stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Margery Kempe
Elämä

Margery Kempe syntyi Norfolkin King´s Lynnissä vuonna 1373 kaupungin pormestarin tyttäreksi. Huolimatta vauraasta perhetaustastaan Kempe ei koskaan oppinut täysin lukutaitoiseksi, ja hänen omaelämäkertansa on itse asiassa kirjoitettu sanelemalla. Hän oli kuitenkin hyvin perehtynyt aikansa hartauskirjallisuuteen, ja erityisesti Nick Loven englanniksi kääntämä Meditationes Vitae Christi (engl. The Mirror of the Blessed Life of Jesus Christ) on todennäköisesti vaikuttanut huomattavasti Kempen omaelämäkerran tyyliin.
Kempe kuvailee omaelämäkerrassaan uskonnollisten visioiden alkuperän juontuvan hänen ensimmäisen lapsensa syntymään. Hän kertoo nähneensä kauhistuttavia näkyjä paholaisista, jotka suostuttelevat hänet luopumaan uskostaan ja kannustavat väkivaltaiseen käyttäytymiseen ja itsetuhoisuuteen, minkä vuoksi hänet täytyy sitoa kiinni sänkyyn kahdeksaksi kuukaudeksi. Lopulta Kristus ilmestyy Kempelle näyssä ja parantaa hänet tilasta, jota Kempe itse nimittää mielenvikaisuudeksi, ja uskonnolliset näyt seuraavat Kempeä hänen loppuelämänsä ajan. Ensimmäisen Kristus-visionsa jälkeen Kempe kuvailee omaa käytöstään “järkeväksi ja viisaaksi” ja ryhtyy hoitamaan taloutta ja perhettään.
Kokemustensa inspiroimana Kempe koettaa turhaan pyytää aviomieheltään lupaa elää selibaatissa ja suorittaa pyhiinvaellus Jerusalemiin. Kempen aviomies suostuu vaatimuksiin vasta hänen synnytettyä 14 lasta ja maksettua miehensä tappioista syntyneet velat.
Kempe matkusteli 25 vuoden ajan laajasti ja vieraili Israelin ja Rooman lisäksi mm. Norjassa, Espanjassa ja Saksassa. Vuonna 1431 hän palasi takaisin Englantiin, kun hänen aviomiehensä sai vakavan aivovamman kaatuessaan alas portaita. Kempe matkusti vielä Saksaan vuosina 1433–1434 aviomiehensä kuoltua ja kuoli itse noin vuonna 1438.
Uskonnolliset kokemukset

Kempe mainitsee toistuvasti, että näkyjä on liian paljon eriteltäväksi ja että ne ovat liian monimutkaisia kuvailtavaksi. Osan näyistä hän paljastaa vain luotetuille ihmisille.
Kempe kyseenalaistaa omaa mielenterveyttään ja näkyjensä alkuperää jatkuvasti omaelämäkerrassaan  ja konsultoi oman aikansa asiantuntijoita kuten Julian Norwichilaista, Lincolnin piispaa ja Canterburyn arkkipiispaa, jotka tarjoavat hänelle neuvoja ja tukea  Osittain matkustelun syynä toimivat myös hänen lähipiirinsä syytökset harhaoppisuudesta, juoppoudesta, hulluudesta ja kaatumataudista, mutta häntä kannustaa myös halu saada “tietoa hengellisestä kehityksestään”. Hän ei myöskään ota näkyjään itsestäänselvyytenä , vaan asettaa näyille ehtoja ja vaatimuksia nähdäkseen pitävätkö näyt paikkansa.
Kempen uskonnolliseen kokemusmaailmaan kuului mm. jatkuva suhiseva ääni, jota hän piti epämiellyttävänä. Myöhemmin ääni muuttui kyyhkysen kujerrukseksi ja sitten punarinnan lauluksi oikeassa korvassa. Hän mainitsee myös kuulevansa jatkuvaa musiikkia ja puhetta, usein niin äänekkäästi, että hänellä on vaikeuksia kuulla ihmisiä samassa tilassa.
Suurin osa Kempen mainittavista uskonnollisista kokemuksista tapahtuu yleensä rukouksen aikana, erityisesti messun aikana tai pyhien esineiden läheisyydessä. Niiden tärkeimpänä tunnuspiirteinä Kempe mainitsee kontrolloimattomat itkukohtaukset , mutta myös kaatumiskohtaukset ja kouristukset, joiden aikana hän myös ilmehtii pelottavalla ja käsittämättömällä tavalla. Hän näkee myös eriasteisia näkyjä, joskus silmiensä läpi ja joskus mielikuvituksessaan. Osa näyistä sisältää myös miellyttäviä haju- ja tuntoaistimuksia. Hän myös kuvailee kokevansa jatkuvaa, miellyttävää sisäistä lämpöä.
Sisällöltään kokemukset käsittelevät melkein poikkeuksetta Kristusta tai neitsyt Mariaa tai muita keskeisiä Uuden testamentin henkilöitä, joskus myös tärkeitä pyhimyksiä. Useimmiten näyt ovat joko käskyjä, ohjeita tai dialogimuotoisia keskusteluja Kempen ja Kristuksen välillä.
Lopulta Kempe toteaa, että näyt todella ovat jumalallista alkuperää, ja on vakuuttunut siitä, että kyseessä ei ole mielisairaus.
Uskonnolliset kokemukset > Psykopatologiaa

