stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jussi Pesonen (jääkiekkoilija)
Ura > Seuraura > Siirtyminen Ilvekseen ja läpimurto SM-liigassa

Pesoselta odotettiin Jokereissa lopullista läpimurtoa SM-liigassa, mutta hän ei kuitenkaan onnistunut nostamaan tasoaan ja teki kolmen pelaamansa kauden aikana parhaillaan 20 tehopistettä runkosarjassa kaudella 2002–2003. Pesonen ei pelannut joukkueessa enää viimeistä sopimuskauttaan, vaan siirtyi kaudeksi 2004–2005 vuoden mittaisella sopimuksella Tampereen Ilvekseen. Hän aloitti kautensa vahvasti, mutta Pesosen otteet kuitenkin hiipui kevättä kohti, eikä hän tehnyt 5. joulukuuta 2004 jälkeen enää ainuttakaan maalia loppukaudella. Pesonen keräsi myös SM-liigan yhden kauden jäähyennätyksensä 126 minuutillaan, joilla hän sijoittui runkosarjan jäähypörssissä seitsemänneksi. Huhtikuussa 2005 Pesonen teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Ilveksen kanssa.
Kaudella 2005–2006 Pesonen nousi Ilveksen varakapteeniksi ja onnistui lopulta lyömään itsensä läpi SM-liigassa. Hän teki liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 19+25=44, joilla Pesonen voitti Ilveksen sisäisen pistepörssin ja jakoi sisäisen maalipörssin voiton Toni Koiviston kanssa. Hän jakoi koko SM-liigan pistepörssin seitsemännen sijan HIFK:n Arttu Luttisen ja Tapparan Petri Kontiolan kanssa. Huhtikuussa 2006 Pesonen teki taas vuoden mittaisen jatkosopimuksen Ilveksen kanssa. Syyskauden 2006–2007 hän aloitti vaisusti, mutta Pesonen kuitenkin paransi otteitaan kevättä kohden ja oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 9+22=31. Hän voitti myös Ilveksen sisäisen tehotilaston lukemalla +9.
Ura > Seuraura > HIFK:n kautta Ilvekseen ja Ruotsiin

Kaudeksi 2007–2008 Pesonen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Helsingin IFK:hon. Hänen syyskautensa meni kuitenkin pilalle elokuussa 2007 tulleen polven sivusidevamman vuoksi ja Pesonen pelasi runkosarjan aikana lopulta vain 31 ottelua. Kahden HIFK:ssa vietetyn rikkonaisen vuoden jälkeen hän palasi 1+1-vuotisella sopimuksella Ilvekseen kaudeksi 2009–2010. Pesonen johti 40 pelaamansa ottelun jälkeen joukkueen sisäistä pistepörssiä tehoilla 18+21=39 ja oli runkosarjan päätyttyä Ilveksen toiseksi paras pistemies Markus Seikolan kanssa. Tammikuussa 2010 hän kuitenkin siirtyi Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa pelanneeseen Leksands IF:ään, kun sekä SM-liigassa viimeisellä sijalla ollut Ilves että Pesonen tekivät selväksi, ettei hänen sopimuksessaan ollutta optiota käytetä. Leksand eteni kauden päätteeksi Kvalserieniin, jossa Pesosella oli joukkueen paras teholukema (+5), mutta Leksand jäi kuitenkin ilman sarjanousua.
Ura > Seuraura > Paluu SM-liigaan

Pesonen ei vastannut kaudella 2010–2011 häneen kohdistuneita odotuksia Leksandissa. Pesonen palasikin SM-liigaan joulukuussa 2010 ja siirtyi loppukauden kattaneella sopimuksella Kalevan Pallon riveihin. Hän oli joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä tehtyään 32 runkosarjaottelussa 13 osumaa. Kaudeksi 2011–2012 Pesonen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Rauman Lukkoon. Hän ei sopinut kovin hyvin päävalmentaja Rauli Uraman pelityyliin, mutta paransi otteitaan Juha Vuoren noustua Lukon peräsimeen. Pesosen kausi päättyi kuitenkin 40 pelatun ottelun jälkeen vaikeaan selkävammaan tammikuussa 2012. Kausi 2012–2013 hänellä päättyi jo 13 pelatun ottelun jälkeen käsivammaan lokakuussa 2012.
Kaudeksi 2013–2014 Pesonen palasi taas Ilvekseen kaksivuotisella sopimuksella. Hän ei noussut loukkaantumisen takia pilalle menneen edelliskauden jälkeen kuitenkaan missään vaiheessa kautta odotetulle tasolle. Pesoselle kertyi kauden aikana pelejä myös viiden ottelun verran lainalla Mestis-joukkue Lempäälän Kisasta että kahden ottelun verran KalPasta. Hän teki kauden aikana yhteensä 32 pelaamassaan SM-liigaottelussa vain kuusi tehopistettä. Kaudella 2014–2015 Pesonen ei mahtunut enää Ilveksen liigajoukkueen kokoonpanoon yhdessäkään runkosarjaottelussa, vaan hän pelasi 12 ottelua lainalla LeKissä, kunnes Pesonen ja Ilves purkivat yhteisymmärryksessä sopimuksensa marraskuussa 2014. Pari päivää myöhemmin hän siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella SM-liigan nousijajoukkue Vaasan Sportiin.
Lokakuussa 2015 Suomi-sarjajoukkue Nokian Pyry uutisoi tehneensä loppukauden 2015–2016 kattavan sopimuksen Pesosen kanssa hänen oltua alkukauden ilman sopimusta. Kaudella 2016–2017 Pesonen nousi NoPyn varakapteeniksi.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. EM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tšekki 1997 | jääkiekko |  |
Pesonen pelasi alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 1997, jolloin hän voitti Euroopan-mestaruuden. Pesonen on pelannut myös Suomen A-maajoukkueessa yhteensä 23 ottelua tehopistein 6+2=8.
Muuta

Pesosen NHL:ssäkin esiintynyt pikkuveli Harri pelaa Sveitsin National League A:n Lausanne HC:ssä.
Kalulu (orja)

| Kalulu |
| --- | --- |
 Kalulu
Henkilötiedot
Syntynyt: n. 1865 Afrikka
Kuollut: 28. maaliskuuta 1877 (ikä n. 12) Kongo-joki, Afrikka
Ndugu M’Hali tai Kalulu (n. 1865 – 28. maaliskuuta 1877) oli afrikkalainen orja sekä tutkimusmatkailijan ja toimittajan Henry Morton Stanleyn adoptiolapsi. Kalulu kuoli nuorena mutta lyhyen ikänsä aikana ehti käydä Euroopassa, Amerikassa sekä Seychelleissä. Hänelle omistettiin kirja, hänestä tehtiin vahanukke Madame Tussaudsin vahakabinettiin, ja hän oli vieraana David Livingstonen hautajaisissa.
Kashmir (yhtye)

Kashmir esiintymässä vuonna 2009.
Kashmir on vuonna 1991 perustettu tanskalainen rockyhtye. Se aloitti Nirvana-nimisenä, mutta samannimisen amerikkalaisyhtyeen saavutettua suosiota tanskalaiset vaihtoivat nimensä Kashmiriksi, Led Zeppelinin kappaleen mukaan.
Kashmirin musiikkityyliä on verrattu muiden muassa Radioheadiin ja Pink Floydiin.
Diskografia

Travelogue (1994)
Cruzential (1996)
The Good Life (1999)
Zitilites (2001)
No Balance Palace (2005)
Trespassers (2010)
Katalogue (2011)
E.A.R (2013)
Aiheesta muualla

Yhtyeen kotisivut
Kansan parissa 2

| Kansan parissa 2 Sielun Veljet |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 2. kesäkuuta 1990 Provinssirock, Seinäjoki
 Julkaistu: 19. marraskuuta 2008
 Tyylilaji: suomirock
 Kesto: 63.46
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Sielun Veljien muut julkaisut
| Kansan parissa 1 2008 | Kansan parissa 2 2008 | Kansan parissa 3 2009 |
Kansan parissa 2 on suomalaisen Sielun Veljet -yhtyeen live-albumi, ja toinen osa Provisualin tuottamasta livesarjasta. Se julkaistiin 19. marraskuuta 2008. Albumi sisältää pääosin versioita Tuomari Nurmion kappaleista. Kappaleet Just siks, Kurjuuden kuningas ja Lasten mehuhetki ovat Sielun Veljien versioina ennenjulkaisemattomia.
Kappaleet

Liputtomat laivat – 4.28
Sunnuntaina – 2.34
Älä itke Iines – 3.24
Just siks – 2.16
Rion satamassa – 3.01
Maailmanpyörä palaa! – 2.11
Viiniä! Malja marttyyreille – 2.59
Moskovan maailmanrodeo 2070 – 2.24
Oi mutsi, mutsi – 4.01
Kurjuuden kuningas – 4.22
Hunajainen paholainen – 2.26
Kulkuri ja maamies – 3.00
Lasten mehuhetki – 3.32
Hyvästi kotimaa – 3.45
Oi mahtava totemi – 4.15
Huda huda! – 4.17
Kurja matkamies maan – 3.56
Ajá / Lainsuojaton – 4.51
Haista vittu – 5.54
Huuhaa puuhaa – 4.05
Kokoonpano

Ismo Alanko – laulu (1–3, 8–9, 14–20), taustalaulu (6), sähkökitara (2, 16, 18–20), akustinen kitara (8, 9), basso (4–7, 10–13)
Jukka Orma – laulu (4, 11, 12, 17), taustalaulu (3, 5–7, 13, 16, 18–20), sähkökitara (kaikki paitsi 1), urut (1, 2, 6, 9)
Jouko Hohko – laulu (1, 5–7, 10, 13, 17), taustalaulu (3, 16), basso (2, 3, 8, 9, 14–16, 18–20), sähkökitara (4, 11, 12)
Alf Forsman – rummut
Arvostelut

Keskisuomalainen: positiivinen
Kernstownin taistelu

Kernstownin taistelu voi viitata kahteen Yhdysvaltain sisällissodan taisteluun:
Ensimmäinen Kernstownin taistelu (23. maaliskuuta 1862)
Toinen Kernstownin taistelu (24. heinäkuuta 1864)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kernstownin taistelu”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jääpallon SM-sarja 1959

| SM-sarja 1958–1959 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  10
Sarjajärjestelmä:  Yksinkertainen sarja
Mestari:  KUV
Toinen sija:  OPS
Kolmas sija:  Veiterä
Pudonneet joukkueet:  MP ja VIFK
Paras maalintekijä:  Jaakko Helenius,WP-35 ja Pentti Jokinen, KUV (14)
Suurin yleisömäärä:  6 399 (KUV-OPS)
Alempi sarjataso:  Suomensarja
  ← 1958 :  1960 → 
Jääpallon Suomen mestaruus kaudella 1958-1959 ratkaistiin yksinkertaisessa sarjassa. Käpylän Urheilu-Veikot uusi mestaruutensa.
Mestaruussarja > Sarjataulukko

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Käpylän Urheilu-Veikot | 9 | 8 | 1 | 0 | 41–11 | 17 |
| Oulun Palloseura | 9 | 6 | 1 | 2 | 46–23 | 13 |
| Lappeenrannan Veiterä | 9 | 6 | 0 | 3 | 32–29 | 12 |
| Warkauden Pallo -35 | 9 | 4 | 1 | 4 | 30–26 | 9 |
| Kouvolan Urheilijain Palloilijat | 9 | 4 | 1 | 4 | 24–39 | 9 |
| Veitsiluodon Vastus | 9 | 4 | 0 | 5 | 26–26 | 8 |
| Oulun Luistinseura | 9 | 3 | 2 | 4 | 26–35 | 8 |
| Helsingin IFK | 9 | 3 | 1 | 5 | 24–35 | 7 |
| Mikkelin Palloilijat | 9 | 3 | 1 | 5 | 27–22 | 7 |
| Vaasan IFK | 9 | 0 | 0 | 9 | 17–49 | 0 |
Mestaruussarja > Ottelut

| Joukkue | KUV | OPS | LV | WP-35 | KUP | VV | OLS | HIFK | MP | VIFK |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Käpylän Urheilu-Veikot |  | 5-0 |  |  | 5-0 | 4-1 |  | 6-1 | 3-3 |  |
| Oulun Palloseura |  |  |  | 3-3 | 8-2 |  |  | 7-2 | 6-3 |  |
| Lappeenrannan Veiterä | 1-6 | 3-2 |  |  | 6-3 | 3-1 |  |  |  | 8-2 |
| Warkauden Pallo -35 | 1-3 |  | 2-3 |  |  | 4-3 | 8-1 |  |  |  |
| Jouvolan Urheilijain Palloilijat |  |  |  | 3-2 |  | 4-3 | 4-4 | 4-1 |  |  |
| Veitsiluodon Vastus |  | 1-6 |  |  |  |  |  | 4-1 | 1-0 | 6-3 |
| Oulun Luistinseura | 2-3 | 1-8 | 6-1 |  |  | 1-6 |  |  |  | 7-2 |
| Helsingin IFK |  |  | 4-2 | 5-3 |  |  | 3-3 |  |  | 5-2 |
| Mikkelin Palloilijat |  |  | 3-5 | 2-3 | 8-1 |  | 0-1 | 4-2 |  |  |
| Vaasan IFK | 1-6 | 2-6 |  | 3-4 | 2-3 |  |  |  | 0-4 |  |
Uusintaottelussa putoamisesta Helsingin IFK voitti Mikkelin Palloilijat 2-1. Suomensarjasta nousivat pudonneiden MP:n ja Vaasan IFK:n tilalle Vaasan Palloseura ja Viipurin Reipas Lahdesta.
Mestaruussarja > Yleisömäärät

| Seura | Ottelut | Yleisömäärä | Yleisökeskiarvo |
| --- | --- | --- | --- |
| KUV | 5 | 13 566 | 2713 |
| Veiterä | 5 | 13 477 | 2695 |
| OPS | 4 | 9 836 | 2459 |
| OLS | 5 | 8 573 | 1715 |
| WP-35 | 4 | 6 193 | 1548 |
| Vastus | 4 | 4 269 | 1067 |
| MP | 5 | 4 969 | 994 |
| HIFK | 4 | 3 929 | 982 |
| KUP | 4 | 3 567 | 892 |
| VIFK | 5 | 3 122 | 624 |
| Yhteensä | 45 | 71 501 | 1589 |
Yleisömäärät kerätty Helsingin Sanomien otteluraporteista
Mestarijoukkue

KUV:n joukkue: Ohto Uotinen, Olavi Varma, Kai Ström, Nils Månsson, Matti Niemi, Lauri Martti, Kauko Korpela, Tauno Timoska, Reijo Rihtamo, Pentti Jokinen, Tapio Hovi, Veikko Laurikainen, Sakari Pihlamo, Heikki Laukkanen ja Antti Einiö valmentaja: Kaarlo Einiö.
Ken Whyld

Kenneth ”Ken” Whyld (6. maaliskuuta 1926 – 11. heinäkuuta 2003) oli brittiläinen shakkikirjailija ja -tutkija. Hänet tunnetaan parhaiten David Hooperin kanssa kirjoittamastaan The Oxford Companion to Chess -kirjasta.
Whyld oli vahva amatööripelaaja. Hän osallistui Britannian shakkimestaruuskilpailuihin vuonna 1956. Hän voitti myös Nottinghamshiren shakkimestaruuden.
Aiheesta muualla

Ken Whyld ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
http://www.bcmchess.co.uk/news/obitwhyld.html (Arkistoitu – Internet Archive)
The Collected Games of Emanuel Laskerin arvostelu
Alekhine Nazi Articlesin arvostelu
The Ken Whyld Association
Ken Wregget

| Ken Wregget> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Kenneth Wregget
Syntynyt: 25. maaliskuuta 1964 (ikä 60) Brandon, Manitoba, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  93 kg
Pelinumero:  31
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1984–2001
NHL-varaus:  45. varaus, 1982 Toronto Maple Leafs
Kenneth Wregget (s. 25. maaliskuuta 1964 Brandon, Manitoba) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti. Wregget pelasi urallaan 575 NHL-ottelua Toronto Maple Leafsissa, Philadelphia Flyersissa, Pittsburgh Penguinsissa, Calgary Flamesissa ja Detroit Red Wingsissä.
Wregget saavutti urallaan yhden Stanley Cupin Pittsburgh Penguinsin joukkueessa kaudella 1991–1992. Wregget pelasi urallaan myös 30 AHL-ottelua. Hän pelasi myös yhden A-maaottelun joka päättyi nollapeliin MM-kilpailuissa 1990.
Aiheesta muualla

Ken Wregget Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
Ken Wregget The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Kate Miller-Heidke

| Kate Miller-Heidke |
| --- | --- |
 Miller-Heidke vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. marraskuuta 1981 (ikä 42) Brisbane, Queensland, Australia
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä, näyttelijä
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2000–
Tyylilajit:  adult contemporary music, pop, rock, vaihtoehtorock
Soittimet:  laulu, koskettimet, kitara
Levy-yhtiöt:  Waterbear Records/Sony BMG, Epic US, RCA UK
Aiheesta muualla
www.katemillerheidke.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Kate Miller-Heidke (s. 16. marraskuuta 1981 Brisbane, Queensland, Australia), on australialainen laulaja, lauluntekijä ja näyttelijä. Hän edusti Australiaa kappaleella "Zero Gravity" vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa Tel Avivissa.
Aikaisin vuonna 2019 ilmoitettiin, että Miller-Heidke olisi yksi kymmenestä kilpailijasta, jotka kilpailevat Australian ensimmäisissä euroviisukarsinoissa nimeltä Eurovision: Australia Decides. Hänen kilpailukappaleensa on nimeltään "Zero Gravity". 9. helmikuuta 2019 pidetyssä finaalissa Miller-Heidke keräsi 135 pistettä ja voitti kilpailun.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kate Miller-Heidke Wikimedia Commonsissa
Kernowite

Kernowiitin kiderakenne.
Kernowite on arsenaattimineraali, koontumukseltaan Cu2Fe(AsO4)(OH)4·4H2O. Se tunnistettiin 220 vuotta vanhasta kivinäytteestä, ja se muistuttaa Liroconite-mineraalia erona se että ensinmainittu sisältää rautaa tehden siitä vihertävää ja jälkimmäinen alumiinia joka on sinertävää. Mineraali on saanut nimekseen kernowite, joka tarkoittaa Cornwallia paikallisella kelttiläisellä kielellä.
Kate Millett

Katherine (Kate) Murray Millett (14. syyskuuta 1934 St. Paul, Yhdysvallat – 6. syyskuuta 2017 Pariisi, Ranska) oli yhdysvaltalainen feministi, kirjailija ja taiteilija.
Kate Millett suoritti kanditutkinnon Minnesotan yliopistossa 1956 ja maisterintutkinnon Oxfordin yliopistossa 1958. Hän opetti englantia Yhdysvalloissa ja Japanissa, ja samaan aikaan opiskeli kuvanveistoa ja jatkoi akateemisia opintojaan. Hänen väitöstutkimuksensa Columbian yliopistossa (1870) yhdisti sosiologiaa ja antropologiaa kirjallisuudentutkimukseen, ja se julkaistiin 1970, samana vuonna kuin hänen ensimmäinen yleisölle tarkoitettu tietokirjansa Sexual Politics. Kirja määritteli tavoitteet ja strategiat feministiselle liikkeelle, ja nosti Milletin kuuluisuuteen saman tien.
Sexual Politics on partiarkaalisen vallankäytön analyysi. Sen perusajatus on, että miehet ovat rakentaneet yhteiskunnallisen  järjestelmän, jossa heillä on enemmän valtaa, eikä tämä rakenne perustu biologisiin tai luontaisiin ominaisuuksiin.
Kirjassaan Millett analysoi myös seksikohtauksia kolmen mieskirjailijan teoksista, Henry Miller, Norman Mailer ja D. H. Lawrence, ja miten naista alistetaan niissä. Mailer, joka oli liberaalivasemmiston suosikki, vastasi julkisella hyökkäyksellä Harper's magazine-lehdessä. Kirja herätti myös muuta aggressiivista kritiikkiä.
Teokset

Sexual Politics 1970
The Prostitution Papers: A Candid Dialogue 1973
Flying 1974
Sita	1977
The Basement: Meditations on a Human Sacrifice 1979
Going to Iran	1982
The Loony-Bin Trip 1990
The Politics of Cruelty: An Essay on the Literature of Political Imprisonment	1994
A.D., A Memoir 1995
Mother Millett 2001
Kate Nelligan

| Kate Nelligan> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. maaliskuuta 1950 (ikä 74) London, Ontario, Kanada
Ammatti:  näyttelijä
Lapset:  1
Näyttelijä
Aktiivisena:  1973–2010
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Patricia Colleen Nelligan (s. 16. maaliskuuta 1950 London, Ontario, Kanada), taiteilijanimeltään Kate Nelligan, on kanadalainen näyttelijä. Hän sai parhaan naissivuosan Oscar-ehdokkuuden roolistaan elokuvassa Vuorovetten prinssi (1991). Samana vuonna Nelligan palkittiin parhaan naissivuosan Baftalla roolistaan elokuvassa Frankie & Johnny (1991). Hän on saanut myös neljä Tony-ehdokkuutta.
Aiheesta muualla

Kate Nelligan Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ken Wharton

| Ken Wharton |
| --- | --- |
 Ken Wharton (oikealla) vuonna 1952.
Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Yhdistynyt kuningaskunta
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1952–1955
Talli(t):  Frazer Nash, Cooper, Maserati, Vanwall
Kilpailuja:  16
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  3
Ensimmäinen kilpailu:  Sveitsin Grand Prix 1952
Viimeinen kilpailu:  Italian Grand Prix 1955
Kenneth "Ken" Albert Wharton (21. maaliskuuta 1916 Smethwick – 12. tammikuuta 1957 Auckland, Uusi-Seelanti) oli brittiläinen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui 16 F1-osakilpailuun kausilla 1952–1955. Hän saavutti yhteensä 3 MM-pistettä ajamalla neljänneksi heti debyyttikilpailussaan Sveitsin GP:ssä 1952. Hän osallistui myös muutamaan MM-sarjaan kuulumattomaan kilpailuun voittaen vuonna 1953 Winfield JC sekä Newcastle Journal Trophyn.
Wharton kilpaili myös rallin MM-sarjassa voittaen Tulip Rallyn kolmesti Fordilla. Hän voitti Britannian Hill Climbing -sarjan mestaruuden neljä kertaa vuosina 1951–1954. Hän on edelleenkin ainoa kuljettaja, joka on voittanut sarjan mestaruuden neljästi peräkkäin. Eniten sarjan mestaruuksia on Tony Marshilla, kuusi kappaletta.
Wharton menehtyi Uudessa-Seelannissa Ardmoren radalla järjestetyssä kilpailussa, kun hänen Ferrarinsa kolaroi.
Formula 1- tulokset

| Vuosi | Talli | Valmistaja | Moottori | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1952 | Scuderia Franera | Frazer Nash FN48 | Bristol L6 | SUI 4 | 500 | BEL Kesk. | FRA | GBR | GER |  |  |  | 13. | 3 |
| 1952 | Scuderia Franera | Frazer Nash 421 | Bristol L6 |  |  |  |  |  |  | NED Kesk. |  |  | 13. | 3 |
| 1952 | Scuderia Franera | Cooper T20 | Bristol L6 |  |  |  |  |  |  |  | ITA 9 |  | 13. | 3 |
| 1953 | Ken Wharton | Cooper T23 | Bristol L6 | ARG | 500 | NED Kesk. | BEL | FRA Kesk. | GBR 8 | GER | SUI 7 | ITA NC | - | 0 |
| 1954 | Owen Racing Organisation | Maserati 250F | Maserati L6 | ARG | 500 | BEL | FRA Kesk. | GBR 8 | GER DNS | SUI 6 | ITA | ESP 8 | - | 0 |
| 1955 | Vandervell Products Ltd | Vanwall | Vanwall L4 | ARG | MON | 500 | BEL | NED | GBR 9 | ITA Kesk. |  |  | - | 0 |
Kansan mobilisointiyksiköt

Kansan mobilisointiyksiköt (arab. الحشد الشعبي‎‎‎, Al-Hashd Al-Sha'abi) on  Irakin puolustusvoimiin kuuluva kattojärjestö, johon kuuluu noin 40 prikaatia. Englanniksi Kansan mobilisointiyksiköiden nimi on Popular Mobilisation Units (PMU) tai Popular Mobilization Forces (PMF). Kansan mobilisointiyksiköiden suurimmat jäsenjärjestöt ovat Badr-järjestö ja Rauhankomppaniat. Näitä joukkoja pidetään tehokkaina taisteluissa. Ihmisoikeusjärjestöt syyttävät šiiamilitioita monista ihmisoikeusrikkomuksista.
Alkuperä

Badr-militia perustettiin Irakin ja Iranin aikana, jolloin Iran tuki šiiojen aktivismia Saddam Husseinia vastaan.
Muita ryhmiä syntyi, kun Yhdysvallat miehitti 2000-luvulla Irakia. Viimeiset ryhmät organisoitiin Isisiä vastaan vuosina 2014-2016.
PMF virallisesti järjestettiin kaksi päivää Ayatollah Sistanin Fatwan jälkeen 15 kesäkuuta vuonna 2014.
Shiiojen suuri osuus

