stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Musta Ruoska

| Musta Ruoska |
| --- | --- |
 Ensimmäinen Musta Ruoska, alias Mark Scarlotti
Luoja(t):  Stan Lee ja Gene Colan,
Kustantamo:  Marvel
Ensiesiintyminen:  Tales of Suspense #97 (tammikuu 1968)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Mark Scarlotti
Status:  Aktiivinen
Ryhmäsidokset:  Maggia
Henkilöllisyydet:  (I) Mark Scott (II) Leeann Foreman (IV) Anton Vanko
Voimat:  Asemestari, taitava ruoskan ja nunchakun käyttäjä
Musta Ruoska (engl. Whiplash) on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä nimitys useille superroistoille. Hahmon loivat Stan Lee ja Gene Colan. Musta Ruoska esiintyi ensimmäisen kerran Tales of Suspense-lehden numerossa 97 (tammikuussa 1968). Musta Ruoska on varsinkin Rautamiehen vihollinen.
Suomessa Musta Ruoska esiintyi ensimmäisen kerran Hämähäkkimies-lehden numerossa 2 (1987) tarinassa Kotiinpaluu.
Historia

Kouluttautuessaan insinööriksi Rennselaerin Polyteknisessä Korkeakoulussa Mark Scarlottiin otti yhteyttä rikollisliiga Maggia. Maggia tarvitsi riveihinsä päteviä aseseppiä, ja älykäs Scarlotti suunnittelikin lukuisia korkeateknologisia sovelluksia liigalle. Nerokkain oli kuitenkin teräskuituruoska, jolla kykeni iskemään lukuisia kertoja tavallista nahkaruoskaa tehokkaammin ja pirstomaan miltei kaikkea materiaalia (adamantiumia lukuun ottamatta).
Urheilullisena miehenä Scarlotti harjoitteli ruoskansa kanssa kunnes hallitsi sen käytön täydellisesti. Janoten lisää jännitystä hän kysyi lupaa ryhtyä erikoisagentiksi Maggian riveihin. Lupaan suostuttiin ja Scarlotti otti taistelunimekseen Ruoskija ja palveli Maggiaa hyvin, kunnostautuen taistelussa Rautamiestä vastaan.
Maggia antoi Scarlottille tehtäväksi soluttautua Stark Enterprisesin tiloihin Mark Scott-nimellä ja urkkia teollisuussalaisuuksia selville. Tässä Scarlotti onnistui niin hyvin, että oli pian Cincinnatin tuotantolaitosten tutkimusosaston päällikkö.
Voimat ja varusteet

Musta Ruoskalla ei varsinaisesti ole yliluonnollisia voimia. Hänellä on ikäisensä, säännöllisesti treenaavan terveen miehen voimat ja kestävyys. Ruoska on kuitenkin erittäin taitava ruoskan käsittelijä. Hänellä on myös kokemusta nunchakusta ja on keskinkertainen taistelulajien taitaja.
Mustalla Ruoskalla on laaja valikoima erilaisia aseita, joista varsinkin kyberneettisesti tehostetut metallipunotut ruoskat ovat hänen suosiossaan. Nämä ruoskat iskevät lyötäessä kaksinkertaisella äänennopeudella ja tarpeeksi lujaa iskiessään Ruoska voi torjua sen avulla luotejakin. Kolmetuumainen teräskin on murtunut Mustan Ruoskan erikoisruoskan alla.
Erikoisvalmisteiset ruoskat Musta Ruoska voi kätevästi piilottaa hansikkaaseensa ruoskan kokoontaittuvuuden ansiosta. Ruoskan voi siis keriä piiloon aseen kahvaan sekä jäykistää taistelusauvaksi että nunchakuksi. Musta Ruoska voi myös keskittää kaiken akkujensa energian ruoskaansa, jolloin sillä voi ampua voimakkaita sähkölatauksia.
Kyberneettisen ruoskansa lisäksi Ruoskalla on viittansa solkiin kätketty bola, joka kykenee tehostamaan painovoimakenttiä pitäen näin vastustajan paremmin maassa.
Musta Ruoska pitää taisteluissa yllään teräspunottua, kevyttä asua ja viittaa, jotka kykenevät pysäyttämään jopa luoteja.
Muissa medioissa

