stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ammunta kesäolympialaisissa 1988 – naisten 10 metrin ilmakivääri

| Ammunta kesäolympialaisissa 1988 > Kivääri | Ammunta kesäolympialaisissa 1988 > Kivääri | Ammunta kesäolympialaisissa 1988 > Kivääri | Ammunta kesäolympialaisissa 1988 > Kivääri | Ammunta kesäolympialaisissa 1988 > Kivääri |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 10 m ilmakivääri |   | Miehet |   | Naiset |  |
| 50 m pienoiskiväärin makuu |  | Miehet |  |  |  |
| 50 m pienoiskiväärin asentokilpailu |  | Miehet |  |  |  |
| 50 m vakiopienoiskiväärin asentokilpailu |  |  |  | Naiset |  |
| Pistooli | Pistooli | Pistooli | Pistooli | Pistooli |  |
| 10 m ilmapistooli |  | Miehet |  | Naiset |  |
| 25 m olympiapistooli |  | Miehet |  |  |  |
| 25 m urheilupistooli |  |  |  | Naiset |  |
| 50 m vapaapistooli |  | Miehet |  |  |  |
| Haulikko | Haulikko | Haulikko | Haulikko | Haulikko |  |
| Metsästyshaulikko (skeet) |  | Avoin | Avoin | Avoin |  |
| Olympiahaulikko (trap) |  | Avoin | Avoin | Avoin |  |
| Riistamaali | Riistamaali | Riistamaali | Riistamaali | Riistamaali |  |
| 50 m villikarju |  | Miehet |  |  |  |
Naisten 10 m ilmakivääri ammuttiin 18. syyskuuta. Kilpailun voitti Neuvostoliiton Irina Šilova tuloksella 498.5 (395+103.5). Hän oli Soulin kisojen ensimmäinen olympiavoittaja. Vuoden 1988 olympiafinaali aloitti perinteen, jossa kesäolympialaisten ensimmäinen kultamitali on aina jaettu naisten 10 metrin ilmakiväärissä.
Peruskilpailun jälkeen kilpailua johtivat tasatuloksella 395 Irina Šilova, yhdysvaltalainen Launi Meili ja kiinalainen Zhang Qiuping. Finaalin lähdettäessä asetelmat olivat tasaiset, koska kaikki finalistit olivat kahden pisteen sisällä. Finaalissa peruskilpailun jälkeen johtaneista vain Šilova kesti finaalin paineet ja ampui toiseksi parhaan finaalin 103.5. Parhaiten finaalissa menestyi Saksan liittotasavallan Silvia Sperber, joka nousi finaalisarjallaan 104.5 pistettä seitsemänneltä sijalta hopealle. Pronssia ampui toinen neuvostoliittolainen Anna Maluhina.
Kilpailussa Suomea edustivat Pirjo Peltola ja Sirpa Ylönen. Peltola pääsi finaaliin viimeisena ampujana tuloksella 393 pistettä. Finaalissa hän ampui 100.6 pistettä ja sijoittui kokonaistuloksella 493.6 viidenneksi. 
Suomen toinen edustaja Sirpa Ylönen, joka on vuoden 1982 Caracaksen maailmanmestari pienoiskiväärin makuusta, karsiutui finaalista tuloksella 377, joka oikeutti vasta jaettuun 41. sijaan.
| --- | --- |
Kultaa:  Irina Šilova Neuvostoliitto (URS)
Hopeaa:  Silvia Sperber Saksan liittotasavalta (FRG)
Pronssia:  Anna Maluhina Neuvostoliitto (URS)
Peruskilpailu

