stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Västra Näs och Sandviken

| Västra Näs och Sandviken |
| --- | --- |
 Västra Näs och Sandviken
 Koordinaatit: 56°01′37″N, 14°36′14″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Blekingen lääni
Maakunta:  Blekinge
Kunta:  Sölvesborg
Väkiluku (31.12.2023):  297
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Västra Näs och Sandviken on taajama Sölvesborgin kunnassa Blekingen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 297 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Västra Näs och Sandviken Wikimedia Commonsissa
Kiel Martin

Kiel Martin (oikea nimi Kiel Urban Mueller, 26. heinäkuuta 1944 – 28. joulukuuta 1990)lähde? oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka näytteli etsivä John "J.D." La Ruen roolia 1980-luvulla televisiosarjassa Hill Street Blues.
Saksan juutalaiset

Saksan juutalaiset ovat saksalaisia, jotka ovat uskonnoltaan tai etniseltä taustaltaan juutalaisia.
Historia > Antiikki

Ei ole tarkkaan tiedossa, milloin juutalaiset ensi kerran asuivat nykyisen Saksan alueella. Eräs keskiaikainen legenda sijoittaa heidän saapumisensa alueelle jo aikaan ennen Jeesuksen syntymää. Todennäköistä on, että he saapuivat Gallian kautta viimeistään kristinuskon leviämisen alkuaikoina. Nämä muuttajat ovat olleet kauppiaita ja käsityöläisiä, minkä lisäksi he ovat voineet olla sotilaita Rooman armeijassa ja sen myötä tulleet alueelle. Rooman valtakunnan ajalta löytyy myös varhaisin tieto Kölnissä vuonna 321 eläneestä suurehkosta juutalaisyhteisöstä, sillä tuolloin maataomistavien juutalaisten määrä kaupungin maistraatissa päätettiin rajoittaa korkeintaan kolmeen edustajaan.
Historia > Keskiaika

Juutalaisten on arveltu hävinneen nykyisen Saksan alueelta samassa yhteydessä, kun Rooman valtakunnan valta alueella päättyi. Joka tapauksessa uusi vaihe alkoi Kaarle Suuren (768–814) aikana. Tämä myönsi juutalaisille sekä maahanmuutto-oikeuden että myös oikeuden maanomistukseen sekä aseenkantoon. Ludvig Hurskaan (814–840) valtakaudella juutalaisten asema edelleen parani. He saivat kuninkaan erityissuojeluksessa yksinoikeuden viljan, viinin ja joidenkin muiden elintarvikkeiden kauppaan sekä oikeuden periä tulleja ja tiemaksuja. Lisäksi tärkeä privilegio oli uskonnonvapaus ja oikeus selvittää keskinäiset riitaisuudet omassa juutalaisessa oikeudessa, mikä oikeus tosin koski tuolloin myös ulkomaalaisia. Varhaiskeskiaikaiseen tapaan juutalaiset asuivat yhdessä samoilla kaduilla, mikä oli tyypillistä muillekin kielellisille ja etnisille vähemmistöille. Tämä helpotti sapatin viettoa ja jumalanpalveluselämää sekä helpotti lasten kasvatusta juutalaiseen uskoon. Tässä vaiheessa ei siis ollut kyse eristäytymisestä tai eristämisestä.
Edellä kuvattua ajanjaksoa on luonnehdittu onnelliseksi. Se kuitenkin päättyi ristiretkien aikaan, jolloin suhtautuminen juutalaisiin jyrkkeni. Ristiretkeläiset leimasivat juutalaiset "Kristuksen murhaajiksi", jolloin kansan parissa alkoi levitä uskomus, että juutalaisen tappamalla saisi syntinsä anteeksi. Tämä johti vuodesta 1096 lähtien tuhansien juutalaisten murhaamiseen. Vuonna 1119 paavi onnistui lopettamaan murhat antamalla bullan Sicut Judaeis, joka takasi juutalaisille oikeussuojan uskontonsa harjoittamiseen, elämään ja omaisuuteen.
Sittemmin keskiajalle tuli tyypilliseksi syyttää juutalaisia erinäisistä onnettomuuksista, tunnetuimpana esimerkkinä Euroopassa vuosina 1348–1349 riehunut Musta surma. Tuolloin monet väittivät ruton johtuneen juutalaisista, jotka olisivat myrkyttäneet kaivoja. Tähän olisi ollut syynä huhujen mukaan sopimus, jonka he olisivat tehneet Granadan kuninkaan kanssa hävittääkseen kristityt. Tästä seurasi oikeudenkäyntejä, kidutusta ja murhia, minkä lisäksi juutalaisten toimintaa rajoitettiin ja heidät määrättiin asumaan tietyille alueille eristettynä muusta väestöstä, mikä synnytti juutalaisghetot. Keskiajalla oli kuitenkin nähtävissä, että tavallisen kansan suhtautuminen juutalaisiin poikkesi yläluokan asenteista. Kansan kohdistaessa epäluulossaan ja vihassaan väkivaltaa ja murhia juutalaisia kohtaan saattoivat ruhtinaat, vallanpitäjät ja itse paavi yrittää suojella juutalaisia, antoipa paavi jopa bullan, jossa selitti juutalaiset syyttömiksi kaivonmyrkytyksiin. Yksi selittävä tekijä tälle oli yläluokan taloudellinen riippuvaisuussuhde juutalaisista.
Historia > Uusi aika

