stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Röykän rautatieasema
Historia

Röykän asema, joka toimi aluksi läheisen Korven aseman alaisena laiturivaihteena, sijoitettiin paikkaan, jossa rautatie ylitti Helsingin ja Lopen välisen maantien (myöhemmin valtatie 3, nykyisin seututie 132). Röykän asema avattiin viimeistään vuonna 1899, mutta toisen lähteen mukaan Röykkä avattiin 16. lokakuuta 1909. Myös Bruno Granholmin suunnittelema asemarakennus valmistui vuonna 1909.
Karkkilassa sijainneen Högforsin tehtaan kuljetukset siirrettiin Korven asemalta Röykkään vuonna 1909, mutta ne päättyivät jo vuonna 1911, jolloin valmistui Hyvinkään ja Karkkilan välinen kapearaiteinen rautatie. Röykän merkitystä lisäsi myös Nummelan keuhkotautiparantolan (myöhemmin Röykän sairaala) perustaminen vuonna 1903.
Röykän aseman merkitys vähentyi 1950-luvulla, jolloin liikennevirrat alkoivat suuntautua maantietä pitkin kohti etelää. Asema alennettiin laiturivaihteeksi vuonna 1967 ja miehittämättömäksi seisakevaihteeksi seuraavana vuonna. Henkilöliikenne Hyvinkään ja Karjaan välisellä rataosalla lopetettiin 25. syyskuuta 1983. Sen jälkeen Röykän asemalla oli tavaraliikennettä läheiselle romuttamolle, jossa romutettiin muun muassa Hr11-vetureita.
Röykän liikennepaikka lakkautettiin 13. joulukuuta 2009, rataosan kauko-ohjaus valmistui.
Röykän asemarakennus siirtyi yksityisomistukseen 2000-luvun alussa. Aseman viimeisin omistaja on televisiojuontaja Ellen Jokikunnas. Asemarakennus muutettiin asuintaloksi vuonna 2008 projektissa, jota on esitelty televisio-ohjelmassa Joka kodin asuntomarkkinat.
Said Saif Asaad

| Mitalit> Miesten painonnosto.Maa:   Qatar. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten painonnosto.Maa:   Qatar. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten painonnosto.Maa:   Qatar. Olympialaiset  | Miesten painonnosto> Maa:   Qatar. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Sydney 2000 | - 105 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Vancouver 2003 | - 105 kg |  |
| Aasian kisat  | Aasian kisat  | Aasian kisat  |  |
|  Kultaa | Busan 2002 | - 105 kg |  |
| Aasian-mestaruuskilpailut  | Aasian-mestaruuskilpailut  | Aasian-mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Dubai 2005 | - 105 kg |  |
Said Saif Asaad (arab. اسعد سعد سيف‎; s. 31. toukokuuta 1979 Bulgariassa nimellä Angel Popov) on qatarilainen painonnostaja ja olympiamitalisti. Hän vaihtoi kansalaisuuttaan bulgarialaisesta qatarilaiseksi ennen vuoden 2000 kesäolympialaisia, joissa hän sai pronssia alle 105-kiloisten sarjasta. Asaad on voittanut samassa painoluokassa olympiapronssimitalin lisäksi kultaa MM-kisoista 2003, Aasian kisoista 2002 ja Aasian-mestaruuskilpailuista 2005.
Saksin provinssi

Saksin provinssin sijainti kartalla.
Saksin provinssi oli osa Preussia vuosina 1815–1945. Provinssin pinta-ala oli 25 255 neliökilometriä. Vuonna 1910 sen asukasluku oli 3,09 miljoonaa. Provinssin pääkaupunki oli Magdeburg, jonka asukasluku oli noin 241 000 vuonna 1905. Vuonna 1871 suurin osa provinssin asukkaista oli evankelisia.
Vuonna 1949 entisen Saksin provinssin alue tuli kuulumaan Saksan demokraattiseen tasavaltaan (Itä-Saksaan). Nykyisin se kuuluu suurelta osin Saksi-Anhaltin osavaltioon.
Ruusu ja kulkuri

