stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Oddjob

Oddjobin hattu. Kuva on brittiläisen National Motor Museumin James Bond -näyttelystä.
Oddjob on fiktiohahmo ja James Bondin vastustaja. Oddjob on Auric Goldfingerin palvelija, autonkuljettaja ja mailapoika, joka on valmis tappamaan palvellessaan isäntäänsä. Elokuvassa 007 ja Kultasormi häntä esittää Harold Sakata.
Oddjob on kamppailulajiekspertti, jolla on metallireunainen hattu. Hän käyttää hattua aseenaan: hän heittää sitä ja osuessaan se voi katkaista ihmiseltä niskan. Ian Flemingin romaanissa 007 ja Kultasormi Oddjobin hattu on litteälierinen knalli. Elokuvassa hattu on kouluratsastussilinteri. Lentävän hatun toteutti elokuvaan erikoistehostesuunnittelija John Stears. Vuonna 1998 järjestetyssä Bond-tavaroiden huutokaupassa Lontoon Christie’sissä hattu oli tavoitelluin huutokohde. Se myytiin 62 000 punnalla. Vuonna 2006 hattu myytiin huutokaupassa New Yorkissa 33 600 dollarilla. 20th Century Fox järjesti vuonna 2008 kyselyn vastaajien suosikkielokuva-aseesta. Oddjobin hattu oli sijalla kymmenen.
Talviolympialaiset 1998

Vuoden 1998 talviolympialaiset järjestettiin Naganossa Japanissa. Kilpailut avattiin 7. helmikuuta ja päätettiin 22. helmikuuta vuonna 1998.
Valintaprosessi

Kisojen valintaprosessi pidettiin 15. kesäkuuta 1991 Birminghamissa, Britanniassa.
| Äänestystulokset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kaupunki | Maa | Kierros 1 | Kierros 2 | Kierros 3 | Kierros 4 | Kierros 5 |  |
| Nagano |  Japani | 21 |  | 30 | 36 | 46 |  |
| Salt Lake City |  Yhdysvallat | 15 | 59 | 27 | 29 | 42 |  |
| Östersund |  Ruotsi | 18 |  | 25 | 23 |  |  |
| Jaca |  Espanja | 19 |  | 5 |  |  |  |
| Aosta |  Italia | 15 | 29 |  |  |  |  |
Lajit

Olympiaohjelmassa oli 72 tapahtumaa 14 eri urheilulajissa.
Alppihiihto
Ampumahiihto
Curling
Freestylehiihto
Jääkiekko
Kaukalopikaluistelu
Lumilautailu
Ohjaskelkkailu
Pikaluistelu
Pohjoismaiset hiihtolajit
Maastohiihto
Mäkihyppy
Yhdistetty
Rattikelkkailu
Taitoluistelu
Osallistujamaat

Kisoihin osallistui 2 180 urheilijaa 72 maasta.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   Alankomaat   Andorra   Argentiina   Armenia   Australia   Azerbaidžan   Belgia   Bermuda   Bosnia ja Hertsegovina   Brasilia   Bulgaria   Chile   Espanja   Etelä-Afrikka   Etelä-Korea   Georgia   Intia   Iran  |   Irlanti   Islanti   Iso-Britannia   Israel   Italia   Itävalta   Jamaika   Japani   Jugoslavia   Kanada   Kazakstan   Kenia   Kiina   Kiinan Taipei   Kirgisia   Kreikka   Kroatia   Kypros  |   Latvia   Liechtenstein   Liettua   Luxemburg   Pohjois-Makedonia   Moldova   Monaco   Mongolia   Norja   Pohjois-Korea   Portugali   Puerto Rico   Puola   Ranska   Romania   Ruotsi   Saksa   Slovakia  |   Slovenia   Suomi   Sveitsi   Tanska   Trinidad ja Tobago   Tšekki   Turkki   Ukraina   Unkari   Uruguay   Uusi-Seelanti   Uzbekistan   Valko-Venäjä   Venezuela   Venäjä   Viro   Yhdysvallat   Yhdysvaltain Neitsytsaaret  |
Mitalitaulukko

