stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sulkavan seurakunta
Historia > Kahden maan kansalaisia

Turun rauhan raja jakoi vuonna 1743 seurakunnan kahteen osaan, joista toinen kuului entiseen tapaan Ruotsin valtakuntaan, toinen itäinen osa Venäjään. Seurakunnan toiminta jatkui kuitenkin lähes entiseen tapaan koko valtakunnanrajan olemassaolon ajan. Käytännössä tämä tarkoitti sitä, että Venäjän puoleisista kylistä Lohilahdesta ja Telataipaleelta käytiin kirkossa Sulkavalla, vainajat haudattiin Sulkavan hautausmaahan, Sulkavan papit kastoivat ja vihkivät entiseen tapaan ja ensimmäiseen kirkkoneuvostoon vuonna 1779 valittiin myös Venäjän puoleisten seurakuntalaisten edustaja. Myöskään koko seurakuntaa koskevasta väestökirjanpidosta ei luovuttu.
Historia > Seurakunta yhdistyy

Suomen sodan jälkeen seurakunta yhdistyi jälleen. 1800-luvun alkupuolen suurhankkeena oli uuden kirkon rakentaminen. Erityisesti 1800-luvulla seurakunta toimi edistyksen edelläkävijänä. Kansanopetuksen olivat aloittaneet jo 1700-luvulla Aron ja Klas Molander (kirkkoherra ja kappalainen), ja lukutaitoisia oli opetuksen ansiosta 118. Kirjasto perustettiin Sulkavalle seurakunnan aloitteesta 1861. Lukkari toimi rokottajana vuoteen 1859 asti, mutta diakoniatyöllä oli roolinsa terveydenhoidossa aina vuoteen 1973 jolloin kansanterveyslaki astui voimaan. Seurakunnan ja kunnan hallinnon erottamisesta määrättiin asetuksella vuonna 1865, mutta Sulkavalla ero astui voimaan käytännössä vasta vuonna 1871.
Historia > Seurakunnan lakkauttaminen

11.8.2021 Mikkelin hiippakunnan tuomiokapituli teki esityksen seurakunnan lakkauttamisesta. Tuomiokapitulin käsityksen mukaan Sulkavan seurakunnan olisi ollut vaikea jatkaa itsenäisenä seurakuntana. Tähän vaikuttivat erityisesti jäsenmäärän lasku ja heikot taloudelliset resurssit. Näiden lisäksi vaikeudet rekrytoida henkilöstöä vaaransivat seurakunnan tehtävän toteutumisen. . Kirkkohallitus teki 25.1.2022 päätöksen Sulkavan seurakunnan lakkauttamisesta ja liittämisestä Savonlinnan seurakuntaan 1.1.2023 alkaen. Päätöksen myötä Sulkavalla alettiin kerätä nimiä vetoomukseen seurakuntaliitoksen keskeyttämiseksi.
Jäsenmäärän historiallinen kehitys

Seurakunnan jäsenmäärä on ollut tasaisesti laskeva 1999-2016 . Vielä 1700-luvulla väkiluku on ollut 3 000 asukkaan paikkeilla, mistä kasvu aina 1950-luvulle oli tasaista. Suurimmillaan jäsenmäärä on ollut tuolloin yli 7 000 henkeä. Sen jälkeen pudotus on ollut jyrkkää erityisesti 1970-luvulla pääasiassa muuttoliikkeen ja myöhemmin erityisesti jäsenistön ikärakenteen ja siitä johtuvan  luonnollisen poistuman johdosta. Vuonna 2007 jäsenmäärän lasku oli 75 henkeä, josta valtaosa johtui luonnollisesta poistumasta. Kirkosta eronneita oli tuona vuonna 16.
Seurakunnan toiminta > Jumalanpalveluselämä

