stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pisan kasvitieteellinen puutarha
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pisan kasvitieteellinen puutarha Wikimedia Commonsissa
Puutarha Pisan yliopiston sivuilla (italiaksi)
Valkoinen-Niili

| Valkoinen-Niili |
| --- | --- |
 Valkoinen- ja Sininen-Niili
Alkulähde:  Victorianjärvi
Laskupaikka:  yhtyy Sinisen-Niilin kanssa Niiliksi Khartumissa, Sudanissa
Maat:  Uganda, Etelä-Sudan, Sudan
Pituus:  2 300 km
Valkoinen-Niili on Afrikassa Ugandan, Etelä-Sudanin ja Sudanin alueella virtaava joki, joka yhtyy Sinisen-Niilin kanssa Niiliksi. Tarkkaan ottaen Valkoisella-Niilillä tarkoitetaan vain joen osaa Bahr el-Ghazalin yhtymäkohdasta pohjoiseen. Laajemmassa mielessä Valkoisen-Niilin katsotaan alkavan Victorianjärvestä, ja näin laskettuna se on 3 700 kilometriä pitkä. Toisinaan siihen kuuluvaksi luetaan myös Victorianjärveen laskeva Kagera.
Kun eurooppalaiset tutkimusretkeilijät 1800-luvulla etsivät Niilin lähteitä, päähuomio kohdistui Valkoiseen-Niiliin, koska juuri se alkoi seuduilta, joita pidettiin ”pimeimpänä Afrikkana”. Valkoisen-Niilin ja sen latvajokien lähteiden löytyminen tulikin symbolisoimaan eurooppalaisten tunkeutumista tuntemattomaan viidakkoon.
Victorianjärveen laskevat joet

Kaikkein etäisin lähde, josta Victorianjärveen tulee vettä, on Luvironza-joki Burundissa. Se laskee Rurubu-jokeen lähellä Burundin Kayanzaa. Rurubu puolestaan laskee Kagera-jokeen, jonka huomattavin muodostuma on Rusumon putous. Kageran alajuoksu on rajana Ruandan ja Tansanian välillä.
Ugandassa

Victorianjärvestä alkava osa jokea tunnetaan nimellä Victorian Niili. Siinä on useita vesiputouksia. Vuonna 2009 Ugandan hallitus julkaisi suunnitelmat 750 megawatin vesivoimalan rakentamiseksi. Maailmanpankki on myöntänyt lainan 200 megawatin voimalan rakentamiseen, mutta koska Uganda aikoo rakentaa suuremman, se joutuu rahoittamaan sen itse.lähde? Voimalan rakennustyöt aloitettiin elokuussa 2013, ja se piti alkuperäissuunnitelman mukaan ottaa käyttöön joulukuussa 2018. Käyttöönottoa on lykätty kahteen kertaan, ja tammikuussa 2020 sen ilmoitettiin valmistuvan joulukuussa 2020. Voimalan arvioidaan maksavan lopulta 1,7 miljardia dollaria, ja siitä suurin osa on rahoitettu Kiinan myöntämällä halpakorkoisella lainalla.
Vähän ennen Albertinjärveä Victorian Niili kulkee seitsemän metrin levyisen laakson poikki, jossa on Murchisonin putous. Sitä kautta joki virtaa Itä-Afrikan hautavajoaman läntiseen haaraan, jossa se laskee Albertinjärveen sen itärannalta. Albertinjärvi sijaitsee Ugandan ja Kongon demokraattisen tasavallan rajalla, ja sen länsirannalla, Kongon puolella, sijaitsevat Siniset vuoret.
Albertinjärvestä eteenpäin joen nimenä on Albertin Niili. Se erottaa Länsi-Niilin alueen muusta Ugandasta. Sen yli johtaa vain yksi silta, joka sijaitsee lähellä Albertinjärveä. Virran poikki kulkee moottorilautta Adjumanin ja Moyon kaupunkien välillä, mutta muutoin sitä pitkin kuljetaan vain pienillä veneillä ja kanooteilla.
Etelä-Sudanissa ja Sudanissa

