stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aino Lehtokoski
Perhe

Aino Lehtokosken puoliso oli Yläneellä syntynyt asioitsija Akseli Lehtokoski (1879-1956), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1910. Akseli Lehtokoski toimi sisällissodan aikana Turussa punaisten virkailijana ja sai 8 vuoden kuritushuonetuomion valtiopetoksesta. Pariskunnalla oli kaksi lasta. Heidän poikansa oli eduskunnan sihteerinä vuosina 1940-1974 työskennellyt varatuomari Reino Lehtokoski (1911-1986).
Impi Muroma

| Impi Muroma> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 12. joulukuuta 1925 Jyväskylä
Kuollut: 17. toukokuuta 1999 (73 vuotta)
Ammatti:  farmaseutti, kansanedustaja
Poliitikko
Puolue:  Suomen Kristillinen Liitto
Asema:  Kansanedustaja (1975-1987)
Kotipaikka:  Espoo
Koulutus:  Farmaseutti (1947)
Puoliso:  Uolevi Muroma (1948)
Vanhemmat:  Otto Oksanen Rosina Reiju
Impi Karoliina Muroma (o.s. Oksanen, 12. joulukuuta 1925 Jyväskylän maalaiskunta – 17. toukokuuta 1999) oli suomalainen farmaseutti ja kristillisen liiton poliitikko. Muroma toimi kansanedustaja vuodet 1975–1987 Uudenmaan vaalipiiristä.
Varhainen elämä ja koulutus

Impi Muroma syntyi maanviljelijäperheeseen Jyväskylän maalaiskunnassa. Perheessä oli kaikkiaan 13 lasta. Muroma kirjoitti ylioppilaaksi 1944 ja valmistui farmaseutiksi 1947. Muroma työskenteli farmaseuttina vuoteen 1960 saakka mm. Runeberginkadun apteeksissa Helsingissä sekä Orionilla ja Miehikkälän apteekissa.
Ura herätysliikkeessä ja politiikassa

Muroma opetti Suomen Raamattuopistossa Kauniaisissa vuosina 1964–1971. Muroma lähti politiikkaan keski-ikäisenä kuuden lapsen äitinä. Muroma nousi eduskuntaan Suomen Kristillisen Liiton ehdokkaana Uudenmaan vaalipiiristä vuoden 1975 ennenaikaisissa vaaleissa. Muroma valittiin eduskuntaan uudelleen vuosina 1979 ja 1983. Muroma luopui kansanedustajan työstä vuonna 1987. Muroma toimi kaikki kolme kauttaan perustuslakivaliokunnan jäsenenä.
Muroma oli Espoon kaupunginvaltuutettu vuosina 1977–1984 ja presidentin valitsijamies 1978. Muroma toimi myös kuusi vuotta puolueen kolmantena puheenjohtaja sekä Kristillisen naisjärjestön puheenjohtajana.
Ura herätysliikkeessä ja politiikassa > Poliittiset näkemykset

Muroma piti politiikassa esillä erityisesti lapsiperheiden asemaa ja teki töitä kotihoidon tuen puolesta. Muroma korosti myös pienten lasten kasvurauhaa. Muroma tunnettiin periaatteelisena ja lujatahtoisena poliitikkona, joka vaati ratkaisuille aina asialliset perustelut. Muroma vei naisjärjestön asioita puolueen ohjelmiin ja kannanottoihin sekä koulutti näissä kysymyksissä.
Muroma vaati kokonaisvaltaista perhepoliittista uudistusta, jossa äideillä olisi mahdollisuus valita kodin ja työn välillä. Muroma piti valtakunnallista kotihoidontukea välitavoitteena "äidinpalkalle". Laki valtakunnallisesta kotihoidosta tuli voimaan 1985. Muroma vaati myös kotiapulaisen palkan verovähennysoikeutta. Kolmas Muroman tavoite oli kotiäitien sosiaali- ja eläketurva.
Yksityiselämä

Impi Muroma oli naimisissa evankelis-luterilaisnen kansanlähetyksen apulaispääsihterin Uolevi Muroman kanssa, eli hän oli herätyssaarnaaja Urho Muroman miniä. Heillä oli kuusi lasta. Mm. eräs tyttäristä on entinen pankinjohtaja ja Keskon hallituksen jäsen Maarit Näkyvä.
Aiheesta muualla

