stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen aluelennonjohto

Suomen aluelennonjohto (ATCC Finland ACC) johtaa ja koordinoi Suomen ylilentoja, lentoja Suomesta ulkomaille ja ulkomailta Suomeen sekä lentoliikennettä Suomen eri lentoasemien välillä. Suomen aluelennonjohto on osa ATCC Finland-lennonjohtokeskusta (toiminut nykymuodossaan vuodesta 2018), jossa yhdistyvät Suomen aluelennonjohto ja samoissa tiloissa pidempään toiminut Helsingin lähestymislennonjohto, jotka sijatsevat fyysisesti samassa huonetilassa. ATCC Finland sijaitsee  Helsinki-Vantaan lentoasemalla entisessä Finnairin Toimintakeskus-rakennuksessa (nyk. Avia Fleet) osoitteessa Lentäjäntie 1, 5. kerros.
Koko Suomen kattava lennonjohto sai alkunsa Tampereella (EFESin toiminnan laajennuttua), mutta siirrettiin vuosina 2015-2018 Vantaalle Helsinki-Vantaan lentoasemalle.
Aluelennonjohtopalvelua on annettu Suomessa vuodesta 1952 alkaen. Aluksi aluelennonjohto toimi vuosina 1952-1967 Helsingissä sekä muutamalla pienemmällä lentotiedotusalueella (Rovaniemi, Vaasa, Jyväskylä, Kemi), kunnes vuonna 1967 lentotiedotusalueiden määräksi vakiintui kaksi, Etelä-Suomi ja Pohjois-Suomi, joiden lennonjohtoyksiköt sijaitsivat Tampereella ja Rovaniemellä. Vuonna 2010 nämä yhdistettiin hallinnollisesti yhdeksi Suomen lentotiedotusalueeksi, ja vuosina 2015-2018 aluelennonjohdon toiminta siirrrettiin takaisin Helsinkiin. Tällöin myös palautettiin käyttöön aluelennonjohdon ensimmäinen radiokutsutunnus, Helsinki Control.
Nykytila

Suomen aluelennonjohto käsittelee noin 280 000 lentoa vuodessa, joista noin 53 000 on ylilentoja.
Karl Böhm

Kuva 1950.
Karl Böhmin muistolaatta Wienissä.
Karl Böhm (28. elokuuta 1894 Graz – 14. elokuuta 1981 Salzburg) oli huomattava itävaltalainen kapellimestari. Ennen musiikille antautumistaan hän väitteli lakitieteen tohtoriksi.
Bruno Walter kiinnitti Böhmin Baijerin valtionoopperaan Münchenissä  vuonna 1921. Sen jälkeen hän toimi vuodesta 1927 Darmstadtissa, vuodesta 1931 Hampurissa ja vuodesta 1934 Dresdenin Semper-oopperassa ja Dresdenin Staatskapelle -orkesterin ylikapellimestarina. Vuonna 1943 hän siirtyi Wienin valtionoopperaan. Böhm toimi myös Wienin filharmonikkojen ja Lontoon sinfoniaorkesterin vierailevana kapellimestarina.
Böhm kantaesitti Dresdenissä Richard Straussin oopperat Die schweigsame Frau (1935) ja Daphne (1938). Hänen ohjelmistonsa muita keskeisiä säveltäjiä olivat Mozart, Beethoven, Brahms, Wagner ja Bruckner.
Karl Böhm on näyttelijä Karlheinz Böhmin (s. 1928) isä.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 2 
Henkilöt:  BMLO  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  RISM  SNAC  IdRef
Lajos Kossuth

