieni-infektioiden hoitamiseen. Yhdistettä käytetään paikallisesti voiteena tai suun kautta tablettina. Mikonatsolia voidaan käyttää myös koirien ja kissojen sieni-infektioiden hoitoon.
Haittavaikutukset

Mikonatsolin aiheuttamia haittavaikutuksia voivat olla paikallinen ihoärsytys, huonovointisuus, oksentelu, ripuli ja pääkipu.
Valmistus

Mikonatsolin synteesin ensimmäisessä vaiheessa 2,4-diklooriasetofenoni bromataan 2,4-dikloorifenasyylibromidiksi. Tämä välituote reagoi nukleofiilisella substituutiolla imidatsolin kanssa. Seuraavassa vaiheessa ketoniryhmä pelkistetään hydroksyyliryhmäksi natriumboorihydridillä. Viimeinen vaihe on reaktio 2,4‐diklooribentsyylikloridin kanssa.
Mouriés

| Mouriés Μουριές |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Mouriés
 Koordinaatit: 41°15′23″N, 22°47′44″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Makedonia jaTraakia
Alue:  Keski-Makedonia
Alueyksikkö:  Kilkís
Kunta:  Kilkís
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kylä
 – Kallikrates-koodi:  090105
Väkiluku (2011):  2 725
 – Kylä­yhdys­kunta:  604
 – Kylä:  555
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  KI
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mouriés (kreik. Μουριές) on Kreikan kylä sekä samanniminen Kilkíksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Μουριών, Dimotikí Enótita Mourión) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Kilkíksen alueyksikössä Keski-Makedonian alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 2 725 ja varsinaisen Mouriésin kylän väkiluku 555 (vuonna 2011).
Mouriésin kylä sijaitsee linnuntietä noin 31 kilometriä pohjoiseen Kilkíksen kaupungista. Mouriésin kunnallisyksikkö käsittää Kilkíksen kunnan pohjoisosan Pohjois-Makedonian rajalla. Mouriés oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Kilkíksen kuntaan yhdessä Chérson, Doïránin, Gallikóksen, Kroússan ja Pikrolímnin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Mouriésin kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä­yhdys­kunta | Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Agía Paraskeví | Agía Paraskeví | 180 |
| Mouriés | Kavalláris | 33 |
| Mouriés | Mouriés | 555 |
| Mouriés | Palaió Lithotó | 16 |
| Myriófyto | Kallirrói | 40 |
| Myriófyto | Myriófyto | 677 |
| Myriófyto | Néo Myriófyto | 41 |
| Stathmós Mourión | Alexándra | 143 |
| Stathmós Mourión | Stathmós Mourión | 1 040 |
Yhteensä: 2 725
Rolls-Royce Camargue

| Rolls-Royce Camargue |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Valmistaja:  Rolls-Royce Motors
Konserni:  Rolls-Royce plc. (valtiollistettu 1971–1987)
Valmistusvuodet:  1975–1986
Tuotantomäärä:  531
Korimalli:  2-ovinen coupé
Luokka:  F-segmentti
Muotoilija:  Paolo Martin (Pininfarina)
Teknisesti samankaltaisia:  Rolls-Royce Silver Shadow, Rolls-Royce Corniche, Bentley T-Series
Tekniset tiedot
Henkilöluku:  4–5
Iskutilavuus:  6 ¾ litraa
Teho:  "riittävä" (156 kW)
Huippunopeus:  191 km/t (AMS)
Kiihtyvyys:  10,6 sek (0–100 km/t, AMS)
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  takaveto
Vaihteisto:  GM Turbo Hydramatic 400
Kulutus:  25,5 l/100 km (AMS-testitulos)
Mitat
Massa:  2 329 kg
Pituus:  5 169 mm
Leveys:  1 918 mm
Korkeus:  1 473 mm
Rolls-Royce Camargue  on ylellinen coupé, jota brittiläinen Rolls-Royce Motors valmisti vuosina 1975–1986. Esittelynsä aikaan Camargue oli maailman kallein sarjatuotantoauto, jos tilauksesta valmistettu Rolls-Royce Phantom-limusiini jätetään huomioimatta: esimerkiksi Saksassa sen hinta oli 416 000 DEM. USA-viennin alettua vuonna 1976 Camarguen hinta oli noin 70 000 taalaa, eli kahdeksankertainen Cadillac Coupe de Ville-malliin verrattuna. Muotoilusta vastasivat merkille epätavanomaisesti Pininfarina-koriräätälin suunnittelijat Paolo Martin sekä monien Ferrari-klassikkojen muodot luonut Leonardo Fioravanti: kyseessä olikin ensimmäinen sodan jälkeinen malli, jonka Rolls-Royce antoi ulkopuolisen muotoiltavaksi. Camargue muistutti Martinin luomaa Fiat 130-coupéta (1971–1977), joskin Rolls-Royce teki muotoiluun joitain korjauksia: esimerkiksi Camarguen valmistajalle ominainen, Pantheon-temppelin fasadia muistuttava jäähdytinsäleikkö oli 7 astetta etunojassa, kun Rolls-Roycen jäähdytin on perinteisesti ollut pystysuora. Nimensä malli sai Ranskan Rivieran länsipäässä sijaitsevasta kuuluisasta Camargue-suistoalueesta, kun Camarguen tekninen rinnakkaismalli Corniche oli nimetty Rivieralle tyypillisten, vuoren rinteeseen kaivettujen rantateiden mukaan (corniche ital. räystäs, terassitie). Kallis ja merkin perinteistä poikkeavasti muotoiltu Camargue oli kaupallinen pettymys 531 kappaleen valmistusmäärällään. Sen kiinnostavuus ja hintataso ovat muihin Rolls-Roycen malleihin verrattuna edelleen vaatimattomia. Daily Telegraph-lehden lukijaäänestyksessä sadasta rumimmasta automallista Camargue päätyi sijaluvulle 92.
Tekniikka