|  | Urheilija | Maa | 1 | 2 | 3 | 4 | Yhteensä | Muuta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Launi Meili |  Yhdysvallat | 100 | 96 | 99 | 100 | 395 | OE |
| 2 | Irina Šilova |  Neuvostoliitto | 97 | 100 | 100 | 98 | 395 | OE |
| 3 | Zhang Qiuping |  Kiina | 98 | 99 | 100 | 98 | 395 | OE |
| 4 | Anna Maluhina |  Neuvostoliitto | 97 | 97 | 100 | 100 | 394 |  |
| 5 | Sharon Bowes |  Kanada | 99 | 98 | 99 | 98 | 394 |  |
| 6 | Gabriele Bühlmann |  Sveitsi | 98 | 99 | 100 | 97 | 394 |  |
| 7 | Silvia Sperber |  Länsi-Saksa | 97 | 98 | 99 | 99 | 393 |  |
| 8 | Pirjo Peltola |  Suomi | 97 | 99 | 98 | 99 | 393 |  |
| 9 | Sylvia Baldessarini |  Itävalta | 99 | 98 | 100 | 96 | 393 |  |
| 10 | Deena Wigger |  Yhdysvallat | 97 | 97 | 99 | 99 | 392 |  |
| 11 | Éva Joó |  Unkari | 98 | 97 | 98 | 99 | 392 |  |
| 12 | Eva Forian |  Unkari | 98 | 98 | 97 | 98 | 391 |  |
| 12 | Kang Hye-ja |  Etelä-Korea | 98 | 96 | 99 | 98 | 391 |  |
| 12 | Nonka Matova |  Bulgaria | 97 | 97 | 100 | 97 | 391 |  |
| 15 | Irene Dufaux |  Sveitsi | 98 | 98 | 98 | 99 | 390 |  |
| 15 | Li Dan |  Kiina | 99 | 96 | 98 | 97 | 390 |  |
| 17 | Carmen Giese |  Länsi-Saksa | 97 | 98 | 97 | 97 | 389 |  |
| 17 | Vesela Letševa |  Bulgaria | 96 | 99 | 96 | 98 | 389 |  |
| 17 | Yōko Minamoto |  Japani | 96 | 98 | 97 | 98 | 389 |  |
| 20 | Dominique Aupretre |  Ranska | 96 | 95 | 100 | 97 | 388 |  |
| 20 | Valerie Malet |  Ranska | 98 | 97 | 97 | 96 | 388 |  |
| 22 | Christina Ashcroft |  Kanada | 96 | 97 | 97 | 97 | 387 |  |
| 22 | Alison Feast |  Australia | 98 | 98 | 95 | 96 | 387 |  |
| 22 | Carina Jansson |  Ruotsi | 97 | 97 | 97 | 96 | 387 |  |
| 22 | Lenka Koloušková |  Tšekkoslovakia | 94 | 97 | 97 | 99 | 387 |  |
| 22 | Mladenka Malenica |  Jugoslavia | 94 | 100 | 98 | 95 | 387 |  |
| 22 | Anne Grethe Stormorken |  Alankomaat | 97 | 95 | 98 | 97 | 387 |  |
| 28 | Karin Biva |  Belgia | 96 | 99 | 95 | 96 | 386 |  |
| 28 | Zeynep Oka |  Turkki | 94 | 96 | 99 | 97 | 386 |  |
| 30 | Dagmar Bílková |  Tšekkoslovakia | 97 | 94 | 97 | 97 | 385 |  |
| 30 | Soma Dutta |  Intia | 98 | 97 | 95 | 95 | 385 |  |
| 30 | Lee Mi-kyung |  Etelä-Korea | 98 | 97 | 95 | 95 | 385 |  |
| 33 | Sarah Cooper |  Iso-Britannia | 97 | 97 | 94 | 95 | 383 |  |
| 33 | Anita Karlsson |  Ruotsi | 95 | 95 | 96 | 97 | 385 |  |
| 33 | Barbara Troger |  Itävalta | 92 | 95 | 98 | 98 | 385 |  |
| 36 | Siri Landsem |  Norja | 95 | 97 | 93 | 97 | 382 |  |
| 37 | Katja Klepp |  Itä-Saksa | 95 | 96 | 94 | 96 | 381 |  |
| 38 | Kyōko Kinoshita |  Japani | 94 | 95 | 96 | 95 | 380 |  |
| 39 | Liou Yuh-ju |  Kiinan Taipei | 94 | 94 | 94 | 97 | 379 |  |
| 39 | May-Irene Olsen |  Norja | 96 | 97 | 95 | 91 | 379 |  |
| 41 | Sirpa Ylönen |  Suomi | 90 | 95 | 96 | 96 | 377 |  |
| 41 | Flavia Zanfra |  Italia | 97 | 92 | 96 | 92 | 377 |  |
| 43 | Fabienne Diato |  Monaco | 95 | 93 | 94 | 93 | 375 |  |
| 43 | Parbati Thapa |    Nepal | 92 | 93 | 97 | 93 | 375 |  |
| 45 | Jeanne Y. Lopes |  Alankomaiden Antillit | 94 | 88 | 92 | 90 | 364 |  |
Finaali

