stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lepkin kieli

| Lepki> Tiedot |
| --- | --- |
Alue:   Papua, Indonesia
Virallinen kieli:  –
Puhujia:  530
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  Papuakielet ?
Kieliryhmä:  Lepki-murkim-kembra -kielet
ISO 639-3:  lpe
 Ohje 
Lepki on pieneen lepki-murkim-kembra -kieliin, tai jonkin tulkinnan mukaan luokittelemattomiin, kuuluva kieli, jota puhutaan Uuden-Guinean saaren keskiosissa Indonesian puolella. Vuonna 2009 kielellä arvioitiin olevan 530 puhujaa. Lepkin katsotaan olevan uhanalainen ja sen lähimpiä sukulaiskieliä ovat murkim ja kembra.
Kielen puhujat rajoittuvat käytännössä kokonaan yhteen kyläyhteisöön, vaikkakin joitakin yksittäisiä puhujia elää naapuriyhteisössä. Syynä tähän on se, että kyseiset yksittäiset henkilöt ovat asuneet jossain vaiheessa elämäänsä lepkinkielisessä ympäristössä.
Perussanastoa lepkiksi:
| Lepki | Suomi |
| --- | --- |
afai: lintu
yiri: veri
haiden: muna
aro: minä
kol: jalka
ken o: antaa
ofa o: kuulla
Lothar von Richthofen

Lothar von Richthofen
Lothar von Richthofen (1894–1922) oli Manfred von Richthofenin eli Punaisen paronin veli, joka taisteli ensimmäisessä maailmansodassa samassa hävittäjäjoukossa kun veljensä.
Lothar von Richthofen saavutti sodassa 40 ilmavoittoa 77 päivässä. Hän kuoli 26-vuotiaana lento-onnettomuudessa Saksassa.
Tampere Rugby Club

Tampere Rugby Club (TRC) on tamperelainen vuonna 2001 perustettu rugbyseura. Seuran alaisuudessa toimii miesten joukkue, naisten joukkue sekä juniorijoukkue. Miesten ja naisten joukkueet pelaavat rugbyn SM-sarjassa. Tampere Rugby Club on vuodesta 2012 lähtien alkanut järjestämään koulujenvälistä lippurugby-turnausta, joihin on osallistunut monet Tampereen kouluista.
Historia

Seuran perusti vuonna 2001 ranskalainen Christophe Croze Olivier Asselinin kanssa. Myöhemmin mukaan tuli John Cozens, joka toimi pitkään rahastonhoitajana sekä apuvalmentajana.
TRC:n puheenjohtajina ovat toimineet: [lähde? ]
Christophe Croze (2001)
Mark Roper (2002–2006)
Jussi Kivelä (2006–2010)
Sonja Kivelä (2011)
Louis Botha (2012–2013)
Leena-Maija Vanha-aho (2014–2016)
Hanna Visuri (2017)
Jussi Okkonen (2018-2019)
Erna Aalto (2020-)
Miesten joukkue

TRC:n miehet pelaavat tällä hetkellä rugbyn 1-divisioonassa. TRC:n miehillä on Suomen mestaruudet vuosilta 2006, 2007 ja 2013. Hopealle he sijoittuivat vuosina 2005, 2008, 2009, 2010 ja 2011.
Naisten joukkue

Tampere Rugby Clubin naisten joukkue perustettiin vuonna 2008. Joukkue kilpailee rugbyn naisten SM-sarjassa. Tampere Rugby Clubin naiset ovat voittaneet 5-rugbyn Suomen mestaruuden vuosina 2017, 2020 ja 2021. Tampere Rugby Clubin naisten joukkue on voittanut 7-rugbyn Suomen mestaruuden vuonna 2018. Naisten joukkue voitti myös 2017 järjestetyllä SM-viikolla 7-rugbysarjan.
Junioritoiminta - Tampere RC Groove

