Formula 1 -kausi 1988
Kauden yhteenveto > Pohjois-Amerikan kiertue ja paluu Eurooppaan

Kauden viides kilpailu oli historian 20. Kanadan Grand Prix, joka ajettiin nyt 12. kesäkuuta kymmenettä kertaa Circuit Gilles-Villeneuve -radalla. Aika-ajoissa sattui jälleen vakavan näköinen ulosajo, kun Dereck Warwickin Arrows-auto syöksyi radan reunakaiteeseen takapää edellä. Tapahtumasta onneksi selvittiin jälleen vammoitta. Paalupaikan otti totutusti Senna, mutta ero taas toiseksi tulleeseen Prostiin oli vain 0,18 sekuntia.
Kilpailun lähdössä Prost otti johtopaikan Sennalta, joka jäi toiseksi. Seuraavilla sijoilla ajoivat Berger ja Alboreto. Lähtötilanteessa sattui yksi kolari, kun Julian Bailey osui Luis Perez-Salan auton perään. Prost ja Senna kärjessä kasvattivat eroaan muihin, Sennan yrittäessä etsiä ohituspaikkaa Prostista. Benettonin kuljettajat Boutsen ja Nannini onnistuivat ohittamaan molemmat Ferrarit helpon näköisesti, mutta Nannini joutui hetkeä myöhemmin keskeyttämään neljänneltä sijalta auton teknisten ongelmien takia. 18 kierroksen kamppailun jälkeen Senna viimein onnistui ohituksessaan Prostista ja siirtyi kilpailun kärkeen. Molemmat Ferrarit keskeyttivät kilpailun neljänneltä sijalta. Voittajana maaliin ajoi toista kertaa kauden aikana Senna, joka päihitti Prostin lopulta 5,9 sekunnilla. Kolmas oli Boutsen Benettonilla, joka ajoi ensimmäistä kertaa kaudella vapaasti hengittävällä moottorilla varustetulla autolla palkintosijalle.
Kuljettajien MM-sarjassa Prost säilytti johtopaikkansa 39 pisteellä, mutta Senna nousi takaisin toiselle sijalle 24 pisteen turvin. Kolmas oli kilpailun keskeyttänyt Berger 18 pisteellä. Valmistajien MM-sarjassa McLaren nousi jo selvään johtoon 63 pisteellä, kun toisena olleella Ferrarilla oli 27 pistettä. Lotus oli kolmantena 12 pisteellä.
Kauden kuudes kilpailu, Yhdysvaltain GP, ajettiin 19. kesäkuuta vain viikko edellisen kilpailun jälkeen. Minardi-talli antoi potkut alkukaudesta heikosti esiintyneelle Adrián Camposille ja palkkasi entuudestaan tallille tutun Pierluigi Martinin ajamaan loppukauden. Aika-ajoissa Senna kasvatti paalupaikkaputkensa kuuden kilpailun mittaiseksi, kun hän päihitti toiseksi tulleen Bergerin 0,86 sekunnilla. Alboreto oli kolmas ja Prost vasta neljäs jääden Sennalle 1,4 sekuntia. Tämä oli ensimmäinen kerta kauden aikana, kun eturivissä oli jonkun muun kuin McLaren-tallin auto.
Kilpailun lähdössä Senna meni johtoon ja häntä seurasivat Berger sekä Alboreto. Prost lähti huonosti ja putosi Boutsenin taakse viidenneksi. Prost kuitenkin onnistui ottamaan paikkansa takaisin toisen kierroksen alussa. Seuraavaksi Prostille joutui antautumaan kolmantena ajanut Alboreto Ferrarillaan. Toisen sijan Prost sai helposti, kun Berger keskeytti rengasrikkoon. Nanninin ja Alboreton kamppailu neljännestä sijasta päättyi Nanninin ohitusyrityksessä edellä ajaneen Alboreton pyörähtämiseen. Nannini jatkoi matkaansa ongelmitta. Kilpailussa nähtiin lukuisia keskeytyksiä, mikä mahdollisti pienemmille talleille hyviä sijoituksia. Voittajana maaliin ajoi Senna, jolle voitto oli kolmas nyt viimeistä kertaa ajetussa Yhdysvaltain GP:ssa, ja toiseksi sijoittui Prost. Kolmas oli edellisen kilpailun tapaan Boutsen. Andrea de Cesaris ajoi Rial-tallille ensimmäiset pisteet sijoittumalla neljänneksi. Lisäksi myös Pierluigi Martini saavutti Minardille tallin historian ensimmäisen pisteen sijoittumalla kuudenneksi.
Prost nousi kuljettajien MM-sarjassa 45 pisteeseen, mutta toisena ollut Senna kasvatti oman saldonsa 33 pisteeseen. Berger oli edelleen keskeytyksestään huolimatta kolmas 18 pisteellä. McLaren nousi valmistajien MM-sarjassa 78 pisteeseen. Toisena olleella Ferrarilla oli 27 pistettä. Benetton nousi Lotuksen kanssa tasapisteisiin (12) kolmannelle sijalle.
Formula 1 -sarja palasi Eurooppaan, kun vuorossa oli 3. heinäkuuta ajettu kauden seitsemäs kilpailu Ranskassa Paul Ricardin radalla. Aika-ajoissa Prost onnistui ensimmäistä kertaa kauden aikana ottamaan paalupaikan ja päihittämään Sennan, joka jäi 0,48 sekunnin päähän. Seuraavasta lähtörivistä starttasivat Berger ja Alboreto.
Lähtötilanteessa asetelmat kärjessä pysyivät muuttumattomina, kun Prost nousi kärkeen, Senna oli toinen ja Ferrarit heidän takanaan. Myöhemmin Berger menetti useita sijoituksia, kun hän pyörähti ulos radalta ja meni tämän jälkeen varikolle renkaiden vaihtoon. Hän kuitenkin nousi nopeasti neljänneksi ohitettuaan Nanninin ja Piquet'n selvästi heitä nopeammalla autollaan. Kilpailun keskivaiheilla Senna tuli toiselta sijalta varikolle vaihtamaan autoonsa uudet renkaat. Prostin vuoro tulla varikolle koitti seuraavalla kierroksella. Hänen renkaiden vaihto kesti kauemmin kuin tallikaverilla, minkä seurauksena Senna nousi kilpailussa johtoon, mutta Prost onnistui ottamaan kärkipaikkansa takaisin kierroksella ohitettavien autojen ruuhkassa. Voittajana ruutulipulle ajoi Prost ja Senna sijoittui toiseksi. Kolmas oli Alboreto, tallikaveri Bergerin sijoittuessa neljänneksi.
Kuljettajien MM-sarjassa Prost (54) kasvatti johtonsa 15 pisteeseen toisena olleeseen Sennaan (39). Kolmannella sijalla jatkoi Berger 21 pisteellään. Valmistajien MM-sarjassa McLaren nousi 93 pisteeseen ja toisena ollut Ferrari oli saavuttanut 34 pistettä. Taistelu kolmannesta sijasta oli tiukka, kun sijaa pitäneellä Lotuksella oli 14 ja Benettonilla 13 pistettä.