stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Chichibu (Saitama)

| Chichibu (秩父市) |
| --- | --- |
 Näkymä Chichibun keskustaan
 lippu:  symboli
 Chichibun sijainti Saitaman prefektuurissa
 Chichibu
 Koordinaatit: 35°59′30″N, 139°05′08″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kantō
Prefektuuri:  Saitaman prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  577,83 km²
Väkiluku (08/2020):  61 470
 – Väestötiheys:  106,4 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Vaahtera
 – Kukka:  Sammalleimu
 – Lintu:  Japaninkaapusieppo
 
 http://www.city.chichibu.lg.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Chichibu (jap. 秩父市, Chichibu-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Saitaman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin länsiosassa Chichibun seudulla. Chichibun allaslaakson lisäksi kaupunki käsittää laajoja alueita Chichibuvuorilta. Kaupungin keskiosien läpi virtaa Arajoki. Chichibussa on 61 470 asukasta (elokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 577,83 neliökilometriä.
Chichibun alue kuului Taika-uudistuksista lähtien Musashin provinssin Chichibun piirikuntaan. Paikkakunnan nimi oli alun perin Nakamura, Edo-kaudelta lähtien Ōmiya. Se kehittyi Chichibu-jinjan šintolaisen pyhäkön ympärille. Chichibuksi paikkakunnan nimi vaihdettiin 1900-luvun alussa. Tärkeä perinteinen elinkeino oli silkin tuotanto, jota tuki Edo-kaudella Oshin daimiokunnan hallinto. Erityisen vilkasta silkin kauppa oli joulukuisin järjestettyjen markkinoiden aikaan. Meiji-kaudella silkin tuotanto monipuolistui, mutta on sittemmin taantunut. 1920-luvulta lähtien merkittävimmäksi teollisuudenalaksi on noussut kalkkikiven louhinta ja siitä valmistettavan sementin tuotanto. Myöhemmin kaupunkiin on sijoittunut myös elektroniikkateollisuutta. Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Chichibu sai vuonna 1950. Kaupunki laajeni huomattavasti vuonna 2005, kun siihen liitettiin Yoshidan maaseutukaupunki sekä Arakawan ja Ōtakin kyläkunnat.
Chichibun kulttuuriperintöön kuuluu Chichibu-jinjan pyhäkön festivaali Chichibu-yomatsuri, joka on otettu sekä Japanin merkittävän kansanperinnön luetteloon että Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon. Muita nähtävyyksiä ovat Ōtakin alueella sijaitseva Mitsumine-jinjan pyhäkkö sekä Chichibun 34 Kannon-pyhäkköä. Chichibu toimii myös tukikohtana Chichibun–Taman–Kain kansallispuistoon suuntautuvalle turismille: luontokohteita kaupungin alueella ovat Hitsujiyaman puisto, Hashidaten karstiluola, Urayaman pato tekojärvineen ja Bukōvuori, jonka erikoisen muodon on saanut aikaan kalkkikiven louhinta. Chichibua palvelevat Seibu-rautateiden Chichibu-linja ja Chichibu-rautateiden Chichibu-päälinja.
Kuvia

Ostoskatu Chichibussa
Chichibu-festivaalin vaunuja
Hitsujiyaman puistoa, Bukōvuori
Seibu-Chichibun rautatieasema
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chichibu Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Härkälepinkäinen

| Härkälepinkäinen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Lepinkäiset Laniidae
Suku::  Lepinkäiset Lanius
Laji::  bucephalus
Kaksiosainen nimi
 Lanius bucephalus  Temminck & Schlegel, 1845 
Katso myös
   Härkälepinkäinen Wikispeciesissä   Härkälepinkäinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Härkälepinkäinen (Lanius bucephalus) on lepinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Härkälepinkäistä esiintyy Itä-Aasiassa. Lajin kokonaiskantaa ei tiedetä, mutta Kiinan kannaksi arvioidaan 10 000–100 000, Korean kannaksi 10 000–100 000, Japanin kannaksi 10 000–100 000 ja Venäjän kannaksi 100–100 000 pesivää paria. Härkälepinkäinen on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Iniö (saari)

