stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ostrovito (järvi Bežanitsyn piirissä)
Maantietoa

Järvi on 1,8 kilometriä pitkä, 0,9 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 65,5 hehtaaria. Järvi on kaksinainen siten, että sen itäosan järviallas on leveä ja avara, mutta länsiosa kapea ja lahtimainen. Järven länsipäässä lahti kapenee salmeksi, jonka päässä lahdenpää aukeaa lähes puoli kilometriseksi järvialtaaksi. Voidaan myös tulkita, että salmen aiheuttaa pohjoisrannasta työntyvä niemi. Järvellä on kolme saarta, joiden yhteispinta-ala on 2,2 hehtaaria. Saaret sijaitsevat järven etelärannan tuntumassa. Suurin saarista on alle 150 metriä. Järven keskisyvyys on 6,8 metriä, mutta syvänteessä on 12 metriä vettä. Järvi vaikuttaa nykyisin olevan autio, vaikka pohjoispäästä työntyvällä niemellä on vielä rakennus. Sekä järven länsi- että koillispäässä on sijainnut kylien asutusta ja asutuksen peltomaita. Ne ovat nykyään niittyinä eikä rakennuksia näy edellä mainittua enempää. Järven ympäristö on enimmäkseen metsämaata ja vain paikoin suota.
Luontoarvoja

Järvessä elää lahna, ahven, , hauki, pasuri, karppi, pasuri, salakka, suutari, toutain, mutakala, rantanuoliainen, simppu, sekä joitakin Rutilus-suvun kaloja ja runsaslukuinen jokirapu. Järven pohja on mutainen, mutta rannoilla esiintyy hiekkapohjaisilla rannoilla kivikkoa, savea ja mutaa.
Vesistösuhteita

Ostrovito sijaitsee Aloljan sivujoen Kopytovkan valuma-alueella. Alolja on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen.
Järven pohjoisrantaan tulee Vasjuhin (ven. Васюхи) laskuoja ja koillisesta siihen laskee nimettömien lampien metsäoja. Järvi on idästä tulevan joen Spotnon (ven. Спотно) läpivirtausjärvi. Spotnon valuma-alueella on muutama sivuhaara ja joitakin järviä. Koska Spotnon viimeinen osuus Filevosta (ven. Филево) on leveä ja ruohottunut, voi se olla järvenlaskusta johtuva jäänne. Paremmin asiaa tietämättä voidaan katsoa Spotnon ulottuvan tänne asti. Järven valuma-alueen koko on 61,48 neliökilometriä . Järven laskuoja on Kopytovka, joka virtaa ensin Vodovojen (ven. Водовое) läpi ennen kuin se mutkitellen laskee Bardovohon, joka on Aloljan läpivirtausjärvi.
Huomautuksia

1 2 3 4 5  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus, asutus ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä.
Palveluraha

Tippimaljakko.
Palveluraha eli tippi tai juomaraha on asiakaspalvelijalle, yleensä tarjoilijalle annettu maksu tehdystä työstä. Joissakin maissa tipin antaminen on yleinen käytäntö ja se on otettu huomioon palkassa, eli palkka voi perustua kokonaan tai osittain asiakkaiden antamiin palvelurahoihin. Joissain maissa verotuksessa on oletusarvio saaduille palvelurahoille. Maissa, joissa tippaaminen on yleinen tapa, on määrälle vakiintunut jokin tietty osuus laskun loppusummasta. Yleensä se on noin 10–20 % laskun loppusummasta.
Yhdysvalloissa

Pitkään tapana oli, että ravintola-aterian tai taksimatkan päätteeksi tipataan 15–20 prosenttia loppusummasta. Eräiden palvelualan työntekijöiden minimipalkka on vuodesta 1991 lähtien ollut 2,13 dollaria tunnissa, ja tämän matalan palkan vuoksi näillä aloilla on ollut tapana, että tarjoilijalle annetaan aina tippi riippumatta palvelun tasosta. Asiakas ikään kuin maksaa suoraan osan tarjoilijan palkasta. Sittemmin on yleistynyt tablettitietokoneella toimiva digitaalinen tippausjärjestelmä, jota käytetään myös sellaisilla aloilla, joilla palkkaus on kohtuullisempi. Tapana on silti edelleen maksaa kaikkialla 20% tippi. Joissain paikoissa 18–22 prosentin suuruinen tippi on jo valmiiksi lisätty ravintolalaskuun.
Suomessa

