stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
6-10-virasto
Tehtävät > Propaganda

Propaganda lukeutuu 6-10-viraston ydintehtäviin sekä keskus- että paikallistasolla. "Falun Gongin käsittelyyn perustettuun keskusjohtoryhmään" kuuluu kommunistipuolueen propagandaosaston korkean tason virkamiehiä, mukaan lukien propagandaministeri sekä propaganda- ja ideologiatyön keskusjohtoryhmän apulaisjohtaja. Kun tämän lisäksi 6-10-viraston organisatorinen asema on tärkeimpien uutis- ja propagandaelinten yläpuolella, sillä on riittävää vaikutusvaltaa Falun Gongin vastaisten propagandahankkeiden johtamiseen keskustasolla.
James Tongin mukaan ensimmäiset "propagandahyökkäykset" Falun Gongia vastaan aloitettiin johtavissa valtiollisissa sanomalehdissä kesäkuun 1999 lopulla – pian 6-10-viraston perustamisen jälkeen mutta ennen Falun Gongin vastaisen kampanjan virallista julistamista. Hankkeen johtaja oli Ding Guangen toimiessaan Falun Gongin käsittelyyn perustetun keskusjohtoryhmän apulaisjohtajana ja Kiinan propagandajohtajana. Median ensimmäisissä hyökkäyksissä oli vain epäsuoria viittauksia Falun Gongiin; ne keskittyivät "taikauskon" ivaamiseen ja ateismin ylistämiseen. Kampanjan virallista aloitusta edeltävinä viikkoina Keskusjohtoryhmä ja 6-10-virasto ryhtyivät laatimaan runsaasti kirjoja, pääkirjoituksia ja televisio-ohjelmia, joissa Falun Gong tuomittiin. Ne julkistettiin 20.7.1999 jälkeen, kun Falun Gongin vastainen kampanja oli virallisesti alkanut.
David Ownbyn mukaan heinäkuuta 1999 seuraavina kuukausina Kiinan tiedotusvälineet "suoltivat ulos satoja Falun Gongin vastaisia artikkeleita, kirjoja ja tv-reportaaseja. Kiinalaiset eivät olleet nähneet sellaista ylenpalttisuutta Kulttuurivallankumouksen huippukauden jälkeen." Valtiollinen propaganda vetosi aluksi tieteelliseen rationalismiin ja sanoi Falun Gongin maailmankuvan olevan "täydellinen vastakohta tieteelle" ja kommunismille. Kansan päivälehti kirjoitti 27.7.1999, että kyse oli "teismin ja ateismin, taikauskon ja tieteen, idealismin ja materialismin välisestä kamppailusta". Muu valtiollisen lehdistön retoriikka keskittyi syytöksiin siitä, että Falun Gong johti harjoittajiaan harhaan ja oli terveydelle vaarallista. Kun propagandasta pyrittiin tekemään paremmin massoihin vetoavaa, hallitus julkaisi sarjakuvakirjoja, joissa Falun Gongin perustaja Li Hongzhi'tä verrattiin Lin Biaoon ja Adolf Hitleriin.
6-10-viraston keskustoimisto myös ohjaa paikallisia 6-10-virastoja Falun Gongin vastaisessa propagandatyössä. Tähän sisältyvät työskentely paikallisen median kanssa sekä ruohonjuuritason kampanjat, joiden tavoitteena on "kouluttaa" kohdeyleisöjä oppilaitoksissa ja yliopistoissa, valtiollisissa yrityksissä sekä sosiaalisissa ja kaupallisissa yrityksissä. Esimerkiksi vuonna 2008 6-10-viraston keskustoimisto antoi määräyksen propagandatyöstä, jonka oli määrä estää Falun Gongin harjoittajia "häiritsemästä" Pekingin Olympialaisia. Kampanjaan viitattiin hallituksen verkkosivuilla kaikissa Kiinan maakunnissa.
Tehtävät > Uudelleenkoulutus ja vangitseminen