Kempen jatkuvia kokemuksia on selitetty mm. hysterialla, migreenillä ja epilepsialla.
Uskonnolliset kokemukset ovat yhteneviä psykoosin ja skitsofrenian oireiden kanssa, mutta niiden erona on, että uskonnolliset kokemukset ovat usein sävyltään positiivisia ja miellyttäviä, kun taas ensin mainitut ovat sisällöltään negatiivisia.
Kuvauksen perusteella on todennäköistä, että Kempe kärsi raskaudenjälkeisestä psykoosista, josta hän toipui terapeuttisten visioidensa avulla.
Maria!

| Maria! |
| --- | --- |

Tyyli:  Talk show
Kestoaika:  noin 45 min
Luoja(t):  Maria Veitola
Pääosissa:  Maria Veitola Lauri Taats Diana Ball
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Nelonen Liv
Esitetty:  27. elokuuta 2008 – 7. joulukuuta 2011
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Tarinatalo
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Elonet
Maria! oli Maria Veitolan juontama Nelosella esitetty keskusteluohjelma.
Ensimmäinen Maria!-ohjelma lähetettiin 27. elokuuta 2008. Ohjelma oli 45 minuutin pituinen suora lähetys. Maria Veitolan lisäksi ohjelmassa esiintyi myös näyttelijä Hannele Lauri, joka esitti sketsihahmoa Röökimuija. Maria!-ohjelmassa lavalle vieraat toivat Lauri Taats sekä Diana Ball.
Röökimuija esiintyi ensimmäisellä kerralla Maria!-show’ssa 27. elokuuta 2008. Röökimuija haastatteli muun muassa vihreiden kansanedustajaa Janina Anderssonia lasten kasvatuksesta ja Isä Mitroa ortodokseihin liittymisestä.
Talk show’n ensimmäisessä jaksossa olivat vieraana muun muassa jääkiekkoilija Jarkko Ruutu ja suunnittelija Paola Suhonen. Ohjelmassa vierailivat myös muun muassa maahanmuutto- ja eurooppaministeri Astrid Thors, Johanna Tukiainen, vuoden 2009 tangokuningas Amadeus Lundberg sekä saksalainen coveryhtye The Baseballs.
Toimittaja ja JSN:n jäsen Pasi Kivioja luonnehti sarjamurhaaja Aino Nykopp-Kosken haastattelua Maria!-ohjelmassa vuonna 2011 ”tv-journalismin pohjanoteeraukseksi”.
Aiheesta muualla

Maria! - Maria Veitolan talkshow - Nelonen.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
Majiang (ennustaminen)

Majiang (麻將) on kiinalainen peli, joka on valjastettu ennustamisen välineeksi, kuten monet muutkin onneen ja arpomiseen perustuvat pelit.
Välineet

Peliä pelataan tiilillä. Peli sisältää 34 erilaista vakiotiiltä sekä tavallisesti kahdeksan, mutta joskus useampiakin lisätiiliä eli kukkatiiliä neljän tai joskus kahden sarjoina.  Jokaista varsinaista tiiltä on pelissä neljä kappaletta.  Kukkatiiliä on aina yksi kutakin erilaista.
Joissakin ennustamisrituaaleissa tarvitaan myös kahta noppaparia tai vaihtoehtoisesti pelin mukana tulevia laskutikkuja.
Ennustaminen > Jako

