stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo paaveista
Luettelo paaveista > Vuodet 1700–1900

| Paavi | Paavi | Paaviuden aika | Alkuperäinen nimi | Alkuperäinen kotimaa | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Klemens XI | 1700 – 1721 | Giovanni Francesco Albani | Urbino, Marche, Kirkkovaltio |  |
|  | Innocentius XIII | 1721 – 1724 | Michelangelo de’ Conti | Poli, Latium, Kirkkovaltio |  |
|  | Benedictus XIII | 1724 – 1730 | Pierfrancesco Orsini | Napolin kuningaskunta |  |
|  | Klemens XII | 1730 – 1740 | Lorenzo Corsini | Toscanan suurherttuakunta |  |
|  | Benedictus XIV | 1740 – 1758 | Prospero Lorenzo Lambertini | Bologna, Kirkkovaltio |  |
|  | Klemens XIII | 1758 – 1769 | Carlo della Torre Rezzonico | Venetsian tasavalta |  |
|  | Klemens XIV | 1769 – 1774 | Giovanni Vincenzo Antonio Ganganelli | Sant' Arcangelo di Romagna, Kirkkovaltio |  |
|  | Pius VI | 1775 – 1799 | kreivi Giovanni Angelo Braschi | Cesena, Kirkkovaltio | Tuomitsi Ranskan vallankumouksen. Ranskalaiset joukot karkottivat hänet Kirkkovaltiosta vuonna 1798. |
|  | Pius VII | 1800 – 1823 | Barnaba Chiaramonti | Cesena, Kirkkovaltio | Kruunasi Napoleon I:n keisariksi. Ranskalaiset karkottivat hänet Kirkkovaltiosta väliaikaisesti vuosiksi 1809-1814. |
|  | Leo XII | 1823 – 1829 | Kreivi Annibale Sermattei della Genga | Genga Spoleto, Kirkkovaltio |  |
|  | Pius VIII | 1829 – 1830 | Francesco Saverio Castiglioni | Cingoli, Marche, Kirkkovaltio |  |
|  | Gregorius XVI | 1831 – 1846 | Bartolomeo Alberto Cappellari | Belluno, Venetsian tasavalta | Viimeinen paavi, joka ei ollut piispa valintansa aikaan. |
|  | Pius IX | 1846 – 1878 | Kreivi Giovanni Maria Mastai-Ferretti | Senigallia, Marche, Kirkkovaltio | Avasi Vatikaanin ensimmäisen kirkolliskokouksen. Menetti Kirkkovaltion Italialle josta alkoi Vatikaanin vankeuden aikakausi. Historian pitkäaikaisin paavi (31 vuotta, 236 päivää). |
|  | Leo XIII | 1878 – 1903 | Gioacchino Vincenzo Raffaele Luigi Pecci | Carpineto Romano, Ranskan kuningaskunta, (nykyinen Italia) | Vatikaanin vankeus. |
Luettelo paaveista > Vuodet 1900–2000

| Paavi | Paavi | Paaviuden aika | Alkuperäinen nimi | Alkuperäinen kotimaa | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Pyhä Pius X | 1903 – 1914 | Giuseppe Melchiorre Sarto | Riese, Lombardia-Venetsia, Itävallan keisarikunta | Vatikaanin vankeus. Julistettu pyhimykseksi vuonna 1954. |
|  | Benedictus XV | 1914 – 1922 | Giacomo Della Chiesa | Genova, Sardinian kuningaskunta | Vatikaanin vankeus |
|  | Pius XI | 1922 – 1939 | Achille Ambrogio Damiano Ratti | Desio, Lombardia-Venetsia, Itävallan keisarikunta | Allekirjoitti Lateraanisopimuksen, jolla perustettiin itsenäinen Vatikaanivaltio. Vatikaanin vankeus päättyi |
|  | Pius XII | 1939 – 1958 | Eugenio Maria Giuseppe Giovanni Pacelli | Rooma, Italia | Antoi julistuksen Neitsyt Marian taivaaseen ottamisesta. |
|  | Pyhä Johannes XXIII | 1958 – 1963 | Angelo Giuseppe Roncalli | Sotto il Monte, Bergamo,Italia | Avasi Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen; julistettiin pyhimykseksi 2014. |
|  | Pyhä Paavali VI | 1963 – 1978 | Giovanni Battista Enrico Antonio Maria Montini | Concesio, Brescia, Italia | Viimeinen paavi, joka kruunasi itsensä tiaralla. Ensimmäinen paavi, joka teki valtiovierailun Yhdysvaltoihin. Lopetti Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen. Julistettiin pyhimykseksi 2018. |
|  | Johannes Paavali I | 1978 | Albino Luciani | Canale d'Agordo, Veneto, Italia | Kuoli oltuaan paavina vain 33 päivää, 11. lyhyin pontifikaatti. |
|  | Pyhä Johannes Paavali II | 1978 – 2005 | Karol Józef Wojtyła | Wadowice, Puola | Ensimmäinen puolalainen ja ei-italialainen paavi 455 vuoteen. Historian toiseksi pitkäaikaisin paavi Pius IX:n (1846–1878) jälkeen. Julistettiin autuaaksi 2011 ja pyhimykseksi 2014. |
Luettelo paaveista > Vuodet 2000–

