stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Adenan kulttuuri

Grave Creek Mound Länsi-Virginiassa.
Criel Mound
Adenan kulttuuri merkitty vihreällä rajauksella ja vihreillä kumpujen kuvilla Ohion muinaisten kulttuurien kartalle.
Adenan kulttuuri oli itäisessä Yhdysvalloissa 1000–100 eaa. vallinnut muinainen intiaanikulttuuri, jonka ihmiset rakensivat suuria maakumpuja hautakummuiksi. Kumpujen lisäksi Adenan kulttuurin intiaanit tekivät ylhäältä katsoen neliön, ympyrän, viisikulmion ja joskus myös mäenharjojen reunojen muotoisia maavalleja.
Näihin aikoihin itäisessä Pohjois-Amerikassa vallitsi itäisen metsämaan perinteen alkuvaihe. Silloin osa vuodesta asuttiin suurissa kylissä, ja joinakin vuodenaikoina tehtiin ravinnonkeruuleirejä lähialueille.
Adenan kulttuurin alkuperä on tuntematon. Siihen liittyi maanviljelyä, saviastioita ja laajaa kauppaa. 
Saviastiat eivät olleet taitavasti tehtyjä. Adenan ajan piippuja on löydetty. 
Kuparia saatiin Suurten järvien läheltä ja kotiloita Meksikonlahdelta.  Adenan kulttuurin taantuminen liittyy Hopewellin kulttuurin nousuun. Hautaesineistä kertoo, että yhteiskunnassa oli varallisuus- ja asemaeroja. Luultavasti mahtisuvut hallitsivat Adenan asutuskeskuksia.
Adenan kulttuuri vaikutti Ohiojoen laaksossa. Kulttuurin kumpuihin kuuluvat muun muassa Länsi-Virginian Moundsvillessä oleva noin 20 metriä korkea ja 50 metrin läpimittainen Grave Creek Mound ja South Charlestonin Criel Mound.
Adenan kummut

Adenan löytöpaikoja on ainakin 2 000 Ohiossa ja tähän rajoittuvissa osissa Länsi-Virginiaa, Pennsylvaniaa, Kentuckya ja Indianaa.
Joitain pieniä Adenan ajan kumpuja on rakennettu maavallien ympärömiksi, ja ne lienee tehty yksittäishaudoiksi.
Monia Adenan kumpuja näyttää käytetyn hautoina pitkän ajan kuluessa. Ensimmäiset kuvakummut lienevät Adenan ajalta. Käärmeen muotoinen Serpent Mound lienee tehty noin 300 eaa.
Historia

Adenan kulttuuri syntyi Ohiojoen laaskossa noin 1100–700 eaa.  Pohjana oli ehkä aiempi arkaainen viljely,
Glacial kame ja punaokrakompleksi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
De Mysteriis Dom Sathanas

| De Mysteriis Dom Sathanas Mayhem |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1992 – 1993
 Julkaistu: 24. toukokuuta 1994
 Tuottaja(t): Eirik "Pytten" Hundvin Jan "Hellhammer" Blomberg Øystein "Euronymous" Aarseth
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 46.01
 Levy-yhtiö: Deathlike Silence Productions
Mayhemin muut julkaisut
| Live in Leipzig 1993 | De Mysteriis Dom Sathanas 1994 | Wolf's Lair Abyss 1997 |
De Mysteriis Dom Sathanas on norjalaisen black metal -yhtye Mayhemin ensimmäinen täyspitkä albumi. Albumi julkaistiin vuonna 1994, ja se on yksi yhtyeen arvostetuimmista albumeista.
De Mysteriis Dom Sathanas on yksi tunnetuimpia black metal -albumeita. Musiikkinsa lisäksi se on kuuluisa siitä, että se jäi black metal -piirien johtohahmona pidetyn kitaristi Øystein "Euronymous" Aarsethin viimeiseksi äänitykseksi yhtyeessä, ennen kuin yhtyeen basisti Varg "Count Grisnackh" Vikernes murhasi hänet. Sen lisäksi se on viimeinen Mayhemin julkaisu, jolla kuullaan yhtyeen edesmenneen laulajan, Per "Dead" Ohlinin sanoittamaa materiaalia.
Musiikillisesti De Mysteriis Dom Sathanas on tyylilajinsa alkuajoille tyypillistä raivokasta ja nopeaa black metalia. Myöhemmistä black metal -albumeista poiketen mukana on Euronymouksen soittamia kitarasooloja. Merkittävää albumilla on myös Jan Axel Blombergin eli "Hellhammerin" muita sen ajan black metal -rumpaleita taitavampi rumputyöskentely, Attila Csiharin omaperäiset lauluosuudet sekä Vikernesin bassokuviot, jotka black metalille poikkeuksellisesti kuuluvat paikoitellen hyvin selkeästi.
Taustaa

