stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sarvikolibri
Levinneisyys ja elintavat

Sarvikolibria tavataan Brasilian itäosista Boliviaan ja paikallisesti Surinamesta. Lajin elinympäristöä ovat pensaikkoiset savannit, avoimet metsät sekä puistot ja puutarhat. Laji liikkuu yksin ja sen ravintoa ovat muun muassa sitruspuiden, tulikruunujen ja tulimalvojen mesi.
Sardiinimysteerio
Musiikkiesitykset

Love Happy
Who Stole the Jam?
Sadie Thompson Number
Gypsy Love Song
Swanee River
Polonaise in A-Flat
Chico esittää kappaleen Gypsy Love Song duettona näyttelijä-muusikko Leon Belascon kanssa, jonka roolihahmo on näyttämötarvikkeet ja esiintymisasut omistava herra Lyons. Belasco soittaa viulua esittäen monia taidokkaita trillejä kunnes Chico sanoo: ”Katsokaa, herra Lyons, haluan teidän antavan hyvän vaikutelman – mutta olkaa ystävällinen älkääkä soittako paremmin kuin minä!”
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Harpo Marx  | … |  Harpo   |
|  Chico Marx  | … |  Faustino Suuri   |
|  Groucho Marx  | … |  etsivä Sam Grunion   |
|  Ilona Massey  | … |  madame Egelichi   |
|  Vera-Ellen  | … |  Maggie Phillips   |
|  Marion Hutton  | … |  Bunny Dolan   |
|  Raymond Burr  | … |  Alphonse Zoto   |
|  Melville Cooper  | … |  Lefty Throckmorton   |
|  Paul Valentine  | … |  Mike Johnson   |
|  Bruce Gordon  | … |  Hannibal Zoto   |
|  Marilyn Monroe  | … |  Grunionin asiakas   |
|  Leon Belasco  | … |  herra Lyons   |
|  Eric Blore  | … |  Mackinaw   |
|  Otto Waldis  | … |  Ivan   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano myöntää, ettei Sardiinimysteerio ole Marx-veljesten parhaita, mutta sanoo sen silti naurattavan. Hän antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Aiheesta muualla

Sardiinimysteerio Elonet.
Sardiinimysteerio Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Sardiinimysteerio AllMoviessa (englanniksi)
Sardiinimysteerio TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Sardiinimysteerio Telviksessä
Sardiinimysteerio Marxin veljesten sivuilla (englanniksi)
Satakielipeukaloinen

| Satakielipeukaloinen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Peukaloiset Troglodytidae
Suku::  Huilupeukaloiset Microcerculus
Laji::  marginatus
Kaksiosainen nimi
 Microcerculus marginatus  (Sclater, 1855) 

Katso myös
   Satakielipeukaloinen Wikispeciesissä   Satakielipeukaloinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Satakielipeukaloinen (Microcerculus marginatus) on Keski- ja Etelä-Amerikassa tavattava peukaloisiin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan satakielipeukaloinen on noin 11 cm. Laji on päälaeltaan ja selästään yksivärisen tummanruskea. Siivissä ja lyhyehkössä pyrstössä ei ole raidoitusta. Vatsa on väriltään valkoinen ja alavatsa ja kyljet ovat ruskehtavat. Andeilla elävillä alalajeilla vatsassa on selkeitä tuhkanharmaita suomukuvioita. Satakielipeukaloinen muistuttaa ulkonäöltään marmoripeukaloista (Microcerculus bambla), joka eroaa kuitenkin leveän valkoisen siipijuovansa perusteella.
Levinneisyys, elinympäristö ja elintavat

Keski-Amerikassa satakielipeukaloista tavataan Costa Ricassa ja Panamassa. Etelä-Amerikassa laji elää Andeilla Venezuelan, Kolumbia, Ecuadorin, itäisen Perun ja Pohjois-Bolivian alueella. Lisäksi lintua tavataan Amazonasin alueella Brasiliassa Amazonjoen eteläpuolella. Satakielipeukaloisen elinympäristöä ovat kosteiden metsien pohjakerrokset. Usein laji elää purojen ja jokien läheisyydessä.
Satakielipeukaloiset elävät yleensä yksinään eivätkä koskaan parvissa. Laji viettää piileskelevää elämää lähellä maata ja se kuullaan useammin kuin nähdään. Eri alueilla elävät linnut laulavat hyvin eri tavoin. Tämä on johtanut arveluihin, että kyseessä ei olisi ainoastaan yksi laji.
Sarasirkkalintu

| Sarasirkkalintu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Sirkkalinnut Locustellidae
Suku::  Sirkkalinnut Locustella
Laji::  certhiola
Kaksiosainen nimi
 Locustella certhiola  (Pallas, 1811) 

