stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Finlandia Sahti

| Finlandia Sahti Ky |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  kommandiittiyhtiö
Perustettu:  1992
Perustaja:  Antti Vesala
Kotipaikka:  Sastamala
Kotisivu:  finlandiasahti.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Finlandia Sahti Ky on suomalainen vuonna 1992 perustettu sahtipanimo. Panimossa valmistetaan ja myydään vierrettä ja valmista sahtia.
Yrityksen perustaja oli Antti Vesala ja alun perin se toimi Forssan Matkussa. Yrityskaupan myötä syksyllä 2011 tuotanto siirtyi Sastamalan Putajaan, jossa yrittäjinä toimivat Petteri Lähdeniemi ja Auli Mattila. Myynti uusissa toimitiloissa alkoi kesäkuussa 2012.
Alun perin yritys perustettiin vierteen valmistusta ja myyntiä varten. Lainsäädännön muuttuessa  tuli mahdolliseksi valmiin sahdin valmistaminen myytäväksi ensin väkevien alkoholijuomien yksinmyyntioikeuden Suomessa omaavalle Alkolle ja myöhemmin suoraan panimolta kuluttajille. Lainsäädännön muuttuminen on ja on ollut tärkeää massatuotteille erilaisia vaihtoehtoja luovan pienpanimoteollisuuden kehittymiselle.
Nykyisin panimolta on saatavissa sahtia sen eri muodoissa: vierteenä, valmiina sahtina ja anniskelussa. Finlandia sahdin tuotteet: Finlandia Sahti ja Finlandia Sahti Strong kuuluvat Alkon nk. tilausvalikoimaan ja hyllytuotteena eteläisen Suomen alueella tietyistä Alkon toimipisteistä.
Finlandia Sahti on valittu Helsinki Beer Festivalilla Vuoden Olueksi vuosina 1999 ja 2003. Vuonna 2004 Finlandia Sahti valittiin tapahtumassa Vuoden Pienpanimo-olueksi ja vuonna 2004 Finlandia strong saavutti kolmannen sijan pienpanimo-oluissa (HBF).
Aiheesta muualla

Finlandia Sahti
Kaisa Koskinen

| Kaisa Koskinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1966 Lahti
Kansalaisuus:  Suomi
Koulutus ja ura
Instituutti:  Tampereen yliopisto
Tutkimusalue:  käännöstiede
Tunnetut työt:  käyttäjäkeskeinen kääntäminen (yhdessä Tytti Suojasen ja Tiina Tuomisen kanssa)
Kaisa Koskinen (s. 1966 Lahti)[lähde? ] on suomalainen käännöstieteilijä, professori ja kääntäjä.
Koulutus ja työura

Koskinen kirjoitti ylioppilaaksi Kannaksen lukiosta, Lahdesta vuonna 1985. Hän aloitti käännöstieteen opinnot Tampereen yliopistossa vuonna 1987, valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1992 ja lisensiaatiksi kaksi vuotta myöhemmin. Filosofian tohtorin tutkinnon Koskinen on niin ikään suorittanut Tampereen yliopistoon, vuonna 2000.
Koskinen on työskennellyt käännöstieteen yliopistonlehtorina Tampereen yliopistossa ja käännöstieteen professorina Itä-Suomen yliopistossa. Syksystä 2016 lähtien hän on työskennellyt käännöstieteen professorina Tampereen yliopistossa. Professuurin ala on kääntäminen ja tulkkaus kieliparissa suomi-englanti.
Ennen siirtymistään akateemiselle uralle Koskinen työskenteli kääntäjänä EU-komission käännösosastolla Luxemburgissa. Hän on tehnyt suomennostöitä myös yliopistotyön ohessa. Hän on suomentanut lähinnä akateemista tietokirjallisuutta, muun muassa Erving Goffmanin teoksen Vuorovaikutuksen sosiologia.
Julkaisut

