stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sisäenergia

Sisäenergia kuvaa kaikkea järjestelmän sisään varastoitunutta energiaa, joka voi olla sitoutuneena aineen molekyylien kineettisenä energiana, potentiaalienergiana,A varastoituneena sidosten värähtelyihin ja molekyyliryhmien pyörimisiin, ja sidosenergioihin. Kaikki nämä järjestelmän energiamuodot ilmaistaan sisäenergian suureena  U. Sisäenergia on ekstensiivi- eli määräsuure. Sen arvo on suoraan verrannollinen järjestelmän ainemäärään. Aineen sisäenergia voi kemiallisen reaktion aikana vapautua ja vain tämä energia on sisäenergian muutoksena,  \Delta U, mitattavissa. Sisäenergia yksikkö on  {\text{J mol}}^{-1} ja siinä  {\text{J}} on nimetty englantilaisen fyysikon James Prescott Joulen mukaan.
Sisäenergiaa ei voi luoda tai hävittää, jos järjestelmä ja sen ympäristö otetaan huomioon. Tämä periaate on termodynamiikan ensimmäinen pääsääntö ja sen voi kiteyttää:
Energian siirtyminen järjestelmän ja ympäristön välillä

Termodynamiikassa järjestelmä on tutkimuksen kohteena oleva osa (kuten reaktioastia) kokonaisuutta ja ympäristö on kaikki muu järjestelmän ulkopuolella. Termodynamiikassa energian siirtymistavassa järjestelmän ja ympäristön välillä on sekä lämmöllä että työllä tärkeä rooli:
Fysikaalisessa kemiassa työ esiintyy tyypillisesti kaasun laajenemistyönä tai puristuvuustyönä ja vastaavasti lämpö esiintyy lämpöenergiana.
Kaasun laajenemistyö

Fysiikan suureena työ määritellään voiman,  F, ja matkan,  s, avulla:  w=F\cdot s. Näistä voima on massan,  m, ja siihen vaikuttavan kiihtyvyyden,  g, tulo. Tarkasteltaessa fysikaalisessa kemiassa järjestelmän tekemää työtä ympäristöön, on kaasun laajenemistyöB
Yhtälössä (1)  {\frac {m\,g}{A}}=P_{ulk}, joka on järjestelmään kohdistuva ulkoinen paine, ja  A on pinta-ala. Työlle voidaan kirjoittaa
Tässä  \Delta V on kaasun laajetessaan aikaansaama tilavuuden muutos. Se on positiivinen, joten järjestelmän tehdessä työtä ympäristöönsä työllä on negatiivinen arvo. Kaasun puristustyössä  \Delta V<0.
Sisäenergia on tilafunktio

