stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Natalie Talmadge

| Natalie Talmadge |
| --- | --- |
 Natalie Talmadge
Henkilötiedot
Koko nimi:  Natalie M. Talmadge
Syntynyt: 29. huhtikuuta 1896  New York City, New York
Kuollut: 19. kesäkuuta 1969 (73 vuotta)  Santa Monica, Kalifornia
Ammatti:  näyttelijä, sihteeri
Puoliso:  Buster Keaton (1921–1932)
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Nate Talmadge
Aktiivisena:  1916–1923
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Natalie Talmadge (29. huhtikuuta 1896 New York City, New York – 19. kesäkuuta 1969 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen mykkäelokuvakauden tilapäinen elokuvanäyttelijä, joka nykyään tunnetaan parhaiten Norma Talmadgen ja Constance Talmadgen sisarena. Hänet tunnetaan myös avioliitostaan Buster Keatonin kanssa. Lyhyen elokuvauransa aikana hän teki ainoastaan yhdeksän elokuvaa, joista huomattavampia ovat Suvaitsemattomuus (1916) ja Ruutia, räminää ja rakkautta (1923).
Elämä ja ura > Varhaiset vuodet

Natalie Talmadge syntyi New Yorkin Brooklynissä 29. huhtikuuta vuonna 1896. Hän oli vanhempiensa Frederick ”Fred” (1868–1925) ja Margaret ”Peg” Talmadgen (omaa sukua Jose, 1864–1933) keskimmäinen tytär. Nataliella oli kaksi sisarta: Norma (1894–1957) ja Constance (1898–1973). Hänen isänsä oli työtön alkoholisti ja hänen äitinsä työskenteli erilaisissa ammateissa. Talmadgen perhettä varjosti köyhyys, ja hänen isänsä hylkäsi perheen joulupäivänä vuonna 1900. Hän kävi Flatbushissa Erasmus Hall High Schoolia.
Elämä ja ura > Ura

Talmadge teki ensiesiintymisensä D. W. Griffithin ohjaamassa spektaakkelielokuvassa Suvaitsemattomuus (1916). Tämän jälkeen hän teki muutamia sivurooleja sisariensa elokuviin, joita olivat Norman The Isle of Conquest (1919) ja Rakkautta tai vihaa (1921) sekä Constancen Rakkauden erikoistuntija (1921).
Vuonna 1918 Talmadge kirjoitti Keatonin ja Roscoe ”Fatty” Arbucklen lyhytelokuvan Out West käsikirjoituksen. Hän työskenteli tällöin myös Arbucklen ja sisariensa sihteerinä. Hän teki viimeisen roolityönsä aviomiehensä elokuvassa Ruutia, räminää ja rakkautta (1923). Hän päätti lyhyen elokuvauransa yhdeksän elokuvan jälkeen ja alkoi keskittyä perhe-elämäänsä.
Peg-äiti kirjoitti tyttäristään kirjan, The Talmadge Sisters, joka julkaistiin vuonna 1924. Vuonna 1927 sisaret avasivat Kalifornian San Diegoon Talmadge Parkin, joka tunnetaan nykyisin nimellä Talmadge District.
Elämä ja ura > Yksityiselämä