1500-luvulla myös juutalaisiin vaikutti kristillisen kirkon jakautuminen luterilaisiin ja protestantteihin. Tässä yhteydessä tutkittiin kovasti myös Vanhaa testamenttia, joka koostui myös juutalaisille pyhistä kirjoista. Suhteessa juutalaisiin vallitsi jännite, jossa toisaalta muistettiin Jeesuksen itse olleen juutalainen, toisaalta ajatus juutalaisista Kristuksen murhaajina. Tämä jännite henkilöityi Martti Lutherissa, jonka kannanotoissa näkyivät nämä molemmat puolet. Kristittyjen parissa ärtymystä lisäsi se, että juutalaisuus uskontona näytti entisestään vakiinnuttaneen asemansa. Jotkut levittivät huhuja, joiden mukaan juutalaiset vahvistaisivat uskonsa järkkymättömyyttä juomalla kristittyjen verta. Tämä sai jotkut ajattelemaan, että juutalaisten lapset pitäisi ryöstää heiltä ja kastaa kristityiksi. On esitetty, että tässä, kuten aiemmissa ja myöhemmissäkin vaiheissa, näkyy sellainen "syntipukki"-teorian sovellutus, jossa rauhalliset olot ja taloudellinen vakaus saavat yhteiskunnan suhtautumaan suopeasti etnisiin vähemmistöihin, mutta rauhattomissa oloissa ja talouden heiketessä näistä etsitään syytä vallitseviin ongelmiin.
1600-luvulla juutalaisten asema parani jälleen selkeästi. Westfalenin rauha vuonna 1648 lisäsi uskonnollista suvaitsevaisuutta ensi sijassa protestanteille ja katolisille. Kuitenkin kirkon yhtenäisyyden hajoaminen lisäsi myötämielisyyttä myös muita uskontoja kohtaan. Tällöin syntyi myös hovijuutalais-instituutio, joka säilyi pitkälle 1700-lukua asti. Nämä toimivat neuvonantajina Euroopan sadoissa eri ruhtinashoveissa, ja heillä oli runsaasti vaikutusvaltaa. Toisaalta he olivat täysin isäntiensä armoilla ja nopeaa nousua saattoi seurata yhtä nopea lasku. Lisäksi kansa tunsi heitä kohtaan ennakkoluuloja ja suoranaista vihaa, sillä hovijuutalaiset huolehtivat ruhtinaittensa veronkeruusta. Tämä loi mielikuvaa ahneesta juutalaisesta.
1700-luvulla Saksassa juutalaisten asema kaupan alalla vahvistui entisestään ja he toimivat aktiivisesti erityisesti niillä uusilla aloilla, joita ammattikuntien säännöt eivät rajoittaneet. Näihin kuului esimerkiksi siirtomaatavarakauppa, jalokivien osto ja myynti sekä vilja-, karja- ja tekstiilikauppa. 1700-luvun lopulla valistus ja Ranskan vallankumous vaikuttivat edelleen juutalaisten asemaa parantavasti. He alkoivat saada kansalaisoikeuksia ja tunnustuksen osittain tasa-arvoisiksi valtaväestön kanssa. Kuitenkin 1800-luvun alkupuoliskolle oli tyypillistä asenteiden jyrkät vaihtelut. Saksassa vaikutti romantiikka, johon kuuluivat idealistiset ajatukset rodullisesti homogeenisesta germaanis-kristillisestä kansakunnasta. Nämä antoivat ideologista pohjaa sata vuotta myöhemmin syntyvälle kansallissosialismille ja sen rotuopeille.
Historia > Saksan keisarikunta