| Paavi | Paavi | Paaviuden aika | Alkuperäinen nimi | Alkuperäinen kotimaa | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Benedictus XVI | 2005 – 2013 | Joseph Alois Ratzinger | Marktl am Inn, Baijeri, Saksa | Ensimmäinen saksalainen paavi sitten paavi Stefanus IX:n, joka oli paavi vuonna 1057. Vanhin paaviksi valittu sitten Klemens XII:n vuoden 1730 jälkeen. Ensimmäinen virasta eronnut paavi sitten Gregorius XII:n vuonna 1415. Kuoli 31. joulukuuta 2022 kaikkein vanhimmaksi eläneenä paavina. |
|  | Franciscus | 2013 – | Jorge Mario Bergoglio | Buenos Aires, Argentiina | Ensimmäinen paaviksi valittu jesuiitta, eteläamerikkalainen ja argentiinalainen. Myös ensimmäinen ei-eurooppalainen sitten Gregorius III:n (k. 741). |
W88-ydinkärki

Diagrammi W88-ydinkärjen rakenteesta.
W88-ydinkärki on yhdysvaltalainen vetypommi, jota suunniteltiin Los Alamos National Laboratoryssä 1970-luvulla monikärkiohjusten taistelukärjeksi. Se on edelleen (2016) palveluskäytössä.
Sitä on luonnehdittu edistyneimmäksi koskaan valmistetuksi ydintaistelukärjeksi. Sen fissiota käyttävän primääriosan on arveltu olevan litistyneen ellipsoidin muotoinen (kuten kananmuna). Tällainen rakenne mahtuu paremmin kartiomaisen kuoren sisään kuin tavallinen pyöreä imploosio-aseen ydin, mutta sen räjäyttämisen mallintaminen supertietokoneilla on paljon monimutkaisempaa, koska plutonium täytyy saada kriittiseksi siten, että suunnatulla tavanomaisen räjähdysaineen räjäytyksellä ytimen primääriosa "pyöristetään" vasta räjähdyshetkellä. Varmaa tietoa aseen rakenteesta ei kuitenkaan ole.
UGM-133 Trident II SLBM-ohjus voidaan varustaa kahdellatoista W88-taistelukärjellä.
W88 on 55 cm suurimmalta halkaisijaltaan ja 175 cm pitkä. Se painaa alle 360 kg ja ydinräjähteen räjähdysteho on 475 kilotonnia.
Käännös suomeksi
Johanna Anttila

| Johanna Anttila> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. huhtikuuta 1985 (ikä 39) Turku, Suomi
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2011–
Merkittävät roolit:  Joanna Lumijoki (Salatut elämät)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Johanna Anttila (s. 3. huhtikuuta 1985) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt enimmäkseen Yhdysvalloissa erilaisissa mainoksissa, elokuvissa ja lyhytelokuvissa. Suomessa Anttila tunnetaan parhaiten Joanna Lumijoen roolista MTV3:n Salatut elämät -saippuasarjassa. Lisäksi Anttila näyttelee pääosaa vuonna 2021 julkaistavassa suomalaisessa elokuvassa nimeltä Kuriiri.
Anttila on koulutukseltaan sosionomi ja työskenteli lastensuojelussa Suomessa, mutta päätti 2010-luvulla lähteä opiskelemaan näyttelemistä New Yorkiin Yhdysvaltoihin. Siellä hän opiskeli myös viittomakielen.
Johanna Anttila asui Yhdysvalloissa yli seitsemän vuotta, mutta maailmanlaajuisesta koronaviruspandemiasta johtuvan matkustuskiellon takia hän päätti jäädä asumaan Suomeen vuonna 2020.
Anttila avioitui vuoden 2023 helmikuussa Juha-nimisen miehen kanssa, jonka oli tavannut vuoden 2021 alussa. Pari odottaa esikoistaan syntyväksi vuodelle 2024.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Nimi | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2014 | 14 Days | June |
| 2014 | Headless Woman |  |
| 2015 | Somewhere in the Middle | Worker #2 |
| 2018 | And the Dream That Mattered | Isabelle |
| 2020 | Wife Carrying: The Untold True Story | Hilkka Karjalainen |
| 2020 | Loss of Grace | Madison |
| 2021 | Kuriiri | Raila |
Filmografia > Lyhytelokuvat

