stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kadmiumsulfidi
Valmistus ja käyttö

Tyypillisin tapa valmistaa kadmiumsulfidia on johtaa liukoisen kadmiumsuolan vesiliuokseen rikkivetyä tai jonkin alkalimetallin sulfidin kuten natriumsulfidin avulla. Neutraalissa pH:ssa saostettuna tuote on kirkkaan keltaista ja happamissa liuoksissa punertavaa. Yhdistettä valmistetaan myös kuumentamalla kadmiumoksidia tai -karbonaattia rikin kanssa.
Kadmiumkeltaista käytetään taiteilijamaaleissa kadmiumkeltaisen nimellä ja lisäksi sitä käytetään värjäämään muun muassa laseja, lasitteita, keramiikkaa ja muoveja. Väriaineena yhdistettä on käytetty 1800-luvulta alkaen. Sitä voidaan sekoittaa muun muassa sinkkisulfidiin, kadmiumselenidiin ja bariumsulfaattiin tai muihin pigmentteihin tai sideaineisiin. Kadmiumsulfidimaalit säilyttävät kirkkautensa pitkään ja niillä on hyvä säänkesto. Sinkkisulfidin ja kadmiumsulfidin seos on loisteaine, jota on käytetty muun muassa kuvaputkitelevisioissa. Kadmiumsulfidi on puolijohde ja sitä käytetään muun muassa aurinkokennoissa, transistoreissa, diodeissa ja lasereissa.
Kadmeia

| Kadmeia> Καδμεία |
| --- | --- |
 Kadmeian rakennusten raunioita.
Sijainti
 Kadmeia
Koordinaatit:  38°19′12″N, 23°19′3″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Thíva, Boiotia, Keski-Kreikka
Historia
Tyyppi:  akropolis
Ajanjakso:  noin 2000-luku eaa.–
Huippukausi:  noin 1400–1300-luvut eaa.
Kulttuuri:  mykeneläinen kulttuuri antiikki
Kaupunki:  Theba
Aiheesta muualla
  Kadmeia Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kadmeia (m.kreik. Καδμεία) oli Theban kaupungin akropolis eli yläkaupunki ja linnavuori mykeneläisellä ja antiikin ajalla.
Kadmeia sai nimensä Kadmoksesta, joka oli kreikkalaisessa mytologiassa Theban kaupungin perustaja. Paikka on asutettu mahdollisesti jo varhaisella pronssikaudella, mutta varhaisimmat rakennuslöydöt ovat peräisin 1400-luvulta eaa. Kadmeia sijaitsi kukkulalla, joka on Tanagrasta Helikonvuorelle kulkevan kukkulajonon osa ja joka sijaitsee laajan tasangon laidalla. Kukkula on noin 700 metriä pitkä ja 400 metriä leveä ylätasanko ja kohoaa noin 60 metriä ympäristöään korkeammalle. Nykyisen Thívan kaupungin keskusta sijaitsee Kadmeian paikalla.
Vanha Theban kartta, joka näyttää Kadmeian ja muurien summittaisen sijainnin. Kaikkien merkittyjen kohteiden sijaintitiedot eivät pidä enää paikkansa nykytutkimuksen valossa.
Rakennukset

