stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Transrasva
Hydraus (vedytys) > Vaihtoehtoisia kovetustapoja

Margariinit kovetetaan nykyisin katalyyttisen vaihtoesteröinnin avulla siten, että kasviöljyn tyydyttymättömiä rasvahappoja hydrataan ensin tyydyttyneiksi. ja vaihtoesteröidään sen jälkeen hydraamattoman kasviöljyn kanssa. Lähtöaineiden luontaiset triglyseridit hajoavat ja rakentuvat uudestaan vaihtoesteröinnin katalyysisynteesissä, jolloin syntyy kovia synteettisiä uusrasvoja, jotka tekevät margariinista kiinteää. Vaihtoesteröinnissä ei synny transrasvoja, mutta vaihtoesteröinnillä tuotettujen uusrasvojen pitkäaikaiskäytön terveysvaikutuksia ei ole tutkittu lainkaan.
Esteröinti kohdistuu  esterisidoksella rasvamolekyylin glyseroliin sitoutuneisiin rasvahappoihin. Rasvamolekyylissä on kolme rasvahappoa, joista osa voidaan vaihtaa.
Öljyyn voidaan lisätä myös gelatiinia eli liivatetta, jolloin sen kemiallinen rakenne ei muutu.
Terveysvaikutukset

Transrasvat ovat terveydelle erittäin haitallisia, mutta niiden saanti Suomessa on vähäistä. WHO:n mukaan maailmanlaajuisesti yli 278 000 kuolemaa voidaan vuosittain yhdistää teollisesti tuotetun transrasvan saantiin. WHO pitää luonnollista ja teollista transrasvaa yhtä haitallisina.
Teollisten transrasvojen on todettu lisäävän merkittävästi sydäntautien riskiä. Esimerkiksi vuonna 2015 julkaistusta metatutkimuksesta saatiin suhteellisen varmaa näyttöä siitä, että teolliset transrasvat lisäävät yli neljälläkymmenellä prosentilla riskiä sairastua sydän ja verisuonitautiin. Sairastumisriski lisääntyy arviolta 23 prosenttia transrasvan jokaista kahden prosentin lisäystä kohti. Esimerkiksi jokainen 114 gramman viikoittainen lisäannos uppopaistettua ruokaa lisää tutkimusten mukaan 12 prosentilla sydänkohtausten esiintyvyyttä.
Teolliset transrasvat laskevat hyödyllisen HDL-kolesterolin ja kohottavat haitallisen LDL-kolesterolin arvoja heikentäen niiden välistä suhdetta. Transrasvat edesauttavat lisäksi LDL-kolesterolin hapettumista, mikä on ateroskleroosin syntyprosessin merkittävä alkuvaihe.
Teollisen transrasvan on havaittu lisäävän myös riskiä sairastua dementiaan.
Epidemologisten tutkimusten mukaan luontainen transrasva ei ole sydänterveydelle haitallista kuten teollinen transrasva. Etenkin luontaisen transrasvan vakseenihapon on havaittu parantavan sepelvaltiomotaudin riskitekijöitä. Niillä, joiden veressä on paljon maitosrasvan sisältämää luontaista transrasvaa, on lisäksi seitsemän kertaa tavallista pienempi riski sairastua haimasyöpään.
| Trans (Elaidiinihappo) | Cis (Oleiinihappo) | Tyydyttynyt (Steariinihappo) |
| --- | --- | --- |
| Elaidiinihappo on tyydyttämätön transrasvahappo jota löytyy osittain kovetetuista kasvisöljyistä. | Oleiinihappo on cis tyydyttämätön happo josta oliiviöljy muodostuu 55–80%. | Steariinihappo on tyydyttynyt rasvahappo jota löytyy eläinrasvoista ja tuotteista jotka ovat täydellisesti kovetettuja. |


