stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sermylia
Historia

Sermylian historiasta tiedetään antiikin lähteistä vain vähän. Herodotoksen mukaan Sermylia antoi joukkoja Kserkseen käyttöön hänen hyökätessään Kreikkaan vuonna 480 eaa. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Sermylia kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 454/453–434/433 eaa. sekä vielä vuonna 425/424 eaa.
Peloponnesoslaiset joukot surmasivat useita sermylialaisia kaupungin lähellä vuonna 432 eaa. Aristeuksen (tai Aristeaan) johdolla, mistä voi päätellä heidän olleen tuolloin khalkidikelaisten vihollisia. Khalkidikelaiset saivat Sermylian haltuunsa pian tämän jälkeen. Vuoden 421 eaa. Nikiaan rauhan jälkeen Sermylia oli jälleen ateenalaisten hallussa. 300-luvulla eaa. Sermylia vaikuttaa kuuluneen Khalkidiken liittoon. Makedonian Filippos II oletettavasti tuhosi kaupungin, koska sitä ei mainita enää vuoden 348 eaa. jälkeen. Siitä saattoi tulla osa Kassandreiaa.
Sermylia löi omaa euboialaisen standardin mukaista hopearahaa 500-luvun eaa. loppupuolelta tai viimeistään noin vuodesta 500 eaa. lähtien, sekä pronssirahaa 300-luvulla eaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Sermylieus (Σερμυλιεύς), Serbylieus (Σερβυλιεύς) ja Sermyliaios (Σερμυλιαῖος).
Nykyisen Ormýlian kaupungin nimi on muuntunut antiikin aikaisesta nimestä.
Uudenmaan historia

Nykyisin Uutenamaana tunnettu maa-alue Suomen etelärannikolla oli esihistoriallisella ajalla Varsinais-Suomen ja Hämeen takamaata. Omana historiallisena maakuntanaan Uusimaa syntyi ristiretkien vanavedessä ruotsalaisten tekemän Suomen rannikkoalueiden kolonisaation myötä.
Helsingin alue on ollut nimistön pohjalta alun perin hämäläisten asuttama alue. Myös Sipoon alkuperäinen väestö on ollut peräisin Hämeestä, mutta mahdollisesti myös Varsinais-Suomesta. Toisaalta Espoosta löytyneet rautakautiset esineet ovat pääosin peräisin savolais-karjalaisista muinaispuvuista ja alueen naisilla on ollut samanlaisia koruja kuin Mikkelin seudulla. Länsi-Uudenmaan asutus oli puolestaan peräisin Varsinais-Suomesta.
Läntiselle Uudellemaalle tuli kristittyä ruotsalaista asutusta mahdollisesti jo 1100-luvulla, mutta erityisesti 1200–1300-luvuilla, jolloin ruotsinkielinen asutus levittäytyi myös itäisen Uudenmaan alueelle. Johannes Bureus suunnitteli Helsingin ja Uudenmaan vaakunat tämän siirtolaisuuden kunniaksi. Ruotsinkielinen nimi Nyland esiintyy historiallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 1326.
Esihistoria > Kivikausi

Kivikausi alkoi noin 8 600 vuotta ennen ajanlaskun alkua ja kesti seitsemän tuhatta vuotta. Uudenmaan alueella arvioidaan olleen asutusta ennen vuotta 7000 eaa. Tähän viittaavat löydöt Askolasta sekä erinäiset suolöydöt.
Esihistoria > Pronssikausi

Pronssikauden (1500–500 eaa.) aikana rannikon yhteydet länteen lisääntyivät edelleen. Nykyinen Uusimaa kuului läntisen pronssikulttuurin piiriin. Viljelykselle suotuisa verraten lämmin ilmasto alkoi viilentyä. Vanhemman rautakauden ajalta 1 eaa.–200 jaa. Uudenmaan alueelta on löydetty muutama kalmisto. Uusimaa sijaitsi Idäntien varrella. On spekuloitu, että Idäntien varrelle kehittyi kauppapaikkoja todennäköisesti muun muassa Hankoniemelle ja Helsingin edustalle. Teorian mukaan sisämaan hämäläiset kävivät niissä kauppaa viikinkien kanssa. Jaakko Masosen mukaan Uudenmaan rannikon kauppapaikat ovat kuitenkin myytti, koska yhteydet Uudenmaan ja Hämeen välillä olivat hyvin vaikeakulkuisia.
Uusi aika

