stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Citroën C-Elysée

| Citroën C-Elysée |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Espanja  Iran  Kiina  Nigeria
Valmistaja:  Citroën
Konserni:  Groupe PSA
Valmistusvuodet:  2012–
Korimalli:  4-ovinen sedan
Luokka:  C-segmentti
Edeltäjä:  Citroën Elysée
Teknisesti samankaltaisia:   PF1-pohjalevyn mallit * Citroën C2 Citroën C3  Citroën C3-XR  Citroën C3 Aircross  Citroën C3 Picasso  Citroën C3 Pluriel  Citroën C4 Cactus  DS 3  Opel Crossland  Peugeot 1007  Peugeot 207  Peugeot 208 I  Peugeot 2008 I  Peugeot 301  
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  PSA PF1
Moottori:  R3 R4
Iskutilavuus:  1,2–1,6 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen robotti 4-vaihteinen automaatti 6-vaihteinen automaatti
Citroën C-Elysée on Citroënin vuodesta 2012 lähtien valmistama keskiluokan sedan. Malli esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2012, ja se on suunnattu erityisesti kehittyville markkina-alueille, kuten esimerkiksi Itä-Eurooppaan ja Pohjois-Afrikkaan. Citroën C-Elyséen lähes identtinen sisarmalli on Peugeot 301. Kiinan markkinoilla C-Elysée korvasi aiemman Elysée-mallin, joka perustui Citroën ZX:ään.
Vuoden 2014 Euro NCAP -kolaritestistä C-Elysée sai tulokseksi kolme tähteä viidestä.
Facelift-mallin Citroën C-Elysee.
Vuonna 2016 Citroën C-Elyséen ulkoista ilmettä muutettiin uudempia Citroën-malleja vastaavaksi. Ohjaamossa kojelauta uusittiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Citroën C-Elysée Wikimedia Commonsissa
Knud Heinesen

| Knud Heinesen> Tanskan valtiovarainministeri |
| --- | --- |
 Anker Jørgensenin V hallitus 30. joulukuuta 1981 – 10. syyskuuta 1982  
Edeltäjä:  Svend Jakobsen
Seuraaja:  Henning Christophersen
 Anker Jørgensenin II ja III hallitus 13. helmikuuta 1975 – 26. lokakuuta 1979  
Edeltäjä:  Anders Andersen
Seuraaja:  Svend Jakobsen
Tanskan julkisten töiden ministeri (liikenneministeri)
 Anker Jørgensenin IV hallitus 15. lokakuuta 1981 – 30. joulukuuta 1981  
Edeltäjä:  Jens Risgaard Knudsen
Seuraaja:  Jens Kristian Hansen
Tanskan budjettiministeri
 Anker Jørgensenin I hallitus 27. syyskuuta 1973 – 19. joulukuuta 1973  
Edeltäjä:  Per Hækkerup
Seuraaja:  virka lakkautettu
Tanskan opetusministeri
 Jens Otto Kragin III ja Anker Jørgensenin I hallitus 11. lokakuuta 1971 – 27. syyskuuta 1973  
Edeltäjä:  Helge Larsen
Seuraaja:  Ritt Bjerregaard
Kansankäräjäedustaja
 1971–1985  
Henkilötiedot
Koko nimi:  Knud Rasmussen Heinesen
Syntynyt: 26. syyskuuta 1932 Kerteminde, Tanska
Kuollut: 8. tammikuuta 2025 (92 vuotta)
Tiedot
Puolue:  Sosiaalidemokraatit
Knud Rasmussen Heinesen (26. syyskuuta 1932 Kerteminde – 8. tammikuuta 2025) oli tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1971–1985 ja toimi Tanskan opetusministerinä 1971–1973, budjettiministerinä 1973, liikenneministerinä 1981 sekä valtiovarainministerinä 1975–1979 ja 1981–1982.
Aiheesta muualla

