stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Argentiinan ralli 1990
Tulokset

| Sija> Yleiskilpailu | Kuljettaja> Yleiskilpailu | Kartanlukija> Yleiskilpailu | Auto> Yleiskilpailu | Aika> Yleiskilpailu | Ero> Yleiskilpailu | Yleiskilpailu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Massimo Biasion |  Tiziano Siviero | Lancia Delta HF Integrale 16v | 6:51.27 | 0.0 |  |
| 2. |  Carlos Sainz |  Luis Moya | Toyota Celica GT-4 (ST165) | 6:59.29 | +8.02 |  |
| 3. |  Didier Auriol |  Bernard Occelli | Lancia Delta HF Integrale 16v | 7:26.22 | +34.55 |  |
| 4. |  Rudolf Stohl |  Reinhard Kaufmann | Audi 90 quattro | 7:50.48 | +59.21 |  |
| 5. |  Ernesto Soto |  Jorge del Buono | Lancia Delta HF Integrale 16v | 7:53.19 | +1:01.52 |  |
| 6. |  Alain Oreille |  Michel Roissard | Renault 5 GT Turbo | 7:56.35 | +1:05.08 |  |
| 7. |  Marcelo Raies |  Jorge Gonzalez | Renault 18 GTX | 8:33.10 | +1:41.43 |  |
| 8. |  Gabriel Martin |  Jose Maria Volta | Fiat Regata | 8:39.23 | +1:47.56 |  |
| 9. |  Oscar Maccari |  Carlos Ostaschinsky | Renault 18 GTX | 8:43.16 | +1:51.49 |  |
| 10. |  Fernando Marino |  Rodolfo Ghilini | Fiat Regata | 9:04.12 | +2:12.45 |  |
Lähde:
American Research and Development Corporation

| American Research and Development Corporation |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  Julkinen yhtiö
Perustettu:  1946
Perustaja:  Georges Doriot Ralph Flanders Karl Compton
Lakkautettu:  1972
Avainhenkilöt:  Georges Doriot
Kotipaikka:   Yhdysvallat
Toimiala:  venture capital -rahoitus
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
American Research and Development Corporation (ARD), oli varhainen ja vaikutusvaltainen yhdysvaltalainen pääomasijoitusyhtiö, joka teki tunnetuksi uuden venture capital -tyypin rahoittamisen ensimmäisenä saavuttamansa suurmenestyksen myötä. Vuonna 1957 Digital Equipment Corporationiin (DEC) sijoitetun 70 000 dollarin arvo kasvoi yrityksen listautumiseen (engl. IPO) vuonna 1966 mennessä 38,5 miljoonaan dollariin.
Yrityksen perustivat vuonna 1946 Harvard Business Schoolin professori ja myöhemmin INSEADin perustanut, "venture capitalin isänä" pidetty ranskalainen prikaatikenraali Georges Doriot, myöhempi senaattori Ralph Flanders ja Massachusetts Institute of Technologyn presidentti Karl Compton.
American Research and Development Corporation listautui ja oli vuosikausia ainoa julkinen yhtiö, joka oli erikoistunut alkuvaiheen yrityksiin sijoittamiseen. Yritys oli merkityksellinen erityisesti siinä, että se otti ensimmäistä kertaa yksityisiä sijoituksia vastaan muualtakin kuin perustajien omista suvuista. Näitä rahoittajia olivat muun muassa vakuutusyhtiöt ja koulutuslaitokset. Alkuperäinen yrityksen tarkoitus oli vauhdittaa yksityissijoituksia toisen maailmansodan taisteluista palaavien sotilaiden yritystoimintaan. Sijoitukset keskittyivät liki yksinomaan Yhdysvaltain itärannikolle, uusiin yrityksiin, joita nousi erityisesti MIT:n ja Harvardin yliopistoyhteisöistä.
American Research and Development Corporation sai julkisena yhtiönä tapella jatkuvasti SEC:n ja IRS:n kanssa, minkä ansiosta myöhemmät venture capital -toimijat tiesivät perustaa yksityisiä osakkuusyhtiöitä. Yritys oli saanut myös DEC:lta kohtuuttoman suuren – 70 prosentin osuuden vastineeksi 70 000 dollarin sijoituksestaan, mikä oli nostanut yhtiön listautumismenestyksestä huolimatta, tai pikemminkin sen ansiosta potista sivuun jääneissä DEC:n työntekijöissä pettymystä. Myöhemmin alkuvaiheen yritysten venture capital -toiminnassa tulikin tavalliseksi, että sijoittaja sai useimmiten vastineeksi panoksestaan vain vähemmistöosuuden. ARD:lla oli julkisena yhtiönä myös kädet turhan sidottuja sen suhteen, että yritys olisi voinut riittävästi palkita menestyksestä myös omaa avainhenkilöstöä ja osakkeenomistajiaan.
Sijoitustoimintaa jatkettiin vuonna 1971 tapahtuneeseen Doriotin eläköitymiseen asti. Vuonna 1972 yritys sulautui Textroniin. Toimintansa aikana ARD sijoitti yli 120 yritykseen. Sen entiset työntekijät ovat perustaneet sittemmin muita venture capital -yrityksiä, kuten Greylock Partnersin (vuonna 1965, perustajat Charlie Waite ja Bill Elfers).
Kirjallisuutta