| Nämä rasvahapot ovat cis-trans-isomeerejä ja ovat identtiset muuten paitsi kaksoissidoksen paikassa. | Nämä rasvahapot ovat cis-trans-isomeerejä ja ovat identtiset muuten paitsi kaksoissidoksen paikassa. | Tämä rasvahappo ei sisällä kaksoissidosta eikä ole isomeeri kahdelle aikaisemmalle. |
Eräistä konjugoidun linolihapon eli CLA:n terveysvaikutuksista on saatu eläinkokeissa positiivisia tuloksia, mutta vaikutukset ihmiseen ovat epäselvät. CLA-kapseleita on Yhdysvalloissa myyty paljon laihduttajille ja kehonrakentajille. Märehtijöiden lihassa ja maidossa saatavat CLA-pitoisuudet ovat melko niukkoja, eikä niiden vaikutuksista ihmiseen ole näyttöä. CLA-kapseleiden vaikutus painonhallintaan ja lihaksikkuuteen ovat ihmisellä olemattomat, mutta niiden vaikutus sepelvaltimotaudin riskitekijöihin on tutkija Antti Aron mukaan kiistatta haitallinen.
Saanti ja suositukset

Isossa-Britanniassa  paljastui vuonna 2004, että broileri- ja hampurilaisravintoloiden  kaltaisten pikaruokapaikkojen ruoka-annokset sisältävät runsaasti teollista transrasvaa. Esimerkiksi KFC-ravintolaketjun friteerattua broileria ja ranskalaisia perunoita sisältävä ateria sisäsi 4,4 grammaa transrasvaa. Mc Donaldsin vastaava sataprosenttisessa rypsiöljyssä kypsennetty annos sisälsi 3 grammaa teollista transrasvaa siitä huolimatta, että sen ruokien transrasvapitoisuus oli vähentynyt alle puoleen vuoden 1998 tasosta. Myös yksi ainoa kinuskileivos saattoi sisältää 2,5 grammaa teollista transrasvaa.
Yhdysvalloissa tilanne oli vielä pahempi. Etenkin osittain kovetetussa kasviöljyssä friteeratut ranskalaiset perunat sisälsivät paljon transrasvaa. Keskikokoinen annos ranskalaisia perunoita sisälsi Yhdysvalloissa tyypillisesti noin viisi grammaa transrasvaa vuosina 2005-2008, jonka jälkeen transrasvan määrä laski alle määritysrajan. Transrasvan väheneminen johtui siitä, että ranskalaisten paisto osittain kovetetussa kasviöljyssä kiellettiin Yhdysvalloissa.
Ison-Britannian vuoden 2004 suosituksena oli, että naisten teollisten transrasvojen saanti jäisi alle 4,4 grammaan päivässä ja miesten 5,6 grammaan. Vuonna 2015 keinotekoisia transrasvoja sisältävän ruoan myynti oli kokonaan kielletty Tanskassa, Itävallassa, Unkarissa, Islannissa, Norjassa ja Sveitsissä.
WHO:n mukaan aikuisten tulisi rajoittaa transrasvan saantinsa vähempään kuin 1 prosentti kokonaisenergiasta, joka vastaa korkeintaan 2,2:ta grammaa 2 000 kilokalorin ruokavaliossa.
Saanti ja suositukset > Suomi

