stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Etiopianvuorikauris

| Etiopianvuorikauris |
| --- | --- |
 Etualalla etiopianvuorikauris, taustalla tselada
Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Ecarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Onttosarviset Bovidae
Alaheimo::  Vuohieläimet Caprinae
Suku::  Capra
Laji::  walie
Kaksiosainen nimi
 Capra walie  Rüppell, 1835 
 Etiopianvuorikauriin levinneisyys
Katso myös
   Etiopianvuorikauris Wikispeciesissä   Etiopianvuorikauris Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Etiopianvuorikauris eli abessinianvuorikauris eli walia eli etiopianvuohi (Capra walie) on vaarantunut vuohieläin, jota tavataan ainoastaan Etiopiassa. Se luettiin aiemmin vuorikauriin (Capra ibex) alalajiksi. Laji elää pieninä laumoina Etiopian luoteisosan vuoristossa.
Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on ”etiopianvuohi”.
Koko ja ulkonäkö

Etiopianvuorikauriin ruumiinpituus on 150–170 senttiä ja säkäkorkeus 90–110 senttiä. Urokset painavat 100–125 kiloa ja naaraat 80–100 kiloa. Laji on vankkarakenteinen. Urokset ovat kastanjanruskeita, mutta näyttävät kaukaa katsottuna tummemmilta, koska karvojen tyvet ovat mustat. Naaraat ovat vaaleampia eikä niillä ole tummaa karvojen tyvissä. Kurkku, jalat ja vatsa ovat hyvin vaaleat. Vatsa ja jalkojen sisäosat ovat valkoiset ja kuono on harmaanruskea. Silmien ympärys, jalat ja takamus ovat vaaleanharmaat. Jalkoja kirjoo lisäksi musta pystyjuova. Pään väri ei eroa muusta ruumiista. Uroksilla on leuan alla lyhyt ja tuuhea musta parta. Sekä uroksilla että naarailla on sarvet. Sarvien pituus on 1–1,5 metriä. Puoliympyrän muotoiset sarvet ovat taaksepäin kaartuvat. Sarvien pinnalla on korkeita poikkiharjanteita lähes kärkiin asti. Naaraiden sarvet ovat lyhyemmät ja ohuemmat, eikä niissä ole yhtä voimakkaita harjanteita kuin urosten sarvissa. Sorkissa on terävät reunat ja koverat alapinnat, jotka antavat sorkille lisää pitoa.
Levinneisyys ja elinympäristö

Etiopianvuorikauris on Etiopian endeeminen laji. Se elää vain maan luoteisosassa Amharan osavaltiossa sijaitsevilla Simienvuorilla ja niiden ympäristössä. Pääosa etiopianvuorikauriista elää Simienin kansallispuistossa, mutta muutama pieni populaatio elää myös suojelualueen ulkopuolella. Etiopianvuorikauriin levinneisyys on eteläisempi kuin muilla vuorikaurislajeilla.
Etiopianvuorikauriit elävät 2 500–4 500 metrin korkeudessa kivikkoisilla ja jyrkillä rinteillä. Ne liikkuvat vain kallioilla, jotka nousevat alempana olevalta tasangolta. Ne voivat tosin laskeutua tasangolle sellaisilla alueilla, joilla on vähän ihmisen aiheuttamaa häirintää. Etiopianvuorikauriit suosivat myös ruokapaikkoina toimivia tasanteita, joilla kasvaa ruohoa, puita ja pensaita. Alueen sijainti ja vuoriston korkeus aiheuttavat sen, että lajin elinalueilla esiintyy äärimmäisiä sääilmiöitä: seudun sademäärät vaihtelevat suuresti vuodenaikojen mukaan ja vuorokauden sisällä tapahtuvat lämpötilan vaihtelut ovat suuria. Touko-lokakuussa on sadekausi, jolloin kasvit kasvavat, mutta kuivana kautena suurin osa heinistä ja pensaista häviää. Lämpötilan vaihtelut eri vuodenaikoina ovat vähäisiä, mutta päivän ja yön välillä lämpötila putoaa +25 celsiusasteesta lähes nollaan.
Elintavat