| Lajos Kossuth |
| --- | --- |

Unkarin pääministeri
 2. lokakuuta 1848 – 1. toukokuuta 1849  
Edeltäjä:  Lajos Batthyány
Seuraaja:  Bertalan Szemere
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. syyskuuta 1802 Monok, Unkari
Kuollut: 20. maaliskuuta 1894 (91 vuotta) Torino, Italia
Puoliso:  Terézia Meszlényi
Tiedot
Puolue:  Oppositiopuolue
 Nimikirjoitus
Lajos Kossuth, József Tyrolerin maalaama muotokuva.
Lajos Kossuth (19. syyskuuta 1802 Monok – 20. maaliskuuta 1894 Torino) on Unkarin kansallissankari joka innosti maataan itsenäistymään Itävallasta.
Kossuth syntyi 1802 koillisunkarilaisessa Monokin kylässä köyhään, mutta aateliseen perheeseen. Hän opiskeli oikeustiedettä ja keksi 1830-luvulla korvata puuttuvan unkarinkielisen sanomalehdistön valtiopäivien selonteoilla, mistä hyvästä hänet tuomittiin kolmeksi vuodeksi vankeuteen. Hänen rikoksensa oli lähinnä erillisen perustuslain vaatiminen Unkarille. Tuomionsa jälkeen hän sai luvan toimittaa lehteä ja kasvatti mainettaan unkarilaisten liberaalien johtajana.
Unkarin kansannousu maaliskuussa 1848 nosti Kossuthin kiistattomaksi kansanjohtajaksi, joka vapautti maaorjat. Hän toimi rahaministerin virassa "ensimmäisessä itsenäisessä Unkarin hallituksessa", jonka pääministerinä oli Lajos Batthyány ja liikenneministerinä István Széchenyi. Hän sai myös valtuudet järjestää isänmaansa puolustuksen Itävallan ja Venäjän yhteishyökkäystä vastaan. Unkarilaisten menestys taistelukentillä huipentui huhtikuussa 1849 Unkarin parlamentin päätökseen erottaa Itävallan keisari Unkarin kuninkaan virasta. Kossuth nimitettiin valtionhoitajaksi, mutta neljä kuukautta myöhemmin Unkarin armeijan oli antauduttava ylivoiman edessä. Kossuth lähti maanpakoon Turkkiin, joka kansainvälistä painostusta uhmaten kieltäytyi luovuttamasta häntä vihollistensa armoille. Myöhemmin Kossuth oli kohuttu vieras Britanniassa ja Yhdysvalloissa. Hänen omistautumistaan maallensa kunnioitettiin laajalti. Etenkin yhdysvaltalaiset katsoivat, että hän edusti niitä vapaamielisiä periaatteita, joiden varassa uusi manner aikanaan asutettiin.
Vielä 1850-luvun lopulla Kossuth yritti saada Ranskasta ja Italiasta tukea Unkarin itsenäisyydelle, vierailtuaan ensin lähes kaikissa ajan voimakeskittymissä. Kossuthin päätappioksi kansainvälisellä poliittisella areenalla koitui luultavasti hänen tiukka neutraalisuutensa Yhdysvaltain orjuuskysymyksessä, joka jätti hänet molempien osapuolien kritiikin kohteeksi.
Kossuth oli tuomittu sotaoikeudessa kuolemaan, mutta kun keisari ryhtyi ansaitsemaan takaisin alamaistensa luottamusta, tuomio voitiin kumota ja Kossuthia pyydettiin palaamaan kotimaahansa. Useat Kossuthin kannattajat löysivät 1867 kaksoismonarkiaksi julistetussa Itävalta-Unkarissa uutta toivoa paremmasta tulevaisuudesta ja kohosivat tärkeisiin asemiin. Kossuth itse kierteli loppuun asti maanpaossa ja kuoli 1894 Torinossa. Keisari kuitenkin kunnioitti vanhaa vastustajaansa järjestämällä hänelle hautajaiset Budapestissa suurin juhlallisuuksin.
Nykyään Unkarissa tuskin on kylää ilman Kossuthin muistolle nimettyä katua tai muistomerkkiä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lajos Kossuth Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Australia  Kreikka  Kroatia  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  RISM  SNAC  IdRef
Marianne (makeinen)

Tavallinen Marianne-karamelli, jossa on mureneva suklaatäyte. Karamellissa on kova ja hopeanhohtoinen minttukaramellikuori.
Marianne on alun perin Chymoksen vuonna 1949 kehittämä minttusuklaa, jota valmistaa Fazer. Makeisessa on kova piparminttukuori ja suklaasydän.
Fazer osti Chymoksen vuonna 1993, jolloin Mariannet siirtyivät sen valikoimaan.
Historia

