stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
6. helmikuuta
Kuolleita

311 – Dorothea Caesarealainen, kappadokialainen kristitty marttyyri ja pyhimys
1497 – Johannes Ockeghem, belgialainen säveltäjä (s. 1410)
1515 – Aldus Manutius, venetsialainen kirjanpainaja
1685 – Kaarle II, Englannin, Skotlannin ja Irlannin kuningas (s. 1630)
1740 – Klemens XII, paavi 1730–1740 (s. 1652)
1793 – Carlo Goldoni, italialainen dramaturgi, kirjailija ja oopperalibretisti (s. 1707)
1899 – Leo von Caprivi, Saksan valtakunnankansleri 1890–1894 (s. 1831)
1905 – Eliel Soisalon-Soininen, suomalainen valtioneuvos (Suomen keisarillisen senaatin prokuraattori) (s. 1856) (murhattiin)
1918 – Gustav Klimt, itävaltalainen taiteilija (s. 1862)
1944 – Samuli Paulaharju, suomalainen opettaja ja kansanperinteen kerääjä (s. 1875)
1952 – Yrjö VI, Englannin kuningas (s. 1895)
1958 – Roger Byrne, englantilainen jalkapalloilija (s. 1929)
1971 – Yrjö Kaijärvi, suomalainen kirjailija ja suomentaja (s. 1896)
1991 – Salvador E. Luria, vuoden 1969 Nobelin lääketieteen palkinnon saanut italialainen biologi (s. 1912)
1993 – Arthur Ashe, yhdysvaltalainen tennispelaaja (s. 1943)
1994 – Joseph Cotten, yhdysvaltalainen näyttelijä (Holly Martins, Kolmas mies) (s. 1917)
1994 – Jakob Kurtzberg (”Jack Kirby”), sarjakuvien käsikirjoittaja (Kapteeni Amerikka) (s. 1917)
1999 – Viljam Pylkäs, suomalainen pienviljelijä ja taistelija, Antero Rokan esikuva (s. 1912)
2002 – Max Perutz, vuoden 1962 Nobelin kemianpalkinnon saanut itävaltalais-brittiläinen molekyylibiologi (s. 1914)
2007 – Frankie Laine, yhdysvaltalainen laulaja (s. 1913)
2007 – Anna Tauriala, suomalainen lastenkirjailija (s. 1941)
2008 – Tony Rolt, brittiläinen kilpa-autoilija (s. 1918)
2011 – Gary Moore, pohjoisirlantilainen muusikko (s. 1952)
2011 – Aappo I. Piippo, suomalainen toimittaja ja sanoittaja (s. 1950)
2012 – Noel Kelehan, irlantilainen muusikko ja kapellimestari (s. 1935)
2012 – István Udvardi, unkarilainen vesipalloilija (s. 1960)
2013 – Chokri Belaid, tunisialainen lakimies ja poliitikko (s. 1964)
2019 – Manfred Eigen, vuoden 1969 Nobelin kemianpalkinnon saanut saksalainen biofyysikko (s. 1927)
2021 – George P. Shultz, yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko (s. 1920)
2023 – Lubomír Štrougal, tšekkiläinen poliitikko, Tšekkoslovakian pääministeri 1970–1988 (s. 1924)
2024 – John Bruton, irlantilainen poliitikko ja diplomaatti, pääministeri 1994–1997 (s. 1947)
2024  – Sebastián Piñera, Chilen presidentti 2010–2014 ja 2018–2022 (s. 1949)
Juhlapäiviä

Saamelaisten kansallispäivä
Waitangi-päivä Uudessa-Seelannissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  |   Lyhyt tiivistelmä päivästä 6. helmikuuta: |  |
:   Saamelaisten kansallispäivä  Ensimmäisen pohjoismaisen saamelaiskokouksen osallistujia (1917). 1840 – 46 maoriheimon ja Britannian välinen Waitangin sopimus teki Uudesta-Seelannista Britannian siirtomaan ja antoi maoreille Britannian kansalaisoikeudet.  1865 – Suomen kunnallishallinto perustettiin.  1903 – Chileläinen pianisti Claudio Arrau syntyi.  1924 – Poliitikko ja toimittaja Kyllikki Virolainen syntyi.  1944 – Jatkosota: Helsingin suurpommitusten ensimmäinen pommitusyö.  1952 – Kuningatar Elisabet II nousi valtaistuimelle.  
Katso myös: kalenteri ~ 5. helmikuuta, 7. helmikuuta
| --- | --- |
tammikuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
helmikuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  (30 )
maaliskuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
huhtikuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
toukokuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
kesäkuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
heinäkuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
elokuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
syyskuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
lokakuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
marraskuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
joulukuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31
Somrain kieli

