stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tulosyksikköorganisaatio

Tulosyksikköorganisaatio on organisaatiorakenne, jossa iso organisaatio jaetaan useisiin varsin itsenäisiin, usein tavoite- eli tulosjohtamista soveltaviin tulosyksiköihin esimerkiksi tuotteen, tuoteryhmän, palvelukokonaisuuden tai markkinointialueen mukaisesti.
Tulosyksikköorganisaatio soveltuukin toimintaympäristöihin, joissa toiminta voidaan selkeästi jakaa ja rajata erillisiin yksiköihin, jotka eivät ole riippuvaisia toisen yksikön toiminnasta.
Tulosyksikköorganisaatio antaa kullekin yksikölle mahdollisuuden keskittyä oman erikoistumisalueensa kehittämiseen, mutta samalla kokonaisuuden huomioiminen saattaa hämärtyä. Esimerkiksi Suomen kunnissa, joissa tulosyksikköorganisaatiota ja yksiköiden tulosjohtamista on sovellettu on törmätty osaoptimointitilanteisiin, joissa toisen yksikön säästö on voinut koitua toisen yksikön kasvaneiksi menoiksi ja kokonaisoptimointi on jäänyt saavuttamatta.
Tulosyksikköorganisaatio muistuttaa toimintokohtaista organisaatiota, mutta siinä korostetaan enemmän toiminnan tuloksia kuin toimintaan tarvittavia panoksia.
Tulosyksikköorganisaation etuina pidetään muun muassa tehtävien delegointia alaisille, jolloin säästetään ylimmän johdon voimavaroja ja luodaan kasvualustaa johtajuuden kehittymiselle myös organisaation alemmilla tasoilla. Mallia käytettäessä myös toiminnan ja tuloksen arviointi on helpompaa, kun keskeisinä arviointikriteereinä ovat konkreettiset luvut.
Tulisalvia

| Tulisalvia |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Huulikukkaiskasvit Lamiaceae
Suku::  Salviat Salvia
Laji::  splendens
Kaksiosainen nimi
 Salvia splendens  Sellow ex Nees. 
Katso myös
   Tulisalvia Wikispeciesissä   Tulisalvia Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tulisalvioita.
Tulisalvia (Salvia splendens) kuuluu heimoon huulikukkaiskasvit (Lamiaceae). Sitä viljellään yksivuotisena koristekasvina, vaikka se on oikeasti monivuotinen. Tulisalvia on kotoisin Brasiliasta. Se kasvaa siellä pensasmaisena, jopa 90 senttimetriä korkeana perennanna. Viljelylajikkeet voivat olla monta kertaa matalampia. Kukinto on aluksi vaatimaton tupsu, joka tuuhenee kesän aikana. Lajikkeilla kukkien väri voi olla kirkkaanpunainen, vaaleanpunainen, valkoinen, violetti, liila tai kaksivärinen.
Aiheesta muualla

Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Tulisalvia (Salvia splendens)
Puutarha.net: Tulisalvia (Salvia splendens) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Salvia splendens (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Salvia splendens (englanniksi)
Flora of China: Salvia splendens (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q161080  Wikispecies: Salvia splendens  APDB: 117781  APNI: 233891  BioLib: 41166  CoL: 6XGHH  EoL: 579412  EPPO: SALSP  FNA: 200020263  FoC: 200020263  GBIF: 2927029  GRIN: 70596  iNaturalist: 143203  IPNI: 60452620-2  IRMNG: 10203983  ISC: 48213  ITIS: 32745  MoBotPF: 281427  NatureServe: 2.136267  NBN: NHMSYS0000463193  NCBI: 180675  NSWFlora: Salvia~splendens  NZOR: 352b6f83-9fe8-4538-a326-c8fae8af7015  NZPCN: 4153  Observation.org: 145594  Open Tree of Life: 294217  PFI: 8605  Plant List: kew-183912  PLANTS: SASP6  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:60466516-2  RHS: 101887  Tropicos: 50293092  WisFlora: 7626  WFO: wfo-0000302359
K. J. Ståhlberg

