stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tetjana Kulyk

| Tetjana Kulyk> Тетяна Кулик.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kuollut: 26. helmikuuta 2025 Krjukivštšyna, Butšan piiri, Kiovan alue, Ukraina
Kansalaisuus:  Ukraina
Ammatti:  toimittaja, päätoimittaja
Puoliso:  syöpäkirurgi, professori Pavlo Ivantšov
Muut tiedot
Koulutus: Kiovan kansallinen kulttuuri- ja taideyliopisto
Merkittävät teokset: ’Voittamaton kansakunta’ -haastatteluohjelmasarja
Tetjana Mykolajivna Kulyk (ukr. Тетяна Миколаївна Кулик, k. 26. helmikuuta 2025 Krjukivštšyna, Butšan piiri, Ukraina) oli Ukrainan kansallisen uutistoimisto Ukrinformin multimediatoimituksen päätoimittaja.
Kulyk ja hänen miehensä, syöpäkirurgi ja Bohomoletsin kansallisen lääketieteellisen yliopiston professori Pavlo Ivantšov (Павло Васильовичn Іванчов) saivat surmansa Venäjän heidän Butšan piirissä sijaitsevaan kotitaloonsa kohdistamassa räjähdelennokki-iskussa 26. helmikuuta 2025. Avioparin siunaustilaisuus järjestettiin 3. maaliskuuta 2025 Bohomoletsin kansallisen lääketieteellisen yliopiston tiloissa. Heidät haudattiin Kiovan Baikoven hautausmaalle.
Kulyk oli kymmenes Venäjän laittoman hyökkäyssotansa aikana murhaama toimittajanainen. YK:n pääsihteerin edustaja tuomitsi toimittajan surmaamisen. Tietoisesti siviileitä vastaan suunnattu lennokki-isku on törkeänä Geneven sopimusten rikkomus, eli sotarikos.
Tetjana Kulyk opiskeli Kiovan kansallisessa kulttuuri- ja taideyliopistossa. Hän aloitti työuransa kirjallisuustoimittajana. Vuosien 2015-2017 aikana hän työskenteli Ukrainan kansallisen yleisradioyhtiö Suspilnen Kiovan alueella toimineen H’reštšatyk, 26 -yksikön (Хрещатик, 26) apulaisjohtajana. Hän työskenteli työurallaan myös KDTRK-kanavan juontajana, Susplinen kansainvälisen radiolähetyksen Radio Ukraine Internationalin parissa ja kansallisen yleisradioyhtiö Suspilnen tv-juontajan tehtävissä. Vain viikkoa ennen kuolemaansa, hänestä tuli Ukrinformin multimediatoimituksen päätoimittaja.
Hänet tunnettiin vuosia kestäneestä toiminnastaan Ukrainan vastarinnan esilletuojana. Vuosien 2024–2025 aikana hän käsikirjoitti ja juonsi muun muassa Ukrinformin viikottaista ’Voittamaton kansakunta’ -ohjelmasarjaa (ukr. Нація непереможних, Natsija neperemožnyh). Youtubessa lähetetyssä ohjelmasarjassa kerrottiin Ukrainan taistelusta ja nostettiin esiin kansakunnan resilienssiä eri haastateltavien kautta. Kulyk valitsi kolleegoineen haastateltavaksi ukrainalaisia, joita hän itsekin ihaili. Ohjelmasarja oli hänelle tärkeä. Yhdessä haastateltavien kanssa hän pohdiskeli elämän katoavaisuutta, joka olisi ilman sotaa voinut olla täynnä ilonhetkiä.  Haastateltavia olivat muun muassa muusikko Oleh Skrypka, ohjaaja Oles Sanin, näyttelijä Irma Vitovska, nyrkkeilijä Alina Šaternikova, ihmisoikeusaktivisti Masi Naijem, sekä sotilaita, lääkäreitä, lentäjiä, pelastajia ja entisiä sotavankeja. Hänellä jäi leikkausta odottamaan muun muassa Ukrainan sotilastiedustelun johtajan Kyrylo Budanovin haastattelu.
Kalervo Kurkiala

