stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaori Sakamoto

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kaori Sakamoto vuonna 2024. |  Kaori Sakamoto vuonna 2024. |  Kaori Sakamoto vuonna 2024. |  |
Maa:   Japani
Naisten taitoluistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Peking 2022 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Peking 2022 | yksinluistelu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Montpellier 2022 | yksinluistelu |  |
|  Kultaa | Saitama 2023 | yksinluistelu |  |
|  Kultaa | Montreal 2024 | yksinluistelu |  |
| Neljän maanosan mestaruuskilpailut  | Neljän maanosan mestaruuskilpailut  | Neljän maanosan mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Taipei 2018 | yksinluistelu |  |
Kaori Sakamoto (jap. 坂本花織, Sakamoto Kaori; s. 9. huhtikuuta 2000 Kobe) on japanilainen taitoluistelija. Hän on kolminkertainen maailmanmestari, kaksinkertainen olympiamitalisti, kolminkertainen Japanin-mestari ja 2018 neljän maanosan mestaruuskilpailuiden voittaja.
Sakamoto sijoittui nuorten MM-kilpailuissa kuudenneksi kaudella 2014–2015 ja saavutti pronssia kaudella 2016–2017. Vuonna 2018 hän voitti neljän maanosan mestaruuden ja sijoittui Pyeongchangin olympialaisissa kuudenneksi. Vuonna 2019 hän jäi Saitaman MM-kilpailuissa viidenneksi vain vajaan pisteen päässä pronssimitalista.
Kaudella 2020–2021 hän voitti 2020 NHK-Trophy Grand Prix’n, oli toisissa MM-kilpailuissaan kuudes ja oli mukana pronssia voittaneessa Japanin joukkueessa World Team Trophyssä.
Kaudella 2021–2022 hän voitti NHK-Trophyn, oli Skate American neljäs ja voitti toisen Japanin-mestaruutensa. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti joukkuehopeaa luisteltuaan naisten vapaaohjelman toiseksi. Yksinluistelussa Sakamoto voitti pronssia saatuaan kolmanneksi korkeimmat pisteet niin lyhyt- kuin vapaaohjelmassa. 2022 MM-kilpailuissa Montpellierissä hän sijoittui ensimmäiseksi niin lyhyt- kuin vapaaohjelmassa ja voitti kultaa.
Kaudella 2022–2023 Sakamoto oli mukana joukkueessa joka voitti 2022 Japan Open kultaa, voitti ensimmäisen Skate America -tittelinsä, sai hopeaa Japanin NHK-Trophyssä ja jäi Grand Prix finaalin viidenneksi. Hän voitti kolmannen Japanin mestaruutensa ja kauden päätteeksi luisteli kotiyleisön edessä toiseen peräkkäiseen MM-kultaansa Saitamassa.
Vuonna 2024 hän voitti kolmannen MM-kultansa.
Sakamoto on pituudeltaan 159-senttinen. Häntä valmentaa Sonoko Nakano, Mitsuko Graham ja Sei Kawahara. Hänen koreografinsa kaudella 2022–2023 ovat Marie-France Dubreuil (vapaaohjelma) ja Rohene Ward (lyhytohjelma).
H-indeksi

h-indeksi on Jorge Hirschin vuonna 2005 esittelemä kvantitatiivinen mitta, jolla pyritään mittaamaan samanaikaisesti yksittäisen tutkijan julkaisutehokkuutta ja tuotettujen julkaisujen merkittävyyttä. Indeksiä kutsutaan joskus kehittäjänsä mukaan myös Hirschin luvuksi tai Hirschin indeksiksi.
Perusteet

