stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HMS Quadrant

| HMS Quadrant |
| --- | --- |
 HMS Quadrant vuonna 1945.

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  R. and W. Hawthorn, Leslie and Company
Kölinlasku:  24. syyskuuta 1940
Laskettu vesille:  28. helmikuuta 1942
Palveluskäyttöön:  26. marraskuuta 1942
Poistui palveluskäytöstä:  Australian laivastolle 18. lokakuuta 1945 nimellä HMAS Quadrant palveluksesta 16. elokuuta 1957 myyty romutettavaksi
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 720 t (standardi) 2 449 t (kuormattu)
Pituus:  109,2 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,9 m
Syväys:  2,9 m
Koneteho:  40 000 hv
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  176
Aseistus
Aseistus:  4 × 4,7″ (120 mm) Mk IX -tykkiä yksiputkisina CP Mk XVIII -asennuksina 4 × QF 2 naulan (40 mm/L39) Mk VIII -ilmatorjuntatykkiä neliputkisena Mk VII -asennuksena 6 × Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykkiä yksiputkisina P Mk III -asennuksina 8 × 21″ (533 mm) torpedoputkea Mk IX -torpedoille 3 × syvyyspomminheitintä ja 3 × kiskoa, joissa yhteensä 45 syvyyspommia
HMS Quadrant (viirinumerot G67 ja D17) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Q-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin maaliskuussa 1940 Hawthorn Leslieltä Newcastlesta osana 3. hätälaivueen tilausta ja sen köli laskettiin 24. syyskuuta. Alus laskettiin vesille vasta 28. helmikuuta 1942, koska Norjan taisteluiden ja mantereen evakuointien aiheuttaman korjaustarpeen kasvu viivästytti uusien alusten rakentamista. Alus valmistui vielä saman vuoden lopulla 26. marraskuuta, jolloin sen tarjoukseen perustunut hinta oli 436 576 puntaa ilman amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Palvelus

HMS Quadrant lähti joulukuussa 1942 koeajojen loppuunsaattamiseksi ja aluksen varustamiseksi Scapa Flow’hun, missä se aloitti kouluttautumisen osana Kotilaivastoa. Alus saattoi 18. joulukuuta HMS Musketeerin ja HMS Raiderin kanssa taistelulaiva HMS King George V:tä ja risteilijä HMS Berwickiä niiden suojatessa Jäämeren saattuetta JW51A.
HMAS Quadrant

Alus lainattiin Australian laivastolle, joka otti sen palvelukseen 18. lokakuuta 1945 nimellä HMAS Quadrant. Aluksen ensimmäisenä Australian laivaston kuuluvana päällikkönä oli W. F. Cook. Miehistö alukselle tuli Australian laivastolla lainassa olleelta HMAS Nizamilta, jonne Quadrantin brittimiehistö siirtyi.
Alus viipyi Garden Islandilla 8. joulukuuta saakka, kun sille tehtiin erilaisia muutostöitä ja täydennettiin varustusta muun muassa aluksen kattilat puhdistettiin, konehuoneen kaapelointi uusittiin ja asennettiin 2 naulan Mk VII ilmatorjuntatykki. Ensimmäisinä sodan jälkeisinä kuukausina alus kuljetti joukkoja Uuden-Guinean ja Australian välillä, mistä vapauduttuaan se valvoi Australian aluevesiä. Alus siirrettiin reserviin 20. kesäkuuta 1947 Sydneyssä. Huhtikuussa 1950 alkoivat aluksen muutostyöt tyypin 15 nopeaksi sukellusveneentorjuntafregatiksi Williamstownin telakalla, jonne se siirrettiin 14. kesäkuuta.
Muutostyöt saatiin päätökseen vuonna 1953 ja alus palautettiin palvelukseen vielä samana vuonna 16. heinäkuuta. Alus poistettiin palveluksesta 16. elokuuta 1957 ja se myytiin romutettavaksi 15. helmikuuta 1963.
Päänsärky

The Head Ache, suom. Päänsärky, George Cruikshank 1819
Päänsärky on pään alueen särkyä. Se on yleinen oire, jonka voi aiheuttaa moni eri tekijä.
Esiintyminen ja syyt

