stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Celorico de Basto

| Celorico de Basto |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Celorico de Basto Portugalin kartalla
 Koordinaatit: 41°24′N, 8°0′W 
Valtio:  Portugali
Alue:  Norte
Ala-alue:  Tâmega
Piiri:  Braga
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Joaquim Mota e Silva
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  181,07 km²
Väkiluku (2011):  20 098
 – Väestötiheys:  111 as./km²
 
 www.cm-celoricobasto.pt 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Celorico de Basto on kunta Bragan piirissä, Portugalissa. Sen pinta-ala on 181,1 km² ja väkiluku noin 20 100.
Celorico de Baston nykyinen pormestari on Joaquim Mota e Silva. Kunnan juhlapäivä on 25. heinäkuuta.
Freguesiat

Agilde
Arnóia
Borba de Montanha
Britelo
Caçarilhe
Canedo de Basto
Carvalho
Codeçoso
Corgo
Fervença
Gagos
Gémeos
Infesta
Molares
Moreira do Castelo
Ourilhe
Rego
Ribas
Santa Tecla de Basto
São Clemente de Basto
Vale de Bouro
Veade
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Celorico de Basto Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (portugaliksi)
Bragan piirin kunnat
Amares
Barcelos
Braga
Cabeceiras de Basto
Celorico de Basto
Esposende
Fafe
Guimarães
Póvoa de Lanhoso
Terras de Bouro
Vieira do Minho
Vila Nova de Famalicão
Vila Verde
Vizela
Coloradojoki (Texas)

| Coloradojoki |
| --- | --- |
 Coloradojoki Austinissa
Alkulähde:  Llano Estacado
Laskupaikka:  Matagordanlahti
Maat:   Yhdysvallat
Pituus:  1 387 km
Valuma-alue:  103 341 km²
 Coloradojoki ja sen valuma-alue
Coloradojoki on Yhdysvalloissa Texasin osavaltiossa sijaitseva 1 387 kilometriä pitkä joki. Se on Yhdysvaltojen 18. pisin joki. [lähde? ]
Joen valuma-alue ja osa yleensä kuivuneista sivujoista ylettyvät New Mexicoon. Se virtaa Dawsonin piirikunnasta pääosin kaakkoon Marble Fallsin, Austinin, Bastropin, Smithvillen, La Grangen, Columbusin, Whartonin ja Bay Cityn kautta Matagordanlahteen.
Historiaa

Espanjalaiset löytöretkeilijät sekoittivat usein Coloradojoen pohjoisempaan Brazosjokeen. Näiden naapurijokien eurooppalainen löytäjä nimitti nykyistä Coloradojokea Brazos de Diosiksi ja nykyistä Brazosjokea Coloradojoeksi. Myöhemmin nimet vaihdettiin päittäin. [lähde? ]
Coda (tiedostojärjestelmä)

Coda on Carnegie Mellon -yliopistossa vuonna 1987 kehitetty hajautettu levyjärjestelmä. Coda on kehitetty Andrew File System version 2 pohjalta.
Coda on saatavilla muun muassa Linux-alustalle.
Codan pohjalta kehitettiin InterMezzo-levyjärjestelmä, joka oli myös osana Linux-kerneliä.
InterMezzo poistettiin Linuxin 2.6 -versioista, kun sen kehitys lopetettiin ja kehittäjät alkoivat kehittää Lustre-tiedostojärjestelmää Cluster File Systems -yhtiössä vuonna 2001.
Coloradojoki (Argentiina)

| Coloradojoki |
| --- | --- |

Alkulähde:  Andit
Laskupaikka:  Atlantti
Maat:   Argentiina
Pituus:  850 km
Valuma-alue:  350 000 km²

