stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Teijon kansallispuisto
Perustaminen

Valtioneuvosto hyväksyi 5. kesäkuuta 2014 lakiesityksen antamisen eduskunnalle ja ehdotti kansallispuistolain tulevan voimaan mahdollisimman pian sen käsittelyn ja hyväksymisen jälkeen. Asia lähetettiin ympäristövaliokuntaan, jonka kansallispuistoa puoltava mietintö valmistui 7. marraskuuta 2014. Laki kansallispuistosta hyväksyttiin 19. joulukuuta 2014 ja voimaan se tuli 1. tammikuuta 2015.
Nähtävyydet

Teijon kansallispuiston nähtävyyksiin lukeutuvat Jeturkastin muinaisranta sekä Punassuo.
Harrastemahdollisuudet > Reitit

Teijon kansallispuistossa on reittejä noin 50 kilometriä.
Harrastemahdollisuudet > Reitit > Rengasreitit

Alueen pisimmän rengasreitin, Sahajärven kierroksen voi aloittaa Laviakallion tai Nenustannumen pysäköintialueilta. Reitin pituus on 8,8 kilometriä ja se on keskivaativa. Sahajärven kierroksella on kaksi vaijerilossia, joiden avulla pääsee Sahajärven halki. Vaijerilossien välissä on Kalasuntin saari, jossa on myös laavu.
5,5 kilometrin pituisen Matildanjärven kierroksen voi aloittaa Matildanjärven luontokeskukselta tai Kariholman pysäköintialueelta. Reitin varrella on viisi taukopaikkaa; Kavanderinlahti, Roosinniemi, Välioja, Vilsbäck sekä Kariholma. Reitti kulkee osin tietä Matildedalin kylässä ja osuus Kariholman keittokatoksen ja pysäköintipaikan välillä on esteetön.
Jeturkastin kierros on helppo 4,6 kilometrin pituinen retkeilyreitti. Reitin voi aloittaa Matildanjärven luontokeskukselta, Jeturkastin tai Kariholman pysäköintialueilta. Reitin varrella on Jeturkastin muinaisranta ja Kariholman keittokatos.
Onnelannumen kierros on 3,9 kilometriä pitkä reitti, jonka voi aloittaa Kirjakkalan pysäköintialueelta. Reitin varrella on Onnelannummen leirintäalue sekä Hamarijärven tulentekopaikka.
Nenustan kierros on 3,6 kilometrin kahdeksikon muotoinen rengasreitti. Sen voi aloittaa Nenustannummen pytsäköintialueelta. Reitin varrella on Nenustan tulentekopaikka kahdeksikon risteyksessä.
Harrastemahdollisuudet > Reitit > Luontopolut

Teijon kansallispuiston ainoa luontopolku on 1,3 kilometrin pituinen Totin luontopolku, jonne voi lähteä Sahajärven pysäköintipaikalta.
Harrastemahdollisuudet > Reitit > Yhdysreitit

Teijon luontokeskus-Laviakallio-reitin pituus on 7,6 kilometriä. Se toimii yhtenä Teijon kansallispuiston eteläisten ja pohjoisten reittien yhdistäjänä. Reitin varrella on viisi taukopaikkaa; Kavanderinlahti, Roosinniemi, Välioja, Endal sekä Kalasuntti. Reitin varrelle osuu myös Kalasuntin vaijerilossit.
Teijon luontokeskus-Punassuo-Nenustannummi-reitin pituus on vajaa 10 kilometriä. Reitin luontokeskuksen päässä on neljä taukopaikkaa; Kavanderinlahti, Roosinniemi, Välioja sekä Teerisaari. Matildanjärven ja Punassuon välinen osuus kuljetaan tietä pitkin. Kyseistä osuutta ei ole viitoitettu tai merkitty maastoon. Kartta voi olla reitillä tarpeen.
Palvelut > Opastus

