stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Salaiset kansiot

| Salaiset kansiot> The X-Files |
| --- | --- |

Tyyli:  draama kauhu science fiction
Kestoaika:  44 minuuttia
Luoja(t):  Chris Carter
Pääosissa:  David Duchovny Gillian Anderson Robert Patrick Annabeth Gish Mitch Pileggi
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   Fox    MTV3    Subtv    Fox
Esitetty:  Alkuperäinen versio: 10. syyskuuta 1993 –  19. toukokuuta 2002 Toinen versio: 24. tammikuuta 2016 – 21. maaliskuuta 2018
Tuotantokausia:  11
Jaksoja:  218 (luettelo jaksoista)
Tuotanto
Tuottaja(t):  Paul Rabwin
Vastaava(t) tuottaja(t):  Chris Carter Kim Manners Vince Gilligan Frank Spotnitz R. W. Goodwin John Shiban Howard Gordon Glen Morgan James Wong
Ohjaaja(t):  Kim Manners Rob Bowman David Nutter R. W. Goodwin
Käsikirjoittaja(t):  Chris Carter Frank Spotnitz Vince Gilligan John Shiban Howard Gordon Glen Morgan James Wong David Duchovny Darin Morgan
Seuraaja:  The Lone Gunmen
Aiheesta muualla
IMDb 
Salaiset kansiot (The X-Files) on yhdysvaltalainen science fiction -draamasarja, jonka on luonut Chris Carter. Sarjaa esitettiin alun perin Yhdysvalloissa Fox-kanavalla vuosina 1993–2002 yhteensä yhdeksän tuotantokauden ja 202 jakson ajan. Sarjasta on tehty kaksi täyspitkää elokuvaa, joista ensimmäinen X-Files – taistelu tulevaisuudesta ilmestyi vuonna 1998 ja toinen X-Files: Usko koetuksella 2008. Salaiset kansiot sai myös lyhytikäisen spin-off-sarjan The Lone Gunmen vuonna 2001. Sarjan tarinaa jatkettiin vuosina 2016 ja 2018, jolloin tuotettiin kaksi lyhyempää tuotantokautta.
Sarja seuraa kahden liittovaltion agentin, Fox Mulderin ja Dana Scullyn, yrityksiä selvittää selittämättömiä tapauksia, joihin yleensä liittyy paranormaaleja ilmiöitä. He työskentelevät pienellä X-files -osastolla (X-arkistot), mistä sarjan alkuperäinen nimikin tulee. Sinne arkistoidaan FBI:n selvittämättömät tapaukset, jotka sisältävät usein teemoja kauhusta, lääketieteellisistä ihmeistä, salaliitoista sekä Maan ulkopuolisesta elämästä. Päähahmoista Mulder uskoo avaruusolentoihin ja ufoihin, kun taas Scully on paljon skeptisempi ja tieteellisempi. Toisaalta Scully on uskovainen, kun taas Mulder kritisoi uskontoja. Sarjan jaksot jakautuivat kahteen pääluokkaan. Osassa jaksoista käsitellään koko sarjan läpi jatkuvaa pääjuonta ja osassa taas käsitellään jokin yksittäinen tapaus, mille fanien parissa annettiin nimitys "Monster of the Week" (viikon hirviö).
Sarja alkoi Suomessa MTV3-kanavalla 31. tammikuuta 1995 Erityisesti ohjelman ensimmäiset tuotantokaudet saavuttivat suuren katsojakunnan.lähde? Vuoden 2005 kesällä sarjan uusintaesitys alkoi Subilla. Myös keväällä 2007 alkoi sarjan uusintaesitys Subilla.
Vaikutteet

