stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Konstantínos Stafylídis

Konstantínos Stafylídis marraskuussa 2012.
Konstantínos ”Kóstas” Stafylídis (kreik. Κωνσταντίνος ”Κώστας” Σταφυλίδης, s. 2. joulukuuta 1993 Thessaloniki) on kreikkalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan useimmiten vasen laitapuolustaja. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa VfL Bochumia, jossa hän pelasi lainalla jo kaudella 2021–2022.
Stafylídis aloitti liigauransa kotimaassaan PAOK:in joukkueessa kaudella 2011–2012. Sen jälkeen hän on edustanut Saksan Bundesliigassa Leverkusenia, Augsburgia ja Hoffenheimia sekä lainasopimuksilla Englannissa mestaruussarjajoukkue Fulhamia ja valioliigajoukkue Stoke Cityä. Hän on kauden 2019–2020 loppuun mennessä pelannut Bundesliigassa 60 ottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia. Valioliigassa hän on pelannut viisi ottelua kaudella 2017–2018. Eurooppa-liigassa hän on pelannut yhteensä seitsemän ottelua PAOK:in ja Augsburgin joukkueissa.
Stafylídis on pelannut useissa Kreikan nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa kaksi ottelua vuonna 2010 sekä alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa yhteensä seitsemän ottelua vuosina 2011 ja 2012, ja näistä viimeisimmässä Kreikka saavutti hopeaa hävittyään loppuottelussa Espanjalle 0–1. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2013 Stafylídis pelasi neljä ottelua ja teki yhden maalin.
Stafylídis pelasi Kreikan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2012 ystävyysottelussa Irlantia vastaan. Toisen maaottelunsa hän pelasi lokakuussa 2014 ja on siitä lähtien kuulunut maajoukkueen vakiokokoonpanoon. Loka-marraskuussa 2019 hän pelasi neljässä viimeisessä EM-karsintaottelussa joukkueen kapteenina. Hän on pelannut kesäkuun 2020 loppuun mennessä 31 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia, joista ensimmäisen lokakuussa 2015 EM-karsintaottelussa Unkaria ja toisen lokakuussa 2016 MM-karsintaottelussa Viroa vastaan.
Koltur

Koltur
Ilmakuva saaresta.
| --- | --- |
Sijainti:  Tórshavnar Färsaaret Tanska
Saariryhmä:  Färsaaret
Merialue:  Atlantti
Korkein kohta:  Kolturshaman, 478 m
Pinta-ala:  2,5 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  1
Asutuskeskukset:  Koltur
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Koltur on saari Färsaarilla. Se sijaitsee Streymoysta länteen ja Hesturista pohjoiseen. Saaren ainoa kylä on Koltur. Saarella on vuori nimeltään Kolturshaman (478 m). Saaresta tuli asumaton 1980-luvulla, mutta kaksi asukasta palasi vuonna 1994. Kolturin pinta-ala on 2,5 neliökilometriä.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Koltur Wikimedia Commonsissa
Konstantínos Simonídis

Konstantínos Simonídis (joskus muodossa Konstantinos Simonides; kreik. Κωνσταντίνος Σιμωνίδης; 1820, Sými, Osmanien valtakunta – 1890, Aleksandria, Egypti) oli kreikkalainen paleografi, käsikirjoitusten väärentäjä ja seikkailija. Simonídis syntyi pienellä kreikkalaisella Sýmin saarella, joka kuului silloin Osmanien valtakuntaan. Hän asui Athosvuorella vuosina 1839–1841 ja vielä uudestaan vuonna 1852, jolloin hän hankki raamatullisia käsikirjoituksia, jotka hän myöhemmin myi. Hän kiersi ympäri Eurooppaa, ja hänen aktiivisuutensa kirjallisuuden suhteen oli epätavallista. Hän kiinnostui hieroglyfeistä, ja yritti ratkaista ne eri tavalla kuin egyptologit. Simonídis yritti todistaa oman tulkintansa hieroglyfeistä muita paremmaksi.
Käännös suomeksi
Konstantinos III