Iniö
| --- | --- |
Sijainti:  Parainen Varsinais-Suomi  Suomi
Saariryhmä:  Turun saaristo
Merialue:  Saaristomeri
Korkein kohta:  39,8 m
Pinta-ala:  7,41 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  108
Asutuskeskukset:  Norrby ja Söderby
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Iniö on saari Paraisilla. Se oli Iniön kunnan pääsaari. Saaren pinta-ala on 7,4 neliökilometriä ja sillä asuu ympärivuotisesti 108 asukasta, mikä on miltei puolet Iniön väestöstä. Saarella on kaksi kylää Söderby ja Norrby, joista jälkimmäinen on Iniön kirkonkylä.
Iniöstä on tehty pronssi- ja rautakausien aikaisia löytöjä. Pysyvä asutus on tullut saarelle viimeistään ruotsalaisten uudisasukkaiden myötä varhaiskeskiajalla. Saarella on edelleen kattavasti palveluita. Iniöllä toimivat peruskoulu, päiväkoti, terveysasema, vanhainkoti, kirjasto ja kunnan aluekonttori.
Saaren asutus on keskittynyt pohjoisosan Norrbyhyn ja eteläosan Söderbyhyn. Iniön länsirannalla on Dalenin satama ja pohjoisrannalla Skagenin satama. Saaren tasaiset alueet on pääosin muutettu viljelyalaksi. Iniön kalliomäistä korkeimmalle nousee 39,8 metrin korkuinen Kasberg. Saaresta kulkee Houtskariin yhteysalus M/S Antonia sekä Iniön lähisaaristoon ja Brändöhön yhteysalus M/S Satava. Iniö on yhteydessä naapurisaariin Keistiön ja Skagenin losseilla.
Injektori

Lämmittäjän puoleinen injektori JR 5 -veturissa
Injektorin rakenne
Injektori eli imuri on höyrykattilan kattilaveden syöttölaite, joka toimii kattilan itse tuottamalla höyryllä. Käyttöhöyry voi tulla suoraan kattilasta (tuorehöyry) tai se voi olla höyrykoneen poistohöyryä.
Imureissa ei ole muita varsinaisia liikkuvia osia kuin käyttöventtiilit. Ne imevät vettä ejektoriperiaatteella höyrysuihkun avulla. Höyryn tiivistyessä imettyyn veteen sen höyrystymislämpöä vastaava energia siirtyy veteen. Tämä nostaa veden painetta niin, että se voittaa kattilan paineen ja vesi työntyy kattilaan. Vesi myös lämpiää jonkin verran, mikä vähentää haitallisia jännityksiä kattilan rakenteissa verrattuna täysin kylmän veden syöttämiseen. Jos imuri toimii poistohöyryllä, myös polttoaineen kulutus pienenee. Imureissa ei käytetä tiivisteitä, vaan osat hiotaan tarkasti yhteen sopiviksi. Imureita on höyryvetureissa aina kaksi ja ne ovat toisistaan riippumattomia häiriömahdollisuuden varalta. Kumpi tahansa riittää yksinään hoitamaan koko vedensyötön.
Joissakin vetureissa oli lisäksi ns. ojaimuri: se on yleensä veturin kuljettajanpuoleiselle kulkusillalle sijoitettu imuri, jonka avulla veturi voidaan vesittää myös ulkopuolisesta vesilähteestä kuten ojasta, purosta tai järvestä.
Injektori on ranskalaisen insinöörin Henri Giffardin (1825–1882) keksintö.
Ilmari Anttila