Suomessa tippaaminen ei ole yleinen käytäntö eikä sitä odoteta. Tipata kuitenkin voi, jos on erittäin tyytyväinen saamaansa palveluun. Perinteisin paikka tipille on ovimiehelle poistuttaessa ravintolasta. Palveluraha on kaikissa tapauksissa saajansa veronalaista tuloa.
Aiheesta muualla

Onko juomarahoja annettava?, Kuva, 05.01.1938, nro 1, s. 28, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Ostrovito (järvi Štšukinskan pitäjässä, Pustoškan piiri)

| Ostrovito Островито |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Venäjä
Alue:  Pihkovan alue
Piiri:  Pustoškan piiri
Koordinaatit:  56°34′51″N, 29°19′51″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Tsipiljankan valuma-alue
Järvinumero:  01030000111102000025816
Mittaustietoja
Pituus:  1,3 km 
Leveys:  0,5 km 
Pinta-ala:  44 ha 
Tilavuus:  0,00352 km³ 
Keskisyvyys:  8 m 
Suurin syvyys:  23 m 
Valuma-alue:  34 km² 
 fiOstrovito 
Ostrovito (ven. Островито) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Pustoškan piirissä.
Maantietoa

Järvi on 1,3 kilometriä pitkä, 0,5 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 44 hehtaaria. Keskellä järveä on saari, joiden yhteispinta-ala on 2,4 hehtaaria. Järven länsipää on itäpäätä kapeampi. Järven keskisyvyys on 8 metriä, mutta sen syvänteessä on 23 metriä syvää. Järven ympäristössä on paljon pieniä lampia ja järviä. Sen itäpäähä ulottuu Krasnojen kylä (ven. Красное). Länsipään pellot ovat muuttuneet pusikoituviksi niityiksi.
Luontoarvoja

Järvessä elää ainakin hauki, ahven, säyne, suutari, made, pasuri, karppi, rantanuoliainen, mutakala, törö, salakka, ruutana ja simppu, sekä joitakin Rutilus-suvun kaloja ja runsaslukuisena jokirapu. Järven rannat ovat metsämaata, jonka rikkovat niityt ja asuialueen puutarhat. Järven rannat ja pohja on kivikkoista hiekkapohjaa.
Vesistösuhteita

Ostrovito sijaitsee Aloljan sivujoen Tsipiljankan valuma-alueella. Alolja on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen.
Järveen laskee kaksi ojaa, joista pohjoinen on Babjen (ven. Бабье) laskuoja. Ojan valuma-alueella sijaitsee viisi muuta pikkulampea. Järven valuma-alueen koko on 34 neliökilometriä. Sen oma laskuoja yhtyy alempana Tsipiljankaan, joka yhtyy vuorostaan Aloljaan.
Huomautuksia

1 2 3 4  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus, asutus ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä.
Ostrovno (järvi nro 4)

| Ostrovno Островно |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Venäjä
Alue:  Pihkovan alue
Piiri:  Sebežin piiri
Koordinaatit:  56°08′40″N, 29°01′41″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Velikajan valuma-alue
Laskuoja:  oja Pnovnoon 
Järvinumero:  01030000111102000025960
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  154 m  
Pituus:  2,8 km 
Leveys:  1 km 
Pinta-ala:  1,85 km² 
Tilavuus:  0,005365 km³ 
Keskisyvyys:  2,9 m 
Suurin syvyys:  6 m 
Valuma-alue:  15,91 km² 
Saaria:  1 
 fiOstrovno 
Ostrovno (ven. Островно, Олисово) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Sebežin piirissä.
Maantietoa

