stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vilfredo Pareto
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vilfredo Pareto Wikimedia Commonsissa
Abetel-Béguelin, Fabienne: Vilfredo Pareto (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan artikkeli) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  29.5.2009. Bern:  Stiftung HLS. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
Reino Breilin

| Reino Volmar Breilin |
| --- | --- |
 Reino Breilin vuonna 2007.
Suomen liikenneministeri
 Sorsan III hallitus   31.12.1982–6.5.1983  
Kansanedustaja
 5.4.1966–25.3.1983  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Turun eteläinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. tammikuuta 1928 Paimio
Kuollut: 23. elokuuta 2010 (82 vuotta) Salo
Ammatti:  koneteknikko, teknisen työn opettaja
Reino Volmar Breilin (20. tammikuuta 1928 Paimio – 23. elokuuta 2010 Salo) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1966–1983 ja liikenneministerinä 1982–1983.
Elämä

Reino Breilinin vanhemmat olivat Joensuun kartanon seppä Oskar Volmar Breilin (1903-1982) ja meijeriapulainen Lyyli Saarinen (1909-1991). Hän työskenteli viilarina Kymi Oy:n Salon tehtaalla 1942-1947 ja VR:n veturinlämmittäjänä 1947-1948. Vuonna 1952 Breilin suoritti koneteknikon tutkinnon, jonka jälkeen hän perusti Saloon oman lämpö- ja saniteettiteknillisen suunnittelutoimiston. Breilin toimi myös metallityön opettajana kansalaiskoulussa ja myöhemmin peruskoulussa. Vuonna 1962 hän hankki kansalaiskoulunopettajan pätevyyden.
Breilin valittiin Salon kaupunginvaltuustoon vuonna 1961 ja kansanedustajaksi 1966. Vuonna 1977 paljastuneen Salora-jutun yhteydessä myös Breilinin toiminta tai paljon valtakunnallista julkisuutta, kun kävi ilmi että hän oli välittänyt puoluepampuille kotikaupungissaan toimivan Saloran viihde-elektroniikkaa alennettuun hintaan. SDP:n puheenjohtaja Kalevi Sorsa ei pitänyt toimintaa mitenkään merkillisenä ja myönsi myös itse ostaneensa Breilinin kautta kaksi televisiota. Myös Ulf Sundqvist oli hankkinut Breilinin välityksellä stereolaitteet ja television, jotka hän oli maksanut käteisellä yhtiön Konalan varastolla. Selvittäessään osuuttaan tapaukseen Breilin kertoi välittäneensä kansanedustajille kolmisenkymmentä televisiota niin sanottuun "tehtaan hintaan".
Kalevi Sorsan hallitusta ravistelleen kriisin yhteydessä Breilinistä tuli joulukuussa 1982 liikenneministeri, kun SKDL jätti hallituksen. Hän sai hoidettavakseen kaikki edeltäjänsä Jarmo Wahlströmin tehtävät lukuun ottamatta kalastus- ja metsästysasioita, jotka siirrettiin maatalousministeri Taisto Tähkämaalle. Sosialidemokraattien vaalivoitosta huolimatta Breilin putosi yllättäen eduskunnasta kevään 1983 vaaleissa ja hänen ministerikautensa loppui toukokuussa. Breilin toimi presidentin valitsijamiehenä vuosina 1968, 1978, 1982 ja 1988. Hän oli Salon kaupunginvaltuuston jäsen 1961–2004 ja toimi sen puheenjohtajana 1965–1988 sekä 1993–1996. Vuonna 1982 Breilinille myönnettiin kaupunkineuvoksen arvonimi.
Perhe

Reino Breilinin puoliso oli toimistoapulainen Soili Soukainen (1933-2010), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1952. Pariskunnalla oli neljä lasta. Hänen veljensä on teollisuusneuvos Kauko Breilin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Reino Breilin Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Jarmo Wahlström | Suomen liikenneministeri 1982−1983 | Seuraaja: Matti Puhakka |
Reino Björn

