stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Stockmannin Tampereen-tavaratalo
Historia

Stockmann laajentui Helsingistä Tampereelle 1950-luvulla. Tampere oli siihen aikaan asukasluvultaan Suomen toiseksi suurin kaupunki, joten Stockmannin toinen tavaratalo (ensimmäinen ns. ”paikallistavaratalo”) oli perusteltua sijoittaa sinne. Tavaratalo rakennettiin Hämeenkadun ja Kuninkaankadun kulmaan (nykyistä Sokos-tavarataloa vastapäätä), missä sijaitsi aiemmin jugendtyylinen Blomin talo. Uudisrakennuksen suunnittelivat Ole ja Bertel Gripenberg, ja samaan kiinteistöön tuli Stockmannin tavaratalon lisäksi Helsingin Osakepankin toimitilat.
Tavaratalo avasi ovensa 8. huhtikuuta 1957. Sillä oli aluksi käytössään 2 400 neliömetrin tilat. Stockmann menestyi kuitenkin Tampereella niin hyvin, että tavarataloa laajennettiin. Vuonna 1965 Kuninkaankadun ja Kauppakadun risteyksessä otettiin käyttöön uusi lisärakennus. Sen suunnittelivat Bertel Gripenberg ja Robert Gunst, ja tilat yhdistettiin vanhaan puoleen maanalaisen tunnelin välityksellä.
Vuonna 1981 Stockmann siirtyi entistä suurempiin tiloihin nykyiselle paikalleen Hämeenkadun toiseen päähän, lähelle rautatieasemaa. Tavaratalo muutti vuokralaiseksi arkkitehti Antti Tähtisen suunnittelemaan uuteen liike- ja toimistorakennukseen, jonka omisti Keskinäinen vakuutusyhtiö Fennia. 2000-luvun taitteessa tavarataloon tehtiin laajennus, jossa Tuomiokirkonkadun puoleinen kaksikerroksinen osa korotettiin kolmikerroksiseksi. Samalla Kyttälänkadulle avattiin uusi sisäänkäynti. Seuraava suuri laajennushanke aloitettiin kesällä 2012. Kaksi vuotta kestäneessä remontissa tavaratalo laajeni viereiseen rakennukseen ja sai 4  000 neliömetriä uutta myymälätilaa. Myös vanha osa remontoitiin, osastojen sijainteja muutettiin ja kulkureittejä parannettiin. Tavaratalosta tehtiin muun muassa suora yhteys Hämeenkadun alla sijaitsevaan pysäköintiluola P-Hämppiin.
Kuvia

Tampereen Stockmann alkuperäisellä paikallaan Hämeenkatu 20:ssä.
Laajennusosan avajaiset Kuninkaankadulla maaliskuussa 1965.
Stockmannin pääjulkisivua vuonna 2006, ennen uusinta laajennusta.
Kassalinjasto Stockmann Herkussa tavaratalon sulkemisaikaan vuonna 2016.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stockmannin Tampereen-tavaratalo Wikimedia Commonsissa
Tampereen Stockmannin kotisivu
Stockmannin tavaratalot
| --- | --- |
Nykyiset:   Espoon Tapiola  Helsinki  Helsingin Itäkeskus  Riika  Tallinna  Tampere  Turku  Vantaan Jumbo 
Lisensoidut:   Jekaterinburg  Moskova  Pietari 
Lakkautetut:   Kouvola  Oulu  Pietarsaari
Hopeakihlajaiset