Vuonna 1994 tehdyssä Rautamies-animaatiosarjassa Musta Ruoska palveli Mandariinia yhtenä tämän kätyreistä. Hahmon osuudet sarjassa dubbasi näyttelijä Dorian Harewood.
Mickey Rourke näytteli vuoden 2010 elokuvassa Iron Man 2 miestä nimeltä Ivan Vanko. Kyseessä on alkuperäinen hahmo, joka perustuu sekä Mustaan Ruoskaan että Purppuradynamoon. Ivan Vanko on teknologinen nero, joka haluaa tuhota Tony Starkin kostoksi siitä, että Tonyn isä Howard Stark otti itselleen kaiken kunnian kaarireaktorin keksimisestä ja erotti reaktorin toisen keksijän  ja Ivanin isän, Antonin, Stark-yhtiöistä, koska Anton oli aikonut myydä kaarireaktorin suunnitelmat mustaan pörssiin. Ivan Vanko aseinaan kahta sähköistettyä ruoskaa sekä myöhemmin myös haarniskaa, jonka hän rakentaa liittoutuessaan Justin Hammerin kanssa.
Stu Ungar

| Stuart "Stu" Ungar |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. syyskuuta 1953 
Pokerinpelaaja
WSOP-voitot:  5
WSOP-rahasijat:  15
WPT-voitot:  0
EPT-voitot:  0
Turnausansiot (USD):  3 313 786
Päivitetty:  8. toukokuuta 2007
Stuart Errol "Stu" Ungar (8. syyskuuta 1953 – 22. marraskuuta 1998, Las Vegas, Nevada) oli yhdysvaltalainen pokeri- ja ginirommiammattilainen. Ungar on ainoa World Series of Pokerin (WSOP) pääturnauksen kolminkertainen voittaja (Johnny Moss voitti myös kolme kertaa, mutta hänet valittiin ensimmäisen kerran ykköseksi pelaajien äänestyksellä, ei turnausta voittamalla). Pahoihin huumeongelmiin ajautunutta ja lopulta 45-vuotiaana kuollutta Stu Ungaria pidetään yleisesti yhtenä kaikkien aikojen parhaista ja monien mielestä parhaana no limit texas hold 'em -pelaajana.
Ginirommiammattilaisena

Stu Ungar voitti ensimmäisen ginirommiturnauksensa 10-vuotiaana vuonna 1963. Vuoteen 1974 mennessä häntä pidettiin yhtenä New Yorkin parhaista pelaajista. Ungar lopetti koulunkäyntinsä keskittyäkseen pelaamiseen ja voitti säännöllisesti turnauksia, joiden voittosummat olivat 10 000 dollaria tai enemmän. Lopulta hän joutui jättämään New Yorkin vedonlyöntivelkojensa takia – ne olivat suuremmat kuin hän pystyi ginirommilla ansaitsemaan. Ungar muutti Miamiin ja sitten vuonna 1976 Las Vegasiin, jossa hän meni naimisiin pitkäaikaisen tyttöystävänsä kanssa. Pariskunnalle syntyi tytär.
Lopulta Ungar menestyi niin hyvin ginirommissa, että vastustajat eivät halunneet pelata turnauksissa, joissa hän oli mukana, ja monet kasinot epäsivät häneltä mukaan pääsyn tästä syystä. Näin Ungar siirtyi pikkuhiljaa pokerin pariin.
Pokeriura