6-10-virastot tekevät paikallisten turvallisuusviranomaisten kanssa yhteistyötä tarkkaillakseen ja vangitakseen Falun Gongin harjoittajia, joista monet saavat hallinnollisen tuomion uudelleenkoulutusleireille – tai vankilaan, mikäli he jatkavat Falun Gongin harjoittamista ja sen puolesta puhumista. Kiinassa vangittujen Falun Gongin harjoittajien määrän arvioidaan olevan satojatuhansia; joissakin rangaistuslaitoksissa Falun Gongin harjoittajat ovat enemmistönä.
Kiinan 6-10-virastot ylläpitävät epävirallista verkostoa laitoksista, joiden tavoitteena on "muuntaminen uudelleenkoulutuksen kautta". Näitä laitoksia käytetään erityisesti Falun Gongin harjoittajien ideologiseen "uudelleenohjelmointiin". Heidät yritetään saada luopumaan vakaumuksestaan fyysisen ja henkisen väkivallan avulla. Vuonna 2001 6-10-viraston keskustoimisto määräsi "kaikki asuinalueiden toimikunnat, valtiolliset instituutiot ja yritykset" aloittamaan näiden uudelleenkoulutuslaitosten käytön. Keitään Falun Gongin harjoittajia ei ollut määrä säästää uudelleenkoulutukselta – myös opiskelijat ja vanhukset oli saatava mukaan. Samana vuonna 6-10-virasto antoi raporttien mukaan käskyjä siitä, että Falun Gongia aktiivisesti harjoittavat henkilöt on lähetettävä vankilaan tai pakkotyöleirille. Perheiden ja työnantajien oli määrä eristää sosiaalisesti ja tarkkailla niitä, jotka eivät suostuneet luopumaan vakaumuksestaan.
Vuonna 2010 6-10-viraston keskustoimisto aloitti kolmevuotisen intensiivikampanjan tunnettujen Falun Gongin harjoittajien "muuntamiseksi". Ympäri Kiinaa saatujen raporttien perusteella paikalliset 6-10-virastot määräsivät kiintiöitä näille muuntamisille ja vaativat paikallisviranomaisia viemään Falun Gongin harjoittajia uudelleenkoulutusistuntoihin tarvittaessa väkisin. Jos harjoittajat eivät suostuneet luopumaan vakaumuksestaan, heidät oli määrä lähettää pakkotyöleireille.
Vankiloiden, työleirien ja "muuntamislaitosten" lisäksi 6-10-virasto voi mielivaltaisesti lähettää henkisesti terveitä Falun Gongin harjoittajia psykiatrisiin laitoksiin. Vuonna 2002 arvioitiin, että noin 1000 Falun Gongin harjoittajaa pidettiin tahdonvastaisesti mielisairaaloissa, joissa tapahtuvasta kaltoinkohtelusta raportoitiin yleisesti.
Tehtävät > Puuttuminen oikeusjärjestelmään

Suurin osa vangituista Falun Gongin harjoittajista saa hallinnollisen tuomion pakkotyöleireille, joskin useat tuhannet ovat saaneet pitemmän vankilatuomion. Syytteenä on usein ollut "harhaoppisen järjestön käyttäminen lain toimeenpanon heikentämiseksi" – viittaus epämääräiseen säädökseen, jonka perusteella voidaan usein tuomita yli kymmenen vuoden vankeusrangaistukseen.
Kiinalaiset ihmisoikeusjuristit ovat syyttäneet 6-10-virastoa säännöllisestä puuttumisesta Falun Gongin harjoittajien oikeusjuttuihin, minkä seurauksena tuomareille ei ole annettu mahdollisuutta tehdä riippumattomia päätöksiä. Asianajaja Jiang Tianyongin mukaan näiden oikeusjuttujen tulos päätetään paikallisessa 6-10-virastossa eikä oikeusistuimessa. Marraskuussa 2008 kaksi Heilongjiangin maakunnassa Falun Gongin harjoittajia edustanutta juristia havaitsi tuomarin ja 6-10-viraston agenttien tapaamisen. Muut lakimiehet, mukaan lukien Gao Zhisheng, Guo Guoting ja Wang Yajun, ovat sanoneet 6-10-viraston estäneen Falun Gong -asiakkaiden tapaamisen ja heidän puolustamisensa oikeudessa.
Viralliset asiakirjat tukevat väitteitä 6-10-viraston häirinnästä. Vuonna 2009 kahdessa erillisessä asiakirjassa Jilinin ja Liaoningin maakunnista kuvattiin, kuinka Falun Gongin harjoittajien oikeusjutut on hyväksyttävä ja/tai auditoitava 6-10-viraston toimesta. 6-10-viraston organisationaalinen läheisyys KKP:n poliittisen ja lainsäädännöllisen komitean kanssa antaa sille hyvät mahdollisuudet vaikuttaa Kiinan korkeimpaan kansantuomioistuimeen ja Oikeusministeriöön sekä keskustasolla että vastaaviin toimijoihin paikallistasolla.
Raportit kidutuksesta ja tappamisesta

