stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Takahe
Lisääntyminen

Takahe on yksiavioinen, joskin luonnossa lintu usein ottaa uuden partnerin, mikäli pesintä epäonnistuu useina vuosina peräjälkeen. Lintu rakentaa ison pesän pensaiden alle, ja munii vuosittain 1–3 nahkaista munaa, joista 80 prosenttia kuoriutuu 30 päivän kuluttua. Molemmat vanhemmat huolehtivat ja ruokkivat poikasiaan kolmen kuukauden ajan. Tavallisesti vain yksi poikanen selviää hengissä talven yli. Nuoret yksilöt pysyttelevät usein vanhempiensa seurassa jopa 18 kuukauden ikäisiksi asti, ja auttavat seuraavan poikasen kasvatuksessa.
Takahe on pesimisen suhteen hyvin reviiriuskollinen, ja pesimispari puolustaa reviiriään ääntelemällä, tai tarvittaessa taistelemalla. Pesintä tapahtuu joka vuosi samalla pesimispaikalla.
Takahen päätyminen sukupuuton partaalle johtui useista eri syistä. Siihen vaikuttivat liiallinen metsästys, elinympäristön hävittäminen ja maahan tuodut petoeläimet. Lajin elinalue on kutistunut lyhyessä ajassa hyvin pieneksi ja sisäsiittoisuus on ongelma, joka voi joillakin naarailla johtaa hedelmättömyyteen. Kannan koko oli vuosien 2011–2012 aikana noin 276 lintua. Vuonna 2015 lisääntyviä pareja oli 90 kappaletta. Vuonna 2023 lintua laskettiin olevan 500, ja suojelutyön ansiosta kanta kasvaa.
Sèvre Niortaise

| Sèvre Niortaise |
| --- | --- |
 Sèvre Niortaise lähellä Niortia helmikuussa 2000
Alkulähde:  Sepvret, Deux-Sèvres  46°17′33″N, 0°6′11″W
Laskupaikka:  Atlantin valtameri (Biskajanlahti), Charronin ja Puyravaultin välissä  46°18′35″N, 1°7′45″W
Maat:  Ranska
Pituus:  158,4 km
Alkulähteen korkeus:  152 m
Virtaama:  11,9 m³/s
Valuma-alue:  3650 km²
 Sèvre Niortaise kartalla
Sèvre Niortaise on joki länsi-Ranskassa. Se alkaa läheltä Sepvret'tä Deux-Sèvresin departementista, kulkee Niortin kautta Marais poitevinin suoalueelle, jonka pääasiallisen vesiuoman se muodostaa, ja laskee lopulta Atlantin valtemereen, Anse de l'Aiguillon -nimiseen lahteen lähellä Île de Rétä.
Nimen alkuperä

Joki on saanut nimensä sen varrella olevasta Sepvret-nimisestä kylästä. Nimi johtuu esikelttiläisestä sanavartalosta Sab, joka tarkoittaa nestemäistä ainetta kuten mehua, mahlaa tai lientä, sekä siihen liittyvästä niin ikään esikelttiläisestä suffiksista ara.  Joen nimen varhaisin tunnettu kirjoitusasu on Severa vuodelta 932.
Lähellä on toinenkin Sèvre-niminen joki, Loiren sivujoki Sèvre Nantaise. Erotukseksi siitä käytetään Atlanttiin laskevasta Sèvrestä tarkennettua nimeä Sèvre Niortaise, "niortilainen Sèvre", sen varrella olevan Niortin kaupungin mukaan.
Deux-Sèvresin departementin nimi tarkoittaa "kaksi Sèvreä".  Nimi johtuu siitä, että molemmat Sèvre-joet sijaitsevat osittain tämän departementin alueella.
Joen kulku

