stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maracanaço
Ottelu > Ottelun jälkeen

Ottelun jälkeen Maracanãlla oli kaaos: Jules Rimet antoi lähes huomaamatta Jules Rimet -pokaalin Uruguayn joukkueen kapteenille Varelalle. Rimet’llä oli taskussaan valmiiksi kirjoitettu puhe, joka oli osoitettu Brasilian mestaruudelle. Brasilian lehdistö kuvaili ottelua maan urheilun historian suurimmaksi katastrofiksi. Varela lähti kuitenkin kiertämään kenttää esitellen pokaalia ja Uruguayn taivaansinistä pelipaitaa 200 000 brasilialaiselle. Uruguayn pelaajat lähtivät ottelua seuranneena päivänä Rion kaduille tekemään ostoksia, mutta brasilialaiset kauppiaat eivät antaneet heidän maksaa mistään, vaan antoivat kaiken heidän haluamansa ilmaiseksi. Muutamat brasilialaiset tekivät itsemurhan. Joukkue palasi Uruguayhin 18. heinäkuuta, joka on maan itsenäisyyspäivä. Ottelu oli myös viimeinen, jossa brasilialaiset pelasivat valkoisessa peliasussa. Brasilialaiset eivät myöskään pelanneet yhtään kansainvälistä ottelua kahteen vuoteen ja seuraava ottelu Maracanãlla pelattiin vuoden 1954 maaliskuussa.
Ottelun pelipaikka Maracanã.
Polykarpoksen marttyyrikuolema

| Polykarpoksen marttyyrikuolema> Μαρτύριον Πολυκάρπου.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  tuntematon
Kieli:  muinaiskreikka (koinee)
Genre:  marttyyrio
Julkaistu:  n. 155–160 jaa. (tai 200-luku jaa.?)
Suomennos
Suomentaja:  Susanna Asikainen
Kustantaja:  Suomalainen teologinen kirjallisuusseura
Julkaistu:  2020
ISBN:  978-952-7272-03-9

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Polykarpoksen marttyyrikuolema (myös Polykarpoksen marttyyrio; m.kreik. Μαρτύριον Πολυκάρπου, Martyrion Polykarpū, lat. Martyrium Polycarpi) on varhaiskristillinen marttyyrio, joka kertoo nimensä mukaisesti Polykarpoksen marttyyrikuolemasta. Se luetaan apostolisten isien kirjoituksiin.
Historia