Talmadge avioitui koomikko Buster Keatonin (1895–1966) kanssa 31. toukokuuta vuonna 1921. He pitivät siviiliseremonian Keatonin agnostisismin takia, vaikka Talmadge oli katolinen. Heidän esikoispoikansa Buster Keaton Junior syntyi Los Angelesissa 2. kesäkuuta 1922, ja hänet kastettiin Joseph Talmadge Keatoniksi. Esikoispoika esiintyi jo vuoden vanhana vanhempiensa kanssa elokuvassa Ruutia, räminää ja rakkautta, jossa hänen roolinaan oli Willie McKay. Talmadgen ja Keatonin toinen poika Robert ”Bob” Talmadge Keaton syntyi Los Angelesissa 3. helmikuuta 1924.
Toisen lapsen syntymän jälkeen Talmadgen ja Keatonin avioliitto alkoi rakoilla. Talmadge epäili aviomiehensä tapailevan muita naisia häneltä salaa, ja tilannetta pahensivat Keatonin työongelmat ja hänen kasvava alkoholisminsa. Heidän 11-vuotinen avioliittonsa kariutui lopulta, ja paljon julkisuutta saanut katkera avioero myönnettiin 25. heinäkuuta vuonna 1932. Talmadge vei avioeron yhteydessä Keatonin omaisuuden, myi heidän Italian Villa -kartanonsa vuonna 1933 ja kielsi Keatonia tapaamasta lapsiaan. Avioeron jälkeen Talmadge vaihtoi lapsiensa sukunimen Keatonista Talmadgeen ja oli tehnyt lapsilleen hyvin selväksi, että heidän sukunimensä on Talmadge eikä Keaton. Tämä oli vaikeaa etenkin 10-vuotiaalle Josephille, joka oli tottunut syntymäsukunimeensä. Myöhemmin Keaton korjasi välinsä Josephiin ja Robertiin. Keaton avioitui uudestaan avioeron jälkeen mutta Talmadge ei.
Avioeronsa jälkeen Talmadgella oli rakkaussuhde näyttelijä Larry Kentin (1900–1967) kanssa. Constance oli ostanut hänelle talon, jossa hän asui Kentin kanssa yhdessä. Heidän rakkaussuhteensa jäi kuitenkin lyhyeksi.
Ajan kuluessa Talmadgesta tuli yksinäinen, mikä johti alkoholismiin. Hän joi päivittäin runsaasti viskiä, ja lisäksi hän oli ketjupolttaja. Hän ei koskaan päästänyt irti vihastaan entistä aviopuolisoaan Keatonia kohtaan. Keatonin nimeä ei saanut koskaan mainita hänen läsnä ollessaan, mistä tuli perheen keskuudessa myöhemmin vitsi. Hänen lastenlapsensa usein tahallaan raivostuttivat isoäitinsä mainitsemalla Keatonin nimen pelkästään huvittaakseen itseään. Viimeisinä vuosinaan hän kärsi heikosta terveydestä.
Elämä ja ura > Kuolema

Natalie Talmadge kuoli alkoholismista kehittyneeseen sydänhalvaukseen 73-vuotiaana Kalifornian Santa Monicassa sijaitsevassa sairaalassa torstaiyönä 19. kesäkuuta vuonna 1969. Hänet haudattiin Los Angelesissa sijaitsevalle Hollywood Forever -hautausmaalle Abbey of the Psalms -nimisen mausoleumin Shrine of Eternal Love -pyhäkköön. Pyhäkössä sijaitsee Talmadgen perheen oma yksityishuone Talmadge Family Room, jonne on haudattu myös sisaret Norma ja Constance, vanhemmat Fred ja Peg sekä Norman aviopuoliso Carvel James ja Constancen aviopuoliso Walter Giblin. Kun Talmadgen lapset Joseph ja Robert ”Bob” aikanaan kuolivat, heidät haudattiin muualle. Joseph kuoli 84-vuotiaana Kalifornian Santa Ynezissä 14. helmikuuta vuonna 2007 ja Robert 85-vuotiaana Kalifornian Del Marissa 19. heinäkuuta vuonna 2009.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Suomenkielinen nimi | Elokuvat> Alkuperäinen nimi | Elokuvat> Rooli | Elokuvat> Pitkä / lyhytelokuva |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1916 | Suvaitsemattomuus | Intolerance: Love’s Struggle Throughout the Ages | haremin suosikki / tanssija / palvelijatar | Pitkä elokuva |
| 1917 |  | His Wedding Night | kaunis nainen autossa | Lyhytelokuva |
| 1917 | Maalaissankari | A Country Hero | tyttö | Lyhytelokuva |
| 1919 | The Isle of Conquest | The Isle of Conquest | Janis Harmon | Pitkä elokuva |
| 1920 | Rakkauden erikoistuntija | The Love Expert | Dorcas Winthrop | Pitkä elokuva |
| 1920 | Yes or No | Yes or No | Emma Martin | Pitkä elokuva |
| 1921 | Noiduttu talo | The Haunted House | pyörtyvä nainen pankissa | Lyhytelokuva |
| 1921 | Rakkautta tai vihaa | The Passion Flower | Milagros | Pitkä elokuva |
| 1923 | Ruutia, räminää ja rakkautta | Our Hospitality | tyttö, Canfieldin tytär | Pitkä elokuva |
Aiheesta muualla

