stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Cecilia Vaasa
Kihlaus ja matka Englantiin > Rajakreivi Kristoffer II ja matka Englantiin

Kuningas Eerik XIV oli keväällä 1561 lähettänyt diplomaatin Niilo Gyllenstiernan Englantiin alun perin omia kosioaikeitaan varten. Vuonna 1563 Gyllenstierna palasi Ruotsiin ja ilmoitti silloin, että korkeassa asemassa Englannissa oleva Arundelin jaarli halusi kosia Ceciliaa. Jaarli oli Ceciliaa 30 vuotta vanhempi, mutta hän oli varakas ja kuningatar Elisabetin suosiossa. Kosinta vaikuttikin osaltaan Cecilian matkustushaluihin Englantiin.
Cecilian ja Elisabetin yrityksistä huolimatta Eerik ei antanut hänelle lupaa matkustaa Englantiin. 23-vuotias Cecilia katsoi, että hänen ainoa keinonsa päästä matkalle oli naida saksalainen herttua tai kreivi. Hän päätyi lopulta menemään kesäkuussa 1564 naimisiin 27-vuotiaan Baden-Rodemachernin rajakreivin Kristoffer II:n kanssa, joka alkoi värvätä palkkasotureita ulkomailta Eerikin palvelukseen. Marraskuussa 1564 Cecilia ja Kristoffer aloittivat matkansa Englantiin, jossa Cecilian oli tarkoitus puhua Elisabetille Eerikin sulhasehdokkuuden puolesta ja yrittää saada englantilaisia merirosvoja lähtemään Itämerelle kaappaamaan saksalaisia ja tanskalaisia laivoja. Matkan aikana Cecilia tuli myös raskaaksi.
Pysähdyspaikalla Preussissa Cecilia teki työtä veljensä Juhanan vapauttamiseksi. Hän keskusteli veljestään myös Katariinan kanssa laivan pysähtyessä Itä-Friisiassa. Kristofferin valtakunta oli köyhä, ja varat hupenivat matkan aikana nopeasti. Pysähdyspaikoilla Cecilian olikin lisäksi yritettävä lainata rahaa joko sukulaisiltaan tai pankista.
Matkaseurueen piti yrittää kolme kertaa matkustaa viimeinen etappi Calais'sta Doveriin, sillä ensimmäisellä kahdella kerralla myrskyt ajoivat laivat takaisin Calais'hin. Syyskuussa 1565 he saapuivat viimein Englantiin. Tuolloin Cecilia oli jo viimeisillään raskaana.
Kihlaus ja matka Englantiin > Englannissa

Doverissa seuruetta vastassa oli kuningattaren lähettämä valtuuskunta, joka vei heidät Lontooseen. Matkalaiset lepäsivät pari päivää kunnostetussa ja kuningattaren omilla huonekaluilla kalustetussa Bedford Housessa, jonka jälkeen saapui Lontooseen virallisesti 11. syyskuuta 1565. Niin Cecilia kuin hänen kuusi hovineitoaankin olivat pukeutuneet näyttävästi, ja paikalla ollut Espanjan suurlähettiläs kuvaili näkyä suurin sanoin. Muutaman päivän Lontoossa oleskelun jälkeen Cecilia ja Kristoffer tapasivat kuningattaren Bedford Housessa, jossa he keskustelivat pitkällisesti. Jo tapaamista seuraavana päivänä Cecilia synnytti esikoispoikansa, joka sai kuningattaren ehdotuksen mukaan nimen Edvard Fortunatus. Kastetilaisuus oli Westminsterin kappelissa.
Noin kuukauden Lontoossa oleskelun jälkeen Cecilia ja Kristoffer kirjoittivat Eerikille, miten neuvottelut hänen naimakaupoistaan etenivät. Kirjeen sävy oli hyvin positiivinen, koska he halusivat pitää kuninkaan tyytyväisenä. Samoihin aikoihin Cecilia puhui kuningattarelle Juhanan vapauttamisesta ja sai hänet lähettämään vetoavan kirjeen Eerikille.