.aspx Impi Muroma Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Suomen Kristillisen Liiton kansanedustajat
| n k Suomen Kristillisen Liiton kansanedustajat 1975–1979 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (9):  Fred  Hautala  Juntumaa  Järvilehto  Korhonen  Majlander (1975–1978†)  Matikkala  Muroma  Westerholm 
| n k Suomen Kristillisen Liiton kansanedustajat 1979–1983 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (9):  Almgren  Fred  Hautala  Juntumaa  Järvilehto  Korhonen (1979–1983)  Muroma  Rautiainen  Ronkainen  Stenbäck 
| n k Suomen Kristillisen Liiton kansanedustajat 1983–1987 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (3):  Almgren  Muroma  Ronkainen 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta
Valtiopetos

Valtiopetos on rikos, joka loukkaa valtion alueellista koskemattomuutta tai oikeudellista järjestystä. Olennainen ero maanpetokseen on se, että valtiopetoksessa rikos tehdään yhteiskuntajärjestystä vastaan toimimatta vieraan valtion hyväksi.
Valtiopetos Suomessa

Suomessa valtiopetos on hyvin tarkkaan määritelty rikos. Tämän takia tässä artikkelissa käsitellään yleisesti valtiopetosrikoksia eli Suomen rikoslain 13. luvun mukaisia rikoksia. Näihin tai maanpetosrikoksiin syyllistyneet katsottiin vuoden 2005 vankeuslain (767/2005) voimaantuloon saakka tuomiota kärsiessään valtiollisiksi vangeiksi, joilla oli vuoden 2005 vankeuslain tullessa voimaan tiettyjä erioikeuksia vankilassa. Nyttemmin valtiollisen vangin käsite on poistettu lainsäädännöstä tarpeettomana.
Suomessa valtiopetos on rikos, jolla väkivaltaa käyttämällä tai sillä uhkaamalla, oikeudettomasti pakottamalla taikka valtiosääntöä rikkomalla yritetään kumota tai muuttaa Suomen valtiosääntö taikka muuttaa valtiojärjestystä. Valtiopetokseen syyllistyy myös se, joka yrittää väkivaltaa käyttämällä tai sillä uhkailemalla syrjäyttää Tasavallan presidentin, valtioneuvoston tai eduskunnan taikka kokonaan tai osaksi estää niitä käyttämästä toimivaltaansa. Rikoksesta tuomitaan vähintään vuodeksi ja enintään kymmeneksi vuodeksi vankeuteen. Valtiopetoksesta tuomittava henkilö on rikoslain 2. luvun 14a. pykälän mukaan lisäksi tuomittava menettämään sotilasarvonsa; kyseinen määräys otettiin rikoslakiin jatkosodan aikana vuonna 1944.
Törkeästä valtiopetoksesta tuomitaan vähintään neljäksi vuodeksi vankeuteen tai elinkautiseen vankeusrangaistukseen. Valtiopetos on törkeä, jos
rikoksentekijänä on Tasavallan presidentti, valtioneuvoston jäsen taikka muu valtion ylimpään poliittiseen tai sotilaalliseen johtoon kuuluva henkilö,
rikoksen tekemiseen käytetään aseistettua joukkoa,
rikos tehdään ihmisiä surmaamalla tai
rikos on poikkeuksellisten olojen vuoksi erityisen vaarallinen
ja rikos on kokonaisuutena törkeä.
Valtiopetoksen valmistelu on rikos, jossa ryhdytään valtiopetoksen tekemiseksi yhteydenpitoon vieraan vallan tai sen asiamiehen kanssa, hankitaan aseita, ampumatarvikkeita tai muita vastaavia esineitä, koulutetaan ihmisiä aseiden käyttöön taikka kootaan tai varustetaan väkeä. Myös sellainen henkilö, joka perustaa yhteenliittymän valtiosäännön väkivaltaiseksi muuttamiseksi, toimii siinä johtavassa asemassa tai, tietoisena yhteenliittymän tarkoituksesta, antaa sille merkittävää taloudellista tukea, syyllistyy valtiopetoksen valmisteluun. Rangaistus on 4 kuukaudesta 4 vuoteen vankeutta.
Laittomaan sotilaalliseen toimintaan syyllistyy se, joka merkittävällä tavalla osallistuu sotilaallisesti järjestäytyneeseen yhteenliittymään, jonka tarkoituksena on vaikuttaa valtiollisiin asioihin. Myös se, joka antaa tai toimeenpanee kyseisen yhteenliittymän sotilaskoulutusta, syyllistyy tähän rikokseen. Rangaistus on sakkoa tai enintään kaksi vuotta vankeutta.
Suomen vuoden 1918 sisällissodassa