Ilmari Aukusti Anttila  (16. tammikuuta 1894 Muonio – 14. tammikuuta 1972 Oulu) oli suomalainen metsänhoitaja, virkamies ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.
Anttilan vanhemmat olivat kauppias Adolf Anttila ja Greta Matilda Olli ja puolisot 1925–1959 Saara Elise Halmetoja ja sitten Aino Anttila. Anttila tuli ylioppilaaksi Kemin suomalaisesta yhteiskoulusta 1916 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta  1920. Teknillisen metsä- ja sahakoulun kurssin Härnösandissa Ruotsissa Anttila suoritti 1922. Hän oli Metsähallituksen metsäkonduktööri 1920, avustava metsänhoitaja Kemin tarkastuspiirissä 1921 ja Perä-Pohjolan piirikunnassa 1922, Ab Ytterstfors-Munksundin palveluksessa 1923, Metsätalousosuuskunta Pyhäjoen toimitusjohtaja 1924–1929, F. A. Juselius Ab:n metsäpäällikkö 1929–1930, Ab Silvana Oy:n palveluksessa 1931 sekä Metsähallituksen avustava metsänhoitaja Pohjanmaan piirikunnassa 1932–1934 ja Pudasjärven hoitoalueen vt. aluemetsänhoitaja 1934–1936.
Kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön työttömyystarkastaja Anttila oli 1936–1937 ja palkkatarkkailija 1937, Metsähallituksen Pohjanmaan piirikunnan hankintametsänhoitaja 1938–1941, Kainuun tarkastuspiirin piiritarkastaja 1941–1948 ja Pohjanmaan piirikunnan vt. piirikuntapäällikkö 1947–1948 ja piirikuntapäällikkö 1948–1961. Hän oli myös Metsähallituksen Pudasjärven hoitoalueen kassanhoitaja 1934–1936, halko- ja hiiltopuuhankintojen suunnittelija ja tarkastaja 1940–1941 ja Pohjanmaan hiiltopiirin metsänhoitaja 1940. Metsäneuvoksen arvonimen Anttila sai 1953.
Aiheesta muualla

Harri Turunen: Ilmari Anttila Biografiasampo.
Hyvät munkit volume 3

| Hyvät munkit volume 3 Super Janne |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 18. kesäkuuta 2013
 Formaatti: CD, Digi
 Tuottaja(t): Super Janne
 Tyylilaji: rap
 Levy-yhtiö: Super Since Birth
Super Jannen muut julkaisut
| Hyvät munkit volume 2 2011 | Hyvät munkit volume 3 2013 |   |
Hyvät munkit volume 3 on rap-artisti Super Jannen 18. kesäkuuta 2013 julkaistu albumi. Sen julkaisi Jannen oma Super Since Birth -levy-yhtiö. Levyn tuotannosta on musiikkia, lyriikoita, äänistystä ja miksausta myöten vastannut Super Janne itse. Levyllä vierailevat Niina Koponen, Sanna Vakkilainen ja Mari Anniina.
Kappaleet

Intro
Kolmoset alla
Helmii (mukana Niina Koponen)
Edelleen Cool S#%t
Säteet (mukana Sanna Vakkilainen)
DJ Crazy Money
Munkkisaari Pt. 2
Meditoin & levitoin
Pirtelöö (mukana Mari Anniina)
Hengaa niinku maailma ois valmis
Category F5

| Category F5 Twista |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2008–2009
 Julkaistu: 14. heinäkuuta 2009
 Tuottaja(t): The Legendary Traxster, Toxic, John Gant, Tight Mike, Solo, Zaytoven, Caution, Valley, StreetRunner, I.L.O., Good Will, MGI, Chad Beatz, Marlin Hookman, Kanye West
 Tyylilaji: hip hop
 Kesto: 58.45
 Levy-yhtiö: Get Money Gang Entertainment/Capitol/EMI
Twistan muut julkaisut
| Mobstability II: Nation Business 2008 | Category F5 2009 | The Perfect Storm 2010 |
Singlet albumilta Category F5
 ”Wetter” Julkaistu: 24. helmikuuta 2009  ”On Top” Julkaistu: 2009  ”Alright (promo)” Julkaistu: 2009  ”Yo Body” Julkaistu: 2009
Category F5 on rap-artisti Twistan seitsemäs studioalbumi. Albumi julkaistiin Yhdysvalloissa 14. heinäkuuta 2009.
Taustatietoa

