stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Varjostus

Varjostus (engl. shading) on kolmiulotteisessa grafiikassa menetelmä polygonien värien muutokseen. Menetelmä tuottaa valaistusta ja varjoa jäljittelevän ulkoasun. Ilman varjostusta ja valaistusta kappaleen polygoneilla on tasainen väritys kauttaaltaan näkökulmasta riippumatta. Varjostus ja valaistus tuottaa kolmiulotteiselta näyttävän kuvan kaksiulotteiseen projektioon. Ennen polygonigrafiikan yleistymistä varjostusta on käytetty vektorigrafiikkaa käyttävissä videopeleissä kuten Zarch (1987).
Säteenseurantamenetelmät perustuvat valon säteiden tuottamaan valaistukseen, heijastukseen sekä valon ja pintojen ominaisuuksiin, jolloin valaistus tapahtuu osana säteenseuranta-algoritmia ja erillistä varjostusta ei välttämättä tarvita. Säteenseuranta tuottaa realistisemman lopputuloksen mutta on myös huomattavasti hitaampi.
Tasavarjostuksen ja Phong-varjostuksen vertailu.
Yksinkertaisin menetelmä on tasavarjostus (engl. flat shading), jossa sama väri toistetaan kauttaaltaan polygonin alueella. Tasavarjostusta on käytetty videopeleissä kuten Virtua Racing (1992) ja Virtua Fighter (1993) Sega Model 1 -kolikkopelialustalla.
Gouraud-varjostus on kehittyneempi menetelmä, jossa väri interpoloidaan verteksien määrittämälle alueelle. Phong-varjostus on realistisempi menetelmä, joka laskee varjostuksen uudelleen useammin, mutta on myös hitaampi kuin Gouraud-menetelmä.
Muita menetelmiä on esimerkiksi cel-shading, joka pyrkii luomaan piirrosanimaation tyylisen ulkoasun, jonka ensimmäisiä käyttökohteita oli Jet Set Radio (2000).
Gooch-varjostus on ei-fotorealistinen varjostus, joka on tarkoitettu teknisen kuvituksen tekemiseen. Valve on käyttänyt Gooch-varjostuksen kaltaista menetelmää Team Fortress 2 -pelissä.
Deferred shading tai deferred rendering on renderöintitekniikka, jossa varjostus jätetään toiseen vaiheeseen renderöinnissä ja ensimmäinen vaihe vain kerää tietoa geometriapuskuriin (G-buffer). Menetelmällä voidaan vähentää laskentakuormaa monimutkaisissa tapauksissa, joissa on useita valoja ja valaistavia kappaleita.
Varjostuksen kanssa ja ilman

Renderöity kuva kuutiosta ilman varjostusta, mutta reunat ovat tehostettuja.
Renderöity kuva kuutiosta ilman varjostusta ja ilman reunojen tehostusta.
Renderöity kuva kuutiosta varjostuksen kanssa, jossa sivujen väri on muuttunut varjon mukaan.
Varjostuksen seurauksena renderöity kuva käyttää tummempaa värisävyä varjoon jäävän alueen simuloimiseksi. Näyttölaitteelle siirrettävä valmis RGB-kuva ei sisällä kirkkaustietoa renderöidyn kuvan pikseleille.
Valaistus

Luonnossa valon osuessa pintaan tapahtuu kolme asiaa: absorptio (imeytyminen), heijastuminen ja taittuminen. 
Eri renderöintimenetelmät mallintavat valon käytöstä erilaisilla pinnoilla eri tavoin.
Värien intensiteetti muuttuu kohtaan osuvan valaistuksen mukaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Varjostus Wikimedia Commonsissa
Vapaa Viro -ryhmä

| Vapaa Viro-ryhmä> Demokraatlik ühendus “Vaba Eesti” |
| --- | --- |
  
Perustettu:  26. tammikuuta 1990
Lopetti:  1993
Johtaja:  Indrek Toome
Ideologia:  kansalliskommunismi
Poliittinen kirjo:  vasemmisto
Kotisivu:  eestinsv.ee/varia/demokraatlik-uhendus-vaba-eesti/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vapaa Viro -ryhmä oli niin sanottujen kansalliskommunistien perustama virolainen poliittinen ryhmä, joka toimi vuosina 1990–1993. Ryhmän toiminta näkyi erityisesti keväällä 1990 valitussa Neuvosto-Viron korkeimmassa neuvostossa.
Syntyminen