Knud Heinesen Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla (tanskaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat
Antnäs

| Antnäs |
| --- | --- |
 Antnäs
 Koordinaatit: 65°33′17″N, 21°50′08″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Norrbottenin lääni
Maakunta:  Norrbotten
Kunta:  Luulaja
Väkiluku (31.12.2023):  1 693
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Antnäs on taajama Luulajan kunnassa Norrbottenin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 693 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Bensbyn

| Bensbyn |
| --- | --- |
 Bensbyn
 Koordinaatit: 65°38′30″N, 22°14′32″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Norrbottenin lääni
Maakunta:  Norrbotten
Kunta:  Luulaja
Väkiluku (31.12.2023):  598
Bensbyn on taajama Luulajan kunnassa Norrbottenin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 598 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Måttsund

| Måttsund |
| --- | --- |
 Måttsund
 Koordinaatit: 65°32′32″N, 21°54′18″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Norrbottenin lääni
Maakunta:  Norrbotten
Kunta:  Luulaja
Väkiluku (31.12.2023):  650
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Måttsund on taajama Luulajan kunnassa Norrbottenin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 650 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aarne Tarkas

| Aarne Tarkas> Aarne Adolf Saastamoinen |
| --- | --- |
 Aarne Tarkas 1950-luvulla.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. joulukuuta 1923 Porin maalaiskunta
Kuollut: 7. lokakuuta 1976 (52 vuotta) Denia, Espanja
Ammatti:  elokuvakäsikirjoittaja elokuvaohjaaja
Käsikirjoittaja
Aktiivisena:  1951–1970
Merkittävät teokset:  Radio tekee murron Yö on pitkä Olemme kaikki syyllisiä Jokin ihmisessä Kuten haluatte
Palkinnot
 Parhaan käsikirjoituksen Jussi-palkinto 1951 Radio tekee murron 
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Aarne Adolf Tarkas (vuoteen 1947 Saastamoinen; 19. joulukuuta 1923 Porin maalaiskunta – 7. lokakuuta 1976 Denia, Espanja) oli suomalainen elokuvakäsikirjoittaja ja -ohjaaja. Tarkas oli Suomen elokuva-alan tuotteliaimpia tekijöitä; hän ohjasi lähinnä omien käsikirjoitustensa pohjalta kaikkiaan 33 elokuvaa, jotka olivat pääasiassa kepeän vauhdikasta viihdettä. Kaikkiaan Tarkas teki 35 elokuvakäsikirjoitusta.
Varhaisvaiheet

Aarne Saastamoinen syntyi Porin maalaiskunnan Kyläsaaressa. Hänen isänsä Kustaa työskenteli muonamiehenä Ahlströmin tehtaalla Pihlavassa, mutta sai pian työpaikan Tampereen lentokonetehtaalta. Saastamoinen kävi lapsena ahkerasti elokuvissa, muttei tosissaan suunnitellut ryhtyvänsä alalle.
Saastamoinen kävi koulunsa Tampereella ja kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1942, aikomuksenaan ryhtyä metsänhoitajaksi. Suunnitelma muuttui Saastamoisen haavoituttua rintamalla Talin–Ihantalan taistelussa 1942 vasempaan käteensä. Hän opiskeli sen sijaan ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulussa, josta hän valmistui 1947. Samoihin aikoihin hän otti virallisesti käyttöön Tarkas-sukunimen Edgar Rice Burroughsin Mars-kirjojen innoittamana. Appensa kautta Tarkas sai ensimmäisen työpaikkansa Suomi-Filmin mainospäällikkönä ja yhtiön julkaiseman elokuvalehden Uutisaitan toimitussihteerinä. Hän toimi näissä tehtävissä vuoden 1950 loppuun.
Ura

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Tarkaksella oli aina se nopeusennätys mielessä, elikkä voitetaanko edellisen kuvauksen aikataulu. | ” |
– Elina Salo
Ura > Fennada-Filmin kausi

