stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pylos (Messenia)
Rakennukset ja löydökset > Kaupunki Kofyfasionin niemellä

Antiikin aikaisen kaupungin paikalta Koryfasionin niemeltä on tehty löytöjä mykeneläiseltä ja protogeometriselta kaudelta sekä klassiselta kaudelta roomalaiskaudelle. Niemen kukkulalta on löydetty jäänteitä muureista, joista osa on ateenalaisaikaa varhaisemmasta Pyloksesta, osa ateenalaisajalta vuosina 425–409/408 eaa. ja osa tätä myöhäisempiä ja peräisin 300-luvulla eaa. uudelleen syntyneestä kaupungista. Ateenalaisten rakentama linnoitus oli vuonna 1278 rakennetun Palaíokastron eli Palaionavarínon linnan paikalla, ja osaa kukkulan antiikin aikaisista muureista on käytetty linnan muurien perustuksina.
Alakaupunki sijaitsi kukkulan itäpuolella nykyisten Giálovan laguunin ja Navarínonlahden välillä. Sieltä on löydetty rakennelmien jäänteitä arkaaiselta roomalaiskaudelle, ja se on ollut suhteellisen suuri hellenistisellä kaudella. Niemen löydöksiin lukeutuu myös Thrasymedeen haudaksi kutsuttu tholos-hauta, kallioon kaiverrettuja portaita sekä sisternejä eli vesisäiliöitä. Niemen eteläkärjessä on aallonmurtajan jäänteitä.
Pausaniaan mukaan Pyloksessa oli Athene Koryfasialle omistettu pyhäkkö. Hän sanoo nähneensä siellä myös Nestorin taloksi kutsutun talon, jossa oli häntä esittänyt kuva, sekä Nestorin haudan ja luolan, joka toimi Neleuksen ja Nestorin härkien tallina. Luola on ilmiselvästi sama kuin alla kuvattu niin kutsuttu Nestorin luola. Pausanias kuvaa luolan olleen kaupungin alueella, ja tämä kertoo kaupungin ulottuneen niemen pohjoisosiin saakka.
Nestorin luola
Nestorin luolaksi kutsuttu luola sijaitsee kaupunkikukkulan koillisrinteessä. Sitä on kutsuttu nimellä Voïdó-koiliá (”Härän vatsa”), mikä on antanut nimensä läheiselle Voïdokoilián rannalle. Luolan pituus on noin 18 metriä, ja leveys ja korkeus kummatkin noin 12 metriä. Sen sisäänkäynti on kolmiomainen ja noin yhdeksän metriä pitkä ja yli 3,5 metriä korkea.
Peloponnesoslaisen perinteen mukaan luola oli sama, johon Hermes ajoi Apollonilta varastamansa karjan. Homeerinen hymni Hermeelle mainitsee sen sijainneen merenrannalla, mutta Antoninus Liberalis sanoo suoraan sen sijainneen Koryfasionin niemellä. Ovidius kuvaa, kuinka Hermes (Mercurius) katseli Kyllene-vuorelta, kuinka vartioimaton karja vaelsi Pyloksen kentille. Luolasta on löydetty esineistöä mykeneläiseltä roomalaiselle kaudelle.
Kirjallisuutta

Davis, Jack L. (ed.): Sandy Pylos: an archaeological history from Nestor to Navarino.  Austin, TX:  University of Texas Press, 1998.  ISBN 0-292-71594-3
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pylos Wikimedia Commonsissa
Pyloksen kaupungin paikka Koryfasionin niemi. Alhaalla vasemmalla Sfakterian saari. Etualalla nykyinen Navarínonlahti, ylhäällä oikealla nykyinen Giálovan laguuni.
Näkymä Nestorin palatsilta nykyiselle Navarínonlahdelle. Keskellä oikealla Sfakterian saari ja Koryfasionin niemi, jotka erottuvat kukkulaketjuna.
Nestor ja hänen poikansa uhraavat Poseidonille Pyloksen rannalla. Kuvitusta attikalaisessa punakuviotekniikalla koristellussa kalykskrateerissa. Meleagros-maalari, n. 400–380 eaa.
Nuolenkärkiä niin kutsutusta Thrasymedeen haudasta, n. 1680–1180 eaa. Pýloksen arkeologinen museo.
Kartta vuoden 425 eaa. Sfakterian taistelusta.
Niin kutsutun Nestorin palatsin raunioita.
Antiikin Pyloksen kaupungin kukkula ja keskiaikainen Palaíokastron eli Palaionavarínon linna. Rinteessä niin kutsuttu Nestorin luola.
Nestorin luola.
USS Michael Monsoor (DDG-1001)

| USS Michael Monsoor |
| --- | --- |
 USS Michael Monsoor San Diegon satamassa.