Mykeneläisenä aikana Kadmeian keskuksena oli palatsi. Siinä on ollut historian aikana kaksi rakennusvaihetta. Varhaisempi oli Kadmeion eli ”Kadmoksen palatsi”, joka rakennettiin 1400-luvulla eaa. ja joka tuhoutui tulipalossa 1300-luvulla eaa. Tämän jälkeen rakennettiin uusi palatsi, joka tuhoutui noin vuonna 1250 eaa. Palatsin jäänteet ovat pääosin nykyisten rakennusten alla. Nykyinen katuverkosto noudattaa jossain määrin myöhemmän palatsin asettelua.
Palatsissa oli ainakin kaksi kerrosta, ja se oli koristeltu seinämaalauksilla. Rakennuksessa oli vesijohdot ja viemäröinti. Mykeneläisten palatsien tapaan sen yhteyteen on kuulunut erilaisia kaupallisia ja työpajatiloja. Myös asevarasto on tunnistettu, samoin kuin palatsin arkisto, josta on löydetty lineaari-B-kirjoitusta sisältäneitä savitauluja. Palatsin alueella on tehty osittaisia kaivauksia 1900-luvun alussa. Sen arkeologinen alue sijaitsee nykyisen kaupungin keskustassa Pindárou-kadulla.
Kadmeian muurissa oli seitsemän porttia, mikä vastaa mytologiassa säilynyttä perimätietoa: Borrheai pohjoisessa, Proitides ja Homoloides idässä, Elektra ja Onka etelässä, sekä Kreneai ja Neistai lännessä. Elektra-portilla oli kaksi pyöreää, 300-luvulla eaa. rakennettua tornia.
Antiikin aikana Kadmeialla oli vanhan palatsin paikan lisäksi muun muassa ainakin Dionysokselle omistettu pyhäkkö. Tähän liittyi thebalainen Agrionia-juhla, johon kuului muun muassa musiikkikilpailuja. Yläkaupungissa sijaitsi myös muun muassa Thebassa pitkään vaikuttaneen runoilija Pindaroksen talo, joka tuli kuuluisaksi siitä, että se oli temppeleiden ohella Theban ainoa rakennus, jonka Aleksanteri Suuri säästi tuhotessaan kaupungin vuonna 335 eaa.
Theban alakaupunki sijaitsi Kadmeian pohjois- ja itäpuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kadmeia Wikimedia Commonsissa
Kaaos (yhtye)

| Kaaos |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1980–2005
Tyylilaji:  hardcore punk, anarkopunk, crust punk
Kotipaikka:  Tampere, Suomi
Laulukieli:  Suomi
Jäsenet:  Jakke, laulu   Epe, kitara   Purtsi, basso   Pexte, kitara   Jan, rummut  
Levy-yhtiö:  Propaganda records   Fight Records.
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaaos oli suomalainen vuonna 1980 perustettu hardcore punk -yhtye, joka hajosi ensimmäisen kerran joulukuussa 1985. Yhtye perustettiin uudelleen vuonna 1999, ja sen ura päättyi keväällä 2005 viimeiseen esiintymiseen. Yhtyeen laulaja Jari "Jakke" Hallikainen kuoli marraskuussa 2007.
Viimeinen kokoonpano

Jakke – laulu
Epe – kitarat ja taustalaulu
Purtsi – basso ja taustalaulu
Pexte – kitara
Jan – rummut
Diskografia

Ristiinnaulittu Kaaos (1984)
So Much Fun (split w/ Terveet Kädet, 1984)
Ismit (2001)
Total Chaos (1994)
Totaalinen Kaaos (2003)
Kytät on natsisikoja (7" split w/ Cadgers, 1981)
Totaalinen kaaos (1982)
Nukke (1985, julkaistu 1993)
Valtio tuhoaa, ei rakenna (1996)
Diskografia > Kokoelmilla

Systeemi ei toimi (7" EP, 1982)
Papi, Queens, Reichkanzlers & Presidennti (7" EP, 1982)
Propaganda l – Russia Bombs Finland (LP, 1982; CD, 1995)
Kaaos-fanzine kokoelmakasetti 2 (1983)
Finnish Spunk / Hardbeat (LP, 1983)
Yalta Hi-Life (1984)
Rare 2 (EP, 1990)
Promotion Only (kokoelma-CD, 1994)
72 Golden Hits (kokoelma-CD, 1995)
Destroy Power, Not People (CD, 1996)
The Tribute to Kaaos – The Chaos Continues (2 x 7" EP, 1996)
Lepakon hautajaiset Live 12.–13.11.1999 (CD, 2000)
Rajoitettu Ydinsota – Tribute to Rattus (CD, 2000)
Perkeleen punkit (CD, 2001)
A Monumental Destruição Da Vida (CD, 2001)
Tampere/Portland (EP, 2002)
Perkeleen punkit vol. 2 (CD, 2002)
Punk ja yäk! - Suomipunk 1977-1987 (CD-boxi, 2009)
Aiheesta muualla

