stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kartano (Lahti)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kartano (Lahti) Wikimedia Commonsissa
Lahti
| --- | --- |
Kaupunginosat:  Ahtiala · Asemantausta · Hennala · Jalkaranta · Jokimaa · Järvenpää · Kartano · Kerinkallio · Keski-Lahti · Kilpiäinen · Kiveriö · Kivimaa · Koiskala · Kolava · Kujala · Kunnas · Kytölä · Kärpänen · Laune · Metsäkangas · Mukkula · Myllypohja · Möysä · Niemi · Nikkilä · Okeroinen · Paavola · Pesäkallio · Pirttiharju · Renkomäki · Salpausselkä · Sopenkorpi · Viuha · Ämmälä
Asuinalueet:  Anttilanmäki · Harjunalusta · Hiekkanummi · Kariniemi · Karisto · Liipola · Lotila · Metsäkangas · Petsamo · Riihelä · Saksala · Soltti · Venetsia
Järvet:  Alasenjärvi · Joutjärvi · Kymijärvi · Merrasjärvi · Pikku-Vesijärvi · Vesijärvi
Saaret:  Enonsaari
Museot:  Lahden kaupunginmuseon yksiköt: Hiihtomuseo · Historiallinen museo · Kuvakokoelma · Lahden visuaalisten taiteiden museo Malva · Radio- ja tv-museo · Sotilaslääketieteen museo  Muut: Askon museo · Ravintolamuseo · Sairaalamuseo · Suomen sotilasmusiikkimuseo
Rakennukset ja alueet:  Jokimaan ravikeskus · Lahden kaupungintalo · Lahden rautatieasema · Lahden teatteritalo · Lahden kaupunginkirjasto-maakuntakirjasto · Lahden kisapuisto · Lahden stadion · Radiomäki · Ristinkirkko · Salpausselän hyppyrimäet · Sibeliustalo
Puistot:  Fellmaninpuisto · Erkonpuisto · Kariniemen puisto · Lanu-puisto · Pikku-Vesijärven puisto
Luonnonsuojelualueet:  Häränsilmä-lampi · Linnaistensuo · Pesäkallio
Patsaat, muistomerkit ja -laatat:  Hakkapeliittain kotiinpaluu · Hirvi-patsas · Lahden taistelussa kaatuneiden saksalaisten muistomerkki · Launeen neidot · Lumisota · Mannerheimin ratsastajapatsas · Mikael Agricolan muistomerkki · Punavankien muistomerkki · Vapauden Hengetär
Tapahtumat:  F1 Powerboat Racing · Lahden julistebiennale · Lahden kansainvälinen kirjailijakokous · Lahden markkinat · Lahden runomaraton · Salpausselän Kisat · Summer Up
Kalākauan kuninkaallinen ritarikunta

Ritarikunnan tunnuksia
Kalākauan kuninkaallinen ritarikunta (engl. Royal Order of Kalākaua, havaijiksi Kalākaua I e Hookanaka) on havaijilainen ritarikunta, joka on perustettu 28. syyskuuta 1874 kuningas Kalākauan käskystä hänen valtaannousunsa kunniaksi. Kunniamerkkiä myönnetään tunnustuksena lojaaleille kansalaisille, jotka ovat tehneet jaloja tekoja kuningasperheen tai kuningaskunnan hyväksi. Ritarikunta on ollut uinuva vuodesta 1893 lähtien, kun Havaijin kuningaskunta kaatui.
Kunniamerkkiä jaetaan neljässä luokassa. Eri luokissa on rajoitettu määrä jäseniä.
Suurristi (max. 12 henkilöä)
Upseeri (max. 20)
Komentaja (max. 50)
Ritari (max. 60)
Kalākaua (suku)

