stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Häätanssi (elokuva)

| Häätanssi> You’ll Never Get Rich |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Sidney Lanfield
Käsikirjoittaja:   Michael Fessier  Ernest Pagano 
Tuottaja:  Samuel Bischoff
Säveltäjä:  Cole Porter
Kuvaaja:  Philip Tannura
Leikkaaja:  Otto Meyer
Tuotantosuunnittelija:  Lionel Banks
Pukusuunnittelija:  Irene Lentz
Koreografi:  Robert Alton
Pääosat:   Rita Hayworth  Fred Astaire 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Columbia Pictures
Levittäjä:  Columbia Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1941
Kesto:  88 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Häätanssi (You’ll Never Get Rich) on Sidney Lanfieldin 1941 ohjaama yhdysvaltalainen musiikkikomedia. Cole Porterin sävelmiä sisältävässä elokuvassa liikutaan Manhattanin yökerhoista armeijan koulutusleirille. Pääosissa esiintyvät Rita Hayworth ja Fred Astaire.
Aiheesta muualla

Häätanssi Elonet.
Häätanssi Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Aulus Hostilius Mancinus

Aulus Hostilius Mancinus oli roomalainen poliitikko, joka toimi konsulina vuonna 170 eaa. Hänen isänsä oli Lucius Hostilius Mancinus, joka oli taistellut toisessa puunilaissodassa ja saanut surmansa Campaniassa.
Vuonna 180 eaa. Mancinus valittiin preettoriksi ja 170 eaa. uransa ensimmäisen kerran konsuliksi. Hänet lähetettiin tällöin Makedoniaan taistelemaan kuningas Perseusta vastaan. Perseus oli edellisenä vuonna asettunut puolustuskannalle ja linnoittanut solia, jotka johtivat Thessaliasta Makedoniaan. Mancinus yritti kaksi kertaa murtautua makedonialaisten puolustuslinjojen läpi, mutta turhaan. Hänen ollessaan Kreikassa kaksi molossialaista päällikköä suunnitteli kaappaavansa Mancinuksen ja vievänsä hänet Perseukselle, mutta suunnitelma epäonnistui. Mancinus ei ollut kovinkaan kyvykäs komentaja, ja hänen joukkojensa sotatoimet olivat huolimattomasti valmisteltuja, ja kun hänen konsulikautensa loppui, hänet korvattiin seuraavan vuoden konsulilla Quintus Marcius Philippuksella.
Mancinuksella oli kaksi poikaa, Aulus Hostilius Mancinus ja Gaius Hostilius Mancinus.
Toinen keltiberisota

