stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kenian rugby-7-maajoukkue
Kansainväliset kisat > Kesäolympialaiset

| Kesäolympialaiset> Vuosi | Kesäolympialaiset> Sijoitus | Kesäolympialaiset> Pelit | Kesäolympialaiset> Voitot | Kesäolympialaiset> Häviöt | Kesäolympialaiset> Tasapelit | Kesäolympialaiset>  | Kesäolympialaiset>  | Kesäolympialaiset>  | Kesäolympialaiset>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  2016 | 11. | 5 | 1 | 4 | 0 |  |  |  |  |
| Yhteensä | - | 5 | 1 | 4 | 0 |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (englanniksi)
Kiinalainen (romaani)

| Kinesen> Kiinalainen |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Henning Mankell
Suomennos
Suomentaja:  Laura Jänisniemi
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  heinäkuu 2008
Sivumäärä:  685
ISBN:  978-951-1-22925-4
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kiinalainen on Henning Mankellin vuonna 2008 ilmestynyt rikosromaani. Sen päähenkilö on noin 60-vuotias helsingborgilainen tuomari Birgitta Roslin, joka oli nuoruudessaan maolainen.
Kirja sijoittuu pääasiassa vuoteen 2006. Sen tapahtumat alkavat julmasta joukkomurhasta Pohjois-Ruotsissa. Välillä kirja koukkaa kauas historiaan ja kertoo 1860-luvun Kiinasta sekä saman ajan kiinalaisten siirtolaisten ankeasta elämästä Yhdysvalloissa. Kirjassa käsitellään myös nyky-Kiinan poliittisia oloja ja taloudellisia ongelmia.
Katja Lundén

| Katja Lundén> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. maaliskuuta 1976 (ikä 48) Helsinki
Taiteilija
Taidesuuntaus:  nykyflamenco
Katja Lundén on suomalainen flamencotanssija-koreografi ja Katja Lundén Companyn taiteellinen johtaja. Katja Lundén Company on tullut tunnetuksi rajojarikkovista monitaideteoksistaan. Lundén palkittiin Helsingin kaupungin Vuoden Taiteilijapalkinnolla vuonna 2022.
Teoksia

La Chispa, Erika Alajärven ja Katja Lindroosin kanssa (1997)
Bernarda Alban talo, Kaari Martinin kanssa (2001)
Edvard Munch -Elämän tanssi (2003)
La Máscara (2005)
Itken pois ihanat silmät, Emilia Ahon kanssa  (2007)
Kromosomi 47 flamenco, Anja Loikalan ja Kari Heiskasen kanssa (2007)
Shadowplay (2010), musiikin sävellys Joonas Widenius
Norsun elämää - La vida de una elefante (2012)
Com2Pas, Reija Wäreen kanssa (2012)
Machina Flamenco (2013)
Flamencosauna, Kari Heiskasen ja Kimmo Pohjosen kanssa (2017)
Universo, Anna-Mari Kähärän, Janne Marja-ahon, Sara Puljulan ja Aina Bergrothin kanssa (2019)
Muiston jälki, Susanna Haaviston, Janne Marja-ahon ja Joonas Wideniuksen kanssa (2020)
Aiheesta muualla

Elävä arkisto, K-reppu: Flamencon huuto 2008
Peppi Pitkätossu, Helsingin Sanomat 25.8.2009
Flamencotrilogia häikäisi tunnelmillaan, Helsingin Sanomat 13.2.2011
Katja Lundénin kotisivut
Khoren Gevor

| Khoren Gevor> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Khoren Gevorjan
Syntynyt: 16. maaliskuuta 1979 Vagharšapat
Kansalaisuus:  armenialainen
Nyrkkeilijä
Painoluokka:  keskisarja
Kätisyys:  vasenkätinen
Ammattilaistilastot
Ottelut:  43
Voitot:  34
– tyrmäysvoitot:  17
Tappiot:  9
Ratkaisemattomat:  0
Aiheesta muualla
www.khorengevor.de
Khoren Gevorjan (s. 16. maaliskuuta 1979, Vagharšapat) on saksanarmenialainen uransa lopettanut ammattilaisnyrkkeilijä ja entinen keskisarjan Euroopan mestari.
Ura

