stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Sweet Escape

| The Sweet Escape Gwen Stefani |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2005–2006
 Julkaistu: 1. joulukuuta 2006
 Tuottaja(t): Nellee Hooper, Pharrell, Akon, Swizz Beatz, Sean Garrett, Tony Kanal, Giorgio Tuinfort
 Tyylilaji: electropop, dancepop, rap
 Kesto: 47.46
 Levy-yhtiö: Interscope
Listasijoitukset
  15.
Gwen Stefanin muut julkaisut
| Love. Angel. Music. Baby. 2004 | The Sweet Escape 2006 | This Is What the Truth Feels Like 2016 |
Singlet albumilta The Sweet Escape
 ”Wind It Up” Julkaistu: 2006  ”The Sweet Escape” Julkaistu: 2007  ”4 In the Morning” Julkaistu: 2007  ”Now That You Got It” Julkaistu: 2007  ”Early Winter” Julkaistu: 2007
The Sweet Escape on Gwen Stefanin toinen sooloalbumi, joka julkaistiin 1. joulukuuta 2006.
Gwen Stefanin ensimmäisen sooloalbumin Love. Angel. Music. Baby. piti olla viimeinen, mutta ylimääräisiä kappaleita oli tarpeeksi uuden albumin julkaisuun.
Albumin korkein sijoitus Suomen virallisella albumilistalla on #15, Englannissa #14 ja Yhdysvalloissa #3.
Kappaleet

Wind It Up – 3.09
The Sweet Escape – 4.06 (feat.Akon)
Orange Country Girl – 3.23
Early Winter – 4.44
Now That You Got It – 2.59
4 in the Morning – 4.51
Yummy – 4.57 (feat. Pharrell Williams)
Fluorescent – 4.18
Breakin’ Up – 3.46
Don’t Get It Twisted – 3.37
U Started It – 3.08
Wonderful Life – 4.08
Arvostelut

AllMusic:
Entertainment Weekly: B–
Metacritic: 58/100
Pitchfork: 6.5/10
Rolling Stone:
Soundi:
Tefilla

Juutalainen rukous.
Tefilla (hepr. ‏תפלה‎, tefila, rukous) on vakiintunut nimi juutalaiselle jumalanpalvelukselle tai rukoushetkelle. Ensimmäisen Jerusalemin temppelin tuhon jälkeen rabbit asettivat kolme päivittäistä rukousta temppelin uhripalveluksen sijaan:
šaharit (hepr. ‏שחרית‎, šaḥarit); aamurukous
minha (hepr. ‏מנחה‎, minḥa); iltapäivärukous
arvit (hepr. ‏ערבית‎); iltarukous
Näiden lisäksi sapattina, uudenkuun päivänä sekä juhlapäivinä luetaan šaharit-rukouksen jälkeen musaf-rukous [מוסף], jossa muistetaan kyseisen juhlan erityisuhria. Jom kippurina rukouksia on kaiken kaikkiaan viisi, joista viimeinen on ne'ila-päätösrukous [נעילה].
Rukoushetkien pääosa on amida-rukous. Aamu- ja iltarukouksissa luetaan amidaa ennen Šema Israel-rukous. Muuten rukouksen osat koostuvat psalmeista, Talmudin kappaleista ja lainauksista Tanakista sekä kuolleiden muistoksi luettavista kaddiš-rukouksista. Tiettyjen rukousten lausumista varten paikalla täytyy olla minjan. Sapattien ja juhlapyhien jumalanpalveluksien rukoukset ovat pidempiä ja ne sisältävät juhlille tyypillisiä tekstejä. Sisällöiltään laajimmat ja pisimmät rukoukset luetaan roš hašanana ja jom kippurina.
Rukoukset luetaan yleensä siddurista eli rukouskirjasta hepreaksi. Tiettyjen rukousten lausumista varten tarvitaan minjan, mutta useimmat rukoukset voi lausua myös yksin. Kun rukoukset luetaan yhdessä minjanin kanssa, yksi henkilö johtaa rukousta. Häntä kutsutaan nimellä šaliach tsibur, joka tarkoittaa seurakunnan lähettilästä. Rukouksen johtaja lausuu ääneen ne rukoukset, joihin vaaditaan minjan ja osia muista rukouksista. Rukouksen osanottajat lausuvat useimmat rukoukset itse myös jumalanpalveluksen yhteydessä, ja he voivat myös lausua osan rukouksista eri aikaan kuin šaliach tsibur.
Ortodoksijuutalaisuuden piirissä uskotaan, että miehillä on velvollisuus rukoilla kolme kertaa päivässä amida ja kaksi kertaa päivässä shema, kun taas naisille monet rukoukset ovat vapaaehtoisia. Mišnan mukaan naiset on vapautettu šeman lausumisen velvollisuudesta. Useimpien ortodoksijuutalaisten rabbien mukaan naisilla on velvollisuus lausua päivittäin šaharit-amida ja minha-amida, mutta arvit on naisille vapaaehtoinen. Näin määrää myös Israel Meir Kaganin kirjoittama Mišna berura, joka on yksi tärkeimmistä  halakhisista auktoriteeteista ortodoksisten ashkenazijuutalaisten keskuudessa. Muiden rabbien mukaan naisilla on velvollisuus rukoilla vain kerran päivässä.
Šaharit

