stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Veikko Ihamuotila

Veikko Ihamuotila vuonna 1955.
Veikko Artturi Ihamuotila (17. helmikuuta 1911 Helsinki − 2. helmikuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen agronomi, MTK:n puheenjohtaja sekä maa- ja metsätalousministeri Keijo Liinamaan virkamieshallituksessa 171 vuorokauden ajan vuonna 1975.
Elämäkerta

Agronomi Ihamuotila oli monien maa- ja metsätalouden osuustoiminnallisten järjestöjen, yritysten ja etujärjestöjen pitkäaikainen puheenjohtaja.
Hänen johdollaan Maataloustuottajain Keskusliitto (MTK) muodostui voimakkaaksi etujärjestöksi, joka pyrki takaamaan maanviljelijöille ja metsänomistajille vähintään saman ansiotulokehityksen kuin teollisuustyöntekijöille ja palveluammattien harjoittajille.
Ihamuotila oli naimisissa Anna-Liisa Koukin kanssa, ja heidän lapsensa ovat Risto Ihamuotila, Jaakko Ihamuotila, Matti Ihamuotila, joka oli valtionyhtiö Tieteen tietotekniikan keskus OY:n (CSC) ensimmäinen toimitusjohtaja vuodesta 1993 vuoteen 2004, sekä Anna-Leena Verkasalo. Lapset varttuivat Histan tilalla Nuuksiossa, jossa perhe asui. Veikko Ihamuotila kehitti Histan tilaa voimakkaasti mm. salaojittamalla kaikki tilan pellot. Kartanossa oli parhaimmillaan hänen aikanaan yli 50 lypsylehmää. Histan tila toimi silloin harjoittelutilana, jossa useat agronomit hankkivat käytännön kokemuksensa. Histan tila on edelleen Ihamuotiloiden hallussa, ja se on ollut suvun hallussa jo yli sata vuotta.
Veikko Ihamuotilalle myönnettiin vuonna 1976 ministerin arvonimi, ja seuraavana vuonna hänet vihittiin maatalous- ja metsätieteiden kunniatohtoriksi.
Teoksia

Pellonraivauksesta, 1941.
Kettulan kaikuja, 1979.
Kirjallisuutta

Kallenautio, Jorma: ”Ihamuotila, Veikko (1911–1979)”, Suomen kansallisbiografia, osa 4, s. 279–280.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004.  ISBN 951-746-445-2.  / Teoksen verkkoversio.
Kulha, Keijo K.: Isännän jäljet.  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1981.  ISBN 951-26-2027-8.
Neronen, Ilmari – Rahola, Pentti – Sauli, Liisa (toim.): Talonpojan asialla: Veikko Ihamuotila kuusikymmentä vuotta 17.2.1971.  Helsinki:  Maataloustuottajain keskusliitto, 1971.
Aiheesta muualla

Ihamuotila, Veikko hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Heimo Linna | Suomen maa- ja metsätalousministeri 1975 | Seuraaja: Heimo Linna |
Vihtori Savolainen

Johannes Vihtori Savolainen (17. heinäkuuta 1882 Pietari – 3. tammikuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen pastori ja Japanissa toiminut lähetyssaarnaaja.
Savolainen toimi yli 50 vuoden ajan lähetyssaarnaajana Japanissa muun muassa Hokkaidon saarella. Hän oli aluksi maallikkolähetti mutta hankki sittemmin teologisen koulutuksen yliopistossa.
Teoksia