| Hopeakihlajaiset |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Wilho Ilmari
Käsikirjoittaja:  Martti Larni
Perustuu:  Klaus U. Suomelan painamattomaan näytelmään Hopeakihlajaiset, kantaesitys: Suomen Kansallisteatteri 2.10.1941
Tuottaja:  Matti Schreck tuottaja (tuotannonjohto) Risto Orko tuotantopäällikkö
Säveltäjä:  Harry Bergström
Kuvaaja:  Uno Pihlström
Leikkaaja:  Elle Viljanen
Lavastaja:  Arvo Kotilainen
Pääosat:  Lea Joutseno Paavo Jännes Eine Laine Liisa Tuomi
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomi-Filmi Oy
Ensi-ilta:  29. marraskuuta 1942
Kesto:  91 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hopeakihlajaiset on Wilho Ilmarin ohjaama sota-ajan viihde-elokuva vuodelta 1942. Käsikirjoitus perustuu Klaus U. Suomelan aiheeseen, jolla hän osallistui käsikirjoituskilpailuun nimimerkillä Primo Amoroso. Lea Joutseno esittää odontologian dosentin sihteeriksi värväytyvää opiskelijaa, jonka viehätysvoima puree miehiin.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Lea Joutseno  | … |  odontologian kandidaatti Raili Tervola    |
|  Paavo Jännes  | … |  odontologian dosentti Einar Koskimaa    |
|  Eine Laine  | … |  Annette Koskimaa   |
|  Liisa Tuomi  | … |  Charlotta Elisabeth Sofia Koskimaa, ”Lotta”    |
|  Tapio Nurkka  | … |  ylioppilas Viljo Koskimaa    |
|  Pentti Saares  | … |  varatuomari Arvo Ahomies   |
|  Reino Valkama  | … |  professori Juho Hirvas   |
|  Anni Aitto  | … |  Nanny Tallvik, Annetten äiti   |
|  Rauha Rentola  | … |  Ruusa, Koskimaan kotiapulainen    |
|  Arvi Tuomi  | … |  teologian professori    |
|  Litja Ilmari  | … |  Lotan luokanvalvoja    |
|  Varma Lahtinen  | … |  vanha naismaisteri    |
|  Petter Väänänen  | … |  kuraattori, uskonnonopettaja ”Pässi”    |
|  Eija Hiltunen  | … |  ylioppilas Aino Palmu   |
|  Tapio Vilpponen  | … |  mies Kalastajatorpalla   |
|  Kyösti Käyhkö  | … |  opettaja   |
Tuotanto

Käsikirjoituskilpailussa sai ensimmäisen palkinnon Simo Penttilä ehdotuksellaan Kuollut mies rakastuu. Toimitusjohtaja Matti Schreckin päätöksestä elokuva tehtiin kuitenkin Suomelan ehdotuksesta, vaikka tuotantopäällikkö Risto Orko ei olisi halunnut sitä toteuttaa. Sota-ajan olosuhteet ja ajankohtaiset asiat eivät näy elokuvassa. Liisa Tuomella oli elokuvassa ensimmäinen suuri roolinsa.Penttilän ehdotuksen ohjasi Ilmari Unho, ja sekin sai ensi-illan 1942.
Suomela teki näytelmästä myös romaanin Hopeakihlajaiset (1942).
Arviot

Aikalaisarvioissa useat kriitikot vertasivat elokuvaa näytelmään, joka oli jo ehditty nähdä Kansallisteatterissa. Elokuva arvioitiin liian näytelmänomaiseksi, ja tarinan katsottiin toimivan paremmin teatterissa. Elokuvassa ei ollut osattu hyödyntää elokuvalle ominaisia keinoja, joskin ohjaaja Wilho Ilmari saa myös kiitosta.
Eräs myöhemmän ajan kriitikko pitää Lea Joutsenon roolia hammaslääkärinä elokuvan ainoana valloittavana hahmona.
Hurrikaanilasi

Hurrikaanilasi


Muut nimet: Hurricane-lasi

Vetoisuus: 40–60 cl

Käyttötarkoitus: näyttävien, eksoottisten cocktailien lasi
Hurricane-drinkki hurrikaanilasissa.
Hurrikaanilasi on vetoisuudeltaan noin 40–60 senttilitran kokoinen jalallinen lasi. Sitä käytetään yleisimmin näyttävien, värikkäiden ja koristeltujen cocktailien tarjoiluun. Hurrikaanilasi on nimetty myrskylyhdyn lasikuvun mukaan (engl. hurricane lantern), joista jotkin ovat suunnilleen samanmuotoisia kuin hurrikaanilasi. Hurrikaanilasi on highball-lasia korkeampi ja leveämpi. Hurrikaanilasia voi käyttää highball-lasin sijaan.
Hurrikaanilasiin valmistettavia drinkkejä

