stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Houtskari
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Houtskari Wikimedia Commonsissa
Tietoa Houtskarin Hyppeisten kylästä
| n k Varsinais-Suomen maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Aura  Kaarina  Kemiönsaari  Koski Tl  Kustavi  Laitila  Lieto  Loimaa  Marttila  Masku  Mynämäki  Naantali  Nousiainen  Oripää  Paimio  Parainen  Pyhäranta  Pöytyä  Raisio  Rusko  Salo  Sauvo  Somero  Taivassalo  Turku  Uusikaupunki  Vehmaa 
Entiset kunnat:  Alastaro  Angelniemi  Askainen  Dragsfjärd  Halikko  Hiittinen  Houtskari  Iniö  Kakskerta  Kalanti  Karinainen  Karjala  Karuna  Kemiö  Kiikala  Kisko  Korppoo  Kuusisto  Kuusjoki  Lemu  Loimaan kunta  Lokalahti  Maaria  Mellilä  Merimasku  Metsämaa  Mietoinen  Muurla  Naantalin maalaiskunta  Nauvo  Paattinen  Paraisten maalaiskunta  Perniö  Pertteli  Piikkiö  Pyhämaa  Rymättylä  Somerniemi  Suomusjärvi  Särkisalo  Tarvasjoki  Uskela  Uudenkaupungin maalaiskunta  Vahto  Velkua  Västanfjärd  Yläne
Huppukerttuli

| Huppukerttuli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kerttulit Parulidae
Suku::  Loistokerttulit Setophaga
Laji::  citrina
Kaksiosainen nimi
 Setophaga citrina  (Boddaert, 1783) 
Synonyymit
 Wilsonia citrina 
Katso myös
   Huppukerttuli Wikispeciesissä   Huppukerttuli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Huppukerttuli (Setophaga citrina) on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Huppukerttuleita elää Pohjois-Amerikassa. Euroopassa laji on hyvin harvinainen harhailija. Se on havaittu Euroopassa vain kahdesti: Isossa-Britanniassa syyskuussa 1970 ja 1992.
Hovinaiset

| Hovinaiset Las Meninas |
| --- | --- |

Nimi:  Hovinaiset Las Meninas
Tekijä:  Diego Velázquez
Valmistumisvuosi:  1656–1658
Taiteenlaji:  maalaus, barokki
Korkeus:  381 cm
Leveys:  276 cm
Sijainti:  Museo del Prado
Paikkakunta:  Madrid, Espanja
Hovinaiset eli Las Meninas (myös Hovinaisia) on Diego Velázquezin maalaus vuodelta 1656. Velázquezin suurimpana saavutuksena pidetyn maalauksen nimi oli aiemmin Filip IV:n perhe. Maalauksessa on monia merkityskerrostumia, ja se on innoittanut pohtimaan muun muassa katsomisen problematiikkaa.
Maalaus rakentuu perspektiivisuhteiden ja peilien näyttämöleikistä. Hovinaisia on pitkään kuulunut länsimaisen taidehistorian runsaimmin analysoituihin maalauksiin. Se on vaikuttanut moniin myöhempiin taiteilijoihin ja innoittanut heitä tekemään tekemään omia versioitaan aiheesta. Suurikokoinen ja vapaamuotoinen ryhmämuotokuva kuvaa prinsessa Margareetaa hovinaisineen, kuvassa on mukana myös kuningaspari. Maalaukseen sisältyvä Velázquezin omakuva nostaa esiin myös taiteilijan ja maalaustaiteen aseman.
Teos

