stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Safavidit
Historia > Abbas I (1588–1629)

Safavidien Persia oli voimakkaimmillaan šaahi Abbas I:n valtakaudella vuosina 1588–1629. Hän nousi valtaistuimelle syrjäytettyään isänsä. Abbas uudisti maansa hallintoa ja armeijaa. Armeijan riippuvuus kizilbašeista väheni, kun Abbas rekrytoi siihen orjasotilaita, jotka olivat kurdeja, georgialaisia ja armenialaisia. Sotilaseliitin rakenne muuttui sillä Abbasin kuollessa orjakenraaleita oli oli noin neljännes kaikista, ja heidän hallussaan oli suurin osa kuvernöörin viroista. Abbas muutti kruununmaiksi varakkaimpien kizilbašien maaomaisuutta ja antoi ministereidensä hoitaa niiden veronkeruun. Abbas suosi myös alemman tason heimopäälliköitä ja kavensi näin mahtimiesten valtaa.
Muskettien ja kanuunoiden käyttöön otto armeijassa teki safavideista osmaneihin verrattavan sotilasmahdin. Abbas valtasi osmaneilta takaisin osia Kurdistania ja uzbekeilta itäisen Khorasanin. Osmanien kiinnostus itää kohti leviämisestä loppui heidän valloitettuaan Irakin vuonna 1638. Uzbekit tekivät edelleen ryöstöretkiä, mutta he olivat poliittisesti hajanaisia.
Pääkaupunki siirrettiin rajaseudulla sijainneesta Qazvinista vasta perustettuun Isfahaniin, josta tuli hallitsijan ylellinen näyteikkuna. Persialainen miniatyyrimaalaus kohosi kukoistukseen Afganistanista Tabriziin siirtyneen maalauskoulun avulla.
Abbas jatkoi šiialaisuutta korostavaa uskontopolitiikkaa ja teurasti suufeja, joita syytettiin yhteyksistä sunnilaisiin osmaneihin. Abbas edisti toisaalta suufien rituaaleja muistuttavaa imaamien palvontaa pyhine hautoineen. Mašadiin ja Qomiin rakennettiin suuret pyhimyshaudat. Pyhiinvaellus Karbalaan korvasi Mekan, ja Muharram-kuun ašura-juhlasta tuli vuoden tärkein tapahtuma. Näin šiialaisuus omaksui suufilaisuuden tapaisia kansanomaisia ja voimakkaasti tunteisiin vetoavia rituaaleja.
Abbasin muokkaamana Persia säilyi kartanotaloutena, jossa šaahia ympäröi palvelijoiden, sotilaiden ja hallintomiesten joukko. Hallintorakenteet eivät kuitenkaan ulottuneet kauas eikä turkkilaisten maanomistajien valtaa lakkautettu. Paimentolaisuutta harjoittavat heimot  pysyivät voimakkaina ja hallitsijoista riippumattomina.
Historia > Safavidien kukistuminen

Safavidien ote valtaan alkoi heiketä 1600-luvun lopulta alkaen, kun paimentolaisheimot vahvistivat asemiaan. Myös šiialainen papisto vapautui valtiollisesta valvonnasta.      Safavidiprinssit oli tapana eristää haaremeihin, ettei heistä olisi uhkaa vallanperimyksessä. Tämä teki "tynnyrissä kasvaneet" prinssit riippuvaisiksi hoviherroista ja siirsi valtaa mahtimiehille. Abbas I:n jälkeen kukaan hallitsija ei saavuttanutkaan hänen arvovaltaansa. Vuonna 1639 osmanien kanssa tehdyn rauhan jälkeen armeijan annettiin rapistua. Suurvisiirit ja muut kruunun maita hallinneet mahtimiehet lisäsivät itsenäisyyttään. Myös uskonnollinen eliitti hankki etäisyyttä šaahista. Se otti itselleen oikeuden nimittää uskonnollisia tuomareita ja muita virkailijoita ja kyseenalaisti šaahin aseman uskonnollisena auktoriteettina.
1700-luvulla Persia vajosi anarkiaan, kun afgaanit, afšaridit, zandet ja kajarit tekivät ryöstöretkiä. Vuonna 1722 Kandaharista liikkeelle lähtenyt ghelzai (tai ghilzai) -heimon päällikkö Mir Mahmud hyökkäsi Persiaan ja valtasi sen pääkaupungin Isfahanin. Osmanit käyttivät tällöin tilaisuutta hyväkseen ja miehittivät Iranin läntiset maakunnat. Šaahi Sultan Husain pakotettiin luopumaan kruunusta, ja Mir Mahmud perusti lyhytikäisen Hutak-dynastian. Yksi safavidiprinsseistä pakeni kaupungista Qazviniin, jossa safavidien mahtimiehet julistivat hänet hallitsijaksi nimellä Tahmasp II.
Historia > Afsharidit

