stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kontakti-sarja

Kontakti-sarja on K-ryhmään kuuluneen kustannusyhtiön Kauppiaitten Kustannuksen julkaisema kirjasarja, jossa ensimmäisen kerran vuonna 1970 julkaistiin kilpailun pohjalta nuorten kirjoittajien kirjoja. Nuorimmat kirjailijat olivat 11-vuotiaita. Kontakti-sarja sai Valtion kirjallisuuspalkinnon 1971.
Ajatuksen nuorten tekemästä kirjasarjasta sai vuonna 1969 Kauppiaitten Kustannuksen silloinen toimitusjohtaja Timo Kontula. Hänestä monet aikuiset yrittivät silloin puhua lasten ja nuorten äänellä yhteiskunnassa, joten hän ehdotti äänen antamista nuorille itselleen. Kontakti-sarjasta syntyi alun perin 75 pienoisromaanin kokoelma.
Vuonna 1987 Kauppiaitten Kustannus julisti 75-vuotisjuhlansa kunniaksi uuden kirjoituskilpailun vuoden 1969 jälkeen syntyneille tarkoituksenaan jatkaa sarjaa. Palkintolautakuntaan kuuluivat kriitikko Kerttu Manninen, jo ensimmäisen kilpailun järjestämisessä mukana ollut Pirkka-lehden päätoimittaja Osmo Lampinen, kirjastonhoitaja Anu Turunen, ensimmäisessä kilpailussa julkaissuksi tullut toimittaja Esa Kero ja kustantajan osastopäällikkö Timo Nurmiluoto. Valtaosa käsikirjoituksista tuli tytöiltä.
Kontakti-sarjassa ensimmäisen kirjansa ovat julkaiseet muun muassa:
Pekka Hyvärinen (Minä ja Lootin vaimo, 1970)
Esa Kero (Asvalttihiiri, 1970)
Arto Melleri (Menopaluu, 1970)
Ulla-Maija Paavilainen (Valekierre, 1970)
Heikki Halila (60-luvun suomalaista tilitystä, 1970)
Kaisa Ikola (Lauran syyslukukausi, 1987)
Emma Puikkonen (Kissaihminen, 1987).
Kiiltokuoriaiset

| Kiiltokuoriaiset |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Antropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Osalahko::  Cucujiformia
Yläheimo::  Härömäiset Cucujoidea
Heimo::  Kiiltokuoriaiset Nitidulidae  Latreille, 1802
Katso myös
   Kiiltokuoriaiset Wikispeciesissä   Kiiltokuoriaiset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kiiltokuoriaiset (Nitidulidae) on härömäisten yläheimoon kuuluva heimo. Kiiltokuoriaisten heimoon kuuluu maailmanlaajuisesti noin 350 sukua ja 4500 lajia.
Ulkonäkö ja koko

Tuntosarvet ovat nuijamaiset. Peitinsiivet ovat lyhyet.
Levinneisyys ja elinympäristö

Kiiltokuoriaiset oleskelevat eniten kukissa, sienissä, puiden sisällä ja muurahaispesissä.
Ravinto

Osa lajeista on petoja. Osalla ravintona on mätänevä aines.
Luokitus

Kiiltokuoriaisiin kuuluvia sukuja ovat konnakuoriaiset (Epurea), mäihiäiset (Glischochilus) ja kaarniaiset (Rhizophagus). Heimoon kuuluu myös laji rapsikuoriainen (Meligethes aeneus).
Aiheesta muualla

Laji.fi: Kiiltokuoriaiset (Nitidulidae)
http://tuomovirtanen.kuvat.fi/kuvat/Hyönteiset-Insecta/Kovakuoriaiset/Coleoptera/Nitidulidae-Kiiltokuoriaiset/ (Arkistoitu – Internet Archive)
Bug Guide: Family Nitidulidae - Sap-feeding Beetles (englanniksi)
Kuluttaja (biologia)

Kuluttaja on biologiassa eliö, joka ei pysty tuottamaan energiaa ulkoisista, epäorgaanisista energialähteistä kemo- tai fotosynteesin avulla. Kuluttajia kutsutaan myös heterotrofeiksi eli toisenvaraisiksi eliöiksi. Ne saavat tarvitsemansa energian käyttämällä ravintonaan tuottajia (autotrofit) tai muita kuluttajia.
Kontaktihypoteesi

