stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
701 Naval Air Squadron
Toinen maailmansota

Laivue perustettiin uudelleen 7. toukokuuta 1940 RNAS Donibristlessä väliaikaisena maissa toimivana yksikkönä. Ensimmäisenä tilapäisyksikkönä toimi Norjan taisteluiden aikana Harstadissa Norjassa toimineet kuusi Supermarine Walrus lentovenettä. Laivue lakkautettiin 8. kesäkuuta.
Laivue perustettiin uudelleen 1. lokakuuta 1942 vastaanottamaan 700 laivueen lentueen kaluston Beirutissa ja käyttämään kuutta Supermarine Walrus lentovenettä RAF:n 201 laivueen alaisuudessa. Osasto liitettiin myöhemmin 235 lennostoon sukellusveneiden torjuntaan Latakian lentotukikohdasta. Laivue lakkautettiin 15. elokuuta 1943.
Laivue perustettiin uudelleen 18. huhtikuuta 1945 RNAS Hestonissa 781 laivueen B lentueesta. Laivueen tehtävinä oli yhteyslentotoiminta ja kalusto koostui muun muassa De Havilland D.H.89 Dominiot (Dragon Rapiden sotilasversio), Oxfordit ja Travellerit. Laivue lakkautettiin 13. tammikuuta 1947 Hestonissa.
Laivue perustettiin uudelleen 31. lokakuuta 1957 Lee-on-Solentissa kalustonaan Westland Whirlwindit. Laivueen kalustoa täydennettiin Westland Dragonflyillä. Laivueen lentueet palvelivat tukialuksilla etsintä- ja pelastustehtävissä ja myöhemmin laivueen helikopterit palvelivat merentutkimusalus HMS Vidalilla sekä jääpalvelualus HMS Protectorilla. Laivueelle siirrettiin tammikuussa 1958 koelentotehtäviä 705 laivueelta. Laivue lakkautettiin 20. syyskuuta 1958, jolloin sen lentueista muodostettiin aluksille sijoitettuja erillisiä lentueita.
Toinen maailmansota > Komentajat

A C G Ermen 15. heinäkuuta 1936 -
tuntemattomaksi jäänyt huhtikuu 1937 -
M C Hoskin 29. maaliskuuta 1938 -
J C M Harman 12. elokuuta 1938 -
W L M Brown 24. toukokuuta 1939 - 21. tammikuuta 1940
... laivue lakkautettuna ...
Luutnantti  H H Bracken 8. toukokuuta 1940 -
Komentaja R S D Armour 18. toukokuuta 1940 -
Komentajakapteeni M A Everett 14. maaliskuuta - 8. kesäkuuta 1941
... laivue lakkautettuna ...
Luutnantti P C Chorley 5. lokakuuta 1942 - 15. elokuuta 1943
... laivue lakkautettuna ...
Komentajakapteeni A B Cunningham 18. huhtikuuta 1945 -
J Lawson 10. joulukuuta 1945 -
R H Billson 31. tammikuuta 1946 -
H A Monk 21. maaliskuuta 1946 - 13. tammikuuta 1947
... laivue lakkautettuna ...
J S Sproule 31. lokakuuta 1947 -
R L Turnbull 31. elokuuta - 20. syyskuuta 1958
Lentolaivueen kalustonaan käyttämä Supermarine Walrus lentokone.
73 Easting

73 Easting oli taistelu Länsi-Irakin aavikolla edenneiden amerikkalaisjoukkojen ja Irakin tasavaltalaiskaartin Tawakalna-divisioonan välillä Persianlahden sodan aikana 26. helmikuuta 1991. Nimi 73 Easting viittaa taistelupaikan GPS-koordinaatteihin. Irakilaiset kohdannut pieni amerikkalaisjoukko tuhosi 113 irakilaista panssariajoneuvoa menettäen itse vain kaksi Bradley-panssariajoneuvoa. Pienen amerikkalaisjoukon mittavan voiton mahdollistaneista tekijöistä on sittemmin kiistely.
Tausta

