stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HMS St. Kitts

| HMS St>  Kitts |
| --- | --- |
 HMS St. Kitts

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Swan Hunter, Tyne and Wear
Kölinlasku:  8. syyskuuta 1943
Laskettu vesille:  5. lokakuuta 1944
Palveluskäyttöön:  21. tammikuuta 1946
Loppuvaihe:  saapunut romutettavaksi 19. helmikuuta 1962
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 315 t (standardi) 3 290 t (maks.)
Pituus:  116 m (kokonaispituus)
Leveys:  12,27 m
Syväys:  3,89 m (kuiva) 4,7 m (maks.)
Koneteho:  50 000 hv (37 MW)
Nopeus:  34 solmua
Miehistöä:  247 (rauhan aikana) 308 (sodan aikana)
Aseistus
Aseistus:  4 x QF 4,5" Mk III 1 x 4" tykki 8 x 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS St. Kitts (viirinumero D18) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Battle-luokan hävittäjä, joka valmistui toisen maailmansodan päätyttyä.
Valmistus

Alus tilattiin 27. huhtikuuta 1942 Swan Hunterilta Tyne and Wearista, missä köli laskettiin 8. syyskuuta 1943. Alus laskettiin vesille 5. lokakuuta 1944 ja valmistui 21. tammikuuta 1946.
Palvelus

Alus saapui romutettavaksi 19. helmikuuta 1962.
Hallintonotaari

Hallintonotaari (lyhenne hallinton. tai HN) on virkanimike, jota voi käyttää ammattinimikkeenään hallinnollisessa tehtävässä toimiva henkilö. Useimmiten hallintonotaarit ovat akateemisen loppututkinnon suorittaneita ja toimimivat mm. kaupunginjohtajina, ministereinä, yliopiston ylimmäisissä virkatehtävissä toimivina professoreina ym. hallinnollisina johtajina. Virkanimen perusteettomaan käyttöön voi liittyä myös taloudellisia tms. tavoitteita.
Majavalampi (Mikkeli)

| Majavalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mikkeli
Koordinaatit:  61°47′45″N, 27°04′00″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Puulaveden alue (14.92)
Laskuoja:  Parsenoja Kuojokeen 
Järvinumero:  14.929.1.014
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  122,9 m  
Pituus:  550 m  
Leveys:  140 m  
Rantaviiva:  1,182 km  
Pinta-ala:  4,791 ha  
Saaria:  1 
 fiMajavalampi 
Majavalampi  on Etelä-Savossa Mikkelissä  Pöyryn lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 550 metriä pitkä, 140 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 4,8 hehtaaria. Lammella on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Puulaveden alueella (14.92), jonka Korpijoen valuma-alueeseen (14.929) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 122,9 metriä mpy.
Germaine Mason

| Mitalit> Miesten yleisurheilu.Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten yleisurheilu.Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten yleisurheilu.Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta. Olympialaiset  | Miesten yleisurheilu> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Peking 2008 | korkeus |  |
Maa:   Jamaika
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Budapest 2004 | korkeus |  |
Germaine Mason (20. tammikuuta 1983 Kingston, Jamaika – 20. huhtikuuta 2017 Kingston, Jamaika) oli jamaikalaissyntyinen korkeushyppääjä. Hän edusti urallaan Jamaikaa ja Britanniaa.
Jamaikaa edustanut Mason voitti 2000 korkeudessa hopeaa Santiago de Chilen nuorten MM-kisoissa tuloksella 224. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti Jamaikan mestaruuden ja pronssia Kingstonin nuorten MM-kisoissa. Vuonna 2003 Mason sijoittui Pariisin MM-kisoissa viidenneksi tuloksella 229 ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa neljänneksi. Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 hän voitti MM-pronssia.
Mason sai Yhdistyneen kuningaskunnan edustusoikeuden 8. maaliskuuta 2006. Myöhemmin samana vuonna hän hyppäsi Euroopan cupin superliigassa kolmanneksi, mutta karsiutui Göteborgin EM-kisoissa. Seuraavana vuonna hän karsiutui Osakan MM-kisoissa ja sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa neljänneksi.
Pekingissä 2008 Mason voitti yllätyshopeaa sivuttaen omaa ennätyskorkeuttaan. Hänen taakseen jäivät kilpailussa Jaroslav Rybakov ja hallitseva olympiavoittaja Stefan Holm.
Mason kuoli 20. huhtikuuta 2017 liikenneonnettomuudessa Kingstonissa Jamaikalla.
Henkilökohtaiset ennätykset

