stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Niilo Honkala

| Niilo Honkala ent>  Rautell.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. lokakuuta 1906 Jokioinen
Kuollut: 12. tammikuuta 1994 (87 vuotta) Helsinki
Arvonimi: professori (vuodesta 1983)
Poliitikko
Puolue:  Kokoomus
Asema:  Kokoomuksen puoluesihteeri (1946-1957), kansanedustaja (1945–1958)
Vaalipiiri:  Turun eteläinen vaalipiiri
Koulutus:  fil.maisteri
Tutkinnot:  Turun yliopisto
Niilo Mikael Honkala ent. Rautell (3. lokakuuta 1906 Jokioinen – 12. tammikuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen toimitusjohtaja, joka toimi Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajana Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä vuosina 1945–1958. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 1983.
Honkala kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1928 Turun suomalaisesta lyseosta. Filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi hän valmistui vuonna 1935 Turun yliopistosta. Vuosina 1937-1938 hän toimi Lahden vuoden 1938 MM-hiihtojen pääsihteerinä. Sen jälkeen hän siirtyi matkailujärjestöjen ja edelleen Turun kaupungin palvelukseen. Hän oli Kokoomuksen puoluesihteeri vuosina 1946-1957 ja Nykypäivä-lehden päätoimittaja vuosina 1955-1962. Kunnallispoliitikassa hän oli mukana Turussa ollen jäsenenä kaupunginvaltuustossa vuosina 1945-1953. Honkala oli presidentin valitsijamies vuosien 1950 ja 1956 vaaleissa. 1970-luvulla Honkala toimi Vapaan koulutuksen tukisäätiön hallituksen puheenjohtajana. Säätiö vastusti peruskoulu-uudistusta.
Niilo Honkala johti talvisodassa Koski Tl:n miehistä koottua komppaniaa (3./JR 14), joka osallistui ankariin puolustustaisteluihin Muolaanjärvellä ja Summassa. Jatkosodan alussa kapteeni Honkala toimi JR 35:n valistusupseerina, kunnes hänestä 3.10.1941 – 35-vuotispäivänään – tuli Kenjakan harjanteilla Itä-Karjalassa niin kutsutun Loimaan pataljoonan (III/JR 35) komentaja. Kenjakan lisäksi Loimaan pataljoona taisteli Honkalan johdolla Mäntyselässä, Karhumäessä, Krivillä, Poventsassa, Stalinin kanavalla ja Seesjärvellä. Honkala johti Loimaan pataljoonaa lokakuuhun 1943 saakka, jonka jälkeen hän toimi JR 35:n esikuntapäällikkönä ja rykmentin II pataljoonan komentajana. Majuriksi 14. maaliskuuta 1944 ylennetty Honkala oli pataljoonansa kanssa siirtymässä kohti Kannaksen ratkaisutaisteluita, kun hän joutui 22. kesäkuuta 1944 Soutjärvellä liikenneonnettomuuteen, joka vei hänet useiksi viikoiksi Sotasairaalaan, mistä hän palasi Ihantalaan elokuun puolivälissä, nyt rykmenttiupseeriksi. Reserviläisenä Honkala kotiutettiin palveluksesta 4. lokakuuta 1944.
Honkalan vanhemmat olivat maanviljelijä Nikolai Rautell ja Ida Vilhelmina Pyhkö. Honkala oli naimisissa Vuokko Mirjam Mikolan kanssa vuodesta 1938 lähtien.
Sveitsin kansalliskirjasto

| Sveitsin kansalliskirjasto> Schweizerische Nationalbibliothek,  Bibliothèque nationale suisse, Biblioteca nazionale svizzera |
| --- | --- |
 Sveitsin kansalliskirjaston päärakennus Bernissa.
Osoite:  Hallwylstrasse 15, CH-3003 Bern, Sveitsi
Sijainti:  Bern, Sveitsi
Koordinaatit:  46.9413°N, 7.4498°E
Valmistumisvuosi:  1931 (kunnostus ja laajennukset 1997 ja 2009)
Suunnittelija:  arkkitehdit Alfred Oeschger, Emil Hostettler ja Josef Kaufmann; kunnostus ja laajennus: arkkitehdit Andreas Furrer, Kurt Moritz Gossenreiter ja Christoph Stuber
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sveitsin kansalliskirjasto (saks. Schweizerische Nationalbibliothek, ransk. Bibliothèque nationale suisse, ital. Biblioteca nazionale svizzera) on Sveitsin kansallinen kirjastolaitos. Sen pääpaikka sijaitsee Bernissä.
Kansalliskirjaston päärakennus

