stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hadrianuksen temppeli

Hadrianuksen temppelin säilynyt pylväsrivistö
Hadrianuksen temppeli on kuolemansa jälkeen jumalaksi korotetulle keisari Hadrianukselle omistettu temppeli Campus Martiuksella Roomassa. Sen rakennutti Hadrianuksen seuraaja, keisari Antoninus Pius vuonna 145. Nykyään temppeli on osa myöhemmän ajan rakennusta Piazza di Pietralla. Osa aukion kiveyksestä on peräisin temppelistä. Aiemmin temppeliä on virheellisesti pidetty Neptunuksen temppelinä.
Temppelin ennallistus pienoismallina.
Temppelin cellasta on jäljellä yksi seinä. Sen julkisivua reunustaa 11 kappaletta 15 metriä korkeaa korinttilaista tyyliä edustavaa pylvästä. Temppeli rakennettiin neljä metriä korkealle vulkaanisesta kivilajista tehdylle korokkeelle. Sen arkkitraavi on korjattu muutostöiden yhteydessä. Temppeliin rakennettiin paavillinen palatsi 1600-luvulla ja muutostöitä johti arkkitehti Carlo Fontana. Nykyään rakennuksessa toimii Borsa Valori di Roma eli Rooman arvopaperipörssi.
Pankin tiloissa on nähtävissä cellan puolipyöreää peräseinää, jota aikoinaan peitti tynnyriholvi. Holvia ympäröiviin pylväisiin oli ripustettu sotasaalista. Pylväiden juuria koristivat provinsseja henkilöivät patsaat symboloiden Hadrianuksen edeltäjäänsä Trajanusta rauhallisempaa politiikkaa. Osa patsaista on nähtävillä nykyään Rooman kansallismuseossa ja Musei Capitolinissa.
Alo Giovannolin temppeliä esittävä piirros vuodelta 1615.
Temppeliä ympäröi aikoinaan suuri pylväskäytävä joka aukeni nykyiselle Via del Corsolle. Pylväskäytävän päässä oli riemukaari. Riemukaarta pidetään nykyään kirjallisuudessa mainittuna Antoninusten riemukaarena, joskin sitä on pidetty myös Claudiuksen riemukaarena. Sitä on kutsuttu myös Tosettin riemukaareksi, jolloin nimi on tullut lähistöllä asuneesta Tosettin perheestä. Riemukaaren jäännökset purettiin Via del Corson leventämisen tieltä ja 1700-luvulla paikalle rakennettua katua kutsuttiin riemukaaren vuoksi nimellä Via dell`Archetto.
Roomalaista provinssia kuvaava patsas, löydetty Hadrianuksen temppelistä(Rooma, Musei Capitolini)
Toinen provinssia kuvaava patsas, löytö Hadrianuksen temppelistä(Rooma, Musei Capitolini)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Temple of Hadrian (Arkistoitu – Internet Archive). A View on Cities. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Johan Jönson

| Johan Jönson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1966 (ikä 58–59)
Ammatti:  runoilija
Kirjailija
Tuotannon kieli: ruotsi
Esikoisteos:  Som samplingsdikter (1992)
Palkinnot
 Aftonbladetin kirjallisuuspalkinto 2008 Ruotsin radion runopalkinto 2020 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
    
Johan Jönson (s. 1966) on ruotsalainen runoilija. Hänen esikoisteoksensa Som samplingsdikter ilmestyi vuonna 1992. Jönson on kotoisin Sundsvallista ja asuu Tukholmassa.
Teoksia

Som samplingsdikter (1992)
I krigsmaskinen (2002)
Monomtrl (2005)
Collobert Orbital (2006)
Restaktivitet (2007)
Efter arbetsschema (2008)
Livdikt (2010)
med. bort. in (2012)
mot. vidare. mot (2014)
dit. dit. hään (2016)
Marginalia/Xterminalia (2019)
PropneisiS (2021)
Nollamorfa (2023)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Johan Jönson Wikimedia Commonsissa
Mullah