Ante, Spencer E.: Creative Capital: Georges Doriot and the Birth of Venture Capital. Harvard Business School Press, 2008.
Aiheesta muualla

DEC: "A proposal to American Research and Development Corporation", 27.5.1957. Computer History Museum. (englanniksi)
Spencer Anten Creative Capital -kirjaan liittyvä blogi (englanniksi)
Anett Schutting

| Anett Schutting> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. elokuuta 1991 (ikä 33)
Kansalaisuus:   Viro
Tennispelaaja
Kätisyys:  oikea
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  679. (26.7.2010)
Voitot/tappiot:  18–14
Nelinpeli
Paras sijoitus:  
Voitot/tappiot:  3–9
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Anett Schutting (s. 24. elokuuta 1991) on virolainen tennispelaaja. Schutting edusti Viroa Fed Cupissa vuosina 2007–2010 voittaen kolme ottelua pelaamastaan kymmenestä ottelusta.
Schutting muutti Yhdysvaltoihin opiskelemaan vuonna 2010 ja on pelannut siellä kansallisissa sarjoissa.
Aiheesta muualla

Anett Schutting WTA:n sivuilla (englanniksi)
Anett Schutting ITF:n sivuilla (englanniksi)
Argentiinan ralli 1989

|  Argentiinan ralli 1989 |
| --- | --- |
 8. osakilpailu 13 osakilpailusta kaudella 1989. 
Ajankohta:  1.–5. elokuuta 1989
Pituus:  30 erikoiskoetta, 598,57 km


Palkintokoroke
Voittaja:   Mikael Ericsson    Claes Billstam  (Martini Lancia)
Toinen:   Alessandro Fiorio    Luigi Pirollo  (Jolly Club)
Kolmas:   Jorge Recalde    Jorge del Buono  (Martini Lancia)
Argentiinan ralli 1989 (viralliselta nimeltään 9. Rally Argentina) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1989. Kilpailu järjestettiin 1.–5. elokuuta 1989. Kilpailun erikoiskokeiden yhteispituus oli 598,57 kilometriä.
Tulokset

| Sija> Yleiskilpailu | Kuljettaja> Yleiskilpailu | Kartanlukija> Yleiskilpailu | Auto> Yleiskilpailu | Aika> Yleiskilpailu | Ero> Yleiskilpailu | Yleiskilpailu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Mikael Ericsson |  Claes Billstam | Lancia Delta Integrale | 7:06.00 | 0.0 |  |
| 2. |  Alessandro Fiorio |  Luigi Pirollo | Lancia Delta Integrale | 7:08.26 | +2.26 |  |
| 3. |  Jorge Recalde |  Jorge del Buono | Lancia Delta Integrale | 7:19.42 | +13.42 |  |
| 4. |  Georg Fischer |  Thomas Zeltner | Audi 200 quattro | 7:42.10 | +36.10 |  |
| 5. |  Ernesto Soto |  Martin Christie | Renault 18 GTX | 7:48.15 | +42.15 |  |
| 6. |  Fernando Stella |  Edgardo Gait | Renault 18 GTX | 7:56.42 | +50.42 |  |
| 7. |  Gustavo Trelles |  Ricardo Ivetich | Lancia Delta Integrale | 7:59.01 | +53.01 |  |
| 8. |  Juan-Maria Traverso |  Rubén Valentini | Renault 18 GTX | 7:59.55 | +53.55 |  |
| 9. |  Jorge Bescham |  José García | Fiat Regata | 8:11.28 | +1:05.28 |  |
| 10. |  Edio Fuchter |  Ricardo Costa | Volkswagen Gol | 8:21.22 | +1:15.50 |  |
Lähde:
Argentiinan ralli 1991