Suomi-Filmillä Tarkas tapasi Matti Kassilan, jonka kanssa hän jakoi samoja näkemyksiä ja huumorintajua. He tekivät yhdessä käsikirjoituksen elokuvaan Radio tekee murron (1951), josta he saivat Jussi-palkinnon. Yhdessä kuvaaja Osmo Harkimon kanssa Tarkas ja Kassila perustivat vuonna 1952 tuotantoyhtiö Junior-Filmin, joka tuotti kansainvälistäkin mainetta saaneen Valkoisen peuran. Uuden yhtiön puitteissa syntyi myös Tarkaksen esikoisohjaus Yö on pitkä (1952). Junior-Filmi kuitenkin ajautui konkurssiin ja Tarkaksen ja Kassilan yhteistyö katkesi jo seuraavana vuonna rahariitojen vuoksi.
Kesästä 1953 alkaen Tarkas työskenteli viiden vuoden ajan Fennada-Filmissä, missä hän käsikirjoitti ja ohjasi peräkkäin ja nopeaan tahtiin kymmenen elokuvaa muun muassa kriitikoidenkin arvostaman jännityskomedian Kovanaama (1954) sekä vakavan elokuvan Olemme kaikki syyllisiä (1954). Sitä kiitettiin rohkeaotteisuudesta, mutta eräs arvostelija totesi, ettei Tarkas osannut käsitellä rehellisesti yhteiskunnallista aihetta. Parhaimpana Fennada-kauden työnään Tarkas itse piti Mika Waltarin pienoisromaaniin perustuvaa draamaa Jokin ihmisessä (1956), jota aikalaisarvioissa pidettiin tyypillisesti epäjohdonmukaisena.
Villi Pohjola (1955) oli yksi esimerkki Tarkaksen mielikuvituksen laajuudesta ja lempiaiheista: elokuva on tyylilajiltaan westernien kliseillä leikittelevä parodia, mutta sen toteutusta pidettiin poukkoilevana ja raskastempoisena. Elokuvan idea ei juuri auennut yleisöllekään, ja sen katsojamenestys oli vuoden keskitasoa.
Ura > Siirtyminen SF:lle ja televisioon

Vuodesta 1959 Tarkas työskenteli neljä vuotta Suomen Filmiteollisuudessa. Näinä vuosina hän profiloitui lähes yksinomaan vauhdikkaiden seurapiiri-irvailujen tekijäksi. Tarkas käsikirjoitti jokaisen SF-elokuvansa itse, ja syntyi muun muassa komediat Vatsa sisään, rinta ulos! ja Vihdoinkin hääyö. SF:llä Tarkas tuplasi tahtinsa ja teki viidessä vuodessa yli 20 elokuvaa. Freelancerina hän sai palkkion erikseen jokaisesta elokuvasta, jotka hänen oli tehtävä nopeasti ja halvalla. Vaikka laatu kärsi nopeasta vauhdista, Tarkas itse katsoi Minkkiturkin (1961) varsin onnistuneeksi ja piti sitä parhaana komedianaan.
Kun Suomen elokuva-ala joutui kriisiin ja SF kaatui 1960-luvun näyttelijälakon myötä, Tarkas siirtyi ohjaamaan televisioon. Hän teki suosittua Kuten haluatte -sketsisarjaa 1966–1970 sekä tv-sarjoja Sisarukset ja Herra Kenonen. Tarkas piti televisiotyöstä ja kaavaili useita näytelmiä televisioitavaksi, mutta suunnitelmat kariutuivat 1970-luvulla.
Työskentelytapa ja näkemykset

