stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
A1 Australian Grand Prix 2007
Tulokset > Pitkä kilpailu

| Sija | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Nico Hülkenberg | Saksa | 46 | 1:08'35.139 | 10 |
| 2 |  Jonny Reid | Uusi-Seelanti | 46 | + 7.613 | 9 |
| 3 |  Ho-Pin Tung | Kiina | 46 | + 26.076 | 8 |
| 4 |  Jeroen Bleekemolen | Alankomaat | 46 | + 33.702 | 7 |
| 5 |  Tomáš Enge | Tšekki | 46 | + 38.277 | 6 |
| 6 |  Alex Yoong | Malesia | 46 | + 42.051 | 5 |
| 7 |  Sébastien Buemi | Sveitsi | 46 | + 43.651 | 4 |
| 8 |  Phil Giebler | Yhdysvallat | 46 | + 44.192 | 3 |
| 9 |  Loïc Duval | Ranska | 46 | + 46.237 | 2 |
| 10 |  Robbie Kerr | Britannia | 46 | + 50.101 | 1 |
| 11 |  Tuka Rocha | Brasilia | 46 | + 50.939 |  |
| 12 |  Enrico Toccacelo | Italia | 46 | + 54.269 |  |
| 13 |  Ananda Mikola | Indonesia | 46 | + 55.695 |  |
| 14 |  Karl Reindler | Australia | 46 | + 1:05.193 |  |
| 15 |  Salvador Durán | Meksiko | 45 | + 1 lap |  |
| 16 |  Parthiva Sureshwaren | Intia | 45 | + 1 lap |  |
| 17 |  Alexander Khateeb | Libanon | 41 | + 5 laps |  |
| 18 |  Richard Lyons | Irlanti | 22 | + 24 laps |  |
| 19 |  Nur Ali | Pakistan | 6 | + 40 laps |  |
| 20 |  Alan van der Merwe | Etelä-Afrikka | 4 | + 42 laps |  |
| 21 |  James Hinchcliffe | Kanada | 0 | + 46 laps |  |
| 22 |  Christian Murchison | Singapore | 0 | + 46 laps |  |
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:2006–07 A1 Grand Prix of Nations, Australia
Käännös suomeksi
Adriano Mandarino Hypólito

Adriano Mandarino Hypólito
Adriano Mandarino Hypólito (18. tammikuuta 1918 Aracajú – 10. elokuuta 1996) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin fransiskaanien papiksi 18. lokakuuta 1942 ja nimitettiin São Salvador da Bahian arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Diospolis in Thracian titulaaripiispaksi 22. marraskuuta 1962. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. helmikuuta 1963. Pääkonsekraattorina toimi Anselmo Pietrulla, jota avustivat Epaminondas José de Araújo ja Walfrido Teixeira Vieira.
Mandarino Hypólito sai 29. elokuuta 1966 nimityksen Nova Iguaçun piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 9. marraskuuta 1994. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
A1 Britannian Grand Prix 2007

|  A1 Britannian Grand Prix 2007 |
| --- | --- |
 11. osakilpailu 11 osakilpailusta kaudella 2006–2007. 

Päivämäärä:  29. huhtikuuta 2007
Rata:  Moottorirata   3,908 km
Sprintti kilpailu
Pituus:  15 kierrosta
Paalupaikka
Kuljettaja:   Robbie Kerr  (Britannia)
Aika:  2.28,899
Nopein kierros
Kuljettaja:   Robbie Kerr  (Britannia)
Aika:  1.14,923 (kierroksella 15)
Palkintokoroke
Ensimmäinen:   Robbie Kerr  (Britannia)
Toinen:   Nico Hülkenberg  (Saksa)
Kolmas:   Enrico Toccacelo  (Italia)
Pitkä kilpailu
Pituus:  50 kierrosta
Palkintokoroke
Ensimmäinen:   Nico Hülkenberg  (Saksa)
Toinen:   Robbie Kerr  (Britannia)
Kolmas:   Enrico Toccacelo  (Italia)
A1 Britannian Grand Prix 2007 oli A1 Grand Prix -kauden 2006–2007 11. ja viimeinen osakilpailu, joka ajettiin 29. huhtikuuta Brands Hatchin moottoriradalla Englannissa.
Tulokset > Sprintti kilpailu

