stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Virtasalmen kirjasto

| Virtasalmen kirjasto |
| --- | --- |
Sijainti:  Virastotie 3, 77330 Virtasalmi (Pieksämäki)
Koordinaatit:  62.1331°N, 27.4648°E
Tyyppi:  yleinen kirjasto, Pieksämäen kaupunginkirjaston lähikirjasto
Kotisivut
Virtasalmen kirjasto on Pieksämäen kaupungin Virtasalmen pitäjän kirkonkylällä toimiva yleinen kirjasto, jonka yhteydessä toimii myös yhteispalvelupiste. Kirjasto on osa Pieksämäen kaupunginkirjastoa ja osa Lumme-kirjastoja. Lumme-kirjastokimpan aineistot ovat kirjastokimppaan osallistuvien kuntien asukkaiden lainattavissa.
Virtasalmen kirjasto toimii pääsääntöisesti itsepalvelukirjastona. Kaupunginkirjaston kirjastoauto kiertää kaupunkia arkipäivisin ja käy viikoittain myös Virtasalmella.  Verkkokirjasto on toteutettu osana Lumme-kirjastojen palveluja.
Väinö Veijola

Väinö Veijola  (2. lokakuuta 1889 Ii – 18. maaliskuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri ja sähköalan kehittäjä, joka sai professorin arvonimen.
Väinö Veijolan vanhemmat olivat maanviljelijä Kaarlo Veijola ja Mathilda Alcenius ja puoliso vuodesta 1922 Martha Grönholm (k. 1939). Veijola tuli ylioppilaaksi 1910 ja valmistui sähkötekniikan alan diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1915. Opintojaan Veijola täydensi vielä Ruotsissa 1915–1917. Hän toimi Hankkijan  sähköinsinöörinä 1915, puolustusministeriön taisteluvälineosaston sähköinsinöörinä 1918, sähköinsinööritoimiston palveluksessa 1919–1924, omassa toimistossa 1925–1928, Suomen sähkölaitosyhdistysten asiamiehenä 1928,  Sähkötarkastuslaitoksen johtajana vuodesta 1929 aina vuoteen 1958 saakka ja sen jälkeen Sähkötarkastuskeskuksen hallituksessa, Teknillisen korkeakoulun opettajana 1920-luvun vaihteessa, Voima ja valo -lehden päätoimittajana ja toimitussihteerinä 1928–1929, kahden eri sähkölaitoksen käytön valvojana 1920–1929, kauppa- ja teollisuusministeriön teollisuusosaston päällikkönä 1932–1936, tullihallituksen asiantuntijana 1933–1936, kansanhuoltoministeriön teollisuusosaston ja voimatoimiston päällikkönä 1939–1940 sekä useiden eri komiteoiden ja työryhmien jäsenenä. Suomen Sähköinsinööriliiton kunniajäsen Veijola oli vuodesta 1950. Hän oli myös Suomen Valoteknillisen Seuran perustajia, ensimmäinen puheenjohtaja ja ensimmäinen kunniajäsen 1958. Professorin arvonimen hän sai 1955.
Aiheesta muualla

Väinö Veijola: in memoriam, 1964, Martti Paavola, julkaisussa Voima ja valo, 37 (1964), ss. 95–96.
Korsikan ralli 2001

|  Korsikan ralli 2001 |
| --- | --- |
 12. osakilpailu 14 osakilpailusta kaudella 2001. 
Ajankohta:  19.–21. lokakuuta 2001
Pituus:  16 erikoiskoetta