|  | Urheilija | Maa | Perus- kilpailu | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | Finaali | Yhteensä | Muuta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Irina Šilova |  Neuvostoliitto | 395 | 10.4 | 10.3 | 9.8 | 10.7 | 10.7 | 10.5 | 9.8 | 10.2 | 10.8 | 10.3 | 103.5 | 498.5 | FOE |
| 2 | Silvia Sperber |  Länsi-Saksa | 393 | 10.1 | 10.8 | 9.8 | 10.4 | 10.2 | 9.8 | 10.8 | 10.9 | 10.9 | 10.8 | 104.5 | 497.5 |  |
| 3 | Anna Maluhina |  Neuvostoliitto | 394 | 9.6 | 10.2 | 9.5 | 10.5 | 10.4 | 10.7 | 10.5 | 10.4 | 10.7 | 9.3 | 101.8 | 495.8 |  |
| 4 | Zhang Qiuping |  Kiina | 395 | 8.9 | 10.0 | 9.2 | 10.8 | 10.3 | 9.8 | 9.6 | 10.3 | 10.7 | 10.1 | 99.7 | 494.7 |  |
| 5 | Pirjo Peltola |  Suomi | 393 | 9.5 | 10.4 | 10.7 | 9.8 | 10.3 | 10.7 | 10.3 | 10.8 | 9.5 | 8.6 | 100.6 | 493.6 |  |
| 6 | Launi Meili |  Yhdysvallat | 395 | 9.6 | 9.6 | 8.4 | 10.2 | 10.8 | 10.6 | 8.2 | 10.9 | 10.4 | 9.6 | 98.3 | 493.3 |  |
| 7 | Sharon Bowes |  Kanada | 394 | 10.0 | 10.1 | 10.3 | 8.5 | 10.3 | 10.2 | 9.9 | 9.7 | 10.1 | 10.0 | 99.1 | 493.1 |  |
| 8 | Gabriele Bühlmann |  Sveitsi | 394 | 9.6 | 10.0 | 9.8 | 10.0 | 8.9 | 9.7 | 10.4 | 10.5 | 10.3 | 9.8 | 99.0 | 493.0 |  |
Brilliance China Automotive

| Brilliance China Automotive Holdings Limited |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  valtionyhtiö, pörssiyhtiö
Osake:  HKSE: 1114
Markkina-arvo:  10 mrd. USD (5/2015) 
Perustettu:  9.6.1992
Toimitusjohtaja:  Yu Min Qi
Puheenjohtaja:  Xiao An Wu
Kotipaikka:   Canon’s Court, 22 Victoria Street, Hamilton HM12, Bermuda  Pääkonttori:  Suites 1602-05, Chater House, Hong Kong Central & Western, Hongkong, Kiina
Toimiala:  autoteollisuus (holdingyhtiö)
Tuotteet:  minibussien, autonosien sekä BMW-autojen valmistus ja myynti
Liikevaihto:   5,514 mrd. CNY (2014)  895 milj. USD (2014)
Nettotulos:   5,300 mrd. CNY (2014) 876,7 milj. USD (2014)
Henkilöstö:  6 800
Emoyhtiö:  Huachen (Kiinan valtion holdingyhtiö)
Tytäryhtiöt:  useita, muun muassa BMW Brilliance (BMW Brilliance Automotive Ltd. -yhteisyritys, osuus 50 %), Xinguang Brilliance (yhteisyritys, osuus 50 %), Shenyang Brilliance JinBei Automobile Co., Ltd. (60,9 % osuus), Shenyang Jianhua Motors Engine Co., Ltd. (“Shenyang Jianhua”, osuus 68,7 %), Shenyang JinBei Automotive Industry Holdings Co., Ltd. (“SJAI”), Shenyang XingYuanDong Automobile Component Co., Ltd., Shenyang Brilliance Dongxing Automotive Component Co., Ltd., Ningbo Brilliance Ruixing Auto Components Co., Ltd., China Brilliance Automotive Components Group Limited
Omistaja:  Kiinan valtio (enemmistöomistaja)
Kotisivu:  www.brillianceauto.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Brilliance China Automotive (täydellisemmin Brilliance China Automotive Holdings Limited; kiin.: 华晨汽车集团控股有限公司; pinyin: Huáchén qìchē jítuán kònggǔ yǒuxiàn gōngsī) on vuonna 1992 perustettu kiinalainen autoteollisuuden holdingyhtiö. Se valmistaa ja myy tytäryritystensä kautta minibusseja ja autonosia (tytäryritys Shenyang Brilliance JinBei Automobile Co., Ltd) sekä BMW-merkkisiä ajoneuvoja Kiinassa (BMW Brilliance Automotive Ltd -yhteisyritys). Brilliance China Automotiven rekisteröity osoite löytyy Bermudasta, mutta yhtymän pääkonttori ja liiketoiminnan päätoimipiste sijaitsee Hongkongissa.
Yhtiö raportoi tekevänsä strategista yhteistyötä BMW:n kanssa sekä minibussituotannossa Toyotan ja Magnan kanssa. Autonosatuotannossa yhteistyötä tehdään muun muassa Boschin, Continentalin, Delphin, TI Automotiven ja Johnson Controlsin kanssa.
Pörssinoteerattu valtionyhtiö

