stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rekolan historia
Venäjän vallan aika > Ensimmäinen muuttoaalto

Hanabölen kylän kahden vanhan keskuksen (päätalojen ryhmä ja myllypaikka) rinnalle alkoi kasvaa nyt kolmas keskusalue, Räckhalsin aseman ympäristö, jota alettiin kutsua pian suomenkielisellä nimellä Rekola. Hanabölen kylässä asui vuonna 1900 251 henkeä, joista 92 % sai henkikirjan mukaan toimeentulonsa maataloudesta muiden ollessa pääosin erilaisia käsityöläisiä. Vuonna 1910 asukkaita oli jo 327, joista maataloudesta elantonsa saavia oli enää 62 %. Sekä väkiluvun nopea kasvu että väestörakenteen muutos tapahtui paljolti juuri Rekolan alueen kasvun myötä.
Uudet asukkaat olivat pääosin suomenkielisiä, joita oli houkuteltu alueelle Uudessa Suomettaressa, Työmiehessä ja Helsingin Sanomissa julkaistuilla ilmoituksilla. Koskelan maanosto-osuuskunnan kanssa kauppoja tehnyt Adolf Wilenius, myöhemmin Havukoski, oli tunnettu suomenmielinen vaikuttaja, joka teki maakauppojen yhteydessä ilmeisen tietoista suomalaistamispolitiikkaa. Rekolan kielipoliittinen tilanne olikin sen vuoksi erilainen kuin monissa muissa Helsingin maalaiskunnan taajamissa. Tapahtunut kielellinen murros oli ratkaiseva, vaikka ruotsinkieliset säilyttivätkin vielä enemmistöasemansa Rekolassa.
Hanabölessä toimi vuonna 1907 ruotsinkielinen 20 oppilaan koulu.
Senaatin päätöksellä oli perustettu 4. marraskuuta 1908 Tikkurilan taajaväkinen yhdyskunta monien muiden joukossa. Sen alueeseen määrättiin vuonna 1917 maaherran vahvistamalla asemapiirroksella Tikkurilan, Hakkilan ja Rekolan kylät. Yhdyskunnalle olisi pitänyt laatia terveydenhoito-, rakennus- ja palojärjestyssäännöt, mutta vain yleinen ohjesääntö yhdyskunnalle vahvistettiin. Itsehallinto-oikeutta ei käytetty hyväksi.
Venäjän vallan aika > Venäjän armeijan rakennustyöt

Rautatiepysäkin itäpuolelle rakennettiin Koskelan Tiilitehdas Oy:n tehdasrakennus vuonna 1910. Seuraavana vuonna rakennettiin Valtionrautateiden luvalla tehtaan kuljetuksia varten 3,7 kilometriä pitkä pistoraide Rekolasta Tikkurilan asemalle. Venäläisten tarvitsemien rakennustarvikkeiden kuljettamiseksi rakennettu sivuraide Tikkurilaan kulki pääradan itäpuolella 60 senttimetrin levyisenä. Kuljetukset tehtiin aluksi hevosvetoisilla vaunuilla, myöhemmin höyryvetureilla. Marraskuussa 1912 rautatiehallitus myönsi Koskelan Tiilitehdas Oy:lle vielä toisenkin rakennusluvan, nyt sivuradan rakentamiseksi pääradan länsipuolella sijaitsevalle hiekkamäelle. Sivurata rakennettiin välittömästi, minkä jälkeen nykyisen Koivukylän alueella sijainneelta hiekkamäeltä ryhdyttiin kuljettamaan hiekkaa sekä tehtaalle että Tikkurilaan.
Vuonna 1914 ensimmäisen maailmansodan aikana Rekolan metsät hakattiin venäläisten vallitustöitä varten. Metsien kaataminen teki maista toivottomia savipeltoja. Tonttimaa maksoi Rekolassa 1910-luvulla noin 20 penniä neliömetri. Tontit olivat yleensä 5 000–10 000 neliön suuruisia.
Kun linnoitusten rakentaminen oli päättynyt vuonna 1917, tiilitehdas lopetti toimintansa ja sivuraide purettiin.
Vuonna 1917 valittiin rekolalainen tarkastaja Hjalmar Söderberg valtiopäiville.
Venäjän vallan aika > Venäjän armeijan rakennustyöt > Sisällissota