Määritelmän mukaan tutkijan h-indeksi on kokonaisluku, joka saa arvon h, mikäli kaikista hänen N julkaisustaan h julkaisuun on viitattu muissa julkaisuissa h kertaa tai useammin ja loppuihin (N-h) julkaisuun h kertaa tai vähemmän. Alkuperäisessä julkaisussaan Hirsch esittää, että indeksin tulisi kasvaa likimain lineaarisesti työvuosien suhteen ja samalla arvioi, että h-indeksi jaettuna työvuosien lukumäärällä kuvaa suoraan tutkijan ammatillista kykyä siten että tavallisen tutkijan h-indeksin ja työvuosien lukumäärän osamäärän tulisi olla lähellä yhtä. Hirschin mukaan lähellä kahta oleva osamäärä kertoo poikkeuksellisen kyvykkäästä ja lähellä kolmea, ällistyttävän kyvykkäästä tutkijasta.
Eräänä viitearvona alkuperäisjulkaisussaan Hirsch osoittaa viimeisen kahdenkymmenen vuoden aikana Nobelin fysiikanpalkinnon saaneiden tutkijoiden h-indeksin olevan 84 prosenttisesti yli 30.
H-indeksi on vertailukelpoinen vain saman alan sisällä ja silloinkin vain samaa aihepiiriä tutkivien tutkijoiden keskuudessa.
H-indeksille on myöhemmin esitetty parannuksia, kuten indeksin arvon muuttaminen rationaaliluvuksi.
Aiheesta muualla

Hirschin alkuperäinen artikkeli (englanniksi)
Péter Jacsó: The plausibility of computing the h-index of scholarly productivity and impact using reference-enhanced databases (englanniksi)
h-indeksin määräytyminen
Dickie Rock

Richard "Dickie" Rock (10. lokakuuta 1936 Dublin, Irlanti – 6. joulukuuta 2024) oli irlantilainen laulaja. Vuosina 1963–1972 Rock toimi irlantilaisen The Miami Showband -yhtyeen yhtenä keulahahmoista.
Rock osallistui Irlannin euroviisukarsintoihin 1965 kappaleella "I Still Love You" ja sijoittui karsinnassa seitsemänneksi. Vuotta myöhemmin hän voitti Irlannin karsinnan kappaleella "Come Back to Stay". Samana vuonna Rock esitti Irlannin karsinnassa myös kappaleet "Can't Make Up My Mind", joka sijoittui karsinnassa jaetulle viidennelle sijalle ja "Oh! Why?", joka sijoittui karsinnassa yhdeksänneksi. Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa hän sijoittui neljänneksi. Rock osallistui Irlannin euroviisukarsintoihin uudestaan 1969 kappaleella "Now do You Believe Me", joka sijoittui karsinnan kolmanneksi ja 1977 kappaleella "I Can't Go On Without You", joka sijoittui karsinnan kuudenneksi.
Rock ilmoitti lopettavansa uransa syksyllä 2021 vedoten kuulovaikeuksiin.
Diskografia > Albumit

The Wind Will Change Tomorrow (1970)
I Believe In Music (1974)
Dickie (1976)
In Style (1977)
Till (1980)
Just For Old Times Sake (1982)
The Dickie Rock Collection (2007)
Karkkilan kirkko