Polykarpos toimi Smyrnan piispana 100-luvun ensimmäisellä puoliskolla ja puolivälissä. Hän kärsi marttyyrikuoleman noin vuonna 155–161. Perinteisen käsityksen mukaan marttyyrio olisi kirjoitettu pian tapahtuman jälkeen. Tämä tekisi siitä mahdollisesti vanhimman tunnetun erillisen, Uuden testamentin ulkopuolisen marttyyrikertomuksen. Ignatioksen marttyyrikuolema saattaisi kuitenkin olla vanhempi, mikäli on aito.
Marttyyrion alkutervehdys esittää sen kirjoittajaksi Smyrnan seurakunnan, joka lähettää siinä Filomelionin seurakunnalle tietoja hieman aiemmin kuolleista uusista marttyyreistä. Teksti oli kuitenkin tarkoitettu myös muiden seurakuntien luettavaksi. Kirjoittajaksi teksti mainitsee erään Markionin.
Marttyyrion jälkikirjoituksen mukaan sen teksti oli ollut Polykarpoksen oppilaalla Irenaeuksella, jolta sen oli jäljentänyt eräs Gaius. Gaiukselta sen oli puolestaan jäljentänyt Korintissa eräs Sokrates. Tämän tekstin puolestaan oli jäljentänyt eräs Pionios. Pionios on ajoitettu 200- tai 300-luvulle.
Marttyyrion historiasta on kuitenkin myös toinen teoria. Se perustuu tekstissä oleviin yksityiskohtiin. Teksti vaikuttaa esimerkiksi torjuvan montanolaisuuden, jolle oli tyypillistä marttyyrikuoleman vapaaehtoinen tavoittelu. Montanolaisuus sai alkunsa vasta 100-luvun jälkimmäisellä puoliskolla ja vaikutti vielä 200-luvulla. Toiseksi teksti pitää ongelmallisena sitä, että jotkut voisivat erehtyä palvomaan marttyyreitä Kristuksen sijaan. Tällainen ongelma mainitaan lähteissä kuitenkin ensimmäisen kerran vasta 300-luvulla. Näiden seikkojen vuoksi marttyyriota on ehdotettu sata vuotta perinteistä ajoitusta nuoremmaksi ja kirjoitetuksi vasta noin vuonna 250–300.
Marttyyrion tekstistä tunnetaan viisi kreikankielistä käsikirjoituskopiota, jotka ovat:
m, Codex Mosquensis 159 (1200-luku), Pyhän synodin kirjasto, Moskova.
b, Codex Baroccianus 238 (1000-luku), Bodleian Library, Oxford.
p, Codex Parisinus Gr. 1452 (900-luku), Ranskan kansalliskirjasto, Pariisi.
s, Codex Hierosolymitanus (900-luku), Pyhän haudan luostari, Jerusalem.
v, Codex Vindobonensis Gr. Eccl. iii. (1000-luku), Wien.
Eusebios Kesarealainen lainaa suuren osan marttyyriosta Kirkkohistoriassaan. Näin ehdoton takaraja marttyyrion ajoitukselle on 300-luvun alkupuolella. Lisäksi marttyyriosta tunnetaan latinankielinen käännös sekä Eusebioksen tekstiin perustuvia syyrian- ja koptinkielisiä katkelmia.
Polykarpokselta itseltään tunnetaan yksi kirje, Polykarpoksen kirje filippiläisille. Sen lisäksi apostolisten isien kirjoitusten joukossa on säilynyt Ignatioksen kirje Polykarpokselle.
Sisältö

»Tällainen oli autuaan Polykarpoksen kuolema – – Hän ei ollut ainoastaan merkittävä opettaja vaan myös huomattava marttyyri. Kaikki haluavat jäljitellä hänen marttyyrikuolemaansa, koska se oli Kristuksen evankeliumin mukainen. Kestävyytensä avulla hän päihitti epäoikeudenmukaisen käskynhaltijan ja sai näin turmeltumattoman seppeleen.»
Marttyyrio on kirjoitettu kirjemuodossa. Se kertoo useiden marttyyrien kuolemasta, mutta keskittyy Polykarpokseen. Marttyyrion pääpaino on siinä, millainen on oikea kristillinen kuolema. Alussa annetaan kaksi esimerkkiä vastakkaisista suhtautumistavoista: Germanicus oli näyttänyt hyvää esimerkkiä käymällä kuolemaan rohkeasti, sillä hän ”ärsytti pedon kimppuunsa, jotta pääsisi mahdollisimman pian pakoon väärää ja moraalitonta elämää”. Quintus sen sijaan pelästyi petoja ja vältti kuoleman suostumalla uhraamaan epäjumalille.
Tämän jälkeen kerrotaan Polykarpoksen kuolemasta. Aluksi hänet saatiin suostuteltua pakenemaan ja piiloutumaan. Piilotellessaan hänen kerrotaan nähneen enteen tulevasta kuolemastaan. Lopulta hänet löydetään ja vangitaan ja viedään areenalle. Kuulustelussa käskynhaltija yrittää suostutella Polykarpoksen uhraamaan keisarille ja herjaamaan Kristusta, ja uhkaa häntä villipedoilla. Polykarpos kuitenkin tunnustaa olevansa kristitty, ja vastaa käskynhaltijalle: ”Meidän on mahdotonta muuttua paremmasta huonommaksi, mutta on oikein muuttua julmasta oikeudenmukaiseksi”. Polykarpos tuomitaan kuolemaan roviolla. Ihmeen kautta tuli ei kuitenkaan kykene vahingoittamaan häntä. Lopulta pyöveli pistää hänet kuoliaaksi tikarilla. Tämän jälkeen hänen ruumiinsa poltetaan. Muut kristityt keräävät hänen luunsa talteen.
Marttyyrion sisältö luvuittain on:
| --- | --- |
 Alkutervehdys  Polykarpoksen kuolema toimi sinettinä vainoille (luku 1)  Marttyyrien urheus ja rohkeus (2)  Germanicuksen esimerkki (3)  Pelkurimainen Quintus (4)  Polykarpos ennustaa kuolemansa (5)  Polykarpoksen etsinnät (6–7)  Polykarpos vangitaan ja viedään areenalle (8)  Polykarpoksen kuulustelu (9–11)  Polykarpos tuomitaan kuolemaan (12) :  Rovion valmistaminen (13)  Polykarpoksen rukous (14)  Polykarpoksen kuolema (15–16)  Kiista Polykarpoksen ruumiista (17–18)  Evankeliumin mukainen marttyyrikuolema (19)  Ohjeita ja jäähyväistervehdykset (20)  Myöhemmät lisäykset: marttyyrikuoleman ajoitus (21–22)  Sokrateen ja Pionioksen jälkikirjoitukset (22)  Käsikirjoituksen loppu Codex Mosquensiksen mukaan (22) 
Tekstissä on monia myöhempiä marttyyrikertomuksia vähemmän puhtaasti legendaarista aineistoa.
Kirjallisuutta > Suomennokset