Sèvre Niortaise kulkee kolmen departementin, Deux-Sèvresin, Vendéen ja Charente-Maritimen sekä 38 kunnan alueella.  Suurimmat kunnat, joiden kautta se kulkee, ovat (järjestyksessä joen lähteiltä suulle): Sepvret, Chey, Exoudun, La Mothe-Saint-Héray, Souvigné, Sainte-Eanne, Nanteuil, Saint-Maixent-l'École, Saint-Martin-de-Saint-Maixent, Sainte-Néomaye, La Crèche, François, Chauray, Saint-Gelais, Échiré, Saint-Maxire, Sciecq, Niort, Magné, Coulon, Arçais, Damvix, Maillé, L'Île-d'Elle, Marans ja Charron.
Purjehduskelpoisuus

Sèvre Niortaise on 158,4 kilometriä pitkä. Melko suuretkin alukset voivat kulkea jokea pitkin 17 kilometrin pituisella osuudella Maransiin saakka, pienet alukset Niortiin saakka, joka on 70 kilometrin päässä joen suulta.
Sepvertin kunnan alueella sijaitsee ainakin 14 karttaan merkittyä lähdettä, joista alkavista puroista Sèvre muodostuu. Niistä La Grande Fontainen katsotaan yleensä olevan kauimpana varsinaisesta joesta. Exouduniin saakka Sèvre muistuttaa pientä puroa, johon liittyy pienempiä puroja, joiden varsilla kuitenkin on jo vanhoja vesiyllyjä. Vasta La Mothe Saint Heraystä lähtien joki on sen verran leveä, että sitä pitkin voidaan kulkea kanootilla. Saint Maixentin ja Niortin välillä on noin 50 kynnystä, joita on aikoinaan käytetty hyväksi myllyjä varten. Niortista lähtien Sèvre Niortaise sivujokineen muodostaa yli 100 kilometriä pitkän purjehduskelpoisen vesistön, johon sisältyy yhdeksän suvantoaa, Nirtissa sijaitsevasta Comportén sulusta Braulutin sulkuun saakka, joka on joen suulla L'Aiguillonin lahdella. Jokeen rakennetut sulut ovat, sen yläjuoksulta alavirtaan luettuina: Port Boinot'n, Comportén, Roussillen ja Tiffardièren sulut Niortissa, Marais Pin'in sulku Magnéssa, Sotterien sulku Coulonissa, Bourdetten sulku Arçais'ssa, Bazoinin sulku Mailléssa, Carreau d'Orin sulku Maransissa ja Braultin sulku Charronissa.
Joen katsotaan laskevan mereen 3,2 kilometriä Braultin sulun jälkeen, Port du Corps de Gardessa Charron'issa.
Jokeen liittyvät kanavat

Sèvre Niortaiseen liittyvä Braultin merikanava eli Maransista mereen johtava kanava rakennettiin 1800-luvun lopulla Marans (Charente-Maritime)|Maransin]] sataman tarpeisiin. Tähän kanavaan on yhteydessä myös Maransin–La Rochellen kanava.
Jo aikaisemmin oli jokiliikenteen helpottamiseksi rakennettu joukko oikaisevia kanavia. Lueteltuina järjestyksessä Niortista alkaen niitä ovat, J. Parentin vuonna 1767 laatiman kartan mukaan:) :
Canal Saint-Martin (Boinot'n satamasta Niortissa sijaitsevalle Comportén sululle)
nimettömiä kanavia:
Tiffardièren sulun luona (joen luonnollinen uoma säilynyt)
Moucherien alueella (luonnollinen uoma säilynyt)
Cénobitesin alueella Magnéssa (luonnollinen uoma säilynyt)
Joussonin alueella Magnéssa (joen luonnollinen uoma täytetty)
Maurepas'n ja La Trigalen välinen kanava Coulonissa (joen luonnollinen uoma täytetty)
Sotterien alueella Coulonissa (luonnollinen uoma osittain säilynyt)
Adressoirin alueella Vanneau-Irleaussa (luonnollinen uoma säilynyt, ja sen eri osille on annettu nimet Countour de l'Oseille ja Ceinture des Brelets)
Canal du Nouveau Béjou (Damvixin ja Baxoinin välillä, luonnollinen uoma säilynyt)
Fossé du Loup (lähellä Mailléta)
Canal du Sablon (lähellä Combrands'ia)
nimetön kanava Digolet'n alueella Vixissä (luonnollinen uoma säilynyt)
Canal de Pomère (lähellä Pomèreä)
Vuonna 1847 laadittiin suunnitelma suuren kanavan rakentamiseksi Coulonin ja Noprtin välille, mutta sitä ei toteutettu.
Huomattavimmat sivujoet