Vuoden 1998 talviolympialaisten mitalitaulukon ykkössijan saavutti Saksa.
| Vuoden 1998 talviolympialaisten mitalitaulukko> Sija | Vuoden 1998 talviolympialaisten mitalitaulukko> Maa | Vuoden 1998 talviolympialaisten mitalitaulukko> Kultaa | Vuoden 1998 talviolympialaisten mitalitaulukko> Hopeaa | Vuoden 1998 talviolympialaisten mitalitaulukko> Pronssia | Vuoden 1998 talviolympialaisten mitalitaulukko> Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Saksa | 12 | 9 | 8 | 29 |
| 2 |  Norja | 10 | 10 | 5 | 25 |
| 3 |  Venäjä | 9 | 6 | 3 | 18 |
| 4 |  Kanada | 6 | 5 | 4 | 15 |
| 5 |  Yhdysvallat | 6 | 3 | 4 | 13 |
| 6 |  Alankomaat | 5 | 4 | 2 | 11 |
| 7 |  Japani | 5 | 1 | 4 | 10 |
| 8 |  Itävalta | 3 | 5 | 9 | 17 |
| 9 |  Etelä-Korea | 3 | 1 | 2 | 6 |
| 10 |  Italia | 2 | 6 | 2 | 10 |
| 11 |  Suomi | 2 | 4 | 6 | 12 |
| 12 |  Sveitsi | 2 | 2 | 3 | 7 |
Avajaiset

Kisojen avajaisten luonne oli hillitty, mutta vastoin japanilaisten toiveita seremoniat vietiin läpi päivänvalossa. Avajaiset aloitettiin lauantaina paikallista aikaa jo kello 11 aamupäivällä, jolloin Yhdysvalloissa oli perjantai-ilta, New Yorkissa kello yhdeksän.
Pääosaan avajaisissa nousivat isäntämaassa huippusuositut sumopainijat, joille annettiin koko tilaisuuden suurimmat aplodit. Aluksi 36 japanilaisen kansallisurheilun harjoittajaa suorittivat shiko-rituaalin, minkä jälkeen avajaisten päätähti, suurmestari (jap. 横綱, yokozuna) Akebono nousi sumopainin ottelukenttää dohyota muistuttaneelle lavalle ja esitti yokozuna dohyo-iri -rituaalin. Jalkojen nostamisella ja tarmokkaalla maahan laskemisella (shiko) oli tarkoitus ajaa pahat henget tiehensä ja viestittää, että kilpailut pidettäisiin reilun urheiluhengen nimissä. Sumopainijoiden lisäksi avajaisten teema noudatteli muiltakin osin Japanin satu- ja tarinakulttuuria, muun muassa balettitanssin muodossa.
Avajaisten kisojen rauhaan vedonneen kappaleen oli säveltänyt britti Andrew Lloyd Webber ja sen lauloi Ryoko Moriyama. Avajaiset lopetettiin Ludwig van Beethovenin sävelmään, jonka kuoro-osuuteen yhtyivät eri puolilla maapalloa, New Yorkissa, Pekingissä, Berliinissä, Hyväntoivonniemellä ja Sydneyssä sijainneet orkesterit.
Suurkisojen avajaisille tyypillisesti avajaisissa puheen pitivät maan keulahahmo, keisari Akihito, olympiatoimikunnan puheenjohtaja Eishiro Sato sekä Kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtaja Juan Antonio Samaranch.
Kilpailujen kohokohtia