Brilliance China Automotiven osake noteerataan Hongkongin pörssissä. Yhtiömuodoltaan autokonserni on julkinen osakeyhtiö. Maailman suurimpien yritysten Forbes Global 2000 -listan vuoden 2015 vertailussa Brilliance China Automotive sijoittui useilla mittareilla arvioituna Kiinan 131. ja maailman 1412. suurimmaksi julkisesti noteeratuksi yhtiöksi. Käytännössä yhtiö on valtionyhtiö ja määräysvalta on Kiinan valtion hallituksen ohjauksessa olevalla Manner-Kiinaan rekisteröidyllä valtionyhtiö Huachen Automotive Group Holdings Company Limitedillä (Huachen). Emoyhtiön uutisoinnista ilmenee vahva Kiinan kommunistisen puolueen ohjaava vaikutus yritystoimintaan, esimerkiksi yritysjohdon valinnan kautta.
Automerkkejä

Yhtiön, sen tytär- ja yhteisyritysten automerkkejä ovat BMW, Brilliance, Huasong ja Jinbei (Haise, Grand Haise ja Granse) sekä aiemmin erillisenä merkkinä tunnettu Zhonghua. Brändeistä uusin on vuoden 2014 lopulla esitelty Huasong-automerkki.  Kappalemääräisesti suosittuja olivat esimerkiksi BMW:n 5- ja 3-sarjan sedanautot sekä Brilliance V3 -katumaasturit.
Kuvia

Kiinalainen BMW 3-sarjan F35 (2014).
BMW 5-sarjan E60 (2015).
Brilliance V3 -katumaasturi (2015).
Brilliance H330 (2014).
Huasong 7 (2015).
Malesialaiseksi hälytysajoneuvoksi rekisteröity Jinbei Haise (2015).
Jinbei Granse (2015).
Jinbei S30 (2014).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Brilliance China Automotive Wikimedia Commonsissa
Emokonserni Huachen Automotive Group Holdings Company Limitedin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (kiinaksi) (huachenauto.com)
Emokonsernin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (brilliance-auto.com)
Tytäryhtiö Zhonghua automallistoa (Arkistoitu – Internet Archive) (kiinaksi) (zhonghuacar.com)
(2009) (englanniksi) (reuters.com)
Vaduzin linna

