stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Opettaja (lehti)
Päätoimittajat

Antti Henttonen 1973–1983
Asseri Joutsimäki 1983–1989
Hannu Laaksola 1987–2014
Marja Puustinen 2014–2017
Heikki Pölönen 9/2017–12/2017 (va. päätoimittaja)
Hanna Ottman 2018–
Minna Ängeslevä
Aiheesta muualla

Opettaja-lehden kotisivut
Sebu Kuhlberg

Sebastian "Sebu" Kuhlberg (s. 24. tammikuuta 1974 Helsinki) on entinen suomalainen olympiatason lumilautailija. Hän osallistui Naganon talviolympialaisiin lumikourussa vuonna 1998 sijoittuen seitsemänneksi eli parhaana Suomen miehistä. Kisan voitti Sveitsin Gian Simmen. Ylipäätään paras lautailijamme Minna Hesso oli naisten puolella kuudes. Tämä oli ensimmäinen kerta kun lumilautailu oli olympialajina. Sebu Kuhlberg oli ensimmäinen suomalainen yhdessä Aleksi Vannisen kanssa, jotka saivat tallisopimuksen lajissaan vuonna 1993. Kuhlberg on esiintynyt Kurt Millerin ja Peter Speekin dokumenttielokuvassa Fifty vuodelta 1999. Elokuva kertoo hiihtourheilusaavutuksista.
Samus Aran

| Samus Aran |
| --- | --- |
 Samus Aran pelissä Metroid Prime 3: Corruption
Pelisarja:  Metroid
Ensimmäinen peli:  Metroid
Luoja:  Gunpei Yokoi
Ääninäyttelijä  (englanti):  Jennifer Hale (2002–2007) Alésia Glidewell (2008)
Lisää peliartikkeleitavideopelien teemasivulla
Samus Aran (jap. サムス・アラン, Samusu Aran), on Nintendon luoma kuvitteellinen videopelihahmo, joka on kaikkien Metroid-pelien sankari. Hän on palkkionmetsästäjä, joka on pukeutunut erityiseen, Chozo-rodun kehittämään, koko ruumiin peittävään pukuun (Power Suit), ja käyttää hyödykseen siihen rakennettua teknologiaa, kuten mahdollisuutta muuntautua palloksi. Aranin päätehtävä on auttaa Galaktista Federaatiota Avaruuspiraattien tuhoamisessa. Hän myös taistelee Metroid-nimisiä loisia vastaan läpi pelisarjan.
Samus Aran on myös pelattavana hahmona Nintendon tappelupeleissä Super Smash Bros., Super Smash Bros. Melee, Super Smash Bros. Brawl ja  Super Smash Bros. for Nintendo 3DS & Wii U.
Samuksen tausta

Samus Aran eli varhaisen lapsuutensa K-2L -nimisellä Galaktisen Federaation siirtokunnalla, johon Avaruuspiraatit komentajansa Ridleyn johdolla hyökkäsivät Samuksen ollessa vasta kolmen vuoden ikäinen. Samuksen vanhemmat, Rodney Aran ja Virginia Aran, sekä koko K-2L:n väestö sai surmansa, mutta Samus oli ainoa eloonjäänyt. Hyökkäyksen jälkiä tutkineet Chozot löysivät hänet ja veivät kotiplaneetalleen Zebesiin, jossa he kasvattivat hänet tarkoituksena tehdä hänestä galaksin suojelijan ja Avaruuspiraattien suurimman vastustajan.
Pelit > Metroid-pelit

Pelit, joissa Samus on pääroolissa. Pelit eivät ole aikajanassa.
Metroid (1986, NES)
Metroid II: Return of Samus ( 1991, Game Boy)
Super Metroid (1994, SNES)
Metroid Prime (2002, Nintendo GameCube)
Metroid Fusion (2002, Game Boy Advance)
Metroid Prime 2: Echoes (2004, Nintendo GameCube)
Metroid: Zero Mission (2004, Game Boy Advance)
Metroid Prime Pinball (2005, Nintendo DS)
Metroid Prime: Hunters (2006, Nintendo DS)
Metroid Prime 3: Corruption (2007, Wii)
Metroid Prime: Trilogy (2009, Wii)
Metroid: Other M (2010, Wii)
Pelit > Muut pelit