Tuiketta yössä : kuvauksia lähetysalalta Japanissa. Suomen luth. evank.-yhdistys, Helsinki 1915, 2. painos 1916
Nousevan päivän Japani. Suomen luth. evank.-yhdistys, Helsinki 1924
Vonovia

| Vonovia |
| --- | --- |

Osake:  FWB: VNA
ISIN:  DE000A1ML7J1
Perustettu:  2001
Toimitusjohtaja:  Rolf Buch
Kotipaikka:  Düsseldorf
Toimiala:  Kiinteistöala
Liikevaihto:  1,444 miljardia € (2014)
Liikevoitto:  554 miljoonaa € (2014)
Tilikauden tulos:  409,7 miljoonaa € (2014)
Henkilöstö:  5 900 (2015)
Kotisivu:  www.vonovia.de
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vonovia on saksalainen kiinteistöomistukseen erikoistunut yhtiö. Sen osake noteerataan Frankfurtin pörssissä. Se on myös osa DAX-indeksiä. Vonovian pääkonttori sijaitsee Düsseldorfissa. Vonovia omistaa noin 370 000 asuntoa ympäri Saksaa. Vuonna 2015 yhtiö työllisti noin 5 900 ihmistä. Vuonna 2014 yrityksen liikevaihto oli noin 1,4 miljardia euroa, josta tilikauden voittoa noin 410 miljoonaa euroa.
Vänttinen

Vänttinen tai Wänttinen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Ahti Vänttinen, Muusikkojen liiton puheenjohtaja
Armas Vänttinen (1904–1972), kauppias ja yritysjohtaja, kauppaneuvos
Christian Vänttinen (s. 1999), pika- ja keskimatkojen juoksija
Eino Vänttinen (1897–1973), everstiluutnantti ja jalkaväkirykmentin komentaja
Ernest Wänttinen (1871–1922), rehtori, oppikirjojen tekijä ja suomentaja
Janette Vänttinen (s. 2002), estejuoksija
Jussi Vänttinen, baritonilaulaja
Lassi Vänttinen (s. 1980), salibandypelaaja
Marcus Vänttinen (s. 1987), vapaaottelun ammattilainen
T. V. O. Vänttinen, muusikko
Tuomas Vänttinen (s. 1983), jääkiekkoilija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Vänoxa

Vänoxa
| --- | --- |
Sijainti:  Kemiönsaari Varsinais-Suomi Suomi
Saariryhmä:  Turunmaan saaristo
Merialue:  Itämeri
Pinta-ala:  4,9 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  3
Asutuskeskukset:  Vänoxa
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Vänoxa on saari Kemiönsaaren kunnan Hiittisissä. Vajaan viiden neliökilometrin kokoisella saarella on kolme ympärivuotista asukasta, joita palvelee yhteysalus M/s Stella. Saarella on 10-reikäinen golfkenttä.
Vänoxa on Hiittisten itäosan isoimpia saaria yhdessä naapurisaaren Ängesön-Bergön kanssa. Kapea salmi erottaa saaret toisistaan. Saari kuuluu yhdessä lähisaarien kanssa Vänoxan kylään, jonka kantatila sijaitsee saarella.
Vilho Nurmi

Vilho "Ville" Kullervo Nurmi (19. marraskuuta 1913 – 23. syyskuuta 1976) oli suomalainen kilpauimari ja uransa jälkeen urheilun järjestötoimija ja urheilutoimittaja. Hän oli Suomen parhaita pitkien matkojen vapaauimareita 1930-luvun jälkipuoliskolla ja 1940-luvulla.
Moninkertainen uinnin Suomenmestari

"Ville" Nurmi saavutti ensimäisen SM-kisojen mitalin vuoden 1932 SM-kisoissa 1 500 metrin vapaauinnissa sijoittuessaan kolmanneksi. Sen jälkeen hän kilpaili SM-kisoissa aina vuoteen 
1946. Hän saavutti 400 metrin vapaauinnissa neljä Suomen mestaruutta vuosina 1935-1944, 1 500 metrin vapaauinnissa kahdeksan vuosina 1934-1944 ja viestimestaruuksia yhdeksän Helsingin Uimarien (HU) joukkueessa. Vesipallossa Nurmi saavutti yhteensä 11 mestaruutta HU:n riveissä vuosina 1934-1948. Näin hän voitti kaikkiaan 32 Suomen mestaruutta. Maaotteluihin Nurmi osallistui 14 kertaa. Nurmi sai säilyttää 1 500 metrin vuonna 1937 uiman vapaauinnin Suomen ennätyksensä 10 vuoden ajan, kunnes HU:n Bror Labart rikkoi sen elokuussa 1947.
Moninkertainen uinnin Suomenmestari > Henkilökohtaiset ennätykset