Vaikka teos on ryhmämuotokuva, Velázquezin maalaus irtautuu ryhmämuotokuville tavallisesta muodollisuudesta. Velázquezin tuokionomaisen maalauksen keskiössä on viisivuotias prinsessa Margareeta (1) kahden hovinaisensa (2, 3) kanssa. Taustalla kuvastuvat peilistä kuningas Filip IV ja kuningatar Maria Anna (10, 11), vasemmalla on lisäksi Velázquez (9) työskentelemässä. Oikealla koiran takana on kaksi hovikääpiötä (4, 5), jotka jatkavat Velázquezin hovinarreista ja kääpiöistä tekemien maalausten sarjaa.
Kääpiöiden takana seisoo prinsessan surupukuinen esiliina ja hoitaja Marcela de Ulloa (6) keskustelemassa henkivartijan (7) kanssa. Taimpana oviaukossa näkyy kamariherra (8), joka näyttää olevan joko tulossa tai menossa. Heidät kuvataan suljetussa tilassa, johon tulee luonnonvaloa ikkunasta oikealta ja edestä kuvatilan ulkopuolelta, missä kuninkaan ja kuningattaren voisi olettaa seisovan. Kolmesta suunnasta tuleva valo liudentaa varjot pehmeiksi.
Teoksen nimi

Maalauksessa on nimen mukaisesti hovinaisia, mutta heidän lisäkseen kuninkaallista perhettä ja taidemaalari.
Nykyistä nimeä Las Meninas on käytetty 1800-luvun puolivälistä asti. Kymmenisen vuotta valmistumisen jälkeen maalauksen nimi oli inventaarioluettelossa Hänen kuninkaallinen korkeutensa hovinaisien ja kääpiön seurassa. Nimi oli muuttunut 1730-luvulla Filip IV:n perheeksi. Nykyisessä nimessä on nähty poliittisia merkityksiä – painopiste on siirtynyt 1800-luvun tasavaltalaisten aatteiden mukaisesti hallitsijasta perheineen heidän palvelijoihinsa.
Vaikutus

Varsin monet taiteilijat ovat versioineet Hovinaisia tai saaneet vaikutteita hienovaraisemmin. Valmistumisensa jälkeen Hovinaisia säilytettiin aluksi Filip IV:n yksityistiloissa, joten se ei ollut monien silmien ulottuvilla.
Pablo Picassoa maalaus innoitti tekemään lähes 60 teosta vuonna 1957. Alle puolen vuoden sisällä syntyneet teokset olivat eroottissävyisiä ja ekspressionistisia.
Francisco Goya teki maalauksen pohjalta etsauksen 1778 ja käytti Hovinaisia myöhemmin mallina Kaarle neljännen perhemuotokuvalle.
Hovinaiset ovat toimineet monien veistosten innoituksena. Muiden muassa Manolo Valdés on tehnyt aiheesta sarjan pronssiveistoksia, jotka ovat olleet esillä muun muassa Pariisissa ja Düsseldorfissa. Helsingin juhlaviikot toi vuonna 2007 Helsinkiin Esplanadin puistoon 21 työn sarjan Valdésin veistoksia.
Kuvia

Infanta Margarita oli tuolloin vanhempiensa ainoa elossaoleva lapsi. Hän avioitui keisari Leopold I:n kanssa ja kuoli 21-vuotiaana.
Saksalainen akondroplasiasta kärsivä kääpiö Maribarbola (Maria Barbola). Kiilloissa ja valokohdissa näkyy rentoa sumrausta valkealla värillä.
Hovineito María de Sotomayor (3).
Filip IV ja Maria Anna peilissä, kuin he seisoisivat mallina isoa maalausta varten. Heijastus on kuitenkin ainoa tunnettu kaksoismuotokuva kuningasparista.
Kamariherra Don José Nieto Velázquez ovensuussa, maalauksen taustalla.
Nicolasito Pertusato (1635–1710), aatelissyntyinen italialainen kääpiö, joka palveli kamaripalvelijana Filip IV:n ja hänen poikansa Kaarle II:n hovissa.
Maalaus Pradossa 2004.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hovinaiset Pradon sivuilla
Joan Campàs Montaner: A Hypertextual Study of Velázquez's Las meninas, 1996