Sèvre Niortaisen sivujokia ovat:
Vasemmalta:
Foucault'n puro, 5 km
Chambrillen puro, 4 km
Savrelle, 4 km
Glanunen puro, 2 km
Soigonon puro, 4 km
Hermitainin puro, 13,5 km
Lambon, 40,8 km
Romagné, 5 km
Guirande (22 km), johon laskevat Sarsin puro, Bief Chabot, Rénaudsin puro ja Bief
Mignon (45,9 km), johon liittyvät Mignonin kanava, Alleuds, Courance (38 km), Bief de Blaizé, Fontainesin puro, Douet Coquet, Mère, Bief du Lac, Fenée, Bassinet, Palluaud'n puro ja Limaillen puro.
Oikealta:
Pamproux (9,2 km), johon liittyy Bougon (6 km)
Magnerollesin puro (10,5 km)
Puits d'Enferin puro (7,5 im), johon yhtyvät Rabanén puro (2 km) Pont de l'eteilin puro (3 km) ja Renardiéren puro (2,5 km)
Chambon (36,1 km), johon laskevat Ligueuere (12,5 km), sekä Rocheteaun, Saint-Rémyn, Montbrunen, Massicartin, Verlionièren, Bossotièren, Puget'n ja Touchen purot
Marcusson (17 km), johon laskevat Brangeardin ja Rochen purot
Égray (24,4 km), johon laskevat Bonette sekä Saint-Jamesin, Vergnen, Fontaines de Coursin, Gachet'n, Rochefollet'n ja Montbailin purot
Vieille Autise (17 km), johon liittyy Vieille-Autisen (6,5 km) ja Jeune-Autisen (13 km) kanavat, Autize-joki (58 km), Feniouz ja Miochette.
Vendée (82,5 km), johon laskevat Longèves (16,8 km), Mère (32,9 km), Tignon ja Fougères.
Hydrologia

Sèvre Niortaisen valuma-alueella vallitsee runsassateinen meri-ilmasto.
Hydrologia > Sèvre Niortaise Niortissa

Lähimpänä joen suuta sijaitseva mittausasema on Tiffardièressä, Niortissa, varsin kaukana joen suulta. Mittausaseman kautta kulkeva jokiosuuden valuma-alueen pinta-ala on 1074 km2, mikä on vain 29,2 % koko joen valuma-alueesta. Joen keskimääräinen virtaama tämän mittausaseman kohdalla on 11,1 m3/s, ja alueen vuotuinen sademäärä on 400 millimetriä. Eri kuukausien keskivirtaama vaihtelee syyskuun 2,41 kuutiomertistä helmikuun 23,5 kuutiometriin sekunnissa.
| Sèvre Niortaisen keskivirtaama Niortin La Tiffardièressä eri kuukausina |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kuukausi |  |  |  | m3/s |
| Tammikuu | Tammikuu |    | 23,4 | 23,4 |
| Helmikuu | Helmikuu |    | 23,5 | 23,5 |
| Maaliskuu | Maaliskuu |    | 19,5 | 19,5 |
| Huhtikuu | Huhtikuu |    | 11,9 | 11,9 |
| Toukokuu | Toukokuu |    | 8,29 | 8,29 |
| Kesäkuu | Kesäkuu |    | 5,93 | 5,93 |
| Heinäkuu | Heinäkuu |    | 3,31 | 3,31 |
| Elokuu | Elokuu |    | 2,55 | 2,55 |
| Syyskuu | Syyskuu |    | 2,41 | 2,41 |
| Lokakuu | Lokakuu |    | 3,44 | 3,44 |
| Marraskuu | Marraskuu |    | 11,4 | 11,4 |
| Joulukuu | Joulukuu |    | 18,5 | 18,5 |
Virtaaman epäsäännölliset vaihtelut ovat kuitenkin vielä suurempia. Suurin mitattu hetkellinen virtaama on ollut 244 m3/s (6. maaliskuuta 2020 klo 14) pienin 278 litraa sekunnissa (23. joulukuuta 2001 klo 13).
Hydrologia > Vesistön säännöstely