Sarjan luojan, Chris Carterin mukaan huomattava osa sarjan tarinoista on tavalla tai toisella peräisin keltaisen lehdistön sensaatiouutisista ja kaupunkitarinoista, jotka tavalla tai toisella liittyivät paranormaaleihin tai yliluonnollisiin asioihin. Toinen keskeinen vaikuttava tekijä on erityisesti 1950-luvulla pinnalla ollut UFO-kultti ja huhupuheina levinneet salaliittoteoriat hallituksen ja avaruusolioiden yhteydestä. Vastoin satunnaisesti esitettyä käsitystä  Salaiset kansiot ei luonut näitä teorioita, vaan toi ne uudelleen arkipäiväiseen keskusteluun.
Populaarikulttuurin puolella Salaisten kansioiden suurimpana vaikuttajana voidaan pitää Jonathan Demmen kauhutrilleriä Uhrilampaat, joka on vaikuttanutkenen mukaan? varsinkin sarjan sankarilliseen FBI-kuvaan. Myös muutama vuosi aiemmin ilmestynyt Twin Peaks vaikuttikenen mukaan? osaltaan sarjan yliluonnollisiin ja surrealistisiin elementteihin, sekä sarjassa esiintyvään viistoon huumoriin. Vanhemmista vaikuttajista mainittakoon 1970-luvun Night Stalker TV-sarja.  Sarjan luonne muuttui esityskausien lisääntyessä yhä totisemmaksi ja erityisesti kuudennen kauden jälkeen David Fincherin trillerin Seitsemän vaikutus näkyykenen mukaan? groteskien yksityiskohtien ja raa'an väkivallan lisääntymisenä.
Historia

Salaisten kansioiden takana oli käsikirjoittaja-tuottaja Chris Carter, joka perusti sarjaa varten oman tuotantoyhtiönsä Ten Thirteen Productionsin. Carterin jälkeen kaksi merkittävintä henkilöä olivat Glen Morgan ja James Wong, joiden käsikirjoittamia jaksoja suurin osa Salaisten kansioiden faneista pitää juoneltaan sarjan laadukkaimpina. Juuri Morgan ja Wong keksivät useimmat sarjan sivuhahmoista, kuten Lone Gunmenit sekä Walter Skinnerin. He myös kehittivät sarjan niin sanottua "mytologiaa", jossa Mulder ja Scully yrittävät paljastaa Yhdysvaltain hallituksen salaliiton avaruusolentojen olemassaolon salaamiseksi. Sarjan edetessä mytologiajaksojen tapahtumat muuttuvat monimutkaisemmiksi, ja Mulderin ja Scullyn välistä suhdetta tutkittiin tarkemmin. Salaisten kansioiden käsikirjoittajajoukkoon kuului myös Vince Gilligan, joka sittemmin on tunnettu Breaking Bad -sarjan luojana.
Alun perin sarjan ei uskottu menestyvän, mutta jo kolmanteen tuotantokauteen mennessä se oli saavuttanut menestystä ympäri maailmaa. Suosionsa huipun sarja saavutti viidennellä tuotantokaudella, ja suosion katsotaan kääntyneen laskuun vasta kahden viimeisen tuotantokauden aikana.
Seitsemännestä tuotantokaudesta lähtien sarjaa ryhdyttiin hiljalleen lopettamaan. Näihin aikoihin Mulder poistui sarjasta hahmoa esittäneen David Duchovnyn jouduttua sopimuskiistaan FOX-kanavan kanssa, tosin Mulder myöhemmin nähtiin muutamassa kahdeksannen tuotantokauden jaksossa sekä sarjan päätösjaksossa. Mulderin ja Scullyn korvasivat nopeasti erikoisagentit John Doggett ja Monica Reyes, jotka eivät kuitenkaan ikinä nousseet sarjan fanien suosioon. Yhdeksännellä tuotantokaudellaan sarja päättyi 19. toukokuuta 2002 esitettyyn kaksiosaiseen jaksoon nimeltä The Truth.
Salaliitto