Yksityiskohta Velázquezista, oletettavasti katsomassa malliaan. Hänen rinnassaan on Pyhän Jaakobin (Santiago) ritarikunnan punainen risti, joka lienee lisätty myöhemmin, kun jäsenyys oli varmistunut 1659. Kuva on Velázquezin ainoa varmistettu omakuva.
Manolo Valdés: Las Meninas, pronssi, Düsseldorf.
Clinton Davisson

| Clinton Joseph Davisson |
| --- | --- |
 Clinton Davisson (vas.) ja Lester Germer (oik.)
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. lokakuuta 1881 Bloomington, Illinois, Yhdysvallat
Kuollut: 1. helmikuuta 1958 (76 vuotta) Charlottesville, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvaltalainen
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Owen Willans Richardson
Instituutti:  Bell Labs Carnegie Institute of Technology
Tutkimusalue:  Fysiikka
Palkinnot:   Nobelin fysiikanpalkinto (1937)
Clinton Joseph Davisson (22. lokakuuta 1881 – 1. helmikuuta 1958) oli yhdysvaltalainen fyysikko, joka teki pitkän uran tutkijana Bell Labsissä. Hänet palkittiin Nobelin fysiikanpalkinnolla 1937 yhdessä G.P. Thomsonin kanssa. He keksivät elektronien diffraktion kiteistä eli elektronidiffraktion toisistaan riippumatta.
Opinnot ja ura

Davisson aloitti akateemiset opiskelunsa Chicagon yliopistossa 1902. Seuraavana vuonna hän joutui kuitenkin keskeyttämään opinnot rahan puutteessa ja meni takaisin kotikaupunkiinsa töihin puhelinyhtiöön. Opiskelujensa aikana hän oli tutustunut professori Robert A. Millikaniin, jonka suosituksilla Davisson sai fysiikan assistenttuurin Purduen yliopistosta vuoden 1904 tammikuussa. Kesäkuussa hän kuitenkin palasi takaisin Chicagoon. Seuraavan vuoden syyskuussa Millikan suositteli häntä osa-aikaisen opettajan virkaan Princetonin yliopistoon ja siellä Davisson jatkoikin opiskelujaan saaden päätökseen tohtorin tutkintonsa 1911 pääasiassa professori Owen Willans Richardsonin ohjauksessa.
Työskenneltyään useampia vuosia Carnegie Institute of Technologyssä Pittsburghissa ja yhden kesän J.J. Thomsonin alaisuudessa Cavendish-laboratoriossa, Davisson meni 1917 töihin yhtiöön nimeltä Western Electric Company (sittemmin Bell Laboratories) New Yorkiin. Hän työskenteli yhtiön teknisellä osastolla tutkijana ja vuonna 1927 hänen C.H. Kunsmanin ja L.H. Germerin kanssa tekemät koneensa johtivat elektronidiffraktion keksimiseen. J. J. Thomsonin poika G. P. Thomson keksi saman ilmiön Davissonista riippumatta. Thomson ja Davisson palkittiin elektronidiffraktion keksimisestä Nobelin fysiikanpalkinnolla 1937.
Aiheesta muualla