Täydellisessä menetelmässä osallistujia voi olla jopa neljä.  Tiilet sekoitetaan, niistä rakennetaan muuri kuten peliä valmistellessa (kts. Majiang).  Sen jälkeen muuri rikotaan eri sivuilta.  Tapoja on erilaisia.  Rikkominen voidaan määrätä neljän nopan heittämisellä.  Vaihtoehtoisesti voidaan käyttää pelin mukana tulevia laskutikkuja.  Kun muuri on rikottu, jokainen osallistuja ottaa siitä määrättyjen sääntöjen mukaan 13 tiiltä.
Seuraavaksi kukin osallistuja vuorollaan asettaa tiilensä muurin sisäpuolelle, sekoittaa niitä ja jakaa ne sitten ryhmiin: kolme tiiltä kauimmaiseksi, kolme vasemmalle, kolme oikealle ja kolme lähimmäksi itseään. Keskelle jää yksi tiili.  Kolmen ryhmissä tiilet asetetaan riviin.
Lyhyessä menetelmässä tiiliä sekoitetaan pöydällä ringissä vastapäivään selkäpuoli ylöspäin.  Sitten erotetaan satunnaisesti sekoituksen aikana keskelle 13 tiiltä, jotka sekoitetaan ja ryhmitellään samoin kuin täydellisessä menetelmässä.
Tiilten ryhmittely symboloi kiinalaisten viittä ilmansuuntaa.  Osallistujaa lähinnä olevat tiilet ovat "itä", oikealla puolella on "etelä", vastapäätä "länsi" ja vasemmalla "pohjoinen".  Keskusta on viides ilmansuunta.  Ilmansuunnat ovat vastakkaisessa järjestyksessä kuin kompassia katsottaessa, koska tämä vastaa kiinalaisen astronomian tapaa kuvata tähtien liike idästä länteen kun seistään katse kohti etelää: tähdet liikkuvat silloin vasemmalta oikealle järjestyksessä itä-etelä-länsi(-pohjoinen).  Sekä peli että ennustus ovat toimintoja, jolloin pyydetään taivaan apua ja tällöin ihminen sijoittuu pöydän ääreen katsomaan "taivasta" ja odottamaan sen anteja, "tähtiä", joita majiangissa edustavat tiilet.  Taivaankappaleet nousevat näkyviin idässä, joten itä merkitsee alkua.
Ennustaminen > Tiilten lukeminen

Ensin käännetään keskustiili ja tulkitaan sen merkitys.  Se edustaa tilannetta, josta halutaan tietoa.
Seuraavaksi käännetään idän ensimmäinen tiili, joka on vasemmanpuoleisin kolmen ryhmästä.  Sen jälkeen luetaan idän muut tiilet.  Samoin edetään etelässä, lännessä ja lopuksi pohjoisessa.  Viimeisenä palataan keskustiileen ja katsotaan, miten koko tulkinta kulminoituu siihen.
Itä on tilanteen alkuasetelma, nykytilanne, läheisyys, kysyjä itse.
Etelä on menneisyys tai tilannetta suosivat tekijät; pohjoinen on tulevaisuus tai tilannetta haittaavat tekijät.
Länsi on etäisyydessä tapahtuvat asiat, itää vastustavat tai tasapainottavat tekijät, toiset ihmiset.
Jos tiilten joukossa on kukkatiiliä, niiden tilalle otetaan uusi tiili ja kukkatiili siirretään sen yläpuolelle.  Kukkatiili vaikuttaa tilalleen otetun tiilen luonteeseen.
Ennustettaessa voi syntyä kahden tai kolmen tiilen ryhmiä, joilla on erityismerkitys.  Yleensä näiden yhdistelmien perustana on tiilissä käytettävät värit.  Tiilten kuvat on maalattu yhdellä, kahdella tai kolmella värillä: vihreä, punainen ja sininen (tai musta).  Kaksi tiiltä voidaan yhdistää niin, että niissä on yhdessä kaikki kolme väriä, joten ne täydentävät toisiaan.  Näitä erikoisyhdistelmiä on 52 eli vuoden kolmentoista kuunkierron viikkojen lukumäärä.  Ennustuksessa käytetty asettelu liittää siis ilmansuunnat ajan kulumiseen astronomisten havaintojen pohjalta.
Margaret Tyzack