Kansalliskirjasto perustettiin vuonna 1895 ja se toimi aluksi neljän huoneen asuinnossa Bernin kantakaupungissa. Vuonna 1899 kirjasto muutti avarampiin tiloihin ja kirjasto avattiin kaikkien sveitsiläisten käyttöön. Nykyinen, Sveitsin ainoa Neuen Bauens -tyyliä edustava kirjastorakennus rakennettiin vuosina 1927–1931. Rakennusta on laajennettu yhteensä 11 800 neliömetrillä: ensin vuosina 1994–1997 itäisellä ja sitten vuosina 2005–2009 läntisellä rakennuksella. Näillä saatiin noin 140 000 hyllymetrin säilytystilat. Tilojen on suunniteltu riittävän vuoden 2038 tienoille.
Muut osat

Kirjaston lisäksi kirjastolaitokseen kuuluu neljä muuta osaa. Kansalliskirjaston graafisessa kokoelmassa (saks. Die Graphische Sammlung (GS) der Schweizerischen Nationalbibliothek) säilytetään maan kuvallista kulttuuriperintöä. Kirjallisuusarkistoon (saks.  Schweizerisches Literaturarchiv (SLA)) säilötään kirjallisuuteen liittyvää aineistoa. Nämä kaksi arkistoa sijaitsevat kansalliskirjaston päärakennuksessa Bernissä. Sveitsin kansallinen äänitearkisto (ital.  Fonoteca nazionale svizzera) sijaitsee Luganossa. Centre Dürrenmatt Neuchâtel on kirjailija ja taiteilija Friedrich Dürrenmattin tuotantoa esittelevä ja säilyttävä kansalliskirjaston osa Neuchâtelissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sveitsin kansalliskirjasto Wikimedia Commonsissa
IFLA World Report - Switzerland (The International Federation of Library Associations and Institutions) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (ifla-world-report.org)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 2  Kreikka  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  ISIL 2 
Muut:  Dictionnaire historique de la Suisse  IdRef
Kaarlo Hurme

Kalle Kustaa (Kaarlo) Hurme (5. maaliskuuta 1883 Punkalaidun – 5. kesäkuuta 1950 Saarijärvi) oli suomalainen poliitikko. Hurme toimi Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1924–1929 edustaen Vaasan läänin itäistä vaalipiiriä. Hurme toimi myös Saarijärven kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Siviiliammatiltaan Hurme oli maanviljelijä ja hän toimi viljelijänä Saarijärvellä 1908–1950. Hän toimi myös meijerin- ja tilanhoitajana Padasjoella, Asikkalassa ja Somerolla sekä Saarijärven meijerin isännöitsijänä. Hurme toimi presidentin valitsijamiehenä vuonna 1925. Hurmeen vanhemmat olivat vuokraaja Kalle Heikki Alajalli ja Vilhelmiina Erlandintytär. Hurmeen puoliso vuodesta 1908 oli Sofia Vilhelmiina Pasanen.
Nestor Huoponen