De Mysteriis Dom Sathanasilla esiintyvästä kokoonpanosta pitkäaikaisimmat jäsenet olivat kitaristi Øystein "Euronymous" Aarseth ja Jan "Hellhammer" Blomberg, joista ensimmäinen oli perustajajäsen ja toinen ollut Mayhemissä jo useita vuosia. Muut jäsenet olivat joko sessiojäseniä tai hyvin lyhytaikaisia vierailijoita yhtyeessä.
Albumin sanoittaja Per "Dead" Ohlin oli Mayhemin toinen vakituinen laulaja. Hän liittyi yhtyeeseen vuonna 1988 ja ehti toimia siinä kolme vuotta ennen itsemurhaansa vuonna 1991. Mayhem suunnitteli jo siinä vaiheessa pitkäsoiton julkaisemista, ja kaikki De Mysteeriis Dom Sathanasin kappaleet olivatkin hänen sanoittamiaan. Deadin itsemurhan seurauksena myös basisti Necrobutcher jätti yhtyeen. Uudeksi laulajaksi tuli unkarilaisen Tormentor-yhtyeen laulaja Attila Csihar ja basistiksi Varg Vikernes, joka käytti taiteilijanimeä Count Grishnackh. Lisäksi kakkoskitaraan tuli Euronymouksen lisäksi Snorre "Blackthorn" Ruch, joka esiintyi myös Thorns-yhtyeessä. Ruch korjaili ja kirjoitti Deadin sanoituksia osittain uusiksi. Lehdistölle antamassaan haastattelussa kahdeksan kirkon poltosta vastuun ottanut Vikernes myös suunnitteli Euronymouksen kanssa Nidarosin tuomiokirkon räjäyttämistä samaan aikaan kuin albumi julkaistaisiin, mistä syystä kirkon siluetti valikoitui myös albumin kansikuvaksi.
Rikollisuudet eivät kuitenkaan jääneet vain suunnittelun tasolle: Euronymousin ja Vikernesin välit huononivat jo ennen De Mysteriis Dom Sathanasin julkaisua. Necrobutcher arveli myöhemmin, että jatkuvasti vihamiehilleen tappouhkauksia lähettänyt Euronymous olisi uhkaillut myös Varg Vikernesiä. Vikernes itse väittää samaa: hänen mukaansa Euronymouksen aikomuksena oli sitoa hänet puuhun, kiduttaa hänet kuoliaaksi ja videoida koko tapahtuma. Joka tapauksessa Vikernes päätti toimia ensin ja murhasi Euronymouksen 10. elokuuta 1993. Blackthorn tuomittiin murhan avunannosta.
Euronymouksen murha tapahtui juuri ennen albumin suunniteltua julkaisua, joten Euronymouksen vanhemmat pyysivät Hellhammeria poistamaan Vikernesin soittamat bassoraidat albumilta. Hellhammer lupautui tekemään näin ja kertoi soittavansa bassot itse uudestaan. Hellhammerin bassonsoittotaidot eivät kuitenkaan riittäneet, joten albumille jäivät Vikernesin bassoraidat, joskin äänenvoimakkuudeltaan madallettuina. On myös huhuttu, että yhtyeessä lyhyen aikaa vuonna 1992 bassoa soittanut Stian "Occultus" Johansen olisi soittanut bassoraidat, mutta todellisuudessa hän ei levyttänyt Mayhemissä ollessaan mitään.
Albumin nimi

