Robert William Paul
Tuotanto

Vuodelta 1896 on säilynyt 15 filmikatkelmaa. Public Hall -yleisön makuun oli varmasti koominen elokuva 2 am eli The Husband’s Return, jossa humalainen aviomies saapuu kotiin ja saa ärtyneeltä vaimoltaan sen, mitä ansaitseekin. Näissä filmeissä käytettiin kuva kuvalta -tekniikkaa ja niissä esiintyivät usein Englannin kuninkaalliset ja sotilaat. Elokuvien tarkoitus olikin esitellä Englantia suurvaltana.
Aikaisimmat elokuvat kuvasivat yksinkertaisia kaupunkilaiselämän ilmiöitä kamera sijoitettuna näyttelijöiden sekaan. Tästä tavasta kehittyikin elokuvalle tyypillinen kuvakieli, mutta uusissa aiheissa keskityttiin nyt selvemmin viihteellisimpiin valintoihin, kuten jo mainittu hummaileva isäntämies.
Yksinkertaisemman huumorin jälkeen R.W. Paul alkoi kehittää kuvallista ilmaisuaan. Hän teki paljon erilaisia muotoon liittyviä kokeiluja. Näistä kokeiluista on oiva esimerkki junaonnettomuudesta kertova elokuva A Railway Collision (1900), jossa R.W. Paul käytti pienoismalleja, jotka loivat yleisölle aidon ja pelottavan tunnelman. Vuonna 1901 R.W. Paul kiinnostui myös taikuuden esittämisestä elokuvan keinoin.
R.W. Paul otti Georges Mélièsilta paljon vaikutteita, jotka näkyvät esimerkiksi elokuvassa The ? Motorist (1906). Vaikutus oli kuitenkin myös toisensuuntainen. R.W. Paulin elokuva Undressing Extraordinary (1901) kuvaa miestä, joka vaihtaa asua nopeassa tempossa. Elokuvassa on vaikuttava leikkaus. Energisesti liikehtivä mies vaihtaa asua taukoamatta, ja hänen päällään vaihtelevat frakit, univormut ynnä muut muuttumattomassa tilanteessa kesken liikkeen. Georges Méliès käsitteli tätä samaa aihetta kaksi vuotta myöhemmin filmissään The Inn Where No Man Rests.
Vuonna 1901 R.W. Paul teki oman versionsa Dickensin romaanista Scrooge, or Marley’s Ghost, jolloin väritetyt elokuvat tulivat uusina innovaatioina mukaan kuvioihin. Elokuva oli sikäli uniikki, että se perustui myös kirjalliseen alkuperäisteokseen.
R.W. Paul sijoitti mielellään sketsintapaisia elokuviaan ravintolamiljööseen, kuten elokuvassa A Chess Dispute (1903). Myös spiritismi oli toistuva teema hänen elokuvissaan. Vuonna 1906 R.W. Paul palasi elokuvatuotannossaan mielikuvitusmaailman kuvaamiseen. Hän teki muun muassa elokuvan A Lively Quarter-Day, joka enteili tulevien vuosikymmenten slapstick-komedioita.
Useissa R.W. Paulin elokuvissa voidaan nähdä itse alku sille, josta kehittyi myöhemmin osa mykkäelokuvien estetiikkaa ja tunnusmerkkejä. Kun elokuvateollisuus kehittyi edelleen, elokuvat perustettiin yhä useammin kirjallisuuteen tai alkuperäisteoksiin, jotka pyrkivät usein psykologisiin hahmotteluihin.
R.W. Paulin parhaat elokuvat ovat enemmän sukua Mélièsille sekä Keystone Kopsille ja Charlie Chaplinille kuin sille, miltä mykkäelokuvat tulivat näyttämään 20-luvulla. Tämä yllättävä, joskus pelottava ja kaiken järjen vastainen tapa, jossa visuaaliset mahdottomuudet saattoivat seurata toisiaan peräkkäin, on varmasti kiehtonut ajan elokuviin tottumatonta yleisöä – ja tekee sitä varmasti edelleen. Tämän alkuvaiheen elokuvallinen kerronta, näyttämöllinen ja kuvallinen kekseliäisyyden Klondyke, alkoi vähitellen, mutta kuitenkin hyvin pian, tunkeutua perinteisen dramatiikan piiriin. Tietyissä R.W. Paulin elokuvissa on puhdasta surrealistista kekseliäisyyttä, joka on sittemmin kadonnut näytelmäelokuvataiteesta. Vallan ovat sen sijaan ottaneet animaatioelokuvat, vaikka ne eivät olekaan täysin sama asia. Animaatioelokuvissa mahdoton on odotettua, kun taas tavallisissa näytelmäelokuvissa ei odoteta tapahtuvan hulluja, odottamattomia sattumuksia.