stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ajaton A. Aimo
Kappaleet

| --- | --- |
 A-puoli Hopeakengät – 3.05 (säv. M. Metsä, Veikko Virmajoki)  Auringon lapset – 3.05 (säv. Erkki Karu, Georg Malmsten)  Annikin suukko – 3.10 (säv. A. Virpi, Virmajoki)  Viel’ sua muistan – 2.54 (säv. Arvo Koskimaa, Jouko Kukkonen)  Irja – 2.45 (säv. Koskimaa, Kukkonen)  Kaksi mansikkaa – 2.40 (säv. Kaarlo Valkama, Virmajoki)  Äiti – 3.10 (säv. Antero Vartia, Heikki Asunta) :  B-puoli Kaunis on luoksesi kaipuu – 2.57 (säv. Eino Partanen)  Kukkia Andeilta – 2.18 (säv. Palle, Pierino Codevilla)  Ei meillä itketä – 2.58 (säv. F. Voitto)  Ikävä – 2.50 (säv. Usko Hurmerinta)  Pilkkapolkka – 2.30 (säv. Hurmerinta)  Lumihiutaleita – 3.05 (säv. M. Stephien)  Priki Joosefiina – 2.45 (säv. U. Lehtonen)
Aiheesta muualla

Ajaton A. Aimo discogs.com -sivustolla
A Little More

| A Little More Isac Elliot |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: 8. heinäkuuta 2016
 Formaatti: CD, digitaalinen lataus
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 20.18
 Levy-yhtiö: Sony Music
Isac Elliotin muut julkaisut
| Follow Me 2014 | A Little More 2016 | Mikael Gabriel × Isac Elliot (EP) 2017 |
A Little More on suomalaisen Isac Elliotin 8. heinäkuuta 2016 julkaistu kuuden kappaleen EP. Kappaleet on äänitetty Los Angelesissa, New Yorkissa ja Helsingissä.
EP:n ensimmäinen single ”Worth Something” julkaistiin 8. huhtikuuta 2016. Toinen single ”What About Me” julkaistiin 23. toukokuuta 2016, ja Isac Elliot esitti sen samana päivänä yhdysvaltalaisessa The Today Show’ssa.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Not for Nothing | Anne Preven, Conor Maynard, John Coggins, Robin Tadross | 4.00 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | What About Me | Big Taste, Isac Elliot Lunden, Lucas Marx, Nolan Sipe | 3.16 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Worth Something | Lunden, Matt Parad, Nico Hartikainen, Anne Preven | 3.35 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Wishful Thinking | Lunden, JP Saxe, Johnny Powers Severin, Jordan Sapp, Trevion Stokes | 2.47 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Alone | Aaron Pearce, Patrick "J. Que" Smith | 3.20 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Sleepless | Anton Sonin, Dag Holtan-Hartwig, Benjamin Ingrosso | 3.20 |  |  |  |  |  |  |
Ahmad Nazif

Ahmed Nazif
Ahmad Nazif (arab. أحمد نظيف‎; s. 1952) oli Egyptin pääministeri 14. heinäkuuta 2004 lähtien 29. tammikuuta 2011 asti. Hän jätti eronpyyntönsä 27. syyskuuta 2005 uusien vaalien järjestämistä varten ja toimi tuon jälkeen virkaa tekevänä pääministerin uuden hallituksen muodostamiseen 27. joulukuuta 2005 asti, jossa jatkoi pääministerinä. Hän oli tietoliikenne- ja viestintäministerinä edeltäjänsä Atif Abaidin hallituksessa. Presidentti Hosni Mubarak erotti Nazifin johtaman hallituksen 29. tammikuuta 2011 laajojen mielenosoitusten seurauksena.
Nazif pidätettiin vähän ennen Mubarakin eroamista. Vuonna 2012 hänet tuomittiin kolmeksi vuodeksi vankilaan korruptiosta.
Hän oli Egyptin toiseksi nuorin pääministeri koko Egyptin historian aikana. Nazif on naimisissa, ja hänellä on kaksi poikaa.
6. arrondissementti (Pariisi)