Opastusta saa Teijon kansallispuiston neuvonnasta, joka sijaitsee Teijon Luontokeskuksessa Matildanjärvellä. Opastustaulut sijaitsevat pysäköintialueilla Matildanjärvellä (luontokeskus), Mikkossuolla, Miilunummella, Punassuolla, Piikanummella, Nenustannummella, Laviakalliolla sekä Kirjakkalassa.
Palvelut > Yöpyminen

Yöpyminen onnistuu teltassa, joka on Teijon kansallispuistossa sallittua kaikkialla, mutta suositeltua vain taukopaikoilla. Vuokratuvat sijaitsevat luontotuvan lähistöllä ja Kirjakkalassa. Lisäksi Matildassa on hotelleja.
Palvelut > Taukopaikat

| Taukopaikan nimi | Etäisyys Matildanjärveltä retkeilyreittejä pitkin | Keittokatos | Laavu | Tulentekopaikka | Vuokrattava kota | Käymälä | Vesipiste | Vuokrattava sauna | Venelaituri |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Matildanjärvi (luontokeskus) | 0,0 km |  |  | x | x | x | x | x |  |
| Kavanderinlahti | 0,1 km |  |  | x |  |  |  | x | x |
| Kariholma | 0,5 km | x |  |  |  | x |  |  | x |
| Roosinniemi | 0,8 km |  | x |  |  | x |  |  |  |
| Välioja | 1,1 km |  |  | x |  |  |  |  |  |
| Teerisaari | 1,9 km |  |  |  |  | x |  |  |  |
| Vicksbäck | 2,2 km |  |  |  | x |  |  |  |  |
| Vicksbäckinlahti | 2,2 km |  | x |  |  | x |  |  |  |
| Endal | 3,1 km |  | x |  |  | x |  |  |  |
| Kalasuntti | 7,0 km |  | x |  |  | x |  |  |  |
| Nenusta | 10,3 km |  |  | x |  | x |  |  |  |
| Isoholma | – |  |  | x |  | x |  |  |  |
| Hamarinjärvi | – |  |  | x |  | x |  |  |  |
| Onnelannummi | – |  |  |  |  |  | x |  |  |
| Malmviikinlahti | – |  |  | x |  | x |  |  |  |
| Meriholma | – |  | x |  |  | x |  |  |  |
Teijon luontokeskus

Teijon kansallispuiston opastuskeskuksena toimi Teijon luontokeskus. Luontokeskukseen tutustuminen oli maksutonta ja tiloissa toimi myös kahvio ja pieni käsikirjasto. Luontokeskuksessa vuokrataan mm. soutuveneitä, kanootteja, kajakkeja, SUP-lautoja sekä muita välineitä. Luontokeskuksesta vuokrataan myös Matildanjärven saunaa, Vickbäckinlahden kotaa sekä caravan-paikkoja. Luontokeskuksen pihapiirissä on myös tulentekopaikka, vesipiste sekä asuntoauto/vaunu-alue.
fi
Matildanjärvi
Punassuolle vievät pitkospuut
Musée d’art et d’histoire du Judaïsme

