stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yrjö Holm
Kuolema

Holmin kuolemaan johtaneet tapahtumat saivat alkunsa heinäkuun 4. päivän vastaisena yönä 1930, kun Kalevi Heikkisen johtama Lapuan liikkeen Loimaan iskujoukko tunkeutui hänen kotiinsa tarkoituksenaan muiluttaa Holm. Tämä ei kuitenkaan suostunut lähtemään vapaaehtoisesti sieppaajien matkaan, vaan puolustautui revolverilla ampumalla. Syntyneessä laukaustenvaihdossa Holm sai lopulta surmansa kotiovellaan. Myöhemmin erästä Perkjärven ampuma-alueella kuollutta asevelvollista epäiltiin Holmin haavoittamaksi, mutta tapausta pidettiin myös itsemurhana.
Holm haudattiin Forssan hautausmaalle. Lehtitietojen mukaan paikalle oli kokoontunut noin 700 saattajaa. Hautajaisissa puhui muun muassa Forssa-yhtiön edustajana dosentti John Palmén. Elokuussa pidetyssä istunnossa Forssan kauppalanvaltuusto kunnioitti Holmin muistoa seisaalleen nousten. Holmin edustaman STPV:n seitsemän valtuutettua eivät olleet saapuneet kokoukseen.
Hokkaidō

| Hokkaidōn prefektuuri 北海道 |
| --- | --- |
 Tōyajärvi Hokkaidōn eteläosassa
 Lippu:  Symboli
 Hokkaidōn prefektuurin sijainti Japanissa
Valtio:  Japani
Alue:  Hokkaidō
Kehitystoimistoja:  14
Kuntia:  185
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Sapporo
 – kuvernööri:  Naomichi Suzuki
Pinta-ala:  83 424,44 km² (1.)
Väkiluku (1.10.2022):  5 139 522 (8.)
 – väestötiheys:  65 as./km²
Symbolit:  
 – puu:  Ajaninkuusi ja glehninkuusi
 – kukka:  Kurtturuusu
 – lintu:  Mantšuriankurki
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  JP-01
 
Prefektuurin internetsivut
Hokkaidō (jap. 北海道,  kuuntele ääntämys (ohje), kirjaimellisesti ”pohjoisen meren maakunta”) on Japanin pääsaarista toiseksi suurin Honshūn jälkeen. Se sijaitsee Honshūn pohjoispuolella Tyynessä valtameressä ja rajautuu lännessä Japaninmereen ja pohjoisessa Ohotanmereen. Sahalin sijaitsee sen pohjois- ja Kuriilit koillispuolella. Hokkaidō muodostaa muutamien lähisaarten kanssa Japanin suurimman prefektuurin; itse saaren pinta-ala on 77 978 neliökilometriä, prefektuurin 83 453 neliökilometriä eli noin 21 prosenttia Japanin kokonaispinta-alasta. Prefektuurin väkiluku on 5 139 522 (lokakuussa 2022).
Honshūsta Hokkaidōn erottaa Tsugarunsalmi, jonka alittaa vuonna 1988 valmistunut Seikan-tunneli. Saaren ilmasto on viileä, erityisesti länsirannikolla, jonne puhaltaa tuuli Siperiasta. Saari on hyvin vuoristoinen ja sillä on suuri keskusmassiivi, jota ympäröivät pienemmät vuorijonot. Rannikoilla on tasankoalueita. Saaren muuta Japania kylmemmästä ilmastosta huolimatta sillä harjoitetaan maataloutta, joka tuottaa muun muassa riisiä, soijaa, papuja, kauraa, ohraa, heinää ja perunoita; muita tärkeitä elinkeinoja ovat karjatalous, kalastus, metsäteollisuus ja terästeollisuus. Saaren tärkein keskus on Sapporon miljoonakaupunki, jossa myös prefektuurin hallinto sijaitsee.
Hokkaidōn alkuperäisasukkaat ovat ainuja. Saari tunnettiin aiemmin muun muassa nimillä Ezo tai Ezochi (jap. 蝦夷地); nykyinen nimi keksittiin vasta vuonna 1869. Saaren laajamittainen asuttaminen alkoi vasta 1800-luvun puolivälin jälkeen.
Maantiede