Vasenkätinen Gevor aloitti nyrkkeiluransa Armeniassa 12-vuotiaana. Amatööriurallaan hän otteli 75 ottelua, joissa saavutti 72 voittoa. Armenian mestaruuden hän voitti kuudesti. Ammattilaiseksi Gevor ryhtyi 20-vuotiaana päästyään hampurilaisen Universum-ammattilaistallin leipiin. Hänen valmentajanaan toimi Fritz Sdunek.
Vuonna 2002 Gevor pääsi kaksi kertaa iskemään ylemmän välisarjan avoimesta Saksa mestaruudesta tšekinmaalaista Lukáš Konecnya vastaan, mutta hävisi molemmilla kerroilla, ensimmäisellä kerralla silmäkulman aukeamisen seurauksena päiden yhteen kolahtamisen johdosta oltuaan pistekorteissa tappiolla, ja toisen kerran teknisellä tyrmäystuomiolla niin ikään auenneen silmäkulman takia.
Noustuaan painoluokkaa ylemmäs keskisarjaan ja oteltuaan lukuisia otteluita vailla tappiota kahden vuoden ajan pääsi Gevor ottelemaan Gustavo Magallanesia vastaan avoimena olleesta IBF- ja WBO-liittojen intercontinental-tittelistä. Joulukuussa 2005 käyty ottelu päättyi Gevorin voittoon teknisellä tyrmäyksellä kahdeksannessa erässä. Hän puolusti titteleitään Sergei Homitskia vastaan voitolla kaikin tuomariäänin.
Vuoden 2007 elokuussa Gevor pääsi MM-otteluun, kun hän kohtasi IBF-liiton mestaruusottelussa maanmiehensä, hallitsevan mestarin Arthur Abrahamin. Berliinin Max Schmeling Hallessa käyty ottelu päättyi tyrmäystappioon Abrahamin vasemman koukun seurauksena yhdennessätoista erässä.
Seuraavan kerran Gover pääsi titteliotteluun, kun hän kohtasi entisen tittelinhaltijan Amin Asikaisen avoimena olleesta Euroopan mestaruudesta. Gevor hallitsi ottelua, joka lopulta päättyi Asikaisen kulman luovutukseen seitsemännessä erässä.
11. heinäkuuta 2009 Gevor haastoi WBA-liiton maailmanmestaruusottelussa Felix Sturmin. Nürburgringilla käyty ottelu tuomittiin hallitsevan mestarin Sturmin voitoksi kaikin tuomariäänin.
Aiheesta muualla

Khoren Gevorin virallinen sivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Keeri järv

