stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dassault Ouragan

| Dassault MD> 450 Ouragan |
| --- | --- |

Tyyppi:  Hävittäjäpommittaja
Alkuperämaa:   Ranska
Valmistaja:  Dassault Aviation
Suunnittelija:  Marcel Dassault
Ensilento:  28. helmikuuta 1949
Esitelty:  1952
Dassault MD 450 Ouragan profiilikuvina
Dassault MD.450 Ouragan (suom. Hurrikaani) oli ensimmäinen Ranskassa valmistettu suihkuhävittäjä. Marcel Dassaultin suunnitteleman koneen prototyypin ensilento tapahtui 28. helmikuuta 1949. Ouragan teki huomattavan pitkän palvelusuran, ja sitä käyttivät Ranskan ohella Israel, Intia ja El Salvador.
Koneen moottorina on Hispano-Suizan lisenssivalmistama Rolls-Royce Nene 104B. Ouraganin jatkokehittelyn tuloksena syntyi Mystère.
Konetyyppi osallistui ainakin Suezin kriisiin, Kuuden päivän sotaan, sekä Intian-Pakistanin sotaan vuonna 1965. Konetyyppi tunnettiin Intiassa nimellä Toofani, joka sekin tarkoittaa hurrikaania.
Tekniset tiedot

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 1
Pituus: &&&&&&&&&&&&&010.073000010,73 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&013.016000013,16 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&04.01400004,14 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&&023.040000023,4 m²
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&04140.&&&&004 140 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Hispano-Suiza Nene 104B
Suoritusarvot
Matkalentonopeus: &&&&&&&&&&&&0940.&&&&00940 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&&0965.&&&&00965 km
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&014900.&&&&0014 900 m
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.dassault-aviation.com/en/passion/aircraft/military-dassault-aircraft/md-450-ouragan.html?L=1 (Luettu 2.3. 2012) (englanniksi)
http://www.netti.fi/~halle/planes/fra/ouragan.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.vectorsite.net/avmyst.html (englanniksi)
Emma Weyant

| Emma Weyant> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. joulukuuta 2001 (ikä 22) Sarasota, Florida
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
| Mitalit>  Olympialaiset  |
| --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Tokio 2020 | 400 m sekauinti |
|  Pronssia | Pariisi 2024 | 400 m sekauinti |
MM-kilpailut (pitkä rata) 
|  Pronssia | Budapest 2022 | 400 m sekauinti |
MM-kilpailut (lyhyt rata) 
|  Hopeaa | Abu Dhabi 2021 | 4×200 m vu |
Emma Weyant (s. 24. joulukuuta 2001 Sarasota, Florida) on yhdysvaltalainen uimari, joka on saavuttanut sekauinnissa olympiahopeaa.
Weyant voitti ensimmäisen Yhdysvaltain-mestaruutensa 400 metrin sekauinnissa vuonna 2019. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän saavutti hopeaa 400 metrin sekauinnissa ennätysajallaan 4.32,76, millä hän hävisi japanilaiselle Yui Ohashille 0,68 sekuntia. Saman vuoden Abu Dhabin lyhyen radan MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Budapestin pitkän radan MM-kilpailuissa 2022 hän sai pronssia 400 metrin sekauinnissa ajalla 4.36,00. Hän saavutti samassa lajissa pronssia myös Pariisin olympialaisissa 2024 ajalla 4.34,93.
Weyant edustaa Sarasota Sharksia. Hänen valmentajansa on Brent Arckey.
EnMAP

EnMAP on Saksan suunnittelema kaukokartoitussatelliitti. Sen akronyymi tulee sanoista Environmental Mapping and Analysis Program, josta näkee, että satelliitti on ympäristön tilaa mittaava. Se laukaistaan vuonna 2011. Sen mittalaitteet toimivat näkyvän valon alueella.
Sen toteuttaa Kayser-Threde-yhtiö.
Aiheesta muualla

National Earth Observation Mission EnMAP[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Elissa Aalto