| Nestor Huoponen> Kansanedustaja |
| --- | --- |
 22. toukokuuta 1907 – 31. toukokuuta 1909  
Ryhmä/puolue:  Nuorsuomalaisen puolueen eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Viipurin läänin itäinen vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. tammikuuta 1861  Mäntyharju, Suomi
Kuollut: 16. toukokuuta 1916 (55 vuotta)  Helsinki, Suomi
Arvonimi: director cantus
Puoliso:  Sofia Högman (1889–1916)
Tiedot
Puolue:  Nuorsuomalainen Puolue
Nestor Emanuel (N. E.) Huoponen (10. tammikuuta 1861 Mäntyharju – 16. toukokuuta 1916 Helsinki) oli suomalainen  kanttori-urkuri ja maanviljelijä, joka toimi nuorsuomalaisten kansanedustajana ensimmäisissä eduskunnissa.
Huoposen vanhemmat olivat lämmittäjä Johan Huoponen ja Fredrika Mattas. Hän kävi kansakoulun ja suoritti 1879 Turussa lukkarikoulun. Huoponen toimi vt. lukkari-urkurina Turun tuomiokirkkoseurakunnassa, Mäntyharjulla ja Sortavalan kaupunki- ja maaseurakunnassa vuosina 1879–1885 ja sen jälkeen Kirvun lukkari-urkurina 1885–1916. Hänellä oli Kirvussa myös maatila ja hän toimi tämän ohella Kirvun postitoimiston hoitajana, Kirvun kunnan paloapuyhdistyksen toimitusjohtajana, Kirvun lauluseuran kuoron johtajana sekä Henkivakuutusyhtiö Suomen, Pohjolan ja Patrian paikallisena vakuutusasiamiehenä. Hänelle myönnettiin director cantus -arvonimi.
Huoponen oli talonpoikaissäädyssä säätyvaltiopäivillä Jääsken tuomiokunnan edustajana 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Hän oli kansanedustajana 1907–1909 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Huoponen toimi myös Kirvun kuntakokouksen puheenjohtajana ja kuului Kirvun luonnonparantolan johtokuntaan.
Nestor Huoponen oli naimisissa vuodesta 1889 Sofia Högmanin kanssa.
Pikkutulisilmä

| Pikkutulisilmä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Puumuurat Thamnophilidae
Suku::  Tulisilmät Pyriglena
Laji::  leucoptera
Kaksiosainen nimi
 Pyriglena leucoptera  (Vieillot, 1818) 

Katso myös
   Pikkutulisilmä Wikispeciesissä   Pikkutulisilmä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pikkutulisilmä (Pyriglena leucoptera) on Etelä-Amerikan itäosissa tavattava puumuuriin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Pikkutulisilmä on suurehko laji puumuurien heimossa, kooltaan noin 18 cm. Koiras on höyhenpuvultaan yksivärisen kiiltävän musta lukuun ottamatta siipien kuviointia. Siivissä on kaksi valkoista juovaa ja myös siipien kärjet ovat valkoiset. Naaras on selästään ja päästään ruskea ja kurkustaan valkoinen. Vatsa on väriltään kellanruskea ja pyrstö on musta. Kyljet ovat oliivinruskeat. Pikkutulisilmän pyrstö on pitkähkö ja silmän iiris on väriltään kirkkaan punainen.
Levinneisyys ja elinympäristö

Pikkutulisilmää tavataan Brasilian itärannikolla Bahian osavaltiosta etelään sekä Paraguayn itäosissa ja sisämaassa Argentiinan pohjoisosissa. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät ja metsien reunamaat. Lajia tavataan usein bambukasvustojen seasta, mutta lintua tavataan myös muunlaisista elinympäristöistä.
Pikkutulisilmät liikkuvat useimmiten pareittain ja voivat liittyä sekaparviksi muiden varpuslintulajien kanssa. Lajin ravinto koostuu hyönteisistä. Pikkutulisilmät seuraavat ravintoa etsiessään usein sotilasmuurahaisparvia, joita muut hyönteiset pakenevat.
The Devil’s Daughter

| The Devil’s Daughter |
| --- | --- |
 Elokuvan mainos sanomalehdessä
Ohjaaja:  Frank Powell
Käsikirjoittaja:  Garfield Thompson
Perustuu:  Gabriele D’Annunzion romaaniin Joseph H. Trantin näytelmään
Tuottaja:  William Fox
Pääosat:  Theda Bara Paul Doucet
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Fox Film Corporation
Levittäjä:  20th Century Studios
Ensi-ilta:   16. kesäkuuta 1915
Kesto:  50 minuuttia
Alkuperäiskieli:  mykkä (välitekstit englanniksi)
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Devil’s Daughter on vuonna 1915 ensi-iltansa saanut Frank Powellin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä draamaelokuva, jonka pääosia näyttelevät Theda Bara ja Paul Doucet.
The Devil’s Daughter perustuu Gabriele D’Annunzion romaaniin La Gioconda (1899) ja Joseph H. Trantin samannimiseen näytelmään (1902), joiden pohjalta Garfield Thompson laati elokuvan käsikirjoituksen. Eleonora Duse oli näytellyt alkuperäisessä teatterituotannossa, joka oli saanut ensi-iltansa New Yorkissa 4. marraskuuta 1902. Gabriele D’Annunzio oli valinnut Theda Baran elokuvan pääosaan jo ennen kuin D’Annunzio oli myynyt romaaninsa elokuvaoikeuksia Foxille.selvennä
Elokuvan tuotanto- ja jakeluyhtiönä toimi Fox Film Corporation, ja se kuvattiin työnimillä The Vampire ja La Gioconda Foxin studioilla New Jerseyn Fort Leessä ja Floridan St. Augustinessa. The Devil’s Daughter sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 16. kesäkuuta 1915. Elokuvan oletetaan olevan nykyisin kadonnut.
Juoni