Ensimmäistä virallista juniorijoukkuetta valmensi Lauri Ojanperä, toiminta jatkui noin 3 vuotta. Ojanperä on ammatiltaan opettaja ja ollessaan töissä Orivedellä ala-asteella, hän ryhtyi opettamaan rugbya. Hän onnistui järjestämään pari koulupeliäkin.
Orivedeltä on tullut mm. Jussi Viljanen, joka pelaa myös Suomen maajoukkueessa.
Vuoden 2011 loppupuolella kerättiin kasaan nykyinen Tampere RC Groove, eli Tampere Rugby Clubin alainen juniorijoukkue. Joukkueessa tällä hetkellä pelaa 15-19-vuotiaita, poikia suurimmaksi osaksi. Joukkuetta valmentaa Miika Valo.
Maajoukkue

TRC:ltä on moni pelaaja edustanut Suomea kansainvälisissä peleissä.
| Miehet  > Nimi   | Miehet  > Joukkue   | Miehet  > Caps   | Miehet  > Maalit   | Miehet  > Pisteet yhteensä   | Miehet  > Vuodet   |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Ville Lahti | 1. Joukkue | 7 | 0 | 0 | 2005-2009 |
 Sami Järvinen:  ?
|  Olli Karjalainen  (kausi 2005 Napier Techissä, Uudessa-Seelannissa) | 1. Joukkue | 10 |  ? |  ? | 2002-2005 |
 Lauri Ojanperä:  ?
|  Jussi Viljanen | U17  U20  1. Joukkue | 3  2  8 | 6  0  0 | 30  0  15 | 2007-2010   2010-2011  2011- |
|  Petri Virrankoski | 1. Joukkue | 17 | 3 | 15 | 2004- |
|  Mikko Järvi | 1. Joukkue | 24 |  ? |  ? | 2003-2011 (loukkaantuminen) |
|  Mikko Luopio | 1. Joukkue | 8 | 3 | 17 | 2004-2007   2012- |
|  Otto Nojonen | 1. Joukkue  A-Joukkue |  ? |  ? |  ? | 2006-2009  2013 |
|  Ilkka Tuomaala (vuodet 2005-2009 Vaasa Wolves Rugby Club, 2009-2012 Eagles RFC) | U17  U20  1. Joukkue | 1  1  15 | 1 1 1 | 5 5 5 | 2005  2007  2009- |
 Dawie van der Walt:  ?
|  Mark Roper | 1. Joukkue | 2 | 0 | 0 | 2006 |
|  Frederick Harrison | 1. Joukkue | 2 | 0 | 0 | 2012- |
|  Jussi Kivelä | 1. Joukkue | 8 | 1 | 5 | 2006-2009 |
|  Mauno Konttila  (vuodesta 2011 Jyväskylä Rugby Club) | U17 U20  1. Joukkue |  ?  ?  19 |  ? |  ? | 2005 2006-2009   2007- |
|  Lasse Sariola  (vuodesta 2005 Warrios Rugby Club) | 1. Joukkue | 24 | 4 | 20 | 2004- |
 Antti Saranko:  ?
 Heikki Kylmäniemi:  ?
 Ville Patrikka:  ?
|  Jesse Metsänen | A-Joukkue | 1 | 0 | 0 | 2013- |
| / Chrispin Mäenpää | U20  1. Joukkue | 3  7 | 0  2 | 0  10 | 2009-2011   2011- |
|  Juho Viskari | U17  U20 | 3 2 | 2 ? | 10  ? | 2008-2009  2010-2011 |
|  Jani Lehtinen | 1. Joukkue | 3 | 0 | 0 | 2007-2008 |
Aiheesta muualla

Seuran viralliset sivut
Tampere Rugby Club Facebook
Tampere Rugby Club naiset Facebook
Tampere RC Groove Facebook
Tampere RC Groove Jyväskylä Rugby Clubin järjestämässä Snow Rugby tapahtumassa vuonna 2013.
Lombardian ympäriajo 2011

