stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Minä, siili ja trumpetti

| Minä, siili ja trumpetti |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Matti Ijäs
Käsikirjoittaja:  Matti Ijäs
Säveltäjä:  Bert Karlsson
Kuvaaja:  Pauli Sipiläinen
Leikkaaja:  Ossi Skurnik
Pääosat:  Kimmo Lempinen Risto Salmi Esko Pesonen Sirkku Grahn Timo Torikka
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Yle TV 1 Lasten- ja nuortenohjelmat
Ensi-ilta:  19.4.1983
Kesto:  47 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Minä, siili ja trumpetti on Matti Ijäksen käsikirjoittama ja ohjaama suomalainen televisioelokuva vuodelta 1983.
Juoni

Noin kymmenvuotias kaupunkilaispoika Ailu (Kimmo Lempinen) joutuu kesäksi hiljaiseen saareen, jossa hänen isänsä (Risto Salmi) työskentelee siltatyömaalla. Isän työ- ja vapaa-ajan kiireiden vuoksi poika viettää paljon aikaa lossivahti Kettusen (Esko Pesonen) ja tämän taiteilijavaimon (Sirkku Grahn) hoivissa. Ailu löytää merestä kolhiintuneen trumpetin ja pelastaa siltatyömaalta lemmikikseen siilin.
Vastaanotto

Elokuva sai Tampereen elokuvajuhlien kotimaisen kilpailun pääpalkinnon 1984.
Aiheesta muualla

Elokuva katsottavissa Yle Areenassa
Otteita elokuvasta Ylen Elävässä arkistossa
Miss Divet

Divet Show by Marko Vainio impersonoimassa Cheriä.
Marko Vainio on turkulainen drag-artisti. Hän loi alun perin drag-hahmon nimeltä Miss Divet, mutta esiintyy nykyään nimellä Divet Show by Marko Vainio. Vainion ura lähti nousuun vuonna 2003, kun hänet kruunattiin Turun Tähdeksi ja City-lehti nimesi Miss Divet Drag Show’n “Kaupungin parhaaksi”. Samana vuonna Divet voitti arvostetun Miss Drag Queen 2004 -tittelin. Aluksi Vainio työskenteli risteilyisäntänä Viking Linen m/s Isabella-aluksella ja esiintyi työnsä ohessa myös laivalla. Teuvo Loman suunnitteli ja toteutti hänen ensimmäisen shownsa puvustuksen.
Vuonna 2005 Vainio teki päätöksen siirtyä tekemään drag-esityksiä kokopäiväisesti ja jätti palkkatyönsä taakseen. Siitä lähtien hänen kalenterinsa on täyttynyt juontotilaisuuksista, esiintymisistä yökerhoissa, laivoilla, baareissa, yritystapahtumissa, teattereissa, konserttisaleissa, festivaaleilla, häissä ja yksityistilaisuuksissa. Vuonna 2024 Marko juhlistaa 20-vuotista uraansa suurella Sex, Drag & Rock 'n' Roll -kiertueella.
Yhteistyö on ollut tärkeä osa Vainion uraa. Vuonna 2007 Silja Line otti yhteyttä ja pyysi luomaan kuuden viikon mittaisen Euroviisu-teemaisen drag-esityksen. Tämä oli legendaarisen drag-duo Jukka Kurosen & Marko Vainion alku. He ovat yhdessä tuottaneet yli 15 suurta showta Tallink Siljalle.
Vainion saavutuksiin kuuluu lukuisia televisioesiintymisiä, kuten
Neljän Tähden Illallinen
Reikä Seinässä
Big Brother
Puoli Seitsemän
Huomenta Suomi
All Together Now Suomi
Fazer TV-mainos
Hän on myös osallistunut erilaisiin kilpailuihin ja voittanut tittelin, kuten Turun Tähti -kykykilpailun vuonna 2003, Miss Drag Queenin vuonna 2004 ja Spirit of the Fringe -palkinnon Edinburghissa vuonna 2019.
Vainion kansainvälinen ura on vienyt hänet erilaisiin tapahtumiin ja festivaaleille, kuten
Copenhagen Pride
Prague Pride
Edinburgh Festival Fringe
World Pride København
Utrecht Pride, Alankomaat
Divet Show by Marko Vainio perustuu nopeatempoiseen artisti-imitoitiin, jossa näyttävät asut vaihtuvat nopeasti sekä virheettömään huulisynkkaan unohtamatta huumoria.
www.divetshow.com
Aiheesta muualla

