stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Soluväliaine
Soluväliaine eri kudoksissa

Epiteelikudoksessa soluväliainetta on pääasiassa vain tyvikalvossa, joka liittää epiteelisolut alla olevaan sidekudokseen. Tyvikalvon ja sen viereisten epiteelisolujen välille muodostuu liitoksia, joita kutsutaan hemidesmosomeiksi.
Sidekudoksessa soluväliaine koostuu nestemäisestä osasta sekä kollageeni-, kimmo- ja verkkosäikeistä, joiden lomassa on glykosaminoglykaaneja. Glykosaminoglykaanit ovat polysakkaridiketjuja, jotka voivat olla liittyneenä proteiiniytimeen. Tällöin niitä kutsutaan proteoglykaaneiksi. Kollageenisyyt antavat sidekudokselle vetolujuutta, verkkosäikeet tukevat yksittäisiä soluja ja kimmosäikeet mahdollistavat kudoksen venytyksen. Löyhässä sidekudoksessa on vain vähän kimmo- ja kollageenisyitä. Tiiviin sidekudoksen soluväliaine puolestaan sisältää suuren määrän kollageenisyitä.
Lasirustossa on lähinnä tyyppi II:n kollageenisyitä ja proteoglykaania.
Elastisessa rustossa on tyyppi II:n kollageenisyiden lisäksi paljon kimmoyitä.
Luukudoksen varhainen soluväliaine koostuu lähinnä kollageenisyistä, mutta osteoblastit aiheuttavat melko pian kalsiumhydroksiapatiittisakan muodostumisen kollageenisyiden sekaan. Mineralisoitumisen jälkeen suurin osa luukudoksen soluväliaineesta on kalsiumhydroksiapatiittia.
Kirkottaminen

Vuonna 1860 maalattu taideteos kuvaa naisen kirkotusta Tanskan kansankirkossa.
Kirkottaminen tai kirkotus on uskonnollinen riitti, jossa synnyttänyt nainen ja lapsi rituaalisesti puhdistetaan, siunataan ja hänen puolestaan rukoillaan kirkossa. Ortodoksisen perinteen mukaan kirkotuksessa pappi esittelee lapsen seurakunnalle ja ottaa hänet seurakunnan täysivaltaiseksi jäseneksi.
Kirkotuksella on niin ei-kristillisiä kuin kristillisiäkin juuria. Se oli kristinuskossa yleinen käytäntö ainakin keskiajalta 1900-luvulle saakka. 1960-luvulla pidetyn Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen jälkeen katolinen kirkko on suurimmalta osin korvannut kirkotuksen kasteen yhteydessä pidettävällä siunauksella. Ortodoksinen kirkko harjoittaa kirkotusta edelleen.
Historia

Keskiajan Länsi-Euroopassa kirkko piti synnyttänyttä naista epäpuhtaana. Synnytyksen jälkeen yleinen tapa olikin rituaalisesti puhdistaa nainen kirkottamalla tämä. Keskiaikaisesta lähdemateriaalista päätellen naiset pitivät kirkottamista positiivisena juhlatapahtumana, jossa he kiittivät Jumalaa lapsesta ja johon heidän oli hyväksyttyä pukeutua tavallista juhlavammin.
Varhaisemmin keskiajalla nainen odotti kirkotuksen alkamista kirkon ulkopuolella. 1550-luvulta lähtien nainen sai odottaa rituaalin alkua myös kirkon sisäpuolella esimerkiksi alttarin läheisyydessä. Se saattoi kertoa siitä, että kirkko ei enää pitänyt hiljan synnyttänyttä naista epäpuhtaana.
Ortodoksisessa kirkossa