| Sija | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Robbie Kerr | Britannia | 15 | 18'51.354 | 6 |
| 2 |  Nico Hülkenberg | Saksa | 15 | +8.331 | 5 |
| 3 |  Enrico Toccacelo | Italia | 15 | +13.523 | 4 |
| 4 |  Loïc Duval | Ranska | 15 | +17.112 | 3 |
| 5 |  Alex Yoong | Malesia | 15 | +21.735 | 2 |
| 6 |  Jeroen Bleekemolen | Alankomaat | 15 | +22.191 | 1 |
| 7 |  Narain Karthikeyan | Intia | 15 | +22.558 |  |
| 8 |  Richard Lyons | Irlanti | 15 | +29.185 |  |
| 9 |  Jonathan Summerton | Yhdysvallat | 15 | +29.558 |  |
| 10 |  Sean McIntosh | Kanada | 15 | +30.550 |  |
| 11 |  Álvaro Parente | Portugali | 15 | +30.725 |  |
| 12 |  Bruno Junqueira | Brasilia | 15 | +31.114 |  |
| 13 |  Jan Charouz | Tšekki | 15 | +36.602 |  |
| 14 |  Ian Dyk | Australia | 15 | +38.295 |  |
| 15 |  Adrian Zaugg | Etelä-Afrikka | 15 | +59.694 |  |
| 16 |  Matt Halliday | Uusi-Seelanti | 15 | +1:04.903 |  |
| 17 |  Moreno Soeprapto | Indonesia | 15 | +1:13.770 |  |
| 18 |  Juan Pablo García | Meksiko | 14 | +1 lap |  |
| 19 |  Allam Khodair | Libanon | 11 | +4 laps |  |
| 20 |  Sébastien Buemi | Sveitsi | 8 | +7 laps |  |
| 21 |  Nur Ali | Pakistan | 4 | +11 laps |  |
| 22 |  Cheng Congfu | Kiina | 2 | +13 laps |  |
Tulokset > Pitkä kilpailu

| Sija | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Nico Hülkenberg | Saksa | 50 | 1:11:01.907 | 10 |
| 2 |  Robbie Kerr | Britannia | 50 | +0.619 | 9 |
| 3 |  Enrico Toccacelo | Italia | 50 | +18.534 | 8 |
| 4 |  Narain Karthikeyan | Intia | 50 | +18.797 | 7 |
| 5 |  Jeroen Bleekemolen | Alankomaat | 50 | +26.269 | 6 |
| 6 |  Jonathan Summerton | Yhdysvallat | 50 | +28.216 | 5 |
| 7 |  Loïc Duval | Ranska | 50 | +35.248 | 4 |
| 8 |  Matt Halliday | Uusi-Seelanti | 50 | +35.485 | 3 |
| 9 |  Alex Yoong | Malesia | 50 | +37.513 | 2 |
| 10 |  Cheng Congfu | Kiina | 50 | +46.421 | 1 |
| 11 |  Álvaro Parente | Portugali | 50 | +50.850 |  |
| 12 |  Sean McIntosh | Kanada | 49 | +1 lap |  |
| 13 |  Allam Khodair | Libanon | 49 | +1 lap |  |
| 14 |  Juan Pablo García | Meksiko | 49 | +1 lap |  |
| 15 |  Jan Charouz | Tšekki | 49 | +1 laps |  |
| 16 |  Moreno Soeprapto | Indonesia | 49 | +1 laps |  |
| 17 |  Nur Ali | Pakistan | 48 | +2 laps |  |
| 18 |  Bruno Junqueira | Brasilia | 9 | +41 laps |  |
| 19 |  Ian Dyk | Australia | 0 | +50 laps |  |
| 20 |  Adrian Zaugg | Etelä-Afrikka | 0 | +50 laps |  |
| 21 |  Sébastien Buemi | Sveitsi | 50 | Disqualified |  |
| 22 |  Richard Lyons | Irlanti | 50 | Disqualified |  |
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:2006–07 A1 Grand Prix of Nations, Great Britain
Käännös suomeksi
AGM-142

