stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alaveteli
Kylät ja kulmakunnat

Alavetelissä on 3 henkikirjakylää (tieto vuodelta 1967):
Nedervetil
Norrby
Överby
Kulmakuntia ovat lisäksi Brännkärr, Gåsjärv, Haavisto, Jolkka, Murikka (Murik), Tast ja Ämmänen (Emmes).
Vuoden 1960 taajamarajauksen mukaan Alavetelin taajamat olivat kirkonkylä (203 asukasta) ja Tast (365 asukasta).
Historiaa

Kokkolan seudulla on ollut suomalaisasutusta jo ennen ruotsalaisten saapumista, jonka on katsottu tapahtuneen 1200-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Ruotsalaisasutuksen koillisrajana oli Perhonjoki, kunnes se siirtyi vuoden 1323 Pähkinäsaaren rauhan myötä pohjoisemmaksi Pattijoelle. Kaarlelan emäpitäjän ruotsalaisasutus levisi tämän jälkeen pohjoisemmaksi Perhonjoen yli Lohtajan tienoille saakka. Pysyvän asutuksen syntyessä Alaveteli muodostui miltei täysin ruotsinkieliseksi.
Alavetelistä tuli Kokkolan kappeliseurakunta vuonna 1752, ja itsenäiseksi seurakunnaksi se muodostettiin vuonna 1896.
Liikenne

Alavetelin halki kulkee valtatie 13 Kokkolasta Jyväskylän ja Mikkelin kautta Lappeenrantaan. Alavetelin kirkonkylästä on matkaa Kokkolan keskustaan vajaat 20 kilometriä. Lähin rautatieasema on Seinäjoki–Oulu-radalla Kokkolassa.
Väestö

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Alavetelin väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1960.
| Alavetelin väestönkehitys 1880–1960 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1880 | 1880 |    | 1 914 | 1 914 |
| 1890 | 1890 |    | 2 104 | 2 104 |
| 1900 | 1900 |    | 2 201 | 2 201 |
| 1910 | 1910 |    | 1 857 | 1 857 |
| 1920 | 1920 |    | 1 841 | 1 841 |
| 1930 | 1930 |    | 1 778 | 1 778 |
| 1940 | 1940 |    | 1 849 | 1 849 |
| 1950 | 1950 |    | 1 877 | 1 877 |
| 1960 | 1960 |    | 1 787 | 1 787 |
Lähde: Tilastokeskus.
Tunnettuja alaveteliläisiä

Anders (Antti) Chydenius (1729–1803), pappi ja valtiopäiväedustaja
Sven-Olof Högnäs (1910–1961), opettaja ja kirjailija
Tor Högnäs (1922–1997), toimittaja ja kirjailija
Oiva Kallio (1884–1964), arkkitehti
Arnold Karén (oik. Uno Edvin Högnäs, 1899–1951), kirjailija ja opettaja
Charles Plogman (s. 1966), iskelmälaulaja
Eliel Sandbacka (1882–1943), kauppaneuvos
Hugo Sandbacka (1885–1960), kauppaneuvos, Eliel Sandbackan veli
Alexander Slotte (1861–1927), kirjailija
Carl Johan Slotte (1827–1903), valtiopäivämies
Karl Fredrik Slotte (1848–1914), fyysikko
Aiheesta muualla

Alaveteli (Arkistoitu – Internet Archive)
Anders Chydenius -säätiö
Alvarado

Alvarado (Aiemmin New Haven) on entinen kaupunki Alamedan piirikunnassa Kaliforniassa. Kaupunki on sittemmin liitetty Union Cityyn. Alvarado toimi Alamedan piirikunnan ensimmäisenä pääkaupunkina. Kaupunki sijaitsee noin kahdeksan kilometrin päässä Newarkin keskustasta.
Albert Günther

