stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 1974
Ottelut > Loppuottelu

MM-turnauksen loppuottelu Länsi-Saksan ja Hollannin välillä pelattiin Münchenin olympiastadionilla. Hollanti lähti otteluun ennakkosuosikkina, ja ottelun alku vain vahvisti tätä asetelmaa. Kun ottelua oli pelattu minuutti, Hollanti sai rangaistuspotkun ennen kuin saksalaiset olivat edes koskeneet palloon, Uli Hoeneßin kaadettua Johan Cruyff rangaistusaluella. Seuranneesta rangaistuspotkusta Johan Neeskens iski voimalla Hollannin johtoon. Länsi-Saksan tasoitus tuli myös rangaistuspotkusta, kun 25. Bernd Hölzenbeiniä rikottiin rangaistusalueella ja Paul Breitner onnistui rangaistuspotkussa. Tasoituksen jälkeen ottelun luonne muuttui ja Länsi-Saksa oli ottelun hallitsevampi osapuoli, mutta Hollannin maalivahti Jan Jongbloed venyi useaan huippupelastukseen. Viimein juuri ennen taukovihellystä Gerd Müller vei yllättävällä kääntölaukauksellaan Länsi-Saksan 2-1 taukojohtoon. Toisella jaksolla Hollanti aloitti raivokkaan takaa-ajon, mutta jokainen maalintakoyritys kilpistyi Länsi-Saksan puolustajiin tai maalivahti Sepp Maieriin. Toisella puoliajalla ei maaleja enää nähty, ja Länsi-Saksa vei maailmanmestaruuden.
Länsi-Saksan mestaruuden voittanut joukkue alkoi hajota turnauksen jälkeen ja useat joukkueen kantavista voimista lopettivat maajoukkueuransa, heidän joukossaan Gerd Müller, joka oli tehnyt maajoukkueelle 68 maalia 62 pelissä. Loppuottelussa pelanneista huippupelaajista Länsi-Saksan Franz Beckenbauer ei enää pelannut koskaan MM-lopputurnauksessa, kuten ei myöskään Hollannin Johan Cruyff.
Tulokset > Alkulohkot > Lohko 1

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   Itä-Saksa  | 3 |  2  |  1  |  0  |  4  |  1  | +3 | 5 |
|   Länsi-Saksa  | 3 |  2  |  0  |  1  |  4  |  1  | +3 | 4 |
|   Chile  | 3 |  0  |  2  |  1  |  1  |  2  | -1 | 2 |
|   Australia  | 3 |  0  |  1  |  2  |  0  |  5  | -5 | 1 |
Tulokset > Alkulohkot > Lohko 2

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   Jugoslavia  | 3 |  1  |  2  |  0  |  10  |  1  | +9 | 4 |
|   Brasilia  | 3 |  1  |  2  |  0  |  3  |  0  | +3 | 4 |
|   Skotlanti  | 3 |  1  |  2  |  0  |  3  |  1  | +2 | 4 |
|   Zaire  | 3 |  0  |  0  |  3  |  0  |  14  | -14 | 0 |
Tulokset > Alkulohkot > Lohko 3

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   Alankomaat  | 3 |  2  |  1  |  0  |  6  |  1  | +5 | 5 |
|   Ruotsi  | 3 |  1  |  2  |  0  |  6  |  0  | +6 | 4 |
|   Bulgaria  | 3 |  0  |  2  |  1  |  2  |  5  | -3 | 2 |
|   Uruguay  | 3 |  0  |  1  |  2  |  1  |  6  | -5 | 1 |
Tulokset > Alkulohkot > Lohko 4

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   Puola  | 3 |  3  |  0  |  0  |  12  |  3  | +9 | 6 |
|   Argentiina  | 3 |  1  |  1  |  1  |  7  |  5  | +2 | 3 |
|   Italia  | 3 |  1  |  1  |  1  |  5  |  4  | +1 | 3 |
|   Haiti  | 2 |  0  |  0  |  2  |  2  |  14  | -12 | 0 |
Tulokset > Jatkolohkot > Lohko A