Vapaa Viro -ryhmän syntyminen liittyi Laulavan vallankumouksen aikaan ja silloin tapahtuneeseen Viron kommunistipuolueen hajoamiseen.
Viron kommunistipuolueen arvovalta oli vuoden 1987 jälkeen romahtanut, mistä kertoivat puolueen jäsenmäärän supistuminen ja uusien yhteiskunnallisten toimijoiden syntyminen. Huhtikuussa 1988 uusi yhteiskunnallinen liike Kansanrintama oli saanut toimintaluvan ja noussut vironkielisen Neuvosto-Viron keskeiseksi yhteiskunnalliseksi uudistuksia hakevaksi toimijaksi. Heinäkuussa 1988 Neuvostoliiton keskusvaltaa tukevat Neuvosto-Viron asukkaat, pääosin venäjänkieliset, perustivat Inter-liikkeen, joka nähtiin vastavetona Kansanrintaman edustamalle kansallismieliselle toiminnalle.
Järjestäytyminen Vapaa Viro -ryhmäksi

Viron kommunistipuolueessa alkoi tapahtua vuoden 1989 alussa näkyvää uudelleenorganisoitumista. Laajempaa demokratiaa ja kansallismielisyyttä kannattaneet kommunistipuolueen jäsenet pääministeri Indrek Toomen ja ideologiasihteeri Mikk Titman johdolla loivat yhdistyksen, johon kuului kommunistipuolueen jäsenten lisäksi myös puolueen ulkopuolisia tahoja. Yhdistys Vapaa Viro perustettiin 26. tammikuuta 1990 Tallinnassa Toomen johdolla. Perustajina olivat muun muassa historioitsija Toomas Alatalu, teatterikriitikko-ohjaaja Jaak Allik, puoluelehti Rahva Häälin apulaispäätoimittaja Siim Kallas, Viron pankin pääjohtaja Rein Otsason, Viron radion pääjohtaja Mart Siimann, maataloustieteilijä Arvo Sirendi, Mikk Titma, yhteiskuntatieteilijä Ülo Vooglaid, oikeustieteilijä Igor Gräzin, näyttelijä-ohjaaja Kaljo Kiisk, taidehistorioitsija Jaak Kangilaski jne. Kaikkiaan jäseniä yhdistyksessä oli perustamishetkellä lähes sata. Yhdistyksen jäseniä olivat myös tunnetut Laulavan vallankumouksen ajan toimijat Ülo Nugis ja Endel Lippmaa Neuvosto-Viron työväenliittojen liitosta. Myös Kansanrintaman johtaja Edgar Savisaar oli aluksi yhdistyksen jäsen, mutta hän alkoi pian nähdä sen kilpailijana johtamalleen Kansanrintama-toiminnalle ja luopui siitä.
Neuvosto-Viron korkeimman neuvoston valinta maaliskuussa 1989