Total Kaaos sivuilla
Kirjallisuutta

Mika Saastamoinen: Parasta Lapsille Suomipunk 1977–1984.  Johnny Kniga, 2007.  ISBN 978-951-0-32379-3
Kadonneitten kaupunkien kronikka

| Kadonneitten kaupunkien kronikka |
| --- | --- |

Kirjailija:  Markku Soikkeli
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Turbator
Julkaistu:  2012
Sivumäärä:  228
ISBN:  9789525666724
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kadonneitten kaupunkien kronikka on Markku Soikkeliin vuonna 2012 ilmestynyt kyberpunk-romaani. Ensimmäinen versio tekstistä julkaistiin kuusiosaisena jatkosarjana Finnzinessä vuosina 1995–96. Romaani on tästä merkittävästi laajennettu versio.
Arvostelut

Tähtivaeltajan Elli Lepän mukaan teos sisältää liikaa tuttuja asetelmia. Mieleenpainuvinta kirjassa on paikoin runollinen tuhon ja sisäänpäinkääntymisen kuvaus. Tekstiasu on viimeistelemätöntä, selitysjaksot ovat liian pitkiä eikä tarinallista syvyyttä ole.
Aiheesta muualla

Toni Jerrman: Etäiseksi jäävä visio Euroopan tulevaisuudesta. Helsingin Sanomat 13.5.2012.
Hossein Kaebi

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Hossein Kaebi
Syntymäaika: 23. syyskuuta 1985 (ikä 39)
Syntymäpaikka:  Ahvāz, Iran
Pelipaikka: puolustaja/keskikenttä
Pituus: 174 cm
Junioriseurat
2000 - 2002: Esteghlal Ahvaz
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2002 - 2005 2005 2005 - 2006 2006 - 2007 2007 2007- | Foolad Al-Sadd Foolad Emirates Persepolis Leicester City |  ? (2) ? (3) 26 (2) 7 (1) 6 (3) 3 (0) |
Maajoukkue
| 2002 - | Iran | 56 (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 16. joulukuuta 2007.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 15. syyskuuta 2007.
Hossein Kaebi (pers. حسین کعبی s. 23. syyskuuta 1985 Ahvāz, Iran) on iranilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Kaebi on pelannut muun muassa Englannin Mestaruussarjassa Leicester Cityn joukkueessa. Hän joutui käyttämään tulkkia apunaan, koska ei osannut englantia.
Kaebi oli mukana vuoden 2006 MM-kisoissa pelaten jokaisessa Iranin kolmessa ottelussa. World Soccer Magazine listasi vuonna 2004 Kaebin kymmenen lupaavimman pelaajan joukkoon maailmassa.
Aiheesta muualla

Kaebi Leicester Cityn sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Iranin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Mirzapour |
2 Mahdavikia |
3 Bakhtiarizadeh |
4 Golmohammadi |
5 Rezaei |
6 Nekounam |
7 Zandi |
8 Karimi |
9 Hashemian |
10 Daei |
11 Khatibi |
12 Roudbarian |
13 Kaebi |
14 Teymourian |
15 Borhani |
16 Enayati |
17 Kazemian |
18 Zare |
19 Sadeqi |
20 Nosrati |
21 Madanchi |
22 Talebloo |
23 Shojaei |
Valmentaja Ivanković
Kadmiumselenidi

| Kadmiumselenidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  1306-24-7
PubChem CID:  14784 ja 24775762
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  CdSe
Moolimassa:  191,38
Ulkomuoto:  Punainen, harmaa tai ruskea kiteinen aine
Sulamispiste:  1 240 °C
Tiheys:  5,81 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Reagoi veden kanssa
Kadmiumselenidi (CdSe) on kadmium- ja selenidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää väriaineena sekä puolijohteena elektroniikkasovelluksissa.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa kadmiumselenidi on väriltään punaista, harmaata tai ruskeaa kiteistä ainetta, ja väri määräytyy kadmiumselenidipartikkelien koon mukaan. Yhdiste on veteen liukenematonta. Väkeviin happoliuoksiin kadmiumselenidi liukenee, mutta hajoaa samalla ja esimerkiksi väkevä typpihappo hapettaa yhdisteen kadmiumselenaatiksi. Kiderakenteeltaan kadmiumselenidi on polymorfista ja siitä tunnetaan alkeiskopiltaan heksagonaalinen ja kuutiollinen muoto. Kadmiumselenidi on n-tyypin puolijohde ja sen johtavuusvyön ja valenssivyön välinen energiaero on 1,74 eV.
Valmistus ja käyttö