Saksan keisarikunnan aikana vuosina 1871–1918 juutalaisväestön määrä viisinkertaistui siten, että heitä oli ajanjakson lopussa maassa 615 000 henkeä. Keisarikunnan alkuvaiheissa juutalaisten asema oli melko hyvä, sillä ainoastaan upseerin virka ja eräät korkeat virkamiestehtävät olivat suljettuja juutalaisilta. Näihinkin virkoihin pääsi, jos kääntyi kristinuskoon, ja tämä olikin tuohon aikaan melko yleistä juutalaisten keskuudessa. Tätä edesauttoi yleinen uskonnollisen elämän heikentyminen sekä niin sanotut seka-avioliitot kristittyjen kanssa. Tilastojen mukaan juutalaisista joka kolmas avioitui tuohon aikaan ei-juutalaisen kanssa. Juutalaisväestö keskittyi suuriin kaupunkeihin ja esimerkiksi Berliinissä heitä oli yli 100 000. Puolet maan juutalaisista sai elantonsa kaupan ja liikenteen parissa. Vauraimmat heistä olivat merkittäviä taiteen ja tieteen tukijoita. Huomattava osa juutalaisista hankki akateemista sivistystä ja korkeakoulujen opiskelijoista kymmenesosan on laskettu olleen syntyperältään juutalaisia. Heistä tuli lääkäreitä, asianajajia ja journalisteja osan saavuttaessa kansainvälistäkin mainetta.
Keisarikunnassa teollistuminen ja nopea talouden kasvu toivat myös lisääntyviä sosiaalisia ongelmia. Syntyi laaja työväestön köyhälistö, joka tunsi syvää tyytymättömyyttä. Syntipukki löydettiin jälleen juutalaisista, joita pidettiin "kansan hyväksikäyttäjinä". Kansan lisäksi eräät poliittiset puolueet antoivat tukensa näille syytöksille, joka kärjistyi poliittiseksi antisemitismiksi. Iskulauseena oli: die Juden sind unser Unglück (juutalaiset ovat onnettomuutemme). Poliittinen antisemitismi ei vielä ollut valtiollinen mahti, mutta aatteen kannatus nousi, mikä näkyi myös juutalaisvastaisina julkaisuina, joita Adolf Hitler käytti myöhemmin oikeuttaakseen juutalaisten tuhoamisen. Niissä juutalaisuus sidottiin rotuun, julistettiin rotujen eriarvoisuutta ja tarvetta tuhota alempirotuiset, jotta ylempi rotu pysyisi puhtaana.
Historia > Toisen maailmansodan jälkeen