| Kalākaua |
| --- | --- |

Maa:   Havaiji
Arvonimet:  Ali'i Havaijin monarki
Perustaja:  Kalākaua
Viimeinen hallitsija:  Liliʻuokalani
Perustamisvuosi:  1874
Kansallisuus:  havaijilainen
Kalākauan hallitsijasuku on suku, joka hallitsi Havaijin kuningaskuntaa sen loppuvaiheessa. Sen ainoiksi hallitsijoiksi jäivät Kalākaua ja tämän sisko Lili‘uokalani. Näiden sisarukset ovat myös mahdollisia kruununperillisiä. Liliʻuokalani pakotettiin luopumaan kruunusta vuonna 1893 ja hän kuoli vuonna 1917, minkä jälkeen suvun päämiehenä toimi Elizabeth Kekaʻaniʻau Laʻanui aina omaan kuolemaansa saakka 1928.
Hallitsijasuku oli ainoa, joka hallitsi ʻIolanin palatsista, Yhdysvaltain ainoasta kuninkaallisesta palatsista, käsin.
Kamel Chafni

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 11. kesäkuuta 1982 (ikä 42)
Syntymäpaikka: Bordeaux, Ranska
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 181 senttimetriä
Seura
Seura: Stade Brestois
Pelinumero: 7
Junioriseurat
2001: Besançon
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2002–2004 2003–2004 2004–2005 2005–2007 2007–2012 2012– | FC Sochaux → Besançon Châteauroux AC Ajaccio AJ Auxerre Stade Brestois | 0 (0) 38 (10) 32 (9) 63 (5) 158 (6) 2 (0) |
Maajoukkue
| 2008– |  Marokko | 9 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 6. marraskuuta 2011.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 23. tammikuuta 2013.
Kamel Chafni (arab. كامل تشافني‎, s. 11. kesäkuuta 1982 Bordeaux, Ranska) on marokkolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Ligue 1:ssä pelaavaa Stade Brestois'ta.
Maajoukkueura

Chafni on edustanut Marokkoa vuodesta 2008 lähtien. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa 20. elokuuta 2008 Beniniä vastaan.
Saavutukset

Ligue 2:n vuoden joukkue: 2005
Aiheesta muualla

Kamel Chafnin profiili LFP:ssä (ranskaksi)
Kamel Chafni lequipe.fr:ssä (ranskaksi)
Marokon joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2013
1 Lamyaghri |
2 Achakhir |
3 Bergdich |
4 Kantari |
5 Benatia |
6 Hermach |
7 Barrada |
8 El Ahmadi |
9 El Arabi |
10 Belhanda |
11 Assaidi |
12 Zniti |
13 Kaddioui |
14 El Hamdaoui |
15 El Kaoutari |
16 Noussir |
17 el-Adoua |
18 Belghazouani |
19 Chafni |
20 Hamdallah |
21 Amrabat |
22 Askri |
23 Hafidi |
Valmentaja Taoussi
Jung Chang

| Jung Chang |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. syyskuuta 1952 Yibin, Sichuan, Kiina
Kansalaisuus:  Ison-Britannian kansalainen
Ammatti:  kirjailija, kielitieteilijä
Kirjailija
Äidinkieli: kiinan kieli
Tuotannon kieli: englanti
Tyylilajit:  elämäkerta, tietokirjallisuus
Esikoisteos:  Villijoutsenet   Mao
Aiheesta muualla
www.jungchang.net
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jung Chang (yksink.: 张戎; perint.: 張戎; pinyin: Zhāng Róng; Wade–Giles: Chang1 Jung2, synt. yksink.: 张二鸿; perint.: 張二鴻; pinyin: Zhāng Èrhóng; Wade–Giles: Chang1 Êrh4-hung2; s. 25. maaliskuuta 1952, Yibin, Sichuan, Kiina) on kiinalaissyntyinen, brittiläisen kielitieteilijän koulutuksen saanut tietokirjailija. Parhaiten hänet tunnetaan omaelämänkerrallisesta kirjastaan Villijoutsenet - Kolmen kiinattaren tarina (1992) ja tietokirjastaan Mao (2007). Hän on kirjoittanut myös Kiinan leskikeisarinna Cixin elämäkerran (2013), joka on julkaistu suomeksi nimellä Kiinan viimeinen keisarinna.
Elämä Kiinassa