Hokkaidō sijaitsee Japanin pohjoiskärjessä, lähellä Venäjää. Saaren pinta-ala on 77 978 km² ja se on Japanin toiseksi suurin saari. Hokkaidō on Japaninmeren, Ohotanmeren ja Tyynen valtameren ympäröimä ja rannikoilla on laajat tasangot. Vesialueita Hokkaidōhon kuuluu yhteensä 4 943 km². Saaren keskiosa on vuoristoista ja siellä sijaitsee useita vulkaanisia tasankoja. Saaren korkein vuori on 2 290 metriin kohoava Asahi-vuori.
Suuria kaupunkeja on muun muassa 1,7 miljoonan asukkaan kaupunki Sapporo ja Asahikawa saaren keskellä, rannikolla kohti Honshūta on Hakodaten kaupunki.
Hokkaidōn prefektuuriin kuuluu myös useita pienempiä saaria, kuten Rishiri, Okushiri ja Rebun. Japanilaisten mukaan myös Venäjän hallussa olevat Iturup-, Kunashir-, Shikotan- ja Habomai-saaret kuuluvat Japanille. Hokkaidōn asema prefektuurina ilmenee nimen tavusta dō, mutta siihen viitataan harvoin ”Hokkaidōn prefektuurina” paitsi silloin, kun on tärkeää erottaa itse saari prefektuurista.
Hokkaidōssa sijaitsee myös paljon koskematonta metsää ja useita kansallispuistoja.
6 kansallispuistoa:
Shiretokon kansallispuisto (知床)
Akanin kansallispuisto (阿寒)
Kushiron suomaan kansallispuisto (釧路湿原)
Daisetsuzanin kansallispuisto (大雪山)
Shikotsun–Tōyan kansallispuisto (支笏洞爺)
Rishirin–Rebunin–Sarobetsun kansallispuisto (利尻礼文サロベツ)
5 puolikansallispuistoa (準国立公園)
Maantiede > Ilmasto

Hokkaidō on tunnettu viileistä kesistään ja jäätävistä talvistaan, minkä takia saari tunnetaankin lempinimellä ”Japanin Alaska”.lähde? Elokuussa keskilämpötila on arviolta noin 22 °C, kun taas tammikuussa keskilämpötila on –12 °C ja –4 °C välillä riippuen alueen korkeudesta. Saarella tapahtuu usein voimakkaita paikallisia lumimyrskyjä, jotka muodostavat pitkäkestoisia lumikinoksia. Näistä lumikinoksista korkeimmat ovat paikoitellen jopa useita metriä korkeita.
Muista Japanin suurista saarista poiketen Hokkaidōssa ei ole kesäkuussa alkavaa sadekautta, minkä takia saaren sademäärät eivät kohoa korkeiksi. Ilmasto on usein lauha tai viileä, eikä lämpötila nouse korkeaksi edes kesän kuumimpina kuukausina. Viileän ilmastonsa takia Hokkaidō on Japanin suosituimpia matkailukohteita, koska ilmasto mahdollistaa hyvät olosuhteet harjoittaa erilaisia talviurheilulajeja, kuten hiihtoa ja mäkihyppyä.
Talvisin Hokkaidōn pohjoisilla rannikkoalueilla liikkuminen Ohotanmeren kautta on hankalaa, sillä Kamtšatkan niemimaalta irtoilevat jäälautat liikkuvat saaren ohitse. Jäälautat yhdistettynä voimakkaisiin tuulenpuuskiin tekevät talvisin laiva- ja ilmaliikenteestä käytännössä mahdotonta Hokkaidōn pohjoisosissa.
Aluejako > Yleiskehitystoimistot

