stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Andre Iguodala
NBA-ura

Philadelphia 76ers valitsi Iguodalan vuoden 2004 NBA-varaustilaisuuden yhdeksäntenä varauksena. Heti tulokaskaudellaan hän pelasi avauksessa kaikissa 82 runkosarjaottelussa, ainoana Sixers-pelaajana. Hän oli myös joukkueestaan ainoa, joka teki tripla-tuplan kauden aikana.
Kaudella 2005–2006 Iguodala pelasi jälleen kaikissa otteluissa avausviisikossa. All-Star-viikonloppuna hän sijoittui donkkikisassa toiseksi Nate Robinsonin jälkeen ja hänet valittiin Rookie Challenge -ottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi toista kauttaan pelanneiden joukkueen (Sophomores) voitettua tulokaspelaajien joukkueen (Rookies).
Allen Iversonin siirryttyä Denver Nuggetsiin joulukuussa 2006 Iguodalan odotettiin nousevan 76ersin uudeksi johtohahmoksi. Hän paransikin tilastojaan hyvin edellisistä kausista.
Iguodala pelasi Philadelphia 76ersissä kahdeksan kauden ajan. Hän oli näinä vuosina (2004–2012) neljästi joukkueensa eniten pisteitä tehnyt pelaaja ja teki parhaimmillaan lähes 20 pistettä per ottelu (korkein pistekeskiarvo 19,9 kaudelta 2007–2008). Elokuussa 2012 hän siirtyi Denver Nuggetsiin oltuaan osa neljän joukkueen välistä pelaajakauppaa, jossa muita siirtyneitä pelaajia olivat muun muassa 76ersin hankkima Andrew Bynum ja Los Angeles Lakersin hankkima Dwight Howard.
Iguodala on voittanut Golden State Warriorsissa NBA:n mestaruuden vuosina 2015, 2017, 2018 ja 2022.
Lokakuussa 2023 Iguodala ilmoitti lopettavansa uransa 19 NBA-kauden jälkeen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Andre Iguodala Wikimedia Commonsissa
Yhdysvaltain joukkue – Koripallon MM-kilpailut 2010
4 Billups |
5 Durant |
6 Rose |
7 Westbrook |
8 Gay |
9 Iguodala |
10 Granger |
11 Curry |
12 Gordon |
13 Love |
14 Odom |
15 Chandler |
Valmentaja Krzyzewski
Yhdysvaltain joukkue – Kesäolympialaiset 2012
4 Chandler |
5 Durant |
6 James |
7 Westbrook |
8 Williams |
9 Iguodala |
10 Bryant |
11 Love |
12 Harden |
13 Paul |
14 Davis |
15 Anthony |
Valmentaja Krzyzewski
Golden State Warriors – NBA:n mestari 2015
1 Ognjen Kuzmić ·
4 Brandon Rush ·
5 Marreese Speights ·
7 Justin Holiday ·
9 Andre Iguodala ·
10 David Lee ·
11 Klay Thompson ·
12 Andrew Bogut ·
19 Leandro Barbosa ·

20 James Michael McAdoo ·
23 Draymond Green ·
30 Stephen Curry ·
31 Festus Ezeli ·
34 Shaun Livingston ·
40 Harrison Barnes

Päävalmentaja Steve Kerr 

Apuvalmentajat Ron Adams · Jarron Collins · Bruce Fraser · Alvin Gentry · Keke Lyles · Luke Walton
Golden State Warriors – NBA:n mestari 2017
0 Patrick McCaw ·
1 JaVale McGee ·
3 David West ·
5 Kevon Looney ·
9 Andre Iguodala ·
11 Klay Thompson ·
15 Damian Jones ·
20 James Michael McAdoo ·
21 Ian Clark ·