Korkeushyppy: 234 (2003, 2008)
HMS Iron Duke (1912)

| HMS Iron Duke |
| --- | --- |
 HMS Iron Duke

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Portsmouthin telakka
Kölinlasku:  15. tammikuuta 1912
Laskettu vesille:  12. lokakuuta 1912
Palveluskäyttöön:  maaliskuu 1914
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 1946
Tekniset tiedot
Uppouma:  25 000 t (standardi) 29 500 t
Pituus:  189,8 m
Leveys:  27 m
Syväys:  10,0 m
Koneteho:  29 000 shp (17 MW)
Nopeus:  21,25 solmua
Miehistöä:  925
Aseistus
Aseistus:  10 × BL 13,5" (342,9 mm)/45 Mk V -tykkiä kaksoistorneissa 12 × BL 6" (152,4 mm)/45 Mk VII -tykkiä 2 × QF 3" 20 cwt ilmatorjuntatykkiä 4 × 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Iron Duke oli Britannian kuninkaallisen laivaston Iron Duke -luokan taistelulaiva. Alus rakennettiin Portsmouthin telakalla. Aluksella suoritettiin koeajot vuoden 1913 lopulla torpedoverkot asennettuna, mutta verkot poistettiin ennen laivastolle luovutusta. Alus otettiin palveluskäyttöön maaliskuussa 1914, jolloin se liitettiin Kotilaivastoon. Aluksesta tehtiin samalla laivaston komentajan amiraali Sir George Callaghanin lippulaiva.
Valmistus

Alus tilattiin Portsmouthin telakalta, missä köli laskettiin 15. tammikuuta 1912. Alus laskettiin vesille 12. lokakuuta kumminaan Wellingtonin herttuatar. Aluksen koeajot alkoivat 25. marraskuuta 1913 ja se valmistui maaliskuussa 1914. Alus otettiin palvelukseen 10. maaliskuuta 1914 Portsmouthissa, jolloin se vapautti HMS Neptunen Kotilaivaston komentajan lippulaivan tehtävästä.
Ensimmäinen maailmansota

Hieman ennen ensimmäistä maailmansotaa Callaghan vaihtui amiraali Sir John Jellicoeen, joka teki Iron Dukesta vasta perustetun Suuren laivaston lippulaivan. Alus osallistui osana 4. taistelulaivaviirikköä 31. toukokuuta 1916 Skagerrakin taisteluun, jossa se ei kärsinyt vaurioita. Se toimi lyhyen aikaa amiraali Sir David Beattyn lippulaivana, kun hän johti Suurta laivastoa sijaisena vuoden 1916 lopulla. Beatty kuitenkin siirsi lippunsa myöhemmin HMS Queen Elizabethille.
Sodan jälkeen Iron Duke siirrettiin Välimeren laivastoon, jossa alus palveli jälleen lippulaivana. Välimeren laivaston komentajana oli amiraali Sir John de Robeck. Alus palveli Välimeren ja Atlantin laivastossa vuoteen 1929, jolloin se poistettiin palveluksesta.
Lontoon laivastosopimuksen astuessa voimaan 1931 Iron Dukesta poistettiin raskas aseistus ja siitä tehtiin tykistön koululaiva. Tällöin aluksesta poistettiin torpedoputket sekä B- ja Y-tornit, mutta tilalle asennettiin kaksi 4 tuuman ilmatorjuntatykkiä B-tornin paikalle. Vuonna 1939 asennettiin X-tornin paikalle 4,5 tuuman kaksiputkinen tykkitorni.
Toisessa maailmansodassa Iron Duke oli tukikohta-aluksena Scapa Flow’ssa, missä alus jouduttiin ajamaan rantaan ilmahyökkäyksen aikana 17. lokakuuta 1939. Alus palautettiin kelluvaksi ja se palveli tehtävissään sodan loppuun saakka.
Iron Duke myytiin romutettavaksi 1946 ja se romutettiin Glasgow’ssa 1948.
Aiheesta  muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta HMS Iron Duke (1912) Wikimedia Commonsissa
HMS Iron Duke Page 1 (kuvagalleria) MaritimeQuest. (englanniksi)
Iron Duke -luokan taistelulaivat
GP2 Turkin Grand Prix 2005