400 metrin vapaauinti 5.18,4 (1937)
1 500 metrin vapaauinti 21.22,3 (1937)
Uintiuran jälkeen lajin monipuolinen toimija

Uransa jälkeen Nurmi toimi Suomen Uimaliitossa, ensin toimistosihteerinä vuodesta 1946 lähtien ja vuosina 1948–1963 toiminnanjohtajana.
Vilho Nurmi toimi Uimari-lehden päätoimittajana vuosina 1947–1957 ja Uinti-lehden päätoimittajana 1957–1963. Itse hän kirjoitti Helsingin Sanomiin ja Iltasanomiin nimimerkillä HAI. Hän toimi uintilajien radio- ja televisioselostajana Helsingin, Rooman, Tokion ja Meksikon olympialaisissa.
Vilho Nurmen nuorempi veli Paavo oli myös nuoruudessaan uimari ja voitti vuonna 1947 rintauinnin Suomen mestaruuden.
Kirjallisus

Vilho Nurmi & Mikko Tiilikainen: Viisi vuosikymmentä uintiurheilua 1916–1966. 72 sivua. 1966.
Vilho Nurmi, Kallio Kotkas, Otaniemen urheilusäätiö 25-vuotishistoriikki 1950–1975.
Vihtori Vainio

Juho Vihtori Vainio (alun perin Johansson, 2. elokuuta 1890 Jokioinen − 25. maaliskuuta 1942 Karkkila) oli suomalainen  Suomen sosialistista työväenpuoluetta vuonna 1923 edustanut kansanedustaja. Hän tuli eduskuntaan Matti Väisäsen tilalle, kun Väisänen julistettiin edustajantoimeen oikeudettomaksi 20. joulukuuta 1922. Vuonna 1923 Vainio tuomittiin vankilaan poliittisista syistä niin sanotussa suuressa kommunistijutussa, kuten muutkin SSTP:n kansanedustajat.
Siviiliammatiltaan Vainio oli viilaaja. Vainion vanhemmat olivat työmies Juho Johansson ja Kustaava Henrika Rönn. Hän oli naimisissa kahdesti (Lydia Amanda Blomqvist 1910−1915 ja Emma Suominen 1916−).
Aiheesta muualla

.aspx Vihtori Vainio Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Volynian kuvernementti