24. helmikuuta 2009 julkaistiin albumin ensimmäinen single "Wetter", jolla vieraili Erika Shevon. Toinen albumilta julkaistu single oli "On Top". Kyseisellä singlellä vieraili Akon ja sen olivat säveltäneet GoodWill sekä suomalainen MGI. MGI kirjoitti Akonin laulaman kertosäkeen. "On Topin" ansiosta MGI:stä tuli korkeimman Yhdysvaltain albumilistasijoituksen koskaan saavuttanut suomalainen tuottaja/lauluntekijä. Albumin muut singlet olivat "Alright" (promosingle) ja "Yo Body".
Kappaleet

Suluissa kappaleen tuottaja.
Misunderstood (feat. Buk) – 5.02 (The Legendary Traxster)
American Gangsta – 3.29 (Toxic & John Gant)
Fire (feat. Lil Boosie) – 4.27 (The Legendary Traxster)
Talk to Me – 3.21 (Tight Mike & Solo)
Yellow Light (feat. R. Kelly) – 3.54 (The Legendary Traxster)
Walking On Ice (feat. Gucci Mane & OJ Da Juiceman) – 4.40 (Zaytoven)
Wetter (feat. Erika Shevon) – 4.11 (The Legendary Traxster)
Billionaire (feat. Busta Rhymes) – 4.11 (Caution & Velly)
Yo Body (feat. Do Or Die & Johnny P) – 3.47 (The Legendary Traxster)
Hustla (feat. Lil Wayne) – 3.43 (StreetRunner & I.L.O.)
Gotta Get Me One (feat. Static Major) – 4.24 (The Legendary Traxster)
On Top (feat. Akon) – 3.26 (GoodWill & MGI)
Jump Off – 3.10 (Chad Beatz)
Wanna See 'Em Buss (feat. Liffy Stokes) – 3.20 (Toxic)
Birthday – 3.37 (Marlin Hookman)
Arvostelut

AllHipHop: 7/10
Allmusic:
HipHopDX:
Aiheesta muualla

Albumin arvostelu Redrum-187 -sivustolla (suomeksi)
Camille Flammarion

Camille Flammarion
Nicolas Camille Flammarion (26. helmikuuta 1842 – 3. kesäkuuta 1925) oli ranskalainen tähtitieteilijä ja kirjailija. Hän kirjoitti yli 50 teosta, joihin kuului tähtitiedettä popularisoineita teoksia sekä varhaista tieteiskirjallisuutta. Hän toimitti myös julkaisua L'Astronomie. Flammarionilla oli oma observatorio Juvisy-sur-Orgessa. Hän oli Société Astronomique de Francen perustaja ja ensimmäinen puheenjohtaja.[lähde? ]
Flammarion oli ensimmäinen, joka esitti nimiä Triton ja Amalthea Neptunuksen ja Jupiterin kuille, vaikkakin nimet otettiin virallisesti käyttöön vasta vuosikymmeniä myöhemmin.[lähde? ]
Flammarion oli vuonna 1858 oppilaana Pariisin tähtitieteellisessä observatoriossa. Hän teki 1868 useita ilmapallonousuja tutkiakseen kosteussuhteita ja ilmavirtoja ylemmissä ilmakerroksissa. Kuuluisuutensa Flammarion saavutti viehättävästi kirjoitetuilla yleistajuisilla, luonnontieteitä, etupäässä tähtitiedettä käsittelevillä kirjoillaan, joissa mielikuvituksella on kuitenkin usein yhtä suuri sija kuin tähtitieteellisillä totuuksilla. Flammarionin kirjoissa näkyy taipumusta mystisismiin, ja muutamissa niistä on havaittavissa selvä spiritualistinen katsantotapa. Flammarion rakensi 1887 itselleen observatorion Juvisyyn lähelle Pariisia. Hänen teoksiaan ovat muun muassa La pluralité des mondes habités (1862), Astronomie populaire (1880), Uranie (1889) sekä teos, johon hän on koonnut havaintoja Marsin pinnan muodosta.
Tunnettu arvoituksellinen "Flammarionin piirros" keskiaikaisesta maailmankuvasta ilmestyi ensimmäisen kerran Flammarionin teoksen L'atmosphère: météorologie populaire painoksessa vuonna 1888.
Suomennettu teos

