stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eteläboreaalinen vyöhyke
Eteläboreaaliset metsät Pohjois-Amerikassa

Tyypillisimpiä puulajeja ovat keltakoivu, amerikanhaapa, mustakuusi, valkokuusi, hemlokit, tuijat ja männyt. Sokerivaahtera ja jotkin tammet kasvavat alueen eteläosissa, lähellä hemiboreaalista vyöhykettä, hieman Suurten järvien pohjoispuolella.
Välimerenlokki

| Välimerenlokki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Heimo::  Lokit Laridae
Suku::  Larus
Laji::  audouinii
Kaksiosainen nimi
 Larus audouinii  Payraudeau, 1826 
Katso myös
   Välimerenlokki Wikispeciesissä   Välimerenlokki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ichthyaetus audouinii
Välimerenlokki (Larus audouinii) on suurikokoinen lokki, jota esiintyy Välimeren rannoilla. Laji on nimetty ranskalaisen eläintieteilijän Victor Audouinin kunniaksi.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 48–52 cm, siipien kärkiväli 115–140 cm ja paino noin 600 g. Laji muistuttaa pienikokoista harmaalokkia mutta on hieman hoikempi, kapeasiipisempi ja lyhytpyrstöisempi. Kesäpuvussa nokka on kolmivärinen: tyvi on oranssi, keskiosa musta ja kärjessä on pieni vaalea täplä. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Esiintyminen

Välimerenlokki elää melko harvinaisena Välimeren saarilla Marokosta Kyprokselle. 1960-luvun lopulla välimerenlokki oli yksi harvinaisimmista lokeista vain tuhannella parilla. Nyt laji on elpynyt ja pareja on noin 21 500, mutta se on silti uhanalaisuusluokitukseltaan silmälläpidettävä. Laji on tavattu Espoon Ämmässuolla vuonna 2007.
Elinympäristö

Pesimäsaaret ovat tavallisesti asumattomia ja rauhallisia ulkomeren saaria ja luotoja, joilla laji pesii yleensä alle 50 metrin korkeudella merenpinnasta.
Lisääntyminen

Välimerenlokit elävät yhdyskunnissa. Pesä on maassa ja munia on kaksi tai kolme. Haudonta kestää noin neljä viikkoa ja molemmat emot osallistuvat siihen, samoin kuin poikasten hoitoon. Poikaset ovat lentokykyisiä viiden-kuuden viikon ikäisinä ja itsenäistyvät noin neljän kuukauden kuluttua.
Ravinto

Laji syö pääasiassa kalaa mutta myös pieniä selkärangattomia, pikkulintuja ja kasvien osia.
Aiheesta muualla

Välimerenlokki Lintukuva-verkkopalvelussa
Felicia Pearson
Aiheesta muualla

Felicia Pearson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Etelänkääpiöhyppymyyrä

| Etelänkääpiöhyppymyyrä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Alaluokka::  Theria
Osaluokka::  Istukkanisäkkäät Eutheria
Lahko::  Jyrsijät Rodentia
Alalahko::  Hiirimäiset jyrsijät Myomorpha
Yläheimo::  Muroidea
Heimo::  Rottaeläimet Muridae
Alaheimo::  Hyppymyyrät Gerbillinae
Suku::  Karvajalkagerbiilit Gerbillurus
Laji::  paeba
Kaksiosainen nimi
 Gerbillurus paeba  (A. Smith, 1836) 
Katso myös
   Etelänkääpiöhyppymyyrä Wikispeciesissä   Etelänkääpiöhyppymyyrä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Etelänkääpiöhyppymyyrä (Gerbillurus paeba) on rottaeläinten (Muridae) heimoon kuuluva jyrsijälaji. Sitä tavataan Angolassa, Botswanassa, Mosambikissa, Namibiassa, Etelä-Afrikassa ja Zimbabwessa. Etelänkääpiöhyppymyyrä luokitellaan elinvoimaiseksi lajiksi ja sen populaatio on vakaa.
Euroopan Buddhalainen Unioni

