stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hyppysammakko

| Hyppysammakko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Sammakkoeläimet Amphibia
Lahko::  Sammakot ja konnat Anura
Heimo::  Aitosammakot Ranidae
Suku::  Rana
Laji::  dalmatina
Kaksiosainen nimi
 Rana dalmatina  Fitzinger in Bonaparte, 1839 
Katso myös
   Hyppysammakko Wikispeciesissä   Hyppysammakko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hyppysammakko (Rana dalmatina) on Etelä- ja Keski-Euroopassa yleisenä avoimilla metsäalueilla ja suoniityillä elävä sammakkolaji. Siitä on aiemmin käytetty myös nimeä pitkäkoipisammakko. Lajin pohjoisimpia esiintymispaikkoja ovat Tanska, Etelä-Ruotsi ja Öölanti. Hyppysammakko kasvaa 5–9 cm pitkäksi. Laji tunnetaan pitkistä ja korkeista loikistaan, jotka voivat olla jopa kahden metrin mittaisia. Tämä on mahdollista erittäin pitkien ja voimakkaiden takaraajojen ansiosta. Hyppysammakko muistuttaa ulkonäöltään tavallista sammakkoa ja viitasammakkoa, mutta on niitä hentorakenteisempi. Pohjaväri on vaaleanruskea, jossa on tummia pisteitä selässä ja raitoja takaraajoissa. Lisäksi terävästä kuonosta silmien kautta ulkoisiin tärykalvoihin kulkee ruskeat juovat. Uhattuna hyppysammakko loikkaa vettä kohti, vaikka onkin melko huono uimari. Naaraat talvehtivat maalla, mutta koiraat talvehtivat yleensä jään alla lammissa ja järvissä. Heti jään sulamisen jälkeen sammakot alkavat kutea. Naaras laskee munat suurina erinä veteen. Nuijapäät kehittyvät 3–4 kuukauden kuluessa aikuisiksi.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Hyppysammakko (Rana dalmatina)
UniProt: Taxonomy - Rana dalmatina (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Rana dalmatina (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Rana dalmatina (englanniksi)
PheroBase: Semiochemicals of Rana dalmatina, the European agile frog (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q545917  Wikispecies: Rana dalmatina  AmphibiaWeb: 5016  ARKive: rana-dalmatina  ASW: Rana-dalmatina  BioLib: 332  BOLD: 101474  CoL: 7935Q  EoL: 1019739  EPPO: RANSDA  EUNIS: 778  Fauna Europaea: 177906  Fauna Europaea (new): 95847f3a-0673-476d-ac9d-bae4afc80cae  GBIF: 2426760  iNaturalist: 25669  IRMNG: 11229155  ITIS: 665296  IUCN: 58584  NBN: NHMSYS0000080167  NCBI: 51331  Observation.org: 70122  Open Tree of Life: 886093  Paleobiology Database: 288758  Paleobiology Database: 288758  uBio: 4805513
Hyväilyseksi

Mies hyväilee naisen vaginaa.
Hyväilyseksi tai petting on kumppanin eroottista hyväilemistä ja kiihottamista orgasmiin asti, mutta ilman yhdyntää. Hyväilyseksiin voi kuulua partnerin sukupuolielinten hyväilyä käsillä tai suulla, kiihkeitä suudelmia, tai kehon muuta stimulointia. Hyväilyseksi on muuten samanlaista kuin esileikki, paitsi että se on jo itsessään päämäärä eikä vain yhdynnän valmistelua. Joskus touhun aikana ei vielä ole selvää, kummasta lopulta on kyse.
Hyväilyseksiä harrastetaan, koska erogeenisten alueiden ja muunkin ihon seksuaalinen koskettelu sekä orgasmi tuottavat mielihyvää. Myös muut kädelliset kuin ihminen harrastavat sitä. Entisaikoina uskonnolliset seksuaalikäsitykset suhtautuivat hyväilyseksiin nykyistä kielteisemmin, jopa avioliitossa, mutta nykyaikana asenteet sitä kohtaan ovat tulleet hyväksyvämmiksi.
Nuorten hyväilyseksissä on tyypillistä, että poika yrittää päästä mahdollisimman pitkälle ja tyttö yrittää jarrutella ja pysytellä kunniallisissa rajoissa. Vaikka hyväilyseksi ei johdakaan yhdyntään, sitä harjoitetaan joskus siksi, koska nuori nainen haluaa antaa partnerilleen ja itselleen nautintoa ja orgasmin menettämättä arvokasta neitsyyttään yhdynnässä. Joidenkin nuorten vanhemmat pitävätkin hyväilyseksiä nuorilla hyväksyttävämpänä kuin yhdyntää.
Hyvinkään rautatieasema (HKR)