| Kalervo Kurkiala |
| --- | --- |
 Vasemmalla SS-Obersturmbannführer Kalervo Kurkiala, suomalaisen SS-pataljoonan sotilaspastori, vierellään pataljoonassa palvellut luutnantti Pohjanlehto.
Henkilötiedot
Muut nimet:  Groundstroem
Syntynyt: 16. marraskuuta 1894 Längelmäki
Kuollut: 26. joulukuuta 1966 Kristinehamn, Ruotsi
Ammatti:  Pappi
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Saksan keisarikunta   Suomi  Kans.sosialistinen Saksa
Palvelusvuodet:  1915–1922 1939–1943
Taistelut ja sodat:  I maailmansota Suomen sisällissota Talvisota Jatkosota II maailmansota (Waffen-SS)
Sotilasarvo:  Saksan keisarikunta: gruppenführer Suomi: jääkärieverstiluutnantti Natsi-Saksa: SS-Obersturmbannführer
Lauri Kalervo Groundstroem myöh. Kurkiala (16. marraskuuta 1894 Längelmäki – 26. joulukuuta 1966 Kristinehamn, Ruotsi) oli suomalainen pappi ja jääkärieverstiluutnantti, joka palveli myös SS-Obersturmbannführer-arvoisena Saksan Waffen-SS -joukoissa. Hän oli Saksassa sotilaskoulutuksen saanut jääkäri ja sai tulikasteensa Misajoella Saksan itärintamalla ensimmäisessä maailmansodassa vuonna 1916. Myöhemmin hän toimi muun valkoisten komppanianpäällikkönä Suomen sisällissodassa. Lisäksi hän toimi talvi- ja jatkosodassa sotilaspastorina sekä samassa tehtävässä suomalaisessa SS-pataljoonassa kansallissosialistisessa Saksassa.
Kirkkohistorian dosentti André Swanström on kuvannut SS-sotilaspappeja käsittelevässä vertaisarvioidussa artikkelissaan Kurkialan suhtautuneen kritiikittömästi kansallissosialismin teoriaan ja käytännön sovelluksiin. Kurkiala tiesi myös yksityiskohtaisesti juutalaisten kansanmurhasta ja suhtautui siihen hyväksyvästi. Hänestä kaavailtiin myös Suomen johtavaa kansallissosialistia sodan jälkeen ja Swanström on kuvannut Kurkialan kuuluuneen suomalaisen fasismin ytimeen. Swanström esittää SS-miehiä tutkineen Mauno Jokipiin tahallaan pimittäneen Kurkialan myönteistä suhtautumista fasismiin ja vääristelleen tutkimusaineistoa.
Perhe ja opinnot

Hänen vanhempansa olivat kamreeri Karl Johan Gabriel Groundstroem ja Aina Fredrika Widbom. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1918 Elisabeth Rolfsin kanssa. Jääkärikapteeni Ensio Groundstroem oli Kalervo Kurkialan veli.
Groundstroem kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1913 ja liittyi Hämäläiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa vuosina 1913–1915 ja 1919. Hän suoritti jumaluusopillisen alkututkinnon vuonna 1914 ja erotutkinnon vuonna 1919. Pastoraalitutkinnon hän suoritti vuonna 1922 ja jatkoi filosofian ja teologian opintoja Saksassa Greifswaldin yliopistossa vuosina 1920–1921. Groundstroem auskultoi Helsingin suomalaisessa normaalilyseossa vuonna 1928 ja suoritti kasvatusopin tutkinnon vuonna 1932.
Jääkärikausi

Kurkiala toimi ylioppilaaksi tultuaan jääkärivärvärinä.
Groundstroem liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 29. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Missejoella, Riianlahdella ja Aajoella.
Suomen sisällissota

