stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Karl Polanyi
Suuri murros

Nykyisin tunnetuimmassa teoksessaan Polanyi kuvaa 1700-luvun lopulla alkanutta liberalismin ja itsesäätelevien markkinoiden käyttöönottoa kansallisella ja kansainvälisellä tasolla sekä tälle kehityssuunnalle muodostuvaa vastaliikettä. Polanyin kirjan nimenä oleva ”suuri murros” on siinä, kun maa, työvoima ja raha muutetaan markkinoilla arvonsa saaviksi hyödykkeiksi. Polanyi esittää, että tietyn rajan ylitettyään markkinoiden itsesäätelyn edistäminen yhteiskunnassa aiheuttaa ongelmia, mistä seuraa vastaliike, joka haluaa lisää säätelyä markkinoihin.
Polanyi väitti, että modernin valtion kehitys tapahtui käsi kädessä modernin markkinatalouden kanssa, ja nämä toiset ovat historiassa kytkeytyneet toisiinsa. Hänen mukaansa kilpailevan kapitalistisen talouden luomiseksi tarvittiin voimakas moderni valtio, joka pystyi tasoittamaan siirtymän vaikutuksia. Nämä vaikutukset liittyvät perinteisen yhteiskuntajärjestyksen tuhoutumiseen. Esimerkkinä Polanyi käyttää Britannian Speenhamlandin lakeja, jotka hän näki yrityksenä säilyttää perinteinen tuotantojärjestelmä ja yhteiskuntajärjestys. Ne olivat samalla myös taloudellisen muutoksen kaltoin kohteleman väestönosan puolustuskeino epäsuotuisia vaikutuksia vastaan.
Polanyin mukaan itsesäätelevä laissez-faire oli suunniteltu, kun taas protektionismi oli vaistomainen vaste markkinoiden vapauttamisen seurauksia vastaan, eli hän kääntää päälaelleen perinteisen liberalistisen käsityksen historiasta. Hänen mukaansa itsesäätelevien markkinoiden luonti tekee välttämättömäksi erottaa toisistaan yhteiskunnan taloudelliset ja poliittiset alueet. Markkinat ”kuvitteellisine hyödykkeineen” (maa, työvoima ja raha) alistavat yhteiskunnan markkinoiden lainalaisuuksille. Juuri tämä aiheuttaa suuria mullistuksia sekä suojeluliikkeen yhteiskunnassa. Polanyi käyttää tästä markkinoiden leviämisestä ja vastarinnan syntymisestä nimitystä ”kaksoisliike”.
Polanyin menetelmät

Polanyita on vaikea luokitella mihinkään yhteiskuntatutkimuksen perinteeseen. Sosiologian klassikoista sekä Karl Marx, Émile Durkheim että Max Weber näkyvät hänen työssään jollain tasolla. Keskeinen vaikuttaja Polanyin taustalla oli myös ”hegeliläistä marxismia” edustanut toinen unkarilainen sosialisti, Georg Lukács, jolta monet Polanyin tärkeistä ajatuksista juontuvat. Polanyillä keskeinen totaliteetin ajatus on omaksuttu Lukács'lta, mutta toisin kuin Lukács, Polanyi antaa totaliteetille selvän määritelmän: totaliteetissa yhteiskunnan kokonaisuuden kaikki osat ovat rakenteellisessa suhteessa keskenään, mutta mikään yksittäinen osa ei tässä määrää muita osia. Tämän yhteisön kokonaisuutta painottavan näkemyksen vuoksi Polanyin ajattelua voidaan kutsua holistiseksi eli kokonaisvaltaiseksi. Polanyi itse piti tässä suhteessa tärkeimpänä innoittajanaan Aristotelesta, joka näki yhteiskunnan laitosten tehtävän aina suhteessa yhteiskunnan kokonaisuuteen.
Polanyin menetelmät > Yksilöt ja taloudelliset syyt

