stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
SARS-CoV-2-virusmuunnokset

SARS-CoV-2-virusmuunnokset eli SARS-CoV-2-virusvariantit ovat COVID-19-tautia aiheuttavia, geeniperimältään merkittävästi alkuperäisestä Kiinan Wuhanissa alkujaan 7. tammikuuta 2020 eristetystä SARS-CoV-2-viruskannasta muuttuneita viruksia. Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen 24. helmikuuta 2021 julkaiseman viikkokatsauksen mukaan erityisesti alfavarianttina tai brittimuunnoksena tunnettu, tavanomaista tarttuvampi virusmuunnos (B.1.1.7) on merkittävästi osallisena Suomessa tammi-helmikuussa 2021 yleistyneissä COVID-19-tapauksissa. Alfavariantin ohella joulukuussa 2020 Suomessa havaittiin ensimmäiset beetavariantin eli eteläafrikkalaisen muunnoksen (B.1.351) aiheuttamat tartunnat. Näillä, samoin kuin gammavariantilla eli brasilialaisella virusmuunnoksella (P.1), on kaksi yhteistä geenimutaatiota: N501Y ja D614G. Ainakin D614G-mutaation omaavat virukset saattavat tarttua muita muunnoksia herkemmin. Kesällä 2021 Suomessa valtavirukseksi tuli aiempia muunnoksia leviävämpi deltavariantti.
Helmikuun 2021 alussa ei ollut vielä käytössä maailmanlaajuisesti hyväksyttyä nimikkeistöä SARS-CoV-2-virusmuunnoksille. Maailman terveysjärjestö WHO kertoi tammikuussa 2021 laativansa virusmuunnoksille poliittisesti ja maantieteellisesti neutraaleja, standardoitavia nimityksiä. Variantit päätettiin nimetä kreikkalaisten aakkosten nimillä. Uusia nimiä alettiin käyttää mediassa julkistamisen jälkeen 1.6.2021.
Osasta virusmuunnoksista on esitetty havaintoja, että ne pystyisivät kiertämään osan vasta-aineista, jotka sairastettu COVID-19 tai SARS-CoV-2-rokote on muodostanut. Tämä on merkityksellistä arvioitaessa, miten hyvin eri rokotteet pystyvät suojaamaan COVID-19-taudilta. Kliinisten havaintojen perusteella ainakin osa rokotteista, jotka on suunniteltu alkuperäisen viruskannan perusteella suojaamaan ihmisiä covid-19-taudilta, toimisivat heikommin joidenkin virusmuunnosten kohdalla. Toisen ja myöhempien sukupolvien rokotteilla pyritään tarvittaessa vastaamaan virusmuunnosten muuttuneisiin ominaisuuksiin.
Tärkeimpien virusmuunnosten nopeaan luokitteluun soveltuvaa analysointiohjelmistoa ja metodiikkaa on kehitetty myös Helsingin yliopistossa (engl. Helsinki university Ana­lyzer for Vari­ants Of Con­cern, HAVoC).
SARS-CoV-2 -virusmuunnosten luokittelutapoja

| Pango-viruslinjat | Huomautuksia Pango-viruslinjoihin | Nextstrainin kladit, 2021 | GISAID kladit | Merkittäviä muunnoksia |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| A.1–A.6 |  | 19B | S | sisältää viruksen "referenssisekvenssin" WIV04/2019 |
| B.3–B.7, B.9, B.10, B.13–B.16 |  | 19A | L |  |
| B.3–B.7, B.9, B.10, B.13–B.16 |  | 19A | O |  |
| B.2 |  | 19A | V |  |
| B.1 | B.1.5–B.1.72 | 20A | G | viruslinja B.1 |
| B.1 | B.1.9, B.1.13, B.1.22, B.1.26, B.1.37 | 20A | GH |  |
| B.1 | B.1.3–B.1.66 | 20C | GH | sisältää viruslinjan B.1.429 (Epsilon) / CAL.20C |
| B.1 | B.1.3–B.1.66 | 20G | GH | vallitsevana Yhdysvalloissa (01/2021) |
| B.1 | B.1.3–B.1.66 | 20H | GH | sisältää viruslinjan B.1.351 eli 20H/501Y.V2 eli 501.V2 |
B.1: 
| B.1 | B.1.1 | 20B | GR | sisältää viruslinjan B.1.1.207 |
| B.1 | B.1.1 | 20D | GR | sisältää viruslinjat P.1 (Gamma) ja P.2 (Zeta) |
| B.1 | B.1.1 | 20F | GR |  |
| B.1 | B.1.1 | 20I | GR | sisältää viruslinjan B.1.1.7 (Alfa)eli VOC-202012/01 (engl. Variant of Concern 202012/02) eli 20I/501Y.V1 |
| B.1.177 | 20E (EU1) | GV | kehittynyt 20A:sta |  |

