stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kristinuskon historia
Modernin maailman haasteet > Luonnontieteiden ja kartesiolaisuuden vaikutus

Länsimaissa alkoi 1600-luvulla murros, jonka tuloksena syntynyt ”moderni maailma” vaikutti syvästi läntiseen kristinuskoon. Luonnontieteissä oppineet saivat käyttöönsä uudenlaisia välineitä kuten kaukoputken ja mikroskoopin, ja he alkoivat selittää tämänpuoleisen maailman ilmiöitä sisäisillä lainalaisuuksilla eikä enää Jumalan välittömällä vaikutuksella. Raamatun kanssa ristiriidassa oli esimerkiksi tähtitieteilijöiden väite, että Maa kiersi Aurinkoa. Uusi kartesiolainen ajattelutapa levisi kaikkeen tutkimukseen ja sen ulkopuolellekin, ja yksilökeskeinen ajattelutapa lisäsi vapautta. Kartesiolaista ajattelua alettiin soveltaa myös uskontoon, ja uskonnon ja järjen suhdetta pohdittiin. Jotkut oppineet, kuten englantilainen John Locke, pyrkivät osoittamaan perinteisen kristinuskon järjenmukaisuuden. Ranskalainen Pierre Bayle sen sijaan väitti, että uskonnolle ei voitu löytää järkevää perustaa. Englantilaiset deistit näkivät Jumalan teoreettisena käsitteenä, johon ihmisellä ei enää ollut samanlaista suhdetta kuin perinteisessä kristinuskossa.
Modernin maailman haasteet > Herätyskristillisyys

Protestantismissa syntyi 1600-luvun lopulta alkaen herätyskristillisyys, joka korosti uskonnon henkilökohtaista kokemista omassa elämässä. Saksalainen luterilainen Philipp Jakob Spener edusti pietismiä, jonka myötä kirkko alkoi jakautua ”muotokristittyihin” ja ”elävän” uskon omaksuneisiin kristittyihin. Pietistit muodostivat omia uskonystävien ryhmiä, jotka erottautuivat muusta maailmasta. Heille usko ei enää alkanut kasteesta vaan kääntymisestä. Saksasta levisi myös herrnhutilaisuus, joka toi herätyskristillisyyteen tunteen, joka näkyi sen lauluissa. Englannissa herätys johti uuden kristillisen yhteisön erottautumiseen anglikaanisesta kirkosta. John Wesley ja George Whitefield loivat siellä herätyskokouksen mallin, jonka monet muut liikkeet myöhemmin omaksuivat. Kokousten ympärille syntyi metodismina tunnettu herätysliike, joka loi oman organisaationsa ja irrottautui kokonaan omaksi kirkkokunnakseen.
Modernin maailman haasteet > Valistuksen vaikutus

Valistusajattelu syntyi Euroopassa 1700-luvulla ja toi uuden, järjenmukaisen elämänjärjestyksen. Myös uskontoa alettiin arvioida sen mukaan, mikä oli yhteiskunnassa hyödyllistä ja mikä edisti perustellun moraalin mukaista ”hyveellistä” elämää. Ranskassa, missä uskonnonvapautta ei ollut, valistus sai katolisen kirkon vastaisen sävyn. Jotkut niin sanotut ensyklopedistit pitivät koko uskontoa turhana, mutta Jean-Jacques Rousseau ajatteli, että yhteiskunta tarvitsee myös uskontoa. Ranskan suuren vallankumouksen 1789 jälkeen maahan julistettiin uskonnonvapaus.
Ranskan ulkopuolella moni valistunut itsevaltias hallitsija ryhtyi laajentamaan uskonnonvapautta valistuksen ajatusten vaikutuksesta. Saksassa luterilaiset teologit ryhtyivät etsimään luterilaisuudelle modernin ajattelun mukaisia perusteita, mikä synnytti valistuneen ortodoksian suuntauksen. Kirkon oppi alkoi jakautua pysyviin perusoppeihin kuten luomiseen ja vanhurskauttamiseen sekä toisarvoisiin oppeihin, jotka olivat aikasidonnaisia tai vanhentuneita. Vuoden 1740 tienoilla syntynyt neologinen suuntaus opetti, että tunnustukselliset erot olivat jo menettäneet merkityksensä ja kyse oli jo kristinuskon tulevaisuudesta. Joidenkin oppien tarpeellisuus kyseenalaistettiin ja niitä haluttiin tulkita uudelleen järkevästi tai unohtaa.
Leviäminen maailmalle > Leviäminen Afrikkaan