Mullaheita hallitsija Nəsrəddin şah Qacarin vastaanotolla.
Mullah (myös mulla tai molla, arab. ja pers. ملا) on termi jota on käytetty eri yhteyksissä viitateen pääsääntöisesti islamilaisiin johtajiin. Se on kunniatitteli sunnalaisilla, mutta sitä on käytetty myös shiialaisten keskuudessa alemman tason uskonoppineista. Imaamista poiketen, se on nimike, eikä niinkään ammatti. Termiä on kuitenkin käytetty myös haukkumanimenä. Lisäksi juutalaiset ovat käyttäneet termiä. Mullah tulee arabian kielisestä sanasta mawlā (مَوْلَى), joka tarkoittaa "kirkkoherraa, päällikköä tai suojeliaa". Suomessa vaikutti Venäjän keisarikunnan sunnalaisia tataarimullaheita jo 1800-luvulla.
Gallerian

| Gallerian |
| --- | --- |

Gallerian on katettu kauppakeskus Tukholman Norrmalm-kaupunginosassa. Kauppakeskus sijaitsee Tukholman kaupallisessa keskustassa. Gallerian-kauppakeskuksen pääsisäänkäynti on Hamngatanin puolella. Gallerian rakennettiin vuonna 1976 ja avattiin uudelleen vuonna 2004 mittavan remontin jälkeen. Vuosina 2010–2011 kauppakeskuksen eteläosa ja alakerta kokivat uudistuksen, joka valmistui vaiheittain vuoden 2011 aikana.
Gallerian oli ensimmäinen suurempi sisäkeskus Tukholman keskustassa, jota monet ovat seuranneet. Kauppakeskuksen perustamisen myötä sanasta "galleria" tuli Ruotsissa ilmaisu lasitetuille ostoskeskuksille.
Maantiede

Gallerian sijaitsee paikassa, jossa Norra Smedjegatan sijaitsi aiemmin. Kauppakeskus rajautuu Hamngataniin, Regeringsgataniin, Jakobsgataniin ja Malmtorgsgataniin-Brunkebergstorgiin. Rakennus on noin 260 metriä pitkä ja kattaa neljä korttelia. Gallerian-kauppakeskuksen ja Hamngatanin toisella puolella sijaitsevan NK-tavaratalon yhdistää maanalainen jalankulkukäytävä Sergelgången (aiemmalta nimeltään Hästskogången).
Historia

Norrmalmin uudelleenjärjestelyn yhteydessä tehtiin suuria muutoksia Tukholman keskustassa 1950-1970-luvulla. Yksi viimeisimmistä hankkeista oli kaupunkikorttelin laajentaminen ja uudelleen rakentaminen Hamngatanin eteläpuolella. Kun Tukholman purkutyöt alkoivat vuonna 1951, alueella, jossa Gallerian nykyään sijaitsee oli, 45 tonttia taloineen. Jo vuonna 1929 tukholmalainen arkkitehti Tage William-Olsson ehdotti katetun kauppakadun rakentamista italialaisen mallin mukaan samaan paikkaan, jossa nykyinen Gallerian sijaitsee, eli vanhan Norra Smedjegatanin kohdalle. 27. toukokuuta 1968 arkkitehti Sune Malmquist esitteli luonnoksen, joka kehittyi myöhemmin rakennetuksi kauppakeskukseksi. Vuonna 1968 alkoi Norra Smedjegatanin purkaminen.
Kolme arkkitehtitoimistoa oli mukana Gallerian-korttelin piirtämisessä: VBB suunnitteli taloja kohti Hamngatania, Boijsen & Efvergren suunnitteli alueen kohti Malmskillnadsgatania ja Brunkebergstorgia, jossa Säästöpankki (Säästöpankin nykyinen pääkonttori) ja Ruotsin investointipankin pääkonttori sijaitsivat. Malmquist & Skoogh suunnitteli eteläisen rakennuksen Regeringsgatanin varrelle. Rakentamiseen osallistuivat myös useat eri rakennusyhtiöt (Ohlsson & Skarne , BIAB ja Folke Eriksson).   Ensimmäinen vaihe alkoi vuonna 1976 ja toinen vaihe vuonna 1977.
Peruskorjaus