| Volynian kuvernementti Волынская губерния Воли́нська губе́рнія |
| --- | --- |

 Vaakuna
 Volynian kuvernementin sijainti
Perustettu:  1792 (käskynhaltijakunta, 1796 kuvernementiksi)
Lakkautettu:  1925
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Zaslav (1792-1795),  sitten Novohrad-Volynskyi,  Žytomyr (1804-)
Pinta-ala  (63 036,8 neliövirstaa (1897)):  71 739,8 km²
Väkiluku (1897):  2 989 482
Volynian kuvernementti (ukr. Воли́нська губе́рнія,  Volynska hubernija, ven. Волынская губерния,  Volynskaja gubernija)  oli Venäjän keisarikunnan ja sittemmin Ukrainan kansantasavallan (noin 1918-20) ja Ukrainan SNT:n (1921-1925) hallinnollinen alue vuosina 1792–1925. Se perustettiin Puolan 1. jaon jälkeen ja alue laajeni Puolan toisen jaon jälkeen uusien alueiden siirryttyä Venäjän keisarikunnan hallintaan Puola-Liettualta.
Alueen nimi, pinta-ala ja hallinnollinen jako muuttui useita kertoja kuvernementin olemassaolon aikana. Kuvernementti perustettiin virallisesti 12. joulukuuta 1796, mitä ennen alkuvaiheessa alueen nimi oli ensin Zaslavin käskynhaltijakunta (Изяславское наместничество, Izjaslavskoje n., 1795 saakka), sitten vähän aikaa Volynian ja Podolskin (?) käskynhaltijakunta (Волынское и Подольское наместничества, 1795-1796). Kuvernementin loppuvuosina 1900-luvulla osa alueesta joutui Puolan hallintaan.
Venäjän keisarikunnan ensimmäisessä koko maan kattaneessa väestönlaskennassa 1897 Volynian kuvernementin asukasluku oli 2 989 482 henkeä ja pinta-ala 63 036,8 neliövirstaa eli 71 739,8 neliökilometriä. Väestöstä kaupunkilaisia oli 7,9 % (233 847 as.) ja maaseutuasukkaita 92,1 % (2 755 635).
Kuvernementti jakautui kihlakuntiin (ujezd). Vuonna 1987 kuvernementtiin kuului 12 kihlakuntaa. Kuvernementinkaupunki vuoteen 1795 saakka Zaslav (Iziaslav, Izjaslav; 125 611 as. vuonna 1897), sitten Novohrad-Volynskyi (16 904 as) ja vuodesta 1804 lähtien Žytomyr (Žitomir, 65 895 as.). Muita kihlakuntakaupunkeja olivat esimerkiksi Rivne (Rovno, 24 573 as. vuonna 1897), Kremenets (17 704 as.), Kovel (17 697) ja Dubno (14 257).
Kuvernementin suurimmat väestöryhmät olivat vuonna 1897 äidinkielen mukaan ryhmiteltynä: ukrainalaiset 70,1 % (2 095 579 as.), juutalaiset 13,2 % (394 774), puolalaiset 6,2 % (184 161), saksalaiset 5,7 % (171 331), (iso)venäläiset 3,5 % (104 889), tšekit 0,9 % (27 670) ja muut 0,4 % (11 078).
Volynian kuvernementin kartta (1890-1906).
Volynian kuvernementin kihlakuntajako vuonna 1911.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Volynian kuvernementti Wikimedia Commonsissa
Vihtori Storck

Taiteen reunoilla
Suuntaukset
Art brut | Fantastinen realismi | Graffiti | ITE-taide | Kansantaide | Naivismi | Outsider-taide | Primitivismi | Visionaarinen taide
Tekijöitä Suomesta
Aleksanteri Ahola-Valo | Andreas Alariesto | Annukka Grönlund | Martti Innanen | Einari Junttila | Arto Ali-Eskola | Edvin Hevonkoski | Enni Id | Aleksandra Ionowa | Alice Kaira | Matias Keskinen | Nikolai Lehto | Jussi Löf | Kalervo Palsa | Matti Rutanen | Veijo Rönkkönen | Ilmari Salminen | Olli Seppänen | Kaarina Staudinger-Loppukaarre | Vihtori Storck | Ilkka Juhani Takalo-Eskola | Heikki Tuomela | Ensio Tuppurainen | Sigurd Wettenhovi-Aspa
Tekijöitä ulkomailta
William Blake | Aleksanteri Ahola-Valo | Banksy | Jean-Michel Basquiat | Hieronymus Bosch | Salvador Dalí | Jean Dubuffet  | Max Ernst | H. R. Giger | Alex Grey | Keith Haring | Edward Hicks | Frida Kahlo | Theodor Kittelsen | Mati Klarwein | Paul Kondas | Séraphine Louis | Gustave Moreau | Grandma Moses | Niko Pirosmani | Maria Primatšenko | Henri Rousseau
Vihtori Storck (22. kesäkuuta 1911 Kinnula – 18. elokuuta 1993) oli kinnulalainen maanviljelijä, maallikkosaarnaaja ja kansantaiteilija.
Storck syntyi köyhään seitsenlapsiseen perheeseen. Hän oli kahdesti aviossa. Hän sai lestadiolaisen herätyksen 1930-luvulla ja hän toimi saarnaajanakin. Hän oli sodassa viisi vuotta, ja asemasodan aikana hänen taiteellinen lahjakkuutensa tuli esiin. Hän sai tehdä esimiehilleen puuveistoksia muun muassa eläinaiheista.
Sodasta palattuaan Storck raivasi Kinnulan kivisistä pelloista maatilan, jota viljeli eläkkeelle siirtymiseensä saakka. Vasta eläkevuosina hän rakensi ateljeen ja ryhtyi maalaamaan öljyväreillä, mutta ei arastellut oudompiakaan tekniikoita. Hän teki myös korkokuvamaalausta. Hänen töissään näkyy uskonnolliset aiheet sekä kotipaikkakunnan tavat ja vanhat tapahtumat. Näiden kuvaamisessa häntä voi pitää naivistina. Maalausten perusteella Storckia ei uskonnostaan huolimatta voi pitää ahdasmielisenä. Storck katsoi niin ikään, että vanhoista tavoista ja työmenetelmistä on syytä jäädä tietoa jälkipolville.
Storckin luonnollista kokoa oleva valjastettu puinen hevosveistos on Sotamuseossakin. Puun lisäksi Storck on tehnyt paperi- ja kiviveistoksia. Kiviveistoksissa on erikoista luonnonkiven ja laastin yhdistäminen. Hänen eläin- ja ihmishahmonsa ovat ilmeikkäitä.
Vihtori Storckin perinneyhdistys pitää yllä perinneateljeeta Kinnulassa. Storckin ensimmäinen puoliso oli Kinnulassa syntynyt Hilda Sofia (o.s. Hänninen, s. 1906 – k. 1967) ja toinen puoliso Rovaniemellä syntynyt Aune Amanda (o.s. Jäntti, s. 1930 – k. 2011 Kinnula). Storckilla on yksi lapsi, vuonna 1929 syntynyt tytär ensimmäisestä avioliitosta.
Aiheesta muualla