Museon piha. Sisäänkäynnin edessä on Louis Mitelbergin veistämä Alfred Dreyfusin patsas.
Musée d’Art et d’Histoire du Judaïsme (MAHJ, Juutalaisen taiteen ja historian museo) on Pariisin Marais’n kaupunginosassa sijaitseva museo, joka esittelee juutalaisten, erityisesti Ranskan juutalaisten, taidetta ja historiaa. Museo sijaitsee Rue du Temple -kadun varrella.
Museon näyttely esittelee Ranskan juutalaisten historiaa keskiajalta nykypäivään. Huomiota saa muun muassa Dreyfus-oikeudenkäynti. Museossa on esillä muun muassa Amedeo Modiglianin ja Marc Chagallin maalauksia. Museota ylläpitävät yhteistyössä Pariisin kaupunki, Ranskan valtio ja joukko Ranskan juutalaisyhteisön keskeisiä instituutioita. Museon peruskokoelma luotiin yhdistämällä eräitä yksityisiä ja valtion omistamia juutalaisen taiteen kokoelmia.
Museorakennuksena toimii barokkityylinen kaupunkipalatsi Hôtel de Saint-Aignan. Sen rakennutti vuosina 1644–1647 Avaux’n kreivi, joka toimi vuoden 1648 Westfalenin rauhanneuvotteluissa Ranskan edustajana. Talon suunnitteli hoviarkkitehti Pierre Le Muet. Nimensä palatsi sai Saint-Aignanin herttualta, joka osti sen vuonna 1688. Puutarhan suunnitteli hänen tilauksestaan André Le Nôtre. Pariisin kaupunki osti Hôtel de Saint-Aignanin vuonna 1962 ja se restauroitiin useassa vaiheessa vuosina 1978–1998. Rakennus päätettiin luovuttaa juutalaismuseon käyttöön vuonna 1986 Pariisin pormestari Jacques Chiracin aloitteesta. Museo haluttiin sijoittaa Marais’n alueelle, koska se oli ollut 1800-luvulta alkaen Pariisin juutalaisyhteisön keskus. Museo avattiin vuonna 1998.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Musée d’art et d’histoire du Judaïsme Wikimedia Commonsissa
Museon kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Museon digitoitu Alfred Dreyfus -asiakirjakokoelma (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Moúdros

| Moúdros Μούδρος |
| --- | --- |
 Moúdroksen kylä.
 Kunnallisyksikön sijainti
 Moúdros
 Koordinaatit: 39°52′29″N, 25°16′08″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Egea
Alue:  Pohjois-Egean saaret
Alueyksikkö:  Límnos
Kunta:  Límnos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kylä
 – Kallikrates-koodi:  550103
Väkiluku (2011):  3 925
 – Kylä­yhdys­kunta:  974
 – Kylä:  974
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  MY
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Moúdros (kreik. Μούδρος; myös Múdros) on Kreikan kylä sekä samanniminen Límnoksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Μούδρου, Dimotikí Enótita Moúdrou) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Límnoksen saarella, Límnoksen alueyksikössä Pohjois-Egean saarten alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 3 925 ja varsinaisen Moúdroksen kylän väkiluku 974 (vuonna 2011).
Ympärysvaltojen sotilashautausmaa Moúdroksessa.
Moúdroksen kylä sijaitsee Límnoksen keskiosissa Moúdroksenlahden itärannalla. Kunnallisyksikkö kattaa saaren koko itäosan. Moúdros oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Límnoksen kunnaksi yhdessä Atsikín, Mýrinan ja Néa Koútalin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Moúdroksen alue oli merkittävässä osassa Gallipolin taistelussa ensimmäisessä maailmansodassa, koska se toimi ympärysvaltojen tukikohtana niiden hyökkäyksessä. Moúdroksessa on ympärysvaltojen sotilashautausmaa.
Kunnallisyksikön osat

Moúdroksen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta | Kylä, kaupunki tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Fisíni | Agía Sofía | 50 |
| Fisíni | Fisíni | 57 |
| Kalliópi | Kalliópi | 207 |
| Kamínia | Kamínia | 234 |
| Kamínia | Voroskópos | 9 |
| Kontopoúli | Ágios Aléxandros | 0 |
| Kontopoúli | Ágios Theódoros | 11 |
| Kontopoúli | Kontopoúli | 623 |
| Lýchna | Anemóessa | 210 |
| Lýchna | Lýchna | 110 |
| Moúdros | Koukonísi (saari) | 0 |
| Moúdros | Moúdros | 974 |
| Panagía | Kortisónas | 2 |
| Panagía | Panagía | 381 |
| Pláka | Pláka | 310 |
| Repanídi | Kótsinas | 6 |
| Repanídi | Repanídi | 260 |
| Romanó | Romanó | 302 |
| Roussopoúli | Roussopoúli | 94 |
| Skandáli | Skandáli | 85 |
Yhteensä: 3 925
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Moúdros Wikimedia Commonsissa
The Last Will and Testament of Rosalind Leigh