| Kaarlo Juho Ståhlberg |
| --- | --- |
 K. J. Ståhlberg vuonna 1919.
Suomen tasavallan 1. presidentti
 25.7.1919–2.3.1925     
Pääministeri:   Kaarlo Castrén  J. H. Vennola  Rafael Erich  A. K. Cajander  Kyösti Kallio  Lauri Ingman 
Seuraaja:  Lauri Kristian Relander
Eduskunnan puhemies
 3.2.1914–3.4.1917  
Edeltäjä:  Oskari Tokoi
Seuraaja:  Kullervo Manner
Kansanedustaja
 1.8.1908–28.2.1910 2.2.1914–10.8.1918 21.10.1930–31.8.1933  
Ryhmä/puolue:  Kansallinen Edistyspuolue
Vaalipiiri:  Uudenmaan läänin vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. tammikuuta 1865 Suomussalmi, Suomen suuriruhtinaskunta
Kuollut: 22. syyskuuta 1952 (87 vuotta) Helsinki, Suomi
Puoliso:  Hedvig Wåhlberg (vih. 1893; k. 1917) Ester Elfving (vih. 1920)
Tiedot
Puolue:  Edistyspuolue
Koulutus:  molempain oikeuksien tohtori
 Huomautukset  ↑  Vuoden 1919 hallitusmuodon 23 §:n 5. momentin mukaan määräpäivän sattuessa pyhäpäiväksi oli seuraavaa arkipäivää pidettävä määräpäivänä. Tätä oli sovellettava vuonna 1925, koska 1.3.1925 sattui sunnuntaiksi.  
 Nimikirjoitus
Kaarlo Juho (K. J.) Ståhlberg (ristimänimeltään Carl Johan, 28. tammikuuta 1865 Suomussalmi – 22. syyskuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen oikeustieteilijä ja poliitikko sekä Suomen tasavallan ensimmäinen presidentti (1919–1925).
Vuonna 1987 Mitä Missä Milloin -vuosikirjan toimituksen kokoama raati valitsi Ståhlbergin yhdeksi Suomen itsenäisyyden ajan 70 vaikuttajasta. Yleisradion vuonna 2004 järjestämässä Suuret suomalaiset -äänestyksessä Ståhlberg valittiin kaikkien aikojen 47. suurimmaksi suomalaiseksi.
Lapsuus, nuoruus ja opinnot

Ståhlberg syntyi Suomussalmella 28. tammikuuta 1865 ja oli perheensä viidestä lapsesta kolmas. Hänen isänsä oli apupappi Johan Gabriel (Janne) Ståhlberg ja äitinsä Amanda Gustafva Castrén. Myöhemmin perhe muutti Alavieskaan ja Haapajärvelle, joissa Janne toimi kappalaisena. Poika nimettiin kasteessa Carl Johaniksi. Nimi kuitenkin vääntyi kouluaikana muotoon Kaarlo Juhana. Ylioppilasaikanaan Ståhlbergia alettiin kutsua Kaarlo Juhoksi.
Ståhlberg kuului molempien vanhempiensa kautta pohjoispohjalaisiin pappis- ja virkamiessukuihin. Ståhlbergin isä kuoli 41-vuotiaana 1873, kun poika oli vasta kahdeksanvuotias, äiti menehtyi vuonna 1907.
Ståhlberg kävi koulua Oulun suomalaisessa yksityislyseossa ja oli luokan paras oppilas koko kouluajan. Hän myös kirjoitti konventin lehteen ja toimi sen päätoimittajanakin. Rehtori kuvaili häntä koulun matrikkelissa sanoin spes nostratium et decus (suom. meikäläisten toivo ja kaunistus). Ylioppilastutkinnosta hän sai arvosanan laudatur vuonna 1884. Hän suoritti Helsingin yliopistossa filosofian kandidaatin tutkinnon ja eteni sen jälkeen kohti varsinaista päämäärää eli molempain oikeuksien kandidaatin tutkintoa. Sen Ståhlberg suoritti 1889.
Valtiopäivämies, senaattori, presidentti – ja valtion virkamies > Ståhlbergin nimittämät hallitukset

