stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kalevan kisat 1959
Mitalistit > Miehet

| Laji | Kultaa | Aika /  tulos | Hopeaa | Aika /  tulos | Pronssia | Aika /  tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m | Börje Strand | 10,6 | Pauli Ny | 10,8 | Pentti Mäkilä | 10,9 |
| 200 m | Pentti Rekola | 21,6 | Börje Strand | 21,7 | Tapio Sirén | 22,0 |
| 400 m | Pentti Rekola | 47,4 | Jussi Rintamäki | 47,9 | Voitto Hellstén | 48,1 |
| 800 m | Olavi Salonen | 1.52,1 | Raimo Nordström | 1.53,1 | Reijo Viitanen | 1.53,2 |
| 1 500 m | Olavi Salonen | 3.50,8 | Olavi Vuorisalo | 3.50,8 | Tapani Häkkinen | 3.52,8 |
| 5 000 m | Matti Huttunen | 14.17,6 | Simo Saloranta | 14.17,8 | Erkki Rantala | 14.28,2 |
| 10 000 m | Erkki Rantala | 30.28,6 | Allan Korpi | 30.28,6 | Eino Oksanen | 30.30,8 |
| 110 m aidat | Raimo Siukola | 15,0 | Raimo Koivu | 15,0 | Matti Haapala | 15,1 |
| 400 m aidat | Jussi Rintamäki | 53,5 | Heikki Silvennoinen | 54,1 | Aimo Kuukka | 54,1 |
| 3 000 m esteet | Teuvo Virtanen | 8.56,2 | Pertti Koivunen | 8.56,2 | Sven Laine | 8.56,6 |
| Maraton | Olavi Manninen | 2.29.01,8 | Paavo Kotila | 2.31.17,6 | Eino Oksanen | 2.34.19,8 |
| Korkeushyppy | Eero Salminen | 210 | Eino Simelius | 197 | Kalevi Tiikkaja | 197 |
| Seiväshyppy | Eeles Landström | 445 | Matti Sutinen | 425 | Per-Olof Jonasson | 425 |
| Pituushyppy | Jorma Valkama | 738 | Olli-Pekka Hartikainen | 721 | Wilhelm Porrassalmi | 709 |
| Kolmiloikka | Kari Rahkamo | 15,48 | Yrjö Tamminen | 15,20 | Jouko Laitinen | 15,01 |
| Kuulantyöntö | Alpo Nisula | 16,60 | Jarmo Kunnas | 16,52 | Eino Mäkinen | 16,16 |
| Kiekonheitto | Pentti Repo | 51,72 | Paavo Lommi | 51,50 | Carol Lindroos | 51,15 |
| Moukarinheitto | Reino Suuripää | 57,57 | Pekka Nurmi | 57,42 | Aarre Nostaja | 56,31 |
| Keihäänheitto | Olavi Kauhanen | 73,50 | Väinö Kuisma | 72,60 | Mikko Paananen | 70,57 |
| Kymmenottelu | Markus Kahma | 7088 | Seppo Kleemola | 6286 | Ossi Ojala | 6142 |
Mitalistit > Naiset

