stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pointteri
Ulkonäkö

Pointteri on helppo tunnistaa. Runko on sulavalinjainen, hieman vinttikoiramainen. Karva on lyhyt ja kiiltävä. Rodun säkäkorkeus on nartuilla 61–66 cm ja uroksilla 64–69 cm. Koirassa ei ole juurikaan ylimääräistä rasvaa, ja siksi se vaikuttaa jopa luisevalta. Sen liikkeet ovat sulavat ja urheilijamaiset. Tärkeä tunnistusmerkki rodulla on pää. Kuonon profiili on ihanteellisesti kovera, suora kuono on hyväksyttävä. Kirsu on koiran väristä riippuen joko musta (mustilla, musta/valkoisilla, oransseilla ja oranssi/valkoisilla) tai luonnonvärinen eli punertavan ruskea (keltaisilla, kelta/valkoisilla, maksanruskeilla ja maksa/valkoisilla).
Pointterin perusvärit ovat keltainen, oranssi, maksanruskea ja musta joko pelkästään tai valkoisen kanssa. Silmät ovat yleisimmin ruskeat. Mustakirsuisilla ne voivat olla jopa mustanruskeat, kun taas luonnonvärisen kirsun kanssa, varsinkin keltaisella ja keltavalkoisella yksilöllä ne saattavat olla lähes keltaiset.
Luonne ja käyttäytyminen

Pointteri on erittäin voimakkaasti omaan ihmiseensä leimautuva ja iloinen, sosiaalinen rotu. Aggressiivisuus ei kuulu rodun piirteisiin lainkaan; parityöskentelyyn jalostettuna koirana se on sosiaalinen ja kontaktihakuinen. Iloisuus ja leikkisyys ovat myös rodun tunnusmerkkejä. Lasten suhteen pointteri on yleensä kärsivällinen ja rauhallinen, ja tuntiessaan olonsa epämukavaksi pikemmin poistuu paikalta kuin ärtyy.
Pointteri on erittäin älykäs ja sen koulutettavuus on hyvä. Rotu soveltuu metsästyksen lisäksi erittäin moneen harrastamiseen. Niitä tapaa toko- ja agilitykentillä, niiden kanssa harrastetaan koirajuoksua ja myös valjakkohiihtoa. Lenkkikaverina se on väsymätön. Se kaipaa jatkuvasti älyllisiä haasteita ja paljon liikuntaa, ja erityisesti vapaana juokseminen on rodulle suositeltavaa.
Rodun käyttöominaisuudet ovat usein ulkonäköä tärkeämmät.
Alkuperä

Italialaisissa maalauksissa on esiintynyt pointterin kaltaisia koiria jo 1400-luvulla, ja se polveutuu ranskalaisista, espanjalaisista ja italialaisista lintukoirista. Rodun alkuperämaaksi on kuitenkin nimetty Iso-Britannia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hauva . com (pdf)
Kennelliiton rotumääritelmä (pdf)
Kymen Setterit ja Pointterit ry
Ledgands Gundogs
Tommy Österberg

| Tommy Österberg> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. kesäkuuta 1972 (ikä 52) Göteborg
Jääpallon pelaaja
Lempinimi:  "Terriern","Slitvargen","Lill-finnen"
Pituus:  167 cm
Pelipaikka:  Puolustaja
| Urheilijan ura> Junioriseurat |
| --- | --- | --- | --- |
: Rovaniemen Palloseura
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1990–1991 |  JPS | – | (–) |
| 1991–1994 |  RoPS | – | (–) |
| 1994–1999 |  ToPV | – | (–) |
| 1999–2005 |  Bollnäs GoIF/BF | – | (–) |
| 2005–2007 |  Kalix Bandy | – | (–) |
Maajoukkue
| 1998–2007 |  Suomi | 47 | (–) |
Valmennusura
1994–1999:  ToPV, fys.valm.
2003–2005:  Bollnäs GoIF/BF, fys.valm.
2007–2010:  Kalix Bandy, fys.valm.
2008–2009:  Suomi, apul.valm.
2009–2013:  Suomi, päävalm.
2010–2013:  IFK Kungälv, päävalm.
2013–2015:  Vetlanda BK, päävalm.
2015–2016:  IFK Kungälv, joukk.joht.
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Tommy Österberg (s. 6. kesäkuuta 1972 Göteborg, Ruotsi) on entinen suomalainen maajoukkuetason jääpalloilija. Uransa jälkeen hän toiminut Suomen päävalmentajana ja Ruotsin Elitserienin joukkueiden, IFK Kungälv ja Vetlanda BK, päävalmentajana. Hän on toiminut Suomen jääpallomaajoukkueen päävalmentaja neljän kauden ajan vuosina 2009–2013.
Jääpalloura Suomessa