Kadmiumselenidiä voidaan valmistaa kuumentamalla kadmiumia ja seleeniä kvartsiputkessa tai saostamalla kadmiumsuolojen vesiliuoksista esimerkiksi natriumselenidin avulla. Kadmiumselenidiä voidaan käyttää värjäämään lasia punaiseksi. Yhdistettä käytetään myös pigmenttinä yhdessä seoksena kadmiumsulfidin kanssa ja luminoivissa maaleissa. Puolijohteena kadmiumselenidiä käytetään esimerkiksi aurinkokennoissa ja tähän tarkoitukseen on tutkittu myös kadmiumselenidin kvanttipisteitä.
Kaguaani

| Kaguaani |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Alaluokka::  Theria
Osaluokka::  Istukkanisäkkäät Eutheria
Lahko::  Kaguaanit Dermoptera
Heimo::  Kaguaanit Cynocephalidae
Suku::  Cynocephalus  Boddaert, 1768
Laji::  volans
Kaksiosainen nimi
 Cynocephalus volans  (Linnaeus, 1758) 
Synonyymit
 Cynocephalus philippinensis Waterhouse, 1838 
 Kaguaanin levinneisyys Filippiineillä
Katso myös
   Kaguaani Wikispeciesissä   Kaguaani Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kaguaani (Cynocephalus volans) on Kaakkois-Aasiassa elävä kaguaanien heimoon kuuluva nisäkäslaji.
Kaguaani pystyy liitämään jopa yli 100 metriä. Kaguaani levittää liitoon lähtiessään raajansa, joiden välille on kehittynyt ihopoimu. Oksalle pysähtynyt kaguaani näyttää siltä kuin sen ruumista peitäisi täplikäs viitta. Tämä ”viitta” on kaguaanin liitopoimu. Kaguaanin ruumiinpituus on 33–38 cm, minkä lisäksi häntä on 22–27 cm:n mittainen.
Kaguaani syö lehtiä, kukkia ja mahdollisesti hedelmiä.
Laji elää vain Filippiineillä, jossa se on elinvoimainen.
Kaakamojoen vesistö

| Kaakamojoen vesistö  (Suomen päävesistö: 66) |
| --- | --- |
 Kaakamojokea Yli-Kaakamossa nähtynä seututie 921:lta.
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Lappi
Vesistöalueen tai valuma−alueen tietoja
Merialue:  Itämeren valuma-alue
Päävesistöalue:  Kaakamojoen vesistö (66)
Vesistöjako:  Kaakamajoen alaosan alue (66.001), Kaakamajoen keskiosan alue (66.002), Kaakamajoen yläosan alue (66.003), Tieksonjoen valuma-alue (66.004), Korttojoen valuma-alue (66.005), Saarajoen valuma-alue (66.006), Tärkämäojan valuma-alue (66.007)
Laskujoki:  Kaakamojoki
Laskupaikka:  Kemi, Perämeri 
Koordinaatit:  65°46′05″N, 24°26′24″E
Mittaustietoja
Valuma-alue:  478,13 km²  
Järvisyys:  0,38 % 
Alueen pituus:  45 km  
Alueen leveys:  25 km  
Pääuoma:  64 km  
Keskivirtaama:  8,5 m³/s  lähde?
 fiJoki laskee Perämereen Kemissä. 
Kaakamojoen vesistö (vesistöaluetunnus 66) muodostuu Suomen päävesistöalue, joka muodostuu Perämereen laskevan Kaakamojoen valuma-alueesta. Sen pinta-ala on 478,13 neliökilometriä. Se on yksi Suomen päävesistöalueista ja koko sen valuma-alue sijaitsee Suomessa.
Pääuoma

Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Kaakamojoki. Joen kokonaispituus on 61 kilometriä ja joki alkaa Kaakamajärvestä. Pääuoman pudotus on 70 metriä, jolloin kaltevuudeksi tulee noin 1,15 metriä kilometrille . Kaakamajärveltä ylöspäin voidaan pääuoman rooli antaa karttojen perusteella Tymänkänpurolle, joka alkaa lännessä Tymäkkäjärvestä ja laskee Kaakamajärveen. Purolla on pituutta 2–3 kilometriä.
Kaakamojoki laskee Perämereen Kemijoen ja Tornionjoen välissä. Joensuun sivuhaaroilla on yhteisiä uomia Kemijoen suuhaarojen kanssa.
Vesistön valuma-alue

Valuma-alue sijaitsee Etelä-Lapissa Tornion, Keminmaan ja Tervolan kuntien alueilla. Sen länsi- ja pohjoispuolella sijaitsee suuri Tornionjoen vesistö ja itä- ja koillispuolella Kemijoen vesistö.
Vesistöalueessa on seitsemän kolmannen jakovaiheen aluetta tai valuma-aluetta, joista aluenumeroinnissa kolme ensimmäistä muodostavat pääuoman alueet, ja kolme seuraavaa yhtyvät pääuomaan seuraavasti :
Kaakamajoen alaosan alue (66.001)
Tieksonjoen valuma-alue (66.004)
Tärkämäojan valuma-alue (66.007)
Kaakamajoen keskiosan alue (66.002)
Saarajoen valuma-alue (66.006)
Kaakamajoen yläosan alue (66.003)
Korttojoen valuma-alue (66.005)
Vesistön valuma-alue > Valuma-alueen piirteitä

Suuri osa vesistöalueesta kuuluu Tornion kunnalle ja Tervola ja Keminmaa muodostavat yhdessä alle puolet valuma-alueesta. Alueen merkittävimmät taajamat ovat Kaakamo ja Ruottala alajuoksulla ja Arpela keskijuoksulla. Valuma-alueen eteläosassa Keminmaan keskustaajaman asuinalueita ylettyy alueelle. Valuma-alueen asukasluku on noin 2 250 ja asutus painottuu etelään ja samalla pääuoman varrelle.
Noin 90 % Kaakamojoen vesistöalueen pinta-alasta on metsämaata. Metsämaiden sekä avoimien kankaiden ja kalliomaiden osuus on yli 80 % vesistöalueen pinta-alasta. Vain alle 3 % pinta-alasta on rakennettua ja alle 9 % on maatalouden käytössä. Nämä sijoittuvat Kaakamojoen varteen. Alueella on kosteikkoja ja avoimia soita noin 7 % vesistöalueen pinta-alasta.
Valuma-alue kuuluu keskiboreaaliseen lauhkeaan ilmastovyöhykkeeseen, jossa ympärivuotinen sateisuus, pitkät ja kylmät talvet ja lyhyt kesä on tyypillinen säätila. Alueen keskilämpötila on +1–+2 astetta. Vuoden lämpimin kuukausi on yleensä heinäkuu ja kylmin tammikuu. Alueen keskimääräinen vuotuinen sademäärä on noin 550–600 millimetriä. Heinäkuun sademäärä on suurin eli noin 65–85 millimetriä. Alueella on lumipeitteen keskimääräinen paksuus 60–70 senttimetriä ja se peittää maan keskimäärin marraskuusta toukokuun alkuun asti.
Vesistön valuma-alue > Sivujokia

