stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ryhmänopeus
Määritelmä ja tulkinta > Johto

Ryhmänopeuden lauseke voidaan johtaa esimerkiksi seuraavasti:
Tarkastellaan aaltopakettia paikan (x) ja ajan t funktiona: α(x,t).
Olkoon A(k) aaltopaketin α(x,t) Fourier-muunnos hetkellä t=0. Tällöin aaltopaketti α(x,0) saadaan muunnoksen A(k) käänteismuunnoksena:
Superpositioperiaatteen mukaan aaltopaketti minä tahansa hetkenä t on
missä ω on implisiittisesti k:n funktio.
Oletetaan, että aaltopaketti α on lähes monokromaattinen, niin että käyrä A(k) muodostaa terävän piikin jonkin aaltoluvun k0 ympärillä.
Silloin lineaarisella approksimaatiolla saadaan
missä
Tästä tarkemmin seuraavassa osiossa.  Algebrallisesti voidaan osoittaa, että
Tässä lausekkeessa on kaksi tekijää. Ensimmäinen tekijä,  e^{i\left(k_{0}x-\omega _{0}t\right)}, esittää täydellistä monokromaattista aaltoa, jonka aaltovektori on k0 ja jonka aallonhuiput ja -pohjat etenevät vaihenopeudella  \omega _{0}/k_{0} aaltopaketin verhokäyrän sisällä.
Toinen tekijä,
antaa aaltopaketin verhokäyrän. Tämä verhofunktio ei riipu erikseen paikasta ja ajasta vaan ainoastaan niiden yhdistelmänä muodostettavan lausekkeen  (x-\omega '_{0}t) arvosta.
Siksi aaltopaketin verhokäyrä liikkuu nopeudella
mikä selittää ryhmänopeuden kaavan.
Määritelmä ja tulkinta > Johto > Korkeamman kertaluvun termit dispersiossa

Edellä ryhmänopeuden lauseke johdettiin olettamalla, että
Tämä likiarvo voidaan perustella funktion Taylorin sarjan avulla, kun arvot k ja k0 ovat tarpeeksi lähellä toisiaan. Jos aaltopaketissa kuitenkin esiintyy suuresti toisistaan poikkeavia taajuuksia tai jos dispersiolla ω(k) esiintyy teräviä vaihteluja esimerksi resonanssin vuoksi tai jos aaltopaketti kulkee hyvin pitkän matkan, tämä likiarvo ei enää päde vaan funktion Taylorin sarjakehitelmän korkeammatkin termit ovat merkittäviä.
Seurauksena on, että aaltopaketin verhokäyrä ei ainoastaan liiku vaan myös muuttaa muotoaan tavalla, jota voidaan kuvailla väliaineen ryhmänopeusdispersiolla.  Hieman yksinkertaistaen tämän voidaan sanoa merkitsevän, että aaltopaketin eri taajuuskomponentit etenevät eri nopeuksilla, jolloin nopeammat komponentit lähestyvät aaltopaketin etureunaa, hitaammat sen takareunaa. Lopulta aaltopaketti venyy hajalle. Tällä ilmiöllä on suuri merkitys, kun tietoa siirretään optisten kuitujen avulla, sekä suuritehoisissa, lyhyitä pulsseja käyttävissä lasereissa.
Määritelmä ja tulkinta > Historia

Ajatuksen, että aaltolikkeellä on vaihenopeudesta erotettava ryhmänopeus, esitti ensimmäisenä W.R. Hamilton vuonna 1839. Yksityiskohtaisemmin asiaa käsitteli ensimmäisenä lordi Rayleigh teoksessaan Theory of Sound vuonna 1877.
Muita lausekkeita

Valon tapauksessa väliaineen taitekertoimen (n) sekä valon aallonpituudet tyhjiössä (λ0) ja väliaineessa (λ) liittyvät toisiinsa yhtälön
mukaisesti, missä vp = ω/k on valon vaihenopeus.
Niinpä valon ryhmänopeus voidaan laskea millä tahansa seuraavista kaavoista:
Kolmessa ulottuvuudessa