Kun Gioconda Diantin rakastaja hylkää hänet, Gioconda vannoo kostoa tuhoamalla muiden miesten elämät. Gioconda tapaa kuuluisan kuvanveistäjä Lucio Settalan, joka kysyy häntä poseraamaan hänelle. Gioconda suostuu, mutta hänen tavoitteenaan on tuhota hänet. Gioconda lumoaa taiteilijan niin, että tämä unohtaa Silvia-vaimonsa, Beata-tyttärensä ja jopa työnsä. Kun Gioconda uhittelee Silviaa ottamaan aviomiehensä takaisin, epätoivoinen taiteilija ampuu itsensä, mihin Lucio ei kuitenkaan kuole. Vaikka Silvia hoitaa aviomiehensä kuntoon, Lucio pian palaa Giocondan viettelemäksi. Kun Silvia ja Gioconda myöhemmin riitelevät, Gioconda yrittää tuhota Lucion veistoksen, joka kuitenkin säästyy kaaduttuaan Silvian päälle. Silvia vammautuu tästä pysyvästi. Tämän takia Lucion mielenterveys kärsii, ja hänestä tulee raivopäinen mielipuoli. Myöhemmin kostostaan sekaisin oleva Gioconda menettää järkensä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Theda Bara  | … |  La Gioconda / Gioconda Dianti   |
|  Paul Doucet  | … |  Lucio Settala   |
|  Victor Benoit  | … |  Cosimo Daldo   |
|  Robert Wayne  | … |  Lorenzo Gaddi   |
|  Jane Lee  | … |  pikku-Beata   |
|  Doris Heywood  | … |  Silvia Settala   |
|  Jane Miller  | … |  Francesca Doni   |
|  Elaine Evans  | … |  La Sirenetta   |
|  Edouard Durand  | … |  Roffiano   |
|  Elaine Ivans  | … |  La Sirenetta   |
|  Clifford Bruce  | … |  avustaja   |
Aiheesta muualla

The Devil’s Daughter Internet Movie Databasessa (englanniksi)
The Devil’s Daughter AllMoviessa. (englanniksi)
The Devil’s Daughter Silent eran sivuilla (englanniksi)
The Devil’s Daughter TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Paul’s Boutique

| Paul's Boutique Beastie Boys |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 25. heinäkuuta 1989
 Tuottaja(t): Dust Brothers Mario Caldato Jr.
 Tyylilaji: Hip hop
 Kesto: 53.03
 Levy-yhtiö: Capitol Records
Beastie Boysin muut julkaisut
| Licensed to Ill 1986 | Paul's Boutique 1989 | Check Your Head 1992 |
Paul's Boutique on yhdysvaltalaisen rap-yhtyeen Beastie Boysin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 25. heinäkuuta 1989. Yhtyeen edellinen albumi, Licensed to Ill, oli ollut valtavan suosittu, ja tälle albumille annettiin surkeat arvostelut. Paul's Boutique oli lopulta kaupallinen tappio levy-yhtiölle Capitol Recordsille ja albumi myi huomattavasti vähemmän kuin edellinen albumi. Jälkeenpäin albumista on kuitenkin tullut suosittu.
Paul's Boutiquen tuotti Dust Brothers, joka käytti äänittämisessä paljon samplejä. Albumilla käytettiin yhteensä 105:n eri kappaleen samplausta, ja pelkästään viimeisessä kappaleessa on käytetty 24 sampleä.
Albumin kansikuva on lähes 360:n asteen panoraamakuva Ludlow ja Rivington teiden kulmasta New Yorkissa.
Kappalelista