Alalajit
 Locustella certhiola certhiola  Locustella certhiola sparsimstriata  Locustella certhiola rubescens  Locustella certhiola centralasiae 
Katso myös
   Sarasirkkalintu Wikispeciesissä   Sarasirkkalintu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sarasirkkalintu (Locustella certhiola) on sirkkalintujen heimoon lukeutuva pieni varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 13–14 cm, siipien kärkiväli 16–19 cm ja paino noin 15 g. Olemukseltaan ja kooltaan se muistuttaa pensassirkkalintua. Väritykseltään se puolestaan muistuttaa tuttua ruokokerttusta vaaleine silmäkulmajuovineen ja punaruskeine yläperineen. Pyrstön kärki on sirkkalinnuille tyypillisesti pyöreä ja pyrstösulkien kärjet ovat valkoiset. Nuoret linnut ovat kellertäviä ja vaikeammin tunnistettavissa. Laulu muistuttaa enemmän kerttusten kuin sirkkalintujen laulua.
Vanhoilla linnuilla on täydellinen sulkasato talvehtimisaluilla ennen kevätmuuton alkamista, ja ainakin osalla myös loppukesällä pesinnän päätyttyä. Myös nuorilla linnuilla on täydellinen sulkasato talvehtimisalueilla.
Lajista tunnetaan neljä alalajia: rubescens Länsi-Siperiassa, sparsimstriata Etelä-Siperiassa ja Mongoliassa, certhiola Kaakkois-Baikalilta Amurjoelle ja centralasiae Keski-Aasiassa.
Esiintyminen

Siperia ja Keski-Aasia Mongoliaa ja Kiinaa myöten. Muuttolintu, joka talvehtii Intiassa ja Kaakkois-Aasiassa. Sarasirkkalintu on tavattu Suomessa kerran Siikajoella 6.9.2013.
Elinympäristö

Pensaikkoiset vetiset heinämaat ja jokivarsien tiheät kasvustot.
Lisääntyminen

Pesä on maassa heinikon suojassa. Munia on 4–7.
Ravinto

Laji on hyönteissyöjä.
muni Locustella certhiola
Saraikkoniittyperhonen

| Saraikkoniittyperhonen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Päiväperhoset Papilionoidea
Heimo::  Täpläperhoset Nymphalidae
Alaheimo::  Heinäperhoset Satyrinae
Tribus::  Satyrini
Suku::  Coenonympha
Laji::  tullia
Kaksiosainen nimi
 Coenonympha tullia  (Müller, 1764) 
Katso myös
   Saraikkoniittyperhonen Wikispeciesissä   Saraikkoniittyperhonen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Saraikkoniittyperhonen (Coenonympha tullia) on täpläperhosten heimoon ja heinäperhosten alaheimoon kuuluva pienehkö päiväperhonen. Laji esiintyy holarktisella alueella ja siitä on kuvattu useita alalajeja ja muotoja.
Levinneisyys

Saraikkoniittyperhosen levinneisyysalue ulottuu Länsi-Euroopasta Aasian lauhkeiden osien kautta Tyynellemerelle ja Pohjois-Amerikkaan. Euroopassa laji puuttuu Etelä-Euroopasta ja aivan pohjoisimmista osista. Fennoskandiassa laji esiintyy noin 70° asti. Pohjois-Amerikassa levinneisyysalue ulottuu eteläisimmillään lännessä aina Meksikon Baja Californian osavaltioon ja Yhdysvalloissa Kalifornian, Arizonan ja New Mexicon osavaltioihin saakka.
Lajin runsaasta muuntelusta johtuen monien muotojen taksonominen asema on ollut epäselvä. Balkanin ja Keski-Italian vuoristoissa esiintyy laji Coenonympha rhodopensis, jota on pidetty myös saraikkoniittyperhosen alalajina. Fennoskandiassa esiintyy alalaji Coenonympha tullia isis, joka on kuvattu toisinaan nimialalajin muodoksi.
Suomessa saraikkoniittyperhonen esiintyy koko maassa Keski-Lappiin saakka ja satunnaisesti myös Lapin pohjoisimmissa osissa.
Koko ja ulkonäkö