Tarkaksen työlle olivat ominaisia poikkeuksellisen nopea tahti, vilkas mielikuvitus ja kekseliäisyys, mitkä näkyivät hänen tuotannoissaan harvemmin onnistuneena lopputuloksena. Hän ei välittänyt tehdä henkilöohjausta, vaan antoi näyttelijöille vapaat kädet roolihahmojensa esittämiseen. Jännityksen, rikoksen ja huumorin yhdistäminen olivat Tarkaksen mieleen, sekä aseiden pauke ja räjähdykset hänen suosikkiefektejään: tämän vuoksi häntä kutsuttiin jo Fennadan aikana ”Paukku-Arskaksi”. Toisen lähteen mukaan nimitys tuli siitä, että Tarkaksen kuvauspaikalla klaffi paukkui koko ajan ja jälleen oli yksi elokuva purkissa. Yleensä yhtä elokuvaa ohjatessaan hänen ajatuksensa olivat jo tiukasti seuraavassa. Tarkas on muistellut: ”Mitä enemmän ja nopeammin tein elokuvia, sitä vähemmän ne maksoivat filmiyhtiölle.”
Yksityiselämä

Tarkas oli naimisissa kaksi kertaa ja hänellä oli kummastakin avioliitosta tytär. 1970-luvulle tultaessa hän alkoholisoitui, sairastui diabetekseen ja joutui ongelmiin verottajan kanssa. Viimeisinä vuosinaan hän tienasi antamalla sensaatiohaastatteluja Hymy-lehdelle sekä kirjoittamalla miestenlehtiin. Tarkas hankki vaimonsa kanssa talon Espanjasta 1960-luvulla. Hän kuoli siellä sydänkohtaukseen 52-vuotiaana 1976.
Merkitys

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Se oli aivan sellainen utopinen ihminen. | ” |
– Tarmo Manni
Jälkipolven elokuvatutkijat ovat pitäneet Tarkasta suomalaisen elokuvan ”ihmelapsena”, jolla oli runsaan ideavaraston lisäksi valokuvamuisti sekä kyky tarttua toimeen poikkeuksellisen nopeasti. Elokuvien yleisömenestys oli vaihtelevaa ja laatu epätasaista, mutta aina puhtaasti viihteellistä. Tarkas toi myös esille useita uusia filmikasvoja, muun muassa Risto Mäkelän, Jussi Jurkan, Spede Pasasen, Leo Jokelan, Tommi Rinteen, Liana Kaarinan ja Esko Salmisen.
Ohjaukset

| --- | --- |
 Yö on pitkä (1952)  Kovanaama (1954)  Olemme kaikki syyllisiä (1954)  Sankarialokas (1955)  Villi Pohjola (1955)  Jokin ihmisessä (1956)  Rintamalotta (1956)  Tyttö lähtee kasarmiin (1956)  Herra sotaministeri (1957)  Vihdoinkin hääyö... (1957)  Kulkurin masurkka (1958)  Paksunahka (1958)  Sotapojan heilat (1958)  Ei ruumiita makuuhuoneeseen (1959)  Vatsa sisään, rinta ulos! (1959)  Isaskar Keturin ihmeelliset seikkailut (1960)  Kankkulan kaivolla (1960) :  Nina ja Erik (1960)  Opettajatar seikkailee (1960)  Pekka ja Pätkä neekereinä (1960)  Minkkiturkki (1961)  Oksat pois... (1961)  Olin nahjuksen vaimo (1961)  Tyttö ja hattu (1961)  Tähtisumua (1961)  Hän varasti elämän (1962)  Naiset, jotka minulle annoit (1962)  Älä nuolase... (1962)  Teerenpeliä (1963)  Turkasen tenava! (1963)  Villin Pohjolan kulta (1963)  Villin Pohjolan salattu laakso (1963)  Johan nyt on markkinat! (1966)
Ohjaukset > Animaatioelokuvat

Miekka kivessä (1963) (vuoden 1965 jälkiäänityksen ohjaus)
Ohjaukset > Televisiosarjat

Sisarukset (1963–1964)
Kuten haluatte (1966–1970)
Kirjallisuutta

Nummi, Rami: ”Murrosvaiheen ohjaaja moderneja nuoria kuvaamassa”, artikkeli Tarkaksesta. Filmihullu 5/2007.
Kari Uusitalo: Tarkastelua. Aarne Tarkas ja hänen elokuvansa.  Helsinki:  Like, 2006.  ISBN 952-471-870-7
Kari Uusitalo: / Aarne Tarkas Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  11.10.2000. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Aiheesta muualla

