stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Oulun lääni
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oulun lääni Wikimedia Commonsissa
| n k Suomen läänit (1634–2009) |
| --- | --- |
1634–1917:  Hämeen lääni (1831–1997)  Kuopion lääni (1831–1997)  Kymenkartanon ja Savon lääni (1747–1775)  Kymenkartanon lääni (1775–1831)  Käkisalmen lääni (1634–1721)  Mikkelin lääni (1831–1997)  Oulun lääni (1775–2009)  Pohjanmaan lääni (1634–1775)  Savon ja Karjalan lääni (1775–1831)  Savonlinnan ja Kymenkartanon lääni (1721–1747)  Turun ja Porin lääni (1634–1997)  Uudenmaan lääni (1831–1997)  Uudenmaan ja Hämeen lääni (1634–1831)  Vaasan lääni (1775–1997)  Viipurin ja Savonlinnan lääni (1634–1721)  Viipurin lääni (1812–1945) 
1917–1997:  Ahvenanmaan lääni (1918–2009)  Hämeen lääni (1831–1997)  Keski-Suomen lääni (1960–1997)  Kuopion lääni (1831–1997)  Kymen lääni (1945–1997)  Lapin lääni (1938–2009)  Mikkelin lääni (1831–1997)  Oulun lääni (1775–2009)  Petsamon lääni (1921–1921)  Pohjois-Karjalan lääni (1960–1997)  Turun ja Porin lääni (1634–1997)  Uudenmaan lääni (1831–1997)  Vaasan lääni (1775–1997)  Viipurin lääni (1812–1945) 
1997–2009:  Ahvenanmaan lääni (1918–2009)  Etelä-Suomen lääni (1997–2009)  Itä-Suomen lääni (1997–2009)  Lapin lääni (1938–2009)  Länsi-Suomen lääni (1997–2009)  Oulun lääni (1775–2009) 
 Suomen myöhemmälle alueelle ulottuneet Ruotsin läänit ja Venäjän kuvernementit: Västernorrlandin lääni (1634–1638)  Västerbottenin lääni (1638–1809)  Pietarin kuvernementti (1721–1744)  Viipurin kuvernementti (1744–1812) 
vaakuna
Benedictus VII

| Benedictus VII |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: Rooma
Kuollut: 10. elokuuta 983 Rooma
Paavi
Paavius alkoi:  lokakuu 974
Paavius päättyi:  10. elokuuta 983
Edeltäjä:  Benedictus VI
Seuraaja:  Johannes XIV
Benedictus VII oli paavina lokakuulta 974 – 10. elokuuta 983. Hän oli kotoisin Roomasta korkea-arvoisesta aatelisperheestä, ja toimi ennen paaviksi tuloaan Sutrin piispana. Hän nousi paaviksi kompromissiehdokkaana maanpakoon lähteneen vastapaavi Bonifacius VII:n tilalle.
Lapin lääni