Chang syntyi Kiinassa Sichuanin maakunnassa vuonna 1952. Hänen vanhempansa, Zhang Shouyu ja Xia Dehong, olivat Kiinan kommunistisen puolueen jäseniä ja virkamiehiä. Hänen isänsä oli kiinnostunut kirjallisuudesta ja Chang peri jo varhain mieltymyksensä kirjallisuuteen, runouteen ja kirjoittamiseen. Changilla on vanhempi sisar ja kolme nuorempaa veljeä. Perhe asui ensimmäiset vuodet Yibinissä, missä Changin isän puolen sukulaiset asuivat. Vuonna 1953 perhe joutui kuitenkin muuttamaan Chengdun kaupunkiin.
Changin lapsuus oli kaikin puolin onnellinen, vanhemmat työskentelivät kovasti ja isä oli melko korkea-arvoinen virkamies. Molemmat työskentelivät kovasti haaveilemansa tasa-arvoisemman ja paremman Kiinan puolesta. Vanhempien asema oli osasyynä perheen selviytymiseen ja toimeentuloon 1950-luvun lopun suuresta nälänhädästä, sillä vaikka aikuiset kärsivätkin nälästä, he saivat joitakin harvinaisempia elintarvikkeita.
Elämä Kiinassa > Kulttuurivallankumous

Changin alkuperäinen nimi oli Er-hong (二鸿, Èrhóng), mutta kun kouluissa lapset alkoivat luokitella toisiaan perheen poliittisen taustan mukaan joko punaisiksi, harmaiksi tai mustiksi, hän halusi eroon oikeasta nimestään. Er-hong äännettiin samalla tavalla kuin haalistuneen punainen ja hän pyysi isäänsä antamaan hänelle uuden, sotaisammalta vaikuttavan nimen. Uuden nimen kirjoitusmerkki Jung (戎, Róng) merkitsi sota-asioita tarkoittavaa sanaa.
Chang liittyi punakaartiin 14-vuotiaana, kulttuurivallankumouksen ensimmäisinä vuosina, kuten monet muutkin hänen ikätoverinsa. Pian hän kuitenkin vetäytyi aktiivisesta toiminnasta, koska ei halunnut olla mukana punakaartien toteuttamassa väkivallassa ja tuhossa.
Myöhemmin kulttuurivallankumouksen aikana hänen vanhempansa otettiin tähtäimeen osin isän korkean aseman vuoksi ja siksi, että isä oli kirjoittanut Maolle kirjeen, jossa hän arvosteli kulttuurivallankumousta ja muita epäkohtia Maon hallinnossa. Vanhemmat joutuivat osallistumaan raakoihin ilmiantokokouksiin, ja väkivaltaisuuksien vuoksi Changin isä sairastui vuonna 1967 psyykisesti. Molemmat vanhemmat joutuivat työleireille 1969-1970, ja Chang joutui maaseudulle monien ikäistensä kanssa työskentelemään talonpoikien rinnalla osana "uudelleenkasvatusohjelmaa".
Kun yliopistot ja opiskelu sallittiin vuonna 1973, Chang sai paikan Sichuanin yliopistossa opiskelemaan englantia. Maon kuoleman jälkeen vuonna 1976 Chang sai hallituksen stipendin, jolla hän pääsi Britanniaan opiskelemaan vuonna 1978.
Elämä Britanniassa

Lähdettyään Kiinasta vuonna 1978 Chang asui ensin Lontoossa, mutta sai vuoden opiskelun jälkeen stipendin Yorkin yliopistoon. Vuonna 1982 hän väitteli kielitieteiden tohtoriksi ja oli siten ensimmäinen Kiinan kansantasavallan kansalainen, joka väitteli brittiläisestä yliopistosta.
Elettyään elämänsä suljetussa ja kommunistisessa Kiinassa, Iso-Britannia vaikutti kiinnostavalta ja alun kulttuurishokin jälkeen hän rakastui maahan, sen kulttuuriin, kirjallisuuteen ja taiteisiin. Kiinalla on kuitenkin pysyvä paikka hänen sydämessään.
Chang asuu Länsi-Lontoossa miehensä Jon Hallidayn kanssa. Halliday on brittiläinen historioitsija, joka on erikoistunut Aasian historiaan. Välillä hän toimii Lontoon yliopiston itämais-afrikkalaisella osastolla opettajana. Chang käy säännöllisesti Kiinassa tapaamassa perhettään ja ystäviään.
Kirjat