Coloradojoki (esp. Río Colorado) on joki Argentiinan eteläosassa. Joen kokonaispituus on noin 850 kilometriä. Jos sivujoki Río Desaguadero lasketaan mukaan, on joen kokonaismitta lähes 2 000 kilometriä.[lähde? ]
Coloradojoen alku on itäisillä Andeilla, samalla leveyspiirillä Chilen Tinguiririca-tulivuoren kanssa (noin 34° 48' S.). Joen katsotaan yleensä alkavan Río Granden ja Río Barrancasin yhtymäkohdassa. Koska Río Barrancas on huomattavasti Río Grandea pienempi, on kuitenkin tarkempaa kuvailla Río Barrancas sivujokena, joka liittyy Río Granden pääuomaan.[lähde? ] Andien jälkeen Coloradojoki virtaa kaakkoon karun ja kuivan alueen läpi, eikä siihen liity Río Desaguaderon lisäksi muita sivujokia. Aikaisemmin Río Desaguadero laski Coloradojokeen Laguna Urre Lauquenin järvialueen kautta. Coloradon alajuoksu on hedelmällistä ja metsäistä, mutta alue on pinta-alaltaan pieni, joten asutus on harvaa.[lähde? ] Joki laskee Atlantin valtamereen noin 100–120 kilometriä Bahía Blancan kaupungista etelään. Joen suistossa on useita erillisiä laskureittejä.
Coloradojoki muodostaa ison osan Nequén ja Mendozan sekä Rio Negron ja La Pampan maakuntien rajasta. Embalse Casa de Piedra -pato tuottaa sähköä ja sääntelee joen vedenpinnan korkeutta. Joki on purjehduskelpoinen noin 300 kilometrin matkalla rannikolta Pichi Mahuidaan.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Coloradojoki (Argentiina) Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Colorado River (Argentina)
Käännös suomeksi
Buttocks

| Buttocks Charlies |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1970, Microvox, Lahti
 Julkaistu: joulukuu 1970
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Eero Ravi
 Tyylilaji: rock
 Levy-yhtiö: Love Records
Charliesin muut julkaisut
| Julisteiden liimaajat 1970 | Buttocks 1970 | Jail Sessions 2015 |
Buttocks on suomalaisen Charlies-yhtyeen albumi vuodelta 1970. Alkuperäiset luettelotunnukset LRLP - 29.
Kappaleet > A-puoli

Tuesday Song – 3.32
Like the Purpose Told Me – 5.17
Smoggy Story – 5.57
Try, Try or You'll Never Die – 7.51
Kappaleet > B-puoli

Feeling That Feeling – 3.15
Living for Myself (I'm a King Dreamer) – 3.40
Madness and Otherkind of Influences – 5.23
For You Catherine and Before You – 6.22
Kokoonpano

Kari Lehtinen – basso, tamuburiini
Ari Ahlgrén – rummut, marokkolainen savirumpu, lyömäsoittimet
Igor Sidorow – huilu, saksofoni, piano
Eero Ravi – kitara
Wellu Lehtinen – laulu, huuliharppu, marokkolainen savirumpu, lehmänkello
Kokoonpano > Tuotanto

Eero Ravi – tuottaja
Pekka Nurmikallio – äänitys
Kari Lehtinen – kansi
Aiheesta muualla

Buttocks discogs.com -sivustolla
Coloradon laakio

Coloradon laakio (Colorado Plateau) kartalla.
Coloradon laakio (engl. Colorado Plateau) on Lounais-Yhdysvalloissa Kalliovuorten vuorijonojen välissä oleva kuiva ylätasanko, jossa on muun muassa Grand Canyon ja useita muita luonnonpuistoja. 337 000 neliökilometrin laajuinen alue ulottuu Utahiin, Coloradoon, Arizonaan ja New Mexicoon ja on osin sama kuin niin kutsuttu Four Cornersin alue.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Coloradon laakio Wikimedia Commonsissa
Why is the Colorado Plateau Rising? (Arkistoitu – Internet Archive) Geology.com. (englanniksi)
Carl Menger

Carl Menger
Carl Menger (28. helmikuuta 1840 Nowy Sącz, Galitsia – 26. helmikuuta 1921 Wien, Itävalta) oli itävaltalaisen taloustieteen perustaja. Hän kehitti mm. rajahyötyteorian, joka on nykyisen uusklassisen taloustieteen tärkeimpiä tosiasioita. Se korjasi klassisen taloustieteen (ja Marxin) virheen hinnanmuodostusteoriassa.
Itse asiassa tämän marginalistisen (eli raja-) teorian kehittivät noin 1870 toisistaan riippumatta William Stanley Jevons Englannissa, Carl Menger Itävallassa ja Léon Walras Sveitsissä, ja myöhemmin kävi ilmi, että sen oli esittänyt jo vuonna 1854 preussilainen ekonomisti Hermann Heinrich Gossen. Teoriaa pidetään marginalistisen eli uusklassisen taloustieteen syntynä.
Elämä