Erään arvion mukaan Saksan juutalaisista vain 21 500 olisi selvinnyt natsien vainoista. Luku nousee 26 000:een, jos mukaan lasketaan Itä-Euroopasta Saksan Liittotasavaltaan muuttaneet juutalaiset. Aluksi sukupuolijakauma oli vinoutunut siten, että juutalaisissa miehiä oli 9 000 enemmän kuin naisia. Niinpä monet hakivat itselleen vaimon Israelista. Nykyinen juutalaisväestö on joko niitä juutalaisia tai heidän jälkeläisiään, jotka selviytyivät keskitysleireiltä tai niitä pakolaisia tai heidän jälkeläisiään, jotka palasivat Saksaan olojen rauhoituttua. Joukkoon kuuluvat myös ne, jotka onnistuivat piilottelemaan vainoilta tai joita ei tunnustettu juutalaisiksi, koska he eivät käyttäneet daavidintähteä. Lisäksi joukkoon kuuluu osa niistä juutalais-kristittyjen perheitten jälkeläisistä, jotka oli luokiteltu "etuoikeutetuiksi sekarotuisiksi", joiden ei tarvinnut kantaa daavidintähteä ja joita ei yleensä viety keskitysleireihin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saksan juutalaiset Wikimedia Commonsissa
Saksalaisia juutalaisia keskiajalta Herrad Landsbergilaisen teoksesta Hortus deliciarum noin vuodelta 1180.
Saksalainen synagoga 1870-luvulla kuvattuna.
KSR-5

Raduga KSR-5 (H-26, myös Kh-26: Naton raportointinimi AS-6 Kingfish) on Neuvostoliiton käyttöön ottama, OKB Radugan (suom. Sateenkaari) kehittelemä keskipitkän kantaman (400 km)  risteilyohjus. Ase voitiin laukaista Tu-16K -tyypin keskiraskaasta suihkukäyttöisestä pommikoneesta. Edellisen lisäksi oli Tupolev Tu-95 kykenevä tätä ohjusta käyttämään. Ohjusaseen omamassa on 3 900 kg, joten se ei soveltunut hävittäjäkoneista laukaistavaksi. KSR-5 oli käytössä vuosina 1969-1994, ja se saattoi kuljettaa konventionaalisen räjähdekärjen ohella 350 kT ydinkärkeä.
Konsta Alatupa

Konsta Alatupa Kalevan kisoissa 2020.
Konsta Timo Iisakki Alatupa (s. 25. kesäkuuta 1999) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa Jyväskylän Kenttäurheilijoita. Vuosina 2016–2020 hän edusti Kokkolan Työväen Urheilijoita.
Alatupa voitti Kalevan kisoissa 2019 Lappeenrannassa kultaa 100 metrin juoksussa ennätysajallaan 10,53. Samoissa Kalevan kisoissa hän saavutti lisäksi pronssia 200 metrillä. Lahden Kalevan kisoissa 2023 Alatupa saavutti pronssia 400 metrillä. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saanut 400 metrillä kultaa 2025 sekä hopeaa 2022 ja 2024. Viestissä hän on saavuttanut kultaa 2021, 2022 ja 2023 ja hopeaa 2024. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on 4 × 100 metrin viestijuoksussa saavuttanut kultaa vuosina 2023 ja 2024 ja hopeaa 2021 sekä 4 × 400 metrin viestijuoksussa kultaa 2023, hopeaa vuosina 2021 ja 2022 ja pronssia 2024.
Alatupa on edustanut Suomea 4 × 100 metrin viestijuoksussa alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2018 sekä alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2019 ja  2021, joissa kaikissa Suomi karsiutui alkuerissä.
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m | 10,53 | Lappeenranta | 3. elokuuta 2019 |
| 200 m | 21,10 | Jämsä | 2. heinäkuuta 2023 |
| 400 m | 47,12 | Joensuu | 5. heinäkuuta 2023 |
Henkilökohtaiset ennätykset > Sisäradat

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 60 m | 6,86 | Helsinki | 22. helmikuuta 2020 |
| 200 m | 21,24 | Jyväskylä | 3. helmikuuta 2024 |
| 400 m | 47,55 | Kuortane | 22. helmikuuta 2025 |
| 400 m (ylip. rata) | 47,03 | Tampere | 16. helmikuuta 2025 |
Lähde
Ruotsinsuomalaiset