Super Smash Bros. (1999, Nintendo 64)
Super Smash Bros. Melee (2001, Nintendo GameCube)
Super Smash Bros. Brawl (2008, Wii)
Esiintymiset muissa medioissa > Sarjakuvat

Samus esiintyi myös säännöllisin väliajoin Suomessa Nintendo-lehdessä ilmestyneessä Kapteeni N -sarjakuvassa, jossa N-ryhmälle selvisi heidän yllätyksekseen Samuksen olevan nainen. Sarjakuvat ovat alun perin Valiant Comicsin julkaisemia ja ne ovat osa Nintendo Comics System -sarjaa. Samus ei esiinny lainkaan Kapteeni N -animaatiosarjassa, vaikka Metroid-sarjasta tuttu Äitiaivo (Mother Brain) onkin animaatiossa varsinainen arkkivihollinen. Samus lisättiin sarjakuvaan paikkaamaan Kapteeni N -animaatiosta tuttujen Simon Belmontin ja Mega Manin jättämää aukkoa, sillä sarjakuvassa ei voitu käyttää muita kuin Nintendon hahmoja. Sarjakuvatarinoissa Samuksella oli romanttisia tunteita Kevin Keeneä kohtaan, huolimatta tämän tunteista prinsessa Lanaan.
-pelisarja
| --- | --- |
Pääsarja:   Metroid  II: Return of Samus  Super Metroid  Fusion  Zero Mission  Other M  Samus Returns  Dread 
Prime-sarja:   Metroid Prime  Pinball  Hunters  Prime 2: Echoes  Prime 3: Corruption  Trilogy  Federation Force  Prime 4: Beyond 
Hahmot:   Samus Aran  Ridley  Kraid  Mother Brain  Adam Malkovich  Sylux 
Tapahtumapaikat:   Zebes  SR-388  Tallon IV 
Samus Aran Kapteeni N -sarjakuvassa.
Samoista soluista

| Samoista soluista Ikinä |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 17. helmikuuta 2017
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: heavy metal, alternative metal
 Kesto: 36.53
 Levy-yhtiö: Sakara
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 26.
Ikinä-yhtyeen muut julkaisut
|   | Samoista soluista 2017 | Millenniaalin itsehoito-opas epävarmaan aikuisuuteen 2019 |
Singlet albumilta Samoista soluista
 ”Magic Mike” Julkaistu: 10. kesäkuuta 2016  ”#elämää” Julkaistu: 30. syyskuuta 2016  ”Et pelkää” Julkaistu: 27. tammikuuta 2017
Samoista soluista on Ikinä-yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin 17. helmikuuta 2017 levymerkillä Sakara Records. Albumin ensimmäinen single ”Magic Mike” julkaistiin 10. kesäkuuta 2016, ja siitä kuvattiin musiikkivideo. Toinen single ”#elämää” julkaistiin 30. syyskuuta 2016 ja kolmas sekä viimeinen single ”Et pelkää” ilmestyi 27. tammikuuta 2017.
Yhtye teki albumin julkaisun tiimoilta helmikuussa 2017 yhteisen ”Kakara Tour” -kiertueen Apina-yhtyeen kanssa.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 26.
Kappaleet

Kylmääkin kylmempää – 3.52
Magic Mike – 4.16
Et pelkää – 3.56
Jalat kantaa – 3.36
Järki lomalla – 3.03
Kryptoniitti – 3.07
Pelkkää pintaa – 3.10
Puhu minulle – 3.30
Bileet – 1.03
#elämää – 3.23
Onnellinen – 3.53
Arvostelut