| Reino Björn |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Reino Viljo Einar Björn
Syntynyt: 3. heinäkuuta 1932 Helsinki, Suomi
Kuollut: 22. elokuuta 2012 (80 vuotta)
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Lempinimi:  Rööri
Pituus:  185 cm
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1954–1959 1960–1964 1969–1971:   Helsingin Jyry  Työväen Maila-Pojat  Helsingin Kisa-Toverit
Valmennusura
 1960–1962  :   Helsingin Työväen Uimarit  Suomi  Helsingin NMKY  Helsingin Kisa-Toverit  Playboys
Reino Viljo Einar "Rööri" Björn (3. heinäkuuta 1932 Helsinki – 22. elokuuta 2012) oli suomalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja. Hänet tunnetaan yhtenä lajin suurimmista suomalaispersoonista.
Pelaajana Björn edusti kolmea helsinkiläisseuraa vuosina 1954–1971. Tilastollisesti parhaalla kaudellaan 1961 hän teki 9,8 pistettä ottelua kohden.
Valmentajana Björn valmensi Suomen naisten koripallomaajoukkuetta vuosina 1960–1962. Lisäksi hän valmensi menestyksekkäästi HTU:n naisjoukkuetta 1960-luvun alkupuolella ja kolmea miesten pääsarjajoukkuetta. Suomen cupin Björn voitti valmentajana kahdesti, vuosina 1970 ja 1973.
Vuonna 2000 Björn kuului Suomen yli 55-vuotiaiden miesten maailmanmestaruuden voittaneeseen maajoukkueeseen. Elantonsa hän teki yksityisyrittäjänä. Hänen perheeseensä kuului vaimo ja kolme tytärtä. Björn kuoli 80 vuoden iässä 22. elokuuta 2012.
Saavutukset > Pelaajasaavutukset

SM-hopeaa 1970
SM-pronssia 1956 ja 1958
Saavutukset > Saavutukset valmentajana

Naisten Suomen mestaruuksia HTU:ssa
Miesten Suomen cup 1970 ja 1973
Pelityyli ja ominaisuudet

Björnin pallonkäsittely ei ollut kovin taitavaa, mutta hän korvasi puutteitaan kovalla yrittämisellä, minkä vuoksi yleisökin kannusti häntä usein. Joukkuetovereitaan Björn innosti "jatkuvasti" huutamalla. Björnin pelityyli oli aggressiivinen, mikä kerrytti hänelle runsaasti virheitä ja joskus jopa ulosajoja. Lehdistökin kirjoitti Björnin persoonallisista peliotteista, usein positiiviseen sävyyn. Hänestä kehittyi eräänlainen kulttihahmo.
Björn saattoi tehdä ajoittain runsaasti pisteitä, mutta ennen kaikkea hän oli hyvä puolustaja, syöttäjä ja vastustajan henkistä tasapainoa häiritsevä pelaaja, joiden ominaisuuksien vuoksi häntä pidettiin joukkueelleen tärkeänä.
Myös valmentajana Björniä pidettiin ns. tulisieluisena.
Voitto Koskela (kauppaneuvos)

Voitto Arvo Aaret Koskela (23. tammikuuta 1922 Nurmijärvi – 23. tammikuuta 1993) oli suomalainen insinööri, yrittäjä yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Koskelan vanhemmat olivat samanniminen isä, Arvo Koskela, ja Hilma Sundström ja puolisot 1947–1982 Kaarina Linnea Vilhelmiina Halonen ja vuodesta 1982 Kaarina Tytti Viinikainen. Koskela kävi Nurmijärven yhteiskoulua 1935–1939 ja rintamalukiota 1944 ja valmistui sähköinsinööriksi Helsingin teknillisestä opistosta 1947. Hän oli Valmet Oy:n Helsingin telakan sähköinsinööri 1947–1948, Hankkijan sähköinsinööri 1948–1953, Sähkö Oy AEG:n osastopäällikkö 1953–1954, Itä-Suomen Sähkö- ja Insinööritoimisto Issi Oy:n toimitusjohtaja 1954–1966 ja pääomistaja 1955–1966 ja Issi Ky V. Koskelan omistaja ja toimitusjohtaja 1967–1986. Koskelalla oli myös useita sähköalan ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin luutnantti. Koskela sai kauppaneuvoksen arvonimen 1979. taiteilija Jaakko Sievänen maalasi hänen muotokuvansa 1986.
Voitto Ranne