Ortodoksisen perinteen mukaan sekä äiti että lapsi kirkotetaan 40 päivää synnytyksen jälkeen. Pappi tapaa äidin ja lapsen kirkon ovella ja rukoilee heidän puolestaan, jonka jälkeen hän vie lapsen kirkon sisäpuolelle ja rukoilee tämän puolesta. Kirkotus saattaa tapahtua juuri ennen lapsen kastamista, joskin ainakin Suomessa yleiseksi on tullut, että lapsi on kastettu jo ennen kirkotusta.
Tanskalaisessa Mariagerin luostarissa sijaitseva penkki, joka on tarkoitettu kirkottamista tai lapsen kastamista odottaville naisille.
Mika Kähönen

| Mika Kähönen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  kliinisen fysiologian professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Tampereen yliopisto
Instituutti:  Tampereen yliopisto
Tutkimusalue:  varhainen ateroskleroosi (valtimonkovettumatauti), sydän- ja verisuonitaudit; kohonneen verenpaineen ja valtimonkovettumataudin kehittymisen syyt ja mekanismit sekä korkean riskin potilaan tunnistaminen
Palkinnot:  Highly Cited Researcher (Clarivate Analytics, 2018)
Mika Kähönen on suomalainen lääkäri, joka toimii Tampereen yliopiston kliinisen fysiologian professorina.
Kähönen valmistui lääkäriksi ja lääketieteen tohtoriksi Tampereen yliopistolta. Hänen englanninkielinen väitöskirja (1995) tarkasteli kohonneen verenpaineen hoitoa ja oli otsikoitu Long-term antihypertensive therapy and arterial function in experimental hypertension.
Professori Kähönen on tuottelias tutkija, hänen julkaisuluettelossaan on yli 550 nimikettä. Vuonna 2018 Kähönen nousi arvostetulle viitatuimpien tutkijoiden 2018 Highly Cited Researchers -listalle tieteenrajat ylittävän tutkimuksen aihepiiristä. Maailmanlaajuisesti tällä alansa viitatuimpien (siteeratuin 1 %) listalla on kaikki aihealueet mukaan luettuna runsas 4 000 tutkijaa 21 tieteenalalta ja noin 2 000 tieteenrajat ylittävää tutkijaa. Tutkijoista 33 työskentelee ensisijaisesti Suomessa.
Aiheesta muualla

Mika Kähösen julkaisuja[vanhentunut linkki] (englanniksi) (solecris.uta.fi)
Google Scholar -hakupalvelun löytämät julkaisut, joissa tekijänö M. Kähönen 13.12.2018. Google Scholar, scholar.google.com. Viitattu 14.12.2018.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Norja 
Tieteilijät:  ORCID  Scopus
Juhani Kärjä