| Laji | Kultaa | Aika /  tulos | Hopeaa | Aika /  tulos | Pronssia | Aika /  tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m | Aulikki Lehmijoki | 12,5 | Brita Johansson | 12,7 | Maija Koivusaari | 12,9 |
| 200 m | Aulikki Lehmijoki | 25,5 | Tuovi Vahtera | 26,2 | Virpi Siljander | 26,4 |
| 400 m | Aulikki Lehmijoki | 57,0 | Eila Mikola | 58,3 | Virpi Siljander | 60,0 |
| 800 m | Eila Mikola | 2.11,8 | Saara Vilén | 2.17,0 | Inga-Lill Nyqvist | 2.18,8 |
| 80 m aidat | Mirja Kullas | 12,3 | Tellervo Toppila | 12,3 | Leena Vesala | 12,6 |
| Korkeushyppy | Riitta-Maija Soppi | 154 | Sisko Lahdensuo | 154 | Ritva Hyvönen | 154 |
| Pituushyppy | Brita Johansson | 561 | Maija Koivusaari | 558 | Salme Heinonen | 550 |
| Kuulantyöntö | Inkeri Talvitie | 12,86 | Varpu Tuovinen | 12,77 | Eila Ronkonen | 11,93 |
| Kiekonheitto | Inkeri Talvitie | 44,37 | Sirkka Talvensaari | 42,20 | Marjatta Hämäläinen | 36,99 |
| Keihäänheitto | Margit Papunen | 43,81 | Tuovi Vahtera | 42,43 | Tuula Rasi | 41,45 |
| 5-ottelu | Tuovi Vahtera | 3997 | Mirja Kullas | 3714 | Leena Vesala | 3602 |
Fanaloka

| Fanaloka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Alalahko::  Feliformia
Heimo::  Eupleridae
Alaheimo::  Euplerinae
Suku::  Fossa  Gray, 1865
Laji::  fossana
Kaksiosainen nimi
 Fossa fossana  (Müller, 1776) 
Synonyymit
 Viverra fossa Schreber, 1777 
 Fanalokan levinneisyys
Katso myös
   Fanaloka Wikispeciesissä   Fanaloka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Fanaloka eli valefossa (Fossa fossana) on Madagaskarin saarella elävä petonisäkäs. Se on Fossa-suvun ainoa edustaja. Tieteellisen nimensä takia se sekoitetaan joskus samalla saarella elävään fossaan. Fanaloka eroaa siitä kuitenkin selvästi ulkonäöltään. Laji luettiin aiemmin sivettieläimiin, nykyään Eupleridae-heimoon.
Koko ja ulkonäkö

Fanalokan ruumiinpituus on 40–50 senttiä, hännän 20 senttiä. Koiraat ovat naaraita painavampia, sillä koiraan paino on 2,0 kiloa, naaraan 1,5 Naaraat ovat kuitenkin yleensä pidempiä. Fanalokan pää muistuttaa kettua, muu ruumis kissaa. Turkki on lyhyt ja tiheä. Sen pääväri on ruskehtavanharmaa. Selässä ja päässä on myös harmaata. Selässä kulkee mustia raitoja pitkittäissuuntaisesti, kupeilla ja ruumiin takaosassa on riveinä erimuotoisia täpliä ja pilkkuja. Vatsapuoli on vaalea etenkin alavatsan kohdalta, usein lähes valkea. Hännän alapintaa raidoittavat tummat poikkijuovat. Korvat ovat pienet ja pyöreäkärkiset. Korvien juuressa on selvärajainen valkoinen laikku. Raajat hennot ja lyhyet, kynnet sisäänvedettävät. Fanalokalta puuttuu genetille ja muille sivettikissoille tyypillinen pystyyn nouseva selkäharja.
Levinneisyys ja elinympäristö

Fanaloka on Madagaskarissa kotoperäinen laji. Sitä tavataan saaren luoteis- ja itäosista laikuttaisesti pohjoisesta etelään. Pohjoisessa levinneisyys ulottuu Montagne d'Ambren kansallispuistoon, kaakossa Andohahelan kansallispuistoon. Tärkeitä alueita ovat Masoalan niemimaa, Mananaran sademetsät ja Ambatovakyn, Zahamena, ja Andohahelan metsäalueet. Fanaloka elää merenpinnan tasosta ainakin 1 600 metrin korkeuteen asti.
Laji on yhä paikoin yleinen, mutta määrä on laskussa elinympäristöjen vähenemisen, laajan pyynnin ja vieraiden petoeläinten tulon takia. Saarelle tuodut kissat, koirat ja pikkusivettikissat ovat kilpailijoita, ja koirat todennäköisesti myös fanalokan saalistajia. Määrän arvellaan vähentyneen 20–25 prosenttia viimeisten kymmenen vuoden aikanamilloin?. Fanaloka luokitellaan nyt silmälläpidettäväksi lajiksi. Laji elää useassa kansallispuistossa sekä muilla luonnonsuojelualueilla. Se kuuluu myös CITES-sopimuksen liitteeseen II.
Fanalokan elinympäristöä ovat kosteat, ikivihreät alankomaan metsät sekä ylänkö- ja rannikkometsät. Se elää myös jokien ja kosteikkojen luona. Laji elää myös Ankaranan kuivametsissä, joissa puut pudottavat lehtensä kasvukauden jälkeen. Laji ei viihdy sekundäärimetsissä.
Elintavat

