stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Trident (täsmennyssivu)

Trident voi tarkoittaa seuraavia:
Trident, yhdysvaltalaisia sukellusveneestä laukaistavia ballistisia ohjuksia
Trident, Internet Explorerin selainmoottori
Hawker Siddeley Trident, brittiläinen matkustajalentokone
Trident, DC Comicsin sarjakuvahahmoja
Trident Racing, italialainen pikkuformulatalli
Oberoi Trident, hotellikompleksi Mumbaissa, Intiassa
Trident, englantilainen purukumimerkki
FS Trident (1666), nimetty Mercoeuriksi ja poistettu 1697
FS Trident (1671)
FS Trident (1688), uponnut 1702
FS Trident (1695), romutettu 1720
FS Trident (1742), vallattu 1747
FS Trident (1876), Ranskan laivaston Colbert-luokan panssarifregatti
HMS Trydent (1695), 58-tykkinen linjalaiva vuonna 1695 vallattu Ranskan laivaston Trident
HMS Trydent (1747), 64-tykkinen linjalaiva vuonna 1747 vallattu Ranskan laivaston Trident
HMS Trident (1768), 64-tykkinen linjalaiva
HMS Trident (1845), sluuppi
HMS Trident (1915), Talisman-luokan hävittäjä
HMS Trident (1937), T-luokan sukellusvene
USS Trident, Accentor-luokan miinanraivaaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Trident”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
The Hangman’s Beautiful Daughter

| The Hangman’s Beautiful Daughter The Incredible String Band |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : marraskuu 1967, Sound Techniques, Chelsea, Lontoo
 Julkaistu: maaliskuu 1968
 Tuottaja(t): Joe Boyd
 Tyylilaji: folk
 Kesto: 48.51
 Levy-yhtiö: Elektra (EUK 258)
The Incredible String Bandin muut julkaisut
| The 5000 Spirits or the Layers of the Onion 1967 | The Hangman’s Beautiful Daughter 1968 | Wee Tam and the Big Huge 1968 |
The Hangman’s Beautiful Daughter on The Incredible String Bandin albumi, joka julkaistiin vuonna 1968 levymerkillä Elektra Records.
Kappaleet

Kaikki kappaleet on säveltänyt Robin Williamson, ellei toisin mainita.
Kappaleet > A-puoli

Koeeoaddi There – 4.41
The Minotaur’s Song – 3.18
Witches’ Hat – 2.30
A Very Cellular Song – 12.55 (säv. Mike Heron)
Kappaleet > B-puoli

'Mercy', I Cry, 'City' – 2.40 (säv. Heron)
Waltz of the New Moon – 5.01
The Water Song – 2.41
Three Is a Green Crown – 7.40
Swift as the Wind – 4.50 (säv. Heron)
Nightfall – 2.29
Kokoonpano

Robin Williamson – tinapilli, kitara, laulu, mandoliini, ud, gimbri, piano, munniharppu huilu, lyömäsoittimet, panhuilu, chahanai, water harp, huuliharppu
Mike Heron – kitara, laulu, sitar, urut, dulcimer, cembalo
Dolly Collins – pilliurut, piano
David Snell – harppu
Licorice McKechnie – laulu, zill
Richard Thompson – laulu (kappale "The Minotaur's Song")
Judy Dyble – laulu (kappale "The Minotaur's Song")
Arviot

Allmusic:
Aiheesta muualla

The Hangman's Beautiful Daughter discogs.com -sivustolla
Tulijyrän takana

| Tulijyrän takana |
| --- | --- |

Kirjailija:  Esa Anttala
Kieli:  suomi
Genre:  sotaromaani
Kustantaja:  Arvi A. Karisto Oy
Julkaistu:  1967
Ulkoasu:  kovakantinen
Sivumäärä:  182
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Tulijyrän takana on Esa Anttalan kirjoittama sotaromaani.
The Shannara Chronicles