Groundstroem saapui takaisin Suomeen, Vaasaan, jääkäreiden pääjoukon mukana luutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissodan aluksi adjutantiksi 3. Jääkärirykmentin 7. jääkäripataljoonaan, mistä hänet siirrettiin 25. maaliskuuta 1918 komppanianpäälliköksi pataljoonan 1. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin Tampereella, Aitolahdessa, Lyykylässä, Mannikkalassa ja Talissa, missä hän haavoittui lievästi.
Sisällissodan jälkeinen aika

Groundstroem palveli sisällissodan jälkeen 3. kesäkuuta 1918 alkaen Yleisesikunnan järjestelyosaston adjutanttina ja toimistoupseerina, kunnes hän erosi armeijasta 26. kesäkuuta 1919, mutta hänet määrättiin jo 1. elokuuta 1919 Keski-Suomen rykmentin ja Hämeen ratsurykmentin pastoriksi. Toistamiseen hän erosi armeijasta 1. huhtikuuta 1920, mutta jo seuraavana vuonna 1. elokuuta 1921 hänet nimitettiin Jääkäritykistörykmentin pastoriksi. Tehtävässä hän toimi 15. huhtikuuta 1922 saakka, jolloin hän matkusti Australiaan ja toimi siellä merimiespappina vuoteen 1926 saakka. Vuonna 1926 hänet nimitettiin Merimieslähetysseuran apulaissihteeriksi. Tässä elämänvaiheessa hän vaihtoi sukunimensä Kurkialaksi. Ikaalisten kappalaiseksi hänet nimitettiin 1. toukokuuta 1931 alkaen ja Hattulan kirkkoherraksi 1. toukokuuta 1938 lähtien. Kirkollisten tehtäviensä lisäksi hän työskenteli myös englannin kielen opettajana Ikaalisten yhteiskoulussa vuosina 1931–1938 eikä hän ollut unohtanut sotilaallistakaan puolta vaan toimi Ikaalisten suojeluskunnan esikunnan jäsenenä vuosina 1934–1938. Kurkiala oli Isänmaallinen kansanliikkeen ehdokkaana eduskuntavaaleissa 1933 mutta jäi vaaleissa varasijalle. Hän oli aktiivinen puhuja IKL:n tilaisuuksissa ja kirjoitti hartauskirjoituksia puolueen lehteen Ajan Suuntaan.
Talvi- ja jatkosota

Kurkiala osallistui talvisotaan sotilaspastorina Jalkaväkirykmentti 15:ssä ja osallistui sotatoimiin Summassa. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin Karjalan Armeijaan johtavaksi sotilaspastoriksi  ja hän osallistui sotatoimiin Itä-Karjalassa vuoteen 1941 saakka. Kurkiala lomautettiin kenttäpiispan toimesta 31. lokakuuta 1941, hänen suoritettuaan siviiliväestön keskuudessa luterilaisia kasteita, vastoin päämajan määräyksiä.
Palvelus SS-joukoissa

Vuonna 1941 Kurkiala liittyi vapaaehtoisena suomalaiseen Waffen-SS-vapaaehtoispataljoonaan, missä hän toimi yhdysupseerina ja pataljoonan pastorina osallistuen taisteluihin Ukrainassa ja Kaukasiassa.
Kurkiala piti Hangossa pataljoonan vastaanottoparaatin puheen 2. kesäkuuta 1943, jossa hän syytti pääministeri Linkomiestä pataljoonan hajottamisesta ja häntä säestivät paikalle saapuneet IKL:n kannattajat. Suomeen palattuaan Kurkiala oli SS-Aseveljet ry:n puheenjohtajana järjestön lakkauttamiseen asti.
Sotien jälkeinen aika

