stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Queens
Väestö

Jackson Heightsin alueella asuvat intialaiset ja latinot, Richmond Hillissä on suuri sikhien yhteisö, Sunnysidessa on suuri kiinalaisyhteisö ja Jamaican kaupunginosassa asuu paljon afroamerikkalaisia ja Karibialta muuttaneita. Kaikista Yhdysvaltain piirikunnista Queensissa on prosentuaalisesti maan suurin muslimiyhteisö (5 % väestöstä).
Unterscharführer

SS-Totenkopfverbänden Unterscharführer
Unterscharführer (lyh. Uscha, suom. aliryhmänjohtaja) oli SS:n arvo, joka oli käytössä 1934–1945. Se vastasi Wehrmachtin arvoa Unterfeldwebel ja Suomen armeijan arvoa alikersantti.
Keskitysleireillä jaetuista parakkialueista vastasi Blockführer, jonka SS-arvo oli yleensä SS-Unterscharführer. Allgemeine SS:n Unterscharführer johti 7–15 miehen ryhmää. Arvon haltijoita löytyi myös Gestaposta, Sicherheitsdienstistä ja Einsatzgruppeista. Waffen-SS:n Unterscharführerit toimivat niin ikään ryhmänjohtajina, jollaisia täysivahvuisessa joukkueessa oli useampia.
Caldarium

Caldariumin jäännökset Englannin Bathissa. Lämmin ilma on kulkenut lattian tukipaalujen välisiä kanavia pitkin.
Caldarium, (< lat. cal(i)dus, ’kuuma’, ’lämmin’, myös calidarium, cella caldaria tai cella coctilium) oli kuumien kylpyjen osasto roomalaisessa kylpylässä. Se oli lämmitetty lattialämmityksen eli hypokaustin avulla ja lämpötila saattoi nousta 60 asteeseen. Siellä oli myös lämminvesiallas. Caldariumista kylpyjät siirtyivät ensin lämpimään tepidariumiin ja sitten viileään frigidariumiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Caldarium Wikimedia Commonsissa
Lieksan seurakunta

| Lieksan seurakunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Lieksan kirkko.
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Kuopion hiippakunta
Rovastikunta:  Joensuun rovastikunta
Pääkirkko:  Lieksan kirkko
Perustettu:  1999 (1639)
Seurakuntaliitokset:  Viekijärven seurakunta vuonna 1999.
Jäsenmäärä:  6 880 (heinäkuu 2024)
– Osuus asukkaista:  68,1 %
Kirkollisvero:  1,55 %
Kirkkoherra:  Lea El Bardi
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lieksan seurakunta on Lieksassa Pohjois-Karjalassa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Kuopion hiippakuntaan ja Joensuun rovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra on Lea El Bardi. Vuonna 1639 perustettu Pielisjärven seurakunta ja vuonna 1948 perustettu Viekijärven seurakunta yhdistettiin vuonna 1999 Lieksan seurakunnaksi.
Carnegie-mitali