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Bath Iron Works, Bath, Maine
Kölinlasku:  23. toukokuuta 2013
Laskettu vesille:  18. kesäkuuta 2016
Palveluskäyttöön:  26. tammikuuta 2019
Tekniset tiedot
Uppouma:  15 761 t
Pituus:  186,0 m
Leveys:  24,6 m
Syväys:  8,4 m
Koneteho:  78 MW
Nopeus:  30+ solmua
Miehistöä:  147+28 lentohenkilöstöä
Aseistus
Aseistus:  2 × 155 mm AGS 20 × Mk57 VLS 2 × 30 mm Mk46 GWS 2 × MH-60R Seahawk -helikopteria
USS Michael Monsoor (runkonumero DDG-1001) on Yhdysvaltain  laivaston Zumwalt-luokan hävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin Bath Iron Worksiltä Bathista, Mainesta, missä köli laskettiin 23. toukokuuta 2013. Alus laskettiin vesille 18. kesäkuuta 2016 ja otettiin palvelukseen 26. tammikuuta 2019.
Palvelus

Alus on koeajoissa ja viimeisteltävänä ennen suunniteltua palvelukseenottoa.
Metyylisyklopentadienyylimangaanitrikarbonyyli

| Metyylisyklopentadienyyli­mangaanitrikarbonyyli |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Trikarbonyyli(metyyli-η5- syklopentadienyyli)mangaani
CAS-numero:  12108-13-3
PubChem CID:  129820991, 129630647 ja 11986208 25511, 129820991, 129630647 ja 11986208
SMILES:  C[C]1[CH][CH][CH][CH]1.[C-]#[O+].[C-]#[O+].[C-]#[O+].[Mn]
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  (CH3C5H4)Mn(CO)3
Moolimassa:  218,086 g/mol
Sulamispiste:  1,5 °C
Kiehumispiste:  233 °C
Tiheys:  1,39 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,01 g/l (22 °C)
Metyylisyklopentadienyyli­mangaanitrikarbonyyli eli MMT (C9H7MnO3) on mangaanin organometalliyhdisteisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää polttoaineissa lisäaineena estämään nakutusta.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa metyylisyklopentadienyyli­mangaanitrikarbonyyli on oranssinväristä nestettä. Yhdiste ei liukene veteen, mutta on liukoista moniin orgaanisiin liuottimiin. Yhdisteessä mangaani on poikkeuksellisesti hapetusluvulla +I ja ligandeina on metyylisyklopentadieeni ja kolme karbonyyliligandia.
Valmistus ja käyttö

Metyylisyklopentadienyyli­mangaanitrikarbonyyliä voidaan valmistaa usealla eri tavalla. Esimerkiksi mangaani(II)kloridin reaktio syklopentadienyylimagnesiumin kanssa muodostaen manganoseenia, joka reagoi hiilimonoksidin kanssa syklopentadienyyli­mangaanitrikarbonyyliksi, joka voidaan metyloida Friedel–Crafts-alkylointireaktiolla metyylisyklopentadienyyli­mangaanitrikarbonyyliä. Toinen tapa on metyylisyklopentadieenin tai sen dimeerin johtaminen sulaan natriummetalliin diglyymiliuoksessa, jolloin muodostuu natriummetyylisyklopentadienidiä. Tämä välituote reagoi mangaanikloridin kanssa metyylimanganoseeniksi, joka reagoi hiilimonoksidin kanssa tuotteeksi. Tuote puhdistetaan tislaamalla alennetussa paineessa.
Metyylisyklopentadienyyli­mangaanitrikarbonyylin nakutusta estävät ominaisuudet löydettiin vuonna 1954 ja sitä voidaan käyttää lisäaineena polttomoottoreissa. Vaikka yhdiste ei ole yhtä myrkyllinen ihmisille ja ympäristölle kuin tetraetyylilyijy on sen käyttö ollut melko rajoitettua ja vähäistä. Ympäristöriskien vuoksi monet autonvalmistajat ovat kieltäneet aineen käytön valmistamissaan ajoneuvoissa ja nykyään sitä ei käytetä enää kehittyneissä maissa Euroopassa, Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Japanissa. Yhdistettä lisättiin polttoaineisiin siten, että mangaanin määrä oli tyypillisesti 16,5 mg/l.
Aiheesta muualla