Poliittisen tilanteen muuttuessa vaaralliseksi 1944, hänen SS-yhteyksiensä vuoksi, Kurkiala muutti perheineen Ruotsiin, Kurkiala sai vuonna 1946 töitä kansakoulunopettajana Sunnersbergissä, missä työskenteli vuoteen 1947 saakka, jolloin hän siirtyi uskonnon ja filosofian nuoremmaksi lehtoriksi Karlstadin lyseoon. Koulutustaan vastaaviin tehtäviin hän pääsi vuonna 1950, kun hänet nimitettiin Nordmarkin pitäjän vakanssikirkkoherran virkaan. Tehtävässä hän toimi vuoteen 1953 saakka, jonka jälkeen hänet nimitettiin kirkkoherraksi Örin, Dalskogin ja Gunnarsnäsin pastoraatteihin. Kirkkoherran virasta hän jäi eläkkeelle vuonna 1964. Hänet haudattiin Nordmarkiin Ruotsiin. Kurkiala oli sotien jälkeen mukana myös kotimaansa auttamisessa toimien Ruotsissa Suomen avustusjärjestö Finlandshjälpenissä vuodesta 1944 alkaen. Suomenkielisten sielunhoidosta Ruotsissa hän piti huolta Karlstadin hiippakunnassa vuodesta 1950 alkaen aina kuolemaansa saakka.
Luottamustoimet

Kurkiala toimi pohjoismaiden merimieslähetyskonferenssin sihteerinä vuosina 1927–1929 ja Suomen Yleiskirkollisen toimikunnan sihteerinä vuosina 1928–1931.
Tuotanto

Kurkiala kirjoitti yhdessä A. Carlstedtin ja T. Vinterin kanssa hartauskirjat.
Huuto hukkuvien puolesta, 1928
Tee minkä voit, 1929
Pidä mitä sinulla on 1938
Hän myös suomensi Sv. Schartumin kirjoittaman kirjan Merimiehen morsian, 1931 sekä saman kirjoittajan pienempiä kirjoitelmia. Kurkiala kirjoitti myös ahkerasti artikkeleita sanoma- ja aikakauslehtiin.
Groundstroem perusti Australiassa ensimmäisen suomenkielisen lehden nimeltä Suomi, 1926.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Hilfsgruppenführer 5. huhtikuuta 1916  Gruppenführer 1. kesäkuuta 1917  Luutnantti 11. helmikuuta 1918  Kapteeni 16. toukokuuta 1919  Majuri 1941  SS-Sturmbannführer 1941  SS-Obersturmbannführer 1942  Everstiluutnantti 1943 |     |  Vapaudenristi 3. lk.  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera (1918 ja 1940)  Vapaudenmitali 1. lk.  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Talvisodan muistomitali  Jääkärimerkki  Saksan Kotkan ritarikunnan 1. lk. kunniamerkki  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi |
Aiheesta muualla

Kalervo Kurkiala : Suomalaista siirtomaata etsimässä, Hakkapeliitta, 01.02.1930, nro 5, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kalervo Kurkiala : Jääkärien parissa Australiassa, Hakkapeliitta, 22.02.1930, nro 8, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiasampo 
Jääkärikapteeni Kalervo Groundstroem.
Sotilaspastori, SS-Obersturmbannführer Kalervo Kurkiala pitää muistopuheen kaatuneille tovereille Hietaniemessä vuonna 1943.
Klaus Berggreen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 3. helmikuuta 1958 (ikä 67)
Syntymäpaikka: Virum, Tanska
Pelipaikka: keskikenttä
Pituus: 182 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1976–1982 | Lyngby BK | 71 | (24) |
| 1982–1986 | Pisa | 124 | (29) |
| 1986–1987 | A.S. Roma | 24 | (5) |
| 1987–1988 | Torino Calcio | 26 | (3) |
| 1989–1990 | Lyngby | 21 | (4) |
| Yhteensä | Yhteensä | 266 | (65) |
Maajoukkue
| 1979–1988 | Tanska | 46 | (5) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Klaus Berggreen (3. helmikuuta 1958) on entinen tanskalainen jalkapalloilija, joka pelasi parhaat kautensa italialaisissa seuroissa Pisa ja AS Roma. Keskikenttäpelaaja Berggreen edusti maataan 46 kertaa ja onnistui maalinteossa viidesti Tanskan jalkapallomaajoukkueessa. Hän osallistui jalkapallon MM-kisoihin 1986 sekä EM-kisoihin vuosina 1984 ja 1988.
Berggreen on valittu Tanskan jalkapalloilun Hall of Fameen.
Aiheesta muualla

