stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tekken 3
Juoni

Peli asettuu viisitoista vuotta toisen King of Iron Fist Tournamentin jälkeen. Heihachi Mishima on perustanut organisaation nimeltä Tekken Force, joka on erikoistunut Mishima Zaibatsun suojeluun. Heihachi Mishima lähettää Tekken Forcen jäseniä Meksikoon tutkimaan atsteekkitemppelin jäännöksiä, kunnes olento nimeltä Ogre tappaa kaikki Tekken Forcen jäsenet, paitsi yhden, joka raportoi Mishima Zaibatsuun, kuvaillen olentoa Ogreksi tai Taistelujumalaksi. Hän aikoo etsiä Ogren käsiinsä. Hieman tapauksen jälkeen Heihachi huomaa, että monia tunnettuja taistelijoita on kadonnut ympäri maailmaa ja arvelee että Ogrella on jotain tekemistä katoamisten kanssa.
Yakushiman pikkukylässä, Jun Kazama tuntee Ogren läsnäolon lähestyvän ja sanoo pojallensa Jin Kazamalle, että hänen tulisi mennä isoisänsä Heihachi Mishiman luo, jos jotain tapahtuu. Jinin viidentenätoista syntymäpäivänä Ogre hyökkäsi Yakushimaan, tappaen viattomia kyläläisiä. Jin yrittää taistella Ogrea vastaan, mutta hänestä ei ole vastusta, ja menettää tajuntansa. Pian, Jin herää ja huomaa, että hänen lapsuudenkotinsa oli tuhottu, ja äiti kadonnut. Jin muisti äitinsä Junin sanat, ja meni Heihachi Mishiman luo, pyytäen, että hän kouluttaisi hänestä taistelijan. Heihachi hyväksyi pyynnön. Neljä vuotta sen jälkeen, Jinistä on kasvanut vaikuttava taistelija, ja valmistautuu kohtaamaan Ogren ja kostamaan äitinsä puolesta. Heihachi järjestää kolmannen King of Iron Fist -turnauksen houkutellakseen Ogren esille.
Lopulta Ogre ilmestyy ja Paul Phoenix voittaa hänet. Paul lähtee kotimatkalle ja luulee voittaneensa turnauksen, mutta Ogre muuttuukin oikeaan hirviömäiseen muotoonsa. Jin tuhoaa hirviön ja voittaa turnauksen. Jin kuitenkin huomaa pian tulleensa Heihachin pettämäksi kun Tekken Forcen sotilaat avaavat tulen häntä kohti, ja Heihachi itse ampuu viimeistelevän laukauksen Jinin päähän. Kuitenkin Jinin sisällä asunut Devil-geeni herättää Jinin henkiin. Muuttunut Jin heittää Heihachin pois tieltään ja lentää pois.
Hahmot > Automaattiset hahmot

Ling Xiaoyu
Yoshimitsu
Nina Williams
Forest Law
Hwoarang
Eddy Gordo
Paul Phoenix
King
Lei Wulong
Jin Kazama
Hahmot > Lukitut hahmot

Anna Williams
Bryan Fury
Kuma
Panda (Kuman toinen puku)
Heihachi Mishima
Ogre
True Ogre
Julia Chang
Gun Jack
Mokujin
Dr. Boskonovitch
Gon
Tiger Jackson (Eddy Gordon toinen puku)
Aiheesta muualla

Tekken 3 MobyGamesissa (englanniksi)
Tekken 3 Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tekken 3 GameSpotissa (englanniksi)
Cüneyt Arkın