Neuvosto-Virossa valittiin 18. maaliskuuta 1990 uusi parlamentti, Korkein neuvosto, johon uudet voimat Kansanrintaman johdolla nousivat. Vapaa Viro -ryhmän muodosti 15 Viron kommunistipuolueen edustajaa, jotka kuuluivat juuri hajonneen Viron kommunistipuolueen kansallismieliseen osaan. Sen muodostivat Ülo Uluotsin johdolla Jaak Allik, Hillar Eller, Ants Järvesaar, Toomas Kork, Ahti Kõo, Ants Käärma, Alar Maarend, Mart Madissoon, Aavo Mölder, Juhan Telgmaa ja Mikk Titma. Kaikkiaan Vapaa Viro -ryhmää lähellä olevia toimijoita korkeimmassa neuvostossa oli noin 40 edustajaa.  Viron kommunistipuolueen jakautuminen kahteen osaan vahvistettiin virallisesti puolueen viimeisessä puoluekokouksessa 23.–25. maaliskuuta 1990.Korkeimmassa neuvostossa Vapaa Viro vastusti Kansanrintamaa. Toisaalta myös Inter-liikkeen kannattajien pohjalta syntynyt NKP-sidonnainen Viron kommunistipuolue Lembit Annuksen johdolla muodosti Kansanrintamaa vastustavan ja lisäksi Neuvostoliitto-yhteydestä kiinni pitävän voiman korkeimmassa neuvostossa.
Korkein neuvosto julisti Viron itsenäiseksi tasavallaksi 20. elokuuta 1991, jolloin 69 edustajaa paikalla olleista kannatti uutta itsenäisyyttä valittujen kokonaismäärän oltua 105 edustajaa. Vapaa Viro -ryhmän paikalla olleet edustajat kannattivat itsenäisyyttä. Korkein neuvosto istui vielä syksyyn 1992, jolloin uusi perustuslaki astui voimaan ja uusi riigikogu valittiin syyskuussa 1992. Vuoden 1992 riigikogun vaaleissa Jaak Allik, Ants Käärma, Aavo Mölder, Juhan Telgmaa valittiin entisistä Korkeimman neuvoston Vapaa Viro -ryhmäläisistä, mutta Vapaa Viro -ryhmä oli siinä vaiheessa jo lopettanut toimintansa.
Välillisesti Vapaa Viro -ryhmän edustajat vaikuttivat Edgar Savisaarin hallituksen kaatumiseen tammikuussa 1992, jolloin parlamenttivaltaa hoiti vielä Korkein neuvosto. Voimansa yhdistivät tällöin oikeistosuuntautuneet Viron kongressiin kuuluneet ja entiset Vapaa Viro -ryhmän jäsenet Indrek Toomen johdolla ja saivat hallituksen kaatumaan.
Varjot (Beritin albumi)

| Varjot Berit |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1990
 Julkaistu: 1990
 Formaatti: vinyyli, C-kasetti
 Tyylilaji: iskelmä, suomibeat
 Kesto: 39.05
 Levy-yhtiö: Bluebird Music
Beritin muut studioalbumit
| Kultaiset vuodet 1988 | Varjot 1990 | Humppatytön paluu 1994 |
Singlet albumilta Varjot (Beritin albumi)
 ”Varjot” Julkaistu: 1990
Varjot on suomalaisen pop-laulaja Beritin studioalbumi vuodelta 1990. Se on esittäjänsä neljästoista.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Alkuperäissävellyksen nimi | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | Kun tummat saapuu taivaaseen | Esko Koivumies |  | 3.18 |  |  |  |  |  |
| 2. | Varjot | Jukka Koivisto, Pertti Reunanen |  | 3.04 |  |  |  |  |  |
| 3. | Kulkijat kun rakastuu | Esko Koivumies, Juha Vainio |  | 3.11 |  |  |  |  |  |
| 4. | Itke pihlajapuu | Erkki Friman, Jorma Toiviainen |  | 3.48 |  |  |  |  |  |
| 5. | Tunteita | Timo Kosonen |  | 3.18 |  |  |  |  |  |
| 6. | Unien maa | Claudio Mattone, Jorma Toiviainen | Il cuore è uno zingaro | 4.03 |  |  |  |  |  |
| 7. | Minne kuljet merimies | Raimo Hast |  | 3.34 |  |  |  |  |  |
| 8. | Odessa | Trad., Martti Jäppilä |  | 3.00 |  |  |  |  |  |
| 9. | Kun silmiin katson lasta | Markku Anttila, Jorma Toiviainen |  | 2.58 |  |  |  |  |  |
| 10. | Viisi viimeistä minuuttia | Salvador Baggieri, Saukki |  | 3.37 |  |  |  |  |  |
| 11. | Romanialainen kitara | Eldo Di Lazzaro, Pekka Saarto | Chitarra romana | 2.38 |  |  |  |  |  |
| 12. | Tanssin sun kanssasi aamuun | Karl Götz, Reino Helismaa | Tanze mit mir in den Morgen | 2.47 |  |  |  |  |  |
Muuta