Hokkaidōn hallinto jakautuu yhdeksälle yleiskehitystoimistolle, joista viiden alaisuudessa toimii vielä alempi kehitystoimisto.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
   1a2 3b4 c5d 678 9e (kiista)(kiista)  
| Yleiskehitystoimisto | Yleiskehitystoimisto | Japaniksi | Pääkaupunki | Suurin kunta | Väestö (2009) | Ala (km²) | Kunnat | Kunnat | Kunnat |
| 1 | Sorachi | 空知総合振興局 | Iwamizawa | Iwamizawa | 338 485 | 5 791,19 | 10 kaupunkia | 14 maaseutukaupunkia |  |
| a | ↳ Ishikari | 石狩振興局 | Sapporo | Sapporo | 2 324 878 | 3 539,86 | 6 kaupunkia | 1 maaseutukaupunkia | 1 kyläkunta |
| 2 | Shiribeshi | 後志総合振興局 | Kutchan | Otaru | 234 984 | 4 305,83 | 1 kaupunki | 13 maaseutukaupunkia | 6 kyläkunta |
| 3 | Iburi | 胆振総合振興局 | Muroran | Tomakomai | 419 115 | 3 698,00 | 4 kaupunkia | 7 maaseutukaupunkia |  |
| b | ↳ Hidaka | 日高振興局 | Urakawa | Shinhidaka | 76 084 | 4 811,97 |  | 7 maaseutukaupunkia |  |
| 4 | Oshima | 渡島総合振興局 | Hakodate | Hakodate | 433 475 | 3 936,46 | 2 kaupunkia | 9 maaseutukaupunkia |  |
| c | ↳ Hiyama | 檜山振興局 | Esashi | Setana | 43 210 | 2 629,94 |  | 7 maaseutukaupunkia |  |
| 5 | Kamikawa | 上川総合振興局 | Asahikawa | Asahikawa | 527 575 | 10 619,20 | 4 kaupunkia | 17 maaseutukaupunkia | 2 kyläkuntaa |
| d | ↳ Rumoi | 留萌振興局 | Rumoi | Rumoi | 53 916 | 3 445,75 | 1 kaupunki | 6 maaseutukaupunkia | 1 kyläkunta |
| 6 | Sōya | 宗谷総合振興局 | Wakkanai | Wakkanai | 71 423 | 4 625,09 | 1 kaupunki | 8 maaseutukaupunkia | 1 kyläkunta |
| 7 | Ohotsk | オホーツク総合振興局 | Abashiri | Kitami | 309 487 | 10 690,62 | 3 kaupunkia | 14 maaseutukaupunkia | 1 kyläkunta |
| 8 | Tokachi | 十勝総合振興局 | Obihiro | Obihiro | 353 291 | 10 831,24 | 1 kaupunki | 16 maaseutukaupunkia | 2 kyläkuntaa |
| 9 | Kushiro | 釧路総合振興局 | Kushiro | Kushiro | 252 571 | 5 997,38 | 1 kaupunki | 6 maaseutukaupunkia | 1 kyläkunta |
| e | ↳ Nemuro | 根室振興局 | Nemuro | Nemuro | 84 035 | 3 406,23 | 1 kaupunki | 4 maaseutukaupunkia |  |
Aluejako > Kunnat