Danish national team profile[vanhentunut linkki]
Showstars profile (Arkistoitu – Internet Archive)
RSSSF - Danish players in Italy
Mila (Princin kappale)

|  Mila> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Princ
Levy-yhtiö:  PGP-RTS
Kesto:  2:57
Julkaistu:  27. tammikuuta 2025
Säveltäjä(t):  Dušan Bačić
Sanoittaja(t):  Dušan Bačić
Tuottaja(t):  Dejan Nikolić
Euroviisutiedot
Vuosi:  2025
Maa:  Serbia
Kieli:  serbia
Aikajärjestys
 ◄ ”Ramonda” (2024) 
Mila (suom. Rakas) on serbialaisen laulajan Princin kappale. Hän voitti Serbian euroviisukarsinnan Pesma za Evroviziju '25, ja täten edustaa Serbiaa vuoden 2025 Eurovision laulukilpailussa.
Malin Åkerman

| Malin Åkerman |
| --- | --- |
 Malin Åkerman vuonna 2024.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. toukokuuta 1978 (ikä 46) Ruotsi
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Malin Maria Åkerman (s. 12. toukokuuta 1978 Ruotsi) on ruotsalais-kanadalainen näyttelijä ja juontaja. Hän syntyi Tukholmassa, muutti kaksivuotiaana Torontoon ja asuu nykyisin Yhdysvalloissa.
Åkerman aloitti teini-ikäisenä mallinuran. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Harold & Kumar – täydellisen hampurilaisen metsästys (2004), The Heartbreak Kid (2007), 27 Dresses – hääkuumetta (2008), Odottamaton ehdotus (2009), Watchmen (2009), Lomaterapiaa (2010) ja Rock of Ages (2012). Hän on myös vieraillut monissa televisiosarjoissa, joihin lukeutuu esimerkiksi Ensisilmäyksellä ja Billions. Vuonna 2024 hän juonsi Eurovision laulukilpailun yhdessä Petra Meden kanssa.
Åkerman meni naimisiin italialaisen muusikon Roberto Zinconen kanssa vuonna 2007, he saivat lapsen vuonna 2013 ja erosivat vielä samana vuonna.
Åkerman ja Jack Donnelly kihlautuivat vuonna 2017 ja avioituivat vuoden 2018 joulukuussa.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Rooli | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000 | The Skulls | naisopiskelija Calebin asunnossa |  |
| 2002 | The Fraternity | Tess |  |
| 2003 | The Utopian Society | Tanci | independent-elokuva |
| 2004 | Harold & Kumar Go to White Castle | Liane |  |
| 2007 | Sekaisin suhteessa | Lila |  |
| 2007 | Veljekset Solomon | Tara |  |
| 2007 | The Invasion | Autumn | kreditoimaton rooli, elokuvasovitus |
| 2008 | 27 Dresses | Tess Nichols |  |
| 2008 | Heavy Petting | Daphne | independent-elokuva |
| 2009 |  Watchmen | Laurie Jupiter | elokuvasovitus |
| 2009 | Lomaterapiaa | Ronnie |  |
| 2009 | Odottamaton ehdotus | Gertrude |  |
| 2009 | Bye Bye Sally | Sally Grimshaw | lyhytelokuva |
| 2010 | The Bang Bang Club | Robin Comley | elokuvasovitus |
| 2010 | Rakkautta New Yorkissa | Annie | independent-elokuva |
| 2010 | Trouble in L.A. | Trixie | independent-elokuva |