|  Argentiinan ralli 1991 |
| --- | --- |
 8. osakilpailu 14 osakilpailusta kaudella 1991. 
Ajankohta:  23. – 27. heinäkuuta 1991
Pituus:  30 erikoiskoetta, 591,24 km


Palkintokoroke
Voittaja:   Carlos Sainz    Luis Moya  (Toyota Team Europe)
Toinen:   Miki Biasion    Tiziano Siviero  (Martini Lancia)
Kolmas:   Didier Auriol    Bernard Occelli  (Jolly Club)
Argentiinan ralli 1991 (viralliselta nimeltään Rally YPF Argentina) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1991. Kilpailu järjestettiin 23. – 27. heinäkuuta 1991. Kilpailu oli kauden kahdeksas ja erikoiskokeiden yhteispituus oli 591,24 kilometriä (suunniteltu pituus oli 594,2 kilometriä).
Kilpailuun lähti 87 autokuntaa, joista 34 pääsi maaliin.
Kaudella 1991 Argentiinan rallin voitto oli Carlos Sainzille kauden viides seitsemästä kilpailusta ja Argentiinan jälkeen hän oli 32 pisteen johdossa Juha Kankkusen edellä. Toyota ja Lancia kävivät kilpailua valmistajien mestaruudesta ja Lancia lähetti kilpailuun neljä autoa ja Toyota lähetti kolme.
Kilpailijat pyysivät järjestäjiltä, että lähtöpaikkana ei olisi Buenos Aires, mutta pyyntöön ei suostuttu. Lähtöseremonian jälkeen kilpailijoiden oli ajettava lähes 500 mailin siirtymäosuus ensimmäiselle erikoiskokeelle Villa Carlos Paziin yön aikana, koska lähtö tapahtui kello yhdeksältä tiistai-iltana.
Tulokset

| Sija> Yleiskilpailu | Kuljettaja> Yleiskilpailu | Kartanlukija> Yleiskilpailu | Auto> Yleiskilpailu | Aika> Yleiskilpailu | Ero> Yleiskilpailu | Yleiskilpailu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Carlos Sainz |  Luis Moya | Toyota Celica GT-Four | 6:37.31 | 0.0 |  |
| 2. |  Miki Biasion |  Tiziano Siviero | Lancia Delta Integrale 16V | 6:37.39 | +0.8 |  |
| 3. |  Didier Auriol |  Bernard Occelli | Lancia Delta Integrale 16V | 6:38.36 | +1.05 |  |
| 4. |  Juha Kankkunen |  Juha Piironen | Lancia Delta Integrale 16V | 6:43.24 | +5.53 |  |
| 5. |  Jorge Recalde |  Martin Christie | Lancia Delta Integrale 16V | 6:49.30 | +11.59 |  |
| 6. |  Mikael Ericsson |  Claes Billstam | Toyota Celica GT-Four | 6:50.13 | +12.42 |  |
| 7. |  Mohammed bin Sulayem |  Ronan Morgan | Toyota Celica GT-Four | 7:11.09 | +33.38 |  |
| 8. |  Gustavo Trelles |  Ricardo Ivetich | Lancia Delta Integrale 16V | 7:14.02 | +36.31 |  |
| 9. |  Grégoire de Mévius |  Hervé Sauvage | Mazda 323 GTX | 7:35.19 | +57.48 |  |
| 10. |  Minna Sillankorva |  Michela Marangoni | Lancia Delta Integrale 16V | 7:36.24 | +58.53 |  |
Lähde:
Arjuna

Arjunan patsas Balilla
Arjuna (devanagari: अर्जुन) on Mahabharata-eepoksessa esiintyvä henkilö. Hänet synnytti Pandun ensimmäinen vaimo Kunti, ja hän oli yksi viidestä Pandava-veljeksestä. Hänen nimensä merkitsee "kirkasta", "paistavaa", "valkoista" tai "hopeaa". Hänet tunnettiin verrattomana jousiampujana.
Arjuna oli Krishnan läheinen ystävä ja kuuli tältä Bhagavad Gitan sisällön ennen Kurukshetran taistelua.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Arjuna
Arjuna Award