Ungar voitti WSOP:n pääturnauksen peräkkäisinä vuosina 1980 ja 1981. Ensimmäisenä vuonna Ungar voitti lopussa pokerilegenda Doyle Brunsonin ja hänestä tuli siihen asti nuorin WSOP-voittaja. Pääturnauksien lisäksi hän voitti WSOP-rannekkeet 10 000 USD Deuce to Seven Drawsta vuonna 1981 ja 5 000 USD Seven Card Studista vuonna 1983.
Vuosikymmenen lopulla Ungar ajautui pahoihin huumeongelmiin, jotka kärjistyivät vuoden 1990 WSOP:n pääturnauksessa, jonne hänen ystävänsä pokeriammattilainen Billy Baxter oli Ungarin maksanut. WSOP:n kolmantena päivänä liikaa huumeita ottanut Stu Ungar löydettiin tajuttomana hotellihuoneensa lattialta. Ungar oli siihen mennessä voittanut kuitenkin niin paljon pelimerkkejä, että vaikka jakajat ottivat sokkopanokset Ungarin merkeistä pois turnauksen edistyessä, hän sijoittui yhdeksänneksi vaikkei kyennyt pelaamaan turnausta loppuun.
Vuonna 1997 Ungar voitti kolmannen WSOP-mestaruutensa ja jakoi miljoonan dollarin ykköspalkintonsa Baxterin kanssa. Las Vegasin media antoi hänelle lempinimen "The Comeback Kid". Turnausta seuranneiden kuukausien aikana Ungar hävisi kaikki voittorahansa pääosin huumeisiin ja urheiluvedonlyöntiin. Vuonna 1998 Baxter lupautui jälleen maksamaan Ungarin sisään WSOP:n pääturnaukseen, mutta 10 minuuttia ennen pelin alkua Ungar kertoi Baxterille olevansa väsynyt ja haluton pelaamaan.
Kuolema

Seitsemän kuukautta vuoden 1998 WSOP:n jälkeen Ungar löydettiin kuolleena Oasis Motelista Las Vegasissa. Ungarilta löydettiin 800 dollaria rahaa, joka oli kaikki mitä oli jäljellä Baxterin hänelle viikkoa aiemmin antamasta 25 000 dollarin lainasta. Lainalla oli ollut tarkoitus saada Ungar takaisin pelipöytiin. Hän oli kuitenkin hävinnyt suuren osan summasta suurten panosten peleissä Bellagion kasinolla.
Vaikka Ungar voitti urallaan miljoonia dollareita pokerilla (hurjimmat arviot ovat yli 30 miljoonan), hän kuoli varattomana. Ungarin ystävä, pokeriammattilainen Bob Stupak järjesti keräyksen, jolla Ungarille saatiin järjestettyä hautajaiset.
Stu Ungarin elämästä kertova elokuva High Roller: The Stu Ungar Story (alun perin nimellä Stuey) sai ensi-iltansa vuonna 2003. Vuonna 2006 ilmestyi hänestä kertova "Sports Emmy" -palkinnon voittanut TV-dokumentti One of a Kind: The Rise and Fall of Stu Ungar.
The Hendon Mobin tietokannassa Stu Ungarin uran turnausansiot ovat 3,3 miljoonaa dollaria.
Kirjallisuutta

Nolan Dalla ja Peter Alson: One of a Kind: The Rise and Fall of Stuey "The Kid" Ungar, The World's Greatest Poker Player.  Atria Books, 2005.  ISBN 0-7434-7658-1
Aiheesta muualla