Ensimmäisen kirjansa Villijoutsenet julkaisun jälkeen Chang on tullut tunnetuksi ympäri maailmaa. Hän kuvaa ainutlaatuisella tyylillä kolmen sukupolven naisten elämää Kiinassa.
Kirjansa Mao julkaisun jälkeen Changista tuli tunnettu hahmo kommunistisen Kiinan keskusteluissa, ja hän on matkustanut Euroopassa, Yhdysvalloissa ja muualla maailmassa.
Teokset

Jung Chang, Jon Halliday,: Madame Sun Yat-sen: Soong Ching-Ling.  London:  Penguin, 1986.  ISBN 0-14-008455-X.
Jung Chang: Villijoutsenet – Kolmen kiinattaren tarina ( Wild Swans: Three Daughters of China).  Suomentanut Kaarina Turtia. Helsinki:  Otava, 1992.  ISBN 951-1-12209-6.
Jung Chang, Lynn Pan, Henry Zhao: Another province: new Chinese writing from London.  London:  Lambeth Chinese Community Association, 1994.  ISBN 0-9522973-0-2.
Jung Chang, Jon Halliday: Mao (Mao: The Unknown Story).  Suomentanut Jaana Iso-Markku. Helsinki:  Otava, 2006.  ISBN 951-1-13168-0.
Jung Chang: Kiinan viimeinen keisarinna (Empress Dowager Cixi: The Concubine Who Launched Modern China).  Suomentanut Jaana Iso-Markku. Helsinki:  Otava, 2013.  ISBN 978-951-1-23807-2.
Kames-muodostumat

Kames-muodostumat ovat syntyneet jääkauden aikana glasifluviaalisesti eli jäätikön sulamisen aiheuttaman maa-aines kuljetuksen johdosta. Maa-aines kames-muodostumissa on lajittunutta.
Kames-muodostumat voidaan jakaa kolmeen päätyyppiin: Kames-kummut, kames-terassit ja kames-maasto
Kames-kummut

Kames-kummut voivat näyttää hyvin pitkälti kumpumoreenilta, mutta ovat lajittunutta soraa ja hiekkaa. Muodoltaan ne ovat pyöreähköjä tai pitkänomaisia. Kames-kumpujen suunta ei ole tarkkaan määräytynyt.
Kames-terassit

Kames-terassit sijaitsevat yleensä tunturien ja vaarojen rinteillä. Kames-terassit syntyivät, kun tunturien ja vaarojen rinteiden ja jäätikön välissä kulkenut palmikkojoki toi lajittunutta maa-ainesta siihen.
Kames-maasto

Kames-maasto on yleensä harjujen ja reunamuodostumien lähelle syntynyttä kumpuista ja kuoppaista maastoa. Kuoppaisuus on syntynyt jäälohkareiden ja jääpalojen sulaessa maa-aineksen sisältä.
Kanadan-kirja

| Kanadan-kirja> The Canada Book |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Akseli Rauanheimo
Kieli:  suomi
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1930
Sivumäärä:  416
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kanadan-kirja on suomalaisen Akseli Rauanheimon kirjoittama kirja vuodelta 1930. Se toimi ensisijaisesti opaskirjana Suomesta Kanadaan siirtolaisina 1930-luvulla muuttaneille. Rauanheimo julkaisi kirjan toimiessaan Suomen Kanadan-pääkonsulina vuosina 1923–1932.
Rauanheimo esittelee kirjassa Kanadan yleistietoja, Kanadan ja Yhdysvaltojen eroja, siirtolaisuutta Kanadaan sekä eri suomalaisasutuksia Kanadassa. Hän nostaa yhdeksi esimerkiksi Sointulan Brittiläisessä Kolumbiassa. Rauanheimo esittelee myös erilaisia suomalaisille tuttuja kanadalaisia elinkeinoja, kuten maanviljelyä ja kalastusta. Kirja sisältää myös runsaasti kuvia.
Kirja on luettavissa ilmaiseksi Internet Archive -verkkopalvelusta.
Aiheesta muualla