Natalie Talmadge Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Natalie Talmadge Elonetissä.
Natalie Talmadge Allmoviessa (englanniksi)
Natalie Talmadge TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef 
Natalie Talmadge vuonna 1920
Keaton ja Talmadge hääpäivänään 31. toukokuuta vuonna 1921
Muisto vain jää

| ”Muisto vain jää” Jouko ja Kosti |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Jouko ja Kosti
 A-puoli: ”Tahdon takaisin sen mikä meni pois”
 Äänitetty : 27. elokuuta 1968
 Julkaistu: 1968
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 02.29
 Levy-yhtiö: Polydor
”Muisto vain jää” on Juha Vainion sanoittama suomenkielinen versio Norman Bergenin ja Shelly Coburnin kappaleesta ”Only a Fool Breaks His Own Heart”. Jouko ja Kosti -duo levytti suomenkielisen version vuonna 1968. Kappale oli Suomessa vuoden 1968 suosituimpia iskelmiä. Kappaleen sovitti myös orkesteria johtanut Nacke Johansson. Arthur Prysock levytti vuonna 1965 alkuperäisen, Norman Bergenin ja Shelly Coburnin vuonna 1964 tekemän laulun, minkä jälkeen asialla olivat mm. Long John Baldry ja Tom Jones.
Vainion ystävän ja säestäjän Harry Roineen mukaan Vainio kirjoitti kappaleen sanat 5–10 minuutissa. Kun muusikot olivat tulleet hakemaan häneltä sanoituksia, hänellä ei ollut vielä ollut sanoja valmiina. Hän käski Joukoa ja Kostia menemään kahville ja väitti hakevansa sanat laukustaan. Todellisuudessa hänellä ei ollut vielä mitään valmiina, mutta hetken kuluttua hän sai sanat valmiiksi.
Kappale julkaistiin alun perin ”Tahdon takaisin sen mikä meni pois” -singlen B-puolella. Singlen tuotti Toivo Kärki.
”Muisto vain jää” ilmestyi duon esikoisalbumilla Jouko ja Kosti vuonna 1971. Versio on eri kuin singlellä.
"Muisto vain jää" oli Joukon ja Kostin ensimmäinen levytys ja se muodostui heidän suurimmaksi hitikseen. Vaikka veljekset tekivät levytyksiä Finnlevylle vuoteen 1974 saakka, samanlaista menestystä he eivät enää myöhemmillä kappaleillaan saavuttaneet.
Mukelo

| Mukelo |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Parsakasvit Asparagaceae
Alaheimo::  Scilloideae
Suku::  Mukelot Bowiea
Laji::  volubilis
Kaksiosainen nimi
 Bowiea volubilis  Harv. & Hook.f. 
Katso myös
   Mukelo Wikispeciesissä   Mukelo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mukelo (Bowiea volubilis) on parsakasvien (Asparagaceae) heimon alaheimoon Scilloideae (entinen hyasinttikasvien Hyacinthaceae heimo) kuuluva laji, jota pidetään huonekasvina. Se on ainoa laji Bowiea-suvussa.
Mukelo on puolimehikasvi, jonka tyvi on turvonnut sukkulenttiseksi ja lehtevät versot ovat kausivihantia. Laji kasvaa Afrikassa pääosin päiväntasaajan eteläpuolella, Keniasta Etelä-Afrikkaan.
Tamfelt

