stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Verikorento

| Verikorento |
| --- | --- |
 Verikorentokoiras
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Sudenkorennot Odonata
Alalahko::  Aitosudenkorennot Anisoptera
Heimo::  Varsinaiset sudenkorennot Libellulidae
Suku::  Syyskorennot Sympetrum
Laji::  sanguineum
Kaksiosainen nimi
 Sympetrum sanguineum  (Müller, 1764) 
Katso myös
   Verikorento Wikispeciesissä   Verikorento Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Verikorento (Sympetrum sanguineum) on pienikokoinen syyskorentolaji, jota tavataan Suomessa paikoittain, enimmäkseen maan eteläosissa.
Koko ja ulkonäkö

Verikorento on pienikokoinen syyskorento, sen pituus on vain noin 34–39 mm. Se muistuttaa ulkonäöltään erityisesti hyvin yleistä punasyyskorentoa, mutta eroaa tästä kokonaan mustien jalkojensa, leventyneen takaruumiin kärjen ja kirkkaiden, tyvestään oranssinsävyisten siipien avulla. Verikorennon nimi on peräisin sen väristä. Yleisestä elokorennosta lajin erottaa erilaisten jalkojen ja pienempien siipien keltaisten alueiden avulla.
Korennon väri muuttuu punaiseksi yksilön vanhetessa, nuoret koiraat ovat keltaisempia. Naaraassa on koirasta vähemmän punaista, ja niiden väritys vaihtelee keltaisesta koiraan kaltaiseen.
Levinneisyys

Verikorennon päälentoaikaa on heinä-syyskuu, mutta äärihavainnot ovat kesä- ja lokakuulta. Laji on Euroopan yleisimpiä syyskorentoja ja on levinnyt melkein koko Manner-Eurooppaan ja eteläiseen Skandinaviaan sekä Pohjois-Afrikkaan ja Aasiaan. Suomessa lajia tavattiin ennen vain Ahvenanmaalla, mutta vuoden 2005 jälkeen se on levinnyt nopeasti myös Suomen eteläosiin, jossa se esiintyy nykyään vähälukuisena rehevien vesien äärellä. Tunnetun levinneisyysalueen pohjoisraja kulkee suunnilleen Joensuun kohdalla.
Elinympäristö

Lajin elinympäristöjä ovat kaikenlaiset rehevät ja runsaskasvustoiset seisovat vedet. Se voi elää myös lievästi suolaisissa vesistöissä.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Verikorento (Sympetrum sanguineum)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Sympetrum sanguineum (englanniksi)
Verikorentonaaras
Mike Nichols

| Mike Nichols |
| --- | --- |
 Elaine May ja Mike Nichols vuonna 1960.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. marraskuuta 1931 Berliini, Saksa
Kuollut: 19. marraskuuta 2014 (83 vuotta) New York, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  ohjaaja, tuottaja, käsikirjoittaja
Ohjaaja
Aktiivisena:  1955–2014
 Nimikirjoitus
Palkinnot
 Parhaan ohjauksen Oscar  1967 Miehuuskoe  
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Mike Nichols (synt. Michael Igor Peschkowsky, 6. marraskuuta 1931 Berliini, Saksa – 19. marraskuuta 2014 New York, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen ohjaaja, tuottaja ja käsikirjoittaja. Hän työskenteli sekä elokuvien parissa että teatterissa.
Nichols syntyi saksalais-venäläiseen juutalaisperheeseen. Hän pakeni vuonna 1939 perheensä kanssa Yhdysvaltoihin ja sai maan kansalaisuuden vuonna 1944. Hän opiskeli jonkin aikaa Chicagon yliopistossa lääketiedettä, muuta hylkäsi akateemisen uran pyrkiäkseen New Yorkissa näyttelijäksi.
Yhteistyö Elaine Mayn kanssa