Lombardian ympäriajo 2011 oli 106. maantiepyöräilyn Lombardian ympäriajo. Se käytiin 241 kilometrin reitillä Milanosta Leccoon 15. lokakuuta 2011. Lecco oli maalipaikkana ensimmäisen kerran. Lombardian ympäriajo järjestettiin 2011 viimeisen kerran perinteisellä paikallaan lokakuun puolivälissä, vuoden 2012 kilpailu käydään syyskuun lopussa.
Oliver Zaugg voitti kilpailun karattuaan kärkiryhmästä Villa Verganon nousussa kymmenen kilometriä ennen maalia. Hän saavutti ammattilaisuransa ensimmäisen voiton. Hän ylitti maaliviivan kahdeksan sekuntia ennen viiden ajajan ryhmää. Daniel Martin sijoittui kilpailussa toiseksi ja Joaquim Rodríguez kolmanneksi.
Kilpailussa olivat mukana seuraavat 25 joukkuetta: Acqua & Sapone, Ag2r-La Mondiale, Androni Giocattoli, Astana Team, BMC Racing Team, Colnago-CSF Inox, Team Europcar, Euskaltel-Euskadi, Farnese Vini-Neri Sottoli, FDJ, Garmin-Cervélo, Geox-TMC, Team HTC-Highroad, Katjuša, Lampre-ISD, Team Leopard-Trek, Liquigas-Cannondale, Team Movistar, Omega Pharma-Lotto, Quick Step, Rabobank, Team RadioShack, Team Saxo Bank-Sungard, Team Sky, Vacansoleil-DCM.
Tulokset

|  | Ajaja | Maa | Joukkue | Aika |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Oliver Zaugg |  Sveitsi | Team Leopard-Trek | 6.20.02 |
| 2 | Daniel Martin |  Irlanti | Garmin-Cervélo | + 8 |
| 3 | Joaquim Rodríguez |  Espanja | Katjuša | + 8 |
| 4 | Ivan Basso |  Italia | Liquigas-Cannondale | + 8 |
| 5 | Przemysław Niemiec |  Puola | Lampre-ISD | + 8 |
| 6 | Domenico Pozzovivo |  Italia | Colnago-CSF Inox | + 8 |
| 7 | Giovanni Visconti |  Italia | Farnese Vini-Neri Sottoli | + 16 |
| 8 | Philippe Gilbert |  Belgia | Omega Pharma-Lotto | + 16 |
| 9 | Carlos Betancur |  Kolumbia | Acqua & Sapone | + 16 |
| 10 | Riccardo Chiarini |  Italia | Androni Giocattoli | + 16 |
Lombardian ympäriajo 2008

Kilpailureitti
Lombardian ympäriajo 2008 oli järjestyksessään 102. maantiepyöräilyn Lombardian ympäriajo. Kilpailu käytiin 242 kilometrin reitillä Varesesta Comoon 18. lokakuuta 2008. Damiano Cunego voitti Giro di Lombardian kolmannen kerran.
Yhdentoista ajajan ryhmä irtosi kilpailun alkuvaiheessa pääjoukosta kasvattaen eron parhaimmillaan 9 minuuttiin ja 25 sekuntiin. Mauro Santambrogio, Valerio Agnoli, Michael Rogers ja Pablo Lastras irtautuivat puolestaan kärkiryhmästä ennen 11,3 kilometrin mittaisen Ghisallon nousun alkua. Nousun huipulla neljä karkulaista olivat 18 sekuntia ennen Chris Anker Sørenseniä. Lampre ja Team CSC vastasivat vetotyöstä takaa-ajajien ryhmässä, joka onnistuikin tavoittamaan kärkiajajat ennen 2,5 kilometrin Civiglion nousua.
Civiglion huipulle saapuivat ensimmäisinä Chris Horner, Damiano Cunego ja Francesco Failli vähän ennen Daniel Morenoa, joka liittyi alamäessä kärkiryhmään. Cunego teki ratkaisevan irtioton samoihin aikoihin, kun Samuel Sánchez tavoitti kärkiryhmän. Cunego aloitti vajaan kolmen kilometrin mittaisen San Fermon nousun 12 sekunnin erolla takaa-ajajien ryhmään, johon liittyi pian lisää ajajia. Nousun huipulla, viisi kilometriä maalista, Cunegon johto oli 24 sekuntia seuraavaan ryhmään, josta Janez Brajkovič ja Rigoberto Uran lähtivät irtiottoon. Cunego säilytti 24 sekunnin eron maaliin saakka. Brajkovič voitti loppukirissä Uranin sijoittuen toiseksi.
Tulokset