Perinneyhdistys (Arkistoitu – Internet Archive)
Victor Teixeira

| Victor Teixeira> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 4. helmikuuta 1983 (ikä 41)
Kansalaisuus:   Alankomaat
Kyokushin-ottelija
Aktiivisena:  1995–
Paino:  70 kg
Painoluokka:  Kevytsarja keskisarja (2007, 2012)
Kätisyys:  oikea
Seura(t):  Sportschool Egberth Thomas
Vyöarvo:  3. dan
| Mitalit> Maa:   Alankomaat.Miesten kyokushin.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Miesten kyokushin.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Miesten kyokushin.EM-kilpailut  | Maa:   Alankomaat> Miesten kyokushin. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Vitoria 2008 | -70 kg |  |
|  Hopeaa | Kiova 2009 | -70 kg |  |
|  Hopeaa | Bukarest 2010 | -70 kg |  |
|  Pronssia | Barcelona 2006 | -70 kg |  |
| Flanderin mestaruuskilpailut  | Flanderin mestaruuskilpailut  | Flanderin mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | 2000 | -70kg |  |
|  Kultaa | 2004 | -70kg |  |
| Saksan Open  | Saksan Open  | Saksan Open  |  |
|  Hopeaa | Frankfurt 2004 | -70kg |  |
| Hollannin mestaruuskilpailut  | Hollannin mestaruuskilpailut  | Hollannin mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | 2005 | -70 kg |  |
|  Kultaa | 2006 | -70 kg |  |
|  Kultaa | Papendrecht 2008 | -70 kg |  |
|  Kultaa | 2009 | -70 kg |  |
|  Kultaa | 2010 | -70 kg |  |
|  Kultaa | 2011 | -80 kg |  |
|  Kultaa | 2012 | -70 kg |  |
|  Hopeaa | 2007 | -80 kg |  |
| Yhdysvaltain mestaruuskilpailut  | Yhdysvaltain mestaruuskilpailut  | Yhdysvaltain mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Los Angeles 2010 | -70kg |  |
| Ranskan Open  | Ranskan Open  | Ranskan Open  |  |
|  Kultaa | Bayeux 2010 | -70kg |  |
| Hollannin nuorten kilpailut  | Hollannin nuorten kilpailut  | Hollannin nuorten kilpailut  |  |
|  Kultaa | 1996 |  |  |
|  Kultaa | 1998 |  |  |
|  Kultaa | 1999 |  |  |
|  Kultaa | 2001 |  |  |
Miesten shinkyokushin
| Hollannin mestaruuskilpailut  | Hollannin mestaruuskilpailut  | Hollannin mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | 2012 | -70 kg |  |
KWF
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Zaragoza 2012 | -70 kg |  |
Victor Teixeira (s. 4. helmikuuta 1983) on alankomaalainen karateka. Hän on kilpaillut Kyokushinin eri järjestöissä, kuten IKO1-, WKO- ja IBKO-järjestöissä. IKO1:ssä Teixeira saavutti muun muassa kolme hopeaa EM-kilpailuissa 2008, 2009 ja 2010. KWF-liitossa hän saavutti kevytsarjan Euroopan-mestaruuden 2012.
Karate