Vuosien 2003 ja 2004 aikana Gallerian koki laajan uudistuksen ja laajentumisen. Työ jaettiin vaiheisiin ja toteutettiin kauppojen ollessa auki. Rakennustyöt keskeytettiin kuitenkin joulukauppojen ajaksi. Peruskorjauksen tarkoituksena oli turvata kauppakeskuksen asema houkuttelevana keskellä kaupunkia sijaitsevana kauppapaikkana myöskin tulevaisuudessa. Muotoilullinen tavoite oli luoda valoisa julkinen tila sekä ilmava kaupunkikatu koko kauppakeskuksen pituudelta. Vuonna 2005 Gallerianilla oli 14 miljoonaa kävijää ja se työllisti noin 750 henkilöä. Uudistamisesta vastaava arkkitehti oli Wester + Elsner Arkitekter .
Gallerian-korttelin uudistaminen

Vuonna 2016 alkoi suuri Gallerian-kauppakeskuksen uudistaminen, joka on osa Urban Escape Stockholm-projektia. Hankkeen arvioidaan maksavan noin 3,5 miljardia kruunua. Gallerianiin tulevien uusien liikkeiden lisäksi hankkeeseen kuuluu viiden kauppakeskuksen ympärillä olevan korttelin kunnostaminen. Kokonaiskunnostusalue on 130 000 neliömetriä ja se koskee viittä taloa, neljää katua ja kahta toria. Hankkeeseen kuuluu myös kaksi uutta hotellia, joissa on yhteensä 540 huonetta, kattobaari ja ravintola terasseineen sekä asuinrakennus. Kunnostuksen aikana Gallerian on auki. Uudistamisen arvioidaan valmistuvan vuonna 2019. päivitettävä  Zengun AB on yksi kolmesta suuresta rakennusfirmasta, jotka ovat mukana projektissa.
Liikenneyhteydet

Kungsträdgårdenin metroasemalta pääsee suoraan Gallerianin eteläiseen päähän, lisäksi T-Centralen sijaitsee kävelymatkan päässä kauppakeskuksesta. Monet bussilinjat pysähtyvät hyvin lähellä Gallerian-kauppakeskusta, muun muassa Kungsträdgårdenin ja Gustav Adolfin torin luona.
Sisätilakuvia eri aikoina

Gallerian vuonna 1978
Gallerian 2008
Ensimmäinen adventti 2008
Gallerian huhtikuussa 2014
Ulkopuoliset linkit

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gallerian Wikimedia Commonsissa
Gallerian verkkosivusto
Näkymä vuoden 1974 rakentamisesta
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Keski-Norrmalm vuonna 1928. Kohta, jossa Gallerian nykyään sijaitsee, on merkitty vaaleammalla sävyllä.
Rakennuspaikka, toukokuu 1974.
Gallerianin kunnostaminen, toukokuu 2017.
Käännös suomeksi
Patrik Štefan

