stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Heisenbergin kuva
Käyttö

Merkitään suljetun systeemin tilaa merkinnällä  |\psi \rangle  ja observaabelia  O kuvaavaa operaattoria merkinnällä  {\hat {O}}_{H}(t). Alaindeksi H viittaa siis Heisenbergin kuvaan. Jälkimmäinen siis kuvaa tilan  |\psi \rangle  joksikin toiseksi  (tai erityisesti identiteettioperaattorin tapauksessa samaksi) saman funktioavaruuden tilaksi  |\psi '\rangle . Toisin sanoen
{\hat {O}}_{H}(t)|\psi \rangle =|\psi '\rangle .
Koska operaattori riippuu ajasta, myös se funktio johon kuvaus tapahtui riippuu ajanhetkestä  t. Itse funktiot ovat kuitenkin määritelmän mukaan aikariippumattomia.
Merkitään tilan  |\psi \rangle  konjugaattitilaa merkinnällä  \langle \psi |. Tällöin systeemin ollessa puhtaassa tilassa  |\psi \rangle  observaabelin  O odotusarvo  \langle O\rangle  saadaan sisätulosta
\langle \psi |{\hat {O}}_{H}(t)|\psi \rangle =\langle \psi |\psi '\rangle ,
missä  \langle \psi |\psi '\rangle  on  \langle \psi | ja  |\psi '\rangle  sisätulo.
Operaattori  {\hat {O}}_{H} toteuttaa Heisenbergin liikeyhtälön
{\frac {d}{dt}}{\hat {O}}_{H}(t)=(i\hbar )^{-1}[{\hat {O}}_{H},H]+\left({\frac {\partial {\hat {O}}_{H}}{\partial t}}\right)_{ulk.},
missä  \hbar  on Diracin vakio,  H on systeemin Hamiltonin operaattori ja  [{\hat {O}}_{H},H] on operaattorin  {\hat {O}} ja Hamiltonin operaattorin kommutaattori. Yhtälön viimeinen termi ottaa huomioon observaabelin määritelmän mahdollisen eksplisiittisen aikariippuvuuden.
Muunnos Schrödingerin kuvan ja Heisenbergin kuvan välillä

Heisenbergin kuva on yhtäpitävä Schrödingerin kuvan kanssa. Tämän voi todistaa seuraavasti. Schrödingerin kuvassa aaltofunktiot riippuvat ajasta Schrödingerin yhtälön mukaan. Tämä voidaan aina ratkaista formaalisti muotoon
|\psi (t)\rangle _{S}=e^{-iHt/\hbar }|\psi (0)\rangle .
Tässä alaindeksi S viittaa Schrödingerin kuvaan. Observaabelin  O odotusarvolle pätee tällöin tilassa  \psi (t)
\langle O\rangle =\langle \psi (t)|_{S}{\hat {O}}|\psi (t)\rangle _{S}=\langle \psi (0)|e^{iHt/\hbar }{\hat {O}}e^{-iHt/\hbar }|\psi (0)\rangle \equiv \langle \psi (0)|{\hat {O}}_{H}(t)|\psi (0)\rangle .
Nyt siis
{\frac {d}{dt}}{\hat {O}}_{H}(t)={\frac {i}{\hbar }}H{\hat {O}}_{H}(t)-{\frac {i}{\hbar }}{\hat {O}}_{H}(t)H+\left({\frac {\partial {\hat {O}}_{H}(t)}{\partial t}}\right)_{ulk.}=(i\hbar )^{-1}[{\hat {O}}_{H}(t),H]+\left({\frac {\partial {\hat {O}}_{H}}{\partial t}}\right)_{ulk.}.
Vastaava todistus voidaan tehdä sekoitetulle tilalle käyttäen tiheysmatriisia. Heisenbergin kuvassa tiheysmatriisi on siis aikariippumaton.
Hermann Weingärtner