Fahrettin Cüreklibatır, taiteilijanimeltään Cüneyt Arkın, (8. syyskuuta 1937 – 28. kesäkuuta 2022) oli turkkilainen näyttelijä, ohjaaja, tuottaja ja kamppailulajien harrastaja. Arkın esiintyi noin 300 elokuvassa ja tv-sarjassa. Häntä pidetään yhtenä merkittävimmistä turkkilaisista näyttelijöistä.
Arkın syntyi Turkin Eskişehirin maakunnassa krimintataari- ja nogaitaustaiseen perheeseen. Uransa alkuaikoina Arkın tuli tunnetuksi historiallisista draamoista, jotka ajoittuivat Osmanien valtakunnan aikaan. 1970-luvun lopulla Arkın esiintyi poliittisissa elokuvissa, joista tunnetuin on Remzi Jöntürkin ohjaama ”Adam-trilogia”.
1980-luvulla Arkın sai kansainvälistä huomiota tieteiselokuvasta Dünyayı Kurtaran Adam.
Aiheesta muualla

Cüneyt Arkın Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tero Harjunniemi

Tero Harjunniemi (s. 17. syyskuuta 1970 Tampere) on suomalainen ooppera-, operetti- ja musikaalilaulaja, äänialaltaan tenori.
Nuoruusvuodet ja opinnot

Lempäälässä syntynyt Harjunniemi aloitti musiikillisen uransa laulamalla muutaman vuoden poikakuorossa Pirkanpojat n. kymmenvuotiaasta lähtien. 18-vuotiaana hän liittyi Lempäälän kamarikuoroon, jota johti tuolloin tenori Hannes Östermann. Hannes toimi Teron ensimmäisenä laulunopettajana ja innoittajana useita vuosia.
Samanaikaisesti kamarikuoron kanssa Harjunniemi aloitti rakennusarkkitehtiopinnot Tampereen Teknillisessä Oppilaitoksessa ja valmistui rakennusarkkitehdiksi 1992.
Hän pääsi myös Tampereen Teknilliseen Korkeakouluun arkkitehtilinjalle, mutta valitsi musiikin opiskelun sen sijaan. Rakennusarkkitehdin työtä hän on tehnyt laulamisen kanssa aina vuoteen 2008 asti, jolloin siirtyi freelancer-tenoriksi.
Harjunniemi opiskeli Tampereen Konservatoriossa vuonna 1994, 1997-2001 pääaineena laulu, opettajinaan Reijo Toivokoski ja Petri Antikainen.
Yksityisellä puolella hänellä on ollut opettajina mm. Irina Gavrilovici, Jaakko Ryhänen ja Italiassa Francesco Marcacci. Tero on suorittanut myös useita mestarikursseja eri puolilla Suomea. Tampereen Oopperakuorossa hän lauloi 1999-2005.
Kiinnitykset ja roolit

Uran ensimmäinen ooppera oli Tampereen Konservatorion Tuhkimo-ooppera, jossa Tero lauloi prinssin roolin 1997.
Harjunniemi on vieraillut mm.
Tampereen Ooppera: mm. Simon Boccanegra, kapteeni (Verdi), Aida, sanansaattaja (Verdi), Don Carlos, Conte di Lerma (Verdi) 2001-2009
Tampereen Komediateatteri: Forever Plaid-musikaali, Jinx (Stuart Ross) 2005
Porin Ooppera: Iloinen Leski, Camille de Rosillon (Lehár) 2006
Kokkolan Ooppera: Lepakko, Alfred (Johann Strauss) 2007
Moving Spinto Theater, Helsinki: L'enfant Prodigue, Tuhlaajapoika (Debussy) 2007
Kotkan Kaupunginteatteri: Jazztyttö-musikaali, Mikael (Sajakorpi/Hyvärinen) 2008-2009
Suomen Kansallisooppera debyytti: Aleksis Kivi, Kuku (Rautavaara) 2009
Suomen Kansallisooppera: Koululaisooppera Auringonkukat, Vincent van Gogh (Almila/Itkonen) 2009-2013
Oulun Ooppera: Oopperaduo Cavalleria Rusticana, Turiddu (Mascagni) ja Gianni Schicchi, Rinuccio (Puccini) 2010
Porin ooppera: The Fairy Queen, Oberon (Purcel) 2011
Ooppera Bravo, Kuopion musiikkikeskus: Sevillan Parturi, Almaviva (Rossini) 2012
Vaasan Ooppera, Vaasan Kaupunginteatteri: Iloinen Leski, Camille de Rosillon 2013 kevät
Tampereen Ooppera: Madame Butterfly, Yamadori (Puccini) 2013 kevät
Tampereen Teatteri: Les Miserables, Jean Valjean 2013 syksy ja 2014 kevät
Tampereen Ooppera: Nabucco, Abdallo (Verdi) 2015 kevät
Suomen Kansallisooppera: Oopperan kummitus, Raoul (Webber) 2015 syksy ja 2016 kevät
Tero Harjunniemi -Unplugged

