stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kettukankaan muinaisjäännösalue
Kettukankaan muinaisjäännöstyypit > Jätinkirkko

Kettukankaan jätinkirkko sijaitsee harjanteen eteläpäässä, lähellä sen lakikohtaa. Jätinkirkko on osittain tuhoutunut soranoton yhteydessä, mutta ilmeisesti se on alun perin ollut muodoltaan suorakaide jonka kulmat ovat olleet pyöristyneet, ja mitoiltaan noin 30×20 metriä. Säilyneiden vallien korkeus on noin 30 senttimetriä, ja leveys 3–4 metriä. Lounaisessa päätyvallissa on havaittavissa noin neljä metriä leveä porttiaukoksi tulkittu notkelma.
Kehävallin sisäpuolinen ala on verraten tasainen ja kivetön. Ilmeisesti keskustasanteen alueella on ihmisen toiminnan tuottama kulttuurikerros, sillä sorakuopan reunasta, itäpuolisen vallin luota on löydetty kvartsi-iskos ja palaneen luun kappale.
Kettukankaan muinaisjäännöstyypit > Palokivikummut

Kettukankaalta tunnetaan yhteensä 16 palokivikumpua. Kummut on kasattu nyrkinkokoisista, voimakkaasti rapautuneista kivistä. Ne rajautuvat muinaiseen rantaviivaan jonomaiseksi vyöhykkeeksi, pari metriä muiden muinaisjäännösten alapuolelle. Kummut ovat muodoltaan pyöreitä tai soikeita, kooltaan 2,5−8 metriä ja korkeudeltaan 0,3−1,1 metriä.
Yksi palokivikummuista tutkittiin vuonna 1996 suoritetuissa kaivauksissa. Kummun havaittiin koostuvan pääosin soraan sekoittuneista voimakkaan kuumentamisen yhteydessä rikkoutuneista kivistä. Tämän kerroksen paksuus oli suurimmillaan noin 70 cm. Kiviä kummussa oli kaiken kaikkiaan vajaat seitsemän tonnia. Tutkimuksen yhteydessä kummun alueelta löytyi liki 300 kvartsi- ja kvartsiitti-iskosta. Kummun alimmasta kerroksesta löytyi lisäksi hiiltä ja nokea.
Ainakin kaksi kummuista tukeutuu rinteenpuoleiseen suurehkoon maakiveen. Palokivikumpujen käyttötarkoituksesta ei ole varmuutta, mutta niiden on tulkittu liittyvän hylkeenrasvan eli traanin prosessointiin. lähde?
Kettukankaan muinaisjäännöstyypit > Kuopparakennelmat

Alueen kymmenkunta kuopparakennelmaa ovat sidoksissa kankaan muinaisrantoja myötäileviin rantavoimien synnyttämiin kivipalteisiin. Muodoltaan ne ovat kraatterimaisia. Halkaisija on 1−3 metriä ja syvyys 0,3−0,5 metriä.
Elämää kivikauden Kettukankaalla

Kettukangas on ollut viitisentuhatta vuotta sitten hylkeenpyytäjien käsittely- ja varastointipaikka sekä asuinleiri. Hylkeen pyynti on tuohon aikaan ollut hyvin suurisuuntaista. Pyynti tapahtui ilmeisesti kevättalvella jäillä, jolloin hylkeet tulivat laumoittain poikimaan Perämeren jäille. Etelämpänä hylkeiden tarvitsemaa jäätä oli ilmaston lämpimyyden takia vain vähän. Saaliin pyyntimiehet säilöivät alueella oleviin röykkiöihin. Traanin he sulattivat käyttäen kuumennettuja kiviä. Halkeilleet ja huonot kivet hylättiin palaneen kiven kumpuihin. Ilmasto oli kivikaudella hieman nykyistä lämpimämpi. Kivikauden loppupuolella ilmasto kuitenkin muuttui kylmemmäksi ja hyljesaaliit pienenivät. Tällöin loppui myös alueen jätinkirkkojen ja niihin liittyvien rakennelmien käyttö.
Lähitienoon muinaisjäännökset

