stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Itse asiassa

| Itse asiassa Topi Sorsakoski |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 21. lokakuuta 2009
 Tyylilaji: iskelmä, pop
 Kesto: 39.46
 Levy-yhtiö: Bonnier
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 31.
Topi Sorsakosken muut julkaisut
| Muistojeni laulut – 30 hienointa levytystä 2008 | Itse asiassa 2009 | Tummansininen sävel 2011 |
Singlet albumilta Itse asiassa
 ”Rakkauden kintereillä” Julkaistu: 2009
Itse asiassa on suomalaislaulaja Topi Sorsakosken studioalbumi, joka julkaistiin 21. lokakuuta 2009. Se on Sorsakosken ensimmäinen studioalbumi seitsemään vuoteen. Siltä irrotettiin aiemmin single ”Rakkauden kintereillä”, joka on saanut paljon radiosoittoa.[lähde? ]
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 31.
Kappaleet

Hukkateillä – 3.15
Ne vievät sut multa – 3.34  (alkup. Dom tar dig ifrån mej)
Miks et jäädä vois – 2.27  (alkup. Hold Your Hand Out Naughty Boy)
Poltettu rakkaus – 3.29
Sä häipynyt oot Helsinkiin – 3.05  (alkup. Just Out of Reach of My Two Empty Arms)
Hiljenee – 3.35  (alkup. There’s a Kind of Hush)
Läpi jään – 4.19  (alkup. Lucky Man)
Silkkinen divaani – 3.03
Kitaristivalssi – 4.03
Rakkauden kintereillä – 4.13
Testamentti sinulle – 4.50  (alkup. Theme for an Imaginary Western)
Agilefant

| Agilefant Oy |
| --- | --- |

Toimiala:  ohjelmistokehitys
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Agilefant Oy on suomalainen ohjelmistoalan yritys, joka on kehittänyt lean-transformaation työkalun organisaatioille. Agilefantin työkalun avulla organisaatiot voivat mm. seurata, missä vaiheessa erilaiset kehityshankkeet ovat. Agilefant sopii myös Scrumiin.
Agilefant sai alkunsa Teknillisen korkeakoulun Ohjelmistoliiketoiminnan ja -tuotannon instituutti SoberIT:n ATMAN-tutkimusprojektissa 2007–2010. Projektissa seitsemän yritystä testasi Tekesin tuella, miten tekemissalkkua tulisi hallita.
Agilefant kuuluu Prodeko Venturesin ensimmäisiin sijoituskohteisiin. Tekes on tukenut Agilefantin kehitystyötä myös projektin jälkeen, kun ohjelmiston jatkokehitystä varten perustettiin Agilefant Oy.
Agilefant on käytössä mm. Steerillä.
Aiheesta muualla

YLE.FI: YLEX: Päivä tulevaisuudessa: Näin arki toimisi, jos Slush-keksinnöt saadaan käyttöön
Jan Schmid

