stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Antti Nordlund

Antti Adrian Nordlund (15. huhtikuuta 1807 Merikarvia – 13. joulukuuta 1880) oli suomalainen kirkkomuusikko ja lukkari joka julkaisi vuonna 1850 ensimmäisen suomalaisen neliäänisen koraalikirjan.
Nordlundin isä oli kalastaja Antti Nordlund. Hän kävi kolme vuotta koulua mutta joutui sitten lopettamaan varojen puutteessa koulunkäynnin. Nordlund oli sitten vt. lukkarina Kristiinankaupungissa 1823–1825 ja Närpiön seurakuntaan kuuluneessa Korsnäsin kappelissa 1825–1827. Tämän jälkeen hän oli vakinaisena lukkarina Mustasaaren seurakuntaan kuuluneessa Raippaluodon kappelissa 1826–1827 ja vuodesta 1827 lukkarina Mustasaaressa. Nordlund oli myös Mustasaaren seurakunnan urkuri vuodesta 1864 ja hän toimi laulunopettajana Vaasan kouluissa.
Nordlund sai director cantus-arvonimen 1851. Nordlundin vuonna 1852 painattaman suomalaisen koraalikirjan painoksesta suurin osa tuhoutui Vaasan palossa samana vuonna.
Nordlund oli naimisissa Lovisa Sandellin kanssa. Heidän poikansa oli oopperalaulaja (basso) Adrian Nordlund.
Antti Nykänen

Antti Nykänen (s. 1980) on suomalainen sellisti ja säveltäjä.
Nykänen on laaja-alainen muusikko, joka on lyhyen uransa aikana säveltänyt ja esittänyt klassista musiikkia sekä säveltänyt teatteri- ja elokuvamusiikkia. Hän on tehnyt sovituksia myös rock-yhtyeille ja vieraillut niiden levyillä. Hän soitti selloa muun muassa Timo Rautiaisen & Trio Niskalaukauksen platinaa myyneellä albumilla Rajaportti. Hän kuuluu albumin Kanssani hän kulkee: kehitysvammaisten messu tekijäryhmään ja on siinä säveltäjänä, esittäjänä ja sovittajana.
Nykänen liittyi v. 2007 yhtyeeseen Syksy, jossa hän soittaa selloa ja koskettimia sekä toimii Heikki Lätin taustalaulajana.
Nykänen on esiintynyt Kuopion kaupunginteatterin esityksessä Kivi soi, jossa hän esitti Petri Tiaisen kanssa "uusia ja vanhempiakin lauluja Aleksis Kiven runoihin".
Nykänen sävelsi Heinäveden musiikkipäiville kirkkomusiikkisävellyksen Jeesuksen haavat, jonka kantaesitys pidettiin 25.7.2007 Heinäveden kirkossa:
»Tuntemattoman keskiaikaisen kirjoittajan tekstiin sävelletty teos on kirjoitettu mezzosopraanolle, baritonille, uruille, trumpetille ja pienelle kuorolle. Nykäsen teos upotetaan osaksi yhteiskonserttia, joka järjestetään Aitoon Kirkastusjuhlien kanssa.»
Nykänen on toiminut kapellimestarina ja muusikkona useissa nykytanssikoreografioissa. Mainittakoon mm. Johanna Partion koreografia KukaMikäMä ja yhteistyö tanssija Petra Porspakan kanssa.
Nykänen toimii tällä hetkellä freelancer muusikkona.
Amélie (albumi)

| Amélie Yann Tiersen |
| --- | --- | --- |

Soundtrack-albumin tiedot
 Julkaistu: 1. lokakuuta 2001
 Tyylilaji: soundtrack, new age
 Kesto: 53.03
 Levy-yhtiö: Virgin Records
Yann Tiersenin muut julkaisut
| Tout est calme 1999 | Amélie 2001 | L’Absente 2001 |
Amélie (Le Fabuleux destin d’Amélie Poulain) on soundtrack vuonna 2001 julkaistulle samannimiselle elokuvalle, jonka on ohjannut Jean-Pierre Jeunet. Levyn avulla myös sen säveltäjä Yann Tiersen nousi maailmalla laajempaan tietouteen.
Historia