| Euroopan Buddhalainen Unioni> European Buddhist Union Europäische Buddhistische Union Union bouddhiste européenne Unión Buddhista Europea |
| --- | --- |
Perustettu:  1975
Toimiala:  Buddhalainen kattojärjestö
Päämaja:  9 rue Saulnier, Pariisi 75009 Ranska
Toiminta-alue:  Eurooppa
Jäsenet:  50 jäsenjärjestöä
Viralliset kielet:  englanti, ranska, saksa, espanja
Puheenjohtaja:  Stefano Davide Bettera
Jäsenlehti:  European Buddhist Magazine
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Euroopan Buddhalainen Unioni (lyh. EBU) on Euroopassa toimivien kansallisten buddhalaisten kattojärjestöjen kattojärjestö. Järjestöön voivat liittyä kansallisten kattojärjestöjen lisäksi myös yksittäiset yhdistykset.
Järjestön päämaja sijaitsee Pariisissa.
Historia

Euroopassa elävien buddhalaisten yhteisestä järjestöstä oli ollut puhetta jo 1930-luvulla. Ensimmäinen kansainvälinen kongressi pidettiin Berliinissä vuonna 1933. Vielä ennen toista maailmansotaa ehdittiin järjestämään kaksi muuta kokoontumista: Lontoossa (1934) ja Pariisissa (1937). EBU:n perustamiskokous pidettiin Pariisissa vuonna 1975.
Vuodesta 2008 alkaen EBU on ollut Euroopan neuvoston alaisuudessa toimivan kansalaisjärjestöjen konferenssin jäsen.
Toiminta

EBU:a johtava elin on hallitus, joka valitaan kolmeksi vuodeksi kerrallaan. Hallituksen valitsee EBU:n yleiskokous. Hallituksen nykyinen puheenjohtaja on italialainen Stefano Davide Bettera.
EBU:lla on 50 jäsenjärjestöä. Suomea EBU:ssa edustaa Suomen Buddhalainen Unioni.
Unionin alaisuudessa toimii omia verkostoja, jotka keskittyvät omiin kiinnostuksenkohteisiinsa unionin näkökulmasta. Tämänhetkiset verkostot ovat AGM (yleiskokouksen järjestäminen), Buddhist Action Month (buddhalaisuuden levittäminen ja uskontojen välinen vuoropuhelu), Buddhist Teachers in Europe (Euroopassa toimivat opettajat), Buddhist Chaplaincy (hengellinen apu muun muassa sairaaloissa ja varuskunnissa), European Affairs (Euroopan kysymykset), EBU Events (tapahtumien järjestäminen), National Unions (kansallinen toiminta), Rainbow Sangha (seksuaali- ja sukupuolivähemmistöt) ja Women (naiset).
Unioni pyrkii tuomaan näkemyksiään esille Euroopan päättävissä elimissä kuten esimerkiksi Euroopan parlamentissa.
Järjestön jäsenlehti on nimeltään European Buddhist Magazine.
EBU:n järjestämä yhteismeditaatio vuonna 2006.
Expurse of Sodomy

| Expurse of Sodomy Sodom |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : 1987
 Julkaistu: joulukuussa 1987
 Tuottaja(t): Harris Jones
 Tyylilaji: thrash metal
 Kesto: 14.50
 Levy-yhtiö: Steamhammer
Sodomin muut julkaisut
| Obsessed by Cruelty 1986 | Expurse of Sodomy 1987 | Persecution Mania 1987 |
Expurse of Sodomy on saksalaisen thrash metal -yhtye Sodomin toinen EP, joka julkaistiin vuonna 1987.
Kappalelista

Sodomy and Lust – 5.10
The Conqueror – 3.38
My Atonement – 6.02
Kokoonpano

Tom Angelripper – basso, laulu
Chris Witchhunter – rummut
Frank Blackfire – kitara
Aiheesta muualla