Päänsärky voi olla peräisin lihaksista, verisuonista, aivokalvoista, luukalvoista, silmistä, poskionteloista, korvista tai hampaistosta. Kipu syntyy näiden kudosten kipuhermopäätteiden ärsytyksestä. Aivot eivät tunne kipua, sillä niissä ei ole kipua aistivia hermopäätteitä.
Kipua voi aiheuttaa esimerkiksi jännittäminen, rasitustila, unen puute, nestehukka, tulehdus, aivoverisuonten ahtautuminen, aivoverenvuoto, hermorata, kasvain, purennan vika, aineenvaihduntasairaus, myrkytys tai päähän kohdistunut vamma. Usein päänsärkyyn ei löydetä mitään syytä.
Luokittelu

Kansainvälinen päänsärkyseura luokittelee päänalueen kivut 14 pääluokkaan, joista yksi koskee kasvokipuja. Primaaristen päänsärkyjen neljä pääluokkaa ovat migreeni, jännityspäänsärky, trigeminaaliset autonomiset päänsäryt sekä muut primaarit päänsäryt. Sekundaariset päänsäryt liittyvät muihin sairauksiin tai vammoihin.
Migreeni ilmenee päänsärkykohtauksina ja johtuu useimmiten ulkoisten tekijöiden aiheuttamasta reaktiivisesta häiriöstä aivorungossa. Päänsärky on kova tai kohtalainen sykkivä, toispuolinen särky. Siihen voi liittyä muun muassa pahoinvointia, oksentelua sekä valo- ja hajuherkkyyttä.
Jännityspäänsäryn yleisin oire on tasainen, puristava tai kiristävä särky, joka pahenee vähitellen iltaa kohti. Jännityspäänsärky tuntuu usein ohimolla, päälaella tai takaraivolla ja useimmiten molemmilla puolilla päätä. Joskus päälaella esiintyy vihlaisevia, repiviä kipuja. Muitakin oireita voi esiintyä. Päänsärky voi toistua useita kertoja kuukaudessa ja olla joskus miltei jatkuvaa. Jännityspäänsäryn perimmäistä syytä ei tunneta. Oireen syntyyn liittyy niskan, hartioiden ja päänahan lihasten jännitystiloja. Myös henkisillä syillä on vaikutusta tilan kehittymiseen ja jatkumiseen.
Yleisyys

Lähes jokainen ihminen tuntee päänsärkyä ainakin jossain elämänsä vaiheessa. Naisilla päänsärky on yleiseimpää kuin miehillä.
Jännityspäänsärky on yleisin primaari päänsärkysairaus. Sen esiintyvyys on tutkimuksesta riippuen 30–78 prosenttia.
Migreeniä esiintyy noin 10–15 prosentilla väestöstä, naisilla kaksi kertaa useammin kuin miehillä.
Sarjoittainen päänsärky esiintyy noin 0,3 promillella väestöstä, miehillä useammin kuin naisilla.
Hoito

Lievää tai itsestään paranevaa päänsärkyä voi potilas itse hoitaa parasetamolilla tai tulehduskipulääkkeillä. Jännityspäänsärkyä hoidetaan rentouttavalla voimistelulla ja liikunnalla, työasentojen muutoksella, unirytmin korjaamisella sekä kipualueen hieronnalla ja lämmityksellä, joskus myös tulehduskipulääkkeillä. Migreeniä voidaan hoitaa lääkärin kanssa sopivaksi katsotulla lääkehoidolla.
Päänsärky kaipaa välitöntä hoitoa, jos se alkaa yhtäkkisesti voimakkaana tai siihen liittyy voimakkaita muita oireita, kuten hermoston oireita, tajunnanhäiriöitä, yleistilan heikkenemistä, oksentelua, niskan jäykkyyttä ja korkeaa kuumetta. Myös päähän kohdistunutta vammaa seuraava laajalla alueella tuntuva ja suhteellisen voimakas särky vaatii välitöntä tutkimusta. Lievemmissä tapauksissa päänsärky voidaan käydä tutkituttamassa vuorokauden tai lähipäivien aikana. Tutkimuksiin on yleensäkin aihetta hakeutua, jos pitkittyvä tai toistuva päänsärky haittaa elämää.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Terveyskirjasto: Lasten päänsärky (Lääkärikirja Duodecim 2012)
Parasetamoli on yleisesti käytetty kipulääke päänsärkyyn.
Rabaulichthys