| Somrai> Tiedot |
| --- | --- |
Alue:  Tšad
Puhujia:  7 400
Kirjaimisto:  latinalainen kirjaimisto
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  afroaasialaiset kielet
Kieliryhmä:  tšadilaiset kielet
ISO 639-3:  sor
 Ohje 
Somrain kieli eli somrai tai sibine on tšadilaisiin kieliin kuuluvat kieli, jota puhutaan Tšadissa. Somrai on läheistä sukua ndamille, mutta kielten puhujat eivät ymmärrä toisiaan. Somraita puhuu noin 7 400 ihmistä ja sitä kirjoitetaan latinalaisilla aakkosilla.
Somrait

Somrait ovat Tšadissa ja Keski-Afrikan tasavallassa asuva kansa. He puhuvat afroaasialaisten kielten tšadilaiseen ryhmään kuuluvaa somrain kieltä. Sukulaiskansoja ovat ndamit, tumakit, gableit ja nanseret. Vuonna 1980 heitä arvioitiin olevan yhteensä 50 000 henkeä. Pääelinkeinoja ovat maanviljely ja karjanhoito. Somrait harjoittavat perinteistä uskontoaan.
Aleksandr Gribojedov

Ivan Kramskoi, Aleksandr Gribojedov, 1875
Aleksandr Sergejevitš Gribojedov (ven. Алекса́ндр Серге́евич Грибое́дов; 15. tammikuuta (J: 4. tammikuuta) 1795 Moskova, Venäjän keisarikunta – 11. helmikuuta (J: 30. tammikuuta) 1829 Persia) oli venäläinen diplomaatti, näytelmäkirjailija ja säveltäjä.
Hänen venäläisiä aristokraatteja pilkkaava näytelmänsä Vastus viisaudesta (ven. Горе от ума, Gore ot uma) on Venäjällä kaikkein suosituin näytelmä kautta aikojen, jota esitetään Venäjän teattereissa edelleen.
Suku ja koulutus

Gribojedovin isä majuri Sergei Ivanovitš Gribojedov (1761-1814) oli vanhaa, alkuaan puolalaista ylimyssukua. Hänen esi-isänsä Jan Grzybowski muutti Venäjälle 1600-luvun alussa. Äiti Anastasia Fjodorovna Gribojedova (1768-1839), smolenskilaisesta rikkaammasta ja ylhäisemmästä sukuhaarasta, oli tarmokas ja koetti ylhäisten ystäviensä avulla kaikin keinoin saada poikansa huomattavaan asemaan. Perheessä oli myös kaksi muuta lasta: Maria Sergejevna Gribojedova Durnovo ja Pavel, joka kuoli lapsena.
Sukulaisten mukaan Aleksandr oli lapsuudessa erittäin hyvä keskittymään asioihin ja epätavallisen varhaiskypsä. 6-vuotiaana hän puhui sujuvasti kolmea vierasta kieltä, nuoruudessaan jo kuutta kieltä: erityisesti täydellistä englantia, ranskaa, saksaa ja italiaa. Hän ymmärsi myös latinaa ja kreikkaa erittäin hyvin. Hän sai opetusta kotona saksalaistaustaisen tietosanakirjailija, ensyklopedisti Ivan Danilovitš (Johann Bernhard) Petrosiliuksen (1774/1776-1846) johdolla vuoteen 1810 asti.
Ylhäisestä ympäristöstä, jossa sen vastainen runoilija kasvoi ja jota hän jo varhain alkoi inhota, hän sai esikuvat pääteoksensa mainioihin henkilökuviin. Hän aloitti 11-vuotiaana Moskovan yliopistossa sijaitsevassa aatelispoikien koulussa, jossa hän nautti kuuluisten historioitsijoiden August Ludwig von Schlözerin ja Johann Gottlieb Buhlen opetusta. Hän läpäisi kirjallisuustieteen kandidaatin tutkintoon vaadittavat kokeet 13-vuotiaana ja valmistui juristiksi 17-vuotiaana. Napoleonin hyökätessä Venäjälle Gribojedov liittyi vuonna 1812 sotaväkeen, mutta ei joutunut taisteluun.
Kirjallinen ja diplomaattinen ura