22 Matt Barnes ·
23 Draymond Green ·
27 Zaza Patšulia ·
30 Stephen Curry ·
34 Shaun Livingston ·
35 Kevin Durant

Päävalmentaja Steve Kerr 

Apuvalmentajat Ron Adams · Mike Brown · Jarron Collins · Bruce Fraser · Willie Green
Golden State Warriors – NBA:n mestari 2018
0 Patrick McCaw ·
1 JaVale McGee ·
2 Jordan Bell ·
3 David West ·
4 Quinn Cook ·
5 Kevon Looney ·
6 Nick Young ·
9 Andre Iguodala ·
11 Klay Thompson ·
15 Damian Jones ·
23 Draymond Green ·
25 Chris Boucher ·
27 Zaza Patšulia ·
30 Stephen Curry ·
34 Shaun Livingston ·
35 Kevin Durant

Päävalmentaja Steve Kerr 

Apuvalmentajat Ron Adams · Mike Brown · Jarron Collins · Bruce Fraser · Willie Green
Golden State Warriors – NBA:n mestari 2022
00 Jonathan Kuminga ·
0 Gary Payton ·
1 Damion Lee ·
2 Chris Chiozza ·
3 Jordan Poole ·
4 Moses Moody ·
5 Kevon Looney ·
8 Nemanja Bjelica ·
9 Andre Iguodala ·
11 Klay Thompson ·
12 Quinndary Weatherspoon ·
22 Andrew Wiggins ·
23 Draymond Green ·
30 Stephen Curry ·
32 Otto Porter ·
33 James Wiseman ·
95 Juan Toscano-Anderson

Päävalmentaja Steve Kerr 

Apuvalmentajat Ron Adams · Kenny Atkinson · Mike Brown · Bruce Fraser · Jama Mahlalela · Dejan Milojević
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat
Espanjan Grand Prix 2004

|  Espanjan Grand Prix 2004  |
| --- | --- |
 5. osakilpailu 18 osakilpailusta kaudella 2004. 

Päivämäärä:  9. toukokuuta 2004
Sijainti:  Circuit de Catalunya, Katalonia, Espanja
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  4,627 km
Kilpailun pituus:  66 kierrosta, 305,256 km
Sää:   aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Michael Schumacher   (Ferrari)
Paaluaika:  1.15,022
Palkintokoroke
Voittaja:   Michael Schumacher   (Ferrari)
Toinen:   Rubens Barrichello   (Ferrari)
Kolmas:   Jarno Trulli   (Renault)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Michael Schumacher   (Ferrari)
Kierrosaika:  1.17,450 (kierroksella 12)
Espanjan Grand Prix 2004 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 9. toukokuuta 2004 Catalunyan radalla Espanjassa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Michael Schumacher, jolle voitto oli kauden viides. Jimmy Jump -niminen häirikkö juoksi lähtöruudukon ohi lämmittelykierroksella.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 |  Michael Schumacher | Ferrari | 66 | 1.27.32,841 | 1 | 10 |
| 2 | 2 |  Rubens Barrichello | Ferrari | 66 | + 13,290 | 5 | 8 |
| 3 | 7 |  Jarno Trulli | Renault | 66 | + 32,294 | 4 | 6 |
| 4 | 8 |  Fernando Alonso | Renault | 66 | + 32,952 | 8 | 5 |
| 5 | 10 |  Takuma Satō | BAR-Honda | 66 | + 42,327 | 3 | 4 |
| 6 | 4 |  Ralf Schumacher | Williams-BMW | 66 | + 1.13,804 | 6 | 3 |
| 7 | 11 |  Giancarlo Fisichella | Sauber-Petronas | 66 | + 1.17,108 | 12 | 2 |
| 8 | 9 |  Jenson Button | BAR-Honda | 65 | + 1 krs. | 14 | 1 |
| 9 | 12 |  Felipe Massa | Sauber-Petronas | 65 | + 1 krs. | 17 |   |
| 10 | 5 |  David Coulthard | McLaren-Mercedes | 65 | + 1 krs. | 10 |   |
| 11 | 6 |  Kimi Räikkönen | McLaren-Mercedes | 65 | + 1 krs. | 13 |   |
| 12 | 14 |  Mark Webber | Jaguar-Cosworth | 65 | + 1 krs. | 9 |   |
| 13 | 16 |  Cristiano da Matta | Toyota | 65 | + 1 krs. | 11 |   |
| Kesk. | 19 |  Giorgio Pantano | Jordan-Ford | 51 | Ohjaustehostin | 19 |   |
| Kesk. | 3 |  Juan Pablo Montoya | Williams-BMW | 46 | Jarrut | 2 |   |
| Kesk. | 15 |  Christian Klien | Jaguar-Cosworth | 43 | Kaasutin | 16 |   |
| Kesk. | 17 |  Olivier Panis | Toyota | 33 | Hydrauliikka | 7 |   |
| Kesk. | 18 |  Nick Heidfeld | Jordan-Ford | 33 | Hydrauliikka | 15 |   |
| Kesk. | 20 |  Gianmaria Bruni | Minardi-Cosworth | 31 | Ulosajo | 18 |   |
| Kesk. | 21 |  Zsolt Baumgartner | Minardi-Cosworth | 17 | Ulosajo | 20 |   |
Lähde:
Muuta