Saraikkoniittyperhosen etusiiven pituus on yleensä 15–20 mm alalajista ja muodosta riippuen. Suomessa on mitattu siipien kärkiväliksi 25–36,5 mm. Naaraat ovat keskimäärin koiraita kookkaampia. Saraikkoniittyperhosella esiintyy runsaasti muuntelua ja se muodostaa asteittaisia muuntelusarjoja eli kliinejä eri muotojen välillä.
Siipien yläpinnan pohjaväri on vaihteleva harmaanruskean-, kellan- tai oranssinsävyinen. Etusiiven alapinnalla on vaalea poikkijuova, jonka leveys ja voimakkuus vaihtelee.
Elinympäristö

Saraikkoniittyperhosen elinympäristö on vaihteleva laajan levinneisyysalueen eri osissa. Laji esiintyy alangoilta vuoristoon muun muassa kosteilla niityillä, pelloilla, soilla, vuoristoniityillä, tunturiniityillä ja tundralla.
Lentoaika ja elintavat

Lentoaika on maaliskuusta lokakuuhun yhtenä tai kahtena sukupolvena riippuen esiintymisalueesta. Euroopassa lentoaika on yleensä kesä–heinäkuussa. Laji talvehtii keskenkasvuisena toukkana.
Ravintokasvi

Toukan ravintokasveja ovat sarat (Carex), piirtoheinät (Rhynchospora), nadat (Festuca), vihvilät (Juncus) ja suovillat (Eriophorum), esimerkiksi tupasvilla (Eriophorum vaginatum).
Aiheesta muualla

LuontoPortti: Saraikkoniittyperhonen (Coenonympha tullia)
Suomen Perhoset: Saraikkoniittyperhonen
Perhosopas: Saraikkoniittyperhonen (Coenonympha tullia)[vanhentunut linkki]
Keskisuomalainen: Saraikkoniittyperhonen[vanhentunut linkki]
Iltalehti: Saraikkoniittyperhonen (Coenonympha tullia) (Arkistoitu – Internet Archive)
UniProt, Taxonomy: Coenonympha tullia (englanniksi)
Butterflies of America: Coenonympha thumbnails (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Coenonympha tullia:  Wikidata: Q1467348  Wikispecies: Coenonympha tullia  ARKive: coenonympha-tullia  BAMONA: Coenonympha-tullia  BioLib: 51656  BOLD: 32782  BugGuide: 3819  CoL: 5ZJDL  EoL: 134423  EPPO: CENYTU  EUNIS: 90639  Fauna Europaea: 441253  Fauna Europaea (new): 74f5eec8-1682-4b2f-8051-3c415f029d8e  GBIF: 1911112  iNaturalist: 59185  IRMNG: 11340585  ITIS: 778111  LepIndex: 138871  LoB: 5858  MONA: 4582  MaBENA: CoenoTulli  NatureServe: 2.1202385  NBN: NHMSYS0000519078  NCBI: 132697  Observation.org: 681  Open Tree of Life: 643623  Laji.fi: MX.60963 
Papilio tullia:  Wikidata: Q109585231  GBIF: 4535658
Sarakylmänperhonen

| Sarakylmänperhonen |
| --- | --- |
 Oeneis norna asamana
Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Vaarantunut  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Päiväperhoset Papilionoidea
Heimo::  Täpläperhoset Nymphalidae
Alaheimo::  Heinäperhoset Satyrinae
Tribus::  Satyrini
Suku::  Oeneis
Laji::  norna
Kaksiosainen nimi
 Oeneis norna  (Thunberg, 1791) 
Katso myös
   Sarakylmänperhonen Wikispeciesissä   Sarakylmänperhonen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sarakylmänperhonen (Oeneis norna) on täpläperhosten heimoon ja heinäperhosten alaheimoon kuuluva keskikokoinen päiväperhonen. Nykykäsityksen mukaan kyseessä on ilmeisesti lajikompleksi, joka Suomessakin muodostuu kolmesta geneettisesti toisistaan eroavasta perhoslajista.
Koko ja ulkonäkö