Yleiskehitys- ja kehitystoimistojen hallinnassa on 35 kaupunkia ja 150 muuta kuntaa, joista 129 on maaseutukaupunkeja ja 21 on kyläkuntia. Kyläkunnista kuusi sijaitsee Kuriilien saarilla, joita Japani pitää Venäjän miehittäminä, ja niillä on ainoastaan nimellinen hallinto. Kunnat kuuluvat 69 piirikuntaan, joilla ei ole hallinnollista merkitystä.
Alla olevassa taulukossa on lueteltu Hokkaidōn kunnat yleiskehitys- ja kehitystoimistoittain. Kaupungit on lihavoitu. Kursiivilla korostetut kunnat sijaitsevat Kuriilien saarilla.
| Yleisk>  tai kehitystoimisto | Kunta |
| --- | --- |
Hidakan kehitystoimisto: Biratori · Erimo · Hidaka · Niikappu · Samani · Shin-Hidaka · Urakawa
Hiyaman kehitystoimisto: Assabu · Esashi · Imakane · Kaminokuni · Okushiri · Otobe · Setana
Iburin yleiskehitystoimisto: Abira · Atsuma · Date · Mukawa · Muroran · Noboribetsu · Shiraoi · Sōbetsu · Tomakomai · Tōyako · Toyoura
Ishikarin kehitystoimisto: Chitose · Ebetsu · Eniwa · Ishikari · Kita-Hiroshima · Sapporo · Shin-Shinotsu · Tōbetsu
Kamikawan yleiskehitystoimisto: Aibetsu · Asahikawa · Biei · Bifuka · Furano · Higashi-Kagura · Higashikawa · Horokanai · Kami-Furano · Kamikawa · Kenbuchi · Minami-Furano · Naka-Furano · Nakagawa · Nayoro · Otoineppu · Pippu · Shibetsu · Shimokawa · Shimukappu · Takasu · Tōma · Wassamu
Kushiron yleiskehitystoimisto: Akkeshi · Hamanaka · Kushiro · Kushiron maaseutukaupunki · Shibecha · Shiranuka · Teshikaga · Tsurui
Nemuron kehitystoimisto: Betsukai · Naka-Shibetsu · Nemuro · Rausu · Rubetsu · Ruyobetsu · Shana · Shibetoro · Shibetsu · Shikotan · Tomari
Ohotskin yleiskehitystoimisto: Abashiri · Bihoro · Engaru · Kitami · Kiyosato · Koshimizu · Kunneppu · Monbetsu · Nishi-Okoppe · Oketo · Okoppe · Ōmu · Ōzora · Saroma · Shari · Takinoue · Tsubetsu · Yūbetsu
Oshiman yleiskehitystoimisto: Fukushima · Hakodate · Hokuto · Kikonai · Matsumae · Mori · Nanae · Oshamanbe · Shikabe · Shiriuchi · Yakumo
Rumoin kehitystoimisto: Enbetsu · Haboro · Mashike · Obira · Rumoi · Shosanbetsu · Teshio · Tomamae
Shiribeshin yleiskehitystoimisto: Akaigawa · Furubira · Iwanai · Kamoenai · Kimobetsu · Kuromatsunai · Kutchan · Kyōgoku · Kyōwa · Makkari · Niki · Niseko · Otaru · Rankoshi · Rusutsu · Shakotan · Shimamaki · Suttsu · Tomari · Yoichi
Sorachin yleiskehitystoimisto: Akabira · Ashibetsu · Bibai · Chippubetsu · Fukagawa · Hokuryū · Iwamizawa · Kami-Sunagawa · Kuriyama · Mikasa · Moseushi · Naganuma · Naie · Nanporo · Numata · Shin-Totsukawa · Sunagawa · Takikawa · Tsukigata · Urausu · Uryū · Utashinai · Yūbari · Yuni
Sōyan yleiskehitystoimisto: Esashi · Hamatonbetsu· Horonobe · Nakatonbetsu · Rebun · Rishiri · Rishiri-Fuji · Sarufutsu · Toyotomi · Wakkanai
Tokachin yleiskehitystoimisto: Ashoro · Hiroo · Honbetsu · Ikeda · Kami-Shihoro · Makubetsu · Memuro · Naka-Satsunai · Obihiro · Otofuke · Rikubetsu · Sarabetsu · Shihoro · Shikaoi · Shimizu · Shintoku · Taiki · Toyokoro · Urahoro
Aluejako > Vanhat provinssit

Vuonna 1869 Hokkaidō oli jaettu 11 provinssiin ja 86 piiriin. Nämä provinssit hajotettiin vuonna 1882 ja korvattiin Hakodaten, Sapporon ja Nemuron prefektuureilla. Vuonna 1886 nämä kolme prefektuuria yhdistettiin Hokkaidōn viraston alaiseksi territorioksi. Hokkaidō sai täydet prefektuurin oikeudet 1947, mutta useimmista Japanin muista prefektuureista poiketen Hokkaidōn nimen prefektuuria merkitsevä pääte ei kuitenkaan ole -ken, vaan -dō.
Vanhat provinssit ja niiden piirit olivat seuraavat:
Oshima (渡島国)
Shiriheshi (後志国)
Iburi (胆振国)
Ishikari (石狩国)
Teshio (天塩国)
Kitami (北見国)
Hidaka (日高国)
Tokachi (十勝国)
Kushiro (釧路国)
Nemuro (根室国)
Chishiman prefektuuri (千島国)
Karafuto
Historia