Tahmaspin alaisuudessa toiminut afšar-päällikkö Nadir Khan (myöhemmin Nadir Šah) voitti hutakit ja vuonna 1729 valtasi takaisin pääkaupunki Isfahanin. Tahmasp II palasi vanhaan pääkaupunkiin Nadirin nukkehallitsijana. Kolme vuotta myöhemmin hänet syrjäytettiin ja korvattiin hänen alaikäisellä pojallaan Abbas III. Vuonna 1736 Nadir julistautui šaahiksi. Tällöin Tahmasp I ja hänen 8-vuotias poikansa Abbas murhattiin.
Nadir palautti Iranin menettämät alueet, sovitteli šiiojen ja sunnien erimielisyyksiä sekä yhdisti Afganistanin ja itäisen Iranin heimot alaisuuteensa. Hän myös heikensi šiialaisen uskonnollisen eliitin valtaa takavarikoimalla sen omaisuutta ja muilla toimin.
Historia > Zand-dynastia

Nadiria seurasi vallassa Karim Khan, joka oli zand-heimojen johtaja läntisessä Iranissa. Se hallitsi Shirazista käsin Persiaa Khorasania lukuun ottamatta. Zandien valta ulottui vuosiin 1750–1779.
Historia > Qajarit

Vuonna 1779 kajarit, safavideja palvelleet turkkilaiset sotaherrat, nousivat valtaan ja pystyttivät vuoteen 1924 kestäneen pitkäikäisen dynastiansa.
Safavidien hallitsijasuku

Ismail I, 1502–1524
Tahmasp I, 1524–1576
Ismail II, 1576–1578
Mohammed Khodabanda, 1578–1587
Abbas I, 1588–1629
Safi, 1629–1642
Abbas II, 1642–1667
Sulaiman I, 1667–1694
Sultan Husain I, 1694–1722
Tahmasp II, 1722–1732
Abbas III, 1732–1736
Kulttuuri

Safavidien kauden visuaalinen taide sai vaikutteita il-kaanien aikana Persiaan saapuneista kiinalaisesta taiteista, joihin yhdistyi paikallinen persialainen perinne. Lopputulosta on kuvailtu elegantiksi ja aistilliseksi. Safavidien maalaustaide esittii usein elämäniloisia aiheita, kuten rakkautta, musiikkia ja puutarhoja.
Persialaisella kulttuurilla oli ollut voimakas vaikutus koko itäiseen islamilaiseen maailmaan jo ennen safavideja. Esimerkiksi persian kieli toimi myös Osmanien valtakunnan diplomaattisen kirjeenvaihdon kielenä, ja ajan turkkilainen runous seurasi persialaisia muotoja. Persialainen kulttuuri kukoisti erityisesti Intiassa Suurmogulien valtakunnassa, missä persiaa käytettiin runouden, musiikin ja uskonnollisen ajattelun kielenä. Safavidien valtonuskonnoksi nostama šiialaisuus toisaalta eristi persialaista kulttuuria sunnalaisesta maailmasta.
Persialaisia runoilijoita muutti suurmogulien Intiaan, missä heidän runouttaan alettiin kutsua safavidirunoudeksi. Persialainen runous kukoistikin turkkia hovikielenä käyttäneen safavidien Persian ulkopuolella.
Uskonnollisesti safavidit olivat edeltäneitä vuosisatoja ahdasmielisempiä. Ääriajattelu kukoisti hovissa ja ulaman keskuudessa. Safavidivaltiolla ja šiialaisella papistolla oli läheinen yhteys. Suufilaisuus taantui ja älyllinen elämä kanavoitui madrasoihin. Vääräuskoisia pidettiin epäpuhtaina. Juutalaiset määrättiin vuonna 1642 käyttämään vaatteissaan punaisia merkkejä, hienojen vaatteiden ja vyönauhojen käyttö kiellettiin ja juutalaisten sana oli arvoton oikeudessa. Juutalaisia rajoittivat myös lukuisat muut säännökset. Silti joillakin paikkakunnilla mullahit olivat juutalaisten, kristittyjen ja zarathustralaisten suojelijoita. Šiialaisuudessa Persian pyhien kaupunkien, kuten Qomin ja Mašhadin merkitys kasvoi, kun pääsy Irakin pyhättöihin vaikeutui sotien takia.
Šiialaisuuden hallitseva asema johti kauteen, jota on kutsuttu Isfahanin kouluksi. Sen edustajia olivat Mir Damad, Mir Fenderski ja šeikki Baha'i.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Safavidit Wikimedia Commonsissa
Isma'il I.
Abbas I.
Safavidien aikaisen taiteilija Reza Abbasin maalaus Kaksi rakastajaa.
Ungulata