| 2010 | The Romantics | Tripler |  |
| 2011 | Catch .44 | Tes |  |
| 2011 | Kaylien | äiti | lyhytelokuva |
| 2012 | Stolen | Riley Jeffers |  |
| 2012 |  Rock of Ages | Constance Sack |  |
| 2012 |  Wanderlust | Eva |  |
| 2012 | The Giant Mechanical Man | Jill |  |
| 2012 | Hotel Noir | ruotsalainen Mary |  |
| 2012 | The Smart One | Candy Swann Cooper |  |
| 2012 | Serpent Girl |  |  |
| 2012 | Hemlock Drive | Samantha Pratt |  |
| 2013 | The Numbers Station | Katherine |  |
| 2013 |  CBGB | Debbie Harry |  |
| 2013 | Cottage Country | Cammie Ryan |  |
| 2013 | Inferno: A Linda Lovelace Story | Linda Lovelace |  |
| 2015 | The Final Girls | Amanda Cartwright |  |
| 2015 | I'll See You in My Dreams | Katherine Petersen |  |
| 2015 |  Unity | oma itsensä | dokumenttielokuva |
| 2016 | Beyond Deceit | Emily |  |
| 2016 | The Ticket | Sam |  |
| 2018 | Rampage: Iso kohtaa isomman | Claire Wyden |  |
| 2019 | To the Stars | Grace Richmond |  |
| 2019 | En del av mitt hjärta | Isabella |  |
| 2019 | Friendsgiving | Molly | myös tuottajana |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Televisiosarja | Rooli | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997 | Tehtävä: Maa | Avatar | 1 jakso |
| 2000 |  Muukalaiset | Diane Stillman | 1 jakso |
| 2000 | Aarteenmetsästäjä | Elena | 1 jakso |
| 2001 | Twice in a Lifetime | Ramona Dubois | 1 jakso |
| 2001 |  Doc | Maddy Dodge | 1 jakso |
| 2001 |  Witchblade | Karen Bronte | 1 jakso |
| 2002 | A Nero Wolfe Mystery | palvelijatyttö #11 | 1 jakso |
| 2005-2014 | The Comeback | Juna Millken |  |
| 2006 | Love Monkey | Kira Dungen | 1 jakso |
| 2006 | Entourage | Tori | 2 jaksoa |
| 2010 | Funny of Die Presents | näyttelijät | 4 jaksoa |
| 2010 | Ensisilmäyksellä | Movie Stella | 1 jakso |
| 2010-2016 | Childrens Hospital | tohtori Valerie Flame |  |
| 2012 | Palavaa rakkautta | Willow | 10 jaksoa |
| 2012, 2013 | Lähiöunelmia | Alex | 3 jaksoa |
| 2013 | Robot Chicken | nörtin veljentytär,  Musta Leski | äänirooli, 1 jakso |
| 2013, 2014 | Newsreaders | Ingrid Hagerstown | 2 jaksoa |
| 2013-2014 | Trophy Wife | Kate Harrison |  |
| 2014 | Tervetuloa Ruotsiin! | oma itsensä | 1 jakso |
| 2015 | Sin City Saints | Dusty Halford | kahdeksanosainen minisarja |
| 2016 |  Easy | Lucy | 1 jakso |
| 2016-2019 | Billions | Lara Axelrod |  |
| 2018 | The Jim Jefferies Show | T5-trailerin näyttelijä | 1 jakso |
| 2019 | Drunk History | Beulah Annan | 1 jakso |
| 2024 | Eurovision laulukilpailu | Juontaja |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Malin Åkerman Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut (englanniksi)
Malin Åkerman Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Elonet  Yle 
Muut:  Europeana  IdRef
Grand Rapids Griffins