Kettukankaan lähistöllä on myös muita saman aikakauden jäännöksiä, joista osalla, kuten myös itse Kettukankaalla, on opastustaulut. Tärkeimmät kohteet ovat:
Pikku Jakenaro: jätinkirkko, röykkiö.  (Arkistoitu – Internet Archive)
Pirttivaara: jätinkirkko, kivirakenteita.  (Arkistoitu – Internet Archive)
Pirttihaudankangas: jätinkirkko, röykkiötä 15 kpl.  (Arkistoitu – Internet Archive)
Laivavaara: kivikehiä/asuinvalleja, kuoppia yms.
Ukkovaara: kivikehä/-valli ja -kuoppia.
Hautakangas: röykkiöitä.
Huitunen: asuinpainanteita.
Jylhänkallio: kivikehiä/-valleja ja -kuoppia.
Aiheesta muualla

Kohteen esittely museoviraston muinaisjäännösrekisterissä
Jätinkirkon jäänteitä. Kuva on otettu jätinkirkon jäljellä olevaa pitkää seinää myöten. Seinä näkyy lähinnä lievänä maapohjan kohoumana. Vasemmalla sorakuoppa jonka kaivaminen tuhosi suuren osan jätinkirkosta.
Janusz Gortat

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Janusz Gortat |  Janusz Gortat |  Janusz Gortat |  |
Maa:   Puola
Miesten nyrkkeily
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | München 1972 | 81 kg |  |
|  Pronssia | Montreal 1976 | 81 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Belgrad 1973 | 81 kg |  |
Janusz Kazimierz Gortat (5. tammikuuta 1948 Brzozów – 19. joulukuuta 2023) oli puolalainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.
Gortat saavutti Münchenin 1972 olympialaisissa pronssia raskaassa keskisarjassa eli alle 81-kiloisissa. Hän voitti tšekkoslovakialaisen J. Králin pistein 5–0, yhdysvaltalaisen R.N. Russellin pistein 3–2 sekä länsisaksalaisen Rudi Hornigin kehätuomarin keskeytyksellä ensimmäisessä erässä. Välierässään hän hävisi jugoslavialaiselle Mate Parloville pistein 0–5.
Gortat saavutti Belgradin EM-kilpailuissa 1973 raskaassa keskisarjassa hopeaa. Kultamitalin voitti olympiavoittaja Mate Parlov.
Montréalin 1976 olympialaisissa Gortat saavutti jälleen pronssia. Hän voitti jugoslavialaisen M. Popovićin pistein 3–2, bulgarialaisen G. Stoimenovin luovutuksella kolmannessa erässä sekä argentiinalaisen Juan Suárezin pistein 4–1. Välierissä hän hävisi yhdysvaltalaiselle Leon Spinksille pistein 0–5.
Hän kuoli 19. joulukuuta 2023.
Matvei Gorškov

