stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Juan Martín del Potro
Tennisura > Vuosi 2009

Vuosina 2007 ja 2008 del Potro selviytyi Australian avoimissa toiselle kierrokselle. Vuonna 2009 hänet oli Australiassa sijoitettu kahdeksanneksi ja hän voitti saksalaiset Mischa Zverevin ja Florian Mayerin, luxemburgilaisen Gilles Müllerin sekä kroatialaisen Marin Čilićin. Puolivälierissä hän hävisi kakkoseksi sijoitetulle Roger Federerille erin 3–6, 0–6, 0–6.
Vuoden 2009 alussa ennen Australian avoimia del Potro voitti Aucklandin turnauksen loppuottelussa Sam Querreyn eräluvuin 6–4, 6–4. Maaliskuussa hän voitti Miamin Masters-turnauksen puolivälierissä ATP-rankingin ykköspelaajan, Rafael Nadalin lukemin 6–4, 3–6, 7–6(3) mutta hävisi välierissä Andy Murraylle luvuin 1–6, 7–5, 2–6. Huhtikuussa del Potro nousi ATP-rankingissa viidennelle sijalle. Toukokuussa hän voitti Madridin Masters-turnauksen puolivälierissä Andy Murrayn lukemin 7–6(4), 6–3 mutta hävisi välierissä Roger Federerille erin 3–6, 4–6.
Vuonna 2008 del Potro hävisi Ranskan avoimissa toisella kierroksella. Vuoden 2009 turnauksessa hänet oli sijoitettu viidenneksi ja hän voitti kolmessa erässä ensin Michaël Llodran, sitten Viktor Troickin ja kolmannella kierroksella 25:nneksi sijoitetun Igor Andrejevin. Neljännellä kierroksella hän voitti yhdeksänneksi sijoitetun Jo-Wilfried Tsongan neljässä erässä. Puolivälierissä hän voitti 16:nneksi sijoitetun Tommy Robredon luvuin 6–3, 6–4, 6–2 ja selviytyi välieriin, jossa hän hävisi Roger Federerille erin 6–3, 6–7, 6–2, 1–6, 4–6.
Wimbledonin turnauksessa 2009 del Potro putosi kahden aiemman vuoden tavoin toisella kierroksella. Tällä kertaa hän hävisi Lleyton Hewittille lukemin 3–6, 5–7, 5–7. Elokuussa hän saavutti Washingtonissa uransa kuudennen ATP-turnausvoiton kukistamalla loppuottelussa Andy Roddickin luvuin 3–6, 7–5, 7–6(6). Seuraavalla viikolla hän ylsi Montréalin Masters-turnauksessa loppuotteluun voittamalla puolivälierissä Rafael Nadalin ja välierissä Andy Roddickin. Loppuottelussa hän hävisi Andy Murraylle lukemin 7–6(4), 6–7(3), 1–6.
Ensimmäisen Grand Slam -turnausvoittonsa del Potro saavutti Yhdysvaltain avoimissa 2009. Hän voitti ensimmäisellä kierroksella Juan Monacon, toisella kierroksella Jürgen Melzerin, kolmannella kierroksella Daniel Köllererin ja neljännellä kierroksella Juan Carlos Ferreron. Puolivälierissä hän voitti Marin Čilićin lukemin 4–6, 6–3, 6–2, 6–1 ja välierissä Rafael Nadalin 6–2, 6–2, 6–2. Loppuottelussa hän voitti maailmanlistan ykköspelaajan ja Yhdysvaltain avoimet viitenä edellisenä vuonna voittaneen Roger Federerin lukemin 3–6, 7–6(5), 4–6, 7–6(4), 6–2.
Tennisura > Vuosi 2010

Australian avoimiin del Potro lähti yhtenä voittajasuosikeista. Tie kuitenkin nousi pystyyn neljännellä kierroksella, kun turnauksen yllättäjä, kroatialainen Marin Čilić voitti hänet 5–7, 6–4, 7–5, 5–7, 6–3. Del Potron ranne leikattiin 4. toukokuuta 2010, ja toipuminen kesti odotettua kauemmin, joten hän ei pystynyt puolustamaan Yhdysvaltain avoimissa mestaruuttaan. Del Potro teki paluun tenniskentille Thailand Openissa 28. syyskuuta 2010. Hän hävisi avaukierroksen ottelussaan Olivier Rochusille luvuin 7–6(7), 6–4. Seuraavalla viikolla hän hävisi Japan Open Tennis Championships -turnauksen avauskierroksella Feliciano Lópezille.
Tennisura > Vuosi 2011