| Karkkilan kirkko Högfors kyrka |
| --- | --- |

Sijainti:  Huhdintie 6, Karkkila
Seurakunta:  Karkkilan seurakunta
Rakentamisvuosi:  1781
Suunnittelija:  Matti Öisti
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  650
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Karkkilan kirkko (aiemmin Pyhäjärven Ul kirkko, ruots. Högfors kyrka)) on Karkkilan seurakunnan kirkko. Se on laihialaisen Matti Öistin 1781 rakentama puinen erivartinen ristikirkko. Kirkon yksityiskohdissa on uusklassisimin piirteitä. Sakaroita pidentävät pienet eteiset ja sakasti. Ulkokatteena on aumakatto, jonka ristiharjalla on pieni kattoratsastaja. Sisäkatteena on laakeat puuholvit. Kirkon pinta-ala on 370 neliötä ja siellä on istumapaikkoja 650 hengelle. Kirkon 18-äänikertaiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas 1970. Alttarin lasimaalaus Seimen lapsi hankittiin 1925, ja se on taiteilija F. X. Zettlerin tekemä. Erillisen kellotapulin rakensi Martti Tolpo 1804. Se uusittiin 1844.
Näkymä parvelta.
Kaakkoinen portti ja sankarivainajien muistomerkki (Gunnar Finne, 1948).
Kirkkoa on korjattu vuosina 1872, 1899, 1925 ja 1954. Kirkon ulkoseinät maalattiin punaiseksi 1825, keltaiseksi 1873 ja uudestaan punaiseksi 1954. Peruskorjaus kirkossa tehtiin 1981, jolloin vietettiin kirkon 200-vuotisjuhlaa. Kirkon nykyasu on arkkitehti Jari Reposen suunnittelema.
Tapulin keskikerrosta käytettiin vuoteen 1859 viljamakasiinina, pohjakerroksen läpi kuljettiin kirkkotarhaan.
Seurakunnan historia

Tarkkaa tietoa ei ole, milloin Pyhäjärvi, alkujaan Pahajärvi, josta Karkkila on myöhemmin erotettu omaksi kunnakseen, sai kappelioikeudet, mutta kuninkaalle lähetetyn anomuskirjeen perusteella on oletettu sen tapahtuneen 1654. Sitä ennen se kuului Vihdin seurakuntaan ja sitä kautta Lohjan laajaan kirkkopitäjään. Omaksi kirkkoherrakunnaksi se erotettiin 1881.
Ensimmäinen kirkko rakennettiin noin 1660, ja se oli aluksi saarnahuone. Sen paikka oli todennäköisesti nykyisen kirkon eteläpuolella. Se oli pieni, kooltaan 15 ¾ × 7 kyynärää. Siinä oli miesten puolella 8 penkkiä ja naisten puolella 10 penkkiä. Eteisessä oli kolme ikkunaa. Pohjoissivulla oli sakaristo. Kirkon sisustuksesta on jäljellä muun muassa vanha kaappi punaiseksi maalattuna. Kirkon vieressä oli pieni kellotapuli, jossa oli yksi kello, joka särkyi 1697. Vasta 1740 se valettiin uudelleen ja samalla suurennettiin. Valun teki Turussa mestari Nähsman. Samana vuonna kirkon alle rakennettiin viinikellari. Vanhan kirkon alle haudattin viimeinen vainaja 1798, jolloin uusi kirkko oli jo käytössä. Riitaisan suunnittelun uuden kirkon paikasta päätti Vihdin seurakunnan kirkkoherra Yrjö Lagus valitsemalla nykyisen sijainnin. Laguksen muistomerkki vuodelta 1863 on kirkon vieressä ja kertoo hänen arvostuksestaan.
Huonoon kuntoon menneen tapulin tilalle valmistui uusi 1804. Rakennusmestari oli Martti Tolpo Vaskijärven Hongostosta. Vanhan kellon lisäksi siihen tuli myöhemmin uusi pienempi kello.
Vaikka seurakunta erotettiin omaksi seurakunnakseen keisarin käskykirjeellä 1861, käytännön toimiin ei päästy ennen kuin kirkkoherran ja kappalaiset virat tulivat avoimiksi. Itsenäisen seurakunnan ensimmäinen kirkkoherra oli Anders Adrian Candolin. Pyhäjärvellä oli ollut todennäköisesti kolme papin asuntoa ennen nykyistä, vuonna 1900 valmistunutta rakennusta.
Kirkko sai urut 1873. Aluksi ne olivat 6-äänikertaiset, mutta 1908 ne laajennettiin 13-äänikertaisiksi.
Hautausmaata kirkon ympärillä laajennettiin aikojen kuluessa muutaman kerran, mutta vuonna 1939 otettiin Keinumäellä käyttöön uusi hautausmaa.
Nykyiseen kirkkoon tehtiin ensimmäiset laajemmat korjaustyöt 1954, jolloin se laudoitettiin sisäpuolelta. Se sai myös sähkölämmityksen vuodesta 1899 käytössä olleen kamiinalämmityksen tilalle. Kirkko maalattiin jälleen punaiseksi.
Kun Karkkila erotettiin kauppalaksi Ul. Pyhäjärven kunnasta 1932, seurakunta jäi yhteiseksi. Vuonna 1969 kuntaliitoksen yhteydessä seurakunnan uudeksi nimeksi tuli Karkkilan seurakunta.
Kangasalan urkutehtaan urut vuodelta 1970.
Vanha alttaritaulu.
Saarnastuoli.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karkkilan kirkko Wikimedia Commonsissa
Karkkilan seurakunta
Karkkilan kirkko Museoviraston sivulla
| n k Perustiedot Wikidatassa: Karkkilan kirkko (Q19818295)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: kirkko
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Karkkila
katuosoite: Huhdintie 8, 03600 Karkkila
koordinaatit: 60°32′06″N 24°12′41″E﻿ / ﻿60.5349°N 24.21128°E﻿ / 60.5349; 24.21128