Österberg aloitti jääpallouransa Rovaniemellä, jossa hän pelasi Rovaniemen Palloseuran jääpallon juniorijoukkueissa. Pelattuaan kauden Jyväskylässä JPS:n riveissä hän palasi Rovaniemelle, jossa hän pelasi I Divisioonassa pelanneen Rovaniemen Palloseuran riveissä. Rovaniemellä asuessaan Österberg opiskeli Rovaniemen ammattikorkeakoulun Lapin urheiluopistossa ammattivalmentajaksi.
Österberg siirtyi syksyllä 1994 Bandyliigaan nousseen Tornion Palloveikkojen (ToPV) riveihin, jossa hän toimi pelaamisen lisäksi fysiikkavalmentajana. Tornio-kautenaan Österbergistä tuli joukkueen puolustuslinjan johtohahmo. Sinä aikana ToPV nousi suomalaisen jääpallon yhdeksi kärkiseuraksi. Österberg saavutti viitenä ToPV-kautenaan kolme Bandyliigahopeaa.
Jääpalloura Ruotsissa

Syksyllä 1999 Tommy Österberg siirtyi Ruotsiin Elitserienin Bollnäs GoIF/BF:n riveihin. Bollnäsin menestys Österbergin ollessa seurassa oli parhaimmillaan keväällä 2005, jolloin seura pääsi välieriin eli neljän parhaan joukkoon. Kuten Tornion-aikanaankin Österberg toimi Bollnäsissä fysiikkavalmentajana pelaamisen ohella. Kuuden Bollnäs-kauden jälkeen syksyllä 2005 Österberg siirtyi Pohjois-Ruotsiin Kalixiin Kalix Bandyn riveihin. Seura ei vielä silloin pelannut Ruotsin pääsarjassa.
Ura jääpallovalmentajana

Viiden Suomen Bandyliigakauden ja kuuden Ruotsin pääsarjan Allsvenskanin kauden jälkeen Tommy Österberg lopetti uransa ja siirtyi jääpallon valmennuspuolelle. Ensi vaiheessa hän toimi Kalix Bandyssäkin apu- ja fysiikkavalmentajana. Samaan aikaan hän toimi myös Suomen jääpallomaajoukkueen valmennustehtävissä. Ensin kauden apuvalmentajana ja syksystä 2009 neljän kauden ajan päävalmentajana. Kevään 2011 MM-kisoissa hän johti Suomen joukkueen hopealle.
Kevään 2010 jälkeen Österberg siirtyi Etelä-Ruotsiin ja otti vastuulleen IFK Kungälvin Elitserien-joukkueen valmentamisen, jota kesti kolmen kauden ajan. Keskimmäinen kausi eli 2011–2012 oli menestyksellisin, sillä IFK Kungälv sijoittui runkosarjassa kuudenneksi. Samalla IFK Kungälv oli hyvin suomalaisväritteinen seura, sillä useita Suomen maajoukkuepelaajia, kuten Markus Kumpuoja, Mikko Rytkönen, Antti Ekman ja Tomi Hauska pelasivat seuran riveissä. Kesällä 2013 Österberg vaihtoi seuraa, sillä hän siirtyi toisen Elitserien-seuran Vetlanda BK:n päävalmentajaksi.,
Viiden Elitserienin päävalmennuskauden jälkeen keväällä 2015 Österberg vetäytyi aktiivista jääpallovalmennustyöstä siirryttyään vakuutusalalle asuinseudullaan Göteborgissa.
Saavutukset