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   Alankomaat  | 3 |  3 |  0  |  0  |  8  |  0  | +8 | 6 |
|   Brasilia  | 3 |  2 |  0  |  1  |  3  |  3  | 0 | 4 |
|   Itä-Saksa  | 3 |  0  |  1  |  2  |  1  |  4  | -3 | 1 |
|   Argentiina  | 3 |  0  |  1  |  2  |  2  |  7  | -5 | 1 |
Tulokset > Jatkolohkot > Lohko B

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   Länsi-Saksa  | 3 |  3 |  0  |  0  |  7  |  2  | +5 | 6 |
|   Puola  | 3 |  2 |  0  |  1  |  3  |  2  | +1 | 4 |
|   Ruotsi  | 3 |  1  |  0  |  2  |  4  |  6  | -2 | 2 |
|   Jugoslavia  | 3 |  0  |  0  |  3  |  2  |  6  | -4 | 0 |
Maalintekijät

Puolan Grzegorz Lato oli turnauksen paras maalintekijä seitsemällä tehdyllä maalillaan. Yhteensä turnauksessa tehtiin 95 maalia.
7 maalia
Grzegorz Lato
5 maalia
Johan Neeskens
Andrzej Szarmach
4 maalia
Johannes Rep
Gerd Müller
Ralf Edström
3 maalia
Johan Cruijff
René Houseman
Rivelino
Dusan Bajevic
Paul Breitner
Kazimierz Deyna
2 maalia
Héctor Yazalde
Jairzinho
Emmanuel Sanon
Joachim Streich
Stanislav Karasi
Ivan Surjak
Wolfgang Overath
Roland Sandberg
Joe Jordan
1 maali
Theo de Jong
Ruud Krol
Rob Rensenbrink
Rubén Ayala
Carlos Babington
Miguel Ángel Brindisi
Ramón Heredia
Valdomiro Vaz Franco
Christo Bonev
Sergio Ahumada
Pietro Anastasi
Romeo Benetti
Fabio Capello
Gianni Rivera
Martin Hoffmann
Jürgen Sparwasser
Vladimir Bogicevic
Dragan Dzajic
Josip Katalinski
Branko Oblak
Ilja Petkovic
Rainer Bonhof
Bernhard Cullmann
Jürgen Grabowski
Uli Hoeness
Jerzy Gorgon
Conny Torstensson
Peter Lorimer
Ricardo Pavoni
1 oma maali
Ruud Krol (Bulgariaa vastaan)
Roberto Perfumo (Italiaa vastaan)
Colin Curran (Itä-Saksaa vastaan)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 1974 Wikimedia Commonsissa
| n k Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut |
| --- | --- |
1930 1934 1938 1950 1954 1958 1962 1966 1970 1974 1978 1982 1986 1990 1994 1998 2002 2006 2010 2014 2018 2022 2026 2030 2034
MM-turnaukseen osallistuneet maat kartalla.
Itä-Saksan ja Länsi-Saksan välinen alkulohkon ottelu jäi ainoaksi maiden välillä pelatuksi otteluksi.
Brasilian Jairzinhon maali Zairea vastaan.
Ruotsin ja Bulgarian välinen ottelu.
Argentiinan René Houseman ja Italian Tarcisio Burgnich maiden välisessä ottelussa.
Hollannin Ruud Krol ja Itä-Saksan Jürgen Pomerenke maiden välisessä ottelussa.
Hollannin Johan Cruyff oli yksi turnauksen suurimista tähtipelaajista. Kuvassa Cruyff ja Johnny Rep juhlivat Hollannin 2-0 maalia Brasilian Émerson Leãon selän taakse.
Ruotsin Jan Olsson ja Jugoslavian Dragan Džajić.
Länsi-Saksan Franz Beckenbauer (vasemmalla) ja hollannin Johan Cruyff (oikealla), kuuluivat joukkueidensa avainpelaajiin,
Grzegorz Lato (vasemalla) kuvattuna ottelussa Brasiliaa vastaan.
Mikko Hannula