Koskinen on julkaissut laajasti niin kotimaisissa kuin kansainvälisissäkin julkaisuissa. Kahden oman monografian ja yhden toimitetun kokoomateoksen lisäksi hän on julkaissut käännöstieteellisiä kirjoja yhteistyössä muiden tutkijoiden kanssa sekä lukuisia artikkeleita käännöstieteellisissä julkaisusarjoissa.
Julkaisut > Opinnäytteet > Väitöskirja

Beyond Ambivalence. Postmodernity and the Ethics of Translation(Ambivalenssin tuolle puolen. Postmoderni aika ja kääntäjän etiikka). Acta Universitatis Tamperensis; 774, Tampereen yliopisto, Tampere, 2000.
Julkaisut > Opinnäytteet > Pro gradu -tutkielma

(Väärin)kääntäjän harharetket - dekonstruktion tekstikäsitys ja sen vaikutukset kääntämiseen, 1992
Julkaisut > Teokset > Suomenkieliset teokset

(Tytti Suojasen ja Tiina Tuomisen kanssa) Käyttäjäkeskeinen kääntäminen. Tampereen yliopisto 2012.
(toim.) Tulkattu Tampere. Tampere University Press 2013.
(Outi Paloposken kanssa) Sata kirjaa, tuhat suomennosta - kaunokirjallisuuden uudelleenkääntäminen. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 2015.
Julkaisut > Teokset > Englanninkieliset teokset

Translating Institutions. An ethnographic study of EU translation. Routledge 2008.
(Tytti Suojasen ja Tiina Tuomisen kanssa) User-centered translation. Routledge 2015.
SALT II

Jimmy Carter ja Leonid Brezhnev allekirjoittivat SALT II -sopimuksen 18. kesäkuuta 1979 Hofburgin palatsissa Wienissä
SALT II oli toinen kierros Strategisten aseiden rajoittamisneuvotteluja (eng. Strategic Arms Limitation Talks) vuosina 1972–1979. Niihin osallistuivat Yhdysvallat ja Neuvostoliitto, jotka hakivat rajoitteita strategisten ydinaseiden tuotantoon. SALT II oli jatkoa SALT I -neuvotteluiden menestykselle.
Vaikka SALT II johti sopimukseen vuonna 1979, Yhdysvaltain senaatti päätti olla ratifioimatta sopimusta vastauksena Neuvostoliiton hyökkäykselle Afganistaniin, joka tapahtui myöhemmin samana vuonna. Sopimus raukesi 31. joulukuuta 1985, eikä sitä uusittu, vaikka molemmat osapuolet jatkoivat sen noudattamista. SALT II sopimus korvattiin START I -sopimuksella vuonna 1991. Myöskään Neuvostoliiton korkein neuvosto ei ratifioinut sopimusta.
Sopimuksen sisältö

Sopimukseen kuului:
2 400 kappaleen raja ydinaseiden kuljetusvälineille (strategiset ohjukset, pommikoneet ym.)
1 320 kappaleen raja monikärkisille (MIRV) ohjuksille
Kielto rakentaa uusia mannertenvälisten ohjusten laukaisualustoja
Kielto rakentaa uudentyyppisiä strategisia hyökkäysaseita
Tapahtumien kulku

Sopimus strategisten ohjusten rajoittamisesta allekirjoitettiin 18. kesäkuuta Wienissä. Allekirjoittajina olivat puoluesihteeri Leonid Brežnev ja presidentti Jimmy Carter.
Kuusi kuukautta sopimuksen allekirjoittamisen jälkeen Neuvostoliitto hyökkäsi Afganistaniin, ja syyskuussa Yhdysvallat havaitsi, että Kuubassa oli Neuvostoliiton taisteluprikaati. Vaikka presidentti Carter väitti, että neuvostoliittolainen prikaati oli lähetetty Kuubaan vasta äskettäin, yksikkö oli ollut saarella Kuuban ohjuskriisistä lähtien vuodesta 1962. Tämän kehityksen valossa Carter vetäytyi sopimukssta pois tammikuussa 1980, eikä Yhdysvaltain senaatti koskaan suostunut sen ratifiointiin, vaikka molemmat osapuolet kunnioittivat sopimuksen ehtoja vuoteen 1986 asti.
Aiheesta muualla