Sarakylmänperhosen etusiiven pituus on yleensä 24–29 mm. Suomessa on mitattu siipien kärkiväliksi 36–54 mm ja naaraat ovat keskimäärin koiraita suurempia. Siipien yläpinnan pääväri on vaalean kellanruskea. Postdiskaalialan juovat siiven ulkoreunassa ovat leveitä, kellertäviä ja harmaanruskeiden siipisuonten katkomia. Kellertävällä juovalla erottuu etusiivessä yleensä kaksi, takasiivessä nollasta yhteen pientä tummaa silmätäplää, joskin ylimääräiset silmätäplät ovat melko tavallisia. Siipiripset ovat valkoiset, siipisunten kohdilla mustat. Takasiiven alapuolella on leveä tummanruskea keskijuova, jonka ulko- ja sisäreuna ovat lähes valkoisia.
Samannäköinen laji on paljakkakylmänperhonen (Oeneis bore).
Levinneisyys ja lentoaika

Sarakylmänperhonen esiintyy Euraasian pohjoisosissa, Keski-Aasiassa Altai- ja Tarbagatai-vuoristossa sekä Japanissa. Levinneisyys ulottuu myös Pohjois-Amerikkaan. Fennoskandiassa lajia tavataan Skandien vuoriston eteläosista (Jotunheimen) pohjoiseen Finnmarkiin ja Suomen Lappiin. Suomessa laji esiintyy suunnilleen Rovaniemen–Kuusamon linjalta pohjoiseen, mutta yleisimmillään se on vasta Tunturi-Lapissa. Lentoaika on kesä–heinäkuussa yhtenä sukupolvena. Suomessa lentoaika on yleensä kesäkuun lopulta heinäkuun puolivälin tienoille. Paras lentoaika riippuu kesän säistä.
Elinympäristö ja elintavat

Sarakylmänperhosen elinympäristöä ovat tundra, tuntureiden koivuvyöhykkeen kivikkoiset ja suomaiset kohdat sekä ylempänä kuivemmat kivikkoiset alueet ja tunturipurojen pensaikkoiset rannat. Metsävyöhykkeessä lajia tavataan koivumetsien aukeilla ja kivikkoisilla rinnesoilla. Levinneisyysalueen eteläosissa lajia esiintyy vuorten juurilla. Toukka talvehtii kaksi kertaa.
Vuoden 2010 Suomen lajiston uhanalaisluokituksessa sarakylmänperhonen on luokiteltu silmälläpidettäväksi (NT).
Ravinto

Toukan ravintokasveja ovat sarat (Carex), jäkki (Nardus stricta), tunturinurmikka (Poa alpina) ja nurmitähkiö (Phleum pratense).
Aiheesta muualla

Luontoportti: Sarakylmänperhonen (Oeneis norna)
Suomen Perhoset: Sarakylmänperhonen
Iltalehti: Sarakylmänperhonen (Oeneis norna) (Arkistoitu – Internet Archive)
UniProt, Taxonomy: Oeneis norna (englanniksi)
Bestimmungshilfe des Lepiforums[vanhentunut linkki] (saksaksi)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q2540453  Wikispecies: Oeneis norna  BioLib: 51798  BOLD: 246967  CoL: 48XCV  EoL: 135147  EUNIS: 90818  Fauna Europaea: 441462  Fauna Europaea (new): e4e61425-4a15-4c8d-bb81-ca4b5491cbb3  GBIF: 5128323  iNaturalist: 358936  IRMNG: 10612717  LepIndex: 143424  MaBENA: OeneiNorna  NCBI: 227743  Observation.org: 80921  Open Tree of Life: 682055  Laji.fi: MX.60995
Jillian Saulnier