Transrasvojen keskisaanti oli Suomessa noin 2 grammaa  päivässä vuonna 1994. FinRavinto 2017 -tutkimuksen osanottajat saivat keskimäärin 0,4 energiaprosenttia eli noin yhden gramman transrasvoja päivässä, mutta kyseinen luku sisälsi myös luontaiset transrasvat, joita oli yli puolet saannista. Levitteet ja öljyt olivat osanottajien suurin keinotekoisten transrasvojen lähde. Teollisten transrasvojen yleisimpiä lähteitä suomalaisten ruokavaliossa olivat vuonna 2004 ranskanperunat, kasvirasvajäätelö ja mikropopkornit. Muita transrasvan lähteitä olivat osittain kovetettua kasvirasvaa sisältävät einekset ja muut valmisateriat ja teolliset puolivalmisteet, leivonnaiset ja muut konditoriatuotteet. Paljon kovetettua kasvirasvaa sisältävää pikaruokaa, leivonnaisia ja mikropopkornien kaltaista pikkupurtavaa nauttiva suomalainen saattoi saada vuonna 2008 jopa 5 grammaa transrasvoja päivässä.
Suomen ja monien muiden maiden margariiniteollisuus alkoi käyttää 1990-luvun puolivälin jälkeen uusia valmistusmenetelmiä, joiden ansiosta margariinien transrasvapitoisuus väheni. Vuonna 2010 enää alle puolet Suomessa myytävistä margariineista ja levitteistä sisälsi teollisia transrasvoja. Transrasvapitoisuudet olivat lisäksi Eviran mukaan niin pieniä, ettei niillä ollut terveydellistä merkitystä. Nykyisin Suomessa myytävät margariinit sisältävät Finelin mukaan transrasvaa vain 0,3–0,5 prosenttia painosta.
Vuonna 2009 valmistuneen Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen selvityksen mukaan selvityksessä analysoitujen 24 elintarvikkeen transrasvahappopitoisuudet olivat alle 0,5 grammaa sataa grammaa kohden, kun osa samoista elintarvikkeista sisälsi vuonna 1989 jopa 16 grammaa sataa grammaa kohden. 40 prosenttia suomalaisten vuonna 2012 saamista transrasvoista oli teollisesti käsitellyistä kasviöljyistä peräisin olevaa keinotekoista transrasvaa ja loput 60 prosenttia oli maitovalmisteiden, kuten voin ja kerman sisältämää hyvälaatuista luontaista transrasvaa.
Finelin mukaan suomalainen kasvirasvajäätelö sisälsi 2010-luvun lopussa enää alle 0.1 prosenttia transrasvaa. Margariini sisälsi transrasvaa jossain vaiheessa 2010-lukua enää 0,3–0,5 %. Eviran tutkimuksen mukaan lähes puolessa Suomessa myytävistä margariineista ja levitteistä oli vielä transrasvoja, mutta niiden pitoisuudet olivat niin pieniä, ettei niillä ollut terveydellistä merkitystä
Suomessa myytävissä valmisruoissa oli teollista transrasvaa 2020-luvulle tultaessa Finelin mukaan keskimäärin seuraavasti: juustonaksu 4,6 %, margariini 0,5 %, suklaa-/tiikerikakku 0,4 %, ranskanperuna/keksi 0,3 %, hampurilainen/donitsi 0,2 %.selvennä Finelissä ilmoitetut pitoisuudet olivat samansuuntaisia kuin Ruotsissa julkaistut vuosien 1995 ja 1998−2002 transrasvapitoisuudet. Hyvälaatuista luontaista transrasvaa esiintyi voissa keskimäärin 2 %, juustoissa 0,7 %, naudanlihassa 0,3 %.
Saanti ja suositukset > Tanska

Päivittäinen teollisten transrasvojen keskisaanti väheni Tanskassa vuoden 1980 kahdesta grammasta vuoden 1999 alle 0,5 grammaan.
Saanti ja suositukset > Ruotsi

Ruotsalaisnaiset saivat vuonna 2006 päivässä yhteensä 2,3 grammaa sekä keinotekoista että luontaista transrasvaa ja miehet 3 grammaa. Transrasvoista saatu kokonaisenergia edusti yhtä prosenttia koko ruokavaliosta saadusta energiasta. Transrasvojen päälähteinä olivat leipomotuotteet, friteeratut tuotteet, snack-tuotteet, voi, kerma ja juusto. Lapset         saivat luontaista transrasvaa voista, piimästä ja juustoista (24 % kaikkien transrasvojen kokonaissaannista), lihasta ja makkarasta (13 %). Keinotekoista transrasvaa tuli etenkin teollisista perunavalmisteista (13 %) ja kasviperäisistä ravintorasvoista (6 %). Huomattava osa (30 %) luontaisista ja keinotekoisista transrasvoista tuli makeisista, leipomotuotteista ja jäätelöstä.
Elintarviketeollisuus vähensi 1990-luvun puolivälissä merkittävästi tuotteidensa transrasvapitoisuuksia. Ruotsin elintarvikevirasto listasi vuonna 1995 EU:n Transfair-tutkimuksen 75 tuotteen transrasvapitoisuudet. Korkeimpia keinotekoisten transrasvojen pitoisuuksia löytyi osasta uppopaistettuja ruokia ja keksejä. Hyvälaatuisia luontaisia transrasvoja löytyi etenkin kermaasta, juustosta, jäätelöstä ja liharuoista. Livsmedelverket suositteli rajoittamaan sydän ja verisuonisairauksia aiheuttavien teollisten transrasvojen saantia vuonna 2006.
Saanti ja suositukset > Britannia

