stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Brazen Abbot
Brazen Abbotin entiset jäsenet

Glenn Hughes - solisti (1995) Tunnettu mm. Deep Purple ja Black Sabbath
Tomas Vikström - solisti (1995-1997)
Jørn Lande - solisti (2003)
Mic Michaeli - kosketinsoittaja (1995-2003)
Lars Pollack - kosketinsoittaja (2004)
Svante Henryson - basisti (1995)
John Levén - basisti (1996-2003)
Ian Haugland - rumpali (1995-2003)
Thomas Broman - rumpali (2004)
Julkaisut

Baltimoore - Double Density (1992)
Baltimoore - Thought For Food (1994)
Brazen Abbot - Live and Learn (1995)
Brazen Abbot - Eye of the Storm (1996)
Brazen Abbot - Bad Religion (1997)
Nikolo Kotzev - Nostradamus (2001)
Brazen Abbot - Guilty as Sin (2003)
Brazen Abbot - A Decade of Brazen Abbot (2004)
Brazen Abbot - My Resurrection (2005)
Giancarlo Primo

| Giancarlo Primo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Giancarlo Primo
Syntynyt: 4. marraskuuta 1924 Rooma, Italia
Kuollut: 27. joulukuuta 2005 (81 vuotta) Civita Castellana, Italia
Kansalaisuus:   Italia
Koripalloilija
Pelipaikka:  Heittävä takamies
Maajoukkueet
:   Italia
Ottelut (pisteet):  37 (63)
Valmennusura
1960–1968 1969–1979:   Italia  Italia
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Maa:   Italia.Miesten koripallo (valmentajana).EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten koripallo (valmentajana).EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten koripallo (valmentajana).EM-kilpailut  | Maa:   Italia> Miesten koripallo (valmentajana). |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Länsi-Saksa 1971 |  |  |
|  Pronssia | Jugoslavia 1975 |  |  |
Giancarlo Primo (4. marraskuuta 1924 Rooma – 27. joulukuuta 2005 Civita Castellana) oli italialainen koripalloilija ja koripallovalmentaja. Vuonna 2007 Primo nimettiin valmentajana FIBA Hall of Fameen.
Urheilu-ura

Pelaajana Primo ylsi kahdesti Italian pääsarjassa hopealle ja kuului Italian miesten maajoukkueen kokoonpanoon Lontoon kesäolympialaisissa 1948 sekä vuosien 1947 ja 1951 EM-kilpailuissa. Valmentajana Primo valmensi Italian naisten maajoukkuetta muun muassa vuoden 1967 MM-kilpailuissa ja vuosien 1960, 1962 ja 1968 EM-kilpailuissa. Italian miesten maajoukkuetta Primo valmensi aluksi apuvalmentajana kolmissa olympia- ja neljissä EM-kilpailuissa ja päävalmentajana vuosina 1969–1979 johtaen maan EM-pronssille Länsi-Saksassa 1971 ja Jugoslaviassa 1975. Hän toimi Italian miesten päävalmentajana lisäksi muun muassa kesäolympialaisissa Münchenissä 1972 (Italia neljäs) ja Montréalissa 1976 (viides), vuosien 1970 ja 1978 MM-kilpailuissa sekä vuosien 1969, 1973, 1977 ja 1979 EM-kilpailuissa. Seurajoukkuevalmentajana Primo johdatti Pallacanestro Cantùn Cup-mestareiden cupin voittoon vuonna 1982 ja Intercontinental Cupin voittoon vuonna 1983. Vuonna 2007 Primo nimettiin valmentajana FIBA Hall of Fameen, ja hänet on nimetty myös Italian koripallon kunniagalleriaan.
Aiheesta muualla

Giancarlo Primo Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Braydon Coburn

| Braydon Coburn |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. helmikuuta 1985 (ikä 39) Calgary, Alberta, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  196 cm
Paino:  103 kg
Pelinumero:  55
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2005–2021
Aik. seurat:  Chicago Wolves (AHL)   Atlanta Thrashers (NHL)   Philadelphia Flyers (NHL)   Tampa Bay Lightning (NHL)   Ottawa Senators (NHL)   New York Islanders (NHL)
NHL-varaus:  8. varaus, 2003 Atlanta Thrashers
Braydon Coburn (s. 27. helmikuuta 1985 Calgary, Alberta, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Coburn on Stanley Cup-voittaja vuodelta 2020. Hän pelasi mittavan uransa aikana 983 NHL-ottelua.
Ura > Seuraura