Kristinusko alkoi levitä Saharan eteläpuoliseen Afrikkaan 1400-luvulta alkaen. Ensimmäisenä tulivat portugalilaiset, jotka etsivät Afrikasta resursseja ja pyrkivät valtaamaan alueita katoliselle kristinuskolle. Paavi oli antanut portugalilaisille lähetyssaarnaajille monopoliaseman Afrikan rannikolla, ja he ryhtyivätkin tekemään hengellistä työtä afrikkalaisten parissa. Lähetyssaarnaajat pyrkivät korvaamaan afrikkalaisten perinteiset uskonnot katolisuudella mutta joutuivat jossain määrin mukauttamaan omaa uskontoaan perinteisiin uskontoihin saadakseen ihmisiä kääntymään. Kongossa kristityksi kääntynyt kuningas luovutti portugalilaisille orjia, mutta Beninin kuningas kieltäytyi sellaisesta. Tavallinen kansa ei tuolloin suurin määrin vielä kristillistynyt, ja Portugalin imperiumin heikennyttyä kahden vuosisadan jälkeen Afrikan satamakaupunkeihin jäi enää vain pieni määrä katolilaisia.
Eurooppalaiset jatkoivat hajanaisia käännytysyrityksiään Afrikassa 1700-luvulla. Afrikkalaishovien käännytykset onnistuivat kuitenkin vain pintapuolisesti. Ne eivät myöskään johtaneet tavallisen väen kääntymiseen, sillä kristittyjen vastustamat paikalliset tavat kuten moniavioisuus ja esi-isien henkiin turvautuminen olivat syvään juurtuneita.
Afrikan käännyttäminen kristinuskoon tehostui 1800-luvulla, kun eurooppalaiset ryhtyivät kolonisoimaan maanosaa. Kolonialistien ja kauppiaiden laivojen mukana saapuivat kristinuskon eri suuntausten keskenään kilpailevat evankelistat. Käännyttämisen ohella lähetystyöntekijät myös kehittivät Afrikan yhteiskuntaa perustamalla esimerkiksi kouluja ja sairaaloita.
Protestanttinen kristillisyys levisi eteläiseen Afrikkaan ja Länsi-Afrikan rannikolle kuten Liberiaan. Katolilaisuus levisi esimerkiksi Timbuktuun, Nigeriin, Kongoon ja eteläiseen Afrikkaan. 1900-luvulla Afrikassa voimistuivat nopeasti kotoperäiset kirkot, jotka olivat profeetallisia ja usein helluntailaisia. Profeettojen seuraajien perustamat epäviralliset lopulta ohittivat koossa kolonialistiset kirkot.
Leviäminen maailmalle > Leviäminen itäiseen Aasiaan

