stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Petri Poikolainen
Aiheesta muualla

Anu Kylven; MS-tauti vei Petriltä työn, näön, liikuntakyvyn ja avioliiton. Seura 5.3.2016
Pelochelys

| Pelochelys |
| --- | --- |
 Pelochelys cantorii
 pleistoseeni–nykyaika (holoseeni) 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Kilpikonnat Testudines
Alalahko::  Pystytaivuttajat Cryptodira
Heimo::  Pehmeäkilpikonnat Trionychidae
Alaheimo::  Trionychinae
Suku::  Pelochelys  Gray, 1864
Katso myös
   Pelochelys Wikispeciesissä   Pelochelys Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pelochelys on pehmeäkilpikonnien heimoon kuuluva kilpikonnasuku, johon kuuluu kolme lajia.
Sukuun luettiin aiemmin vain yksi laji, kiinanjokikilpikonna (Pelochelys bibroni, sensu lato), jonka laaja levinneisyysalue ulottui Intian lounaisosista Kiinan kaakkoisosiin sekä Filippiineille, Sumatralle, Borneoon ja Uuteen-Guineaan. Suvun taksonomiaa on kuitenkin uudistettu, ja nykyään lajeja katsotaan olevan kolme. Pelochelys bibroni elää nykyluokittelun mukaan vain Uuden-Guinean eteläosissa, mistä lajin neotyyppi on kuvattu. Pelochelys signifera elää Uuden-Guinean pohjoisosissa, kun taas kaikki Uuden-Guinean ulkopuolella tavatut Pelochelys-kilpikonnat ovat lajia Pelochelys cantorii. Pelochelys cantoriin levinneisyysalue on siten erittäin laaja, luultavasti laajempi kuin yhdelläkään muulla maakilpikonnalla, ja on mahdollista, että se pitää sisällään edelleen kuvaamattomia lajeja. Varsinkin Filippiineillä elävien yksilöiden on arveltu voivan edustaa erillistä lajia.
Pelochelys on läheisintä sukua suvulle Chitra. Molemmat ovat suurikokoisia pehmeäkilpikonnia, joiden selkäkilpi voi saavuttaa yli metrin pituuden. Pelochelys elää joissa ja järvissä, ja Chitra-suvusta poiketen sitä tavataan usein myös estuaareissa ja jopa meressä. Molemmat suvut ovat alttiita elinympäristöjen häviämiselle sekä pyynnille. Pelochelys-suvun kaikki lajit ovat uhanalaisia: Pelochelys bibroni ja Pelochelys signifera ovat vaarantuneita ja Pelochelys cantorii on erittäin uhanalainen.
Lajit

Sukuun kuuluu kolme lajia:
Pelochelys bibroni
Pelochelys cantorii
Pelochelys signifera
Paul Revere & the Raiders

| Paul Revere & the Raiders |
| --- | --- |
 Paul Revere & the Raiders vuonna 1967
Tiedot
Toiminnassa:  1958–1976, 1978–2014
Tyylilaji:  pop rock, rock and roll, garage rock, protopunk
Kotipaikka:  Boise, Idaho, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Levy-yhtiö:  Columbia Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Paul Revere & the Raiders on yhdysvaltalainen rock-yhtye, joka sai paljon Yhdysvaltain valtavirran menestystä 1960-luvulla ja 1970-luvun alussa. Heidän  hittejään ovat:  "Kicks" (1966, sijalle 400 Rolling Stone -lehden listalla 500 Greatest Songs of All Time), "Hungry" (1966), "Him Or Me - What's It Gonna Be?" (1967) ja vuoden 1971 listaykkössingle "Indian Reservation (Lament of Cherokee Reservation Indian).
Yhtye otti nimensä Yhdysvaltain itsenäisyystaistelijan Paul Reveren ja hänen joukkojensa mukaan, ja pukeutuivat usein tuon ajan vaatteisiin.
Yhtyeen albumi Midnight Ride (1966) valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.
Kokoonpano