Elokuvan säveltäjä valikoitui, kun Jean-Pierre Jeunet’n kuvaussihteeri pani heidän ajaessaan soittimeen uuden CD:n, jota Jeunet ei ollut kuullut aikaisemmin. Yann Tiersenin musiikki yllätti ohjaajan, ja saman tien tämä hankki miehen koko tuotannon itselleen ja pyysi häntä uuden elokuvansa säveltäjäksi.
Kuitenkin samaan aikaan Tiersen työsti uutta albumiaan L’Absentea, eikä hänellä ollut suuresti aikaa soundtrackin tekoon. Aikakiireestä johtuen Jeunet alkoi haravoida sopivia kappaleita Tiersenin edellisiltä albumeilta, säveltäjän itse tehdessä muutaman ylimääräisen kappaleen vanhojen kappaleiden seuraksi. Näin soundtrackista tuli sekoitus Tiersenin uutta ja vanhaa materiaalia.
Elokuvan menestyksen myötä Tiersen nousi nopeasti tunnetuksi ympäri Eurooppaa ja osa uusista levyä varten tehdyistä kappaleista esiintyivät myös miehen seuraavalla albumilla L’Absente.
Palkinnot

Voitot
2001 : Victoires de la musique - Original Cinema/Television Soundtrack of the Year
2001 : World Soundtrack Awards - Best Original Soundtrack of the Year
2002 : César Awards, France - Best Music Written for a Film
Ehdokkuudet
2001 : World Soundtrack Awards - Soundtrack Composer of the Year
2001 : BAFTA Awards - Anthony Asquith Award for Film Music
2001 : Phoenix Film Critics Society Awards - Best Original Score
Aiheesta muualla

Yann Tiersenin sivusto
Albumin sivusto
Arvo Martikainen

Lucia Nifontova ja Arvo Martikainen Tšaikovskin baletissa Prinsessa Ruusunen vuonna 1938.
Arvo Martikainen (25. kesäkuuta 1905 Helsinki – 28. joulukuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen balettitanssija. Hän tanssi Suomalaisessa Oopperassa 1928–1935 ja 1938–1940 ja oli mukana Monte Carlon baletin kansainvälisillä kiertueilla 1935–1938. Hän oli erityisesti tunnettu prinssiosien esittäjänä. Martikainen oli Kansallisoopperan tähtitanssija 1930-luvun alkupuolella. Yleisen laman vuoksi yleisömäärät supistuivat ja Kansallisoopperan uusi taiteellinen johtaja Armas Järnefelt uhkasi lopettaa koko baletin. Vaikka suunnitelma peruttiin, Martikainen ja George Gé lähtivät ulkomaille.
Ana Silfa Finke

Ana Silfa Finke (s. 1949 Puerto Plata) on dominikaanilainen säveltäjä. Hän opiskeli Santo Domingon kansallisessa musiikkikonservatoriossa, josta hän valmistui Ramón Díazin piano- (1978) ja Manuel Simón sävellysluokalta (1980). Silfa Finken teoksia on Dominikaanisen tasavallan lisäksi esitetty myös Kolumbiassa, El Salvadorissa, Guatemalassa, Panamassa, Yhdysvalloissa ja Venezuelassa.
Silfa Finke on toiminut vuodesta 1998 lähtien Unescon kansainvälisen musiikkineuvoston jäsenenä. Hän on soittanut pianoa Dominikaanisen tasavallan kansallisen sinfoniaorkesterin säestyksellä ja myös toiminut saman orkesterin ohjelmistokoordinaattorina. Hän on opettanut kansallisessa musiikkikonservatoriossa sekä pianonsoittoa että sävellystä.
Teoksia > Orkesterille

Preludio y Toccata (1976)
Aspectos (sarja; 1980)
Canción (oboelle ja orkesterille; 1987)
Campanas de la tarde (sinfoninen runoelma; 1992; versio kuoroteoksesta)
Teoksia > Kamarikokoonpanoille