Matvei Lvovitš Gorškov (ven. Матве́й Льво́вич Горшко́в, 1879 Simbirskin kuvernementti – ?) oli Suomessa toiminut venäläinen kirjanpainaja ja menševikki. Hänen salanimiään olivat Gorin ja Ostrikov.
Matvei Gorškov syntyi köyhään talonpoikaisperheeseen. Vanhempien muutettua Samaraan hän meni oppilaaksi kirjapainoon. Gorškov kuului kirjaltajien yhdistykseen, liittyi vuonna 1898 sosiaalidemokraatteihin ja johti lakkoliikkeitä Samarassa. Vuonna 1905 hänet valittiin Venäjän kirjaltajaliiton perustamistoimikunnan ja Pietarin työläisneuvoston jäseneksi.
Gorškov julkaisi Pietarin työläisneuvoston Izvestijaa ja Rabotši golos -lehteä, kunnes hänet pidätettiin joulukuussa 1905. Päästyään vapaaksi helmikuussa 1906 hän julkaisi Rabotšaja žizn -lehteä, joka suljettiin pian yhdessä kirjapainon kanssa. Saman vuoden huhtikuussa Gorškov perusti Rabotšeje slovo -lehden, josta ilmestyi 34 numeroa. Vuonna 1907 hän julkaisi pilalehtiä Balda ja Topor.
Gorškov osallistui Helsingissä järjestettyyn Venäjän kirjaltajaliiton kokoukseen huhtikuussa 1907. Saman vuoden syyskuussa hän muutti Helsinkiin Finljandskaja gazetan latojaksi. Gorškov pidätettiin maaliskuussa 1908 ja vietiin Pietariin, mutta vapautettiin saman vuoden joulukuussa. Vuonna 1913 hän perusti Helsinkiin kirjansitomon ja venäläisen kirjapainon. Helsingissä asuessaan Gorškov kuului Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen venäläiseen osastoon, mutta luopui aktiivitoiminnasta vuonna 1912. Hän toimi myös kulttuurijärjestö Nadeždassa ja meni naimisiin vuonna 1910.
Gorškov kutsuttiin armeijaan huhtikuussa 1915. Hänet valittiin Helsingin sotilasneuvoston jäseneksi maaliskuussa 1917. Menševikkejä edustanut Gorškov kuului sotilasneuvoston lehden Izvestijan toimituskuntaan ja toimi käytännössä sen päätoimittajana. Hänen kirjapainonsa siirtyi toukokuussa 1917 sosialistivallankumouksellisten omistukseen. Gorškov erosi Izvestijan päätoimittajan tehtävästä lokakuussa 1917, minkä seurauksena lehden suhtautuminen Suomeen muuttui Työmiehen mukaan myönteisemmäksi.
Gorškov oli Venäjän perustuslakia säätävän kansalliskokouksen ehdokkaana Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen yhteislistalla Pietarissa. Hänen myöhempiä vaihteitaan ei tunneta.
Emma Goldman

Emma Goldman kuuluu anarkismin ja anarkofeminismin keskeisiin nimiin
Emma Goldman (27. kesäkuuta 1869 Kaunas, Liettua, Venäjän keisarikunta – 14. toukokuuta 1940 Toronto, Kanada) oli anarkisti ja feministi, joka tunnetaan poliittisesta aktivismistaan. Hänellä oli keskeinen rooli anarkistisen poliittisen filosofian kehityksessä 1900-luvun alussa Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa.
Goldman emigroitui Yhdysvaltoihin 16-vuotiaana. Hänet karkotettiin myöhemmin takaisin Venäjälle, jossa hän näki Venäjän vallankumouksen tapahtumia. Hän vietti vuosia läntisessä Euroopassa, missä hän kirjoitti muun muassa omaelämäkertansa Living My Life.
Suomennettuja teoksia

Anarkismi ja muita esseitä.  ((Anarchism and other essays, 1910.) Suomentanut Ville-Juhani Sutinen)  Turku:  Savukeidas, 2011.  ISBN 978-952-5500-87-5
Emma Goldman: Maailman vaarallisimman naisen puheita ja kirjoituksia (Kokoelma). Valikoineet ja suomentaneet Hannu Toivanen ja Ulla Vehaluoto.  Työväen Tuotantokomitean julkaisuja, 2008. Luettavissa sivulta: Emma Goldman: Maailman vaarallisimman naiset puheita ja kirjoituksia
Vuoteni Venäjällä.  ((My disillusionment in Russia, 1923; My further disillusionment in Russia, 1924.) Suomentanut Ville-Juhani Sutinen)  Turku:  Savukeidas, 2011.  ISBN 978-952-5500-89-9
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Emma Goldman, Kristiina-instituutti, Verkkokurssi
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  NARA  SNAC  IdRef
Fortune Gordien