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jan Schmid |  Jan Schmid |  Jan Schmid |  |
Maa:   Norja
Yhdistetty
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Pyeongchang 2018 | joukkuekilpailu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Seefeld 2019 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Liberec 2009 | normaalimäki + 10 km |  |
|  Hopeaa | Seefeld 2019 | suurmäki + 10 km |  |
|  Hopeaa | Seefeld 2019 | parisprintti |  |
|  Pronssia | Liberec 2009 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Oslo 2011 | normaalimäen joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Oslo 2011 | suurmäen joukkuekilpailu |  |
Jan Schmid (s. 24. marraskuuta 1983 Trondheim, Norja) on norjalainen uransa lopettanut yhdistetyn hiihtäjä, joukkuekilpailun maailmanmestari ja olympiamitalisti, joka edusti vuoteen 2006 saakka Sveitsiä.
Schmid on asunut koko ikänsä Trondheimissa, mutta vuoteen 2006 saakka hänellä oli ainoastaan Sveitsin passi, koska hänen vanhempansa ovat Sveitsin kansalaisia. Sveitsin hiihtoliitto vaati Schmidiä maksamaan 120 000 Norjan kruunun korvauksen Norjan edustajaksi siirtymisestä. Hänen nuorempi veljensä Tommy Schmid kilpaili uransa loppuun saakka Sveitsin yhdistetyn joukkueessa.
Schmid sijoittui Sveitsin joukkueen jäsenenä joukkuekilpailussa seitsemänneksi Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002, kahdeksanneksi Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2003, kuudenneksi Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2005 ja neljänneksi Torinon olympialaisissa 2006.
Schmid saavutti Liberecin MM-kilpailuissa 2009 Todd Lodwickin jälkeen hopeaa normaalimäen Gundersen-kilpailussa. Joukkuekilpailussa Schmid oli mukana Norjan pronssijoukkueessa. Suurmäen Gundersen-kilpailussa hän oli kahdestoista ja yhteislähtökilpailuissa kolmastoista. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän oli mukana pronssia voittaneessa Norjan normaalimäen sekä suurmäen joukkueessa ja sijoittui suurmäen Gundersen-kilpailussa 14:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli suurmäen Gundersen-kilpailussa yhdestoista ja voitti hopeaa Norjan joukkueessa. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Schmid voitti kultaa joukkuekilpailussa sekä hopeaa suurmäen Gundersen-kilpailussa ja parisprintissä.
Schmid saavutti ensimmäisen palkintosijansa maailmancupissa oltuaan kolmas Ramsaun normaalikilpailussa 20. joulukuuta 2008. Ensimmäisen osakilpailuvoittonsa hän saavutti Ramsaussa 10. joulukuuta 2011. Tämän jälkeen hän on voittanut osakilpailun Lahdessa maaliskuussa 2012, Chaux-Neuvessa ja Val di Fiemmessä tammikuussa 2018 sekä Hakubassa helmikuussa 2018. Yhteensä hän on sijoittunut palkintokorokkeelle 23 kertaa. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa toiseksi kaudella 2017–2018, seitsemänneksi kausina 2008–2009 ja 2014–2015, kahdeksanneksi kausina 2010–2011 ja 2015–2016 sekä yhdeksänneksi kaudella 2001–2012.
Schmid lopetti uransa keväällä 2019.
Maailmancupin palkintosijat

Kausi 2008–2009: Ramsau normaalikilpailussa kolmas, Val di Fiemme yhteislähdössä kolmas ja normaalikilpailussa toinen, Seefeld normaalikilpailussa kolmas, Klingenthal normaalikilpailussa kolmas; kokonaiskilpailussa seitsemäs
kausi 2010–2011: kokonaiskilpailussa kahdeksas
Kausi 2011–2012: Ramsau voitto, Lahti voitto; kokonaiskilpailussa yhdeksäs
Kausi 2013–2014: Oberstdorf toinen
Kausi 2014–2015: Lillehammer kolmas, Schonach kolmas, Seefeld toinen, Sapporo toinen, Val di Fiemme toinen; kokonaiskilpailussa seitsemäs
Kausi 2015–2016: Lahti kolmas, Schonach toinen; kokonaiskilpailussa kahdeksas
Kausi 2017–2018: Kuusamo suurmäki + 5 km toinen, Lillehammer toinen, Ramsau kolmas, Val di Fiemme voitto, Chaux-Neuve voitto, Hakuba toinen & voitto; kokonaiskilpailussa toinen
Kausi 2018–2019: Schonach toinen; kokonaiskilpailussa neljästoista
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Idioventrikulaarinen rytmi

Idioventrikulaarinen rytmi on sydämen kammioista lähtöisin oleva rytmi, jossa kammioissa oleva ektooppisesti aktiivinen alue tahdistaa sydämen kammioita. Syke on tavallisesti 20–40, mutta joskus se voi olla yli 40, jolloin sitä kutsutaan nimellä kiihtynyt idioventrikulaarinen rytmi. Joissain tapauksissa, esim. sydäninfarktissa, ektooppiselta alueelta lähtöisin oleva supistumiskäsky saattaa jäädä kiertämään ympyrää kammioihin aiheuttaen kammiotakykardian (syke yli 100).
Hoito

Idioventrikulaarinen rytmi hoidetaan yleensä tahdistimella tai erilaisilla lääkityksillä riippuen aiheuttajasta. Mikäli aiheuttaja on sairas sinus -oireyhtymä, muut sinussolmukkeen ongelmat tai täydellinen eteis-kammiokatkos, hoitona on tahdistin ja muissa tapauksissa yleensä lääkitys.
Oireet