Teixeira aloitti kyokushinin harjoittelemisen 9-vuotiaana setänsä innostamana. Neljä vuotta myöhemmin hän saavutti Hollannin nuorten mestaruuden 1996 ja voitti saman turnauksen myös vuosina 1998, 1999 ja 2001, jonka jälkeen Teixeira alkoi kilpailla aikuisten tasolla.
Hän voitti Belgiassa Flanderin mestaruuskilpailut vuosina 2000 ja 2004. Teixeira saavutti myös Saksassa hopeaa pienemmässä turnauksessa vuonna 2004 ja otteli samana vuonna ensimmäistä kertaa EM-kilpailuissa Riesassa, Saksassa. Hän sijoittui viidenneksi alle 70-kiloisten sarjassa. Teixeira voitti ensimmäistä kertaa Alankomaiden mestaruuden 2005 ja sijoittui saman vuoden EM-kilpailuissa viidenneksi.
Hän jatkoi menestystään vuonna 2006 ja voitti toisen kerran Alankomaiden mestaruuden, lisäksi EM-kilpailuissa Barcelonassa Teixeira saavutti pronssia.
Vuonna 2007 Teixeira osallistui vain yhteen turnaukseen. Hän kilpaili ensimmäistä kertaa World Openissa, Tokiossa, jossa Teixeiran turnaus päättyi ensimmäisellä kierroksella hävittyään Andrei Tširkoville.
Karate > EM-hopeaa (2008–2010)

Vuodet 2008–2010 Teixeira saavutti EM-kilpailuissa menestystä, mutta jäi loppuottelussa aina hopealle. Hän saavutti kolmannen kerran Alankomaiden mestaruuden vuonna 2008. Sitä vastoin Teixeira sai ensimmäisen EM-hopeamitalin Vitoriassa, Espanjassa. Hän hävisi loppuottelussa Piotr Moczydlowskille. Teixeira kilpaili myös ensimmäistä kertaa European Openissa, jossa hän sijoittui viidenneksi.
Sama toistui myös 2009, kun Teixeira voitti Alankomaiden mestaruuden neljännen kerran urallaan. Kiovan EM-kilpailuissa hän eteni toistamiseen loppuotteluun, jossa Teixeira hävisi tällä kertaa Jevgen Jakovenkolle.
2010 Teixeira saavutti viidennen peräkkäisen Alankomaiden mestaruuden. Myös EM-kilpailuissa hän eteni alle 70-kiloisten sarjassa kolmannen kerran loppuotteluun. Teixeira kuitenkin hävisi myös kolmannen kerran peräkkäin loppuottelun, tällä kertaa Stanislav Romancheville. Hän voitti ensimmäistä kertaa Los Angelesissa Yhdysvaltain mestaruuden, sekä Ranskan Openin.
Karate > World Open ja kilpaileminen muissa järjestöissä