Hyvinkään rautatieasema (lyh. Hkää, VR:n käyttämä lyhenne Hy) oli kapearaiteisen Hyvinkään–Karkkilan rautatien rautatieasema Hyvinkään kaupungissa, valtion rataverkolla sijaitsevan Hyvinkään rautatieaseman välittömässä läheisyydessä. Liikennepaikalla oli asemarakennuksena lipunmyyntitoimisto ja sen yhteydessä matkatavarasuoja.
Hyvinkään–Karkkilan rautatien aseman ratapiha käsitti ainoastaan yhden raiteen, eikä siellä ollut lainkaan sivuraiteita. Liikenteenhoidollisesti tämä edellytti aina sitä, että Karkkilaan lähtevä juna oli peräytettävä Rauhalan ratapihalta asemalaiturin viereen. Henkilövaunuja myös säilytettiin asemarakennuksen edessä.
Martti Hyvärinen

Martti Hyvärinen (s. 6. marraskuuta 1939) on suomalainen jalkapalloilija.
Hyökkääjänä pelannut Hyvärinen edusti urallaan mestaruussarjassa Kuopion Palloseuraa 1958–1960 ja Lahden Reipasta 1961–1972. Hän voitti Reippaassa kolme Suomen mestaruutta 1963, 1967 ja 1970 sekä Suomen Cupin 1964. Kaikkiaan Hyvärinen pelasi 15 kauden aikana 270 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 119 maalia. Kauden 2016 jälkeen hän on kymmenenneksi eniten Suomen pääsarjatasolla maaleja tehnyt pelaaja.
Maajoukkueessa Hyvärinen pelasi vuosina 1959–1967 yhteensä 17 maaottelua, joissa hän teki yhden maalin.
Hyveiden jäljillä

Hyveiden jäljillä: Moraaliteoreettinen tutkimus on Alasdair MacIntyren vuonna 1981 ilmestynyt kirja.
Aiheesta muualla

Petri Koikkalainen: Macintyren Aristotelinen etiikka (Arkistoitu – Internet Archive). Niin & näin 2/1995.
Jyrki Alenius: Moraaliajattelun rappio. Helsingin Sanomat 10.2.2005.
Pasi Salminen: Moraalifilosofian jäljillä. Kiiltomato.net 18.3.2005.
Linkkejä arvosteluihin
Hypobromihapoke

| Hypobromihapoke |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  13517-11-8
PubChem CID:  83547
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  HBrO
Moolimassa:  96,908
Ulkomuoto:  Väritön vesiliuos
Hypobromihapoke (HBrO) on yksi bromin happihapoista. Se on hyvin heikko happo ja suhteellisen pysymätön. Yhdistettä voidaan käyttää hapettimena, valkaisuaineena ja desinfiointiaineena.
Ominaisuudet

Hypobromihapoketta on liian epästabiili, jotta se tunnettaisiin puhtaana. Se tunnetaankin ainoastaan vesiliuoksena, jotka nekin hajoavat helposti valon vaikutuksesta. Hypobromihapoke on hyvin heikko happo ja sen happovakion arvo on huoneenlämpötilassa 1,6·10-9. Hypobromihapoke on vahva hapetin, mutta hapettimena hypokloorihapoketta heikompi.
Valmistus ja käyttö