Polykarpoksen marttyyrio. Teoksessa Apostoliset isät.  (Suomentanut Heikki Koskenniemi. 2. uudistettu painos (1. painos 1975). Suomalaisen teologisen kirjallisuusseuran julkaisuja 163)  Helsinki:  Suomalainen teologinen kirjallisuusseura, 1989.  ISBN 951-9111-75-1
Polykarpoksen marttyyrikuolema. Suomentanut Susanna Asikainen. Teoksessa Apostoliset isät.  (Kokoelma varhaiskristillisiä kirjoituksia. Toimittaneet Niko Huttunen, Joona Salminen ja Ulla Tervahauta. Suomalaisen teologisen kirjallisuusseuran julkaisuja 290)  Helsinki:  Suomalainen teologinen kirjallisuusseura, 2020.  ISBN 978-952-7272-03-9
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Martyrdom of Polycarp. Teoksessa The Apostolic Fathers, Volume I.  (I Clement. II Clement. Ignatius. Polycarp. Didache. Edited and translated by Bart D. Ehrman. Loeb Classical Library 24)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 2003.
Aiheesta muualla > Teksti

Μαρτύριον Πολυκάρπου. Christian Classics Etheral Library. (kreikaksi)
The Martyrdom of Polycarp. Käännös Charles H. Hoole, 1885. Early Christian Writings. (englanniksi)
The Martyrdom of Polycarp. Käännös J. B. Lightfoot. Early Christian Writings. (englanniksi)
The Martyrdom of Polycarp. Käännös Kirsopp Lake, 1912. Early Christian Writings. (englanniksi)
The Martyrdom of Polycarp. New Advent. (englanniksi)
Aiheesta muualla > Muuta

Martyrdom of Polycarp. Early Christian Writings. (englanniksi)
Apostolisten isien teokset
| --- | --- |
Klemensin kirjeet:  Ensimmäinen Klemensin kirje · Toinen Klemensin kirje
Ignatioksen kirjeet:  Ignatioksen kirje efesolaisille · Ignatioksen kirje filadelfialaisille · Ignatioksen kirje magnesialaisille · Ignatioksen kirje roomalaisille · Ignatioksen kirje smyrnalaisille · Ignatioksen kirje tralleslaisille · Ignatioksen kirje Polykarpokselle
Muut tekstit:  Barnabaan kirje · Didakhe · Hermaan Paimen · Kirje Diognetokselle · Polykarpoksen kirje filippiläisille · Polykarpoksen marttyyrikuolema
Polykarpos. Mosaiikki Sant'Apollinare Nuovon basilikassa Ravennassa.
Marmoriviiva-ahven