Kustaa Vaasa perusti Tammisaaren 1546 ja Helsingin 1550. Hän oli aikeissa myöntää Espoolle kaupunkioikeudet 1559, mutta suunnitelma kariutui hänen kuolemaansa 1560.
Vuonna 1560 Uudenmaan väestö keskittyi lähinnä jokivarsille  ja rannikkoseudulle. Myös harjut houkuttelivat asujaimistoa. Kiinteä asutus oli tuolloin levinnyt jo maakunnan pohjoisimpiin kolkkiin saakka. Väestön painopiste oli vahvasti Länsi-Uudellamaalla, asumattomia alueita oli lähinnä Keski-Uudenmaan pohjoisosassa. Maakunnassa oli seitsemän kuninkaankartanoa ja 78 säterikartanoa. Kyliä ja yksittäistaloja oli 1 031. Uusmaalaiskylät olivat yleensä pieniä ja tiiviitä ryhmäkyliä, taloluvultaan korkeintaan viisi. Itään mentäessä kyläkoko suureni: Itä-Uudellamaalla oli muutama 20 talon suurkylä.
Uudenmaan teollisuus sai alkunsa 1500-luvulla, kun maakuntaan perustettiin Suomen ensimmäinen rautaruukki, Suitian ruukki. 1600–1800-luvuilla rautaruukkeja perustettiin kaikkiaan neljätoista, muun muassa Mustion (1616), Fagervikin (1646) ja Fiskarsin (1649) ruukit. Ruukkien myötä Uudellemaalle muutti ulkomaista ammattityöväkeä.
1570-luvulla venäläiset ja tataarit hyökkäilivät Uudenmaan rannikolle jäitse Viron puolelta. Hyökkäykset johtivat sotaväen uudelleensijoitteluun ja merialueiden vartioinnin tehostamiseen. Nuijasota 1590-luvulla ei ulottunut Uudenmaan alueelle, konfliktin eteläisimmät kahakat käytiin Asikkalassa.
1600-luvulla Uudenmaan keskiaikainen kylärakenne alkoi muuttua: vanhojen aateliskartanoiden maille perustettiin torppia. Ruotsin nousu suurvallaksi vaikeutti Uudenmaan asemaa: jatkuvat sotaväenotot ja linnaleirien ylläpito rasittivat talouselämää.
1400-luvulla alkaneen nelisensataa vuotta kestäneen viileän kauden kylmin jakso koettiin 1690-luvulla. Suomea ja koko Pohjois-Eurooppaa koettelivat niin sanotut suuret kuolonvuodet 1695–1697. Nälänhätä ja kulkutaudit tappoivat suuren osan väestöstä, rannikolla tuhot tosin jäivät pienemmiksi kuin sisämaassa. Toinen šokki koitti pian: 1710-luvun venäläismiehityksen aikana eli isonvihan vuosina Uudenmaan kehitys pysähtyi.
Ruotsin ja Venäjän välisten sotien aikana 1700-luvulla Venäjän luoteisraja siirtyi lännemmäksi aina Kymijoelle asti. Uudenmaan rannikolle rakennettiin linnoitusketju Loviisasta Hankoon. Päälinnoitus oli Sveaborg eli Suomenlinna. Degerbyn ratsutilan maille 1745 perustetun Loviisan oli määrä korvata valtakunnanrajan itäpuolelle jääneet Hamina ja Viipuri. Loviisa jäi Uudenmaan viimeiseksi Ruotsin vallan aikana perustetuksi kaupungiksi.
Uusi aika > Venäjän vallan aika

