stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kreikan asevoimat
Historia

Kreikan asevoimien voidaan katsoa syntyneen käytännössä vuonna 1821 Kreikan vapaussodan myötä, kun kreikkalaiset alkoivat taistella osmanivaltaa vastaan. Tuolloin aiemmin hajanaiset kreikkalaiset kapinallisjoukot keskitettiin järjestäytyneen komennon alaisuuteen. Laivaston alku muodostettiin kreikkalaisten laivanvarustajien ja kauppiaiden aluksista. Virallisesti asevoimat, eli tuolloin maavoimat ja merivoimat, perustettiin vuonna 1828. Kreikan asevoimien ilmavoimat aloitti toimintansa vuonna 1912, ja itsenäisenä puolustushaarana vuonna 1930.
Asevoimat kärsi 1800-luvulla pitkään rahoitusongelmista, ja myös sen organisointi oli heikko. Organisointia parannettiin 1900-luvulle tultaessa, jolloin Kreikka saavutti lopulta merkittäviä sotavoittoja ensimmäisessä ja toisessa Balkanin sodassa 1912–1913. Vuonna 1915 asevoimat oli mukana kiistassa pääministeri Elefthérios Venizélosin ja kuningas Konstantin I:n välillä, koskien maan osallistumista ensimmäiseen maailmansotaan. Tuolloin Venizélosin hallituksella oli oma armeijansa, niin kutsuttu Kansallisen puolustuksen armeija. Lopulta Kreikka osallistui sotaan ympärysvaltojen puolella vuodesta 1918. Käänne merkitsi samalla jälleen asevoimien uudistamista.
Ensimmäistä maailmansotaa seurannut Vähän-Aasian sotaretki 1919–1922 muodostui suureksi epäonnistumiseksi. Vuodesta 1935 asevoimia alettiin jälleen kehittää sodanuhan kasvaessa. Toiseen maailmansotaan Kreikka osallistui liittoutuneiden puolella vuodesta 1940. Kreikan miehityksen aikana ilmavoimien ja merivoimien säilyneet osat toimivat evakuoituina brittiläisiltä alueilta. Kreikan alueelle syntyi useita vastarintajoukkoja, joista tärkeimpiä olivat ELAS ja EOEA. Seuranneessa Kreikan sisällissodassa 1946–1949 asevoimat toimi hallituksen joukkoina. Vuonna 1950–1955 Kreikan asevoimat osallistui Korean sotaan.
Kreikan liityttyä puolustusliitto Natoon vuonna 1952 asevoimat organisoitiin toimimaan tarvittaessa sen puolustuksen osana. Liitolla oli suuri merkitys sotien heikentämän maan puolustuksen kannalta. Toisaalta Kreikan suurimpana turvallisuusuhkana on nähty toinen Nato-maa Turkki, erityisesti Kyproksen kriisin jälkeen. Vuosina 1967–1974 oikeistolaista Kreikan sotilasjunttaa johtivat armeijan everstit. Asevoimissa kuitenkin myös kapinoitiin junttaa vastaan. 1980-luvulta lähtien Kreikan asevoimia on kehitetty paitsi Naton myös EU-jäsenyyden viitekehyksessä. Kylmän sodan päättymisen jälkeen asevoimien kykyjä on pidetty yllä muun muassa Turkin sekä muiden Balkanin maiden sisäisten tilanteiden sekä mahdollisten aluevaatimusten vuoksi.
Puolustushaarat ja muut osat > Maavoimat