| Keeri järv |
| --- | --- |

Valtiot:  Viro
Maakunnat:  Tartumaa
Kunnat:  Elvan kunta
Koordinaatit:  58°19′29″N, 26°26′27″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Elva jõen valuma-alue
Tulouomat:  Elva jõgi, Keeri oja, Kari oja Karijärvestä
Laskujoki:  Elva jõgi
Järvinumero:  VEE2084100
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  32,5 m
Rantaviiva:  8,988 km
Pinta-ala:  134  ha 
Keskisyvyys:  3 m
Suurin syvyys:  4,5 m
Valuma-alue:  408 km²
Saaria:  2
 fiKeeri järv 
Keeri järv (myös Keri järv, Härjanurme järv) on Virossa Tartumaalla Elvan kunnassa sijaitseva luonnollinen järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 127 hehtaaria ja se on 1,9 kilometriä pitkä ja 1,2 kilometriä leveä. Se sijaitsee Keerisuon keskellä ja siinä erottuu kolme lähes itsenäistä järviallasta. Järven länsiosan erottaa sitä laajemmasta itäosasta 90 metriä leveä ja noin 400 metriä pitkä salmi. Itäisen altaan lounaisrannassa siitä erkanee vielä kolmas altaaksi kuroutumassa oleva laajapohjainen lahti. Lahden suu on vain 40 metriä leveä ja se on muodostunut Elvajoen (vir. Elva jõgi) suistoon kasaaman maa-aineksen taakse. Saaria on kaksi, joiden yhteinen pinta-ala on 0,1 ha. Siihen laskevat Karioja itäaltaaseen, Keresoja ja Keeri ojat länsialtaaseen. Elva jõgi laskee länsialtaaseen etelästä ja virtaa altaan poikki pohjoispäähän, mistä se jatkaa matkaansa yhtyen Emajokeen. Siihen laskevat puolestaan Karioja ja Keeri oja. Järven valuma-alueen laajuus on 408,0 neliökilometriä.
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 3 metriä ja suurin syvyys 4,5 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0038 kuutiokilometriä eli 3,8 miljoonaa kuutiometriä . Järven rantaviivan pituus on 9,0 kilometriä. Keerin kylä sijaitsee järven itäpuolella. Maalaiskuntien välinen raja halkaisee järven virtauksen Elvajoen mukana.
Järven luokittelu ja ekologia

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu (vir. keskmise karedusega kihistumata veega järv).
Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti samalla sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (vir. kalgiveeline eutroofne tai kalgiveeline rohketoiteline, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on silloin rehevöitynyt.
Mika Leppänen

Muusikko Mika Leppänen vuonna 2018.
Mika Leppänen (s. 13. helmikuuta 1956 Tampere) on suomalainen säveltäjä, laulaja ja muusikko, joka soittaa kosketinsoittimia ja mandoliinia. Hän on toiminut esimerkiksi yhtyeissä Annastuuna, Kulkuripojat, Tinakuu ja Imandra.
Ura muusikkona

Uransa alkuvaiheessa Leppänen lauloi ja soitti Sattuipa Soinnut -yhtyeessä, joka vuonna 1978 voitti valtakunnallisen Nuorison taidetapahtuman kilpailun soitinyhtyeiden sarjan. Yhtyeen tyyli oli laulelmallinen ja folk-henkinen.
Yksi Sattuipa Soinnut -yhtyeen uran huippuhetkistä oli osallistuminen chileläisen Quilapayún-yhtyeen kanssa laulaja Victor Jaran muistokonserttiin, joka myös televisioitiin.
Ura muusikkona > Annastuuna

1980-luvun alussa Hannu Virtanen kokosi nykykansanmusiikkiyhtye Annastuunan, johon Mika Leppänen liittyi laulajaksi. Muut jäsenet olivat kitaristi-laulaja Timo Ruottinen ja sellisti Hannu Peltoniemi. Peltoniemen muutettua Ruotsiin hänen tilalleen tuli Tampereen kaupunginorkesterin soolosellisti Pauli Heikkinen. Kesällä 1981 Annastuuna sijoittui kolmanneksi Kaustisen kansanmusiikkijuhlien ohjelmakilpailussa.
Annastuunan ohjelmisto rakentui aluksi tyrvääläisen Annastuuna Korkeemäen muistamien perinnerunojen varaan, mistä juontui myös kokoonpano nimi. Sävellyksistä vastasivat Hannu Virtanen ja Timo Ruottinen. Annastuuna-lauluista tehtiin useita radio-ohjelmia ja niitä taltioitiin Yleisradion kantanauhoille. Vuonna 1984 Yle tuotti myös tv-ohjelman Ans tulla Annastuuna. Näitä taltiointeja voi kuulla Alba Recordsin vuonna 2009 julkaisemalla cd-levyllä.
Ura muusikkona > Fado