Britannian terveysviranomaiset (UK Food Standards Agency) ilmoittivat vuonna 2006 pyrkivänsä muuttamaan direktiivejä siten, että transrasvojen määrät ilmoitettaisiin elintarvikkeiden tuoteselosteissa.
Saanti ja suositukset > Kanada

Kanada oli ensimmäinen maa, jossa laadittiin säädös transrasvojen pakkausmerkinöistä. Säädös laadittiin joulukuussa 2002, ja astui voimaan joulukuussa 2005. Kanadalaisten viranomaisten mukaan säädös ei riko tavaroiden vapaata liikkuvuuden periaattetta, koska se on välttämätön kansanterveyden kannalta.
Saanti ja suositukset > Yhdysvallat

Amerikkalaiset saivat transrasvoja elintarvikevirasto FDA:n arvion mukaan lähes 6 grammaa vuorokaudessa vuonna 1995. Pääasiallinen teollisten transrasvojen lähde olivat margariinit, keksit, makeiset, pikaruoka, perunalastut  ja muu vastaa pikkupurtava sekä uppopaistettu ruoka. Päivittäinen transrasvojen keskisaanti väheni Yhdysvalloissa vuoden 1984 kymmenestä grammasta vuoden 1995 neljään grammaan. Jopa puolet leipomotuotteiden valmistukseen käytetystä rasvasta saattoi olla puhdasta transrasvaa vuonna 2004.
Yhdysvalloissa astui vuoden 2003 alusta astui voiman määräys, jonka mukaan tuoteselosteessa on mainittava keinotekoisten transrasvojen määrä. New Yorkin terveysviranomaiset suunnittelivat keinotekoisten transrasvojen määrän huomattavaa rajoittamista ravintolaruoissa vuonna 2006. Yhdysvaltojen kolmanneksi suurin hampurilaisketju Wendy’s ilmoitti tuolloin vähentävänsä keinotekoisen transrasvan määrää ranskalaisissa perunoissaan kuudesta grammasta puoleen ja nollatasolle kanaruoissa. McDonalds lupasi vuonna 2002 korvata keinotekoiset transrasvat muilla rasvoilla, muttei lunastanut täysin lupaustaan edes neljässä vuodessa.
Broileriruokiin erikoistunut Kentucky Fried Chicken (KFC) haastettiin kesäkuussa 2006 oikeuteen liikaa keinotekoista transrasvaa sisältävästä ruoasta. Yksi annos saattoi ilman varoituksia sisältää 15 g transrasvaa. Katju KFC ilmoitti lokakuussa 2006 lopettavansa transrasvojen käytön USA:n ravintoloissaan seuraavana vuonna. New Yorkin kaupunki päätti vuonna 2006 kieltää transrasvojen käytön ravintoloissa heinäkuusta 2008 alkaen. Myös Kalifornian osavaltio kielsi transrasvat ravitsemusliikkeissä vuoden 2010 alusta, ja vuoden 2011 alusta myös leipomotuotteissa.lähde? Maassa astui lopulta voimaan keinotekoisten teollisten transrasvojen täyskielto vuonna 2018.
Aiheesta muualla

