stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Venni
Tunnettuja Vennejä

Venni Kuosma (1895–1953), urkuri, pianisti ja musiikkipedagogi
Venni Kuusio, oik. Anders Werner Kuusikko (1903–1938), suomalainen toimittaja ja kirjailija
Venni Tolppola (s. 2004), jääkiekkoilija
Rolf Palmgren

| Rolf Palmgren> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. toukokuuta 1880 Helsinki, Suomi
Kuollut: 6. lokakuuta 1944 (64 vuotta) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Koulutus ja ura
Instituutti:  Korkeasaaren eläintarha, Suomen valtio
Tutkimusalue:  eläintiede
Palkinnot:  Helsingin eläinsuojeluyhdistyksen mitali
Rolf Odo Armand Palmgren (22. toukokuuta 1880 Helsinki – 6. lokakuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen ornitologi, Korkeasaaren eläintarhan intendentti ja Suomen ensimmäinen valtion luonnonsuojeluvalvoja.
Rolf Palmgrenin vanhemmat olivat oikeuspormestari Oskar Ludvig Palmgren ja Agnes Maria Elisabeth Renvall. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta reaalilyseosta vuonna 1899 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1909.
Palmgren oli Korkeasaaren eläintarhan intendenttinä vuosina 1910–1929. Vuodesta 1924 Palmgren toimi myös valtion luonnonsuojelunvalvojana. Palmgren opetti lisäksi luonnonhistoriaa vuosina 1914–1924 Helsingin ruotsalaisessa normaalilyseossa ja muissa helsinkiläisissä kouluissa. Hän sai työstään luonnon hyväksi Helsingin eläinsuojeluyhdistyksen mitalin vuonna 1915.
Rolf Palmgren oli naimisissa Gerda Elsa VIlhelmina Hellmanin (k. 1943) kanssa.
Korkeasaaresta erottamisen jälkeen Palmgren vietti loppuvuotensa "köyhänä, yksinäisenä ja murtuneena" ja kuoli Käpylän vaivaistalossa lokakuussa 1944.
Ura Korkeasaaressa

Palmgrenin aikana Korkeasaaressa tehtiin uudistamissuunnitelma, jonka seurauksena eläintenhoitajia palkattiin lisää, uusia tiloja rakennettiin ja aitauksia sekä eläinten liikkumisalaa laajennettiin.1920-luvulla Korkeasaaren toimintaa jouduttiin supistamaan rahapulan takia. Palmgren joutui riitoihin alaistensa kanssa ja hän kärsi myös alkoholiongelmista. Palmgren erotettiin intendentin virastaan 1929 syytettynä varojen väärinkäytöstä: häneltä oli tutkimusten mukaan tilittämättä jopa 18 000 markkaa eläinten ja halkojen myymisestä.
Kirjallinen tuotanto

Palmgren kuvasi kirjassaan Helsingforstraktens fågelfauna Helsingin Vanhankaupunginlahden linnustoa. Hän teki itse useita retkiä tälle alueelle ja järjesti sinne myös ekskursioita. Toinen Palmgrenin tutkimuksen kohde oli myöhemmin kuivattu Huittisten Raijalanjärvi jonka linnustosta hän julkaisi 1915 kirjan Till kännedomen om fågelfaunan i Hvittis samt angränsande delar af Kumo socken och Kauvatsa kapell.
Palmgrenin kirjallisen tuotannon pääteos oli vuosina 1920–1922 ilmestynyt Naturskydd och kultur 1-2 (Luonnonsuojelu ja kulttuuri I–II). Hän kuvasi teoksessa suomalaisen luonnonsuojeluaatteen syntyvaiheita ja vetosi myös Vanhankaupunginlahden suojelemiseksi rakentamiselta. Palmgren kirjoitti myös eläinaiheisia kirjallisia kuvauksia joita julkaistiin muun muassa Luonnon lapsia 1–2 nimisessä kokomateoksessa.
Aiheesta muualla

