stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Red Carpet -festari
Festivaalit > Ohjelmisto 2018 (30. elokuuta – 2. syyskuuta 2018) > Elokuvat

Ohjelmisto koostui vuoden 2017 ja 2018 kotimaisista elokuvista. Mukana oli 19 pitkää elokuvaa, 11 dokumenttia, 6 koko perheen elokuvaa sekä 3 vasta myöhemmin valtakunnallisen ensi-iltansa saanutta juhlaennakkoelokuvaa. Juhlaennakkonäytöksinä festivaaleilla nähtiin Timo Koivusalon Olavi Virta, Markku Pölösen Oma maa ja Tuukka Temosen Valmentaja.
Muita festivaalilla esitettyjä pitkiä fiktioita olivat muun muassa Ikitie, Armomurhaaja, Hevi Reissu, Kääntöpiste, Kaikki oikein, 95, Borg/McEnroe, Ilosia aikoja, Mielensäpahoittaja, Kyrsyä – Tuftland, Joulumaa, Rendel, Punasii päin, The Guardian Angel – Suojelusenkeli, Viulisti, Yösyöttö, Suomen hauskin mies, Varasto 2, Veljeni vartija ja Tuntematon sotilas.
Dokumenteista festivaaleilla olivat mukana Avanto-Erkki, Paha poliisi, He jäivät, Tammisunnuntai 1918, Yrittäjä, Tokasikajuttu, Lauluja utopiasta ja Maailman viimeinen kirjakauppa, Nokia Mobile – Matkapuhelimen tarina, Pohjolan enkeli ja Toveri, missä olet nyt?.
Kokoperheen elokuvista nähtiin Supermarsu, Puluboin ja Ponin leffa, Heinähattu, Vilttitossu ja Rubensin veljekset sekä Onneli ja Anneli -tuotanto kokonaisuudessaan.
Festivaalit > Ohjelmisto 2018 (30. elokuuta – 2. syyskuuta 2018) > Konsertit

Festivaalin avajaiskonsertissa esiintyi Apocalyptica. Viikonlopun konserteissa Hyvinkään Villatehtaalla esiintyivät Reino Nordin, Kaija Koo, Samuli Edelmann ja Orkestra Suora Lähetys solisteinaan Oona Airola ja Pikku G, Marzi Nyman & Red Carpet All Stars solisteinaan Pete Parkkonen, Michael Monroe, Aarne Pelkonen, Janna ja Yona, Jean S. ja Sami Hedbergistä, Niko Kivelästä, Mika Eirtovaarasta ja Jacke Björklundista koostuva The Comedians. DJ:nä ovat mukana Riku Nieminen sekä Paola Suhonen.
Festivaalit > Ohjelmisto 2018 (30. elokuuta – 2. syyskuuta 2018) > Red Carpet -tunnustukset

Vuoden 2018 elokuvatunnustukset myönsi tuomaristo, johon kuuluivat ohjaaja Hanna Maylett, näyttelijä Laura Birn, näyttelijä Outi Mäenpää, elokuva- ja televisiokäsikirjoittaja sekä dramaturgi Pekko Pesonen ja tuottaja Jussi Rantamäki. Tunnustukset jaettiin Red Carpet Gaalassa seuraavissa kategorioissa:
Kannustus: Girls Film -työpaja Eubhoria Borealis ry Riitta Ryhtä
Elämäntyö: Kalle Kinnunen
Red Carpet -tunnustus 2018: Miia Haavisto
Ilontuoja: Marjut Samulin
Vuoden uroteko: Kristiina Halkola, Laura Tiainen, Matleena Kuusniemi, Helena Kallio, Pihla Viitala, Raija Talvio, Elina Knihtilä, Minna Haapkylä, Heidi Lindén, Kaarina Hazard, Anna Paavilainen, Pamela Tola, Taru Mäkelä, Tarja Savolainen, Sara Rigatelli, Anu Koivunen, Minna Canth
Oma tie -palkinto: It’s Alive Films Teemu Nikki ja Jani Pösö
Festivaalit > Ohjelmisto 2018 (30. elokuuta – 2. syyskuuta 2018) > Muu ohjelma