Maailman terveysjärjestön mukaan alkukesään 2020 mennessä oli havaittu jo tuhansia SARS-CoV-2-viruksen geenimuunnoksia eli variantteja. Suomessakin on luokiteltu uusi muunnos (Fin-796H), jonka tartuntaketju saattaa olla peräsin maasta tai alueelta, jossa virusten perimän sekvensointia tehdään vähän tai ei lainkaan. Virusmuunnosten alatyypit voidaan ryhmitellä kuitenkin kehityshistoriansa perusteella suuremmiksi alatyypeiksi, joita kutsutaan kehityslinjoiksi tai kladeiksi. Kolmea virusmuunnosten ehdotettua nimitystapaa on käytetty laajalti:
vuonna 2017 julkaistu Nextstrain, joka pyrkii "patogeenien evoluution reaaliaikaiseen seurantaan", Nextstrain-lähestymistä on käytetty SARS-CoV-2-seurannassa, ja tammikuussa 2021 sillä oli tunnistettu 11 viruksen pääkladia (19A, 19B ja 20A–20I). Hanke julkaisee aineistoja myös SARS-CoV-2-muunnosten maakohtaisesta kehityksestä, esimerkiksi Suomessa julkaistujen luokiteltujen osalta.
Vuonna 2020 Rambautin ja kollegoiden tutkimusryhmä esitti Pango-viruslinjoiksi kutsumaansa globaalisti leviävien viruslinjojen nimityskäytäntöä (engl. Phylogenetic Assignment of Named Global Outbreak Lineages). Tällä käytännöllä löytyi helmikuuhun 2021 mennessä kuusi viruksen päälinjaa (A, B, B.1, B.1.1, B.1.177, B.1.1.7).
tammikuussa 2021 julkaistu GISAID, joka viittaa SARS-CoV-2-virukseen nimellä hCoV-19, on tunnistanut kahdeksan maailmanlaajuista kladia (S, O, L, V, G, GH, GR, and GV).
Toukokuun lopulla 2021 WHO esitteli yleistajuisemman, kreikkalaisiin kirjaimiin perustuvan nimeämiskäytännön, jota se suosittelee käytettävän muunnosten löytöpaikkojen leimaamisen välttämiseksi. Tämän järjestelmän mukaan esimerkiksi Yhdistyneen kuningaskunnan muunnosta B.1.1.7:ää kutsutaan nimellä Alpha ja Etelä-Afrikan muunnos B.1.351 on nimeltään Beta.
Virusmuutosten merkittävyyden ehtoja