Jätettyään vuonna 1816 sotilasuran hänestä tuli virkamies ulkoasiain kollegiin eli ministeriöön Pietarissa ja hän liittyi dekabristirunoilijoiden Aleksandr Odojevskin, Pjotr Tšaadajevin ja Kondrati Rylejevin piiriin. Äiti lähetti hänet Pietarista vastoin hänen omaa tahtoaan vuonna 1818 lähetystösihteeriksi Persiaan. Hän pääsi Kaukasian sotajoukkojen ylipäällikön, kenraali Aleksei Jermolovin sihteeriksi Georgiaan Tbilisiin ja sai vihdoin vuonna 1823 luvan lähteä Moskovaan, voidakseen kirjoittaa näytelmän Gore ot uma (ven. Горе от ума, Vastus viisaudesta / Viisauden haitta, suom. Markku Lahtela), jota hän oli työstänyt pitkään. Se valmistui tällä matkalla vuonna 1824.
Huolimatta Gribojedovin tekemistä laajoista muutoksista sensuuri ei sallinut näytelmää esitettävän eikä se myöskään saanut kokonaisuudessaan ilmestyä painettuna. Palattuaan Tbilisiin hän sai tiedon dekabristiystäviensä kohtalosta - Rylejevin teloituksesta - ja vähän sen jälkeen hänet itsensäkin vietiin Pietariin ja suljettiin vankilaan. Kesäkuussa 1826 hänet kuitenkin vapautettiin ja lähetettiin takaisin Kaukasiaan. Täällä hän oli hyvin tyytymätön Venäjän hallituksen toimintaan ja nimitti sitä "rumpukulttuuriksi". Hän oli mukana sotaretkillä, ja kun sota Persiaa vastaan vuonna 1828 oli päättynyt, hän hankki Turkmantšain rauhanteossa Venäjälle loistavat edut.
Gribojedov määrättiin tämän jälkeen Venäjän lähettilääksi Persiaan tehtävänään vapauttaa armenialaiset ja muut kristityt naiset šaahin haaremista. Neuvottelut olivat hankalia, sillä niihin liittyi kulttuurisia tabuja. Kansanvillitsijät käyttivät tilannetta hyväkseen: hurjistunut väkijoukko säntäsi Venäjän lähetystöön "vääräuskoisten kimppuun". Gribojedov ynnä hänen seurassaan olevat venäläiset murhattiin 11. helmikuuta 1829, sellaisella väkivallalla että Gribojedovin ruumis tunnistettiin vain aiemmin vammautuneesta kädestä. Anteeksipyynnöksi Persia lahjoitti Venäjälle 88 karaatin Šaahi-timantin, jota edelleen säilytetään Moskovan Kremlin aarrekammiossa. Gribojedovin Täbriziin jäänyt georgialainen 16-vuotias vaimo Nina Alexandrovna Tšavtšavadze (georgiaksi: ნინო ჭავჭავაძე) 1812-1857) pelastui.
Perintö

Gribojedov ei ehtinyt julkaista kovin paljon, mutta hänellä on silti huomattava sija Venäjän kirjallisuuden historiassa, sillä hän on näytelmällään Vastus viisaudesta tehnyt Venäjän draamakirjallisuudelle saman uudistustyön, minkä Aleksandr Puškin teki runoudelle. Näytelmä kuvaa ivallisesti Moskovan ylöspäin matelevan nöyrää ja alaspäin kopeaa ylhäisöä 1800-luvun alkupuolella. Se on täynnä sattuvia, nerokkaita iskuja sekä lennokasta runoutta ja kuuluu niihin venäläisen näyttämön esityksiin, joilla on ollut suuri menestys. Se ilmestyi painettuna muokatussa muodossa vuonna 1833 ja alkuperäisessä muodossaan vuonna 1875. Näytelmästä Gruusialainen yö, jonka hän kirjoitti vähän ennen kuolemaansa, on säilynyt vain osa.
Suomennettu näytelmä