Outi Voitto Ranne (s. 14. elokuuta 1932 Ulvila) on suomalainen ammattijärjestöjohtaja. Hän toimi Opettajien ammattijärjestön (OAJ) ensimmäisenä puheenjohtajana vuodesta 1975 sekä Akavan puheenjohtajana 1991–1995. Vuonna 1985 hän sai kouluneuvoksen arvonimen.
Voitto Ranne pääsi ylioppilaaksi 1952, valmistui kansakoulunopettajaksi 1955, filosofian kandidaatiksi 1963 ja toimi sitten pari vuosikymmentä opettajana. Ammattiyhdistysuransa Ranne aloitti Suomen Opettajain Liitossa (SOL) toimimalla sen liittovaltuustossa 1968–1976, hallituksen jäsenenä vuodesta 1970 ja varapuheenjohtajana 1974–1976.
Vuonna 1975 Ranne valittiin uuden Opettajien ammattijärjestön (OAJ) päätoimiseksi puheenjohtajaksi. Seuraavana vuonna Ranne valittiin Akavan varapuheenjohtajaksi ja 1991 puheenjohtajaksi. Hän jäi eläkkeelle 1995. Vuoden 1996 kunnallisvaaleissa hänet valittiin kokoomuksen edustajana Turun kaupunginvaltuustoon ja sitten Turun kulttuurilautakunnan puheenjohtajaksi.
Ranne on toiminut muun muassa Suomen Teatteriliiton hallituksen puheenjohtajana. Vuonna 2002 Ranteelle myönnettiin Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton kultainen kunniamerkki.
Richard Scarry

Richard McClure Scarry (5. kesäkuuta 1919 Boston, Yhdysvallat – 30. huhtikuuta 1994 Gstaad, Sveitsi) oli yhdysvaltalainen lastenkirjailija ja kuvittaja.
Hänen lastenkirjoistaan tunnetuimmat kuuluvat sarjaan Richard Scarryn touhukas maailma. Niissä kuvataan humoristiseen tyyliin ihmismäisten eläinhahmojen elämää Touhulan kaupungissa (Toisinaan suomennettu Puuhalaksi, kaupungin nimi alkuperäisteoksissa Busytown). Näiden kirjojen kaksi keskeisintä hahmoa ovat Kissalan Hessu ja Mato Matala (Huckle Cat ja Lowly Worm). Muita hahmoja ovat muun muassa Putte Sutinen, Banaani-Toope, Hilda Hippo (Hilda Hippo), Herra Possula/Armas Karjula (Mr. Frumble), Palomies Savunen (Smokey the Fireman) ja Konstaapeli Hallikainen/Konstaapeli Murina (Sergeant Murphy).
Richard Scarryn kirjoja ovat suomentaneet muun muassa Marjatta Kurenniemi ja Kaarina Helakisa.
Scarry teki yli 300 lastenkirjaa, joista osan kuvittajana toisten kirjoittamissa kirjoissa.  Kun eri maissa tehdyt käännökset lasketaan yhteen, Scarryn kirjoja on myyty yli kolmesataa miljoonaa kappaletta. 1990-luvun puolivälissä hänen kirjojensa pohjalta tehtiin televisioon lastenohjelmasarja, Richard Scarryn touhukas maailma, jota on esitetty Suomessakin TV2:lla ja C More Juniorilla.
Lastenkirjoja

Iloinen sanakirja; uudistettu laitos: Uusi iloinen sanakirja (Best Word Book Ever) (1963)
Hauska, hauska maailma (Busy, Busy World) (1965)
Storybook Dictionary (1967)
Mitä ihmiset tekevät (What Do People Do All Day?) (1968, suom. Marjatta Kurenniemi 1969)
Meidän koulu (Great Big Schoolhouse) (1969)
Iloinen ilmakirja (Great Big Air Book) (1971, suom. 1973)
ABC kirja (ABC Word Book) (1971, suom. Mervi Miettinen 1998)
Hassu kaupunki (Funniest Storybook Ever) (1972, suom. Pirjo-Iirsi Manninen 1974)
Iloinen autokirja (Cars and Trucks and Things That Go) (1974, suom. Raija Mattila)
Iloinen askartelukirja (Best Rainy Day Book Ever) (1974)
Ahkeruus on ilomme (Busiest People Ever) (1976, suom. 1976)
Päivä Pikku Pupun seurassa (Early words) (1978)
Iloinen esikoulu (Best First Book Ever!) (1979, suom. 1981)
Nasu maalari opettaa sinulle värit (1976, suom. 1978)
Kaikkein paras joulukirja (Best Christmas Book Ever!) (1981, suom. 1982)
Onnellinen erehdys ja muita kertomuksia (The Best Mistake Ever! And Other Stories) (1984, suom. Laila Niukkanen)
Touhulan lasten riemukas vuosi (Best Busy Year Ever) (1991, suom. Esa Mela)
Puuhakas päivä (Busy, Busy Town)
Hupsista herra Köpelö
Opettavaisia eläinsatuja La Fontainen mukaan
Hauskat vuodenajat
Kurkuman kuvausmatkat: Kurkuma Perussa, lentävät nuudelit (suom. 1998)
Saturalli (Best Storybook Ever)
Lystikkäitä ääniä (suom. 1990)
Lumimyrsky (Sarjassa Richard Scarryn touhukas maailma) (suom. 1996, Marja Alopaeus)
Risat nielurisat (Sarjassa Richard Scarryn touhukas maailma) (suom. 1996, Marja Alopaeus)
Telttaretkellä (Sarjassa Richard Scarryn touhukas maailma) (suom. 1996, Marja Alopaeus)
Ensimmäinen englannin sanakirjani
Touhulan tohinoita (suom. Marja Alopaeus 2003)
Viidakkojengi

