stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
José Mourinho
Päävalmentajaura > Fenerbahçe

Kesäkuussa 2024 Turkin Superliigassa pelaava Fenerbahçe ilmoitti palkanneensa Mourinhon uudeksi päävalmentajakseen. Mediatietojen mukaan Mourinhon sopimus istanbulilaisseurassa on kaksivuotinen.
Taktiikka

Mourinho on yleensä suosinut puolustusvoittoista ja vastahyökkäyksiin perustuvaa pelitapaa. Portossa hän käytti joustavaa pelitaktiikkaa, jossa ylhäältä prässäävä 4-3-3-ryhmitys saattoi vaihtua puolustavaan 4-4-2-taktiikkaan ja takaisin. Myös Chelsean taktiikka Mourinhon aikana perustui täysin puolustukseen. Interissäkin Mourinho käytti puolustavaa taktiikkaa, mutta Real Madridissa hän joutui perustamaan joukkueensa pelin pallonhallintaan. Real pelasi yleensä kuitenkin melko puolustusvoittoisesti mutta hyökkäävämmin ja nopeammin heikompia joukkueita vastaan. Real käytti Mourinhon aikana korkeaa prässiä, jonka hän loi ajoittain kolmen keskikenttäpelaajan avulla. Mestareiden liigassa Mourinho panosti jälleen enemmän vastahyökkäyksiin.
Kiistanalaiset puheet

Mourinho on arvostellut ottelutuomareita jo valmentajauransa alusta lähtien. Tuomareiden haukkuminen ja solvaaminen on aiheuttanut skandaaleja ja tuonut Mourinholle useita sakkoja ja toimitsijakieltoja. Hän on puhunut karkeaan tyyliin usein myös valmentajakollegoistaan, kuten Rafael Benítezistä. Arsène Wengeriä hän piikitteli niin kauan, että hillittynä tunnettu Wenger tuohtui. Epäkohteliaan käytöksensä ja provosointinsa vuoksi Mourinhoa on esimerkiksi Saksassa kutsuttu "tuhopolttajaksi", ja hänen käytöstään on arvostellut epäherrasmiesmäiseksi muun muassa Franz Beckenbauer. Myös lehdistötilaisuuksissaan Mourinho on usein puhunut hyökkäävään tyyliin. Hän on itse kutsunut puhetapaansa ja toimintaansa psykologiseksi peliksi.
Saavutukset > Mestaruudet päävalmentajana

Porto :
Portugalin pääsarjamestaruus (2): 2002–2003, 2003–2004
Portugalin cup (1): 2002–2003
UEFA Cup (1): 2002–2003
Mestarien liiga (1): 2003–2004
Portugalin supercup (1): 2003
Chelsea :
Englannin pääsarjamestaruus (3): 2004–2005, 2005–2006, 2014–2015
FA Cup (1): 2006–2007
Englannin liigacup (3): 2004–2005, 2006–2007, 2014–2015
FA Community Shield (1): 2005
Internazionale :
Italian pääsarjamestaruus (2): 2008–2009, 2009–2010
Italian cup (1): 2009–2010
Mestarien liiga (1): 2009–2010
Italian supercup (1): 2008
Real Madrid
Espanjan pääsarjamestaruus (1): 2011–2012
Espanjan cup (1): 2010–2011
Espanjan supercup (1): 2012
Manchester United
FA Community Shield (1): 2016
Englannin liigacup (1): 2016–2017
Eurooppa-liiga (1): 2016–2017
AS Roma
Konferenssiliiga (1) 2021–2022
Saavutukset > Henkilökohtaiset tunnustukset

Portugalin liigan vuoden valmentaja (2): 2003, 2004
Valioliigan vuoden valmentaja (3): 2005, 2006, 2015
Oscar del Calcio (2): 2009, 2010
Serie A:n paras valmentaja (Panchina Albo d'Oro): 2010
IFFHS:n vuoden seurajoukkuevalmentaja (3): 2004, 2005, 2010
UEFAn vuoden valmentaja (4): 2003, 2004, 2005, 2010
BBC Sportin vuoden valmentaja: 2004
La Gazzetta dello Sportin vuoden mies: 2010
Onze d'Or vuoden valmentaja: 2005
FIFAn vuoden valmentaja: 2010
World Soccerin vuoden valmentaja (3): 2004, 2005, 2010
Miguel Muñoz -palkinto (2): 2011, 2012
Saavutukset > Tappiottomien kotiotteluiden ennätysputki