Vastus viisaudesta (ven. Горе от ума, Gore ot uma), suom. Markku Lahtela. Yleisradio [1967?)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aleksandr Gribojedov Wikimedia Commonsissa
Alexandr Gribojedov, Pjotr Karatigin
Somsak Sithchatchawal

| Somsak Sithchatchawal> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Somsak Sithchatchawal
Syntynyt: 19. joulukuuta 1974 Lampang, Thaimaa
Kansalaisuus:   Thaimaa
Nyrkkeilijä
Lempinimi:  -
Painoluokka:  ylempi kääpiösarja
Kätisyys:  oikeakätinen
Ammattilaistilastot
Ottelut:  68
Voitot:  60
– tyrmäysvoitot:  43
Tappiot:  4
Ratkaisemattomat:  3
Ei tuomiota/ mitätöity:  1
Somsak Sithchatchawal (s. 19. joulukuuta 1974 Lampang, Thaimaa) on thaimaalainen nyrkkeilijä ja entinen WBA-ammattilaisliiton ylemmän kääpiösarjan (55,3 kg) maailmanmestari.
Ennen kuin Somsak siirtyi nyrkkeilyn pariin, hän harrasti maansa kansallisurheilua thai-nyrkkeilyä ja otteli lajissa kaikkiaan 25 ottelua. Thai-nyrkkeilyssä kilpailu oli kuitenkin kovaa ja hän katsoi menestysmahdollisuutensa paremmiksi tavallisen nyrkkeilyn parissa. Ammattilaiseksi hän ryhtyi 20-vuotiaana vuonna 1995.
Kahdeksannessa ammattilaisottelussaan 7. joulukuuta 1996 Somsak otteli Ricky Matulessya vastaan IBF:n mannertenvälisestä ylemmän kärpässarjan mestaruudesta ja tyrmäsi vastustajansa 11. erässä. 27. joulukuuta 1998 hän voitti Elton Taaibosin WBF:n ylemmän kääpiösarjan mestaruusottelussa viidennen erän tyrmäyksellä. Hän puolusti mestaruuttaan Geoffrey Municaa, Haruhiko Kawaita, Herry Makawimbangia ja Hasan Ambonia vastaan. 9. kesäkuuta 2001 hän voitti Takao Ikedan ottelussa PABA:n ylemmän kääpiösarjan väliaikaisesta mestaruudesta. Hän puolusti titteliä Allan Morrea ja Michael Domingoa ja saatuaan mestaruuden täydellisesti nimiinsä vielä 19:ää muuta haastajaa vastaan menestyksekkäästi.
Vaikka Somsak oli hallinnut painoluokkaansa PABA:n otteluissa mennen tullen, oli hän maailman mittakaavassa vielä varsin tuntematon nimi. 18. maaliskuuta 2006 hän kohtasi Pariisissa WBA-liiton ylemmän kääpiösarjan maailmanmestaruusottelussa hallitsevan mestarin Mahyar Monshipourin, joka oli aiemmin puolustanut titteliään viidesti menestykekkäästi. Altavastaajana otteluun lähtenyt Somsak kuitenkin voitti ottelun teknisellä tyrmäyksellä kymmenennessä erässä, ja heti ottelun jälkeen Monshipour ilmoitti lopettavansa uransa.
Ensimmäisen kerran Sithchatchawal puolusti mestaruuttaan 10. huhtikuuta 2006 Celestino Caballeroa vastaan häviten Wat Ban Rai hallissa käydyn ottelun kolmannessa erässä teknisellä tyrmäyksellä käytyään erän aikana kolmasti kanveesissa.
Amobi Okugo

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 13. huhtikuuta 1991 (ikä 33)
Syntymäpaikka: Hayward, Kalifornia, Yhdysvallat
Pelipaikka: keskikenttä
Pituus: 180 senttimetriä
Paino: 79 kilogrammaa
Seura
Seura: Philadelphia Union
Pelinumero: 14
Junioriseurat
2006–2007 2009: IMG Soccer Academy UCLA Bruins
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2010– | Philadelphia Union | 26 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 27. lokakuuta 2011.
Amobi Okugo (s. 13. maaliskuuta 1991 Hayward, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Major League Soccerin Philadelphia Unionia.
Seurajoukkueura

