stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rakkaudenyö

| Rakkaudenyö> Letty Lynton |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Clarence Brown
Käsikirjoittaja:  John Meehan Sovitus: Wanda Tuchock
Perustuu:  Marie Belloc Lowndesin romaaniin
Tuottaja:  Hunt Stromberg Irving Thalberg
Kuvaaja:  Oliver T. Marsh
Leikkaaja:  Conrad A. Nervig
Tuotantosuunnittelija:  Cedric Gibbons
Pukusuunnittelija:  Adrian
Lavastaja:  Cedric Gibbons
Pääosat:  Joan Crawford Robert Montgomery Nils Asther Lewis Stone May Robson
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer
Ensi-ilta:   29. huhtikuuta 1932  10. joulukuuta 1932
Kesto:  84 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  347 000 dollaria
Tuotto:  1 172 000 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rakkaudenyö (engl. Letty Lynton) on Clarence Brownin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1932. Elokuvan pääosissa ovat Joan Crawford, Robert Montgomery ja Nils Asther. Muissa rooleissa ovat muun muassa Lewis Stone ja May Robson. Crawford näyttelee rakkaudesta ja kiristyksestä kertovan tarinan nimiroolin.
Rakkaudenyö perustuu Marie Adelaide Belloc Lowndesin romaaniin Letty Lynton vuodelta 1931. Käsikirjoituksen romaanin pohjalta laati John Meehan. Sovituksen laati Wanda Tuchock. Elokuvan tuottivat Hunt Stromberg ja Irving Thalberg. Elokuvan tuotantoyhtiö ja jakelija oli Metro-Goldwyn-Mayer.
Rakkaudenyöstä on sittemmin tullut tunnettu siksi, että se on vaikeasti saatavilla; MGM rikkoi aikanaan tekijänoikeuksia ja joutui vuosikymmeniä kestäneeseen lakisotkuun. Elokuva voidaan vapauttaa kunnolla vasta vuonna 2025, kun tekijänoikeudet ovat vanhentuneet. Siitä on kuitenkin tehty useita kopioita, joista on tehty myös DVD-kopioita. Rakkaudenyö muistetaan myös Letty Lyntonin mekosta, jonka suunnitteli Adrian. Tavarataloyritys Macy's kopioi mekon vuonna 1932, ja siitä tuli suuri muotivillitys. Mekkoa myytiin Yhdysvalloissa yli 500 000 kappaletta, joidenkin lähteiden mukaan yli miljoona. Rakkaudenyö on klassinen esimerkki "Pre-Code"-ajan Hollywood-elokuvasta: elokuvan pääosan esittäjä (Letty) pääsee pälkähästä.
Juoni

Varakas seurapiirineiti Letty Lynton (Joan Crawford) palaa takaisin New Yorkiin hylättyään rakastajansa Emile Renaulin (Nils Asther) Etelä-Amerikkaan. Letty oli asunut Uruguayn Montevideossa ja halusi erota Renaulista. Matkalla takaisin New Yorkiin, Lettylle syntyy laivalla romanssi varakkaan amerikkalaisen Jerry Darrowin (Robert Montgomery) kanssa. Renaul on kuitenkin odottamassa Lettyä New Yorkissa ja eikä jätä häntä rauhaan, joten Letty myrkyttää hänet. Kun etsivät vievät hänet asianajajatoimistoon, Jerry kehittelee alibin.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Joan Crawford  | … |  Letty Lynton   |
|  Robert Montgomery  | … |  Jerry Darrow   |
|  Nils Asther  | … |  Emile Renaul   |
|  Lewis Stone  | … |  Piirisyyttäjä John J. Haney   |
|  May Robson  | … |  Rouva Lynton, Lettyn äiti   |
|  Louise Closser Hale  | … |  Miranda, Lettyn palvelustyttö   |
|  Emma Dunn  | … |  Rouva Darrow, Jerryn äiti   |
|  Walter Walker  | … |  Herra Thomas Darrow, Jerryn isä   |
|  William Pawley  | … |  Hennessey   |
Tuotanto