Eerik oli ennen häitä luvannut Kristofferille maksaa Cecilian myötäjäiset hänelle kolmessa erässä, mutta Kristoffer ei ollut saanut vielä niistä ensimmäistäkään. Hänen oli velkojensa takia lopulta poistuttava jo marraskuussa 1565 Englannista hankkimaan rahaa muualta. Cecilia otti lisää lainoja ja panttasi korujaan jäätyään yksin Englantiin, ja hänen taloudellisesta asemastaan juoruttiin myös Englannin hovissa. Maaliskuussa 1566 Kristoffer joutui velkavankeuteen yritettyään ensin valepukuisena salakuljettaa Cecilian ja pojan maasta, mutta Lontoon saksalaiset kauppiaat lunastivat hänet vapaaksi kuningattaren suostuttelemina. Sen jälkeen Cecilian ja Kristofferin velkojat vahtivat Bedford Housea ja huutelivat ja vaativat rahojaan pariskunnalta aina, kun he poistuivat asunnostaan. Cecilia valitti kuningattarelle siitä, kuinka hänen alamaisensa kohtelivat Ceciliaa ja Kristofferia kuin rahvasta, ja vaati rangaistusta velkojille. Useita velkojia pidätettiinkin.
Cecilian ja Kristofferin velat olivat yhteensä 10 000 puntaa, joiden maksamista varten kuningatar antoi heille 3500 puntaa. Cecilia joutui silti huhtikuussa panttaamaan lisää vaatteitaan ja loputkin koruistaan päästäkseen perheensä kanssa kotimatkalle Baden-Rodemacherniin. Doverissa kaksi englantilaista liikemiestä, joille Cecilia oli velkaa, sai tullin takavarikoimaan hänen laivansa ja kymmenen kirstua arvotavaroita. Cecilia oli raivoissaan, kirjoitti muistiin kaikki takavarikoidut tavarat ja vaati liikemiehille ankaraa rangaistusta. Sen jälkeen he pääsivät poistumaan maasta. Cecilia piti jatkossakin yhteyttä Espanjan suurlähettilääseen, joka oli auttanut Ceciliaa turvaamaan etunsa hänen ollessaan tekemisissä velkojien kanssa. Hän myös lähetti kuningattarelle useamman kirjeen, joissa hän valitti Elisabetin alamaisten käytöksestä häntä kohtaan.
Arbogan kreivittärenä

Seuraavat viisi vuotta Cecilia ja Kristoffer viettivät perheineen Baden-Rodemachernissa, jossa he alkoivat remontoida linnaansa. Rahojen loppuminen kuitenkin keskeytti työt. Heidän toinen poikansa Gustav Kristoffer syntyi elokuussa 1566 heidän jo ollessaan tiluksillaan, ja hänen jälkeensä pariskunta sai vielä kolme poikaa, joista Bernhard kuoli pian syntymänsä jälkeen.
Vuonna 1568 Cecilian veli Juhana nousi Ruotsin valtaistuimelle. Vuonna 1569 Cecilia kirjoitti hänelle, kuinka hän pelkäsi perheensä turvallisuuden puolesta Alban herttuan vainoamisen takia, ja halusi palata Ruotsiin. Alban herttuan ja Filip II:n joukot tuhosivat Baden-Rodemachernin kreivikunnan ympäristöä, ja Cecilian häälahjoja oli takavarikoitu. Se vaikutti omalta osaltaan perheen jo ennestään huonoon taloudelliseen tilanteeseen. Rahapulassaan Cecilia jopa pyysi kuningatar Elisabetilta rahaa sitä vastaan, että Kristoffer kävisi kauppaa englantilaisilla vaatteilla ja pariskunta pyysi Kristofferin isoveljeltä apua tilanteeseen. Kumpikaan ei auttanut heitä. Tanskalaiset sotilaat sieppasivat Cecilian ensimmäisen kirjeen Juhanalle, mutta usean kirjeen jälkeen Juhana antoi perheelle lopulta luvan tulla Ruotsiin.