Imperiumi: 5½/10
Soundi:
Opettaja.tv

Opettaja.tv oli Internetiä ja tv:tä hyödyntävä palvelukokonaisuus opettajille ja kasvatusalan ammattilaisille. Opettaja.tv tarjosi sisältöjä, jotka liittyvät opettajien päivittäiseen työhön, itsensä ammatilliseen kehittämiseen sekä vuoropuheluun muiden opettajien kanssa. Yle on tehnyt Opettaja.tv:tä yhteistyössä opetushallituksen kanssa.
Oppitunneille ja opettajien ammatilliseen kehittymiseen suunnatut tv-ohjelmat poistuivat Yle Teeman ohjelmistosta vuoden 2012 alussa, jolloin Yle uudisti ohjelmistoaan ja siirsi resursseja verkkoon. Kaikki Opettaja.tv:n ohjelmat, joihin on nettioikeudet, ovat kuitenkin nähtävissä Opettaja.tv:n verkkopalvelussa ja oppimisen verkkopalvelussa. Televisio-ohjelmista osa on tarkoitettu katsottavaksi oppilaiden kanssa, osa taas on suunnattu opettajille ja muille kasvattajille ammatillisen kehittymisen tueksi.
Opettaja.tv:n verkkopalvelu tarjosi oppimateriaalia, työkaluja, vertaistukea sekä maksutonta täydennyskoulutusta. Täydennyskoulutuskurssit ovat pohjautuneet Opettaja.tv:n ohjelmiin, ja koulutuksen sisällöistä ovat vastanneet viralliset täydennyskoulutuskeskukset. Opiskelu on ollut yhteisöllistä verkko-opiskelua.
Opettaja.tv:n verkkopalvelun korvasi vuoden 2013 alussa avattu uusi oppimisen verkkopalvelu. Palvelun kohderyhmiä ovat koululaiset, opettajat ja aikuisopiskelijat – erityisesti kieltenopiskelijat. Kaikki Opettaja.tv:n aikaa kestävät ja käyttökelpoiset materiaalit siirretään uuteen palveluun, jossa ne ovat edelleen käytettävissä opetukseen ja oppimiseen.
Taustaa

Yle aloitti radion opetusohjelmat 1920-luvulla. Vuonna 1963 aloittanut Koulu-TV tuli osaksi Opettaja.tv:n palvelukokonaisuutta. Opettaja.tv:n televisio-ohjelmien tuotanto käynnistyi syksyllä 2006 ja verkkopalvelu avattiin keväällä 2007.
Opettaja.tv:n edeltäjä oli vuosina 2001-2006 toiminut Opinportti ja sen alainen Kouluportti-verkkopalvelu. Keväällä 2004 Opinportissa julkaistiin Suomen suurin video- ja audioklippejä sekä verkkotehtäviä sisältävä oppimisaihiopankki. Opettaja.tv:n oppimateriaalihaussa on mukana tuhansia videoita, ääniklippejä ja tehtäviä. Tuntityökalun avulla materiaaleista voi koostaa esityksiä oppitunneille. Opettajat ovat voineet jakaa koostamansa esitykset muiden opettajien kanssa.
Aiheesta muualla

Opettaja.tv (Arkistoitu – Internet Archive)
Uusi oppimisen verkkopalvelu Yle Oppiminen
Otto Schubiger

| Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Sveitsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | St. Moritz 1948 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Sveitsi 1948 |  |  |
|  Pronssia | Ranska 1951 |  |  |
|  Pronssia | Sveitsi 1953 |  |  |
Otto Schubiger (6. tammikuuta 1925 Zürich – 28. tammikuuta 2019) oli sveitsiläinen jääkiekkoilija. Hän kilpaili kaksissa talviolympialaisissa, St. Moritzissa 1948 ja Oslossa 1952. St. Moritzissa hän kuului pronssia saavuttaneeseen joukkueeseen. Oslossa Sveitsin joukkue jäi mitaleitta sijoittuen viidenneksi. MM-kilpailuista Schubiger voitti kaksi MM-pronssimitalia lisää. Hän edusti zürichihiläistä ZSC Lionsia.
Samogiitti