Okugo edusti juniorina San Juan Soccer Clubia. Yliopisto-opintojensa ohella hän pelasi kauden 2009 UCLA:n joukkueessa Bruinsissa, jossa hänet valittiin Pacific-10-konferenssin vuoden tulokkaaksi.
Ensimmäisen yliopistokautensa jälkeen Okugo teki Generation Adidas -sopimuksen ammattilaisliiga Major League Soccerin kanssa, minkä jälkeen liigan tulokasjoukkue Philadelphia Union varasi hänet vuoden 2010 MLS SuperDraft -varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella numerolla kuusi. Ammattilaisdebyyttinsä hän teki kauden 2010 avausottelussa 25. maaliskuuta Seattle Soundersiä vastaan.
Maajoukkueura

Okugo kuului Yhdysvaltain jalkapalloliiton alle 17-vuotiaiden IMG Soccer Academy -kehitysohjelmaan vuosina 2006–2007 ja maan alle 20-vuotiaiden maajoukkueeseen Pohjois-Amerikan, Keski-Amerikan- ja Karibian-mestaruuskilpailuissa vuosina 2009 ja 2011.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Amobi Okugo Wikimedia Commonsissa
Amobi Okugon esittely Philadelphia Unionin sivustolla (englanniksi)
Amobi Okugon esittely Major League Soccerin sivustolla[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Amobi Okugon esittely U.S. Soccerin sivustolla (englanniksi)
Sofyan Amrabat

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Sofyan Amrabat
Syntymäaika: 21. elokuuta 1996 (ikä 28)
Syntymäpaikka: Huizen, Alankomaat
Pelipaikka: puolustava keskikenttäpelaaja
Pituus: 185 senttimetriä
Seura
Seura: Manchester United
Pelinumero: 4
Junioriseurat
–2007: HSV De Zuidvogels
2007–2014: Utrecht
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2014–2017 | Utrecht | 42 | (0) |
| 2017–2018 | Feyenoord | 21 | (1) |
| 2018–2020 | Club Brugge | 25 | (1) |
| 2019–2020 | → Hellas Verona (laina) | 34 | (1) |
| 2020– | Fiorentina | 83 | (1) |
| 2023– | → Manchester United (laina) | 21 | (0) |
Maajoukkue
| 2010–2011 | Alankomaat U15 | 4 | (0) |
| 2013 | Marokko U17 | 3 | (0) |
| 2017– | Marokko | 56 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 27. toukokuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 27. toukokuuta 2024.
Sofyan Amrabat (s. 21. elokuuta 1996 Huizen, Alankomaat) on marokkolainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edusti kaudella 2023–2024 Englannin Valioliigassa pelaavaa Manchester Unitedia lainasopimuksella italialaisesta Fiorentinasta. Hän on pelannut Marokon maajoukkueessa vuodesta 2017.
Seurajoukkueura

Amrabat aloitti jalkapallon pelaamisen synnyinmaassaan Alankomaissa. Hän siirtyi FC Utrechtin junioreihin vuonna 2007 ja pelasi edustusjoukkueessa ensimmäiset pääsarjaottelunsa kaudella 2014–2015.
Amrabat siirtyi kesällä 2017 Utrechtistä Feyenoord Rotterdamiin 4 miljoonan euron siirtosummalla ja voitti seurassa KNVB-cupin sekä kaksi Alankomaiden supercupia. Hän debytoi Mestarien liigassa 13. syyskuuta 2017 Manchester Cityä vastaan ja pelasi kaudella 2017–2018 kaikki Feyenoordin kuusi Mestarien liigan ottelua avauskokoonpanossa. Ensimmäisen maalinsa Mestarien liigassa hän teki 26. syyskuuta 2017 Napolia vastaan.
Amrabat siirtyi 24. elokuuta 2018 nelivuotisella sopimuksella Club Bruggeen. Belgialaisseura maksoi hänestä 2,5 miljoonan euron siirtokorvauksen. Hän pelasi kaudella 2018–2019 Bruggessa 24 pääsarjaottelua, joissa hän teki yhden maalin. Hän pelasi kaudella myös kaksi ottelua sekä Mestarien liigassa että Eurooppa-liigassa.
Elokuussa 2019 Amrabat siirtyi Italiaan, aluksi lainasopimuksella Hellas Veronaan ja sittemmin Fiorentinaan. Hän on pelannut Serie A:ssa 117 ottelua, joista 93 ottelua avauskokoonpanossa, ja tehnyt niissä kaksi maalia. Kaudella 2022–2023 Amrabat pelasi 13 ottelua Konferenssiliigassa Fiorentinan hävitessä loppuottelun West Ham Unitedille.
Syyskuussa 2023 Amrabat siirtyi Manchester Unitediin vuoden mittaisella lainasopimuksella, johon sisältyy myös 25 miljoonan euron osto-optio. Hän debytoi Manchester Unitedissa 23. syyskuuta 2023 valioliigaottelussa Burnleyä vastaan. Hän pelasi kauden aikana 21 ottelua Valioliigassa ja viisi ottelua Mestarien liigassa. Hän oli avauskokoonpanossa Unitedin voittaessa FA Cupin loppuottelussa Manchester Cityn.
Maajoukkueura