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hermann Weingärtner |  Hermann Weingärtner |  Hermann Weingärtner |  |
Maa:   Saksan keisarikunta
Miesten voimistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Ateena 1896 | Nojapuiden joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Ateena 1896 | Rekin joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Ateena 1896 | Rekki |  |
|  Hopeaa | Ateena 1896 | Hevonen |  |
|  Hopeaa | Ateena 1896 | Renkaat |  |
|  Pronssia | Ateena 1896 | Hyppy |  |
Hermann Weingärtner (27. elokuuta 1864 Frankfurt – 22. joulukuuta 1919 Frankfurt) oli saksalainen voimistelija ja olympiavoittaja. Hän osallistui Ateenan olympialaisiin 1896, joissa hän voitti yhteensä kuusi mitalia, joista kolme oli kultaisia, kaksi hopeisia ja yksi pronssinen. Weingärtner voitti kultaa nojapuiden ja rekin joukkuekilpailuista sekä rekin henkilökohtaisesta kilpailusta. Lisäksi hän sai hopeaa hevosesta ja renkaista sekä pronssia hypystä. Weingärtner aloitti uransa kotikaupunkinsa Frankfurter Turnverein 1860-joukkueessa, mutta myöhemmin hän muutti Berliiniin edustaakseen Deutsche Turnerschaftia. Hänen palattuaan Saksaan suurin osa saksalaisvoimistelijoista jäi pois olympialaisista, sillä maan voimisteluliiton mukaan kilpaileminen oli "epäsaksalaista". Tästä syystä hän muutti takaisin Frankfurtiin, jossa hän hoiti isänsä tekemää ulkoilmauima-allasta Ziegenwerder-saarella.
Weingärtner hukkui yrittäessään pelastaa toista henkilöä hukkumasta Oderiin. Vuonna 1996 Ziegenwerderin suurin polku nimettiin Hermann-Weingärtner-Wegiksi.
Aiheesta muualla

Weingärtnerin profiili databaseolympics.com-sivustolla (englanniksi)
Miesten rekin olympiavoittajat
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Hermann Weingärtner
Käännös suomeksi
Heisimadot

| Heisimadot |
| --- | --- |
 Taenia saginata
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Laakamadot Platyhelminthes
Alajakso::  Rhabditophora
Yläluokka::  Neodermata
Luokka::  Heisimadot Cestoda  Rudolphi, 1808
Alaluokat ja lahkot
 Pikkuheisimadot Cestodaria Amphilinidea  Gyrocotylidea  Eucestoda Bothriocephalidea  Caryophyllidea  Cathetocephalidea  Pyöröpääheisimadot Cyclophyllidea  Diphyllidea  Lattapääheisimadot Diphyllobothriidea  Haplobothriidea  Lecanicephalidea  Litobothriidea  Nippotaeniidea  Onchoproteocephalidea  Phyllobothriidea  Rhinebothriidea  Spathebothriidea  Tetrabothriidea  Tetraphyllidea  Trypanorhyncha 
Katso myös
   Heisimadot Wikispeciesissä   Heisimadot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Heisimadot (Cestoda) on laakamatojen (Platyhelminthes) luokka, jonka jäsenet elävät aikuisvaiheensa loisina selkärankaisten ruoansulatuskanavassa. Kehitysvaiheissaan heisimadoilla on välittäjinään väli-isännät. Ihmisen heisimadoista merkittävimmät ovat leveä heisimato eli lapamato (Diphyllobothrium latum), väkäpäinen heisimato (Taenia solium), jonka väli-isäntänä on sika, ja sileäpäinen heisimato (Taenia saginata), jonka väli-isäntänä on nauta.
Anoplocephala perfoliata on ainoa Suomessa esiintyvä hevosen heisimato.
Anatomia