Divet Shown kotisivut
Minä, Simon

| Minä, Simon> Love, Simon |
| --- | --- |
 Virallinen elokuvajuliste
Ohjaaja:  Greg Berlanti
Käsikirjoittaja:   Isaac Aptaker  Elizabeth Berger 
Perustuu:  Becky Albertallin romaaniin Minä, Simon, Homo Sapiens
Tuottaja:   Marty Bowen  Wyck Godfrey 
Säveltäjä:  Rob Simonsen
Kuvaaja:  John Guleserian
Leikkaaja:  Harry Jierjian
Pukusuunnittelija:  Eric Daman
Pääosat:   Nick Robinson  Katherine Langford  Josh Duhamel  Jennifer Garner 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   20th Century Fox  Temple Hill Productions 
Levittäjä:  20th Century Studios Fórum Hungary
Ensi-ilta:   2018-03-1616. maaliskuuta 2018 (Yhdysvallat)  2018-05-044. toukokuuta 2018 (Suomi)  
Kesto:  110 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Minä, Simon (engl. Love, Simon) on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut, Greg Berlantin ohjaama yhdysvaltalainen nuorten romanttinen draamaelokuva, joka perustuu Becky Albertallin esikoisromaaniin Minä, Simon, Homo Sapiens. Elokuva kertoo Simon Spieristä, kaapissa olevasta homoseksuaalisesta lukiolaisesta, joka on rakastunut internet-tuttavaansa mutta ei tiedä tämän henkilöllisyyttä. Simon joutuu kiristäjän kohteeksi, ja tämä uhkaa paljastaa hänen homoseksuaalisuutensa koko koululle.
Minä, Simon sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 16. maaliskuuta 2018 ja Suomessa 4. toukokuuta 2018.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Nick Robinson  | … |  Simon Spier   |
|  Katherine Langford  | … |  Leah Burke   |
|  Alexandra Shipp  | … |  Abby Suso   |
|  Jorge Lendeborg Jr.  | … |  Nick Eisner   |
|  Miles Heizer  | … |  Cal Price   |
|  Keiynan Lonsdale  | … |  Abraham ”Bram” Greenfeld   |
|  Logan Miller  | … |  Martin Addison   |
|  Jennifer Garner  | … |  Emily Spier   |
|  Josh Duhamel  | … |  Jack Spier   |
|  Tony Hale  | … |  Mr. Worth   |
Arvosteluja

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Helsingin Sanomat Pertti Avola: 
Hufvudstadsbladet Krister Uggeldahl:
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto. (Arkistoitu – Internet Archive) Levittäjä Nordisk Film.
Tserebi järv

| Tserebi järv |
| --- | --- |
Valtiot:  Viro
Maakunnat:  Võrumaa
Kunnat:  Setomaan kunta, Võrun kunta
Koordinaatit:  57°40′00″N, 27°21′48″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Miikse ojan valuma-alue
Laskuoja:  Miikse oja 
Järvinumero:  VEE2145410
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  193,5 m  mpy. 
Pituus:  0,32 km  
Leveys:  0,12 km  
Rantaviiva:  0,786 km  
Pinta-ala:  2,9 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiTserebi järv 
Tserebi järv (myös Tserepi järv, Viitka järv) on Virossa Võrumaalla Setomaan ja Võrun kuntien välisellä rajalla sijaitseva järvi .
Maantietoa