| Mitalit> Maa:  Kanada.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Kanada.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Kanada.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:  Kanada> Naisten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Peking 2022 |  |  |
|  Hopeaa | Pyeongchang 2018 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Kanada 2021 |  |  |
|  Hopeaa | Ruotsi 2015 |  |  |
|  Hopeaa | Kanada 2016 |  |  |
|  Pronssia | Suomi 2019 |  |  |
Jillian Saulnier (s. 7. maaliskuuta 1992 Halifax, Nova Scotia) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä. Hän on Kanadan maajoukkueen pelaajana saavuttanut olympialaisissa yhden kulta- ja yhden hopeamitalin sekä MM-kilpailuissa yhden kullan, kaksi hopeaa ja yhden pronssin. Seuratasolla hän edustaa CWHL-seura Calgary Infernoa.
Saulnier saavutti olympiahopeaa Pyeongchangissa 2018 ja MM-hopeaa vuosina 2015 ja 2016 sekä MM-pronssia vuonna 2019. Kultaa hän voitti Kanadan MM-kilpailuissa 2021 ja Pekingin olympialaisissa 2022. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän voitti kultaa vuonna 2010 ja saavutti hopeaa vuonna 2009.
Saulnier on edustanut Stoney Creek Sabresiä kaudella 2008–2009, Toronto Aerosia vuosina 2009–2011, Cornellin yliopiston joukkuetta vuosina 2011–2015 sekä CWHL-seura Calgary Infernoa vuodesta 2015. Hän voitti CWHL:n mestaruuden vuonna 2016.
Saunatonttu

Saunatonttu on suomalaisessa kansanperinteessä tonttu, joka asuu saunassa.
Saunatonttua on kuvattu vaihtelevasti mieheksi tai naiseksi, vanhaksi tai nuoreksi, jopa ihmisen ja koiran sekamuodon näköiseksi. Joskus saunatontun on kuvattu vaihtavan ilmenemismuotoaan. Saunatontun on uskottu asuvan saunassa kiukaan ja seinän välisessä pienessä tilassa, joten joskus se on kuvattu pienikokoiseksi.
Luonteeltaan saunatonttu on yleensä kuvattu hyväntahtoiseksi, hyväsydämiseksi ja hyväntuuliseksi. Saunatontulla on kuitenkin myös vaativa puolensa, ja se saattaa heittäytyä jopa hengenvaaralliseksi. Tämän vuoksi ihmiset ovat pyrkineet olemaan saunatonttunsa kanssa hyvissä väleissä. Saunatonttu pyrkii varmistamaan sen, että saunassa käyttäydytään saunan arvolle sopivalla tavalla. Koska saunatonttu rakastaa rauhaa, saunassa on sen mieliksi pyritty käyttäytymään kuin kirkossa eli välttämään metelöintiä, kiroilua ja riitelyä. Saunassa ei ole myöskään syöty, juopoteltu, virtsattu tai piereskelty. Liian myöhään saunomista on vältetty, etenkin pyhäpäivän aattona. Saunaan on kävelty ryhdikkäästi ja kunnioittavasti, eikä kyyryssä tai vetelästi horjuen. Sisään tultaessa ja poistuttaessa on saunatonttua muistettu tervehtiä ja hyvästellä kunnioittavasti. Saunatontulle on jätetty löylyä ja vihta, ja saunan ovi on suljettu kunnolla, jotta tonttu ei metelöisi koko yötä. Taloon palanneet saunajat ovat tuoneet tontulta terveiset. Satunnaisten kulkijoiden tai muidenkaan ei ole annettu yöpyä saunassa ilman saunatontulta saatua lupaa, sillä saunatonttu pitäisi heidät hereillä koko yön.
Jos saunatonttua kohdeltiin hyvin, se varmisti saunan toimivuuden, löylyjen puhtauden ja saunojien hyvinvoinnin ja turvallisuuden sekä esti saunaa palamasta. Suuttunut saunatonttu sen sijaan saattoi tehdä monenlaisia pahoja asioita, kuten aiheuttaa häiriöitä, sairauksia, onnettomuuksia ja kuolemia. Tyypillistä suuttuneen saunatontun käyttäytymistä on pitkä ja ankara löylyttäminen. Saunatontun aiheuttamista kuolemantapauksista on raportoitu Suomessa monella paikkakunnalla.
Saunatontun kerrotaan yleensä muuttaneen uuteen saunaan, kun sellainen on rakennettu vanhan tilalle. Joskus tämä on varmistettu sillä, että uusi sauna on rakennettu osittain vanhan saunan hirsistä tai nurkkakivistä. Joskus on riittänyt vanhan saunan uunin tuhkien siirto uuteen saunaan. Hankalasta saunatontusta on voitu päästä eroon rakentamalla uusi sauna kokonaan uusista osista.
Satraappi