| Lapin lääni 2009 |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Pääkaupunki:  Rovaniemi
Viimeinen maaherra:  Timo E. Korva
Historialliset maakunnat:  Lappi Pohjanmaa
Pinta-ala ilman merialueita :  98 984,36 km²  suurin 2009
– maa:  92 663,74 km²
– sisävesi:  6 320,62 km²
– meri:  1 384,82 km²
Väkiluku :  183 775 5:nneksi suurin 2009
Väestötiheys:  1,98 as./km²
| Lapin lääni 1993 |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Pääkaupunki:  Rovaniemi
Viimeinen maaherra:  Hannele Pokka
Historialliset maakunnat:  Lappi Pohjanmaa
Pinta-ala ilman merialueita:  98 937 km²  suurin 1993
– maa:  93 057 km²
– sisävesi:  5 880 km²
Väkiluku:  202 433 10:nneksi suurin 1993
Väestötiheys:  2,2 as./km²
Lapin lääni (ruots. Lapplands län) oli vuodesta 1938 vuoteen 2009 yksi Suomen lääneistä. Se oli lääneistä kaikkein pohjoisin ja rajoittui idässä Venäjään, pohjoisessa Norjaan, lännessä Ruotsiin ja etelässä Oulun lääniin (Pohjois-Pohjanmaan maakuntaan).
Läänin pinta-ala oli 100 369,18 km², josta:
maata 92 663,74 km²,
sisävesiä 6 320,62 km² ja
merialueita 1 384,82 km².
Lääni oli pinta-alaltaan Suomen suurin ja kattoi yli 25 prosenttia maan pinta-alasta. Läänin alue oli sama kuin Lapin nykymaakunnan, joka puolestaan muodostuu Lapin historiallisesta maakunnasta ja historiallisen Pohjanmaan pohjoisimmasta osasta Peräpohjolasta. Pääkaupunki oli Rovaniemi, joka sai kaupunkioikeudet vuonna 1960.
Pohjoinen napapiiri kulki läänin läpi hieman Rovaniemen pohjoispuolella. Ilmastoon vaikuttivat pohjoisen sijainnin lisäksi suuret korkeusvaihtelut, Golfvirta sekä läheiset merialueet Pohjoinen jäämeri ja Perämeri. Näiden vuoksi läänin äärimmäinen pohjoiskolkka oli ilmastoltaan hieman keskiosia lauhempi.
Suomen korkein kohta oli läänin alueella Enontekiön kunnassa, 1 324 metrin korkeudessa Haltin rinteessä. Läänin alavimmat seudut puolestaan löytyivät Peräpohjolasta Perämeren rannikolta. Läänin suurin ja Suomen kolmanneksi suurin järvi oli Inarijärvi (1 040 km²). Lapin merkittävin vesistö oli Kemijoen vesistö, jossa sijaitsi kaksi suurta tekojärveä, Lokka ja Porttipahta. Vesistön laskujoki, Kemijoki, oli 483 kilometrin mittaisena Suomen pisin joki. Kemijoen vesistön voimalaitokset muodostivat suuren osan maan sähköntuotantokapasiteetista. Läänin toinen merkittävä joki, rajajoki Tornion-Muonionjoki oli rakentamaton.
Lapin läänin väkiluku oli 31. joulukuuta 2008 183 963 henkeä eli noin 3,5 prosenttia koko maan väestöstä. Lapin lääni oli erittäin harvaan asuttu; väestötiheys oli ainoastaan kaksi asukasta maaneliökilometriä kohti, kun koko maassa asui 17 henkeä maaneliökilometrillä. Tiheimmin asuttuja ovat Tornionlaakso, Perämeren rannikko (Kemi–Tornio-alue), sekä Kemijokivarsi Kemistä Rovaniemelle. Kaksi kolmasosaa väestöstä asui Rovaniemen ja Kemi–Tornion kaupunkiseuduilla.
Moottoriajoneuvojen rekisterikilvissä Lapin läänin tunnuskirjain oli L.
Historia

Lapin lääni muodostettiin vuonna 1938 erottamalla Oulun läänin pohjoisosat omaksi läänikseen. Lääninhallitus toimi alusta asti Rovaniemellä, paitsi talvisodan vuoksi tilapäisesti 1940 Pallastunturin matkailijahotellissa ja vastaavasti Lapin sodan vuoksi 1944 Kokkolassa sekä toimitalon tuhoutumisen vuoksi 1944–1947 Kemissä. Talvisota, Jatkosota ja Lapin sota koettelivat lääniä raskaasti. Sotien seurauksena Neuvostoliitolle luovutettiin alueita kolmesta Lapin läänin kunnasta: osa Sallan kuntaa luovutettiin 1940, koko Petsamon kunta luovutettiin 1944 ja Inarin kuntaan kuulunut Jäniskosken-Niskakosken alue jouduttiin myymään 1947. Lisäksi Lapin sodan aikana saksalaiset joukot tuhosivat valtaosan läänin koko rakennuskannasta.
Vuoden 1997 lääniuudistuksessa Lapin lääni säilyi entisellään. Nykyään valtion aluehallintoa hoitaa entisen läänin alueella Lapin aluehallintovirasto.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Suomen läänit 1921: 1: Turun ja Porin lääni, 2: Uudenmaan lääni, 3: Hämeen lääni, 4: Vaasan lääni, 6: Mikkelin lääni, 8: Kuopion lääni, 10: Oulun lääni, 12: Ahvenanmaan lääni, 13: Viipurin lääni, 25: Petsamon lääni | Suomen läänit 1938: 1: Turun ja Porin lääni, 2: Uudenmaan lääni, 3: Hämeen lääni, 4: Vaasan lääni, 6: Mikkelin lääni, 8: Kuopion lääni, 10: Oulun lääni, 11: Lapin lääni, 12: Ahvenanmaan lääni, 13: Viipurin lääni | Suomen läänit 1996: 1: Turun ja Porin lääni, 2: Uudenmaan lääni, 3: Hämeen lääni, 4: Vaasan lääni, 5: Kymen lääni, 6: Mikkelin lääni, 7: Keski-Suomen lääni, 8: Kuopion lääni', 9: Pohjois-Karjalan lääni, 10: Oulun lääni, 11: Lapin lääni, 12: Ahvenanmaan lääni | Suomen läänit 1997: 10: Oulun lääni, 11: Lapin lääni, 12: Ahvenanmaan lääni, 22: Etelä-Suomen lääni, 23: Länsi-Suomen lääni, 24: Itä-Suomen lääni |
Seutukunnat