Canon klarinetille ja fagotille (1974)
Ráfagas jousikvartetille (1974)
Poema viululle ja pianolle (1976)
Te traje una flor neljälle lyömäsoittimelle (1984)
Canción sin Palabras käyrätorvelle, kahdelle trumpetille, pasuunalle ja tuuballe (1996)
Canción huilulle ja pianolle (2001)
Teoksia > Kuorolle / ihmisäänelle

Meciendo sopraanolle ja pianolle (1973)
La fuente sopraanolle ja pianolle (1976)
Campanas de la tarde sekakuorolle (1980)
Teoksia > Pianolle

Canción sin Palabras No. 1 (1973)
Canción sin Palabras No. 2( 1973)
Estudio (1974)
Preludio-Interludio-Postludio (1974)
Preludio No. 1 (1974)
Canción sin Palabras No. 3 (1978)
Preludio para piano (1978)
Nocturno (1980)
Sorpresa No. 1 (1984)
Annika Åhnberg

| Annika Åhnberg> Ruotsin maatalousministeri |
| --- | --- |
 Göran Perssonin hallitus 23. maaliskuuta 1996 – 6. lokakuuta 1998  
Kansanedustaja
 1988–1994  
Henkilötiedot
Syntynyt: 1949 (ikä 74–75)
Kansalaisuus:  ruotsalainen
Tiedot
Puolue:  Sosiaalidemokraatit
Annika Åhnberg (o.s. Brandt; s. 1949) on ruotsalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän on ollut Ruotsin valtiopäivien jäsen vuosina 1988–1994 ja toiminut Ruotsin maatalousministerinä Göran Perssonin hallituksessa 1996–1998. Vuosina 2001–2005 hän oli Ruotsin Pelastakaa Lapset -järjestön puheenjohtaja.
Aiheesta muualla

Annika Åhnberg Ruotsin valtiopäivien verkkosivuilla (ruotsiksi)
Ad Portas

| Ad Portas Hannibal & Joku Roti Mafia |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 5. toukokuuta 2010
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Massimo, Ilari Autio, Tapani Kansalainen, Lahti-Samppa, Jazzy-O, Jodarok, Getto-Aki
 Tyylilaji: gangsta rap West Coast hip hop
 Levy-yhtiö: Joku Roti Records
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 32.
Hannibal & Joku Roti Mafian muut julkaisut
| Streets of Nekala 2009 | Ad Portas 2010 | Funkkia kiesiin 2011 |
Ad Portas on rap-artisti Hannibalin toinen sooloalbumi. Se julkaistiin 5. toukokuuta 2010 Joku Roti Recordsin kautta. Albumi sijoittui ilmestymisviikollaan (19/2010) Suomen virallisen listan sijalle 32. Viikko oli albumin ainoa listalla.
Taustaa

Ennen albumin julkaisua julkaistiin siltä kaksi näytekappaletta: "Kuten Funkadelic" sekä "Porteillas". Albumilla vierailee suomalaisten räppäreiden lisäksi yhdysvaltalainen K-Rino. Albumi kulki aluksi työnimellä Anta Portas.
Kappaleet

Viimiset päivät – 3.46
Babylon palaa – 3.57
Tähä voit luottaa – 4.29 (mukana Jodarok)
Kuten Funkadelic – 3.54
Sielunruokaa – 5.21 (mukana Edorf & Tykopaatti)
Legendastatus – 3.53
Porteillas – 4.17 (mukana K-Rino)
Eilen-tännään-huomena – 4.53
Perusgettoarkea – 4.32
Kuuletko kama kutsuu – 5.24 (mukana TKK & Lempi-Joe)
Hyvinkää Lada Ride – 1.36
Puuratti – 6.44 (mukana Stepa, Tykopaatti & Edorf)
Neron heikkouet – 5.37
Eilen-tännään-huomena posse – 10.20 (mukana 6-Mäki, R-Syke, Tykopaatti, Lauri Räpping Vantaanjoki, Tapani Kansalainen, Roitown Ink, Härmälän Tyyli, Kriso, Are & Raimo, bonuskappale)
Biitit