Fanaloka on yöaktiivinen petoja välttääkseen ja piileskelee päivät puunrunkojen onkaloissa, kaatuneen puun alla tai kivien suojissa. Sen elintavat tunnetaan huonosti. Kirjavan turkkinsa ansiosta fanaloka sulautuu hyvin ympäristöönsä. Fanalokat elävät pareittain. Ne ilmoittavat yhteisen reviirin rajoista ääntelemällä ja poskien ja anuksen hajurauhasten eritteillä. Reviiri on noin neliömailin kokoinen (noin 2,5 neliökilometriä). Fanalokat ovat muutoin melko hiljaisia. Ääntelyyn kuuluvat vinkumista ja kirkumista muistuttavat äänet sekä ”coq-coq”, jota ne käyttävät, kun paikalla on enemmän kuin yksi lajitoveri. Aikuisella fanalokalla on vain vähän vihollisia, mutta nuoret yksilöt voivat joutua käärmeiden, petolintujen ja muiden saalistajien uhreiksi. Fanalokan ekologinen lokero Madagaskarissa vastaa kettujen ja kissojen tehtävää luonnossa.
Elintavat > Ravinto

Fanaloka hankkii ravintonsa metsänpohjalta ja puiden alaosista. Se saalistaa tanrekkeja, jyrsijöitä, sammakoita, lintuja, matelijoita ja selkärangattomia. Ne syövät joskus myös hedelmiä. Vankeudessa elävät yksilöt täydentävät mielellään lihapainotteista ruokavaliotaan erityisesti banaaneilla. Jokien varsilla ne pyydystävät kaloja, etenkin ankeriaita, äyriäisiä ja sammakoita. Fanalokat varastoivat etenkin häntäänsä rasvaa talvikuukausiksi, kun ruokaa on niukasti. Häntä voi muodostaa kokonaispanosta 25 %.
Elintavat > Lisääntyminen

Fanalokien kiima-aika on elo–syyskuussa ja naaras synnyttää yhden poikasen marras–joulukuussa. Vastasyntynyt poikanen painaa keskimäärin 67,5 grammaa ja on syntyessään hyvin kehittynyt, sen silmät ovat jo tällöin auenneet ja turkki täysin kehittynyt. Poikanen kävelee noin kolmen päivän ikäisenä ja alkaa syödä lihaa kolmen kuukauden iässä. Imetys kestää kahdesta kolmeen kuukautta. Poikanen pysyy vanhempiensa luona noin vuoden ja lähtee sen jälkeen etsimään omaa elinaluetta.
Metsää fanalokan levinneisyysalueeseen kuuluvassa Andohahelan kansallispuistossa saaren kaakkoisosassa.
Kalevan kisat 1962

Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1962 Lappeenrannassa 18.–19. elokuuta. Kilpailupaikka oli Kimpisen kenttä. Suomen Työväen Urheiluliiton jäsenseurojen urheilijat osallistuivat taas kilpailuihin edellisvuoden poissaolon jälkeen. Kalevan maljan voitti Helsingin Kisa-Veikot.
Mitalistit > Miehet

| Laji | Kultaa | Aika /  tulos | Hopeaa | Aika /  tulos | Pronssia | Aika /  tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m | Pauli Ny | 10,8 | Börje Strand | 10,8 | Tapio Sirén | 10,9 |
| 200 m | Börje Strand | 21,8 | Pentti Rekola | 21,9 | Nils Smedlund | 22,0 |
| 400 m | Jussi Rintamäki | 47,5 | Pentti Rekola | 47,9 | Reijo Salonen | 48,6 |
| 800 m | Olavi Salonen | 1.49,6 | Pekka Juutilainen | 1.52,0 | Samuli Roimela | 1.53,2 |
| 1 500 m | Olavi Salonen | 3.48,2 | Matti Huttunen | 3.49,0 | Tapani Häkkinen | 3.50,2 |
| 5 000 m | Reijo Höykinpuro | 14.19,4 | Sakari Peltoniemi | 14.24,6 | Simo Saloranta | 14.27,6 |
| 10 000 m | Reijo Höykinpuro | 30.05,8 | Erkki Sairanen | 30.07,0 | Kalervo Vuori | 30.16,6 |
| 110 m aidat | Raimo Asiala | 14,7 | Juhani Vuori | 14,7 | Raimo Koivu | 14,7 |
| 400 m aidat | Jussi Rintamäki | 51,7 | Hannu Ehoniemi | 52,6 | Jaakko Tuominen | 52,9 |
| 3 000 m esteet | Ilmari Kurkivuori | 8.47,6 | Teuvo Virtanen | 8.49,8 | Esko Sirén | 8.53,4 |
| Maraton | Tenho Salakka | 2.22.53,6 | Niilo Sorrela | 2.23.04,4 | Paavo Pystynen | 2.25.02,0 |
| Korkeushyppy | Henrik Hellén | 205 | Eero Salminen | 197 | Jukka Markkula | 197 |
| Seiväshyppy | Pentti Nikula | 470 | Per-Olof Jonasson | 460 | Timo Koskela | 460 |
| Pituushyppy | Rainer Stenius | 775 | Pentti Eskola | 768 | Jorma Valkama | 759 |
| Kolmiloikka | Yrjö Tamminen | 15,82 | Kari Rahkamo | 15,62 | Jouko Laitinen | 15,51 |
| Kuulantyöntö | Jarmo Kunnas | 17,59 | Alpo Nisula | 16,97 | Raimo Vedenoja | 16,86 |
| Kiekonheitto | Pentti Repo | 53,84 | Carol Lindroos | 53,30 | Niilo Hangasvaara | 51,35 |
| Moukarinheitto | Kalevi Horppu | 60,73 | Raimo Lindén | 56,94 | Antti Matinolli | 56,71 |
| Keihäänheitto | Pauli Nevala | 80,10 | Olavi Kauhanen | 75,38 | Eero Jaatinen | 73,63 |
| Kymmenottelu | Stig Nymander | 6080 | Mikko Haapala | 5957 | Pertti Helin | 5413 |
Mitalistit > Naiset

| Laji | Kultaa | Aika /  tulos | Hopeaa | Aika /  tulos | Pronssia | Aika /  tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m | Brita Johansson | 12,3 | Tuovi Vahtera | 12,3 | Maija Koivusaari | 12,3 |
| 200 m | Hilkka Kivistö | 25,8 | Tuovi Vahtera | 25,8 | Sirkka Norrlund | 25,8 |
| 400 m | Eeva Haimi | 58,1 | Hilkka Kivistö | 59,2 | Anita Aittala | 59,7 |
| 800 m | Anita Aittala | 2.17,2 | Sirkka-Liisa Taipalus | 2.20,6 | Anna-Liisa Hälinen | 2.21,8 |
| 80 m aidat | Sirkka Norrlund | 11,5 | Eeva-Maija Lindström | 11,9 | Mirja Kullas | 12,4 |
| Korkeushyppy | Leena Kaarna | 165 | Riitta Lahdensuo | 162 | Riitta-Maija Soppi | 158 |
| Pituushyppy | Maija Koivusaari | 594 | Seija Kuha | 573 | Brita Johansson | 571 |
| Kuulantyöntö | Inkeri Lehtonen | 12,85 | Vieno Väliahde | 12,53 | Marjatta Mäkinen | 12,15 |
| Kiekonheitto | Inkeri Lehtonen | 42,85 | Marjatta Mäkinen | 41,64 | Marja-Leena Karttunen | 35,32 |
| Keihäänheitto | Sirpa Toivola | 48,61 | Raija Talvensaari | 46,33 | Inkeri Pennanen | 43,92 |
| Viisiottelu | Tuovi Vahtera | 4052 | Seija Kuha | 3889 | Sirkka Norrlund | 3862 |
Farsaloksen taistelu