Lapin läänissä oli yksi maakunta ja kuusi seutukuntaa:
Lapin maakunta
Itä-Lapin seutukunta
Kemi–Tornion seutukunta
Pohjois-Lapin seutukunta
Rovaniemen seutukunta
Torniolaakson seutukunta
Tunturi-Lapin seutukunta
Kunnat 2009

Kunnat ja kaupungit:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Enontekiö   Inari   Kemi   Kemijärvi   Keminmaa   Kittilä   Kolari  |   Muonio   Pelkosenniemi   Pello   Posio   Ranua   Rovaniemi   Salla  |   Savukoski   Simo   Sodankylä   Tervola   Tornio   Utsjoki   Ylitornio  |
Läänin asukasluvultaan suurimmat kunnat olivat lakkautettaessa:
Rovaniemi, 59 831
Kemi, 22 592
Tornio, 22 437
Sodankylä, 8 802
Keminmaa, 8 607
Kemijärvi, 8 522
Inari, 6 864
Kittilä, 6 112
Ylitornio, 4 809
Ranua, 4 407
Kunnat 1997 (kaupungit lihavoitu)

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Enontekiö   Inari   Kemi   Kemijärvi   Keminmaa   Kittilä   Kolari   Muonio  |   Pelkosenniemi   Pello   Posio   Ranua   Rovaniemen mlk   Rovaniemi   Salla   Savukoski  |   Simo   Sodankylä   Tervola   Tornio   Utsjoki   Ylitornio  |
Kuntamuutokset > Nimenmuutokset

|  | Vanha nimi | Uusi nimi |
| --- | --- | --- |
| 1936 | Kuolajärvi | Salla |
| 1936 | Muonionniska | Muonio |
| 1949 | Turtola | Pello |
| 1979 | Kemin mlk | Keminmaa |
Kuntamuutokset > Kuntaliitokset

| Ennen lääniuudistusta 1997 | Kunta> Ennen lääniuudistusta 1997 | Kunta> Ennen lääniuudistusta 1997 | Liitoskunta> Ennen lääniuudistusta 1997 |
| --- | --- | --- | --- |
| 1973 |  | Kemijärvi | Kemijärvi |
| 1973 |  | Kemijärven mlk | Kemijärvi |
| 1973 |  | Alatornio | Tornio |
| 1973 |  | Karunki | Tornio |
Uuden läänijaon aikana 1997–2009
| 2006 |  | Rovaniemen mlk | Rovaniemi |
Kuntamuutokset > Alueluovutukset

|  | Kunta | Kunta |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1944 |  | Petsamo | Neuvostoliitto |
↑  Yhdistynyt Kemijärven kaupunki otti liitoksessa käyttöön Kemijärven maalaiskunnan vaakunan.
Maaherrat

Kaarlo Hillilä 1938−1947
Uuno Hannula 1947−1958
Martti Miettunen 1958−1974
Asko Oinas 1974−1994
Hannele Pokka 1994−2008
Timo E. Korva 2008−2009
Vaakuna