Kolmessa ulottuvuudessa eteneville aalloille kuten valo-, ääni- ja aineaalloille vaihe- ja ryhmänopeuksien lausekkeet voidaan yleistää seuraavalla tavalla:
missä
tarkoittaa kulmataajuuden ω gradienttia aaltovektorin  \mathbf {k}  funktiona ja  {\hat {\mathbf {k} }} on k:n suuntainen yksikkövektori.
Jos aallot etenevät anisotrooppisessa väliaineessa, jonka ominaisuudet eivät ole samat kaikkiin suuntiin, esimerkiksi kiteessä, vaihenopeusvektori ja ryhmänopeusvektori eivät välttämättä ole yhdensuuntaiset.
Häviöllisessä tai aaltoa vahvistavassa väliaineessa

Ryhmänopeuden ajatellaan usein olevan se nopeus, jolla energia ja informaatio siirtyvät aallon mukana. Useimmissa tapauksissa näin onkin, ja ryhmänopeutta voidaan pitää aallon signaalinopeudella. Jos aalto kuitenkin etenee väliaineessa, jossa osa siitä absorboituu tai jossa se edetessään vahvistuu, tämä ei aina pidä paikkaansa. Näissä tapauksissa ryhmänopeus ei aina edes ole hyvin määritelty tai mielekäs suure.
Kirjassaan “Wave Propagation in Periodic Structures”, Brillouin väitti, että häviöllisessä väliaineessa ryhmänopeudella ei ole selvää fysikaalista merkitystä. Yksi esimerkki tästä on Loudonin kuvaama sähkömagneettisten aaltojen kulku atomikaasun läpi. Toisen esimerkin muodostavat mekaaniset aallot Auringon fotosfäärissä: aallonhuipuista aallonpohjiin säteilevä lämpö vaimentaa nämä aallot, ja energian siirtonopeus on usein paljon pienempi kuin aaltojen ryhmänopeus.
Tästä epäselvyydestä huolimatta yleinen tapa laajentaa ryhmänopeuden käsitettä monimutkaisiin väliaineisiin on käsitellä avaruudellisesti vaimenevia tasoaaltoratkaisuja väliaineen sisällä. Niitä luonnehtii tällöin kompleksiarvoinen aaltovektori. Tällöin aaltovektorin imaginaariosa jätetään huomioon ottamatta ja ryhmänopeuden tavanomaista lauseketta käytetään aaltovektorin reaaliosalle, toisin sanoen,
Yhtäpitävästi kompleksisen taitekertoimen reaaliosaa n = n+i'κ käyttämällä saadaan:
Voidaan osoittaa, että tämä ryhmänopeuden yleistys edelleen liittyy aaltopaketin huipun näennäiseen nopeuteen. Edellä oleva määritelmä ei kuitenkaan ole ainoa mahdollinen: vaihtoehtoisesti voidaan tarkastella seisovien aaltojen (reaalinen k, kompleksinen ω) ajallista vaimenemista tai sallia, että ryhmänopeus on kompleksiarvoinen suure. Nämä eri tavoin määritellyt ryhmänopeudet voivat samallakin aallolla olla eri suuret, mutta kun väliaineessa ei esiinny häviöitä eikä synny uusia aaltoja, ne kaikki johtavat yhtäpitävästi samaan tulokseen.
Nämä ryhmänopeuden yleistykset monimutkaisille väliaineille voivat käyttäytyä oudosti, mitä hyvin havainnollistaa anomaalisen dispersion esimerkki. Sen alueen rajalla, missä dispersio on anomaalinen, ryhmänopeus  v_{g} on ääretön (ja ylittää siten jopa valon nopeuden tyhjiössä, ja anomaalisen dispersion alueen sisällä ryhmänopeus voi olla myös negatiivinen (sen etumerkki on päinvastainen kuin k:n reaaliosan).
Häviöllisessä tai aaltoa vahvistavassa väliaineessa > Valonnopeuden ylittävät ryhmänopeudet