Suomen vuoden 1918 sisällissotaan hallitusta vastaan sotineet punakaartin sotilaat tuomittiin valtiopetoksesta eli kapinasta. Ainakin johtoa pidettiin maanpettureina.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Valtiopetos Wikimedia Commonsissa
Rikoslaki (Arkistoitu – Internet Archive) valtion säädöstietopankissa Finlexissä
Juho Mäkelä (runoilija)

| Juho Mäkelä> Kansanedustaja |
| --- | --- |
 6.4.1945–21.7.1948, 2.12.1958–4.4.1966  
Ryhmä/puolue:  SKDL
Vaalipiiri:  Turun läänin pohjoinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. huhtikuuta 1913 Porin mlk
Kuollut: 11. elokuuta 1991 (78 vuotta) Pori
Ammatti:  toimittaja
Johan ”Juho” Fredrik Mäkelä (5. huhtikuuta 1913 Porin maalaiskunta – 11. elokuuta 1991 Pori) oli suomalainen toimittaja, runoilija, kirjailija ja poliitikko, joka toimi SKDL:n kansanedustajana vuosina 1945–1948 ja 1958–1966. Hän työskenteli muun muassa Porissa ilmestyneen Satakunnan Työn päätoimittajana, ja julkaisi neljä runokokoelmaa sekä yhden romaanin. Jatkosodan ajan Mäkelä oli poliittisen toimintansa vuoksi turvasäilössä.
Elämä > Toimittajana ja poliitikkona

Porin maalaiskunnassa syntynyt Mäkelä kävi kansakoulun ja opiskeli Työväen Akatemiassa vuonna 1937, jonka jälkeen hän työskenteli Porissa SDP:n Satakunnan piirijärjestön järjestäjänä 1937–1938. Vuosina 1938–1940 Mäkelä oli Raumalla Uuden Ajan aluetoimittajana ja toimistonhoitajana. Samalla hän oli myös Rauman kaupunginvaltuuston jäsen.
Välirauhan aikana elokuussa 1940 Mäkelä palkattiin Suomen-Neuvostoliiton rauhan ja ystävyyden seuran järjestäjäksi heinäkuussa vangitun Lauri Vileniuksen tilalle. SNS:n toisena järjestäjänä työskenteli Risto Westerlund. Heidän tehtävänään oli kiertää eri puolilla maata organisoimassa järjestön toimintaa. Mäkelä pidätettiin syyskuun lopussa Ylivieskassa Pohjois-Pohjanmaalle suuntautuneen työmatkan yhteydessä. Valpon Oulun osasto oli jo viikkoa aikaisemmin ottanut kiinni joukon SNS:n aktiiveja Koskelankylän Valolla pidetyn tilaisuuden jälkeen, mutta tuolloin Mäkelä onnistui täpärästi välttämään pidätyksen.
Pidätyksensä jälkeen Mäkelä oli jatkosodan loppuun asti turvasäilössä. Vapauduttuaan hän jatkoi toimintaansa Suomi–Neuvostoliitto-Seurassa liittyen myös SKDL:n ja SKP:n jäseneksi. Vuosina 1944–1945 Mäkelä toimi puolueen puhujana, ja 1946–1947 Työn Valta -lehden päätoimittajana Hämeenlinnassa suorittaen samalla Sirola-opiston kurssin. Vuonna 1948 hän aloitti Porissa ilmestyneen Satakunnan Työn toimittajana, ja oli lehden päätoimittaja 1949–1959.
Mäkelä oli SKDL:n kansanedustajana vuodet 1945–1948 ja 1958–1966. Jälkimmäiselle kaudelleen hän tuli liikenneonnettomuudessa kuolleen Mauri Ryömän tilalle. Mäkelä putosi eduskunnasta vuoden 1966 vaaleissa, jolloin hän jäi varasijalle. Mäkelä oli Presidentin valitsijamies Mäkelä oli vuosien 1950 ja 1962 presidentinvaaleissa. Porin kaupunginvaltuustoon hänet valittiin syksyllä 1966 alueliitoskunnissa järjestetyissä ylimääräisissä kunnallisvaaleissa. Kansanedustajakautensa jälkeen Mäkelä työskenteli vielä Porin kaupungin raittiussihteerinä 1967–1976.
Perhe