Samogiitti eli žemaiitti on pääasiassa läntisessä Liettuassa käytettävä kieli, jolla on 500 000 puhujaa. Useimmat liettualaiset pitävät samogiittia liettuan kielen murteena.[lähde? ]
Aakkosto

Samogiitin aakkosissa on 32 kirjainta. Ne ovat samat kuin liettuassa seuraavin poikkeuksin:[lähde? ]
Koska nasaalisia vokaaleita ei ole, ei ole myöskään niitä vastaavia kirjaimia (joissa on ogonek-tarke: ą, ę, į, ų).
Pitkille vokaaleille on kolme omaa kirjainta. Niissä on pituusmerkki eli makroni (kuten latviassa): ā, ē, ō.
Pitkä i kirjoitetaan žemaiitissa makronin avulla: ī (toisin kuin liettuassa, jossa äännettä ilmaisee y).
Pitkä ė on käytännössä kirjoitusasultaan o, jossa on tilde (õ). Oikeaoppisesti kirjoitettuna se kuitenkin on ė, jossa on makroni: Ė̄ ja ė̄.
Samogiitissa on kaksi kirjainyhdistelmällä kirjoitettavaa diftongia: ou ja ėi.
Samogiitissa on kahdeksan sijamuotoa: nominatiivi, genetiivi, akkusatiivi, instrumentaali, datiivi, vokatiivi, inessiivi ja illatiivi.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| A a  | [ā] | Ā ā  | [ėlguojė ā] | B b  | [bė] | C c  | [cė] | Č č  | [čė] | D d  | [dė] | E e  | [ē] | Ē ē  | [ėlguojė ē] |  |  |
| Ė ė  | [ė̅] | Ė̅ ė̅  | [ėlguojė ė̅] | F f  | [ėf] | G g  | [gė, gie] | H h  | [hā] | I i  | [ī] | Ī ī  | [ėlguojė ī] | J j  | [jot] |  |  |
| K k  | [kā] | L l  | [ėl] | M m  | [ėm] | N n  | [ėn] | O o  | [ō] | Ō ō  | [ėlguojė ō] | Õ õ  | [õ] | P p  | [pė] | R r  | [ėr] |
| S s  | [ės] | Š š  | [ėš] | T t  | [tė] | U u  | [ū] | Ū ū  | [ėlguojė ū] | V v  | [vė] | Z z  | [zė, zet] | Ž ž  | [žė, žet]. |  |  |
Aiheesta muualla

Wikipediasta on  versio
Samogitia (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi), (liettuaksi)
Samogitia: Maps of Lithuania with Samogitian Dialects' Borders (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Wikipedia
Otto Scheff

Otto Scheff (12. joulukuuta 1889 – 26. lokakuuta 1956) oli itävaltalainen uimari ja poliitikko. Hän oli 400 metrin vapaauinnin kultamitalisti vuoden 1906 välikisoissa Ateenassa. Hän voitti samoissa kisoissa myös mailin vapaauinnin pronssia. Vielä Lontoossa 1908 hän sai pronssia 400 metrin vapaauinnissa ajalla 5.46,0.
Scheff teki vuonna 1908 ensimmäisen 200 metrin vapaauinnin maailmanennätyksen 2.31,6. Ennätys pysyi voimassa kaksi vuotta, kunnes Frank Beaurepaire rikkoi sen. Hän ui 1908 myös mailin vapaauinnin maailmanennätyksen 25.24,4. Thomas Battersby rikkoi ennätyksen seuraavana vuonna.
Scheff istui Itävallan kansanpuolueen jäsenenä parlamentissa vuosina 1945–1953.
Onkisalo