Michael Schumacherin 200:s Grand Prix ja 60:s kilpailun nopein kierros
Ferrarin 170:s paalupaikka
BAR saavutti sadan MM-pisteen rajan
Anarkismi Suomessa

Anarkismi Suomessa ei ole noussut kovin suosituksi aatteelliseksi suuntaukseksi suomalaisessa työväenliikkeessä. Anarkismin kannattajia on kuitenkin ollut Suomessa jo Suomen suuriruhtinaskunnan ajoista lähtien.
Itsenäisyyden aika

Varsinaista järjestäytynyttä anarkistista toimintaa ei itsenäisessä Suomessa syntynyt ennen 1960-lukua. Maassa eli kuitenkin yksittäisiä suomalaisia anarkisteja ja venäläisiä anarkoemigrantteja, jotka olivat anarkistiseen Kronstadtin kapinaan osallistuneita matruuseja ja sotilaita. Heitä saapui Suomeen maaliskuussa 1921 yli 6 000. Kronstadtin pakolaiset suljettiin aluksi keskitysleireille Karjalan kannakselle, jonka jälkeen osa palasi Neuvosto-Venäjälle ja osa jäi pysyvästi Suomeen. Kaikki Kronstadin pakolaiset eivät kuitenkaan varsinaisesti olleet anarkisteja.
Vuonna 1933 takavarikoitiin ja poltettiin oikeuden päätöksellä yksitoista vuotta aikaisemmin kuolleen anarkistin Kaarlo Uskelan runoteos Pillastunut runohepo. Sitä pidettiin osittain ateistisena ja kirkonvastaisena.
Vuoden 1968 opiskelijaliikehdinnän yhteydessä anarkismista kiinnostuneita aineksia kerääntyi underground-liikkeen ja Ultra-lehden ympärille. Helsingissä aloitti toimintansa myös anarkistinen Nalle Puh -seura, jonka tilaisuuksissa pohdittiin hyvän taistelua pahaa vastaan satuolentojen tarjoamin esimerkein. Anarkovitsailijat saavuttivat Reijo Viitasen mukaan lyhyeksi aikaa vuonna 1968 jopa enemmistön Akateemisessa Sosialistiseurassa, mutta Nalle Puh-seuran johtavat jäsenet suuntautuivat pian tämän jälkeen kohti Suomen kommunistista puoluetta ja marxismia.
1970- ja 1980-luvuilla toimi anarkistien keskustelupiirejä ja ilmestyi joitain anarkistisia pienlehtiä. Ensimmäisenä valtakunnallisena suomalaisena anarkistijärjestönä voidaan pitää vuosina 1986–1988 toimintansa käynnistänyttä Suomen Anarkosyndikalistista Liittoa (SAL), joka 1992 muutti nimensä Suomen Anarkistiliitoksi anarkoindividualismin yleistyttyä liikkeessä.lähde? Anarkokapitalisteja ei SAL:n piiriin kuitenkaan kelpuutettu. Vuonna 1989 aloitti ilmestymisensä, nykyään helsinkiläisen kollektiivin julkaisema, Kapinatyöläinen-lehti. SAL:n jäsenmäärä nousi parhaimmillaan vuonna 1993 kahteen ja puoleen sataan. Suomalaisen anarkistiliikkeen kokoa ei kuitenkaan voitu mitata sen jäsenmäärällä, johtuen SAL:n rakenteesta sekä siitä, että anarkistit toimivat monesti monissa muissa järjestöissä ja ryhmissä, kuten Antifassa ja eläinoikeusliikkeessä. SAL:n toiminta kriisiytyi ja hiipui vuosikymmenen lopulla. Suomen anarkistiliitto lakkautettiin vuonna 1999. Syksyllä 1996 perustettiin, osin SAL:n kilpailijaksi, anarkosyndikalistinen Solidaarisuus-ammattiliitto, joka sekin kuitenkin lopetti toimintansa jo 2000-luvun alussa. Tampereella järjestetyt ekoanarkistiset Mustavihreät päivät keräsivät vuosituhannen vaihteessa satoja osanottajia vuosittain. Myös Oikeutta eläimille ja Ruokaa ei aseita ovat pitkälti olleet anarkistien pyörittämiä.
Espanjan Grand Prix 2000