Stu Ungar The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
| n k World Series of Pokerin pääturnauksen voittajat |
| --- | --- |
 1970: Johnny Moss  1971: Johnny Moss  1972: Amarillo Slim  1973: Puggy Pearson  1974: Johnny Moss  1975: Sailor Roberts  1976: Doyle Brunson  1977: Doyle Brunson  1978: Bobby Baldwin  1979: Hal Fowler  1980: Stu Ungar  1981: Stu Ungar  1982: Jack Straus  1983: Tom McEvoy  1984: Jack Keller  1985: Bill Smith  1986: Berry Johnston  1987: Johnny Chan  1988: Johnny Chan  1989: Phil Hellmuth  1990: Mansour Matloubi  1991: Brad Daugherty  1992: Hamid Dastmalchi  1993: Jim Bechtel  1994: Russ Hamilton  1995: Dan Harrington  1996: Huck Seed  1997: Stu Ungar  1998: Scotty Nguyen  1999: Noel Furlong  2000: Chris Ferguson  2001: Carlos Mortensen  2002: Robert Varkonyi  2003: Chris Moneymaker  2004: Greg Raymer  2005: Joe Hachem  2006: Jamie Gold  2007: Jerry Yang  2008: Peter Eastgate  2009: Joe Cada  2010: Jonathan Duhamel  2011: Pius Heinz  2012: Greg Merson  2013: Ryan Riess  2014: Martin Jacobson  2015: Joe McKeehen  2016: Qui Nguyen  2017: Scott Blumstein  2018: John Cynn  2019: Hossein Ensan  2020: Damian Salas  2021: Koray Aldemir 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki 
Muut:  IdRef
Puhdetyö

Kannaksella Lempaalassa 4.4.1944 "Toinille" puhdetyönä tehty puinen valokuvakehys.
Puhdetyö tarkoittaa perinteisesti sisätyötä, sellaista työtä, jota voitiin tehdä hämärän aikaan tai silloin kun ulkotöihin ei päästy, käsityötä. Sana sai erityismerkityksen jatkosodan aikana, jolloin sillä tarkoitettiin rintamamiesten erityisesti asemasodan aikana tekemiä käsitöitä.
Historiaa

Puhdetyöt ovat osaltaan olleet synnyttämässä eri maakunnissa tunnetuiksi tullutta käsityö- ja teollista perinnettä, kuten Nakkilan keinutuolit, Loimaan rukit ja Keikyän lastu- ja olkityöt. Raaka-aineina entisajan puhdetöissäkin käytettiin puun ohella metallia, peltiä, nahkaa, sarvea, kiveä ja muita luonnonmateriaaleja. Myös päreestä, puun juuresta, tuohesta ja tietyistä puulajeista kuten pajusta tehdyt työt ovat maininnan arvoisia.
Puhdetyön lajit

Puhdetyöt voi jakaa käyttötarkoituksen tai materiaalin mukaan. Jälkimmäisessä selvästi erottuvia ovat:
juurityöt
olki- ja kaislatyöt
sarvi- ja luutyöt
tuohityöt
puutyöt
nahkatyöt
metallityöt
Käyttötarkoituksen mukaan puhdetyöt voi jakaa käyttö- ja koriste-esineisiin. Edellisiin kuuluivat käytännössä kaikki maatalon tarvikkeet sisällä ja ulkona eli astiat, työkalut ja kulkuvälineet. Suuritöisimpiä olivat kulkuvälineet, mukaan lukien hevoskärryt, reet ja veneet. Myös erikoisten huonekalujen kuten kätkyeiden tekeminen oli aikaa vievää. Materiaalin hankinnan lisäksi puhdetyössä olivat erittäin tärkeitä välineet. Esimerkiksi juuritöiden teossa tarvittiin naskali, runkovarvun taivutuspihdit, tasoituspihdit ja ohutteräinen puukko. Pajukorien tekemisessä taas olivat tarpeen erityinen pajuvesuri, kuorimispihdit, varvun halkaisija, veitsi, naskali, lyömärauta, taivuttaja, pihdit ja saha. Työvälineet ja materiaalin käyttötapa riippuivat myös tekemisen kohteesta, esimerkiksi talouskori, ostoskori, leipäkori ja juurikori tehtiin hieman eri tavalla.
Olkea käytettiin erityisen paljon koristeena, mutta oljesta ja kaislasta saatiin punomalla erilaisia rasioita ja astioita kuten pajusta ja juurista. Tuohi on materiaalina samankaltainen, virsut ja puukontupet, samoin kuin kontit ja tuohitorvet edustavat vanhoja puhdetyön kohteita.  Sarvitöistä vanhimpia ovat nuuskasarvet 1700-luvun alusta, samoin piiput, ruutisarvet, kammat ja monet pienet käyttöesineet. Lapin poronluutyöt ovat erityinen puhdetöiden laji. Sarvi- ja luutöiden välineet olivat yksinkertaiset, usein saha ja puukko riittivät.
Puusta tehtyjen puhdetöiden kirjo on ollut laajin, isoja töitä olivat muun muassa koivusta tehdyt kärryn pyörät, joissa myös materiaalin käsittely ja mitoitus oli tarkkaa ja tarvittiin erikoistyökaluja kuten sorvi, pyöräpukki ja raudoitukseen vielä sepän työkalut normaalien puutyökalujen ohella. Myös veneet ja ahkiot vaativat taitoa tekijältä. Nahkatöistä yleisimmät olivat jalkineet, nahan käsittelyssä oli erikoista, että siinä tarvittiin pajun ja kuusen parkkia. Ennen sotia vuonna 1938 Suomeen tuotiin ulkomailtakin 1,5 miljoonan markan arvosta kasvikunnasta peräisin olevia nahan parkitsemisaineita. Pajun parkki piti kerätä mieluiten toukokuun puolivälin ja kesäkuun lopun välisenä aikana ja se piti kuivata huolellisesti ennen käyttöä.
Sota-ajan puhdetyöt