6. arrondissementin sijainti.
6.arrondissementin kaupungintalo
Pariisin 6. arrondissementti (ransk. 6e arrondissement de Paris) on yksi kahdestakymmenestä arrondissementista. Sen tunnetaan myös nimellä arrondissement du Luxembourg  ja se jaetaan edelleen neljään kortteliin (ransk. quartiers), jotka ovat Monnaie, Odéon, Notre-Dame-des-Champs ja Saint-Germain-des-Prés.
Arrondissementtia rajaa lännessä 7. arrondissementti, pohjoisessa Seine-joki ja 1. arrondissementti, etelässä 14. arrondissementti ja 15. arrondissementti sekä idässä 5. arrondissementti.
Arrondissementin väkiluku oli vuonna 43 880 henkeä vuonna 2006 ja sen pinta-ala on 2,15 km². Arrondissementin määrinä on toiminut UMP-puolueen Jean-Pierre Lecoq vuodesta 1995 lähtien.
Nähtävyydet

Ranskan instituutti
Luxembourgin puisto
Palais du Luxembourg – Ranskan senaatti
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pariisin 6. arrondissementti Wikimedia Commonsissa
6. arrondissementin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Ahmad Shukeiri

Ahmad Shukeiri vuonna 1965
Ahmad Shukeiri (1. tammikuuta 1908 – 26. helmikuuta 1980) (arabiaksi أحمد الشقيري, tunnetaan myös nimellä al-Shuqayri, Shuqeiri, Shukeiry) oli palestiinalainen poliitikko ja ensimmäinen arabipuheenjohtaja vuosina 1964–1967 ja Palestiinan vapautusjärjestö PLO:n perustaja.
Shukeiri syntyi Libanonissa silloisen Ottomaanien valtakunnan alueella. Hänen isänsä oli arabi, kansanedustaja As'ad Shuqeiry (1860–1940), ja äitinsä turkkilainen. Shukeiri oppi puhumaan turkin kieltä äidin puoleltaan. Opiskellessaan lakia Jerusalemissa Shukeirista tuli Syyrian YK:n delegaation jäsen vuosiksi 1949–1951.
Shukeirista oli Arabiliiton varapuheenjohtaja vuosina 1950–1962 ja Saudi-Arabian suurlähettiläs YK:ssa vuosina 1957–1962 kunnes hänet nimitettiin PLO:n johtoon vuonna 1964 Arabiliiton ensimmäisessä konferenssissa Kairossa.
Shukeiria kritisoitiin arabimaailmassa, koska hän vannoi Israelin voittamista ennen kuuden päivän sotaa.
Shukeiria seurasi PLO:n puheenjohtajana vuonna 1967 Yahya Hammuda vuosiksi 1967–1969 ja häntä seurasi Jasser Arafat vuosiksi 1969-2004 jolloin Arafatin kuoleman jälkeen Mahmud Abbasista tuli PLO:n nykyinen puheenjohtaja.
Shukeiri kuoli 26. helmikuuta 1980 72 vuoden iässä  Kuningas Husseinin lääketieteellisessä keskuksessa  Ammanissa.
A Little Pain

| ”A Little Pain” Olivia Lufkin |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Olivia inspi' Reira (Trapnest)
 Julkaistu: 26. kesäkuuta 2006
 Tuottaja(t): Cutting Edge
 Tyylilaji: Pop rock
 Levy-yhtiö: Cutting Edge
Olivia Lufkinin muut singlet
| ”Into the Stars” 2002 | ”A Little Pain” 2006 | ”Wish/Starless Night” 2006 |
A Little Pain on Olivia Lufkinin yhdeksäs single, jonka on tuottanut Olivian kanssa Cutting Edge-tuotantoyhtiö. Se julkaistiin CD- ja CD&DVD-muodossa 26. kesäkuuta 2006, neljä vuotta myöhemmin hänen aiemman singlen, Into the Starsin julkaisun jälkeen. Single tehtiin erityisesti Nana-animesarjaa varten ja sitä käytettiin sarjan ensimmäisenä loppusinglenä.
Listasijoitukset

| Lista | Sijoitus |
| --- | --- |
Japan Oricon Charts: 8
Ahvenjärvi (Juupajoki)

| Ahvenjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ruovesi, Juupajoki
Koordinaatit:  61°50′35″N, 24°16′07″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Leppähampaanjoen valuma-alue (35.75)
Laskujoki:  oja Kuivajärveen 
Järvinumero:  35.754.1.030
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  168,8 m  
Rantaviiva:  0,487 km  
Pinta-ala:  1,135 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiAhvenjärvi 
Ahvenjärvi  on Pirkanmaalla Juupajoen Hyytiälässä ja hieman Ruovedellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,1 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee Setälänkankaalla sijaitsevalla ojitetulla suolla. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä ja puolet siitä on suota ja loput kangasmetsää. Kantatie 66 ohittaa lammen alle 300 metrin etäisyydeltä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Huikonjoen valuma-alueeseen (35.754) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 168,8 metriä mpy. Siihen on johdettu kolme suo-ojaa pohjoiselta suolta ja sen laskuoja lähtee koillispään lahdesta kohti Ahvenlammia, josta oja jatkaa Kuivajärveen. Ojalle tulee pudotusta 28 metriä.
Aire

Aire voi tarkoittaa seuraavia:
Kuntia

Aire, kunta Ranskassa Ardennesin departementissa
Aire-sur-l’Adour, kunta Ranskassa Landesin departementissa
Aire-sur-la-Lys, kunta Ranskassa Pas-de-Calais’n departementissa
Aire-la-Ville, kunta Sveitsissä Geneven kantonissa
Jokia

Aire, joki Englannissa Yorkshiressä
Aire, joki Ranskassa Ardennesin departementissa
Laivoja

HMS Aire (K262), Britannian kuninkaallisen laivaston vuosina 1943–1946 käytössä ollut fregatti.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Aire”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Euroopanpähkinäpensas

| Euroopanpähkinäpensas |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
Suomessa::  Elinvoimainen 
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Pyökkimäiset Fagales
Heimo::  Koivukasvit Betulaceae
Suku::  Pähkinäpensaat Corylus
Laji::  avellana
Kaksiosainen nimi
 Corylus avellana  L. 

Katso myös
   Euroopanpähkinäpensas Wikispeciesissä   Euroopanpähkinäpensas Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Euroopanpähkinäpensas eli pähkinäpensas (Corylus avellana) on koivukasvien (Betulaceae) heimoon kuuluva lehtokasvi. Pähkinäpensaiden suvun lajeista käytetään toisinaan myös nimeä hasselpähkinä, joka on myös pähkinöiden kauppanimi. Laji kasvaa 2–7 metriä korkeaksi ja tukevaksi pensaaksi. Se on nuorena hidaskasvuinen ja saavuttaa 15–20-vuotiaana maksimikorkeutensa. Euroopanpähkinäpensaita kasvaa koko Euroopassa, sen pohjoisimpia osia ja aroalueita lukuun ottamatta, ja Kaakkois-Aasiassa. Laji on kalkinsuosija, ja se viihtyy runsasravinteisissa lehti- ja sekametsissä.
Lajin tieteellinen nimi tarkoittaa ”avellinolaista pähkinäpensasta”. Corylos on pähkinäpensas latinaksi ja avellana viittaa eteläitalialaiseen Avellan paikkakuntaan.
Ulkonäkö ja koko > Kasvutapa ja lehdet

Euroopanpähkinäpensas kasvaa Suomessa 2–7 metriä korkeaksi ja varsin tukevarunkoiseksi, pystyksi pensaaksi. Runkojen kuori on ruskeanharmaa. Oksat kasvavat aluksi suorina, mutta haaroittuvat viimeistään parin metrin korkuisina. Sivuoksat ovat yleensä samalla korkeudella rungon molemmin puolin. Kuluvan kesän haarat ovat siirottavasti nystykarvaisia ja väriltään ruskeita.
Euroopanpähkinäpensaan lehtisilmut ovat perättömiä, tylppiä, munanmuotoisia ja 2–3 mm pitkiä. Vihreät lehdet ovat kierteisesti, lehtiruodit ovat alle 2 cm pitkiä. Lehtilapa on 5–10 cm pitkä, ehyt, vastapuikea, herttatyvinen ja karvainen. Suonipareja lehtilavassa on kuusi tai seitsemän kappaletta. Lehtilavan kärjessä on lyhyt, terävä nipukka ja lehden laita on toissahainen. Lehden muoto on hieman samantapainen kuin harmaalepällä (Alnus incana) sekä vuorijalavalla (Ulmus glabra) ja kynäjalavalla (Ulmus laevis).
Ulkonäkö ja koko > Kukat ja hedelmät