Espanjan Grand Prix 2000 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 7. toukokuuta 2000 Circuit de Catalunyan radalla. Kilpailun voitti Mika Häkkinen, jolle voitto oli kauden ensimmäinen ja uran viidestoista.
Kilpailu

Sekä paalupaikalta lähtenyt Michael Schumacher että toisesta ruudusta lähtenyt Mika Häkkinen saivat molemmat hyvän lähdön. Häkkinen pääsi ensimmäiseen mutkaan tultaessa Schumacherin rinnalle, mutta ei onnistunut pääsemään hänestä ohi. Samaan aikaan Ralf Schumacher sai viidennestä ruudusta hyvän lähdön, ja nousi David Coulthardin ja Rubens Barrichellon ohi kolmanneksi. Samalla Barrichello putosi viidenneksi. Heti ensimmäisellä kierroksella tapahtui ulosajo, kun Pedro Diniz ajoi hiekalle joutuen keskeyttämään. Kierrosta myöhemmin myös Jean Alesi ja Pedro de la Rosa joutuivat keskeyttämään kolaroituaan keskenään. Kierrokselle 17 asti asetelmat pysyivät lähes muuttumattomina, mutta sitten Alexander Wurz, Nick Heidfeld ja Marc Gené kävivät varikolla.
Kierroksella 24 kärkipaikalla ajanut Michael Schumacher tuli varikolle. Toisena ajanut Häkkinen oli aivan Schumacherin takana tämän tullessa varikolle. Varikkopysähdys ei kuitenkaan sujunut aivan suunnitelmien mukaan, vaikka pysähdys oli melko lyhyt. "Tikkarimies" nimittäin nosti "tikkarinsa" Schumacherille lähtöluvan merkiksi, mutta polttoaineletku oli vielä jonkin verran kiinni autossa. Tämän seurauksena tankkaajan jalka jäi oikean takarenkaan alle, ja tankkaaja loukkaantui.
Häkkinen tuli seuraavalla kierroksella varikolle, mutta ei onnistunut ohittamaan Schumacheria. Ensimmäisten varikkopysähdysten aikana Barrichello onnistui nousemaan Coulthardin ohi neljänneksi. Tosin toisten varikkopysähdysten aikana Coulthard onnistui nousemaan sekä Barrichellon että Ralf Schumacherin ohi kolmanneksi. Michael Schumacher ja Häkkinen tulivat toisille varikkokäynneilleen samalla kierroksella. Schumacherin pysähdys ei taaskaan sujunut ongelmitta, sillä polttoaineletkua ei heti saatu kiinnitettyä autoon. Tämän seurauksena hänen pysähdyksensä kesti peräti 17,5 sekuntia. Mika onnistui näin pääsemään hänen ohitseen. Seuraavan kerran, kun maaliviiva ylitettiin, oli heidän välinen eronsa jo yli kymmenen sekuntia.