|  GP2 Turkin Grand Prix 2005 |
| --- | --- |
 9. osakilpailu 12 osakilpailusta kaudella 2005. 

Päivämäärä:  20. elokuuta 2005
Sijainti:  İstanbul Park, Istanbul, Turkki
Rata:  Moottorirata   5,338 km

Lauantain kilpailu
Pituus:  34 kierrosta
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Nico Rosberg
Talli:  ART Grand Prix
Aika:  1.38,416
Nopein kierros
Kuljettaja:   Scott Speed
Talli:  iSport International
Aika:  1.38,288
Palkintokoroke
Voittaja:   Alexandre Prémat  (ART Grand Prix)
Toinen:   Giorgio Pantano  (Super Nova Racing)
Kolmas:   Borja García  (Racing Engineering)
Sunnuntain kilpailu
Pituus:  23 kierrosta
Sää:   Sateinen
Paalupaikka
Kuljettaja:  {{{{{paalulta lähtijän maa genetiivissä2}}} lippu}} {{{paalulta lähtijä2}}}
Talli:  {{{paalulta lähtijän talli2}}}
Aika:  {{{paaluaika2}}}
Nopein kierros
Kuljettaja:   Heikki Kovalainen
Talli:  Arden International
Aika:  1.41,401
Palkintokoroke
Voittaja:   Heikki Kovalainen  (Arden International)
Toinen:   Adam Carroll  (Super Nova Racing)
Kolmas:   Nico Rosberg  (ART Grand Prix)
GP2 Turkin Grand Prix 2005 oli GP2-kauden 2005 yhdeksäs osakilpailu, joka ajettiin 20.–21. elokuuta İstanbul Parkin moottoriradalla Turkissa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Turkin GP:n ohessa.
Tulokset > Aika-ajot