Red Carpet Actors Studiot, Red Carpet Golf, nuorille suunnatut Lyhytelokuvatyöpaja ja perhepäivä sekä ammattilaispäivä Red Carpet Pro, jossa asiantuntijavieraina unkarilainen ohjaaja Zsófia Szilágyi, unkarilainen näyttelijä Alexandra Borbély, tanskalainen Lene Seested, ruotsalainen Tusse Lande sekä suomalaiset Laura Munsterhjelm, Paola Suhonen, Jukka Kurttila, Markus Selin, Alf Rehn, Risto Kuulasmaa.
Festivaalit > Ohjelmisto 2018 (30. elokuuta – 2. syyskuuta 2018) > Kävijämäärä

Yhteensä 23 500, josta elokuvissa 6 000, konserteissa 6 000, perhepäivässä 1 500 ja oheisohjelmissa sekä festivaalitorilla 10 000.
Festivaalit > 2017 Ohjelmisto (31. elokuuta – 3. syyskuuta 2017) > Elokuvat

Elokuvafestivaalin ohjelmisto koostui kotimaisista 2000-luvulla julkaistuista elokuvista. Festareilla nähtiin 17 pitkää elokuvaa, 4 dokumenttia sekä 5 lyhytelokuvaa.
Ohjelmistossa nähtiin Aki Kaurismäen Toivon tuolla puolen sekä Cannesissa palkitut Hymyilevä mies ja Teppo Airaksisen lyhytelokuva Katto.
Populaarimmassa ohjelmistossa nähtiin muun muassa elokuvat Pahat pojat, Kuudes kerta, Tom of Finland ja Tyttö nimeltä Varpu.
Red Carpetin juhlaennakkoelokuvina esitettiin Eve Hietaniemen romaaniin perustuva Yösyöttö sekä Visa Koiso-Kanttilan ohjaama Kaiken se kestää.
Dokumentteina esitettiin luontodokumentti Järven tarina, Hyvä postimies, musiikkidokumentti Favela Funk Finlandia ja Selma Vilhusen Hobbyhorse Revolution.
Lyhytelokuvien sarjassa esitettiin elokuvat Katto, Hiljainen viikko, Saatanan kanit sekä Jani Leinosen Bring out the Tiger. Lisäksi ohjelmistossa nähtiin Riku Tahkon ralliaiheinen lyhytelokuva 100 lasissa.
Festivaalin perhepäivässä sunnuntaina 3. syyskuuta esitettiin koko perheen elokuvista Onneli, Anneli ja Salaperäinen muukalainen, Kanelia kainaloon, Tatu ja Patu! sekä Risto Räppääjä ja yöhaukka.
Festivaalit > 2017 Ohjelmisto (31. elokuuta – 3. syyskuuta 2017) > Konsertit

Red Carpetin viikonlopun konserteissa Hyvinkään Villatehtaalla solisteja säesti kitaristi Marzi Nymanin kokoama Red Carpet All Stars. Konsertissa esiintyivät Olavi Uusivirta, Reino Nordin, Paleface, Gracias, Samuli Edelmann, Orkestra Suora Lähetys, Maria Ylipää, baritoni Aarne Pelkonen, Mikko Leppilampi, Antti Reini, Dimitri Keiski sekä Melrose.
Festivaalit > 2017 Ohjelmisto (31. elokuuta – 3. syyskuuta 2017) > Red Carpet -tunnustukset

Vuoden 2017 Red Carpet elokuvatunnustukset jaettiin 2. syyskuuta seuraavissa kategorioissa:
Vuoden Elokuvateko: Jussi Rantamäki ja elokuvayhtiö Aamu
Kannustuspalkinto: Elokuvaohjaaja Hannaleena Hauru
Elämäntyötunnustus: Actors in Scandinavia -toimiston perustaja ja vetäjä Laura Munsterhjelm
Red Carpet -tunnustus: Jukka Almén, Atte Laurila ja Hannele Pellinen, elokuvateatteri Riviera
Hyvinkää 100 -tunnustus: Käsikirjoittaja Melli Maikkula
Ilon tuoja 2017: Kimmo Kaamanen
Festivaalit > 2017 Ohjelmisto (31. elokuuta – 3. syyskuuta 2017) > Muu ohjelma