Chambonin puroon Clavéssa on rakennettu Touche Poupardin pato, jonka tarkoituksena on tasoittaa Sèvre Niortaisen virtaamaa niin, että siinä on tietty vähimmäismäärä elokuussakin, jolloin virtaama luonnostaa on pienimmillään ja jolloin jokivettä lisäksi pumpataan pumpataan seudun peltojen kasteluun. Patoaltaan tilavuus on 15 miljoonaa kuutiometriä.
Sèvren sivujokeen Vendée-jokeen on rakennettu useita patoja: Angle-Guignardin, La Vouraien, Merventin, Albertin, Pierre-Brunen ja Apremontin padot. Näistä Merventin padon on rakennettu uudestaan vuosina 2015–2018.
kunnostustyöt valmistuivat vuonna 2018.
Hydrologia > Tulvat

Sèvre Niortaisen tulvavesien korkeuksia on mitattu Niortissa vanhan sillan kohdalla ja virtaamia Tiffardièren mittausasemalla.  Viime vuosikymmeninä suurimpia tulvia ovat olleet:
21. joulukuuta 1982: tulvaveden korkeus 14,15 metriä, virtaama 329 m3/s
23. tammikuuta 1995: tulvaveden korkeus 13,6 metriä, virtaama 250 m3/s
6. maaliskuuta 2020: tulvaveden korkeus 12,75 metriä, virtaama 205 m3/s
3. maaliskuuta 2007: tulvaveden korkeus 12,34 metriä.
Erityisen suuria tulvia joessa on esiintynyt joulukuussa 1872 ja tammikuussa 1936, merkittäviä myös vuosina 1904, 1906, 1961 ja 1994.
Tulvien aikana Magnén ja Maillén välinen kosteikko toimii eräänlaisena tulppana, joka hidastaa vesimassojen valumista Aiguillonin lahteen. Matalan veden aikana kanavat voivat kuljettaa mereen noin 40 kuutiometriä vettä sekunnissa. Kosteikot jäävät lähes joka vuosi joksikin ajaksi kokonaan veden alle, joskus useammaksi kuukausiksikin kuten Bessinesin suo marraskuusta 2019 maaliskuuhun 2020 saakka.
Ekologia

Sèvre Nantaisen yläjuoksulla veden laatu on pysynyt hyvänä. Ihmisen toimet ovat kuitenkin vaikuttaneet siihen jo keskiajalta saakka, sillä majavat ja niiden padot ovat hävinneet. Kun lisäksi joen virtausnopeus on sen lähteen ja Nanteuilin välisellä osuudella pienentynyt, joen osuuksista noin puolet näyttää järvimäisiltä, mihin ovat vaikuttaneet myös jokivarressa muun muassa Pamproux'ssa, Bougonissa ja Tranchée Chevaleressessä tehdyt rakennustyöt.
Paikoitellen joessa tapahtuu huomattavaa biomineralisaatiota. Eloperäisen aineen kerrostumia syntyy varsinkin lehti- ja maksasammalista.
Ranskan vesistöjen järjestely- ja hallintosuunnitelman (ransk. Schéma d'aménagement et de gestion des eaux, SAGE mukaisesti on perustettu paikallinen vesikomissio Sèvre Niortaise-Marais poitevin. Loiren–Bretagnen vesivirasto ja Syndicat Mixte à la Carte du Haut Val de Sèvre (SMC) tekivät vuosiksi 2004–2008 ensimmäisen kunnostus- ja ylläpitosopimuksen, jonka mukaisesti jokiveden laatua tarkkailtiin sen yläjuoksulla. Vuonna 2010 aloitettiin tutkimushanke eräiden vesirakennustöiden vaikutuksesta joen valuma-alueen ekologiseen jatkuvuuteen.
Ekologia > Vedenalaisia kasveja ja näkymiä