Maapallon alkuperäiset asukkaat joutuivat hylkäämään planeetan viime jääkauden aikana. He aikovat ottaa planeetan uudelleen haltuunsa, ja tarkkailevat sitä. Yksi heidän aluksistaan putosi 1947 New Mexicossa. Tämän jälkeen muutamat henkilöt lähinnä Yhdysvalloissa muodostivat Syndikaatin, joka sai Harmaiden avaruuden muukalaisten tekniikkaa vastineeksi ihmisten selviytymisestä (lähinnä Syndikaatin ja heidän perheenjäsentensä) orjarotuna toimivien ihmis-muukalaishybridien muodossa (projekti Purity Control) Kolonistien palatessa 2012. Syndikaatti saa kuitenkin haltuunsa venäläisten tiedemiesten kehittämän heikon rokotteen muukalaisten virusta vastaan. Kolonistien joukossa toimii myös kapinallisryhmittymä, joka vastustaa planeettojen kolonisaatiota ja sitä myötä Syndikaattia.
Rooliluettelo > Päähahmot

| Näyttelijä/Näyttelijätär | Hahmo | Vuodet | Esiintymisjaksojen lukumäärä |
| --- | --- | --- | --- |
| David Duchovny | Fox Mulder | 1993–2002 | 193 |
| Gillian Anderson | Dana Scully | 1993–2002 | 217 |
| Mitch Pileggi | Walter Skinner | 1994–2002 | 87 |
| Robert Patrick | John Doggett | 2000–2002 | 40 |
| Annabeth Gish | Monica Reyes | 2001–2002 | 26 |
Rooliluettelo > Sivuhahmot

| Näyttelijä/Näyttelijätär | Hahmo | Vuodet | Esiintymisjaksojen lukumäärä |
| --- | --- | --- | --- |
| William B. Davis | Tupakkamies | 1993–2000, 2002 | 42 |
| Nicholas Lea | Alex Krycek | 1994–2002 | 24 |
| Chris Owens | Jeffrey Spender | 1998–1999, 2002 | 13 |
| Mimi Rogers | Diana Fowley | 1998–1999 | 7 |
| James Pickens, Jr. | Alvin Kersh | 1998–2002 | 19 |
| Cary Elwes | Brad Follmer | 2001–2002 | 6 |
| Jerry Hardin | Syväkurkku | 1993–1996, 1999 | 13 |
| Steven Williams | X | 1994–1997, 2002 | 15 |
| Laurie Holden | Marita Covarrubias | 1996–2000, 2002 | 10 |
| Tom Braidwood | Melvin Frohike | 1994–2002 | 40 |
| Dean Haglund | Richard Langly | 1994–2002 | 37 |
| Bruce Harwood | John Fitzgerald Byers | 1994–2002 | 37 |
| Peter Donat | William Mulder | 1995–1999 | 7 |
| Rebecca Toolan | Teena Mulder | 1995–2000 | 11 |
| Vanessa Morley Megan Leitch | Samantha Mulder | 1994–2000 | 6+5 |
| Don Davis | William Scully | 1993–1994 | 2 |
| Sheila Larkin | Margaret Scully | 1993–2002 | 17 |
| Pat Skipper | William "Bill" Scully Jr. | 1997–1998 | 4 |
| Melinda McCraw | Melissa Scully | 1994–1997 | 4 |
| Don S. Williams | Vanhin | 1995–1999 | 14 |
| John Neville | Manikyyrimies | 1995–1998 | 8 |
| Adam Baldwin | Knowle Rohrer | 2001–2002 | 5 |
Elokuvat