Ennen kummankin erillisiä ohjaajauria Mike Nichols ja Elaine May tunnettiin komediallisesta yhteistyöstään teatterissa, yökerhoissa ja televisiossa. Se alkoi vuonna 1955 The Compass Players -nimisessä improvisaatioryhmässä Chicagossa. Heidän välinen kemiansa auttoi heitä tekemään nopeaälyisiä improvisaatioita, jotka parodioivat aikansa tv-haastatteluja ja ihmisten keskusteluja ajankohtaisista aiheista. Heitä alettiin kutsua vierailijoiksi kymmeniin televisio- ja radio-ohjelmiin. Heidän Broadway-näytelmänsä pysyi vuonna 1961 näyttämöllä kokonaisen vuoden 1961. Menestys jatkui seuraavilla kausilla muun muassa Robert Redfordin kanssa.
Elokuvaura

Teatterimenestysten jälkeen Nichols pääsi  ohjaamaan elokuvia. Esikoisohjaus vuonna 1966 perustui Edward Albeen näytelmään Kuka pelkää Virginia Woolfia? ja sen pääosia esittivät Elizabeth Taylor ja Richard Burton. Filmi sai viisi Oscar-palkintoa, mutta Nichols sai tällöin vain ehdokkuuden.
Ohjaajana Nicols pystyi luomaan vaivattomasti etenevän tarinan. Hänellä oli tarkka yksityiskohtien taju ja tehokas kyky työskennellä näyttelijöiden kanssa. Ohjaukset ovat tarkkaan harkittuja ja mekaanisilta ajoituksiltaan lähellä täydellisyyttä.
Palkintoja

Nichols sai uransa aikana kaikki neljä merkittävintä yhdysvaltalaista viihdemaailman palkintoa: Emmyn (neljä kertaa), Grammyn, Tonyn (kahdeksan kertaa) ja Oscarin. Vuonna 2001 hänelle myönnettiin National Medal of Arts ja vuonna 2010 Yhdysvaltain elokuvainstituutin elämäntyöpalkinto.
Nichols sai vuonna 1967 elokuvastaan Miehuuskoe (1967) Oscarin parhaasta ohjauksesta ja seuraavana vuonna Golden Globen. Hän oli Oscar-ehdokkaana myös elokuvista Kuka pelkää Virginia Woolfia? (1966), Tapaus Silkwood (1983) ja Working Girl – tieni huipulle (1988). Nichols ohjasi myös monia menestysnäytelmiä Broadwaylla. Hänen viimeisemmät ohjauksensa olivat Iholla (2004) ja Charlie Wilsonin sota (2007).
Nichols kuoli kotonaan 83-vuotiaana sydänkohtaukseen.
Tuotanto > Elokuvaohjaajana

Kuka pelkää Virginia Woolfia? (1966)
Miehuuskoe (1967)
Teach Me! (1967)
Me sotasankarit (1970)
Miehuusvuodet (1971)
Operaatio Alfa (1973)
Akka jota ei saatu hengiltä (1975)
Gilda Live (1980)
Tapaus Silkwood (1983)
Sydän karrella (1986)
Elämäni kesä (1988)
Working Girl – tieni huipulle (1988)
Terveisiä unelmien reunalta (1990)
Tapaus Henry (1991)
Wolf (1994)
Lainahöyhenissä (videojulkaisuna Birdcage, 1996)
Päävärit (1998)
Seksitutkija ulkoavaruudesta (2000)
Elämän opetukset (DVD:llä Henki, 2001)
Iholla (2004)
Charlie Wilsonin sota (2007)
Aiheesta muualla

Mike Nichols Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Mike Nicholsin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Mike Jones

| Michael Ansara Jones |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. tammikuuta 1981 (ikä 43)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Mike Jones
Aktiivisena:  2001-
Tyylilajit:  hip hop
Levy-yhtiöt:  Asylum Records, Ice Age Entertainment
Aiheesta muualla
whomikejones.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Mike Jones (s. 6. tammikuuta 1981, oik. Michael Ansara Jones) on Houstonista kotoisin oleva yhdysvaltalainen rap-artisti. Hän omistaa Ice Age Entertainment -levy-yhtiön.
Diskografia > Albumit

Who Is Mike Jones? (2005)
The Voice (2009)
Expect the Unexpected (2010)
Diskografia > Yhteisalbumit

1st Round Draft Picks (Magnon kanssa) (2003)
Diskografia > EP:t

The American Dream (2007)
One Hit Wonder Mike Jones (2008)
Diskografia > Mixtapet