Massimo: 1
Ilari Autio: 2, 3, 5, 7, 12 ja 13
Ilari Autio & Tapani Kansalainen: 4
Lahti-Samppa: 6, 8 ja 14
Jazzy-O: 9
Jodarok: 10
Getto-Aki & Ilari Autio: 11
Arvostelut

Desibeli.net:
Noise.fi:
Redrum-187: 4+/5
Soundi:
Tuoreet Platat:
Aiheesta muualla

Hannibalin MySpace-sivu
Albumin julkaisuilmoitus Basso.fi (Arkistoitu – Internet Archive) -sivustolla
Andrei Hotejev

| Andrei Hotejev |
| --- | --- |
 Andrei Hotejev vuonna 2006.
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. joulukuuta 1946 Leningrad, Neuvostoliitto
Kuollut: 28. marraskuuta 2021
Muusikko
Aktiivisena:  1983-
Tyylilajit:  klassismi
Soittimet:  piano
Levy-yhtiöt:  Sony BMG, KOCH-Schwann/Universal Classics, Berlin Classics
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Andrei Hotejev (ven. Андрей Иванович Хотеев (2. joulukuuta 1946 Leningrad, Neuvostoliitto – 28. marraskuuta 2021) oli venäläinen pianisti. Hän asui Saksassa. Hotejev tunnetaan esimerkiksi Tšaikovskin pianokonserttojen, mutta myös muiden säveltäjien, kuten Prokofjevin, Musorgskin ja Rahmaninovin levytyksistä.
Hotejev valmistui Moskovan konservatoriosta, jossa hänen opettajanaan toimi Lev Naumov. Hän soitti eri orkestereiden kanssa, kuten Hampurin sinfoniaorkesteri, Pietarin filharmoninen orkesteri, Orchestre national du Capitole de Toulouse, Orchestre Lamoureux Paris, Tšaikovski sinfoniaorkesteri Moscow, Netherlands Radio Symphony, Orchestre National de Montpellier Languedoc-Roussillon ja Pietarin Academic Sinfoniaorkesteri.
Hotejev oli naimisissa pianisti Olga Hoteevan kanssa.
Hotejev kuoli vakavaan sairauteen 28. marraskuuta 2021. Hän oli 74-vuotias.
Diskografia

Tšaikovski: Piano Concert No. 3/Dumka 1993, Accord
Tšaikovski: The four piano concertos, Hungarian Gypsy Melodies, Allegro c-moll in original version. 3 CDs, 1998, KOCH-Schwann/Universal Classics
Russian songs: Rachmaninoff: 10 songs; Mussorgsky: Songs and Dances of Death; Scriabin:Piano Sonata No. 9 Black Mass; with Anja Silja, soprano. Recording: Berlin, Jesus Christus Kirche, 2009, Sony BMG
Tšaikovski/Rahmaninov: Sleeping Beauty/Dornröschen. Great Ballet-Suite for piano for four hands. Andrej Hoteev and Olga Hoteeva, piano. 2012, NCA
“Pure Musorgski”: Pictures at an Exhibition & Songs and Dances of Death - played from the original manuscripts; Andrej Hoteev(piano) and Elena Pankratova(soprano). Berlin classics / Edel 2014
Wagner„Declarations of Love. Complete piano works and piano songs for Mathilde Wesendonck  and Cosima Wagner |:“Wesendonck- Sonata” Piano Sonata in a flat WWV 85 – “Sleepless”Music Letter for piano in G  - “Schmachtend”Piano Elegie for Cosima in A-flat - Wesendonck-Lieder 1. Version,1857/58 - “Fhour Fhite Songs“,1868. Andrej Hoteev, piano; Maria Bulgakova, soprano Hänssler Classic HC16058  2017
Diskografia > DVD:t

Musorgski: Pictures at an Exhibition, 2001
Prokofjev: Piano Sonata No. 6. (Op. 82), 2003
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Andrei Hotejev Wikimedia Commonsissa
PUSKAS INTERNATIONAL Artist Management, London: Andrej Hoteev (Arkistoitu – Internet Archive)
LinkedIn: Andrei Hotejev
Andrei Hotejev  AllMusicissa (englanniksi)
Official biography of Andrej Hoteev (Arkistoitu – Internet Archive) ncamusic.com
Antti Pirtinheimo