| The Shannara Chronicles |
| --- | --- |

Tyyli:   fantasia  draama 
Kestoaika:  40–43 min
Luoja(t):   Alfred Gough  Miles Millar 
Perustuu:  Terry Brooksin The Sword of Shannara -kirjasarjaan
Pääosissa:   Austin Butler  Poppy Drayton  Ivana Baquero  Manu Bennett  Aaron Jakubenko 
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   MTV / Spike
Esitetty:  5. tammikuuta 2016  – 22. marraskuuta 2017
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  20
Tunnuskappale:  Ruelle – ”Until We Go Down”
Tuotanto
Tuottaja(t):   Dan Farah  Terry Brooks  Eugene Stein  Stewart Till  Jon Favreau  Jonathan Liebesman  Alfred Gough  Miles Millar 
Vastaava(t) tuottaja(t):   Jenna Glazier  David Gardner  Tim Coddington  Tim Scanlan 
Käsikirjoittaja(t):  Terry Brooks
Säveltäjä(t):  Felix Erskine Lukas Burton
Leikkaaja(t):  Peter Gvozdas
Kuvaaja(t):  Michael Bonvillain
Tuotantoyhtiö(t):   Paramount Television  Farah Films  Millar Gough Ink  Raygun One  Sonar Entertainment  MTV Production Development 
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
The Shannara Chronicles on Alfred Goughin ja Miles Millarin luoma fantasiasarja, joka perustuu Terry Brooksin The Sword of Shannara -kirjasarjaan. Sarjan esittäminen alkoi Yhdysvalloissa MTV-kanavalla 5. tammikuuta 2016.
Vuonna 2017 ilmoitettiin sarjan siirtyneen Spike-kanavalle. Toisen kauden esittäminen alkoi 11. lokakuuta 2017.
Tammikuussa 2018 ilmoitettiin sarjan jäävän kahden tuotantokauden mittaiseksi.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Austin Butler   | … |   Wil Ohmsford   |
|   Poppy Drayton   | … |   Amberle Elessedil   |
|   Ivana Baquero   | … |   Eretria   |
|   Manu Bennett   | … |   Allanon   |
|   Aaron Jakubenko   | … |   Ander Elessedil   |
|   James Remar   | … |   Cephalo   |
|   Daniel MacPherson   | … |   Arion Elessedil   |
|   Jed Brophy   | … |   The Dagda Mor   |
|   Brooke Williams   | … |   Catania   |
|   Emelia Burns   | … |   Commander Tilton   |
|   Mattias Inwood   | … |   Lorin   |
|   Marcus Vanco   | … |   Bandon   |
|   John Rhys-Davies    | … |   Eventine Elessedil   |
Tuotanto

Sonar Entertainment ja Farah Films hankkivat Shannara-kirjojen televisio-oikeudet vuonna 2012. MTV ilmoitti vuonna 2013 The Sword of Shannara -kirjasarjaan perustuvan televisiosarjan olevan tekeillä.
Sarjan tuottajina toimivat Dan Farah, Jon Favreau, Miles Millar, Al Gough ja Jonathan Liebesman. Käsikirjoittajana toimii Shannara-kirjasarjan luoja Terry Brooks. Brooks on kertonut haastattelussa olevansa tyytyväinen tapaan, jolla televisiosarja huomioi kirjojen tarinan.
16. tammikuuta 2018 ilmoitettiin sarjan lopettamisesta. Seuraavana päivänä Sonar Entertainment kertoi etsivänsä uutta julkaisijaa sarjan mahdolliselle kolmannelle kaudelle.
Tuotanto > Kuvaaminen

Sarjan studiokuvaukset tehtiin Aucklandissa, minkä lisäksi sarjaa kuvattiin eri puolilla Uutta-Seelantia.
Tuotanto > Tuotantokaudet