Hypobromihapoketta voidaan valmistaa johtamalla bromia elohopeaoksidin vesisuspensioon tai hopeanitraatin vesiliuokseen. Bromi disproportioituu bromidi- ja hypobromiitti-ioneiksi ja elohopea(II)bromidi tai hopeabromidi saostuu veteen liukenemattomana. Liuosta voidaan väkevöidä tislaamalla alipaineessa. Toinen tapa valmistaa väkevämpiä hypobromihapokeliuoksia on suorittaa reaktio elohopeaoksidin kanssa käyttäen liuottimena trikloorifluorimetaania, jolloin muodostuu bromimonoksidia, joka erotetaan ja hydrolysoidaan hypobromihapokkeeksi.
Hypobromihapokkeen vesiliuosta käytetään voimakkaana bakteereja tappavana desinfiointiaineena ja vesien puhdistukseen. Yhdiste reagoi alkeenien kanssa muodostaen bromialkoholeja.
Hydroksimetyylifurfuraali

| Hydroksimetyylifurfuraali |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  5-(hydroksimetyyli)furaani-2-karbaldehydi
CAS-numero:  67-47-0
PubChem CID:  237332
SMILES:  C1=C(OC(=C1)C=O)CO
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H6O3
Moolimassa:  126,108 g/mol
Sulamispiste:  35,0–35,5 °C
Kiehumispiste:  114–116 °C (0,5 mmHg)
Tiheys:  1,206 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Liukenee hyvin veteen
Hydroksimetyylifurfuraali (C6H6O3) eli 5-hydroksimetyylifurfuraali eli 5-hydroksimetyyli-2-furaldehydi on heterosyklisiin aromaattisiin aldehydeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sen rakenne sisältää myös alkoholeille tunnusomaisen hydroksyyliryhmän. Yhdistettä muodostuu monista sokereista kuumennettaessa ja sitä käytetään lähtöaineena orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa hydroksimetyylifurfuraali on keltaista kiteistä ainetta, jolla on kamomillan kaltainen tuoksu. Se liukenee erittäin hyvin veteen, etanoliin, asetoniin ja etyyliasetaattiin ja vähäisemmissä määrin dietyylieetteriin ja bentseeniin. Kuumennettaessa happamissa olosuhteissa hydroksyylimetyylifurfuraalin vesiliuosta sen rengasrakenne avautuu ja muodostuu levuliinihappoa, joka voi edelleen syklisoitua uudelleen muodostaen angelikalaktoneja.
Valmistus ja käyttö

Hydroksyylimetyylifurfuraalia valmistetaan kuumentamalla biomassaa happamissa olosuhteissa, jolloin sen sisältämät ketoheksoosit reagoivat Maillard-reaktiolla muodostaen hydroksimetyylifurfuraalia. Yhdisteen puhdistaminen vesiliuoksesta tislaamalla ei onnistu toisin kuin furfuraalilla, joten tuote täytyy ensin uuttaa liuoksesta, minkä jälkeen se tislataan.
Hydroksimetyylifurfuraalia käytetään useiden orgaanisten yhdisteiden synteesien lähtöaineena. Siitä valmistetaan muun muassa levuliinihappoa, 5-hydroksimetyylifuroiinihappoa, 2,5-bis(hydroksimetyyli)furaania, 2,5-furaanidialdehydiä, 2,5-furaanidikarboksyylihappoa, 2,5-dimetyylifuraania ja 2,5-bis(aminometyyli)furaania. Näitä voidaan käyttää muun muassa muovien pehmentiminä hyödynnettävien polyesterien ja -amidien valmistuksessa. Yhdistettä voidaan käyttää myös eräiden fenolihartsien valmistuksessa.
Hydroksimetyylifurfuraalin muodostumista hiilihydraateista happamassa liuoksessa voidaan käyttää hiilihydraattien osoittamiseen, koska se reagoi fenolien kanssa muodostaen väriltään sinisiä yhdisteitä, jotka voivat myös saostua liuoksesta. Molischin testissä fenolina käytetään 2-naftolia, Bialin testissä reagenssina toimii orsinoli ja Seliwanoffin testissä resorsinoli.
Hydroksimetyylifurfuraali elintarvikkeissa