Suomen sodan aikana keväällä 1808 Venäjän joukot piirittivät Viaporin linnoitusta. Piiritys päättyi linnoituksen antautumiseen toukokuussa. Porvoossa pidettiin valtiopäivät vuonna 1809. Sota oli tuolloin vielä käynnissä. Suomen pääkaupunki siirrettiin Varsinais-Suomesta Uudellemaalle Helsinkiin Venäjän vallan myötä. Uusimaa lakkasi olemasta rajamaakunta, kun Vanha Suomi liitettiin muun autonomisen Suomen yhteyteen 1812.
Helsingin voimakas kasvu ja suomenkielistyminen alkoi. Vuonna 1815 Helsinki oli Suomen toiseksi suurin ja Uudenmaan suurin kaupunki. Asukkaita Helsingissä oli noin 4 800. Loviisan väkiluku oli noin 2 400 ja Porvoon noin 2 200. Pienin uusmaalaiskaupunki oli Tammisaari: 1 095 asukasta. Vuosisadan kuluessa Helsingin väkiluku kasvoi yli 90 000 asukkaaseen muiden rannikon vanhojen kaupunkien jäädessä pikkukaupungeiksi.
Krimin sodan aikana englantilais-ranskalainen laivasto hyökkäsi Suomen rannikolle. Hankoniemen linnoitukset vallattiin ja tuhottiin kesäkuussa 1855. Samana kesänä laivasto pommitti Viaporia ja tuhosi Svartholman merilinnoituksen.
Teollinen vallankumous ennätti 1800-luvulla myös Uudellemaalle. Uusi tehdasteollisuus perustui usein vanhojen ruukkien varaan, lisäksi syntyi kokonaan uusia teollisuusympäristöjä. Satamien merkitys kasvoi ulkomaankaupan lisääntyessä. Talviliikenteelle suotuisa Hangon satama perustettiin 1873 ja seuraavana vuonna Hanko sai kaupunkioikeudet viidentenä Uudenmaan kaupunkina.  Rautatieliikenne alkoi 1862, ensin Helsingistä Hämeenlinnaan. Rautatieverkko laajeni ja ratojen varteen syntyi teollisuutta ja taajamia. Rautatieyhteys Helsingistä Pietariin avattiin 1870 ja Tampereelle pääsi rautateitse 1876. Vuonna 1873 avattu Hyvinkää–Hanko-rata vauhditti paitsi Hangon, myös Lohjan seudun ja Nurmijärven Rajamäen kylän teollistumista. Kerava–Porvoo-rata avattiin 1874. Porvoon seudulle syntyi saha- ja selluteollisuutta. Teollistuminen ja uudet liikenneyhteydet vaikuttivat ratkaisevasti myös Helsingin kasvuun. Höyryvoima mullisti energiantuotannon, teollisuutta ei tarvinnut enää keskittää vesivoiman ääreen koskien rannoille. Helsingin lähelle alkoi muodostua toisaalta pienituloisten henkilöiden asuttamia esikaupunkialueita, toisaalta varakkaan väen huvilakaupunkeja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uudenmaan historia Wikimedia Commonsissa
Uudenmaan liitto
| n k Suomen maakuntien historiat |
| --- | --- |
 Ahvenanmaa  Etelä-Karjala  Etelä-Pohjanmaa  Etelä-Savo  Kainuu  Kanta-Häme  Keski-Pohjanmaa  Keski-Suomi  Kymenlaakso  Lappi  Pirkanmaa  Pohjanmaa  Pohjois-Karjala  Pohjois-Pohjanmaa  Pohjois-Savo  Päijät-Häme  Satakunta  Uusimaa  Varsinais-Suomi 
Porvoon Ison Linnamäen alueella liikuttiin jo kivikaudella.
Raaseporin linna Tammisaaressa.
Pyhän Laurin kirkko Vantaalla.
Tammisaaren Vanhaa kaupunkia.
Suomenlinnaa alettiin rakentaa 1700-luvun puolivälissä. Linnoitus avitti merkittävästi Helsingin kehittymistä Uudenmaan keskukseksi. Augustin Ehrensvärdin maalaus kaleeritelakan rakennustöistä.
Panoramakuva Porvoon ranta-aitoista.
Gavril Sergejevin maalaus Loviisan satamasta (1808).
Högforsin historiallinen ruukkialue Karkkilassa.
Hvitträskin erämaa-ateljee Kirkkonummella.
Helsingin Pitkänsillan muureissa näkyy edelleen vuoden 1918 sisällissodan jälkiä.
Keski-Uudenmaan väkiluku kasvoi ripeästi 1900-luvun jälkipuoliskolla.
Petra Vaarakallio

| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Naisten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Nagano 1998 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | 1994 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | 1997 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | 1999 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | 2000 | jääkiekko |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | 1993 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | 1995 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | 1996 | jääkiekko |  |
Petra Maria Pauliina Vaarakallio (s. 17. kesäkuuta 1975 Helsinki) on entinen suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän saavutti kahdeksan arvokisamitalia ja on edelleen naisten SM-sarjan kaikkien aikojen pistepörssin kärkikolmikossa. Nuorempana hän pelasi myös ringetteä ja saavutti siinäkin yhden MM-mitalin.
Vaarakallio pelasi Suomen naisten jääkiekkomaajoukkueessa 126 maaottelua. Hän saavutti olympiapronssia Naganossa 1998 ja oli mukana vielä Salt Lake Cityssä 2002, kun Suomi sijoittui neljänneksi. Naganossa naisten jääkiekko oli ensi kertaa olympiaohjelmassa ja Vaarakallio teki lajin olympiahistorian ensimmäisen maalin. MM-kilpailuissa hän pelasi neljästi saavuttaen joka kerta pronssia. EM-kilpailuihin hän osallistui kolmasti saaliinaan kaksi kultaa ja yksi pronssi.
Kotimaassaan Vaarakallio edusti Kiekko-Espoota ja Espoo Bluesia. Hän voitti Suomen mestaruuden seitsemän kertaa vuosina 1999–2005. Hän teki naisten SM-sarjassa yli 600 tehopistettä ja ohitti syksyllä 2005 Marianne Ihalaisen kaikkien aikojen pistepörssin kärjessä mutta on sittemmin menettänyt kärkisijansa pitkäaikaiselle ketjukaverilleen Karoliina Rantamäelle. Kaudella 1994–1995 Vaarakallio pelasi Sveitsissä EHC St. Gallenin joukkueessa ja kaudella 2007–2008 DHC Oberthurgaun joukkueessa.
Vaarakallio pelasi aikanaan myös ringetteä ja saavutti MM-pronssia vuonna 1992. Hän lopetti ringeten pelaamisen saatuaan kuuden kuukauden pelikiellon jäässä maanneen vastustajan potkaisemisesta.kenen mukaan?
Nykyään hän pelaa salibandya ja edustaa SB-Vantaata.
Petra Vaarakallion serkku Sami Karjalainen on entinen jääkiekon SM-liigapelaaja.
Urheiluvuosi 2017

Urheiluvuosi 2017 käsittelee vuoden 2017 merkittäviä uutisia ja tapahtumia urheilussa.
Alppihiihto

Maailmanmestaruuskilpailut Sankt Moritzissa, Sveitsissä 6.–19.2. Itävallan Marcel Hirscher voitti kultaa pujottelussa ja suurpujottelussa sekä saavutti hopeaa alppiyhdistetyssä. Ranskan Tessa Worley voitti kultaa suurpujottelussa ja joukkuekilpailussa. Itävalta ja Sveitsi voittivat kumpikin kolme kultamitalia. Mitaleille ylsi kaikkiaan 12 maata.
Maailmancupkaudella 2016–2017 miesten kokonaiskilpailun voitti Itävallan Marcel Hirscher 675 pisteen erolla Norjan Kjetil Jansrudiin ja naisten kokonaiskilpailun Yhdysvaltain Mikaela Shiffrin 318 pisteen erolla Slovenian Ilka Štuheciin. Hirscherin voitto on ennätyksellisesti kuudes perättäinen.
Amerikkalainen jalkapallo