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Mikko Hannula (s. 1967) on Yleisradion urheilutoimituksessa työskentelevä urheilutoimittaja ja -selostaja. Hän on selostanut yli 50 eri lajia kuten pesäpalloa, alppihiihtoa, painia, lentopalloa, salibandya, telinevoimistelua, yleisurheilua, jääkiekkoa, hiihtoa, mäkihyppyä, yhdistettyä, ampumahiihtoa ja ammuntaa. Monien mieleen on erityisesti jäänyt Hannulan selostama Kalle Palanderin pujottelun maailmanmestaruuslasku vuodelta 1999 sekä ampuja Satu Mäkelä-Nummelan trapin olympiakulta vuodelta 2008. Nykyään Hannula selostaa esimerkiksi lentopalloa, uintia, mäkihyppyä ja yhdistettyä. Radiossa hänen töitään ovat Urheilukansanradio-, Urheiluluuri- ja Sen selostuksen haluaisin kuulla -lähetykset. Hannula on toiminut myös Urheiluruudun juontajana. Vuonna 2017 Hannula siirtyi radiopuolelta mäkihypyn ja yhdistetyn sekä uinnin tv-selostajaksi Hannu-Pekka Hännisen paikalle.
Hannula on koulutukseltaan luokanopettaja Kajaanin OKL:sta ja tehnyt pro gradunsa aiheesta ”Radio- tai televisiotoimittajina työskentelevien luokanopettajien uranvalintamotiivit”. 
Hannulan käyttämää selostuskieltä on tutkittu Turun yliopiston Kieli- ja käännöstieteen laitoksen pro gradu -tutkielmassa ”Kolina käy, kun Brasilian seinä kaatuu: metaforailmaisut lentopallon televisioselostuksessa”. Samoin Jyväskylän yliopiston humanistis-yhteiskuntatieteellisen tiedekunnan kieli- ja viestintätieteiden laitoksen kandidaattityössä ”Älä tyri nyt, älä lyö yli nyt ja EI TYRI!”: Mikko Hannulan lentopalloselostusten avoin intertekstuaalisuus"
Opiskeluvuosinaan Hannula työskenteli Kainuussa eri tehtävissä Radio Kajaus -kanavalla. Yleisradiossa Hannula on toimittanut urheilua kesästä 1993 lähtien toimien yli 50 urheilumuodon selostustehtävissä televisiossa ja radiossa. Keväällä 2011 Hannula oli seitsemän viikkoa sijaistamassa toimittajana TV1:n Puoli seitsemän -ohjelmassa, samoin syksyllä 2012 kuukauden ajan.
Vuonna 2004 Suomen Valmentajat ry valitsi Hannulan Vuoden urheilutoimittajaksi. Hannula on ollut jäsenenä Urheilutoimittajain liiton hallituksessa. Hän on ilmoittanut käyttävänsä mielellään selostaessaan apunaan asiantuntijakommentaattoreita, joita hänen rinnallaan on kuultu kymmenittäin.
Yleisradio irtisanoi Hannulan maaliskuussa 2025. Hän lopettaa työnsä siellä syyskuun lopussa 2025.
Antti Kylliäinen