| Juhani Kärjä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. joulukuuta 1934 Kalajoki
Kuollut: 5. helmikuuta 2024 (89 vuotta) Kuopio
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  korva-, nenä- ja kurkkutautiopin professori, ylilääkäri, yliopiston rehtori, johtajaylilääkäri
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Turun yliopisto (LL 1960), Oulun yliopisto (korva-, nenä- ja kurkkutautien erikoislääkäri 1966, LKT 1968, audiologi 1973)
Instituutti:  Kuopion korkeakoulu/yliopisto
Tutkimusalue:  korva-, nenä- ja kurkkutaudit, erit. korvakirurgia, audiologia ja limakalvojen fysiologia
Palkinnot:  SVR R 1
Juhani Aukusti Kärjä (25. joulukuuta 1934 Kalajoki – 5. helmikuuta 2024 Kuopio) oli suomalainen lääkäri. Hän oli vuosina 1975–1990 Kuopion yliopiston korva-, nenä- ja kurkkutautiopin professori.
Kärjä tuli ylioppilaaksi Raahen yhteislyseosta vuonna 1953. Hän opiskeli lääkäriksi Turun yliopistossa (LL 1960) ja tohtoriksi Oulun yliopistossa (LKT 1968). Kärjän englanninkielinen väitöskirja (1968) oli otsikoitu Perstimulatory suprathreshold adaptation for pure tones : 1 : Basic studies on normal-hearing persons. Hän sai korva-, nenä- ja kurkkutautien erikoislääkärin pätevyyden 1966, ja audiologian pätevyyden 1973. Hän oli Oulun yliopiston dosentti (1970–1976).
Kärjä työskenteli lääkäriksi valmistuttuaan Turun yliopistollisen keskussairaalan (TYKS) apulaislääkärinä (1961–1964). Tämän jälkeen hän oli Oulun yliopiston apulaisopettaja vuosi (1964–1973), ja Oulun yliopistollisen keskussairaalan (OYKS) apulaisylilääkäri (1973–1975). Oulussa hän toimi myös nuorisopoliklinikan lääkärinä 1960–1968 ja Ylioppilaiden terveydenhoitosäätiön lääkärinä 1969–1974 sekä Muurolan parantolan keuhkotautilääkärinä (bronkologi) 1970–1975.
Seuraavaksi Kärjä siirtyi Kuopioon. Hän toimi Kuopion korkeakoulun, sittemmin Kuopion yliopiston korva-, nenä- ja kurkkutautiopin professorina vuosina 1975–1990, jona ajanjaksona hän hoiti myös korkeakoulun rehtorin tehtävää 1984–1990. Kärjä oli Kuopion yliopistollisen keskussairaalan (KYKS) ja sitä seuranneen Kuopion yliopistollisen sairaalan tai Pohjois-Savon sairaanhoitopiirin ylilääkärinä ja johtavana ylilääkärinä lähes 25 vuotta (1975–1997).
Kärjän moniin luottamustehtäviin kuuluivat esimerkiksi toimiminen Kuopion yliopiston Pohjalalaisen osakunnan inspehtorina (1979–1982), yliopiston rakentamisen neuvottelukunnan puheenjohtajana (1984–) ja Kuopion yliopistollisen keskussairaalan liittovaltuuston jäsenenä (1985–). Hän oli Suomen korkeakoulujen rehtorien neuvottelukunnan puheenjohtaja (1988–).
Kärjä julkaisi oppikirjoja ja noin 200 tieteellistä artikkelia korva-, nenä- ja kurkkutautien, erityisesti korvakirurgian, audiologian, kroonisen välikorvatulehduksen ja limakalvojen fysiologian aloilta.
Kärjä oli useiden opiskelijayhdistysten ja järjestöjen kunniajäsen. Valtiollisena tunnustuksena hänelle myönnettiin Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 1. luokan ritarin arvo (SVR R 1).
Albert Theodor Böök

Albert Theodor (A. Th.) Böök (8. kesäkuuta 1858 Padasjoki – 29. toukokuuta 1943 Padasjoki) oli Hämeenlinnassa vaikuttanut opettaja, museomies ja tietokirjailija.
Lapsuus ja nuoruus

Padasjoella Alhon kartanossa syntyneen A. Th. Böökin vanhemmat olivat nimismies, kuvernementinsihteeri Thure Wilhelm Böök ja Karolina Forssell. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1877 Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa, josta hän valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1885.
Böök meni vuonna 1885 naimisiin Anna Maria Borgströmin kanssa. Heidän poikansa oli kansanedustaja Leo Böök ja tyttärensä kuvittaja, kääntäjä ja lastenkirjailija Kerttu Böök.
Ura ja luottamustoimet

Vuosina 1890–1892 Böök opetti luonnonhistoriaa ja maantietoa Vaasan ruotsalaisessa lyseossa. Hämeenlinnan lyseon luonnonhistorian ja maantiedon kollegana ja myöhemmin lehtorina hän toimi vuosina 1892–1926. Böök oli Hämeenlinnan kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1900 ja tomi sen puheenjohtajana vuosina 1905–1912 ja 1875 perustetun Hämeenlinnan Eläinsuojelusseuran toinen puheenjohtaja (1902–1926).
Böök museomiehenä