Tapahtuman yhteydessä järjestettiin Beckhoffin nuorten elokuvatyöpaja teemalla robotit, keinoäly ja automaatio. Työpajan ohjaajina toimivat Jori Grönroos ja Mete Sasioglu.
Festivaalit > 2017 Ohjelmisto (31. elokuuta – 3. syyskuuta 2017) > Kävijämäärä

Yhteensä 19 500, josta elokuvissa 3 000, konserteissa 5 000, perhepäivässä 1 500 ja oheisohjelmissa sekä festivaalikadulla 10 000.
Festivaalialue

Red Carpet Festaria on järjestetty Hyvinkään keskustassa vuodesta 2017 lähtien. Vuonna 2017 festivaalialue rakentui kahden kaurismäkeläisen elokuvateatterin Julia 1&2 ja Kinoman rajaamalle Hämeenkadulle, jolla sijaitsi kaikille avoin festivaalikatu. Festivaalikonsertit järjestettiin 1.–2. elokuuta 2017 festivaalikadun naapurissa Villatehtaan sisäpihalla.
Vuonna 2018 ja 2019 festivaalialueeseen kuului Festivaalitori (Kauppakeskus Willan tori), elokuvateatterit Julia 1&2, Kinoma ja BioRex Sveitsi. Festivaalikonsertit sekä perhepäivä järjestettiin Villatehtaan sisäpihalla.
Vuonna 2020 festivaalialueeseen kuuluivat Festivaalitori, Kauppakeskus Willa, Sveitsin alue, elokuvateatterit Julia 1&2, Kinoma ja BioRex Sveitsi sekä Villatehtaan alue.
Red Carpet Festari on lisäksi järjestänyt vuodesta 2020 Kulttuuriterassi-nimisen terassin Hyvinkään Kirjastoaukiolle.
Vuonna 2021 festivaalialue koostui Hyvinkääsalista (leffanäytöksiä, yritystapahtumia, aloituskonsertti), elokuvateattereista (BioRex, Kinoma, Julia 1&2) konserttialueesta (Villatehdas, Tähtiraitti ) gaalasta Hotel Sveitsissä ja Red Carpet goes Kirkko -tapahtumasta.
Kulttuuriterassi

Kulttuuriterassi avattiin ensimmäisen kerran Hyvinkään Kirjastoaukiolle heinäkuussa 2020. Hyvinkään kirjastoaukiolla sijaitseva Kulttuuriterassi tarjoaa tunnelmaa ja elävää musiikkia läpi kesien. Kesäterassi tarjoaa paikallisille esiintyjille esiintymisfoorumin ja kaupunkilaisille viihtyisän kesäolohuoneen. Terassille on maksuton sisäänpääsy ja sinne ovat tervetulleet myös alaikäiset klo 18 asti.
Tähtiraitti

Tähtiraitti on Hollywoodin Walk of Famen kaltainen katu, joka sai alkunsa vuonna 2018. Tähtiraitti on Hyvinkään oma Walk of Fame, johon vuosittain valetaan kotimaisten tähtien nimiä Red Carpet Festarin aikaan.
Red Carpetin vuosittain vaihtuva Jury valitsee Tähtiraitin tähtilaattojen saajat.
Tähtiraitti sijaitsee Hyvinkään keskustassa Kauppakeskus Willan ja Kirjastoaukion välisellä kävelykadulla.
| Tähtiraitti | tähti | tähti |
| --- | --- | --- |
| 2018 | Outi Mäenpää | Vesa-Matti Loiri |
| 2019 | Laura Birn | Krista Kosonen |
| 2020 | Peter Franzén | Kati Outinen |
| 2021 | Elina Salo | Seela Sella |
| 2022 | Anneli Sauli | Esko Salminen |
Gaala