Carl Menger syntyi Itävallan keisarikunnan Galitsiassa (nykyään Puolaa). Hän valmistui oikeustieteen tohtoriksi Krakovassa ja toimi talousjournalistina ensin Ukrainassa ja sitten Wienissä Wiener Zeitungissa.
Menger huomasi hinnan muodostuvan markkinoilla toisin kuin klassinen taloustiede opetti. Hän alkoi tutkia taloustiedettä 1867 ja sai 1871 valmiiksi kirjan Grundsätze der Volkswirtschaftslehre (”Taloustieteen perusteet”), joka on nykyisen taloustieteen ja itävaltalaisen koulukunnan perustana.
Menger opetti Itävallan arkkiherttualle kansantaloustiedettä ja todennäköisesti avusti tämän ylhäisaristokratian vastaisen nimettömän pamfletin kirjoittamisessa.[lähde? ] Vuonna 1878 hänet nimitettiin Wienin yliopiston kansantaloustieteen professoriksi. Taloustieteiden menetelmäkiistan väittelyssä saksalaisia taloustieteilijöitä vastaan hänen opeistaan käytettiin marginalisoivaa pilkkanimeä ”itävaltalainen taloustiede”, jolloin hän syytti saksalaista taloustiedettä historisismista. Mengerin huomattavimpia oppilaita olivat Eugen von Böhm-Bawerk ja Friedrich von Wieser.
Mengerin poika oli matemaatikko Karl Menger.
Rajahyötyteoria

Menger esitti kirjassaan Grundsätze der Volkswirtschaftslehre (1871) rajahyötyteorian ja hänen näkökulmaansa talouselämään on luonnehdittu kausaalis-realistiseksi, deduktiiviseksi ja humanistiseksi. Täydellisen kilpailun vallitessa kauppiaat pyrkivät asettamaan hyödykkeiden hinnat niin korkeiksi, että ne kaikki menevät juuri ja juuri. Mengerin kuvauksen mukaan tyydyttämättömien tarpeiden rajahyödyt ovat tuotteiden hintaa alhaisemmat, mutta myytyjen tuotteiden rajahyödyt olivat hintaa korkeammat, koska muutenhan ne eivät olisi menneet kaupaksi. Mikäli tämä hinta ylittää tuotantokustannukset, se kannustaa tuottamaan lisää tuotteita. Tällöin seuraa tarjonnan lisääntymistä, joka pakottaa asiakkaista kilpailevat kauppiaat laskemaan hintoja, jotta myyjät saisivat kaikki tuotteensa kaupaksi. Lopulta hinta putoaa lopulta lähes tuotanto- ja jakelukustannusten tasolle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Carl Menger Wikimedia Commonsissa
Untersuchungen über das Methode der socialwissenschaften und der politischen Ökonomie insbesondere, 1933
Bostonin teekutsut

Bostonin teekutsut litografiassa vuodelta 1846.
Bostonin teekutsut (engl. The Boston Tea Party) tarkoittaa Bostonin (Massachusetts, Yhdysvallat) asukkaiden vuoden 1773 lopussa esittämää poliittista protestia brittihallintoa vastaan. Se on tärkeimpiä Yhdysvaltojen kansallisista kertomuksista, tarinoista, jotka liittyvät maan perustamiseen.
Saadakseen siirtokunnat tunnustamaan Britannian verotusoikeuden parlamentti salli vain veronalaisen teen viennin. Amerikkalaisten protestien ja boikotin ansiosta teelaivat joutuivat palaamaan purkamattomina takaisin paitsi Bostonin laiva, joka jäi satamaan odottamaan purkamista. Paikallinen kansankokous määräsi sen palaamaan mutta kuvernööri kielsi. Lain mukaan laiva piti purkaa viimeistään 16. joulukuuta 1773, jolloin laivaan hiipi illalla 60 intiaaneiksi naamioitunutta bostonilaista. He heittivät kaikki kallisarvoiset teelaatikot mereen, eivätkä satamavartijat ja tullimiehet pystyneet estämään. Tapahtuma oli amerikkalaisten vastalause Ison-Britannian määräämiä veroja vastaan. Englantilaiset puolestaan pitivät Bostonin tapahtumia kapinana ja ryhtyivät vastatoimiin, jotka johtivat vastaboikotteihin, ja lopulta lähettivät vuonna 1775 sotaväkeä kukistamaan niskuroijat. Seurauksena oli vuosien mittainen sota ja Yhdysvaltain itsenäisyysjulistus.
Tausta