| Carnegie-mitali Carnegie Medal |
| --- | --- |
Palkitaan:  lasten- tai nuortenkirjailija
Palkinnon antaja:  Chartered Institute of Library and Information Professionals
Maa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Ensimmäinen palkinto:  1937
Virallinen internet-sivu
Filantrooppina ja kirjastojen tukijana tunnettu liikemies Andrew Carnegie, jonka mukaan palkinto on nimetty. Hän tuki elinaikanaan yli 2 800 kirjaston perustamista.
Carnegie-mitali (engl. Carnegie Medal) on Yhdistyneen kuningaskunnan vanhin lastenkirjallisuuspalkinto. Englantilaisen kirjastoseuran (Library Association) vuonna 1936 perustama ja skotlantilaissyntyisen Andrew Carnegien mukaan nimetty palkinto on jaettu ansiokkaille lasten- ja nuortenkirjoille vuosittain 1937 lähtien. Vuodesta 2002 lähtien palkinnon on myöntänyt CILIP (Chartered Institute of Library and Information Professionals).
Voittajan valitsee edellisenä vuonna Britanniassa julkaistuista kirjoista kahdestatoista kirjastonhoitajasta koostuva raati. Carnegie-mitali ei sisällä lainkaan rahapalkintoa, sillä voittajalle myönnetään kultainen mitali ja viidensadan punnan arvosta kirjoja lahjoitettavaksi valitsemalleen kirjastolle. Valintamenettelyltään Carnegie-palkinto vastaa Newbery-mitalia, yhdysvaltalaista lastenkirjallisuuspalkintoa, jonka jakaa American Library Association.
Carnegie-mitalin ovat vuosien saatossa voittaneet muun muassa C. S. Lewis (1957), Richard Adams (1973), Philip Pullman (1996) ja Terry Pratchett (2002). Kahdesti palkinnon on saanut kaikkiaan seitsemän kirjailijaa: Robert Westall (1976 & 1982), Jan Mark (1977 & 1984), Peter Dickinson (1980 & 1981), Margaret Mahy (1983 & 1985), Berlie Doherty (1987 & 1992), Anne Fine (1990 & 1993) ja Patrick Ness (2011 & 2012).
Vuonna 1955 Carnegie-mitalin rinnalle perustettiin myös lastenkirjojen kuvittajille tarkoitettu Kate Greenaway -mitali.
The Carnegie of Carnegies

Keväällä 2007 Carnegie-mitalin 70-vuotista historiaa juhlistettiin ”Carnegie of Carnegies” -äänestyksellä, jossa aiempina vuosina palkituista kirjoista seulottiin kaikkein suosituinta. Kymmenestä esiraadin valitsemasta kirjasta internetäänestyksen voitti Philip Pullmanin Kultainen kompassi 40 prosentilla annetuista äänistä. Toiseksi tuli Philippa Pearcen Tom ja keskiyön puutarha 16 prosentilla ja kolmanneksi David Almondin Nimeni on Skellig kahdeksalla prosentilla. Pullman kutsui juhlamitalia ”epäilyksettä tärkeimmäksi koskaan saamakseen kunnianosoitukseksi”.
Esiraadin äänestykseen valikoimat kymmenen kirjaa olivat:
David Almond, Skellig (suom. Nimeni on Skellig)
Melvin Burgess, Junk (suom. Hepo)
Kevin Crossley-Holland, Storm
Jennifer Donnelly, A Gathering Light
Alan Garner, The Owl Service (suom. Huuhkajalaakso)
Eve Garnett, The Family From One End Street (suom. Kulmakujan perhe)
Mary Norton, The Borrowers (suom. Kätkijät)
Philippa Pearce, Tom’s Midnight Garden (suom. Tom ja keskiyön puutarha)
Philip Pullman, Northern Lights (suom. Kultainen kompassi)
Robert Westall, The Machine Gunners
Aiheesta muualla

The CILIP Carnegie & Kate Greenaway Children's Book Awards (englanniksi)
Philip Pullman, Kultaisen kompassin kirjoittaja.
Jeffrey Dean Morgan

| Jeffrey Dean Morgan |
| --- | --- |
 Jeffrey Dean Morgan vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. huhtikuuta 1966 (ikä 58) Seattle, Washington, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Denny Duquette (Greyn anatomia) John Winchester (Supernatural) Judah Botwin (Weeds) JD Richter (Extant) Negan (The Walking Dead)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Jeffrey Dean Morgan (s. 22. huhtikuuta 1966 Seattle, Washington, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Morgan tuli tunnetuksi vuonna 2006, jolloin hän esiintyi yhtä aikaa kolmessa televisiosarjassa: Greyn anatomiassa, Supernaturalissa ja Weedsissä.
Ura