SALT II -sopimus (englanniksi)
Tanssitauti

| Tanssitauti CMX |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: 1990
 Tyylilaji: hardcore punk, vaihtoehtorock
 Levy-yhtiö: Bad Vugum
CMX:n muut julkaisut
| Kolmikärki 1990 | Tanssitauti 1990 | Veljeskunta 1991 |
Tanssitauti on CMX:n vuonna 1990 julkaisema EP-levy. Levyllä on mukana ensimmäistä kertaa kitaristi Janne Halmkrona. Toisena kitaristina levyllä soitti torniolainen Pasi Isometsä.
Levy julkaistiin alun perin vain vinyylinä, mutta kappaleet olivat myöhemmin Veljeskunta-albumin CD-versiolla ja CD:nä myös julkaistulla gold-painoksella mukana. Myöhempi vinyylipainos julkaistiin osana Svart Recordsin Kolmikärjen Veljeskunta -kokoelmaa.
Kappaleet

Kappaleet säveltänyt, sovittanut ja sanoittanut - A. W. Yrjänä
...(Tunnetaan yleisesti myös nimellä ”Matti”) – 0.27
Tanssin jumala – 2.31
Hän on tullut – 0.54
Pimeä maa – 3.39
Pornogeneraattori – 2.04
Alkuperäisen levyn kannessa ensimmäisellä kappaleella ei ole nimeä, vain kolme pistettä. Yhtye ei ollut tarkoittanut äänitystä julkaistavaksi, mutta levyn julkaisija Bad Vugum innostui kappaleesta ja sai yhtyeenkin uskomaan, että se kannattaa julkaista edes ”nimettömänä bonuksena”. Sittemmin kappaleen nimeksi on vakiintunut sanoituksessa mainittu ”Matti”. Veljeskunnan gold-versiossa kappale on nimetty ”Matiksi” lainausmerkeillä.
Kokoonpano

A. W. Yrjänä – laulu, basso
Pekka Kanniainen – rummut ja perkussiot
Janne Halmkrona – kitara
Pasi Isometsä – kitara
Aiheesta muualla

Tanssitauti Discogsissa. (englanniksi)
Taavi Rõivas

| Taavi Rõivas |
| --- | --- |
 Taavi Rõivas huhtikuussa 2014
Viron pääministeri
 Rõivasin I hallitus 26.3.2014–9.4.2015 Rõivasin II hallitus 9.4.2015–23.11.2016  
Presidentti:  Toomas Hendrik Ilves Kersti Kaljulaid
Edeltäjä:  Andrus Ansip
Seuraaja:  Jüri Ratas
Viron sosiaaliministeri
 Ansipin III hallitus 11.12.2012–26.3.2014  
Edeltäjä:  Hanno Pevkur
Seuraaja:  Helmen Kütt
 Reformipuolueen puheenjohtaja
 2014–2017  
Edeltäjä:  Andrus Ansip
Seuraaja:  Hanno Pevkur
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. syyskuuta 1979 (ikä 45) Tallinna
Puoliso:  Luisa Värk (vih. 2017)
Tiedot
Puolue:  Reformipuolue
Taavi Rõivas (26. syyskuuta 1979 Tallinna) on virolainen Reformipuolueen poliitikko, joka toimi Viron pääministerinä 2014–2016. Virkaan astuessaan Rõivas oli EU-maiden nuorin pääministeri. Tätä ennen hän toimi Andrus Ansipin hallituksen sosiaaliministerinä. Rõivasin hallitus kaatui saatuaan Riigikogulta epäluottamuslauseen 9. marraskuuta 2016.
Pääministerinä