Hydroksimetyylifurfuraalia muodostuu moniin elintarvikkeisiin lämpökäsittelyn yhteydessä tapahtuvan Maillard-reaktion vuoksi ja se on yksi monille kuumennetuille elintarvikkeille tyypillisen ruskean värin aiheuttavista yhdisteistä. Luonnollisestikin sitä esiintyy pieniä määriä hunajassa ja sen määrä kasvaa lämpökäsittelyn seurauksena ja pitkän säilytyksen aikana. Hydroksimetyylifurfuraali saattaa olla karsinogeeninen yhdiste, minkä vuoksi sen pitoisuutta elintarvikkeissa seurataan. Yhdisteen pitoisuutta voidaan käyttää indikaattorina tuotteen tuoreudesta ja korkeasta laadusta. Esimerkiksi hunajassa suurin EU-direktiivin sallima hydroksimetyylifurfuraalin pitoisuus on 40 mg/kg, ja jotta hunaja saa laatumerkinnän saa yhdisteen pitoisuus olla korkeintaan 15 mg/kg..
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database (HMDB): 5-Hydroxymethyl-2-furancarboxaldehyde (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): 5-Hydroxymethyl-2-furancarboxaldehyde (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): 5-Hydroxymethylfurfural (englanniksi)
ChemBlink: 5-Hydroxymethylfurfural (englanniksi)
Creepshow – yöjuttu

| Creepshow – yöjuttu> Creepshow |
| --- | --- |

Ohjaaja:  George A. Romero
Käsikirjoittaja:  Stephen King
Tuottaja:  Salah M. Hassanein
Säveltäjä:  John Harrison
Kuvaaja:  Michael Cornick
Leikkaaja:  Pasquale Buba   Paul Hirsch
Pääosat:  Hal Holbrook Leslie Nielsen Ed Harris Ted Danson Adrienne Barbeau
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:   20. elokuuta 1982    29. heinäkuuta 1983 /   5. elokuuta 1983   (ennakkoesitys /   teatteriensi-ilta)
Kesto:  120 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  8 000 000 USD
Seuraaja:  Creepshow 2
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Creepshow – yöjuttu (Creepshow) on yhdysvaltalainen komedia- ja kauhuelokuva vuodelta 1982. Sen on ohjannut George A. Romero ja käsikirjoittanut Stephen King. Elokuva on kunnianosoitus 1950-luvun EC Comics -julkaisuyhtiön kauhusarjakuville. Pian elokuvan julkaisun jälkeen siitä tehtiin myös sarjakuva.
Juoni

Creepshow on episodielokuva, joka koostuu viidestä jaksosta: "Father's Day", missä kuollut patriarkka osallistuu isänpäivän viettoon, "The Lonesome Death of Jordy Verrill", missä maanviljelijä löytää farmilleen pudonneen kummallisen meteoriitin, "Something to Tide You Over", missä mies jättää vaimonsa vuoroveden armoille, "The Crate", missä koulusta löytyy arkku, jonka sisällä oleva hirviö herää yli sadan vuoden nokosiltaan ja "They're Creeping Up On You", missä rikas erakko taistelee torakoita vastaan.
Jaksojen animoidussa kehyskertomuksessa esiintyy nuori poika, Billy, joka on kuvitteellisen "Creepshow"-kauhulehden innokas lukija. Billyn isä ei kuitenkaan pidä siitä, että hänen poikansa lukee "roskalehtiä". Billyä esittää Stephen Kingin poika Joe King.
Isäinpäivä (Father's Day)
Seitsemän vuotta sitten isänpäivänä Nathan Grantham (Jon Lomer) kuoli, kun hänen tyttärensä Bedelia (Viveca Lindfors) löi häntä marmorisella tuhkakupilla päähän hermostuttuaan isäänsä tämän penätessä isänpäivän kakkuaan. Nyt Granthamin sukulaiset ovat kokoontuneet vuosittaiselle isänpäivän päivälliselle ja Nathan palaa haudan takaa vaatimaan kostoa ja kakkuaan.
Jordy Verrillin yksinäinen kuolema (The Lonesome Death of Jordy Verrill)
Yksinkertaisen maanviljelijän Jordyn (Stephen King) maatilalle putoaa meteoriitti ja hän uskoo saavansa löydöstään puuttuvat rahat pankkilainan maksuun. Jordy tulee kuitenkin koskeneeksi meteoriittiin ja hänen kehonsa joutuu oudon, kasvimaisen organismin valtaamaksi.
Vuorovetten viemää (Something to Tide You Over)
Richard Vickers (Leslie Nielsen) hautaa uskottoman vaimonsa Beckyn (Gaylen Ross) ja tämän rakastajan Harryn (Ted Danson) kaulaa myöten hiekkaan ja jättää nämä vuoroveden armoille.
Arkku (The Crate)
Collegesta löytyy arkku, jossa on salaperäinen ja vaarallinen hirviö. Se tappaa kaksi ihmistä ja professori Henry Northrup (Hal Holbrook) päättää hyödyntää hirviötä päästäkseen eroon hankalasta ja pahasuisesta vaimostaan Wilmasta (Adrienne Barbeau).
Ne ryömivät päällesi (They're Creeping Up On You)
Upson Pratt (E. G. Marshall) on julma ja saita liikemies, joka inhoaa ötököitä ja torakoita yli kaiken. Hän tappaa jokaisen löytämänsä torakan, mutta on avuton torakoiden vallatessa suurena laumana hänen asuntonsa.
Jatko-osat