Farsaloksen taistelussa Julius Caesarin johtamat joukot kukistivat Pompeiuksen ja senaatin joukot. Taistelu käytiin 9. elokuuta 48 eaa. sen jälkeen, kun Caesar oli epäonnistunut piirittämään Pompeiuksen Epeiroksessa ja joutunut perääntymään Thessaliaan. Farsaloksen taistelu ja Caesarin yllättävä voitto tekivät käytännössä lopun Rooman tasavallasta.
Joukot

Caesarilla oli mukanaan Gallian sodan veteraanit 10. legioona, 8. legioona, 9. legioona ja 12. legioona. Hänellä oli myös kansalaissotaa varten perustetut 1. legioona, 3. legioona ja 4. legioona. Pompeiuksella oli paljon enemmän joukkoja, mutta ne olivat huonommin koulutettuja kuin Caesarin veteraanit. Hänellä oli myös paljon enemmän ratsuväkeä.
Taistelujärjestys > Caesar

Caesar asetti joukkonsa kolmeen linjaan, joista viimeisestä hän muodosti vielä neljännen linjan reserviksi ottamalla yhden kohortin jokaisen legioonan kolmannesta rivistä. Caesarin vasemmalla puolella oli Enipeus-joki, ja sillä siivellä joukkoja johti Marcus Antonius. Keskellä joukkoja johti Domitius Calvinus ja oikeaa siipeä taas Publius Sulla.
Taistelujärjestys > Pompeius

Pompeiuksen oikeaa siipeä johti Lucius Domitius Ahenobarbus. Vasenta siipeä johti Caesarin entinen legioonankomentaja Galliassa, Titus Labienus.
Taistelu

Aluksi Labienuksen ratsuväki löi vastassaan olleen vihollisen ratsuväen ajaen sen pakoon, mutta Caesarin neljäs linja sai vastahyökkäyksella lyötyä sen takaisin ja kierrettyä Pompeiuksen linjojen taakse samalla, kun Caesarin pääjoukot alkoivat etenemään kohti vihollista. Kun Caesar näki tämän, antoi hän määräyksen kolmannelle linjalle tukea jo taistelussa olleita joukkoja. Caesarin armeija onnistui saartamaan Pompeiuksen suuren ratsuväen ja ajamaan sen pakoon. Sen nähtyään masentunut Pompeius piti taistelua jo hävittynä ja ratsasti takaisin leiriinsä. Tämä mursi Pompeiuksen joukkojen vastarinnan, ja jalkaväki seurasi pian ratsuväkeä. Pompeius oli kärsinyt ensimmäisen tappionsa. Hän pakeni taistelun jälkeen Egyptiin, missä faarao Ptolemaios XIII murhautti hänet.
Taistelua seuranneen päivän aikana Pompeiuksen armeija luovutti aseensa. Rahvaaseen kuuluneet sotilaat liitettiin Caesarin armeijaan. Varakkaammat saivat ostaa henkensä lunnailla tai omaisuutensa takavarikoinnilla.
Faustinan kylpylä

| Faustinan kylpylä |
| --- | --- |
 Faustinan kylpylän rauniot.
Sijainti:  Miletoksen arkeologinen alue, Balat, Didim, Aydın, Turkki
Koordinaatit:  37°31′42″N, 27°16′37″E
Rakennustyyppi:  roomalainen kylpylä
Valmistumisvuosi:  100-luku jaa.
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Faustinan kylpylä (Faustinan termit) oli antiikin aikainen roomalainen kylpylä Miletoksessa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat säilyneet nykyaikaan suhteellisen hyvin.
Historia