| Vuosi | Nimi | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2013 | Re-5 | Hannah |
| 2014 | Memento Mori | Nine |
| 2014 | Seeking Mr. Brown | Partygoer |
| 2014 | Hot Therapy | Joy |
| 2015 | Need Help | Jamie |
| 2015 | A Love Conceived | Annabelle |
| 2016 | A Glitter of Hope | Caitlin Davenport |
| 2016 | Locked | Serena |
| 2017 | The Most Beautiful Woman | Martha |
| 2017 | SHE JANG | Girl in Apartment / Pretty Office Assistant |
| 2018 | What You Wanted | Mystery Woman on Phone |
| 2019 | Paper Clocks | Annie |
| 2020 | That Touch |  |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Nimi | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2011 | Some Assembly Required |  |
| 2016 | My Haunted House | Mary |
| 2021– | Salatut elämät | Joanna Lumijoki |
| 2021 | Maria Kallio | Oksana |
| 2022 | Justimus esittää: Duo | kätilö |
| 2023 | Sunnuntailounas | valtuuston puheenjohtaja |
Aiheesta muualla

Johanna Anttila Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Perry Mason

Perry Mason on yhdysvaltalainen kirjasarja, jonka on kirjoittanut Erle Stanley Gardner. Perry Mason-kirjoja on 85, joista monet on suomennettu. Kaikkien kirjojen loppuratkaisu tapahtuu oikeussalissa yleensä dramaattisten käänteiden jälkeen.
Perry Masonista on tehty useita televisiosarjoja ja -elokuvia, joissa useimmissa Masonia näytteli Raymond Burr. Televisiosarjoista ensimmäinen oli 1957–1966 esitetty Perry Mason yllättää.
Päähenkilöt

Perry Mason: Lakimies, joka puolustaa murhasyytteen saaneita viattomia.
Della Street: Perry Masonin sihteeri
Paul Drake: yksityisetsivätoimiston johtaja
Hamilton Burger: yleinen syyttäjä
Luutnantti Tragg: Murharyhmän vetäjä, pätevä poliisimies
Aiheesta muualla

http://members.ozemail.com.au/~jsimko/ (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
http://www.thrillingdetective.com/mason.html (englanniksi)
http://www.perrymasontvseries.com (englanniksi)
Anatoli Djatlov

| Anatoli Djatlov> Анатолий Дятлов.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Anatoli Stepanovitš Djatlov
Syntynyt: 3. maaliskuuta 1931 Krasnojarskin aluepiiri, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Kuollut: 13. joulukuuta 1995 (64 vuotta) Kiev, Ukraina
Muut tiedot
Rikokset:  Törkeä turvallisuusmääräysten rikkominen
Rangaistus:  10 vuotta vankeutta (vapautettu 1990)
Anatoli Stepanovitš Djatlov (ven. Анатолий Степанович Дятлов, 3. maaliskuuta 1931 – 13. joulukuuta 1995) oli neuvostoliittolainen ydininsinööri, joka oli Tšernobylin ydinvoimalan varapääinsinööri vuonna 1986.
Hän valvoi voimalan neljännen reaktorin määräaikaishuollon alkaessa tehtäväksi sovittua koetta, joka johti ydinonnettomuuteen.
Häntä pidettiin yhtenä pääsyyllisistä onnettomuuteen.
Elämä ennen Tšernobylia