Albumin latinankielinen nimi "De Mysteriis Dom. Sathanas" käännetään usein "Herra Saatanan salaisiksi riiteiksi". Tämä ei kuitenkaan ole nimen oikea merkitys, vaikka Euronymous niin halusikin kirjoittaa, sillä hänen latinan taitonsa oli pahasti puutteellinen. Vaikka albumiin yleensä viitataan nimellä "De Mysteriis Dom Sathanas", sen kanteen on kirjoitettu "Domin" perään pieni piste, joka merkitsee sen olevan lyhennys sanasta "dominus", genetiivissä "domini", suom. herra. Näin saatava nimi "De Mysteriis Domini Sathanas" tarkoittaa suomeksi "Herra Saatanan salaisista riiteistä". Tämäkään muoto ei ole täysin oikeellinen, vaan sen kuuluisi olla "De mysteriis Domini Satanae".
Myös "De Mysteriis Dom Sathanas" -kappale on osin kirjoitettu latinaksi. Kappaleessa käytetty latina on erittäin vanhahtavaa – ja kuten nimikin, osin virheellistä.
Julkaisut

Albumin kannessa on kuva Nidarosin tuomiokirkosta Trondheimissa, Norjassa. Yhtye valitsi kuvan kanteen, koska kirkko oli heidän mielestään Norjan kauneimpia ja yhtyeen basisti Varg Vikernes oli suunnitellut räjäyttävänsä sen. Painoksesta riippuen albumin kansi on sininen tai violetti, joissain painoksissa on sanoitukset ja joissain ei. Lisäksi albumin takakanteen on painettu teksti "A tribute to Euronymous: 15.04.1968 - 10.08.1993" yhtyeen murhatun kitaristin kunniaksi sekä Euronymouksen ja Hellhammerin promokuvat.
Albumin alkuperäinen painos oli hyvin koruton. Siinä ei ollut sanoituksia eikä viivakoodia, vain sininen kansikuva ja julkaisukoodi DURECO [01] ANTIMOSH 06. Lisäksi sisäkannessa oli Euronymouksen ja Hellhammerin promokuvat. Alun perin De Mysteriis Dom Sathanas ilmestyi Deathlike Silence Productionsin julkaisemana CD:nä sekä rajoitettuna 1 000 vinyylilevyn painoksena. Koska Deathlike Silence Productions oli käytännössä lopettanut toimintansa Euronymouksen kuoleman myötä, albumin levityksestä huolehti Voices of Wonder.
Jälkeenpäin albumista on otettu useita uusintajulkaisuja, osa Deathlike Silence -nimellä. Helpoimmin saatavilla oleva on Century Median CD, jossa on sininen kansi, eikä sanoituksia. Albumista on myös useita vinyyliuusintajulkaisuja, osa kuva-LP:nä, osa tavanomaisena vinyylilevynä. Osa uusintapainoksista on bootlegejä.
Jälkikäteen albumin kappaleista on julkaistu myös uusia versioita: From the Darkest Past -bootleg sisältää albumin kappaleet alkuperäisellä miksauksella ilman laulua. Attila Csihar taas julkaisi oman levy-yhtiönsä Saturnus Recordsin kautta ja ranskalaisen levy-yhtiö Season of Mistin levittämänä vuonna 2009 Life Eternal -EP:n, joka sisältää viisi De Mysteriis Dom Sathanasin kappaletta raakamiksausversioina. Raakamiksausversioissa Vikernesin soittamat bassot kuuluvat voimakkaampina kuin lopullisessa versiossa.
Vastaanotto