Virukset yleensä mutatoituvat ajan kuluessa synnyttäen uusia virusmuunnoksia. Jos uusi muunnos tarttuu väestössä aiempaa enemmän, sitä voidaan kutsua leviäväksi muunnokseksi.[lähde? ]
Leviävien virusmuunnosten mahdollisia seurauksia ovat muun muassa:
lisääntynyt tarttuvuus (transmissivisyys)
lisääntynyt sairaustuttavuus (taudinaiheutuskyky)
lisääntynyt kuolleisuus
kyky jäädä havaitsematta diagnostisilla testeillä
alentunut herkkyys viruslääkkeille (jos ja kun tällaisia lääkkeitä on saatavilla)
vähentynyt herkkyys neutraloiville vasta-aineille joko terapeuttisissa käytössä (esimerkiksi sairaudesta toipuneen henkilön plasmalle tai monoklonaalisille vasta-aineille) tai laboratoriotesteissä
kyky kiertää luontainen immuniteetti (esimerkiksi aiheuttaen uusia infektioita)
kyky infektoida rokotettuja
lisääntynyt erityisseurausten (kuten hyperinflammatorisen oireyhtymän tai pitkäkestoisen Covidin) riski
lisääntynyt taipumus kohdentua joihinkin väestöllisiin tai kliinisiin ihmisryhmiin, kuten lapsiin tai immuunipuutoksellisiin.
Merkittäviä SARS-CoV-2-virusmuunnoksia

Maailmanlaajuisesti yleisimmät testeissä luokitellut virusmuunnokset (helmikuussa 2021) olivat B.1.1.7 (Britanniasta levinnyt virusmuunnos), B.1.351 (Etelä-Afrikasta levinnyt muunnos) ja P.1 (Brasiliasta levinnyt muunnos). Eri maissa kyky analysoida tautimuunnoksia edustavasti poikkeaa huomattavasti toisistaan. Siksi maailmanlaajuiseen tautimuunnosten todellinen levinneisyys voi poiketa huomattavasti esimerkiksi oheisissa kartoissa esitetyistä tiedoista.
Merkittäviä SARS-CoV-2-virusmuunnoksia > Virusmuunnos B.1.1.7 (Alfa)

Virusmuunnos B.1.1.7 (eli 20I/501Y.V1, Britanniassa käytetään lyhennystä VOC 202012/01, engl. Variant of Concern 202012/01), jota on kutsuttu myös brittimuunnokseksi tai alfamuunnokseksi, havaittiin lokakuussa 2020 edelliskuun aikana otetuista näytteistä osana COVID-19-pandemiaa Britanniassa. Muunnos korreloi Britannian koronatapausten huomattavan kasvun kanssa joulukuusta 2020 lähtien. Tämä liittyy osaksi muuntuneen viruksen N501Y-mutaatioon piikkiproteenissa. Virusmuunnoksen tarttuvuuden noususta 40–80 prosenttia (arviot painottuvat vaihteluvälin keskivaiheille tai yläosaan), on jotakin näyttöä ja alustavaa näyttöä kuolleisuuden lisääntymisestä.
Britanniassa virusmuunnos levisi nopeasti vallitsevaksi kannaksi joulukuussa 2020. Esimerkiksi GISAID-genomiaineiston mukaan B.1.1.7-muunnoksen osuus oli 10,15 prosenttia covid-19-sairastuneista viikolla 48 (2020), 45,67 prosenttia viikolla 51 ja kohosi 70,61 prosenttiin viikolla 53 (2020/2021) ja 89,06 prosenttiin viikolla 4 (2021). Vastaava erittäin nopea virusmuunnoksen B.1.1.7 osuuden kasvaminen tuli esille myös runsaasti geenisekvensointeja covid-19-positiivista näytteistä viikoittain tekevässä Tanskassa. Siellä virusmuunnoksella oli 3,7 prosentin osuus covid-19-tartunnan saaneista viikolla 1 (2021), mutta jo 19,5 prosentin osuus viikolla 4 ja 65,8 prosentin osuus viikolla 7 (2021). Suomessa geenisekvensoitujen näytteiden osuus covid-19-positiiviseksi todetuista tapauksista on ollut huomattavasti pienempi kuin Tanskassa, joten niin tarkkaa kuvaa brittimuunnoksen B.1.1.7 leviämisosuudesta ja -aikataulusta ei sekvensoitujen näytteiden edustavuutta tuntematta voi muodostaa. THL:n mukaan viikolla 3 (2021) Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin (HUS) alueella otetuista covid-19-positiivista näytteistä runsas viidennes sekvensoitiin, ja tämän aineiston mukaan 54,8 prosenttia edusti jo brittimuunnosta. Muissa Suomen sairaanhoitopiireissä otetuista koronapositiivista näytteistä sekvensoitiin muutama prosentti vähemmän, mutta tämän aineiston mukaan virusmuunnoksen B.1.1.7 osuus vaihteli viikoilla 2-3 (2021) 10-19 prosentin välillä ja oli runsas 30 prosenttia viikolla 5 (2021).
Alfa oli merkittävin koronavirusmuunnos Suomessa vuoden 2020 viikolta 53 vuoden 2021 viikolle 23. Sen jälkeen merkittävimmäksi muodostui deltamuunnos. Alfa on hävinnyt Suomesta kokonaan vuoden 2021 puolivälissä.
Merkittäviä SARS-CoV-2-virusmuunnoksia > Virusmuunnos B.1.1.7 (Alfa) > Virusmuunnos B.1.1.7 mutaatiolla E484K