Tero on säveltänyt ja kirjoittanut kappaleita kitaralle 90-luvulta lähtien ja vuonna 2014 kesällä hän kokosi silloin viisihenkisen kokoonpanon nimeltään Tero Harjunniemi - Unplugged. Kokoonpanossa soittaa nykyään Teron (kitara, laulu) lisäksi hänen molemmat poikansa, vanhempi poika Jere (Cajun-rumpulaatikko) ja nuorempi poika Topi (taustalaulu), Antero Kulju (kontrabasso, taustalaulu), Petri Burmoi (toinen kitara) sekä Tony Sikström (piano/saksofoni). Tyylisuuntaa voisi kuvailla sofistikoituneeksi popiksi, laulukielenä suomi.
Unplugged aloitti esiintymiset Tampereen Teatterin Kulttuuriravintola Kivessä soittamalla useita kertoja syksyllä 2014 sekä keväällä 2015. Kokoonpanolta ilmestyi levy syksyllä 2015. Levynjulkistamiskonsertti esitettiin Tampere-talossa 1.11.2015.
Muuta

Näyttelijäkurssi Suomen teatteriopistolla 2005.
Lohjan tenorikilpailujen 2. sija 2008.
Tampereen Oopperayhdistyksen stipendi 2009, jonka myötä Italiassa kolme viikkoa yksityistunneilla opettajana tenori Francesco Marcacci.
Operettikonsertteja useilla paikkakunnilla.
Harjunniemen ohjelmistoon kuuluu kevyitä italialaisia laulelmia sekä useita kirkollisia teoksia.
Tero on nähty useaan otteeseen Lilja Production Oy:n Tuliset Tenorit -konserteissa Pentti Hietasen, Jyrki Anttilan ja Tomi Metsäkedon kanssa.
2015 hän laulaa Tuliset Tenorit, Suloiset Sopraanot -joulukiertueella Pentti Hietasen, Johanna Förstin, Diandran sekä Maria Lundin kanssa 13 eri paikkakunnalla ympäri Suomea.
Cúcuta

| Cúcuta |
| --- | --- |

 lippu
 Cúcuta
 Koordinaatit: 7°53′39″N, 72°30′14″W 
Valtio:  Kolumbia
Departementti:  Norte de Santander
Korkeus:  325 m
Aikavyöhyke:  UTC–5
 – Kesäaika:  UTC–4
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Cúcuta on Kolumbiassa sijaitsevan Norte de Santanderin departementin pääkaupunki. Se rajoittuu idässä Venezuelaan. Kunnan pinta-ala on 1 176 km² ja väkiluku 702 325 (2003). Keskilämpötila on 28 °C.
Cúcuta on historiallisesti tärkeä kaupunki. Siellä järjestettiin vuonna 1821 Cúcutan kongressi, jossa astui voimaan Suur-Kolumbian perustuslaki. 28. helmikuuta 1813 kaupungissa käytiin Cúcutan taistelu Simón Bolívarin joukkojen ja espanjalaisten välillä. Vuonna 1875 kaupunkia koetteli maanjäristys.
Cúcutaa palvelee Camilo Dazan kansainvälinen lentoasema. Tunnettujen kaupunkilaisten joukossa on siellä vuonna 1979 syntynyt tennispelaaja Fabiola Zuluaga.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Cúcuta Wikimedia Commonsissa
Tekken (videopeli)

