stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HMS Blackmore
Palvelus > 1945

Helmikuussa 1945 alus aloitti koeajot Noren alaisuudessa. Alus palveli maaliskuussa tilapäisesti rannikkosaattueiden suojana. Se valmistautui huhtikuussa ulkomaanpalvelukseen Itäisen laivaston 18. hävittäjälaivueessa, minkä jälkeen se aloitti matkansa Trincomaleehen. Alus liittyi 28. huhtikuuta uuteen laivueeseensa Bombayssa.
Toukokuussa alus palveli Rangoonin maihinnousun aikana Andamaaneilla sääaluksena (operaatio Dracula). Vapauduttuaan operaatiosta alus palveli saattajana sekä tuki maajoukkojen operaatioita, kunnes se osallistui Malesian maihinnousun harjoitteluun (operaatio Zipper). Operaatio kuitenkin viivästyi, jolloin se palasi saattajaksi.
Alus lähti 4. syyskuuta Trincomaleesta suojaten lentotukialuksia Malakan salmessa. Se liittyi paria päivää myöhemmin Malakan salmessa saattueeseen JE1F, jonka se saattoi operaatio Zipperin sillanpäähän.
Operaatiosta vapauduttuaan alus palveli Singaporessa, kunnes se lähti 8. lokakuuta kotimaahan. Alus saapui Plymouthiin.  Se poistettiin Devonportissa palveluksesta, jonka jälkeen alus siirrettiin reserviin. Alus sijoitettiin poistolistalle 1952, mutta se lainattiin 18. heinäkuuta Tanskalle. Alus huollettiin, minkä jälkeen se aloitti palveluksensa Tanskan laivastossa fregattina nimellä KDM Esbern Snare. Alus palveli aina vuoteen 1966, jolloin se poistettiin palveluksesta.
Euroopan psykologiliittojen federaatio

| Euroopan psykologiliittojen federaatio> European Federation of Psychologists' Associations (EFPA) |
| --- | --- |
 Euroopan psykologiliittojen federaation (EFPA) logo.
Perustettu:  1981 (alkujaan nimellä European Federation of Professional Psychologists’ Associations, EFPPA)
Perustaja:  13 kansallista psykologijärjestöä
Tyyppi:  tieteellinen ja ammatillinen yhdistys
Päämaja:  Grasmarkt 105 / 39, B-1000 Bryssel, Belgia
Jäsenet:  noin 350 000
Jäsenlehti:  European Psychologist
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Euroopan psykologiliittojen federaatio (lyh. EFPA; engl. European Federation of Psychologists’ Associations) on psykologien tieteellinen ja ammatillinen edunvalvontajärjestö Euroopassa. Järjestön jäseniä ovat kansalliset psykologien ammattijärjestöt, kuten Suomen Psykologiliitto.
Jäsenjärjestöjensä välityksellä EFPAan kuuluu yli 350 000 eurooppalaista psykologia. Vuodesta 2013 lähtien mukana on ollut jäsenjärjestö 37 maasta (15.7.2017). Järjestön suurimmissa jäsenjärjestöissä on kymmeniätuhansia jäseniä (Italiasta 80 000, Espanjasta 56 000 ja Britanniasta 42 000) ja pienimmissä vain muutamia kymmeniä (Malta 71, San Marino 40 ja Liechtenstein 40).
Järjestö on perustettu vuonna 1981. Sitä oli perustamassa 13 kansallista psykologiyhdistystä ja järjestön nimi oli aluksi European Federation of Professional Psychologists’ Associations (EFPPA). Järjestöstä kehittyi myöhemmin nykyinen EFPA, jonka pääkonttori toimii Brysselissä.
EFPA julkaisee European Psychologist -lehteä ja järjestää kahden vuoden välein yleiskokouksen (tieteellinen kongressi). Järjestö jakaa erilaisia eurooppalaisia tunnustuksia menestyneille psykologeille (vuonna 2017 uran alkuvaiheen Comenius-palkinnot, Aristotele-palkinto ja Robert Roe -palkinto erinomaisesta psykologisesta panoksesta yhteiskunnalle).  EFPA on ollut luomassa muun muassa standardisoitua EuroPsy-pätevyysjärjestemää psykologien ammattipätevyyden osoittamiseksi toisessa maassa, minkä uskotaan helpottavan työskentelyä useassa maassa tai siirtymistä töihin maasta toiseen. Suomen psykologiliiton pitkäaikainen puheenjohtaja Tuomo Tikkanen toimi EFPAn puheenjohtajana vuosina 1999–2007.
Aristotele-palkinto