Elokuvasta valmistui jatko-osa, Creepshow 2, viisi vuotta myöhemmin ja sen tarinat pohjautuivat Kingin tarinoihin Romeron toimiessa käsikirjoittajana. Creepshow 2:ssa on viiden tarinan sijaan kolme.
Vuonna 2007 valmistui epävirallinen jatko-osa, Creepshow 3, jonka tuotannossa King ja Romero eivät olleet mukana. Elokuva julkaistiin suoraan videolle.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Joe King  | … |  Billy   |
|  Tom Atkins  | … |  Billyn isä Stan (ei mainita lopputeksteissä)   |
|  Iva Jean Saraceni  | … |  Billyn äiti   |
|  Carrie Nye  | … |  Sylvia Grantham   |
|  Viveca Lindfors  | … |  Bedelia-täti   |
|  Ed Harris  | … |  Hank Blaine   |
|  Warner Shook  | … |  Richard Grantham   |
|  Elizabeth Regan  | … |  Cass Blaine   |
|  Nann Mogg  | … |  rouva Danvers   |
|  Jon Lomer  | … |  Nathan Grantham    |
|  John Amplas  | … |  Nathan Granthamin ruumis   |
|  Stephen King  | … |  Jordy Verrill   |
|  Bingo O'Malley  | … |  Jordyn isä, professori, lääkäri   |
|  Leslie Nielsen  | … |  Richard Vickers   |
|  Ted Danson  | … |  Harry Wenthworth   |
|  Gaylen Ross  | … |  Becky Vickers   |
|  Hal Holbrook  | … |  Henry Northrup   |
|  Adrienne Barbeau  | … |  Wilma "Billie" Northrup   |
|  Fritz Weaver  | … |  Dexter Stanley   |
|  Don Keefer  | … |  Mike   |
|  Robert Harper  | … |  Charlie Gereson   |
|  E. G. Marshall  | … |  Upson Pratt   |
|  David Early  | … |  White   |
Arvioita

Kymmenestä suomalaisesta ensi-iltakriitikosta yksi antoi Creepshow’lle kolme tähteä, yksi arvostelija kaksi tähteä ja kolme yhden tähden, keskiarvona 1,33 tähteä neljästä.
Video-oppaassa vuodelta 1994 Creepshow saa neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Niilo Hyttinen

Niilo Hyttinen (3. helmikuuta 1940 Puolanka – 29. joulukuuta 2010 Oulu) oli suomalainen taidemaalari.
Käytyään Suomen Taideakatemian koulun 1961–1965 Hyttinen debytoi Helsingissä 1967. Hänen näyttelyitään on ollut muun muassa Kajaanissa 1966–1990, Puolangalla 1967 ja 1973, Helsingissä 1968–2003, Oulussa 1969–2002, sekä Moskovassa 1983 ja Pariisissa 1998. Niilo Hyttinen toimi useissa luottamustoimissa 1960–1979, muun muassa Valtion kuvataidetoimikunnan jäsenenä 1974–1976.
Julkisia teoksia Hyttiseltä ovat muun muassa maalaukset Timpurit (1976), Pohjois-Pohjanmaan keskusammattikoulussa, Oulussa, Pienviljelijän päiväkirjasta (1979) Nivalan kunnantalossa, Hevosmiehen puheet (1981) Puolangan kunnanvirastossa, Ruokalepo (1982) Suomussalmen emäntäkoulussa, Aikamatka (1985) Oulun kaupungintalossa, sekä Lentua – myyttinen tarina (1988), Kuhmon kaupunginkirjastossa.
Hyttinen tunnettiin myös erinomaisena muotokuvamaalarina. Häneltä tilattiin noin 50 muotokuvaa, joista 26 on julkisia.
Niilo Hyttinen sai vaikutteita muun muassa pop-taiteesta, sosialistisesta realismista ja käsitetaiteesta. Hänen maalaustyylikseen vakiintui kuitenkin realistinen esittämistapa, jossa oli usein huumoria. Teosten aiheena ovat usein kehitysalueiden ihmiset ja ongelmat. Hän pohtii, kritisoi, satirisoi ja protestoi teoksissaan ihmisen asemaa alueellisuuden ja paikallisuuden, kapitalismin, markkinatalouden, byrokratian ja militarismin paineissa.
Hyttinen näytteli taiteilija Joel Strömiä Markku Lehmuskallion ohjaamassa elokuvassa Sininen imettäjä (1985).
Aiheesta muualla