73 Easting oli osa suurempaa Wadi al-Batinin taistelua, jonka aikana Yhdysvaltojen VII armeijakunta otti yhteen Irakin tasavaltalaiskaartin Tawakalna-divisioonaa vastaan. Nimi 73 Easting viittaa taistelupaikan GPS-kordinaatteihin. Yhdysvaltojen VII ja XVII armeijakunnat etenivät Länsi-Irakin aavikolle Persianlahden sodan operaatio Desert Shieldin aikana. Armeijakunnat etenivät Irakin niin sanotun Saddam-linjan reunaa pitkin kääntyen lopulta oikealla Irakin Kuwaitissa olleiden joukkojen eristämiseksi. Irakin tasavaltalaiskaartin Tawakalna-divisioona oli sijoitettu puolustusasemiin Wadi al-Batinin länsipuolelle Kuwaitin ja Irakin rajalla ja sen tavoitteena oli amerikkalaisjoukkojen hidastaminen Kuwaitin evakuoimisen mahdollistamiseksi. Taistelu etenevän VII armeijakunnan ja Tawakalna-divisioonan välillä käytiin 26. helmikuuta.
Taistelu

Amerikkalaisjoukkojen pääosa 73 Eastingissä koostui 2. panssaroidun ratsuväkirykmentin joukoista, jotka oli jaettu kahdeksaan kukin noin 120 sotilasta ja 20–30 panssariajoneuvoa käsitteeseen osastoon. Joukkojen kärjessä oli kapteeni H. R. McMasterin komentama Eagle Troop -osasto ja sen takana olivat Ghost Troop- ja Iron Troop -osastot. Nämä kolme osastoa kävivät kiivaimmat taistelut amerikkalaisten puolella. Eagle Troop oli VII armeijakunnan tiedusteluosasto ja se kohtasi Tawakalna-divisioonan joukot iltapäivällä 26. helmikuuta. Amerikkalaisjoukoilla oli käytössään M1A1 Abrams-panssarivaunuja ja M3 Bradley -panssariajoneuvoja. Irakilaisten puolella oli puolestaan T-72M1-vaunuja ja BMP-rynnäkköpanssarivaunuja. Huonon sään takia amerikkalaiset eivät voineet tehdä ilmaiskuja irakilaisten joukkoja vastaan, mutta heidän panssariajoneuvonsa oli varustettu pimeänäkölaitteilla, mikä mahdollisti toiminnan irakilaisia vastaan huonoissakin näköolosuhteissa. Abrams-panssarivaunut pystyivät lisäksi ampumaan tehokkaasti pidemmältä etäisyydeltä, kuin irakilaisten T-72-vaunut ja ne pystyivät irakilaisista poiketen ampumaan liikkeestä. Taistelun alussa Eagle Troop-osastolla oli vain 9 Abrams panssarivaunua ja 12 Bradley-panssariajoneuvoa, mutta vain 40 minuutin kuluessa ne tuhosivat 37 irakilaista T-72 panssarivaunua ja 32 muuta ajoneuvoa. Ghost Troop ja Iron Troop saapuivat taisteluun hieman sen alkamisen jälkeen. Amerikkalaisten teknisestä ylivoimasta huolimatta irakilaiset tekivät odottamattoman kiivasta vastarintaa. Irakilaisten panssarivaunujen normaali taktiikka oli pysyä puolustusasemissaan, mutta 73 Eastingissä ne pyrkivät aktiivisesti liikkumaan amerikkalaisten selustaan ja tuhottujen irakilaisten panssariajoneuvojen miehistöt jatkoivat usein taistelua jalan käyttäen sinkoja amerikkalaisia vastaan. Yön pimeiden tuntien alettua Ghost Troop oli ankaran vastahyökkäyksen kohde ja amerikkalaiset joutuivat iskemään irakilaisia vastaan tykistöllään. Irakilaisten asemiin laukaistiin 2 000 tykistön panosta ja 12 rakettia ja irakilaisten vastarinta päättyi lopulta noin kuusi tuntia taistelun alkamisen jälkeen.
Seuraukset