Expurse of Sodomy Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Expurse of Sodomy Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Sodom
| --- | --- |
Studioalbumit:   Obsessed by Cruelty  Persecution Mania  Agent Orange  Better off Dead  Tapping the Vein  Get What You Deserve  Masquerade in Blood  'Til Death Do Us Unite  Code Red  M-16  Sodom  The Final Sign of Evil  In War and Pieces  Epitome of Torture  Decision Day  Genesis XIX 
Livealbumit:   Mortal Way of Live   Marooned Live  One Night in Bangkok 
Kokoelmat ja tribuutit:   Ten Black Years  Homage to the Gods  2 in 1  40 Years At War - The Greatest Hell Of Sodom 
EP-levyt:   In the Sign of Evil  Expurse of Sodomy  Ausgebombt  The Saw Is the Law  Aber Bitte mit Sahne  Sacred Warpath  Partisan  Chosen by the Grace of God  Out of the Frontline Trench  1982 
Singlet:  Get What You Deserve
Demot:   Witching Metal  Victims of Death 
DVD:t:   Lords of Depravity Part I   Lords of Depravity Part II 
Muuta:  Diskografia
FS Panthére (1924)

| Panthére |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Lorient
Kölinlasku:  23. joulukuuta 1922
Laskettu vesille:  27. lokakuuta 1924
Palveluskäyttöön:  10. lokakuuta 1926
Poistui palveluskäytöstä:  miehistönsä upottama 27. marraskuuta 1942
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 160 t (standardi) 3 098 t (kuormattu)
Pituus:  119,7 m (kokonaispituus)
Leveys:  11,2 m
Syväys:  3,65 m
Koneteho:  50 000 shp
Nopeus:  35 solmua
Miehistöä:  8 upseeria ja 187 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  5 x 130 mm Mle 1919 -tykkiä 2 x 75 mm ilmatorjuntatykkiä 6 x 550 mm torpedoputkea
Panthére oli Ranskan laivaston 1924 vesille laskettu Chacal-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa Toulonissa 27. marraskuuta 1942 tehtyyn upottautumiseen. Alus nostettiin, jonka jälkeen se liitettiin Italian kuninkaalliseen laivastoon nimettynä RN FR22:ksi.
Valmistus

Alus tilattiin Arsenal de Lorientilta, missä köli laskettiin 23. joulukuuta 1923. Alus laskettiin vesille 27. lokakuuta 1924 ja valmistui 10. lokakuuta 1926.
Palvelus

Toisen maailmansodan alussa alus torjui Välimerellä Italian aiheuttamaa uhkaa kotisatamanaan Toulon, jossa miehistö upotti aluksensa 27. marraskuuta 1942. Alus nostettiin 23. maaliskuuta 1943 ja hinattiin La Speziaan kunnostettavaksi. Työ ei valmistunut ennen Italian antautumista, jolloin aluksen italialainen miehistö upotti sen 9. syyskuuta.
Englannin Valioliigan kausi 2009–2010

| Valioliigan kausi 2009–2010 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  20
Ajankohta:  14. elokuuta 2009 –  9. toukokuuta 2010
Mestari:  Chelsea 
Pudonneet joukkueet:  Burnley, Hull City, Portsmouth
  ← 2008–2009 :  2010–2011 → 
Englannin Valioliigan kausi 2009–2010 alkoi 14. elokuuta 2009 ja päättyi 9. toukokuuta 2010. Chelsea FC voitti mestaruuden. Kyseessä oli seuran kolmas mestaruus sitten Valioliigan perustamisen 1992 ja yhteensä neljäs Englannin mestaruus.
Sarjataulukko