Nimikappale "Varjot" julkaistiin analogisena seitsentuumaisena singlenä, joka 1990-luvulle tultaessa oli jo melko vanhanaikainen formaatti. Sen b-puolena on "Itke pihlajapuu".  Esko Koivumiehen sävellys "Kun tummat saapuu taivaaseen" julkaistiin myös Kultaiset vuodet -albumilla kaksi vuotta aiemmin.
Varjot-albumilla on muun muassa suomibeatia, joka 1990-luvun taitteessa oli suosittua varsinkin Rainer Frimanin tulkitsemana. Berit itse piti Varjoja hutina, eikä siltä ole jäänyt elämään kappaleita.
Aiheesta muualla

Fenno-levytietokanta (Teoshaku)
Fono.fi: Äänitteen tiedot : Varjot
Pomus : Berit
Vapauden ja demokratian kansanpuolue

| Vapauden ja demokratian kansanpuolue> Volkspartij voor Vrijheid en Democratie |
| --- | --- |
  
  
  
Perustettu:  28. tammikuuta 1948
Puheenjohtaja:  Dilan Yeşilgöz-Zegerius
Ideologia:   konservatiiviliberalismi 
Poliittinen kirjo:  keskusta-oikeisto
Värit:        sininen       oranssi 
Edustajainhuone:  24 / 150
Senaatti:  10 / 75
Euroopan parlamentti:  5 / 29
Kansainväliset jäsenyydet:  – Euroopan liberaalidemokraattinen puolue – Renew Europe – Liberal International
Kotisivu:  www.vvd.nl
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vapauden ja demokratian kansanpuolue (holl. Volkspartij voor Vrijheid en Democratie, VVD) on alankomaalainen keskustaoikeistolainen konservatiiviliberalismia edustava puolue. Puolueen puheenjohtajana toimii vuodesta 2023 kurditaustainen Dilan Yeşilgöz-Zegerius, jonka edeltäjä Mark Rutte toimi puheenjohtajana vuodesta 2006 ja maansa pääministerinä vuodesta 2010. VVD sai parlamentin alahuoneeseen 33 paikkaa vuoden 2017 parlamenttivaaleissa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Puolueen verkkosivusto (hollanniksi)
Tšistopol

| Tšistopol Чистай Çistay |
| --- | --- |

 Vaakuna
 fiÇistay 
 55°22′01″N, 50°37′59″E 
Valtio:  Venäjän federaatio
Tasavalta:  Tatarstan
Perustamisajankohta:  1600-luku
Kaupungiksi:  1781
Maantiede
Kokonaispinta-ala:  16,8 km²
Väkiluku 2021:  58 815 
 chistopol.tatarstan.ru/tat/index.htm 
Tšistopol (ven. Чи́стополь) eli Çistay (tat. Чистай) on kaupunki Tatarstanin kaakkoisosassa Kamajoen varrella, 114 kilometriä pääkaupungista Kazanista itään. Tšistopol on Tšistopolin piirin hallinnollinen keskus, mutta ei silti kuulu piiriin vaan muodostaa oman hallintoyksikkönsä.
Nikolain ortodoksikirkko
Moskeija kaupungissa
Vostok-kellotehdas sijaitsee Tšistopolissa.
Eräs Vostok-kellomalli
Historia

