stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ampumahiihdon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2018
Tulokset > Miehet, alle 19 > 7,5 km pikakilpailu

| Sija | Maa | Kilpailija | Sakot | Aika |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Mihail Pervušin | 0 | 20.17,3 |
| 2 |  | Tommaso Giacomel | 0 | + 21,9 |
| 3 |  | Vítězslav Hornig | 1 | + 38,6 |
| 4 |  | Alex Cisar | 1 | + 44,0 |
| 5 |  | Filip Andersen | 3 | + 58,1 |
| 6 |  | Niklas Hartweg | 0 | + 59,0 |
Päivämäärä: 2. maaliskuuta
Tulokset > Miehet, alle 19 > 10 km takaa-ajo

| Sija | Maa | Kilpailija | Sakot | Aika |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Andrei Viuhin | 4 | 29.31,2 |
| 2 |  | Mihail Pervušin | 4 | + 16,8 |
| 3 |  | Aleksei Ogorelkov | 2 | + 1.12,1 |
| 4 |  | Filip Andersen | 6 | + 1.14,3 |
| 5 |  | Martin Bourgeois République | 2 | + 1.17,0 |
| 6 |  | Tommaso Giacomel | 8 | + 2.27,0 |
Päivämäärä: 4. maaliskuuta
Tulokset > Naiset, alle 19 > 10 km normaalimatka

| Sija | Maa | Kilpailija | Sakot | Aika |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Elvira Öberg | 1 | 35.35,9 |
| 2 |  | Anastasija Ševtšenko | 2 | + 35,6 |
| 3 |  | Anastasija Gorejeva | 3 | + 53,8 |
| 4 |  | Franziska Pfnür | 2 | + 1.03,6 |
| 5 |  | Heidi Nikkinen | 2 | + 1.07,7 |
| 6 |  | Pascale Paradis | 1 | + 1.09,2 |
Päivämäärä: 26. helmikuuta
Tulokset > Naiset, alle 19 > 3x6 km viesti

| Sija | Maa | Kilpailija | Sakot + varat | Aika |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  SWE | Amanda Lundström Ella Halvarsson Elvira Öberg | 0+6 | 1.03.19,8 |
| 2 |  FIN | Jenni Keränen Kaisa Keränen Heidi Nikkinen | 2+10 | + 0,0 |
| 3 |  NOR | Marthe Krakstad Johansen Sigrid Bredde Vig Juni Arnekleiv | 2+8 | + 37,0 |
| 4 |  RUS | Marija Kretova Anastasija Gorejeva Anastasija Ševtšenko | 5+13 | + 1.09,7 |
| 5 |  CZE | Petra Suchá Karolina Dusilová Tereza Voborníková | 1+11 | + 1.51,5 |
| 6 |  GER | Lena Hanses Hanna-Michelle Hermann Franziska Pfnür | 3+14 | + 2.03,5 |
Päivämäärä: 28. helmikuuta
Tulokset > Naiset, alle 19 > 6 km pikakilpailu

| Sija | Maa | Kilpailija | Sakot | Aika |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Elvira Öberg | 1 | 19.46,7 |
| 2 |  | Heidi Nikkinen | 1 | + 13,1 |
| 3 |  | Amanda Lundström | 0 | + 16,7 |
| 4 |  | Anastasija Gorejeva | 2 | + 22,9 |
| 5 |  | Tereza Voborníková | 1 | + 27,6 |
| 6 |  | Hrystyna Dmytrenko | 0 | + 31,3 |
Päivämäärä: 2. maaliskuuta
Tulokset > Naiset, alle 19 > 7,5 km takaa-ajo

| Sija | Maa | Kilpailija | Sakot | Aika |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Anastasija Gorejeva | 3 | 24.24,0 |
| 2 |  | Franziska Pfnür | 1 | + 17,5 |
| 3 |  | Amy Baserga | 2 | + 29,0 |
| 4 |  | Ukaleq Astri Slettemark | 1 | + 38,4 |
| 5 |  | Elvira Öberg | 4 | + 42,8 |
| 6 |  | Marthe Krakstad Johansen | 2 | + 45,4 |
Päivämäärä: 4. maaliskuuta
Mitalitaulukko