Faustinan kylpylä rakennettiin roomalaisella kaudella 100-luvun jaa. puolessa välissä. Se oli omistettu keisarinna Faustinalle, joka oli keisari Marcus Aureliuksen puoliso. Faustina kävi itse Miletoksessa vuonna 164 ja rahoitti kylpylän rakentamisen. Myös Marcus Aurelius kävi Vähässä-Aasiassa samana vuonna, mutta ei ilmeisesti itse Miletoksessa.
Rakennus uusittiin oletettavasti 200-luvulla. Nykyisin se on Miletoksen arkeologisen alueen parhaiten säilynyt ja suurikokoisin raunio, ja teatterin ohella alueen huomattavimpia kohteita.
Rakennus

Kylpylä sijaitsi lähellä Teatterisatamaa, etelään Miletoksen teatterista ja koilliseen stadionista. Rakennus ei noudattanut kaupungin asemakaavaa vaan ennemminkin rannan muotoja. Kylpylän länsiosassa oli stadioniin kytkeytynyt palaistra, jonka pihan koko oli noin 62 × 64 metriä. Sitä ympäröi yksikerroksinen pylväikkö.
Varsinaisessa kylpylärakennuksessa kokonaisuuden itäosassa sijaitsi palaistran puolella noin 80 metriä pitkä basilikan mallinen apodyterium eli kohtaamissali ja vaatteidenvaihtotila. Sen kummallakin sivulla oli 13 pientä kammiota. Salin pohjoispuolella sijaitsi niin kutsuttu Muusien huone, joka oli omistettu keisarikultille, ja eteläpuolella tepidarium eli lämpimien kylpyjen huone. Näiden itäpuolella sijaitsi ensin kolme frigidariumia eli kylmien kylpyjen huonetta; sitten kaksi caldariumia eli kuumien kylpyjen huonetta, joista suurikokoisempi oli kylpylän keskussali ja kooltaan noin 27,3 × 14,9 metriä; sekä kaksi sudatoriumia. Caldariumien ympärillä sijaitsi lämmitysteknisiä huoneita.
Kylpylän raunioista on löydetty useita veistoksia. Tunnetuimpiin kuuluu Apollonia ja muusia esittävä veistosryhmä, jonka säilyneet osat ovat nykyisin Istanbulin arkeologisessa museossa.
Kylpylän raunioita.
Kylpylän raunioita.
Frigidarium.
Apollon ja muusat. Istanbulin museo.
Veistos kylpylästä. Miletoksen museo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Faustinan kylpylä Wikimedia Commonsissa
Europarlamenttivaalit

Euroopan parlamentin vaalit (tai Eurooppavaalit, europarlamenttivaalit, eurovaalit) pidetään joka viides vuosi. Niissä Euroopan unionin jäsenmaiden kansalaiset valitsevat edustajansa Euroopan parlamenttiin. Vaalit ovat yleiset ja välittömät. Eri jäsenmaissa käytetään erilaisia vaalijärjestelmiä. Suomen vaalit ovat henkilövaalin ja listavaalin yhdistelmä. Viimeisimmät europarlamenttivaalit järjestettiin kesäkuussa 2024.
Valittujen määrä