Makeisen valmistus alkoi 1949 Chymoksen Toijalan tehtailla karamellimestari Aimo Martikaisen johdolla. Suomalaisten makeannälkä oli sotien jälkeen suunnaton, ja jostakin syystä suklaan ja piparmintun yhdistelmä kolahti suomalaisiin. Vuonna 1956 Chymoksen toimitusjohtajaksi tullut Jouko Keränen oli havainnut karamellin mahdollisuudet, mutta hänen mielestään yksinkertainen paperikääre oli liian vaatimaton ja arkipäiväinen. Hän antoi Chymoksen graafikolle Aimo Vuoriselle vaateliaan toimeksiannon: ”Enemmän glamouria tarvitaan”.
Vielä 1930-luvulla Suomessa makeistuotteet nimettiin tyyliin ”Fazerin minttusuklaata” tai ”Chymoksen täytekaramelleja”. Näitä merkintöjä oli myyntipakkausten päällä. Sotien jälkeen 1950-luvun alussa yleistyivät valintamyymälät, joissa ostajat itse valitsivat hyllystä ostoksensa ja maksoivat ne kassalla. Silloin elintarviketeollisuudessa todettiin pakkauksen ulkoasun merkitys. Tuotteiden piti myydä itse itsensä suoraan hyllystä. Tuotteille etsittiin merkkituotteen luonnetta. Myyntipakkauksella oli tässä suuri merkitys. Vinosuuntainen punavalkoraidoitus piparmintun makua kuvaamassa oli vanhaa eurooppalaista traditiota. Jo ennen kuin tuleva makeishitti oli saanut nimekseen Marianne, olivat raidat kääreessä paikallaan ja tuttu lyhdekuvioinen muottikin käytössä. Tuotteen nimi vain oli arkinen ”Chymoksen piparminttusuklaa”.
Vuorinen järkeili, että piparminttu ja suklaa liittyivät ihmisten mielikuvissa ranskalaisuuteen (esimerkkinä Fazerin Ranskalaiset pastillit). Hän rupesi tavoittelemaan jotakin ranskalaisuuden kuvallista symbolia, mutta ei kuitenkaan trikoloria. Hänen mieleensä tuli Ranskan kansallisneito Marianne. Hän suunnitteli luonnoksia, joissa olisi tuotenimenä Marianne ja kuva-aiheena mainittu kansallisneito. Kentältä tullut palaute oli kuitenkin negatiivinen. Chymoksella palattiin takaisin alkuperäisen punavalkoraidalliseen kääreeseen, johon sijoitettiin tuotenimi Marianne. Siitä tuli vuosikausiksi Suomen myydyin karamelli.
Tuotekehittelyä

Marianne-perheeseen lisättiin 1970-luvulla toffeetäytteinen Marimint (nykyisin Marianne Toffee) sekä appelsiinin makuinen AnneMari, jonka nimi muutettiin myöhemmin Marianne Appelsiiniksi. Se on nykyisin vain yhtenä makuvarianttina Marianne Mix -sekoituksessa, jota valmistetaan joulumarkkinoille ja matkustajamyyntiin. Karkkiperheeseen kuului 1970-luvulla vielä kaksi muutakin tuotetta, mutta niiden valmistaminen ei jatkunut kauan. Vihreäraitainen Mikko oli täytetty pähkinänougat’lla ja musta-keltaraitainen Lakumelli lakritsilla.
Fazer osti Chymoksen vuonna 1993 ja Mariannet siirtyivät sen valikoimiin. Marianne oli yksi niistä tuotemerkeistä, joita Fazer erityisesti halusi, koska se oli saavuttanut vankan aseman niin Suomessa kuin muuallakin Euroopassa. Fazerin mukaan Mariannessa yhdistyvät ”venäläinen konvehtiperinne ja ranskalainen maku”. Alkuperäistä Marianne-karkkia valmistetaan Lappeenrannassa vuosittain 1,4 miljoonaa kiloa.
Marianne-tuotteet

Vuonna 2000 markkinoille tuotiin ksylitolilla makeutettu Marianne Light sekä Marianne-rakeet. Viimeksi mainitulle tehtiin kolme pakkausta: pieni pastillirasia, 150 gramman pussi sekä matkustajamyyntiin 200 gramman rasia. Vuonna 2003 syntyi Marianne Crush -leivontatuote.
Vuonna 2006 tuli Marianne Snacks -patukka sekä saman tuotteen irtokarkit ja vuonna 2009 Marianne-lakritsipatukka. Jouluisin ja matkustajamyynnissä on myös Marianne Mix -rasia, joka sisältää tavallisia, toffeetäytteisiä ja appelsiininmakuisia Marianneja.
Fazer on laajentanut Marianne-valikoimaa useisiin uusiin tuotteisiin. Fazerin Kismet-suklaavohveleita valmistetaan Mariannella maustettuna. Syksyllä 2013 lanseerattiin kahvinmakuiset Marianne Café Mocha -karkit ja Marianne-täytekeksi. Fazerin valikoimaan kuuluvat myös Marianne-kakkurulla ja -leivokset sekä Marianne-muffinssit. Lisäksi Nestlé valmistaa Marianne-jäätelöä.
Lappeenrannassa avattiin Chymoksen tehtaan läheisyydessä vuonna 2013 Marianne-puisto. Sen kunnostuksesta vastaavat Lappeenrannan kaupunki ja Fazer yhdessä.
Aiheesta muualla