Etiopianvuorikauriit liikkuvat hämärän aikaan eli varhaisaamulla ja iltamyöhään. Keskipäivällä ne ovat uneliaita ja piilottelevat tiheiden pensaiden alla, jotka tarjoavat suojaa keskipäivän auringolta ja pedoilta. Aikuisten etiopianvuorikauriiden vihollisia ovat ihmisen lisäksi vain hyeenat. Nuoria yksilöitä uhkaavat myös kissaeläimet ja ketut. Täysikasvuiset urokset muodostavat yleensä keskenään poikamiesryhmiä, joiden yksilöt ovat samankokoisia tai -ikäisiä. Naaraat elävät omissa laumoissaan poikastensa kanssa. Pienet ryhmät, jotka käsittävät vain emon ja poikasen, ovat harvinaisempia. Laumassa on tavallisesti enintään 15 yksilöä.
Elintavat > Ravinto

Etiopianvuorikauriiden ravintovalikoima on monipuolinen. Ne syövät ruohoja, yrttejä, pensaita, köynnöskasveja ja jäkäliä. Etiopianvuorikauriiden pääravintoa ovat alhaalla katajat ja ylempänä kanervat. Myös heinäkasvit ovat tärkeitä. Ne kurkottelevat usein takajaloillaan seisoen suurten kanervien nuoria versoja. Yleisimmin ne kuitenkin syövät tiheiden pensaiden suojissa.
Elintavat > Lisääntyminen

Etiopianvuorikauriit lisääntyvät ympäri vuoden, mutta ne ovat seksuaalisesti aktiivisimpia maalis–kesäkuussa. Parittelu tapahtuu yleisimmin helmi–huhtikuussa. Ne kokoontuvat tällöin suuremmiksi laumoiksi. Urokset eli pukit taistelevat keskenään naaraslaumojen hallinnasta. Taistelevat pukit ovat yleensä saman ikäisiä ja kokoisia. Useimmiten vanhempi pukki voittaa nuoremman, joten mikäli kahden uroksen välinen kokoero on liian suuri, ne eivät tavallisesti edes ryhdy kamppailemaan. Pukit saattavat kamppaillessaan nousta takajaloilleen ja iskeä sarvensa ja päänsä suurella voimalla yhteen. Naaraat synnyttävät 150–165 vuorokauden kantoajan jälkeen yhden, harvoin kaksi kiliä. Kilit saavuttavat sukukypsyyden vuoden ikäisinä, mutta niiden kasvu jatkuu tämän jälkeenkin.
Uhat ja suojelu

Etiopianvuorikauriit saivat elää rauhassa 1930-luvulle saakka, jolloin Etiopian sisäiset levottomuudet saivat ihmiset muuttamaan maan syrjäisimpiin osiin. Vuorikauriita tapettiin ruoaksi ja väestön kasvaessa vuorille perustettiin kyliä. Asukkaat toivat vuoristoon lampaita ja vuohia laiduntamaan, ja sopivia tasanteita otettiin viljelykäyttöön. Vuonna 1966 oli enää jäljellä 150 etiopianvuorikaurista. Paikalliset asukkaat metsästävät etiopianvuorikauriita lihan, nahan ja sarvien takia. Sarvista valmistetaan juomamukeja ja metsästäjille hieno metsästysmuisto, joka viedään kotiin koristeeksi. Lajin suurimmat uhat ovat kuitenkin asutuksen leviäminen, karjan laidunnus ja maanviljely. Lisäksi tienrakennus on sirpaloittanut etiopianvuorikauriiden elinympäristöä, aiheuttaa melua ja eroosiota. Kansallispuiston läheisyydessä asuu yli 30 000 ihmistä, eikä kansallispuistossa asuvia uudisasukkaita ole saatu muuttamaan alueen ulkopuolelle siirtoyrityksistä huolimatta.
Laji sai suojakseen Simienin kansallispuiston vuonna 1969, ja salametsästys on ilmeisesti saatu kuriin. Puisto otettiin vuonna 1978 Unescon maailmanperintöluetteloon. Kannan kooksi arvioitiin vuosina 1994–1996 200–250 yksilöä ja vuonna 2004 noin 500 yksilöä. Kanta näyttää olevan kasvussa. Etiopianvuorikauris on rauhoitettu laji.
Aiheesta muualla