Satraappi (muinaispersian khshathrapāvā 'maakunnan suojelija'; pers. ‏ساتراپ‎) oli muinaisen Persian maakunnan eli satraappikunnan käskynhaltija. Satraapit olivat yleensä kuninkaallista sukua, ja he vastasivat teoistaan vain Persian kuninkaalle. Satraappi vastasi verojen keräämisestä, järjestyksen ylläpitämisestä, oikeuden jakamisesta ja sotilaitten järjestämisestä kuninkaalliselle armeijalle. Satraappijärjestelmän loi Kyros II Suuri, mutta sen viimeisteli Dareios I.
Luettelo satraappikunnista

Useita luetteloita Persian valtakunnan satraappikunnista on säilynyt nykypäivään. Yksi tunnettu luettelo löytyy kreikkalaisen historioitsijan Herodotoksen teoksesta. Luettelossaan Herodotos ilmoittaa kaksikymmentä aluetta, jotka maksavat veroa kuninkaalle. Herodotos kertoo Dareioksen luoneen tämä järjestelmän.
Satraappikunnat Dareios I:n ja Kserkses I:n aikana sekä Herodotoksen ja Arrianoksen mukaan.
| Dareios I:n aikana (521 eaa>  ja 492 eaa.) | Herodotoksen luettelo (480/481 eaa> ) | Kserkses I:n aikana | Arrianos (300-luku eaa> ) |
| --- | --- | --- | --- |
| Persia | persialaiset | - | Persis |
| Elam | Susa ja kissit | Elam | Susiana |
| Babylonia ja Assyria | Babylonia ja Assyria | Babylonia ja Assyria | Babylon ja Assyria |
Meedia
| Saka (492 eaa.) | ortokorybantit | Saka | Saka |
| - | Pamfylia | - | - |
| Joonia | lyykialaiset, magnesialaiset, joonialaiset, aiolialaiset ja milyalaiset | Joonia "meren tällä puolen" | Joonia |
| makedonialaiset (492 eaa.) | - | - |  |
| - | - | Joonialaiset "meren tuolla puolen" |  |
Kaaria
| Sardes | lyydialaiset, myysialaiset, lasonialaiset, kabalialaiset ja hytennit | Sardes | Lyydia |
| - | matienit, saspeirit, ja alarodialaiset | - |  |
| - | paflagonialaiset | - |  |
| "maat meren rannalla" (521 eaa.) | Hellespontos, Aasian traakialaiset, mariandynit | - | Suur-Fryygia |
| Kappadokia | syyrialaiset | Kappadokia | Kappadokia |
Armenia
| - | Kilikia | - | Kilikia |
| "joen tuolla puolen" (521 eaa.) | Foinikia, Palestiina ja Kypros | - | Syyria ja Palestiina |
Egypti
| Libya (492 eaa.) | Libya, Kyrene ja Barke | Libya | - |
| Intia (492 eaa.) | Intia | Intia | Taksila |
| Gandara | Gandara | Gandara | - |
| Sattagydia | Sattagydia | Sattagydia | - |
| - | - | - | Gedrosia ja Karmania |
| - | kaspialaiset ja hyrkanialaiset | - | mardialaiset ja hyrkanialaiset |
| Maka | Maka | Maka | - |
| Drangiana | sarangialaiset | Drangiana | Drangiana |
| Arakhosia | - | Arakhosia | Arakhosia |
Baktria
| Saka | Saka | Saka | - |
| - | - | Dahai | Dahai |
Parthia
Aria
Khorasmia
Sogdia
| - | moskit, tibarenit, makronit ja mossynoikit | - | - |
| - | Kolkhis | - | - |
| - | Etiopia | Kush |  |
Arabia
eurooppalaiset sakat (492 eaa.): -
| Traakia (492 eaa.) | - | Traakia | - |
Saurmag II