Marianne Fazerin kotisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Appelsiini Marianne.
Nur Otan
Historia > Otan 1999

Nur Otanin edeltäjä, Isänmaa-puolue, Otan, perustettiin 12. helmikuuta 1999. 1. maaliskuuta 1999 pidettiin ensimmäinen Tasavaltalainen poliittinen puolue Otanin puoluekokous, johon osallistui lähes neljäsataa edustajaa Kazakstanin alueilta, kaupungeista ja piireistä. Mukana oli muun muassa 17 kansallisuuden edustajat, 104 yrittäjää ja liikemiestä sekä 67 julkisella sektorilla työskentelevää ja 122 valtiolla työssä olevaa. Kokous valitsi yksimielisesti Kazakstanin presidentti Nursultan Nazarbajevin puolueen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi.lähde?
Puoluetta tukivat Kazakstanin kansan yhtenäisyyden liitto, Kazakstanin demokraattinen puolue ja Kazakstanin liberaali liike, jotka järjestivät yhteisen kokouksen. Lopuksi Otaniin liittyivät Oikeudenmukaisuuden puolue, Kansan osuuskuntapuolue ja Tasavaltalainen työn poliittinen puolue.lähde?
Ensimmäisissä mažilisin vaaleissaan 2004 neljästä puolueesta yhdistyneenä Otan sai 60,6 % äänistä ja 42/77 paikkaa. Tuolloin mažilisiin valittiin kymmenen valtiopäiväedustajaa suhteellisella menetelmällä yhdessä koko maan kattavasta vaalipiiristä ja 67 edustajaa enemmistövaalilla pienistä vaalipiireistä.lähde?
Historia > Nur Otan 2006

25. syyskuuta 2006 siihen liittyi Dariga Nazarbajevan johtama Asar, mikä lisäsi puolueen paikkamäärää neljällä. Joulukuussa 2006 ilmoitettiin kansalaispuolueen ja maaseudun puolueen liittyvän Otaniin ja sen paikkamäärä lisääntyi 57 paikkaan. Joulukuun puoluekokouksessa 22. joulukuuta 2006 muutettiin nimeksi Nur Otan.
Koostumus

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
Nur Otan (22. joulukuuta 2006): paikat
| Nur Otan (22. joulukuuta 2006) | paikkaa | ääntä 2004 | ääniosuus 2004 |
| Otan (12. helmikuuta 1999)  - Kazakstanin kansan yhtenäisyyden puolue - Kazakstanin liberaali liike  - Kazakstan 2030 | 42 | 5 621 436 | 60,6% |
| Tasavaltalaispuolue Asar | 4 |  | 11,4% |
| Kazakstanin agraaripuolue ja Kazakstanin kansalaispuolue | 11 |  | 7,1% |
| Nur Otan (22. joulukuuta 2006) -puolueet yhteensä | 57 |  | 79,1% |
18. elokuuta 2007 vaaleissa Nur Otan sai 88,41 % äänistä eikä yksikään muu puolue ylittänyt äänikynnystä.
Tammikuun 2012 vaaleissa puolue sai ennakkotietojen mukaan 80,74 % äänistä. Sen lisäksi parlamenttiin pääsivät Ak Jol ja kommunistit.
Puolueen nuorisoliike on 2008 perustettu Žas Otan, "Nuori isänmaa".
| Nur Otan -puolueen ääntenkehitys Mažiliksen vaaleissa |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | ääniä |  |
| 1999 | 1999 |    | 1 622 895 | 1 622 895 |
| 2004 | 2004 |    | 5 621 436 | 5 621 436 |
| 2007 | 2007 |    | 5 247 720 | 5 247 720 |
| 2012 | 2012 |    | 5 621 436 | 5 621 436 |
| 2016 | 2016 |    | 6 183 757 | 6 183 757 |
Kansainväliset yhteydet