Kristinusko alkoi levitä Intiaan ja Kaukoitään 1500-luvulla. Täysin erilaisen uskonnollisen perinteen hallitsemassa Aasiassa ihmisten kristityksi käännyttäminen oli vaikeaa ja herätti paikoin voimakasta vastustusta. Jos lähetyssaarnaajat pyrkivät sopeuttamaan kristinuskoa paikallisiin käytäntöihin eivätkä tuominneet esimerkiksi Buddhan kuvia tai hindulaisten nimityksiä Jumalasta, heitä valvoneet hengelliset auktoriteetit hyökkäsivät heitä vastaan.
Katolilaiset saavuttivat suurimmat voittonsa Filippiineillä, josta tuli Aasian vahvimmin katolinen maa. Japanissa jesuiitat saivat aluksi satoja tuhansia käännynnäisiä, mutta japanilaiset hallitsijat kääntyivät heitä vastaan ja kitkivät kristinuskon maasta väkivalloin vuoden 1612 jälkeen. Kiinassa kristinusko sai 1600-luvulla jonkinlaista hyväksyntää, ja vuonna 1692 sille myönnettiin suvaitun uskonnon asema.
Hollantilaiset toivat protestanttisen uskonsa Indonesiaan 1600-luvulla ja syrjäyttivät siellä portugalilaiset. Englantilaiset ottivat 1800-luvulla vallan Intiassa ja levittivät sinne omaa protestanttisuuttaan.
1900-luvulla aasialaiset kirkot olivat kasvaneet itsenäisiksi ja alkaneet muuttua kotoperäisiksi. Kiinassa valtaan noussut Mao Zedong pyrki hävittämään kristinuskon maasta ja tukahduttikin maan uskonnollisen elämän. Japanissa kirkot saivat toisen maailmansodan jälkeen mahdollisuuden jälleenrakentaa toimintaansa, mutta ne säilyivät vain pienenä vähemmistönä. Etelä-Koreassa kristinusko kasvoi 1900-luvulla voimakkaasti, ja 2000-luvulla jo neljäsosa Etelä-Korean väestöstä on kristittyjä.
Leviäminen maailmalle > Leviäminen Amerikkaan

Eurooppalaiset alkoivat levittää kristinuskoa Amerikkaan heti maanosan löydettyään. Jo Kristoffer Kolumbus pystytti ristejä löytämiinsä satamiin. Paavit muistuttelivat Espanjan hallitsijaa siitä, että intiaanit on tuotava kristillisen uskon piiriin.
Dominikaanit tulivat Etelä-Amerikkaan vuonna 1510, fransiskaanit pian heidän jälkeensä, ja jesuiitat saapuivat vuonna 1549.
Etenkin 1500-luvulla intiaanien käännytys oli usein väkivaltaista. Kun paavit saivat tietää tapahtumista Amerikassa, he alkoivat 1600-luvulla vaatia valloittajilta inhimillisempää toimintaa. Intiaaneja puolustaneista amerikkalaispapeista tunnetuimpia oli Bartolomé de las Casas.
Latinalaisen Amerikan kristinusko oli pitkään katolista. 1800-luvulta alkaen myös evankelikaalit ja helluntailaiset ovat kasvattaneet huomattavasti kannatustaan.
Pohjois-Amerikkaan toivat ranskalaiset katolilaisuuden ja englantilaiset protestanttisuuden kuten anglikaanisuuden. Katolisia alkoi saapua Yhdysvaltoihin suuria määriä 1840-luvulla aluksi etenkin Irlannista ja Saksasta. Protestanttisuuden sisällä kehittyi vapaakirkkoja, ja maassa syntyi paljon muitakin uskonnollisia innovaatioita. Kristinuskosta ovat Yhdysvalloissa kehittyneet esimerkiksi mormonikirkko ja seitsemännen päivän adventistit. Afroamerikkalaisten kristillisyys kehittyi omaperäiseksi, ja siihen kuuluvat esimerkiksi gospel ja spirituaalit.
Kirjallisuutta