Del Potro aloitti kautensa Sydneyn turnauksella, jonka pääsarjaan hän pääsi villillä kortilla mukaan. Del Potro voitti ensimmäisen ottelun loukkaantumisensa jälkeen, kun hän päihitti avauskierroksella Feliciano Lópezin. Del Potro voitti yli kolme tuntia kestäneen ottelun luvuin 6–7(5), 7–6(9), 7–6(3). Toisella kierroksella hän hävisi Florian Mayerille 6–2, 7–5. Australian avoimissa del Potro voitti Dudi Selan, mutta hävisi toisella kierroksella Marcos Baghdatisille. Helmikuussa hän pääsi välieriin San Joséssa ja Memphisissä. Kahdeksannen turnausvoittonsa, ja ensimmäisen sitten vuoden 2009 Yhdysvaltain avointen hän otti Delray Beach International Tennis Championships -turnauksessa, jossa hän voitti finaalissa Janko Tipsarevićin. Kauden toisen turnausvoittonsa Del Potro saavutti Estoril Openissa huhti–toukokuussa. Ranskan avoimissa del Potro hävisi kolmannella kierroksella Novak Đokovićille nelieräisen ottelun. Wimbledonissa del Potro selviytyi ensimmäistä kertaa neljännelle kierrokselle. Neljännen kierroksen ottelunsa hän hävisi Rafael Nadalille luvuin 6–7(6), 6–3, 6–7(4), 4–6. Yhdysvaltain avoimissa del Potro pääsi kolmannelle kierrokselle asti, jossa hän hävisi Gilles Simonille.
Tennisura > Vuosi 2012

Australian avoimissa 2012 del Potro selviytyi puolivälieriin mutta hävisi Roger Federerille erin 4–6, 3–6, 2–6. Rotterdamin turnauksen loppuottelussa, Dubain turnauksen välierissä ja Indian Wellsin turnauksen puolivälierissä hän hävisi jälleen Federerille mutta voitti siinä välissä Marseillen turnauksen, jonka loppuottelussa hän kukisti Michaël Llodran lukemin 6–4, 6–4. Miamin Masters-turnauksessa hän hävisi jo neljännesvälierissä David Ferrerille, mutta saavutti uransa 11. ATP-turnausvoiton Estorilissa voittamalla loppuottelussa Richard Gasquet'n luvuin 6–4, 6–2. Madridin Masters-turnauksen välierissä del Potro hävisi Tomáš Berdychille ja Rooman turnauksessa jo neljännesvälierissä Jo-Wilfried Tsongalle. Ranskan avoimissa hän pelasi itsensä puolivälieriin, mutta hävisi jälleen Roger Federerille, nyt lukemin 6–3, 7–6(4), 2–6, 0–6, 3–6. Wimbledonissa del Potro hävisi neljännellä kierroksella David Ferrerille.
Tennisura > Vuosi 2016

Del Potro selviytyi Rion olympiakisoissa loppuotteluun, jossa hävisi brittiläiselle Andy Murraylle ja saavutti olympiahopeaa. Lokakuussa del Potro saavutti ATP-turnausvoiton Tukholmassa päihitettyään loppuottelussa Jack Sockin. Viimeksi del Potro oli voittanut ATP-turnauksen tammikuussa 2014.
Tennisura > Davis Cup

Davis Cupissa del Potro esiintyi ensimmäisen kerran helmikuussa 2007, jolloin hän voitti kaksinpelissä Itävallan Jürgen Melzerin. Saman vuoden huhtikuussa Davis Cupin puolivälierässä Ruotsia vastaan hän hävisi Robin Söderlingille ja otti viimeisessä kaksinpelissä Argentiinan ainoan voiton Robert Lindstedtistä. Syyskuussa 2008 Davis Cupin välierässä Venäjää vastaan del Potro voitti ensimmäisenä päivänä Nikolai Davydenkon eräluvuin 6–1, 6–4, 6–2, ja viimeisessä kaksinpelissä Igor Andrejevin lukemin 6–4, 6–2, 6–1, mikä ratkaisi Argentiinan pääsyn Davis Cupin finaaliin. Finaalissa Espanjaa vastaan hän hävisi kaksinpelissä Feliciano Lópezille eikä loukkaantuneena pystynyt pelaamaan toista kaksinpeliään, ja Argentiina hävisi loppuottelun pistein 1–3.
Heinäkuussa 2009 del Potro voitti Davis Cupin puolivälierissä Tšekkiä vastaan kaksinpelissä sekä Ivo Minářin että Tomáš Berdychin suoraan kolmessa erässä, mutta kun muut argentiinalaiset hävisivät ottelunsa, putosi Argentiina jatkosta.
Turnausvoitot kaksinpelissä