Saurmag II (georg. საურმაგ II, nimen latinisoitu muoto Sauromaces) oli Iberian (paikallisesti Kartlin eli itäisen Georgian) kuningas Khosroiani-dynastiasta vuosina 361–363 ja diarkki vuosina 370–378. Georgialainen historiallinen perinne ei hänestä kerro, mutta hänet mainitaan Rooman valtakunnan 300-luvun historioitsijan Ammianus Marcellinuksen teksteissä.
Saurmag näyttää nousseen valtaistuimelle Mirian III:n, Iberian ensimmäisen kristityn kuninkaan, kuoleman jälkeen vuonna 361 ja harjoittaneen Roomaa kannattavaa politiikkaa. Vuonna 363 persialainen sassanidikuningas Sapor II syrjäytti hänet ja asetti hänen paikalleen Varaz-Bakur I:n. Iranilaisten sekaantuminen Kaukasuksen asioihin sai lopulta aikaan Rooman vastaiskun, ja myöhemmin vuonna 370 Rooman keisari Valens lähetti alueelle kaksitoista legioonaa – noin 12 000 miestä – Terentiuksen johdossa palauttamaan Saurmagin valtaan Iberian Armeniaan ja Lazicaan rajautuvissa läntisissä pronvisseissa. Varaz-Bakurin seuraajan Mirdat III:n sallittiin jäädä hallitsemaan kuningaskunnan koillisosaa. Sapor ei tunnustanut sopimusta ja piti sitä syynä sodalle, aloittaen uudelleen sotatoimet Roomaa vastaan vuoden 371 alussa. Kuitenkin vuoteen 378 mennessä goottisota sai Rooman hylkäämään Saurmagin; hänen hallintonsa lienee hajonnut Iberian siirtyessä kokonaan tai osittain sassanidien vasallivaltioksi.
Sasu

| Sasu |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  14. tammikuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Saku
Vastineita eri kielissä:  Zacharias, Zechariah, Zachris
Nimen alkuperä:  Sakarias
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sasu on suomalainen miehen etunimi, alun perin Sakari-nimen kansan­omainen puhuttelu­muoto.
Vuoden 2019 loppuun mennessä nimen Sasu on saanut noin 950 henkilöä. Sasun nimipäivä on 14. tammikuuta, joka on myös Sakarin nimipäivä. Nimi lisättiin kalenteriin vuonna 2015.
Tunnettuja Sasuja

Sasu Haapanen (1905–1986), elokuvanäyttelijä
Sasu Hovi (s. 1982), jääkiekkomaalivahti
Sasu Iivarinen (s. 1990), pesäpalloilija
Sasu Joutsi (s. 1979), elokuva- ja televisiolavastaja
Sasu Kaasinen (s. 1990), kreikkalais-roomalaisen tyylin painija
Sasu Moilanen (s. 1966), ääninäyttelijä ja muusikko
Sasu Ripatti, Vladislav Delay (s. 1976), elekronisen musiikin artisti
Sasu Salin (s. 1991), koripalloilija
Sasu Toikka (s. 1990), pesäpalloilija
Tunnettuja Sasuja > Sasu nimimerkkinä

Sasu Punanen, toimittaja ja poliitikko Yrjö Räisäsen (1888–1948) pakinoitsijanimimerkki
Sauvaterren kulttuuri

Sauvaterren kulttuuri oli tyypillinen jääkauden jälkeinen mesoliittinen kulttuuri, joka vallitsi 9000–6500 eaa. Etelä-Ranskassa ja Pohjois-Italiassa ulottuen Pyreneiltä Alpeille.. Sitä oli mm. Rhonen ja Pojoen laaksoissa.
Kulttuuri harjoitti alavilla mailla suureläinten metsästystä, metsästystä ja keräilyä metsissä, pieneläinten metsästystä vuorilla ja kalastusta vesistöjen lähellä. Kulttuuri valmisti mikroliittejä ja "hypermikroliittejä". Tämä kulttuuri jatkoi aikaisempien paleoliittisten ja epipaleoliittisten kulttuurien perinteitä. Varhaisessa kulttuurissa näkyy erilaisia paikallisia traditioita. Kulttuurin yhtenäisin vaihe oli "Montcluisian" noin 7000–6500 eaa. Sauvaterrian kulttuuri ei liittynyt alueen varhaisiin idästä saapuneisiin maanviljelykulttuureihin. Noin 6000–5500 eaa. alueelle levittäytyi sydänsimpukkakeramiikka, jonka valmistajat toivat alueelle maatalouden.