Rolf Palmgren: Huvimetsästyksen kehityshistoriasta, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 26.6.1932, nro 26, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Rolf Palmgren: Kivikauden ihminen mammuttimetsästäjänä ja taiteilijana, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 23.4.1933, nro 17, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Rolf Palmgren: Sukupuuttoon hävinneitä lintujättiläisiä, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 22.10.1933, nro 43, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Rolf Palmgren: Petoeläimiä ja saaliseläimiä. Vanhan luonnonystävän mietteitä, Helsingin Sanomat, 6.2.1938, nro 35, s. 34, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Homeroksen seireenit nykyaikaisessa valossa, Karjala, 22.10.1939, nro 285, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Seitsemän kertaa

| Seitsemän kertaa Vesa-Matti Loiri |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1990
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 42.31
 Levy-yhtiö: Flamingo
Vesa-Matti Loirin muut julkaisut
| Unelmia 1989 | Seitsemän kertaa 1990 | Lapin kesä 1992 |
Seitsemän kertaa on vuonna 1990 julkaistu Vesa-Matti Loirin albumi. Albumi sisältää Loirin tulkintoja Kahlil Gibranin runoista tehtyisiin kappaleisiin, joihin sovitukset on tehnyt Olli Ahvenlahti.
Kappaleet

Seitsemän kertaa – 5.03
Taloni sanoo minulle – 4.04
Unissakävelijät – 5.30
Sinä olet vapaa – 4.18
Minulle sanotaan – 4.26
Sielu – 6.37
Kasvot – 4.03
Viisas koira – 3.13
Kuoleva mies korppikotkalle – 5.13
Kokoonpano

Vesa-Matti Loiri - laulu
Olli Ahvenlahti - koskettimet, sovitukset, sävellykset ja tuotto
Mongo Aaltonen - rummut, lyömäsoittimet
Christer Bergholm - basso
Peter Lerche - kitarat
Jorma Hämäläinen, Harri Sutinen - nauhoitus
Suomen alle 19-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue

| Suomen alle 19-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue |
| --- | --- |

Liitto:  Suomen jääkiekkoliitto
Valmentaja:  Miika Elomo
| Mitalit> Jääkiekon alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut  |
| --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Jaroslavl 1967 |  |
|  Pronssia | Herisau 1974 |  |
|  Pronssia | Kopřivnice ja Opava 1976 |  |
Suomen alle 19-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue edustaa Suomea jääkiekossa alle 19-vuotiaiden kansainvälisissä otteluissa. Alle 19-vuotiaiden ikäluokassa ei enää järjestetä arvokisoja. Suomen jääkiekkoliitto nimittääkin joukkuetta ajoittain nuoremmaksi U20-joukkueeksi, ja tapaa uutisoida siitä alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkueen yhteydessä. Suomen alle 19-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue onkin eräänlainen haastajajoukkue, jonka pelaajat tavoittelevat pelipaikkaa alle 20-vuotiaiden joukkueesta. Joukkueen päävalmentajana toimii Miika Elomo.
Euroopan-mestaruuskilpailuissa

Alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa joukkue on saavuttanut kaksi pronssimitalia, vuonna 1974 Sveitsin kisoista ja vuonna 1976 Tšekkoslovakian kisoista. Vuonna 1974 joukkueeseen kuuluivat Ilkka Alatalo, Kari Eloranta, Matti Forss, Matti Hagman, Hannu Helander, Jarmo Hällfors, Pertti Järvenpää, Ari Kankaanperä, Antero Kivelä, Keijo Kivelä, Jari Laiho, Markus Mattsson, Hannu Niemi, Jouni Peltonen, Hannu Raittinen, Jouni Rinne, Jarmo Tolvanen ja Auvo Väänänen.
Vuonna 1976 mukana olivat Forssin ja Mattssonin lisäksi Jukka Hirsimäki, Raimo Hirvonen, Jarmo Huhtala, Juha Jyrkkiö, Kari Järvinen, Erkki Laine, Jukka Laukkanen, Jarmo Lilius, Ari Mäkinen, Harry Nikander, Jukka Peitsoma, Harri Pöyhiä, Mika Rajala, Reijo Ruotsalainen, Risto Siltanen, Rauli Sohlman, Tomi Taimio ja Pertti Vaelma.
Euroopan-mestaruuskilpailuissa > Sijoitukset

1968, Suomi, 4.
1969, Länsi-Saksa, 5.
1970, Sveitsi, 4.
1971, Tšekkoslovakia, 4.
1972, Ruotsi, 4.
1973, Neuvostoliitto, 4.
1974, Sveitsi, pronssia
1975, Ranska, 4.
1976, Tšekkoslovakia, pronssia
Valmennus