51. Super Bowl 5.2. Houstonissa. New England Patriots voitti Atlanta Falconsin jatkoajalla 34–28 oltuaan jo 25 pistettä tappiolla. Patriotsin pelinrakentaja Tom Brady voitti viidennen mestaruutensa ja hänet valittiin Super Bowlin arvokkaimmaksi pelaajaksi neljännen kerran.
Autourheilu

Mercedeksellä ajanut Lewis Hamilton voitti Formula 1 -sarjan maailmanmestaruuden, uransa neljännen. Ferrari-kuljettaja Sebastian Vettel sijoittui toiseksi 46 pisteen erolla Hamiltoniin, Mercedes-kuljettaja Valtteri Bottas kolmanneksi ja Ferrari-kuski Kimi Räikkönen neljänneksi. Kauden aikana ajettiin 20 osakilpailua 26.3.–26.11. ja Hamilton voitti niistä yhdeksän, Vettel viisi, Bottas kolme, Max Verstappen kaksi sekä Daniel Ricciardo yhden. Tallien mestaruuden voitti Mercedes.
Rallin maailmanmestaruuden voitti M-Sport-tallin Fordilla ajanut ranskalainen Sébastien Ogier, jolle mestaruus oli viides perättäinen. Toiseksi sijoittui 24 pistettä vähemmän kerännyt belgialainen Hyundai-kuljettaja Thierry Neuville, kolmanneksi M-Sportin virolaiskuljettaja Ott Tänak ja neljänneksi Toyotalla ajanut Suomen Jari-Matti Latvala. Kauden aikana ajettiin 13 osakilpailua 19.1.–19.11. ja Neuville voitti niistä neljä, Ogier, Tänak ja Kris Meeke kaksi sekä Latvala, Esapekka Lappi ja Elfyn Evans yhden. Tallien mestaruuden voitti M-Sport.
Baseball

MLB:n mestaruuden voitti Houston Astros, joka oli World Seriesissä Los Angeles Dodgersia parempi otteluvoitoin 4–3 ja saavutti näin historiansa ensimmäisen mestaruuden. Loppuotteluiden arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Astrosin George Springer.
Golf

Masters-turnaus 6.–9.4. Augustassa. Espanjan Sergio García voitti uusinnassa Englannin Justin Rosen.
Yhdysvaltain avoin turnaus 15.–18.6. Erinissä, Wisconsinissa. Yhdysvaltain Brooks Koepka voitti neljän lyönnin erolla maanmieheensä Brian Harmaniin ja Japanin Hideki Matsuyamaan.
Britannian avoin turnaus 20.–23.7. Royal Birkdalessä, Englannissa. Yhdysvaltain Jordan Spieth voitti kolmen lyönnin erolla maanmieheensä Matt Kuchariin. Eteläafrikkalainen Branden Grace teki kolmannella kierroksella tuloksen 62 lyöntiä, mikä on miesten major-turnausten kaikkien aikojen paras kierrostulos.
PGA Championship 10.–13.8. Charlottessa. Yhdysvaltain Justin Thomas voitti kolmen lyönnin erolla Italian Francesco Molinariin, Etelä-Afrikan Louis Oosthuizeniin ja maanmieheensä Patrick Reediin.
Jalkapallo