Heisimadot ovat nauhamaisia, jaokkeellisia matoja, joilta puuttuu ruumiinontelo. Jaokkeet, proglottidit, ovat madon alkupäässä erilaistumattomia, mutta siirryttäessä kohti madon loppupäätä niihin kehittyvät sukuelimet. Lajista riippuen matojen jaokkeet ovat joko tyhjiä tai niissä on munia. Heisimadoilta puuttuu ruoansulatuskanava, ja niiden ravinnon sisäänotto tapahtuukin niiden ulkopinnan läpi. Ravinnon sisäänottoa edesauttaa matojen litteys, joka lisää imeytymispinta-alaa. Matojen hermosto muodostuu pääosassa sijaitsevasta hermosolmusta ja siitä jokaiseen jaokkeeseen lähtevästä hermosta. Kaikki heisimadot ovat hermafrodiitteja.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Heisimadot (Cestoda)
ITIS: Cestoda (englanniksi)
UniProt: Taxonomy - Cestoda (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Cestoda (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Cestoda (englanniksi)
Himalajanmänty

| Himalajanmänty |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Paljassiemeniset Pinophyta
Lahko::  Pinales
Heimo::  Mäntykasvit Pinaceae
Suku::  Männyt Pinus
Alasuku::  Pinus
Sektio::  Pinus 
Alasektio::  Pinus
Laji::  roxburghii
Kaksiosainen nimi
 Pinus roxburghii  Sarg. 
Katso myös
   Himalajanmänty Wikispeciesissä   Himalajanmänty Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Himalajanmänty (Pinus roxburghii) on mäntyihin kuuluva havupuulaji. Sen alkuperäinen levinneisyysalue ulottuu Tiibetistä ja Afganistanista Pakistanin, Pohjois-Intian (Jammu ja Kashmir, Himachal Pradesh, Uttarakhand, Sikkim, Arunachal Pradesh), Nepalin ja Bhutanin kautta Myanmariin.
Kuvia

Neulasia
Kuorta
Hedekäpyjä
Emikäpy
Gustav Kirchhoff

Gustav Robert Kirchhoff.
Gustav Robert Kirchhoff (12. maaliskuuta 1824 Königsberg – 17. lokakuuta 1887 Berliini) oli preussilainen fyysikko, joka tunnetaan erityisesti sähköpiirien virran jakautumista ja potentiaalia koskevista laeistaan. Yhdessä Robert Bunsenin kanssa hän loi teoreettisen pohjan kemialliselle analyysille spektrianalyysin keinoin.
Tieteelliset saavutukset > Kirchhoffin lait sähkövirtapiireille

Pääartikkeli: Kirchhoffin piirilait
Tieteelliset saavutukset > Kirchhoffin lait sähkövirtapiireille > Kirchhoffin I laki

Kirchhoffin ensimmäisen lain mukaan virtapiirissä haarautumispisteeseen tulevien sähkövirtojen summa on yhtä suuri kuin haarautumispisteestä lähtevien sähkövirtojen summa.
Tieteelliset saavutukset > Kirchhoffin lait sähkövirtapiireille > Kirchhoffin II laki

Kirchhoffin toisen lain mukaan suljetussa virtapiirissä potentiaalimuutosten summa on nolla eli ∑∆V = 0.
Tieteelliset saavutukset > Mustan kappaleen säteily

Yhtenä suurimmista fysikaalisista saavutuksistaan Kirchhoff todisti vuonna 1859 epäsuorasti väitteen, että mustan kappaleen emittoiman säteilyn energiatiheys eli intensiteetti differentiaalista aallonpituusväliä
(λ, λ+dλ)
kohti on vain aallonpituuden λ ja absoluuttisen lämpötilan T funktio
Rλ=dRdλ=fλ, T()Rλ[ ]=Wm3 (61–1).
Funktion muotoa hän ei kuitenkaan selvittänyt. Myöhemmin sen selvittämiseen ottivat menestyksekkäästi osaa muun muassa Jožef Stefan ja Ludwig Boltzmann. Kirchhoff ja Robert Bunsen työskentelivät yhdessä Heidelbergin yliopistossa ja kehittivät spektroskopiaa, jossa kappaleen lähettämä säteily hajotetaan eri aallonpituus- tai taajuuskomponentteihinsa prismalla, ja säteilyn voimakkuudesta eri aallonpituusalueilla päätellään sen kemiallista koostumusta.
Kirjallisuutta