Toinen keltiberisota käytiin vuosina 154-151 eaa. Hispaniassa (nykyinen Espanja) Rooman tasavallan ja Hispanian keltiberiheimojen välillä.
Sota alkoi vuonna 154 eaa. kun bellien keltiberiheimo alkoi laajentamaan Segedan pääkaupunkiaan naapuriheimojen kustannuksella. Kaupunki ja sen asukasluku kasvoi ja sen ympäristöä alettiin linnoittaa. Rooman senaatti ei hyväksynyt tätä ja käski keltiberejä lopettamaan linnoitustyöt, koska alueen lait kielsivät kaupunkien perustamisen ilman roomalaisten lupaa. Keltiberit vastasivat, että he eivät olleet perustamassa uutta kaupunkia vaan vain laajentamassa sitä. Roomalaiset lähettivät vahvan 30 000 miehen suuruisen konsuliarmeijan Quintus Fulvius Nobiliorin johdolla bellejä vastaan. Armeijaan kuului muun muassa numidialaista ratsuväkeä ja 10 sotanorsua.
Keltiberit pakenivat aluksi, mutta liittoutuivat sitten muiden heimojen muun muassa arevakkien kanssa. Arevakit ottivat kenraalikseen Caruksen ja väijyttivät Nobiliorin armeijan aiheuttaen sille raskaita tappioita. Carus sai kuitenkin surmansa taistelussa, joten arevakit päättivät vetäytyä pääkaupunkiinsa Numantiaan. Nobilior yritti tämän jälkeen hyökätä Numantiaa vastaan, mutta koki täydellisen tappion keltiberejä vastaan kun yksi norsuista haavoittui vihollisen heittoaseista ja joutui pakokauhun valtaan. Pian muutkin norsut pillastuivat ja tallasivat roomalaiset alleen. Tästä rohkaistuneena keltiberit hyökkäsivät ja löivät loputkin roomalaiset. Nobiliorin onnistui paeta.
Vuonna 152 eaa. Marcus Claudius Marcellus valittiin kolmannelle konsulikaudelleen ja lähetettiin Rooman armeijan johtoon. Hän onnistui valtaamaan useita keltiberien kaupunkeja ja lopulta pakotti bellit ja arevakit anomaan rauhaa roomalaisten kanssa. Vaikka rauha oli jo ilmeinen, senaatti päätti kuitenkin lähettää seuraavana vuonna konsuli Lucius Licinius Luculluksen Hispaniaan. Mutta hänen saavuttua Hispaniaan, rauha arevakkien kanssa oli jo solmittu. Lucullus halusi kiihkeästi kunniaa taistelussa ennen kautensa loppua ja hyökkäsi vaccoina tunnetun keltiberiheimon alueelle ja valtasi useita näiden kaupunkeja. Eräässä vaccojen Caucan kaupungissa keltiberit antautuivat roomalaisille ja päästivät nämä vapaasti kaupunkiin. Lucullus antoi kuitenkin surmata kaupungin miesväestön. Tästä Lucullukseen kohdistui paljon suuttumusta hänen palatessaan takaisin Roomaan, mutta häntä ei kuitenkaan rangaistu mitenkään.
Sodan jälkeen

Sotiminen ei kuitenkaan päättynyt tähän sillä vuonna 143 eaa. arevakit nousivat uudelleen kapinaan roomalaisia vastaan. Heidät kuitenkin kukistettiin vuonna 133 eaa. Numantian piirityksen jälkeen.
Keskuspaikkateoria

Walter Christallerin teorian mukaan asutuskeskukset koostavat hierarkian, jossa suuri asutuskeskus toimii aina kuuden pienemmän keskuksena.
Keskuspaikkateoria on saksalaisen maantieteilijän Walter Christallerin 1930-luvulla luoma, maantieteessä, aluetieteessä ja aluesuunnittelussa etenkin 1960-luvulta alkaen laajasti sovellettu teoria, joka kuvaa kaavamaisesti asutuskeskusten muodostaman verkon rakenteen.
Kaupungit ovat teorian mukaan hallinnollisia ­keskuksia, markkinapaikkoja ja liikenteen solmukohtia. Teoriassa oletetaan, että on olemassa koko joukko eri tasoisia suurempia ja pienempiä keskuksia, esimerkiksi suurkaupunkeja, keskisuuria kaupunkeja, pikkukaupunkeja, kirkonkyliä ja tavallisia kyliä, jotka muodostavat hierarkkisen verkoston
Lisäksi teoriassa oletetaan, että samantasoisilla keskuksilla on taipumus sijoittua vakinaiselle etäisyydelle toisistaan, jolloin ne muodostavat kuusikulmaisen asutuskeskusten verkon, jossa saman tasoiset keskukset ovat yhtä etäällä toisistaan. Eri tasoiset keskukset poikkeavat eroavat toisistaan erityisesti siinä, mitä tavaroita ja palveluja missäkin niistä on tarjolla. Korkeamman tason keskuksessa ovat myös kaikki samat palvelut kuin alemman tasonkin keskuksissa sekä lisäksi aina kullakin hierarkiatasolla joukko muitakin.
Christallerin teoria