Ballin' Underground (2002)
Runnin' tha Game (2003)
King of the Streets (2004)
Running 4 President 2k8 (2007)
Self Made (2008)
Diskografia > Singlet

| Vuosi | Single | Listasijoitukset> U.S. Hot 100 | Listasijoitukset> U.S. R&B | Listasijoitukset> U.S. Rap | Albumilta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005 | "Still Tippin'" (feat. Slim Thug & Paul Wall) | 60 | 25 | 14 | Who Is Mike Jones? |
| 2005 | "Back Then" | 22 | 15 | 6 | Who Is Mike Jones? |
| 2006 | "Flossin'" (feat. Big Moe) | – | 71 | – | Who Is Mike Jones? |
| 2006 | "Mr. Jones" | 92 | 54 | – | The American Dream |
| 2007 | "My 64" (feat. Bun B & Snoop Dogg) | 101 | 53 | 22 | The American Dream |
| 2007 | "Turning Heads" | 121 | 100 | – | The American Dream |
| 2007 | "Drop & Gimme 50" (feat. Hurricane Chris) | 115 | 44 | 18 | The Voice |
| 2008 | "Cutty Buddy" (feat. Trey Songz, Lil Wayne & Twista) | 76 | 34 | 16 | The Voice |
| 2009 | "Next To You" | 87 | 65 | 12 | The Voice |
| TBA | "Swagg Thru The Roof" |  |  |  |  |
Filmografia

Punk'd (2005)
Pako (2005)
The Game (2007)
The American Dream (2007)
Paper Routes with Mike Jones (2009)
Voodoo Lounge

| Voodoo Lounge The Rolling Stones |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : syyskuu 1993 –  23. huhtikuuta 1994
 Julkaistu: 11. heinäkuuta 1994
 Formaatti: CD, MC
 Tuottaja(t): Don Was, Mick Jagger, Keith Richards
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 62.08
 Levy-yhtiö: Virgin Records
Listasijoitukset
  1. (heinäkuu 1994)   1. (viikko 29, 1994)   1. (1994)   1. (3 viikkoa, 23.7.1994)   1. (3 viikkoa, 24.7.1994)   1. (1 viikko, 24. heinäkuuta 1994)   1. (1 viikko, 14. elokuuta 1994)   2. (1994)   2. (15. heinäkuuta 1994)   3. (heinäkuu 1994)   3. (viikko 28, 1994)   13. (8. heinäkuuta 1994)
The Rolling Stonesin muut studioalbumit
| Steel Wheels 1989 | Voodoo Lounge 1994 | Bridges to Babylon 1997 |
Singlet albumilta Voodoo Lounge
 ”Love is Strong” Julkaistu: 4. heinäkuuta 1994  ”You Got Me Rcking” Julkaistu: 26. syyskuuta 1994  ”Out of Tears” Julkaistu: 28. marraskuuta 1994  ”I Go Wild” Julkaistu: 3. heinäkuuta 1995
Voodoo Lounge on The Rolling Stonesin vuonna 1994 julkaistu studioalbumi. Levy on ensimmäinen, jolla ei soita basisti Bill Wyman – bassoraidat soittaa suurimmaksi osaksi sessiomuusikko Darryl Jones. Kuuluisimmat kappaleet ovat singlenä julkaistut ”Love Is Strong” ja ”You Got Me Rocking”.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittaneet Mick Jagger ja Keith Richards.
Love Is Strong – 3.50
You Got Me Rocking – 3.35
Sparks Will Fly – 3.16
The Worst – 2.24
New Faces – 2.52
Moon Is Up – 3.42
Out of Tears – 5.27
I Go Wild – 4.23
Brand New Car – 4.15
Sweethearts Together – 4.45
Suck on the Jugular – 4.28
Blinded by Rainbows – 4.33
Baby Break It Down – 4.09
Thru and Thru – 6.15
Mean Disposition – 4.08
Kokoonpano > The Rolling Stones