Elissa ja Alvar Aalto 1950-luvulla.
Elsa Kaisa ”Elissa” Aalto (o.s. Mäkiniemi; 22. marraskuuta 1922 Kemi – 12. huhtikuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Elissa Mäkiniemi kirjoitti ylioppilaaksi Rovaniemen yhteislyseosta vuonna 1941 ja aloitti seuraavana vuonna opinnot Teknillisessä korkeakoulussa. Pian valmistumisensa jälkeen vuonna 1949 Elissa Mäkiniemi aloitti työt Alvar Aallon toimistossa ja toimi suunnittelijana muun muassa Säynätsalon kunnantalon, Jyväskylän yliopistorakennusten sekä Tanskassa sijaitsevan Aalborgin taidemuseossa.
Hänen isänsä oli jääkärieversti August Mäkiniemi ja äitinsä Aino Mäkiniemi o.s. Kemppainen. Elissa Aallon puoliso oli vuodesta 1952 arkkitehti Alvar Aalto.
Miehensä kuoleman jälkeen hän johti Alvar Aallon arkkitehtitoimistoa ja viimeisteli useita kesken jääneitä töitä.
Kirjallisuutta

Hipeli, Mia (toim.): Arkkitehti Elissa Aalto.  Helsinki:  Alvar Aalto -säätiö, 2022.  ISBN 978-952-5498-77-6.
Emïr Mkademi

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 20. elokuuta 1978 (ikä 46)
Syntymäpaikka: Tunisia
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 177 senttimetriä
Seura
Seura: Itesalat
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1998–2003 2003–2004 2005 2005–2006 2006–2007 2007– |  ES Sahel  Esperance  Akçaabat Sebatspor  Karvan Yevlax  CA Bizertin  Itesalat |   2 (0) |
Maajoukkue
| 2000–2002 |  Tunisia | 9 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Emïr Mkademi (arab. أمير مقادمي‎‎, s. 20. elokuuta 1978 Tunisia) on tunisialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelaa tällä hetkellä egyptiläisessä Itesalatissa. Marzouki aloitti uransa kotimaassaan Tunisiassa vuonna 1998 ja voitti muun muassa Afrikan cup-voittajien cupin vuonna 2003. Hän oli myös mukana Tunisian maajoukkueessa vuoden 2002 MM-kisoissa.
Saavutukset

Tunisian liigamestaruus: 2004
Afrikan cup-voittajien cup: 2003
Elisha Otis

Elisha Otis.
Otis esittelee turvahissiään New Yorkin maailmannäyttelyssä 1854, aikalaispiirros.
Elisha Graves Otis (3. elokuuta 1811 Halifax, Vermont – 8. elokuuta 1861 Yonkers, New York) oli yhdysvaltalainen keksijä ja yrittäjä, joka perusti hissejä valmistavan Otis-yrityksen. Hän keksi niin sanotun turvahissin, joka lisäsi hissien luotettavuutta niin paljon, että niitä saatettiin ryhtyä käyttämään myös ihmisten kuljettamiseen pelkkien tavaroiden sijasta.
Otisin suku saapui Englannista Amerikkaan vuonna 1631. Hänen isänsä Stephen Otis Jr. oli rauhantuomari ja Vermontin edustajainhuoneen jäsen. Otis työskenteli nuoruudessaan eri ammateissa asuen välillä Vermontissa ja välillä New Yorkin Troyssa. Vuosina 1838–1845 hän asui Vermontin Brattleborossa ja toimi muun muassa vaununtekijänä. Sen jälkeen hän työskenteli päämekaanikkona sängynpohjatehtaalla Albanyssa ja vuodesta 1851 New Jerseyn Bergenissä. Otis kehitti tehtaille tehokkuutta lisänneitä uusia työkoneita. Ansaitsemillaan rahoilla hän yritti useasti ryhtyä itsenäiseksi tehtailijaksi, mutta hänen perustamansa valssimylly, saha ja jarrutehdas eivät menestyneet, ja huono terveys pakotti hänet monesti vaihtamaan ammattia.
Vuonna 1852 Bergenin sängynpohjatehdas lähetti Otisin asentamaan laitteita uuteen tehtaaseen Yonkersissa. Tuolloin hän kehitti turvahissin, nostolaitteen, jonka turvamekanismi esti sitä putoamasta vapaasti alas, vaikka hissiköysi olisi katkennut. Hissilavan vieressä oli kaksi hampaallista kiskoa, joihin jousella toiminut tarrain tarttui ja pysäytti putoamisliikkeen, jos köysi ei kannatellut lavaa. Seuraavana vuonna Otis erosi työnantajansa palveluksesta ja perusti Yonkersiin Union Elevator Works -nimisen hissitehtaan. Otis ponnahti kuuluisuuteen esiteltyään turvahissinsä toukokuussa 1854 New Yorkin maailmannäyttelyn Kristallipalatsissa. Hän seisoi itse korkealle nousseella hissilavalla ja määräsi köyden katkaistavaksi kirveellä, jolloin hissi yleisön hämmästykseksi putosi vain muutamia senttejä ennen pysähtymistä. Ensimmäisen ihmisten kuljettamiseen tarkoitetun turvahissin Otis asensi maaliskuussa 1857 E. V. Haughwout & Co. -liikkeen myymälään New Yorkissa. Höyrykäyttöinen hissi kykeni nousemaan viidenteen kerrokseen alle minuutissa.
Hissien ohella Otis patentoi vuonna 1852 kehittämänsä junavaunun telin ja jarrun, vuonna 1857 höyryauran ja 1858 uunin. Tammikuussa 1861 hän sai patentin uudentyyppiselle höyryhissille, joka tosin saatiin valmiiksi vasta hänen kuolemansa jälkeen seuraavana vuonna. Hän kuoli 50-vuotiaana kurkkumätään. Elisha Otisin pojat Charles ja Norton Otis jatkoivat hissien valmistamista ja perustivat nykyisen Otis Elevator Company -yrityksen, joka kohosi suureen menestykseen joitain vuosia myöhemmin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elisha Otis Wikimedia Commonsissa
Elisabeth Marschall