Lindell, Ismo: Sähkön pitkä historia, s. 154–155.  (”Piiritekniikan kehitystä”)  Helsinki:  Otatieto, 2009.  ISBN 978-951-672-358-0.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gustav Kirchhoff Wikimedia Commonsissa
Kirchhoffin ensimmäinen spektroskooppi.
Hermann Zapf

Hermann Zapfin suunnittelemia kirjaintyyppejä.
Hermann Zapf (8. marraskuuta 1918 Nürnberg – 4. kesäkuuta 2015 Darmstadt) oli tuottelias saksalainen kirjainmuotoilija. Hän oli naimisissa kalligrafi ja kirjainmuotoilija Gudrun Zapf-von Hessen kanssa.
Zapfin suunnittelemista kirjaintyypeistä tunnetuimmat ovat Optima ja Palatino.
Hermann Zapfin suunnittelemia kirjaintyyppejä

Aldus
AMS Euler
Aurelia
Edison
Kompakt
Marconi
Medici Script
Melior
Michelangelo
Optima
Palatino
Saphir
Vario
ITC Zapf Book
ITC Zapf International
Sistina
ITC Zapf Chancery
ITC Zapf Dingbats
Zapf Renaissance Antiqua
Zapfino
Helsingfors Simsällskap

Helsingfors Simsällskap (HSS, Simmis) on helsinkiläinen uinti- ja vesipalloseura. Helsingfors Simsällskap on Suomen uintikulttuurin perustaja, joka on perustettu vuonna 1887. Helsingfors Simsällskapin ensimmäiset säännöt saivat hyväksynnän Keisarilliselta Senaatilta 1 kesäkuuta 1887. Tätä kautta Simmis on Suomen vanhin yhä toimiva uintiseura. Seura on toiminut uinnin harrastuksen kehittäjänä ja edistäjänä koko historiansa ajan sekä uimaopetuksen että kilpauinnin osalla. Viime vuosina seura on keskittynyt etenkin kilpauintiin uintikursseissa, harrasteryhmissä ja kilparyhmissä.
Simmis on menestynyt hyvin sekä uinti- että vesipalloseurana. Uimareita on seuran lähes 20 ryhmässä noin 200 ja vuosittain uintikurssilaisia on yli 1000. Seurassa on omat uimaryhmänsä harrastelijoille, eri ikäisille kilpauimareille, parauimareille sekä Masters-uimareille. Seuran vuosittainen liikevaihto on noin 800.000 € ja tuotot muodostuvat pääosin valmennusmaksuista ja kurssimaksuista. Tämän lisäksi seura saa kaupungin tukea sekä tuottoja kilpailutoiminnasta.
Vesipallossa HSS on voittanut ulkopelin Suomen-mestaruuden vuosina 1908–1913, 1915, 1916, 1919–1921, 1923–1928, 1940, 1945, 1953–1955, 1957–1966 ja hallipelin SM-kultaa vuosina 1958–1965.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Hahkialan kartano

Hahkialan kartano, Hauho, Hämeenlinna heinäkuussa 2021.
Hahkialan kartano on Hämeenlinnan Hauholla sijaitseva historiallinen kartano, joka on kuulunut Ruotsin kruunulle, aatelistolle, suomalaiselle suuryritykselle ja taloussuvulle.
Varhaishistoria