Monet kokeet ovat 1980-luvulta lähtien vahvistaneet, että laserin valopulssien edellä esitetyllä tavalla määritelty ryhmänopeus häviöllisissä tai aaltoa vahvistavassa väliaineessa voi olla merkittävästi suurempi kuin valon nopeus tyhjiössä, c. Myös aaltopakettien aallonhuiput etenevät valonnopeutta suuremmalla nopeudella.
Tämä ei kuitenkaan mahdollista valoa nopeampia signaaleja, sillä ryhmänopeuden suuri arvo ei kiihdytä terävän aaltorintaman todellista liikettä, joka esiintyy jokaisen todellisen signaalin alussa. Oleellisesti tämä valonnopeutta suurempi ryhmänopeus on vain laskennallinen suure, joka liittyy siihen, miten ryhmänopeus on edellä määritelty, ja saa näin suuren arvon väliaineessa esiintyvien resonanssi-ilmiöiden vuoksi. Laajassa vyöanalyysissä nähdään, että tämä näennäisesti paradoksaalinen signaalin verhokäyrän etenemisnopeus johtuu itse asiassa laajemman taajuusalueen paikallisisista interferensseistä monella kierroksella, jotka kaikki etenevät täysin suhteellisuusteorian kausaliteettiperiaatteen mukaisesti vaihenopeudella. Tulos on verrattavissa siihen, että varjo voi siirtyä valoa nopeammin, vaikka sen aikaansaava valo aina liikkuu normaalilla valonnopeudella; koska mitattu ilmiö liittyy vain epäsuorasti kausaliteettiin, se ei välttämättä noudata suhteellisuusteorian kausaliteettiperiaatetta, vaikka se normaaleissa olosuhteissa niin tekeekin.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Group velocity
Aiheesta muualla

Group Velocity (Animaatio, joka osoittaa ryhmänopeuden merkityksen sääsysteemien kehittymisessä) met.rdg.ac.uk. Arkistoitu 4.5.2019. Viitattu 27.3.2019.
Phase vs. Group Velocity (Erilaisia vaihe- ja ryhmänopeuden välisiä relaatioita (animaatio)) engineeredmiracle.com. Arkistoitu 18.4.2020. Viitattu 27.3.2019.
Aaltopaketti
                     Aaltopaketin verhokäyrä. Verhokäyrä etenee ryhmänopeudella.
Aaltopakettien hajoaminen korkeamman kertaluvun dispersioilmiöiden vaikutuksesta pintapainovoima-aalloilla syvässä vedessä (jossa v(g) = ½vp).
Esimerkkinä oleva aalto on saatu yhdistelmänä kolmesta osa-aallosta, joiden aallonpituudet sisältyvät 22, 25 ja 29 kertaa jaksolliseen 2 kilometrin pituiseen alueeseen ja joiden amplitudit ovat vastaavasti 1, 2 ja 1 metriä.
Käännös suomeksi
Tuomas Kinberg

Tuomas Otto Kinberg (s. 24. elokuuta 1953 Helsinkilähde?) on suomalainen kulttuurineuvos, muusikko, rehtori, musiikkivaikuttaja ja Lahden kaupunginorkesterin pitkäaikainen intendentti (1994-2014).
Elämä ja ura

Ylioppilas 1974. Muusikon tutkinto 1981 ja viulunsoitonopettajan tutkinto 1982. Musiikkioppilaitoshallinnon tutkinto 1991. Filosofian maisteri 1996 Helsingin yliopisto. Toimintaa eri suomalaisissa musiikkijärjestöissä 1980-luvun alusta lähtien. Naimisissa huilunsoitonopettaja Varpu Kinbergin kanssa, kolme lasta. Sotilasarvo: jääkäri.
Lahden kaupunginorkesteri (Sinfonia Lahti)

Kinberg toimi Lahden kaupunginorkesterin I-viulunsoittajana 1975-1993 ja tämän jälkeen Lahden kaupunginorkesterin intendenttinä 1994-2014 ja vanhempana asiantuntijana 2014-2017.
Lahden kaupunginorkesteri (Sinfonia Lahti) > Muusikko