Englannin kansanterveyslaitos Public Health England (PHE) on kutsunut virusmuunnosta VOC 202102/02 (engl. Variant of Concern 202102/02) virusmuunnoksi B.1.1.7 mutaatiolla E484K. Se on Rambaut-luokittelun mukaan samaa viruslinjaa kuin muunnos B.1.1.7, mutta siinä on ylimääräinen E484K-mutaatio. Näitä VOC-202102/02-muunnoksia oli vahvistettu 18. helmikuuta 2021 mennessä 26 sekvensoidusta brittiläisestä potilastapauksesta.
Merkittäviä SARS-CoV-2-virusmuunnoksia > Virusmuunnos B.1.351 (Beeta)

Viruslinjasta B.1.351 eli virusmuunnoksesta 501.V2 (tai 20H/501Y.V2 tai VOC-202012/02 (PHE)) raportoi ensin Etelä-Afrikan terveysministeriö. Muunnos tunnetaan myös nimellä beetamuunnos. WHO:n tulkinnan mukaan virusmuunnosta on havaittu näytteistä elokuun 2020 alkupuolelta lähtien. Tutkijat ja viranomaiset raportoivat tämän virusmuunnoksen olevan yleisempää nuorten, perusterveiden ihmisten joukossa. Lisäksi näissä tapauksissa virusmuunnos johtaa useammin vakavaan sairastumisiin. Etelä-Afrikan terveysministeriön mukaan muunnos saattoi olla Etelä-Afrikan toista COVID-19 pandemia-aaltoa ajava voima, koska virusmuunnos leviää nopeammin kuin aiemmat muunnokset.
Suomessa beetamuunnosta havaittiin vuoden 2021 viikolta 4 viikolle 18, minkä jälkeen sitä ei ole enää tavattu. Beetan huippuaikoinakin alfa ja muut linjat olivat yleisempiä.
Merkittäviä SARS-CoV-2-virusmuunnoksia > Virusmuunnos P.1 (Gamma)

Virusmuunnoksen P.1. tunnisti ensimmäisenä Japanin kansallinen tartuntatautien instituutti (NIID) 6. tammikuuta 2021. WHO antoi sille nimen Gamma. Ensin se havaittiin neljässä henkilössä, jotka olivat saapuneet Tokioon Brasilian Amazonasista 2. tammikuuta 2021. Brasilian viranomaiset vahvistivat 12. tammikuuta, että tämä muunnos oli todettu 13 henkilöllä Amazonin sademetsäalueella. Se syntyi muunnoksena variantista B.1.1.28, mutta jotta tunnukset eivät tulisi kovin pitkiksi, se sai tunnuksen P.1 (eikä B.1.1.28.1.).. Muunnos sisältää 17 aminohappojen vaihdosta, joista 10 piikkiproteiinissa..
Gammaa on tavattu Suomessa vain hyvin harvoin.
Merkittäviä SARS-CoV-2-virusmuunnoksia > Virusmuunnos B.1.617.2 (Delta)