Idioventrikulaarisen rytmin sekoittaa helposti erilaisiin bradykardioihin oireiden perusteella. Oireet ovat samat kuin bradykardioissa: huimaus ja tajuttomuus sekä hidas syke. Oireita voi aiheuttaa myös se, että kammiot lyövät ennen eteisiä vähentäen sydämestä ulos menevän veren määrää.
Diagnosointi

Idioventrikulaarisen rytmin erottaa helposti EKG:ssä laajoista QRS-komplekseista, jotka ovat yleensä alaspäin.
Agonaalinen rytmi

Agonaalinen rytmi (engl. Agonal rhythm tai Extreme ventricular bradycardia) on kammioista lähtöisin oleva bradykardia, jonka syke on yleensä 10–20, tai kammiot eivät reagoi ollenkaan supistumiskäskyihin. Agonaalinen rytmi on sydämen lopetusrytmi, jota seuraa yleensä nopeasti täydellinen sydänpysähdys, asystole. Agonaalisen rytmin erottaa hyvin laajoista QRS-komplekseista, jotka ovat hyvin matalia. Agonaalinen rytmi hoidetaan asystolen hoito-ohjeiden mukaan. Agonaalista rytmiä aiheuttavat yleensä samat aiheuttajat kuin asystolea, lukuun ottamatta pitkäkestoista kammiovärinää.
1793

| --- | --- |
Vuosisadat: 1500-luku · 1600-luku · 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku
Vuosikymmenet: 1690-luku · 1700-luku · 1710-luku · 1720-luku · 1730-luku · 1740-luku 1750-luku · 1760-luku · 1770-luku · 1780-luku · 1790-luku · 1800-luku
Vuodet: 1690 · 1691 · 1692 · 1693 · 1694 · 1695 · 1696 · 1697 · 1698 · 1699 1700 · 1701 · 1702 · 1703 · 1704 · 1705 · 1706 · 1707 · 1708 · 1709 1710 · 1711 · 1712 · 1713 · 1714 · 1715 · 1716 · 1717 · 1718 · 1719 1720 · 1721 · 1722 · 1723 · 1724 · 1725 · 1726 · 1727 · 1728 · 1729 1730 · 1731 · 1732 · 1733 · 1734 · 1735 · 1736 · 1737 · 1738 · 1739 1740 · 1741 · 1742 · 1743 · 1744 · 1745 · 1746 · 1747 · 1748 · 1749 1750 · 1751 · 1752 · 1753 · 1754 · 1755 · 1756 · 1757 · 1758 · 1759 1760 · 1761 · 1762 · 1763 · 1764 · 1765 · 1766 · 1767 · 1768 · 1769 1770 · 1771 · 1772 · 1773 · 1774 · 1775 · 1776 · 1777 · 1778 · 1779 1780 · 1781 · 1782 · 1783 · 1784 · 1785 · 1786 · 1787 · 1788 · 1789 1790 · 1791 · 1792 · 1793 · 1794 · 1795 · 1796 · 1797 · 1798 · 1799 1800 · 1801 · 1802 · 1803 · 1804 · 1805 · 1806 · 1807 · 1808 · 1809
Tapahtumia

7. maaliskuuta – Ranska julisti sodan Espanjalle.
11. maaliskuuta – Henri Montan Bertonin oopperan Eugène ou La Piété filial kantaesitys Opéra-Comiquessa Pariisissa.
24. kesäkuuta – Ranskan ensimmäinen tasavaltalainen perustuslaki otettiin käyttöön.
29. heinäkuuta – John Graves Simcoe purjehti Ontariojärven pohjoisrannalle perustaakseen Yorkin linnakkeen ja kaupungin, josta kehittyi nykyinen Toronto.
31. heinäkuuta – Oulun linna tuhoutui ruutikellarin räjähdyksessä.
10. elokuuta – Entinen kuninkaanlinna Louvre Pariisissa avattiin museona.
8. marraskuuta – Ranskan vallankumoushallitus avasi Pariisissa Louvren yleisölle museona.
10. marraskuuta – Järjen palvonta julistettiin Ranskan valtionuskonnoksi.
23. marraskuuta – Puolan toinen jako Venäjän ja Preussin kesken
24. marraskuuta – Ranskassa otettiin käyttöön vallankumouskalenteri.
Pariisin Notre Dame muutettiin ”Järjen temppeliksi”.
Philadelphiassa Pennsylvanian osavaltiossa yli 4 000 ihmistä kuoli keltakuumeeseen.
Niccolò Paganini debytoi viuluvirtuoosina 11 vuoden iässä.
Tapahtumia aiheittain