Uudenmaan kirkot (pois lukien Espoo, Helsinki ja Vantaa)
Askola –
Bromarv –
Capella (Siuntio) –
Degerby –
Fagervik –
Haapajärvi –
Hanko –
Hyvinkää (ev.lut.) –
Hyvinkää (ortod.) -
Hyvinkää (vanha) –
Inkoo –
Järvenpää (ev.lut.) –
Järvenpää (ortod.) –
Karjaa –
Karkkila –
Karjalohja –
Kauniainen –
Kellokoski –
Kerava –
Kirkkonummi –
Klaukkala (ev.lut.) –
Klaukkala (ortod.) –
Kytäjä –
Kärkölä –
Lapinjärvi –
Lapinjärvi (pikku kirkko) –
Lappohja –
Liljendal –
Lohja –
Lohja (tsasouna) –
Loviisa –
Masala –
Merikappeli (Upinniemi) –
Mustio –
Myrskylä –
Mäntsälä –
Nummi –
Nurmijärvi –
Pernaja –
Pohja –
Porvoo –
Porvoon Kristuksen kirkastumisen kirkko –
Pornainen –
Pukkila –
Pusula -
Rajamäki –
Ruotsinpyhtää –
Sammatti –
Sipoo (uusi) –
Sipoo (vanha) –
Siuntio –
Snappertuna –
Söderkulla –
Tammisaari –
Tenhola –
Tuusula –
Täktom (kappeli) –
Vihti
Elo-luku

Elo-luku on kahden pelaajan peleissä käytettävä tilastollinen vahvuusluku, joka ilmoittaa pelaajien välisen suhteellisen tasoeron. Luku kehitettiin alun perin shakinpelaajia varten. Elo-lukua laskettaessa verrataan pelaajan ennakoitua tulosta todelliseen suoritukseen. Luku on saanut nimensä kehittäjänsä, unkarilaissyntyisen Arpad Elon (1903–1992) mukaan.
Teoriaa

Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Tämä esittää A. Elon alkuperäisen idean. Shakissa nykyään käytössä olevat laskentajärjestelmät poikkeavat yksityiskohdissaan hieman tästä ja niistä tuonnempana. Perusidea niissä on kuitenkin sama.
Elo-luvussa 200 pisteen ero tarkoittaa, että vahvemman pelaajan odotuspistemäärä on 0,75, kun häviöstä saa 0, tasapelistä 0,5 ja voitosta 1 pisteen. Aloitteleville kerhopelaajalle voidaan antaa esimerkiksi Elo-luku 1500.
Jos pelaajan A vahvuusluku on  R_{A} ja pelaajan B vahvuus  R_{B}, A:n odotustulos pelissä on
Vastaavasti pelaajan B odotustulos on
Huomaa, että  E_{A}+E_{B}=1.
Kun pelaajan turnauksessa keräämä pistemäärä ylittää hänen odotustuloksensa, Elo-järjestelmä korjaa pelaajan vahvuuslukua suuremmaksi. Vastaavasti pelaajan jäädessä odotustuloksestaan hänen vahvuuslukunsa laskee. Vahvuuslukua korjataan lineaarisesti suhteessa odotusarvon ja toteutuneen tuloksen erotukseen.
Jos pelaaja A:n odotettiin saavan  E_{A} pistettä, mutta hän saikin  S_{A} pistettä, hänen vahvuuslukuaan korjataan kaavan
mukaan, missä K on kerroin, 16 mestaruustason pelaajille ja 32 heikommille pelaajille.
Pelaajan pisteitä voidaan päivittää jokaisen ottelun jälkeen tai vasta koko turnauksen jälkeen.
Esimerkki