| Viidakkojengi> Delhi Safari |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Nikkhil Advani
Käsikirjoittaja:   Nikkhil Advani  Girish Dhamija  Suresh Nair 
Tuottaja:  Anupama Patil
Säveltäjä:  Shankar–Ehsaan–Loy
Leikkaaja:  Aarif Sheikh
Pääosat:   Akshaye Khanna  Govinda  Suniel Shetty  Boman Irani  Urmila Matondkar  Swini Khara 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Intia
Tuotantoyhtiö:  Krayon Pictures
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  19. lokakuuta 2012
Kesto:  92 minuuttia
Alkuperäiskieli:  hindi
Aiheesta muualla
IMDb
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viidakkojengi (engl. Delhi Safari) on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut intialainen tietokoneanimaatioelokuva, jonka on ohjannut Nikkhil Advani.
Ääninäyttelijät

| Hindinkielinen ääninäyttelijä | Englanninkielinen ääninäyttelijä | Suomenkielinen ääninäyttelijä | Rooli | Eläimet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Govinda | Carlos Alazraqui | Markus Niemi | Bajrangi | Apina |
| Akshaye Khanna | Tom Kenny | Petri Hanttu | Alex | Papukaija |
| Boman Irani | Brad Garrett | Markus Bäckman | Bagga | Karhu |
| Urmila Matondkar | Vanessa Williams | Kaija Kärkkäinen | Begum | Leopardi |
| Suniel Shetty | Cary Elwes | ? | Sultaani | Leopardi |
| Swini Khara | Tara Strong | Katja Aakkula | Yuvi | Leopardi |
| Deepak Dobriyal | Christopher Lloyd | Bruno Lähteenmäki | Pigeon | Kesykyyhky |
| Prem Chopra | Dave Wittenberg | Joonathan Kettunen | Kalia | Hyeena |
| Sanjay Mishra | Roger Craig Smith | Joonathan Kettunen | Marela | Apinat |
| Saurabh Shukla | Roger Craig Smith | Petri Hanttu | Bharela | Apinat |
| Rajesh Kava | Jason Alexander | Jari Salo | Flamingo | Flamingo |
| Rajesh Kava | Jason Alexander | ? | Hyeena | Hyeena |
| ? | Jane Lynch | Katja Aakkula | Flamingo | Flamingo |
| ? | Brian George | Johnathan Kettunen | Lepakko | Lepakko |
| Akhil Mishra | Troy Baker | ? | Tiikeri | Tiikeri |
Ääninäyttelijät > Suomenkielinen versio

| --- | --- |
Dubbausstudio:: KM Studio
Ohjaus:: Tuukka Koski
Käännös:: Antti Laukkanen
Lisäksi:: Jari Salo Markus Bäckman
Villi tusina 2

| Villi tusina 2> Cheaper by the Dozen 2 |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Adam Shankman
Käsikirjoittaja:  Sam Harper
Tuottaja:  20th Century Fox
Säveltäjä:  John Debney
Kuvaaja:  Peter James
Leikkaaja:  Matt Cassel
Pääosat:  Steve Martin Eugene Levy Bonnie Hunt Tom Welling Piper Perabo Hilary Duff Alyson Stoner
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox
Levittäjä:  20th Century Studios Netflix Disney+
Ensi-ilta:   21. joulukuuta 2005
Kesto:  90 min.
Alkuperäiskieli:  Englanti
Edeltäjä:  Villi tusina
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Villi tusina 2 (Cheaper by the Dozen 2) on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut komediaelokuva. Se on jatko-osa elokuvalle Villi tusina (Cheaper by the Dozen).
Juoni