Palkintokoroke
Voittaja:   Jesús Puras  Marc Martí  (Citroën World Rally Team)
Toinen:   Gilles Panizzi  Hervé Panizzi  (Peugeot Sport)
Kolmas:   Didier Auriol  Denis Giraudet  (Peugeot Sport)
Rallin voittaja Jesús Puras.
Korsikan ralli 2001 (virallisesti 45. Tour de Corse – Rallye de France) oli Rallin MM-sarjan kauden 2001 12. osakilpailu, joka ajettiin 19.–21. lokakuuta 2001. Kilpailussa oli 16 erikoiskoetta.
Kilpailun voitti Jesús Puras, jolle voitto oli ensimmäinen rallin MM-sarjassa. Gilles Panizzi menetti 15 sekuntia jarruongelmien vuoksi. Didier Auriol menetti 25 sekuntia rengasrikon vuoksi. Petter Solberg ajoi neljänneksi, mutta otti tarkoituksella aikasakon, jotta tallikaveri Richard Burns nousi hänen edelleen ja sai yhden lisäpisteen MM-kilpailua varten. Puras ei ollut nimetty valmistajien pisteille ja Citroën ei siten saanut valmistajien pisteitä kilpailusta. Sébastien Loeb varmisti FIA Super 1600 Cupin mestaruuden.
Ulosajon johdosta Tommi Mäkisen kartanlukija Risto Mannisenmäki loukkasi selkänsä ja päätyi myöhemmin selkäleikkaukseen. Ulosajossa auto päätyi katolleen rotkon reunalle ja Mannisenmäki joutui odottamaan autossa.
Tulokset

| Sija | Kuljettaja | Kartanlukija | Auto | Aika | Ero | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Jesús Puras |  Marc Martí | Citroën Xsara WRC | 3:58.35,5 |  | 10 |
| 2. |  Gilles Panizzi |  Hervé Panizzi | Peugeot 206 WRC | 3:58.53,0 | +17,5 | 6 |
| 3. |  Didier Auriol |  Denis Giraudet | Peugeot 206 WRC | 3:59.47,4 | +1.11,9 | 4 |
| 4. |  Richard Burns |  Robert Reid | Subaru Impreza WRC 2001 | 4:03.28,6 | +4.53,1 | 3 |
| 5. |  Petter Solberg |  Phil Mills | Subaru Impreza WRC 2001 | 4:03.29,4 | +4.53,9 | 2 |
| 6. |  Markko Märtin |  Michael Park | Subaru Impreza WRC 2001 | 4:03.57,1 | +5.21,6 | 1 |
Lähde:
Muuta

Jesús Purasin uran ainoa voitto.
Aiheesta muualla

Rally-Maps.com, erikoiskokeet kartalla (englanniksi)
Rallye de France 2001: Day 2 WRC Highlights / Review / Results Youtube (englanniksi)
Osakilpailut MM-rallikaudella 2001
Monte Carlo
Ruotsi
Portugali
Katalonia
Argentiina
Kypros
Akropolis
Safari
Suomi
Uusi-Seelanti
Sanremo
Korsika
Australia
Wales
Rallin maailmanmestaruussarjan Korsikan rallit
| --- | --- |
1970-luku:   1973  1974  1975  1976  1977  1978  1979 
1980-luku:   1980  1981  1982  1983  1984  1985  1986  1987  1988  1989 
1990-luku:   1990  1991  1992  1993  1994  1995  1997  1998  1999 
2000-luku:   2000  2001  2002  2003  2004  2005  2006  2007  2008 
2010-luku:   2015  2016  2017  2018  2019
Virtasalmen kotiseutumuseo

| Virtasalmen kotiseutumuseo |
| --- | --- |
Tyyppi:  Kotiseutumuseo, kulttuuriperintö, paikallismuseo 
Osoite:  Virastotie 1, 77330 Virtasalmi  
Sijainti:  Virtasalmi 
Perustettu:  1956  
Kotisivut:  Virtasalmen kotiseutumuseo ja perinnepuisto
Koordinaatit:  62°08′02″N, 27°27′54″E
 fiVirtasalmen kotiseutumuseo 
  