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Nykyinen kokoonpano Doug Heath – kitara (1973–)  Ron Foos – basso, kitara (1975–)  Danny Krause – kosketinsoittimet (1978–)  Jamie Revere – kitara (1990–1997, 2014–)  Darren Dowler – laulu (2004–)  Tommy Scheckel – rummut, laulu (2007–)  |  Entiset jäsenet Paul Revere – kosketinsoittimet (1958–2014)  Mark Lindsay – laulu, saksofoni (1958–1975)  Robert White – kitara (1958–1961)  Richard White – kitara (1958–1961)  William Hibbard – basso (1958–1961)  Dick McGarvin – rummut (1958)  Red Hughes – laulu (1958)  David Bell – rummut (1958–1959)  Jerry Labrum – rummut (1959–1961)  Andrea Loper – laulu (1960)  Mike ”Smitty” Smith – rummut (1962–1967, 1971–1972)  Ross Allemang – basso (1962–1963)  Steve West – kitara (1962)  |  Dick Walker – kitara (1962–1963)  Charlie Coe – kitara (1963), basso (1967–1968)  Drake ”Kid” Levin – kitara (1963–1966, 1967)  Mike ”Doc” Holliday – basso(1963–1965)  Phil ”Fang” Volk – basso (1965–1967)  Jim ”Harpo” Valley – kitara (1966–1967)  Freddy Weller – kitara (1967–1973)  Joe Correro, Jr. – rummut  (1967–1971)  Keith Allison – basso (1968–1975)  Omar Martinez – rummut, laulu (1971–2007)  Robert Wooley – kosketinsoittimet (1972–1977)  Blair Hill – laulu (1978–1980)  Michael Bradley – laulu(1980–1983)  Carlo Driggs – laulu (1983–2004)  |
Diskografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  1961: Like, Long Hair  1963: Paul Revere & the Raiders  1965: Here They Come!  1966: Just Like Us!  1966: Midnight Ride  1966: The Spirit of ’67  1967: Revolution!  1967: A Christmas Present...And Past  1967: Greatest Hits  1968: Goin’ to Memphis  |  1968: Something Happening  1969: Hard ’N’ Heavy (with Marshmallow)  1969: Alias Pink Puzz  1970: Collage  1971: Indian Reservation  1972: Country Wine  1972: All-Time Greatest Hits  1982: Special Edition  1983: The Great Raider Reunion  |  1983: Paul Revere Rides Again  1985: Generic Rock & Roll  1992: Generic Rock & Roll (aka Live NOT)  1996: Generic Rock 2 (aka Live NOT)  2000: Time Flies When You’re Having Fun  2001: Ride to the Wall  2005: Ride to the Wall 2  2010: The Complete Columbia Singles  2011: Flower Power  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paul Revere & the Raiders Wikimedia Commonsissa
Yhtyeen viralliset nettisivut
Paul Revere & the Raiders MySpacessa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Plesiadapis

| Plesiadapis |
| --- | --- |

 Paleoseeni–Eoseeni  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Ylälahko::  Euarchontoglires
Lahko::  †Plesiadapiformes
Heimo::  †Plesiadapidae
Suku::  †Plesiadapis  Gervais, 1877
Lajit
 †P. walbeckensis  †P. remensis  †P. tricuspidens  †P. russelli  †P. rex  †P. gingerichi  †P. churchilli  †P. fodinatus  †P. dubius  †P. simonsi  †P. cookei 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Plesiadapis on sukupuuttoon kuollut lahkoon Plesiadapiformes kuuluva nisäkässuku, joka eli paleoseenilta eoseenille, noin 58–55 miljoonaa vuotta sitten Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa. Se näytti oravalta, vaikka olikin sukua kädellisille. Plesiadapiksella oli vielä kynnet ja silmät pään sivuilla, mikä teki siitä nopeamman maassa kuin puussa. Se on kuitenkin voinut viettää suuren osan ajastaan alemmilla oksilla, syöden hedelmiä ja lehtiä.
Plessurin Alpit

Aroser Weisshorn (2 653 m)
Plessurin Alpit on Itäisiin Alppeihin kuuluva vuoristoalue itäisessä Sveitsissä.
Vuoristoalueen korkein huippu on Aroser Rothorn (2 985 m; koordinaatit 46°44′N, 9°38′E).
Pentti Laasonen