| Grand Rapids Griffins |
| --- | --- |

Perustettu:  1996
Kaupunki:   Grand Rapids, Michigan
Kotiareena:  Van Andel Arena
Sarja:  AHL
Konferenssi:  Läntinen
Divisioona:  Keskinen
Värit:                     
Toimitusjohtaja:   Shawn Horcoff
Päävalmentaja:   Dan Watson
Yhteistyöseurat:   Detroit Red Wings (NHL)  Toledo Walleye (ECHL)
Calder Cupit:  1 (2013)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Grand Rapids Griffins on jääkiekkoseura Grand Rapidsissa, Michiganin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Seura perustettiin vuonna 1996, ja kaudella 1996–1997 se aloitti pelit IHL-liigassa. Kun IHL lopetti toimintansa kauden 2000–2001 päätteeksi, Griffins liittyi viiden muun seuran ohella AHL-liigaan. Seuran paras saavutus on runkosarjan voitto kausilla 2000–2001 ja 2005–2006.
Grand Rapids Griffins toimii nykyään NHL-seura Detroit Red Wingsin farmijoukkueena, ja sillä on yhteistyösopimus myös ECHL-seura Toledo Stormin ja UHL-seura Muskegon Furyn kanssa. Griffinsin kokoonpanoon kuuluneista pelaajista NHL:ssä ovat parhaiten menestyneet Stanley Cup -mestarit Kevyn Adams, Dmitri Afanasenkov ja Darren Rumble sekä Lady Byng -palkinnon voittanut Pavol Demitra ja tähdistöjoukkueeseen valittu Patrick Lalime.
Grand Rapids Griffins pelaa kotiottelunsa 10 834 paikkaa sisältävällä Van Andel Arenalla. Seuran tunnusvärit ovat punainen, harmaa ja kulta, ja sen logossa esiintyy aarnikotka (engl. griffin).
Kokoonpano