Amerikkalaiset kärsivät taistelussa vain vähäiset tappiot. Yksi Bradley oli tuhoutunut vihollisen tulituksessa ja toiseen osuttiin omien joukkojen tulituksella. Irakilaiset menettivät puolestaan 113 panssariajoneuvoa ja noin 600 miestä kaatuneina tai haavoittuneina. Taistelun jälkeen amerikkalaiset jatkoivat pysähtymättä etenemistään edelleen länteen. 73 Easting oli harvoja Persianlahden sodan taisteluja, joissa amerikkalaiset kohtasivat lukumääräisesti ylivoimaisen vihollisen puolustusasemissaan ja taistelun jälkeen on kiistelty syistä, jotka mahdollistivat pienen amerikkalaisjoukon voiton. Jotkut ovat painottaneet teknologian ylivoimaisuuden merkitystä, toiset taas puolestaan amerikkalaisten sotilaiden parempaa koulutusta ja vielä muut maahyökkäystä edeltäneitä ilmaiskuja ja niiden aiheuttamaa taistelutahdon romahdusta irakilaisjoukkojen keskuudessa.
Näkymä irakilaisten puolustusasemiin 73 Eastingissä. Taustalla tuhoutuneita irakilaisia panssarivaunuja.
Puolustajien osumasta palava amerikkalainen M3 Bradley.
924 Gilman Street

Klubin edusta vuonna 2009.
Gilman Street -klubi. Kuva vuodelta 2007.
924 Gilman Street on Berkeleyssä, Kaliforniassa sijaitseva vaihtoehtoklubi. Maximum Rock’n’Roll -lehden perustaja Tim Yohannan otti 924 Gilman Streetin haltuunsa vuonna 1986. Punk-yhtyeillä ei ollut Berkeleyssä paikkaa, jossa tavata samanhenkisiä ihmisiä. Entinen rottinkihuonekaluliike vanhalla tehdasalueella sopi hyvin heidän tarpeisiinsa, ja rakennuksen vuokrasopimuksesta päästiin yhteisymmärrykseen. Rakennusta täytyi remontoida reilusti, ja työvoimana oli lukuisia punknuoria. Gilman Street läpäisi kaikki turvatarkastukset ja klubin ensimmäinen keikka soitettiin 31. joulukuuta 1986. Klubin motto ”All Ages” juontaa siitä, että klubille ovat tervetulleita kaikenikäiset ihmiset, sillä siellä ei tarjoilla alkoholia. Olut on silti virrannut aina Gilman Streetin ympäristössä. Gilman Streetillä ovat soittaneet muun muassa Green Day (silloinen Sweet Children), Operation Ivy, The Lookouts ja suuri joukko muita yhtyeitä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta 924 Gilman Street Wikimedia Commonsissa
Klubin verkkosivut (englanniksi)
826 Naval Air Squadron

826 Naval Air Squadron (826 NAS) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
836 Naval Air Squadron

| 836 Naval Air Squadron |
| --- | --- |
Toiminnassa:  maaliskuu 1942-heinäkuu 1945
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Puolustushaarat:  merivoimat
Aselajit:  tukialuslentolaivue
Rooli:  torpedopommitus
Osa joukkoa:  Ison-Britannian laivaston ilmavoimia
Koko:  laivue
Kalusto:  Fairey Swordfish Walrus
Sodat ja taistelut:  Atlantti 1943-1945
836 Naval Air Squadron (835 NAS) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue, joka perustettiin alun perin maaliskuussa 1942 torpedopommitus- ja tiedusteluyksiköksi kalustonaan Fairey Swordfishit. Euroopan sotatoimien päätyttyä laivue lakkautettiin heinäkuussa 1945.
Palvelus