Festivaaliviikon Torstaina järjestettävässä Red Carpet Gaalassa annetaan tunnustusta elokuva-alan tekijöille ja paljastetaan Red Carpet -tunnustusten saajat. Gaalailtaa siivittävät musiikki ja muut ohjelmanumerot. ISTV näyttää suorana punaisen maton pukuloistoa ja gaalan ohjelman.
Vuosittain loppuun varatussa Red Carpet Gaalassa päästään tyylikkäästi punaiselle matolle seuraamaan elokuva-alan Gaalaa yhdessä näyttelijöiden ja elokuvantekijöiden kanssa.
Nuorten leiri

Red Carpetin Nuorten elokuvaleiri on suunnattu 16–20 -vuotiaille elokuvanteosta kiinnostuneille nuorille. Viiden päivän aikana syntyy kaksi nuorten toteuttamaa valmista lyhytelokuvaa. Nuoret käsikirjoittavat, kuvaavat, ohjaavat ja leikkaavat elokuvat alan ammattilaisten opastuksessa. Lyhytelokuvia tähdittävät ammattinäyttelijät. Elokuvaleiri on osallistujille täysin maksuton, ruokailut, majoitus ja matkakulut katetaan. Leirin vetäjinä toimivat alusta asti mukana olleet käsikirjoittaja ja ohjaaja Jori Grönroos sekä tuottaja Mete Sasioglu.
Nuorten kuvaamat elokuvat saavat ensi-iltansa kunkin vuoden Red Carpet Festarilla Hyvinkäällä, ja leiriläiset pääsevät myös osallistumaan festivaaleille.
Red Carpetin konserttialue Villatehtaalla vuonna 2019.
Hyvinkään Tähtiraitti.
Sole Uexküll

Sole Uexküll vuonna 1965.
Solveig Johanna Irja von Uexküll-Gyllenband (4. syyskuuta 1920 Helsinki –  7. elokuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen teatterikriitikko. Hän teki vuosikymmenien mittaisen uran Helsingin Sanomissa. Uexküllin kirjoitustyylille oli ominaista sisällöllinen asiantuntevuus yhdistettynä tyylilliseen lennokkuuteen.
Elämä ja ura

Sole Uexküllin isä oli vapaaherra Alexander Uexküll-Gyllenband, hänen äitinsä oli näyttelijä Irja Nordberg. Hän oli vanhempiensa esikoinen. Vapaaherra Uexküll-Gyllenband oli näyttelijä Ida Aalbergin leski ja osallistui 1900-luvun alkukymmenien aikana suomalaiseen teatterielämään. Alexander Uexküll-Gyllenband kuoli 1923, minkä jälkeen Irja Nordberg elätti perheensä kieltenopettajana. Sole Uexküll opiskeli yliopistossa psykologiaa, filosofiaa ja draamaa. Hän oli innokas teatterin harrastaja ja näytteli Elannon Näyttämöllä 1940-luvun loppuun asti.
Uexküllin arvostelijan ura alkoi vuonna 1945 Elanto-lehdessä, lisäksi hän kirjoitti muun muassa Suomalaiseen Suomeen. Helsingin Sanomien kriitikkona Uexküll aloitti vuonna 1949. Seuraavalla vuosikymmenellä hänen mielenkiintonsa kohdistui uuteen eurooppalaiseen teatteriin, jota saattoi seurata Helsingissäkin korkealaatuisten eurooppalaisteattereiden vieraillessa kaupungissa 1950- ja 1960-luvulla.
1960- ja 1970-luvulla Uexküll suhtautui myönteisesti Kalle Holmbergin ja Jouko Turkan kaltaisiin teatterivaikuttajiin, joita omana aikanaan pidettiin radikaaleina "uudistajina". Turkan ohjaamalle teokselle Hyvästi Mansikki (Joensuun kaupunginteatteri, 1969) hän antoi jopa "valtakunnallisen merkityksen". Uexküllin ura katkesi vuonna 1977, samaan aikaan kun "radikaali" teatterisukupolvi alkoi saada nuoria haastajia.
Aiheesta muualla