Dué, Andrea & Laboa, Juan Maria: Kristinusko 2000 vuotta.  Helsinki:  Kirjapaja, 1998.  ISBN 951-625516-7
Junkkaala, Timo: Kristinuskon tarina. 180 henkilöä Neitsyt Mariasta nykyaikaan.  Väyläkirjat, 2024.  ISBN 978-952-396-146-3
Kristinuskon historia 2000. 2, Uskonpuhdistuksesta nykyaikaan.  Espoo:  Weilin+Göös, 1999.  ISBN 951-35-6515-7
Jeesus, Kristus Kaikkivaltias, Pyhän haudan kirkko.
Paavalin patsas Rooman Pietarinkirkon edustalla. Paavali oli ensimmäisellä vuosisadalla kristinuskon merkittävin levittäjä.
Kristinuskon levinneisyys noin vuonna 100.
Apostoli Pietarin patsas.
Kristinuskon levinneisyys noin vuonna 325.
Mosaiikki San Vitalen basilikassa 500-luvulta. Jeesuksen vieressä on kaksi enkeliä, pyhimys ja piispa.
Kirkkoisä Augustinus (354–430), Sandro Botticellin fresko vuodelta 1480.
Pyhän Katariinan luostari Siinailla.
Ikoni Nikean ensimmäisestä kirkolliskokouksesta.
Kristinuskon levinneisyys noin vuonna 600.
Bysantin aikana kehittyivät ne jumalanpalvelusmuodot, jotka ovat edelleen käytössä ortodoksisessa kirkossa. Ikonostaasi moskovalaisessa kirkossa.
Evankeliumikirja 780-luvulta Kaarle Suuren ajalta.
Wellsin tuomiokirkon (1176–1450) kaltaiset goottilaiset katedraalit olivat osoitus länsimaiden ja katolisen kirkon vaurastumisesta keskiajalla.
Idän ja lännen kirkkojen alueet vuonna 1054.
Paavi Innocentius III erottaa kataarit kirkon yhteydestä ja julistaa albigenssiristiretken vuonna 1209.
Islamin levinneisyys nykyisin.
Avignonin paavin (punaisella) ja Rooman paavin (sinisellä) kannatusalueet suuren länsimaisen skisman aikana 1378–1417. Oransseilla alueilla tuki oli vaihtelevaa.
Protestantismin (sinisellä) leviäminen uskonpuhdistuksen ja vastauskonpuhdistuksen jälkeen. Reformaation synnyttämä uskonnollinen rajalinja on edelleen olemassa Euroopassa ja se noudattaa suurin piirtein jakoa, jossa pohjoinen on protestanttista aluetta ja etelä katolista. Poikkeuksia ovat esimerkiksi katoliset Irlanti ja Puola.
Martti Luther (1483–1546).
Andrea Pozzo, Pyhän Ignatiuksen taivaaseen korottaminen, 1685.
Metodismin perustaja John Wesley. William Hamiltonin muotokuva vuodelta 1788.
Lähetyskoulu Ghanassa vuonna 1899.
Lähetyssaarnaaja Francisco Xavier.
Mission Santa Clara Kaliforniassa, perustettu 1777.
Paavin hallitsema Kirkkovaltio vuonna 1796 vähän ennen paavi Pius VII:n kauden alkua kartassa keltaisella.
Pelastusarmeija on kristillisen arvomaailman pohjalta toimiva avustusjärjestö, joka perustettiin Englannissa. Ensimmäisen maailmansodan aikainen juliste.
Paavi Johannes XXIII:n koollekutsuman Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen osanottajia.
Nykyisin kaksi kolmasosaa kristityistä on katolisia, kolmasosa protestantteja ja kymmenen prosenttia ortodokseja.
Nykyaikaa