Laivue koottiin 1. helmikuuta 1942 Eastleighissä ja se perustettiin virallisesti torpedopommittajatiedustelulaivueena Jamaikalle siirron jälkeen Palisadoesissa 1. maaliskuuta kalustonaan kuusi Fairey Swordfish I -lentokonetta. Kesäkuussa laivue siirtyi HMS Biterillä Britteinsaarille, missä sen koulutus jatkui. Tammikuussa 1943 laivue liitettiin rannikkojoukkoihin toimimaan yölentoyksikkönä Kanaalin alueella. Maaliskuussa laivue varustettiin Swordfish II -konein ja se siirrettiin Machrihanishiin, jossa se oli operatiivisena reservinä. Laivueen esikunta siirtyi kesäkuussa Maydowniin.
Laivue osoittautui tehokkaaksi torjuttaessa Saksan laivaston sukellusveneiden aiheuttamaa uhkaa saattueille ja 13. elokuuta laivueen vahvuus nostettiin 27 Swordfishiin ja kahteen Walrus-lentoveneeseen liittämällä siihen 833 ja 834 laivueet, jotka olivat olleet Machrihanishissa. Walrusit poistettiin pian laivueen vahvuudesta ja laivue vastasi sen jälkeen pääasiassa MAC-alusten lentueista, joissa oli yleensä kolme tai neljä lentokonetta.
Tammikuussa 1944 loppuosa 833 laivueesta oli sulautettu ja laivue johti yhdessä Alankomaiden 860 laivueen kanssa 83 lentokonetta, jotka oli pääosin sijoitettu yhdeksälletoista MAC-alukselle. Alusten ollessa Kanadassa lentokoneet olivat Dartmouthissa. New Yorkissa koneet eivät siirtyneet maihin. Sukellusveneiden aiheuttaman uhan pienentyessä laivueen vahvuus rupesi laskemaan ja helmikuussa 1945 siihen kuului ainoastaan 30 lentokonetta. Saman aikaisesti laivueen vahvuuteen saapuivat ensimmäiset Swordfish III -koneet, mutta Euroopan sotatoimien päätyttyä laivueen merkitys oli olematon. Laivueen koneet siirrettiin Bartoniin romutettavaksi. Laivue lakkautettiin 29. heinäkuuta 1945 Maydownissa.
Päälliköt

Laivueen päällikköinä olivat:
Crawford, J. A. 1. maaliskuuta - 9. heinäkuuta 1942
Slater, R. W. 9. heinäkuuta 1942 - 29. kesäkuuta 1944
Callander, J. R. C. 29. kesäkuuta 1944 - 5. maaliskuuta 1945
Sheffield, F. G. B. 5. maaliskuuta - 29. heinäkuuta 1945
835 Naval Air Squadron

| 835 Naval Air Squadron |
| --- | --- |
Toiminnassa:  17. helmikuuta 1942-1. huhtikuuta 1945
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Puolustushaarat:  merivoimat
Aselajit:  tukialuslentolaivue
Rooli:  torpedopommitus
Osa joukkoa:  Ison-Britannian laivaston ilmavoimia
Koko:  laivue
Kalusto:  Fairey Swordfish Hawker Sea Hurricane Grumman Wildcat
Motto:  lat. Semper miseri sumus
Sodat ja taistelut:  Atlantti 1943-1944 Jäämeri 1944-1945
835 Naval Air Squadron (835 NAS) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue, joka perustettiin alun perin helmikuussa 1942 torpedopommitus- ja tiedusteluyksiköksi kalustonaan Fairey Swordfishit. Kesäkuussa 1943 laivueeseen liitettiin kuusi Hawker Sea Hurricanea hävittäjälentueena. Hurricanet vaihdettiin syyskuussa 1944 Grumman Wildcateiksi, joka olivat palveluskäytössä yksikön lakkautukseen 1. huhtikuuta 1945 saakka.
Palvelus