Elisabeth Marschall (1886 – 3. toukokuuta 1947)[lähde? ] oli pääsairaanhoitaja (Oberschwester) Ravensbrückin keskitysleirillä. Hänen velvollisuuksiinsa kuuluivat vankien valitseminen teloitettaviksi, lääketieteellisten kokeiden valvominen ja Auschwitziin lähetettävien vankien valitseminen. Sodan jälkeen Marschall joutui liittoutuneiden vangiksi ja sai kuolemantuomion sotarikoksista Hampurissa Ravensbrück-oikeudenkäynnissä. Hän puolustautui sanomalla, että hänet oli siirretty Ravensbrückiin rangaistukseksi, koska oli aikaisemmassa tehtävässään Braunschweigissa osoittanut myötätuntoa ranskalaisia sotavankeja kohtaan. Hänet teloitettiin 3. toukokuuta 1947 ja oli vanhin teloitettu naispuolinen natsisotarikollinen, iältään 61.[lähde? ]
En+ Group

| En+ Group |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  yksityisyritys
Perustettu:  2002
Avainhenkilöt:  Oleg Deripaska
Kotipaikka:  Moskova, Venäjä (pääkonttori); Jersey (juridinen osoite)selvennä
Toimiala:  monialakonserni, holdingyhtiö
Henkilöstö:  yli 100 000
Omistaja:  Bazovyi element/ Oleg Deripaska
Kotisivu:  eng.enplus.ru
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
En+ Group on suuri venäläinen yksityisyritys, miljardööri Oleg Deripaskan hallitseman investointirahasto Bazovyi elementin kaivos-, metalli-, energia- ja logistiikka-alalla toimiva teollisuuskonserni. Suuri osa konsernin  tuotantolaitoksista sijaitsee Itä-Siperian talousalueella.
Vuonna 2011 konserni tuotti omistustensa kautta esimerkiksi 4,12 miljoonaa tonnia alumiinia (RUSALin suurin omistaja), 56 miljoonaa tonnia hiiltä, 80,4 TWh sähköä (Venäjän suurimpia sähköntuottajia, esimerkiksi EuroSibEnergo kuuluu konserniin)selvennä. En+ Groupin palveluksessa on yli 100 000 henkeä.
Yhtiö perustettiin vuonna 2002.
Alkuvuonna 2024 yhtiö suunnitteli tuulivoimatarvikkeiden valmistusta Venäjän kaukoidässä kiinalaisten kumppaneiden kanssa.
Aiheesta muualla

Bloomberg Businessweek: Company Overview of En+ Group Ltd. (englanniksi) (businessweek.com)
En+ Mulls Partnership Deal With Chinese and South Korean Firms (3/2013) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)(themoscowtimes.com)
Oleg Deripaska - Net Worth $8.5 B As of March 2013 (englanniksi) (forbes.com)
Energy En+ Group (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (basel.ru)
Double First Class -ohjelma