Mika Leppänen kiinnostui 1980-luvulla portugalilaisesta fado-musiikista ja tartutti innostuksensa myös Annastuuna-yhtyeen Timo Ruottiseen. Leppänen ja Ruottinen tekivät fadosta useita lehtiartikkeleita ja radio-ohjelmia. Miehet levyttivät yhdessä Pekka Nylundin (portugalinkitara) ja Ari Salinin (kitara) kanssa myös fado-singlen Saudade, jolla Leppänen lauloi Jaana Lapon fado-suomennoksia.  Annastuuna julkaisi samalla kokoonpanolla kolme Lapon suomentamaa fadoa digiLP:llä SAUDADE, Elävänä Euroopan reunoilla tammikuussa 2022.
Ura muusikkona > Kulkuripojat

Annastuunan rinnalle Hannu Virtanen ja Mika Leppänen perustivat vuonna 1983 Kulkuripojat-yhtyeen, joka soitti laulettua ja uudelleen sovitettua kansanmusiikkia. Mukaan kutsuttiin kitaristi-huilisti Jukka Hynninen ja viulisti-basisti Jouni Järvelä. Myöhemmin yhtyeeseen liittyi vielä hanuristi Juha Salmesvuori. Kaustisen festivaalin ohjelmakilpailussa tuli kesällä 1983 kolmas sija.
Vuonna 1984 ilmestyi yhtyeen ensimmäinen albumi Aalijummat, joka sisälsi lauluja professori Erkki Ala-Könnin julkaisemista kansanlaulukirjoista. Levy pystyttiin tekemään huolella, koska julkaisijana oli Suomen suurin levy-yhtiö Finnlevy ja tuottajana yhtyeen apuna toimi Jaakko Salo. Levy soi varsin paljon radiossa, mutta sai toisaalta kritiikkiä liiallisesta "siisteydestään".
Kriitikot suhtautuivat myönteisemmin yhtyeen toiseen albumiin Tähdet ja toi kirkas kuu, joka ilmestyi vuonna 1990. Levy sisältää Hannu Virtasen ja Mika Leppäsen sävellyksiä muun muassa Jaakko Juteinin, Antero Wareliuksen ja Juhana Granlundin teksteihin. Levyn ilmestymisen aikoihin yhtyeellä oli useita tv-esiintymisiä ja Helsingin Sanomat valitsi albumin Vuoden levyt -listalleen.
Kulkuripojat teki uransa aikana satoja keikkoja paitsi kotimaassa myös ulkomailla ja kävi muun muassa Mongoliassa, Alaskassa, Albaniassa ja Australiassa. Yhtye hajosi 1990-luvun alussa.
Kulkuripoikien jälkeen Hannu Virtanen perusti Suomen Miesorkesterin, jonka ensimmäisellä albumilla Mika Leppänen on mukana.
Ura muusikkona > Tinakuu

Vuonna 1994 ilmestyi isolla studiokokoonpanolla tehty Tinakuu-albumi. Lähes kaikki sävellykset ovat Leppäsen omia, ja tekstejä on haettu runoilijoilta kuten Ulf Erik Qvickströmiltä. Sanoittaja Kaisu Liuhalalta on mukana kaksi tekstiä ja amerikansuomalaiselta lauluntekijältä Arthur Kylanderilta yksi. Leppäselle myöhemminkin tavalliseen tapaan mukana on myös instrumentaaleja. Muusikoina levyllä esiintyvät esimerkiksi haitaristit Kimmo Pohjonen ja Veli-Matti Järvenpää sekä kitaristi Pekka Nylund. Leppäsen ohella levyn tuottajana toimi Johannes Heikkilä.
Levy sai aikanaan hyvän vastaanoton. Radiosoittoakin tuli, koska yhtyeen single Outo mies nousi Ylen soittolistalla viidenneksi.
Ura muusikkona > Imandra

Mika Leppänen työskenteli 1990-luvulta alkaen hallintotehtävissä Tampere-talossa ja levytyksiin tuli pitkähkö tauko. 2000-luvulla hän kuitenkin palasi studioon Imandra-yhtyeensä kanssa. Imandra on julkaissut kolme albumia ja yhden digimuotoisen EP:n. Tuorein levy Kanteletar julkaistiin toukokuussa 2021.
Diskografiaa > Albumit