Christallerin teoria on äärimmilleen yksinkertaistettu malli, eikä tee oletuksia suurten ja pienten asutuskeskusten kokoeroista. Teoria olettaa kaikkien ihmisten osto- ja liikennekäyttäytymisen samaksi, ja alueen, jossa luonnonvarat ovat samoja. Jokaista suurta asutuskeskusta ympäröi tasavälein kuusi pienempää asutuskeskusta, eli suurta pääkeskusta ympäröi 6 pienempää alikeskusta. Keskukset ovat kolmiomaisessa liikenneyhteyksien koostamassa verkossa. Keskustan vaikutusalue on kuusikulmiomainen. Tämä on syntynyt keskusten alkuaan ympyrämäisten vaikutusalueiden puristuttua yhteen, kun keskuksia on tullut lisää. Käytännössä kolmiomaista verkkoa ei yleensä esiinny, kerran synnyttyään keskukset eivät voi siirtyillä teorian vaatimille "parhaille mahdollisille" paikoille, missä etäisyydet kaikkiin naapurikeskuksiin ovat samoja. Myös suuren keskuksen hallitsemien pienten keskusten määrä vaihtelee.
Pääkeskuksessa on enemmän palveluja kuin pienemmissä keskuksissa, ja siksi ihmiset asioivat joskus suuremmissa keskuksissa. Pääkeskuksella on suuri vetovoima, joka vie tietyn osan alikeskuksesta lähtevästä liikenteestä, kaupankäynnistä jne. Kaupankäyntiä ja liikennettä tapahtuu tietenkin myös alikeskusten välillä. Tämän mukaan kaavamaisesti esimerkiksi kaupunkia ympäröi 6 kirkonkylää, ja kirkonkylää 6 pientä kylää. Malli olettaa ainakin kolmen kokoisia suuria keskuksia ja apukeskuksia.
Christallier esitti keskushierarkiastaan kolme muunnelmaa, jotka poikkeavat toisistaan siinä, kuinka monta alemman tason keskusta on olemassa kutakin ylemmän tason keskusta kohti ja miten ne sijoittuvat. Tätä ylempien ja alempien keskusten lukumäärän suhdelukua merkitään K:lla, ja sen arvo eri muunnelmissa on joko 3, 4 tai 7 (kun ylemmän tason keskus itsekin lasketaan mukaan). Sen mukaisesti erotetaan toisistaan markkina-, liikenne- ja hallintoperiaate.
Christallerin teoria > Markkinaperiaate

Markkina- eli huoltoperiaatteessa alemman tason keskukset muodostuvat ylemmän tason keskusten muodostamien kolmioiden keskipisteeseen, jotka ovat samalla ylemmän tason keskustaa ympäröivän kuusikulmion kärkiä. Kun jokainen niistä kuuluu samanaikaisesti kolmen ylemmän tason keskuksen vaikutusalueen, lasketaan kunkin niistä kuuluvan vain yhdeksi kolmasosaksi kuhunkin vaikutusalueeseen, joten alemman tason keskuksia on kaksi kutakin ylemmän tason keskusta kohti.Lisäksi ylemmän tason keskus kuuluu tietysti myös itsensä vaikutusalueeseen. Täten luku K saa arvon K = 6/3 + 1 = 3.  Markkinaperiaatteen mukaisessa keskusjärjestelmässä on kuitenkin liikenteen järjestäminen vaikeaa.
Christallerin teoria > Liikenneperiaate

Liikenneperiaatteessa alemman tason keskukset sijaitsevat kukin kahden ylemmän tason keskuksen välissä. Ylemmän tason keskusten väliset tiet kulkevat tällöin alemman tason keskusten kautta, joista kukin on kahden ylemmän tason keskuksen vaikutuspiirissä.  Kun ylemmän tason keskusta ympäröi tässäkin kuusi alemman tason keskusta, luku K saa arvon K = 6/2 + 1 = 4.
Christallerin teoria > Hallintoperiaate

