stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uudenkaupungin rauha

| Uudenkaupungin rauha |
| --- | --- |
 Keltaisella Ruotsi ja vihreällä Venäjä. Uudenkaupungin rauhassa Ruotsi menetti Venäjälle vihreällä vinoviivoitetun alueen.
Allekirjoitettu:  30. elokuuta 1721
Allekirjoituspaikka:  Uusikaupunki, Ruotsi
Osapuolet
Osapuolet:  Ruotsin valtakunta, Venäjän tsaarikunta
Uudenkaupungin rauha (ruots. Freden i Nystad; ven. Ништадтский мир, Ništadtski mir) 30. elokuuta 1721 päätti isonvihan ja viimeiseltä rintamaltaan Venäjän ja Ruotsin välillä käydyn suuren Pohjan sodan, jonka aikana koko Suomi oli joutunut venäläisten miehittämäksi. Rauhansopimus oli yksi niistä Ruotsin ja sen naapurimaiden rauhanneuvotteluista, joilla pyrittiin lopettamaan suuri Pohjan sota.
Neuvottelut

Ruotsi solmi rauhansopimukset ensin Preussin, Tanskan, Hannoverin ja Holsteinin kanssa. Ruotsille oli pettymys, että se tämän jälkeen joutui yksin neuvottelemaan Venäjän kanssa eikä saanut sivustatukea esimerkiksi Isolta-Britannialta. Venäjä ei hyväksynyt brittien läsnäoloa neuvotteluissa, jotka alkoivat 26. toukokuuta 1721 Uudessakaupungissa. Kaupunki oli sodan pahasti runtelema. Ruotsin neuvottelijoina olivat suomalaissyntyinen valtaneuvos Johan Lillienstedt ja maaherra Otto Reinhold Strömfelt. Venäjän neuvottelijoina toimivat kenraaliluutnantti Jacob Bruce ja kanslianeuvos Andrei Osterman. Ruotsin alkuperäiset neuvottelutavoitteet olivat täysin epärealistiset maan huonoon tilanteeseen nähden, ja lopulta neuvottelijoille annettiin lupa suostua venäläisten vaatimuksiin. Lillienstedt pyrki säilyttämään Viipurin Ruotsin omistuksessa, mutta venäläiset eivät suostuneet siihen, ja siksi neuvottelut venyivät niin pitkiksi, että rauhansopimus saatettiin allekirjoittaa vasta 30. elokuuta 1721.
Ainoa neuvottelemalla saatu lievennys oli se, että Lappeenranta jäi Ruotsin puolelle. Näin muodostui niin sanottu ”Pietari Suuren rauhan raja”, johon venäläiset palasivat vuoden 1940 rauhanneuvotteluissa.
Sopimus ja sen seuraukset

Ruotsin suurvalta-aika päättyi Uudenkaupungin rauhaan. Ruotsi joutui luovuttamaan Venäjälle Inkerinmaan, Viron, Liivinmaan, Käkisalmen läänin eteläosan ja läntisen Karjalankannaksen. Rauhan myötä Ruotsin alueeseen Suomessa tuli kuulumaan entisen Käkisalmen läänin pohjoisosa. Venäjän hallitsija takasi rauhassa saamiensa alueiden asukkaille näiden uskonnon, omaisuuden, lait ja säätyerioikeudet. Ajan tavan mukaan Venäjä maksoi saamistaan alueista Ruotsille rahakorvauksen, jonka arvo oli 2 miljoonaa hopeariikintaaleria. Ruotsi sai oikeuden tuoda Baltiasta tullivapaasti 50 000 ruplan arvosta viljaa.
Ruotsin kannalta epäedullinen sopimuskohta oli toteamus, että Venäjä sai toimia Ruotsin hallitusmuodon noudattamisen ja voimassapitämisen takaajana. Näin se pääsi sekaantumaan Ruotsin sisäpolitiikkaan. Historiantutkimuksessa on pohdittu rauhanneuvottelijoiden mahdollisesti saamista lahjuksista. Venäjän neuvottelijoilla oli runsaasti rahavaroja, ja heidän tilinpitonsa mukaan Lilienstedt ja Strömfelt sekä heidän avustajansa olisivat saaneet venäläisiltä rahaa. Venäjälle edullinen rauhansopimus olisi tosin syntynyt ilman lahjuksiakin, koska Ruotsi oli pahasti alakynnessä.
Rajapyykit