| Ruusu ja kulkuri |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ilmari Unho
Käsikirjoittaja:  Lauri Lamminmäki
Tuottaja:  Risto Orko
Säveltäjä:  Ahti Sonninen
Kuvaaja:  Uno Pihlström
Leikkaaja:  Yrjö Haapanen
Lavastaja:  Erkki Siitonen
Pääosat:  Unto Salminen Hilkka Helinä Henny Waljus  Maija Nuutinen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomi-Filmi Oy
Ensi-ilta:  1948
Kesto:  91 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ruusu ja kulkuri on vuonna 1948 valmistunut Ilmari Unhon ohjaama suomalainen elokuva. Se kertoo liminkalaisesta oopperalaulajasta ja laulupedagogista Abraham ”Aappo” Ojanperästä, jota esittää Unto Salminen. Laulut esittää kuitenkin Sulo Saarits.
Elokuvassa laulullinen luonnonlahjakkuus, orpo paimenpoika Aappo Ojanperä pääsee koulun kautta musiikin pariin ja oopperalaulajaksi. Elokuvan juoni ei noudata Ojanperän elämän todellista kulkua.
Marja Korhonen ja Aino Mantsas näyttelevät ensimmäisissä elokuvarooleissaan, ja tuleva ohjaaja Matti Kassila on pienessä pohjalaisen ylioppilaan roolissa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Unto Salminen  | … |  Abraham ”Aappo” Ojanperä   |
|  Hilkka Helinä  | … |  Katri Foudila   |
|  Henny Waljus  | … |  Maria Juhontytär Ojanperä   |
|  Maija Nuutinen  | … |  mummu   |
|  Kaarlo Saarnio  | … |  vaari   |
|  Heikki Suominen  | … |  Aappo Ojanperä nuorena   |
|  Kaarina Vahtonen  | … |  Ida   |
|  Tuulikki Pohjola  | … |  Sofia   |
|  Pirkko Karppi  | … |  Linda, pappilan mamselli   |
|  Raija Suominen  | … |  Katri nuorena   |
|  Uno Wikström  | … |  Foudila   |
|  Helge Ranin  | … |  rovasti J. I. Bergh   |
|  Arvo Lehesmaa  | … |  opettaja Kokkonen   |
|  Oke Tuuri  | … |  Länkelä   |
|  Leevi Linko  | … |  Juhani Kokko   |
|  Aku Korhonen  | … |  lehtori A. E. Hagfors   |
|  Marja Korhonen  | … |  Aurora Hanneborg   |
|  Ekke Hämäläinen  | … |  Paul Hanneborg   |
|  Aino Mantsas  | … |  Kiplie von Waldenburg   |
|  Salli Karuna  | … |  kreivitär von Waldenburg   |
|  Hemmo Airamo  | … |  professori Hildach   |
|  Emil Saarinen  | … |  Jernström   |
|  Hannes Veivo  | … |  Jukka Perälä   |
|  Leo Riuttu  | … |  Eino Leino   |
|  Valtteri Virmajoki  | … |  Janne Putkonen   |
|  Urho Lahti  | … |  Oskari Merikanto   |
|  Kaarlo Halttunen  | … |  säestäjä Eliasson   |
|  Reino Valkama  | … |  ukko   |
|  Greta Fougstedt  | … |  Olga Tavanne   |
|  Matti Kassila  | … |  pohjalaisia ylioppilaita   |
|  Heikki Packalén  | … |  pohjalaisia ylioppilaita   |
|  Toivo Lahti  | … |  mies konsertissa   |
|  Matti Aulos  | … |     |
|  Matti Ranin  | … |     |
|  Irja Hämeranta  | … |     |
|  Runar Schauman  | … |  senaattori Y. S. Yrjö-Koskinen   |
|  Annie Mörk  | … |  eukko   |
|  Eino Kaipainen  | … |  kertoja   |
Vastaanotto

Aikalaisarvioissa elokuvan käsikirjoitus sai moitteita mutta Unhon ohjaus kiitosta. Pääroolin esittäjä Unto Salminen sai myös yksimielisen kiitoksen.
Tv-kriitikko Arto Pajukallio kirjoitti, että laulu ”Yksi ruusu on kasvanut laaksossa” nousee symbolina suorastaan pakahduttaviin mittoihin.
Saida Gunba