| Sija | Seura | Ott | V | T | H | TM | PM | +/- | Pisteet | Huom! |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Chelsea | 38 | 27 | 5 | 6 | 103 | 32 | +71 | 86 | Mestarien liigan lohkovaiheeseen |
| 2 | Manchester United | 38 | 27 | 4 | 7 | 86 | 28 | +58 | 85 | Mestarien liigan lohkovaiheeseen |
| 3 | Arsenal | 38 | 23 | 6 | 9 | 83 | 41 | +42 | 75 | Mestarien liigan lohkovaiheeseen |
| 4 | Tottenham Hotspur | 38 | 21 | 7 | 10 | 67 | 41 | +26 | 70 | Mestarien liigan karsintaan |
| 5 | Manchester City | 38 | 18 | 13 | 7 | 73 | 45 | +28 | 67 | UEFA Euroopan liigaan |
| 6 | Aston Villa | 38 | 17 | 13 | 8 | 52 | 39 | +13 | 64 | UEFA Euroopan liigaan |
| 7 | Liverpool | 38 | 18 | 9 | 11 | 61 | 35 | +26 | 63 | UEFA Euroopan liigaan |
| 8 | Everton | 38 | 16 | 13 | 9 | 60 | 49 | +11 | 61 |  |
| 9 | Birmingham City | 38 | 13 | 11 | 14 | 38 | 47 | -9 | 50 |  |
| 10 | Blackburn Rovers | 38 | 13 | 11 | 14 | 41 | 55 | -14 | 50 |  |
| 11 | Stoke City | 38 | 11 | 14 | 13 | 34 | 48 | -14 | 47 |  |
| 12 | Fulham | 38 | 12 | 10 | 16 | 39 | 46 | -7 | 46 |  |
| 13 | Sunderland | 38 | 11 | 11 | 16 | 48 | 56 | -8 | 44 |  |
| 14 | Bolton Wanderers | 38 | 10 | 9 | 19 | 42 | 67 | -25 | 39 |  |
| 15 | Wolverhampton Wanderers | 38 | 9 | 11 | 18 | 32 | 56 | -24 | 38 |  |
| 16 | Wigan Athletic | 38 | 9 | 9 | 20 | 37 | 79 | -42 | 36 |  |
| 17 | West Ham United | 38 | 8 | 11 | 19 | 47 | 66 | -19 | 35 |  |
| 18 | Burnley | 38 | 8 | 6 | 24 | 42 | 82 | -40 | 30 | Putoaminen mestaruussarjaan |
| 19 | Hull City | 38 | 6 | 12 | 20 | 34 | 75 | -41 | 30 | Putoaminen mestaruussarjaan |
| 20 | Portsmouth | 38 | 7 | 7 | 24 | 34 | 66 | -32 | 19* | Putoaminen mestaruussarjaan |
Portsmouthilta vähennettiin 9 pistettä selvitystilaan joutumisen vuoksi
Ott = Pelatut ottelut; V = Voitot; T = Tasapelit; H = Häviöt; TM = Tehdyt maalit; PM = Päästetyt maalit; +/- = Maaliero; Pisteet = Pisteet
Suomalaiset pelaajat

Jussi Jääskeläinen (Bolton Wanderers FC)
Toni Kallio (Fulham FC)
Teemu Tainio (Birmingham City FC)
Aiheesta muualla

Valioliigan virallinen sivusto (englanniksi)
Englannin Valioliigan kaudet
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1990-luku |  |  | 1992–1993 | 1993–1994 | 1994–1995 | 1995–1996 | 1996–1997 | 1997–1998 | 1998–1999 | 1999–2000 |
| 2000-luku | 2000–2001 | 2001–2002 | 2002–2003 | 2003–2004 | 2004–2005 | 2005–2006 | 2006–2007 | 2007–2008 | 2008–2009 | 2009–2010 |
| 2010-luku | 2010–2011 | 2011–2012 | 2012–2013 | 2013–2014 | 2014–2015 | 2015–2016 | 2016–2017 | 2017–2018 | 2018–2019 | 2019–2020 |
| 2020-luku | 2020–2021 | 2021–2022 | 2022–2023 |  |  |  |  |  |  |  |
Foiniks (Lappa)