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Aika | Ero | Lähtöruutu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 9 |  Nico Rosberg | ART Grand Prix | 1.38,416 |  | 1 |
| 2. | 1 |  Scott Speed | iSport International | 1.38,531 | +0,115 | 2 |
| 3. | 14 |  José María López | DAMS | 1.38,561 | +0,145 | 3 |
| 4. | 7 |  Giorgio Pantano | Super Nova International | 1.38,690 | +0,274 | 4 |
| 5. | 3 |  Nelson Piquet Jr. | Hitech Piquet Sports | 1.38,820 | +0,404 | 5 |
| 6. | 10 |  Alexandre Prémat | ART Grand Prix | 1.38,897 | +0,481 | 6 |
| 7. | 8 |  Adam Carroll | Super Nova International | 1.39,335 | +0,919 | 7 |
| 8. | 17 |  Gianmaria Bruni | Coloni Motorsport | 1.39,533 | +1,117 | 8 |
| 9. | 19 |  Borja García | Racing Engineering | 1.39,708 | +1,292 | 9 |
| 10. | 6 |  Hiroki Yoshimoto | BCN Competicion | 1.39,737 | +1,321 | 10 |
| 11. | 20 |  Juan Cruz Álvarez | Campos Racing | 1.39,830 | +1,414 | 11 |
| 12. | 18 |  Neel Jani | Racing Engineering | 1.39,982 | +1,566 | 12 |
| 13. | 22 |  Heikki Kovalainen | Arden International | 1.40,040 | +1,624 | 13 |
| 14. | 21 |  Sergio Hernández | Campos Racing | 1.40,064 | +1,648 | 14 |
| 15. | 15 |  Fairuz Fauzy | DAMS | 1.40,081 | +1,665 | 15 |
| 16. | 25 |  Ferdinando Monfardini | Durango | 1.40,205 | +1,789 | 16 |
| 17. | 4 |  Alexandre Negrão | Hitech Piquet Sports | 1.40,295 | +1,879 | 17 |
| 18. | 23 |  Nicolas Lapierre | Arden International | 1.40,629 | +2,213 | 18 |
| 19. | 12 |  Giorgio Mondini | DPR | 1.40,749 | +2,333 | 19 |
| 20. | 24 |  Clivio Piccione | Durango | 1.40,770 | +2,354 | 20 |
| 21. | 5 |  Ernesto Viso | BCN Competicion | 1.40,794 | +2,378 | 21 |
| 22. | 2 |  Can Artam | iSport International | 1.40,952 | +2,536 | 22 |
| 23. | 11 |  Olivier Pla | DPR | 1.40,956 | +2,540 | 23 |
| 24. | 16 |  Mathias Lauda | Coloni Motorsport | 1.41,184 | +2,768 | 24 |
Lähde:
Tulokset > Lauantain kilpailu

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 10 |  Alexandre Prémat | ART Grand Prix | 34 | 1:01.27,680 | 6 | 10 |
| 2. | 7 |  Giorgio Pantano | Super Nova International | 34 | +0,336 | 4 | 8 |
| 3. | 19 |  Borja García | Racing Engineering | 34 | +9,486 | 9 | 6 |
| 4. | 3 |  Nelson Piquet Jr. | Hitech Piquet Sports | 34 | +10,987 | 5 | 5 |
| 5. | 1 |  Scott Speed | iSport International | 34 | +13,076 | 2 | 4+2 |
| 6. | 14 |  José María López | DAMS | 34 | +18,449 | 3 | 3 |
| 7. | 8 |  Adam Carroll | Super Nova International | 34 | +19,558 | 7 | 2 |
| 8. | 6 |  Hiroki Yoshimoto | BCN Competicion | 34 | +21,128 | 10 | 1 |
| 9. | 11 |  Olivier Pla | DPR | 34 | +21,615 | 23 |  |
| 10. | 22 |  Heikki Kovalainen | Arden International | 34 | +28,630 | 13 |  |
| 11. | 2 |  Can Artam | iSport International | 34 | +30,582 | 22 |  |
| 12. | 4 |  Alexandre Negrão | Hitech Piquet Sports | 34 | +38,315 | 17 |  |
| 13. | 12 |  Giorgio Mondini | DPR | 34 | +40,033 | 19 |  |
| 14. | 5 |  Ernesto Viso | BCN Competicion | 34 | +48,068 | 21 |  |
| 15. | 20 |  Juan Cruz Álvarez | Campos Racing | 34 | +50,424 | 11 |  |
| 16. | 16 |  Mathias Lauda | Coloni Motorsport | 34 | +52,408 | 24 |  |
| 17. | 9 |  Nico Rosberg | ART Grand Prix | 32 | +2 kierrosta | 1 | 2 |
| Kesk. | 25 |  Ferdinando Monfardini | Durango | 26 | Ulosajo | 16 |  |
| Kesk. | 24 |  Clivio Piccione | Durango | 23 | Pyörähdys | 20 |  |
| Kesk. | 23 |  Nicolas Lapierre | Arden International | 16 | Kolari (Bruni) | 18 |  |
| Kesk. | 17 |  Gianmaria Bruni | Coloni Motorsport | 16 | Kolari (Lapierre) | 8 |  |
| Kesk. | 15 |  Fairuz Fauzy | DAMS | 10 | Pyörähdys | 15 |  |
| Kesk. | 21 |  Sergio Hernández | Campos Racing | 2 | Moottori | 14 |  |
| Kesk. | 18 |  Neel Jani | Racing Engineering | 0 | Ulosajo | 12 |  |
Lähde:
Tulokset > Sunnuntain kilpailu