| Antti Kylliäinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1963
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  pappi, kouluttaja
Kirjailija
Esikoisteos:  Kaikki pääsevät taivaaseen (1997)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Antti Kylliäinen (s. 1963) on suomalainen kirjailija, kouluttaja ja Suomen evankelis-luterilaisen kirkon pappi. Hänet tunnetaan erityisesti universalistisesta käsityksestään, jonka mukaan kaikki ihmiset pääsevät kuolemansa jälkeen taivaaseen. Kylliäinen on kirjoittanut kirjat Kaikki pääsevät taivaaseen (1997), Kompastuskiviä, ajatuksia evankeliumeista (2001) ja Maan päällä niin kuin taivaassa: Jumalan ja ihmisen armo (2004).
Kylliäinen vihittiin papiksi vuonna 1991. Hän työskenteli seurakuntapastorina Helsingissä Pakilan seurakunnassa.
Vuonna 2008 Kylliäinen ilmoitti ottavansa vuoden virkavapaan ja ryhtyvänsä puhumaan yrityksissä armojohtamisesta sekä opiskelemaan Kauppakorkeakoulussa. Hän perusti Syfron-nimisen konsulttiyrityksen, jonka päätoimialana on tarjota yrityksille työyhteisön hyvinvointia ja yrityksen sisäistä vuoropuhelua parantavaa koulutusta.
Teokset

Kaikki pääsevät taivaaseen: Välttämättömiä tarkistuksia kristillisiin opinkohtiin.  Helsinki:  Nemo, 1997.  ISBN 952-5180-05-0
Kompastuskiviä: Ajatuksia evankeliumeista.  (Piirrokset Ulla Liuhala)  Helsinki:  Tammi, 2001.  ISBN 951-31-2059-7
Maan päällä niin kuin taivaassa: Jumalan ja ihmisen armo.  Helsinki:  Otava, 2004.  ISBN 951-1-19685-5
Kylliäinen, Antti & Riekkinen, Wille: Uskon kintereillä.  Helsinki:  Art House, 2013.  ISBN 978-951-884-505-1
Kylliäinen, Antti: Armoa työhön. Helsinki: Otava, 2009. ISBN 978-951-1-23796-9
Aiheesta muualla

Pastori Kylliäinen jätetään rauhaan
Lykeion.
Alkuluku teoksesta Kompastuskiviä (Arkistoitu – Internet Archive). Helsingin Sanomat.
Jaana Rinne: Antti Kylliäinen. City-lehti 24/2004.
Uskonto Etelä-Savossa

Uskontokuntiin kuuluminen Etelä-Savossa (pl. Mikkeli), Tilastokeskus (2023)
Luterilaisuus (73.7%)
Muut uskonnot (2.2%)
Uskontokuntiin kuulumattomat (24.2%)
Savonlinnan tuomiokirkko.
Tämä artikkeli käsittelee Etelä-Savon uskontoa ja uskonnollisia yhteisöjä, poislukien Mikkelin kaupunki, jota käsitellään Mikkelin uskontoa käsittelevässä artikkelissa. Etelä-Savon maakunnan asukkaista 73,7 prosenttia kuuluu Suomen evankelis-luterilaiseen kirkkoon, kun koko maassa vastaava luku on 63,6 prosenttia (2023). Muihin uskontokuntiin kuuluu 2,2 prosenttia väestöstä ja uskontokuntiin kuulumattomia on 24,2 prosenttia väestöstä.
Historia > Katolinen aika

Etelä-Savon alue eli Savilahti muodosti oman ortodoksisen kirkkopitäjänsä eli pogostan jo 1200-luvulla. Pähkinäsaaren rauhassa vuonna 1323 Ruotsi sai hallintaansa pääosan Etelä-Savosta. Ennen 1400-lukua Etelä-Savossa oli vain yksi seurakunta: Savitaipaleen seurakunta. 1400- ja 1500-luvuilla itsenäistyivät Säämingin seurakunta, Mäntyharjun seurakunta, Pieksämäen seurakunta ja Rantasalmen seurakunta. Etelä-Savon vanhin kirkko on Savilahden kivisakasti.
Historia > Luterilainen aika