Onkisalo
| --- | --- |
Sijainti:  Luhanka Keski-Suomi Suomi
Vesialue:  Päijänne
Korkein kohta:  180 m 
Pinta-ala:  10,3 km²  
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Onkisalo  on Päijänteen saari Keski-Suomessa Luhangassa Kotkatselän ja Pilkanselän välissä.
Maantietoa

Saari on 6,6 kilometriä pitkä, 2,8 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 10,3 neliökilometriä . Se sijaitsee Kotkatselällä Keihäsniemen ja Judinsalon suojassa. Luhangan kirkonkylä sijaitsee saaren pohjoispuolella Luhanksaaren takana Pilkanselän ja Tammiselän länsipuolella. Saarella on kaksi laajempaa osa-aluetta, joita yhdistävät keskellä oleva alle 400 metriä leveä kannas. Saaren eteläosassa sijaitsee kallioinen vuori Onkikorkein ja pohjoisosassa Utaron, Költerin, Hettulanvuoren ja Vankovuoren muodostama ylänkö. Saaren korkein huippu on  Hettulanvuorella. Se yltää noin 180 metrin korkeuteen merenpinnasta mpy eli se kohoaa 102 metrin korkeuteen Päijänteen vedenpinnasta. Pohjoisosassa on kuitenkin useita yli 90 metrin korkeuteen kohoavia vuoria ja sellainen on myös Onkikorkein. Onkisalossa on yksi järvi Molikonlammi.
Saarenosien välissä sijaitsee Onkimanlahti, jonka suulla sijaitsevat Suuraaret, Ruumissaari ja Kajaani. Näistä etelään ovat Iso-Toiviainen, jonka väliin jää Uitonsalmi. Etelässä Judinsalon edustalla on vielä Vähä-Toiviainen, Ruokolansaari, Kihissaari ja Vihtanen. Vihtanen lähes sulkee Ahvenusselän, joka johtaa etelässä Hopeasalmeen ja pohjoisessa Varpusenselkään, missä ovat Korpinsaari ja Avosaari. Näiden pohjoispuolella järvenselkä aukeaa Pilkanseläksi, jossa ovat Liansaari, Haukisaari, Vähä Liansaari, Selkäsaaret, Jänissaari, pohjoisessa Luhansaaren eteläpuolella Ritasaari, Rauhalansaari ja Karhusaari. Viimeksi luetellut saaret sijaitsevat lounaaseen johtavan salmen suulla. Salmi vie Kotkatselälle ohi Kailassaaren ja Kuikkosaaren.
Saareen tulee Judinsalosta tie, joka ylittää Vihtasalmet Vihtasen kautta pengertietä ja lyhyttä siltaa pitkin. Se haarautuu seututieltä 612, joka on Luhangan ja Sysmän kirkonkylien välinen saaristotie. Tie kiertää Onkikorkeimman länsipuolelta ja jatkuu Vankovuorelle, missä se muuttuu yksityisteiden verkostoksi. Saaren haja-asutus muodostuu viidestä kiinteästi asutusta tilasta ja yli 30 vapaa-ajan asunnosta.
Luontoarvoja