Veikko Pentti Johannes Laasonen (14. maaliskuuta 1916 Helsinki – 12. elokuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen matemaatikko. Laasonen oli Teknillisen korkeakoulun rehtori vuosina 1970–1979.
Pentti Laasosen isä lääninrovasti Gabriel Johannes Laasonen siirtyi vuonna 1929 Helsingistä  Kuusankosken kirkkoherraksi, ja Pentti Laasonen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1933 Kouvolan lyseosta. Laasonen opiskeli Helsingin yliopistossa ja väitteli tohtoriksi vuonna 1944  P.J. Myrbergin oppilaana. Laasosen väitöskirja Beiträge zur Theorie der fuchsoiden Gruppen und zum Typenproblem der Riemannschen Flächen liittyi Riemannin pintojen tyyppiteoriaan. Myöhemmin Laasonen siirtyi funktioteoriasta soveltavan matematiikan suuntaan ja julkaisi tutkimuksia mm. osittaisdifferentiaaliyhtälöiden reuna-arvo-ongelmista. Laasosen tieteellinen tuotanto käsittää noin 80 artikkelia.
Pentti Laasosen matemaatikon työura alkoi Helsingin yliopiston matematiikan assistenttina vuonna 1939, mutta matematiikan tekniikkaan soveltamiseen hänet johtivat tehtävät Ilmavoimien esikunnassa ja  Valtion lentokonetehtaassa  jatkosodan aikana. Laasonen selvitti hävittäjä  Myrskyn koelennolla sattuneen onnettomuuden syyksi koneen siipien värähtelyn suurissa nopeuksissa. Laasonen oli lentokonetehtaan palveluksessa vuoteen 1948. Tuona vuonna hän siirtyi Tampereen teknillisen opiston matemaattisten aineiden yliopettajaksi, mutta jo samana vuonna hänet nimitettiin Teknillisen korkeakoulun lujuusopin professoriksi. Tässä tehtävässä Laasonen toimi vuoteen 1961 asti, jolloin hänet nimitettiin Helsingin yliopiston sovelletun matematiikan professorin virkaan. Jo seuraavana vuonna Laasonen kuitenkin palasi Teknilliseen korkeakouluun, nyt matematiikan professoriksi. Laasonen oli ensimmäinen Teknillisen korkeakoulun matematiikan professori, jonka tutkimussuuntauksetkin sivusivat tekniikkaa. Eläkkeelle Laasonen jäi vuonna 1979. Laasonen oli myös vuodesta 1948 Helsingin yliopiston sovelletun matematiikan dosentti. Vuosina 1956–1958 Laasonen oli vierailevana professorina Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa.
Pentti Laasonen valittiin Suomalainen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1953. Tiedeakatemian varainhoitaja ja  hallituksen jäsen hän oli  1961–1982. Vuosina 1984–1985 Laasonen oli vielä Tiedeakatemian esimies. Teknillisten tieteiden akatemian jäsen Laasonen oli vuodesta 1960. Vuonna 1979 Laasonen valittiin Teknillisten tieteiden akatemian esimieheksi. Laasonen oli myös Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 1970.
Pentti Laasosella oli lukuisia tiedepoliittisia luottamustoimia. Hän oli mm.  Valtion luonnontieteellisen toimikunnan jäsen 1964–1970 ja  Tieteellisten seurain valtuuskunnan puheenjohtaja 1965–1968.
Varsovan yliopisto myönsi Pentti Laasoselle matematiikan kunniatohtorin arvon vuonna 1976.
Pizarro

Pizarro on espanjankielinen sukunimi, joka on ollut muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Artur Pizarro (s. 1968), portugalilainen pianisti
Claudio Pizarro (s. 1978), perulainen jalkapalloilija
David Pizarro (s. 1979), chileläinen jalkapalloilija
Francisco Pizarro (1475–1541), espanjalainen konkistadori, Inkavaltion valloittaja
Francisco Xavier de Luna Pizarro (1780–1855), perulainen pappi ja poliitikko, Perun presidentti 1822 ja 1833
Guido Pizarro (s. 1990), argentiinalainen jalkapalloilija
José Manuel Orrego Pizarro (1817-1891), chileläinen katolinen piispa
Rodolfo Pizarro (s. 1994), meksikolainen jalkapalloilija
Wardy Alfaro Pizarro (s. 1977), costaricalainen jalkapallomaalivahti.
Muita merkityksiä