Huhtikuussa 2016 MTV tilasi sarjasta toisen tuotantokauden.
Aiheesta muualla

The Shannara Chroniclesin virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
The Shannara Chronicles Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Thomas Hunt Morgan

| Thomas Hunt Morgan |
| --- | --- |
 Thomas Hunt Morgan 1891
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. syyskuuta 1866 Lexington, Kentucky
Kuollut: 4. joulukuuta 1945 (79 vuotta) Pasadena, Kalifornia
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Kentuckyn yliopisto
Instituutti:  Johns Hopkinsin yliopisto
Oppilaat:  Hermann Joseph Muller ja Alfred Sturtevant
Tutkimusalue:  perinnöllisyys
Palkinnot:   Nobelin lääketieteen palkinto (1933) Copleyn mitali (1939)
 Nimikirjoitus
Thomas Hunt Morgan (25. syyskuuta 1866 Lexington, Kentucky – 4. joulukuuta 1945 Pasadena, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen perinnöllisyystieteilijä ja embryologi. Hän kehitti ensimmäiset geenikartat ja oli mutaatiotutkimuksen uranuurtaja.
Thomas Hunt Morganille myönnettiin vuonna 1933 Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinto banaanikärpästen genetiikkaan kohdistuneista tutkimuksista. Muita hänelle myönnettyjä tunnustuksia ovat Lontoon Royal Societyn kunniajäsenyys vuonna 1919 sekä samaisen seuran Darwin-mitali 1924 ja Copley-mitali 1939. Hän toimi myös puheenjohtajana tiedeseuroissa ja kokouksissa, Yhdysvaltain kansallisessa tiedeakatemiassa 1927–1931, American Association for the Advancement of Sciencesissa (AAAS) 1930 ja Sixth International Congress of Genetics, Ithaca, New York, 1932.
Elämäkerta

Thomas Hunt Morgan syntyi Lexingtonissa Kentuckyssä Charlton Hunt Morganille ja Ellen Key Howard Morganille. Morgan valmistui Kentuckyn yliopistosta 1886 ja lopputyönsä jälkeen hän jatkoi tutkimuksiaan Kentuckyn yliopistossa ja sen jälkeen Baltimoressa Johns Hopkinsin yliopistossa, jossa hän väitteli tohtoriksi 1890.
Morganin tutkijanura käsittää kolme ajanjaksoa. Aluksi hän työskenteli Bryn Mawr Collegessa 1891–1904. Sen jälkeen hän siirtyi kokeellisen eläintieteen professoriksi Columbian yliopistoon, jossa hän työskenteli 1904–1928. Hänen tutkijanuransa viimeiseksi vaiheeksi jäi toimiminen professorina ja laitoksen johtajana Kalifornian teknologisessa instituutissa Pasadenassa 1928–1945.
Morgan suhtautui vielä 1900-luvun alussa uudelleen löydettyihin Gregor Mendelin perinnöllisyystieteellisiin ajatuksiin varsin kriittisesti. Columbian yliopistossa työskennellessään hän kiinnostui perinnöllisyystieteen ja evoluution mekanismeista. Hän valitsi tutkimustensa kohteeksi banaanikärpäsen, joiden parissa hän alkoi työskennellä noin 1908. Valinta osoittautui hyväksi, ja Morgan ryhmineen edistyi perinnöllisyystieteellisissä tutkimuksissaan suurin harppauksin. Hänestä tuli samalla Mendelin ajatusten kannattaja.
Morganin kokeellinen mutaatiotutkimus antoi varmemman pohjan sen aikaiselle vielä varsin spekulatiiviselle evoluutioteorialle. Morgan ei suinkaan tehnyt tutkimuksia yksin, vaan hänen ympärilleen muodostui ryhmä maineikkaita biologeja, kuten Calvin Bridges, Hermann Joseph Muller ja Alfred Sturtevant.  Muller sai myöhemmin Nobelin 1946 röntgensäteiden aiheuttamista mutaatioista. Ryhmä oli myös ensimmäinen kuuluisaksi tullut koulukunta genetiikan alalla.[lähde? ]
Morgan teki monia kokeita banaanikärpäsillä ja löysi muun muassa 1910 banaanikärpäsen ensimmäisen mutantin, whiten, joka muutti kärpäsen silmät valkoisiksi. Morgan paikallisti mutatoituneen geenin banaanikärpäsen X-kromosomiin, todistaen samalla, että geenit sijaitsevat kromosomeissa. Näin Morgan vahvisti kokeissaan kromosomien ja perinnöllisyyden yhteyden. Hän osoitti myös miten yksi koiraan kromosomi poikkeaa naaraan kromosomista, ja että yksilön sukupuoli ja siihen kytkeytyneet ominaisuudet määräytyvät juuri sen kromosomin mukaan. Morgan ryhmineen osoitti kromosomissa olevan suuren joukon geenejä, jotka ovat lineaarisesti järjestäytyneet kromosomeihin. Morganin tutkijaryhmä myös päätteli sen, että mitä kauempana geenit sijaitsivat kromosomissa, sitä suuremmalla todennäköisyydellä niiden välisellä alueella tapahtui crossing-over eli tekijäinvaihto.
Thomas Hunt Morganin ja hänen koulukuntansa ansiota oli, että perinnöllisyystiede vakiintui biologisen tutkimuksen itsenäiseksi osa-alueeksi. Vuonna 1926 hän julkaisi geeniteorian (The Theory of the Gene), joka pohjautui pitkälti Mendelin keksimiin periytymissääntöihin.
Teoksia