| Kaviokyntiset |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Alaluokka::  Synnyttävät nisäkkäät Theria
Osaluokka::  Istukkanisäkkäät Eutheria
Ylälahko::  Laurasiatheria
(luokittelematon)::  Kaviokyntiset Ungulata  Linnaeus, 1766
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kaviokyntiset  eli ungulaatit (Ungulata) on luokittelematon taksoni ylälahkon Laurasiatheria ja lahkojen välissä. Siihen kuuluvat kavioeläimet (Perissodactyla), sorkkaeläimet (Artiodactyla),  valaat (Cetacea) sekä joitakin sukupuuttoon kuolleita lahkoja. Kaikki ryhmän lahkot todennäköisesti polveutuvat yhteisestä kantamuodosta, joka oli varhaisin kaviokyntisiin kuuluva eläin. Varhaisin tunnettu ryhmän edustaja on Protungulatum, joka eli Pohjois-Amerikassa liitukaudella.
Aiheesta muualla

http://www.ultimateungulate.com/whatisanungulate.html (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1231177  Paleobiology Database: 67570
Honda CR-V

Honda CR-V on Hondan vuodesta 1995 lähtien valmistama crossover-tyyppinen automalli. Sen mallinimen lyhenteelle on annettu monta tulkintaa: Civic Recreational Vehicle (perustuu Honda Civicin alustalle), Comfortable Runabout Vehicle ja Compact Recreational Vehicle.
Honda CR-V I (1995–2001)

| Honda CR-V I |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Filippiinit  Indonesia  Iso-Britannia  Japani  Taiwan  Thaimaa
Valmistaja:  Honda
Valmistusvuodet:  1995–2001
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Edeltäjä:  Honda Crossroad
Seuraaja:  Honda CR-V II
Teknisesti samankaltaisia:  Acura EL I Honda Civic VI Honda Domani Honda Orthia Isuzu Gemini V Rover 200 (R3) Rover 400 (HH-R)
Iskutilavuus:  2,0 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 4-vaihteinen automaatti
Ensimmäisen sukupolven CR-V esiteltiin vuoden 1995 lopulla. Se oli ensimmäinen Hondan itse kehittämä crossover-malli, ja perustui kuudennen sukupolven Honda Civicin alustalle. CR-V korvasi mallistossa Honda Crossroadin, kun sen valmistus päättyi vuonna 1998.
Moottorina oli 2,0-litrainen (126 hv) nelisylinterinen bensiinimoottori. Vaihteistona oli viisivaihteinen manuaalivaihteisto tai neliportainen automaattivaihteisto. Vetotavaksi oli valittavissa etuveto tai neliveto.
Auton lanseerauksessa Suomeen 1997 kerrottiin sitä suunniteltaessa ajatellun ihmisiä, jotka ”viettävät mielellään aikaansa ulkona ja tarvitsevat harrastuksiensa mukaan muunneltavaa maastokelpoista ajoneuvoa”. Helsingin Sanomien Olli Hakkarainen kuvasi ensimmäisen sukupolven CR-V:tä sekoitukseksi vähän kaikkia autolajeja: maastoautomainen yli 20 cm:n maavara, edestä katsoen henkilöautomainen, sisältä tilava ja monipuolinen tasaisine lattioineen.
Mallin lanseeraus oli suurmenestys ensin kotimaassaan Japanissa, jossa sitä myytiin vuonna 1996 yli sata tuhatta. Seuraavana vuonna Yhdysvalloissa myynti ylsi neljännesvuodelle kaavaillun tavoitteen jo kuukaudessa.
Vuonna 1999 CR-V sai muun muassa uudelleenmuotoillut puskurit. Moottorin teho nousi 147 hevosvoimaan.
Honda CR-V II (2001–2006)