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| N:o | Pvm | Turnaus | Kenttä | Finaalivastustaja | Erävoitot |
| 1. | 7. heinäkuuta 2008 | Stuttgart, Saksa | Massa |  Richard Gasquet | 6–4, 7–5 |
| 2. | 14. heinäkuuta 2008 | Kitzbühel, Itävalta | Massa |  Jürgen Melzer | 6–2, 6–1 |
| 3. | 4. elokuuta 2008 | Los Angeles, Yhdysvallat | Kova |  Andy Roddick | 6–1, 7–6(2) |
| 4. | 10. elokuuta 2008 | Washington DC, Yhdysvallat | Kova |  Viktor Troicki | 6–3, 6–3 |
| 5. | 12. tammikuuta 2009 | Auckland, Uusi-Seelanti | Kova |  Sam Querrey | 6–4, 6–4 |
| 6. | 2. elokuuta 2009 | Washington DC, Yhdysvallat | Kova |  Andy Roddick | 3–6, 7–5, 7–6(6) |
| 7. | 31. elokuuta 2009 | Yhdysvaltain avoimet | Kova |  Roger Federer | 3–6, 7–6(5), 4–6, 7–6(4), 6–2 |
| 8. | 27. helmikuuta 2011 | Delray Beach, Yhdysvallat | Kova |  Janko Tipsarević | 6–4, 6–4 |
| 9. | 1. toukokuuta 2011 | Estoril, Portugali | Massa |  Fernando Verdasco | 6–2, 6–2 |
| 10. | 20. helmikuuta 2012 | Marseille, Ranska | Kova |  Michaël Llodra | 6–4, 6–4 |
| 11. | 30. huhtikuuta 2012 | Estoril, Portugali | Massa |  Richard Gasquet | 6–4, 6–2 |
| 12. | 21. lokakuuta 2012 | Wien, Itävalta | Kova (s) |  Grega Žemlja | 7–5, 6–3 |
| 13. | 28. lokakuuta 2012 | Basel, Sveitsi | Kova (s) |  Roger Federer | 6–4, 6–7(5), 7–6(3) |
| 14. | 17. helmikuuta 2013 | Rotterdam, Alankomaat | Kova (s) |  Julien Benneteau | 7–6(2), 6–3 |
| 15. | 4. elokuuta 2013 | Washington DC, Yhdysvallat | Kova |  John Isner | 3–6, 6–1, 6–2 |
| 16. | 6. lokakuuta 2013 | Tokio, Japani | Kova |  Milos Raonic | 7–6(5), 7–5 |
| 17. | 27. lokakuuta 2013 | Basel, Sveitsi | Kova (s) |  Roger Federer | 7–6(3), 2–6, 6–4 |
| 18. | 11. tammikuuta 2014 | Sydney, Australia | Kova |  Bernard Tomic | 6–3, 6–1 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Juan Martín del Potro Wikimedia Commonsissa
Juan Martín del Potron tiedot ATP:n virallisilla sivuilla (englanniksi)
Juan Martín del Potro Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Juan Martín del Potro Yhdysvaltain avoimissa 2009.
Keinokastelu

Peltojen keinokastelua
Keinokastelu eli kasteluviljely on maanviljelyä siten, että esimerkiksi joesta tai järvestä ohjataan vettä ja lietettäkin kasveille. Tämä mahdollistaa viljelyn kuivilla seuduilla, joilla ei sada riittävästi viljelyä varten.
Historia