Ossi Aallon sekstetti vuonna 1951. Vasemmalta Sacy Sand, Seppo Pohjola, Antti Pirtinheimo, Ossi Aalto, Veikko Tanninen ja Rolf Kronqvist.
Antti Matias Pirtinheimo (vuoteen 1935 Pihlgren; 15. helmikuuta 1928 Kauhava – 10. helmikuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen jazzmuusikko. 1940–50-luvulla Pirtinheimo valittiin Rytmi-lehden äänestyksessä kymmenenä vuonna Suomen parhaaksi tenorisaksofonistiksi.
Pirtinheimo syntyi kauhavalaiseen maanviljelijäperheeseen, joka sivutoimenaan valmisti kangaspuita. Kun Antti tuli kouluikään 1930-luvun puolivälissä, perhe muutti Helsingin seudulle. Pirtinheimon isä ja äidin veljet olivat alueella tunnettuja kansanmuusikkoja. Perheen pojat kiinnostuivat klarinetin ja saksofonin soitosta ja perustivat Tor Sundellin nimellä kulkeneen tanssiyhtyeen. Pirtinheimon seuraava kokoonpano oli Olle Lindströmin iso orkesteri, jossa hän alkoi erikoistua tenorisaksofonin soittoon.
Sotien jälkeen Pirtinheimo liittyi rumpali Ossi Aallon sekstettiin, joka oli yksi Suomen ensimmäisistä cool jazz -kokoonpanoista ja pääsi myös levyttämään. Rytmi-lehden äänestyssarjojen voittajista koottiin 1950 The Finnish All Stars, joka esiintyi myös Ruotsissa ja teki levyn. Vuonna 1958 Pirtinheimo kutsuttiin Jorma Weneskosken kvintettiin, jossa viihtyi vuoteen 1964 asti. Päivätyönään Pirtinheimo toimi mainostoimisto Erva-Latvalan yhteystehtävissä. Mainosalalla menestyivät myös yhtyeen vibrafonisti Jukka Haavisto ja sähkökitaristi Sami Ahokas, ja yhtyeen toiminta hiipui päivätöiden paineessa.
Vasta 1980-luvun lopulla Pirtinheimo palasi aktiivisemmin soittolavoille ravintola Kappelin jamitilaisuuksien kautta.
Hän teki äänityksiä Rolf Kronqvistin ja Helena Siltalan kanssa. Eläkepäivinään hän viihtyi Espanjassa, jossa soitti usein suomalaismuusikoista muodostetussa Andalusian Swing Bandissä.
Vuonna 2004 Antti Pirtinheimo palkittiin Imatran big band -festivaaleilla Jazzlegenda-palkinnolla.
Levytyksiä

Ossi Aalto Sextet (1951): Embryo / Blue Moon, SÄLP 665
The Finnish All Stars (1951): Pakaste / Barit RILP 7045
Helena Siltala, Antti Pirtinheimo & Rolf Kronqvist (1996): Remembering The Good Old Jazz Days, RKCD 2
Analogisen television lähetysjärjestelmä

Analogisen television lähetysjärjestelmä tarkoittaa analogisen televisiosignaalin lähettämiseen kehitettyä järjestelmää, jolla lähetetään mustavalkoista tai mahdollisesti värillistä kuvaa sekä ääntä. Televisiosignaalin lähettämiseen liittyvä järjestelmä voidaan jakaa mustavalkoisen kuvan sekä äänen lähettämiseen liittyvään ja väritiedon lähettämiseen liittyvään järjestelmään. Jälkimmäisiä värijärjestelmiä on olemassa kolme: NTSC, PAL ja SECAM.
Digitaalitelevision yleistymisen myötä analogiset lähetysjärjestelmät ovat jääneet vähitellen pois käytöstä.
Lähetysstandardit

