Kristian VII
Matka ulkomaille

Kuningas lähti 6. toukokuuta 1768 ulkomaanmatkalle 55 hengen seurueessa, joka matkusti Saksan ja Alankomaiden kautta Englantiin ja sieltä Ranskaan, jossa hän jäi Pariisiin. Kuningas Yrjö II:n pojanpoikana ja Yrjö III:n lankona, Kristian VII:llä oli läheiset siteet Englantiin, mutta Yrjö III oli kuitenkin hermostunut surullisen kuuluisan tanskalaisen lankonsa vierailusta. Oleskelu sujui kuitenkin melko hyvin, ja Kristian oli kaikkialla antelias yleisöä kohtaan ja järjesti myös suurenmoiset naamiaiset isäntiensä kunniaksi. Hän sai kunniatohtorin diplomit Oxfordin ja Cambridgen yliopistoista. Kuningas ja hänen ystävänsä kiersivät Lontoon bordelleja ja tuhosivat heille osoitetut majoitustilat St Jamesin palatsissa.
Kuningas oli suuresti kiinnostunut aikansa ranskalaisesta filosofiasta, ja Ranskan hovissa oleva lähettiläs, saksalainen paroni Karl Heinrich von Gleichen järjesti yleisön 18:lle aikansa johtavalle filosofille ja tiedemiehelle. Kotimaisista juonitteluista vapautettu Kristian sai mahdollisuuden kehittää itseään. Hän tapasi filosofit ja tiedemiehet majapaikassaan 20. marraskuuta 1768 ja aloitti tapaamisen tervehtimällä jokaista ja kommentoimalla heidän töitään ja/tai mainetta. Sitten hän otti toisen kierroksen ja puhui lisää muun muassa ensyklopedistien Diderot'n ja d'Alembertin kanssa. Muiden yleisöön osallistuneiden joukossa olivat fyysikko ja matemaatikko Jean-Jacques d'Ortous de Mairan (1678-1771) , näytelmäkirjailija apotti Claude-Henri de Fusée de Voisenon (1708–1775), joka luki kunniarunon ja kirjailija Jean-François Marmontel.
Kuukauden kestäneen oleskelun aikana kuningas vieraili useissa teattereissa, paikallisissa nähtävyyksissä sekä aikansa johtavissa posliini-, kuvakudos- ja käsityövalmistamoissa. Joulukuun 3. päivänä Kristian vieraili kolmessa akatemiassa, alkaen Ranskan akatemiasta, jossa itse Voltaire oli jäsen, Académie des inscriptions et belles lettres'ssä (Muinaisten kirjoitusten ja historiallisen kirjallisuuden tutkimuksen akatemia) ja Tiedeakatemiassa, jossa d'Alembert piti puheen, josta Kristian kiitti. Kristianin lähdön jälkeen d'Alembert kirjoitti kirjeessä Voltairelle:
"Tanskan kuningas puhui lähes yksinomaan sinusta niiden kahden minuutin keskustelun aikana, joka minulla oli kunnia käydä hänen kanssaan. Voin vakuuttaa Teille, että hän olisi mieluummin nähnyt sinut Pariisissa kuin kaikissa juhlissa, jotka häntä rasittivat. Päivänä, kun hän saapui, pidin puheen Tiedeakatemiassa, johon kaikki kolleegani ja yleisö näyttävät olleen erittäin tyytyväisiä. Puhuin filosofiasta ja kirjallisuudesta sopivalla arvolla. Kuningas kiitti minua, mutta filosofian viholliset ja kirjallisuus rypistivät kulmiaan, jään miettimään, kuinka paljon tämä huolestuttaa minua."
Matkan suunniteltiin kestävän kaksi vuotta, mutta se kesti vain 8 kuukautta. Toisaalta se oli jo maksanut 250 000 riikintaaleria. Palattuaan kotiin 14. tammikuuta 1769 Kristian ei unohtanut kokemuksiaan. Hän teki tilauksen Voltairen patsaan pystyttämistä varten, ja tämä hyväksyi asian kirjeessään, jossa hän kirjoitti muun muassa: "Olen lopettamassa uraani nyt, kun Teidän Majesteettinne aloittaa loistavan uransa."  Hän käytti hyväkseen Duras'n herttua Emmanuel Félicité de Durfort'ia (1715-1789), joka oli pariisilaisten teattereiden Comédie-Française'n ja Comédie Italienne'n johtaja, päästäkseen lyhyellä varoitusajalla näkemään haluamiaan näytelmiä.