Lapin läänin vaakunassa halkoisen kilven heraldisesti oikeanpuoleisessa kentässä oli historiallisen Lapin vaakuna ja vasemmanpuoleisessa kentässä historiallisen Pohjanmaan vaakuna. Kilven päällä oli herttuakunnan kruunu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lapin lääni Wikimedia Commonsissa
| n k Lapin läänin maaherrat (1938–2009) |
| --- | --- | --- |
| Maaherrat |  Hillilä (1938–1947)  Hannula (1947–1958)  Miettunen (1958–1973)  Oinas (1974–1994)  Pokka (1994–2008)  Korva (2008–2009)  |  |
| n k Suomen läänit (1634–2009) |
| --- | --- |
1634–1917:  Hämeen lääni (1831–1997)  Kuopion lääni (1831–1997)  Kymenkartanon ja Savon lääni (1747–1775)  Kymenkartanon lääni (1775–1831)  Käkisalmen lääni (1634–1721)  Mikkelin lääni (1831–1997)  Oulun lääni (1775–2009)  Pohjanmaan lääni (1634–1775)  Savon ja Karjalan lääni (1775–1831)  Savonlinnan ja Kymenkartanon lääni (1721–1747)  Turun ja Porin lääni (1634–1997)  Uudenmaan lääni (1831–1997)  Uudenmaan ja Hämeen lääni (1634–1831)  Vaasan lääni (1775–1997)  Viipurin ja Savonlinnan lääni (1634–1721)  Viipurin lääni (1812–1945) 
1917–1997:  Ahvenanmaan lääni (1918–2009)  Hämeen lääni (1831–1997)  Keski-Suomen lääni (1960–1997)  Kuopion lääni (1831–1997)  Kymen lääni (1945–1997)  Lapin lääni (1938–2009)  Mikkelin lääni (1831–1997)  Oulun lääni (1775–2009)  Petsamon lääni (1921–1921)  Pohjois-Karjalan lääni (1960–1997)  Turun ja Porin lääni (1634–1997)  Uudenmaan lääni (1831–1997)  Vaasan lääni (1775–1997)  Viipurin lääni (1812–1945) 
1997–2009:  Ahvenanmaan lääni (1918–2009)  Etelä-Suomen lääni (1997–2009)  Itä-Suomen lääni (1997–2009)  Lapin lääni (1938–2009)  Länsi-Suomen lääni (1997–2009)  Oulun lääni (1775–2009) 
 Suomen myöhemmälle alueelle ulottuneet Ruotsin läänit ja Venäjän kuvernementit: Västernorrlandin lääni (1634–1638)  Västerbottenin lääni (1638–1809)  Pietarin kuvernementti (1721–1744)  Viipurin kuvernementti (1744–1812) 
| n k Lappi |
| --- | --- | --- |
| Norja |  Nordland  Tromssa  Finnmark  |  |
| Ruotsi |  Lappi  Norrbotten  Västerbotten  |  |
| Suomi |  Historiallinen maakunta  Lääni  Maakunta  Enontekiö  Inari  Kittilä  Sompio  |  |
| Venäjä |  Murmansk  |  |
vaakuna
Kristinusko Serbiassa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Serbiassa. Serbian suurin kirkkokunta on ortodoksinen kirkko, johon kuuluu 84,6 prosenttia väestöstä. Muita kristillisiä kirkkokuntia ovat roomalaiskatolinen kirkko, johon kuuluu 5 prosenttia väestöstä sekä protestantit, joihin kuuluu 1 prosentti väestöstä.
Historia

Slaavilaiset muuttivat 600-luvulla kaakkois-Eurooppaan alueelle, jossa kehittyivät monet alueelliset identiteetit. Bysantti käännytti serbit kristinuskoon 860-luvun puolivälissä.
Serbia oli osa Osmaanien valtakuntaa aina Kosovon taisteluista vuoteen 1878. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Serbia oli osa Jugoslavian valtakuntaa ja kommunistista liittotasavaltaa toisen maailmansodan jälkeen. Maassa käytiin sisällissota vuosina 1991–1995. Serbian ortodoksinen kirkko on erottamattomasti osa serbien poliittista ja kulttuurista identiteettiä sekä historiaa.
Serbiassa toimii useita evankelisia ja helluntailaisia kirkkoja. Tämän lisäksi Serbiassa toimii reformoitu kirkko unkarilaisvähemmistön keskuudessa, Slovakian luterilainen kirkko, sekä metodistinen kirkko. Katolisen kirkon väestö koostuu enimmäkseen kroaateista ja muista vähemmistöryhmistä.
Karhumäki Karhu 48B