Yksilöt Polanyi eritteli aina osana yhteiskuntaa. Eri yhteiskunnalliset järjestelmät tuottavat erilaisia käsitysjärjestelmiä ja rakenteellisia mahdollisuuksia yksilöille. Yksilön toiminnan alkuperä juontuu aina yhteisöllisesti luoduista määritelmistä, jotka saavat jotkut asiat näyttämään muita tavoittelemisen arvoisemmilta. Näin ollen ihmisen käytös on aina yhteisöllisesti muotoutunutta. Tästä ajatuksesta juontuu Polanyin markkinayhteiskunnan arvostelu. 1800-luvulla tapahtuneessa suuressa yhteiskunnallisessa muutoksessa taloudelliset määräykset tulivat ensimmäistä kertaa vallitseviksi ihmisten elämää järjestettäessä. Aiemmin talous oli ollut alisteinen muulle yhteiskunnalle. Polanyi arvosteli marxismia ja liberalismia siitä, että ne näkivät taloudelliset syyt (jotka ovat keskeisiä nykyajalle) ensisijaisena kaikissa menneissä yhteiskunnissa. Tätä virhettä Polanyi kutsui ekonomistiseksi virhepäätelmäksi. Tällaisista kysymyksistä johtuen Polanyin kiinnostus ohjautui talousantropologiaan.
Polanyin menetelmät > Taloudellinen toiminta ja markkinayhteiskunta

Varsinaisen taloudellisen toiminnan, jota esiintyy vain modernissa yhteiskunnassa, Polanyi määritteli institutionalisoiduksi vuorovaikutusprosessiksi ihmisen ja luonnon välillä, jossa aineelliset tarpeet tyydytetään. Taloudellinen vaikutin ei voi ehdottomana pitää yhteiskuntaa koossa, ja siksi itsesäätelevät markkinat ovat mahdoton ajatus. Rajaton kilpailu tuhoaisi yhteiskunnan. Tärkeä piirre Polanyin ajattelussa on, että markkinayhteiskunnan käsitteeseen kuuluu tila-ulottuvuus: yksittäisten markkinayhteiskuntien erittelyn on aina tapahduttava suurimmassa mahdollisessa tilanneyhteydessä eli kapitalismin maailmanjärjestelmässä. Polanyi oli ensimmäisiä, jotka näkivät, että yksittäisen valtion kehityksen ymmärtämiseen tarvittiin maailmanlaajuinen tilanneyhteys. Markkinoilla on institutionaalinen järjestys myös kansainvälisellä tasolla, ja tämä järjestys (esimerkiksi kultakantajärjestelmä) pitää ottaa mukaan erittelyyn.
Polanyin menetelmät > Mahdollisuusrakenteet

Yhteiskuntaluokkien asema Polanyillä ei ole olla ”historian tekijöinä” kuten Marxilla, vaan hän ajattelee, että yhteiskunta kokonaisuutena tarjoaa luokille erilaisia mahdollisuuksia ratkaista yhteiskunnallisia ongelmia. Näihin mahdollisuuksiin luokka voi tarttua, mikäli sillä on tarpeeksi kykyä tuoda esille sellaisia ratkaisumahdollisuuksia, jotka ovat koko yhteisökokonaisuuden etujen mukaisia. Luokat nähdään yhteisöllisesti rakentuneena, mutta ne eivät ole yksilöiden taloudellisista tavoitteista juontuvia, vaan enemmän kulttuurisia. Luokkien uhkana ei ole taloudellinen riisto, vaan kulttuurillinen hajoaminen. Markkinat uhkaavat nimenomaan ihmisten yhteisöllisiä tavoitteita. Polanyin näkemys valtiosta perustuu hegeliläiseen käsitykseen, jossa valtio suojelee yhteiskuntaa ristiriitoja hillitsemällä. Polanyin historian kuvauksessa valtio kuitenkin epäonnistui suojelutehtävässään, ja protektionistinen vastaliike vei yhteiskunnan onnettomuuteen siinä missä itsesäätelevät markkinatkin. Ongelmana on, että markkinoista on tullut yhteiskunnan perusta, mutta ne samalla ovat uhka ihmisille. Näin markkinat ovat välttämättömiä, mutta aiheuttavat silti sitä vastustavan suojeluliikkeen.
Polanyin menetelmät > Instituutioiden näkökulma