Blue Hawaii
Blue Lagoon
Hawaiian Sunrise
Hurricane
Painkiller
Piña Colada
Scorpion Bowl
Singapore Sling
Swimming Pool
Lähde:
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hurrikaanilasi Wikimedia Commonsissa
￼Cocktail recipes – Hurricane Glass Cocktail-db.com. Arkistoitu 28.9.2021. Viitattu 19.7.2020. (englanniksi)
Cocktails served in a Hurricane glass MyBestCocktails.com. Viitattu 19.7.2020. (englanniksi)
George Brown and Company

| George Brown and Company |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  Limited
Perustettu:  1900
Lakkautettu:  1983
Kotipaikka:  Greenock
Toimiala:  laivanrakennus
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
George Brown and Company Limited oli brittiläinen telakkayhtiö, joka sijaitsi Greenockissa lähellä Grand Harbouria. Sen naapureina olivat Garvel Dry Dock ja James Watt Dock.
Historia

George Brown (1859–1933) perusti yrityksen 1900. Telakka valmisti kaiken tyyppisiä pienehköjä aluksia. George Brownin kuoltua vuonna 1933 yhtiön toimintaa jatkoivat hänen kaksi poikaansa ja heidän jälkeensa pojanpoika. Vuonna 1937 yhtiö nimettiin uudelleen George Brown & Co. (Marine) Limitediksi.
Telakan tilauskanta romahti 1960-luvulla ja viimeinen alus oli Colombon satamalle kesäkuussa 1963 valmistunut hinaaja Vasabha. Osa telakasta jatkoi norjalaisen tehtaan tavarankäsittelylaitteiden lisenssivalmistusta ja se palasi laivanrakennukseen vuonna 1981. Vuonna 1983 yhtiö ajautui konkurssiin ja telakka myytiin huutokaupalla.
Gjirokastërin maakunta

| Gjirokastërin maakunta Qarku i Gjirokastrës |
| --- | --- |

 Sijainti
Valtio:  Albania
Kuntia:  7
Perustettu:  2000
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Gjirokastër
Pinta-ala:  2 884 km²
Väkiluku (2011):  72 176
 – väestötiheys:  25 as./km²
Gjirokastërin maakunta (alb. Qarku i Gjirokastrës) on yksi Albanian 12:sta maakunnasta. Se sijaitsee maan eteläosassa ja rajautuu kaakossa Kreikkaan. Maakunnan pinta-ala on 2 884 neliökilometriä ja asukasluku arviolta 72 176 (vuonna 2011).
Vuoden 2015 kuntauudistuksesta lähtien Gjirokastër on jaettu seitsemään kuntaan: Dropull, Gjirokastër, Këlcyrë, Libohovë, Memaliaj, Përmet ja Tepelenë.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gjirokastërin maakunta Wikimedia Commonsissa
Albanian maakunnat
Beratin maakunta
Dibërin maakunta
Durrësin maakunta
Elbasanin maakunta
Fierin maakunta
Gjirokastërin maakunta
Korçën maakunta
Kukësin maakunta
Lezhën maakunta
Shkodërin maakunta
Tiranan maakunta
Vlorën maakunta
Sophie Cottin

Sophie Cottin
Sophie Cottin o.s. Ristaud, (1770 Pariisi, Ranska – 25. elokuuta 1807 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen kirjailija. Hän julkaisi viisi varhaisromanttista tyyliä edustavaa romaania.
Elämä