| Pääministeri | Kausi | Hallitus |
| --- | --- | --- |
| Juho Vennola | 1919–1920 | Vennola I |
| Rafael Erich | 1920–1921 | Erich |
| Juho Vennola | 1921–1922 | Vennola II |
| Aimo Cajander | 1922 | Cajander I |
| Kyösti Kallio | 1922–1924 | Kallio I |
| Aimo Cajander | 1924 | Cajander II |
| Lauri Ingman | 1924–1925 | Ingman II |
Henkilökuvan täydennystä

Ståhlberg tuli poliittiseen julkisuuteen ilman sukulaisia ja suosijoita, aivan samoin kuin J. K. Paasikivi. Hän oli köyhän kappalaisperheen poika, joka herätti Oulun lyseossa suurta huomiota epätavallisella lahjakkuudellaan. Valmistumisen jälkeen Ståhlberg matkasi jalkaisin Helsingistä Ouluun. Matkalla hän samalla tutustui suomalaisen työväen ongelmiin. Kokemus muokkasi nuoren poliitikon maailmankuvaa ja loi pohjan hänen polittiselle ajattelulleen, joka tähtäsi sosiaalisiin uudistuksiin.
Ståhlberg sai odottaa pitkään ennen kuin hän pääsi poliittisen toiminnan keskiöön. Tähän saattoi vaikuttaa se, että samassa puolueessa toimi juristikollega P. E. Svinhufvud, joka oli henkilönä karismaattinen ja poliitikkona hyvin määrätietoinen. Ståhlberg oli kansanvaltaisuuden puolestapuhuja mutta ei kansan hurmaaja. Hän oli pohjimmiltaan melko ujo ja kärsi lievästä puheviasta. Samalla areenalla esiintyi vuodesta 1918 lähtien myös kenraali C. G. E. Mannerheim. Näiden merkkihenkilöjen välit lienevät pysyneet korrekteina mutta molemminpuolisesta arvostuksesta huolimatta etäisinä.
Sekä ennen vuoden 1918 tapahtumia että niiden jälkeen Ståhlberg oli henkilö, joka jakoi mielipiteet. Itsenäistyvässä maassa hän oli moniin muihin verrattuna varovainen, ja väitettiin että hän suhtautui jääkäriliikkeeseen epäillen – olihan kyse oikeastaan siitä, että suomalaisia liittyisi vihollisen armeijaan samalla kun oltiin sotatilassa. Presidenttikautensa aikana Ståhlberg joutui toistuvasti koviinkin yhteenottoihin armeijan jääkäripäällystön ja suojeluskuntien kanssa.
Kun Lapuan liike ja sen kannattajat nousivat Suomen sisäpolitiikan vahvaksi tekijäksi, he ottivat Ståhlbergin silmätikukseen. Ståhlbergillä oli liberaaleja näkemyksiä, ja hän kannatti vankkaa laillisuuslinjaa. Sen tähden häntä pidettiin porvariston oikean laidan vastustajana, joita nimiteltiin ”patkuleiksi”. Presidentinvaalissa vuonna 1931 Ståhlberg hävisi Svinhufvudille, joka oli voimakkaan oikeiston suosikki. Joidenkin kannattajiensa pettymykseksi Svinhufvud kuitenkin asettui laillisuuden takuumieheksi Mäntsälän kapinan yhteydessä.
Ståhlberg ei pitänyt matkustamisesta eikä valtiovierailuista, ja niinpä hän ei kutsuista ja kehotuksista huolimatta tehnyt presidenttikautensa aikana yhtään vierailua ulkomaille. Itsenäisen Suomen ensimmäinen virallinen valtiovieras oli Viron valtionpäämies Konstantin Päts toukokuussa 1922. Hän oli myös ainoa valtiovieras, jonka Ståhlberg otti kaudellaan vastaan. Suomen Tukholman-suurlähettiläs Werner Söderhjelm esitti toistuvasti Ståhlbergille kutsun tulla vierailulle Ruotsiin, mutta Ståhlberg pysyi kannassaan: "Matkustelkoot seuraajani sitten niin paljon kuin haluavat." Suomen tasavallan presidentin ensimmäisen virallisen vierailun ulkomaille teki presidentti Relander.
Kyyditys