Norjalainen Bjørn Dæhlie voitti kolme kultamitalia hiihdossa.
Suurimmat NHL-tähdet pääsivät osallistumaan jääkiekon olympiaturnaukseen liigan pidettyä kolmen viikon tauon.
Lumilautailu, naisten jääkiekko ja naisten curling olivat ensimmäistä kertaa mukana kisaohjelmassa.
15-vuotias Tara Lipinski voitti kultaa naisten taitoluistelussa ja on täten kautta aikain nuorin talviolympialaisissa yksilölajeissa kultamitalin voittanut urheilija.
Itävaltalainen alppihiihtäjä Hermann Maier voitti kultaa sekä suurpujottelussa että supersuurpujottelussa.
Azerbaidžan, Kenia, Makedonia, Uruguay ja Venezuela osallistuivat ensimmäistä kertaa talviolympialaisiin.
Talvella 1997–1998 käyttöön otetut ns. klap-luistimet auttoivat luistelijoita rikkomaan useita pikaluistelun maailmanennätyksiä.
Alppihiihdossa Hermann Maier voitti kaksi kultamitalia, vaikka kaatuikin syöksylaskussa pahasti lentäen kahden turva-aidan läpi.
Osallistuneet maat kartalla.  Osallistui ensimmäistä kertaa talviolympialaisiin.   Osallistui, aiempia osallistumisia.   Ei osallistunut.
OGLE-TR-111

| OGLE-TR-111> Fyysiset ominaisuudet |
| --- | --- |
Absoluuttinen kirkkaus:  15,55 Mv
Spektriluokka:  G tai K
Massa:  0,82 ± 0,15 M☉
Säde:  0,831 ± 0,031 R☉
Metallipitoisuus:  0,12 ± 0,28
Ikä:  > 1,1 miljardia vuotta
Astrometriset ominaisuudet
Tähdistö:  Köli
Rektaskensio (J2000):  10h 53m 17,91s
Deklinaatio (J2000):  -61° 24′ 20,3″
Etäisyys:  ~5 000 valovuotta
OGLE-TR-111 on luokittelematon tähti (todennäköisesti oranssi tai keltainen kääpiö) Kölin tähdistössä noin 5 000 valovuoden päässä. Ainakin yhden planeetan OGLE-TR-111 b:n on varmistettu kiertävän tähteä, ja toinen on vielä varmistamatta.
| --- | --- |
Tähdet:  Canopus, β Car, ε Car, ι Car, θ Car, υ Car A, ω Car, PP Car, 337 Car, V357 Car, χ Car, HD 84810, HD 94510, HD 90853, HD 76728, V382 Car, HD 79447, I Car, HD 83183, V343 Car, HD 80230, N Car, A Car, HD 91942, G Car, V344 Car, HD 83944, V520 Car, V533 Car, HD 96566, P Car, E Car, HD 92397, K Car, B Car, V518 Car, HD 81101, D Car, HD 73389, Q Car, V376 Car, L Car, HD 92063, V371 Car, 23 Car, V386 Car, M Car, C Car, HD 77370, V460 Car, V524 Car, HD 73390, H Car, O Car, V374 Car, T Car, R Car, η Car, υ Car B, QZ Car, HD 93131, S Car, AG Car, HD 65216, OGLE-TR-113, OGLE-TR-111, OGLE-TR-132
Eksoplaneetat:  HD 65216 b, OGLE-TR-113 b, OGLE-TR-111 b, OGLE-TR-132 b
Tandem Computers

| Tandem Computers |
| --- | --- |

Perustettu:  1974
Kotipaikka:   Yhdysvallat
Omistaja:  Compaq, Hewlett-Packard
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tandem Computers oli yhdysvaltalainen tietokonevalmistaja. Sen erikoisalaa olivat korkean vikasietoisuuden omanneet suurtietokone- ja palvelinjärjestelmät. Tätä tarkoitusta varten yhtiö kehitti oman tietokonearkkitehtuurinsa, nimeltään NonStop. Kyseiseen arkkitehtuuriin perustuvia tietokoneita on luotettavuutensa vuoksi käytetty ja käytetään edelleen muun muassa puhelinyhtiöissä ja erilaisissa rahalaitoksissa.
Tandemin perustivat Hewlett-Packardin entiset työntekijät James G. Treybigin johdolla vuonna 1974. Yhtiön pääkonttori sijaitsi Kalifornian Cupertinossa.
Tandem NonStop II -järjestelmä.
Vuonna 1997 Compaq osti Tandem Computersin. 
Compaq päätyi Hewlett-Packardin omistukseen vuonna 2002. NonStop-arkkitehtuuriin perustuvista järjestelmistä on tullut HP:n erillinen tuoteperhe.
Aiheesta muualla