Mick Jagger – laulu, taustalaulu, sähkökitara, huuliharppu, akustinen kitara, marakassit, kastanjetit
Keith Richards – sähkökitara, taustalaulu, akustinen kitara, piano, basso, tamburiini
Charlie Watts – rummut, tamburiini
Ron Wood – sähkökitara, pedal steel -kitara, slidekitara, taustalaulu, akustinen kitara, lap steel -kitara
Kokoonpano > Vierailijat

Chuck Leavell – piano, urut, harmoni, cembalo
Darryl Jones – basso
Bernard Fowler – taustalaulu
Max Baca – basso
David Campbell – jousisovitukset
Lenny Castro – lyömäsoittimet
Pierre de Beauport – akustinen kitara
Frankie Gavin – viulu, tinapilli
Mark Isham – trumpetti
Luis Jardim – lyömäsoittimet, shaker
Flaco Jiménez – harmonikka
Phil Jones – lyömäsoittimet
David McMurray – saksofoni
Ivan Neville – taustalaulu, urut
Benmont Tench – urut, piano, sovitukset
Bobby Womack – taustalaulu
Arvostelut

Allmusic () linkki
Rolling Stone () linkki (Arkistoitu – Internet Archive)
Vitória FC

Vitória on vuonna 1910 perustettu portugalilainen jalkapalloseura Setúbalista. Seuran koko nimi on Vitória Futebol Clube. Joukkue pelaa kaudella 2018–2019 Portugalin korkeimmalla sarjatasolla ja sen päävalmentajana toimii angolalainen Lito Vidigal.
Saavutukset

Cup-mestaruudet: 3 (1965, 1967, 2005)
Taça da Liga: 1 2008
Aiheesta muualla

Joukkueen viralliset sivut (portugaliksi)
Viron linnut

| Viron linnut |
| --- | --- |

Kansitaiteilija:  Matti Rekilä (kuva) Jyrki Heimonen (ulkoasu)
Kieli:  suomi
Genre:  lintukirja
Kustantaja:  Viron Lintuseura
Julkaistu:  2014
Sivumäärä:  190
ISBN:  978-951-97867-2-8
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Viron linnut – Havainnot 1990–2010 on Timo Pettayn toimittama lintukirja, jossa esitellään kaikki Virossa vuosina 1990–2010 havaitut lintulajit. Kirja on ilmestynyt 2014, ja sen on julkaissut Viron Lintuseura, joka nimestään huolimatta on suomalainen.
Teos on lajissaan kolmas. Aiemmat havaintokirjat ovat ilmestyneet vuosina 1998 ja 2004. Kirjoitusten pohjana ovat lähinnä suomalaisten tekemät havainnot. Niitä kerättiin alkujaan sattumanvaraisesti, mutta myöhemmin aineistoa on kertynyt Hatikka-järjestelmän kautta, ja viimeisessä vaiheessa otettiin käyttöön virolainen eElurikkus-tietokanta.
Alkusanojen jälkeen luodaan katsaus Viron lintutieteellisen tutkimuksen historiaan. Yleiskatsausten teon aloittivat 1700-luvulla baltiansaksalaiset kartanonherrat. Aineistoa kertyi museoihin ja Tarton yliopistoon 1822 perustettuun eläintieteelliseen kabinettiin. Tutkimusta tehtiin myös neuvostovallan aikana Viron tiedeakatemian alaisuuteen perustetussa Zoologia ja Botaanika Instituutissa. Viron itsenäistyttyä jälleen tieteellinen tutkimus järjestettiin uudelleen. Nykymuotoinen lintuharrastus sai alkunsa 1990-luvulla, ja alkuun esikuvina olivat ulkomaiset linturetkeilijät.
Oman katsauksensa teoksessa saa suomalaisten retkeily Virossa. Sen jälkeen esitellään Sõrven lintuasemalla tehtyjä havaintoja muuton vaihteluista. Pääosan teoksesta muodostavat Viron linnustosta tehdyt havainnot. Kirjan lopussa on vielä rariteettikatsaus, jossa on kaikki hyväksytyt havainnot 5. joulukuuta 2013 asti.
Arviot