Coburn kävi koulua ja pelasi juniorina Shaunavonnissa ennen siirtoa 14-vuotiaana Notre Dame Houndsiin tarkoituksenaan kehittää taitojaan ja jatkaa opiskeluja. WHL-seura Portland Winterhawks varasi Coburnin koko WHL Bantam Draftin ensimmäisenä pelaajana vuonna 2000. Coburn pelasi Saskatchewanissa SMHL:n Notre Dame Houndsissa kaudella 2000–2001 ja pelasi myös Portland Winterhawksissa pudotuspeleissä. Kauden 2001–2002 hän pelasi Winterhawksissa ja palkittiin WHL:n parhaana tulokkaana Jim Piggott Memorial Trophyllä. Atlanta Thrashers varasi hänet ensimmäisellä kierroksella kahdeksantena pelaajana NHL:ään kesällä 2003. Coburn oli varaustilaisuuden toisena varattu puolustaja.
Kaudella 2003–2004 Coburn valittiin WHL:n lännen tähdistökentälliseen ja palkittiin panoksestaan  hyväntekeväisyyteen Doug Wickenheiser Memorial Trophyllä. Coburn siirtyi Thrashersin organisaatioon kolmivuotisella tulokassopimuksella heinäkuussa 2004, mutta pelasi silti kauden 2004–2005 Winterhawksissa. Kaudella 2004–2005 hän oli joukkueen tehokkain puolustaja junioriuransa ennätystehoilla 12+32=44 ja valittiin CHL:n toiseen tähdistökentälliseen sekä WHL:n lännen ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Coburn edusti kauden lopussa hänet NHL:ään varanneen Thrashersin farmiseura Chicago Wolvesia. Coburn oli Winterhawksin kapteeni vuosina 2003–2005.
Kaudeksi 2005–2006 Coburn siirtyi Thrashersin organisaatioon, mutta debyyttikausi sujui yhdeksää NHL:n runkosarjaottelua lukuun ottamatta AHL:ssä Chicago Wolvesissa. Kaudella 2006–2007 hän sai jo enemmän vastuuta NHL:ssä, mutta helmikuussa 2007 Thrashers kauppasi Coburnin oikeudet Philadelphia Flyersiin vaihdossa Aleksei Žitnikiin. Kaudella 2007–2008 Coburn teki NHL-uransa ennätystehot 9+27=36, joilla oli Flyersin toiseksi tehokkain puolustaja Kimmo Timosen jälkeen. Hyvät otteet poikivat kaksivuotisen jatkosopimuksen marraskuussa 2007. Kaudella 2008–2009 Coburn oli tehoilla 7+21=28 joukkueen toiseksi tehokkain puolustaja Timosen jälkeen. Kaudella 2009–2010 Coburnin tehot laskivat 5+14=19:een. Flyers pääsi keväällä 2010 Stanley Cup -finaaleihin asti, mutta joukkue hävisi Chicago Blackhawksille otteluvoitoin 4–2.
Heinäkuussa 2010 Coburn jatkoi sopimustaan Flyersin kanssa kahdella vuodella. Kausi 2010–2011 toi Coburnille täyden 82 ottelun runkosarjan ja +/- -tilasto oli joukkueen puolustajien toiseksi paras +15. Marraskuussa 2011 Coburn teki Flyersin kanssa nelivuotisen, 18 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen, jonka cap hit on 4,5 miljoonaa dollaria. Helmikuussa 2015 Coburn siirtyi Tampa Bay Lightningiin vaihdossa Radko Gudakseen ja ensimmäisen ja kolmannen kierroksen varausvuoroon vuoden 2015 varaustilaisuudessa. Joulukuussa 2020 Lightning kauppasi Coburnin yhdessä Cedric Paquetten ja vuoden 2022 toisen kierroksen varausvuoron kanssa Ottawa Senatorsiin vaihdossa Anders Nilssoniin ja Marian Gaborikiin. Huhtikuussa 2021 Senators kauppasi Coburnin New York Islandersiin vaihdossa seitsemännen kierroksen varausvuoroon vuoden 2022 varaustilaisuudessa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Sveitsi 2009 | jääkiekko |  |
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Yhdysvallat 2005 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Suomi 2004 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Venäjä 2003 | jääkiekko |  |
Coburn edusti Kanadaa MM-kilpailuissa vuonna 2009 ja voitti hopeaa. Hän pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2004 ja 2005 voittaen hopeaa 2004 ja kultaa 2005. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2003, jolloin tuli kultaa.
Muuta

