stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Valtion audiovisuaalinen keskus

Valtion audiovisuaalinen keskus (Valtion av-keskus, VAVK) oli vuosina 1976–1994 toiminut Suomen valtion laitos. Sen tehtävänä oli yhdessä kouluviranomaisten kanssa hoitaa audiovisuaalisen oppimateriaalin levitystä, tuotantoa ja valmistusta.
VAVK perustettiin vuonna 1976 jatkamaan Valtion opetuselokuvatoimikunnan tehtäviä. Tuotanto- ja jakelujärjestelmän avulla pyrittiin takaamaan oppilaitosten audiovisuaalisen opetusmateriaalin saatavuus tasapuolisesti maan eri osissa sekä lisäämään tuolloin riittämättömäksi todettua esitysmateriaalia. Omatuotannon ohella VAVK maahantoi ja lokalisoi ulkomaisia opetus- ja lastenelokuvia. Keskus julkaisi Oppima - LärMed -nimistä opetuselokuviin ja viestintäkasvatukseen keskittynyttä julkaisua. Lisäksi VAVK tarkasti ja hyväksyi opetuskäyttöön tarkoitetut elokuvat.
1990-luvulle tultaessa VAVK tuotti, maahantoi, myi ja lainasi elokuvia, videoita ja Yleisradion videonauhoitteita oppilaitoksille. Oma tuotanto oli niukkaa - opetusohjelmien tuotanto oli keskittynyt Yleisradiolle sekä yksityisille tuotantoyhtiöille, joilta levitettävät ohjelmat hankittiin. Viimeisenä toimintavuonna julkaistiin ensimmäinen multimedia-cd viestintäkasvatuksesta.
Valtion audiovisuaalinen keskus lakkautettiin Eduskunnan päätöksellä 1. maaliskuuta 1994 ja sen tehtävät siirrettiin opetushallitukselle. VAVK tuotti tai lokalisoi toimintansa aikana yli 500 eri elokuvaa, minkä lisäksi se levitti Yleisradion opetusohjelmia ja yksityisten tuotantoyhtiöiden tuotantoa. Keskuksen lakkautuksen jälkeen Yleisradio otti itse hoitaakseen opetusohjelmiensa jakelun. Opetushallituksessa julkaisutuotanto jatkui yhdistämällä VAVK:n Oppima - LärMed ja opetushallituksen tietokone-ohjelmiin erikoistunut Valikko- julkaisu uudeksi OTE - Opetus & Teknologia -lehdeksi, jonka teemoina jatkuivat viestintäkasvatus ja tietoteknologian opetuskäyttö.
Aiheesta muualla

Valtion av-keskus VAVK Elonetissä
Vasiľ Biľak

Vasiľ Biľak
Vasiľ Biľak (11. elokuuta 1917 Krajná Bystrá, Itävalta-Unkari – 6. helmikuuta 2014 Bratislava, Slovakia) oli slovakialainen poliitikko. Hän kuului viiden puoluekonservatiivin ryhmään, joka Tšekkoslovakian puoluejohdon nimissä lähetti vuonna 1968 Neuvostoliittoon avunpyyntökirjeen, ja Neuvostoliitto miehitti maan. Sen jälkeen hän oli vuoteen 1988 puolueen ulkopoliittista ja aatteellista linjaa valvova sihteeri. Samettivallankumouksen jälkeen hän toimi Slovakian äärikommunistisessa puolueessa 2000-luvulle. Häntä yritettiin saada aiempien tapahtumien vuoksi maanpetoksesta oikeuteen, mutta juttu kuivui vuonna 2011 kokoon, kun Venäjältä ei saatu alkuperäistä kirjettä todisteeksi.
Vesa Järvitalo

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 17. lokakuuta 1979 (ikä 44)
Syntymäpaikka: Oulu, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 177 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1997 | OPS | 5 | (1) |
| 1998–2001 | Tervarit | 52 | (2) |
| 1999 | → KajHa (laina) | 8 | (0) |
| 2002–2006 | OLS | 76 | (10) |
| 2006–2007 | AC Oulu | 18 | (7) |
| 2007 | → OLS (laina) | 3 | (1) |
| 2009 | FC OPA | 16 | (4) |
| Yhteensä | Yhteensä | 178 | (25) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Vesa Järvitalo (s. 17. lokakuuta 1979 Oulu) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Kaudella 2007 Järvitalo pelasi AC Oulussa Veikkausliigaa viimeisteillen 12 ottelussa kolme maalia. Kaudella 2006 Järvitalo pelasi sekä OLS:ssa että AC Oulussa. Hän teki ratkaisevan maalin Atlantista vastaan kauden 2006 viimeisessä ottelussa, sinetöiden AC Oulun liiganousun.
Aiheesta muualla