Vuonna 1554 toteutetussa hiippakuntajaossa Etelä-Savon alue tuli kuuluvaksi muodostettuun Viipurin hiippakuntaan. Viipurin hiippakunnan piispat tekivät tarkastusmatkoja maakuntaan 1600-luvun puolivälissä. Pikkuvihan jälkeen solmitussa Turun rauhassa vuonna 1743 osa Etelä-Savosta jäi Venäjälle.
Herätysliikkeiden toiminta Etelä-Savossa alkoi 1800-luvun alussa ensimmäisenä Margareta Högmanin ystäväliikkeen kautta. 1820-luvulla liikkeestä kehittyi oma herännäisliikkeensä ja sen vaikutus ulottui kaikkiin maakunnan pitäjiin. Liike sammui 1800-luvun jälkimmäisellä puoliskolla ja sen kannattajat jatkoivat toimintaa evankelisessa herätysliikkessä tai paikallisessa lähetysherätyksessä.
Historia > Uskonnollisen vapauden aika

Uskonnollinen vapaus lisääntyi vuonna 1869, kun vapaan seuratoiminnan kieltänyt konventikkeliplakaatti kumottiin. Vuonna 1889 sallittiin myös siirtyminen pois luterilaisesta kirkosta. Lestadiolaisuus saavutti Etelä-Savossa ensimmäisenä lähinnä Pieksämäen alueen 1890-luvulla. Yksittäisiä ryhmiä esiintyi myös muualla maakunnassa.
Vapaakirkollisuus sai 1890-luvulta lähtien näkyvää kannatusta Etelä-Savon alueella, etenkin Mikkelin seudulla. 1920-lukuun mennessä vapaakirkolliset toimivat lähes joka toisessa seurakunnassa. Mikkelin ohella vapaaseurakuntia perustettiin myös Ristiinaan, Rantasalmelle ja Virtasalmelle. Vapaakirkollisuuden piirissä syntynyt skutnabbilaisuus sai puolestaan 1900-luvun alussa kannatusta Mäntyharjun, Kangasniemen, Juvan, Rantasalmen ja Savonlinnan alueella. Varsinaista skutnabbilaiskeskusta alueelle ei kuitenkaan syntynyt, sillä Mäntyharjun kehitys kääntyi myöhemmin kohti helluntailaisuutta. Baptismi sai 1920-lukuun mennessä yksittäistä kannatusta Etelä-Savon alueella. Metodistisella liikkeellä oli 1920-lukuun mennessä kannatusta seitsemällä paikkakunnalla.
Adventismi sai 1920-luvulla jossain määrin kannatusta Etelä-Savossa ja järjestäytyneet seurakunnat perustettiin Savonlinnaan ja Mikkeliin. Etelä-Savon kannatusverkostosta muodostui kuitenkin kaikkiaan harvalukuinen.
Protestantismi > Luterilaisuus > Evankelis-luterilainen kirkko

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon piirissä Etelä-Savossa toimii Mikkelin hiippakunta. Maakunnan seurakunnat kuuluvat Etelä-Savon rovastikuntaan. Maakunnassa toimivia seurakuntia ovat Hirvensalmen seurakunta, Juvan seurakunta, Kangasniemen seurakunta, Mäntyharjun seurakunta, Pieksämäen seurakunta sekä Savonlinnan seurakunta.
Protestantismi > Luterilaisuus > Herätysliikkeet

Etelä-Savon herätysliikkeistä on uuspietismi voimakkain. Kansanlähetyksellä on ollut voimakasta kannatusta Savonlinnassa ja Pieksämäellä. Myös Saimaan ympäristössä uuspietismillä on ollut kannatusta. Etelä-Savon Kansanlähetyksellä on säännöllistä toimintaa Savonlinnassa ja Pieksämäellä.
Perinteisten herätysliikkeiden vaikutus ei Etelä-Savossa ole ollut erityisen voimakasta. Eniten Etelä-Savossa on esiintynyt herännäisyyttä, jonka vaikutus on ollut voimakasta vain Pieksämäellä. Herännäisten Herättäjä-Yhdistyksen Etelä-Savossa toimivia paikallisosastoja ovat Mäntyharjun seudun, Pieksämäen, Savonlinnan seudun ja Sulkavan paikallisosastot.
Alueen eteläosissa on ollut evankelisen herätysliikkeen vähäistä kannatusta. Vanhoillislestadiolaisuuden kannattajaryhmiä on ollut alueella, joka ulottuu Varkauden–Leppävirran tienoilta Heinävedelle. Kannatus on kuitenkin ollut hajanaista. Vanhoillislestadiolaisilla on rauhanyhdistys Savonlinnassa.
Protestantismi > Muut luterilaiset kirkot