De Mysteriis Dom Sathanas on yksi maineikkaimmista black metal -albumeista, vaikkakaan se ei ehkä ole niistä kaikkein suosituin tai suuren yleisön keskuudessa kuunnelluin. Albumin ilmestymisen aikoihin Mayhem oli saanut Norjassa runsasta huomiota yhtyeeseen liittyneiden rikosten vuoksi, mutta itse albumi jäi vähälle huomiolle. Edelleenkin monille Mayhemin tunnetuinta puolta edustavat ulkomusiikilliset seikat. Musiikkiin perehtyneiden keskuudessa De Mysteriis Dom Sathanasia kuitenkin pidetään yleisesti Mayhemin parhaana albumina ja norjalaisen black metalin parhaimmistona.
Monet arvostelijat kehuvat albumin teknisyyttä ja keskimääräistä black metalia parempaa tuotantoa. Allmusicin arvostelija Steve Huey kirjoittaa: "Musiikki on nopeaa ja raivokasta, ja vatsaa kääntävästä laulusta on mahdoton saada selvää, mutta Mayhem välttää [...] itseään toistavaksi muuttumisen, toisin kuin monet muut black metal -yhtyeet." Korroosion Aki Nuopponen kehuu albumia omaperäiseksi ja tekniseksi: "Erilaisia nyansseja löytää jatkuvasti jopa satojen kuuntelujen jälkeen, jolloin tarttumapintaa saattaa löytää albumin kokonaisuudesta tai sitten yksittäisistä riffeistä, basso-elementeistä, tunnelmasta ja tietenkin myös rakenteellisista ratkaisuista, joista on erikseen mainittava juuri kappaleiden monipuolisuus, mikä tekee albumista erittäin mielenkiintoisen." Eniten Nuopponen kehuu kuitenkin albumin tunnelmaa. Soundin arvostelija Antti Mattila kuvaili Mayhemin myöhemmän Chimera-albumin arvostelussa De Mysteriis Dom Sathanasin tunnelmaa "utuiseksi pahuudeksi". The Observerin laaja Mayhemiä käsitellyt artikkeli kutsui albumia "selkäpiitä karmivaksi mestariteokseksi". Toisaalta esimerkiksi Sputnikmusicin arvostelussa albumia moititaan siitä, että se toistaa itseään ja että siitä puuttuu syvyyttä ja innovatiivisuutta.
Mielipiteitä jakaa kuitenkin eniten laulaja Attila Csihar, jonka laulusuoritukset eivät ole kaikkein tyypillisintä black metal -rääkynää, vaan vaihtelevat korkean melodisen laulun ja epäinhimillisen murinan välillä. Jotkut pitävät niitä kieroudessaan Mayhemin musiikkiin sopivina, jotkut taas lähinnä ärsyttävinä. Arvostelija Tony Kuhalampi kuvailee laulua "aivan saatanan ankean kuuloiseksi puhinaksi". The Metal Observerin arvosteluissa Attilan laulua kehutaan; häntä kuvataan yhtyeen ensimmäistä laulajaa Maniacia paremmaksi, vaikkakin toista laulajaa Deadia heikkotasoisemmaksi. Metallimusiikkisivusto Encyclopaedia Metallumissa albumista on 20 arvostelua (pistekeskiarvolla 86/100), ja lähes kaikki arvostelijat kommentoivat laulua melko yksityiskohtaisesti: mielipiteet vaihtelevat erinomaiseksi ylistämisestä murskakritiikkiin.
Vastaanotto > Arvosteluja

Allmusic: ()
BestBlackMetalAlbums.com: ()link (Arkistoitu – Internet Archive)
Korroosio: ()
Sputnikmusic: ()
Band-X: ()
Metal reviews: (Klassikko, 91/100)
The Metal Observer (kaksi arvostelua):
Imperiumi: 9½/10
Metalliluola: 8+/10
Kappaleluettelo

Funeral Fog – 05.47
Freezing Moon – 6.23
Cursed In Eternity – 5.10
Pagan Fears – 6.21
Life Eternal – 6.57
From The Dark Past – 5.27
Buried By Time And Dust – 3.34
De Mysteriis Dom Sathanas – 6.22
Tekijät > Muusikot