Useat lähteet ovat raportoineet 6-10-viraston virkamiesten osallistuvan Falun Gongin harjoittajien kidutukseen vankeudessa tai tällaisen kidutuksen määräämiseen. Kirjeessään Kiinan johtajille vuonna 2005 tunnettu ihmisoikeusjuristi Gao Zhisheng kertoi, kuinka 6-10-viraston virkamiehet hakkaavat ja raiskaavat Falun Gongin harjoittajia: "olipa kyse mistä tahansa kuulemistani uskomattoman mutta todenmukaisen väkivallan kuvauksista tai kertomuksista siitä, kuinka hallitus kiduttaa epäinhimillisesti omia kansalaisiaan – eniten minua on järkyttänyt se, kuinka 6-10-virasto ja poliisi säännönmukaisesti kohdistavat väkivaltaa naisten sukuelimiin", Gao kirjoitti. Loikkari Hao Fengjun on todistanut nähneensä, kuinka hänen työtoverinsa 6-10-virastossa hakkasi iäkästä naispuolista Falun Gongin harjoittajaa rautakangella. Tämä tapahtuma oli kimmoke sille, että Hao päätti loikata Australiaan. YK:n erityistarkkailijan vuoden 2009 raportti oikeusjärjestelmän ulkopuolisista tappamisista syytti 6-10-virastoa Falun Gongin harjoittajien kidutuskuolemista vuoden 2008 Pekingin Olympialaisten edellä.
Wall Street Journalin Ian Johnson raportoi vuonna 2000, että Falun Gongin harjoittajia kidutettiin kuoliaaksi 6-10-viraston ylläpitämissä "muuntaminen uudelleenkoulutuksen kautta" -laitoksissa. 6-10-viraston keskustoimisto oli ilmoittanut paikallisviranomaisille, että niillä on oikeus käyttää mitä tahansa keinoja estääkseen Falun Gongin harjoittajia matkustamasta Pekingiin osoittamaan mieltään vainoa vastaan. Raporttien mukaan tämä käsky johti harjoittajien laajamittaiseen kaltoinkohteluun vankeudessa.
Toimialueen laajentuminen

Vuonna 2003 "Falun Gongin käsittelyyn perustetun keskusjohtoryhmän" nimeksi muutettiin "Harhaoppisten uskontojen käsittelyyn perustettu keskusjohtoryhmä". Samana vuonna sen toimivaltaa laajennettiin 28 muun "harhaoppisen uskonnon" ja "vahingollisen qigong-menetelmän" hävittämiseksi. Vaikka Falun Gong on yhä 6-10-viraston ensisijainen kohde, on olemassa näyttöä siitä, että paikalliset 6-10-virastot kohdistavat toimintaansa myös muihin ryhmiin, joista osa identifioi itsensä buddhalaisiksi tai protestanttisiksi seurakunniksi. Toimintaan sisältyvät näiden ryhmien jäsenten tarkkailu, propagandatyö sekä jäsenten pidättäminen ja vangitseminen.
Joissakin tapauksissa 6-10-virasto harjoittaa toimintaa, joka ei liity virallista tunnustusta vailla olevien uskontojen tarkkailuun ja vainoon. Esimerkiksi The Economistin mukaan 6-10-viraston virkamiehet valvoivat sokean ihmisoikeusjuristi Chen Guangchengin kotiarestia. Chen tunnetaan parhaiten pakkoaborttien ja pakkosterilisoinnin vastustamisesta.
Vuonna 2008 perustettiin uusia "johtoryhmiä", joiden tavoitteeksi annettiin "vakauden turvaaminen". Vastaavia paikallistoimistoja perustettiin kaikkien suurten rannikkokaupunkien jokaiseen piiriin. Niiden tehtävänä oli Kiinan kommunistipuolueen vastaisten elementtien tuhoaminen. Vakauden turvaamisviraston haaratoimistoissa ja 6-10-virastoissa on merkittäviä päällekkäisyyksiä. Toisinaan ne jakavat keskenään toimitilat, henkilöstön ja johdon.
Cookin ja Lemishin mukaan tukeutuminen varta vasten perustettuihin komiteoihin, kuten 6-10-virastoon ja vakauden turvaamisvirastoon, voi ilmentää kommunistipuolueen johtajien käsitystä siitä, että valtion olemassa olevat turvallisuuspalvelut ovat riittämättömiä. "Se, että nämä viranomaiset tukeutuvat yhä enemmän mielivaltaisiin, oikeusjärjestelmän ulkopuolisiin ja räätälöityihin turvallisuusjoukkoihin oman valtansa turvaamiseksi ei ainoastaan heikennä Kiinan ihmisoikeustilannetta. Se uhkaa myös Kiinan kommunistipuolueen sisäistä politiikkaa siinä tilanteessa, jos 6-10-virastoon liittyvä työ politisoituu", he kirjoittavat.
Falun Gongin harjoittajien rauhanomainen mielenilmaus Zhongnanhain ulkopuolella huhtikuussa 1999.