Kontaktihypoteesi on sosiaalipsykologinen hypoteesi, jonka mukaan ryhmien välisiä suhteita voidaan parantaa näiden ryhmien välisellä myönteisellä kohtaamisella. Tämän kohtaamisen on oltava riittävän pitkäaikaista, sen on vahvistettava ryhmien yhteistoiminnallista keskinäisriippuvuutta, eikä siihen tule kuulua kilpailua. Ihanteellisesti ryhmien jäsenet ovat statukseltaan samanarvoisia, ja toiminnan tukena ovat normisto ja auktoriteetit sekä tiedottaminen ja koulutus. Hypoteesin kehitti yhdysvaltalainen sosiaalipsykologi Gordon W. Allport.
Kontaktihypoteesin mukaan pelkästään vierekkäin asuminen tai työskenteleminen etnisesti segregoituneessa ympäristössä ei riitä ennakkoluulojen vähentämiseen. Pitkäaikaiset ja runsaat kontaktit sen sijaan aiheuttavat hypoteesin mukaan samaistumisen kokemuksia ja hälventävät ennakkoluuloja. Hypoteesin tueksi on esitetty lukuisia tapauksia, joissa kontaktit vieraisiin ryhmiin ovat korreloineet myönteisesti väkivaltaisuuden ja kielteisten asenteiden vähenemisenä. Esimerkiksi toisen maailmansodan aikana ne ei-juutalaiset, joilla oli ollut kontakteja vieraisiin etnisiin ryhmiin, suojelivat juutalaisia natsien valloittamilla alueilla todennäköisemmin kuin ne, joilla kontakteja ei ollut ollut. Pohjois-Irlannissa 1980- ja 1990-luvuilla ne katoliset ja protestantit, joilla oli ollut eniten kontakteja vastakkaiseen ryhmään, osoittivat muita enemmän tukea väkivallattomuudelle ja anteeksiannolle.
Kontaktihypoteesin pohjalta esimerkiksi Suomessa on pyritty sekoittamaan omistus- ja vuokra-asuntoja. Yhdysvalloissa mustien ja valkoisten välisiä kontakteja saatiin lisättyä rotuerottelun purkamisen kautta esimerkiksi asevoimissa.
Kontaktihypoteesia on arvosteltu siitä, että moni tutkimus osoittaa ryhmien välisten kontaktien pikemminkin lisäävän kielteisiä asenteita ryhmien välillä kuin vähentävän niitä. Statukseltaan eritasoisten ryhmien sekoittaminen voi myös vähentää alemman ryhmän jäsenten motivaatiota tavoitella sosiaalista nousua. Kontaktihypoteesin on havaittu kuitenkin toimivan silloin, kun toistensa kanssa kontaktiin asetetuilla ryhmillä on selkeä yhteinen päämäärä, kuten esimerkiksi urheiluseuroissa.
Kivikesku

| Kivikesku |
| --- | --- |
 Kivikesku on kivinen ja sen keskellä on suuri siirtolohkare.
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Nokia
Koordinaatit:  61°32′05″N, 23°30′32″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Mahnalanselän alue (35.51)
Laskujoki:  metsäoja 
Järvinumero:  35.517.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  164,4 m 
Rantaviiva:  1,989 km 
Pinta-ala:  0,09971 km² 
Tilavuus:  0.000096 km³ 
Suurin syvyys:  3,2 m 
Valuma-alue:  0,6 km² 
 fiKivikesku 
Kivikesku  on Pirkanmaalla Nokialla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Matalusjoen valuma-alueeseen.
Maantieto

Järven pituus on 850 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 10,0 hehtaaria. Järven kaakkoisrannat ovat metsämaata, mutta muualla rannat ovat soistuneita. Siihen laskee ympäröiviltä soilta suo-ojia ja järven luusua sijaitsee sen kaakkoiskulmassa. Laskuoja on kaivettu suo-oja ja se virtaa pohjoiseen yhtyen Jordaninojaan. Se jatkaa kulkuaan Pertunkorvenojana yhtyen Matalusjokeen Pinsiössä. Vesi viipyy järvessä keskimäärin 234 vuorokautta.
Järvelle pääsee parhaiten Hopeatieltä, josta järvelle vievä metsätie kääntyy lähellä Ylöjärven rajaa. Järveä kiertää polku, jonka varrella on kaksi nuotiopaikkaa. Lähellä luusuaa sijaitsee vapaa-ajan asumus.
Veden laatu