Lapuan liike kyyditti 14. lokakuuta 1930 Kaarlo ja Ester Ståhlbergin Kulosaaren kodistaan Joensuuhun, koska Ståhlberg vastusti oikeistoradikaalia toimintaa. Tapahtuma käänsi yleisen mielipiteen Suomessa muilutuksia ja myös yleisemmin Lapuan liikettä vastaan. Operaation suunnittelusta epäiltiin yleisesikunnan päällikkö kenraalimajuri Kurt Walleniusta. Wallenius joutui sen seurauksena eroamaan.
Merkitys

Ståhlbergilla oli erittäin merkittävä poliittinen asema ”harmaana eminenssinä” aina kuolemaansa asti. Tämä ymmärrettiin vasta sitten, kun Paasikiven yksityiset arkistot avautuivat. Ståhlbergilta kysyttiin neuvoja ja pyydettiin lausuntoja, ja niitä myös noudatettiin. Presidentti J. K. Paasikivi arvosti Ståhlbergiä suuresti. Hän kuvaili edeltäjäänsä jopa ylisanoilla: ”Ståhlberg oli mies, joka ei koskaan tehnyt virheitä”.
Ståhlberg oli Suomen valtion itsenäistymisvuosien tärkeä hahmo, joka ajoi vastoinkäymisten läpi tasavaltalaisen ohjelmansa. Hän ankkuroi maan liberaaliin demokratiaan, varjeli oikeusvaltion heiveröistä itua ja aloitti sisäiset uudistukset. Vuoden 1919 hallitusmuotoa toimeenpantaessa Ståhlberg luotsasi itsenäistä Suomea kohti toimijuutta maailmanpolitiikassa; presidenttijohtoisessa ulko- ja turvallisuuspolitiikassa hän nojasi kansainväliseen oikeuteen ja diplomatiaan.
Ståhlbergin lähipiirin poliitikkoja olivat etenkin Risto Ryti ja T. M. Kivimäki.
Ståhlbergintie ja -kuja Helsingin Kulosaaressa on vuonna 1959 nimetty K. J. Ståhlbergin mukaan. Myös presidentin synnyinkunnassa Suomussalmella on Ståhlberginkuja.
Viimeiset vuodet

Kaarlo Juho Ståhlberg säilytti työkykynsä ja henkisen vireytensä miltei viimeisiin elinpäiviinsä saakka. Ståhlberg kuoli lyhyen sairauden jälkeen Helsingin Diakonissalaitoksen sairaalassa.
Viimeiset vuodet > Hautajaiset