Vaduzin linna
Vaduzin linna on Liechtensteinin ruhtinasperheen vakituinen asumus ja ruhtinaskunnan pääkaupungin Vaduzin tunnetuin maamerkki. Ensimmäiset maininnat siitä ovat vuodelta 1322, mutta linnoituksen vanhimpien osien arvellaan olevan 1100-luvulta ja asuinosan vuodelta 1287. Keskiaikaista linnoitusta on laajennettu 1500- ja 1600-luvuilla.
Linnan vanhin osa on sen itäinen torni ja muut itäpuolella sijaitsevat rakennelmat, jotka on rakennettu 1100-luvulla. Torni on kaksitoista metriä leveä ja kolmetoista metriä korkea. Alkuperäinen sisäänkäynti on yhdentoista metrin korkeudessa.
Svaabilaissodassa 1499 sveitsiläiset polttivat Vaduzin linnan. Pyöreää tornia rakennettiin 1529 - 1532. Linnan länsiosaa laajensi kreivi Kaspar von Hohenems (1613–1640).
Vaduzin linna on kuulunut vuodesta 1712 Liechtensteinin ruhtinaille. Ruhtinas Johann II kunnostutti linnaa 1905–1912. Myöhemmin ruhtinas Franz Josef II muutti sen asunnokseen ja teki siitä 1938 Liechtensteinin ruhtinaiden vakituisen asumuksen.
Vaduzin linna ei ole yleisölle avoinna, mutta sitä voi ihailla ulkopuolelta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vaduzin linna Wikimedia Commonsissa
Moanmetsästys

Näytelty moanmetsästys vuodelta 1906–1907.
Moanmetsästys oli moalintujen elossaollessa tärkeä osa maorien elinkeinoa. Metsästys johti lopulta moalintujen sukupuuttoon muutaman sadan vuoden kuluttua siitä, kun maorit saapuivat Uuteen-Seelantiin 1200–1300-luvuilla. Uudesta-Seelannista tunnetaan useita moalintujen metsästyspaikkoja ja metsästettyjen lintujen jäänteitä on löydetty runsaasti. Metsästyksen kannalta kaikkein tärkein moalaji oli noin 80-kiloinen Euryapteryx geranoides.
Metsästyspaikat

Uudesta-Seelannista on löydetty noin 300 asuinpaikkaa, joista on löydetty moanluita. 50 näistä paikoista on tutkittu. Useimmat näistä sijaitsevat Uuden-Seelannin Eteläsaarella ja siellä miltei poikkeuksetta Etelä-Alppien itäpuolelta. Alueen vuotuinen sademäärä on 300 mm ja kasvillisuus vaihtelee harvasta metsästä avoimeen heinikkoon. Löydettyjen metsästyspaikkojen joukossa on hyvin suuria paikkoja. Suurimpiin lukeutuvassa Waitaki Mouthissa moanpaistouuneja on löydetty noin 60 hehtaarin alalta. Rakaiassa on kaksi metsästyspaikkaa, joista toinen on 40 hehtaarin kokoinen. Paikoille kuljetettiin todennäköisesti tuhansia moanruhoja sisämaasta. Kuljetus tapahtui kaislaveneillä jokia pitkin.
Metsästysmenetelmät

Tarkkaa tietoa moalintujen metsästysmenetelmistä ei ole. Muinaisilta asuinpaikoilta ei ole löydetty aseita, jotka olisi voitu selvästi yhdistää moanmetsästykseen. Metsästysperinteetkään eivät ole säilyneet. Metsästyksessä käytettiin luultavasti apuna keihäitä ja koiria varsinaisen tappamisen tapahtuessa ansoilla. Ansojen etu oli niiden turvallisuus. Moa oli luultavasti lähietäisyydeltä vaarallinen metsästettävä sen vahvojen jalkojen takia. Koirien avulla saatettiin myös ehkä paimentaa lintuja maorien metsästyspaikoille. Teurastuksessa käytettyjä tarvetyökaluja on löydetty vanhoilta asuinpaikoilta runsaasti. Niiden lisäksi on löydetty silkriittiteriä, hiekkakivilohkareiden kappaleita ja liuskekiviveitsiä. Koska pysyviä rakennuksia ei juuri tehty, moaa metsästettiin luultavasti kausittain. Kausittainen metsästys keskittyi todennäköisesti kevääseen ja kesään, mikä on päätelty asuinpaikoilta löydetyistä munankuorista. Moan luista valmistettiin muun muassa ongenkoukkuja ja erilaisia koruja. Lisäksi sulkia käytettiin vaatteiden tekoon ja munia käytettiin niiden syömisen ohella veden varastointiin.
Vaikutus moalintujen häviämiseen