| Albert Günther |
| --- | --- |
 Albert Günther vuoden 1900 tienoilla.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Albert Karl Ludwig Gotthilf Günther
Syntynyt: 3. lokakuuta 1830 Esslingen, Saksa
Kuollut: 1. helmikuuta 1914 (ikä 83) Kew, Richmond upon Thames, Lontoo, Englanti
Kansalaisuus:   Iso-Britannia
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  Eläintiede, Iktyologia ja Herpetologia
Palkinnot:  Linné-mitali (1904)
Albert Günther (3. lokakuuta 1830 Esslingen, Saksa – 1. helmikuuta 1914 Kew, Richmond upon Thames, Lontoo, Englanti) oli saksalaissyntyinen brittiläinen eläintieteilijä. Vuonna 1904 Günther palkittiin Linné-mitalilla. Muun muassa matelijalaji Scelotes guentheri on nimetty hänen kunniakseen. Günther luokitteli vuonna 1866 Tyynenmerenlohet. Hän kuvasi urallaan yli 340 matelijalajia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Albert Günther Wikimedia Commonsissa
Aleksandr Golovin (jalkapalloilija)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Aleksandr Sergejevitš Golovin
Syntymäaika: 30. toukokuuta 1996 (ikä 28)
Syntymäpaikka: Kaltan, Venäjä
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 178 cm
Seura
Seura: AS Monaco
Junioriseurat
: FC Novokuznetsk
: TsSKA Moskova
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2014–2018 | TsSKA Moskova | 81 | (9) |
| 2018– | AS Monaco | 76 | (11) |
| Yhteensä | Yhteensä | 157 | (20) |
Maajoukkue
| 2013 | Venäjä U17 | 15 | (1) |
| 2014 | Venäjä U18 | 4 | (2) |
| 2014–2015 | Venäjä U19 | 11 | (2) |
| 2015 | Venäjä U21 | 3 | (0) |
| 2015– | Venäjä | 38 | (5) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 7. kesäkuuta 2021.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 7. kesäkuuta 2021.
Aleksandr Sergejevitš Golovin (ven. Александр Сергеевич Головин, s. 30. toukokuuta 1996 Kaltan, Venäjä) on venäläinen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa on keskikentän keskellä.
Golovin edusti TsSKA Moskovaa kesään 2018 saakka. Hän voitti Venäjän-mestaruuden vuonna 2016. Vuonna 2018 hän siirtyi ranskalaisseura Monacoon. Hän on kolmen kauden aikana pelannut Ligue 1:ssä 76 ottelua ja tehnyt niissä 11 maalia.
MM-kilpailuissa 2018 Golovin teki yhden maalin ja antoi kaksi maalisyöttöä, kun Venäjä voitti avausottelussaan Saudi-Arabian 5–0. Hän pelasi avauskokoonpanossa myös toisessa alkulohko-ottelussa Egyptiä, neljännesvälierässä Espanjaa ja puolivälierässä Kroatiaa vastaan. Espanja-ottelun Venäjän voitoksi ratkaisseessa rangaistuspotkukilpailussa Golovin teki joukkueensa kolmannen maalin. Venäjä hävisi Kroatialle rangaistuspotkukilpailussa mutta Golovin otettiin vaihtoon jo jatkoajalla.
Golovin on pelannut Venäjän maajoukkueessa 38 ottelua ja tehnyt niissä viisi maalia. Hän teki maalin kahdessa ensimmäisessä maaottelussaan, jotka olivat ystävyysotteluja, ja lokakuussa 2019 maalin kahdessa peräkkäisessä EM-karsintaottelussa.
Golovin voitti alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2013. Samana vuonna hän pelasi saman ikäluokan MM-kilpailuissa ja teki yhden maalin. Alle 19-vuotiaiden EM-kilpailussa 2015 hän saavutti hopeaa.
Albert Göring

| Albert Göring |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. maaliskuuta 1895
Kuollut: 20. joulukuuta 1966 (71 vuotta)
Ammatti:  liikemies
Sukulaiset:  Hermann Göring
Albert Göring (9. maaliskuuta 1895 – 20. joulukuuta 1966) oli saksalainen liikemies ja aristokraatti, joka pelasti toisinajattelijoita ja juutalaisia natsien vainoilta Kolmannen valtakunnan aikana käyttämällä hyväksi sukulaisuuttaan Saksan valtakunnanmarsalkka Hermann Göringiin, joka oli hänen vanhempi veljensä. Albert Göring toimi miehitetyssä Tšekkoslovakiassa Škodan vientipäällikkönä. Rasitteenaan kansallissosialismissa tahriintunut sukunimensä Albert joutui toisen maailmansodan jälkeen tuuliajolle kuollen unohdettuna ja varattomana vuonna 1966. Hänen ansionsa vainottujen auttajana ovat tulleet julkisuuteen vasta myöhemmin.
Juutalaisten muistokeskus Yad Vashem selvittää, voidaanko Göring liittää kunnianosoitukseksi kansojen oikeamielisten listalle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Albert Göring Wikimedia Commonsissa
Albert Goering (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Aleksandr Gerasimov