Järjestelmän tila on määritelty, jos sen täydelliseen ilmaisemiseen tarvittavat kaikki muuttujat ovat määriteltyjä. Esimerkiksi tila, jossa on yksi mooli ideaalikaasua, voidaan ilmaista täydellisesti paineen, molaarisen tilavuuden ja lämpötilan avulla. Tilanfunktio riippuu vain järjestelmän tilasta, ei siitä kuinka tila on muodostettu. Tilanfunktion derivaatta on integroitavissa tavalliseen tapaan. Esimerkiksi sisäenergia on tilanfunktio:
Sama asia voidaan ilmaista myös  \oint dU=0. Yhtälön (3) ilmaisee, että  \Delta U riippuu vain alku- ja lopputilasta, ei näiden välisestä tiestä.
Työ ja lämpöenergia eivät ole tilanfunktioita vaan ne ovat tiefunktioita. Esimerkiksi vaatimukseksi järjestelmänä olevan kaasun kokoonpuristamiseen ulkoisen paineen toimesta riittää, että se vain on suurempi kuin järjestelmässä olevan kaasun paine. Tällöin tähän kaasuun tehty työ on
Yhtälön (4) mahdollistama puristustyö on jatkuva kunnes ulkoinen paine vastaa järjestelmässä olevan kaasun painetta. Jos puristustyö tapahtuu hitaasti, niin tällöin pienin mahdollinen työ tapahtuu kun ulkoinen paine on vain hiukan suurempi kuin järjestelmässä olevan kaasun paine. Tässä erityistapauksessa on kysymys reversiibelistä (merk.  rev) muutoksesta, koska puristuvuustyö voidaan muuttaa laajenemistyöksi helposti muuttamalla ulkoista painetta hiukan. Tämän muutoksen takia voidaan merkitä:  P_{ulk}=P. Pienin mahdollinen työ, joka vaaditaan ideaalikaasun isotermiselle reversiibelille puristamiselle on
Yhtälöstä (5) on todettavissa, että puristustyölle  w_{rev}>0 eli työtä tehdään järjestelmään (kaasuun), koska  V_{a}>V_{b}. Esimerkiksi kokoonpuristettaessa reversiibelisti 1 mooli ideaalikaasun paineesta 1 bar paineeseen 5 bar lämpötilassa 300 K, on työtä tehtävä seuraavasti:
1. Ideaalikaasun tilanyhtälön mukaan tilavuudelle pätee  V={\frac {nRT}{P}}, joten kahden eri tilan  a ja  b välillä on suhde  {\frac {V_{b}}{V_{a}}}={\frac {P_{a}}{P_{b}}}
2. Yhtälön (4) mukaan työlle pätee
Työtä tehdään järjestelmään ja kyseessä on pienin mahdollinen tarvittava työ. Toisaalta, jos  V_{a}<V_{b}, on kyseessä kaasun laajeneminen. Jos se tapahtuu reversiibelisti, on kyseessä suurin mahdollinen työ (tehtynä ympäristöön) ja tällöin  w_{rev}<0.
Sisäenergia on tilafunktio > Tiefunktio

Edellä mainitussa kaasuun kohdistuvassa työssä riippuu siitä millä tavoin se toteutetaan, ja koska työ ei ole tilafunktio, niin merkitään
Työ on tiefunktio ja yhtälössä (6)  \delta w on epäeksakti differentiaali kun taas  dU on eksakti differentiaali.
Energian häviämättömyys

Termodynamiikassa työ  w ja lämpö(energia)  q ovat määritelty prosessiin tai muutokseen, jossa energia siirtyy järjestelmän ja sen ympäristön välillä. Tämän määritelmän seurauksena järjestelmä on tilassa, jossa on työn ja/tai lämmön aikaansaamana energiaa,C joka voi myös muuntua joksikin toiseksi energiaksi. Työn luonne on hetkellistä ja se liityy järjestelmän tilan muutokseen. Vain energia, ei siis työ, liittyy järjestelmän alku- ja lopputilaan. Kun kemiallisessa järjestelmässä (energia)tilaan kohdistuu muutos energian siirtymisenä ympäristöön, niin energialtaan vastaavan suuruinen, mutta vastakkaismerkkinen muutos järjestelmän sisäenergiassa pitää tapahtua:  \Delta U_{\text{järjestelmä}}=-\Delta U_{\text{ympäristö}}. Toisin sanoen energian säilymislaki vaatii, että järjestelmän sisäenergialle pätee
Järjestelmän aineen sisäenergiaa voidaan lisätä esimerkiksi kuumentamalla ainetta (so. lämpöenergia) tai kohdistamalla siihen puristustyötä. Yhtälössä (8) oleva  \Delta  ilmaisee järjestelmässä aiheutettua muutosta. Tätä muutosta sanotaan tapahtuessaan vakiolämpötilassa isotermiseksi, vakiopaineessa isobaariseksi, ja vakiotilavuudessa isokoriseksi. Yhtälö (8) on yhtälön (7) integroitu muoto. Molemmat yhtälöt ovat termodynamiikan ensimmäinen pääsääntö. Yhtälöstä (7) on myös todettavissa, että kahden epäeksaktin differentiaalin summa on eksakti differentiaali.
Sisäenergia adiabaattisessa muutoksessa