Arjuna Award on Intian hallituksen vuodesta 1961 myöntämä palkinto. Arjuna Award voidaan myöntää urheilijalle, joka on edustanut Intiaa kansainvälisissä kilpailuissa. Palkintoon kuuluu sekä rahapalkinto, että pronssinen Arjuna-jumalan patsas.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Arjuna Award
Argentiinan ralli 1988

|  Argentiinan ralli 1988 |
| --- | --- |
 9. osakilpailu 13 osakilpailusta kaudella 1988. 
Ajankohta:  2. – 6. elokuuta 1988
Pituus:  29 erikoiskoetta


Palkintokoroke
Voittaja:   Jorge Recalde    Jorge del Buono  (Martini Lancia)
Toinen:   Miki Biasion    Tiziano Siviero  (Martini Lancia)
Kolmas:   Franz Wittmann    Jörg Pattermann  (Lancia Rally Team Austria)
Rallin voittajat del Buono ja Recalde.
Argentiinan ralli 1988 (viralliselta nimeltään 8. Marlboro Rally of Argentina) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1988. Kilpailu järjestettiin 2. – 6. elokuuta 1988 Buenos Airesissa. Kilpailu oli kauden yhdeksäs ja erikoiskokeiden yhteispituus oli 583,6 kilometriä. Kilpailun voitti Jorge Recalde, jolle voitto oli ensimmäinen rallin MM-sarjassa.
Tulokset

| Sija | Kuljettaja | Kartanlukija | Auto | Aika | Ero |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Jorge Recalde |  Jorge del Buono | Lancia Delta Integrale | 7:05.02 | 0.0 |  |
| 2. |  Miki Biasion |  Tiziano Siviero | Lancia Delta Integrale | 7:08.05 | +3.03 |  |
| 3. |  Franz Wittmann |  Jörg Pattermann | Lancia Delta Integrale | 7:34.01 | +28.59 |  |
| 4. |  Rudolf Stohl |  Ernst Röhringer | Audi 90 Quattro | 7:51.04 | +46.02 |  |
| 5. |  José Celsi |  Elvio Olave | Subaru RX Turbo | 8:10.06 | +1:05.04 |  |
| 6. |  Juan María Traverso |  Rubén Valentini | Renault 18 GTX | 8:27.03 | +1:22.01 |  |
| 7. |  Marcelo Raies |  Sigfrido Schroeder | Renault 18 GTX | 8:30.01 | +1:24.59 |  |
| 8. |  Claudio Israel |  Manuel Jaurena | Toyota Corolla 1600 GT | 8:35.02 | +1:30.00 |  |
| 9. |  José Luis Grasso |  José Volta | Fiat Regata 85 | 8:37.03 | +1:32.01 |  |
| 10. |  Norberto Gianre |  Geronimo Giaccone | Fiat 147 | 8:40.04 | +1:35.02 |  |
Lähde:
Ance Féas

| Ance Féas |
| --- | --- |
 Saint-Barthélemyn kirkko Féasin kylässä
 Ance Féas
 Koordinaatit: 43°09′26″N, 0°41′16″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Uusi-Akvitania
Departementti:  Pyrénées-Atlantiques
Arrondissementti:  Oloron-Sainte-Marie
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  23,8 km²
Väkiluku (2020):  615 
 – Väestötiheys:  25 as./km²
Kunnan numero:  64225
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ance Féas on kunta Lounais-Ranskassa Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee noin yhdeksän kilometriä Oloron-Sainte-Marien kaupungista lounaaseen.
Kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2017, jolloin kaksi kuntaa Ance ja Féas yhdistyivät.
Tunnettuja kuntalaisia

Robert Paparemborde (1948–2001), ancelainen rugby union pelaaja, joka pelasi 54 Ranskan maaottelua.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ance Féas Wikimedia Commonsissa
Ansiokkaan palveluksen mitali