Sisällissodan tapahtumista tiedetään, että punaisen terrorin uhriksi joutui Rekolan kartanon pehtori, joka teloitettiin asuntonsa luona Rekolassa Saksan Itämeren divisioonan lähestyessä Helsingin pitäjää sodan loppuvaiheessa. Siitä ei ole tietoa, mistä päin teon suorittaneet punaiset olivat kotoisin. Saksalaiset saapuivat valtaamaan Tikkurilaa 12. huhtikuuta 1918. Tikkurilan aseman seudulla käydyssä taistelussa kokemattomat punaiset joutuivat pian tappiolle. Taistelun jälkeen Tikkurilan pelloilta ja metsiköistä löytyi kymmeniä kaatuneita punakaartilaisia. Osa punaisista pääsi kuitenkin pakenemaan joukossaan tärkeä punapäällikkö Eino Rahja. Seuraavana päivänä eli 13. huhtikuuta olivat pakenevat punakaartilaiset Tikkurilan Suojeluskunnan Esikunnan ilmoituksen mukaan varastaneet Rekolan kartanosta professori von Wendtiltä vaaleanruskean orin.
Sota-aika

Rekolan väkiluku vuonna 1940 oli 1 162.
Helsingin maalaiskunnan vastuulle tuli talvisodan ja Moskovan rauhansopimuksen seurauksena yhteensä 59 siirtoväkeen kuuluvan henkilön hoito. Heistä 30 sijoitettiin vuonna 1941 venäläisten keskuudessa toimivan lähetysyhdistyksen ylläpitämään vanhainkotiin Rekolaan. Samana vuonna Rekolaan perustettiin äitiysneuvola.
Sota-ajan polttoainepulan vuoksi Räckhalsin tilan metsistä määrättiin hakattaviksi ylimääräisiä hakkuita.
Kunnan rehunhankintapäällikkö, jonka kunnallislautakunta oli nimittänyt, toimitti vuosina 1942–1945 kiintiöitynä ja valtion määräämänä säännöstelytoimena kunnan maanviljelijöiltä kerätyn heinän ja korsirehun edelleen Valtion Viljavarastoon.
Vuoden 1942 lopussa Rekolan vapaaehtoiseen palokuntaan kuului 23 jäsentä. Tulipaloja ei ollut sattunut kuluneen vuoden aikana kertaakaan.
Jusepe de Ribera

Jusepe de Ribera
Riberen maalauksen pohjalta tehty saksalainen postimerkki.
Jusepe de Ribera, José de Ribera, (1591–1652), lisänimeltään Lo Spagnoletto (”Pikku espanjalainen”), oli espanjalais-italialainen taidemaalari. Hän toimi pääasiassa Napolissa Italiassa, missä häntä pidetään niin sanotun napolilaisen koulukunnan perustajana. Hänen töissään yhdistyy vahva realismi ja uskonnollinen haaveilu. Hän maalasi useita marttyyrien kohtaloita kuvaavia töitä.
Caravaggion oppilaana Jusepe oli omaksunut realistisen ilmaisutavan sekä opettajansa valon ja varjon käsittelyn. Erityisen suuri vaikutus hänellä oli 1600-luvun Espanjan maalaustaiteeseen. Suomessa Ateneumin taidemuseossa on hänen työnsä Ecce Homo.
Galleria