Ensimmäinen X-Files-elokuva, X-Files – taistelu tulevaisuudesta julkaistiin viidennen tuotantokauden jälkeen sarjan ollessa suosituimmillaan vuonna 1998. Se oli aluksi valtaisa menestys, mutta lipputulot hiipuivat heti ensi-iltaviikonlopun jälkeen. Elokuva jakoi mielipiteitä fanien ja tavallisten katsojien keskuudessa. Taistelu tulevaisuudesta on luonteeltaan suuren budjetin scifi-elokuva, joka perustuu kiinteästi itse tv-sarjan juonikuvioihin. Tapahtumat sijoittuvat viidennen ja kuudennen tuotantokauden väliin.
Toinen X-files elokuva X-Files: Usko koetuksella valmistui vuonna 2008, noin kymmenen vuotta ensimmäisen elokuvan ja vajaa kuusi vuotta itse sarjan loppumisen jälkeen. Elokuvassa eläkkeelle jäänyt Mulder ja lääkärinä työskentelevä Scully vedetään mukaan tutkimaan FBI-agentin katoamista länsi-Virginian lumisiin maisemiin. Elokuva muistuttaa enemmän kauhuelokuvaa ja muistuttaa juoneltaan ja tunnelmaltaan erityisesti Uhrilampaita enemmän kuin mikään osa koko sarjasta, jonka innoittaja kyseinen elokuva on ollut. Elokuva on sarjan luoja Chris Carterin valkokangasdebyytti ohjaajana. Elokuvan ensi-ilta oli Suomessa 1. elokuuta 2008.
Tuotanto

Sarjaa kuvattiin pitkään Vancouverissa Kanadassa. Kuudennen tuotantokauden aikana kuvaukset siirrettiin Yhdysvaltoihin Los Angelesiin.
Sarjan musiikin teki Mark Snow. Tunnuskappaleen nimi on Materia Primoris ja se on voittanut lukuisia palkintoja parhaasta TV-tunnarista.
Dana Scully sai nimensä baseballiin erikoistuneen toimittaja Vin Scullyn mukaan.
20th Century Fox Television -yhtiö olisi alun perin halunnut Scullyn rooliin tunnetun Hollywood-tähden.
Yksikään sarjan näyttelijä ei esiinny kaikissa 202 jaksossa.
Tv-sarjan tunnuslauseesta muodostui varsin tunnettu. MTV3 käänsi "The Truth is Out There" -lauseen aluksi virheellisesti muotoon "Totuus on tuolla ulkona". Sittemmin lause korjattiin muotoon "Totuus on tuolla jossain".
Palkinnot

Sarja sai 56 Emmy-ehdokkuutta ja se voitti niistä 15.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Salaiset kansiot Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Sarjan virallinen sivusto (englanniksi)
Restricted Access – suuri suomalainen X-Files-sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
The X-Files – suomalainen jakso-opas (Arkistoitu – Internet Archive)
X-Files Episode Guide (Arkistoitu – Internet Archive) –Täydellinen tuotantokaudet 1–9 kattava katsojien laatima jakso-opas (englanniksi)
The Blobjob

| The Blobjob |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Detonium Interactive, Intelligame Oy, Sarajärvi & Hellén Oy
Julkaisija:  Sampo Oy
Tuottaja:  John Hakalax, Jan Wellmann, Heikki Sarajärvi
Suunnittelija:  Mikko Miettinen
Käsikirjoittaja:  John Hakalax, Jan Wellmann
Julkaistu:  1998
Lajityyppi:  seikkailu, oppimispeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  Microsoft Windows
Jakelumuoto:  CD-ROM
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK      : 
The Blobjob on Detonium Interactiven kehittämä ja Sampo Oyn julkaisema seikkailu- ja oppimispeli, joka on julkaistu vuonna 1998 Microsoft Windowsille. Peli sisältää valistusta muun muassa sähköpalon sammuttamisesta, turvaseksistä ja rattijuopumuksesta.
Pelissä viisi synteettistä ”Nanoblobs”-ihmistä on saanut tehtäväkseen toimittaa erittäin salainen kaava patenttitoimistoon. He kaikki kuitenkin katoavat salkut mukanaan. Yhdessä salkussa olleen kaavan avulla voidaan valmistaa liuotetta, jonka avulla orgaanista materiaalia voidaan suurentaa tai pienentää molekyylitasolla. Pelaaja ohjaa Joe Ridleyä, jonka tehtävänä on etsiä kadonneet Nanoblobsit. Hän saa mukaansa pienen materiamuuntimen, jolla pelimaailman objekteja voi muuttaa taskuun sopivan kokoisiksi.
Pelin pulmat ovat helppoja ja peli on erittäin lyhytkestoinen. The Blobjobin toteutus on erikoinen: se yhdistelee oikeiden näyttelijöiden videokuvaa renderöityihin taustoihin. Näyttelijät on kuvattu sinistä taustakangasta vasten, minkä jälkeen heidät on istutettu tietokoneella tehtyihin taustoihin.  Peli voitti vuonna 1998 MindTrek-multimediakilpailussa ensimmäisen palkinnon.
Aiheesta muualla