Opetus.tv: Kemian etäopiskeluympäristö, Transrasvat
Kohua trans-rasvahapoista (Arkistoitu – Internet Archive), KTL 1996
Trans Fat Nutrition Labeling (Arkistoitu – Internet Archive), FDA 2006
Pikaruoan trans-rasvapitoisuus vaihtelee maittain, Medline Plus 13.4.2006
Trans fats, Prof. Tony Blake BBC
Ban trans fats (UK), The campaign against trans fats in food
Livsmedelsverket kommenterar transfett i livsmedel (Arkistoitu – Internet Archive) 24.4.2006
Fineli: Transrasvoja eniten ja vähiten sisältävät elintarvikkeet
KFC:n ateria.
Joonas Iisalo

| Joonas Iisalo |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Joonas Iisalo
Syntynyt: 5. tammikuuta 1986 (ikä 39) Berliini
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pituus:  190 cm
Paino:  82 kg
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2002–2003 2003–2004:  Kouvot Korikouvot
Valmennusura
2012–2013 2013–2015 2015–2016 2016–2019 2019–:  KaU Koris Bisons Loimaa (apuv.) Forssan Koripojat Salon Vilpas Crailsheim Merlins (apuv.)
Joonas Iisalo (s. 5. tammikuuta 1986 Berliini) on suomalainen koripallovalmentaja ja aktiiviuransa päättänyt koripalloilija.
Loviisalaisen Hokki Basketin kasvatti Iisalo edusti Kouvoja Suomen pääsarjassa kaudella 2002–2003, jolloin hän pelasi 19 ottelussa 0,1 pisteen ja 0,1 levypallon keskiarvoilla. Seuraavan kauden hän pelasi I-divisioonassa Kouvojen reservijoukkueessa 10,9 pisteen keskiarvolla. Iisalo pelasi viisi A-nuorten ja kaksi B-nuorten maaottelua.
Pelaajauransa jälkeen Iisalo on hankkinut useita valmentajatutkintoja ja kouluttautunut ammattimaiseksi koripallovalmentajaksi. Kaudella 2013–2014 hän työskenteli Loimaan Korikonkarien edustusjoukkueen apuvalmentajana. Iisalo tuomittiin kyseisellä kaudella yhden ottelun kilpailukieltoon epäasiallisesta kielenkäytöstä erotuomareita kohtaan. Kauden 2015–2016 hän valmensi I-divisioona A:ssa Forssan Koripoikia. Helmikuussa 2016 hän sopi siirtyvänsä 1+1-vuotisella sopimuksella Korisliigassa pelanneen Salon Vilppaan päävalmentajaksi. Kolmen kauden aikana Vilpas saavutti Iisalon valmentamana kaksi hopeaa ja voitti kerran Suomen cupin.
Kesällä 2019 Iisalo siirtyi apuvalmentajaksi saksalaiseen Crailsheim Merlinsiin, jonka päävalmentajana toimii hänen veljensä Tuomas Iisalo.
Iisalon veli, maajoukkuekoripalloilija Tuomas Iisalo pelasi yli vuosikymmenen Suomen pääsarjassa ja on myös nykyisin koripallovalmentaja. Heidän isoisänsä Aulis Iisalo taisteli menestyksekkäästi talvisodassa ja jatkosodassa. Hänelle ehdotettiin ansioistaan Mannerheim-ristiä, mutta esitys ei mennyt läpi. Sen sijaan Aulis Iisalon veljet Pentti Iisalo ja Tauno Iisalo olivat Mannerheim-ristin ritareita.
Joona Ikonen

| Joona Ikonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. toukokuuta 1998 (ikä 26) Tampere, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Iksa
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  178 cm
Paino:  74 kg
Seura
Seura:  Malmö Redhawks
Sarja:  SHL
Pelinumero:  32
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2017–
Aik. seurat:  Ilves (SML)
Joona Ikonen (s. 14. toukokuuta 1998 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa Ruotsissa SHL-liigan Malmö Redhawksia. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Ikonen laukoo oikealta. Hänen aiemman seuransa Ilveksen entinen päävalmentaja Karri Kivi on verrannut Ikosta pelityyliltään Jere Lehtiseen.
Ura > Maajoukkueura