Sekä markkina- että liikenneperiaatteen mukaisessa keskusjärjestelmässä on vaikea muodostaa mielekkäitä eri tasoisia aluekokonaisuuksia esimerkiksi hallintoa varten.  Tämä sen sijaan käy helpoiten päinsä hallintoperiaatteessa, jossa kutakin ylemmän tason keskusta ympäri kuusi alemman tason keskusta, jotka jäävät kokonaan sen vaikutusalueen sisään. Luku K saa tällöin arvon K = 6 + 1 = 7.. Keskusten lukumäärä on kuitenkin paljon suurempi kuin Christallien'n järjestelmän muissa muunnelmissa, ja liikenteen järjestely on vaikeaa.
Predin keskusmalli

Predin mallin mukaan eri alikeskusten välillä voi olla suuria vuorovaikutussuhteita, koska eri alikeskukset tuottavat erilaisia palveluita.
Keskuspaikkateorian seurauksia

Keskuspaikkateoriasta voidaan tehdä eräitä merkittäviä havaintoja. Ensinnäkin yritysten tuotantojen erilaiset mittakaavaedut aiheuttavat eri laajuiset markkina-alueet mikä puolestaan synnyttää kooltaan, erikoistumiseltaan ja monipuolisuudeltaan toisistaan poikkeavia kaupunkeja alueelle. Toisena jos eri toimialojen yrityksillä olisi samanlaiset mittakaavaedut suhteessa asukaskohtaiseen kysyntään, olisivat alueen kaikki kaupungit saman suuruisia keskenään. Kolmantena liikennejärjestelmän parannukset laajentavat markkina-alueita mikä vähentää yritysten määrää ja siten supistaa myös kaupunkien määrää ja kasvattaa jäljelle jääviä kaupunkeja. Kenties yllättäen paremmat liikenneyhteydet eivät siis tässä mallissa pienennä kaupunkien kokoa, vaan kasvattavat niitä.
Keskuspaikkateoria auttaa ymmärtämään eräitä kaupan alan ilmiöitä. Yksinkertaisimmillaan mallissa oletetaan yritysten myyvän homogeenisia tuotteita, jotka ovat samoja kaikissa yrityksissä. Jos kuitenkin alan tuotteet ovat vain osittain substituutteja keskenään, eli niissä esiintyy vaikka pieniäkin eroja kuluttajan kannalta, asiakkaat alkavat haluta vertailla tuotteita keskenään. Tällöin tulee useita saman alan kauppoja sijaita lähellä toisiaan, kuten tapahtuukin usein esimerkiksi huonekalu- ja autokaupassa. Silloin kun tuotteilla esiintyy komplementaarisuutta eli täydentävyyttä asiakkaiden kannattaa matkakustannusten minimoimiseksi keskittää ostoksiaan ja ostaa samalla matkalla useita tuotteita. Eri tuotteita myyvien yritysten kannattaa sijoittua lähekkäin, mikä selittää ostoskeskusten muodostumista. Molemmat mekanismit johtavat suurempiin keskittymiin eli suurempiin kokoeroihin kaupunkien välillä ja pienempään kaupunkien määrään.
Teorian kritiikkiä

Teoria kuvaa hyvin maatalouden pohjalta syntyvän asutuskuvion rakenteen. Se kuvaa huonosti teollista tai jälkiteollista ympäristöä. Teoria ei ota huomioon ajallista muutosta, eikä sitä että ihmisasutukselle on ominasta väkiluvun eritahtinen kasvu. Ilmastonmuutos ja maaperän muutokset muuttavat dramaattisesti ihmisten elinoloja. Se ohittaa joitain asioita, muun muassa kaivostoiminnan synnyttämät kaupungit. Monilla alueilla asutuskeskustan jakauma riippuu luonnonvaroista. Asutus on tiheintä siellä, missä on eniten maaperän ravinteita ja muuten suotuisat olot viljan kasvatukselle.
Keskusjärjestelmä ei ajan mittaan myöskään pysy vakaana. Liikenteen kehittyessä ja ihmisten liikkuvuuden lisääntyessä yhä useammin haetaan suuremmista keskuksista sellaisetkin palvelut, jotka alemmissakin ovat tarjolla, mistä pienet keskukset joutuvat kärsimään.
Kaupunkien välisestä liikenteestä