| Rabaulichthys |
| --- | --- |
 Rabaulichthys suzukii
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Meriahvenet Serranidae
Alaheimo::  Koruahvenet Anthiinae
Suku::  Rabaulichthys  Allen, 1984
Katso myös
   Rabaulichthys Wikispeciesissä   Rabaulichthys Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rabaulichthys on meriahventen (Serranidae) heimoon ja koruahventen (Anthiinae) alaheimoon kuuluva kalasuku. Sen tyyppilaji on purjekoruahven (Rabaulichthys altipinnis). Rabaulichthys-lajeja tavataan indopasifiselta merialueelta. Sukuun luetaan seuraavat neljä lajia:
Rabaulichthys altipinnis Allen, 1984 – purjekoruahven
Rabaulichthys squirei Randall & Walsh, 2010
Rabaulichthys stigmaticus Randall & Pyle, 1989 – savukoruahven
Rabaulichthys suzukii Masuda & Randall, 2001
Suvun tieteellinen nimi Rabaulichthys viittaa mahdollisesti Rabaulin kaupunkiin Papua-Uudessa-Guineassa.
Queensin kingit

| Queensin kingit> Queens Logic |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Steve Rash
Käsikirjoittaja:   Tarina:  Tony Spiridakis  Joseph W. Savino  Käsikirjoitus:  Tony Spiridakis 
Tuottaja:   Stuart Oken  Russell Smith 
Säveltäjä:  Joe Jackson
Kuvaaja:  Amir Mokri
Pääosat:   Kevin Bacon  Jamie Lee Curtis  Linda Fiorentino  John Malkovich  Joe Mantegna  Ken Olin  Tony Spiridakis  Tom Waits  Chloe Webb 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Seven Arts Pictures  New Visions  New Line Cinema 
Levittäjä:  Seven Arts Pictures Netflix
Ensi-ilta:   Yhdysvallat:  1. helmikuuta 1991 
Kesto:  113 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  12 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Queensin kingit (Queens Logic) on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka on ohjannut Steve Rash. Elokuvan pääosissa näyttelevät Kevin Bacon, Jamie Lee Curtis, Linda Fiorentino, John Malkovich ja Joe Mantegna.
Queensin kingit sai ensi-iltansa kotimaassaan 1. helmikuuta vuonna 1991. Se sai vuonna 1992 Independent Spirit -palkintoehdokkuuden parhaasta miessivuosasta (John Malkovich).
Queensin kingit on julkaistu Suomessa VHS-videona 1990-luvun alkupuolella sekä DVD:lle kolme kertaa, vuosina 1999 (julkaisijana Geneon Universal Entertainment) ja kahdesti vuonna 2002 (julkaisijana Platinum Disc ja Artisan Home Entertainment). DVD:t kattaa vain itse elokuvan ja elokuvatrailerin.
Queensin kingit kuvattiin jo kesällä 1989, mutta sai ensi-iltansa vasta helmikuussa 1991. Elokuva sai teatterilevityksen kotimaassaan Yhdysvalloissa, mutta Isossa-Britanniassa elokuva julkaistiin suoraan DVD:lle.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Kevin Bacon  | … |  Dennis   |
|  Jamie Lee Curtis  | … |  Grace   |
|  Linda Fiorentino  | … |  Carla   |
|  John Malkovich  | … |  Eliot   |
|  Joe Mantegna  | … |  Al   |
|  Ken Olin  | … |  Ray   |
|  Tony Spiridakis  | … |  Vinny   |
|  Tom Waits  | … |  Monte   |
|  Chloe Webb  | … |  Patricia   |
|  Kelly Bishop  | … |  Maria   |
|  Terry Kinney  | … |  Jeremy   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano pitää elokuvaa elämänmyönteisenä ja hyvin näyteltynä ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Aiheesta muualla