Camargue käytti Rolls-Roycen "6 ¾"-litraista L410 (sylinterihalkaisija 4,1 tuumaa) V8-moottoria, mikä kaksiovisen Corniche-mallin kaltaisesti oli 10 hv limusiinimallia tehokkaampi. 65 ensimmäistä Camarguea oli varustettu kahdella SU HD8-kaasuttimella, minkä jälkeen se sai nelikurkkuisen Solex 4A1-kaasuttimen. Kaasuttimen vaihdon myötä Yhdysvaltain kiristyneiden päästörajojen vuoksi laskenut moottoriteho nousi jälleen noin 10%, kun kaasuttimen kookkaat toisiokurkut avautuivat tehotarpeen hetkillä pienten ensiökurkkujen rinnalle. Traditionaalisen "riittävä"-tehomerkinnän sijaan valmistajan oli EY-jäsenenä paljastettava "rahvaanomaisesti" moottorin todellinen teho: se tuotti 212 hevosvoimaa (156 kW), mikä siivitti yli 2,3-tonnisen loistocoupén 200 km/t huippunopeuteen, ja salli kiihtyvyyden 0–100 km/t 10,5 sekunnissa. Vuonna 1980 harkittiin moottorin ahtamista (turboahdin), mutta koekappaleessa esiintyi termisiä ongelmia, ja turbomoottori tulikin tuotantoon L410D:nä vuoden 1982 varta vasten suurempaa moottoritehoa varten suunnitellussa Bentley Mulsanne-mallissa. 1980-luvun alussa myös Camargue-malliin tuli saataville suunnittelija Rodney Harvey-Baileyn mukaan nimetty Handling Kit-alustasarja, minkä muutokset mm. jousiin ja kallistuksen vakaimiin terävöittivät loistocoupén ajokäytöstä merkittävästi. Vaihteistona Camarguessa oli General Motorsin 3-vaihteinen Turbo-Hydramatic 400, ja vaihteenvalitsin toimi servoavustuksella (Wikipedia). Alusta oli Silver Shadow- ja Corniche-rinnakkaismallien kaltainen, joskin Camargue sai vuodesta 1977 alkaen Silver Shadow II-kehitysmallin hammastanko-ohjauksen, ja 1979 alkaen Silver Spirit-mallin takapyörien erillisripustuksen hydropneumaattisella korkeuden tasausjärjestelmällä. Camargue oli ensimmäisenä mallina saanut Rolls-Roycen kahdeksan vuoden kehittelyn jälkeen täysautomaattisen vyöhykeilmastoinnin, jossa ohjaamon kummankin puolen niin jalkatilan kuin ohjaamon yläosan lämpötilat olivat yksilöllisesti säädettävissä: automatiikka piti asetukset tämän jälkeen vakiona. Ulkolämpötilan tunnistin oli sijoitettu takapuskurin sisäpuolelle.
Tuotanto