Hahkialan tila kuului Tawast-suvulle 1400- ja 1500-lukujen aikana. Nuijasodan jälkeen tila palasi Ruotsin kruunun omistukseen. Sotapäällikkö Arvid Henrikinpoika Tawastin leski Margareta Maununtytär sai kuitenkin pitää läänityksen perintöosan. Hahkialan kylä siirtyi Adam Skreffaren omistukseen vuonna 1602, mutta Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolf palautti Hahkialan takaisin Margareta Maununtyttären omistukseen. Omaisuus päätyi takaisin kruunulle Margareta Maununtyttären kuoleman jälkeen.
Hahkialasta muodostettiin rälssitila ja uudeksi omistajaksi tuli Turun hovioikeuden asessori, ratsumestari Olof Dufva vuonna 1618. Dufva menehtyi vuonna 1632, mutta hänen leskivaimo Kristina Wildeman omisti tilan vuoteen 1651.
Charpentier-aatelissuvun aika

Everstiluutnantti Toussaint Charpentier taisteli ansiokkaasti Ruotsin armeijan riveissä kolmikymmenvuotisen sodan aikana. Ruotsin kuningatar Kristiina palkitsi Toussaint Charpentierin lahjoittamalla Hahkialan. Charpentierin suku on kotoisin Normandiasta, joka kuuluu nykyisin Ranskaan. Tilasta muodostettiin verovapaa maatila, eli säteri vuonna 1663.
Kenraaliluutnantti, vapaaherra Claes Robert Charpentier omisti Hahkialan 1730-1782, joka laajensi kartanoa ostamalla läheisiä tiloja. Hänen aikana rakennettiin uusi päärakennus, joka oli aiemmin tuhoutunut tulipalossa vuonna 1694. Hahkialasta tehtiin sääntöperintötila vuonna 1765. Claes Robert Charpentierilla ei ollut rintaperillistä, jonka takia tilan omistus siirrettiin Claes Robertin sisarenpojalle majuri Robert Gustaf L'Eclairille. Ruotsin kuningas Kustaa III hyväksyi ehdotuksen, jonka seurauksena L'Eclair aateloitiin ja hän otti Charpentierin sukunimen käyttöön. Robert Gustaf Charpentier avioitui Margareta Blomcreutzin kanssa, joka oli eversti Carl David Blomcreutzin ja Margareta Stjernvallin tytär. Pariskunta sai yhteensä 20 lasta.
Senaattori Gustaf Robert Alfred Charpentier omisti Hahkialan vuodesta 1882. Hänen aikana tilalle rakennettiin navetta, tallirakennuksia, meijeri, viljamakasiini, kasvihuoneita, tiiliruukki, saha, asuntoja työväelle, koulu torppareiden lapsille ja vanhuksille vanhainkoti.
Oikeuskansleri Axel Fredrik Charpentier peri kartanon vuonna 1914. Uusi päärakennus rakennettiin vuosina 1915-1917. Arkkitehtinä toimi Karl Lindahl, joka suunnitteli uuden barokkirakennuksen, joka edustaa Vaasa-ajan barokkiklassismia. Puutarha-arkkitehtinä toimi Paul Olsson. Puutarha edustaa myös barokkia.
Kartanossa vierailivat presidentti Kaarlo Juho Ståhlberg, presidentti Lauri Kristian Relander, presidentti Per Evind Svinhufvud, presidentti Kyösti Kallio ja presidentti Risto Ryti. Säveltäjä Jean Sibelius vieraili Hahkialassa. Aino Sibeliuksen (os. Järnefelt) serkku Helmi Julia Järnefelt oli naimisissa Axel Fredrik Charpentierin kanssa.
Hahkiala kartano luopui sääntöperintötilan asemasta vuonna 1930, joka tarkoitti sitä, että omaisuus tuli jakaa kaikkin perillisten kesken. Axel Fredrik Charpentier menehtyi vuonna 1949 ja Hahkialan kartano jaettiin perillisten kesken vuonna 1950. Itä-Hahkialan (nyk. Kelkkala) peri tohtori tohtori Claes Axel Gustav Charpentier ja Länsi-Hahkialan vuorineuvos, Suomen Sokerin pääjohtaja, Gunnar Hernberg. Charpentier suvun aika päättyi Länsi-Hahkialassa. vuonna 1963.
Keskon opetustilaksi