Sophie Ristaud avioitui 17-vuotiaana varakkaan pankkiirin Jean Paul Marie Cottinin kanssa. Jäätyään leskeksi 20-vuotiaana hän muutti Pariisiin, jossa vietti lopun elämänsä.
Ranskan suuren vallankumouksen hirmuhallinnon aikana Cottin lahjoitti osan omaisuudestaan vallankumoustribunaalin puhemiehenä toimineelle Fouquier-Tinvillelle koettaessaan turhaan pelastaa kaksi perheensä jäsentä mestauslavalta.
Lokakuussa 1795 hän vastaanotti kotiinsa Vaublancin kreivin, pitkäaikaisen poliitikon, joka oli joutunut maanpakoon ja tuomittu poissaolevana kuolemaan osallistuttuaan kuningasmielisten kapinaan 13. vendémiaire-kuuta vallankumouksen vuonna IV. Pakopaikan järjesti kirjailijan ystävättären puoliso, pitkäaikainen poliitikko Jean-Baptiste-Marie-François Bresson.
Kirjallisuus ja kirjoittaminen olivat aluksi Cottinille pelkkä harrastus ilman julkaisutarkoitusta, mutta lopulta hän julkaisi viisi romaania: Claire d'Albe, Malvina, Amélie de Mansfield, Mathilde ja Elisabeth ou les Exilés de Sibérie, jotka Alexandre Petitot kokosi vuonna 1817 viisiosaiseksi teokseksi.
Romaaneissaan Cottin loi oman tyylinsä. Hän ei harrastanut ylitsevuotavia kuvailuja eikä teeskentelevää sievistelyä muttei myöskään miesmäistä tyyliäselvennä, kuten aikalaisensa Mme de Staël. Cottinin teoksia leimaa romanttinen melankolia. Henkilöiden tunne-elämää kuvataan vahvoin vedoin mutta he elävät pikemmin mielikuvitusmaailmassa kuin todellista elämää.
Teoksista tuli suosittuja. Eräiden tietojen mukaan Cottin lahjoitti kirjoista saamiaan tuloja köyhille, toisten mukaan tulot tarvittiin hän omassa taloudessaan.
Teokset

Claire d’Albe
Mathilde
Malvina
Amélie Mansfield Tome I (Osa 1), Tome II (Osa 2), Tome III (Osa 3), Paris, Ménard et Desenne, fils, 1824.
Les Exilés de Sibérie
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta Sophie Cotten on Wikiaineistossa (ranskaksi)
Artikkeli Sophie Cottinista Rouenin yliopiston sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) Sisältää tiivistelmiä teoksista. (ranskaksi)
"Sophie Cottin l'Oubliée, une Romancière à l'orée du Romantisme." Väitöskirja aiheena Sophie Cottin ja hänen teoksensa. (ranskaksi)
Skylanders: Spyro’s Adventure

| Skylanders: Spyro’s Adventure |
| --- | --- |
 Pelin pohjoisamerikkalainen kansikuva.
Kehittäjä:  Toys for Bob Vicarious Visions (Nintendo 3DS)
Julkaisija:  Activision SA Neoplay  JP Toys "R" Us, Square Enix
Jakelija:  XPEC Entertainment
Säveltäjä:  Hans Zimmer Lorne Balfe
Pelisarja:  Spyro
Julkaistu:  AU 12. lokakuuta 2011 (Windows) AU 13. lokakuuta 2011 EU 14. lokakuuta 2011 NA 16. lokakuuta 2011 SA 15. joulukuuta 2011   JP 12. heinäkuuta 2013
Lajityyppi:  tasohyppely
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  CERO: A PEGI: 7+
Alusta:  Microsoft Windows, Mac OS X, PlayStation 3, Xbox 360, Wii, Wii U (Japani), Nintendo 3DS
Jakelumuoto:  Blu-ray-levy ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Skylanders: Spyro’s Adventure on Toys for Bobin kehittämä Spyro-tasohyppelypelisarjan spin-off-peli, jonka Activision julkaisi vuonna 2011 kaikille seitsemännen sukupolven konsoleille. Pelin jatko-osa Skylanders: Giants julkaistiin lokakuussa 2012.
Pelaaminen