Uexküll, Sole hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Kalalokki

| Kalalokki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Heimo::  Lokit Laridae
Suku::  Lokit Larus
Laji::  canus
Kaksiosainen nimi
 Larus canus  Linnaeus, 1758 

Alalajit
 L. c. brachyrhynchus  L. c. canus 
Katso myös
   Kalalokki Wikispeciesissä   Kalalokki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kalalokki (Larus canus) on keskikokoinen, Euraasian pohjoisosissa yleisenä esiintyvä lokkilaji.
Koko ja ulkonäkö

Kalalokilla on vaalean siniharmaa selkäpuoli, valkea vatsapuoli ja pää sekä mustat siivenkärjet, joiden kärjessä on valkoiset laikut. Sillä on kellanvihreät jalat ja keltainen nokka. Talvipuvussa pää ja kaula ovat harmaankirjavat. Yksivuotias kalalokki on ruskeankirjava. Kaksivuotias alkaa jo muistuttaa aikuista, mutta siipien kärjissä on enemmän mustaa, koivet ovat harmahtavat, ja nokassa on musta rengas. Silmien ja nokan ulkonäkö erottavat kalalokin harmaalokista. Kalalokin pituus on 40–45 cm, paino 300–600 g ja siipien kärkiväli 100–110 cm. Ääni pilkallinen ”kiäh kiäh kiäh”. Soidinkaklatus on meren tunnusomaisimpia ääniä: kimeä ”kaija-kaija-kaija...”. Varoitusääni haukkuva, kimeä ”kja, kja, kja”.
Rengastettaessa jalkaan laitetaan nykyään rengas, jonka koko Suomessa ilmaistaan kirjainkoodilla CT. Vanhin suomalainen rengastettu kalalokki on ollut vähintään 33 vuotta ja 11 päivää vanha. Euroopan vanhin on ollut tanskalainen 33 vuoden ja kahdeksan kuukauden ikäinen kalalokki.
Levinneisyys

Kalalokki pesii isossa osassa Eurooppaa sekä Pohjois- ja Itä-Aasiassa ja Pohjois-Amerikan länsi- ja luoteisosissa. Suomalaiset linnut muuttavat talveksi Länsi-Eurooppaan. Pieni osa talvehtii Suomen rannikoilla. Loppusyksyllä ja talvella tapahtuva selvä muutto lounaaseen on Jäämeren ja Vienanmeren pesimäkantaa.
Suomessa pesii noin 80 000 paria, joista noin 55 000 saaristossa. Suomen kalalokkikanta on vahvistunut 1900-luvun puolivälistä lähtien, jolloin sen vainoaminen alkoi vähentyä. Maailman populaation kooksi arvioidaan 2,5–3,7 miljoonaa yksilöä ja Euroopan 1,0–1,3 miljoonaa paria eli 1,9–2,6 miljoonaa aikuista yksilöä, joista kaksi kolmasosaa Venäjällä. Suomen pesimäkannaksi on arvioitu 57 000 – 87 000 paria, Ruotsin 71 000 – 132 000 paria, Norjan 90 000 – 125 000 paria ja Viron 7 000 – 10 000 paria.
Elinympäristö

Kalalokki pesii koko Suomessa. Pääosa kannasta pesii merialueilla, mutta lajia esiintyy pesivänä myös sisävesillä sekä kaupunkien katoilla ja puistoissa. Kalalokki kuitenkin karttaa reheviä vesistöjä, eikä se viihdy hyvin myöskään kaatopaikoilla.
Lisääntyminen