Yhtiön historiaa (englanniksi)
HP:n NonStop-tuoteperheen viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Once Caldas

Seuran logo
Once Caldas on kolumbialainen jalkapalloseura joka on perustettu vuonna 1959 kahden Manizalesilaisen joukkueen yhdistyessä. Once Caldas voitti yllättäen Copa Libertadoresin vuonna 2004, kun se löi loppuottelussa argentiinalaisen Boca Juniorsin.
Terttu Laine

Terttu Aira Laine (10. joulukuuta 1930 Helsinki – 1. elokuuta 2022) oli suomalainen lentopalloilija, koripalloilija ja  yleisurheilija, joka edusti Helsingin Ponnistusta, Helsingin Kotkia, Helsingin Tarmoa ja Helsingin Visaa.
Laine aloitti lentopalloilun vuonna 1955 harrastettuaan sitä ennen yleisurheilua ja koripalloa. Vuonna 1957 hän saavutti SM-pronssia ja vuonna 1962 kultaa (Ponnistus). Koripallossa Laine pelasi vuosina 1952–1957 Tarmon mestaruussarjajoukkueessa, jossa tuli Suomen mestaruus vuonna 1954, hopea vuonna 1953 ja pronssi vuonna 1955. TUL:n koripallomestaruus Laineella on vuodelta 1953 ja muita mitaleita vuosilta 1952–1957 kaikkiaan viisi. Hän pelasi myös TUL:n liittojoukkueessa useana vuonna. Kauden 1956 hän pelasi Helsingin Visassa ja voitti Suomen mestaruuden.
Yleisurheilussa SM-kilpailuista hän saavutti korkeushypyn pronssia vuosina 1950 ja 1951. Lisäksi Laine oli mukana viestijuoksun SM-kilpailuissa 4 x 100 metrin viestijuoksusta vuonna 1951 pronssia saaneessa Helsingin Tarmon joukkueessa. Ennätyksekseen hän hyppäsi korkeudessa tuloksen 145 cm vuonna 1951.
Laine oli ammatiltaan tarkastaja ja hän harrasti kuntoliikuntaa ja käsitöitä. Hänen kotikuntansa oli Helsinki.
Suomen geologia

Suomen geologia käsittää Suomen kallioperään, maaperään ja niihin kätkeytyviin luonnonvaroihin liittyviä seikkoja.
Kallioperä

Suomen kallioperä on osa Fennoskandian kilpeä, joka puolestaan on osa laajempaa peruskallioaluetta, josta käytetään nimitystä Fennosarmatian kratoni.
Suomen kallioperä on hyvin vanhaa, muodostunut noin 3 000 – 1 400 miljoonaa vuotta sitten. Se on Euroopan vakainta ja vanhinta ja Euroopan unionin alueen paksuinta.
Itä-Suomen ja Lapin arkeeiset alueet ovat 2800–2700 miljoonan vuoden ikäisiä ja koostuvat pääasiassa erilaisista granitoideista ja niin sanotuista vihreäkivivyöhykkeistä.
Svekofennisessä orogeniassa noin 1900–1800 miljoonaa vuotta sitten  muodostui suurin osa Suomen etelä- ja keskiosien kivilajeista.
Noin 1600 miljoonaa vuotta sitten muodostuivat rapakivigraniitit. Niitä on Kaakkois- ja Lounais-Suomessa.
Noin 1400–1200 miljoonaa vuotta sitten kerrostuneet sedimentit ovat hiekkakiveä, jota esiintyy Suomessa tätä nykyä Satakunnassa ja Muhoksella sekä Selkämeren ja Perämeren pohjassa. Niiden jälkeen on syntynyt diabaasijuonia. Satakunnassa, Vaasan saaristossa ja Ahvenanmaalla tavattujen diabaasinuonten ikä on noin 1270–1260 miljoonaa vuotta. Vielä näitäkin nuorempia muodostumia ovat diabaasijuonet Sallassa ja Laanilassa, Inarin Lapissa. Näistä juonista edellinen on 1120 ja jälkimmäinen 1000 miljoonaa vuotta vanha.
Kallioperä > Kivilajit