Margaret Tyzack
Margaret Tyzack OBE (19. syyskuuta 1931 – 25. kesäkuuta 2011) oli brittiläinen näyttelijä.
Tyzack syntyi Essexissä ja liittyi vuonna 1962 Royal Shakespeare Companyyn. Hän voitti uransa aikana muun muassa Tony-palkinnon (1990).
Tyzack on television puolella esiintynyt esimerkiksi BBC:n sarjassa Minä, Claudius (1976) ja sarjassa Forsytein taru.
Aiheesta muualla

Margaret Tyzack Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Maria Kirbasova

Maria Kirbasova (kesäkuussa 1941 – heinäkuussa 2011 Sipoo) oli Sotilaiden äidit -komitean perustajajäsen ja radioinsinööri. Hän oli kansanviholliseksi tuomittujen kalmukkiperheensä mukana kaksivuotiaasta alkaen Siperiassa ja sai palata kotiseudulleen vasta Hruštšovin päätöksellä 1956 15-vuotiaana. Hän muutti Moskovaan ja ryhtyi kampanjoimaan Neuvostoliiton armeijan varusmiehille heikkoja olosuhteita vastaan veljensä vapauttamiseksi palveluksesta. Monet korkeakoulu- ja yliopisto-opiskelijat olivat tuohon aikaan etuoikeutettuja ja vapautettiin aseellisesta palveluksesta. Myöhemmin Maria Kirbasova on toiminut myös Tšetšenian sodan uhrien puolesta. Kirbasova on jäänyt leskeksi. Hänen tyttärensä Kermen Soitu on nykyään Suomen kansalainen samoin kuin tämän puoliso ja kaksi poikaa.
Kesäkuussa 2008 Suomen maahanmuuttoviranomaiset päättivät karkottaa iäkkään ja vakavasti sairaan Kirbasovan. Hän matkusti tyttärensä luokse Suomeen lokakuussa 2007 miehensä hautajaisten jälkeen. Hän haluaisi jäädä Suomeen, koska tytär on ainoa, joka voi pitää hänestä huolta. Yle uutisten mukaan tytär maksaa äitinsä hoidon ja asumisen. Äiti sairastaa reumaa, ja aivoinfarkti on halvaannuttanut hänen toisen puolensa kokonaan.
Hänen kotiinpaluutaan hankaloittaa myös se, että hän on ollut perustamassa Tšetšenian sodan vastaista Venäjän Sotilaiden Äitien Komiteaa. "Hän ei ole ollut Venäjän vallan suosiossa pitkään aikaan. Kun hän on vielä toisinajattelija, hän ei saa edes sitä pienintäkään apua", tytär Kirbasovan Kermen Soitu sanoi Ylen tv-uutisissa. Kirbasovalla ei myöskään ole sukulaisia Venäjällä. Maahanmuuttovirasto hylkäsi Kirbasovan oleskelulupahakemuksen. Sen mukaan äidin ja tyttären sukulaisuussuhde ei riitä perusteeksi Suomessa asumiseen. Helsingin hallinto-oikeus hylkäsi käännytysvalituksen.
Suomen ulkomaalaislaissa sanotaan, että oleskelulupa voidaan myöntää perheen ulkopuoliselle omaiselle, jos tämä on täysin riippuvainen Suomessa asuvista sukulaisistaan. Oikeusratkaisukäytäntö siitä, mitä täydellä riippuvuudella tarkoitetaan, on tiukka, tulosalueen johtaja Olli Koskipirtti Maahanmuuttovirastosta sanoo. "Täysi riippuvuus voi toteutua esimerkiksi tilanteessa, jossa kyseessä on erittäin iäkäs vanhus, joka olisi lähtömaassa vailla tarvitsemaansa välttämätöntä hoitoa", Koskipirtti sanoo.
Kolmannen valituksen jälkeen tehtiin 12. kesäkuuta 2008 Korkeimman hallinto-oikeuden päätös, jonka mukaan Kirbasova saa jäädä toistaiseksi Suomeen. Tapausta koskeva oikeudenkäynti on kesken.
Kirbasova kuoli heinäkuussa 2011.
Marc Casadó