Kreikan maavoimat (Ελληνικός Στρατός, Ellinikós Stratós) on asevoimien suurin haara. Se on perustettu käytännössä vuonna 1821 ja virallisesti vuonna 1828. Maavoimat koostuu taistelujoukoista ja tukijoukoista. Sen organisaatio koostuu maavoimien yleisesikunnasta sekä armeijoista, armeijakunnista, divisioonista, prikaateista ja pienemmistä joukko-osastoista. Maavoimien alaisuudessa toimii myös useita kouluja ja muita laitoksia sekä yleishyödyllisiä palveluita, kuten maantieteellinen palvelu. (Katso: Luettelo Kreikan maavoimien yksiköistä.)
Maavoimien vahvuus on rauhan aikana noin 93 500 henkeä ja sodan aikana noin 253 500 henkeä. Maavoimilla on käytössä muun muassa 1 353 panssarivaunua, 3 400 panssaroitua miehistönkuljetusajoneuvoa, 547 telatykkiä, 1 162 tavallista tykkiä ja 152 raketinheitintä (2019).
Kreikan maavoimien tunnus.
Kreikan armeijan sotilaita.
Leopard 1 -panssarivaunu.
AH-64A Apache -taisteluhelikopteri.
Puolustushaarat ja muut osat > Merivoimat

Kreikan merivoimat (Πολεμικό Ναυτικό, Polemikó Naftikó) valvoo Kreikan merialueita. Myös se on perustettu vuosina 1821/1828. Merivoimien organisaatio koostuu merivoimien yleisesikunnasta, laivastoesikunnasta, laivueista ja muista joukko-osastoista sekä logistiikka- ja koulutusorganisaatioista. Merivoimien alaisuudessa toimii myös yleishyödyllisiä palveluita, kuten hydrografinen palvelu ja majakkapalvelu. (Katso: Luettelo Kreikan merivoimien yksiköistä.)
Merivoimien vahvuus on noin 30 000 henkeä, ja sen käytössä on 99 alusta, mukaan lukien 13 fregattia, 11 sukellusvenettä, tykkiveneitä, ohjusveneitä, maihinnousulaivoja ja huoltolaivoja, sekä 27 ilma-alusta (2019).
Kreikan merivoimien tunnus.
Fregatti F/G  (F454).
Maihinnousulaiva Α/G  (L173).
S70B Aegean Hawk -helikopteri.
Puolustushaarat ja muut osat > Ilmavoimat

Kreikan ilmavoimat (Πολεμική Αεροπορία, Polemikí Aeroporía) valvoo Kreikan ilmatilaa ja tukee maa- ja merivoimien toimintaa. Se on perustettu vuonna 1930. Ilmavoimien organisaatio koostuu ilmavoimien yleisesikunnasta, taktisista ilmavoimista taistelulennostoineen sekä tuki- ja koulutusorganisaatioista. (Katso: Luettelo Kreikan ilmavoimien yksiköistä.)
Ilmavoimien vahvuus on noin 33 000 henkeä, joista noin 11 750 on kantahenkilökuntaa. Sen käytössä on noin 400 ilma-alusta, mukaan lukien 198 monitoimihävittäjää (2019).
Kreikan ilmavoimien tunnus.
F-16C/D -hävittäjä.
Lockheed C-130 Hercules -kuljetuskone.
Puolustushaarat ja muut osat > Puolustusesikunta

Kreikan puolustusesikunta (Γενικό Επιτελείο Εθνικής Άμυνας, Genikó Epiteleío Ethnikís Ámynas) on asevoimien toimintaa koordinoiva pääesikunta. Sen päällikkö toimii asevoimien komentajana.
Kreikan puolustusesikunnan tunnus.
Asevelvollisuus

Asevelvollisuus koskee Kreikassa kaikkia 19–45-vuotiaita miehiä. Kutsuntoihin kutsutaan sinä vuonna, kun henkilö täyttää 18 vuotta. Asepalvelus kestää maavoimissa vuoden ja meri- ja ilmavoimissa 9 kuukautta. Naiset voivat suorittaa vapaaehtoisen asepalveluksen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kreikan asevoimat Wikimedia Commonsissa
Krésnan taistelu toisessa Balkanin sodassa 1913. Sotírios Christídis, 1913/1914.
Korpilahden kirkko