7968 Elst-Pizarro, asteroidi
Pizarro (1895), Espanjan laivaston tykkivene
Pizarro (L42), Espanjan laivaston maihinnousualus, alkujaan Yhdysvaltain sotalaiva USS Harlan County (LST-1196)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Pizarro”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Piz Muragl

Piz Muragl
Piz Muragl nähtynä Sankt Moritzista kesäkuussa 2008
| --- | --- |
Sijainti:  Graubünden,  Sveitsi
Vuoristo:  Livignon Alpit
Korkeus merenpinnasta:  3 157 m
Prominenssi:  162  m 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Piz Muragl on 3 157 metriä korkea vuorenhuippu Livignon Alpeilla Sveitsissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Piz Muragl Wikimedia Commonsissa
1337

| --- | --- |
Vuosisadat: 1100-luku · 1200-luku · 1300-luku · 1400-luku · 1500-luku
Vuosikymmenet: 1290-luku · 1300-luku · 1310-luku · 1320-luku · 1330-luku · 1340-luku 1350-luku · 1360-luku · 1370-luku · 1380-luku · 1390-luku · 1400-luku
Vuodet: 1290 · 1291 · 1292 · 1293 · 1294 · 1295 · 1296 · 1297 · 1298 · 1299 1300 · 1301 · 1302 · 1303 · 1304 · 1305 · 1306 · 1307 · 1308 · 1309 1310 · 1311 · 1312 · 1313 · 1314 · 1315 · 1316 · 1317 · 1318 · 1319 1320 · 1321 · 1322 · 1323 · 1324 · 1325 · 1326 · 1327 · 1328 · 1329 1330 · 1331 · 1332 · 1333 · 1334 · 1335 · 1336 · 1337 · 1338 · 1339 1340 · 1341 · 1342 · 1343 · 1344 · 1345 · 1346 · 1347 · 1348 · 1349 1350 · 1351 · 1352 · 1353 · 1354 · 1355 · 1356 · 1357 · 1358 · 1359 1360 · 1361 · 1362 · 1363 · 1364 · 1365 · 1366 · 1367 · 1368 · 1369 1370 · 1371 · 1372 · 1373 · 1374 · 1375 · 1376 · 1377 · 1378 · 1379 1380 · 1381 · 1382 · 1383 · 1384 · 1385 · 1386 · 1387 · 1388 · 1389 1390 · 1391 · 1392 · 1393 · 1394 · 1395 · 1396 · 1397 · 1398 · 1399 1400 · 1401 · 1402 · 1403 · 1404 · 1405 · 1406 · 1407 · 1408 · 1409
Tapahtumia

Satavuotinen sota alkoi
Syntyneitä

Jean Froissart – ranskalainen keskiajan kronikoitsija
Kuolleita

Giotto di Bondone – firenzeläinen taidemaalari, arkkitehti ja kuvanveistäjä
Muut merkitykset

1337 on leetspeakissa yleisin sanan leet (väännös englannin kielen sanasta elite) kirjoitusasu
1337 Gerarda on pikkuplaneetta, joka kuuluu päävyöhykkeen asteroideihin.
Pietiäinen

Pietiäinen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Jukka-Pekka Pietiäinen (s. 1956), historioitsija ja tietokirjailija
Sanna Pietiäinen (s. 1964), laulaja, muusikko ja musiikin- ja laulunopettaja
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Pietikäinen