1984: Kulkuripojat: Aalijummat (LP Finnlevy)
1986:  Annastuuna (Annastuuna-yhtye 1979-80) (c-kasetti Otto OMK-001)
1986/2009 Mika Leppänen: Sinapinsiemen (c-kasetti W+G/CD Gospelhittejä 3, Finngospel FGCD 5146)
1990: Kulkuripojat: Tähdet ja toi kirkas kuu (LP Olarin Musiikki)
1993: Suomen Miesorkesteri: Suomen Miesorkesteri (CD Olarin Musiikki)
1994: Tinakuu: Tinakuu" (CD Olarin Musiikki)
2009: Annastuuna (CD Alba Records)
2009: Imandra: Imandra – Mika Leppäsen lauluja (CD Alba Records)
2016: Imandra: Kadonnutta aikaa (CD Alba Records)
2019: Imandra: Sinua ajattelen (Digijulkaisu Alba Records)
2021: Imandra: Kanteletar (CD Alba Records)
2022:  Annastuuna SAUDADE Elävänä Euroopan reunoilla (Digijulkaisu Alba ABDLP 2)
Diskografiaa > Singlet

1987: Mika Leppänen: Oskari / Ole huoleti (Olarin Musiikki)
1989: Kulkuripojat: Pois meni merehen päivä / Kuolemasta (Olarin Musiikki)
1990: Saudade: Maria Lisboa / Suudella sua tahdon (Olarin Musiikki)
1990: Tinakuu: Laulu rakkaudesta / Siirtolainen (Olarin Musiikki)
1992: Tinakuu: Outo mies / Kulkee omaa tietään (Olarin Musiikki)
1993: Suomen Miesorkesteri: Rakkaani tule vuorille / Sinut löysin (Olarin Musiikki)
Kiyoshige Koyama

Kiyoshige Koyama (15. tammikuuta 1914 – 6. kesäkuuta 2009) oli japanilainen säveltäjä. Hän hankki elantonsa vuoteen 1955 saakka toimimalla koulun opettajana ennen omistautumistaan täyspäiväiselle sävellystyölle.
Koyaman ura säveltäjän käynnistyi verrattain myöhään, ja hänen teoksiaan alettiin esittää vasta toisen maailmansodan jälkeen. Hän syntyi Naganossa ja sai sävellyksenopetusta Kornei Abelta.
Koyaman sävellystuotantoon kuuluu mm. ooppera Sanshyo-Dayu sekä sinfoninen sarja Masque of Noh Play.
Kivistön kansakoulu

Kivistön kansakoulu voi tarkoittaa seuraavia kansakouluja:
Kivistön kansakoulu (Helsingin mlk)
Kivistön kansakoulu (Seinäjoki)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kivistön kansakoulu”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kirjavala

Kirjavalan kylänraittia heinäkuussa 2011.
Kirjavala on kylä Parikkalan kunnassa valtatien 6 varrella, noin 20 kilometriä Parikkalan keskustasta koilliseen. Kylä kuului Saaren kuntaan vuoden 2005 alkuun asti, jolloin Saari liitettiin Parikkalaan. Kirjavalan ja viereisen Kesusmaan kylän alueella asuu yhteensä noin 430 asukasta.
Kirjavala on historiallisesti ollut maatalousvaltainen kylä. 1800-luvulla kyläläiset kaivoivat Kirjavalan kanavan tarkoituksenaan laskea alueella sijainneita järviä uuden peltomaan saamiseksi. Kanavan varrella on nykyisin luontopolku. Maatalouden lisäksi Kirjavalassa toimii esimerkiksi kyläkauppa, taidenäyttely ja monenlaisia pienyrittäjiä. Vielä 1960-luvulla kylässä oli toiminut kansakoulu. Kirjavala-Kesusmaa valittiin vuoden eteläkarjalaiseksi kyläksi 2002.
Aiheesta muualla