Vuonna 1571 Cecilia ja Kristoffer pakenivat Kalmariin Filipin ja Karlin kanssa. 6-vuotias Edvard Fortunatus oli joko mukana matkalla tai perheen maatilalla Luxemburgissa. Eri lähteissä on eri tiedot asiasta. Gustaf Kristoffer oli sairas ja syntymästään lähtien osittain halvaantunut, ja hänet Cecilia jätti siskonsa Katariinan hoitoon Itä-Friisiaan. Perhe asui Kalmarin linnassa viisi kuukautta, jonka jälkeen Juhana antoi Cecilialle läänitykseksi Arbogan sekä lisäksi metsäläänityksiä ja myötäjäistensä osasuoritukseksi sotalaivan. Myöhemmin Cecilia vaihtoi saamansa laivan suurempaan ja sai toisenkin laivan. Hän käytti aluksia kaapparitoiminnassa, jossa hänellä oli lupa ryöstää Narvaan liikennöiviä laivoja, sillä Ruotsi oli sodassa Venäjän kanssa ja laivojen kaappaus häiritsi kaupankäyntiä Narvassa. Laivojen kaappaus olikin myös Juhanalle hyödyksi. Aluksista saamansa saaliin Cecilia säilytti omistamassaan Skenäsin linnassa. Lisäksi kaapparitoiminta varmisti Cecilian toimeentulon Ruotsissa, sillä Kristoffer oli joutunut palaamaan Baden-Rodemacherniin eikä Juhanalla ollut vielä varaa maksaa Cecilian myötäjäisiä. Cecilia piti Arbogassa suurta hovia.
Arbogan kreivittärenä > Salaliitto Juhanaa vastaan

Cecilian kaapparitoiminta oli menestyksekästä. Samaan aikaan Juhana menetti luottamustaan häneen, sillä Erik oli yhä elossa ja Juhana pelkäsi, että Cecilia oli liittoutunut Erikin kanssa ja juoni Juhanaa vastaan. Hän käski Tukholman linnan päällikköä olemaan päästämättä sisartaan linnaan, ellei Juhana itse ollut siellä. Vuoden 1573 alkupuolella hän ei päästänyt Ceciliaa ja sairastunutta Edvard Fortunatusta Tukholmaan sillä tekosyyllä, että kaupungissa oli liikkeellä kulkutauti ja siellä saattaisi olla ulkomaalaisten takia levottomuuksia. Todellisuudessa Juhana olisi itse halunnut olla sinä ajankohtana kaupungissa.
Syksyllä 1573 Eerik XIV:n uskottu valtaneuvos Charles de Mornay tosiaan johti salaliittoa Juhanaa vastaan. Salaliittolaiset suunnittelivat, että Juhana murhattaisiin eräässä skotlantilaisille palkkasotureille järjestetyssä läksiäisjuhlassa, minkä jälkeen Eerik vapautettaisiin, kruunu siirtyisi joko hänelle tai Kaarlelle ja Charles de Mornay paljastaisi, mihin Eerik oli piilottanut kulta-aarteen. On epäselvää, kenelle kruunu olisi siirtynyt. Suunnitelma epäonnistui, koska de Mornay unohti antaa palkkasotureille merkin toimia. Nykyään tutkijat pitävät mahdollisena, että muun muassa Cecilia olisi kuulunut Charles de Mornayn salaliittoon.
Charles de Mornay teloitettiin syyskuussa 1574, minkä jälkeen Juhana kiristi turvatoimia Ceciliaa vastaan kieltämällä häneltä pääsyn myös Vadstenan ja Stegeborgin linnoihin. Lisäksi kuningas määräsi Itä-Götanmaan käskynhaltijan pitämään sisartaan silmällä.