Järvitalo AC Oulun verkkosivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Varma Niiranen

Varma Kullervo Niiranen, kirjailijanimi Varma, (19. tammikuuta 1920 Leppävirta – helmikuu 1992 Borås, Ruotsi) oli suomalainen runoilija, sanoittaja ja lehtiavustaja.
Niirasen vanhemmat olivat räätäli Kalle Vilho Niiranen ja Adolfina Hämäläinen. Hän oli naimisissa 1944–1977 Elna Maria Mähösen kanssa. Niiranen kävi Varkauden tehtaiden ammattikoulun 1936–1939.
Niiranen on sanoittanut Esa Pakarisen säveltämät kappaleet ”Ruukin ruusa”, ”Savonmuan hilman tyttäret” ja ”Syömään ja makkoomaan”.
Teoksia

Elekee naaroo: Warkauden Lehden ystäville lehden täyttäessä 50 vuotta: runoja. Warkauden Sanomalehti, Varkaus 1969 (nimimerkillä Varma)
Päevän pilikkeet; toimittanut Matti Kanervala, kuvitus Johannes Jauhiainen. Varkauden Sanomalehti, Varkaus 1982
Palkinnot

Varkauden kaupungin kirjallisuuspalkinto 1976
Huomautuksia

↑  SKS:n kirjailijatietokannan mukaan Varma olisi myöhemmin ollut sukunimi, mutta ilmeisesti kuitenkin nimimerkki ilman sukunimeä
Vasja Ložkin

Vasja Ložkin (ven. Вася Ложкин; oik. Aleksei Vladimirovitš Kudelin, ven. Алексей Владимирович Куделин; s. 1976, Solnetšnogorsk) on venäläinen taiteilija.
Hän on tullut kuuluisaksi teostensa Internet-levityksestä. Piirroksissa seikkailevat useimmin kissat, mummot tai venäläiset, mutta myös poliitikkojen karikatyyrit.
Kudelin opiskeli lakia, muttei koskaan työllistynyt alalle. Hänellä ei ole taiteilijan koulutusta. Hän aloitti vesiväritöillä 1990-luvulla ja vuonna 2000 alkoi tehdä öljymaalauksia. Kudelin pääsi Solnetšnogorskin draamateatteriin lavastajaksi ja jatkoi piirustusta vasta 2007. Vasja Ložkin -nimimerkki syntyi vuonna 2005, kun Kudelin aloitti blogin LiveJournalissa. Vuodessa hän keräsi kymmenentuhatta seuraajaa.
Kudelin liittyi vuonna 2002 Koldovskije hudožniki -taiteilijaryhmään (noitataiteilijat). Taiteilijat ovat määritelleet tyylinsä olevan ”piirrosrealismia” viitaten satiiristen piirrosanimaatioiden tyyliin. Ložkin tuli kuuluisaksi julkaistuaan teoksiaan Internetissä. Ložkinin mukaan hänen hahmonsa elävät psykoosin ja rajatilan maailmassa. Taiteilijan mukaan kaikki on konkreettista eikä hän piilota mitään metaforien taakse.
Kudelin on myös tehnyt musiikkia yhtyeissä Ebonitovyi kolotun, Vasja Ložkin Rokyndroll Bend ja Vasja Ložkin i kakije-to ljudi.
Tostig Godwininpoika

| Tostig Godwininpoika> Northumbrian jaarli |
| --- | --- |
 1055–1065  
Edeltäjä:  Siward
Seuraaja:  Morkere
Henkilötiedot
Syntynyt: 1026 
Kuollut: 25. syyskuuta 1066 Stamford Bridge
Puoliso:  Judith
Tostig Godwininpoika (k. 25. syyskuuta 1066) oli englantilainen Northumbrian jaarli ja anglosaksien viimeisen kruunatun kuninkaan Harald Godwininpojan veli. Erottamisensa jälkeen Tostigista tuli veljensä Haraldin verivihollinen, ja hän yllytti Norjan kuninkaan Harald Ankaran tavoittelemaan Englannin kruunua ja hyökkäämään maahan.
Tostig ja Harald Ankara kuolivat Stamford Bridgen taistelussa kuningas Haraldin johtamia englantilaisia vastaan 25. syyskuuta, kolme päivää ennen Vilhelm Valloittajan joukkojen maihinnousua ja tasan kolme kuukautta ennen kuin Vilhelm Valloittaja kruunattiin Englannin kuninkaaksi.
Tostigin perhe