Seurajoukkueissa
SM-hopeaa: 1996, 1997 ja 1999
Maajoukkueessa
MM-hopeaa: 1999,
MM-pronssia: 2001, 2006 ja 2007
Valmennuksessa
MM-hopeaa valmentajana 2011,
Vuoden Jääpallojohtaja Ruotsissa 2012
Aiheesta muualla

Profiili IBDB:ssä
Polusjärven tuulipuisto

| Polusjärven tuulipuisto |
| --- | --- |
Valtio:  Suomi
Sijainti:  Polusjärvi, Pyhäjoki
Koordinaatit:  64°26′28″N, 24°42′36″E
Rakentaminen alkoi:  2020 
Sähköverkkoon:  2021 
Valmistunut:  2022 
Perustaja:  ABO Wind Oy 
Rakennuttaja:  Suomen Hyötytuuli Oy
Omistaja:  Suomen Hyötytuuli Oy
Tuulivoimapuisto
Tyyppi:  maatuulivoimalaitos
Sähköasema:  oma sähköasema lähellä
Liittymisjännite:  110 kV 
Korkeus:  95–103 m 
Pinta-ala:  yli 2,8 km² 
Tuulivoimalat:  10 × Vestas V150 (4,3 MW) 
Kapasiteetti:  43 MW  
Vuosituotanto:  149 GWh 
 fiPolusjärven tuulipuisto 
Verkkosivut:  https://www.hyotytuuli.fi
Polusjärven tuulipuisto on Pohjois-Pohjanmaalla Pyhäjoen Polusjärvellä sijaitseva tuulivoimapuisto, jossa toimii 10 tuulivoimalaitosta. Niiden kokonaiskapasiteetti on 43 megawattia ja vuosituotanto noin 149 gigawattituntia. Voimalat on suunnitelltut ABO Wind Oy ja Greenpower Finland Oy, ja ne on rakentanut Suomen Hyötytuuli Oy, joka myös omistaa ne.
Yleistä

Tuulivoimapuisto sijaitsee Pyhäjoen Polusperän kylän pohjoispuolella, kolme kilometriä Raahen kuntarajasta ja 21 kilometriä Pyhäjoelta itään. Tuulipuisto on 2,3 kilometriä pitkä, 2,3 kilometriä leveä ja sen kaikki tuulivoimalat sisällensä sulkevan alueen pinta-ala on noin 2,8 neliökilometriä. Kaava-alueen pinta-ala on kuitenkin 5,8 neliökilometriä. Tuulipuisto sijaitsee Pakokorven, Sudenselän ja Maitolampinkankaan ympäristössä. Tuulivoimalat sijaitsevat 95–103 metrin korkeudella mpy.
Tuulivoimalaitokset ovat Vestasin valmistamaa Vestas V150 -mallia. Niiden napakorkeus on 160 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 150 metriä ja kapasiteetti 4,3 megawattia.
Tuulipuiston alueelle on rakennettu viisi kilometriä huoltoteitä, jotka alkavat Polusjärven kylältä. Samoja teitä hyödyntää viereinen Oltavan tuulivoimapuisto. Sähkönsiirtoa varten tornien välille on rakennettu maakaapelit ja alueen länsipuolelle sähköasema, josta on vielä maakaapeli 110 kilovoltin sähkölinjaan. Sähköasema sijaitsee viereisen Oltavan tuulipuiston sisäalueella. Samaan voimalinjaan on liitetty muitakin tuulivoimapuistoja alueella.
Rakentaminen