Kinberg valittiin Lahden kaupunginorkesterin ensiviulun soittajaksi 1975. Hän toimi orkesterin valtuuskunnan puheenjohtajana 1980-1985 ja luottamusmiehenä 1986-1993. Lahden muusikot ry:n puheenjohtajana hän oli 1986-1987 ja hallituksen jäsenenä 1988-1991. Suomen Muusikkojen Liiton hallituksessa hän oli 1981-1993. Orkesterityön ohessa Kinberg esiintyi myös ahkerasti kamarimuusikkona mm. Hollola-kvartetissa ja Helko-Kivilä-Kinberg pianotriossa.
Kinberg oli työyhteisössä aktiivinen ja aloitteellinen ideoija. Vuonna 1985 hän teki aloitteen säännöllisen levytystoiminnan aloittamisesta ja vuonna 1989 hän muotoili asiaa koskevan taltiointisopimuksen, jonka kaupunginvaltuusto hyväksyi samana vuonna.
Luottamusmiehenä Kinberg esitteli orkesterin johdolle idean tulevaisuusverstaista, joiden avulla koko työyhteisö sitoutui pitkän tähtäimen tavoitteisiin. Tästä kehkeytyi uraauurtava työkalu työyhteisön kehittämiseen.
Vuonna 1992 Suomen itsenäisyyden 75-vuotisjuhlavuoden puitteissa Kinberg ehdotti, että kaupunkilaisille jaetaan yritysten tukemana 10 000 orkesterin äänittämää suomalaista musiikkia sisältävää ”Finlandia”-levyä ”kunnianosoituksena lahtelaiselle osaamiselle ja sukupolvien perinteelle”. Levyt jaettiin kansalaisille Lahden Sokos-tavaratalossa kahdessa päivässä.
Lahden kaupunginorkesteri (Sinfonia Lahti) > Sinfonisesti yhdessä -joukkue

Kinberg kehitti luovasti ja tinkimättömästi Sinfonia Lahden hallintoa, viestintää sekä sponsoritoimintaa. Hän oli osaltaan keskeisesti nostamassa Lahden kaupunginorkesteria kansalliseen ja kansainväliseen maineeseen. Ulkopuolisen rahoituksen saamiseksi orkesterin toimintaan hän perusti Sinfonisesti yhdessä -joukkueen, jossa olivat pitkäaikaisina yhteistyökumppaneina mm. Metsäliitto-Yhtymä, Oy Edita Ab, UPM, Lahden Polttimo, Stala, Isku Oy, MTV3, muiden suuryritysten ja mediatalojen lisäksi. Yhteistyökumppaneiden avulla saadut varat ohjattiin orkesterille vuonna perustettuun rahastoon, jonka avulla voitiin toteuttaa erilaisia projekteja ja ulkomaankiertueita. Idea oli ainutlaatuinen Suomen orkesterielämässä.
Lahden kaupunginorkesteri (Sinfonia Lahti) > Konsertti- ja levytystoiminta

Kinbergin orkesteriuran aikana Sinfonia Lahden konsertti- ja levytystoiminta kehittyi merkittävästi ja tämän myötä orkesteri sai useita kansainvälisiä tunnustuksia ja sen mediajulkisuus oli ulkomailla huomattava.
Vuonna 1995 Lahden messuhallissa toteutettu Carmina Burana -suurproduktio sai Yleisradion Vuoden Valopilkku -kunniakirjan ja vuonna 1996 orkesteri sai laajaa kansainvälistä näkyvyyttä levyttäessään pimennossa olleen Sibeliuksen Metsänhaltija-teoksen ensi kertaa. Tämän löydön perusteella helmikuussa 1996 Lahden Ristinkirkossa järjestetty Vuosisadan ensi-ilta toi Lahteen runsaasti kansainvälistä lehdistöä ja kohosi näin kansainväliseksi uutiseksi. Myös Sibeliustalossa lauluyhtye Rajattoman kanssa uudella tavalla toteutetut viihdekonserttiproduktiot ovat olleet poikkeuksellinen menestys ja näitä Sinfonia Lahden tuotantoja lauluyhtye on esittänyt mm. USA:ssa, Kanadassa ja Australiassa asti.
Lahden kaupunginorkesteri (Sinfonia Lahti) > Yhteistyö BIS-levy-yhtiön kanssa