Coburnin veli Greg Coburn on myös jääkiekkoilija.
Glen Provost

Glen John Provost (s. 9. elokuuta 1949 Lafayette) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Lafayetten hiippakuntaan paavi Paavali VI 29. kesäkuuta 1975. Hänet nimitettiin Lake Charlesin hiippakunnan johtoon 6. maaliskuuta 2007, ja piispaksi vihkiminen seurasi 23. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alfred Clifton Hughes, jota avustivat Jude Speyrer ja Charles Michael Jarrell.
GNUnet

| GNUnet |
| --- | --- |


Kehittäjä:  GNUnet-yhteisö
Kehityshistoria
Ensijulkaisu:  5. marraskuuta 2001
Vakaa versio:  0.11.7 / 27. lokakuuta 2019
Kehitysversio:  0.11.0pre66 / 6. kesäkuuta 2018
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  anonyymi vertaisverkko, Ystäväsi ystävälle
Käyttökielet:  espanja, englanti, venäjä, saksa, ranska
Alusta:  virallinen: Vapaan ohjelmiston käyttöjärjestelmät (GNU(/Linux), FreeBSD, NetBSD, OpenBSD); epävirallinen: Muut käyttöjärjestelmät (OS X, Windows)
Ohjelmointikielet:  C
Lisenssi:  GNU AGPLv3 tai uudempi (Vapaa ohjelmisto)
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Versiohallinta
GNUnet keskukseton runkojärjestelmä vertaisverkolle. Runkojärjestelmä tarjoaa linkkitason salauksen, sekä palvelut muiden verkon solmujen löytämiseen ja resurssien jakoon. GNUnet julkistettiin ensi kerran 6. marraskuuta vuonna 2001.
Pääasiallinen koodikanta on kirjoitettu C-ohjelmointikielellä. Lisäksi yritetään tehdä yhteensopivaa Freeway-nimistä Java-toteutusta Java-kielellä. Joulukuussa 2005 GNUnetin C-toteutus toimi GNU(/Linux), BSD, OS X, Solaris, sekä Windows –alustoilla.
GNUnet on GNU käyttöjärjestelmän virallinen osa.
GNUnetin päällä toimivat palvelut > Tiedostonjako

Ensimmäinen pääasiallinen toteutettava palvelu on anonymisoiva, sensuuria ehkäisevä tiedostonjakopalvelu, jonka käyttäjät voivat anonyymisti julkaista ja hakea kaiken tyyppistä informaatiota. Pyyntöjen ja vastausten reititykseen käytetään GAP-protokollaa.
URI-osoitteet

GNUnet käyttää (epävirallisia) URI-osoitteita moniin asioihin viittaamiseen. Ne ovat epävirallisia siinä mielessä ettei gnunet URI Schemeä ole rekisteröity IANAn kanssa, toisin kuin esimerkiksi HTTP ja FTP.
URI-osoitteet > Esimerkkejä

Seuraavat ovat GNUnet 0.7-versioperheen URI-osoitteita.
Tietyn tyyppinen tiedostonjako-uri, joka osoittaa tiettyyn kopioon GNU GPL-lisenssitekstistä:
gnunet://ecrs/chk/9E4MDN4VULE8KJG6U1C8FKH5HA8C5CHSJTILRTTPGK8MJ6VHORERHE68JU8Q0FDTOH1DGLUJ3NLE99 /
N0ML0N9PIBAGKG7MNPBTT6UKG.1I823C58O3LKS24LLI9KB384LH82LGF9GUQRJHACCUINSCQH36SI4NF88CMAET3T3BHI93D /
4S0M5CC6MVDL1K8GFKVBN69Q6T307U6O.17992
Toisen tyyppinen tiedostonjako-uri, joka osoittaa avainsanalla "gpl" tehtävän haun hakutuloksiin.
gnunet://ecrs/ksk/gpl
Aiheesta muualla