Joukkuetta on valmentanut muun muassa Jussi Ahokas. Vuonna 2019 joukkuetta valmentanut Juha Vuori on valmentanut joukkuetta kahteen otteeseen. Kun Vuori oli ensi kertaa joukkueen valmentajana, hänen valmennusryhmäänsä kuuluivat Juuso Nieminen, Jukka Varmanen sekä Markus Korhonen.
Kesäkuussa 2019 joukkueen johtoryhmään kuuluivat:
Juha Vuori, päävalmentaja
Miika Elomo, valmentaja
Lauri Merikivi, valmentaja
Janne Pekkarinen, maalivahtivalmentaja
Hunor Marton, videovalmentaja
Ville Bister, lääkäri
Mika Uuttu, huoltaja
Jarmo Jalarvo, joukkueenjohtaja
Äärettömän apinajoukon lause

Simpanssi kirjoittamassa kirjoituskoneella
Äärettömän apinajoukon lause on todennäköisyyslaskentaan liittyvä teoreema ja ajatuskoe, jonka mukaan kirjoituskoneen ääreen pantu apina kirjoittaa melkein varmasti lopulta Shakespearen koko tuotannon tai muun halutun tekstin, kunhan sille annetaan tarpeeksi aikaa.
Lausetta voi pohtia matemaattisesti todennäköisyyslaskennan kautta. Todennäköisyys tietylle näppäilysarjalle (Shakespearen tuotanto) on pieni, mutta olemassa. Kun aika lähestyy ääretöntä, todennäköisyys sille, että apina kirjoittaa tämän sarjan, lähestyy yhtä. Todennäköisyysmatematiikassa "melkein varmasti" tarkoittaa, että lopputuloksen todennäköisyys on 1; lopputulos ei ole mahdollinen "varmasti", koska se tarkoittaisi, että kaikki muut lopputulokset olisivat kokonaan poissuljettuja ja tämä lopputulos olisi ainoa mahdollinen.
"Apina" on puolestaan kuviteltu ihanneapina, joka tuottaa kirjoituskonetta käyttäessään satunnaisen pituisen ja sisällöltään täysin satunnaisen merkkijonon. Kun ajatuskoetta kokeiltiin käytännössä kuukauden mittaisessa, Plymouthin yliopiston järjestämässä kokeessa Paigntonin eläintarhassa makakeilla, apinat eivät kirjoittaneet satunnaisia merkkijonoja vaan lähinnä painoivat samoja näppäimiä.
Australialisten matemaatikkojen tutkimuksessa vuodelta 2024 todettiin, että yhdeltä apinalta kuluisi Shakesperen koko tuotannon kirjoittamiseen kauemmin aikaa, kuin maailmankaikkeuden lämpökuolemaan. Tutkimuksen mukaan yhden simpanssin todennäköisyys kirjoittaa teoreeman mukaisesti vain sana "bananas" tyypillisen simpanssin elinikänä on noin 5 %. Tutkimus osoitti matemaatikkojen mukaan, että  apinajoukon teoreema tai vastaavat loputtomiin resursseihin liittyvät matemaattiset todennäköisyyslaskennat eivät aina sovi käytännössä maailmankaikkeuden rajoituksiin.
Denzel Dumfries

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Denzel Justus Morris Dumfries
Syntymäaika: 18. huhtikuuta 1996 (ikä 28)
Syntymäpaikka: Rotterdam, Alankomaat
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 188 cm
Seura
Seura: Inter
Pelinumero: 2
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2014–2017 | Sparta | 65 | (2) |
| 2017–2018 | Heerenveen | 33 | (3) |
| 2018–2021 | PSV | 89 | (13) |
| 2021– | Inter | 103 | (11) |
Maajoukkue
| 2014 | Aruba | 2 | (1) |
| 2016 | Alankomaat U20 | 4 | (0) |
| 2016–2018 | Alankomaat U21 | 11 | (0) |
| 2018– | Alankomaat | 62 | (8) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 19. lokakuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 19. lokakuuta 2024.
Denzel Justus Morris Dumfries (s. 18. huhtikuuta 1996 Rotterdam) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja tai keskikenttäpelaaja, joka edustaa italialaisseura Interiä ja Alankomaiden maajoukkuetta. Hän on pituudeltaan 188-senttimetrinen.
Seurajoukkueura