Jo ennen Kinbergin intendenttikautta aloitettu yhteistyö ruotsalaisen BIS-levy-yhtiön kanssa laajeni ja monipuolistui Kinbergin kaudella.
Orkesterimusiikin osalta Sinfonia Lahti oli keskeinen esittäjä BIS-levy-yhtiön Sibeliuksen teosten kokonaislevytyksessä. Eri kansainväliset julkaisut antoivat levyille lukuisia tunnustusmainintoja.
Perinteisten klassisen musiikin äänitteiden rinnalle nousivat mm. Virsilevysarja, Kansanlaulut, Trio Töykeiden sekä Jaakko ja Pekka Kuusiston kanssa tehty Music!-äänite sekä Rajattoman kanssa tehdyt Abba- ja Queen-äänitteet. Näistä monet ylsivät kulta- tai platinalevylukemiin.
Levyjen kokonaismyynti ylitti miljoonan myydyn levyn rajapyykin jo vuonna 2009.
Lahden kaupunginorkesteri (Sinfonia Lahti) > Hei, me sävelletään!

Vuonna 1995 Kinberg aloitti lontoolaisen Education Project -toiminnan mukaisen koululaisille tarkoitetun musiikkikasvatustyön, josta kasvoi Lahteen ajan myötä laajempi kulttuurikasvatustyö.
Tässä työmuodossa lapset tekevät jonkun orkesterin kausiohjelmassa olevan teoksen pohjalta ryhmässä oman sävellyksensä, joka sitten esitetään myöhemmin vanhempien ja muiden ryhmien läsnä ollessa projektin päätöskonsertissa. Sävellysprojekteihin on vuoteen 2024 mennessä osallistunut yli 4 000 lasta.
Lahden kaupunginorkesteri (Sinfonia Lahti) > Ulkomaankiertueet

Kinberg toimi aktiivisesti orkesterin ulkomaankiertueiden aikaansaamisessa ja orkesteri saikin lukuisia vierailukutsuja eri puolille maailmaa mm. Aasiaan, Etelä-Amerikkaan ja USA:han sekä merkittäviin konserttitaloihin Euroopassa. Eräänlaisen huipennuksena voidaan pitää vuonna 2015 Kiinassa (mm. Shanghaissa ja Tianjinissa) ja Japanissa Sibelius-juhlavuoden kunniaksi järjestettyjä Sibelius-festivaaleja.
Juhlavuoden kunniaksi Kinberg käsikirjoitti Sibelius-näyttelyn, jonka visuaalisesta ilmeestä vastasi professori Esa Ojala. Näyttely kiersi vuonna 2015 yhteensä 17 maassa 25 eri kaupungissa.
Lahden kaupunginorkesteri (Sinfonia Lahti) > Sibelius-festivaali

Vuonna 2000 Kinberg ehdotti ylikapellimestari Osmo Vänskälle Sibeliuksen nimeä kantavan festivaalin perustamista. Ajatuksen taustana oli luoda Sibelius-faneille mahdollisuus pitkän viikonlopun aikana päästä kuulemaan vain ja ainoastaan Sibeliuksen musiikkia maailman ainoassa Sibeliustalossa. Festivaalista on kasvanut kansainvälinen tapahtuma, johon on kutsuttu Sinfonia Lahden rinnalle esiintymään kansainvälisiä orkesterivieraita kuten mm. BBC:n sinfoniaorkesteri ja Tukholman kuninkaallinen sinfoniaorkesteri.
Ulkomaiset eri puolelta maailmaa tulevat konserttivieraat sekä kansainvälinen lehdistö ovat löytäneet tiensä festivaalille ja esimerkiksi vuonna 2015 myytiin 40 % lipuista ulkomaisille vieraille.
Lahden kaupunginorkesteri (Sinfonia Lahti) > Classic Live -internetlähetykset