GNUnetin kehityssivusto
Bárbara Franco

Bárbara Franco Solana (s. 4. huhtikuuta 1974 Madrid) on entinen espanjalainen uimari, joka edusti kotimaataan kesäolympialaisissa kaksi kertaa, alkaen vuodesta 1992. Hän voitti EM-kultaa 200 metrin selkäuinnissa lyhyen radan EM-kilpailuissa 1996.
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailut 2016

Vuoden 2016 Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailut oli kansainvälinen baseballturnaus Alankomaissa. Turnaus pelattiin 9.-18. syyskuuta  Hoofddorpissa.
Karsinnat

Kymmenen parasta joukkuetta vuoden 2014 kilpailuista selviytyi suoraan turnaukseen.
12 joukkuetta pelasi B-sarjan turnauksissa 2015. Ruotsi ja Kroatia selvisivät EM-turnaukseen.
Alkulohkot > Lohko A

| joukkue | Ot>  | V | H | AVG |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Alankomaat | 5 | 5 | 0 | 1.000 |  | 10-2 | 10-07 | 8-3 | 3-1 | 11-1 |
|  Saksa | 5 | 4 | 1 | .800 | - |  | 3-1 | 4-0 | 16-47 | 3-2 |
|  Tšekki | 5 | 3 | 2 | .600 | - | - |  | 6-1 | 12-07 | 4-1 |
|  Ruotsi | 5 | 2 | 3 | .400 | - | - | - |  | 8-1 | 9-611 |
|  Venäjä | 5 | 1 | 4 | .200 | - | - | - | - |  | 11-5 |
|  Iso-Britannia | 5 | 0 | 5 | .000 | - | - | - | - | - |  |
Alkulohkot > Lohko B

| joukkue | Ot>  | V | H | AVG |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Espanja | 5 | 5 | 0 | 1.000 |  | 8-3 | 11-17 | 6-0 | 6-0 | 12-1 |
|  Italia | 5 | 4 | 1 | .800 | - |  | 15-05 | 6-3 | 22-47 | 21-27 |
|  Belgia | 5 | 3 | 2 | .600 | - | - |  | 14-3 | 5-1 | 18-15 |
|  Ranska | 5 | 2 | 3 | .400 | - | - | - |  | 16-16 | 7-1 |
|  Kroatia | 5 | 1 | 4 | .200 | - | - | - | - |  | 10-08 |
|  Kreikka | 5 | 0 | 5 | .000 | - | - | - | - | - |  |
Yläindeksi tuloksen perässä ilmoittaa pelattujen vuoroparien määrän silloin kun se poikkeaa normaalista yhdeksästä. Ottelu keskeytetään vähintään 7 vuoroparin jälkeen, kun joukkue johtaa vähintään 10 juoksulla vuoroparin täyttyessä.
Lohkojen kolme parasta pelaavat ylemmässä jatkosarjassa (lohko C). Alkulohkojen neljänsiksi sijoittuneet pelaavat ottelun sijoista 7–8 ja lohkojen kaksi heikointa pelaavat alemmassa jatkosarjassa (lohko D). Alkulohkossa toisensa kohdanneet joukkueet eivät kohtaa uudelleen jatkosarjassa, vaan niiden keskinäisen ottelun tulos seuraa mukana jatkosarjan taulukkoon. C lohkon kaksi parasta pelaavat loppuottelussa.
Jatkolohkot > C-lohko

| joukkue | Ot>  | V | H | AVG |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Alankomaat | 5 | 5 | 0 | 1.000 |  | 1-0 | 6-510 | - | - | 12-3 |
|  Espanja | 5 | 4 | 1 | .800 | - |  | - | 3-0 | 9-3 | - |
|  Italia | 5 | 3 | 2 | .600 | - | - |  | 12-0 | 3-2 | - |
|  Saksa | 5 | 2 | 3 | .400 | - | - | - |  | - | 14-27 |
|  Tšekki | 5 | 1 | 4 | .200 | - | - | - | - |  | 4-310 |
|  Belgia | 5 | 0 | 5 | .000 | - | - | - | - | - |  |
Jatkolohkot > D-lohko

| joukkue | Ot>  | V | H | AVG |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Iso-Britannia | 3 | 2 | 1 | .667 |  | 6-2 | 19-27 | - |
|  Kroatia | 3 | 2 | 1 | .667 | - |  | - | 13-07 |
|  Kreikka | 3 | 1 | 2 | .333 | - | - |  | 3-1 |
|  Venäjä | 3 | 1 | 2 | .333 | - | - | - |  |
Gibraltarin hautausmaa