Dumfries edusti Sparta Rotterdamia toisella sarjatasolla kaudella 2015–2016 ja Eredivisiessa kaudella 2016–2017 ja jatkoi pääsarjatasolla SC Heerenveenissä kaudella 2017–2018 ja PSV Eindhovenissa kaudesta 2018–2019 alkaen. Hän on pelannut kauden 2020–2021 loppuun mennessä Eredivisiessa 153 ottelua ja tehnyt niissä 17 maalia. Hän pelasi Mestarien liigassa tuona aikana kuusi ottelua ja Eurooppa-liigassa 12 ottelua, joissa hän teki yhden maalin joulukuussa 2020 Omonia Nikosiaa vastaan.
Dumfries siirtyi elokuussa 2021 Italian Serie A:ssa pelaavaan Interiin. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi 33 Serie A -ottelua ja teki niissä viisi maalia. Inter voitti Italian cupin ja Dumfries pelasi neljä cupottelua; jatkoajalle venyneessä loppuottelussa hän tuli vaihdosta kentälle 64. minuutilla. Mestarien liigassa hän pelasi seitsemän ottelua. Kaudella 2022–2023 hän pelasi Serie A:ssa 34 ottelua ja teki yhden maalin. Interin voittamassa Italian cupissa hän pelasi viisi ottelua. Mestarien liigassa hän pelasi 12 ottelua ja teki yhden maalin. Hän oli avauskokoonpanossa tappiollisessa loppuottelussa Manchester Cityä vastaan. Kaudella 2023–2024 hän voitti Serie A:n mestaruuden ja pelasi 31 liigaottelua, joissa hän teki neljä maalia. Mestarien liigassa hän pelasi viisi ottelua.
Maajoukkueura

Dumfries pelasi kaksi ottelua Aruban maajoukkueessa vuonna 2014 ja teki toisessa niistä maalin Guamia vastaan. Tämän jälkeen hän on pelannut Alankomaiden alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa.
Dumfries pelasi Alankomaiden A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2018 Kansojen liigan ottelussa Saksaa vastaan. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän pelasi ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Ukrainaa vastaan täydet minuutit ja teki 3–2-voittomaalin, joka oli hänen ensimmäinen maaottelumaalinsa Alankomaiden pelaajana. Toisessa alkulohko-ottelussa Itävaltaa vastaan hän syötti joukkueensa ensimmäisen maalin ja teki itse toisen. Kolmannessa alkulohko-ottelussa Pohjois-Makedoniaa vastaan hän pelasi ensimmäisen jakson ja tappiollisessa neljännesvälieräottelussa Tšekkiä vastaan koko ottelun. Kolmannen maaottelumaalinsa hän teki lokakuussa 2021 MM-karsintaottelussa Gibraltaria vastaan. Kesäkuussa 2022 hän teki Kansojen liigassa maalin Belgiaa ja Puolaa vastaan. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi täydet minuutit joukkueensa kaikissa viidessä ottelussa, ja neljännesvälierässä Yhdysvaltoja vastaan hän syötti joukkueensa kaksi ensimmäistä maalia ja viimeisteli itse kolmannen. EM-kilpailuissa 2024 hän pelasi välieriin yltäneen Alankomaiden joukkueen kuudesta ottelusta viidessä täydet minuutit. Syksyllä 2024 hän teki Kansojen liigassa maalin syyskuussa Saksaa ja lokakuussa Unkaria vastaan.
Dumfries on lokakuun 2024 puoliväliin mennessä pelannut Alankomaiden A-maajoukkueessa 62 maaottelua, joissa 55 kertaa avauskokoonpanossa. Näissä otteluissa hän on tehnyt kahdeksan maalia.
Stefan de Vrij