Suomen kallioperästä yli puolet on runsaspiihappoisia syväkiviä (graniitti, granodioriitti, kvartsidioriitti). Seoskiviä on noin viidennes, liuskeita ja vähähappoisia magmakiviä kumpiakin alle 10 prosenttia. Kvartsiitteja, hiekkakiviä ja kalkkikiviä on yhteensä alle viisi prosenttia, samoin kuin granuliitteja.
Maaperä

Suomen maaperä on syntynyt pääosin viimeisen jääkauden aikana ja sen jälkeen. Se on muodostunut kallioperästä lähtöisin olevista mineraali- ja kivilajirakeista sekä kasvien ja eliöiden jäänteistä. Alimpana kallioperän päällä on karkein aines: pohjamoreeni, sora ja hiekka. Näiden päälle on paikoin kerrostunut savea ja silttiä. Järven pohjaan on kerrostunut liejua, soille turvetta.
Suomen pinta-alasta on harjuja noin 5 %, mutta ne ovat silti maisemamme näkyvintä osaa. Harjujaksoja esiintyy kaikkialla yleensä 10–20 kilometrin välein ja suurempien harjujaksojen suuntat ovat rinnakkaiset viereisiin harjujaksoihin nähden. Lounais-Suomessa harjujaksojen suunnat ovat yleensä luode-kaakko-suuntaisia. Eteläisessä Kaakkois-Suomessa ne ovat pohjois-etelä-suuntaisia, Pohjois-Satakunnassa ja Pohjamaalla ne ovat likimain pohjois-etelä-suuntaisia, Kainuussa lähes itä-länsi-suuntaisia ja Pohjois-Lapissa koillis-luode-suuntaisia. Harjujaksojen suuntaukset seuraavat mannerjäätikön jääkauden päättymisen ajan virtaussuuntia.
Savimaata on eniten Lounais-Suomessa, ja sitä on kolmannes kaikesta viljelyalasta. Turvemaiden osuus viljelyalasta on Lapissa, Pohjois-Pohjanmaalla ja Kainuussa 20–40 %.
Suomen maaperä on luontaisesti hapan, ja peltomaat ovat vähäravinteisia. Niinpä viljelymaita on kalkittu ja lannoitettu pitkään.
Orgaanisen aineksen määrä suomalaisissa viljelysmaissa on laskenut viime vuosikymmeninä. Maaperän ominaisuudet ovat suuren huomion kohteena, koska niillä on keskeinen rooli  metsien kasvussa ja maapallon ilmastonmuutoksen torjunnassa.
Kaivannaiset > Malmit

Suomessa on hyvin suuret rauta-, kromi- ja rikkimalmivarat. Akkujen valmistaminen nostaa tiettyjen mineraalien kysyntää 2020-luvulla. Nöistä osalta koboltti, nikkeli, litium ja grafiitti ovat tärkeimpiä raaka-aineita, ja kaikkien niiden tuotantoon on hyvät mahdollisuudet Suomessa. Suomi on myös merkittävä kuparin tuottaja, ja senkin kysyntä kasvaa energiamurroksessa.
Outokummussa aloitettiin kaivostoiminta 1910. Siitä muodostui vuosikymmenten aikana Suomen historian merkittävin kaivosteollisuuden keskittymä, johin sisältyi historiansa aikana useita kaivoksia ja tuotantolaitoksia. Kaivostoiminta päättyi vuonna 1989.
Vuonna 2019 Suomessa toimi 11 metallimalmikaivosta. Louhintamääriltään suurimmat vuonna 2022 ovat Talvivaaran kaivos Sotkamossa ja Bolidenin Kevitsan kaivos Sodankylässä.
Kaivannaiset > Mineraalit ja kiviaines

Suomessa louhitaan karbonaattikiviä ja muita teollisuusmineraaleja. Yaran apatiittikaivos Siilinjärvellä on alan suurin. Vuonna 2019 Suomessa toimi 35 teollisuusmineraalikaivosta.
Suomalaiset luonnonkivet ovat tunnettuja rakennusmateriaaleja. Tärkeimpiä louhittavia kivityyppejä ovat graniitit (erityisesti rapakivigraniitit) ja vuolukivi.
Pohjavesi