”To All the Girls” – 1:29
”Shake Your Rump” – 3:19
”Johnny Ryall” – 3:00
”Egg Man” – 2:57
”High Plains Drifter” – 4:13
”The Sounds of Science” – 3:11
”3-Minute Rule” – 3:39
”Hey Ladies” – 3:47
”5-Piece Chicken Dinner” – 0:23
”Looking Down the Barrel of a Gun” – 3:28
”Car Thief” – 3:39
”What Comes Around” – 3:07
”Shadrach” – 4:07
”Ask for Janice” – 0:11
”B-Boy Bouillabaisse” – 12:33
”59 Chrystie Street”
”Get on the Mic”
”Stop That Train”
”Year and a Day”
”Hello Brooklyn”
”Dropping Names”
”Lay It on Me”
”Mike on the Mic”
”A.W.O.L.”
”33% God” (Japanin CD_versiossa)
”Dis Yourself In '89 (Just Do It) (Japanin CD-versiossa)
Tekijät

Beastie Boys	 - 	tuottaminen
Allen Abrahamson	 - 	tekniikka
Mario Caldato, Jr.	 - 	tuottaja, tekniikka
The Dust Brothers	 - 	tuottaja
Ricky Powel	 - 	valokuvaus
Jeremy Shatan	 - 	valokuvaus
Nathaniel Hörnblower	 - 	valokuvaus
Dominick Watkins	 - 	valokuvaus
Sijoituksia listoilla

Sijalla #156 Rolling Stone-lehden listalla ”The 500 Greatest Albums of All Time” (kaikkien aikojen 500 parasta albumia)
Sijalla #12 Spin-lehden listalla ”100 Greatest Albums, 1985–2005” (100 parasta albumia vuosilta 1985–2005)
Sijalla #74 VH1:n listalla 100 parasta albumia
Sijalla #98 Q-lehden ”Q Magazine Readers' 100 Greatest Albums Ever” (Q-lehden lukijoiden 100 kaikkien aikojen parasta albumia)
Sijalla #3  Pitchfork Median listalla 100 1980-luvun parasta albumi
Sijalla #8 Chris Rockin listalla 25 parasta Hip-Hop albumia
Listasijoitukset > Albumi

| Vuosi | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 1989 | The Billboard 200 | 14 |
| 1989 | Top R&B/Hip-Hop Albums | 24 |
Listasijoitukset > Singlet

| Vuosi | Single | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- |
| 1989 | Hey Ladies | The Billboard Hot 100 | 36 |
| 1989 | Hey Ladies | Hot Rap Singles | 10 |
| 1989 | Hey Ladies | Modern Rock Tracks | 18 |
Kaapro Huittinen

Huittinen vuonna 1961. Kuva: Pekka Kyytinen.
Gabriel (Kaapro) Huittinen (1. heinäkuuta 1893 Kurkijoki – 19. tammikuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen maanviljelijä, agrologi ja maalaisliiton kansanedustaja.
Huittisen vanhemmat olivat maanviljelijä Erik Huittinen ja Anna Puputti. Hän kävi kansanopiston sekä 1917 maamiesopiston. Huittinen oli Joroisten kunnan tilanhoitajana 1917–1920 ja Sortavalan maalaiskunnan tilanhoitajana 1921–1924. Hän toimi sitten maanviljelijänä Kurkijoella 1924–1940 ja oli samalla Itä-Karjalan maanviljelysseuran neuvojana 1924–1926 sekä Itä-Karjalan maataloustuottajien piiriliiton sihteeri-toiminnanjohtajana 1926–1937. Sotavuosina ja niiden jälkeen Huittinen oli maanviljelijänä Helsingin maalaiskunnassa 1940–1953 ja Kiskossa 1953–1961.
Huittinen oli maalaisliiton kansanedustajana 1929–1945 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Hän kuului Suomen Pankin ja Yleisradion tilintarkastajiin. Huittinen oli Kurkijoen kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Hän oli muun muassa Vapaussodan invalidien liiton johtokunnan, Valtion tykkitehtaan johtokunnan ja Karjakunnan hallituksen jäsenenä.
Veikko Honkanen (poliitikko)