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 22 |  Heikki Kovalainen | Arden International | 23 | 43.48,581 | 10 | 6+2 |
| 2. | 8 |  Adam Carroll | Super Nova International | 23 | +7,900 | 2 | 5 |
| 3. | 9 |  Nico Rosberg | ART Grand Prix | 23 | +8,556 | 17 | 4 |
| 4. | 1 |  Scott Speed | iSport International | 23 | +9,328 | 4 | 3 |
| 5. | 19 |  Borja García | Racing Engineering | 23 | +11,341 | 6 | 2 |
| 6. | 3 |  Nelson Piquet Jr. | Hitech Piquet Sports | 23 | +18,360 | 5 | 1 |
| 7. | 14 |  José María López | DAMS | 23 | +21,618 | 3 |  |
| 8. | 7 |  Giorgio Pantano | Super Nova International | 23 | +24,032 | 7 |  |
| 9. | 17 |  Gianmaria Bruni | Coloni Motorsport | 23 | +25,718 | 21 |  |
| 10. | 6 |  Hiroki Yoshimoto | BCN Competicion | 23 | +34,197 | 1 |  |
| 11. | 24 |  Clivio Piccione | Durango | 23 | +39,720 | 19 |  |
| 12. | 5 |  Ernesto Viso | BCN Competicion | 23 | +39,750 | 14 |  |
| 13. | 23 |  Nicolas Lapierre | Arden International | 23 | +40,095 | 20 |  |
| 14. | 10 |  Alexandre Prémat | ART Grand Prix | 23 | +1.03,412 | 8 |  |
| 15. | 2 |  Can Artam | iSport International | 23 | +1.03,799 | 11 |  |
| 16. | 11 |  Olivier Pla | DPR | 23 | +1.05,662 | 9 |  |
| 17. | 15 |  Fairuz Fauzy | DAMS | 23 | +1.17,374 | 22 |  |
| 18. | 16 |  Mathias Lauda | Coloni Motorsport | 22 | +1 kierros | 16 |  |
| 19. | 4 |  Alexandre Negrão | Hitech Piquet Sports | 22 | +1 kierros | 12 |  |
| 20.† | 21 |  Sergio Hernández | Campos Racing | 19 | +4 kierrosta/DNF | 23 |  |
| Kesk. | 25 |  Ferdinando Monfardini | Durango | 18 | Pyörähdys | 18 |  |
| Kesk. | 18 |  Neel Jani | Racing Engineering | 14 | Pyörähdys | 24 |  |
| Kesk. | 20 |  Juan Cruz Álvarez | Campos Racing | 10 | Hydrauliikka | 15 |  |
| Kesk. | 12 |  Giorgio Mondini | DPR | 2 | Pyörähdys | 13 |  |
Lähde:
Muuta