Suomen pohjavesivarat ovat suuret. Yli 5000 pohjavesialueella muodostuu yhteensä 5,4 miljoonaa kuutiota pohjavettä vuorokaudessa.
1. Kalenodian orogeniassa syntyneiden kivien jäänteitä.
2. Lapin granuliittivyöhyke ja Inarin kompleksi.
3. Karelian orogeniassa syntyneitä kiviä.
4. Svekofennisessä orogeniassa syntyneitä kiviä.
5. Uudempia kiviä.
Tandefelt

Tandefelt-aatelissuvun vaakuna
Tandefelt on edelleen elossa oleva suomalainen, alun perin Sysmän Rapalasta kotoisin oleva aatelinen tuomari- ja upseerisuku. Suvun toinen kotipaikka Sysmän lisäksi on Hartola. Yksi Tandefeltien esi-isistä oli Paavali Juusteenin veli Severin Juusten.
Suvusta tuli aatelinen, kun Uudenmaan ja Hämeenlinnan rakuunarykmentin ratsumestari Arvid Henrikinpoika aateloitiin 20. elokuuta 1650. Hampaiden menettäminen Leipzigin taistelussa antoi aiheen sukunimelle Tandefelt ("hammaskenttä") ja suvun vaakunalle. Suku merkittiin aatelishuoneeseen 1655 numerolla 651.
Suomen ritarihuoneeseen suku merkittiin numerolla 51 vuonna 1818, eikä sen edustajia ole Ruotsin aatelishuoneessa. 18. heinäkuuta 1809 syntyi Tandefeltin vapaaherrallinen haara, kun Adolf Tandefelt ylennettiin vapaaherraksi. Hän oli kuitenkin naimaton, joten hänen veljenpoikansa peri adoption kautta vapaaherran arvon. Tämä veljenpojasta lähtöisin ollut vapaaherrallinen haara sammui vuonna 1904.
Tandefeltit omistivat myös Koskipään kartanon Hartolassa, mutta tämä siirtyi von Gerdten -suvulle, kun kapteeni Otto Tandefeltin tytär Wendla Fredrika Tandefelt meni naimisiin Savon jalkaväen luutnantin Georg Gustaf von Gerdtenin kanssa. Tandefeltit saivat myös haltuunsa Virtaan kartanosta maanjaossa 1700-luvun lopulla lohkaistun uuden kartanon Fredriksgårdin (Uusikartano), kun se siirtyi vuonna 1871 Magnus Fredrik Tandefeltille (1830–1902) sen alkuperäiseltä omistaja- ja rakennuttajasuvulta, Stormbomilta.
Nätkelmävirna

| Nätkelmävirna |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit Fabaceae
Suku::  Virnat Vicia
Laji::  lathyroides
Kaksiosainen nimi
 Vicia lathyroides  L. 
Katso myös
   Nätkelmävirna Wikispeciesissä   Nätkelmävirna Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Nätkelmävirna (Vicia lathyroides) on pääasiassa Euroopassa kasvava ketojen hernekasvi. Suomessa lajia tavataan vakiintuneena ainoastaan Ahvenanmaalla. Nätkelmävirna on myrkyllinen kasvi.
Ulkonäkö ja koko

Yksivuotisen nätkelmävirnan varret kasvavat 5–20 cm pitkiksi. Varret ovat ohuita ja karvaisia. Lehdet käsittävät 2–4 kapeaa lehdykkäparia. Lehden kärhi on haaraton ja toisinaan otamainen, korvakkeet ovat ehytlaitaisia ja täplättömiä. Yksittäin olevat pienikokoiset, sinipunaiset kukat ovat perättömiä. Hedelmä on 15–30 mm pitkä musta ja kalju palko. Nätkelmävirna kukkii Suomessa touko-kesäkuussa.
Muista Suomessa tavattavista virnalajeista nätkelmävirna muistuttaa hieman kaitavirnaa (V. sativa ssp. angustifolia) ja mäkivirvilää (V. tetrasperma).
Levinneisyys