Intiassa ensi kertaa syksyllä 2020 todettu virusmuunnos, niin sanottu kaksoismutaatiovirus, joka leviää nopeasti. Virusmuunnos tunnetaan yleisesti nimellä deltamuunnos. Yhdysvaltojen tautikeskuksen arvion mukaan deltavariantti on kaksi kertaa aiempia variantteja tarttuvampi. Lisäksi sen on arvioitu aiheuttavan rokottamattomille ihmisille muita variantteja vakavampaa tautia. Muunnos aiheutti Intiassa koronaviruksen toisen aallon keväällä 2021. Huhtikuuhun 2021 mennessä se oli Intiassa valtavirus. Suomeen deltamuunnos saapui ensi kertaa maaliskuussa 2021. WHO luokitteli deltan tehostetun seurannan alaiseksi varianttilinjaksi 4. huhtikuuta 2021 ja huolestuttavaksi varianttilinjaksi 11. toukokuuta 2021. Suomessa delta nousi valtavirukseksi heinäkuussa 2021. Leviämistä voimisti Jalkapallon euroopanmestaruuskilpailuihin Venäjälle suuntautunut kisaturismi. Loppuvuodesta 2021 99% EU-alueen koronatapauksista oli deltavarianttia, ja se oli siten EU:n alueella ylivoimainen valtavirus. 

Delta oli Suomen yleisin koronavirusmuunnos vuoden 2021 viikolta 24 viikolle 50, jolloin sen syrjäytti omikron. Deltaa ei ole tavattu enää vuoden 2022 ensimmäisen viikon jälkeen.
Merkittäviä SARS-CoV-2-virusmuunnoksia > Vietnamin virusmuunnos

Keväällä 2021 havaittiin Vietnamissa uusi muunnos, joka tarttuu helpommin kuin mikään muu virusmuunnos aikaisemmin. Vietnamin muunnos on kehittynyt Britannian ja Intian virusmuunnoksesta.
Merkittäviä SARS-CoV-2-virusmuunnoksia > Virusmuunnos B.1.1.529 (Omikron)

Marraskuussa 2021 Etelä-Afrikassa havaittiin uusi virusmuunnos, joka tunnetaan Pango-viruslinjakoodilla B.1.1.529. WHO nimesi sen 26. marraskuuta 2021 omikroniksi, ja samalla se luokiteltiin huolestuttavaksi varianttilinjaksi. Nimeämisen yhteydessä hypättiin kahden kreikkalaisen aakkosen yli: nyy sivuutettiin, sillä sen lausunnan arveltiin muistuttavan liikaa englannin sanaa new ('uusi'), ja ksii, koska se olisi voinut sekaantua sukunimeen "Xi". Muunnos sisältää 50 mutaatiota, joista yli kolmekymmentä on viruksen piikkiproteiinissa. Siitä puuttuu yksi PCR-testin havaitsemista geeneistä, S-geeni, mitä voidaan käyttää apuna sen erottamisessa. Tämä nopeuttaa tapausten havaitsemista. Sen ominaisuudet ovat vielä epäselvät, mutta muunnosten vuoksi sen pelätään leviävän nopeammin ja kiertävän rokotteen tai sairastetun koronataudin aiheuttamaa suojaa.
Muunnosta luonnehdittiin tuoreeltaan "merkittävimmäksi tähän asti". Euroopan tautikeskus luonnehti sen riskejä suuriksi.
Muunnosta havaittiin aluksi Botswanassa ja Etelä-Afrikassa, jossa muunnos levisi nopeasti koko maan alueelle. Muunnos nousi Etelä-Afrikassa valtavirukseksi alle kolmessa viikossa. Ensimmäinen tapaus eteläisen Afrikan ulkopuolella havaittiin Hongkongissa Etelä-Afrikasta saapuneella matkailijalla. Virus tarttui häneltä karanteenihotellissa toiseen matkailijaan. Seuraava tartunta eteläisen Afrikan ulkopuolella löydettiin Israelissa Malawista saapuneelta matkailijalta. Euroopan ensimmäinen tartunta löytyi Belgiasta Egyptistä 11. marraskuuta 2021 saapuneelta matkailijalta. Hän hakeutui testiin oireiden vuoksi 22. marraskuuta ja tapauksesta uutisoitiin 26. marraskuuta. Seuraavana päivänä uusia varmennettuja tartuntoja oli löydetty Isosta-Britanniasta, Italiasta ja Saksasta. Lisäksi Itävallassa ja Tšekissä epäiltiin tartuntoja. Hollannissa todettiin 61 koronavirustartuntaa kahdella lennolla Etelä-Afrikasta saapuneilla ihmisillä 27. marraskuuta 2021. Tartuntojen varianttia ei kuitenkaan tiedetty.
Omikron syrjäytti muut koronavirusmuunnokset ja nousi Suomen yleisimmäksi muunnokseksi vuoden 2021 viikolla 51. Kolmen viikon kuluttua koronatautitapausten määrä nousi suuremmaksi kuin koskaan aiemmin. Helmikuussa 2022 omikron oli todennäköisesti Suomen ainoa koronavirusmuunnos. Tällöin kyseessä oli omikronin alavariantti BA.1.
Merkittäviä SARS-CoV-2-virusmuunnoksia > Virusmuunnos B.1.1.529 (Omikron) > BA.2