| The Last Will and Testament of Rosalind Leigh |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Rodrigo Gudiño
Käsikirjoittaja:  Rodrigo Gudiño
Tuottaja:  Marco Pecota
Pääosat:  Aaron Poole Vanessa Redgrave
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Kanada
Tuotantoyhtiö:  Rue Morgue Cinema Someone At The Door Productions
Levittäjä:  RLJE Films
Ensi-ilta:   27. lokakuuta 2012 Razor Reel Fantasticin elokuvajuhlat
Kesto:  82 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Last Will and Testament of Rosalind Leigh on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut Rodrigo Gudiñon ohjaama ja käsikirjoittama kanadalainen kauhuelokuva, jonka pääosissa ovat Aaron Poole ja Vanessa Redgrave. Ohjaaja Gudiño on Rue Morgue -aikakauslehden perustaja ja päätoimittaja, ja The Last Will and Testament of Rosalind Leigh on hänen ensimmäinen ohjaama ja käsikirjoittama pitkä elokuva. Hän tekee elokuvassa myös cameoroolin poliisina. The Last Will and Testament of Rosalind Leigh kuvattiin Torontossa. Rue Morgue Cinema ja Someone At The Door Productions olivat elokuvan tuotantoyhtiöitä.
Juoni

Antiikkisten esineiden keräilijä Leon Leigh (Aaron Poole) perii hänen edesmenneen äitinsä, Rosalind Leigh’n (Vanessa Redgrave), talon. Utelias Leon saa selville, että koko talo on mystisen kultin pyhäkkö. Useat oudot tapahtumat saavat Leonin vakuuttuneeksi, että hänen äitinsä yrittää tavoittaa häntä tuonpuoleisuudesta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Aaron Poole  | … |  Leon Leigh   |
|  Vanessa Redgrave  | … |  Rosalind Leigh   |
|  Julian Richings  | … |  Rahn Brothers / Bill Phillips   |
|  Stephen Eric McIntyre  | … |  saarnamies   |
|  Charlotte Sullivan  | … |  Anna   |
Julkaisu ja vastaanotto

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
DVD Talk Ian Jane: 
Bloody Disgusting Mike Ferraro: 
Dread Central Brad McHargue: 

The Last Will and Testament of Rosalind Leigh sai ensi-iltansa Belgian Bruggessa Razor Reel Fantasticin elokuvajuhlilla 27. lokakuuta vuonna 2012. Ensi-iltansa jälkeen elokuva kiersi monia elokuvajuhlia, kuten Yhdysvalloissa St. Louisin elokuvajuhlat 9. marraskuuta 2012 ja Isossa-Britanniassa Dead by Dawnin kauhuelokuvajuhlat 25. huhtikuuta 2013. The Last Will and Testament of Rosalind Leigh julkaistiin Blu-ray:nä 25. kesäkuuta 2013 ja DVD:nä 30. heinäkuuta 2013.
Aiheesta muualla

The Last Will and Testament of Rosalind Leigh Internet Movie Databasessa (englanniksi)
The Last Will and Testament of Rosalind Leigh AllMoviessa. (englanniksi)
The Good Witch’s Destiny

| The Good Witch’s Destiny |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Craig Pryce
Käsikirjoittaja:  Annie Young Frisbie
Kuvaaja:  John Berrie
Leikkaaja:  Kathy Weinkauf
Pääosat:   Catherine Bell  Chris Potter  Robin Dunne  Hannah Endicott-Douglas  Matthew Knight 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Kanada Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Whizbang Films
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:   2013-10-2626. lokakuuta 2013  
Kesto:  82 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  The Good Witch’s Charm (2012)
Seuraaja:  The Good Witch’s Wonder (2014)
Aiheesta muualla
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Good Witch’s Destiny on vuonna 2013 julkaistu fantasiahenkinen koko perheen televisioelokuva. Sen on käsikirjoittanut Annie Frisbie ja päärooleissa näyttelevät Catherine Bell ja Chris Potter.
Elokuva on The Good Witch -elokuvasarjan kuudes osa ja se esitettiin ensimmäisen kerran Yhdysvalloissa Hallmark Channelilla 26. lokakuuta 2013.
Juoni