| Tekken |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Namco
Julkaisija:  Namco
Pelisarja:  Tekken
Julkaistu:  1994
Lajityyppi:  taistelupeli
Pelimuoto:  yksinpeli, kaksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: T  Virheellinen ESRB-arvo
Alusta:  kolikkopeli, PlayStation
Jakelumuoto:  PlayStation Network
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Tekken on Namcon ja julkaisema taistelupeli, joka on Tekken-pelisarjan ensimmäinen osa. Peli julkaistiin kolikkopelinä vuonna 1994 ja maaliskuussa 1995 se ilmestyi PlayStationille. Tekken oli ensimmäinen yli miljoona kappaletta myynyt PlayStation-peli.
Pelaaminen

Monen muun tappelupelin tavoin Tekkenissä valitaan usean hahmon kokoonpanosta yksi taistelija, jolla otellaan kasvoikkain yksi kerrallaan ilmestyvien vastustajien kanssa. Olennainen osa pelin ja sen seuraajien taistelumekaniikka on myös se, että kutakin pelihahmon raajaa vastaa yksi pelinäppäin; esimerkiksi PlayStation-sovituksessa ympyränäppäintä painettaessa hahmo potkaisee oikealla jalallaan.
Yksinpelin tavoitteena on voittaa Heihachi Mishiman järjestämä Iron Fist -turnaus, joka koostuu yhdeksästä taistelusta. Voittamalla turnauksen eri hahmoilla pelaaja saa lisää taistelijoita kahdeksan alkuvaihtoehdon lisäksi. Peliympäristöinä toimivat eri puolilla maailmaa sijaitsevat tunnetut kaupungit ja nähtävyydet, kuten Angkor Wat, Kioto, Ateenan Akropolis ja Chicago.
Oletusasetuksissa pelin ottelut jakautuvat kahteen 40 sekuntia kestävään erään, joiden määrää ja kestoa voidaan myös erikseen nostaa tai laskea. Jokaisen erän jälkeen hahmojen elämäpalkit uusiutuvat.
Tarina

Heihachi Mishima, mahtava ja armoton Mishima Zaibatsu -organisaation omistaja, on ilmoittanut pitävänsä King of the Iron Fist Tournament -nimisen taisteluturnauksen. Palkinnoksi turnauksen voittajalle on luvassa miljardi dollaria. Tapahtumaan osallistuu kahdeksan eri taistelulajien taitajaa ympäri maailmaa. Yksi heistä on voittamaton maailmanmestari, joka ei ole ollenkaan kiinnostunut turnauksen rahapalkinnosta, vaan hän haluaa kostaa Heihachille.
Tämä mies on nimeltään Kazuya Mishima, Heihachi Mishiman poika. Heihachi heitti viisi vuotta vanhan poikansa alas jyrkänteeltä, mutta pahat voimat säilyttivät Kazuyan hengissä. Tästä silti katkeroituneena Kazuya vannoo kuolemaa Heihachille.
Muita turnaukseen osallistuvia henkilöitä ovat muun muassa Paul Phoenix, Marshall Law, Yoshimitsu, Nina Williams, King, Jack ja Michelle Chang.
Hahmot > Aloitushahmot

Kazuya Mishima
King
Nina Williams
Paul Phoenix
Michelle Chang
Marshall Law
Yoshimitsu
Jack
Hahmot > Avattavat hahmot

Lee Chaolan
Anna Williams
Kuma
Kunimitsu
Armor King
Wang Jinrei
Prototype Jack
Ganryu
Heihachi Mishima
Devil (Kazuya Mishiman toinen puku)
Aiheesta muualla