Suomen evankelisluterilaisella lähetyshiippakunnalla on seurakunnat Pieksämäellä ja Savonlinnassa.
Protestantismi > Helluntaiherätys

Kaikkiaan Etelä-Savossa toimii nykyisin kahdeksan helluntaiseurakuntaa. Suurin helluntaiseurakunta on vuonna 1920 järjestäytynyt Savonlinnan helluntaiseurakunta. Helluntaiherätys tuli Etelä-Savossa ensimmäisenä Mäntyharjulle vuonna 1924 ja Mäntyharjun helluntaiseurakunta järjestäytyi vuonna 1928. Muualla Etelä-Savossa työ lähti käyntiin 1920-luvulla. Juvan helluntaiseurakunta järjestäytyi vuonna 1937. Sotien jälkeen herätystä oli etenkin Savonlinnassa. Pieksämäen helluntaiseurakunta järjestäytyi vuonna 1961 ja se oli sodanjälkeisen herätyksen tulosta.
Katolinen kirkko

Roomalaiskatolisen kirkon piirissä Etelä-Savo kuuluu Kuopiossa keskuspaikkaansa pitävän Pyhän Joosefin seurakunnan toiminta-alueeseen. Katolinen seurakunta järjestää Savonlinnassa säännöllistä toimintaa ortodoksisen seurakunnan tiloissa.
Ortodoksinen kirkko

Keskiajalla kristinusko levisi ortodoksisessa muodossa Novgorodista ja Karjalasta nykyisen Etelä-Savon alueelle.
Konstantinopolin patriarkaattiin kuuluvan Suomen ortodoksisen kirkon alaisuudessa Etelä-Savossa toimii Saimaan ortodoksinen seurakunta. Etelä-Savon ortodoksisia pyhäkköjä ovat mm. Pyhän ylienkeli Mikaelin kirkko Mikkelissä, Pyhien Sakariaan ja Elisabetin kirkko Savonlinnassa sekä Neitsyt Marian syntymän kirkko Pieksämäellä.
Koulutus

Etelä-Savon alueella toimiva kristillinen kansanopisto on Pieksämäellä sijaitseva, vuonna 1918 toimintansa aloittanut, STEP-koulutuksen Pieksämäen kampus. Opisto tunnettiin aikaisemmin Suomen Kirkon Sisälähetysseuran oppilaitoksena ja Koulutuskeskus Agricolana. Opisto yhdistyi nykyiseen STEP-koulutukseen vuonna 2013. Säämingissä sijaitsee vuonna 1946 perustettu Savonlinnan kansanopisto. Savonlinnan kansanopisto oli alkuvaiheessaan herännäishenkinen. 1990-luvun alussa opisto liittyi Kansanlähetyksen yhteyteen. Pieksämäellä toimi vuosina 1960–2013 Suomen Poikien ja Tyttöjen Keskuksen ylläpitämä Partaharjun opisto.
Kulttuuri > Tapahtumat