Mourinhon valmentamat joukkueet eivät kärsineet kotitappioita ennätyksellisesti yli yhdeksään vuoteen 23. helmikuuta 2002 ja 2. huhtikuuta 2011 välisenä aikana. Tappiottomien kotiotteluiden putki oli 150 ottelua, joka koostui 38 (V36–T2) ottelusta Portossa, 60 (V46–T14) ottelusta Chelseassa, 38 (V29–T9) ottelusta Internazionalessa ja 14 (V14–T0) ottelusta Real Madridissa. Sarja katkesi 2. huhtikuuta 2011, kun Sporting Gijón yllätti Mourinhon valmentaman Real Madridin 0–1. Edellisen kerran Mourinhon joukkue oli hävinnyt kotonaan 23. helmikuuta 2002, kun hänen valmentamansa Porto hävisi Beira-Marille 2–3.
Marko Soukka

Marko Soukka lavalla
Marko Kristian Soukka (s. 8. helmikuuta 1977 Helsinki) on suomalainen muusikko. Hän on Kemopetrol-yhtyeen kitaristi ja Kalle Koiviston ohella sen toinen perustajajäsen. Soukka on soittanut kitaraa myös yhtyeessä Scarlet Youth ja Make-Out Motel.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz
Turkkilaiset

| Turkkilaiset> Türkler |
| --- | --- |

Väkiluku:  85-90 miljoonaa
Asuinalueet:   Turkki 65 485 000–70 000 000  Saksa 3 500 000–7 000 000  Irak 50 000–3 000 000   Syyria 750 000–1 500 000  Bulgaria 588 318  Ranska 500 000–600 000  Yhdysvallat 190 000–500 000  Alankomaat 400 000–500 000  Pohjois-Kypros 300 000–500 000  Itävalta 300 000–350 000  Pohjois-Makedonia 77 959–200 000  Australia 60 000–150 000  Kreikka 80 000–150 000  Venäjä 120 000–150 000  Ruotsi 100 000–150 000  Egypti 70 000–100 000  Romania 55 000–80 000  Libanon 50 000–80 000
Kielet:  turkki
Uskonnot:  suurin osa islam
Anatolian turkkilaiset eli turkkilaiset (turk. Anadolu Türkleri / Türkler - myös Türk halkı; Turkin kansa) on isoin turkkilainen kansa, joka puhuu erinäisiä Turkin kielen murteita ja on enemmistönä Turkissa ja Pohjois-Kyproksen turkkilaisessa tasavallassa. Turkissa asui vuonna 2011 noin 60–65 miljoonaa etnistä turkkilaista. Suurin osa heistä on sunnalaisia muslimeja, joskin paljolti maallistuneita.
Genetiikka > Autosomaalinen DNA

Turkkilaiset näyttävät polveutuvan suurelta osin Anatolian historiallisesta väestöstä ja osittain myös turkinsukuisista valloittajista. Heillä esiintyy hieman keski- tai itäaasialaista sekoitusta, jonka ilmaantumishetki voidaan ajoittaa 1000-luvun alkupuoliskolle eli samalle ajalle, jolloin turkinsukuinen väestö saapui Anatoliaan. Vuoden 2021 tutkimuksen mukaan tämän aineksen osuuden heidän geenisekoituksestaan voidaan arvioida olevan keskimäärin noin 10%, kun taas vuoden 2014 tutkimuksessa sen mallinnettiin olevan 21,7%. Osuus vaihtelee alueittain: korkein se on länsi- ja eteläturkkilaisilla, matalin Balkanin ja Itä-Turkin turkkilaisilla. Myös muuta alueellista vaihtelua on havaittavissa: Balkanin ja Länsi-Turkin turkkilaisilla on enemmän balkanilaista ja muuta eurooppalaista perimää kuin itäturkkilaisilla, joilla puolestaan on enemmän kaukasialaista ja lähi-itäläistä perimää kuin länsiturkkilaisilla. Turkkilaiset sijoittuvat Etelä-Euroopan, Lähi-idän ja Kaukasian väestöjen läheisyyteen, mutta ovat niistä myös erotettavissa. He vetäytyvät hieman keskiaasialaisten suuntaan.
Genetiikka > Uniparentaaliset haploryhmät