Camargue-mallin valmistuksen käynnistyminen viivästyi Rolls-Royce Motor Cars-yhtiön emoyhtiö Rolls-Royce Ltd.:n RB211-suihkumoottorin kehittelyn suurten kustannusten aiheuttaman kassakriisin ja vararikon 1971, sekä sitä seuranneen konsernin valtiollistamisen vuoksi. Vararikon jälkeen ajoneuvohaara uudelleen nimettin Rolls-Royce Motors:iksi, emoyhtiö taas Rolls-Royce plc.:ksi. Myös vuoden 1973 öljykriisi vähensi suuren ja raskaan uutuusmallin kiinnostavuutta (Hemmings, 6/2010). Vuosina 1975–1979 tuotannosta vastasi konsernin kuuluneista Park Ward- (1939) ja H.J. Mulliner- (1959) korittajista vuonna 1961 fuusiossa syntynyt Mulliner Park Ward. Myöhempinä vuosina Ison-Britannian autoteollisuuden merkittävä Pressed Steel-yhtiö valmisti pohjalevyn, koriosat valmistava Motor Panels-yhtiö yhdisti alustan ja korin, minkä jälkeen loppukokoonpano tapahtui Rolls-Roycen Crewen tehtaalla. Monimutkainen tuotantotapa saattaa olla Camargue-mallin väitettyjen laatuongelmien (Wikipedia DE) taustasyy. Kokonaistuotannoksi mukaan lukien prototyypit mainitaan 534 kappaletta, tuotantomalleja on 531 kappaletta, ja näistä myytiin 526 kappaletta. Erikoismallia Anniversary Edition kromiosia lukuun ottamatta täysin valkoisena (kuva; rujokuntoinen yksilö) valmistettiin arviolta tusina kappaletta: vielä tavallista Camarguea kalliimpana se koki tyrmäävän vastaanoton, ja vähäisen kiinnostuksen vuoksi sen markkina-arvo on vielä huonompi kuin vieroksutulla Camargue-mallilla yleensä. Ainakin yksi tuotanto-Camargue toteutettiin Bentleyn vähemmän pompöösillä jäähdytinsäleiköllä Bentley Camargue:na, ja yksi coupé muutettiin jälkeenpäin avoautoksi.
Galleria

Bentley T1 S Pininfarina.
Bentley T1 S Pininfarina.
FIAT 130 Coupé.
1982 Camargue etuvasemmalta.
1982 Camargue takaoikealta.
1982 Camargue Pininfarina etuoikea.
1982 Camargue Pininfarina ohjaamo.
Camargue Anniversary Edition (täysvalkoinen).
Camarguen L410-moottori

Vuonna 1959 Silver Cloud II:ssa, Phantom V:ssa sekä Bentley S2:ssa käyttöön otetun Rolls-Royce/Bentley L-sarjan V8-moottorin tuotantoaika on ohittanut legendaarisen Chevrolet-pikkulohkon tuotantoajan (uusi pikkulohko-LS on teknisesti erilainen), sillä Volkswagen-konserniin nykyään kuuluva Bentley käyttää vuonna 2010 vuodelle 2011 esitellyssä Bentley Mulsanne-limusiinissä edelleen L-sarjan L410HT-moottoria, joskin laajalti uudistettuna. Tradition mukaisesti numero osoittaa L-sarjan sylinterihalkaisijaa 4,10 tuumaa (Rolls-Roycen edeltävissä rivimoottoreissa moottoritunnus oli samalla logiikalla ollut B60/B61 6-sylinterisissä 4,3- tai 4,9-litraisissa, taikka B80 8-sylinterisessä Phantom IV-versioissa), joskin sarjaan kuului legendaarisen "Six and Three Quarters"-iskutilavuuden lisäksi sylinterihalkaisijaa muuttamalla synnytettyjä koemoottoreita: pienempi oli L380-niminen (5 204 cm³ 1952-, tai 5 352 cm³ Porsche-kansilla), suurempi kulki L425-nimellä (7 439 cm³), ja lisäksi vuosina 1963-64 tarjolla oli 6 230 cm³-merimoottori LM841 myötä- tai vastapäivään pyörivänä.
VW-konserni palasi Bentley Arnagen "Red Label"-versiossa Turbo R:n vanhaan, hätäisesti sovitettuun "6 ¾"-turboversioon modernin 4,4-litraisen BMW M62-V8:n sijaan, sillä BMW-moottorin saatavuus vaikutti uhatulta Rolls-Royce- ja Bentley-tuotemerkkien omistuskiistan vuoksi: lopulta BMW sai Rolls-Royce- tuotemerkin kun taas VW sai Crewe-perinnetehtaan ja Bentley-tuotemerkin. Cosworthin valmistamana perinnemoottori sai nimityksen L675, mutta pienessä Arnage:ssa se oli liian raskas, janoinen ja huoltointensiivinen. BMW-neliventtiilimoottorin käyttö sai kuitenkin jatkua vuosimalleissa 1998-2000 Arnage-versioissa "Green Label" (7 kpl) ja "Birkin" (52 kpl), jotka ovatkin paljon suositeltavampi valinta mm. ketteryytensä, käyttökulujensa ja 5-vaihteisen modernin automaattivaihteiston takia (tämä vaihteisto ei kestänyt 6¾-turbomoottorin vääntöä, minkä vuoksi Red Label-mallin automaattivaihteistoksi valittiin riittävän vahva General Motorsin nelivaihteinen 4L80-E). Volkswagen uudisti 6,75-litraista moottoria sittemmin mittavasti - yli puolet osista vaihtui, ja yhden ison turbon tilalle tuli kaksi pienempää. Moottorin L410-perinnenimi palautettiin sen tullessa käyttöön "Red Label"-version korvaavassa Arnage R- sekä sen parilla tuumalla pidennetyssä Arnage RL-mallissa vuodelle 2001.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Ote Rolls-Roycen ja British Steelin Camargue-esittelyajoista Sisiliassa 1970-luvulla, 9:53 min, Cliff Michelmore CBE selostaa (englanniksi)
Rolls-Royce Camargue; Tyrrell`s Classic Workshop-kanava; 41:07 min (englanniksi)
Käännös suomeksi
Michael J. Adams