Morgan aloitti näyttelijän uransa vuonna 1991 esiintymällä elokuvassa Uncaged, ja on sen jälkeenkin esiintynyt elokuvissa. Pääosin hän on kuitenkin esiintynyt televisiossa. Hän on ollut vierailevana tähtenä sarjoissa Teho-osasto, Kunnian miehet, Walker, Texasista, Angel, Pelastaja, C.S.I., Sliders ja Monk.
Vuosina 2005 ja 2006 Morgan esiintyi samanaikaisesti kolmessa eri sarjassa. Sarjassa Supernatural Morgan esittää päähahmojen, Samin (Jared Padalecki) ja Deanin (Jensen Ackles) salaperäistä isää, John Winchesteriä. Greyn anatomiassa Morgan esittää sydänsiirtopotilas Denny Duquettea, jolla kehittyy suhde sarjan toisen hahmon Izzie Stevensin (Katherine Heigl) kanssa. Sarjassa Weeds Morgan esitti Judah Botwinia, päähenkilön kuollutta aviomiestä. Kaikissa kolmessa sarjassa Morganin esittämä roolihahmo kuolee, ja kahden hahmon kuolema näytetään myös katsojille.
Näiden jälkeen Morgan on tehnyt rooleja muun muassa elokuvissa P.S. Rakastan sinua (2007), Tuplamorsian (2008), Watchmen (2009) ja The Resident (2011). Vuodesta 2016 Morgan on esittänyt sadistista antagonistia Negania televisiosarjassa The Walking Dead ja sen spin-off-sarjassa The Walking Dead: Dead City.
Yksityiselämä

Vuonna 1993 Playboylle antamassaan haastattelussa Morgan kertoi olleensa nuoruudessaan naimisissa. Julkisuudessa avioliitosta ei tiedetä muuta kuin, että se päättyi avioeroon.lähde tarkemmin? Alkuvuodesta 2008 Morgan oli lyhyesti kihloissa kollegansa Mary-Louise Parkerin kanssa, mutta pari purki kihlauksen 8. huhtikuuta.
Vuonna 2009 Morgan alkoi seurustella näyttelijä Hilarie Burtonin kanssa. Heillä on vuonna 2010 syntynyt poika sekä vuonna 2018 syntynyt tyttö. Pari meni naimisiin vuonna 2019.
US Weeklyn mukaan Morganilla on myös entisen naisystävänsä näyttelijä Sherrie Rosen kanssa poika, josta hän sai tietää vasta vuonna 2009 pojan ollessa nelivuotias.
Sturmmann

SS-Sturmmannin kauluslaatat.
SS-Sturmmann
Sturmmann (lyh. Strmm, suom. rynnäkkösotilas) oli alun perin ensimmäisen maailmansodan loppuvaiheissa toimineiden saksalaisten rynnäkköjoukkojen (Stoßtruppen) sotilas. Versaillesin rauhansopimuksen jälkeen Saksan armeijaa pienennettiin tuntuvasti, mutta arvo tuli tappiosta katkerien vapaajoukkojen käyttöön.
Myös Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue otti arvon käyttöön yksityisarmeijaansa Sturmabteilungiin vuonna 1921. Arvo tuli lopulta käyttöön lähes jokaiseen natsijärjestöön mukaan lukien SS, Kansallissosialistiset lentojoukot ja Kansallissosialistiset autojoukot.
Allgemeine SS:n riveissä SS-Sturmmann vastasi Wehrmachtin korpraalia (Gefreiter), ja se oli rivimiehen arvoa SS-Mann ylempi arvo, kunnes väliin tuli 1. luokan sotilasta vastaava arvo SS-Obermann. Vastaavuus Waffen-SS:n riveissä oli sama, paitsi että se käytti SS-Mannin tilalla arvoa SS-Schütze ja SS-Obermannin tilalla arvoa SS-Oberschütze, joiden ylempi arvo SS-Sturmmann oli. Sekä SA:ssa että SS:ssa Rottenführer oli Sturmmannia korkeampi arvo.
Arvo jäi pääosin käytöstä Saksan hävittyä toisen maailmansodan, mutta ajoittain sitä käytetään Saksan armeijan erikoisjoukkojen sotilaasta.
Sturmbannführer