Ansiokkaan palveluksen mitali
Ansiokkaan palveluksen mitali (engl. Meritorious Service Medal) on yhdysvaltalainen sotilaille jaettava mitali. Se perustettiin vuonna 1966 ja se toimii kunnianosoituksena ansioituneesta palveluksesta tai erinomaisesta suorituksesta. Tunnustus ei katso saajan sotilasarvoa.
Ennen syyskuun 11. päivän terroritekoja mitalia jaetiin ainoastaan rauhanaikana, mutta nykyään sitä voidaan jakaa myös rintamalla aktiivisessa palveluksessa olevalle sotilaalle.
Alijärvi (Renko)

| Alijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hämeenlinna
Koordinaatit:  60°54′04″N, 24°16′23″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Hyvikkälänjoen valuma-alue (35.88)
Laskujoki:  Renkajoki 
Järvinumero:  35.884.1.013
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  103,2 m  
Rantaviiva:  1,169 km  
Pinta-ala:  3,844 ha  
Saaria:  2 
 fiAlijärvi 
Alijärvi  on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa Rengon kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,8 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järven ympäristö sisältyy Renkajärvestä Rengon kautta Tunturivuorelle ja siitä edelleen kaakkoon jatkuvaan harjujakson jäätikköjokimuodostumaan. Järvi on ilmeisesti syntynyt harjulla olevaan painaumaan eli suppaan . Siinä on kaksi saarta, joista toisessa on rakennus. Järven rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä. Sen rannat ovat kangasmetsää, jonka itärannat sivuavat asutusaluetta. Rannoille on rakennettu vain kymmenisen rakennusta, joista osa on vapaa-ajan asuntoja.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Renkajoen keskiosan alue kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 103,2 metriä mpy, joka on 2,6 metriä alempana kuin järven yläpuolella sijaitsevassa Ylijärvessä. Ylijärvi laskee Alijärveen Kuittilankosken kautta, jossa on kuitenkin vedenpintaa säännöstelevä pato. Molemmat järvet ovat Renkajoen läpivirtausjärviä ja ne erottaa toisistaan Kuittilanharju .
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvi on merkitty karttaan nimettömänä ja sen vesistöjärjestely vaikuttaa samantapaiselta kuin nykyäänkin.
Antti Kyrö

Antti Kyrö (s. 1. syyskuuta 1982 Helsinki) on suomalainen graafinen suunnittelija ja kuvittaja. Kyrö on opiskellut graafista suunnittelua Aalto-yliopiston Taideteollisessa korkeakoulussa.
Antti Kyrö on tehnyt yhteistyössä veljensä kirjailija Tuomas Kyrön kanssa lastenkirjoja.
Aiheesta muualla

Antti Kyrön kotisivu
Andrej Vasiljević

| Andrej Vasiljević |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. syyskuuta 1993 (ikä 31) Zagreb, Kroatia
Kansalaisuus:   Kroatia
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  184 cm
Paino:  82 kg
Seura
Seura:  HC Wings Arlanda
Sarja:  HockeyEttan
Pelinumero:  27
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2009–
Aik. seurat:  Medveščak Zagreb (EBEL/KHL) Slough Jets (EPIHL) Hermes (S-S) Borås HC (Ruotsi II) Björbo IF  (Ruotsi II)
Andrej Vasiljević (s. 23. syyskuuta 1993 Zagreb, Kroatia) on kroatialainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa Ruotsin neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyTvåan-joukkue Björbo HF:ssä.
Ura > Seuraura