| Foiniks> Φοίνιξ.Sijainti |
| --- | --- |
 Foiniks
Koordinaatit:  35°11′11″N, 24°20′48″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Selliá, Foínikas, Ágios Vasíleios, Réthymno, Kreeta
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Kreeta
Kaupunki:  Lappa
Infobox OKNimi-testi OK: 
Foiniks (m.kreik. Φοίνιξ, lat. Phoenix) oli antiikin aikainen kaupunki Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Ágios Vasíleioksen kunnan alueella lähellä nykyistä Sellián kylää.
Foiniks sijaitsi Kreetan etelärannikolla ja toimi Lappan poliksen satamana. Antiikin kirjallisuudessa kaupungin mainitsee vain Strabon. Foiniksin kaupungista on saanut nimensä nykyinen Foínikaksen kylä.
Lappan Foiniksia ei tule sekoittaa lännempänä samalla rannikolla sijainneeseen Foiniksin kaupunkiin, joka oli Anopoliin ja Aradenin kaupunkien satama. Kummankin kaupungin nimi viittasi todennäköisesti ennemmin palmupuihin (φοῖνιξ, foīniks) kuin foinikialaisiin.
Fall Out Boy’s Evening Out with Your Girlfriend

| Fall Out Boy’s Evening Out with Your Girlfriend Fall Out Boy |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 25. maaliskuuta 2003
 Tuottaja(t): Fall Out Boy, Jared Logan
 Tyylilaji: pop-punk
 Kesto: 29.25
 Levy-yhtiö: Fueled by Ramen
Fall Out Boyn muut julkaisut
| -  | Fall Out Boy’s Evening Out with Your Girlfriend 2003 | Take This To Your Grave 2003 |
Fall Out Boy’s Evening Out with Your Girlfriend on yhdysvaltalaisen yhtyeen Fall Out Boyn ensimmäinen levy, joka julkaistiin 25. maaliskuuta 2003.
Kappaleet

"Honorable Mention" – 3:25
"Calm Before the Storm" – 4:41
"Switchblades and Infidelity" – 3:14
"Pretty in Punk" – 3:35
"Growing Up" – 2:48
"The World’s Not Waiting (For Five Tired Boys in a Broken Down Van)" – 2:38
"Short, Fast and Loud" – 2:18
"Moving Pictures" – 3:28
"Parker Lewis Can’t Lose (But I’m Gonna Give it My Best Shot)" – 3:18
Finspångin linna

Finspångin linna vuonna 2005.
Finspångin linna (ruots. Finspångs slott) on linna Finspångin taajamassa samannimisessä Finspångin kunnassa, Ruotsin Itä-Götanmaalla. Linnan on rakennuttanut Louis De Geer nuorempi (1622–1695). Rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1668, ja ne saatiin päätökseen vuonna 1685. Linnan suunnittelusta vastasi hollantilainen arkkitehti Adriaan Dortsman. Se on yksi Ruotsin suurimmista barokkilinnoista. Linnan edustalla sijaitsevat siipirakennukset rakennettiin 1740- ja 1790-luvulla. Nykyisin linna on Siemensin omistuksessa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Slottsguiden.se – Tietoa linnasta (ruotsiksi)
Finslandin kirkko

| Finslandin kirkko Finsland kirke |
| --- | --- |

Sijainti:  Kristiansand, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Agderin ja Telemarkin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1803
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  250
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Finslandin kirkko (norj. Finsland kirke) on Kristiansandin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1803.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Finslandin kirkko Wikimedia Commonsissa
Feresi