Arbogan kreivittärenä > Kaapparitoiminnan jatko ja Kristofferin kuolema

Cecilian suhde Juhanaan ei muutenkaan ollut tuohon aikaan hyvä, ja he riitelivät paljon. Esimerkiksi vuonna 1574 Cecilia sai erityisen arvokkaan saaliin kolmesta saksalaislaivasta, joita hänellä ei ollut lupaa kaapata. Kuningas käytti tapahtunutta ja Cecilian kaappariluvan voimassaoloajan umpeutumista syynä pidättää hänet. Cecilia vietiin Tukholmaan ja Juhana takavarikoi hänen saaliinsa. Cecilia oli aiemminkin samana vuonna rikkonut sopimusta kaappaamalla ruotsalaisia laivoja, mutta oli tuolloin joutunut vain palauttamaan saaliin oikeille omistajilleen. Tukholmassa sisarukset riitelivät: Cecilian mielestä hän ei Baden-Rodemachernin rajakreivittärenä edes ollut Juhanan alamainen, mistä hyvästä Juhana poisti läänityksen Cecilian omistuksesta. Cecilia valitti asiasta valtaneuvostolle ja huomautti, ettei hänen myötäjäisiään ollut vieläkään maksettu kokonaan. Hän lupasi pysyä Arbogasta poissa, jos hän saisi loput myötäjäisistään ja ne 16 000 taaleria, jotka Kristoffer oli käyttänyt sotilaiden palkkaamiseen Juhanalle. Muut sisarukset asettuivat Cecilian puolelle ja vetosivat hänen ja hänen lastensa puolesta. Lopulta Juhana palautti läänityksen Cecilian omistukseen, joskaan ei mielellään: kuninkaan mielestä Cecilia oli antanut paljon syytä läänityksen takavarikointiin.
Kristoffer II kuoli 2. elokuuta 1575 maatilallaan Saarenmaalla ollessaan 38-vuotias. Sen jälkeen hänen sukulaisensa takavarikoivat sekä Cecilian huomenlahjat että asiakirjat, jotka todistivat Edvard Fortunatuksen oikeudet perillisenä ja Cecilian lesken oikeudet saada osa Kristofferin maatiloista hallintaansa. Arbogaan kantautuneiden huhujen mukaan Kristofferin sihteeri oli muuttanut testamenttia ja pakottanut Kristofferin allekirjoittamaan sen näyttämättä hänelle muutoksia, mikä mahdollisti sukulaisten teon. Jo samana talvena Cecilia pidätytti sihteerin. Keväällä 1576 Cecilian lähetti vieraili Baden-Rodemachernin linnassa, mutta linnanvouti oli vannonut uskollisuutta linnan uusille isännille eikä päästänyt lähettiä sisään. Kristofferin sukulaiset olivat ottaneet tilukset haltuunsa.
Cecilia kaappasi vielä vuonna 1577 erään tanskalaisaluksen.
Arbogan kreivittärenä > Katolisuuteen kääntyminen ja suhde Francisco de Erason kanssa

Joulukuussa 1577 Antonio Possevino saapui Ruotsiin tapaamaan Juhanaa paavin legaatin osassa. Hän oli virallisesti kuitenkin Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin lähetti. Juhana pyrki lähentämään suhdettaan katolisen kirkon kanssa, sillä hänen vaimonsa Katariina oli roomalaiskatolilainen ja saanut äidiltään perinnöksi Italiasta kaksi ruhtinaskuntaa, jotka kuitenkin olivat joutuneet espanjalaisten miehittämiksi. Juhana toivoikin, että jos hän osoittaisi kiinnostusta katolisuuteen, Katariinan vaatimukset saisivat Italiassa voimakkaampaa kannatusta. Myös Cecilia pyrki pitämään hyvät välit keisarin ja Espanjan kuninkaan kanssa, ja osaksi siksi hän kääntyi roomalaiskatolilaiseksi oletettavasti jo Possevinon vierailun yhteydessä.