Šaharit-rukouksen aikana miehet käyttävät perinteisesti tefillinejä ja tallitia. Jumalanpalvelus alkaa aamusiunauksilla, joiden jälkeen luetaan temppelin uhreista kertovia tekstejä. Sen jälkeen on enimmäkseen psalmeja sisältävä psukei dezimra, jonka tarkoitus on valmistautua tärkeämpiin rukouksiin. Psukei dezimran jälkeen rukouksen johtaja esittää muodollisen kutsun rukoukseen nimeltä barchu, johon muut läsnäolijat vastaavat. Barchun jälkeen seuraa rukouksen tärkein ja vanhin osa: šeman siunaukset, itse šema Israel-rukous ja hiljainen amida. Jos paikalla on minjan, šaliach tsibur toistaa amida-rukouksen ääneen. Tämän jälkeen seuraa muita rukouksia, kuten tachanun, uva letsion, ja aleinu.
Koska šaharitin šema tulee lausua viimeistään valoisan ajan ensimmäisen neljänneksen aikana ja amida ensimmäisen kolmanneksen aikana, šaharit aloitetaan tavallisesti aikaisin aamulla. Maanantaisin, torstaisin, juhlapäivinä ja sapattina šaharitiin sisältyy Tooran luku, joka tapahtuu amidan jälkeen, jos paikalla on minjan. Jos on juhlapäivä, sapatti tai uuden kuun päivä, heti šaharitin jälkeen rukoillaan musaf-rukous, johon sisältyy ylimääräinen musaf-amida.
Minha

Minha-rukoukseen sisältyy psalmi 145, amida, aleinu ja useimpina päivinä tachanun. Se lausutaan iltapäivällä keskipäivän jälkeen. Myös minha-amida toistetaan ääneen, jos paikalla on minjan. Koska maariv voidaan rukoilla heti kun minhan aika on mennyt ohi, minha ja maariv usein yhdistetään niin, ettei rukoilijoiden tarvitse tulla synagogaan kahdesti.
Arvit

Maariv eli toiselta nimeltään arvit lausutaan illalla, yleensä auringonlaskun jälkeen. Se on suositeltavaa lausua vasta illan pimennyttyä, koska jos maariv rukoillaan ennen tätä, tulee šema-rukous toistaa myöhemmin. Maariv alkaa sillä, että rukouksen johtaja esittää muodollisen kutsun rukoukseen nimeltä barchu, johon muut läsnäolijat vastaavat. Barchun jälkeen seuraa šeman siunaukset, itse šema Israel-rukous ja hiljainen amida.
Maarivin amida oli alun perin säädetty vapaaehtoiseksi, ja tästä syystä sitä ei toisteta kuten muita amida-rukouksia ja naisille se on edelleen ortodoksijuutalaisuudessa vapaaehtoinen. Sapattina maariv-amidan jälkeen lauletaan tiivistetty muoto amidasta eli magen avot ja jumalanpalveluksen yhteydessä lausutaan myös kiddush.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tefilla Wikimedia Commonsissa
Tefilliniä käyttävä sotilas rukoilee.
Paini kesäolympialaisissa 1920 – kreikkalais-roomalaisen painin 60 kg