Vuoden 2019 europarlamenttivaaleissa Euroopan parlamenttiin valittiin yhteensä 751 jäsentä 28 jäsenvaltiosta. Kustakin jäsenvaltiosta valittiin vähintään 6 jäsentä ja enintään 96 jäsentä. Suomesta jäseniä valittiin 13. Vähiten paikkoja eli kuusi on Maltalla, Luxemburgilla ja Kyproksella. Täydet 96 paikkaa on Saksalla.
Ajankohta

Europarlamenttivaalit järjestetään joka viides vuosi. Vaali on järjestettävä neljän päivän ajanjakson aikana torstain ja sunnuntain välillä kesäkuun alussa. Maat voivat itse valita, minä neljästä päivästä ne vaalinsa järjestävät. Iso-Britannia ja Alankomaat äänestävät torstaina, useimmat muut maat, Suomi mukaan lukien, sunnuntaina. Äänet lasketaan ja tulos julkistetaan jo äänestyspäivän iltana.
Vuoden 2019 europarlamenttivaalit pidettiin toukokuussa 2019. Vaalit olisi säännönmukaisesti järjestetty 6.–9. kesäkuuta, mutta helluntain ajoittumisen vuoksi vaaliajanjaksoa siirrettiin kaksi viikkoa aikaisemmaksi, kuten tehtiin myös vuoden 2014 vaaleissa.
Vaalitapa

Eri maiden europarlamenttivaaleissa käytetään erilaisia vaalitapoja. Jokainen jäsenvaltio päättää omasta vaalijärjestelmästään. Sen on kuitenkin täytettävä nämä kolme ehtoa:
järjestelmän täytyy edustaa suhteellista vaalitapaa, joka perustuu joko listavaaliin tai siirtoäänen periaatteeseen
vaalipiirejä voi olla useampia, kunhan jaot eivät pääsääntöisesti vaikuta vaalien suhteellisuuteen
mahdollinen kansallinen äänikynnys ei saa ylittää viittä prosenttia.
Suhteellisen vaalitavan seurauksena puolueet saavat paikoista suurin piirtein omaa ääniosuuttaan vastaavan osuuden.
Isot jäsenmaat on jaettu useaan vaalipiiriin, ja pienet maat kuten Suomi ovat yhtä vaalipiiriä.
Seitsemässä jäsenmaassa, mukaan lukien Saksa ja Espanja, käytetään suljettua listavaalia, jossa äänestäjä voi valita vain listan. Kahdeksassatoista maassa käytetään avointa listavaalia, jossa äänestäjä voi äänestää joko listaa sellaisenaan tai valita listalta ehdokkaan, mikä voi muuttaa puolueen asettamaa järjestystä. Irlannissa, Maltalla ja Pohjois-Irlannissa käytetään siirtoäänivaalitapaa, jossa äänestäjä voi laittaa ehdokkaat haluamaansa järjestykseen.
Suomessa toimitettavissa europarlamenttivaaleissa äänioikeus on 18 vuotta täyttäneillä. Matalin äänioikeusikä on Itävallassa, 16 vuotta. Kreikassa ja Italiassa ehdokkaiden vähimmäisikä on 25 vuotta.
Euroopan unionin kansalaisella on oikeus äänestää ja asettua ehdolle siinä EU-maassa, jossa hän asuu. Äänestyksen suhteen ja vaalikelpoisuuden suhteen häntä koskevat samat säännöt kuin asuinmaansa omia kansalaisia. Äänestää saa ja ehdolle saa asettua vain yhdessä maassa.
Eurovaaleissa äänestäminen on useimmissa jäsenmaissa vapaaehtoista. Pakollista se on Belgiassa, Kreikassa, Kyproksella ja Luxemburgissa.
Vaalitapa > Suomen vaalijärjestelmä

Koko Suomi muodostaa eurovaaleissa yhden vaalipiirin. Ehdokkaita voivat asettaa rekisteröidyt puolueet sekä vähintään 2 000 kannattajan valitsijayhdistykset. Suomessa on käytössä suhteellinen vaalitapa, kunnallis- ja eduskuntavaaleista tuttu d'Hondtin menetelmä. Suomesta valittiin 13 Euroopan parlamentin jäsentä vaalikaudelle 2009–2014.
Historiaa