Amrabat pelasi Alankomaiden alle 15-vuotiaiden maajoukkueessa mutta siirtyi sitten edustamaan Marokon nuorisomaajoukkueita. Hän pelasi kolme ottelua alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2013. Hän pelasi Marokon A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2017 ystävyysottelussa Tunisiaa vastaan. MM-kilpailujen 2018 alkulohko-ottelussa Irania vastaan hän tuli vaihdosta kentälle veljensä Nordin Amrabatin tilalle.
MM-kilpailuissa 2022 Marokko selviytyi kaikkien aikojen ensimmäisenä afrikkalaismaana MM-kilpailujen välieriin ja Amrabat pelasi täydet minuutit joukkueensa kaikissa seitsemässä ottelussa. Hän pelasi viisi ottelua Afrikan-mestaruuskilpailuissa tammikuussa 2022 ja neljä ottelua AM-kilpailuissa tammikuussa 2024. Hän on toukokuuhun 2024 mennessä pelannut 56 A-maaottelua, joissa hän on ollut 45 kertaa avauskokoonpanossa.
Soúli (vuori)

Soúli-vuoria.
| --- | --- |
Sijainti:  Préveza, Thesprotia ja Ioánnina, Epeiros, Kreikka
Vuoristo:  Pindos 
Korkeus merenpinnasta:  1 615 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Soúli (kreik. Σούλι eli Óri Soulíou, Όρη Σουλίου, ”Soúlin vuoret”) on vuori ja vuorijono Epeiroksessa luoteisessa Kreikassa. Sen korkeus on 1 615 metriä.
Soúli-vuoret sijaitsevat Prévezan, Thesprotian ja Ioánninan alueyksiköiden rajalla. Vuorten korkeimman huipun nimi on Alysós	(Αλυσός). Muut korkeimmat huiput ovat Kakosoúli (Κακοσούλι, 1 553 m), Zygariá (Ζυγαριά, 1 392 m), Raidovoúni (Ραιδοβούνι, 1 342 m), Alogomántri (Αλογομάντρι, 1 340 m), Pezoúlia (Πεζούλια, 1 301 m), Sfentóna (Σφεντόνα, 1 286 m), Tsoúka (Τσούκα, 1 211 m), Moúrgka (Μούργκα, 1 201 m) ja Kastaniá (Καστανιά, 1 157 m).
Soúli-vuorten länsipuolella sijaitsevat Paramythiá-vuoret ja itäpuolella Tómaros-vuori. Soúlin kunta on saanut nimensä vuorista.
Sofía (Espanjan kuningatar)

| Sofía |
| --- | --- |
 
Espanjan kuningatar
Valtakausi:  22. marraskuuta 1975 – 19. kesäkuuta 2014
Edeltäjä:  Viktoria Eugenie Battenberg
Seuraaja:  Letizia

Syntynyt:  2. marraskuuta 1938 (ikä 85) Ateena, Kreikka
Puoliso:  Juan Carlos I
Lapset:  Elena Cristina Felipe VI
Isä:  Paul I
Äiti:  Frederika
Uskonto:  roomalaiskatolilainen (ennen avioliittoa  ortodoksi)
Nimikirjoitus:  
Sofía (koko nimi Sofía Margarita Victoria Federica de Schleswig-Holstein-Sönderborg-Glücksburg, esp. Sofía de Grecia y Dinamarca,  kreik. Βασίλισσα Σοφία της Ισπανίας; s. 2. marraskuuta 1938 Ateena, Kreikka) on Espanjan entisen kuninkaan Juan Carlos I:n puoliso ja Espanjan entinen kuningatar sekä maan nykyisen kuninkaan Felipe VI:n äiti. Syntyjään hän on Kreikan ja Tanskan prinsessa.
Elämä