Juho Mäkelän vanhemmat olivat mäkitupalainen Johan Fredrik Mäkelä ja Hilma Maria Nordlund. Hänen puolisonsa oli Helmi Lydia Ahlforsin, jonka kanssa Mäkelä avioitui 1938.
Teokset

Voittoisa demokratia : lausuttavia runoja.  Helsinki:  Kansankulttuuri, 1945.
Ihmislaiva : runoja.  Porvoo:  WSOY, 1946.
Levottomuus : runoelma.  Porvoo:  WSOY, 1947.
Mäkelä, Juho (toim.): Luokkasodan muisto.  Helsinki:  Kansankulttuuri, 1947.  Teoksen verkkoversio (PDF).
Joki laskee Pohjanlahteen.  Helsinki:  Tammi, 1950.
Häviäminen : runoja.  Porvoo ; Helsinki:  WSOY, 1966.
Näin naapurimaata : Moskovasta Dušanbeen, Minskistä Uraliin.  Helsinki:  Kansankulttuuri, 1967.
Otto Marttila

| Otto Marttila |
| --- | --- |
 Otto Marttila vuonna 1929.
Kansanedustaja
 28.3.1911–31.10.1917, 5.9.1922–30.4.1924, 5.4.1929–20.10.1930, 1.9.1933–31.8.1939  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Hämeen eteläinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. joulukuuta 1879 Janakkala
Kuollut: 20. maaliskuuta 1955 (75 vuotta) Janakkala
Ammatti:  torppari, pienviljelijä
Otto Verner Marttila (30. joulukuuta 1879 Janakkala – 20. maaliskuuta 1955 Janakkala) oli suomalainen maanviljelijä, kunnallisneuvos ja poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1911–1917, 1922–1924, 1929–1930 ja 1933–1939.
Elämä > Nuoruus

Janakkalan Vähikkälässä syntyneen Otto Marttilan vanhemmat olivat torppari Juho Marttila (1837-1920) ja Lopista kotoisin ollut Matilda Mustinsuo (1844-1920). Marttila viljeli kotitilaansa aluksi torpparina ja vuodesta 1914 lähtien itsenäisenä pienviljelijänä. Kansakoulun käytyään hän oli mukana raittius- ja nuorisoseuraliikkeissä ja opiskeli Etelä-Hämeen kansanopistossa. Vuonna 1905 Vähikkälän työväenyhdistykseen liittynyt Marttila toimi myöhemmin yhdistyksen puheenjohtajana, vaikutti kunnalliselämässä ja oli paikallisten torpparien edustajana Tampereella pidetyssä vuoden 1908 torpparikokouksessa. Keväällä 1911 Marttila nousi varasijalta eduskuntaan tehtävänsä jättäneen Kustaa Kopilan tilalle. Hän uusi paikkansa kaksissa seuraavissa vaaleissa.
Elämä > Sisällissota