| Alexander Gerasimov> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. maaliskuuta 1959 Penza, Venäjän SFNT
Kuollut: 21. toukokuuta 2020 (61 vuotta) Moskova, Venäjä
Kansalaisuus:   Neuvostoliitto /  Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  178 cm
Paino:  81 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1975–1988
Seurat:  Dizelist Penza TsSKA Moskova
| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Sarajevo 1984 |  |  |
Aleksandr Petrovitš Gerasimov (ven. Александр Петрович Герасимов, 19. maaliskuuta 1959 Penza, Venäjän SFNT – 21. toukokuuta 2020) oli maajoukkuetasolla Neuvostoliittoa edustanut jääkiekkoilija ja olympiavoittaja.
Gerasimov kuului Neuvostoliiton maajoukkueen kokoonpanoon Sarajevon talviolympialaisissa 1984, missä maa voitti kultaa. Hän voitti TsSKA:ssa seitsemän Neuvostoliiton mestaruutta. Gerasimov nimettiin Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekon kunniagalleriaan vuonna 1984.
Gerasimov kuoli 61-vuotiaana 21. toukokuuta 2020.
Aiheesta muualla

Aleksandr Gerasimov Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Aleksandr Glazunov

Aleksandr Glazunov.
Aleksandr Konstantinovitš Glazunov (ven. Алекса́ндр Константи́нович Глазуно́в; 10. elokuuta (J: 29. heinäkuuta) 1865 Pietari, Venäjä – 21. maaliskuuta 1936 Pariisi, Ranska) oli venäläinen säveltäjä ja kapellimestari.
Aleksandr Glazunov opiskeli musiikkia Nikolai Rimski-Korsakovin johdolla. Ensimmäinen hänen kahdeksasta sinfoniastaan sai kantaesityksensä vuonna 1882. Vuodesta 1899 lähtien hän toimi professorina ja vuosina 1907–1928 rehtorina Pietarin konservatoriossa. Hän lähti Venäjältä vuonna 1928 ja asui loppuelämänsä eri puolilla Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Hän kuoli Pariisissa vuonna 1936. Vuonna 1972 hauta on siirretty Pietariin Aleksanteri Nevskin luostarin Tihvinän hautausmaalle.
Glazunovin teoksiin kuuluu muiden muassa kahdeksan sinfoniaa (yhdeksäs keskeneräinen ), konserttoja, balettimusiikkia ja kamarimusiikkia, kuten jousikvartettoja.
Glazunovin mukaan on nimetty esimerkiksi Pietarin konservatorion musiikkisali ja konservatorion sivutoimipiste Petroskoin konservatorio Petroskoissa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Heikki Poroila: Yhtenäistetty Aleksandr Glazunov (koko sävellystuotanto listattuna suomalaisia tiedonhakijoita ajatellen)
Aleksandr Glazunov International Music Score Library Project (englanniksi)
Vapaasti käytettävissä olevia Glazunovin partituureja Mutopia Project
Alexi Grewal

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten pyöräily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten pyöräily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten pyöräily. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten pyöräily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Los Angeles 1984 | maantieajo |  |
Alexi S. Grewal (s. 8. syyskuuta 1960 Aspen, Colorado) on entinen yhdysvaltalainen maantiepyöräilijä. Grewal voitti olympiakultaa maantieajossa vuoden 1984 kesäolympialaisissa ja oli ensimmäinen pyöräilyssä olympiakultaa voittanut yhdysvaltalainen urheilija.
Olympialaisten jälkeen Grewal ryhtyi ammattilaiseksi ja liittyi Panasonic-joukkueeseen ja myöhemmin 7-Eleven -talliin. Hänet kuitenkin erotettiin tallista kun hän oli kilpailussa sylkäissyt mielestään liian lähelle tulleen tv-kuvaajan päälle.
Pyöräily-uran jälkeen Grewal muutti perheensä kanssa Coloradoon ja ryhtyi valmistamaan käsintehtyjä huonekaluja paikallisesta kovapuusta.
3. huhtikuuta 2008 yhdysvaltalainen pyöräilylehti VeloNews julkaisi Grewalin kirjoittaman esseen, jossa hän kuvasi omaa (ja pyöräilyssä yleistä) doping-aineiden käyttöä uransa aikana sekä amatöörinä, että ammattilaisena.
Käännös suomeksi
Alka Yagnik