1900-luvun alussa Böök teki aloitteen Hämeenlinnan Historiallis-Muinaistieteellisen museon eli nykyisen Hämeenlinnan kaupungin historiallisen museon perustamisesta. Taustalla oli pettymys Tampereen voitettua kilpailun Hämeen museon sijoituspaikasta vuonna 1906. Hämeenlinnan museohanke toteutui vuonna 1910. Böökistä tuli vuonna 1912 avatun museon johtokunnan puheenjohtaja ja museon ensimmäinen hoitaja, jona hän toimi vuoteen 1925 asti. Böök oli myös perustamassa Suomen museoliittoa vuonna 1923. Hän oli liiton keskushallituksen jäsen vuosina 1923–1927 ja liiton varapuheenjohtajana 1924–1926. Suomen museoliiton kunniajäseneksi hänet valittiin vuonna 1935.
Böök kuvasi paljon Padasjokea, samoilla paikoilla kuin I. K. Inha, ja Böökin kuvakokoelma on Lahden kaupunginmuseon kokoelmissa.
Teokset

Hämeenlinnan Eläinsuojelusseura 1875–1900 Kertomus = Tavastehus Djurskyddsförening 1875–1900 Berättelse , Hämeenlinna: Hämeenlinnan Eläinsuojelusseura, 1900 (pdf-versio)
Tavastehus Djurskyddsförening 1875–1900, berättelse afgifven till 25-årsmötet den 28 april 1900 af A. Th. Böök, förenigens sekreterare. Tavastehus: [kustantaja tuntematon], 1900
Hämeenlinnan Eläinsuojelusseura 1900–1905 kertomus = Tavastehus Djurskyddsförening 1900–1905 berättelse, Hämeenlinna: Hämeenlinnan Eläinsuojelusseura, 1905 (pdf-versio)
Hämeenlinnan Eläinsuojelusseura 1905–1910: Kertomus 35-vuosikokousta varten 28 päivä huhtikuuta 1910. Hämeenlinna: Hämeenlinnan Eläinsuojelusseura, 1910 (pdf-versio)
Hämeenlinnan eläinsuojeluseura: kertomus seuran toiminnasta v. 1915–1925, Hämeenlinna: Hämeenlinnan eläinsuojeluseura, 1925
Hämeenlinnan Eläinsuojelusseura 1915–1925: Kertomus seuran toiminnasta v. 1915–1925, Hämeenlinna: Hämeenlinnan Eläinsuojelusseura, 1925 (pdf-versio)
Hämeenläänin metsästysseura: sen sudenjahdit y.m. toiminta 1876–1901, Hämeenlinna: Hämeenläänin metsästysseura, 1901 (pdf-versio)
Vanhankansan tapoja ja taikoja y.m. sivistyshistoriallisia pikkutietoja Keski-Hämeestä 1800-luvulta, Hämeenlinna: Karisto, 1912
Mailta ja vesiltä, kuv. Kerttu Böök. Porvoo: WSOY, 1926. (novellikokoelma)
Hämeenlinna ympäristöineen: matkailuopas, Hämeenlinna: Hämeenlinnan matkailijayhdistys, 1927. – Hämeenlinna: Karisto, 1989. ISBN 951-23-2683-3 (näköispainos)
Aiheesta muualla

A. Th. Böökin lehtiartikkeleita:
Helsingistä Padasjoelle jalkaisin 75 vuotta sitten. Neljän nuoren ylioppilaan elämyksistä vanhojen muistiinpanojen mukaan kertonut lehtori A. Th. Böök, Aamulehti, 28.02.1937, nro 57, s. 21, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Helsingistä Padasjoelle 75 vuotta sitten, osa II, Aamulehti, 07.03.1937, nro 64, s. 19, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Helsingistä Padasjoelle 75 vuotta sitten, osa III, Aamulehti, 14.03.1937, nro 71, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Helsingistä Padasjoelle 75 vuotta sitten, osa IV, Aamulehti, 20.03.1937, nro 77, s. 19, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Suomalaisen teatterin tienraivaajia. "Uskokaa pois, viipurilaiset, meistä tulee jotakin!", Aamulehti, 22.01.1939, nro 20, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
Käsitelainoppi