Herakleios, Heraklonas ja Konstantinos III kuvattuna soliduksessa
Konstantinos III (612–641) oli Bysantin keisari 11. helmikuuta – 25. toukokuuta vuonna 641.
Konstantinos III hallitsi velipuolensa Heraklonaksen kanssa heidän isänsä Herakleioksen kuoltua. Konstantinos oli sairaalloinen ja kuoli hallittuaan vain kolme kuukautta. Hänen kuolinsyykseen on esitetty sekä myrkytystä että tuberkuloosia.
Pian Konstantinos III:n kuoltua hänen kannattajansa nousivat kapinaan ja hänen nuori poikansa Konstans II kruunattiin keisariksi ja Heraklonas karkotettiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Konstantinos III Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Herakleios | Bysantin keisari Heraklonas | Seuraaja: Heraklonas |
Konstantínos Kóllias

| Konstantínos Kóllias> Κωνσταντίνος Κόλλιας.Kreikan pääministeri |
| --- | --- |
 21. huhtikuuta 1967 – 13. joulukuuta 1967  
Edeltäjä:  Panagiótis Kanellópoulos
Seuraaja:  Geórgios Papadópoulos
Henkilötiedot
Syntynyt: 1901 Xylókastro-Evrostína, Kreikka
Kuollut: 13. heinäkuuta 1998 Ateena, Kreikka
Ammatti:  oikeuskansleri
Tiedot
Koulutus:  lakimies
Konstantínos Kóllias (kreik. Κωνσταντίνος Κόλλιας, 1901 – 13. heinäkuuta 1998) oli kreikkalainen lakimies, joka tuli tunnetuksi Kreikassa vallankaappauksen tehneen everstijuntan pääministerinä vuoden 1967 aikana.  Aiemmin ennen pääministeriyttä  hän toimi oikeuskanslerina.
Äärioikeistolainen sotilasjuntta julisti Konstantínos Kólliasin pääministeriksi 21. huhtikuuta 1967, samana päivänä kuin vallassa ollut Panagiótis Kanellópoulosin laillinen hallitus syöstiin vallasta. Kóllias nähtiin tilanteessa enemmänkin keulakuvana, kun valtaan nousi joukko korkeita upseereja eli prikaatinkenraali Stylianós Pattakós, eversti Nikólaos Makarézos ja eversti Geórgios Papadópoulos. Kahdeksan kuukautta myöhemmin hänet korvattiin sotilasvallankaappauksen johtajalla Papadópoulosilla, kun hän liittyi kuningas Konstantin II:n epäonnistuneeseen vastavallankaappaukseen 13. joulukuuta 1967.
Konstantínos Kóllias palasi jo tammikuun alussa 1968 Ateenaan jatkaakseen pääministeriyttä edeltänyttä oikeuskanslerin tehtäväänsä. Papadópoulosin johtama sotilasjuntta erotti hänet kuitenkin jo 26. tammikuuta 1968.
Konstantinos VI

| Konstantinos VI |
| --- | --- |
 Konstantinos VI soliduksessa.
Bysantin keisari
Valtakausi:  8. syyskuuta 780 – 19. elokuuta 797
Edeltäjä:  Leo IV
Seuraaja:  Irene