Lämmitellessään välejään katolilaisten kanssa Juhana sai yhteyden Espanjan kuninkaaseen Filip II:n, jonka kanssa hän alkoi suunnitella sotilasliittoa. Neuvotteluja varten kuningas lähetti kesällä 1578 Ruotsiin lähettinsä Francisco de Erason, jonka kanssa Cecilia aloitti suhteen. De Eraso vieraili monta kertaa Cecilian luona Arbogan linnassa, ja Cecilia tuli raskaaksi. Lisäksi Cecilia lähetti Espanjan kuninkaalle sotatarvikkeilla varusteltuja laivoja hyvän tahdon osoituksena. Juhana allekirjoitti Ruotsin ja Espanjan välisestä sotilasliitosta sopimuksen, jonka hän lähetti Espanjaan. Espanjan kuningas ei kuitenkaan vastannut siihen, mikä hermostutti kuningasta. Kun hän lisäksi sai tietää Cecilian ja lähetin läheisistä väleistä, hän kävi epäluuloiseksi de Erasoa kohtaan. Juhana kyseli Cecilialta heidän kahden tekemisistään ja osoitti tyytymättömyytensä käyttäytymällä epäkohteliaasti lähettiä kohtaan. Cecilia seisoi kuitenkin lujasti de Erason puolella.
Lopulta Juhana vangitsi de Erason syyttäen häntä maanpetoksesta ja kieltäen häntä pitämästä mitään yhteyttä Ceciliaan. Cecilian onnistui 17. ja 18. heinäkuuta 1579 välisenä yönä livahtaa vierailulle vankilaan, jossa de Erasoa pidettiin. Kun Cecilian ja de Erason suhteen luonne paljastui ulkopuolisille, syntyi skandaali, sillä Cecilia oli uudelleen avioitumaton leski. Skandaalin saattelemana Cecilia poistui poikiensa kanssa Ruotsista lopullisesti vuonna 1579, jokin aika vankilavierailun jälkeen. Cecilia synnytti joulukuussa 1579 tyttären. Samana vuonna myös Francisco de Eraso matkusti pois Ruotsista, ja kotimatkallaan Espanjaan hän vieraili Cecilian ja vauvan luona Rodemachernin linnassa. Tyttärestä tunnetaan vain hänen luostarinimensä, sillä Cecilian sukulaiset lähettivät hänet jo lapsena luostariin vasten Cecilian tahtoa.
Viimeiset vuodet

Cecilialla oli Ruotsista poistuttuaan vaikeuksia hankkia elantoaan, koska hänen ruotsalaisia läänityksiään oli vaikeaa johtaa ulkomailta käsin. Cecilian veljet pitivät puolestaan parempana, että hän pysyisi poissa Ruotsista. Hän pyrkikin saamaan miehensä ja poikiensa tilukset takaisin kiertelemällä Eurooppaa ja verkostoitumalla silmäätekevien ihmisten kanssa siinä toivossa, että he auttaisivat häntä. Myös Juhana pyrki kirjeenvaihdolla auttamaan Ceciliaa saamaan perheen omaisuuden takaisin. Cecilian hyväksi annettiin useita tuomioita ja suojeluskirjeitä, mutta päätöksiä ei lopulta pantu täytäntöön.
Samaan aikaan Cecilian protestanttiset vastustajat pyrkivät likaamaan hänen mainettaan laittamalla Ceciliasta liikkeelle propagandalehtisiä ja juoruja. Yksi syistä juoruille oli Cecilian katolilaisuus. Erään juorun mukaan Cecilia omisti Belgiassa asuessaan bordellin. Cecilian kuvataan olleen noihin aikoihin köyhä ja surun rasittama, ja hän piti jatkuvasti vähemmän yhteyttä ruotsalaisiin sukulaisiinsa. Hänellä oli tosin hyvät suhteet veljenpoikaansa Sigismundiin.