The Development of the Frog's Egg: An Introduction to Experimental Embryology, New York: Macmillan, 1897
Regeneration Columbia University Biological Series, New York: Macmillan, 1901
Evolution and Adaptation, New York: Macmillan, 1903
Experimental Zoology, New York: Macmillan, 1907
Heredity and Sex, New York: Columbia University Press, 1913
The Mechanism of Mendelian Heredity, with A.H. Sturtevant, H.J. Mueller and C.B. Bridges, New York:Henry Holt, 1915. Julkaistu uudelleen 1923.
A Critique of the Theory of Evolution, Princeton NJ: Princeton University Press, 1916
Sex-linked Inheritance in Drosophila with C.B. Bridges, Washington DC: Carnegie Institution, 1916
The Genetic and the Operative Evidence of Relating to Secondary Sexual Characterisitcs, Washington DC: Carnegie Institution, 1919
The Physical Basis of Heredity Monographs on Experimental Biology, Philadelphia: J.B. Lippincott, 1919
Some Possible Bearings of Genetics on Pathology, Lancaster PA: New Era Printing Co., 1922
The Third-Chromosome Group of Mutant Characters of Drosophila melanogaster, with C.B. Bridges, Washington DC: Carnegie Institution, 1923
Laboratory Directions for and Elementary Course in Genetics, with H.J. Mueller, A.H. Sturtevant and C.B. Bridges, New York: Henry Holt, 1923
Human Inheritance, Pittsburgh: University of Pittsburgh School of Medicine, 1924
Evolution and Genetics, Princeton NJ: Princeton University Press, 1925
The Theory of the Gene, New Haven: Yale University Press, 1926
Genetics and the Physiology of Development, Woods Hole: Marine Biological Laboratory, 1926
Experimental Embryology, New York: Columbia University Press, 1927
What is Darwinism?, New York: W.H. Norton, 1929
The Scientific Basis of Evolution, New York: W.H. Norton, 1932
Embryology and Genetics, New York: Columbia University Press, 1934
Uutisointi ja kommentointi Orpon hallituksesta kansainvälisessä mediassa

Uutisointi ja kommentointi Orpon hallituksesta kansainvälisessä mediassa oli laajaa eri puolilla maailmaa kesä–heinäkuussa 2023. Petteri Orpon hallituksesta uutisoitiin ulkomaiden medioissa eniten uutisia ja katsauksia 11. heinäkuuta 2023. Tässä artikkelissa mainitaan sekä ulkomailla julkaistuja aiheita kronologisesti että ulkomaiden julkaisuihin liittyviä aiheita Suomessa.
Ulkomaisen median huomiointi Suomessa