Virtasalmen kotiseutumuseo on vuonna 1956 perustettu kotiseutumuseo, joka nykyisin toimii Pieksämäen Virtasalmen pitäjän kirkonkylässä, Virtasalmen kirkkoa vastapäätä.
Museo toimi aluksi Virtasalmen maamiesseurantalon pihalle vuonna 1957 siirretyssä nelihuoneisessa luhtiaitassa, joka vihittiin museoksi kesällä 1960. Kun kokoelmia elokuussa 1979 tarkasteltiin, havaittiin että niiden säilytys ja kiinnitystapa lämmittämättömässä ja valaisemattomassa luhtiaitassa oli rikkonut osaa esineistä.
Museorakennuksena on vuodesta 1983 lähtien toiminut Virtasalmen kirkkoa vastapäätä sijaitseva punainen puutalo, Virtasalmen entinen kunnantupa. Kuntaliitosten myötä museo siirtyi joksikin aikaa Pieksänmaan kunnan museoksi (2004–2006) ja vuoden 2007 alusta Pieksämäen kaupungin Virtasalmen kaupunginosan museoksi. Vuonna 1913 valmistuneen museorakennuksen omistaa Pieksämäen kaupunki. Rakennuksessa on ollut pankkitoimintaa ja se oli myös virtasalmelaisten kirkontoimitusten paikkana kovimpina pakkasilla, ennen kuin kirkoon saatiin lämmitys vuonna 1923. Rakennus on luokitelu maakunnallisesti merkittäväksi rakennetun kulttuuriperinnön kohteeksi.
Kotiseutumuseo esittelee virtasalmelaisten elinkeinoja ja kunnallista elämää. Museon aukiolosta huolehtii Virtasalmen käsityöläiset ry, jolla on samassa tilassa paikallisten käsitöiden ja kudonnaisten myyntinäyttely. Museon pihapiirissä on Virtasalmen perinnepuisto.
Väinö Valveen puisto

Muistomerkki puistossa.
Väinö Valveen puisto on puisto Helsingin itäosassa, Siilitien metroaseman vieressä.
Puiston historiaa

Aluetta on aikaisemmin kutsuttu nimellä Siilitien aseman puistometsä. Siilitielle laskeutuva puistokäytävä on erityisen jyrkkä ja se on saanut lempinimen Häntäluunmäki. Puusto oli ollut varttunutta ja osittain mänty-, osittain koivuvaltaista. Karuilla osilla puusto oli vuoteen 2005 mennessä kärsinyt kuivuustuhoista. Syksyllä 2005 yleisötilaisuuksissa saadun palautteen pohjalta metroaseman lähiympäristön metsä hoidettiin avoimeksi turvallisuuden vuoksi ja häiriökäyttäytymisen hillitsemiseksi.
.
Puisto nimettiin vuonna 2007 viimeisen jääkärikenraalin ja Merivoimien entisen komentajan Väinö Valven mukaan. Paikassa sijaitsee myös Väinö Valveen muistomerkki, jonka muistomerkkikivi on tuotu Isosaaren linnakkeelta. Kiven valinnan suoritti prikaatikenraali Asko Kilpinen. Valve asui Oravatiellä puiston vieressä viimeiset elinvuotensa.
Väinö Vankkoja

Väinö Valdemar Vankkoja (ennen vuotta 1907 Björkqvist, 11. marraskuuta 1880 Tampere – 10. elokuuta 1919 Tampere) oli suomalainen sosialidemokraattinen sanomalehtimies, poliitikko ja kansanedustaja. Vankkoja työskenteli erityisesti Suomen sosialidemokraattinen nuorisoliiton (SSN) hyväksi luoden sen järjestökoneiston ja toimien sen pää-äänenkannattajien päätoimittajana. Yrjö Sirola nimitti Vankkojaa pilkallisesti "penikkasosialistiksi".
Vankkoja tunnettiin erityisesti sananvapauden puolestapuhujana. SSN:n Työläisnuorisoon kirjoittamiensa ns. majesteettijuttujen vuoksi hän joutui vankilaan yhteensä 11 kuukaudeksi vuosina 1914–1915. Vuonna 1912 julkaistu Mitä on yksinvalta? tuotti Turun hovioikeudessa tuomioksi vuoden vankeutta, jota kuitenkin alennettiin kahdeksaan kuukauteen Romanov-suvun 300-vuotisjuhlien vuoksi. Vuonna 1914 julkaistu Venäläinen toveri toi rangaistukseksi sakkoa, joka muunnettiin kolmeksi kuukaudeksi vankeutta.
Viranomaiset lakkauttivat Työläisnuoriso-lehden 1914. Sen seuraajaksi perustettiin Nuoriso. Uudelleen Työläisnuoriso alkoi ilmestyä Vankkojan päätoimittamana helmikuussa 1919.
Väinö Vankkoja sai vankilassa keuhkotaudin, johon hän lopulta kuoli pitkään sairastettuaan elokuussa 1919. Ennen sitä hänet kuitenkin valittiin syksyllä 1918 Tampereen kaupunginvaltuustoon, ja joulukuussa 1918 hän nousi eduskuntaan teloitetun Juho Lehmuksen tilalle. Vankkojan kuoltua eduskuntaan nousi uudelleen Kalle Lumio.
Aiheesta muualla