Ulpukan (Nuphar lutea) vedenalaisia uposlehtiä Axay-le-Brûléssä
Joen pohjan karheisiin kohtiin kiinnittyneitä ristilimaskoja (Lemna trisulca) elokuussa 2016
Ärviöitä (Myriophyllum) elokuussa 2016
Vesikasveina kasvavia lehtisammalia
Levä- ja bakteerikasvustoa lehti- ja maksasammalten päällä
Levä- ja bakteerikasvustoa maksasammalten päällä
Maisemia

Coulon, rantakatu Quai Louis Tardy
Auringonlasku Sèvren yllä Maransissa
Sèvre au Brault'issa
Nostosilta Brault'issa
Toimintoja > Teollisuus

Joella on kautta aikojen harjoitettu kalastusta ja vesiliikennettä, ja lisäksi sen varrella on ollut lukuisia vesimyllyjä. Keskiajalla Saint-Maixent-l'Écolen ja Niortin väliselle noin 50 kilometrin pituiselle osuudelle rakennettiin viitisenkymmentä myllypatoa.>.
Toimintoja > Nahka- ja säämiskäteollisuus

Teollistumisen myötä monet Sèvre Nantaisen varrella olleet vesimyllyt muutettiin karvaamoiksi ja säämiskätehtaiksi, joista seutu tulikin tunnetuksi.
Toimintoja > Satamat > Niortin satama

Niortin ensimmäinen satama sijaitsi Donjonin luona nykyisten hallien kohdalla. Kun joki täyttyi mudasta, 1400-luvulla päädettiin kaivaa uusi satama-allas joen oikealle rannalle. Vuonna 1867 allas täytettiin, minkä jälkeen siihen johtaneen kanavan paikalle rakennettiin puistokatu, Boulevard Main. Satama siirrettiin lähemmäksi joen suuta Boinot'n karvaamojen kohdalle.
Toimintoja > Satamat > Maransin satama

Maransin satama on huvivenesatama, johon mahtuu 180 venettä. Se on yhteydessä Aiguillonin lahden kanssa Braultin sulun kautta.
Toimintoja > Kalastus

Vapaa-ajan kalastusta harjoitetaan runsaasti kaikkialla Sèvre Niortaisen varrella.
Toimintoja > Turismi ja virkistyskäyttö

Port Boinot'ssa otettiin vuonna 2023 käyttöön sähkökäyttöisiä risteilyaluksia, jotka kuljettaat matkustajia Niortin ja Maransin välillä.
Sèvre Niortaisea pitkin kujetaan myös kanooteilla, kajakeilla, purje-, soutu- ja moottoriveneillä sekä vesisuksilla. Joella kulkee myös risteilyaluksia. Lisäksi jokivartta pitkin kulkee ulkoilureittejä, joita pitkin voidaan kulkea Niortista Maransiin saakka kävellen tai polkupyörällä.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: fr:Sèvre Niortaise
Bords de la Sèvre (Vendée)
Théodore Rousseaun maalaus vuodelta 1859
Bostonin Museum of Fine Artsissa.
Käännös suomeksi
Naimattomuus