Kivikeskun vedenlaatua on tutkittu kesällä vuosina 1983, 1995 ja 1998 sekä talvella vuosina 1995, 1997, 1998 ja 1999. Järven vesi on nykyään ruskeaa humusvettä vaikka vielä 1980-luvulla se oli kirkasta ja lähes väritöntä. 1980-luvulla veden laatu ja järven tila oli aavistuksen parempi kuin 1990-luvulla. Veden happamuustaso on laskenut, puskurikyky happamoitumista vastaan on alentunut ja ravinnetasot ovat nousseet. 1990-luvulla havaittiin myös, että järven happitalous oli häiriintynyt. Talvisin happi loppui järven pohjan vesikerroksissa ja laski selvästi myös pintavesissä. Tämä ei johdu pohjan sedimentin tilasta, vaan järven ravinnesisäinen kuormitus on pientä. Kesäisin happiongelmaa ei esiinny, koska vesi ei kerrostu lämpötilan mukaan. Kivikesku soveltuu virkistyskäyttöön tyydyttävästi.
Natura 2000

Järven rannat ja niiden ympäristö muodostavat luonnonsuojelualueen, joka on liitetty Natura 2000 ohjelmaan Kaakkurinjärvien nimisenä (tunnus: FI0333004). Suojelualue muodostuu useasta erillisestä alueesta, jossa Kivikeskun alueessa on neljä muutakin järveä tai lampea. Ne ovat Pikku Kivikesku ja Saapaslammi sekä kaksi pienempää lamparetta.
Kloogaranna

Kloogarannan rautatieasema
Kloogaranna on kylä Lääne-Harjun kunnassa Harjumaan maakunnassa Virossa. Se sijaitsee noin 40 kilometriä Tallinnasta lounaaseen, Suomenlahden rannalla. Vuoden 2011 lopussa Kloogarannan asukasluku oli 213, joista vironkielisiä oli 96 %.
Matkailu > Hiekkaranta

Kloogaranna on kuulu hiekkarannastaan, jossa järjestetään musiikki- ym. kesätapahtumia. Aivan hiekkarannan tuntumassa on rautatieseisake, jonne on ratayhteys ja henkilöjunaliikennettä Kloogan rautatieasemalta.
Matkailu > Leirikeskus

Kloogarannaan, Viron valtioneuvoston entiselle juhla-alueelle, rakennettiin vuonna 1998 nuorten leirikeskus Suomen ja Viron opetusministeriöiden yhteishankkeena. Paikasta käytetään Suomessa nimeä Kloogan leirikeskus tai Kloogarannan leirikeskus (vir. Kloogaranna noortelaager, engl. Kloogaranna Youth Camp). Alueen päärakennus on toiminut Riigikogun puhemiehen virka-asuntona.
Kontakaíika

| Kontakaíika Κοντακαίικα |
| --- | --- |
 Kontakaíika
 Koordinaatit: 37°48′8″N, 26°44′42″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Egea
Alue:  Pohjois-Egean saaret
Alueyksikkö:  Sámos
Kunta:  Dytikí Sámos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  5601020601
Korkeus:  162 m
Väkiluku (2011):  527
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kontakaíika (kreik. Κοντακαίικα; myös transl. Kontakéika) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Sámoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Dytikí Sámoksen kuntaan, Sámoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 527 (vuonna 2011).
Kontakaíikan kylä sijaitsee Sámoksen pohjoisosissa Karvoúnis-vuoren luoteisrinteessä noin viisi kilometriä itään Karlóvasista ja noin 29 kilometriä länsiluoteeseen Sámoksen kaupungista. Se on rakennettu noin 162 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kontakaíika muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Κοντακαιίκων, Topikí Koinótita Kontakaiíkon), johon kuuluvat varsinaisen Kontakaíikan kylän lisäksi kylät Ágios Dimítrios, Ágios Ilías, Ágios Nikólaos, Chatzistamoúlides ja Vrýses. Koko yhdyskunnan väkiluku on 962.
Ennen vuotta 2011 kylä kuului Karlóvasin kuntaan ja vuosina 2011–2019 Sámoksen kuntaan ja sen Karlóvasin kunnallisyksikköön.
Komusuojus

Louheenkuljetusajoneuvossa komusuojuksena toimii lavan etureunan jatke.