Tuulivoimapuiston suunnittelu alkoi, kun ABO Wind Oy ja Greenpower Finland Oy kehittelivät hanketta yhdessä. Kehittelyyn kuuluivat esimerkiksi ympäristövaikutuksien arviointi (YVA) ja paikallisten mielipiteiden kuuleminen.. Tuulivoimapuiston osayleiskaava hyväksyttiin Pyhäjoen kunnanvaltuustossa 17.5.2017. Tämän jälkeen Hyötytuuli Oy osti hankkeen itselleen vuonna 2018. Hyötytuuli Oy teki seuraavana vuonna 2019 päätöksen investoida Polusjärven tuulivoimapuistoon 10 tuulivoiman rakentamiseksi alueelle. Eltel sai rakentaa perusrakenteet, ja tuulivoimalaitokset toimittaa Vestas. Rakennustyöt alkoivat tammikuussa 2020, ja voimalaitokset kuljetettiin paikalle Raahen satamasta heinäkuussa 2021. Tuulivoimapuiston piti aloittaa sähköntuotanto marraskuussa 2021 , mutta voimalan osien kuljetuksien viivästymisen takia se valmistui vasta vuoden 2022 puolella.
Aiheesta muualla

Hyötytuuli Oy:n kotisivut
Hyötytuuli Oy: valokuvia (valitse valikosta, valokuvia)
Voimalaitokset fingrid.fi. Helsinki:  FINGRID.
Picigin

| Picigin |
| --- | --- |

Ensimmäinen ottelu:  1908
Alkuperämaa:   Kroatia
Piirteet
Pelaajien määrä:  yleensä 5
Varusteet:  balun
Pelikenttä:  matala hiekkaranta
Infobox OKNimi-testi OK: 
Picigin on perinteinen pallopeli Splitistä, Kroatiasta. Lajia pelataan rannoilla matalassa vedessä. Pelin tarkoituksena on pitää palloa (kroat. balun) ilmassa niin kauan kuin mahdollista.
Alkuperä

Peli kehittyi Bačvicen hiekkarannalla Splitissä. Ensimmäistä kertaa peliä pelattiin vuonna 1908, kun joukko kroatialaisia opiskelijoita Prahasta eivät pystyneet pelaamaan vesipalloa Bačvicen matalassa vedessä, joten he kehittivät uuden lajin. Monien paikallisten mielestä Bačvice on ainoa paikka maailmassa, jossa voi pelata perinteistä piciginiä.
Pelin luonne

Picigin on pääasiassa amatöörilaji, mutta vuodesta 2005 lähtien on järjestetty myös piciginin maailmanmestaruuskilpailuja Bačvicessä. Pelin tarkoituksena on pitää palloa ilmassa mahdollisimman kauan lyöden palloa kämmenillä. Piciginissä käytetty pallo, balun, on yleensä tehty tennispallosta kuorimalla sen pääliosa irti. Lajissa ei ole määritelty tarkkaan pelaajien lukumäärää, mutta yleensä se on viisi. Kaksi pelaajaa viidestä ei juuri liiku (sidruni) ja loput kolme ovat juoksijoita (trkači). Piciginille ominaista ovat näyttävät heittäytymiset veteen pallon saamiseksi. Piciginiä täytyy pelata hiekka-alustalla, matalassa vedessä, muuten pelaajat satuttaisivat itsensä helposti. Pelissä ei varsinaisesti ole lopputulosta, koska siinä ei lasketa pisteitä, eikä voittajia tai häviäjiä ole. Maailmanmestaruuskisoissa voittaja määräytyy koko ryhmän taiteellisen vaikutelman perusteella.
Perinteet

Uskotaan laajasti, että ainoa asianmukainen vaate peliin ovat tiukat speedo-malliset uimahousut. Piciginiä pelataan vuoden ympäri (useimmin kuitenkin kesällä) Splitissä. Pitkäkestoinen traditio on myös pelata piciginiä uudenvuodenpäivänä olosuhteista huolimatta, vaikka tällöin meren lämpötila on harvoin yli 10 celsiusasteen.
Tanssiurheilu