| Ruotsinsuomalaiset |
| --- | --- |
 Ruotsinsuomalaisten lippu
Väkiluku:  719 000 ensimmäisessä, toisessa ja kolmannessa polvessa (31.12.2016)
Kielet:  suomi, meänkieli, ruotsi
Uskonnot:  luterilaisuus
Sukulaiskansat:  suomalaiset
 Huomautukset                          Suomea tai meänkieltä ymmärtäviä kaikkialla Ruotsissa (Tukholman läänissä määrällisesti eniten, Norrbottenin läänissä suhteellisesti eniten). 
Suomenkielisten prosenttiosuus väestöstä Etelä-Ruotsin kunnissa vuonna 2005.
Ruotsinsuomalaiset (ruots. sverigefinnar tai sverigefinländare) ovat äidinkielenään suomen kieltä tai meänkieltä puhuvia Ruotsin asukkaita. Etnisesti he ovat suomalaisia, vaikka osa ei enää osakaan suomea. Laajemmin käsitettynä termi tarkoittaa kaikkia Suomesta Ruotsiin muuttaneita, jolloin mukaan lasketaan myös suomenruotsalaiset muuttajat, joiden lukumäärä on noin 170 000.
Ruotsinsuomalaisten päivää vietetään Ruotsissa Carl Axel Gottlundin syntymäpäivänä 24. päivänä helmikuuta. Gottlund teki 1800-luvun alussa tunnetuksi Ruotsin keskiosissa asuneet, sorrettuna eläneet metsäsuomalaiset.
Tornionlaakson meänkieliset länsipohjalaiset katsotaan muista ruotsinsuomalaisista eroavaksi ryhmäksi, koska he polveutuvat jo keskiajalla muodostuneesta Pohjois-Ruotsin suomenkielisestä väestöstä, joka jäi vuonna 1809 osaksi Ruotsia Haminan rauhassa. Muuten Ruotsin suomenkielinen vähemmistö on muodostunut pääasiassa 1900-luvun puolivälin jälkeen tapahtuneen maahanmuuton seurauksena. Arvioidaan, että noin 220 000 Ruotsin asukasta puhuu suomea äidinkielen tasolla.
Monet Suomesta Ruotsiin muuttaneista ovat olleet ruotsinkielisiä Suomen rannikkoalueilta: 1950-luvulla ruotsinkielisiä oli jopa puolet muuttaneista ja sen jälkeen noin 20–25 prosenttia. On arvioitu, että ruotsinkielisten osuus kaikista Suomesta muuttaneista on noin neljäsosa. Kaikki ruotsinsuomalaiset eivät kuitenkaan osaa ruotsia. Käsitteen ”ruotsinsuomalainen” voikin ruotsiksi kääntää myös ”sverigefinländare”, joka ei viittaa äidinkieleen tai etniseen ryhmään. Tilastot ruotsinsuomalaisista koskevat yleensä tätä laajaa ryhmää, jossa on mukana kaikki ne, joilla on juuria Suomessa, äidinkielestä tai etnisestä taustasta riippumatta.
Historia > Esihistorialliselta ajalta 1600-luvulle