(Tilanne 14. maaliskuuta 2025)
| Maalivahdit> Numero | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Hanskakäsi | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka | Maalivahdit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 30 |  | Jack Campbell | L | 2025 | Port Huron, Michigan, Yhdysvallat |  |
| 33 |  | Sebastian Cossa | L | 2026 | Fort McMurray, Alberta, Kanada |  |
| Puolustajat> Numero | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 4 |  | Antti Tuomisto | R | 2025 | Pori, Suomi |
| 5 |  | Eemil Viro | L | 2025 | Vantaa, Suomi |
| 8 |  | Shai Buium | L | 2027 | San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat |
| 9 |  | Justin Holl | R | 2026 | Tonka Bay, Minnesota, Yhdysvallat |
| 22 |  | William Wallinder | L | 2026 | Sollefteå, Ruotsi |
| 25 |  | Brogan Rafferty | R | 2025 | West Dundee, Illinois, Yhdysvallat |
| 37 |  | William Lagesson | L | 2025 | Göteborg, Ruotsi |
| 44 |  | Josiah Didier (C) | R | 2025 | Littleton, Colorado, Yhdysvallat |
|   |  | Anton Johansson | R | 2028 | Tukholma, Ruotsi |
|   |  | Nikolai Knyžov | L | 2025 | Kemerovo, Venäjä |
| Hyökkääjät> Numero | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Pelipaikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 11 |  | Gabriel Seger | L | KH / VLH | 2025 | Uppsala, Ruotsi |
| 15 |  | Sheldon Dries (A) | L | H | 2026 | Macomb Township, Wisconsin, Yhdysvallat |
| 21 |  | Joe Snively | L | VLH | 2025 | Herndon, Virginia, Yhdysvallat |
| 26 |  | Tim Gettinger | L | VLH | 2025 | North Olmsted, Ohio, Yhdysvallat |
| 28 |  | Hunter Johannes | L | VLH | 2025 | Eden Prairie, Minnesota, Yhdysvallat |
| 29 |  | Nate Danielson | R | KH | 2027 | Red Deer, Alberta, Kanada |
| 41 |  | Ondřej Becher | L | LH | 2027 | Ostrava, Tšekki |
| 42 |  | Carson Bantle | L | VLH | 2026 | Onalaska, Wisconsin, Yhdysvallat |
| 43 |  | Carter Mazur | R | VLH | 2026 | Jackson, Michigan, Yhdysvallat |
| 47 |  | Alexandre Doucet | L | VLH | 2026 | Sherbrooke, Québec, Kanada |
| 51 |  | Austin Watson | R | LH | 2026 | Ann Arbor, Michigan, Yhdysvallat |
| 65 |  | Dominik Shine (A) | R | OLH | 2026 | Pinckney, Michigan, Yhdysvallat |
| 71 |  | Cross Hanas | L | OLH | 2025 | Highland Village, Texas, Yhdysvallat |
| 81 |  | Jakub Rychlovský | L | VLH | 2026 | Vrchlabí, Tšekki |
| 85 |  | Elmer Söderblom | L | LH | 2025 | Göteborg, Ruotsi |
| 92 |  | Marco Kasper | L | KH | 2026 | Innsbruck, Itävalta |
| 93 |  | Amadeus Lombardi | L | KH | 2026 | Aurora, Ontario, Kanada |
Kokoonpano > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Dan Watson
Apuvalmentaja: Stéphane Julien
Apuvalmentaja: Brian Lashoff
Maalivahtivalmentaja: Roope Koistinen
Videovalmentaja: Erich Junge
Fysiikkavalmentaja: Marcus Kinney
Huoltopäällikkö: Brad Thompson
Toimitusjohtaja: Shawn Horcoff
Lähde: EliteProspects
Aiheesta muualla

Grand Rapids Griffinsin virallinen sivusto
| Itäinen konferenssi | Itäinen konferenssi | Läntinen konferenssi | Läntinen konferenssi |
| --- | --- | --- | --- |
| Atlantin Divisioona | Pohjoinen Divisioona | Keskilännen Divisioona | Tyynenmeren Divisioona |
| Bridgeport Sound Tigers | Albany Devils | Charlotte Checkers | Bakersfield Condors |
| Hartford Wolf Pack | Binghamton Senators | Chicago Wolves | Ontario Reign |
| Hershey Bears | Rochester Americans | Grand Rapids Griffins | San Antonio Rampage |
| Lehigh Valley Phantoms | St. John's IceCaps | Iowa Wild | San Diego Gulls |
| Portland Pirates | Syracuse Crunch | Lake Erie Monsters | San Jose Barracuda |
| Providence Bruins | Toronto Marlies | Manitoba Moose | Stockton Heat |
| Springfield Falcons | Utica Comets | Milwaukee Admirals | Texas Stars |
| Wilkes-Barre/Scranton Penguins |  | Rockford IceHogs |  |
Pekka Sassi

Pekka Sassi (s. 1969) on suomalainen mediataiteilija, jonka tuotanto koostuu ääni- ja videoteoksista, kokeellisista lyhytelokuvista, installaatioista ja musiikista.
Pekka Sassi opiskeli Taideyliopiston Kuvataideakatemiassa ja valmistui taiteen maisteriksi tila-aikataiteen laitokselta vuonna 2000. Hän on opiskellut myös Taidekoulu Maassa ja Slade School of Fine Artissa. Sassi on saanut useaan otteeseen valtion apurahoja taiteelliseen työskentelyyn. Vuodelle 2025 hänelle myönnettiin viisivuotinen apuraha. Sassi on taiteilijayhdistys Muu ry:n jäsen. Pekka Sassin puoliso on videotaiteilija Elena Näsänen.