Nätkelmävirnaa tavataan lähes koko Euroopasta. Pohjoisimmat esiintymät ovat Itämeren piirissä, jossa se on rannikoiden laji. Esiintymisalueen itäraja kulkee Suomesta Bulgariaan ja Kreikkaan. Euroopan ulkopuolella lajia tavataan Turkissa, Pohjois-Afrikassa sekä Pohjois-Amerikassa, jonne se on levinnyt ihmisen mukana. Suomessa nätkelmävirna on esiintymisalueensa pohjoisrajoilla. Ahvenanmaalla se on muinaistulokas, jonne se lienee saapunut Ruotsista liikenteen mukana. Eniten esiintymiä tunnetaan Eckeröstä ja Bomarsundin vanhalla linnoitusalueella. Manner-Suomessa nätkelmävirna on laivojen mukana tullut painolastitulokas, jota on tavattu joistakin satamakaupungeista.
Elinympäristö

Suomessa nätkelmävirnaa tavataan kuivilla niityillä sekä laivojen painolastipaikoilla. Kasvi tukeutuu muuhun kasvillisuuteen ja on pienikokoisena usein hankalasti havaittava. Heikkona kilpailijana se hakeutuu mielellään teiden ja polkujen varsille ja tallatuille paikoille. Perinteisen laidunnuksen loppumista seurannut kasvupaikkojen umpeenkasvu sekä rakentaminen on harvinaistanut lajia Suomessa.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2020: Nätkelmävirnan levinneisyys Suomessa.
ITIS: Vicia lathyroides (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Vicia lathyroides (englanniksi)
Nätkelmävirnan kukka.
Sydänsimpukka

| Sydänsimpukka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nilviäiset Mollusca
Luokka::  Simpukat Bivalvia
Alaluokka::  Erilaishampaiset Heterodonta
Lahko::  Veneroida
Heimo::  Sydänsimpukat Cardiidae
Suku::  Cerastoderma
Laji::  edule
Kaksiosainen nimi
 Cerastoderma edule  (Linnaeus, 1758) 
Synonyymit
 Cardium edule Linnaeus, 1758 
Katso myös
   Sydänsimpukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sydänsimpukka: (a) jalka, (b,c) ulos- ja sisäänvirtaussifonit, (d) vaipan reuna, (e) ligamentti, (f) navat

Sydänsimpukka (Cerastoderma edule) on sydänsimpukoiden heimoon kuuluva, merenpohjaan kaivautuneena elävä simpukkalaji, jota esiintyy Koillis-Atlantin rannikoilla. Sitä pyydetään ravinnoksi Pohjanmeren alueella.
Ulkonäkö

Sydänsimpukan soikeahko kuori kasvaa yleisesti läpimitaltaan 3–4 senttimetrin pituiseksi ja suurimmillaan 5,6-senttiseksi. Kuoressa on 22–28 säteittäistä harjannetta. Sen väri vaihtelee valkoisesta tai vaaleankeltaisesta tummanruskeaan. Joskus lähellä napoja eli umboja on sinisiä, ruskeita tai punaisia pilkkuja. Kuoren uloimmainen kerros, periostracum, on kellertävä tai vihertävä, kuoren sisäpinta himmeänvalkoinen.
Simpukan ruumis on valkoinen, ja sen vaaleankeltaista vaippaa reunustavat lyhyet, valkoiset hapsut. Lyhyet hengitysputket eli sifonit ovat erilliset koko pituudeltaan ja valkoisten rihmojen peitossa. Suhteellisen pienikokoinen mutta pitkä jalka on valkoinen tai keltainen ja päättyy ohueen, litteään kärkeen.
Levinneisyys

Sydänsimpukka elää Koillis-Atlantin rannikolla Mauritaniasta Barentsinmerelle. Erityisen yleinen se on Pohjanmeressä. Sydänsimpukkaa ei esiinny Itämeressä Tanskan salmien sisäpuolella eikä Välimeressä. Näillä alueilla elää lähisukuinen idänsydänsimpukka.
Elintavat