Oletetaan, että pelaajan A vahvuusluku on 1613 ja hän pelaa viisipelisen turnauksen. Hän häviää pelaajalle, jonka vahvuus on 1609, pelaa tasan 1477-vahvuisen pelaajan kanssa, voittaa 1388- ja 1586-vahvuiset pelaajat, sekä häviää 1720-vahvuiselle pelaajalle. Hänen saamansa pistemäärä on siten 0 + 0,5 + 1 + 1 + 0 = 2,5. Hänen odotuspistemääränsä oli edellä olleen kaavan mukaan laskettuna 0,506 + 0,686 + 0,785 + 0,539 + 0,351 = 2,867. Hän suoriutui siis odotettua huonommin, ja hänen vahvuuslukunsa laskee kaavan (1613 + 32*(2,5 - 2,867)) = 1601 mukaisesti.
Käyttökohteita

Shakin lisäksi Elo-järjestelmää on käytetty monessa muussakin yhteydessä, kuten maajoukkuejalkapallossa, amerikkalaisessa jalkapallossa, koripallossa, deittisovelluksissa kuten Tinderissä, rahoitusalalla, kielimallien suunnittelussa ja eläinten käyttäytymisen tutkimuksessa.
FIDE:n järjestelmä

Maailman shakkiliitto FIDE:n nykyisin käyttämä järjestelmä poikkeaa edellistä ainakin seuraavin osin:
laskennassa käytettävät odotustulokset ovat sovittuja kahden desimaalin likiarvoja (ns. prosenttitulos)
Elo-luvut pyöristetään kokonaisluvuiksi
yli 400 pisteen ero käsitellään kuin pelaajien ero olisi vain 400 pistettä
käytettävät kertoimet K ovat 10, 15 ja 25
Suomen Elo

Suomen kansallisia shakin vahvuuslukuja eli seloja laskettaessa merkittävin ero edelliseen on se, ettei vahvemman pelaajan odotustulos koskaan nouse 0,85 suuremmaksi. Kertoimet muuttuvat viiden askelmin välillä 20 ja 45.
Aiheesta muualla

Chessgraphs.com - Compare chess players' rating histories with FIDE data back to 1970
Jeff Sonas: The Sonas Rating Formula — Better than Elo? - ELO-järjestelmän arvostelua ja parannusehdotuksia.
Käännös suomeksi
Anna-Sofia Tuominen