Djatlov syntyi vuonna 1931 Atamanovon kylässä Krasnojarskin aluepiirissä, Venäjän SNT:ssä. Hänen isänsä oli ensimmäisen maailmansodan invalidi, joka työskenteli poijunvartijana Jenisei-joella. Äiti oli kotiäiti.
Hän vietti lapsuutensa köyhissä oloissa Jenisei-joen varrella ja karkasi kotoaan 14-vuotiaana.
Seitsemännen luokan jälkeen vuonna 1945 hän siirtyi Norilskin kaivos- ja metallurgian teknillisen koulun sähkötekniikan osastolle, jonka hän suoritti kunniamaininnalla vuonna 1950. Hän työskenteli kolme vuotta Norilskissa yhdessä Minsredmašin (keskiraskaan koneenrakennusteollisuuden ministeriön) yrityksistä. Vuosina 1953–1959 hän opiskeli Moskovan tekniikan ja fysiikan instituutissa, josta hän myös valmistui hyvin arvosanoin ja sai insinööri-fyysikon tutkinnon automaation ja elektroniikan alalla.
Valmistuttuaan insinööriksi Djatlov työskenteli laivanrakennustelakalla Amurin Komsomolskissa, jossa ydinsukellusveneisiin asennettiin reaktoreita.
Hän toimi vanhemman insinöörin, fysiikan laboratorion päällikön ja ydinsukellusveneiden mekaanisten voimalaitosten komissaarina.
Erään asennuksen aikana sattui onnettomuus, jossa Djatlov altistui säteilylle. Hän sai noin 200 remiä, joka aiheutti lievän säteilysairauden.
Tšernobyl

Vuonna 1973 hän siirtyi perhesyistä rakenteilla olevaan Tšernobylin ydinvoimalaan, jossa hän kohosi reaktoripajan apulaispäälliköstä varapääinsinööriksi. Hänet palkittiin kunniamerkillä ja työn punalipun kunniamerkillä.
Hänen aikaisempi kokemuksensa teki hänestä yhdeksi voimalan kokeneimmista työntekijöistä. Hän oli vastuussa reaktoreista 3 ja 4 aina niiden rakentamisesta vuoteen 1986 saakka.
Djatlov valvoi 26. huhtikuuta 1986 ydinvoimalan 4 reaktorissa suoritettua koetta, jonka tarkoituksena oli selvittää, pystyykö hidastuva generaattori tuottamaan sähköä jäähdytysjärjestelmälle niin kauan, että varajärjestelmät saadaan päälle. Koe epäonnistui täysin, mikä johti historian pahimpaan ydinvoimalaonnettomuuteen. Onnettomuuden aikana Djatlov sai 390 remin säteilyannoksen, joka tavallisesti aiheuttaa kuoleman noin 50 %:lle altistuneista seuraavan 30 päivän aikana. Djatlov kuitenkin selviytyi, ja yhdessä Nikolai Fominin ja Viktor Brjuhanovin kanssa häntä syytettiin turvallisuusmääräysten noudattamatta jättämisestä. Vuonna 1987 kaikki kolme todettiin syyllisiksi onnettomuuteen ja heidät tuomittiin kymmeneksi vuodeksi vankeuteen. Djatlov armahdettiin vuoden 1990 lopulla.
Neuvostoliiton korkeimman oikeuden tuomion mukaan hänet nimettiin yhdeksi onnettomuuden pääsyyllisistä ja tuomittiin 10 vuodeksi vankeuteen. Hän oli vankilassa Krjukovin asutuksessa Poltavan alueella. Useiden eri järjestöjen ja ystävien vetoomusten jälkeen (A.D. Saharov henkilökohtaisesti ja Jelena Bonner hänen kuoltuaan). Djatlov vapautettiin 1. lokakuuta 1990 pykälän 220 nojalla terveyssyistä. Säteilysauraus eteni nopeasti ja vuodesta 1991 Djatlovia hoidettiin kahdesti vuodessa Münchenin yliopistollisen sairaalan palovammojen osastolla. Hän kuoli joulukuussa 1995.
Djatlov kuoli vuonna 1995 säteilysairauden aiheuttamaan sydämen vajaatoimintaan.
Mediassa

Paul Ritter näyttelee Djatlovia vuonna 2019 ilmestyneessä televisiosarjassa Chernobyl.
Aiheesta muualla