Andrus Ansipin hallituksen jätettyä eronpyyntönsä maaliskuussa 2014 Virossa odotettiin Siim Kallasin muodostavan uuden hallituksen. Kallasin vetäydyttyä tehtävästä Reformipuolue valitsi pääministeriehdokkaakseen sosiaaliministeri Taavi Rõivasin. Hallitustunnustelut Reformipuolueen ja sosiaalidemokraattien välillä olivat jo tässä vaiheessa pitkällä. Rõivasin johtama Reformipuolueen ja sosiaalidemokraattien muodostama hallitus aloitti 26. maaliskuuta 2014.
Reformipuolue ja sosiaalidemokraatit sopivat hallitussopimuksessa muun muassa lapsilisien moninkertaistamisesta ja verottoman kuukausitulon alarajan nostamisesta. Lisäksi tuloveroastetta luvattiin alentaa 20 prosenttiin vuonna 2015. Uudistukset oli tarkoitus rahoittaa alkoholi- ja tupakkaveron nostolla.
Pääministerinä > Toinen hallitus

Rõivasin johtama Reformipuolue säilytti suurimman puolueen asemansa maaliskuun 2015 vaaleissa ja aloitti hallitusneuvottelut Isänmaan ja Res Publican liiton, sosiaalidemokraattien ja Vapaapuolueen kanssa, joka ilmoitti muutaman viikon kuluttua jättäytyvänsä oppositioon. Jäljelle jääneet kolme puoluetta pääsivät myöhemmin sopuun hallituksen muodostamisesta Taavi Rõivasin jatkaessa maan pääministerinä. Reformipuolue sai hallituksen 15 ministerinpaikasta seitsemän.
Hallitus sopi lapsilisien korottamisesta, verovapaan ansiotulon alarajan nostamisesta ja otti tavoitteeksi minimipalkan korottamisen vähintään 45 prosenttiin keskipalkasta neljän vuoden sisällä. Rõivas korosti myös maan turvallisuutta, talouskasvua ja parempaa hallintoa. Hallituskoalition suunnitelmiin lukeutui myös paikallishallinnon uudistaminen.
Rõivasin hallitus kaatui 9. marraskuuta 2016 Riigikogun annettua hänelle epäluottamuslauseen. Äänestystä aiemmin Reformipuolueen hallituskumppanit sosiaalidemokraatit ja IRL olivat tiedottaneet lähtevänsä hallituksesta ja pyytäneensä pääministeri Rõivasia eroamaan. Sosiaalidemokraattien ja IRL:n mukaan hallituksen kaatamisen taustalla oli puolueiden kesken vallinnut luottamuspula.
Muutamaa viikkoa myöhemmin Rõivas ilmoitti joulukuussa 2016 eroavansa Reformipuolueen puheenjohtajan tehtävistä. Spekulaatiot Rõivasin mahdollisesta seuraajasta olivat olleet käynnissä jo hallituksen kaatumisen tultua selväksi.
Yksityiselämä

Rõivasilla on kaksi lasta puolisonsa, pop-laulaja Luisa Värkin kanssa. Rõivas ja Värk tapasivat toisensa vuonna 2007 ja heille syntyi tytär Miina Rihanna vuonna 2009. Pariskunnan toinen lapsi, Herman, syntyi vuonna 2016. Rõivas ja Värk menivät naimisiin elokuussa 2017.
Rõivas on käynyt tallinnalaista Reaalkool-eliittikoulua ja opiskellut markkinointia ja kansainvälistä taloutta Tarton yliopistossa. Hän puhuu äidinkielensä viron lisäksi englantia, suomea ja venäjää.
Juuri ennen lokakuun 2017 kunnallisvaaleja Rõivas joutui skandaalin keskelle, jossa paljastui että hänen johtamansa valtuuskunnan jäsenet olivat Malesiassa järjestämissään juhlissa ahdistelleet sekä virolaisia että juhliin kutsuttuja paikallisia naisia. Rõivas on yksi ahdistelusyytösten kohteeksi joutuneista. Rõivas pyysi juhlien tapahtumia anteeksi ja kertoi eroavansa Riigikogun varapuhemiehen paikalta.
Aiheesta muualla