Maaliskuun 2022 puolivälissä omikron BA.1:n paikan yleisimpänä virusmuotona otti toinen omikronin muunnos nimeltä BA.2. Samoihin aikoihin BA.2:sta tuli viruksen yleisin muunnos koko maailmassa. BA.2-alalinja oli Suomessa valtavirus kesäkuun 2022 loppupuolelle saakka.
Merkittäviä SARS-CoV-2-virusmuunnoksia > Virusmuunnos B.1.1.529 (Omikron) > BA.5

Ensimmäinen BA.5-muunnoksen aiheuttama tartunta havaittiin toukokuussa 2022. Alalinjoihin BA.4 tai BA.5 kuuluvat virukset ohittivat BA.2-alalinjan virukset juhannuksen 2022 tienoilla. Elokuussa 2022 omikronmuunnoksen BA.4/BA.5-alalinjat olivat yleisimpiä koronavirusmuunnoksia Suomessa.
Merkittäviä SARS-CoV-2-virusmuunnoksia > Virusmuunnos B.1.1.529 (Omikron) > XBB.1.5 (Kraken)

Omikronmuunnoksen alalinjan XBB.1.5 virusta havaittiin ensimmäisen kerran Yhdysvalloissa lokakuussa 2022. XBB.1.5:tä on mediassa kutsuttu myös krakeniksi. Se tuli Suomeen tammikuussa 2023. Marraskuussa 2023 se on lähes kaikkien Suomen tautitapausten aiheuttaja. XBB.1.5-linja on yhdistelmä kahden BA.2-omikronmuunnoksen ominaisuuksista. WHO on arvioinut uuden muunnoksen olevan tähänastisista tarttuvin, mutta sen ei tiedetä aiheuttavan muita omikronmuunnoksia vakavampaa tautia. Rokote suojaa XBB.1.5:tä vastaan erinomaisesti.
Merkittäviä SARS-CoV-2-virusmuunnoksia > Virusmuunnos B.1.1.529 (Omikron) > EG.5 (Eris)

XBB.1.9.2-alalinjasta periytyvä muunnos EG.5 sai nimekseen Eris. Se saapui Suomeen vuoden 2023 kesäkuun alussa. Toistaiseksi ei ole syytä olettaa, että tämä muunnos poikkeaisi merkittävästi muista omikronin alalinjoista.  Joulukuussa 2023 EG.5 on Suomen yleisin variantti.
Merkittäviä SARS-CoV-2-virusmuunnoksia > BA.2.86

On havaittu Suomessa syyskuusta 2023 alkaen
Merkittäviä SARS-CoV-2-virusmuunnoksia > JN.1

On havaittu Suomessa vuoden 2023 viikosta 42 lähtien. JN.1-variantin piikki­proteiinissa on yksi mutaatio verrattuna BA.2.86-varianttiin, mikä tarkoittaa todennäköisesti sitä, että se on tarttuvampi. JN.1-variantin aiheuttamista oireista toipuminen saattaa kestää kauemmin kuin muilla varianteilla tai se voi aiheuttaa niitä vakavamman taudin.
Merkittäviä SARS-CoV-2-virusmuunnoksia > XEC