Prometeus
Democritus
Pietari ja Paavali
Retkikunta 6

Retkikunta 6 (engl. Expedition 6) oli Kansainvälisen avaruusaseman (ISS) 6. miehistö.
Miehistö

| Nimi   | Työtehtävä   | Avaruusjärjestö/organisaatio   | Kotimaa   |
| --- | --- | --- | --- |
| Kenneth Bowersox (5)   | Komentaja   | NASA  |  Yhdysvallat  |
| Nikolai Budarin (3)   | Lentoinsinööri   | Venäjän avaruusjärjestö  |  Venäjä  |
| Donald Pettit (1)   | Lentoinsinööri   | NASA  |  Yhdysvallat |
Numero nimen jälkeen ilmaisee henkilön avaruuslentojen määrän, tässä kuvattu lento mukaan luettuna.
Retkikunnan kesto oli suunniteltu nelikuukautiseksi tehtävän päättyessä maaliskuussa 2003 avaruussukkula Atlantiksen lennon STS-114 saapuessa asemalle Retkikunta 7:n miehistö mukanaan. Avaruussukkula Columbian onnettomuus sekoitti kuitenkin suunnitelmat ja retkikunnan miehistö jäi asemalle toukokuuhun 2003. He palasivat Maahan lennolla Sojuz TMA-1 ja Retkikunta 7:n suunniteltua pienempi vain kaksihenkinen miehistö saapui ISS:lle lennolla Sojuz TMA-2. Avaruussukkulan odotettiin olevan lentokiellossa jopa kaksi vuotta. ISS:lle suuntautuvat lennot pitäisi suorittaa Sojuz- ja Progress-aluksilla ennen kuin avaruussukkula saisi jälleen lentoluvan.
Retkikunnan miehistö laskeutui Maahan 4. toukokuuta 2003. Kyseessä oli  ensimmäinen kerta jolloin yhdysvaltalaiset astronautit olivat laskeutuneet Sojuz-avaruusaluksella. Yhdysvaltalainen avaruusturisti Dennis Tito oli tosin tehnyt niin jo vuonna 2001.
Retkikunnan miehistö suoritti kaksi avaruuskävelyä.
Retkikuntaa 6 käsittelee Chris Jonesin kirja Too Far From Home: A Story of Life and Death in Space.
Aiheesta muualla

Retkikunta 6 NASAn kotisivulla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Retkikunta 6:n lehdistöpaketti (1,6 Mt pdf)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
näytä
keskustele
Kansainvälinen avaruusasema (ISS)()
Revontulet ja Manicouaganin törmäyskraatteri (etuala) Quebecissä, Kanadassa Pettitin kuvaamana tammikuussa 2003
Riihisyrjä

Riihisyrjä (ven. Краснознаменка, Krasnoznamenka) sijaitsi 7 kilometriä Kivennavan kirkolta, Rautuun johtavan maantien varrella Karjalankannaksella. Kylä oli melko suuri, taloja ennen talvisodan syttymistä 53.
Nykyinen syrjäinen pikkukylä on osittain säilyttänyt suomalaisen kulttuurimaisemansa. Laajojen niittyjen keskellä satunnaisia rakennuksia. Muutama talo on suomalaiskaudelta, muutama ulkorakennus ja yksi päärakennus, pääosa rakennuskannasta on venäläisiä datsoja. Yhteys Raudusta on hiekkatietä. Kylään ei ole tienviittaa eikä kylttiä, eikä siellä ole mitään palveluita.
Alma Reville

Alma Reville vuonna 1955.
Alma Lucy Reville (14. elokuuta 1899 Nottinghamshire, Englanti – 6. heinäkuuta 1982 Bel-Air, Los Angeles, Kalifornia) oli brittiläissyntyinen amerikkalainen apulaiselokuvaohjaaja, elokuvakäsikirjoittaja ja leikkaaja. Hän on tunnettu avioliitostaan elokuvaohjaaja Alfred Hitchcockin kanssa ("Lady Hitchcock").
Reville meni naimisiin Alfred Hitchcockin kanssa 2. joulukuuta 1926 Brompton Oratoryssa Lontoossa. Avioliitto kesti Hitchcokin kuolemaan (1980) asti. Reville oli kääntynyt katolilaisuuteen ennen heidän avioliittoaan. Alma oli yhden päivän puolisoaan nuorempi. Heillä oli yksi lapsi, tytär Patricia Hitchcock.
Alma Reville kuoli 82-vuotiaana, kaksi vuotta Hitchcockin jälkeen.
Kirjallisuutta