| Anna-Sofia Tuominen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: Turku, Suomi
Ammatti:   laulaja  muusikko  näyttelijä 
Näyttelijä
Aktiivisena:  2009–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Anna-Sofia Tuominen on turkulaislähtöinen näyttelijä ja muusikko, joka asuu Helsingissä. Hän on koulutukseltaan teatteritaiteen maisteri ja Muusikko amk. Lahden Ammattikorkeakoulun musiikkiteatterilinjalta. Lapsuutensa Tuominen asui Turun Vartiovuorella. Hänen isänsä on muusikko-laulaja ja hänen äidillään on Turussa kirjakauppa, jossa Anna-Sofia on myös työskennellyt. Hän on myös opettanut tanssia.lähde?
Näyttelijänä Tuominen on työskennellyt niin teatterissa, televisiossa kuin elokuvissakin. Teatterissa hänet on nähty mm. Q-teatterin, Ryhmäteatterin ja Lahden Kaupunginteatterin lavalla.
Tuominen on vuosina 2011-2021 toimineen Tilhet, pajut ja muut-yhtyeen perustajajäsen. Vuodesta 2023 hän on esittänyt yhdessä vibrafonisti-säveltäjä Arttu Takalon kanssa naisrunoilijoiden teksteihin sävellettyjä kappaleita. Tuominen soittaa myös poikkihuilua.
Huhtikuussa 2022 Tuominen valittiin Q-Teatterin Q-ensembleen , hän esiintyi samana vuonna Q-Teatterin tuotannossa Toksinen Kabaree. Vuonna 2024 Tuominen esiintyi Q-Teatterin tuotannoissa Uuteen Nousuun ja Tuvi Toas.
Yksityiselämä

Tuominen asuu Helsingissä puolisonsa näyttelijä Miro Lopperin kanssa.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Elokuva | Elokuvat> Rooli | Elokuvat>  |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | Ihmisen osa | Linda |  |
| 2019 | Häävalssi | Essi |  |
| 2019 | Reviiri | Lydia |  |
| 2022 | Häät ennen hautajaisia | Hermostunut morsian |  |
| 2023 | Brains out bash | Short Woman |  |
| 2023 | Omenavarkaat | Toinen Siiri |  |

| Televisio- ja nettisarjat> Vuosi | Televisio- ja nettisarjat> Sarja | Televisio- ja nettisarjat> Rooli | Televisio- ja nettisarjat>  |
| --- | --- | --- | --- |
| 2019 | M/S Romantic | Siri |  |
| 2019 | Roba | Katri |  |
| 2023 | Pohjolan Laki | Opettaja Salmela |  |
| 2023 | Syke | Laura Kannisto |  |
Henna Leppänen

| Henna Leppänen |
| --- | --- |
Luoja(t):  Väinö Linna
Ensi- esiintyminen:  Täällä Pohjantähden alla -romaanit
Henkilötiedot
Sukupuoli:  nainen
Asuinpaikka:  Pentinkulma
Suhteet
Puoliso(t):  Preeti Leppänen
Lapset:  Valenti Aune
Lastenlapset:  Valdemar
Infobox OKNimi-testi OK: 
Henna Leppänen on Väinö Linnan kirjoissa Täällä Pohjantähden alla esiintyvä naishenkilö, Preeti Leppäsen vaimo, ja Aune ja Valenti Leppäsen äiti. Hän on hieman hömelö nainen, kartanon kanapiika, joka asuu Preetin kanssa murjussa.
Hän kuolee kirjan kolmannessa osassa sisäelinsairauteen.
Assimilaatio (psykologia)

Assimilaatio on Jean Piaget'n luoma termi, joka tarkoittaa uusien käsitteiden lisäämistä yksilön olemassa olevaan sisäiseen malliin. Olemassa oleva malli ei assimilaatiossa muutu, vaan pysyy entisellään. Uusi käsite liitetään siihen uutena tietona.
Assimilaatiossa syntyy helposti keskenään ristiriitaisia käsiterakennelmia, kun uusi tieto liitetään tiettyyn yhteyteen, mutta jää vaikuttamatta muihin, sen kanssa ristiriitaisiin käsityksiin. Ihmismielessä voikin olla useita ristiriitaisia konteksteja, jotka eivät yleensä häiritse yksilön toimintaa, koska niistä vain yksi on kerrallaan aktiivinen. Yksilö voi aivan hyvin toisaalta tietää, että maapallo on pyöreä, toisaalta hämmentyä nähdessään, että suorin lentoreitti Helsingistä Kaliforniaan kulkee pohjoisnavan kautta.lähde?
Dili