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Stefan de Vrij
Syntymäaika: 5. helmikuuta 1992 (ikä 32)
Syntymäpaikka: Ouderkerk aan den IJssel, Alankomaat
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 189 cm
Seura
Seura: Inter
Pelinumero: 6
Junioriseurat
: VV Spirit
: Feyenoord
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2009–2014 | Feyenoord | 135 | (7) |
| 2014–2018 | Lazio | 95 | (8) |
| 2018– | Inter | 179 | (9) |
Maajoukkue
| 2007–2008 | Alankomaat U16 | 3 | (0) |
| 2008–2009 | Alankomaat U17 | 20 | (0) |
| 2010–2011 | Alankomaat U19 | 6 | (0) |
| 2012 | Alankomaat U20 | 1 | (0) |
| 2011–2013 | Alankomaat U21 | 12 | (0) |
| 2012– | Alankomaat | 72 | (4) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 19. lokakuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 19. lokakuuta 2024.
Stefan de Vrij (s. 5. helmikuuta 1992 Ouderkerk aan den IJssel) on hollantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Italian pääsarjassa pelaavaa Interiä. Pelipaikaltaan de Vrij on keskuspuolustaja.
Ammattilaisura

Ensimmäisen ammattilaissopimuksensa Feyenoordin kanssa de Vrij solmi kesällä 2009, ja teki samana syksynä debyyttinsä seuran edustusjoukkueessa. Hän toimi Feyenoordin kapteenina kaudesta 2012–2013 lähtien, edellisen kapteenin Ron Vlaarin siirryttyä Englannin Valioliigassa pelaavaan Aston Villaan.
30. heinäkuuta 2014 De Vrij siirtyi italialaisseura Lazioon 8,5 miljoonan euron siirtosummalla ja allekirjoitti viiden vuoden sopimuksen seuran kanssa. Hän pelasi neljän kauden aikana Serie A:ssa 95 ottelua ja teki niissä kahdeksan maalia. Kaudella 2015–2016 hän pelasi polvivamman vuoksi vain kaksi liigaottelua.
Kesällä 2018 de Vrij siirtyi Interiin. Kaudella 2018–2019 hän pelasi Serie A:ssa 28 ottelua ja teki kaksi maalia. Seuraavalla kaudella hän pelasi 34 liigaottelua ja teki neljä maalia. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 32 liigaottelua ja teki niissä yhden maalin. Tuolla kaudella Inter voitti liigamestaruuden. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 30 liigaottelua tekemättä maaleja. Inter voitti Italian cupin, ja loppuottelussa joukkue siirtyi jatkoajalla johtoon rangaistuspotkusta, joka tuomittiin de Vrijhin kohdistuneen rikkeen vuoksi. Kaudella 2022–2023 hän pelasi Serie A:ssa 27 ottelua ja teki yhden maalin. Interin voittamassa Italian cupissa hän pelasi kolme ottelua. Kaudella 2023–2024 Inter voitti Serie A:n mestaruuden ja de Vrij pelasi liigassa 25 ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Näiden kuuden kauden aikana de Vrij on pelannut Mestarien liigassa 36 ottelua ja Eurooppa-liigassa seitsemän ottelua. Hän teki Mestarien liigassa maalin lokakuussa 2021 Sheriff Tiraspolia vastaan.
Ammattilaisura > Maajoukkueura

De Vrij pelasi Alankomaiden maajoukkueessa ensimmäisen kerran elokuussa 2012 ystävyysottelussa Belgiaa vastaan. Hän pelasi vuoden 2014 maailmanmestaruuskilpailuissa joukkueensa kaikki ottelut ja teki yhden maalin avausottelussa Espanjaa vastaan. Alankomaat sijoittui kisoissa kolmanneksi. Kesällä 2021 pelatuissa Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän pelasi joukkueensa kaikki neljä ottelua ja istui vaihdossa vain jatkopaikan kannalta merkityksettömän viimeisen alkulohko-ottelun toisen jakson. MM-kilpailuissa 2022 hän kuului Alankomaiden joukkueeseen mutta ei päässyt pelaamaan. EM-kilpailuissa 2024 hän pelasi täydet minuutit välieriin yltäneen joukkueensa kaikissa kuudessa ottelussa ja teki maalin puolivälieräottelussa Turkkia vastaan..
De Vrij on huhtikuun 2024 loppuun mennessä pelannut 72 A-maaottelua, joista 63 ottelua avauskokoonpanossa. Hän on maaotteluissaan tehnyt neljä maalia: kesäkuussa 2014 MM-kilpailuissa Espanjaa vastaan, syyskuussa 2014 EM-karsinnoissa Tšekkiä vastaan, maaliskuussa 2015 ystävyysottelussa Espanjaa vastaan ja heinäkuussa 2024 EM-kilpailuissa Turkkia vastaan..
Hans Westerback