Komusuojus on ajoneuvoon tai työkoneeseen asennettu suojakatos, joka suojaa kuljettajaa tai työntekijää kalliotilan katosta ja seinistä irtoavilta lohkareilta ja kiviltä. Komusuojuksena voi toimia myös turvaohjaamo, joka kestää paitsi komujen putoamisen myös koneen kaatumisen.
Komusuojus suojaa koneen työliikkeiden ohjaukseen käytetyn käyttöpaikan ja yleensä myös koneen ohjaamiseen käytetyn ohjaustilan. Suojusta tarvitaan kuormausajoneuvoissa, peränporaus-, rikotus-, pultitus-, ruiskubetonointi- ja rusnausjumboissa sekä erilaisissa työalustoissa. Louheenkuljetusajoneuvoissa kuljettajan suojana on yleensä suojakatos, jona toimii lavan etureunan jatke.
Suojakatokselle asetetut lujuus- ja muut vaatimukset on esitelty standardissa SFS 4986.
Kiinan tasavallan sotilasakatemia

| Kiinan tasavallan sotilasakatemia> 中華民國陸軍軍官學校 |
| --- | --- |
 Sotilasakatemian lippu
 engl. Republic of China Military Academy 
Perustettu:  1924
Tyyppi:  sotilaskorkeakoulu
Rehtori:  kenr.maj Chang Chieh
Sijainti:   Kaohsiung,  Taiwan
Sivusto:  http://www.cma.edu.tw
Kiinan tasavallan sotilasakatemia (kiin.: 中華民國陸軍軍官學校; pinyin: Zhōnghúa Mīngúo Lùjūn Jūnguān Xúexiào) on Taiwanissa sijaitseva sotakorkeakoulu, joka sijaitsee nykyään Kaohsiungin kaupungissa, Fengshan kaupunginosassa. Sotilasakatemian kasvatit ovat taistelleet monissa merkittävissä Kiinan sodissa 1900-luvulla kuten Kiinan–Japanin sodassa (1937–1945) ja Kiinan sisällissodassa.
Historia

1920-luvulla Kiinan sisällissodassa taistelevat kommunistit (Kiinan kommunistinen puolue) ja nationalistit (Kuomintang) solmivat aselevon ja perustivat ns. Yhteisrintaman. Tämän jälkeen rintama lähti perustamaan yhteistä sotilasakatemiaa Whampoahon, Guangdongin maakuntaan. Akatemian perustamista rahoitti Neuvostoliitto ja sen henkilöstö koostui sekä kommunisteista (esim. Zhou Enlai) että nationalisteista (esim. Tšiang Kai-šek) yhteishengen nimissä. Akatemiassa harjoitteleva armeija ei myöskään ollut kansallinen armeija, vaan yhteisrintaman oma armeija, joka toteutti sen poliittisia tarkoitusperiä. Akatemian avajaiset pidettiin 16. kesäkuuta 1924 ja avajaispuheen piti Sun Yat-sen.
Tšiangin pohjoisen sotaretken jälkeen akatemia siirrettiin uuteen pääkaupunkiin Nanjingiin vuonna 1928. Toinen muutto tehtiin vuonna 1937 Kiinan–Japanin sodan alkaessa, jolloin akatemia siirrettiin Chengduhun. Taiwaniin akatemia siirtyi vuonna 1950 ja nykymuodossaan se aloitti toimintansa siellä neljä vuotta myöhemmin.
Jo akatemian alkuaikoina sen kursseille osallistui merkittävä määrä vietnamilaisia, jotka pyrkivät saavuttamaan maan itsenäisyyden Ranskan Indokiinasta. Näiden vietnamilaisten joukossa oli myös tuleva Vietnamin johtaja, Ho Tši Minh.
Nykyään