Toisena ajanut Schumacher jäi pikkuhiljaa Mikalle koko ajan, ja kolmantena ajanut Coulthard ajoi hänet kiinni. Coulthard yritti Schumacherista ohi pääsuoran päässä, mutta ei siinä onnistunut. Ensimmäisestä ja toisesta mutkasta ulos tultaessa Schumacherin auto hieman luisui, minkä takia Coulthard pääsi toistamiseen yrittämään ohitusta siinä taaskaan onnistumatta. Schumacherin hidas vauhti johtui pitkälti kuumiin olosuhteisiin nähden vääränlaisista rengasseoksesta. Seuraavalla kierroksella David yritti taas Michaelista ohi pääsuoran päässä tällä kertaa siinä onnistuen. Pian Ralf Schumacher ja Barrichellokin saavuttivat Michaelin. Mutkassa 10 Ralf lähti ohittamaan Michaelia sisäpuolelta. Michael kuitenkin pysyi rinnalla, ja mutkaan 11 tullessa Ralf oli ulkopuolella. Michaelin ja mutkan sisäreunan väliin jäi tilaa, minkä Barrichello käytti hyvin hyödykseen ja meni molemmista ohi nousten kolmanneksi. Myös Ralf onnistui pääsemään Michaelista ohi. Kierroksen päätteeksi Michael tuli varikolle vaihdattamaan renkaansa parempiin seoksiin.
Kärkikuljettajien järjestys pysyi loppuun asti samana. Nopeimman kierroksen kilpailussa ajoi Mika Häkkinen ajalla 1,24.470.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 |  Mika Häkkinen | McLaren-Mercedes | 65 | 1'33:55.390 | 2 | 10 |
| 2 | 2 |  David Coulthard | McLaren-Mercedes | 65 | 16.066 | 4 | 6 |
| 3 | 4 |  Rubens Barrichello | Ferrari | 65 | 29.112 | 3 | 4 |
| 4 | 9 |  Ralf Schumacher | Williams-BMW | 65 | 37.311 | 5 | 3 |
| 5 | 3 |  Michael Schumacher | Ferrari | 65 | 47.983 | 1 | 2 |
| 6 | 5 |  Heinz-Harald Frentzen | Jordan-Mugen-Honda | 65 | +1:21.925 | 8 | 1 |
| 7 | 17 |  Mika Salo | Sauber-Petronas | 64 | +1 krs. | 12 |   |
| 8 | 23 |  Ricardo Zonta | BAR-Honda | 64 | +1 krs. | 16 |   |
| 9 | 11 |  Giancarlo Fisichella | Benetton-Playlife | 64 | +1 krs. | 13 |   |
| 10 | 12 |  Alexander Wurz | Benetton-Playlife | 64 | +1 krs. | 18 |   |
| 11 | 7 |  Eddie Irvine | Jaguar-Cosworth | 64 | +1 krs. | 9 |   |
| 12 | 6 |  Jarno Trulli | Jordan-Mugen-Honda | 64 | +1 krs. | 7 |   |
| 13 | 8 |  Johnny Herbert | Jaguar-Cosworth | 64 | +1 krs. | 14 |   |
| 14 | 20 |  Marc Gené | Minardi-Fondmetal | 63 | +2 krs. | 20 |   |
| 15 | 21 |  Gaston Mazzacane | Minardi-Fondmetal | 63 | +2 krs. | 21 |   |
| 16 | 15 |  Nick Heidfeld | Prost-Peugeot | 62 | +3 krs. | 19 |   |
| 17 | 10 |  Jenson Button | Williams-BMW | 61 | Moottori | 10 |   |
| Kesk. | 19 |  Jos Verstappen | Arrows-Supertec | 25 | Vaihdelaatikko | 11 |   |
| Kesk. | 22 |  Jacques Villeneuve | BAR-Honda | 21 | Hydrauliikka | 6 |   |
| Kesk. | 14 |  Jean Alesi | Prost-Peugeot | 1 | Kolari | 17 |   |
| Kesk. | 18 |  Pedro de la Rosa | Arrows-Supertec | 1 | Kolari | 22 |   |
| Kesk. | 16 |  Pedro Diniz | Sauber-Petronas | 0 | Ulosajo | 15 |   |
Montería