Kukinta tapahtuu ennen lehtien puhkeamista, ja euroopanpähkinäpensas onkin leppien (Alnus) ohella ensimmäisiä kevätkukkijoita Suomessa. Leppien ja koivujen (Betula) tavoin myös euroopanpähkinäpensas on tuulipölytteinen; pähkinöiden kehittymiseen vaaditaan kuitenkin ristipölytystä eri yksilöistä. Pensas kukkii yleensä maalis-huhtikuussa, mutta leutoina talvina kukinta voi alkaa jo helmikuun puolella. Hedekukinto on pitkä, riippuva keltainen norkko. Emikukinto on 2–4-kukkainen, lyhyt ja silmumainen. Kukinnon luotit ovat väriltään tummanpunaisia. Kukat ovat yksineuvoisia ja pieniä: hedekukka on kehätön, emikukan kehä on vähäinen.
Euroopanpähkinäpensaan hedelmä on 1–2 cm pitkä, pallomainen ja yhdislehtinen pähkinä, jota ympäröi yhdiskasvuisista kukan esi- ja tukilehdistä syntynyt suojus. Suojus on pähkinän pituinen, kuppimainen ja liuskainen. Liuskat ovat puikeita ja hammaslaitaisia tai liuskaisia. Kypsät pähkinät ovat harmahtavan ruskeita.
Euroopanpähkinäpensaan hedekukintoja.
Euroopanpähkinäpensaan emikukinto.
Euroopanpähkinäpensaan lehtiä.
Euroopanpähkinäpensaan kypsyviä pähkinöitä.
Levinneisyys

Euroopanpähkinäpensaan levinneisyysalue rajoittuu Eurooppaan ja Luoteis-Aasian. Sitä tavataan koko Euroopassa lukuun ottamatta Islantia, Fennoskandian keski- ja pohjoisosia, Venäjän pohjoisosia sekä Ukrainan ja Venäjän aroalueita. Euroopan ulkopuolella lajia kasvaa Kaukasuksella sekä paikoitellen Turkissa sekä Pohjois-Iranissa. Jääkauden jälkeisellä lämpökaudella euroopanpähkinäpensasta kasvoi yleisenä nykyistä pohjoisempana.
Suomessa euroopanpähkinäpensas kasvaa levinneisyysalueensa pohjoisrajoilla. Se kasvaa yleisenä lehtopensaana ainoastaan kapealla kaistaleella etelä- ja lounaisrannikolla eli hemiboreaalisella vyöhykkeellä. Kaikkein runsaimmillaan laji on Ahvenanmaalla ja Turun saaristossa. Lajin luonnonvarainen pohjoisraja on Satakunnassa, Etelä-Hämeessä ja Etelä-Savossa. Pohjoisimmat luonnonvaraiset pähkinäpensasyksilöt kasvavat Suomessa Korpilahdella. Pohjoisimmat suuremmat esiintymät ovat Hollolassa ja Hämeen lehtokeskuksen alueella. Suomessa pohjoisimmat esiintymät ovat lämpökauden jälkeisiä, paikallisia ja harvinaisia reliktejä.
Suomen lounais- ja etelärannikolla euroopanpähkinäpensas on sen verran yleinen, että niiden kukinta keväisin aiheuttaa joillekin ihmisille allergiaoireita. Osa Suomessa keväisin olevasta siitepölystä kaukokulkeutuu maahan tuulten mukana lounaasta ja etelästä.
Elinympäristö ja ekologia