| AGM-142 |
| --- | --- |
 AGM-142 -ohjus
AGM-142 "Popeye"/"Raptor" on kaukolaukaistava ilmasta maahan -ohjus, jonka ovat kehittäneet Lockheed Martin ja Rafael Advanced Defense Systems.
Ohjuksen kehittivät yhteistyössä israelilainen Rafael Advanced Defense Systems ja yhdysvaltalainen Lockheed Martin. Se on kehitetty täsmäpommituksiin suuria kohteita vastaan. Ohjuksen ajomoottorina on kiinteätä polttoainetta käyttävä raketti. Ohjus hakeutuu maaliinsa inertiaohjauksella. Tähtäys ja maaliin ohjaaminen voidaan suorittaa TV-kameran tai infrapunatähtäimen avulla ohjuksen tyypistä riippuen. Ohjuksen laukaistuaan lentokone voi tarvittaessa vetäytyä heti, sillä maaliin ohjauksen voi tehdä lentäjän puolesta joku muu erillisestä komentopaikasta. Taistelulatauksia on kahdenlaisia, 340 kg:n sirpalepommi ja 360 kg:n rakenteiden läpäisyyn tarkoitettu pommi eli niin kutsuttu bunker buster.
Palveluskäyttöön ohjus on tullut vuonna 1985.
Tekniset tiedot

Pituus: 4,82 m
Halkaisija: 533 mm
Paino: 1 360 kg
Kantama: 78 km
Käyttäjät

Israelin ilmavoimat
Etelä-Korean ilmavoimat
Australian kuninkaalliset ilmavoimat
Turkin ilmavoimat
Yhdysvaltain ilmavoimat
Dominica kesäolympialaisissa 2004

Dominica osallistui Ateenan olympialaisiin vuonna 2004 joukkueella, johon kuului kaksi yleisurheilijaa. Heistä Chris Lloyd toimi maan lipunkantajana avajaisissa. Maa ei ole vieläkään saavuttanut yhtään mitalia olympialaisissa.
Joukkue > Yleisurheilu

Dominicaa kisoissa edustivat alla olevan listan urheilijat. Kumpikaan heistä ei kuitenkaan päässyt jatkoon alkuerästään.
Chris Lloyd - Miesten 400 metrin juoksu
Marie-Lyne Joseph - Naisten 800 metrin juoksu
Adriano Tomasi Travaglia

Adriano Tomasi Travaglia
Adriano Tomasi Travaglia (s. 1. marraskuuta 1939 Gardolo di Mezzo-Meano) on Perussa toimiva italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin fransiskaanien papiksi 28. kesäkuuta 1964 ja nimitettiin Liman arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Obbin titulaaripiispaksi 16. helmikuuta 2002. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Juan Luis Cipriano Thorne, jota avustivat Rino Passigato ja Alcides Mendoza Castro.
Eretrian teatteri

| Eretrian teatteri |
| --- | --- |
 Eretrian teatteri.
Sijainti:  Erétria, Euboia, Keski-Kreikka, Kreikka
Koordinaatit:  38°23′55″N, 23°47′26″E
Rakennustyyppi:  kreikkalainen teatteri
Valmistumisvuosi:  400/300-luku eaa.
Tyylisuunta:  joonialainen / doorilainen.
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Eretrian teatteri oli antiikin aikainen kreikkalainen teatteri Eretrian kaupungissa Euboian saarella Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat nykyisen Erétrian kaupungin pohjoislaidalla.
Teatteri oli rakennettu kaupungin länsiosaan akropoliin eli linnavuoren lounaispuolelle, ei kuitenkaan sen rinteeseen vaan keinotekoiselle kukkulalle. Siinä on ollut kolme rakennusvaihetta. Ensimmäinen teatteri on rakennettu 400- tai 300-luvulla eaa. Teatteria muutettiin 300-luvun eaa. lopulla tai 200-luvun eaa. alkupuolella, ja se kunnostettiin sen jälkeen kun roomalaiset olivat tuhonneet kaupungin vuonna 198 eaa.
Teatteri oli normaali kreikkalainen puolikaarenmuotoinen teatterirakennus, jonka keskellä oli pyöreä orkhestra. Orkhestran halkaisija oli noin 20 metriä. Toisessa rakennusvaiheesa orkhestra sijoitettiin yli kolme metriä varhaisempaa alemmaksi ja kahdeksan metriä pohjoisemmaksi. Katsomossa oli tilaa noin 6 300 katsojalle. Portaat jakoivat katsomon 11 sektoriin. Orkhestran takana oli skene- eli näyttämörakennus, johon kuului proskenion. Proskenionin koristelu edusti toisessa vaiheessa joonialaista ja kolmannessa vaiheessa doorilaista tyyliä. Orkhestran keskelle johti skene-rakennuksesta maanalainen käytävä ktoonisten jumaluuksien ilmestymistä varten. Alkuvaiheessa teatterin rakennelmat olivat monin osin puiset, myöhemmin kivestä.
Teatterin lounaispuolella sijaitsivat Dionysokselle omistettu temppeli ja alttari, ja itäpuolella stadion sekä niin kutsuttu ylempi gymnasion.
Teatterin arkeologiset kaivaukset suoritti American School of Classical Studies at Athens eli Yhdysvaltain arkeologinen koulu vuosina 1891–1895. Myöhemmin raunioita on kunnostettu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eretrian teatteri Wikimedia Commonsissa
Adriano Foglia