Pietikäinen on suomalainen sukunimi, joka on seuraavilla henkilöillä:
Aatto Pietikäinen (1921–1966), mäkihyppääjä
Abraham Pietikäinen (1848–1910), opettaja ja lastenkirjailija
Erkki Pietikäinen (1925–2006), taidemaalari
Esa Pietikäinen (s. 1938), everstiluutnantti
Fanni Pietikäinen (s. 1999), jalkapalloilija
Fiina Pietikäinen (1870–1956), SDP:n kansanedustaja
Juhani Pietikäinen (1925–2008), diplomi-insinööri, tekniikantutkija ja professori
Jukka Pietikäinen (s. 1956), diplomaatti
Jussi Pietikäinen (k. 1920), poliitikko, ammattiyhdistysaktiivi ja SDP:n puheenjohtaja
Lauri Pietikäinen (1919–1971), mäkihyppääjä
Margareta Pietikäinen (s. 1940), RKP:n ent. kansanedustaja
Matti Pietikäinen (1927–1967), mäkihyppääjä
Matti Pietikäinen (1936–2015), kirjailija ja laivahistorioitsija
Matti Pietikäinen (s. 1949), diplomi-insinööri, tietojenkäsittelytieteilijä ja professori
Mauri Pietikäinen (1944–2014), alttoviulisti ja äänenjohtaja
Petteri Pietikäinen (s. 1964), historiantutkija
Seppo Pietikäinen (s. 1949), toimittaja, sanoittaja, kirjailija ja ohjaaja
Sirpa Pietikäinen (s. 1959), poliitikko ja ministeri (Kokoomus), Erkki Pietikäisen tytär.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Petri Pyhäjärvi

| Petri Pyhäjärvi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. marraskuuta 1982 (ikä 41) Pelkosenniemi
Kansalaisuus:  Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  91 kg
Seura
Seura:  Tinatuopit
Sarja:  II-divisioona
Aik. seurat:  Jokipojat HeKi KooKoo Titaanit
Joni Petri Eevert Pyhäjärvi (s. 30. marraskuuta 1982 Pelkosenniemi) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Urallaan Pyhäjärvi on edustanut muun muassa Jokipoikia, HeKiä ja KooKoota. Hän on pelannut neljä kautta Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Mestiksessä, ensimmäisen kerran kaudella 2004–2005, jolloin edusti Jokipoikia, ja viimeksi kaudella 2008–2009, jolloin edusti KooKoota. Kaudella 2005–2006 hän oli Suomi-sarjassa pelanneen HeKin paras pistemies ja nostamassa joukkuetta Mestikseen. Pyhäjärvi on pelannut myös A-junioreiden SM-liigaa HPK:ssa ja Jokipojissa.
Pyhäjärvi edusti Suomea vuoden 2005 talviuniversiadeissa ja voitti pronssimitalin. Hän teki turnauksessa tehot 1+1. Turnauksen osallistuneista maista muun muassa Itävallan, Slovakian ja Italian joukkueet oli koottu pitkälti maan pääsarjoista. Pyhäjärvi on pelannut myös seitsemän ottelua Mestiksen pelaajista kootun epävirallisen ”maajoukkueen” riveissä.[lähde? ]
Saavutukset

Universiadi-pronssimitali 2005
HeKin paras pistemies kaudella 2005–2006
Aiheesta muualla

Petri Pyhäjärven Eurohockey-tilastot
Pikarinarsissit

| Pikarinarsissit |
| --- | --- |
 Leveäpikarinarsissi (Sternbergia lutea)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Yksisirkkaiset
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Narsissikasvit Amaryllidaceae
Suku::  Pikarinarsissit Sternbergia  Waldst. & Kit.
Katso myös
   Pikarinarsissit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pikarinarsissit (Sternbergia) on narsissikasveihin kuuluva kasvisuku. Siihen kuuluu seitsemän lajia sipulikasveja, joita esiintyy Euroopassa, Pohjois-Afrikassa, Lähi-idässä ja Aasiassa. Pikarinarsissit muistuttavat kurjenmiekkakasveihin kuuluvia sahrameita eli krookuksia, vaikka ovatkin läheisintä sukua narsisseille (Narcissus).
Lajeja

loistopikarinarsissi (Sternbergia clusiana)
kaitapikarinarsissi (Sternbergia colchiciflora)
leveäpikarinarsissi (Sternbergia lutea)
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Sternbergia
Pronssiaratti

| Pronssiaratti |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Papukaijat Psittacidae
Suku::  Siniaratit Pionus
Laji::  chalcopterus
Kaksiosainen nimi
 Pionus chalcopterus  (Fraser), 1841 
Katso myös
   Pronssiaratti Wikispeciesissä   Pronssiaratti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pronssiaratti (Pionus chalcopterus) on eteläamerikkalainen papukaija. Sen elinympäristö ulottuu Venezuelan länsisosista Kolumbian eteläosien kautta Ecuadoriin ja Perun luoteisosiin. Lajin holotyypin kuvaili Louis Fraser Bogotásta 1841.
Preeriatyyli