Erityisesti jatkosodan aikana puhdetöiksi nimitettiin miesten vapaa-aikanaan tai rintaman tilanteen muutoin salliessa tekemiä käsitöitä. Puhdetyöt olivat asemasodan ilmiö. Puhdetöinä tehtiin esimerkiksi kalusteita tai puu- ja tuohiastioita, laajimmillaan jopa kokonaisia rakennuksia. Puhdetöihin suhtauduttiin ristiriitaisesti: parhaimmillaan ne kohensivat mielialaa ja antoivat hyödyllistä tekemistä, pahimmillaan veivät aikaa harjoituksilta ja asemien kunnostamiselta.
Sota-ajan puhdetöissä yksi tärkeä arviointiperuste käytännöllisyyden ohella oli kauneus: "Parempi suora ja sileä kuin rumasti ruusattu". Koristelun ohella väritys maalaamalla tai polttamalla oli kauneuden arviointiperuste. Joitakin uusia materiaaleja, erityisesti lentokonemetallia mutta myös tykin hylsyjä ja vastaavia oli puhdetöiden tarpeina. Armeija palkitsi parhaat puhdetyön tekijät. Vuonna 1942 koko armeijan puhdetyömestari oli sotamies Aaro Mustonen.
Asemasodan aikana puhdetöistä tuli sotilaille jopa liiketoimintaa. Ylimääräinen rahanansaitsemismahdollisuus vei mielenkiintoa linnoitustöiltä mm. Karjalankannaksella, jossa linnoitustyöt jäivät keskeneräisiksi.
Aiheesta muualla

Kuva: sotilaita tekemässä puhdetöitä tuohesta (Suomen itsenäisyyden ajan sodat kuvina) (Arkistoitu – Internet Archive)
Pärekatto

Pärekattoinen museorakennus Reppuniemen ulkomuseoalueella Pöytyällä
Pärekaton valmistusta Ylämaan koulun pihalla 18.9.2013
Pärekatto on 1800-luvun alusta 1960-luvulle käytetty puinen vesikate, joka tehtiin lomitetuista päreistä eli ohuista, sälemäisistä puunkappaleista. Pärekatto palaa helposti ja teollisesti valmistettu päre säilyttää vedenpitävyytensä vain noin 15-25 vuotta. Käsin kiskotuista päreistä valmistetun katon käyttöikä saattaa olla jopa yli 40 vuotta. Paksummasta puutavarasta tehty paanukatto on pitkäikäisempi.
Historia

