stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Riihilampi (Hirvensalmi)
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Sysmän reitin valuma-alueen (14.8) Ylä-Suonteen valuma-alueella (14.85), jonka Ylä-Suonteen lähialueeseen (14.851) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 145,2 metriä mpy.
Ripuaariset frankit

Ripuaariset frankit eli ripuaarit  (lat. ripa ”ranta”) olivat yksi frankkien germaanikansan pääryhmistä. Ripuaariset frankit syntyivät chamavien, brukterien, chattuarien ja ampsivarien heimojen liityttyä yhteen. Heidän asuinsijansa olivat Reinin yläjuoksun alueella, kun taas saalilaiset frankit asuivat Reinin alajuoksulla. Ripuaariset frankit alkoivat 200-luvulla hyökkäillä Kölnin seudulta Galliaan. Julianus torjui heidät noin vuonna 360. Stilicho sai suostuteltua ripuaariset frankit Rooman palvelukseen, ja kansainvaellusajalla ripuaariset frankit puolustivat Reinin rajaa vandaalien hyökkäyksiä vastaan. Ripuaariset frankit levittäytyivät vähitellen Reinin yli Maasiin ja Aacheniin sekä Eifelin vuoristoseuduille.
Ripuaarien laki on kirjattu Lex Ripuariaan eli ripuaarilaiseen lakiin, joka on alun perin kirjoitettu 500-luvun alkupuolella mutta on nykyisessä muodossaan peräisin kuningas Dagobert I:n ajalta.
Risto Kurkinen

Risto Kurkinen (s. 21. tammikuuta 1963 Jyväskylä) on entinen jääkiekkoilija ja nykyinen valmentaja. Hän pelasi suurimman osan urastaan JypHT:n joukkueessa oikeana laitahyökkääjänä. Kurkinen valmensi aiemmin Ruotsin ykkösdivisioonassa pelaavaa Kristianstad IK:n joukkuetta mutta toimii tällä hetkellä Vasas HC:n päävalmentajana Unkarissa.
Pelaajaura

Risto Kurkinen aloitti kiekkoilijan uransa JypHT:n joukkueessa. Kaudella 1985–1986 hän pelasi tulokaskautensa jyväskyläläisjoukkueessa tehden tehot 47 pistettä (32 maalia, 15 syöttöä) vain 36 ottelussa. Kauden päätteeksi Kurkinen valittiin vuoden tulokkaaksi. Seuraavalla kaudella Risto jatkoi hyviä esityksiään tehden 44 ottelussa 41 maalia ja 19 syöttöpistettä. 41 maalillaan hän oli koko liigan paras maalintekijä voittaen SM-liigan maalipörssin. Kurkinen valittiin kahdella ensimmäisellä kaudellaan SM-liigan tähdistöjoukkueeseen.
Kesällä 1987 Kurkinen varattiin NHL:ään Pittsburgh Penguinsin joukkueeseen varaustilaisuuden neljännellä kierroksella koko liigan 68:ntena. Kurkinen saikin jo kesällä sopimuksen Penguinsiin, mutta ei hyvin sujuneesta harjoituskaudesta huolimatta päässyt näyttämään taitojaan joukkueessa. Yhdessä ottelussa Risto istui vaihtopenkillä, muttei päässyt jäälle. Näin ollen Riston tilastoihin ei ole yhtään NHL-ottelua merkattu. Kurkinen oli joukkueessa mukana harjoituksissa sekä usein alkuverryttelyssä noin kuukauden ajan, kunnes hänet lähetettiin Pittsburghin farmijoukkueeseen IHL-liigan Muskegon Lumberjacksiin. Vaikka siellä pelit sujuivatkin mallikkaasti, ei hän päässyt enää taitojaan NHL-joukkueessa näyttämään. Kurkisella olisi ollut optio Penguinsin kanssa myös seuraavan kauden sopimuksesta, mutta hän ei sitä halunnut käyttää. Kurkinen päätti palata takaisin kasvattajaseuraansa Jyväskylään. Kevääseen 1990 asti Risto pelasi JyPHT:n riveissä, kunnes siirtyi kahdeksi kaudeksi Ruotsin Elitserienin HV71:n joukkueeseen. Sieltä Risto palasi taas kahden kauden jälkeen Jyväskylään toimien myös joukkueensa kapteenina.
SM-liigauransa viimeisen kauden 1994–1995 Kurkinen pelasi TuTossa. Sieltä hänen tiensä vei Itävallan liigaan Lustenau EHC:n joukkueeseen kaudeksi 1995–1996. Viimeisen kautensa Kurkinen pelasi 1996–1997 Saksan 1. divisioonassa joukkueinaan Dortmund Westfalen EHC ja Hannover Turtles.
Kurkinen oli voittamassa JyPHT:n riveissä SM-hopeaa keväällä 1989 ja pronssia 1993.
Valmentajaura