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Moskova 1980 | keihäänheitto |  |
Saida Kanosovna Gunba (georg. საიდა გუმბა, ven. Саида Капасовна Гунба, Saida Kapasovna Gunba, 30. elokuuta 1959 Suhumi, Abhasian ASNT – 24. marraskuuta 2018) oli georgialainen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili keihäänheitossa. Hän edusti urallaan Neuvostoliittoa ja seuratasolla Burevestnik Tbilisiä.
Gunba osallistui olympialaisiin kerran, Moskovassa 1980. Hän voitti kisoissa hopeaa tuloksellaan 67,76 metriä. Gunba heitti samana vuonna myös ennätyksensä 68,28.
Ruotsin naisten käsipallomaajoukkue

Ruotsin naisten käsipallomaajoukkue edustaa Ruotsia naisten kansainvälisissä käsipallo-otteluissa. Se on saavuttanut EM-kilpailuissa hopeaa vuonna 2010 ja pronssia vuonna 2014.
Arvokilpailut > Kesäolympialaiset

Neljäs: 2020, 2024
Seitsemäs: 2016
Kahdeksas: 2008
Yhdestoista: 2012
Arvokilpailut > MM-kilpailut

Neljäs: 2017
Viides: 2021
Kuudes: 1993
Seitsemäs: 2019
Kahdeksas: 1957, 2001
Yhdeksäs: 2011, 2015
Yhdestoista: 1995
Kolmastoista: 1990, 2009
Arvokilpailut > EM-kilpailut

Hopeaa: 2010
Pronssia: 2014
Kuudes: 2006, 2018
Seitsemäs: 1994
Kahdeksas: 1996, 2012, 2016
Yhdeksäs: 2008
Neljästoista: 2004
Viidestoista: 2002
Aiheesta muualla

Ruotsin käsipalloliiton kotisivut (ruotsiksi)
Venäläinen rekisterikilpi

Venäläinen rekisterikilpi. Koodi on Pietarin 78.
Venäjälle rekisteröidyissä autoissa on vuodesta 1993 ollut käytössä rekisterikilpityyppi, jossa oikeassa reunassa olevassa kentässä on kaksi- tai kolminumeroinen tunnus, joka osoittaa rekisteröintialueen. Aluetunnuksen alla on traktorikilpiä lukuun ottamatta kaikissa nykyisissä kilpityypeissä teksti "RUS". Autoissa käytettävien kilpien koko on niin sanottu eurooppalainen standardi 520 x 110 mm.
Kilvissä käytettävät kirjaimet on rajattu 12:een sellaiseen, joiden graafinen asu löytyy niin kyrillisestä kuin latinalaisesta aakkostosta (А, В, Е, К, М, Н, О, Р, С, Т, У ja Х, kirjainten merkitys ei siis välttämättä ole sama molemmissa aakkostoissa). Tästä ovat poikkeuksena diplomaattikilvet. Kirjaimet ovat numeroita pienemmät kaikissa kilpityypeissä.
Kilpityypit > Tavallinen autokilpi

Henkilö-, paketti-, kuorma- ja linja-autoissa käytettävissä kilvissä on alussa yksi kirjain, sitten kolme numeroa ja kaksi kirjainta. Näin yhden aluenumeron alle mahtuu maksimissaan 1 726 272 yhdistelmää. Aluenumeron alla on RUS-tekstin yhteydessä Venäjän lippu.
Venäjällä ei virallisesti myydä kirjain- ja numeroyhdistelmiä, mutta epävirallisesti tällaista tapahtuu lahjuksia vastaan. Erityisessä suosiossa ovat kilvet, joissa kaikki kirjaimet ovat identtiset. Mikäli kilvessä on kaksi nollaa peräkkäin, se kuuluu todennäköisesti jollekin viranhaltijalle. Jeltsinin aikana oli tarkoitus tasa-arvoistaa rekisterinumerot siten, että tieliikennepoliisi valvoisi kaikkia tienkäyttäjiä tasapuolisesti, mutta vanha käytäntö palasi ja kaksoisnollilla varustettujen kilpien haltijoilla uskotaan olevan esimerkiksi lievempi nopeusvalvonta kuin muilla.
1990-luvulla venäläisten omistamissa autoissa oli paljon Valko-Venäjän ja myös Ukrainan rekisterikilpiä autojen maahantuontiin liittyvästä verotuksesta johtuen.
Kilpityypit > Perävaunun kilpi