Virolahden kunnassa Uudenkaupungin rauhan rajankäynnistä on säilynyt kymmenen rajakiveä: Itäkivi, Everstienkivi, Kirkkotien kivi, Heijarinkivi, Alapihlajan kivi, Sahantauksen kivi, Lepkankaan kivi, Kallionpellon kivi, Käyhkäntien kivi ja Hurpun kivi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uudenkaupungin rauha Wikimedia Commonsissa
Professori Vihavainen ehdottaa Uudenkaupungin rauhan museota  (Agricolan uutisfoorumit 10.8.2012)
Uudenkaupungin rauha 1721 asiakirjajulkaisu. Uudenkaupungin kaupungin Venäjän ulkoministeriöltä saamia rauhan solmimiseen liittyviä asiakirjoja, sekä Tomi Kankaan teos Uudenkaupungin ”siunattu” rauha 1721 – Suuren Pohjan sodan ja isonvihan päätös. (Agricola – Suomen historiaverkko portaalin julkaisusarja osa 10. toim. Heidi Pitkänen)
Uudenkaupungin rauhan 200-vuotismuisto 1721 1921, Suomen Kuvalehti, 27.08.1921, nro 35, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Ruotsin ja Novgorodin/Venäjän rauhansopimukset (päättyneet sodat)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | Pähkinäsaaren rauha 1323 Täyssinän rauha 1595 (pohjoismainen viisikolmattavuotinen sota) | Stolbovan rauha 1617 (Inkerin sota) | Kardisin rauha 1661 (Pohjan sota) | Uudenkaupungin rauha 1721 (suuri Pohjan sota)   Turun rauha 1743 (hattujen sota) | Värälän rauha 1790 (Kustaa III:n sota) | Haminan rauha 1809 (Suomen sota) |  |
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Saksa 
Uudenkaupungin rauhassa Ruotsi luovutti Venäjälle vihreällä merkityn alueen ja karttaan merkitsemättömän Inkerinmaan. Myöhemmin Turun rauhassa Ruotsi luovutti vielä keltaisen alueen. Yhdessä näitä alueita kutsuttiin nimellä Vanha Suomi.
Savikummunsalon Paljakanvuori Parikkalassa, jonka kallioon yksi rajamerkki eli risti, kolme kirjainmerkkiä ja vuosiluku 1722 hakattiin. Täyssinän rauhan raja kulki Parikkalassa Salkojärven, Valkean ja Hirvivaaran kautta.
Uutuanjoen vesistö

| Uutuanjoen vesistö  (Suomen päävesistö: 70) |
| --- | --- |
Valtiot:  Norja, Suomi
Maakunnat:  Tromssa ja Finnmark, Lappi
Vesistöalueen tai valuma−alueen tietoja
Merialue:  Barentsinmeri
Päävesistöalue:  Uutuanjoen vesistö (70)
Vesistöjako:  Norjan puolella (70.000N), Uutuanjoen alaosan alue (70.001), Porijärvien alue (70.002), Iso Rovijärven valuma−alue (70.003), Routasenjoen valuma-alue (70.004), Norjan puolella (70.004N), Tuulijärven valuma-alue (70.005), Pakanajoen valuma-alue (70.006), Mustakurun valuma-alue (70.007), Norjan puolella (70.007N)
Laskujoki:  Uutuanjoki
Laskupaikka:  Uutuanvuono, Barentsinmeri 
Koordinaatit:  69°39′29″N, 29°28′55″E
Mittaustietoja
Valuma-alue:  402,94 km²  
Järvisyys:  9,14 % 
Alueen pituus:  35 km  
Alueen leveys:  20 km  
 fiJoki laskee  Barentsinmereen Uutuanvuonossa. 
Uutuanjoen vesistö (vesistöaluetunnus 70) on Suomen päävesistöalue, jonka laskujoki Uutuanjoki laskee Barentsinmeren Neidenfjordeniin. Vesistöalueen pinta-ala on 402,94 neliökilometriä, josta 231,95 neliökilometriä kuuluu Suomelle ja 171 neliökilometriä Norjalle. Alueen järvisyys on 9,14 %.
Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet. Sisennys tarkoittaa luettelossa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy ylempänä sijaitsevaan vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen vastaavassa järjestyksessä niin, että ylin yhtyy lähempänä alajuoksua :
Uutuanjoen alaosan alue (Norjan puolella) (70.000N)
Mustakurun valuma-alue (Norjan puolella) (70.007)
Mustakurun valuma-alue (70.007)
Uutuanjoen alaosan alue (70.001)
Routasenjoen valuma-alue (70.004)
Pakanajoen valuma-alue (70.006)
Routasenjoen valuma-alue (Norjan puolella) (70.004)
Porijärvien alue (70.002)
Iso Rovijärven valuma-alue (70.003)
Tuulijärven valuma-alue (70.005)
Uvansjärvi

