Remu Aaltonen
Elämä ja ura > Hurriganesin vuoden 1984 hajoamisen jälkeen

1980-luvun puolivälissä Remu Aaltosen musiikkiura oli taitekohdassa, sillä Hurriganes oli hajonnut vuonna 1984 ja hän alkoi tehdä jazz-iskelmiä arabialaisilla vaikutteilla. Aaltoselta julkaistiin vuonna 1985 albumi Live At Cafe Metropol sekä EP-levy Vilkuilevat silmät. Vuonna 1987 häneltä ilmestyi Viittä vaille kaks -albumi. Kun Aaltonen vaihtoi laulukielensä suomeksi, haki hän inspiraatiota kappaleisiinsa vanhoja lehtiä selailemalla. Aaltonen löysi kieltolain aikaan tullimiehiä lahjoneen Algoth Niskan haastattelun. Kirjoituksessa kuvailtiin, kuinka pirtua juoneet tullimiehet olivat tanssineet ”paholaisen masurkkaa”. Aaltonen innostui tekemään lehtitekstin pohjalta laulun, ja ”Paholaisen masurkasta” tuli yksi hänen suomenkielisen soolouransa suosituimmista kappaleista.
Elokuussa 1984 Peter von Bagh ja Harri Saksala haastattelivat Aaltosta hotellissa viikonlopun ajan. Haastatteluiden tuloksena syntyi muovikassillinen C-kasetteja, joiden purkamaan palkattiin Markku Salo Aloha!-lehdestä. Hän työsti materiaalin Aaltosen kanssa monologina eteneväksi Poika varjoiselta kujalta -kirjaksi. Saman vuoden joulumarkkinoille ilmestyneen teoksen painos myytiin loppuun nopeammin kuin Love-kustantamo ehti painaa uusia.
18. helmikuuta 1985 Aaltoselle luettiin Helsingin raastuvanoikeudessa syytteet huumeiden salakuljetuksesta ja käytöstä. Syytteiden mukaan hän oli salakuljettanut vuosina 1983–1984 Ruotsista kuriirin välityksellä yhteensä yli 20 grammaa amfetamiinia. Aaltosen hallusta oli löydetty myös 21 pistoolin patruunaa. Oikeuden istunnossa Aaltonen myönsi syyllistyneensä jatkettuun huumausainerikokseen, mutta piti syyttäjän esittämiä ainemääriä liian suurina. Hän myös kiisti syytteet salakuljetuksesta ja sanoi patruunoiden kuuluneen yhdelle veljistään. Syyttäjä vaati Aaltoselta valtiolle huumausaineiden arvona ainakin 13 000 markkaa. Myöhemmin samana vuonna Aaltonen sai huumausainerikoksesta kolmen kuukauden ehdollisen vankeusrangaistuksen ja 930 markan sakot.
Elokuussa 1987 Aaltoselle langetettiin puolentoista vuoden ehdoton vankeustuomio jatketusta, osittain törkeästä huumausainerikoksesta. Oikeuden pöytäkirjoissa tapaukseen liittyvinä aineina mainittiin ainakin hasis ja amfetamiini. Aaltonen joutui olemaan Helsingin lääninvankilan eristyssellissä kahdeksan kuukauden ajan ennen varsinaista tuomiotaan rikoksesta. Hän käytti eristyksessä viettämänsä ajan hyödykseen kirjoittamalla uusia kappaleiden sanoituksia. Eristysaikansa jälkeen Aaltonen pääsi yhteiseen selliin serkkunsa kanssa. Kesken vankeuden olivat vartijat tulleet yllättäen ilmoittamaan Aaltoselle, että tämän oli lähdettävä levyttämään studioon. Tekeillä olleelta LP-levyltä oli puuttunut yksi kappale, ja levy-yhtiöstä oli vaadittu, että levy olisi saatava pian valmiiksi. Vartijat saattoivat Aaltosen äänitysstudioon, jossa tälle annettiin vain yksi mahdollisuus kappaleensa esittämiseen vartijoiden valvomana.