Tostig syntyi noin vuonna 1029. Hänen vanhempansa olivat Wessexin jaarli Godwin (k. 1053) ja Gytha. Hänen kaksi vanhempaa veljeään olivat Hertfordshiren jaarli Svein Godwininpoika (k. 1051) ja Harald Godwininpoika, isänsä kuoltua Wessexin jaarli ja vuodesta 1066 Englannin kuningas. Perheeseen kuului ainakin kolme nuorempaa veljeä, Gyrth (k. 1066 Hastingsin taistelussa), Leofwine (k. 1066 Hastingsin taistelussa) ja Wulfnoth (k. vuoden 1087 jälkeen), sekä kaksi sisarta, Edith (k. 18. joulukuuta 1075) ja Gunnhild. Ensimmäisen kerran hänet mainitaan 1049, jolloin hän komensi Sandwichissa isänsä alaisuudessa yhtä laivaa, toista komensi hänen veljensä Harald Godwininpoika. Laivastokomennukseen liittyi tehtävä valvoa kuninkaan karkottaman Svein Godwininpojan liikkeitä.
Aikanaan myös Gyrthistä ja Leofwinestä tuli jaarleja, ja parhaimmillaan klaanin hallitsemat alueet käsittivät ⅔ Englannin pinta-alasta. Perheen vaikutusvaltaa lisäsi sisaren Edithin avioliitto kuningas Edvard Tunnustajan kanssa.
Veljistä Svein oli perheen musta lammas. Hänet kuningas ajoi kahdesti maanpakoon, ensin nunnan viettelyn vuoksi ja toisen kerran Sveinin murhattua serkkunsa Beorn-jaarlin. Kummallakin kerralla Svein sai kuninkaalta luvan palata takaisin, mutta jälkimmäisen anteeksiannon ehtona oli pyhiinvaellusmatka Jerusalemiin. Svein kuoli paluumatkalla sieltä Konstantinopolissa syksyllä 1051.
Tanskaa vuosina 1047–1074 hallinnut kuningas Sven Estridinpoika oli Tostig Godwininpojan serkku.
Koulutus

Godwin-jaarlin opiskelusta ei ole mitään näyttöä, mutta hänellä oli suuret odotukset lastensa koulutuksen suhteen. Harald, Edith ja Tostig oppivat aikansa tärkeimpiä aineita historiaa, uskontoa, kieliä ja taiteita. Sivistyneen englantilaisen tuli olla kielitaitoinen, sillä kenenkään ei odotettu osaavan puhua englantia. Harald, Tostig ja Edith ymmärsivät ranskaa, mahdollisesti norjaa ja flaaminkieltä, ehkä myös latinaa. Sisaruksista Edith oli koulutetumpi kuin Harald ja kumpikin enemmän kuin Tostig. Lisäksi on oletettavissa, hän oli saanut koulutusta sotimisen ja hallinnon taidoissa.
Ilmeisesti osa Tostigin koulutuksesta tapahtui kuninkaan hovissa, missä mahdollisesti oleskeli myös Skotlannista maanpakoon joutunut Tostigin myöhempi liittolainen Malcolm,
Avioliitto

