stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nafanga

| Nafanga |
| --- | --- |
 Puuvillapeltoa puhdistetaan rikkaruohoista Kanin kylässä.
 Nafanga
 Koordinaatit: 12°16′54″N, 5°15′28″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Sikasson alue
Piiri:  Koutialan piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Väkiluku (2009):  8 800
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nafanga on maalaiskunta Sikasson alueen Koutialan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Karangasso sijaitsee 25 kilometriä Koutialasta kaakkoon. Kunnassa on 8 800 ja keskuskylässä 3 600 asukasta (vuonna 2009).
Nafangan kunta rajoittuu pohjoisessa Koutialan piirin Logouanan, idässä Zébalan, etelässä Koninguén, lännessä Koloniguén ja Sincinan sekä kaakossa Yorosson piirin Karanganan kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja laaksot. Pysyviä vesistöjä ei ole. Kasvillisuus on metsäsavannia. Seutu kuuluu Sudanin ilmastovyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu viisi kylää. Asukkaat ovat etupäässä miniankoja. Lisäksi on boboja, fulbeja ja dogoneja.
Seudun pääelinkeino on maatalous. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, hirssi, durra ja maissi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, siat ja siipikarja.
Momo Wandel Soumah

Momo Wandel Soumah (1926 – 16. kesäkuuta 2003 Conakry) oli guinealainen saksofonisti ja laulaja-lauluntekijä.
Soumah aloitti musiikkiharrastuksen vuonna 1947. Hän otti käyttöönsä useita perinnesoittimia ennen banjon ja mandoliinin opettelua. Vuonna 1951 hän muutti Conakryyn ja liittyi tanssiorkesteri La Joviale Symphonyyn, joka viihdytti siirtomaa-ajan eliittiä tanssisalistandardien ohjelmistolla. Soumah alkoi opetella klarinettia ja pääsoitintaan saksofonia, minkä jälkeen hän siirtyi vuonna 1955 La Douce Parisette -kokoonpanoon. Soumah toimi sen saksofonistina Guinean saavuttaessa itsenäisyytensä vuonna 1958, mutta maan presidentiksi noussut Ahmed Sékou Touré vaati artisteilta paluuta afrikkalaisille juurille, jolloin yhtye hajosi. Muusikot alkoivat työllistyä valtion sponsoroimiin ryhmiin, joita kannustettiin luomaan afrikkalaisempaa ohjelmistoa. Soumah työskenteli aluksi Syli Orchestrassa, joka sittemmin jakautui Balla et ses Balladinsiin ja Keletigui et ses Tambourinisiin, joista jälkimmäiseen Soumah liittyi. Sen saksofonistina hän pysyi, kunnes Tourén diktatuuriksi kehittyneen hallinnon aika päättyi vuonna 1984. Valtion sponsoroimat ryhmät lopettivat toimintansa. Soumah perusti oman Wandel Sextetinsä, joka käytti akustisia kansansoittimia hänen saksofoni-improvisaatioihinsa yhdistettyinä. Soumah itse kuului baga-kansaan; hän yhdisteli bagojen lisäksi mandinkojen, fulbien ja susujen perinteitä länsimaiseen jazziin.
Soumah aloitti luovimman kautensa tässä vaiheessa ja siirtyi kasvavissa määrin toimimaan myös laulusolistina. Wandel Sextetin ensimmäinen albumi Matchowé julkaistiin vuonna 1992 ranskalaisella Buda Musique -levymerkillä. Levyn julkaisua seurasivat hyvän vastaanoton saaneet Euroopan-kiertueet. Kahden jäsenten kuolemien jälkeen Wandel Sextet julkaisi seuraavan albuminsa vasta vuonna 2001, kun Afro Swing ilmestyi belgialaisen Fonti Musicali -levymerkin kautta. Tämän jälkeen Soumah toimi musiikillisena johtajana akrobatiaryhmässä Circus Baobabissa, joka huhtikuussa 2003 piti kolme loppuunmyytyä näytöstä Lontoon Queen Elizabeth Hallissa. Soumahin työstä Circus Baobabin kanssa julkaistiin vuonna 2001 Laurent Chevallierin dokumentti. Soumahin jo kuoltua ilmestyi samalta ohjaajalta dokumentti Momo le doyen (2007).
Soumahin kansainväliset esiintymiset olivat lisääntyneet maailmanmusiikkiteollisuuden kiinnostuttua tämän työstä, ja hän päätti kansainvälisen kiertueen Belgiassa pari kuukautta ennen kuolemaansa. Soumah oli kahdesti naimisissa, ja hänellä oli kymmenen lasta. Hänen tenorisaksofonityylinsä ilmensi John Coltranen, Charlie Parkerin ja Ornette Colemanin vaikutteita. Hänen ääntään puolestaan verrattiin Louis Armstrongiin ja Tom Waitsiin.
Logan Mader