Sturmbannführerin kauluslaatat
SS-Sturmbannführer Christian Tychsen, 2. SS-Panssarirykmentin 2. Pataljoonan komentaja
Sturmbannführer oli natsi-Saksan puolisotilaallisten järjestöjen SS:n ja SA:n (Sturmabteilung) käyttämä arvo. Suoraan käännettynä Sturmbannführer tarkoittaa rynnäkköyksikönjohtajaa (yksiköllä SA ja SS tarkoittivat pataljoonaa). Arvo vastaa Suomen puolustusvoimien majuria ja Wehrmachtin arvoa Major.
SA otti arvon käyttöön 1921. SS puolestaan nimitti ensimmäiset Sturmbannführerit 1928.
Trumpetti

| Trumpetti |
| --- | --- |

Soitinryhmä:  vaskipuhaltimet
Alkuperämaa / ‑alue:  trumpetin varhaisia esimuotoja Egyptissä
Soittimen ääniala:  
Liittyvä musiikin tyylilaji:  klassinen, Jazz, Funk, ska
Samankaltaisia soittimia:  flyygelitorvi
Nuori trumpetisti soittotunnilla
Trumpetti
Trumpetti on vaskisoitinperheen korkein soitin. Ääni tuotetaan trumpetissa samalla tavalla kuin kaikissa vaskisoittimissa: soittaja painaa suukappaleen huuliaan vasten ja puhaltaa. Huulten värähtely saa ilmapatsaan soittimen sisällä värähtelemään, ja ilmapatsaan taajuusvaihtelut aistitaan äänenä. Yleisin trumpetti on B-vireinen. Muita trumpetteja ovat A-, C-, D- ja Es-trumpetti, sekä B- tai As-vireinen pikkolotrumpetti. Harvinaisia trumpetin sukuisia soittimia ovat bassotrumpetti ja sopraanopasuuna.
Trumpetin ääniala on monipuolinen. Matalin kolmiventtiilisellä trumpetilla tuotettava ääni on ylinousevan kvartin perussävelen alapuolella, tosin erilaisilla epätavallisilla soittotekniikoilla on mahdollista soittaa tätäkin alemmas. Trumpetin korkein ääni riippuu täysin soittajasta, soitin ei aseta rajoituksia.
Trumpetille voidaan kirjoittaa sekä soivaan vireeseen (jolloin soittaja itse hoitaa mahdollisen transponoinnin) tai transponoida nuotit valmiiksi, jolloin esimerkiksi B-vireeseen kirjoitettua nuottia ei tarvitse B-vireisellä soittimella transponoida. Soittimen historian takia useiden eri transponaatioiden käyttö on tavallista sinfoniaorkesterissa.selvennä
Trumpetin muunnoksia ovat muun muassa korkeaääninen pikkolotrumpetti sekä Verdin Aida-oopperaa varten suunniteltu pitkä aidatrumpetti, bassotrumpetti muistuttaa rakenteeltaan lähinnä venttiilipasuunaa.
Hyvin samantapaisesta ulkomuodosta ja soittotavasta huolimatta trumpetti ei ole sukua kornetille tai flyygelitorvelle. Nämä soittimet ovat trumpettia pehmeä-äänisempiä ja kuuluvat samaan ryhmään kuin käyrätorvi.
Rakenne

