Ruokaa öljystä -ohjelma
Ohjelman toteuttaminen > Lahjontajupakat ja pakotteiden kiertäminen

Ohjelmaan liittyneet suuremmat ja syvemmät ongelmat paljastuivat viimeistään 2003, kun liittoutuman joukot aloittivat Irakin miehittämisen. Bagdadista löytyi syrjäytetyn hallinnon aikaisia asiakirjoja, jotka antoivat syitä epäillä väärinkäytöksiä. Yksi käynnistäjistä oli irakilainen sanomalehti, joka esitti Ruokaa öljyä vastaan -ohjelmassa tapahtuneen väärinkäytöksiä. YK:n pääsihteeri Kofi Annan ilmoitti suhtautuvansa esitettyihin epäilyihin ja syytöksiin vakavasti, ja määräsi YK:sta erillisen itsenäisen tutkintakomission (IIC) tutkimaan syytöksiä ja niiden taustoja. Komissiota johti yhdysvaltalainen ekonomisti Paul Volcker, joka on toiminut muun muassa Yhdysvaltain pankin pääjohtajana ja myöhemmin presidentti Barack Obaman taloudellisena neuvonantajana. IIC sai työnsä valmiiksi vuoden 2005 lopulla, jolloin se julkisti raporttinsa.
Volckerin johtama komission mukaan Saddam Hussein myi öljyä edullisella voittosuhteella. Kauppojen välittäjänä toimineet urakoitsijat saivat kaupasta todisteeksi tositteen, jolla he saivat maksun rahana YK:lta. Epärehelliset urakoitsijat esittivät YK:lle myyntihinnan olleen korkeampi kuin se todellisuudessa oli. Näin huijattu osa voitoista tuli todellisen ja väärennetyn kauppahinnan välisestä erosta. Epärehellisten liikemiesten lisäksi myös Saddam Hussein hyötyi kaupoista ja käytti saamansa voiton armeijansa uudelleenaseistamiseen sekä kotimaisten että ulkomaisten viranomaisten, poliitikkojen ja liikemiesten voiteluun ja lahjomiseen.  Käyttäen hyväksi ohjelman tarjoamaa tilaisuutta keinotteluun Hussein sai myytyä pakotteiden ohi öljyä noin 11 miljardin dollarin edestä. Ohjelmaa hyväksi käyttämällä saatujen tulojen määräksi on esitetty arvioita aina 2 miljardista 21 miljardiin dollariin, joka on Yhdysvaltain kongressin esittämä arvio.
Raportin mukaan suuret öljy-yhtiöt käyttivät kauppayhtiöitä välikäsinä hyötyessään laittomasta kaupasta, mutta suurista yhtiöistä raportissa nimettiin ainoastaan Texaco. Pakotteiden vastaista kauppaa järjestäneistä välittäjistä raportti nimesi muun muassa Taurus Petroleumin, Glencoren and Trafiguran, joka nykyään tunnetaan Suomessa yhtenä Terrafamen omistajista.
Raportti esitti epäilyjä, joiden mukaan myös Ruokaa öljyä vastaan -ohjelman johtaja Benon Sevan hyötyi laittomista voitoista. Vuosina 1998–2001 hän oli hankkinut pienelle Panamaan rekisteröidylle yritykselle African Middle East Petroleumille (Amep) myyntitositteita useiden miljoonien barreleiden arvosta. Vastineeksi Sevanin tuli vedota YK:ssa Irakin huonokuntoisten öljyntuotantolaitosten kunnostamisen puolesta, jonka hän tekikin. African Middle East Petroleum hyötyi kaupoista noin 1,5 miljoonan dollarin verran. Raportin mukaan Sevan ei näyttänyt henkilökohtaisesti keränneen voittoja, mutta komissio esitti epäilyksen tämän tädiltään saaman 160 000 dollarin suuruisen perinnön taustasta, sillä tutkimuksen mukaan täti oli elänyt pienen eläkkeen varassa Kyproksella ennen kuolemaansa 1990-luvun lopulla. Lisäksi aiemmin pakotteista vastanneen YK-virkailijan Joseph Stephanidesin katsottiin syyllistyneen lahjusten ottamiseen. Raportin julkistamisen jälkeen Kofi Annan ilmoitti ryhtyvänsä kurinpitotoimiin molempia virkamiehiä vastaan. Hankintavirkailijana työskennellyt venäläinen YK-diplomaatti Alexander Yakovlev oli ottanut vastaan lahjuksia 1,3 miljoonan dollarin verran. Hän myönsi syyllisyytensä seuranneessa oikeudenkäynnissä ja sai vankilatuomion.
Myös YK:n entinen pääsihteeri Boutros Boutros-Ghali joutui tutkinnan kohteeksi, sillä Amepin omistaja Fakhry Abdelnour on hänen serkkunsa. Niin ikään myös pääsihteerinä vuodesta 1997 toiminut Kofi Annan joutui huonoon valoon lahjusjupakan vuoksi. Hänen poikansa Kojo Annan oli toiminut välittäjänä yhdessä kaupassa entiselle työnantajalleen, sveitsiläiselle Contecna-yhtiölle. Tutkimusten valmistuttua komissio totesi, ettei Kojo Annan ollut kuitenkaan ottanut vastaan lahjuksia kaupan yhteydessä.
Pommitusta operaatio Vigilant Warriorin aikana 1994.