Karhumäki Karhu 48B Suomen Ilmailumuseossa
Karhumäki Karhu 48B on Veljekset Karhumäki Oy:n 1940-luvulla suunnittelema ja rakentama ylätasoinen yksimoottorinen kiinteällä laskutelineellä varustettu nelipaikkainen matkailukone jonka prototyyppi OH-VKL "Tavi" valmistui Karhumäen lentokonetehtaalta Kuoreveden Hallissa vuonna 1948. Tähän prototyyppiin asennettiin vuonna 1951 uusi siipi lento-ominaisuuksien parantamiseksi ja se sai samalla mallinimekseen 48B. Konetta käytettiin sekä maa- että vesikoneena. Konetyypistä rakennettiin kaksi yksilöä  OH-VKK "Nalle" ja OH-VKL "Tavi".
Karhumäki aloitti vuodenvaihteessa 1946–1947 uuden matkailukoneen suunnittelut koska yhtiön tehtaalta olivat ilmavoimien tilaukset vähentyneet sodan jälkeen. Koneesta valmistui kaksi prototyyppiä joista OH-VKK "Nalle"-koneen ensilento tapahtui 20. heinäkuuta 1948 ja toinenkin kone OH-VKL "Tavi" valmistui samana vuonna. Koneille ei kuitenkaan löytynyt kysyntää koska sodan jälkeen oli tarjolla runsaasti Yhdysvalloissa valmistettuha ylijäämäkoneita. OH-VKL myytiin ja se sai tunnuksekseen OH-KUA.
OH-VKL "Tavi" on esillä Suomen Ilmailumuseossa. Se on entisöity 1988.
Tekniset tiedot

Lähteenä Jane's All The World's Aircraft 1955–56
Tekniset tiedot > Yleiset ominaisuudet

Miehistö: 1
Matkustajia: 3
Pituus: 7,85 m (maakoneversio)
Kärkiväli: 11,54 m
Siipipinta-ala: 17,31 m²
Maksimipaino: 1 310 kg
Moottorina ilmajäähdytteinen, 6-sylinterinen, 190 hv AAvco Lycoming O-435A-mäntämoottori.
Tekniset tiedot > Suoritusarvot

Suurin nopeus: 229 km/h
Lentonopeus: 186 km/h
Lakikorkeus: 4 800 m
Toimintasäde: 700 km
Käännös suomeksi
Bengin kieli

Beng on Norsunluurannikon itäosassa asuvien bengien puhuma mandelainen kieli. Sen puhujamääräksi on arvioitu 28 000 henkeä.
Bengiä puhutaan Iffoun alueen M’Bahiakron prefektuurissa. Se kuuluu mandekielten kaakkoishaaran eteläryhmään. Beng ja sen murteena aikaisemmin pidetty ngen ovat maantieteellisesti kaukana sukukielistään, ja baulen kieli on vaikuttanut niihin voimakkaasti. Bengiksi on julkaistu aapinen ja muutamia Raamatun katkelmia, mutta sitä käytetään ainoastaan yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä. Puhujat osaavat myös baulea, djulaa tai ranskaa.
Roberto Matta