K. J. Ståhlberg haudattiin syyskuun lopussa 1952 Helsingin evankelis-luterilaisen seurakunnan Hietaniemen hautausmaalle perhehautaan. Samassa haudassa lepäävät myös Hedvig ja Ester Ståhlberg. Ståhlberg jäi toisen kerran leskeksi, kun Ester-vaimo kuoli vuonna 1950. Itsenäisen Suomen ensimmäisen presidentin viimeinen leposija on erillään niin sanotusta tasavallan presidenttien hautapuistosta.
Eduskunnan puhemies K.-A. Fagerholm piti muistopuheen Ståhlbergin siunaustilaisuudessa Helsingin Suurkirkossa 29. syyskuuta 1952. Fagerholm lausui näin: "Toinen toisensa jälkeen he väistyvät luotamme, he, jotka nuoruudessaan uneksivat vapaasta Suomesta ja taistelivat sen syntymisen puolesta ja jotka miehuutensa päivinä saivat nähdä haaveensa muuttuvan todellisuudeksi. Innoittakoon meitä, jotka jäämme jatkamaan heidän työtään, meidän ajatuksiamme ja tekojamme, sama ylevä isänmaanrakkaus, sama palava oikeudentunto, sama lämmin inhimillisyys kuin K. J. Ståhlbergia."
Siunauspuheen Ståhlbergille piti arkkipiispa Ilmari Salomies, joka valitsi Toisen Samuelin kirjan kolmannesta luvusta jakeen 38: ”Ja kuningas sanoi palvelijoilleen: 'Ettekö tiedä, että ruhtinas ja suuri mies on tänä päivänä kaatunut Israelissa'”.
Yksityiselämä > Perhe-elämä

K. J. Ståhlberg avioitui pikkuserkkunsa, opettaja Hedvig Wåhlbergin kanssa 17. joulukuuta 1893. Vuosina 1894–1908 heille syntyi kuusi lasta: Kaarlo, Aino, Elli, Aune, Juho ja Kyllikki. Hedvig menehtyi vuonna 1917, ja Ståhlberg jäi ensimmäisen kerran leskeksi. Presidentiksi valittu Ståhlberg muutti lapsiensa kanssa Presidentinlinnaan. Presidentin vanhin tytär eli 23-vuotias Aino emännöi muun muassa ensimmäisiä Linnan juhlia.
Vuonna 1920 Ståhlberg avioitui kirjailija ja opettaja Ester Elfvingin kanssa. Tällä oli tytär jo ennestään. Ståhlbergin lapsien ja isän uudeen puolison ja tämän tyttären välit eivät koskaan muodostuneet läheisiksi.
Ståhlbergin lapsista useat päätyivät näkyviin tehtäviin. Ståhlbergin poika oli professori Kaarlo Ståhlberg, pojanpoika on oikeustieteen tohtori, hovioikeuden presidentti Kaarlo L. Ståhlberg ja pojanpojanpoika kuluttajariitalautakunnan puheenjohtaja, oikeustieteen tohtori Pauli Ståhlberg. Ståhlbergin pojan Juho Ståhlbergin tytär oli geologi Irmeli Vuorela (o.s. Ståhlberg). Ståhlbergin tytär Kyllikki Tuominen (o.s. Ståhlberg, e. Kovero) oli maantieteen opettaja. Toinen tytär Elli Schauman oli keuhkosairauksiin erikoistunut lääkäri.
Yksityiselämä > Uskonto

Ståhlbergin isä oli Haapajärven kirkkoherran apulainen. Kaarlo Juhon lapsuudenperhe ei tiettävästi kuulunut mihinkään herätysliikkeeseen. Presidenttinä Ståhlberg lähinnä varoi käsittelemästä uskontoon liittyviä teemoja julkisissa puheissaan. Ståhlberg piti uskontoon liittyvät näkemykset pitkälti omana tietonaan eikä mielellään keskustellut niistä avoimesti kenenkään kanssa. Syksyllä 1884 Ståhlbergin uskonnollinen pikkuserkku Olga Hortling kysyi Ståhlbergiltä kantaa uskonnollisiin kysymyksiin. Tämä vastasi että hänellä on syvä kunnioitus uskontoja kohtaan, mutta muuten hän ei juuri ajattele niitä. Ståhlbergin mukaan historia on osoittanut, että uskonto on yksi kansakuntien säilymisen ja elinvoiman järkkymättömistä tukipilareista.
Ståhlberg käsitteli avoimemmin myös uskontoon liittyviä teemoja, kun hänen valtiolliset vastuunsa vähenivät. Ståhlbergin 80-vuotisjuhlia vietettiin Lapin sodan aikana vuonna 1945. Ståhlberg totesi kiitospuheessaan, että Suomen kansa turvaisi tulevaisuutensa omilla ponnistuksillaan ”korkeimman kaitselmuksen avuin”. Ståhlbergin toinen vaimo Ester Ståhlberg sen sijaan käsitteli päiväkirjoissaan uskonnollisia kysymyksiä aktiivisesti.
Julkaisut