Hautausmaata Gibraltarinvuorelta nähtynä.
Hautausmaan kukkaloistoa, taustalla Gibraltarinvuoren seinämää.
Gibraltarin hautausmaa eli North Front Cemetery, joskus myös Garrison Cemetery, on Gibraltarin ainoa nykyisin käytössä oleva hautausmaa. Se sijaitsee Gibraltarinvuoren pohjoispuolella noin sadan metrin päässä lentokentältä ja 300 metriä satamasta. Siellä on sankarihautoja sekä ensimmäisen että toisen maailmansodan vuosilta. Tunnistettuja kaatuneita on kaikkiaan 651. Ensimmäisessä maailmansodassa kaatuneiden haudat ovat hajallaan hautausmaan eri osissa, mutta heillä on yhteinen muistomerkki hautausmaan länsipuolella lähellä merta. Toisessa maailmansodassa kaatuneista useimmat on haudattu alueen pohjoisosaan.
Hautausmaa perustettiin vuonna 1756. Sitä ennen Gibraltarin vainajat oli haudattu Red Sandsin alueelle, joka oli myös tärkeä valuma-alue ja sotaväen harjoittelukenttä. Hautausten jatkamisen siellä pelättiin aiheuttavan tautiepidemioita. North Frontin hautausmaa jaettiin viiteen osaan: katolisille, anglikaaneille, presbyteereille, wesleyläisille ja muille. Myöhemmin erotettiin vielä yksi osa juutalaisia varten. Katoliseen osaan siunattiin laajennus vuonna 1878. Nykyisin hautausmaa on jaettu vain kolmeen osaan: kristityille, juutalaisille ja tunnustuksettomille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gibraltarin hautausmaa Wikimedia Commonsissa
Bálint Korpási

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Justin Lester vs Balint Korpasi |  Justin Lester vs Balint Korpasi |  Justin Lester vs Balint Korpasi |  |
Maa:   Unkari
Miesten kreikkalais-roomalainen paini
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Budapest 2016 | 71 kg |  |
|  Hopeaa | Budapest 2018 | 72 kg |  |
|  Pronssia | Pariisi 2017 | 71 kg |  |
|  Pronssia | Nur-Sultan 2019 | 72 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Novi Sad 2017 | 71 kg |  |
|  Pronssia | Riika 2016 | 71 kg |  |
|  Pronssia | Kaspijsk 2018 | 72 kg |  |
| Euroopan kisat  | Euroopan kisat  | Euroopan kisat  |  |
|  Hopeaa | Baku 2015 | 71 kg |  |
Bálint Korpási (s. 30. maaliskuuta 1987) on unkarilainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän edustaa Budapest Vasutas SC -seuraa ja häntä ovat valmentaneet Ferenc Bacsa (vuodesta 1997), Ferenc Takacs ja György Struhacs.
Korpasi saavutti 71 kg:n sarjassa hopeaa Bakun Euroopan kisoissa 2015 ja pronssia Riian EM-kilpailuissa 2016. Hän voitti 71-kiloisten maailmanmestaruuden Budapestissa 2016 ja Euroopan-mestaruuden Novi Sadissa 2017. Hän sai 71 kg:n sarjassa MM-pronssia Pariisissa 2017. Hän saavutti 72-kiloisissa EM-pronssia Kaspijskissa 2018,  MM-hopeaa Budapestissa 2018 ja MM-pronssia Nur-Sultanissa 2019.
Korpasi saavutti kadetti-ikäisten (eli alle 17-vuotiaiden) EM-hopeaa 50 kg:n painoluokassa 2004. Junioreiden EM-kilpailuissa hän oli 60-kiloisissa toinen 2006 ja 66-kiloisissa kolmas 2007. Hän sai opiskelijoiden MM-kilpailuissa hopeaa 66-kiloisissa 2010.
Boiko Borisov