Metyylisyklopentadienyylimangaanitrikarbonyylin kansainvälinen kemikaalikortti
Metsälukki

| Metsälukki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 {{{status}}} 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hämähäkkieläimet Arachnida
Lahko::  Lukit Opiliones
Yläheimo::  Phalangioidea
Heimo::  Seinälukit Phalangiidae
Suku::  Mitopus
Laji::  morio
Kaksiosainen nimi
 Mitopus morio  (Fabricus, 1779) 
Katso myös
   Metsälukki Wikispeciesissä   Metsälukki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Metsälukki (Mitopus morio) on suurikokoinen ja pitkäjalkainen lukkien lahkoon kuuluva hämähäkkieläin.
Ulkonäkö ja koko

Metsälukin väri vaihtelee voimakkaasti, mutta yleensä selän keskellä erottuu leveä, tumma satulakuvio. Koiraiden kylkien pohjaväri on usein hyvin vaaleanruskea ja satulakuvio tummanruskea tai joskus lähes musta. Naaraat ovat pohjaväriltään tummempia ja satulakuvio on toisinaan epäselvä. Metsälukin selkäpuolella on usein myös pieniä, vaaleita nystyjä. Pyyntileuan eli pedipalpin polven kärki on sisäsivulta leventynyt. Metsälukin katse suuntautuu sivuille ja aavistuksen yläviistoon. Terävänystyinen silmäkumpu on suunnilleen yhtä pitkä kuin leveäkin. Silmäkummun ympärillä on vaihteleva määrä pieniä piikkejä.
Naaraiden ruumiin pituus on 6,4–8,2 mm ja koiraiden 4,2–5,3 mm. Metsälukin jalkojen väritys vaihtelee kellertävänruskeasta tummahkon ruskeaan ja niissä saattaa olla lähes mustanruskeaa kuviointia. Jalkojen reidet ovat okaiset. Jalkojen pituus ja paksuus voivat vaihdella melko paljon eri yksilöiden välillä. Pisimmän eli toisen raajaparin pituus on 30–40 mm.
Metsälukki muistuttaa varsinkin nuorena seinälukkia (Phalangium opilio).
Elintavat

Metsälukki elää hyvin monipuolisissa ympäristöissä, mutta suosii etenkin metsäisiä elinympäristöjä. Sitä voi tavata myös puistoista, puutarhoista, soilta, rannoilta ja puuttomilta tunturipaljakoilta. Päivisin metsälukki lepäilee yleensä kasveilla, puunrungoilla ja toisinaan myös talojen seinillä. Puutarhassa metsälukki on hyödyllinen hyönteisten saalistaja.
Suomessa metsälukkia tavataan huhti-toukokuusta aina syys-lokakuulle saakka. Metsälukit ovat yksivuotisia. Syksyllä munitut munat talvehtivat.
Levinneisyys

Metsälukki on levinnyt Euroopassa laajalle ja se on siellä yleinen laji. Myös Suomessa se on yleinen ja sitä tavataan ainoana lukkilajina koko maassa. Pohjoisin havainto lajista on Nuorgamista. Metsälukkia tavataan myös Pohjois-Amerikassa, Aasiassa ja Pohjois-Afrikassa.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Metsälukki (Mitopus morio)
ITIS: Mitopus morio (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q2123386  Wikispecies: Mitopus morio  BioLib: 75771  BOLD: 348472  BugGuide: 909032  CoL: 7VVSH  EUNIS: 292910  Fauna Europaea: 278751  Fauna Europaea (new): 6f1f06f3-13b7-47f1-9d28-c268ebeeb418  GBIF: 4553358  iNaturalist: 324310  IRMNG: 11620327  ITIS: 1014093  NatureServe: 2.1028645  NBN: NHMSYS0001590870  NCBI: 1267525  Observation.org: 17121  Open Tree of Life: 4679741  Laji.fi: MX.202659
Miekkavala