Eurooppa-liigan loppuottelu 24.5. Solnassa, Ruotsissa. Englantilaisseura Manchester United voitti alankomaalaisen Ajaxin 2–0.
Naisten Mestarien liigan loppuottelu 1.6. Cardiffissa, Walesissa. Kahden ranskalaisjoukkueen kohtaamisessa Olympique Lyonnais voitti Paris Saint-Germainin rangaistuspotkukilpailussa 7–6 varsinaisen peliajan ja jatkoajan päätyttyä maalittomana. Ratkaisevan maalin laukoi Lyonin maalivahti Sarah Bouhaddi.
Mestarien liigan loppuottelu 3.6. Cardiffissa, Walesissa. Espanjalainen Real Madrid voitti italialaisseura Juventuksen 4–1. Tämä oli Real Madridille ennätyksellisesti kahdestoista Euroopan cupin tai Mestarien liigan voitto.
Naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 16.7.–6.8. Alankomaissa. Emäntäjoukkue Alankomaat voitti Tanskan 4–2 Enschedessä pelatussa loppuottelussa. Välierissä putosivat Englanti ja Itävalta. Turnauksen parhaaksi pelaajaksi valittiin Alankomaiden Lieke Martens ja paras maalintekijä oli viisi maalia tehnyt Englannin Jodie Taylor.
Judo

Maailmanmestaruuskilpailut 28.8.–3.9. Budapestissa, Unkarissa. Ohjelmassa oli seitsemän miesten ja seitsemän naisten painoluokkaa sekä sekajoukkueiden joukkuekilpailu. Japani voitti kahdeksan mestaruutta ja kaikkiaan mitaleille ylsi 23 maata.
Avoimen luokan maailmanmestaruuskilpailut 11.–12.11. Marrakechissa, Marokossa. Ranskalainen Teddy Riner voitti kymmenennen maailmanmestaruutensa. Naisten mestaruuden voitti Japanin Sarah Asahina.
Euroopan-mestaruuskilpailut 20.–23.4. Varsovassa, Puolassa. Ranska voitti kolme mestaruutta, joista yhden naisten joukkuekilpailussa.
Jääkiekko

Naisten maailmanmestaruuskilpailut 31.3.–7.4. Plymouthissa, Michiganissa, Yhdysvalloissa. Yhdysvallat voitti loppuottelussa Kanadan jatkoajalla 3–2 Hilary Knightin tehdessä ratkaisumaalin ja vei mestaruuden neljännen perättäisen kerran. Pronssiottelussa Suomi voitti Saksan 8–0. Pistepörssin ykkönen oli Yhdysvaltain Kendall Coyne (5+7=12). Kisojen parhaaksi pelaajaksi valittiin Yhdysvaltain Brianna Decker, jonka lisäksi tähdistöjoukkueeseen valittiin hyökkääjistä Coyne ja Kanadan Marie-Philip Poulin, puolustajista Yhdysvaltain Monique Lamoureux ja Suomen Jenni Hiirikoski sekä Suomen maalivahti Noora Räty.
Miesten maailmanmestaruuskilpailut 5.–21.5. Kölnissä, Saksassa ja Pariisissa, Ranskassa. Mukana oli 16 joukkuetta. Ruotsi voitti Kölnissä pelatussa loppuottelussa Kanadan voittolaukauskilpailun jälkeen 2–1. Pronssiottelussa Venäjä voitti Suomen 5–3. Pistepörssin ykkönen oli Venäjän Artemi Panarin (4+13=17) ja parhaat maalintekijät seitsemän maalia tehneet Venäjän Nikita Kutšerov ja Nikita Gusev sekä Ruotsin William Nylander. Kisojen parhaaksi pelaajaksi valittiin William Nylander. Tähdistöjoukkueeseen valittiin Nylanderin ja Panarinin lisäksi kanadalaishyökkääjä Nathan MacKinnon, puolustajista Kanadan Colton Parayko ja Saksan Dennis Seidenberg sekä Venäjän maalivahti Andrei Vasilevski.
NHL:n mestaruuden voitti Pittsburgh Penguins, joka oli Stanley Cupin loppuotteluissa Nashville Predatorsia parempi otteluvoitoin 4–2. Suomalaispelaajista Olli Määttä voitti toisen mestaruutensa. Pudotuspelien arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Pittsburghin kapteeni Sidney Crosby.
45-vuotias Jaromír Jágr teki lokakuussa yhden vuoden sopimuksen NHL-seura Calgary Flamesin kanssa.
Jääpallo