Jumalanpalveluselämän keskipisteenä on luonnollisesti ollut Sulkavan kirkko. Vuonna 1852 alettiin järjestää lisäksi vesikansalaisille eli järviyhteyden takana asuville Lohilahden asukkaille kerran vuodessa jumalanpalvelus, joka kiersi isommissa taloissa. Lohikosken kirkko valmistui vuonna 1934 palvelemaan lohilahtelaisia.  Maakirkkojen pito eri puolilla pitäjää yleistyi 1800-luvun lopulla. Saarna oli jumalanpalveluksessa pitkä – saattaen kestää tunninkin ja tilaisuus kokonaisuudessaan useita tunteja. Se ei sulkavalaisia tunnu häirinneen: liikenne sisään ja ulos kirkosta oli 1880-luvulla sen verran vilkasta, että piispa seurakuntaa tarkastaessaan arvosteli 'hevosen luona käyntiä'. Vilkasta oli kirkossa sisälläkin. Muistitietojen mukaan kappalainen J.H. Lindh oli kesken saarnaa puuskahtanut: "Mittee työ akat huuvatatte niitä lapsia!"
Kristillistä elämää tukenut opetusmuoto, kinkerit, on Sulkavalla jatkunut läpi vuosisatojen. Kinkerit järjestetään edelleen vuosittain vaikka kinkeripiirejä kylillä onkin jouduttu väen vähentyessä yhdistelemään.
Vuosien varrella jumalanpalveluksissa kävijöiden määrä on hiljalleen vähentynyt. Vielä 1900-luvun alkupuolella kävijöitä saattoi olla 200–300. Myöhemmin erityisesti 2000-luvulla määrät ovat laskenee alle sadan. Prosentuaalisesti jumalanpalvelukset ovat jo kauan tavoittaneet 4–5 prosenttia seurakunnan jäsenistöstä, eikä tässä ole tapahtunut muutoksia. Taisto Salmenkiven ollessa kirkkoherrana jumalanpalveluksiin panostettiin erityisesti: osallistuttiin jumalanpalvelusuudistuksen kokeiluun ja järjestettiin kylien omia kirkkopyhiä.
Nykyisin jumalanpalvelusta vietetään Sulkavan kirkossa ja talvisin vaihtoehtoisesti seurakuntatalossa. Lohikoskella järjestetään jumalanpalvelus kerran kuussa. Sulkavan seurakunnassa järjestetään myös aika ajoin Tuomasmessuja. Kesällä toimintaan kuuluvat kylillä järjestettävät suosituiksi tulleet metsäkirkot.
Seurakunnan toiminta > Kirkkomusiikki Sulkavalla

Ennen urkujen hankkimista Sulkavalla lukkarit johtivat virrenveisuuta ja virsien opetusta. Sulkavan seurakunnan ansiokas lukkari David Vauhkonen julkaisi Suomalaisten virtten nuottikirja nimisen julkaisun vuonna 1884. Urut Sulkavan kirkkoon hankittiin 1892. Koska lukkari ei ollut urkujensoittotaitoinen urkurin tehtävässä toimi opettaja Antti J. Hämäläinen, jonka johdolla Sulkavalla ensimmäisen kerran esitettiin kirkossa Hoosianna moniäänisesti vuonna 1886. Seurakunnan ensimmäiseksi vakinaiseksi lukkari-urkuriksi valittiin vuonna 1908 Yrjö Valtter Teittinen. Vuonna 1910 aloitti toimintansa hengellinen naiskuoro rovastinna Anna Cleven johdolla. Seurakuntalaisten musiikillinen osaaminen alkoi vahvistua kanttorin toiminnan myötä. Kanttori Teittinen aloitti kirkkokonserttien järjestämisen. Kirkkokuoron toiminta alkoi vuonna 1923. 1950-luvulla musiikkitoiminta oli vilkasta. Paikkakunnan omin voimin valmistettiin musiikkiesityksiä suurella kokoonpanolla ja kyläkuoroja syntyi Lohikoskelle, Leipämäelle ja Väätälänmäelle. Kirkko sai uudet urut vuonna 1964. Seurakunnassa toimii kirkkokuoron lisäksi lastenkuoro Pieni Liekki ja naperomuskari sekä projektiluonteisesti Tuomasmessujen yhteydessä Tuomaskuoro.
Seurakunnan toiminta > Lähetystyö