XEC-variantti tunnistettiin ensimmäisen kerran Saksassa kesäkuussa 2024 ja tapauksia on esiintynyt muun muassa Iso-Britanniassa, Tanskassa ja Yhdysvalloissa. Suomessa havaintoja ei vielä ole.
Varmennettujen B.1.1.7-muunnostapausten (brittimuunnos) lukumäärä 23. tammikuuta 2021 eri maissa. Huom. Kartan aineisto on vanhentunut, ei kuvaa enää hyvin helmi-maaliskuun taitteen tilannetta. Selite:   1000+ varmennettua tapausta   100–999 varmennettua tapausta  50–99 varmennettua tapausta  10–49 varmennettua tapausta   5–9 varmennettua tapausta   2–4 varmennettua tapausta   1 varmennettu tapaus   Ei tarkkoja lukuja   Epäiltyjä tapauksia   Ei varmennettuja tapauksia, ei väestötietoa, tai ei aineistoa
Varmennettujen 501.V2-muunnostapausten (B.1.351, eteläafrikkalainen muunnos) lukumäärä 29. tammikuuta 2021 eri maissa. Selite:   100–999 varmennettua tapausta   50–99 varmennettua tapausta   10–49 varmennettua tapausta   5–9 varmennettua tapausta   2–4 varmennettua tapausta   1 varmennettu tapaus   Ei varmennettuja tapauksia, ei väestötietoa, tai ei aineistoa.
Aiheesta muualla

Genomic epidemiology of novel coronavirus - Europe-focused subsampling (englanniksi) (nextstrain.org)
Riiklik siirdemeditsiini ja kliiniliste teadusuuringute keskus (National centre of translational and clinical research, CTM): Eesti SARS-CoV-2 täisgenoomide järjestamine ja analüüs. KoroGeno-EST. (SARS-CoV-2 -virusmuunnoksista Virossa) (Arkistoitu – Internet Archive) (viroksi) (ctm.ee)
Übersicht und Empfehlungen zu besorgniserregenden SARS-CoV-2-Virusvarianten (VOC; Saksan tilannekatsaus SARS-CoV-2 -virusmuunnoksista) (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi) (rki.de)
Sarah Brookman, James Cook, et al.: Effect of the new SARS-CoV-2 variant B.1.1.7 on children and young people (pdf) The Lancet, thelancet.com.  10.2.2021. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Variants of SARS-CoV-2
SARS-CoV-2-virusmuunnokset Suomen tartuntatautirekisterissä 2020–2023
Käännös suomeksi
Sheffield (täsmennyssivu)

Sheffield tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Sheffield, kaupunki Englannin pohjoisosassa
Sheffield, kaupunki Yhdysvaltain Alabamassa
Sheffield, saksalaisen dance-yhtye Scooterin albumi
Sheffield United FC, englantilainen jalkapalloseura
Sheffield Wednesday FC, englantilainen jalkapalloseura
Sheffield Football Club eli Sheffield FC eli Sheffield Club on 1857 perustettu maailman vanhin jalkapalloseura.
Sheffield Steelers, englantilainen jääkiekkojoukkue
Sheffieldin yliopisto, yliopisto Sheffieldin kaupungissa
HMS Sheffield (24), Town-luokan kevyt risteilijä
HMS Sheffield (D80), Tyypin 42 hävittäjä
HMS Sheffield (F96), Tyypin 22 fregatti
Sukunimi

Bill Sheffield (1928–2022), yhdysvaltalainen poliitikko
Charles Sheffield (1948–2002), englantilainen fyysikko ja tieteiskirjailija
Johnny Sheffield (1931–2010), yhdysvaltalainen näyttelijä
Rob Sheffield (s. 1966), yhdysvaltalainen musiikkitoimittaja ja kirjailija
Skip Sheffield (s. 1981), yhdysvaltalainen showpainija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sheffield”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Shirō Misaki