Kuvan ja äänen lähetysstandardit (tai lähetysnormit) jaotellaan usein Kansainvälisen televiestintäliiton määräämällä tavalla, jossa jokaista standardia vastaa (yleensä) yksi kirjain. Näiden standardien yhteydessä voidaan teoriassa käyttää mitä tahansa värijärjestelmää, vaikkakin käytännössä värijärjestelmä yleensä määräytyy käytetyn lähetysjärjestelmän mukaan. Seuraavassa taulukossa on kuvattu perustiedot standardeista:
| Standardi | Otettu käyttöön | Juovia | Kuvanopeus | Kanavan kaistanleveys (MHz) | Kuvan kaistanleveys (MHz) | Kuva- ja äänikaistojen kantoaaltojen taajuusero (MHz) | Tynkäsivukaistan leveys (MHz) | Kuvan modulointi | Äänen modulointi | Väritiedon apukantoaallon taajuus (MHz) | Kuvan/äänen tehon suhde | Värijärjestelmä (yleensä) | Oletettu näyttölaitteen gamma |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| A | 1936 | 405 | 25 | 5 | 3 | −3,5 | 0,75 | posit. | AM |  | 4:1 | — | 2,5 – 2,0 |
| B | 1950 | 625 | 25 | 7 | 5 | +5,5 | 0,75 | negat. | FM | 4,43 |  | PAL/SECAM | 2,8 |
| C | 1953 | 625 | 25 | 7 | 5 | +5,5 | 0,75 | posit. | AM |  |  | — | 2,0 |
| D | 1948 | 625 | 25 | 8 | 6 | +6,5 | 0,75 | negat. | FM | 4,43 |  | SECAM/PAL | 2,8 |
| E | 1949 | 819 | 25 | 14 | 10 | ±11,15 | 2,00 | posit. | AM |  |  | — | 1,7 |
| F |  | 819 | 25 | 7 | 5 | +5,5 | 0,75 | posit. | AM |  |  | — | 2,0 |
| G |  | 625 | 25 | 8 | 5 | +5,5 | 0,75 | negat. | FM | 4,43 | 5:1 | PAL/SECAM | 2,8 |
| H |  | 625 | 25 | 8 | 5 | +5,5 | 1,25 | negat. | FM | 4,43 | 5:1 | PAL | 2,8 |
| I | 1962 | 625 | 25 | 8 | 5,5 | +5,9996 | 1,25 | negat. | FM | 4,43 | 5:1 | PAL | 2,8 |
| J | 1953 | 525 | 30 | 6 | 4,2 | +4,5 | 0,75 | negat. | FM | 3,58 |  | NTSC | 2,2 |
| K |  | 625 | 25 | 8 | 6 | +6,5 | 0,75 | negat. | FM | 4,43 | 5:1 | SECAM/PAL | 2,8 |
| K1 |  | 625 | 25 | 8 | 6 | +6,5 | 1,25 | negat. | FM | 4,43 |  | SECAM | 2,8 |
| L | 1970-luku | 625 | 25 | 8 | 6 | −6,5 | 1,25 | posit. | AM | 4,43 | 8:1 | SECAM | 2,8 |
| M | 1941 | 525 | 30 | 6 | 4,2 | +4,5 | 0,75 | negat. | FM | 3,58 |  | NTSC | 2,2 |
| N | 1951 | 625 | 25 | 6 | 4,2 | +4,5 | 0,75 | negat. | FM | 3,58 |  | PAL | 2,8 |
Anniken Hauglie

Anniken Hauglie
Anniken Hauglie vuonna 2017.
| --- | --- |
Syntynyt:  10. syyskuuta 1972  (52 vuotta) Oslo  
Ammatti:  poliitikko  
Puoliso:  Lars Jacob Hiim  
| --- | --- |
Puolue:  Konservatiivipuolue  
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Anniken Hauglie (s. 10. syyskuuta 1972 Oslo, Norja) on Norjan konservatiivipuolueen poliitikko. 1990-luvulla Anniken Haugie oli mukana opiskelijayhdistysliikkeessä. Hauglie valmistui Oslon yliopistosta vuonna 2000 pääaineenaan sosiologia. Hän on toiminut sosiaalialan neuvonantajana 2001–2010. Vuosina 2010–2015 Annike Hauglie kuului Oslon kaupunginvaltuustoon ja joulukuusta 2015 hän on ollut Norjan työ- ja sosiaaliasioiden ministeri.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anniken Hauglie Wikimedia Commonsissa
Arbeids- og sosialminister Anniken Hauglie Regjeringen.no.
Amerikanponi