| Alka Yagnik |
| --- | --- |
 Alka Yagnik vuonna 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. maaliskuuta 1966 (ikä 58) Kalkutta, Länsi-Bengali, Intia
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Aktiivisena:  1979–
Tyylilajit:  Bhajan, Intialainen taidemusiikki, filmi, intialainen popmusiikki ja intialainen folkmusiikki 
Aiheesta muualla
www.alkayagnik.co.in
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Alka Yagnik (s. 20. maaliskuuta 1966 Kalkutta, Länsi-Bengali, Intia) on intialainen laulaja. Hän on yksi kaikkien aikojen tunnetuimmista hindinkielisen elokuvateollisuuden playback-laulajista. Yagnik on voittanut monia palkintoja yli 30-vuotisen uransa aikana.
Valikoitu diskografia

Qayamat Se Qayamat Tak (1988)
Darr (1993)
Karan Arjun (1995)
Raja Hindustani (1996)
Bilaspurin naiset (Mrityu Dand, 1997)
Pardes (1997)
Kuch Kuch Hota Hai (1998)
Hum Dil De Chuke Sanam (1999)
Taal (1999)
Kaho Naa… Pyaar Hai (2000)
Operaatio Kashmir (Mission Kashmir, 2000)
Lagaan – olipa kerran Intiassa (Lagaan: Once Upon a Time in India, 2001)
Lajja (2001)
K3G – Ilon päiviä, surun päiviä (Kabhi Khushi Kabhie Gham…, 2001)
Humraaz (2002)
Kal Ho Naa Ho (2003)
Main Hoon Na (2004)
Hilpeys ja ennakkoluulo (Bride & Prejudice, 2004)
Krrish (2006)
Kabhi Alvida Naa Kehna (2006)
Guru (2007)
Marigold (2007)
Saawariya (2007)
Slummien miljonääri (Slumdog Millionaire, 2008)
Bombay Talkies (2013)
Palkinnot

National Film Awards
1993: Paras naislaulaja – ”Ghoongat Ki Aad Se” (Hum Hain Rahi Pyar Ke)
1998: Paras naislaulaja – ”Kuch Kuch Hota Hai” (Kuch Kuch Hota Hai)
Filmfare Awards
1989: Paras naislaulaja – ”Ek Do Teen” (Tezaab)
1994: Paras naislaulaja – ”Choli Ke Peeche” (Khalnayak)
1998: Paras naislaulaja – ”Meri Mehbooba” (Pardes)
2000: Paras naislaulaja – ”Taal Se Taal” (Taal)
2001: Paras naislaulaja – ”Dil Ne Yeh Kaha Hai Dil Se” (Dhadkan)
2002: Paras naislaulaja – ”O Re Chhori” (Lagaan – olipa kerran Intiassa)
2005: Paras naislaulaja – ”Hum Tum” (Hum Tum)
International Indian Film Academy Awards
2000: Paras naislaulaja – ”Taal Se Taal” (Taal)
2001: Paras naislaulaja – ”Kaho Naa… Pyaar Hai” (Kaho Naa… Pyaar Hai)
Screen Awards
1996: Paras naislaulaja – ”Dil Ne Dil Se Ikraar Kiya” (Haqeeqat)
2001: Paras naislaulaja – ”Panchi Nadiyan” (Refugee)
2002: Erikoispalkinto – ”Kitni Bechain Hoke” (Kasoor)
2005: Erikoispalkinto panoksesta intialaiselle musiikille 25 vuoden ajalta
Zee Cine Awards
1999: Paras naislaulaja – ”Kuch Kuch Hota Hai” (Kuch Kuch Hota Hai)
2001: Paras naislaulaja – ”Kaho Naa… Pyaar Hai” (Kaho Naa… Pyaar Hai)
2007: Paras naislaulaja – ”Tumhi Dekho Naa” (Kabhi Alvida Naa Kehna)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Alka Yagnik Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ankie Broekers-Knol