Borja Garcían ensimmäinen palkintosija.
Aiheesta muualla

Teamdan.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Osakilpailut GP2-kaudella 2005
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  San Marino |  Espanja |  Monaco |  Eurooppa |  Ranska |  Britannia |  Saksa |  Unkari |  Turkki |  Italia |  Belgia |  Bahrain |
GP2-luokan Turkin Grand Prix’t
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000-luku | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010-luku | 2010 | 2011 |  |  |  |
Radat: İstanbul Park (2005–2011)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:2005 Istanbul Park GP2 Series round
Käännös suomeksi
Gustave Courbet

| Gustave Courbet |
| --- | --- |
 Gustave Courbet Félix Nadarin kuvaamana.
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. kesäkuuta 1819 Ornans, Doubs, Ranska
Kuollut: 31. joulukuuta 1877 La Tour-de-Peilz, Sveitsi
Kansalaisuus:  ranskalainen
Taiteilija
Ala:  taidemaalari
Taidesuuntaus:  realismi
Kuuluisimpia töitä:  Hautajaiset Ornansissa  (1848)  Maailman alkuperä  (1866)
 Nimikirjoitus
Jean Désiré Gustave Courbet (10. kesäkuuta 1819 Ornans, Doubs – 31. joulukuuta 1877 La Tour-de-Peilz, Vaud, Sveitsi) oli ranskalainen taidemaalari.
Courbet tunnetaan parhaiten realismin vaikuttajana ja termin käyttöönottajana. Hänen työnsä eivät kuuluneet aikaa hallinneisiin romantiikan tai neoklassismin suuntauksiin. Courbet uskoi että taiteilijan tehtävänä oli esittää totuus, mikä auttaisi yhteiskunnallisten epäkohtien ja sosiaalisten ongelmien korjaamisessa.
Realismi ei Courbet'lle merkinnyt täydellisiä linjoja ja muotoja, vaan taiteilijan suora luonnon epäsäännöllisyyksien havainnointi johti spontaaneihin ja karkeisiin siveltimenvetoihin. Hän kuvasi myös elämän raadollisuutta sellaisenaan, mikä johti vallinneen akateemisen taiteen puolelta kritiikkiin, että hän pyrki tietoisesti perustamaan "rumuuden kultin".
Toimimalla ensimmäisenä esikuvana yhteiskunnallisten ja sosiaalisten voimien mukaisen uuden taiteen tyylin mukaan häntä voi pitää varhaisena avantgardetaiteilijana.
Elämäkerta

Ornansissa, Doubs'ssa rikkaaseen perheeseen syntynyt Courbet haki omaa tyyliään ja matka Hollantiin vuonna 1847 vahvisti hänen käsitystään, että taiteilijan tuli kuvata elämää ympärillään, kuten Rembrandt, Hals ja muut hollantilaismestarit olivat tehneet. Pariisin salonki hylkäsi Courbet'n varhaiset työt, jotka esittivät häntä itseään koiransa kanssa ja piippua polttavaa miestä, mutta nuoremmat kriitikot arvostivat hänen töitään ja vuoteen 1849 mennessä Courbet'sta oli tullut kuuluisa.
Courbet'n tärkeimpiin töihin kuuluu Hautajaiset Ornansissa, öljyvärimaalaus hänen isosetänsä hautajaisista vuonna 1848. Teos, jossa aitoa hautajaisväkeä käytettiin malleina, herätti paljon kohua kriitikoiden ja yleisön keskuudessa. Se on valtavan suuri (n. 3 x 7 metriä) ja esittää tavanomaisen tapahtuman skaalassa, joka aiemmin oli tarkoitettu uskonnollisiin ja kuninkaallisiin aiheisiin. Yleisö alkoi kiinnostua realismista ja romantiikan ylenpalttinen ja dekadentti fantasiointi alkoi menettää suosiota. Courbet itse sanoi: "hautajaiset Ornansissa merkitsivät romantiikan hautajaisia".
Courbet liitti realismin sosialismiin ja saatuaan kuuluisuutta, pyrki ajamaan demokraattisia ja sosialistisia aatteita kirjoittamalla poliittisia esseitä.
Courbet julkisti monumentaalisen L‘Atelier du Peintre-maalauksen Salon des Refusés'ssä vuonna 1855. Se oli allegoria hänen elämästään taiteilijana. 1860-luvun loppupuolella Courbet maalasi yhä eroottisempia töitä, jotka kulminoituivat naisen sukupuolielimiä esittävään Maailman alkuperään (1866). Töitä kiellettiin esittämästä julkisesti ja vuonna 1870 Courbet perusti Fédération des artistes-ryhmän, joka vastusti taidesensuuria. Ryhmään kuuluivat muun muassa André Gill, Honoré Daumier, Jean-Baptiste Camille Corot, Eugène Pottier, Jules Dalou ja Manet.
Courbet sai suosiota hallintoa vastustavien keskuudessa kieltäydyttyään ottamasta vastaan Napoleon III:n myöntämää kunniamerkkiä, ja vuoden 1871 vallankumouksellinen Pariisin kommuuni asetti hänet vastaamaan Pariisin taidemuseoista. Vallankumouksen jälkeen hänen katsottiin osallistuneen Place Vendômen voitonpylvään tuhoamiseen, josta hän sai vankeustuomion syyskuussa 1871. Ranskan uusi presidentti Patrice de Mac-Mahon halusi vuonna 1873 pystyttää pylvään uudelleen, ja Courbet’ta vaadittiin maksamaan kustannukset. Hän muutti Sveitsiin välttääkseen vararikon. Courbet kuoli La Tour du Peilzissä Sveitsissä raskaan juomisen aiheuttamaan maksasairauteen 58-vuotiaana 31. joulukuuta 1877.
Kuvia teoksista