Tostig solmi syksyllä 1051 avioliiton Flanderin kreivi Balduin V:n hovissa Judithin, edesmenneen Flanderin kreivi Balduin IV:n ja Normandian Eleanoren tyttären kanssa. Judithin äiti oli niin Englannin kuninkaan Edvardin kuin Normandian herttuan Vilhelminkin serkku. Hänen velipuolensa Balduin V oli aikansa keskeisiä vaikuttajia ja hänellä oli selvästi enemmän valtaa kuin Normandian Vilhelmillä tai muilla alueen kreiveillä. Vuosi avioliiton solmimisen jälkeen Vilhelm Valloittaja solmi avioliiton Judithin veljentyttären Matildan kanssa. Vaikka asiakirjoissa Tostigista puhutaan avioliiton yhteydessä jaarlina, ei Tostig ole vielä naimisiin mennessään voinut olla jaarli. Pikemminkin kyse on ollut avioliiton johdosta tapahtunut statuksen nosto. Godwinin klaanille avioliitto oli hyvä kaappaus ja oli selvää, että Tostig saisi jaarlikunnan mahdollisimman pian.
Tostigin ja Judithin avioliittoa on kuvailtu onnelliseksi, ja erityisesti Tostigin mainitaan olleen uskollinen vaimolleen. Vita Ædwardi (1065–1067), jonka kirjoittaja varmasti tunsi Tostigin hyvin, kirjoittaa:
»Hän luopui halusta kaikkia muita naisia kohtaan paitsi kuninkaallista syntyperää olevaan vaimoonsa; siveästi, hillitysti ja viisaasti hän hallitsi ruumistaan ja kieltään.»
Tostigin kuoltua hänen vaimonsa Flanderin Judith nai Baijerin herttuan Welfin. Tostigilla tiedetään olleen kaksi lasta, jotka ilmeisesti varttuivat joko Ruotsissa tai Norjassa. Judithilla oli neljä lasta toisesta avioliitostaan.
Ensimmäinen maanpako 1051

Tostigin ja Judithin hääjuhla jäi lyhytaikaiseksi, sillä melkein heti perheen palattua Flanderista Tostigin isä jaarli Godwin joutui maanpakoon 1051. Kuningas Edvard ja jaarli olivat ajautuneet sisällissodan partaalle, mutta terve järki voitti ja kuningas antoi jaarlilleen ja tämän aikuisille pojille viisi päivää aikaa poistua maasta. Godwig pakeni Tostigin ja Judithin kanssa Flanderiin, ja pojista Harald ja Leofwine suuntasivat Irlantiin. Vaimonsa Edithin, Tostigin sisaren, kuningas lähetti luostariin.
Godwin palasi 1052 Englantiin ilman kuninkaan lupaa. Hän purjehti Wightsaarelle, jatkoi sieltä maihin ja sai joka puolella sankarin vastaanoton ”kansallisen puolueen” johtajana. Godwin eteni kaupungista (Pevensey, Hastings, Romney, Sandwich ja Dover) toiseen, ja häneen liittyi yhä uusia joukkoja. Kuninkaan yritykset jaarlin pysäyttämiseen olivat tuloksettomat, ja niin Godwin purjehti Lontooseen, missä neuvosto pakotti Edvardin ottamaan jaarlin ja tämän pojat takaisin. Samalla vuodesta 1051 kuningasta neuvoneet ranskalaiset pakenivat maasta.
Tostigin nuorin veli Wulfnoth oli ilmeisesti joutunut kuningas Edvardin panttivangiksi Godwin-jaarlin joutuessa pakenemaan maasta. Godwinin ollessa poissa maasta Normandian herttua Vilhelm vieraili 1051 Englannissa kuninkaan luona, jolloin kuningas luovutti Wulfnothin herttualle. Tämä vei vankinsa Normandiaan. Godwinin pojista ainoana Wulfnoth eli vielä Vilhelm Valloittajan kuoltua.
Aika Northumbrian jaarlina 1055–1065

Godwin kuoli pääsiäisenä 1053, ja kaikki hänen valtansa siirtyi hänen pojilleen. Tostigille avautui vuonna 1055 mahdollisuus päästä jaarliksi, kun Northubrian jaarli Siward kuoli ilman täysi-ikäistä perillistä ja vahvin kandidaatti virkaan, jaarli Leofricin poika Ælfgar, oli karkotettu maanpakoon. Tostig oli kuningas Edvardin suosikki ja kuningas käytti tilannetta hyväkseen ja nimitti jaarliksi oman luottomiehensä. Tostigin hallitsemia kreivikuntia olivat Yorkshire, Huntingdonshire ja Nottinghamshire. Maaomaisuutta hänellä oli eniten Hampshiressä 137 punnan edestä. Koko arvioidun omaisuuden suuruus oli 522 puntaa.
Jaarlien odotettiin olevan aktiivisia ja tasapuolisia oikeudenkäyttäjiä. Aikalaislähde Vita Ædwardi Regis kuvaa Tostigin aggressiivisen hallinnon epäonnistuneen juuri oikeudenmukaisuudessa, kun taas De Miraculis et Translationibus Sancti Cuthberti kuvaa jaarlia lahjomattomaksi.
Aika Northumbrian jaarlina 1055–1065 > Kuninkaan toimeksianto