Teixeira osallistui toista kertaa World Openiin 2011. Edellisen turnauksen tapaan hän eteni toiselle kierrokselle johon myös hänen turnauksensa päättyi.
Vuoden 2011 jälkeen Teixeira alkoi kilpailemaan Kyokushinin muissa järjestöissä. Hän saavutti All Japan Kyokushin Cupin 2012 IBKO-järjestössä alle 75-kiloisten sarjassa. Teixeira voitti myös 2012 WKO-järjestön Shinkyokushin Alankomaiden mestaruuden alle 70-kiloisten sarjassa. Hän voitti Euroopan-mestaruuden KWF-liitossa 2012. Espanjassa järjestetyn EM-kilpailun loppuottelussa Teixeira voitti Artem Solovyevin.
VooDoo (rullakiekko)

VooDoo on vuonna 1996 perustettu helsinkiläinen rullakiekkojoukkue. Joukkueessa pelasivat mm. Kimmo Kuhta ja Mikko Laine.
Saavutukset

SM-liigan pronssia: 1 (vuonna 1996)
Victoria (Australia)

| Victoria |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Sijainti
Valtio:  Australia
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Melbourne
 – pääministeri:  Daniel Andrews (ALP)
 – kuvernööri:  Linda Dessau
Edustus:  Australian parlamentti
 – edustajainhuone:  37 paikkaa
 – senaatti:  12 paikkaa
Pinta-ala:  237 629 km² (6.)
 – maa:  227 496 km²
 – sisävesi:  10 213 km² (4,3 %)
Väkiluku (2016):  5 926 624 (2.)
 – väestötiheys:  26,1 as./km²
Symbolit:  
 – lempinimi:  The Garden State
 – motto:  Peace and Prosperity
 – korkein kohta:  Mount Bogong (1 986 m)
 – matalin kohta:  0 m
Lyhenteet:  
 – postitunnus:  VIC
 – ISO 3166:  AU-VIC
 
Government of Victoria
Victoria on Australian toiseksi pienin ja tiheimmin asutettu osavaltio. Se sijaitsee Australian mantereen kaakkoisnurkassa, ja sen pinta-ala on 237 629 km² ja väkiluku oli 5 926 624 vuoden 2016 väestönlaskennassa. Victorian pääkaupunki on Melbourne, joka on väkiluvultaan Australian toiseksi suurin kaupunki.
Historia

Uuden Etelä-Walesin siirtokunnan perustamisen (1788) jälkeen Australian manner jaettiin kahtia itäiseen Uuteen Etelä-Walesiin ja läntiseen Uuteen-Hollantiin. Victorian ensimmäiset asukkaat asettuivat Portlandiin nykyisen Victorian länsirannikolle. Melbournen kaupungin perusti John Batman vuonna 1835.
Vuonna 1851 Ballaratista ja myöhemmin eri puolilta Victoriaa löydettiin kultaa, minkä johdosta alueen väkiluku ja talous alkoivat kasvaa hyvin nopeasti. Samana vuonna siirtokunta sai itsenäisyyden Uudesta Etelä-Walesista, ja vuonna 1901 Victoriasta tuli Australian liittovaltion osavaltio. Melbourne oli maan pääkaupunki vuosina 1901–1927 Canberran ollessa vasta rakenteilla.
Hallinto