Käsitelainoppi on oikeudellinen ajatussuuntaus, joka nousi esiin 1800-luvun Saksassa oikeuspositivismin lähtökohdista.
Käsitelainoppineet pyrkivät luomaan kaikenkattavia käsitejärjestelmiä, käsitepyramideja, jossa ylemmän ja konkreettisemman tason käsitteet, periaatteet ja säännöt muodostaisivat hierarkkisen ja loogisen järjestelmän. Opin ideologian mukaan oikeusongelmat voitaisiin ratkaista sijoittamalla ne oikealle paikalleen järjestelmään. Suuntaus erotti oikeuden yhteiskunnalliset vaikutukset täysin sen sisällöstä.
Käsitelainopin vaikutus Suomen ja muiden Pohjoismaiden oikeustieteeseen oli erittäin suuri 1800-luvun lopulla.
Antti Kämäräinen

Antti Kämäräinen (16. toukokuuta 1895 Kiuruvesi – 17. kesäkuuta 2000 Kiuruvesi) oli maanviljelijä ja mestaripelimanni. Kiuruvedellä syntynyt Kämäräinen asui siellä koko elämänsä ajan.
Kämäräisen musikaalisuus ilmeni jo kymmenvuotiaana, kun hän oppi soittamaan huuliharppua. Vuonna 1910 hän osti käytetyn kaksirivisen hanurin ja pelimannien tapaan opetteli soittamisen vanhempia pelimanneja kuuntelemalla. Vähitellen häntä ruvettiin pyytämään soittajaksi iltamiin ym. tilaisuuksiin, kun havaittiin että paikkakunnalla oli soittotaitoinen nuori mies. Tanssilavoja ei tuohon aikaan ollut, vaan tanssit järjestettiin nuorisoseurojen taloilla tai asuintalojen pirteissä. Joskus tanssittiin maantielläkin.
Avioliiton Kämäräinen solmi 20-vuotiaana ja keskittyi tämän jälkeen kymmenlapsiseksi kasvaneen perheen elättämiseen maanviljelijänä. Hän lopetti soittamisen ja myi hanurinsa. Vasta sodan aikana hän soitti seuraavan kerran käydessään Helsingissä ja tavattuaan sokean katusoittajan, joka soitti kaksirivistä. Hän sai tilaisuuden kokeilla, oliko soittotaito vielä tallella ja olihan se.
Vuonna 1943 hän osti Dallape-merkkisen viisirivisen hanurin, jolla aloitti soittamisen uudelleen. Hän esiintyi muun muassa Niilo Tarvajärven ohjelmissa, Kultainen harmonikka-ohjelmassa jne.
Hän oli 1970-luvulta alkaen Kaustisen kansanmusiikkijuhlien vakioesiintyjä. Viimeisen kerran hän esiintyi 104-vuotiaana vuonna 1999. Hänet nimitettiin mestaripelimanniksi vuoden 1988 juhlilla.
Antti Kämäräinen kuoli 105-vuotiaana 17. kesäkuuta 2000.
Aiheesta muualla

: Mestaripelimanni Antti Kämäräinen (Arkistoitu – Internet Archive)
Lauri Kärenlampi

Lauri Veikko Kärenlampi (s. 18. joulukuuta 1941 Kestilä) on suomalainen ympäristöhygieenikko. Hän on valmistunut Turun yliopistosta filosofian lisensiaatiksi vuonna 1967 ja väitellyt tohtoriksi vuonna 1971. Kärenlampi toimi vuodesta 1973 Kuopion yliopiston ympäristöhygienian professorin ja on nyt Itä-Suomen yliopiston emeritusprofessori. tutkinut erityisesti ilman saasteiden vaikutusta havumetsiin, lannoituksen vaikutusta puiden yhteystyskoneiston rakenteeseen sekä kasvien solurakenteeseen perustuvaa ympäristödiagnostiikkaa.
Julkaisuja