Kiekkoilijan uransa päätyttyä Kurkinen on toiminut valmentajana. Ruotsin ykkösdivisioonan Kristianstad IK:n valmentajana hän toimi kaudet 2003–2004 ja 2004–2005, kunnes siirtyi Jypin joukkueeseen Matti Alatalon apuvalmentajaksi. Keväällä 2007 Kurkinen joutui siirtymään kakkosvalmentajan paikalta Jyrki Ahon tullessa Risto Dufvan apumieheksi. Kurkinen päätti siirtyä takaisin Kristianstad IK:n valmentajaksi.  Kristianstadista Kurkisen tie vei kaudelle 2010–2011 Unkarin jääkiekon pääsarjaan Vasas HC:n riveihin Budapestiin päävalmentajaksi. Toisen kauden Unkarissa Kurkinen valmensi Miskolci Jegesmedvékia.
Parhaat päältä

Parhaat päältä -nimisiä kokoelmalevyjä ovat:
Parhaat päältä, Fredin albumi kokoelma-vuodelta 1976
Parhaat päältä, Irwin Goodmanin kokoelmalevy vuodelta 1978
Parhaat päältä, Katri Helenan kokoelma-albumi vuodelta 1978
Parhaat päältä, Pepe Willbergin kokoelma-albumi vuodelta 1978
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Parhaat päältä”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Richard Taruskin

Richard Taruskin
Richard Filler Taruskin (2. huhtikuuta 1945 Queens, New York, New York – 1. heinäkuuta 2022 Oakland, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen musiikkitieteilijä ja kuoronjohtaja. Hän oli venäläisen musiikin asiantuntija ja tutki myös vanhaa musiikkia. Hän kirjoitti lukuisia musiikkitieteellisiä teoksia ja oli lisäksi poleeminen julkinen keskustelija, joka otti voimakkaasti kantaa lukuisiin klassisen musiikin kiistakysymyksiin.
Elämä > Tausta ja ura

Taruskin syntyi Queensissa liberaaliin juutalaiseen perheeseen Benjamin ja Beatrice (Filler) Taruskinin poikana. Hänen isänsä oli juristi ja amatööriviulisti; hänen äitinsä puolestaan oli aiemmin työskennellyt pianonsoiton opettajana. Taruskin aloitti sellonsoiton 11-vuotiaana ja opiskeli Manhattanin High School of Music and Artissa, joka oli yksi Fiorello H. LaGuardia High Schoolin edeltäjistä. High school -aikanaan Taruskin luki aktiivisesti kirjoja musiikin historiasta. Hän opiskeli Columbian yliopistossa musiikin lisäksi venäjän kieltä. Hän väitteli myös filosofian tohtoriksi Columbian yliopistosta mentorinaan Paul Henry Lang.
Taruskin opetti Columbian yliopistossa ja vuodesta 1986 Kalifornian yliopistossa, Berkeleyssä. Hänen kirjoituksensa venäläisestä oopperasta ja Modest Mussorgskista määrittivät uutta suuntaa itäeurooppalaisen musiikin tutkimukselle. Vuonna 1984 Taruskin alkoi kirjoittaa lyhytikäiseen Opus Magazineen sen päätoimittajan James R. Oestreichin kutsumana. Oestreichin siirryttyä The New York Timesiin Taruskin alkoi kirjoittaa sinne pitkiä esseitä. Hänen kirjoituksensa The New York Timesiin ja The New Republiciin koottiin myöhemmin kirjoihin On Russian Music ja The Danger of Music.
The New Yorkerin musiikkikriitikko Alex Ross luonnehti Taruskinia aikanaan merkittävimmäksi elossa olleeksi kirjoittajaksi klassisen musiikin aiheista. Taruskin sai urallaan lukuisia palkintoja ja tunnustuksia, kuten Japanin Kioto-palkinnon.
Elämä > Näkökulmia ja kiistoja