Sisällissodan aikana Marttila oli Janakkalan punaisten nokkamiehiä. Hän liittyi Vähikkälän punakaartiin ja oli punaisten valitseman kunnallislautakunnan jäsen sekä vallankumousoikeuden, tutkijalautakunnan ja järjestyslautakunnan puheenjohtaja. Sodan alkupäivinä Marttila kävi Helsingissä kysymässä neuvoa kunnallishallinnon järjestämisestä. Kansanvaltuuskunnan puheenjohtaja Kullervo Manner antoi vain ohjeen käyttää ensisijaisesti järkeä, minkä seurauksena Janakkalan porvareitakin päätettiin ottaa lautakuntien jäseniksi. Punaisten hallinto oli sodan ajan maltillista ja pitäjä säästyi miltei kokonaan punaiselta terrorilta. Marttilan johtama vallankumousoikeus kokoontui vain muutaman kerran käsittelemään viinankeittojuttuja. Saksalaisten vallattua Janakkalan Marttila vangittiin toukokuun alussa kotoaan ja vietiin Hämeenlinnan vankileirille. Hän sai valtiorikosoikeudelta 12 vuoden kuritushuonetuomion maan- ja valtiopetoksesta, mutta armahdettiin jo 1919.
Elämä > Valtakunnallisena vaikuttajana ja kunnallismiehenä

Marttila valittiin jälleen eduskuntaan vuoden 1922 vaaleissa. Kolmannen kerran hänestä tuli kansanedustaja keväällä 1929, kun Olga Leinonen joutui luopumaan paikastaan. Marttila oli kansanedustajana vielä 1933-1939. Presidentin valitsijamiehenä hän oli vuosina 1937, 1940, 1943 ja 1950. Lisäksi Marttila oli muun muassa Maalaiskuntien Liiton hallituksen jäsen sekä Pienviljelijäin Liiton liittovaltuuston puheenjohtaja. Hän toimi myös Hämeen Kansan vakituisena avustajana.
Kotipitäjässään Mattila oli merkittävä kunnallismies, joka nautti arvostusta yli puoluerajojen. Hän oli Janakkalan kunnanvaltuuston jäsen vuodesta 1922 lähtien ja toimi kunnallislautakunnan puheenjohtajana. Marttila kuului muun muassa Janakkalan Osuuskaupan johtokuntaan. Vuonna 1941 hänelle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi. Marttila tunnettiin innokkaana kotiseutumiehenä. Vuonna 1949 Marttila oli perustamassa Janakkala-Seuraa, jonka ensimmäiseksi puheenjohtajaksi hänet valittiin. Sokslammin rannalla sijainnut Marttilan tila esiintyi usein Pienviljelijä-lehden palstoilla ja sitä esiteltiin myös vierailijoille.
Perhe

Otto Marttilan puoliso oli Matilda Mattila (1884-1971), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1906. Pariskunnalle syntyi kolme lasta. Heidän poikansa oli kunnallismies Esko Marttila (1910-1971), joka toimi muun muassa Janakkala-Seuran puheenjohtajana.
Kalle Myllymäki

| Kalle Myllymäki |
| --- | --- |

Kansanedustaja
 5.9.1922–12.10.1933  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Hämeen eteläinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. tammikuuta 1883 Teisko
Kuollut: 12. lokakuuta 1933 (50 vuotta) Helsinki
Ammatti:  piirisihteeri, toimitusjohtaja
Kaarle (Kalle) Myllymäki (22. tammikuuta 1883 Teisko – 12. lokakuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1922–1933. Hän oli sisällissodan jälkeisten vuosien merkittävin hämeenlinnalainen sosialidemokraatti ja nautti arvostusta kautta poliittisen kentän.
Elämä > Nuoruusvuodet

Kalle Myllymäen vanhemmat olivat Ruovedeltä kotoisin ollut talollinen Adolf Myllymäki (ent. Koivunen, 1849-1927) ja Orivedellä syntynyt Henriika Nieminen (ent. Jokiniemi, 1848-1927). Hän työskenteli jo lapsena kotitilallaan. Vuosisadan vaihteessa Myllymäki lähti siirtolaiseksi Yhdysvaltoihin, jossa hän oli muun muassa maatöissä ja kaivosmiehenä. Myllymäki tutustui myös työväenliikkeeseen ja liittyi 1901 Amerikan sosialistisen työväenpuolueen jäseneksi. Hän kirjoitti amerikansuomalaisiin työväenlehtiin ja toimi kiertävänä puhujana. Palattuaan kotimaahan 1912 Myllymäki ryhtyi viljelemään Akaan Toijalasta hankkimaansa palstatilaa. Myllymäki ei lapsena käynyt kouluja, mutta suoritti myöhemmin yksityisen kansakoulukurssin ja kävi kauppakoulun, jonka ohella hän harjoitti itseopiskelua.
Elämä > Sisällissota