Tekken MobyGamesissa (englanniksi)
Tekken Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kahdeksan pelin alussa pelattavaa hahmoa.
The Neropats

| The Neropats> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1990–
Tyylilaji:  rockmusiikki, hard rock, suomirock
Kotipaikka:  Suomi
Laulukieli:  englanti, suomi
Jäsenet:  Costello Hautamäki, kitara ja laulu   Jyrki K. Melartin, basso ja laulu   Lacu Lahtinen, rummut ja laulu  
Entiset jäsenet:  Arska Rautajoki, rummut ja laulu (1990−2008) 
Levy-yhtiö:  Poko Rekords  
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Neropats on suomalainen rock-yhtye, joka koostuu Popedan kitaristi Costello Hautamäestä ja basisti Jyrki Melartinista sekä Popedan entisestä rumpalista Arska Rautajoesta. Yhtye perustettiin 1990-luvun alussa, ja se keikkailee aina Popedan ollessa tauolla. Neropats on levyttänyt toistaiseksi vain yhden singlen ja albumin, joka sisältää sekä covereita että Hautamäen omia sävellyksiä.
Historia > Yhtyeen perustaminen (1990)

Popeda-yhtyeen jäsenet Costello Hautamäki ja Jyrki Melartin perustivat yhtyeen vuonna 1990. Pian perustamisen jälkeen Melartin jätti Popeda-yhtyeen ja kävi kunnolla uuden projektinsa kimppuun. Kaksikko kirjoitteli materiaalia ja soitteli ilman rumpalia. Lopulta Hautamäki löysi yhtyeeseen rumpaliksi Arska Rautajoen. Vuonna 1999 Rautajoki liittyi Popedaan Hautamäen suosituksista. Yhtye alkoi tehdä materiaalia kolmestaan, joka oli aika vaikeaa Costellon kiireiden takia Popedassa.
Historia > Levytyssopimus ja materiaalin julkaisu (1992–2000)

Vuonna 1992 saatiin levytysmateriaali valmiiksi ja sitä esitettiin Poko Rekordsille, jonka kanssa solmittiin levytyssopimus ja studiolle lähdettiin vuonna 1995. Albumia Chainsaw Buzzin' nauhoitettiin ja viimeisteltiin viisi vuotta, ja julkaistiin vuonna 2000. Albumi oli kohtalaisen hyvä menestys ja myi kultalevyn verran. 2008 Rautajoki erosi yhtyeestä, koska oli silloin erotettu Popedasta, ja tilalle tuli Rautajoen Popedassakin paikannut Lacu Lahtinen.
Jäsenet

Costello Hautamäki – kitara ja laulu
Jyrki K. Melartin – bassokitara ja laulu
Lacu Lahtinen – rummut ja laulu
Jäsenet > Entiset

Arska Rautajoki – rummut ja laulu (1990–2008)
Diskografia

Street of Dreams / My Heart Must Do the Crying (single, 2000)
Chainsaw Buzzin' (2000)
Tiina Eskola

Tiina Eskola (oik. Maarit Kristina Eskola-Delikouras, s. 16. syyskuuta 1955 Helsinki) on suomalainen kirjailija, käsikirjoittaja, kustannustoimittaja ja kääntäjä. Koulutukseltaan Eskola on filosofian maisteri. Eskola on kirjoittanut ja suomentanut lasten- ja nuortenkirjoja. Ohjaaja ja kirjailija Aleksi Delikouras on Tiina Eskolan poika. He ovat kirjoittaneet yhdessä FatalNinja-kirjasarjan.
Teoksia