Jan Södersved kirjoittaa kiittävässä arviossaan BirdLife Suomen Linnut-lehdessä, että ”kirja kuuluu ehdottomasti jokaisen Viron linnustosta kiinnostuneen hyllyyn tai reppuun”. Erityismaininnan Södersved antaa upeille valokuville ja Juho Könösen piirroksille.
Kirjan kuvitusta kiittää myös William Velmala Helsingin Seudun Lintutieteellisen yhdistyksen Tringa-lehdessä. Hän sanoo, että kuvat ”ovat poikkeuksetta hienoja ja riittävän suuria”. Kuvat on kaikki otettu Virossa, ja kuvaajina on sekä suomalaisia että virolaisia harrastajia.
Ville Vallaton

Ville Vallaton 4/1970
Ville Vallaton (engl. Dennis the Menace) on Hank Ketchamin luoma sarjakuva, jonka päähenkilönä on Ville Vallaton, joka on vaaleatukkainen, noin kuusivuotias pojanvintiö. Ville aiheuttaa alituista harmia vanhemmilleen ja naapurin sedälle, herra Karjuselle. Ensimmäinen Ville Vallaton -strippi ilmestyi Yhdysvalloissa sanomalehdissä 12. maaliskuuta 1951.
Hank Ketcham
Ketcham käytti koko ajan apupiirtäjiä. 1950- ja 1960-luvulla sarjakuvalehtiin piirsi yksi Ketchamin avustajista, Al Wiseman. Dennis the Menace -sarjakuvalehteä julkaisi USA:ssa Standard Pines Comics vuosina 1953–1958, Fawcett 1959–1979 ja Marvel 1981–1982. Ville Vallaton -sarjakuvalehti ilmestyi Suomessa 1960–1978 ja 1987–1989 Semicin julkaisemana.
Vuosien myötä Ketcham jättäytyi yhä enemmän sivuun myös sanomalehtisarjojen piirtämisestä. Marcus Hamilton piirsi päivittäisen stripin ja Ron Ferdinand sunnuntaisarjat. Päiväsarja on "pilakuva", yksi iso ruutu. Kun Ketcham kuoli 31. toukokuuta 2001, sarjakuva jatkoi ilmestymistään ilman mitään taukoa. Sarjakuvaa levittää nykyisin King Features Syndicate 1200 lehteen.
1990-luvulla on tehty kaksi Ville Vallaton -elokuvaa, joissa esiintyivät oikeat ihmiset, Ville Vallaton (1993) ja Ville Vallaton iskee jälleen (1998). Sarjakuvasta on tehty myös piirrossarja televisioon. Sarjaa esittää MTV Juniori. Ville Vallaton -nimellä myydään myös jäätelöpuikkoja.
Hahmoja

Yrjö Karjunen: Yrjö Karjunen on Ville Vallattoman naapuri ja tämän ainaisten kujeiden ja sähläysten kohde. Ville Vallaton pitää herra Karjusta kuitenkin yhtenä parhaimmista ystävistään.
Jussi: Villen paras kaveri, Villeä vähän pienempi ja vakavamielisempi. (1960-luvulla ilmestyneessä Ville Vallaton -lehdessä nimeltään Topi.)
Tytti: Tytti on Villeen ihastunut tyttö, joka haaveilee olevansa vielä joskus rouva Vallaton. Ville taas ei välitä Tytistä.
Tiina: Tiina on Villen poikaporukan ainoa tyttö, jolla on lyönnistä lähtien poikamaiset otteet. (Seura-lehden Ville-sarjassa nimeltään Sissi.)
Martta Karjunen: Martta on Yrjön lempeä ja mukava vaimo sekä naapurin täti Villelle.
Villen vaari: Villen vaaria ei piirretyissä pahemmin nähdä, mutta Ville Vallaton -elokuvia on tehty kaksi oikeaa ja toisesta niissä tavataan Villen rehti vaari.
Villen isä ja äiti: Villen isä ja äiti (Heikki ja Liisa Vallaton) kurittavat Villeä aina, kun tämä on tehnyt jotakin pahaa herra Karjuselle. He kuitenkin rakastavat Villeä paljon.
Tommi, Jaska ja E-P: Villen parhaat kaverit.
Aiheesta muualla