Etelä-Savossa on järjestetty useita kristillisiä suurtapahtumia. Herätysliikkeiden tapahtumista herännäisten Herättäjäjuhlat on järjestetty Savonlinnassa kaksi kertaa vuosina 1918 ja 1956, Pieksämäellä vuonna 1974. Evankelisen herätysliikkeen valtakunnalliset evankeliumijuhlat on järjestetty Savonlinnassa vuonna 1974. Kansanlähetyspäivät on järjestetty Pieksämäellä kolme kertaa vuosina 1978, 1996 ja 2012 sekä Säämingissä vuonna 1990.
Death Trip

| Death Trip> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1988–1994, 2012––
Tyylilaji:  Extreme metal, Spacerock, noise rock
Kotipaikka:   Oulu
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Läjä Äijälä, laulu   Ilari Kinnunen, kitara   Lene Leinonen, koskettimet   Maike Valanne, basso   Tilli Äijälä, rummut  
Entiset jäsenet:  Timo Wiik, kitara  
Levy-yhtiö:  Bad Vugum 1988–1994   Ektro Records / Karkia Mistika Records 2011–  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Death Trip on vuosina 1988–1994 toiminut ja vuonna 2012 uudelleen aktivoinut suomalainen rock-yhtye.
Se on yksi Terveet Kädet -yhtyeestä tunnetun Läjä Äijälän lukuisista sivuprojekteista. Myös muut Death Tripin muusikot ovat soittaneet Terveissä Käsissä.
Suurta kulttimainetta nauttivalta yhtyeeltä ilmestyi alun perin vain kolme singleä, jotka julkaisi oululainen Bad Vugum. Vuonna 2011 porilainen Ektro Records julkaisi Death Tripin koko tuotannon cd:llä. Levy sisältää 1980- ja 1990-luvulla singleillä ilmestyneiden kuuden kappaleen lisäksi myös kuusi live-esitystä sekä kaksi demokappaletta.
Diskografia > Singlet

Death Trip / We're Gonna Die Tonight (Bad Vugum 1989)
Chainsaw Goddess / Deep Red (Bad Vugum 1990)
Please! Skin Me Alive / Something (Bad Vugum 1995)
Diskografia > Albumit

Pain Is Pain - The Complete Death Trip 1988-1994 (Ektro Records/Karkia Mistika Records 2011)
Madhouse (Full Contact Records 2017)
Sophia Jansson

Sophia Jansson.
Sophia Jansson (s. 1962 Helsinki) on suomalainen liikenainen. Hän on muumihahmojen käyttöoikeuksia valvovan Moomin Charactersin pääosakas ja taiteellinen johtaja. Sophia Jansson on Lars Janssonin tytär ja muumien luoja Tove Jansson oli hänen tätinsä. Jansson on koulutukseltaan kieltenopettaja ja on asunut pitkään ulkomailla.
Muumilaakson tarinoita -animaatiosarjan synnyttämän 1990-luvun ”muumibuumin” aikana Tove ja Lars Jansson valvoivat uusien muumisarjakuvien laatua. Sophia Jansson on jatkanut heidän työtään.
Jansson esiintyi LEGO Masters Suomi -ohjelmassa ensimmäisellä tuotantokaudella vierailevana tuomarina.
Janssonilta ilmestyi syksyllä 2025 Siltalan kustantama esikoiskirja, muistelmateos Kolme saarta. Kirja ilmestyi samaan aikaan Förlagetin kustantamana myös ruotsiksi nimellä Tre öar. Mamma, pappa och jag .
Aiheesta muualla

Gustafsson, Miia: Muumeista tuli Sophia Janssonille elämäntyö – hän vahtii, ettei Muumipeikko pelaa tietokonepelejä. Yle uutiset 25.12.2017.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Almopia

Almopia ja muut Makedonian valtakunnan alueet (n. 334–323 eaa.) kartalla.
Almopia (m.kreik. Ἀλμωπία, Almōpia) oli antiikin aikainen Makedonian valtakunnan osa. Se sijaitsi valtakunnan rajalla sen luoteisosassa, ja sen kaakkoispuolella sijaitsi Bottiaia, lounaispuolella Eordaia ja Lynkestis, länsipuolella Derriopos, pohjoispuolella Pelagonia ja Paionia ja koillispuolella Parorbelia.
Almopiaa asutti almopien heimo (Almōpes, Ἀλμῶπες). Antiikin lähteiden mukaan seutu oli Argeadien (Temenidai) varhaisia valloituksia alueella. Klaudios Ptolemaioksen mukaan Almopiassa sijaitsivat kaupungit Apsalos, Europos eli Almopia sekä Horma.
Kreikan nykyinen, samalla alueella sijaitseva Almopían kunta on ottanut nimensä antiikin aikaisesta alueesta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Almopia Wikimedia Commonsissa
Oulun yliopiston kauppakorkeakoulu