Falun Gongin harjoittajia pidätetään Taivaallisen rauhan aukiolla vainon alkamisen jälkeen. 6-10-virasto otti käyttöön paikallisviranomaisten sakkorangaistukset vainoa vastustavien mielenilmausten estämiseksi aukiolla.
Gao Rongrong, Falun Gongin harjoittaja Liaoningin maakunnasta, kidutettiin kuoliaaksi vankeudessa vuonna 2005.
Chen Guangcheng, pakkoaborttien vastustamisesta tunnettu ihmisoikeusjuristi, asetettiin 6-10-viraston valvomaan kotiarestiin.
Alli (nimi)

| Alli |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  31. tammikuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  26. maaliskuuta
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Alli (lintu) tai Alfhild
Infobox OKNimi-testi OK: 
Alli on suomalainen naisen nimi. Nimi tuli käyttöön 1800-luvun lopulla ja johtuu ilmeisesti lintulajin nimestä alli. Kalevalassa alli on kaihomielen tunnus.
Allia on käytetty myös germaanisperäisen, keijujen kanssa taistelevaa tarkoittavan Alfhild-nimen suomalaisena mukaelmana. Tämän vuoksi Allin nimipäivä sijoitettiin jo vuonna 1890 tammikuun 31. päivälle, joka sitä ennen oli ollut Alfhildin nimipäivä ja on ruotsin­kielisessä kalenterissa edelleen.
Nimi on annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 11 931 suomalaiselle naiselle ja noin 20 miehelle. Heistä suurin osa on syntynyt ennen vuotta 1940.
Tunnettuja Alleja

Alli Alanko (1930–2021), keihäänheittäjä
Alli Grönroos (s. 1930), ruotsinsuomalainen runoilija
Alli Haapasalo (s. 1977), elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja
Alli Hannikainen (1867–1949), laulunopettaja ja kuoronjohtaja
Alli Heickell, o.s. Talpo (1899–1982), suomalainen taidemaalari
Alli Heinämaa (1891–1976), harjoituskoulun opettaja, kamreeri ja Heinolan museon perustaja
Alli Helminen (1911–2000), nuortenkirjailija
Alli Huovinen, yliopistolehtori
Alli Häjänen (1909–1993), näyttelijä
Alli Kallioniemi (1885–1958), poliitikko (Kokoomus)
Alli Lahtinen (1926–1976), ministeri ja Sosiaalihallituksen pääjohtaja
Alli Nissinen (1866–1926), kirjailija ja poliitikko (Nuorsuomalainen)
Alli Paasikivi (1879–1960), presidentti Juho Kusti Paasikiven puoliso
Alli Peltonen (1916–1985), toimittaja ja suomentaja, Aku Ankka -lehden päätoimittaja
Alli Saarentaus-Salo (1907–1994), kansakoulunopettaja, kirjastonhoitaja ja nuortenkirjailija
Alli Trygg-Helenius (1852–1926), feministi, raittiustyöntekijä ja setlementtiliikkeen edelläkävijä
Alli Vaittinen-Kuikka (Mato-Alli) (1918–2006), kansanedustaja (Kokoomus)
Alli Veivo, näyttelijä
Alli Walli (oik. Alli Aarnipohja, 1904–1981), kirjailija
Alli Wiherheimo (1895–1978), Kotilieden ensimmäinen päätoimittaja
Alli sukunimenä

Aino Alli (1879–1958), suomalainen taidemaalari
Artur Alli (1878–1920), suomalainen maanmittausinsinööri
Dele Alli (s. 1996), englantilainen jalkapalloilija
Muita Alleja