| Nykyaikaa Kirka |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1972
 Studio : Scandia-studio, Helsinki
 Julkaistu: 1972
 Formaatti: LP, MC, CD, digitaalinen, suoratoisto
 Tuottaja(t): Måns Groundstroem
 Tyylilaji: rock, poprock, progressiivinen pop
 Kesto: 38.07
 Levy-yhtiö: Scandia
Muut kannet
   Albumin takakansi
Listasijoitukset
 Suomi: 18.
Kirkan muut julkaisut
| Saat kaiken 1971 | Nykyaikaa 1972 | Rautaa ja kettinkiä 1973 |
Singlet albumilta Nykyaikaa
 ”Kanelipuun alla” / ”Maggie May” Julkaistu: 1972
Nykyaikaa on suomalaislaulaja Kirkan vuonna 1972 julkaistu studioalbumi. Albumilla on käännöskappaleita Neil Youngin, Rod Stewartin ja Van Morrisonin materiaalista, mutta myös uusia lauluja, joita sävelsivät Jukka Tolonen, Frank Robson ja Rauli Badding Somerjoki. Osan kappaleista Kirka laulaa englanniksi. Taustayhtyeenä on Tasavallan Presidentti täydennettynä Hasse Wallilla ja Måns Groundstroemilla sekä Pepe & Paradise.
Rock-tyylisellä Nykyaikaa-albumilla Kirka yritti ensimmäisen kerran kaventaa ristiriitaa hänen esiintymistensä ja levyjensä materiaalin välillä. Nimensä mukaisesti se pyrki olemaan kiinni ajan hengessä. Levyllä luovuttiin aiemmasta single- ja hittihakuisuudesta, ja se erosi selvästi Kirkan aiemmin levyttämästä musiikista, kun mukana oli progressiivisia vaikutteita ja totuttua pidempiä kappaleita. Myöhemmin Kirka kuvasikin albumia käänteentekeväksi urallaan. Ilmestyessään se sai kuitenkin kaksijakoisen vastaanoton, sillä osa kriitikoista antoi albumista hyvää palautetta, mutta sitä ei myyty toivotusti. Nykyaikaa nousi Suomessa listasijalle 18.
CD-levynä Nykyaikaa julkaistiin vuonna 2007. Svart Records julkaisi kaksi uutta vinyylipainosta helmikuussa 2016.
Työstö > Valmistautuminen

Levy-yhtiö Scandia-Musiikin silloisen tiedotuspäällikön Matti Laipion mukaan albumi oli hänen ideansa. Ajatuksen taustalla oli se, ettei Scandia tuottanut tuolloin lainkaan suomalaisia rockalbumeja. Siksi Laipio ehdotti yhtiölle alkuvuodesta 1972, että Kirkan kanssa tehtäisiin ”kunnollinen rock-LP”. Kirka innostui, ja myös Scandia hyväksyi idean. Rockista ja soulista pitänyt Kirka halusi itsekin levyttää käännöspopin sijaan itselleen mieluisampaa musiikkia, jota hän esitti keikoillaan ja radioesiintymisissään. Tarkoituksena oli tehdä albumillinen trendikästä nuorisomusiikkia, jossa Kirkaa säestäisivät Suomen parhaat muusikot. Kirkan tulkittavaksi kaavailtiin aiempaa syvällisempää materiaalia, jota joko poimittaisiin hyvällä maulla muualta tai sitten sävellettäisiin ja sanoitettaisiin suoraan Kirkalle.
Kirkan kanssa työskennelleet Jaakko Salo ja Olli Heikkilä eivät halunneet osallistua levyn tekemiseen, vaan ehdottivat albumille ulkopuolista tuottajaa. Lopulta tuottajaksi tuli Måns Groundstroem. Groundstroemin mukaan hänet ”pyydettiin tuomaan albumille rockia”. Hän oli soittanut bassoa Tasavallan Presidentissä ja monissa 1960-luvun helsinkiläisyhtyeissä, minkä ansiosta hänellä oli kontakteja lukuisiin kyseisten piirien muusikoihin.
Työstö > Äänitykset