Cassandra Nightingale valmistelee syntymäpäiviään suunnittelemalla tapoja tuoda ystäviään ja perheenjäseniään läheisimmiksi.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Catherine Bell  | … |  Cassandra Nightingale   |
|  Chris Potter  | … |  Jake Russell   |
|  Robin Dunne  | … |  Drew   |
|  Hannah Endicott-Douglas  | … |  Lori Russell   |
|  Matthew Knight  | … |  Brandon Russell   |
|  Dani Kind  | … |  Mia   |
|  Ashley Leggat  | … |  Tara   |
|  Kate Todd  | … |  Helen   |
Vastaanotto

The Good Witch’s Destiny keräsi 3,9 miljoonaa silmäparia ensiesityksessä. Se oli Hallmarkin 25–54-vuotiaiden naisten keskuudessa kanavan katsotuin oma elokuva parhaina katseluaikoina esitettyjen elokuvien kesken.
Common Sense Media antoi elokuvalle arvosanaksi 4/5 tähteä.
Aiheesta muualla

The Good Witch’s Destiny Internet Movie Databasessa (englanniksi)
The Good Witch’s Destiny BetaFilm.comissa[vanhentunut linkki] (englanniksi)
NNTP

| TCP/IP-pino |
| --- | --- |
sovelluskerros sovelluskerros: BGP · DHCP · DNS · ESMTP · FTP · HTTP · IMAP · IRC · LDAP · MGCP · NNTP · NTP · POP3 · RPC · RTP · RTSP · SIP · SMTP · SNMP · SOCKS · SSH · Telnet · TLS/SSL · XMPP  ·  (..lisää..)
kuljetuskerros kuljetuskerros: TCP · UDP · QUIC · DCCP · SCTP · RSVP · RIP · ECN
verkkokerros verkkokerros: IP (IPv4 ja IPv6) · ICMP (ICMPv6) · IGMP · IPsec
siirtoyhteyskerros: ARP · IS-IS · NDP · OSPF · L2TP · PPP
fyysinen kerros
NNTP (Network News Transfer Protocol) on protokolla Usenet-uutisryhmien siirtoon tietokoneiden välillä.
NNTP voi käyttää välitykseen tietovirtayhteyttä, yleensä TCP:tä.
Protokollaa käytetään asiakas- ja palvelintietokoneiden välillä.
Standardit

NNTP määritellään seuraavissa RFC-dokumenteissa:
RFC 977 "Network News Transfer Protocol: A Proposed Standard for the Stream-Based Transmission of News."
RFC 1036 "Standard for Interchange of USENET Messages."
RFC 2980 "Common NNTP Extensions."
NNTP käyttää TCP-porttia 119 ja SSL:n kanssa porttia 563.
NRP Comandante Roberto Ivens (F482)

| NRP Comandante Roberto Ivens |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Ateliers et Chantiers de Bretagne, Nantes
Kölinlasku:  13. joulukuuta 1966
Laskettu vesille:  8. elokuuta 1967
Palveluskäyttöön:  23. marraskuuta 1968
Poistui palveluskäytöstä:  1997
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 750 t (standardi) 2 230 t (kuormattu)
Pituus:  102,7 m
Leveys:  11,5 m
Syväys:  4,3 m
Koneteho:  2 × SEMT Pielstick V12 PC2 -dieselmoottoria, 16 000 hv
Nopeus:  25 solmua
Miehistöä:  169
Aseistus
Aseistus:  2 × Creusot-Loire 100 mm modéle 1953 -tykkiä 2 × Bofors 40 mm/70 M/1958 6 × 550 mm torpedoputkea 1 × 305 mm sukellusveneentorjuntaheitin
NRP Comandante Roberto Ivens (runkonumero F482) oli Portugalin laivaston vuonna 1967 vesillelaskettu João Belo -luokan fregatti.
Valmistus

Alus tilattiin Ateliers et Chantiers de Bretagnelta Nantesista, missä köli laskettiin 13. joulukuuta 1966. Alus laskettiin vesille 8. elokuuta 1967 ja otettiin palvelukseen 23. marraskuuta 1968.
Palvelus