| Dili |
| --- | --- |
 Kuva Dilistä ja Atauron saaresta.
 Dili
 Koordinaatit: 8°34′S, 125°34′E 
Valtio:   Itä-Timor
Alue:  Dili
Perustettu:  1520
Väkiluku (2022):  324 000
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dili (joskus myös Díli, Dilli tai Dilly) on Itä-Timorin pääkaupunki. Se sijaitsee Timorin saaren pohjoisrannalla. Dili on Itä-Timorin pääsatama ja talouselämän keskus.
Dilissa oli noin 192 000 asukasta vuonna 2010. Väkiluku kasvaa nopeasti, vuoden 2004 väkiluku oli 151 000. Vuonna 2022 Dilin väkiluku oli jo noin 324 000.
Ilmasto

Dilissä vallitsee trooppinen ilmasto. Keskimääräinen ylin lämpötila on ympäri vuoden 29–30 °C, yön alin vaihtelee 18 °C ja 21 °C välillä. Sadetta saadaan eniten joulu-, tammi- ja helmikuussa, vähiten elo- ja syyskuussa. El Niño muuttaa eniten kuivan kauden sademääriä.
Itä-Timor on trooppisten hirmumyrskyjen aluetta. Diliin osuu keskimäärin kahdeksan trooppista syklonia kymmenen vuoden jaksolla, yleensä marraskuusta huhtikuuhun kestävän sadekauden aikana.
Historia

Portugalilaiset asuttivat Dilin noin 1520 ja tekivät siitä Portugalin Timorin pääkaupungin vuonna 1596. Toisen maailmansodan aikana Dili oli japanilaisten miehittämä.
Itä-Timor julistautui itsenäiseksi Portugalista 28. marraskuuta 1975, mutta yhdeksän päivää myöhemmin (7. joulukuuta) Indonesian joukot miehittivät Dilin. 17. heinäkuuta 1976 Indonesia liitti Itä-Timorin itseensä, alueen nimeksi tuli Timor Timur ja Dilistä sen pääkaupunki.
Sisällissota puhkesi itsenäisyystaistelijoiden ja Indonesian armeijan välillä ja kymmeniätuhansia siviilejä tapettiin. Vuoteen 1989 asti ulkomaalaisilla tai indonesialaisilla siviileillä ei ollut asiaa alueelle.
Vuoden 1991 Dilin verilöyly toi Itä-Timorin itsenäisyysliikkeen maailman ja median tietoisuuteen. Armeijan joukot tulittivat saattoväkeä Santa Crutzin hautausmaalla, yli sata dililäistä sai surmansa. Vuonna 1999 Itä-Timor siirtyi YK:n valvontaan ja 20. toukokuuta 2002 Dilistä tuli itsenäisen Itä-Timorin demokraattisen tasavallan pääkaupunki.
Huhtikuussa 2006 Dilin kaduilla puhkesi levottomuuksia, joihin osallistui lukuisia entisiä sotilaita, jotka oli vapautettu tehtävistään maaliskuussa. Lopulta YK:n missio jatkui vuoteen 2012; Dilin järjestyksenpito siirtyi paikalliselle poliisille vuonna 2009.
Nähtävyyksiä

Dilin tunnetuin monumentti on 27 metriä korkea Jeesus-patsas, joka sijaitsee Fatucaman niemellä. Patsaan jalusta on maapallon muotoinen, ja sen luokse voi kiivetä 500 askelman portaita pitkin.
Farolin majakka sijaitsee sataman luoteispuolella. Kaupungin väkivaltaista historiaa kunnioitetaan muistomerkillä, vastarintamuseolla ja entiseen vankilaan luodulla Chega-näyttelyllä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dili Wikimedia Commonsissa
Uuno Laurila