Nykyaikaa äänitettiin Scandian studiossa, Kulttuuritalon alakerrassa Helsingissä. Nauhoitukset alkoivat maaliskuussa 1972. Laipio on muistellut, että studiossa oli vain neljä raitaa, minkä vuoksi jouduttiin tekemään välimiksauksia.
Pitkälti tuottaja Groundstroemin ansiosta levyn taustamuusikoiksi saatiin Tasavallan Presidentti- ja Pepe & Paradise -yhtyeet sekä Hasse Walli. Pääosin albumilla soittavat Tasavallan Presidentin muusikot, Pepe & Paradise esiintyy ainoastaan kappaleissa ”Love is All You Really Need” ja ”The Old Woman”. Soittajiin lukeutuvat muun muassa Jukka Tolonen (kitara), Vesa Aaltonen (rummut ja lyömäsoittimet), Pekka Pöyry (saksofoni), Pave Maijanen (bassokitara), Pepe Willberg (kitara), Ande Päiväläinen (rummut) ja Heikki Hietanen (kosketinsoittimet). Tuottaja Groundstroem soitti itse joissakin kappaleissa bassoa, urkuja ja sähköpianoa. Laipion mukaan taustojen äänitykset sujuivat ”varsin kivuttomasti”.
Sanoittajaksi puoleen albumin kappaleista saatiin runoilija Jarkko Laine. Kirkan lauluosuuksien äänittäminen oli myöhästyä, koska Laineen sanoituksia jouduttiin odottamaan, ja lopulta Laipio matkusti hakemaan niitä Laineen luota Turusta. Tekstit saatiin, mutta yhteen vajaaksi jääneeseen sanoitukseen Laipio joutui kirjoittamaan yhden säkeistön lisää.
Laipion mukaan Kirkaa hermostutti se, että mukana oli myös Frank Robsonin sanoittamia englanninkielisiä kappaleita. Robsonin tekstit olivat totuttua monimutkaisempia, eivätkä ne olleet iskelmämusiikille tyypillisesti puhtaasti fraasipitoisia. Robsonin ehdotuksesta Kirka harjoitteli niiden ääntämistä etukäteen.
Kun albumin kaikki kymmenen kappaletta oli äänitetty, juuri valmistunut masternauha putosi studion lattialle. Lehdistössä väitettiin, että nauha olisi tuhoutunut ja koko albumi jouduttu äänittämään uudelleen, minkä Groundstroem ja Laipio ovat kiistäneet. Groundstroemin mukaan ainoastaan joitakin päällekkäisäänityksiä saatettiin tehdä.
Albumin kansikuvan otti Jarmo Santavuori. Matti Laipio tummensi Kirkan toista pupillia mustalla tussilla, koska valo oli taittunut tämän silmään voimakkaasti ja vaalentanut kohtaa.
Musiikki

Matti Laipion keksimä nimi Nykyaikaa viittasi siihen, että levyn tavoite oli olla ajassa kiinni. Albumin musiikki on hyvin eri tyylistä kuin Kirkan singleillä. Sillä on progressiivisia sävyjä ja aiempaa vähemmän tarttuvia kertosäkeitä, mutta myös helpommin lähestyttävää materiaalia. Osa musiikista ei ollut Kirkan aiempiin levytyksiin tottuneille välttämättä helppoa kuultavaa, ja mukana on kestoiltaan Kirkalle poikkeuksellisen pitkiä kappaleita. Kappaleista neljä on englanninkielisiä.