.aspx Väinö Vankkoja Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Vaalit Suomessa

Suomessa valitaan vaaleilla 200-jäseninen eduskunta, kunnan väkilukuun kooltaan suhteutetut kunnanvaltuustot, aluevaltuustot, tasavallan presidentti sekä etukäteen päätetty tietty määrä jäseniä Euroopan parlamenttiin. Vaalit ovat välittömiä, niissä äänestetään suoraan äänestäjän itse valitsemaa ehdokasta. Eduskunta-, kunta- ja europarlamenttivaalit järjestetään suhteellisena, avoimena listavaalina. Perustuslaki määrittelee vaalit yleisesti, lisäksi määräyksiä valtiollisista vaaleista on vaalilaissa, kuntalaissa ja rikoslaissa. Myös seurakunnat, yhdistykset ja muut vastaavat tahot järjestävät omia vaalejaan.
Vaalikelpoisuus on jokaisella äänioikeutetulla paitsi vajaavaltaisilla tai holhouksen alaisilla. Ennen varsinaista vaalipäivää järjestetään ennakkoäänestys, ja vaalipäivänä jokaisessa kunnassa äänestyksen järjestämisestä huolehtii vaalilautakunta. Äänestysaktiivisuus on 2010-luvun eduskuntavaaleissa ollut noin 70 prosenttia, kun kuntavaaleissa se on laskenut alle 60 prosentin.
Vaalijärjestelmä > Vaalimenetelmä

Eduskunta-, kunta- ja europarlamenttivaaleissa tuloksen määräämiseen käytetään d’Hondtin menetelmää. Menetelmä on henkilö- ja puoluevaalin yhdistelmä, jossa äänestetään sekä henkilöä että puoluetta.
1. vaiheessa lasketaan ryhmittymien (yleensä puolueita) kokonaisäänet
2. vaiheessa ehdokkaat asetetaan ryhmittymän sisällä paremmuusjärjestykseen äänimäärien perusteella
3. vaiheessa ehdokkaille lasketaan vertailuluvut ryhmittymän sisällä: suosituin ehdokas saa vertailuluvukseen ryhmittymän kaikki äänet, seuraava puolet ryhmittymän äänistä, seuraava kolmasosan, seuraava neljäsosan, seuraava viidesosan jne.
4. vaiheessa kaikkien ryhmittymien ehdokkaat asetetaan vertailulukujen mukaiseen paremmuusjärjestykseen ja tästä listasta valitaan vaalipiirin edellyttämä määrä edustajia.
Vaaleissa käytetään lippuäänestystä. Lipun koko on aina 148 x 210 millimetriä; jos samalla kertaa äänestetään useissa vaaleissa, eri vaalien liput ovat eri värisiä. Vaalilaki on sallinut sähköisen äänestyksen vuodesta 2006. Sähköistä äänestystä on kokeiltu vuoden 2008 kunnallisvaaleissa muutamilla paikkakunnilla.
Vaalikelpoisuus eli oikeus asettua ehdokkaaksi on yleensä kaikilla kyseisessä vaalissa äänioikeutetuilla paitsi vajaavaltaisilla tai holhouksen alaisilla. Kuntavaaleissa vaalikelpoisia ovat vain kyseisen kunnan asukkaat, presidentinvaaliehdokkaan on puolestaan oltava syntyperäinen Suomen kansalainen.
Vaalijärjestelmä > Ennakkoäänestys