Hans "Hasse" Westerback (12. marraskuuta 1947 – 23. kesäkuuta 2013) oli suomalainen liikemies ja matkanjärjestäjä. Vuonna 1979 hän perusti Turussa edullisiin etelänmatkoihin erikoistuneen Hassen Matkat -yhtiön, joka aloitti toimintansa tilauslennoilla Rodokselle. Pian yhtiö kasvoi valtakunnalliseksi ja se oli 1980-luvulla Suomen suurin ja kannattavin matkatoimisto. Westerback myi yrityksen vuonna 1988 Rantasipi-hotelliketjun silloiselle omistajalle Karisma Investille. Tämän jälkeen hän käytännössä luopui yrittäjyydestä ja jatkoi uraansa sijoittajana. Westerback kuoli sydänsairauteen 65 vuoden ikäisenä.
Viirukurkkupeukaloinen

| Viirukurkkupeukaloinen> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Peukaloiset Troglodytidae
Suku::  Raitapeukaloiset Cantorchilus
Laji::  leucopogon
Kaksiosainen nimi
 Cantorchilus leucopogon  (Salvadori & Festa, 1899) 
Synonyymit
 Thryothorus leucopogon 

Katso myös
   Viirukurkkupeukaloinen Wikispeciesissä   Viirukurkkupeukaloinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Viirukurkkupeukaloinen (Cantorchilus leucopogon) on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Viirukurkkupeukaloista tavataan Kolumbiassa, Ecuadorissa ja Panamassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 140 000 km². Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Aiheesta muualla

Viirukurkkupeukaloinen – Cantorchilus leucopogon Laji.fi. Viitattu 1.1.2021.
Kroodsma, D. E. & D. Brewer: Stripe-throated Wren, Cantorchilus leucopogon The Birds of the World. Viitattu 1.1.2021. (englanniksi) doi:10.2173/bow.sttwre1.01
Stripe-throated Wren, Cantorchilus leucopogon (Salvadori & Festa, 1899) Avibase – The World Bird Database. Viitattu 1.1.2021. (englanniksi)
Netrauta.fi

| Netrauta Finland Oy |
| --- | --- |
Tunnuslause:  Ei mikään rautakauppa
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  2006
Perustaja:  Joni Meltoranta
Toimitusjohtaja:  Joni Meltoranta
Kotipaikka:  Riihimäki, Suomi
Toimiala:  Verkkokauppa
Tuotteet:  kylpyhuone, sauna, sisustaminen, huonekalut, valaistus, pihakoneet ja -työkalut, rakentaminen, LVI, sähkö
Liikevaihto:  50,5 milj. € (2023)
Liikevoitto:  2,1 milj. € (2023)
Henkilöstö:  51 (2023)
Emoyhtiö:  BHG Group
Kotisivu:  www.netrauta.fi
Netrauta.fi on suomalainen kodin rakentamiseen, remontointiin ja sisustamiseen keskittyvä verkkokauppa. Yrityksellä on showroom-esittelytila Vantaan Tammistossa, ja sen pääkonttori sijaitsee Riihimäellä. Netraudan päätuoteryhmiin kuuluvat muun muassa kylpyhuone, sauna, sisustaminen, huonekalut, valaistus, pihakoneet ja -työkalut, rakentaminen, LVI (lämmitys, vesi ja ilmastointi) sekä sähkö.
Netrauta Finland Oy:n liikevaihto oli 50,5 miljoonaa euroa vuonna 2023, ja yritys työllisti 51 henkilöä. Netrauta.fi on osa suomalaisten verkkokauppojen ryhmää BHG Finlandia, joka puolestaan kuuluu ruotsalaiseen pörssiyhtiö BHG Groupiin.  Netrauta Finland Oy ja BHG Group Finland Oy yhdistyivät 30. syyskuuta 2023. BHG Group Finland Oy:n liikevaihto oli 49,3 miljoonaa euroa vuonna 2023, mikä on 4,5 % enemmän kuin edellisenä vuonna.
Historia