Vakiotanssipari kisalattialla.
Tanssiurheilu on yhteisnimitys tanssilajeille, jotka kuuluvat Suomen Tanssiurheiluliiton viralliseen lajiperheeseen. Näitä tanssilajeja ovat vakio- ja latinalaistanssit, rock’n’swing -tanssit, paratanssi, sports aerobic, breaking, salsa, Bailatino ja Easy Dance Club. Lisäksi Tanssiurheiluliiton lajiperheeseen lasketaan mukaan myös FDO:n eli Finnish Dance Organization ry:n ylläpitämät disco dance, street dance, performing arts ja latino show.
Tanssiurheilun kansainvälisenä kattojärjestönä toimii vuonna 1957 muodostettu World DanceSport Federation eli WDSF. Suomessa tanssiurheilua hallinnoi Suomen Tanssiurheiluliitto eli STUL.
Historia

1920-luvulla useat Euroopan maat tekivät pioneerityötä kehittääkseen tanssia organisoiduksi urheiluksi. Vuonna 1935 perustettiin yhdeksän Euroopan maan muodostamana FIDA (Federation Internationale de Danse pour Amateurs), joka järjesti ensimmäiset vakiotanssien maailmanmestaruuskilpailut vuotta myöhemmin. Vuonna 1947 kilpailutoiminta laajeni myös latinalaistansseihin ja ensimmäiset latinalaistanssien MM-kilpailut järjestettiin Ranskassa. FIDA ehti olla olemassa 20 vuoden ajan, kunnes vuonna 1957 kahdeksan Euroopan maata käynnisti International Council of Amateur Dancers:n eli ICAD:n.
ICAD hallinnoi amatöörien kansainvälistä kilpailutoimintaa seuraavan 25 vuoden ajan kasvaen tasaisesti uusien kansallisten jäsenten liityttyä mukaan toimintaan. Vuonna 1990 ICAD muutti nimensä International DanceSport Federation:ksi (IDSF) tavoitteenaan ja tehtävänään tulla osaksi maailman urheiluliikettä ja korostaakseen tanssia urheiluna. Kilpatanssi muuttui tanssiurheiluksi ja kilpatanssi -termi poistettiin lajikielestä vanhentuneena. Siitä lähtien on puhuttu vain tanssiurheilusta ja sen eri lajeista. Kansainvälinen Olympiakomitea tunnusti tanssiurheilun täysjäsenekseen vuonna 1997 ja samana vuonna tanssiurheilu teki ensiesiintymisensä The World Gamesin ohjelmassa. Vuonna 2001 IDSF perusti antidopingkomission ja allekirjoitti maailman antidopingkoodiston.
Historia > Tanssiurheilu yhdistävä voimana

World Rock’n’Roll Confederation (WRRC) oli liittynyt vuonna 1995 IDSF:n kumppanijäseneksi ja teki yhteisesiintymisensä vakio- ja latinalaistanssien rinnalla Saksan World Games -tapahtumassa vuonna 2005. Myös International Dance Organisation (IDO) päätti liittyä IDSF:n kumppanijäseneksi vuonna 2004 ja The United Country and Western DanceSport (UCWDC) liittyi mukaan neljä vuotta myöhemmin. Samana vuonna IDSF ja International Paralympic Committee (IPC) ryhtyivät yhteistyöhön kehittämään pyörätuolitanssia osaksi tanssiurheilun lajiperhettä.
IDSF osoitti tukensa ammattitanssijoiden yhteisölle heidän aikeissaan perustaa oman toimielimen, International Professional DanceSport Council:n (IPDSC). Tämä organisoitui uudelleen IDSF Professional Divisioniksi vuonna 2010.
Yhteistyölajeista, muista tanssilajeista sekä kansallisista jäsenistä koottu työryhmä alkoi kehittämään IDSF:n toimintaa kohti maailman tanssiurheiluliittoa, World Dance Sport Federationia, ajatuksella ”Tanssiurheilu yhdistävänä voimana”. Vuonna 2011 IDSF lopulta organisoitui World Dance Sport Federation eli WDSF:ksi.
Historia > Tanssiurheilu yhdistävä voimana > Tanssiurheilu vuonna 2020