Taruskin tutki väitöskirjaansa varten venäläisiä säveltäjiä aikana, jolloin tutkijat laajalti jättivät heidät vähälle huomiolle. Taruskinin mukaan 1800-luvun politiikka oli salakavalasti vaikuttanut klassisen musiikin kaanonin muovautumiseen. Taruskin katsoi saksalaisen nationalismin vaikuttaneen Johann Sebastian Bachin, Wolfgang Amadeus Mozartin ja Ludwig van Beethovenin asemiin. Hän edusti New Musicology -liikettä, joka uudisti musiikkitiedettä omaksuen postmoderneja lähestymistapoja. Saman liikkeen edustajat omaksuivat myös feministisiä, queerteoreettisia ja kulttuurintutkimuksellisia lähestymistapoja. Taruskin edisti ajattelua, jossa huomioidaan musiikkiteosten historiallinen tausta sen sijaan, että musiikkia pyrittäisiin ymmärtämään kontekstistaan irrallisena. Hän piti tärkeänä myös sitä, että musiikkitieteilijät asettavat asiantuntemuksensa laajan yleisön palvelukseen.
1980-luvun lopussa kiistaa herätti Taruskinin kritiikki Solomon Volkovin toimittamia Dmitri Šostakovitšin muistelmia kohtaan. Teoksessa Šostakovitš esitettiin salaisena toisinajattelijana, mutta Taruskin kyseenalaisti tämän näkökulman paikkansapitävyyden. Taruskin kritisoi myös historiallisesti autenttisiksi väitettyjä vanhan musiikin esityksiä. Esseissä, jotka koottiin hänen kirjaansa Text and Act (1995) hän esitti periodisoitinten ja -tekniikoiden käytön kumpuavan tosiasiallisesti nykyaikaisista mieltymyksistä. Hän toivoi, ettei tällaisia esityksiä nimitettäisi autenttisiksi. Monissa tapauksissa kiistat, joihin Taruskin osallistui, vaikuttivat julkisen keskustelun suunnan muuttumiseen.
Igor Stravinsky -aiheisessa seminaarissa opettaminen Columbian yliopistossa innoitti Taruskinin laatimaan kaksiosaisen teoksen Stravinsky and the Russian Traditions (1996), jossa horjutettiin Stravinskyn maailmankansalaisen imagoa ja kiinnitettiin huomio Stravinskyn musiikin perinteisiin slaavilaisiin piirteisiin. Taruskin kiisteli julkisesti vuosien ajan Pieter van den Toornin kanssa Stravinskyn musiikin merkityksestä. Van den Toorn piti tarpeettomana Taruskinin keskittymistä musiikin ja 1900-luvun politiikan yhteyteen. Yksityisesti miehet pysyivät kuitenkin ystävällisissä väleissä, ja Taruskin omisti yhden kirjoistaan van den Toornille. Vuonna 2001 Taruskin puolusti The New York Timesissa Bostonin sinfoniaorkesterin päätöstä perua John Adamsin The Death of Klinghoffer -oopperan osittainen esitys syyskuun 11. päivän iskujen jälkimainingeissa. Taruskinin mukaan ooppera romantisoi terrorismia ja sisälsi antisemitistisiä karikatyyrejä.
Vuonna 2005 julkaistiin Taruskinin kuusiosainen, yli 4 000-sivuinen The Oxford History of Western Music -kirjasarja. Hän kiinnitti teoksessa huomiota politiikan ja vallan vaikutukseen musiikin historiaan. Susan McClary kritisoi Taruskinin teosta siitä, että se lähes täysin sivuuttaa mustien musiikkiperinteet. Kritiikkiä esitettiin myös kirjoittajan henkilökohtaisten antipatioiden esiin tulemisesta ja epäreilusta kohtelusta modernisteja, kuten Milton Babbittia ja Pierre Boulezia kohtaan.
Elämä > Musiikillinen toiminta ja yksityiselämä