Skylanders: Spyro’s Adventuressa pelaaja ottaa Portal Masterin roolin, joka voi ohjata 32 erilaista hahmoa. Hahmoihin kuuluu muun muassa pelin päähahmo Spyro. Jokaisella hahmolla on omat erityiskykynsä ja elementtinsä. Pelin mukana saa kolme figuuria (Spyro, Trigger Happy ja Gill Grunt), joilla voi pelata pelin läpi loppuvastukseen asti. Jos pelaaja haluaa kokea kaikki pelin paikat, hänen täytyy hankkia lisää peliin liittyviä hahmoleluja. Hahmot saadaan käyttöön asettamalla hahmoa kuvastava lelu Portal of Power -nimiseen portaaliin. Portal of Power ja hahmolelut perustuvat NFC-teknologiaan, jossa Portal of Power on NFC-siruja lukeva laite, ja lelussa on NFC-siru. Kaikki hahmot käyvät toiseenkin Portal of Poweriin silloinkin, kun pelialusta vaihtuu. Peliä päästään eteenpäin läpäisemällä erilaisia episodeja/jaksoja.
Pelaajan pääpaikkana toimii mystiset rauniot, jotka ovat ilmassa. Tasojen keräys ja saavutukset tallentuvat automaattisesti leluun. kaksinpelin pelaamiseksi Portal of Poweriin pitää asettaa kaksi lelua samaan aikaan. Pelaaja tutkii uusia alueita, taistelee vihollisia vastaan, kerää kultaa ja aarteita ja ratkaisee ongelmia. Lopullisena tarkoituksena on pelastaa maailma Kaos-nimiseltä pahalta Portal Masterilta. Pelaaja voi kehittää Skylandereille erilaisia lisäerikoisuuksia. Pelissä on joka jaksoon piilotettu lahjapaketteja, jotka sisältävät aina jonkinlaisen hatun. Pelaaja voi käyttää löytämiään hattuja Skylandereihin parantaakseen niiden kykyjä. Kentistä voi löytää myös erilaisia tarinakääröjä, joissa kerrotaan aina löytöpaikan episodiin liittyvää tietoa. Peli sisältää myös elementaalibonussymboleita, joilla pelaaja voi antaa Skylandereille lisää voimia. Ympäri pelimaailmaa on erilaisia elementaaliportteja, joita vain tietyn elementin Skylanderit pystyvät avaamaan. Peli sisältää kahdeksan erilaista elementaaliluokkaa, jotka ovat ilma, elämä, epäkuolema, maa, tuli, vesi, taikuus ja tekno.
Peli sisältää myös taistelutilan, jossa pelaaja voi pelata kaksintaistelupelejä toista pelaajaa vastaan. Ryminäareenassa pelaajat taistelevat ja yrittävät kukistaa vastustajan skylanderin. Taivasmaaleissa pelaajat yrittävät taistella siitä kumpi saa enemmän pisteitä nostamalla, kantamalla ja heittämällä pallon maaliin. Pelaaja voi ottaa pallon haltuun vastustajalta hyökkäämällä. Taivaskivimestarissa pelaajan täytyy kerätä viisi jalokiveä ennen vastustajaa.
Kehitys

Pelin nimi oli alun perin Spyro’s Kingdom. Alkujaan pelin piti olla kypsempi, synkempi ja verisempi, mutta kehittäjät Toys For Bobilla mielsivät sen vääräksi suunnaksi pelille. Spyro ei ollut alun perinkään suoraan vanhemmalle pelaajakunnalle suunnattu. Kehittäjät suunnittelivat pelin suuntaa kuusi kuukautta ja lopulta Toys For Bob sai idean Skylandersille. Jeff Poffenbarger ilmoitti, että peli on suunnattu lähinnä nuoremmille pelaajille, joilla ei ole aiempaa kokemusta Spyrosta.[lähde? ]
Pelin tarinan ovat kehitelleet Alek Sokolow ja Joel Cohen, jotka molemmat ovat työskennelleet Pixarin ensimmäisen elokuvan Toy Story – leluelämää parissa.
Pelipaketit