Turkkilaisten yleisimpiä isälinjoja ovat J2a, R1b ja R1a, ja yleisimpiä äitilinjoja ovat H, U ja T. Turkkilaisilla on myös keskiaasialaisia haploryhmiä, mutta niiden määrästä on esitetty vaihtelevia arvioita. Vuoden 1999 tutkimuksessa niiden osuuden turkkilaisten isä- ja äitilinjoissa arvioitiin olevan 10 prosenttia, kun taas kaksi vuotta myöhemmin julkaistussa tutkimuksessa esitettiin arvio 30 prosentin osuudesta. Vuoden 2021 tutkimuksen mukaan turkkilaisten isälinjoista 8–15 prosenttia ja äitilinjoista noin kahdeksan prosenttia on keskiaasialaista alkuperää.
Tunnettuja turkkilaisia

Kemal Atatürk - Turkin tasavallan perustaja ja ensimmäinen presidentti
Latife Hanım - Atatürkin vaimo, naisten oikeuksien edistäjä
Recep Tayyip Erdoğan - poliitikko, Turkin presidentti vuodesta 2014
Fethullah Gülen - uskonoppinut, filosofi, kirjailija, yhteiskunnallinen vaikuttaja
Zeki Müren - laulaja
Namık Kemal - poliitikko
Ali Babacan - poliitikko, ekonomisti
Nihal Atsız - kirjailija, ultranationalisti
İbrahim Şinasi - intellektuelli, näytelmäkirjailija, toimittaja
Nuri Bilge Ceylan - elokuvaohjaaja
Erkan Can - näyttelijä
Lale Oraloğlu - näyttelijä, ohjaaja
Orhan Pamuk - kirjailija, toimittaja
Aziz Sancar - biologi
Hüseyin Avni Lifij - maalaaja
Faik Ali Ozansoy - poliitikko, runoilija, opettaja
Mimar Kemaleddin - arkkitehti
İştirakçi Hilmi - poliitikko
Mustafa Suphi - vallankumouksellinen, kommunisti
Ethem Nejat - poliitikko, kouluttaja
Halid Ziya Uşaklıgil - kirjailija, runoilija
Rıza Tevfik Bölükbaşı - filosofi, runoilija, poliitikko
Feriha Tevfik - missi, näyttelijä
Fatma Aliye Topuz - kirjailija, aktivisti
Keriman Halis Ece - malli, missi, pianisti
Zeki Rıza Sporel - jalkapalloilija
Cahide Sonku - näyttelijä, malli, kirjailija
Süleyman Seyyid - maalaaja, taideopettaja
Abdülhak Hâmid Tarhan - kirjailija
Besim Ömer Akalın - poliitikko, lääkäri
Orhan Veli Kanık - runoilija, kääntäjä
Abidin Dino - taiteilija, maalaaja
Ahmet Ziya Akbulut - maalaaja
Nazmi Ziya Güran - maalaaja, opettaja
Tanburi Büyük Osman Bey - säveltäjä
Vecihi Hürkuş - ilmailuinsinööri, ilmailun edelläkävijä
Bedriye Tahir - ensimmäinen naislentäjä
Halide Edib Adıvar - kirjailija, feministi
Mehmet Emin Yurdakul - kirjailija, runoilija, poliitikko
Tevfik Fikret - kouluttaja, runoilija
Nâzım Hikmet - runoilija, kommunisti
Hulusi Behçet - dermatologi, tiedemies
Nuri Demirağ - poliitikko, pohatta
Fahrelnissa Zeid - taiteilija
Leyla Gencer - oopperalaulaja
Ahmet Ertegün - levy-yhtiön Atlantic Records perustaja
Metin Oktay - jalkapalloilija
Fikri Alican - tiedemies, fyysikko
Feza Gürsey - matemaatikko, fyysikko
Ismail Akbay - tiedemies
Oktay Sinanoğlu - fysikaalinen kemisti, molekyylibiologi
Gazi Yaşargil - lääketiteilijä, neurokirurgi
Behram Kurşunoğlu - fyysikko
Dr. Oz - tv-juontaja
Tansu Çiller - poliitikko, taloustieteilijä
Cahit Arf - matemaatikko
Muhtar Kent - yritysjohtaja
Efe Aydan - koripalloilija
Neslihan Demir - lentopalloilija
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Turkkilaiset Wikimedia Commonsissa
Dan Hylander