Double First Class -ohjelma (kiin. 双一流; pinyin: shuāngyīliú); "kaksinkertaisen ensimmäisen luokan suunnitelma") on Kiinassa vuonna 2015 hyväksytty hyvätasoisten mannerkiinalaisten julkisten yliopistojen kehitysohjelma. Ohjelma sisältää tavoitteen kehittää sekä kokonaisia ensiluokkaisia, maailmantason yliopistoja että rajatummin kohdennettuja, ensiluokkaiseen tasoon joissain aihepiireissä (oppiaineissa) pyrkiviä yliopistoja. Ohjelma tuli julkisuuteen Kiinan 13. viisivuotissuunnitelman (2016–2020) osana. Vuonna 2017 toimeenpanosuunnitelmassa suunnitelmaa konkretisoitiin, ohjelman nimi vakiintui, ja mukaan valitut yliopistot nimettiin. Double First Class -ohjelma nähdään aiempien yliopistojen kehitysohjelmien (Projektit 211 ja 985) jatkeena.
Kehittämisohjelman yliopistot

Tavoitteisiin liittyen vuonna 2017 julkistettiin ensiluokkaiseksi nimetyt, tasoluokan A (36 yliopistoa) tai B (6 yliopistoa) yliopistot, joita kehitetään kansainväliselle tasolle, maailman parhaimmistoa kohti. Nämä on lueteltu alla olevassa taulukossa, ja ne kuuluivat muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta vuoden 2020 ARWU-yliopistorankingissa jo maailman 500:n kärkiyliopiston joukkoon. On huomattava, että koska ARWU-ranking mittaa tutkimuksen tasoa erityisesti luonnontieteiden alalla, ei se ole sopivin mittari esimerkiksi humanistisia tieteitä, valtiotieteitä, oikeustieteitä, taloustieteitä tai taidealaa painottaville yliopistoille.
Ohjelman toisen osan muodostavat 95 muuta yliopistoja, jotka ainakin joissain oppiaineissa pyrkivät maailman kärkikastiin. Kiina nimesi tähän joukkoon joukkoon joitain maan urheilijoiden harjoittelua ja valmentautumista kotimaassa ja kansainvälisesti tukevia oppilaitoksia, esimerkiksi Pekingin talviolympialaisia silmällä pitäen. Suomessa muun muassa Lapin yliopisto ja Lapin AMK tekivät yhteistyötä Double First Class -ohjelmaan rajoitetulta alalta (tai aloilta) valitun kiinalaisyliopiston kanssa kiinalaisurheilijoiden kehittämiseksi talvilajeissa.
Monet kiinalaisista yliopistoista, jotka tekevät yliopistoyhteistyötä ulkomaisten yliopistojen kanssa, kuuluvat tämän Double First Class -ohjelman piiriin. Useat suomalaiset yliopistot, kuten Aalto-yliopiston, Helsingin, Jyväskylän ja Lapin yliopistojen ovat tehneet yhteistyötä kiinalaisten Double First Class -kehitysohjelman yliopistojen kanssa. Osa näistä yhteistyöyliopistoista (kuten Pekingin yliopisto ja Fudan-yliopisto) kuuluu C9-liittoumaan.
Kehittämisohjelman yliopistot > Ykkösluokan yliopistot (42 yliopistoa) > Ykkösluokan luokka B (6 kpl)

| Nimi | Maakunta,  kaupunki | Perustettu | ARWU-ranking (2020) | Lisätietoja/Kotisivu |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Hunanin yliopisto | Hunan, Changsha | 976 (1903) | 201–300 | www.hnu.edu.cn |
| Luoteinen A&F-yliopisto | Shaanxi, Xianyang | 1934 | 501–600 | en.nwsuaf.edu.cn |
| Koillinen yliopisto (Shenyang) | Liaoning, Shenyang | 1923 | 301–400 | english.neu.edu.cn |
| Xinjiangin yliopisto | Xinjiang, Ürümqi | 1924 |  | www.xju.edu.cn |
| Yunnanin yliopisto | Yunnan, Kunming | 1922 | 801–900 | english.ynu.edu.cn |
| Zhengzhoun yliopisto | Henan, Zhengzhou | 1956 | 301–400 | international.zzu.edu.cn |
Aiheesta muualla