| Logan Mader |
| --- | --- |
 Mader esiintymässä Once Humanin kanssa vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. marraskuuta 1970 (ikä 53) Montreal, Quebec, Kanada
Ammatti:  Tuottaja
Muusikko
Aktiivisena:  1991–
Tyylilajit:  groove metal, thrash metal, nu metal ja melodinen death metal 
Soittimet:  kitara
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Logan Conrad Mader (s. 16. marraskuuta 1970 Montreal, Quebec, Kanada) on kanadalainen musiikkituottaja sekä kitaristi. Mader tunnetaan parhaiten metalliyhtye Machine Headin yhtenä perustajana. Nykyään Mader soittaa kitaraa metalliyhtye Once Humanissa.
Mader soitti Machine Headissa kitaraa vuosina 1991-1998 ollen mukana ennätyslukuja myyneellä debyyttialbumi Burn My Eyesilla, sekä kakkosalbumilla The More Things Change... Mader lähti Machine Headista vuonna 1998 ja kertoi syyksi halun keskittää energian ja ajan muihin projekteihin.
Mader perusti Dirty Icon Productions -nimisen tuotantoyhtiön, jonka kautta hän on tuottanut mm. Gojiran, DevilDriverin sekä W.A.S.P.:n albumeita.
Ura > Machine Head, Soulfly sekä Medication

Machine Head perustettiin lokakuun 12. päivä vuonna 1991 Maderin, Robb Flynnin, Adam Ducen sekä Tony Costanzan kesken. Mader soitti yhtyeessä kahden albumin verran alkuvuoteen 1998 asti, jonka jälkeen hän liittyi Soulflyhin heidän maailmankiertueen ajaksi. Mader oli Soulflyssa vain kahdeksan kuukauden ajan ja Quilombo -nimisen kappaleen uudelleenmiksaus oli ainoa tallenne, jolla hän oli mukana tänä aikana. Mader lähti Soulflysta tammikuussa 1999. Mader on myös mukana Soulflysta lähdön jälkeen julkaistulla Tribe -nimisellä EP:llä.
Mader perusti piakkoin Soulflyn jälkeen Ugly Kid Joe -yhtyeen alkuperäisvokalisti Whitfield Cranen kanssa rock-yhtyeen Medication, joka hajosi vuonna 2003 monista sisäisistä ongelmista johtuen.
Ura > Stereo Black, Once Human ja tuottajaura