EFPA on vuodesta 1995 lähtien myöntänyt kahden vuoden välein kongressinsa yhteydessä Aristotele-palkinnon (engl. Aristotele Prize) jollekin eurooppalaiselle psykologille tämän erityisen merkittävistä ansioista psykologialle. Vuonna 2003 tunnustus myönnettiin professori Lea Pulkkiselle Suomesta. Vuonna 2017 palkinto myönnettiin tanskalaiselle, Aarhusin yliopiston psykologian laitoksella toimivalle tutkimuskeskukselle. Aristotele-palkinnon saajina ovat olleet:
professori Pieter Drenth, Vrije Universiteit Amsterdam (1995),
professori Paul Baltes,  Max Planckin ihmisen kehityksen instituutti, Freie Universität Berlin ja Virginian yliopisto (1997),
professori David Magnusson, Tukholman yliopisto (1999),
professori Alan Baddeley, Yorkin yliopisto (2001),
professori Lea Pulkkinen, Jyväskylän yliopisto (2003),
professori Rocio Fernandez-Ballesteros, Madridin autonominen yliopisto (2005),
professori William Yule, King’s College London (2007),
professori Claus Bundesen, Kööpenhaminan yliopisto (2009),
professori Marinus van IJzendoorn, Leidenin yliopisto (2011),
professori Niels Birbaumer, Tübingenin yliopisto ja Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico (Venetsia) (2013),
professori José Maria Peiró, Valencian yliopisto (2015), ja
Center on Autobiographic Memory Research (CON AMORE; johtajanaan prof. Dorthe Berntsen, Aarhusin yliopisto, Tanska) (2017)
professori Naomi Ellemers, Utrechtin yliopisto, Alankomaat (2019)
professori Giuseppe Riva Università Cattolica del Sacro Cuore (Milanon katolinen yliopisto), Italia (2023)
Aiheesta muualla

European Psychologist (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (hogrefe.com)
Eva Kristin Hansen

| Eva Kristin Hansen |
| --- | --- |
 Hansen vuonna 2012.
Suurkäräjäedustaja
 Etelä-Trøndelagin vaalipiiri 2005–  
Suurkäräjien puhemies
 9. lokakuuta 2021 – 25. marraskuuta 2021  
Edeltäjä:  Tone W. Trøen
Seuraaja:  Masud Gharahkhani
Norjan työväenpuolueen nuorisojärjestön puheenjohtaja
 2000–2002  
Edeltäjä:  Anniken Huitfeldt
Seuraaja:  Gry Larsen
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. maaliskuuta 1973 (ikä 51) Trondheim, Norja
Kansalaisuus:  norjalainen
Tiedot
Puolue:  Työväenpuolue
Tutkinnot:  Norjan teknis-luonnontieteellinen yliopisto Oslon korkeakoulu
Eva Kristin Hansen (s. 5. maaliskuuta 1973 Trondheim) on norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän on toiminut kansanedustajana suurkäräjillä vuodesta 2005 ja toimi suurkäräjien puhemiehenä lyhyen aikaa syksyllä 2021. Hän erosi tehtävästä kansanedustajan asuntoetuun liittyvän huijausepäilyn vuoksi. Tutkinnassa selvisi, ettei hän kuitenkaan ollut rikkonut sääntöjä. Vuosina 2000–2002 hän johti Norjan työväenpuolueen nuorisojärjestöjä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eva Kristin Hansen Wikimedia Commonsissa
Eva Kristin Hansen Norjan suurkäräjien verkkosivuilla (norjaksi)
Hallands Nyheter