Suuria asutuskeskuksia on huomattavasti vähemmän kuin pieniä. Kahden kaupungin välisen liikenteen määrä riippuu siitä, miten kaukana asutuskeskukset ovat, ja myös siitä, miten suuria asutuskeskukset ovat. Kahden suuren asutuskeskuksen välillä tapahtuu enemmän liikennettä kuin suuren ja pienen, tai vielä enemmän kuin kahden pienen. Kahden lähellä olevan keskuksen välillä liikennöidään usein, kaukana olevien harvemmin.
Niinpä liikenteen määrä kaupunkien välillä voidaan laskea kaavasta
T_{ab}=K*{\frac {p_{a}^{\alpha }*p_{b}^{\beta }}{d^{\delta }}}
Missä
K vakio
Tab=Liikenne kaupunkien välillä aikayksikköä kohden
Pa,Pb= Kaupunkien a ja b väkiluvut
α, β eksoponentit väkiluvuille, monesti 1
d kaupunkien etäisyys
δ kaupunkien etäisyyden eksponentti, välillä 1–2
Kaavan yksinkertaisempi muoto on
T_{ab}=K*{\frac {Pa*Pb}{d}}
, jos eksoponentit ovat ykkösiä. Näin ollen kaupunkien välinen liikenne on kaupunkien väkiluvut kerrottuina keskenään, ja jaettuna kaupunkien välisellä etäisyydellä, ja kerrottuna kertoimella.
Tätä sanotaan gravitaatiomalliksi.
Negatiivis-eksponentiaalinen jakauma

Vuorovaikutus keskustaan noudattaa negatiivis-eksponentiaalista jakaumaa
y=a e^-kx
jossa y vuorovaikutuksen määrä, x etäisyys, a ja b vakioita sekä e luonnollisen logaritmijärjestelmän kantaluku.
Vuorovaikutus voi olla liikennettä, puhelinsoittoja, sanomalehtien levikkiä, töissäkäyntiä, asiointia, muuttoja jne.
Keskus- ja vaikutusaluetutkijoita

Walter Christaller
Walter Isard
Tord Palander
August Lösch
Allan Pred
Oiva Tuominen
Auvo Säntti
Mauri Palomäki
Kauko Mikkonen
Kirjallisuutta

Mikkonen, Kauko: Keskus- ja vaikutusaluetutkimus Suomessa. Teoksessa: Virkkala, Seija & Riitta Koski (toim.): Yhteiskuntamaantieteen maailma, s. 23–35.  Vaasa:  Vaasan yliopisto, 2009.  ISBN 978-952-476-253-3  Teoksen verkkoversio (pdf) Viitattu 9.9.2011. ISBN 978-952-476-255-7 (painettu)
Mikkonen, Kauko: Keskus- ja vaikutusaluetutkimuksen traditio Suomessa. Terra, 2000, 112. vsk, nro 4, s. 255–260.  Helsinki:  Suomen maantieteellinen seura. ISSN 0040-3741
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Keskuspaikkateoria Wikimedia Commonsissa
Walter Christaller's Theory of Central Places (Arkistoitu – Internet Archive)
Walter Christaller: Hierarchical Patterns of Urbanization
Kun asutuskeskusten vaikutusalueet puristuvat yhteen niiden kasvaessa, syntyy kuusikulmioverkko.
Christallerin verkko.
Markkinaperiaatteessa ylemmän tason keskuksen vaikutusalueen rajalla on 6 alemman tason keskusta.
Liikenneperiaate K=4, pienemmät keskukset ovat suurempien puolivälissä
Hallinto K=7, suuren asutuskeskuksen ympärillä sen vaikutusalueella on kuusi alemman tason keskusta.
Mashonaland Central