| Korpilahden kirkko |
| --- | --- |

Sijainti:  Korpilahti, Jyväskylä
Koordinaatit:  62°01′00.2″N, 025°33′22.3″E
Kirkkokunta:  Suomen evankelis-luterilainen kirkko
Hiippakunta:  Lapuan hiippakunta
Seurakunta:  Jyväskylän seurakunta, Korpilahden alueseurakunta
Rakentamisvuosi:  1826–1827
Suunnittelija:  A.W. Arppe Charles Bassi
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  756
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Korpilahden kirkko on valmistunut vuonna 1827. Nykyinen kirkko on korpilahtelaisten kolmas kirkko.
Korpilahden kirkko on Jyväskylän seurakuntaan kuuluvan Korpilahden alueseurakunnan puukirkko entisen Korpilahden kunnan alueella Jyväskylässä.
Kirkon alttaritaulu ja urut

Kirkon sisä- ja ulkomaalaustyöt sai tehtäväkseen Carl Fredrik Blom vuonna 1839. Blom on maalannut nykyisin parvelle sijoitetun kirkon alkuperäisen Getsemane-alttaritaulun sekä alttaritauluun liittyneen, nyt sakastista löytyvän antependiumin Agnus dein. Blomin kädenjälkeä ovat myös edelleen kirkon parvien reunoista löytyvät maalaukset, jotka esittävät profeettoja, apostoleja ja pyhiä vaimoja. Nykyisen Tulkaa minun tyköni kaikki -alttaritaulun on maalannut Wilho Sjöström vuonna 1904. Työ valmistui helmikuussa 1905.
Korpilahden kirkkoon hankittiin ensimmäiset urut jo vuonna 1853 ja ne olivat maalaiskirkoissa tuohon aikaan vielä harvinaisuus. Kirkon ensimmäinen kanttori oli V.T. Forsgren. Hän on kotiseuturunoilija Martti Korpilahden isä. Nykyiset urut ovat B.A. Thulén suunnittelemat vuonna 1904. 22-ääniset urut ovat alkuperäisessä asussaan puhaltimen lisäystä lukuun ottamatta. Urut ovat Sibelius-Akatemian Suomen historiallisten urkujen kokoelmassa ja ne ovat Museoviraston suojelemat.
Aikaisemmat kirkot

Korkealla mäellä Päijänteeseen kuuluvan kapean Kirkkolahden pohjoisrannalla oleva Korpilahden kirkko on ollut vuosisatoja kulkuteiden päätepisteenä sekä kesällä että talvella. Seurakunnan aiemmat kirkot ovat sijainneet nykyisen kirkon ja Korpilahden sataman läheisyydessä hautausmaa-alueella, joka on nykyään sankarihautausmaa. Korpilahden ensimmäinen kirkko ja tapuli pystytettiin 1693. Ensimmäinen kirkko oli vaatimaton kirkkotupa. Seuraavan kirkon, tasavartisen ristikirkon rakensi Arvi Junkkarinen Leppävirralta vuonna 1753 samalle paikalle. Vuonna 1777 Jaakko Jaakonpoika Leppänen teki tähän kirkkoon erillisen kellotapulin. Sen alaosa toimi myöhemmin viljamakasiinina ja on nykyään kotiseutumuseo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Korpilahden kirkko Wikimedia Commonsissa
Korpilahden alueseurakunta (Arkistoitu – Internet Archive)
Korpilahden kirkon kellotapuli on valmistunut vuonna 1886 ja sen on suunnitellut Alfred Cavén.
Kirkon urut ovat vuodelta 1904. Ne ovat Museoviraston suojelemat.
Dual (elokuva)

