Työttömyys
Työttömyyden syyt

Työttömyys johtuu makrotasolla, eli kansantalouden tasolla irtisanomisista sekä siitä, että työpanosten kysyntä on pienempää kuin niiden tarjonta. Mikrotasolla työttömyys johtuu myös yksilön tekemistä valinnoista kuten kouluttautuminen ja työnhaun aktiivisuus. Yrittäjyyden aloittaminen on yksi mahdollisuus työllistyä nopeasti, mutta se vaatii tarkan harkinnan.
Yksittäisten ihmisten joutuminen irtisanotuksi sekä vaikeus löytää uutta työpaikkaa voi johtua esimerkiksi ikäsyrjinnästä. Työmarkkinoilla irtisanotaan eniten yli viisikymmenvuotiaita miehiä, joilla on moninkertainen riski joutua irtisanotuksi kuin nuoremmilla työntekijöillä. Pidempään kuin vuoden työttömänä olleiden määrä kasvaa mitä vanhemmasta henkilöstä on kysymys. Työttömän mahdollisuudet päästä töihin laskevat rajusti, kun ikä alkaa numerolla viisi eikä yli 56-vuotiaalla ole enää käytännössä mahdollisuuksia työllistyä. Tämä johtuu osaksi siitä, että iäkkäämmillä työntekijöillä on nuoria suurempi riski joutua työkyvyttömyyseläkkeelle, josta yli 50 työntekijän yritykset joutuvat kustantamaan osan.
Työttömyyden pitkittyminen voi johtua myös siitä, että työnantajat eivät palkkaa mielellään työttömiä työnhakijoita, varsinkaan pitkään työttömänä olleita, koska epäilevät heidän työkykyään. Pitkään työttömänä olleen saattaa olla kannattavaa kouluttautua siksi kokonaan uudelleen, koska työnantajat palkkaavat mieluummin vastavalmistuneita kuin työttömiä. Jos työttömyys on jatkunut kovin pitkään, voi olla että myös ihmisen osaaminen alkaa olla vanhentunutta etenkin aloilla, joissa työmenetelmät muuttuvat nopeasti.
Tarjolla olevien työsuhteiden huonot ehdot voivat hidastaa yksilöiden työllistymistä. Erityisen tärkeässä asemassa on sosiaaliturvan takaama toimeentulo vertailtuna työssäkäynnin palkkaan. Tehdyllä työllä (päätoimeentulolla) pitää tässä olla merkittävästi suurempi tulotaso kuin sosiaaliturvan varassa elämisellä. Jos alimmat palkat ovat pienempiä kuin työntekijöiden ja heidän perheidensä välttämättömät elinkustannukset, työstä puuttuu kokonaan taloudellinen kannustavuus. Työttömillä ei myöskään ole välttämättä varaa ottaa vastaan pieniä työkeikkoja, koska niistä saatavan palkan ja työttömyystukien puutteellinen ajallinen yhteensovittaminen johtaa siihen, että työttömyyskorvaus viivästyy useilla viikoilla. Toimeentulotuki ja asumistuki saattavat olla yksilön kannalta erityisen kannustamattomia tukimuotoja.
Työttömyys pitkittyy etenkin varakkaimmilla työttömillä sen vuoksi, että he eivät hae ensimmäiseen löytämäänsä vapaaseen työpaikkaan, vaan odottavat mieluummin, että löytävät työn, josta maksettava palkka olisi lähellä heidän entisestä työstään saamaa palkkaa. Olennaista on, että työ vastaa koulutusta. On todennäköisesti usein niin, ettei henkilö ole kiinnostunut mistä työstä tahansa mitä hänelle tarjotaan tai ehdotetaan. Varsinkin korkeakoulutettu työntekijä. Barack Obaman apulaistalousministerinä toiminut professori Alan Krueger ja Andreas Mueller (2014) huomasivat pitkittäistutkimuksessaan, että etenkin ne työttömät, joilla oli säästöjä, eivät suostuneet ottamaan vastaan sellaista työtä, jota pitivät liian matalasti palkattuna. Palkka, jolla nämä työttömät olivat valmiita vastaanottamaan työtä laski 0,05–0,14 prosenttia viikossa.
Täydellisen kilpailun oletuksilla luonnollinen työttömyys johtuu työn etsintäajasta sekä siitä, että työvoiman hinta (palkka) on korkeampi kuin se markkinahinta, jolla työvoiman kysyntä ja tarjonta olisivat yhtä suuret. Tähän on kolme mahdollista syytä:
Minimipalkkalait (kielletään palkkataso, jolla työttömät kannattaisi työllistää)
Ammattiliitot (ylikorkeat palkat saattavat hyödyttää liittojen jäseniä muiden potentiaalisten työntekijöiden kustannuksella)
Tehokkuuspalkka (työnantaja maksaa tarpeettoman paljon palkkaa esimerkiksi jotta työntekijät ahkeroisivat enemmän).
Työn taloustieteen mukaan käytännössä on kuitenkin useita syitä, miksi työmarkkinat ovat varsin epätäydellisesti kilpaillut. Työmarkkinat ovat paikallisia, niillä on rajallinen määrä työnantajia ja työntekijöiden liikkuvuus on rajallista. Näin ollen työnantajien asema markkinoilla saattaa olla monopsoninen.
Osa työttömyyteen liittyvästä ylikuolleisuudesta saattaa selittyä sillä, että alkoholisimi lisää työttömyyden riskiä. Noin puolella pitkäaikaistyöttömistä on lisäksi työntekoa haittaava vamma tai krooninen sairaus. Pienituloisilla on myös muita huonommat mahdollisuudet saada lääketieteellistä apua.