Saarella on useita luonnonsuojelualueita ja saaren itäosa muodostaa Natura 2000- hankkeeseen kuuluvan Onkisalo–Herjanselän (FI0900077, 2 063 hehtaaria) osa-alueen. Natura-alue ja siihen sisältyvät suojelualueet muodostavat monipuolisen kokonaisuuden, joka liittyy alueen Päijänteen sisäsaariston erityisolosuhteisiin. Suojeltun kriteerejä ovat alueen rantojen-, lehtoalueiden-, eräiden uhanalaisten eläinlajien- ja arvokkaiden kallioalueiden suojelu. Eräs luontoarvoja sivuava episodi on ollut saaren johtavan tien rakentamisen epääminen yli 17 vuoden ajan saaren vakinaisilta asukkailta johtuen valkoselkätikan pesimäalueen suojelemisesta. Tieyhteys valmistui lopulta vuonna 2007 .
Vuonna 2018 suoritettiin saaren itäisellä puolella Molikonlammin ja Utaron ympäristössä lintujen linjalaskenta. Laskennassa havaittiin 36 lintulajia, joista uhanalaisimpia olivat pikkusieppo, hömötiainen, töyhtötiainen ja punatulkku.
Onkisalo on mukana arvokkaiden kallioalueiden luettelossa ja saaren kallioalue luokitellaan yhdeksi Keski-Suomen arvokkaimmiksi. Mäet muodostuvat laajoista kallioalueista, jotka ovat yli 80 metrin korkuisia. Ne näkyvät Kotkatselälle massiivisina muodostumina. Erityisesti Hettulanvuoren länsireuna on noin 50 metriä korkea porrasmainen jyrkänne, jossa on peräti 20-metrinen pystysuora seinämä. Saaren itäosaa halkoo kaksi kilometriä pitkä lounas-kaakko-suuntainen kallion ruhjelaakso. Sen luoteisreinalla on 1,5 kilometriä pitkä porrasjyrkänne, jonka kokonaiskorkeus on 30 metriä. Kallioperä on pääosin karkeaa granodioriittia, jossa on gneissisulkeumia ja amfiboliittisulkeumia. Näistä liukenevat ravinteet mahdollistavat paikoittaisen rehevän kasvillisuuden kehittymisen.
Kalliopaljastumilla kasvaa runsaasti poronjäkälää ja metsien avohakkuiden nuoret taimistot tekevät maastosta kuivan. Kallioalueen harvinaisempia kasvilajeja ovat kalliokeuhkojäkälä ja kalliometsistä etelänraippasammal sekä aarnihiippasammal. Saarelta on myös vanha tieto mustakivisammaleen esiintymästä. Muita lajeja ovat taljaruostesammal, ripsikellosammal, lettosiipisammal ja vemmelvaskisammal. Alavan alueen lehtometsistä merkittävin on Molikon lehtoalue, jonka kasvillisuus on rikas ja monipuolinen. Lehtometsistä on tavattu hirvenkello, tuoksumatara, viuhkokääpä ja poimukääpä. Alueelta on havaittu useita uhanalaisia hyönteisiä kuten Cis micans - kovakuoriainen, haapajäärä, haapasyöksykäs, haavanlahokärsäkäs, häiväpiiloseppä, isomustakeiju, isopehkiäinen, karvakukkajäärä, kyrmysepikkä, kytysukkulainen, lehtopirkko, leppäkelokärsäkäs, piilopääaatukainen, rosopehkiäinen, täplämustakeiju ja vakohaapakaarnuri.
Aiheesta muualla

Lahtela, Esa: Kulkuyhteyden turvaaminen Luhangan Onkisaloon (kirjallinen kysymys Eduskunnalle), 2005
Keski-Suomen liitto: Päijänteen saaristoinventointi (Arkistoitu – Internet Archive) (raportti, 2015)
Natura 2000–Standard Data Form: Onkisalo-Herjaanselkä (FI0900077)
Otto Schultz