Pohjois-Amerikan siirtokunnissa (myöhemmin Yhdysvallat) oli pitkään katsottu, että heitä saavat verottaa vain heidän itse valitsemansa edustajat. Tämän vuoksi Britannialla oli vaikeuksia verottaa heitä. Yrityksiin vastattiin vastalausein ja boikotein. Epäonnistunut keino vaihdettiin toiseen, esimerkiksi painotuotteiden leimavero kumottiin vuoden 1765 leimaverolailla, mutta 1766 Britannian parlamentti julisti, että sillä on oikeus säätää siirtokuntia sitovia lakeja kaikissa tapauksissa. Uusia veroja säädettiin 1767, mutta Amerikan kauppiaat laativat sitä vastaan tuonninvastaisen sopimuksen. Suuri osa kansaa kieltäytyi juomasta brittiteetä, korvikkeita kehiteltiin ja salakuljetus oli vilkasta.[lähde? ]
Vuonna 1770 parlamentti joutui siksi kumoamaan tullit mutta jätti näön vuoksi teetullin voimaan osoittaakseen valtansa. Englannin Itä-Intian kauppakomppanialla oli keväällä 1773 paljon ylijäämäteetä varastoissaan, ja yritystä auttaakseen Britannian parlamentti sääti uuden teeveron 10. toukokuuta 1773. Kauppakomppanian ei lain nojalla tarvinnut maksaa tullia tuomastaan teestä, mutta tee verotettaisiin siirtokunnan satamissa. Bostoniin, New Yorkiin, Philadelphiaan ja Charlestoniin määrättiin virkamiehet vastaanottamaan ja myymään teetä.
Tausta > ”Vapauden pojat”

Amerikkalaiset ”whigit” eli liberaalit patriootit järjestäytyivät nimellä ”Vapauden pojat”. Heihin kuuluivat muun muassa Benedict Arnold, Patrick Henry ja Paul Revere sekä tunnetut teen salakuljettajat Samuel Adams ja John Hancock. Vapauden pojat protestoivat Britannian paralmenttia vastaan.
Siirtokunnissa levisi syksyllä 1773 protestiaalto, kun kaupungeissa kuultiin teelastien olevan tulossa. Satamakaupungeissa alkoi kiertää tieto laivojen vihamielisestä vastaanotosta, ja 2. joulukuuta mennessä kaikkien muiden paitsi Bostonin virkamiehet olivat eronneet tehtävistään.
Bostonin tapahtumat > Laivojen saapuminen satamaan

Bostonissa teen vastaanottajat päättivät noudattaa lakia ja sallia teealusten saapumisen satamaan. Bostonin kuvernööri Thomas Hutchinson ei kuitenkaan pystynyt vastaamaan protestoijille, sillä muutamaa vuotta aiemmin sattuneen Bostonin verilöylyn takia olivat sidottuja Williamin linnaan.
Dartmouth saapui Bostonin satamaan 28. marraskuuta, ja sen lastina oli 114 laatikkoa teetä. Samuel Adams kutsui väen tämän kansankokoukseen, jonne tuli tuhansia ihmisiä, niin että kokouspaikkaa piti vaihtaa. Kansankokous määräsi laivan lähtemään purkamatta lastiaan teetullia maksamatta (Britannian määräämän 20 päivän kuluessa) ja asetti 25 miestä vartioimaan laivaa. Kuvernööri kieltäytyi antamasta laivalle lupaa toimia näin, ja pian saapui vielä kaksi teelaivaa.[lähde? ]
Määräpäivänä 16. joulukuuta 1773 teelaiva oli yhä Bostonin satamassa. 7 000 ihmistä kokoontui kansankokoukseen, jossa Adams totesi, ettei kokous voi tehdä enempää maan pelastamiseksi, koska kuvernööri ei vieläkään antanut laivalle lähtölupaa. Toisin kuin muut kuvernöörit hän vaati Britannialta kovaa linjaa ”Vapauden poikia” vastaan.[lähde? ]
Bostonin tapahtumat > Teekutsut