Pääuoman valuma-alueen koko on 220 neliökilometriä (km²), mikä tekee 46 % koko valuma-alueesta. Suuria sivujokia on neljä. Tieksonjoen yhtymäkohta sijaitsee alajuoksulla aivan Kaakamon pohjoispuolella . Se on 27 km pitkä joki, jolla on pudotusta 24 m ja jonka valuma-alue on 100 km². Pieni ja monin paikoin suoraksi kaivettu Tärkämäoja yhtyy pääuomaan Viitakosken ja Kemijoen Törmän puolivälissä . Saarajoen yhtymäkohta sijaitsee Viitakoskella . Se on 15 km pitkä joki, jolla on 18 m pudotusta ja jonka valuma-alueen pinta-ala on 78,89 km². Korttojoki yhtyy pääuomaan Sattajärven luoteispuolella . Sen pituus on 15 km, jolla on 56 m pudotusta ja jonka valuma-alueen pinta-ala on 47,27 km².
Pääuomaan yhtyy muitakin sivu-uomia, josta suurimmat on koottu alla sijaitsevaan taulukkoon:
| Sivu-uoman nimi   | Yhtyy jokeen merestä (km) | Pääuoman kohta   | Pituus (km)   | Virtaama MQ (m³/s) | Valuma- alue (km²) | Lähteet     |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Tieksonjoki | 5 | Kaakamojoki | 27 |  | 100 | 1,2,2,1,–,1 |
| Laitaoja | 19 | Kaakamojoki |  |  |  | 2,2,2,–,–,– |
| Tärkämäoja | 21 | Kaakamojoki |  |  |  | 2,2,2,–,–,– |
| Saarajoki | 24 | Kaakamojoki | 15 |  | 79 | 1,2,2,1,–,1 |
| ”Viitajärvenoja” | 33 | Kaakamojoki |  |  |  | 2,2,2,–,–,– |
| Myllyoja | 32 | Kaakamojoki |  |  |  | 2,2,2,–,–,– |
| Korpioja | 34 | Kaakamojoki |  |  |  | 2,2,2,–,–,– |
| Mämmioja | 40 | Kaakamojoki |  |  |  | 2,2,2,–,–,– |
| Kivioja | 40 | Kaakamojoki |  |  |  | 2,2,2,–,–,– |
| Peuraoja | 47 | Kaakamojoki |  |  |  | 2,2,2,–,–,– |
| Korttojoki | 51 | Kaakamojoki | 15 |  | 47 | 1,2,2,1,–,1 |
| Pahaoja | 53 | Kaakamojoki |  |  |  | 2,2,2,–,–,– |
| Puukkokaulanoja | 57 | Kaakamojoki |  |  |  | 2,2,2,–,–,– |
| Pieskanoja | 61 | Kaakamajärvi |  |  |  | 2,2,2,–,–,– |

Lähteet: 1 = , 2 =
Vesistön valuma-alue > Järviä

Vesistön järvisyys on 0,38 %. Joen pääuomassa ei ole järviä tai lampia. Sen sijaan latva-alueella on pääuomassa kaksi järveä edellä kerrotulla tavalla: Kaakamajärvi (20 ha) ja Tymäkkäjärvi (4 ha). Latva-alueilla sijaitsevat myös Palojärvi (14 ha) Korkianmaanjärvi (6 ha). Palojärvellä ei ole omaa lasku-uomaa. Ylin suuri sivujoki Korttojoki alkaa Korttojärvestä (17 ha). Korttojoen valuma-alueella sijaitsevat pienet lammet Kattilajärvi (3 ha) ja Paskajärvi (2 ha). Pääuoman keskijuoksulla Viitakoskella on painauma, jonne on kosteikkoja ja järviä.  Niistä suurin on Viitajärvi (24 ha), josta alkaa kaivettu Pikku Viitajärven (5 ha) läpi kulkeva oja pääuomaan. Ojan viereen on jäänyt laskuojaton Lylylampi (4 ha). Korpijärvellä sijaitseva yksinäinen järvi Korpijärvi (41 ha) laskee Ollinojaa myöten pääuomaan Arpelassa. Saarajoen latvaosissa, ellei peräti lähdejärvenä, sijaitsee Haapajärvi (38 ha).
Vesistön valuma-alue > Vesistön tila