| Dan Hylander |
| --- | --- |
 Hylander vuonna 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. kesäkuuta 1954 (ikä 70) Malmö, Ruotsi
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Tyylilajit:  popmusiikki 
Soittimet:  kitara
Yhtyeet:  Raj Montana Band Kosmonaut
Palkinnot
 Rockbjörnen Vuoden miesartisti 1984 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Dan Owe Michael Hylander (s. 21. kesäkuuta 1954 Malmö) on ruotsalainen laulaja-lauluntekijä ja kitaristi. Hän oli Raj Montana Bandin jäsen vuosina 1978–1985. Vuonna 1986 hän perusti Kosmonaut-nimisen yhtyeen. Raj Montana Band on sittemmin tehnyt paluun kahdesti ja julkaissut myös uutta musiikkia. Lisäksi Hylander on julkaissut sooloalbumeita ja kirjoittanut sekä tuottanut musiikkia muille artisteille.
Vuonna 1984 Hylander palkittiin vuoden parhaan miesartistin Rockbjörnen-palkinnolla. Vuosina 2007–2016 hän asui perheensä kanssa Boliviassa.
Albumeita > Raj Montana Band

Döende oskuld (1980)
September (1981)
Bella notte (1982)
...om änglar o sjakaler (1984)
Indigo (2019)
Albumeita > Kosmonaut

Kung av onsdag (1986)
Café Sorgenfri (1988)
Albumeita > Dan Hylander

Kejsaren är naken (1992)
Den försenade mannen (2011)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dan Hylander Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz 
Raj Montana Band vuonna 2019.
Lucinda Williams

| Lucinda Williams |
| --- | --- |
 Lucinda Williams
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. tammikuuta 1953 (ikä 72) Lake Charles, Louisiana, Yhdysvallat
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Tyylilajit:  country, rock, cajun, folk
Soittimet:  kitara
Levy-yhtiöt:  Smithsonian Folkways, Rough Trade Records, Mercury Records ja Lost Highway 
Palkinnot
 Grammy-palkintoja 
Aiheesta muualla
www.lucindawilliams.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Lucinda Williams (s. 26. tammikuuta 1953 Lake Charles, Louisiana, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rock-, folk- ja country-laulaja ja -lauluntekijä. Hän on voittanut Grammyn kolmesti, ja Time nimesi hänet vuonna 2002 Amerikan parhaaksi lauluntekijäksi.
Williams on esiintynyt omien albumiensa lisäksi vierailevana artistina Flogging Mollyn, Elvis Costellon, Michael Monroen ja Steve Earlen levyillä.
Elämä > Varhaiset vuodet

Lucinda Williams syntyi 26. tammikuuta 1953 Lake Charlesissa Louisianassa. Hänen isänsä Miller Williams oli kirjallisuuden professori ja arvostettu runoilija, joka siirsi tyttärelleen paitsi rakkauden kieleen myös Delta-bluesiin ja Hank Williamsiin. Perhe muutti usein, kun Miller otti vastaan opetustehtäviä eri puolilla Louisianaa, Mississippissä, Georgiassa, Arkansasissa sekä jopa Mexico Cityssä ja Santiagossa Chilessä. Samaan aikaan Lucinda löysi folk-musiikin (erityisesti Joan Baezin) äitinsä kautta ja sai kipinän laulamiseen ja laulujen kirjoittamiseen kuultuaan Bob Dylanin Highway 61 Revisited -albumin.
Kasvettuaan akateemisessa ympäristössä hän altistui myös 60-luvun rockille ja haastavammille laulaja-lauluntekijöille, kuten Leonard Cohenille ja Joni Mitchellille. Hän alkoi esittää folk-kappaleita julkisesti New Orleansissa sekä perheen asuessa Mexico Cityssä. Vuonna 1969 hänet erotettiin lukiosta, koska hän kieltäytyi lausumasta uskollisuudenvalaa. 16-vuotiaana hän löysi etelävaltioiden kirjailijan Flannery O’Connorin teokset, joita hän pitää yhtenä suurimmista vaikutteistaan laulunkirjoituksessaan. Seuraavat vuodet hän opiskeli isänsä laatiman kirjallisuuslistan mukaan ennen kuin lähti kotoaan.
Elämä > Ensimmäiset albumit