Protestoijien 16. joulukuuta järjestämässä äänestyksessä päätettiin estää teen purkaminen, varastoiminen, myyminen ja käyttäminen. Tämän seurauksena noin 60 miehen ryhmä lähti intiaaneiksi pukeutuneena kohti satamaa. Monet miehistä kuului ”Vapauden poikiin”. Teekutsuissa heitettiin mereen kaikkien 342 arkun sisältö. Tapahtumalle annettiin myöhemmin nimi ”Bostonin teekutsut”.
Teekutsujen osallistujat ovat suurimmalta osalta jääneet tuntemattomaksi, eivätkä mukana olleet kertoneet nimiään julkisuuteen edes Yhdysvaltain itsenäistymisen jälkeen. Alkuperäisasukkaiksi pukeutuminen suojasi heitä, ja vain yksi henkilö, Francis Akeley, pidätettiin ja vangittiin.
Seuraukset

Ei tiedetä, oliko Adams salaa suunnitellut ”teekutsut”, mutta heti niiden jälkeen hän alkoi puolustaa ja puhua niistä julkisesti. Hänestä se oli kansalaisten ainoa keino puolustaa perustuslaillisia oikeuksiaan (”ei verotusta ilman edustusta”, vrt. Magna Charta).
Kaikki eivät kuitenkaan Amerikassa olleet innoissaan tapahtumista. George Washington kirjoitti kesäkuussa 1774 bostonilaisten ”olleen hulluja” eikä voinut hyväksyä teen tuhoamista. Benjamin Franklin puolestaan vaati teen korvaamista. Monet amerikkalaisen eliitin edustajat pitivät yksityistä ominaisuutta loukkaamattomana. Robert Murray meni kuvernöörin luokse kolmen muun kauppiaan kanssa maksamaan summaa, mutta kuvernööri kieltäytyi ottamasta maksua vastaan. Toisaalta samantapaisia mielenilmauksia järjestettiin ympäri siirtokuntia Bostonin teekutsujen esimerkkiä noudattaen.[lähde? ]
Britanniassa tapahtumiin vastattiin pakkolaeilla, ja kuningas Yrjö III:n kerrotaan sanoneen ”amerikkalaiset ovat leijonia vain niin kauan kuin me olemme lampaita”. Pakkolakien nojalla Bostonin satama suljettiin. Samalla Massachusettsin perustuslaki lakkautettiin, kaupungin virkamiesten vaalit lopetettiin ja oikeusvalta siirrettiin Britannialle ja brittiläisille tuomareille. Siirtokuntalaisille pakkolaki asetti velvollisuuden asuttaa brittijoukkoja tarvittaessa, ja uskonnon vapaus laajennettiin käsittämään myös brittivallan alla oleviin kanadanranskalaisiin katolisiin, mikä puolestaan hermostutti siirtokunnan protestantteja.
Britanniassa toivottiin pakkolakien hillitsevän Uuden-Englannin haluja kapinaan ja estävän siirtokuntien yhdistimystä. Pakkolait nähtiin kuitenkin Amerikassa uutena todisteena Britannian tyranniasta. Vastalauseet yltyivät, ja vuonna 1775 järjestettiin kokous, jossa vaadittiin monarkkia perumaan lait. Kriisi laajeni, ja vuonna 1775 puhkesi vapaussota ja Amerikan vallankumous.
Britannian parlamentti sääti vuonna 1775 lain, jolla vapautettiin kokonaan verotuksesta ne siirtokunnat, jotka kustansivat itse imperiumin puolustuksen upseerit mukaan lukien. Sodan kestettyä kolme vuotta parlamentti kumosi vuonna 1778 teelain. Tapahtumien vyöry oli kuitenkin jo edennyt niin pitkälle, että vapaustaistelua ei voinut enää pysäyttää.[lähde? ] Lopulta Britannia vetäytyi 1781 sotavuosien turhauttamana, pitkälti emämaan whigien vaikutuksesta. Kolmentoista siirtokunnan (osavaltion) Yhdysvallat sai jo vuonna 1776 julistamansa itsenäisyyden.
Muut "Bostonin teekutsut"

samanniminen libertaaripuolue (Boston Tea Party), perustettu 2006,
kansanliike Teekutsuliike (Tea Party), syntynyt vuoden 2009 talouden pelastuspaketteja ja suurta julkista sektoria vastaan.
T-Party, MITin IT-hanke
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bostonin teekutsut Wikimedia Commonsissa
Yrjö III
Christopher Nilsen