Ennen sisällissotaa Myllymäki oli muun muassa Akaan kunnan taksoituslautakunnan jäsen. Syksyllä 1917 hän toimi sosialidemokraattien vaalipuhujana. Sisällissodan aikana Myllymäki kuului Toijalan punakaartin johtoon ja toimi miliisipäällikkönä. Hän hoiti myös Tammelan kihlakunnan kruununvoudin ja henkikirjoittajan tehtäviä. Myllymäki pelastui valkoisten kostotoimilta pakenemalla kotiseudultaan ja piileskelemällä räätäri Edvard Metsolan kanssa Kalvolan metsissä joulukuun puoliväliin saakka. Myllymäki sai valtiorikosoikeudessa kolmen vuoden kuritushuonetuomion, mutta hänet armahdettiin jo vuodenvaihteen jälkeen.
Elämä > Kansanedustajana

Vapauduttuaan Myllymäki muutti Hämeenlinnaan sosialidemokraattien piirisihteeriksi. Maaliskuussa 1919 hän sai rikoslain sosialistipykälän nojalla sakkotuomion takavarikoitavaksi määrätyn vaalijulistuksen levittämisestä. Piirisihteerin tehtäviensä ohessa Myllymäki työskenteli 1920-1921 Hämeen Kansan vastaavana toimittajana. Hänet valittiin Hämeenlinnan kaupunginvaltuustoon 1921 ja eduskuntaan 1922. Myllymäestä tuli nopeasti puolueensa johtavia kansanedustajia. Hän toimi muun muassa sosialidemokraattisen eduskuntaryhmän sekä suuren valiokunnan puheenjohtajana. SDP:n linjariitojen aikana Myllymäki lukeutui Väinö Tanneria tukeneeseen oikeistosiipeen. Eduskunnassa Myllymäki ajoi Hämeenlinnan etuja niin tarmokkaasti, että jopa kaupungin porvarit pitivät häntä ”omana miehenään”. Vuonna 1925 Myllymäki jätti piirisihteerin tehtävät ja siirtyi Osakeyhtiö Hämeen Kansan toimitusjohtajaksi.
Myllymäki oli presidentin valitsijamies vuosina 1925 ja 1931. Hän vaikutti myös edistysmielisessä osuustoimintaliikkeessä. Myllymäki oli perustamassa Osuusliike Hämettä ja toimi sen hallintoneuvoston puheenjohtajana, jonka ohella hän kuului Kulutusosuuskuntien Keskusliiton hallintoneuvostoon. Lisäksi Myllymäki oli muun muassa Suomen Kaupunkiliiton hallituksen jäsen ja toimi aktiivisesti Suomen Sosialidemokraattisessa Raittiusliitossa.
Vatsasyöpään sairastunut Myllymäki oli kesäkuusta 1933 lähtien hoidettavana Helsingin Diakonissalaitoksen sairaalassa, jossa hän kuoli myöhemmin syksyllä. Myllymäki oli valittu eduskuntaan vielä heinäkuun vaaleissa. Hänen tilalle kansanedustajaksi nousi Akseli Kanerva. Myllymäki on haudattu sukuhautaan Ahveniston hautausmaalle.
Perhe

Kalle Myllymäen puoliso oli Hankasalmessa syntynyt Elina Kauppinen (1886–1975), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1907. Pariskunnalla oli neljä lasta. Heidän poikiaan olivat toimittajat Tenho ja Pauli Myllymäki.
Tampereen Ilveksen SM-liigakausi 2011–2012