| Dual |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Riley Stearns
Käsikirjoittaja:  Riley Stearns
Tuottaja:   Nate Bolotin  Aram Tertzakian  Lee Kim  Riley Stearns  Nick Spicer  Maxime Cottray 
Säveltäjä:  Emma Ruth Rundle
Kuvaaja:  Michael Ragen
Leikkaaja:  Sarah Beth Shapiro
Tuotantosuunnittelija:  Sattva-Hanna Toiviainen
Lavastaja:  Sattva-Hanna Toiviainen
Pääosat:   Karen Gillan  Beulah Koale  Theo James  Aaron Paul 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   XYZ Films  IPR.VC  Resolute Films and Entertainment 
Levittäjä:  RLJE Films
Ensi-ilta:   2022-01-2222. tammikuuta 2022 (Sundance)  2022-04-1515. huhtikuuta 2022 (Yhdysvallat)  
Kesto:  95 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  5 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Dual on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieteiselokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Riley Stearns. Sen pääosia esittävät Karen Gillan, Beulah Koale, Theo James ja Aaron Paul. Se on Stearnsin kolmas pitkä elokuva. Elokuva kuvattiin Tampereella syksyllä 2020. Se on ensimmäinen Suomessa kokonaan kuvattu Hollywood-elokuva.
Dual sai ensi-iltansa Sundancen elokuvajuhlilla 22. tammikuuta 2022.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Karen Gillan  | … |  Sarah   |
|  Aaron Paul  | … |  Trent   |
|  Beulah Koale  | … |  Peter   |
|  Sanna-June Hyde  | … |  Lääkäri   |
|  Elina Jackson  | … |  Official with Flags   |
|  Andrei Alén  | … |  Facility Tech   |
|  Maija Paunio  | … |  Sarahin äiti   |
|  Theo James  | … |  Robert Michaels   |
Kuvaukset

Elokuvan kuvauspaikaksi valittiin Tampere, koska koronaviruspandemian takia elokuva haluttiin kuvata Yhdysvaltojen ulkopuolella. Päätökseen vaikutti myös suomalainen pääomarahasto IPR.VC, joka on yksi tuotantoyhtiö XYZ Filmsin rahoittajista.
Elokuvassa esiintyy noin kaksisataa suomalaista avustajaa ja kymmenisen puheroolin esittäjää.  Elokuvan kuvaus Tampereella kesti kuusi viikkoa syksyllä 2020.
Kuvauspaikkoihin kuuluivat Hervannan vapaa-aikakeskus, pääkirjasto Metso, Koulukadun kenttä, Pyynikin urheilukenttä ja liikenneympyrä Tampereen rantatunnelin suulla.
Aiheesta muualla

Dual Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Dual Metacriticissä. (englanniksi)
Dual Rotten Tomatoesissa. (englanniksi)
Egyptin jääkiekkomaajoukkue

| Egypti |
| --- | --- |
Eniten maaleja:  kolme pelaajaa: 1
Eniten pisteitä:  kuusi pelaajaa: 1
IIHF-ranking:  rankingsijaa ei määritetty (27.5.2024) 
Ensimmäinen ottelu
  Egypti 0–5 Libanon  (2. syyskuuta 2017) 
Suurin voitto
  Egypti 3–2 Marokko  (3. syyskuuta 2017) 
Suurin tappio
  Egypti 0–5 Libanon  (2. syyskuuta 2017) 
Egyptin jääkiekkomaajoukkue edustaa Egyptiä kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa. Egypti ei ole Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäsen.
Joukkue on pelannut kaksi maaottelua Kanadan Quebecissä syyskuussa 2017. Egyptillä ole jääkiekkoliittoa, mutta joukko pelaajia muodosti niin kutsutun maajoukkueen kahteen näytösotteluun ja on yrittänyt kasvattaa lajikulttuuria maassaan.
Energiapolar