Domen katsaus peliin (arkistoitu)
Liettinen

Liettinen
| --- | --- |
Sijainti:  60°25′24″N, 21°44′48″E, Naantali Varsinais-Suomi Suomi
Merialue:  Saaristomeri
Pinta-ala:  0,77 km² 
| --- | --- |
Asukasluku:  0 (2009)
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Liettinen on entisen Merimaskun kunnan, nykyisen Naantalin kaupungin länsiosassa sijaitseva saari. Saaren pinta-ala on noin 0,77 neliökilometriä. Vuonna 2009 saaressa ei ollut yhtään vakituista asukasta. Liettisten saareen liikennöi Teersalosta Velkuan reittialueella maksuton yhteysalus M/S Kaita. Teersalosta yhteysalus M/S Kivimo liikennöi tarvittaessa.
Saari on enimmäkseen metsän peitossa ja se on varsin kallioista, korkeimman kohdan ollessa yli 30 metriä merenpinnan yläpuolella. 1960- ja 1970-lukujen peruskartoissa saaressa oli yksi tila, ja jonkin verran peltomaata. Saaren läpi johti kärrypolku. Liettinen lähivesineen kuului Pappilan kylään. Tilanne on nykyisin sama, mutta saaren rannoille on rakennettu kymmeniä mökkejä ja saaren läpi kulkee sähkölinja.
Suuremmista saarista Liettisten läheisyydessä ovat länsipuolella Salavainen−Raissiluoto, etelässä Vähä Tammisluoto ja Tammisluoto, ja itä-koillisessa Yllänpää−Hunkeri.
Naantalin monipolttoainevoimalaitos

Naantalin monipolttoainevoimalaitos on Turun Seudun Energiantuotanto Oy:n (TSE) Naantalissa Naantalin sataman lähellä sijaitseva monipolttoainevoimalaitos. Voimalaitos otettiin tuotantokäyttöön syksyllä 2017. Voimalaitos tuottaa sähköä, kaukolämpöä ja prosessihöyryä. Polttoaineena se käyttää biopolttoaineita joista pääasiassa puuhaketta, ja muina polttoaineina kivihiiltä ja jalostamokaasua.
Rakentamishanke