Joki ylittää Ugandan ja Etelä-Sudanin rajan Nimulessa ja on siitä eteenpäin nimeltään Bahr al Jabal (”Vuoristojoki”). Bahr el Jabal oli aikoinaan myös alueella sijainneen valtion nimenä. Bahr el Jabalissa on useita koskia, ennen kuin se saapuu Suddin laajalle suoalueelle. Se laskee No-järveen, jossa se yhtyy Bahr el Ghazalin kanssa varsinaiseksi Valkoiseksi-Niiliksi. Bahr el Jabalista haarautuu Bahr el Zeraf -niminen pudas, joka sekin kulkee Suddin alueen läpi ja päättyy lopulta Valkoiseen-Niiliin.
Barh el Jabalin varrella ovat Etelä-Sudanin pääkaupunki Juba, joka on Niilin jokialueen eteläisin purjehduskelpoinen kohta, sekä Kodok, jossa vuonna 1898 tapahtunut Fashodan selkkaus merkitsi siirtomaavaltojen suorittaman Afrikan jaon päätekohtaa. Valkoinen-Niili ja Etiopiasta alkava Sininen-Niili yhtyvät toisiinsa Sudanin pääkaupungissa Khartumissa, ja niiden yhtymäkohdasta alkaa varsinainen Niili.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Valkoinen-Niili Wikimedia Commonsissa
Rusumon putous Kagera-joessa Tansanian ja Ruandan rajalla. Vasemmalla Tansania, oikealla Ruanda.
Koskenlaskijoita Bujafalin putouksella Victorian Niilin alajuoksulla.
Murchisonin putous
Terässilta Valkoisen-Niilin yli Jubassa Etelä-Sudanissa.
Jarret Stoll

| Jarret Stoll |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. kesäkuuta 1982 (ikä 42) Melville, Saskatchewan, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  185 cm
Paino:  95 kg
Seura
Seura:  Minnesota Wild
Sarja:  NHL
Pelinumero:  19
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2002–
Aik. seurat:  Hamilton Bulldogs (AHL)   Edmonton Oilers (NHL)   Edmonton Roadrunners (AHL)   Los Angeles Kings (NHL)   New York Rangers (NHL)
NHL-varaus:  46. varaus, 2000 Edmonton Oilers
| Stanley Cup  |
| --- | --- | --- |
|  | Los Angeles Kings | 2012  |
|  | Los Angeles Kings | 2014  |
Jarret Lee Stoll (s. 24. kesäkuuta 1982 Melville, Saskatchewan, Kanada) on uransa lopettanut kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Aiheesta muualla

Jarret Stoll Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
Nikkilän sairaala

| Nikkilän sairaala |
| --- | --- |

Sijainti:  Nikkilä, Sipoo, Suomi
Koordinaatit:  60°22′17″N 25°16′36″E﻿ / ﻿60.37147361°N 25.27669494°E﻿ / 60.37147361; 25.27669494
Rakennustyyppi:  Sairaala, psykiatrinen sairaala ja entinen sairaala (d)
 fiNikkilän sairaala 
  
Sairaalarakennuksia
Nikkilän sairaala oli psykiatrinen sairaala Sipoon Nikkilässä. Se perustettiin vuonna 1914 ja oli Helsingin kaupungin sairaala vuosina 1914–1999.
Historia

Nikkilän kuuluisia potilaita olivat Uuno Kailas, Elmer Diktonius, Maila Pylkkönen, Signe Brander, L. Onerva ja myöhemmin Hans Selo. Anna Lappalainen kuoli Nikkilässä. Taiteilija Rafael Wardi toimi sairaalassa taideterapeuttina vuodesta 1959. Lääkäreistä tunnetuin oli Oscar Parland. Osa sairaalassa kuolleista potilaista haudattiin sairaalan omalle hautausmaalle, joka vihittiin käyttöön 3. syyskuuta 1922. Sinne on haudattu 715 ihmistä vuosina 1922−1951.
Sairaala yhdistettiin kapearaiteisella hevosvetoisella rautatiellä Porvoon rataan ilmeisesti vuonna 1913. Rata ei kuitenkaan kulkenut Nikkilän rautatieasemalle asti, vaan se päättyi Sipoonjoen itärannalle.
Sairaalan lakkauttamisen jälkeen, vuonna 1999 perustettu valmisruokia valmistava elintarvikealan yritys Kokkikartano aloitti toimintansa sairaalan vanhassa keittiörakennuksessa vuonna 2000 toimien siellä vuoteen 2005.
Myöhemmin osa sairaalan rakennuksista muutettiin asuinkäyttöön. Rakennusten remontointi jatkui vielä vuonna 2020.
Historia > Jatkosodan aikana