Laivue koottiin ensimmäisen kerran 15. tammikuuta 1942 Eastleighissä, mistä se siirrettiin Jamaikalle. Laivue perustettiin virallisesti Palisadoesissa 15. helmikuuta torpedopommittajatiedustelulaivueena kalustonaan neljä Fairey Swordfish I -lentokonetta. Lennettyään pohjoiseen Norfolkiin Virginiaan laivue siirtyi HMS Furiousille Britteinsaarille siirtoa varten. Laivueen vahvuus nostettiin toukokuussa kuuteen lentokoneeseen. Marraskuussa laivueen kalusto vaihdettiin Swordfish II -koneiksi ja se siirrettiin HMS Activitylle lentotukialuskoulutukseen. Huhtikuussa 1943 laivue siirtyi HMS Battlerille saattuepalvelukseen ja hieman myöhemmin lentokoneiden määrää kasvatettiin, kun laivue vastaanotti kolme Swordfishiä ja laivueeseen perustettiin uusi hävittäjälentue. Hävittäjälentueen kalustona oli kuusi Sea Hurricane II -hävittäjää, jotka siirrettiin 804 laivueesta. Marraskuussa laivue siirtyi HMS Chaserille, mistä se siirrettiin vuoden lopulla HMS Nairanalle.
Tammikuussa ja helmikuussa 1944 laivue kohtasi joitakin akselivaltojen koneita suojatessaan Jäämeren saattueita. Laivueeseen liitettiin maalis-huhtikuussa kolme 784 laivueen Fulmaria, kunnes toukokuussa laivueen vahvuus nostettiin kahteentoista Swordfishiin. Laivue ilmoitti Atlantin saattueita suojatessaan pudottaneensa kaksi Junkers Ju 290 -konetta touko-kesäkuussa ja heinäkuussa laivue vastaanotti Swordfish III -koneen. Laivueen Sea Hurricanet vaihdettiin neljään Wildcat VI:een ja laivue siirtyi Atlantilta suojaamaan Jäämeren saattueita, jossa se hyökkäsi kahta sukellusvenettä vastaan ja ampui alas neljä viholliskonetta. Oltuaan maaliskuussa 1945 Rovdan alueella Trondheimin edustalla laivue palasi Hatstoniin, jossa se lakkautettiin 31. maaliskuuta. Laivueen hävittäjälentue liitettiin 821 laivueeseen.
Päälliköt

Laivueenpäällikköinä olivat:
Johnstone, M 15. helmikuuta - 28. huhtikuuta 1942
Lang, J. R. 28. huhtikuuta - 15. syyskuuta 1942
Waller, W. N. 15. syyskuuta 1942 - 2. joulukuuta 1943
Miller, T. T. 2. joulukuuta 1943 - 17. helmikuuta 1944
Barringer, E. E. 17. helmikuuta - 12. elokuuta 1944
Jones, F. V. 12. elokuuta 1944 - 15. tammikuuta 1945
Godley, J. R. 15. tammikuuta - 31. maaliskuuta 1945
8. SS-ratsuväkidivisioona Florian Geyer

| 8>  SS-ratsuväkidivisioona Florian Geyer |
| --- | --- |
 Divisioonan tunnusriimu
Toiminnassa:  1942–1945
Valtio:   Saksa
Puolustushaarat:   Waffen-SS
Aselajit:  Ratsuväki
Rooli:  partisaanien torjunta
Koko:  divisioona
Sodat ja taistelut:  Varsovan geton kansannousu Budapestin taistelu
Komentajat
Tunnettuja komentajia:  Gustav Lombard Bruno Streckenbach Hermann Fegelein
8. SS-ratsuväkidivisioona Florian Geyer (saks. 8. SS-Kavallerie-Division „Florian Geyer“) oli Saksan Waffen-SS:n ratsuväkiyhtymä toisessa maailmansodassa.
SS-Ratsuväkiprikaati

Loppuvuodesta 1941 perustettiin Varsovan lähistöllä SS-ratsuväkidivisioona. Se osallistui Neuvostoliiton talvihyökkäyksen torjuntaan vuoden vaihteessa 1941-1942 ollen taisteluissa aina syyskuuhun 1942 saakka.
Perustaminen