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Fortune Gordien vuonna 1954 maskeerattuna elokuvaan Sinuhe, egyptiläinen, jossa hän näytteli Jean Simmonsin (oikealla) roolihahmon henkivartijaa. |  Fortune Gordien vuonna 1954 maskeerattuna elokuvaan Sinuhe, egyptiläinen, jossa hän näytteli Jean Simmonsin (oikealla) roolihahmon henkivartijaa. |  Fortune Gordien vuonna 1954 maskeerattuna elokuvaan Sinuhe, egyptiläinen, jossa hän näytteli Jean Simmonsin (oikealla) roolihahmon henkivartijaa. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Melbourne 1956 | kiekko |  |
|  Pronssia | Lontoo 1948 | kiekko |  |
Fortune Everett Gordien (9. syyskuuta 1922 Spokane, Washington – 10. huhtikuuta 1990) oli yhdysvaltalainen kiekonheittäjä ja olympiamitalisti.
Fortune Gordien oli kiekonheiton maailmanennätysmies, joka ei onnistunut voittamaan olympiakultaa. Vuonna 1947 hän oli maailmantilaston kärjessä, mutta Lontoon olympiakisoissa 1948 hän hävisi kahdelle italialaiselle ja sai pronssia tuloksella 50,77. Vuonna 1949 hän heitti maailmanennätyksen, mutta jäi Helsingin olympiakisoissa 1952 neljänneksi tuloksella 52,66. Olympiavoittaja Sim Iness otti vuonna 1953 maailmanennätyksen kolmeksi viikoksi haltuunsa, mutta Gordien heitti Pasadenassa uudet ennätykset, joista tulos 59,28 pysyi lyömättömänä kesäkuuhun 1959 saakka. Melbournessa 1956 Gordien oli jälleen suosikki, mutta jäi hopealle 20-vuotiaan Al Oerterin takana.
Urheilu-uransa jälkeen Gordien harrasti mm. vuorikiipeilyä ja leijonanmetsästystä. Hänen poikansa Marcus Gordien heitti kiekkoa yli 61 metriä ja työnsi kuulaa yli 20 metriä.
Saavutuksia

Olympiahopeaa 1956
Olympiapronssia 1948
Olympiakisoissa neljäs 1952
ME-tulokset:
56,46 Lissabonissa 9. heinäkuuta 1949
56,97 Hämeenlinnassa 14. elokuuta 1949
58,10 Pasadenassa 11. heinäkuuta 1953
59,28 Pasadenassa 22. elokuuta 1953
Amy Goodman

Amy Goodman vuonna 2010.
Amy Goodman (s. 13. huhtikuuta 1957 Washington D.C., Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen toimittaja, kolumnisti ja kirjailija. Vuonna 1996 hän perusti neljän muun toimittajan kanssa Democracy Now! -nimisen riippumattoman radio-ohjelman, jota lähetetään tunnin ajan jokaisena arkipäivänä. Vuonna 2001 ohjelmaa alettiin lähettää myös televisiossa, ja se on katsottavissa ja kuunneltavissa internetissä ohjelman verkkosivuilla.
Goodmanin radiodokumentti Massacre: The Story of East Timor kertoo Itä-Timorin itsenäisyysliikkeestä ja vuoden 1991 verilöylystä, jossa indonesialaiset sotilaat ampuivat 270 itätimorilaista mielenosoittajaa. Dokumentti on palkittu useilla journalistipalkinnoilla. Chevron-yhtiön osuutta Nigerian armeijan tekemissä hyökkäyksissä mielenosoittajia vastaan käsitellyt ohjelma palkittiin vuonna 1998. Goodman on kertojana George McGovernin elämästä kertovassa dokumentissa One Bright Shining Moment (2006).
Teoksia

The Exception to the Rulers: Exposing Oily Politicians, War Profiteers, and the Media That Love Them.  New York:  Hyperion, 2004.  ISBN 1-4013-0799-X
Static: Government Liars, Media Cheerleaders, and the People who Fight Back.  New York:  Hyperion, 2006.  ISBN 1-4013-0293-9
Democracy Now!: Twenty Years Covering the Movements Changing America.  New York:  Simon & Schuster, 2016.  ISBN 978-1501123580
Aiheesta muualla

Democracy Now! -sivusto
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Korea  Alankomaat 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  IdRef
Khasonkan kieli