Niilo Hyttisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Hakkarainen, Petri 2012. Hyttinen virnistää vinosti elämälle. Sanomalehti Kaleva, 10.6.2012, s. 13.
Kyllönen, Maria 2011. Niilo Hyttinen - voimakas kannanottaja ja kainuulaisen todellisuuden kuvaaja. Puolanka -lehti, no. 26, 29.6.2011, s. 12.
Niilo Hyttinen Valtion taidemuseon kokoelmissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Elonet  Uppslagsverket Finland
Hypertrofia

Rintojen hypertrofia iäkkäällä naisella. Kuva noin vuodelta 1870.
Hypertrofia on solun rakenneosien lisääntymisestä johtuvaa solun koon kasvua. Hypertrofialla voidaan tarkoittaa myös kudoksen tai elimen koon kasvua seurauksena sen solujen kasvusta. Jos kudos sen sijaan kasvaa solujen määrän lisääntymisen vuoksi, puhutaan hyperplasiasta. Hypertrofiaa ja hyperplasiaa ilmenee kudoksissa usein samanaikaisesti.
Hypertrofia voidaan jakaa fysiologiseen ja patologiseen muotoon. Fysiologinen hypertrofia on elimistön tavanomaista toimintaa, kuten reagointia kudoksen lisääntyneeseen toiminnalliseen tarpeeseen tai lisääntyneeseen hormonivaikutukseen. Myös korvaava hypertrofia, kuten munuaishypertrofia toisen munuaisen poiston jälkeen, on fysiologista. Patologinen hypertrofia puolestaan liittyy johonkin elimistön tautiprosessiin.
Hypertrofian vastakohta on atrofia eli solujen pieneneminen.
Esimerkkejä > Sydämen hypertrofia

Sydämen hypertrofiassa sydänkammioiden seinämät paksuuntuvat. Sydämen hypertrofia on yleisimmin vasemmanpuolista, mutta voi olla myös oikean- tai molemminpuolista.
Sydämen hypertrofiaa on sekä fysiologista että patologista. Sydämen fysiologista hypertrofiaa esiintyy etenkin urheilijoilla (urheilijansydän), ja sen taustalla on sydänlihassolujen lisääntynyt venytys sekä muutokset solujenvälisten viestiaineiden määrissä. Patologisen sydämen hypertrofian mahdollisia aiheuttajia ovat esimerkiksi perinnöllinen hypertrofinen kardiomyopatia, läppävika, aortan koarktaatio sekä verenpainetauti. Patologiseen sydämen vajaatoimintaan liittyy usein sekundaarisia rappeutumismuutoksia, kuten fibrotisoitumista.
Sydänkammion hypertrofia voidaan jakaa myös konsentriseen ja eksentriseen hypertrofiaan. Konsentrisessa hypertrofiassa kammion seinämä on paksuuntunut, mutta kammion luumen ei ole merkittävästi laajentunut. Konsentrinen hypertrofia on seurausta esimerkiksi verenpainetaudin aiheuttamasta veren virtausvastuksen kasvusta. Eksentrisessä hypertrofiassa kammion luumen on laajentunut, mutta seinämät eivät välttämättä ole paksuuntuneet merkittävästi. Eksentrinen hypertrofia aiheutuu sydämen volyymiylikuormituksesta esimerkiksi aorttaläppävuodon takia. Urheilijoilla kestävyysharjoittelun aiheuttamat muutokset muistuttavat ennemmin eksentristä ja voimaharjoittelun aiheuttamat muutokset konsentrista hypertrofiaa.
Esimerkkejä > Lisämunuaisen hypertrofia