Perävaunun kilpi on muuten samanlainen kuin vastaavantyyppinen autokilpi, mutta merkistö on kaksi kirjainta ja neljä numeroa.
Kilpityypit > Kaupallisen henkilöliikenteen kilpi

Kilvessä on keltaisella pohjalla mustat merkit. Merkistö koostuu kahdesta kirjaimesta ja kolmesta numerosta. Kilpeä käyttää osa linja-autoista, taksit ja linjaliikennettä harjoittavat minibussit ("maršrutkat").
Kilpityypit > Poliisin kilvet

Poliisin (ja ennen miliisin) käytössä olevan kilven pohjaväri on sininen ja merkistö valkoinen. Merkistössä on yksi kirjain ja neljä numeroa.
Kilpityypit > Siirtokilvet

Siirtokilpiä käytetään rekisteröimättömien tai rekisteristä poistettujen ajoneuvojen väliaikaiseen siirtoon. Merkistössä on kaksi kirjainta, kolme numeroa ja yksi kirjain. Aluekoodikentän pohjaväri on keltainen ja RUS-tekstin ohessa on Venäjän lippu. Kilpi on laminoitua paperia.
Aiemmin siirtokilvet olivat paperia, merkit olivat niissä kahdessa rivissä ja ne sijoitettiin ikkunan sisäpuolelle.
Kilpityypit > Vientikilvet

Vientikilpiä käytetään Venäjältä ulkomaille vietävissä autoissa. Vientikilpien vasemmassa reunassa on omassa kentässään suuri Т-kirjain ja pääkentässä kaksi kirjainta ja kolme numeroa.
Kilpityypit > Diplomaattien kilvet

Diplomaattien kilpien pohjaväri on punainen ja merkistö valkoinen. Merkistö koostuu kolmesta isosta maakoodin muodostavasta numerosta sekä kirjaimesta tai kirjaimista, jotka merkitsevät auton käyttäjää (diplomaattistatuksen omaava henkilö CD tai D, ilman diplomaattistatusta oleva henkilö T) ja yhden tai kolmen numeron yksilöivästä sarjasta.
Kilpityypit > Armeijan kilvet

Armeijan kilvissä on mustalla heijastamattomalla pohjalla valkoiset merkit. Merkistö koostuu neljästä numerosta ja kahdesta kirjaimesta. Armeijan kilpien aluekooditus on eri kuin muiden kilpityyppien.
Kilpityypit > Moottoripyörän ja traktorin kilpi

Moottoripyörissä sekä traktoreissa ja muissa hitaasti liikkuvissa koneissa käytetään kilpeä, jossa merkit ovat kahdessa rivissä.
Kilpityypit > Federaation kilpi

Korkeimmille viranhaltijoille ja virkamiehille voitiin aiemmin myöntää ns. federaation kilpi. Se oli mitoiltaan ja merkeiltään samanlainen kuin siviilikilpi, mutta siinä oikean reunan pienempi osio oli kokonaan Venäjän lippu ilman aluenumeroa. Kyseisillä autoilla oli liikenteessä poikkeusoikeuksia. Näitä kilpiä oli erittäin vähän. Federaation kilvissä kirjaimet viittasivat auton omistavaan organisaatioon kuten FSB:hen tai hallitukseen.
Federaation kilvet poistettiin käytöstä 1.2.2007 ja vaihdettiin tavallisen kilven näköisiin. Suurin osa autoista sai vaihdossa kilvet, joissa on kirjaimet А ja МР ja aluekoodina 97.
Historia