| Tamfelt Oyj Abp |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Julkinen osakeyhtiö
Markkina-arvo:  201,9 milj. € (31.12.09)
Perustettu:  1797
Toimitusjohtaja:  Reima Kerttula
Kotipaikka:  Tampere, Suomi
Toiminta-alue:  koko maailma
Tuotteet:  paperikonekudokset, suodatinkankaat
Liikevaihto:   130,2 milj. € (2009)
Liikevoitto:   1,5 milj. € (2009)
Tilikauden tulos:   0,0 milj. € (2009)
Henkilöstö:  1 328 (31.12.2009)
Emoyhtiö:  Metso Oyj
Kotisivu:  www.tamfelt.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tamfelt Oyj oli suomalainen teknisiä tekstiilejä valmistava yritys, joka perustettiin vuonna 1797. Vuoteen 1982 yhtiön nimi oli Tampereen Verkatehdas Oy. Nimessä Tam- tarkoitti Tamperetta ja -felt paperikoneen, kartonkikoneen tai selluloosankuvaimen puristinhuopaa.
Loppuvuonna 2009 Metso Oyj sai haltuunsa 98 % Tamfeltin osakkeista tekemänsä osakevaihtotarjouksen perusteella.  Metso tavoitteli yhdistymisellä massa- ja paperiteollisuuden palveluliiketoiminnan vahvistamista.  Entinen Tamfelt nimettiin Metso Fabrics Inc:ksi toukokuussa 2010, nyt sen toiminnot ovat osa Metson Massa-, paperi- ja voimantuotantosegmentin liiketoimintalinjaa.
Yhtiön toiminta jakautui kahteen tulosyksikköön: paperikonekudokset eli paperikonevaatetus (paper machine clothing, PMC) ja suodatinkankaat.
PMC-divisioona (PMC; Paper Machine Clothing) valmisti märkä- ja kuivatusviiroja sekä puristinhuopia kartonki-, paperi- sekä sellukoneille. Viimeisimpänä tuoteryhmänä olivat paperi- ja kartonkikoneiden kenkäpuristinhihnat eli beltit.
Suodatinkankaat-divisioona (Filter Fabrics) valmisti suodatinkankaita, joita käytetään metsä-, kaivos- ja metalliteollisuudessa sekä jätevesien puhdistuksessa. Lisäksi divisioona valmisti suurpesuloiden käyttämiä pesulahuopia.
Yhtiön kotipaikka oli Tampere ja sen Suomen tehtaat sijaitsivat Tampereella ja Juankoskella. Tampereella valmistettiin suodatinkankaita, puristinhuopia ja kuivatusviiroja, Juankoskella puolestaan märkäviiroja. Yhtiön ulkomaiset tuotantolaitokset olivat Portugalissa, Puolassa, Brasiliassa ja Kiinassa.
Alan toinen yritys Suomessa on yhdysvaltalaiseen Albany-konserniin kuuluva Fennofelt Oy Järvenpäässä.
Historia