Nihonshokia pidetään yleisesti ensimmäisenä mainintana historiassa Hokkaidosta. Tekstin mukaan Abe no Hirafu johti suuren laivaston ja armeijan pohjoiseen vuodesta 658 vuoteen 660 ja kohtasivat Mishihasen ja Emishin heimot. Yksi paikoista, joihin Hirafu meni, oli nimeltään Watarishima ja sen arvellaan tarkoittaneen Hokkaidōta. Kuitenkin on olemassa useita teorioita tapahtumien yksityiskohdista, kuten Watarishiman sijainti ja Emishien ja Mishihasien sukulaissuhteet ainuihin.
Nara- ja Heian-kausilla Hokkaidōn asukkaat ryhtyivät käymään kauppaa Japanin etuvartion, Dewan provinssin kanssa. Keskiajalta alkaen Hokkaidōn asukkaita alettiin kutsua nimellä Ezo (蝦夷). Samoihin aikoihin Hokkaidōta alettiin kutsua nimellä Ezochi (”Ezo-alue”) tai Ezogashima ("Ezojen saari"). Ezot pääasiassa kalastivat ja metsästivät ja saivat riisin ja metallin vaihdossa japanilaisilta.
Muromachi-kaudella japanilaiset loivat siirtokunnan Oshiman niemimaalle välttääkseen etelän taisteluita. Kun yhä enemmän ihmisiä muutti siirtokuntaan, kasvoivat ristiriidat japanilaisten ja ainujen välillä. Erimielisyydet kasvoivat lopulta taisteluksi. Takeda Nobuhiro tappoi ainujen johtajan, ja japanilaiset voittivat taistelun. Nobuhiron jälkeläisistä tuli Matsumaen hanin johtajia, jotka hallitsivat Ezochin eteläosia aina Edo-kaudelle asti.
Matsumaen hanin talous perustui yksinomaan ainujen kanssa käytyyn kauppaan. Matsumaen suvulla oli yksinoikeudet kaupankäyntiin ainujen kanssa Azuchi-Momoyama- ja Edo-kausilla. Hiljalleen Matsumaen han onnistui muuttamaan olosuhteita niin, että kaupankäynti alkoi tuottaa Matsumaen suvulle voittoa. Vuonna 1669 osa ainuista nousi kapinaan Shakushainin johdolla, mutta japanilaiset kukistivat kapinan.
Edo-kauden lopulla šogunaatti ymmärsi pohjoisen puolustuksen tärkeyden venäläisiä vastaan ja otti suurimman osan Hokkaidōsta haltuunsa. Šogunaatti teki ainujen elämästä hieman helpompaa, mutta hallinnon pääpiirteet eivät muuttuneet.
Tokugawa-šogunaatin hävittyä Boshinin sodan osa shōgunin laivastosta pakeni Hokkaidōhon ja julisti siellä 25. joulukuuta 1868 perustetuksi itsenäisen Ezon tasavallan, jonka pääkaupunkina oli Hakodate. Keisarin laivasto kuitenkin tuhosi shōgunin laivaston rippeet Hakodaten meritaistelussa toukokuun alussa, ja kapinalliset antautuivat 18. toukokuuta.
Pian seuranneen Meiji-restauraation aikana Hokkaidō sai nykyisen nimensä. Saari muutettiin siirtokunnasta prefektuuriksi 1882, joskin lainsäädäntö yhtenäistettiin muiden prefektuurien kanssa vasta 1947.
Väestö

Muuhun Japaniin nähden harvaan asutulla saarella asuu vain vajaat kuusi miljoonaa ihmistä eli alle 5 % koko maan väestöstä. Hokkaidō on väkiluvultaan Japanin seitsemänneksi suurin prefektuuri.
Talous

Hokkaidō on Japanin hallitseva maatalousalue. Se tuottaa eniten riisiä ja kalaa sekä jakaa ykkössijan kasvisten tuotannossa.lähde?
Vaikka Hokkaidōlla on jonkin verran kevyttä teollisuutta (pääasiassa paperiteollisuutta, oluenpanoa ja elintarviketeollisuutta), suurin osa väestöstä on palvelualojen työllistämää.
Liikenne