Dyatlov's memoirs, 1994 (Tunnin mittainen venäjänkielinen video englanninkielisillä tekstityksillä)
А.С.Дятлов. Чернобыль. Как это было, Djatlovin kirjoittama kirja Tšernobylin onnettomuudesta (venäjäksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Yle
Illumination

| Illumination |
| --- | --- |

Perustettu:  2007
Perustaja:  Chris Meledandri
Kotipaikka:  Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat
Tuotteet:  Animaatioelokuvat
Emoyhtiö:  Universal Studios
Tytäryhtiöt:  Illumination Mac Guff
Omistaja:  NBCUniversal
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Illumination (tunnettu ennen nimellä Illumination Entertainment) on yhdysvaltalainen elokuva- ja animaatiostudio. Sen on perustanut Chris Meledandri vuonna 2007, ja sen omistaa Universal Pictures. Studio tunnetaan Itse Ilkimys, Lemmikkien salainen elämä ja Kätyrit -elokuvasarjoista. Meledandri tuottaa elokuvat, ja Universal rahoittaa ja levittää kaikki elokuvat.
Filmografia > Elokuvat

Julkaistut elokuvat
| # | Otsikko | Ensi-ilta |
| --- | --- | --- |
| 1 | Itse ilkimys | 15.10.2010 |
| 2 | Hop | 22.4.2011 |
| 3 | Lorax | 30.3.2012 |
| 4 | Itse ilkimys 2 | 5.7.2013 |
| 5 | Kätyrit | 3.7.2015 |
| 6 | Lemmikkien salainen elämä | 5.8.2016 |
| 7 | Sing | 23.12.2016 |
| 8 | Itse ilkimys 3 | 30.6.2017 |
| 9 | The Grinch | 9.11.2018 |
| 10 | Lemmikkien salainen elämä 2 | 26.6.2019 |
| 11 | Sing 2 | 22.12.2021 |
| 12 | Kätyrit: Grun tarina | 29.6.2022 |
| 13 | The Super Mario Bros. Movie | 6.4.2023 |
| 14 | Muuttomatka | 22.12.2023 |
| 15 | Itse ilkimys 4 | 28.6.2024 |
Toinen sofistiikka

Toinen sofistiikka on kirjallisuus-historiallinen termi, jolla viitataan kreikkalaisiin Roomassa ja muissa roomalaisajan keskuksissa näytösluontoisesti esiintyneisiin puhujiin, jotka jäljittelivät klassista sofismia ja retoriikkaa pitämällä kreikankielisiä puheita klassisista aiheista. Toisen sofistiikan kauden voidaan katsoa alkaneen keisari Neron tai Hadrianuksen aikana ja kestäneen noin vuoteen 230. Ilmiöstä kertoi ja sitä kehui Filostratos teoksessaan Sofistien elämät.
Henkilöitä

Toiseen sofistiikkaan kuuluvia kirjoittajia olivat muun muassa:
Aelius Aristides
Dion Khrysostomos eli Dion Prusalainen
Filostratos
Herodes Atticus
Lukianos
Polemon Laodikeialainen
Aiheesta muualla

Second Sophistic (englanniksi)
Saleen S7

| Saleen S7 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Saleen
Valmistusvuodet:  2000–2007
Korimalli:  2-ovinen Coupé
Luokka:  Urheiluauto
Tekniset tiedot
Henkilöluku:  2
Teho:  400 kW (550 hv)
Vetotapa:  takaveto
Mitat
Massa:  1247 kg
Pituus:  4774 mm
Leveys:  1990 mm
Korkeus:  1041 mm
Saleen S7 on yhdysvaltalainen urheiluauto, jota valmistettiin rajoitetusti vuosina 2000–2006. Auton ensiesittely oli 19. elokuuta 2000 Monterreyssä. Varsinainen tuotanto aloitettiin vuonna 2002. Vuoteen 2004 asti autossa oli 7-litrainen V8-moottori, jonka huipputehoksi ilmoitettiin 410 kW. Vuonna 2005 tilalle tuli S7 Twin Turbo, jonka moottoriteho oli kasvatettu kahdella turboahtimella 559 kW:iin. Twin Turbon huippunopeudeksi ilmoitettiin 399 km/h. Auton suunnittelusta vastasivat päälinjojen osalta Steve Saleen, korisuunnittelun osalta Ray Mallock Ltd, rungon ja sisätilojen CAD-suunnittelun osalta Phil Frank Design sekä valmistuksen resurssoinnin ja varsinaisen rahoituksen osalta Hidden Creek Industries. Autojen kokoonpano tapahtui Saleenin verstaalla Kalifornian Irvinessä.
Moottorit

| Mallit | Moottori | Iskutilavuus | Teho | Vääntö |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| S7 | V8 | 7008 cm3 | 423 kW (575 hv) @ 6500 r/min | 773 Nm @ 4500 r/min |
| S7 Twin Turbo | V8 | 7008 cm3 | 551 kW (750 hv) @ 6300 r/min | 952 Nm @ 4800 r/min |
S7R