Maaekosysteemit vaarassa - uhkat ilmakehästä, Kuopion luonnon ystäväin yhdistys, 1990 ISBN 952-90-2157-7
Käsiase ammattikäytössä

Käsiase ammattikäytössä on Jorma Jussilan kirjoittama ja Apali Oy:n vuonna 1997 kustantama ensimmäinen suomalainen käsiaseen ammattikäyttöä käsittelevä ohjekirja. (ISBN 952-5026-08-6).
Käpyrauhanen

Käpyrauhasen (engl. Pineal gland) sijainti
Käpyrauhanen eli käpylisäke (lat. glandula pinealis, corpus pineale, epiphysis cerebri) on väliaivojen yläosassa, kolmannen aivokammion takaseinämässä sijaitseva pieni, noin 0,1–0,2 g painava rauhanen, joka erittää vereen muun muassa melatoniinia, joka puolestaan toimii ruumiin 'sisäisenä kellona' määrittäen vuorokausirytmin. Valo vaikuttaa silmien ja hermoston kautta käpyrauhaseen ja estää melatoniinin eritystä. Melatoniinihormonin määrä on suurimmillaan yöllä ja pienimmillään päivällä. Käpyrauhasen muu hormonaalinen toiminta ihmisen fysiologiassa ei ole täysin selvillä.
Käpyrauhanen on aivojen ainoa osa, joka on täysikasvuisilla ihmisillä useimmiten kalkkiutunut ja siten se erottuu tavallisessa röntgenkuvassa selvästi aivojen muista osista. Liiallinen kalkkiutuminen saattaa kuitenkin viitata esimerkiksi pinealoomaan eli kasvaimeen käpyrauhasessa.
Käpyrauhasen sijainti syvällä aivoissa on perinteisesti herättänyt paljon filosofista kiinnostusta, jonka kautta siihen on liitetty erilaisia metafyysisiä ja myyttisiä teorioita. Joidenkin uskomusten mukaan käpyrauhanen on surkastunut ”kolmas silmä”, joka liittyy paranormaaleihin psyykkisiin kykyihin kuten telepatiaan. Näiden uskomusten perusteena on käpyrauhasen synty alkion kehityksen aikana. Tällöin käpyrauhasessa tapahtuvan kuroutumisen on katsottu muistuttavan silmän syntyä. Vaikka ihmisen käpyrauhasesta tiedetään vähän, ovat eläinkokeet osoittaneet että esimerkiksi rottien aivojen käpyrauhasessa esiintyy luontaisesti N,N-dimetyylitryptamiinia. DMT:näkin tunnettu molekyyliyhdiste on vuosituhansia tunnettu hallusinogeeni, joka on esimerkiksi ayahuasca-juoman keskeisin ainesosa.
René Descartes kuvasi käpyrauhasta ”sielun istuimeksi” uskoen, että juuri se toimisi ainoana yhdyssiteenä ihmisen ruumiin ja sielun välillä.  Tämä käsitys perustui siihen, että käpyrauhanen oli hänen käsityksensä mukaan ainoa aivojen osa, jota ei ollut samankaltaisena sekä oikealla että vasemmalla puolella. Käpyrauhaseen liittyy myös joogassa otsachakra.
Rick Strassman on esittänyt käpyrauhasen erittävän dimetyylitryptamiinia eli DMT:tä, joka on vahva hallusinogeeni. Sisäsyntyistä DMT:tä on tutkittu 1960-luvulta asti. Keho pystyy tuottamaan kemikaalia monissa eri elimissä, Strassman vain olettaa käpyrauhasen olevan tärkeä DMT:n tuottaja muun muassa sijaintinsa takia. On muitakin nykytutkijoita, jotka ovat kiinnostuneita vähän selvitetystä aiheesta. Sisäsyntyisenä DMT:n on arveltu vaikuttavan osallisena muun muassa unien näkemisessä sekä kuolemanrajakokemuksissa. Teoria ei ole kuitenkaan toistaiseksi saanut tieteellistä vahvistusta. Strassmanin johtama tutkimussäätiö kehittää kuitenkin parhaillaanmilloin? parempia metodeja sisäsyntyisen DMT:n mittaukselle kehosta ja aikoo soveltaa niitä koehenkilöihin erilaisissa luonnollisissa muuntuneissa tietoisuudentiloissa. Vuonna 2013 tutkimusryhmä, jonka jäsen Strassman on, ilmoitti löytäneensä mikrodialyysin avulla rotan käpyrauhasesta DMT:tä
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lokhorst, Gert-Jan: Descartes and the Pineal Gland The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Solunetti: Käpylisäke
Umpieritysjärjestelmä
Aivolisäke
Haiman endokriininen osa
Hypotalamus
Kilpirauhanen
Kivekset
Käpyrauhanen
Lisäkilpirauhanen
Lisämunuainen
Munasarja
Käenkukat