Järvi on 320 metriä pitkä, 120 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,9 hehtaaria. Se sijaitsee Haanjan ylängöllä neljän kukkulan, Matsimäen, Tammõnnurmen, Ussaiamäen ja Kõomäen välisellä suolla. Mäkien huiput kohoavat vastaavasti 211, 204, 213 ja 205 metriä mpy., kun järven vedenpinnan korkeus on 193,5 metriä mpy. Kaikki järven ympäristön mäet on raivattu peltomaaksi, jotka kuuluvat eteläpuoliselle Tserebin kylälle. Järvi on autio eikä sinne mene tietä. Järvi on saareton ja sen rantaviivan pituus on 790 metriä. Idässä sijaitsevalle Venäjän rajalle on matkaa 700 metriä.
Järven luokittelu ja ekologia

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 4) mukaan veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vedenväri on tumma (vir. pehme- ja tumedaveeline järv).
Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä pehmeävetiseksi että miksotrofiseksi järveksi  (vir. pehmeveeline miksotroofne tai pehmeveeline segatoiteline, PM). Silloin veden kalkkipitoisuus on pieni, mutta samalla sen ravinnepitoisuudet ja humuspitoisuudet ovat korkeat.
Vesistösuhteita

Tserebi järv kuuluu  Miikse ojan valuma-alueeseen, jossa Miikse oja on Piusa jõen sivu-uoma. Piusa jõgi laskee Pihkovanjärveen, jonka Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Tserebi järveen tulee kaksi isompaa ojaa. Kaakkoisrantaan tulee Tserepi paisjärven (patojärvi) laskuoja, joka on padotun Koplisuun ojan alaosa. Etelään länsirantaan tulee Järvesuun oja, jonka kautta Puustuslump ja toinen nimetön lampi laskevat Tserebi järveen. Lampien rantaviivat on merkitty karttaan katkoviivoilla, joten ne ilmeisesti kuivuvat pienemmiksi keän aikana. Tserebi järven laskupuro on Miikseoja, joka laskee 700 metrin jälkeen Vanigõjärveen.
Huomautuksia

1 2  Kohteen ympäristön kasvillisuutta, asutusta ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
Mustahilkkakerttuli

| Mustahilkkakerttuli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kerttulit Parulidae
Suku::  Tulikerttulit Cardellina
Laji::  rubrifrons
Kaksiosainen nimi
 Cardellina rubrifrons  (Giraud, 1841) 
Katso myös
   Mustahilkkakerttuli Wikispeciesissä   Mustahilkkakerttuli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mustahilkkakerttuli (Cardellina rubrifrons) on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Mustahilkkakerttulia tavataan pesivänä Yhdysvaltain eteläosissa ja Pohjois-Meksikossa sekä talvehtivana etelämpänä Keski-Amerikassa. Sen populaation on hyvin suuri, mutta kannankehitys laskeva. Lajin ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Maurice Blondel

Maurice Blondel suunnilleen vuonna 1890.
Maurice Blondel (2. marraskuuta 1861, Dijon – 4. kesäkuuta 1949, Aix-en-Provence) oli ranskalainen filosofi. Vuonna 1881 Blondel liittyi École Normale Supérieureen Pariisissa. Vuonna 1895 hän siirtyi Lilleen ja 1897 hänestä tuli professori Aix-en-Provencessa.
Blondel kehitti "toiminnan filosofiaa", joka yhdisteli klassista uusplatonista ajattelua nykyaikaiseen pragmatismiin kristillisen uskonnonfilosofian kontekstissa.
Teoksia