1920-luvulla Neuvostoliiton rekisterikilvet olivat tyyppiä "0-00-00". 1950-luvulla ne olivat tyyppiä "КУ 11-11" (kilpi oli keltapohjainen), ja kirjaimina käytettiin lähes kaikkia kyrillisen aakkoston kirjaimia. Myöhemmin kilvissä oli vuoteen 1981 saakka mustalla pohjalla valkoiset merkit kahdessa rivissä (neljä numeroa ja kaksi tai kolme kirjainta). Kirjaimista kaksi ensimmäistä osoittivat alueen, jossa ajoneuvo oli rekisteröity.
Vuodesta 1981 alkaen alettiin käyttää pitkiä yksirivisiä valkopohjaisia kilpiä, joissa kirjaimet ja numerot olivat mustia. Valtiolle kuuluvat autot pystyi erottamaan yksityiskäyttöön rekisteröidyistä, sillä yksityisten autoissa yksi kirjaimista oli numeroiden edellä. Esimerkiksi kilpi "ж 75 64 СА" kuului Saratovin alueella asuneelle yksityishenkilölle (Saratov on venäjäksi Саратов, kilven lopussa olevat kirjaimet vastaavat sanan kahta alkukirjainta). Kilpi "01 82 ВОА" kuului puolestaan jollekin Vologdan alueen viranomaistaholle tai valtionyritykselle (Vologda on venäjäksi Вологда, sanan kaksi alkukirjainta näkyvät kilvessä).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Venäläinen rekisterikilpi Wikimedia Commonsissa
Murmanskin alueen kilpi.
Moskovan 177-sarjan kilpi.
Armeijan kilpi.
Federaation kilpi.
Venäjän rekisterinumeroiden aluejako.
Sachs (yritys)

Sachsin valmistama skootteri.
SFM GmbH, ennen Sachs Fahrzeug- und Motorentechnik GmbH on saksalainen mopojen ja moottoripyörien valmistaja. Yrityksen perusti Carl Marschüt vuonna 1886 Neumarkt'ssa nimellä Nürnberger Hercules-Werke. Schweinfurtissa toiminut Fichtel & Sachs AG osti yrityksen vuonna 1963. Vuonna 1998 SACHS Fahrzeug- und Motorentechnik GmbH myytiin Dutch Winning Wheels Groupille.
Yritys irrotettiin omaksi yhtiöksi, kun ZF osti Sachsin autoteollisuuden komponenttien valmistuksen.
Yritys on vanhin yhä toimiva moottoripyörävalmistaja maailmassa.[lähde? ]
Mallit

SX1 50
SpeedForce 50
SpeedJet 50
49er 50
Bee 50 & 125
Eagle 50 & 125
Quattrocento 400
MadAss 50 & 125
X-Road 125
Bullet 50cc
XTC 125
Dirty Devil 50
Dirty Devil 110
Aiheesta muualla

Yrityksen verkkosivut
Ruotsalainen viittomakieli

| Ruotsalainen viittomakieli |
| --- | --- |
 Sormiaakkoset ruotsalaisella viittomakielellä
Muu nimi:  Svenskt teckenspråk
Tiedot
Alue:   Ruotsi
Virallinen kieli:   Ruotsi (suojeltu kieli)
Puhujia:  30 000
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kielenhuolto:  Ruotsin kielineuvosto
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  viittomakielet
ISO 639-3:  swl
 Ohje 
Ruotsalainen viittomakieli on Ruotsissa käytetty viittomakieli. Sillä on noin 30 000 käyttäjää.
Yhteneväisyyksiä on portugalilaisen ja suomalaisen viittomakielen kanssa. Suomalainen viittomakieli kehittyi ruotsalaisesta 1800-luvun puolivälissä. Ruotsalainen viittomakieli on osittain ymmärrettävissä suomalaisen, tanskalaisen ja norjalaisen viittomakielen kanssa.
Ruotsalainen viittomakieli on ollut käytössä 1800-luvun alusta alkaen ja ensimmäinen kuurojen koulu perustettiin vuonna 1809. Kuurojen kouluja on nykyisin viisi ja ruotsalaista viittomakieltä voi opiskella myös Tukholman yliopistossa. Yliopisto ylläpitää myös viittomakielistä korpusta.
Aiheesta muualla