Joukot koostuvat pääosin šiialaisista, mutta mukana on myös sunnien, kristittyjen ja jezidien ryhmiä. Joukoissa on 100 000-120 000 jäsentä, joista sunneja on vain muutama tuhat. Iran tukee joitain Irakin šiiamilitioita.
Alaryhmiä

16. turkmeeniprikaati
Badr-järjestö
Asa'ib Ahl al-Haq
Rauhankomppaniat
Kata'ib Hezbollah
Kata'ib Sayyid al-Shuhada
Kata'ib al-Imam Ali
Abu al-Fadl al-Abbasin joukot
Harakat Hezbollah al-Nujaba
Saraya al-Khorasani
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kansan mobilisointiyksiköt Wikimedia Commonsissa
Kiinan presidentti

Kiinan presidentti voi tarkoittaa:
Kiinan tasavallan presidentti
Kiinan kansantasavallan presidentti
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kiinan presidentti”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Karelia Express

| Karelia Express Neljä Ruusua |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 13. helmikuuta 2004
 Formaatti: CD, digitaalinen
 Tuottaja(t): Rauli Eskolin
 Tyylilaji: pop-rock
 Kesto: 43.16
 Levy-yhtiö: Parlophone / EMI
Listasijoitukset
  1.
Neljän Ruusun muut julkaisut
| Valuva taivas 2001 | Karelia Express 2004 | Ensi-ilta 2006 |
Singlet albumilta Karelia Express
 ”Popstars” Julkaistu: joulukuu 2003  ”Elän vain kerran” Julkaistu: helmikuu 2004  ”Öisellä rannalla” Julkaistu: toukokuu 2004  ”Veri” Julkaistu: syyskuu 2004
Karelia Express on Neljä Ruusua -yhtyeen 11. studioalbumi, joka julkaistiin 13. helmikuuta 2004. Levyn on tuottanut Rauli Eskolin ja valituissa kappaleissa Jyrki Tuovinen. Albumi nousi parhaimmillaan Suomen virallisen albumilistan ensimmäiselle sijalle. Yhteensä listaviikkoja albumille kertyi 12. Levy ylitti kultarajan julkaisuvuonnaan, ja sitä on myyty yhteensä yli 18 800 kappaletta. Emma-gaalassa Karelia Express oli ehdolla vuoden 2004 popalbumiksi.
”Popstars” julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä, ja se nousi singlelistan neljännelle sijalle sekä Rumban 50 Hittiä -listan sijalle kahdeksan. Toinen single ”Elän vain kerran” nousi radiosoittolistan ja 50 hittiä -listan kärkeen. Kappaleeseen kuvattiin myös Kusti Mannisen ohjaama musiikkivideo. ”Öisellä rannalla” nousi parhaimmillaan radiolistan neljänneksi ja 50 Hittiä -listan sijalle 15. Neljäs single ”Veri” nousi radiolistan sijalle 12 ja 50 Hittiä -listan sijalle 27.
Kappaleet

Kaikki san. Ilkka Alanko, säv. Kode Koistinen sekä sov. Neljä Ruusua ja Rauli Eskolin, ellei muuta mainittu.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Elän vain kerran |  | 3.27 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Öisellä rannalla | Ilkka Alanko | 4.00 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Veri |  | 4.15 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Retkut |  | 3.40 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Paras |  | 3.41 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Kansankynttilät |  | 3.26 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Pelkkiä ystäviä |  | 3.49 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Popstars | Ilkka Alanko | 3.08 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Karkaan |  | 4.18 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Vallan alla | Ilkka Alanko | 4.25 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Kelaan |  | 5.07 |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

| Vastaanotto> Arvostelupisteet.Julkaisu | Vastaanotto> Arvostelupisteet.Pisteet |
| --- | --- |
Soundi: 
Soundin Jari Jokirinne kehui Neljän Ruusun yhteissoittoa ja Rauli Eskolinin tuotantoa, joka tietää ”mitä Ruusujen puolia kannattaa korostaa ja mitä ei”. Hän myös kehui Ilkka Alangon sanoitusten kehittyneen. Jokirinne kuitenkin totesi Karelia Expressin olevan ”pelkkä jatko-osa väsähtäneeseen tarinaan, jonka juoni on tekijöiden hyppysistä jo kauan aikaa sitten kaikonnut” ja ettei albumilta löydy ”’Popstars’-renkutusta lukuun ottamatta pomminvarmaa hittibiisiä”.