Vuonna 1588 Cecilian vanhin poika Edvard Fortunatus peri koko Baden-Badenin rajakreivikunnan. Myös Sigismund auttoi perhettä. Edvard Fortunatus kuitenkin velkaantui pahasti, ja suku syrjäytti hänet sen jälkeen, kun hän oli myydä valtakunnan pankkiirille. Vuonna 1595 eräs protestanttinen sukuhaara miehitti jälleen Baden-Badenin rajakreivikunnan. Cecilian poika Filip vangittiin hänen yrittäessään vallata perheen tiluksia takaisin. Cecilian tiedetään yrittäneen useaan kertaan saada poikansa vapaaksi, muun muassa Regensburgin valtiopäivillä vuonna 1613, joilla hän otti puheeksi myös tilusten miehityksen. Vuonna 1618 ollessaan 78-vuotias hän esitti Trierin arkkipiispalle valituksen perheensä omaisuuden hoidosta.
Vuonna 1622 Cecilian kahdesta pojanpojista vanhempi eli Vilhelm valloitti takaisin perheen maat Badenissa ja sai vahingonkorvauksia pitkästä miehitysajasta. Cecilia muutti sen jälkeen takaisin Rodemacherniin. Charitasta oli siirretty luostarista toiseen tavoitteena estää hänen ja Cecilian yhteydenpito. Cecilia ei pitkään tiennyt missä luostarissa tytär oli, mutta sai elämänsä loppupuolella ilmeisesti lopulta tavata hänet. Cecilia kuoli Brysselissä vuonna 1627 ollessaan 87-vuotias. Hänet on haudattu Pyhän Nikolain kirkkoon Rodemachernissa.
Lapset

Cecilia ja Kristoffer saivat kuusi poikaa, joista yksi kuoli vauvana. Hän lähetti poikansa Ruotsista poistuttuaan jesuiittojen koulutettaviksi Roomaan. Lisäksi hän sai yhden tyttären espanjalaisen lähetin Francisco de Erason kanssa Kristofferin jo kuoltua. Tiedetään, että Cecilialla oli myös kaksi pojanpoikaa: Vilhelm ja Herman Fortunatus.
Kristofferin kanssa:
Edvard Fortunatus (16. syyskuuta 1565 – 18. kesäkuuta 1600)
Gustav Kristoffer (13. elokuuta 1566 – 1609)
Filip (15. elokuuta 1567 – 5. marraskuuta 1620)
Karl (7. maaliskuuta 1569 – 1590)
Bernhard (1570 – 1571)
Johan Karl (1572 – 1599)
Fransisco de Erason kanssa:
Charitas (joulukuussa 1579 – 1629)
Tiedetään, että Edvard Fortunatus meni naimisiin Bredan kuvernöörin tyttären Maria van Eyckenin kanssa. Edvard kuoli vuonna 1600 pudottuaan linnan kiviportaista alas ja katkaistuaan sen seurauksena niskansa. Gustav Kristofferin elämästä tiedetään vain, että hän oli syntymästään asti sokea ja halvaantunut. Filip vangittiin hänen yrittäessään vallata takaisin perheen tiloja Badenissa. Hän kuoli vankeudessa sairauteen. Cecilian tiedetään yrittäneen useaan kertaan saada poikansa vapaaksi, muun muassa Regensburgin valtiopäivillä vuonna 1613. Hän mainitsi asiasta kirjeitse myös Charitakselle. Johan Karl saattoi olla aikuisiällään Maltan ritari. Hän kuoli asepalveluksen aikana mahdollisesti keuhkotautiin.
Cecilia Vaasa kaunokirjallisuudessa

Åberg, Jon Olof: En svensk konungadotter: (Cecilia af Vasa): romantiserad skildring. 1887. (ruotsiksi)
Kuylenstierna-Wenster, Elisabeth: Cecilia Wasa: historisk roman. 1907. (ruotsiksi)
Pontoppidan, Erik: Grevinnan av Arboga: roman om Cecilia Vasa. 1945. (ruotsiksi)
Perne, Martin: Cecilia Vasa: historisk roman. 1985. (ruotsiksi)
HC Litvínov

| HC Litvínov |
| --- | --- |

Perustettu:  1945
Kaupunki:   Litvínov, Tšekki
Kotiareena:  Zimní stadion Ivana Hlinky
– kapasiteetti:  6 011
Sarjataso:  Tipsport Extraliga
Värit:           
Toimitusjohtaja:   Pavel Hynek
Päävalmentaja:   Karel Mlejnek
Kapteeni:   Matúš Sukeľ
Mestaruudet:  1 (2015)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
HC Litvínov on tšekkiläinen jääkiekkojoukkue Litvínovista. Joukkue pelaa kotiottelunsa Ivan Hlinka Stadionilla.