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Marc Casadó Torras
Syntymäaika: 14. syyskuuta 2003 (ikä 21)
Syntymäpaikka: Sant Pere de Vilamajor, Espanja
Pelipaikka: puolustava keskikenttäpelaaja
Pituus: 172 cm
Paino: 66 kg
Seura
Seura: Barcelona
Pelinumero: 17
Junioriseurat
2009–2011: Vilamajor
2011–2012: Sant Celoni
2012–2015: Granollers
2015–2016: Damm
2016–2022: Barcelona
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2022–2024 | Barcelona B | 61 | (0) |
| 2022– | Barcelona | 4 | (0) |
Maajoukkue
| 2019–2020 | Espanja U16 | 5 | (0) |
| 2019–2020 | Espanja U17 | 8 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 8. syyskuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 8. syyskuuta 2024.
Marc Casadó Torras (s. 14. syyskuuta 2003 Sant Pere de Vilamajor, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa espanjalaista Barcelonaa. Casadó on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Ura

Casadó teki debyyttinsä Barcelonan edustusjoukkueessa 1. marraskuuta 2022 Mestarien liigan ottelussa Viktoria Plzeňia vastaan. Virallisesti hänet nostettiin edustusjoukkueeseen 21. kesäkuuta 2024, kun hän teki jatkosopimuksen seuran kanssa.
Mannerheiminkatu (Naantali)

Mannerheiminkatua kesäkuussa 2006.
Mannerheiminkatu heinäkuussa 2017.
Mannerheiminkatu on Naantalissa sijaitseva katu, joka oli aikoinaan kaupungin pääkatu ja edelleen Naantalin vanhankaupungin pääkatu. 1600-luvulla perustettu katu on pääasiassa 1800-luvulla rakennettujen puutalojen reunustama. Mannerheiminkatua voidaan pitää nykyään turisti- ja ostoskatuna useine liikkeineen ja ravintoloineen. Kadun varrella on myös useita taidegallerioita ja ateljeita.
Mannerheiminkatu alkaa vanhankaupungin venesatamasta Ravintola Uuden Killan kohdalta, päättyen Kuparivuoren mäen juurelle Kuparivuoren koululle. Kadun pituus on noin 500 metriä. Mannerheiminkatu on yleiselle jalankululle ja polkupyöräilylle varattu pihakatu, jossa huoltoajo ja tonteille ajo on sallittu. Katualue rajoittuu katua reunustaviin rakennuksiin. Mannerheiminkatu on kokonaan asfalttipintainen, mutta katua reunustavien rakennusten reunat ovat 1980- ja 2000-luvuilla päällystetty mukulakivetyksellä. Mannerheiminkatuun liittyy useita poikkikatuja ja porttiyhteyksiä rakennusten sisäpihoille. Rannan puoleisessa päässä osa katualueesta on vuokrattu ravintoloiden terasseiksi. Mannerheiminkatu ei ole luonteeltaan puistokatumainen, koska katualueen kasvillisuus on vähäistä. Itsenäisyydenpuistossa ja sen kohdalla olevalla aukiolla on puisto- ja isolehtilehmuksia sekä nurmialuetta. Rakennusten sisäpihojen kasvillisuus näkyy osittain kadulle. Katu on valaistu 22 antiikkivalaisimella, joista 21 on pylväsvalaisimia ja yksi seinäkiinnitteinen.
Historia