Turun ja Porin läänin maaherra Ernst Gustaf von Willebrand perusti Jokioisten verkatehtaan vuonna 1797 Tammelaan Loimijoen varrelle. 1830-luvulla tehtailija Axel Wilhelm Wahren vuokrasi ja uudisti laitoksen. Vuonna 1858 uusi vuokralainen, tehtaan entinen konttoristi A. I. Frietsch siirsi tehtaan tuotannon Tampereelle, jolloin sen nimeksi tuli Tampereen Verkatehdas. Verkakankaiden ohella tuotteita olivat satiini, flanelli ja huovat. Tehdas ajautui kuitenkin pian suurten nälkävuosien jälkeen vararikkoon, ja sen omistus siirtyi vuonna 1869 huutokaupassa Suomen Pankille. Verkatehdas alkoi menestyä. Vaatetuskankaiden ohella se alkoi vuonna 1882 valmistaa myös paperiteollisuuden tarvitsemaa konehuopaa.
Verkatehdas kärsi pahasti talvisodan pommituksista. Suomalaisen tekstiiliteollisuuden laskusuhdanteen alettua tehdas luopui vaatetuskankaiden valmistuksesta vuonna 1973. Vuonna 1979 tehdas siirtyi uusiin tiloihin keskustan ulkopuolelle. Vanhan tehtaan rakennukset purettiin kahta lukuun ottamatta. Kahden jäljelle jääneen rakennuksen ja museoidun piipunjalan lisäksi tontilla kohoaa nykyisin hotelli Ilves. Yrityksen nimeksi vaihdettiin Oy Tamfelt Ab vuonna 1981. Vuonna 1984 Tamfelt osti juankoskelaisen Viira Oy:n. Viira Oy valmisti paperikoneiden märkäpäähän märkäviiroja, jotka alun perin olivat metallisia, myöhemmin polyamidilla vahvistettuja polyesteristä valmistettuja muoviviiroja.
Monien paperikonetekstiiliyritysten nimi päättyy -felt. Nimitys tulee siitä, että oleellista osaa tuotannosta on edustanut tai edustaa paperikoneen puristinhuopa, press felt. Samanlainen nimen loppuosa on myös Järvenpäässä sijaitsevalla yhdysvaltalaisen Albanyn omistamalla Fennofelt Oy:llä, joka valmistaa kuivatusviiroja ja neulaa sekä viimeistelee pääasiassa Ruotsista tulevia puristinhuopapohjakankaita puristinhuoviksi. Aikaisemmin paperikoneen puristinhuopia kutsuttiin myös konehuoviksi. Purintinhuovissa hahtuvat eivät olleet tuolloin polyesteriä, vaan ne olivat villaa.
Osake

Yhtiöllä oli ennen kaksi osakesarjaa: kantaosakkeet ja etuoikeutetut osakkeet. Osakesarjat yhdistettiin yhdeksi sarjaksi 2009. Yhtiö haki osakkeen kaupankäynnin lopettamista 2.2.2010  ja noteeraus Helsingin pörssissä päättyi 4.5.2010lähde?.
Toimitusjohtajia

Henrik Lilius 1956–1985
Axel Cedercreutz 1986–1995
Aiheesta muualla

Tamfelt Oyj (Arkistoitu – Internet Archive)
Holger Wester & Anne Sjöblad: Tamfelt 1947–1997. Tamfelt 1997. ISBN 9789529087013.
Yhtiön pörssihistoriaa Pörssitiedon nettisivuilla
Tampereen verkatehtaan jäljellä olevia rakennuksia: oikealla värjäämö, nykyisin käsityöntalo Verkaranta, ja vasemmalla tehtaan pääkonttori, toiminut sittemmin ainakin matkailutoimistona.
Mooses

Mooses ja laintaulut (Rembrandt).
Mooses (hepr. ‏משה‎, Moše, kreik. Μωυσῆς, Moyses) oli Vanhan testamentin mukaan israelilainen kansanjohtaja, lainlaatija, kymmenen käskyn ilmoittaja, profeetta ja yksi Vanhan testamentin päähenkilöistä.
Mooseksesta kerrotaan Raamatun 2.–5. Mooseksen kirjoissa. Mooseksen kerrotaan johdattaneen israelilaiset pois Egyptistä kohti luvattua maata eli Kanaaninmaata. Siinainvuorella hän sai Jumalalta kymmenen käskyä. Mooses eli Raamatun mukaan 120-vuotiaaksi, mutta ei itse koskaan päässyt luvattuun maahan.
Perinteisissä uskonnollisissa näkemyksissä Mooseksen on yleensä arveltu eläneen Ramses II:n ollessa Egyptin faaraona. Tutkijoilla on erilaisia näkemyksiä Mooseksen historiallisuudesta. Suurin osa tutkijoista katsoo, ettei Raamatun kuvauksen kaltaisen Mooseksen historiallisuutta voida todistaa, mutta israeliiteilla mahdollisesti olleen ainakin jonkinlainen Mooseksen kaltainen johtajahahmo.
Etymologia