Yleisesti hyväksytyn teorian mukaan metsästys johti moalintujen kuolemiseen sukupuuttoon. Moalintujen metsästyksen huippu ajoittui 1300-luvulle ja niiden määrä pieneni paljon hyvin nopeasti tämän huipun jälkeen. Moalintujen nopeaan häviämiseen metsästyksen seurauksena vaikutti muun muassa väestön liiallinen kasvu ja moan metsästämisen helppous. Metsästyksen ohella niiden häviämiseen vaikutti väestönkasvun aiheuttama elinympäristöjen häviäminen.  Moalinnut hävisivät luultavasti 100–200 vuoden sisällä siitä, kun maorit asuttivat Uuden-Seelannin. Tuoreimmat moalintujen metsästyksestä jääneet jäänteet ovat 1550-luvulta. Moalintujen mukana kuoli myös monia muita lentokyvyttömiä lintulajeja.
Heinrich Harderin 1920-luvulla tekemä piirros moanmetsästyksestä. Piirroksessa metsästys tapahtuu todellisuuden vastaisesti jousilla.
Alain Aspect

| Alain Aspect |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. kesäkuuta 1947 (ikä 77)
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Université Paris-Sud
Instituutti:  Université Paris-Saclay École polytechnique CNRS
Tutkimusalue:  Kvanttimekaniikka
Tunnetut työt:  Aspectin koe
Palkinnot:  Wolfin palkinto 2010 Nobelin fysiikanpalkinto 2022
Aiheesta muualla
www.lcf.institutoptique.fr/Alain-Aspect-homepage ja www.lcf.institutoptique.fr/groupes-de-recherche/gaz-quantiques/membres/permanents/alain-aspect
Alain Aspect (s. 15. kesäkuuta 1947) on ranskalainen fyysikko, joka on tunnettu työstään lomittumisen tutkimuksesta kvanttimekaniikassa. Hän voitti Nobelin fysiikanpalkinnon 2022 yhdessä John Clauserin ja Anton Zeilingerin kanssa. Heidän työllään on merkitystä kvanttitietokoneiden kehittämisessä. Samalle kolmikolle myönnettiin myös Wolfin palkinto fysiikasta vuonna 2010.
Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 2009.
Jérémien lentoasema

Yhdysvaltain laivaston henkilöstöä toimittamassa avustuslähetystä Jérémien lentoasemalle vuonna 2009.
Jérémien lentoasema (IATA: JEE, ICAO: MTJE) (haitiksi Ayewopò Jeremi ransk. Aéroport Jérémie) on lentokenttä Haitissa. Se sijaitsee Jérémien kaupungissa Luoteis-Haitissa. Se on päällystämätön siviililiikenteen kenttä.
Porta Portese

| Porta Portese |
| --- | --- |
 Porta Portese
Sijainti:  Rooma, Latium, Italia
Koordinaatit:  41°53′02″N, 12°28′26″E
Rakennustyyppi:  portti
Valmistumisvuosi:  1644
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Porta Portese on portti Gianicolon muurissa Rooman kaupungissa Italiassa. Se sijaitsee Trasteveressä Tiberin länsipuolella pienen matkan päässä joesta.
Porta Portesen sisäpuoli.
Porta Portesen rakennutti paavi Innocentius X vuonna 1644. Sen voi nähdä korvanneen aiemmin puretun, Aurelianuksen muuriin kuuluneen antiikin aikaisen Porta Portuensiksen. Uusi portti rakennettiin 453 metriä vanhasta koilliseen eli lähemmäksi kaupunkia. Portin suunnitteli Marcantonio de Rossi.
Portissa on yksi kaarellinen porttiaukko. Ulkosivussa porttiaukon kummallakin puolella on syvennys patsaalle ja yläpuolella Innocentiuksen vaakuna. Porttia ei koskaan saatettu täysin valmiiksi, sillä patsaita ei koskaan tehty, eikä porttia rakennettu tornimaiseksi Porta San Pancrazion tavoin. Nykyisin portti on autoliikenteen käytössä yksisuuntaisena.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Porta Portese Wikimedia Commonsissa
Nihal Atsız