Hitchcock O’Connell, Patricia – Bouzereau, Laurent: Alma Hitchcock: The Woman Behind the Man. Berkley, 2003. ISBN 0-425-19005-6
Aiheesta muualla

Alma Reville Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Alma Reville Elonetissä.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Australia  Korea  Puola 
Taiteenala:  FID 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Elonet  Yle 
Muut:  SNAC  IdRef
Olli Riikonen

Olli Johannes Riikonen (s. 1968) on Tohmajärven kunnanjohtaja vuodesta 2005 alkaen. Maaliskuussa 2021 hän aloitti määräaikaisessa tehtävässä Kuntaliiton valtionosuusasioiden erityisasiantuntijana. Tohmajärven kunnanjohtajan viransijaiseksi valittiin Mikko Löppönen.
Hallintotieteen maisteri Riikonen oli Keskustanuorten puheenjohtaja vuosina 1991–1995. Pohjois-Karjalan liiton maakunta-asiamiehenä hän toimi 2003–2005.
Rihmastopahka

Rihmastopahka eli sklerootio on sienten talvehtimiselin. Se koostuu yleensä tiiviisti yhteenkasvaneista sienirihmoista, mutta voi olla koostunut myös löyhästi kasaantuneesta rihmoista. Rihmastopahka auttaa sientä selviämään vaikeiden aikojen kuten kuivien ja kylmien jaksojen ylitse toimien ravintovarastona ja lepomuotona. Kun olosuhteet paranevat se jatkaa lisääntymistä synnyttämällä itiöemiä, sienirihmoja tai alustapahkoja, joista sieni voi jatkaa leviämistään ympäristöönsä.
Yksi tunnetuimmista rihmastopahkoista ovat viljoilla esiintyvät Claviceps purpurea -kotelosienen aiheuttamat torajyvät, jotka kasvavat viljan siemenen tilalle ja saastuttavat viljasatoa. Mustien rihmastopahkojen sisältämät mykotoksiinit aiheuttavat myrkytyksiä tuotantoläimille ja ihmisille.
Toinen tunnettu rihmastopahka on lehtipuiden lahottajasieni pakurikääpä.
Aiheesta muualla

Tieteen termipankki: Rihmastopahka
Reilun kaupan sertifiointijärjestelmä

Reilun kaupan sertifiointijärjestelmä (yleensä lyhyemmin Reilu kauppa) on Fairtrade International -järjestön (FLO) hallinnoima järjestelmä  tuotteille, joiden tuotanto noudattaa tiettyjä vaatimuksia ympäristövaikutusten, työvoiman ja sosiaalisen kestävyyden suhteen.  Euroopassa järjestelmällä on käytössä Reilu kauppa -merkin lisäksi kaksi vanhempaa tavaramerkkiä, Max Havelaar sekä TransFair.lähde?
FLO:n hallinnoiman järjestelmän lisäksi on myös muita sertifiointijärjestelmiä, ja myös merkitsemättömiä reilun kaupan tuotteita on olemassa.
Yleistä

Reilun kaupan sertifiointijärjestelmä pyrkii parantamaan kehitysmaiden pienviljelijöiden ja suurtilojen työntekijöiden asemaa kansainvälisessä kaupankäynnissä. Reilun kaupan merkki tuotteessa tarkoittaa, että tuotantoketju noudattaa FLO:n Reilun kaupan kriteerejä, ja merkin tarkoituksena on ympäristömerkkien tavoin vaikuttaa kuluttajien ostopäätöksiin.
Sertifioituja tuotteita on markkinoilla kymmeniätuhansia ja niitä myydään yli 140 maassa. Maailmassa ostettiin vuonna 2012 4,8 miljardilla eurolla Reilun kaupan tuotteita. Myyntituottojen lisäksi viljelijät hyötyivät yli 80 miljoonalla eurolla Reilun kaupan lisistä, joita he käyttävät tilojensa kunnostamiseen ja elinolojensa parantamiseen. Myyntituotoista hyötyviä Reilun kaupan viljelijöitä on yli 1,3 miljoonaa yhteensä 75 maassa.
Järjestelmän periaatteet