Kanadan-kirja Internet Archive -verkkopalvelussa
Kariston koulu

| Kariston koulu |
| --- | --- |
 Kariston koulua
Sijainti:  Karistonkatu 213, 15160 Lahti (Järvenpää (Karisto))
Koordinaatit:  60.9741°N, 25.7545°E
Tyyppi:  suomenkielinen alakoulu
Luokat:  1–6
Oppilaita:  400 (2018-2019)
Verkkosivut
Kariston koulu on Lahden Järvenpään kaupunginosassa, Kariston asuinalueella Leppäinkorvessa, lähellä Kymijärveä toimiva 1.-6. luokkien alakoulu. Koulua käy 400 oppilasta ja opetushenkilökuntaan kuuluu 26 aikuista.
Koulun ensimmäinen osa valmistui 2010 ja toinen osa 2013. Samasta rakennuksesta voi löytää myös esikoulun ja Kariston päiväkodin. Kouluun piti valmistua uusi lisärakennus vuonna 2018, mutta sekä keväällä että syksyllä 2018 uutisoitiin tämän vaiheen viivästymisestä.
Kanadan Arktinen saaristo

| Kanadan Arktinen saaristo |
| --- | --- |

Maantiede
Muut nimet:  Canadian Arctic Archipelago
Sijainti:  75°N, 90°W
Merialue:  Pohjoinen jäämeri, Beaufortinmeri, Hudsoninlahti, Baffininlahti
Saaria yht.:  36 563
Suurin saari:  Baffininsaari
Pinta-ala:  1 424 500 km²
Valtio
Valtio:  Kanada
Territorio:  Nunavut, Luoteisterritoriot
Alue:  Qikiqtaalukin alue, Kivalliqin alue, Kitikmeotin alue
Väestö
Väkiluku:  noin 13 233
Asutuskeskukset:  Iqaluit
Kanadan arktiset saaret.
Kanadan Arktinen saaristo (engl. Canadian Arctic Archipelago) tai Arktinen saaristo (engl. Arctic Archipelago) on Kanadan pohjoisosassa sijaitseva runsaslukuinen ja kylmä saaristo. Hallinnollisesti saaristo kuuluu Nunavutiin ja Luoteisterritorioihin. Saariston suurimpia saaria ovat Baffininsaari, Ellesmerensaari ja Victoriansaari. Alue on enimmäkseen tundraa ja sen alkuasukkaat ovat inuiitteja.
Alueeseen kuuluu 94 suurempaa saarta (suurempia kuin 130 km²), mukaan lukien kolme maailman kymmenestä suurimmasta saaresta, sekä 36 469 pienempää saarta. Pitkän Baffininsaaren eteläpuolella on Hudsoninlahti. Länsipuolella saaret erottaa Grönlannista Baffininlahti ja Davisinsalmi, jonne Golfvirta virtaa pitäen salmea suureksi osaksi jäättömänä. Kanadan arktiset saaret ovat kylmiä, koska varsinkin saarten pohjoisosia ympäröi yhtenäinen merijää ja kylmä merivirta jäähdyttää ilmastoa.
Saaret löysi 1570 brittiläinen tutkimusmatkailija Martin Frobisher. Kanadassa on arktisia saaria 62–83 leveysasteiden välillä. Alue on kylmyyden takia harvaan asuttua, ja asukkaat ovat pääasiallisesti inuiitteja. Maapallon magneettinen pohjoisnapa sijaitsee arktisten saarten alueella, mutta liikkuu noin 40 km vuodessa luoteeseen, ja oli viimeisen arvion mukaan vuonna 2005 Ellesmerensaaren luoteispuolella (82.7°N, 114.4°W).
Saariston saaria