Miekkavala oli C. G. E. Mannerheimin Antrean asemalla 23. helmikuuta 1918 luettu päiväkäsky Vaasan senaatin johtamille Suomen virallisille joukoille.
Päiväkäskyssä Mannerheim lausui muun muassa seuraavaa:
Mannerheim suunnitteli kansainvälisen retkikunnan kokoamista Pietarin vapauttamiseksi bolševikeistä. Hanke kuitenkin kaatui valtiollisen tuen puutteeseen. Miekkavala nostatti Suur-Suomi- ja heimoaatetta ja rohkaisi suomalaisia heimosotiin.
1920- ja 1930-luvuilla Mannerheim joutui lunastamatta jääneen lupauksensa vuoksi heimoaktivistien ja oikeistoradikaalien arvostelun kohteeksi. Varsinkin IKL:n kansanedustaja Elias Simojoki arvosteli Mannerheimia voimakkaasti.
Jatkosodan aikana vuonna 1941 antamassaan Miekantuppipäiväkäskyssä Mannerheim viittasi tähän puheeseensa. Tällä käskyllään hän halusi vastata arvosteluun ja lupasi toteuttaa Miekkavalassa antamansa lupauksen.
Aiheesta muualla

Miekkavala Tampereen yliopiston Suomen itsenäistymisestä käsittelevällä sivulla
Metyylistyreeni

| Metyylistyreeni |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Prop-1-en-2-yylibentseeni
CAS-numero:  98-83-9
PubChem CID:  7407
SMILES:  CC(=C)C1=CC=CC=C1
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H10
Moolimassa:  118,17 g/mol
Sulamispiste:  –23,2 °C
Kiehumispiste:  165,4 °C
Tiheys:  0,911 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,12 g/l (20 °C)
Metyylistyreeni eli α-metyylistyreeni (C9H10) on aromaattisiin alkeeneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää monomeerinä polymeerien valmistuksessa. Yhdisteestä käytetään myös nimiä isopropenyylibentseeni, 2-fenyylipropeeni ja 1-metyyli-1-fenyylietyleeni.
Ominaisuudet

Metyylistyreeni on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä. Yhdiste on veteen lähes liukenematonta, mutta liukenee erittäin hyvin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin, kloroformiin sekä bentseeniin ja muihin hiilivetyihin. Metyylistyreeni ei polymeroidu itsestään varastoitaessa yhtä helposti kuin styreeni ja muodostuvat polymeerit ovat yleensä molekyylimassaltaan alhaisia ja nestemäisiä. Muut kemialliset reaktiot ovat styreenin kaltaisia.
Valmistus ja käyttö

Vuoteen 1977 asti metyylistyreeniä valmistettiin kumeenista dehydraamalla, mutta nykyään käytettävä metyylistyreeni muodostuu kumeenihydroperoksidista asetonin ja fenolin sivutuotteena. Muodostuvassa seoksessa on vain noin 2 % metyylistyreeniä, mutta fenolin ja asetonin valmistusmäärät ovat niin suuria, että tämäkin tuotantomäärä ylittää metyylistyreenin kysynnän. Niinpä usein yhdiste pelkistetäänkin kumeeniksi ja johdetaan takaisin fenolin ja asetonin tuotantoprosessiin.
Metyylistyreenin homopolymeerit ovat pehmeitä hartseja ja niitä voidaan käyttää maaleissa, vahoissa ja sidosaineina. Prosessissa katalyytteinä käytetään Lewis-happoja. Tärkeämpi käyttökohde on komonomeerinä ja siitä valmistetaan polymeerejä vinyylitolueenin, styreenin ja akryylinitriilin kanssa. Sitä voidaan lisätä myös pieniä määriä monomeeriksi valmisttettaessa polystyreeniä ja ABS-muovia. Metyylistyreeni parantaa polymeerien kykyä säilyttää muotonsa korkeammissakin lämpötiloissa ja polymeerien kirkkautta.
Aiheesta muualla

Onnettomuuden vaaraa aiheuttavat aineet (OVA-ohje): Alfa-metyylistyreeni (Arkistoitu – Internet Archive)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): alpha-Methylstyrene (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): alpha-Methylstyrene (englanniksi)
Inchem: (1-Methylethenyl)benzene CAS N°: 98-83-9 (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf) (englanniksi)
Mielen teoria