Kreikkalais-roomalaisen painin 60 kg sarjaan Antwerpenin olympiakisoissa osallistui 21 painijaa. Kukin maa sai asettaa enintään kaksi painijaa samaan sarjaan. Kreikkalais-roomalainen painittiin ns. Bergvallin karsintajärjestelmää käyttäen, jossa ensiksi käytiin yksinkertainen cup-kilpailu kultamitalista. Voittajalle hävinneet koottiin sitten otteluihin hopeamitalista, ja lopuksi hopeapainijalle hävinneet pääsivät tavoittelemaan pronssimitalia.
Itse otteluissa painittiin ensiksi 10 minuutin jakso, jonka aikana hyväksyttiin vain selkävoitto. Tarvittaessa jatkettiin pistepainilla 15 minuutin jaksoissa.
Lopullinen järjestys

| Sija | Painija |
| --- | --- |
1:  Oskari Friman
2:  Heikki Kähkönen
3:  Fritiof Svensson
The Swingle Singers

The Swingle Singers vuonna 1964.
Swingles Black Forest Voices -festivaaleilla Kirchzarten (Saksa) 29. kesäkuuta 2019
The Swingle Singers (nykyisin The Swingles) on alun perin ranskalainen, nykyisin Lontoossa toimiva lauluyhtye, joka tuli tunnetuksi jazztyylisistä vokaalisovituksista Bachin ja muiden klassisten säveltäjien melodioista.
Vuoteen 2011 saakka The Swingle Singers koostui kahdeksasta laulajasta: kahdesta sopraanosta, kahdesta altosta, kahdesta tenorista ja kahdesta bassosta. Yhtyeen soitinsäestys koostui yleensä vain kontrabassosta ja rumpusetistä. Nykyinen kokoonpano esiintyy tavallisimmin säestyksettä eli a cappella.
Pariisissa vuonna 1962 perustetun kahdeksanjäsenisen yhtyeen alkuperäisiä laulajia olivat yhtyeen johtaja, yhdysvaltalainen Ward Swingle sekä ranskalaiset Anne Germain, Jeanette Baucomont, Jean Cussac ja Christiane Legrand. Vuonna 1973 alkuperäinen kokoonpano hajosi ja Ward Swingle siirtyi Lontooseen, jossa hän kokosi uuden kokoonpanon nimellä Swingle II.
Yhtye on esiintynyt myös nimellä The New Swingle Singers. Nykyisin se käyttää nimeä The Swingles.
Historiaa

Yhtyeelle nimen antanut Ward Swingle kuului Mimi Perrinin johtamaan lauluyhtyeeseen Les Double Six, joka muun muassa lauloi taustoja Charles Aznavourille ja Edith Piafille. Christiane Legrand, säveltäjä Michel Legrandin sisar, toimi The Swingle Singersin ykkössopraanona vuoteen 1972.
Yhtye äänitti ensimmäisen albuminsa Jazz Sébastien Bach kertomansa mukaan lahjaksi ystäville ja sukulaisille. Monet radioasemat kuitenkin alkoivat soittaa sen kappaleita, mistä alkoi viiteen Grammy-palkintoon johtanut levytysura. The Swingle Singers levytti muun muassa Modern Jazz Quartetin kanssa, ja Luciano Berio sävelsi yhtyettä ajatellen sinfonian kahdeksalle ihmisäänelle ja orkesterille. Lontoossa perustettu kakkoskokoonpano on laulanut muun muassa ranskalaisen poptähti Étienne Dahon ja brittiyhtye The Style Councilin levyillä.
Yhtyeen jäsenet kuratoivat London A Cappella Festival -tapahtumaa.
Syyskuussa 2015 yhtyeen kokoonpano oli seuraava:
Joanna Goldsmith-Eteson (sopraano, Britannia)
Sara Brimer (sopraano, USA)
Clare Wheeler (altto, Britannia)
Oliver Griffiths (tenori, Britannia)
Christopher Jay (tenori, Britannia)
Kevin Fox (baritoni, Kanada)
Edward Randell (basso, Britannia)
Aiheesta muualla

Yhtyeen diskografia Singers-sivustolla
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:The Swingle Singers
Käännös suomeksi
Paini kesäolympialaisissa 1920 – kreikkalais-roomalaisen painin 82,5 kg