| Patrik Štefan> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. syyskuuta 1980 (ikä 44) Příbram, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  95 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1996–2007
Seurat:  Sparta Praha (Extraliga),   Long Beach Ice Dogs (IHL),   Atlanta Thrashers (NHL),   Ilves (SM-liiga),   Dallas Stars (NHL),   SC Bern (Nationalliga A)
NHL-varaus:  1. varaus, 1999 Atlanta Thrashers
| Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Tšekki> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Latvia 2006 | jääkiekko |  |
Patrik Štefan (s. 16. syyskuuta 1980 Příbram, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen entinen jääkiekkoilija.
Štefan varattiin ensimmäisenä pelaajana vuoden 1999 NHL:n varaustilaisuudessa. Hänen valintaansa pidetään yleisesti yhtenä pahiten epäonnistuneista ykkösvarauksista NHL:n historiassa.
Ennen siirtymistään Atlanta Thrashersiin hän pelasi Sparta Prahassa ja IHL-liigan Long Beach Ice Dogsissa. Štefan pelasi Atlantassa kuusi kautta keräten 177 pistettä. NHL:n työsulkukaudella 2004–2005 hän liittyi SM-liigan Tampereen Ilvekseen, jossa kertyi 37 runkosarjan ottelussa 13 maalia ja 28 maaliin johtanutta syöttöä. Pudotuspelien seitsemässä pelissä Štefan iski yhden maalin ja syötti kuusi. Hän oli vuoteen 2022 ainoa SM-liigassa pelannut NHL:n ykkösvaraus, kunnes TPS:n slovakialaispuolustaja Juraj Slafkovský varattiin Montrealiin kesän varaustilaisuudessa ensimmäisellä vuorolla.
Štefan ei onnistunut vastaamaan häneen kohdistuneisiin suurin odotuksiin, ja lopulta 24. kesäkuuta 2006 hän siirtyi vaihtokaupassa pelaamaan Dallas Starsin riveihin. Atlanta sai Dallasilta kaupassa Jaroslav Modrýn, Niko Kapasen ja 7. kierroksen varausvalinnan vuoden 2006 draftiin.
Štefan sai huomiota kun hän tammikuussa 2007 ottelun viimeisellä minuutilla Edmonton Oilersia vastaan epäonnistui laittamaan kiekon tyhjään verkkoon, ja syntyneestä vastahyökkäyksestä Ales Hemsky pääsi tekemään maalin.
Kesällä 2007 Štefan jätti NHL-kaukalot ja siirtyi Sveitsin pääsarjassa pelaavan SC Bernin riveihin. Bernissä Štefan ehti pelata vain kaksi Sveitsin liigan ottelua ennen lopettamiseen johtanutta loukkaantumista. Häneen kohdistui taklaus toisessa pelissään ja kesällä leikattu lonkka sai kovan osuman. Štefan oli kärsinyt parin kauden ajan NHL:ssä lonkkavaivoista ja nyt lääkärit suosittelivat uran lopettamista.
Pol-e Khomri

| Pol-e Khomri پل خمری |
| --- | --- |

 Pol-e Khomri
 Koordinaatit: 35°57′N, 68°42′E 
Valtio:   Afganistan
Maakunta:  Baghlanin maakunta
Korkeus:  635 m
Väkiluku (2007):  58 300
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pol-e-Khomri, Afghanistan.
Pol-e Khomri (dariksi ‏پل خمری‎, Pul-i Khumrī, pašt. ‏پل خمري‎) on kaupunki Pohjois-Afganistanissa. Se on Baghlanin maakunnan pääkaupunki ja vuonna 2002 kaupungissa oli 60 000 asukasta. Kaupungissa puhutaan lähinnä persiaa ja suurin etninen ryhmä ovat tadžikit.
Talous

Pol-e Khomrissa on kaksi patoa, Awalin ja Doyam -padot, jotka tuottavat sähköä, mutta sen lisäksi niitä käytetään varastoimaan kasteluvettä jonka avulla kastellaan tuhansia hehtaareja maata  ja viljellään maata. Afganistanin ensimmäinen sementtitehdas rakennettiin Pol-e Khomriin vuonna 1959 Tšekkoslovakiasta saadulla avustuksella. Tehtaan omistaa Hamid Karzain veli Mahmud Karzai. Kalkkikivi kaivetaan mäeltä tehtaan takaa.
Karkarin kylässä kaupungin ulkopuolella on hiilikaivos, mutta sen tuotantotapa on vanhanaikainen.
Koko Baghlan maakunnassa viljellään paljon koska padoista saadaan vettä kasteluun. Riisi on yleisin viljelykasveista, sen lisäksi viljellään perunaa, maissia ja palkokasveja. Hedelmistä viljellään melonia, omenaa, päärynää, persikkaa, kirsikkaa ja aprikoosia.
Provincial reconstruction team