Ruotsin alueella on jo esihistoriallisella ajalla asunut suomalais-ugrilaista kieltä puhuvia väestöryhmiä, kuten saamelaisten esivanhempia. Tiiviitä yhteyksiä Suomeen ja Viroon pitäneet itämerensuomalaiset ryhmät asuttivat 800-luvun keskivaiheilla eaa. myös Keski-Ruotsin rannikkoaluetta.
Tukholman kaupunki houkutteli keskiajalla siirtolaisia Suomesta sekä ruotsin- että suomenkielisiltä alueilta. Tukholmassa oli 1600-luvun lopulla noin 30 000 asukasta, joista lähes 3 000 oli suomalaisia. Suomalaisia toimi 1600-luvun Tukholmassa erityisen runsaasti kirvesmiehinä, nuottakalastajina sekä esimerkiksi viinin- ja raudankantajien ammattikunnissa ja palvelusväkenä, piikoina ja renkeinä. Ammattikuntarakenne ryhmitti merkittävän osan Tukholman suomalaisasutuksesta Södermalmille.
Ruotsin pohjoisosat saivat keskiajalla suomenkielistä uudisasutusta, josta Tornionlaakson meänkieltä puhuvat länsipohjalaiset polveutuvat. 1600-luvulla Keski- ja Pohjois-Ruotsin erämaihin siirtyi kaskenpoltolla eläviä savolaistaustaisia uudisraivaajia. Nämä metsäsuomalaiset (ruots. skogsfinnar) sulautuivat lopullisesti ruotsinkieliseen väestöön 1900-luvun alussa jättäen kuitenkin muistoksi itsestään suomalaisperäistä paikannimistöä.
Meänkieli koostuu suomen kielen peräpohjalaisiin murteisiin kuuluvista Ruotsissa puhuttavista Jällivaaran murteista ja niistä Tornion murteista, joita puhutaan Tornionlaakson länsipuolella. Ruotsi kuitenkin pitää meänkieltä virallisena vähemmistökielenä muun muassa suomen rinnalla. Jälkiä ja tietoja vanhasta maahanmuutosta löytyy eri puolilta Keski- ja Pohjois-Ruotsia. Merkkejä muutosta on jo ristiretkiä edeltävältä ajalta. Huhtikuussa 2000 Ruotsin valtio tunnusti suomen viralliseksi vähemmistökieleksi ja suomalaiset viralliseksi kansalliseksi vähemmistöksi.
Historia > 1900-luvulta 2000-luvulle

Nykyisin ruotsinsuomalainen vähemmistö koostuu pääosin niistä suomalaisista, jotka siirtyivät Ruotsiin 1900-luvulla sekä heidän jälkeläisistään. Suomalaisten muutto Ruotsiin kasvoi huomattavaksi toisen maailmansodan päätyttyä. Sodan aikana Suomen puolustusvoimien niin sanotuissa jatkosodan heimosoturiyksiköissä palveli myös ruotsinsuomalaisia taistelijoita. Viisumipakko poistettiin Ruotsiin muuttavilta suomalaisilta vuonna 1949.
1960- ja 1970-luvun taitteessa muuttoliike Suomesta Ruotsiin oli voimakkaimmillaan. Vuosina 1960–1979 tehtiin noin 322 000 muuttoa Suomesta Ruotsiin. Tosin varsinainen muuttajien määrä ei ollut yhtä suuri, koska tilastot eivät ota huomioon, että sama henkilö on voinut muuttaa useasti Ruotsiin. Siirtolaisuutta vauhditti Ruotsissa vallinnut työvoimapula ja aktiivinen työvoiman värväystoiminta. Suomessa taas työntävinä tekijöinä olivat muun muassa työttömyys, maatalouden vähenevä merkitys, suuret ikäluokat ja Neuvostoliiton Suomen-politiikkaa kohtaan tunnettu pelko. Suomalaisia lasketaan muuttaneen vuosina 1969 ja 1970 Ruotsiin jopa 40 000 henkilöä vuodessa.
Monilla tuohon aikaan Ruotsiin muuttaneilla oli suunnitelmana vain ansaita rahaa muutaman vuoden ajan ja palata sen jälkeen Suomeen. Tämän vuoksi monet muuttajat eivät pitäneet tarpeellisena opetella ruotsia. Kielen huono hallinta vaikutti erityisesti perheen mukana muuttaneisiin lapsiin. Ruotsalaisissa kouluissa opetus tapahtui ruotsiksi, eivätkä suomalaiset lapset pystyneet seuraamaan opetusta. Suomessa hyvin menestyneitä lapsia joutui erityisluokille, ja vain harva suomalaisnuori suoritti lukion. Kouluongelmaa yritettiin ratkaista lähettämällä Suomesta Ruotsin kouluihin suomenkielisiä opettajia, joiden avulla haluttiin ylläpitää suomen kielen taitoa, mikä oli tärkeää mahdollisen paluumuuton kannalta. Lähetettyjen opettajien määrä jäi kuitenkin vähäiseksi.
Kielitaidon puute haittasi myös aikuisten asiointia viranomaisten kanssa, sillä 55 prosenttia suomalaissiirtolaisista ei osannut lainkaan ruotsia. Tulkkien saatavuus oli huonoa. Ruotsin parempi elintaso houkutteli myös alkoholisoituneita ja rikollisia suomalaisia Ruotsiin, mikä näkyi heti Ruotsin poliisin tilastoissa.
1990-luvulla suomalaisia muutti Ruotsiin enää noin 3 000 vuodessa ja 2000-luvulla paluumuutto onkin ylittänyt Ruotsiin suuntautuvan muuttoliikkeen hienoisesti.
Tilastotietoa ruotsinsuomalaisista