| Boiko Borisov |
| --- | --- |

Bulgarian pääministeri
 27.7.2009–13.3.2013 7.11.2014–27.1.2017 4.5.2017–12.5.2021  
Presidentti:  Georgi Părvanov Rosen Plevneliev
Varapääministeri:  Simeon Djankov Tsvetan Tsvetanov
Edeltäjä:  Sergei Stanišev Georgi Bliznashki (vt.)
Seuraaja:  Marin Raikov (vt.) Ognjan Gerdzhikov (vt.) Stefan Janev (vt.)
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. kesäkuuta 1959 (ikä 65) Bankia, Bulgaria
Tiedot
Puolue:  GERB
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
boykoborissov.bg
Boiko Metodiev Borisov (bulg. Бойко Методиев Борисов, s. 13. kesäkuuta 1959) on bulgarialainen poliitikko ja maan  pääministeri 2009–2013, 2014–2017 ja 2017–2021. Hän oli aiemmin Sofian pormestari marraskuusta 2005 ja johtanut perustamaansa GERB-puoluetta.
Poliittinen ura

Borisov työskenteli sisäministeriössä 1982–1990 ja perusti 1990 yksityisen turvallisuuspalveluyrityksen. Hän työskenteli uudelleen sisäministeriössä 2001–2005 oikeistohallituksen valtakaudella ja kohosi sisäministeriön poliisin kenraaliluutnantiksi.
Syksyn 2005 vaaleissa Borisov valittiin parlamenttiin kahdesta vaalipiiristä, mutta hän luopui paikastaan ja ryhtyi Sofian pormestariksi. Borisov perusti joulukuussa 2006 GERB-puolueen (bulg. ГЕРБ; Граждани за европейско развитие на България, Graždani za evropeisko razvitije na Bălgarija), joka voitti toukokuun 2007 eurovaalit saaden 21,69 % äänistä ja viisi paikkaa Euroopan parlamentissa.
Poliittinen ura > Pääministerinä

Heinäkuun 2009 vaaleissa GERB otti maanvyöryvoiton ja presidentti Georgi Părvanov nimitti Borisovin hallituksenmuodostajaksi.
Borisovin GERBin nimitys Barroson komissioon Euroopan kansanpuolueen edustajana, Rumjana Želeva joutui torjutuksi, koska saksalaisen Die Weltin mukaan hänellä oli kytkentöjä Venäjän mafiaan. Jeleva erosi asemastaan ulkoministerinä 19. tammikuuta 2010. Borisov nimitti hänen korvaajakseen ulkoministeriksi entisen puolustusministeri Nikolai Mladenovin.
Kesäkuussa 2010 Borisovin hallitus sanoutui irti vuonna 2007 Venäjän ja Kreikan kanssa rakennettavasta sovitusta Alexandroúpoli–Burgas-öljyputkesta. Samassa yhteydessä uuden Belenen ydinvoimalan rakennus jäädytettiin. Venäjän Rosatomin Atomstroieksport voitti neljän miljardin dollarin arvoisen tarjouskilpailun siitä vuonna 2006. Heinäkuussa 2010 Bulgaria liittyi kuitenkin uudelleen South Stream -projektiin.
Borisovin hallitus erosi helmikuussa 2013. Borisovin mukaan eron taustalla oli sähkön hintojen takia järjestetyt mielenosoitukset ja poliisien käyttämät kovat otteet mielenosoittajia kohtaan. Marraskuussa 2014 hän jatkoi pääministerinä uudessa vähemmistöhallituksessa.
Borisov ilmoitti erostaan loppuvuodesta 2016, kun hänen ehdokkaansa Tsetska Tsatsjeva hävisi presidentinvaalit opposition Rumen Radeville.
Vuoden 2017 vaalien jälkeen presidentti Radev  antoi hänelle huhtikuussa 2017 tehtäväksi muodostaa hallituksen kolmannen kerran.
Muuta

Borisov harrastaa karatea, ja on ollut kansallisen joukkueen valmentajana ja tuomarina kansainvälisissä otteluissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Boiko Borisov Wikimedia Commonsissa
Gilan piirikunta

Gilan piirikunta (engl. Gila County) on piirikunta Arizonassa Yhdysvalloissa. Vuoden 2019 arvion mukaan piirikunnan asukasluku oli 54 018, ja pinta-alaltaan se on 12 323 neliökilometriä. Piirikunnan hallinnollinen keskus on Globen kaupunki.
Fort Apachen ja San Carlosin intiaanireservaatit sijaitsevat osittain Gilan piirikunnassa.
Historia