L'Action: Essai d'une critique de la vie et d'une science de la pratique (1893)
De vinculo substantiali et de substantia composita apud Leibnitium (1893)
Léon OlléLaprune: L'achèvement et l'avenir de son oeuvre (1923)
L'itinéraire philosophique (1928)
Une énigme historique: Le „Vinculum substantiale“ d'après Leibniz et l'ébauche d'une réalisme supérieur (1930)
Le problème de la philosophie catholique (1932)
La Pensée (1934)
L'Être et les êtres: Essai d'ontologie concrète et intégrale (1935)
L'Action. Bd. I: Le problème des causes secondes et le pur agir (1936)
L'Action. Bd. II: L'Action humaine et les conditions de son aboutissement (1937)
Lutte pour la civilisation et philosophie de la paix (1939)
La philosophie et l'Esprit chrétien (1944/46)
Exigences philosophiques du christianisme (1950)
M. Blondel ; Auguste Valensin: Correspondance / Henri de Lubac (toim.) (1957–1965)
Lettres philosophiques (1961)
M. Blondel ; Lucien Laberthonnière: Correspondance philosophique / Claude Tresmontant (toim.) (1961)
Carnets intimes (1883–1894) (1961) – II (1894–1949) (1966)
M. Blondel ; Pierre Teilhard de Chardin: Correspondance / Henri de Lubac (toim.) (1965)
M. Blondel ; Joannès Wehrlé: Correspondance / Henri de Lubac (toim.) (1960)
Henri Bremond ; M. Blondel: Correspondance / André Blanchet (toim.) (1970–1971)
„Mémoire“ à Monsieur Bieil : discernement d'une vocation philosophique / Maurice Blondel. Prés. de Michel Sales, S.J. Paris : CERP, 1999 (Cahiers de l'Ecole Cathédrale. 38)
Une alliance contre nature: catholicisme et intégrisme : la semaine sociale de Bordeaux 1910. Préface de Peter Henrici. Introd. historique de Michael Sutton. Bruxelles : Lessius, 2000 (Donner raison. 5)
Oeuvres complètes (1995-)
Kirjallisuutta

Somerville, James (1968): Total Commitment: Blondel’s L’Action. Washington DC: Corpus.
Aiheesta muualla

Internet Encyclopedia of Philosophy: Maurice Blondel (englanniksi)
Maurice Blondel (englanniksi)
Miss Baltic Sea

Miss Baltic Sea 1991, Tallinna
Foto: Jaan Künnap
Miss Baltic Sea oli Itämeren maissa vuosittain järjestettävä kauneuskilpailu. Se aloitettiin vuonna 1990, jolloin järjestettiin Miss Baltic Sea 1991 -kilpailu. Viimeisen kerran kilpailu järjestettiin itsenäisenä vuoden 2005 syksyllä, jolloin valittiin Miss Baltic Sea 2006. Tämän jälkeen Miss Skandinavia-kilpailu yhdistettiin Miss Baltic Sea -kilpailun kanssa ja yhdistetty kilpailu järjestettiin vielä kahdesti.
Voittajat

1991: Nina Andersson (Suomi)
1992: Liis Tappo (Viro)
1993: Rasa Kukenyte (Liettua)
1994: Anna Malova (Venäjä)
1995: Eva Maria Laan (Viro)
1996: Agnieszka Zych (Puola)
1997: Nadine Schmidt (Saksa)
1998: Karita Tuomola (Suomi)
1999: Kadri Väljaots (Viro)
2000: Miroslawa Stronjny (Puola)
2001: Dagmar Makko (Viro)
2002: Heidi Willman (Suomi)
2003: Natascha Börger (Saksa)
2004: Anna Maria Strömberg (Suomi)
2005: Mira Salo (Suomi)
2006: Malwina Ratajczak (Puola)
2007: Dorota Gawron (Puola) (Miss Baltic Sea & Miss Skandinavia)
2008: Fanney Lára Guðmundsdóttir (Islanti) (Miss Baltic Sea & Miss Skandinavia)
Aiheesta muualla

Finnartist Oy
http://www.pageantopolis.com/international/baltic_sea.htm
http://www.pageantopolis.com/international/BalticScand.htm
Mitsuru Satō