Taruskin esiintyi viola da gamban soittajana. Hän myös johti Cappella Nova -kuoroa, joka piti menestyksekkäitä esityksiä renessanssin ajan teoksista. Vuonna 1978 Taruskinille myönnettiin American Musicological Societyn kaikkien aikojen ensimmäinen Noah Greenberg -palkinto Johannes Ockeghemin Prolaatiomessun levytyksestään.
Taruskin meni vuonna 1984 naimisiin tietokoneohjelmoija Cathy Roebuckin kanssa. Pariskunta asui El Cerritossa, Kaliforniassa. Avioliitosta syntyivät poika Paul Roebuck Taruskin ja tytär Tessa Roebuck Taruskin. Taruskin kuoli 77-vuotiaana ruokatorven syöpään sairaalassa Kalifornian Oaklandissa.
Otpor

Otporin logo
Otpor! (kyrillinen kirjaimisto: ОТПОР!, suomeksi ’vastarinta’) oli serbialainen demokraattinen nuorisoliike, joka järjesti onnistuneen vallankumouksen kaataen Slobodan Miloševićin vallasta.
Otpor muodostettiin 10. lokakuuta 1998 Belgradin yliopistossa vastustamaan aikaisemmin samana vuonna säädettyjä lakeja, jotka rajoittivat uutisvälineiden sekä yliopistojen toimintaa.
Naton vuoden 1999 ilmaiskujen jälkeen Otpor aloitti poliittisen kampanjan Jugoslavian presidenttiä Slobodan Miloševićia vastaan. Tämä johti maanlaajuisiin poliisitoimiin aktivisteja vastaan. Niiden aikana pidätettiin lähes 2 000 Otpor-aktivistia, joista osaa pahoinpideltiin. Vuoden 2000 presidentinvaalien alla Otpor aloitti "Gotov je" -kampanjan, joka oli ilmentymä serbien tyytymättömyydestä Miloševićiä kohtaan ja johti lopulta Miloševićin häviöön. Osa opiskelijoista käytti Gene Sharpin väkivallattoman vastarinnan tekstejä suunnitellessaan omaa kampanjaansa.
Otporista tuli yksi Miloševićin vastaisen taistelun määrittelevistä symboleista. Helposti tunnistettava nyrkkiin puristettu käsi -logo oli yksi valtuuttavista tekijöistä,selvennä mutta Otporin toiminta vainoista huolimatta voitti suurimman osan yleisestä kannatuksesta. Suuntaamalla toimintansa nuoriin ja muihin kriittisiin äänestäjiin Otpor oli yksi kaikkien aikojen suurimman äänestysaktiivisuuden saavuttamisen osatekijä 24. syyskuuta 2000 Serbian presidentinvaaleissa.
Otpor sai laajaa rahallista tukea Yhdysvalloista. Yhdysvaltalaisen National Endowment for Democracyn Paul B. McCarthyn mukaan järjestön Serbiassa syyskuusta 1998 lähtien käyttämästä kolmesta miljoonasta dollarista Otpor sai suurimman osan.
Journeyman Picturesin mukaan Otpor on sittemmin antanut koulutusta muiden maiden aktivisteille. Heidän vaikutuksensa katsotaan näkyvän muun muassa vuoden 2011 arabikevään levottomuuksissa.
Roihu

Roihu on:
Taideyhdistys Roihu, orivesiläinen taideyhdistys
roihupurkaus eli flare, voimakas auringon purkaus.
Roihu, helsinkiläinen pesäpalloseura
Roihu, Suomen Partiolaisten Finnjamboree 2016
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Roihu”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Rimpilammi (Hämeenlinna)

| Rimpilammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hämeenlinna
Koordinaatit:  60°52′12″N, 24°02′35″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pyhäjärven alue (35.93)
Laskujoki:  oja Suojärveen 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  130-132,5 m
 fiRimpilammi 
Rimpilammi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella Pyhäjärven alueeseen. Järvi kuuluu Myllyjoen valuma-alueella Pehkijärveen laskevaan Teuronjoen valuma-alueeseen, jonka keskusjärven eli Rautijärven itäiseen reittiin se kuuluu.
Maantiede