Syntynyt:  14. tammikuuta 771 Konstantinopoli
Kuollut:  välillä 797-805 Konstantinopoli
Puoliso:  Maria Amnialainen Theodote
Lapset:  Eufrosyne Irene Leo
Suku:  Isaurialainen
Isä:  Leo IV
Äiti:  Irene
Konstantinos VI (771–797) oli Bysantin keisari vuosina 780–797.
Konstantinoksesta tuli keisari vain kymmenvuotiaana, kun hänen isänsä Leo IV kuoli yllättäen. Tämän vaimo Irene otti vallan itselleen Konstantinoksen holhoojana. Leon velipuoli Nikeforos yritti kaapata vallan jo toiseen kertaan, mutta Irene sai kukistettua kapinan.
Konstantinoksen kasvettua täysi-ikäiseksi Irene ei halunnut luovuttaa valtaansa hänelle. Irenen ikonien kunnioitusta kannustava asenne sai aikaan sen, että ikonoklastit suosivat Konstantinosta. Irene vastusti Konstantinoksen yrityksiä ja yritti saada armeijan kannatuksen itselleen. Konstantinopolissa olevat yksiköt vannoivat valan Irenen nimeen, mutta Vähän-Aasian joukot vastustivat tätä ja julistivat Konstantinoksen yksinvaltiaaksi. Konstantinos kaappasi vallan itselleen ja syrjäytti äitinsä.
Vuonna 787 järjestettiin Nikean toinen kirkolliskokous, jossa ikonien kunnioittaminen julitettiin hyväksyttäväksi.
Käydessään sotaa bulgaareja vastaan vuonna 792 Konstantinos käyttäytyi pelkurimaisesti ja tästä syystä Konstantinoksen sedän Nikeforoksen kannattajat alkoivat taas suunnitella vallankaappausta. Konstantinos sai tietää tästä ja antoi sokaista Nikeforoksen ja Konstantinoksen kolmelta muulta sedältä leikattiin kielet irti. Konstantinos sokaisi myös Armenian strategoksen Aleksioksen, joka oli kannattanut Irenea. Sen seurauksena Armenia nousi kapinaan, jonka Konstantinos kukisti julmin ottein vuonna 793.
Asioita ei parantanut se, että Konstantinos erosi vaimostaan Mariasta ja meni uusiin naimisiin rakastajattarensa Theodoten kanssa. Kansan vihasta huolimatta Theodotesta tehtiin keisarinna, Augusta. Konstantinos oli nyt vailla kannattajia, ja Irene antoi sokaista hänet ja syöksi hänet vallasta 15. elokuuta 797. Irenestä tuli ensimmäinen nainen, joka hallitsi Bysanttia olematta alaikäisen keisarin holhooja.
Kosntantinos sai kaksi tytärtä enimmäisen vaimonsa Marian kanssa, ja pojan toisen vaimonsa Theodoten kanssa. Poika kuoli vajaan vuoden ikäisenä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Konstantinos VI Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Leo IV | Bysantin keisari | Seuraaja: Irene |
Khe Sanh

| Khe Sanh |
| --- | --- |

 Khe Sanh
 Koordinaatit: 16.63°N, 106.74°E 
Valtio:  Vietnam
Maakunta:  Quảng Trị
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  12,9 km²
Väkiluku (2009):  10 281
Aikavyöhyke:  UTC+7
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Khe Sanh on Hướng Hoán aluepääkaupunki, Quảng Trịn provinssissa, Vietnamissa. Se sijaitsee 63 kilometriä länteen provinssin pääkaupungista Đông Hàsta. Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 10 281.
Historia > Amerikkalaistukikohta

Khe Sanh Combat Base oli Yhdysvaltain merijalkaväen tukikohta Etelä-Vietnamissa Vietnamin sodassa. Lentokenttä ja tukikohta rakennettiin syyskuussa 1962. Khe Sanhin tukikohta hylättiin heinäkuussa 1968, koska se oli osoittautunut haavoittuvaiseksi tykistötulelle. Merijalkaväen 3. divisioona rakensi sen tilalle liikkuvan tulitukikohdan. Khe Sanh otettiin uudelleen käyttöön vuonna 1971 operaatio Lam Son 719:n yhteydessä. Vuotta myöhemmin se hylättiin uudelleen, kun Yhdysvaltain joukot irrottautuivat sodasta. Pohjois-Vietnamin joukot miehittivät vuonna 1973 aution tukikohdan ja käytti sitä kuriirilentoihin etelään. Nykyisin tukikohdassa on museo, ja suurin osa sen alueesta on joko viidakkoa tai kahvi- ja banaaniviljelmiä. Itse lentokentällä ja sen kiitotiealueilla ei kuitenkaan kasva mitään.
Historia > Taistelu