Lähde: Cyclignews
Liimapuu

Liimapuita
Liimapuu on puusta tehdyistä pituussuuntaisesti tai ristikkäin (CLT) asetetuista rimamaisista lamelleista tai laudoista yhteenliimaamalla valmistettu elementti. Liimapuuta käytetään rakennusteollisuudessa, sekä jonkin verran huonekaluteollisuudessa. Suomessa rakentamiseen käytettävä liimapuu on havupuuta, lähes aina mäntyä. Huonekaluteollisuus käyttää useampia puulajeja.
Liimapuulevy on lautaa muistuttava massiivinen puumateriaali. Se tehdään puristamalla liimattuja rimoja tai kapeita lautoja toisiinsa, minkä jälkeen levy höylätään tai hiotaan joko käsin tai koneellisesti tasaiseksi. Liimapuulevy eroaa vanerista sikäli, että vanerissa on päällekkäisiä yhteen liimattuja puuviilulevyjä, liimapuussa taas vierekkäin toisiinsa liimattuja puukappaleita. Liimapuulevy on halvempaa kuin vastaavankokoinen lautamateriaali, sillä materiaalina voidaan käyttää mitoiltaan pienempää puutavaraa. Lisäksi liimapuulevyn etuna on, että se ei vääntyile kosteuden muutosten seurauksena yhtä paljon kuin leveä lauta, mikäli levy on liimattu niin, että puun ydinpuoli on vuoroittaisissa rimoissa tai laudoissa levyn eri puolilla.
Liimapuulevyn käyttö on yleistä huonekaluteollisuudessa ja tarve-esineiden tuotannossa.
Liimapuupalkki on lähinnä rakennusmateriaalina käytetty runkorakennemateriaali. Sitä käytetään usein jänneväleiltään suhteellisen suurien tilojen, kuten hallien tai kirkkojen vaakarakenteissa. Lisäksi liimapuupalkkeja käytetään usein siltarakentamisessa ja jopa laivanrakennuksessa. Liimapuupalkin etuna on vähäinen kosteuden muutoksista ja rakenteen jännityksistä aiheutuva vääntyily tai halkeilu verrattuna yhdestä puusta sahattuun massiiviseen palkkiin tai hirteen.
Lotfulla Fättaxov

| Lotfulla Fättaxov> Лотфулла Фәттахов Лотфулла Фаттахов Lotfulla Fattahov |
| --- | --- |
 Muistomerkki Kazanissa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. syyskuuta 1918  Andı, Sergatšin kihlakunta, Nižni Novgorodin kuvernementti, Neuvosto-Venäjä
Kuollut: 17. kesäkuuta 1981 (62 vuotta)  Kazan, Tataarien ASNT, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Vanhemmat:  Äbdelmän, Şähidä
Lotfulla Äbdelmän ulı Fättaxov (tat. Лотфулла Әбделмән улы Фәттахов, ven. Лотфулла Абдульменович Фаттахов, Lotfulla Abdulmenovitš Fattahov; 27. syyskuuta 1918 − 17. kesäkuuta 1981) oli tataaritaustainen neuvostoliittolainen taidemaalari ja graafikko. Hän sai Stalin-palkinnon vuonna 1951.
Fattahov syntyi misääriperheeseen Nižni Novgorodin kuvernementin Sergatšin kihlakunnan kylässä nimeltään Anda (А́нда; tat. Andı, Анды). Fattahov oli taiteellisesti lahjakas jo nuorena poikana. 13-vuotiaana hän matkusti Kazaniin opiskelemaan. Talvisodan alkaessa Fattahov ilmoittautui sotaan vapaaehtoisena.
Fattahov maalasi kotikylänsä maisemia ja muotokuvia kylän asukkaista. Hän teki myös satukuvituksia sekä humoristisia karikatyyrejä, joita julkaistiin satiirilehdessä Tšajan. Kazanissa on Fattahovin mukaan nimetty alue.
Sabantuyn viettoa esittävä maalaus vuodelta 1957.
Aiheesta muualla