Attila Csihar – laulu
Øystein "Euronymous" Aarseth – kitara
Varg "Count Grishnackh" Vikernes – basso
Jan "Hellhammer" Blomberg – rummut
Snorre "Blackthorn" Ruch – lisäkitarat (vierailija)
Tekijät > Miksaus ja tuotanto

Eirik "Pytten" Hundvin
Jan "Hellhammer" Blomberg
Øystein "Euronymous" Aarseth
Tekijät > Sanoitukset

Per Yngve "Dead" Ohlin
Aiheesta muualla

Anus.com - Mayhemin levyistä syventävämpiä artikkeleja (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Heavy Latin: Mayhem - De Mysteriis Dom Sathanas (artikkeli albumilla käytetystä latinasta) (englanniksi)
De Mysteriis Dom Sathanas Discogsissa. (englanniksi)
Albumi De Mysteriis Dom Sathanas Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
| n k Mayhem |
| --- | --- |
 Necrobutcher  Hellhammer  Attila Csihar  Teloch  Ghul   Morfeus  Silmaeth   Dead (Per Yngve Ohlin)  Euronymous  Count Grishnackh (Varg Vikernes)  Manheim  Messiah  Maniac  Occultus  Kittil  Blackthorn  Nordgaren  Torben  Blasphemer (Rune Eriksen) 
Studioalbumit:  De Mysteriis Dom Sathanas  Grand Declaration of War  Chimera  Ordo Ad Chao  Esoteric Warfare  Daemon 
Livealbumit:  Live in Leipzig  Live in Zeitz  The Return... (Live in Bischofswerda)  Mediolanum Capta Est (Live in Milan)  Live in Marseille  De Mysteriis Dom Sathanas Alive  Live in Jessheim  Live in Sarpsborg  Daemonic rites 
Kokoelmat:  Out From The Dark  European Legions  US Legions 
EP:t:  Deathcrush  Wolf's Lair Abyss  Life Eternal  Atavistic Black Disorder / Kommando 
Demot:  Voice Of A Tortured Skull  Pure Fucking Armageddon  Deathrehearsal  Life Eternal  Psywar  Black Glass Communion  Voces Ab Alta 
Bootlegit:  In Memorium (7″/CD)  From the Darkest Past  A Tribute to the Black Emperors  Dawn of the Black Hearts 
De Mysteriis Dom Sathanasin kannessa kuvattu Nidarosin tuomiokirkko vuonna 1857.
Demokratia (mytologia)

Demokratian henkilöitymä kruunaa Demoksen eli kansan henkilöitymän. Reliefi stelessä noin vuodelta 337/336 eaa. Antiikin Agoran museo, Ateena.
Demokratia (m.kreik. Δημοκρατία, Dēmokratia) oli antiikin Kreikassa demokratian eli kansanvallan henkilöitymä tai jumalatar, joka kuvattiin nuorena naisena. Demokratian hahmo ja kultti luotiin Ateenassa poliittisin tarkoitusperin oletettavasti 300-luvun eaa. lopulla.
Demokratia käsitteenä alkoi muotoutua 400-luvulla eaa. Kreikkalaiseen tapaan tärkeälle käsitteelle muodostettiin ajan kuluessa personifikaatio eli henkilöitymä, jota alettiin käyttää taiteessa. Demokratia esiintyi hahmona kreikkalaisessa komediassa Heniokhoksella, sekä Aristofaneella näytelmissä Akharnalaiset ja Linnut. Varhaisin tunnettu kuvallinen esimerkki on Kritiaan haudasta vuodelta 403 eaa. Siihen oli kuvattu sekä Demokratia että oligarkian henkilöitymä Oligarkia. Zeuksen stoassa kerrotaan olleen Eufranorin tekemä seinämaalaus, jossa esiintyivät Demokratia, Demos (”Kansa”) ja Theseus.
Peloponnesolaissodan päättymistä seuranneen lyhyen oligarkian kauden jälkeen palautettu demokratia otettiin Ateenassa ilmeisesti entistä vakavammin. Varsinainen Demokratian kultti tunnetaan kaupungista varmuudella noin 330-luvulta eaa. Agoralla oli Demokratian patsas, jonka oletettu jalusta on löytynyt. Demokratiaa palvottiin kaupungissa ilmeisesti yhdessä Tykhen (”Onni”) ja Eirenen (”Rauha”) kanssa. Näille oli omistettu yhteinen päivä Boedromion-kuussa, mahdollisesti kuun 12. päivä, jolloin juhlittiin kaupungin vapauttamista. Piirtokirjoituksissa mainitaan jumalattarelle suoritetut uhrit.
Achille Lauron kaappaus