Irtolaisuus Suomen lain mukaan (väitöskirja, Päivälehden kirjapaino, 1893; näköispainos Painatuskeskus, 1995)
Asetus maalaiskuntain kunnallishallinnosta, selityksin varustettuna. 1901
Lait ja asetukset maalaiskuntain hallinnosta. 1926
Laki maanvuokrasta maalla, selityksin varustettuna. 1903
Lakiasioita. 1912
Suomen hallinto-oikeus I–III. (1913–1915 (I–III supist. ruots.)
Parlamentarismi Suomen valtiosäännössä. 1927
Puheita 1919–1925. 1925
Puheita 1927–1946. 1946
Lausuntoja. 1947
Lainvalmistelukunnan lausuntoja. 1949
Puheita 1883–1918. 1949
Julkisen oikeuden lakikirja. 1939
Kirjallisuutta

Marjaliisa Hentilä, Seppo Hentilä, Oikeusvaltion etuvartiossa : Ester ja Kaarlo Juho Ståhlberg 1925–1952, Siltala 2024 ISBN 978-952-388-307-9
Kielitieteen päivät
Luettelo Kielitieteen päivistä

Tampere 23.–24.9.1972
Turku 6.–7.10.1973
Oulu 5.–6.10.1974
Jyväskylä 16.–17.1.1976 (ensimmäiset Kielitieteen päivien nimellä järjestetyt päivät)
Helsinki 11.–12.2.1977
Joensuu 17.–18.2.1978
Tampere 23.–24.2.1979
Turku 9.–10.2.1980
Oulu 7.–8.2.1981
Jyväskylä 13.–14.2.1982
Helsinki 23.–24.3.1984
Joensuu 15.–16.3.1985
Tampere 21.–22.3.1986
Turku 8.–9.5.1987
Oulu 13.–14.5.1988
Jyväskylä 21.–22.4.1989
Helsinki 20.–21.4.1990
Joensuu 9.–10.5.1991
Tampere 8.–9.5.1992
Turku 7.–8.5.1993
Oulu 6.–7.5.1994
Jyväskylä 5.–6.5.1995
Helsinki 24.–25.5.1996
Joensuu 28.–29.5.1997
Tampere 15.–16.5.1998
Turku 14.–15.5.1999
Oulu 19.–20.5.2000
Jyväskylä 17.–19.5.2001 (ensimmäiset kolmipäiväisinä järjestetyt Kielitieteen päivät)
Helsinki 3.–4.5.2002
Joensuu 15.–16.5.2003
Tallinna 6.–7.5.2004
Tampere 19.–20.5.2005
Turku 4.–5.5.2006
Oulu 24.–25.5.2007
Vaasa 23.–24.5.2008
Jyväskylä 14.–16.5.2009 (tästä alkaen Kielitieteen päivät vakiintui kolmipäiväiseksi tapahtumaksi)
Helsinki 20.–22.5.2010
Joensuu 25.–27.5.2011
Tallinna 16.–18.5.2012
Tampere 2.–4.5.2013
Turku 8.–10.5.2014
Vaasa 21.–23.5.2015 (poikkeuksena kierrosta Oulun paikalla)
Oulu 25.–27.5.2016
Jyväskylä 18.–20.5.2017
Helsinki 7.–9.5.2018
Joensuu 16.–18.5.2019
Tampere 5.–7.5.2021 (koronaviruspandemian takia ensimmäiset ja toistaiseksi ainoat etäpäivät)
Turku 12.–14.5.2022
Oulu 24.–26.5.2023
Jyväskylä 6.–8.5.2024 (viidennetkymmenennet juhlapäivät)
Helsinki 12.–14.5.2025
Viaplay