Kirjallisuusvuosi 1793
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta 1793 Wikimedia Commonsissa
IPSC Haulikon maailmanmestaruuskilpailut

IPSC Haulikon maailmanmestaruuskilpailut (engl. IPSC Shotgun World Shoot), tunnetaan myös nimellä Practicalin Haulikon maailmanmestaruuskilpailut ja Haulikkopracticalin maailmanmestaruuskilpailut, on IPSC-lajiliiton korkein haulikolla ammuttava arvokilpailu. Ne kestävät useita päiviä ja sisältävät vähintään 30 ampumaosuutta. Ne pidetään kolmen vuoden välein.
Historia

Ensimmäiset haulikon maailmanmestaruuskilpailut pidettiin vuonna 2012 Unkarissa. Ne kestivät yli 5 päivää, sisälsivät 30 ampumaosuutta ja siihen osallistui yli 400 kilpailijaa. Seuraavat maailmanmestaruuskilpailut pidettiin Italiassa vuonna 2015, johon osallistui 635 kilpailijaa 30 eri maasta. Vuoden 2018 kilpailut pidettiin Ranskassa ja ne kestivät yli 7 päivää, sisältäen 30 ampumaosuutta. Siihen osallistui 656 kilpailijaa 39 eri maasta.
Kilpailut

2012 Haulikon maailmanmestaruuskilpailut Debrecen, Unkari
2015 Haulikon maailmanmestaruuskilpailut Agna, Italia
2018 Haulikon maailmanmestaruuskilpailut Châteauroux, Ranska
Mitalitaulukot > Yleinen

| Vuosi | Divisioona |  Kultaa |  Hopeaa |  Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | Open |  Ivan Hos |  Oleksandr Shymchenko |  Josef Rakusan |
| 2012 | Modified |  Igor Jankovic |  Jani Lehtonen |  Goran Jankovic |
| 2012 | Standard |  Petri Henrik Ol Runtti |  Roberto Vezzoli |  Sergei Konov |
| 2012 | Manual |  Hans Roger Karp |  Luigi Silvestroni |  Aleksandr Petukhov |

| 2015 | Open |  Vaclav Vinduska |  Roman Khalitov |  Dirk Frey |
| 2015 | Modified |  Nikola Mihajlovic |  Igor Jankovic |  Mikael Kaislaranta |
| 2015 | Standard |  Roberto Vezzoli |  Raine Peltokoski |  Teemu Rintala |
| 2015 | Manual |  Kim Leppänen |  Jaakko Viitala |  Ari Matero |

| 2018 | Open |  Josh Froelich |  Vaclav Vinduska |  Vladimir Kharitonov |
| 2018 | Modified |  Teemu Rintala |  Sami Hautamäki |  Roberto Vezzoli |
| 2018 | Standard |  Jarkko Laukia |  Kim Leppänen |  Joshua Kenny |
| 2018 | Manual |  Jaakko Viitala |  Pavel Orlov |  Yury Nikolaev |
Mitalitaulukot > Lady-sarja

| Vuosi | Divisioona |  Kultaa |  Hopeaa |  Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | Open |  Malin Suebsuk |  Elsa Marianne Hansen |  Efstathia Chasogia |
| 2012 | Standard |  Lena Miculek |  Sandra Schuh |  Vanessa Duffy |

| 2015 | Open |  Alena Karelina |  Irene Canetta |  Natalia Rumyantseva |
| 2015 | Standard |  Lena Miculek-Afentul |  Dianna Muller |  Sandra Schuh |

| 2018 | Open |  Alena Karelina |  Irene Canetta |  Maria Shvarts |
| 2018 | Modified |  Margaux Nycz |  Janice Navato |  Chanyanuch Parkyam |
| 2018 | Standard |  Lena Miculek |  Dianna Muller |  Dakota Overland |
| 2018 | Manual |  Alessandra Moro |  Arnya Olsen |  Cândida Tatian Balestiere Vargas |
Mitalitaulukot > Junior-sarja