Sulkavan seurakunnan lähetystyö alkoi jo 1859  Suomen lähetysseuran perustamisen myötä, jolloin lähetystyölle alettiin kerätä kolehteja. 1800-luvun loppupuoliskolla Sulkavalla virisi lähetystyöinnostus. Sulkavalta kotoisin ollut Albin Savola (ent. Popoff) hakeutui  lähetyskouluun, josta hänet lähetettiin vuonna 1893 lähetyssaarnaajaksi  Ambomaalle. Hän ansioitui ndongankielisen virsikirjan laatijana. Koko 1900-luvun lähetyskannatus seurakunnassa oli vahvaa: lähetyspiirejä ja ompeluseuroja on ollut kymmenittäin kylillä. Savolan jälkeen Sulkavalta lähetystyöhön lähteneitä ovat olleet Marikka Hintsanen (Karhumäki), Lea Juutilainen ja Kaija Julkunen.
Sulkavan seurakunnan lähetystyön tämänhetkisiä kohteita ovat Nepal lähetyskenttänä sekä nimikkolähetteinä Sirkka Rautiainen Pakistanissa ja Kaija Julkunen Tansaniassa.
Seurakunnan toiminta > Diakoniatyö

Sulkavan seurakunnan diakoniatyössä diakonin kumppaneina toimii laaja vapaaehtoisverkosto auttamassa avun tarpeessa olevia. Diakoniatyö järjestää ryhmiä ja tapahtumia sureville, työikäisille, päihdeongelmista kärsiville ja muille kohderyhmille. Ruohonjuuritason toimintaa ovat saunaillat Tapiolan leirikeskuksessa. Sulkavalla osallistutaan myös aktiivisesti yhteisvastuukeräykseen.
Seurakunnan toiminta > Nuoriso- ja lapsityö

Seurakunnan lapsityöhön koostuu päiväkerhosta, pyhäkoulusta ja naperomuskarista. Seurakuntalaisten kannalta tärkeätä toimintaa ovat lapsia vanhempineen kirkkoon tuovat perhemessut, lasten kauneimmat joululaulut ja vuosittaiset kouluun lähtevien siunaustilaisuudet. Varhaisnuoret tavoitetaan koulujen päivänavausten, kouluilla järjestettävien kinkereiden ja leiritoiminnan kautta. Kerhoista erityisesti sirkuskerho on lasten suosiossa. Partio on tärkeä osa seurakunnan varhaisnuoriso- ja nuorisotyötä. Nuorisotyönohjaaja toimii lippukunnanjohtajana Linnavuoren Tähyilijät -lippukunnassa.
Nuorisotyössä pääpaino on rippikouluissa. Nuorille järjestetään retkiä tapahtumiin. Sulkavan seurakunnassa toimii Changemaker-paikallisryhmä. Seurakunnan nuorisotyönohjaajana toimii Taru Piiroinen.
Seurakunnan toiminta > Kirkon herätysliikkeet Sulkavalla

Mikään kirkon herätysliikkeistä ei ole onnistunut saamaan vahvaa asemaa Sulkavalla. Vaikutteita Sulkavalle on saatu  Säämingin  herännäisyydestä.  Herättäjä-Yhdistyksen paikallisosasto järjestää kirkkopyhiä ja siioninvirsiseuroja. Myös Suomen Evankelisluterilainen Kansanlähetys järjestää säännöllisesti kirkkopyhiä ja tapahtumia seurakunnassa.
Seurakunnan kiinteistöt