Orpon hallitus aloitti 20. kesäkuuta 2023. Ulkomaisen median kirjoittelun huomasi Ilta-Sanomat 5. heinäkuuta, jossa julkaistiin Emmi Julkusen, Otso Huttusen ja Heta Ylitien lehdistökatsaus ulkomailla julkaistuista artikkeleista. Sen mukaan ensiaskeleitaan ottavaa Orpon hallitusta on tylyttänyt varsinkin saksalaismedia ja siinä huomautettiin, että vuodesta 2014 lähtien Saksa on ollut Suomen tärkein kauppakumppani. Artikkelissa todettiin, että elinkeinoministeri Vilhelm Junnilan (ps) äärioikeistoyhteyksien noustua julkisuuteen useat maailman luetuimmista englanninkielisistä uutissivustoista olivat käsitelleet artikkeleissaan hallituksen kriisin hetkiä.
Pari viikkoa myöhemmin Ilta-Sanomat raportoi brittiläisen The Guardianin ja espanjalaisen El Paisin uutisoinneista.
Käsitykset ulkomaisen median kiinnostuksesta vaihtelivat. Iltalehden mukaan ”Hallitus vähättelee kansainvälisen median kiinnostusta Suomessa vellovaan rasismikohuun. Kasvava kiinnostus ulkomailla osoittaa toista.”
Iltalehden ulkomaantoimittaja Jari Himanen kirjoitti pääministeri Petteri Orpon hallituksen jäsenten kertoneen, että kansainvälinen media ei juuri kysele rasismikohusta. ”Valtiovarainministeri Riikka Purra on sanonut, että asia ei kiinnosta Suomen ulkopuolella." Himasen mukaan lehtikatsaus eri maiden medioihin antaa kuitenkin eri kuvan. Hän totesi artikkelissa, että moni on ollut huolissaan Suomen kokemasta mainehaitasta. Twitterissä ulkoministeri Elina Valtonen pyrki lähettämään toisenlaista viestiä sanoen, että ”maineemme on hyvä”.
Hallituksen mediavastaanotto ulkomailla > Orpon haastattelu Frankfurter Allgemeine Zeitungissa

Frankfurter Allgemeine Zeitungissa julkaistussa haastattelussa 15. heinäkuuta Petteri Orpoa haastatteli Julian Staib otsikolla "Oikeistopopulistien on annettava ottaa vastuu". Haastattelijan mukaan Suomen uusi hallitus kompuroi kriisistä toiseen koalitiokumppaninsa, oikeistopopulistisen perussuomalaisten äärioikeistolaisen ja rasistisen väärinkäytösten vuoksi. Kysyjän mukaan asia koski vähemmistöjen halventamista ja väkivallan vaatimista. Haastattelija kysyi, että kun aiemmin Suomi on nähty monessa suhteessa esikuvana ulkomailla, onko tämä maine nyt ohi?
Orpo kiisti väitteet ja vakuutti, että perussuomalaiset ovat sitoutuneet maltilliseen hallitusohjelmaan. Hän korosti Suomen kannattavan edelleen Eurooppaa, Natoa ja euroa. Orpo painotti myös taistelevansa ilmastonmuutosta vastaan ja puolustavansa ihmisoikeuksia, sekä kunnioittavansa kansainvälistä oikeutta. Hän tuomitsi selkeästi ääriajattelun ja rasistisen toiminnan, ja vakuutti koko hallituksen tuomitsevan sen.
Haastattelija jatkoi kysymyksillä ulkoministeriön pyynnöstä Orpolle pyytää anteeksi ulkomailla tapahtuneista kommentointeihin liittyvistä skandaaleista, erityisesti valtiovarainministeri Riikka Purran aiemmin esittämistä rasistisista ja väkivaltafantasioita sisältävistä kommenteista. Orpo vastasi toivovansa, ettei hänen tarvitsisi pyytää anteeksi, kun matkustaa muihin maihin.
Haastattelija mainitsi, että Purran kommentit olivat aiheuttaneet eron elinkeinoministerilleselvennä ja että Purra oli pyytänyt anteeksi vasta myöhään tapahtuneiden paljastusten jälkeen. Orpo tuomitsi tällaisen käytöksen ja sanoi, että tällaista huumoria ei voi hyväksyä hallituksen ministeriltä.
Haastattelija jatkoi kysymällä Orpolta perussuomalaisten muutoksesta, kun Orpo oli aiemmin sanonut, että yhteinen kokoonpano perussuomalaisten kanssa ei ollut mahdollinen heidän erilaisten arvojensa vuoksi. Orpo vastasi, että nyt tilanne on päinvastainen, koska perussuomalaiset ovat muuttuneet. Kun politiikan tutkijat ovat maininneet, että äärioikeistolaiset ja rasistiset lausunnot ovat edelleen valtavirtaa perussuomalaisissa, Orpo sanoi, että heidän menneisyytensä on puolueen suurin ongelma, ja jos he eivät toimi hallitusohjelman mukaisesti, heidän toimintaansa ei hyväksytä.
Orpo vieritti vastuuta hallituskokoonpanosta sosiaalidemokraateille, ja sanoi että hänellä oli vaalien jälkeen vähän vaihtoehtoja, koska sosiaalidemokraatit kieltäytyivät hallitusyhteistyöstä.
Haastattelussa Orpo myös korosti, että hallituksen jäsenten on käyttäydyttävä hallituksen arvojen mukaisesti, ja heidän käytöksensä on oltava sopusoinnussa näiden arvojen kanssa.
Kommentit ulkomaiden mediavastaanotosta