| Energiapolar Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1995
Toimitusjohtaja:  Timo Virikko
Kotipaikka:   Rovaniemi
Toiminta-alue:  Suomi
Toimiala:  energia
Tuotteet:  sähköenergian myynti ja sähkönhankintasalkun hoito
Liikevaihto:  50 milj. € (2015)
Henkilöstö:  10 (2016)
Kotisivu:  energiapolar.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Energiapolar Oy oli suomalainen sähkönmyyjä. Energiapolar Oy oli perustettu vuonna 1995. Yhtiön pääkonttori sijaitsi Rovaniemellä. Asiakaspalvelupisteitä oli myös Pellossa, Kittilässä, Kemijärvellä, Sodankylässä, Muoniossa, Enontekiöllä, Utsjoella ja Ivalossa. Energiapolar Oy oli lappilaisten sähköntuottajien omistama: osakkaita olivat Rovakaira Oy (34,21 %), Napapiirin Energia ja Vesi Oy (24,34 %), Tornionlaakson Sähkö Oy (17,81 %), Koillis-Lapin Sähkö Oy (15,79 %), Muonion Sähköosuuskunta (3,29 %), Enontekiön Sähkö Oy (2,63 %) ja Pellon Sähkö Oy (1,93 %).
Energiapolar yhdisti sähkönmyyntiliiketoimintansa Loiste Oy:n kanssa Loiste Sähkönmyynti -nimiseksi yhtiöksi alkuvuonna 2019.
Historiaa

Energiapolar syntyi vuonna 2003 Isommus-Energia Oy:n ja Suomen Energiakauppa Oy:n fuusiossa. Aluksi pohjoissuomalaisilla jakeluyhtiöillä oli osakkeista 69,2 prosenttia ja valtakunnallisella Fortum Markets Oy:llä 30,8 prosenttia. Fortum myi osuutensa vuonna 2010.
Energiapolarin myymä vesivoima ja tuulivoima on tuotettiin  Lapissa. Vuonna 2016 yhtiön myymästä sähköstä 13 % oli tuotettu uusiutuvista energianlähteistä, 45 % fossiilisista energianlähteistä ja turpeesta ja 42 % ydinvoimalla. Vuodesta 2014 lähtien Energiapolar osti asiakkailtaan pientuotannon ylijäämäsähkön.
Lakselvtindane

Store Lakselvtinden
Store Lakselvtinden on Lakselvtindanen huipuista korkein
| --- | --- |
Tyyppi:  vuorenhuippu (en) 
Sijainti:  Tromssan lääni,  Norja
Vuoristo:  Lyngsalpene, Skandit
Korkeus merenpinnasta:  1 616 m
Ensimmäinen nousu huipulle:  Brittiläiset C.V. Rawlence ja L.C. Rawlence, heinäkuussa 1899
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Lakselvtindane on Skandien Lyngsalpenen osassa sijaitseva teräväpiirteinen vuorimassiivi Tromssan kunnassa, Pohjois-Norjassa. Korkein huipuista on Store Lakselvtinden yltäen 1 616 metrin korkeuteen merenpinnan tasosta.
Huippuja

Store Lakselvtinden (1 616 m)
Imbodentinden (1 565 m)
1 561 m
Tomastinden (1 554 m)
1 525 m
1 431 m
1 429 m
1 329 m
1 281 m
1 156 m
904 m
Flatsteinfjellet
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kuvia ja hieman tietoa huipuista, Geir Jenssen 2009 (englanniksi)
Lakselvtindanen vuoriketjua nähtynä lounaan suunnalta Lakselvdalen-laaksosta maaliskuussa 2012.
Lakselvtindanen huippuja Lakselvbukta-lahden takana nähtynä luoteen suunnalta maaliskuussa 2012.
Laktaattidehydrogenaasi