Järvi on 2,8 kilometriä pitkä, 1,0 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 1,85 neliökilometriä eli 185 hehtaaria. Järvi on pohjois-etelä-suuntainen ja se on keskeltä 50 metriä kapea. Kapeikon aiheuttavat kaksi vastaista niemeä, jotka ovat osa ilmakuvissa näkyvästä harjujaksosta. Järven pohjoisosassa on saari, jonka pinta-ala on 0,2 hehtaaria. Asutusta on vain yhden talon verran. Kumpaankin niemeen kulkee tiet.
Luontoarvoja

Järvessä elää kalalajeina ainakin hauki, lahna, ahven, pasuri, karppi, ruutana, suutari, säyne, mutakala, törö, rantanuoliainen ja made, sekä joitakin Rutilus-suvun kalalajeja. Myös rapua tavataan järvestä.
Järvessä on metsäsaari, jonka metsäistä rantaviivaa katkovat yksittäiset niityt.
Vesistösuhteita

Ostrovno sijaitsee Nevedrjankan valuma-alueella. Nevedrjanka on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Järven valuma-alueen koko on 15,91 neliökilometriä. Siihen laskee pari ojaa kahdesta lammesta. Järvestä laskee oja Pnovnon kautta Svibloon, josta on laskuoja Nevedrjankaan.
Huomautuksia

1 2 3 4 5 6  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus sekä asutus on tarkistettu Internetin karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä.
Peeter Põldin muistomerkki

| Peeter Põldin muistomerkki |
| --- | --- |
 Peeter Põldin muistomerkki Tarton Peeter Põldin aukiolla.
Nimi:  Peeter Põldin muistomerkki
Tekijä:  Ekke Väli
Valmistumisvuosi:  2008
Taiteenlaji:  kuvanveisto
Sijainti:  Politseiplats
Paikkakunta:  Tartto, Viro
Koordinaatit:  58°22′56.65″N, 26°43′25.76″E
Peeter Põldin muistomerkki on Viron tasavallan ensimmäisen opetusministerin Peeter Põldin kunniaksi Tarttoon pystytetty muistomerkki. Se sijaitsee opetus- ja tiedeministeriön edessä Peeter Põldin aukiolla (Peeter Põllu plats, entinen Politseiplats).
Muistomerkin on suunnitellut suunnittelukilpailun jälkeen kuvanveistäjä Ekke Väli yhdessä arkkitehti Ain Rööpsonin kanssa. Veistos paljastettiin 2008.
Aiheesta muualla

Peeter Põllu monument portaalis Puhkaeestis.ee (viroksi)
"Tartu kavandab Peeter Põllu monumenti" ERR, 26.06.2008 (viroksi)
Weidendammer Brücke

Weidendammer Brücke
Yksi sillan valurautaisista kotkista.
Weidendammer Brücke on Spreejoen ylittävä silta Berliinin keskustassa. Friedrichstraße kulkee siltaa pitkin. Silta tunnetaan sen kaiteita koristavista valurautaisista Preussin vaakunakotkista.
Paikalla oli alkujaan nostosilta, joka tunnettiin ensin nimellä Dorotheenstädtische Brücke ja sen jälkeen Spandauische Brücke, sillä Berliinistä Spandauhun johtava tie kulki sen yli. Vuonna 1824 paikalle rakennettiin Manner-Euroopan ensimmäinen valuraudasta tehty silta, joka valmistettiin Englannissa ja kuljetettiin Berliiniin. Nykyinen silta valmistui vuosina 1895–1896. Se oli yksi harvoja Berliinin siltoja, jotka säilyivät ehjinä toisen maailmansodan läpi. Berliinin taistelun loppuvaiheessa monet saksalaiset yrittivät paeta puna-armeijan piirittämästä kaupungin keskustasta tämän sillan yli. Eräiden tietojen mukaan natsijohtaja Martin Bormann sai surmansa sillalla tällaisen yrityksen yhteydessä.
Itä-Saksasta vuonna 1976 karkotettu lauluntekijä Wolf Biermann sepitti sillasta ja sen rautakotkista kertovan kuuluisan laulun Preußischer Ikarus.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Weidendammer Brücke Wikimedia Commonsissa
Yukie Nakayama