Nur Otan Kazakstanin jatkuvana hallituspuolueena  ylläpitää puoluesuhteita eri maiden puolueisiin.
Yhtenäinen Venäjä, Venäjän federaatio
Kansallisdemokraattinen puolue, Tadžikistan
Uusi Azerbaidžan, Azerbaidžan
Kiinan kommunistinen puolue, Kiinan kansantasavalta
Alueiden puolue (2011-2015), Ukraina
Armenian tasavaltalaispuolue, Armenia
Aiheesta muualla

http://ndp-nurotan.kz/ (Arkistoitu – Internet Archive)
Nur Otan
Kazakstanin kommunistinen puolue 1936-1991 |
Kazakstanin sosialistinen puolue 1991-1993 |
Kazakstanin kansan yhtenäisyyden liitto 1993-1995 |
Kazakstanin kansan yhtenäisyyden puolue 1995-1999 |
Otan 1999-2006  | Kansan osuuskuntapuolue 1994-1999 | Kazakstanin agraaripuolue 1999 | Tasavaltalaispuolue Asar 2003-2006 |
Nur Otan 2006-
Zoltán Tildy

| Zoltán Tildy |
| --- | --- |
 Zoltán Tildy vuonna 1946.
Unkarin presidentti
 1. helmikuuta 1946 – 1. helmikuuta 1946  
Edeltäjä:  Kansallisneuvosto
Seuraaja:  Árpád Szakasits
Unkarin pääministeri
 15. marraskuuta 1945 – 1. helmikuuta 1946  
Edeltäjä:  Béla Miklós
Seuraaja:  Ferenc Nagy
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. marraskuuta 1889 Mosonmagyaróvár, Itävalta-Unkari
Kuollut: 3. elokuuta 1961 (71 vuotta) Budapest, Unkari
Ammatti:  opettaja
Puoliso:  Erzsébet Gyenis
Tiedot
Puolue:  Unkarin pienviljelijäpuolue
Uskonto:  kalvinismi
 Huomautukset  Unkarin toisen tasavallan ensimmäinen presidentti. 
Zoltán Tildy (18. marraskuuta 1889 Mosonmagyaróvár – 3. elokuuta 1961 Budapest) oli unkarilainen valtiomies, joka toimi maansa pääministerinä vuosina 1945–1946 ja presidenttinä 1946–1948.
Tildy oli koulutukseltaan protestanttinen pappi ja hän oli opiskellut teologiaa Belfastissa Pohjois-Irlannissa. Unkarissa hän työskenteli aluksi opettajana ja sitten pastorina. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Tildy siirtyi politiikkaan ja osallistui myöhemmin poliittista keskustaa edustaneen Itsenäisten pientilallisten puolueen (FKGP) perustamiseen. Hänet valittiin Unkarin parlamenttiin vuonna 1936. Tildy kohosi puolueensa puheenjohtajaksi vuonna 1945. Puolue sai enemmistön parlamenttiin ensimmäisissä toisen maailmansodan jälkeisissä vaaleissa marraskuussa 1945, jolloin Tildystä tuli pääministeri. Seuraavan vuoden tammikuussa hänet valittiin presidentiksi.
Neuvostoliiton vahvistaessa otettaan Unkarin politiikasta Tildyn asema kävi vaikeaksi. Hän joutui eroamaan presidentin virasta vuonna 1948 sen jälkeen kun hänen vävynsä oli tuomittu maanpetoksesta. Kommunistivallan aikana Tildy oli kotiarestissa aina vuoden 1956 Unkarin kansannousuun asti. Kansannousun aikana hän toimi viikon ajan ministerinä Imre Nagyn hallituksessa. Kansannousun kukistamisen jälkeen Tildy tuomittiin kuudeksi vuodeksi vankeuteen, mutta hänet vapautettiin vuonna 1959.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zoltán Tildy Wikimedia Commonsissa
| n k Unkarin pääministerit |
| --- | --- | --- |
| Vallankumous 1848 |  Batthyány  (Récsey)  Kossuth  Szemere  |  |
| Kuningaskunta (1867–1918) |  Andrássy  Lónyay  Szlávy  Bittó  Wenckheim  K. Tisza  Szapáry  Wekerle  Bánffy  Széll  Khuen-Héderváry  I. Tisza  Fejérváry  Wekerle  Khuen-Héderváry  Lukács  I. Tisza  Esterházy  Wekerle  Hadik  |  |
| Ensimmäinen tasavalta |  M. Károlyi  Berinkey  |  |
| Neuvostotasavalta |  Garbai  Peidl Vastavallankumoukselliset G. Károlyi  Pattantyús-Ábrahám  |  |
| Tasavalta (1919–20) |  Friedrich  Huszár  |  |
| Kuningaskunta (1920–1946) |  Simonyi-Semadam  Teleki  Bethlen  G. Károlyi  Gömbös  Darányi  Imrédy  Teleki  Bárdossy  Kállay  Sztójay  Lakatos  Szálasi  Miklós  Tildy  |  |
| Toinen tasavalta |  F. Nagy  Dinnyés  Dobi  |  |
| Kansantasavalta |  Dobi  Rákosi  I. Nagy  Hegedüs  I. Nagy  Kádár  Münnich  Kádár  Kállai  Fock  Lázár  Grósz  Németh  |  |
| Kolmas tasavalta |  Antall  Boross  Horn  Orbán  Medgyessy  Gyurcsány  Bajnai  Orbán  |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  NARA  IdRef
Kanadan talous