Keinokastelun historiallinen merkitys on se, että se vaati pysyvää asutusta ja mahdollisti kaupunkien synnyn, sillä kastelemalla saa 2–3 hyvää satoa vuodessa, jos tekee työtä riittävästi. Kaupunkien synty johti muinaisessa Mesopotamiassa ja Egyptissä sivilisaation syntyyn jo 6000 eaa., ja myös Perussa 4000 eaa., Indusjoella Intiassa 3000 eaa. käytettiin myös keinokastelua. Keinokastelu Kiinassa aloitettiin myös kuudennella vuosituhannella eaa.lähde tarkemmin? Roomalaiset käyttivät kasteluun akvedukteja ja virtaavan veden tai eläinten pyörittämiä vesirattaita ohjaamaan vettä viljelmille Italian niemimaalla ja uudisasukkaina Pohjois-Afrikassa noin 150 eaa.lähde tarkemmin?
Kastelujärjestelmiä

Perinteisin menetelmä ovat kastelukanavat, joiden avulla vettä ohjataan joesta tai järvestä viljelykselle. Madeiran saaren kastelukanavat ovat kuuluisa kastelukanavajärjestelmä.[lähde? ] Saaren poikki kulkee levadoiksi kutsuttuja vesikanavia, jotka ovat turistinähtävyys.
Madeiralla vesi valuu kanaviin painovoiman myötä, mutta paikoin käytetään tuulimyllyjä tai eläinten pyörittämiä vesirattaita nostamaan vettä kastelukanaviin.
Paikalliskastelujärjestelmässä vesi johdetaan matalapaineputkia myöten kasteltaville viljelmille. Yksi paikalliskastelujärjestelmä on tihkukastelu, jossa vesi siirretään suoraan kasvin juuristoon tippa kerrallaan.
Sadetuskastelussa suuripainesadettimet sadettavat kasteltavaa viljelysalaa. Roottorit on rakennettu ympyrän muotoisiksi ja osittain pyöreiksi. Paine on 40–130 lbF/cm² (275–900 kPa), kastelutehon ollessa 50–1200 US gal (3–75 l/s), tavallisesti suutinhalkaisijat ovat välillä 0,5–1,9 tuumaa (10–50 mm).selvennä[lähde? ]
Center-pivot-kastelussa järjestelmä koostuu useista osaputkista, jotka yleensä on valmistettu sinkitystä teräksestä tai alumiinista ja jota tukevat ristikot. Järjestelmä liikkuu ympyrän muotoisella radalla. Useimmissa järjestelmissä on U-muotoinen putki (Gooseneck), johon on liitetty sadetinten suuttimia. Järjestelmät ovat nykyään hydraulisesti ohjattavia (TL kastelujärjestelmät) ja sähkömoottorilla ohjattavat järjestelmiä (TL, Reinke, Valley, Zimmatic). Useimmat sadetinjärjestelmät toimivat GPS-laitteiden avulla. Kastelumenetelmä on käytössä enimmäkseen Yhdysvalloissa. Sivusuunnassa liikkuvassa kastelussa kasteluputki on kiinnitetty kastelulaitteen 1,5 metriä halkaisijaltaan olevan pyörän keskipisteseen ja sadettimet ovat sijoitettu pyörän ulkokehälle.[lähde? ]
Tulvakastelulla viljelmille valutetaan niin paljon vettä, että ne jäävät sen alle. Perinteisesti riisiä on viljelty tällä tavoin. Suotumismenetelmällä pohjavesi nostetaan pumppaamalla kasvien juurien tasolle. Hydroviljely on keinokastelun äärimmäinen muoto: siinä kasvit ovat vähässä mullassa tai kokonaan vesi-ravintoliuoksessa.[lähde? ]
Ympäristövaikutukset

Liiallinen keinokastelu voi johtaa maaperän suolaantumiseen ja pilata viljelymaata. Vuotavat keinokastelulaitteistoputket ja kanavat aiheuttavat veden hukkaantumista.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Keinokastelu Wikimedia Commonsissa
Akvedukteilla ohjattiin vettä muun muassa viljelmille.
Kastelukanava, josta lähtee vesiputkia viljelmille.
Pyörillä kulkeva sadetin
Viiniköynnöksen tihkukastelua
Vehnän tulvakastelua
Center-pivot-järjestelmän kastelulaite
Käytettävissä oleva tulo