Rõivasin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (viroksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Taavi Rõivas Wikimedia Commonsissa
Toronton siunaus

Toronton lentokenttäseurakunnan vanha logo
Toronton siunaus joka tunnetaan myös nimillä Toronton herätys tai torontolaisuus on karismaattista liikehdintää, johon kuuluu muun muassa hallitsematonta naurua ja eläinten jäljittelyä, kuten haukkumista. Herätys käynnistyi tammikuussa 1994 Toronto Airport Vineyardissa, joka nykyisin tunnetaan Toronton lentokenttäseurakuntana (engl. Toronto Airport Christian Fellowship). Kyseinen seurakunta tuli poistetuksi Vineyard-liikkeen yhteydestä joulukuussa 1995 ja jatkoi toimintaansa itsenäisenä kirkkona. Toronton siunaus otettiin vastaan muutamissa suomalaisissakin seurakunnissa, esimerkiksi Suur-Helsingin seurakunnassa, City Agapessa, Krismassa ja Palatsiseurakunnassa.
Aiheesta muualla

Jürgen Römer: Toronton eksytys - Toronto-ilmiö Raamatun valossa, verkkokirja (pdf) (Arkistoitu – Internet Archive) (suomeksi)
Septem-ryhmä

Septem-ryhmän taiteilijoita vuonna 1914.
Septem-ryhmä on puhtaaseen väritaiteeseen pyrkinyt vuonna 1912 perustettu taiteilijaryhmä, joka toi impressionismin aatteet Suomeen. Ryhmään kuuluivat muun muassa A.W. Finch, Magnus Enckell, Yrjö Ollila, Mikko Oinonen ja Verner Thomé. Ryhmä sai vaikutteensa varsinkin Ranskan väritaiteesta.
Ryhmän synty ja ensimmäinen näyttely

Septem-ryhmän synnyn alkusysäyksenä voidaan pitää vuoden 1908 Pariisin syyssalongin Suomen taiteen osastolla esillä olleiden maalausten saamaa murskaavaa arvostelua. Suomalaiset olivat lähteneet Pariisiin suurin odotuksin toivoen näyttelystä samanlaista menestystä kuin suomalaisella maalaustaiteella oli ollut vuoden 1900 Pariisin maailmannäyttelyssä. Näin ei kuitenkaan käynyt vaan ulkomaiset kriitikot pitivät esillä olleita teoksia vanhanaikaisina, elottomina ja värittöminä. Vuonna 1909 venäläinen taiteilijaryhmä Iskusstvo kutsui seitsemän suomalaista näyttelyyn, jonka oli tarkoitus kiertää Venäjällä. Suunnitelma ei toteutunut, mutta näiden seitsemän taiteilijan yhteistyö alkoi.
Magnus Enckell oli toiminut Pariisissa 1908 Suomen näyttelyosaston komissaarina ja hän lähti nyt yhdessä muutamien muiden nuorten taiteilijoiden kanssa uudistamaan suomalaista maalaustaidetta neoimpressionismin hengessä. He omaksuivat arkkitehtien Sigurd Frosterus ja Gustaf Strengell kehittämät väriteoriat ja ottivat käyttöön puhtaan paletin sateenkaarivärit. Ryhmä piti ensimmäisen yhteisnäyttelynsä 1912 ja tästä näyttelystä tuli modernin maalaustaiteen läpimurto suomalaisessa taiteessa. Ryhmään kuuluivat tällöin Enckellin lisäksi Verner Thomé, Alfred William Finch, Yrjö Ollila, Ellen Thesleff, Juho Rissanen ja Mikko Oinonen. Tyko Sallinen teki 1910-luvun alussa maalauksensa Pyykkärit Septem-ryhmän ihanteita noudattaen. Myöhemmin Sallinen siirtyi yhdessä muiden vuonna 1917 perustetun Marraskuun ryhmän taiteilijoiden kanssa tummempaan väri-ilmaisuun ja he omaksuivat vaikutteita kubismista. Septem-ryhmän ulkopuolella myös Akseli Gallen-Kallela käytti 1910-luvun alussa puhtaan paletin kirkkaita ja voimakkaita värejä maalauksissaan. Hän sai tähän koloristiseen kauteensa innoituksen oleskeltuaan vuosina 1909–1910 Brittiläisessä Itä-Afrikassa eli nykyisessä Keniassa.
Ryhmän esikuvat

Ryhmä otti tyylilleen virikkeitä ranskalaisesta postimpressionismista, johon kuuluvat taiteilijat halusivat tehdä värien käytöstä tieteellisempää kuin aikaisempi spontaani ja intuitioon perustuva impressionismi. Suomensa se merkitsi puhtaiden värien käyttöönottoa. Esikuvikseen he ottivat ranskalaiset maalarit Pierre Bonnardin, Ker-Xavier Rousselin, Guérinin ja André Derainin. Esimerkiksi Magnus Enckell oli aikaisemmin maalannut teoksiaan askeettisin värein, mutta 1900-luvun alkuvuosina hän alkoi soveltaa töihinsä Pierre-Auguste Renoir'n esikuvan mukaista kolorismia. Selvimmin uuden tyylin omaksui Werner Thomé, joka noudatti uusimpressionismia alastomia lapsia ja rantanäkymiä esittävissä maalauksissaan.
Yhteisnäyttelyt

Septem-ryhmä omaksui nimensä kolmannen yhteisnäyttelynsä aikana maalis-huhtikuussa 1914. Tällöin ryhmästä olivat jääneet pois Ellen Thesleff ja Ranskaan siirtynyt Juho Rissanen. Uutena jäsenenä oli mukana Per Åke Laurén. Seuraavana vuonna 1915 Septem-ryhmä piti keväällä neljännen näyttelynsä. Näyttelyyn oli kutsuttu osallistumaan myös tulevan Marraskuun ryhmän perustajajäsenet Alvar Cawen, Ragnar Ekelund, Valle Rosenberg, Tyko Sallinen ja Werner Åström. Näyttelyn yhteydessä oli lisäksi Gustaf Wilhelm Finnbergin muistonäyttely. Septem-ryhmä piti vielä kaksi yhteisnäyttelyä keväällä 1916 ja keväällä 1917. Ryhmän vaikutus jatkui aina noin vuoteen 1920 saakka.
Snowy White

Snowy White
Snowy White (oik. Terence Charles White, s. 3. maaliskuuta 1948 Barnstaple, Devon) on englantilainen kitaristi, joka on tullut tunnetuksi mm. Pink Floydin taustakitaristina sekä Thin Lizzyn jäsenenä. Hän on ollut mukana myös Pink Floydista tutun Roger Watersin soolokiertueilla. White on saanut menestystä myös sooloartistina, kun vuonna 1983 hänen "Birds of Paradise" -kappaleensa nousi top 10:een Ison-Britannian listalla. Vuonna 2010 hän oli mukana Roger Watersin The Wall Live-kiertueella. Lempinimi "Snowy" (suom. luminen) tulee hänen vaaleista hiuksistaan ja Lumikista (engl. Snow White).
Diskografia > Sooloalbumit

White Flames (1983)
Snowy White (1984)
That Certain Thing (1987)
Highway To The Sun (1994)
Released (2016)
Diskografia > Snowy White's Blues Agency

Change My Life (1988)
Open For Business (1989)
Diskografia > Snowy White & The White Flames

No Faith Required (1996)
Little Wing (1998)
Melting (1999)
Keep Out – We Are Toxic (1999)
Restless (2002)
The Way It Is (2005)
Realistic (2011)
Reunited (2017)
The Situation (2019)
Something On me (2020)
Diskografia > Snowy White Blues Project