| Vuosi | Divisioona |  Kultaa |  Hopeaa |  Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | Standard |  Aphisit Kaewmuangpet |  Timon Blattner |  Evangelos Gravanis |

| 2015 | Standard |  Joshua Kenny |  Nathan Staskiewicz |  Timothy Yackley |

| 2018 | Standard |  Garret Dietrich |  Lucas Roth |  Nicholas Realuyo |
Mitalitaulukot > Senior-sarja

| Vuosi | Divisioona |  Kultaa |  Hopeaa |  Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | Open |  Jerry Miculek |  Mario Riillo |  Ramazan Mubarakov |
| 2012 | Modified |  Branislav Raketic |  Enri Botturi |  Amedeo Sessa |
| 2012 | Standard |  Kurt Miller |  Jeffrey Cramblit |  Klaus Möller |
| 2012 | Manual |  Boguslaw Gaweda |  Jukka Matti Mikkola |  Lumir Safranek |

| 2015 | Open |  Stefan Ekstedt |  Luciano Todisco |  Johan Hansen |
| 2015 | Modified |  Mikael Kaislaranta |  Roberto Galgani |  Branislav Raketic |
| 2015 | Standard |  Klaus Möller |  Kurt Miller |  Jochen Tuerk |
| 2015 | Manual |  Davide Bellini |  Adrie De Bot |  Luiz Backes |

| 2018 | Open |  Johan Hansen |  Jojo Vidanes |  Luciano Todisco |
| 2018 | Modified |  Mikael Kaislaranta |  Branislav Raketic |  Eduardo Roberto Buticchi |
| 2018 | Standard |  Mika Riste |  Ihor Zahurnyi |  Raul Jr Tolentino |
| 2018 | Manual |  Davide Bellini |  Luigi Silvestroni |  Iain Guy |
Mitalitaulukot > Super Senior-sarja

| Vuosi | Divisioona |  Kultaa |  Hopeaa |  Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | Open |  Furio Liberti |  Carlo Belletti |  Michael John Scarlett |

| 2015 | Open |  Amedeo Sessa |  Carlo Belletti |  Massimo Corazzini |
| 2015 | Standard |  Gavino Mura |  Roberto Maritato |  Sergio Fontanelli |
| 2015 | Manual |  Lumir Safranek |  Lothar Ring |  Massimo Grassi |

| 2018 | Open |  Giovanni Liberti |  Apostolos Bechtsoudis |  Michael Lautenshlager |
| 2018 | Standard |  Karl Blum |  Bernd Wiessner |  Amedeo Sessa |
| 2018 | Manual |  Matti Mikkola |  Lothar Ring |  Thanapol Kuichairatana |
Jacques I Androuet du Cerceau

Georges Diebolt: Jacques Androuet Du Cerceau, noin 1853. (Louvre)
Jacques Androuet Du Cerceau (n. 1511 – 1586) oli ranskalainen arkkitehti ja kaivertaja. Hän perehtyi jo nuorena antiikkiin ja renessanssiin Roomassa ja toimi sitten Orléansissa ja Montargis’ssa. Hänen suunnittelemiaan rakennuksia ei juuri ole säilynyt, mutta sen sijaan hänet tunnetaan kaivertajana ja kirjailijana. Du Cerceaun kaiverruksia ja piirustuksia, jotka ovat joko hänen omiaan tai lähtöisin hänen ateljeestaan, on tallella yhteensä pari tuhatta. Hänen arkkitehtuuri- ja ornamenttikaiverruksiaan pidetään omaperäisinä mutta historiallisia lehtiä kopioina.
Merkittävimmät teokset

Recueils de vingt-cing arcs de triomphe (1549)
Livre de grotesques
Livre d’architecture (1559)
Les plus excellents bâtiments de France (1576–1579)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jacques I Androuet du Cerceau Wikimedia Commonsissa
Aivojen tasavirtastimulaatio