Katu rakennettiin Naantalin luostarin raunioitumisen ja uskonpuhdistuksen jälkeen, Pietari Brahen toteutettua Naantaliin asemakaavan. Vanha katulinjaus suoristettiin uuden asemakaavan myötä. Kadun alle jäi vanhempia kaupunkitontteja. Kadun varteen syntyi 1600-luvun puolivälin jälkeen torina käytetty laajenema. Katu kivetettiin 1680-luvulla. Kiveys on monin paikoin säilyneenä nykyisen asfaltoidun katurakenteen alapuolella. Mannerheiminkatu oli alun perin nimeltään Isokatu (Pitkäkatu). Vuonna 1885 Venäjän keisari Aleksanteri III ja keisarinna Dagmar vierailivat Naantalissa, jonka kunniaksi kadun nimi muutettiin vuonna 1885 Aleksanterinkaduksi. Vuonna 1942 Marsalkka Carl Gustaf Emil Mannerheim täytti 75 vuotta, jolloin kadun nimi vaihdettiin nykyiseksi Mannerheiminkaduksi.
Naantalin vanhassakaupungissa sijaitsevana katuna Mannerheiminkatu kuuluu myös osaksi Museoviraston määrittelemää valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä. Katua ympäröivät rakennukset ovat pääasiassa 1800-luvulla rakennettuja ja rakennukset on merkitty kaavassa historiallisesti merkittäviksi tai kaupunkikuvan säilymisen kannalta tärkeiksi rakennuksiksi. Kadun varrella on lukuisia rakennuksia, jotka ovat rakennushistorian arvoiltaan lisäksi kaupungin historian kannalta merkittäviä. Hugo Neumanin suunnittelema vuonna 1887 rakennettu Naantalin raatihuone toimi raatihuoneena vuoteen 1964, jonka jälkeen se oli Naantalin kaupungintalo. Nykyään tiloissa on päiväkoti. 1800-luvun alussa rakennettu Humpin talo on toiminut lukuisissa käyttötarkoituksissa kuten kulkutautisairaalana, yhteiskouluna ja kaupungin pääkirjastona vuosina 1924–1993. Nykyään talo on Naantalin museon käytössä.
Mannerheiminkadulla on tehty useita arkeologisia kaivauksia ja valvontoja. Vanhimmat löydöt ovat 1500-luvun lopulta. Vuoden 2000 arkeologisissa kaivauksissa Mannerheiminkadusta inventoitiin ja otettiin säilöön alkuperäistä katukivetystä. Vuonna 2004 noin sadasta varastoidusta kivestä tehtiin rekonstruktio Mannerheiminkadusta Naantalin museon Hiilolan talon sisääntulokäytävään, joka on Itsenäisyydenpuiston vieressä. Kivetys on kirjallisten lähteiden mukaan 1680-luvulta.
Aiheesta muualla

Uotila, Kari; Lehtonen, Hannele & Tulkki, Carita: Vallis gratiae 1443–1648: arkeologisia tutkimuksia Naantalissa.  Turku:  Aboa vetus -museo ja Muuritutkimus, 2003.  ISBN 951-97648-8-7.
Arvaja, Matti: Mannerheiminkatu uhkasi jäädä ilman kukkia kaupungin säästöjen takia: Asukkaat hoitavat istutuksia Naantalissa Turun Sanomien verkkosivusto ts.fi.  22.6.2009. Turku:  Turun Sanomat Oy. Arkistoitu 30.9.2018. Viitattu 30.9.2018.
Markku Kukkoaho

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Rooma 1974 | 4 x 400 m |  |
Markku Juhani Kukkoaho (s. 11. marraskuuta 1946 Puolanka) on entinen suomalainen yleisurheilija. Uransa aikana Kukkoaho edusti Puolangan Ryhtiä ja Oulun Pyrintöä ja häntä valmensi Esko Olkkonen. Siviiliammatiltaan Markku Kukkoaho on poliisi.
"Lentävä poliisi" -lempinimeä kantanut Kukkoaho nousi maailman juoksueliittiin verrattaen myöhään, 24-vuotiaana. Hän teki yhä voimassa olevan 400 metrin juoksun Suomen ennätyksen 45,49 Münchenin olympialaisissa 1972 ollen finaalissa paras eurooppalainen sijoittumalla kuudenneksi. Samoissa kisoissa Kukkoaho oli viedä Suomen 4 × 400 metrin viestijuoksujoukkueen (Stig Lönnqvist, Ari Salin, Ossi Karttunen, Markku Kukkoaho) mitaleille juoksemalla osuutensa aikaan 44,4. Suomi sijoittui kuudenneksi SE-ajalla 3.01,12, häviten kolmanneksi sijoittuneelle Ranskalle 0,4 s ja kisan voittaneelle Kenialle 1,3 s. Helsingin EM-kisoissa 1971 Kukkoaho sijoittui 400 metrillä neljänneksi. Rooman EM-kisoissa 1974 hän oli 400 metrillä jälleen neljäs, mutta pitkässä viestissä hän ankkuroi Suomen pronssille. Kukkoaho edusti Suomea myös vuoden 1976 kisoissa Montrealissa, jossa parhaana tuloksena oli kahdeksas sija 4 × 400 metrin viestissä.
SM-tasolla Kukkoaho voitti kaksi Suomen mestaruutta 200 metrin juoksussa (1971 ja 1976) ja neljä Suomen mestaruutta 400 metrin juoksussa (1970, 1971, 1972 ja 1974). 4 x 100 metrin viestijuoksussa hän oli voittamassa SM-kultaa kolmesti vuosina 1970, 1976 ja 1977. Hän teki urallaan Suomen ennätyksen 200 metrillä (20,8, 1971) ja 400 metrillä (46,1, 1970; 45,7, 1971 ja 45,49, 1972). Kukkoaho oli erittäin monipuolinen urheilija, siitä ovat osoituksena kovat tulokset monissa eri lajeissa.
Lajikohtaiset ennätykset