LOTFULLA FATTAHOV: MARKING THE CENTENARY OF THE ARTIST
Fattahovin maalauksia
Fattahovin maalaus, josta hän sai Stalin-palkinnon
Ljudmyla Oljanovska

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ljudmyla Oljanovska vuonna 2023. |  Ljudmyla Oljanovska vuonna 2023. |  Ljudmyla Oljanovska vuonna 2023. |  |
Maa:   Ukraina
Naisten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Peking 2015 | 20 km kävely |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Zürich 2014 | 20 km kävely |  |
|  Pronssia | Rooma 2024 | 20 km kävely |  |
Ljudmyla Oljanovska (ukr. Людмила Оляновська, s. 20. helmikuuta 1993) on ukrainalainen kävelijä.
Vuonna 2012 Oljanovska sijoittui kävelyn maailmancupissa 10 kilometrin kävelyssä viidenneksi. Samana vuonna hän oli Barcelonan alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 10 000 metrin ratakävelyssä neljäs.
Vuonna 2013 Oljanovska oli toinen 20 kilometrin kävelyssä Tampereen alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa. Saman vuoden Moskovan MM-kilpailuissa hän oli matkalla 12:s. Vuonna 2014 Oljanovska oli kävelyn maailmancupissa 20 kilometrillä seitsemäs. Zürichin EM-kilpailuissa hän sai hopeaa 20 kilometrin kävelyssä ajalla 1.28.07.
Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tallinnassa 2015 Oljanovska oli kolmas ajalla 1.28.41. Saman vuoden Pekingin MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia ajalla 1.28.13.
Oljanovska jäi kiinni dehydrokloorimetyylitestosteronin käytöstä 8. marraskuuta 2015 suoritetussa dopingtestissä, ja sai neljän vuoden kilpailukiellon ajalle 30. marraskuuta 2015 – 29. marraskuuta 2019. Hän palasi kilpailuihin vuonna 2020 ja sijoittui vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa 20 kilometrin kävelyssä 43:nneksi. Seuraavana vuonna hän keskeytti saman matkan Eugenen MM-kilpailuissa ja sijoittui neljänneksi Münchenin EM-kilpailuissa ajalla 1.29.46. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän oli 20 kilometrin kävelyssä yhdestoista. Rooman EM-kilpailuissa 2024 hän sijoittui 20 kilometrin kävelyssä kolmanneksi. Hän nousi pronssisijalle kilpailun viime metreillä kun edellä ollut espanjalainen Laura García-Caro alkoi tuulettamaan ennen maaliviivan ylitystä ja Oljanovska ohitti hänet.
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 5 000 metrin kävely | 20.15,71 | Kiova | 4. kesäkuuta 2014 |
| 10 000 metrin kävely | 41.42,5 | Mukatševe | 1. marraskuuta 2014 |
| 10 kilometrin kävely | 42.01 NR | Suzhou | 27. syyskuuta 2015 |
| 20 kilometrin kävely | 1.27.09 NR | Murcia | 17. toukokuuta 2015 |
Henkilökohtaiset ennätykset > Sisäradat

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 3 000 metrin kävely | 12.38,43 | Kiova | 11. tammikuuta 2013 |
| 5 000 metrin kävely | 20.50,56 NR | Kiova | 20. tammikuuta 2024 |
NR = maan ennätys
Liimatainen