Rimpilampi on pieni suolampi, joka on 120 metriä pitkä ja 50 leveä. Se sijaitsee aivan Myllyharjusta itään jakuvan harjujakson pohjoispuolella harjun juurella. Lammen läpi virtaa Iso Tähilammista Suojärveen kulkeva osin luonnonuomaansa seuraava suo-oja. Lampi on todennäköisesti jäänne harjujen välissä olleesta lammesta, joka on kasvamassa umpeen. Samanlainen historia on otaksuttavissa toisellekin 200 metrin päässä olevalle pienemmälle lammelle.
Riihilampi (Heinola, Marjoniemi)

| Riihilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Heinola
Koordinaatit:  61°19′06″N, 25°57′58″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Rievelin valuma-alue (14.17)
Laskuoja:  oja Särkilampeen 
Järvinumero:  14.173.1.044
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  113,4 m  
Pituus:  400 m  
Leveys:  190 m  
Rantaviiva:  1,177 km  
Pinta-ala:  2,498 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiRiihilampi 
Riihilampi  on Päijät-Hämeessä Heinolassa Marjoniemen kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,5 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Tuusjärven valuma-alueeseen (14.173) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 113,4 metriä mpy.
Rocksmith

| Rocksmith |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Ubisoft
Julkaisija:  Ubisoft
Jakelija:  Steam ja PlayStation Store
Pelisarja:  Rocksmith
Pelimoottori:  Gamebryo
Julkaistu:  2011, 2012
Lajityyppi:  musiikkipeli, soittopeli, hyötypeli
Pelimuoto:  yksinpeli ja yhteistyömoodi
Ikäluokitus:  ESRB: Teini-ikäisille 
Alusta:  PlayStation 3, Xbox 360, Windows
Jakelumuoto:  Digitaalinen jakelu
Oheislaite:  kitara, Real Tone -kaapeli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Rocksmith on Ubisoftin kehittämä ja julkaisema musiikkipeli. Peli on julkaistu vuonna 2011 PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle sekä Windowsille vuonna 2012.
Musiikkipelinä se voidaan lukea soittopelien luokkaan. Rocksmith poikkeaa monista muista soittopeleistä, koska vuorovaikutus pelin kanssa tapahtuu sähkökitaran tai bassokitaran kautta. Soittimen ääni siirretään haluttuun järjestelmään peliä varten suunnitellun kaapelin kautta, joka sopii yleisimpiin sähkökitaran ja -basson liittimiin. Myös akustisen soittimen voi liittää peliin.
Pelaaja soittaa intrumenttia Rocksmithin audiovisuaalisen pelinäkymän kautta. Tavoitteena on onnistua toisintamaan kuultu kitara- tai bassoraita.  Peli mukautuu soittajan taidon mukaan, joko lisäämällä vaikeustasoa tai helpottamalla sitä. Pelaaja saa etenemisensä myötä auki lisää sisältöä. Nämä voivat olla uusia pelitiloja ja ominaisuuksia tai uusia areenoita ja soittimia.
Kappaleet perustuvat pääosin suosittuihin rock-musiikin piiriin kuuluviin kappaleisiin. Itse pelissä on yli 50 kappaletta. Lisäksi peliin on tuotettu paljon ladattavaa sisältöä. DLC:nä voidaan ostaa yksittäisiä kappaleita sekä tietyn yhtyeen kappaleiden kokoelmia. Pelille on julkaistu jatko-osa Rocksmith 2014.
Peli voidaan liittää myös hyötypelien ryhmään koska pelissä opetetaan kitaran soittoa, mutta pelissä on myös ongelmansa.
Aiheesta muualla

Rocksmith MobyGamesissa (englanniksi)
Romanian taistelu

Romanian taistelu voi tarkoittaa kahta offensiivia toisessa maailmansodassa:
Ensimmäinen Jassyn–Kišinjovin offensiivi huhti–kesäkuussa 1944 päättyi saksalais-romanialaisten joukkojen torjuntavoittoon
Toisessa Jassyn–Kišinjovin offensiivissa elokuussa 1944 neuvostoliittolaiset kukistivat saksalais-romanialaiset joukot valloittaen Târgu Frumosin, Iaşin ja Chişinăun kaupungit.
Rocksteady Studios