| Uvansjärvi Ванчозеро, Vantšozero |
| --- | --- |

Valtiot:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Mujejärven piiri
Paikkakunta:  Rukajärvi
Koordinaatit:  64°04′58″N, 32°49′21″E
Valuma-alue:  Uikujoki
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  130 m
Pituus:  5,3 km
Leveys:  1,6 km
Rantaviiva:  17,4 km
Pinta-ala:  5 km²
Tilavuus:  0,019 km³
Keskisyvyys:  3,8 m
Valuma-alue:  22,4 km²
 fiUvansjärvi 
Uvansjärvi (myös Uvantsajärvi, ven. Ванчозеро, Vantšozero) on Uikujoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Mujejärven piirin Rukajärven kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 5,0 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 22,4 neliökilometriä ja keskisyvyys 3,8 metriä.
Uvansjärvi laskee puron kautta Rukajokeen. Sen kalalajeja ovat hauki, särki, salakka, lahna, made, ahven ja kiiski. Järvellä harjoitetaan kalanviljelyä ja Rukajärven kylä ottaa siitä käyttövetensä.
Uusmaan Työmies

Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
Uusmaan Työmies oli Helsingissä vuosina 1926–1929 ilmestynyt SDP:n sanomalehti.
Suomen Sosialidemokraattia julkaissut Oy Kansanvalta perusti Uusmaan Työmiehen SDP:n Uudenmaan maakuntalehdeksi. Se sisälsi puolueen pää-äänenkannattajan aineistoa paikallisilla tiedoilla täydennettynä. Kahdesti viikossa ilmestyneen Uusmaan Työmiehen levikki oli 1 600 kappaletta. Tappiollisen lehden julkaiseminen lopetettiin pulakauden alettua. Sen päätoimittajina työskentelivät Atte Pohjanmaa (1927–1929), Kalle Kukkonen (1929) ja Vihtori Huhta (1929).
Vuonna 1930 Uusmaan Työmiehen seuraajaksi perustettiin Lohjalla ilmestynyt Uusmaan Kunnallislehti.
Aiheesta muualla

Uusmaan Työmies digitoituna kansalliskirjastossa
Liisa Uusitalo

Liisa Anneli Uusitalo (s. 8. huhtikuuta 1944) on suomalainen kauppatieteiden tohtori, joka toimi Helsingin kauppakorkeakoulun markkinoinnin professorina 1990–2009. Hänen vuonna 1979 julkaistua väitöskirjaansa Consumption Style and Way of Life pidetään kuluttajasosiologisen tutkimuksen avauksena Suomessa. Vuonna 2000 Uusitalo nimettiin vuoden professoriksi.
Vuonna 1993 Uusitalo nimitettiin Helsingin kauppakorkeakoulun markkinointiviestintään painottuvaan markkinoinnin professuuriin, jota hän oli hoitanut jo vuodesta 1986 lähtien. 1990-luvun puolivälissä Uusitalo aloitti tutkimusprojektin kuluttajan, kulttuurin ja markkinoiden vuorovaikutuksesta yhteistyössä Jyväskylän yliopiston Nykykulttuurin tutkimusyksikön kanssa. Vuosina 2008–2011 hän johti kuluttajaa tietoyhteiskunnassa tutkivaa projektia Consumer Behavior in Information Society (COBI).
Uusitalo on ollut vierailevana tutkijana Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä, Berliinin Wissenschaftskollegissa, Stanfordin yliopiston Scancor-instituutissa, Århusin kauppakorkeakoulussa Tanskassa sekä Bathin yliopistossa Englannissa.
Uusitalo on ollut jäsenenä muun muassa Valtion taloudellisen tutkimuskeskuksen tutkimusneuvostossa, Kuluttajatutkimuskeskuksen johtokunnassa, Kilpailuneuvostossa, Suomen Unicef-yhdityksen hallituksessa, Suomalaisen työn liiton tutkimusneuvostossa ja Suomen Unesco-toimikunnassa. Vuonna 1997 hän sai Suomalaisen Tiedeakatemian jäsenyyden. Vuonna 1999 Uusitalo toimi Suomessa pidetyn taiteen ja kulttuurin johtamisen kongressin (AIMAC) puheenjohtajana. Hän on ollut mukana myös suomalaisten naisekonomistien verkostossa.
Teoksia