Hokkaidōn ainoa maayhteys muuhun Japaniin on Seikan-tunneli. Suurin osa saarelle saapuvista saapuu lentoteitse: päälentokenttä on Chitosen lentoasema Chitosessa, hieman Sapporosta etelään. Tokio–Chitose on maailman ruuhkaisin lentoreitti. Sitä käyttävät kolmen lentoyhtiön 45 lentoa päivittäin. Yksi lentoyhtiöistä, Air Do, nimettiin Hokkaidōn mukaan. Hokkaidōhon pääsee myös lautalla Sendaista, Niigatasta ja muutamista muista kaupungeista.
Hokkaidōlla itsellään on melko kehittynyt rautatieverkosto, mutta moniin kaupungeista pääsee vain autolla tai bussilla.
Matkailu

Matkailu on tärkeä tulonlähde Hokkaidōlle. Matkailu on runsasta niin talvella kuin kesälläkin. Talvisin ihmiset tulevat pääasiassa laskettelemaan, kesäisin pääasiassa vaeltamaan ja rentoutumaan kymmenissä kuumissa lähteissä.
Myös perinteistä matkailua on paljon, ja Hokkaidō kaitakukinenkan, jossa esitellään muun muassa runsaasti ainujen kulttuuria, on yksi Japanin merkittävimmistä museoista.
Tom Holmén

| Tom Holmén> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1963
Kansalaisuus:   Suomi
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Åbo akademi
Tutkimusalue:  eksegetiikka
Tom Holmén (s. 1963) on Uuden testamentin eksegetiikan dosentti Åbo akademissa ja Suomen kansainvälisesti merkittävinkenen mukaan? Jeesus-tutkija. Holmén on väitellyt Åbo akademissa tohtoriksi Jeesuksesta ja juutalaisesta liittoajattelusta. Hänen väitöskirjansa nimi on Jesus and Jewish covenant thinking.
Holmén johtaa Åbo akademin tutkijaryhmää The Historical Jesus Workshop. Ryhmän työn tuloksena on tekeillä neliosainen kirjasarja Handbook of the study of the historical Jesus. Tom Holmén on toinen teoksen toimittajista Stanley E. Porterin ohella. Teoksen neljä osaa sisältävät yli 120 artikkelia alan tutkijoilta. Tutkimusryhmä ylläpitää verkkosivustoa Historian Jeesus. Vuonna 2007 ilmestyi Holménin kirja Jeesus osana WSOY:n Kristinuskon vaikuttajat -sarjaa. Teos oli Vuoden kristillinen kirja -palkintoehdokas.
Holmén asuu Turussa. Hänellä on vaimo ja kaksi lasta. Holmén harrastaa musiikkia ja hän on tehnyt lauluja nuorille.
Teokset

Jesus and Jewish covenant thinking / Tom Holmén. 1999 (väitöskirja)
Holmén, Tom & Merenlahti, Petri (toim.): Jeesus ja temppeli: Viisi näkökulmaa Raamatun tekstiin.  Helsinki:  Yliopistopaino, 2002.  ISBN 951-570-490-1
Holmén, Tom & Vilja, Iiro (toim.): Tiede ja maailmantulkinta: Kaksitoista selvitettyä tapausta.  Helsinki:  Art house, 2006.  ISBN 951-884-395-3
Holmén, Tom: Jeesus.  (Kristinuskon vaikuttajat)  Helsinki:  WSOY, 2007.  ISBN 978-951-0-31302-2
Holmén, Tom & Vilja, Iiro (toim.): Ihminen ja maailmanhallinta: Kaksitoista avointa tapausta.  Helsinki:  Art house, 2009.  ISBN 978-951-884-448-1
The Handbook of the Study of the Historical Jesus, 4 osaa; toim. Tom Holmén & Stanley E. Porter; Leiden: Brill, 2008 (tulossa)
Auvinen, Ville & Holmén, Tom & Kankaanniemi, Matti & Ollilainen, Vesa: A.D. 30: Kirja Jeesuksen kuolemaan liittyvistä tapahtumista.  (Toimittaneet Tom Holmén ja Matti Kankaanniemi)  Helsinki:  Art House, 2009.  ISBN 978-951-884-449-8
Aiheesta muualla