Queensin kingit Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Queensin kingit Elonet.
Queensin kingit AllMoviessa. (englanniksi)
Quintette du Hot Club de France

| Quintette du Hot Club de France> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1933–1949
Kotipaikka:  Pariisi, Ranska
Jäsenet:  Django Reinhardt, kitara   Joseph Reinhardt, kitara   Roger Chaput, kitara   Stéphane Grappelli, viulu   Louis Vola, kontrabasso  
Levy-yhtiö:  Ultraphone, 1934–1935   HMV, 1936–1937   Decca, 1938–1939   Swing, 1939–1942  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Quintette du Hot Club de France oli ranskalainen jazzyhtye, jota on sanottu jopa Euroopan merkittävimmäksi jazzyhtyeeksi.
Historia

Yhtyeen perustivat vuonna 1933 kitaristit Django Reinhardt, Joseph Reinhardt, Roger Chaput, viulisti Stéphane Grappelli ja basisti Louis Vola. Grappelli, Reinhardt, Chaput ja Vola työskentelivät Hotel Claridgen tanssiorkesterissa Pariisin 37 Rue Francois 1er.:llä ja soittivat vapaa-ajoillaan yhdessä myös huvikseen. Hot Clubin omistajat Pierre Nourry ja Charles Delaunay sattuivat kuulemaan heidän soittoaan ja yhtye kutsuttiin tekemään ensilevy Ultraphone-levy-yhtiölle joulukuussa 1934.
Yhtye saavutti menestystä esiintymisillään 1930-luvulla Euroopassa ja siitä tuli ensimmäinen myös Yhdysvalloissa kuuluisuuteen noussut jazzorkesteri. Soitolle leimaa-antavaa olivat mustalaismusiikkivaikutteet jazziin yhdistettynä.
Orkesterin toiminta taukosi toisen maailmansodan puhjettua vuonna 1939. Britannian julistaessa sodan Saksalle orkesteri soitti parhaillaan Lontoossa. Grappelli päätti pysyä Lontoossa, kun taas Django Reinhardt palasi Pariisiin. Yhtye palasi yhteen vielä sodan jälkeen vuosiksi 1946–1949.
Perustajajäsenten lisäksi yhtyeessä soitti lukuisia muita muusikkoja.
Vaikutus

Kvintetin omaperäinen sykkivä ja kielisoittimiin perustuva tyyli soittaa intensiivistä muutoin big bandeille tyypillistä musiikkia on tehnyt vaikutuksen moniin myöhempiin kokoonpanoihin ja yhtyettä ovatkin jäljitelleet monet tribuuttikokoonpanot, esimerkiksi itävaltalainen Romanderie.
Raanu

Raanuja maatalousnäyttelyssä vuonna 1958
Raanu on perinteinen suomalainen seinätekstiili, jota on aiemmin käytetty myös peitteenä.
Raanun materiaaleina käytetään esimerkiksi puuvillaa (loimessa) ja villaa (kuteessa). Villalangoissa on olemassa erityisiä raanulankoja, jotka ovat ohuita ja kertaamattomia. Raanun sidoksena on ripsi ja kudelankojen väriä vaihtamalla saadaan aikaan erilaisia vaaka- ja pystyraitoja, joista kuviot muodostuvat. Vanhimmat tiedot raanuista ovat peräisin 1600-luvulta.
Kirjallisuutta

Lonkila, Helena: Peilikäs peilinä.  (Kainuun museon julkaisuja. Jyväskylän yliopiston Kulttuuri, tiede ja teknologia -muuntokoulutuksen julkaisuja nro 7. Pohjautuu tekijän museologian pro gradu -tutkielmaan Peilikäs peilinä – kainuulaisen peilikäsraanun kulttuurisen arvon määräytyminen)  Kajaani:  Kainuun museo, 2005.  ISBN 951-800-295-9  Teoksen verkkoversio (PDF).[vanhentunut linkki]
Ylimartimo, Sisko (toim.): Elämän kuvioita ja niukkuuden estetiikkaa: Peräpohjalainen nukkaraanu.  Rovaniemi:  Lapin käsi- ja taideteollisuus, 1999.  ISBN 952-91-0993-8
Ernst August Raddatz