| Mashonaland Central |
| --- | --- |
 Mashonaland Centralin sijainti Zimbabwen kartalla.
Valtio:  Zimbabwe
Hallinto:  
 – hallinnon tyyppi:  provinssi
 – hallinnollinen keskus:  Bindura
Pinta-ala:  28 347 km²
Väkiluku (2012):  1 152 520
 – väestötiheys:  41 as./km²
Mashonaland Central  eli Keski-Mashonamaa on yksi Zimbabwen kahdeksasta provinssista. Se sijaitsee maan pohjoisrajalla. Vuonna 2002 provinssissa oli hiukan alle miljoona asukasta. Sen pääkaupunki on Bindura.
Porokylä

Porokylän rautatieasema joulukuussa 2017.
Porokylä on Nurmeksen kaupungin toinen keskus, joka kuuluu Nurmeksen keskustaajamaan. Se sai nimensä 20. heinäkuuta 1891 sattuneen suurpalon seurauksena. Silloin iso osa silloista kirkonkylää niin sanotusti "paloi poroksi". Porokylä oli vuodenvaihteessa 1972–1973 Nurmekseen (joka oli silloin kauppala) liitetyn Nurmeksen maalaiskunnan keskustaajama. Vuoden 1974 alussa Nurmeksesta tuli kaupunki.
Taajamassa toimii Porokylän koulu, jossa annetaan opetusta luokka-asteille 1–6.
Osmaniturkki

| Osmaniturkki |
| --- | --- |
 Osmaniturkinkielisen lehden kansikuva vuodelta 1913
Oma nimi:  لسان عثمانی, lisân-ı Osmânî [liˈsaːnɯ osˈmaːniː]
Tiedot
Alue:   Osmanien valtakunta
Ajoitus:  1300-luvulta vuoteen 1928
Virallinen kieli:   Osmanien valtakunta  Kreetan valtio  Tunisia  Turkki (vuoteen 1923)
Sija:  -
Kirjaimisto:  arabialainen kirjaimisto
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  turkkilaiset kielet
Kieliryhmä:  eteläturkkilaiset kielet
Kielikoodit
ISO 639-1:  -
ISO 639-2:  ota
ISO 639-3:  ota
 Ohje 
Osmaniturkki (osmaniturkiksi لسان عثمانی‎, lisân-ı Osmânî; nykyturkiksi Osmanlı Türkçesi tai Osmanlıca) oli Osmanien valtakunnassa 1300-luvun alusta 1900-luvun alkuun käytetty turkin kielen standardimuoto. Osmaniturkki oli merkittävässä asemassa valtakunnan hallinnon, kirjallisuuden ja kulttuurin kielenä. Laveammin termillä voidaan toisinaan myös viitata kaikkiin Anatoliassa ja Balkanilla puhutun turkin kielen historiallisiin kehitysvaiheisiin 1200-luvun lopulta eteenpäin.
Kielitieteellisessä luokituksessa osmaniturkki kuuluu turkkilaisten kielten läntiseen haaraan, ja se edustaa Keski-Aasian seldžukkiheimojen puhumien oghuusimurteiden jatkumoa. Kielen kantamuoto on saapunut Anatolian niemimaalle seldžukkien valloitusretkien myötä 1000-luvulla. Kielen historia voidaan jakaa kolmeen vaiheeseen: vanhempaan (1200–1500-luvut), keskiseen (1600–1700-luvut) ja uudempaan (1800–1900-luvut) osmaniturkkiin.
Kieli oli lähinnä vain kirjakieli, jossa merkittävä osa sanastosta, jopa 80 %, edusti lainasanoja arabiasta ja persiasta. Kielioppi oli turkkilaisten kielten mukaista, mutta lainasanojen kohdalla noudatettiin paikoittain lähtökielen kielioppia.
Osmaniturkkia kirjoitettiin arabialaisella kirjaimistolla, ja siinä oli niin paljon arabialaisia, kreikkalaisia ja persialaisia lainasanoja, että tavallisen kansalaisen oli vaikea ymmärtää sitä. Vuonna 1928, Turkin tasavallan perustamisen myötä (1923), vaihdettiin käyttöön latinalaiset aakkoset. Syynä vaihtoon oli osittain se, että arabialainen kirjoitusjärjestelmä ei sopinut kovinkaan hyvin turkkilaisten kielten kirjoittamiseen vokaalien merkitseminen vaikeuden vuoksi. Myös arabiasta ja persiasta tulleista lainasanoista pyrittiin eroon 1930-luvun kuluessa toteutettujen reformien myötä, jolloin lainasanoja korvattiin turkkilaisilla sanoilla, joita piti usein keksiä. Tämän myötä osmaniturkista tuli vanha kirjakielen muoto, joka jäi sittemmin pois käytöstä.
Masvingon maakunta