Taistelut alkoivat helmikuussa 1968 ns. "Hill Fights" -nimellä tunnetuilla kahakoilla kukkuloiden omistamisesta, jotka myöhemmin laajenivat Tet-hyökkäyksen jälkeen Khe Sanhin taisteluksi.
Kenraali Võ Nguyên Giáp arveli kykenevänsä toistamaan Điện Biên Phủn taistelun menestyksen Khe Sanhissa, ja keskitti valtavat määrät Pohjois-Vietnamin joukkoja Khe Sanhia vastaan. Merijalkaväki kuitenkin puolusti tukikohtaa menestyksellisesti, ja toisin kuin Điện Biên Phủnta, tukikohtaa kyettiin huoltamaan ilmasta käsin. Taistelu päättyi lopulta Pohjois-Vietnamin musertavaan tappioon.
Bruce Springsteenin laulussa Born in the USA mainitaan ja Barack Obama mainitsi virkaanastujaispuheessaan Khe Sanhin taistelun.
Aiheesta muualla

Matkaopas aiheesta Khe Sanh Wikivoyagessa (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Khe Sanhin taistelu Wikimedia Commonsissa
Lonely Planet (englanniksi)
Merkinnän syy: Taistelumalline puuttuu, joukkojen kuvaus puuttuu ja varsinainen taistelukuvaus puuttuu artikkelin keskittyessä tukikohdan historiaan pintapuolisesti.
Tukikohdan museo
Kauppakorkeakoulun Ylioppilaskunnan Laulajat

| Kauppakorkeakoulun Ylioppilaskunnan Laulajat> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1949–
Tyylilaji:  a cappella, kuoromusiikki
Kotipaikka:  Helsinki
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kauppakorkeakoulun Ylioppilaskunnan laulajat (KYL), perustettu vuonna 1949, on suomalainen mieskuoro. Kuoron kotipaikka on Helsingissä, ja se on läheisesti yhteydessä Aalto-yliopiston kauppakorkeakouluun, sillä valtaosa kuoron jäsenistä on nykyisiä tai entisiä kauppakorkeakoulun opiskelijoita.
KYL esittää laajasti erilaista ohjelmistoa suomalaisista mieskuoromusiikin mestariteoksista uusimpaan populaarimusiikkiin. Kuoro on esittänyt myös muun muassa elokuvamusiikkia, minkä lisäksi ohjelmistoon kuuluvat muun muassa serenadit ja, erityisesti pienryhmäesityksissä, juomalaulut. Pitkän uransa aikana kuoro on voittanut kansainvälisiä kilpailuja ja tehnyt kiertueita ulkomailla. Kuoro esiintyy säännöllisesti ja on julkaissut kriittisesti arvostettuja äänitteitä. Kuoro esiintyy myös erikokoisina pienryhminä noin viisikymmentä kertaa vuodessa.
Kuoron taiteellinen johtaja vuodesta 2018 lähtien on ollut Visa Yrjölä. Kuoron aikaisemmat taiteelliset johtaja ovat:
Matti Apajalahti, 1997–2017
Raul Talmar, 1992–1997
Heikki Saari, 1975–1992
Pertti Lehto, 1971–1975
Osmo Jämsä, 1969–1971
Stephen Portman, 1968–1969
Aapeli Vuoristo, 1962–1968
Kaj Chydenius, 1959–1962
Aapeli Vuoristo, 1952–1959
Ensti Pohjola, 1950–1951
Ahti Sonninen, 1950
Jorma Tolonen, 1949–1950
Valittuja palkintoja

Voittaja (alle 40 henkilön sarja) ja festivaalin paras kuoro - V kansainvälinen Cornwallin mieskuorokilpailu 2011
Voittaja – V kansainvälinen Leevi Madetoja -mieskuorokilpailu 2010
Vuoden mieskuoro 1998
Valittuja kiertueita

Islanti 2016
Espanja 2015
Japani 2014
Norja 2012
Yhdysvallat ja Kanada 2010
Espanja 2009
Kiina 2006
Saksa 2003
Brasilia 2002
Valittu diskografia