Alus kolaroi kanadalaisen tankkerin kanssa ja kaksi vuotta myöhemmin 1997 se poistettiin palveluksesta.
Naiskirjoitus

Naiskirjoitus (ransk. écriture féminine) on kirjallisuudentutkimuksen termi, joka tarkoittaa eri teorioiden mukaan hieman eri asioita, mutta paneutuu yleisesti ottaen naisen seksuaalisuuteen ja kirjoitustapaan ja pyrkii kumoamaan miehisen kielen. Naiskirjoitus on eri asia kuin naiskirjallisuus. Termiä käytti ensimmäisen kerran Hélène Cixous vuonna 1976 julkaistussa teoksessaan The Laugh of the Medusa, mutta Virginia Woolf kehitteli jo vuonna 1919 teorian aiheesta. Ainakin Marguerite Duras ja Clarice Lispector ovat soveltaneet teoksissaan naiskirjoitusta.
Münchenin fenomenologia

Münchenin fenomenologia viittaa joukkoon filosofeja, psykologeja ja fenomenologeja, jotka työskentelivät ja suorittivat tutkimuksiaan Münchenissä 1900-luvun alkupuolella, kun Edmund Husserl julkaisi pääteoksensa Logische Untersuchungen (”Loogisia tutkimuksia”) ja pani alulle koko fenomenologisen liikkeen. Münchenin fenomenologien ajatuksia kuvaa nimitys ”olemusten fenomenologia”.
Historia

Koulukunta sai alkunsa, kun osa Theodor Lippsin oppilaista, jotka olivat muodostaneet psykologisen yhdistyksen Psychologische Verein, saivat innoitusta Husserlin teoksesta ja ottivat sen filosofian tekemisen ohjenuoraksi. Heihin lukeutuivat tunnetuimpina Adolf Reinach, Johannes Daubert ja Alexander Pfänder. Noin vuonna 1905 monet Lippsin oppilaat päättivät Daubertin johdolla jättää Münchenin ja suunnata kohti Göttingeniä opiskellakseen Husserlin oppilaana. Tähän on usein viitattu nimellä ”müncheniläisten Göttingenin valtaus”.
Vuonna 1912 Münchenin fenomenologit Reinach, Pfänder, Max Scheler ja Moritz Geiger perustivat kuuluisan Jahrbuch für Philosophie und phänomenologische Forschung (”Filosofisen ja fenomenologisen tutkimuksen vuosikirja”) -julkaisun, jonka päätoimittajana Husserl toimi.
Husserlin julkaistua teoksen Ideen vuonna 1913 monet fenomenologit ottivat kriittisen asenteen hänen uusia teorioitaan kohtaan. Monet Münchenin fenomenologian edustajat ottivat etäisyyttä Husserlin transsendentaaliseen fenomenologiaan ja pitäytyivät aiemmassa Logische Untersuchungen -teoksen realistisessa fenomenologiassa.
Münchenin fenomenologeja

Johannes Daubert
Moritz Geiger
Alexander Pfänder
Adolf Reinach
Max Scheler
Alfred Schütz
Kirjallisuutta

Kuhn, H. & Avé-Lallemant, E. & Gladiator, R. (toim.): ”Die Münchener Phänomenologie”. Phaenomenologica 65, 1976.
Spiegelberg, Herbert: The Phenomenological Movement. The Hague/Boston/London, 1982.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Munich phenomenology
Käännös suomeksi
NRP Comandante João Belo (F480)