Urania (suom. 1891, toinen laitos Biokustannus 2007)
Kirjallisuutta

Koponen, Jari: Mielikuvituksen mestarit (13 unohdettua fantastia).  Jyväskylä:  Atena, 2000.  ISBN 951-796-219-3.
Aiheesta muualla

Karttunen, Hannu: Vanhin tiede – Tähtitiedettä kivikaudesta kuulentoihin, s. 424–425.  ("Nicolas Camille Flammarion (1842–1925)")  Helsinki:  Ursa, 2003.  ISBN 978-952-5329-26-1.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lisää luettavaa aiheesta Camille Flammarion on Wikiaineistossa
Heikki Juutilainen: Urania (Arkistoitu – Internet Archive). Ultra. Teoksia: Lumen (Arkistoitu – Internet Archive), Uranie (Arkistoitu – Internet Archive)
IrcII

Kuvakaappaus IrcII:sta
IrcII on IRC-asiakasohjelma, jonka julkaisi Michael Sandrof (nimimerkki BigCheese) vuonna 1989.[lähde? ]
Monet tekstipohjaiset IRC-asiakasohjelmat perustuvat IrcII:n koodiin, esimerkkinä ircII-EPIC. IrcII:lle voi tehdä myös skriptejä, joista yksi on BitchX.
Ohjelma käynnistettiin yleensä unix-komentoriviltä komennolla irc, ja se oli myös Freenet-palvelun käyttämä IRC-asiakasohjelma.
Aiheesta muualla

http://www.eterna.com.au/ircii/ (Arkistoitu – Internet Archive)
Irbid

| Irbid إربد |
| --- | --- |

 Irbid
 Koordinaatit: 32°33′N, 35°51′E 
Valtio:  Jordania
Kuvernoraatti:  Irbid
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  36,6 km²
Korkeus:  620 m
Väkiluku (2015):  502 714
 – Väestötiheys:  13 735,4 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 www.irbid.gov.jo 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Irbid (arab. إربد‎) on Jordanian kolmanneksi suurin kaupunki (Ammanin ja Zarqan jälkeen) ja 1 572 neliökilometrin laajuisen Irbidin kuvernoraatin keskus. Se sijaitsee ylängöllä 85 kilometriä Ammanista pohjoiseen. Vuoden 2015 väestönlaskennan mukaan Irbidin kaupungissa asui 502 614 ja koko kuvernoraatissa 1 770 158 asukasta. Alueen väkiluku on noussut viime vuosina Palestiinan Länsirannalta sekä Syyrian Eteläpuolelta tulleiden pakolaisten takia.
Alue on ollut asuttuna pronssikaudelta asti. Ennen islamin leviämistä alueelle kaupunki tunnettiin nimellä Arabella. Alueella on hyvin hedelmällinen maaperä, ja ennen islamia se tunnettiin viineistään. Hellenistisellä kaudella se oli merkittävä kauppapaikka. Islamin aikana kaupungin merkittävimmiksi tuotteiksi ovat nousseet oliiviöljy ja vehnä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Irbid Wikimedia Commonsissa
Irbid (kuvernementti)