Paketti jossa peli tulee, sisältää kolme pääfiguuria. Näillä figuureilla voi pelata pelin loppuun asti, mutta pelin yli 100%:nen suorittaminen vaatii lisähahmojen hankkimista. Paketti sisältää hahmojen lisäksi Portal of Powerin paristoineen, julisteen, sarjaan perustuvia keräilykortteja, tarra-arkin sekä verkkokoodeja. Pääpaketin lisäksi pelaaja voi ostaa myös monenlaisia muita pienempiä paketteja, joista suurikokoisimmat sisältävät kolme figuuria. Peliin voi ostaa myös figuurien lisäksi paketteja, joissa on yksi figuuri, kaksi taikaesinefiguuria ja aiheeseen liittyvä kulkuväline kuten esimerkiksi merirosvolaiva, jäälinna tai lohikäärmevuori.
Vastaanotto

Peli sai myönteisen vastaanoton, sillä Metacriticin laskemien arvostelijoiden antamien arvosanojen keskiarvo oli 78/100.
Nintendo World Report antoi pelille arvosanaksi 9/10, kehuen Wii-version hauskaa pelattavuutta, mahtavaa tuotantoarvoa ja sen täydellistä yhteensopivuutta nuorille pelaajille, ja 3DS-versiosta se kehui ainutlaatuisesti ja visuaalisesti näkyviä hahmoja, hyvää yhteensopivuutta nuoria pelaajia kohtaan ja hyvin suunniteltua 3D-tasohyppelyä.
Gaming Nexus antoi pelille arvosanaksi B+:n ja kehui sen hyvää suuntautumista jälleen kerran nuorempaa yleisöä kohtaan, vaikka se huomioikin pelin muutamia puitteita.
Destructoid antoi pelille arvosanaksi 8/10 sanoen että se ei ole paras peli mitä voi löytyä kauppojen hyllyltä, mutta innovatiiviset vehkeet ja pelin hyvä erottuvaisuus markkinoilla tekee siitä Destructoidin mielestä hyvän pelin.
GameSpot on tutustunut pelin Xbox 360 -versioon ja antanut sille arvosanaksi 7.5/10.0 kehuen sen hyvin perheystävällistä ja innovatiivista pelattavuutta sekä RPG-tyylin eteneväisyyttä. GameSpot kuitenkin kritisoi sen helppoa vaikeustasoa, sekavaa moninpeliä ja sitä kun sitä pystyy pelaamaan vain ilman onlinea, sitä kun peliä ei voi läpäistä kokonaan ilmaiseksi, portaaliongelmia ja figuurien katoamisen riskiä.
Game Informer antoi pelin Xbox 360 ja PlayStation 3 -versioille molemmille arvosanaksi 8.0/10.0.
Skylanders: Spyro’s Adventure palkittiin myös kahdella ”Toy Industry Association” -palkinnolla: ”Game of the Year” ja ”Innovative Toy of the Year” -palkinnoilla.
Ääninäyttely > Englanniksi