Se perustettiin 1942 SS-ratsuväkiprikaatista, jota täydennettiin 9000 saksalaista syntyperää olevalla miehellä (Volksdeutsche) Romanian Transilvaniasta. Divisioonaan kuului kolme SS-ratsuväkirykmenttiä, tykistörykmentti, tiedustelupataljoona, panssarintorjuntapataljoona ilmatorjuntapatteristo, pioneeripataljoona, viestipataljoona, täydennyspataljoona sekä rynnäkkötykkipatteri. Maaliskuussa 1944 divisioona nimettiin Florian Geyerin mukaan. Florian Geyer oli frankenilainen ylimys ja ritari, joka oli Martin Lutherin seuraaja. Hänet tunnetaan parhaiten johtajana talonpoikaissodassa (Bauernkrieg) vuosina 1522–1525.
Palvelus

Divisioona oli partisaanien vastaisissa tehtävissä rintaman takana muun muassa Brjanskissa ja Vjazmassa sekä Balkanilla, ennen kuin se siirrettiin Budapestiin, jossa se tuhoutui taistelussa puna-armeijaa vastaan.
Divisioonan 17. rykmenttiä käytettiin perustettaessa 22. SS-ratsuväkidivisioona Maria Theresia vuonna 1943.
A-GPS

Assisted GPS (lyhyesti A-GPS) eli avustettu satelliittipaikannus on matkapuhelimia ja muita matkapuhelimen sisältämiä paikanninlaitteita varten kehitetty GPS-versio, jossa laitteen GPS paikanninta avustetaan matkapuhelinverkon kautta saatavalla tiedolla. A-GPS voi saada avusteen myös esimerkiksi kiihtyvyysantureilta tai lasergyroskoopilta.
AGPS kattaa monenlaisia tekniikoita.
Yhdessä tunnetussa GPS-avusteessa luetaan satelliittien lentorata- ja almanakkatiedot matkapuhelinverkkoa hyväksikäyttäen. Lentorata- ja almanakkatiedot voidaan lukea jopa useita vuorokausia etukäteen, minkä vuoksi vastaanottimelle on avusteesta apua vaikka yhteys matkapuhelinverkkoon katkeaisi. Ennakkotieto nopeuttaa laitteen ensimmäisen paikan saantia, sekä varmistaa merkittävästi GPS-vastaanottimen toimintakykyä heikoissa  tai nopeasti muuttuvissa vastaanotto-olosuhteissa, kuten esimerkiksi sisätiloissa, rakennusten välissä tai liikkuvan eläimen paikannuksessa. Lentorata- ja almanakkatietojen lukeminen suoraan satelliiteista vaatii hyvänlaatuisen ja katkeamattoman yhteyden satelliittiin useamman kymmenen sekunnin ajaksi. Kun lentorata- ja almanakkatiedot ovat olemassa, nopeutuu ensimmäinen käynnistys (Cold start) huomattavasti. Pitempiaikaisessa käytössä on huomattava, että näkyvät satelliitit painuvat horisontin taakse muutaman tunnin välein. Vastaanottimen on kyettävä lukemaan lentorata- sekä almanakkatiedot uusista horisontin yläpuolelle nousseista satelliiteista. Ilman A-GPS -ominaisuutta hankalissa oloissa tai sisätiloissa oleva vastaanotin voi hukata paikkansa, koska se ei saa luettua satelliiteista lentorata- ja almanakkatietoja, vaikka satelliittien kuuluvuus riittäisikin paikan laskemiseen.
Toisessa AGPS-muodossa puhelimen summittainen sijainti määritetään ensin matkapuhelinverkon tai muun verkkopaikannuksen avulla. Verkkopaikannuksen avulla lähimmät satelliitit saadaan selville nopeasti, joten A-GPS lyhentää tarkkaan GPS-paikannukseen kuluvan ajan vajaasta minuutista muutamaan sekuntiin. A-GPS täydentää käsikäyttöisen GPS-vastaanottimen havainnointia keräämällä mittaustietoja tiedetyssä sijainnissa olevalta apuvastaanottimelta.
Tunnetaan myös A-GPS -ominaisuus, jossa GPS-vastaanotin lähettää A-GPS -palvelimelle "jatkuvasti" tietoa omasta satelliittinäkymästään, jolloin palvelin voi tarkemmin kohdistaa A-GPS -tietoa tai jopa avustaa paikan laskemisessa.
Yleensä ilman avustettua signaalia GPS-vastaanotin vaatii vähintään neljä näkyvää GPS-satelliittia määrittääkseen paikkansa. Riippuen avusteen tyypistä, A-GPS:n avulla on mahdollista määrittää paikka, vaikka näkyviä satelliitteja olisi vähemmän.lähde?
Vastaanottimien herkkyyden ja toimintanopeuden parantuminen A-GPS:n myötä on johtanut siihen, että jopa sisätiloissa nopeasti toimivia GPS -vastaanottimia on kyetty rakentamaan matkapuhelimiin, joissa on jouduttu tekemään kompromisseja GPS-antennin, virrankulutuksen ja koon suhteen. Samoin A-GPS on auttanut merkittävästi erilaisten henkilö- ja eläinpaikantimien toimintaa.
A121