Roberto Matta 1960-luvulla.
Roberto Matta, alun perin Roberto Antonio Sebastian Matta Echaurren, (11. marraskuuta 1911 Santiago, Chile – 23. marraskuuta 2002 Civitavecchia, Italia), oli chileläissyntyinen taidemaalari, joka asui lähes koko aikuisikänsä synnyinmaansa ulkopuolella. Mattan työt edustavat surrealismia.
Matta valmistui arkkitehdiksi Santiagon katolisesta yliopistosta vuonna 1931. Hän muutti Pariisiin 1933 työskennelläkseen vaikutusvaltaisen Le Corbusierin arkkitehtitoimistossa. Työskennellessään siellä Matta alkoi kiinnostua maalaustaiteesta. Hän tutustui eri puolilla Eurooppaa merkittäviin kulttuurihenkilöihin kuten Gertrude Steiniin, Marcel Duchampiin, Walter Gropiukseen, Salvador Dalíin, Federico García Lorcaan ja André Bretoniin. Nämä vaikutteet herättivät hänen kiinnostuksensa surrealismiin, ja vuonna 1936 Matta hylkäsi arkkitehdin uransa.
Mattan taiteellinen kehitys oli nopeaa. Hän muutti New Yorkiin ollessaan 28-vuotias, ja oli jo tuolloin kehittänyt omintakeisen visuaalisen kuvastonsa, joka koostui biomorfisista muodoista, jotka kieppuivat kolkoissa, ahdistavissa maisemissa. Hänen moniulotteinen kuvitteellinen maailmansa oli täynnä väkivaltaisia konflikteja ja kiihkeää liikettä. Matta pyrki yhdistämään surrealistiset pyrkimyksensä psyykkiseen automatismiin kuvaten teoksissaan epämääräisä hahmoja, jotka olivat juuttuneet virtauksen ja kriisin tilaan. Hänen taiteensa heijastaa sitä syrjäytymisen ja ahdistuksen tunnetta, joka johti eksistentialismin syntyyn toisen maailmansodan jälkeen. Matta vaikutti vahvasti Arshile Gorkyn ja Robert Motherwellin kaltaisiin taiteilijoin. Duchamp piti Mattaa "sukupolvensa syvällisimpänä taidemaalarina".
Poliittinen aktivismi vei Mattan viimeisinä vuosina suurimman osan hänen ajastaan. Hän teki kuitenkin numeroidun sarjan teoksia, jotka pohjautuivat Miguel de Cervantesin, Arthur Rimbaudin, Alfred Jarryn ja William Shakespearen kirjoituksiin.
HMS Active (H14)

| HMS Active |
| --- | --- |
 HMS Active

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Hawthorn Leslie and Company, Hebburn-on-Tyne
Kölinlasku:  10. heinäkuuta 1928
Laskettu vesille:  9. heinäkuuta 1929
Palveluskäyttöön:  9. helmikuuta 1930
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 20. toukokuuta 1947
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 350 t (standardi) 1 773 t (maksimi)
Pituus:  98,4 m
Leveys:  9,83 m
Syväys:  3,73 m
Koneteho:  34 000 hv
Nopeus:  35,25 solmua
Miehistöä:  138
Aseistus
Aseistus:  4 × 4,7″/L45 QF Mk IX -tykkiä yksiputkisina CP Mk XIII -asennuksina 2 × QF 2 naulan Mk II -ilmatorjuntatykkiä 8 × 21″ (533 mm) torpedoputkea
HMS Active (viirinumero H14) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1930 palvelukseenotettu A-luokan hävittäjä, joka tilattiin osana vuoden 1927 laivasto-ohjelmaa. Se palveli uransa alun pääosin Välimerellä. Toisen maailmansodan alussa se sijoitettiin saattueiden suojaamistehtäviin. Alus liitettiin kesäkuussa 1940 Gibraltarille perustettuun Force H:hon, jossa se jatkoi palvelustaan saattueiden suojana. Alus oli muun muassa osallisena neljän sukellusveneen upottamisessa. Sodan päätyttyä se sijoitettiin reserviin ja myytiin romutettavaksi vuonna 1947.
Valmistus