| Käenkukat |
| --- | --- |
 Niittykäenkukka (Lychnis flos-cuculi)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kohokkikasvit Caryophyllaceae
Suku::  Käenkukat Lychnis  L.
Katso myös
   Käenkukat Wikispeciesissä   Käenkukat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Käenkukat (Lychnis) on kasvisuku, joka kuuluu kohokkikasvien heimoon. Suku yhdistetään todennäköisesti kohokkeihin (Silene).
Useita käenkukkien lajeja viljellään perennana. Yksi käenkukkalaji, niittykäenkukka kasvaa luonnonvaraisena Suomessa. Myös kaksi tervakoiden (Viscaria) lajia, mäkitervakko (Viscaria vulgaris, syn. Lychnis viscaria) ja pikkutervakko (Viscaria alpina, syn. Lychnis alpina), on sijoitettu aiemmin käenkukkien sukuun.
Lajeja

palavarakkaus (Lychnis chalcedonica → Silene chalcedonica)
tulinenrakkaus (Lychnis cognata → Silene cognata)
harmaakäenkukka (Lychnis coronaria → Silene coronaria)
niittykäenkukka eli käenkukka (Lychnis flos-cuculi → Silene flos-cuculi)
jupiterinkukka (Lychnis flos-jovis → Silene flos-jovis)
Risteymiä:
leimurakkaus (Lychnis × arkwrightii) (palavanrakkauden ja hehkuvanrakkauden risteymä)
hehkuvarakkaus (Lychnis × haageana)
Palavarakkaus.
Harmaakäenkukka.
Jupiterinkukka.
Aiheesta muualla

Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Lychnis
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q158863  APDB: 192289  APNI: 78062  EoL: 61751  EPPO: 1LYHG  FNA: 119133  FoC: 119133  GBIF: 3085872  GRIN: 7048  iNaturalist: 51973  IPNI: 6346-1  IRMNG: 1347368  ITIS: 20306  NBN: NHMSYS0000460502  NCBI: 265240  NZOR: 63f84b4b-0dbb-4385-9452-990642d9ff2d  Open Tree of Life: 81460  PLANTS: LYCHN  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30004691-2  Tropicos: 40010099  VicFlora: de39f197-f0b6-487c-973e-9293376d5c8d  WFO: wfo-4000022476
Remppa vai muutto Suomi