Liimatainen on sukunimi ja voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Liimatainen, presidentti Urho Kekkosen käyttämä nimimerkki
Arvi Liimatainen (1949–2018), kanadansuomalainen tv- ja elokuvatuottaja
Heikki Liimatainen (1894–1980), maastojuoksun olympiavoittaja
Heikki Liimatainen, Heikki L, muusikko
Iisakki Liimatainen (1818–1868), maanviljelijä ja valtiopäivämies
Jani Liimatainen (s. 1980), muusikko
Jonne Liimatainen, Jonne Aaron (s. 1983), muusikko
Joonas Liimatainen (s. 1991), jääkiekkoilija
Jorma Liimatainen (s. 1947), vapaapainija
Jussi Liimatainen, markkinointitoimiston johtaja ja yrittäjä
Kimmo Liimatainen (s. 1978), kilpa-autoilija
Kirsti Liimatainen (1901–1964), kuvanveistäjä, kuvittaja ja postikorttitaiteilija
Liisa Liimatainen (s. 1942), televisiotoimittaja ja tietokirjailija
Manne Liimatainen (s. 1943), hiihtäjä
Markku Liimatainen, kunnallispoliitikko ja kunnallisneuvos
Markus Liimatainen, medianomi, toimittaja ja televisiotuottaja
Matti Liimatainen (s. 1948), kestävyysjuoksija
Minna-Marjatta Liimatainen (s. 1993), kuulantyöntäjä
Nea Liimatainen, o.s. Mokkila (s. 1985), Tiktak-yhtyeen kosketinsoittaja
Oona Liimatainen (s. 1997), pesäpalloilija
Reino Liimatainen (1939–2003), hotelli- ja ravintola-alan yritysjohtaja
Sakari Liimatainen, oik. Aku Syrjä (s. 1959), muusikko
Simo Liimatainen (1935–2018), jääkiekkoilija
Tero Liimatainen (s. 1995), jääpalloilija
Tommi Liimatainen (s. 1977), manageri
Ville Liimatainen (s. 1986), laulaja
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Liberaalidemokraattinen puolue

Liberaalidemokraattisen puolueen nimellä toimii useita poliittisia puolueita:
Euroopan liberaalidemokraattinen puolue (ALDE)
Liberaalidemokraattinen puolue, Japani
Liberaalidemokraattinen puolue, Moldova
Liberaalidemokraattinen puolue, Pohjois-Makedonia
Liberaalidemokraattinen puolue, Saksa
Liberaalidemokraattinen puolue, Venäjä
Liberaalidemokraattinen puolue, Viro (1990–1994)
Liberaalidemokraattinen puolue, Yhdistynyt kuningaskunta
Luboš Kubík

Luboš Kubík (s. 20. tammikuuta 1964 Vysoké Mýto, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelasi Tšekkoslovakian maajoukkueessa vuosina 1985–1993 ja Tšekin maajoukkueessa vuosina 1994–1997. Hän saavutti EM-hopeaa vuonna 1996.
Kubík edusti kotimaassaan Hradec Královéa, Slavia Prahaa, Lázně Bohdanečia ja Drnovicea, Italiassa kausina 1989–1991 Fiorentinaa, Ranskassa kesästä 1991 vuoden 1993 loppuun Metziä, Saksassa vuoden 1994 alusta kesään 1995 Nürnbergiä sekä pelaajauran lopulla Yhdysvalloissa Chicago Firea ja Dallas Burniä. Hän pelasi Italian Serie A:ssa 50 ottelua, joissa hän teki kahdeksan maalia, Ranskan Ligue 1:ssä 70 ottelua, joissa hän teki 14 maalia, Saksan Bundesliigassa 21 ottelua, joissa hän teki neljä maalia, sekä Saksan 2. Bundesliigassa 19 ottelua, joissa hän teki yhden maalin.
Kubík pelasi Tšekkoslovakian maajoukkueessa 39 maaottelua, joissa hän teki kymmenen maalia, ja Tšekin maajoukkueessa 17 maaottelua, joissa hän teki kolme maalia. Tšekkoslovakian yltäessä MM-kilpailuissa 1990 puolivälieriin Kubík pelasi avauskokoonpanossa neljä joukkueensa viidestä lopputurnausottelusta ja teki maalin neljännesvälieräottelussa Costa Ricaa vastaan. Viimeisestä alkulohko-ottelusta hän oli poissa saatuaan kahdessa ensimmäisessä ottelussa yhteensä kaksi varoitusta ja niiden myötä yhden ottelun pelikiellon. EM-kilpailuissa 1996 Tšekin maajoukkue saavutti hopeaa ja Kubík pelasi täydet minuutit viimeisessä alkulohko-ottelussa ja tuli vaihdosta kentälle puolivälierässä Portugalia sekä välierässä Ranskaa vastaan. Välierä ratkesi Tšekin voitoksi rangaistuspotkukilpailussa, jossa Kubík teki joukkueensa ensimmäisen maalin.
Luis Bacalov