| Nihal Atsız |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. tammikuuta, 1905 Kadıköy, Konstantinopoli, Osmanien valtakunta
Kuollut: 11. joulukuuta, 1975 (70 vuotta) İçerenköy, Istanbul, Turkki
Vanhemmat:  Mehmet Nail  Fatma Zehra
Puoliso:  Mehpare (1931–35)  Bedriye (1936–75)
Lapset:  3; Yağmur, Buğra, Kaniye
Sukulaiset:  Nejdet Sançar (veli)
Muut tiedot
Merkittävät teokset: Bozkurtların Ölümü (1946) Bozkurtlar Diriliyor (1949) Ruh Adam (1972)
Hüseyin Nihâl Atsız (12. tammikuuta 1905 - 11. joulukuuta 1975) oli kiistelty turkkilainen kirjailija, julkaisija, runoilija, historioitsija ja filosofi. Hänet tunnettiin ultranationalistisesta, panturkkilaisesta ja turanistisesta ideologiastaan. Atsız, vastustaen Kemalismia tunnustautui avoimesti ’rasistiksi’. Hän suosi turkkilaista etnistä nationalismia, jonka mukaan turkkilainen voi olla vain verenperinnönsä puolesta.
Atsız koki islamin olevan "uskonto arabialaisille", ja täten suosi tengriläisiä perinteitä; todeten turkkilaisten olleen "mahtava kansa jo ennen islamia". Atsız julkaisi yli 30 runoa, kuusi romaania, historiallisia lehtiä ja toimi kirjallisuuden opettajana. Hänet tuomittiin vankeuteen mutta myöhemmin armahdettiin. Istanbulissa on Nihal Atsızin mukaan nimetty puisto.
Nuoruus ja yksityiselämä

Hüseyin Nihâl Atsız syntyi vuonna 1905 nykyisessä Istanbulissa. Hänen isänsä oli laivaston komentaja Mehmet Nail Bey, ja äiti Fatma Zehra hanım, laivaston komentaja Osman Fevzi Beyn tytär.
Atsız opiskeli nuorena eri kouluissa ennen kuin vuonna 1922 aloitti opiskelun sotilaskoulussa. Sieltä hänet erotettiin, koska hän kieltäytyi tervehtimästä arabitaustaista ylemmän arvon omaavaa upseeria. Atsız opiskeli seuraavaksi Istanbulissa opettajakoulussa ja myös kirjallisuuden yliopistossa ja valmistui vuonna 1930. Yliopistossa hän toimi professori Fuat Köprülün assistenttina, kunnes hänet erotettiin teesin Türk Tarih Tezi vastustamisesta.
Atsızilla oli kaksi poikaa ensimmäisen vaimonsa Bedriyen kanssa. He olivat toimittaja Yağmur Atsız, ja Buğra Atsız, akateemikko, nationalistinen kirjailija. Hänellä oli myös adoptiotytär, Kaniye. Atsızilla oli nuorempi veli, Nejdet Sançar, joka myös oli vaikuttava panturkkilainen ideologi.
Oikeudelliset syytteet

Atsız joutui syytteeseen kahdesti vuonna 1944. Ensimmäinen syyte oli Sabahattin Alin aloitteesta. Atsız oli syyttänyt häntä ja kolmea muuta kommunistia petturuudesta ja varoittanut pääministeri Şükrü Saracoğlua heistä. Hän sai aluksi kuuden kuukauden ja lopulta lyhennetyn neljän kuukauden tuomion. Kyseisen oikeudenkäynnin aikaan Atsızin kannattajat järjestivät mielenosoituksia. Monia pidätettiin ja myöhemmin tuomittiin.
Atsız ja 22 muuta, kuten Reha Oğuz Türkkan ja Alparslan Türkeş, saivat seuraavaksi tuomion rasismiin ja turanismiin yllyttämisestä. Aluksi tuomio oli kuusi vuotta ja kuusi kuukautta, seuraavaksi vuosi ja kuusi kuukautta, ja lopulta hän (sekä muut tuomitut) saivat armahduksen.
Vuonna 1973 Atsız sai viidentoista kuukauden vankilatuomion kurdilaisten separatistien vastaisista kirjoituksista. Hän kirjoitti, että "kurdien pitäisi lähteä Turkista (jos he päättävät pitää kurdimyönteisen propagandansa) ja oppia armenialaisilta, mitä tapahtuu ihmisille, jotka haastavat Turkin valtion". Monet, mukaan lukien pormestarit, toimittajat, kirjailijat, yliopisto-opettajat ja oppilaat, pyysivät presidentti Fahri Korutürkia vapauttamaan Atsız vankilasta. Kahden ja puolen kuukauden jälkeen hänet armahdettiin.
Atsızin ura opettajana koki hankaluuksia konfliktien, etenkin oikeudellisten takia.
Perintö