Holding of Annual International Forum on Higher Education 2019 (China Education Daily, 14.9.2019) (englanniksi) (moe.gov.cn)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Double First Class University Plan
Kartta Double First Class -ohjelman yliopistojen sijainnista (englanniksi). Kuvassa esitetyt maarajat ovat eräs näkemys asiasta, eivätkä tuo esille kiistanalaisia raja-alueita. Esimerkiksi Intian vastainen rajan linjaus voidaan esittää toisinkin.
Käännös suomeksi
DX-kuuntelu

DX-kuuntelu on radioharrastus, jossa kaukaisten yleisradio- ja TV-asemien lähetyksiä vastaanotetaan radio- tai televisiovastaanottimella. Harrastukseen voi kuulua kuuluvuudesta raportoimista kirje- tai sähköpostitse lähetysasemalle ja niiltä saatujen vastausten keräämistä. Suomessa on joitain alueellisia DX-kuunteluyhteisöjä ja valtakunnallisesti toimiva Suomen DX-Liitto.
DX-kuuntelua, silloin kun se ei kohdistu hyötyradioliikenteeseen, kutsutaan yleisradiokuunteluksi (englanniksi broadcast listening; BCL), johon sisältyy myös ei-kaukaisten eli lähetysalueeltaan tavanomaisten yleisradiolähetysten kuuntelu, jota voidaan kuunnella normaaleilla radiovastaanottimilla taajuusalueella 88-108Mhz.
Kaukaisten radioasemien kuuntelu harrastuksena alkoi heti AM-yleisradiolähetysten alkaessa, ensin pitkillä aalloilla (LW) 1920-luvulla ja myöhemmin keskiaalloilla (MW) 1930-luvulla. Myös radioasemille oli oleellista saada palautetta lähetyksen kuuluvuudesta sekä ohjelmien sisällöistä. DX-lyhenteen vuoksi radion kaukokuuntelusta käytetään myös nimitystä ”diksaaminen” (engl. DXing) ja kaukokuuntelijasta ”diksari” (engl. DXer).
Kuuntelu ja amatööriradiotoiminta

DX-kuuntelu eroaa radioamatööritoiminnasta ja LA-radiopuhelin- tai PMR446-radiopuhelin -harrastuksesta siinä, että DX-kuuntelussa on kyse vain kuuntelusta, ja nimenomaan yleisradioasemien kuuntelusta, ei radiolähetystoiminnasta (keskustelusta). Käytössä on vain radiovastaanotin, ei lähetin-vastaanotinta. Näin ollen DX-kuunteluun ei tarvita mitään radioaseman pitämiseen tarvittavaa lupaa. Kuitenkin joissain maissa vieraiden radio-ohjelmien kuuntelu saattaa olla kiellettyä. Radionkuuntelun vaikeuttamiseksi voidaan myös radiolähetyksiä tarkoituksellisesti häiritä. Radiohäirintää (engl. jamming) suoritetaan yleensä silloin kun ohjelmien lähettäjän katsotaan pyrkivän kohdemaassa tai -alueella yhteiskunnalliseen vaikuttamiseen.
Järjestäytyminen

Radion kaukokuuntelu alkoi järjestäytyä 1930-luvulla. Maailman ilmeisesti vanhin keskiaaltoihin keskittynyt DX-kerho on vuonna 1933 perustettu yhdysvaltalainen National Radio Club. Euroopassa ilmeisesti vanhin kerho on lyhytaaltolähetysten vastaanotolle pääasiassa perustunut International Short Wave League, joka perustettiin vuonna 1946. Siitä erkani The Medium Wave Circle vuonna 1954 keskiaaltojen kuuntelulle. Pohjoismaiden vanhin DX-kerho on ruotsalainen Sveriges Radioklub, joka on perustettu 1940-luvulla. Norjalainen DX-Listeners’ Club aloitti vuonna 1955 ja tanskalainen Danish Shortwave Club vuonna 1956 samoin kuin ruotsalainen Sveriges DX-Förbund. Suomen DX-Liitto ry perustettiin vuonna 1958.
Suomessa DX-kuuntelun liittona toimii edelleen Suomen DX-Liitto ry. Siihen kuuluu myös lukuisia erikoistuneita yhdistyksiä, joiden koordinoijana liitto toimii. Se julkaisee säännöllisesti Radiomaailma-lehteä.
Suomen DX-Liitto ry:hyn kuuluvia yhdistyksiä ovat muun muassa Lahden Radioharrastajat (Lahti, Radiomäki), Sisä-Suomen Radioaktiiviset (Jyväskylä), Tampereen DX-kuuntelijat ry (Tampere), Kainuun DX-Kuuntelijat (Kajaani) ja Oulun DX-Klubi ry (Oulu).
DX-kuuntelun osa-alueita > Yleisradioasemat