Kesäkuussa 2003 Mader perusti uuden yhtyeen nimeltä New Black, jonka nimi kuitenkin vaihtui piakkoin muotoon Stereo Black. Yhtye ei ikinä saanut levytyssopimusta, vaikka kiersi Teslan ja Hed PE:n kanssa, äänitti demon sekä sai internetissä paljon huomiota.
Kappale Inside esiintyy Max Payne -elokuvan mainoksessa, The Butterfly Effect 2 -elokuvan trailerissa sekä elokuvassa Never Back Down 2: The Beatdown. Fall Again -kappaleen instrumentaaliversio esiintyy MotoGP '07 -videopelin soundtrackilla. Denial -kappale puolestaan esiintyy Scream 4 -elokuvan soundtrackilla.
Toukokuussa 2015 Mader ilmoitti perustaneensa uuden yhtyeen, Once Human, yhdessä Lauren Hartin (laulu), Damian Rainauld (bassokitara) sekä Ralph Alexander (rummut) kanssa. Yhtye teki levytyssopimuksen earMUSICin kanssa ja julkaisi debyyttialbuminsa, The Life I Remember, syyskuussa 2015. Once Human kiersi Yhdysvalloissa yhdessä Fear Factoryn, The Bloodlinen sekä Before the Mourningin kanssa elo-syyskuussa.
Vuonna 2017 Mader päätti, että hän halusi keskittyä pelkkästään musiikin tuottamiseen.
Maaliskuussa 2019 Machine Head ilmoitti Maderin sekä rumpali Chris Kontoksen palaavan yhtyeeseen kiertuejäseninä debyyttialbumi Burn My Eyesin 25-vuotisjuhlakiertueen ajaksi.
Diskografia

Machine Head
Burn My Eyes (1994, Roadrunner Records)
The More Things Change... (1997, Roadrunner Records)
Soulfly
Soulfly (1998, Roadrunner Records) (mukana kappaleessa Quilombo (Extreme Ragga Dub Mix))
Tribe (EP) (1999, Roadrunner Records)
Medication
Medication (EP) (2002, Locomotive Music)
Prince Valium (2002, Locomotive Music)
Stereo Black
Stereo Black (Demo)
Once Human
The Life I Remember (2015, earMUSIC)
Evolution (2017, earMUSIC)
Scar Weaver (2022, earMUSIC)
Tuottajana

K-Again – Memories of an Evolution EP (2003)
FM Revolver – Leaving Madeira (2005)
Media Lab – Bleeding Memory (2005)
Contra – This Machine Kills (2005)
So Abused " Community Service" (2005)
Silent Civilian – Rebirth of the Temple (2006)
Twin Method – The Volume of Self (2006)
Cloud Nine – Quick as Lightning (2006)
Five Finger Death Punch – The Way of the Fist (2007) – miksaus ja masterointi
Dommin – Mend Your Misery (2007)
Divine Heresy – Bleed the Fifth (2007)
W.A.S.P. – Dominator (2007) – miksaus ja masterointi
Cavalera Conspiracy – Inflikted (2008)
Gojira – The Way of All Flesh (2008) – miksaus ja masterointi
Psycroptic – Ob(Servant) (2008)
Hamlet – La Puta y el Diablo (2009) – miksaus ja masterointi
Achozen – Achozen (2009)
Echoes of Eternity – As Shadows Burn (2009)
AIZEN – Winter in Hell (2009)
DevilDriver – Pray for Villains (2009)
Divine Heresy – Bringer of Plagues (2009)
Incite – The Slaughter (2009)
W.A.S.P. – Babylon (2009) – miksaus ja masterointi
The Changing – For Obvious Reasons (2010)
Soulfly – Omen (2010)
Bonded by Blood – The Aftermath (2011)
Cavalera Conspiracy – Blunt Force Trauma (2011)
Channel Zero – Feed 'Em with a Brick (2011)
Closure – The Silent Witness March (2011)
Gojira – Sea Shepherd EP (2011)
Fear Factory – The Industrialist (2012)
Tensions Arise – Stand in Defiance (2012)
Incite – All Out War (2012)
Dagoba – "Post Mortem Nihil Est" (2013)
Devil You Know – The Beauty of Destruction (2014)
Septicflesh – Titan (2014)
Black Bomb A – "Comfortable Hate" (2015)
Overunit Machine – "Aldaraja" (2016)
KHEPRA – "Cosmology Divine" (2016)
Invidia – "As the Sun Sleeps" (2017)
Muuttunut selkonen