Frank Lloyd Wright: Robie House
Preeriatyyli oli arkkitehtuurin tyylisuunta, joka vaikutti Yhdysvalloissa etenkin asuinrakennusten suunnittelussa 1800-luvun lopulta ensimmäisen maailmansodan alkuun. Tyyliin kuuluvat pitkät, matalat linjat ja tasakatot. Koristeita käytetään niukasti, mutta paikallisten luonnonmateriaalien käyttö on runsasta. Tyylisuunta kehittyi Chicagossa ja levisi sieltä erityisesti Yhdysvaltojen Keskilänteen. Sen tunnetuimpia edustajia ovat Louis Sullivan ja hänen oppilaansa Frank Lloyd Wright.
Puhdastyylinen esimerkki preeriatyylistä on Robie House Chicagossa.
Preeriatyylin taloissa on usein kookas takka keskeisellä paikalla. Arkkitehtuuri on avointa sekä sisällä että ulkona; sisäosat muodostuvat suurista yhtenäisistä tiloista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Preeriatyyli Wikimedia Commonsissa
Frank Lloyd Wright (Arkistoitu – Internet Archive) Kotitieto.fi
Paul Revere

Paul Revere John Singleton Copleyn maalauksessa.
Paul Revere (1. tammikuuta 1735 Boston, Massachusetts – 10. toukokuuta 1818 Boston, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen hopeaseppä ja Amerikan vallankumouksen patriootti. Hän on päässyt historiaan toiminnastaan huhtikuussa 1775 viestinviejänä vapaussodan aloittaneessa Lexingtonin ja Concordin taistelussa, jonka uhkasta hän ratsasti yötä myöten varoittamaan muita.
Tausta

Reveren isä oli Bostoniin asettunut ranskalaistaustainen hugenottipakolainen, joka oli kouluttautunut hopeasepäksi. Paul Revere opetteli isänsä ammatin, ja hänestä tuli yksi maansa taitavimpiä hopeaseppiä. Hän valmisti myös monenlaisia muita metalliesineitä. Hänestä tuli menestyksekäs ja arvostettu käsityöläinen.
1770-luvulla yhteisönsä keskuudessa arvostettu Revere ryhtyi tukemaan brittihallintoa vastustaneita radikaaleja, jotka kutsuivat itseään patriooteiksi. Hän osallistui 50 muun henkilön mukana vuoden 1773 Bostonin teekutsuihin.
Keskiyön ratsastus

Revere toimi usean vuoden ajan Bostonin salaisen turvallisuuskomitean ratsastavana viestinviejänä. Kun Bostonin brittijoukot uhkasivat huhtikuussa 1775 kapinallisten Massachusettsin Concordiin keräämää asevarastoa, Revere päätti varmistaa, että heitä varoitettaisiin ajoissa, jos britit lähtisivät liikkeelle kaupungista. Kuuluisan tarinan mukaan hän järjesti viestintää varten Bostonin North Church -kirkon kellotapuliin lyhtyjä, ja neuvoi sytyttämään yhden lyhdyn, jos vihollinen lähestyisi maalta, ja kaksi, jos se lähestyisi mereltä (”One if by land, and two if by sea”).
Reveren kuuluisia keskiyön ratsastus tapahtui 18.–19. huhtikuuta 1775. Britit olivat lähettäneet 700 sotilasta Concordiin ottamaan haltuunsa kapinallisten asevarikon. Varotoimista huolimatta heidän liikkeensä havaittiin ja kaksi sananviejää lähetettiin varoittamaan patriootteja. Toinen sananviejistä oli Paul Revere, joka ratsasti keskiyöllä Medfordiin antamaan varoitusta.
Revere kertoo lähteneensä ratsastamaan kello 11 sään ollessa suotuisa. Revere kohtasi matkallaan Charlenonissa kaksi brittisotilasta, jotka yrittivät estää hänen kulkunsa väkivalloin. Revere pääsi pakoon hiuksen hienosti, brittisotilaiden seurattua häntä vielä monta kilometriä.
Reveren päästyä Medfordiin hän herätti paikallisen kapteenin, joka teki hälytyksen minuuttimiehille. Medfordissa paikallista miliisiä kutsuttiin minuuttimiehiksi, sillä he olivat milloin vain valmiita tarttumaan aseisiinsa minuutissa. Matkallaan Lexingtoniin Revere ei voinut huutaa jokaiseen taloon "Britit ovat tulossa!", sillä suurin osa asukkaista tunsi olevansa brittejä. Miliisit lähettivät varoitusviestin Lexingtoniin sekä Concordeen, jossa paikalliset miliisit aseistautuivat ja odottivat brittisotilaita rakennuksiin piiloutuneina.
Reveren ratsastuksen teki kuuluisaksi runoilija Henry Wadsworth Longfellow vuonna 1863 julkaistussa runossaan ”Paul Revere’s Ride”, joka ei tosin ole aivan totuudenmukainen kuvaus tapahtumista.
Myöhemmät vaiheet