| Marmoriviiva-ahven |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Kirjoahvenkalat Cichliformes
Heimo::  Kirjoahvenet Cichlidae
Suku::  Mesonauta
Laji::  acora
Kaksiosainen nimi
 Mesonauta acora  (Castelnau, 1855) 
Synonyymit
 Chromys acora Castelnau, 1855 
Katso myös
   Marmoriviiva-ahven Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Marmoriviiva-ahven (Mesonauta acora) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa vesissä elävä kalalaji. Sitä tavataan kotoperäisenä Tocantins- ja Xingu-jokien altailta Brasiliasta. Marmoriviiva-ahven voi kasvaa korkeintaan noin seitsemän senttimetrin mittaiseksi.
Markivka

| Markivka Марківка |
| --- | --- |
 Markivkan taajamaa (2011).
 vaakuna
 Markivka
 Koordinaatit: 49.5204°N, 39.5717°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Luhanskin alue
Piiri:  Starobilskin piiri
Kaupunkityyppiseksi taajamaksi:  1960
Pinta-ala  ():  
 – Kokonaispinta-ala:  15,88 km²
Väkiluku (2021)  ():  5 586
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Markivka (ukr. Марківка) on kaupunkityyppinen taajama Ukrainan Luhanskin alueen pohjoisosassa Starobilskin piirissä. Taajama sijaitsee noin 125 kilometriä aluekeskus Luhanskista pohjoiseen ja 69 kilometriä piirikeskus Starobilskin keskustasta koilliseen. Venäjän rajalle on 18 kilometriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi taajaman väkiluvuksi 5 586 asukasta vuoden 2021 alussa. Vuonna 2001 Markivkan väkiluku oli 7 361. Väestö on etniseltä taustaltaan pääosin ukrainalaisia.
Paikkakunta sai kaupunkityyppisen taajaman aseman vuonna 1960. Markivka oli Markivkan piirin hallintokeskus heinäkuuhun 2020 saakka. Ukrainan kesän 2020 aluehallintouudistuksessa taajama (ja aiempi piiri) liitettiin alueeltaan kasvaneeseen Starobilskin piiriin.
Venäjän hyökkäyssodan (2022-) alkuvaiheessa taajama miehitettiin. Esimerkiksi Markivkan vuonna 2020 valittu pormestari Ihor Dzjuba ryhtyi yhteistyöhön venäläisten miehittäjien kanssa.
Kirkko Markivkassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Markivka Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  Encyclopedia of Modern Ukraine
Mariina

| Mariina |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Vastineita eri kielissä:  Marina, Marine 
Nimen alkuperä:  latinan sana marinus ’merellinen’
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mariina on naisen etunimi. Se on Marinan rinnakkaismuoto. Nimi pohjautuu mahdollisesti latinan sanaan marinus, joka merkitsee ’merellistä’, ’merestä nousevaa’ ja ’meren omaa’.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on syyskuuhun 2021 mennessä tilastoitu noin 310–320 Mariina-nimistä naista.
Nimipäivä

Virossa Mariinalla on nimipäivä 9. lokakuuta.
Tunnettuja Mariinoja

Kirsi Mariina Eskelinen (s. 1961), suomalainen museonjohtaja
Aiheesta muualla

Etunimien taivutus: Mariina (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Marjalanniemi

Marjalanniemi tai Marjolanniemi (v:sta 1948 ven. Марьино, Marjino)  on kylä Norsjoen maalaiskunnan eteläosassa Käkisalmen piirissä Leningradin alueella Venäjällä. Suomelle kuuluessaan Marjalanniemi oli osa Käkisalmen maalaiskuntaa.
Marjalanniemi sijaitsee Vuoksen pohjoisessa laskuhaarassa olevan Käkisalmenselän kaakkoisrannalla noin kymmenen kilometriä Käkisalmen kaupungista etelään. Marjalanniemen naapurikyliä olivat pohjoisessa Käkisalmenselän toisella puolella Hirvisaari, koillisessa Sakkali, idässä Pyhäjärven kunnan puolella Valkeamäen kylä, etelässä Räisälän puolella Myllypelto ja lännessä Lumilahden toisella puolella Räisälään kuulunut Särkisalo. Sakkalin rajan tuntumassa virtaa Kokkaroja. Nimestään huolimatta suurin osa Marjalanniemeä ei sijainnut niemellä, vaan aivan kylän pohjoisimmassa osassa oli pieni Vuokseen työntyvä niemi. Niemen itäpuolella oli Kalmistosaari.
Väestö ja elinkeinot