Omakuva mustan koiran kanssa, 1842.
Omakuva arviolta kolmenkymmenen ikäisenä.
Le Hammac (Riippukeinu), 1844.
Zélie Courbet, 1847.
Charles Baudelairen muotokuva, 1848.
Kivenhakkaajat, 1849.
Une après-dîner à Ornans (Iltapäivä Ornansissa), 1849.
Bonjour, Monsieur Courbet, 1854.
L‘Atelier du Peintre, 1855.
Femme nue couchée, 1862.
Proudhon et ses enfants (Proudhon lastensa kanssa), 1865.
Le Sommeil (Uni), 1866.
Maailman alkuperä, 1866.
La belle Irlandaise (Jo´n muotokuva), 1866.
Granaattiomenat, 1871.
Juliette Courbet, 1873-1874.
Jules Vallès
Hautajaiset Ornansissa (1848)
Germain Boffrand

Germain Boffrand
Hôtel de Soubisen soikiosali.
Germain Boffrand (1667–1754) oli ranskalainen arkkitehti. Hän oli rokokoon keskeisiä suunnittelijoita Ranskassa ja ensimmäinen huomattava ranskalainen taiteilija, joka Pariisista käsin teki töitä ulkomailla, lähinnä Lothringenissa, kun useat ulkomailla toimivat ranskalaiset mestarit olivat sitä ennen valmistelleet maaperää ranskalaiselle maulle. Opettajansa Jules Hardouin-Mansartin kuoltua 1708 Boffrand sai jatkuvasti suuria tehtäviä, mutta hän oli samalla vaikutusvaltainen opettaja Académie royale d'architecturessa ja jatkoi François Blondelin taiteellisia perinteitä.
Boffrandin teoreettisissa kirjoituksissaan ja 1745 julkaisemassaan Livre d’architecturessa suuntaviivaksi asettama "jalo yksinkertaisuus" ei aina ole joka suhteessa sopusoinnussa hänen omien töidensä kanssa. Fasadeissaan hän kylläkin, kuten yleensä muutkin rokokoon aikaiset arkkitehdit Ranskassa, suosii klassista yksinkertaisuutta ja ihailee palladiolaisuutta. Pohja- ja sisäsuunnitteluissa ja koristelussa hän sen sijaan toimii varsin vapaasti, loistavimmin Pierre-Alexis Delamairin yhdistämien Hôtel de Soubisen (myöhemmin Archives nationales) ja Hôtel de Rohanin sisäkoristelussa. Etenkin alakerran kuuluisa soikiosali on myöhäisrokokoon (régence-tyylin) viehättävimpiä mestariteoksia Ranskassa ja Boffrandin päätyö Pariisissa.
Boffrand suunnitteli lisäksi useita ylhäisön asuintaloja (hôtels), joista merkittävin on Hôtel de Montmorency kaartuvine fasadeineen ja muine pohjasommittelu-uutuuksineen. Boffrandin huomattavimmat työt sijaitsevat Lothringenissa, jossa hän herttuan yliarkkitehtina Nancyssa rakensi muun muassa katedraalin, Hôtel de la Monnayen sekä Nancyn, Lunévillen (päättämistyöt) ja Harouén herttualliset linnat. Baijerin vaaliruhtinaalle Boffrand suunnitteli muun muassa metsästyslinnan. Epävarmempaa sen sijaan on hänen osuutensa Würzburgin linnan ehdotuksiin, vaikka hän nimeääkin ne omiksi töikseen. Italiassa lähellä Torinoa olevan Stupinigin palatsin pohja lienee Boffrandin suunnittelema.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Germain Boffrand Wikimedia Commonsissa
HMS St. Marys (I12)