Luis Bacalov vuonna 2014.
Luis Enríquez Bacalov (30. maaliskuuta 1933 Buenos Aires, Argentiina – 15. marraskuuta 2017 Rooma, Italia) oli argentiinalaissyntyinen italialainen säveltäjä, joka tuli tunnetuksi varsinkin elokuvamusiikillaan. Hän oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi vuonna 1967 ja voitti palkinnon 1996.
Bacalovin tunnetuimpia töitä ovat Matteuksen evankeliumi (1964) ja Il Postino – Posteljooni (1994). Quentin Tarantino käytti Bacalovin musiikkia Django Unchained- ja Kill Bill -elokuvissa. Säveltäjä työsti musiikkia myös elokuvien ulkopuolella; häneltä valmistui esimerkiksi teoksia orkesterille ja kuorolle.
Bacalov syntyi Buenos Airesissa. Vuodesta 1959 alkaen hän asui Italiassa. Bacalov jatkoi aktiiviuraansa 1960-luvulta aina 2000-luvulle. Hän esiintyi kansainvälisesti pianistina.
Liperinlampi

| Liperinlampi |
| --- | --- |
 Näkymä järven pohjoisrantaan.
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Puolanka
Koordinaatit:  64°48′00″N, 27°10′20″E
Järvinumero:  59.247.1.001 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  152,1 m
Pinta-ala:  0,0401 km² 
 fiLiperinlampi 
Liperinlampi on Oulujoen vesistöön kuuluva lampi Puolangan kunnan lounaiskolkassa.
Lampi sijaitsee Piltunginjärven pohjoispuolella, seututie 800:lta Puokion pohjoispuolelta Utajärven Yli-Utokselle menevän metsäautotien läheisyydessä ja Liperinsuon länsipuolella. Järvi laskee Piltunginjokeen ja edelleen Utosjoen kautta Oulujokeen. Asumattoman järven rannat ovat soistuneet.
Luboš Kohoutek

Luboš Kohoutek vuonna 1974.
Luboš Kohoutek (29. tammikuuta 1935 – 30. joulukuuta 2023) oli tšekkiläinen tähtitieteilijä.
Kohoutek syntyi Zábřehissa. Hän opiskeli vuoteen 1958 fysiikkaa ja tähtitiedettä Brnossa ja Prahassa. Hän muutti vuonna 1970 Länsi-Saksaan ja saavutti suurimman julkisuutensa löytöjensä myötä 1970-luvulla.
Kohoutek löysi kuuluisan Kohoutekin komeetan (C/1973 E1) 7. maaliskuuta 1973. Hän löysi myös 75P/Kohoutekin ja 76P/West-Kohoutek-Ikemuran sekä kymmeniä asteroideja, joiden joukossa ovat 1865 Cerberus (1971) ja 1999 Hirayama (1973).
Liperinsalo

Liperinsalo on kylä Liperissä. Kylään kuuluu Niinikkosaari, Karhusaari, Turpeisensaari, Telmon saari, Kajoonsaari,
Lokkisaaret, Vennansaari, Loukonsaari, Kultasaari, Haukisaari, Viitasaari ja Reposaari. Liperinsalossa on paljon kesäasutusta.[lähde? ]
Liperinsalon entinen koulu toimii nyt kylätalona. Rakennus on valmistunut vuonna 1916. Kyläyhdistys rakensi vuonna 2005 Oinaanvaaralle kodan, joka on kaikkien käytössä. Alueella on merkitty virkistyspolku.[lähde? ]
Liberaalidemokraattinen puolue (Pohjois-Makedonia)