Ensimmäiset pärekatot rakennettiin Suomessa 1810-1830-luvuilla. Pärekatto yleistyi Länsi-Suomessa ja Etelä-Pohjanmaalla 1800-luvun puolivälissä, maan itäosissa vuosisadan loppupuolella. Tärkein syy päreiden käyttöön oli pula tuohesta, jota käytettiin kateaineena aiemmin yleisissä malkakatoissa. Pärekattojen yleistymistä nopeuttanut asia oli teollisesti valmistettujen rautanaulojen tulo markkinoille sekä puun hinnan kohoaminen 1850-luvulla. Pärekatto oli suosituimmillaan 1930-luvun lopulla, jolloin yli 83 prosenttia maaseudun asuinrakennuksista oli pärekattoisia. Pärekatto oli kielletty kaupungeissa paloturvallisuussyistä, mutta maaseudulla pärekattoja rakennettiin 1960-luvulle asti.
Kattopäre

Kattopäre on sälemäinen kappale, yleensä noin 35–40 cm pitkä, 10–15 cm leveä ja noin 4 millimetriä paksu puu. Päreitä kuluu neliömetrille noin 170 kappaletta, Katteen paino on suhteellisen kevyt, noin 40–50 kg/neliömetri.
Kattopäreet valmistettiin yleensä hitaasti kasvaneesta kuusesta, joskus männystä tai haavasta.
Päreiden valmistus

Vanhin kattopäreiden valmistusmuoto on käsin kiskominen, jolloin puu halkeaa solupintaa myöten rikkomatta solua ja puun pinta on kestävämpi. Tällöin päreeseen ei myöskään synny höyläpäreen tavoin selloloosanukkaa, jolloin päre ei syttynyt niin herkästi. Lisäksi kiskottuun päreeseen syntyi pituussuuntainen pieni uritus, joka helpotti sadeveden kulkua katolla, ja toisaalta myös lomitetun osan tuulettumista. Päreitä kiskottaessa pärepölkky asetettiin tuen varaan ja veitsellä painamalla saatiin pölkystä irtoamaan pituussuuntaisia liisteitä. Työ oli hidasta ja raskasta.
Yleisemmin päreet valmistettiin lohkomalla. Pärepölkky halkaistiin kiilojen ja nuijan avulla keskeltä kahtia, ja puoliskot vielä kirveellä kahtia. Neljänneksistä poistettiin puun sydänosa, ja ne lohkottiin noin tuuman vahvuisiksi säröksiksi eli salikkeiksi. Näistä kiskottiin puukon avulla noin 3–4 mm paksuja päreitä.
Höylien kehittyessä aloitettiin 1860-luvun jälkipuoliskolla päreitten höylääminen. Aluksi pärehöylä oli miesvoimin käytettävä raskas lankku, johon kiinnitetty terä veisti päreitä kun lankkua liikutettiin edestakaisin. Hitaasti kulkeva terä lohkoi lähes kiskotun tyyppisiä päreitä.
Vesi- ja tuulimyllyn avulla työ helpottui. Vesimyllyhöyliä pidettiin parempina, sillä höyläysnopeutta oli helpompi säädellä ja päreistä tuli tasalaatuisempia. Kehitettiin myös muun muassa hevosvetoisia höyliä, ja 1900-luvulle tultaessa käytettiin myös höyry- ja sähkövoimaa.
Pärekaton rakenne

Pärekate tehdään katon harjan suuntaisen aluslaudoituksen varaan. Laudoitus voidaan tehdä pätkitystä puutavarasta. Kattaminen aloitetaan räystäältä, johon naulataan päreitä kupera puoli alaspäin ja tyvipuoli harjalle päin: rivi muodostaa räystäälle tippanokan. Seuraavat rivit ladotaan kupera puoli alaspäin, limittäen aina päreet noin tuuman verran pituussuunnassa, ja noin neljäosa päreen leveydestä sivusuunnassa. Sivun limityssuunta vaihdetaan joka rivillä, jolloin saadaan kolminkertainen limitys.
Lappeen tultua katetuksi harjalle naulataan harjalaudat ja räystäille tuulilaudat pitämään päreitä paremmin paikoillaan.
Aiheesta muualla