Sisuradion Statistiska centralbyrånilta tilaaman selvityksen mukaan Ruotsissa asui vuoden 2016 lopussa noin 720 000 suomalaistaustaista. Vuoden 2008 lopussa vastaava luku oli noin 675 000. Sisuradion mukaan suomalaistaustaisten lukuihin sisältyvät
Suomessa syntyneet (153 620 henkeä),
ne, joiden vanhemmista vähintään toinen on syntynyt Suomessa (262 836 henkeä) sekä
ne, joiden isovanhemmista vähintään yksi on syntynyt Suomessa (302 723 henkeä).
Statistiska centralbyrånin tilastotietokantojen mukaan Ruotsissa asui vuoden 2011 lopussa
166 723 Suomessa syntynyttä ja
67 936 Suomen kansalaista.
Statistiska centralbyrån on julkaissut myös tilaston Ruotsin väestön syntymämaista ja syntyperistä vuosien 2011 ja 2012 osalta. Tilaston perusteella:
| Syntymämaa tai syntyperä | Henkeä (31> 12.2011) | Henkeä (31> 12.2012) |
| --- | --- | --- |
| Suomessa syntyneitä | 166 723 | 163 867 |
| Ruotsissa syntyneitä, joiden molemmat vanhemmat ovat syntyneet Suomessa | 63 701 | 63 499 |
| Ruotsissa syntyneitä, joiden isä syntynyt Suomessa ja äiti jossain muussa maassa kuin Ruotsissa tai Suomessa | 4 327 | 4 376 |
| Ruotsissa syntyneitä, joiden äiti syntynyt Suomessa ja isä jossain muussa maassa kuin Ruotsissa tai Suomessa | 13 776 | 13 800 |
| Ruotsissa syntyneitä, joiden isä syntynyt Suomessa ja äiti Ruotsissa | 65 016 | 65 267 |
Ruotsissa syntyneitä, joiden äiti on syntynyt Suomessa ja isä Ruotsissa: 114 140
| Yhteensä | 427 683 | 424 949 |
Vuoden 1980 lopussa Ruotsissa asui 251 168 Suomessa syntynyttä. Tämän jälkeen Suomessa syntyneiden määrä on ollut laskusuunnassa.
Ruotsin Suomessa syntyneet asukkaat ovat ikääntyneitä: suomalaissyntyisillä naisilla keski-ikä oli 61 vuotta ja miehillä 59 vuotta. Noin 60 prosenttia suomalaissyntyisistä Ruotsissa on naisia ja 40 prosenttia miehiä.
Tilastotietoa ruotsinsuomalaisista > Ruotsinsuomalaiset kunnittain

Ruotsin tilastoviranomaisen Statistiska centralbyrånin julkaisuissa on tilastoja Suomen kansalaisten ja Suomessa syntyneiden määrästä kunnittain. Seuraavassa oleva tilasto kuvaa tilannetta 31.12.2009. Tilastosta on poimittu tähän vain ne Ruotsin kunnat, joissa Suomessa syntyneiden määrä tai väestöosuus on suurehko.
Edellä olleissa luvuissa eivät ole mukana Suomessa syntyneiden Ruotsissa saamat lapset. Tarkat tilastot toisen ja kolmannen polven ruotsinsuomalaisten määristä kunnittain selviävät Sisuradion vuonna 2017 teettämästä tilastosta. Kyseisessä tilastossa on ilmoitettu
Suomessa syntyneet
muualla kuin Suomessa syntyneet, joiden vanhemmista vähintään yksi on syntynyt Suomessa
muualla kuin Suomessa syntyneet, joiden isovanhemmista vähintään yksi on syntynyt Suomessa.
Tämän tilaston mukaan edellä lueteltuihin kolmeen ryhmään kuuluvia henkilöitä on määrällisesti eniten Tukholmassa (76 600 henkeä eli 8,2 % väestöstä). Suhteellisesti eniten näihin ryhmiin kuuluvia henkilöitä asuu Haaparannalla (7 356 henkeä eli 74,6 % väestöstä).
Tilastotietoa ruotsinsuomalaisista > Länsipohjan suomalaiset