Mielen teoria tarkoittaa ihmisen taipumusta selittää ja ennustaa toisten ihmisten ja muiden toimijoiden käyttäytymistä niiden mielentilojen mukaan. Käsitettä tutkitaan etenkin kehityspsykologiassa.
Kolme tärkeintä mielentilaa toimijan käyttäytymisen ennustamisen ja selittämisen kannalta ovat halut, jotka osoittavat toimijan tavoitteet; uskomukset, jotka tarkoittavat toimijan käsityksiä maailmasta; ja teeskentely, koska ihmiset eivät aina tarkoita mitä sanovat tai tekevät. Jokainen näistä kolmesta käsitteestä kehittyy lapsella ennen kouluikää. Halut ymmärretään noin kahden vuoden iässä ja teeskentely 18–24 kuukauden iässä. Uskomusten ymmärtämisen kehittymistä ei tunneta yhtä hyvin, mutta erään tutkimuksen mukaan selvä enemmistö lapsista ymmärtää uskomukset nelivuotiaana. Autististisille lapsille mielen teoria kehittyy useita vuosia myöhemmin kuin muille lapsille, mukaan lukien lievästi jälkeenjääneet lapset.
Mielen teorian kehittymistä testataan muun muassa niin sanotulla ”Sally-Anne-tehtävällä”. Lapselle kerrotaan tarina, jossa Sally laittaa lelun laatikkoon ja lähtee huoneesta. Sitten Anne tulee ja siirtää sen toiseen paikkaan. Tarinan jälkeen lapselta kysytään, mistä Sally etsii lelua tullessaan takaisin. Osatakseen vastata lapsen täytyy ymmärtää, että Sallylla on lelun sijainnista virheellinen uskomus, joka on samalla eri uskomus kuin lapsella itsellään.
Mielen teorian abstraktien käsitteiden omaksumisesta on kaksi käsitystä. Ensimmäisen käsityksen mukaan pikkulapsi käyttää yleisiä älyllisiä kykyjään kehittämään arkijärkisen teorian mielentiloista tutkiskelemalla todisteita ja testaamalla hypoteeseja. Toisen käsityksen mukaan mielen teoria on vain metafora, ja ihmisaivoihin on evoluutiossa kehittynyt erityinen moduuli, joka auttaa normaalisti kehittyviä lapsia huomioimaan toisten näkymättömiä mielentiloja. Tämä on sosiaalinen vaisto, joka ei edellytä päättelykykyä, ja autistisilla lapsilla se on heikentynyt.
Aiheesta muualla

Than, Ker: Scientists Say Everyone Can Read Minds LiveScience (englanniksi)
Yle Radio 1:n Kirjakerho: Opettaako kaunokirjallisuuden lukeminen sittenkään ymmärtämään muita ihmisiä?
Kaarlo Miettinen

Kaarlo Olavi Miettinen (9. helmikuuta 1916 Kuopio – 22. helmikuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen insinöörikenraalimajuri ja diplomi-insinööri, joka toimi puolustusvoimien pääinsinöörinä vuosina 1966–1974.
Miettinen valmistui upseeriksi Merisotakoulusta vuonna 1939, aseteknikoksi Sotakorkeakoulusta vuonna 1953 ja diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1958. Hän osallistui talvi- ja jatkosotaan patterin päällikkönä. Sodan jälkeen hän palveli merivoimissa vuoteen 1950 sekä pääesikunnan meripuolustus- ja rannikkotykistötoimistossa vuosina 1953–1966, viimeksi sen päällikkönä. Hän sai insinöörikenraalimajurin arvon vuonna 1968.
Kaarlo Miettisen poika on tanssitaiteen tohtori Jukka O. Miettinen.
Mieslahden seisake

Mieslahden seisake (lyh. Msl) oli rautatieliikennepaikka Mieslahden kylässä Paltamon kunnassa rataosalla Oulu–Kontiomäki. Liikennepaikka avattiin liikenteelle 1926, kun rataosuus Kontiomäen ja Paltamon asemien välille valmistui. Liikennepaikka lakkautettiin 1980-luvulla, kun lättähattuliikenne lopetettiin.
Liikennepaikan asemarakennus oli Thure Hellströmin suunnittelema laiturirakennus, joka oli lähes samankaltainen kuin muun muassa samalla rataosalla sijaitseva Nuojuan asemarakennus. Rakennus rakennettiin tyyppipiirustusten peilikuvana, ja sen edessä oli alun perin kivireunainen kuormauslaituri.
Liikennepaikan sivuraiteet ja rakennukset on purettu. Samalla paikalla sijaitsee nykyisin ohikulkevien junien laakereiden lämpötilaa tarkkaileva automaattinen kuumakäynti-ilmaisin laitetiloineen.
Johan Micoud