Eskola, Tiina: Suikale.  Helsinki:  Kauppiaitten kustannus, 1973.  ISBN 951-635-035-6.
Delikouras, Aleksi & Delikouras, Kristina: Soturioppilas.  (FatalNinja)  Helsinki:  WSOY, 2009.  ISBN 978-951-0-35045-4.
Delikouras, Aleksi & Delikouras, Kristina: Varjosoturi.  (FatalNinja 2)  Helsinki:  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-0-36038-5.
Eskola, Tiina: Ratkaise kadonneen kissan tapaus.  Helsinki:  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-0-36447-5.
Delikouras, Aleksi & Delikouras, Kristina: Soturikaste.  (FatalNinja 3)  Helsinki:  WSOY, 2011.  ISBN 978-951-0-38161-8.
Eskola, Tiina: Ratkaise karanneen skeittarin tapaus.  Helsinki:  WSOY, 2011.  ISBN 978-951-0-37672-0.
Eskola, Tiina: Ratkaise kähvellettyjen nappisten salaisuus.  Helsinki:  Sanoma Pro, 2012.  ISBN 978-952-63-0393-2.
Eskola, Tiina: Ratkaise eksyneen räppärin arvoitus.  Helsinki:  Sanoma Pro, 2012.  ISBN 978-952-63-0392-5.
Kallioniemi, Tuula; Roikonen, Jii; Eskola, Tiina: Liikennekirja.  (Perustuu kirjailija Tuula Kallioniemen Reuhurinne-sarjaan)  Helsinki:  Otava, 2014.  ISBN 978-951-1-26692-1.
Vuorinen, Katri & Eskola, Tiina: Meidän perhe.  Kärkölä:  Pieni Karhu, 2016.  ISBN 978-952-5321-93-7.
Tiina Harpf

Tiina Maaria Harpf on suomalainen kulttuuritoimittaja, kuunnelmien tekijä, käsikirjoittaja ja ääninäyttelijä. Hän on näytellyt Aito Mäkisen ja Virke Lehtisen elokuvan Muurahaispolku (1970) naispääosassa ja ääninäytteli muun muassa piirrossarjassa Olipa kerran ihminen. Hän teki elokuvan Muumipeikko ja pyrstötähti (1992) suomenkielisen ohjauksen.
Tiina Harpf on toimittaja Uki Kempin ja näyttelijä-ohjaaja Raiku Kempin tytär. Hän oli pienestä pitäen mukana monissa äitinsä Ylelle ohjaamissa töissä, muun muassa nimiosassa Astrid Lindgrenin teokseen pohjaavassa kuunnelmasarjassa Se pikkuinen Lotta (1961). Tiina Harpf opiskeli teatteritieteen ohella kirjallisuutta ja uskontotiedettä ja kaavaili aivan muunlaista uraa. Hänet kuitenkin valittiin vuonna 1981 töihin Ylen lastenohjelmiin, aluksi Aune Lindin assistentiksi. Ensimmäinen suuri työ oli Lea Pennasen käsikirjoittama lastenkuunnelmasarja Kettusaari. Harpfin ohjaama Radioteatterin dramatisointi Antoine de Saint-Exupéryn klassikkotarinasta Pikku prinssi vetosi myös aikuiskuulijoihin.
Myöhemmin Harpf on työskennellyt kulttuuritoimittajana.
Aiheesta muualla

Tiina Harpf Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Terry Plumeri

Terry Plumeri (28. marraskuuta 1944 Greensboro, Pohjois-Carolina – 31. maaliskuuta 2016 Dunnellon, Florida) oli yhdysvaltalainen elokuvasäveltäjä. Hän työskenteli elokuvien parissa vuodesta 1984 lähtien. Plumeri sävelsi musiikkia muun muassa elokuviin Armoton kaupunki, Musta kotka, Menneisyyden uhka, Pahan lähettiläät, Paholaisrock ja Knight club – yön ritarit. Hän sai vuonna 1993 Independent Spirit -ehdokkuuden Pahan lähettiläät elokuvan sävellyksestä.
Citrus Countyn poliisi löysi Plumerin murhattuna tämän asunnolta, jonka ovessa havaittiin murtojälkiä, 1. huhtikuuta 2016.
Aiheesta muualla

Terry Plumeri Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Terry Plumerin kotisivu
Trust Me

Trust Me voi tarkoittaa:
Trust Me, Craig Davidin albumi vuodelta 2007
Trust Me, John Updiken novellikokoelma
Trust Me (myös nimellä Luota minuun), Robert Houstonin ohjaama elokuva vuodelta 1989
Trust Me, Andrew Kazamian ohjaama elokuva vuodelta 2007
Trust Me, Clark Greggin ohjaama elokuva vuodelta 2013
Trust Me, draamasarja, jonka esittäminen alkoi TNT-televisiokanavalla tammikuussa 2009
”Trust Me”, kappale The Frayn albumilta How to Save a Life
”Trust Me”, The Streetsin kappale.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Trust Me”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Trusti