Kesken Aaltosen tuomion tuli viihteen monitoimimies Jukka Virtanen yllättäen tapaamaan häntä vankilaan. Virtanen ilmoitti saaneensa K. J. Långilta luvan tulla ryhmänsä kanssa kuvaamaan vankilaan MTV:n Levyraati-ohjelmaa varten musiikkivideota, johon Aaltosta pyydettiin esiintymään. Tämä sopi Aaltoselle, ja ”Viittä vaille kaks” -kappaleen esitys tallennettiin kuvanauhalle vankilan käytävällä.
Hurriganes lähti tekemään comebackia vuonna 1988; Padasjoen Intiaanirockiin oli juhannusaatoksi 1988 kaivattu kovaa pääesiintyjää, ja joku oli saanut idean Hurriganesin henkiinherättämisestä. Tiedusteluihin vastannut Aaltonen ilmoitti Hurriganesin esiintymisen hinnaksi 150 000 markkaa. Pyyntöön suostuttiin, ja yhtyeen oli ryhdyttävä kasaamaan uudelleen itseään. Samana vuonna Hurriganes julkaisi live-levyn Live at Metropol. Hurriganesin paluuyritys jäi kuitenkin lyhyeksi, ja yhtye hajosi jälleen syksyllä 1988. Hurriganesin viimeiseksi julkiseksi esiintymiseksi jäi Virroilla 27. elokuuta 1988 pidetty keikka.
Vuonna 2017 antamassaan haastattelussa Aaltonen ei pystynyt selittämään yhtyeensä menestystä: ”Mä voin sanoa ihan vilpittömästi, että mä en ymmärrä, mitä tämä Hurriganesin suosio on. Täytyy vain ajatella, että jotkut asiat eivät kuole. Se ei riipu minusta.”
Cisse Häkkinen kuoli vuonna 1990 ja Albert Järvinen seuraavana vuonna. 1990-luvun alussa Aaltonen kasasi Remu plays Hurriganes -kokoonpanon. Sen albumi Roadrunner Tour julkaistiin vuonna 1994. Vuodesta 1998 lähtien Aaltonen esiintyi uusista miehistä kootun Remu & Hurriganes -kokoonpanonsa kanssa. Aaltonen lämmitteli Hurriganesin tunnelmia myös In The Spirit Of Hurriganes -projektin myötä. Hänen yhteistyökumppaneinaan ”Hurriganesin uusissa tulemisissa” toimivat muun muassa basisti Harri Merilahti ja tämän kitaristipoika Rocka Merilahti.
Vuoden 1996 maaliskuussa Aaltonen loukkaantui erittäin vakavasti koiravaljakko-onnettomuudessa Kittilässä. Onnettomuus tapahtui hänen ollessaan naisystävänsä kanssa lomailemassa hotelli Taivaanvalkeassa. Sen läheisyydessä järjestettiin ammattilaisen ohjastamia ajeluita husky-koirien vetämässä reessä. Valokuvan ottamista varten Aaltonen oli lähtenyt lenkille ohjastaen itse kymmenen koiran valjakkoa. Hän oli seissyt reen takajalaksilla ja valokuvaaja Olavi Kaskisuo oli istunut reessä. Muutaman kymmenen metrin matkalla koirat olivat kiihdyttäneet vauhtinsa mahdollisesti jopa 60 kilometriin tunnissa. Juoksevat koirat olivat jostain syystä kääntyneet yhtäkkiä jyrkästi vasemmalle. Tämän seurauksena Aaltonen teki pitkän ilmalennon ja iskeytyi Ounasjoen jäälle. Hän loukkaantui vakavasti selkään ja niskaan kohdistuneen voimakkaan tärähdyksen seurauksena. Myös Kaskisuo kierähti tilanteessa pois reestä. Hän loukkaantui kuitenkin lievemmin kuin Aaltonen, joka makasi pitkään liikkumattomana onnettomuuspaikalla. Aaltonen kuljetettiin ambulanssilla Kittilän terveysaseman kautta Lapin keskussairaalaan Rovaniemelle. Sieltä hänet siirrettiin pian hoidettavaksi Helsinkiin.
Onnettomuudessa halvaantuneelle Aaltoselle jouduttiin tekemään selkärangan luudutusleikkaus. Pitkään kestäneen toipumisensa aikana hänen piti opetella uudelleen kävelemään ja käyttämään käsiään. Halvaantumisen seurauksena Aaltosen soittokyky heikentyi, ja hän käytti sittemmin esiintyessään tukenaan lisärumpalia.