| Muuttunut selkonen |
| --- | --- |
Kirjailija:  Kalle Päätalo
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  1991
Sivumäärä:  648
Sarja: Juuret Iijoen törmässä
Edeltävä:  Iijoen kutsu
Seuraava:  Epätietoisuuden talvi
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Muuttunut selkonen on Kalle Päätalon Juuret Iijoen törmässä -sarjan 21. osa. Teos on ilmestynyt vuonna 1991 Gummeruksen kustantamana. Kirja on rekisteröity Bookcrossingiin.
Kirjan tapahtumat

Kalle on saanut paikan syntymäkuntansa Taivalkosken rakennusmestarina. Työtä vieroksumaton Kalle saa tosissaan painaa pitkää päivää, kun ensimmäisenä on vuorossa kahdeksan kansakoulun vuosikorjaukset. Useat koulut ovat märkien lämpöeristeiden johdosta pitkästi mädäntyneet.
Vapaa-aikaa ei paljon jää, sillä vanhaan maalaistapaan kylänmiehet ja tuttavat tulevat vielä hoitamaan rakennuslupa-asioita vuorokauden aikaan katsomatta. Tilannetta ei helpota se, että periaatteen miehenä ja lapsuuden trauman (kunnalta saadut ruoka-apu jauholaput isä Herkon sairauden aikana) kärsineenä kunnan varoja ei kuluteta taksikyyteihin vaan polkupyörällä on kuljettava laajan pitäjän laidalta toiselle.
Koti-ikävää potenut mies on palannut lapsuusmaisemiinsa, mutta kymmenen Tampereella vietetyn vuoden aikana ovat muuttuneet niin selkosen maisemat kuin ihmisetkin. Kipeimmältä tuntuu aistia muutos muuttumattomassa, siinä kaivatussa näkymässä, joka keskikesällä avautuu Kallioniemen kotitilan törmältä Jokijärvelle. Järkyttävän huonokuntoisessa Pesiönvaaran kunnalliskodissa Kallen menneisyys astuu vastaan kuin säilöttynä, lapsuuden tuttuina kasvoina. Virkansa puolesta Kalle joutuu suunnittelemaan uuden kunnalliskodin.
Moffatin piirikunta

Moffatin piirikunta (engl. Moffat County) on Yhdysvaltojen Coloradon osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 13 283 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Craigin kunta. Piirikunta on perustettu 27. helmikuuta 1911.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Moffatin piirikunta Wikimedia Commonsissa
Moez Fhima

| Moez Fhima> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. huhtikuuta 1981 (ikä 43)
Kansalaisuus:   Tunisia
Nyrkkeilijä
Painoluokka:  Keskisarja ylempi välisarja
Kätisyys:  oikea
Ammattilaistilastot
Ottelut:  31
Voitot:  25
– tyrmäysvoitot:  8
Tappiot:  4
Ratkaisemattomat:  2
Moez Fhima (s. 2. huhtikuuta 1981) on tunisialainen keskisarjan nyrkkeilijä, joka ottelee ammattilaisena Ranskassa. Hän on voittanut kahdesti Coupe de la liguen vuosina 2008 ja 2009. Hän voitti loppuotteluissa Yoann Camoninin (2008) ja Michel Mothmoran (2009). Lisäksi Fhima on voittanut IBF International ylemmän välisarjan tittelin 2010.
Saavutukset

IBF International ylemmän välisarjan avoin mestaruus (kerran)
WBC Latino ylemmän välisarjan avoin mestaruus (kerran)
Mikko Vitikainen

Mikko Vitikainen (s. 11. heinäkuuta 1952) on entinen suomalainen pesäpalloilija ja pelinjohtaja.
Vitikainen pelasi Pesäpallon mestaruussarjassa 1974-1977 Kouvolan Pallonlyöjien joukkueessa saavuttaen Suomen mestaruuden kaudella 1976 ja Cup-mestaruuden ja SM-pronssia kaudella 1977. 1978-1982 Vitikainen pelasi Jyväskylän Kirissä, jossa saavutti toisen Suomen-mestaruutensa kaudella 1982. Kolmas mestaruus tuli Imatran Pallo-Veikoissa kaudella 1986. Kaikkiaan 304:stä SM-sarjaottelustaan Vitikainen on kerännyt 1537 pörssipistettä, joilla hän sijoittuu pörssissä sijalle 50 (2012).
Itä-Länsi-ottelussa Vitikainen pelasi kahdeksan kertaa kuten myös Liitto-Lehdistö-ottelussa. Vuoden pesäpalloilijaksi Vitikainen valittiin 1981 ja vuoden pelinjohtajaksi kymmenen vuotta myöhemmin, jolloin hän johti IPV:n Suomen-mestariksi.
Saavutukset > Pelaajana

3 SM-kultaa: 1976, 1982, 1986
3 SM-hopeaa: 1978, 1979, 1981
1 SM-pronssi: 1977
8 Itä-Länsi-ottelua: 1976-1983
Vuoden pesäpalloilija: 1981
Saavutukset > Pelinjohtajana

1 SM-kulta: 1991
1 SM-hopea: 1990
Miesten Superpesiksen vuoden pelinjohtaja: 1991
Naamiokuhankeittäjä

| Naamiokuhankeittäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kuhankeittäjät Oriolidae
Suku::  Kuhankeittäjät Oriolus
Laji::  chinensis
Kaksiosainen nimi
 Oriolus chinensis  (Linnaeus, 1766) 
Katso myös
   Naamiokuhankeittäjä Wikispeciesissä   Naamiokuhankeittäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Naamiokuhankeittäjä (Oriolus chinensis) on kuhankeittäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Naamiokuhankeittäjää tavataan Etelä-, Itä- ja Kaakkois-Aasiassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Moore (autonvalmistaja)

|  Moore |
| --- | --- |
Koko nimi:  Moore
Päämaja:  Yhdysvallat
Perustajat:  Lou Moore
Tunnetuimmat kuljettajat:  Lee Wallard, Henry Banks, Bob Veith
Moottorit:  Offenhauser
Saavutukset Formula 1:n MM-sarjassa
Ensimmäinen kilpailu:  Indianapolis 500 1950
Kilpailuja:  3
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Viimeinen kilpailu:  Indianapolis 500 1959
Moore oli yhdysvaltalainen kilpa-autojen valmistaja, jonka perusti entinen kilpa-ajaja Lou Moore. Tallin autot osallistuivat Formula 1:n Indianapolis 500 -osakilpailuun kausilla 1950, 1951 ja 1959. Lee Wallard ja Henry Banks toivat auton kuudentena maaliin kahdesti, mutta siihen aikaan vain 5 parasta saavuttivat pisteitä. Vuoden 1959 kilpailussa Bob Veith oli 12. Formula 1 -kausien lisäksi autot kilpailivat jo Indianapolis 500 -kilpailussa 1930-1940-luvuilla, jolloin niillä voitettiin viisi kilpailua (vuosina 1947-49 kolme peräkkäistä voittoa samalta radalta samalle tallille, jonka toisti uudelleen Penske Racing vuosina 2001-03).
Luxemburgin ympäriajo

| Luxemburgin ympäriajo |
| --- | --- |
 Vuoden 2007 Luxemburgin ympäriajon 2. etappi
Tiedot
Ajankohta:  syyskuu (vuoteen 2019 touko-kesäkuu)
Alue:  Luxemburg 
Paikalliset nimet:  Tour de Luxembourg (ranskaksi)
Laji:  maantie
Kilpailu:  UCI ProSeries
Tyyppi:  etappikilpailu
Historia
Ensimmäinen:  1935
Kilpailuja yht.:  82 (tilanne vuoden 2022 jälkeen)
Ensimmäinen voittaja:   Mett Clemens
Eniten voittoja:   Mett Clemens (5)
Viimeisin voittaja:   Marc Hirschi (2023)
Luxemburgin ympäriajo (ransk. Tour de Luxembourg) on maantiepyöräilyn etappikilpailu, joka järjestetään vuosittain syyskuussa Luxemburgissa. Vuoteen 2019 saakka se käytiin toukokuun lopussa tai kesäkuun alussa. UCI ProSeries -sarjaan kuuluva kilpailu on kategorialuokitukseltaan 2.Pro, eli sen yläpuolella ovat vain UCI World Tour -sarjan kilpailut. Luxemburgin ympäriajo toimi monelle pyöräilijälle aiemmin valmistautumiskilpailuna Ranskan ympäriajoon.
Luxemburgin ympäriajon on voittanut useimmin järjestämaan Mathias (Mett) Clemens, viisi kertaa. Kilpailun voittajiin kuuluu  useita pyöräilyn suurnimiä, kuten Louison Bobet, Charly Gaul, Freddy Maertens, Bernard Hinault ja Lance Armstrong.
Suomen Jukka Vastaranta sijoittui kilpailussa kolmanneksi vuonna 2005.
Voittajat

| --- | --- |
 1935  Mett Clemens  1936  Mett Clemens  1937  Mett Clemens  1938  Lucien Vlaeminck  1939  Mett Clemens  1946  Briek Schotte  1947  Mett Clemens  1948  Jean Goldschmit  1949  Bim Diederich  1950  Isidore De Ryck  1951  Marcel Ernzer  1952  Jean Kirchen  1953  Robert Vanderstockt  1954  Jempy Schmitz  1955  Louison Bobet  1956  Charly Gaul  1957  Gérard Saint  1958  Jempy Schmitz  1959  Charly Gaul  1960  Marcel Ernzer  1961  Charly Gaul  1962  Jef Planckaert  1963  Yvon Molenaers  1964  Arie Den Hartog  1965  Vincent Denson  1966  Edy Schutz  1967  Frans Brands  1968  Edy Schutz  1969  Davide Boifava  1970  Edy Schutz  1971  André Dierickx  1972  Roger Rosiers  1973  Sylvain Vasseur  1974  Freddy Maertens  1975  Frans Verbeeck  1976  Frans Verbeeck  1977  Bert Pronk  1978  Ludo Peeters  1979  Lucien Didier  1980  Bert Oosterbosch  1981  Juri Barinov  1982  Bernard Hinault:  1983  Lucien Didier  1984  Christophe Lavainne  1985  Jelle Nijdam  1986  Steven Rooks  1987  Søren Lilholt  1988  Richard Trinkler  1989  Michel Cornelisse  1990  Christophe Lavainne  1991  Gert-Jan Theunisse  1992  Jean-Philippe Dojwa  1993  Maximilian Sciandri  1994  Frans Maassen  1995  Rolf Järmann  1996  Alberto Elli  1997  Frank Vandenbroucke  1998  Lance Armstrong  1999  Marc Wauters  2000  Alberto Elli  2001  Jorgen Bo Petersen  2002  Marcus Ljungqvist  2003  Thomas Voeckler  2004  Maxime Monfort  2005  László Bodrogi  2006  Christian Vande Velde  2007  Grégory Rast  2008  Joost Posthuma  2009  Fränk Schleck  2010  Matteo Carrara  2011  Linus Gerdemann  2012  Jakob Fuglsang  2013  Paul Martens  2014  Matti Breschel  2015  Linus Gerdemann  2016  Maurits Lammertink  2017  Greg Van Avermaet  2018  Andrea Pasqualon  2019  Jesús Herrada  2020  Diego Ulissi  2021  João Almeida  2022  Mattias Skjelmose Jensen  2023  Marc Hirschi
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
Mikko Virtanen (näyttelijä)

| Mikko Virtanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. lokakuuta 1983 (ikä 40) Hampuri, Saksa
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Essi Hellén
Sukulaiset:  Markus Virtanen (veli)
Näyttelijä
Aktiivisena:  2012–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Mikko Virtanen (s. 13. lokakuuta 1983 Hampuri) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Kokkolan kaupunginteatterissa vuodesta 2012. Virtanen oli mukana Putous-televisio-ohjelman 11. kaudella keväällä 2019.
Näyttelijänura