Aarne Tarkas Elonetissä.
Aarne Tarkas Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Elonet  Kansallisbiografia  Biografiasampo 
Vuoden 1951 Jussi-voittajat. Toinen oikealta Aarne Tarkas.
Fiat Bravo (2007)

| Fiat Bravo |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Brasilia  Italia
Valmistaja:  Fiat
Konserni:  Fiat Chrysler Automobiles
Valmistusvuodet:  2007–2016
Muut nimet:  Fiat Ritmo
Luokka:  C-segmentti
Edeltäjä:  Fiat Stilo
Seuraaja:  Fiat Tipo
Teknisesti samankaltaisia:  Lancia Delta
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Fiat C2
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,4–2,0 l
Polttoaine:  bensiini diesel E85
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen robotti
Fiat Bravo (Typ 198) on Fiatin vuosina 2007–2016 valmistama alemman keskiluokan automalli, joka korvasi Fiat Stilon. Bravon seuraajaksi tuli Fiat Tipo. Australiassa mallia myytiin Ritmo-nimisenä.
Bravo sai täydet viisi tähteä vuoden 2007 Euro NCAP -kolaritestistä.
Bensiinimoottoreina olivat aluksi 1,4 Fire (90 hv) ja turboahdettu 1,4 T-Jet (120/150 hv). Dieselvaihtoehtona oli 1,9 Multijet (120/150 hv), mutta vuonna 2008 se korvattiin 1,6- (105/120 hv) ja 2,0-litraisilla (165 hv) Multijeteillä. Seuraavana vuonna 1,6-litraisesta tuli joillain markkinoilla saataville myös 90-hevosvoimainen versio.
Facelift-mallin Fiat Bravo.
Alkuvuonna 2010 uudistettiin muun muassa etusäleikköä ja sivupeilejä. 150-hevosvoimaisen T-Jetin korvasi 1,4 Multiair (140 hv). Ainoastaan Brasilian markkinoilla tarjolle tuli 1,8-litrainen (130 hv) moottori, joka toimii sekä bensiinillä että etanolilla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fiat Bravo (2007) Wikimedia Commonsissa
Fiatin automallit
Fiat Talento

| Fiat Talento |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska
Valmistaja:  Fiat Professional
Konserni:  Fiat Chrysler Automobiles
Valmistusvuodet:  2016–2020
Korimalli:  pakettiauto pikkubussi
Edeltäjä:  Fiat Scudo II
Seuraaja:  Fiat Scudo III
Teknisesti samankaltaisia:  Nissan Primastar II Opel Vivaro B Renault Trafic III
Tekniset tiedot
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,6–2,0 l
Polttoaine:  diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen kaksoiskytkin
Fiat Talento on Fiat Professionalin vuosina 2016–2020 valmistama pakettiautomalli, joka korvasi Fiat Scudon. Sen lähes identtiset sisarmallit ovat Opel Vivaro, Renault Trafic ja Nissan Primastar. Kooltaan malli sijoittui pienemmän Doblòn ja suuremman Ducaton väliin. Nimi Talento tulee antiikinaikaisesta kolikosta, mutta englanninkielinen sana talent tarkoittaa myös taitoa ja kykyä. Pakettiauton lisäksi Talento oli myös saatavana Combi-henkilönkuljetusversiona. Vuonna 2022 Talenton korvaajaksi tulee uusi Fiat Scudo.
Syksyllä 2019 tehtiin uudistuksia muun muassa etupuskuriin. Uutena moottorina oli 2,0-litrainen dieselmoottori, joka oli saatavana kolmena eri tehoisena versiona (118/143/168 hv).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fiat Talento Wikimedia Commonsissa
Fiatin automallit
Fiat Sedici

