Nornickel
Historia > Yksityistäminen

Vuonna 1994 RAO Nornickel yritykset yhtiöitettiin. Yksityistämissuunnitelman mukaisesti osa RAO:n osakkeista siirrettiin työyhteisölle, kun taas toinen osa asetettiin myyntiin sekkihuutokaupoilla. Yli 250 tuhannesta ihmisestä tuli Norilsk Nikelin osakkeiden omistajia.[lähde? ]
Valtion omistaman RAO:n määräysvaltainen osakepaketti (38 prosenttia eli 51 prosenttia äänivaltaisista osakkeista) asetettiin huutokaupalle (loans for shares scheme)  marraskuussa 1995. Sen tuloksena ONEXIM-pankista tuli RAO Norilsk Nikelin määräysvaltaisen osuuden haltija.[lähde? ]
Elokuun 5. päivänä 1997 järjestettiin investointiehdoin kaupallinen tarjouskilpailu, jossa RAO Norilsk Nikelin valtion omistaman osuuden osti ZAO Swift, joka edusti ONEXIM Bank Groupin etuja. Voittaja maksoi valtiolle 270 miljoonaa dollaria 38 prosentin osuudesta RAO:ssa ja täytti myös tarjouskilpailun lisäehdot investointiohjelman rahoittamiseksi ja velkojen maksamiseksi.
Päätelmä siitä, että hinta, jolla Nornickel yksityistettiin, vastasi sen arvoa, sisältyy
● Venäjän tiedeakatemian taloustieteen osaston akateemisen sihteerin D. S. Lvovin lausuntoon nro 14300-2113/91;
●  Venäjän hallituksen alaisen rahoitusakatemian rehtorin A. G. Griaznovan  lausuntoon nro 93-1.
Vuonna 1997 perustettiin Avoinselvennä osakeyhtiö Kuolan kaivos- ja metallurgia-alan laitos ja Avoin osakeyhtiöselvennä Norilskin kaivosyhtiö parantamaan RAO:n investointivetovoimaa ja ottamaan käyttöön nykyaikaisia hallintomalleja.
Vuosina 1997-2000 Venjän Tilintarkastuskamari tarkasti Norilsk Nikelin yksityistämisen. RAO Norilsk Nikelin valtion omistaman osakepaketin yksityistämistä koskevassa 9. kesäkuuta 2000 päivätyssä tarkastuskertomuksessa todetaan, että yksityistäminen toteutettiin täysin Venäjän lainsäädännön mukaisesti. Raportissa todetaan, että kiinnityshuutokaupassa ja kaupallisessa tarjouskilpailussa tarjottujen RAO Norilsk Nikelin osakkeiden lähtöhinta asetettiin Venäjän säännösten mukaisesti, ja se määräytyi RAO Norilsk Nikelin silloisen suuren velkaantuneisuuden sekä yrityksen suurten sosiaalisten velvoitteiden perusteella. Samankaltaisiin johtopäätöksiin päätyivät myös Pääsyyttäjänvirasto ja Venäjän hallitus, joissa tehtiin myös asiaa koskevia tarkastuksia.[lähde? ]
Samaan aikaan on olemassa toinenkin näkökulma, joka on esitetty Venäjän federaation Tilintarkastuskamarin entisen varapuheenjohtajan J. J. Boldyrevin kirjassa "Hunajatynnyreistä ja tervalukikallisista” (”О бочках мёда и ложках дёгтя”). Siinä mainitaan, että kiinnityshuutokaupan aikaan Norilsk Nikel oli monopoliasemassa nikkelimarkkinoilla (yli 90 prosenttia Venäjän tuotannosta) ja kuparimarkkinoilla (yli 60 prosenttia). Sillä oli 95–100 vuoden malmivarannot, 1,5 miljardin dollarin vuositulot ja yli 70 prosentin kannattavuus. Näin ollen Norilsk Nikelin todellinen arvo oli huomattavasti korkeampi kuin 180 miljoonan dollarin suuruinen myyntihinta. Lisäksi J. J. Boldyrev mainitsee useita tosiseikkoja, jotka osoittavat, että Venäjän hallitus teki vuonna 1995 vääränluonteisia kiinnitys- ja luottohuutokauppoja (mukaan lukien Norilsk Nikelin kaupat) yksityistääkseen arvokkaimmat valtion omistuksessa olleet varat yksityistämislakia kiertäen. Kirjassa siteerataan myös Tilintarkastuskamarin Pääsyyttäjänvirastolle lähettämää kirjettä, jossa vaaditaan, että J. I. Skuratov menisi oikeuteen puolustamaan Venäjän federaation etuja ja purkamaan välittömästi kiinnitys- ja luottohuutokauppoihin liittyvät valekaupat.[lähde? ] Pääsyyttäjä ei kuitenkaan toiminut näin.
Tilintarkastuskamari julkisti jälkeenpäin monia seikkoja, jotka osoittivat valtion omaisuuden laittoman yksityistämisen. Vuonna 2000 Tilintarkastuskamari esitti kuitenkin uuden raportin, joka oli J. J. Boldyrevin selkeästi vääränlainen ja jonka tarkoituksena oli Oleg Potaninin ja muiden Norilsk Nikelin uusien omistajien jonkunnäköinen "rehabilitaatio".[lähde? ] Tästä huolimatta kamarin johtokunta hyväksyi raportin, mutta J. J. Boldyrev jätti siitä eriävän mielipiteensä.
Boldyrevin versio Norilsk Nikelin siirtymisestä valtiolta ONEXIM-pankin rakenteisiin, yksityiskohtineen ja huutokauppaan osallistuneiden tahojen haastatteluineen, on kuvattu David Hoffmanin kirjassa ”Oligarkit”.
Boldyrevin versio Norilsk Nikelin siirtymisestä valtiolta ONEXIM-pankin rakenteisiin, yksityiskohtineen ja huutokauppaan osallistuneiden tahojen haastatteluineen, on kuvattu David Hoffmanin kirjassa ”Oligarkit”.