Kvaak: Ville Vallaton - Dennis the Menace (Arkistoitu – Internet Archive)
Dennis the Menace at King Features (Arkistoitu – Internet Archive)
Toonopedia: Dennis the Menace
Fantagraphics' Dennis The Menace page (Arkistoitu – Internet Archive)
Waterloo (Sierra Leone)

| Waterloo |
| --- | --- |
 Waterloo
 Koordinaatit: 8.3265°N, 13.0627°W 
Valtio:   Sierra Leone
Maakunta:  Läntinen alue
Piirikunta:  Läntisen alueen maaseutu
Väkiluku (2015)  ():  213 778
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Waterloo  on Sierra Leonen Läntisen alueen 444 270 asukkaan (VL 2015) Läntisen alueen maaseutupiirikunnan hallintokeskus ja samanniminen äänestysalue. Vuonna 2015 Waterloon äänestysalueella asui 48,1 prosenttia koko Läntisen alueen maaseutupiirikunnan väestöstä eli 213 778 ihmistä.
Volkswagen T-Roc

| Volkswagen T-Roc |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Kiina  Portugali  Saksa
Valmistaja:  Volkswagen
Konserni:  Volkswagen Group
Valmistusvuodet:  2017–
Korimalli:  2-ovinen cabriolet 5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Teknisesti samankaltaisia:  Jetta VS5 SEAT Ateca Škoda Karoq Volkswagen Tharu
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Volkswagen Group MQB A1
Moottori:  R3 R4
Iskutilavuus:  1,0–2,0 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 7-vaihteinen kaksoiskytkin
Volkswagen T-Roc on Volkswagenin vuodesta 2017 lähtien valmistama crossover-tyyppinen automalli, joka esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2017. Se sijoittuu mallistossa pienemmän T-Crossin ja suuremman Tiguanin väliin.
Vuoden 2017 Euro NCAP -kolaritestistä T-Roc sai tulokseksi täydet viisi tähteä.

T-Rocin bensiinimoottorit ovat 1,0 TSI (115 hv), 1,5 TSI (150 hv) ja 2,0 TSI (190 hv). Dieselvaihtoehdot ovat 1,6 TDI (115 hv) ja 2,0 TDI (150/190 hv). Molempien 190-hevosvoimaisten moottorien yhteydessä on aina neliveto ja seitsemänportainen DSG-kaksoiskytkinvaihteisto.
Volkswagen T-Roc R
Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 2019 esiteltiin T-Roc R, jossa on sama 300-hevosvoimainen 2,0 TSI -moottori kuin Golf R -mallissa. Voimansiirtona on seitsemänportainen DSG-kaksoiskytkinvaihteisto ja vetotapana neliveto.
Volkswagen T-Roc Cabriolet
Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2019 esiteltiin kaksiovinen kangaskattoinen T-Roc Cabriolet. Se täyttää mallistoon jäänyttä aukkoa, joka syntyi kun Beetlen valmistus lopetettiin saman vuoden heinäkuussa. Moottoriksi on valittavissa 1,0- tai 1,5-litrainen TSI-bensiinimoottori.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Volkswagen T-Roc Wikimedia Commonsissa
Volkswagenin automallit
| --- | --- |
Nykyiset mallit:  Henkilöautot: Arteon ·  Atlas ·  Atlas Cross Sport ·  Bora (2018–) ·  C-Trek ·  Gol ·  Golf ·  ID.3 · ID.4 ·  ID.5 ·  ID.6 ·  Jetta ·  Lamando ·  Lavida ·  Passat ·  Phideon ·  Polo ·  Saveiro ·  T-Cross ·  T-Roc ·  Taigo ·  Taigun ·  Talagon ·  Tayron ·  Tharu ·  Tiguan ·  Touareg ·  Touran ·  up! ·  Viloran ·  Virtus  Hyötyajoneuvot: Amarok ·  Caddy ·  Crafter ·  Transporter
Lopetetut ilmajäähdytteiset mallit:  181 (Kurierwagen/Trekker/Thing/Safari) ·  1500/1600 (Typ 3) ·  411/412 (Typ 4) ·  Kupla (Typ 1) ·  Brasilia ·  Country Buggy (Sakbayan) ·  Hebmüller Cabriolet ·  Karmann Ghia ·  Kommandeurwagen ·  Kübelwagen ·  Schwimmwagen ·  SP2 ·  Type 18A ·  VW-Porsche 914
Lopetetut vesijäähdytteiset mallit:  Ameo ·  Apollo ·  Beetle ·  Bora ·  Citi Golf ·  CC ·  Corrado ·  Derby ·  Eos ·  Fox ·  Golf Plus ·  Golf Sportsvan ·  Iltis ·  K70 ·  LT ·  Lupo ·  New Beetle ·  Parati ·  Phaeton ·  Pointer/Logus ·  Routan ·  Scirocco (1974–1992) ·  Scirocco (2008–2017) ·  Sharan ·  SpaceFox ·  Taro ·  Vento
Konseptimallit:  1-Litre Concept ·  up!/space up!/space up! blue/E-Up!/Up! Lite ·  GX3 ·  Iroc ·  EcoRacer ·  Concept A ·  Concept R ·  New Beetle Ragster ·  EDAG Biwak ·  Microbus Concept ·  W12/Nardo ·  Stanley ·  Concept BlueSport
Tulevat mallit: 
Volkswagen-pohjaiset (asuntoautot, kit-carit, kilpa-autot):  Herbie ·  Formula Vee ·  Baja Bug ·  Meyers Manx ·  EMPI Imp ·  Westfalia Campervans
Vladimir Bahmetjev