Khasonkan kieli (myös khasonke, khassonke, kasonke) on khasonkojen puhuma mandelainen kieli Malin Bafoulabén ja Kayesin piireissä sekä Senegalissa ja Gambiassa. Khasonka on piirteiltään hyvin samanlainen kuin länsimaninka, mutta sosiolingvistisistä syistä sitä pidetään erillisenä kielenä.
Khasonka on yksi Malin kansalliskielistä. Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan sitä puhuu 1,2 % maan väestöstä. Koko puhujamäärän arvioidaan olevan yli 130 000 henkeä.
Khares Lindoslainen

| Khares Lindoslainen> Χάρης ὁ Λίνδιος.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 300-luku eaa. Lindos
Kuollut: 200-luku eaa. Rhodos
Taiteilija
Aktiivisena:  n. 290–280 eaa.
Ala:  kuvanveistäjä
Taidesuuntaus:  hellenistinen kuvanveisto
Kuuluisimpia töitä:  Rhodoksen kolossi
Khares Lindoslainen (m.kreik. Χάρης ὁ Λίνδιος, Kharēs ho Lindios, lat. Chares; 300/200-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen kuvanveistäjä, joka edusti hellenististä kuvanveistoa. Hän oli kotoisin Lindoksesta Rhodokselta ja toimi noin vuosina 290–280 eaa.
Eräs hahmotelma siitä, miltä Rhodoksen kolossi olisi voinut näyttää.
Khares oli kuvanveistäjä Lysippoksen oppilas. Hän oli yksi suurimpia rhodoslaisia taiteilijoita, ja häntä pidetään rhodoslaisen kuvanveistokoulukunnan perustajana. Khareksen pääteos oli pronssista tehty auringonjumala Heliosta esittänyt Rhodoksen kolossi, joka valmistui joko vuonna 290, 282 tai 280 eaa. Painoa kolossilla oli 20 tonnia ja korkeutta noin 30 metriä. Rhodoksen kolossi tuhoutui maanjäristyksessä jo joko vuonna 227 eaa. tai 226 eaa. Kolossi luettiin maailman seitsemän ihmeen joukkoon.
Kerrotaan tarinoita, ettei Khares nähnyt kolossia valmiina, sillä hän teki itsemurhan. Mitään todisteita tarinoiden todenperäisyydelle ei ole. Erään tarinan mukaan kolossin ollessa miltei valmis, huomautettiin Kharekselle, että kolossissa oli pieni virhe rakenteessa. Tämän vuoksi hänen kerrotaan surmanneen itsensä. Toisen tarinan mukaan Rhodoksen kaupungin johtajat päättivät, että kolossista tulisi kaksi kertaa korkeampi. Khares kaksinkertaisti palkkansa, mutta unohti, että korkeuden kaksinkertaistaminen merkitsisi sitä, että tarvittaisiin kahdeksankertaisesti rakennusmateriaaleja. Khares joutuikin tämän vuoksi vararikkoon, minkä vuoksi teki itsemurhan. Kolossin saattoi valmiiksi Khareksen oppilas Lakhes, joka oli myös kotoisin Lindoksesta.
Ennen kolossin valmistamista Khares oli mukana puolustamassa Rhodoksen kaupunkia sitä hyökkäystä vastaan, josta saadun voiton kunniaksi kolossi tehtiin.
Gorjatši Kljutš

| Gorjatši Kljutš Горячий Ключ |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Krasnodarin aluepiiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kaupunkipiiri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1755,6 km²
Korkeus:  70 m
Väkiluku (2013):  59 300
 – Väestötiheys:  33,8 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
 