Rakennusperintö.fi - Kulttuurihistoriallisesti arvokkaiden rakennusten vesikate (Arkistoitu – Internet Archive)
Päreiden valmistusta pärehöylällä (1928).
Työperäinen stressi

Työperäinen stressi on ensimmäinen askel kohti työuupumusta ja masennusta sekä fyysisiä sairauksia. Työperäistä stressiä ei luokitella ammattitaudiksi, mutta se on Euroopan unionissa selkäsairauksien jälkeen toiseksi yleisin työperäinen terveysongelma. Vuonna 2000 siitä kärsi 28 prosenttia unionin alueen työntekijöistä eli yli 41 miljoonaa ihmistä. Neljännes työstä johtuvista sairauspoissaoloista on stressin aiheuttamia.
Työstressi voi aiheutua monesta eri asiasta. Työpaikalla vallitsevat huonot vuorovaikutussuhteet ovat yksi suuri stressin aiheuttaja. Jos työntekijä kokee, ettei pysty kommunikoimaan esimiehen kanssa tai ettei saa tukea ratkaisuihinsa, hän saattaa stressaantua. Myös kotiolot vaikuttavat työhön. Koti ja työ parhaassa tapauksessa tukevat toisiaan ja antavat positiivisista jaksamista molempiin, mutta paineet kotona vaikuttavat työhön ja päinvastoin. Työn aikatauluttaminen saattaa stressata. Jos työpäivät venyvät tai niistä ei ole mahdollista joustaa, työntekijä kuormittuu.
Työympäristö voi olla stressaava fyysisessä mielessä. Liiallinen melu tai huonot työasennot aiheuttavat stressiä. Yksitoikkoinen tai epämiellyttävä työ ovat stressin aiheuttajia. Merkittävä stressiä aiheuttava tekijä on liian vähäinen mahdollisuus vaikuttaa päätöksentekoon.
Työhyvinvointi

Hyvinvointi on kokonaisvaltainen kokemus. Se sisältää tyytyväisyyden työhön, perheeseen ja yleisesti elämään. Yksilön pitää hyväksyä itsensä ja asennoitua positiivisesti. Yksi tärkeä osa työhyvinvointia on koherenssi eli elämänhallinnan tunne. Se koostuu kolmesta osa-alueesta: ymmärrettävyyden, hallittavuuden ja mielekkyyden kokemuksista. Ymmärrettävyydellä tarkoitetaan sitä, että ihminen kykenee hahmottamaan tilanteen kokonaisuutena eikä vain erillisinä tapahtumina. Hallittavuus on uskoa asioihin ja tapahtumiin vaikuttamisesta. Mielekkyys syntyy, jos tapahtumat koetaan kiinnostaviksi ja haasteellisiksi.
Koherenssin terveyttä edistävä vaikutus perustuu tehokkaaseen stressinkäsittelykykyyn. Vahva koherenssi vähentää stressi- ja uupumusoireita sekä sairauspoissaoloja. Se myös vaimentaa työn haitallisia terveysvaikutteita.
Parhaimmassa tapauksessa työ edistää yksilön henkistä hyvinvointia. Sen vuoksi työhyvinvointiin pitää panostaa. Työterveyshuollon lisäksi esimiesasemassa olevien tulisi edistää työyhteisön tiedonkulkua ja vuorovaikutusta. Palautteen annon pitäisi kulkea molempiin suuntiin, ja työntekijän pitäisi pystyä kertomaan ongelmistaan työnjohdolle.
Työperäisen stressin ehkäiseminen