| Mitalit> Maa:   Japani.Naisten ammunta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Japani.Naisten ammunta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Japani.Naisten ammunta.MM-kilpailut  | Maa:   Japani> Naisten ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Tampere 1999 | kaksoistrap, joukkue |  |
Yukie Nakayama (jap. 中山由起枝, s. 7. maaliskuuta 1979 Tochigi) on japanilainen haulikkoampuja.
Nakayama on saavuttanut MM-kilpailuissa Tampereella 1999 joukkuehopeaa kaksoistrapissa. Olympialaisissa hän on edustanut maataan Sydneyssä 2000 ja Pekingissä 2008.
Paska (kunta)

| Paska |
| --- | --- |
 vaakuna
 Paska
 Koordinaatit: 50°37′N, 11°38′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Thüringen
Piirikunta:  Saale-Orla-Kreis
Hallinto:  
 – Pormestari:  Tino Riemschneider
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  6,59 km²
Korkeus:  440 m m
Väkiluku:  107 (31,12,2012)
 – Väestötiheys:  16 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Paska on kunta Saksassa Thüringenin osavaltiossa. Paskassa on 107 asukasta (31.12.2012) ja pormestarina toimii Tino Riemschneider. Kunta sijaitsee Hohenwarten tekojärven välittömässä läheisyydessä.
Paskan historia ulottuu 1200-luvulle. 1500- ja 1600-luvuilla paikan nimi oli Passeck. Arkeologisissa kaivauksissa paljastuneet hautalöydökset todistavat kelttien asumuksista Paskan ympäristössä.
Paska on malliltaan yhden aukion ympärille rakennettu kylä. Tyypilliset vanhat maalaistalot on rakennettu useimmiten ristikkotekniikalla. Kylä sijaitsee Sormitzgrundin luonnonsuojelualueen rajalla.
Kunnan läpi menee tie Linkenmühleen. Vuodesta 1995 alkaen lossi on vienyt autot Saale-joen yli. Kunnan lävitse kulki aiemmin Nürnbergin kauppareitti.
Aiheesta muualla

Informationen zur Gemeinde Paska auf der Seite der Verwaltungsgemeinschaft Ranis-Ziegenrück (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Paskan sijainti Saale-Orla-Kreisin piirikunnassa.
Yuki Nakai

| Yuki Nakai |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. elokuuta 1970 (ikä 54) Hamamasun kylä, Hokkaidō
Kansalaisuus:   Japani
Vapaaottelija
Aktiivisena:  1993–1995
Pituus:  170 cm
Paino:  70 kg
Painoluokka:  välisarja
Kätisyys:  oikea
Taistelutyyli:  paini, judo, brasilialainen jujutsu
Tilastot
Ottelut:  12
Voitot:  9
– luovutuksella:  7
– päätöksellä:  1
Tappiot:  2
– luovutuksella:  1
– päätöksellä:  1
Tasapelit:  1
Yuki Nakai (jap. 中井祐樹, s. 18. elokuuta 1970 Hamamasun kylä, Hokkaidō) on japanilainen vapaaotteluvalmentaja ja entinen vapaaottelija. Hän otteli urallaan Shootossa ja Vale Tudossa 1990-luvulla. Nakai voitti Shooton välisarjan mestaruuden 1995 ja jatkoi myöhemmin kilpauraansa myös brasilialaisen jujutsun parissa. Vapaaottelu-uran jälkeen Nakai perusti 1997 vapaaotteluseura Paraestran, jossa hän on valmentanut useita japanilaisia vapaaottelijoita, kuten Shinya Aoki ja Satoru Kitaoka.
Yukichi Chuganji