Suomalaiset ja ympäristö. Tutkimus taloudellisen käyttäytymisen rationaalisuudesta. HKKK 1986.
Markkinointi – johdatus perusteisiin. Toim., Otava 1993.
Kuluttaja virtuaalimarkkinoilla. Toim., Edita 2002.
Ahlqvist, K & Raijas, A. & Perrels, A. & Simpura, J. & Uusitalo, L. (toim.): Kulutuksen pitkä kaari. Niukkuudesta yksilöllisiin valintoihin. Helsinki University Press 2008.
Uusitalo, L. & Joutsenvirta, M. (toim.): Kulttuuriosaaminen – tietotalouden taitolaji. Gaudeamus 2009.
Uusitalo, L. & Lähteenmäki, M. (toim.): Kuluttaja ja media tietotaloudessa. Helsingin kauppakorkeakoulu 2009.
Uusitalo, Liisa (toim.): Museum and Visual Art Markets. Helsinki School of Economics 2009.
Uustulokas

Uustulokas eli neofyytti on vierasperäinen kasvilaji, joka on kulkeutunut ihmisen myötävaikutuksella uudelle maantieteelliselle alueelle suhteellisen äskettäin. Uustulokkaista voidaan erottaa omaksi ryhmäkseen viljelykarkulaiset.
Suomessa uustulokkaina pidetään kasveja, jotka ovat kulkeutuneet maahan ihmisen myötävaikutuksella 1600-luvun alkupuolella tai sen jälkeen. Rajaa on pidetty Pohjoismaihin soveltuvana muinais- ja uustulokkaan karkeana aikarajana.
Uustulokkaat on jaoteltu vakinaisiin ja satunnaisiin uustulokkaisiin. Hävinnyt uustulokas katsotaan satunnaiseksi. Muinais- tai uustulokkuutta voidaan tarkastella erikokoisilla maantieteellisillä alueilla. Esimerkiksi Suomessa jotkin lajit voivat olla koko maassa uustulokkaita tai eteläosissa muinaistulokkaita ja pohjoisempana uustulokkaita.
Monet haitallisina vieraslajeina pidetyt kasvilajit ovat uustulokkaita alueilla, joilla ne aiheuttavat ongelmia, mutta läheskään kaikista uustulokkaista ei muodostu haitallisia vieraslajeja.
Aiheesta muualla

Suomen luonnonvaraisten kasvien etäsuojeluhanke
Hannu Vaahtoranta

Hannu Vaahtoranta (20. toukokuuta 1943 Helsinki – 15. joulukuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen uimari.
Vaahtoranta edusti Suomea Tokion 1964 olympialaisissa, joissa hän karsiutui 100 metrin vapaauinnin, 400 metrin sekauinnin ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestin alkuerissä. Leipzigin EM-kilpailuissa 1962 hän sijoittui viidenneksi 400 metrin sekauinnissa Pohjoismaitten ennätyksellä 5.11,6 sekä kuudenneksi 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Pohjoismaitten mestaruuskilpailuissa hän saavutti pronssia 100 metrin vapaauinnissa vuosina 1961 ja 1963.
Seuratasolla Vaahtoranta edusti Joensuun Uimaseuraa, Vetehisiä, Turun Uimaseuraa sekä tukholmalaista SK Neptun -seuraa. Hän voitti yhdeksän Suomen mestaruutta henkilökohtaisilla matkoilla ja kahdeksan mestaruutta viesteissä vuosina 1960–1965.
Aktiiviuransa jälkeen hän toimi seuravalmentajana Joensuun Uimaseurassa, Tapiolan Uimareissa ja Vetehisissä yhteensä 15 vuottalähde?.
Vaahtoranta toimi Suomen Uimaliiton koulutus- ja valmennuspäällikkönä vuosina 1977–1980. Tehtävässään hän keskittyi uintivalmennuksen kansainvälistämiselle tuoden valmentajakoulutukseen ja valmentajien käyttöön viimeisimmät alan virtaukset uudistamalla muun muassa uinnin koulutusmateriaalin ja luomalla yhteistyöyhteydet Ruotsiin sekä toteuttamalla korkeanpaikan leirejä. Hän toimi myös Suomen olympiajoukkueen uintivalmentajana Moskovan 1980 olympialaisissa.
Uunilinnut