Polanyin holismiin liittyvien näkemysten lisäksi Polanyillä oli kolme tärkeää menetelmällistä periaatetta. Ensiksi, Polanyi pyrki erittelemään yhteiskuntia ilman pyyteiden näkökulmaa, jonka hän ajatteli johtavan tutkijan oman kulttuurin käsitteiden soveltamiseen tutkittavaan ympäristöön. Hän otti näkökulmaksi pyyteiden sijaan instituutiot. Tällöin keskeinen kysymys tutkimuksessa on, minkälaisilla institutionaalisilla järjestelyillä yhteiskunta varmistaa elämisen mahdollisuutensa. Kolme erilaista tapaa yhdentää yhteiskunnan taloudelliset instituutiot ovat vastavuoroisuus, uusjako sekä vaihto. Jokin näistä kolmesta yleensä vallitsee yhteiskunnassa. Tällainen erittely muistuttaa vähän funktionaalisten tarpeiden analyysiä, mutta Polanyillä tarpeiden lista on rajoitettu kahteen, jotka ovat toimeentulon takaavat järjestelyt sekä alayksiköiden yhdentymisen takaavat järjestelyt.
Polanyin menetelmät > Kielikuvan käyttö

Toinen tärkeä menetelmällinen periaate Polanyillä oli kielikuvan käyttö. Polanyi puhuu häiriintyneestä kehityksestä, kun hän selittää, miksi teollista vallankumousta seurasi lopulta fasismin nousu. Kehitys-käsite on tässä orgaanisena kielikuvana, joihin suhtaudutaan erittäin torjuvasti nykyisessä yhteiskuntatieteessä. Polanyi puolestaan ajattelee, että suuren mittakaavan historiallinen muutos tarvitsee viitekehykset, joilla tunnettuja prosesseja voidaan yhdistää. Viitekehyksen ymmärrettävyys edellyttää, että se perustuu vastaavuuteen jostain tunnetusta tapahtumasarjasta. Tämä kielikuva on Polanyillä kuitenkin vain kokeileva, ja jokainen kielikuvan kattama tapahtumasarja on selitetty erikseen syy-vaikutussuhteen erittelyllä. Erittely on siis tässä kohtaa kaksitasoinen ja molemmat tasot ovat tarpeellisia.
Polanyin menetelmät > Erittelyn monitasoisuus

Viimeinen menetelmällinen periaate on erittelyn monitasoisuus. Polanyillä on erittelyssä mukana kansainvälinen taso silloinkin, kun eritellään esimerkiksi ristiriitoja yhden valtion sisällä. Erittelyn tasoista (kansainvälinen taso, valtiotaso ja yhteiskunnan ryhmien taso) mikään ei kuitenkaan määrää muita. Erittelyn tasot on kytketty toisiinsa kahdella mahdollisuusrakenteella. Maailmanlaajuisen tason rakenne näyttää, mikä on mahdollista hallituksille. Tästä taas seuraa kansallinen mahdollisuusrakenne, josta näkee, mitkä yhteiskunnan ryhmät saavat vaikutusvaltaa suhteessa hallintoon. Eri tasojen itsenäisyys ei kuitenkaan katoa tässä analyysissa.
Teokset

The Great Transformation (1944, suom. Suuri murros: Aikakautemme poliittiset ja taloudelliset juuret.  (Suom. Natasha Vilokkinen)  Tampere:  Vastapaino, 2009.  ISBN 978-951-768-225-1 )
Trade and Markets in the Early Empires (1957, toimittajana)
Dahomey and the Slave Trade (1966)
Primitive, Archaic, and Modern Economics: Essays of Karl Polanyi (1968, esseitä ja katkelmia)
The Livelihood of Man (1977)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Karl Polanyi Digital Archive (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Maritza Martén

| Mitalit> Maa:   Kuuba.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kuuba.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kuuba.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Kuuba> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Barcelona 1992 | kiekko |  |
Maritza Martén García (s. 17. elokuuta 1963 Havanna) on entinen kuubalainen kiekonheittäjä, olympiavoittaja Barcelonassa 1992.
Martén voitti vuonna 1987 Pan-Amerikan kisat, mutta jäi MM-kisoissa yhdeksänneksi. Soulin olympialaisiin hän ei päässyt, koska Kuuba ei osallistunut niihin. Tokion MM-kisoissa 1991 Martén epäonnistui finaalissa jääden kymmenenneksi.
Marténin paras vuosi oli 1992, jolloin hän voitti ensin olympiakultaa tuloksella 70,06, sitten maailmancupin tuloksella 69,30 sekä heitti ennätyksensä 70,68.
Stuttgartin MM-kisoissa 1993 Martén jäi neljänneksi, samoin Göteborgin MM-kisoissa 1995. Vuonna 1995 hän uusi Pan-Amerikan kisojen voittonsa, mutta jäi Atlantan olympialaisissa 1996 kuudenneksitoista.
Marmoriahvenet