Euroopanpähkinäpensas viihtyy kuivahkoissa ja tuoreissa, runsasravinteisissa lehti- ja sekametsissä. Laji on kalkinsuosija. Toisinaan sitä kasvaa niin runsaasti, että pähkinäpensaslehdoista puhutaan omana lehtotyyppinään. Parhaiten euroopanpähkinäpensas kasvaa valoisassa, lehtipuuvaltaisessa ja ravinteikkaassa rinnemaassa. Se sietää varjoa kohtuullisesti, mutta kuusettuminen voi näännyttää pähkinäpensaiden elinvoiman. Suomessa pähkinäpensaslehto on yksi luonnonsuojelulain mukaan suojeltavista luontotyypeistä.
Pähkinähakki, närhi ja orava levittävät pähkinöitä tehokkaasti. Koska pähkinäpensas varjostaa tehokkaasti, ei juuri mikään muu kasvi kasva sen alla. Silti se luo ympärilleen omanlaisensa kasvi- ja eläinlajiston. Sinivuokko (Hepatica nobilis) viihtyy selvästi parhaiten pähkinäpensaan alla, ja sen kasvustot ovatkin runsaita alueilla, missä esiintyy pähkinäpensasta. Pähkinäpensaalla on myös oma sieni- ja loislajistonsa, esimerkiksi siitä riippuvainen suomukka (Lathraea squamaria).
Euroopanpähkinäpensas muodostaa tiheitä pensaita, joissa voi olla jopa 200–300 runkoa. Yksittäisten pensaitten ympärysmitta voi olla yli 10 metriä. Joskus hyvin harvoin se saattaa kasvaa yksirunkoiseksi puuksi. Pensaan keskimmäiset osat ovat vanhimpia, ja ne kuolevat ensin, mutta pensas kasvattaa jatkuvasti reunoilleen uusia taimia rengasmaisesta juurakosta, joka pensaan vanhetessa laajenee ulospäin. Näin muodostuu pähkinäpensaskehiä eli runnoja. Euroopanpähkinäpensaan juurakko on hyvin pitkäikäinen ja saattaa elää jopa yli tuhat vuotta. Maanpäälliset runkohaarat ovat kuitenkin lyhytikäisiä ja elävät harvoin yli 50-vuotiaiksi. Ensimmäisinä vuosinaan euroopanpähkinäpensas kasvaa hitaasti. Vajaan kymmenen vuoden ikäisenä sen kasvu kuitenkin nopeutuu, ja 15–20-vuotiaana se saavuttaa maksimikorkeutensa.
Käyttö > Ravintokäyttö

Euroopanpähkinäpensaan pähkinät poimitaan yleensä ennen lopullista kypsymistään, jotta eläimet eivät ehtisi syödä niitä. Tämän vuoksi niitä jälkikypsytettävä 1–2 viikon ajan, jonka aikana niitä käännellään välillä. Pähkinöissä on lisäksi erittäin kova kuori, jonka avaamiseen käytetään yleensä niin sanottua pähkinänsärkijää. Tämän jälkeen pähkinät pitää vielä kuivata. Kuivaus tapahtuu enintään 5 cm:n paksuisena kerroksena päivittäin käännellen.
Euroopanpähkinäpensaan pähkinöista voidaan myös valmistaa ruokaöljyä.
Suomessa kasvaneiden Euroopanpähkinäpensaan pähkinät ovat vain herneen kokoisia.
Euroopanpähkinäpensaan pähkinä sisältää noin 60 % rasvaa ja 14 % proteiinia. Lisäksi se sisältää runsaasti kaliumia, magnesiumia ja kalsiumia.
Euroopanpähkinäpensaan pähkinät (engl. common hazel) kuuluvat Hasselpähkinöihin.
Pähkinäpensaiden pähkinöitä on käytetty ihmisravinnoksi jo varhaisella kivikaudella. Ahvenanmaalaiset toimittivat pähkinöitä muun muassa Ruotsin hovin tarpeisiin.  Pähkinöiden keruu ei kuulu Suomen jokamiehenoikeuksiin.
Käyttö > Muu käyttö

Euroopanpähkinäpensaan pähkinöitä on käytetty myös rohdoksi. Niiden on uskottu lievittävän muun muassa impotenssia ja karhunrasvasta ja murskatuista pähkinöistä valmistetun hiusöljyn on uskottu ehkäisevän kaljuuntumista. Pähkinäpensaan lehtiä ja kuoria käytetään edelleen esimerkiksi kuumerohtona.
Euroopanpähkinäpensaan nuoria haaroja on käytetty Ahvenanmaalla silakkatynnyreiden vanteisiin. Tämän vuoksi pähkinäpensaskasvustoja hakattiin säännöllisesti kasvun nopeuttamiseksi. Sitä on myös käytetty polttopuuna, sillä sen lämpöarvo on hyvä.
Euroopanpähkinäpensas on myös koristekasvi, jota kasvatetaan pihoilla, puistoissa ja puistometsissä. Siitä on jalostettu useita kaupallisia viljelylajikkeita, kuten 'Aurea' (kultapähkinäpensas), 'Contorta' (peikonpähkinäpensas) ja 'Fuscorubra' (punapähkinäpensas). Viljeltynä laji menestyy Suomessa hyvin Keski-Suomen korkeudelle saakka. Pohjoisempana se menestyy huonommin, mutta kasvaa jotenkuten Länsi-Lappia myöten.
Tuholaiset