Ennakkoäänestys toimitetaan erikseen määrättävissä paikoissa ja jokainen äänioikeutettu voi päättää, äänestääkö ennakkoon vai varsinaisena vaalipäivänä.
Äänioikeutettu voi äänestää missä hyvänsä yleisessä ennakkoäänestyspaikassa kotimaassa tai ulkomailla. Tämän lisäksi joissain kotimaassa sijaitsevissa laitoksissa (sairaalat, ympärivuorokautista hoitoa antavat sosiaalihuollon toimintayksiköt ja rangaistuslaitokset), äänioikeutetun kotona tai suomalaisessa laivassa on tietyin edellytyksin mahdollista äänestää ennakkoon. Laitosäänestyksen kussakin kunnassa järjestää kunnanhallituksen hyvissä ajoin ennen vaaleja asettama vaalitoimikunta. Siihen kuuluu puheenjohtaja, varapuheenjohtaja ja yksi muu jäsen, sekä tarpeellinen määrä varajäseniä (vähintään kolme).
Ennakkoäänestykseen osallistuu suhteessa enemmän äänestäjiä Itä- ja Pohjois-Suomesta kuin etelän suurista kaupungeista. Keskustapuolueen kannatus näyttää siksi ennakkoäänten perusteella yleensä lopullista vaalitulosta suuremmalta.
Vaalijärjestelmä > Varsinainen äänestyspäivä

Vaalipäivän äänestys toimitetaan jokaisessa kunnassa yhtä aikaa. Kunnan pitää järjestää jokaiselle äänestysalueelle äänestyspaikka, jossa äänestyksen järjestämisestä huolehtii vaalilautakunta. Kunnanhallitus nimittää kutakin äänestysaluetta varten vaalilautakunnan, johon kuuluu puheenjohtaja, varapuheenjohtaja ja kolme muuta jäsentä sekä ainakin kolme varajäsentä.
Äänestysajan päätyttyä vaalilautakunta lajittelee liput ehdokkaittain ja laskee alustavan tuloksen. Lasketut liput ja pöytäkirja toimitetaan kuntavaaleissa kunnan keskusvaalilautakunnalle ja muissa vaaleissa vaalipiirilautakunnalle.
Tilastokeskus julkaisee ennen vaaleja tilastoja ehdokkaiden taustoista ja vaalien jälkeen analyysiä tuloksista.
Eri vaalit > Eduskuntavaalit

Suomen eduskunnan jäsenet valitaan välittömillä, suhteellisilla ja salaisilla vaaleilla. Vaalit toimitetaan vaalipiireittäin, joita on vuoden 2015 vaalipiiriuudistuksen jälkeen 13. Edustajapaikkojen (200) jaon vaalipiirien kesken suorittaa valtioneuvosto ennen kutakin vaalia piirien koko asukasluvun (ei pelkästään äänioikeutettujen määrän) perusteella. Ahvenanmaalta valitaan vain yksi kansanedustaja, ja siten vaali toimitetaan siellä enemmistöperiaatteen mukaisesti. Jos Ahvenanmaa olisi mukana edustajapaikkojen jaossa vaalipiireittäin, sieltä valittaisiin silti vain yksi edustaja.
Rekisteröidyillä puolueilla on oikeus ehdokkaiden asettamiseen. Puolue voi asettaa kussakin vaalipiirissä yhtä monta ehdokasta kuin piiristä valitaan kansanedustajia. Jos piiristä valitaan vähemmän kuin 14 edustajaa, ehdokkaita voi silti asettaa 14. Ehdokkaiden asettamista varten puolueiden on toimitettava vaalipiireittäin salainen ja yhtäläiseen äänioikeuteen perustuva jäsenäänestys, johon saavat ottaa osaa vaalipiirissä asuvat puolueen jäsenet. Jos kaikki nimetyt ehdokkaat mahtuvat puolueen ehdokaslistaan, jäsenäänestystä ei tarvita.
Myös vähintään 100-jäseninen valitsijayhdistys samasta vaalipiiristä voi asettaa ehdokkaan. Ahvenanmaalla riittää 30 jäsentä valitsijayhdistyksessä.
Puolueet voivat muodostaa vaaliliittoja ja valitsijayhdistykset yhdistelmälistoja.
Eri vaalit > Kuntavaalit