Joukkue kaudella 2024-2025

| Maalivahdit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Hanskakäsi | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 30 |  | Adam Kubík |  | 2025 |  |
| 34 |  | Šimon Zajíček | L | 2027 | Frýdlant, Tšekki |
| 42 |  | Matěj Tomek | L | 2026 | Bratislava, Slovakia |
| Puolustajat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 3 |  | Adam Polášek | L | 2026 | Ostrava, Tšekkoslovakia |
| 7 |  | Kristaps Zile | L | 2025 | Riika, Latvia |
| 13 |  | František Gajdoš | L | 2026 | Bardejov, Slovakia |
| 21 |  | Ondřej Baláž | L | 2025 | Kadaň, Tšekki |
| 27 |  | Kevin Czuczman | L | 2026 | Port Elgin, Ontario, Kanada |
| 36 |  | Vit Beran | L | 2025+2 | Litoměřice, Tšekki |
| 44 |  | Jared McIsaac | L | 2025 | Truro, Nova Scotia, Kanada |
| 63 |  | Marek Baránek | L | 2025 | Ústí nad Labem, Tšekki |
| 82 |  | Martin Haš | R | 2025+1 | Praha, Tšekki |
| 90 |  | Denis Zeman | R | 2025 | Chomutov, Tšekki |
| Hyökkääjät |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Pelipaikka | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 6 |  | Lukáš Vopelka | R | H | 2025 | České Budějovice, Tšekki |
| 8 |  | Maxim Čajkovič | R | OLH | 2025+1 | Bratislava, Slovakia |
| 10 |  | Petr Koblasa | R | OLH | 2026 | Soběslav, Tšekki |
| 12 |  | Paweł Zygmunt | R | OLH | 2025 | Krynica Zdroj, Puola |
| 20 |  | Jan Šprynar | R | OLH | 2025+1 | Žatec, Tšekki |
| 23 |  | Dominik Čech | L | OLH / KH | Juniori |  |
| 25 |  | David Kaše (A) | L | LH | 2027 | Kadaň, Tšekki |
| 41 |  | Matěj Pekař | L | KH / VLH | 2025 | Turnov, Tšekki |
| 43 |  | Filip Sandberg | R | OLH / KH | 2025 | Järfälla, Ruotsi |
| 61 |  | Joni Ikonen | R | KH | 2025 | Espoo, Suomi |
| 62 |  | Michal Gut | L | KH | 2025 | Kadaň, Tšekki |
| 64 |  | Ondřej Jurčík | L | LH | 2025 | Teplice, Tšekkoslovakia |
| 73 |  | Ondřej Kaše (A) | R | OLH | 2027 | Kadaň, Tšekki |
| 74 |  | Matěj Maštalířský | L | LH | 2026 | Domažlice, Tšekki |
| 75 |  | Martin Havelka | L | LH | 2025 | Most, Tšekki |
| 77 |  | Nicolas Hlava | R | LH | 2025 | Chomutov, Tšekki |
| 87 |  | Josef Jícha | L | KH / VLH | 2025 | Ústí nad Labem, Tšekki |
| 91 |  | Matúš Sukeľ (C) | L | KH | 2027 | Liptovský Mikuláš, Slovakia |
Joukkue kaudella 2024-2025 > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Karel Mlejnek
Apuvalmentaja: David Kočí
Apuvalmentaja: Robert Reichel
Maalivahtivalmentaja: Zdeněk Orct
Videovalmentaja: Viktor Lukeš
Fysiikkavalmentaja: Petr Švehla
Huoltopäällikkö: Zdeněk Klimpl
Huoltopäällikkö: Roman Lauko
Huoltopäällikkö: Vlastimil Pospíšil
Toimitusjohtaja: Pavel Hynek