Valuma-alueen metsämaat on ojitettu voimakkaasti ja esimerkiksi humusta valuu jokiin runsaasti. Uomaverkoston pääuoman ja suurien sivu-uomien vedenlaatu on tyydyttävä, mutta Tieksonjoen vedenlaatu on hyvä.
Aiheesta muualla

Vesistöennusteet: Kaakamojoen vesistö, vesi.fi
Kaavinkosken kanava

Kaavinkosken kanava
Kaavinkosken kanava on Kaavin ja Tuusniemen rajalla sijaitseva kanava. 1915 alussa rakennettu kanava yhdistää Rikkaveden ja Kaavinjärven. Se kuuluu Vuoksen vesistön Juojärven reittiin. Kaavinkosken kanava valmistui samoihin aikoihin Varistaipaleen ja Taivallahden kanavien kanssa. Näin rakentui laivareitti Saimaalta Kaaville saakka.
Kaavinkosken kanava on pituudeltaan 400 metriä. Sen leveys on 7,1 metriä, syväys 1,5 metriä ja mastonkorkeus 5,5 metriä.
Nykyinen Kaavinkosken silta on rakennettu vuonna 1972.
Täyssinän rauhan raja

Täyssinän rauhan (1595) raja on kulkenut Kaavinkosken kautta. Rantakallioon hakattu rajamerkki on hävinnyt sillan rakentamisen yhteydessä. Lähimmät Täyssinän rauhan rajakivet löytyvät  Ohtaansalmelta Tuusniemeltä ja Kaavinjärven pohjoispäästä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaavinkosken kanava Wikimedia Commonsissa
Suomen kanavat – Kaavinkoski
Vuoksen vesistön kanavat
| --- | --- |
Heinäveden reitti:  Karvion kanava | Kerman kanava | Pilpan kanava | Vihovuonteen kanava
Iisalmen reitti:  Ahkiolahden kanava | Nerkoon kanava
Juojärven reitti:  Kaavinkosken kanava | Taivallahden kanava | Varistaipaleen kanava
Leppävirran reitti:  Konnuksen kanava | Naapuskosken kanava | Taipaleen kanava
Nilsiän reitti:  Lastukosken kanava | Juankosken kanava | Karjalankosken kanava
Pielisen reitti:  Joensuun kanava | Kaltimon kanava | Kuurnan kanava
Muita kanavia:  Ketveleen kanava | Kuivataipaleen kanava | Saarikosken kanava | Raikuun kanava | Saimaan kanava
Luettelo Bysantin keisareista

Tämä on luettelo Itä-Rooman eli Bysantin keisareista.
Konstantinuksen dynastia

Konstantinus Suuri yhdisti Rooman valtakunnan yhden hallitsijan alaiseksi ja perusti uuden pääkaupungin Konstantinopolin.
Konstantinus I Suuri (Gaius Flavius Valerius Aurelius Constantinus, hallitsi 324–337)
Constantius II (Flavius Iulius Constantius, hallitsi 337–361), Konstantinus Suuren poika
Julianus Apostata (Flavius Claudius Iulianus, hallitsi 361–363), Konstantinus Suuren veljenpoika
Julianus Apostatan kuoleman jälkeen armeija valisti keisariksi Jovianuksen, joka oli keisarin henkivartioston komentaja.
Jovianus (Iovianus, hallitsi 363–364)
Jovianuksen kuoleman jälkeen Länsi-Rooman keisari Valentinianus I nimitti veljensä Valensin Itä-Rooman keisariksi.
Valens (Flavius Iulius Valens, 328–378, hallitsi 364–378)
Theodosiuksen dynastia

Kun Valens kuoli vuonna 378 nimitti Länsi-Rooman keisari Gratianus Theodosiuksen Itä-Rooman keisariksi. Theodosius oli viimeinen keisari joka hallitsi koko Rooman valtakuntaa. Hänen poikansa Arkadius ja Honorius jakoivat valtakunnan keskenään, tällä kertaa jaosta tuli lopullinen.
Theodosius I (Flavius Theodosius, 346–395, hallitsi 379–395)
Arcadius (Flavius Arcadius, 377–408, hallitsi 395–408), Theodosiuksen poika
Theodosius II (Flavius Theodosius, 401–450, hallitsi 408–450), Arcadiuksen poika
Marcianus (Flavius Marcianus, 392–457, hallitsi 450–457), Theodosius II:n siskon Pulcherian aviomies
Leon dynastia