Kirjavalan verkkosivut
Kaunotar ja hirviö (täsmennyssivu)

Kaunotar ja hirviö on kansansatu.
Kaunotar ja hirviö voi tarkoittaa myös seuraavia asioita:
Kaunotar ja hirviö (vuoden 1946 elokuva)
Kaunotar ja hirviö (vuoden 1991 elokuva)
Kaunotar ja hirviö (vuoden 1992 elokuva)
Kaunotar ja hirviö (musikaali), 1994
Kaunotar ja hirviö – Lumottu joulu, vuoden 1997 elokuva
Kaunotar ja hirviö – Bellen lumottu maailma, vuoden 1998 elokuva.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kaunotar ja hirviö”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kivistö (Jyväskylä)

Vuonna 1979 valmistunut kerrostalo Kivistöllä.
1970-luvulla rakennetut rivitalo ja kerrostalo.
Kivistö on asuinalue Jyväskylän Halssilan kaupunginosassa Jyväsjärven rannikolla. Alueen rakennuskanta koostuu lähinnä kerrostaloista, mutta siellä on myös rivitaloasutusta. Kivistö on rakennettu enimmäkseen 1970-luvun aikana, mutta alueella on myös 1980–1990-luvuilla sekä 2000-luvun ensikymmenellä valmistunutta rakennuskantaa.
Kivistöllä ei ole palveluita ikääntyneiden palvelutalon lisäksi, mutta sen välittömässä läheisyydessä sijaitsee muun muassa Kivistön työväentalo ja Aittorinteen ostoskeskus, jossa sijaitsee muun muassa K-Market. Läheisyydessä on myös Seppälän alue, jossa on monipuolisesti palveluita.
Khairpurin ruhtinaskunta

Khairpurin ruhtinaskunta oli entinen  valtio nykyisen Pakistanin Sindhin provinsissa. Nimensä mukaisesti ruhtinaskunnan pääkaupunki oli Khairpur Induksen itäpuolella. Ensin Sindhin Talpur-dynastialle alaiset Khairpurin hallitsijat itsenäistyivät brittien alaisuudessa brittien valloitettua Sindhin alueen. Khairpur liittyi Pakistaniin vuonna 1947 ja se lakkautettiin hallinnollisessa uudistuksessa vuonna 1955.
Maantiede ja väestö

Khairpurin ruhtinaskunta sijaitsi nykyisen Pakistanin Sindhin provinsissa Induksen keskijuoksun itäpuolella. Kokoa alueella oli noin 15 600 km². Nimensä mukaisesti ruhtinaskunnan pääkaupunki oli Khairpur Sukkurin kaakkoispuolella. Ruhtinaskunnan alueet lähellä Industa maan pohjois- ja länsiosissa olivat hedelmällistä alluviaalitasankoa. Kaakkoisosat olivat puolestaan aavikkoa Ison Intian aavikon reunamilla.
Suurin osa ruhtinaskunnan  väestöstä asui alueen maaseudulla. Paikalliset puhuivat enimmäkseen sindhin kieltä, mutta hallitsijasuku oli baluchitaustainen.
Historia