Veikko Honkanen (6. syyskuuta 1908 Varpaisjärvi – 15. toukokuuta 1999) oli suomalainen Keskustapuolueen poliitikko, kansanedustaja ja kunnallisneuvos.
Ura

Veikko Honkasen vanhemmat olivat puuseppä Ville Honkanen ja Eeva Lovisa Leskinen. Honkanen kävi maamieskoulun sekä pienviljelysneuvojaopiston. Sittemmin hän työskenteli maatalouskerhoneuvojana Johanneksessa ja Savon­rannalla. Vuonna 1939 hänestä tuli Pudasjärven maatalous- ja asutusneuvoja, jota virkaa hän hoiti vuoteen 1947 saakka. Tämän jälkeen Honkanen siirtyi Pudas­järven Osuus­pankin johtajaksi. Vuonna 1952 hänet valittiin Pudas­järven kunnanjohtajaksi.
Veikko Honkanen toimi Maalaisliiton eli myöhemmän Keskustapuolueen kansanedustajana vuosina 1962–1966 ja 1967–1970 Oulun läänin vaalipiiristä. Hän kuului muun muassa laki- ja talousvaliokuntaan ja sosiaalivaliokuntaan. Lisäksi hän toimi presidentin valitsija­miehenä vuosina 1962 ja 1968. Honkasella oli myös useita muita luottamustehtäviä: hän oli muun muassa Pudasjärven kunnanvaltuuston puheenjohtaja ja kunnanhallituksen jäsen, Pohjois-Pohjan­maan maa­kunta­liiton hallituksen puheenjohtaja, Iijokilaakson kuntain toimikunnan puheenjohtaja ja Suomen kunnallis­liiton liittovaltuuston jäsen. Lisäksi hän oli Koillis-Pohjanmaan maatalouskoulun johtokunnan ja Koillis-Pohjan sähkö oy:n hallituksen puheenjohtaja sekä Vesihuoltoliiton hallituksen jäsen.
Veikko Honkanen sai ansioistaan kunnallis­neuvoksen arvonimen vuonna 1972.
Honkasen puolisona oli vuodesta 1939 lähtien Hilja Turtiainen. Heillä oli neljä lasta.
Tapio Holvitie

Tapio Johannes Holvitie (24. tammikuuta 1934 Uusikaupunki – 24. lokakuuta 2015 Turku) oli suomalainen poliitikko. Kokoomuksen kansanedustajana hän edusti Turun läänin eteläistä vaalipiiriä 1979–1991. Erityisopettajan koulutuksen saanut Holvitie oli presidentin valitsijamies 1978, 1982 ja 1988 sekä Turun kaupunginvaltuuston jäsen 1969–1993. Hän oli Suomi-Israel Yhdistysten Liitto ry:n sekä Turun Seudun Suomi-Israel yhdistys r.y:n kunniapuheenjohtaja.
Aiheesta muualla