Tšistopol perustettiin 1600-luvulla, ja kaupunki siitä tuli vuonna 1781.
Väestö

Vuonna 1989 Tšistopolin asukkaista oli venäläisiä 65,8 prosenttia, tataareja 30,2 prosenttia ja tšuvasseja 2,1 prosenttia.
Asukasluvun kehitys:
65 500 (1989)
63 029 (2002)
60 755 (2010)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tšistopol Wikimedia Commonsissa
Pääkaupunki: Kazan (Qazan)


Agryz (Ägerce) |
Almetjevsk (Älmät) | 
Arsk (Arça) |
Aznakajevo (Aznaqay) |
 Bavly (Bawlı) |
Bolgar (Bolğar) |
Bugulma (Bögelmä) | 
Buinsk (Bua) |
Jelabuga (Alabuğa) | 
Laiševo (Layış) |
Leninogorsk |
Mamadyš (Mamadış) |
Mendelejevsk (Mendeleyev)  |
Menzelinsk (Minzälä) |
 Naberežnyje Tšelny (Yar Çallı) | 
 Nižnekamsk (Tübän Kama) |
Nurlat |
Tetjuši (Täteş) |
 Tšistopol (Çístay) | 
Zainsk (Zäy) |
Zelenodolsk (Yäşel Üzän)
Panorama kaupungin keskustasta
Tatarstanin lippu
Vahvajärvi (Uurainen)

| Vahvajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Uurainen
Koordinaatit:  62°24′29″N, 25°26′50″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Lanneveden va (14.65)
Laskujoki:  joki Muikkulampeen 
Järvinumero:  14.656.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  175,1 m  
Pituus:  3,2 km  
Leveys:  1,3 km  
Rantaviiva:  13,105 km  
Pinta-ala:  94,478 ha  
Tilavuus:  0,0032483 km³ 
Keskisyvyys:  3,44 m  
Suurin syvyys:  9,1 m  
Saaria:  1 
 fiVahvajärvi 
Vahvajärvi  on Keski-Suomessa Uuraisissa  Höytiän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 3,2 kilometriä pitkä, 1,3 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 94 hehtaaria. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Järven tilavuudeksi on saatu 3,25 miljoonaa kuutiometriä eli 0,00325 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 3,4 metriä ja suurin syvyys on 9,1 metriä. Sen rantaviivan pituus on 13,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Lanneveden valuma-alueella (14.65), jonka Muikkujoen valuma-alueeseen (14.656) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 175,1 metriä mpy.
Vahverot

| Vahverot |
| --- | --- |
 Lehtovahvero (Cantharellus cinereus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Cantharellales
Heimo::  Hydnaceae
Suku::  Vahverot Cantharellus  Adans. ex Fr.
Katso myös
   Vahverot Wikispeciesissä   Vahverot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vahverot (Cantharellus) Hydnaceae-heimoon kuuluva sienisuku, jonka lajeista monet ovat hyviä ruokasieniä. Keltavahvero eli kantarelli ja suppilovahvero sekä kosteikkovahvero ovat myös kauppasieniä.
Lajeja

Kalvasvahvero (Cantharellus pallens)
Keltavahvero eli kantarelli (Cantharellus cibarius)
Kosteikkovahvero eli kelta-torvisieni (Cantharellus lutescens)
Lehtovahvero eli harmaa torvisieni (Cantharellus cinereus)
Nuhruvahvero (Cantharellus melanoxeros)
Suppilovahvero (Cantharellus tubaeformis)
Lajeja > Muihin taksoneihin kuuluvat vahvero-nimiset sienet

Valevahvero (Hygrophoropsis aurantiaca) ei kuulu lainkaan vahveroihin vaan Boletales-lahkoon. Se on saanut nimensä siitä, että se muistuttaa keltavahveroa.
Aiheesta muualla