 www.gorkluch.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gorjatši Kljutš (ven. Горя́чий Ключ) on kylpyläkaupunki Krasnodarin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kaukasusvuorten juurella Kubaniin laskevan Psekups-joen rannalla 65 kilometriä Krasnodarista etelään. Viiden kilometrin päässä kaupungista sijaitsee Krasnodarin ja Sotšin välisen rautatien Gorjatši Kljutšin asema. Asukkaita on kaupungissa 32 400 henkeä ja koko kaupunkipiirissä 59 300 (vuonna 2013).lähde?
Seudulla asuneet adygeit pakenivat Kaukasian sodan aikana Turkkiin. Vuonna 1864 perustettiin Gorjatši Kljutšin kylpyläpaikkakunta. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1965. Paikallisten kivennäislähteiden vettä käytetään mm. tuki- ja liikuntaelinten, ääreishermoston sekä ruoansulatuselimistön sairauksien hoitoon. Kaupunki on suosittu matkailukohde.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gorjatši Kljutš Wikimedia Commonsissa
Gorjatši Kljutšin sivusto (venäjäksi)
Kharsusin kieli

| Kharsusi> Tiedot |
| --- | --- |
Alue:   Oman
Puhujia:  3 500–4 000
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  afroaasialaiset kielet
Kieliryhmä:  seemiläiset kielet länsiseemiläiset kielet nykyeteläarabialaiset kielet
ISO 639-3:  hss
 Ohje 
Kharsusin kieli on seemiläinen kieli, jota puhutaan Omanin Dhofarin alueella. Tarkemmin kieli kuuluu eteläarabiaan, joka poikkeaa esimerkiksi arabiasta.
Kharsusin kielen puhujat kuuluvat Kharsus- ja Ifar-heimoihin. Heidän asuttamansa Jiddat al-Kharsusinin alue sijaitsee Dhofarin koillisosassa. Kharsusi on läheistä sukua mehrille ja pienemmälle batharin kielelle.
Vuonna 2008 tehdyn arvion mukaan kharsusin puhujia on 3 500–4 000. Unescon mukaan kieltä pidetään vaarantuneena.
Gorka

Gorka (ven. Го́рка) on kylä ja maalaiskunta Leningradin alueen Tihvinän piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Paksujoen varrella 21 kilometriä Tihvinästä luoteeseen. Kylässä on 860 ja kunnassa 1200 asukasta (vuonna 2010).
Seudulla on 1000-luvun kurgaanihautoja. Itämerensuomalaiset paikannimet kuten Imolovo, Kožela ja Pudrol kertovat entisestä vepsäläisasutuksesta. Paikalla sijainnut Paše-Koželan (Kukovaja Goran) pogosta mainitaan historiallisissa lähteissä 1000–1100-luvulta lähtien. Tarinan mukaan kylässä oli luostari, johon ilmestyi Tihvinän Jumalanäidin ikoni.
Gorkassa toimii maidon ja lihan tuotantoon sekä perunan viljelyyn erikoistunut maatalousyritys. Kylässä on lastentarha, peruskoulu, kulttuuritalo ja kirjasto. Nähtävyyksiin kuuluu vuonna 1859 rakennettu Pokrovan kirkko.
Gorkan kunta sijaitsee Tihvinän piirin länsiosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Koskovon, idässä Gankovon, kaakossa Borin ja lounaassa Tsvyljovon kuntiin sekä lännessä Olhavan piiriin. Kunnan pinta-ala on 497 neliökilometriä. Seudulla virtaa Paksujoki. Suurimmat järvet ovat Zaljuštšitskoje, Randogskoje, Ostrovskoje, Bolšaja Valdost, Tšagolinskoje ja Lebjažje. Länsiosassa on laaja suoalue.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu Novyin maaseututaajama ja 20 kylää: Gorodo, Imolovo, Krjutškovo, Kuliga, Malynovštšina, Novoje Selo, Ostrovok, Pavšino, Pinega, Pjahta, Progal, Pudrol, Randoga, Tšagolino, Tumištše, Valdost, Vjalgino, Zaljuštšik, Žar ja Zasypje.
Aiheesta muualla