Kielitieteilijöiden mukaan nimi Mooses on muinaisegyptiläinen sana ja merkitsee poikaa, sukulaisuus­suhteen merkityksessä. Heprean mšh tai maša puolestaan merkitsee nostaa vedestä. Raamatun mukaan faaraon tytär, joka adoptoi tämän omaksi pojaksensa, antoi hänelle nimen Mooses, koska hän oli sanonut: "Minä olen vetänyt hänet ylös vedestä".
Historiallisuus

Perinteisissä uskonnollisissa näkemyksissä Mooseksen on arveltu eläneen 1500-luvun eaa. ja 1200-luvun eaa. välisenä aikana. Mooseksen aikaan faaraona on yleisimmin arveltu olleen Ramses II (hallitsi 1279 eaa.–1213 eaa.).
Nykyään eksoduksen ja Mooseksen historiallisuutta on haastettu. Tutkijoiden näkemykset vaihtelevat Raamatun kuvauksen Mooseksesta suurelta osin todenmukaisena pitämisen ja Mooseksen olemassaolon kieltämisen välillä. Suuri osa tutkijoista katsoo Egyptistä tulleen orjuudesta vapautettua väestöä, israeliittien uskonnon perustuneen pyhään liittoon kuuluneeseen lakiin ja Mooseksen kaltaisen hahmon olleen olennaisessa osassa tällaisissa tapahtumissa. Useimpien tutkijoiden mukaan Israelin heimojen yhdistymisen selittää todennäköisimmin Mooseksen kaltainen johtajahahmo.
Arkeologisia todisteita exoduksesta tai Moosekseen viittaavia egyptiläisiä tekstejä ei ole löydetty. Tiedot Mooseksesta perustuvat Raamattuun. Tutkijat katsovat, että ennen Raamatun kirjoittamista sen tarinoita ja lakeja välitettiin eteenpäin suullisesti. Toora oli pitkäaikaisen toimitustyön eli redaktion tulos, ja yleensä sen lopullisen version katsotaan muodostuneen Babylonin vankeuden päättymisen jälkeen. Useimpien tutkijoiden mukaan raamatulliset lähteet ovat kuitenkin hyvin konstruoituja, ja niissä on elementtejä, jotka osoittavat kirjoittajan tunteneen eksoduksen egyptiläisen kulttuurikontekstin. Useimpien tutkijoiden mielestä Mooses ei ole voinut olla vain myöhempien kirjoittajien keksimä hahmo. Ronald Hendelin mukaan minimalistisesta näkökulmasta ainakin Mooseksen egyptiläisperäisen nimen ja kertomuksen tämän avioliitosta midianilaisen naisen kanssa voidaan katsoa perustuvan oikeaan historiaan, kun taas muusta ei voida sanoa, että mikä on traditiota ja mikä historiaa. On esitetty, että kertomuksella eksoduksesta ja Mooseksesta voi olla historiallinen pohja, joka on kollektiivisessa muistissa sekoittunut myyttisten motiivien, teemojen ja rakenteiden kanssa.
Elämä > Lapsuus