Vuonna 1920 Marjalanniemessä oli 180 asukasta. Vuonna 1939 asukkaita oli puolestaan 185. Marjalanniemen asutus oli keskittynyt kylän länsiosaan Norsjoelta Myllypeltoon kulkevan maantien länsipuolelle.  Kyläaukean jakaa kahtia kylän halki kulkeva Marjalanniemenharju. Jonkin verran asutusta oli myös kylän metsäisessä itäosassa Kiviharjun itäpuolella. Myös nykyisin kylän asutus on keskittynyt samoille alueille.
Ennen talvisotaa Marjalanniemi oli pääasiassa maatalousvaltainen kylä. Näpinlahden, Sakkalin ja Marjalanniemen kylien yhteinen kansakoulu sijaitsi Sakkalin kylässä ja se oli aloittanut toimintansa vuonna 1910. Marjalanniemessä aloitti koulun alaosasto vuonna 1929. Hiitola–Rautu-rata kulkee kylän halki. Vuonna 1939 rataosalle avattiin Marjalanniemen seisake. Tätä ennen marjalanniemeläiset olivat käyttäneet Näpinlahden seisaketta tai Myllypellon asemaa.
Historia

Talvisodan alussa kylästä evakuoitiin alaikäiset lapset äiteineen. Muu väestö evakuoitiin rauhan tultua, kun selvisi että Käkisalmen maalaiskunta kuului luovutettaviin alueisiin. Jatkosodan aikana asukkaita palasi koteihinsa, mutta uusi evakuointi oli edessä vuonna 1944.
Maritta (laulaja)

| Maritta Tammenoja> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. heinäkuuta 1954 (ikä 70) Hankasalmi
Muusikko
Laulukielet:  suomi
Soittimet:  laulu
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Maritta (oik. Maritta Tammenoja, s. 8. heinäkuuta 1954 Hankasalmi)  on suomalainen iskelmälaulaja, joka liittyi Matti Valkosen yhtyeeseen, kun Berit vaihtoi säestävää yhtyettä.
Vuonna 1977 taustaorkesteriksi vaihtui Hanka-humppa.
Diskografia

Riihitanssit (1979)
Armaani silmät (1980)
Sattuman sanelema juttu (1981)
Maritta (1982)
Kaunein ruusu (1984)
Aiheesta muualla

Maritta (laulaja)n esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Pokka pitää

| Pokka pitää> Keeping Up Appearances |
| --- | --- |
 Sarjan alkutunnus.
Tyyli:  Komedia
Kestoaika:  30 min / jakso
Luoja(t):  BBC
Pääosissa:  Patricia Routledge Clive Swift
Alkuperämaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   BBC One  Yle TV1  MTV3 Sarja
Esitetty:  29. lokakuuta 1990 – 25. joulukuuta 1995
Tuotantokausia:  5
Jaksoja:  46
Aiheesta muualla
IMDb 
Hyacinth puhelimessa ja Richard takana.
Pokka pitää (engl. Keeping Up Appearances) on brittiläinen komediasarja, jota tehtiin vuosina 1990–1995. Sarjaa kuvattiin Coventryssä, Keski-Englannissa. Se on Britannian yleisradioyhtiö BBC:n kaikkien aikojen myydyin televisiosarja. Jo eläkkeelle jääneen käsikirjoittaja Roy Clarken tekemiä jaksoja kertyi yhteensä 46. Sarjan ensiesitys Suomessa nähtiin vuonna 1998 Yle TV1:llä, ja sen jälkeen se on nähty useasti toiveuusintoina TV1:llä sekä MTV3 Sarjalla.
Sarjan huumori rakentuu ennen kaikkea päähenkilö Hyacinth Bucketin (Patricia Routledge) pyrkimyksistä esiintyä yläluokkaisena ja hänen arvostelukyvyttömyydestään: Hyacinth ei ymmärrä, että ylilyövä hienostelu vain leimaa hänet kiipijäksi, eikä hän myöskään vaikuta huomaavan, että melkein kaikki muut pitävät häntä todella rasittavana. Ihmiset pyrkivät parhaansa mukaan välttelemään ”Bucketin eukkoa” (engl. the Bucket woman). Hyacinthin hienostohaaveisiin perustuu myös sarjan alkukielinen nimi Keeping Up Appearances, joka tarkoittaa suomeksi käännettynä ”hyvän vaikutelman ylläpitämistä”. Säännöllisiä huumorin aiheita ovat Hyacinthin päällepäsmäröivä luonne ja hänen suhteensa alistuvaan ja selkärangattomaan puolisoonsa Richardiin. Toinen keskeinen huumorin aihe on Hyacinthin suurellisten edesottamuksien johtaminen absurdeihin ja joskus jopa kaoottisiin tilanteisiin.
Sarja oli erittäin suosittu niin Isossa-Britanniassa, Yhdysvalloissa, Australiassa kuin Euroopan maissakin. Suomessa jaksot keräsivät parhaimmillaan reippaasti yli miljoona katsojaa.
Suomalaiset äänestivät Patricia Routledgen vuoden ulkomaalaiseksi televisiokasvoksi naisesiintyjien sarjassa vuoden 2001 alussa pidetyssä Telvis-gaalassa.
Vakiovitsit