Ideaalikaasun laajetessa reversiibelisti adiabaattisessa muutoksessa tilasta  {\text{a}} tilaan  {\text{b}} lämpö on vakio, joten  dU=\delta w=dw. Kaasun laajetessaan tuottama työ ympäristöön kompensoituu kaasun lämpötilaan, joka alenee suurimman mahdollisen astemäärän. Sisäenergia riippuu vain tilavuudesta ja se voidaan ilmaista lämpökapasiteetin avulla, joten kirjoitettaessa tälle muutokselle  dU=dw saadaan
Jaettaessa yhtälö (9) puolittain ainemäärällä ja lämpötilalla, saadaan
Jos tarkasteltavana on yksiatominen ideaalikaasu yhtälössä (10) oleva molaarinen lämpökapasiteetti on  {\frac {3R}{2}}.D Yhtälö (10 ) on integroitavissa annetuilla raja-arvoilla ja vastaukseksi saadaan:  {\Bigg (}{\frac {P_{b}\,V_{b}}{P_{a}\,V_{a}}}{\Bigg )}^{\frac {3}{2}}\,=\,{\Bigg (}{\frac {V_{a}}{V_{b}}}{\Bigg )}. Tämä voidaan uudelleen järjestellä korottamalla puolittain potenssiin  {\frac {2}{3}} ja laventamalla, niin saadaan  P_{a}\,(V_{a})^{5/3}\,=\,P_{b}\,(V_{b})^{5/3}. Tämä pätee siis yksiatomisen kaasun adiabaattiselle reversiibelille muutokselle. Tämä paine-tilavuus-relaatio on verrattavissa Boylen lakiin, jonka mukaan paine-tilavuus-relaatio isotermisessä muutoksessa on  P_{a}\,V_{a}\,=\,P_{b}\,V_{b}.
Sisäenergian riippuvuus lämpötilasta

Sisäenergia on tilafunktio ja  dU on eksakti differentiaali. Sisäenergian kokonaisdifferentiaali lämpötilan ja tilavuuden suhteen on
Tarkasteltaessa vain PV-työtä, niin yhtälön (7) mukaan  dU=\delta q+P_{ulk}dV. Kun valitaan tilavuus vakioksi, niin yhtälö (11) sievenee
Yhtälössä (12)  \delta q_{v} riippuu tilafunktiosta ja eksaktista differentiaalista, joten se toimii tilafunktion tavoin vakiotilavuudessa. Jaettaessa yhtälö (12) puolittain  dT:llä, saadaan määritelmä lämpökapasiteetille vakiotilavuudessa:
Yhtälöstä (13) on todettavissa sisäenergian lämpötilariippuvuus.  C_{v} on ekstensiivisuure, joten se riippuu järjestelmän (aineen/kappaleen) koosta.
Sisäenergian riippuvuus lämpötilasta > Sisäenergian riippuvuus tilavuudesta

Tarkastellaan sisäenergian riippuvuutta tilavuudesta kun lämpötila on vakio. Tämän osittaisderivaatan yksikkö on  {\text{J m}}^{-3}={\text{kg m s}}^{-2}{\text{m}}^{-2} eli voima per pinta-ala, joka on sama kuin paine. Tämä on sisäpaine. Se on mitta aineen intermolekulaarisista voimista. Termodynamiikan ensimmäisen ja toisen pääsäännön yhdistelmänä  \,dU\,=\,T\,dS-P\,dV. Jakamalla tämä puolittain  dV:llä saadaan
Maxwellin relaatiossa  {\Bigg (}{\frac {\partial S}{\partial V}}{\Bigg )}_{T}={\Bigg (}{\frac {\partial P}{\partial T}}{\Bigg )}_{V}, joten yhtälö (14) sievenee yhtälöksi (15)
Yhdistämällä sisäenergian lämpötila- ja tilavuusriippuvuudet, voidaan yhtälö (11) uudelleen kirjoittaa muotoon
Yhtälö (16) soveltuu sisäenergian muutoksen laskemiseen aineen eri olomuodoille yhdessä faasissa, jos ei ole kysymys kemiallisesta reaktiosta tai faasimuutoksesta.
Sisäenergian muutoksen mittaus