Vuonna 2003 aloitettiin Kinbergin toimesta selvittää mahdollisuuksia välittää konsertteja internetin välityksellä. Tätä tarkoitusta varten perustettiin myöhemmin Classic Live -portaali. Kinberg kartoitti seuraavina vuosina mahdollisia yhteistyöorkestereita eri maista. Muilla orkestereilla ei kuitenkaan ollut valmiuksia aloittaa lähetyksiä tuossa vaiheessa ja niinpä Sinfonia Lahti aloitti elokuussa 2007 ensimmäisenä sinfoniaorkesterina maailmassa säännölliset verkkokonsertit.
Lahden tarkastuslautakunta puuttui asiaan ja tahtoi selvittää, olisiko Kinberg tässä yhteydessä kunnallisesta viranhaltijasta annetun lain vastaisesti hankkinut itselleen taloudellista etua, mistä säädetään rikoslain 40. luvussa, ja rikkonut esteellisyyssäännöksiä. Lautakunta teki asiasta tutkintapyynnön poliisille.
Poliisi sai alustavan tutkinnan päätökseen vuonna 2009 ja totesi, että ei ole noussut esille mitään sellaista, mikä antaisi syyn epäillä virkarikosta tapahtuneen. KInberg sai kuitenkin asiaan liittyen työnantajalta varoituksen sivutoimiluvan hakematta jättämisestä.
Sibeliustalo

Kinbergillä on merkittävät ansiot myös Sibeliustalon (2000) ideoinnissa, rahoitusjärjestelyissä ja myönteisen päätöksen varmistamisessa sekä siinä, että taloon toteutui maailmalla ylistetty huippuakustiikka. Hän toimi aktiivisesti eri tahojen kanssa talon rahoituksen varmistamiseksi ja hyödynsi tässä yhteistyökumppaneiden verkostoa monin tavoin ja varmisti, että talon akustiikan suunnittelijaksi saadaan kansainvälisesti merkittävä osaaja Artec Consultants New Yorkista.
Hän oli vuonna 1995 Lahden kaupungin nimeämän Kongressi- ja konserttisalin EU-rahoitusta selvittävän työryhmän puheenjohtaja ja kaupungin kongressi- ja konserttitalotoimikunnan asiantuntijajäsen 1996 sekä talon arkkitehtikilpailun palkintolautakunnan asiantuntijajäsen 1997.
Sibeliustalo > Sibeliustalon nimi

Kinbergille annettiin tehtäväksi vastata talon markkinoinnista siihen asti, kun uudelle talolle on nimetty johtaja. Tämän myötä Kinberg oli yhteydessä Sibeliuksen oikeudenomistajiin ja sai luvan talon nimeämisestä säveltäjämestarin mukaan. Tämän perusteella hän ehdotti kaupunginjohtaja Kari Salmelle nimeksi Sibeliustaloa. Salmi vei ehdotuksen Lahden kaupunginhallitukselle, joka hyväksyi ehdotuksen.
Sibeliustalo > Puu kulttuurissa ry