| Sija | Maa |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Venäjä | 8 | 2 | 5 | 15 |
| 2 |  Ruotsi | 3 | 0 | 1 | 4 |
| 3 |  Puola | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 4 |  Norja | 1 | 4 | 4 | 9 |
| 5 |  Ranska | 1 | 2 | 4 | 7 |
| 6 |  Tšekki | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 7 |  Suomi | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 8 |  Saksa | 0 | 1 | 0 | 1 |
|  |  Italia | 0 | 1 | 0 | 1 |
|  |  Ukraina | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 11 |  Sveitsi | 0 | 0 | 1 | 1 |
Kolmisoppi (Sotkamo)

| Kolmisoppi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Sotkamo
Koordinaatit:  64°01′30″N, 28°03′05″E
Järvinumero:  59.885.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  178,5 m 
Rantaviiva:  10,01 km 
Pinta-ala:  2,02 km² 
Tilavuus:  0,0112 km³ 
Keskisyvyys:  5,55 m 
Suurin syvyys:  14,15 m 
 fiKolmisoppi 
Kolmisoppi on järvi Sotkamossa Kainuun eteläosassa. Sen pinta-ala on kaksi neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 26 kilometriä kaakkoon. Kolmisopen alla makaa merkittävä malmio.
Maantiede

Kolmisopen pituus kaakosta luoteeseen on 3,0 kilometriä ja leveys lännestä itään 1,9 kilometriä. Koillinen Niskalanlahti leventää allasta merkittävästi, valtaosa järvestä on alle kilometrin leveä. Järven pohjoisosan muodostaa Aittolahti, eteläisimmässä osassa on Hovinlahti. Noin viideosa Kolmisopesta on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvimmät kohdat sijaitsevat järven keskellä.
Kolmisopen ainoan saaren pinta-ala on kuutisen aaria. Rannat ovat metsää ja suota, lounaisella rannalla ja pohjoisella rannalla on pientaloja. Itärannan Sopenvaaran huippu on lähes 250 metriä merenpinnan yläpuolella eli noin 70 metriä Kolmisopen pintaa korkeammalla
Kolmisoppeen virtaa Korentojoki–Kalliojoki lännestä. Kolmisoppi laskee järven itäkolkasta Niskalankoskea Tuhkajokeen, joka päätyy itään Jormasjärveen (144,9 metriä mpy). Kolmisopen ja Jormasjärven välinen etäisyys on runsaat kolme kilometriä.
Kolmisopen vesitilavuus on 11 185 000 kuutiometriä.
Kolmisoppi (59.885.1.002) kuuluu Tuhkajoen valuma-alueeseen (59.885), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Jormasjärven valuma-alue (59.88) ja ensimmäinen on Nuasjärven–Kiimasjärven alue (59.8). Kolmisoppi on Tuhkajoen valuma-alueen laajin vakavesi. Toiseksi laajin on Saarijärvi. Valuma-alueeseen kuuluu 26 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.
Sotkamon Kolmisoppi on laajin Suomen 40:stä Kolmisoppi-nimisestä vakavedestä. Seuraavaksi laajin on Siilinjärven Kolmisoppi.
Jukka Ruohomäki

| Jukka Ruohomäki |
| --- | --- |
 Jukka Ruohomäki (vas.) tarkastelemassa Erkki Kurenniemen suunnittelemaa ”sävellyskonetta” vuonna 1971.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jukka Tapio Ruohomäki
Syntynyt: 20. elokuuta 1947 Helsinki
Kuollut: 8. maaliskuuta 2022 (74 vuotta) Oulu
Muusikko
Tyylilajit:  elektroninen musiikki 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jukka Tapio Ruohomäki (20. elokuuta 1947 Helsinki – 8. maaliskuuta 2022 Oulu) oli suomalainen elektroniseen musiikkiin erikoistunut säveltäjä. Hän opiskeli musiikkitiedettä Helsingin yliopistossa, ja oppiarvoltaan hän oli filosofian kandidaatti.
Ura

