Eratosthenes
Saavutukset > Filosofia ja historia

Eratostheneen arvellaan kirjoittaneen elämänsä aikana myös filosofisia tekstejä. Kreikkalaisten piirissä muutoinkin suosittu etiikka lienee ollut hänen kirjoitustensa aihe. Tätä puolta Eratostheneesta ei tunneta tarkasti, mutta Strabon kertoo, kuinka Eratostheneen Geografian ensimmäisen kirja kuvaa sitä, kuinka Eratostheneen mielestä kreikkalaisten perinteinen ihmisten luokittelu kreikkalaisiin ja barbaareihin (”ei-kreikkalaiset”) oli täysin väärä. Hänen mielestään ratkaisevammassa asemassa ovat yksilön ominaisuudet, sillä kreikkalaisten joukosta löytyy yhtä lailla pahoja ja barbaarien keskuudessa vastaavasti hyvinkin sivistyneitä ihmisiä. Ihmisiä pitäisi Eratostheneen mielestä arvioida hänen hyvien ja huonojen ominaisuuksiensa perusteella. Filosofisista teoksista tunnetaan pelkästään nimellä Kivuttomuudesta, Ariston ja Hyvistä ja pahoista ominaisuuksista.
Eratosthenes harrasti myös kirjallisuutta. Hän kirjoitti arvostelmia, tutkielman antiikin näytelmistä (aikalaisten arvostama 12-kirjainen Antiikin näytelmistä) ja runoja. Hän jopa keksi sanan filologi, jonka nykyiseksi merkitykseksi on tullut kieltä ja sen rakenteita tutkiva henkilö. Eratosthenes itse käytti sitä lempinimenään merkityksessä ”tiedon rakastaja”.
Hänen mielenkiintonsa kohteisiin lukeutui myös kreikkalainen mytologia, josta hän mahdollisesti kirjoitti teoksen Katastersmoi. Teoksessa käsitellään kaikki kreikkalaisten tuntemien 42 tähtikuvion taustalla olevat myytit. Varmuus teoksen kirjoittajasta on jäänyt hämärän peittoon, minkä vuoksi sen kirjoittajaksi nimetään pseudo-Eratosthenes. Hänen kaunokirjallisiin tuotoksiinsa kuuluvat myös lyhyt elegiamuotoinen Erigone-eepos. Kallimakhoksen Hekale-teoksen vaikutus on kiistaton. Juoni nivoutuu Ikarioksen, tämän tyttären Erigonen ja tyttären Maira-nimisen koiran ympärille. Anterinys-runossa hän kuvailee Hesiodoksen kuolemaa ja kuinka murhamiehet saavat rangaistuksen teostaan.
Eratostheneelta on jäänyt myös aikakaudelle tyypillinen opetusruno nimeltä Hermes, johon Erigone on saattanut alun perin kuulua. Joka tapauksessa se kuvaa Hermes-jumalan syntyä ja matkaa kohti taivasta. Kreikkalaiset pitivät Hermestä yhtenä Eratostheneen hienoimmista teoksista, ja se miellytti myös renessanssin aikaisia lukijoita. Eratostheneelle kaunokirjailijana oli tyypillistä homeerisen mytologian kritisointi. Hän ei halunnut kytkeytyä aiemman mytologian kahleisiin vaan pyrki tuottamaan omaa. Vastaavia ajatuksia oli Eratostheneen opettajalla Kallimakhoksella. Hän oli myös vankasti sitä mieltä, että runouden tarkoituksena on viihdyttää, ei opastaa (psykhagogia, huvitus).
Historian saralla hänen merkittävin panoksensa oli pyrkimys luoda kreikkalaisille tieteeseen perustuva kronologinen historia, minkä johdosta Eratosthenesta on luonnehdittu systemaattisen kronologian kehittäjäksi. Sen ohessa hän kirjoitti myös Egyptin historiasta. Eratosthenes ei pitänyt sopivana, että ajoitukset perustuivat kaunokirjallisiin teoksiin, sillä niiden luotettavuus oli hänestä vähintäänkin kyseenalaista. Hänen laskelmiensa mukaan ensimmäiset Olympian kisat käytiin tarkalleen 297 vuotta ennen kuin Kserkses I hyökkäsi Kreikkaan (480 eaa.). On kuitenkin kiistelty, laskiko hän sen ensimmäisenä vai olisivatko jo muut päässeet vastaavaan tulokseen (776 eaa.). Joka tapauksessa Eratosthenes laati uuden luettelon olympiavoittajien nimistä ja kokosi heistä muita tietoja. Voittajia arvostettiin tuolloin enemmän kuin nykyään, sillä heidät kohotettiin voittonsa ansiosta sankareiksi, jotka toivat suuren kunnian asuinvaltiolleen. Hänen historiikkinsa ovat olleet tärkeitä lähteitä antiikin urheiluhistorian tutkimukselle. Olympiatietojen ja spartalaiskuninkaiden luettelon perusteella hän laati Kronologian, joka kattoi ajan Troijan sodasta Aleksanteri Suuren kuolemaan saakka (1184 tai 1183 eaa. – 323 eaa.).