WSOY:n kirjailijaesittely[vanhentunut linkki].
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Holmium(III)

| Holmium(III)bromidi> Tunnisteet |
| --- | --- |
CAS-numero:  13825-76-8
PubChem CID:  83760 ja 25212324
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  HoBr3
Moolimassa:  404,64 g/mol
Ulkomuoto:  Keltaisia kiteitä
Sulamispiste:  919 °C (1 192 K)
Kiehumispiste:  1 470 °C (1 743 K)
Tiheys:  4,85 g/cm3
Liukoisuus veteen:  88 g / 100 ml
Holmium(III)bromidi (tai holmiumtribromidi) on holmiumin epäorgaaninen ioniyhdiste bromin kanssa, jossa bromi esiintyy hapetusluvulla −I ja holmium +III. Näin muodostuva yhdiste on HoBr3. Se on voimakkaasti hygroskooppinen kiinteä aine joka muodostaa vaaleankeltaisia kiteitä, joiden kiderakenne on samankaltainen kuin rauta(III)bromidilla.
Valmistus

Holmiumbromidia voidaan valmistaa vetybromidin avulla seuraavasti:
Aiheesta muualla

PubChem: Holmium(III) bromide (englanniksi)
Honden

Izumo-taishan yleisöltä suljettu honden.
Honden (jap. 本殿, ”päähalli”), myös shinden (jap. 神殿), on šintolaisen pyhäkön kaikkein pyhin rakennus. Se on tarkoitettu ainoastaan pyhäkössä palvottavan kamin käyttöön. Kamia symboloi yleensä peili tai harvemmin patsas. Rakennus sijaitsee yleensä pyhäkön takaosassa, ja se on suljettu yleisöltä. Hondenin edessä seisoo tavallisesti haiden eli rukoushalli. Haidenin ja hondenin välissä on usein heiden eli uhrihalli.
Honden on pyhäkön sydämessä. Se on yhteydessä muuhun pyhäkköön, mutta kohotettu yleensä muiden rakennusten yläpuolelle, ja sen erottaa yleisöstä tamagaki-niminen aita. Rakennus on tavallisesti suhteellisen pieni ja sillä on harjakatto. Sen ovet pidetään yleensä suljettuina uskonnollisia festivaaleja lukuun ottamatta. Šintolaiset papitkin menevät sisään rakennukseen vain suorittaakseen rituaaleja. Ovien avaaminen on jo itsessään tärkeä rituaali ja merkittävä osa pyhäkön elämää. Hondenin sisällä on go-shintai (jap. 神体) eli kirjaimellisesti ”kamin vartalo”. Go-shintai ei ole itsessään jumalallinen, vaan ainoastaan väliaikainen asuinpaikka pyhäkön kamia varten.
Vaikka honden on tärkeä rakennus, sitä ei joskus ole pyhäkössä lainkaan, jos pyhäkkö sijaitsee esimerkiksi pyhällä vuorella tai sen lähellä on himorogeja tai muita yorishiroja, jotka luovat suoremman yhteyden kamin ja ihmisten välille. Muun muassa Naran Ōmiwa-jinjassa ei ole lainkaan pyhiä esineitä tai kuvia, koska sen uskotaan palvelevan vuorta, jolle se on rakennettu. Samasta syystä pyhäkössä on haiden muttei lainkaan hondenia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Honden Wikimedia Commonsissa
Lars Holm

Lars Holm (s. 1943 Gävle, Ruotsi) on ruotsalainen harmonikkapedagogi ja -taiteilija, joka tunnetaan konserttiharmonikansoiton ja -opetuksen uranuurtajana Pohjoismaissa.
Tausta

Holm syntyi ja vietti nuoruutensa Gävlessä. Hän opiskeli ensin kuvataidealalle, mutta musiikki vei lopulta voiton. Hän opiskeli Trossingenissa 1964–1968 Fritz Doblerin johdolla.
Ura