SM-liigakausi 2011–2012 oli Tampereen Ilveksen 37. SM-liigakausi. Ilves pelasi runkosarjassa 60 ottelua ja jäi 14 joukkueen sarjassa viimeiselle sjialle. Runkosarja alkoi 16. syyskuuta vierasottelulla paikallisvastustaja Tapparaa vastaan Tampereella Hakametsän jäähallissa. Runkosarjan jälkeen Ilveksen pelit jatkuivat karsintasarjassa Mestiksen voittanutta Vaasan Sportia vastaan. Ilves säilytti sarjapaikkansa otteluvoitoin 4-1.
Sarjataulukko

| Sija | Joukkue | O | 3P | 2P | 1P | 0P | TM | PM | ME | P | P/O |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | KalPa | 60 | 34 | 3 | 7 | 16 | 180 | 139 | 41 | 115 | 1,92 |
| 2. | Pelicans | 60 | 30 | 9 | 3 | 18 | 213 | 155 | 58 | 111 | 1,85 |
| 3. | HIFK | 60 | 33 | 6 | 0 | 21 | 194 | 149 | 45 | 111 | 1,85 |
| 4. | JYP | 60 | 30 | 7 | 4 | 19 | 168 | 122 | 46 | 108 | 1,80 |
| 5. | Ässät | 60 | 31 | 4 | 5 | 20 | 189 | 150 | 39 | 106 | 1,77 |
| 6. | Jokerit | 60 | 24 | 8 | 13 | 15 | 183 | 155 | 28 | 101 | 1,68 |
| 7. | Kärpät | 60 | 29 | 4 | 4 | 23 | 164 | 148 | 16 | 99 | 1,65 |
| 8. | Blues | 60 | 18 | 9 | 10 | 23 | 148 | 165 | -17 | 82 | 1,37 |
| 9. | Lukko | 60 | 21 | 7 | 4 | 28 | 162 | 167 | -5 | 81 | 1,35 |
| 10. | TPS | 60 | 21 | 6 | 3 | 30 | 134 | 180 | -46 | 78 | 1,30 |
| 11. | SaiPa | 60 | 18 | 5 | 13 | 24 | 155 | 176 | -21 | 77 | 1,28 |
| 12. | Tappara | 60 | 20 | 4 | 5 | 31 | 132 | 188 | -56 | 73 | 1,22 |
| 13. | HPK | 60 | 15 | 6 | 5 | 34 | 132 | 198 | -66 | 62 | 1,03 |
| 14. | Ilves | 60 | 10 | 8 | 10 | 32 | 140 | 199 | -59 | 56 | 0,93 |
Taulukko on päivitetty 15. huhtikuuta 2012.
Kokoonpano