Funet: Vahverot (Cantharellus)
Tyyppijärjestelmä

Ohjelmointikielen tyyppijärjestelmä määrittää, kuinka ohjelmointikieli luokittelee ohjelmassa esiintyvät entiteetit tyyppeihin. Tyyppejä ovat lausekkeet, muuttujat ja niin edelleen. Tyyppijärjestelmä vaikuttaa kuinka kielessä käsitellään tyyppejä ja tyyppien välisiä toimintoja.
Tyyppi tai tietotyyppi on numeeristen arvojen tulkintatapa. Tyyppi voi koostua joukosta sallittuja arvoja (enumeraatio). Tyyppi voi olla komposiittityyppi, joka sisältää useita arvoja (kuten taulukko, luokka ja niin edelleen).
Tyyppijärjestelmä voi olla laajennettava: ohjelmoija voi määrittää uusia tyyppejä kuten luokkia.
Merkitys

Tietotyypit antavat tulkinnan tietokoneen muistissa oleville bittijonoille. Tavanomaisten tietokoneiden muisti koostuu järjestyksessä olevista biteistä, joiden tulkinta on vapaa. Niinpä sama osa muistin sisältöä voidaan tulkita vaikkapa merkiksi, kokonaisluvuksi, liukuluvuksi tai osoitteeksi toiseen muistipaikkaan. Tyypit kertovat ohjelmille ja ohjelmoijille, kuinka nämä bitit tulkitaan.
Muuttujan tai arvon tyyppi määrittelee, millä tavoin se voi toimia muiden muuttujien tai arvojen kanssa. Tyyppitarkastuksessa varmistutaan siitä, että tyypit toimivat näiden rajoitusten mukaan, eli tarkastetaan osa ohjelman semantiikasta. Tyyppitarkastus voidaan suorittaa ohjelman käännösaikana (staattinen tyyppitarkastus) tai ajoaikana (dynaaminen tyyppitarkastus).
Ohjelmointikielissä voidaan antaa lause:
int abc = 42;
.. jossa int on muuttujan abc tyyppi ja literaali 42 on muuttujaan sijoitettava arvo.
Kääntäjä antaa virheen, jos muuttujaan yritetään sijoittaa jotain mitä tyyppijärjestelmän mukaan siihen ei voida sijoittaa kuten:
vector<int> v;
abc = v; // VIRHE
Tyyppijärjestelmä havaitsee jos tyypillä yritetään tehdä toimintoja, joita sillä ei voida tehdä:
cout << abc + abc; // ok
cout << *abc; // VIRHE
Tyyppijärjestelmä antaa seuraavia merkittäviä hyötyjä:
Tyyppiturvallisuus - Tyyppien ansiosta ohjelmointikielen kääntäjä tai tulkki voi tunnistaa virheitä ohjelmakoodissa. Esimerkiksi lauseke
"Hello, World" / 3
voidaan tunnistaa virheelliseksi, koska merkkijonon jakaminen kokonaisluvulla ei ole mielekäs operaatio.
Optimointi - Jos kääntäjä esimerkiksi tietää, että jokin muuttuja on aina 8-bittinen kokonaisluku, sen ei tarvitse varata muistista arvoa varten kahdeksaa bittiä enempää tilaa. Kääntäjä voi myös käyttää 8-bittisille kokonaisluvuille parhaiten soveltuvia konekielen käskyjä muuttujan käsittelyyn.
Dokumentointi - Ohjelmoija voi tyyppien huolellisella määrittelyllä ja käytöllä selventää ohjelmakoodin tarkoitusta. Tyyppijärjestelmä voi esimerkiksi mahdollistaa rahamäärää kuvaavien arvojen erottamisen paljaista reaaliluvuista. Kirjoittamalla esimerkiksi funktion paluutyypiksi rahamäärän eikä reaalilukua ohjelmoija dokumentoi osan funktion merkityksestä.
Abstraktointi - Tyyppien ansiosta ohjelmaa on helpompi tarkastella tietokoneen toimintojen tasoa korkeammalla abstraktiotasolla. Esimerkiksi pankkisovelluksen parissa työskentelevä ohjelmoija voi käyttää ohjelmoinnissaan ja ajattelussaan enemmän pankkialan termistöä ja vähemmän tietokoneen teknisten yksityiskohtien termistöä.
Ensimmäisen luokan tyyppejä ovat helposti käytettävät muuttujatyypit kuten int C++-kielessä. Ensimmäisen luokan tyypeillä:
voidaan ajonaikana luoda helposti uusia arvoja olemassa olevista arvoista
arvoja voidaan välittää argumentteina funktioille tai palautettua funktioista
arvoja voidaan tallettaa säiliöluokkiin
Eräät kielet tukevat funktioita ensimmäisen luokan tyyppeinä: näitä ovat muun muassa Haskell, Scheme, Python ja Lua.
Yksittäisen rajapinnan tarjoamista erityyppisille entiteeteille kutsutaan polymorfismiksi.
Staattinen vs. dynaaminen tyypitys