| Uunilinnut |
| --- | --- |
 Pajulintu (Phylloscopus trochilus)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Uunilinnut  Phylloscopidae  Jerdon, 1873
Katso myös
   Uunilinnut Wikispeciesissä   Uunilinnut Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Uunilinnut (Phylloscopidae) on varpuslintuihin kuuluva heimo. Heimon lajit luettiin aiemmin kuuluvaksi kerttujen heimoon ja taksonomia on edelleen osittain epäselvä. BirdLife Suomen luokituksessa uunilintuihin kuuluu 4 sukua ja 78 lajia.
Uunilintuihin kuuluvia lajeja tavataan vanhasta maailmasta eli Euroopasta, Aasiasta ja Afrikasta.  Lajit ovat yleensä pienikokoisia ja väritykseltään kellertäviä tai oliivinvihreitä. Uunilintujen elinympäristöä ovat metsät ja pensaikot ja ravintoa hyönteiset ja muut selkärangattomat eläimet. Suomessa pesii viisi lajia: uunilintu eli pajulintu, tiltaltti, sirittäjä, idänuunilintu ja lapinuunilintu. Muut maassa tavattavat uunilinnut kuten vuoriuunilintu ja siperianuunilintu ovat harhailijoita. Idästä tulevat harhailijat eksyvät Suomeen lähinnä syksyisin, jolloin niitä havaitaan etenkin ulkosaariston lintuasemilla.
Suvut ja lajit > Aasiansieppokertut Seicercus

| --- | --- |
 Afrikanuunilintu Seicercus ruficapilla  Amurinuunilintu Seicercus coronatus  Assaminuunilintu Seicercus cantator  Bambusieppokerttu Seicercus poliogenys  Bambu-uunilintu Seicercus umbrovirens  Burjatianuunilintu Seicercus plumbeitarsus  Burmansieppokerttu Seicercus tephrocephalus  Cebunuunilintu Seicercus cebuensis  Celebesinuunilintu Seicercus sarasinorum  Guangdonginuunilintu Seicercus goodsoni  Emeinsieppokerttu Seicercus omeiensis  Emeinuunilintu Seicercus emeiensis  Filippiinienuunilintu Seicercus olivaceus  Hainaninuunilintu Seicercus hainanus  Himalajansieppokerttu Seicercus xanthoschistos  Honshūnuunilintu Seicercus xanthodryas  Idänuunilintu Seicercus trochiloides  Indokiinanuunilintu Seicercus reguloides  Izunuunilintu Seicercus ijimae  Japaninuunilintu Seicercus borealoides  Kameruninuunilintu Seicercus herberti  Kamtšatkanuunilintu Seicercus examinandus  Karakoruminuunilintu Seicercus occipitalis  Karstiuunilintu Seicercus calciatilis:  Kashmirinsieppokerttu Seicercus whistleri  Kastanjasieppokerttu Seicercus castaniceps  Kaukasianuunilintu Seicercus nitidus  Kiinansieppokerttu Seicercus valentini  Kolombangaranuunilintu Seicercus amoenus  Kongonuunilintu Seicercus laurae  Kultasieppokerttu Seicercus burkii  Kultauunilintu Seicercus ricketti  Laosinuunilintu Seicercus ogilviegranti  Lapinuunilintu Seicercus borealis  Makiranuunilintu Seicercus makirensis  Mäntysieppokerttu Seicercus affinis  Papuanuunilintu Seicercus maforensis  Punasieppokerttu Seicercus montis  Purouunilintu Seicercus magnirostris  Shanxinuunilintu Seicercus claudiae  Sichuaninsieppokerttu Seicercus soror  Sundansieppokerttu Seicercus grammiceps  Sundanuunilintu Seicercus trivirgatus  Säihkyuunilintu Seicercus laetus  Timorinuunilintu Seicercus presbytes  Ugandanuunilintu Seicercus budongoensis  Ussurinuunilintu Seicercus tenellipes  Yunnaninuunilintu Seicercus klossi
Suvut ja lajit > Hippiäisuunilinnut Abrornis

| --- | --- |
 Abanuunilintu Abrornis forresti  Afganistaninuunilintu Abrornis subviridis  Gansunuunilintu Abrornis kansuensis  Himalajanuunilintu Abrornis pulcher  Hippiäisuunilintu Abrornis proregulus:  Kashmirinuunilintu Abrornis humei  Kukkauunilintu Abrornis maculipennis  Sichuaninuunilintu Abrornis yunnanensis  Taigauunilintu Abrornis inornatus  Tiibetinuunilintu Abrornis chloronotus
Suvut ja lajit > Sirittäjäuunilinnut Rhadina