Opiskelijoiksi hakevien tulee olla 17–22 -vuotiaita, heillä tulee lukiota vastaava pohjakoulutus Taiwanista tai ulkomailta. Lisäksi hakijoiden fyysisen kunnon tulee olla riittävä, eli vähintään 25 opetusministeriön määrittelemien kriteerien mukaan. Kuntotestiin on mahdollista osallistua joko joulukuun tai maaliskuun 1. päivänä.
Opinnot koostuvat niin sotilaan taitojen harjoittelusta kuin akateemisistakin opinnoista. Akatemian muutettua Taiwaniin vuonna 1954 mukaan tulivat akateemiset opinnot, joita alettiin suorittaa sotilaan peruskoulutuksen jälkeen. Mallia otettiin yhdysvaltalaisista sotakorkeakouluista. Nykyään ne painottuvat akateemiseen osaamiseen, mutta sotilaan taitoja harjoitellaan joka vuosi lukukauden päätteeksi. Opintojen tavoitteellinen suoritusaika on neljä vuotta ja yksi vuosi on jaettu kahdeksaan lukukauteen.
Akatemia koostuu yhdeksästä yksiköstä, jotka vastaavat tiedekuntia:
Mekaniikan yksikkö
Yhdyskuntatekniikan yksikkö
Vieraiden kielten soveltava yksikkö
Hallintotieteiden yksikkö
Kemian yksikkö
Fysiikan yksikkö
Sähkötekniikan yksikkö
Tietojenkäsittelyn yksikkö
Politiikantutkimuksen yksikkö
Akatemia tekee yhteistyötä muun muassa yhdysvaltalaisten sotakorkeakoulujen kanssa, joiden kanssa järjestetään kadettivaihtoja.
Oppilaskuntatoiminta on aktiivista ja pyörii lähinnä kadettien itsensä toimesta. Akatemia kuitenkin tukee näiden taiteellista, henkistä ja akateemista kehittymistä myös vapaa-ajalla. Whampoan kuoro oli myös ensimmäinen Kiinan tasavallan kansallislaulun esittäjä akatemian avajaisseremoniassa.
Galleria

Akatemian perustamistilaisuus vuonna 1924. Sun Yat-sen pöydän takana.
Oppilaita harjoittelemassa
Akatemian entisiä tiloja Guangdongissa kuvattuna vuonna 2005
Sun Yat-senin vuonna 1924 suunnittelema akatemian tunnus
Taiwanin asevoimien ylipäällikkö ja presidentti Tsai Ing-wen puhumassa paraatijoukoille akatemian 92-vuotisjuhlassa vuonna 2016.
Kohen

Kohen (hepr. ‏כהן‎, monikko כֹּהֲנִים‎, kōhănīm) on juutalainen pappi, joka perimätiedon mukaan polveutuu israelilaisten ensimmäisestä ylipapista Aaronista. Leeviläiset toimivat kohaniittien avustajina. Jerusalemin temppelin aikaan kohenilla oli tietyt tehtävät, kuten uhrausten toimittaminen. Ylipapilla (kohen gadol) saattoi olla myös poliittisista valtaa.[lähde? ]
Kohen gadol suorittamassa polttouhria.
Jerusalemin toisen temppelin tuhouduttua 70 jaa. siihen liittyviä rituaaleja ei voitu enää suorittaa, ja rabbit korvasivat uskonnollisen johtajan aseman juutalaisten keskuudessa. Joissakin juutalaisuuden suuntauksissa koheneilla on kuitenkin yhä erityinen arvoasema.[lähde? ]
Kohen-asema periytyy isältä pojalle. Usein Kohen (tai jokin sen variantti, kuten Cohen, Kahn ja Katz) sukunimenä kertoo henkilön olevan kohen-pappissukua, mutta väestöjen sulautumisen ja seka-avioliittojen myötä sitä esiintyy muillakin.[lähde? ] 1997 julkaistun geenitutkimuksen mukaan ne aškenasi- ja sefardijuutalaiset, jotka uskovat olevansa koheneita, jakavat isälinjoissaan geneettisen yhteneväisyyden, jota kutsutaan kohengeeniksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kohen Wikimedia Commonsissa
Kristin Halvorsen