Seurakunnan toimintaan liittyvät kiinteistöt ovat Sulkavan kirkko ja Lohikosken kirkko. Seurakuntatalo sijaitsee kirkon lähellä. Alun perin 1970-luvulla rakennettu seurakuntatalo remontoitiin vuonna 2003, jolloin sinne hankittiin  Maire Pyykön ja  Arkadi Aništšikin toteuttama lasimaalaus Ad lumen. Seurakunnan leirikeskus Tapiola sijaitsee Tuonilahdessa noin neljän kilometrin päässä kirkonkylästä. Seurakunnalla on Sulkavan kirkonkylässä kaksi hautausmaata, joista vanha hautausmaa on jonkinmatkaa kirkosta pohjoiseen, uusi välittömästi kirkkopihan kyljessä. Lohikosken kirkkoa ympäröi myös Sulkavan seurakunnan hautausmaa.  Lisäksi seurakunnan hallinnassa olevia kiinteistöjä ovat asuintalo ja asuin-/virastotalo Uitonvirran rannalla.
Seurakunnan hallinto

Sulkavan kirkkovaltuuston puheenjohtajana (2015–2018) toimii Kaarina Virta. Seurakunnan hallinnossa työskentevät talouspäällikkö ja kanslisti.
Elokuussa 2021 Mikkelin hiippakunnan tuomiokapituli ehdotti Sulkavan seurakunnan lakkauttamista ja liittämistä osaksi Savonlinnan seurakuntaa 1.1. 2023 alkaen. Perusteeksi esitettiin nopeasti heikkenevä väestökehitys ja negatiivinen käyttökate
Seurakunnan viranhaltijoita > Kirkkoherrat

| --- | --- |
Laurentius Matthiae (Lauri Matinpoika): 1630–1636
Ericus Georgii (Eerik Yrjönpoika): 1638–1663
Claudius Samuelii (Klaus Samulinpoika) Molander: 1663–1680
 Andreas Claudii Molander: 1682–1720
Claudius Andreae Molander: 1722–1745
Gustaf Lindblad: 1748–1776
Kristian Herman Carlquist: 1780–1789
Karl Stenius: 1791–1810
Berndt Johan Gadd: 1812–1824
Jakob Fredrik Neovius: 1827–1842
Gustaf Vilhelm Vikstén: 1843–1853
Klas Molander: 1855–1886
Ludvig Alexander Wennerström: 1888–1902
Fredrik Eliel Cleve: 1904–1924
Otto Hj. Pakarainen: 1926–1942
Lauri Ahva: 1944–1959
Kalervo Seppänen: 1960–1964
Eino Mankinen: 1966–1977
Taisto Salmenkivi: 1977–2001
Helena Hirn: 2003–2009
Erkki Kosonen: 2010–2016
Hanne-Maaria Rentola: 2017–2022
Seurakunnan viranhaltijoita > Kappalaiset

| --- | --- |
Bernhardus Nicolai Petraeus: 1640-l.–1662?
Johannes Martini Borgoensis (Allenius): 1664–1696
Martinus Johannis Allenius: 1696–1716
Aron Molander: 1722–1742
Daniel Tuderus: 1744–1766
Johan Montan: 1766–1797
Henrik Adolf Logrén: 1800–1822
Karl Gustaf Melartin: 1823–1853
Ernst Johan Harlin: 1854–1858
Gustaf Adolf Cajander: 1863–1869
Julius Henrik Lind: 1869–1894
Theofil Gideon Warén: 1896–1901
Otto Hjalmar Pakarainen: 1902–1924
Aarne Tikkanen: 1926–1936
Lauri Ahva: 1937–1944
Pertti Virtaniemi: 1945–1955
Kalervo Seppänen: 1956–1958
Kalevi Toiviainen: 1959–1960
Taisto Salmenkivi: 1971–1977
Erkki Lemetyinen: 1978–1980
Jairi (Eero) Attila: 1981–2003
Seurakunnan viranhaltijoita > Lukkarit

| --- | --- |
Pekka Leinonen: 1739–1742, 1750–1762
Eerikki Haatanen: 1742–1750
Henrik Hagman: 1771–1787
Jeremias Bask: 1787–1793
Anders Grönlund: 1793–1795
Matias Sederholm: 1795–1812
Henrik Sederholm: 1812–1843
Henrik Huhtinen: 1844–1874
David Vauhkonen: 1876–1903
Seurakunnan viranhaltijoita > Kanttorit

| --- | --- |
Yrjö V. Teittinen: 1908–1948
Eero Varha: 1950–1957
Pauli Pesonen: 1958–1966
Martti Oikarinen: 1967–1974
Paavo Viitamäki: 1975–1978
Heikki Valojärvi: 1978–1984
Martti Räisänen: 1988–1990
Katariina Kokkonen: 1994–2009
Kaija Ravolainen: 2011–2019
Aiheesta muualla