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Christopher Nilsen vuonna 2018. |  Christopher Nilsen vuonna 2018. |  Christopher Nilsen vuonna 2018. |  |
Maa:  Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Tokio 2020 | seiväshyppy |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Eugene 2022 | seiväshyppy |  |
|  Pronssia | Budapest 2023 | seiväshyppy |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Belgrad 2022 | seiväshyppy |  |
| Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  |  |
|  Kultaa | Lima 2019 | seiväshyppy |  |
Christopher Nilsen (s. 13. tammikuuta 1998) on yhdysvaltalainen seiväshyppääjä. Nilsen saavutti olympiahopeaa Tokion olympialaisissa 2021 tuloksella 597 cm, MM-hopeaa Eugenen MM-kilpailuissa 2022 tuloksella 594 cm ja MM-pronssia Budapestissa 2023 tuloksella 595. Hän on voittanut Pan-Amerikan kisojen kultaa vuonna 2019. Nilsen on voittanut ulkoratojen Yhdysvaltain mestaruuden vuosina 2021, 2022 ja 2023. Hän on voittanut Timanttiliigan osakilpailun Lausannessa 2021 ja Monacossa 2023. Nilsenin ulkoratojen ennätys on 600 cm. Hän hyppäsi ennätyksensä Etelä-Dakotan osavaltion Sioux Fallsissa 6. toukokuuta 2022. Sisäradoilla Nilsen saavutti MM-pronssia Belgradin sisäratojen MM-kilpailuissa 2022. Hän on voittanut sisäratojen Yhdysvaltain mestaruuden vuonna 2022. Nilsenin sisäratojen ennätys on 605 cm. Tulos on myös Yhdysvaltain ja Pohjois-Amerikan ennätys.
Cinder Road

Cinder Road on yhdysvaltalainen rockyhtye, joka on kotoisin Marylandin Luthervillestä. Yhtyeen perustivat Mike Ruocco ja Chris Shucosky vuonna 1998 nimellä Plunge, mutta nimi vaihdettiin vuonna 2007 Cinder Roadiksi sen kadun mukaan, jonka varrella yhtyeen jäsenet varttuivat.
Esimerkiksi kanadalaista Nickelbackia manageroinut Union Entertainment Group huomasi Cinder Roadin, minkä jälkeen yhtye solmi levytyssopimuksen EMI:n kanssa. Superhuman-ensilevyllä yhtye työskenteli tuottaja Marti Fredriksenin kanssa, joka on aikaisemmin tuottanut muun muassa Aerosmithia, Def Leppardia ja Ozzy Osbournen musiikkia. Levy julkaistiin kesäkuussa 2007. Levyltä löytyy vanhan ajan melodista rockia, kuten "Get in Get Out"  ja balladeja kuten "Back Home to You".
Superhumanin ensimmäinen single "Get in Get Out" ylsi Yhdysvaltain Mainstream Rock -listalla sijalle 31. Kappale oli myös 14 viikkoa ykkösenä Sirius Octane -satelliittiradiokanavan listalla.
Vuoden 2007 alussa Cinder Road aloitti neljä kuukautta kestäneen kiertueen entisen American Idol -finalistin Chris Daughtryn kanssa. Kiertue toi yhtyeelle maineen ja menestyksen rinnalla myös paljon uusia faneja.
Cinder Road on ollut kiertueella myös Candleboxin, australialaisen Sick Puppiesin ja Hurt-nimisen yhtyeen kanssa. Vuonna 2007 yhtye oli lämmittelijänä sekä Puddle of Muddille sen Yhdysvaltain länsirannikon kiertueella että pääesiintyjänä Los Nagelisin kuuluisassa Viper Room -rockbaarissa. Ennen vuotta 2008 yhtye oli kiertueella vielä Teslan kanssa.
Kevät 2008 toi Cinder Roadin Eurooppaan legendaarisen Kiss-yhtyeen Alive35-kiertueen avausyhtyeenä. Lisäksi Cinder Road soitti heinäkuussa 2008 Vans Warped -kiertueella. Elokuussa 2008 yhtye oli kiertueella Alice Cooperin kanssa.
Jäsenet > Nykyiset