Balkaninuunilintu Rhadina orientalis
Sirittäjä Rhadina sibilatrix
Vuoriuunilintu Rhadina bonelli
Suvut ja lajit > Uunilinnut Phylloscopus

| --- | --- |
 Iberiantiltaltti Phylloscopus ibericus  Idänvuoritiltaltti Phylloscopus sindianus  Kanariantiltaltti Phylloscopus canariensis  Kiinanuunilintu Phylloscopus armandii  Kivikkouunilintu Phylloscopus griseolus  Kukunorinuunilintu Phylloscopus occisinensis  Mäntyuunilintu Phylloscopus tytleri  Nokiuunilintu Phylloscopus fuligiventer:  Pajulintu Phylloscopus trochilus  Pensasuunilintu Phylloscopus subaffinis  Pikkutiltaltti Phylloscopus neglectus  Ruskouunilintu Phylloscopus fuscatus  Siperianuunilintu Phylloscopus schwarzi  Tiltaltti Phylloscopus collybita  Vuoritiltaltti Phylloscopus lorenzii  Ylänköuunilintu Phylloscopus affinis
Uutuanjoki

| Uutuanjoki |
| --- | --- |
Laskupaikka:  Uutuanvuono, Barentsinmeri  69°39′29″N, 29°28′54″E
Maat:  Suomi, Norja
Valuma-alue:  402,94  km²
Uutuanjoki (norj. Munkelva, pohjoissaameksi Uvdu) on Uutuanjoen vesistön Barentsinmereen laskeva joki Suomen ja Norjan rajalla Suomen Lapissa ja Norjan Finnmarkissa.
Joen kulku

Joki laskee Näätämövuonon (norj. Neidenfjorden, pohjoissaameksi Njávdánvuotna) perukassa olevaan Uutuanvuonoon (norj. Munkefjorden, pohjoissaameksi Uvduvuotna) Etelä-Varangin kunnassa Norjan puolella ja saa alkunsa Inarista Suomen puolella.
Uutuanjoki kuuluu Tenon, Näätämöjoen ja Paatsjoen kansainväliseen vesienhoitoalueeseen ja sen vesistöalue on yksi Suomen päävesistöalueista. Uutuanjoen vesistöalueen pinta-ala on 402,94 km², josta Suomen puolella on 231,95 km².
Uuden testamentin apokryfinen kirjallisuus

Uuden testamentin apokryfit tarkoittaa kristinuskon Uuden testamentin ulkopuolelle jäänyttä kirjallisuutta. Ohjeellisen tekstikokoelman eli kaanonin ulkopuolelle jäi suuri määrä kirjallisuutta, jota luettiin ensimmäisinä vuosisatoina varhaiskristillisissä seurakunnissa.
Kristinusko ei ollut yhtenäinen vielä ensimmäisten vuosisatojen aikana. Merkittäväksi uskonnolliseksi liikkeeksi nousi salattua tietoa korostanut gnostilaisuus, joka loi runsaasti kirjallisuutta toisen ja neljännen vuosisadan välillä. Kaanonin ulkopuolelle jääneitä eli apokryfisiä kirjoituksia on nykypäivään asti säilynyt vaihtelevasti. Joistakin tiedetään pelkkä nimi, toisista on löytynyt lyhyitä katkealmia ja näiden lisäksi on olemassa kokonaisia käsikirjoituksia – vieläpä useita eri versioita.
Ehkä merkittävin kaanonin ulkopuolinen teos on Tuomaan evankeliumi, joka koostuu lyhyistä Jeesuksen lauseiden kokoelmista. Teos on laadittu vuosien 100–150 tienoilla. Se muistuttaa Q-lähdettä käyttäviä Matteuksen ja Luukkaan evankeliumeita. Tuomaan evankeliumi on leimattu gnostilaiseksi, vaikka se oli varsin käytetty monenlaisissa varhaiskristillisissä seurakunnissa.
Vuosien 80–160 välillä kirjoitettiin teoksia, jotka olivat sisällön ja ajankohdan puolesta lähellä kanonisoituja kirjoja. Ne kulkevat nimellä apostolisten isien kirjat eli Apostoliset isät. Korkeassa arvossa olivat myös Hermaan Paimen, Ensimmäinen Klemensin kirje, Didakhe, Barnabaan kirje, Pietarin ilmestys ja Paavalin teot.
Uvan piiri