Selamta, Endemic Animals of Ethiopia: Walia Ibex (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q257838  Wikispecies: Capra walie  ADW: Capra_walie  ARKive: capra-walie  CoL: 699N5  ECOS: 3096  EoL: 328696  EUNIS: 1376  GBIF: 2441048  iNaturalist: 42354  IRMNG: 10907450  ITIS: 625143  IUCN: 3797  MDD: 1006189  MSW: 14200787  NCBI: 509850  Observation.org: 82252  Open Tree of Life: 541967  ZooBank: 7EFC144B-FA6B-4F15-AE4C-7E220BD3F0DB 
Simienvuoria Etiopian ylängöllä.
Hanna Etula

| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten ammunta.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten ammunta.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten ammunta.EM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Naisten ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Deauville 2007 | 10 m ilmakivääri |  |
|  Hopeaa | Göteborg 2003 | 10 m ilmakivääri |  |
|  Pronssia | Granada 2007 | 50 m peinoiskivääri, makuu, joukkue |  |
Tyttöjen ammunta
| EM-kilpailu   | EM-kilpailu   | EM-kilpailu   |  |
|  Kultaa | Zagreb 2001 | 50 m pienoiskivääri, makuu |  |
Hanna Pauliina Etula (s. 30. maaliskuuta 1981 Pirkkala) on suomalainen kivääriampuja, joka edustaa Lahden Ampumaseuraa.
Etula aloitti kilpa-ammunnan 12-vuotiaana ilmakiväärillä vuonna 1993. Ensimmäisen SM-mitalinsa hän sai vuonna 1998. Kansainvälisen uran hän aloitti vuonna 1999, jolloin hän oli mukana voittamassa pienoiskiväärillä tyttöjen EM-joukkuekultaa.
Etula on ampunut uransa aikana kolme EM-hopeaa, nuorten EM-kultaa, kuusi EM-joukkuemitalia sekä kaksi olympiamaapaikkaa Suomelle; 2007 Ranskan Deauvillessä ja 2003 Ruotsin Göteborgissa. Etula edusti Suomea Pekingin 2008 –kesäkisoissa naisten ilmakiväärissä ja pienoiskiväärin asentokilpailussa.
Kilpailut > Olympialaiset

| Laji | 2008 |
| --- | --- |
10 m ilmakivääri: 21. 394
50 m pienoiskiväärinasennot: 24. 577
Pekingin olympialaisissa Etula oli 10 metrin ilmakiväärissä 21. tuloksella 394 ja 50 metrin pienoiskivääri asentokilpailussa 24. tuloksella 577.
Kilpailut > Maailmanmestaruuskilpailut

| Laji | 2002 | 2006 |
| --- | --- | --- |
| 10 m ilmakivääri | 108. 378 | 79. 388 |
| 10 m ilmakivääri | 19. 1165 | 9. 1178 |
Etula on kilpaillut MM-kilpailuissa Lahdessa 2002 ja Zagrebissa 2006. Hän on parhaimmillaan ollut 79. tuloksella 388 10 metrin ilmakiväärissä.
Kilpailut > Maailmancup

| Laji | 2001> Milano | 2002> Atlanta | 2003> München | 2004> Sydney | 2004> Ateena | 2004> Milano | 2005> München | 2005> Milano | 2006> Guangzhou | 2006> Resende | 2006> Milano | 2007> Fort Benning | 2007> München | 2008> Peking | 2008> München | 2008> Milano |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 10 m ilmakivääri | 58. 383 | 35. 386 | — | 18. 392 | 38. 392 | 47. 390 | 68. 391 | 34. 392 | 33. 390 | 29. 390 | 64. 391 | 44. 391 | 15. 396 | 9. 396 | 40. 394 | 42. 392 |
| 50 m pienoiskivääriasennot | 30. 563 | 37. 561 | 44. 571 | 20. 571 | 46. 568 | 36. 569 | 68. 563 | 35. 571 | 36. 567 | 36. 563 | 32. 565 | 46. 567 | — | 41. 573 | 14. 579 | 45. 571 |
| 50 m pienoiskivääriasennot | — | — | — | — | — | — | — | — | — | — | — | — | — | 577 | 576 | 567 |
| Laji | 2009> Peking | 2009> München | 2009> Milano |
| --- | --- | --- | --- |
| 10 m ilmakivääri | 5. 499,3 (397+102,3) | 29. 395 | 46. 391 |
| 50 m pienoiskivääriasennot | 7. 666,7 (569+97,7) | 31. 578 | 22. 575 |
| 50 m pienoiskivääriasennot | — | 572 | 568 |
Etula on ampunut 19 maailmancupin osakilpailussa. Hänen parhaimmat sijoituksensa ovat 10 metrin ilmakiväärin viides ja 50 metrin pienoiskiväärin asentokilpailun seitsemäs sija.
Ennätykset