Kreikkalais-roomalaisen painin yli 82,5 kg sarjaan Antwerpenin olympiakisoissa osallistui 19 painijaa kahdestatoista maasta. Kukin maa sai asettaa enintään kaksi painijaa samaan sarjaan. Kreikkalais-roomalainen painittiin ns. Bergvallin karsintajärjestelmää käyttäen, jossa ensiksi käytiin yksinkertainen cup-kilpailu kultamitalista. Voittajalle hävinneet koottiin sitten otteluihin hopeamitalista, ja lopuksi hopeapainijalle hävinneet pääsivät tavoittelemaan pronssimitalia.
Itse otteluissa painittiin ensiksi 10 minuutin jakso, jonka aikana hyväksyttiin vain selkävoitto. Tarvittaessa jatkettiin pistepainilla 15 minuutin jaksoissa.
Loppuottelussa kohtasivat 125-kiloinen ruotsalainen Ahlgren ja 93 kg painava porvoolainen leipuri Adolf Lindfors. Suomalainen voitti olympiakultaa reilun 47 minuutin painiskelun jälkeen. Ruotsalainen ei jaksanut enää lähteä ottelemaan hopeamitalista, jonka vei Tanskan Poul Hansen. Pronssille paini Suomen toinen edustaja, Martti Nieminen.
Lopullinen järjestys

| Sija | Painija |
| --- | --- |
1:  Adolf Lindfors
2:  Poul Hansen
3:  Martti Nieminen
Syvänen (Kinnula)

| Syvänen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Kinnula
Koordinaatit:  63°19′20″N, 25°15′41″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kivijärven–Vuosjärven alue (14.44)
Laskujoki:  Syväsensalmi Kuivajärveen 
Järvinumero:  14.449.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  165,2 m  
Pituus:  850 m  
Leveys:  700 m  
Rantaviiva:  2,751 km  
Pinta-ala:  33,371 ha  
Tilavuus:  0,0007084 km³ 
Keskisyvyys:  2,12 m  
Suurin syvyys:  6 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiSyvänen 
Syvänen  on Keski-Suomessa Kinnulassa  Sepänkylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 850 metriä pitkä, 700 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 33 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 708 400 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,1 metriä ja suurin syvyys on 6,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 2,8 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Kivijärven–Vuosjärven alueella (14.44), jonka Urpilanjoen valuma-alueeseen (14.449) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 165,2 metriä mpy.
Tentshepeh A

Tentshepeh A oli Nimlot A:n, suuren Meshwesh päällikön vaimo. Hän on saanut julkisuutta siksi, että hänen poikanasa Shoshenk B:sta tuli Egyptin 22. dynastian perustaja faarao Shoshenk I. Hänellä oli ilmeisesti myös tytär nimeltä Mehtenweskhet B, joka avioitui Ptahin ylipapin Shedsu-nefertumin kanssa.
Elämäkerta

Tensthepeh A:n suvusta ei ole täyttä varmuutta. Hänen mainitaan kuitenkin olleen suuren Meshwesh päällikön tytär. Tästä johtuen jotkut olettavat hänen olleen Shoshenk A:n tytär ja miehensä Nimlot A:n sisarpuoli. Israelin historia kertoo samaan aikaan hallinneesta faaraosta, jonka aikana Egyptin hovissa toimi valtiatar Tahpense, jonka sisar annettiin edomilaiselle Hadadille vaimoksi.
Tenuipalpus zanthus

| Tenuipalpus zanthus> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Leukakoukulliset Chelicerata
Luokka::  Hämähäkkieläimet Arachnida
Lahko::  Prostigmata
Yläheimo::  Tetranychoidea
Heimo::  Tenuipalpidae
Suku::  Tenuipalpus
Laji::  zanthus
Kaksiosainen nimi
 Tenuipalpus zanthus  De Leon, 1965 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tenuipalpus zanthus on Tenuipalpus-sukuun ja Tenuipalpidae-heimoon kuuluva eläinlaji. Tieteellisen nimen sille antoi ensimmäisenä De Leon vuonna 1965. Sillä ei ole alalajeja.
Kirjallisuutta

De Leon, D.: ​False spider mites of Jamaica and the Dominican Republic (Acarina: Tenuipalpidae)..  Annals of the Entomological Society of America, 58(4), 517–523., 1965.
Papadópoulos