Lisämunuaisen hypertrofiaa esiintyy Cushingin taudin yhteydessä, kun aivolisäkekasvaimen erittämä ylenmääräinen kortikotropiini eli ACTH-hormoni stimuloi lisämunuaisen hormonieritystä. Lisämunuaisessa esiintyy tällöin samanaikaisesti myös hyperplasiaa.
Esimerkkejä > Lihaskuntoharjoittelussa

Terveysliikunnassa suositaan hypertrofista lihasharjoittelua. Se tarkoittaa lihaksien kasvattamista nostamalla keskiraskaita painoja noin 8–12 toistoa sarjaa kohden ja lepäämällä sarjojen välillä noin 60–90 sekuntia. Tämä toistomäärä tarkoittaa painoja, jotka ovat 70–80 % yhden toiston enimmäissuorituksesta. Hypertrofinen harjoittelu kehittää melko hyvin myös lihasvoimaa, ja se on selvästi turvallisempaa kuin enimmäispainojen nostaminen.
Hyypänmäki

Hyypänmäen hiekkadyynin rinnettä.
Hyypänmäen laella kohoava yhdistetty tutka- ja linjaloistomasto.
Hyypänmäki eli Hyyppä on Hailuodossa sijaitseva harjun päälle muodostunut paraabelidyyni ja samalla saaren korkein kohta, 31 metriä merenpinnan yläpuolella. Alue on retkikohteena monipuolinen vaihtelevien maanmuotojen vuoksi. Jäätiköt ja sulamisvedet ovat muovanneet maisemaa, ja kaikkien muodostumien maa-aines on lajittunutta hiekkaa.
Alueella toimii Hyypän hiihtourheilukeskus, ja lähistöllä on valaistu hiihtolatu.
Perimätiedon mukaan isonvihan aikaan Hyypänmäellä rotkossa on sijainnut piilopirtti. Rakennuksen jäänteitä ei kuitenkaan ole löydetty. Paikan nimi on nykyisissä kartoissa Piilopirtinrotko.
Hyypänmäen korkeimmalla kohdalla sijaitsee merimerkki, joka ollessaan linjassa Keskiniemen tunnusmajakan kanssa ohjaa alukset saaren pohjoispuolitse kulkevalle veneilyväylälle. Mäellä on ollut aiemmin tunnusmajakka, niin kutsuttu Hyypän pooki, joka on rakennettu noin 1790-luvulla. Pooki on ollut olemassa vielä ainakin vuonna 1912, jolloin Samuli Paulaharju kuvasi sen. Vuonna 1937 tunnusmajakan paikalle rakennettiin rautateline, jolle sijoitettiin pieni sektoriloisto.
Hyypänmäen laella nykyisen merimerkin lähettyvillä on sijainnut myös yksi Struven ketjun mittauspisteistä vuodelta 1841. Pistettä ei ole ketjua mitatessa merkitty maastoon pysyvästi, koska ympäristön hiekka siirtyy jatkuvasti eikä paikalla ole kiinteitä pisteitä.
Hyvelänviiki

| Hyvelänviiki |
| --- | --- |
 Pälkkitietä Hyvelänviikin kaupunginosassa.
Kaupunki:  Pori
Suuralue:  Pohjoinen Maa-Pori
Kaupunginosa nro:  54
Väkiluku:  583 (2013)
Postinumero(t):  28190, 28200
Hyvelänviiki (ruots. Hjulböleviken) on Porin 54. kaupunginosa. Se sijaitsee kaupungin keskustaajaman pohjoisosassa, valtatie 8:n itäpuolella. Viereiset kaupunginosat ovat Hyvelä koillisessa, Lotskeri ja Toejoki idässä, Pormestarinluoto etelässä sekä Luotsinmäki lännessä.
Miljööltään Hyvelänviiki on pieni, pääosin omakotitaloista koostuva kaupunginosa, joka rakennettiin 1990-luvun alun lama-aikana. Lähimmät palvelut sijaitsevat Toejoella ja Pormestarinluodossa.