Larin-Kyösti – Elämän kertoja (2013)
Legenda (1999)
Maailma jääkukkien takana (2001)
Kullervo (2005)
Hämärän ääniä (2008)
Kirje Korvatunturille (2008)
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu
Kljutševaja

Kljutševaja (ven. Ключева́я) on yksi Petroskoin kaupunginosista Karjalan tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee kaupungin eteläosassa noin kuuden kilometrin päässä keskustasta. Lännessä Kljutševaja rajoittuu Kukonmäkeen ja idässä Ääniseen.
Kljutševaja on saanut nimensä alueella sijaitsevista lähteistä. Sen rakentaminen alkoi Avangard-telakan perustamisen myötä vuonna 1939. Nykyinen kerrostalolähiö on syntynyt 1970-luvun alusta lähtien.
Kiinalainen puutarha

Kiinalainen puutarha on maisemapuutarhatyyli, joka on kehittynyt 3000 vuoden aikana.
Kiinalainen puutarha pyrkii luomaan idealisoidun pienoismaiseman, jonka tarkoituksena on ilmaista harmoniaa, jollainen ihmisen ja luonnon välillä pitäisi olla. Tyypillinen kiinalainen puutarha on muurien ympäröimä ja sisältää yhden tai useamman lammen, kallioita, puita ja kukkia sekä paviljonkeja.
Kuvagalleria puutarhoista ympäri Kiinan

Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Chinese garden
Käännös suomeksi
Kolme muskettisopulia

| Kolme muskettisopulia Ella ja Aleksi |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2005
 Tyylilaji: lastenlaulu
 Kesto: 39.26
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Listasijoitukset
  7. 
Ellan ja Aleksin muut julkaisut
| Lenni Lokinpoikanen 2004 | Kolme muskettisopulia 2005 | Talventörröttäjät 2008 |
Kolme muskettisopulia on Ella ja Aleksi -lapsiduon toinen albumi. Se julkaistiin 19. lokakuuta 2005. Levy sai Vuoden lastenlevy Emma-palkinnon vuonna 2005.
Kappaleet

Kolme muskettisopulia – 3.13
Lepa Lepakko – 3.02
Nuijapäät – 2.34
Kuukkeli ja kuu-ukkeli – 3.06
Nokkosletut – 3.17
Pong Pingviini – 2.69
Ruska – 2.03
Myy myy myyrä – 3.26
Roisi ja nyyhky – 3.28
Norppa – 2.50
Lintulaudan laidalla – 1.51
Kotieläinlaulu – 2.43
Revontulet – 4.47
Klitoriksen hupun lävistys

Clithood-lävistys (vaakasuuntainen)
Clithood-lävistys (pystysuuntainen)
Klitoriksen hupun lävistys (engl. clitoral hood piercing) on yksi yleisimmistä naisten genitaalialueen lävistyksistä. Lävistys voidaan tehdä joko pysty- tai vaakasuunnassa, ja se menee klitoriksen suojahupun lävitse. Pystysuuntainen lävistys on yleisempi. Lävistys paranee nopeasti, noin kahdessa kuukaudessa.
Liikunta saattaa ensimmäisinä päivinä tuntua hieman epämiellyttävämmältä, mutta asia korjaantuu nopeasti. Mikäli lävistys tuntuu ärsyyntyvän seksistä, sitä voi venyttää hieman. Tällöin myös uloskasvun/repeytymisen riski pienenee.[lähde? ]
Kirppuruohot

| Kirppuruohot |
| --- | --- |
 Vanukirppuruohon (Pulicaria dysenterica) kukintoja.
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset Eudicots
Kladi::  Asteridit
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Suku::  Kirppuruohot Pulicaria  Gaertn.
Katso myös
   Kirppuruohot Wikispeciesissä   Kirppuruohot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kirppuruohot (Pulicaria) on suku asterikasvien heimossa. Siihen kuuluu 82 lajia, joita esiintyy Euroopassa, Aasiassa ja Afrikassa.
Lajeja