Trusti voi tarkoittaa:
Trusti (oikeustiede): toisen henkilön eduksi hallittu varallisuuskokonaisuus
Trusti (taloustiede): monopolin luonteinen yritysten yhteenliittymä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Trusti”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Daina Skadmane

| Daina Skadmane |
| --- | --- |
 Daina Skadmane.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. maaliskuuta 1990 Riika, Latvia
Kuollut: 21. marraskuuta 2013 (23 vuotta) Riika, Latvia
Kansalaisuus:  latvialainen
Taiteilija
Ala:  taidemaalari, litografia
Aiheesta muualla
Kotisivut
Daina Skadmane (19. maaliskuuta 1990 – 21. marraskuuta 2013) oli latvialainen taidemaalari. Hän teki myös litografioita. Hänen tuotantonsa käsittää 342 teosta ja hän ehti saavuttaa kansainvälistä kuuluisuutta Latvian holokaustista kertovilla töillään.
Skadmane kävi Jānis Rozentāls taidekoulua vuosina 2011–2013. Ennen kuolemaansa hän ehti osallistua taidekilpailuihin ja pitää omia näyttelyitä. Myös hänen kaksoissisarensa Anda on kuvataiteilija.
Daina Skadmane kuoli ollessaan Riiassa Zolitudin alueella olevassa Maxima-ostoskeskuksessa ostoksilla isänsä kanssa. Ostoskeskuksen katto romahti yllättäen, jolloin myös Skadmanen isä Janis Skadmanis kuoli yhdessä tyttärensä kanssa samassa onnettomuudessa. Onnettomuudessa kuoli 54 henkilöä, joista Daina Skadmane oli nuorin.
Teoksia

Taivaanrannan joulu, 2003, litografia, omistaja Camilla, Cornwallin herttuatar
Viimeinen katse, 2003, akvarelli, maalattu vuodelta 1941 olevalle paperille
Juutalaispoika, 2003, akvarelli, maalattu vuodelta 1941 olevalle paperille
Frida Michelson, 2004, litografia
Rumbulan verilöyly, 2003, litografia
Juna Riian gettoon, 2004, litografia
Aiheesta muualla

http://www.dainaskadmane.org (Arkistoitu – Internet Archive)
Dag og Tid

| Dag og Tid |
| --- | --- |
Lehtityyppi:  päivälehti
Kustantaja:  Riksfondet for nynorsk presse (11,4 %) Sveinung Lindaas (2.69%) Svein Gjerdåker (2,28 %) Øystein Nordang (2,24 %) Det norske samlaget (2,17 %) Noregs Mållag (2,03 %) Guri Vesaas (1,17 %) Various (68,82 %)
Levikki:  11 211, josta paperilehden osuus 11 174 (2016)
Perustettu:  1962
Päätoimittaja:  Svein Gjerdåker
Sitoutuneisuus:  riippumaton
Kotikunta:  Oslo
Kotimaa:  Norja
Sivukoko:  tabloidi
Ilmestymistiheys:  kerran viikossa
Kieli:  uusnorja
Aiheesta muualla
dagogtid.no
Dag og Tid on uusnorjankielinen sanomalehti, joka ilmestyy kerran viikossa Oslossa. Lehti keskittyy yhteiskuntaan, Norjan politiikkaan ja kulttuuriin. Lehti on perustettu 1962, ja se on puolueista riippumaton, mutta sanoo toimituksellista linjaansa radikaaliksi.
Lehden ensimmäinen numero ilmestyi 1962 päätoimittajana tunnettu norjalainen radiopersoona Arthur Klæbo.
Lehti on saanut Fritt Ords Pris -palkinnon.
Vastaavia päätoimittajia