Hernberg myi Länsi-Hahkialan Kaupan Maataloussäätiölle vuonna 1963. Sen jälkeen se oli pitkään Keskon  ja K-kauppiasjärjestön yhteisen Kaupan maataloussäätiön opetus- ja koetilana. Kartano oli Keskon omistuksessa 1963-2001.
Fazerin taloussuvun aika

Fazerin suvun jäsen agrologi Karl Fazer osti Hahkialan tilan Keskolta vuonna 2001, joka oli myös hänen entinen opinahjo.
Hilpara

| Hilpara |
| --- | --- |

Perustettu:  1967
Lakkautettu:  1996
Entiset nimet:  Tappara II
Kaupunki:  Tampere
Yhteistyöseurat:  Tappara
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hilpara on entinen tamperelainen jääkiekkojoukkue, joka pelasi yhden kauden SM-sarjaa 1969–1970. Hilpara toimi Tapparan kakkosjoukkueena. Tästä johtuu yhtäläisyys joukkueiden nimien loppuosassa ja historiallisessa merkityksessä: hilpari tarkoittaa taistelukeihästä.
Hilparan edeltäjä oli vuonna 1959 perustettu Tappara II, joka osallistui Hämeen piirisarjojen alemmille tasoille. Tappara II olisi voinut vuonna 1965 nousta toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Suomensarjaan, mutta koska emojoukkue Tappara putosi samaksi kaudeksi Suomensarjaan, ei Tappara II voinut ottaa nousupaikkaa vastaan.
Vuonna 1967 Tappara II ansaitsi taas nousupaikan Suomensarjaan, ja jotta paikka voitiin sillä kertaa ottaa vastaan, päätettiin joukkue erottaa emoseurasta ja eriyttää omaksi Hilpara-nimiseksi joukkueekseen. Ensimmäisellä Suomensarjan kaudellaan 1967–1968 Hilpara voitti lohkonsa, mutta hävisi SM-sarjaan nousemissarjan Vehmaisten Urheilijoille, ja kaudella 1968–1969 voitti uudelleen lohkonsa, mutta jäi kuuden joukkueen nousukarsintasarjassa kolmanneksi.
Hilparalle aukesi kuitenkin paikka SM-sarjassa vuonna 1969, kun Upon Pallo joutui luopumaan sarjapaikastaan. Joukkue kuitenkin voitti 22 SM-sarjan ottelustaan vain kaksi ja sijoittui toiseksi viimeiseksi, pudoten takaisin Suomensarjaan. Uutta nousua ei enää tapahtunut, ja Suomensarja-kauden 1972–1973 päätteeksi Hilpara tippui Maakuntasarjaan.
Hilparaa nähtiin jääkiekon kakkos-, kolmos- ja nelosdivisioonissa vuosina 1975–1996, kunnes toiminta lopullisesti päättyi.
Aiheesta muualla

Hilpara Elite Prospects -verkkosivustolla (englanniksi)
Himalajannakkeli

| Himalajannakkeli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Nakkelit Sittidae
Suku::  Nakkelit Sitta
Laji::  himalayensis
Kaksiosainen nimi
 Sitta himalayensis  Jardine & Selby, 1835 
Katso myös
   Himalajannakkeli Wikispeciesissä   Himalajannakkeli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Himalajannakkeli (Sitta himalayensis) on nakkelien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Himalajannakkelia tavataan Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Laosissa, Myanmarissa, Nepalissa ja Vietnamissa. Lajia on kuvattu yleiseksi Himalajan alueella ja melko yleisestä harvinaiseksi muualla. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Hockey