| Mitalit> Maa:   Japani.Miesten vapaapaini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Japani.Miesten vapaapaini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Japani.Miesten vapaapaini. Olympialaiset  | Maa:   Japani> Miesten vapaapaini. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Soul 1988 | 52 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Budapest 1986 | 52 kg |  |
|  Pronssia | Budapest 1985 | 52 kg |  |
|  Pronssia | Clermont-Ferrand 1987 | 52 kg |  |
| Aasian kisat  | Aasian kisat  | Aasian kisat  |  |
|  Kultaa | Soul 1986 | 52 kg |  |
Mitsuru Satō (jap. 佐藤 満, Satō Mitsuru, s. 21. joulukuuta 1961 Hachirōgata, Akitan prefektuuri) on japanilainen kilpauransa päättänyt vapaapainija, olympialaisten ja Aasian kisojen kultamitalisti.
Satōn uran paras saavutus on 52 kilogramman painoluokan olympiakulta Soulista 1988. Hän voitti kultaa myös kaksi vuotta aikaisemmin Soulissa järjestetyissä Aasian kisoissa. MM-kilpailuista 164 senttimetrin mittainen Satō saavutti hopeaa 1986 ja pronssia vuosina 1985 ja 1987. Vuonna 1981 hän voitti kultaa Bukarestissa järjestetyissä universiadeissa. Satōn viimeiset kansainväliset arvokilpailut olivat Barcelonan kesäolympialaiset 1992, joissa hänen sijoituksensa oli kuudes.
Myöhemmin Satō toimi Japanin painimaajoukkueen päävalmentajana.
Mustasaari (täsmennyssivu)

Mustasaari tarkoittaa seuraavia asioita:
Mustasaari (ruots. Korsholm), kunta Pohjanmaan maakunnassa
Mustasaari (ruots. Svartholmen), saari Helsingin keskustan länsipuolella
Länsi-Mustasaari (ruots. Västersvartö), yksi Suomenlinnan saarista
Pikku-Mustasaari (ruots. Lilla Östersvartö), yksi Suomenlinnan saarista
Musta saari, Tintin seikkailut -sarjakuvasarjan albumi
Iso Mustasaari (ruots. Stora Östersvartö), yksi Suomenlinnan saarista
Iso Mustassaari, saari Päijänteellä Padasjoella ja Asikkalassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Mustasaari”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Mount Rainier

Mount Rainier
| --- | --- |
Tyyppi:  Kerrostulivuori
Sijainti:  Washington, Yhdysvallat
Vuoristo:  Kaskadit
Korkeus merenpinnasta:  4 392 m
Prominenssi:  4 023  m 
Suojelualue:  Mount Rainier Wilderness (en) 
Purkautunut viimeksi:  1854
Ensimmäinen nousu huipulle:  1870 – Hazard Stevens ja P.B. Van Trump
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Mount Rainier on Yhdysvaltojen Washingtonin osavaltiossa ja Mount Rainierin kansallispuistossa sijaitseva kerrostulivuori.  Se kuuluu Kaskadeihin ja on kyseisen vuoriston korkein huippu 4 392 metrillään. Mount Rainier on viimeksi purkautunut vuonna 1854, ja nykyään sen rinteitä peittää useampi suuri jäätikkö. Tulivuoren lämpö pitää sen kraatterin lähistön melko vapaana lumesta ja jäästä. Vuoren lämpö on lisäksi kovertanut jääluolia sen jäätiköihin.
Mount Rainierin edustalla Tacoma
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mount Rainier Wikimedia Commonsissa
Mount Rainier
Kuvia vuoresta
Mediakasvatusseura

Mediakasvatusseura on valtakunnallinen, kaksikielinen yhdistys, joka edistää mediakasvatuksen monitieteistä tutkimusta ja käytäntöjä Suomessa. Seuran tärkeitä tehtäviä on tiedottaa, järjestää tapahtumia, harjoittaa julkaisutoimintaa, toteuttaa kehittämis- ja yhteistyöhankkeita, tehdä aloitteita mediakasvatuksen edistämiseksi ja kehittää alan toimijoiden kansallisia ja kansainvälisiä yhteyksiä. Yhdistys on perustettu vuonna 2005. Mediakasvatusseura on Tieteellisten seurain valtuuskunnan jäsen.
Mediakasvatusseuran puheenjohtajat:
2005-1/2008 professori (mediakasvatus), FT Sirkku Kotilainen
2/2008-1/2009 lehtori, musiikin tohtori Sara Sintonen
1/2009-1/2011 tutkija, kasvatustieteen tohtori Reijo Kupiainen
1/2011 - tohtori, opetusneuvos emerita Ritva-Sini Merilampi
Jäseninä on mm. opettajia, lapsi- ja nuoristyöntekijöitä, median edustajia, tutkijoita, alan opiskelijoita sekä yhteisöjäseninä kansalaisjärjestöjä, lehtitaloja, korkeakouluja ja elokuvakeskuksia. Vuoden 2011 lopussa seuraan kuului yhteensä 199 henkilö- ja opiskelijajäsentä sekä 50 yhteisöjäsentä.
Talous > Rahoitus