Kovakuoriaislaji pähkinäkärsäkäs (Curculio nucum) munii pähkinäpensaiden pähkinöiden sisään ja toukat kasvavat niiden sisällä. Pähkinöiden pudotessa loppukesästä maahan toukat porautuvat pähkinästä ulos koteloituakseen maan sisään.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Euroopanpähkinäpensas (Corylus avellana)
Kassu - Kasvien suomenkieliset nimet: Euroopanpähkinäpensas tai pähkinäpensas (Corylus avellana)
Kasviatlas 2010: Euroopanpähkinäpensaan levinneisyys Suomessa
Prometheus Institute: Corylus avellana (Fytoterapia II, ote) (Arkistoitu – Internet Archive)
Fineli: Hasselpähkinän ravintosisältö
Hasselpähkinä.fi Tietoa terveellisistä pähkinöistä
Den virtuella floran: Hassel (ruotsiksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Corylus avellana (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Corylus avellana (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Common hazelnut, Corylus avellana (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Corylus avellana (hazel) (englanniksi)
Suomalaiset lehtipuut
euroopanpähkinäpensas
halava
harmaaleppä
hieskoivu
jokipaju
korpipaatsama
kotipihlaja
kynäjalava
metsähaapa
metsälehmus
metsäomenapuu
metsävaahtera
mustuvapaju
orapaatsama
outapaju
raita
rauduskoivu
ruotsinpihlaja
saarni
suippuorapihlaja
suomenpihlaja
talvikkipaju
tammi
tervaleppä
tunturikoivu
tuomi
tylppöorapihlaja
vuorijalava
Euroopanpähkinäpensaan kasvutapa on tyypillisesti monihaarainen.
Ulkomaisia euroopanpähkinäpensaan pähkinöitä.
Kuoret saa auki pähkinänsärkijällä.
kuivaamattoman pähkinän poikkileikkaus.
Pähkinä kutistuu kuivauksen aikana. (Suomessa kasvanut pähkinä jää huomattavasti kuvan pähkinäää pienemmäksi.)
Ahmad Sa’dat

Ahmad Sa’dat (arab. احمد سعدات‎) on palestiinalainen poliitikko, Israelin, Yhdysvaltain ja Euroopan unionin terroristijärjestönä pitämän Palestiinan vapautuksen kansanrintaman pääsihteeri. Hänet valittiin myös parlamentin jäseneksi, mutta hän on nykyisin Israelin hallussa.
Sa’datista tuli puolueen johtaja lokakuussa 2001 Israelin helikopterin surmattua hänen edeltäjänsä Abu Ali Mustafan.
Palestiinalaishallinnon tiedustelupalvelu pidätti hänet 15. tammikuuta 2002 epäiltynä äärioikeistolaisen Israelin turismiministeri Rehavam Ze’evin murhasta 17. lokakuuta 2001. PFLP otti vastuun tapauksesta. Murha oli kosto Abu Ali Mustafan murhasta. Ahmad Sa’datia pidettiin vangittuna palestiinalaisten presidentinkaartin suojissa ja presidentti Arafatin Muqata’a-hallintokompleksissa. Palestiinalaisten korkein oikeus määräsi Sa’datia vastaan esitettäväksi todisteita vangitsemisen oikeuttamiseksi, mihin tiedustelupalvelu ei pystynyt. 29. maaliskuuta 2002 Israelin puolustusvoimat hyökkäsi Arafatin rakennuksiin, jossa pidettiin Ahmad Sa’datin lisäksi viittä joiden uskottiin osallistuneen Ze’evin murhaan: Basil al-Asmar, Ahid Abu Ghalma, Majdi al-Rimawi ja Hamdi Qar’an sekä Fu’ad al-Šubaki, jota pidettiin osallisena Gazaan aseita tuoneen Karine A -laivan tapauksesta. Israelin puolustusvoimat piiritti rakennusta kuukauden, jonka aikana neljä Rehavam Ze’evin tapaukseen osallistunutta tuomittiin "erikoiskenttäoikeudessa" 8–18 vuoden vankeusrangaistuksiin. 3. kesäkuuta 2002 korkein oikeus määräsi Sa’datin vapautettavaksi, mitä presidentinkaarti ei tehnyt kansainvälisten velvoitteidensa vuoksi.
Ahmad Sa’dat ja muut siirrettiin vankilaan Jerikoon, jossa heitä pidettiin brittiläisten ja yhdysvaltalaisen tarkkailijoiden valvonnan alaisina. 8. maaliskuuta 2006 tarkkailijat jättivät palestiinalaishallinnolle kirjeen, jossa vaativan eräiden vankilan turvallisuusolojen parantamista. 14. maaliskuuta 2006 tarkkailijat jättivät vankilan, jonka jälkeen Israelin puolustusvoimat siirtyi puolen tunnin kuluessa palestiinalaisten hallinnassa olevaan Jerikoon ja hyökkäsi puskutraktorien ja panssarivaunujen tukemana vankilaan, jota vangit ja vanginvartijat puolustivat. Vankila antautui kymmentuntisen piirityksen jälkeen, jossa kuoli kaksi ja loukkaantui 35. Ahmad Sa’dat ja viisi muuta vankia joutuivat israelilaisten vangitsemiksi. Hyökkäys Jerikoon aiheutti palestiinalaisalueilla hyökkäyksiä brittiläisiä edustajistoja ja yhtiöitä vastaan, koska brittien ja yhdysvaltalaisten uskottiin toimineen yhteistoiminnassa Israelin kanssa.
Abaújszántó