Unkari lähetti Provincial reconstruction team -joukkoja kaupunkiin maaliskuussa 2013. Kaupungista rakennetut sähköjohdot tuovat tämän ansiosta nykyisin sähköä Kabuliin.lähde?
M/S Viking 4

| M/S Express O |
| --- | --- |
Tyyppi:  matkustaja-autolautta
IMO-numero:  7310258
Aiemmat nimet:  M/S Viking 4, M/S Earl Granville ja M/S Express Olympia
Rakennustelakka:  Meyer Werft, Papenburg, Saksa
Luovutettu:  1973
Status:  Romutettu M/S Express O -nimisenä 2005.
Tekniset tiedot
Kansien määrä:  7
Pituus:  109,15 m
Leveys:  17,25 m
Syväys:  4,70 m
Bruttovetoisuus:  4 477 brt
Koneisto:  2 × Smit-Bolnes V314HDK diesel, muutostöiden jälkeen:2 × Pielstick-Crossley 12PC2VMK5 diesel
Koneteho:  7 500 kW muutosten jälkeen 8 240 kW
Jääluokitus:  1A
Nopeus:  19,5 kn
Hyttipaikkoja:  278 (muutostöiden jälkeen 170)
Matkustajia:  1 200
Autokapasiteetti:  265 (muutostöiden jälkeen 200)
Sisaralukset:  Papenburgin sisaret
M/S Express O (IMO 7310258) oli autolautta, joka kuului menestykseksi osoittautuneen Meyer Werftin telakan "Papenburgin sisaret" -sarjaan.  Aluksen tilasi Viking Linen osakasvarustamo Rederi AB Sally vuoden 1972 kesäkuussa. Alus valmistui valmistenumerolla 570 ja se luovutettiin tilaajalleen kesäkuussa 1973. Alus asetettiin alkujaan Turku–Maarianhamina–Tukholma reitille, mutta sitä käytettiin Viking Linen liikenteessä myös muilla yhtiön reiteillä, muun muassa Naantali–Maarianhamina–Tukholma/Kapellskär, sekä väliaikaisesti myös Helsinki–Tukholma välillä.
Pääpiirteissään uusi alus noudatti sarjan edellisten alusten tilauserittelyä, ja suunnilleen samoja teknisiä pääarvoja, sekä mittoja. Joitakin muutoksia Viking 4:n oli kuitenkin tehty.
Tekniset tiedot

Aluksen tekniset tiedot ovat voineet muuttua aluksen käyttöhistorian aikana. Artikkelissa esitetyt tiedot perustuvat aluksen alkuperäiseen kokoonpanoon.
Pääkoneina alkujaan 2 kappaletta Smit-Bolnes V314HDK dieselmoottoreita, joiden yhteisteho 10 200 hv (7 500 Kw)
Aluksen matkanopeus oli 19,5 solmua.
Matkustajapaikkoja 1 200, joista hyteissä enintään 278 ja sen lisäksi 96 makuutuolia.
Henkilöautoja 265 (tai rekkoja 26) läpiajettavalla autokannella, jolla oli keula- ja peräportit.
Autokannen korkeus 4,3 metriä
Aluksen käyttöhistoriaa

Viking 4 myytiin vuonna 1980 englantilaiselle rahoitusyhtiölle, joka puolestaan vuokrasi aluksen edelleen. Tämän jälkeen alusta käytettiin muun muassa Englannin kanaalin liikenteessä.
Viimeisimpinä käyttövuosinaan 2000-luvun alussa alus liikkui Kreikan lähivesistöillä. Alus lähti Intiaan Mongolian lipun alla vuonna 2005. Alus lienee päätynyt romutukseen vuonna 2005.
Nimihistoria