Jatkosodan aikaan vuonna 1942 joka neljäs Nikkilän sairaalan potilaista eli 247 ihmistä kuoli nälkään ja kulkutauteihin. Potilaille syötettiin talven ajan usein vain harmaata jauhovelliä muutamien lantunpalojen kera. Vuodeosastoilla levisivät vatsataudit, flunssakuume, tuberkuloosi sekä lavantauti.
Vaikka Nikkilä oli osin omavarainen, vuonna 1942 sairaalaan muutti myös Helsingin pommituksista evakuoituja potilaita Marian ja Kivelän sairaaloista. Päivittäinen ruokailijoiden määrä nousi korkeimmillaan noin 2 200 ihmiseen ja potilasvahvuus 1 754:ään. Yhteensä vuosina 1940−1945 kuoli 739 potilasta.
Aiheesta muualla

Pekka Polosten vieraana Nikkilässä. Helsingin Sanomat, 05.05.1935, nro 119, s. 29, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Minttu Mikkonen, Outi Neuvonen. Villa Jokilaakso valmistui vuonna 1914 Nikkilän psykiatrisen sairaalan ylilääkärin virka-asunnoksi. Helsingin Sanomat, 02.10.2022
Ving Rhames

| Ving Rhames |
| --- | --- |
 Ving Rhames vuonna 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. toukokuuta 1959 (ikä 65) New York, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Deborah Reed (2000–)
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Luther Stickell (Vaarallinen tehtävä)  Marsellus Wallace (Pulp Fiction)
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Irving ”Ving” Rhames (s. 12. toukokuuta 1959) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Rhames syntyi New Yorkissa ja kasvoi Harlemissa. Hän oli koulussa hyvä oppilas, ja menestys opinnoissa piti hänet poissa kaduilta, toisin kuin muut kaverit. Rhames suoritti lukion New York High School of Performing Artsissa, opiskeli näyttämötaidetta Juilliardissa ja aloitti uransa New Yorkissa teatterissa. Hänen ensimmäinen näytelmänsä Broadwaylla oli nimeltään The Winter Boys vuonna 1984.
Los Angelesissa asuvalla Rhamesilla on kolme lasta avioliitosta Deborah Reedin kanssa. He menivät naimisiin vuonna 2000. Sitä ennen Rhames oli ollut kertaalleen naimisissa.
Valikoitu filmografia

Seis! Tai mamma ampuu (1992)
Pulp Fiction – Tarinoita väkivallasta (1994)
Vaarallinen tehtävä (1996)
Striptease (1996)
Rosewood (1997)
Con Air – lento vapauteen (1997)
Vaarallinen tehtävä II (2000)
Teräskehä (2001)
Dark Blue (2003)
Kuolleiden aamunkoitto (2004)
Kojak (televisiosarja, 2005)
Prison Block (2005)
Vaarallinen tehtävä III (2006)
Idlewild (2006)
King of the Avenue (2007)
3/5 of a Man (2007)
The Animal: Prison Block II (2008)
Phantom Punch (2008)
Saving God (2008)
The Tournament - tappava turnaus (2009)
The Wrath of Cain (2010)
Piraija (2010)
Mission: Impossible – Ghost Protocol (cameo, 2011)
Piranha 3DD (2012)
Monday Mornings (televisiosarja, 2014)
Guardians of the Galaxy Vol. 2 (cameo, 2017)
Mission: Impossible – Rogue Nation (2015)
Call of Duty: WWII (videopeli, 2017)
Mission: Impossible – Fallout (2018)
Mission: Impossible – Dead Reckoning Part One (2023)
Mission: Impossible – The Final Reckoning (2025)
Aiheesta muualla

Ving Rhames Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ving Rhames Elonetissä.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Pogosta (Paatene)

| Pogosta Погост, Pogost |
| --- | --- |
 Paatenen kirkko 1940-luvulla.
 Pogosta
 Koordinaatit: 63°15′58″N, 33°24′43″E 
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Karhumäen piiri
Kunta:  Paatene
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku (2012):  4
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pogosta (myös Paatenen Pogosta, Kirikköpuoli; ven. Пого́ст, Pogost; karjalaksi Pogosta) on kylä Karjalan tasavallan Karhumäen piirin Paatenen kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Seesjärven rannalla Paatenen eteläpuolella. Kylässä on neljä asukasta (vuonna 2012).
Paatenen kylä ja sen pogosta mainitaan ensimmäisen kerran 1500-luvun lopulla. Vuonna 1905 pogostalla oli 25 taloa, 162 asukasta ja koulu. Vuonna 1933 asukkaita oli 189, joista 167 oli karjalaisia, 15 venäläisiä ja 7 muiden kansallisuuksien edustajia.
Pogostalla kohoava puinen Neitsyt Marian syntymän kirkko on rakennettu mallipiirustusten mukaan vuonna 1900. Kylällä on historiallisen asutuksen status.
Peräkamaripojat