| Masvingon maakunta |
| --- | --- |
 Suur-Zimbabwen raunioita Masvingon maakunnassa
 Masvingon maakunnan sijainti Zimbabwen kartalla.
Valtio:   Zimbabwe
Hallinto:  
 – hallinnon tyyppi:  provinssi
 – hallinnollinen keskus:  Masvingo
Pinta-ala:  56 566 km²
Väkiluku (2012):  1 485 090
 – väestötiheys:  26 as./km²
Masvingo on yksi Zimbabwen kahdeksasta provinssista. Se sijaitsee maan kaakkoisosassa, Mosambikin vastaisella rajalla. Vuonna 2002 provinssissa oli noin 1,3 miljoonaa asukasta. Sen pääkaupunki on Masvingo, aikaisemmalta nimeltään Fort Victoria.
Soma

Somassa oli todennäköisesti efedraa.
Soma on indoiranialainen kasviperäinen hallusinogeeninen rituaalijuoma. Se mainitaan nimellä soma hindujen vanhimmassa pyhässä kirjoituksessa, Rigvedassa, ja nimellä homa tai haoma zarathustralaisten pyhissä Avesta-kirjoituksissa. Juoma valmistettiin todennäköisesti efedrojen sukuun kuuluvasta kasvista.
Rigvedassa somalle on osoitettu yhteensä 120 hymniä. Niissä kerrotaan yksityiskohtaisesti, kuinka uhrimenoihin osallistuneet papit valmistivat ja nauttivat soman. Juoman vaikutusta kuvaillaan hymneissä hallusinaatioita aiheuttavaksi.
Ainesosat

Kaakkois-Turkmenistanista, jossa somaa käytettiin varhaisten zarathustralaisten keskuudessa, löydettiin arkeologisten kaivausten yhteydessä juomisrituaaleissa käytettyjä astioita. Niissä oli jäänteitä efedriiniä ja pseudoefedriiniä sisältävästä efedrojen sukuun kuuluvasta kasvista. Monet tutkijat ovat löydön myötä hyväksyneet efedran olleen soman kauan etsitty ainesosa, mutta varmuuden saaminen edellyttää lisätutkimuksia. Toisaalta ainakin aiemmin on ollut epäselvää, tuleeko hymnien kuvauksia somasta ottaa kirjaimellisesti, eli onko kyseessä välttämättä ollenkaan hallusinogeeninen juoma. Joka tapauksessa tiedetään, ettei soma voinut olla alkoholijuoma, koska se valmistettiin ja nautittiin saman päivän aikana.
Erään vanhemman teorian mukaan soma valmistettiin charasista, intialaisesta hasiksesta, jota käytetään vielä nykyäänkin osana rituaaleja. Toinen teoria puolestaan väittää soman olleen punakärpässienestä valmistettu juoma, mutta monet indologit ovat tyrmänneet väitteen.
Pro Evolution Soccer 2009