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Adriano Foglia  |  Adriano Foglia  |  Adriano Foglia  |  |
Maa:  Italia
Miesten futsal
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Kiinan Taipei 2004 |  |  |
|  Pronssia | Brasilia 2008 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Italia 2003 |  |  |
|  Hopeaa | Portugali 2007 |  |  |
|  Pronssia | Tšekki 2005 |  |  |
Adriano Augusto Foglia (s. 25. huhtikuuta 1981 São Paulo, Brasilia) on brasilialaissyntyinen italialainen futsalpelaaja, joka edustaa Marca Futsalia.
Italian futsalmaajoukkueessakin pelannut Foglia on voittanut maajoukkueen kanssa yhden MM-hopean vuodelta 2004 ja yhden MM-pronssin vuodelta 2008. Hän on osallistunut kaksiin MM-kilpailuihin. Vuonna 2000 Italiaan muuttanut Foglia on pelannut myös neljissä EM-kilpailuissa, joista hänellä on yksi EM-kulta vuodelta 2003 sekä yksi EM-hopea ja -pronssi.
Foglia valittiin vuonna 2003 vuoden parhaaksi futsalpelaajaksi. Vuodesta 2011 hän on edustanut italialaista Marca Futsalia.
Käännös suomeksi
Abhasian vaakuna

Abhasian vaakuna
Abhasian vaakuna on Georgiasta irtautuneen, osittain tunnustetun Abhasian tasavallan tunnus. Siitä määrätään Abhasian perustuslain artiklassa 10. Se otettiin siten käyttöön 23. heinäkuuta 1992.
Vaakunan kilpi jakautuu pystysuunnassa valkoiseen ja vihreään kenttään. Vaakunassa on kolme kahdeksansakaraista, kullanväristä tähteä, yksi keskellä alhaalla ja kaksi ylhäällä (yksi molemmissa kentissä). Keskelle on kuvattu kultaisena Araš-hevosella ratsastava mies, joka ampuu nuolen tähtiä kohti. Tapahtuma perustuu abhaasien Narts-eepokseen. Vihreä väri symboloi nuoruutta ja elämää, valkoinen taas henkisyyttä. Tähdet edustavat aurinkoa sekä lännen ja idän kulttuurien rinnakkaiseloa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Abhasian vaakuna Wikimedia Commonsissa
Elmer Niklander

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Niklander Tukholman olympialaisissa vuonna 1912. |  Niklander Tukholman olympialaisissa vuonna 1912. |  Niklander Tukholman olympialaisissa vuonna 1912. |  |
Maa:   Suomi
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Antwerpen 1920 | kiekko |  |
|  Hopeaa | Tukholma 1912 | kiekkomolemmat kädet |  |
|  Hopeaa | Antwerpen 1920 | kuula |  |
|  Pronssia | Tukholma 1912 | kuulamolemmat kädet |  |
Elmer Konstantin Niklander (19. tammikuuta 1890 Hausjärvi – 12. marraskuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen kiekonheittäjä, kuulantyöntäjä, moninkertainen Suomen mestari, olympialaisten mitalisti ja kiekonheiton olympiavoittaja Antwerpenin olympialaisista 1920. Niklander tunnettiin lempinimellä ”Oitin kanuuna”.
Kirjallisuutta

Lilja, Hannu: Oitin kanuuna : Elmer Niklander, heittolajien kuningas oman aikansa heijastajana.  Tampere:  Mediapinta, 2008.  ISBN 978-952-235-015-2.
Aiheesta muualla

Veli-Matti Autio: / Niklander, Elmer (1890–1942) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  25.8.2000. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Miesten kiekonheiton olympiavoittajat
Miesten moukarinheiton Suomen mestarit
Aate Laukkanen