Nobelprize.org Clinton Davissonin elämäkerta (englanniksi)
| n k Nobelin fysiikanpalkinnon saajat |
| --- | --- |
1901–1925:  1901: Röntgen  1902: Lorentz, Zeeman  1903: Becquerel, P. Curie, M. Curie  1904: Rayleigh  1905: Lenard  1906: Thomson  1907: Michelson  1908: Lippmann  1909: Marconi, Braun  1910: van der Waals  1911: Wien  1912: Dalén  1913: Onnes  1914: von Laue  1915: W. L. Bragg, W. H. Bragg  1917: Barkla  1918: Planck  1919: Stark  1920: Guillaume  1921: Einstein  1922: N. Bohr  1923: Millikan  1924: Siegbahn  1925: Franck, G. Hertz 
1926–1950:  1926: Perrin  1927: Compton, Wilson  1928: Richardson  1929: de Broglie  1930: Raman  1932: Heisenberg  1933: Schrödinger, Dirac  1935: Chadwick  1936: V. Hess, C. Anderson  1937: Davisson, Thomson  1938: Fermi  1939: Lawrence  1943: Stern  1944: Rabi  1945: Pauli  1946: Bridgman  1947: Appleton  1948:  Blackett  1949: Yukawa  1950: Powell 
1951–1975:  1951: Cockcroft, Walton  1952: Bloch, Purcell  1953: Zernike  1954: Born, Bothe  1955: Lamb, Kusch  1956: Shockley, Bardeen, Brattain  1957: Yang, Lee  1958: Tšerenkov, Frank, Tamm  1959: Segrè, Chamberlain  1960: Glaser  1961: Hofstadter, Mößbauer  1962: Landau  1963: Wigner, Goeppert-Mayer, Jensen  1964: Townes, Basov, Prohorov  1965: Tomonaga, Schwinger, Feynman  1966: Kastler  1967: Bethe  1968: Alvarez  1969: Gell-Mann  1970: Alfvén, Néel  1971: Gabor  1972: Bardeen, Cooper, Schrieffer  1973: Esaki, Giaever, Josephson  1974: Ryle, Hewish  1975: Bohr, Mottelson, Rainwater 
1976–2000:  1976: Richter, Ting  1977: P. Anderson, Mott, van Vleck  1978: Kapitsa, Penzias, Wilson  1979: Glashow, Salam, Weinberg  1980: Cronin, Fitch  1981: Bloembergen, Schawlow, Siegbahn  1982: Wilson  1983: Chandrasekhar, Fowler  1984: Rubbia, van der Meer  1985: von Klitzing  1986: Ruska, Binnig, Rohrer  1987: Bednorz, Müller  1988: Lederman, Schwartz, Steinberger  1989: Ramsey, Dehmelt, Paul  1990: Friedman, Kandall, Taylor  1991: de Gennes  1992: Charpak  1993: Hulse, Taylor  1994: Brockhouse, Shull  1995: Perl, Reines  1996: Lee, Osheroff, Richardson  1997: Chu, Cohen-Tannoudji, Phillips  1998: Laughlin, Störmer, Tsui  1999: ’t Hooft, Veltman  2000: Alfjorov, Kroemer, Kilby 
2001–:  2001: Cornell, Ketterle, Wieman  2002: Davis, Koshiba, Giacconi  2003: Abrikosov, Ginzburg, Leggett  2004: Gross, Politzer, Wilczek  2005: Glauber, Hall, Hänsch  2006: Mather, Smoot  2007: Fert, Grünberg  2008: Nambu, Kobayashi, Maskawa  2009: Kao, Boyle, Smith  2010: Geim, Novoselov  2011: Perlmutter, Schmidt, Riess  2012: Wineland, Haroche  2013: Englert, Higgs  2014: Akasaki, Amano, Nakamura  2015: Kajita, McDonald  2016: Thouless, Haldane, Kosterlitz  2017: Weiss, Barish, Thorne  2018: Ashkin, Mourou, Strickland  2019: Peebles, Mayor, Queloz  2020: Penrose, Genzel, Ghez  2021: Hasselmann, Manabe, Parisi  2022: Aspect, Clauser, Zeilinger  2023: Agostini, Krausz, L’Huillier  2024: Hopfield, Hinton 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki 
Tieteilijät:  zbMATH 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  SNAC  IdRef
Voitto Huotari