| Achille Lauron kaappaus |
| --- | --- |

Paikka:   Egyptin rannikko, Välimeri
Kohde:  MS Achille Lauro-risteilyalus,
Ajankohta:  7.–9. lokakuuta 1985
Iskutyyppi:  aseellinen hyökkäys, panttivankidraama,
Kuolleita:  1
Epäilty/epäillyt:  Palestiinan vapautusrintama
Achille Lauron kaappaus tapahtui 7. lokakuuta 1985, kun neljä Palestiinan vapautusrintaman PLO:n alajärjestöön Palestiinan vapautusrintamaan kuulunutta terroristia kaappasi italialaisen risteilyaluksen Achille Lauron Egyptin rannikolla. Alus oli tuolloin Egyptin aluevesillä matkalla Aleksandriasta Port Saidiin.
Kaappauksen kulku

Kaapparit ryhtyivät toimeen Aleksandrian ja Port Saidin välisellä matkalla Egyptissä. Kaappaushetkellä noin 600 matkustajaa oli nähtävyyskierroksella Aleksandriassa. Kun terroristit olivat saaneen laivan hallintaansa, PLP ilmoitti vaativansa 50 Israelin vankilassa olleen vangin vapautusta. Muussa tapauksessa terroristit uhkasivat tappaa kaikki matkustajat (joita oli matkalla aluksi 746) ja räjäyttää laivan. Useat matkustajat olivat Yhdysvalloista, Italiasta, Länsi-Saksasta ja Itävallasta. Matkustajien lisäksi laivalla oli 331 hengen miehistö.
Italia kieltäytyi neuvottelemasta kaapparien kanssa. Italian puolustusministeriö sanoi olevansa valmiina, jos italialaisille matkustajille tapahtuisi jotain. Italia lähetti erikoisjoukkoja kaikkiin Italian satamiin siltä varalta, että laiva sattuisi tulemaan Italian aluevesille.
Neuvottelujen ollessa käynnissä Achille Lauro matkasi kohti Kyprosta. Kaapparit määräsivät aluksen purjehtimaan Tartusin satamaan Syyriaan. Kaappaajat vaativat 50 palestiinalaista vapautettaviksi Israelin vankiloista.
Kun Syyrian hallitus ei sallinut aluksen saapuvan sen satamaan, kaappaajat tappoivat amerikkalaisen matkustajan, Leon Klinghofferin. Syynä pyörätuolissa olleen Klinghofferin murhaan oli hänen juutalaisuutensa. Hänen ruumiinsa heitettiin laidan yli. Teloituksen jälkeen laiva suuntasi takaisin kohti Port Saidia.
Tämän jälkeen PLO:n johtaja Jasser Arafat sanoutui irti kaappauksesta ja PLO piti kaappareita mielipuolina. Myöhemmin tuli ilmi, että PLO oli kaappauksen takana tai tiesi siitä. lähde? Lokakuun 9. päivänä kaappaajat luopuivat Achille Lauron piirityksestä ja antautuivat Egyptin viranomaisille. Heidät vietiin El Mazanin lentoasemalle Kairon ulkopuolelle, jossa heidän oli tarkoitus lentää Tunisiin. Kun kone nousi ilmaan ja oli lentämässä Sisilian yläpuolella, yhdysvaltalaiselta lentotukialus USS Saratogalta nousi seitsemän F-14-hävittäjää, jotka pakottivat koneen laskeutumaan Naton Sigonellan lentokentälle Sisiliaan. Yhdysvaltain presidentti Ronald Reagan oli henkilökohtaisesti määrännyt koneet ilmaan.
Seuraukset