Etulan hallussa olevat Suomenennätykset:
| Tulos> Naisten 10 m ilmakiväärin peruskilpailu | Paikka> Naisten 10 m ilmakiväärin peruskilpailu | Päivämäärä> Naisten 10 m ilmakiväärin peruskilpailu | Kilpailu> Naisten 10 m ilmakiväärin peruskilpailu | Naisten 10 m ilmakiväärin peruskilpailu |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 399 (S) | Sävsjö, Ruotsi | 5. tammikuuta 2007 | kv. |  |
Aiheesta muualla

Etulan profiili SportEliten verkkosivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Uolevi Kahelin

Pertti Uolevi Kahelin (s. 17. kesäkuuta 1950 Kaarlela) on suomalainen painonnostaja.
Kahelin sijoittui Los Angelesin 1984 olympialaisissa alle 60 kilogramman sarjassa kahdeksanneksi. MM-kilpailuissa hän sijoittui yhteistuloksissa 13:nneksi vuonna 1981, 14:nneksi vuonna 1982 ja 11:nneksi vuonna 1983. EM-kilpailuissa hän oli yhteistuloksissa yhdeksäs vuonna 1981 sekä kahdeksas vuosina 1982, 1983 ja 1984. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuosina 1977 ja 1978.
Seuratasolla Kahelin edusti Kokkolan Jymyä ja Vaasan Kiistoa. Hän voitti Suomen mestaruuden alle 60-kiloisissa vuosina 1974, 1975, 1977, 1978, 1979, 1982 ja 1983 sekä alle 67,5-kiloisissa vuonna 1984.
Kadyi

Kadyin vaakuna.
Kadyi (ven. Кады́й) on kaupunkimainen taajama Kostroman alueella Venäjällä. Se sijaitsee Njomdan sivujokeen Votgatiin laskevan Kadyjevkajoen suussa 146 kilometriä Kostromasta itään. Taajama on Kadyin piirin keskus. Sen kautta kulkee Kostroman ja Verhnespasskojen välinen maantie. Asukkaita on 3 500 henkeä (vuonna 2010).
Paikkakunta on perustettu vuonna 1546 linnoitukseksi tataarien hyökkäyksiä vastaan. 1400-luvulta lähtien seutu oli tärkeä suolan tuottaja. Vuonna 1673 Kadyista tuli Kostroman esikaupunki. Vuosina 1778–1797 se oli Kostroman käskynhaltijakuntaan kuuluneen kihlakunnan keskus. 1800-luvun lopulla Kadyi oli Makarjevin kihlakuntaan kuulunut tuhannen hengen pikkukaupunki, jonka asukkaat harjoittivat maanviljelyä sekä marjojen ja sienten kauppaa. Venäjän vallankumouksen jälkeen se alennettiin kyläksi. Vuonna 1971 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen.
Kadyissa toimii vaneritehdas, puunhankinta- ja metsäteollisuusyrityksiä, leipätehdas ja kirjapaino. Taajamassa on kaksi lastentarhaa, keskikoulu, musiikkikoulu ja lasten luomistyön keskus. Kulttuurilaitoksia ovat vapaa-ajankeskus, piirin keskuskirjasto, lastenkirjasto ja kotiseutumuseo. Sosiaalipalveluihin kuuluu palvelukeskus ja piirisairaala. Paikallislehtenä ilmestyy Rodnoi krai (”Kotiseutu”).
Aiheesta muualla

Kadyin piirin sivusto (venäjäksi)
Euphratensis

| Euphratensis Provincia Euphratensis> Rooman provinssi |
| --- | --- |

Valtio:  Rooman valtakunta Itä-Rooman valtakunta
Prefektuuri:  Oriens (300-luku–)
Diokeesi:  Oriens
Nykyinen valtio/alue:  Syyria, Turkki
Perustettu:  300-luku
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Hierapolis
Euphratensis eli Augusta Euphratensis (lat. Provincia (Augusta) Euphratensis; m.kreik. Ἐπαρχία Εὑφρατησίας, Eparkhia Eufratēsias), joskus Syria Euphratensis, oli myöhäisen Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Syyriassa nykyisten Syyrian ja Turkin valtioiden alueella.
Maantiede