Vasiljević on Medveščak Zagrebin kasvatti. Hän debytoi miesten peleissä 16-vuotiaana kaudella 2009–2010 pelattuaan seuran kakkosjoukkueessa yhden ottelun sekä Slohokej Ligassa että Kroatian pääsarjassa. Kauden 2010–2011 Vasiljević pelasi lähinnä Team Zagrebin A-nuorissa Slovenian A-juniorisarjaa. Miesten pelejä hän pelasi Medveščakissa Itävallan Erste Bank Eishockey Ligan runkosarjassa yhdessä ottelussa ja puki kahdeksaan otteluun. Lähinnä joukkueen kolmosmaalivahtina toiminut Vasiljević teki EBEL-debyyttinsä 25. helmikuuta 2011 unkarilaista Alba Volán Székesfehérvária vastaan, kun hän korvarsi joukkueen maalinsuulla Gasper Kroseljin noin 55 peliminuutin jälkeen. Vasiljević sai peliaikaa noin neljä minuuttia ja torjui kaksi kertaa, mutta Alba Volán voitti ottelun lopulta lukemin 2-3. Hän pelasi myös seitsemän ottelua Kroatian pääsarjan runkosarjassa.
Myös kauteen 2010–2011 Vasiljević lähti niin ikään Medveščakin kolmosmaalivahtina ja hän pelasi kauden aikana EBEL:ssä kolmessa runkosarjaottelussa ja puki 15 runkosarjaotteluun. Hän pelasi ensimmäisen EBEL-ottelunsa aloittavana maalivahtina 7. lokakuuta 2011 vieraissa EC Salzburgia vastaan. Vasiljević torjui Medveščak 6-4-tappioon päättyneessä ottelussa 29 kertaa. Hän pelasi seuran kakkosjoukkueessa Kroatian pääsarjaa kymmenen ottelun verran. Vasiljević teki Medveščakin kanssa jatkosopimuksen kaudeksi 2012–2013, mutta hän jätti kuitenkin seuran elokuussa 2012 ja siirtyi slovakialaisen HK 36 Skalican paitaan.
Kaudeksi 2013–2014 Vasiljević palasi vuoden mittaisella sopimuksella KHL:ään siirtyneeseen Medveščak Zagrebiin. Hän toimi lähinnä joukkueen kolmosmaalivahtina ja pelasi kauden aikana yhdessä runkosarjaottelussa sekä kahdessa ottelussa Kroatian pääsarjassa, kunnes Vasiljević siirtyi tammikuussa 2014 loppukaudeksi Yhdistyneen kuningaskunnan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle EPIHL-joukkue Slough Jetsiin. Marraskuussa 2014 hän siirtyi kolmen kuukauden mittaiselle try-outille SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhoon oltuaan vapaana agenttina alkukauden 2014–2015. Joulukuussa Vasiljević siirtyi kahden viikon try-outille kaksi sarjatasoa alemmas Suomi-sarjajoukkue Kokkolan Hermekseen, jossa hän pelasi kaksi ottelua ja palasi joulutauolla HPK:hon Juuse Saroksen lähdettyä alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuihin. Vasiljević toimi viidessä ottelussa joukkueen kakkosmaalivahtina Joni Myllykoskelle, mutta ei saanut kuitenkaan peliaikaa ja lopulta hän jäi ilman käyttötarkoitusta ja jatkosopimusta Saroksen palattua HPK:hon. Vasiljević ei pelannut enää loppukaudella missään.
Kaudeksi 2015–2016 Vasiljević siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin neljänneksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyTvåan-joukkue Borås HC:hen. Kaudeksi 2016–2017 hän siirtyi saman sarjan Björbo HF:ään. Kaudelle 2018-2019 Vasiljevic siirtyi pelaamaan HC Wings Arlandan joukkueeseen samalla sarjatasolla. Kaudeksi 2019-20 Arlanda nousi sarjaporrasta ylemmäksi HockeyEttaniin.
Ura > Maajoukkueura

Vasiljević edusti Kroatiaa IB-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän voitti hopeaa. Vasiljević toimi kuitenkin koko turnauksen ajan joukkueensa kakkosmaalivahtina Mate Krešimir Tomljenovićille, eikä saanut peliaikaa. Vasiljević pelasi myös Sotšin olympiakisojen 2014 karsinnoissa, joissa hän sai tililleen yhden ottelun.
Vasiljević pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2010 ja IB-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2012. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden II-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2009, 2010 ja 2011. Kaksi jälkimmäistä turnausta päättyi A-lohkon hopeaan ja vuoden 2011 turnauksessa Vasiljević palkittiin parhaana maalivahtina.
Tilastot > Maajoukkuetilastot

| Vuosi | Turnaus | O | V | H | MIN | PM | NP | PMK | TP% |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009 | U18d2 | 3 | 1 | 0 | 110 | 9 | 0 | 4.93 | 75,7 |
| 2010 | U18d2 | 1 | 0 | 1 | 45 | 5 | 0 | 6.72 | 83,9 |
| 2010 | JMMd1 | 1 | 0 | 0 | 20 | 7 | 0 | 21.00 | 63,2 |
| 2011 | U18d2 | 5 | 2 | 2 | 269 | 9 | 1 | 2.01 | 92,4 |
| 2012 | JMMd2 B | 1 | 0 | 1 | 60 | 8 | 0 | 8.00 | 84,3 |
| 2012 | OQ | 1 | 0 | 0 | 10 | 1 | 0 | 6.14 | 85,7 |
Antonio (Portugali)