koitokirppuruoho (Pulicaria burchardii)
kanariankirppuruoho (Pulicaria canariensis)
vanukirppuruoho (Pulicaria dysenterica)
tuoksukirppuruoho (Pulicaria odora)
poimukirppuruoho (Pulicaria undulata)
kesäkirppuruoho (Pulicaria vulgaris)
Kesäkirppuruohoa ja vanukirppuruohoa esiintyy harvinaisena Pohjoismaiden eteläosaan asti. Vanukirppuruoho on kerran havaittu Suomessa.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Kirppuruohot (Pulicaria)
Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kirppuruohot (Pulicaria)
ITIS: Pulicaria (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Pulicaria (englanniksi)
Flora of China: Pulicaria (englanniksi)
Knut Gjengedal

| Knut Gjengedal |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. lokakuuta 1900 Gloppen, Norja
Kuollut: 14. helmikuuta 1973 (72 vuotta)
Ammatti:  opettaja, kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: uusnorja
Palkinnot
 Norjan kulttuuriministeriön lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinto 1948 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Knut Gjengedal (17. lokakuuta 1900 Gloppen – 14. helmikuuta 1973) oli norjalainen opettaja ja kirjailija. Hän julkaisi neljä romaania, kolme novellikokoelmaa ja kuusi lastenkirjaa. Omakustanteinen esikoisteos Guten fraa einsemda ilmestyi vuonna 1928. Romaaneissaan Gjengedal nostaa esiin maaseudun suvaitsemattoman asenneilmapiirin ongelmia. Gjengedalin lastenkirjoissa maaseutua kuvataan myönteisemmin, ja arvostelun kohteena on kyläkoulujen lakkauttaminen.
Gjengedalista kertova näyttely hänen kotikylässään Hyenissä vuonna 2010.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Knut Gjengedal Wikimedia Commonsissa
Korander

Korander on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Ida Korander (1870–1921), oopperalaulaja
Marjo Korander (s. 1981), maastohiihtäjä
Willehard Korander (s. 1981), näyttelijä
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Korana

Koranan joki Slunjin kanjonilla
Korana on joki, joka sijaitsee Plitvicen kansallispuistossa Kroatian ja Bosnia Herzegovinan välillä. Korana on 134 kilometriä pitkä ja sen valuma-alue on 2 595 neliökilometriä.[lähde? ]
Klarinetti

| Klarinetti |
| --- | --- |
 klarinetit ranskalaisella ja saksalaisella järjestelmällä (Boehm ja Oehler)
Soitinryhmä:  puupuhaltimet
Soittimen ääniala:  Written range (though it is possible to play higher)Sounding range Bb-clarinet
Liittyvä musiikin tyylilaji:  klassinen, Jazz
Samankaltaisia soittimia:  saksofoni
Klarinetin osat
Klarinetti on puupuhaltimiin kuuluva soitin. Siinä on lähes koko soittimen pituudelta sylinterimäinen poraus ja yksinkertaisella ruokolehdellä varustettu suukappale. Yleisin B-klarinetti on 66 cm pitkä.
Klarinetti valmistetaan yleensä puusta. Yleisin puumateriaali nykyään on afrikanpalisanteri, joskus harvoin ruusupuu. Puksipuuta käytetään 1700- ja 1800-lukujen mallin mukaisten klarinettien valmistuksessa. Oppilasmallisia soittimia valmistetaan myös keinoaineista, esimerkiksi ABS-muovista. Sotilassoittokuntien ulkoilmakäyttöä varten on tehty myös metallisia soittimia. Klarinetti koostuu viidestä pääosasta: suukappale, viritysputki eli päärynä, yläosa, alaosa ja kello-osa. Vain suukappaleen alkuosa sekä kello-osa ovat kartiomaisia, muut osat sylinterimäisiä. Klarinetin suukappale valmistetaan nykyään useimmiten jostakin keinomateriaalista, kuten kovakumista, muovista tai lasista, joskus myös puusta. Puusuukappaleissa ruokolehden kiinnityspinta on yleensä metallipäällysteinen ehdottoman mittapitävyyden varmistamiseksi. Varsinaisen äänen synnyttää suukappaleessa olevan ruokolehden värähtely. Lehti kiinnitetään suukappaleeseen lehdenkiristimellä, ligatuurilla. Ligatuuri valmistetaan metallista, muovista tai nahan kaltaisista keinoaineista. Saksassa ligatuurin sijasta käytetään vieläkin yleisesti punottua silkkilankaa, jolla lehti kiinnitetään suukappaleeseen varsin kätevästi. Lehden materiaali on sama kuin oboen ja fagotin suuttimissa käytetty eli Arundo donax -ruoko. Muovi on jo pitkään ollut tulossa ruo'on rinnalle. Muovi ei ole perinteistä "rööripuuta" kuitenkaan pystynyt syrjäyttämään.[lähde? ]
Akustisesti klarinetti poikkeaa muista puupuhaltimista siinä, että se käyttäytyy suljetun pillin tavoin. Sen yläsävelsarja on myös suljetun pillin mukainen, joten siinä ovat hallitsevina parittomat yläsävelet. Poikkeavasta yläsävelsarjasta seuraa myös se, että klarinetin ylempi rekisteri ei ole alarekisterin oktaavi vaan duodesimi eli oktaavi ja kvintti. Tämän vuoksi klarinetin ääniala on puupuhaltimien laajin.
Klarinetin käyttö