Ruohomäki aloitti musiikilliset kokeilunsa 1960-luvun lopulla käyttäen analogisia laitteita 1970-luvun loppuun saakka. Hän työskenteli Helsingin yliopiston musiikkitieteen laitoksen elektronisen musiikin studiossa vuodesta 1970 alkaen Erkki Kurenniemen johdolla ja vastasi studion toiminnasta vuosina 1973–1986. Hän työskenteli myös Yleisradion kokeilustudiossa ja Sibelius-Akatemian elektronisen musiikin studiossa. Hän loi musiikkia kuunnelmiin (Liisa ihmemaassa, Neurovelho) ja kokeellisiin animaatioelokuviin (Sähkölintupuutarha).
1980-luvulla Ruohomäki keskittyi tietokonegrafiikkaan mutta alkoi taas säveltää 1990-luvulla käyttäen tietokonepohjaisia järjestelmiä. Ennen kuolemaansa hän asui Oulussa ja toimi Oulun konservatorion elektronisen musiikin lehtorina, kunnes jäi eläkkeelle 68-vuotiaana.
Vuonna 2020 taiteilija Niina Suominen toteutti mediataideteoksen Mikä aika on? Teoksen ääniraitana on käytetty Jukka Ruohomäen sävellyksen Mikä aika on? versiota 4, jonka Ruohomäki miksasi Suomisen teosta varten.
Ruohomäelle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuonna 2021.
Ruohomäki menehtyi sairauskohtaukseen kotonaan 8. maaliskuuta vuonna 2022. Hän oli 74-vuotias. Ruohomäki on haudattu Ouluun.
Teoksia > 1970-luku

Mikä aika on (1970)
Adjö (1974–75)
Phones (1975)
Pisces (1975–76)
Ennen iltaa (1977)
NRUT1 (1978)
Inventio / Outventio (1970)
Mix Master Universe (1972–74)
Teoksia > 1980-luku

Tv-uutisten tunnusmusiikki (1980-luvun alkupuoli)
Teoksia > 1990-luku

Viiltoja (Scratches) (1995)
Luscinia (1997)
Hommage à Winston Smith (1983–84, 1994, 1997–98)
Teoksia > 2000-luku

Sanattomasti (Wordlessly) (2000–01)
Flow (2002)
Cyber Suite (1994, 1998–2006)
Okon Fuoko – Revisité (2007)
Metsälampien välkkyvät silmät (2008)
Bourgeois and Proletarians (2009)
Teoksia > Time Ride

Time Ride on Hot Igloo -yhtiön julkaisema kokoelma Ruohomäen tuotannosta. Levy julkaistiin syystalvella 2006. Levy sisältää Ruohomäen 1990- ja 2000-luvun tuotantoa.
Jockey Seq. C
Viiltoja
Luscinia
Sanattomasti 2
Hommage À Winston Smith
Cyber Suite
Kirjallisuutta

Ojanen, Mikko: Jukka Ruohomäen ensimmäisen sävellyskauden elektroakustinen musiikki. Musiikki, 2014, 44. vsk, nro 1–2, s. 146–183.  ISSN 0355-1059  Artikkelin verkkoversio.
Aiheesta muualla

Time Ride -levystä ja Ruohomäestä. PDF. Web Archive.(Arkistoitu – Internet Archive) Hot Igloo.
Ruohomäestä Oulun kaupunginkirjaston sivuilla
Jukka Ruohomäen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Taiteilija Niina Suomisen teoksen Mikä aika on? sivu AV-arkin sivuilla
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva  Elonet
Pedro Galasso