| Rahoituksen lähde | 2018 | 2017 | 2016 | 2015 | 2014 | 2013 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustus nuorisojärjestöille | 162 000 € | - | 62 000 € | 57 000 € | 50 000 € | 50 000 € |
Aiheesta muualla

www.mediakasvatus.fi
www.mediakasvatus.fi/seura
Mitsuye Yamada

Mitsuye Yamada (o.s. Yasutaka; s. 5. heinäkuuta 1923 Fukuoka) on japanilaissyntyinen, vuonna 1955 Yhdysvaltain kansalaisuuden saanut runoilija.
Yamadan vanhemmilla oli asumislupa Yhdysvalloissa, ja tyttö muutti Seattleen palatessaan vanhempiensa kanssa maahan vuonna 1926. Yamadan isä työskenteli tulkkina. Perhe internoitiin Minidoka Relocation Centeriin Idahoon vuonna 1942, koska isää syytettiin virheellisesti vakoilusta. Yamada pääsi veljensä kanssa vapaaksi allekirjoitettuaan irtisanoutumisen lojaliteetista Japanille. Hän aloitti vuonna 1944 opiskelun Cincinnatin yliopistossa. Hän siirtyi sieltä New Yorkin yliopistoon, josta sai humanististen tieteiden kandidaatin arvon vuonna 1947. Yamada sai humanististen tieteiden maisterin arvon Chicagon yliopistosta vuonna 1953. Asuessaan Chicagossa Yamada tapasi taiteilija, tieteilijä Yoshikazu Yamadan, jonka kanssa meni naimisiin vuonna 1950. Pariskunta asui aluksi yhdessä Chicagossa ja siirtyi sitten Brooklyniin. Avioliitosta syntyi kaksi poikaa ja kaksi tytärtä. 1960-luvun puolessavälissä perhe siirtyi eteläiseen Kaliforniaan. Yamada aloitti siellä kirjallisuuden ja luovan kirjoittamisen opettamisen eri korkeakouluissa. Hän eteni sittemmin englannin kielen professoriksi Cypress Collegeen.
Yamadan nuoruuden internointikokemuksesta tuli hänen ensimmäisen ja tunnetuimman kirjansa, Camp Notesin (1976) pääteema. Yamada on käsitellyt runoudessaan myös etnistä syrjintää ja väkivaltaa sekä feministisiä teemoja. Vuonna 1988 hän julkaisi teoksen Desert Run: Poems and Stories (1988). Nellie Wongin ja Merle Woon kanssa Yamada teki julkaisun 3 Asian American Writers Speak Out on Feminism (2003). Vuodelta 1999 on Yamadan teos Teaching Human Rights Awareness Through Poetry. Vuonna 1991 hän oli mukana toimittamassa teosta Sowing Ti Leaves: Writing by Multicultural Women. Yamada osallistui Nellie Wongin kanssa dokumenttielokuvaan Mitsuye and Nellie: Asian American Poets (1981).
Mustasaumataistelija

| Mustasaumataistelija |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Labyrinttikalat Anabantoidei
Heimo::  Rihmakalat Osphronemidae
Alaheimo::  Paratiisikalat Macropodusinae
Suku::  Betta
Laji::  simplex
Kaksiosainen nimi
 Betta simplex  Kottelat, 1994 
Katso myös
   Mustasaumataistelija Wikispeciesissä   Mustasaumataistelija Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mustasaumataistelija (Betta simplex) on rihmakalojen (Osphronemidae) heimoon ja paratiisikalojen (Macropodusinae) alaheimoon kuuluva trooppisissa vesissä elävä äärimmäisen uhanalainen kalalaji. Mustasaumataistelija elää kotoperäisenä Aasiassa Thaimaassa, jossa sitä tavataan pienellä alueella Krabin provinssissa lähellä Khao Thongin kylää. Sen elinalueen arvioidaan olevan alle 100 neliökilometrin kokoinen, ja sitä uhkaavat paikallinen kalastus ravinnoksi ja sen elinympäristön saastuminen. Lajin maksimipituus on kahdeksan senttimetriä. Sen evät ovat värikkään siniset. Vatsaevät ovat lyhyet. Mustasaumataistelijan ravintoa ovat eläinplankton ja hyönteiset. Kalan tieteellinen lajinimi simplex tulee latinan kielestä ja merkitsee "yksinkertaista" tai "tavallista".
McFadden & Whitehead