Vuonna 1974 hän muutti Austiniin Texasiin ja liittyi kaupungin kukoistavaan roots-musiikkipiiriin. Uran alkuvaiheessa kriitikot vertasivat Lucinda Williamsia usein Bob Dylaniin ja Townes Van Zandtiin. Hän vietti aikaa sekä Austinissa että Houstonissa ennen kuin muutti New Yorkiin. Siellä hän alkoi herättää suurten levy-yhtiöiden kiinnostusta. CBS  päätyi lopulta hylkäämään hänet, koska yhtiön rock- ja country-osastot eivät osanneet markkinoida häntä. Hän ammensi vaikutteita bluesista, folkista, countrysta ja rockista ilman, että sitoutui täysin mihinkään niistä. Demokasetti johti kuitenkin levytysmahdollisuuteen Smithsonian Folkways -yhtiön kanssa, ja vuonna 1978 hän matkusti Jacksoniin Mississippiin, äänittämään ensimmäisen albuminsa. Vuonna 1979 julkaistu Ramblin’ on My Mind (myöhemmin pelkästään Ramblin’) sisälsi cover-versioita perinteisistä blues-, country-, folk- ja cajun-kappaleista.
Vuonna 1980 julkaistu Happy Woman Blues oli hänen ensimmäinen kokonaan omista kappaleistaan koostuva albuminsa. Se oli tärkeä askel eteenpäin, vaikka albumi oli vielä selvästi vanhojen perinteiden ohjaama verrattuna hänen myöhempään genrejä yhdistelevään tyyliinsä. Hänen lahjakkuutensa lauluntekijänä kuitenkin paistoi jo läpi. Vuosina 1980–1988 hän teki erilaisia satunnaisia töitä ja muutti 1980-luvun puolivälissä Los Angelesiin, missä hän otti laulutunteja.
Williams löysi yllättävän yhteistyökumppanin brittiläisestä indie-levy-yhtiöstä Rough Tradesta, joka tunnettiin lähinnä post-punk-tuotannostaan. Yhtiö julkaisi hänen albuminsa Lucinda Williams vuonna 1988. Albumi sai kriitikoilta loistavan vastaanoton, vaikka se ei vielä lyönyt itseään läpi valtavirrassa. Monet hänen kappaleistaan käsittelivät hänen ensimmäisen avioliiton ongelmia. Williams ajautui ristiriitoihin myös levy-yhtiöiden ja tuottajien kanssa tehdessään neljättä albumiaan, vuoden 1992 Sweet Old World -levyä. Hän oli pettynyt levyn soundeihin. Williams levytti Sweet Old World -albumin kappaleet uudestaan vuonna 2017.
Elämä > Läpimurto