Saariston pohjoisosalla on nimi Kuningatar Elisabetin saaret (aikaisemmin Parrysaaret). Ryhmään kuuluvat yhtenä osana Sverdrupinsaaret: Axel Heibergin saari, Amund Ringnesin saari ja Ellef Ringnesin saari.
Koko saariston suurimmat saaret ovat:
| Nimi | Sijainti | Saariryhmä | Pinta-ala | Pinta-alan mukainen järjestysluku> maailmassa | Pinta-alan mukainen järjestysluku> Kanadassa | Asukasluku (2001) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Baffininsaari | Nunavut |  | 507 451 | 5 | 1 | 9,563 |
| Victoriansaari | Luoteisterritoriot, Nuvavut |  | 217 291 | 8 | 2 | 1,707 |
| Ellesmerensaari | Nunavut | Kuningatar Elisabetin saaret | 196 236 | 10 | 3 | 168 |
| Banksinsaari | Luoteisterritoriot |  | 70 028 | 24 | 5 | 114 |
| Devoninsaari | Nunavut | Kuningatar Elisabetin saaret | 55 247 | 27 | 6 | 0 |
| Axel Heibergin saari | Nunavut | Kuningatar Elisabetin saaret, Sverdrupinsaaret | 43 178 | 32 | 7 | 0 |
| Melvillensaari | Luoteisterritoriot, Nunavut |  | 42 149 | 33 | 8 | 0 |
| Southamptoninsaari | Nunavut |  | 41 214 | 34 | 9 | 721 |
| Walesin prinssin saari | Nunavut |  | 33 339 | 40 | 10 | 0 |
| Somersetinsaari | Nunavut |  | 24 786 | 46 | 12 | 0 |
| Bathurstinsaari | Nunavut | Kuningatar Elisabetin saaret | 16 042 | 54 | 13 | 0 |
| Prinssi Patrickin saari | Luoteisterritoriot | Kuningatar Elisabetin saaret | 15 848 | 55 | 14 | 0 |
| Kuningas Williamin saari | Nunavut |  | 13 111 | 61 | 15 | 960 |
| Ellef Ringnesin saari | Nunavut | Kuningatar Elisabetin saaret, Sverdrupinsaaret | 11 295 | 69 | 16 | 0 |
| Bylotinsaari | Nunavut |  | 11 067 | 72 | 17 | 0 |
| Cornwallisinsaari | Nunavut | Kuningatar Elisabetin saaret | 6 995 | 96 | 21 | 229 |
| Coats Island | Nunavut |  | 5 498 | 107 | 24 | 0 |
| Amund Ringnesin saari | Nunavut | Kuningatar Elisabetin saaret, Sverdrupinsaaret | 5 255 | 111 | 25 | 0 |
| Mackenzie Kingin saari | Nunavut | Kuningatar Elisabetin saaret | 5 048 | 115 | 26 | 0 |
| Bordensaari | Nunavut, Luoteisterritoriot | Kuningatar Elisabetin saaret | 2 795 | 172 | 30 | 0 |
| Cornwallinsaari | Nunavut | Kuningatar Elisabetin saaret | 2 358 |  |  | 0 |
| Eglintonsaari | Luoteisterritoriot | Kuningatar Elisabetin saaret | 1 541 |  |  | 0 |
Kalkas

Kalkas
tarkoittaa koiraspuolista haahkaa (Somateria mollissima).
Kalkas on myös sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Hertta Kalkas (ent. Carlstedt, 1925–2011), sairaanhoitaja ja hoitotieteen professori
Jaakko Kalkas (ent. Carlstedt, 1920–2017), juristi ja kaupunginjohtaja, Hertta Kalkkaan veli.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Kaljukissankäpälä

| Kaljukissankäpälä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Asteridit
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Suku::  Kissankäpälät Antennaria
Lajiryhmä::  Tunturikissankäpäläryhmä Antennaria alpina -ryhmä
Laji::  porsildii
Kaksiosainen nimi
 Antennaria porsildii  E.Ekman 
Synonyymit
 Antennaria alpina subsp. porsildii (E.Ekman) Chmiel. 
Katso myös
   Kaljukissankäpälä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaljukissankäpälä (Antennaria porsildii) on kissankäpälien sukuun kuuluva monivuotinen arktinen asterikasvi. Se kuuluu samannäköisten, usein apomiktisesti lisääntyvien kissankäpälien lajiryhmään, tunturikissankäpäliin (Antennaria alpina -ryhmä). Kaljukissankäpälän lähilajeja ovat harmaakissankäpälä (Antennaria canescens), isokissankäpälä (Antennaria villifera) ja tunturikissankäpälä (Antennaria alpina).
Ulkonäkö