| Honda CR-V II |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Filippiinit  Indonesia  Intia  Iso-Britannia  Japani  Kiina  Malesia  Taiwan  Thaimaa
Valmistaja:  Honda
Valmistusvuodet:  2001–2006
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Edeltäjä:  Honda CR-V I
Seuraaja:  Honda CR-V III
Teknisesti samankaltaisia:  Acura EL II Honda Civic VII Honda City IV Honda Element Honda Integra IV Honda Stream I
Iskutilavuus:  2,0–2,4 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  neliveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 4-vaihteinen automaatti 5-vaihteinen automaatti
Toisen sukupolven CR-V esiteltiin syksyllä 2001. Se perustuu samalle pohjalevylle kuin seitsemännen sukupolven Civic.
Vuoden 2002 Euro NCAP -kolaritestistä CR-V sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Syksyllä 2004 CR-V sai muun muassa uuden etupuskurin. Etusäleikköön lisättiin toinen poikittainen kromilista.
Honda CR-V III (2006–2012)

| Honda CR-V III |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Indonesia  Iso-Britannia  Japani  Kiina  Malesia  Meksiko  Taiwan  Thaimaa  Vietnam  Yhdysvallat
Valmistaja:  Honda
Valmistusvuodet:  2006–2012
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Edeltäjä:  Honda CR-V II
Seuraaja:  Honda CR-V IV
Teknisesti samankaltaisia:  Acura CSX Honda Civic VIII Honda City V
Iskutilavuus:  2,0–2,4 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen automaatti
Kolmannen sukupolven CR-V esiteltiin syksyllä 2006. Se perustuu samalle pohjalevylle kuin kahdeksannen sukupolven Civic.
Vuoden 2007 Euro NCAP -kolaritestistä CR-V sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Syksyllä 2009 auton keula- ja peräosiin tehtiin pieniä muutoksia.
Honda CR-V IV (2011–2018)

| Honda CR-V IV |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Indonesia  Intia  Iso-Britannia  Japani  Kanada  Kiina  Malesia  Meksiko  Taiwan  Thaimaa  Yhdysvallat
Valmistaja:  Honda
Valmistusvuodet:  2011–2018
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Edeltäjä:  Honda CR-V III
Seuraaja:  Honda CR-V V
Teknisesti samankaltaisia:  Acura ILX Honda Civic IX Honda Jade
Iskutilavuus:  1,6–2,4 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen automaatti 9-vaihteinen automaatti CVT-automaatti
Neljännen sukupolven CR-V esiteltiin Los Angelesin autonäyttelyssä marraskuussa 2011. Se perustuu samalle pohjalevylle kuin yhdeksännen sukupolven Civic.
Vuoden 2013 Euro NCAP -kolaritestistä CR-V sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Vuoden 2015 alussa muun muassa puskureihin tehtiin uudistuksia.
Honda CR-V V (2016–)

| Honda CR-V V |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Indonesia  Intia  Japani  Kanada  Kiina  Malesia  Meksiko  Taiwan  Thaimaa  Yhdysvallat
Valmistaja:  Honda
Valmistusvuodet:  2016–
Muut nimet:  Honda Breeze
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Edeltäjä:  Honda CR-V IV
Teknisesti samankaltaisia:  Acura CDX Honda Civic X Honda Insight III
Iskutilavuus:  1,5–2,4 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 9-vaihteinen automaatti CVT-automaatti
Viidennen sukupolven CR-V esiteltiin Detroitissa lokakuussa 2016. Euroopassa malli ensiesiteltiin Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 2018. Se perustuu samalle pohjalevylle kuin 10. sukupolven Civic. Kiinassa tuli vuoden 2019 loppupuolella myyntiin Honda Breeze, joka eroaa ulkonäöltään hieman muualla myytävästä CR-V:stä.
Vuoden 2019 Euro NCAP -kolaritestistä CR-V sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Honda CR-V Wikimedia Commonsissa
Ensimmäisen sukupolven facelift-malli.
Toisen sukupolven facelift-malli.
Kolmannen sukupolven facelift-malli.
Neljännen sukupolven facelift-malli.
Honda Breeze
IVL C.25