Tiedekunnan toimitilat ovat yliopistorakennuksen koillispäässä X-oven lähettyvillä.
Oulun yliopiston kauppakorkeakoulu on yksi Oulun yliopiston tiedekunnista, joka toimii taloustieteen ja liiketoiminnan aloilla. Ennen vuotta 2014 yksikkö oli nimeltään taloustieteiden tiedekunta.
Toiminta ja organisaatio

Tiedekunnassa tehdään tutkimusta ja annetaan opetusta laskentatoimen, markkinoinnin, rahoituksen, taloustieteen, kansainvälisen liiketoiminnan johtamisen ja liiketoiminta-analytiikan aloilla, samoin kuin tarjotaan liikkeenjohdon eMBA-koulutusta. Tiedekunnassa opiskelee noin 1400 opiskelijaa. Tiedekunnan dekaanina toimii laskentatoimen professori Janne Järvinen, henkilökunnan määrä on noin sata. AACSB-akkreditoidussa tiedekunnassa on kolme tutkimusyksikköä:
Laskentatoimen, rahoituksen ja taloustieteen yksikkö
Markkinoinnin ja kansainvälisen liiketoiminnan johtamisen yksikkö
Vuonna 2008 perustettu presidentti Martti Ahtisaaren nimeä kantava koulutus- ja tutkimusinstituutti.
Historiaa

Vaikka taloustieteiden tiedekunta perustettiin vasta vuonna 2000, taloustieteitä on voinut opiskella Oulun yliopistossa jo aiemminkin. Filosofiseen tiedekuntaan perustettiin kansantaloustieteen professuuri jo 1959, opetus aloitettiin syksyllä 1961 ja vuodesta 1965 kansantaloustiedettä on voinut opiskella pääaineena.
Jack Kerouac

| Jack Kerouac |
| --- | --- |
 Tom Palumbon kuva Jack Kerouacista suunnilleen vuodelta 1956.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. maaliskuuta 1922 Lowell, Massachusetts, Yhdysvallat
Kuollut: 21. lokakuuta 1969 (47 vuotta) St. Petersburg, Florida, Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tyylilajit:  beat
Kirjallinen suuntaus: beat
Pääteokset:  Matkalla (1957) Dharmapummit (1958)
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
jackkerouac.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jack Kerouac, oikea nimi Jean-Louis Lebris de Kerouac (12. maaliskuuta 1922 Lowell, Massachusetts – 21. lokakuuta 1969 St. Petersburg, Florida) oli yhdysvaltalainen prosaisti ja runoilija sekä beat-sukupolven keskeisiä hahmoja. Kerouacin kirjat ovat usein omaelämäkerrallisia: teokset kuvaavat hänen maailmaansa sekä erilaisten elämänkokemusten synnyttämiä pohdintoja ja tuntemuksia. Kerouac halusi irtautua tavallisesta elämästä ja yhteiskunnan asettamista paineista ja tutkia elämää ja sen tarkoitusta. Hänen kirjoitustyylinsä oli hyvin spontaani.
Kerouacin tunnetuimpia kirjoja ovat Matkalla (1957) ja Dharmapummit (1958). Matkalla kertoo Kerouacin (kirjassa Sal Paradise) matkoista Yhdysvalloissa ja Meksikossa Neal Cassadyn (Dean Moriarty) kanssa. Matkalla on keskeisiä beat-sukupolvea kuvaavia kirjoja.