Tyyppijärjestelmä voi olla staattinen tai dynaaminen: staattisessa tyypityksessä tyyppisidos päätetään käännösvaiheessa kun taas dynaamisessa tyypityksessä tyyppi tarkistetaan ja päätetään ajonaikaisesti.
Esimerkiksi C-kielen tyyppijärjestelmä on staattinen, koska muuttujien tyypit on pakko antaa muuttuja- ja funktioesittelyiden yhteydessä. Sen sijaan useimmat tulkattavat (eivät kuitenkaan kaikki) kielet ovat dynaamisesti tyypittäviä kieliä, kuten Perl ja Python. Java käyttää yhdistelmää käännösaikaisia ja ajonaikaisia tarkistuksia.
Esimerkiksi seuraava ohjelmakoodinpätkä on laillista Pythonia:
def parse_arg(index):
     count, filename = ARGV[0], ARGV[1]
     count = int(count)
     return count, filename
Aluksi count on tässä merkkijonotyyppinen, koska taulukon ARGV (komentoriviargumentit) alkiot ovat merkkijonoja. Seuraavalla rivillä count muunnetaan kokonaislukutyyppiseksi ennen return -lausetta. Muuttujan count tyyppi siis vaihtuu ajonaikana, mutta siitä ei aiheudu virhettä.
Dynaaminen tyypitys tarjoaa joustavuutta, mutta se ei ole automaattisesti staattista tyypitystä parempi ratkaisu. Staattisen tyyppijärjestelmän avulla monet virheet voidaan havaita käännösaikana, kun taas dynaamisesti tyypitetyssä kielessä vastaava virhe havaitaan vasta ajon aikana.
Joissakin kielissä tyyppi voidaan päätellä, jolloin se näyttää dynaamiselta mutta on todellisuudessa staattisesti tyypitetty:
var x = 10; // C#
auto x = 10; // C++

// molemmissa vastaa samaa kuin:
int x = 10;
OCaml käyttää implisiittistä tyypitystä, joka kuitenkin on staattisesti tyypitetty.
Manifesti vs. implisiittinen tyypitys

Kielissä, joissa tyyppi määritetään eksplisiittisesti käytetään manifestityypitystä ja tyyppiannotaatiota. Esimerkiksi:
double sq47(double n)
{
    double result = 4.7 * n * n;
    return result;
}
Muutoin käytössä on implisiittinen tyypitys, jolloin tyyppi voidaan päätellä. Dynaamisesti tyypitetyt kielet käyttävät yleensä implisiittistä tyypistystä.
Esimerkki implisiittisestä tyypityksestä Haskell-kielellä, joka käyttää staattista tyypitystä:
sq47 n = result where
    result = 4.7 * n * n
Joissakin tapauksissa dynaaminen ja implisiittinen voivat näyttää samoilta, mutta käytännössä ovat eri asioita.
Nimellinen vs. rakenteellinen