Klarinetin kekijäksi mainitaan nürnbergiläinen Johann Christoph Denner 1700-luvun alusta.
Klarinetti vakiinnutti asemansa sinfoniaorkesterin puupuhallinryhmässä jo 1700-luvun lopulla. Joitakin konserttoja klarinetille olivat tosin säveltäneet jo barokkisäveltäjät, samoin oli satunnaisia osuuksia ollut oopperamusiikissa. Tunnetuin on Mozartin klarinettikonsertto. 1800-luvulla konserttoja klarinetille sävelsivät myös muun muassa Carl Maria von Weber ja suomalaissyntyinen Bernhard Henrik Crusell. Mozart, Weber ja Johannes Brahms ovat säveltäneet myös klarinettikvinteton. Nämä kuuluvat kamarimusiikin tunnetuimpiin teoksiin.
Nykysäveltäjien tuotannossa klarinetti kuuluu suosituimpiin soittimiin. Moderneja klarinettikonserttoja ovat muun muassa Carl Nielsenin suosittu ja vaativa klarinettikonsertto (vuodelta 1928), Aaron Coplandin sekä suomalaisten säveltäjien Einar Englundin, Kimmo Hakolan, Jouni Kaipaisen, Magnus Lindbergin, Einojuhani Rautavaaran, Jukka Tiensuun, Kaija Saariahon ja Kalevi Ahon konsertot. Ruotsalaisista konsertoista tunnettu on Anders Hillborgin klarinettikonsertto ("Riikinkukkosatuja").
Sotilassoittokunnissa klarinettiryhmä on yksi tärkeimmistä, ja se korvaa sinfoniaorkesterikirjallisuudesta tehdyissä puhallinsovituksissa yleensä viulut.
Monien maiden kansanmusiikkiin ja Itä-Euroopan juutalaisten musiikkiin klarinetti kuuluu oleellisena osana suhteellisen helpon puhallus- ja sormitustekniikkansa vuoksi. Useampia eri puhallinsoittimia soittavat muusikot osaavat usein soittaa saksofonin ja huilun rinnalla klarinettia, koska nämä soittimet ovat sormituksellisesti verrattain lähellä toisiaan.
Jazzissa klarinetti oli suosittu New Orleans -kaudella ja swingissä, uudemmassa jazzissa sen taitajia on sen sijaan melko vähän. Monet multipuhaltajat soittavat kuitenkin klarinettia saksofonin ja huilun ohella, joten klarinettia voi kuulla myös viime aikoina tehdyiltä jazzlevyiltä. Varhaisen jazzin suuri klarinetisti oli Louis Armstrongin kanssa soittanut Johnny Dodds. Swing-kauden klarinetistitähtiä olivat esimerkiksi Benny Goodman ja Artie Shaw.