Jaarlina Tostigin tuli huolehtia rauhan säilymisestä pohjoisella Skotlannin rajalla ja toisaalta ilmeisesti saattaa Northumbriassa voimaan valtakunnan yleiset lait.
Ensimmäisessä tehtävässään hän onnistui hyvin. Skotit testasivat uutta jaarlia 1058 hyökkäämällä rajan yli, mutta Tostig onnistui neuvotteluin rauhoittamaan tilanteen, ja tällöin Malcolm oli vakuuttanut ystävyyttä jaarlille ja luovuttanut tälle panttivankeja. Hyviä suhteita kuvaa se, että 1059 Malcolm teki Tostigin ja kahden piispan kanssa matkan kuningas Edvardin hoviin. Kenneth II oli vieraillut Edgarin hovissa yli 80 vuotta aiemmin, eikä moista kunnianosoitusta ollut sen jälkeen tapahtunut. Malcolmin ja Tostigin hyvä suhde tuli esiin myös 1061, jolloin Tostig teki pyhiinvaellusmatkan Roomaan ja hänen poissa ollessaan Skotlannin Malcolm III hyökkäsi Nortumbriaan ja hävitti maata. On arveltu, että Malcolm ajoitti hyökkäyksensä tähän ajankohtaan voidakseen olla rikkomatta Tostigin kanssa vannomaansa ystävyyttä. Hyökkäykset loppuivat heti Tostigin palattua.
Toinen, hallinnollinen, tehtävä epäonnistui. Jaarlin edeltäjä, tanskalaissyntyinen Siward oli ollut naimisissa paikallisen naisen kanssa. Näin hän oli kansan silmissä pätevöitynyt pohjoisten osien hallintoon, ja pian hänestä tuli legenda. Huomattavaa on, että asukkaiden kapinoidessa heidän yhtenä vaatimuksena oli paluu vanhoihin Knuut-kuninkaan aikaisiin lakeihin, ja kun kuningas Edvard lupasi palauttaa muinaiset lait voimaan pohjoisessa, antaa tämä viitteen siitä, että Tostig oli ehkä yrittänyt jaarlikunnassaan saattaa voimaan anglosaksien lait.
Aika Northumbrian jaarlina 1055–1065 > Jaarli Tostigin suhteet Durhamin luostariin

Vauraat uskonnolliset instituutiot olivat paikallisen identiteetin vakaita keskuksia aikana, jota leimasi kiihkeä kamppailu keskushallinnon ja paikallisten voimien välillä. Luostarien ja maanomistajien kiinteä suhde oli sukupolvien mittainen. Luostarit tarjosivat aristokratialle paikan, jossa he voivat neuvotella ja sopia tärkeistä kaupoista. Luostarisuhteiden vaaliminen oli tärkeä osa aikakauden diplomatiaa.
Sekä jaarli Tostig että hänen vaimonsa Judith olivat tunnettuja almujen antamisesta. Tostigin hallinnon aikana he loivat läheiset suhteet St.Cuthbertin luostariin Durhamiin, jonne he lahjoittivat mm krusifiksin sekä neitsyt Marian ja Johannes Kastajan hopeiset kultakoristeiset kuvat. Luostarin ja hallitsijaparin erityissuhdetta kuvaa hyvin Judithin saama erikoislupa päästä muuten naisilta kiellettyyn kirkkotarhaan rukoilemaan. Piispa Æthelwine hankki Judithille pyhän Oswaldin hiuksia, ja Judith korotettiin taiteiden suojelijaksi. Lisäksi ainakin neljässä uskonnollisessa kirjassa on maininta Judithista, yhdessä jopa kuva. Judithin käyttämä ylellinen rukouskirja on nykyään New Yorkin Pierpont Morgan -kirjastossa.
Aika Northumbrian jaarlina 1055–1065 > Pyhiinvaellusmatka Roomaan 1061

