Gavriil Konstantinovitš Romanov
Nuori ruhtinas

Toisin kuin vakavat ja pidättyväiset veljensä, Gavriil oli sosiaalinen ja seurusteli aristokraattijoukon kanssa, jota pidettiin sen ajan mittapuun mukaan kevytmielisenä ja huikentelevaisena.[2] Elokuussa 1911 Gavriil tapasi kuuluisan balleriina Mathilde Krzesinskan kartanossa pidetyillä kutsuilla 21-vuotiaan tanssijatar Antonina Rafailovna Nesterovskajan (1890–1950),[6] joka oli köyhtyneestä alemman aatelin, joittenkin tietojen mukaan keskiluokkaisesta suvusta. Gavriil oli 24-vuotias, erittäin pitkä ja laiha. Antonina oli häntä melkein 30 cm lyhyempi, arkipäiväisen näköinen ja pullea, mutta nokkela ja eloisa luonne.
Gavriil rakastui Antoninaan. Hän onnistui puhumaan tämän kanssa väliajalla, kun tämä tanssi Mariinski-teatterissa joka sunnuntai. Tammikuussa 1912 hän vieraili Antoninan luona pienessä asunnossa, jossa tämä asui äitinsä kanssa. Heistä tuli rakastavaisia, ja ennen pääsiäistä 1912 he lähtivät Matilda Krzesinskan ja tämän rakastajan, suuriruhtinas Andrei Vladimirovitšin mukana Rivieralle, jonka aikana he yöpyivät Cannesissa ja Monte Carlossa.[7] Rivieran idylli ei kestänyt kauaa, koska heidän piti palata Pietariin, jossa nuori ruhtinas opiskeli. Tästä lähtien Gavriil piti Antoninaa morsiamenaan, he kihlautuivat salaa vuonna 1912. Vuonna 1913 hän pyysi tätä eroamaan balettiseurueesta, johon Antonina suostui.[7]
Syksyllä 1913 ruhtinas lähti vierailemaan Pariisissa, Lontoossa ja Roomassa, jossa hän sai audienssin paavi Pius X:n luona. Hän tapasi keisari Vilhelm II:n Berliinissä. Syksystä 1913 lähtien ruhtinas toimi Keisarillisen kaartin husaarirykmentin 4. joukko-osaston tiedustelupäällikkönä.
Gavriil oli omistautunut rakastajattarelleen ja asutti hänet ylenpalttiseen taloon, jonka osti hänelle Kamenno-ostrovski prospektilta Pietarista. Pavlovskin palatsissa asunut Gavriil sai suuren kolmen huoneen asunnon Marmoripalatsin toisesta kerroksesta Palatsirantakadun puolella. Isänsä kuoleman jälkeen vuonna 1915 Gavriil oli yhä enemmän tekemisissä rakastajattarensa kanssa. He olivat vieraanvarainen pariskunta ja pitivät avoimien ovien päiviä, joissa he viihdyttivät ystäviään.
Gavriil ei voinut mennä naimisiin rakastajattarensa kanssa, koska Romanov-suvun säännöt kielsivät morganaattisen avioliiton. Hän pyysi tätiään, kuningatar Olga Konstantinovnaa anomaan puolestaan, ja tämä meni tapaamaan Nikolai II:ta pyytäen lupaa veljenpojalleen mennä naimisiin, mutta keisari kielsi pyynnön jyrkästi, vaikka keisarillisen veren ruhtinaat, jotka eivät olleet vallanperimykseen oikeutettuja, olisivat voineet saada solmia morganaattisen avioliiton.
Ensimmäisen maailmansodan syttyessä Gavriil ja hänen neljä veljeään liittyivät Venäjän armeijaan taistellen sen sota-operaatioissa. Gavriil taisteli rohkeasti husaarirykmentin 4. joukko-osaston kanssa murtautuen piirityksen lävitse Itä-Preussissa elokuun lopussa 1914. Nuorempi veli Oleg haavoittui taistelussa Liettuassa ja kuoli lokakuussa 1914, jonka jälkeen Gavriil palautettiin Petrogradiin. Kesäkuussa 1915 Gavriilin isä kuoli sydänkohtaukseen. Gavriil siirrettiin syksyllä 1916 yleisesikunnan sota-akatemiaan ja ylennettiin 29-vuotiaana everstiksi. Hän sai eron 28. huhtikuuta 1917 palveluksesta sairauden vuoksi.
Hänen suhteensa Antonina Nesterovskajaan jatkui avoimesti ja siitä keskusteltiin julkisesti. He asuivat pitkään yhdessä, ja vuonna 1916 keisarinna Aleksandra Feodorovna vakuuttui heidän tunteittensa vilpittömyydestä nähdessään heidät yhdessä, ja päätti auttaa heitä menemään naimisiin, vaikka sitä pidettiinkin mesallianssina eli epäsäätyisenä liittona.