Kemiallisen reaktion sisäenergian muutos on mitattavissa kokeellisesti pommikalorimetrillä (ks. oheinen kuva). Reaktio tapahtuu vakiotilavuudessa, joten  \Delta U=q_{v} ja reaktorissa sisäenergian muutos on  \Delta U_{\text{reaktio}}. Pommikalorimetrin käyttö edellyttää, että reaktioainesosat ovat kaasuja, joten tyypillisesti tutkittavana kohteena on palamisreaktio.
Pommikalorimetri koostuu teräksisestä paksuseinäisestä reaktorista, joka on vesiastiassa upotettuna vakiolämpötilaiseen vesihauteeseen (sisäisen vesihaude). Tämän astian ulkopuolella on myös vesivaippa (kuvassa ilmatila), jonka lämpötilaa säädetään koko ajan vastaamaan sisäisen vesihauteen lämpötilaa. Tämä toimenpide estää reaktiossa vapautuvan lämmön hukkautumasta pois ulkoisen vaipan rajaamasta tilavuudesta ( q=0). Kokeellinen mittaus tapahtuu vakiotilavuudessa, joten  \Delta U=0. Reaktori ja sisäinen vesihaude vastaa järjestelmää ja sen ympäristö koostuu sisäinen vesihauteen astiasta, ja ulkoisesta vesivaipasta astioineen sekä lopusta avaruudesta. Tämänlainen mittaustapa on adiabaattinen.
Järjestelmän muodostaa siis reaktion lähtöaineet, reaktori, ja sisäinen vesihaude ja nämä ovat termisessä tasapainossa keskenään. Palamisreaktiossa tutkittava lähtöaine palaa suuressa happiylimäärässä ja siitä vapautuva lämpö jakaantuu järjestelmässä aikaansaaden energian muutoksen sisäisessä vesihauteessa.
Tässä  \Delta T on sisäisen vesihauteen lämpötilan muutos, veden massa ja kaavapaino ovat  m_{{\text{H}}_{2}{\text{O}}} ja  M_{{\text{H}}_{2}{\text{O}}}, veden molaarinen lämpökapasiteetti on  C_{{\text{H}}_{2}{\text{O}}},m; tutkittavan lähtöaineen massa ja kaavapaino ovat  m_{n} ja  M_{n}. Nämä tunnetaan. Lisäksi pitää kalibroida kalorimetri määrittämällä sen lämpökapasiteetti  C_{\text{kalorim}}. Tämä saadaan esim. sykloheksaanin palamisreaktiosta ja sen tunnetusta  \Delta U^{\ominus }:sta.
Esimerkiksi lasketaan seuraavassa kalorimetrin lämpökapasiteetti kun 0,972 g sykloheksaania,  {\ce {C_6H_{12}}}, palaa pommikalorimetrissa aiheuttaen 2,98 oC:een lämpötilan nousun. Sykloheksaanin palamisen molaarinen sisäenergian muutos on -3913 kJ mol-1. Veden massa on 1,812 kg. Lisäksi kirjallisuudesta saadaan veden kaavapaino ja lämpökapasiteetti:
Kalorimetrin mitattua lämpökapasiteettia voidaan käyttää määritettäessä toisen kemikaalin palamisreaktion standardista sisäenergian muutosta.
Reaktion standardinen entalpian muutos on laskettavissa mitatusta standardisesta sisäenergian muutoksesta:
Tässä  \Delta n_{g} on kaasumaisten ainesosien moolimäärämuutos ja  T=298,15{\text{ K}}.
Esimerkkitehtävässä sykloheksaanin palamisreaktio on
Tämän palamisreaktion standardinen entalpian muutos on
Entalpia- ja sisäenergia-arvot eroavat alle 2 promillea toisistaan.
Lisätieto