Kielet voivat käyttää nimettyä tyyppiä huolimatta sen rakenteesta, jolloin tyyppi tarkistetaan vain sille annetun nimen perusteella. Esimerkiksi ohjelmoijan luomat tyypit:
struct A {
    int h;
    int m;
};

struct B {
    int h;
    int m;
};
.. jossa A ja B ovat eri tyyppejä.
Nimelliseen tyyppiin on löyhempiä tapauksia, kuten perityn luokan välittäminen sen kantaluokan mukaan.
Rakenteellisessa tyypityksessä (kutsutaan myös ankkatyypitykseksi) tyyppejä voidaan käsitellä keskenään vaihdettavina mikäli niillä on sama rakenne ja ne tukevat samoja toimintoja.
Esimerkiksi C++-kielellä:
template <typename T, typename U>
T addEm(T a, U b)
{
    return a + b;
}
Python-kielellä:
def addEm(a, b):
    return a + b
Go-kielellä:
type Shape interface {
        Area() float64
}
Latentti tyypitys

Latentti tyypitys on ohjelmointikielien kuten Schemen tyypitys, jossa yleisesti ottaen et voi ohjelman lähdekoodia lukemalla päätellä mitä tyyppiä tiettyyn muuttujaan tai lausekkeeseen liittyvä data on.
Vahva ja heikko tyypitys

Vahva ja heikko tyypitys on tyyppijärjestelmän ominaisuus, joka määrittelee miten erityyppisten muuttujien väliset muunnokset käsitellään keskenään. Kieli voi käyttää joko vahvaa tai heikkoa tyypitystä.
Tyyppijärjestelmättömät ohjelmointikielet

Eräissä ohjelmointikielissä ei ole tyyppijärjestelmää: esimerkkejä ovat BCPL ja B-kielet.
Forth-kieli erottelee kokonaisluvut ja liukuluvut, joten sillä on tyypin käsite, mutta näitä käsitellään eri syntaksilla ja sillä ei ole tyyppitarkistusta.
Kirjallisuutta

Pierce, Benjamin C.: Types and Programming Languages.  MIT Press, 2002.  ISBN 0-262-16209-1.  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Type Theory (englanniksi)
Veikko Keskitalo

Veikko Ensio Keskitalo (27. heinäkuuta 1939 Kestilä – 7. lokakuuta 1989) oli suomalainen pesäpalloilija.
1960 -luvun parhaisiin pesäpalloilijoihin kuuluva Veikko (Vespeli) Keskitalo pelasi Sotkamon Jymyn mestaruussarjajoukkueessa kakkoskopparina viisi vuotta saavuttaen SM-kultaa ja maakunta-cupin voiton 1963 ja oli SM-sarjan paras etenijä 1964.
Vuodesta 1965 lähtien Keskitalo edusti Oulun Lippoa jossa voitti SM-sarjan ja Suomen Cupin 1971. Itä-Länsi -otteluja hänelle on kertynyt kahdeksan, Liitto-Lehdistö -otteluja kaksi ja Mestarit - muu suomi -otteluja neljä. Hänelle on myönnetty PPL:n hopeinen ja pronssinen ansiomerkki, PPL:n Pohjois-Pohjanmaan piirin hopeinen ansiomerkki ja Oulun kaupungin kultamitali.
Saavutukset > Pelaajana

2 SM-kultaa: 1963, 1971
8 Itä-Länsi-ottelua: 1963-1966, 1968-1971
Pesäpallon etenijäkuningas: 1964
Saavutukset > Pelinjohtajana

1 SM-pronssi: 1974