Euphratensiksen provinssi käsitti antiikin aikaisen Syyrian koillis- ja itäosan Eufrat-joen länsipuolella. Siihen kuului alueita nykyisen Syyrian valtion koillisosasta sekä Turkin kaakkoisosasta. Provinssin pohjoispuolella sijaitsi Cappadocian provinssi, itäpuolella Osroenen provinssi, eteläpuolella Syria secundan eli Syria salutariksen provinssi ja Syria priman provinssi, ja länsipuolella Cilicia secundan provinssi. Provinssin hallinnollinen keskus oli Hierapolis.
Maantiede > Kaupunkeja

Euphratensiksen roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):
Europos (Europus)
Germanikeia (Germanicea)
Hierapolis
Kyrrhos (Cyrrus)
Samosata
Zeugma
Historia

Euphratensiksen alue oli aiemmin osa ensin Syrian provinssia ja sitten Syria Coelen provinssia. Euphratensiksen provinssi perustettiin jossain vaiheessa 300-luvun jälkimmäistä puoliskoa, viimeistään keisari Theodosius I:n aikaa seuranneen, vuonna 395 tapahtuneen Rooman valtakunnan jaon aikoihin. Viimeistään se oli olemassa noin vuonna 400. Provinssi oli osa Itä-Roomaa ja kuului Oriensin prefektuuriin ja Oriensin diokeesiin.
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
| Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Myöhäisroomalaiset provinssit.n. vuosina 293–395 | Itä-Rooma> Myöhäisroomalaiset provinssit.n. vuodesta 395 | Nykyinen alue tai valtio> Nykyinen alue tai valtio.Nykyinen alue tai valtio |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Syria 64 eaa.–193 | Syria 64 eaa.–193 | Syria Coele | Syria Coele | Syria prima | (Syyrian rannikko) |
| Syria 64 eaa.–193 | Syria 64 eaa.–193 | Syria Coele | Syria Coele | Syria secunda (Syria salutaris) | (Syyria keskinen) |
| Syria 64 eaa.–193 | Syria 64 eaa.–193 | Syria Coele | Syria Coele | Euphratensis (Augusta Euphratensis) | (Syyria Eufrat-joesta länteen) |
| Syria 64 eaa.–193 | Syria 64 eaa.–193 | Syria Phoenice | Syria Phoenice | Phoenice prima | (Libanon) |
| Syria 64 eaa.–193 | Syria 64 eaa.–193 | Syria Phoenice | Syria Phoenice | Phoenice secunda (Phoenice Libanensis, Augusta Libanensis) | (Syyria eteläinen) |
Selitykset: ↑  Provinssit Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen jälkeen.  ↑  Provinssit Theodosius I:n ajan jälkeen vuonna 395, kun imperiumi jaettiin Länsi- ja Itä-Roomaan.  
Oriensin diokeesi vuonna 400, mukaan lukien provinssit Syria I, Syria (II) salutaris ja Euphratensis.
Kadnikov

| Kadnikov Кадников |
| --- | --- |
 Iljan pogosta Kadnikovin lähellä.
 vaakuna
 Kadnikov
 Koordinaatit: 59°30′N, 40°20′E 
Valtio:  Venäjä
Federaatiosubjekti:  Vologdan alue
Piiri:  Sokolin piiri
Perustettu:  1492
Kaupungiksi:  1780
Väkiluku (2023):  4 022
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kadnikov (ven. Ка́дников) on kaupunki Vologdan alueen Sokolin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Suhonaan laskevan pienen Sodima-joen varrella. Asukkaita on 4 022 henkeä (vuonna 2023).
Vuonna 1492 paikalle perustettiin kauppareitin vartiopiste, josta sai alkunsa Kadnikovskajan kylä. Vuonna 1780 siitä tuli Vologdan lääniin kuuluneen Kadnikovin kihlakunnan keskus.
Kaupungissa on elintarvike- ja puunjalostusteollisuutta.
Aiheesta muualla

Kadnikov Vologdan alueen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Eurooppatie E372

Eurooppatie E372 on noin 367 kilometriä pitkä eurooppatie. Tien lähtee luoteessa Puolan Varsovasta ja sen päätepiste on Ukrainan Lviv.
Reitti