Sofía on Kreikan kuningas Paul I:n (1901–1964) ja Hannoverin prinsessa Frederikan (1917–1981) lapsista vanhin. Hänen vanhempansa ovat Britannian kuningattaren Viktorian jälkeläisiä, ja huolimatta hänen synnyinmaastaan molempien puolien sukupuu on lähes yksinomaan saksalaista ja tanskalaista alkuperää. Kreikan kuningashuone on Tanskan kuningashuoneen Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburgin nuorempi sukuhaara, joka puolestaan on Oldenburgin suvun haara. Sofíalla on veli Konstantin II ja sisar Irene.
Sofía vietti lapsuutensa Egyptissä ja Etelä-Afrikassa perheen ollessa maanpaossa Kreikasta toisen maailmansodan aikana. Perhe palasi Kreikkaan vuonna 1946. Sofía kävi koulua Schloss Salemin sisäoppilaitoksessa Saksassa ja opiskeli myöhemmin  musiikkia ja arkeologiaa Ateenassa. Hän puhuu espanjaa, kreikkaa, saksaa, ranskaa ja englantia. Sofía on pescovegetaristi eli kasvissyöjä joka syö myös kalaa ja kananmunia. Hän ei katso härkätaistelua toisin kuin miehensä, joka on lajin innokas seuraaja. Sofía edusti Kreikkaa purjehduksessa vuoden 1960 kesäolympialaisissa.
Sofía nai 14. toukokuuta 1962 Espanjan tulevan kuninkaan, prinssi Juan Carlos de Borbón y Borbónin, jonka hän oli tavannut risteilyllä Kreikan saaristossa vuonna 1954. Samalla Sofía luopui oikeudestaan Kreikan kruunuun ja kääntyi ortodoksista katoliseksi. Kuningasparilla on kolme lasta, prinsessat Elena ja Cristina sekä kuningas Felipe VI.
Sofía on äitinsä kautta Britannian kuningattaren Viktorian lapsenlapsenlapsenlapsi ja siten miehensä kaukainen serkku. Samasta syystä hän on sukua myös Norjan, Ruotsin ja Tanskan kuningasperheille.
Sofía on nimeään kantavan Fundación Reina Sofían (Kuningatar Sofía -säätiö) puheenjohtaja. Hän on myös Real Academia de Bellas Artes de San Fernandon (San Fernandon kuninkaallinen kuvataideakatemia) ja Real Academia de la Historian (Kuninkaallinen historia-akatemia) kunniajäsen. Rosarion, Valladolidin, Cambridgen, Oxfordin, Georgetownin, Evoran ja New Yorkin yliopistot ovat myöntäneet hänelle kunniatohtorin arvonimen. Hän on erittäin kiinnostunut huumeiden vastaisesta työstä, jonka tehtävissä hän käy kokouksissa  Espanjassa ja ulkomailla. Museo Nacional Centro de Arte Reina Sofía Madridissa on nimetty hänen mukaansa, samoin Aeropuerto Reina Sofía Teneriffalla.
Kuningattaresta on vuonna 2008 julkaistu journalisti Pilar Urbanon kirjoittama haastattelu- ja elämäkerta La Reina muy de cerca, joka herätti hämminkiä jo ennen julkaisua. Kuningatar ilmaisi  haastatteluissa varsin konservatiivisen kannan muun muassa homoseksuaalien parisuhteisiin, uskonnonopetukseen kouluissa sekä aborttiin. Hänen mielestään homoseksuaalien parisuhteita ei pitäisi kutsua avioliitoksi ja uskonnonopetuksen kouluissa on oltava pakollista vähintäänkin tiettyyn ikään asti, ”koska lapset tarvitsevat selityksen maailman ja elämän alusta.”
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sofía (Espanjan kuningatar) Wikimedia Commonsissa
Kuningas Juan Carlos I (oikealla) ja kuningatar Sofía (vasemmalla) sekä Yhdysvaltojen presidentti George W. Bush ja presidentin puoliso Laura Bush Madridissa vuonna 2001.