Ensimmäiset Eurooppavaalit pidettiin vuonna 1979. Sitä ennen Euroopan parlamentin jäsenet olivat kansallisten parlamenttien edustajia. Euroopan talousyhteisön ulkoministerit tekivät syyskuussa 1976 sopimuksen parlamentin jäsenten valitsemisesta suorilla vaaleilla ja parlamentin koon kasvattamisesta 198 paikasta 410 paikkaan. Myöhemmin paikkaluku nostettiin 751:een.
Historiaa > Vaalit > Europarlamenttivaalit 2024

Europarlamenttivaalit 2024 järjestetään 6.–9.6.2024 kaikissa Euroopan unionin jäsenmaissa. Suomessa vaalit järjestetään sunnuntaina 9. kesäkuuta.
Historiaa > Vaalit > Europarlamenttivaalit 2019

Europarlamenttivaalit 2019 järjestettiin toukokuussa 2019 kaikissa Euroopan unionin jäsenmaissa. Suomessa vaalit järjestettiin sunnuntaina 26. toukokuuta.
Historiaa > Vaalit > Europarlamenttivaalit 2014

Vuoden 2014 europarlamenttivaalit järjestettiin 22.–25. toukokuuta 2014 kaikissa Euroopan unionin 28 jäsenmaassa. Vaaleissa valittiin Euroopan parlamenttiin yhteensä 751 meppiä seuraavaksi viisivuotiskaudeksi. Suomen vaali järjestettiin 25. toukokuuta.
Historiaa > Vaalit > Europarlamenttivaalit 2009

Suomessa vaalit pidettiin sunnuntaina 7. kesäkuuta. Samana päivänä äänestettiin myös Belgiassa, Bulgariassa, Espanjassa, Itävallassa, Kreikassa, Liettuassa, Luxemburgissa, Portugalissa, Puolassa, Ranskassa, Romaniassa, Ruotsissa, Saksassa, Sloveniassa, Tanskassa, Unkarissa ja Virossa. Britannia ja Hollanti äänestivät jo torstaina 4. kesäkuuta ja Irlanti perjantaina 5. kesäkuuta. Lauantaina 6. kesäkuuta äänestettiin Kyproksella, Latviassa, Maltalla ja Slovakiassa. Joissakin EU-maissa äänestys oli jaettu kahdelle päivälle. Tšekissä äänestettiin 5. ja 6. kesäkuuta ja Italiassa 6. ja 7. kesäkuuta.
Historiaa > Vaalit > Varhaisempia vaaleja

Europarlamenttivaalit 2004
Europarlamenttivaalit 1999
Europarlamenttivaalit 1994
Europarlamenttivaalit 1989
Europarlamenttivaalit 1984
Europarlamenttivaalit 1979
Historiaa > Äänestysaktiivisuus

Eurovaalien äänestysaktiivisuus laski vaali vaalilta vuoteen 2019 saakka. Korkein äänestysprosentti, yli 90, on Belgiassa, missä eurovaaleissa äänestäminen on pakollista. Matalin äänestysprosentti on ollut Slovakiassa, noin 14 prosenttia.
| Vaalit | Äänestysprosentti |
| --- | --- |
1979: 61,99
1984: 58,98
1989: 58,41
1994: 56,67
1999: 49,51
2004: 45,47
2009: 42,97
2014: 42,61
2019: 50,66
Kalevan kisat 1972

Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1972 Joensuussa 11.–13. elokuuta. Kalevan maljan voitti Viipurin Urheilijat. Ohjelmassa oli ensimmäisen kerran naisten 3 000 metrin juoksu. Kisat käytiin kaksi viikkoa ennen Münchenin kesäolympialaisia.