Papadópoulos (kreik. Παπαδόπουλος) on kreikkalainen sukunimi.
Tunnettuja Papadopoulos-nimisiä:
Aléxandros Papadópoulos eli Alexander Payne (s. 1961), kreikkalaissyntyinen elokuvaohjaaja
Avraám Papadópoulos (s. 1984), kreikkalainen jalkapalloilija
Demetrios I, oik. Dimítrios Papadópoulos (1914–1991), Konstantinopolin ekumeeninen patriarkka 1972–1991
Dimítrios ”Dimítris” Papadópoulos (s. 1981), jalkapalloilija
Geórgios Papadópoulos (1919–1999), Kreikan sotilashallituksen johtaja 1967–1974
Giánnis Papadópoulos, kreikkalainen laulaja ja lauluntekijä
Kyriákos Papadópoulos (s. 1992), kreikkalainen jalkapalloilija
Leftéris Papadópoulos (s. 1935), kreikkalainen runoilija, laulunsanoittaja ja toimittaja
Tássos Papadópoulos (1934–2008), Kyproksen presidentti 2003–2008
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Paini kesäolympialaisissa 1920 – kreikkalais-roomalaisen painin 67,5 kg

Antwerpenin olympiakisojen kreikkalais-roomalaisen painin 67,5 kilon sarjaan osallistui 22 painijaa. Kukin maa sai asettaa enintään kaksi painijaa samaan sarjaan. Kreikkalais-roomalainen painittiin Bergvallin karsintajärjestelmällä, jossa ensiksi käytiin yksinkertainen cup-kilpailu kultamitalista. Voittajalle hävinneet koottiin sitten otteluihin hopeamitalista, ja lopuksi hopeapainijalle hävinneet pääsivät tavoittelemaan pronssimitalia.
Itse otteluissa painittiin ensiksi 10 minuutin jakso, jonka aikana hyväksyttiin vain selkävoitto. Tarvittaessa jatkettiin pistepainilla 15 minuutin jaksoissa.
Suomalaiset selvisivät loppuotteluun ja painijohdon kehotuksesta taktikoivat keskenään kultamitalin Väreelle, koska uskoivat Tammisen mahdollisuuksin enemmän hopeakamppailuissa, joihin hävinnyt osapuoli vielä loppuottelun jälkeen joutui. Hopean Tamminen voittikin selvästi.
Lopullinen järjestys

| Sija | Painija |
| --- | --- |
1:  Emil Väre
2:  Taavi Tamminen
3:  Fritjof Andersen
Oulujoen Kiekko

| Oulujoen Kiekko |
| --- | --- |

Koko nimi:  Oulujoen Kiekko
Perustettu:  1930
Kaupunki:  Oulu, Suomi
Kenttä:  Madekosken pesäpallokenttä   2009-2010   Raksilan pesäpallostadion  2011-2012
Värit:           
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Oulujoen Kiekon vaihtoehtoinen apilalogo.
Oulujoen Kiekko on vuonna 1930 perustettu oululainen urheiluseura. Pesäpallossa seuran miesten edustusjoukkue pelasi kaudella 2012 Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, Ykköspesiksessä, jonne se oli noussut kauden 2011 päätteeksi. Kauden 2012 jälkeen seura kuitenkin päätti luopua sarjapaikastaan kustannusten vuoksi, ja yhdisti edustusjoukkuetoimintansa Muhoksen Pallo-Salamoiden kanssa.
The Jam

| The Jam |
| --- | --- |
 The Jam vuonna 1982
Tiedot
Toiminnassa:  1972–1982
Tyylilaji:  punk rock, new wave, mod revival
Kotipaikka:   Woking, Englanti
Laulukieli:  englanti
Entiset jäsenet:  Paul Weller Bruce Foxton Rick Buckler Steve Brookes
Levy-yhtiö:  Polydor Records  
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Jam oli brittiläinen uuden aallon punk rock -yhtye, joka perustettiin Wokingissa 1970-luvun puolivälissä. Yhtyeen keulahahmo oli kitaristi-laulaja Paul Weller. Yhtye oli mod revival -tyylilajin johtava edustaja.
Yhtyeen vaiheet