| Ernst August Raddatz |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. kesäkuuta 1868 Helsinki
Kuollut: 6. maaliskuuta 1918 Kubanin alue
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):  Venäjän keisarikunta
Palvelusvuodet:  1891–1918
Komentajuudet:  kasakkarykmentin komentaja (1909–13) Siperian kasakkaprikaatin komentaja  (1913–16) 1. Kaukasian kasakkadivisioonan komentaja (1916–18)
Taistelut ja sodat:  Venäjän-Japanin sota (1904–05) I maailmansota, Kaukasian rintama (1914–18)
Sotilasarvo:  kenraaliluutnantti
Kunniamerkit:  Pyhän Yrjön miekka (1916)
Ernst August Raddatz (ven. Эрнст-Август Фердинандович Раддац, 30. kesäkuuta 1868 Helsinki – 6. maaliskuuta 1918 Ladožskaja, Kubanin alue) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa kenraaliluutnantiksi kohonnut suomalainen sotilas.
Raddatzin vanhemmat olivat räätälimestari August Ferdinand Raddatz ja Fredrike Sophie Mellin. Tulttuaan ylioppilaaksi 1888 hän opiskeli Nikolain ratsuväkiopistossa Pietarissa, josta valmistui 1891. Hänet nimitettiin ensin kornettina 2. Pietarin rakuunarykmenttiin Rževiin ja sitten Henkikaartin Grodnon husaarirykmenttiin Varsovaan. 1896 hän siirtyi reserviin luutnanttina, mutta kutsuttiin osallistumaan ratsumestarina Venäjän–Japanin sotaan 1904, Kazakstaniin sijoitettuun kasakkarykmenttiin. Raddatz haavoittui taisteluissa, mutta kunnostautui silti niin, että tuli ylennetyksi everstiluutnantiksi 1905. Hänen sotilasuransa jatkui 1909 everstinä ja kasakkarykmentin komentajana Blagoveštšenskissä, sitten uudelleen Kazakstanissa 1913, Siperian kasakkaprikaatin 1. rykmentin komentajana Jarkentissa. Ensimmäisessä maailmansodassa Raddatz taisteli joukkoineen Turkkia vastaan Kaukasiassa. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi ja hänestä tuli ensin prikaatin komentaja ja sitten 1. Kaukasian kasakkadivisioonan komentaja 1916. Vuonna 1917 hän sai ylennyksen kenraaliluutnantiksi.
Raddatz johdatti divisioonansa Kubanille keväällä 1918. Bolševikit pidättivät divisioonan kaikki upseerit Armavirissa ja ampuivat Raddatzin ja 68 muuta upseeria Ladožskajan asemalla. Suomessa hänet julistettiin kuolleeksi vasta vuonna 1964.
Lucas Radebe

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Lucas Valeriu Radebe
Syntymäaika: 12. huhtikuuta 1969 (ikä 55)
Syntymäpaikka: Soweto, Etelä-Afrikka
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 186 cm
Junioriseurat
: ICL Birds
: Kaizer Chiefs
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1989–1994 | Kaizer Chiefs | 113 | (5) |
| 1994–2005 | Leeds United | 201 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 314 | (5) |
Maajoukkue
| 1992–2003 | Etelä-Afrikka | 70 | (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Lucas Valeriu Radebe (s. 12. huhtikuuta 1969 Soweto, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen jalkapalloilija. Puolustajana pelannut Radebe pelasi ammattilaisuransa aikana kotimaassaan Kaizer Chiefsissä ja Englannissa Leeds Unitedissa.
Etelä-Afrikan maajoukkuetta hän edusti 70 A-maaottelussa. Maajoukkueurallaan Radebe oli mukana Afrikan-mestaruuskilpailuissa kolmesti Etelä-Afrikan yltäessä mitaleille joka kerta. Hän voitti Afrikan-mestaruuden 1996, AM-hopeaa 1998 ja AM-pronssia 2000. Lisäksi Radebe edusti Etelä-Afrikkaa Maanosaliittojen cupissa 1997 sekä MM-kilpailuissa 1998 ja 2002. Jälkimmäisissä MM-kisoissa hän teki maalin Espanjaa vastaan.
Radebe osallistui vuonna 2010 vuotuiseen Match Against Poverty -hyväntekeväisyysotteluun (suom. ottelu köyhyyttä vastaan), jolla tuolloin kerättiin varoja Haitin maanjäristyksen uhreille.
Raahen vaakuna