DX-kuuntelun tavallisin muoto on lyhyillä aalloilla (engl. shortwave, SW) toimivien radioasemien kuunteleminen. SW-alueella voi kuulla esimerkiksi suurimpien yleisradioyhtiöiden ulkomaanlähetyksiä, kuten saksalaisen Deutsche Wellen, venäläisen Voice of Russian, yhdysvaltalaisen Voice of American tai kiinalaisen China Radio Internationalin ohjelmia. Osa kuuntelijoista on erikoistunut keskiaalloilla (MW) ja pitkillä aalloilla (LW) toimivien radioasemien kuunteluun.
DX-kuuntelun osa-alueita > FM-kuuntelu

FM-kuuntelussa (taajuusmoduloitujen lähetysten kuuntelussa) kuunnellaan ULA-alueen (87–108 MHz (Euroopassa 87,5-108 MHz)) radioasemia. Tavallisesti aaltoalueella on kuultavissa paikallisia ja alueellisia radioasemia, mutta sopivien radiokelien vallitessa myös kaukoasemien kuuleminen on mahdollista. Esimerkiksi Suomessa on eurooppalaisten radioasemien lisäksi kuultu pohjoisafrikkalaisia ja aasialaisia asemia.
Kaukaisin Suomessa kuultu asema on 4 699 kilometrin päästä Qatarista Sporadinen E-radiokelillä ja kaukaisin troposfäärisellä etenemisellä kuultu asema on Romaniasta, 1 486 kilometrin päästä. Sporadinen E eli Es ja troposfäärinen eteneminen ovat yleisimmät FM-kuuntelussa käytettävät kelityypit. FM-kuuntelussa käytetään usein jagiantennia.
Yleisradiolähetyksiä voi nykyään kuunnella radion lisäksi myös internetin kautta. Netin kautta radioasemat lähettävät sekä suoraa lähetystä, että aiemmin lähetettyjä ohjelmia. Myös televisiokuvaa voidaan vastaanottaa samalla tavalla. Tätä kuuntelua ei kuitenkaan yleisesti pidetä DX-kuunteluna, vaikka radioaseman tunnistamisen voi toki varmistaa kuuntelemalla samaa lähetystä radion lisäksi myös netistä.
DX-kuuntelun osa-alueita > TV-DX

Siinä missä FM-DX-kuuntelussa pyritään kuuntelemaan ULA-radioasemia niiden tavanomaisen kuuluvuusalueen ulkopuolella, myös televisiota pyritään katselemaan lähetyksen tavanomaisen näkyvyysalueen ulkopuolella. Tätä kuuntelun lajia kutsutaan TV-DX:ksi (”TV-diksaamiseksi”). VHF- ja UHF-taajuusalueilla voi nähdä lyhytaikaisesti - radiokeleistä riippuen - ulkomaisia televisiolähetyksiä. Auringonpilkkumaksimien aikaan Suomessa on F2-kelillä nähty televisioasemia muun muassa Thaimaasta, Kiinasta, Malesiasta, Ghanasta ja Zimbabwesta.
DX-kuuntelun osa-alueita > Piraattiasemat