Hänen päättäväisyytensä tehdä levy omalla tavallaan johti siihen, että Car Wheels on a Gravel Road ilmestyi vasta vuonna 1998. Levy merkitsi käännekohtaa Williamsin uralla. Albumin juureva soundi, joka yhdisti countrya, bluesia ja rockia, sai ylistystä kritiikoilta ja toi hänelle ensimmäisen kultalevyn. Se voitti myös Grammy-palkinnon parhaana folk-albumina, vaikka levy oli hänen vähiten folk-henkinen julkaisunsa. Albumin kaupallinen menestys kuitenkin varmisti, että hän pystyi jatkossa luomaan musiikkia omilla ehdoillaan.
Vuosituhannen vaihteessa Williams sai lisää tunnustusta lauluntekijänä ja esiintyjänä. Hänen kappaleitaan alkoivat esittää muutkin artistit, muun muassa Emmylou Harris, Tom Petty ja Mary Chapin Carpenter. Laulaja Patty Loveless nousi country-listoilla kymmenen parhaan joukkoon Williamsin säveltämällä kappaleella ”The Night’s Too Long” ja Mary-Chapin Carpenter voitti Grammyn cover-versiollaan kappaleesta ”Passionate Kisses”. Vuoden 2001 Essence oli introspektiivinen ja minimalistisempi albumi, jota seurasi World Without Tears (2003). Se nousi hänen uransa korkeimmalle listasijoitukselle. Niitä seurasi West-albumi vuonna 2007 ja rock-albumi Little Honey (2008).
Vuonna 2011 Lucinda Williams lauloi suomalaisen Michael Monroen albumilla Sensory Overdrive kappaleessa ”Gone Baby Gone”.
Vuoden 2014 Down Where the Spirit Meets the Bone vahvisti hänen riippumattomuuttaan entisestään, kun hän perusti oman levy-yhtiönsä Highway 20 Recordsin. Sitä seurasi vuonna 2016 The Ghosts of Highway 20.
Williamsin ura jatkui vahvana myös 2020-luvulla, vaikka hän kärsi aivohalvauksen vuonna 2020. Hänen albuminsa Good Souls Better Angels julkaistaisiin 23. huhtikuuta 2020. Albumin ensimmäinen single oli protestilaulu ”Man Without a Soul”, joka viittasi vahvasti tuolloin presidenttinä toimineeseen Donald Trumpiin. Lucinda Williams on kritisoinut voimakkaasti Trumpin politiikkaa mediassa.
Elämä > Cover-albumien sarja

Seuraavana vuonna Williams käynnisti cover-albumien sarjan nimeltä Lu’s Jukebox.  Hän äänitti cover-versioita eri teemoihin perustuvista seteistä ja levyjen tuotot menivät itsenäisten musiikki klubien tukemiseen. Cover-levyjen ensimmäinen osa sisälsi Tom Petty -covereita. Runnin' Down a Dream: A Tribute to Tom Petty julkaistiin huhtikuussa 2021. Toinen osa, Lu’s Jukebox, Vol. 2: Southern Soul: From Memphis to Muscle Shoals, ilmestyi heinäkuussa 2021, ja se keskittyi pääasiassa klassisiin soul- ja R&B-kappaleisiin, vaikka Williams sisällytti mukaan myös kantrilaulaja Bobbie Gentryn kappaleen ”Ode to Billy Joe”.
Kolmas osa sisälsi Bob Dylan -covereita, ja se julkaistiin lokakuussa 2021. Se kantoi itseoikeutetusti nimeä Lu’s Jukebox, Vol. 3: Bob’s Back Pages – A Night of Bob Dylan Songs. Williams syventyi country-vaikutteisiinsa Lu’s Jukebox, Vol. 4: Funny How Time Slips Away – A Night of '60s Country -albumilla, joka ilmestyi lokakuussa 2021. Marraskuussa 2021 julkaistiin Lu’s Jukebox, Vol. 5: Have Yourself a Rockin’ Little Christmas with Lucinda Williams, jolla hän lauloi joululauluja. Sitä seurasi vielä Rolling Stones -covereita sisältänyt You Are Cordially invited, Tribute to the Rolling Stones.(2021)
Elämä > Omaelämäkerta

Williams julkaisi vuonna 2023 albumin Stories from a Rock ’n’ Roll Heart, jolla esiintyivät muun muassa Bruce Springsteen ja Patti Scialfa. Samana vuonna Williams julkaisi myös omaelämäkertansa nimeltä Don't Tell Anyone the Secrets I Told You: A Memoir. Kirjassa hän kertoo avoimesti päihdeongelmistaan ja traumaattisesta lapsuudestaan, sekä kamppailustaan luoda kestävä ura musiikkiteollisuudessa
Vuonna 2024 hän julkaisi Beatles covereita sisältävän albumin Lucinda Williams Sings the Beatles from Abbey Road. Samana vuonna hän sai myös kunnianosoituksen kirjallisista ansioistaan, kun hänet nimettiin Texas Institute of Letters -järjestön jäseneksi. Tämä tunnustus alleviivasi hänen ainutlaatuista kykyään yhdistää runollinen lyriikka ja musiikillinen ilmaisu.
Yksityiselämä