| Remppa vai muutto Suomi> Love It or List It |
| --- | --- |
Tyyli:  tositelevisio
Perustuu:  kanadalais-yhdysvaltalaiseen Love It or List It -formaattiin
Pääosissa:  Anne Ramsay Marko Paananen Nina Schönberg Juha Myllykangas
Alkuperämaa:   Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  Nelonen Ruutu
Esitetty:  26. elokuuta 2021 –
Tuotantokausia:  3
Jaksoja:  20
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Rabbit Films
Palkinnot
Voitetut:  Kultainen Venla 2021 (vuoden lifestyle-ohjelma)
Aiheesta muualla
IMDb 
Remppa vai muutto Suomi on suomalainen televisiosarja, jossa kaksi kiinteistöalan ammattilaista mittelevät toisiaan vastaan leikkimielisessä kisassa siitä, valitsevatko osallistujat remontoidun kotinsa, vai päätyvätkö he asumaan uuteen esitettyyn taloon. Ohjelma perustuu kanadalais-yhdysvaltalaiseen Love It or List It -formaattiin. Ohjelman ensimmäinen kausi alkoi 26. elokuuta 2021 Nelonen-kanavalla. Ohjelman toinen kausi alkoi syyskuussa 2022 ja kolmas kausi helmikuussa 2025.
Ohjelman kahden ensimmäisen kauden pääosissa ovat Bo LKV:n kiinteistönvälittäjä Anne Ramsay ja sisustusarkkitehti Marko Paananen. Remontin työnjohtajana on Juha Myllykangas. Kolmannella kaudella Paananen ja Myllykangas jatkoivat ohjelmassa, mutta ohjelman pääyhteistyökumppaniksi vaihtui RE/MAX ja sitä myötä kiinteistövälittäjäksi Ramsayn tilalle tuli Nina Schönberg.
Ohjelman joka jaksossa yhden perheen kotia remontoidaan. Samalla heille esitetään vaihtoehtoisia muuttokohteita. Remontin päätyttyä perhe päättää, jääkö omaan remontoituun kotiin, vai muuttaako.
Ohjelma on voittanut Kultainen Venla -palkinnon parhaan lifestyle-ohjelman kategoriassa vuonna 2021.
Jaksot > Yhteenveto

| Kausi | Jaksoja | Esitetty | Remppa voitti | Muutto voitti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 10 | 26. elokuuta – 28. lokakuuta 2021 | 6 | 4 |
| 2 | 10 | 8. syyskuuta 2022 – 10. marraskuuta 2022 | 6 | 4 |
| 3 | 8 | 26.2.2025  – |  |  |
Jaksot > Ensimmäinen tuotantokausi

| Jakso | Jakso | Ensiesitys | Kohde | Voittaja> Marko (Remppa) | Voittaja> Anne (Muutto) | Katsojaluvut |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Viikin kompromissikoti | 26. elokuuta 2021 | Helsinki |  | Voitto | 362 000 |
| 2 | Tyhjän kodin syndrooma | 2. syyskuuta 2021 | Turenki | Voitto |  | 299 000 |
| 3 | Luksusta arkeen | 9. syyskuuta 2021 | Espoo |  | Voitto | 251 000 |
| 4 | Lapsiperhe aikuisten kodissa | 16. syyskuuta 2021 | Kirkkonummi | Voitto |  | 305 000 |
| 5 | Lepoa korville | 23. syyskuuta 2021 | Turku |  | Voitto | 242 000 |
| 6 | Kompakti kaupunkikoti | 30. syyskuuta 2021 | Helsinki |  | Voitto | 263 000 |
| 7 | Pyykit lapsuudenkodin keittiössä | 7. lokakuuta 2021 | Turku | Voitto |  | 301 000 |
| 8 | 60-luvun koti juhlakuntoon | 14. lokakuuta 2021 | Tuusula | Voitto |  | 289 000 |
| 9 | Upseeriperheen ensiasunto | 21. lokakuuta 2021 | Helsinki | Voitto |  | 284 000 |
| 10 | Talonrakentajan traumat | 28. lokakuuta 2021 | Espoo | Voitto |  | 281 000 |