Raahen vaakuna
Raahen vaakuna on Raahen kaupungin tunnus, joka perustuu kaupungin sinettiin 1600-luvulta. Vaakunan selitys kuuluu ”punaisessa kentässä alaisen aaltokoroisen hopeatyviön, josta nousee kultainen kummeli (merimerkki), yläpuolella ryntäävän hevosen selässä istuva haarniskoitu ratsumies, jolla oikeassa kädessään viirillä varustettu peitsi; kaikki muu hopeaa paitsi kypärän silmikko sekä viiri, suitset, satulaloimi ja kannukset kultaa”.
Raahen varhaisimmassa vuodelle 1659 ajoitetussa sinetissä kuvattiin satuloitu hevonen ja mehiläispesä. Sinetin hevonen on peräisin kaupungin perustajan Pietari Brahen sukuvaakunasta, jossa hevonen on kuvattuna peitseä pitelevä ritari selässään. Kaupungin sinetissä ratsumies alettiin kuvata vuodesta 1673 alkaen. Myöhemmissä sineteissä ratsumies sijoitettiin vaakunaksi kilvelle, jota koristivat muun muassa tammenoksat ja Venäjän kaksipäinen kotka.
1800-luvun loppupuolelta alkaen Raahen vaakunaksi vakiintui kaupungin sinettien pohjalta punaisella kilvellä kuvattu ratsumies. Toisin kuin Brahe-suvun vaakunassa, ratsumies kuitenkin kuvattiin vihreän ruohikon päällä, alapuolellaan mehiläispesä. 1950-luvulta alkaen useat Suomen kaupungin alkoivat siistimään vaakunoitaan ja myös Raahe sai uuden mallin vanhasta tunnuksestaan. Vaakunan piirsi tällöin uudelleen heraldikko Olof Eriksson, joka korvasi vanhan vaakunan vihreän tyviön aaltokoroisella hopeatyviöllä, sekä mehiläispesän kummeli-merimerkillä. Näin kaupungin vaakunaan saatiin sisällytettyä sille ominainen merellisyys. Raahen kaupunginvaltuusto hyväksyi vaakunan 24. huhtikuuta 1963, sisäasiainministeriö vahvistaessa sen 24. syyskuuta samana vuonna.
Raahen kaupungin ja Pattijoen kunnan yhdistyessä vuoden 2003 alusta pitivät kunnat vuonna 2001 suunnittelukilpailun uudesta vaakunasta. Kilpailun nelisenkymmenestä ehdotuksesta yksi palkittiin ja kaksi lunastettiin mahdollista käyttöä varten. Ehdotuksia ei kuitenkaan otettu lopulta käyttöön, sillä ne eivät noudattaneet heraldisia käytäntöjä. Raahe säilytti vanhan vaakunansa yhdistyttyään myös Vihannin kunnan kanssa vuonna 2013.
Galleria

Brahe-suvun ruotsalaisen kreivilinjan vaakuna. Raahen vaakunaan päätynyt ratsastaja-aihe vaakunan toisessa ja kolmannessa kentässä.
Raahen alkuperäinen vuoden 1659 sinetti.
Raahen vuoden 1673 sinetti.
Raahen sinetti jossa kaupungin vaakuna kuvattuna tammenoksien ympäröimänä.
Venäläisvallan aikainen sinetti, jossa Raahen vaakuna kuvattu Venäjän kaksipäisen kotkan kannattelemana.
Venäläisen heraldikon Bernhard von Köhnen malli Raahen vaakunasta vuodelta 1861. Kolkka viittaa kaupungin sijaintiin Oulun läänissä.
George Granfeltin malli Raahen vaakunasta vuodelta 1892.
Raahen vaakuna vuoden 1949 postimerkissä.
Radio Alex