| Hallands Nyheter> HN |
| --- | --- |

Entiset nimet:  Falkenbergs-Posten (1905–1919)
Lehtityyppi:  sanomalehti
Kustantaja:  Stampen Media
ISSN:  ISSN 1103-9353
Kokonaislevikki:  21 100 (2021)
Perustettu:  1905
Päätoimittaja:  Ulf Niklasson
Sitoutuneisuus:  keskustalainen
Kotikunta:  Varberg
Kotimaa:  Ruotsi
Ilmestymistiheys:  ma–la
Kieli:  ruotsi
Aiheesta muualla
Kotisivu
Hallands Nyheter (lyh. HN; 1905–1919 Falkenbergs-Posten) on ruotsalainen vuonna 1905 perustettu sanomalehti, jonka kotikunta on Varberg. Se ilmestyy kuudesti viikossa, on poliittiselta linjaltaan keskustalainen ja kuuluu Stampen Media -konserniin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hallands Nyheter Wikimedia Commonsissa
Lehden verkkosivut (ruotsiksi)
Stampen Media
| --- | --- |
Sanoma- ja verkkolehdet:   Alingsås Tidning  Bohusläningen  Göteborgs-Posten  Hallands Nyheter  Hallandsposten  Härryda-Posten  Kungsbacka-Posten  Kungälvs-Posten  Mark-Posten  Mölndals-Posten  Partille Tidning  Strömstads Tidning  TTELA 
Ilmaisjakelulehdet:   Alingsåskuriren  Lerums Tidning  Melleruds Nyheter  Nya Varbergsposten
Hallandsposten

| Hallandsposten> HP |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  sanomalehti
Kustantaja:  Stampen Media
ISSN:  ISSN 1103-9361
Levikki:  24 500 (2021)
Perustettu:  1850
Päätoimittaja:  Herman Nikolic
Sitoutuneisuus:  liberaali
Kotikunta:  Halmstad
Kotimaa:  Ruotsi
Ilmestymistiheys:  ma–la
Kieli:  ruotsi
Aiheesta muualla
Kotisivu
Hallandsposten (lyh. HP) on ruotsalainen vuonna 1850 perustettu sanomalehti, jonka kotikunta on Halmstad. Se ilmestyy kuudesti viikossa, on poliittiselta linjaltaan liberaali ja kuuluu Stampen Media -konserniin.
Lehden toimitus Halmstadissa.
Aiempi toimitus.
Aiheesta muualla

Lehden verkkosivut (ruotsiksi)
Stampen Media
| --- | --- |
Sanoma- ja verkkolehdet:   Alingsås Tidning  Bohusläningen  Göteborgs-Posten  Hallands Nyheter  Hallandsposten  Härryda-Posten  Kungsbacka-Posten  Kungälvs-Posten  Mark-Posten  Mölndals-Posten  Partille Tidning  Strömstads Tidning  TTELA 
Ilmaisjakelulehdet:   Alingsåskuriren  Lerums Tidning  Melleruds Nyheter  Nya Varbergsposten
Euroopan rahoituksenvakautusmekanismi

Euroopan rahoituksenvakausmekanismi (ERVM; engl. European Financial Stabilisation Mechanism, EFSM) on Euroopan komission alainen hätärahoitusohjelma, joka kerää markkinoilta rahaa käyttäen Euroopan unionin budjettia vakuutena. Budjetin kautta kaikki EU:n jäsenvaltiot ovat osallisina ERVM:n mahdollisissa lainoissa kriisimaille.
Toimintaperiaatteet

Euroopan rahoituksenvakautusmekanismin käynnistämiseksi vaaditaan talousvaikeuksilta olevalta valtiolta virallinen anomus. Jäsenvaltio neuvottelee tämän jälkeen Euroopan komission kanssa rahoitustarpeista, ja valtion on annettava sekä komissiolle että talous- ja rahoituskomitealle luonnosehdotus talouden sopeutusohjelmastaan. Euroopan neuvosto päättää määräenemmistöllä tuen myöntämisestä komission ehdotuksen pohjalta.
Komissiolla on keskeinen asema mekanismin toteutumisessa, sillä se neuvottelee pääomamarkkinoilta tai rahoituslaitoksilta lainoja tai luotonantoja 60 miljardiin euroon saakka. Komissio käyttää vakuutena EU:n budjettia. Komissio ja Euroopan keskuspankki toteuttavat lainojen hallinnoinnin.
Jäsenvaltion laina maksetaan yleensä erissä, ja komissiolla on velvollisuus tarkistaa säännöllisesti jäsenvaltiolle annettuja ehtoja. Valtion tulee toteuttaa sopeutusohjelma sekä muita mahdollisia pykäliä.
Historia