Sydänsimpukat elävät kaivautuneena merenpohjan hienoon soraan, hiekkaan tai hiekansekaiseen liejuun. Ne muodostavat vuorovesivyöhykkeen alaosaan tiheitä populaatioita, joissa voi olla jopa 10 000 yksilöä neliömetrillä. Tavallisimpia elinympäristöjä ovat suojaisat lahdet ja estuaarit, joissa veden suolapitoisuus on vähintään 10 promillea. Sydänsimpukat suodattavat vedestä ravinnokseen planktonia ja muuta orgaanista materiaalia.
Sydänsimpukoiden hedelmöitys tapahtuu ulkoisesti, kun koiraat ja naaraat laskevat sukusolunsa veteen. Suurin osa sydänsimpukoista kutee samaan aikaan. Toukat uivat vapaasti vedessä 3–6 viikon ajan ja laskeutuvat sitten pohjaan, jossa kokevat muodonmuutoksen kuorellisiksi simpukoiksi. Tyypillisesti sydänsimpukat elävät 2–4 vuotta.
Kalastus ja käyttö

Sydänsimpukoita kalastetaan pohjatroolareilla ja pohjahara-aluksilla pääasiassa Alankomaissa, Britteinsaarilla ja Ranskassa. Vuonna 1999 kokonaissaalis oli hieman yli 70 000 tonnia, josta Alankomaiden osuus oli 72 % ja Britannian 20 %. Vuosituhanteen vaihteessa saaliit kuitenkin romahtivat, minkä jälkeen ne ovat jääneet alle 20 000 tonniin vuodessa. Suurin osa sydänsimpukoista käytetään elintarviketeollisuudessa joko tuoreina tai säilykkeinä.
Tampereen sävel

Tampereen Sävel kuorokatselmuksessa kesäkuussa 2013 Mieskuoro Euga palkittiin kahdella kultaleimalla.
Tampereen Sävel on Tampereella joka toinen vuosi järjestettävä kuoro- ja lauluyhtyemusiikin festivaali, joka perustettiin vuonna 1975. Kuorokatselmuksessa kohtaavat kuorot ympäri maailmaa ja yhtyelaulukilpailu pienemmät, 3-8 hengen kokoonpanot. Kansainvälisen konserttisarjan lisäksi festivaalin aikana järjestetään lukuisia työpajoja sekä ilmaiskonsertteja ympäri kaupunkia. Festivaali pidetään kesäkuun alkupuolella, vuorovuosittain Tampere Biennalen kanssa. Festivaalin käyntimäärä on noin 25 000.
Tampereen Sävel kuuluu Finland Festivals -verkostoon.
Aiheesta muualla

Tampereen Sävel
Oleh Ljaškon radikaalipuolue

| Oleh Ljaškon radikaalipuolue> Радикальна Партія Олега Ляшка |
| --- | --- |
  
Perustettu:  28. syyskuuta 2010
Johto:   Oleh Ljaško (pj.) 
Ideologia:  populismi, liberaali nationalismi, EU-myönteisyys
Osoite:  Mykolajiv
Kansanedustajia:  22/423 (2014–)
Kotisivu:  liashko.ua
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oleh Ljaškon radikaalipuolue (ukr. Радикальна Партія Олега Ляшка, Radykalna Partija Oleha Ljaška) on ukrainalainen puolue. Lokakuun 2014 parlamenttivaaleissa puolue nousi 7,4 prosentin ääniosuudella maan viidenneksi suurimmaksi puolueryhmäksi. Se sai 22 kansanedustajaa Ukrainan parlamenttiin
ja osallistui Arseni Jatsenjukin toiseen hallitukseen ennen puolueen siitymistä oppositioon syksyllä 2015.
Historia

Puolue perustettiin Mykolajivissa ja rekisteröitiin syyskuussa 2010 nimellä Ukrainan radikaali-demokraattinen puolue.
Oleh Ljaško valittiin puolueen johtoon kolmannessa puoluekokouksessa elokuussa 2011, jolloin puolueen nimi muutettiin.