| Montería |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Montería
 Koordinaatit: 8°45′N, 75°53′W 
Valtio:  Kolumbia
Departementti:  Córdoba
Väkiluku (2011):  319 200
 
 www.monteria-cordoba.gov.co 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Montería on Córdoban departementin pääkaupunki Kolumbiassa. Vuonna 2011 siellä oli 319 200 asukasta.
Kaupunki on perustettu vuonna 1777. Se tunnettiin aikoinaan ”pääskysten kaupunkina”, mutta nykyisin proosallisemmin Kolumbian karjantalouden keskuksena.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Montería Wikimedia Commonsissa
Iron Dames

Iron Damesin auto vuoden 2022 Le Mansin 24 tunnin ajoissa.
Iron Dames on moottoriurheilun projekti, joka pyrkii edistämään naisten asemaa moottoriurheilussa. Projektin perusti Deborah Mayer vuonna 2018 ja Iron Dames oli ensimmäinen täysin naisista koostuva talli, joka voitti kilpailun FIA World Endurance Championship -sarjassa. Kaudella 2025 Iron Dames osallistuu WRC2-sarjaan. Iron Dames on osallistunut myös Formula Regional European Championship -sarjaan.
Andreas Nödl

| Andreas Nödl |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. helmikuuta 1987 (ikä 37) Wien, Itävalta
Kansalaisuus:   Itävalta
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  185 cm
Paino:  89 kg
Seura
Seura:  EC Salzburg
Sarja:  ÖEL
Pelinumero:  14
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2008–
Aik. seurat:  Philadelphia Phantoms (AHL), Adirondack Phantoms (AHL),   Philadelphia Flyers (NHL),   Carolina Hurricanes (NHL),   HC Innsbruck (ÖEL)   Klagenfurter AC (ÖEL)
NHL-varaus:  39. varaus, 2006 Philadelphia Flyers
Andreas Nödl (s. 28. helmikuuta 1987 Wien, Itävalta) on itävaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän siirtyi marraskuussa 2013 Itävallan pääsarjassa pelaavaan EC Salzburgiin.
Ura