Netrauta Finland Oy:n perusti Joni Meltoranta vuonna 2006. Yritys toi läpinäkyvyyttä rautakauppojen hintoihin ja sai aluksi paljon vastustusta muilta toimijoilta, minkä vuoksi sitä kutsuttiin markkinahäiriköksi kilpailijoita halvempien hintojensa vuoksi.
Lokakuussa 2014 Netrauta yhdistyi ruotsalaisen Bygghemman kanssa, mikä johti Pohjoismaiden suurimman rautakaupan ja sisustamisen verkkokaupan muodostumiseen. Uuden yrityksen liikevaihto oli noin 150 miljoonaa euroa.
Bygghemma oli jo aiemmin toiminut Suomessa Taloon.com nimellä. Yhdistymisestä huolimatta sekä Netrauta että Taloon.com ovat jatkaneet toimintaansa omilla nimillään. Bygghemma vaihtoi nimensä BHG Groupiksi 2021. Helmikuussa 2023 Grillikauppa.com lopetti toimintansa ja yhdistyi Netrautaan.
Netrauta Finland Oy sulautui BHG Group Finland Oy:n syyskuussa 2023, ja on jatkanut groupin alla toimintaansa entiseen tapaan.
Netraudan Lempäälän Ideaparkin showroom suljettiin heinäkuussa 2024.
Heinolan maalaiskunta

| Heinolan maalaiskunta> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Heinola |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  61°15′03″N, 26°03′56″E
Lääni:  Mikkelin lääni
Maakunta:  Päijät-Hämeen maakunta
Seutukunta:  Heinolan seutukunta
Kuntanumero:  089
Hallinnollinen keskus:  Heinolan kirkonkylä
Perustettu:  
– emäpitäjä:  Hollola
Liitetty:  1997
– liitoskunnat:  Heinola Heinolan maalaiskunta
– syntynyt kunta:  Heinola
Pinta-ala:   km²   (1.1.1996)
– maa:  632,0 km²
Väkiluku:  6 061   (31.12.1996)
– väestötiheys:  9,60 as./km²
Heinolan maalaiskunta (lyh. Heinolan mlk, ruots. Heinola landskommun) oli Päijät-Hämeessä sijainnut Suomen kunta. Se liitettiin Heinolan kaupunkiin vuoden 1997 alussa. Ennen vuoden 1951 osakuntaliitosta Heinolan maalaiskunta oli reikäleipäkunta. Sittemmin kunta käsitti kaksi toisistaan erillistä aluetta, joiden välissä oli Heinolan kaupunki. Entisellä maalaiskunnan alueella sijaitsee muun muassa kouluja, muutama kauppa, huoltoasema, runsaasti muita palveluja ja eri alojen yrityksiä. 1970- ja 1980-lukujen vaihteeseen asti maalaiskunnan hallinto sijaitsi Heinolan kaupungissa, kunnes kunnan omalle alueelle Heinolan kirkonkylään valmistui 1980-luvun alussa uusi kunnanvirasto.
Kartta Heinolan alueliitoksista. Kaupunkiin liitettiin Jyrängön ja Pyhättömän alueet Heinolan maalaiskunnasta vuonna 1951. Kaupunki ja maalaiskunta yhdistyivät 1997. Maalaiskuntaan oli liitetty Pääsinniemen seutu Sysmästä 1975.
Heinolan maalaiskunnan asukasluku juuri ennen kuntaliitosta oli noin 6 000 henkeä.lähde?
Vierumäen Teollisuus Oy (nykyään Versowood Group Oy) oli pitkään Heinolan maalaiskunnan suurin työllistäjä ja teollisuusneuvos Eino Kolli kunnan paras veronmaksaja.
Kunnan vaakunassa on tyyliteltynä Tuusjärven kylästä Viikinäisistä vuonna 1934 löydetty reenjalas, joka on tiettävästi maailman vanhin reenjalas yli 9 000 vuoden takaa. Jalas on näytteillä Kansallismuseossa Helsingissä.lähde?
Heinolan maalaiskunnan pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla tirripaisti, perunatuuvinki, lanttulaatikko, piimäjuusto, kaalinlehdillä paistetut retarieskat sekä rippana.
Entisen Heinolan maalaiskunnan nähtävyyksiä

Ilvesharju
Suomen urheiluopisto