Gorkan kunta Leningradin alueen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Gorkan kylä Leningradin alueen kulttuuri -tietosanakirjassa[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
Khastieis

| Khastieis> Χαστιεῖς |
| --- | --- |
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Fylí (?), Länsi-Attika, Attika
Historia
Tyyppi:  asutus
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Attika
Kaupunki:  Ateena
Infobox OKNimi-testi OK: 
Khastieis (m.kreik. Χαστιεῖς, lat. Chastieis) tai Khastia (Χαστιᾶ, lat. Chastia) oli antiikin aikainen asutus oletettavasti Attikassa eli Ateenan kaupunkivaltion alueella Kreikassa. Sen sijaintia ei tunneta, mutta nimen perusteella se sijoitetaan usein nykyisen Fylín eli aiemman Chasián tienoille. Khastieista ei luettu ainakaan Attikan alkuperäisten, Kleistheneen uudistuksen mukaisten demosten joukkoon. Hesykhios kuitenkin mainitsee sen demoksena. Toisaalta on myös epäilty, että Khastieis olisi saattanut jopa sijaita Attikan alueen ulkopuolella.
Drew Goddard

| Drew Goddard |
| --- | --- |
 Drew Goddard vuonna 2005.
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. helmikuuta 1975 (ikä 49) Houston, Texas, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  käsikirjoittaja, ohjaaja, tuottaja, sarjakuvakäsikirjoittaja
Muut tiedot
Aktiivisena:  2002–
Merkittävät teokset: Buffy, vampyyrintappaja Alias Lost The Cabin in the Woods Daredevil Yksin Marsissa
Tyyli:  kauhu, science fiction, jännitys supersankarifiktio
Andrew Brion Hogan ”Drew” Goddard (s. 26. helmikuuta 1975 Houston, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja, ohjaaja ja tuottaja. Goddard aloitti uransa vuonna 2002 televisiosarjan Buffy, vampyyrintappaja (1997–2003) käsikirjoittajana. Sen jälkeen hän työskenteli käsikirjoittajana televisiosarjoissa Angel (1999–2004), Alias (2001–2006) ja Lost (2004–2010), josta hän voitti Writers Guild of America -palkinnon vuonna 2006. Hän käsikirjoitti myös kauhuelokuvat Cloverfield (2008) ja World War Z (2013).
Goddard teki debyyttinsä ohjaajana vuoden 2012 kauhuelokuvassa The Cabin in the Woods. Hän liittyi Marvel Cinematic Universen käsikirjoittajiin luotuaan Netflix-sarjan Daredevil (2015).
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Suomenkielinen nimi | Elokuvat> Alkuperäinen nimi | Elokuvat> Käsikirjoittajana | Elokuvat> Ohjaajana | Elokuvat> Tuottajana | Elokuvat> Huom. |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008 | Cloverfield | Cloverfield |  |  |  |  |
| 2012 | The Cabin in the Woods | The Cabin in the Woods |  |  |  | käsikirjoitti Joss Whedonin kanssa |
| 2013 | World War Z | World War Z |  |  |  | käsikirjoitti Michael Matthew Carnahanin ja Damon Lindelofin kanssa |
| 2015 | Yksin Marsissa | The Martian |  |  |  | vastaava tuottaja |
| 2016 | 10 Cloverfield Lane | 10 Cloverfield Lane |  |  |  | vastaava tuottaja |
| 2018 | Bad Times at the El Royale | Bad Times at the El Royale |  |  |  | vastaava tuottaja |

| Televisiosarjat> Vuosi | Televisiosarjat> Suomenkielinen nimi | Televisiosarjat> Alkuperäinen nimi | Televisiosarjat> Käsikirjoittajana | Televisiosarjat> Ohjaajana | Televisiosarjat> Tuottajana | Televisiosarjat> Huom. |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002–2003 | Buffy, vampyyrintappaja | Buffy the Vampire Slayer |  |  |  |  |
| 2003–2004 | Angel | Angel |  |  |  |  |
| 2005–2006 | Alias | Alias |  |  |  |  |
| 2005–2008 | Lost | Lost |  |  |  |  |
| 2015–2018 | Daredevil | Marvel’s Daredevil |  |  |  | luoja vastaava tuottaja |
| 2017 | The Defenders | Marvel’s The Defenders |  |  |  | vastaava tuottaja |