Kunnanvaltuutettujen luku vaihtelee kunnan asukasluvun mukaan. Valtuuston pienin jäsenmäärä on 13 enintään 5 000 asukkaan kunnissa ja suurin määrä on 79 yli 500 000 asukkaan kunnassa (ainoa tällainen on Helsinki).
Valtuusto valitaan välittömillä, suhteellisilla ja salaisilla vaaleilla joka neljäs vuosi huhtikuun kolmantena sunnuntaina. Valtuuston toimikausi alkaa vaalivuoden kesäkuun alusta.
Kuntavaaleissa äänioikeutettuja ovat 18 vuotta täyttäneet Suomen tai muun Euroopan unionin jäsenvaltion, Islannin tai Norjan kansalaiset, joiden kotikunta kyseinen kunta on. Kunnallinen äänioikeus on myös muulla täysi-ikäisellä ulkomaalaisella, jos hänellä on ollut kotikunta Suomessa kahden edeltävän vuoden ajan.
Kuntavaalit toimitetaan samojen periaatteiden mukaan kuin eduskunnan vaalitkin. Vaalipiireinä ovat luonnollisesti kunnat ja valitsijayhdistyksen perustamiseen riittää kymmenen (ääritapauksissa jopa kolmen) äänioikeutetun allekirjoittama asiakirja.
Eri vaalit > Aluevaalit

Samaan aikaan kuntavaalien kanssa järjestetään aluevaalit, joissa valitaan valtuutetut ja varavaltuutetut hyvinvointialueiden valtuustoihin. Suomessa on 21 hyvinvointialuetta, joista jokainen toimii omana vaalipiirinään. Helsinki vastaa yksin muualla hyvinvointialueille kuuluvista palveluista, eikä Helsingissä järjestetä aluevaaleja. . Suomen aluevaalit 2022 järjestettiin poikkeuksellisesti vuosi kuntavaalien jälkeen.
Aluevaaleissa äänioikeutettuja ovat viimeistään vaalipäivänä 18 vuotta täyttävät EU-kansalaiset, joiden kotikunta 51 päivää ennen vaalipäivää kuuluu kyseiseen hyvinvointialueeseen .
Eri vaalit > Presidentinvaali

Nykyään oikeus asettaa ehdokas presidentiksi on rekisteröidyllä puolueella, jonka listalta on viimeksi toimitetussa eduskuntavaaleissa valittu vähintään yksi kansanedustaja. Lisäksi 20 000 äänioikeutetun henkilön perustamalla valitsijayhdistyksellä on oikeus asettaa oma puolueeton ehdokkaansa ehdolle.
Presidentinvaali on tarvittaessa kaksivaiheinen. Ensimmäinen vaali toimitetaan tammikuun neljäntenä sunnuntaina. Jos joku ehdokkaista saa enemmän kuin puolet annetuista äänistä, hänet on valittu tasavallan presidentiksi ja hän astuu toimeensa kuudeksi vuodeksi seuraavan maaliskuun 1. päivänä, jolloin hän antaa eduskunnan edessä juhlallisen vakuutuksen.
Jos kukaan ehdokkaista ei saa yli puolta äänistä, toimitetaan kahden viikon kuluttua uusi vaali, jossa ovat ehdokkaina kaksi ensimmäisellä kierroksella eniten ääniä saanutta ehdokasta.
Tasavallan presidentin on perustuslain mukaan oltava syntyperäinen Suomen kansalainen. Jos eduskunnan tai Euroopan parlamentin jäsen valitaan presidentiksi, hänen edustajantoimensa lakkaa. Suomessa on ollut tapana, että presidentti luopuu valituksi tultuaan puolueen jäsenyydestä. Tämä on ennen kaikkea symbolinen ele: presidentin pitäisi olla puoluepolitiikan yläpuolella ja edustaa koko kansaa. Mikään laki ei tähän velvoita.
Sama henkilö voidaan valita enintään kahdeksi peräkkäiseksi kaudeksi (6+6=12 vuotta).
Vaalilain mukaan puolueen ehdokas valitaan jäsenistön kansanvaltaiset vaikutusmahdollisuudet turvaavalla tavalla siten kuin puolueen säännöissä tarkemmin määrätään.
Ensimmäistä kertaa tasavallan presidentti valittiin Suomessa suoralla kansanäänestyksellä presidentinvaalissa 1994, kun päätös valitsijamiesjärjestelmästä luopumisesta oli tehty 1991 (valitsijamiesjärjestelmä oli viimeisen kerran käytössä vuoden 1988 vaalissa). Siitä alkaen on tarvittu aina myös toinen kierros, paitsi vuonna 2018.
Eri vaalit > Presidentinvaali > Presidentinvaalien historiaa