Feresi eli siitsa on rajakarjalainen,karjalainen ortodoksinaisen kansanpuku, ei siis kansallispuku. Nykyään sitä käyttävät esimerkiksi kansantanssiryhmät joka puolella Suomea puvun kauneuden, käytännöllisyyden ja huokeuden vuoksi.
Feresi on henkselimekko, joka voidaan tehdä puuvillasta, villasta tai silkistä (juhlapuvuksi). Koreat värit ovat tyypillisiä: punainen on suosittu nuorilla naisilla ja paikoin Karjalaa hääpuku. Feresin kuviot voivat olla mitä vain ajan ja paikan mukaisia kankaita: yksivärisiä, ruudullisia tai pienikuvioisia. Suomessa nykykansantanssiryhmillä yleisin kuvio on pikkukukka ja ns. joensuulais-tyypin feresin mallissa. Tverin Karjalassa feresi oli itse painettu tummansiniseksi ja pienikuviolliseksi. Koska feresi on kansanpuku, sen tekijä voi tehdä siitä itsensä näköisen. Tyypillistä feresille on myös koreus, tekijä osti kauneimman ja koreimman kankaan, minkä käsiinsä sai. Perinteisen feresin värikirjo on siis "räikeämpi" kuin useiden kansallispukujen, eikä harmaita tai ruskeita feresejä juurikaan ole.
Feresin alla käytetään paitaa eli rätsinää, ja feresin kanssa esiliinaa eli peretniekkaa. Rätsinässä on joko pitkät ranteeseen kapenevat hihat tai pussihihat (boshoihiemarätsinä), joiden uloimmissa reunoissa on lisäksi pitsit. Sekä puseroiden että esiliinojen pitsit ovat usein "tikutettuja" eli ohuesta rihmasta kahdella ohuella puikolla neulottuja. Feresin esiliinoja on kerätty hyvin monenlaisia. Laajin kokoelma on Pohjois-Karjalan museossa Joensuussa. Nykypukeutumisessa esiliinan reunaa usein koristaa pitsi mutta aiemmin arkena esiliinat olivat usein pelkistettyjä ja värillisiä (eli helposti pestäviä). Feresin kuuluu olla muhkea, mikä aikaansaatiin sillä, että hameeseen käytettiin paljon kangasta. Kangas rypytettiin yläreunasta, ja muhkeus oli myös viittaus varallisuuteen.
Feresin kanssa voidaan käyttää koruja kaulassa ja korvissa sekä silkkinauhoja (lentotskat) hiuksissa. Huivia voi käyttää joko olalla tai pään ympärillä.  Naineet naiset peittävät päänsä joko arkisin huivilla tai säpsällä (matalalla patalakilla, jonka alle kerätään hiukset). Juhlissa voitiin käyttää myös korkeampaa päähinettä - sorokkaa, joka voi olla hyvin kirjailtu ja hienoa kangasta. Feresi-perinteen elvyttäjän Irinja Nikkasen äidin sorokassa koristeena oli aitoja helmiä. Feresin kanssa perinteisesti käytettiin takkia, ja talvella sielunlämmittäjää.
Feresiä käytettiin sekä arkena että juhlana ja se oli usein käyttäjänsä päävaate. Feresiä muunneltiin käyttämällä erilaisia peretniekkoja (esim. valkoinen ja pitsillinen juhliin, värikäs arkipäivävaatteeksi).
Feresin uuden suosion synty

Tellervo Riikonen mainitsee kirjassa Kulttuurin kylväjät  feresin nykyhistoriasta. Hänen mukaansa feresi koki uuden tulemisensa ennen kaikkea kotitellisuusneuvoja Aili Korhosen ansiosta, joka päätti elvyttää vanhan feresiperinteen, kun hän aloitti työnsä Ilomantsin kotiteollisuusneuvojana 1949.
Uuden tulemisensa feresit aloittivat Runonlaulajapirtin vihkiäisissä kesällä 1964. Ennen avajaisia oli Irinja Nikkanen tehnyt kaavat Kansallismuseosta löytämiensä feresien pohjalta neuvotellen evakkonaisten kanssa, jotka käyttivät feresejä vielä 1930-luvulla. Tärkeimpinä tietolähteinään Kansallismuseon pukujen lisäksi hänellä olivat Outi Martiskainen, Maria Martiskainen ja Akuliina Martiskainen. Irinja Nikkanen ompeli itselleen, tyttärilleen ja äidilleen feresit juhlan kunniaksi.  "Kaunis, useimmille tuntematon naisen perinneasu herätti suurta ihastusta. Rauni (Riikonen) ei aikaillut, vaan hankki feresin heti (... ) Sitä hän alkoi käyttää juhlapukuna varsinkin karjalaisissa tilaisuuksissa. Tanhuasuksi feresi siirtyi juuri Karjalan polkan myötä.  Feresissä oli myös mukavampaa tanssia kuin kuumassa, villakankaisessa kansallispuvussa."
Ilomantsilainen feresien kerääjä Ritva Korhonen sanoo Parppeinpirtillä kesällä 2011 pidettävään näyttelyyn liittyvässä haastattelussa (Karjalainen 2.6.2011): "Vielä 1990-luvulla feresin käyttö juhlapukuna oli tavallista, mutta nykyään se on vähäistä. Ihmiset lähettävät näitä, sanovat ettei jälkipolvi osaa enää käyttää".
Aiheesta muualla