Kissa-Alli, patsas Turussa
Ambiorix

Ambiorixia kuvaava patsas Tongerenin kaupungissa Belgiassa.
Ambiorix oli kelttiheimo eburonien päällikkö, jota pidetään kansallissankarina Belgiassa. Ambiorix johti eburoneja näiden sodassa roomalaisia vastaan 54–51 eaa. .
Vuosina 58–51 eaa. Julius Caesar löi Galliaan asettuneet belgit ja alisti Gallian pohjoisosat Rooman valtaan. Vuonna 54 eaa. Gallian koillisosiin leiriytyneet legioonat pakottivat eburonit luovuttamaan suurimman osan sadostaan valloittajille. Tätä eburonit eivät antaneet anteeksi. Ambiorix onnistui houkuttelemaan yhden legioonan väijytykseen, jossa kaikki roomalaiset tapettiin.
Vuonna 53 eaa. roomalaiset tekivät kostoretken, ja suurin osa eburoneista tuhottiin. Ambiorix pakeni Reinin yli, eikä hänen myöhemmistä vaiheistaan ole tietoa.
Aliravitsemus

Aliravitsemuksesta kärsivien prosenttiosuus eri maissa.
Aliravitsemus on virheravitsemuksen muoto, jossa ihminen ei saa riittävästi energia- tai suojaravintoaineita.
YK:n arvion mukaan yli 800 miljoonaa ihmistä kärsii määrällisestä aliravitsemuksesta (engl. hunger). Tätä vieläkin suurempi määrä kärsii ravintoainepuutoksista ja tuhat miljardia ihmistä kärsii proteiininpuutteesta.
Aliravitsemuksesta erotetaan neljä eri tyyppiä:
pitkäaikainen aliravitsemus
tietyn ravintoaineen aiheuttama puutostila
akuutti aliravitsemus
uusiutuva aliravitsemus ja kierre.
Aliravitsemus voi johtaa kuolemaan.
Oireet

Aliravitsemuksen oireita ovat esimerkiksi hengitysvaikeudet, sisäelinten vauriot ja toimintahäiriöt, hiustenlähtö ja jalkojen turpoaminen. Pahastikaan aliravittu ihminen ei näytä välttämättä kovin luisevalta.
Kehitysmaissa

Yleisin ja vakavin kehitysmaissa tavattava aliravitsemuksen muoto on kvašiorkor. Sitä esiintyy 9–24 kuukauden ikäisillä lapsilla, joiden proteiininsaanti on romahtanut imetyksen päätyttyä. Kasvu on hidastunut ja lapsella on turvotusta kasvoissa ja vatsan alueella. Taudin edetessä lapsi menettää toimintahalunsa, lihakset surkastuvat ja lapsi menettää kykynsä kävellä. Myös ihomuutoksia ilmentyy. Lapsesta tulee ärtyisä ja apaattinen, koska tauti vaikuttaa mielialaan ja neurologisiin toimintoihin. Tervehtymisennuste on kuitenkin hyvä, jos lapsi saadaan hoitoon.
Toinen aliravitsemuksen muoto on marasmi. Tunnusmerkkejä ovat lyhyys ja laihuus ikään nähden, paksuvatsaisuus, laihat lihakset ja ohut rasvakerros sekä ryppyiset kasvot kuin vanhuksella.
Länsimaissa

Runsaan energiankulutuksen ja riittämättömän ravinnonsaannin yhdistelmä voi johtaa luun tiheyden tai laadun heikkenemiseen, rasitusmurtumiin ja naisilla myös kuukautiskierron häiriöihin. Riittämätöntä ravinnonsaantia esiintyy paljon etenkin naisurheilijoilla, joista jopa 16–60 prosenttia sairastaa niin sanottua naisurheilijan oireyhtymää. Sen oireita ovat liian niukka ravitsemus, luustomuutokset ja kuukautishäiriöt.
Aiheesta muualla