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 1. kesäkuuta 1998 (ikä 26)
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 187 cm
Seura
Seura: P-Iirot
Pelinumero: 4
Junioriseurat
0000–2018: TPS
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2016 | → SalPa (laina) | 1 | (0) |
| 2017–2019 | TPS | 8 | (0) |
| 2017 | → SalPa (laina) | 5 | (0) |
| 2018 | → SalPa (laina) | 17 | (2) |
| 2019 | → P-Iirot (laina) | 13 | (0) |
| 2020– | P-Iirot | 6 | (1) |
| Yhteensä | Yhteensä | 50 | (3) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 24. elokuuta 2020.
Otto Schultz (s. 1. kesäkuuta 1998) on suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on keskuspuolustaja.
Schultz pelasi kaudella 2018 kaksi Veikkausliigan ottelua Turun Palloseurassa. Ensimmäisen pääsarjaottelunsa hän pelasi 4. heinäkuuta, kun TPS hävisi vierasottelun Vaasan Palloseuralle 0–2. Lisäksi Schultz pelasi 30. heinäkuuta 1–3-kotitappiossa Tampereen Ilvestä vastaan. Schultz pelasi molemmissa otteluissa täydet minuutit ja sai molemmissa otteluissa varoituksen.
Schultz on pelannut Veikkausliigassa kaksi, Ykkösessä kuusi ja Kakkosessa 42 ottelua (tilanne 24. elokuuta 2020).
Olof Rudbeck (nuorempi)

Olof Rudbeck nuorempi (1660–1740). Muotokuva Uppsalan yliopiston päärakennuksessa
Olaus Rudbeck nuorempi (15. maaliskuuta 1660 – 23. maaliskuuta 1740) oli ruotsalainen lääkäri, kasvi-, lintu- ja kielitieteilijä, Olof Rudbeck vanhemman poika, joka seurasi isäänsä Uppsalan yliopiston lääke­tieteen professorina. Hän väitteli tohtoriksi Utrechtissa vuonna 1690. Vuonna 1695 hän matkusti Lappiin kuninkaan asettaman tutkimus­ryhmän jäsenenä, jonka tehtävänä oli tutkia luontoa ja varsinkin vuoristoja. Palatessaan hänellä oli mukanaan kauniisti väritetty kokoelma lintujen, kukkien ja maiseman kuvia, joista hänet parhaiten muistetaankin.
1700-luvun alussa Rudbeck lopetti luonnon­tutkimuksen ja ryhtyi sen sijaan tutkimaan kieliä. Hän yritti selvittää, ovatko saamelaiskielet sukua heprealle.
Hänen sekä postuumisti että myös hänen isänsä saavutusten kunnioittamiseksi kuningatar Ulrika Eleonora aateloi hänet vuonna 1719, ja hänestä polveutuu ruotsalainen Rudbeck-aatelissuku (nro 1637).  Rudbeckin oppilas, kasvi­tieteilijä Carl von Linné, antoi hänen ja hänen isänsä kunniaksi päivän­hattujen kasvi­suvulle tieteellisen nimen Rudbeckia.
Julkaisuja

Laponia illustrata I, 1701
Fasciculus vocum lapo-hebraicum, 1703
Lexicon harmonicum, 1716 (näyte)
Specimen usus linguae gothiacae, 1717
Seléna

Seléna-vuori lännestä nähtynä.
| --- | --- |
Sijainti:  Lasíthi, Kreeta, Kreikka
Vuoristo:  Lasíthi
Korkeus merenpinnasta:  1 559 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Seléna (kreik. Σελένα) on vuori Lasíthi- eli Díkti-vuorilla Kreetan saarella Kreikassa. Sen korkeus on 1 559 metriä.
Seléna-vuori sijaitsee Lasíthin alueyksikössä Kreetan itäosissa lähellä saaren pohjoisrannikkoa, pohjoiseen Lasíthin ylätasangosta. Sen ympärillä sijaitsevat muun muassa Neápolin kaupunki sekä Tzermiádon ja Vrachásin kylät. Selénan itärinteessä sijaitsee Selinárin rotko.
Vuoren alue muodostaa 34 656 hehtaarin kokoisen Natura 2000 -alueen yhdessä eräiden muiden Lasíthi-vuorten huippujen sekä Lasíthin ylätasangon kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Seléna Wikimedia Commonsissa
Olof Schwan