Naimaton on henkilö, joka ei ole avioliitossa. Hän voi olla avoliitossa, muussa parisuhteessa tai sinkku.
Juridisesti naimaton on yksi siviilisäädyistä ja tarkoittaa henkilöä, joka ei ole koskaan ollut avioliitossa tai rekisteröidyssä parisuhteessa. Avioliiton tai rekisteröidyn parisuhteen päättymisen jälkeen henkilö on joko eronnut tai leski, mutta ei naimaton.
Sinkku (engl. single) on henkilö, joka ei nyt ole parisuhteessa.
Aikoinaan naimaton tarkoitti myös neitsyttä eli impeä, sillä tuolloisten siveellisyysnormien puitteissa sukupuoliyhdyntä oli pidettävä hyväksyttävänä yksinomaan avioliiton solmineiden miehen ja naisen välillä. Miespuolista naimatonta henkilöä kutsutaan usein poikamieheksi. Ikääntynyttä naimatonta naispuolista henkilöä kutsutaan ikäneidoksi tai vanhaksipiiaksi ja miestä vanhaksipojaksi. Nuoria naimattomia naisia on perinteisesti kutsuttu myös neideiksi.
Merkitys ennen ja nykyisin

Aikaisemmin naimattomuutta on pidetty pahana, ja pidetään edelleen useissa kulttuureissa. Naimisiin meneminen varsinkin naiselle on merkinnyt aiemmin taloudellista turvaa elämään. Toisaalta neitsyyden säilyttämisen vuoksi naimattomina pysyviä on usein kunnioitettu ja pidetty pyhinä. Tällaisia ovat olleet myös eri jumalille elämänsä pyhittävät neitsyet, kristinuskossa nunnat ja munkit ja joidenkin suuntausten papit.
Nykyisin naimattomuus on luonnollinen ja pitkälti hyväksytty tila länsimaissa. Suomalainen yhteiskunta kannustaa naimattomina eläviä pareja avioliittoon muun muassa tukemalla aviopuolisoita paremmin. Naimattomia pareja on aikaisemmin kutsuttu susipareiksi, sillä heidän on katsottu tekevän syntiä ja elävän piilotellen kuin metsän eläimet. Sana on leikkimielisessä käytössä edelleen. Nykyisin naimattoman, mutta yhdessä asuvan parin sanotaan olevan avoliitossa.
Ortodoksiuskonnossa luostariasukkaat sitoutuvat naimattomuuteen eli selibaattiin.
Merkitys ennen ja nykyisin > Kumppanin etsiminen

Naimattomista miehistä 90 % ja naimattomista naisista 75 % haluaisi parisuhteen. Psykologi Anna Salmen mukaan miehelle parisuhde on usein tärkein ihmissuhde, naisella on usein läheisiä suhteita muihin naisiin. Toisaalta sinkut voivat myös iloita vapaudestaan.
Parisuhteen etsimiseen apua voi saada Väestöliiton sinkkujen neuvontapuhelimesta ja Väestöliiton chat-nettivastaanotolla.
Yksilön kannalta naimattomuus voi olla joko hyvä tai huono asia riippuen subjektiivisista toiveista. Puolisoa etsitään sinkkutapaamisissa sekä virtuaalisin keinoin kuten deittipalvelut ja Tinder, mutta siitä huolimatta puolisoa ei välttämättä löydy. Lisäksi monissa perinteisissä yhteiskunnissa oli käytössä sopimusavioliitto, jonka monet yksilöt näkivät välttämättömänä pahana, joskin monien tutkimusten mukaan järjestetyt avioliitot voivat olla yhtä hyviä kuin muut. Ilman sopimusavioliittoja joidenkin ihmisten on vaikea löytää puolisoa. Tällöin naimattomuus voi olla keskeinen ongelma yksilölle.
Yleisyys

18-29-vuotiaista miehistä 61 % ja naisista 37 % on sinkkuja, 30-39-vuotiaista 28 % ja 22 %, 40-49-vuotiaista 26 % ja 18 %, 70-79-vuotiaista 15 % ja 41 %. Vain peruskoulun käyneistä 30-79-vuotiaista kaksi kolmesta on sinkkuja. Parisuhteessa elävät ovat terveempiä ja tyytyväisempiä. Tyytyväisimpiä ollaan ensimmäiset kaksi vuotta. Sitten tyytyväisyys laskee ja myöhemmin taas nousee.
Sinkku-sanan synty