Ankie Broekers-Knol (2017)
Ankie Broekers-Knol (23. marraskuuta 1946 Leiden) on alankomaalainen Vapauden ja demokratian kansanpuolueen (VVD) poliitikko. Hän on toiminut Alankomaiden ylähuoneen eli senaatin (holl. Eerste Kamer der Staten-Generaal) puhemiehenä heinäkuusta 2013 lähtien.
Broekers-Knolon ollut Alankomaiden ylähuoneen jäsen lokakuusta 2001. Sitä ennen hän toimi Bloemendaalin kunnanvaltuuston jäsenenä huhtikuusta 1986 toukokuulle 1997.
Broekers-Knol opiskeli juristiksi Leidenin yliopistossa (9/1965–12/1970). Ennen poliittista uraa parlamentaarikkona hän työskenteli keväästä 1971 lähtien erilaisissa Leidenin yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan opetustehtävissä (4/1971–1/2012). Broekers-Knol oli esimerkiksi Leidenin yliopiston Moot Court -osaston johtaja (9/1992–1/2012).
Amos Burn

Amos Burn vuonna 1895.
Amos Burn (31. joulukuuta 1848 Kingston upon Hull, Englanti
– 25. marraskuuta 1925 Lontoo, Englanti) oli englantilainen shakinpelaaja ja shakkikirjailija.
Burn syntyi Hullissa ja muutti Lontooseen 21-vuotiaana. Hän otti shakkioppitunteja tulevalta maailmanmestarilta, Wilhelm Steinitzilta. Opettajansa tapaan Burnista tuli tunnettu loistavien puolustuskykyjensä avulla. Burn kirjoitti shakkikolumnia The Field -lehteen, mutta ei ollut koskaan ammattilaispelaaja.
Burnin parhaita tuloksia ovat jaettu ensimmäinen sija Lontoon vuoden 1887 turnauksessa sekä Amsterdamin vuoden 1889 turnauksen voitto. Hän tuli myös toiseksi samana vuonna Breslaussa ja voitti Kölnin turnauksen vuonna 1898.
Burn on antanut nimensä ranskalaisen puolustuksen Burnin muunnelmalle.
Aiheesta muualla

Amos Burn ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ala-Karkjärvi

| Ala-Karkjärvi |
| --- | --- |
 Maanmittauslaitoksen ortoilmakuva Ala-Karkjärvestä. Kuvan oikeassa alakulmassa näkyy Kuhmoisten kirkonkylän asutusta. Vasemmassa laidassa näkyy Ala-Karkjärveen laskeva Asilammi.
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kuhmoinen
Koordinaatit:  61°34′01″N, 25°09′58″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskuoja:  oja Päijänteeseen
Järvinumero:  14.224.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  89,7 m  
Pituus:  1,5 km  
Leveys:  1,1 km  
Rantaviiva:  6,698 km  
Pinta-ala:  92,936 ha  
Tilavuus:  0,0056796 km³ 
Keskisyvyys:  6,11 m  
Suurin syvyys:  19 m  
Saaria:  3 
 fiAla-Karkjärvi 
Ala-Karkjärvi tai myös Alainen-Karkjärvi on Pirkanmaalla Kuhmoisten kirkonkylän pohjoispuolella sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 93 hehtaaria, se on 1,5 kilometriä pitkä ja 1,1 kilometriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kolme saarta. Suurin niistä on järven itäosassa sijaitseva Ravilansaari, joka on 400 metriä pitkä, 100 metriä leveä ja sen pinta-ala on kolme hehtaaria. Saari nousee lähes 20 metriä järven pinnan yläpuolelle ja saaressa on yksi vapaa-ajan asunto. Muut saaret ovat järven länsiosassa sijaitseva Ukonsaari ja järven etelärannan tuntumassa sijaitseva Oinassaari. Oinassaareen johtaa silta.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 5,7 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0057 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 6,1 metriä ja suurin syvyys on 19,0 metriä. Syvin kohta sijaitsee järven pohjoisosassa Ravilansaaren länsipuolella.
Ala-Karkjärven rantaviivan pituus on 6,7 kilometriä. Järvi on lähes joka suunnasta asutuksen ympäröimä. Ainoastaan järven länsirannalla on yhtenäisempi metsäalue. Asutuksen lisäksi järven rannalla on muutamia niittyjä ja peltoja. Itärannalla on uimala.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Alainen-Karkjärven valuma-alueeseen (14.224) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 89,7 metriä mpy. Siihen laskevat lännestä Asilammi, koillisesta Mällykäinen ja pohjoisesta Kopolanjokea pitkin Ylä-Karkjärvi ja Ryytjärvi. Ala-Karkjärven laskuoja lähtee sen eteläpäästä ja laskee 600 metrin päässä Päijänteen Karklahteen. Laskuojan pudotus on 11,4 metriä.
Historiaa

Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa järvi oli merkitty nimellä Alanen Karkijärvi. Karttaan ei oltu merkitty järven saaria.
Vuoden 1965 peruskartassa järven nimi oli Alainen-Karkjärvi. Silloin tiheämpää asutusta oli vain järven itä- ja kaakkoisrannoilla. Asutuksen lisäksi rannoilla oli peltoja eikä Oinassaareen johtanut siltaa. Vuoden 1985 peruskartassa järven nimi oli Ala-Karkjärvi ja asutus oli tiivistynyt järven etelä- ja pohjoisrannoilla. Lisäksi Oinassaareen johti silta.
BioShock 2

| BioShock 2 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  2K Marin
Julkaisija:  2K Games D3 Publisher (Japani) Feral Interactive (OS X)
Jakelija:  Take-Two Interactive, Steam, Humble Store, PlayStation Store, PlayStation Now ja Microsoft Store
Ohjaaja:  Jordan Thomas
Tuottaja:  Melissa Miller
Suunnittelija:  Zak McClendon
Käsikirjoittaja:  Jordan Thomas
Säveltäjä:  Garry Schyman
Pelisarja:  BioShock
Pelimoottori:  Unreal Engine 2.5 ja Havok
Julkaistu:  Microsoft Windows, PlayStation 3, Xbox 360 9. helmikuuta 2010JP 4. maaliskuuta 2010 OS X 29. maaliskuuta 2012
Lajityyppi:  ensimmäisen persoonan ammuntapeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 18
Alusta:  Microsoft Windows, OS X, PlayStation 3, Xbox 360, PlayStation 4, Xbox One
Jakelumuoto:  Optinen levy ja digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK     : 
BioShock 2 on 2K Marinin kehittämä ensimmäisen persoonan ammuntapeli, joka julkaistiin alun perin helmikuussa 2010 Microsoft Windowsille, PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle sekä myöhemmin vuonna 2012 myös OS X:lle. Peli on jatkoa vuonna 2007 julkaistulle BioShockille.
Peli sijoittuu kuvitteelliseen dystooppiseen kaupunkiin, Raptureen. Pelin tapahtumat sijoittuvat kahdeksan vuotta edellisen osan tapahtumien jälkeen. Pelaaja ohjaa Big Daddya, jonka tulee löytää hänen vuosia sitten kadonnut Pikkusisko.
Ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Fenella Woolgar  | … |  Sofia Lamb   |
|  Doug Boyd  | … |  Augustus Sinclair   |
|  Anne Bobby  | … |  Brigid Tenenbaum   |
|  Sarah Bolger  | … |  Eleanor Lamb    |
|  Sydney Unseth  | … |  Young Eleanor Lamb   |
|  Armin Shimerman  | … |  Andrew Ryan   |
|  Sheryl Lee Ralph  | … |  Grace Holloway    |
Vastaanotto

| Vastaanotto> Arvostelupisteet.Julkaisu | Vastaanotto> Arvostelupisteet.Pisteet |
| --- | --- |
Edge: 8/10
GameSpy: 4/5
GamesRadar: 10/10
GameTrailers: 8.8/10
IGN: 9.1/10
Peli on saanut positiivisen vastaanoton. IGN antoi pelille arvosanaksi 9.1/10, GamesRadar 10/10, GameTrailers 8.8/10, GameSpy 4/5, ja Edge 8/10.
Myös Suomessa peliä kehuttiin. Gamereactor antoi pelille arvosanaksi 9/10 ja totesi pelin olevan "kerrassaan viihdyttävä kokonaisuus". Pelaaja antoi arvosanaksi myös 9/10, V2.fi 4/5 ja Konsolifin 4/5.
Aiheesta muualla