Puu kulttuurissa -yhdistys perustettiin vuonna 1998 edistämään puun käyttöä ja imagoa. Kinberg oli yhtenä perustajajäsenenä paikalla ja hänet valittiin yhdistyksen varapuheenjohtajaksi, missä toimessa hän oli yhdistyksen varapuheenjohtajana 1998-2015 ja hallituksen jäsenenä 2016. Yhdistyksen myötä hän on ollut vaikuttamassa suomalaisen puurakentamisen kehittämiseen.
Yhdistys perusti kansainvälisen puuarkkitehtuuripalkinnon Spirit of Nature Wood Architecture Awardin, joka jaettiin Sibeliustalossa joka toinen vuosi Sibelius-festivaalin avajaiskonsertissa. Spirit of Nature -palkinnon nimi syntyi Kinbergin ideasta ja sen rinnalle yhdistys perusti Luonnotar-palkinnon, joka jaettiin suomalaiselle tekijälle, jolle kansainvälisyys ja toiminta maakunnissa on osa menestystä.
Puuarkkitehtuuripalkinnon saajien toivottiin suunnittelevan jokin pienimuotoinen teos Sibeliustalon ympäristöön ja näin syntyvästä kokonaisuudesta muodostui Lahteen Puuarkkitehtuuripuisto. Ensimmäisen palkinnon sai italialainen arkkitehti Renzo Piano, joka ei kuitenkaan ehtinyt suunnitella Lahteen teosta, mutta palkintolautakunnan jäsen Gert Wingårdh suunnitteli Pianolle omistetun Piano-paviljongin Sibeliustalon viereen Vesijärven rantaan. Paviljongin rakennuttajana toimi Puu kulttuurissa -yhdistys.
Lahden musiikkiopisto

Vuonna 1986 Kinberg teki aloitteen Lahden musiikkikoulun (myöh. Lahden musiikkiopisto) perustamisesta ja oli sen keskeinen alullepanija ja perustajajäsen 1998. Oppilaitoksen rehtorina hän toimi 1988-1994 ja hallintojohtajana (oto) 1994-2017. Kinbergin aloitteesta opistossa aloitettiin myös tanssin- ja kevyen musiikin opetus 1990-luvun alussa. Oppilaitos kasvoi nopeasti n. 800 oppilaan opinahjoksi.
Uuden oppilaitoksen ajatuksena oli uudistaa kaavamaista soitonopiskelua ja vapautua pääsykokeista ja velvoittavista tutkinnoista ja tuoda opiskelun oheen uusia toimintamuotoja.
Musiikkiopistolle saneerattiin uudet tilat Hämeenkadulle Lahteen. Tiloihin saatiin 220-paikkainen kamarimusiikkisali, jonka akustiikan suunnittelusta vastasi Sibeliustalon tavoin Artec Consultants lahjana Tuomas Kinbergille. Kinberg ehdotti tämän salin nimeämistä Säveltäjä Kalevi Ahon mukaan ja näin Lahteen saatiin Kalevi Aho -sali.
Päätoimet, luottamustehtävät ja tunnustukset > Päätoimet

Lahden kaupunginorkesteri
muusikko 1975–93
v.a. intendentti 1.1.–30.6.1994
intendentti 1.7.1994–2014
asiantuntija 2014–17
Päätoimet, luottamustehtävät ja tunnustukset > Kunnalliset luottamustehtävät

Jazz-/rock/kevyen musiikin koulutuksen aloittamis- ja  kehittämismahdollisuuksia selvittävän työryhmän jäsen/sihteeri 1991-92 (päätös Lahden kaupungin sos. akj. 16.1.1991)
Taiteen perusopetusta Lahdessa selvittävän työryhmän jäsen 1992 (päätös Lahden kaupungin sos. akj. 4.3.1992)
Orkesteritoiminnan yhtiöittämisen tarkoituksenmukaisuutta selvittävän työryhmän jäsen 1996-97 (päätös Lahden kaupungin sos. akj. 16.10.1996)
Kaupunginhallinnon johtoryhmän jäsen 1995-96 (päätökset Lahden kaupungin kj. 13.2.1995, kj. 5.1.1996)
Ankkurin alueen vanhan lasitehtaan osittaista hyödyntämistä kongressi- ja konserttitilana selvittämään asetetun työryhmän puheenjohtaja 1995 (päätös Lahden kaupungin akj. 24.5.1995)
Ankkurin alueen kehittämistä tutkimaan asetetun työryhmän jäsen 1996-97 (päätös Lahden kaupungin kj. 30.4.1996)
Kaupunginmuseon, kaupunginorkesterin ja kaupunginteatterin yhtiöittämistä selvittävän työryhmän jäsen 1997 (päätös Lahden kaupungin kj. 6.6.1997)
Kulttuurin koordinointiryhmän jäsen (KUKO) jäsen 2000 (päätös Lahden kaupungin akj. 12.5.2000)
Kongressi- ja konserttisalin EU-rahoitusta selvittävän työryhmän puheenjohtaja 1995
Lahden kaupungin kongressi- ja konserttitalotoimikunnan asiantuntijajäsen 1996-99
Lahden kaupungin kongressi- ja konserttitalon arkkitehtikilpailun palkintolautakunnan asiantuntijajäsen 1997-98
Päätoimet, luottamustehtävät ja tunnustukset > Tunnustuksia