A Esim. kiteessä voi olla dipolaarisia molekyylejä, joiden potentiaalienergia muuttuu jos kide on muuttuvassa sähkökentässä. Tarkasti ottaen myös massa pitäisi ottaa huomioon energiamuotona, joskin kemiallisessa reaktiossa sen merkitys on vähäinen.
B Työ voi olla lämmöstä riippumatonta, jos työ tehdään adiabaattisesti.
C Tilastollisessa termodynamiikassa sisäenergia määritellään  U\,=\,k_{B}\,T^{2}{\Bigg (}{\frac {\partial \ln Q}{\partial T}}{\Bigg )}_{N,V}, jossa  Q on molekulaarinen kokonaisjakaumafunktio,  k_{B} on Boltzmannin vakio ja  N on partikkelilukumäärä.
Tutkittava kemikaali laitetaan näyteastiaan ja happikaasua lisätään useita ilmakehiä täydellisen palamisen varmistamiseksi. Ulkoista vesivaippaa voi lämmittää ja/tai jäähdyttää.
Vasili Sleptsov

Vasili Sleptsov (1836–1878) oli venäläinen kirjailija ja yhteiskunnallinen uudistaja. Hän opiskeli ensin lääketiedettä ja pyrki sen jälkeen näyttelijäksi, mutta palasi pian Moskovaan, jossa oli nelisen vuotta vuodesta 1857 valtion palveluksessa. 1860-luvun alussa hän perusti Pietariin naisten kommuunin ja perusti naiskääntäjien yhteisön. Hän kirjoitti eri lehtiin kertomuksia, ja niitä kehui muun muassa Leo Tolstoi.
Vuonna 1866 hänet pidätettiin poliittisen toimintansa vuoksi ja siksi että hän oli yhteydessä Dmitri Karakozoviin, joka oli yrittänyt murhata keisari Aleksanteri II:n. Vapauduttuaan hän perusti naisten asemaan keskittyneen lehden Zenskii mir (Naisten maailma).
Hän kirjoitti kymmenen kertomusta vaellettuaan tutkimassa kansanelämää, ja näitä kertomuksia pidetään parhaina narodnikkien piirissä syntyneistä.
Suomennetut teokset

Ensimmäinen oppitunti / Vasili Sleptsov ; [suomennos ja jälkisana: Martti Anhava]. Helsinki : Jack-in-the-box, 1997 ISBN 952-5019-06-3
Sjón

| Sjón |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. elokuuta 1962 (ikä 62)
Kansalaisuus:  islantilainen
Ammatti:  kirjailija, muusikko
Kirjailija
Äidinkieli: islanti
Tuotannon kieli: islanti
Palkinnot
 Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto 2005 
Aiheesta muualla
sjon.siberia.is
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Sjón Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon jakotilaisuudessa 2005.
Sigurjón ”Sjón” Birgir Sigurðsson (s. 27. elokuuta 1962) on islantilainen muusikko ja kirjailija. Hänen romaaneihinsa kuuluvat muun muassa Sinun silmäsi näkivät minut (1994), Skugga-Baldur (2003), Argon lastu (2005) ja Poika nimeltä Kuukivi (2013). Sjón sai vuonna 2005 Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon kertomuksellaan Skugga-Baldur.
Ura

Sjón oli 1990-luvulla Sugarcubes-yhtyeen perustajia. Ateenan olympialaisissa 2004 kuultiin Sjónin sanoittamia lauluja, jotka esitti Sugarcubesin aikainen yhtyekaveri Björk. Vuonna 2001 hän oli Oscar-ehdokkaana Lars von Trierin musikaalidraama Dancer in the Darkin sanoituksista.
Suurena Muumi-fanina Sjón on tehnyt kappaleen The Comet Song yhdessä Björkin kanssa elokuvaan Muumi ja punainen pyrstötähti (2010). Myös Björk on Muumi-fani.
Alun perin Sjónilla ei ollut tarkoitus kirjoittaa trilogiaa, mutta hän tuli sanoneeksi ääneen suunnittelevansa sellaista, niinpä jotkut alkoivat odottaa. Odotuksen paineissa hän sitten kirjoitti trilogian, tosin siihen meni 25 vuotta. Se julkaistiin vuonna 2019 suomeksi yhtenä niteenä CoDex 1962. Häntä on toisinaan veikkailtu Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajaksi.
Suomennetut teokset