| Voitto Huotari> Mikkelin hiippakunnan piispa |
| --- | --- |
 1993–2009 
Edeltäjä:  Kalevi Toiviainen
Seuraaja:  Seppo Häkkinen
Henkilötiedot
Koko nimi:  Voitto Sakari Huotari
Syntynyt: 14. helmikuuta 1943 (ikä 81) Kuhmo
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  piispa
Vanhemmat:  Matti Huotari Impi Juutinen
Puoliso:  Aino Iiris Irene Haataja (vih. 1967)
Muut tiedot
Koulutus:  pappisvihkimys (1969) valtiotieteen maisteri (1974) teologian tohtori (1976)
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto
Uskonto:  kristinusko
Tunnustuskunta:  luterilaisuus
Voitto Sakari Huotari (s. 14. helmikuuta 1943 Kuhmo) toimi Mikkelin hiippakunnan piispana 1993–2009. Koulutukseltaan hän on teologian tohtori ja valtiotieteiden maisteri.
Ennen piispaksi nimittämistään hän työskenteli Mikkelin tuomiorovastina, Kymin kirkkoherrana sekä Imatran ja Ruokolahden seurakunnissa seurakuntapastorina. Pappisuran lisäksi hän on työskennellyt Helsingin yliopistossa kirkkososiologian assistenttina. Hänellä on ollut kirkkososiologian dosentuuri Helsingin yliopistossa ja  pastoraaliteologian dosentuuri Joensuun yliopistossa.
Julkaisuja

Huotari, Voitto: Ortodoksin ja luterilaisen avioliitto.  (väitöskirja)  Helsinki:  Suomalaisen teologisen kirjallisuusseuran julkaisuja 97, 1975.  ISBN 951-9111-07-7
Huotari, Voitto: Kirkkomme herätysliikkeet tänään.  Helsinki:  Kirjapaja, 1981.  ISBN 951-621-297-2
Huotari, Voitto: Sana kohtaa kuulijan.  Helsinki:  Kirjapaja, 1985.  ISBN 951-621-594-7
Huotari, Voitto: Elävä seurakunta: Seurakuntatyön käsikirja.  Helsinki:  SKSK-kustannus, 1992.  ISBN 951-9304-67-3
Huotari, Voitto: Yhteyden aika: Kirkko kansalaisyhteiskunnan murroksessa.  Helsinki:  Kirjapaja, 1995.  ISBN 951-625-349-0
Väinö Huhtala

| Väinö Huhtala> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Väinö Veikko Sakari Huhtala
Syntynyt: 24. joulukuuta 1935 Revonlahti, Suomi
Kuollut: 18. kesäkuuta 2016 (80 vuotta) Jämsä, Suomi
Uran tiedot
Seura:  Jämsänkosken Ilves
Laji:  maastohiihto, soutu
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Squaw Valley 1960 | 4×10 km viesti |  |
|  Hopeaa | Innsbruck 1964 | 4×10 km viesti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Zakopane 1962 | 4×10 km viesti |  |
Väinö Veikko Sakari Huhtala (24. joulukuuta 1935 Revonlahti – 18. kesäkuuta 2016 Jämsä) oli suomalainen maastohiihtäjä ja olympiavoittaja. Hänellä oli sivulajinaan soutu.
Urheilu-ura