Varsova - Otwock - Lublin - Piaski - Krasnystaw - Zamość - Tomaszów Lubelski - Hrebenne - Rava-Ruska - Žovkva - Lviv.
Eurooppatie E372:n varren kaupungeista suurimpia ovat Varsova, Lublin ja Lviv.
Kansainvälinen rajanylityspaikka Hrebenne (Puola) - Rava-Ruska (Ukraina) avatiin vuonna 2008.
Moottoriliikennetie S12 muodostaa osan eurooppatietä E372. Kuva läheltä Zyrzynin kaupunkia, Varsovaan kaakkoon, noin 47 kilometriä Lublinin keskustasta luoteeseen.
Näkymä Varsovan ja Lublinin väliltä.
Lublinin lähellä eurooppatie E372 seuraa moottoriliikenneteitä S12 ja S17.
Ukrainaan pääsyä odottavia rekkoja jonossa 2-3 kilometriä ennen Puolan Hrebennen raja-asemaa, tammikuussa 2024.
Näkymä Ukrainan valtatieltä M09 Rava-Ruskassa Lvivin alueella, tammikuussa 2024.
Aamu valtatiellä Lvivin alueen Žovkvan lähellä Ukrainassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eurooppatie E372 Wikimedia Commonsissa
Eurooppatiet
E1 | E3 | E4 | E5 | E6 | E7 | E8 | E9 | E10 | E11 | E12 | E13 | E14 | E15 | E16 | E17 | E18 | E19 | E20 | E21 | E22 | E23 | E24 | E25 | E26 | E27 | E28 | E29 | E30 | E31 | E32 | E33 | E34 | E35 | E36 | E37 | E38 | E39 | E40 | E41 | E42 | E43 | E44 | E45 | E46 | E47 | E48 | E49 | E50 | E51 | E52 | E53 | E54 | E55 | E56 | E57 | E58 | E59 | E60 | E61 | E62 | E63 | E64 | E65 | E66 | E67 | E68 | E69 | E70 | E71 | E72 | E73 | E74 | E75 | E76 | E77 | E78 | E79 | E80 | E81 | E82 | E83 | E84 | E85 | E86 | E87 | E88 | E89 | E90 | E91 | E92 | E94 | E95 | E96 | E97 | E98 | E99 | E101 | E105 | E115 | E117 | E119 | E121 | E123 | E125 | E127 | E136 | E271 | E551 | E844
Kadotettu manner

| Kadotettu manner> Predator's Gold |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Philip Reeve
Kieli:  englanti
Genre:  fantasia, lasten- ja nuortenkirjallisuus
Kustantaja:  Scholastic Point
Julkaistu:  2003
Sivumäärä:  316
ISBN:  0-439-97734-7
Suomennos
Suomentaja:  Tero Kuittinen
Kustantaja:  Karisto
Julkaistu:  2005
ISBN:  951-23-4694-X
Sarja: Kävelevät koneet -sarja
Edeltävä:  Kävelevät koneet
Seuraava:  Tuhon aikakirja
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kadotettu manner on Philip Reeven kirjoittaman Kävelevät koneet -kirjasarjan toinen osa.
Aiheesta muualla

Risngshadow
Kirjasampo
Kävelevät koneet -sarja
Kirjat: Kävelevät koneet  ·  Kadotettu manner  ·  Tuhon aikakirja  ·  Pimenevä maa
Elokuvat: Mortal Engines
Hahmot: Hester Shaw
Kirjailija: Philip Reeve
Kadmiumbromidi

| Kadmiumbromidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  7789-42-6
PubChem CID:  24609 ja 9816930
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  CdBr2
Moolimassa:  272,21
Ulkomuoto:  Keltainen kiteinen aine
Sulamispiste:  567 °C 
Kiehumispiste:  863 °C
Tiheys:  5,192 g/cm3
Liukoisuus veteen:  950 g/l (18 °C)
Kadmiumbromidi (CdBr2) on kadmium- ja bromidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää kemikaalina valokuvauksessa ja litografiassa.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa kadmiumbromidi on vaaleankeltaista kiteistä ainetta. Yhdiste on polymorfista ja siitä tunnetaan 4 eri kidemuotoa. Kadmiumbromidi liukenee hyvin veteen ja liukenee hieman myös eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedelliset monohydraatti (CdBr2·H2O) ja tetrahydraatti (CdBr2·4H2O), jotka ovat väriltään valkoista. Kidevesi poistuu rakenteesta kuumennettaessa noin 200 °C:n lämpötilaan.
Valmistus ja käyttö