| Kristin Halvorsen |
| --- | --- |
 Halvorsen toukokuussa 2009
Norjan opetusministeri
 20.10.2009-16.10.2013  
Pääministeri:  Jens Stoltenberg
Edeltäjä:  Bård Vegar Solhjell
Seuraaja:  Torbjørn Røe Isaksen
Norjan valtiovarainministeri
 17.10.2005–20.10.2009  
Pääministeri:  Jens Stoltenberg
Edeltäjä:  Per-Kristian Foss
Seuraaja:  Sigbjørn Johnsen
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. syyskuuta 1960 (ikä 64) Horten
Tiedot
Puolue:  Sosialistinen vasemmistopuolue
Kristin Halvorsen (2. syyskuuta 1960 Horten) on norjalainen poliitikko. Hän toimi sosialistisen vasemmistopuolueen puheenjohtajana vuosina 1997–2012.
Halvorsen on opiskellut sosiaalipedagogiikkaa ja kriminologiaa.
Halvorsen toimi Norjan valtiovarainministerinä 2005–2009. Hän on maansa ensimmäinen naispuolinen valtiovarainministeri. Vuosina 2009-2012 Halvorsen oli opetusministerinä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kristin Halvorsen Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: no:Kristin Halvorsen
Käännös suomeksi
Kiinan tasavallan vetäytyminen Taiwaniin

Tasavallan hallituksen reitti, joka lopulta johti Taiwaniin
Kiinan tasavallan vetäytyminen Taiwaniin (kiin.: 中華民國政府遷臺; pinyin: Zhōnghuá Mínguó Zhèngfǔ qiāntái), tai Suuri pako (kiin.: 大撤退; pinyin: Dà Chè Tuì), viittaa Kiinan sisällissodan loppuvaiheeseen, jonka seurauksena Kiinan tasavallan hallinto (eli kuomintang) perääntyi manner-Kiinasta ja jatkoi toimintaansa Taiwanista käsin. Yhteensä Taiwaniin siirtyi arviolta 1,2 miljoonaa ihmistä. Toisten arvioiden mukaan määrä olisi jopa 2,5 miljoonaa.
Tausta

Taiwanin saari oli osa Japanin imperiumia vuosina 1895–1945, ja kun saari palautettiin Kiinalle, kuomintang oli vallassa. Kiinan sisällissota oli kuitenkin käynnissä ja se päättyi lopulta kommunistien voittoon.
Suunnitelmia Taiwaniin vetäytymisestä Fujianin maakunnan kautta alettiin tehdä jo alkuvuodesta 1947. Yhdysvaltain presidenti Harry Trumanin hallituksessa oli vain vähän intoa ylläpitää yhteyttä kuomintangin johtamaan Kiinaan, jonka sotaonni kääntyi koko ajan huonompaan suuntaan. Toisaalta amerikkalaiset eivät myöskään olleet halukkaita tarjoamaan voittoa kommunisteille, joten sotilaallinen ja rahallinen tuki kuomintangille jatkuivat vaikkakin aiempaa vähäisempänä.
Kommunistien johtaja Mao Zedong tarjosi kuomintangille mahdollisuutta antautua 14. tammikuuta 1949, mikäli nämä hyväksyisivät Maon nimeämät ennakkoehdot. Virkaatekevä presidentti Li Zongrenin johtama hallitus hylkäsi tarjouksen 19. huhtikuuta. Kun kommunistit valloittivat Nanjingin viisi päivää myöhemmin, Kiinan tasavallan hallitus ajautui kaaokseen.
Tapahtumien kulku

