Viron historia
Viron tasavalta > Ulko- ja turvallisuuspolitiikka

Viro ja Latvia olivat solmineet kymmeneksi vuodeksi liittosopimuksen, joka oli astunut voimaan vuoden 1924 alussa. Muiden Baltian maiden ja Suomen tavoin Viro solmi 1932 hyökkäämättömyyssopimuksen Neuvostoliiton kanssa. Sen voimassaoloaikaa pidennettiin 4. huhtikuuta 1934. Vuoden 1934 alussa käydyissä neuvotteluissa Viro ja Latvia sopivat keskinäisen liittosopimuksensa täydentämisestä erityisellä yhteistyösopimuksella, joka allekirjoitettiin Riiassa 17. helmikuuta 1934. Liettua liittyi mukaan Viron ja Latvian yhteistyöhön 12. syyskuuta 1934. Kolmen Baltian valtion välinen sopimus koski vain ulkopoliittista yhteistyötä. Sopimuksen velvoittavuus jäi vaatimattomaksi, mihin vaikuttivat sekä Liettuan ja Puolan huonot välit että Viron haluttomuus heikentää hyviä suhteitaan Puolaan. Varsinkin Viron sotilasjohto asetti läheiset suhteet Puolaan turvallisuustekijänä etusijalle.
Vuonna 1935 Saksa ja Iso-Britannia solmivat merisopimuksen, joka salli Saksan kasvattaa laivastoaan Versailles’n rauhansopimuksen sotilaallisten artiklojen vastaisesti. Sopimuksen seurauksena Saksan laivasto tulisi nousemaan hallitsevaan asemaan Itämerellä, minkä vuoksi sopimuksen katsottiin Viron sanomalehdissä muuttaneen täysin maan turvallisuuspoliittisen aseman. Sulkemalla Tanskan salmet Saksa saattaisi estää ulkopuolisten pääsyn Itämerelle, mikä tekisi Baltian valtioiden turvallisuuden riippuvaiseksi Saksasta ja Neuvostoliitosta. Viron ulkopolitiikassa oli Pätsin ja Laidonerin tekemän uuden linjauksen mukaan aikaisempaa enemmän otettava huomioon Saksa ja sen kanssa hyvissä suhteissa ollut Puola. Saksan ja Ison-Britannian välinen merisopimus lisäsi Virossa kiinnostusta Saksan kanssa solmittavaa hyökkäämättömyyssopimusta kohtaan.
Helmikuussa 1936 kansanäänestyksessä kannatettiin paluuta demokratiaan. Perustuslaillisuuteen palaaminen ei kuitenkaan juuri tuonut vallanpitoon muutoksia, ja Päts jatkoi presidenttinä.
Marraskuussa 1936 Viro ja Saksa sopivat Neuvostoliittoon kohdistuvasta vakoiluyhteistyöstä. Saksan vakoilu sai käyttää Viron aluetta Neuvostoliittoon kohdistuneeseen vakoiluun. Viron Sotaväen esikunnan vakoiluosasto sai Saksasta erikoislaitteita puna-armeijan radioasemien kuunteluun ja erikoiskameroita majakoista tapahtuvaan neuvostolaivaston alusten kuvaamiseen. Viron ja Saksan sotilaspoliittiset suhteet kehittyivät vuonna 1937 luottamuksellisiksi, ja kesällä monet saksalaiset upseerit tekivät epävirallisia matkoja Viroon. Neuvostovakoilu oli hyvin perillä Viron ja Saksan vakoiluyhteistyöstä.
Vuoden 1938 alussa tapahtui Viron ja Neuvostoliiton rajavyöhykkeellä Peipsijärvellä kaksi vakavaa rajavälikohtausta. Tammikuun 19. päivänä virolaiset rajavartijat ampuivat kaksi rajalinjan ylittänyttä venäläistä rajavartijaa, jotka olivat tulleet pidättämään virolaisia kalastajia. Helmikuun 8. päivänä venäläiset tunkeutuivat Viron puolelle ja veivät mukanaan Neuvostoliiton puolelle kaksi partioimassa ollutta rajavartijaa ja heidän hevosmiehensä. Kaikki kolme virolaista ammuttiin. Aiemmin rajavälikohtaukset oli viety rajakomissioon selvitettäviksi, mutta tällä kertaa venäläiset eivät suostuneet selvityksiin. Virossa tapahtumat järkyttivät mieliä, ja jälkimmäistä rajavälikohtausta pidettiin venäläisten kostotoimenpiteenä.
Viron johto käytti maansa ulkopolitiikasta 1930-luvun lopulla usein nimitystä reaalipolitiikka, millä haluttiin ilmaista, että ulkopolitiikka perustui Itämeren alueella vallinneisiin voimasuhteisiin. Viron alueen maantieteellinen sijainti Suomenlahden kapeimmalla kohdalla oli strategisesti tärkeä, ja Viron merkitys suurvaltapolitiikassa määräytyi pääasiassa Saksan ja Neuvostoliiton sotilaallisten intressien mukaan. Viro ja Latvia solmivat  hyökkäämättömyyssopimukset Saksan kanssa 7. kesäkuuta 1939 Berliinissä. Saksa oli esittänyt sopimusta huhtikuun lopussa, ja Viron ja Latvian hallitukset olivat 4. toukokuuta ilmoittaneet periaatteessa hyväksyvänsä tarjouksen. Hyökkäämättömyyssopimusten solmimista edelsivät Tšekkoslovakian miehitys 15. maaliskuuta, Saksan ja Liettuan välinen sopimus 22. maaliskuuta Memelin alueen luovuttamisesta Saksalle ja Neuvostoliiton 28. maaliskuuta Virolle jättämä nootti. Nootissa Neuvostoliitto oli ilmoittanut, ettei se jäisi toimettomaksi sivustakatsojaksi, jos Viro solmisi sen itsenäisyyttä tai riippumattomuutta heikentäviä sopimuksia, joilla se luovuttaisi poliittista, taloudellista tai muuta määräysvaltaa kolmansille osapuolille. Kun hyökkäämättömyyssopimus Saksan kanssa oli solmittu, ilmaisi Neuvostoliiton uusi ulkoasiainkomissaari Vjatšeslav Molotov Moskovassa Viron lähettiläälle August Reille tyytymättömyytensä sopimuksen johdosta.