Joukko kirjailijoita ja tutkijoita halusi osoittaa kunnioituksensa Nihal Atsızille julkaisemalla hänestä kirjoitetun kirjan ja antamalla sen lahjaksi, mutta hän kuoli ennen sitä, ja se julkaistiin jälkeenpäin vuonna 1976.
Nuorten akateemisten ja kirjailijoiden ryhmä julkaisi hänestä kirjan Vaktiyle Bir Atsız Varmış, joka sisälsi artikkeleita ja vertailevia tutkimuksia hänen töistään, elämästään ja mielipiteistään. Maltepen alueella Istanbulissa on puisto, joka on nimetty Atsızin mukaan.
Kirjallinen työ

Nihal Atsızin historialliset esseet on kerätty kirjaan Türk Tarihinde Meseleler. Elämänsä aikana hän kirjoitti 38 runoa ja kuusi romaania.
Kirjallinen työ > Lehdet

Atsız julkaisi monia akateemisia esseitä, joiden aiheina oli osmanialainen kirjallisuus ja historia. Hän aloitti lehtien julkaisun vuonna 1931 ja jatkoi työtä kuolemaansa saakka. Atsız Mecmua oli hänen ensimmäinen panturkkilainen lehti. Sitä julkaistiin 1931–1932 välisenä aikana. Orhun ilmestyi  aluksi 1933–1934 ja uudelleen 1943–1944. Sen seuraaja, Orkun ilmestyi 1950 ja myös 1962–1963. Hänen viimeinen lehtensä Ötüken ilmestyi 1964–1975.
Romaanit ja runot
Dalkavuklar Gecesi (1941) kertoo tarinan poliittisesta korruptiosta heettiläisten aikaan, mutta avainromaanin tavoin se viittaa kemalismin ja Ataturkin vallan aikaan.
Bozkurtların Ölümü (1946) on yksi turkkilaisen historiallisen kirjallisuuden suosituimpia teoksia. Kirja keskittyy ensimmäisen Göktürkkien imperiumin viimeisiin päiviin ja prinssi Kür-Şadin kapinaan ja hänen neljäänkymmeneen soturiin kiinalaisia hyökkääjiä vastaan. (Kürşad on Atsızin keksimä nimi prinssille).
Bozkurtlar Diriliyor (1949) on edellisen jatko-osa. Se kertoo tarinan Urungusta, Kür-Şadin pojasta, ja Göktürkkien toisen imperiumin alusta. Molemmat romaanit olivat hyvin suosittuja Turkissa. İsmet Hürmüzlü teki näytelmän aiheesta, ja tietyt kirjojen kappaleet olivat kirjallisuuden tunneilla kouluissa mukana opetuksessa.
Deli Kurt (1958) on mystinen romanssi sipahisotilaan ja shamaaninaisen välisestä romanssista osmanien valtakunnan alkuvuosina.
Z Vitamini (1959) satiirinen komedia İnönün -hallituksesta. Siinä kuvitteellinen vitamiini antaa kuolemattomuuden diktaattorille ja hänen hallitukselleen.
Ruh Adam (1972) on Atsızin viimeinen romaani. Se on monimutkainen psykologinen teos, jossa on hengellinen ja mystinen tunnelma, täynnä surrealistisia ja allegorisia hahmoja, kuten Yek, joka symboloi saatanaa, ja luutnantti Seref, joka symboloi kunniaa. Sen tarina keskittyy alkoholisoituneen entisen armeijan upseerin ja diabolisen nuoren high school -oppilaan välille. Se sai vaikutteita Atsızin omasta elämästä.
Atsızin runoja on kerätty teokseen Yolların Sonu (1946).