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Josh Keaton  | … |  Spyro, sivuääniä   |
|  Barbara Mamabolo  | … |  Cynder (kreditoimaton)   |
|  André Sogliuzzo  | … |  Sparx (Tuote merkki)   |
|  Freddie Winston  | … |  Gill Grunt/Trigger Happy/Voodood/Eruptor/Bash/Ignitor/Chop-Chop/Terrafin/Gurglefin/Boomer/Ghost Roaster/Prism Break/Slam Bam (kreditoimaton)   |
|  Daniel Hagen  | … |  Mestari Eon   |
|  Sumalee Montano  | … |  Cali   |
|  Laura Bailey  | … |  Persephone   |
|  Steve Blum  | … |  Auric, Vathek, sivuääniä   |
|  Patrick Warburton  | … |  Flynn   |
|  Michael Yurchak  | … |  Hugo   |
|  James Haron  | … |  Fargus   |
|  Kevin Michael Richardson  | … |  Stump Smash   |
|  Thomas Bromhead  | … |  Dino-Rang, Drill Sergant, sivuääniä   |
|  Lani Minella  | … |  Stealth Elf, Sonic Boom (aiemmin), sivuääniä   |
|  Salli Saffioti  | … |  Whirlwind   |
|  Courtenay Taylor  | … |  Hex   |
|  Keith Sliverstein  | … |  T-Bone, Clam-tron 4000, sivuääniä   |
|  Alex Ness  | … |  Lightning Rod   |
|  Anthony Hansen  | … |  Wendel   |
|  Chris Cox  | … |  Glumshanks   |
|  Richard Steven Horvitz  | … |  Kaos   |
|  Dave Wittenberg  | … |  Hektore   |
Ääninäyttely > Suomenkieliset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Antti L. J. Pääkkönen  | … |  Spyro   |
|  Saara Ruokonen  | … |  Cynder   |
|  Markku Huhtamo  | … |  Mestari Eon   |
|  Bruno Lähteenmäki  | … |  Flynn, Stump Smash   |
|  Tommi Haapaniemi  | … |  Hugo   |
|  Sari Ann Moilanen  | … |  Cali, sivuäänet   |
|  Antti Jaakola  | … |  Kaos, Gill Grunt, Trigger Happy, T-Bone   |
|  Markus Niemi  | … |  Glumshanks   |
|  Ella Pyhältö  | … |  Persephone, Whirlwind, sivuäänet   |
|  Juhani Rajalin  | … |  Blobbers, Arbo, sivuäänet   |
|  Petrus Kähkönen  | … |  Snuckles   |
|  Pasi Ruohonen  | … |  sivuäänet   |
|  Aku Laitinen  | … |  kenraali Robot, sivuäänet   |
|  Heikki Sankari  | … |  Dino-Rang  |
|  Sasu Moilanen  | … |  sivuäänet  |
|  Rauno Ahonen  | … |  Rizzo, sivuäänet  |
Aiheesta muualla

Pelin viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (suomeksi)
Kuvakaappaus pelin Wii-versiosta.
Gertrud Elisabeth Mara

| Gertrud Elisabeth Mara |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. helmikuuta 1749 Kassel, Saksa
Kuollut: 20. tammikuuta 1833 Tallinna, Viro
Ammatti:  laulaja
Gertrud Elisabeth Mara (o.s. Schmeling; 23. helmikuuta 1749 Kassel – 20. tammikuuta 1833 Tallinna) oli saksalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano. Hän oli yksi aikansa harvoista huomattavan kansainvälisen maineen saaneista oopperalaulajista Italian ulkopuolelta.
Mara oppi lapsena soittamaan viulua. Hän piti viuluresitaaleja isänsä säestyksellä ja esiintyi jo 10-vuotiaana kuningattarelle. Hovissa saamaansa neuvoa seuraten hän aloitti lauluopinnot Lontoossa Pietro Domenico Paradiesin johdolla. Mara sai opetusta myös Johann Adam Hilleriltä ja lauloi tämän konserteissa Leipzigissä vuonna 1766. Hän esiintyi oopperassa Dresdenissä ennen muuttoaan Berliiniin, jossa hänet kiinnitettiin Fredrik Suuren hovilaulajaksi vuonna 1771. Mara meni naimisiin sellisti Johann Baptist Maran kanssa vuonna 1773 tai 1774. Fredrik Suuri asetti avioliiton ehdoksi elinikäisen jäämisen Berliiniin, mutta pariskunta onnistui poistumaan hovista vuonna 1778 tai 1779. Mara aloitti esiintymisen kiertävänä laulajana ja tuli tunnetuksi Luísa Todin kilpailijana.
Mara lähti Lontooseen vuonna 1784 ja esiintyi muun muassa Cleopatran roolissa Georg Friedrich Händelin oopperassa Julius Caesar suurella menestyksellä vuonna 1787. Mara kävi esiintymässä Venetsiassa ja Torinossa vuonna 1788, mutta jatkoi sitten työskentelyä Lontoossa esiintyen pääasiassa Händelin teoksissa, mutta myös esimerkiksi Sebastiano Nasolinin oopperassa Andromaca. Mara saavutti arvostusta myös oratoriolaulajana. Poistuttuaan Lontoosta hän kiersi huilisti Florion kanssa Pariisissa, Wienissä ja Saksan kaupungeissa. Vuodesta 1803 Mara asui Moskovassa, mutta hän menetti siellä hankkimansa omaisuuden Napoleonin sotaretkestä johtuneessa Moskovan palossa vuonna 1812. Hän elätti itsensä sittemmin opettamalla Tallinnassa, mutta palasi vielä Lontooseen esiintymään vuonna 1816. Maran avioliitto Johann Baptist Maran kanssa oli osoittautunut onnettomaksi; vaimo oli kokenut siinä kaltoinkohtelua miehensä taholta. Pariskunta oli eronnut vuonna 1799.
Rikesakko