Hyvin koulutetuista ja kielitaitoisista Godwinin pojista ainakin neljä teki ulkomaanmatkoja, Tostig pyhiinvaellusmatkan Roomaan. Matkalla oli myös diplomaattinen tehtävä, jonka poliittisesti kunnianhimoinen kuninkaan suuri suosikki sai hoitaakseen.
Seurueeseen kuului lukuisia arvohenkilöitä, muun muassa paavilta palliumia hakeva Yorkin uusi arkkipiispa Ealdred, vaimo Judith ja veli Gyrth. Paavi Nikolaus II otti Tostigin seurueineen kunnioittaen vastaan ja pyysi jaarlia osallistumaan synodiin, luultavasti siihen, jossa 15. toukokuuta 1061 pohdittiin simoniaa eli kirkollisten virkojen ostoa. Tilaisuudessa Tostig istui kunniapaikalla paavin vieressä.
Tostig lähetti vaimonsa Judithin suuren seurueen mukana kotimatkalle, ja seuratessaan jonkin ajan kuluttua perässä Tostigin oma seurue joutui pian kotimatkan alettua Toscanassa Via Cassialla väijytykseen. Hyökkäystä johti paavin kanssa sotinut kreivi Gerard. Yllätys oli matkalaisille täydellinen, ja Tostig pelastautui vain, kun seurueessa ollut Gospatric näytteli jaarlia ja tämä vangittiin lunnaiden toivossa. Tostig pakeni ja palasi Roomaan, missä hän sai uuden seurueen ja paavilta paljon lahjoja.
Tostig palasi Englantiin turvallisesti syksyllä 1061 saatuaan matkan diplomaattisen osuuden onnelliseen päätökseen, kun paavi oli suostunut antamaan Ealredille aiemmin kieltämänsä palliumin.
Aika Northumbrian jaarlina 1055–1065 > Sotaretki Walesiin 1063

Tostigin jaarlinimityksen yhteydessä maanpakoon ajettu Ælfgar oli Irlannissa palkannut joukon norjalaisia laivoja miehistöineen ja liittoutunut Walesin kuninkaan kanssa. Ælfgar kuoli vuonna 1063, ja maaliskuun lopulla Tostig marssi Pohjois-Walesiin tukemaan veljensä Haraldin sotatoimia vastikään ilman liittolaista jäänyttä Gruffydd ap Llywelynia vastaan. Tostig samosi ratsuväkensä kanssa Walesin rannikkoa, eikä Gruffydd pystynyt estämään jaarleja yhdistämästä voimiaan. Koko sota oli ohi alle kolmessa kuukaudessa: 5. elokuuta 1063 omat miehet surmasivat Gruffyddin ja toivat Haraldin ja Tostigin leiriin kuninkaansa pään sekä laivan keulakoristeen. Tultuaan kuninkaaksi 1066 Harald solmi avioliiton Gruddyfin lesken kanssa.
Yhteisestä sotamenestyksestä huolimatta Tostigin ja hänen veljensä Haraldin välit alkoivat huonontua, ja on syytä olettaa heidän välillään olleen sisarusten välistä kilpailua ja mustasukkaisuutta. 1200-luvulla elänyt historioitsija Henry of Huntingdon kertoo veljesten välien rikkoontuneen pian Walesin sotaretken jälkeen, mutta hänen esityksensä Tostigin murhanhimosta ei ole uskottava.
Northumbrian kapina ja Tostigin erottaminen 1065