Ruotsalaiset sormiaakkoset
Ruotsin naisten jääpallomaajoukkue

| Ruotsi |
| --- | --- |

Liitto:  Svenska Bandyförbundet
Päävalmentaja:  Oscar Pettersson
Ensimmäinen ottelu
  Suomi 3–14  Ruotsi (Kemi, Suomi; 1980) 
MM-kilpailut
Esiintymiset:  7 (ensimmäiset 2004)
Paras sijoitus:  Kultaa 2004, 2006, 2007, 2008, 2010, 2012
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ruotsin naisten jääpallomaajoukkue edustaa Ruotsia naisten jääpallokilpailuissa. Se toimii Ruotsin jääpalloliiton alaisuudessa. Ruotsin naisten maajoukkueen päävalmentaja on Oscar Pettersson.
Ruotsi on voittanut jääpallossa kuusi naisten maailmanmestaruutta ja on siten naisten MM-kilpailuiden menestynein maajoukkue.
Historia

Ruotsi pelasi ensimmäisen virallisen naisten jääpallomaaottelunsa Suomea vastaan Kemissä 1980. Ottelu päättyi Ruotsin voittoon 3–14. Norjan Ruotsi kohtasi ensimmäistä kertaa 1982 Vänersborgissa, Ruotsissa, ja voitti 19–0. 1990 Köpingissä, Ruotsissa, pelattu ensimmäinen jääpallomaaottelu Neuvostoliittoa vastaan päättyi Ruotsin 8–2-voittoon.
Ensimmäisen Venäjä-maaottelun Ruotsi voitti lukemin 8–0 Edsbynissä 1992. 1993 Moskovassa Venäjä aiheutti Ruotsin naisten jääpallomaajoukkueelle sen historian ensimmäisen tappion voitettuaan 4–2.
2004 Ruotsi voitti Lappeenrannassa järjestetyt historian ensimmäiset jääpallon naisten maailmanmestaruuskilpailut.
Saavutukset

Päivitetty 3. maaliskuuta 2014.
6 maailmanmestaruutta: 2004, 2006, 2007, 2008, 2010, 2012
1 maailmanmestaruushopea: 2014
Päävalmentajat

Päivitetty 20. elokuuta 2011.
Ann Elefalk
Hans Bergman
Hans Jepson
Miska Suves 2000–2002
Jens Alftin
Roger Jakobsson, ?–2008
Oscar Pettersson, 2008–
Aiheesta muualla

Svenska Bandyförbundet
Sahar Delijani

Sahar Delijani
Sahar Delijani (pers. ‏سحر دلیجانی‎; s. 1983) on iranilainen kirjailija, jonka esikoisnovelli Jakarandapuun lapset on julkaistu yli 75 maassa ja käännetty 30 kielelle.
Sahar Delijani syntyi Evinin vankilassa Teheranissa, sillä hänen molemmat vanhempansa pidätettiin vasemmistolaisina poliittisina aktivisteina, jotka taistelivat vastikään perustettua islamilaista hallintoa vastaan.   Delijan äiti vietti kaksi ja puoli vuotta vankilassa ja isä neljä vuotta.  Hänen setänsä, isänsä nuorempi veli, oli tuhansien poliittisten vankien joukossa, jotka teloitettiin ja haudattiin joukkohautoihin vuonna 1988.   Delijani, hänen vanhempi veljensä ja serkkunsa olivat heidän isovanhempiensa ja tätinsä kasvattamia kunnes vanhemmat vapautuivat. Tämä toimi inspiraationa Delijaniin esikoisnovellille, joka sijoittuu vuosien 1983 ja 2011 väliselle ajalle.
12-vuotias Delijani ja hänen perheensä muuttivat Pohjois-Kaliforniaan vuonna 1996. Vuonna 2002 hän opiskeli Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä ja sai BA-tutkinnon kirjallisuudessa.  Vuonna 2006 valmistuttuaan hän muutti Torinoon Italiaan jossa hän asui yli 10 vuotta.  Nykyään hän asuu Kaliforniassa työskennellen toisen novellinsa parissa.
Rosa Coste