Virtanen on koulutukseltaan teatteritaiteen maisteri. Virtanen aloitti näyttelemisen Hämeenlinnan Miniteatterissa vuonna 2000, jolloin hän oli mukana Ronja ryövärintyttäressä. Teatterikorkeakouluun Virtanen pääsi vuonna 2007 ja valmistui sieltä vuonna 2012. Päästyään teatterikorkeakouluun Virtanen jätti kesken opintonsa Keski-Pohjanmaan ammattikorkeakoulussa, jossa hän opiskeli teatteri-ilmaisun ohjaamista. Syksyllä 2012 Virtanen aloitti kiinnitettynä näyttelijänä Kokkolan kaupunginteatterissa.
Virtasen ensimmäinen merkittävä elokuvarooli oli Kauko Röyhkän samannimiseen kirjaan perustuvassa Miss Farkku-Suomi -elokuvassa, jossa Virtanen näytteli Kai Partasta. Ennen Kokkolan kaupunginteatteria Virtanen näytteli Teatterikorkeakoulun kouluprojektien lisäksi Hämeenlinnan kesäteatterissa, Suomenlinnan kesäteatterissa, Teatteri Jurkassa, Ryhmäteatterissa ja Teatteri Vanhassa Jukossa. Ensiesiintymisensä televisiossa Virtanen teki vuonna 2003 Auli Mantilan ohjaamassa televisiosarjassa Täysin työkykyinen. Virtanen näytteli myös vuonna 2012 Yle TV1:n sarjassa Elämää suurempaa, jonka ohjasi Matti Kinnunen. Virtanen on näytellyt myös Gina-yhtyeen ”Nasty Ho!” -musiikkivideolla.
Virtanen näytteli Lauri Rossia Salatut elämät -sarjassa.
Muu elämä

Virtasen puoliso on näyttelijä Essi Hellén. Heillä on vuonna 2013 syntynyt tytär ja toinen lapsi syntyi loppuvuodesta 2020.
Virtanen on toiselta koulutukseltaan urheiluhieroja, mutta ei toimi hierojan ammatissa. Nuorempana jääkiekkoa  ja jalkapalloa pelannut Virtanen on intohimoinen urheilu- ja ennen kaikkea jääkiekkomies. Jääkiekossa Virtanen on Hämeenlinnan Pallokerhon kannattaja ja Hämeenlinnan Pallokerhon entinen junioripelaaja. Virtanen pelaa vapaa-ajallaan jääkiekkoa Raittius- ja urheiluseura Zoomissa.
Myös Mikko Virtasen pikkuveli Markus Virtanen on näyttelijä.
Living with the Past

| Living with the Past Jethro Tull |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 1989-2002
 Julkaistu: 6. toukokuuta 2002 (UK) 30. huhtikuuta 2002 (US)
 Tuottaja(t): Ian Anderson (kpl. 18-19 2 Meter Sessies)
 Tyylilaji: progressiivinen rock
 Kesto: 71.43
 Levy-yhtiö: Eagle Records (UK) Fuel 2000 (US)
Jethro Tullin muut julkaisut
| The Very Best of Jethro Tull 2001 | Living with the Past 2002 | Essential 2003 |
Living with the Past on Jethro Tullin live-cd/dvd-julkaisu vuodelta 2002. Se sisältää materiaalia vuosilta 1989-2002 ja myös alkuperäisen Jethro Tull -kokoonpanon reunionin tammikuulta 2002.
CD > Kappaleet