Sulkavan seurakunta (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Etelä-Savon tuomiorovastikunta |
| --- | --- | --- |
| Seurakunnat |  Hirvensalmi  Juva  Kangasniemi  Mäntyharju  Pieksämäki  Savonlinna  Tuomiokirkkoseurakunta  |  |
| Entiset seurakunnat |  Anttola  Enonkoski  Haukivuori  Jäppilä  Kerimäki  Mikkelin maa- ja kaupunkiseurakunta  Mikkeli (msrk)  Pertunmaa  Pieksänmaa  Pieksämäki (ksrk)  Pieksämäki (msrk)  Punkaharju  Puumala  Rantasalmi  Ristiina  Savonlinna-Sääminki  Savonranta  Sulkava  Suomenniemi  Sääminki  Virtasalmi  |  |
Mikkelin hiippakunta
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
HMS Wachtmeister (1681)

| HMS Wachtmeister |
| --- | --- |
 Ludvig Richarden maalaus: Skeppet Wachtmeister

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  F. Sheldon, Riika
Laskettu vesille:  1681
Poistui palveluskäytöstä:  venäläisten valtaama 1719
Tekniset tiedot
Miehistöä:  271 merimiestä ja 40 merijalkaväen sotilasta
Aseistus
Aseistus:  48 tykkiä
HMS Wachtmeister oli Ruotsin laivaston 50-tykkinen linjalaiva, jonka valmisti 1681 F. Sheldon Riiassa. Alus otti 1700 osaa Tanskan ja Liivinmaan sotaretkiin ja palveli 1704 Suomenlahdella lippulaivana. Se osallistui 1710 Kögebuktin ja 1719 Gotska Sandönin taisteluihin, joissa jälkimmäisessä se jäi venäläisten saaliiksi.
Palvelus

Alus osallistui Suuressa Pohjan sodassa Tanskan ja Liivinmaan sotaretkiin. Se oli vuonna 1704 Suomenlahdelle sijoitetun laivaston lippulaivana. Alus osallistui Kögebuktin meritaisteluun vuonna 1710.
Kommodori Wrangelin komentama laivasto-osasto joutui kuuden Venäjän keisarikunnan laivaston linjalaivan yllättämäksi. Wachtmeisterin seurana olivat fregatti HMS Karlskrona Wapen ja brigantiini HMS Bernhardus. Seuranneessa taistelussa kaikki ruotsalaisalukset vallattiin ja niiden miehistöistä sai surmansa viisikymmentä miestä, 13 haavoittui ja 387 joutui sotavankeuteen.
Banguin yliopisto