Trumpetin osat ovat suukappale, putki, venttiilikoneisto (venttiili), "triggerit" ja kello.
Trumpetin suukappale on kuppimainen. Trumpetin putken pituus on noin 180 cm, ja se on lähes koko matkaltaan sylinterimäinen eli tasalaaja. Putken päässä on laajentuma, kello.
Trumpetin pinnoitusmateriaaleja on useita. Edullisimmissa oppilasmalleissa käytetään yleisesti messinkiseoksen päällä kirkasta lakkaa, mutta ammattilaismalleissa on yleensä hopeointi tai
kultaus. Kultamessinkiä voi käyttää myös itse soittimen rakennusmateriaalina. Pinta saatetaan
myös harjata tai käsitellä muutoin siten, että lopputulos on kiiltämätön eli mattapintainen.
Trumpetissa on yleensä kolme venttiiliä, joiden eri yhdistelmillä voidaan muuttaa putken pituutta ja täten madaltaa luonnonääntä enintään kuusi puolisävelaskelta. Lopputulos on koko äänialaltaan
täysin kromaattinen instrumentti. Piccolotrumpetissa ja flyygelitorvessa voi olla neljäskin
venttiili, joka madaltaa ääntä kvartin. Verdin samannimisessä oopperassa käytetyssä ns. Aida-
trumpetissa on sitä vastoin vain yksi venttiili, ja siksi sen sävelvalikoima onkin rajoitetumpi.
Rakenteellisten syiden vuoksi osa äänistä on venttiileillä tuotettuina epäpuhtaita, ja siksi trumpetissa on myös liu'utettavia putken osia (nk. triggereitä), joilla äänen korkeutta voidaan hienosäätää.
Trumpetin kelloon soittaja voi tarvittaessa kiinnittää erilaisia sordiinoja, jotka muuttavat soittimen ääntä: ne voivat muun muassa vaimentaa tai terävöittää sitä tai tehdä sen nasaaliseksi.
Piikkisordiino (straight mute) on metallinen, alumiini- tai kuparipohjainen, ja saa trumpetin
äänestä terävän ja läpitunkevan. Se on yleisin käytetty sordiino sinfonia- ja puhallinorkesterissa.
Harmon-sordiino (Harmon mute, wah-wah mute) kaventaa ääntä piikkiäkin enemmän. Tässä sordiinossa
on myös irrotettava osa (stem), jota yleensä ei käytetä. Kiinnitettynä sillä voidaan kuitenkin
tuottaa humoristisia, sammakkomaisia "wah-wah"-efektejä. Miles Davis teki Harmon-sordiinosta
käytetyimmän jazzmusiikin parissa.
Kuppisordiino (cup mute) on yleensä pahvia, mutta myös metallisia ja muovisiakin on tarjolla.
Se leikkaa trumpetin äänestä korkeita taajuuksia ja saa sen kuulostamaan hieman "nuhaiselta".
Kuppisordiino on erityisen hyödyllinen silloin, kun halutaan vähentää trumpetin desibelimäärää
tekemättä siitä kuitenkaan pistävää ja läpitunkevaa.
Jazzmuusikot käyttävät usein myös kelloon tai muualle trumpetin runkoon kiinnitettävää mikrofonia,
joka efektilaitteen läpi käytettynä mahdollistaa sähköisten efektien käytön trumpetin soinnin
muokkaamisessa. Sordiinoiden yhdistäminen mikrofonijärjestelmään moninkertaistaa trumpetin
äänenvärimahdollisuuksia valtavasti.
Historia

Trumpetti sai pääosin nykyisen ulkomuotonsa 1400-luvulla. Tällöin kuitenkaan soittimella ei voitu soittaa kuin perussäveltä ja sen yläsäveliä, sillä putken pituutta ei voinut muuttaa. Barokki oli trumpetin kulta-aikaa. 1700-luvulla kehitettiin läppäkoneisto, jolla äänen korkeutta vihdoin voitiin säädellä. 1800-luvulla käyttöön tuli vieläkin käytettävä venttiilikoneisto, joka lisäsi soittimen ketteryyttä ja siten paransi sen käytettävyyttä.
Nykyään trumpetti on erittäin suosittu jazz-soitin. Trumpetti kuuluu myös vakituisesti muun muassa sinfonia- ja erilaisten puhallinorkesterien (esimerkiksi sotilassoittokunnat) kokoonpanoon.
Kuuluisia trumpetisteja