Käytettävissä oleva tulo on tilastoinnissa käytetty määritelmä. Se lasketaan vähentämällä brutto- eli kokonaistulosta tulovero ja muut tulonsiirrot. Kansantalouden tilinpidossa se lasketaan sektoreittain lisäämällä ensituloon saadut ja vähentämällä maksettavat tulonsiirrot. Käytettävissä oleva tulo voidaan käyttää kulutukseen tai säästää.
Käytettävissä olevat tulo on tulonjakotilaston keskeisin tulokäsite. Sitä käytetään myös kulutustutkimuksessa.
Käytettävissä olevan tulon määrittely eri tilastoissa > Kansantalouden tilinpito

Palkansaajakorvaukset + toimintaylijäämä ja sekatulo + omaisuustulot - omaisuusmenot = sektorin ensitulo
+ saadut tulonsiirrot - maksetut tulonsiirrot = käytettävissä oleva tulo.
Käytettävissä olevan tulon määrittely eri tilastoissa > Tulonjakotilasto, kulutustutkimus

Palkkatulot + yrittäjätulot = työtulo
+ omaisuustulot = tuotannontekijätulot
+ saadut tulonsiirrot = bruttotulot
- maksetut tulonsiirrot = käytettävissä oleva tulo.
Aiheesta muualla

Tilastokeskus: käsitteet ja määritelmät
Kapteeni Haddock

| Kapteeni Haddock |
| --- | --- |

Luoja(t):  Hergé
Ensiesiintyminen:  Kultasaksinen rapu
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Archibald Haddock
Suhteet
Sukulaiset:  François de Hadoque (esi-isä)
Kapteeni Archibald Haddock (ransk. Capitaine Archibald Haddock) on belgialaisen sarjakuvataiteilijan Hergén piirtämissä ja käsikirjoittamissa Tintti-sarjakuvissa esiintyvä fiktiivinen henkilö.
Historia

Hergé esitteli kapteeni Haddockin ensimmäisen kerran ilmestymisjärjestyksessä yhdeksännessä Tintti-kertomuksessa, vuosina 1940–1941 julkaistussa Kultasaksisessa ravussa. Ensiesiintymisessään Haddock oli alkoholisti ja melko yksinkertainen kauppalaiva Karaboudjanin kapteeni, jonka Tintti yllättäen kohtasi paetessaan perämies Allanin johtamilta Karaboudjanin miehistön jäseniltä. Tintti kertoo hänelle, että Allan käyttää laivaa oopiumin salakuljetuksen, minkä jälkeen kaksikko pakenee Karaboudjanilta. Haddock esiintyy koko lopputarinan ajan Tintin seuralaisena, ja vaikka Haddockin aggressiiviset juoppohulluuskohtaukset aiheuttavatkin jatkuvasti vaikeuksia Tintille, tarinan edetessä Haddock kuitenkin ystävystyy kumppaninsa kanssa.
Haddock oli alun perin tarkoitettu pelkäksi kertakäyttöhahmoksi, mutta Hergé ymmärsi ilmeikkään ja kompleksisen hahmon tarjoamat mahdollisuudet ja päätti tehdä hänestä Tintti-sarjakuvien vakiohahmon. Haddockin roolin korostuminen kuitenkin johti siihen, että Hergé pienensi Tintin Milou-koiran roolia: se ei enää ollut entiseen tapaan huomion keskipisteenä eikä keskustellut isäntänsä kanssa tai kommentoinut tapahtumien kulkua.
Kultasaksisen ravun jälkeen kapteeni Haddockin seuraava esiintyminen oli Salaperäisessä tähdessä, jossa hän oli vielä pelkkä sivuhenkilö. Salaperäisen tähden ilmestymistä seurasivat Yksisarvisen salaisuus ja sen suora jatko-osa Rakham Punaisen aarre, joissa Haddock muotoutuu aikaisempia esiintymisiään keskeisemmäksi hahmoksi. Molemmissa tarinoissa myös Haddockin hahmon luonne kehittyy aikaisempaa neuvokkaammaksi ja nokkelammaksi, ja niissä myös esitellään hänen 1700-luvulla elänyt esi-isänsä, kavaljeeri François De Hadoque. Rakham Punaisen aarteen lopussa professori Tuhatkauno ostaa huutokaupasta Haddockille kapteenin esi-isille kuuluneen Moulinsartin linnan, minkä jälkeen Haddock vetäytyy eläkkeelle ja siirtyy viettämään ylellistä kartanonherran elämää linnan kellarista löytyneen merirosvo Rakham Punaisen aarteen turvin. Myöhemmissä tarinoissa Moulinsartin linnasta kehkeytyykin yksi Tintti-sarjakuvien tärkeimmistä tapahtumapaikoista, erityisesti Castafioren koruissa, jonka kaikki tapahtumat sijoittuvat Moulinsartin alueelle.
Rakham Punaisen aarteen loppuratkaisusta huolimatta kapteeni Haddock kuitenkin päättää jatkaa seikkailuitaan Tintin ja Miloun kanssa, ja tarinoiden edetessä hänelle kehittyy epäitsekkäitä ja jopa sankarillisia piirteitä. Hergén viimeiseksi jääneessä Tintti-albumissa, Tintti ja Picarot, Haddockista on tullut jo niin keskeinen hahmo, että hän on itse asiassa tarinan ensimmäisen puoliskon varsinainen protagonisti.
Hahmo > Nimi