Aliravitsemus (Arkistoitu – Internet Archive), YK:n Maailman ruokaohjelma.
Alpua

Alpua on kylä Raahen kaupungissa Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa. Alpua kuului aikaisemmin Vihannin kuntaan, kunnes Vihanti liitettiin osaksi Raahea vuoden 2013 alussa. Kylä sijaitsee kantatien 88 varrella noin 15 kilometriä Vihannin taajamasta Pulkkilan suuntaan.
Alpualla on pitkä historia. Alpuan kylä erotettiin Ainalin kylästä vuonna 1563. Tuolloin Alpuassa asui kolme talonpoikaa. Vuonna 1672 kylällä oli maakirjojen mukaan jo kaksitoista taloutta. Paikallisiin historiallisiin muistomerkkeihin lukeutuu muun muassa Alpuan kirkkokivi.
Alpua valittiin valtakunnalliseksi vuoden kyläksi 2015, 6. heinäkuuta 2015. Edellisvuonna Alpua oli Pohjois-Pohjanmaan vuoden kylä 2014.
Kirjallisuutta

Laitala, Taimi (toim.): Suur-Alpuasta kolmeksi : Alpuan, Lumimetsän ja Kuusiratin kyläkirja. Alpuan, Lumimetsän ja Kuusiratin kyläyhdistykset, Oulas-opisto, 2005. ISBN 952-91-9131-6.
Aiheesta muualla

Alpuan kyläsivut
230.000 hehtaaria lisää peltomaata, Suomen Kuvalehti, 26.11.1938, nro 47, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Ambronit

Ambronit (lat. ambrones) olivat Pohjois-Euroopassa asunut heimo, joka osallistui kimbrien ja teutonien etelään suuntautuneelle sotaretkelle. He olivat luultavasti germaaneja tai kelttien ja germaanien muodostama sekakansa. Suurin osa ambroneista tuhoutui, kun Marius löi teutonit vuonna 102 eaa. Aquae Sextiaen taistelussa.
Aleksanteri II (patsas, Helsinki)

| Aleksanteri II |
| --- | --- |

Nimi:  Aleksanteri II
Tekijä:  Johannes Takanen ja Walter Runeberg
Valmistumisvuosi:  1894
Taiteenlaji:  allegoria, julkinen taide ja figuratiivinen taide
Teostyyppi:  monumentti, patsas ja muistomerkki
Materiaali:  pronssi ja graniitti
Korkeus:  10,67  m
Kokoelma:  HAM Helsingin taidemuseo
Sijainti:  Senaatintori
Koordinaatit:  60°10′10″N 24°57′08″E﻿ / ﻿60.169494°N 24.952222°E﻿ / 60.169494; 24.952222
Aleksanteri II on monumentaalinen patsaskokonaisuus, joka sijaitsee Helsingin Senaatintorilla.
Patsaan päähahmo kuvaa Suomen suuriruhtinas Aleksanteri II:ta pitämässä puhetta kokoonkutsumillaan Helsingin säätyvaltiopäivillä vuonna 1863 Suomen Kaartin upseerin univormussa. Patsaaseen kuuluu neljä allegorista veistosryhmää, jotka esittävät kukin neljää eri hyvettä – Lakia (lat. Lex), Työtä (Labor), Rauhaa (Pax) ja Valoa (Lux).
Säätyvaltiopäivien tilaama ja Johannes Takasen ja Walter Runebergin suunnittelema muistomerkki paljastettiin huhtikuussa 1894. Paljastustilaisuus oli suuri isänmaallinen mielenosoitus jalona hallitsijana pidetyn ja keisarin itsevaltiutta rajoittamaan pyrkineen keisari Aleksanteri II:n muistolle.
Keisari Nikolai II:n – Aleksanteri II:n pojanpojan – vuonna 1899 aloittaman sortokauden aikana patsas vakiintui venäläisvastaisten mielenosoitusten pitopaikaksi, jolla muistettiin ”vapauttajakeisariksi” popularisoitua Aleksanteri II:a.
Venäjän ulkopuolella on nykyään vain kaksi Aleksanteri II:lle omistettua muistomerkkiä julkisilla paikoilla. Toinen on Bulgarian pääkaupungissa Sofiassa. Mark Antokolskin veistos on Kiovan Venäläisen taiteen museon pihalla. Odessan Aleksanterinpuistossa on N. I. Barinovin, A. K. Brunin suunnittelema muistomerkkipylväs.
Historia > Kilpailu