Rakkaudenyön kuvaukset alkoivat 24. helmikuuta 1932. Elokuva kuvattiin MGM:n studioilla Kalifornian Culver Cityssä 347 000 dollarin budjetilla. Kuvaukset päättyivät 28. maaliskuuta 1932. Elokuvaa kuvattiin työnimillä Promiscuous ja Redeemed.
Clark Gablen oli alun perin tarkoitus näytellä miespääosan, mutta MGM halusi rangaista Gablea ja Crawfordia heidän suhteestaan, joten Robert Montgomery valittiin elokuvaan Gablen sijaan.
Rakkaudenyö perustuu löyhästi Madeleine Smithin elämään, jonka tarina kerrotaan tarkemmin David Leanin Ei syyllinen – eikä syytön -elokuvassa (1950).
Julkaisu ja vastaanotto

Rakkaudenyö sai ensi-iltansa kotimaassaan Yhdysvalloissa 29. huhtikuuta vuonna 1932. New Yorkin ensi-ilta oli seuraavana päivänä. Maanlaajuiseen teatterilevitykseen elokuva pääsi 14. toukokuuta 1932. Suomessa elokuva sai ensi-illan 10. joulukuuta vuonna 1932. Rakkaudenyö kiellettiin Isossa-Britanniassa perusteena "elokuvan juoni oikeuttaa tekemään henkirikoksen saamatta rangaistusta".
Rakkaudenyö oli sekä taloudellinen että kriittinen menestys. Elokuva tuotti yhteensä 1 172 000 dollaria, joista 754 000 dollaria Yhdysvalloissa.
Photoplay kommentoi elokuvaa "mukaansatempaavavaksi" ja kehui roolisuorituksia todeten, että "Joan Crawford on Lettynä parhaimmillaan", "Nils Asther on kiehtova roisto" ja "Robert Montgomery antaa taidokkaan roolisuorituksen". Lopuksi Photoplay tiivisti, että "ohjaus ja vahva näyttelijäkaarti tekevät Rakkaudenyöstä näkemisen arvoisen". Motion Picture Herald kehui elokuvaa muun muassa "erinomaisesti näytellyksi ja ohjatuksi tuotannoksi". Moninkertainen Oscar-voittaja Edith Head sanoi, että Rakkaudenyö on "vaikutusvaltaisin elokuva elokuvan historiassa".
Lakisotku

Rakkaudenyö on ollut saavuttamattomissa siitä lähtien, kun liittovaltion hallinto-oikeus päätti 17. tammikuuta vuonna 1936, että MGM:n käyttämä elokuvan käsikirjoitus on liian samanlainen Edward Sheldonin ja Margaret Ayer Barnesin näytelmän Dishonored Lady (1930) juonen kanssa. MGM joutui lakisotkuun, kun studiota syytettiin plagioinnista, ettei se ollut ostanut näytelmän Dishonored Lady oikeuksia tai maininnut Sheldonia ja Ayer Barnesia elokuvan teksteissä. Oikeusjuttu kesti vuosia ja elokuva on edelleenkin tänä päivänä saavutettamattomissa tämän lakisotkun takia. Näytelmän tekijänoikeudet vanhenevat vuonna 2025, jolloin elokuva voidaan vapauttaa kokonaan 89 vuoden jälkeen. Rakkaudenyöstä on jäänyt kopioita, joista sittemmin on tehty DVD:eitä.
Vuonna 1947 United Artists julkaisi Robert Stevensonin ohjaaman Häväisty nainen (Dishonored Lady) -elokuvan, joka pohjautuu Sheldonin ja Ayer Barnesin näytelmään. Elokuvan pääosassa on Hedy Lamarr.
Aiheesta muualla