Reilun kaupan järjestelmän pääperiaatteet ovat:
Takuuhinta: pienviljelijöille maksetaan tuotteistaan vähintään Reilun kaupan takuuhintaa.
Hyvät työolot: Suurtilojen työntekijöille maksetaan vähintään lakien mukaista palkkaa, joka nousee asteittain. Heillä on asialliset työolot ja oikeus liittyä  ammattiyhdistyksiin.
Reilun kaupan lisä: osa Reilun kaupan tuomista lisätuloista käytetään hankkeisiin, jotka hyödyttävät koko yhteisöä.
Ei  lapsityövoimaa.
Tarkkojen ympäristökriteerien noudattaminen.
Useilla kansalaisjärjestöillä on Reilun kaupan järjestelmää muistuttavia sertifiointijärjestelmiä ja -hankkeita: vastaavia järjestelmiä hallinnoivat muun muassa Rainforest Alliance ja 4C Association. Yrityksistä esimerkiksi Starbucks-kahvilaketjulla on omat suuntaviivansa kahvin alkuperästä, joissa painotetaan vastuullista tuotantoa. Tavallisimmat erot hankkeiden välillä ovat ostohinnassa ja sosiaalisen kehityksen kriteereissä. Toisaalta joidenkin yritysten hankkeet voivat olla luonnonsuojelullisilta vaatimuksiltaan Reilun kaupan järjestelmää tiukempia.
Historiaa

Reilun kaupan järjestelmä sai alkunsa, kun  alankomaalaiset avustustyöntekijät keskustelivat  meksikolaisten kahvinviljelijöiden kanssa, jotka sanoivat kaikkein eniten haluavansa tulla toimeen omalla työllään. Tuolloin kahvin hinta oli niin alhainen, ettei siitä saatava tuotto kattanut edes tuotantokustannuksia. Ensimmäinen Reilun kaupan periaatteita noudattava sertifiointimerkki, Max Havelaar, otettiin käyttöön Hollannissa vuonna 1988 takaamaan kahvin viljelijöille kohtuullinen korvaus työstä. Seuraavaksi mukaan tulivat tee ja kaakao, ja samalla järjestelmän periaatteita tarkennettiin. Sittemmin eri maissa otettiin käyttöön eri nimisiä Reilun kaupan merkkejä.  Pohjoismaista Reilu kauppa tuli ensin Ruotsiin vuonna 1996.
Max Havelaar -merkki on saanut nimensä hollantilaisen siirtomaavirkamiehen Eduard Douwes Dekkerin eli nimimerkki Multatulin kirjoittaman teoksen Max Havelaarin mukaan.lähde?
Reilun kaupan kaupungit

Vuonna 2001 Isossa-Britanniassa järjestettiin kampanja Reilun kaupan tunnettuuden edistämiseksi. Tuolloin Garstangin kaupunki nimettiin maailman ensimmäiseksi Reilun kaupan kaupungiksi. Kampanja laajeni ensin muualle Isoon-Britanniaan ja nopeasti myös muihin maihin, ja nyt Reiluja kaupunkeja on maailmassa yli 2000. Eniten niitä on Saksassa (687). Suomen ensimmäinen Reilun kaupan kaupunki oli Tampere (2008), mutta Reilun kaupan kunnan arvonimen sai Utajärvi jo vuonna 2004.
Reilu kauppa Suomessa