Victoria on Australian osavaltio, mikä tarkoittaa että sillä on oma itsenäinen hallinto ja lainsäädäntö. Osavaltion lait eivät saa olla ristiriidassa liittovaltion lakien kanssa. Kuninkaan seremoniallista valtaa osavaltiossa pitää kuvernööri. Osavaltion päämies on hallituksen pääministeri. Victorialla on 12 edustajaa Australian parlamentin ylähuoneessa ja 37 edustajaa alahuoneessa.
Victorialla on oma kaksikamarinen parlamentti, jonka ylähuoneessa on 40 paikkaa ja alahuoneessa on 88 paikkaa. Parlamentin jäsenet valitaan vaaleilla neljän vuoden välein, joita varten osavaltio on jaettu 88 vaalipiiriin. Osavaltiossa on käytössä painotettu vaalitapa. Vaalien voittajapuolueen puheenjohtajasta tulee Victorian pääministeri ja hän kokoaa hallituksen.
Osavaltion toimeenpanovalta on kruunun edustajalla eli Victorian kuvernöörillä. Hän vahvistaa osavaltion lait ja viralliset asiakirjat sekä kutsuu valtiopäivät koolle. Tarvittaessa hän voi hajottaa hallituksen ja määrätä uudet vaalit. Lähinnä kuvernöörin valta on kuitenkin seremoniallinen ja hän edustaa osavaltiota ulospäin.
Tuomiovalta on jaettu tuomioistuimille, joita on kolmessa eri tasossa. Alimmalla tasolla ovat maistraatit (engl. Magistrates' Court), joiden alla on eri aloihin, kuten lastensuojelu- tai talousasioihin, erikoituneita alioikeuksia. Toisella tasolla ovat piirioikeudet (engl. County Court), ja ylimpänä on korkein oikeus (engl. Supreme Court). Osavaltion tuomioistuinten yläpuolella ovat vielä liittovaltion tuomioistuimet.
Paikallishallinnosta vastaavat paikallishallintoalueet, joita on 79. Alueet vastaavat kuntia, ja niiden tehtävänä Victorian osavaltiossa on ylläpitää tiestöä, kunnallistekniikkaa ja vapaa-ajan palveluja kuten kirjastoja ja puistoja. Alueilla on myös vaikutusvaltaa paikallisesti joihinkin osavaltion järjestämiin asioihin kuten kaavoitukseen, ympäristönsuojeluun ja terveyspalveluihin. Victorian hallinto on jakanut osavaltion myös viiteen alueeseen, joilla on lähinnä merkitystä tilastoinnissa ja alueellisessa suunnittelussa. Alueet ovat Barwon South West, Gippsland, Grampians, Hume ja Loddon Mallee.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset sivut (englanniksi)
Vihreät niityt – 32 unohtumatonta

| Vihreät niityt - 32 unohtumatonta Olavi Virta |
| --- | --- | --- |

Vihreät niityt - 32 unohtumatonta
Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 1984
 Formaatti: Tupla LP, 2 C-kasettia
 Kesto: 91.00
 Levy-yhtiö: Fazer Finnlevy
Olavi Virran muut julkaisut
|   | 1984 Vihreät niityt - 32 unohtumatonta |   |
Vihreät niityt - 32 unohtumatonta on suomalaisen Olavi Virran kokoelma-albumi vuodelta 1984.
Kappaleet

A-puoli (levy 1)
Vihreät niityt
Mambo Italiano
Luonnonlapsi
Armi
Rakkautta ei se ollut
Keinu kanssani
Yö kerran unhoa annoit
Ennen kuolemaa
B-puoli
Volgan rannalla
Kuolleet lehdet
Eva
Kylmä rakkaus
Amor, amor, amor
Laulajan ystävä
Kyllikki
Itämaista rakkautta
A-puoli (levy 2)
Kaunein iltamme
Preerian keltainen ruusu
Valkovuokot
Sua lemmin kuin järjetön mä oisin
Johnny, mua muistathan
Ole armollinen
Jää hyvästi armas
Menneitä muistellessa
B-puoli
Romanialainen kitara
Mustalaisruhtinatar
Ajomies
Siks' oon mä suruinen
Sinun silmiesi tähden
Kuin lapsena ennen
Soria Moria
Istanbul
Vähä Hirvijärvi (Sysmä)

| Vähä Hirvijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Sysmä
Koordinaatit:  61°22′03″N, 25°41′49″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Nuoramoisen alue (14.81)
Laskuoja:  oja Virttajärveen 
Järvinumero:  14.815.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  115,3 m  
Pituus:  150 m  
Leveys:  90 m  
Rantaviiva:  0,377 km  
Pinta-ala:  0,794 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiVähä Hirvijärvi 
Vähä Hirvijärvi eli Vähä-Hirvijärvi on Päijät-Hämeessä Sysmässä  Karilanmaan lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 150 metriä pitkä, 90 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 0,8 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.