M/S Viking 4 (1973–1980)
M/S Earl Granville (1980–1990)
M/S Express Olympia (1990–2005)
M/S Express O (2005–)
Aiheesta muualla

Fakta om fartyg - M/S Viking 4 faktaomfartyg.se. Arkistoitu 24.12.2012. Viitattu 15.1.2007. (ruotsiksi)
adriaticandaegeanferries.com  – M/S Express Olympia (italiaksi)
Viking Line
| --- | --- |
Nykyiset alukset:  Gabriella  Cinderella  Viking Glory  Viking Grace  Viking XPRS 
Entiset alukset:  Amorella  Apollo (1970)  Apollo III  Athena  Aurella  Boge  Diana  Diana II  Drotten  Isabella  Kalypso  Kapella  Linden  Marella  Mariella  Olympia  Rosella  Slite  Thor Viking  Turella  Viking  Viking 1  Viking 2  Viking 3  Viking 4  Viking 5  Viking 6  Viking Saga  Viking Sally  Viking Song  M/S Ålandsfärjan  S/S Ålandsfärjan 
Tilatut alukset, joita ei koskaan toimitettu:  Viking ADCC  Europa  Hansa Express 
Entiset osakasvarustamot:  Vikinglinjen  Slite  SF Line  Sally  Ålandsfärjan 
Muuta: Ville Viking
RFID

EPC RFID-tunniste.
RFID (radio frequency identification), eli radiotaajuinen etätunnistus on menetelmä tiedon etälukuun ja -tallentamiseen käyttäen RFID-tunnisteita eli tägejä. RFID-tunniste tai saattomuisti on pieni laite, joka voidaan sisällyttää tuotteeseen valmistusvaiheessa tai liimata siihen jälkikäteen tarralla. Eläimiin siru voidaan injektoida ihon alle tai kiinnittää siihen korvalapulla. RFID-tunnisteet sisältävät antennin voidakseen lähettää ja vastaanottaa radiotaajuisia kyselyitä RFID-lähetin-vastaanottimelta.lähde?
RFID-tunnisteiden historiaa

Vaikka joidenkin mielestä ensimmäinen tunnettu laite on ollut Leon Thereminin Neuvostoliiton hallitukselle keksimä vakoilulaite vuodelta 1945, ensimmäinen todellinen RFID-laitteen käyttö on tapahtunut jo aiemmin. Toisen maailmansodan aikana Britanniassa käytettiin RFID-laitteita erottamaan saapuvat brittikoneet saksalaisista, koska tutka pystyi erottamaan vain koneen, ei sen tyyppiä. lähde?
Ensimmäisiä RFID:tä käsitteleviä tutkimuksia on Harry Stockmanin "Communication by Means of Reflected Power" vuodelta 1948. Stockmanin mukaan tarvittiin huomattavasti tutkimus- ja kehitystyötä, ennen kuin jäljellä olevat perustavanlaatuiset ongelmat "heijastetun käyttöjännitteen" kommunikaatiossa olisi ratkaistu ja ennen kuin sovellusten vaatima perustekniikka olisi hallussa. Tavoitteen saavuttaminen kesti kolmekymmentä vuotta, ja teknisiä harppauksia tarvittiin monilla muillakin eri aloilla.lähde?
Ensimmäiset kaupalliset sovellukset