The Jam herätti henkiin 1960-luvun puolivälin brittiläisen modtyylin, joka nousi nyt uudestaan katu-uskottavan nuorisomuodin ilmiöksi punktyylin rinnalle. Myös The Jamin musiikissa oli selviä vaikutteita Small Facesin ja The Whon kaltaisilta modien suosikkiyhtyeiltä. Modien musiikkiin viittasivat myös soul- ja skavaikutteet. Merkittävä The Jamin esikuva oli myös The Kinks, jolta Paul Weller omaksui tavan säveltää brittiläistä arkitodellisuutta kuvaavia lauluja. Voimakkaista 1960-lukuvaikutteistaan huolimatta The Jam kuitenkin edusti myös oman aikakautensa rocktyyliä kovanaamaisen imagonsa sekä vasemmistolaisesti kantaa ottavien, usein synkkien ja väkivaltaisten laulujensa johdosta. Yhtyeen debyyttilevy ilmestyi "punkin kapinavuonna" 1977.
The Jamin levyistä varsinkin All Mod Cons (1978) ja Setting Sons (1979) saavuttivat sekä rockyleisön että arvostelijoiden suosion. Vuonna 1980 ilmestyneellä Sound Affects -levyllä oli mukana selviä dub- ja psykedeliavaikutteita. Yhtyeen suuri hitti "Going Underground" nousi kolmeksi viikoksi Ison-Britannian singlelistan ykkössijalle keväällä 1980. Vuonna 1982 julkaistiin yhtyeen viimeinen studioalbumi The Gift, joka nousi suoraan Britannian albumilistan ykkössijalle. Albumin tunnetuinta antia lienee yhtyeen viimeinen suuri hitti "A Town Called Malice".
Suomessa The Jam esiintyi kerran Turun Ruisrockissa vuonna 1980. Ruisrock 40 vuotta -dokumentin mukaan The Jam halusi olla pääesiintyjä ja kielsi ohjelmaan heidän jälkeensä merkityn Eppu Normaali -yhtyeen esiintymisen. Eppu Normaalia odottanut yleisö raivostui tästä ja seurauksena oli kaikkein pahin suomalaisilla rockfestivaaleilla nähty mellakka.
The Jam lopetti toimintansa yllättäen jo vuonna 1982, eikä comeback-kiertuetta ole nähty. Paul Weller on ollut mukana The Style Council -yhtyeessä ja julkaissut sittemmin tiuhaan tahtiin soololevyjä.
Jäsenet

Paul Weller - laulu, kitara
Bruce Foxton - basso
Rick Buckler - rummut
Diskografia

In the City (1977,  Polydor Records)
This Is the Modern World (1977,  Polydor Records)
All Mod Cons (1978,  Polydor Records)
Setting Sons (1979,  Polydor Records)
Sound Affects (1980,  Polydor Records)
The Gift (1982,  Polydor Records)
Diskografia > Livealbumit

Dig the New Breed (1982,  Polydor Records)
Live Jam (1993,  Polydor Records)
The Jam at the BBC (2002,  Universal Music)
Fire and Skill – The Jam Live (2015)
Live at the Music Machine (2016)
Aiheesta muualla