Kalalokki pesii alkukesästä kareilla, luodoilla ja kaupungeissa talojen katoilla, joskus myös naurulokkiyhdyskunnissa. Pesä on yleensä avoimesti kalliolla tai ruohikossa, joskus merimerkissä tai puussa, erityisesti männyn oksalla. Pesä on rakennettu kuivista heinistä ja oksista ja on hieman pienempi kuin selkälokin pesä. Munia on yleensä kolme, joskus kaksi. Muninta alkaa Etelä-Suomessa äitienpäivän tienoissa. Haudonta kestää 23–28 päivää; kumpikin emo hautoo. Poikaset oppivat lentämään viiden viikon iässä. Pesinnän päätyttyä saaristo tyhjenee huomaamattomasti kalalokeista. Nuoret linnut ovat ruskeankirjavia ja melko helppo erottaa muista lokeista. Ensimmäisen talvensa aikana ne saavat harmaat selkähöyhenet ja päänseutu muuttuu aikuisen kaltaiseksi. Kolmivuotiaina ne ovat aikuispuvussa.
Ravinto

Kalalokki on kaikkiruokainen ja syö kaloja, hyönteisiä, nilviäisiä, äyriäisiä, matoja, pieniä jyrsijöitä, merisiilejä, muiden lintujen poikasia, marjoja, viljaa, haaskoja ja jätteitä.
Aiheesta muualla

Kalalokki Lintukuva-verkkopalvelussa
Lokki LIVE Turun ammattikorkeakoulun, the FIRMA suoratoisto kalalokin pesimisestä.
LuontoPortti: Kalalokki (Larus canus)
ITIS: Larus canus (englanniksi)
Bergman, Göran 1986: Feeding habitats, accommodation to man, breeding success and aspects of coloniality in the Common Gull Larus canus.-Ornis Fennica 63:65-78.
Götmark, F & Andersson, M. 1984: Colonial breeding reduces nest predation in the Common Gull Larus canus. - Anim. Behav. 32:485-492.
Haartman, Lars von 1980: Nest sites of the Common Gull Larus canus in relation to ice age geology and other factors. - Ornis Fennica 57:11-16.
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q26427  Wikispecies: Larus canus  ABA: mewgul  ADW: Larus_canus  Avibase: 00DA9D9151189271  BioLib: 8696  BirdLife: 22694308  BOW: mewgul  BTO: bob5900  CoL: 3SBPZ  eBird: mewgul  EPPO: LARUCA  EUNIS: 1107  EURING: 5900  Fauna Europaea: 96935  Fauna Europaea (new): 9707ce90-6f74-4fa6-a8e1-e6930dc26864  GBIF: 7982160  GNAB: mew-gull  IBC: mew-gull-larus-canus  iNaturalist: 4356  IRMNG: 10452599  ITIS: 176832  IUCN: 22694308  NBN: NBNSYS0000000354  NCBI: 28681  Neotropical: mewgul  Observation.org: 183  OBIS: 137141  Open Tree of Life: 855472  Paleobiology Database: 372763  Paleobiology Database: 372763  SeaLifeBase: 75067  TSA: 9040  WoRMS: 137141  Xeno-canto: Larus-canus  ZooBank: A678665A-56EF-4961-9010-BC9AE7765FD3  Laji.fi: MX.27748 
Kalalokin harmaa selkä.
Kalalokin muna.
Pienen kalan veden pinnan tuntumasta napannut kalalokki.
Alexandre Aja

| Alexandre Aja |
| --- | --- |
 Alexandre Aja vuonna 2015.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Alexandre Jouan-Arcady
Syntynyt: 7. elokuuta 1978 Pariisi, Ranska
Ammatti:  Elokuvaohjaaja
Puoliso:  Laïla Marrakchi
Ohjaaja
Tunnetuimmat ohjaukset:  Haute tension, Mirrors
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Alexandre Aja (oik. Alexandre Jouan-Arcady; s. 7. elokuuta 1978, Pariisi, Ranska) on ranskalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Aja nousi kansainväliseen kuuluisuuteen kauhuelokuvan Haute tension ansiosta vuonna 2003. Elokuvan jälkeen hän siirtyi työskentelemään Yhdysvaltoihin, ja hän oli tekemässä muun muassa elokuvaa Hills Have Eyes. Hän työskenteli muun muassa 3D-kauhuelokuva Piranha 3D:n (2010) ohjaajana, käsikirjoittajana ja tuottajana.
Alexandren salanimi Aja muodostuu hänen nimikirjaimistaan.
Filmografia