Pedro Galasso (19. tammikuuta 1930 – 25. elokuuta 2007) oli brasilialainen nyrkkeilijä. Hän kilpaili miesten höyhensarjassa Helsingin kesäolympialaisissa 1952. Galazzo nyrkkeili Helsingin olympialaisissa kaksi ottelua ja voitti ensimmäisellä kierroksella Japanin Toshihito Ishimarun. Toisella kierroksella Galasso hävisi Puolan Lech Drogoszille ja putosi häviönsä myötä jatkosta.
Galazzo nyrkkeili ammattilaisena vuosien 1953–1964 aikana yhteensä 67 ottelua.
Irma Torvi

| Irma Torvi> Kansanedustaja |
| --- | --- |
 22.7.1948–4.4.1966  
Ryhmä/puolue:  SKDL
Vaalipiiri:  Turun pohjoinen, Oulu
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. maaliskuuta 1913 Helsinki
Kuollut: 19. helmikuuta 2006 (92 vuotta) Helsinki
Ammatti:  toimistosihteeri
Irma Mirjam Torvi (o.s. Ronkanen; 31. maaliskuuta 1913 Helsinki – 19. helmikuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SKDL:n kansanedustajana vuosina 1948–1966.
Elämä ja ura

Torvi kirjoitti ylioppilaaksi 1933 ja suoritti sanomalehtitutkinnon Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa 1936. Hän työskenteli muun muassa vakuutusyhtiö Varman vakuutusvirkailijana 1934–1936 ja Hyvinkään kauppalan toimistonvirkailijana 1942–1945.
Sotavuosien jälkeen Torvi opiskeli Sirola-opistossa. Puolisonsa mukana Poriin muuttanut Torvi valittiin eduskuntaan Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä vuosina 1948 ja 1951. Ouluun muutettuaan hänet valittiin eduskuntaan vielä kolmasti Oulun läänin vaalipiiristä vuosina 1954, 1958 ja 1962. Hän oli myös Porin ja Oulun kaupunginvaltuustojen jäsen.
Kansanedustajakautensa päätyttyä Torvi suoritti valtio-opin ja sosiaalipolitiikan arvosanoja Tampereen yliopistossa, ja työskenteli Helsingissä Kansaneläkelaitoksen toimistosihteerinä 1968–1978.
Yksityiselämä

Irma Torven puoliso oli maanalaisen SKP:n toiminnassa mukana ollut sosionomi Arvi Torvi (1904–1971), joka työskenteli muun muassa porilaisen Osuusliike Kansan sekä Oulun Osuuskaupan toimitusjohtajana.
Sankt Gallen

| Sankt Gallen Kantonin pääkaupunki |
| --- | --- |
 St. Gallenin luostarikirkko.
 lippu:  vaakuna
 Sankt Gallenin sijainti Sankt Gallenin piirikunnassa
 Sankt Gallen
 Koordinaatit: 47°25′25″N, 09°22′39″E 
Valtio:   Sveitsi
Kantoni:  Sankt Gallen
Hallintoalue (Wahlkreis):  Sankt Gallen
Perustettu:  612
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Peter Scheitlin
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  39,39 km²
Korkeus:  552–1 076 m
Väkiluku (31.12.2017)  (vakinaiset asukkaat):  75 522
 – Väestötiheys:  1 917 as./km²
Postinumero:  9000–9029
 
 www.stadt.sg.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sankt Gallen eli St. Gallen (saks. St. Gallen, ransk. St-Gall, ital. San Gallo, retoromaaniksi Sogn Gagl) on Sankt Gallenin kantonin pääkaupunki Koillis-Sveitsissä, noin 65 kilometriä Zürichistä itään, lähellä Bodenjärveä ja Liechtensteinin ja Itävallan rajan tuntumassa.
Historia