Rikesakko on rahamäärältään kiinteä, päiväsakkoa lievempi varallisuusrangaistus, joka säädetään rikesakkorikkomuksista annetulla lailla (986/2016) eräiden rikkomusten ainoaksi rangaistukseksi. Rikesakko otettiin Suomessa käyttöön syyskuun alussa 1983 voimaan astuneella lailla.
Vuonna 2022 rikesakon suuruus voi olla 40, 70 tai 100 euroa. Rikesakkorikkomuksista annetussa laissa (986/2016) säädetään rikkomuksista, joista rikesakko voidaan määrätä sekä kustakin rikkomuksesta määrättävän rikesakon rahamäärästä. Jos henkilö syyllistyy samalla kertaa kahteen tai useampaan rikkomukseen, rikesakko määrätään ankarimman rikesakon mukaan korotettuna 40 eurolla.
Rikesakon määrää poliisi, rajavartio- tai tullimies tai erätarkastaja. Yleisin rikesakko määrätään järjestyslain rikkomisesta. Tieliikennelain (729/2018) mukainen liikennevirhemaksu on korvannut tieliikenteen rikesakon.
Maksamatonta rikesakkoa ei saa muuntaa vankeudeksi. Rikesakkomääräyksen saaneella henkilöllä on oikeus saattaa asia käräjäoikeuden käsiteltäväksi. Sitä varten hänen tulee ilmoittaa asia 30 päivän kuluessa rikesakkomääräyksen tiedoksisaamisesta sen paikkakunnan käräjäoikeuteen, jossa rikkomus on tehty. Käräjäoikeuden rikesakkoasiassa antamaan päätökseen ei saa hakea muutosta varsinaisin muutoksenhakukeinoin.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Laki sakon ja rikesakon määräämisestä (27.8.2010/754)
Rose Bertin

Muotisuunnittelija Rose Bertin Jean-François Janinetin kuvaamana
Marie-Jeanne Rose Bertin (2. heinäkuuta 1747 Abbeville, Picardie, Ranska – 22. syyskuuta 1813 Épinay-sur-Seine, Ranska) oli ranskalainen pukusuunnittelija ja kuningatar Marie Antoinetten hovihankkija. Ennen Ranskan suurta vallankumousta hänen salonkinsa Au Grand Mogol oli Pariisin johtava muotitalo.
Menestyvä liikenainen

Bertin nousi Pohjois-Ranskan köyhistä oloista menestykseen. Hän kykeni luomaan pääkaupungissa liikenaisen uran, vaikka aikakauden naisten yleensä odotettiin pysyvän kotipiirissä miehisen määräysvallan alaisena. Bertin oli naimaton ja lapseton. Tultuaan 16-vuotiaana Pariisiin hän pääsi neiti Pagellen Trait galant -muotiliikkeen juoksutytöksi perusti lokakuussa 1773 oman muotiliikkeen Au Grand Mogol ja kohosi lopulta koko toimialan johtavaksi nimeksi. Valtansa huipulla hän määräsi ylhäisönaisten pukeutumistyylin, ja häntä nimitettiin muodin ministeriksi. Esimerkiksi vuonna 1774 hän loi kuningattaren hovikampaaja Léonard Autién kanssa pouf-nimisen hiustyylin, jossa tukkalaite rakennettiin korkeaksi ja siihen kiinnitettiin pieniä esineitä.