Rakkaudenyö Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Rakkaudenyö Elonet.
Rakkaudenyö AllMoviessa. (englanniksi)
Rakkaudenyö TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Rakkaudenyö Joan Crawfordin virallisilla sivuilla (englanniksi)
Lauri Rapala

Lauri Rapala (aik. Saarinen; 27. marraskuuta 1905 Sysmä – 20. lokakuuta 1974 Asikkala) tuli tunnetuksi maailman kuuluisimman vaapun Rapala Originalin kehittäjänä ja maailman suurimman uistintehtaan Rapala VMC Oyj:n perustajana. Lauri Rapala piti itseään kuitenkin ensisijaisesti kalastajana.
Rapalan sukunimi oli alkujaan Saarinen Sysmän Rapalan kylässä sijaitsevan Saarenkylän mukaan. Perheen muutettua Asikkalaan sukunimi kuitenkin vaihtui väärinkäsityksen vuoksi Rapalaksi.
Lauri Rapala oli kiertokoulun käynyt, vaimonsa avulla lukemaan ja kirjoittamaan oppinut sekatyömies, joka hankki perheelleen elannon metsä- ja peltotöissä. Hän ryhtyi kalastajaksi, kun muut työt loppuivat. Rapala kalasti enimmäkseen pitkälläsiimalla ja muikkutäkyä vetäen. Täkykalastuksessa oli hankaluutensa, sillä syöttejä oli toisinaan vaikea pyytää ja niitä piti vaihtaa usein. 1900-luvun alun uistimet olivat vielä niin kömpelöitä ja kalliita, että täky oli kalastavuutensa ja huokeutensa ansiosta uistinta käytetympi pyytö.
Kalareissuillaan Rapala yöpyi usein Tehinselällä Koreakoivun saaressa erakko Toivo Pylväläisen luona. Illat venyivät pitkiksi, sillä kumpikaan ei sylkenyt lasiin. Pylväläinen oli tunnettu vaapuntekijä, ja Rapala vuolikin ensimmäiset vaappunsa Pylväläisen kehittämän mallin mukaan. Ensimmäiset suomalaiset tuotantoon asti päässeet vaaput olivat Näsijärven rannalla Tampereella tehtyjä Tuuloksia, joihin oli luultavasti tullut idea amerikkalaisvaapuista. Rapalan vaappujen keskeinen kilpailuetu oli paitsi Pylväläisen ymmärrys rungon mallista ja kalastavasta uinnista, myös Rapalan kädentaidot, joiden ansiosta viimeistelystä tuli ennen näkemättömän laadukasta.
Toisen maailmansodan jälkeen talouskasvun myötä ilmestyi yhä huokeampia tavaroita. Samalla vapaa-aikaa alkoi olla enemmän, ja urheilukalastuksesta tuli myös keskiluokan ajanvietettä. Rapala oli saanut ensimmäiset vaaput myyntiin Kalkkisten osuuskauppaan 1938, mutta vasta 1950-luvulla toiminta alkoi olla tuloksellista. Rapalan vaaput olivat kaksi kertaa muita vaappuja kalliimpia, mutta ne kävivät kaupaksi kauneutensa ja kuuluisan pyytävyytensä ansiosta.
Myynti lähti erityiseen kasvuun 17. elokuuta 1962. Silloin Yhdysvalloissa ilmestyi kaikkien aikojen myydyin Life-lehti, jonka kansijuttu käsitteli vasta kuollutta Marilyn Monroeta. Samassa numerossa oli ylistävä artikkeli Rapalan vaapuista otsikolla ”Uistin, jota kala ei voi ohittaa”. Suurelta osin käsintehtyjen vaappujen vuosituotanto oli tuolloin noin 200 000. Muutamassa viikossa niitä tilattiin kolme miljoonaa.
Nykyään konsernin päätuotantolaitokset sijaitsevat Suomessa, Ranskassa, Virossa, Venäjällä, Indonesiassa ja Englannissa. Vaaput ovat enimmäkseen muovipuristeita. Kalamiehet arvostavat niitä yhä, mutta enää niitä ei kuitenkaan tehdä käsityönä.
Aiheesta muualla