.aspx Tapio Holvitie Suomen kansanedustajat. Eduskunta. Viitattu 28.10.2010.
Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat
| n k Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat 1979–1983 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (47):  Aaltio  Hakala  Hetemäki-Olander  Hokkanen  Holvitie  Häikiö  Ihamäki  Impiö  Jaatinen  A. Jokinen  P. Jokinen  Järvenpää  Kanerva  Kauppi  Koppanen  Kuuskoski (1979–1980)  Laitinen  Lampinen  Lattula  Laurila  Linkomies-Pohjala  Louvo  Löyttyniemi  Miettinen  Mikkola  Mäki-Hakola  Mäkynen  Mörttinen   Nikkilä  Pelttari  Perho  Pesola  Petäjäniemi  Pohjala  Pukkio  Puolanne  Pystynen  Rihtniemi-Koski (1979–1981†)  Saarikoski  Salolainen  Sillantaus  Särkijärvi (1981–1983)  Torikka  Ursin  Valo  Viljanen  Vänskä  Zyskowicz 
↑  Eeva Kuuskoski erosi kokoomuksen eduskuntaryhmästä 1980 ja liittyi Keskustan eduskuntaryhmään.  1 2  Irma Rihtniemi-Koski kuoli kesken vaalikauden 6. tammikuuta 1981.  
| n k Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat 1983–1987 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (44):  Aaltio  Dromberg  Hetemäki-Olander  Hilpelä  Holvitie  Impiö  Jaatinen (1983–1984)  Jokinen  Jouppila  Junnila  Järvenpää  Kanerva  Koivisto  Kärhä  Lahtinen (1984–1987)  Laurila  Louvo  Löyttyniemi (1983–1985)  Miettinen  Mikkola  Moisander  Mäki-Hakola  Perho  Pesola  Petäjäniemi  Pietikäinen  Pohjala  Pohjanoksa  Puolanne  Pystynen  Rusanen  Saarikoski  Salolainen  Sasi  Siitonen  Suominen  Särkijärvi  Tiuri  Turunen  Uosukainen  Valli  Valo  Varpasuo (1985–1987)  Viinanen  Viljanen  Zyskowicz 
| n k Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat 1987–1991 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (53):  Ala-Harja  Antvuori  Dromberg  Hetemäki-Olander  Hilpelä  Hokkanen  Holvitie  Häkämies  Ikkala  Jouppila  Junnila (1990–1991)  Järvenpää  Jääskeläinen  Kanerva  Kohijoki  Korkia-Aho  Kärhä  Lahtinen  Laitinen  Lamminen  Laurila  Linnainmaa  Louvo  Miettinen  Mäki-Hakola  Mörttinen  Niinistö  Perho  Pesola  Pietikäinen  Pohjanoksa  Puolanne  Pystynen  Rauramo  Rusanen  Saastamoinen  Salolainen  Sasi  Savela  Siitonen (1987–1990)  Suominen  Särkijärvi  Taina  Tiuri  Turunen  Uosukainen  Valli  Valo  Varpasuo  Vastamäki  Viinanen  Viljanen  Zyskowicz 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta
Edvard Huttunen

Johan Edvard Huttunen (30. heinäkuuta 1889 Viipurin maalaiskunta – 2. toukokuuta 1943 Helsinki) oli suomalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko ja ammattiyhdistysjohtaja.
Huttunen työskenteli kivityömiehenä ja kivenhakkaajana Viipurissa ja Helsingissä vuoteen 1920 saakka. Suomen sisällissodan jälkeen hän oli poliittisista syistä vangittuna 1918–1920. Vapauduttuaan Huttunen toimi Suomen Ammattijärjestön järjestäjänä 1920–1922 ja puheenjohtajana 1923–1925. Hän oli Oulussa ilmestyneen Pohjolan Työmiehen vastaava toimittaja 1926–1928 ja Suomen Sosialidemokraatin toimittaja 1928–1930. Huttunen toimi Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliiton (SAK) ensimmäisenä puheenjohtajana 1930–1937 ja Kansaneläkelaitoksen johtajana 1937–1943. Huttunen edusti Suomea kansainvälisessä työkonferenssissa vuosina 1925 ja 1931–1933. Hän osallistui kansaneläkelain valmistelutyöhön ja oli valtioneuvoston vuonna 1935 asettaman sosiaalivakuutuskomitean jäsenenä ja valtioneuvoston 1937 asettaman neuvottelukunnan jäsenenä osallistuen kansaneläkelain toimeenpanon valmistelutyöhön.
Huttunen valittiin ensimmäisen kerran kansanedustajaksi vuoden 1924 vaaleissa Sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden vaaliliitosta. Vuonna 1926 hän siirtyi SDP:n eduskuntaryhmään ja toimi sen kansanedustajana 1924–1933 sekä 1937–1939. Huttunen oli myös Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen ja presidentin valitsijamies vuoden 1931 presidentinvaaleissa.
Huttunen kuului SDP:n puoluetoimikuntaan. Toukokuun 1936 puoluekokouksessa Huttunen valittiin SDP:n varapuheenjohtajaksi. Hän voitti äänestyksessä Väinö Salovaaran. Huttunen oli myös Osuusliike Elannon hallintoneuvoston ja edustajiston jäsen.
Huttusen vanhemmat olivat kivenhakkaaja Mikko Huttunen ja Lydia Kukkonen. Huttunen oli naimisissa Elli Maria Roihan kanssa vuodesta 1912 alkaen.