| Peräkamaripojat |
| --- | --- |
 Vuonna 2013 julkaistun DVD painoksen kansikuva.
Tyyli:  Draama   Komedia
Kestoaika:  50 minuuttia
Pääosissa:  Karri Lämpsä Sari Havas Pertti Sveholm  Risto Salmi  Panu Vauhkonen
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Yle TV2
Esitetty:  3. tammikuuta 2001 –  7. helmikuuta 2001 uusinta 2009-2010, 2020 ja 2023
Jaksoja:  6
Ikäraja:  
Tuotanto
Tuottaja(t):  Sirpa Bertling
Ohjaaja(t):  Jukka Mäkinen
Käsikirjoittaja(t):  Heikki Luoma
Säveltäjä(t):  Esa Kotilainen
Leikkaaja(t):  Reijo Rinne
Kuvaaja(t):  Juhani Heikkonen
Tuotantoyhtiö(t):  Yleisradio
Edeltäjä:  Vain muutaman huijarin tähden
Seuraaja:  Mooseksen perintö
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
Peräkamaripojat on Yle TV2:ssa esitetty Maalaiskomedian toinen osa. Sarja kuvattiin kesällä 1999. Samojen tekijöiden Matkalaukkukostaja-sarjassa aiemmin esiintyneet Kari Sorvalin ja Pertti Sveholmin esittämät hahmot ovat samoja. Sarja esitettiin ensimmäistä kertaa televisiossa vuoden 2001 alussa ja ensimmäinen osa keräsi noin 1 053 000 katsojaa.  Sarja esitettiin uusintana vuosina 2009-2010, 2020 ja 2023.
Juoni

Iltatähti-lehdessä julkaistaan Suvi Pohdon juttu Kuusniemen poikamiehistä, joiden pyyntö maailmalle on "naisia, naisia, naisia!" Tämän seurauksena Veera Keto, Aulis Närhi ja Matkalaukkukostaja-sarjasta tuttu Heimo Hujanen (aiemmin Hemmo Hujander) lähtevät Kuusniemelle kuvaamaan dokumenttia. Samaan aikaan kuntaan saapuu myös Piiparisen tuuraaja ja Turpeisen uusi baariapulainen. Kuusniemen elinkeinoasiamies Ave Sulander (aiemmin Auvo Sulonen) yrittää kunnan kautta huijata Fräntilän matkailuyritystä itselleen, jotta voisi perustaa Kuusniemelle nudistikylän, mutta hänen ongelmakseen muodostuu Oskari Fräntilän jäänti Kuusniemelle, jolloin Sulander yrittää lavastaa Oskaria syylliseksi Turpeisen huoltoaseman ryöstöön.
Viimeisessä jaksossa Sulander ryöstää Turpeisen huoltoasemalta kassakaapin. Valtsun tutkiessa asemaa Sulander lyö hänet tajuttomaksi. Juurikkala ja Virpi saapuvat huoltoasemalle tutkimaan ryöstöä ja löytävät Oskarin lippalakin, jolloin he epäilevät Oskaria. Sulander saapuu Oskarin mökille juuri kun Oskari lähtee veneellä liikkeelle. Sulanderin avatessa kassakaapin hän löytää ainoastaan työkäsineet. Hän jättää tarvikkeet ja kassakaapin mökille lavastaen Oskarin syylliseksi ryöstöön.
Juurikkala ja Virpi saapuvat Oskarin mökille ja pidättävät Oskarin ryöstöstä epäiltynä. Samana päivänä Sulanderin luona järjestetään allekirjoitustilaisuus, jossa tarkoituksena on myydä Fräntilän matkailuyritys Sulanderille. Juurikkala käy tapaamassa Sulanderia ja kyselemässä viime yönä tapahtunutta. Juurikkala pistää Sulanderin Volvon renkaaseen pölykapselin, jonka Matias Pohto löysi aikaisemmin. Juurikkala palaa takaisin asemalle, jossa Oskari vapautetaan ja he palaavat takaisin Sulanderille pidättämään tämän. Sulander pääsee kuitenkin karkuun ja pakenee paikalta. Hänet saadaan kiinni metsästä, missä Late, Paukku ja Topi ovat.
Lopussa Veera jättää toimittajan työt, jolloin Oskari ja Veera saavat toisinsa. Toivo palaa takaisin Hillevin kaupalle aloittamaan alusta. Närhi aloittaa oman rikosdokumenttisarjansa juontamisen saatuaan potkut Heimon kuvausyhtiöstä.
Jaksot