1700-luvun looppupuolella Sindhiä hallitsi Kalhora-dynastia. Vuonna 1783 baluchipäällikkö Mir Fath Ali Khan Talpur syöksi Kalhora-hallitsijat valalsta ja sai tunnustuksen alueen hallitsijana Afganistanin Dorrani-dynastialta, jonka alainen Sindh oli. Hänen veljenpoikansa Mir Suhrab Khan teki Khaipurista oman tukialueensa tunnustaen kuitenkin Hyderabadin Talpur-hallitsijoiden yliherruuden. Samalla hän alkoi kuitenkin laajentaa alueitaan Khairpurista etenkin kohti aavikkoa etelässä ja kaakossa ja kohti Industa lännessä. Kun Afganistanin Dorrani-valtakunta alkoi heiketä Sindhin hallitsijoista tuli vuoteen 1813 mennessä käytännössä itsenäisiä.
Britit tunnustivat Sindhin itsenäisenä valtionaan vuonna 1832. Sen hallitsijat pyrkivät kuitenkin estämään brittijoukkojen liikkeet alueen poikki ensimmäisen afgaanisodan aikana vuosina 1839-1842. Khairpurissa tuolloin hallinnut Mir Suhrab Khanin poika Ali Murad oli kuitenkin brittimielinen ja toimi heidän kanssaan yhteistyössä. Kun Charles Napier johti sotaretkeä Sindhiin vuonna 1843 Ali Murad tunnustettiin Khairpurin mirinä muuten brittien Brittiläiseen Intiaan liittämässä Sindhissä. Hän sai myös arvonimen Ylä-Sindhin rais.
Alkujaan hyvät suhteet brittien kanssa heikkenivät tulevina vuosina. Khairpurin hallitsijaa syytettiin myös vallan väärinkäytöstä. Vuonna 1852 Khairpurin hallitsija menetti rais-arvonimensä ja suuria osia ruhtinsaskunnasta liitettiin Brittiläiseen Intiaan. Liitetyistä alueista tuli osa tuolloista Shikarpurin piirikuntaa. Samalla Khairpurin hallitsijan ohelle asetettiin brittien nimittämä visiiri (wazir). Vuonna 1866 britit lupasivaat kaikesta huolimatta tunnustaa Mir Ali Muradin jälkeläiset vallanperijöinä Khairpurissa. Ali Murad kuoli vuonna 1894 ja hänen seuraajakseen nousi hänen poikansa Faiz Muhammad.
Khairpur liittyi Pakistaniin Intian jaon yhteydessä vuonna 1947. Ruhtinaskunnan tarina päättyi lopulta hallinnolliseen uudistukseen vuonna 1955, jolloin siitä tuli suoraan osa Länsi-Pakistania.
Khairpurin mirin eli hallitsijan palatsi Faiz Mahal Khairpurin kaupungissa.
Kiinalainen aikakausinimi

Kiinalainen aikakausinimi (perint.: 年號, yksink.: 年号, pinyin: nían hào) oli Kiinan keisarin asettama nimitys osalle hänen hallintokauttaan. Tätä nimeä käytetään viitattaessa johonkin vuoteen kiinalaista kalenteria käyttäen, sillä kiinalainen kalenteri toimii 60 vuoden jaksoissa eikä pelkkä vuoden numero siis riitä. Aikakausinimiä alettiin käyttää Han-dynastian aikana.
Keisarit saattoivat hallintokaudellaan käyttää yhtä tai useampaa aikakausinimeä. Aina kun aikakausinimi vaihtui, vuosien laskeminen aloitettiin uudelleen yhdestä. Niiden aikakausinimien osalta joita ovat käyttäneet useammat keisarit, täytyy myös keisarin tai dynastian nimi mainita vuotta määritettäessä. Kullakin aikakausinimellä on myös merkitys, ikään kuin motto, joka viittaa jollakin tavalla kyseiseen hallintokauteen.
Keisarit Tang-dynastiasta Ming-dynastiaan (Ming-dynastiaa lukuun ottamatta) on helpompaa tunnistaa heidän yksiselitteisistä temppelinimistään. Ming- ja Qing-dynastian keisarit tunnetaan aikakausinimillään, sillä he käyttivät vain yhtä aikakausinimeä hallintokautensa aikana.
Hieman erilaisella nimeämisperiaatteella aikakausinimiä on käytetty myös Japanissa, Koreassa ja Vietnamissa, Japanissa käytetään edelleen.
Aiheesta muualla

Vertailevia taulukoita kiinalaisista, japanilaisista ja korealaisista aikakausinimistä (Arkistoitu – Internet Archive) (japaniksi)
Kielen elvytys