World DanceSport Federationin tanssiurheiluperhe on kasvanut ja kasvaa edelleen vireästi. Samanaikaisesti WDSF:n perinteisempien lajien osalta vakio- ja latinalaistanssien Grand Slam -kiertue finaaleineen kerää suurta kansainvälistä huomiota vuodesta toiseen ja rock’n’swing -tanssien maailmancup -kiertueen päättävä World Cup Final nostaa merkitystään. WDSF Professional Division järjestää laadukkaita ja näkyviä ammattilaisten vakiotanssi-, latinalaistanssi- ja showdance -kilpailuita ja -toimintaa ympäri vuoden.
Tanssiurheilun lajit > Vakio- ja latinalaistanssit

Vakio- ja latinalaistanssit ovat paritansseja, joita kilpaillaan kolmessa eri lajissa: viidessä vakiotanssissa, viidessä latinalaistanssissa tai näiden yhdistelmässä eli 10-tanssissa. Vakiotansseihin kuuluu hidas valssi, tango, wieninvalssi, foxtrot ja quickstep. Latinalaistansseihin kuuluu samba, cha-cha, rumba, paso doble ja jive.
Tanssiurheilun lajit > Rock'n'swing-tanssit

Rock'n'Swing-tanssit ovat parin kanssa tanssittavia kädenalitansseja. Perinteisesti musiikki on ollut swing- tai rock'n'roll-musiikkia. Nykyisin monille muillekin musiikkilajeille on luotu omia Rock'n'Swing-tansseja. Tanssiurheiluksi näistä tansseista lasketaan rock’n’roll, lindy hopp, boogie woogie ja bugg.
Tanssiurheilun lajit > Paratanssi

Paratanssi on mitä tahansa liiton tanssilajiperheeseen kuuluvaa tanssia erityistä tukea tarvitseville. Duo-sarjalla tarkoitetaan sitä, että molemmat tanssijat ovat pyörätuolissa. Combi-sarjassa toinen tanssijoista on pyörätuolissa ja toinen kävelevä. Luokittelu tapahtuu Kansainvälisen Paralympiakomitean sääntöjen mukaisesti.
Tanssiurheilun lajit > Breaking

Breaking (kutsutaan myös nimillä ”breikkaaminen”, ”b-boying” ja ”b-girling” tai ”breakdance”) on hip hop -kulttuurin akrobaattinen, tanssillinen ja liikkeeseen perustuva muoto. Se on katutanssia, jolle on ominaista painoarvon asettaminen tanssijan omalle tyylille ja tulkinnalle.
Tanssiurheilun lajit > Sports Aerobic

Sports Aerobicissa yhdistyvät voima, ketteryys, kestävyys, notkeus ja esiintymistaito. Urheilijalla on kaksi minuuttia aikaa esittää kilpailuohjelmansa. Ohjelman tulee sisältää vaadittava määrä pakollisia liikkeitä sekä niiden lisäksi vapaavalintaisia liikkeitä. Jokainen kilpailija tekee ohjelmassaan 4 perättäistä punnerrusta, jalanheittoa sekä haarasperushyppyä. Lisäksi urheilija valitsee pakolliseksi liikkeekseen yhden hypyn, punnerruksen, staattisen voimaliikkeen sekä notkeusliikkeen. Vapaavalintaisia liikkeitä ohjelmassa saa olla niin paljon kuin urheilija haluaa tehdä.
Tanssiurheilun lajit > Salsa

Salsa on latinalaisamerikkalaisen tanssin muoto, jota tanssitaan paritanssina. Salsaan liittyy vahvasti myös salsa musiikki, jonka rytmi on tyypillisesti kahdeksanjakoinen. Yleensä tanssissa on kolme askelta neljää iskua kohti. Tanssijat eivät liiku lattialla kovin paljon, vaan tanssivat melko lailla paikoillaan. Salsa voidaan jakaa kahteen tyylisuuntaan; kuubalaiseen Casino-salsaan ja Crossbory Style -salsoihin.
Tanssiurheilun lajit > Bailatino