Kadmiumbromidia valmistetaan kuumentamalla metallista kadmiumia bromin läsnä ollessa, kadmiumin ja bromiveden välisellä reaktiolla tai kadmiumasetaatin ja asetyylibromidin välisellä reaktiolla jääetikkaliuoksessa.
Kadmiumbromidia käytetään valokuvausfilmien valmistamiseen sekä kemikaalina litografiatöissä.
Rebiya Kadeer

| Rebiya Kadeer |
| --- | --- |
 Rebiya Kadeer vuonna 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. marraskuuta 1946 (ikä 77) Xinjiang, Kiina
Ammatti:  uiguuriaktivisti
Rebiya Kadeer (uiguuriksi رابىيه قادىر, Rabiyä Qadir, ääntämys: [ˈrabɪjæ ˈqadɪr]; turk. Rabiya Kadir; yksink.: 热比娅·卡德尔; perint.: 熱比婭·卡德爾; pinyin: Rèbǐyǎ Kǎdé'ěr; s. 15. marraskuuta 1946) on Kiinan uiguurivähemmistöön kuuluva merkittävä liikenainen ja poliittinen aktivisti Luoteis-Xinjiangista. Hän oli Maailman uiguurikongressin puheenjohtaja 2006–2017.
Elämäkerta

Rebiya Kadeer syntyi Luoteis-Kiinan Xinjiangin alueella vuonna 1946. Hänen isänsä oli kullankaivaja ja Rebiya avioitui 15-vuotiaana. Hän auttoi elättämään kasvavaa perhettään kutomalla vaatteita ja kenkiä ja myymällä ne mustassa pörsissä. Kadeerin avioliitto päättyi eroon hänen ollessaan 28-vuotias. Eron jälkeen hän avasi ensin pesulan ja sulki sen myöhemmin siirtyen sijoittamaan kulutustuotteisiin. Vuonna 1978 hän avioitui Sidik Rouzin kanssa, joka oli ollut 1960-luvulla pidätettynä Kiinan vastaisen uiguuriliikkeen johtamisesta. Kader jatkoi sijoittamista ja siirtyi 1980-luvulla sijoittamaan kiinteistöihin. Vuonna 1987 hän avasi naisten bazaarin Ürümqissa, jota seurasi tavaratalo 1990-luvulla. Liiketoiminta laajeni entisestään ja Kadeer perusti kauppoja myös muualle Keski-Kiinaan nousten vuoteen 1993 mennessä Kiinan varakkaimmaksi naiseksi. Hänen miehensä lähti maanpakoon Yhdysvaltoihin poliittisista syistä vuonna 1996. Kadeer pidätettiin vuonna 1999, koska hän lähetti miehelleen lehtileikkeitä. Hän sai kahdeksan vuoden tuomion, josta vapauduttuaan hän lähti vuonna 2005 maanpakoon Yhdysvaltoihin. Rebiya Kadeer kiistää yhteytensä Kiinassa vuonna 2009 puhjenneisiin mellakoihin ja tuomitsi väkivallan.
Vuonna 2004 Kadeer sai Thorolf Rafton muistopalkinnon, joka annetaan ihmisoikeustyöstä. Vuonna 2006 hän oli puolestaan yhtenä ehdokkaana Nobelin rauhanpalkinnon saajaksi. Jeff Daniels on tehnyt Kadeerista dokumenttielokuvan Ten Conditions of Love (2009), jonka mukaantulo Melbournen elokuvajuhlille aiheutti sen, että kiinalaiset vetäytyivät ohjelmasta. Kadeer osallistui kunniavieraana elokuvan ensi-iltaan Melbournen kaupungintalolla 8. elokuuta 2009.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rebiya Kadeer Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST 2  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Europaeus

Europaeus, suomennettuna muodossa Äyräpää on suomalainen pappissuku. Suvun vanhin tunnettu jäsen Jakob Europaeus toimi Joukion (myöh. Parikkalan) kappalaisena 1690-luvulla.
1900-luvun alussa oletettiin Europaeus-nimen juontuvan Muolaan Äyräpäässä asuneesta Matti Äyräpäästä. Tällöin moni suvun jäsen suomensikin nimensä Äyräpääksi. Jälkeen päin tämä teoria suvun alkuperästä on kuitenkin kyseenalaistettu, sillä kirkonkirjoista ei ole löytynyt sitä tukevia tietoja. Sen sijaan Viipurin seudulla asui suku nimeltä Äyräväinen, jolla saattaa olla yhteys Europaeus-sukuun. Nimen kirjoitusasusta on esiintynyt myös muunnelmia Euräväin(en) ja Euräpäin(en).