Vladimir Matvejevitš Bahmetjev (ven. Влади́мир Матве́евич Бахме́тьев, 14. elokuuta 1885 Zemljansk, Voronežin kuvernementti – 16. lokakuuta 1963 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Bahmetjev syntyi virkailijaperheeseen. Hän työskenteli koulun jälkeen semstvossa, ja hänet karkotettiin vallankumouksellisen toiminnan takia Siperiaan. Bahmetjev liittyi vuonna 1909 Venäjän sosiaalidemokraattiseen puolueeseen Novonikolajevskissa. Hän työskenteli toimittajana ja Venäjän vallankumouksen jälkeen puoluevirkailijana. Vuonna 1921 Bahmetjev muutti Moskovaan, jossa hän toimitti kirjallisuuslehtiä ja kuului proletaarikirjailijoiden Kuznitsa-ryhmään.
Bahmetjevin Venäjän vallankumouksesta ja sisällissodasta kertova romaani Prestuplenije Martyna (”Martynin rikos”, 1928) herätti suurta huomiota. Vallankumoustaistelusta kertoo myös kesken jääneen trilogian ensimmäinen osa Nastuplenije (”Hyökkäys”, 1934). Toisen maailmansodan aikana Bahmetjev kirjoitti sotakuvauksia.
Suomennettu teos

Mihei Kusjmitsh kylpylässä: leikillinen jutelma (Mihei Kuzmitš na kurorte). Leningrad: Kirja, 1931.
Mihei Kusmitsh kylpylässä: koomillinen kertomus kuudessa kuvaelmassa. V. Bahmetjevin jutelman mukaan kirjoittanut Lea Helo. Leningrad: Kirja, 1934.
Viron maakunnat

Viron maakunnat (vir. maakond) ovat osa Viron aluehallintoa. Viro jakaantuu viiteentoista maakuntaan. Jokaisen maakunnan hallitusta (maavalitsus) johtaa maaherra (maavanem), ja joka edustaa Viron hallitusta alueellisella tasolla. Viron hallitus valitsee kuvernöörinselvennä viideksi vuodeksi kerrallaan. Maakunnat jakaantuvat kuntiin, jotka ovat kaupunkeja (linn) tai maalaiskuntia (vald).
Viron maakunnat
Maakunnat