| Viaplay |
| --- | --- |

Tyyppi:  videoiden suoratoistopalvelu
Luonut:  Viaplay Group
Avattu:  2007 (Viaplay)
Nykyinen tila:  toiminnassa
Viaplay on videoiden suoratoistopalvelu, jonka omistaa ruotsalainen mediayhtiö Viaplay Group. Viaplay toimii muun muassa Pohjoismaissa, Baltian maissa ja muualla Euroopassa sekä Pohjois-Amerikassa.
Suomessa palvelu toimi joulukuusta 2020 syyskuuhun 2023 nimellä Elisa Viihde Viaplay, jonka omistivat suomalainen Elisa Viihde ja Viaplay Group. Nykyään palvelusta voi Suomessa katsoa muun muassa kotimaista ja pohjoismaista alkuperäissisältöä, kotimaisia ja kansainvälisiä elokuvia, televisiosarjoja, lastenohjelmia sekä urheilua.lähde?
Historia > Viaplay 2007–2020

Viaplay aloitti toimintansa toukokuussa 2007 nimellä Viasat OnDemand, joka viittaa jakelutapaan. Jo vuonna 2008 MTG ilmoitti suunnitelmistaan ​​laajentaa palvelua Viaplay-nimellä. Palveluun kaavailtiin sisältöä muun muassa SVT:stä. Suunnitelmat kuitenkin kariutuivat maaliskuussa 2009 heikentyneen taloustilanteen vuoksi. Hanke oli siihen mennessä maksanut konsernille 31 miljoonaa kruunua. Viasat OnDemand muutti nimensä Viaplayksi maaliskuussa 2011 ja Viasat on nykyään sen tytäryhtiö.
Maaliskuussa 2011 Viaplay siirrettiin MTG:n alaisuuteen omaksi yhtiökseen ja se sai uuden nimen. Viaplay toimi myös Suomessa ollen satelliittitilaajille maksuton lisäpalvelu.
Vuonna 2014 palvelua saattoi käyttää Windows-, Mac-, IOS-, Apple TV-, Android-, PlayStation 3- ja 4-, Xbox 360- sekä Xbox One -alustoilla.
Vuonna 2018 Viaplay ja Viasat siirrettiin MTG:n omistaman Nordic Entertainment Groupin alaisuuteen, joka oli tarkoitus irrottaa emoyhtiöstään ja listata pörssiin vuoden 2019 ensimmäisellä puoliskolla.
Vuonna 2019 palvelu esitti yksinoikeudella öljynporauslautalle sijoittuvaa trilleriä Rig 45.
Vuonna 2020 Elisa, DNA ja Telia myivät Viaplayn sisältöjä. Viaplay Total -nimellä myytiin pakettia, joka sisälsi Viasatin urheilusisältöjen lisäksi sisältöä Englannin Valioliigasta, Bundesliigasta, NHL:stä ja KHL:stä.
Historia > Elisa Viihde Aitio 2009–2020

Elisa Viihde perustettiin vuonna 2009 verkkotallentamispalveluksi. Elisa Viihde Aitio toimi Elisa Viihteen alla lisämaksullisena ohjelmakirjastona.
Joulukuussa 2018 Elisa Viihde alkoi kokeilla 4k-lähetyksiä muun muassa jääkiekon Mestis-sarjan otteluissa.
Vuonna 2018 Elisa Viihde Aitiossa oli myös musiikkiin liittyviä sisältöjä, kuten:
dokumentteja, kuten Teflon Brothersista kertova Timanttista paskaa
keikkatallenteita, esimerkiksi Robinin Helsingin stadionkeikan taltiointi,
klassista musiikkia
musikaaleja, esimerkiksi Uuden Iloisen Teatterin taltiointeja.
Vuonna 2019 Aitiota saattoi katsoa televisiosta, tietokoneelta, tabletilta ja puhelimelta. Elisa maksoi ohjelmakirjastonsa sisältöjen tekijöille esityskorvauksia liikevaihtonsa perusteella. Tilaajamäärien kasvaessa myös maksettavat korvaukset nousevat.
Kesäkuussa 2020 Elisa Viihde palveluun lisättiin Amazon Prime Videon tuki.
Historia > Elisa Viihde Viaplay 2020–2023