| Jakso | Nimi | Ensiesitys | Uusinta 1 | Uusinta 2 | Uusinta 3 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Naisia, naisia, naisia! | 3.1.2001 | 15.12.2009 | 21.4.2020 | 14.2.2023 |
| 2. | Lahjontaa ja lupauksia | 10.1.2001 | 22.12.2009 | 22.4.2020 | 21.2.2023 |
| 3. | Enkelit lentävät matalalla | 17.1.2001 | 29.12.2009 | 23.4.2020 | 28.2.2023 |
| 4. | Rakasta, kärsi ja uhkaile | 24.1.2001 | 5.1.2010 | 24.4.2020 | 7.3.2023 |
| 5. | Rakastukoon ken voi | 31.1.2001 | 12.1.2010 | 27.4.2020 | 14.3.2023 |
| 6. | Vilpittömästi sinun | 7.2.2001 | 19.1.2010 | 28.4.2020 | 21.3.2023 |
Rooleissa > Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Karri Lämpsä  | … |  Oskari Fräntilä   |
|  Sari Havas  | … |  Veera Keto   |
|  Pertti Sveholm  | … |  Ave Sulander   |
|  Risto Salmi  | … |  P.A. Turpeinen   |
|  Kirsi Nurminen  | … |  Tuulia Turpeinen   |
|  Kari Manninen  | … |  Valtsu Åkerlund   |
|  Marja-Leena Syvänen  | … |  Hillevi Jortikka   |
|  Panu Vauhkonen  | … |  Lasse Jortikka   |
|  Kaija Kaikkonen  | … |  Paukku   |
|  Kari Sorvali  | … |  Heimo Hujanen   |
|  Kunto Ojansivu  | … |  Aulis Närhi   |
|  Asko Sahlman  | … |  Pentti Juurikkala   |
|  Anne Niilola  | … |  Virpi Juurikkala   |
|  Tom Lindholm  | … |  Ilmari Piiparinen   |
|  Katariina Kuisma  | … |  Hellä Lehmus   |
|  Jarkko Tiainen  | … |  Matias Pohto   |
|  Miia Nuutila  | … |  Suvi Pohto   |
|  Tuija Piepponen  | … |  Lilja Fräntilä   |
|  Tuija Vuolle  | … |  Viola Turpeinen   |
|  Esko Raipia  | … |  Pankinjohtaja Börje   |
|  Kirsi Mustalahti  | … |  Pankinjohtajan sihteeri Sirpa   |
|  Juuso Halonen  | … |  Pikku-Raineri Pohto   |
|  Jukka Salmela  | … |  Ministeri   |
Rakkauden keidas (vuoden 1991 elokuva)

| Rakkauden keidas> Paradise |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mary Agnes Donohue
Käsikirjoittaja:  Mary Agnes Donoghue Jean-Loup Hubert
Tuottaja:  Scott Kroopf
Säveltäjä:  David Newman
Kuvaaja:  Jerzy Zieliński
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Touchstone Pictures Interscope Communications
Levittäjä:  DreamWorks Netflix
Kesto:  111 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rakkauden keidas (videona nimellä Paradise, alk. Paradise) on Mary Agnes Donohuen ohjaama yhdysvaltalainen draamakomedia vuodelta 1991. Se on amerikkalaisversio ranskalaisesta elokuvasta Isojen ihmisten leikit (Le grand chemin, 1987). Sen pääroolia, maatilalle kesänviettoon lähetettyä kaupunkilaista pikkupoikaa näyttelee nuori Elijah Wood ja aikuispääosissa nähdään Melanie Griffith ja Don Johnson, jotka olivat tuolloin naimisissa keskenään myös tosielämässä.
Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano ihasteli, miten siirappisesta aiheesta on saatu kehitettyä lämminhenkinen komediallinen draama, jossa etenkin lapsinäyttelijät ilahduttavat roolisuorituksillaan. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, joka vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
S.O.B. – sekoilijan otollinen bisnes