Mooses kuului leeviläisten sukuun. Raamatun mukaan Mooses oli Amramin ja Jokebedin lapsi. Amramin muita lapsia olivat Aaron ja Mirjam. Hänen syntymänsä aikoihin israelilaiset olivat orjina Egyptissä. Koska Egyptin faarao pelkäsi, että he saattaisivat sodan syttyessä liittoutua Egyptin vihollisten kanssa, hän oli antanut käskyn, että kaikki israelilaisten poikalapset oli surmattava. Tämän vuoksi  Mooseksen äiti piilotteli häntä kertomuksen mukaan kolme kuukautta, jonka jälkeen jätti hänet kaislakorissa Niilin rantakaislikkoon. Sieltä kuitenkin faaraon tytär löysi ja adoptoi hänet ja antoi hänelle nimen Mooses.
Elämä > Aikuisena

Vanhan testamentin kertomusten mukaan Mooseksen vartuttua jo aikuiseksi hän meni kerran vierailemaan oman kansansa keskuudessa ja näki heidän työskentelyolosuhteensa. Nähtyään egyptiläisen työnjohtajan lyövän israelilaista miestä tulistunut Mooses iski egyptiläisen hengiltä ja kätki tämän ruumiin hiekkaan. Asia ei tietenkään pysynyt salassa, vaan kantautui faaraonkin korviin. Kuultuaan tapahtuneesta faarao aikoi teloituttaa Mooseksen, mutta tämä pakeni faaraon kostoa midianilaisen papin suojiin. Mooses avioitui papin tyttären, Sipporan, kanssa ja paimensi appensa lampaita.
Vanhan testamentin mukaan faarao kieltäytyi orjuutettujen israelilaisten vapauttamisesta, minkä seurauksena Jumala lähetti Egyptiin toisessa Mooseksen kirjassa kuvatut kymmenen vitsausta. Israelilaisten lopulta vapauduttua Mooses sai tehtäväkseen johdattaa heidät Egyptistä luvattuun maahan. Vaelluksella sattui tarinan mukaan muun muassa tunnettu tapaus, jossa israelilaiset pääsivät ylittämään meren sen jakauduttua kahtia. Faaraon joukkojen pyrkiessä ylittämään aluetta vedet palautuivat nopeasti ja hukuttivat miehet. Matkalla luvattuun maahan israelilaiset jäivät neljäksikymmeneksi vuodeksi harhailemaan aavikolle, jossa he elivät löytämällään ruoalla, mannalla.
Siinainvuorella Mooses sai kivilaatoilla Jumalan ilmoittamiksi väitetyt kymmenen käskyä, joista ensimmäisellä hän vakiinnutti juutalaisen uskon yksijumalaisuuden eli monoteismin.
Israelilaiset vaelsivat Siinain autiomaassa 40 vuotta. Tämän ajan lopussa Mooses kutsui luokseen Joosuan ja sanoi hänelle kaikkien israelilaisten ollessa läsnä: Ole vahva ja rohkea. Sinä viet tämän kansan siihen maahan, jonka Herra esi-isillemme vannomallaan valalla sille lupasi, ja sinä jaat sen maan israelilaisille perinnöksi.
Mooses kuoli Moabin maassa, Nebon vuorella, Pisgan huipulla, vastapäätä Jerikoa. Kuollessaan Mooses oli 120 vuotta vanha. Israelilaiset itkivät Moosesta Mooabin arolla kolmekymmentä päivää.
Mooseksella oli ainakin kaksi poikaa, Geersom ja Elieser.
Mooseksen sarvet