Reilu kauppa ry (ruots. Rättvis handel rf, entinen nimi Reilun kaupan edistämisyhdistys ry) on 33 järjestön muodostama yhdistys, joka perustettiin vuonna 1998. Yhdistys valvoo Reilun kaupan merkin käyttöä  Suomessa ja  Baltiassa, edistää tuotteiden myyntiä ja tiedottaa Reilusta kaupasta. Reilu kauppa ry ei itse osallistu kaupankäyntiin, vaan sertifioi tuotteita ja raaka-aineita.
Reilu kauppa Suomessa > Tuotteet

Suomalaiset käyttivät vuonna 2014 Reilun kaupan tuotteista eniten rahaa kahviin, kukkiin,  yhdistelmätuotteisiin ja banaaneihin. Yhteensä Reilun kaupan tuotteita ostettiin Suomessa 162,3 miljoonalla eurolla eli noin 30 eurolla henkeä kohti. Näiden lisäksi Suomessa myydään lukuisia muita Reilun kaupan tuotteita, kuten suklaata, kaakaota, cappuccinoa, teetä, hunajaa, sokeria, ananasta, appelsiineja ja -mehua, mangoja, mysliä, avokadoja, viinirypäleitä ja riisiä.
Sertifiointijärjestelmän piirissä voidaan myydä myös puuvillaa, kuivattuja ja tuoreita hedelmiä ja vihanneksia, pähkinöitä ja öljysiemeniä, kvinoaa, mausteita, jäätelöä, kukkia, viiniä ja rommia.
Suomalaiset ovat suhteessa väestön määrään maailman neljänneksi ahkerimpia Reilun kaupan tukijoita.
Reilu kauppa Suomessa > Arvonimet

Vuonna 2020 Suomessa oli yhteensä 16 Reilun kaupan kaupunkia ja kuntaa, uusimpana Kauniainen. Reilun kaupan/kunnan arvonimen myöntää Reilu kauppa ry kahdeksi vuodeksi kerrallaan. Kaupungin ja kunnan toiminnassa tulee täyttyä viisi kriteeriä, jotka liittyvät Reilun kaupan tuotteiden käyttöön kaupungin tai kunnan omissa tilaisuuksissa, toimivaan Reilun kaupan työryhmään, Reilun kaupan tuotteiden käyttöön kaupungin tai kunnan yrityksissä sekä muissa yhteisöissä ja kampanjointiin ja viestintään.
Reilu kauppa ry myöntää myös Reilun kaupan seurakunta, Reilun kaupan koulu ja Reilun kaupan korkeakoulu -arvonimiä. Toimintaan voivat liittyä lisäksi muut yhteisöt kuten  päiväkodit, järjestöt ja yritykset.
Evankelisluterilainen kirkko kampanjoi seurakunnille Reilun kaupan tuotteita. Reilun kaupan seurakunta -arvonimeä voivat hakea kaikki seurakunnat, jotka sitoutuvat tiettyihin Reilun kaupan seurakuntakriteereihin. Kampanjan taustalla ovat muun muassa Reilu kauppa ry, Kirkon Ulkomaanapu, Changemaker-verkosto ja Suomen Lähetysseura. Arvonimen on saanut yli 100 seurakuntaa ja seurakuntayhtymää.
Kymenlaaksossa sijaitseva Perheniemen evankelinen opisto oli ensimmäinen Reilun kaupan koulu -arvonimen saanut oppilaitos. Tampereen yliopistosta puolestaan tuli vuonna 2009 Suomen ensimmäinen Reilun kaupan korkeakoulu. Sittemmin myös monet muut yliopistot ja ammattikorkeakoulut Suomessa ovat saaneet arvonimen.
Reilu kauppa Suomessa > Vuosittaiset kampanjat

Reilu kauppa ry järjestää vuosittain kaksi kampanjaa, joiden tarkoitus on lisätä suomalaisten kuluttajien ja yritysten tietoisuutta tuotteiden alkuperästä. Perinteisesti  viikolla 19 järjestetään Reilu kahvitauko ja viikko 43 on Reilun kaupan viikko.
Vaikutukset > Tulonjako