| Amerikanponi |
| --- | --- |

Tyyppi::  kevyt poni
Alkuperä ja nimet
Alkuperämaa::   Yhdysvallat
Polveutuminen::  appaloosa, shetlanninponi, arabianhevonen
Rodun syntyaika::  1950-luku
Esiintyminen ja käyttö
Käyttötarkoitus::  lastenratsu
Tärkeimmät alueet::  Yhdysvallat (noin 40 000 yksilöä)
Ominaisuudet
Korkeus::  noin 116–140 cm
Värit::  tiikerinkirjava
Amerikanponi (eng. Pony of the Americas, lyhenne POA) on yhdysvaltalainen ponirotu. Amerikanponi on peräisin 1950-luvulta, jolloin haluttiin jalostaa lasten käyttöön täydellinen ratsu.
Ominaisuudet

Vaikka amerikanponi on pienikokoinen (säkäkorkeus noin 116–140 cm), se näyttää ennemmin pieneltä hevoselta kuin ponilta. Sillä on kaunis arabimainen pää ja kaareva, sopusuhtainen kaula. Rintakehä on syvä ja runko pyöreä, lyhyt ja lihaksikas. Takaosa on vahva ja jalat hyvärakenteiset. Rodun hyviä tuntomerkkejä ovat tiikerinkirjava väritys ja siihen liittyen hyvin erottuvat silmänvalkuaiset, ihon täplikkyys turvan ja sukuelinten alueella sekä usein pystysuorat raidat kavioissa.
Toimelias amerikanponi sopii hyvin lasten harraste- ja kilparatsuksi. Yhdysvalloissa on nykyään noin 40 000 rekisteröityä amerikanponia.
Historia

Ensimmäinen amerikanponi, tiikerinkirjava ori Black Hand, syntyi Iowassa, Yhdysvalloissa vuonna 1954. Se oli shetlanninponioriin ja appaloosa-arabianhevosristeytystamman jälkeläinen. Shetlanninponikasvattaja Leslie Boomhower kiinnostui varsan ulkomuodosta, osti sen itselleen ja ryhtyi kehittämään tältä pohjalta uutta ponirotua. Amerikanponia jalostettiin muun muassa arabilla, welsh-poneilla, englannintäysiverisellä ja quarterilla. Näin parannettiin ponin suorituskykyä, kokoa ja erityisesti kestävyyttä. Shetlanninponin käyttö jalostuksessa lopetettiin melko pian, rodun tavoitekokoa kasvatettiin ja rakenteessa tähdättiin hevosmaisuuteen.
Aiheesta muualla

Pony of the Americas Club (englanniksi)
Amerikanponi Hevosmaailma.netissä (Arkistoitu – Internet Archive)
Amiraali (perhonen)

| Amiraaliperhonen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Päiväperhoset Papilionoidea
Heimo::  Täpläperhoset Nymphalidae
Alaheimo::  Aitotäpläperhoset Nymphalinae
Tribus::  Nymphalini
Suku::  Amiraalit Vanessa
Laji::  atalanta
Kaksiosainen nimi
 Vanessa atalanta  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Amiraali (perhonen) Wikispeciesissä   Amiraali (perhonen) Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Amiraali (Vanessa atalanta) on värikäs täpläperhosten heimoon kuuluva päiväperhonen.
Koko ja ulkonäkö

Amiraalin siipien kärkiväli on noin 5–6 cm. Amiraali on yläpuolelta huomiota herättävä perhonen, taustaväri on musta, jossa on oransseja nauhoja ja valkoisia täpliä.  Alapuolelta lajin siivet ovat harmaan, ruskean ja sinisen kirjomat. Takasiipien alapinnalla on kuviointi, joka näyttää numeroilta 980 tai 986. Lennossa laji näyttää mustalta.
Vanessa atalanta
Vanessa atalanta △
Levinneisyys ja lentoaika