Sarjassa esiintyy lukuisia vakiovitsejä. Tällainen on muun muassa Hyacinthin vaatimus siitä, että hänen sukunimensä Bucket (ämpäri, ˈbəkət) tulee lausua ”bouquet” (kukkakimppu, bōˈkā). Toistuva aihe on talon emännän pitkällinen ja hienosteleva tyyli vastata puhelimeen ”The Bouquet residence, the lady of the house speaking” eli 'Bouquet’n residenssi, rouva puhelimessa'. Hyacinthillä on tapana muistuttaa kaikkia siskonsa Violetin isosta talosta, saunasta ja muista rikkauksista aina kun hän mainitsee tämän ohimennenkin.
Toistuviin vitseihin kuuluu myös Elizabethin kahvikuppineuroosi ja siitä seuraavat pikku onnettomuudet. Tai Hyacinthin kaatuminen pensasaitaa vasten Daisyn ja Onslow’n pihalla joka kerta, kun näiden koira yllättää hänet ja haukkuu naisen "lyttyyn". Vakiokalustoa ovat Hyacinthia vauhkosti välttelevät postinkantajat ja maidontoimittajat, samoin kuin Hyacinthin tarpeettomat ja joskus vaaratilanteita aiheuttavat neuvot silloin kun Richard ajaa autoa. Hyacinth saattaa esimerkiksi sanoa: "Varo lampaita!" vaikka elikot ovat aidan takana 50 metrin päässä tieltä.
Hyacinthin pyrkimykset järjestää hienoja tapahtumia tai tehdä vaikutus tärkeisiin henkilöihin päättyvät poikkeuksetta absurdiin kaaokseen. Hyacinth myös mainitsee useaan otteeseen suosikkiesineensä, kuten Royal Doultonin talvio-aiheisen käsinmaalatun teeastiaston. Elizabeth poikkeuksetta ilahtuu, kun Hyacinth lupaa tarjota hänelle teetä. Kun tee tuleekin Hyacinthin kallisarvoisessa Talvio-kupissa, Elizabeth hermostuu niin ettei kykene juomaan, koska pelkää rikkovansa kupin.
Myös Sheridan-pojan helminappikokoelma ja vähäpätöiset palkinnot ovat Hyacinthin loppumattoman ylpeyden aihe.
Lankomies Onslowiin liittyvä "tyyppivitsi" taas on se, että vaikka hänestä annetaan epäsiistin moukan kuva, hän lukee vuoteessa tiedekirjallisuutta. Vaimo Daisy pälpättää jotakin vieressä, ja samalla Onslow lukee kirjaa, jonka nimi voi olla esimerkiksi Advanced Astrophysics eli "Edistynyttä astrofysiikkaa".
Alkutunnus