Tintti ja Picaroissa (1976) mainitaan ensi kertaa Haddockin etunimeksi Archibald. Hahmon sukunimen Hergé oli napannut koljan englanninkielisestä nimestä. Hänen vaimonsa oli tarjoillut hänelle koljaa kuvaillen sitä: "Se on alakuloinen englantilainen kala – haddock."
Hahmo > Luonne

Vaikka Haddock onkin Tintin luotettu kumppani, hänen maailmankuvansa on paljon kyynisempi kuin optimistisella Tintillä. Haddock suhtautuu toisinaan epäluuloisesti Tintin naiiviin hyväntahtoisuuteen ja hänellä on tapana kommentoida sarkastisin lausahduksin Tintin idealismia. Haddock ei ole yhtä seikkailunhaluinen eikä yleensä lähde seikkailemaan vapaasta tahdostaan, vaan joutuu niihin kumppaniensa tai ympäristön vaikutuksesta. Albumissa Tintti ja Picarot asetelma on kuitenkin vaihtunut, sillä Haddock lähtee vapaaehtoisesti San Theodorosin banaanitasavaltaan ja tarinassa idealistisen ajattelutapansa menettänyt Tintti jää Moulinsartin linnaan. Useimmissa tarinoissa Haddockin sarkasmi ja inhimilliset piirteet toimivat vastapainona Tintin hyväntahtoisuudelle ja sankaruudelle. Melko karskista ulkomuodostaan ja kielenkäytöstään huolimatta Haddockilla on yllättävän hyvä yleissivistys, mikä ilmenee esimerkiksi hänen sanomisissaan usein esiintyvistä historiallisista viittauksista.
Haddock on epäonnekas ja altis erilaisille onnettomuuksille, minkä vuoksi hän on tarinoiden aikana muiden muassa venähdyttänyt nilkkansa, polttanut partansa nukahdettuaan piippunsa päälle, joutunut Abdullahin erilaisten pilojen kohteeksi, saanut voimakkaan salamaniskun puhelimen välityksellä sekä useita kertoja kompastunut, kaatuillut ja törmäillyt muihin hahmoihin ja erilaisiin esineisiin. Haddock inhoaa Khemedin emiiri Ben Kalish Ezabin ilkikurista Abdullah-poikaa sekä diivamaista oopperalaulaja Bianca Castafiorea, koska Haddockin mielestä Castafioren lauluääni muistuttaa häntä ”pyörremyrskystä, johon hän joutui Länsi-Intian merillä aikanaan”. Castafiore itse ei ikinä muista Haddockin nimeä, koska heidän kohdatessaan ensi kerran Haddock änkytti pahasti: tämän vuoksi Castafiore on kutsunut kapteenia muiden muassa ”Bardockiksi”, ”Karbockiksi” ja ”Harrockiksi”. Myös huonokuuloinen professori Tuhatkauno sekä epäpätevät Dupont ja Dupond saavat toisinaan Haddockin menettämään malttinsa.
Haddock on alkoholisti ja pitää  erityisesti Loch Lomond -merkkisestä viskistä. Kultasaksisessa ravussa Karaboudjanin petollinen perämies Allan käytti hyväksi Haddockin taipumusta juopotteluun juottamalla hänelle viskiä, jolloin Haddock pysyi jatkuvasti humalassa ja Allan kykeni pitämään ylintä määräysvaltaa laivalla. Myöhemmissäkin tarinoissa Haddockin juominen säilyy alkoholistityyppisenä, vaikka hän ei enää juo jatkuvasti eikä yleensä saa Kultasaksisen ravun juoppohulluuskohtauksia. Matkalla Kuuhun humalainen Haddock kuitenkin keksii palata omin päin takaisin Maahan ja poistuu aluksesta.
Salaperäisessä tähdessä Haddock on "Antialkoholistimerimiesunionin" puheenjohtaja, mutta tästä huolimatta Haddock jatkaa juomistaan ja tarinan lopussa huolestuu, koska viski on loppunut laivalta. Albumissa Tintti ja Picarot Haddock joutuu vastentahtoisesti luopumaan alkoholijuomien nauttimisesta, sillä professori Tuhatkauno on salaa syöttänyt hänelle pillereitä, jotka saavat Haddockin mielestä alkoholin maistumaan vastenmieliseltä.
Hahmo > Haukkumasanasto