| Rocksteady Studios Limited |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  tytäryhtiö
Perustettu:  2004
Perustaja:  Sefton Hill James Walker
Avainhenkilöt:  Sefton Hill Jamie Walker
Kotipaikka:  Kentish Town, Lontoo
Toimiala:  videopeliteollisuus
Henkilöstö:  239 (2020)
Emoyhtiö:  Warner Bros. Interactive Entertainment
Kotisivu:  rocksteadyltd.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rocksteady Studios on vuonna 2004 perustettu brittiläinen pelitalo, joka on tunnetaan Batman: Arkham -pelisarjasta. Yhtiö on Warner Bros. Interactive Entertainmentin tytäryhtiö.
Pelit

| Nimi | Pelimoottori | Julkaisupäivämäärä | Alusta |
| --- | --- | --- | --- |
| Urban Chaos: Riot Response | Havok | 19. toukokuuta 2006 | PlayStation 2, Xbox |
| Batman: Arkham Asylum | Unreal Engine 3 | 25. elokuuta 2009 | PlayStation 3, Xbox 360, Microsoft Windows, OS X |
| Batman: Arkham City | Unreal Engine 3 | 18. lokakuuta 2011 | PlayStation 3, Xbox 360, Microsoft Windows, Wii U, OS X |
| Batman: Arkham Knight | Unreal Engine 3 | 23. kesäkuuta 2015 | PlayStation 4, Xbox One, Microsoft Windows |
| Batman: Arkham VR | Unreal Engine 4 | 11. lokakuuta 2016 | PlayStation 4, Microsoft Windows |
| Suicide Squad: Kill the Justice League |  | 2024 |  |
Rockwallin piirikunta

Rockwallin piirikunta (engl. Rockwall County) on Yhdysvaltojen Texasin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 104 915 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Rockwallin kaupunki. Piirikunta perustettiin vuonna 1873.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rockwallin piirikunta Wikimedia Commonsissa
Panu Mäenpää

Panu Mäenpää (s. 1975) on suomalainen ihmisoikeusaktivisti ja viestintäalan asiantuntija. Hän on Ihmisoikeusliiton johtokunnan puheenjohtaja. Mäenpää toimi Seta ry:n puheenjohtajana 2015–2016. Hän on toiminut myös Helsinki Pride -yhteisön puheenjohtajana (2020–2022) ja hallituksen jäsenenä (2020). Hän on ollut Miehet ry:n hallituksen varajäsen (2021) ja Helsingin kaupungin tasa-arvotoimikunnan jäsen (2017–2021)[lähde? ]. Valtion nuorisoneuvoston jäsen Mäenpää oli 2016–2019.
Mäenpää on koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän opiskeli Jyväskylän yliopistossa englantia ja sivuaineina hungarologiaa, naistutkimusta, slovakin kieltä ja draamapedagogiikkaa valmistuen vuonna 2007. Mäenpää on työskennellyt muun muassa Tubecon Oy:ssä, viestintäkonsulttina Ellun Kanat -viestintätoimistossa, Miltton-viestintätoimiston johtavana neuvonantajana, Talous ja nuoret TATissa viestintäjohtajana ja VR Groupissa mediasuhteista ja yrityskulttuurista vastaavana johtajana.
Aiheesta muualla

Panu Mäenpään puhe ”Future for diversity and inclusion” TEDxEBSHelsingissa YouTube.com.
Romanian valtionarkisto

Romanian valtionarkiston päärakennus
Romanian valtionarkisto romaniaksi Arhivele Naţionale ale României saivat oikeastaan alkunsa vuonna 1859 Valakian ja Moldavian kuningaskuntien yhdistyessä ja Bukarestin vakiintuessa kuningaskunnan pääkaupungiksi. Tosin Moldaviassa arkistolaitos toimi jo vuodesta 1831. Arkistoita sijaitsee useammassa paikassa hajasijoitettuna, mutta pääarkisto on Bukarestissa, ja se on sisäasiainministeriön alaisuudessa. Vuoteen 1996 laitoksen nimenä on ollut yksinkertaisesti Valtionarkisto (romaniaksi Arhivele Statului). Siihen on yhdistetty myös pääkaupungin arkisto.
Riquewihr