Aivojen tasavirtastimulaatio (engl. transcranial direct current stimulation, tDCS) on masennuksen hoitoon kehitetty neuromodulaatiomenetelmä. Nykyään sitä käytetään monien psykiatristen ja neurofysiologisten oireiden hoidossa.
Aivojen tasavirtastimulaatiota toteutetaan päähän vedettävän elektrodipäähineen avulla. Stimulaatioalue riippuu hoidettavasta oireesta.
Masennuksen yhteydessä vasemman etuotsalohkon alueen toiminta on heikompaa kuin terveillä henkilöillä ja oikean etuotsalohkon alueen toiminta on vilkkaampaa. Täten hoidettaessa masennusta tasavirtastimulaation avulla sijoitetaan positiivinen elektrodi eli anodi (+) vasemman etuotsalohkon kohdalle, ja negatiivinen elektrodi eli katodi (-) sijoitetaan saman alueen oikealle puolelle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aivojen tasavirtastimulaatio Wikimedia Commonsissa
Itä- ja Pohjois-Suomen EU-toimisto

Itä- ja Pohjois-Suomen EU-toimisto on Itä- ja Pohjois-Suomen alueen toimijoiden edunvalvoja, jolla on toimipiste Brysselissä Belgiassa.
Itä- ja Pohjois-Suomen EU-toimisto seuraa aktiivisesti edustamiensa alueiden kannalta tärkeitä EU-asiakokonaisuuksia ja pyrkii vaikuttamaan niihin. Painopisteitä ovat muun muassa aluepolitiikka, tutkimus-, kehitys- ja innovaatiopolitiikka, liikenne- ja energiapolitiikka, ulkosuhdeasiat, väestönmuutoksen haasteet, elinkeinopolitiikka ja alueiden kansainvälinen yhteistyö. Toiminnallisina painopisteinä ovat EU-edunvalvonta ja aluemarkkinointi, koulutus ja hanketoiminnan tuki sekä tiedonvälitys. Toimiston rahoittajina toimivat alueen maakuntien liitot (Keski- ja Pohjois-Pohjanmaa, Etelä- ja Pohjois-Savo, Pohjois-Karjala, Kainuu ja Lappi).
Aiheesta muualla

Itä- ja Pohjois-Suomen EU-toimiston kotisivut[vanhentunut linkki]
Itse (mytologia)

Itse on ilmeisesti ollut muinaissuomalaisen käsityksen mukaan ihmisen sielun osa, sieluun kuuluva muista osista erillinen henkiolento, sieluolento. Itse-olennosta on tullut nykysuomen pronomini itse. Itsen käsittämisestä henkiolennoksi on jäänyt vain joitakin merkkejä itämerensuomalaiselle kielialueelle, mutta joissain etäsukukielissä sanan "itse" vastine tarkoittaa yksinomaan sielun osaa. Esimerkiksi mordvan kielessä issi on sieluolento, joita oli ihmisellä useita. Itseä saattoi jollain tavoin vastata Luonto, joka useimmiten koettiin sielun ulkopuoliseksi suojelushaltijaksi, mutta joka antoi silti nimensä ihmisen sielun perustavanlaatuiselle piirteelle, luonteelle.
Itse on kuin sielun varjo tai varjosielu, se on erillinen minuudesta, mutta rinnakkainen tälle, ikään kuin tämän kuvajainen. Itse voi olla jopa ihmisen ruumiille rinnakkainen kaksoisolento. Itse voi kulkea ihmisen edellä hänen hahmossaan. Edellä kulkeva ihmishahmoinen itse voi aiheuttaa etiäisen.
Itse on voitu menettää, jolloin ihmisestä on tullut itsetön. Itsetön ihminen on pahasti sairastunut, kalpea, masentunut tai menettänyt onnensa. Itsen on voinut viedä esimerkiksi paholainen valansa rikkojalta. Vainajat ovat voineet viedä itsen vainajalaan jo ennen ihmisen kuolemaa. Alkoholismi voi myös viedä itsen. Sen perusteella, miten itsen voi menettää, vaikuttaa siltä, että itse tarkoittaisi jotakuinkin itsetuntoa, omakuvaa tai omaatuntoa, jonka esimerkiksi syyllisyydentunto, itseinho tai syvä masennus voi viedä tai turmella.
Ennen kuolemaa tai kuolemassa itse on lähtenyt omille teilleen, ja voinut esimerkiksi näyttäytyä kaukanakin oleville eläville sukulaisille. Myös itse on lopulta joutunut vainajalaan. Toisaalta kummitukset, kuten ihtiriekko, saattavat olla ihmisen maailmaan jäänyt itse. Yksi ehdotettu alkuperä ihtiriekko-nimitykselle on murteellinen muoto sanasta itseriekko.
Lähteitä