Ortodoksiviesti - Feresi (Arkistoitu – Internet Archive)
Elmgren-Heinonen Tuomi - Virkkunen Anu. Ne hyvät tavat - Käytöksen abc (Seepra)WSOY, 1970 ks. kansanpuvut
Wanha Valokuva: Feresin uusi tuleminen. Pogostan Sanomat 12.1.2009
Sarafaanit ja feresit. Karjalaisen ortodoksinaisen pukuloistoa. Pohjois-Karjalan museo, näyttelyesite. (ei vuosilukua)
Felice Gimondi

| Felice Gimondi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. syyskuuta 1942
Kuollut: 16. elokuuta 2019 (76 vuotta)
Kansalaisuus:   Italia
Pyöräilijä
Lempinimi:  Phoenix
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
1965–1972 1973–1977 1978–1979:  Salvarani Bianchi-Campagnolo Bianchi-Faema
Suurimmat voitot
 Italian ympäriajo 1967, 1969, 1976, 7 etappia Ranskan ympäriajo 1965, 7 etappia Espanjan ympäriajo 1968, 1 etappi Ammattilaisten maailmanmestaruus 1973 Pariisi-Roubaix 1966 Lombardian ympäriajo 1966, 1973 Milano–San Remo 1974 Tour de Romandie 1969 Katalonian ympäriajo 1972 Italian maantieajomestari 1968, 1972 
 Tiedot päivitetty: 12. lokakuuta 2007 
Felice Gimondi (29. syyskuuta 1942 Sedrina, Italia – 16. elokuuta 2019 Giardini-Naxos, Italia) oli italialainen maantiepyöräilijä. Hän oli Jacques Anquetilin jälkeen toinen pyöräilijä, joka voitti kaikki kolme Grand Touria: Italian ympäriajon vuosina 1967, 1969 ja 1976, Ranskan ympäriajon ensimmäisellä ammattilaiskaudellaan 1965 sekä Espanjan ympäriajon vuonna 1968.
Gimondi voitti Ranskan ympäriajon amatööriversiona pidetyn Tour de l’Avenir -kilpailun vuonna 1964. Seuraavana vuonna hän siirtyi ammattilaiseksi Salvarani-talliin ja pääsi viime hetkellä mukaan Ranskan ympäriajoon joukkuetoverinsa tilalle. Gimondi ajoi yllättäen kilpailun voittoon nousten kansallissankarin asemaan Italiassa.
Gimondi sijoittui Italian ympäriajon kokonaiskilpailussa kolmen parhaan joukkoon ennätykselliset yhdeksän kertaa: kolmen voiton lisäksi hän oli kahdesti toinen ja neljästi kolmas.
Maantieajon MM-kilpailuissa Gimondi saavutti vuonna 1970 pronssia Ranskan Jean-Pierre Monserén ja Tanskan Leif Mortensenin jälkeen. Seuraavana vuonna Gimondi oli hopealla Eddy Merckxin jälkeen ja voitti vuonna 1973 ammattilaisten maailmanmestaruuden Barcelonassa ennen Freddy Maertensia ja Luis Ocañaa.
Pyöräilyn monumenteista Gimondi voitti Lombardian ympäriajon 1966 ja 1973, Pariisi-Roubaix’n 1966 sekä Milano–San Remon 1974.
Puolalaisen Daniel Marszalekin kehittämän ranking-listan mukaan Gimondi on kaikkien aikojen seitsemänneksi paras miesammattipyöräilijä .