Voimalaitoksen on tarkoitus korvata sen vieressä sijaitseva jo elinkaarensa päähän tullut Naantalin kivihiilivoimalaitos. Rakennustyöt alkoivat vuoden 2014 lopulla. Hankkeen kokonaiskustannusarvio on 260 miljoonaa euroa. TSE päätti voimalaitoksen rakentamisesta lopullisesti yhtiökokouksessa 14. huhtikuuta 2014. Voimalaitos ei ole pilottihanke, mutta se edustaa uusinta teknologiaa. Toimitusjohtaja Bastmanin mukaan Naantalin voimalaitos on tärkeä referenssikohde laitetoimittajille ja kansainvälisesti merkittävä hanke. Samantyyppisiä voimalaitoksia on kaavailtu esimerkiksi Helsinkiin, Lahteen, Tampereelle ja Ouluun.
Voimalaitoksen sähköteho on 142 megawattia ja lämpöteho 244 megawattia, sen on tarkoitus tuottaa sähköä vuodessa 900 gigawattituntia ja lämpöä vuodessa 1 650 gigawattituntia. Voimalaitoksen on tarkoitus tuottaa noin kaksi kolmasosaa Turun seudun kaukolämmöstä ja 70–80 prosenttia teollisuuden prosessihöyrystä. Voimalaitoksessa voidaan polttaa kivihiilen lisäksi puuta, turvetta, olkea ja kierrätyspolttoaineita. Biopolttoaineena tarkoitus on käyttää lähinnä lähialueen metsähaketta, joka kerätään enimmillään 150 kilometrin säteellä voimalaitoksesta. TSE:n toimitusjohtaja Tapani Bastmanin mukaan hyviä puolia kotimaisen polttoaineen hyödyntämisessä ovat: voimalaitos on aiempaa riippumattomampi ulkomaisista polttoainetoimittajista ja lähialueen työllistyminen. Lähialueen biopolttoaineen hankintaan odotetaan syntyvän 200 työpaikkaa. Osa biopolttoaineesta joudutaan kuitenkin tuomaan ulkomailta. Bastmanin mukaan hiilen ja biopolttoaineen yhdistelmä on ihanteellinen, koska hiili estää korroosiota sitomalla haitallisia alkaaleja ja tasaa lämmön tulipesässä.
TSE valitsi huhtikuussa 2014 kattilatoimittajaksi Valmet Oyj:n. Kattiloiden osuus kokonaiskustannusarviosta on noin kolmannes eli noin 87 miljoonaa euroa. Valmetin monipolttoainekattila hyödyntää kiertoleijuteknologiaa ja sen höyryteho on 390 megawattia. Sopimukseen sisältyy myös savukaasujen puhdistuslaitteisto. Kattilan ja turbiinin osuus on kustannuksista on lähes puolet. Hankkeesta 78 miljoonaa euroa rahoitetaan TSE:n omistajien Fortum Oyj:n, Oy Turku Energia-Åbo Energi Ab:n sekä Naantalin, Raision ja Kaarinan kaupungeille suunnatulla osakeannilla. Loppu rahoitus tehdään pankkilainalla.
Enimmillään työntekijöitä rakennustyömaalla oli 550 tammikuussa 2017. Merkittävä rakennusvaihe saavutettiin tammikuun lopulla tehdyssä vesipainekokeessa, jossa testattiin pääkattilan ja putkistojen pitävyys. Kattilan painerungon kokonaismassa on yli 2 000 tonnia ja putkistoa on yli 200 kilometriä. Mekaaniset asennustyöt saatiin valmiiksi alkukesästä 2017, jonka jälkeen valmisteltiin usean kuukauden ajan käyttöönottoa johon kuului muun muassa putkistojen peittauksia ja ulospuhalluksia. Kuukausia kestäneessä käyttöönottovaiheessa työntekijöitä oli 30–50.
Voimalaitoksen käynnistyminen