Nödl on alun perin Wiener EV:n kasvatti. Hän pelasi kaksi kautta USHL:n Sioux Falls Stampedessa. Kaudella 2005–2006 Nödl oli joukkueensa paras pistemies 58 ottelussa syntyneillä 59 pisteellä ja hänet valittiin myös sarjan tähdistökentälliseen. Philadelphia Flyers varasi Nödlin toisella kierroksella 39. pelaajana vuoden 2006 NHL:n varaustilaisuudessa. Kaudeksi 2006–2007 Nödl siirtyi toiseen juniorisarjaan NCAA:han St. Cloud Staten yliopistoon. Hänet valittiin ensimmäisellä kaudella sarjan tulokkaaksi. Hän pelasi seurassa myös seuraavalla kaudella, vaikka pääsi jo Flyersin farmijoukkueeseen Philadelphia Phantomsiin.
Kauden 2008–2009 Nödl aloitti farmissa, mutta hänet kutsuttiin ensimmäistä kertaa NHL-otteluun lokakuussa 2008. Hän debytoi NHL:ssä lokakuun 22. päivä San Jose Sharksia vastaan, ja sai syöttöpisteen Mike Richardsin tekemään maaliin. Ensimmäisen maalinsa hän teki 23. joulukuuta 2008 Ottawa Senatorsia vastaan. Hän pelasi kokonaisuudessaan NHL:ssä 38 ottelua, ja niissä syntyi tehot 1+3=4. Kauden 2009–2010 hän pelasi pääosin AHL:ssä Adirondack Phantomsissa, jossa hän teki 65 ottelussa 34 tehopistettä. Hänet kutsuttiin Flyersiin pudotuspeleihin, jossa hän pelasi 10 ottelua. Flyers eteni aina Stanley Cup -finaaleihin, jotka se hävisi Chicago Blackhawksille.
Kaudella 2010–2011 Nödl vakinnutti paikkansa Flyersissa ja pelasi 67 ottelua ja teki niissä 22 pistettä. Seuraavalla kaudella Nödl ehti pelata Flyersissa 12 ottelua, kun Carolina Hurricanes otti hänet siirtolistalta. Hurricanesissa Nödl pelasi loppukauden aikana 48 ottelua. NHL-kauden 2012–2013 alku viivästyi työsulun takia, ja Nödl lokakuussa 2012 sopimuksen Itävallan pääsarjan HC Innsbruckin kanssa. NHL-kauden alettua Nödl pelasi sekä NHL:ssä Hurricanesissa että farmijoukkue Charlotte Checkersissa. Hän sai loppukaudesta polvivamman ja joutui leikkaukseen maaliskuussa.
Syksyllä 2013 Nödl teki koesopimuksen Sveitsin pääsarjan HC Lausannen kanssa. Hän ei kuitenkaan saanut jatkoa epävarman terveystilanteen takia. Uuden koesopimuksen Nödl teki lokakuussa Kloten Flyersin kanssa. Sekään ei tuottanut jatkoa, mutta lokakuun lopulla Nödl teki marraskuun alkuun kestävän sopimuksen Itävallan pääsarjan Klagenfurtin kanssa. Hän pelasi Klagenfurtissa kuusi ottelua ja siirtyi sen jälkeen EC Salzburgiin.
Maajoukkueura

Nödl on edustanut Itävallan maajoukkueita. Hän pelasi alle 18-vuotiaiden 1. divisioonan MM-kisoissa kolmesti peräkkäin vuosina 2003, 2004 ja 2005. Hän pelasi nuorten MM-kisoissa vuonna 2004 ja 1. divisioonan nuorten MM-kilpailuissa vuonna 2005. Nödl teki miesten arvokisadebyyttinsä vuonna 2009 Sveitsin MM-kilpailuissa pelaamalla neljä ottelua.
Andrew Jackson (näyttelijä)

| Andrew Jackson |
| --- | --- |
 Andrew Jackson vuonna 2005.
Henkilötiedot
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1987
Aiheesta muualla
IMDb
Andrew Jackson (s. 11. syyskuuta 1963 Newmarket, Kanada) on kanadalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa Merlinin oppipoika, All My Children, Family Passions ja Tuuli selässäni.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Andrew Jackson Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Yhdysvallat  Puola
Enrique Iglesias

| Enrique Iglesias |
| --- | --- |
 Enrique Iglesias Torontossa vuonna 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. toukokuuta 1975 (ikä 49)
Ammatti:  Laulaja-lauluntekijä, näyttelijä
Muusikko
Aktiivisena:  1995–
Tyylilajit:  pop, R&B, dance
Soittimet:  Kitara
Levy-yhtiöt:  Fonovisa 1995–1999  Interscope / Universal 1999–
Aiheesta muualla
www.enriqueiglesias.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Enrique Miguel Iglesias Preysler (s. 8. toukokuuta 1975 Madrid, Espanja) on espanjalainen laulaja-lauluntekijä, malli ja näyttelijä.
Iglesias aloitti musiikkiuransa meksikolaisessa indie-levy-yhtiössä Fonovisa Recordsissa, joka auttoi tekemään Iglesiaksesta yhden maailman suosituimman latinalaisamerikkalaisen artistin.
Iglesiasilla on kaksi Billboard Hot 100 -listalla sijalle yksi yltänyttä kappaletta ja yksi sijalle kolme yltänyt kappale. Hänen tunnetuimpiin kappaleisiinsa kuuluvat muun muassa "Hero", "Takin' Back My Love", "Tired of Being Sorry", "Do You Know? (The Ping Pong Song)"", "I'm A Freak" ja "I Like It". Iglesias on myös levyttänyt duettoja monien tunnettujen artistien kanssa, kuten Pitbullin, Whitney Houstonin, Lionel Richien ja Ciaran kanssa. Studioalbumeja Iglesias on julkaissut yhteensä 12, joista viimeisin ilmestyi maaliskuussa 2024.
Nuoruus