Suomen A-maajoukkueessa Ikonen on pelannut seitsemän ottelua tehopistein 1+1=2. Hänet valittiin ensimmäisen kerran A-maajoukkueeseen vuoden 2022 Karjala-turnaukseen, mutta Ikosen turnaus jäi kuitenkin väliin sairastumisen vuoksi. Hän teki A-maajoukkudebyyttinsä Suomen seuraavassa turnauksessa Swiss Ice Hockey Gamesin Helsingin jäähallissa 15. joulukuuta 2022 pelatussa avausottelussa Tšekkiä vastaan. Ikonen merkittiin Suomen nelosketjun oikeaan laitaan Juhani Tyrväisen sekä hänelle Ilveksestä tutun Eemeli Suomen viereen. Ikonen sai ottelussa myös yhden kahden minuutin jäähyn koukkaamisesta. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa hän teki seuraavassa ottelussa 17. joulukuuta 2022 Sveitsin Fribourgissa Ruotsia vastaan.
Ikonen on pelannut myös 11 nuorten maaottelua.
Muuta

Ikosen pikkuveli Julius pelaa hyökkääjänä Nokian Pyryn Suomi-sarjajoukkueessa.
Sveitsin talous

Sveitsin talous on yksi Euroopan vauraimmista ja sitä pidetään yhtenä maailman vakaimmista talouksista. Sveitsin bruttokansantuote oli vuonna 2015 Euroopan yhdeksänneksi suurin ja maailman 20:nneksi suurin nimellisarvoisena laskettuna. Asukasta kohden Sveitsin BKT on ostovoimakorjattuna maailman yhdeksänneksi korkein. Sveitsin jäsenyys Euroopan talousalueessa hylättiin kansanäänestyksessä joulukuussa 1992, mutta Sveitsi on avannut kauppaansa bilateraalisilla sopimuksilla.
Yleistä

Maailman talousfoorumi (WEF) on useasti arvioinut Sveitsin maailman kilpailukykyisimmäksi valtioksi, muun muassa syksyllä 2011. Arvio perustuu sekä julkisiin tunnuslukuihin että yritysjohtajien haastatteluihin. WEF on myös nimennyt maan maailmantalouden vakaimmaksi valtioksi.
Sveitsin talous perustuu koulutettuun ja erikoistuneeseen työvoimaan. Suurin sektori on palvelusektori (vuonna 2003 noin 72 prosenttia). Teollisuuden tuotteista tunnetaan ulkomailla perinteisesti parhaiten kellot, linkkuveitset, suklaa, viinit ja juustot. Maataloudesta elantonsa hankkii vain noin viisi prosenttia väestöstä, vaikka yli puolet pinta-alasta on maatalouteen sopivaa. Sveitsi on pitkään ollut sijoittajien suosiossa tiukan pankkisalaisuuden ja valuuttansa vakauden ansiosta. Veronkierto ei monissa tapauksissa anna Sveitsissä oikeutta rikkoa pankkisalaisuutta, mikä on tuonut sveitsiläisiin pankkeihin myös rahanpesua ja varallisuuden piilottamista. Vuonna 2004 sovittiin kuitenkin, että EU-kansalaisten varoja sveitsiläisissä pankeissa voidaan verottaa.
Sveitsi on hintatasoltaan Euroopan kallein maa. Sveitsiläisten keskiansio vuonna 2016 oli yli 6 000 euroa kuukaudessa, mutta korkeasti koulutettujen keskipalkka nousee helposti yli 9 000 euroon. Sveitsissä myös koulutetut ulkomaalaiset yltävät usein korkeisiin ansioihin. Sveitsin hintataso ylittää EU:n keskiarvon 61 %:lla. Tuloerot maassa ovat suuret, ja parhaiten palkatut ansaitsevat usein jopa 5 kertaa vähiten ansaitsevia enemmän. Suomessa vastaava ero on 2,8-kertainen.
Vienti