Yukichi Chuganji (23. maaliskuuta 1889 − 28. syyskuuta 2003) oli japanilainen mies ja maailman vanhin elävä henkilö ennen kuolemaansa 114 vuoden ja 189 päivän iässä. Chuganji oli myös kaikkien aikojen vanhin aasialainen mies kunnes hänen maanmiehensä Jiroemon Kimura ohitti hänet 26. lokakuuta 2011. Hän asui Ogōrin kaupungissa Fukuokan prefektuurissa.
Chuganjin kuoltua maailman vanhimmaksi eläväksi tuli japanilainen Mitoyo Kawate ja vanhimmaksi eläväksi mieheksi espanjalainen Joan Riudavets.
Paskaletto

Paskaletto tarkoittaa seuraavia maantieteellisiä kohteita:
Paskaletto, saari Simon edustalla Perämerellä
Paskaletto, luoto Haukiputaan edustalla Perämerellä
Paskaletto, saari Jerisjärvellä Muoniossa
Iso Paskaletto, saari Iin edustalla Perämerellä
Pikku Paskaletto, saari Iin edustalla Perämerellä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Paskaletto”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Pekka Mervola

Pekka Juhani Mervola (s. 23. huhtikuuta 1965 Sonkajärvi) on Jyväskylässä ilmestyvän sanomalehti Keskisuomalaisen vastaava päätoimittaja.
Mervola on kirjoittanut ylioppilaaksi Hankasalmen lukiosta 1984. Filosofian maisteriksi hän valmistui Jyväskylän yliopistosta vuonna 1992 pääaineenaan historia. Hän suoritti filosofian lisensiaatin tutkinnon vuonna 1993 ja väitteli tohtoriksi 1995. Jyväskylän yliopiston journalistiikan oppiaineeseen hyväksytty väitös käsitteli sanomalehtien ulkoasua.
Mervola on työskennellyt Jyväskylän yliopistossa tutkimusassistenttina 1993–1994, Keskisuomalaisen politiikan toimittajana 1994–1997, Väli-Suomen Media Oy:n tuottajana 1998–2000, Joensuussa ilmestyvän Karjalaisen toisena päätoimittajana 2001–2002 ja vastaavana päätoimittajana sekä Sanomalehti Karjalainen Oy:n toimitusjohtajana vuosina 2002–2008.
Mervola siirtyi Keskisuomalaisen päätoimittajaksi heinäkuussa 2008.
Mervola on ilmoittanut uudistavansa päätoimittajan linjaa:
»Jos ympäristö odottaa Keskisuomalaisen päätoimittajalta tietynlaista roolia, sillä voi olla totuttelemista.»
Tunnustukset

Lumilapio-palkinto 2000, Väli-Suomen sanomalehtien Sunnuntaisuomalainen-liitteessä julkaistusta kirjoituksesta Hallinnonuudistus katkesi kuin kanan lento.
Pekka Mikkola

Pekka Mikkola
Pekka Mikkola (s. 27. tammikuuta 1987 Sotkamo[lähde? ]) on suomalainen laulaja, joka kruunattiin tangokuninkaaksi Seinäjoen Tangomarkkinoilla 2012. Mikkolan esikoisalbumi Pirstaloitu onni julkaistiin marraskuussa 2012. Hän keikkailee Onnenpotku-yhtyeen kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pekka Mikkola Wikimedia Commonsissa
Pekka Mikkolan kotisivut
Seinäjoen tangomarkkinoiden tangokuninkaat
| --- | --- |
1980-luku:   1985: Kauko Simonen  1986: Teuvo Oinas  1987: Harri Lahti  1988: Kari Piironen  1989: Risto Nevala 
1990-luku:   1990: Jouni Raitio  1991: Jaska Mäkynen  1992: Mika Pohjonen  1993: Sebastian Ahlgren  1994: Sauli Lehtonen  1995: Jari Sillanpää  1996: Tomi Markkola  1997: Matti Korkiala  1998: Jouni Keronen  1999: Petri Hervanto 
2000-luku:   2000: Antti Raiski  2001: Erkki Räsänen  2002: Mikko Kilkkinen  2003: Kari Hirvonen  2004: Tommi Soidinmäki  2005: Saska Helmikallio  2006: Marko Lämsä  2007: Henri Stenroth  2008: Jukka Hallikainen  2009: Amadeus Lundberg 
2010-luku:   2010: Marko Maunuksela  2012: Pekka Mikkola  2013: Kyösti Mäkimattila  2014: Teemu Roivainen  2015: Aki Samuli  2016: Marco Lundberg  2017: Teijo Lindström  2018: Jarno Kokko  2019: Johannes Vatjus 
2020-luku:   2022: Keijo Hietikko  2023: Pasi Flodström  2024: Harri Hautaniemi
Panu Mieho