| Banguin yliopisto> Université de Bangui |
| --- | --- |
 Banguin yliopiston rakennuksia Avenue des Martyrs -kadun varrella.
Perustettu:  1969
Tyyppi:  julkinen
Sijainti:  Bangui (Av. des Martyrs - B.P. 1450, Bangui),  Keski-Afrikan tasavalta
Sivusto:  (7/2018 sivusto työn alla):  www.univ-bangui.org
Banguin yliopiston rakennuksia Avenue des Martyrs -kadun varrella.
Banguin yliopisto (ransk. Université de Bangui) on Keski-Afrikan tasavallassa toimiva julkinen yliopisto. Se toimii maan pääkaupungissa Banguissa. Hallinnollisesti yliopisto on maansa korkeakoulutuksesta sekä tieteellisestä ja teknisestä tutkimuksesta vastaavan ministerin alaisuudessa. Yliopiston rehtorina on toiminut muiden muassa Jean-Laurent Syssa-Magalé ja Faustin-Archange Touadéra.
Ennen Ranskan siirtomaan Oubangui-Charin eli nykyisen Keski-Afrikan tasavallan itsenäistymistä useimmat opiskelijat muuttivat Ranskaan suorittamaan korkeakouluopintojaan. Vuoden 1958 itsenäistymisen jälkeen valtio osallistui korkeakouluopetuksen kehittämiseen FESAC-säätiön myötä. FESAC toimi useiden vanhojen siirtomaiden alueilla järjestäen erikoistunutta koulutusta, esimerkiksi Keski-Afrikan tasavallassa toimi maatalousinstituutti.
FESAC:n toiminta päättyi 1960-luvun lopulla. 12. marraskuuta 1969 perustettiin valtion määräyksestä Banguin yliopisto. Toiminta aloitettiin vuonna 1971. Yliopisto laajensi opetusalojaan, jotka sisältävät nykyisin maatalouden lisäksi tieteellistä tutkimusta, oikeustiedettä, taloustiedettä, maaseudun kehitystä ja vapaita taiteita.
Aiheesta muualla

L’Université de Bangui modernise sa pédagogie (5.4.2018) (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi) (centrafriqueactu.com)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat 
Muut:  IdRef
Pohjoismaiset hiihtolajit talviolympialaisissa 1968

Vuoden 1968 talviolympialaiset järjestettiin Grenoblessa, Ranskassa. Pohjoismaisissa hiihtolajeissa (maastohiihto, yhdistetty, mäkihyppy) kilpailtiin kaikkiaan kymmenessä lajissa. Kilpailut toimivat myös saman vuoden maailmanmestaruuskilpailuina.
Miesten hiihto > 15 km

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Harald Grønningen | 47.54,2 |
| 2 |  | Eero Mäntyranta | 47.56,1 |
| 3 |  | Gunnar Larsson | 48.33,7 |
| 4 |  | Kalevi Laurila | 48.37,6 |
| 5 |  | Jan Halvarsson | 48.39,1 |
| 6 |  | Bjarne Andersson | 48.41,1 |
Miesten hiihto > 30 km

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Franco Nones | 1.35.39,2 |
| 2 |  | Odd Martinsen | 1.36.28,9 |
| 3 |  | Eero Mäntyranta | 1.36.55,3 |
| 4 |  | Vladimir Voronkov | 1.37.10,8 |
| 5 |  | Giulio de Florian | 1.37.12,9 |
| 6 |  | Kalevi Laurila | 1.37.29,8 |
| 7 |  | Kalevi Oikarainen | 1.37.34,4 |
Miesten hiihto > 50 km

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Ole Ellefsæter | 2.28.45,8 |
| 2 |  | Vjatšeslav Vedenin | 2.29.05,5 |
| 3 |  | Josef Haas | 2.29.14,8 |
| 4 |  | Pål Tyldum | 2.29.26,7 |
| 5 |  | Melcher Risberg | 2.29.37,0 |
| 6 |  | Gunnar Larsson | 2.29.37,2 |
Miesten hiihto > 4 x 10 km viesti

| Sija | Maa | Kilpailijat | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Odd Martinsen   Pål Tyldum   Harald Grønningen   Ole Ellefsæter | 2.08.33,5 |
| 2 |  | Jan Halvarsson   Bjarne Andersson   Gunnar Larsson   Assar Rönnlund | 2.10.13,2 |
| 3 |  | Kalevi Oikarainen   Hannu Taipale   Kalevi Laurila   Eero Mäntyranta | 2.10.56,7 |
Naisten hiihto > 5 km

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Toini Gustafsson | 16.45,2 |
| 2 |  | Galina Kulakova | 16.48,4 |
| 3 |  | Alevtina Koltšina | 16.51,6 |
| 4 |  | Barbro Martinsson | 16.52,9 |
| 5 |  | Marjatta Kajosmaa | 16.54,6 |
| 6 |  | Rita Atškina | 16.55,1 |
Naisten hiihto > 10 km