Saleen S7:stä tehtiin myös puhtaasti kilpakäyttöön tarkoitettuja S7R versioita. Saleen S7R onkin eräs kaikkien aikojen menestyneimmistä urheiluautoon perustuvista kilpa-autoista. GTS/GT1 -versiot ovat osallistuneet muun muassa sarjoihin America Le Mans Series, Le Mans Series ja FIA GT. Syyskuuhun 2009 mennessä S7R:llä on osallistuttu 264 kilpailuun, joista 218:ssa sijoituksena on ollut paikka kymmenen parhaan joukossa ja 166 kertaa palkintokorokkeella. Voittoja on tilille kertynyt 105 ja sarjamestaruuksia yhdeksän. 
Vuonna 2010 ranskalaisen Labre Competition -yksityistiimin ajattama Saleen ajoi LMGT1-luokan voittoon Le Mansin 24 tunnin ajoissa sekä LMS-sarjassa. Kyseinen vuosi oli viimeinen, kun GT1-autoja sallittiin mukaan ACO:n järjestämiin sarjoihin ja tapahtumiin.
S7R perustuu teknisesti pitkälti alkuperäiseen vapaastihengittävään S7 versioon. Ensimmäiset S7R kilpa-autot valmisti Ray Mallock Ltd mutta pian autojen rakentamisesta ryhtyi vastaamaan ranskalainen kilpatalli Oreca. Kaikkiaan S7R kilpa-autoja on valmistettu 14 kappaletta.
Runkonumero 15 vuodelta 2002 on ollut vuodesta 2007 lähtien Ruotsissa.
Tietoja

Huippunopeus: 369 km/h
Akseliväli: 2700 mm
Raideleveys (e/t): 1748/1710 mm
Omamassa: 1310/1337 kg (S7 / S7 Twin Turbo)
Tavaratila: 76 l
Polttoainesäiliö: 72 l
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Alex Grey

Alex Grey
Alex Grey työnsä ääressä.
Taiteen reunoilla
Suuntaukset
Art brut | Fantastinen realismi | Graffiti | ITE-taide | Kansantaide | Naivismi | Outsider-taide | Primitivismi | Visionaarinen taide
Tekijöitä Suomesta
Aleksanteri Ahola-Valo | Andreas Alariesto | Annukka Grönlund | Martti Innanen | Einari Junttila | Arto Ali-Eskola | Edvin Hevonkoski | Enni Id | Aleksandra Ionowa | Alice Kaira | Matias Keskinen | Nikolai Lehto | Jussi Löf | Kalervo Palsa | Matti Rutanen | Veijo Rönkkönen | Ilmari Salminen | Olli Seppänen | Kaarina Staudinger-Loppukaarre | Vihtori Storck | Ilkka Juhani Takalo-Eskola | Heikki Tuomela | Ensio Tuppurainen | Sigurd Wettenhovi-Aspa
Tekijöitä ulkomailta
William Blake | Aleksanteri Ahola-Valo | Banksy | Jean-Michel Basquiat | Hieronymus Bosch | Salvador Dalí | Jean Dubuffet  | Max Ernst | H. R. Giger | Alex Grey | Keith Haring | Edward Hicks | Frida Kahlo | Theodor Kittelsen | Mati Klarwein | Paul Kondas | Séraphine Louis | Gustave Moreau | Grandma Moses | Niko Pirosmani | Maria Primatšenko | Henri Rousseau
Alex Grey (s. 29. marraskuuta 1953 Columbus, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen psykedeeliseen ja visionaariseen taiteeseen erikoistunut taiteilija, joka on luonut myös spirituaalisesti vaikuttuneen taidefilosofian. Grey on vajrayanan harjoittaja.
Taiteellinen tuotanto