Ilveksen kokoonpano kaudella 2011-2012.
| # | Kans>  | Pelaaja | Paikka | Kätisyys | Sopimus | Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 35 |  | Toskala, VesaVesa Toskala | 1.0 MV | L | 2012 | Kangasala, Suomi |
| 62 |  | Wiikman, MiikaMiika Wiikman | 1.0 MV | L | 2013 | Mariestad, Ruotsi |
| 74 |  | Aittokallio, SamiSami Aittokallio | 1.0 MV | L | 2012 | Tampere, Suomi |
| 3 |  | Mäkinen, KonstaKonsta Mäkinen | 2.0 P | L | 2014 | Tampere, Suomi |
| 5 |  | Bäckström, NilsNils Bäckström | 2.0 P | L | 2012 (2013) | Tukholma, Ruotsi |
| 6 |  | Koistinen, VilleVille Koistinen | 2.0 P | L | siirtyi muualle  | Oulu, Suomi |
| 8 |  | Peltola, NikoNiko Peltola | 2.0 P | L | 2014 | Huittinen, Suomi |
| 9 |  | Laine, VilleVille Laine | 2.0 P | L | 2012 | Tampere, Suomi |
| 12 |  | Västilä, MarkusMarkus Västilä | 2.0 P | L | 2012 | Tampere, Suomi |
| 33 |  | Jokipakka, JyrkiJyrki Jokipakka | 2.0 P | L | 2014 | Tampere, Suomi |
| 44 |  | Glenn, RyanRyan Glenn | 2.0 P | L | siirtyi muualle  | Port Coquitlam, BC, Kanada |
| 55 |  | Kesä, TeemuTeemu Kesä | 2.0 P | R | 2012 | Helsinki, Suomi |
| 77 |  | Järventie, MarttiMartti Järventie (C) | 2.0 P | L | 2015 | Tampere, Suomi |
| 81 |  | Tukio, ArtoArto Tukio (A) | 2.0 P | L | 2011 | Tampere, Suomi |
| 10 |  | Myttynen, MatiasMatias Myttynen | 4.0 KH | L | 2012 | Tampere, Suomi |
| 11 |  | Niinimäki, JesseJesse Niinimäki | 5.0 LH | L | 2013 | Tampere, Suomi |
| 15 |  | Marjamäki, MasiMasi Marjamäki (A) | 5.0 LH | L | 2013 | Pori, Suomi |
| 17 |  | Kuronen, MikaelMikael Kuronen | 4.0 KH | R | 2013 | Tampere, Suomi |
| 18 |  | Tuominen, HenriHenri Tuominen | 4.0 KH | L | 2012 | Turku, Suomi |
| 19 |  | Kantola, KaiKai Kantola | 5.0 LH | R | 2014 | North York, ON, Kanada |
| 20 |  | Korhonen, VilleVille Korhonen | 5.0 LH | L | 2013 (2014) | Tampere, Suomi |
| 21 |  | Huhtala, TeemuTeemu Huhtala | 5.0 LH | L | 2012 | Tampere, Suomi |
| 22 |  | Lee, MarkMark Lee | 4.0 KH | L | siirtyi muualle  | Mount Pearl, NL, Kanada |
| 25 |  | Rajala, ToniToni Rajala | 5.0 LH | L | laina  | Parkano, Suomi |
| 26 |  | Nikkilä, RoopeRoope Nikkilä | 5.0 LH | L | 2013 | Tampere, Suomi |
| 27 |  | Hintz, MiikoMiiko Hintz | 5.0 LH | L | 2013 | Nokia, Suomi |
| 28 |  | Kivimäki, SamuliSamuli Kivimäki | 5.0 LH | R | 2013 | Vaasa, Suomi |
| 29 |  | Sointu, MatiasMatias Sointu | 5.0 LH | L | 2013 | Tampere, Suomi |
| 39 |  | Wilenius, TomiTomi Wilenius | 5.0 LH | R | 2013 | Nokia, Suomi |
| 47 |  | Kokkonen, JesperJesper Kokkonen | 5.0 LH | L | 2013 | Tukholma, Ruotsi |
| 71 |  | Keränen, MichaelMichael Keränen | 5.0 LH | L | 2014 | Tukholma, Ruotsi |
| 72 |  | Välimaa, TommiTommi Välimaa | 5.0 LH | L | 2013 | Kangasala, Suomi |
| 75 |  | Kangasniemi, AnttiAntti Kangasniemi | 4.0 KH | L | 2013 (2014) | Kangasala, Suomi |
| 85 |  | Pellinen, JaakkoJaakko Pellinen | 4.0 KH | L | 2012 | Tampere, Suomi |
| 88 |  | Rask, JoonasJoonas Rask | 5.0 LH | R | 2012 | Savonlinna, Suomi |
Kokoonpano > Valmentajat 2011–2012

Päävalmentaja  Juha Pajuoja /  Seppo Hiitelä
Valmentaja  Raimo Helminen,  Pekka Kangasalusta
Maalivahtivalmentaja  Markus Korhonen
Fysiikkavalmentaja  Jarkko Welling
Joukkueenjohtaja  Matti Kaario
Karsinnat

Ilves sijoittui runkosarjassa neljänneksitoista, joten se joutui karsintasarjaan. Siellä vastaan tuli Mestiksen voittanut Vaasan Sport. Ilves säilytti sarjapaikkansa otteluvoitoin 4-1.
Karsinnat > Karsintasarja (paras seitsemästä)

| Ilves - Sport |
| --- | --- | --- | --- |
| 23.3. | Ilves | Sport | 6–1 |
| 27.3. | Sport | Ilves | 1–5 |
| 29.3. | Ilves | Sport | 0–2 |
| 31.3. | Sport | Ilves | 2–3 JA |
| 3.4. | Ilves | Sport | 4–1 |
Ilves säilytti sarjapaikkansa otteluvoitoin 4-1.
Honkanen

Honkanen esiintyy seuraavissa yhteyksissä: