stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sogdianus

Sogdianus oli Persian kuningas lyhyen ajan vuonna 423 eaa. Hän kaappasi vallan velipuoleltaan Kserkses II:lta. Sogdianuksen murhasi Dareios II.
Tietomme Sogdianuksesta ja Kserkses II:sta perustuvat suurimmaksi osaksi kreikkalaisen Ktesiaan kirjoituksiin. Hänen mukaansa Artakserkses I:n kuoltua Kserkseestä tuli kuningas, mutta hänen velipuolensa Sogdianus, joka oli Artakserkseen ja babylonialaisen Alogyneen poika, antoi murhata Kserkseen tämän hallittua vasta 45 päivää. Kserkseen kuoltua Sogdianuksen velipuoli Ochus, Artakserkseen ja Cosmartideneen poika, antoi murhata Sogdianuksen ja otti uudeksi nimekseen Dareios.
Persialaisissa kirjoituksissa selviää, että Artakserkses oli vielä kuningas 24. joulukuuta 424 eaa. Dareios II taas mainitaan kuninkaana ensimmäisen kerran 10. tammikuuta 243 eaa. Kserkses II:n ja Sogdianuksen valtakaudet eivät mahdu tähän lyhyeen väliin. Oletetaan että Artakserkseen kuoltua käytiin lyhyt valtataistelu, jonka Dareios II voitti.
Sirkka (Kittilä)

Sirkka, 2024.
Levin matkailukeskukselle tyypillinen alppitalo.
Sirkka on 890 asukkaan kylä ja taajama Kittilän kunnassa, Lapin maakunnassa, noin 18 kilometriä kuntakeskuksesta pohjoiseen. Vuoden 2021 lopussa Sirkan taajaman väkiluku oli 539 ja sen pinta-ala oli 4,62 neliökilometriä. Tärkein liikenneyhteys on kylää halkova Rovaniemelle ja Muonioon johtava kantatie 79. Kittilän lentoasemalle on Sirkasta matkaa 13 kilometriä. Kylän keskus sijaitsee Levi- ja Kätkätunturien välissä Immeljärven rannalla. Immeljärvi on saamelaisten pyhä järvi.
Alueen tärkein elinkeino on matkailu. Levitunturin hiihtokeskuksen hotellit ja suurin osa palveluista sijaitsevat Sirkassa. Kylässä sijaitsevat myös Sirkan päiväkoti, Sirkan koulu, jossa on 119 oppilasta, sekä Marian kappeli. Vuonna 2016 Sirkkaan pystytettiin taajaman liikennemerkit.
Pompeia Sulla

Pompeia Sulla oli Julius Caesarin toinen vaimo. Pompeian vanhemmat olivat Quintus Pompeius Rufus ja diktaattori Sullan tytär Cornelia Sulla.
Pompeiasta tuli Caesarin vaimo joskus sen jälkeen kun tämän ensimmäinen vaimo Cornelia Cinnilla kuoli vuonna 69 eaa. He menivät kuitenkin naimisiin ennen kuin Caesar valittiin pontifex maximus -papiksi vuonna 63 eaa. Pontifexin vaimon tehtävänä oli järjestää Bona Dea -palvontamenot omassa kodissaan. Vain naisilla oli pääsy tähän tapahtumaan. Syntyi skandaali, kun selvisi, että Publius Clodius Pulcher oli naiseksi pukeutuneena salaa päässyt Caesarin taloon menojen aikana. Todennäköisesti perättömien huhujen mukaan tarkoituksena oli päästä lähempään kontaktiin Pompeian kanssa. Vaikka Caesar itse sanoi uskovansa, että Pompeia oli syytön tapahtuneeseen, otti hän kuitenkin avioeron vaimostaan. Caesarin mukaan hänen perheenjäsentensä tuli olla paitsi syyttömiä myös vapaita kaikista rikosepäilyistä.
Tammisalon kirkko

| Tammisalon kirkko |
| --- | --- |

Sijainti:  Väylänrinne 1, Tammisalo, Helsinki
Koordinaatit:  60°11′31″N, 025°03′42″E
Seurakunta:  Roihuvuoren seurakunta
Rakentamisvuosi:  1966
Suunnittelija:  Lauri Silvennoinen
Istumapaikkoja:  80 (kun seurakuntasali on yhdistettynä, niin 150)
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tammisalon kirkko on Tammisalon kaupunginosassa Helsingissä sijaitseva Roihuvuoren seurakunnan kirkko. Se on valmistunut vuonna 1966 ja se on seurakunnan kolmesta kirkosta vanhin. Kirkon on suunnitellut arkkitehti Lauri Silvennoinen. Punatiilisessä kirkossa on erillinen kellotorni.
Tammisalon kirkonkello

Kirkon aarteena pidetään tummaäänistä kirkonkelloa, joka on valettu Pariisissa vuonna 1894. Kellon valoi monipuolinen kuvanveistäjä ja taiteilija Sigurd Wettenhovi-Aspa. Esikuvana oli italialaisen kellonvalajan tekemä kello. Elämän ja kuoleman kello -nimeä kantava kello oli alun perin tarkoitettu pariisilaiseen nunnaluostariin, mutta päätyi Pariisin maailmannäyttelyyn. Kello oli kaupan ja ostajiakin oli. Vapaaherra Yrjö-Sakari Yrjö-Koskinen havitteli kelloa Viipurin tuomiokirkkoon, mutta kello oli liian kallis. Se päätyi kuitenkin säilytettäväksi Ateneumiin. Helsingin seurakunnat ostivat kellon. Kun kirkon suunnitellut arkkitehti Silvennoinen oli tarkoitus siunata Tammisalon kirkossa vuonna 1969, kirkon tapulissa ei vielä ollut kelloa. Niinpä seurakuntayhtymä sijoitti Pariisista hankitun kellon Tammisalon kellotapuliin.
Kirkosta luopuminen

Helsingin seurakuntayhtymän ja sen seurakuntien taloustilanteen vuoksi kirkosta päätettiin luopua. Roihuvuoren seurakuntaneuvosto teki luopumispäätöksen 2022 ja kirkko tulee siirtymään seurakuntayhtymän kiinteistöosaston hallintaan vuoden 2023 alussa. Roihuvuoren seurakunnan käyttöön jää sen jälkeen Roihuvuoren kirkko, Laajasalon kirkko ja Laajarannan kerhotalo.
Aiheesta muualla

Tammisalon kirkko Helsingin seurakuntien sivustolla
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tammisalon kirkko Wikimedia Commonsissa
| n k Helsingin kirkot ja kappelit |
| --- | --- |
Kirkot:  Mikael Agricola  Alppila  Andreaskirkko  Diakonissalaitoksen kirkko  Hakavuori (ei enää käytössä)  Herttoniemi  Huopalahti  Itäkeskus  St. Jacobs kyrka  Jakomäki (purettu 2023)  Johanneksenkirkko  Kallio  Kannelmäki  Karunan kirkko  Konala (ei enää seurakuntakäytössä)  Kontula  Koskelan kirkko  Kristuskyrkan  Kulosaari  Käpylä  Laajasalo  Lauttasaari  Luther-kirkko  Lähetyskirkko  Malmi  Maunula  Meilahti  Merimieskirkko  Munkkiniemi  Munkkivuori  Myllypuro  Olaus Petrin kirkko  Oulunkylä  Oulunkylän puukirkko  Paavali  Pakila  Pasila (purettu 1978)  Pihlajamäki  Pitäjänmäki  Puistola  Pyhän Henrikin katedraali  Pyhän Kolminaisuuden kirkko  Pyhän Marian kirkko  Pyhän Nikolauksen kirkko  Roihuvuori  Saalem-temppeli  Saksalainen kirkko  Suomenlinna  Tammisalo  Tapanila  Temppeliaukio  Tuomaankirkko  Tuomiokirkko  Töölö  Uspenskin katedraali  Vanha kirkko  Vartiokylä  Viikki  Vuosaari  Östersundom 
Kappelit:  Herttoniemenranta  Jätkäsaari  Kamppi  Katukappeli (Vuosaari)  Leposaari (Kulosaari)  Länsi-Pasila (ei enää seurakunnan käytössä)  Malminkartano  Merirasti-kappeli  Puotila  Pyhän Laurin kappeli  Pyhän Sydämen kappeli  Ruoholahti  Vankilahotellin kappeli
Talous

Ostajia ja myyjiä markkinoilla Guatemalassa.
Shibuyan kaupunginosa ja liikekeskus Tokiossa.
Talous tarkoittaa ihmisten välistä kanssakäymistä ja instituutioita, jotka liittyvät hyödykkeiden tuotantoon, jakeluun, vaihtoon tai kulutukseen.
Taloustiede tutkii talouden toimintaa ja taloushistoria talouden kehitystä sekä aikaisempia ilmiöitä. Taloussosiologia taas tutkii erilaisten taloudellisten ilmiöiden yhteiskunnallisia syitä ja vaikutuksia.
Kansantalouden muodostavat eri ammattiryhmät, yritykset, instituutiot sekä muut toimijat. Taloudellisen toiminnan osa-alueet ovat alkutuotanto, jalostus ja palvelut. Kulutus, säästäminen, investoinnit ja työntekijät ovat talouden keskeiset tekijät, ja ne määrittävät kansantalouden tasapainon. Talouskasvua mitataan bruttokansantuotteen muutoksella.
Historia

Talouden historia alkaa jo esihistoriallisista ajoista. Aina kun joku on tuottanut vaihdettavaksi tuotteita tai palveluja, on siitä seurannut taloudellista kanssakäymistä. Talous on monimutkaistunut sitä mukaa kun yhteisöt ovat kasvaneet. Sumerilaiset kehittivät laajan hyödykerahaan perustuvan talouden. Babylonialaiset kehittivät taas ensimmäisiä velan käsitteeseen, sopimuksiin ja lakeihin perustuvia kauppatapoja.
Keskiajalle tultaessa talousjärjestelmät eivät olleet vielä juurikaan kehittyneet, ja suurin osa vaihdosta tapahtui ihmisten lähipiirissä. Riskipääoman kerääminen sai kuitenkin alkunsa löytöretkeilijöiden hankkiessa sijoittajia matkoilleen. Löytöretket johtivat aikanaan maailmantalouden alkuun. Ensimmäinen pörssi avattiin vuonna 1513 Antwerpeniin.
Taloustieteen käsitteistön luominen alkoi valistuksen aikakaudella. Modernin taloustieteen isänä pidetään filosofi Adam Smithiä (1723–1790). Hän ja muut valistusajattelijat, kuten Anders Chydenius, pohtivat kansantalouden sekä markkinoiden toimintaa. Talouspolitiikkaa oli ohjannut tähän asti pitkälti merkantilismi, joka perustui protektionismiin ja tähtäsi lähinnä verotulojen keräämiseen vientikaupasta. Adam Smith oli ensimmäisiä vapaakaupan puolestapuhujia. Teollisen vallankumouksen myötä alkoi työnteon erikoistuminen ja massatuotanto. Kaupankäynnin rajoitukset vähentyivät ja teollisuuden pääomien myötä kapitalismi sai alkunsa.
Maailman talouden vauraudesta 40 prosenttia kuuluu vain 147 eri yritykselle.
Talouden toimialat

Taloudellinen toiminta jaetaan kolmeen päätoimialaan. Alkutuotanto on raaka-aineiden keräämistä tai tuottamista kuten maatalouden, kalastuksen tai kaivostoiminnan harjoittamista. Jalostus sisältää raaka-aineiden muokkaamista hyödykkeiksi eli esimerkiksi autojen valmistuksen metalleista ja elintarvikkeiden tuotannon. Kolmas talouden ala on palvelut, joka sisältää kuluttajille ja yrityksille suunnatun palvelutoiminnan. Esimerkiksi pankit, elokuvateatterit ja koululaitos kuuluvat palveluihin.
Epävirallinen talous

Epävirallinen talous  koostuu taloudellisesta toiminnasta, joka tapahtuu valtiojohtoisen talouden ulkopuolella. Sen muodostavat suorat epäviralliset vaihtokaupat, katukauppa, pienyhteisöjen keskenäinen vapaaehtoistyö sekä harmaa talous.
Kirjallisuutta

Niiniluoto, Vilkko, Kuorikoski (toim.): Talous ja filosofia (Gaudeamus, 2013)
Maddison, Angus: The World Economy, A Millennial perspective
Bernstein, William: The Birth of Plenty
Korpela, Asko: Taloutemme rakenne ja toiminta.  Jyväskylä:  Talousteos ky, 1992.  ISBN 951-9061-17-7  Teoksen verkkoversio. (Arkistoitu – Internet Archive)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
https://www.core-econ.org/the-economy/book/fi/text/0-3-contents.html CORE econ ryhmän kattava sivusto taloudesta suomeksi
Maailmantalouden abc maailmantalous.net. Arkistoitu 1.12.2014. Viitattu 23.3.2013.
Kopperi, Marjaana: Liike-elämän etiikka ja talouden globalisaatio. niin & näin 1/1999, 22–26.
Varto, Juha: Ekonomismi ja elämä. niin & näin 1/1999, 26–30.
Tamassos

| Tamassos> Ταμασσός.Sijainti |
| --- | --- |
 Tamassos
Koordinaatit:  35°1′46″N, 33°14′39″E
Valtio:  Kypros
Paikkakunta:  Politikó, Nikosia
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Kypros
Aiheesta muualla
  Tamassos Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tamassos (m.kreik. Ταμασσός, myös Tamasos/Temesē, Ταμασός/Τεμέση, lat. Tamassus/Tamaseus/Tamesa) oli antiikin aikainen kaupunki Kyproksen saarella. Se sijaitsi nykyisen Politikón kylän paikalla.
Maantiede

Tamassos sijaitsi lähes Kyproksen saaren keskellä Pediaíos-joen länsirannalla lounaaseen nykyisestä Nikosiasta. Sen kautta kulki tie Soloista Tremithukseen. Kaupunki oli suhteellisen suurikokoinen, ja nykyinen Politikón kylä kattaa vain osan sen alueesta. Tamassos tunnettiin erityisesti kuparistaan, sillä se sijaitsi yhdellä saaren tärkeimmistä kuparikaivosalueista. Kaupungin ympäristö oli hedelmällistä maaperää.
Historia

Tamassoksen syntyhistoriaa ei tunneta. Paikka on ilmeisesti asutettu hyvin varhain sen kupariesiintymien vuoksi. Pronssikaudella Tamassos oli ilmeisesti Kyproksen tärkeintä kuparin kaivamisen ja kaupan aluetta. Varhaisin maininta siitä tässä yhteydessä on Homeroksella nimellä Temesē. Assyrialaisissa lähteissä kaupungin nimi esiintyy oletettavasti muodossa Tamesu. Kaupungin nimen alkuperäksi on esitetty foinikian sana themaes, joka tarkoittaa ”sulattamista”. Myöhempi antiikin aikainen kaupunki seurasi pronssikautista asutusta samalla paikalla.
Kaupungin varhaisin historiallisesti tunnettu tapahtuma ajoittuu 300-luvun eaa. puoleen väliin. Tuolloin Tamassoksen kuningas Pasikypros myi kuningaskuntansa 50 talentilla Kitionin kuninkaalle Pumiathonille ja vetäytyi eläkkeelle Amathukseen. Aleksanteri Suuri valtasi kaupungin ja antoi sen Salamiin kuninkaalle Pnytagoraalle. Kaupunki kukoisti edelleen hellenistisellä ja roomalaisella kaudella. Varhaiskristillisellä kaudella se toimi piispanistuimena. Kaupungin kristillinen seurakunta oli oletettavasti saaren varhaisin.
Rakennukset ja löydökset

Vasemmalla: Leijonaveistoksia kuninkaallisesta haudasta, 500-luku eaa. Oikealla: Pronssinen niin kutsuttu ”Chatsworthin pää”, todennäköisesti Apollon, n. 460 eaa. British Museum.
Tamassoksen kaupunki koostui akropoliista eli yläkaupungista sekä alakaupungista. Akropoliina toimi ilmeisesti kaupungin eteläosassa ollut kukkula. Kaupungin muureista on säilynyt joitakin jäänteitä.
Kaupungin koillispuolelta Pediaíos-joen rannalta on löydetty Apollonille omistetun pyhäkön rauniot. Paikalta löydettiin vuonna 1836 Apollonin pronssipatsaasta peräisin oleva niin kutsuttu ”Chatsworthin pää”, joka on nykyisin British Museumissa. Kaupungin pohjoispuolelta on paikannettu Jumalten äidin pyhäkkö. Piirtokirjoitusten mukaan kaupungissa on ollut myös Afroditelle, Asklepiokselle, Artemiille ja Dionysokselle omistetut pyhäköt.
Kaupungin hautausmaat on löydetty sen pohjois- ja länsipuolilta. Merkittävimpiin hautoihin kuuluvat kaksi niin sanottua kuningashautaa, joista toisessa on yksi ja toisessa kaksi hautakammiota. Alas kummallekin haudalle johtaa portaistettu dromos eli käytävä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tamassos Wikimedia Commonsissa
Kuninkaallinen hauta sisältä.
Tampereen yliopiston kirjasto

| Tampereen yliopiston kirjasto 1925-2018 |
| --- | --- |
 Kirjaston päätoimipaikka Linna.
Sijainti:  Tampereen yliopisto Kalevantie 5, Tampere
Tyyppi:  tiedekirjasto
Perustettu:  1925
Lakkautettu:  2018
Johtaja:  Minna Niemi-Grundström (2013–2018)  Mirja Iivonen (2001–2013)
Kirjaston toinen toimipiste sijaitsi Kaupin kampuksella.
Pääkirjasto toimi aikoinaan Attilan kiinteistössä, joka on entinen kenkätehdas.
Tampereen yliopiston kirjasto oli Tampereella sijainnut tieteellinen kirjasto, joka toimi osana Tampereen yliopistoa. Sen pääkirjasto sijaitsi yliopiston keskustakampuksella Linna-rakennuksessa. Kaupin kampuksella toimi Arvo-kirjasto, joka palveli Kaupin alueen yksikköjä sekä Tampereen yliopistollista sairaalaa.

Kirjasto yhdistyi vuoden 2019 alussa Tampereen teknillisen yliopiston kirjaston ja Tampereen ammattikorkeakoulun kirjaston kanssa. Näin syntyi uusi kirjasto, joka toimii osana 1. tammikuuta 2019 aloittanutta Tampereen yliopistoa.
Historia

Kirjaston historia alkoi vuonna 1925, jolloin Kansalaiskorkeakoulu perustettiin Helsinkiin. Kansalaiskorkeakoulun kanssa samaan aikaan aloittanutta ja sen ohessa toiminutta kirjastoa voidaan pitää Tampereen yliopiston kirjaston edeltäjänä. Korkeakoulu muutti kirjastoineen Tampereelle vuonna 1961, ja sen nimi vaihtui Tampereen yliopiston kirjastoksi vuonna 1966, kun siihen oli yhdistetty Tampereelle perustettu Tampereen tieteellinen kirjasto.
Kirjasto toimi yhden virkailijan voimin vuoteen 1933 asti, jolloin palkattiin toinen virkailija. Sittemmin kirjasto kasvoi vuosien 1927–1928 toimintakertomuksen mukaisesta 80 lainaajasta ja 661 lainauksesta yli 1,7 miljoonaan lainaan (2005). Ylikirjastonhoitajina Tampereella toimivat FM Arvo Seppälä, FL Hannele Soini ja YT Mirja Iivonen. Viimeisenä kirjastonjohtajana toimi FL Minna Niemi-Grundström.
Vuonna 1969 kirjasto jaettiin erillisiksi osastokirjastoiksi. Neljästä kirjastosta kurssikirjasto palautettiin hallinnollisestikin pääkirjaston osaksi vuonna 1994. Vuonna 2015 humanististen tieteiden osastokirjasto Humanika sulautettiin pääkirjasto Linnaan ja samalla lakkautettiin osastokirjastot.
Kirjaston toiminta päättyi vuoden 2018 lopussa. Tampereen yliopisto ja Tampereen teknillinen yliopisto yhdistyivät uudeksi säätiöyliopistoksi 1. tammikuuta 2019.
Aiheesta muualla

Lindström, Ari: Kirjakaapeista asiakkaan pöydälle: Tampereen yliopiston kirjasto 80 vuotta.  Tampere:  Tampere University Press, 2005.  ISBN 951-44-6409-5
Jukka-Pekka Tanner

Jukka-Pekka Tanner (s. 24. huhtikuuta 1963 Tampere) on suomalainen painija, joka parhaat painivuodet olivat 1980-luvun puolivälissä. Hän edusti Suomea kreikkalais-roomalaisen tyylin arvokisoissa ja kilpaili kevyimmissä eli 48:n ja 52 kilon painoluokissa.
Tanner saavutti SM-pronssia vapaapainissa jo 15-vuotiaana vuonna 1978 mutta teki läpimurron Suomen huipulle voittamalla kreikkalais-roomalaisen painin Suomen-mestaruuden alle 48 kilon sarjassa vuonna 1983. Vuonna 1984 hän voitti Suomen-mestaruuden lisäksi Pohjoismaiden mestaruuden sekä sijoittui EM-kilpailuissa viidenneksi. Los Angelesin 1984 olympialaisissa hän loukkaantui jo ensimmäisessä ottelussaan.
Kotimaassa 161 cm pitkä Tanner edusti Tampereen Painiseuraa. Hän voitti useita TUL:n mestaruuksia vuodesta 1978 alkaen.
Saavutuksia

EM-kilpailuissa viides 1984
PM-kulta 1984
SM-kulta 1983 ja 1984 (kr.-room. paini)
SM-pronssi 1978 (vapaapaini)
Tammikuun kansannousu

Tammikuun kansannousu (puol. Powstanie styczniowe) oli Kongressi-Puolan alueilla tapahtunut kansannousu Venäjän keisarikuntaa vastaan vuosina 1863–1865. 1830-luvulla tapahtuneen marraskuun kansannousun tavoin tammikuun kansannousunkin kukisti lopulta Venäjän armeija. Kapinan seurauksena Puolan itsehallinnollinen asema Venäjän yhteydessä heikkeni entisestään.
Tausta

Marraskuun kansannousun jälkeen puolalaiset Venäjän hallitsemilla Puolan alueilla olivat pitkään niin lyötyjä, ettei kapinoita alkanut Itävallan ja Preussin puolalaisalueiden kapinoinnin tapaan. Uusi mahdollisuus kapinoinnille tuli kuitenkin keisari Aleksanteri II:n myötä. Vuonna 1856 Aleksanteri lakkautti Krimin sodan jälkeen Puolan kuningaskunnassa marraskuun kansannoususta lähtien vallinneen poikkeustilan. Poliittinen elämä Puolassa heräsi jälleen henkiin, mutta kansallinen liike oli jakautunut kahtia. Punaiset kannattivat itsenäisyyden palauttamista kapinan avulla ja sitä valmisteltiin erilaisia salaseuroja perustamalla. Merkittävimpiä näistä seuroista oli Aleksandrzej Zamoyskin johtama Maanviljelysseura, johon kuului 4 000 jäsentä. Toinen kansallisen liikkeen ryhmittymä olivat valkoiset, jotka kannattivat itsenäisyyden tavoittelua muiden kuin väkivaltaisten keinojen avulla. Valkoisten johtajana toimi Aleksander Wiwlopolski. Valkoisten mielestä Venäjä ei muodostanut puolalaisille yhtä suurta vaaraa kuin Preussi. Kannatuksen takaamiseksi valkoiset vaativat punaisten tavoin Puolan entisten itäalueiden liittämistä Puolaan, mutta punaiset olivat silti kansan keskuudessa suositumpia. Wielpolskiselvennä pääsi Aleksanterin nimittämänä Puolan siviilihallinnon johtoon ja kansannousun ehkäisemiseksi hän sijoitti Puolaan 100 000 venäläistä sotilasta. Lisäksi hän suunnitteli 30 000 miehen kutsumista armeijaan, mutta suunnitelma tuli ilmi ja kutsuttavat katosivat maan alle.
Kapina

Tammikuun kapina alkoi varsinaisesti Varsovan salaisen keskuskomitean perustamisen myötä 22. tammikuuta 1863. Poiketen edellisistä kapinoista kapinoitsijoilla ei tällä kertaa ollut vakinaista armeijaa, vaan kapina oli luonteeltaan sissisotaa. Lisäksi kapinalliset kehittivät maan alaisen kilpailevan hallintokoneiston. Kansannousu alkoi sissi-iskuilla venäläisiä varuskuntia vastaan. Kapina levisi myös Liettuaan. Kapinan pitkittyessä punaisten yhtenäisyys kärsi ja eri osastot alkoivat kilpailla keskenään. Kapinan alussa johto oli ollut Stefan Bobrowskin käsissä, mutta myöhemmin kapinan johtajaksi nousi Romuald Traugutt. Traugutt pidätettiin toukokuussa 1864, mikä merkitsi kansannousun loppua Puolassa vaikkakin erilliset sissiryhmät jatkoivat toimintaansa vielä vuoden 1865 kesään saakka.
Seuraukset

Tragautt ja neljä hänen läheistä johtajaansa hirtettiin Varsovan sitadellissa vuoden 1864 elokuussa. Puolan kuningaskunta lakkautettiin kokonaan, ja Puolan alueita alettiin kutsua Veikselin maakunniksi. Puolalaiset virkamiehet vaihdettiin venäläisiin ja virka- sekä koulukieliksi tuli venäjä puolan tilalle. Liettuassa rankaisutoimia johti kuvernööri Mihail Muravjov, joka sai lempinimen ”Vilnan pyöveli”. Monet aateliston omistamat maatilat takavarikoitiin ja niiden omistajat vietiin Siperiaan. Toimet keskittyivät erityisesti aatelistoon, koska aatelistoa pidettiin suurvaltaihanteiden ylläpitäjinä. Puolassa aloitettiin poikkeustilahallinto, joka levisi vuoden 1881 jälkeen käyttöön koko Venäjän alueelle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tammikuun kansannousu Wikimedia Commonsissa
| n k Autonomiseen Suomeen vaikuttaneet sodat (1809–1917) |
| --- | --- |
 Suomen sota (1808–1809)  Krimin sota (1853–1856)  tammikuun kansannousu (1863–1865)  Turkin sota (1877–1878)  Venäjän–Japanin sota (1904–1905)  ensimmäinen maailmansota (1914–1918) 
Venäjän armeijan telttoja Varsovassa vuonna 1861.
Węgrówin taistelu.
Talvipäivänseisaus

Maapallo pohjoisen pallonpuoliskon talvipäivänseisauksen aikaan, jolloin pohjoisnapa on poispäin auringosta.
Talvipäivänseisaus on pohjoisella pallonpuoliskolla ajankohta, jolloin Aurinko on suoraan Kauriin kääntöpiirin yläpuolella. Tämä tapahtuu vuoden lyhyimpänä päivänä. Silloin Auringon deklinaatio on minimissään ja aurinko on alimmillaan taivaalla etelässä ollessaan. Pohjoisen napapiirin pohjoispuolella aurinko ei silloin nouse lainkaan. Talvipäivänseisaus pohjoisella pallonpuoliskolla on aina 21. tai 22. joulukuuta.
Eteläisellä pallonpuoliskolla talvipäivänseisaus on vastaavasti 21. tai 22. kesäkuuta eli samaan aikaan kuin pohjoisella pallonpuoliskolla on kesäpäivänseisaus. 21.–22. kesäkuuta on eteläisen pallonpuoliskon vuoden lyhin päivä, eikä Aurinko nouse lainkaan eteläisen napapiirin eteläpuolella. Aurinko on silloin suoraan Kravun kääntöpiirin yläpuolella.
Juhlapäivänä

Monet kansat ovat vanhoista ajoista viettäneet vuotuista juhlaa talvipäivänseisauksen aikoihin. Aurinkovuoteen kuuluvat seisauspäivät sekä kevätpäiväntasaus ja syyspäiväntasaus ovat olleet merkittäviä taitekohtia. Vuoden vaihtuminen on usein laskettu jostakin niistä alkavaksi.
Muinaisten germaanisten kansojen talvijuhlan yulen paikka vaihteli kuukalenterin vuoksi joulukuun alusta tammikuun alkuun. Kristinuskon leviämisen myötä yule yhdistettiin kristilliseen jouluun ja sen paikka vakiintui. Suomen kielen sanat joulu ja juhla tulevat talvipäivänseisauksen juhlan muinaisgermaanisesta nimestä. Muinaiset roomalaiset viettivät 17. ja 23. joulukuuta välisenä aikana keskitalven Saturnalia-juhlaa. Talvipäivänseisauksena, roomalaisen kalenterin mukaan 25. joulukuuta, oli Sol Invictuksen eli Voittamattoman auringon päivä.
Kristillistä joulua vietetään 25. joulukuuta Jeesuksen syntymäjuhlana. Nikean ensimmäisessä kirkolliskokouksessa päätettiin ryhtyä juhlimaan Jeesuksen syntymäjuhlaa roomalaisen kalenterin Voittamattoman auringon päivänä sen syrjäyttämiseksi.
Tietyt sekulaariset järjestöt järjestävät talvipäivänseisauksen juhlia. Muun muassa amerikkalaiset ateistit ovat ehdottaneet, että maailman valtiot pitäisivät juhlapäivinä koko maapallolle yhteisiä luonnonkierron tapahtumia: tasauspäiviä ja seisauspäiviä.
Yulea juhlitaan vieläkin. Esimerkiksi wiccat voivat sytyttää kokkoja päivän pitenemisen kunniaksi.
Talvipäivänseisaus eri vuosina Suomessa

Kellonajat ovat Suomen normaaliaikaa (UTC+2).
2000: 21. joulukuuta klo 15.37
2001: 21. joulukuuta klo 21.21
2002: 22. joulukuuta klo 3.14
2003: 22. joulukuuta klo 9.04
2004: 21. joulukuuta klo 14.42
2005: 21. joulukuuta klo 20.35
2006: 22. joulukuuta klo 2.22
2007: 22. joulukuuta klo 8.08
2008: 21. joulukuuta klo 14.04
2009: 21. joulukuuta klo 19.47
2010: 22. joulukuuta klo 1.38
2011: 22. joulukuuta klo 7.30
2012: 21. joulukuuta klo 13.12
2013: 21. joulukuuta klo 19.11
2014: 22. joulukuuta klo 1.03
2015: 22. joulukuuta klo 6.48
2016: 21. joulukuuta klo 12.44
2017: 21. joulukuuta klo 18.28
2018: 22. joulukuuta klo 0.23
2019: 22. joulukuuta klo 6.19
2020: 21. joulukuuta klo 12.02
2021: 21. joulukuuta klo 17.59
2022: 21. joulukuuta klo 23.48
2023: 22. joulukuuta klo 5.27
2024: 21. joulukuuta klo 11.20
2025: 21. joulukuuta klo 17.03
2026: 21. joulukuuta klo 22.50
2027: 22. joulukuuta klo 4.42
2028: 21. joulukuuta klo 10.20
2029: 21. joulukuuta klo 16.14
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Joulun pimeä menneisyys Ylen Elävä arkisto.
Vuosi
Kivikautinen Goseckin ympyrä Saksassa. Keltaiset linjat osoittavat suuntia, joista aurinko nousee ja laskee talvipäivänseisauksena.