Haddock on tunnettu laajasta ja omaperäisestä haukkumasanastostaan. Hahmon ensiesiintymisen aikoihin Tintti-sarjoja julkaistiin katolisessa lastenlehdessä, johon oikeat kirosanat eivät olisi olleet soveliaita. Hergé kuitenkin halusi esittää Haddockin tyypillisenä merimiehenä, joihin liitetään ruokoton kielenkäyttö, joten hän keksi käyttää haukkumasanoina omituisia tai vaikeita sanoja, jotka olisivat myös lapsille sopivia. Hergé kertoi saaneensa ajatuksen kuultuaan kadulla kahden ohikulkijan kiistelevän politiikasta, kunnes toinen heistä alkoi haukkua keskustelukumppaniaan ja nimitti häntä ”rauhanpamfletiksi”.
Haddockin haukkumasanasto esiteltiin ensimmäisen kerran jo hahmon ensiesiintymisessä Kultasaksisessa ravussa. Kun Tintti ja Haddock joutuvat Saharan autiomaassa beduiinien hyökkäyksen kohteeksi, tulitaistelun aikana Haddockin viskipullo rikkoutuu ja kapteeni saa valtavan raivokohtauksen. Hän juoksee beduiineja päin ja nimittää heitä muiden muassa ”rupikonniksi”, ”mattokauppiaiksi”, ”dipsomaaneiksi”, ”ektoplasmoiksi” ja ”nieriäisiksi”. Hergé itse piti kohtauksesta ja päätti säilyttää Haddockin haukkumasanaston, jota hän kartutti muun muassa lukemalla sanakirjoja.
Tintti-albumeissa Haddock usein jostakin syystä raivostuu ja alkaa käyttää omalaatuisia haukkumasanoja, kuten ”absolutisti”, ”bassibasuukki”, ”putkisierainlepakko”, ”satraappi” ja ”troglodyytti”. Haukkumasanastoon kuuluu myös omaperäisiä sanayhdistelmiä ja lauseita, kuten ”analfabeettien kruunaamaton kuningas”, ”puhvelinihrassa käristetty kermaleivos”, ”brontosauruksen sivupersoona” ja  ”logaritmin hännänhuippu”. Kapteenin käyttämiä haukkumasanoja lienee yhteensä yli sata erilaista, ja Tinttien suomenkielisissä versioissa niitä ovat kääntäneet Jukka Kemppinen sekä Heikki ja Soile Kaukoranta.
Eksoottiset kansat ja ihmisryhmät ovat yksi Haddockin sanavaraston rungoista, kuten: atsteekit, cromagnonit, ikonoklastin irvikuvat, kanaakit, langobardit ja suur-vogulit.
Kapteeni Haddockin haukkumasanastosta on julkaistu hakuteoksia paitsi ranskaksi myös suomeksi ja ruotsiksi.
Kirjallisuutta

Algoud, Albert: Le Haddock illustré: L’intégrale des jurons du capitaine.  Casterman, 2001.  ISBN 2-203-01710-4.
Wahlberg, Björn: Kapten Haddocks ordbok: Från alabasterskalle till ökenråtta.  Trosa:  Cobolt, 2020.  ISBN 978-91-88897-28-2.
Valta, Reijo: Turskatti! Kapteeni Haddockin haukkumat.  (5., täydennetty painos)  Oulu:  Jyväs-Ainola, 2011.  ISBN 978-952-5353-47-1.
Heikura, Pasi (toim.): Tyrskyn myrsky! Johdatus kapteeni Haddockin manauksiin.  Helsinki:  Otava, 2021.  ISBN 978-951-1-40518-4.