Alus tilattiin 6. maaliskuuta 1928 Hawthorn Leslien telakalta Hebburnista osana vuoden 1927 laivasto-ohjelmaa ja sen köli laskettiin vielä samana vuonna 10. heinäkuuta. Alus laskettiin vesille 9. heinäkuuta 1929 ja se valmistui telakalta 9. helmikuuta 1930, ja se otettiin laivaston palvelukseen 10. huhtikuuta.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Välimeren laivaston 3. hävittäjälaivueeseen. Koulutusjakson jälkeen alus saapui 18. kesäkuuta 1930 Maltalle yhdeksäksi kuukaudeksi, minkä jälkeen se palasi 18. maaliskuuta 1931 Portsmouthin telakalle huoltoa ja muutostöitä varten. Alus palasi 30. kesäkuuta laivueeseensa Välimerelle. Alus kolaroi  4. huhtikuuta 1932 Saint-Tropez’n edustalla sisaraluksensa HMS Achatesin kanssa, ja se joutui palaamaan Maltalle korjattavaksi. Kahdeksantoista vuorokautta kestäneiden korjausten jälkeen alus palasi palvelukseen.
Välimerellä aluksen palvelus jatkui seuraavat viisi vuotta lukuun ottamatta huollossa vietettyjä aikoja, kuten Portsmouthin telakalla 1. syyskuuta – 16. joulukuuta 1932 ja 1. toukokuuta – 29. kesäkuuta 1934. Alus partioi Palestiinan rannikolla kesäkuussa 1936 alueen mellakoinnin vuoksi ja Espanjan sisällissodan aikana Espanjan rannikolla kesäkuusta 1936 tammikuuhun 1937.
Komentaja R. St. A. Mallesonin päällikkyydessä alus lähti maanantaina 15. helmikuuta 1937 Valettan Grand Harbourista 3. hävittälaivueen mukana kolmipäiväisiin sotaharjoituksiin. Merenkäynti oli kovaa edellisen yön Gregale-myrskyn jälkeen. Seuraavana päivänä kello 11 laivue eteni Hurdin matalikolla (35°55′N, 14°49′E) jonossa risteilijä HMS Galatean perässä noin 25 solmun nopeudella ja HMS Antelope (komentajakapteeni H. G. Graham) seurasi erillään osastoa. HMS Activen, jonka perässä oli HMS Worcester (komentajakapteeni W. R. Marshall), yritti ajaa HMS Antelopen keulan editse, kun peräsin jumittui. Alus pyörähti 180 astetta törmäten takanaan olevaan Worcesteriin. Törmäys palautti Activen alkuperäiseen suuntaansa ja se törmäsi HMS Antelopeen. Onneksi vain sivuuttaen kylkien hipoessa toisiaan. HMS Hood hinasi Worcesterin Valettaan peräedellä, koska iso pala sen keulasta oli irronnut. Antilopen polttoainesäiliö vuoti ja Activen keula oli vaurioitunut, mutta alukset kykenivät palaamaan omin avuin satamaan. Pahojen vaurioiden korjaaminen kesti Maltan telakalla aina 1. kesäkuuta saakka. Aluksen palattua palvelukseen se siirrettiin 2. hävittäjälaivueeseen, jossa se korvasi Espanjan rannikolla miinaan ajaneen Hunterin. Alus palveli laivueessa kuusitoista kuukautta lukuun ottamatta aikaa telakalla 29. marraskuuta 1937 – 12. tammikuuta 1938 Maltalla.
Alus siirrettiin 8. lokakuuta 1938 Maltalla reserviin, josta se palasi palvelukseen sodan uhan vuoksi 22. huhtikuuta 1939 osaksi Gibraltarin laivastotukikohtaa .
Palvelus > Sodan jälkeen

Sotatoimien päätyttyä Active palasi syyskuussa 1945 Englantiin, jossa se sijoitettiin reserviin Barrow’ssa. Alusta käytettiin maalilaivana 1946 ennen sen sijoittamista poistolistalle. Alus myytiin romutettavaksi 20. toukokuuta 1947 BISCOlle, joka siirsi aluksen West Scotland Shipbreakersille romutettavaksi. Se hinattiin 7. heinäkuuta romutettavaksi romuttajan telakalle Trooniin Skotlantiin.
Aluksen päälliköt