Euroopan rahoituksenvakautusmekanismi perustettiin toukokuussa 2010, kun Talous- ja rahoitusasioiden neuvoston erityiskokous teki päätöksen sen luomisesta. Kokous pidettiin Kreikan velkakriisin jälkeen tilanteessa, jossa oltiin huolissaan euroalueen finanssitalouden vakaudesta. Kokouksen tavoitteena oli rauhoittaa markkinoita virallistimella vaikeuksissa olevien jäsenmaiden lainasopimuksia. Päätösten perusteella EU:ssa perustettiin 60 miljardin euron rahoituksenvakautusmekanismi ERVM ja 440 miljardin euron Euroopan rahoitusvakausväline ERVV.
Euroopan rahoituksenvakautusmekanismia on käytetty antamaan taloudellista tukea Irlannille ja Portugaille näiden tekemille talousuudistuksille vuosina 2011–2014. Kreikalle myönnettiin myös heinäkuussa 2015 lyhytaikainen siltalaina.
Vuonna 2012 perustettiin pysyvä Euroopan vakausmekanismi, johon euromaiden oletetaan turvautuvan. ERVM on kuitenkin myös edelleen olemassa ja käyttövalmiina, jos sille tulee tarvetta.
HMAS AE1

| HMAS AE1 |
| --- | --- |
 HMAS AE1

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Vickers, Barrow-in-Furness
Kölinlasku:  14. marraskuuta 1911
Laskettu vesille:  22. toukokuuta 1913
Palveluskäyttöön:  22. helmikuuta 1914
Poistui palveluskäytöstä:  tuhoutui 14. syyskuuta 1914
Tekniset tiedot
Uppouma:  660 t (pinnalla) 800 t (sukelluksissa)
Pituus:  36,88 m
Leveys:  6,86 m
Syväys:  3,81 m
Koneteho:  2 × 8-sylinteristä dieselmoottoria: 1 750 hv sähkömoottori: 550 hv
Nopeus:  15 solmua (pinnalla) 10 solmua (sukelluksissa)
Miehistöä:  35
Aseistus
Aseistus:  4 × 18″ torpedoputkea
HMAS AE1 oli Australian kuninkaallisen laivaston E-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin Barrow-in-Furnessista Vickers Limitediltä, missä köli laskettiin 14. marraskuuta 1911. Alus laskettiin vesille 22. toukokuuta 1913 ja valmistui 22. helmikuuta 1914. Australian laivasto otti 28. helmikuuta aluksen palvelukseen ensimmäisenä päällikkönään T. F. Besant.
Palvelus

Alus saapui 24. toukokuuta Sydneyyn matkattuaan Britteinsaarilta sisaraluksensa HMAS AE2 kanssa. Aluksen miehistö koostui Britannian kuninkaallisen laivaston upseereista, ja miehistönä oli sekä australialaisia että brittejä.
Ensimmäisen maailmansodan alkaessa alus liitettiin laivasto-osastoon, jonka tehtävänä oli vallata Saksan keisarikunnan Tyynenmeren siirtomaat. Se osallistui Saksan Uuden-Guinean miehittämiseen, jolloin Rabaul pakotettiin antautumaan 13. syyskuuta. Seuraavana päivänä aluksesta tehtiin viimeinen havainto sen ollessa partiomatkalla HMAS Parramattan kanssa.
Aluksen mukana katosi kolme upseeria ja 32 miehistönjäsentä. Se oli Australian laivaston ensimmäinen merellä tuhoutunut sotalaiva. Alus löytyi joulukuussa 2017 Papua-Uuden-Guinean rannikolta Duke of York Islands -saariryhmän läheltä.
Freelance-graafikot

| Freelance-graafikot ry |
| --- | --- |
Kotipaikka:  Helsinki
Puheenjohtaja:  Juha Ilkka
Aiheesta muualla
www.freelancegraafikot.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Freelance-graafikot on suomalainen kuvittajien, graafisten suunnittelijoiden ja animaatiotyöntekijöiden yhdistys. Jäsenet ovat freelancereita tai yrittäjiä. Yhdistys kuuluu Palvelualojen ammattiliittoon (PAM) ja tekijänoikeusjärjestö Kopiostoon. Freelance-graafikoilla on ollut useiden vuosien ajan edustaja Suomen kirjataiteen komitean Vuoden kaunein kirja -valintaraadissa. Jäseniä on noin 200.
Historia