Ensimmäisiä RFID-tekniikan kaupallisia sovelluksia oli 1980-luvun puolivälissä kaupallistettu RFID-aktiivitunniste automaattista tunnistusta varten tietulleissa. Tämä nykyään hyvin yleisen sovelluksen tekniikka kehitettiin alun perin Yhdysvaltain hallituksen tutkimusohjelmassa Los Alamosissa.lähde?
Los Alamosissa kehitettiin myös passiivitunnisteiden tekniikkaa lehmien tunnistukseen ruokinnassa. Sairaille lehmille tuli antaa lääkettä, mutta valvonta oli vaikeaa. Tiettyjen lehmien tuli saada vain tietty määrä tiettyä lääkettä. Ratkaisuna lehmien ihon alle kiinnitettiin passiiviset 125 kHz (LF-taajuusalue) RFID-tunnisteet. Järjestelmä on edelleen käytössä. LF-taajuusalue löysi sovelluksia myös avainkorteissa ja avaimenperissä.lähde?
1990-luvun alussa IBM patentoi UHF-taajuusalueella (860–930 MHz) toimivan RFID-järjestelmän. Korkeammat taajuudet mahdollistivat suuremman lukuetäisyyden ja nopeamman datansiirron. IBM myi patenttinsa 1990-luvun puolivälissä Intermecille, joka oli viivakoodijärjestelmiin erikoistunut yritys.lähde?
Suomessa RFID, jota silloin kutsuttiin saattomuistiksi, tuli 80-luvun puolivälin jälkeen kaupallisesti saatavaksi ja ensimmäisiä sovelluksia on jo silloin tehty erilaisiin teollisuuden kuljetinjärjestelmiin. Tällaisia ovat esimerkiksi FMS-järjestelmät, joissa on suljetussa kierrossa lavoja, ja siltanosturit, joissa vaunut voivat ohjautua eri radoille. Näissä järjestelmissä on tyypillisesti kierrossa 100-1000 tunnistetta.lähde?
Nykyiset käyttökohteet > Ihonalainen sirutus

Alun perin eläimille suunniteltuja ihon alle istutettavia RFID-siruja on istutettu myös ihmisiin. Siruilla voidaan valvoa pääsyä muun muassa rakennuksiin, tietokoneelle, potilastietoihin ja jopa pyrkiä ehkäisemään kidnappauksia. Kehon tilaa tarkkaileviin antureihin yhdistettynä tunnisteella voidaan tarkkailla potilaiden tilaa. Eräs barcelonalainen yökerho käyttää jopa ihon alle istutettavia RFID-siruja VIP-asiakkaidensa tunnistamiseen, jotta he voivat maksaa tunnisteen välityksellä juomansa. Méxicon kaupungin poliisilaitos on istuttanut n. 170 poliisilleen Verichip-tunnisteen mahdollistaakseen heille pääsyn poliisin tietokantoihin, ja mahdollisesti jäljittämään heidät kidnappaustilanteissa.lähde?
Yli 4 000 henkilöä on ottanut ihonalaisia siruja Ruotsissa 2010-luvun kuluessa.
Standardointi

RFID-standardointi sisältää EPC-tägien eri valmistajien välisen sekä toimintaperiaatteiden yhteensopivuuden. ISO on kehittänyt RFID-standardointia määrittelemällä ISO 18000 -ilmarajapintastadardisarjan ja kaikille käytettäville eri RFID-taajuuksille oman ilmarajapintaprotokollan. Vuonna 2006 hyväksytty ISO 18000-6c (UHF) -standardi perustuu EPC Gen2 -standardiin. RFID-teknologiaan on liitoksissa olennaisesti EPC-koodi (Electronic Product Code). Kyseessä on globaali numerointistandardi, joka varmistaa että jokainen EPC-koodattu RFID-tägi on yksilöllinen.lähde?
EPC-standardointi on 2000-luvulla edennyt nopeasti. RFID-teknologian standardoinnista on vastannut vuodesta 2003 lähtien GS1:n perustama voittoa tavoittelematon EPCGlobal-organisaatio, jonka vastuulla on myös viivakoodien EAN-koodien hallinnointi. Viime vuosien aikana on luotu maailmanlaajuiset EPC-teknologiastandardit. Yhtenä merkittävimmistä on tunnisteen ja lukijan välisen toiminnan määrittelevä Gen2-standardi (EPCglobal's second-generation EPC protocol), joka sisältää parannuksia lukijoiden keskinäiseen häirintään liittyviin ongelmiin. Standardi mahdollistaa sen, että siihen tukeutuvat RFID-lukulaitteet ja -tägit toimivat tulevaisuudessa RFID-sovellusten komponentteina. EPC-visiossa jokaisella tuotteella on oma koodi, joka sisältää siitä yksilöllistä tietoa. EPC-koodattujen tuotteiden liikkeistä voitaisiin kerätä tietoa ja pitää tietoja yllä EPC-tietojärjestelmässä. lähde?
RFID-teknologian edelleen jatkuva nopea kehitys voi jossain määrin lisätä ns. teknologiariskiä (tilannetta, jossa on investoitu olemassa olevaan teknologiaan, josta ei odotuksista poiketen tule standardia, tai jossa yhteensopivien tuotteiden kehitys joko hiipuu tai jopa loppuu kokonaan). Teknologiariskiä lisäävät myös RFID-ekosysteemin hajanaisuus ja todella nopea kehitys. Monet RFID-laiteteknologiaa kehittävät yritykset ovat kehittäneet suljettuja, ei-standardoituja tuotteita, joiden IPR-oikeudet ovat ainoastaan niillä itsellään. Nämä tuotteet voivat olla jopa kilpailevia standardoituja tuotteita parempia (esim. pidempi lukuetäisyys, parempi lukuvarmuus...). Ei-standardoidun tuotteen valinta kasvattaa teknologiariskin todennäköisyyden moninkertaiseksi ja pahimmassa tapauksessa yrityksen käsiin voi jäädä muutamassa vuodessa käyttökelvottomaksi jäävä järjestelmä.
Yksityisyys