Errol Concanon Lloyd Turner (1. toukokuuta 1939 – helmikuu 1941)
Michael Wilfred Tomkinson (helmikuu 1941 – 1. tammikuuta 1943)
Peter Gordon Merriman (1. tammikuuta 1943 – 9. lokakuuta 1944)
John Pringle (9. lokakuuta – marraskuu 1944)
John Aylmer McClure  (marraskuu 1944 – )
Benedictus II

| Benedictus II |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 635 Rooma
Kuollut: 8. toukokuuta 685 Rooma
Paavi
Paavius alkoi:  26. kesäkuuta 684
Paavius päättyi:  8. toukokuuta 685
Edeltäjä:  Leo II
Seuraaja:  Johannes V
Benedictus II (635–8. toukokuuta 685) oli paavina 26. kesäkuuta 684 – 8. toukokuuta 685. Hän oli syntyisin roomalaisesta Savellin suvusta. Hänet valittiin Leo II:n kuoltua heinäkuussa 683, mutta keisari Konstantinos IV:n lupaa paaviksi vihkimiselle jouduttiin odottamaan melkein vuoden ajan.
Benedictus II selvisi kunnialla suhteista Bysantin kanssa, jotka olivat kireät monoteletismiin liittyvien kiistojen takia. Katolinen kirkko on julistanut hänet pyhimykseksi ja hänen muistopäiväänsä vietetään 8. toukokuuta.
Mandi Lampi

| Mandi Lampi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. lokakuuta 1988
Kuollut: 27. helmikuuta 2008 (19 vuotta)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Mandi
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Mandi Sofia Anastasia Lampi (esiintyjänimi Mandi, 25. lokakuuta 1988 – 27. helmikuuta 2008 Vantaa) oli suomalainen laulaja ja näyttelijä, joka näytteli teatterissa ja julkaisi myös yhden musiikkialbumin. Hän oli näyttelijä Jussi Lammen tytär.
Ura

Mandin musiikkiura alkoi yhdeksänvuotiaana, kun hänen soololevynsä Pieni maailma julkaistiin vuonna 1998. Kappaleita albumille tekivät Aikakone-yhtyeen Maki, Alex ja Vera sekä myös Alexin vaimo Marja. Levyn myötä Mandi sai ihailijoita, mutta lauluesiintymiset pysyivät harrastuksen tasolla. Mandi osallistui myös Mannerheimin lastensuojeluliiton ja opetushallituksen yhteistyönä toteutettuun koulukiusaamisen vähentämiskampanjaan. Kampanjan osana televisiossa esitettiin levyn ”Miks kaikki kiusaa” -kappaleelle tehtyä musiikkivideota.lähde? Kampanjan johdosta Mandi itse joutui koulukiusatuksi. Kiusaaminen jatkui toimenpiteistä ja kahdesta koulun vaihdosta huolimatta. Hän sairastui myös bulimiaan.
Näyttelijänurallaan Mandi esiintyi muutamina vuosina Linnanmäen Uudessa Iloisessa Teatterissa, muun muassa Tanssitaanko ensin? -revyyssä kesällä 1999. Vuonna 2001 hän esiintyi Susanna Laaksosen näytelmässä Tumma nainen. Hän esitti pääosaa isänsä kanssa turkulaisen Linnateatterin vuoden 2004 esityksessä Älä soita äidille, joka kertoi isän ja aikuistuvan tyttären muuttuvasta suhteesta.
Mandi keskittyi välillä koulunkäyntiin, mutta esiintyi silloin tällöin myös televisiossa. Mandi oli mukana Laulava sydän -ohjelman Euroviisut-jaksossa Fredin kappaleella "Pump pump".
Kuolema

Mandi Lampi teki itsemurhan 27. helmikuuta 2008 19-vuotiaana kauppakeskus Jumbon WC-tiloissa Vantaalla. Mandi oli kirjoittanut itsemurhaviestinsä kuukausia aiemmin ja hän oli valinnut paikan, josta läheiset eivät häntä löytäisi. Varmaa syytä teolle ei tiedetä. Isä Jussi Lampi on sanonut uskovansa, että rankka koulukiusaaminen vaikutti hänen ratkaisuunsa.
Diskografia > Albumi

Pieni maailma (1998)
Diskografia > Singlet

Aurinkosaarella / Pieni maailma (1998)
Miks kaikki kiusaa (1998)
Diskografia > Musiikkivideot

Pyysit minut bailaamaan (1998)
Miks kaikki kiusaa (1999)