| Maakunta | Pääkaupunki | Pinta-ala (km2)  | Väkiluku (2014) |
| --- | --- | --- | --- |
| Harjumaa | Tallinna | &&&&&&&&&&&04333.&&&&004 333 | &&&&&&&&&0572103.&&&&00572 103 |
| Hiidenmaa | Kärdla | &&&&&&&&&&&&0989.&&&&00989 | &&&&&&&&&&&08589.&&&&008 589 |
| Itä-Virumaa | Jõhvi | &&&&&&&&&&&03364.&&&&003 364 | &&&&&&&&&0149483.&&&&00149 483 |
| Jõgevamaa | Jõgeva | &&&&&&&&&&&02604.&&&&002 604 | &&&&&&&&&&031145.&&&&0031 145 |
| Järvamaa | Paide | &&&&&&&&&&&02623.&&&&002 623 | &&&&&&&&&&030425.&&&&0030 425 |
| Länsi-Virumaa | Rakvere | &&&&&&&&&&&03627.&&&&003 627 | &&&&&&&&&&059583.&&&&0059 583 |
| Läänemaa | Haapsalu | &&&&&&&&&&&02383.&&&&002 383 | &&&&&&&&&&024323.&&&&0024 323 |
| Põlvamaa | Põlva | &&&&&&&&&&&02165.&&&&002 165 | &&&&&&&&&&027641.&&&&0027 641 |
| Pärnumaa | Pärnu | &&&&&&&&&&&04807.&&&&004 807 | &&&&&&&&&&082829.&&&&0082 829 |
| Raplamaa | Rapla | &&&&&&&&&&&02980.&&&&002 980 | &&&&&&&&&&034676.&&&&0034 676 |
| Saarenmaa | Kuressaare | &&&&&&&&&&&02673.&&&&002 673 | &&&&&&&&&&031756.&&&&0031 756 |
| Tartumaa | Tartto | &&&&&&&&&&&02993.&&&&002 993 | &&&&&&&&&0152188.&&&&00152 188 |
| Valgamaa | Valga | &&&&&&&&&&&02044.&&&&002 044 | &&&&&&&&&&030176.&&&&0030 176 |
| Viljandimaa | Viljandi | &&&&&&&&&&&03422.&&&&003 422 | &&&&&&&&&&047476.&&&&0047 476 |
| Võrumaa | Võru | &&&&&&&&&&&02305.&&&&002 305 | &&&&&&&&&&033426.&&&&0033 426 |
Euroopan maiden ylimmän tason hallinnollinen jako
Alankomaat
Albania
Andorra
Armenia²
Azerbaidžan¹
Belgia
Bosnia ja Hertsegovina
Bulgaria
Espanja
Georgia¹
Irlanti
Islanti
Italia
Itävalta
Kazakstan¹
Kosovo
Kreikka
Kroatia
Kypros²
Latvia
Liechtenstein
Liettua
Luxemburg
Malta
Moldova
Monaco
Montenegro
Norja
Pohjois-Makedonia
Portugali
Puola
Ranska
Romania
Ruotsi
Saksa
San Marino
Serbia
Slovakia
Slovenia
Suomi
Sveitsi
Tanska
Tšekki
Turkki¹
Ukraina
Unkari
Valko-Venäjä
Venäjä¹
Viro
Yhdistynyt kuningaskunta
¹ Sijaitsee sekä Euroopassa että Aasiassa

² Aasiassa sijaitseva, kulttuurihistoriallisesti eurooppalainen valtio
Ville Lähde

Ville Lähde (s. 1972) on suomalainen filosofi ja tietokirjailija. Lähde toimi filosofisen Niin & näin -aikakauslehden päätoimittajana yhdessä Antti Salmisen kanssa vuodesta 2010 vuoteen 2013.  Hän valmistui filosofian maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 2000, ja tohtoriksi vuonna 2008. Hän on keskittynyt ympäristöfilosofiaan ja tutkinut luonnon käsitettä ja sen historiaa muun muassa Jean-Jacques Rousseaun tuotannossa. Lähde on kirjoittanut myös paljon yhteiskunnallisia kirjoituksia keskittyen erityisesti ympäristöön ja luonnonsuojeluun liittyviin kysymyksiin.
Teokset

Haila, Yrjö & Lähde, Ville (toim.): Luonnon politiikka.  Vastapaino, 2003.  ISBN 951-768-108-9.
Lähde, Ville: Niukkuuden maailmassa.  niin & näin-kirjat, 2013.  ISBN 978-952-5503-79-1.
Lähde, Ville: Paljon liikkuvia osia.  Savukeidas, 2015.  ISBN 978-952-268-149-2.
Aiheesta muualla

Ville Lähteen kotisivut