| --- | --- |
 Jazzmusiikki Louis Armstrong  Chet Baker  Terence Blanchard  Buddy Bolden  Randy Brecker  Clifford Brown  Donald Byrd  Bill Chase  Don Cherry  Olu Dara  Miles Davis  Jon Faddis  Maynard Ferguson  Dizzy Gillespie  Wynton Marsalis:  Klassinen musiikki Maurice André  Ole Edvard Antonsen  Rafael Méndez  Timofei Dokshizer  Ludwig Güttler  Håkan Hardenberger  Jouko Harjanne  Adolph Herseth  Pasi Pirinen  Sergei Nakariakov  Aki Välimäki  Wynton Marsalis
Musiikkia trumpetille

Joseph Haydn: Trumpettikonsertto Es-duuri
Johann Nepomuk Hummel: Trumpettikonsertto E-duuri
Jeremiah Clarke: "Trumpet Voluntary"
Antonio Vivaldi: Konsertto kahdelle trumpetille ja orkesterille C-duuri
Georg Philipp Telemann: Trumpettikonsertto
G. Tartini: Konsertto trumpetille
F. X. Richter: Konsertto trumpetille
Harri Wessman: Konsertto trumpetille (1987)
Jukka Linkola: Konsertto trumpetille (1988)
Teppo Hauta-aho: Fantasia trumpetille ja orkesterille (1986)
Leif Segerstam: Konsertot trumpetille
Kalevi Aho: Konsertto trumpetille ja puhallinorkesterille (2011)
Musiikkia trumpetille > Trumpettiosuuksia muissa teoksissa

Ludwig van Beethoven: Leonore-alkusoitto nro 3
Gustav Mahler: Viides sinfonia (ensimmäinen osa)
Richard Strauss: Also sprach Zarathrustra (aloitusosuus)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
trumpetti-blogi: Opeta kehosi soittamaan (Arkistoitu – Internet Archive)
Harjoitustietokanta trumpetisteille
Barokkitrumpetteja 1600-luvulta
SS-Stabsscharführer

SS-Stabsscharführer.
SS-Stabsscharführer oli Waffen-SS:n käyttämä virkanimi, joka myönnettiin yleensä yksikkönsä virkaiältään vanhimmalle aliupseerille. Virkanimi vastaa suurin piirtein komppanian vääpeliä. Se oli käytössä vuodesta 1938 toisen maailmansodan loppuun asti.
SS-Stabsscharführer ei ollut varsinainen sotilasarvo, vaan virkanimi, jonka saajan täytyi olla vähintään Unterscharführerin arvon omaava aliupseeri. Stabsscharführeriä puhuteltiin joko Stabsscharführeriksi tai varsinaisen arvonsa mukaisesti. Virkanimi oli pelkästään Waffen-SS:n, ei Allgemeine SS:n käytössä.
Arvomerkkinä olivat normaalit aliupseerin kaulusarvolaatat, mutta Stabsscharführerillä oli lisäksi alas osoittava hakanen vasemmassa hihassa, ilman mustaa tai muun väristä keskustaa.
Rantapallo.fi

| Rantapallo-matkailuportaali |
| --- | --- |
Aihealue:  matkailu
Julkaisija:  Rantapallo Oy
Perustettu:  2007
Kotikunta:  Helsinki
Kotimaa:   Suomi
Kieli:  suomi
Aiheesta muualla
www.rantapallo.fi
Rantapallo.fi on suomalainen matkailun erikoissivusto, joka aloitti toimintansa vuonna 2007. Sivustolla julkaistaan matkaoppaita ja matkailualan uutisia sekä matkatoimistojen tarjonnan kokoava äkkilähtöhaku. Lisäksi sivuilla on lento- ja hotellihaut ja matkablogeja.
Rantapallon viikoittainen lukijamäärä on noin 118 000. Rantapallo on Suomen suurin matkailuaiheinen sivusto ja sen kävijäennätys on 520 000 yksittäistä kävijää viikossalähde?.
Sivuston on perustanut Jani Uljas. Rantapallon sisältöpäällikkönä toimii Inka Khanji. Portaalin omistaa Rantapallo Oy. Rantapallo Oy:n toimintaan kuuluu myös Napsu.fi-sivusto ja Ikkunapaikka.fi-lehden osakkuus.
Kohdeoppaat, artikkelit ja matkailualan uutiset