| Vuosi | Nimi | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1997 | Over the Rainbow | Ohjaaja, käsikirjoittaja |
| 1999 | Furia | Ohjaaja, käsikirjoittaja |
| 2003 | Haute tension | Ohjaaja, käsikirjoittaja |
| 2006 | Hills Have Eyes | Ohjaaja, käsikirjoittaja |
| 2007 | P2 | Käsikirjoittaja, tuottaja |
| 2008 | Mirrors | Ohjaaja, käsikirjoittaja |
| 2010 | Piranha 3D | Ohjaaja, käsikirjoittaja, tuottaja |
| 2013 | Horns | Ohjaaja |
| 2016 | Campfire Creepers: The Skull of Sam | Ohjaaja |
| 2021 | Happi | Ohjaaja |
Joel Olkkonen

| Joel Olkkonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. helmikuuta 1993 (ikä 31) Hyvinkää, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Olkki, Olgi
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  190 cm
Paino:  98 kg
Seura
Seura:  Östersunds IK
Sarja:  HockeyAllsvenskan
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2017–
Aik. seurat:  H.K.H. (II-div.) Jokipojat (S-S/Mestis) HPK (SML) Ketterä (Mestis) SaiPa (SML) Kärpät (SML)
Joel Olkkonen (s. 5. helmikuuta 1993 Hyvinkää) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskan-joukkue Östersundissa. Hän laukoo oikealta.
Muuta

Olkkonen harrasti lapsena myös jalkapalloa.
Utran frisbeegolfrata

Kuvassa tiin oikealla puolella on näkyvissä talvipeite lumen varalle. Väylä on 7. Utran frisbeegolfradalla.
Utran frisbeegolfrata sijaitsee Joensuussa, Utran koulun läheisyydessä. Frisbeegolfrata koostuu 18 väylästä, joista ensimmäinen alkaa pysäköintialueen reunalta ja viimeinen päättyy Utran koulun taakse. Väylien pituudet ovat 66–167 metriä , par-tulokset 3–4. Par-tulos frisbeegolfissa on ”kentän tai yksittäisen väylän ihannetulos, johon taitavan pelaajan tulisi kyetä hyvissä olosuhteissa” . Joen Liitokiekko vastaa radan ylläpidosta. Rata on käytössä myös talvisin.
Radan väylät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Väylä | Par-tulos | Väylän pituus (metriä) |
| 1 | 4 | 153 |
| 2 | 4 | 167 |
| 3 | 4 | 153 |
| 4 | 3 | 111 |
| 5 | 3 | 87 |
| 6 | 3 | 91 |
| 7 | 4 | 148 |
| 8 | 3 | 82 |
| 9 | 3 | 91 |
| 10 | 3 | 88 |
| 11 | 3 | 66 |
| 12 | 3 | 79 |
| 13 | 3 | 72 |
| 14 | 4 | 121 |
| 15 | 3 | 77 |
| 16 | 3 | 85 |
| 17 | 3 | 69 |
| 18 | 4 | 146 |
| Yhteensä | 60 | 1860 |
Taulukosta ilmenee väylien par-tulokset ja pituudet. Keskiverto par-tulos on 3,3 ja väylän keskipituus on 103 metriä. 11 on lyhin väylä (66 metriä) ja 2 pisin (167 metriä). Koko Utran frisbeegolfradan pituus on 1860 metriä. Tämä pituus ei sisällä väylien välisiä siirtymiä. Kaikkiaan pelaajat kävelevät kierroksen aikana useita kilometrejä maastossa, jossa on korkeuseroja.
Golfin tapaan myös frisbeegolfissa tyypillinen radan pituus on joko 9 tai 18 väylää. 18 väylän pituiset radat, kuten Utran frisbeegolfrata, tunnetaan myös kokonaismittaisina. Radan voi myös pelata kahtena eri 9 väylän ratana, front nine ja back nine ( ensimmäiset ja viimeiset 9 väylää). Golfista poiketen frisbeegolfissa ratojen käyttö on lähes aina ilmaista . Utran rata on maastoltaan monipuolinen, väylät ovat paikoin kapeita ja puustoisia. Korkeuseroja tuovat kukkulat rinteineen.
Kuvassa Utran 18. väylän kartta. Punaisella merkitty alue määrittää OB:n rajan ja sininen viiva näyttää optimaalisen heittoreitin.
Kuvassa ratakartta, josta näkyy väylien muoto ja sijoitus.
Virkistysuimala Vesikko