A Lure Fish Can't Pass Up, Rapalasta kertova artikkeli Life-lehdessä 17.8.1962 (Google kirjat)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat
Reijo Rastas

Reijo Rastas (11. lokakuuta 1946 Jyväskylä – 1. maaliskuuta 2018) oli suomalainen oopperalaulaja ja yrittäjä. Hän oli laulajana äänityypiltään lyyrinen tenori.
Rastas syntyi karjalaisille vanhemmille, jotka olivat sodan jälkeen päätyneet Jyväskylään. Hän aloitti konservatorio-opinnot Jyväskylässä 11-vuotiaana aluksi C-basson soitossa. Pari vuotta myöhemmin hän siirtyi pasuunaan. Rastas sai varhaista lauluopetusta Maila Haavistolta ja Salme Kapanen-Schollilta. Myöhemmin hänen lauluopettajinaan olivat Pekka Salomaa ja Savonlinnan lied- ja oopperakurssilla Kim Borg. Rastas teki ensimmäisen esiintymisensä oopperalaulajana Jyväskylässä Bedřich Smetanan Myydyn morsiamen tuotannossa. Ensimmäisen oopperapääroolinsa Rastas tulkitsi vuonna 1971 Adolphe Adamin Lonjumeaun posteljoonissa. Tämän Pekka Salomaan ohjaaman tuotannon myötä Rastas sai valtakunnallista huomiota.
Rastas esiintyi ensimmäisen kerran Tampereen oopperassa vuonna 1973. Seuraavana vuonna hän esiintyi jälleen Tampereella Gaetano Donizettin Lemmenjuoman Nemorinon roolissa. Rastas meni vuonna 1975 naimisiin tässä Lemmenjuoman tuotannossa pukusuunnittelijana toimineen Marjattan (o.s. Heikkilä) kanssa. Avioliitosta syntyi poika ja kaksi tytärtä. Rastas esiintyi päärooleissa maakuntaoopperoissa myös muiden muassa Helmenkalastajien, La bohèmen ja La traviatan esityksissä. Hänelle tarjoutui mahdollisuus päästä esiintymään Saksankin oopperataloihin, mutta hän päätti omistautua jatkossa liike-elämälle ja perheelle. Rastas oli perustamassa useita rakennusalan yhtiöitä ja vastasi Kaisu Heikkilä Oy:n kotimaan myynnistä. Hän myös tutustui Irakin suurlähettilääseen, mikä tarjosi hänelle mahdollisuuden uusien myyntikanavien kehittämiseen. Tämän tuloksena Irakista Suomeen alettiin tuoda taateleita ja Suomesta Irakiin viedä puutavaraa.
Rastas harrasti perheineen asuntoautolla matkustamista ympäri Eurooppaa ja osti lopulta vaimonsa kanssa vanhan kaupunkitalon Espanjan Jijonasta. Hän kuoli yllättäen nukkuessaan kotonaan.
Rakkauden risti

| Rakkauden risti> Kärlekens kors (itsenäinen ruotsinkielinen versio) |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Teuvo Tulio
Käsikirjoittaja:  Filmimies
Perustuu:  Aleksandr Puškinin novelliin ”Postimestari ja hänen tyttärensä” (1830)
Tuottaja:  Teuvo Tulio
Säveltäjä:  Tauno Tuomisto
Kuvaaja:  Uno Pihlström Pentti Lintonen
Leikkaaja:  Teuvo Tulio
Lavastaja:  Kosti Aaltonen
Pääosat:  Regina Linnanheimo Oscar Tengström Ville Salminen Rauli Tuomi
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  Teuvo Tulio
Ensi-ilta:  22. helmikuuta, 1946
Kesto:  99 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Majakka-Kalle (Tengström) ja papukaija.
Rakkauden risti (ruotsinkielinen versio Kärlekens kors) on Teuvo Tulion ohjaama suomalainen mustavalkoelokuva vuodelta 1946. Tyylilajiltaan se on melodraama.
Regina Linnanheimo
Rakkauden risti kertoo majakanvartijan tyttärestä Riitasta, joka joutuu kaupungissa huonoille teille ja miesten hyväksikäyttämäksi. Rakkauttakin Riitalle on tarjolla, mutta haaveet murskaa raaka todellisuus. Tulio ohjasi samanaikaisesti erillisen ruotsinkielisen version, jossa siinäkin pääosia näyttelivät Regina Linnanheimo ja Oscar Tengström.
Juoni