Mike Ruocco – laulu, kitara
Chris Shucosky – kitara
Eric Jung – basso
Chris Jankiewicz – rummut
Jäsenet > Entisiä jäseniä

Mac Calvaresi
Pat Patrick
Nat Doegen
Cevian Capital

Cevian Capital on ruotsalainen pääomasijoitusyhtiö. Christer Gardell ja Lars Förberg perustivat yrityksen 2002. Toiminta aloitettiin vuonna 1996 nimellä Amaranth Capital. Molemmat toimivat aiemmin sijoitusyhtiössä nimeltä Custos.
Sijoitukset > Lindex

Cevian Capitalin ensimmäinen sijoitus oli Lindex syksyllä 2004. Lokakuussa 2005 rahasto omisti Lindexistä 16 % ja heinäkuussa 2006 alle 5 %. Osakkeiden myynti on tuottanut rahastolle 640 miljoonaa kruunua.
Sijoitukset > Skandia

Cevian Capital sijoitti Skandiaan joulukuussa 2004. Hallituksen jäsenenä Christer Gardell puolusti voimakkaasti yrityksen myyntiä etelä-afrikkalaiselle Old Mutualille. Skandian osakkeet myytiin alle vuoden Cevian omistuksen jälkeen Old Mutualille Ruotsin television mukaan vihamielisen tarjouksen johdosta. Cevianin voitto oli miljardi kruunua.
Sijoitukset > Volvo

Cevian Capital ja brittiläinen Parvus Asset Management ostivat 5. syyskuuta 2006 yhdessä 50 000 Volvon äänivaltaista A-osaketta. Ostajista tuli 5 %:n äänivallalla yhdessä Volvon toiseksi suurin omistaja. Cevian ja Parvus vaativat kaupan jälkeen käteisen palautusta osakkaille ylimääräisenä osinkona ja yhtiön joidenkin osien myyntiä. Gardell pyrki myös yrityksen hallitukseen.
Kriitikoiden mukaan Gardellin ainoa päämäärä oli saada käsiinsä Volvon kassa ja pilkkoa yritys. Pilkottuna Volvo olisi voinut Ruotsin television mukaan olla 40 miljardia kruunua arvokkaampi. Mediassa arvosteltiin Gardellin toimintatapaa. Myös pääministeri Göran Persson ilmaisi 7. syyskuuta 2006 huolensa Volvon tilasta.
Sijoitukset > Teliasonera

Cevian Capital vahvisti 9. lokakuuta 2006 Reutersille hankkineensa 72 miljoonaa TeliaSoneran osaketta. Ruotsin valtio omisti tuolloin 45 % TeliaSonerasta ja Suomen valtio 13,7 %.
Sijoitukset > Muita sijoituksia

Muita Cevian Capitalin sijoituksia ovat Intrum Justitia 2004, norjalainen Visma, Metso 4 % 2005 ja Volvo 5 % 2006.
Aiheesta muualla

Gardell: Affersvärden 28.2.2006 (Arkistoitu – Internet Archive)
Dagens Industri 26.3.2002
Cincinnatin roomalaiskatolinen arkkihiippakunta

Cincinnatin arkkihiippakunta vaaleanpunaisella.
Cincinnatin roomalaiskatolinen arkkihiippakunta on roomalaiskatolisen kirkon arkkihiippakunta, jolla on noin 500 000 jäsentä Cincinnatin ja Daytonin metropolialueilla ja muualla lounais-Ohiossa. Sen pääkirkko on Kahlehditun Pyhän Pietarin katedraali Cincinnatissa. Hiippakuntaan kuuluu 230 seurakuntaa 19 piirikunnassa ja sillä on oma sanomalehti The Catholic Telegraph.
Vuosina 1972-1982 hiippakunnan arkkipiispana toiminut Joseph Louis Bernardin nimitettiin kardinaaliksi vuonna 1983.
Historia

Cincinnatin hiippakunnan perusti paavi Pius VII vuonna 1821 ja Pius IX korotti sen arkkihiippakunnaksi vuonna 1850. Siitä erotettiin Columbuksen hiippakunta vuonna 1868.
Aiheesta muualla

Hiippakunnan virallinen verkkosivusto