Rosa Coste (s. 1997, Rovaniemi) on rovaniemeläinen artisti. Musiikkityyliltään hän edustaa modernia suomenkielistä r&b:tä
Costen omakustanteinen esikossingle kantoi nimeä Musta, ja se julkaistiin helmikuussa 2021. Esikoissinglen julkaisun jälkeen Coste sai yhteydenoton JVG:n VilleGallelta ja myöhemmin levytyssopimuksen PME Recordsin kanssa. Coste julkaisi esikois-EP:nsä Ole varovainen syksyllä 2021. EP:llä hän käsittelee nuoren ihmisen elämää useista näkökulmista, aikuistumista sekä identiteettiä. Coste on tehnyt musiikkia yhdessä muun muassa Yeboyahin kanssa.
Coste on laulanut ja soittanut kitaraa lapsesta asti. Koulussa hän oli musiikkiluokalla. Coste opiskelee kansainvälistä liiketaloutta Lapin ammattikorkeakoulussa. Työkseen hän tekee some-markkinointia
Rovaniemen lisäksi Coste on asunut Sveitsin Nyonissa sekä Espanjan Barcelonassa. Costen äiti on suomalainen ja isä on kotoisin Kongon demokraattisesta tasavallasta. Costen perheeseen kuuluu lisäksi kolme siskoa.
Diskografia > EP:t

Ole varovainen. PME Records, 2021
Diskografia > Singlet

Musta. EJK Collective, 2021.
Rusokirjoahven

| Rusokirjoahven |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Labroidei
Heimo::  Kirjoahvenet Cichlidae
Alaheimo::  Geophaginae
Suku::  Mikrogeophagus
Laji::  altispinosus
Kaksiosainen nimi
 Mikrogeophagus altispinosus  (Haseman, 1911) 
Katso myös
   Rusokirjoahven Wikispeciesissä   Rusokirjoahven Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rusokirjoahven  (Mikrogeophagus altispinosus) on pienikokoinen trooppisesta Etelä-Amerikasta kotoisin oleva kirjoahven. Siitä on tullut suosittu akvaariokala.
Koko ja ulkonäkö

Rusokirjoahvenen maksimikoko 5,5 cm (ns. standardimitta eli pituus kuonon kärjestä pyrstöevän tyveen).
Alkuperä

Kala on peräisin Etelä-Amerikasta Amazon-, Guaporé-, ja Mamoréjoista.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Rusokirjoahven on rauhallinen kirjoahven. Se muodostaa pariskuntia, joista kukin valtaa itselleen oman reviirin. Reviirit ovat pieniä, ja niitä puolustetaan enemmän lähinnä kutuaikaan, joten suuremmassa akvaariossa voi hyvin pitää useampia pariskuntia. Kaivavat pienen kuopan jonne kutevat. Pariskunta vahtii kutuaan ja poikasiaan yhdessä.
Vesiolot

Veden on oltava rusokirjoahvenelle neutraalia (pH 7), kovuus dH 10, lämpötila noin 22-26 °C.
Aiheesta muualla

Cichlid-forum.com
Sahara (Clive Cusslerin romaani)

| Sahara |
| --- | --- |
Kirjailija:  Clive Cussler
Kieli:  englanti
Genre:  jännitys
Julkaistu:  1992
Suomennos
Suomentaja:  Raimo Salminen, Jukka Jääskeläinen
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1994
Sivumäärä:  477
ISBN:  951-0-19605-3
Sarja: Dirk Pitt
Edeltävä:  Lohikäärme
Seuraava:  Inkojen kulta
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Sahara on Clive Cusslerin vuonna 1992 kirjoittama jännitysromaani. Kirjan suomennos julkaistiin vuonna 1994 WSOY:n kustantamana ja Raimo Salmisen ja Jukka Jääskeläisen suomentamana.
Royal Rumble (2010)

Royal Rumble (2010) oli kahdeskymmeneskolmas vuosittainen Royal Rumble -tapahtuma, joka järjestettiin 31. tammikuuta 2010 Philips Arenalla Atlantassa, Georgiassa. Tapahtumassa käytiin kuusi ottelua, ja paikan päällä oli 16 697 katsojaa. Pay-per-view -tapahtuman päänumerona oli vuosittainen Royal Rumble -ottelu.
Royal Rumble -otteluun osallistui 30 painijaa, ja ottelu päättyi, kun 29 muuta painijaa oli eliminoitu heittämällä köysien yli lattialle. Molempien jalkojen tuli koskettaa lattiaa eliminoitumisen tapahtuessa. Voittaja ansaitsi paikan joko World Heavyweight Championship - tai WWE Championship -ottelussa, joka käytäisiin WrestleMania XXVI:ssa. Royal Rumble -tapahtumaa on järjestetty vuodesta 1988 lähtien.