Aate Laukkanen (s.1952) on punkaharjulainen pontikkatehtailija.
Laukkanen valmistaa Piojärven kylässä salaisen reseptin mukaan käytettyä ja tiputettua Kiteen Kirkasta sekä Primalcon raaka-aineista valmistettavia Karjalan Kirkasta ja Lapin Lumoa. Kiteen Kirkas valmistetaan perinteisen tavan mukaan rukiista tislaamalla ilman sokeria. Hän on kohdannut myös vastoinkäymisiä, sillä erään kerran pontikkapannu räjähti varaventtiilin mentyä epäkuntoon ja Laukkanen sai vakavia palovammoja joka puolelle kehoaan.
Alko on keskittämässä tuotantoa suuremmille tuottajille ja Laukkasen yrityksen tilanne on hankaloitunut. Laukkanen pyrki vuosien ajan järjestämään etanolitehdasta Punkaharjun Väärämäkeen tai muualle Savonlinnan alueelle. Hanke kaatui kuitenkin ELY-keskuksen vastustukseen, myös Savonlinnan kaupunginjohtaja vastusti hanketta. Myöhemmin Laukkanen perusti Suomen Bioetanoli Oy nimisen yrityksen, joka tulee olemaan bioetanolitehdas Kouvolan entisen Myllykosken paperitehtaan tiloissa. Tehtaan toiminnan on määrä käynnistyä vuonna 2017.
Tammikuussa 2015 Laukkanen kertoi etsivänsä pontikkatehtaalleen jatkajaa eläkkeelle jäämisen vuoksi, mutta jatkavansa työtä Suomen Bioetanoli Oy:n parissa.
Aate Olkkonen

Adolf (Aate) Olkkonen (18. kesäkuuta 1877 Haapajärvi – 29. huhtikuuta 1949 Haapajärvi) oli suomalainen kunnankirjuri ja kunnallisneuvos joka toimi Suomalaisen puolueen kansanedustajana ensimmäisessä eduskunnassa.
Olkkosen vanhemmat olivat talollinen Thomas Olkkonen ja Kaisa Lisa Alaparkkila. Hän oli Haapajärven kunnankirjuri ja kirjanpitäjä 1901–1905, Haapajärven lainajyvästön hoitaja yli 30 vuoden ajan vuodesta 1903 alkaen, Haapajärven kirkonisäntä 1909–1913, Haapajärven kunnan rahastonhoitaja 1911–1917 ja 1923–1926, uudelleen Haapajärven kunnankirjuri 1916–1947 sekä Haapajärven aluekassanhoitaja vuodesta 1926. Olkkosella oli myös oma Huhtala-niminen palstatila Siiponkosken kylässä.
Olkkonen oli suomalaisen puolueen kansanedustajana 1907–1908 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän toimi myös Haapajärven kuntakokouksen puheenjohtajana 1908–1910 ja kunnallislautakunnan puheenjohtajana vuodesta 1911. Olkkonen sai kunnallisneuvoksen arvon 1937.
Aate Olkkonen oli naimisissa 1899–1943 Lyydia Junttilan (k. 1943) kanssa.
Eriksdalsbadet

Eriksdalsbadet
Eriksdalsbadet on kunnallinen uinti- ja urheilukeskus Tukholmassa Södermalmin eteläosassa, Årstavikenin rannalla. Sinne on sijoitettu Tukholman suurin sisäuimala. Vuoden 1962 uinnin Euroopan-mestaruuskilpailuja varten rakennetut ulkoaltaat ovat nykyisin kesäaikana maauimala-käytössä.
Nykyinen uimahalli rakennettiin 1997–2001, kun Tukholman kaupunki tavoitteli vuoden 2004 kesäolympialaisia. Eriksdalsbadetin alueella sijaitsi aiemmin 1800-luvulla rakennettu Tukholman ensimmäinen vedenpuhdistuslaitos.
Aapo Repo

| Aapo Repo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. marraskuuta 1977 (ikä 46) Imatra
Taiteilija
Ala:  nukketeatteri
Palkinnot
 Lastenkulttuurin valtionpalkinto (2018) 
Aapo Repo (s. 15. marraskuuta 1977 Imatra) on suomalainen nukketeatteritaiteilija, joka johtaa yhden miehen teatteri Reaktoria, jonka hän perusti vuonna 2007. Hänet palkittiin vuonna 2018 Lastenkulttuurin valtionpalkinnolla.
Ura