| Kanadan talous |
| --- | --- |
 Toronton finanssikeskus
Valuutta:  Kanadan dollari
Tilikausi:  1. huhtikuuta – 31. maaliskuuta
Tilastot
BKT:  2,42 biljoonaa dollaria (2024)
- per asukas:  54 890 (2024)
- kasvu:  1,2 % (2024)
- toimialoittain:  maatalous 1,9 %, teollisuus 27,1 %, palvelut 71 % (2011)
Inflaatio:  2,6 % (2024)
Köyhyysrajan alle jäävien määrä:  9,4 % (2011)
Gini-kerroin:  32,1 (2005)
Työvoima:  19,5 miljoonaa (2022)
Työttömyys:  7,4 % (2021)
Merkittävimmät teollisuusalat:  liikennevälineet, kemikaalit, mineraalit,  ruokatuotteet, puu- ja paperituotteet,  kalatuotteet, maaöljy ja -kaasu
Ulkomaankauppa ja -investoinnit
Vienti:  453,6 mrd. $ (2011)
Vientituotteet:  moottoriajoneuvot, teollisuuskoneet,  lentokoneet, viestintävälineet,  kemikaalit, muovit, lannoitteet,  paperimassa, puu, raakaöljy,  maakaasu, sähkö, alumiini
Merkittävimmät vientimaat:  Yhdysvallat (72 %),  Britannia (4,2 %) (2011)
Tuonti:  451,3 mrd. $ (2011)
Tuontituotteet:  koneet ja laitteet, moottoriajoneuvot,  raakaöljy, kemikaalit, sähkö,  kestohyödykkeet
Merkittävimmät tuontimaat:  Yhdysvallat (61,7 %),  Kiina (11 %),  Meksiko (5,5 %) (2011)
Julkinen talous
Julkinen velka:  105 % (2024)
Budjetin tulot:  677,6 mrd. $ (2011)
Budjetin menot:  744,8 mrd $ (2011)
Alijäämä:  -3,8 % (2011)
Kanada on yksi maailman varakkaimmista yhteiskunnista, taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestö OECD:n sekä johtavien teollisuusmaiden ryhmän G8:n jäsen. Kuten myös muiden läntisten teollisuusmaiden, Kanadan taloutta dominoi palvelusektori, joka työllistää noin kolme neljännestä Kanadan asukkaista. Kanada on epätavallinen muiden korkean profiilin valtioiden joukossa, sillä alkutuotanto on tärkeässä osassa sen taloudessa, metsänhakkuun ja öljyteollisuuden ollessa tärkeimpiä sen teollisuudenaloja. Osittain tämän vuoksi Kanada on hyvin riippuvainen kansainvälisestä kaupasta, varsinkin Yhdysvaltain kanssa. Kanadalla on suurehko teollisuussektori, joka on keskittynyt eteläiseen Ontarioon. Erityisesti autoteollisuus on hyvin tärkeätä.
Kanada on vapaiden markkinoiden talous, joskin sen hallitus puuttuu markkinoihin hieman enemmän kuin Yhdysvalloissa, mutta kuitenkin huomattavasti vähemmän kuin Euroopan valtioissa. Kanadalla on myös perinteisesti ollut matalampi bruttokansantuote per asukas kuin Yhdysvalloilla (jossa varallisuuserot ovat kuitenkin suuremmat), mutta korkeampi kuin läntisen Euroopan talouksilla. Viimeisen vuosikymmenen aikana Kanadan talous on kasvanut vuolaasti työttömyyden vähetessä ja hallituksen budjetin ollessa useasti hyvin ylijäämäinen.
Kanadan valtion bruttovelka on suunnilleen vuotuisen bruttokansantuotteen kokoinen, mutta nettovelka vain noin 13 prosenttia bruttokansantuotteesta (vuonna 2024).
Toimialat > Maa-, metsä- ja kalatalous