Röntgenkristallografiaan perustuva malli ihmisen laktaattidehydrogenaasin 4M-isoentsyymistä
Laktaattidehydrogenaasi (LD, LDH) on solulimassa sijaitseva entsyymi, jota esiintyy lukuisilla eliöillä, pääasiassa kasveilla ja eläimillä. Ihmisellä laktaattidehydrogenaasia on monissa kudoksissa, kuten maksassa, sydämessä, lihaksissa, munuaisissa, punasoluissa, keuhkoissa ja haimassa. Entsyymi katalysoi reaktiota, jossa palorypälehappo eli pyruvaatti pelkistetään maitohapoksi eli laktaatiksi anaerobisesti. Reaktio on eräs glykolyysin osista. Laktaattidehydrogenaasi voi myös hapettaa laktaatin pyruvaatiksi.
Laktaattidehydrogenaasilla on viisi isoentsyymiä (LD1–LD5):
LD-1 (4H) - sydämessä
LD-2 (3H1M) - immuunijärjestelmän soluissa
LD-3 (2H2M) - keuhkoissa
LD-4 (1H3M) - munuaisissa
LD-5 (4M) - maksassa ja luurankolihaksissa
Laktaattidehydrogenaasilla on neljä alayksikköä, jotka muodostavat tetrameerin. Isoentsyymit koostuvat H ("heart")- tai M ("muscle")-alayksiköistä tai niiden yhdistelmistä. M-alayksikköä koodaa 11p15.4 -kromosomissa sijaitseva LDHA -geeni, ja H-alayksikköä koodaa 12p12.2-p12.1 -kromosomin LDHB -geeni.
Plasman LD-pitoisuus voidaan mitata epäiltäessä jonkin elimen vauriota, esimerkiksi sydäninfarktia tai keuhkoveritulppaa, mutta mittaus ei kerro, mistä elimestä entsyymipäästö on peräisin. LD-arvo nousee 1–3 vuorokauden kuluttua elinvauriosta ja säilyy koholla 7–10 vuorokautta.
Erica Pedretti

| Erica Pedretti> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. helmikuuta 1930  Šternberk 
Ammatti:  kirjailija, kuvataiteilija
Erica Pedretti (25. helmikuuta 1930 Šternberk, Tšekki – 14. heinäkuuta 2022) oli sveitsiläinen kirjailija ja kuvataiteilija.
Pedretti syntyi pohjoisen Määrin alueella ja saapui Sveitsiin vuonna 1945. Hän asui muutaman vuoden Yhdysvalloissa ennen paluutaan Sveitsiin vuonna 1952. Kirjailijanuransa hän aloitti vasta 1970-luvulla.
Pedretti voitti vuonna 1984 Ingeborg Bachmann -palkinnon teoksella Das Modell und sein Maler. Hänelle myönnettiin lisäksi vuoden 1996 Marie Luise Kaschnitz -palkinto.
Pedrettin muita kirjallisia töitä on mm. Engste Heimat (1995). Kuvataiteista hän hallitsi varsinkin kuvanveiston alan. Hän asui kuolemaansa asti Sveitsissä, aivan Bieljärven rannalla.
Lain ulkopuolella (vuoden 1987 elokuva)

| Lain ulkopuolella |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste, Lauri Kanerva 1987.
Ohjaaja:  Ville Mäkelä
Käsikirjoittaja:  Olli-Pekka Parviainen
Tuottaja:  Heikki Takkinen
Kuvaaja:  Olli Varja
Leikkaaja:  Timo Linnasalo
Lavastaja:  Juha Tuura
Pääosat:  Taneli Mäkelä Kari Heiskanen Pirjo Luoma-aho
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Filminor Oy
Ensi-ilta:  31. lokakuuta 1987
Kesto:  1 h 24 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lain ulkopuolella on Ville Mäkelän ohjaama suomalainen rikosdraama vuodelta 1987.
Juoni

Varakkaan perheenisän raiskaaman naisen veli päättää kostaa sisarensa kärsimykset. Kritiikissä elokuvaa pidetään sävykkäänä ja monipuolisena, kun se kuvaa, kuinka raiskaus vaikuttaa laajalti kymmeniin ihmisiin ja kuinka uhreista tulee rikollisia.
Vastaanotto