| Fiat Sedici |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Unkari
Valmistaja:  Fiat
Valmistusvuodet:  2005–2014
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Muotoilija:  Giorgetto Giugiaro
Seuraaja:  Fiat 500X
Teknisesti samankaltaisia:  Suzuki SX4 I
Tekniset tiedot
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,6–2,0 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 4-vaihteinen automaatti
Fiat Sedici on Fiatin vuosina 2005–2014 valmistama crossover-tyyppinen automalli, joka oli käytännössä uudelleennimetty Suzuki SX4. Autoa myös valmistettiin Suzukin tehtaalla Unkarissa. Sana sedici on italiaa ja tarkoittaa numeroa 16, joka taas on johdettu auton nelivetoisuudesta (4 × 4 = 16). Mallin seuraajaksi tuli Fiat 500X.
Sedici esiteltiin Bolognan autonäyttelyssä joulukuussa 2005. Auton ulkomuodot on suunnitellut Giorgetto Giugiaro. Moottorivaihtoehtoina olivat aluksi 1,6-litrainen (107 hv) bensiinimoottori muuttuvalla venttiilien ajoituksella sekä Fiatin 1,9-litrainen (120 hv) Multijet-dieselmoottori. Bensiinimoottorin yhteydessä oli viisivaihteinen manuaalivaihteisto, dieselmoottorissa puolestaan kuusivaihteinen.
Vuonna 2008 Sedici tuli saataville myös etuvetoisena versiona. Etuvetoinen malliversio oli saatavana sekä bensiini- että dieselmoottorilla varustettuna.
Facelift-mallin Fiat Sedici.
Vuonna 2009 uudistettiin muun muassa auton keulailmettä, värivaihtoehtoja, verhoilukankaita ja mittaristoa. Takana rumpujarrut korvattiin levyjarruilla. Moottorit olivat uudet ja täyttivät Euro 5 -päästönormit. Uudessa 1,6-litraisessa bensiinimoottorissa oli tehoa 120 hevosvoimaa. Aiemman dieselmoottorin korvasi uusi 2,0-litrainen (135 hv) Multijet. Joillain markkinoilla etuvetoiseen bensiinimalliin tuli saataville neljäportainen automaattivaihteisto.
Alun perin tarkoituksena oli tuoda auto markkinoille myös ylellisempänä versiona nimellä Lancia Pangea, mutta hanke kuitenkin peruuntui.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fiat Sedici Wikimedia Commonsissa
Fiatin automallit
Von Gertten

von Gertten (Gerdten), on ruotsalainen aatelissuku joka polveutuu Tallinnan oikeuspormestarista Berend Gerttenistä (k. 1638), jonka kolme vanhempaa poikaa aateloitiin vuonna 1647. Heidän sukuhaaransa sammuivat kuitenkin pian. Neljännestä pojasta, kapteeni Hans Gerttenin pojista, jotka aateloitiin vuosina 1653 ja 1663 ja otettiin Ruotsin ritarihuoneeseen vuonna 1668, polveutuu myöhempi suku. Yksi sukuhaara otettiin Suomen Ritarihuoneeseen vuonna 1818, mutta se sammui vuonna 1869.
Suvun jäseniä

Gustaf Vilhelm von Gertten (1679 Narva – 1754 Karlskrona), amiraali
Johan Adam von Gertten (1767 Suomi – 1835 Stensborg), everstiluutnantti, taidemaalari
Otto Robert Claes Gustaf von Gertten (1805 Hartola – 1869 Hartola), valtiopäivämies
Aiheesta muualla

von Gertten, aatelissuku Europeana heraldica, Kansallisarkisto
Aarno Tertti, von Gertten. Genos 47 (1976) s. 88.
Toms Skujiņš

| Toms Skujiņš |
| --- | --- |
 Toms Skujiņš vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. kesäkuuta 1991 (ikä 33)
Kansalaisuus:   Latvia
Pyöräilijä
Pituus:  181 cm
Joukkue:  Lidl-Trek
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  yleisjaja
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2011–2012 2013 2014–2015 2016–2017 2018–:  La Pomme Marseille Rietumu–Delfin Hincapie Racing Team Team Cannondale-Drapac Trek-Segafredo / Lidl-Trek
Suurimmat voitot
 Tre Valli Varesine 2018  Maantieajon Latvian-mestaruus 2019, 2021  Aika-ajon Latvian-mestaruus 2018, 2021, 2022, 2023 
 Tiedot päivitetty: 9. tammikuuta 2025 
    