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Hockey voi tarkoittaa seuraavia:
Hockey, yhdysvaltalainen yhtye
tiettyjen mailapelien ryhmänimitys, kuten:
maahockey
sisähockey
hockey 5
HMS Griffin (H31)

| HMS Griffin |
| --- | --- |
 HMS Griffin

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Vickers Armstrong, Barrow-in-Furness
Kölinlasku:  20. syyskuuta 1934
Laskettu vesille:  15. elokuuta 1935
Palveluskäyttöön:  6. kesäkuuta 1936
Poistui palveluskäytöstä:  Kanadan laivastolle 20. maaliskuuta 1943
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 376 t (standardi) 1 883 t (max)
Pituus:  98 m (kokonaispituus)
Leveys:  10 m
Syväys:  3,8 m
Koneteho:  34 000 hv
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  145
Aseistus
Aseistus:  4 × QF 4,7" Mk IX -tykkiä yksiputkisina CP Mk XVII -asennuksina 2 × .50" (12,7 mm) konekivääriä 4 × .303" (7,7 mm) konekivääriä 8 × 21" (533 mm) torpedoputkea 20 × syvyyspommia
HMS Griffin (viirinumero H31) oli Britannian kuninkaallisen laivaston G-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Alus siirrettiin Kanadan laivastolle 20. maaliskuuta 1943 nimellä HMCS Ottawa. Se poistettiin palveluksesta 31. lokakuuta 1945 ja myytiin romutettavaksi tammikuussa 1946.
Valmistus

Alus tilattiin maaliskuussa 1934 vuoden 1933 laivasto-ohjelmassa Vickers Armstrongilta Newcastlesta, missä köli laskettiin 20. syyskuuta 1934. Alus laskettiin vesille 15. elokuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 6. kesäkuuta 1936. Valmistuskustannukset olivat 248 528 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Palvelus

Aluksella testattiin uutta potkurimallia verrattuna Amiraliteetin standardipotkuriin ennen siirtoa Välimeren laivaston 1. hävittäjälaivueeseen, missä alus oli laivueenjohtajana toisen maailmansodan alkaessa. Se siirrettiin 22. lokakuuta laivueen mukana Gibraltarilta Plymouthiin. Laivue määrättiin Harwichiin valvomaan läntistä kulkureittiä. Alus vaurioitui 17. marraskuuta Harwichissa, minkä vuoksi se siirrettiin 19. marraskuuta Lontoossa telakalle, mistä se palasi jo seuraavana päivänä palvelukseen.
Aluksen miehistö pelasti 21. marraskuuta HMS Keithin ja HMS Boadicean kanssa Harwichin edustalla miinaan ajaneen HMS Gipsyn eloonjääneet. Griffinin miehistö pelasti 19. tammikuuta 1940 HMS Grenaden kanssa 113 miinaan ajaneen HMS Grenvillen eloonjäänyttä.
Palvelus > Taistelu Norjasta ja Dunkerque

Aluksen suojatessa 2. helmikuuta saattuetta FS84 se jäi suojaamaan sukellusveneen torpedoimaa tankkeria British Councilloria HMS Gallantin kanssa. Alus liittyi myöhemmin uudelleen saattueeseen. Huhtikuun alussa Griffin siirrettiin Kotilaivastoon Scapa Flowhun koottaessa yksiköitä Norjan taisteluihin. Alus partioi 4. huhtikuuta luoteisen reitin alueella sekä Pohjanmerellä. Se suojasi 14. huhtikuuta taistelulaiva HMS Valiantin ja risteilijä HMS Vindictiven kanssa saattuetta, joka kuljetti maihinnousujoukkoja Narvikiin. Saattueen määränpää muutettiin myöhemmin Namsokseksi.
Alus valtasi 24. huhtikuuta troolari Polariksen, jonka uskottiin toimivan Pohjanmerellä toimivien sukellusveneiden emälaivana. Se osallistui 2. toukokuuta Namsoksen evakuointiin. Kesäkuussa alus siirrettiin Kanaalin alueelle evakuoimaan joukkoja Ranskasta. Alus joutui 19. heinäkuuta Doverin ulkopuolella ilmahyökkäykseen, mutta ei kärsinyt merkittäviä vaurioita. Alus siirrettiin 24. heinäkuuta Gibraltarille 13. hävittäjälaivueeseen.
Palvelus > Itäinen laivasto