Kaupungin katsotaan saaneen alkunsa vuonna 612 irlantilaisen munkki Galluksen asetuttua asumaan erakkomajaan Steinachin joen varrelle. Kaupunki on kehittynyt hänen muistokseen noin vuonna 720 perustetun St. Gallenin luostarin ympärille, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Kaupungista oli 1200-luvulle tultaessa kehittynyt tärkeä kauppapaikka, ja siellä tuotettiin vientiin maineikkaita pellavakankaita. Keskiajan lopulla St. Gallen oli ainoa sveitsiläinen kaupunki, jolla oli edustustoja ulkomailla. Joachim von Watt toi kaupunkiin uskonpuhdistuksen vuonna 1529, jolloin kaupungissa puhkesi levottomuuksia. Luostari säilyi kuitenkin katolisena saarekkeena muutoin protestanttisessa kaupungissa. 1700-luvun alkupuolella puuvilla alkoi syrjäyttää pellavan asemaa, ja St. Gallenissakin tuotantotekniikat muuttuivat. Vientiä harjoittava puuvillateollisuus työllisti vuonna 1790 noin 40 000 naista. Vuonna 1803 St. Gallen ympäröivine alueineen liittyi Sveitsin liittovaltioon uutena protestanttisena kantonina, minkä seurauksena luostari lakkautettiin vuonna 1805.
1820-luvulla St. Galleniin tulivat kehruukoneet, ja alkoi sen kulta-aika. Vuonna 1913 St. Gallenilla oli hallussaan maailman tekstiilituotannosta puolet, josta se laski 2000-luvun alkuun mennessä 0,5 prosenttiin.
Talous

St. Gallen tunnetaan teollisuuskaupunkina, jonka päätuotantoaloja ovat puuvilla-, lasi- ja metalliteollisuus. Puuvillatuotanto keskittyy nykyisin erikoistuneisiin pienyrityksiin, jotka toimittavat korkeatasoisia designtuotteita maailman johtaville muotitaloille. Esimerkiksi Lacosten kuuluisa krokotiililogo on tuotettu St. Gallenissa. Suuri osa tarkkuustyöstä tapahtuu edelleen käsityönä työllistäen noin 2 000 ihmistä.
Liikenneyhteydet

Moottoritie A1 kulkee Sankt Gallenin kautta. Kaupunki on rautateiden solmupiste: SBB:n rautatie Winterthurista Rorschachiin kulkee sen kautta. Lisäksi Appenzeller Bahnenin rautatiet Herisauhun, Appenzelliin ja Trogeniin sekä Schweizerische Südostbahnin rata Romanshorniin alkavat Sankt Gallenista. St. Gallen-Altenrheinin lentoasema sijaitsee noin 15 kilometriä kaupungista itään, aivan Itävallan rajalla.
Koulutus

Kaupungissa toimii alun perin vuonna 1898 perustettu saksankielinen St. Gallenin kantonin ylläpitämä St. Gallenin yliopisto (saks. Universität St. Gallen, HSG).
Urheilu

FC St. Gallen on sanktgallenilainen jalkapalloseura. Sen kotistadion on Kybunpark.
Nähtävyydet

St. Gallenin luostarin yhteydessä on merkittävä vuonna 1767 valmistunut, Peter Thumbin suunnittelema barokkikatedraali, ja sitä ympäröi pittoreski vanhakaupunki.
Muuta

Ruotsin kuningas Kustaa IV Aadolf, Suomen viimeinen kuningas, kuoli Sankt Gallenissa vuonna 1837.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sankt Gallen Wikimedia Commonsissa
| n k Sankt Gallenin kantonin hallintoalueet ja kunnat |
| --- | --- |
Hallintoalue (saks. Wahlkreis) ja kunnat (77 kpl, 1.1.2013–)
 Rheintal: Altstätten •  Au • Balgach • Berneck • Diepoldsau • Eichberg • Marbach • Oberriet • Rebstein • Rheineck • Rüthi • St. Margrethen • Widnau
 Rorschach:  Berg • Goldach • Mörschwil •  Rorschach • Rorschacherberg • Steinach • Thal • Tübach • Untereggen
 Sarganserland: Bad Ragaz • Flums •  Mels • Pfäfers • Quarten • Sargans • Vilters-Wangs • Walenstadt
 See-Gaster: Amden • Benken • Eschenbach • Gommiswald • Kaltbrunn •  Rapperswil-Jona • Schänis • Schmerikon • Uznach • Weesen
 St. Gallen: Andwil • Eggersriet • Gaiserwald • Gossau • Häggenschwil • Muolen • St. Gallen • Waldkirch • Wittenbach
 Toggenburg: Bütschwil-Ganterschwil • Ebnat-Kappel • Hemberg • Kirchberg • Lichtensteig • Lütisburg • Mosnang • Neckertal • Nesslau • Oberhelfenschwil • Wattwil • Wildhaus-Alt St. Johann
 Werdenberg:  Buchs • Gams • Grabs • Sennwald • Sevelen • Wartau
 Wil: Degersheim • Flawil • Jonschwil • Niederbüren • Niederhelfenschwil • Oberbüren • Oberuzwil • Uzwil •  Wil • Zuzwil
St. Gallenin luostari ja katedraali.
Sankt Gallenin konserttitalo.
Via del Corso