Tom Baker päättää viedä perheensä kesälomalle, mutta loma ei menekään suunnitelmien mukaan; naapurissa asuu Tomin pitkäaikainen vihamies, Jimmy Murtaugh. Tom yrittää ensin olla ystävällinen, mutta huomaa pian, että  vanhat kaunat pitää kostaa. Lapset tosin tulevat toimeen Murtaughien lasten kanssa, ja Tom päättää osallistua pääsiäisenä järjestettävään kilpailuun, jossa he kilpailevat Murtaughia vastaan.
Näyttelijät > Bakerit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Steve Martin  | … |  isä Tom Baker   |
|  Bonnie Hunt  | … |  äiti Kate Baker   |
|  Piper Perabo  | … |  Nora Baker-McNulty   |
|  Tom Welling  | … |  Charlie Baker   |
|  Hilary Duff  | … |  Lorraine Baker   |
|  Kevin Schmidt  | … |  Henry Baker   |
|  Alyson Stoner  | … |  Sarah Baker   |
|  Jacob Smith  | … |  Jake Baker   |
|  Forrest Landis  | … |  Mark Baker   |
|  Morgan York  | … |  Kim Baker   |
|  Liliana Mumy  | … |  Jessica Baker   |
|  Blake Woodruff  | … |  Mike Baker   |
|  Shane Kinsman  | … |  Kyle Baker   |
|  Brent Kinsman  | … |  Nigel Baker   |
|  Jonathan Bennett  | … |  Noran mies Bud McNulty  |
Näyttelijät > Murtaughit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Eugene Levy  | … |  Jimmy Murtaugh   |
|  Carmen Electra  | … |  Sarina Murtaugh   |
|  Shawn Roberts  | … |  Calvin Murtaugh   |
|  Jaime King  | … |  Anne Murtaugh   |
|  Robbie Amell  | … |  Daniel Murtaugh   |
|  Taylor Lautner  | … |  Elliot Murtaugh   |
|  Melanie Tonello  | … |  Becky Murtaugh   |
|  Alexander Conti  | … |  Kenneth Murtaugh   |
|  Courtney Fitzpatrick  | … |  Robin Murtaugh   |
|  Madison Fitzpatrick  | … |  Lisa Murtaugh  |
Vuokkotokko

| Vuokkotokko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Tokot Gobiidae
Suku::  Tokot Gobius
Laji::  bucchichi
Kaksiosainen nimi
 Gobius bucchichi  Steindachner, 1870 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Vuokkotokko (Gobius bucchichi) on tokkojen sukuun (Gobius) ja samannimiseen heimoon (Gobiidae) kuuluva ahvenkalalaji. Sen kuvasi ensimmäisenä Franz Steindachner vuonna 1870.
Elinympäristö

Se elää 1–8 metrin, tai yleensä kuitenkin 1–3 metrin, syvyydessä. Se viihtyy 15–24 °C lämpöisissä merivesissä.
Levinneisyysalue