Rantapallon matka-artikkelit ja kohdeoppaat antavat tietoa eri matkakohteista ja vinkkejä matkan suunnitteluun. Sivustolla julkaistaan myös matkailuaiheisia artikkeleja sekä kokemuksia matkakohteista eri puolilta maailmaa.
Hakupalvelut

Rantapallo.fi-sivuston äkkilähtöhaun avulla voi vertailla hintoja ja etsiä matkatoimistojen matkatarjouksia. Äkkilähtöjen lisäksi Rantapallossa voi vertailla myös esimerkiksi vuokra-autoja sekä lento ja hotelli -paketteja. Rantapallo ei ole matkatoimisto, vaan varausvaiheessa käyttäjä siirtyy hintavertailusta matkatoimiston tai lentoyhtiön sivuille.
Matkablogit

Kuka vain voi perustaa matkailuaiheisen blogin Rantapalloon. Yhteensä Rantapallo.fi:ssä on yli sata aktiivista matkablogia.
Aiheesta muualla

Matkailuportaali Rantapallo.fi
Suomen Lehdistö: Rantapallo kasvoi verkossa (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Alma Media Oyj |
| --- | --- |
Alma Career:  Jobs.cz  Prace.cz  CVOnline  Profesia.sk  MojPosao.net  MojPosao.ba  Jobly 
Alma Consumer:  Iltalehti  Ampparit.com  Autojerry.fi  Autotalli.com  Gofinland  Etua.fi  Etuovi.com  Katsastushinnat.fi  Konepörssi  Kotikokki.net  NettiX  OviPro  Rantapallo.fi  Telkku.com  Urakkamaailma.fi  Vuokraovi.com 
Alma Talent:  Arvopaperi  Kauppalehti  Mediuutiset  Mikrobitti  SM Mega  Talouselämä  Tekniikka&Talous  Tivi  Uusi Suomi
Neapolis (Propontis)

| Neapolis> Νεάπολις.Sijainti |
| --- | --- |
 Neapolis
Koordinaatit:  40°38′17″N, 27°10′51″E
Valtio:  Turkki
Paikkakunta:  Eriklice, Tekirdağ
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Propontinen Traakia
Neapolis (m.kreik. Νεάπολις) eli Herakleia (m.kreik. Ἡράκλεια, Hērakleia, lat. Heraclea) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Propontisessa Traakiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijoitetaan nykyisen Eriklicen paikalle.
Maantiede

Neapoliin kaupunki sijaitsi Traakian rannikolla Propontiin eli nykyisen Marmaranmeren pohjoisrannalla. Antiikin lähteet viittaavat sen sijaintiin lähellä Traakian Khersonesosta. Neapoliin katsotaan yleensä olevan sama paikka kuin Pseudo-Skylaksin mainitsema Herakleia, joka sijaitsi Paktyen ja Perinthoksen välissä. Tällä perusteella se sijoitetaan nykyiseen Erikliceen.
Neapoliin kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä. Samalla rannikolla kaupungista koilliseen sijaitsivat Serreion Teikhos, Panion ja Bisanthe ja kauempana Perinthos, ja lounaaseen Tyrodiza eli Tiristasis ja Paktye.
Historia