| Panu Mieho |
| --- | --- |
 Mieho Helsingin IFK:n paidassa Mestarien liigan ottelussa lokakuussa 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. tammikuuta 1995 (ikä 29) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Pantteri, Pancho, Pantse, Taikuri
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  186 cm
Paino:  91 kg
Seura
Seura:  HIFK
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  63
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2015–
Aik. seurat:  Kiekko-Vantaa (Mestis) KooKoo (SML) Ilves (SML) Timrå IK (SHL)
Panu Mieho (s. 24. tammikuuta 1995 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Helsingin IFK:ssa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Mieho osaa pelata myös laidassa.
Ura > Maajoukkueura

Mieho on pelannut neljä poikien maaottelua.
Pelityyli

Miehon entisen seuran Ilveksen urheilutoimenjohtaja Timo Koskelan mukaan hän on monipuolinen joukkuepelaaja, jonka pelityyli on energinen ja aggressiivinen. Koskelan mukaan Mieho on kovakuntoinen ja luisteluvoimainen hyökkääjä, joka pystyy pelaamaan sekä keskellä että laidassa. Koskelan mukaan hän on joukkueelleen tärkeä pelaaja myös alivoimalla.
Waylon

| Willem Bijkerk |
| --- | --- |
 Waylon vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. huhtikuuta 1980 (ikä 44) Apeldoorn, Alankomaat
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Waylon
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1997–
Tyylilajit:  Country, pop, rock, soul
Soittimet:  laulu, rummut, kitara, piano
Yhtyeet:  The Common Linnets, Santa Rosa, Millstreet
Levy-yhtiöt:  Motown
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Willem Bijkerk (s. 20. huhtikuuta 1980 Apeldoorn, Alankomaat) on hollantilainen country- ja poplaulaja. Hänen taiteilijanimensä Waylon on peräisin hänen idoliltaan Waylon Jenningsiltä. The Common Linnets -duon jäsenenä Waylon sijoittui toiseksi Eurovision laulukilpailussa 2014. Hän edusti jälleen Alankomaita, tällä kertaa sooloartistina, vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa Lissabonissa. Hänen edustuskappaleensa on nimeltään "Outlaw in ’Em".
Ura

Bijkerk aloitti uransa vuonna 1995 kun hän lauloi lasten tv-ohjelmassa Telekidsissä "Harry Stallion" -nimisen kappaleen kertosäkeen.
Lapsuudesta asti Bijkerk oli inspiroitunut country-musiikista ja hän soitti rumpuja yhdessä West Virginian Railroad -nimisen bändin kanssa. Vuonna 1997 hän sopi yhteistyöstä levy-yhtiö EMI Recordsin kanssa ja meni Nashvilleen nauhoittamaan albumiaan. Albumi ei kuitenkaan tullut valmiiksi. Vuonna 2001 hän asui ja työskenteli Yhdysvalloissa, jossa hän esiintyi myös yhdessä idolinsa Waylon Jenningsin kanssa. Kun Jennings kuoli vuonna 2002 Bijkerk muutti takaisin Alankomaihin.
Bijkerk kehitti taitojansa pidemmälle Lisa Borayn kanssa. Palattuaan Yhdysvalloista hän liittyi coverbändiin nimeltä Santa Rosa. Hän lauloi myös bändissä nimeltä Millstreet.
Vuonna 2005 Bijkerk ja Rachel Kramer esiintyivät duona nimeltä Rachel & Waylon kappaleella "Leven als een beest" Alankomaiden euroviisukarsinnoissa.
Eurovision laulukilpailu 2014