Ennen nykyistä vaalijärjestelmää presidentti valittiin eri tavalla: kansa valitsi ensin 300 (tai vuodesta 1981 lähtien 301) valitsijamiestä, jotka kokoontuivat kuukauden kuluttua toimittamaan lopullisen vaalin.
Presidenttiehdokkaiden nimeämistä ei lainsäädännössä ollut järjestetty eli puolueet saivat hoitaa asian parhaaksi katsomallaan tavalla. Valitsijamieskokouksessa oli aina mahdollisuus nostaa esiin ”mustia hevosia” viime hetken sovitteluihin.
Valitsijamiehet valitsivat presidentit Martti Ahtisaaren presidentiksi astumiseen asti, poikkeuksena C. G. E. Mannerheim (1944–1946), joka valittiin presidentiksi poikkeuslailla. Vuosina 1919 (K. J. Ståhlberg) ja 1946 (J. K. Paasikivi) presidentin valitsi eduskunta. Myös Urho Kekkosen virka-aikaa jatkettiin 1974 poikkeuslailla ilman vaaleja. Martti Ahtisaarta (1994–2000) valittaessa käytiin ensimmäistä kertaa suora kaksivaiheinen kansanvaali.
Eri vaalit > Europarlamenttivaalit

Europarlamenttivaaleissa koko Suomi on yksi vaalipiiri, joten suomalainen äänestäjä voi äänestää ketä tahansa Suomen ehdokkaista asuinpaikastaan riippumatta. Äänet lasketaan kuitenkin aluksi äänestysalueilla, kunnissa ja 13 vaalipiirissä erikseen ja yhdistetään lopuksi valtakunnalliseksi tulokseksi.
Vuonna 2019 Euroopan parlamenttiin valitaan Suomesta 13 jäsentä.
Eri vaalit > Muut vaalit

Kirkkolain mukaan kirkolliskokous antaa kirkon vaalijärjestyksen, jossa määrätään tarkemmin seurakuntavaaleista, kirkollis-, hiippakunta- ja rovastikuntakokoukseen valittavien edustajien vaaleista sekä piispan, papin, pappisasessorin ja lääninrovastin vaaleista.
Jollei yhdistysten säännöissä ole toisin määrätty, kokouksessa toimitettavassa vaalissa noudatetaan enemmistövaalitapaa, mutta erillisissä äänestystilaisuuksissa tai postitse toimitettavassa vaalissa noudatetaan suhteellista vaalitapaa.
Äänestysaktiivisuus

2010-luvun eduskuntavaaleissa Suomessa asuvien Suomen kansalaisten äänestysprosentti on ollut noin 70 prosenttia. Kuntavaalien äänestysprosentti on laskenut alle 60 prosentin.
Huoli äänestäjien passiivisuudesta rohkaisi Yleisradiota kehittämään vaalikoneen vuoden 1996 Euroopan parlamenttivaaleihin. Vaalikone on tietokone-ohjelma, jonka avulla äänestäjä voi vertailla omia ja ehdokkaiden mielipiteitä. Vuonna 2003 jo neljännes äänestäjistä käytti vaalikonetta.
Keskustelua