Sitä tavataan ainakin Välimeressä.
Wiborg Wood Company

The Wiborg Wood Company Osakeyhtiö oli suomalainen pääasiassa Laatokan Karjalassa Suojärvellä 1920- ja 1930-luvuilla toiminut metsäteollisuusyritys jonka omistivat Venäjän vallankumouksen jälkeen Suomeen siirtyneet venäläiset Sergei ja Jakob Belaieff. Yhtiön pääkonttori oli Viipurissa.
Ennen vallankumousta Venäjällä toimi sahaustoimintaa harjoittanut "Tovarischestvo Petra Beljajeva Naslednik"-yhtiö jolla oli useita sahoja Aunuksen, Pietarin, Vologodskin ja Arkangelin kuvernementtien alueella. Yhtiö myi sahatavaransa pääasiassa Englantiin. Yhtiön toiminta päättyi Venäjän vallankumouksen jälkeen mutta yhtiö oli onnistunut tallentamaan sitä ennen puutavarakaupoista saamansa noin 400 000 puntaa englantilaiseen pankkiin. Sergei ja Jakob Belaieff perustivat näillä rahoilla Viipurissa The Wiborg Wood Company-yhtiön.  Yhtiö osti Suomen valtiolta 1920 Suojärven alueelta 28 000 runkoa ja perusti tilapäiisen Näätäojan sahan sinne näiden sahaamista varten. Toukokuussa 1923 yhtiön vakinainen saha käynnistyi sitten Suojärvellä kun Suojärvelle valmistui samana vuonna rautatieyhteys.  Wiborg Wood sahasi vuosittain noin 30–41 000 kuutiometriä. Vuonna 1931 sahaus putosi lamakauden vuoksi 12 000:een kuutiometriin mutta nousi sitten nopeasti niin että vuonna 1934 tehtiin tuotantoennätys 53 000 kuutiometriä.
Wiborg Woodilla oli myös 1921 rakennettu Belaieffin sahaksi kutsuttu sahalaitos Käkisalmen alueella. Saha purettiin vanhanaikaisena muutaman toimintavuoden jälkeen.
Suojärven sahojen yhteyteen perustettiin 1928 laatikkolautatehdas ja vuonna 1926 puuhiomo ja kartonkitehdas. Laatikkolautatehdas käytti vuosittain 30–40 000 kuutiometriä propseja ja puuhiomo ja kartonkitehdas vuosittain taas noin 12 000 kuutiometriä sahauspintoja ja pinotavaraa. Kartongin vuosituotanto oli 5–6 000 tonnia. Vuonna 1937 Suojärvellä aloitti toimintansa yhtiön sulfaattiselluloosatehdas. Wiborg Wood rakensi myös vesivoimalan Hyrsylän mutkan Jugakoskeen ja veti sieltä 35 kilometriä pitkän voimajohdon Suojärven Suvilahdessa sijainneille tuotantolaitoksilleen.
Wiborg Woodin Suojärven laitosten toiminta päättyi talvisodan alkaessa mutta yhtiön perustama Suojärven kartonkitehdas toimii edelleen. Wiborg Woodilla oli sotien jälkeen saha ja puulaatikkotehdas Heinolan Maitiaislahdessa noin 15 vuoden ajan vuodesta 1948 alkaen.
Aiheesta muualla

Wiborg Wood Company Oy:n kartonki- ja laatikkotehdas Kaipaan Välikylässä Suojärvellä vuonna 1939, Museovirasto, Historian kuvakokoelma (Finna)
Wiborg Wood Company Oy:n kartonki- ja laatikkotehdas Kaipaan Välikylässä Suojärvellä vuonna 1939, Museovirasto, Historian kuvakokoelma (Finna)
Wiborg Wood Company Oy:n työläisten asuntola Kaipaankylässä Suojärvellä vuonna 1938, Museovirasto, Historian kuvakokoelma (Finna)
Wiborg Wood -sulfaattiselluloosatehdas Suojärven Välikylässä, Karjalan Sivistysseuran Sampo-tietokanta
Oy The Wiborg Wood -kenttärakennus Suojärvellä, Karjalan Sivistysseuran Sampo-tietokanta
Wiborg Wood Oy:n Heinolan Maitiaislahden itärannalla sijainnut sahalaitos vuonna 1953, Lusto - Suomen Metsämuseo (Finna)
Sagadahocin piirikunta

Sagadahocin piirikunta (engl. Sagadahoc County) on Yhdysvaltojen Mainen osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 35 856 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Bathin kaupunki. Piirikunta on perustettu 14. helmikuuta 1854.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sagadahocin piirikunta Wikimedia Commonsissa
WebP

| WebP |
| --- | --- |
 Esimerkki WebP-kuvasta.
Tiedostopääte:  .webp
Mediatyyppi:  image/webp
Lyhenne:  WEBP
WebP on bittikarttagrafiikan tiedostomuoto, jossa voidaan käyttää häviöllistä ja häviötöntä pakkausta. WebP on Googlen kehittämä JPEGin korvaajaksi suunniteltu avoin standardi, jonka viitetoteutus on julkaistu BSD-lisenssillä. Se julkaistiin vuonna 2010.
Häviöllisessä WebP:ssä käytetään On2 Technologies -yrityksen kehittämää VP8-videokoodekin pakkausalgoritmia, säiliömuoto on RIFF. Googlen ohjelmistoinsinööri Jyrki Alakuijala on laajentanut WebP:n häviöttömään pakkaamiseen, johon myös WebP-tiedostomuodon alfakanavan koodaus perustuu.
Lokakuussa 2020 verkkoselaimista natiivina WebP-tuen omaavat Chrome, Firefox, Edge, Opera ja Safari.
Sali