Sinkku-sanan alkuperää on selvitetty. Suomeen sinkku-käsitettä (yksin elävän ihmisen merkityksessä) käytti ensimmäisen kerran lehtijutussaan toimittaja Heikki Kemppainen (nykyisin Karjalaisen taloustoimittaja). Suonna Konosen jutussa Mies joka lanseerasi "sinkun" Suomeen (Karjalainen 10.12.2000)  kirjoitetaan:
Talous

Yksin elävän sinkun eläminen ja asuminen on huomattavasti kalliimpaa kuin samaan tuloluokkaan kuuluvan pariskunnan, koska sinkku joutuu maksamaan kaikki menonsa yksin. Kuluttajatutkimuskeskuksen tutkimuspäällikkö Anu Raijaksen selvityksen mukaan yksin elävän eläminen maksaa vuodessa 20 366 euroa, kun vastaavan tulotason omaava pariskunta selviää 25 094 eurollamilloin?. Sinkkutalouden liikkumavara on pienempi kuin vastaavan lapsettoman pariskunnan, koska välttämättömiin menoihin kuluu huomattava osa tuloista. Selvityksen mukaan pääkaupunkiseudulla sinkulle jää 278 euroa kuukaudessa, kun taas vastaavalle pariskunnalle jää kummallekkin 380 euroa käyttövaraa tai säästöön. Yksinelävien asunnot ovat pieniä, mutta niiden markkina-arvo on huomattavan korkea, mikä nostaa asumisen hintaa. Ratkaisuna sinkkutalouden ongelmiin on esitetty muun muassa asumiseen yksiöitä, joiden sähkölaskutus hoidetaan kiinteistökohtaisesti.
Kirjallisuutta

Avellán, Viivi: Sinkkunaisen käsikirja.  Helsinki:  Tammi, 2007.  ISBN 978-951-3-14066-3
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Sinkkuelämää, katsaus suomalaiseen sinkkuilmiöön
Munkki / nunna Ortodoksi.net. Viitattu 23.9.2010. (suomeksi)
Ailja Tenhunen: Tutkija: Yhä useampi sinkkumies ei löydä koskaan naista (Arkistoitu – Internet Archive). Tamperelainen 18.7.2011.
Taideteollisuus

Antti Nurmesniemi, Pehtoori-kahvipannu, 1957.
Taideteollisuus (engl. applied arts tai applied art) on käyttö- ja koriste-esineiden suunnittelua ja valmistusta. Taideteollisuus voi olla käsityötä, mutta materiaalien muokkaamiseen voidaan käyttää myös erilaisia apuvälineitä. Sana viittaa teollistumiseen, jonka seurauksena alettiin tuottaa taiteellisesti suunniteltuja esineitä teollisena sarjatuotantona aikaisemman manufaktuuriteollisuuden sijaan.
Historia > Henki ja aine

Renessanssi vahvisti käsitystä, jonka mukaan voitaisiin jakaa taiteen tekeminen neron henkisesti painottuneeseen sekä sitä vanhempaan keskiaikaiseen käsityön perinteisiin. Sitä vahvisti myös myöhemmin yleistynyt taidekoulutus, jossa Eurooppaan perustetut taideakatemiat tähdensivät taiteen tekemisen akateemista ja ”käsitteellistä” puolta erottaen sen materiaalien kanssa tekemisissä olleista käsityöstä ja koristetaiteista.
Reagoidessaan teollistumisen seurauksena syntyneisiin tuotteisiin useat taiteilijat pyrkivät yhdistämään taiteen, käsityön ja teollisuuden. Ensimmäinen merkittävä hanke oli John Ruskinin ja William Morrisin ajatusten pohjalta luotu arts and crafts -liike Englannissa 1800-luvun lopulla. Vastaavia taideteollisuusliikkeinä tunnettuja pyrkimyksiä oli lähes kaikissa anglosaksisissa maissa.
Taideteollisuusliikkeisiin saattoi liittyä erilaisia painotuksia. Esimerkiksi art nouveau korosti taidekäsityötä, mutta 1900-luvun alkuvuosikymmeninä varsinkin Saksassa tuotiin esille modernismin ja demokratian periaatteiden mukaista joukkotuotantoa. Taideteollisuuteen liittyi usein ajatus yhteiskunnan uudistamisesta – kauneutta kaikille, ei vain yläluokalle.
Historia > Korkea ja matala