Lontoon yliopiston taloustutkijoiden tekemän nelivuotisen tutkimuksen mukaan Reilun kaupan kahvi, tee ja kukat eivät parantaneet kaikkein köyhimmän maalaisväestön elintasoa Etiopiassa ja Ugandassa. Tutkimuskohteissa Reilun kaupan sertifioiduissa tuottajaorganisaatioissa työntekijöiden palkat olivat alhaisemmat kuin tuottajaorganisaatioissa, joilla ei ollut sertifikaattia.
Professori Pertti Haaparannan mukaan on helppo todistaa, että reilu kauppa heikentää tavallisten tuottajien tuotteiden hintaa ja näin heikentää heidän asemaansa. Halvemmista hinnoista hyötyvät rikkaiden maiden kuluttajat, joten on epäselvää, siirtääkö reilu kauppa rahaa rikkaista maista köyhiin vain päinvastoin.
Koska reilun kaupan tuottajat myyvät usein suurimman osan tuotannostaan muuta kautta, reilu kauppa voi heikentää myös reilun kaupan omien tuottajien tuloja.
Reilun kaupan toiminnanjohtaja Pirjo Virtaintorpan mukaan Helsingin yliopiston kehitysmaatutkija Joni Valkilan tutkimuksessa Reilun kaupan kahvikilosta päätyi 50 senttiä enemmän tuottajamaahan kuin tavallisesta. Kuluttajan maksaessa 50 prosenttia ylimääräistä tuottajayhteisö sai arviolta viisi prosenttia ylimääräistä. Viljelijälle siitä ei näytä päätyvän juuri enempää kuin tavallisen markkinahinnan verran. Tutkimuksen mukaan Reilun kaupan kahvi on tehoton keino siirtää suomalaiskuluttajien rahoja viljelijöille.
Vaikutukset > Kehitys

The Guardian -lehden yhdeksi johtavista kehitysmaajournalisteista nimeämän Andrew Chambersin mukaan Reilun kaupan säännöt ohjaavat tehottomaan tuotantoon ja välttämään moderneja viljelytekniikoita, kuten mittakaavaetuja, koneistusta ja geenimuuntelua. Järjestelmä lisää ylituotantoa ja siten laskee hintoja, jolloin ei- Reilun kaupan viljelijät kärsivät.
Vaikutukset > Työntekijöiden olosuhteet

Helsingin yliopiston Ympäristötieteen laitoksen tutkimuksen mukaan Reilun kaupan kahvinviljelytyöntekijät eivät saa Nicaraguassa parempaa palkkaa kuin muut.
Väitöstutkimuksen mukaan Reilu kauppa ei pysty esittämään tiukkoja vaatimuksia työntekijöiden olosuhteiden parantamisesta, koska viljelijöiden Reilusta kaupasta saama hyöty voi olla niin vähäistä ja vaihtelevaa.
Kritiikki ja järjestön vastaväitteitä > Harhaanjohtava markkinointi

Reilun kaupan kahvista väitöskirjansa tehnyt tutkija arvostelee sitä, että Reilun kauppaa mainostetaan viljelijöitä hyödyttävällä korkealla hinnalla kertomatta, miten pieni osa siitä menee heille.
Kritiikki ja järjestön vastaväitteitä > Vaikutus köyhyyteen