Freelance Ohjelmatyöntekijät ry:n (FOT) sisällä graafikot alkoivat toimia itsenäisenä ryhmänä vuoden 1975 aikana. Parissa vuodessa jäsenmäärä lisääntyi niin, että päätettiin perustaa oma työhuonekunta.
Flora Purim

| Flora Purim |
| --- | --- |
 Flora Purim esiintymässä vuonna 1981.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. maaliskuuta 1942 (ikä 82) Rio de Janeiro
Muusikko
Laulukielet:  portugali, englanti
Tyylilajit:  jazz
Soittimet:  lyömäsoitin 
Levy-yhtiöt:  Warner Bros. Records, ECM ja Milestone 
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Flora Purim (s. 6. maaliskuuta 1942 Rio de Janeiro) on brasilialainen jazzlaulaja, joka tunnetaan työstään Chick Corean ja muiden fuusiojazz-artistien kanssa. Hän nousi kuuluisuuteen lauluosuuksillaan Corean vuoden 1972 albumilla Return to Forever ja on levyttänyt lisäksi muun muassa Stanley Clarken, Dizzy Gillespien, Gil Evansin, Stan Getzin, Grateful Dead -yhtyeen Mickey Hartin, Carlos Santanan, Jaco Pastoriuksen sekä aviomiehensä Airto Moreiran kanssa.
Uran alku

Purimin vanhemmat olivat klassisia muusikoita. Hänen romanialaissukuinen isänsä soitti viulua ja Brasiliassa syntynyt äitinsä pianoa. Flora Purim muistelee päässeensä jazzin makuun, kun äiti soitti sitä kotona isän poissa ollessa. Äidin suosikkeihin kuuluivat laulajat Dinah Washington, Billie Holiday ja Frank Sinatra sekä pianistit Bill Evans, Oscar Peterson ja Erroll Garner.
Esikoisalbumillaan Flora e M.P.M. Flora Purim lauloi Carlos Lyran ja Roberto Menescalin bossa nova 1960-luvun edetessä Purim pääsi laulusolistiksi Quarteto Novo -yhtyeeseen, jota johtivat Hermeto Pascoal ja Purimin tuleva aviomies Airto Moreira.
Vasta-avioituneet Moreira ja Purim pakenivat Brasilian sotilasjunttaa vuonna 1967 New Yorkiin, jossa he hakeutuivat syntymäisillään olevan sähköisen fuusiojazzin tekijöiden pariin. Pariskunta teki Euroopan-kiertueita Stan Getzin ja Gil Evansin kokoonpanoissa. Vuonna 1972 oli vuorossa molempien läpimurto Chick Corean yhtyeessä Return to Forever, joka julkaisi ensin samannimisen albumin ja vielä samana vuonna albumin Light as a Feather, joista molemmista tuli suuria menestyksiä sekä taiteellisesti että kaupallisesti. Vuonna 1973 Purim julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa Butterfly Dreams ja hänet äänestettiin Down Beat -lehdessä viiden parhaan jazzlaulajan joukkoon. Esikoisalbumia seurasi joukko muita sooloprojekteja Milestone-levymerkille. Purim ja Moreira tekivät yhteistyötä myös uruguaylaisen Opa-yhtyeen kanssa vieraillen toistensa levyillä.
1980-luvulla Purim teki kiertueita Dizzy Gillespien United Nation Orchestran kanssa, joka palkittiin Grammylla albumistaan Dizzy Gillespie and the United Nation Orchestra – Live at the Royal Festival Hall, London vuonna 1990. Grammyn voitti myös entisen Grateful Dead -rumpalin Mickey Hartin albumi, jolla Purim lauloi. 1990-luvun lopulla Purim julkaisi uuden sooloalbumin ja teki maailmankiertueen, joka alkoi kuukauden mittaisella kiinnityksellä Lontoon Ronnie Scott’s Jazz Clubilla. Mukana olleisiin muusikkoihin kuuluivat Billy Cobham, Freddie Ravel, George Duke, David Zeiher, Walfredo Reyes ja Alphonso Johnson.
Toinen Purimin 1990-luvun kokoonpano oli Fourth World, jossa hänen ja Airto Moreiran ohella soittivat Gary Meek, Gary Brown, Jose Neto ja Jovino Santos Neto. Se julkaisi albumit Fourth World, Encounters With the Fourth World, Last Journey ja Return Journey.
2000-luvun alussa Flora Purim julkaisi albumit Perpetual Emotion (2001) ja Flora sings Milton Nascimento (2000). Vuonna 2005 hän palasi yhteistyöhön Chick Corean kanssa.
Myös Purimin tytär Diana Moreira on laulaja.
Syyskuussa 2002 Brasilian presidentti Fernando Henrique Cardoso myönsi Airto Moreiralle and Flora Purimille Brasilian korkeimpiin kuuluvan kunnianosoituksen, Rio Brancon ritarikunnan jäsenyyden.
Sooloalbumit