Intro
My Sunday Feeling
Roots to Branches
Jack in the Green
The Habanero Reel
Sweet Dream
In the Grip of Stronger Stuff
Aqualung (I. Anderson/J. Anderson)
Locomotive Breath
Living in the Past (Anderson/Ellis)
Protect and Survive
Nothing is Easy
Wond'ring Aloud
Life is a Long Song
A Christmas Song
Cheap Day Return
Mother Goose
Dot Com
Fat Man
Some Day the Sun Won't Shine for You
Cheerio
Kaikki kappaleet Ian Anderson, ellei toisin mainita.
CD > Nauhoitus

kpl. 1-11 ja 21: Hammersmith Apollo, Lontoo, Englanti, 25. marraskuuta 2001
kpl. 12: Olympia-teatteri, Pariisi, Ranska, 22. lokakuuta 1999
kpl. 13-14: Ian Andersonin kotistudio, 22. tammikuuta 2002
kpl. 15-17: Hallenstadionin pukuhuone, Zürich, Sveitsi, 13. lokakuuta 1989
kpl. 18-19: "2 Meter Sessies"-TV-show, Wisseloord-studiot, Hilversum, Alankomaat, 19. lokakuuta 1999
kpl. 20: Kelly's, Leamington Spa, UK, 29. tammikuuta 2002
CD > Muusikot

Ian Anderson: huilut, laulu, mandoliini, akustinen kitara, huuliharppu
Martin Barre: kitarat, (huilu kpl. 19)
Andrew Giddings: kosketinsoittimet, harmonikka
Jonathan Noyce: basso
Doane Perry: rummut, perkussio
Dave Pegg: mandoliini, basso (kpl. 15-17)
Mick Abrahams: kitarat, laulu (kpl. 20)
Glenn Cornick: basso (kpl. 20)
Clive Bunker: rummut (kpl. 20)
James Duncan: rummut (kpl. 14)
Brian Thomas: viulu (kpl. 13-14)
Justine Tomlinson: viulu (kpl. 13-14)
Malcolm Henderson: viulu (kpl. 13-14)
Juliet Tomlinson: sello (kpl. 13-14)
DVD

| Living with the Past Jethro Tull |
| --- | --- | --- |

DVD-julkaisun tiedot
 Äänitetty : 2001-2002
 Julkaistu: 14. toukokuuta 2002 (UK), 13. toukokuuta 2002 (US)
 Tuottaja(t): Ian Anderson
 Tyylilaji: Progressiivinen rock
 Kesto: 01.40.00
muut julkaisut
|   | Living with the Past  |   |
DVD > Kappaleet

My Sunday Feeling
Cross-Eyed Mary
Roots To Branches
Some Day the Sun Won't Shine for You
Jack in the Green
Thick as a Brick (Anderson/Bostock)
Wond'ring Aloud
Sweet Dream
Hunt by Numbers
Bourée
A Song for Jeffrey
The Water Carrier
A New Day Yesterday
Life is a Long Song
Budapest
New Jig
Aqualung (I. Anderson/J. Anderson)
Locomotive Breath
Living in the Past (Anderson/Ellis)
Protect and Survive
Cheerio
Kaikki kappaleet Ian Anderson ellei toisin mainita.
DVD > Nauhoitus

kpl. 1-3, 5-6, 8-10, 12-13 ja 15-21: Hammersmith Apollo, Lontoo, Englanti 25. marraskuuta 2001
kpl. 4, 11 ja bonus "My Sunday Feeling": Kelly's, Leamington Spa, UK 29. tammikuuta 2002
kpl. 7 ja 14: Ian Andersonin kotistudio 22. tammikuuta 2002
osa kuvamateriaalista on tallennettu Readingissa, Bristolissa ja Yhdysvaltain kiertueella Chicagossa ja Michiganissa.