Luvallisen yleisradiotoiminnan lähetysten lisäksi pyritään kuuntelemaan myös ilman toimilupaa lähettäviä radioasemia. Piraattiradioasemaksi (tai merirosvoradioksi) on kutsuttu myös ja erityisesti radioasemia, jotka lähettävät radiolähetyksiä laivoilta kansainväliseltä merialueelta. Myöhemmin myös maalta jonkin valtion alueelta ilman lähetyslupaa lähettäviä radioasemia on ryhdytty kutsumaan piraattiradioasemiksi.
Piraattiradioiden kulta-aikanamilloin? lähettimet sijoitettiin usein laivoihin, jolloin voitiin toimia kohdealueen tai -maan lainkäytön ulkopuolella kansainvälisillä vesillä aluevesirajan ulkopuolella. Toisen lähetystensä kohdealueella lähetyslupaa saamattoman asemaryhmän muodostavat clandestine-asemat, jotka ovat kotimaisten oppositioiden tai vieraiden hallitusten ylläpitämiä tai rahoittamia radioasemia, jotka pyrkivät vaikuttamaan kohdemaan tai -alueen yleiseen mielipiteeseen tavalla, jota tätä maata tai aluetta hallitsevat eivät halua.
DX-kuuntelun osa-alueita > Hyötyliikenteen kuuntelu

Hyötyliikennekuuntelu ei kohdistu yleisradiotoimintaan, vaan lähetteisiin, joita ei ole tarkoitettu suurelle yleisölle, kuten erilaiset ilma-, meri-, rautatie- ja maantieliikenteeseen liittyvät radiolähetteet. Hyötyradioliikenteen kuuntelua VHF- ja UHF-alueilla kutsutaan usein ”skanneroimiseksi”. Nimitys juontuu läpikuunteluradioista, skannereista, jotka kykenevät parhaimmillaan käymään läpi taasjuusalueen satoja kanavia sekunnissa toistuvasti. Tämä on hyödyllistä ennalta tietämättömien lähetysten taajuuksien nopeaan löytämiseen.[lähde? ].
Suomalaiset radioamatöörit perustivat vuonna 1948 hyötyliikennekuuntelijnoita varten Suomen Radioamatööriliitto ry:hyn kuulumattoman Suomen Kuuntelija-amatöörit ry:n, kun vuonna 1947 oli kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriö vapauttanut radioamatööritoiminnan vuonna 1939 alkaneesta toisen maailmansodan aikaisesta kiellosta. Hyötyliikenteen kuunteluun luettiin tällöin myös radioamatööriliikenteen vastaanottaminen. Radioamatööriksi pääsemiseen vaadittiin aikanaan sähkötyskoe, jotta sotilasradiosähköttäjien määrän nostaminen olisi ollut helpompaa. Ensimmäinen helpotus tähän oli tietoliikenneluokka ja teknillinen luokka, mitkä sähkötysvaatimuksen päätyttyä tuottivat uuden perusluokan ja entisen yleisluokan lähetysoikeudetselvennä.
Parhaat sotilaskäytön radiotiedusteluradiot kykenevät käymään lävitse kymmenentuhatta taajuutta sekunnissa ja kenttäradiot lähettäessään taajuushyppelemään neljätuhatta taajuutta sekunnissa.
Kuuntelutulosten ilmoittaminen

Kuuntelutulos varmennetaan laatimalla lähettävää asemaa varten kuuluvuusraportti. Kuuluvuusraportissa pyritään yksilöimään lähete siten, että lähettävä radioasema pystyy todentamaan kuullun lähetyksen omakseen. Kuuluvuusraporttiin merkitään muun muassa kuunneltu lähetystaajuus, kuunteluaika ja lähetteen laatu.
Kuuluvuuden arviointia varten on vakioitu SINPO-luokitus, missä asteikoilla 1–5 (1 = heikoin ja 5 = voimakkain) arvioidaan signaalin voimakkuus (S), häiriöt muista lähettimistä (I), ilmakehän häiriöt (N), signaalin voimakkuuden huojuminen (P) ja yleisarvosana (O). DX-kuuntelija voi myös lähettää radioasemalle ääninäytteen esimerkiksi C-kasetilla, CD-levyllä tai äänitiedostona sähköpostitse.
Asemien DX-kuuntelijoille lähettämiä vahvistuksia kutsutaan lyhenteellä QSLselvennä. Varsinkin aiemmin radioasemat painattivat erityisiä QSL-kortteja DX-kuuntelijoita varten, mutta QSL-vahvistuksena voi toimia myös sähköpostiviesti tai kirje. Vahvistuksen mukana kuuntelija voi saada muutakin aineistoa, esimerkiksi erilaisia viirejä ja muuta radioasemien promootiomateriaalia.