Northumbrian jaarlina Tostig näyttää olleen hallitsijan luotettu ministeri, mutta jaarlikunnan asukkaat pitivät häntä muualta tulleena englantilaisena. Vuonna 1063 tai 1064 Tostig murhasi kaksi turvatakuut saanutta miestä ja kuningatar Edith surmautti hovissa Gospatricin. Tostig oli joko metsästämässä kuninkaan luona tai toimittamassa jotain tärkeää tehtävää, kun hänet tavoitti tieto Northumbriassa puhjenneesta kapinasta, jota johtivat hänen paikalliset päällikkönsä (thaanit). Kapinalliset olivat 3. lokakuuta 1065 tunkeutuneet hänen asuntoonsa Yorkissa, surmanneet sieltä löytämänsä noin 200 miestä ja ryöstäneet hänen aarteensa. Lisäksi he vaativat kuningasta erottamaan Tostigin ja nimittämään tilalle uudeksi jaarliksi Mercian jaarli Edwinin nuoremman veljen Morkeren.
Tostig oli ollut aina Edvardin suosikkilanko, joten Edvard asettui ensin tämän puolelle kapinoitsijoita vastaan. Kuninkaan neuvonantajat kuitenkin huomauttivat, että syyn täytyi olla Tostigissa itsessään, sillä yleistä kapinaa jaarlia vastaan ei olisi voitu ajatellakaan, jos hallinto olisi ollut oikeudenmukaista. Tostig puolestaan syytti veljeään Haraldia kapinamielen lietsomisesta, jolloin Harald pyhästi vannoi, ettei ole niin tehnyt. Uskoi kuningas kumpaa hyvänsä, Harald oli ainoa, jolla oli auktoriteettia toimia välittäjänä. Kuningas lähetti hänet Northumbriaan mukanaan vaatimus kapinallisten antautumisesta ehtona sille, että kuningas suostuu kuuntelemaan heidän valituksiaan.
Harald joutui hankalaan ristiriitaan. Kapinalliset vakuuttivat hänelle, etteivät ottaisi Tostigia takaisin, sanoi kuningas mitä hyvänsä. Hän myös huomasi valitukset aiheellisiksi: Tostig oli ryöstänyt heidän kirkkonsa, verottanut epäoikeudenmukaisesti ja venyttänyt lakia voidakseen ruoskia ja murhata omia vastustajiaan. Kapinalliset esittivät vastavaatimuksen: kuninkaan tuli erottaa Tostig tai kapina kohdistuisi kuninkaaseen itseensä. Antaakseen vaatimukselleen lisäpontta kapinalliset marssivat etelään kohti Oxfordia. Kapinalliset saapuivat 28. lokakuuta 1065 Oxfordiin, missä kuninkaan edustajat tapasivat heidät. Tostigin erottamista vaadittiin, ja häntä syytettiin julmuudesta.
Siitä Edvardin raivostui, ja hän kutsui koolle armeijansa. Joukkoja ei kuitenkaan kuulunut, eikä hänen käskyjään yksinkertaisesti noudatettu. Pragmaattisesti Harald suositteli kuninkaalle sopimuksen tekoa kapinallisten kanssa. Haraldin mukaan Englantia oli hallittu yhteisymmärryksessä, eikä kuningas pystynyt hallitsemaan pelolla ja voimalla. Koska mikään ei tässä tilanteessa oikeuttanut sisällissotaa, oli parempi antaa Tostigin kärsiä kuin tuhota satoja tai tuhansia miehiä. Kuningas suostui lopulta vaatimuksiin ja nimitti kapinallisten ehdokkaan Morkeren Northumbrian jaarliksi. Tapahtuma rikkoi Tostigin ja Haraldin välit.
Toinen maanpako 1065

Karkotuksen saatuaan Tostig ylitti kanaalin 1. marraskuuta 1065 jälkeen yhdessä vaimonsa, alaikäisten lastensa ja lähimpien uskottujensa kanssa. Ranskan sijaishallitsijana toiminut Balduin V toivotti Tostigin ja sisarensa Judithin tervetulleiksi hieman ennen joulua ja luovutti asunnon St. Omerista, ja Tostig sai haltuunsa myös kaupungin.
Tostig vietti puoli vuotta maanpaossa Flanderissa, missä hänen vaimonsa oli syntynyt ja missä hän oli isänsä kanssa ollut maanpaossa 15 vuotta aiemmin. Kuningas Edvardin kuoltua tammikuussa 1066 ja Haraldin tultua kuninkaaksi Tostig ilmeisesti toivoi saavansa anteeksi ja olevansa tervetullut takaisin kotiin. On kuitenkin selvää, ettei Harald suunnitellut Tostigin paluuta, sillä pohjoisten jaarlien Edwinin ja Morkeren uskollisuus oli koko valtakunnalle tärkeää, ja Tostigin paluu olisi voinut nostattaa uuden kapinan. Viimeistään Haraldin avioituessa jaarlien sisaren kanssa Tostigille kävi selväksi, ettei hänellä ollut paluuta Northumbriaan.