Kaljukissankäpälä on kaksikotinen ja kasvaa vain 2–10 senttimetriä korkeaksi. Ruusukelehdet ovat vastapuikeita ja varsilehdet suikeita ja 10 millimetriä pitkiä. Mykeröitä on tavallisesti 3–7. Kasvi kukkii heinä–elokuussa. Kaljukissankäpälän voi erottaa lähilajeistaan karvaisuustuntomerkkien mukaan; lajin varsi on niukasti karvainen, paitsi latva ja mykeröjen perät ovat vähän nystykarvaisia.
Levinneisyys

Kaljukissankäpälää tavataan Suomen lisäksi Norjassa, Ruotsissa ja Grönlannissa.
Suomessa se on hyvin harvinainen tunturipaljakan kasvi, jota tavataan vain Enontekiöllä. Se kasvaa kunnan luoteisimmassa osassa suurtunturien alueella. Suomessa laji on luokiteltu vuodesta 2019 lähtien erittäin uhanalaiseksi. Vuonna 2010 se luokiteltiin vaarantuneeksi ja vuonna 2000 silmälläpidettäväksi.
Aiheesta muualla

Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Kaljukissankäpälä (Antennaria porsildii)
Kaljuutti

Hollantilainen kaljuutti Jean-Baptiste Philibert Willaumez'n 1600-luvulla julkaisemasta sanakirjasta Dictionnaire de la Marine.
Kaljuutti (galliot, kitsi) on 1600–1700-luvulla käytössä ollut purjealustyyppi, jonka nimitys tulee aluksen rungosta eikä takilasta, toisin kuin useimmilla laivatyypeillä. Kaljuutti on pienehkö, tasapohjainen, pyöreäperäinen rannikkopurjehtija, eikä sillä siis ole peräpeiliä. Alkuun kaljuutit oli varustettu alaslaskettavilla sivuköleillä. Myöhemmin kaljuutti rakennettiin perinteiselle kölille. Riippuen kaljuutin koosta ja takilasta sillä voi olla yhdestä kolmeen mastoa.
Suomessa kaljuuteiksi nimitettiin yleisesti peräkajuutalla ja peräpeilillä varustettuja laivoja.
Kanssasi sun

| Kanssasi sun Eija Sinikka |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 1996
 Formaatti: CD-levy
 Kesto: 57.18
 Levy-yhtiö: Warner Music
Kanssasi sun on vuonna 1996 julkaistu 20 suosikkia -sarjaan kuuluva Eija Sinikan kokoelmalevy.
Kappaleet

Kanssasi sun – 2.46
Vesipisaroiden laulu – 3.01
Tunturisatu – 2.39
Rantakoivun alla – 2.49
Muistoja Karjalasta – 2.09
Mies auringon – 2.53
Iloinen laulaja – 2.09
Tahdon saada kunnon miehen – 3.14
Sä muistatko metsätien – 3.23
Yö saaristossa – 3.37
Variksen saappaat – 3.33
Rantamökissä – 3.05
Petsamo – 2.14
Villiruusu – 4.05
Vesivehmaan jenkka – 2.25
Liian nuori – 2.43
Teetkö tilaa sydämeesi – 2.38
Miesten tähden – 2.42
Mamma, mies tuijottaa minua – 2.27
Soittajapoika – 2.44
Kaljärvi

| Kaljärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Kirkkonummi
Koordinaatit:  60°16′00″N, 24°25′12″E
Järvinumero:  81.057.1.009 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  44,1 m 
Rantaviiva:  5 km 
Pinta-ala:  0,63 km² 
Tilavuus:  0,0012 km³ 
Keskisyvyys:  1,92 m 
Suurin syvyys:  3,5 m 
 fiKaljärvi 
Kaljärvi eli Kalljärvi on järvi Veikkolassa Pohjois-Kirkkonummella, Vanhan Turuntien eteläpuolella. Kaljärveen laskee Lamminoja Vanhan Turuntien toisella puolella olevasta Lamminjärvestä. Kaljärvi puolestaan laskee kaakkoon Haapajärveen.
Kaljärven veden laatu täyttää hyvälle uimavedelle asetetut vaatimukset. Viimeisimmissä vesinäytteissä vuodelta 2010 uimavesiluokitus oli erinomainen. Järveä aikaisemmin haitanneet leväesiintymät ovat vähentyneet. Veikkolan vesiensuojeluyhdistys Kirves ry:n järjestämät vuosittaiset hoitokalastukset ja muun muassa peltojen suojakaistojen lisääminen ovat parantaneet järven veden laatua (Kalljärven järvityyppi on runsasravinteinen järvi).
Kansojen ystävyyden kunniamerkki

Kansojen ystävyyden kunniamerkki
Kansojen ystävyyden kunniamerkki (ven. орден Дружбы народов, orden Družby narodov) oli Neuvostoliiton korkeimman neuvoston päätöksellä 1972 perustettu kunniamerkki, jonka suunnitteli Aleksandr Žuk.
Kunniamerkin pohjana oli viisisakarainen tähti, jonka sisällä oli toinen, punainen, viisisakarainen tähti. Medaljonkiosassa oli Neuvostoliiton vaakuna, jonka yläosassa luki Kansojen ystävyys, alaosassa oli nauha ja kyrillisin kirjaimin kirjoitettuna Sosialististen neuvostotasavaltojen liittoa venäjäksi tarkoittava lyhenne SSSR. Vaakunan kehässä oli kuvattuna kädenpuristus.
Kunniamerkin massa oli 43 grammaa ja korkeus oli 51 mm.
Kunniamerkki voitiin myöntää sekä yksityishenkilöille että yhteisöille mm. ystävyyden ja veljellisen yhteistyön lujittamisesta Neuvostoliiton kansojen välillä, menestyksekkäästä työstä tieteen ja kulttuurin alalla, suurista ansioista veljellisen ystävyyden ja yhteistyön kehittämisessä sosialististen maiden välillä sekä rauhan ja kansojen välisen yhteistyön lujittamisesta.
Kunniamerkkiä jaettiin yhdessä luokassa:
ritarikunnan nauha
Kunniamerkin saajia

Eino Karhu
Toivo Vähä
Lenin-museo
Urho Kekkonen
Ville Pessi
Hertta Kuusinen
Martti Miettunen
Jaakko Hallama
Ahti Karjalainen
Taisto Sinisalo
Arto Mustajoki
Mirjam Vire-Tuominen
Suomi–Neuvostoliitto-Seura
Erkki Kivimäki
Aarno Karhilo
Tapio Tapiovaara
Jyväskylän Weikot

| Jyväskylän Weikot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Jyväskylän Weikot
Perustettu:  1905
Kaupunki:  Jyväskylä
Kotiareena:  Jyväskylän Monitoimitalo
Sarja:  Koripallon I-divisioona
SM-kausia:  0
Päävalmentaja:   Ville Karjalainen
Kultaa:  0
Hopeaa:  0
Pronssia:  0
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jyväskylän Weikot on jyväskyläläinen urheiluseura, joka keskittyy nykyisin koripalloon.
Seura perustettiin vuonna 1905. Jyväskylän Weikot nousi Koripallon I-divisioonaan kaudeksi 2012–2013.
Weikot oli 1950- ja 1960-luvulla TUL:n parhaita pesäpalloseuroja. Se pelasi sekä Pesäpalloliiton että TUL:n sarjoissa. Liittojen yhteistoiminnan katkettua 1955 seura jakautui kahtia, Weikot jatkoivat TUL:n puolella ja SPL:n sarjassa pelattiin nimellä Veikot–55, joka vuonna 1957 muuttui muotoon Jyväskylän Pesä-Veikot. Pesä-Veikot pelasivat myös lentopalloa ja voittivat naisten puolella Suomen mestaruuksia.