Neapoliin historiasta tiedetään antiikin lähteistä vain vähän. Sen arvellaan olleen alun perin perustettu Ateenasta käsin. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Neapolitēs (Νεαπολίτης).
Neapolis on luetteloitu nykytutkimuksessa klassisen kauden polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon sillä perusteella, että se kuului 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosien 442/441–430/429 eaa. välillä.
Rakennukset ja löydökset

Antiikin aikaisten kuvausten perusteella kaupunki on ollut linnoitettu.
Bizone

| Bizone> Βιζώνη.Sijainti |
| --- | --- |
 Bizone
Koordinaatit:  43°26′2″N, 28°20′17″E
Valtio:  Bulgaria
Paikkakunta:  Kavarna, Dobritš
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Ajanjakso:  500-luku eaa. – 600-luku jaa.
Kulttuuri:  antiikki
Valtakunta:  itsenäinen kaupunkivaltio Rooman valtakunta Bysantin valtakunta
Alue:  Pontinen Traakia
Provinssi:  Moesia (n. 6/44–82/86) Moesia inferior (n. 82/86–293)
Bizone (m.kreik. Βιζώνη, Bizōnē) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Pontisessa Traakiassa nykyisen Bulgarian alueella. Se sijaitsi nykyisen Kavarnan kaupungin paikalla.
Maantiede

Bizonen kaupunki sijiatsi Pontoksen eli Mustanmeren länsirannikolla Kallatiin ja Apollonian välissä. Bizonen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä. Samalla rannikolla kaupungista pohjoiseen sijaitsivat Kallatiin lisäksi muun muassa Tomis ja Istros, ja etelään ennen Apolloniaa muun muassa Dionysopolis, Odessos ja Mesembria.
Historia

Bizonen historiasta tiedetään antiikin lähteistä vain vähän. Arkeologisten löydösten perusteella kaupungin paikka on ollut asuttu viimeistään kalkoliittisella kaudella. Antiikin aikana paikalla oli alun perin traakialaisten asutus. Myöhempi Bizonen kaupunki oli kreikkalainen siirtokunta, joka perustettiin arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa. Bizonen emäkaupungiksi mainitaan joskus Mesembria, mutta tätä on epäilty, koska Bizone ei vaikuta olleen doorilainen vaan joonialainen kaupunki. Emäkaupungiksi arvellaan ennemmin Miletosta tai jotakin sen Mustanmeren siirtokunnista.
Marcus Luculluksen johtama armeija valtasi Bizonen Roomalle vuonna 72/71 eaa. Pian tämän jälkeen kaupunki tuhoutui maanjäristyksessä. Tämän jälkeen sen alue jaettiin Dionysopoliille ja Kallatiille. Kaupunki perustettiin ja rakennettiin uudelleen Rooman keisarikaudella. Se toimi linnoituspaikkana vielä bysanttilaisella kaudella. Kaupunki tuhoutui lopullisesti 600-luvulla jaa.
Arrianos käyttää kaupungista nimimuotoa Bizon ja Ravennan kosmografia nimimuotoa Bizoi. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Bizōnitēs (Βιζωνίτης), Bizōnios (Βιζώνιος) ja Bizōnaios (Βιζωναῖος).
Rakennukset ja löydökset

Bizonen paikalta on tehty joitakin arkeologisia löytöjä. Osa löydetystä keramiikasta ajoittuu jo 500-luvulle eaa., mutta suurin osa ajoittuu 400–200-luvuille eaa.
Kuvernööri Flavius Hermogeneen nimen mainitseva piirtokirjoitus Bizonesta, n. 341–342 jaa.
Julija Zdanovska

| Julija Zdanovska> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 4. toukokuuta 2000 
Julia Zdanovska (ukr. Юлія Здановська; 4. toukokuuta 2000 Kiova, Ukraina – 8. maaliskuuta 2022 Harkovan rautatieasema, Ukraina) oli ukrainalainen matemaatikko, joka kuoli Venäjän vuoden 2022 hyökkäyksen aikana Ukrainaan.