Juutalaisessa perimätiedossa ja läntisessä kirkkotaiteessa Moosekselle on usein kuvattu otsaan sarvet. Näin on mm. kuuluisassa Michelangelon Mooses-patsaassa. Myös Laukaan kirkon R. W. Ekmanin maalaamassa alttaritaulussa Mooseksella on pienet sarvet.
Mooseksen sarvien arvellaan usein johtuvan käännösvirheestä: heprean kielen konsonanttikirjoituksessa sanat karan (loisti) ja keren (sarvet) muistuttavat huomattavasti toisiaan. Väitetysti tämä harhakäsitys olisi lähtenyt leviämään Hieronymuksen 300-luvulla kääntämästä Vulgatasta, kohdasta 2. Moos 34:29, jossa Mooses laskeutuu Siinain vuorelta ”tietämättä, että hänen kasvonsa olivat tulleet sarvekkaiksi”. Tosiasiassa Hieronymuksella oli hallussaan kumpaakin tulkintaa tukevia käännöksiä, eli kyseessä oli käännösvirheen sijaan tietoinen valinta. Lisäksi hän asui tuolloin Pyhässä maassa, missä hänellä oli mahdollisuus tiedustella paikallisten juutalaisten näkemyksiä asiaan. Vaikuttaisikin siltä, että monet tuon ajan juutalaiset uskoivat Mooseksella todella olleen sarvet, ja tätä näkemystä heijastelee myös osa ensimmäisen vuosituhannen juutalaisesta kirjallisuudesta.
Se, millaiseksi alkuteksti tarkkaan ottaen Mooseksen kuvailee, on jossain määrin kiistanalaista. Nykyäänkin osa tutkijoista katsoo kontekstualisoivan analyysin perusteella, että Mooseksella tosiaan oli sarvet. Toisaalta ajatusta sarvekkaasta Mooseksesta on pidetty absurdina, ja sekä kirjaimellinen luenta että varhaisimmat vanhan testamentin käännökset viittaisivat ”loistavan” olevan oikea tulkinta. Vuoden 1992 Kirkkoraamatun mukaan ”hänen kasvonsa säteilivät, koska hän oli puhunut Herran kanssa [mutta] itse hän ei sitä tiennyt”. Alkutekstin sanavalinnalla saattaa jopa olla tietoinen kaksoismerkitys. Mesopotamialainen kuunjumala Nanna (Sin) kuvattiin häräksi, jonka sarvet olivat kuunvalon säteitä, ja mahdollisesti samantapaisen ilmiön ajateltiin pätevän Moosekseen.
Profeettana

Moosesta kunnioitetaan profeettana kuudessa uskonnossa: juutalaisuus, kristinusko, islam, mormonismi, jehovan todistajat ja bahá'í.
Maininnat Raamatussa > Mooseksen kirjat

Vanhan testamentin alussa on viisi kirjaa, jotka tunnetaan Mooseksen kirjoina. Ne muodostavat juutalaisten Tooran, ja yhdessä niistä käytetään myös nimeä Pentateukki.  Nämä kirjat tunnetaan myös seuraavilla kreikkalaisperäisillä nimillä:
Ensimmäinen Mooseksen kirja (Genesis)
Toinen Mooseksen kirja (Exodus)
Kolmas Mooseksen kirja (Leviticus)
Neljäs Mooseksen kirja (Numeri)
Viides Mooseksen kirja (Deuteronomium)
Ensimmäinen Mooseksen kirja sisältää kertomuksia ajalta ennen Mooseksen syntymää. Itse Mooseksesta kerrotaan 2.–5. Mooseksen kirjoissa.
Mooseksen syntymästä ja kutsumisesta Jumalan palvelukseen kerrotaan Toisessa Mooseksen kirjassa. Kirjan loppupuoli samoin kuin Kolmas Mooseksen kirja sisältävät pääasiassa uskonnollisia lakeja. Neljäs Mooseksen kirja kertoo israelilaisten 40 vuotta kestäneestä vaelluksesta Siinain autiomaassa. Suurimman osan Viidennestä Mooseksen kirjasta muodostaa Mooseksen pitämä pitkä puhe, jossa lait kerrataan. Kirjan lopussa kerrotaan myös Mooseksen kuolemasta, jota ennen hän kutsui seuraajakseen Joosuan.
Juutalais-kristillinen perimätieto on pitänyt Mooseksen kirjoja Mooseksen itse kirjoittamina. Nykyisten eksegeettisten tutkimusten mukaan ne kuitenkin on kirjoitettu nykyiseen muotoonsa vasta noin vuosina 500–400 eaa.