http://www.thejam.org/
Omatoimivaihtari

Omatoimivaihtari on opiskelija, joka suorittaa korkeakoulututkintoa kotimaansa oppilaitoksessa ja lähtee ulkomaille määräaikaisesti opiskelijavaihtoon omatoimisesti. Tällöin opiskelija järjestää opiskelupaikan itse. Omatoiminen vaihtopaikan järjestäminen tekee opiskelijasta omatoimivaihtarin (kansainvälinen termi ”free-mover”).
Suomessa omatoimivaihtareita koskevat samat opintosuunnitelmaa ja hyväksilukua sekä opintojen tasoa ja määrää koskevat säännöt kuin muitakin väyliä vaihtoonlähdössään hyödyntäviä opiskelijoita. Muita opiskelijavaihdon väyliä ovat esimerkiksi Erasmus-ohjelma ja Nordplus sekä korkeakoulujen väliset kahdenväliset vaihtosopimukset.
Omatoimisesti ulkomaille lähtevä opiskelija voi valita kohteensa vapaasti, mutta joutuu yleensä hoitamaan käytännön järjestelyt, hakuprosessin ja rahoituksen itsenäisesti. Opiskelija ottaa itse suoraan yhteyttä toivomaansa yliopistoon ja tiedustelee mahdollisuutta hakea määräaikaista opiskeluoikeutta vaihto-ohjelmien ulkopuolella. Omatoimivaihtaruus muistuttaa opiskelijavaihtoa sikäli, että opinnot on yleensä mahdollista hyväksilukea suomalaisessa korkeakoulussa suoritettavaan tutkintoon edellyttäen, että asiasta on etukäteen sovittu oman korkeakoulun kanssa.
Omatoimivaihtareiksi luetaan myös ulkomaan opintoja välittävien organisaatioiden, kuten Asia Exchangen ja Kilroy Educationin, kautta opiskelemaan lähtevät henkilöt. Nämä organisaatiot toimivat linkkeinä opiskelijoiden ja valikoitujen vastaanottavien yliopistojen välillä helpottaen opiskelijoiden ulkomaille lähtöä. Lähettävän korkeakoulun näkökulmasta näidenkin organisaatioiden kautta ulkomaille lähtevät opiskelijat eivät osallistu korkeakoulun omiin vaihto-ohjelmiin vaan järjestävät opiskelupaikkansa itse. Näin ollen kyseiset opiskelijat ovat omatoimivaihtareita.
Korkeakouluopiskelu on maksullista lähestulkoon joka puolella maailmaa pohjoismaita lukuun ottamatta. Ulkomaiset korkeakoulut perivät useimmiten lukukausimaksuja niin paikallisilta kuin ulkomaisiltakin opiskelijoilta. Omatoimivaihtarin tulee varautua lukukausimaksuihin ja niiden kattamiseen kokonaan tai osittain voi anoa ns. free mover –stipendejä lähes kaikissa Suomen korkeakouluissa. Lisäksi stipendejä voi anoa myös eri säätiöiltä ja rahastoilta. Kela maksaa korotettua ulkomaan opintotukea opintojen edetessä suunnitellusti.
Aiheesta muualla

Maailmalle.net (Arkistoitu – Internet Archive)
Teknillisen korkeakoulun kuvaus omatoimivaihtarille[vanhentunut linkki]
Asia Exchange
Papadum

Papadum-leipää
Papadum (muita kirjoitusasuja papadam, pappadum, popadam, pompadum, poppadam ja poppadom) on ohut rapea intialainen leipä, joka on leivottu linssijauhoista. Papadumit sopivat muun muassa lisäkkeiksi aterialle tai alkupalaksi raita-kastikkeessa ja mangochutneyssa dipattavaksi.
Telley Savalas Otieno

Telley Savalas Otieno (1977 – 5. helmikuuta 2022) oli kenialainen näyttelijä.
Hän työskenteli monipuolisesti elokuva-alalla ja teatterin parissa. Hän toimi tuottajana (mm. Spruts of Blood, 2002), käsikirjoittajana (mm. Displaced Image, 2002) ja näyttelijänä elokuvissa, kuten muun muassa vuonna 2012 valmistuneessa elokuvassa Suomen marsalkka, jossa hän esittää Carl Gustaf Emil Mannerheimia.
Lisäksi Otieno oli mukana useissa kansainvälisissä tuotannoissa, kuten sivurooleissa elokuvissa Tomb Raider ja Jossain Afrikassa. Otieno toimi myös valokuvamallina Italiassa ja tanssitaiteilijana. Kenialainen The Standard on luonnehtinut verkkolehdessään Otienoa yhdeksi Kenian parhaista näyttelijöistä.
Telley Savalas Otieno opiskeli teatteritiedettä ja kirjallisuutta Nairobin yliopistossa sekä teki vapaaehtoistyötä vankien ja katulasten kanssa. Otienon äiti nimesi hänet näyttelijä Telly Savalasin mukaan ja toivoi, että pojastakin tulisi näyttelijä.
Otieno voitti heinäkuussa 2014 kenialaisen Kalasha-palkinnon parhaasta pääosasta Suomen marsalkassa.
Otieno kuoli helmikuussa 2022 moottoripyöräonnettomuudessa saamiinsa vammoihin.
Tim Blaney

Timonthy "Tim" Blaney (s. 1959) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista Men in Black – miehet mustissa (1997) ja MIB II – miehet mustissa 2 (2002), joissa hän ääninäytteli koiraa nimeltä Frank the Pug. Hän on esiintynyt myös dokumentissa Studio DC: Almost Alive (2008).
Aiheesta muualla

Tim Blaney Internet Movie Databasessa. (englanniksi)