1964: Flora é M.P.M. (RCA/Victor)
1974: Butterfly Dreams (Milestone)
1974: 500 Miles High (Milestone)
1974: Stories To Tell (Milestone)
1976: Open Your Eyes You Can Fly (Milestone)
1976: Encounter (Milestone)
1977: Everyday, Everynight (Warner Bros.)
1978: That’s What She Said (Milestone)
1979: Carry On (Warner Bros.)
1988: The Midnight Sun (Virgin)
1992: Queen of the Night (Sound Wave Records)
1995: Speed of Light (B&W)
2000: Flora Purim Sings Milton Nascimento (Narada Jazz)
2001: Perpetual Emotion (Narada Jazz)
2003: Speak No Evil (Narada Jazz)
2005: Flora’s Song (Narada Jazz)
Kirjallisuutta

Bunker, Edward: Freedom Song – The Story of Flora Purim.  Berkley Book, 1982.
Aiheesta muualla

Flora Purimin virallinen sivusto
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Flora Purim
Käännös suomeksi
FOCA

Formula One Constructors' Association (FOCA) oli Formula 1 -tallien yhdistys, joka perustettiin 1970-luvulla ajamaan tallien etuja. Vuonna 1978 FOCA:n johtajaksi tuli Bernie Ecclestone ja hänen lakiavustajakseen Max Mosley. Järjestö tuli erityisen kuuluisaksi vuoden 1982 San Marinon GP:stä, jota peräti 10 FOCA:n jäsentallia boikotoi saman vuoden Brasilian GP:ssä annettujen rangaistusten johdosta. FOCA korvattiin heinäkuussa 2008 FOTAlla.
François Modesto

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: François Joseph Modesto
Syntymäaika: 19. elokuuta 1978 (ikä 46)
Syntymäpaikka: Bastia, Ranska
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 183 senttimetriä
Seura
Seura: Olympiakos
Pelinumero: 3
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1997–1999 | Bastia | 16 | (0) |
| 1999–2004 | Cagliari | 150 | (3) |
| 2004–2010 | Monaco | 186 | (6) |
| 2010– | Olympiakos | 45 | (5) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 7. joulukuuta 2011.
François Modesto (s. 19. elokuuta 1978 Bastia, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Kreikan Superliigassa pelaavaa Olympiakosia ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja tai puolustava keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura

Modesto edusti vuodet 1997–1999 kotikaupunkinsa Sporting Club de Bastiaa, jonka jälkeen hän siirtyi Italiaan Cagliariin.
30. kesäkuuta 2010 Modesto teki kaksivuotisen sopimuksen kreikkalaisseura Olympiakosin kanssa. Ensimmäisellä kaudellaan Ernesto Valverden valmentamassa joukkueessa, hän pelasi pääosin puolustavana keskikenttäpelaajana.
Aiheesta muualla