Sinun silmäsi näkivät minut: {Rakkaustarina}.  (Augu þín sáu mig – astarsaga, 1994.)  Suomentanut Maarit Kalliokoski. Helsinki:  Like, 2004.  ISBN 952-471-175-3
Skugga-Baldur.  (Skugga-Baldur, 2003.)  Suomentanut Tuomas Kauko. Helsinki:  Like, 2005.  ISBN 952-471-594-5
Argon lastu.  (Argóarflísin, 2005.)  Suomentanut Tuomas Kauko. Helsinki:  Like, 2008.  ISBN 978-952-471-967-4
Poika nimeltä Kuukivi.  (Mánasteinn, 2013.)  Suomentanut Tuomas Kauko. Helsinki:  Like, 2014.  ISBN 978-952-01-1045-1
Valaan suusta.  (Rökkurbýsnir, 2008.)  Suomentanut Tuomas Kauko. Helsinki:  Like, 2016.  ISBN 978-952-01-1170-0
CoDex 1962 -trilogian yhteisnide. Sinun silmäsi näkivät minut : rakkaustarina, suomentanut Maarit Kalliokoski; Kyynel väristen, suomentanut Tuomas Kauko; Minä olen nukkuva ovi, suomentanut Kirsi Luoma. Like 2019 ISBN 978-952-01-1644-6
Maissinkeltaiset hiukset, harmaat silmät. (Korngult hár, grá augu, 2019). Suomentanut Tuomas Kauko. Helsinki: Like, 2021. ISBN 978-951-1-38339-0
Kirjallisuutta

Sisättö, Vesa & Halme, Jukka & Jerrman, Toni (toim.): Ulkomaisia fantasiakirjailijoita 2.  Helsinki:  BTJ, 2009.  ISBN 978-951-692-732-2
Aiheesta muualla

Elämäkerta Reykjavikin kaupunginkirjaston sivuilla (englanniksi)
Rita Dahl: Uuden aallon traditionalisti. 14.4.2008.
| n k Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon saajat |
| --- | --- |
1960-luku:  1962: Eyvind Johnson  1963: Väinö Linna  1964: Tarjei Vesaas  1965: William Heinesen & Olof Lagercrantz  1966: Gunnar Ekelöf  1967: Johan Borgen  1968: Per Olof Sundman  1969: Per Olov Enquist 
1970-luku:  1970: Klaus Rifbjerg  1971: Thorkild Hansen  1972: Karl Vennberg  1973: Veijo Meri  1974: Villy Sørensen  1975: Hannu Salama  1976: Ólafur Jóhann Sigurðsson  1977: Bo Carpelan  1978: Kjartan Fløgstad  1979: Ivar Lo-Johansson 
1980-luku:  1980: Sara Lidman  1981: Snorri Hjartarson  1982: Sven Delblanc  1983: Peter Seeberg  1984: Göran Tunström  1985: Antti Tuuri  1986: Rói Patursson  1987: Herbjørg Wassmo  1988: Thor Vilhjálmsson  1989: Dag Solstad 
1990-luku:  1990: Tomas Tranströmer  1991: Nils-Aslak Valkeapää  1992: Friða Á. Sigurðardóttir  1993: Peer Hultberg  1994: Kerstin Ekman  1995: Einar Már Guðmundsson  1996: Øystein Lønn  1997: Dorrit Willumsen  1998: Tua Forsström  1999: Pia Tafdrup 
2000-luku:  2000: Henrik Nordbrandt  2001: Jan Kjærstad  2002: Lars Saabye Christensen  2003: Eva Ström  2004: Kari Hotakainen  2005: Sjón  2006: Göran Sonnevi  2007: Sara Stridsberg  2008: Naja Marie Aidt  2009: Per Petterson 
2010-luku:  2010: Sofi Oksanen  2011: Gyrðir Elíasson  2012: Merethe Lindstrøm  2013: Kim Leine  2014: Kjell Westö  2015: Jon Fosse  2016: Katarina Frostenson  2017: Kirsten Thorup  2018: Auður Ava Ólafsdóttir  2019: Jonas Eika 
2020-luku:  2020: Monika Fagerholm  2021: Niviaq Korneliussen  2022: Solvej Balle 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 2  3  4  5  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja 2  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO) 2  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Taiteenala:  MusicBrainz 2  Museum of Modern Art  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  Europeana  IdRef
Amalie Skram