| Uuno Laurila |
| --- | --- |
Luoja(t):  Väinö Linna
Ensi- esiintyminen:  Täällä Pohjantähden alla -romaanit
Henkilötiedot
Sukupuoli:  mies
Asuinpaikka:  Pentinkulma
Suhteet
Vanhemmat:  Anton Laurila Aliina Laurila
Sisarukset:   Antti  Arvi  Elma 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Uuno Laurila on torppari Anton Laurilan poika Väinö Linnan kirjassa Täällä Pohjantähden alla.
Laurilan perheen vanhin poika Antti on mielipuoli ja suljettu vaivaistalon mielisairasosastolle. Uunon isoveli Arvi on henkisesti hieman yksinkertainen ja käytökseltään törkeä, kun taas Uunossa alkavat jo lapsuudessa näkyä merkit siitä, etteivät hänelle ajan mittaan tulisi sanat riittämään. Alettuaan humaltuneena riehua eräässä Pentinkulman työväenyhdistyksen juhlassa hänet poistetaan tilaisuudesta, ja kotimatkan varrella hän särkee käsiinsä osuneella vedenkantokorennolla kuistin ikkunat Töyryn kauppiaan talosta. Töyryn kauppa sijaitsee paikalla, josta Laurilan torppa on vuonna 1907 häädetty.
Ensimmäisen maailmansodan aikana myös Pentinkulmalla alkavat venäläisten viranomaisten määräyksestä linnoitustyöt, ja paikkakunnalle saapuu runsaasti vieraspaikkakuntalaista työväkeä. Riitauduttuaan Vänni-nimisen miehen kanssa Uuno tappaa tämän puukkotappelussa Ketunmäellä. Hän saa teosta viiden vuoden vankeustuomion ja istuu vankilassa, kunnes punakaarti vapauttaa hänet sisällissodan aikana ehdolla, että hän lähtisi rintamalle.
Vapauduttuaan vankilasta Uuno käy kotona mukanaan runsaasti rahaa, jonka hän väittää olevan vankilan päivärahoja. Vankeusaikanaan Uuno on selvästi vieraantunut perheestään ja kuuntelee melko välinpitämättömästi perheen puheita kylän tapahtumista. Myöskään tieto vanhemman veljen Arvin kaatumisesta Ikaalisten rintamalla ei herätä hänessä juuri minkäänlaisia tunteita. Uuno käy hakemassa kirkonkylästä pontikkaa, jota hän nauttii isänsä Anttoon kanssa, ja juopoteltuaan he käyvät nöyryyttämässä entistä isäntäväkeään Töyryjä. Laurilat pakottavat Kalle Töyryn tekemään viljakuorman toimitettavaksi punakaartin esikuntaan kirkonkylään, ja Uuno komentaa isännän huutamaan säkkikuorman päältä ylistystä vallankumoukselle. Tästä suunniltaan joutunut Töyry julistaa metsässä piileskeleville pojalleen Arvolle ja Yllön Uoleville Lauriloiden menettäneen elämisen oikeutensa ja kehottaa näitä huolehtimaan siitä, että koko Laurilan perhe hävitetään sukupuuttoon.
Viimeisenä iltana ennen punakaartilaisten lähtöä pitäjästä Uuno hakee isäntä Kalle Töyryn tämän kotoa ja ampuu tämän pimeällä metsätiellä sanoen, että "sinä et tätä lahtarien riemujuhlaa kattele". Teon jälkeen hän lähtee toisten punaisten mukana pakomatkalle kohti Lahtea, mutta jää kiinni matkan varrella Syrjäntaan taistelun yhteydessä. Töyryn pojat ja Yllön Uolevi noutavat Uunon sodan päätyttyä Hennalan vankileiriltä ja surmaavat hänet jossain kotimatkan varrella. Jälkeenpäin he ensin kertovat sitoneensa tämän puuhun ja ampuneensa siihen, mutta myöhemmin peruvat sanansa. Kun Uunon teloitus tulee sittemmin puheeksi pentinkulmalaisten keskuudessa, Töyryn Arvo muuttuu hiljaiseksi ja poistuu paikalta.