Repo aloitti harrastajateatteritoiminnan vuonna 1994. Teatteri Imatrassa hän esiintyi vuosina 2000–2003 ja Mustan ja valkoisen teatterissa 2002–2005. Repo perusti vuonna 2007 yhden miehen nukketeatteri Reaktorin.
Revon ura kansainvälistyi vuonna 2014, kun hän liittyi tanskalais-irlantilaiseen Teater Refleksion -ryhmään, joka on kiertänyt esiintymässä ympäri maailmaa. Suomessa Repo on edistänyt nukketeatteritoimintaa alan kansainvälisen järjestön UNIMAn Suomen yhdistyksessä. Hän oli siellä ensin hallituksen jäsenä, ja vuodesta 2015 hän on toiminut yhdistyksen puheenjohtajana.
Repo on toiminut urallaan myös Etelä-Savon lastenkulttuurin läänintaiteilijana ja mikkeliläisen Satujen sateenvarjo -nukketeatterifestivaalin taiteellisena johtajana.
Tyyli ja tunnustukset

Repo johtaa yhden miehen teatteri Reaktoria. Hän ideoi, käsikirjoittaa, ohjaa, lavastaa ja näyttelee esityksissään. Hän valmistaa myös bunraku-nukkeja. Repo palkittiin vuonna 2018 lastenkulttuurin valtionpalkinnolla. Sitä perusteltiin Revon tavalla luoda paperista turvallisia leikkimaailmoja, jotka ovat turvallisia vauvoja myöten.
Aiheesta muualla

Nukketeatteri Reaktor
Drangey

Drangey
Drangeyn saari
| --- | --- |
Sijainti:  Atlantti, Skagafjörður Skagafjarðarsýsla Norðurland vestra  Islanti
Vesialue:  Skagafjörður
Korkein kohta:  180  m 
Pinta-ala:  0,2 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  asumaton
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Drangey on Pohjois-Islannissa, keskellä Skagafjörðurin vuonoa sijaitseva pieni saari. Saari on jäänne muinaisesta tulivuoresta ja sen jyrkät kallioiset rannat kohoavat 168 metrin korkeuteen. Saarella pesii noin 200 000 lintua.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Drangey Wikimedia Commonsissa
Islannin saaret
Drangey
Eldey
Flatey (Breiðafjörður)
Flatey (Skjálfandi)
Geirfuglasker
Grímsey
Hrísey
Islanti (pääsaari)
Kolbeinsey
Lundey
Papey
Vestmannasaaret
Heimaey
Hellisey
Surtsey
Viðey
Erikoistuminen

Erikoistuminen tarkoittaa keskittymistä suppeammalle alalle ja suppeampaan osaamiseen. Se onnistuu työnjaolla, yhteistyöllä ja verkottumisella.[lähde? ]
Erikoistuminen saattaa tehdä työnteosta tehokkaampaa: Adam Smith havaitsi vuonna 1776 julkaisemassa kirjassaanlähde tarkemmin?, että kymmenen naulantekijää pystyy tekemään paljon enemmän nauloja jakamalla prosessin kymmeneen osavaiheeseen, joista kuhunkin jokainen naulantekijä erikoistuu, kuin tekemällä jokaisen naulan alusta loppuun itse. Tehokkuus onkin seurausta erikoistuneista koneista, välineistä ja työkaluista sekä automaatiotason saavuttamisesta prosessin osassa. Erikoistunut osa ei myöskään tarvitse kaikkia samoja elementtejä, erikoistumaton järjestelmä tarvitsee. Liukuhihna on esimerkki pitkälle erikoistuneesta toiminnasta.[lähde? ]
Toisaalta erikoistumisen seurauksena erikoistuneen järjestelmän eri osat joutuvat kommunikoimaan keskenään enemmän. Erikoistuneet osat tulevat myös riippuvaisiksi kokonaisuudestaselvennä.[lähde? ]
Elina Grundström