100 m (10,87)
200 m (20,73)
400 m (45,49)
110 m aidat (15,90)
Pituushyppy (715)
Kiekonheitto (43,83)
Kymmenottelu (6324)
Vauhditon kolmiloikka (10,30) [lähde? ]
5-loikka (17,31) [lähde? ]
10 parasta aikaa 400 metrillä

45,49 (München, Olympialaiset 1972)
45,50 (Helsinki, Suomi–Ruotsi-maaottelu 1974)
45,56 (Nizza, EC-finaali 1975)
45,60 (Helsinki, WG 1973)
45,70 (Helsinki, EM-kisat 1971)
45,70 (Helsinki, Suomi–Ruotsi-maaottelu 1972)
45,70 (Helsinki, 1973)
45,72 (Cejle, EC-semifinaali 1973)
45,80 (Jyväskylä, SM-kisat 1974)
45,84 (Rooma, EM-kisat 1974)
Massimiliano Irrati

Massimiliano Irrati (s. 27. kesäkuuta 1979 Firenze) on italialainen jalkapallotuomari. Hän toiminut erotuomarina vuodesta 1996 lähtien. Ensimmäisen Serie A-ottelun Irrati tuomitsi maaliskuussa 2012. Hän on tuomaroinut lähinnä Italiassa, mutta on tuominnut myös nuorten kansainvälisiä otteluita. Irrati tuomitsi ensimmäisen kansainvälisen miesten ottelun vuonna 2017. Irratti valittiin MM-kilpailujen 2018 videotuomariksi huhtikuussa 2018.
Massimiliano Mola

| Mitalit> Maa:   Italia.Miesten ammunta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten ammunta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten ammunta.MM-kilpailut  | Maa:   Italia> Miesten ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lonato 2005 | Trap, joukkue |  |
|  Hopeaa | Lonato 2005 | Trap |  |
Massimiliano Mola (s. 1. joulukuuta 1971 Fasano) on italialainen haulikkoampuja.
Massimiliano Mola on saavuttanut MM-kilpailuissa Lonatossa 2005 joukkuemaailmanmestaruuden ja henkilökohtaisen hopean trapissa.
Major League Baseball -kausi 2008

| --- | --- |
Joukkueita:  30
Runkosarja
Kausi alkoi:  25. maaliskuuta 2008
Kausi päättyi:  29. lokakuuta 2008
Arvokkaimmat pelaajat:  AL: Dustin Pedroia (BOS)   NL: Albert Pujols (STL)
League Championship Series
Liigavoittajat:  AL: Tampa Bay Rays   NL: Philadelphia Phillies
World Series
Voittaja:  Philadelphia Phillies
Toinen sija:  Tampa Bay Rays
Arvokkain pelaaja:  Cole Hamels (PHI)
   ← 2007  2009 →
Philadelphia Philliesin pelaajat juhlivat mestaruutta pelin päätteeksi.
Major League Baseball -kausi 2008 alkoi 25. maaliskuuta Tokiossa, Japanissa Boston Red Soxin voitolla Oakland Athleticsista Tokyo Domessa 6–5 (kymmenennessä vuoroparissa) kahden ottelun sarjan ensimmäisessä kamppailussa.
Runkosarja päättyi 30. syyskuuta ylimääräiseen otteluun Chicago White Soxin ja Minnesota Twinsin välillä. Tuolla ottelulla ratkaistiin American Leaguen keskilohkon voitto ja paikka post seasonissa, Kotijoukkue Chicago voitti tiukan ottelun juoksuin 1–0. Runkosarjan paras joukkue oli Los Angeles Angels of Anaheim, joka voitti 100 ottelua 162:sta. National Leaguessa paras oli Chicago Cubs 97 voitolla.
Mestaruusotteluihin selvisivät lopulta Philadelphia Phillies ja Tampa Bay Rays. Mestaruus ratkesi 29. lokakuuta Philadelphian 4–3-kotivoittoon finaalisarjan viidennessä kamppailussa. Ottelu oli aloitettu jo kaksi päivää aikaisemmin, mutta se jouduttiin keskeyttämään sateen takia kuudennessa vuoroparissa tilanteessa 2–2.