Holm toimi tiiviissä yhteistyössä Mogens Ellegaardin kanssa konserttiharmonikan koulutuksen kehittämiseksi Skandinaviassa. Vuonna 1969 Holm julkaisi ensimmäisen nuottikirjan melodiabassoharmonikalle, Nils Erics melodiebok, Mogens Ellegaardin kanssa ja vuonna 1972 ensimmäisen melodiabassoharmonikan oppikirjan Ellegaardin ja Torbjörn Lundquistin kanssa.
Holm toimi opettajana Malmön musiikkikoulussa vuodesta 1968 lähtien, jonne hän meni Ellegaardin kehotuksesta ja Tanskan kuninkaallisen musiikkikonservatorion opettajana 1970−1987. Hän on vieraillut pedagogina muun muassa Brasiliassa, Japanissa, Kanadassa, Hollannissa, Saksassa ja Ranskassa, sekä esiintyvänä muusikkona useissa kokoonpanoissa. Holm on tehnyt useita televisio-ohjelmia muun muassa Lasse Holmqvistin kanssa. Hän jäi eläkkeelle musiikkikoulun opetusvirastaan vuonna 2008.
Kirjallinen tuotanto

Mogens Ellegaard, Lars Holm: Nils Erics Melodibok.  (nuottikirja melodiabassoharmonikalle)  Trio forlaget, 1969.
Mogens Ellegaard, Torbjörn Lundquist, Lars Holm: Accordeonskola för  ungdom.  Tukholma:  Thore Ehrling Musik AB, 1972.
Lars Holm: Spela dragspel.  Bilda förlag, 1989.  ISBN 9157414343  (ruotsiksi)
Lars Holm: Spela mera dragspel.  Tukholma:  Brevskolan, 1994.  (ruotsiksi)
Honorius (Canterburyn arkkipiispa)

Honorius (k. 653) oli yksi munkeista, jotka Gregorius I lähetti lähetystyöhön Englantiin käännyttämään anglosakseja kristinuskoon, ja myöhempi Canterburyn arkkipiispa.
Paulinus Yorkilainen vihki hänet arkkipiispaksi Lincolnissa vuonna 627. Päivämäärästä ei kuitenkaan ole täyttä varmuutta, koska hän sai palliumin vasta vuonna 634, eli siihen kului epätavallisen kauan aikaa.
Homutovka

| Homutovka Хомутовка |
| --- | --- |

 Kurskin alueen sijainti, alla kaupungin sijainti alueella
 Homutovka
 Koordinaatit: 51.9227°N, 34.5631°E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Kurskin alue
Piiri:  Homutovkan piiri
Perustettu:  1797
Kaupunkityyppiseksi taajamaksi:  1967
Väkiluku (2010):  4 230
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Homutovka (ven. Хомутовка ) on kaupunkityyppinen taajama Kurskin alueella Venäjällä. Taajama sijaitsee linnuntietä noin 114 kilometriä aluekeskus Kurskista länteen; maanteitse välimatka on huomattavasti pidempi, erään lähteen mukaan 214 kilometriä. Homutovka on lännestä Ukrainan Sumyn alueeseen rajoittuvan Homutovkan piirin hallintokeskus. Taajamassa asui 4 230 ja koko maaseutuvaltaisessa piirissä 11 429 ihmistä (vuonna 2010).
Homutovka on perustettu vuonna 1797. Kaupunkityyppisen taajaman aseman Homutovka sai vuonna 1967.
Eurooppatie E 101 – osa Moskovan ja Kiovan välistä moottori- tai valtatietä – kulkee 2 kilometriä Homutovkan taajaman pohjoispuolitse. Taajamasta on Ukrainan rajalle runsas 20 kilometriä. Lähin rautatieasema sijaitsee Dmitrijev-Lgovskissa 56 kilometriä koilliseen.
Homutovkan kullattu Lenin.
Katu Homutovkassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Homutovka Wikimedia Commonsissa
Homutovka. Tserkov Flora i Lavra (venäjäksi) (sobory.ru)