Näitä tasavaltalaisia ajatuksia ”korkean” ja ”matalan” taiteen yhdistämisestä viljeli myös Bauhaus-koulu Saksassa vuosina 1919–1933. Venäjällä ja Neuvostoliitossa ajatus taiteen ja teollisuuden liitosta sai vastineen tuotantotaiteeksi kutsutun konstruktivismin piirissä, jota harjoitettiin ennen kuin Josif Stalin määräsi sosialistisen realismin ainoaksi sallituksi taidesuunnaksi.
Toisen maailmansodan jälkeen taideteollisuudesta tuli useissa maissa, kuten myös Suomessa, kansallinen kilpailuvaltti.
Historia > Muotoilu ja innovaatio

Taideteollisuus-sanan sijasta on alettu käyttämään yhä useammin sanoja muotoilu tai sen synonyymia design. Esimerkiksi vuonna 1873 perustettu Helsingissä sijaitseva Taideteollisuusmuseo muutti nimensä Designmuseoksi vuonna 2002.
Taideteollinen korkeakoulu Helsingissä määrittelee olevansa ”muotoilun, audiovisuaalisen viestinnän,
taidekasvatuksen ja taiteen kansainvälinen yliopisto”. Koulu yhdistyi vuonna 2009 kahden muun yliopiston kanssa Aalto-yliopistoksi.
Taidekäsityö

Taidekäsityö on taiteellista käsityötä. Se on menneinä aikoina ollut pitkälti kotiteollisuutta. Käsityönä on tehty tavallisia käyttöesineitä, joissa on ollut nähtävissä taiteellisia piirteitä. Nykyisin taidekäsityötä tehdään teollisesti, jolloin mukana ovat tietty tekniikka ja materiaalituntemus.
Taideteollisuuden ammatit ja niihin liittyvät seikat

Taideteollisuuden ammattilaisia kutsutaan monesti artesaaneiksi. Taideteollisuuden ammatteihin kuuluvat lasinpuhaltaja, verhoilija, puuseppä, kultaseppä, koristemaalari ja modisti. Taideteollisuuden ammattilaisija ovat myös teollinen muotoilija, jotka suunnittelevat erilaisten tuotteiden muotoilua. Muotoiluun liittyy myös tilojen ja rakennusten muotoilu, mihin kuuluvia ammatteja ovat sisustussuunnittelija ja arkkitehti Muotoiluun kuuluu myös keramiikka.
Aiheesta muualla

Designmuseo, Helsinki.
Kuopion muotoiluakatemian asiasanasto.
Suomen Taideteollisuusyhdistyksen Design Forum Finland.
Elizabeth Calnanin suunnittelema huivi.
Terry Wogan

Michael Terence ”Terry” Wogan (3. elokuuta 1938 Limerick, Irlanti – 31. tammikuuta 2016) oli irlantilainen radio- ja televisiojuontaja, joka työskenteli suurimman osan urastaan BBC:n palveluksessa. Hän juonsi vuosina 1993–2009 BBC Radio 2:n aamuohjelmaa Wake Up to Wogan, joka oli Britannian kuunnelluin radio-ohjelmalähde?. Wogania kuunteli päivittäin noin kahdeksan miljoonaa kuuntelijaa. Hän juonsi samantyyppistä ohjelmaa BBC:llä myös vuosina 1972–1984.
Wogan tunnetaan BBC:n pitkäaikaisena euroviisukommentaattorina. Hän ja Ulrika Jonsson olivat vuoden 1998 kilpailun pääjuontajat Birminghamin National Indoor Arenalla. Mediatöiden lisäksi Wogan työskenteli kolmen vuosikymmenen ajan vähäosaisten lasten parissa hyväntekeväisyysprojekteissa. Wogan aateloitiin vuonna 2005. Hän menehtyi aggressiiviseen syöpään.