Huhtala voitti olympiakultaa Squaw Valleyssa 1960 4 × 10 kilometrin viestihiihdossa. Hän hiihti viestissä kolmannen osuuden, jolle hän pääsi yhtä aikaa Norjan Einar Østbyn kanssa. Norjalainen oli 10 kilometrin matkalla Huhtalaa 20 sekuntia nopeampi, mutta ankkuriosuudella Veikko Hakulinen tavoitti ja ohitti Norjan Håkon Brusveenin. Huhtala kilpaili myös 15 kilometrillä ja sijoittui 13:nneksi.
Zakopanen MM-kisoissa 1962 Huhtala sai hopeaa viestissä ja oli 15 kilometrillä jälleen 13:s. Innsbruckin 1964 olympialaisissa hän sai hopeaa viestissä. Lisäksi hän oli 15 kilometrillä neljäs hävittyään pronssimitalistille, Ruotsin Sixten Jernbergille vain 3,2 sekuntia sekä 30 kilometrillä 14:s. Sekä Zakopanessa että Innsbruckissa hän hiihti viestissä avausosuuden.
Seuratasolla ”Väiski” Huhtala edusti hiihtäjänä Revonlahden Reipasta ja Jämsänkosken Ilvestä. Hän voitti 15 kilometrillä Suomen mestaruuden vuosina 1961 ja 1962. Ensimmäinen mestaruus Vöyrin SM-kisoissa tuli tosin huonommalla ajalla kuin mitä ikämiessarjaan osallistunut Veikko Hakulinen hiihti, ja lisäksi Huhtala joutui jakamaan voiton Kalevi Oikaraisen kanssa. Viestin Suomen mestaruuden Huhtala voitti neljä kertaa, ja osaa mestaruuksista oli hiihtämässä myös hänen veljensä Eino Huhtala.
Ruotsin hiihtokisoissa Falunissa Huhtala saavutti ainoan voittonsa viestissä vuonna 1960. Salpausselän Kisoissa hän oli parhaimmillaan viides, kuten myös Holmenkollenilla.
Soudun Suomen mestaruuden Huhtala voitti kevyessä nelosessa vuosina 1957 ja 1958 Kaipolan Virettä sekä vuonna 1960 Jämsänkosken Soutuveikkoja edustaen.
Opetusministeriö myönsi Väinö Huhtalalle Pro Urheilu -tunnustuspalkinnon vuonna 2002.
Urheilu-ura > Saavutuksia > Hiihdossa

Olympiakultaa Squaw Valley 1960 (viesti 4 × 10 km)
Olympiahopeaa Innsbruck 1964 (viesti 4 × 10 km)
Olympialaisissa lisäksi 1960 15 km:llä 13:s, 1964 15 km:llä neljäs ja 30 km:llä 14:s
MM-hopeaa Zakopane 1962 (viesti, samoissa kisoissa 15 km:llä 13:s)
SM-kisoissa kaksi henkilökohtaista (1961 ja 1962, molemmat 15 km:llä) ja neljä viestimestaruutta (1960, 1961, 1963 ja 1964)
Urheilu-ura > Saavutuksia > Soudussa

Suomen mestaruus 1957, 1958 ja 1960 (kevyt nelonen)
Aiheesta muualla

Huhtala Jämsänkosken Ilveksen sivuilla
Huntusukasuu

| Huntusukasuu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Sukasuukalat Stomiiformes
Heimo::  Sukasuut Gonostomatidae
Suku::  Cyclothone
Laji::  microdon
Kaksiosainen nimi
 Cyclothone microdon  (Günther, 1878) 
Katso myös
   Huntusukasuu Wikispeciesissä   Huntusukasuu Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Huntusukasuu (Cyclothone microdon) on sukasuihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan syvistä vesistä kaikista valtameristä.
Koko ja ulkonäkö

Huntusukasuu voi kasvaa suurimmillaan noin 5–8 cm pitkäksi ja naaraat ovat koiraita kookkaampia. Ruumiinmuodoltaan laji on pitkänomainen, suuripäinen ja hoikka. Lajin suu on suuri. Selkäevä sijaitsee ruumiin takaosassa. Kalan ruumiissa on useita valoelimiä ja väriltään huntusukasuu on tumman ruskea tai musta.
Levinneisyys ja elintavat

Huntusukasuun levinneisyysalue erittäin laaja ja sitä tavataan niin Atlantista, Intian valtamerestä kuin Tyynestämerestäkin. Kalaa tavataan napa-alueilta subtrooppisiin vesiin ja se liikkuu useimmiten 200–2 700 metrin syvyydessä. Lajin ravintoa ovat hankajalkaiset ja muut pienet äyriäiset. Pyydystetyistä huntusukasuuyksilöistä noin 90 % on ollut naaraita ja tämän perusteella koiraat voivat muuttaa sukupuoltaan naaraiksi. Lajin lisääntymistausi kestää huhtikuulta lokakuulle.
Gunnar Huseby