Alex Greyn taide koostuu maalausten ohella performansseista, prosessitaiteesta  ja installaatioista. Greyn maalauksia voisi kuvailla henkisen, visionaarisen ja postmodernin taiteen yhdistelmiksi. Hänet tunnetaan hohtavia anatomisia ihmiskehoja kuvaavista maalauksista ja röntgenkuvamaisista kuvista. Hän kuvaa kehojen sisäistä anatomiaa yksityiskohtaisesti. Monissa maalauksissa on kuvattu luurankoa, hermostoa, imusuonistoa ja verenkiertoa tarkasti. Hahmot esitetään esimerkiksi rukoilemassa, suutelemassa, yhdynnässä tai raskaana. Aiheina ovat myös syntymä ja kuolema. Teoksissa on mukana uskonnollista symboliikkaa, kuten auroja, chakroja ja geometrisia kuvioita.
Taiteellinen tuotanto > Levynkansissa

Alex Greyn teoksia on käytetty monien levyjen kansissa, kuten Nirvanan In Uterossa, Toolin,  Beastie Boysin Ill Communicationin sisäsivuilla ja David Byrnen The Visible Man-livealbumin kannessa.
Kuvagalleria

Alex Grey maalaamassa.
Greyn maalauksia.
Näyttelyvierailija tutkii Greyn maalausta.
Grey maalaa teoksensa yksityiskohtaa.
Aiheesta muualla

Alex Greyn kotisivu
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz  Museum of Modern Art  ULAN 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  Europeana  IdRef
Brendan Shanahan

| Brendan Shanahan |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. tammikuuta 1969 (ikä 56) Mimico, Ontario, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada  Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Shanny
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  191 cm
Paino:  100 kg
Seura
Seura:  Toronto Maple Leafs
Sarja:  NHL
Tehtävä:  puheenjohtaja
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1987–2009
Seurat:  New Jersey Devils (NHL),   St. Louis Blues (NHL),   Düsseldorfer EG (DEL),   Hartford Whalers (NHL),   Detroit Red Wings (NHL),   New York Rangers (NHL)
NHL-varaus:  2. varaus, 1987 New Jersey Devils
Hockey Hall of Fame
 2013 
| Stanley Cup  |
| --- | --- | --- |
|  | Detroit Red Wings | 1997  |
|  | Detroit Red Wings | 1998  |
|  | Detroit Red Wings | 2002  |
Brendan Frederick Shanahan (s. 23. tammikuuta 1969 Mimico, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkojohtaja, joka toimii Toronto Maple Leafsin puheenjohtajana. Pelaajaurallaan hän voitti kolme Stanley Cupia Detroit Red Wingsissä. Lisäksi hän on voittanut olympiakultaa ja maailmanmestaruuden, joten hän kuuluu niin sanottuun kolmen kullan klubiin. Hän on voittanut myös Kanada-cupin. Pelaajauran jälkeen Shanahan on valittu Hockey Hall of Fameen, ja hän jatkoi jääkiekkouraansa ensin NHL-liigan hallinnossa, kunnes hänet valittiin NHL-seura Toronto Maple Leafsin puheenjohtajaksi.
Shanahan pelasi 1 524 NHL:n runkosarjan ottelua ja teki niissä 1 354 pistettä. Maaleja hän teki 656, ja lopettaessaan uransa hän oli NHL:n kaikkien aikojen maalintekijätilaston 11. sijalla. Detroitin lisäksi hän edusti New Jersey Devilsiä, joka varasi hänet NHL:ään vuoden 1987 toisena varauksena, St. Louis Bluesia, Hartford Whalersia ja New York Rangersia. Shanahan palkittiin keväällä 2003 King Clancy Memorial Trophyllä, joka annetaan johtajuudesta sekä jäällä että sen ulkopuolella ja humanitaarisesta työstä.
Shanahan oli ensimmäisiä pelaajia, joita kutsuttiin voimahyökkääjiksi. Hänen vahvuuksiaan olivat kova laukaus ja fyysisyys, sillä hän pystyi myös taklaamaan kovaa ja tappelemaan. Shanahan sai pelityylinsä takia myös paljon rangaistuksia, ja hän onkin NHL:n ainoa pelaaja, joka on tehnyt yli 600 maalia ja saanut yli 2 000 minuuttia rangaistuksia.