Nykyaikaa-albumilla Kirka yritti ensimmäisen kerran kaventaa ristiriitaa esiintymistensä ja levyjensä materiaalin välillä. Kirka kuvasi myöhemmin albumia hänen kannaltaan käänteentekeväksi – ”ensimmäiseksi, jossa oli vähän kapinaa”. Hän piti albumia irtiottona muotista, johon hänet oli pakotettu kaupallisista syistä. Nykyaikaa onkin Matti Laipion ja Måns Groundstroemin yritys muuttaa Kirkan musiikin suuntaa samalla, kun levy-yhtiö Scandian johto jatkuvasti etsi hänelle myyvää käännösmateriaalia ulkomailta.
»Tämä (albumi) oli enemmän rock’n’rollia, edellisten levyjen soittajat olivat studiomuusikkoja, tämä pumppu oli rockia. Ja miten ollakaan, Paven (Maijanen), Pepen (Willberg) ja Anden (Päiväläinen) kanssa tehdään edelleenkin yhteistyötä. [...] Ottavien käännöspopbiisien sijaan tässä on paljon kotimaista. [...] Silti ainoa, joka tästä jäi elämään, on käännöskamaa, Neil Youngin Cinnamon girl, Kanelipuun alla.» 
(Kirka vuonna 1999 ilmestyneessä elämäkerrassa Enimmäkseen Kirkasta.)
Groundstroem pyysi Frank Robsonia ja Jukka Tolosta tekemään albumille kappaleita. Laipio puolestaan valitsi levylle sellaisia ulkomaisia lauluja, joiden hän uskoi sopivan Kirkan esittämäksi. Mukaan tuli alun perin Neil Youngin (”Cinnamon Girl” eli ”Kanelipuun alla”), Van Morrisonin (”Tupelo Honey” eli ”Apilan mesi”) ja Rod Stewartin (”Maggie May”) levyttämiä lauluja. Kappaleen ”It’s All Over Now” on levyttänyt muun muassa The Rolling Stones, mutta Kirkan version esikuvana toimi soul-duo The C & C Boysin levytys, joka löytyi Laipion levyhyllystä. Levytyslupien saamisen jälkeen Laipio tilasi niihin suomennokset underground-runoilijana tunnetulta Jarkko Laineelta. Kappaleen ”Itke pois kyyneleesi” sävelsi Rauli Badding Somerjoki.
Matti Laipion mielestä Nykyaikaa jäi ”jotenkin hajanaiseksi levyksi”. Studiossa oltiin sitoutuneita, soittaminen laadukasta ja Kirkan englannin ääntäminen riittävän hyvää, mutta albumi ei muodostunut ”täysosumaksi”. Laipio olisi myös kaivannut Kirkalta selvempää näkemystä levylle päätyvästä materiaalista, kun nyt kappaleet valitsivat hän ja Måns Groundstroem. Petri Lahti kirjoittaa Kirka – Hetki lyö -kirjassaan, että Nykyaikaa oli yhtä paljon muusikkojen ja taustavoimien näkemys 1970-luvun alun musiikkivirtauksista kuin itse laulajan. Groundstroemin mukaan Kirka oli sittenkin parhaimmillaan esittäessään suomenkielistä ja iskelmällisempää musiikkia.
Julkaisu ja vastaanotto > Myynti ja julkaisut