Viiniviljelmien ympäröimää Riquewihrin kylää.
Riquewihr [ʁik(ə)viːʁ] on kunta Ranskan koilliskulmassa Grand Estin hallintoalueella Haut-Rhinin departementissa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 1 136. Se kuuluu departementissaan Sainte-Marie-aux-Minesin kantoniin Colmar-Ribeauvillén arrondissementissa. Kylä sijaitsee noin 15 kilometriä pohjoiseen departementin pääkaupungista Colmarista.
Riquewihr kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön Les Plus Beaux Villages de France, johon kuuluu myös pari kilometriä Riquewihristä koilliseen sijaitseva Hunawihr.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Riquewihr Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: fr:Riquewihr
Käännös suomeksi
Robert Carr

| Robert Carr |
| --- | --- |
 Robert Carr vuonna 1951
Yhdistyneen kuningaskunnan sisäministeri
 18. heinäkuuta 1972 – 4. maaliskuuta 1974  
Edeltäjä:  Reginald Maudling
Seuraaja:  Roy Jenkins
Yhdistyneen kuningaskunnan työministeri
 1970 – 1972  
Edeltäjä:  Barbara Castle
Seuraaja:  Maurice Macmillan
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. marraskuuta 1916
Kuollut: 17. helmikuuta 2012 (95 vuotta)
Puoliso:  Joan Kathleen Twining
Tiedot
Puolue:  Konservatiivipuolue
Leonard Robert Carr, Hadleyn paroni Carr PC (11. marraskuuta 1916 – 17. helmikuuta 2012) oli brittiläinen Konservatiivipuolueen poliitikko. Hän toimi urallaan Yhdistyneen kuningaskunnan sisä- ja työministerinä. Carr istui sekä Britannian parlamentin alahuoneessa että ylähuoneessa.
Nuoruus ja perhe

Robert Carr syntyi vuonna 1916  Ralph Edward ja Katie Elizabeth Carrin perheeseen. Hän valmistui Cambridgen yliopiston Gonville and Caius Collegesta vuonna 1938. Carr meni 1943 naimisiin Joan Kathleen Twiningin kanssa, ja he saivat kaksi lasta.
Poliittinen ura

Carr valittiin Britannian parlamentin alahuoneeseen 1950. Konservatiivipuolueen voitettua parlamenttivaalit 1970 Carr nimitettiin  työministeriksi. Hänen tehtävänään oli ohjata uusi työsuhdelaki parlamentin läpi. Laki sai aikaan lakkoaallon. Vuonna 1971 Carr joutui anarkistiryhmä The Angry Brigaden pommi-iskun kohteeksi. Ryhmittymä räjäytti Carrin kotona Barnetissä kaksi pommia, jotka vaurioittivat pahoin talon pohjakerrosta mutta sekä Carr että hänen perheensä säilytivät haavoittumattomina.
Carr oli vuonna 1972 hetken Lord President of the Councilina Privy Councilin johdossa ja alahuoneen puheenjohtajana ennen kuin sai paikan sisäministerinä (1972–1974). Sisäministerinä hän joutui käsittelemään Irlannin tasavaltalaisarmeijan pommikampanjan ja Idi Aminin Ugandasta karkottamien 40 000 aasialaisen kohtaloa. Carr toimi vuonna 1974 hetken Konservatiivipuolueen johtana, kun Edward Heath oli pakotettu eroamaan. Margaret Thatcher otti paikan pian puoluejohdossa.
Alahuoneessa Carr oli vuoteen 1976, jolloin hän sai arvonimekseen Hadleyn paroni Carr ja hän sai paikan parlamentin ylähuoneesta. Carr kuoli 95-vuotiaana vuonna 2012.
Rockseri

Rockseri Oy on kajaanilainen vapaa-ajan vaatteiden valmistaja ja jälleenmyyjä, jonka tuotteita myydään R-Collection -tuotemerkillä. Yritys on toiminut vuodesta 1978. Rockseri on tunnettu erityisesti anorakeistaan, T-paidoistaan ja huppareistaan. Rockserilla on Kajaanin tehtaanmyymälän lisäksi myymälät Oulussa, Rovaniemellä ja Helsingissä sekä verkkokauppa. Kajaanissa sijaitsevat myös yrityksen leikkaamo ja tekstiilipaino.
Yrityksen anorakit valmistetaan Suomessa ja Virossa. Se kappalevärjää anorakit Virossa ja college- ja trikoomateriaalit Suomessa. Lähes kaikki R-collection -tuotemerkin tuotteet valmistetaan Euroopassa, iso osa Suomessa tai lähimaissa.