| HMS St>  Marys |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Newport News Shipbuilding and Dry Dock Company, Newport News, Virginia, Yhdysvallat
Kölinlasku:  11. toukokuuta 1918
Laskettu vesille:  19. lokakuuta 1919
Palveluskäyttöön:  27. elokuuta 1919
Poistui palveluskäytöstä:  helmikuu 1944
Loppuvaihe:  romutettu 1945
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 260 t
Pituus:  95,81 m
Leveys:  9,30 m
Syväys:  2,7 m
Koneteho:  30 000 hv
Nopeus:  35,5 solmua (66 km/h)
Miehistöä:  158
Aseistus
Aseistus:  4 x 4"/L50 tykkiä 1 x 3"/L23 ilmatorjuntatykki 6 x 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS St. Marys (viirinumero I12) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Town-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Alus oli alun perin Yhdysvaltain laivaston Wickes-luokan hävittäjä USS Bagley, joka luovutettiin Halifaxissa Britannian kuninkaalliselle laivastolle hävittäjiä tukikohdista -sopimuksen mukaisesti.
Valmistus

Yhdysvaltain laivasto tilasi hävittäjän No. 185 Newport Newsistä Virginiasta Newport News Shipbuilding and Dry Dock Companyltä, missä köli laskettiin 11. toukokuuta 1918. Alus laskettiin vesille puolisen vuotta myöhemmin 19. lokakuuta kumminaan vänrikki Bagleyn äiti rouva Adelaide Worth Bagley ja otettiin palvelukseen 27. elokuuta 1919 ensimmäisenä päällikkönään Reuben L. Walker.
Palvelus

Bagley poistettiin palveluksesta 12. heinäkuuta 1922. Alus oli ankkuroituna Philadelphiaan lähes kaksi vuosikymmentä, jona aikana se joutui 31. toukokuuta 1935 luovuttamaan nimensä uudelle hävittäjälle USS Bagley (DD-386). Toisen maailmansodan alkaessa ja Britannian kuninkaallisen laivaston tarve saattajista pelasti nimellä DD-185 tunnetun aluksen romutukselta. Alus nimettiin 20. marraskuuta 1939 USS Doraniksi ja sen huolto aloitettiin. Alus palasi palvelukseen Philadelphiassa 17. kesäkuuta 1940.
Alus liitettiin hetkeksi Atlantin laivastoon samalla kun sen siirtoa valmisteltiin. Alus luovutettiin Britannian kuninkaalliselle laivastolle Halifaxissa Nova Scotiassa 23. syyskuuta tukikohtia hävittäjistä -sopimuksen mukaisesti.