Amalie Skram
Berta (Berthe) Amalie Skram, o.s. Alver (22. elokuuta 1846 Bergen, Norja – 15. maaliskuuta 1905 Kööpenhamina, Tanska) oli tanskalais-norjalainen, realistinen kirjailija, aikansa merkittävin naispuolinen norjalainen kirjailija. Skram kuului Norjan ohjelmanaturalismin puhdastyylisimpiin edustajiin. Hänen pääteoksensa on naturalistinen sukuromaanisarja Hellemyrsfolkene (4 nid. 1887–1898),, jossa Skram kertoo perinnöllisyyden ja ympäristön vaikutuksesta yksilöön. Hänen muita teoksiaan ovat ainakin Constance Ring (1885), Lucie (1888) sekä näytelmä Agnete (1893). Skramin romaaneissa henkilöt ovat usein perikatoon tuomittuja, naiset ympäristötekijöiden vuoksi rakkauteen ja äitiyteen pystymättömiä. Hän kuvaa tuotannossaan myös onnettoman avioliiton katkeria hedelmiä . Skram kirjoitti selvästi naisnäkökulmasta ja joutui taistelemaan yleistä mielipidettä vastaan, joka piti hänen romaanejaan epäsiveellisinä. Ollessaan vuosina 1884–1890 naimisissa tanskalaisen kirjailijan Erik Skramin kanssa hän asui Tanskassa, mutta hän ei koskaan tuntenut Tanskaa kotimaakseen.
Skramin mukaan on nimetty vuosittain myönnettävä norjalainen kirjallisuuspalkinto Amalie Skram -palkinto.
Suomennettu tuotanto

Skramin tekstejä on teoksessa Murtuvien roolien aika: antologia pohjoismaista kirjallisuutta vuosisadan vaihteesta, toim. Lise Ettrup, Laatusana 1994 ISBN 951-9062-32-7
Kirjeenvaihtoa; Bjørnstjerne Bjørnson ja Amalie Skram
Ruusu
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Amalie Skram Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Australia  Alankomaat 
Taiteenala:  FID  KulturNav 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  IdRef
Lars Skytøen

| Lars Skytøen |
| --- | --- |
 Skytøen vuonna 2009.
Norjan teollisuusministeri
 Nordlin hallitus 8. lokakuuta 1979 – 4. helmikuuta 1981  
Edeltäjä:  Olav Haukvik
Seuraaja:  Finn Kristensen
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. joulukuuta 1929 Nøtterøy, Norja
Kuollut: 11. kesäkuuta 2016 (86 vuotta)
Ammatti:  hitsaaja, poliitikko
Tiedot
Puolue:  Työväenpuolue
Lars Skytøen (13. joulukuuta 1929 Nøtterøy – 11. kesäkuuta 2016) oli norjalainen ammattiyhdistysjohtaja ja työväenpuolueen poliitikko. Koulutukseltaan hän oli hitsaaja. Hän toimi Norjan rauta- ja metallityöläisten liiton puheenjohtajana 1976–1987 ja Norjan teollisuusministerinä 1979–1981.
Teokset