| Mitalit> Maa:   Islanti.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Islanti.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Islanti.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Islanti> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Oslo 1946 | kuulantyöntö |  |
|  Kultaa | Bryssel 1950 | kuulantyöntö |  |
Gunnar Huseby (4. marraskuuta 1923 – 28. toukokuuta 1995) oli islantilainen kuulantyöntäjä.
Huseby voitti kuulantyönnön Euroopan mestaruuden kahdesti. Oslossa 1946 hänen voittotuloksensa oli 15,56 m, jolla hän voitti toiseksi sijoittuneen Dimitri Gorjanovin 31 senttimetrillä. Brysselin EM-kilpailuissa 1950 hän työnsi ennätyksensä 16,74 m, joka jäi Heino Lippin Euroopan ennätyksestä vain 19 senttimetriä. Hopealle sijoittunut Angiolo Profeti hävisi 1,58 metriä.
182-senttinen ja 125-kiloinen Huseby ei kilpaillut koskaan olympialaisissa. Hän oli kuulantyönnössä Islannin vuositilaston ykkönen ensimmäisen kerran vuonna 1940 ja viimeisen kerran vuonna 1962. Kiekonheitossa hänen ennätyksensä oli 50,13 m.
Ted Husing

| Ted Husing |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. marraskuuta 1901 Deming, New Mexico, Yhdysvallat
Kuollut: 10. elokuuta 1962 (60 vuotta)
Ammatti:  urheiluselostaja
Edward "Ted" Britt Husing (27. marraskuuta 1901 Deming, New Mexico – 10. elokuuta 1962) oli  yhdysvaltalainen urheiluselostaja, ja eräs alan uranuurtajista.
Uransa radiossa Husing aloitti 1924 RCA-WJZ -asemalla voitettuaan koe-esiintymisen 619 osallistujan joukosta. Urheiluselostukset hän aloitti seuraavana vuonna, ja myöhemmin hän teki selostuksia muun muassa CBS:lle ja ABC:lle.
Ted Husingilla on tähti Hollywood Walk of Famella.
Claudio Husaín

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Claudio Daniel Husaín
Syntymäaika: 20. marraskuuta 1974 (ikä 49)
Syntymäpaikka: San Justo, Argentiina
Pelipaikka: puolustava keskikenttäpelaaja
Pituus: 174 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1993–2000 | Vélez Sarsfield | 164 | (4) |
| 2000 | Parma | 0 | (0) |
| 2000 | → River Plate (laina) | 9 | (0) |
| 2000–2002 | Napoli | 40 | (0) |
| 2002 | → River Plate (laina) | 12 | (1) |
| 2003–2004 | River Plate | 24 | (2) |
| 2004–2005 | Tigres UANL | 16 | (2) |
| 2005–2006 | Newell’s Old Boys | 23 | (1) |
| 2006 | San Lorenzo | 15 | (0) |
| 2007–2009 | Newell’s Old Boys | 27 | (0) |
| 2009 | Defensor | 6 | (0) |
| 2010 | Audax Italiano | 2 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 338 | (10) |
Maajoukkue
| 1997–2002 | Argentiina | 14 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Claudio Daniel Husaín (s. 20. marraskuuta 1974 San Justo) on uransa lopettanut argentiinalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli puolustava keskikenttäpelaaja.
Husaín pelasi ammattilaisurallaan 274 Argentiinan Primera Divisiónin ottelua Vélez Sarsfieldissa, River Platessa, Newell’s Old Boysissa ja San Lorenzossa, 20 Serie A:n ja 20 Serie B:n ottelua Napolissa, 16 Primera División de Méxicon ottelua Tigres UANL:ssä, kuusi Uruguayn Primera Divisiónin ottelua Defensorissa sekä kaksi Chilen Primera Divisiónin ottelua Audax Italianossa.
Argentiinan A-maajoukkueessa Husaín pelasi 14 ottelua ja teki yhden maalin. Hän pelasi A-maaotteluita vuosina 1997 ja 1999–2002. Husaín oli mukana Copa Américassa 1997 ja 1999 sekä MM-kilpailuissa 2002, missä hän ei päässyt kertaakaan kentälle.
Hurrigane By The Hurriganes