Sarjan alkutunnuksen aikana soi sarjan tunnusmusiikki, joka soi myös jokaisen jakson lopussa. Alkutunnuksessa Hyacinth kirjoittaa kutsukorttia kynttiläillalliselle ja tuoksuttaa valkoista kukkaa, jossa on toukka. Lopputekstien aikana Hyacinth kattaa pöytää ja asettaa siihen nimikyltin, jossa lukee Harold Snoad (sarjan tuottaja ja ohjaaja).
Sarjan lopettaminen

Sarjan päättyminen tapahtui pääosanesittäjä Routledgen aloitteesta. Syynä oli käsikirjoitus, joka hänen mukaansa alkoi loppua kohden vuotaa. ”Minusta tuntui, että käsikirjoittaja kierrätti vanhoja ideoita, ja arvelin sen olevan sääli. En halunnut jäädä jumiin ikuisiksi ajoiksi”, Routledge kertoi Ilta-Sanomien haastattelussa 2017.
Julkaisut

Pokka pitää -sarja on julkaistu DVD:lle. Ensimmäinen ja toinen tuotantokausi julkaistiin Suomessa 6. lokakuuta 2004, kolmas ja neljäs tuotantokausi 20. tammikuuta 2005, ja viimeinen eli viides tuotantokausi julkaistiin 2006.
Sarjasta on julkaistu neljän jakson DVD-kokoelma vuonna 2007. Kokoelmassa on kaksi tunnin pituista jaksoa sekä kaksi tavallista puolen tunnin jaksoa. Siihen kuuluu myös yli tunnin mittainen parhaat palat -osio, jossa on muun muassa näyttelijöiden haastatteluja sekä epäonnistuneita otoksia.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Patricia Routledge  | … |  Hyacinth Bucket   |
|  Clive Swift  | … |  Richard Bucket   |
|  Judy Cornwell  | … |  Daisy   |
|  Shirley Stelfox / Mary Millar  | … |  Rose   |
|  Geoffrey Hughes  | … |  Onslow   |
|  Josephine Tewson  | … |  Elizabeth Warden   |
|  David Griffin  | … |  Emmet Hawksworth   |
|  George Webb  | … |  ”isä”   |
|  Jeremy Gittins  | … |  pastori Michael   |
|  Marion Barron  | … |  pastorin vaimo   |
|  Anna Dawson  | … |  Violet   |
|  John Evitts  | … |  Bruce   |
|  Peter Cellier  | … |  majuri   |
|  Charmian May  | … |  kunnanvaltuutettu Nugent   |
Sarjan luojat

Harold Snoad – tuottaja ja ohjaaja
Roy Clarke – käsikirjoittaja
Kirjallisuutta

Rice, Jonathan: Pokka pitää: etikettiopas sosiaalisten tikapuiden alapienoille.  Helsinki:  CN Publishing, 2010.  ISBN 978-952-5703-88-7
Aiheesta muualla

Pokka pitää Internet Movie Databasessa (englanniksi)
BBC Comedy – Pokka pitää (englanniksi)
Pokka pitää Yle Areenassa
Pokka pitää -DVD-julkaisu.
Marika

| Marika |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  2. heinäkuuta
– ruotsinkielinen:  2. heinäkuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Mariikka, Marikka
Vastineita eri kielissä:  Marica
Nimen alkuperä:  Maria
Infobox OKNimi-testi OK: 
Marika on naisen etunimi. Se on raamatullisen Maria-nimen alun perin unkarilainen diminutiivimuoto, mutta se on tullut käyttöön myös Tšekissä, Slovakiassa, Puolassa, Kreikassa (kirjoitettuna Μαρικα), Suomessa, Ruotsissa ja Virossa. Suomessa ja Ruotsissa nimen suurin suosio on ollut 1960- ja 1970-luvuilla, mutta molemmissa maissa Marika on ollut yleisempi toisena nimenä kuin puhuttelunimenä.
Suomessa Marikan nimipäivää vietetään 2. heinäkuuta. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi oli Suomessa annettu 27 717 naiselle ja alle kymmenelle miehelle.