Professori Pertti Haaparanta kritisoi Reilua kauppaa siitä, että se sitoo työvoimaa alkutuotantoon. Hän on myös esittänyt, että Reilun kaupan järjestelmä on siten epäoikeudenmukainen, että toiset köyhät tuottajat pääsevät siihen mukaan ja toiset eivät.
Reilu kauppa vastaa, että sen järjestelmä on periaatteessa avoin kaikille tuottajille, jotka sitoutuvat noudattamaan järjestelmän sääntöjä. Reilun kaupan tuotteiden menekki  teollisuusmaissa on tekijä, joka rajoittaa kehitysmaissa tuotettavien Reilun kaupan tuotteiden määrää. Menekin kasvaessa Reilun kaupan tuottajien määrä kasvaa. Jos taas Reilun kaupan tuotteilla ei ole riittävästi kysyntää, osa tuotannosta joudutaan usein myymään tavallisena tuotteena.
Brittiläinen Adam Smith -instituutti on esittänyt Unfair Trade -raportissaan kritiikkiä Reilun kaupan järjestelmää kohtaan. Instituutin mukaan Reilun kaupan järjestelmä pyrkii ”moraaliseen monopoliin” eettisten tuotteiden markkinoilla. Kuitenkaan järjestelmän verkkosivuilla ei kerrota alkuperäisistä tutkimuksista, joissa olisi käsitelty Reilun kaupan tehokkuutta köyhyyden poistamisessa. Sikäli kun tutkimuksia löytyy, ne eivät ole kovin ajantasaisia.
Raportin mukaan vain 10 prosenttia Reilun kaupan tuotteen lisähinnasta menee tuottajalle ja loppuosa menee vähittäismyyjille. Instituutin mukaan hyväntekeväisyysjärjestöt ovat tehokkaampia varallisuuden siirtämisessä globaalisti.
Cato-instituutin Brink Lindseyn mukaan halpojen kahvintuottajien, muun muassa Vietnamin ja Brasilian, tulo markkinoille laski tuottajahintoja. Tuottajahintojen lasku on markkinoiden viesti kalliimpien kustannusten tuottajille (mm. Keski-Amerikassa) poistua markkinoilta (tai nostaa jalostusarvoa). Tämä estyy, kun Reilu kauppa nostaa hinnat luonnottoman korkealle ja näin ylläpitää ylituotanto-ongelmaa.
Kritiikki ja järjestön vastaväitteitä > Väärinkäytökset

Toisinaan myös Reilun kaupan järjestelmään kuuluvilla yrityksillä on käynyt ilmi väärinkäytöksiä. Tällöin yritykset joutuvat muuttamaan toimintatapojaan tai joutuvat pois Reilun kaupan järjestelmästä. Väärikäytöksien ilmituloa pidetään myös osoituksena siitä, että Reilun kaupan valvontajärjestelmä toimii.
Suomen Yle TV1:n  MOT-ohjelman jaksossa ”Kierot banaanit” annettiin ymmärtää, että Reilun kaupan tuotteiden ylimääräisestä rahasta suurin osa jäisi Reilun kaupan edistämisyhdistykselle. Ohjelmassa myös vierailtiin Reilun kaupan järjestelmässä mukana olevalla tilalla, joka ei noudattanut kaikkia Reilun kaupan sääntöjä. Reilun kaupan edistämisyhdistyksen mukaan ohjelmassa annettiin virheellistä tietoa yhdistykselle maksettavista osuuksista. Ohjelmassa esiintyneellä tilalla esiintyneet ongelmat olivat Reilun kaupan merkkijärjestelmän tiedossa jo ennen MOT:n vierailua tilalla.
Kirjallisuutta

Kangasniemi, Katja: Reilun kaupan ruokaa ja elämää. Helsinki: Perhemediat, 2009. ISBN 978-952-494-249-2.
Litvinoff, Miles ja Madeley, John: 50 syytä ostaa reilun kaupan tuotteita. Helsinki: Like kustannus, 2008. ISBN 978-952-010-160-2.
Salvi, Lassi ja Lindroos, Maija: Maailmankauppa ja maailmankaupat. Maailmankauppojen liitto, 2000.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Reilu kauppa ry – Suomen Reilun kaupan merkin virallinen valvoja
Eettisen kaupan puolesta ry – Reilua kauppaa ja muuta eettistä kaupankäyntiä tukeva vapaaehtoisjärjestö
Fairtrade International
Fairtrade Foundation (UK)
Reilu kauppa pähkinänkuoressa -video