Kanada on yksi maailman tärkeimpiä maataloustuotteiden toimittajia, ja Kanadan preeriat ovat maailman tärkeimpiä vehnän ja muiden viljojen toimittajia. Vain noin kahdeksan prosenttia Kanadan pinta-alasta on viljelykelpoista, ja vain noin kaksi prosenttia työvoimasta työskentelee maataloudessa. Se on silti merkittävä tekijä maan taloudessa, sillä se tuottaa paljon ruokaa sekä kotimaahan että vientiin ja lisäksi raakamateriaalia elintarviketeollisuuteen. Parhaat peltomaat sijaitsevat Suurten järvien ja Saint Lawrence -joen lähistöllä, mutta neljä viidesosa peltomaasta sijaitsee preeriaprovinsseissa.
Kanadan maataloustuotteet vaihtelevat alueittain. Preeria-alueilla kasvatetaan viljaa, erityisesti vehnää, ja öljykasveja, erityisesti rypsiä, ja karjaa. Maan keski- ja itäosissa sen sijaan viljely on monipuolisempaa ja maatilat ovat keskittyneet yleensä johonkin tiettyyn kasviin tai eläimeen. Ontarion lounaisosissa tuotetaan runsaasti maissia, soijapapuja ja tarhapapuja. Ontarion etelä- ja Brittiläisen Kolumbian lounaisosat tuottavat runsaasti kasviksia ja hedelmiä.
Vuonna 2006 maassa oli 229 373 maatilaa, ja niiden keskikoko oli noin 295 hehtaaria. Viljeltyä maa-alaa oli vuonna 2006 noin 676 000 neliökilometriä, Vaikka maatilojen määrä vähenee koko ajan, viljelyala on pysynyt suurin piirtein samana 2000-luvulla.
Kuten muissakin kehittyneissä valtioissa, väkiluvun ja bruttokansantuotteen mittasuhteet johtivat maatalouden romahtamiseen 1900-luvulla. Toisin kuin useiden kehittyneiden maiden maatalousteollisuudet, Kanadan preeriat ovat tarpeeksi hedelmällisiä kilpaillakseen kansainvälisesti ilman tukiaisia. Pienet meijerit ja siipikarjatilat Kanadan keskiosissa eivät ole yhtä tuottavia, ja saavat sen vuoksi valtiolta tukirahoja. Kanada on suuri maataloustuotteiden viejä, varsinkin Yhdysvaltoihin, mutta myös Eurooppaan ja Itä-Aasiaan.
Kanadassa sijaitsee noin kymmenen prosenttia maailman metsistä, yhteensä 417 miljoonaa hehtaaria.
Sekä Kanadan itä- että länsirannikolla on hyvät kalavedet, ja merkittävin kalastusalue on Newfoundlandin matalikko. Kalastus onkin erityisen tärkeä elinkeino Atlantin rannikolla. Kanadan osuus maailman kalansaalista on pieni, mutta sitä riittää hyvin vientiin, sillä Kanadassa syödään melko vähän kalaa henkeä kohden.
Uusiutuvat varat ovat aiheuttaneet päänvaivaa. Vuosikymmenten ryöstöviljelyn jälkeen turskan kalastaminen romahti 1990-luvulla, ja lohiteollisuus myös kärsi suuresti. Ennen niin parjattu metsänhakkuuteollisuus on viime aikoina muuttunut hyväksyttävämpään muotoon.