| S> O.B. – sekoilijan otollinen bisnes.S.O.B. |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Blake Edwards
Käsikirjoittaja:  Blake Edwards
Tuottaja:  Tony Adams
Säveltäjä:  Henry Mancini
Kuvaaja:  Harry Stradling
Leikkaaja:  Ralph E. Winters
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Lorimar Television
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Kesto:  122 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
S.O.B. – sekoilijan otollinen bisnes (S.O.B.) on Blake Edwardsin käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1981. Siinä mielenterveytensä menettänyttä elokuvatuottajaa näyttelee Richard Mulligan, tämän filmitähtivaimoa Julie Andrews, ja muissa keskeisissä osissa ovat William Holden, Marisa Berenson, Robert Vaughn, Robert Preston ja Larry Hagman.
Juoni

Hollywoodin rikas huipputuottaja Felix Farmerin uusin perhemusikaali ei houkuttele katsojia. Mies saa hermoromahduksen, ja elokuva yritetään pelastaa julkaisemalla se uudestaan eroottisena satufantasiana.
Vastaanotto

Elokuva-alaa satirisoiva komedia jakoi ammattilaisten mielipiteitä ja sai paitsi Golden Globe -ehdokkuuden parhaan komedian tai musikaalin sarjassa, myös Golden Raspberry -ehdokkuudet vuoden huonoimmaksi käsikirjoitukseksi ja ohjaukseksi.
Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä ja kehui sitä hurjasti kiihdytteleväksi ja hykerryttävän ilkeäksi Hollywood-satiiriksi. Helsingin Sanomien Mikael Fränti piti S.O.B.:tä Edwardsin pitkään aikaan onnistuneimpana elokuvana, jossa iäkäs William Holden näyttelee vakuuttavasti viimeisessä roolissaan.
Suurpainenatriumlamppu

600 W:n suurpainenatriumlamppu.
Suurpainenatriumlampun spektri.
Suurpainenatriumlamppu (lyh. SPNa) on kaasupurkauslamppu, joka tuottaa oranssia valoa. Syttyessään se ei saavuta lopullista väriään heti, vaan väri on aluksi vaaleanvioletti ja muuttuu muutaman minuutin aikana vähitellen lopulliseen sävyynsä. Suurpainenatriumlampun toiminta perustuu siihen, että natriumhöyry lähettää näkyvää valoa. Nimestään huolimatta lampun purkausputken sisäinen höyrynpaine on vain murto-osa normaalista ilmanpaineesta. Tämä lampputyyppi tuli markkinoille vuonna 1965.
Tavallisesti suurpainenatriumlamput ovat 50–1 000 W:n tehoisia. Valotehokkuus on 70–150 lm/W, ja suuritehoisten lamppujen valotehokkuus on pienitehoisia parempi. Keskimääräinen kestoikä on jopa 32 000 tuntia, eivätkä ne merkittävästi himmene elinikänsä aikana, toisin kuin useat muut lampputyypit.
Suurpainenatriumlampun varjopuolena on se, että se ei kykene toistamaan värejä luonnollisina. Tavallisen suurpainenatriumlampun värintoistoindeksi on 18–25, kun taas monimetallilampun indeksi on 65–95 ja perinteisen elohopealampun 40–60. Suurpainenatriumlampun valo on lähellä  keltaoranssia, mikä vääristää ympäristön värit usein likaisenruskeiksi.
Nykyään on saatavilla myös värikorjattuja suurpainenatriumlamppuja, joiden värisävyt on korjattu lisäämällä sinistä väriä ja jotka ovat siten silmille ja kasveille miellyttävämpiä. Näiden valotehokkuus ja kestoikä on kuitenkin tavallisia suurpainenatriumlamppuja pienempi.
Myymälöissä kohdevalaisimissa erityisesti hedelmille käytetään valkoista suurpainenatriumlamppua (sdw). Sen värintoisto on hyvä, Ra8 on yli 80. Etenkin punaisten värien toisto on erinomainen. Valotehokkuus on monimetallilamppuja huonompi, minkä vuoksi valkoisia suurpainenatriumlamppuja ei käytetä yleisvalaistukseen. Valkoinen valo tehdään kymmenkertaisella kaasunpaineella. Se laajentaa spektrin koko näkyvän valon alueelle.
Ulkovalaistuksessa