| IVL C> 25 |
| --- | --- |
 C.25 Ilmailuvoimien lentokonetehtaalla Suomenlinnassa keväällä 1925.
Tyyppi:  hävittäjä
Alkuperämaa:   Suomi
Valmistaja:  Ilmailuvoimien lentokonetehdas
Suunnittelija:  Kurt Berger
Ensilento:  11. kesäkuuta 1925
Pääkäyttäjät:  Suomen ilmailuvoimat (suunniteltu)
Valmistusmäärä:  1 
Kehityskustannukset:  115 900 mk
Kehitetty mallista:  IVL C.24
IVL C.25 (varhaisemmassa kirjanpidossa IVL C.VI.25) oli suomalainen Ilmailuvoimien lentokonetehtaan suunnittelema ja valmistama yksimoottorinen yksipaikkainen hävittäjälentokone. C.25 kehitettiin edeltäjänsä IVL C.24:n pohjalta. Vaikka koneiden ulkomuodot olivat melko samanlaiset, niillä ei ollut moottorin ja suunnittelijan lisäksi juuri muita yhtäläisyyksiä. Edeltäjänsä tapaan konetyyppiä valmistettiin lopulta vain yksi prototyyppi huonon moottorin pilattua muuten lupaavan kotimaisen konstruktion.
Historia > Koelennot

Paljon C.24:ää muistuttanut IVL C.25 valmistui ja prototyypin ensilennon lensi Georg Jäderholm Utissa 11. kesäkuuta 1925. Jäderholmin lausunnon mukaan kone oli herkkäliikkeinen, mutta jonkin verran nokkapainoinen ja pyrki kääntymään vasemmalle. Kone otettiin takaisin tehtaalle muutoksia varten. Lennot jatkuivat muutostöiden jälkeen elokuussa, ja kone luovutettiin hävittäjäeskadeerille kuun lopulla. Säilyneiden koelentoraporttien mukaan C.25:n etusuunnan näkyvyyttä pidettiin kehnona pitkän ja leveän eturungon takia. Edeltäjänsä tapaan C.25:llä piti tulla laskuun moottorin käyntiä katkoen, sillä kone pysyi vaakalennossa tyhjäkäyntikierroksilla.
Koneelle tehtiin lisäksi suorituskykykokeet, joissa se saavutti keskimääräisen 6,7 m/s nousunopeuden. C.25:n lentoonlähtömatka oli vajaa 78 metriä vastatuuleen. Huippunopeudeksi mitattiin elokuussa 1925 tehdyssä nopeuskokeessa 194 kilometriä tunnissa, mutta 200 km/h nopeus olisi saavutettu, jos moottoria olisi ajettu täysillä kierroksilla. Viiden ohjaajan antamissa lausunnoissa C.25:n suoritus- ja liikehtimiskykyä pidettiin Gourdou-Leseurre GL-21:tä parempana.
Historia > Pakkolasku ja C.25:n ongelmat

Prototyyppi tuhoutui joulukuussa 1925 moottorihäiriön aiheuttamassa pakkolaskussa Ruotsinpyhtäällä. Konetta lentänyt Wäinö Bremer selvisi laskusta vammoitta. Lentoaikaa kertyi ilmavoimien tunnuksen 8G.23 saaneelle koneelle 21 tuntia ja viisi minuuttia.
Bremerin pakkolaskun syyksi selvisi polttoaineen neulaventtiilin irtoaminen, joka aiheutti moottorin epäsäännöllisen käynnin ja tukehtumisen. Moottorin kolme mäntää oli lisäksi haljennut ja pääkiertokangen laakeri osittain sulanut. C.25:een valitut moottorit olivat olleet jo ennen hankintahetkeään ongelmallisia. C.25:n muina epäkohtina pidettiin lisäksi tasotukien resonointia moottorin käydessä ja suurta risiiniöljyn kulutusta. Risiiniöljy likasi moottorin sytytystulpat ja sotki ulkoverhoilun. Jo pelkkien moottoriongelmien vuoksi hävittäjäeskadeeri totesi konetyypin olevan ”ainakin hävittäjäkoneeksi sopimaton.”
C.25:n kehitys ehti päättyä jo paljon ennen sille joulukuussa 1925 sattunutta pakkolaskua ja prototyypin tuhoa, sillä tehtaalla oli tultu tulokseen, ettei hävittäjäkoneen suunnittelu Sh.IIIA-moottorille kannattanut. C.25:n kustannuksiksi tuli lopulta noin 115 900 markkaa.
Rakenne