Amiraalilla on vakituinen kanta vain lämpimillä alueilla, Euroopassa Alppien eteläpuolella. Elintavoiltaan se on kuitenkin varsin kosmopoliitti vaeltaja, joka kykenee lentämään pitkiäkin matkoja ja siten laajentamaan elinpiiriään tilapäisesti. Suomessakin amiraalia tavataan vuosittain, mutta perhosten määrät riippuvat eteläisemmän Euroopan olosuhteista sekä sopivista vaellussäistä. Suomessa ja muualla Pohjois-Euroopassa amiraali on joko ilmavirtojen mukana saapuva vaeltaja tai kesäviipyjä, jolloin alkukesästä saapuneet perhoset lisääntyvät ja myöhemmin kesällä lentävät perhoset ovat täällä syntyneitä.
Lajin levinneisyys kattaa Pohjois-Amerikan Karibianmeren saarille ja Guatemalaan saakka. Levinneisyys ulottuu Atlantin poikki Azoreilta Pohjois-Afrikan ja Etelä-Euroopan läpi Kazakstaniin ja Uralille, mutta tätä idempänä amiraalia tavataan vain harvoin. Vaellusten aikana amiraalia tavataan pohjoisessa Pohjois-Norjaan, Färsaarille ja Islantiin saakka. Vieraslajina se on levinnyt myös Havaijille sekä Uuteen-Seelantiin.
Amiraali lentää kahdessa sukupolvessa, ensimmäinen keväällä toukokuusta kesäkuuhun ja toinen sukupolvi heinäkuun lopulta jopa lokakuulle. Se voi esiintyä vaeltajana kesällä muinakin aikoina. Suomessa havaintoja on tehty toukokuun alusta lokakuun loppuun, mutta tavallisin laji on elo-syyskuussa.
Elinympäristö ja elintavat

Amiraali elää kulttuuriympäristöissä, pihapiireissä, puutarhoissa ja joutomailla. Keväällä ensimmäisen sukupolven naaraat munivat munat, jotka kesän aikana kehittyvät toukiksi, koteloituvat ja kuoriutuvat kesällä toisen sukupolven aikuisina. Etelä-Euroopassa perhoset ovat aktiivisia suuren osan vuotta leväten vain talvikuukausien kylmimmillä säillä. Pohjoisessa suuri osa aikuisista yksilöistä lentää lopulta talveksi etelään, mutta osa saattaa yrittää talvehtimista, menehtyen kuitenkin riittävän suojan ja ravinnon puutteeseen. Koiraat odottelevat pariutumishaluisia naaraita valtaamallaan reviirillä, jonka paikkaa ne vaihtavat muutaman päivän välein. Molemmat sukupuolet käyvät ahkerasti juomassa mettä kukilla sekä imemässä nesteitä käyneistä hedelmistä.
Naaras munii munat toukan ravintokasveille yksitellen, suosien jälkeläistensä elinympäristöinä suojaisia lehtimetsiä ja puutarhoja. Tyypillisesti amiraali munii umpinaisempiin kasvustoihin kuin nokkos- tai neitoperhonen. Munat kuoriutuvat noin viikkoa myöhemmin ja toukat oleilevat enimmäkseen yhteenkehrättyjen lehtien suojassa, eivätkä paistattele auringossa monien sukulaislajiensa tapaan. Toukkakehitys kestää keskikesällä 3–4 viikkoa, loppukesällä kauemmin. Koteloituminen tapahtuu lehden alapinnalle ja myös kotelo on usein silkillä yhteensidottujen lehtien suojaama. Kotelovaihe kestää parhaissa olosuhteissa pari viikkoa, mutta pohjoismaissa kaikki kotelot eivät ehdi kuoriutumaan ennen kuin syksy tekee olosuhteista sen kehittymisen kannalta liian kylmää.