| Marmoriahvenet |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Percoidei
Heimo::  Marmoriahvenet  Aplodactylidae  Norman, 1966
Katso myös
   Marmoriahvenet Wikispeciesissä   Marmoriahvenet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Marmoriahvenet (Aplodactylidae) on ahvenkaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan läheltä Oseanian ja Etelä-Amerikan rannikkoa lauhkeista ja lämpimistä vesistä.
Taksonomia ja anatomia

Marmoriahventen taksonominen luokitus on muuttunut 2000-luvulla. Nykyään heimoon katsotaan kuuluvaksi vain yksi suku Aplodactylus ja 5 lajia. Aikaisemmin heimon katsottiin kuuluvan kaksi muutakin sukua Crinodus ja Dactylosargus. Näihin luokitellut lajit eroavat muista Aplodactylus-suvun lajeista lähinnä suomujen koon ja eräiden hampaiden puutteen perusteella. DNA-tutkimuksen perusteella ne eivät kuitenkaan eroa riittävästi muodostaakseen oman sukunsa. Ruumiinrakenteeltaan marmoriahvenet ovat pitkulaisia, ja niiden pää on pyöreähkö ja tukeva ja silmät pienet. Selkäeviä on yksi, ja evän etuosa on piikikäs ja osien välillä on selkeä lovi. Lajien rinta- ja vatsaevät ovat kookkaat. Marmoriahvenlajit ovat väritykseltään tyypillisesti ruskeita, harmaita tai vihertäviä valkoisin kuvion, jotka antavat marmorimaisen värityksen.
Levinneisyys

Marmoriahvenet ovat mereisiä kaloja, joita tavataan Australian, Uuden-Seelannin, Perun ja Chilen rannikkojen läheisyydestä. Ne elävät koralliriutoilla matalissa vesissä. Marmoriahvenet syövät kasviravintoa ja ovat yleisiä erityisesti suurten makroleväkasvustojen läheisyydessä.
Marmoripöllökehrääjä

| Marmoripöllökehrääjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kehrääjälinnut Caprimulgiformes
Heimo::  Pöllökehrääjät Podargidae
Suku::  Australianpöllökehrääjät Podargus
Laji::  ocellatus
Kaksiosainen nimi
 Podargus ocellatus  Quoy & Gaimard, 1830 
Alalajit
 P. o. inexpectatus  P. o. intermedius  P. o. marmoratus  P. o. meeki  P. o. ocellatus  P. o. plumiferus 
Katso myös
   Marmoripöllökehrääjä Wikispeciesissä   Marmoripöllökehrääjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Marmoripöllökehrääjä (Podargus ocellatus) on pöllökehrääjiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Australiasta, Papua-Uudesta-Guineasta ja Indonesiasta.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan marmoripöllökehrääjä on 30–45 cm pitkä ja koiraat ovat tyypillisesti naaraita kookkaampia. Väriltään marmoripöllökehrääjä vaihtelee harmaanruskeasta syvän punaruskeaan. Ruumiissa on mustia ja valkoisia viiruja ja kuvioita, joita on eniten harmaanruskeilla yksilöillä ja erottuvat selkeämmin kuin punaruskeilla yksilöillä. Naaraat ovat usein koiraita tummempia. Nokka on harmaa ja silmien iirikset keltaiset tai punaiset. Alalajit eroavat toisistaan muun muassa koon ja pyrstön pituuden perusteella.
Levinneisyys ja elintavat