Kuvernementin sijainti kartalla
Irbid (arab. محافظة إربد‎) on yksi Jordanian kahdestatoista kuvernementista. Kuvernementin pinta-ala on 1 542 neliökilometriä ja sen alueella asui vuonna 2008 yhteensä 1 041 300 ihmistä, mikä tekee siitä Jordanian toiseksi väkirikkaimman kuvernementin Ammanin kuvernementin jälkeen. Sen pääkaupunki on noin 250 000 asukkaan Irbid (2004), joka on Jordanian toiseksi suurin kaupunki.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Irbid (kuvernementti) Wikimedia Commonsissa
Jordanian kuvernementit
Ajlun
Al 'Aqabah
Al Balqa'
Al Karak
Al Mafraq
Amman
At Tafilah
Az Zarqa
Irbid
Jarash
Ma'an
Madaba
Ibrahim Mahlab

| Ibrahim Mahlab |
| --- | --- |
 2014
Egyptin pääministeri
 2014 – 2015  
Edeltäjä:  Hazem Al Beblawi
Seuraaja:  Sherif Ismail
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. huhtikuuta 1949 (ikä 75)
Tiedot
Koulutus:  diplomi-insinööri
Tutkinnot:  Kairon yliopisto
Ibrahim Mahlab (s. 12. huhtikuuta 1949) on egyptiläinen poliitikko. Mahlab nousi pääministeriksi 25. helmikuuta 2014, kun hänen edeltäjänsä Hazem Al Beblawi erosi yllättäen. Mahlabin hallitus erosi syyskuussa 2015.
Pitkäaikaisen presidentti Hosni Mubarakin aikana Mahlabilla oli hyvä asema tämän johtamassa Kansallisdemokraattisessa puolueessa. Hän kuului parlamentin ylähuoneeseen vuodesta 2010 alkaen.
Mahlab toimi valtion omistamassa rakennusyhtiössä 30 vuoden ajan ja nousi sen johtoon vuonna 2001.
Ilmari Ahonen

Ilmari Ahonen (11. huhtikuuta 1896 Helsinki – 16. helmikuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti ja professori. Hän suunnitteli 1950-luvulla ja 1960-luvun alussa useita ortodoksisia kirkkorakennuksia.
Ahonen valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1922. Hän toimi Turun kaupungin rakennustarkastajana 1926–1936 ja Helsingin kaupungin apulaisrakennustarkastajana 1936–1950. Hän toimi yksityisarkkitehtina jo 1920-luvun alkupuolella ja kokonaan toimistonsa johtamiseen hän keskittyi vuodesta 1950 lähtien.
Suunnittelutöitä

As. Oy Kellonsoittaja, Turku 1925, Erik Bryggmanin kanssa
Turun Seurahuone, Turku 1928, Erik Bryggmanin kanssa
Turun työväentalo, Turku 1939–1940
Pokrovan seurakunnan kappeli, Tiilimäki 25, Helsinki 1953
Iisalmen profeetta Elian kirkko, Iisalmi 1957
Asuinkerrostalo Jääkärinkatu 8, Helsinki 1958, Hilkka Särkijärven kanssa
Suonenjoen Kristuksen kirkastumisen kirkko, Suonenjoki 1957 (vihitty tsasounaksi 1958, kirkoksi 2007)
Pyhän ylienkeli Mikaelin kirkko, Mikkeli 1958
Kristuksen kirkastumisen kirkko, Kajaani 1959
Lapinlahden kaikkien pyhien kirkko, Lapinlahti 1959 (alun perin tsasouna, vihitty kirkoksi 1987)
Nurmeksen apostolien Pietarin ja Paavalin kirkko, Nurmes 1959
Savonlinnan ortodoksinen kirkko, Savonlinna 1959 (alun perin tsasouna, vihitty kirkoksi 2009)
Siilinjärven suurmarttyyri Georgios Voittajan kirkko, Siilinjärvi 1959 (alun perin tsasouna, vihitty kirkoksi 1979)
Maaningan Karjalan Valistajien kirkko. Maaninka 1960
Pyhän esipaimen Nikolaoksen kirkko, Ivalo 1960 (alun perin tsasouna, vihitty kirkoksi 1996)
Pyhän Johannes Kastajan syntymän tsasouna, Vesanto 1960
Rautalammin pyhän Nikolaoksen kirkko, Rautalampi 1960
Sukevan tsasouna, Sukeva 1960
Valtimon Pyhän Kolminaisuuden kirkko, Valtimo, Nurmes 1960 (alun perin tsasouna, vihitty kirkoksi 2005)
Apostolien Pietarin ja Paavalin kirkko, Tuusniemi 1961
Jumalanäidin kuolonuneen nukkumisen rukoushuone, Sonkajärvi 1961
Pyhän Nikolauksen tsasouna, Salahmi 1961
Kemin ortodoksinen kirkko, Kemi 1962
Martinniemen ortodoksinen rukoushuone, Martinniemi, Oulu 1962 (poistui käytöstä 2016 ja purettiin 2019)
Asuinkerrostalo Ruoholahdenkatu 4, Helsinki 1963
Pokrovan seurakunnan kappeli (1953).
Suonenjoen ortodoksinen kirkko (alkujaan tsasouna, 1957).
Mikkelin ortodoksinen kirkko (1958).
Kajaanin ortodoksinen kirkko (1959).
Lapinlahden ortodoksinen kirkko (1959).
Nurmeksen ortodoksinen kirkko (1959).
Käännös suomeksi
Ibrahim Moustafa