Jo aikalaisarvioissa näyttelijätyö saa arvostusta. Sen sijaan ohjauksen suorastaan sosiologinen ote saa ristiriitaisia arvioita. Toisaalta se jättää kylmäksi, toisaalta todetaan onnistuneeksi ratkaisu, ettei tarinaa vesitetä tunnevaltaisuudella.
Myöhemmässä kritiikissä Litjan piirtämää häikäilemätöntä roolihahmoa luonnehditaan pirulliseksi. Realismin jäsentyminen jää hiukan puutteelliseksi, mutta viranomaisten empatian puutteeseen ja oikeusjärjestelmän kyvyttömyyteen kohdistuu kritiikin mukaan ankaraa arvostelua. Käsikirjoituksen laatinut Olli-Pekka Parviainen ja veljeä näyttelevä Kari Heiskanen saivat Jussi-palkinnon.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Taneli Mäkelä  | … |  Sakari Nevanen     |
|  Kari Heiskanen  | … |  Jari Jokela     |
|  Pirjo Luoma-aho  | … |  Saara Nevanen     |
|  Antti Litja  | … |  Antti Kaironen     |
|  Jouko Klemettilä  | … |  M. Holmström     |
|  Leena Uotila  | … |  Mrs. Kaironen     |
|  Eila Rinne  | … |  Auli Heikura     |
|  Tauno Lehtihalmes  | … |  Tauno Heikura   |
|  Antti Virmavirta  | … |  konstaapeli   |
|  Heikki Nousiainen  | … |  oikeuslääkäri   |
Aiheesta muualla

Lain ulkopuolella Elonet.
Elokuvastudio

Elokuvastudio on elokuvan tekemiseen tarkoitettu sisä- tai ulkotila, jonka olosuhteitaselvennä voidaan hallitaselvennä. Tavallisesti elokuvastudio on suuri ulkovaloilta suojattu hallimainen rakennuskenen mukaan?. Ikkunattoman rakennuksen valaistusta voidaan säätää tarkalleen halutuksi. Samoin erilaisia sääoloja, kuten sadetta ja sumua, voi olla mahdollista luoda tarpeen mukaan. Lavasteilla saadaan kuvaan haluttu miljöö. Elokuvastudioon kuuluvaksi voidaan laskea myös ulkolavasteet sekä muut kuin kuvauspaikat kuten leikkaustilat, jos ne sijaitsevat samassa yhteydessä.
Näytelmäelokuvat kuvataan joko studiossa tai lokaatiossa eli luonnollisessa kuvauspaikassa, kuten kaupungin kadulla tai aidon rakennuksen sisällä.
Historiaa

Mykkäelokuvien alkuaikoina sisäkohtaukset kuvattiin päiväsaikaan rakennuksessa, jossa oli suuret avattavat kattoikkunat luonnonvalon säätelemiseksi. Pian kehitettiin niiden tilalle tehokkaita ja siirreltäviä sähkövalaisimia. Äänielokuvien myötä 1920-luvulla tuli tarve eristää kuvausstudio ulkopuolisilta ääniltä, mutta myös ikkunoiden ja säänvaihtelun aiheuttamilta valaistuksen muutoksilta ja muilta häiriöiltä, kuten uteliailta sivullisilta. Särisevien kaarilamppujen tilalle oli löydettävä äänettömiä valaisimia. Kameroihin oli kehitettävä niiden käyntiääntä eristäviä koteloita ja äänettömiä dolly-laitteita, ja myös elokuvatyöryhmän tuli äänielokuvan myötä oppia pysymään hiljaa aina kameran käydessä.
Sähkövaloilla valaistua, äänielokuvia varten kehitettyä elokuvastudiota alettiin Hollywoodissa kutsua nimellä sound stage. Siinä ikkunattomassa hallissa sijaitsevaa kuvaustilaa ympäröi metallinen pilari-palkkikehikko eli trussi, johon on kiinnitetty siirreltäviä, teholtaan ja valaisukulmaltaan säädettäviä elokuvavalaisimia ja varsien päässä riippuvia siirreltäviä mikrofoneja. Trussirakenteissa kulkee siltoja ja ramppeja (engl. catwalk), joita pitkin työntekijät voivat kiipeillä valaisimia ja mikrofoneja säätämässä. Trussi mahdollistaa myös kameran sijoittamisen kutakin kuvaa varten tarkalleen haluttuun kuvakulmaan. Tukirakennelma ja muut studion varusteet on yleensä pinnoitettu mattamustiksi, ettei niistä aiheudu tahattomia heijastuksia näyttelijöihin eikä lavasteisiin.
Ulkopuolisilta häiriöiltä suljettu elokuvastudio helpottaa tuotantohenkilöstön työtä, sillä he voivat suunnitella ja rakentaa lavasteet ja muut kuvausolosuhteet juuri halutunlaisiksi ja säilyttää ne sellaisina koko kuvausvaiheen ajan. Toisaalta valaistusta, kameran kuvakulmaa ja lavastuksen yksityiskohtia voidaan säätää vapaasti jokaista otosta varten erikseen.
Digitaalinen lavastus