Työperäinen stressi on ehkäistävissä. Sen vähentämiseen panostaminen on taloudellisin vaihtoehto yrityksille. Lisäksi työterveyslaki määrää, että jokaisella yrityksellä pitää olla työsuojelun toimintaohjelma. Tärkein lähtökohta stressin ehkäisyssä on asiaan sitoutuminen ja työpaikan kaikkien tahojen tasapuolinen huomioiminen. Aluksi pitää tunnistaa vaaratekijät, sitten selvittää, keneen ne voivat vaikuttaa, ja kolmanneksi, mitä niille on tehtävissä.
Työperäisen stressin ehkäiseminen > Merkkejä työperäisen stressin olemassaolosta työpaikalla

Jos työorganisaatiossa ilmenee kiusaamista tai kurinpidollisia ongelmia, työntekijät voivat varmasti pahoin. Työaikojen laiminlyönti ja runsaat poissaolot sekä henkilökunnan runsas vaihtuvuus ovat myös selviä ongelmien ilmenemismuotoja.
Tuotteiden tai palveluiden heikentynyt laatu tai lisääntyneet ongelmat kielivät työntekijöiden stressistä. Huomattava lisäys ylityökorvauksien määrässä tai terveydenhoitokuluissa kertovat, että jotain pitäisi tehdä.
Henkilötasolla ongelmista viestivät lisääntynyt päihteiden käyttö ja käyttäytymisvaikeudet. Psyykkiset ongelmat, kuten masennus, univaikeudet ja keskittymisvaikeudet, ovat merkkejä vakavammista ongelmista työpaikalla.
Työperäisen stressin ehkäiseminen > Työstressiin itse vaikuttaminen

Työntekijä on palautunut edellisestä työrupeamasta, kun hän kokee olevansa valmis uusiin haasteisiin. Tähän voi vaikuttaa hyvin paljon itse esimerkiksi jättämällä työasiat työpaikalle, mikäli se vain suinkin on mahdollista. Työasioiden unohtaminen edes hetkeksi edistää palautumista.
Vaikutukset työuran jälkeen

Työstressi voi altistaa masennukselle työssä ollessa, mutta sama voi tapahtua vielä työuran jälkeen. Stressi ja masennus voivat vaikuttaa myös diabeteksen kehittymiseen joko suoraan tai välillisesti heikentyneiden elämäntapojen kautta, ja tutkijat peräänkuuluttavat mielenterveyden ongelmiin puuttumista myös diabeteksen ehkäisyssä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Työperäinen stressi Wikimedia Commonsissa
Unisono (yhtye)

Unisono on suomalainen fuusiojazzyhtye, joka teki yhden instrumentaalialbumin vuonna 1975.
Kokoonpano

Paroni Paakkunainen, saksofoni, huilu
Mike Koskinen – trumpetti
Make Lievonen, sitten Pekka Pohjola – basso
Hasse Walli, sitten Nono Söderberg – kitara
Olli Ahvenlahti – piano
Reiska Laine – rummut
Diskografia

Unisono (1975)
Aiheesta muualla

Unisono (yhtye)n esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Jussi Homan

| Johan Homan |
| --- | --- |
 Johan "Jussi" Homan 1891-1977
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. toukokuuta 1891 Kotka, Suomen suuriruhtinaskunta
Kuollut: 22. kesäkuuta 1977 (86 vuotta) Kotka, Suomi
Ammatti:  muusikko, pedagogi
Muusikko
Taiteilijanimi:  Huumannin Jussi
Aktiivisena:  1906 - 1970-luku
Tyylilajit:  viihdemusiikki, konserttimusiikki, ragtime
Soittimet:  harmonikka
Yhtyeet:  J. Homanin trio, Kotkan Pojat
Levy-yhtiöt:  Polydor, Victor
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Johan "Jussi" Homan (17. toukokuuta 1891 Kotka, Suomen suuriruhtinaskunta – 22. kesäkuuta 1977 Kotka, Suomi) oli suomalainen harmonikansoittaja ja harmonikkapedagogi. Häntä pidetään eräänä ensimmäisistä 1900-luvun alun suomalaisen harmonikkamusiikin pioneereista, joka oli luomassa pohjaa harmonikan soiton ja harmonikkamusiikin kehittämiselle Suomessa.