Sveitsin merkittävimmät luonnonvarat ovat vesivoima, suola, puu ja maataloustuotteet. Vuonna 2013 Sveitsin viennin arvo oli 212 miljardia frangia (CHF). Merkittävimmät vientituotteet ovat lääkkeet ja vitamiinit, teollisuuden koneet ja laitteet, kellot, hienomekaniikka sekä sähkö- ja elektroniikkalaitteet. Erityisesti lääketeollisuus on kasvattanut osuuttaan: sen osuus viennin arvosta nousi 10 vuodessa (vuosina 2003–2013) 22 prosentista 31 prosenttiin, ja arvo oli vuonna 2013 67 mrd. CHF. Kelloteollisuuden viennin arvo oli vuonna 2013 22 mrd. CHF.
Bruttokansantuote

Sveitsin bruttokansantuote (BKT) oli vuonna 2013 yhteensä 635 mrd. CHF. Merkittävimmät toimialat ovat tavaroiden valmistus (115 mrd. CHF), kauppa (90 mrd. CHF) sekä julkinen hallinto (66 mrd. CHF). Maatalouden osuus bruttokansantuotteesta oli vuonna 2013 noin 0,7 % (4 mrd. CHF).
Vuonna 2010 BKT oli suurin Zürichin kantonissa (126 mrd. CHF) ja pienin Appenzell Innerrhodenissa (0,8 mrd. CHF). Keskimäärin kansantuote oli noin 73 000 CHF asukasta kohden. Suurin asukaskohtainen tuotannon arvo oli Basel-Stadtissa (147 000 CHF) ja pienin Urissa (48 000 CHF).
Energia

Sveitsin energian kulutus on noin 900 petajoulea (PJ) vuodessa. Yli puolet energiasta on peräisin öljytuotteista. Vuonna 2010 energian kulutus oli yhteensä 912 PJ. Vastaavasti vuonna 2013 energian kulutus oli yhteensä 896 PJ ja energialähteittäin seuraava:
| Energialähde | Vuonna 2010  energiamäärä (PJ) | Vuonna 2010  osuus (%) | Vuonna 2013  energiamäärä (PJ) | Vuonna 2013  osuus (%) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| öljy | 494 | 54,2 | 469 | 52,3 |
| sähkö | 215 | 23,6 | 214 | 23,8 |
| maakaasu | 116 | 12,7 | 121 | 13,5 |
| kivihiili | 6 | 0,7 | 6 | 0,6 |
| puu | 38 | 4,2 | 40 | 4,5 |
| kaukolämpö | 17 | 1,9 | 18 | 2,0 |
| teollisuusjäte | 10 | 1,1 | 11 | 1,2 |
| muut uusiutuvat | 15 | 1,6 | 18 | 2,0 |
| Yhteensä | 912 | 100 | 896 | 100 |
Sähkö tuotetaan Sveitsissä suurimmaksi osaksi vesivoimalla (57 prosenttia vuonna 2013) ja ydinvoimalla (38 prosenttia). Konventionaaliset fossiilisia poltto­aineita tai uusiutuvia energian­lähteitä käyttävät lämpövoimalat tuottavat noin 6 prosenttia kokonaistuotannosta. Vuonna 2013 Sveitsi kulutti 63,8 miljardia kilowattituntia sähköä ja tuotti 68,3 miljardia kilowattituntia. Kotitaloudet, teollisuus ja palvelut kuluttavat kukin noin kolmanneksen sähköstä.
Vuonna 2003 sveitsiläiset hylkäsivät kaksi ydinvoiman vastaista lakiehdotusta: Moratorium Plus, joka olisi jatkanut uusien ydinvoimaloiden rakennuskieltoa, ja Strom ohne Atom, joka olisi johtanut ydinvoimaloiden alasajoon. Fukushiman ydinonnettomuuden jälkeen vuonna 2011 Sveitsi päätti luopua ydinvoiman rakentamisesta antaen kuitenkin olemassa oleville viidelle voimalaitokselle 50 vuoden käyttöiän.
Liikenne > Rautatieliikenne