Voimalaitos otettiin tuotantokäyttöön syksyllä 2017 ja vihittiin 8. joulukuuta 2017. Alkukuukausina voimalaitoksessa poltettiin tavallista enemmän biopolttoainetta, puuhaketta, 50–60 prosenttia. Muut polttoaineet ovat kivihiili ja muun muassa jalostamokaasu viereiseltä Neste Oyj:n Naantalin öljynjalostamolta. Vuonna 2018 puuhakkeen määrä jää pienemmäksi, mutta saman vuoden marraskuussa pitäisi valmistuapäivitettävä kuljetin satamasta jolla laivoilla tuotava hake syötetään voimalaitokselle. Ennen tätä kaikki puuhake tuodaan kuitenkin kuorma-autoilla, joita tulee päiväsaikaan noin 10 minuutin välein voimalaitokselle.
Syyskuussa 2017 laitoksella oli kahden viikon tuotantotauko kiertohäiriön takia, kun kattilassa oli kaksi putkirikkoa. Viat korjataan kuitenkin vasta kesällä 2018 takuutyönä. Joulukuun 2017 viimeisellä viikolla voimalaitoksen turbiiniin tuli vika, jonka takia laitos ei tuottanut sähköä. Joulukuun 2017 alussa voimalaitokselta saatiin kaukolämpöä noin 200 megawatin teholla ja prosessihöyryä noin 30 megawatin teholla. Samaan aikaan viereisen Naantalin kivihiilivoimalaitoksen kolmesta yksiköstä kolmosyksikkö oli käytössä. Varalaitoksena toimii kakkosyksikkö ja sillä on käyttötunteja jäljellä 8 000 tuntia. Vuokrattu ykkösyksikkö kuuluu Fingrid Oyj:n tehoreservijärjestelmään. Naantalin voimalaitoksilla työskentelee noin 70 Fortumin työntekijää ja töitä tehdään ympärivuorokautisessa viisivuorotyössä. Kerrallaan voimalaitokselle työskentelee noin kymmenen henkilöä. Fortumilla oli vuonna 2017 Naantalissa yhteensä 130 työntekijää, kun mukaan lasketaan viereisen Luolalan teollisuusalueen Fortum Turbinesin työntekijät.
Aiheesta muualla

Turun Seudun Energiantuotanto Oy:n ympäristölupahakemus, joka koskee monipolttoainevoimalaitoksen toimintaa sekä hakemus toiminnan aloittamiseksi lupa päätöstä noudattaen muutoksenhausta huolimatta, Naantali.  (Päätös Nro 214/2013/1. Dnro ESAVI/168/04.08/2012)  Helsinki:  Etelä-Suomen aluehallintovirasto, 2013.  Teoksen verkkoversio (pdf). (Arkistoitu – Internet Archive)
Mustat enkelit

Mustat enkelit voi tarkoittaa seuraavia:
Mustat Enkelit, tamperelainen rockyhtye
Mustat enkelit, Tshernite angeli, Vălo Radevin käsikirjoittama draamaelokuva vuodelta 1970
Mustat enkelit, Popedan albumi vuodelta 1982.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Mustat enkelit”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Paalusolmu

Valmis paalusolmu.
Paalusolmun tekeminen.
Paalusolmu on solmu, jolla tehdään köyden päähän kiinteä silmukka. Siitä käytetään myös nimiä "paalari", "polsteeki" ja "polsteekki".lähde? Paalusolmu on helppo ja nopea tehdä, ja sillä on useita eri tekotapoja. Solmua ei pysty avaamaan, kun siihen kohdistuu veto. Solmu on melko luotettava, vaikka on olemassa kestävämpiä ja vahvempia solmuja. Paalusolmu sopii kuitenkin useimpiin käyttötarkoituksiin. Köyden ollessa liukasta tai jäykkää solmun on havaittu murtuvan kuormittaessa tai luistavan auki kuormaa purettaessa.
Solmua käytetään esimerkiksi kiinnitettäessä vene laituriin ja lipun yläpäätä solmittaessa. Se sopii lähes kaikkiin sellaisiin tarkoituksiin, jossa köysi kiinnitetään jonkin pyöreän esineen ympärille tai kiinnityssilmukkaan. Kiipeilyyn solmua ei enää suositella.lähde?
Elafónisos