In Our Time of Living (2009)
Diskografia > Livealbumit

Arthur's Club-Geneve (1995) – Mick Taylorin kanssa
Live Flames (2007) – Snowy White & The White Flames
In Our Time... Live (2010) – Snowy White Blues Project
After Paradise (2012)
FC Augsburg

Rosenaustadion
FC Augsburg on saksalainen jalkapalloseura, joka sijaitsee Augsburgissa. Kaudella 2021–2022 joukkue pelaa maan korkeimmalla sarjatasolla, Bundesliigassa.
Historia

Seura perustettiin 8. elokuuta 1907 nimellä Fußball-Klub Alemannia Augsburg. Vuonna 1921 nimeksi vaihdettiin BC Augsburg. Kun BC oli konkurssin partaalla, yhdistyi se yhdessä TSV Schwaben Augsburgin kanssa vuonna 1969 ja muodosti FC Augsburgin. Schwaben ei loppujen lopuksi ollutkaan tyytyväinen asemaansa, vaan perusti oman joukkueensa, joka on edelleenkin pystyssä. Tämän takia FC Augsburgin juurien ajatellaan olevan BC Augsburgissa eikä suinkaan TSV Schwabenissa.
Seura pääsi 1960-luvulla pariksi kaudeksi 2. Bundesliigaan mutta ei pysynyt siellä pitkiä aikoja. Vasta 1970- ja 1980-luvulla joukkue onnistui olemaan pidempiä aikoja liigassa.
Seura on kärsinyt talousvaikeuksista 2000-luvulla. Saksan jalkapalloliitto ei myöntänyt sille liigalisenssiä vuosina 2000 ja 2001, minkä takia se putosi Oberliga Bayerniin. Seura pääsi kaudeksi 2006–2007 2. Bundesliigaan yli 23 vuoden tauon jälkeen ja sijoittui ensimmäisenä kautenaan seitsemänneksi. Kaudella 2010–2011 se sijoittui Jos Luhukayn alaisuudessa 2. Bundesliigassa toiseksi ja nousi 1. Bundesliigaan.
Entisiä valmentajia

2003–2004  Armin Veh
2008–2009  Holger Fach
2009–2012  Jos Luhukay
2012–2016  Markus Weinzierl
2016       Dirk Schuster
2016–2019  Manuel Baum
2019–2020  Martin Schmidt
2020–2021  Heiko Herrlich
2021–2022  Markus Weinzierl
2022–2023  Enrico Maaßen
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (saksaksi)
Terry Farrell (näyttelijä)

| Terry Farrell |
| --- | --- |
 Terry Farrell vuonna 2019 GalaxyCon -tapahtumassa.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Theresa Lee Farrell
Syntynyt: 19. marraskuuta 1963 (ikä 60) Cedar Rapids, Iowa, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Brian Baker (2002–2015) (eronnut) Adam Nimoy (2018—2022) (eronnut)
Lapset:  1
Näyttelijä
Aktiivisena:  1983—
Merkittävät roolit:  Joanne Summerskill (Hellraiser 3: Hell on Earth) Komentajaluutnantti Jadzia Dax (Star Trek: Deep Space Nine)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Terry Farrell (s. 19. marraskuuta 1963 Cedar Rapids, Iowa, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa roolistaan Jadzia Dax:ina TV-sarjassa Star Trek: Deep Space Nine. Ennen tätä hänellä oli merkittävä rooli kauhuelokuvassa Hellraiser 3. Näiden lisäksi Farrellilla ei juurikaan ole ollut rooleja valtavirtaelokuvissa, vaan hän on näytellyt suoraan televisio- tai videolevitykseen päätyneissä pienen budjetin elokuvissa. Vuonna 1998 hän sai roolin Paramount-yhtiön komediasarjassa Tohtori Becker, mutta neljän tuotantokauden jälkeen hänet korvattiin Nancy Travisilla.
Syyskuussa 2002 Farrell avioitui puhelinyhtiö Sprintin johtajistoon kuuluneen Brian Bakerin kanssa. Liitto päättyi eroon vuonna 2015. Maaliskuussa vuonna 2018 Farrell avioitui toistamiseen tuottaja-ohjaaja Adam Nimoyn kanssa lyhyeen avioliittoon . Adam Nimoyn isä oli alkuperäisessä Star Trek-sarjassa Spockia näytellyt Leonard Nimoy.
Hacilar