Vuonna 1986 Williams meni naimisiin Long Ryders -yhtyeen rumpalin Greg Sowdersin kanssa, mutta pari erosi kahdeksantoista kuukauden sisällä. Syyskuussa 2009 hän avioitui Tom Overbyn kanssa, joka toimii myös hänen managerinaan. Lucinda Williams on kertonut julkisuudessa avoimesti kamppailustaan päihteiden ja masennuksen kanssa. Marraskuun 17. päivänä 2020 Williams sai aivohalvauksen kotonaan Nashvillessa. Lääkärit löysivät veritulpan, ja hänet kotiutettiin viisi viikkoa myöhemmin. Vaikka hän tuolloin tarvitsi kävelykeppiä eikä pystynyt soittamaan kitaraa, hän toipui tarpeeksi voidakseen lähteä kesän 2021 kiertueelle Jason Isbellin kanssa.
Diskografia > Studioalbumit

Ramblin' (1979)
Happy Woman Blues (1980)
Lucinda Williams (1988)
Sweet Old World (1992)
Car Wheels on a Gravel Road (1998)
Essence (2001)
World Without Tears (2003)
West (2007)
Little Honey (2008)
Blessed (2011)
Down Where the Spirit Meets the Bone (2014)
The Ghosts of Highway 20 (2016)
This Sweet Old World (2017)
Good Souls Better Angels (2020)
Lu’s Jukebox, Vol. 1´:Runnin' Down a Dream: A Tribute to Tom Petty (2021)
Lu’s Jukebox, Vol. 2: Southern Soul: From Memphis to Muscle Shoals (2021)
Lu’s Jukebox, Vol. 3: Bob’s Back Pages – A Night of Bob Dylan Songs.
Lu’s Jukebox, Vol. 4: Funny How Time Slips Away – A Night of '60s Country
Lu’s Jukebox, Vol. 5: Have Yourself a Rockin’ Little Christmas with Lucinda Williams
You Are Cordially Invited, Tribute to the Rolling Stones.(2021)
Stories from a Rock n Roll Heart (2023)
Lucinda Williams Sings the Beatles from Abbey Road (2024)
Diskografia > Livealbumit

Live @ The Fillmore (2005)
Diskografia > DVD:t

Lucinda Williams - Live from Austin, TX (2005)
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Lucinda Williams
Wendy Holdener

| Wendy Holdener |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. toukokuuta 1993 (ikä 31)
Kansalaisuus:   Sveitsi
Uran tiedot
Laji:  alppihiihto
Maailmancup
Kaudet:  2010-
Paras sijoitus:  1.
Voitot:  5
Palkintokorokkeella:  51
 Tietolaatikko päivitetty 15. tammikuuta 2025 
Aiheesta muualla
www.wendyholdener.ch
| Mitalit> Maa:  Sveitsi.Naisten alppihiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Sveitsi.Naisten alppihiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Sveitsi.Naisten alppihiihto. Olympialaiset  | Maa:  Sveitsi> Naisten alppihiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Pyeongchang 2018 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Pyeongchang 2018 | pujottelu |  |
|  Hopeaa | Peking 2022 | alppiyhdistetty |  |
|  Pronssia | Pyeongchang 2018 | alppiyhdistetty |  |
|  Pronssia | Peking 2022 | pujottelu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Sankt Moritz 2017 | alppiyhdistetty |  |
|  Kultaa | Åre 2019 | alppiyhdistetty |  |
|  Kultaa | Åre 2019 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Sankt Moritz 2017 | pujottelu |  |
|  Hopeaa | Courchevel / Méribel 2023 | alppiyhdistetty |  |
|  Hopeaa | Courchevel / Méribel 2023 | parisuurpujottelu |  |
|  Hopeaa | Saalbach 2025 | pujottelu |  |
|  Hopeaa | Saalbach 2025 | joukkuealppiyhdistetty |  |
|  Hopeaa | Saalbach 2025 | joukkuekilpailu |  |
Wendy Holdener (s. 12. toukokuuta 1993) on sveitsiläinen alppihiihtäjä. Hän on alppiyhdistetyn kaksinkertainen maailmanmestari sekä joukkuekilpailun olympiavoittaja ja maailmanmestari. Pujottelussa hänellä on arvokilpailuista kolme mitalia. Hän on maailmancupin osakilpailuissa yltänyt 50 kertaa kolmen parhaan joukkoon mutta voittanut vain viidesti.