Suurpainenatriumlamput ovat Suomen yleisin katuvalotyyppi. Tievalaistuksessa yleisimmin käytetyt lampputehot ovat 70–250 W. Suurpainenatriumlamppujen käyttökustannukset ovat huomattavasti edullisemmat kuin perinteisten elohopeahöyrylamppujen.
EU-asetus kieltää elohopeahöyrylamppujen markkinoille saattamisen vuonna 2015. Suurin osa Suomen elohopealampuista on jo vaihdettu natriumlamppuihin kustannussäästöjen ja paremman energiatehokkuuden nimissä. Suurpainenatriumlamput tuottavat valoa elohopeahöyrylamppuun verrattuna 50 % pienemmällä sähkönkulutuksella. Käytännössä saavutettu energiansäästö on kuitenkin useissa kohteissa jäänyt pienemmäksi, koska vanhat lamput on korvattu aiempaa kirkkaammilla malleilla. Esimerkiksi Helsinki on vaihtanut 125 watin elohopeahöyrylamput 100 watin natriumlamppuihin.
Suurpainenatriumlamppuja vielä energiatehokkaammaksi{{Lähde}} vaihtoehdoksi on kuitenkin noussut LED-valaistus. Uudet asennettavat katuvalot ovat useimmiten ledejä, ja vanhojakin suurpainenatriumvalaisimia vaihdetaan ledeiksi, kun ne tulevat käyttöikänsä päähän. Suurpainenatriumlamppujen huonona puolena pidetään niiden häiritseväksi koettua oranssia valoa. Led-valojen väri on kirkkaan valkoinen, mikä myös vaikuttaa niiden suosion nousuun.
Suurpainenatriumlamppuja on pidetty liikenneturvallisuuden kannalta hyvänä ratkaisuna, koska niiden antama oranssi valo sattuu juuri punaisten tappisolujen herkkyysalueen keskelle eikä aiheuta pupillien supistumista samassa määrin kuin lähempänä sinistä olevat valoaallonpituudet.
Suurpainenatriumlamput ovat yleisiä myös ulkoalueiden valonheittimissä ja raskaan teollisuuden teollisuushalleissa.
Kasvivalaisimena

Suurpainenatriumlamppua kutsutaan myös tuttavallisemmilla nimillä "natikka" ja "snapsi". Jotkin kasvit vaativat paljon valoa. Varsinkin kukkiville kasveille suurpainenatriumlamppu on paras valonlähde. Sen tuottama valo on pääosin spektrin punertavasta päästä ja valon värilämpötila on hyvin matala (noin 2100 K), toisin sanoen suurpainenatrium on ideaalinen valaisin kukkimisvaiheeseen. Lähes kaikki kasvit kasvavat suuremmiksi ja tuuheammiksi sekä tuottavat enemmän satoa kun ne saavat paljon valoa.
Valaisimia on hyvin monen tehoisia, kokoisia ja hintaisia. Tehot alkavat 50 watista jatkuen aina useampaan kilowattiin asti. Yli 1 000 W lamput ovat kuitenkin erittäin harvinaisia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suurpainenatriumlamppu Wikimedia Commonsissa
Valonlähteet
| --- | --- |
Luonnollinen: Luminesenssi - Taivaankappaleet - Salama - Tuli
Palaminen: Kynttilä - Lyhty - Kalkkivalo - Kaasuvalaistus - Öljylamppu - Öljytuikku - Argand-lamppu - Bude-lamppu - Carcel-lamppu 
Hehkuminen: Hehkulamppu - Halogeenilamppu - Nernst-lamppu - PAR-lamppu - Tilley-lamppu - Voimavalolyhty
Fluoresenssi: Loistelamppu - Energiansäästölamppu - Induktiolamppu
Valokaari: Kaarilamppu - Jablotškovin kynttilä
Kaasupurkauslamppu: Suurpainenatriumlamppu - Pienpainenatriumlamppu - Monimetallilamppu - Elohopeahöyrylamppu - Ksenonlamppu - Hohtolamppu
Muut: hohtodiodi (LED) - Rikkiplasmalamppu - Plasmapallo
Natriumlamppuja tievalaistuksessa.
Natriumlamppujen kuristimia.