Kesäkuussa uutisoitiin Viaplayn ja Elisa Viihde Aition yhdistyvän Suomessa Elisa Viihde Viaplay -palveluksi saman vuoden syksyllä. Ruotsissa palvelu jatkoi toimimista Viaplay-brändillä. Elisa Viihde alkoi vastata yhtiön asiakaspalvelusta, markkinoinnista ja myynnistä, kun taas NENT Groupin vastuulle tuli analytiikka ja teknologia. Palvelusta saattoi katsoa muun muassa kotimaisia ja pohjoismaisia alkuperäissisältöä, kotimaisia ja kansainvälisiä elokuvia, televisiosarjoja, lastenohjelmia ja urheilua. Uutta palvelua alettiin tarjota niin Elisa Viihde Aition kuin Viaplay TV&Movie -palvelun asiakkaille, jotka saivat yhdistyneen palvelun käyttöönsä kesäkuun lopussa. Elisa Viihde Viaplay brändi otettiin käyttöön 3. joulukuuta. Palvelun valikoimiin kuului muun muassa entisestä Elisa Viihde Aitiosta tulleet kotimaiset tv-sarjat ja elokuvat, ja NENT Groupin mukanaan tuomat pohjoismainen ohjelmisto, lastenohjelmat ja uudet Hollywood-elokuvat.
Vuonna 2021 palveluun tuli noin 50 pohjoismaista alkuperäissarjaa.
Elisa Viihteen ja Viaplayn yhteistyö loppui syyskuussa 2023, kun Elisa Viihteen uutena kumppanina aloitti Nelonen Media. Samalla Elisa Viihteen alkuperäissarjat siirtyivät Nelosen Ruutu+-palveluun.
Historia > Viaplay 2023–

Lokakuun alussa 2023 palvelu alkoi toimia nimellä Viaplay.
Ohjelmisto

Sarjat:lähde?
Myyrä
Pat ja Mat
Muumilaakson tarinoita
Liisa Ihmemaassa
The Joulukalenteri
Karvakuonot
Kolme muskettikoiraa
Taotao, pieni pandakarhu
Rölli
Rosvo-Rudolf
Matka maailman ympäri
Willy Fog 2
Peukaloisen retket
Lumiukko
Urpo ja Turpo
Maija Mehiläinen
Professori Balthazar
Aiheesta muualla

Palvelun verkkosivut elisaviihde.fi- ja viaplay.fi-palveluissa
Lukio Suomessa

Lappajärven lukio.
Lukiokirjoja Akateemisessa kirjakaupassa Helsingissä vuonna 2018. Syyslukukauden 2021 alusta alkaen lukion oppimateriaalit ovat olleet maksuttomia, sitä ennen ne täytyi maksaa itse.
Lukio on Suomessa yleissivistävä toisen asteen oppilaitos, jonne on mahdollista pyrkiä suorittamaan oppivelvollisuutta peruskoulun suorittamisen jälkeen. Suomessa oppivelvollisuus jatkuu täysi-ikäisyyden saavuttamiseen saakka. Lukiokoulutuksessa on mahdollista suorittaa ylioppilastutkinto ja siten valmistua lukiosta ylioppilaaksi. Tavanomaisesti opiskelijat osallistuvat ylioppilaskirjoituksiin, mutta lukion oppimäärän voi suorittaa ilman kirjoituksiakin. Silloin opiskelija saa vain lukion päättötodistuksen. Lukio antaa valmiudet jatkaa opintoja korkea-asteella eli yliopistoissa ja ammattikorkeakouluissa ja lukion oppimäärään perustuvissa ammatillisissa erikoisoppilaitoksissa.