Via del Corso etelästä pohjoiseen nähtynä.
Via del Corso on katu Rooman historiallisessa keskustassa. Sen eteläpää on Piazza Venezia -aukiolla ja pohjoispää Piazza del Popolo -aukiolla. Katu kulkee Campo Marzion, Colonnan, Pignan ja Trevin kaupunginosien alueella. Via del Corso ja sen poikkikadut ovat tunnettuja ostoskatuja.
Via del Corson pituus on noin 1,6 kilometriä. Se on keskimmäinen Piazza del Popololta etelään haarautuvista kolmesta tärkeästä kadusta, jotka tunnetaan yhteisnimityksellä Tridente, ”kolmikärki”. Kaksi muuta ovat Via di Ripetta ja Via del Babuino. Via del Corson varrella sijaitsevia rakennuksia ovat muun muassa San Marcello al Corson ja Santi Ambrogio e Carlo al Corson kirkot, historialliset kaupunkipalatsit Palazzo Chigi, Palazzo Bonaparte ja Palazzo Doria-Pamphili sekä kotimuseo Casa di Goethe. Myös Piazza Colonna -aukio on kadun varrella.
Historia

Via del Corso on saanut alkunsa antiikin Rooman aikana rakennetun Via Flaminia -maantien alkupäästä. Aurelianuksen muurin rakentamisen aikaan 270-luvulla kadun paikalla kulkenut tie oli saanut nimekseen Via lata. Tien käyttö lakkasi keskiajalla läheisen Tiberjoen tulvien vuoksi mutta sen merkitys kasvoi 1400-luvulla, kun paavi Paavali II rakennutti sen eteläpäähän Palazzo Venezian ja teki siitä virka-asuntonsa. Kadulle siirtyi samoihin aikoihin myös Rooman karnevaalien ja niihin liittyneiden eläin- ja juoksukilpailujen keskus, minkä takia sen nimi muutettiin Via del Corsoksi (”kilpailukatu”). Berberihevosten laukkakilpailu järjestettiin kadulla vuoteen 1882 saakka.
Katu nimettiin vuonna 1900 salamurhatun Italian kuningas Umberto I:n mukaan Corso Umbertoksi ja vuonna 1944 Corso del Popoloksi. Nimi Via del Corso palautettiin vuonna 1946.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Via del Corso Wikimedia Commonsissa
Aasland

Aasland on seuraavien norjalaisten henkilöiden sukunimi:
Aaslaug Aasland (1890–1962), poliitikko
Sigrun Gjerløw Aasland (s. 1978), poliitikko
Terje Aasland (s. 1965), poliitikko
Tora Aasland (s. 1942), poliitikko
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Claire Littleton

| Claire Littleton |
| --- | --- |
 Claire Littleton (Emilie de Ravin)
Näyttelijä(t):  Emilie de Ravin
Ensiesiintyminen:  Maahansyöksy
Viimeinen esiintyminen:  Loppu
Keskeiset jaksot:  Toisen kasvattama Äitiysloma Linnuntie
Henkilötiedot
Koko nimi:  Claire Littleton
Asuinpaikka:  Sydney, Australia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Claire Littleton on Emilie de Ravinin esittämä fiktiivinen hahmo yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa Lost.
Taustaa > Ennen onnettomuutta