François Modeston esittely Monacon kotisivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Halsan kirkko (Meløy)

| Halsan kirkko Halsa kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2012.
Sijainti:  Meløy, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Sør-Hålogalandin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1960
Suunnittelija:  Håkon Adelstein Mosling ja Jacob Wilhelm Nordan
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  400
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Halsan kirkko (norj. Halsa kirke) on Meløyn kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1960.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Halsan kirkko (Meløy) Wikimedia Commonsissa
Hagfors

| Hagfors |
| --- | --- |
 Ilmakuvaa Hagforsista.
 Hagfors
 Koordinaatit: 60°02′N, 13°42′E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Värmlannin lääni
Maakunta:  Värmlanti
Kunta:  Hagforsin kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  6,13 km²
Väkiluku:  5 146
 – Väestötiheys:  839,5 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hagfors on entinen Ruotsin kaupunki ja nykyinen Hagforsin kunnan keskustaajama. Hagfors sijaitsee Värmlannin läänissä ja Värmlannin maakunnassa Keski-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 5 146 asukasta. Kaupunki sijaitsee Uvån-nimisen joen varrella.
Historiaa

Hagfors on hyvin myöhään syntynyt ruukkiyhdyskunta. Se alkoi kehittyä 1873, kun Uddeholmsbolaget päätti yhdistää kymmenen rautaruukkia suuremmaksi yksiköksi Uvånissa olleen vesiputouksen luokse. Uddeholmsbolaget on kustantanut Hagforsissa monia rakennuksia, mukaan lukien kirkon. Hagforsin kirkko on punainen puurakennus, joka sijaitsee kaupungin keskiosassa. Sitä alettiin rakentaa vuonna 1903 ja se vihittiin käyttöön 25.3.1904.
Vuonna 1903 silloiseen Norra Rådan maalaiskuntaan perustettiin Hagforsin taajaväkinen yhdyskunta. Vuonna 1950 taajaväkinen yhdyskunta erotettiin Hagforsin kaupungiksi. Tämän jälkeen Ruotsiin on perustettu vain kaksi muuta kaupunkia: Säffle ja Oxelösund, joiden jälkeen uusien kaupunkien perustaminen lopetettiin. Vuoden 1971 kuntauudistuksessa kaupunki muutettiin Hagforsin kunnaksi ilman rajamuutoksia Ruotsin siirtyessä yhtenäiseen kuntamuotoon. Vuodesta 1974 Hagforsin entisen kaupungin alue on ollut osa huomattavasti laajempaa Hagforsin kuntaa, johon kuuluu myös kolme entistä maalaiskuntaa.
Hagforsin kaupungin vaakunaa käyttää nykyään Hagforsin kunta.
Väestönkehitys

| Hagforsin taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 | 1960 |    | 7 607 | 7 607 |
| 1965 | 1965 |    | 8 128 | 8 128 |
| 1970 | 1970 |    | 8 315 | 8 315 |
| 1975 | 1975 |    | 8 060 | 8 060 |
| 1980 | 1980 |    | 7 542 | 7 542 |
| 1990 | 1990 |    | 6 701 | 6 701 |
| 1995 | 1995 |    | 6 378 | 6 378 |
| 2000 | 2000 |    | 5 725 | 5 725 |
| 2005 | 2005 |    | 5 403 | 5 403 |
| 2010 | 2010 |    | 5 146 | 5 146 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Hagfors – Artikkeli on pääosin käännöstä. Kuntajakohistoriaa myös artikkelista Hagfors kommun.
Värmlannin läänin kuntien keskustaajamat
Käännös suomeksi
Hans Johner

Hans Johner (7. tammikuuta 1889 Basel, Sveitsi – 2. joulukuuta 1975 Thalwil, Sveitsi) oli sveitsiläinen shakinpelaaja.
Johner sai kansainvälisen mestarin arvonimen vuonna 1950.
Hän oli Sveitsin mestari useaan otteeseen.
Johner pelasi shakin olympialaisissa kolmesti (1927, 1931 ja 1956) sekä Pariisin epävirallisissa olympialaisissa 1924.
Hän oli Paul Johnerin nuorempi veli.