Merihätään joutunut mies ajautuu myrskyssä majakkasaari Pirunkallion rannalle. Majakanvartija Majakka-Kalle menettää järkensä aina, kun myrskyää. Hän ampuu rantakalliolla makaavaa miestä. Majakan vastuullinen hoitaja on nuorempi mies Pekka, joka pelastaa haaksirikkoutuneen. Piirongin päällä on valokuva Majakka-Kallen tyttärestä Riitasta, joka kiinnittää haaksirikkoutuneen miehen huomion. Pekka alkaa kertoa miehelle Riitan tarinaa.
Aikoinaan Pirunkalliolle ajautui merihätään joutunut konsuli Mauri Holmberg. Hän ihastui Riittaan ja alkoi keksiä tekosyitä pitkittääkseen oleskeluaan saarella. Majakka-Kalle oli tuolloin täysissä ruumiin ja sielun voimissa ja hoiti Maurin terveeksi. Kalle ei suostunut Maurin pyyntöön saada Riitta mukaansa kaupunkiin edes vuorokaudeksi. Hänen vaimonsa, Riitan äiti Sylvi, lähti aikoinaan saarelta eikä koskaan palannut. Pettynyt Mauri lähti saarelta mutta palasi pian. Kalle oli tuolloin poissa, ja Mauri pyysi jälleen Riittaa mukaansa kaupunkiin. Kaupungin valoista ja elämästä uneksinut Riitta jätti isälleen kirjeen ja lähti Maurin kyydissä suureen maailmaan. Hän oli vieraana Maurin luona, mutta konsuli käytti tilaisuutta hyväkseen ja raiskasi Riitan. Sen jälkeen Riitta asui vuoden verran konsulin luona. Mauri kuitenkin kyllästyi Riittaan ja ajoi hänet kadulle. Riitta ei katsonut voivansa palata isänsä luo, mutta elatus piti ansaita, ja hänestä tuli prostituoitu.
Työskenneltyään maksullisena naisena jonkin aikaa Riitta kohtasi kadulla taiteilija Henrik Hormin, joka pyysi häntä mallikseen Rakkauden risti -nimiseen maalaukseen. Henrik kertoi maalaukseen liittyvän vanhatestamentillisen tarinan katutytöstä, joka ristiinnaulittiin syntiensä tähden. Riitta päätti olla kertomatta katutyttömenneisyydestänsä Henrikille, vaikka taiteilija vannoi rakastavansa Riittaa, oli tämän tausta mikä tahansa. Riitta hankki työpaikan ompelimosta. Kalle luuli tyttärensä asuvan konsulin luona, mutta saatuaan kuulla tyttärensä prostituutiovaiheista hän päätti lähteä kaupunkiin. Hän vannoi surmaavansa Riitan.
Mauri sattui näkemään Rakkauden ristin taidenäyttelyssä ja osti taulun. Saatuaan tietää, että Riitan isä oli tulossa kostoretkelle aikeenaan kunniamurha, Riitta ja Mauri päättivät lavastaa häät, ja Kalleen valehäät menivät täydestä. Pahaksi onneksi Henrik tuli keskelle keinotekoista häähumua hakemaan Maurilta maksua Rakkauden rististä. Tällöin hän näki Riitan ja kuuli tämän katutyttötaustasta. Hän tuomitsi Riitan jyrkästi ja irtisanoi rakkautensa. Myöhemmin Henrik tapasi Riitan ja Maurin ravintolassa, missä hän mustasukkaisena häiriköi juopuneena. Riitta jäi asumaan Maurin luo mutta rakasti edelleen Henrikiä. Hän menetti elämänhalunsa ja lopulta ampui makuuhuoneessa itsensä.
Pekan tarinan päätyttyä paljastuu, että elokuvan alkujaksossa Pirunkalliolle ajautuva mies on Henrik.
Tuotanto