Kiinan tasavallan laivasto ja ilmavoimat kuljettivat tavaraa ja ihmisiä Taiwaniin, minkä johdosta näiden kalusto koki kovia. Valtion omaisuuden, kuten sen kultavarojen, siirto Taiwaniin aloitettiin elokuun 1948 alussa. Kuomintangin johtaja Tšiang Kai-šekin salaisesti antamalla käskyllä kullan siirto keskuspankista laivoihin aloitettiin 30. marraskuuta ja operaatio jatkui aina seuraavan vuoden toukokuulle. Ainakin yksi laiva upposi upposi kesken matkan, mikä maksoi pankin henkilökunnan lisäksi arviolta 60 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Toinen laiva joutui panttivankitilanteeseen, kun kapinoiva upseeri suunnitteli seilaavansa sen kanssa Etelä-Amerikkaan. Kullan lisäksi kuomintang vei mukanaan myös hopeaa ja valuuttareservissä olevat Yhdysvaltain dollarit. Kiinan tasavallan kansalliset sinetit jouduttiin salakuljettamaan erillisessä operaatiossa Brittiläisestä Hongkongista Hainanin kautta Taiwaniin. Arvotavaran lisäksi Taiwaniin siirrettiin myös radiotekniikkaa, tehtaiden koneita, autoja sekä raaka-aineita kuten puuta ja tekstiilejä. Pelkästään Shanghaista lähti arviolta 1500 laivaa kohti Taiwania.
Joulukuun 1948 alussa Kiinan tasavallan kansallismuseon johto päätti, että ainakin kansallismuseon arvokkaimmat esineet siirretään Taiwaniin. Ensimmäiset 532 kontillista tavaraa lähetettiin saarella sijaitsevaan Keelungin satamaan meriteitse 28. joulukuuta. Seuraava rahtilähetys (3502 konttia) lähetettiin 6. tammikuuta 1949 tasavallan kauppalaivaston turvin. Kolmas lähetys (1248 konttia) lähti kohti Taiwania 30. tammikuuta. Konteissa oli museon esineitä, mutta myös kirjoja, hallinnollisia dokumentteja ja karttoja. Taiwaniin saavuttuaan esineistöä (paitsi Academia Sinican historian ja filologian osaston tavaroita) säilytettiin Taichungissa sokeritehtaan varastossa. Kiinalaisen kulttuurin kannalta arvokkaiden esineiden siirtämisen takia Manner-Kiinassa Taiwanista käytetään toisinaan nimitystä "aarresaari".
Tšiang vetäytyi Taiwanista 10. joulukuuta 1949 syötyään aterian Chengdussa puolenpäivän aikoihin, jonka jälkeen hän nousi lentokoneeseen, joka vei hänet Taiwaniin. Tässä vaiheessa suurin osa tasavallan vetäytymisestä oli jo suoritettu. Yhteensä vetäytyminen kesti yli vuoden.
Vetäytymisen jälkeen

Aluksi kuomintang suunnitteli hyökkäävänsä takaisin mantereelle (kulki nimellä Projekti Kansallinen kunnia), mutta tästä luovuttiin myöhemmin.
Taiwanissa puolue Tšiang julisti poikkeustilan, jota jatkettiin aina vuoteen 1987 saakka. Tšiang nimitti pääministeriksi Chen Yin, joka asetti tavoitteeksen Taiwanin puhdistamisen japanilaisista vaikutteista. Huolimatta siitä, että Chen itse osasi sekä japania että minnan-kiinaa, hän kieltäytyi käyttämästä näitä, vaan alkoi vaatia, että Taiwanissa puhuttaisiin vain mandariinikiinaa.
Karklampi (lampi Kuhmoisissa)

| Karklampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kuhmoinen
Koordinaatit:  61°35′52″N, 25°09′58″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskuoja:  oja Ruontakuseen 
Järvinumero:  14.224.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  116,9 m  
Pituus:  150 m  
Leveys:  60 m  
Rantaviiva:  0,395 km  
Pinta-ala:  0,913 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKarklampi 
Karklampi on Pirkanmaalla Kuhmoisissa Karklammen kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 0,9 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 400 metriä. Lammen itäpuolelta kulkee yhdystie 3291 ja pohjoispuolelta yhdystie 3284. Ne risteävät lammen koillispuolella.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Alainen-Karkjärven valuma-alueeseen (14.224) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 116,9 metriä mpy. Karklammesta lähtee kaksi ojaa sen eteläpuolelta kulkevaan Kangastakusen ja Velislammin laskuojaan, joka laskee Ruontakuseen.
Historiaa

Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa lampi on merkitty, mutta se on nimetön.
Vuoden 1966 peruskartassa lammella ei ollut nimeä ja se oli nykyistä suurempi. Lisäksi Kangastakusesta ja Velislammista tuleva laskuoja kulki lammen kautta. Vuoden 1986 peruskartassa lampi oli nimetty, mutta siinäkin lampi oli nykyistä suurempi ja sen kautta kulki Kangastakusen ja Velislammin laskuoja.
Koh Poda

Koh Poda
Koh Podan rantaa
| --- | --- |
Sijainti:  Krabi Thaimaa
Saariryhmä:  Podasaaret
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Koh Poda on saari Thaimaassa Krabin provinssissa. Se sijaitsee noin kahdeksan kilometrin päässä turistien suosimasta Ao Nangin rantakaupungista, josta tehdään saarelle paljon veneretkiä. Pienemmät saaret Koh Kai, Koh Mo ja Koh Thap muodostavat Koh Podan kanssa yhtenäisen saariryhmän.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Koh Poda Wikimedia Commonsissa