Marmoripöllökehrääjällä on 6 alalajia. Nimialalaji P. o. ocellatus elää Papua-Uuden-Guinean pääsaarella, alalajit P. o. intermedius ja P. o. meeki  elävät Papua-Uuteen-Guineaan kuuluville Trobriandsaarilla ja Vanatinai-saarella ja alalaji P. o. inexpectatus elää Salomosaarilla. Australiassa tavataan alalajia P. o. plumiferus Uudesta Etelä-Walesista ja P. o. marmoratus -alalajia Cape Yorkin niemimaalta. Se elää sademetsissä alangoilta aina noin 1 500 metrin korkeuteen asti. Laji on yöaktiivinen ja saalistaa ravinnokseen yöllä lentäviä hyönteisiä. Marmoripöllökehrääjä vaanii saalistaan puiden oksilla. Lajin pesimäkausi kestää elokuulta joulukuulle. Pesä on oksista ja kärhöistä rakennettu alusta. Naaras munii tyypillisesti 1 tai 2 munaa.
Claude Martin

| Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Ranska> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Rooma 1960 | perämiehellinen nelonen |  |
Claude Auguste Louis Martin (10. lokakuuta 1930 Pariisi – joulukuu 2017) oli ranskalainen soutaja ja olympiamitalisti.
Martin saavutti permiehellisissä nelosissa olympiahopeaa Roomassa 1960.. Hän kilpaili myös Helsingin kesäolympialaisissa 1952.
Martin saavutti lisäksi eri veneluokissa Euroopan mestaruuden vuonna 1953, EM-hopeaa vuonna 1954 ja EM-pronssia vuonna 1955. Hän kuoli 87-vuotiaana joulukuussa 2017.
Mars 3

Neuvostoliiton Mars 3 -luotaimen laskeutuja tuona ajan postimerkissä.
Mars 3 oli Neuvostoliiton vuonna 1971 Marsia tutkimaan lähettämä avaruusluotain. Luotain oli kaksiosainen: se koostui kiertorataosasta ja laskeutumiskapselista. Mars 3 laukaistiin 28. toukokuuta 1971 ja laskeutumiskapseli irroittautui luotaimesta 2. joulukuuta 1971 laskeutuakseen planeetan pinnalle.
Mars 3:n laskeutujan lähetin lopetti toimintansa 20 sekuntia laskeutumisen jälkeen tuntemattomista sysistä eikä signaalia enää tullut Maahan asti. Ei ole tiedossa, oliko kyse laskeutujan viasta vai kierorataosasta johtubasta viestinnän viiveestä. Luotain lähetti kuvan, josta ei saanut selvää yksityiskohdista ja valaistus oli heikko, mutta tämä virhe saattoi johtua Marsissa tuolloin olleesta pölymyrskystä. Toisten lähteiden mukaan tämä oli valheellista propagandaa, jolla haluttiin peittää operaation täydellinen epäonnistuminen.
Vuonna 2013 Marsin pinnalta otetuista kuvista löydettiin osia, jotka saattoivat olla Mars 3:n jäännökset.
Luotaimen edeltäjä oli Mars 2 ja näiden jälkeen lähetettiin Marsiin vielä luotaimet 4, 5, 6 ja 7. Mars 2 ja 3 olivat rakenteeltaan samanlaisia avaruusluotaimia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mars 3:n laskeutujan lähetys katkeaa, engl.
Soviet mars images
mars 3 (Arkistoitu – Internet Archive)
Ensimmäisellä Mars-mönkijällä oli huonoa tuuria (Arkistoitu – Internet Archive) – Tiedetuubi.fi
Martin I