Toms Skujiņš (s. 15. heinäkuuta 1991 Sigulda) on latvialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa La Pomme Marseille -joukkueessa vuosina 2011–2012, edusti Rietumu–Delfin -tallia vuonna 2013, ajoi Hincapie-joukkueessa vuosina 2014–2015 sekä Team Cannondale-Drapacissa vuosina 2016–2017. Hän on edustanut Trek-Segafredo / Lidl-Trek -tallia vuodesta 2018 lähtien.
Saavutuksia

Lähteet: Pro Cycling Stats, CycleBase
Jeongseon Slalom

| Jeongseon Slalom |
| --- | --- |
Paikkakunta::  Jeongseon, Gangwon, Etelä-Korea
Talviurheilukeskus:: Jeongseon Alpine Centre
Vuori:: (Gariwangsan)
Rinneluokitus:: Musta
Miehet
Alppiyhdistetyn pujottelu
Lähtö:: 745 m
Maali:: 545 m
Korkeusero:: 200 m
Pituus:: 521 m
Keskijyrkkyys:: 38,4 %
Olympiakilpailu:: 13.2.2018
Naiset
Alppiyhdistetyn pujottelu
Lähtö:: 724 m
Maali:: 545 m
Korkeusero:: 179 m
Pituus:: 515 m
Keskijyrkkyys:: 34,8 %
Olympiakilpailu:: 22.2.2018
Katsojakapasiteetti
Yhteensä:: 6 500
Istumapaikat:: 3 600
Seisomapaikat:: 2 900
Jeongseon Slalom on laskettelurinne Jeongseon Alpine Centressä Bukpyeong-myeonissa Jeongseonin piirikunnassa Gangwonin maakunnassa Etelä-Koreassa.
Jeongseon Slalomilla järjestettiin Pyeongchangin 2018 talviolympialaisten alppihiihdon alppiyhdistetyn pujottelukilpailut.
Reitti

Jeongseon Slalom sijaitsee vauhtilajirinne Jeongseon Downhillin oikealla puolen, loppuliuku ja maalialue on sama molemmilla laskettelurinteillä. Jeongseon Slalom erkanee Jeongseon Downhillistä noin 840 metriä merenpinnan yläpuolella Blue Dragon Valleyssä.
Miesten alppiyhdistetyn pujottelun lähtöpaikka sijaitsee 745 metriä merenpinnan yläpuolella ja naisten alppiyhdistetyn pujottelun lähtöpaikka sijaitsee 724 metriä merenpinnan yläpuolella rinteen jyrkimmän kohdan alapuolella.
Naisten lähtöpaikan jälkeen rinne on suhteellisen loiva, ennen toista jyrkännettä, joka sijaitsee Arirang Jump -hyppyrin ”alastulossa”. Olympialaississa maali sijaitsi 545 metriä merenpinnan yläpuolella.
Luettelo Suomeen saapuneiden tataarien nimistä