Tulio teki Rakkauden ristiä samaan aikaan elokuvan Levoton veri kanssa. Rakkauden risti on mainittu muunnelmaksi Aleksandr Puškinin novellista Postimestari ja hänen tyttärensä. Samaa teemaa Tulio käytti myös Sensuelassa. Rakkauden rististä kuvattiin myös ruotsinkielinen rinnaikkaisversio. Alun perin sekä suomen- että ruotsinkieliset versiot oli määrä kuvata Ruotsissa, mutta sikäläisen filmilakon vuoksi molemmat kieliversiot kuvattiin Suomessa. Ruotsinkielisessä versiossa on osin eri näyttelijät. Konsulia tulkitsee Hans Strååt ja taiteilijaa Karl-Olof Alm.
Rakkauden risti kuvattiin kesällä ja syksyllä 1945. Pirunkallion majakkaa esitti Söderskärin majakka Porvoon maalaiskunnassa. Helsingissä otettiin ulkokuvia Kruunuvuorenkadulla. Näkymät Budapestista lienevät alkuaan jostakin unkarilaisesta elokuvasta. Sisäkuvat ja näyttelijöiden lähikuvat otettiin Suomi-Filmin Katajanokan studiolla.
Arviot

Rakkauden ristin vastaanotto oli sen ensi-illan aikaan kaksijakoinen. Helsingin Sanomien kriitikko piti sitä tyypillisenä Tulio-elokuvana ja sellaisena, mitä häneltä on totuttu odottamaan: hyvin tehtyä huonoa elokuvaa. Uuden Suomen kriitikko kehui Tulion ”kuvatehon riemastuttavaa voimaa”. Aamulehdessä arvostettiin elokuvan filmaattisuutta, kun taas Ilta-Sanomissa syytettiin ohjaajaa ”niin ikään Puškin-aiheisen saksalaisen elokuvan Venäläistä verta plagioinnista”. Vaasa-lehden kriitikko arvioi elokuvaa 1980-luvulla: ”Rakkauden risti on Tulion ehkä hallituin ja tyylipuhtain elokuva, johon hän on maalannut maailmansa kauneuden ja rumuuden – – näiden kuvien olennaiseen pelkistyvää runoutta on meillä harvemmin ylitetty – –.” Myöhemmin Rakkauden ristiä on kritiikissä pidetty keinotekoisuudestaan huolimatta ilmaisultaan riipaisevana, niin ettei se jätä katsojaa kylmäksi. (Tv-maailma 27/2012)
Palkinnot

Regina Linnanheimo sai osasuorituksestaan parhaan naispääosan Jussi-palkinnon.
Esitykset

Elokuvan ensi-ilta oli 22. helmikuuta 1946. Televisiossa se esitettiin ensi kerran 4. lokakuuta 1961 ja sai 120 000 katsojaa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Regina Linnanheimo  | … |  Riitta   |
|  Oscar Tengström  | … |  Majakka-Kalle, Riitan isä   |
|  Ville Salminen  | … |  konsuli Mauri Holmberg   |
|  Rauli Tuomi  | … |  kuvataiteilija Henrik Hormi   |
|  Pentti Viljanen  | … |  Pekka   |
|  Hilly Lindqvist  | … |  Saara   |
|  Elli Ylimaa  | … |  ompelimon johtajatar   |
|  Lauri Korpela  | … |  luotsi   |
|  Senja Soitso  | … |  Maija   |
|  Ingmar Englund  | … |  kitaransoittaja   |
|  Tuli Arjo  | … |  kapakkalaulajatar   |
|  Sirkka-Liisa Angerkoski  | … |  ompelimon lattiaa lakaiseva tyttö   |
|  Emma Väänänen  | … |  Sylvi, Riitan äiti valokuvassa   |
Rantaputket