Nykyiseen Norrbottenin lääniin Tornionjoen länsipuolelle jäi Haminan rauhassa vuonna 1809 myös suomenkielistä väestöä. He eivät ole mukana edellä olevissa tilastoissa, jotka perustuvat henkilön itsensä tai hänen vanhempiensa tai isovanhempiensa syntymämaahan.
Vuoden 1930 väestönlaskennan mukaan Ruotsissa asui 33 929 suomalaista (ruots. finnar). Heistä Norrbottenin läänissä asui 32 736 suomalaista eli 96,5 prosenttia. Oheisessa taulukossa esitetään eri kansallisuuksien lukumäärä ja osuus väestöstä Norrbottenin läänin varsinaisen suomalaisalueen kunnissa vuonna 1930.
| Kunta | Suomalaisia | % | Saamelaisia | % | Ruotsalaisia | % | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Jällivaara (ruots. Gällivare) | 6 440 | 31,8 | 587 | 2,9 | 13 225 | 65,3 | 20 252 |
| Jukkasjärvi | 5 201 | 28,0 | 836 | 4,5 | 12 538 | 67,5 | 18 575 |
| Pajala | 3 789 | 78,1 | 141 | 2,9 | 922 | 19,0 | 4 852 |
| Ylitornio (ruots. Övertorneå) | 3 499 | 71,3 |  |  | 1 408 | 28,7 | 4 907 |
| Alatornio (ruots. Nedertorneå) | 2 378 | 57,0 |  |  | 1 794 | 43,0 | 4 172 |
| Korpilompolo (ruots. Korpilombolo) | 2 109 | 76,8 | 47 | 1,7 | 590 | 21,5 | 2 746 |
| Karunki (ruots. Karl Gustav) | 1 886 | 65,3 |  |  | 1 002 | 34,7 | 2 888 |
| Täräntö (ruots. Tärendö) | 1 752 | 88,4 | 65 | 3,3 | 165 | 8,3 | 1 982 |
| Hietaniemi | 1 622 | 65,2 | 62 | 2,5 | 804 | 32,3 | 2 488 |
| Junosuvanto (ruots. Junosuando) | 1 125 | 83,5 | 39 | 2,9 | 183 | 13,6 | 1 347 |
| Haaparanta (ruots. Haparanda) | 988 | 39,2 |  |  | 1 532 | 60,8 | 2 520 |
| Kaaresuvanto (ruots. Karesuando) | 577 | 53,1 | 418 | 38,5 | 91 | 8,4 | 1 086 |
| Yhteensä | 31 366 | 46,3 | 2 195 | 3,2 | 34 254 | 50,5 | 67 815 |

Yhteensä näissä kunnissa asui 31 366 suomalaista, joten muualla Norrbottenin läänissä suomalaisia asui vielä 1 370 henkeä. Luettelo vastaa vanhaa kuntajakoa, joka on sittemmin muuttunut. Luettelon kunnista Jällivaara muodostaa nykyään Jällivaaran kunnan. Jukkasjärvi ja Kaaresuvanto puolestaan muodostavat Kiirunan kunnan. Pajala, Korpilompolo, Tärentö ja Junosuvanto taas muodostavat Pajalan kuntaan. Ylitornion kuntaan kuuluvat luettelossa mainitut Ylitornio ja Hietaniemi. Haaparannan kunta on muodostettu Alatorniosta, Karungista ja luettelossa toiseksi alimmaisena olevasta Haaparannan kaupungista.