Toimenpide johti diplomaattiseen selkkaukseen Yhdysvaltain ja Egyptin välille. Myös Italian ja Yhdysvaltain välit huononivat, kun Italia päästi kahden kaapparista Abu Abbasin ja Ali Zideinen, jotka olivat mukana koneessa.selvennä PLO:n miehet matkustivat Jugoslaviaan.selvennä Myöhemmin tuli lisätietoa, että Arafat oli mukana kaappauksessa.lähde?
Tapaus johti Italiassa hallituskriisiin ja sosialistinen pääministeri Bettino Craxi erosi 17. lokakuuta. Koko kaappaus tuomittiin maailmalla, ja Yhdysvallat puolusteli Israelia.selvennä
Yhdysvaltalainen säveltäjä John Adams on säveltänyt aiheesta oopperan Klinghofferin kuolema.
Oikeudenkäynnit

Myöhemmin PLO haastettiin oikeuteen osuudesta Klinghofferin murhaan. Haaste peruttiin PLO:n maksaessa määrittelemättömän korvaussumman Klinghofferin tyttärille, joista suuri osa käytettiin Leon and Marilyn Klinghoffer Memorial Foundation -säätiön perustamiseen ja toimintaan. Säätiö ajaa terrorisminvastaista lainsäädäntöä ja rahoittaa päämääriänsä tukevaa koulutusta.
Oikeudenkäynnit > Kaappareiden kohtalot

Bassam al-Asker pääsi ehdonalaiseen 1991. Hän kuoli 21. helmikuuta 2004.
Ahmad Marrouf al-Assadi katosi ollessaan ehdonalaisessa 1991.
Youssef al Molqi tuomittiin vankilaan 30 vuodeksi, pakeni Rebibbian vankilasta 16. helmikuuta 1996, Espanjaan, jossa hänet vangittiin ja palautettiin Italiaan.
Abu Abbas tuomittiin poissa olevana. Vuonna 1996 hän esitti anteeksipyynnön kaappauksesta ja murhasta. Yhdysvallat ja Klinghofferin perhe eivät hyväksyneet anteeksipyyntöä vaan vaativat Abbasia tuomiolle. Yhdysvaltain armeija vangitsi Abbasin Irakissa 2003. Hän kuoli armeijan vankilassa 8. maaliskuuta 2004.
Tapaus elokuvien aiheena

Kaappauksen pohjalta ovat syntyneet elokuvat Achille Lauron kaappaus (The Hijacking of Achille Lauro, 1989) ja Achille Lauro – kaappaus Välimerellä (Voyage of Terror, 1990).
Abu Salimin vankila

Abu Salimin vankila (arab. سجن أبو سليم‎) on Tripolissa, Libyassa sijaitseva tarkoin vartioitu vankila. Vankila tuli tunnetuksi Muammar Gaddafin vallan aikaisista ihmisoikeusrikkomuksista. Vankeja vammautui ja kuoli siellä pahoinpitelyihin ja kidutuksiin. Vuoden 1996 vankilakapina kukistettiin niin, että yli 1 200 vankia teloitettiin ampumalla. Libyan sisällissodassa kapinalliset vapauttivat kaikki vangit.
Vankilan olosuhteet

Vankilassa oli sekä rikollisia että oppositioaktivisteja. Vankilaan joutumisen syyksi riitti pelkkä Gaddafin arvostelu. Gaddafin aikana vankien olot vaihtelivat huomattavastikin riippuen ajasta, vangitsemisen syystä ja vartijoista. Huonoiten kohdeltiin jihadisteja. Usein vangeilta evättiin riittävä ravinto ja lääkärinhoito, ja heitä myös kidutettiin kuoliaaksi.
Vuoden 1996 verilöyly > Kapinasuunnitelma