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Shirō Misaki
Syntymäaika: 
Syntymäpaikka: Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Junioriseurat
: Kwansei Gakuin University
Maajoukkue
| 1934 | Japani | 3 (0) |
Shirō Misaki (jap. 三崎 四郎, Misaki Shirō) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Misaki debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1934. Hän on pelannut kolme maaottelua.
Aiheesta muualla

National Football Teams
Shaku (sauva)

Keisari Shōwa yllään sokutai ja kädessään shaku.
Shaku (jap. 笏) on japanilainen nimi litteälle rituaalisauvalle tai valtikalle, joka on alun perin kotoisin Kiinasta. Shaku valmistetaan yleensä japaninmarjakuusesta, orjanlaakerista, kirsikasta, sakakipuusta tai sugista. Shaku esiintyi usein shōgunien tai aatelisten muotokuvissa, mutta nykyään sitä käyttävät pääasiassa šintolaiset papit (kannushi).
Shakun käyttö rituaalisauvana alkoi Kiinassa, jossa sitä kutsutaan mandariiniksi nimellä hù ja kirjoitetaan samalla kirjoitusmerkillä. Shakua tarkoittavan kirjoitusmerkin oikea lukutapa on kotsu, mutta koska myös luuta tarkoittava merkki (jap. 骨, hone) voidaan lukea samalla tavalla, lukutapaa vältetään sen aiheuttamien mielleyhtymien vuoksi. Merkin epätavallinen lukutapa vaikuttaa olevan peräisin siitä, että sauva on noin yhden shakun pituinen (vanha mittayksikkö, jonka pituus on 30,3 senttimetriä).
Alkuperä ja kehitys

Shaku tai teita (jap. 手板) on noin 35 senttimetrin pituinen sauva tai valtikka, jota pidetään pystyasennossa oikeassa kädessä. Se kuului perinteisesti aatelisen muodolliseen asuun (sokutai, katso kuva). Nykyään sitä käyttävät kuitenkin pääasiassa šintolaiset papit uskonnollisten seremonioiden aikana, ei ainoastaan sokutain vaan myös muiden muodollisten vaatteiden kanssa, kuten jōe, kariginu (jap. 狩衣) ja ikan (jap. 衣冠). Keisarin shaku on enemmän tai vähemmän suorakulmiomainen molemmista päistä, kun taas vasallin shaku on yläpäästä pyöreä ja alhaalta kulmikas. Molemmat kapenevat alaspäin. Tammea pidetään parhaana puuna, ja sitä seuraavat orjanlaakeri, kirsikka, sakaki ja sugi eli japaninsetri.
Shakun takaosaan oli alun perin tarkoitus kiinnittää paperisuikale, johon oli kirjoitettu ohjeita ja muistiinpanoja seremoniaa tai tapahtumaa varten. Myöhemmin se kehittyi kuitenkin puhtaasti seremonialliseksi välineeksi, jonka tarkoitus oli lisätä rituaaleihin arvokkuutta. Vuonna 701 käyttöön otetun Taihō-lakikokoelman mukaan viidennen tai ylemmän tason aatelisten tuli käyttää norsunluista shakua, kun taas alemmat aateliset saivat tyytyä tammeen, marjakuuseen, orjanlaakeriin, kirsikkaan, sakakiin, sugiin tai muihin puihin. Norsunluuta oli kuitenkin liian vaikea saada, joten lakia muutettiin. Vuonna 927 kirjoitetun laki- ja säädöskokoelman Engishikin mukaan kaikki saivat käyttää viimeistelemättömästä puusta valmistettua shakua, paitsi silloin, kun he olivat pukeutuneet erityisiin seremoniallisiin vaatteisiin (jap. 礼服, reifuku).
Kuvia

Pohjoisen Song-dynastian kansleri Fàn Zhòngyān (989–1052) kädessään hù (笏).
Shōgun Minamoto no Sanetomo.
Kaksi kannushia Kiotossa.