Liberaalidemokraattinen puolue (mak. Либерално-демократска партија, Liberalno-demokratska partija) on poliittinen puolue Pohjois-Makedoniassa. Puolue on Liberal Internationalin ja Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän jäsen. Puolueella on kaksi paikkaa Pohjois-Makedonian parlamentin 120 paikasta.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Liberal Democratic Party (North Macedonia)
Thomas Nashe

| Thomas Nashe |
| --- | --- |
 Richard Lichfieldin puupiirros, joka on ainoa säilynyt kuva Thomas Nashista.
Henkilötiedot
Syntynyt: Lowestoft 
Kirjailija
Salanimi: Cutbert Curriknave, Cutbert Curry-Knave, Marphoreus ja Philopolites 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Thomas Nashe (marraskuu 1567 Lowestoft, Englanti – noin 1601) oli englantilainen kirjailija, runoilija ja satiiristen pamflettien kirjoittaja.
Elämäkerta

Nashe syntyi 1567 Itä-Englannissa sijaitsevassa Lowestoftin satamakaupungissa pappisperheeseen. Hän isänsä oli William Nashe ja äiti Margaret (o.s. Witchingham). Pojan ollessa kuusivuotias perhe muutti Norfolkiin West Harlingiin, josta isä sai pappisviran.
Thomas Nashe sai alkeisopetusta kotona, mutta 14-vuotiaana hän siirtyi opiskelemaan Cambridgen yliopistoon filosofiaa ja latinaa. Nashe suoritti tutkinnon 1586 ja suunnitteli jatkavansa opintoja, mutta heti seuraavana vuonna tapahtunut isän kuolema hankaloitti hänen asemaansa taloudellisesti. Ilmeisesti osasyynä opintojen keskeytymiseen oli se, että Nashe osallistui viranomaisia suututtaneen näytelmän laatimiseen.
Nashe muutti loppuvuodesta 1588 Lontooseen. Siellä hän pääsi kosketuksiin muiden kirjailijoiden kanssa, joista merkittävimpiä olivat Christopher Marlowe ja Robert Greene. Seuraavana vuonna ilmestyneeseen Greenen Menaphon-teokseen laatimassaan esipuheessa Nashe arvosteli aikansa kirjailijoiden yleistä tapaa plagioida klassisia kirjailijoita.
Nashe julkaisi 1592 läpimurtoteoksensa Pierce Penilesse, joka kertoi kirjailijan vaikeuksista tulla toimeen ilman rikasta tukijaa. Kirja saavutti menestystä, mutta taloudellisesti se ei Nashea juurikaan auttanut, koska tekijänoikeuksista ei ajan tavan mukaan maksettu mitään. Samana vuonna esitettiin Nashen tunnettu näytelmä Summer's Last Will and Testament, joka tosin ilmestyi painosta vasta kahdeksan vuotta myöhemmin.
Nashe hankki elantonsa sekalaisilla kirjallisilla töillä. Hän kirjoitti muun muassa näytelmiä, pamfletteja, runoja, proosaa, sanomalehtikirjoituksia ja jopa pornografiaa. Nashen satiirinen kritiikki aiheutti hänelle ongelmia, etenkin kun hän arvosteli viranomaisia. Pamfleteilla oli kuitenkin hyvä menekki, mitä vain lisäsivät Nashen vastustajien kanssa käymät kynäsodat. Viranomaisten ja kirjailijoiden ohella Nashe kritisoi myös puritaaneja.
Nashen kuolemasta ei ole varmaa tietoa, mutta ilmeisesti hän kuoli 1601. Sitä ennen hänen kirjoitusmahdollisuutensa olivat menneet, koska kirjoitusten suututtamat viranomaiset eivät antaneet hänen julkaista mitään.
Teokset

The Anatomy of Absurdity (1589)
Esipuhe Robert Greenen teokseen Menaphon (1589)
An Almond for a Parrot (1590)
Esipuhe sir Philip Sidneyn teokseen Astrophel and Stella (1591)
Pierce Penniless (1592)
Summer's Last Will and Testament (esitetty 1592, julkaistu 1600)
Strange News (1592)
Christ’s Tears over Jerusalem (1593)
Terrors of the Night (1594)
The Unfortunate Traveller (1594)
Have with You to Saffron-Walden (1596)
The Isle of Dogs (kadonnut) (1597)
Nashe’s Lenten Stuff (1599)