Keisari Aleksanteri II (1818–1881) oli Suomessa pidetty hallitsija, jonka valtakaudella ja myötävaikutuksella toteutettiin huomattavia yhteiskunnallisia uudistuksia. Hän kuoli vuonna 1881 pommiattentaatin uhrina, ja 1884 Suomen säätyvaltiopäivät järjesti suunnittelukilpailun Senaatintorille sijoitettavasta muistomerkistä. Siihen kutsuttiin kaikki ajan merkittävät suomalaiset kuvanveistäjät.
Kyseessä oli ensimmäinen Suomessa järjestetty veistoskilpailu. Talonpoikaissäädyn tukemana sen voitti Johannes Takanen ja toiseksi tuli Walter Runeberg, jolloin kilpailulautakunta päätti antaa lopullisen työn molempien kuvanveistäjien toteutettavaksi. Johannes Takanen kuitenkin kuoli vuonna 1885, jolloin veistosten toteutus jäi Walter Runebergille, joka yhdisteli siinä omia ja Takasen ideoita.
Johannes Takasen ehdotus.
Walter Runebergin ehdotus.
Patsaan sijoittaminen paikalleen oli tarkkaa työtä. Asiantuntijoiden mukaan patsaan tuli sijaita keskellä toria samassa linjassa senaatin ja yliopiston pääovien kanssa. Siksi asia jouduttiin käsittelemään myös kaupunginvaltuustossa, joka osoitti patsaalle 211 neliömetrin kokoisen tilan torin keskeltä.
Historia > Keisarijuhla

Patsas paljastettiin keisarin syntymäpäivänä 29. huhtikuuta 1894. Sanomalehdissä vakuutettiin jo pari päivää ennen paljastamista, että keisarijuhla on
”muodostunut yleiseksi juhlapäiväksi koko maassa. Pois on nyt heitetty kaikki mitättömät kinastukset; yhtenä miehenä seisoo koko kansa osoittamassa kunnioitustaan jalon hallitsijan muistolle”.
Paljastuspäivästä tuli laaja isänmaallinen mielenosoitus. Kolmesataa kaupunkia ja maalaiskuntaa lähetti edustajansa paljastustilaisuuteen kukkatervehdyksineen. Tilaisuudessa oli 30 000 henkeä, ja juhlaa vietettiin useilla muillakin paikkakunnilla.
Patsas

Muistomerkki edustaa tyyliltään ajan ihanteellista realismia. Pronssipatsaaseen kuuluu Aleksanteri II:n hahmo sekä neljä allegorista veistosryhmää veistoksen jalustassa, jotka kuvaavat Lakia (lat. Lex), Työtä (Labor), Rauhaa (Pax) ja Valoa (Lux). Jalustan veistokset mukaan laskettuna teokseen sisältyy kahdeksan ihmis- tai eläinhahmoa. Korkean punagraniittisen jalustan huipulla seisova Aleksanteri II on kuvattu Suomen kaartin upseerin univormussa, pitämässä puhetta vuoden 1863 valtiopäivillä. Koska kilpailulautakunta oli pitänyt toisaalta Takasen luonnoksesta keisarin hahmoksi ja toisaalta Runebergin ideoimista jalustafiguureista, Runeberg toteutti varsinaisen patsaan Takasen luonnoksen pohjalta, mutta lisäsi siihen itse suunnittelemansa sivuhahmot ja jalustan.
Jalustan eteläreunalla on Laki, miekkaa ja kilpeä pitelevä oikeuden jumalatar leijonineen. Länsireunalla eli yliopiston päärakennuksen puolella on Työ eli maanviljelijäpariskunta, jonka mies pitelee kädessään kirvestä ja nainen sirppiä ja viljalyhdettä. Pohjoisreunalla eli tuomiokirkon puolella on Rauha, kyyhkysten ympäröimä rauhan jumalatar. Itäreunalla eli valtioneuvoston linnan puolella oleva Valo käsittää kaksi hahmoa: spektroskooppia pitelevä jumalatar, joka symboloi tieteitä, sekä lyyraa pitelevä kerubi, joka symboloi taiteita.
Jalustan vuosiluku 1863 muistuttaa Suomen valtiopäivien toiminnan alkamisesta uudelleen puolen vuosisadan tauon jälkeen. Kylkiä koristavien kymmenen historiallisen maakuntavaakunan joukossa on myös palavaa linnaa kuvaava Käkisalmen läänin vaakuna.
Aleksanterin hahmo on 3,23 metriä korkea, jalustan sivuhahmot 2,3-metrisiä. Muistomerkin kokonaiskorkeus on 10,67 metriä.
Teoskokonaisuus.
Jalustan pohjoisreunan veistos Rauha.
Jalustan länsireunan veistos Työ.
Patsas pohjoisesta katsottuna.