| Pro Evolution Soccer 2009 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Konami
Julkaisija:  Konami
Jakelija:  Nintendo eShop
Pelisarja:  Pro Evolution Soccer
Julkaistu:  17. lokakuuta 2008
Lajityyppi:  Urheilupeli
Pelimuoto:  Yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  PEGI 3+ ESRB RP
Alusta:  PlayStation 3, PlayStation Portable, PlayStation 2, Wii, Xbox 360, Microsoft Windows
Jakelumuoto:  DVD, Blu-ray, Wii Optical Disc, UMD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Pro Evolution Soccer 2009 (PES 2009) on Konamin tekemä jalkapalloaiheinen videopeli, jota voidaan pelata Sonyn PlayStation Portable, PlayStation 2, PlayStation 3, Nintendon Wii ja Microsoftin Xbox 360 -konsoleilla sekä PC:llä. Se on Pro Evolution Soccer-sarjan kahdeksas osa. Peli julkaistiin Euroopassa 17. lokakuuta 2008 ja Pohjois-Amerikassa 12. marraskuuta 2008. Peliin luvataan jälleen paljon uusia ominaisuuksia ja parannuksia. Pelisarja on tunnettu sen realistisuudestaan ja se onkin EA Sportsin FIFA-pelisarjan suurin haastaja.
Joukkueet

Sarjat
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Nämä liigat ovat täysin lisensoituja   Serie A   Ligue 1   Eredivisie |   |  Muut liigat  La Liga (11 lisensoitua joukkuetta)   Premier League (2 lisensoitua joukkuetta)  |
Lisensoidut joukkueet
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|   Boca Juniors   River Plate   RSC Anderlecht   Club Brugge   Standard Liège   Internacional   Manchester United   Liverpool FC   Athletic Bilbao   Atlético Madrid   FC Barcelona   Deportivo de La Coruña   Espanyol   Racing Santander   RCD Mallorca   Real Madrid   Sevilla FC |   |   Valladolid   Villarreal CF   AEK Ateena   Olympiakos   Panathinaikos   Dinamo Zagreb   Rosenborg   SL Benfica   Sporting   FC Porto   Cluj   Steaua Bucureşti   AIK   Hammarby   IFK Göteborg   Belgradin Punainen tähti |   |   Celtic FC   Rangers FC   HJK   FC Basel   Brøndby IF   FC Kööpenhamina   Sparta Praha   Beşiktaş JK   Galatasaray   Fenerbahce   Dynamo Kiova   FK Šah’tar Donetsk   FK Zenit Pietari   PFK TsSKA Moskova   FK Spartak Moskova   FK Lokomotiv Moskova |
Stadionit

Oikeat stadionit merkitty X:llä, mahdollinen oikea nimi (, jos ei kuin pelissä) kirjoitettu perään. Mainitut stadionit esiintyvät PS3-, Xbox 360- ja PC-versioissa
| Nimi | Maa | Oikea stadion |
| --- | --- | --- |
| Mohamed Lewis Stadium | Afrikka |  |
| Orange Arena |  Alankomaat | X, Amsterdam ArenA |
| Antlion Colosseum |  Argentiina | X, El Monumental |
| Wembley Stadium |  Englanti | X |
| Santiago Bernabéu |  Espanja | X |
| Camp Nou |  Espanja | X |
| Ville Marie Stadium |  Eurooppa |  |
| Bristol Mary Stadium |  Eurooppa |  |
| San Siro |  Italia | X, Stadio Giuseppe Meazza |
| Stadio Olimpico |  Italia | X |
| Stadio Olimpico di Torino |  Italia | X |
| Konami Stadium |  Japani |  |
| Stade Louis II |  Monaco | X |
| Estádio da Luz |  Portugali | X |
| Estádio do Dragão |  Portugali | X |
| Estádio José de Alvalade |  Portugali | X |
| Stade de France |  Ranska | X |
| Stockholm Arena |  Ruotsi | X, Råsundastadion |
| Rogenbogen Platz |  Saksa | X, Allianz Arena |