Uvan piiri Udmurtian kartalla.
Uvan piiri (ven. Уви́нский райо́н, Uvinski raion, udmurtiksi Ува ёрос, Uva joros) on kunnallishallintoalue Udmurtian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1935 perustetun piirin pinta-ala on 2448,8 neliökilometriä. Asukkaita on 39 700 henkeä (vuonna 2010).
Uvan piiri sijaitsee Udmurtian länsiosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Seltyn ja Jakšur-Bodjan, idässä Zavjalovon, etelässä Malaja Purgan ja Možgan sekä lännessä Vavožin ja Sjumsin piireihin. Pinta-alasta 60 % on metsää. Seudun jokia ovat Uva, Nylga, Vala, Kakmož, Arlet ja Muškovai. Hyötykaivannaisiin kuuluvat öljy, turve, hiekka ja savi.
Piiriin kuuluu 17 maalaiskuntaa: Bulai, Karkalai, Krasnoje, Kuljabino, Kyilud, Muškovai, Novyi Multan, Nylga, Petropavlovo, Poršur-Tuklja, Sjam-Možga, Tšekan, Tšistostem, Udugutšin, Uva, Uva-Tuklja ja Žužges. Hallinnollinen keskus on Uvan kaupunkimainen taajama.
Asukkaista 48,4 % on udmurtteja, 46,5 % venäläisiä ja 3,2 % tataareja. Kaupunkiväestön osuus on 50,4 %.
Piirin kautta kulkee Iževskin ja Kilmezin välinen rautatie. Iževskistä Nylgan kautta johtava maantie haarautuu Uvassa Vavožiin, Sjumsiin ja Seltyyn. Seudulla sijaitsee Udmurtian vanhin öljyntuotantoalue. Lisäksi on turpeentuotantoa, puunhankintaa ja -jalostusta sekä elintarvike- ja rakennusteollisuutta. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä viljan, perunan, pellavan ja vihannesten viljelyyn.
Paikallislehtenä ilmestyy Uvinskaja gazeta ja sen udmurtinkielinen liite Daur.
Aiheesta muualla

Uvan piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Udmurtian hallinnollinen jako
| --- | --- |
Kaupunkipiirikunnat:  Iževsk (pääkaupunki) · Glazov · Možga · Sarapul · Votkinsk
Piirit:  Alnaši · Balezino · Debjosy · Glazov · Grahovo · Igra · Jar · Jukamenskoje · Kambarka · Karakulino · Kez · Kijasovo · Kizner · Krasnogorskoje · Malaja Purga · Možga · Sarapul · Selty · Šarkan · Sjumsi · Uva · Vavožin · Votkinsk · Jakšur-Bodja · Zavjalovo
Uzbekistanin islamilainen liike

| Uzbekistanin islamilainen liike |
| --- | --- |
 Jihadin lippu.
Valtio:   Uzbekistan  Afganistan  Kirgisia  Pakistan  Tadžikistan  Iran
Rooli:  Islamilainen terroristijärjestö.
Koko:  alle 1 000
Komentajat
Nykyinen komentaja:  Usman Jan
Tunnettuja komentajia:  Tahir Yuldashev (k. 2009) Juma Namangani (k. 2001)
Uzbekistanin islamilainen liike (uzb. Ўзбекистон Исломий Ҳаракати/O'zbekiston islomiy harakati) on vuonna 1999 toimintansa aloittanut islamilainen terroristiliike, jonka päätavoitteena on ollut kaataa Uzbekistanin Islom Karimovin johtama sekulaari hallinto, ja perustaa islamiin perustuva teokratia. Järjestö on levittäytynyt myös muihin Keski-Aasian valtioihin, sekä Iraniin ja Pakistaniin. Iskuja se on tehnyt kuitenkin pääasiassa Keski-Aasiassa. Järjestöllä on ollut yhteyksiä Al Qaidaan ja Talibaniin. Järjestöön kuuluu arviolta alle 1 000 taistelijaa.