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Toini Gustafsson | 36.45,5 |
| 2 |  | Berit Mørdre | 37.54,6 |
| 3 |  | Inger Aufles | 37.59,9 |
| 4 |  | Barbro Martinsson | 38.07,1 |
| 5 |  | Marjatta Kajosmaa | 38.09,0 |
| 6 |  | Galina Kulakova | 38.26,7 |
Naisten hiihto > 3 x 5 km viesti

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Inger Aufles   Babben Enger   Berit Mørdre | 57.30,0 |
| 2 |  | Britt Strandberg   Toini Gustafsson   Barbro Martinsson | 57.51,0 |
| 3 |  | Alevtina Koltšina   Rita Atškina   Galina Kulakova | 58.13,6 |
Yhdistetty

| Sija | Maa | Kilpailija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Franz Keller | 449,04 |
| 2 |  | Alois Kälin | 447,99 |
| 3 |  | Andreas Kunz | 444,10 |
| 4 |  | Tómas Kucera | 434,14 |
| 5 |  | Ezio Damolin | 429,54 |
| 6 |  | Josef Gasienica | 428,78 |
Mäkihyppy > Normaalimäki

| Sija | Maa | Kilpailija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Jiří Raška | 216,5 |
| 2 |  | Reinhold Bachler | 214,2 |
| 3 |  | Baldur Preiml | 212,6 |
| 4 |  | Bjørn Wirkola | 212,0 |
| 5 |  | Topi Mattila | 211,9 |
| 6 |  | Anatoli Jeglanov | 211,5 |
Mäkihyppy > Suurmäki

| Sija | Maa | Kilpailija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Vladimir Belousov | 231,3 |
| 2 |  | Jiří Raška | 229,4 |
| 3 |  | Lars Grini | 214,3 |
| 4 |  | Manfred Queck | 212,8 |
| 5 |  | Bent Tomtum | 212,2 |
| 6 |  | Reinhold Bachler | 210,7 |
Aiheesta muualla

YLE Elävä arkisto: Grenoblen talviolympialaiset 1968[vanhentunut linkki]
Talviolympialaisten 1968 lajit
Alppihiihto
|
Ampumahiihto
|
Jääkiekko
|
Maastohiihto
|
Mäkihyppy
|
Ohjaskelkkailu
|
Pikaluistelu
|
Rattikelkkailu
|
Taitoluistelu
|
Yhdistetty
| n k Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut |
| --- | --- |
Olympialaiset:  1924  1928  1932  1936  1948  1952  1956  1960  1964  1968  1972  1976  1980  1984 
Maailmanmestaruuskilpailut:  1925  1926  1927  1929  1930  1931  1933  1934  1935  1937  1938  1939  1941  1950  1954  1958  1962  1966  1970  1974  1978  1980  1982  1984  1985  1987  1989  1991  1993  1995  1997  1999  2001  2003  2005  2007  2009  2011  2013  2015  2017  2019  2021  2023  2025
Opel Agila

Opel Agila on Opelin vuosina 2000–2014 valmistama A-segmentin henkilöauto. Mallissa on pyritty yhdistämään pienet ulkomitat ja suuret sisätilat. Agilaa myytiin Vauxhallina Isossa-Britanniassa ja joillain markkinoilla myös Suzuki-merkillä, johtuen siitä, että General Motors hankki omistukseensa viidenneksen Suzukista. Agilan seuraajaksi tuli Opel Karl.
Opel Agila A (2000–2007)