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Sali tai Šali voi tarkoittaa jotakin seuraavista:
sali, suuri huone
Sali, Jarkko Tontin romaani
Sali, televisiosarja
Ymär Sali, volganturkkilainen liikemies
Sali Berisha, albanialainen poliitikko
Sali, kunta Algeriassa
Şela, ven. Šali, kaupunki Tšetšeniassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sali”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
WebCite

WebCite on arkistointipalvelu joka on tarvittaessa käytettävissä säilyttämään Internetin tieteellisesti ja koulutuksellisesti  tärkeää aineistoa. Palvelu säilyttää nettisivun sisällön sellaisena kuin nettisivu oli bloggaajan, tutkijan tai Wikipedia-käyttäjän viitattua tai siteerattua nettisivua. Säilytyspalvelu mahdollistaa lähdeviitteiden toimivuuden senkin jälkeen kun nettisivuja on uudistettu, poistettu tai ne ovat muusta syystä hävinneet, toisin sanottuna sivusto ehkäisee linkkimätää.
Aiheesta muualla

https://archive.today/20130224192513/http://webcitation.org/
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:WebCite
Käännös suomeksi
WebInfo

WebInfon logo
WebInfo on suomalainen toimitettu hakemistopalvelu, joka listaa suomalaisten yhteisöjen (yritykset, yhdistykset, julkishallinto, muut yhteisöt) julkisia www-sivustoja. Hakutuloksien alkuun listautuvat ne suomalaiset www-sivustot, joilla on WebInfon hakemistossa maksulliset hakusanat. WebInfoa on julkaissut vuoden 1997 alkaen Info Center Finland Oy, joka markkinoi maksullisia hakusanoja lähinnä puhelinmyynnillä.
Aiheesta muualla

WebInfo (Arkistoitu – Internet Archive)
Info Center Finland Oy
Saksan meriesikunta

Saksan meriesikunta (saks. Admiralstab) voi tarkoittaa:
Reichsmarineamt (1889–1919)
Oberkommando der Marine (1935–1945)
Marineamt (1956–)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Saksan meriesikunta”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Salhate Djamalidine

Salhate Djamalidine (s. 23. joulukuuta 1978 Nanterre, Ranska) on komorilainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili 400 metrin aitajuoksussa, pikajuoksussa ja keskimatkojen juoksussa. Hän edusti seuratasolla pariisilaista Racing Club de Francea.
Djamalidine kilpaili 400 metrin aitajuoksussa MM-kisoissa 2003, mutta karsiutui ensimmäisellä kierroksella. Hän osallistui samaan lajiin myös Ateenan olympialaisissa 2004, joissa putosi alkuerissä. Djamalidine putosi 400 metrin aidoissa ensimmäisellä kierroksella myös vuoden 2005 MM-kisoissa.
Ennätykset

Lähde: IAAF
400 m aidat: 57,97 s (2003)
400 m: 55,91 (2003)
800 m: 2.10,53 (2006)
Ruotsin sosiaaliministeriö

| Ruotsin sosiaaliministeriö Social­­departementet |
| --- | --- |

Perustettu:  1920
Sijainti:  Tukholma
Valtio:  Ruotsi
Ministeri:  Jakob Forssmed
Aiheesta muualla
Sivusto
Ruotsin sosiaaliministeriö (ruots. Socialdepartementet) on yksi Ruotsin hallituskanslian yhdestätoista ministeriöstä (ruots. departement).
Sosiaaliministeriö vastaa yhteiskunnan hyvinvointiin liittyvistä asioista, kuten kansanterveydestä, terveydenhuollosta ja vanhustenhuollosta. Ministeriön vastuualueeseen kuuluu myös sosiaalivakuutus, jonka tarkoituksena on varmistaa, että ihmiset ovat taloudellisesti turvassa sairauden, vanhuuden tai lasten ollessa pieniä.
Ministeriön toimialaan kuuluvat myös yksilö- ja perhehoitoon, vammaisten tukemiseen ja vanhustenhoitoon liittyvät kysymykset. Lisäksi osasto työskentelee vammaisten oikeuksien ja palkkioeläkejärjestelmään liittyvien kysymysten parissa. Ministeriö vastaa myös urheiluun, nuorisopolitiikkaan, kansalaisyhteiskuntaan, uskonnollisiin yhteisöihin ja hautaustoimintaan liittyvistä asioista.