Marcianuksen kuoleman jälkeen magister militum Aspar teki Leosta keisarin.
Leo I (Valerius Leo, 401–474, hallitsi 457–474)
Leo II (Flavius Leo, 467–474, hallitsi 474), Leo I:n tyttären poika
Zenon (Flavius Zeno, 425–491, hallitsi 474–475), Leo II:n isä
Basiliscus (Flavius Basiliscus, ???–476, hallitsi 475–476), Leo I:n vaimon Aelia Verinan aviomies
Zenon (toiseen kertaan 476–491)
Zenonin kuoleman jälkeen hänen vaimonsa Ariadne meni naimisiin Anastasioksen kanssa ja nimitti hänet keisariksi.
Anastasios I (Flavius Anastasius, 430–518, hallitsi 491–518)
Justinianuksen dynastia

Anastasioksen kuoleman jälkeen keisarillisen kaartin komentaja Justinus nousi keisariksi.
Justinus I (Flavius Iustinus, 450–527, hallitsi 518–527)
Justinianus I (Flavius Petrus Sabbatius Iustinianus , 482–565, hallitsi 527–565), Justinuksen sisarenpoika
Hypatius (usurpaattori vuonna 532), Anastasios I:n siskonpoika
Justinus II (Flavius Iustinius Iunior, 520–578, 565–578), Justinianuksen sisarenpoika
Tiberius II Constantinus (Flavius Tiberius Constantinus, 540–582, hallitsi 578–582), Justinuksen adoptiopoika
Maurikios (Flavius Mauricius Tiberius, 539–602, hallitsi 582–602), Tiberiuksen adoptiopoika
Fokas kaappasi vallan Maurikiokselta vuonna 602.
Fokas, (Flavius Phocas, kuoli 610, hallitsi 602–610)
Herakleioksen dynastia

Herakleios kaappasi vallan Fokakselta vuonna 610.
Herakleios (Ἡράκλειος, 575–641, hallitsi 610–641)
Konstantinos III (Κωνσταντῖνος, 612–641, hallitsi 641), Herakleioksen poika
Heraklonas (Ἡρακλωνάς, 626–641, hallitsi 641), Herakleioksen poika
Konstans II Pogonatos (Κώνστας , 630–668, hallitsi 641–668), Konstantinos III:n poika
Mezezius (usurpaattori vuosina 668–669)
Konstantinos IV (Κωνσταντῖνος, 649–685, hallitsi 668–685), Konstans II:n poika
Justinianus II Rhinotmetus (Ἰουστινιανός Ῥινότμητος, 668–711, hallitsi 685–695), Konstantinos IV:n poika
Leontios kaappasi vallan Justianianukselta ja pakotti tämän maanpakoon. Apsimaros kaappasi puolestaan vallan Leontiokselta ja hallitsi nimellä Tiberius III.
Leontios (Λεόντιος, hallitsi 695–698)
Tiberius III Apsimaros (Τιβέριος Ἀψίμαρος, hallitsi 698–705)
Justinianus palasi maanpaosta vuonna 705 ja syrjäytti Tiberius III:n.
Justinianus II Rhinotmetus (toiseen kertaan 705–711)
Justinianus syrjäytettiin toisen kerran vuonna 711. Hänen seuraajakseen tuli armenialainen Filippikos.
Filippikos Bardanes (Φιλιππικός Βαρδάνης, hallitsi 711–713)
Filippikoksen kuoleman jälkeen hänen kirjurinsa Artemios nousi keisariksi nimellä Anastasios II.
Anastasios II (Ἀναστάσιος, kuoli 721, hallitsi 713–715)
Anastasios syrjäytettiin ja hänen tilalleen nousi verojen kerääjän aikaisemmin toiminut Theodosios III.
Theodosios III (Θεοδόσιος, hallitsi 715–717)