Presidio of San Francisco
Historia > Yhdysvaltojen tukikohta 1848–1994

1853 – Fort Pointin linnoituksen rakentaminen alkoi. Linnoitus oli aikoinaan hyvä esimerkki rannikkopuolustuksen toteuttamisesta. Fort Point, joka sijaitsee Presidiossa Golden Gaten salmen rannalla, oli San Franciscon lahden taidokkaan linnoitusketjun kulmakivi. Linnoitukset kuvastavat 150 vuotta kestänyttä armeijan huolenpitoa länsirannikon puolustuksesta.
1861–1865 – Yhdysvaltain sisällissota kosketti myös Presidiota. Eversti Albert Sydney Johnston suojeli Unionin aseita Etelävaltioiden kannattajilta San Franciscossa. Myöhemmin hän erosi Unionin armeijasta ja hänestä tuli Etelävaltioiden armeijan kenraali. Hän sai surmansa Shilohin taistelussa. Presidio järjesti vapaaehtoisten rykmenttejä sisällissotaan ja intiaanien valvontaan Kaliforniassa ja Oregonissa siksi aikaa, kun liittovaltion joukkoja ei ollut alueella.
1869–1870 – kenraalimajuri George Henry Thomas, Yhdysvaltain sisällissodan sankari, johti Tyynenmeren divisioonaa. Kenraali Thomas kuoli 1870, hänet haudattiin Troyhin New Yorkin osavaltioon.
1872–1873 – joitakin Presidion joukkoja osallistui Modok-sotaan, joka oli Yhdysvaltain armeijan ja modok-intiaanien välinen konflikti. Sota oli viimeinen laajamittainen intiaanisota.
1890–1914 – Presidion sotilaista tuli kansakunnan ensimmäisiä puistonvartijoita (engl. Park Rangers), kun he aloittivat partioinnin vastaperustetuissa Yosemiten ja Sequoian kansallispuistoissa.
1898–1906 – Filippiineillä käydyn Espanjan ja Yhdysvaltojen välisen sodan (1898) ja sitä seuranneen Filippiinien ja Yhdysvaltain välisen sodan (1899–1902) aikana Presidio oli sotajoukkojen kokoamis- ja koulutuskeskus. Joukot myös kuljetettiin Filippiineille Presidiosta. Lettermanin sotilassairaala uudistettiin ja laajennettiin, jotta se voisi hoitaa haavoittuneet ja vakavasti sairaat sotilaat. Filippiinien konfliktit olivat Yhdysvaltain ensimmäisiä suurimpia sotilaallisia operaatioita Aasian – Tyynenmeren alueella. Presidio toimi joukkojen lähtöpaikkana tai sodassa haavoittuneiden hoitopaikkana myöhemmissäkin interventioissa ja toisen maailmansodan taisteluissa Aasiassa kuten myös Vietnamin ja Korean sodissa.
1903 – presidentti Theodore Roosevelt vieraili Presidiossa. Hänen kunniavartionaan oli afroamerikkalainen Ratsuväen 10. Buffalo soldier - rykmentti, joka tuolloin palveli Presidiossa. Tämä rykmentti oli tärkeässä roolissa Rooseveltin kuuluisassa San Juan Hill'in taistelussa Kuubassa.
1906 – San Franciscon maanjäristys tapahtui huhtikuussa 1906. Armeija otti välittömästi vastuun monesta asiasta: se tarjosi turvaa ja sammutti tulipaloja kaupungin hallinnon ohjauksessa. Asevoimien suorittamista pelastustoimista vastasi kenraali Frederick Funston, joka oli ansainnut Medal of Honor -ansiomitalin urheudestaan taisteluissa Filippiineillä. Maanjäristyksen aiheuttamien tulipalojen jälkeen sotilaat antoivat apua, ruokaa ja suojaa kaupungista paenneille. Presidioon perustettiin väliaikaisia pakolaisleirejä.
1912 – Presidion länsiosaan perustettiin Fort Winfield Scott -niminen linnoitus rannikkotykistön asemaksi ja San Franciscon tykistöalueen päämajaksi (engl. Artillery District of San Francisco).
1914–1916 – Presidion komentaja, kenraali John J. Pershing komensi Meksikon rankaisuretkikuntaa, jonka tarkoitus oli poistaa Pancho Villan aiheuttama uhka. Pancho Villa oli meksikolainen kapinallinen ja lainsuojaton, joka teki ryöstöretkiä ja hyökkäyksiä rajan yli Yhdysvaltoihin. Kun kenraali Pershing oli poissa, hänen perheensä kuoli tulipalossa. Traagisen vuonna 1915 kenraali Pershingin asuintiloissa sattuneen tulipalon jälkeen Presidioon perustettiin palokunta, jossa oli sotilaista koostuva henkilökunta ympäri vuorokauden.
1915 – osa Panaman-Tyynenmeren kansainvälistä maailmannäyttelyä (engl. Panama–Pacific International Exposition) sijaitsi Presidion rannassa täyttömaalla. Solitaat tukivat näyttelyä paraatein, kunniavartioin ja tykistönäytöksin. Maailmannäyttely pidettiin Panaman kanavan avaamisen juhlistamiseksi.
1917–1918 – Presidio kasvoi nopeasti, sinne tuli uusia asuin- ja harjoitusalueita ensimmäisen maailmansodan tarpeisiin. Presidion osaksi tuli jälleen järjestää tilaa värväykselle, harjoituksille ja joukkojen lähettämiselle. Siellä oli upseerien harjoitusleiri. Rannan peittivät nopeasti kootut rakennukset ja Presidion radalla oli paljon sodan ajan liikennettä. Sodan aikana, 30. Jalkaväkirykmentti, "San Franciscon oma rykmentti", jonka motto oli "Maamme, ei itsemme puolesta", taisteli kunnialla maailmansodassa. Se oli keskeinen osa 3. jalkaväkidivisioonaa, joka ansaitsi itselleen Marnen kallio. 30. Jalkaväkirykmentti oli usein sijoitettuna Presidioon.