Yhdysvaltain vapaussodan aikana Revere rakensi ruutitehtaan, josta oli suuresti hyötyä siirtokuntien armeijalle. Sodassa hän palveli everstiluutnanttina, ja vastasi vuonna 1776 Bostonin sataman puolustuksesta Castle Williamissa. Sodan jälkeen Revere ryhtyi teollisuudenharjoittajaksi, ja perusti Massachusettsin Cantoniin kuparilevyjä valmistaneen valssimyllyn. Hän suunnitteli myös teollisuudelle useita hopea- ja metallituotteita, joista osa on museoissa näytteillä.
Paul Revere kuoli Bostonissa toukokuussa 1818 tullessaan kotiin pajastaan kirkonkelloja valmistamasta.
Reveren seikkailun vastikkeena pidetään kanadalaista Laura Secordia, joka kuuli kotonaan amerikkalaisten joukkojen hyökkäyssuunnitelmista brittejä vastaan ja käveli 18 tunnissa 32 kilometrin matkan varoittamaan brittejä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paul Revere Wikimedia Commonsissa
Paul Reveren kotitalo
Plesetskin piiri

| Plesetskin piiri Плесе́цкий муниципальный райо́н Plesetski munitsipalsnyi raion |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Plesetskin piirin sijainti Arkangelin alueen kartalla.
Perustettu:  1929
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Plesetsk
Pinta-ala:  27 500 km²
Väkiluku (2010):  49 077
Plesetskin piiri (ven. Плесе́цкий муниципальный райо́н, Plesetski munitsipalsnyi raion) on paikallinen itsehallintoalue Arkangelin alueella Venäjällä. Alueen länsiosassa sijaitsevan piirin pinta-ala on 27 500 neliökilometriä. Asukkaita piirissä oli 49 077 henkeä (vuoden 2010 väestönlaskenta), joista 33 455 asui kaupunkimaisissa taajamissa (kaupunkilaiset). Loput 15 622 henkeä luokiteltiin maaseutuasukkaiksi.
Vuonna 1929 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Plesetskin kaupunkimainen taajama (11 037 as.). Lisäksi siihen kuuluvat Jemtsan, Obozerskin, Oksovskin, Puksoozeron, Samodedin, Savinskin ja Severoonežskin taajamat sekä 9 maalaiskuntaa:
Fedovo (ven. Федово)
Holmogorskoje (ven. Холмогорское; keskuspaikka Lomovoje, ven. Ломовое)
Jarnemskoje (ven. Ярнемское; keskuspaikka Ulitino, ven. Улитино)
Kenozerskoje (ven. Кенозерское; keskuspaikka Veršinino, ven. Вершинино)
Kenoretskoje (ven. Кенорецкое; keskuspaikka Korjakino, ven. Корякино)
Konevo (ven. Конево)
Potšezerskoje (ven. Почезерское; keskuspaikka Nižneje Ustje, ven. Нижнее Устье)
Tarasovo (ven. Тарасово)
Undozero (ven. Ундозеро)
Plesetskajan rautatieaseman lähellä sijaitsevassa Mirnyin kaupungissa ja laajalla itäpuolisella koealueella toimii Plesetskin avaruuskeskus. Kaupunki ei kuulu Plesetskin piirin yhteyteen, vaan muodostaa erillisen suljetun kaupunkipiirikunnan.