Kruunattu Martin valtaistuimellaan
Martin I (1356 Girona – 31. toukokuuta 1410 Barcelona) oli Aragonian kuningas vuosina 1395–1410 veljensä Jaakko I:n jälkeen.
Martin toimi isänsä Pietari IV:n sijaishallitsijana Sisiliassa, jolloin hän tosiasiallisesti käytti Sisilian kuninkaan arvonimeä. Sisilian aateliset vastustivat Martinia, eikä hän kyennyt saamaan saarta hallintaansa. Martin palasi Aragoniaan saatuaan Aragonian kruunun ja luovutti Sisilian pojalleen Martin nuoremmalle. Näin sisialaisille tunnustettiin autonomia, mikä käytännössä tarkoitti itsenäisyyttä ja Aragonian kanssa tehdyn valtioliiton purkautumista.
Myös Aragonian puolella Martin kohtasi vastustusta. Martinin matkatessa Sisiliasta mantereelle Foix’n kreivi Mathieu kieltäytyi hyväksymästä Pietari IV:n testamenttia ja julistautui kruununtavoittelijaksi. Vaatimuksia tehostaakseen hän aloitti raivoisan kapinan, mutta joutui kuitenkin pian palaamaan omille tiluksilleen. Matkansa aikana kesällä 1397 Martin vieraili Avignonissa vastapaavi Benedictus XIII:n luona ja lupasi tälle täyden tukensa. Kun Ranska sanoutui irti kuuliaisuudesta vastapaaville ja lähetti joukkoja Avignoniin, Martin vastasi lähettämällä laivastonsa Benedictuksen avuksi ja kirkollinen hajaannus jatkui.
Martin nuorempi sai Sisilian rauhoitettua, mutta hän kuoli heinäkuussa 1409. Tämä aiheutti kiivaan taistelun tulevasta vallanperimyksestä, sillä Martin vanhemmalla ei ollut muita laillisia perillisiä ja pian kävi ilmi, ettei Aragonian ylhäisö hyväksyisi kruunun antamista aviottomalle pojalle. Uuden perillisen syntymän toivossa kuningas avioitui vuoden 1409 syyskuussa Margarita de Pradesin kanssa. Myös vastapaavi Benedictus XIII otti voimakkaasti kantaa kruununperimykseen saadakseen itselleen mieluisan ehdokkaan kuninkaaksi.
Martin I:n kuollessa 31. toukokuuta 1410 hänelle ei kuitenkaan ollut syntynyt perillistä, eikä hän myöskään ollut tehnyt selkeää päätöstä monien mahdollisten perijäehdokkaiden väliltä. Kahden vuoden riitelyn ja taistelun jälkeen yhdeksänmiehinen komitea valitsi 28. kesäkuuta 1412 kuninkaaksi Martinin langon Fernando de Antequeran, joka tuli hallitsemaan nimellä Ferdinand I vuosina 1412–1416.
Marqués de la Ensenada (1890)

| Marqués de la Ensenada |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de la Carraca, Cadiz
Kölinlasku:  24. heinäkuuta 1887
Laskettu vesille:  25. helmikuuta 1890
Palveluskäyttöön:  1. helmikuuta 1894
Poistui palveluskäytöstä:  toukokuu 1900
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 030 t
Pituus:  60,0 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,14 m
Syväys:  3,84 m
Koneteho:  2 627 hv
Nopeus:  15,9 solmua
Miehistöä:  164
Aseistus
Aseistus:  6 x 12 cm/35 Hontoria M1883 -tykkiä 4 x 75 mm/40 Hotchkiss -tykkiä 3 x 356 mm torpedoputkea
Margués de la Ensenada oli Espanjan laivaston vuonna 1890 vesillelaskettu Isla de Luzón -luokan panssarikansiristeilijä.
Valmistus

Alus tilattiin Arsenal de la Carracalta Cadizista, missä köli laskettiin 24. heinäkuuta 1887. Alus laskettiin vesille 25. helmikuuta 1890 ja valmistui 1. helmikuuta 1894
Palvelus

Alus poistettiin toukokuussa 1900.
Kurt Martin

Kurt Henrik Martin (13. maaliskuuta 1923 Vaasa – 1. marraskuuta 2006) oli suomalainen jalkapalloilija.
Martin edusti Suomen jalkapallomaajoukkuetta 36 A-maaottelussa vuosina 1945–1954. Hän oli varamiehenä Suomen olympiajoukkueessa Helsingissä 1952. Hän voitti Vasa IFK:n riveissä Suomen mestaruuden vuonna 1946 sekä Suomen Palloliiton mestaruuden vuosina 1944, 1946–1948 ja 1953. Hän edusti myös IF Drottia ja Pietarsaaren Jaroa. IF Drottin valmentajana hän voitti Suomen Cupin vuonna 1957. Hän on toiminut myös Suomen Palloliiton liittokouluttajana.
Leena Martin