Vuonna 1996 Abu Salimin vankilassa oli noin 1 600–1 700 vankia oloissa, joista vangit olivat vihaisia.
Jotkut vangit saivat 1995 salakuljetettua vankilaan taatelin sisällä rautasahan. Vankeja pakeni vuonna 1995 kahteen otteeseen. Vartijat kostivat paon koventamalla rangaistuksia. Tätä kesti vuoden ajan. Muutamaa kuukautta ennen kapinaa vankilan olot huononivat, kun jossain päin Libyaa oli islamilaisen LIFG:n kapina. Vartijat muuttuivat yhä aggressiivisemmaksi. Vangit suunnittelivat kapinaa viikkokausia. He halusivat kaapata vartijoita panttivangeiksi ja näiden avulla yrittää parantaa vankilan oloja.
Vuoden 1996 verilöyly > Kapina

Eräässä sellissä vangit hyökkäsivät 28. heinäkuuta 1996 aseistamattoman, ruokaa tuovan vartijan kimppuun. Tätä vartijaa pidettiin erityisen julmana. Hyökkääjillä oli keppejä ja putkia. He ajoivat takaa vartijaa, joka pääsi pakoon. Vangit tappoivat erään lempeämmän vartijan. He saivat tältä avaimet. Nyt vangit aukoivat muita sellejä niin paljon kuin pystyivät.
Pian satoja vankeja oli vapaana vankilan sisällä.
Vuoden 1996 verilöyly > Neuvottelut

Vartijat alkoivat ampua katolta käsin vankeja ja surmasivat ainakin kuusi.
Pian vankilanjohtaja  julisti, että jokainen sellinsä jättänyt voitaisin ampua. Johtajan kanssa vangit eivät halunneet neuvotella. Vangit vaativat Gaddafin lankoa ja turvallisuuspäällikköä Abdullah al-Sanussia puheisin kanssaan. Vaikka Sanussi olikin yksi Libyan pelätyimpiä miehiä ja tunnettu julmuudestaan, vankien piti neuvotella jonkun merkittävän henkilön kanssa.
Sanussi saapuikin paikalle, kuten myös Gaddafin erikoisjoukkojen komentaja Abdullah Mansour.
Sanussi käski vihaisena lopettamaan vankien tappamisen, mutta myös uhkasi vankeja hävittäjähyökkäyksellä, joka panisi vankilan maan tasalle. Vangit vaativat parempaa ruokaa ja perheensä tapaamisoikeutta. Vankilakapina loppui.
Vuoden 1996 verilöyly > Teloitukset

Yli sata vankia lähti busseilla nähtävästi sairaalaan, mutta bussit ajoivat vankilan taakse, jossa vangit teloitettiin konepistoolein. Karanneita vankeja siirrettiin siviilipuolelta sotilaspuolelle. Mutta kaikki eivät mahtuneetkaan sinne. Vartijat ajoivat sellistään karanneita ja ilmeisesti muitankin vankeja sisäpihoille.
Sitten vartijat heittivät eräälle vankeja täynnä olevalle sisäpihalle kranaatin. Erikoisjoukot alkoivat nyt tulittaa vankeja jatkuvasti katolta Kalašnikoveilla, konepistooleilla ja konekivääreillä. Myös selleissä olevia vankeja ammuttiin. Ampumista kesti pari tuntia. Sen jälkeen joukot tappoivat pistooleilla haavoittuneita. Seuraavana päivänä vartijat ja vangit alkoivat siivota ruumiita ja verijälkiä. Ruumiit pantiin vankilan ulkopuolelle joukkohautaan, joka myöhemmin peitettiin sementillä.
Verilöylyssä kuoli 29. heinäkuuta 1 270 vankia, ja 500 jäi eloon..