| Opel Agila A |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Puola
Valmistaja:  Opel
Konserni:  General Motors
Valmistusvuodet:  2000–2007
Muut nimet:  Vauxhall Agila
Korimalli:  5-ovinen hatchback
Luokka:  A-segmentti
Seuraaja:  Opel Agila B
Teknisesti samankaltaisia:  Suzuki Wagon R+
Tekniset tiedot
Moottori:  R3 R4
Iskutilavuus:  1,0–1,3 l
Teho:  58–80 hv
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali
Mitat
Massa:  993 kg
Pituus:  3 535 mm
Leveys:  1 620 mm
Korkeus:  1 660 mm
Ensimmäisen sukupolven Agila esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2000. Se oli uudelleennimetty versio Suzuki Wagon R+ -mallista, jonka Opel ja Suzuki kehittivät yhteistyössä. Agilaa valmistettiin General Motorsin tehtaalla Puolan Gliwicessä, Suzuki Wagon R:ää puolestaan Esztergomissa Unkarissa.
Agilan etu moniin muihin eurooppalaisiin kaupunkiautoihin (Ford Ka, Volkswagen Lupo, Fiat Seicento ja Renault Twingo) on se, että siinä on kolmen sijasta viisi ovea. Tämä tekee autosta kilpailijoitaan monikäyttöisemmän.
Agilassa voimanlähteinä käytetyt Corsan 1,0- (58 hv) ja 1,2-litraiset (75 hv) bensiinimoottorit olivat pienempiä, mutta tehokkaampia kuin 1,3-litrainen, jota käytettiin Euroopan markkinoilla Wagon R:ssä.
Syksyn 2003 Frankfurtin autonäyttelyssä esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut Opel Agila. Uudistukset kohdistuivat keulaan, johon vaihdettiin uusi etusäleikkö ja -puskuri. Saataville tuli dieselmoottori 1,3 CDTi (70 hv). 1,0-litraisen bensiinimoottorin teho nousi 60 hevosvoimaan ja 1,2-litraisen 80 hevosvoimaan.
Opel Agila B (2007–2014)

| Opel Agila B |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Unkari
Valmistaja:  Opel
Konserni:  General Motors
Valmistusvuodet:  2007–2014
Muut nimet:  Vauxhall Agila
Korimalli:  5-ovinen hatchback
Luokka:  A-segmentti
Edeltäjä:  Opel Agila A
Seuraaja:  Opel Karl
Teknisesti samankaltaisia:  Suzuki Splash
Tekniset tiedot
Moottori:  R3 R4
Iskutilavuus:  1,0–1,3 l
Teho:  65–86 hv
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 4-vaihteinen automaatti
Mitat
Pituus:  3 740 mm
Leveys:  1 680 mm
Korkeus:  1 590 mm
Toisen sukupolven Opel Agila esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2007, ja sen myynti alkoi seuraavana keväänä. Myös tämä malli kehitettiin yhteistyössä Suzukin kanssa, joka myi autoa nimellä Suzuki Splash. Valmistus siirtyi Suzukin tehtaalle Unkariin.
Splash sai vuoden 2008 Euro NCAP -kolaritestistä tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Bensiinimoottorit olivat 1,0- (65 hv) ja 1,2-litraiset (86 hv). Dieselvaihtoehto oli 1,3-litrainen CDTI (70 hv).
Agilan valmistus päättyi vuoden 2014 lopussa. Sen korvasi täysin uusi Opel Karl.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Opel Agila Wikimedia Commonsissa
Opelin automallit
| --- | --- |
Nykyiset henkilöautomallit:  Astra  Crossland  Corsa  Grandland  Insignia  Mokka 
Nykyiset pakettiautot:  Combo  Movano  Vivaro 
Konseptiautot:  Aero GT  Opel Antara GTC  CD  Diesel Rekordwagen  Eco Speedster  Frogster  Frua Diplomat  G90  GT 2  Insignia  Maxx  OPC X-Treme  Snowtrekker  Trixx 
Entiset mallit:  Adam  Admiral  Agila  Ampera  Ampera-e  Antara  Arena  Ascona  Blitz  Calais  Calibra  Campo  Captain  Cascada  Commodore  Darracq  Diplomat  Frontera  Gemini  GT  GT (2007)  Kadett  Kapitän  Karl  Laubfrosch  Lutzmann  Manta  Meriva  Monterey  Monza  Olympia  Omega  Rekord  Senator  Signum  Sintra  Speedster  Tigra  Vectra  Zafira 
Facelift-mallin Opel Agila A.