Gilan piirikunta muodostettiin 8. helmikuuta 1881 osista Maricopan ja Pinalin piirikuntia. Vuotta myöhemmin piirikunnan rajaa siirrettiin itään päin San Carlos -joelle kansan anomuksesta. Piirikunnan alkuperäinen hallinnollinen keskus oli Globe City -nimellä tunnettu kaivosyhteisö, nykyinen Globe.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gilan piirikunta Wikimedia Commonsissa
Arizonan osavaltio
| --- | --- |
Alueet:   Arizona Strip  Coconino Plateau  Etelä-Arizona  Grand Canyon  Koillis-Arizona  Mojaven aavikko  North Central Arizona  Phoenix Metropolitan Area  Pohjois-Arizona 
Piirikunnat:   Apache  Cochise  Coconino  Gila  Graham  Greenlee  La Paz  Maricopa  Mohave  Navajo  Pima  Pinal  Santa Cruz  Yavapai  Yuma 
Kaupungit (suurimmat):   Chandler  Flagstaff  Gilbert  Glendale  Mesa  Peoria  Phoenix (pääkaupunki)  Prescott  Scottsdale  Tempe  Tucson  Yuma
Guerrino Riccardo Brusati

Guerrino Riccardo Brusati keskellä.
Guerrino Riccardo Brusati (11. huhtikuuta 1945 Bellinzago Novarese – 14. toukokuuta 2023 Novara) oli italialaissyntyinen, Brasiliassa uransa luonut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 23. kesäkuuta 1973 ja nimitettiin Caetitén hiippakunnan johtoon 13. marraskuuta 2002. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. helmikuuta 2003. Pääkonsekraattorina toimi Aloysio José Leal Penna, jota avustivat Renato Corti ja Antônio Alberto Guimarães Rezende.
Glen Moss

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 19. tammikuuta 1983
Syntymäpaikka: Hastings, Uusi-Seelanti
Pelipaikka: Maalivahti
Pituus: 188 cm 
Seura
Seura: Melbourne Victory
Pelinumero: 1
Junioriseurat
: Runaway Bay
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2001-2002   2002-2004   2004   2004-2005   2005-2006   2006-2007   2007-2009   2009- | Gold Coast United   Sydney Olympic   Stanmore Hawks   Bonnyrigg White Eagles   New Zealand Knights   Dinamo Bukarest   Wellington Phoenix   Melbourne Victory |   3 (0)       9 (0)   1 (0)   33 (0)   14 (0) |
Maajoukkue
| 2002   2004   2006- |  Uusi-Seelanti U-20    Uusi-Seelanti U-23    Uusi-Seelanti | 4 (0)   6 (0)   15 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 14. heinäkuuta 2010.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 14. heinäkuuta 2010.
Glen Moss (s. 19. tammikuuta 1983 Hastings) on uusiseelantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa australialaista Melbourne Victorya, jossa hän on pelannut vuodesta 2009 saakka. Moss on edustanut aiemmin muun muassa Dinamo Bukarestia, jossa hän tosin pelasi vain yhden ottelun, ja Wellington Phoenixia, jossa hän taisteli ykkösmaalivahdin paikasta maanmiehensä Mark Pastonin kanssa .
Moss on edustanut Uutta-Seelantia sekä juniorien että aikuisten maajoukkueissa. Hän pelasi alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa neljä ottelua ja myöhemmin kuusi ottelua alle 23-vuotiaiden maajoukkueessa. Moss pelasi ensimmäisessä arvoturnauksessaan vuonna 2009, kun hän oli joukkueen ykkösmaalivahti maanosaliittojen cupissa. Uusi-Seelanti putosi jo alkulohkossa, mutta Moss ehti pelata yhden nollapelin, kun joukkue pelasi tasan 0-0 Irakia vastaan. Hän oli joukkueen mukana myös seuraavan vuoden MM-kisoissa, mutta ei pelannut yhtäkään ottelua. Turnauksessa ykkösmaalivahdin paikkaa piti hänen vanha kilpakumppaninsa Mark Paston.
Moss vietti lapsuutensa Gold Coastilla ja hänellä on myös Australian kansalaisuus.