A121
P21 on Pitkärannan ja Prääsän välinen asfaltoitu maantie Karjalan Tasavallassa Venäjällä, jonka pituus on noin 138 kilometriä. Tie alkaa Pitkä­rannasta tieltä A131 ja päättyy Prääsässä Kuolan valtatiehen M18. Tien varrella on seitsemän kylää ja taajamaa. Tie on oikaistu ja peruskorjattu hyväkuntoinen maantie.
846 Naval Air Squadron

| 846 Naval Air Squadron |
| --- | --- |
 laivueen vaakunakilpi
Toiminnassa:  huhtikuu 1943 - syyskuu 1945 1962-
Valtio:   Yhdistynyt kuningaskunta
Puolustushaarat:  merivoimat
Rooli:  kommandojen tukeminen
Osa joukkoa:  Fleet Air Arm
Koko:  lentolaivue
Tukikohta:  RNAS Yeovilton (HMS Heron)
Kalusto:  Westland Sea King HC.4
Lempinimi:  Junglies
Motto:  Semper Instans
Sodat ja taistelut:  Atlantti 1944 Jäämeri 1944-1945 Norja 1944-1945 Normandia 1944-1945 Falklandin saaret 1982 Persianlahti
846 Naval Air Squadron (NAS) on Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien RNAS Yeoviltoniin Somersetiin sijoitettu lentolaivue, jonka kalustona ovat Westland Sea King HC.4 helikopterit. Laivueen tehtävänä on tarjota joukkojen ja materiaalin kuljetuksia merijalkaväen 3. kommandoprikaatille.
Historia > huhtikuu 1943 - syyskuu 1945