Nykyaikaa ilmestyi vuonna 1972. Tiedottamisen ammattilaisena Matti Laipio väitti albumin julkistamisen aikaan Helsingin Sanomissa sen olevan Kirkan ensimmäisen vakavasti otettava levy. Albumin kaupallinen menestys jäi toivottua vaisummaksi, ja Kirkan ihailijat vierastivat sitä. Nykyaikaa nousi Suomessa listalle toukokuussa 1972 ja oli korkeimmillaan sijalla 18. Se pysyi listalla 12 viikkoa. Matti Laipion mukaan albumia myytiin tuoreeltaan 2 000 – 3 000 kappaletta, kun kultalevyyn olisi vaadittu paljon enemmän.
Alun perin albumin julkaisi Scandia vinyylilevynä ja C-kasettina. C-kasetissa on erilainen kappalejärjestys. Albumista ilmestyi Warner Music Finlandin julkaisema CD-painos Kirkan kuoleman jälkeen vuonna 2007. Svart Records puolestaan julkaisi kaksi erilaista vinyylipainosta 5. helmikuuta 2016: mustan väristä vinyyliä on painettu 300 kappaletta ja keltaista 200 kappaletta.
Julkaisu ja vastaanotto > Arvioita > Aikalaisarviot

Nimekkään tekijäkaartin vuoksi albumia hehkutettiin lehdistössä ennen sen julkaisua. Pointti-lehti kirjoitti, että ”luvassa on tosi kova Kirka-pakkaus, josta luultavasti tulee kova myyntimenestys”. Lehti kertoi myös, että albumi on Kirkan siihenastisen uran kunnianhimoisimpia yrityksiä ja ettei hän ole enää mikään ”pikkutekijä” pop-maailmassa – eikä varsinkaan sen jälkeen kun levy on kaikkien kuultavana. Ilta-Sanomat kuvasi tekeillä olevaa levyä ”superalbumiksi”, joka syntyy ”ensimmäisen suomalaisen supersession” tuloksena. Supersessioiksi kutsuttiin suosittujen artistien yhteishankkeita. Kirka kommentoi, että hänen olisi pitänyt päästä tekemään vastaava levy jo vuosia sitten.
Albumin ilmestyttyä jotkut kriitikot antoivat siitä hyvää palautetta, vaikkakin pitivät sen musiikkia rajuna Kirkalle. Etelä-Suomen Sanomissa Timi Varhama kirjoitti, että Kirkan oli ”luultu jo kangistuneen listalaulajan kaapuun, mutta levy on positiivinen yllätys”. Toisaalta hän kritisoi, kuinka Kirkalta nuorempana kuultujen ”rajujen rypistysten” jälkeen hän ei ole ”mieheksi vartuttuaan löytänyt ainakaan vielä tämänkaltaisen materiaalin vaatimaa lämpöä ja kypsyneisyyttä ääneensä”. Hufvudstadsbladetin Mösse Riskan mielestä albumi osoittaa, että suomalainen levytuotanto on ottanut reippaita ja rajuja askeleita eteenpäin. Hän kehui enemmän albumin muusikoita kuin Kirkaa. Uudessa Suomessa Markku Jokipii kiitteli hänkin soittajia, mutta kiinnitti huomiota Kirkan laulamiseen. Jokipiin mielestä Kirka tulkitsee jotkin kappaleet erinomaisesti mutta ei kykene käyttämään raidoilla ”säästeliäästi voimaa ylärekisterissä vaan pyrkii tavan takaa falsettiin”. Jokipiin mukaan kyseessä on ”kokemuksen puute varsinaisen laulutaiteen alueella”.
Tuottaja Laipio arvosteli albumin itse Intro-lehden kesäkuun 1972 numerossa. Hän kehui albumin olevan niin vahvaa tekoa, että voi puhua Kirkan uudelleenheräämisestä. Laipio sanoi albumin eroavan muista menestyvien suomalaisten tähtiesittäjien levyistä siten, että se on tehty todellisena ryhmätyönä. Laipion mukaan monipuolisuutensa ansiosta Nykyaikaa myös todistaa vääriksi väitteet Kirkasta ”yksipuolisena rääkyjänä” ja tämän ammattitaidottomuudesta, ja Laipion mielestä kukaan muu Suomessa ei olisi pystynyt esittämään levyn kappaleita. Laipio uskoi albumin vauhdittavan kotimaisten sävellysten etsimistä, koska levyn alkuperäissävellykset kuulostavat huomattavasti paremmilta kuin sen käännöskappaleet.
Julkaisu ja vastaanotto > Arvioita > Myöhempiä näkemyksiä

Esko Lehtonen kuvaa vuonna 1983 ilmestyneessä Suomalaisen rockin tietosanakirja 1 -teoksessaan Nykyaikaa-albumia ”hieman kunnianhimoisemmaksi LP:ksi”. Lehtonen kehuu albumin käännöskappalevalintoja ja nimittää Frank Robsonin, Jukka Tolosen ja Rauli Somerjoen sävellyksiä ”levyn todellisiksi helmiksi”. Muusikoista hän nostaa esiin Jukka Tolosen, Hasse Wallin, Pekka Pöyryn ja Heikki Virtasen ”mainion työskentelyn”.
Petri Lahden mielestä albumi on rohkea irtiotto Kirkan aiemmasta single- ja hittihakuisuudesta. Progressiivisesta otteesta, kunnianhimoisista sävellyksistä ja koukeroisista sanoituksista huolimatta hän pitää onnistuneimpina levytyksinä lainakappaleita ”Kanelipuun alla” ja ”Maggie May”. Suurimmaksi epäonnistumiseksi Lahti nimeää kankeana pitämänsä päätöskappaleen ”Kaikki nyt ohi on”. Lahti mainitsee albumilla olevan myös kiinnostavia yrityksiä vaativampaankin makuun, kuten mietteliäs ”Sinä tahdoit rakastaa”. Kirkan laulusuorituksia Lahti ei pidä täysin tasalaatuisina, mutta ”ei albumi niihin kaadu”.
Julkaisu ja vastaanotto > Listasijoitukset

| Valtio | Korkein sijoitus | Listaviikot | Nousu listalle | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Suomi | 18. | 12 | toukokuu 1972 |  |