Valtio-opin dosentti Pertti Timosen mukaan Suomen vaalijärjestelmän suurin ongelma on vaalien heikko suhteellisuus. Sen voisi korjata jakamalla eduskuntapaikat puolueille koko maan äänimäärien mukaan ja sitten vaalipiireihin puolueiden sisällä. Ilman tällaista muutosta vaalipiirien jakaminen pahentaisi suhteellisuusongelmaa entisestään.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta vaalit Suomessa Wikimedia Commonsissa
TV-ajan eduskuntavaaleja YLEn Elävä arkisto
Perustuslaki (Arkistoitu – Internet Archive) www.finlex.fi
Rikoslaki (14. luku vaalirikoksista) (Arkistoitu – Internet Archive) www.finlex.fi
Esitys: Suomeen yksi vaalialue YLE 22.4.2008
Finna-palvelussa olevia kuvia
Suomen presidentinvaalien ensimmäisen kierroksen ääntenlaskua vuonna 2012.
Vuoden 2011 eduskuntavaalien äänestyslippu.
Ennakkoäänestyspaikka Turun yliopistolla.
Tasavallan presidentti Lauri Kristian Relander ja rouva Signe Relander äänestämässä vuoden 1930 eduskuntavaaleissa.
Presidentin valitsijamiehet tarkistuttamassa valtakirjojaan 1940.
Vladas Mironas

| Vladas Mironas |
| --- | --- |

Liettuan pääministeri
 24. maaliskuuta 1938 – 28. maaliskuuta 1939  
Edeltäjä:  Juozas Tūbelis
Seuraaja:  Jonas Černius
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. kesäkuuta 1880 Kuodiškės, Kaunasin kuvernementti, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 18. helmikuuta 1953 (72 vuotta) Vladimir, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Tiedot
Puolue:  Liettuan nationalistinen liitto
Vladas Mironas (22. kesäkuuta 1880 Kuodiškės – 18. helmikuuta 1953 Vladimir) oli liettualainen pappi, poliitikko ja Liettuan pääministeri (1938–1939).
Vuonna 1905 Mironas oli yksi Vilnan suuren Seimasin ja vuonna 1917 Vilnan konferenssin jäsenistä. Hänet valittiin Liettuan neuvostoon varapuheenjohtajaksi. Myöhemmin hän jätti politiikan ja ryhtyi papiksi.
Vuoden 1926 vallankaappauksen jälkeen Mironas valittiin Seimasiin, mutta parin vuoden jälkeen palasi takaisin papin elämään. Vuonna 1938 hänestä tuli pääministeri. Vuonna 1941 hänet pidätettiin ja vangittiin, mutta Liettualainen aktivistirintama vapautti hänet. Mironas pidätettiin uudelleen 1945 ja pakotettiin tekemään yhteistyötä NKVD:n kanssa Vilnassa. Kun Mironasin katsottiin tehneen yhteistyötä epätyydyttävästi, hänet pidätettiin 1947 ja karkotettiin Vladimiriin vankilaan, jossa hän kuoli vuonna 1953.
Killbox 13

| Killbox 13 Overkill |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 25. maaliskuuta 2003
 Tuottaja(t): Colin Richardson, Overkill
 Tyylilaji: thrash metal
 Kesto: 55.22
 Levy-yhtiö: Spitfire
Overkillin muut julkaisut
| Then And Now 2002 | Killbox 13 2003 | ReliXIV 2005 |
Killbox 13 on thrash metal -yhtye Overkillin vuonna 2003 ilmestynyt, järjestyksessään kolmastoista albumi.
Kappaleet

Devil By The Tail – 5.24
Damned – 4.13
No Lights – 5.52
The One – 4.58
Crystal Clear – 5.03
The Sound Of Dying – 4.56
Until I Die – 5.20
Struck Down – 4.42
Unholy – 4.40
I Rise – 5.08
Kokoonpano

Bobby "Blitz" Ellsworth – laulu
D.D. Verni – basso
Dave Linsk – lead- ja rytmikitara
Derek Tailer – rytmikitara
Tim Mallare – rummut
Arvostelut

Imperiumi: 7/10
Soundi:
Aiheesta muualla

Killbox 13 Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Killbox 13 Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)