Radio Alex -nimiset radioasemat toimivat Helsingissä (94,9 MHz), Tampereella (100,9 MHz) ja Oulussa (89,4 MHz) 1990-luvun loppupuolella.
Helsingin aseman omisti kokonaan Alexpress, Tampereen ja Oulun asemista se omisti viidenneksen.
Alexpressin tarkoituksena oli rakentaa aiemmin itsenäisinä toimineista paikallisradioista ketju, jossa eri asemat tuottaisivat paikallista ohjelmaa, mutta toimisivat muuten yhteisin toimintatavoin. Myöhemmin tämä toteutuikin, kun Radio Alex -asemat yhdistyivät yhdeksän muun paikallisradion kanssa Radio Plus -ketjuksi.
Pääkaupunkiseudulla Alexpressin itselleen hankkima nurmijärveläinen Radio Kolme muutettiin Radio Alexiksi ja toiminta siirrettiin samalla Helsinkiin alkusyksystä 1996. Juontajina kanavalla toimivat alussa Juha Kakkuri, Sanna Kojo ja Petri Eklund. Alkuaan taajuudella 94,9 MHz lähetti vantaalainen Radio Lohi, joka yhdistyi Radio Kolmeen. Tampereella Radio Alexin edeltäjä oli Radio Tampere, josta tuli myöhemmin Radio Sataplus ja sen jälkeen Radio Moro.
Radioaseman formaatin loivat toimitusjohtaja Jari Öystilä, ohjelmajohtaja Marko Tuomola ja musiikkipäällikkö Juha Kakkuri. Musiikkilinja oli yhdistelmä AC:ta, Motown-soundia ja Golden Oldies -klassikoita. Asema tuli nopeasti kohderyhmässään suosituimmaksi asemaksi. Alexin asema sijaitsi ydinkeskustassa Yrjönkadulla Vanhan kirkon puiston laidalla. Jari Öystilä toimi tämän jälkeen Iltalehden mediamarkkinoinnin johtajana ja sittemmin monien media- ja teknologia-alan yritysten johtajana.lähde?
Pöntiönjoki

| Pöntiönjoki Pöntiöjoki |
| --- | --- |
Maat:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Pohjanmaa,  Keski-Pohjanmaa
Kunnat:  Kalajoki, Kannus
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Pöntiönjoen vesistö (52)
Pinta-ala:  206,84 km²  
Järvisyys:  0,37 % 
Pääuoman pituus:  noin 36 km 
Pääuoman osuudet:  Pöntiönjoki ←Pöntiönoja
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Mutkalampi, Kannus 
 :  64.0483°N, 23.9893°E
Laskupaikka:  Rautila, Kalajoki 
 :  64.1154°N, 23.6358°E
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  47,5 m
Laskukorkeus:  0 m
Korkeusero:  47,5 m
Pituus:  noin 26 km
Kaltevuus:  1,9 m/km
Keskivirtaama:  1,5 m³/s  
Muuta
Pöntiönjoki, aikaisemmin myös Pöntiöjoki , on Pohjois-Pohjanmaalla Kalajoella ja Keski-Pohjanmaalla Kannuksessa virtaava noin 26 kilometriä pitkä joki, joka muodostaa alajuoksun osuuden noin 36 kilometriä pitkästä Pöntiönjoen vesistön pääuomasta.
Joen pituus ja pääuoma

Joissakin lähteissä Pöntiönjoen pituudeksi on ilmoitettu sama 15 kilometriä . Joki alkaisi tällöin kohdasta, joka sijaitsee Ainalin ja Kärkisten puolivälistä. Kartoissa käytetään Pöntiönjoen nimeä kuitenkin vielä kauempana yläjuoksulla. Kartassa joen latvaosuuden nimenä on Pöntiönoja. Pöntiönjoki ja -oja muodostavat yhdessä vesistöalueen pääuoman, joka alkaa suoksi kuivatetusta Peräjärvestä. Pääuoman pituus on Peräjärveltä merenrantaan noin 36 kilometriä.
Pääuoman nimen tarkenne vaihtuu jossakin kohdassa joesta ojaksi, mutta tarkkaa kohtaa ei pysty kartoista päättelemään. Tarkemman lähteen puuttuessa voidaan vaihtumiskohta karttojen perusteella rajata kahden kohdan väliin. Alin kohta löytyy vuoden 1955 peruskartasta, jossa silloin vielä ojittamattomalla Maanpuuttuvannevalla virtasi yksinäinen Pöntiönoja. Ojan nimi on kartassa kirjoitettu Korvenkylän itäpuolelle suoalueen kohdalle noin 32 kilometriä joensuusta mitattuna. Pöntiänjoelle löytyy vuoden 1979 kartasta nimimerkintä Mutkalammen kylän länsipuolelta, jonne joelle tulee joensuusta matkaa matkaa 21 kilometriä. Pituuden arvoksi saadaan tulkinnan mukaan 21–32 kilometriä keskiarvon ollessa 26 kilometriä.