Sveitsissä on Euroopan tihein, yli 5 000 kilometrin pituinen rautatieverkko, joka kuljettaa noin 474 miljoonaa matkustajaa vuosittain (vuonna 2011). Vuonna 2007 sveitsiläiset matkustivat rautateitse keskimäärin 2 103 kilometrin matkan, mikä tekee heistä maailman innokkaimpia rautatiematkustajia (ennen japanilaisia). Merkittävin rautatieliikennöijä on valtiollinen rautatieyhtiö SBB-CFF-FFS. Maassa on lisäksi useita kymmeniä kapearaiteisia rautateitä ja yksityisiä rautatieyhtiöitä. Esimerkiksi Graubündenin kantonissa toimii Rhätische Bahn -rautatieyhtiö, jonka verkostoon kuuluu myös kaksi Unescon maailmanperintöluetteloon otettua rautatielinjaa. AlpTransit-hankkeeseen liittyy useiden pitkien tunnelien rakentaminen Alppien läpi rautatieyhteyksien nopeuttamiseksi. Näistä pisin on Gotthardin pohjatunneli, joka avattiin vuonna 2016.
Liikenne > Maantiet

Sveitsin maantieverkon pituus on yhteensä 71 528 kilometriä (vuonna 2013). Teistä 1 812 kilometriä on valtateitä (saks. Nationalstrassen), joista 1 419 kilometriä on moottoritietä (saks. Autobahn).  Moottoriteiden käytöstä veloitetaan maksu: auton tuulilasiin kiinnitetään tarra (vignette), joka on voimassa kalenterivuosittain (14 kk joulukuun alusta tammikuun loppuun).
Liikenne > Lentoliikenne

Sveitsin merkittävin lentoliikenteen solmukohta on Zürichin lentoasema, jota käytti vuonna 2016 lähes 28 miljoonaa matkustajaa. Isoja, kansainvälisiä asemia ovat myös Geneven ja Baselin lentoasemat. Pienempiä lentoasemia ovat Bernin lentoasema Belpissä, Luganon lentoasema Agnossa, St. Gallen-Altenrheinin lentoasema Bodenjärven rannalla Thalissa ja Sionin lentoasema Valais’ssa. Asemakohtaiset matkustajamäärät (lentokoneiden kaupallinen reitti- ja tilausliikenne) ovat olleet seuraavia:
| Matkustajamäärä  asemittain, milj>  | v>  2000 | v>  2010 | v>  2015 | v>  2016 | sijainti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Zürich | 22,5 | 22,9 | 26,3 | 27,6 | 47°27′21″N, 8°33′17″E |
| Geneve | 7,7 | 11,7 | 15,7 | 16,4 | 46°0′5″N, 8°54′31″E |
| Basel-Mulhouse | 3,7 | 4,1 | 7,0 | 7,3 | 47°35′51″N, 7°31′25″E |
| Bern-Belp | 0,21 | 0,09 | 0,18 | 0,17 | 46°54′43″N, 7°29′56″E |
| Lugano-Agno | 0,29 | 0,16 | 0,16 | 0,17 | 46°0′5″N, 8°54′31″E |
| St. Gallen - Altenrhein | 0,10 | 0,07 | 0,09 | 0,10 | 47°29′7″N, 9°33′33″E |
| Sion | 0,009 | 0,004 | 0,007 | 0,004 | 46°13′16″N, 7°20′8″E |
| Yhteensä | 34,4 | 39,0 | 49,4 | 51,8 |  |
Merkittävin Sveitsissä toimiva lentoyhtiö on saksalaisen Lufthansan omistama Swiss, joka seurasi konkurssiin mennyttä kansallista Swissairia. Zürichin lisäksi Swissin keskuskenttänä toimii Geneven lentoasema.
Liikenne > Laivaliikenne

Basel on merkittävä kansainvälisen laivaliikenteen satamakaupunki Reinin varrella.
Liikenne > Öljyn kuljetus

Sveitsiin kulkee kolme öljyputkea, joita pitkin tuodaan raakaöljyä jalostamoille (Genova-Collombey, Marseille-Cressier) ja siirretään valmiita öljytuotteita (Ranska-Vernier). Öljyntuonnista lähes puolet tapahtui putkien kautta, neljännes rautateitse ja viidennes Reinin-laivoilla.