Arthur Klæbo 1962
Olav Maaland
Tor Gabrielsen / Kjell Snerte 1967–
Bjarne Myrstad 1974–1979
Kjetil Tandstad 1976–1980
Helge Arild Bolstad 1976–1985
Asgeir Olden 1986–1990
Arnhild Skre 1990–1993
Audun Skjervøy 1993–2001
Svein Gjerdåker 2001–
Levikki

Vahvistettu nettolevikki Mediebedriftenes Landsforeningin mukaan:
Aiheesta muualla

www.dagotid.no
Tuomas Ragvaldinpoika Suikkanen

Tuomas Ragvaldinpoika Suikkanen (1713 – 15. helmikuuta 1781) oli suomalainen Itä-Suomessa vaikuttanut kirkonrakentaja.
Suikkanen omisti vuodesta 1742 lähtien maatilan Ruokolahden Lassilan kylässä.
Suikkasen poika Tuomas Tuomaanpoika Suikkanen oli myös kirkonrakentaja.
Suikkasen rakentamia kirkkoja:
1752 Ruokolahden kirkon kellotapuli
1755 Johanneksen kirkko
1759 Käkisalmen kirkko
1766 Virolahden kirkko
1776 Rautjärven kirkko, paloi 1872
1779 Sakkolan kirkko
Trjoh Svjatitelei -luokka

| Trjoh Svjatitelei -luokka |
| --- | --- |

Tekniset tiedot
Uppouma:  3 093,25 t
Pituus:  55,65 m (köli)
Leveys:  14,83 m
Syväys:  7,1 m
Aseistus
Meritorjunta:  alempi tykkikansi: 28 x 36 naulan lyhyttä tykkiä ylempi tykkikansi: 30 x 24 naulan lyhyttä tykkiä puoli- ja etukansi: 18 x 8 naulan tykkiä
Trjoh Svjatitelei -luokka oli Venäjän keisarikunnan laivaston seitsemän kaksikantisen 74-tykkisen linjalaivan muodostama alusluokka.
Alukset

Alusten piti alun perin korvata edeltäneet Selafail-luokan aluksia. Niiden suunnittelun sanottiin perustuneen Britannian kuninkaallisen laivaston 74-tykkisiin vuonna 1798 suunniteltuihin Ajax-luokan linjalaivoihin. Seitsemän luokkaan kuulunutta alusta valmistettiin vuosina 1810-1817. Palveluksessa ne osoittautuivat huonommiksi kuin Selafail-luokan alukset, joiden valmistusta jatkettiin vuoteen 1825.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Trjoh Svjatitelei | Pietari | 15. tammikuuta 1810 | 30. syyskuuta 1810 |  | Espanjalle 1818 |
| Svjatyh Žon Mironosits | Amiraliteetin uusi telakka, Pietari | 15. tammikuuta 1809 | 24. toukokuuta 1811 |  | romutettu 1825 |
| Jupiter | Pietari | 28. tammikuuta 1811 | 7. syyskuuta 1812 |  | romutettu 1828 |
| Neptunus | Pietari | 22. joulukuuta 1811 | 6. kesäkuuta 1812 |  | Espanjalle 1818 |
| Pjotr | Pietari | 22. joulukuuta 1811 | 7. elokuuta 1814 |  | romutettu 1828 |
| Finland | Pietari | 5. joulukuuta 1812 | 7. elokuuta 1814 |  | romutettu 1828 |
| Feršampenuaz | Pietari | 16. syyskuuta 1816 | 4. elokuuta 1817 |  | tuhoutunut tulipalossa 8. lokakuuta 1831 |
Tuoni

Tuoni voi tarkoittaa seuraavia:
tuoni eli tuonela, mytologinen kuolleiden valtakunta
Tuoni, suomalaisessa mytologiassa tuonelan jumala ja pimeyden ilmentymä
Tuoni, suomalainen metallimusiikkiyhtye.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Tuoni”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.