Jääkiekkotoimminnanjohtaja: Miroslav Pešl
Urheilutoimenjohtaja: Tomáš Vrábel
Joukkueenjohtaja: Radko Goga
Lähde: EliteProspects
Huomioitavia entisiä NHL-pelaajia:
Jan Čaloun
Ivan Hlinka
Petr Klíma
Robert Lang
Robert Reichel
Martin Ručínský
Jiří Šlégr
Petr Svoboda
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
HC Litvínovin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (tšekiksi)
Extraliga
:
HC Bilí Tygři Liberec
•
Mountfield České Budějovice
•
HC Energie Karlovy Vary
•
HC Moeller Pardubice
•
HC Lasselsberger Plzeň
•
HC RI OKNA Zlin
•
HC Litvínov
•
HC Geus Okna Kladno
•
HC Slavia Praha
•
HC Sparta Praha
•
HC Ocelaři Třinec
•
HC Vitkovice
•
BK Mladá Boleslav
•
HC Znojemští Orli
Kaudet:
1993–94 • 1994–95 • 1995–96 • 1996–97 • 1997–98 • 1998–99 • 1999–00
2000–01 • 2001–02 • 2002–03 • 2003–04 • 2004–05 • 2005–06 • 2006–07 • 2007–08 • 2008–09 • 2009–10
2010–11 • 2011–12 • 2012–13 • 2013–14 • 2014–15 • 2015–16 • 2016–17 • 2017–18 • 2018–19 • 2019–20
Uraanikaivos

Rangerin uraanikaivos Australiassa.
Uraanikaivos on alue, jossa kallioperästä louhitaan uraanipitoisia mineraaleja niiden hyödyntämistä varten, pääasiassa ydinpolttoaineen ja viime kädessä ydinenergian tuotannossa. Historiallisesti uraanin kysyntään vaikutti merkittävästi myös ydinaseiden valmistus. Nykyisin maailman ydinasearsenaalien kokonaismäärä on kuitenkin ydinaseriisunnan seurauksena pienenevä, joten ne eivät enää synnytä uraanin nettokysyntää. Puretut ydinaseet toimivat nykyisin myös ydinpolttoaineen lähteenä.
Uraanikaivostoiminta on varsin uutta, sillä ensimmäinen varsinainen uraanikaivos aloitti toimintansa vuonna 1843. Toisen maailmansodan jälkeen toiminta on laajentunut nopeastilähde?. Nykyisin suurin tuottajamaa on Kazakstan, joka tuottaa melkein puolet maailman uraanista. Muita merkittäviä tuottajia ovat Namibia, Kanada, Australia, Uzbekistan ja Venäjä.
Uraanikaivokset voivat olla niin tunnelikaivoksia kuin avolouhoksiakin. Nykyään käytetään myös paikallaan liuottamista eli ISL-menetelmää, jossa perinteinen kaivostoiminta voidaan välttää kokonaan. Suurin osa maailman uraanikaivoksista on kokonaan maanalaisia kaivoksia. Uraani on myös varsin tavallinen sivutuote monissa metalli- ja fosfaattikaivoksissa.
Ympäristönsuojelu uraanikaivoksissa muistuttaa paljolti muita metallikaivoksia, sillä käytetyt kaivumenetelmät ja niistä seuraavat ympäristövaikutukset ovat pääosin samoja. Uraanikaivoksissa käsitellään kuitenkin kivilajeja, jotka sisältävät monesti keskimääräistä enemmän radioaktiivisia aineita, joten toiminnassa täytyy huolehtia säteilyturvallisuudesta sekä työsuojelun että ympäristönsuojelun osalta.