Antonio I.
Antonio (port. António Prior Do Crato; 1531 Lissabon, Portugalin kuningaskunta –  26. elokuuta 1595 Pariisi, Ranskan kuningaskunta) oli Portugalin kuningas, joka hallitsi jonkin aikaa kesken Portugalin vallanperismyssodan vuonna 1580. Hänen hävittyään valtataistelun Portugali päätyi 60 vuodeksi Espanjan kuninkaiden alaisuuteen.
Suku

Antonio oli kuningas Juhana III:n veljen Bejan herttua Luísin (1506–1555) ja Violante Gomesin avioton poika. Hänen isoisänsä oli kuningas Emanuel I.
Antoniosta tuli Portugalin Pyhän Johanneksen ritarikunnan päällikkö, ja hänelle lahjoitettiin vuonna 1555 varakas Craton luostari. Hän seurasi Juhana III:n pojanpoikaa, kuningas Sebastiania Pohjois-Afrikkaan Marokkoon. Vuoden 1578 Ksar el-Kebirin taistelussa Sebastian kaatui ja Antonio vangittiin. Antonio pyrki valtaan jo tuolloin, mutta kruunun sai hänen setäpuolensa, Juhana III:n viimeinen elossa ollut veli Henrik I. Antonion palattua Portugaliin Henrik I hylkäsi hänen vaatimuksensa valtaistuimesta. Myöhemmin sen hylkäsi myös neuvosto, joka hallitsi Portugalia muutaman kuukauden ajan Henrikin kuoleman jälkeen tammikuussa 1580.
Kruununtavoittelija

Henrikin kuoltua lapsettomana vallantavoittelijoita oli useita. Antonio julistautui kuninkaaksi Santarémissä 24. heinäkuuta 1580, mutta  Espanjan Filip II kiisti hänen vaateensa Portugalin kruunuun. Antonio joutui väistymään manner-Portugalista jo 25. elokuuta hävittyään taistelun Alban herttua Fernando Álvarez de Toledon johtamille espanjalaisille Lissabonin ulkopuolella.
Ranskan avustuksella Antonio lähetti vuosina 1582 ja 1583 kaksi meriretkikuntaa Azoreille, joissa hänet tunnustettiin edelleen kuninkaaksi, ja yritti hallita Portugalia sieltä käsin. Espanjalaisten laivueet kukistivat hänen molemmat joukkonsa. Seuraavaksi hän matkusti Englantiin, jossa hän värväsi kuningatar Elisabet I:n avukseen. Englannin laivasto Sir Francis Draken ja Sir John Norrisin johdolla teki Antonion tukemiseksi maihinnousun lähelle Lissabonia vuonna 1589, mutta retkikunta osoittautui kalliiksi epäonnistumiseksi. Köyhänä ja sairaana António palasi Pariisiin, missä hän suunnitteli uusia tutkimusmatkoja kuolemaansa asti.
Ansio (kuunari)

Ansio oli suomalainen Uudestakaupungista kotoisin ollut kolmimastoinen kuunari, joka haaksirikkoutui Merenkurkussa Lövön luona lähellä Uumajaa 4. marraskuuta 1931 törmättyään myrskyssä kovalla vauhdilla karikkoon navigointivirheen takia.
Ansio oli rakennettu Virossa vuonna 1903. Uusikaupunkilainen laivanvarustaja Torsten Leisio (1879–1944) osti sen Uuteenkaupunkiin Bremerhavenista Saksasta vuonna 1926. Laivan vetoisuus oli 318 nettorekisteritonnia, pituus 38,41 metriä ja leveys 9,48 metriä.
4. marraskuuta 1931 Ansio oli painolastissa matkalla Hangosta Ouluun, jossa sen oli tarkoitus ottaa puutavaralasti. Kuunaria oli korjattu Hangossa sen kärsittyä vaurioita myrskyssä Ahvenanmerellä matkatessaan Kööpenhaminasta Ouluun. Upotessa Ansion miehistöstä hukkuivat kapteeni Aarre A. Aarnio, perämies Leo Sjöblom ja kuusi miestä – kaksi miehistön jäsentä pelastui.