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 24. heinäkuuta 1973 (ikä 51)
Syntymäpaikka: Cannes, Ranska
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Pituus: 185 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1992–1996   1996–2000   2000–2002   2002–2006   2006–2008 |  AS Cannes    Girondins de Bordeaux    Parma FC    Werder Bremen    Girondins de Bordeaux |  |
Maajoukkue
| 1999–2004 |  Ranska | 17 (1) |
Johan Micoud (s. 24. heinäkuuta 1973, Cannes, Ranska) on ranskalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Micoud aloitti ammattilaisuransa Cannesissa vuonna 1992. Vuonna 1996 hän siirtyi Bordeaux'n joukkueeseen. Vuosina 2000–2002 Micoud edusti italialaista Parmaa ja vuosina 2002–2006 saksalaista Werder Bremeniä. Vuonna 2006 hän palasi Bordeaux'n riveihin. Paluu kotimaahan ei ole kuitenkaan sujunut toivotulla tavalla. Kauden 2007-08 jälkeen Micoud ja Bordeaux eivät enää jatkaneet veteraanin sopimusta.
Ranskan maajoukkueessa Micoud pelasi vuosina 1999–2004 17 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Hän jäi kuitenkin maajoukkueurallaan Zinédine Zidanen varjoon. Micoud oli mukana Ranskan joukkueessa vuoden 2000 EM-kisoissa ja vuoden 2002 MM-kisoissa. Hän voitti Ranskan riveissä EM-kultaa vuonna 2000.
Saavutukset

Ranskan-mestaruus 1999
Italian cupin voitto 2002
Saksan-mestaruus 2004
Saksan cupin voitto 2004
Ranskan liigacupin voitto 2007
Euroopan-mestaruus 2000
Aiheesta muualla

Profiili Bordeaux'n sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Ranskan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2002
1 Ramé |
2 Candela |
3 Lizarazu |
4 Vieira |
5 Christanval |
6 Djorkaeff |
7 Makélélé |
8 Desailly |
9 Cissé |
10 Zidane |
11 Wiltord |
12 Henry |
13 Silvestre |
14 Boghossian |
15 Thuram |
16 Barthez |
17 Petit |
18 Lebœuf |
19 Sagnol |
20 Trezeguet |
21 Dugarry |
22 Micoud |
23 Coupet |
Valmentaja Lemerre
Yrjö Miettinen

Yrjö Miettinen Helsingissä 1952
Yrjö Miettinen (8. toukokuuta 1913 Lapinlahti – 17. toukokuuta 1969 Tampere) oli suomalainen ammunnan olympiaedustaja ja MM-mitalisti.
Yrjö Miettinen oli alkuperäiseltä sukunimeltään Rosenberg mutta vaihtoimilloin? sen Miettiseksi.
Miettinen edusti Suomea Helsingin kesäolympialaisissa 1952 hirviammunnassa, jossa hän sijoittui kuudenneksi. MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa hirviammunnan kertalaukauksilla vuonna 1947 ja osallistui MM-kilpailuihin myös vuosina 1949 ja 1952. Pohjoismaiden-mestaruuden hän voitti kertalaukauksilla vuonna 1948.
Seuratasolla Miettinen edusti huippuvuosinaan Pohjois-Hämeen Ampujia. Hän voitti Suomen-mestaruuden kertalaukauksilla vuosina 1948 ja 1949, parilaukauksilla 1951 ja 1955 sekä yhdistetyssä kilpailussa 1955. Hän voitti Presidentinkilpailun parilaukauksilla vuonna 1953 ja kertalaukauksilla 1954.
Miettinen pelasi pesäpalloa Siilinjärven Ponnistuksen joukkueessa Suursarjassa (SM-sarja) 1936.
Mies joka antoi partansa kasvaa

| Mies joka antoi partansa kasvaa> De man die zijn baard liet groeien |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Olivier Schrauwen
Genre:  sarjakuva
Julkaistu:  2010
Ulkoasu:  nidottu
Suomennos
Suomentaja:  Viljami Jauhiainen
Kustantaja:  Kreegah Bundolo: Huuda huuda
Julkaistu:  2011
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  116
ISBN:  978-952-5724-37-0
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Mies joka antoi partansa kasvaa (holl. De man die zijn baard liet groeien) on Olivier Schrauwenin vuonna 2010 ilmestynyt sarjakuva-albumi. Teos koostuu alun perin lehdissä ilmestyneistä jaksoista sekä niitä yhdistämään piirretyistä uusista jaksoista. Teoksen suomennos ilmestyi 2011 Kreegah Bundolon ja Huuda huudan kustantamana.
Aiheesta muualla