Alus siirrettiin 20. helmikuuta Decoyn, HMS Havockin, Hastyn, Hotspurin ja Heron kanssa Ceylonille Itäiseen laivastoon. Ne matkasivat Trincomaleehen Bombayn kautta, missä Griffin joutui telakalle. Maaliskuussa alus liittyi Itäiseen laivastoon partiointi ja saattuetehtäviin. Alus liitettiin 28. maaliskuuta Force B:hen suojaamaan lentotukialus HMS Hermestä ja muita raskaita yksiköitä. Osasto purjehti 30. maaliskuuta torjumaan keisarillisen Japanin laivaston hyökkäystä hieman ennen Japanin laivaston ilmavoimien hyökkäystä Ceylonille. Seuraavana päivänä osasto etsi ilman tulosta japanilaisia aluksia.
Alus oli tankattavana Attun atollilla, minkä jälkeen se etsi 2.-8. huhtikuuta laivaston mukana tuloksetta japanilaisia osastoja. Alus siirtyi 10. huhtikuuta laivaston mukana Kilindiniin Afrikan rannikolle, minkä jälkeen se suojasi kesäkuun alkuun saakka Intian valtameren saattueita. Alus kutsuttiin Massawaan, josta sen tuli siirtyä edelleen Välimerelle suojaten samalla taistelulaiva HMS Centurionia. Alus suojasi 12. kesäkuuta Välimeren laivaston mukana saattueen MW11 Maltalle operaatio Vigorousissa. Saattue joutui 14. kesäkuuta jatkuvien ilmahyökkäysten kohteeksi ja 15. kesäkuuta saatiin tieto merellä olevasta Italian laivastosta, jolloin saattue määrättiin vaihtoehtoiselle reitille. Saattue joutui E-veneiden maalitauluksi, jolloin saattueelle määrättiin taas uusi reitti. Uusiutuvien hyökkäysten vuoksi operaatio keskeytettiin ja saattue palasi Aleksandriaan.
Heinäkuussa alus palasi Kilindiliin Itäiseen laivastoon, jonka mukana se suojasi Intian valtamerellä kulkevia saattueita. Alus määrättiin elokuussa muutettavaksi sukellusvenentorjuntakykyiseksi saattuehävittäjäksi. Se osallistui syyskuussa maihinnousuharjoitukseen Zanzibarissa, minkä jälkeen se aloitti matkan Freetowniin. Lokakuussa alus suojasi saattueen Freetownista Bermudalle. Alus purjehti saattueesta vapauduttuaan kotimaahan.
Southamptonissa alus siirrettiin 2. marraskuuta modernisoitavaksi telakalle. Se oli samalla tarkoitus muuttaa sukellusveneidentorjuntakykyiseksi saattuehävittäjäksi, joten alukselta korvattiin kaksi 4,7 tuuman tykkitornia Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheittimellä sekä lisäämällä syvyyspommien määrää. Lisäksi asennettiin tyyppien 286 ja 271 tutkat sekä Oerlikonin 20 millimetrin ilmatorjuntatykki.
Kanadan laivastolle

Griffin siirrettiin 1. maaliskuuta 1943 Kanadan laivastolle, joka otti sen palvelukseen 20. maaliskuuta nimellä HMCS Griffin. Aluksen muutostyöt valmistuivat kuitenkin vasta 24. maaliskuuta. Se nimettiin 10. huhtikuuta HMCS Ottawaksi.