Laivue perustettiin huhtikuussa 1943 NAS Quonset Pointissa Rhode Islandissa Yhdysvalloissa, jolloin sen kalustona oli 12 Grumman Avenger I torpedopommittajaa. Pari kuukautta myöhemmin laivue siirtyi saattuetukialus HMS Ravagerille siirrettäväksi Britteinsaarille. Laivueeseen liitettiin neljä Grumman Wildcat V hävittäjää ennen sen siirtymistä tammikuussa 1944 HMS Trackerille. Laivue suojasi saattuetukialuksen mukana saattueita ensin Gibraltarille ja myöhemmin Murmanskiin. Jäämeren saattueita suojatessaan laivueen koneet upottivat kahdeksan sukellusvenettä.
HMS Trackerin törmättyä kesäkuussa 1944 Normandian maihinnousussa Kanadan laivaston fregatti HMCS Temen kanssa , jolloin saattuetukialus vaurioitui. Aluksen lähtiessä telakalle lentolaivue siirtyi RAF Limadavyn lentotukikohtaan Pohjois-Irlantiin, jossa se liitettiin osaksi Rannikkolennoston 15 ryhmää. Kuukautta myöhemmin laivue siirrettiin HMS Trumpeterille, jossa palvellessaan laivue lähinnä miinoitti Norjan rannikon reittejä syyskuulle 1944 saakka. Joulukuussa osa laivueesta siirrettiin HMS Premierille ja loppuosa laivueesta jatkoi palvelustaan HMS Trumpeterilla tai RNAS Hatstonissa Orkneylla aina toukokuuhun 1945. Laivueen hävittäjälentue lakkautettiin Euroopan sotatoimien päätyttyä.
Laivue liitettiin osaksi 4. lentotukialusrykmenttiä ja sen piti lähteä HMS Illustriousin kannella Kauko-itään. Suunnitelmat kuitenkin muuttuivat ja laivueesta tehtiin koelentolaivue, jolloin se numeroitiin uudelleen 751 laivueeksi. Laivue lakkautettiin syyskuussa 1945 Machrihanishissa.
Historia > 1962 -

846 Naval Air Squadron perustettiin uudelleen 1962 Commandolaivueena, jolloin sen kalustona olivat Westland Whirlwind HAS.7 helikopterit. Laivue palveli Borneossa HMS Albionin kannella ja se tuki vastarintaliikettä vastaan taistelevia joukkoja Indonesian ja Malesian välisissä kahakoissa. Britannian maavoimat antoivat laivueelle lempinimen Junglies nimenomaan Borneon taisteluiden aikana.
Palattuaan Kauko-idästä laivue lakkautettiin ja se perustettiin uudelleen 1968 kalustonaan Westland Wessex HU.5 helikopterit. Laivue siirrettiin maihinnousutukialus HMS Fearlessille, jonka mukana se suoritti kalustollaan kylmien olosuhteiden testit Norjassa. Toukokuussa 1972 laivue siirrettiin maihin RNAS Yeoviltoniin, jossa siitä muodostettiin Wessex esikunta sekä koelaivue. Helmikuussa 1979 laivue siirrettiin HMS Bulwarkille ja joulukuussa laivueen kalustoksi vaihdettiin Westland Sea King HC.4 -helikopterit.
Huhtikuussa 1982 laivue siirrettiin HMS Hermekselle, joka lähti kohti Falklandin saaria. Sodan aikana laivue suoritti yli 2800 lentotuntia ja siirsi yli 10000 sotilasta sekä 81600 tonnia rahtia. Vuonna 1983 laivue oli kahteen osaan jaettuna sekä HMS Hermeksellä että HMS Invinciblellä. Vuoden lopulla osa laivueesta palveli HMS Fearlessillä Libanonin rannikolla evakuoiden britannian kansalaisia sekä joukkoja Beirutista Libanonin sisällissodan aikana.
Laivue osallistui 1990 Persianlahden sotaan tehden kuuden viikon aikana 1200 lentotuntia maajoukkoja tukiessaan. Sotatoimien päätyttyä laivue siirtyi Pohjois-Irakiin avustamaan humanitäärisessä toiminnassa kurdialueilla. Tammikuussa 1993 laivue palveli HMS Ark Royalilla Adrianmerellä Kosovon kriisin aikana. Pian kotimaahan palattuaan laivue sijoitettiin Pohjois-Irlantiin korvaamaan 707 laivue, jonka tehtävänä oli tukea alueen turvallisuusjoukkoja. Laivue oli tehtävässä aina vuoteen 2002 saakka.
Laivueen kymmenen Sea King HC.4+ helikopteria ovat palvelleet vuodesta 2007 alkaen Afghanistanissa Kandaharissa ja Helmandin provinsseissa tukien 3. kommandoprikaatia. Laivueen kalusto on suunniteltu vaihdettavan 2015 Merlin HC.3 -helikoptereiksi.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:846 Naval Air Squadron
Käännös suomeksi