Bailatino on tanssillinen liikuntamuoto, jonka perusajatuksena on tuoda ihmiset lähemmäksi latinalaista musiikkia ja latinalaista tanssia sekä latinalaiskulttuuria. Bailatinon tarkoituksena on poistaa musiikillisesta liikunnasta siihen helposti kohdistuvia suorituspaineita. Bailatinossa ei vaadita tanssitekniikan osaamista, vaan tärkeämpää on luoda ilmapiiri, jossa liikkuja nauttii oman vartalonsa käytöstä omien resurssiensa mukaan sekä kokee oppimisen että onnistumisen riemua.
Tanssiurheilun lajit > Easy Dance Club

Easy Dance Club (EDC) on brittiläisiin sequence-tansseihin perustuva paritanssimuoto, joka on Suomen tanssikulttuuriin muokattuna saanut lisämausteikseen tavallisimmat lavatanssit. Askelkuviot on johdettu helpotetusti ja pelkistetysti vakio- ja latinalaistansseista kuten tangosta, valssista, foxista, quickstepistä, sambasta, jivestä, rumbasta ja cha-chasta.
Finnish Dance Organizationin alaiset lajit > Disco

Disco Dance on fyysinen ja haastava urheilulaji, jossa vaaditaan nopeutta, voimaa ja notkeutta. Laji muistuttaa tanssin, voimistelun ja aerobicin sekoitusta. Disco dancessa ei ole kirjoitettuja liikkeitä tai tekniikoita mitä tulee noudattaa, mutta lajille on kehittynyt ajan myötä leimallinen tyyli ja tyypillinen perusliikemateriaali, jota kussakin maassa ja tanssikoulussa edelleen käytetään, kehitetään ja muunnellaan.
Finnish Dance Organizationin alaiset lajit > Street

Street Dance -lajeista tanssiurheilun lajiperheeseen lasketaan hip hop, house, popping, locking ja breakdance. Näistä lajeista jokainen edustaa ns. katutanssikulttuuria. Suomeen katutanssilajit ovat tulleet 90-luvulla, mutta suuren suosion ne ovat vasta keränneet 2000-luvun alussa.
Finnish Dance Organizationin alaiset lajit > Performing Arts

Performing Arts -lajeiksi lasketaan nykytanssi, jazz, show, moderni tanssi tai niiden yhdistelmä. Akrobatia, tarpeisto (hatut, kepit, tuolit, huivit jne.), lavasteet, huulisynkka ja muu ”tilpehööri” ovat sallittuja. Tanssijoiden pitää kuitenkin pystyä itse kuljettamaan kaikki teoksessa tarvittava tarpeisto tai lavaste-elementit kilpalattialle ja sieltä pois. Performing Arts -kilpailuissa ei ole sääntöjä liittyen tanssitekniikoihin tai -tyyleihin.
Finnish Dance Organizationin alaiset lajit > Latino Show

Latino Show -teos voi olla rakennettu joko yhden tanssilajin ja -rytmin varaan tai siinä voi yhdistää useampaa tanssilajia tai -rytmiä tai useampaa musiikkikappaletta. Musiikki voi olla tyyliltään joko autenttista latinalaismusiikkia tai mitä tahansa muuta musiikkia. Mikäli musiikki ei ole selkeästi latinalaista tai sen henkistä, koreografian liikekielen tulee pohjautua selkeästi latinalaistyyppiseen vartalonkäyttöön ja sitoa teos Latino Showhun.
Tanssiurheilu Suomessa