| Rantaputket |
| --- | --- |
 Merirantaputki.
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Apiales
Heimo::  Sarjakukkaiskasvit Apiaceae
Suku::  Rantaputket Ligusticum  L.
Katso myös
   Rantaputket Wikispeciesissä   Rantaputket Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rantaputket (Ligusticum) on sarjakukkaiskasveihin kuuluva kasvisuku, jossa on yli 50 lajia. Lajeista koloradonrantaputkea ja merirantaputkea voidaan hyödyntää monivuotisena koristekasvina ja maustekasvina. Yksi rantaputkilaji, merirantaputki kasvaa luonnonvaraisena Suomessa. Sitä esiintyy tulokaskasvina länsi- ja etelärannikon kivikkoisilla merenrannoilla.
Lajeja

koloradonrantaputki (Ligusticum porteri)
merirantaputki (aik. rantaputki) (Ligusticum scothicum tai L. scoticum)
rusorantaputki (Ligusticum mutellina)
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Rantaputket (Ligusticum)
Suomen Lajitietokeskus: Rantaputket – Ligusticum
ITIS: Ligusticum (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Ligusticum (englanniksi)
Flora of China: Ligusticum (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q3239002  Wikispecies: Ligusticum  APDB: 192145  CoL: 7NF3B  EoL: 40390  EPPO: 1LGTG  FNA: 118546  FoC: 118546  GBIF: 3034791  GRIN: 6824  iNaturalist: 59314  IPNI: 30000452-2  IRMNG: 1018385  ITIS: 29523  NBN: NHMSYS0000460333  NCBI: 49551  NZOR: 74d944a9-c233-4b56-a19b-a0fef6ff15c2  Open Tree of Life: 200260  PLANTS: LIGUS  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30000452-2  Tropicos: 40006667  VASCAN: 1340  WFO: wfo-4000021725 
Koloradonrantaputki.
Rantahämähäkki

| Rantahämähäkki |
| --- | --- |
 Naaras poikasineen
Uhanalaisuusluokitus
 {{{status}}} 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hämähäkkieläimet Arachnida
Lahko::  Hämähäkit Araneae
Alalahko::  Araneomorphae
Yläheimo::  Lycosoidea
Heimo::  Kiitohämähäkit Pisauridae
Suku::  Dolomedes
Laji::  fimbriatus
Kaksiosainen nimi
 Dolomedes fimbriatus  (Clerck, 1757) 
 Rantahämähäkin levinneisyys.
Katso myös
   Rantahämähäkki Wikispeciesissä   Rantahämähäkki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Munakoteloa kantava naaras.
Rantahämähäkkejä arkisissa askareissaan.
Rantahämähäkki eli raitarantuli (Dolomedes fimbriatus) on kiitohämähäkkien (Pisauridae) heimoon kuuluva Euroopassa ja Aasiassa tavattava hämähäkkilaji. Se kuuluu Suomen suurimpiin hämähäkkilajeihin.
Koko ja ulkonäkö

Koiraat ovat useimpien hämähäkkien tavoin pienempiä kuin naaraat. Naaraan ruumis voi olla jopa 22 mm pitkä, ja raajojen kanssa se yltää jopa 70 mm:n pituuteen asti. Rantahämähäkki on helppo tuntea paitsi koostaan, myös kontrastisesta värityksestään. Eläimen selkäpuolella on kaksi leveää vaaleankeltaista tai valkoista juovaa, jotka kulkevat tumman ruumiin sivuilla eturuumiin kärjestä takaruumiin kärkeen. Takaruumiissa on juovien välissä vaaleita pilkkuja, ja vatsapuolella on neljä vaaleaa pituusjuovaa.
Elinympäristö ja elintavat