Skytøen, Lars. Mens jernet er varmt. Forlag Tiden, 1993. ISBN 9788210037009
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lars Skytøen Wikimedia Commonsissa
Lars Skytøen Norjan suurkäräjien verkkosivuilla (norjaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat
Karl Sjöström

Karl Ilmari Sjöström (5. lokakuuta 1890 Mikkeli – 25. marraskuuta 1960) oli suomalainen jääkärimajuri. Hän oli sotilaskoulutuksensa Saksassa saanut jääkäri. Tulikasteensa hän sai Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan komppanianpäällikkönä Valkoisen armeijan jääkärijoukoissa. Hän osallistui vielä talvisotaankin rintamajoukoissa.
Perhe ja opinnot

Sjöströmin vanhemmat olivat liikemies ja tehtailija Karl Alarik Sjöström ja Aleksandra Vilander. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1918 Taimi Forssin kanssa. Hän kävi neljä luokkaa Mikkelin lyseota ja Kuopion kauppakoulun.
Jääkärikausi

Sjöström työskenteli vuosina 1910-1915 prokuristina Asfaltti oy Lemminkäisessä Helsingissä ennen liittymistään yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukossa Saksassa sotilaskoulutusta antavalle Pfadfinder-kurssille, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 11. maaliskuuta 1915 ja sijoitettiin sen 1. komppaniaan. Myöhemmin hänet siirrettiin Jääkäripataljoona 27:n perustamisen jälkeen sen 1. komppaniaan. Hän osallistui taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella, josta hänet siirrettiin pataljoonan täydennysjoukkoon 30. syyskuuta 1916 ja palautettiin takaisin pataljoonaan sen rintamalta paluun jälkeen ja sijoitettiin 3. komppaniaan 7. elokuuta 1917.
Suomen sisällissota

Sjöström saapui Suomeen jääkärien pääjoukon mukana yliluutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918 ja sijoitettiin Suomen Valkoiseen armeijaan Sjöström saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana yliluutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan komppanianpäälliköksi aluksi 2. Krenatöörirykmentin I Jyväskylän pataljoonan 1. komppaniassa ja myöhemmin konekiväärikomppaniassa. Jyväskylän pataljoonan komentajaksi hänet nimitettiin 26. maaliskuuta 1918. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Mannisessa, Kuljussa, Sääksjärvellä, Tampereella ja Vesilahden Mantereen kylässä ja osallistui pataljoonan etenemiseen sen komentajana Kangasalta Pälkäneen, Aitoon, Puutikkalan ja Lammin kautta Koskelle.
Sisällissodan jälkeinen aika

Sjöström toimi vapaussodan jälkeen komppanianpäällikkönä 2. Krenatöörirykmentin 1. komppaniassa, josta hänet komennettiin 26. kesäkuuta 1918 alkaen Valtiorikosoikeuden sotilasjäseneksi ja siirrettiin sen myötä Suomen valkoiseen kaartiin 17. heinäkuuta 1918 alkaen. Valkoisessa kaartissa hänet sijoitettiin aluksi 9. komppanian 23. heinäkuuta 1918 alkaen, josta hänet siirrettiin myöhemmin 7. komppanian päälliköksi. Seuraavan vuoden maaliskuun puolivälissä hänet komennettiin paikallispäälliköksi Hausjärven suojeluskuntaan. Armeijasta Sjöström erosi 20. toukokuuta 1919 ja toimi sen jälkeen Hausjärven suojeluskunnan paikallispäällikkönä 1. kesäkuuta 1919 saakka, jolloin hänet nimitettiin Jyväskylän suojeluskuntapiirin I alueen päälliköksi. Suojeluskunnista hän erosi 30. elokuuta 1922 ja työskenteli sen jälkeen Kymin lauttausyhdistyksen lauttauspäällikön apulaisena Jyväskylässä ja vuodesta 1925 alkaen Kotkassa.