Iglesias syntyi Madridissa, Espanjassa Julio Iglesiasin ja Isabel Preyslerin kolmesta lapsesta nuorimmaiseksi. Preysler on kotoisin Filippiineiltä ja Julio Iglesias on alkuperäisin Galiciasta, Espanjasta ja on juutalaista alkuperää. Enrique Iglesiaksen vanhemmat erosivat vuonna 1978 ja seuraavana vuonna Julio muutti Miamiin, Floridaan jatkamaan uraansa musiikin parissa.
Vuonna 1985 terroristiryhmä ETA kidnappasi Enrique Iglesiaksen isoisän, tri Julio Iglesias Pugan. Turvallisuutensa vuoksi Enrique, tämän sisko Chabeli ja veli Julio Iglesias Jr. lähetettiin asumaan isänsä kanssa Miamiin. Enrique Iglesias on myös asunut Belgradissa, Serbiassa vuoden äitinsä kanssa, joka työskenteli journalistina. Iglesiaksen isän ollessa uransa vuoksi alituisesti liikkeellä, nuoren Enriquen kasvatti perheen lastenhoitaja. Enrique kävi Gulliver Prepatory School -koulua ja lähti myöhemmin opiskelemaan bisnesalaa Miamin yliopistoon.
Iglesias ei halunnut isänsä tietävän omista musiikkialalle suuntautuvista suunnitelmistaan eikä halunnut kuuluisan sukunimensä auttavan uraansa. Niinpä hän lainasi rahaa perheensä lastenhoitajalta ja nauhoitti demokasetin, joka sisälsi espanjankielisen kappaleen ja kaksi englanninkielistä kappaletta. Lähestyessään isänsä entistä pr-miestä, Fernan Martinezia, pari julkaisi kappaleet valenimellä 'Enrique Martinez' tarinan kanssa, jonka mukaan hän on tuntematon laulaja Guatemalasta. Iglesias allekirjoitti levytyssopimuksen Fonovisa Records -nimisen levy-yhtiön kanssa. Jätettyään yliopisto-opinnot kesken, Iglesias lähti Torontoon nauhoittamaan ensimmäistä albumiaan.
Musiikkiura > 1995–1997 Enrique Iglesias

12. heinäkuuta 1995 Iglesias julkaisi omaa nimeään kantavan esikoisalbuminsa Enrique Iglesias, joka sisälsi kevyitä rock-balladeja, mukaan lukien megahitit "Si Tú Te Vas" ja "Experiencia Religiosa". Albumia myytiin puoli miljoonaa kappaletta sen julkaisuviikolla, mikä oli harvinaista artistilta, joka ei laula englannin kielellä.
Hittikappale "Por Amarte" sisältyi Televisa-kanavan telenovela Marisoliin, mutta sanat Por amarte daría mi vida (Rakastaakseni sinua, antaisin elämäni) oli muutettu teemaan sopivaksi: Por amarte Marisol, moriría (Rakastaakseni sinua, Marisol, kuolisin).
Albumilta julkaistiin yhteensä viisi singleä, joihin kuuluivat muun muassa "Por Amarte", "No Llores Por Mí" ja "Trapecista", jotka kaikki nousivat latinalaisten listojen kärkeen. Iglesias voitti kyseisellä albumilla Grammy-palkinnon parhaasta pop-esityksestä.