Virkistysuimala Vesikko on Joensuun keskustan tuntumassa Mehtimäellä sijaitseva uimahalli. Se avattiin vuonna 1970, ja Vesikko-nimen se sai  laajennuksen valmistuttua 1996.
Suuri uintiallas on 25 metriä pitkä, 6-ratainen ja 1,2–1,8 metriä syvä. Lämpötilaksi ilmoitetaan 26 astetta (vuonna 2022).
Lasten allas on syvimmillään 0,8 metriä syvä ja 28-asteinen.
Hyppyallas on 3,8 metriä syvä ja veden lämpötila on 26 astetta. Altaassa on ponnistuslaudat (1 ja 3 metriä) ja hyppytorni (3 ja 5 metriä).
Niin sanotun monitoimialtaan syvyys on  0–1,6 metriä ja lämpötila 28 astetta. Altaassa on vesiliukumäki, hierontasuihkuja ja aaltokone. Altaan ympäri pääsee uimaan ja sen kapeassa osassa on virtausta.
Sunnuntaisin on vauvauintien takia usein lämminvesipäiviä, jolloin lasten allas on 32-asteinen ja monitoimiallas 30-asteinen.
Suureen altaaseen pääsee tikkaiden ja portaiden lisäksi luiskaa pitkin ja tasohissin avulla. Myös monitoimialtaaseen on luiska.
Pesutiloissa on tavalliset saunat ja höyrysauna.
Uimahallissa on kahvio, kellaritasossa kuntosali ja toisessa kerroksessa voimistelutilat.
Vesikon osoite on Uimaritie 1. Paikoitusalue palvelee myös viereisten Mehtimäen pesäpallostadionin, Joensuu-areenan, jäähallin ja yliopiston Carelia-salin kävijöitä.
Uimahallin uutta peruskorjausta ja suuren altaan pidentämistä 50-metriseksi on suunniteltu. Joensuun kaupungin mukaan remontti toteutetaan aikaisintaan 2020-luvun puolivälissä.
Urheiluseurat Vesikossa

Vesikko on muun muassa Joensuun Uimaseuran ja Joensuun Urheilusukeltajien kotihalli. Joensuun Urheilusukeltajien uppopallon pelaajat saavuttivat epävirallisen Suomen mestaruuden viidesti peräkkäin 1972–1976.
Simon Affleck

Simon Affleck eli Simo Hurtta (noin 1660 Narva – 9. toukokuuta 1725 Pielisjärvi) oli Suomessa toiminut ruotsalainen veronvuokraaja eli arrendaattori, joka muistetaan suomalaisessa kansanperinteessä säälimättömänä ja julmana. Hän keräsi vuodesta 1695 alkaen veroja kruunulta vuokraamassaan Pielisjärven pitäjässä eli nykyisen Lieksan seudulla. Häntä vastaan nousi useita talonpoikien kapinaliikkeitä erityisesti suurten kuolonvuosien (1695–1697) ja suuren Pohjan sodan (1700–1721) aikana, sillä hän ei antanut huonoinakaan aikoina talonpojille helpotuksia veroista. Suuren Pohjan sodan aikana Affleckilla oli seudulla myös sotilaallisia tehtäviä.
Kansantarinoissa, joissa Affleck tunnetaan muun muassa nimillä Simo Hurtta ja Aplekki, hänen pahuuttaan ja julmuuttaan on liioiteltu. Hänen on väitetty joko tehneen itsemurhan tai kuolleen talonpoikien surmaamana. Myöhempänä aikana ”Simo Hurtasta” on tehty romaaneja, näytelmiä ja elokuvia.