BioShock 2 MobyGamesissa (englanniksi)
BioShock 2 Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Virallinen sivusto (englanniksi)
André Antoine

| André Antoine |
| --- | --- |
 André Antoine noin vuonna 1900.
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. tammikuuta 1858 Limoges, Ranska
Kuollut: 19. lokakuuta 1943 (85 vuotta) Le Pouliguen, Ranska
Ammatti:  näyttelijä, teatterinjohtaja, kriitikko
André Antoine (31. tammikuuta 1858 Limoges, Ranska – 19. lokakuuta 1943 Le Pouliguen, Ranska) oli ranskalainen näyttelijä, teatterinjohtaja, elokuvaohjaaja ja kriitikko.
Elämä

André Antoine syntyi Limogesissa 1858. Hän pyrki nuorena opiskelemaan CNSAD-draama-akatemiaan. Hän ei päässyt kouluun, mutta päätyi teatterialalle harrastelijanäyttelijänä. Antoine omisti lähes koko vapaa-aikansa harrastajateatteriseurueelleen. Päivisin hän työskenteli Pariisin kaasulaitoksen konttoristina. Vuonna 1887 hän perusti Théâtre Libre -nimisen teatterin, jolle hän vuokrasi Montmartrelta 342-paikkaisen salin. Antoine rahoitti teatterin toiminnan aluksi omista säästöistään, mutta niiden vähetessä hän perusti keräystilin. Teatterin avattiin yleisölle 20. maaliskuuta 1887.
Antoine esitti teatterissa sekä aiemmin esittämättömiä tunnettujen kirjailijoiden näytelmiä ja uusien nuorten näytelmäkirjailijoiden teoksia. Katsojat pitivät aluksi monia esityksiä järkyttävinä ja jopa loukkauksina Comédie-Françaisea kohtaan. Kahden tuotantokauden jälkeen teatteri joutui muuttamaan isompiin tiloihin Théâtre Menus Plaisirsiin. Théâtre Libre oli ensimmäinen pariisilainen teatteri, joka esitti muun muassa Henrik Ibsenin, August Strindbergin, Leo Tolstoin ja Gerhart Hauptmannin teoksia. Lisäksi sen ohjelmistossa oli nuorten ranskalaisten näytelmiäkirjailijoiden, kuten Eugène Brieux’n, Maurice Donnayn ja Henri Bataillen, näytelmiä. Théâtre Libressä esitettiin vuonna 1890 Ibsenin Kummittelijat, jossa Antoine näytteli Osvaldia, ja sen jälkeen muun muassa Ibsenin Villisorsan ja Strinbergin Neiti Julien.
Teatterihanke osoittautui kuitenkin kalliiksi, ja monet seurueen jäsenistä hakeutuivat hiljalleen paremmin palkattuihin teatterihin. Velat kasvoivat lopulta yli 100 000 frangiin. Konkurssi pakotti vuonna 1894 Antoinen sulkemaan teatterinsa. Hän avasi sen kuitenkin uudelleen vuonna 1897 nimellä Théâtre Antoine. Hän sai vuonna 1906 paikan Théâtre de l'Odéonista ja tuotti siellä vuosien 1906–1914 aikana yli 360 näytelmää. Hänen tuottamiensa näytelmien joukossa oli muun muassa William Shakespearen, Carlo Goldonin, Jean Racinen, Pierre Corneillen ja Richard Brinsley Sheridanin teoksia.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Antoine toimi monien nuorten kirjailijoiden, kuten Georges Duhamelin ja Jules Romainsin, rohkaisijana. Lisäksi hän kirjoitti näytelmä- ja elokuva-arvosteluita. Hän on käsitellyt kirjoituksissaan neljännen seinän ajatusta.