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ibrahim Moustafa |  Ibrahim Moustafa |  Ibrahim Moustafa |  |
Maa:   Egypti
Miesten paini
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Amsterdam 1928 | 82,5 kg |  |
Ibrahim Moustafa (1904 – 11. lokakuuta 1968) oli egyptiläinen painija ja olympiavoittaja. Hän voitti kultaa Amsterdamin olympialaisissa 1928 alle 82,5-kiloisten sarjassa.
Injektointi

Injektointi on maapohjan vahvistamistapa, jonka toimintaperiaatteena on maan huokosiin puristettava nestemäinen sideaine, joka kovettuu ja sitoo maarakeet yhtenäisemmäksi maamassaksi. Sillä pyritään joko maan lujuuden kasvattamiseen tai vedenläpäisevyyden pienentämiseen. Sideaineena voi toimia esimerkiksi sementti, bentoniitti, vesilasi, hartsi, kalkkiliete, polyuretaani tai bitumi. Injektointi voidaan käyttää esimerkiksi maan lujuuden kasvattamiseen olemassa olevien perustusten alla tai paalujen kärjen kantavuuden lisäämiseen. Lisäksi sillä voidaan pienentää vedenläpäisevyyttä maapadoissa tai niiden vuotokohdissa.
Aiheesta muualla

De Neef Finlandin www-sivut, missä lisätietoa mm. betonirakenteiden injektoinnista. (Arkistoitu – Internet Archive)
Ibrahim Njoya

Ibrahim Njoya.
Ibrahim Njoya (? – 1933) oli nykyisen Kamerunin alueella sijainneen Bamumin valtakunnan hallitsija.
Njoya peri vallan isältään lapsena vuoden 1888 tienoilla. Sijaishallitsijana toimi aluksi hänen äitinsä. Njoya kehitti käsityötaidetta, loi omaperäisen bamum-kirjoituksen ja perusti kouluja. Hän on kirjoittanut Bamumin historian sekä kristinuskoa ja islamia yhdistäviä synkreettisiä uskonnollisia käsityksiään esittelevän teoksen. Vuonna 1922, kun Itä-Kamerun siirtyi Ranskan hallintaan, Njoya karkotettiin Yaoundéen.
Cat Zingano

| Cat Zingano |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. heinäkuuta 1982 (ikä 42) Winona, Minnesota
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Vapaaottelija
Lempinimi:  Alpha
Aktiivisena:  2008–
Pituus:  168 cm
Paino:  61 kg
Painoluokka:  kääpiösarja
Kätisyys:  oikea
Taistelutyyli:  paini, brasilialainen jujutsu, thainyrkkeily
Seura:  Black House Alliance MMA
Tilastot
Ottelut:  11
Voitot:  9
– tyrmäyksellä:  5
– luovutuksella:  3
– päätöksellä:  1
Tappiot:  2
Cathilee Deborah "Cat" Zingano, o.s. Albert, (s. 1. heinäkuuta 1982 Winona, Minnesota) on yhdysvaltalainen vapaaottelija. Hän on otellut UFC:ssä vuodesta 2013 lähtien.
Vapaaottelu > Amatöörinä