| Hurrigane by The Hurriganes Hurriganes |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1974, 1976
 Julkaistu: 1977
 Tyylilaji: rock and roll, rhythm and blues
 Kesto: 35.10
 Levy-yhtiö: Sonet, Metronome, Discophon
Hurriganesin muut julkaisut
| Sixteen Golden Greats 1977 | Hurrigane by The Hurriganes 1977 | Tsugu Way 1977 |
Singlet albumilta Hurrigane by The Hurriganes
 ”Get On" / "Kenny at the Corner” Julkaistu: 1977  ”Hey Hey Hey" / "Elephant’s Boogie” Julkaistu: 1977
Hurrigane by The Hurriganes on loppuvuodesta 1977 julkaistu Hurriganesin kokoelma-albumi. Kokoelma julkaistiin ulkomaiden markkinoita varten ja on koottu aiemmilta Hurriganesin albumeilta. Kokoelma julkaistiin Britanniassa, Ranskassa, Saksassa, Espanjassa ja Italiassa.
Albumi on yhdistelmä Roadrunner- ja Hot Wheels -albumien materiaalia. Levyn tarkoituksena oli hyödyntää European Pop Juryn voittaneen ”Get On” -kappaleen aikaista Hurriganesia ja esitellä samalla yhtyeen tuoreempaa materiaalia. Ajan hengen mukaisesti albumia markkinoitiin punkina. Britanniassa, Ranskassa ja Italiassa albumin julkaisi Sonet, Saksassa Metronome ja Espanjassa Discophon.
Levyltä ilmestyi kansi singleä. Get On / Kenny at the Corner ilmestyi Britanniassa, Saksassa ja Ranskassa. Lisäksi yksin Britanniassa julkaistiin Hey Hey Hey / Elephant’s Boogie.
Kappaleet

Get On
Mister X
Hey Hey Hey
Elephant Boogie
Kenny at the Corner
It Ain’t What You Do
Hot Wheels
Come to Me Baby
Find a Lady
Wo-oo-oo-oo-o
Tallahassee Lassie
Bad Baby
Hovanštšina

Hovanštšina (ven. Хованщина) on Modest Musorgskin säveltämä viisinäytöksinen ooppera, josta säveltäjän kuollessa oli valmiina vain pianopartituuri. Teoksen viimeisteli 21. helmikuuta 1886 pidettyyn ensi-iltaan Nikolai Rimski-Korsakov. Musorgski sävelsi teoksen vuosien 1872 ja 1880 välisenä aikana  Pietarissa. Vladimir Stasovin kirjoittama libretto perustuu historiallisiin lähteisiin ja sen tapahtumat sijoittuvat vuoden 1682 Moskovan kapinaan.
Hovanštšina tarkoittaa ajanjaksoa toukokuun 1682 streltsikapinasta, jossa lukuisat pajarit ja Kremlin viranomaiset surmattiin, aina Iivanan ja Pietarin nousuun yhdessä tsaareiksi Sofia Aleksejevnan huoltajuudessa. Streltsien "isänä" oli ruhtinas Ivan Hovanski.
Dmitri Šostakovitš laati vuonna 1959 teoksesta uuden soitinnuksen, jonka arvellaan olevan lähempänä säveltäjän alkuperäistä tarkoitusta, ja tätä versiota esitetään nykyään eniten.
Hahmot > Pääroolit

Ivan Hovanski, streltsien johtaja – basso
Andrei Hovanski, Ivanin poika – tenori
Vasili Golitsyn, ruhtinas, Sofian entinen rakastaja ja ministeri – tenori
Šaklovityi, pajari, vallantavoittelija – baritoni