Jokke Saharinen: Mies joka antoi partansa kasvaa[vanhentunut linkki]. Keskisuomalainen 18.12.2011.
Juha Veltti: Mies joka antoi partansa kasvaa[vanhentunut linkki]. Kvaak.fi 28.12.2011.
Mies vailla tasa-arvoa

| Mies vailla tasa-arvoa |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Arno Kotro ja Hannu T. Sepponen
Kieli:  Suomi
Kustantaja:  Tammi
Sivumäärä:  255
ISBN:  9789512655557
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Mies vailla tasa-arvoa on syksyllä 2007 julkaistu Arno Kotron ja Hannu T. Sepposen toimittama kirjoituskokoelma miesasiasta. Kirja koostuu 29:stä artikkelista. Kirjoittajina ovat muun muassa Pekka Sauri, Hannu Raittila, Esa Sariola ja Ralf Sund. Kirjoituskokoelman yksi väite on, että yhteiskunnassa on myös elämänalueita, joissa miehet ovat naisia huonommassa asemassa, ja virallisen tasa-arvopolitiikan tulisi käsitellä näitäkin kysymyksiä.
Aiheesta muualla

Arno Kotro: Miesasiamiehelllä on asiaa. City-lehti 17/2007.
Esa Mäkinen: Miesasia-antologia syyttää tasa-arvokeskustelua vääristyneeksi Helsingin Sanomat 17.9.2007.
Matti Lumijärvi: Pojat, miehet ja isät iskevät takaisin[vanhentunut linkki]. Yhteiskuntapolitiikka 5/2007. (PDF)
Jussi K. Niemelä: Murtuvatko myytit? Skeptikko 3/2008.
Pyhäjoki

| Pyhäjoki |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
 Pyhäjoen kunnantalo vuonna 2017.
Sijainti:  64°27′50″N, 024°15′30″E
Maakunta:  Pohjois-Pohjanmaan maakunta
Seutukunta:  Raahen seutukunta
Kuntanumero:  625
Hallinnollinen keskus:  Pyhäjoen kirkonkylä
Perustettu:  1865
Pinta-ala ilman merialueita:  549,21 km² 175:nneksi suurin 2022 
Kokonaispinta-ala:  1 365,16 km² 82:nneksi suurin 2022 
– maa:  543,21 km²
– sisävesi:  6,00 km²
– meri:  815,95 km²
Väkiluku:  2 982 213:nneksi suurin 31.8.2024 
– väestötiheys:  5,49 as./km² (31.8.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  17,4 %
– 15–64-v.:  53,4 %
– yli 64-v.:  29,3 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  95,4 %
– ruotsinkielisiä:  0,2 %
– muut:  4,3 %
Kunnallisvero:  7,90 % 257:nneksi suurin 2024 
Kunnanjohtaja:  Matti Soronen
Kunnanvaltuusto:  21 paikkaa
  2021–2025   • Kesk.   • PS   • Vas.   • Kok.:   13 3 3 2
www.pyhajoki.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Etelänkylän isosilta Pyhäjoella.
Hanhikivi 1 -ydinvoimalaitoksen maanrankennustöitä Pyhäjoella.
Pyhäjoki on Suomen kunta, joka sijaitsee Raahen ja Kalajoen kaupunkien välissä Pohjois-Pohjanmaan maakunnan lounaisosassa. Kunnassa asuu 2 982 ihmistä ja sen pinta-ala on 1 365,16 km2, josta 6,00 km2 on vesistöjä. Väestötiheys on 5,49 asukasta/km2. Pyhäjoen kunta on perustettu vuonna 1865, ja sen naapurikunnat ovat Kalajoki, Merijärvi, Oulainen ja Raahe.
Kunnassa toimii yrittäjyyslukio. Kunnassa ilmestyy joka viikko jaettava ilmaisjakelulehti Pyhäjoen Kuulumiset.
Pyhäjoelle oli rakenteilla Suomen kolmas ydinvoimalaitos ja kuudes ydinreaktori, mutta Fennovoima purki venäläisen Rosatomin kanssa tehdyn toimistussopimuksen keväällä 2022.