Olof Schwan (1744–1812) oli tärkeä ruotsalainen urkujenrakentaja. Jo nuorena hän oli maineikkaan ruotsalaisen urkurakentamon Gren & Stråhlen oppilaana Tukholmassa, mutta sai mestarinkirjan vasta vuonna 1771 ja toimi jonkin aikaa yhdessä Mathias Swalberg nuoremman kanssa. Schwania pidetään niin sanotun Cahman-koulun urkujenrakennustaidon viimeisenä mestarina. Hänen urkujensa soinnin perusteella alettiin Schwania kutsua nimellä ”Ruotsin Silbermann”.
Schwan rakensi noin viidetkymmenet urut, joista kuudet Suomeen (mm. Porvoon tuomiokirkkoon ja Nauvon kirkkoon) ja yhdet Venäjälle Pyhän Katariinan kirkkoon, Pietariin. Suurimmat urkunsa hän rakensi Tukholman suurkirkkoon. Näistä uruista ainoastaan fasadi on jäljellä. Vain yhteensä kuudet urut, joista yhdet Suomen Nauvossa ja loput Ruotsissa (mm. Tukholman suomalaisessa kirkossa), ovat säilyneet alkuperäisasussa.
Aiheesta muualla

Olof Schwanin urut Tukholman Finska kyrkanissa[vanhentunut linkki]
The Organs of Nauvo
Myrskylän kirkon Scwan-uruista (alkujaan Pietarissa) (Arkistoitu – Internet Archive)
Rättvikin kunta

| Rättvikin kunta |
| --- | --- |
 vaakuna

Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Taalainmaan lääni
Maakunta:  Taalainmaa
Keskustaajama:  Rättvik
Kuntakoodi:  2031
Pinta-ala  ():  
 – Maa:  1 920,67 km²
Väkiluku (31.12.2021)  ():  11 103
 – Väestötiheys:  5,8 as./km²
 
 www.rattvik.se 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rättvikin kunta (ruots. Rättviks kommun) on Taalainmaan läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Taalainmaahan. Kunnan keskustaajama on Rättvik.
Kunnan maapinta-ala on 1 920,67 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 11 103 henkeä (31.12.2021).
Rättvikin suomalaismetsässä kunnan pohjoisosassa oli vielä 1800-luvulla metsäsuomalaisten asuinalueita.
Kunnassa on 700 yritystä, joista pääosa on pieniä. Peruskouluja on useita, lukioita on yksi. Muita kunnallisia palveluita on ainakin terveyskeskus ja kirjasto. Rättvikin luonto tarjoaa ajanviettomahdollisuuksia, kuten uintipaikkoja ja kävelyreittejä. Nähtävänä on muun muassa kirkkoja, kotiseutumuseoita ja taidenäyttely.
Vuonna 2007 kunnassa oli 23,60 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 1,2 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Kuntajaon kehitys

Nykyisen Rättvikin kunta vastaa vuoden 1863 Rättvikin ja Oren käräjäkuntaa, johon kuuluivat Oren ja Rättvikin pitäjät sekä Bodan kappeli. Ore ja Rättvik muodostivat kumpikin oma maalaiskuntansa. Boda erotettiin Rättvikistä omaksi maalaiskunnakseen vuonna 1875. Rättvikin taajaväkinen yhdyskunta perustettiin vuonna 1910. Vuoden 1952 kuntauudistus ei aiheuttanut muutoksia alueella. Kuntablokkiuudistuksen 1962–1977 alkuvaiheessa Boda liittyi vapaaehtoisesti Rättvikin jo vuonna 1963. Rättvikin taajaväkinen yhdyskunta lakkautettiin vuonna 1966. Valtiopäivät päätti vuonna 1969 viedä kuntauudistuksen päätökseen pakkoliitoksilla. Ore liitettiin Rättvikiin vuonna 1974, jolloin kunta sai nykyiset rajansa.
Vaakuna

Nykyinen vaakuna on entisen Rättvikin maalaiskunnan vaakuna. Myös Bodan ja Oren maalaiskunnalla oli oma vaakuna.
Bodan maalaiskunta
Oren maalaiskunta