Satelliittikuva Elafónisoksen saaresta (keskellä alhaalla) ja mantereeseen kuuluvasta Maléanniemestä.
| --- | --- |
Sijainti:  36°29′N, 22°57′E, Elafónisos Lakonia, Peloponnesos Kreikka
Vesialue:  Lakonianlahti
Merialue:  Joonianmeri, Välimeri
Korkein kohta:  169  m 
Pinta-ala:  18 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  1 024 (2011)
Kieli:  kreikka
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Elafónisos (kreik. Ελαφόνησος, suom. ”Peurasaari”) on Kreikan saari, joka sijaitsee Välimeressä Peloponnesoksen niemimaan etelärannikon edustalla. Se oli vuoden 365 maanjäristykseen saakka kapealla kannaksella yhteydessä Peloponnesokseen. Saaren pinta-ala on 18 neliökilometriä ja asukasluku 1 024 (vuonna 2011). Hallinnollisesti saari kuuluu Elafónisoksen kuntaan, Lakonian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen.
Elafónisos asutettiin ensimmäisen kerran neoliittisella kaudella, ja antiikin aikaan siellä harrastettiin paljon saarelle nimen antaneiden saksanhirvien metsästystä. Saari oli Bysantin hallussa, kun saraseenit valtasivat sen 800-luvulla ja tappoivat väestön. Elafónisos oli tämän jälkeen monta vuosisataa asumattomana ja vaihtoi tuona aikana useasti omistajaa. Saari oli kuitenkin strategisesti merkittävällä paikalla, ja siksi sen edustalla käytiin 1700-luvulla kaksi meritaistelua. Saari asutettiin uudestaan Kreikan vapaussodan aikana, kun sinne muutti osmaneita paenneita kytheralaisia. Tuolloin saari kuului vielä Britannian Jooniansaarten yhdysvaltain protektoraattiin, mutta virallisesti se siirrettiin Kreikalle vuonna 1850. Toisen maailmansodan aikana Elafónisos oli Saksan miehittämä.
Nykyään enemmistö saaren asukkaista saa elantonsa kalastuksesta, ja saarella onkin yksi Kreikan suurimmista kalastuslaivastoista. Lisäksi kesäaikaan Elafónisoksella vierailee runsaasti matkailijoita. Saaren suurimpiin nähtävyyksiin kuuluvat kaksi kirkkoa ja linna. Lisäksi saaren lähistöllä on mereen uponneen Pavlopétrin kaupungin jäännökset. Saaren suojeluspyhimys on Pyhä Spyridon, jonka juhlaa vietetään joulukuussa.
Etymologia

Saari on saanut ”peurojen saarta” tarkoittavan Elafónisos-nimensä sen vuoksi, että antiikin aikana saarella oli suuri saksanhirvipopulaatio ja niitä metsästettiin antiikin kreikkalaisen maantieteilijän Pausaniaan mukaan laajalti. Venetsian tasavallan aikaisissa 1400-luvun kartoissa Elafónisos tunnetaan nimellä Cervi ja Cerigo, jolla nimellä myös läheinen Kytheran saari tunnettiin Venetsian-vallan aikana. Elafónisos oli vuonna 365 tapahtuneeseen maanjäristykseen saakka niemimaa, josta käytettiin Pausaniaan mukaan nimitystä Ónou Gnáthos (kreik. Όνου Γνάθος) eli ”aasin leukaluu”, sillä Elafónisoksen muoto muistutti sitä. Ranskan kansalliskirjastossa säilytettävässä arabialaisessa käsikirjoituksessa mainitaan saarelle Bysantin valtakaudella rakennettu linnoitus nimellä Ashab al Baqar eli ”peurojen saari”. Tämä on ensimmäinen historiallinen todiste saaren nimelle.
On väitetty, että elafónisoslaiset olisivat ohikulkumatkallaan kutsuneet pientä Kreetan lounaisrannikon edustalla sijaitsevaa saarta nimellä Elafonísi, sillä siellä meri oli samanvärinen kuin Elafónisoksen Sarakínikonlahdella, Símoksessa, Poúntassa sekä Panagían saarilla (kreik. Νησιά της Παναγιάς) saaren länsirannikon edustalla. Nykyisin tämä saari tunnetaan tällä nimellä. Myös Elafónisoksen saarta kutsutaan nimellä Elafonísi tai Lafonísi (kreik. Λαφονήσι).