1918–1920 – Presidiossa muuodostettiin ja harjoitettiin sotilasosasto AEF Siberia (engl. American Expeditionary Force Siberia), joka matkasi Siperiaan ja osallistui Venäjän sisällissotaan. Joukko on vähän tunnettu ja sen tehtävät Siperian matkalla muuttuivat usein. Se kohtasi vastarintaa Siperian tehtävään myös osallistuvilta Japanin joukoilta ja samalla taisteli rosvoja vastaan ja suojeli Liittoutuneiden siviilejä.
1920–1932 – Presidioon kotiutui Crissy Field -lentotukikohta, länsirannikon sotilasilmailun edelläkävijä. Sieltä operoitiin uraauurtavia lentoja yli Tyynenmeren ja Amerikan mantereen. Crissy Fieldillä kehitettiin uutta sotilasilmailun tekniikkaa, kehittäjänä oli tuleva kenraali Hap Arnold, joka oli myöhemmin toisessa maailmansodassa Armeijan Lentojoukkojen (engl. United States Army Air Corps) komentaja.
1941–1946 – Toisen maailmansodan aikana Presidiossa oli intensiivistä toimintaa. Siellä oli koordinoiva päämaja, sieltä lähetettiin sotajoukkoja ja se oli koulutuspaikka, kuten oli ollut suurimman osan sen olemassaolon aikana. Läntinen Puolustushallinto vastasi länsirannikon puolustuksesta. Osan aikaa tähän sisältyi Aleuttien taistelun johtamisen. Presidio oli taas täynnä väliaikaisia parakkeja ja koulutustiloja. Lettermanin sotilassairaala oli täynnä haavoittuneita. Yhdessä vaiheessa Predsidioon saapui kokonaisia junia täynnä haavoittuneita Okinawalta ja Iwo Jimalta. Sinne perustettiin japanin kielen koulu opettamaan japanilais-amerikkalaisia toimimaan tulkkeina sodassa Japania vastaan. Ironista kyllä, joidenkin näiden sotilaiden perheet olivat internoituna sodan loppuun asti, samalla kun tulkit toimivat urheasti Tyynenmeren rintamalla.
1941–1945 – Lännen puolustusalueen komentaja, kenraali John L. DeWitt, antoi periksi julkiselle hysterialle, joka kohdistui kaikkia länsirannikolla olevia japanilaissyntyisiä kohtaan. Hän suositteli poistamaan kaikki japanilaissyntyiset länsirannilkolta, myös kansalaisuuden saaneet. FBI ja jotkut länsimaiset poliitikotkin ilmaisivat huolensa, vaikka mitään tuhotöitä ei ollut sattunutkaan. Presidentti Roosevelt allekirjoitti 19. helmikuuta 1942 toimeenpanevan määräyksen nro 9066, jolla määrättiin suoraan poistamaan etniset japanilaiset internointileireille.
1946 – Toisen maailmansodan jälkeen, Presidion johtaminen määrättiin uudestaan Yhdysvaltain 6. armeijalle. Se vastasi jälleen Yhdysvaltojen länsiosan koulutuksesta, tarvikehuollosta ja sotajoukkojen toimittamisesta. Se oli myös liittovaltion virasto, joka koordinoi armeijan antamaa katastrofiapua. samana vuonna presidentti Harry S. Truman tarjosi Presidiota Yhdistyneiden kansakuntien tulevan päämajan paikaksi. YK:n komitea vieraili Presidiossa tutkimassa paikan soveltuvuutta, mutta lopulta yleiskokous äänesti päämajan paikaksi New Yorkin.
1950–1953 – Korean sodan aikana Presidio toimi taas päämajana ja tukitoiminnoissa. Lettermanin sotilassairaala sai jälleen hoitaa sodan uhreja.
1951 – ANZUS:in eli Australian ja Yhdysvaltain sekä erikseen Australian ja Uuden-Seelannin välisen sotilasliiton perustamissopimue allekirjoitettiin Presidiossa. Japanin ja Yhdysvaltojen turvallisuussopimus allekirjoitettiin myös Presidiossa, kun taas rauhansopimus Japanin kanssa allekirjoitettiin San Franciscon keskustassa. Nämä tapahtumat osoittivat jälleen kerran Presidion roolin Yhdysvaltojen kasvavassa osallisuudessa Aasian ja Tyynenmeren alueen asioihin.
1961–1973 – Presidiolla oli vankka rooli Vietnamin sodassa. Alueen porteilla oli sodanvastaisia mielenosoituksia ja Presidion sotilasvankilassa oli kapina.
1968 – vanki Richard Bunch ammutaan ja alkoi Presidion kapina, "istumalakko".
1969–1974 – Lettermanin sotilassairaala uudistettiin ja Lettermanin tutkimusinsituutti (engl. Letterman Army Institute of Research (LAIR)) rakennettiin.
1991 – viimeiset sotaan lähtevät joukot lähtivät Presidiosta, kun muutamat jäljellä olevat yksiköt osallistuivat ensimmäiseen Persianlahden sotaan, operaatio Desert Stormiin. Kuudennen armeijan rooli oli koulutuksen hallinnointi ja Kansalliskaartin ja reservin käyttöön oton koordinointi Desert Stormia varten Yhdysvaltojen länsiosassa.
1994 – kuudes armeija inaktivoitiin. Presidio siirrettiin National Park Servicen hallintaan.