Digitaalisia lavasteita käyttävän elokuvan näyttelijät kuvataan chroma key -studiossa. Tällaisessa studiossa kokonainen tausta tai erikokoisia pintoja on maalattu yhdellä kirkkaalla värillä (yleensä vihreä tai sininen [green-, blue screen], koska näitä värejä ei esiinny ihmisen kehossa). Jälkituotantovaiheessa voidaan värilliset osat korvata esimerkiksi maisemalla tai toisella kuvalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elokuvastudio Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Sound stage
Käännös suomeksi
Lakshmi Sahgal

| Lakshmi Sahgal> Lakshmi Swaminathan |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. lokakuuta 1914 Kerala, Intia
Kuollut: 23. heinäkuuta 2012 (ikä 97) Kanpur, Uttar Pradesh, Intia
Ammatti:  lääkäri sotilas poliitikko
Puoliso:  Prem Kumar Sahgal
Lapset:  2
Muut tiedot
Koulutus: lääketieteen ja kirurgian lisensiaatti
Tunnustukset:  Padma Vibhushan
Järjestö:  Lakshmibain rykmentti Intian itsenäisyysliike Intian kommunistinen puolue (marxilainen)
Lakshmi Sahgal ( 24. lokakuuta 1914 – 23. heinäkuuta 2012) oli intialainen lääkäri, Intian itsenäisyysliikkeen jäsen ja sotilas. Hänestä tuli kapteeni ja Vapaan Intian väliaikaisen hallituksen ministeri.
Sahgal johti Lakshmibain mukaan nimettyä naisista koottua jalkaväkirykmenttiä 1943.
Sahgal liittyi Intian marxilaiseen kommunistiseen puolueeseen vuonna 1971 ja edusti sitä Rajya Sabhassa. Hänelle myönnettiin maansa toiseksi korkein siviilipalkinto Padma Vibhushan vuonna 1998. Hän oli vasemmiston ehdokkaana Intian presidentinvaaleissa vuonna 2002.
Elsa Bernstein

| Elsa Bernstein |
| --- | --- |
 Elsa Bernstein in 1905.
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. lokakuuta 1866 Wien, Itävalta
Kuollut: 12. heinäkuuta 1949 (82 vuotta) Hampuri, Länsi-Saksa
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Salanimi: Ernst Rosmer
Äidinkieli: saksa
Tuotannon kieli: saksa
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Elsa Bernstein, o.s. Porges, kirjailijanimi Ernst Rosmer, (28. lokakuuta 1866 Wien, Itävalta − 12. heinäkuuta 1949 Hampuri, Länsi-Saksa) oli saksalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut muun muassa naturalistisen draaman Wir drei, mysteerinäytelmän Mutter Maria sekä satunäytelmän Königskinder ja tragedian Nausikaa (1906).
Juutalaisena Bernstein joutui ensin Dachaun keskitysleirille ja oli sitten kesäkuusta 1942 vuoteen 1945 Theresienstadtissa. Hän kirjoitti muistelmat Das Leben als Drama. Erinnerungen an Theresienstadt, jotka julkaistiin postuumisti 1999.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elsa Bernstein Wikimedia Commonsissa