Maailmanmestaruuskilpailut 29.1.–5.2. Sandvikenissä, Ruotsissa. Loppuottelussa Ruotsi voitti Venäjän 4–3 ja pronssiottelussa Suomi voitti Norjan 11–1.
Koripallo

Naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 16.–25.6. Tšekissä. Loppuottelussa Espanja voitti Ranskan 71–55, ja pronssille sijoittui Belgia. Kisojen arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Espanjan Alba Torrens.
Miesten Euroopan-mestaruuskilpailut 31.8.–17.9. Turkissa, Israelissa, Romaniassa ja Suomessa. Istanbulissa pelatussa loppuottelussa Slovenia voitti Serbian 93–85, ja pronssia sai Espanja. Kisojen arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Slovenian Goran Dragić.
NBA:n loppuotteluissa Golden State Warriors voitti Cleveland Cavaliersin otteluvoitoin 4–1. Warriors hävisi pudotuspeleissä kaikkiaan vain yhden ottelun. Runkosarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Oklahoma City Thunderin Russell Westbrook ja loppuotteluiden arvokkaimmaksi pelaajaksi Warriorsin Kevin Durant.
Suomen Lauri Markkanen varattiin NBA:han varausnumerolla seitsemän. Hänet varannut Minnesota Timberwolves myi hänet heti Chicago Bullsiin, jossa hän aloitti pelaamisen syksyllä.
Käsipallo

Miesten maailmanmestaruuskilpailut 11.–29.1. Ranskassa. Loppuottelussa Ranska voitti Norjan 33–26. Pronssiottelussa Slovenia voitti Kroatian 31–30. Kisojen arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Ranskan Nikola Karabatić.
Naisten maailmanmestaruuskilpailut 1.–17.12. Saksassa. Loppuottelussa Ranska voitti Norjan 23–21. Pronssiottelussa Alankomaat voitti Ruotsin 24–21. Kisojen arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Norjan Stine Bredal Oftedal.
Lentopallo

Miesten Euroopan-mestaruuskilpailut 24.8.–3.9. Puolassa. Loppuottelussa Venäjä voitti Saksan 3–2, ja pronssille sijoittui Serbia. Kisojen arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Venäjän Maksim Mihailov.
Naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 22.9.–1.10. Azerbaidžanissa ja Georgiassa. Loppuottelussa Serbia voitti Alankomaat 3–1, ja pronssille sijoittui Turkki. Kisojen arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Serbian Tijana Bošković.
Melonta

Ratamelonnan maailmanmestaruuskilpailut 23.–27.8. Račicessa, Tšekissä. Kisojen ohjelmaan kuului 17 miesten ja kymmenen naisten lajia. Menestynein maa oli Saksa kuudella kultamitalilla, jotka kaikki tulivat miesten lajeista. Unkari voitti naisten lajeissa neljä kultamitalia ja miesten puolella yhden. Kahteen henkilökohtaiseen kultamitaliin ylsi Saksan Sebastian Brendel, joka sai kolmannen kultamitalinsa kanadalaisnelosessa.
Nyrkkeily