Hacilarin keramiikkaa, patsasmainen astia.
Hacilar oli kylä nuoremmalla kivikaudella Turkissa, joka sijaitsee Burdurin maakunnassa, 23 kilometriä Burdurista lounaaseen. Vanhin löydetty kerrostuma on vuodelta 7040 eaa. Kylä asutettiin ja hylättiin monta kertaa historiansa aikana. Se oli tuolle ajalle tyypillinen maatalouskylä. Hacilar on tunnettu parhaiten laadukkaasta keramiikastaan, joka sisältää saviastioita ja äitijumalatarpatsaita. Keramiikka ja äitijumalatarpatsaat muistuttavat Halafin kulttuuria. Kylä löydettiin uudestaan vuonna 1956.lähde?
Hacilarin talot olivat tasakattoisia, umpinaisia tai sisäpihan ympärille rakennettuja neliömäisiä taloja.  Kiviperustus. Rakennusaineena olivat mutatiilet ja puu. Myös vitsas-savirakennetta käytettiin. Kalkkikivilaastia. Keittiö, olohuone, viljavarastot jne. olivat erikseen. Hacilarin taloista ei ole löydetty ovia, joten käynti niihin oli luultavasti katon kautta. Seinämaalaukset olivat harvinaisia.
Historia

Läntisen Etelä-Turkin Hacilar oli asuttu jo vuonna 7040 eaa. Silloin se oli esikeraaminen kylä.
Hacilarin kylässä oli noin 6000 eaa. temppeleitä, joiden on arvioitu olevan sen ajan talojen kokoisia.
Hacilar VI oli ajalta 5600 eaa.  Alueella viljeltiin ja sieltä on löydetty karjanhoitoon viittaavia vuohen, lampaan sekä sian ja myös koiran luita. Lisäksi alueelta on löydetty savisia jumalatarpatsaita.
Hacilar linnoitettiin kylän viimeisessä II vaiheessa noin 5400-5000 eaa. kivisellä muurilla. Muuri sulki sisäänsä noin 70x35 m alan.
Noin 5000 eaa kylän kulttuurin on arveltu muuttuneen uusien asukkaiden myötä.
Kristjan Asllani

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 9. maaliskuuta 2002 (ikä 22)
Syntymäpaikka: Elbasan, Albania
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 175 cm
Paino: 63 kg
Seura
Seura: Inter Milan
Pelinumero: 21
Junioriseurat
2012–2021: Empoli
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2021–2023 | Empoli | 23 | (1) |
| 2022–2023 | → Inter Milan | 20 | (0) |
| 2023– | Inter Milan | 28 | (1) |
Maajoukkue
| 2017– | Albania U16 | 2 | (0) |
| 2019– | Albania U18 | 2 | (0) |
| 2021– | Albania U21 | 5 | (0) |
| 2022– | Albania | 27 | (3) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 18. lokakuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 18. lokakuuta 2024.
Kristjan Asllani (s. 9. maaliskuuta 2002 Elbasan, Albania) on albanialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Serie A:ssa pelaavaa Inter Milanoa ja Albanian maajoukkuetta.
Asllani on Empolin kasvatti ja hän teki ammattilaisdebyyttinsä joukkueessa tammikuussa 2021. Kesällä 2023 hän siirtyi vuoden lainasopimuksella Inter Milanoon, ja vuoden jälkeen hän siirtyi seuraan lopullisesti.
Asllani edusti nuorempana monia Albanian ikäkausimaajoukkueita. Hän teki debyyttinsä Albanian A-maajoukkueessa maaliskuussa 2022, ja hän oli Albanian joukkueessa EM-kilpailuissa 2024.