Rantahämähäkkejä tavataan rannoilla ja aukeilla soilla, mutta nuoria yksilöitä myös kuivilla paikoilla jopa puissa ja pensaissa. Hämähäkkejä voi nähdä kulkevan vedessä vesimittarin tavoin pitkin veden pintakalvoa: hämähäkki käyttää hyödykseen veden pintajännitystä, joka antaa sille kyvyn kävellä veden päällä. Tämän lisäksi se voi myös sukeltaa veden alle tarpeen vaatiessa, ja tällöin ilman jäädessä loukkuun sen karvoihin, näyttää hämähäkki hopeiselta.
Rantahämähäkki ei kudo pyyntiverkkoa vaan liikkuu sammalikolla tai kasvillisuuden seassa etsien saalishyönteisiä hyvän näköaistinsa turvin. Usein hämähäkki saalistaa myös veden pintakalvolla pitäen etummaisia raajojaan ojennettuna vedenpinnalle. Näin se havaitsee saaliseläinten tuottamat värähtelyt. Vedessä rantahämähäkki saalistaa hyönteisten lisäksi sammakonpoikasia sekä pieniä kaloja. Ruokailu tapahtuu kasvillisuudessa vedenpinnan yläpuolella.
Koiras kosiskelee naarasta heiluttelemalla raajojaan sen edessä. Naaras kantaa munia pallomaisessa munakotelossa vatsapuolellaan ja pitelee siitä kiinni leuoillaan. Munakoteloa kantava naaras pitää yleensä kahta etummaista raajaparia yhdessä. Hieman ennen poikasten kuoriutumista naaras kutoo kasvillisuuden joukkoon seitistä telttamaisen verkon, jonka alle se asettaa munakotelon. Naaras vartioi verkkoa kunnes poikaset ovat hajaantuneet ympäristöön.
Aiheesta muualla

ITIS: Dolomedes fimbriatus (englanniksi)
Parikkalan eläimet (Arkistoitu – Internet Archive)
Natur-Lexicon.com (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q847066  Wikispecies: Dolomedes fimbriatus  ADW: Dolomedes_fimbriatus  Araneae: 411  ARKive: dolomedes-fimbriatus  BioLib: 781  BOLD: 389888  CoL: 378BL  EoL: 1198589  EPPO: DOLMFI  EUNIS: 227297  Fauna Europaea: 352481  Fauna Europaea (new): 7dd302bc-e638-476f-a195-780c5049fb10  GBIF: 2150955  iNaturalist: 121778  IRMNG: 11415557  ITIS: 878491  NBN: NBNSYS0000008831  NCBI: 1432569  Observation.org: 8415  Open Tree of Life: 3556085  WSC: urn:lsid:nmbe.ch:spidersp:019601  Laji.fi: MX.201925
Marjo Rantanen

| Marjo Rantanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1976
Ammatti:  tietokirjailija, puhuja, valmentaja ja stand up -koomikko.
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Marjo Rantanen (s. 1976) on suomalainen tunnelmamuotoilun kehittäjä, tietokirjailija, ammattipuhuja, valmentaja ja stand up -koomikko. Hän on Suomen tietokirjailijat ry:n jäsen.
Teokset

Tunnelmamuotoilu, Talentum Pro, 2016. ISBN 978-952-14-2788-6
Tunnelmajohtaja, Alma Talent, 2018. ISBN 978-952-14-3441-9
Tunnelman voima, Viisas Elämä, 2022. ISBN 978-952-38-4053-9
Palkinnot

Laurea ammattikorkeakoulun Vuoden Alumni 2016.
Vuoden puhuja 2019.
All Stars 2021 -voittaja
Aiheesta muualla

https://eventolehti.fi/artikkelit/tunnelmaa-johtamalla-tehdaan-tuloksia/ (Arkistoitu – Internet Archive)