Suomessa suosio eri tanssiurheilulajien väillä on aaltoillut jo pidemmän aikaa. 2010-luvulla perinteisten tanssiurheilulajien kuten vakio- ja latinaistanssien tai rock’n’swing-tanssien harrastajamäärät ovat olleet laskussa, mutta sen sijaan uudempien lajien kuten performing artsin ja streetin puolella harrastajamäärät ovat nousussa. Organisoitujen lajien suosio siis on heikentynyt, kun saman aikaisesti vapaammat muodot kasvattavat suosiotaan.
Suomen Tanssiurheiluliitolla on oma huippu-urheilusuunnitelma, jonka avulla se pyrkii kasvattamaan lisää  suomalaisia arvokilpailumitalisteja. Menestynein tanssiurheilulaji arvokilpailumenestyksen osalta on sports aerobic, joissa suomalaiset urheilijat ovat saavuttaneet lukuisia Euroopan- ja maailmanmestaruus mitaleja viimeisen kahdenkymmenen vuoden aikana.
Arvokilpailumenestyksen myötä tanssiurheilu on saanut myös lisää näkyvyyttä valtamediassa, joka on edesauttanut lajien leviämistä yhä laajemmalle. Tulevien vuosien aikana näkyvyys tulee luultavasti vielä lisääntymään entisestään, sillä joulukuussa 2020 Kansainvälinen olympiakomitea hyväksyi breakingin ensimmäisenä tanssiurheilulajina mukaan kesäolympialaisten ohjelmaan. Ensimmäisen kerran suomalaisia breikkareita voidaan siis parhaimmassa tapauksessa nähdä jo vuoden 2024 Pariisin kesäolympialaisissa.
Vuosien saatossa on mm. Ylen kanavilla nähty vakio- ja latinalaistanssien Grand Slam -kiertueen osakilpailuja sekä myös rock’n’swing-tanssien arvokilpailuja. Useat tanssiurheilulajit ovat myös rohkeasti hyödyntäneet livestriimauksen luomia mahdollisuuksia niin kotimaisten arvokilpailuiden kuin kansainvälistenkin kilpailuiden osalta.
Amatööriys ja ammattilaisuus

Muihin urheilulajeihin verrattuna tanssiurheilun huiput ovat lähes poikkeuksetta amatööriurheilijoita. Vakio- ja latinalaistanssit ovatkin ainoa tanssiurheilulaji, jossa on mahdollisuus myös ammattilaisuuteen. Siirtyminen tapahtuu julistautumalla omassa lajiryhmässään ammattilaiseksi. Näin ollen tanssiurheilija menettää oikeuden kilpailla amatöörikilpailuissa (esim. amatöörien Euroopan-mestaruuskilpailut ja maailmanmestaruuskilpailut) ja voi osallistua vain sellaisiin kilpailuihin, joihin kelpuutetaan ammattilaislisenssin omaavia tanssijoita.
Aiheesta muualla

Suomen Tanssiurheiluliitto
World DanceSport Federation
Suomen pyörätuolitanssiliitto
Finnish Dance Organization
Suomen Breikkiliitto
Boogie Woogie -tanssipari Juho Päivinen ja Mari Munne.
Sports Aerobic -tähti Juuso Väisänen.
Poly Styrene

Poly Styrene
Poly Styrene (oik. Marianne Joan Elliott-Said, 3. heinäkuuta 1957 – 25. huhtikuuta 2011) oli X-Ray Spex -yhtyeen laulaja vuosina 1976–1979. Hän teki myös sooloalbumeja X-Ray Spexin hajoamisen jälkeen.
Poly Styrene julkaisi ensilevynsä reggaesinglen "Silly Billy" 17-vuotiaana. Tuolloin hän käytti nimeä Mari Elliott. Hänestä tuli X-Ray Spexin jälkeen feministinen punkikoni. 1980 ilmestyi hänen soololevynsä Translucence.
Hän poti kaksisuuntaista mielialahäiriötä, joka tosin oli aiemmin diagnosoitu skitsofreniaksi. 1980-luvulla hän asui hare krisna -yhteisössä, mutta teki myöhemmin paluun X-Ray Spexin kanssa. Toinen soololevy Generation Indigo ilmestyi maaliskuussa 2011.