C.24:n tapaan C.25 oli pääosin puurakenteinen, mutta edeltäjäänsä verrattuna hieman sirompi. Pyrstössä oli lisäksi käytetty puun sijaan ohuita metalliprofiileja. C.25:n siivessä käytettiin Bergerin myöhemmissäkin konstruktioissa yleistä Eiffel-siipiprofiilia, ja koneen siivet oli tuettu myös edeltäjästä poiketen kahdella N-tuella ulkoa ja ohuella puuristikolla keskeltä. 84 kilogrammaa polttoainetta vetävät säiliöt oli sijoitettu C.24:n tapaan ohjaamon ja moottoriasennuksen väliin. Eturungon päässä oli pyörivän tähtimoottorin kiinnitykseen käytetty metalliritilä.
Tekniset tiedot

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 1
Pituus: &&&&&&&&&&&&&&06.09000006,9 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&&09.05000009,5 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&&016.030000016,3 m²
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&&0655.&&&&00655 kg
Lentopaino: &&&&&&&&&&&&0843.&&&&00843 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Siemens & Halske Sh.IIIA -11-sylinterinen tähtimoottori; &&&&&&&&&&&&0119.&&&&00119 kW (&&&&&&&&&&&&0160.&&&&00160 hv)
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0210.&&&&00210 km/h
Laskunopeus: &&&&&&&&&&&&&070.&&&&0070 km/h
Nousuaika: 5,5 min 2 000 metriin
Aiheesta muualla

IVL C.25:n valokuva aviastar.org -verkkosivulla
Valtion lentokonetehtaan ja Valmetin valmistamia lentokonetyyppejä
| --- | --- |
IVL ja VL:  A.22 Hansa  C.24  C.25  K.1 Kurki  D.26/27 Haukka  Sääski  E.30/31 Kotka  F.30 Paarma  Tuisku  Viima  Pyry  Humu  Myrsky  Pyörremyrsky 
Valmet:  Tuuli II  Vihuri  Tuuli III  L-70 Vinka  PIK-23 Towmaster  L-90 Redigo 
Suunnitellut konetyypit:  B  Puuska  Tuuli I  Vihuri
Leppilampi

Leppilampi voi tarkoittaa seuraavia:
Sukunimenä

Beata Leppilampi (s. 1995), taitoluistelija
Emilia Vuorisalmi, ent. Leppilampi (s. 1979), kirjailija, televisiojuontaja ja lääkäri
Jukka Leppilampi (s. 1954), gospel-artisti
Mikko Leppilampi (s. 1978), näyttelijä, juontaja, laulaja ja alamäkiluistelija
Paikannimenä

Leppilampi, lampi Kuopiossa
Leppilampi, lampi Mäntyharjulla.
Timothy Snyder

Timothy D. Snyder (2019)
Timothy Snyder (s. 18. elokuuta 1969) on yhdysvaltalainen historioitsija ja kirjailija. Hän on professori Yalen yliopistossa. The New York Times listasi hänen kirjansa On Tyranny: Twenty Lessons from the Twentieth Century (2017) bestselleriksi.
Ruotsin uutiset siteerasi kirjaa Nelson Mandelan 100-vuotispäivän kunniaksi seuraavasti:
Kaikkien on tärkeää äänestää. Jokainen ääni voi olla ratkaiseva.
Älä huuda ”vahvan johtajan” perään: Voi olla itsestään selvää, etteivät ruotsalaiset halua vahvaa ruotsalaista Trumpia tai ruotsalaista Putinia, mutta puolueiden monopoleista on esimerkkejä Euroopassa: Puola ja Unkari. Monipuoluejärjestelmä on parempi.
Kieltäydy itsesensuurista: Kun paine sananvapautta ja journalismia kohtaan vahvistuu, lehdistö saattaa rajoittaa itse sananvapautta ja kritiikkiä. Jos valtio kieltää historian analyysin tai karikatyyrit kielletään, ollaan liian pitkällä.
Rajoita aseiden leviämistä ja käyttöä: Valtio ei vahvistu aseiden leviämisestä.
Kuuntele vaarallisia sanoja: Kun poliitikot puhuvat ”tilapäisistä laista” tai ”poikkeuksista”. Poikkeuksia käytetään aina vastustajia vastaan. Mitkä organisaatiot tulisi kieltää?
Lopuksi: Poliittinen väkivalta tulisi aina kieltää. Nelson Mandela uskoi demokratiaan kaikille.
Suomennetut teokset

Timothy Snyder: Tappotanner : Eurooppa Hitlerin ja Stalinin välissä.  (alkuteos Bloodlands)  Suomentanut Seppo Hyrkäs. Siltala, 2014.  ISBN 978-952-234-222-5
Timothy Snyder: Tyranniasta : 20 opetusta 1900-luvulta.  (alkuteos On tyranny / twenty lessons from the twentieth century)  Suomentanut Matti Kinnunen. Siltala, 2017.  ISBN 978-952-234-471-7
Timothy Snyder: Musta maa / holokausti : tapahtumat, opetukset.  (alkuteos Black Earth)  Suomentanut Antero Helasvuo. Helsinki:  Siltala, 2017.  ISBN 978-952-234-480-9
Timothy Snyder: Tie epävapauteen : Venäjä, Eurooppa, Yhdysvallat.  (alkuteos The road to unfreedom : Russia, Europe, America)  Suomentanut Antero Helasvuo. Siltala, 2019.  ISBN 978-952-234-581-3
Timothy Snyder: Vapaudesta.  (alkuteos  On Freedom, 2014; suomennoksen arvioitu ilmestymisaika 15.03.2025)  Suomentanut Tommi Uschanov. Helsinki:  Siltala, 2025.  ISBN 978-952-388-384-0
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Timothy Snyder Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii  Scopus 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Vihtijoki

| Vihtijoki |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Maat:  Suomi
Alue:  Uudenmaan maakunta
Kunnat:  Vihti
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Karjaanjoen vesistö
Valuma-alue:  Vihtijoen valuma-alue
Pinta-ala:  269 km² 
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Niemenjärvi
 :  60.521439°N, 24.5227914°E
Laskupaikka:  Kirkkojärvi, Hiidenvesi
 :  60.412163°N, 24.2952544°E
Läpivirtausjärvet:  Averia
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  97 m
Laskukorkeus:  31,9 m
Korkeusero:  65,1 m
Pituus:  30 km 
Keskivirtaama:  1,7 m³/s 
Muuta
Vihtijoki on keskikokoinen savimaiden joki Vihdissä läntisellä Uudellamaalla. Se on Karjaanjoen vesistön latvavesiä. Vihtijoki alkaa Niemenjärven ja Lapoon alueelta. Se virtaa lounaaseen Averiaan, josta se purkautuu Olkkalanjokena Hiidenveden koilliskolkkaan. Vihtijoen pääuomassa on seitsemäntoista koskea.
Vihtijokea alettiin perata 1700-luvulla, josta alkaen sen lajisto köyhtyi. Jäljelle jäi alkuperäinen taimenkanta.
Siippoon kylässä teurastamojätteistä luurouhetta, luurasvaa, minkkiöljyä ja teknistä rasvaa valmistanut Rasvatuote Oy tuli 1980-luvun puolivälissä tunnetuksi Vihtijoen veden pilaamisesta.
2000-luvulla jokea on elvytetty, ja muun muassa jokisimpukkakantaa on pyritty palauttamaan. Joen kunnostuksen tuloksena kalat pystyvät kulkemaan vapaasti Lohjanjärven eteläosasta Vihtijärveen, joka sijaitsee Lapoon pohjoispuolella. Vihtijoen koskikorentolajisto on monipuolinen.
Vihtijoen haaroista huomattavimpia on Parsilanjärvestä alkava Sitinoja.
Aiheesta muualla

Vesientila: Lankkupadosta luonnonmukainen koski
Luoteis-Uusimaa: Lankkupadosta luonnonmukainen koski Haimoossa: "Vihtijoki alkaa olla kohta vaellusesteistä vapaa"