Zingano otteli ensimmäisen vapaaottelunsa amatöörinä 2007. Hän otteli urallaan neljä amatöörikamppailua, joista ensimmäinen päättyi voittoon teknisellä tyrmäyksellä Ann Wybornya vastaan.
Vapaaottelu > Ammattilaisura

Zingano siirtyi ammattilaiseksi heinäkuussa 2008 otellessaan Ring Of Firessa naisten kääpiösarjan mestaruudesta Karina Tayloria vastaan. Hän voitti mestaruuden ensimmäisessä ammattilaisottelussaan käsilukolla ensimmäisessä erässä. Zingano saavutti myöhemmin uransa toisen mestaruuden kääpiösarjassa kolmannessa ottelussaan. Hän kohtasi Barb Honchakin Fight To Win järjestön kääpiösarjan mestaruudesta ja voitti kamppailun tuomariäänin. Samana vuonna hän otteli heti perään Ivana Colemania vastaan Ring of Firen kärpässarjan mestaruudesta. Zingano voitti mestaruuden teknisellä tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä.
Toukokuussa 2011 Zingano otteli Fight to Win järjestön kärpässarjan mestaruudesta voitettuaan aikaisemmin tammikuussa 2010 kääpiösarjan mestaruuden. Hän kohtasi Takayo Hashin Denverissä ja voitti mestaruuden tyrmäyksellä kolmannessa erässä paiskattuaan painiotteella Hashin mattoon.
Vapaaottelu > Ammattilaisura > Invicta

Zingano siirtyi menestyksen jälkeen Invictaan, jossa hän otteli yhen ottelun. Zingano kohtasi 6. lokakuuta 2012 kääpiösarjan ottelussa Raquel Penningtonin. Hän voitti Penningtonin toisessa erässä luovutuksella saatuaan vastustajansa takakuristukseen. Ottelu jäi myös Zinganon viimeiseksi Invictassa allekirjoitettuaan sopimuksen UFC:n kanssa.
Vapaaottelu > Ammattilaisura > UFC

Zingano otteli ensi kerran UFC:ssä huhtikuussa 2013 The Ultimate Fighter: Team Jones vs. Team Sonnen Finale -tapahtumassa. Hän voitti avauskamppailunsa entistä Strikeforcen kääpiösarjan mestaria Miesha Tatea vastaan teknisellä tyrmäyksellä kolmannessa erässä. Ottelu palkittiin Illan kamppailu bonuksella.
Toisessa ottelussa Zingano kohtasi Amanda Nunesin syyskuussa 2014. Hän voitti kamppailun myös teknisellä tyrmäyksellä kolmannessa erässä.
Vapaaottelu > Ammattilaisura > UFC > Haastaminen mestaruudesta ja jatko

Kahden kamppailun jälkeen Zingano pääsi ottelemaan naisten kääpiösarjan mestaruudesta hallitsevaa mestaria Ronda Rouseyta vastaan. Ottelu käytiin 28. helmikuuta 2015 UFC 184 -tapahtumassa, jossa Zingano hävisi kamppailun 14 sekunnissa luovutuksella, jäätyään Rouseyn käsilukkoon. Se oli samalla hänen uran ensimmäinen tappio vapaaottelussa.
Zingano palasi takaisin 9. heinäkuuta 2016 UFC 200 -tapahtumaan, jossa hän hävisi Julianna Peñalle tuomariäänin (29-28, 29-28, 29-28).