Britti Anthony Joshua voitti 29.4. Lontoossa Ukrainan Volodymyr Klytškon 11. erässä teknisellä tyrmäyksellä raskaan sarjan ottelussa, jossa Joshua puolusti IBF-liiton mestaruutta ja jossa oteltiin Tyson Furyn jälkeen avoimeksi jääneestä WBA-liiton mestaruudesta. Elokuussa Klytško ilmoitti uransa päättymisestä.
Yhdysvaltalainen Floyd Mayweather Jr. palasi 26.8. lähes kahden vuoden ottelutauolta ja voitti Las Vegasissa vapaaottelijana tunnetun Conor McGregorin kehätuomarin keskeytyksellä 10. erässä. Tämä oli Mayweatherin tappiottoman ammattilaisuran 50. voitto.
Amatöörinyrkkeilyn miesten maailmanmestaruuskilpailut 25.8.–3.9. Hampurissa, Saksassa. Kilpailut käytiin kymmenessä painoluokassa 49-kiloisista yli 91 kilon luokkaan. Kuuba oli menestynein maa viidellä mestaruudella ja kaikkiaan mitaleille ylsi 20 maata. Kuuban Julio César La Cruz voitti 81 kilon sarjassa neljännen maailmanmestaruutensa. Raskaimman sarjan mestaruuden voitti Azerbaidžanin Məhəmmədrəsul Məcidov.
Amatöörinyrkkeilyn miesten Euroopan-mestaruuskilpailut 16.–24.6. Harkovassa, Ukrainassa. Isäntämaa Ukraina oli kolmella kultamitalillaan mitalitilaston ykkönen.
Paini

Maailmanmestaruuskilpailut 21.–27.8. Pariisissa, Ranskassa. Ohjelmassa oli 24 sarjaa, joista miesten vapaapainissa, miesten kreikkalais-roomalaisessa painissa ja naisten vapaapainissa kussakin kahdeksan. Japani voitti kuusi kultamitalia, joista neljä naisten vapaapainissa. Venäjä sai kymmenen mitalia mutta ei yhtään kultaa. Kaikkiaan mitaleille ylsi 34 maata. Raskaimpien sarjojen mestarit olivat Georgian Geno Petriašvili ja Turkin Yasemin Adar vapaapainissa sekä Turkin Rıza Kayaalp kreikkalais-roomalaisessa painissa.
Painonnosto

Maailmanmestaruuskilpailut 28.11.–5.12. Anaheimissa, Yhdysvalloissa. Sekä miehet että naiset kilpailivat kahdeksassa painoluokassa. Miesten raskaan sarjan (yli 105 kg) mestaruuden voitti Georgian Laša Talahadze, ja naisten painavimman luokan (yli 90 kg) paras oli Yhdysvaltain Sarah Robles. Yhteistuloksen maailmanennätystä paransivat Talahadze 477 kilogramman tuloksellaan sekä miesten alle 94-kiloisten sarjassa Iranin Sohrab Moradi tuloksella 417 kg.
Euroopan-mestaruuskilpailut 2.–8.4. Splitissä, Kroatiassa. Venäjä voitti yhteistulosmestaruuden viidessä painoluokassa, yhdessä miesten ja neljässä naisten. Miesten raskaan sarjan mestaruuden voitti Georgian Laša Talahadze ja naisten Venäjän Tatjana Kaširina.
Pikaluistelu

Matkakohtaiset maailmanmestaruuskilpailut 9.–12.2. Gangneungissa, Etelä-Koreassa. Alankomaiden Kjeld Nuis ja Sven Kramer sekä Yhdysvaltain Heather Bergsma voittivat kukin kaksi henkilökohtaista kultamitalia. Alankomaiden Ireen Wüst voitti kaksi kultamitalia, joista toinen tuli joukkuetakaa-ajosta.
Sprinttimaailmanmestaruuskilpailut 25.–26.2. Calgaryssä, Kanadassa. Miesten mestaruuden voitti Alankomaiden Kai Verbij ja naisten paras oli Japanin Nao Kodaira.
Yleisluistelun maailmanmestaruuskilpailut 4.–5.3. Hamarissa, Norjassa. Miesten mestaruuden voitti yhdeksännen kerran Sven Kramer Alankomaiden ottaessa kolmoisvoiton ja naisten ykkönen oli kuudennen kerran saman maan Ireen Wüst.
Euroopan-mestaruuskilpailut 6.–8.1. Rotterdamissa, Alankomaissa. Yleisluistelijoiden mestaruudet voittivat Alankomaiden Sven Kramer ja Ireen Wüst sekä ensi kertaa ohjelmassa olleiden sprinttikilpailujen mestaruudet Alankomaiden Kai Verbij ja Tšekin Karolína Erbanová.