RFID-tekniikkaan liitetään vahvasti yksityisyydensuojan loukkaamiseen liittyviä kysymyksiä, joita voidaan tarkastella teknisestä, lainsäädännöllisestä, eettisestä sekä talouden ja markkinoiden näkökulmasta. Kuluttajan yksityisyydensuojan kannalta voidaan pohtia esimerkiksi, voidaanko RFID-tägejä lukea ihmisten tietämättä siitä? Kuinka tuotteen sisältämä RFID-tägi voidaan irrottaa tai lukeminen estää ostamisen jälkeen? Voidaanko RFID:n ja pankki- tai luottokorttitunnisteen avulla muodostaa käyttäjästä esimerkiksi kuluttajaprofiili markkinoinnin tarpeisiin ilman ostajan lupaa?lähde?
Kuluttajien yksityisyydensuoja saattaa heiketä, kun tuotteissa aletaan käyttää RFID-tägejä. RFID-tägit voivat olla niin pieniä ja upotettu tuotteisiin, että kuluttaja ei välttämättä edes tiedä kantavansa niitä. Tägejä voidaan skannata salaa lukijalaitteella tietyn matkan päästä ilman minkäänlaista ilmoitusta esim. henkilölle, joka on ostanut tuotteen, jossa on RFID-tägi. Tägejä skannaamalla on siis mahdollista kerätä arkaluontoista tietoa yksilöstä ilman lupaa. lähde?
Suurena huolena on se, että tuotteisiin liitetyt RFID-tägit pysyvät toiminnassa myös sen jälkeen kun tuotteet on ostettu ja viety kotiin ja niitä voidaan siten käyttää esimerkiksi valvontaan tai johonkin muuhun tarkoitukseen kuin mihin ne on alun perin tarkoitettu.
Yksi tapa kuluttajien suojaamiseen on varmistaa, että kuluttajat eivät kanna voimassa olevia RFID-tägejä tavaroissa, joita he ostavat. EPCGlobal UHF -standardi tukee kill code -koodeja RFID-tägeissä. Standardissa tägeille on määritelty erityinen kill -komento, joka inaktivoi tägin. Standardi vaatii, että 32-bittinen salasana lähetetään tägille ennen kuin lukija voi inaktivoida sen, näin itsetuhokomennon suorittanut tägi ei enää vastaa lukijan signaaleihin, joten se ei ole enää luettavissa. RFID-teknologian yleistyminen arkipäiväiseksi asiaksi vaatii että se saavuttaa kuluttajien luottamuksen.