Yhdessä Ilse DeLangen kanssa Bijkerk oli Alankomaiden euroviisuedustaja vuoden 2014 Eurovision laulukilpailussa Kööpenhaminassa. He muodostivat duon nimeltä The Common Linnets ja esittävät kappaleen nimeltä "Calm After the Storm" saavuttaen toisen sijan 238 pisteellä.
Eurovision laulukilpailu 2018

9. marraskuuta 2017 ilmoitettiin Bijkerkin edustavan jälleen Alankomaita vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa, mutta tällä kertaa sooloartistina.
Diskografia > Albumit

2009 - Wicked Ways (platinaa)
2011 - After All
2014 - Heaven After Midnight
2016 - Seeds
2018 - The World Can Wait
2019 - Human
Diskografia > Singlet

2009 - Wicked Way
2009 - Hey
2010 - Happy Song
2010 - Nothing To Lose
2011 - The Escapist
2012 - Lose It
2012 - Lucky Night
2014 - Giving Up Easy
2014 - Grasping Song
2014 - Love Drunk
2016 - Mis je zo graag
2016 - Our Song
2018 - Outlaw in 'Em
Aiheesta muualla

Waylonin kotisivut
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäiset artikkelit: en:Waylon (Dutch singer) & nl:Waylon (zanger)
Käännös suomeksi
Pekka Mutanen

Pekka Mutanen (21. kesäkuuta 1935 Suuri-Kikkeri – 8. toukokuuta 2015) oli Karjalan tasavallasta kotoisin ollut toimittaja ja kirjailija. Hän asui Ilomantsissa Suomessa vuodesta 1992 alkaen.
Mutanen syntyi Suuren-Kikkerin kylässä Kupanitsan alueella Inkerissä. Jatkosodan aikana Mutasen perhe evakuoitiin Suomeen, ja he palasivat Neuvostoliittoon tammikuussa 1945. Petroskoihin Mutanen muutti 1949 asuttuaan sitä ennen Virossa ja Länsi-Siperiassa. Mutanen valmistui automekaanikoksi 1955 ja palveli armeijassa, kunnes hän aloitti 1963 opinnot Petroskoin yliopiston suomen kielen ja kirjallisuuden osastolla valmistuen sieltä 1968. Mutanen oli sitten Karjala-kustantamon toimittajana vuodesta 1967 alkaen, ja hänen ensimmäiset kertomuksensa julkaistiin Punalippu-lehdessä samana vuonna. Mutanen oli Karjalan kirjailijaliiton varapuheenjohtajana 1979–1985 sekä Karjalan kirjailijaliiton hallinnon puheenjohtajana 1989.
Teoksia

Pronssinen tähti : kertomuksia ja juttuja. Karjala-kustantamo, Petroskoi 1978
Poika Markkovan kylästä : dokumentaarinovelli. Karjala-kustantamo, Petroskoi 1983
Synnyinmaan puolesta : kertomus Neuvostoliiton sankarista Pietari Tiikkiläisestä. Karjala, Petroskoi 1987
Kalle Karjalainen : sekä muita kertomuksia. Karjala, Petroskoi 1989
Läpi tuskien käy elontie : lähikuvia aikalaisistani, niitä näitä inkeriksi. Karjala, Petroskoi 1989
Vaiennetut sotilaat. Ajatus, Helsinki 1999
Ilomantsi, Kuuksenvaara : runoja. Pekka Mutanen, Ilomantsi 2004
Siperia opettaa kestämään. Pekka Mutanen, Ilomantsi 2010
Alpo : fiktiivinen totuuskertomus. Pekka Mutanen, Ilomantsi 2011
Yukihiro Matsumoto

Yukihiro Matsumoto
Yukihiro Matsumoto (jap. まつもとゆきひろ; myös "Matz", s. 14. huhtikuuta 1965) on japanilainen ohjelmoija, joka tunnetaan kehittämästään Ruby-ohjelmointikielestä. Hän aloitti työn Rubyn parissa vuonna 1993 ja julkaisi sen 1995. Hän on MAP-kirkon jäsen eli mormoni.
Yukihiro Matsumoto valmistui Tsukuban yliopistosta.