Leena Martin (o.s. Vestala, s. 26. syyskuuta 1962) on suomalainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Uransa aikana Martin pelasi 165 naisten maaottelua ja yli 15 vuotta Suomen naisten pääsarjassa. Vuosina 1982–1987 Martin voitti kolme Suomen mestaruutta Lahden Sammon paidassa. Vuonna 1990 hän voitti viimeisen SM-kultansa Turun Riennon paidassa.
Pelaajauransa jälkeen Martin on toiminut muun muassa Keravan Kori-80:n naisten joukkueen valmennusjoukoissa.
Vuonna 2016 Martin nimettiin Suomen koripallon Hall of Fameen.
Mariute

| Mariute |
| --- | --- |
 Francesca Bertini Mariuten roolissa.
Ohjaaja:  Eduardo Bencivenga
Käsikirjoittaja:  Robert Des Flers
Tuottaja:  Francesca Bertini
Kuvaaja:  Giuseppe Filippa
Lavastaja:  Alfredo Manzi
Pääosat:  Francesca Bertini
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia
Tuotantoyhtiö:  Caesar Film
Ensi-ilta:  17. toukokuuta 1918
Kesto:  743/564 metriä (28 min.)
Alkuperäiskieli:  mykkäelokuva
Aiheesta muualla
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mariute on vuonna 1918 valmistunut italialainen mykkäelokuva. Komediaa ja draamaa yhdistelevän elokuvan on ohjannut Eduardo Bencivenga. Sen kahta pääosaa esittää Francesca Bertini.
Juoni

Kuuluisa näyttelijä Francesca Bertini herää myöhään ja saapuu lopulta elokuvastudiolle, jossa häntä on odoteltu jo tuntikausia. Kuvaustauolla armeijasta lomalle saapunut sotilas kertoo vihollisen julmuuksista miehitetyllä alueella. Yöllä Bertini näkee unta, jossa hän on friulilainen talonpoikaisnainen Mariute. Vihollisen sotilaat raiskaavat Mariuten ja hänen appensa kostaa teon. Seuraavana aamuna diivanelkeistään luopunut Bertini saapuu töihin lähes ajoissa valmiina palvelemaan isänmaata.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Francesca Bertini  | … |  Francesca Bertini / Mariute   |
|  Gustavo Serena  | … |  Gustavo Serena   |
|  Livio Pavanelli  | … |  Livio Pavanelli   |
|  Camillo De Riso  | … |  Camillo De Riso   |
|  Alberto Albertini  | … |  sotilas   |
Tuotanto ja teemat

Roomalaisen Caesar Filmin sivutoiminimen Bertini Filmin tuottama Mariute oli osa ensimmäisen maailmansodan propagandaa. Sen tilaaja oli valtiollinen Kansallinen vakuutusinstituutti. Alkuperäisen version lopussa Francesca Bertini kääntyi suoraan katsojien puoleen kehottaen ostamaan instituutin sotaobligaatioita.
Elokuvan ensimmäinen osa, jossa Bertini esittää itseään, on ironinen kuvaus oikukkaan näyttelijädiivan arkielämästä. Elokuvastudiolla tapahtuva toinen osa parodioi näyttelijän esittämiä mykkäelokuvien intohimodraamoja. Juoni antaa vihjeitä Bertinin pyrkimyksistä kehittää itseään näyttelijänä, ja elokuvan kolmas, Mariutesta kertova osa onkin sen draamallisesti ja kuvaukselisesti vahvinta antia. Samalla esitetään kolme naisena olemisen mallia: yläluokan ylellinen ja toimeton elämä, perinteinen patriarkaalinen maalaisyhteisö sekä tietoinen kasvu kohti itsenäisyyttä ja vastuun ottamista. Elokuvan miehet ovat diivaan verrattuna heikkoja tai poissaolevia.
Mariute on säilynyt Italian kansallisessa elokuva-arkistossa vuonna 1954 tehtynä mustavalkoisena kopiona. Alkuperäisestä 743 metrin pituudesta on jäljellä 564 metriä. Elokuva on nähtävissä arkiston mykkäelokuvasivustolla. Sen alkuperäisestä asusta antavat käsityksen Torinon elokuvamuseon restauroidut katkelmat.
Aiheesta muualla

Mariute Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Marokon juutalaiset

Marokon juutalaiset ovat nimensä mukaisesti Marokossa asuvia juutalaisia. Marokkoon juutalaisia tuli antiikin aikana Palestiinasta ja sittemmin maahan muutti sefardijuutalaisia Iberian niemimaalta. Nykyisen Israelin valtion perustamisen jälkeen suurin osa Marokon juutalaisista on muuttanut maasta pois. Vuonna 2019 Marokossa asui noin 2 100 juutalaista.