| NRP Comandante João Belo |
| --- | --- |
 NRP Comandante João Belo

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Ateliers et Chantiers de Bretagne, Nantes
Kölinlasku:  6. syyskuuta 1965
Laskettu vesille:  22. maaliskuuta 1966
Palveluskäyttöön:  1. heinäkuuta 1967
Poistui palveluskäytöstä:  myyty Uruguaylle 2008
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 750 t (standardi) 2 230 t (kuormattu)
Pituus:  102,7 m
Leveys:  11,5 m
Syväys:  4,3 m
Koneteho:  2 × SEMT Pielstick V12 PC2 -dieselmoottoria, 16 000 hv
Nopeus:  25 solmua
Miehistöä:  169
Aseistus
Aseistus:  2 × Creusot-Loire 100 mm modéle 1953 -tykkiä 2 × Bofors 40 mm/70 M/1958 6 × 550 mm torpedoputkea 1 × 305 mm sukellusveneentorjuntaheitin
NRP Comandante João Belo (runkonumero F480) oli Portugalin laivaston vuonna 1966 vesillelaskettu João Belo -luokan fregatti.
Valmistus

Alus tilattiin Ateliers et Chantiers de Bretagnelta Nantesista, missä köli laskettiin 6. syyskuuta 1965. Alus laskettiin vesille 22. maaliskuuta 1966 ja otettiin palvelukseen 1. heinäkuuta 1967.
Palvelus

Alus myytiin 2008 Uruguaylle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä ROU Uruguay.
Mustatäpläkuskus

| Mustatäpläkuskus |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Alaluokka::  Theria
Osaluokka::  Pussieläimet Marsupialia
Lahko::  Harvaetuhampaiset Diprotodontia
Alalahko::  Phalangeriformes
Heimo::  Pussikiipijät Phalangeridae
Alaheimo::  Phalangerinae
Suku::  Spilocuscus
Laji::  rufoniger
Kaksiosainen nimi
 Spilocuscus rufoniger  (Zimara, 1937) 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Mustatäpläkuskus (Spilocuscus rufoniger)	on pussikiipijöiden heimoon kuuluva harvinainen pussieläin.
Mustatäpläkuskus on pussikiipijöiden suurikokoisin laji. Naaras, joka on koirasta suurempi, painaa 6–7 kiloa ja on kuonosta hännäntyveen 70 cm pitkä. Kokonaispituuteen lisätään vielä puolimetrinen häntä. Turkissa on huomiotaheröttäväö musta ja punainen kuviointi. Naaraalla on selässä yhtenäinen musta satulamainen alue, koiraalla on samalla alueella erillisiä läikkiä.
Mustatäpläkuskuksen esiintymisalue on laikuttainen Uuden-Guinean saaren pohjoisosassa Indonesiassa ja Papua-Uusi-Guineassa. Se suosii alavilla mailla ja vuorten alarinteillä kasvavaa ikimetsää. Se on luultavasti yöaktiivinen laji.
NRP Comandante Sacadura Cabral (F483)

| NRP Comandante Sacadura Cabral |
| --- | --- |
 NRP Comandante Sacadura Cabral

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Ateliers et Chantiers de Bretagne, Nantes
Kölinlasku:  10. elokuuta 1967
Laskettu vesille:  15. maaliskuuta 1968
Palveluskäyttöön:  25. heinäkuuta 1969
Poistui palveluskäytöstä:  myyty Uruguaylle 2008
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 750 t (standardi) 2 230 t (kuormattu)
Pituus:  102,7 m
Leveys:  11,5 m
Syväys:  4,3 m
Koneteho:  2 × SEMT Pielstick V12 PC2 -dieselmoottoria, 16 000 hv
Nopeus:  25 solmua
Miehistöä:  169
Aseistus
Aseistus:  2 × Creusot-Loire 100 mm modéle 1953 -tykkiä 2 × Bofors 40 mm/70 M/1958 6 × 550 mm torpedoputkea 1 × 305 mm sukellusveneentorjuntaheitin
NRP Comandante Secadura Cabral (runkonumero F483) oli Portugalin laivaston vuonna 1968 vesillelaskettu João Belo -luokan fregatti.
Valmistus

Alus tilattiin Ateliers et Chantiers de Bretagnelta Nantesista, missä köli laskettiin 10. elokuuta 1967. Alus laskettiin vesille 15. maaliskuuta 1968 ja otettiin palvelukseen 25. heinäkuuta 1969.
Palvelus

Alus myytiin 2008 Uruguaylle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä ROU Comandante Pedro Campbell.