Anna-Leena Siikala: Suomalainen šamanismi (1992)
Martti Haavio: Suomalainen mytologia (1967)
Suomalaisen Kirjallisuuden Seura: Suomen sanojen alkuperä
2-heksanoli

| 2-heksanoli |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  626-93-7
PubChem CID:  12297
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H14O
Moolimassa:  102,2 g/mol
Ulkomuoto:  neste
Sulamispiste:  −23 °C (250 K)
Kiehumispiste:  136 °C (409 K)
Tiheys:  0,8
Liukoisuus veteen:  huonosti veteen
   
2-heksanoli on orgaaninen yhdiste (alkoholi), joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä nestettä, jolla on tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on C6H13OH ja rakennekaava on CH3(CH2)3CHOHCH3. 2-heksanolista käytetään myös nimityksiä sek-heksyylialkoholi ja butyylimetyylikarbinoli.
2-heksanolin moolimassa on 102,2 g/mol, sulamispiste −23 °C, kiehumispiste 136 °C, suhteellinen tiheys 0,8 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), liukenee huonosti veteen, leimahduspiste 41 °C ja CAS-numero 626-93-7.
Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
2-heksanolilla on kaksi muuta isomeriaa, 1-heksanoli ja 3-heksanoli, jotka eroavat toisistaan alkoholin toiminnallisen ryhmän (-OH) paikalla. Muita 2-heksanolin kanssa isomeerisia yhdisteitä ovat ainakin:
2-metyylipentanoli, CAS-numero 105-30-6
3-metyylipentanoli, CAS-numero 589-35-5
2,3-dimetyylibutanoli, CAS-numero 54206-54-1
2-etyylibutanoli, CAS-numero 97-95-0
Terveysvaikutukset

Lyhytaikainen altistus ärsyttää ihoa. Aineelle altistumisesta voi seurata vaikutuksia keskushermostossa.
763 eaa.
Tapahtumia

15. kesäkuuta – Ninivessä, Assyriassa merkittiin muistiin auringonpimennys.
Abdelhamid Kermali

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 24. huhtikuuta 1931
Syntymäpaikka: Sétif, Ranskan Algeria
Kuolinaika: 13. huhtikuuta 2013 (81 vuotta)
Kuolinpaikka: Sétif, Algeria
Pelipaikka: laitahyökkääjä
Lempinimi: Cheikh
Junioriseurat
1944–? ?–1950:  USFM Sétif  USM Alger
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1950 1951–1953 1953–1955 1955–1958 |  USM Alger  FC Mulhouse  AS Cannes  Lyon |   71 (14) 65 (13) |
Maajoukkue
| 1958–1962 |  Algeria |  |
Valmennusura
1964–1967 1971–1972 1979 1989–1992 1998–1999 2001:  ES Sétif  MC Alger  Algeria U-20 (apuv.)  Algerian maajoukkue  MC Alger  Algerian maajoukkue
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Abdelhamid Kermali (arab. عبد الحميد كرمالي‎, s. 24. huhtikuuta 1931, k. 13. huhtikuuta 2013) oli algerialainen laitahyökkääjänä pelannut jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Ura

Kermali aloitti jalkapalloilun 13-vuotiaana USFM Sétifissä, josta hän siirtyi myöhemmin USM Algerin junioreihin. Vuonna 1950 Kermali nousi edustusjoukkueessa ja teki ensimmäisessä ottelussaan kaksi maalia tultuaan vaihdosta kentälle. Samaisen kauden aikana Kermali sai kuitenkin kahden vuoden kilpailukiellon ja hän matkusti Ranskaan.
Saavuttuaan Alsaceen silloinen amatööriseura FC Mulhouse tarjosi Kermalille pelipaikkaa joukkueesta. Hän pelasi joukkueessa kaksi kautta, kunnes vuonna 1953 Ligue 2:ssa pelannut AS Cannes kiinnostui tarjoamaan Kermalille ammattilaissopimusta. Hän vietti seurassa kaksi kautta pelaten yhteensä 71 ottelua. Kaudeksi 1955–1956 Ranskan pääsarjaan noussut Lyon sai hankittua Kermalin joukkueeseensa, jossa hän pelasi 65 ottelua ennen kuin Kermalin ura loppui kesken matkatessaan kesken loppukauden huhtikuussa 1958 takaisin Algeriaan.