Kielen elvytys on kuolleen puhuttavan kielen ottaminen uudelleen käyttöön tai uhanalaisen kielen pelastaminen häviämiseltä. Esimerkiksi hallitus voi aloittaa kielen elvytyksen.
Esimerkki elvytetystä kielestä on heprea, jota puhuu nykyään äidinkielenään noin kuusi miljoonaa ihmistä.
Kielen elvytys voi joskus kohdistua myös tiettyyn murteeseen. Joillekin murteille on esimerkiksi luotu kirjakieliä niiden elvyttämiseksi.
Kielen elvyttämisen merkitystä terveydelle tutkitaan Australian alkuperäiskansan aboriginaalien keskuudessa. Tutkimusta johtaa professori Ghil'ad Zuckermann.
Elvytettyjä kieliä

Ainakin seuraavien kielten käyttöä ja asemaa on kannustettu määrätietoisella kampanjoinnilla:
baski
friisi
havaiji
heprea (kuollut kieli, joka palautettu käyttöön)
iiri
katalaani
korni (kuollut kieli, joka palautettu käyttöön)
kymri
manksi (kuollut kieli, joka palautettu käyttöön)
mirandeesi
provensaali
Kieliä, joita elvytetään

Seuraavat kielet ovat uhanalaisia tai niiden puhujakunta on ikääntynyttä. Näitä kieliä on hiljattain alettu elvyttää mm. kouluopetuksen avulla:
liivi
inarinsaame
karjala
meänkieli (kielitieteellisesti suomen murre)
Kompilaatio

Kompilaatio on kirjallinen tuote, joka on koostettu yhdistelemällä samaa aihetta käsittelevien muiden kirjoittamien julkaisujen otteita tai muu yhdistelemällä luotu teos, esimerkiksi kokoelmalevy. Kompilaation tekijää sanotaan kompilaattoriksi ja kompilaation suorittamista kompiloimiseksi.
Kenttäradio

Yhdysvaltalainen LV 217:n esikuva AN/PRC-77
Kenttäradiot (englanniksi combat-net radio, CNR) ovat sodankäynnin vaatimusten mukaan tehtyjä siirrettäviä radioita.
Suomessa kenttäradion tyyppimerkintä ilmaisee sen käyttötarkoituksen. Esimerkiksi LV 217 tarkoittaa, että kyseessä on lähetin (L) - vastaanotin (V), jota käytetään pataljoona (2) -tasolla. LV 217 on tekniikaltaan Yhdysvaltain Vietnamin sodassa käyttämä radio PRC-77. Jos radiossa on pelkkä V, esimerkiksi V 475, on kyse pelkästä vastaanottimesta, tässä tapauksessa armeijakuntatasolla käytettävästä Racal 1792:sta.
Koska kenttäradioiden lähettämistä radioaalloista johtuen ne voidaan tunnistaa ja paikantaa, voidaan ne turvallisuuden lisäämiseksi kytkeä kaukokäytettäviksi kaukokäyttölaitteella kenttäpuhelimen ja sijoittaa etäälle varsinaisesta viestityspaikasta, jolloin radion mahdollisen tuhoutumisen yhteydessä ei samalla tuhoudu sen käyttäjä tai viestittäjänä toimivan radion käyttäjän palvelema johtohenkilöstö.
Kenttäradioasema voidaan tuhota mm. lentokoneella tai helikopterilla, kranaatinheittimistön tai tykistön tulella.
Kenttäradiot olivat Vietnamin sodan aikana kiinteätaajuuksisia eikä salattuja. Vähitellen radioihin tuli puheensalain. Elektronisen sodankäynnin, johon liittyy myös radiohäirintä lähetys- ja vastaanottotaajuudella tai seuraaminen, siirryttiin hyppelevätaajuuksisiin radioihin.
Seuraava kehitysaste ovat ohjelmistoradiot, joiden ominaisuuksia voidaan ohjelmoida tietokoneilla lisäosia radioihin asentamatta.