| Abaújszántó |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Abaújszántó
 Koordinaatit: 48°16′43″N, 21°11′15″E 
Valtio:   Unkari
Alue:  Pohjois-Unkari
Lääni:  Borsod-Abaúj-Zemplén
Seutukunta:  Abaúj–Hegyközi
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  47,36 km²
Väkiluku (2009):  3 169
 – Väestötiheys:  66,9 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 http://www.abaujszanto.hu/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Abaújszántó on kaupunki Borsod-Abaúj-Zemplénin läänissä Unkarin pohjoisosassa. Se sijaitsee 40 kilometrin päässä läänin pääkaupungista Miskolcista. Kaupungin pinta-ala on 47,36 neliökilometriä, asukasluku 3 169 (vuonna 2009) ja väestötiheys siten 66,9 asukasta neliökilometrillä.
Abaújszántósta tuli kaupunki vuonna 2004. Aiemmin se oli ollut kaupunki yli 600 vuotta vuoteen 1902 saakka.
Aiheesta muualla

Kaupungin virallinen sivu (unkariksi)
Ahmad Shamlou

Ahmad Shamlou
Ahmad Shamlou (12. joulukuuta 1925 – 24. heinäkuuta 2000) oli iranilainen runoilija. Tiedottaessaan Shamloun kuolemasta Teheranin radio totesi "Iranin menettäneen suurimman runoilijansa".
Shamlou julkaisi esikoisteoksensa vuonna 1947. Hänen tekstinsä ottivat kantaa maailman epäoikeudenmukaisuuteen ja niissä näkyi vaikutteita Federico García Lorcalta ja Louis Aragonilta. Hän otti osaa šaahin vastaiseen taisteluun ja joutui maanpakoon vuonna 1970. Vallan vaihduttua Iranissa hän palasi kotimaahansa mutta pettyi papiston haluun tukahduttaa maallistunut älymystö. Hänen runojensa tärkeimmäksi aiheeksi tuli ikuinen lempi, jota hän kohdisti useasti vaimoonsa Aida Sarkisianiin.
Shamloun runoja on käännetty muun muassa englanniksi, ranskaksi, saksaksi, venäjäksi, japaniksi ja ruotsiksi. Vuonna 1999 Shamlou sai ruotsalaisen Stig Dagermanin palkinnon.
Shamlou kuoli diabeteksen aiheuttamiin komplikaatioihin heinäkuussa 2000.
Alexander Maunder

| Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta> Miesten ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lontoo 1908 | haulikko, joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Tukholma 1912 | haulikko, joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Lontoo 1908 | haulikko, yksilökilpailu |  |
Alexander Elsdon Maunder (3. helmikuuta 1861 Loxbeare – 22. helmikuuta 1932 Bickleigh) oli brittiläinen ampuja ja olympiavoittaja. Hän voitti vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa kultaa haulikon joukkuekilpailussa ja sai lisäksi sen yksilökilpailussa pronssimitalin. Hän kilpaili vielä vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa, jossa hän sai hopeaa haulikon joukkuekilpailussa ja jäi sen yksilökilpailussa 49. sijalle.