Claire ajautui teini-iässä auto-onnettomuuteen, joka ajoi hänen äitinsä kuolemaisilleen. Claire työskenteli tatuointiliikkeessä tehden lävistyksiä. Yhdysvaltalainen lääkäri saapui hoitamaan Clairen äitiä, jolloin kävi ilmi, että Christian on hänen isänsä. Jack on Clairen velipuoli.
Myöhemmin Claire sai tietää olevansa raskaana, minkä vuoksi hänen poikaystävänsä jätti hänet. Claire päätti antaa vauvansa adoptoitavaksi. Hän tapasi meedion, joka kielsi adoption sillä perusteella, että Clairen olisi itse kasvatettava lapsi, tai muuten vauvaa kohtaisi vaara. Claire halusi yhä luovuttaa lapsen adoptoitavaksi, mutta tuli kuitenkin toisiin ajatuksiin allekirjoittaessaan sopimusta. Claire palasi ennustajan luo, joka kuitenkin sanoi löytäneensä Los Angelesista sopivan parin, jolle vauvan voisi adoptoida. Ennustaja antoi Clairelle lipun Oceanic Airlinesin lennolle 815.
Taustaa > Saarella

Lento-onnettomuuden jälkeen Claire tutustuu läheisesti Charlieen. Pian molemmat joutuvat Ethanin kaappaamaksi. Vain Charlie pystytään pelastamaan. Myöhemmin houraileva Claire löytää tiensä selviytyneiden leiriin. Häntä käytetään syöttinä, jotta Ethan saataisiin ansaan. Kostonhimoinen Charlie tappaa Ethanin.
Jaksossa Äitiysloma  paljastuu, mitä Clairelle tapahtui hänen ollessa Ethanin kaappaamana. Claire oli viety Dharman lääkintäasemalle, jossa hänen syntymättömälle vauvalleen annettiin lääkitystä. Ethan ehdotti, että Claire voi synnytettyään luovuttaa vauvan heille. Claire alkoi luottaa Ethaniin ja suostui. Eräänä yönä Alex herätti Clairen ja kertoi, että Toiset aikovat leikata vauvan ulos ja täten Claire kuolisi. Alex auttoi huumaamalla Clairen ulos asemalta. Claire heräsi viidakosta, josta Rousseau löysi hänet. Claire alkoi huutaa Ethania, mutta Rousseau tainnutti hänet ja palautti selviytyneiden luo.
Claire synnyttää lapsensa Aaronin Katen avustuksella. Rousseau kaappaa Aaronin, mutta Charlie ja Sayid palauttavat lapsen. Aaronin sairastuessa Claire palaa hylätylle lääkintäasemalle etsimään rokotetta. Hän ei löydä mitään, mutta Aaron kuitenkin paranee pian.
Jaksossa Linnuntie Desmond tuo Clairelle linnun, joka on lintututkijoiden rengastama. Claire sitoo linnun jalkaan hätäviestin ja päästää linnun lentämään.
Myöhemmin Claire sairastuu vakavasti, mutta Juliet parantaa hänet. Karlin viestin jälkeen Claire matkustaa Jackin ryhmän kanssa radiomastolle ja saa kuulla Charlien sulkeneen häirintälaitteet. Kuullessaan Charlien varoituksesta ja kuolemasta Claire päättää lähteä Locken ryhmän kanssa Dharman parakeille. Matkan aikana ryhmä kohtaa Charlotten. Locken luvalla Claire puhuu Milesille, joka kertoo ryhmälle tehtävästään saarella.
Keamyn ryhmän hyökätessä parakeille yksi heistä räjäyttää Clairen asunnon, mutta Sawyer pelastaa Clairen ja Aaronin. Claire päättää palata takaisin rannalle Sawyerin ja Milesin kanssa. Myöhemmin yöllä Claire huomaa isänsä ja katoaa. Locke löytää Clairen Jacobin mökistä Christianin vierestä istumasta. Claire sanoo Lockelle, että hänellä on hyvä olla ja että Aaron on turvassa. Claire ilmestyy saarelta lähteneen Katen unessa ja varoittaa tätä viemästä Aaronia takaisin saarelle.