Grundström huhtikuussa 2020
Elina Johanna Grundström (s. 30. toukokuuta 1963 Tampere) on toimittaja ja tietokirjailija. Grundström oli Vihreä Lanka -lehden päätoimittajana 2006–2010. Hän toimi journalistiikan vierailijaprofessorina Tampereen yliopistossa 2013–2014. Grundström aloitti Julkisen sanan neuvoston ensimmäisenä kokopäivätoimisena puheenjohtajana vuoden 2016 alussa, eikä hän hae vuoden 2020 alusta alkavalle kaudelle. Hänen johtamistapansa ja alaistensa kohtelu herätti arvostelua vuonna 2016, ja ongelmat saivat laajaa julkisuutta elokuussa 2018 Suomen Kuvalehden jutun jälkeen.
Grundström on saanut tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon kaksi kertaa: vuonna 1995 Hiidenkivi-lehden perustamisesta toimituksen jäsenenä ja vuonna 2005 "monipuolisesta journalistisesta toiminnasta globaalien yhteiskunnallisten kysymysten käsittelyssä".
Grundström on kirjoittanut teoksen Alkuperämaa tuntematon, josta hän sai vuonna 2002 Tutkivan journalismin yhdistyksen Lumilapio-palkinnon valokuvaaja Yrjö Tuunasen kanssa. Hän on toimittanut myös Sitran Intia-ohjelman taustaselvityksen Globalisaation portinvartijat (2004) sekä Vesa-Matti Lahden kanssa raportin Intia-ilmiö ja Suomi (2005). Grundströmin uusin teos on Musta orkidea - Tositarina kukkasista jotka menettivät tuoksunsa (2013).
Elokuussa 2010 Grundström aloitti Helsingin Sanomien kolumnistina.
Grundströmin puoliso on sosiaali- ja kulttuuriantropologian professori Timo Kaartinen. Heillä on kaksi aikuista lasta.
Koulutus

Grundström valmistui valtiotieteen maisteriksi Helsingin yliopistossa pääaineenaan sosiologia vuonna 1993; pro gradu -tutkielma käsitteli Kalkutan teini-ikäisiä tyttöjä ja ohjasi Grundströmiä urallaan toteuttamaan Aasiaa koskevia hankkeita.
Teokset

Elina Grundström; valokuvat: Yrjö Tuunanen: Alkuperämaa tuntematon: kertomus Kiinan keisarista ja kenkätehtaan tytöistä.  Helsinki:  Tammi, 2002.  ISBN 951-31-2529-7.
Elina Grundström; valokuvat: Yrjö Tuunanen: Globalisaation portinvartijat.  Helsinki:  Edita, 2004.  ISBN 951-37-4178-8.
Elina Grundström ja Vesa-Matti Lahti: Intia-ilmiö ja Suomi: Sitran Intia-ohjelman taustaselvitys.  Helsinki:  Sitra, 2005.  ISBN 951-37-4478-7.  Intia-ilmiö ja Suomi (PDF). (Arkistoitu – Internet Archive)
Elina Grundström; valokuvat: Susa Junnola: Kiven ja raudan Intia.  Helsinki:  Sitra, 2006.  ISBN 951-37-4826-X.
Elina Grundström: Musta orkidea. Tositarina kukkasista jotka menettivät tuoksunsa.  Helsinki:  Kustannusosakeyhtiö Nemo, 2013.  ISBN 978-952-240-215-8.
Elina Grundström: Malminetsijät : kertomus kahdesta työttömästä geologista, jotka iskivät kultasuoneen.  Helsinki:  S&S, 2016.  ISBN 978-951-52-3974-7.
Elina Grundström: Ukrainan musta multa : tositarina viljelysmaasta, jonka piti ruokkia maailma.  Helsinki:  WSOY, 2023.  ISBN 978-951-0-49177-5.
Työhistoria

Ylioppilaslehden toimittaja 1989–1990 ja päätoimittaja 1990–1992
Hiidenkivi-lehden toimitussihteeri 1993–1999
aikakauslehtialan opettaja
Markkinointi & Mainonta -lehden toimittaja ja tuottaja 1999–2001
Kotilieden toimittaja 2002, 2003
Me Naisten toimituspäällikkö 2003–2004
Ulkopolitiikka lehdessä 2005–
Vihreän Langan päätoimittaja 2006–2010
vapaa toimittaja ja tietokirjailija 2010–2013
Tampereen yliopiston journalistiikan vierailijaprofessori 2013–2014
Tunnustukset

Tutkivan journalismin yhdistyksen Lumilapio-palkinto 2003
Valtion tiedonjulkistamispalkinto 1995 Hiidenkivi-lehden perustamisesta
Valtion tiedonjulkistamispalkinto 2005 "monipuolisesta journalistisesta toiminnasta globaalien yhteiskunnallisten kysymysten käsittelyssä"
Naistoimittajat ry:n Vuoden kellokas 2002