Suomen Leijonan ritarikunnan ritarimerkki 2002
Suomen Muusikkojen Liitto ry: Kultainen ansiomerkki 1997
Lahden teollisuusseura: Ansiomitali 2008
Suomen Sinfoniaorkesterit ry: Kultainen ansiomerkki 2010; Kultainen kunniamerkki 2017
Suomen Kuntaliitto: Kultainen ansiomerkki 2010
Suomen musiikkioppilaitosten liitto ry: Kultainen ansiomerkki 2013
Ordo Sancti Constantini Magni: Medal of Merit I 2013; OCM – Suomen eksarkaattiristi 2016
Puu kulttuurissa ry: Kultainen ansiomitali 2016
Suomen tiedottajien liitto ry: Vuoden viestintäteko 2001
Lahti-Seura ry: Vuoden lahtelainen 2003
Hämeenlinnan Sibelius-seura Sibelius-syntymäkotimitali
Valkoinen kääpiö (elokuva)

| Valkoinen kääpiö> Den vita dvärgen   The White Dwarf |
| --- | --- |
 Elokuvan alkuperäinen teatterijuliste.
Ohjaaja:  Timo Humaloja
Käsikirjoittaja:  Timo Humaloja
Perustuu:  Bo Carpelanin romaaniin Myöhäiset äänet (1971)
Tuottaja:  Heikki Innanen
Säveltäjä:  Johnny Lee Michaels
Kuvaaja:  Pertti Mutanen
Leikkaaja:  Tapio Suominen
Lavastaja:  Matteus Marttila
Erikoistehosteet:  Stan Shingler
Pääosat:  Kari Heiskanen   Lilga Kovanko   Jaana Raski   Esko Salminen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  Panfilmi Humaloja-Innanen Oy
Levittäjä:  Finnkino Oy
Ensi-ilta:  14. helmikuuta 1986
Kesto:  102 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  4 097 598 mk
Katsojat:  4 684
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valkoinen kääpiö on helmikuussa 1986 ensi-iltansa saanut suomalainen tieteiselokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Timo Humaloja. Elokuva perustuu Bo Carpelanin romaaniin Myöhäiset äänet (Rösterna i den sena timmen, 1971). Elokuva oli Humalojan debyyttielokuva pitkien elokuvien osalta. Elokuvan pääosissa nähdään Kari Heiskanen, Lilga Kovanko, Jaana Raski ja Esko Salminen.
Elokuva kuvattiin touko-syyskuussa 1985 Helsingissä, Taivalkoskella, Pyhäjärvellä, Kemijärvellä, Porvoossa, Tammisaaressa, Jussarön saarella, Hangossa, Outokummussa, Espoossa ja Jyväskylässä.
Elokuvaa ei ole julkaistu ikinä missään fyysisessä formaatissa. Elokuva 4K-restauroitiin digitaalisesti Yleisradion toimesta Kansallisessa audiovisuaalisessa instituutissa vuonna 2023.
Elokuvan kuvaaja Pertti Mutanen palkittiin elokuvasta Jussi-palkinnolla vuonna 1987.
Tarina

Elokuva kertoo ydinräjähdyksen kaivokseen sulkemasta Martin Johannes Borgista (Kari Heiskanen), joka taistelee tiensä ulos mutta kärsii myöhemmin säteilyoireista.