| McFadden & Whitehead> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1970–1980-luvuilla
Tyylilaji:  R&B, funk, disko
Kotipaikka:  Philadelphia, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Gene McFadden, laulu   John Whitehead, laulu  
Levy-yhtiö:  Philadelphia International  
Infobox OKNimi-testi OK: 
McFadden & Whitehead oli 1970- ja 1980-luvuilla toiminut yhdysvaltalainen sanoittaja-, tuottaja- ja laulajaduo. Duon muodostivat Gene McFadden ja John Whitehead. Duo on parhaiten tunnettu ”Ain't No Stoppin' Us Now” -kappaleestaan, joka oli Yhdysvalloissa yhden viikon vuonna 1979 R&B-listan kärjessä.
McFadden ja Whitehead syntyivät samaan köyhään naapurustoon Philadelphiassa ja kävivät saman high schoolin. Teini-ikäisinä he perustivat yhdessä ystävänsä Allen Beattyn ja Whiteheadin serkun, Ronald Lowryn, kanssa yhtyeen nimeltä ”The Epsilons”. Yhtyeen jäsenet menivät vuonna 1966 R&B- ja soullaulaja Otis Reddingin konserttiin tämän ollessa Philadelphiassa. Konsertissa he tapasivat Reddingin, jonka kanssa The Epsilons sittemmin keikkaili Reddingin kuolemaan vuonna 1967 saakka.
Sittemmin McFadden ja Whitehead ottivat nimekseen ”Talk of the Town” ja alkoivat pian työskennellä lauluntekijä–tuottajakaksikko Kenny Gamblelle ja Leon Huffille. Myöhemmin McFadden ja Whitehead tuottivat ja kirjoittivat eri artisteille kappaleita, kuten ”Where Are All My Friends” ja ”Wake Up Everybody” Harold Melvin & the Blue Notesille, ”Back Stabbers” O'Jaysille ja ”Don't Let Love Get You Down” sekä ”Soul City Walk” Archie Bell & the Drellsille. McFadden ja Whitehead työskentelivät myös muun muassa James Brownin, Stevie Wonderin, Gloria Gaynorin, Freddie Jacksonin, Teddy Pendergrassin, Melba Mooren, Willie Collinsin, Lou Rawlsin, Beau Williamsin, People’s Choicen, Gladys Knight & the Pipsin, The Intrudersin ja The Jacksonsin kanssa.
Vuoteen 1978 mennessä McFadden ja Whitehead olivat saaneet 22 kultalevyä, kaksi platinalevyä ja kaksi Grammy-ehdokkuutta. Tähän saakka McFadden ja Whitehead olivat vauhdittaneet muiden uraa, mutta vuonna 1979 he päättivät tehdä albumin, joka on nimeltään ”McFadden & Whitehead”. Seuraavana vuonna ilmestyi toinen albumi, joka on nimeltään ”I Heard It in a Love Song”. Vuonna 1982 ilmestyi kolmas albumi: ”Movin' On”.
Diskografia > Albumit

McFadden & Whitehead (Repertoire,  1979)
I Heard It in a Love Song (EMI-Capitol Special Markets,  1980)
Movin' On (Capitol EMI,  1982)
Diskografia > Kokoelmat

Polishin' Up Our Act (WestSide/Philadelphia International,  2000)
Ain't No Stoppin' Us Now: Best of the Pie Years (Diablo,  2004)
Aiheesta muualla

McFadden & Whitehead Last.fm:ssä (englanniksi)
Perrone, Pierre: McFadden & Whitehead remembered (englanniksi)