| Michael James Adams |
| --- | --- |
 Michael J. Adams X-15-koneen vierellä
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. toukokuuta 1930 Sacramento, Kalifornia
Kuollut: 15. marraskuuta 1967 (37 vuotta)
Kansalaisuus:  Yhdysvaltalainen
Ammatti:  Koelentäjä
Ura
Tyyppi:  USAFn astronautti
Sotilasarvo:  Majuri, US Air Force
Aika avaruudessa:  35 päivää 07 tuntia 10 minuuttia
Lennot

 :  X-15 lento 191
 
Michael James Adams (5. toukokuuta 1930 – 15. marraskuuta 1967) oli yhdysvaltalainen koelentäjä ja astronautti.
Sotilasura

Adams astui Yhdysvaltain ilmavoimien palvelukseen 1950. Hän toimi Korean sodassa hävittäjälentäjänä.
Koulutus ja lentokokemus

1958 Adams valmistui ilmailuinsinööriksi Oklahoman yliopistosta ja 18 kuukauden astronauttikoulutuksen jälkeen hänet valittiin 1962 kokeelliseen koelentäjäkouluun Edwardsin lentotukikohtaan Kaliforniaan. Hän oli luokkansa paras. Seuraavaksi Adams siirtyi ARPS:in (Aerospace Research Pilot School) ja valmistui sieltä 1963. Hän oli yksi neljästä, joka otti osaa NASAn viisikuukautiseen sarjaan kuuhunlaskeutumistestejä. 1965 hänet valittiin Yhdysvaltain ilmavoimien miehitetyn kiertävän laboratorion ohjelmaan. Kesäkuussa 1966 liittyi USAF:n ja NASAn yhteiseen X-15 ohjelmaan. Hän teki ensimmäisen lennon X-15:llä 6. lokakuuta 1966.
Kuolema

Adamsin seitsemäs X-15-lento, lento 3-65-97, oli 15. marraskuuta 1967 koneella numero kolme. Ennen koneen hajoamista kone saavutti 81 080 metrin korkeuden ja 5 744 km/h nopeuden. Adamsille myönnettiin postuumisti Purple Heart.
Yhdysvaltalaisen määritelmän mukaan avaruus alkaa 50 mailista (noin 80 km) ja Fédération Aéronautique Internationalen (FAI) mukaan 100 kilometristä. Adams onkin yksi niistä harvoista, joka on yhdysvaltalaisen määritelmän mukaan astronautti, mutta ei FAI:n määritelmän mukaan.
Aiheesta muualla

astronautix.com (englanniksi)
Mikonsaari (Lappeenranta)

Mikonsaari
| --- | --- |
Sijainti:  Lappeenranta Etelä-Karjala Suomi
Vesialue:  Saimaa: Pien-Saimaa
Korkein kohta:  95 m mpy.
Pinta-ala:  1,3 km²  
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Mikonsaari on saari varsinaisella Saimaan Pien-Saimaalla Lappeenrannassa Etelä-Karjalassa.