Tataareja Helsingissä vuonna 1920.
Tämä on luettelo Suomeen saapuneiden tataarien nimistä.
Luetteloon on kirjattu tataarisukujen niin sanotut kantaisät. Kyseiset henkilöt olivat pääsääntöisesti silloisen Nižni Novgorodin kuvernementin Sergatšin kihlakunnan kylissä 1800-luvun toisella puoliskolla syntyneitä islaminuskoisia mišääritataareja. Enemmistö oli Aktukista.
Sukunimen eli sen aikaisen patronyymin perään on merkitty veljekset ja sulkuihin henkilön mahdollinen eri versio nimestä tai lopulta kokonaan toinen käytössä ollut nimi.
Nimien oikeinkirjoitus on hyvin kirjavaa ja eri lähteissä ilmenee samoista nimistä vaihtoehtoisia versioita. Venäläiset päätteet jäivät yleensä pois Suomen itsenäisyyden aikoihin (esim. бедретдинов, Bedretdinov, Bedretdin; 'Bedretdininpoika'). Tataarit itse kirjoittivat arabialaisella kirjaimistolla.
A

Abdrahim, Ymär (1882–1975)
Abdulkerimoff, Şamaletdin (1887–1933)
Ahmedshan, Hairetdin (1884–?)
Aimadetdin, Zinnetullah (Ahsen Böre; 1886–1945), Abdullah (Ahsen; 1888–1949), Abdulhak (Imaditdin; 1891–1944)
Aimadetdin, Fattah (1878–1962)
Aimaletdin, Aisatulla (1881–1928)
Aimaletdin, Kemaletdin (1888–1960)
Ainetdin, Bilaletdin (Kaader; 1885–1959), Ahmedshan (Saadetdin; 1893–1955)
Ainetdin, Abdulla (1887–1947), Meyletdin (1875–1950), Sadik (1886–1957)
Ainulla, Idiatulla (1898–1971)
Akbulat, Salahetdin (1881–1961)
Alautdin, Ymär (Sali; 1876–1951), Abdulla (1886–1935)
Ali, Hairedin (1868–1943), Ymär (1872–1957), Besher (1876–1956)
Ali, Kafiatulla (1858–1926)
Alimoff, Abdulkebir (1874–1947)
Arifdshan, Mahmud (1888–1950)
Arifullen, Sadri (1894–1966), Ibrahim (Arifulla; 1901–1955)
Arifullen / Arifulla, Ismail (1882–1963), Safer (1897–1964)
Arifulla, Samaletdin (1875–1939)
Arifulla, Sarif (Toktamesh; 1883–1964)
Arifullen, Bedretdin (1876–1933)
Asis, Abdullah (1876–1939)
Asis, Ishak (1884–1956)
Asis, Mirjakub (1886–1964)
B

Badautdin / Badaudin, Hasan (1881–1968)
Baibulat, Kemal (1871–1950)
Baibulat, Samaletdin (1872–1957)
Bavautdin, Bedi (1878–1954), Husnetdin (Abdrasak; 1879–1963)
Bedretdin, Fedjahetdin (1874–1934), Feshetdin (1884–1965), Fehretdin (1888–1959), Mustafa (1894–1963), Abdullah (1898–1951)
Bedretdin, Husainshah (Sali; 1898–?), Burhan (?–1929)
Bedretdin, Minashetdin (1887–1948)
Bedretdin, Abbas (1895–1967)
Bedretdin / Bederdin, Afzaletdin (1880–1947)
Bedretdin / Bederdin, Ymär (Talus; 1888–1967)
Bedretdin, Sadri (Hamid; 1905–1987)
Beshar, Imametdin (1881–1939), Aisa (1886–1941)
Bilaletdin, Abdulgafur (1890–1956), Abdulgaffar (1892–?)
Bilaletdin, Samaletdin (1891–1960)
Bilaletdin, Şelaletdin (1880–1933)
D

Daher, Sarif (1884–1959)
Devlethan, Aisa (1881–1941)
E

Eksan, Bilaletdin (1887–1961)
F

Fethulla, Husein (Fathullah; 1877–1962), Suleiman (Fenel; 1891–1971)
Fethulla, Yakub (Fathullah; 1879–1971)
Fethulla, Kamal (1879–1964)
Fähretdin, Nuretdin (Fere; 1892–1942)
G

Gubeidulla, Osman (?–1931), Hodaybirdi (Alkara; 1888–1969)