Elinkeinoministeri Wille Rydman sanoi Ylen A-Studiossa 17. heinäkuuta, että määrätyt tahot levittävät kansainväliseen mediaan vääriä väitteitä Suomesta. Esimerkkinä lehdestä, jossa on ollut erikoisia väitteitä Rydman mainitsi Süddeutsche Zeitungin.
Helsingin Sanomat kysyi Süddeutsche Zeitungin toimittajalta Alex Rühlelta asiaa. Rühle sanoi, että kukaan ei ole koskaan yrittänyt vaikuttaa häneen Suomesta. Hän sanoi lukeneensa Riikka Purrasta Helsingin Sanomista ja lukevansa säännöllisesti myös Iltalehteä, Hufvudstadsbladetia sekä Ylen sivuja. Rühle kertoi taustoittavansa juttunsa ja käyttää lähteinään tutkijoita, poliitikkoja, politiikan tutkijoita, toimittajia ja ”tavallisia suomalaisia”.
Tutkimusprofessori Martin Scheinin totesi, että Rydman näyttää esittäneen salaliittoteorian, jonka mukaan ”erinäiset professorit” levittäisivät virheellistä ja Suomea vahingoittavaa tietoa ulkomaisille medioille. Hän vaati Twitterissä Rydmanilta anteeksipyyntöä.
Torsten Söderhjelm

Torsten Johan Valdemar Söderhjelm  (4. lokakuuta 1879 Viipuri – 17. tammikuuta 1908 Firenze, Italia) oli suomalainen filosofian tohtori ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Söderhjelmin vanhemmat olivat prokuraattori Werner Woldemar Söderhjelm ja Amanda Olivia Clouberg. Kielen ja kirjallisuudentutkija Werner Söderhjelm oli hänen vanhempi veljensä. Torsten Söderhjelm pääsi ylioppilaaksi Viipurin lyseosta 1897 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1901, lisensiaatiksi 1906 sekä maisteriksi ja tohtoriksi 1907.
Söderhjelm oli naimisissa vuodesta 1905 Thyra Thesleffin kanssa. Hän kuoli lavantautiin Firenzessä 28-vuotiaana tammikuussa 1908.
Teoksia

Albert Edelfelt : Minnesteckningar, uppsatser och konstbref : ur tidningar, tidskrifter och tillfällighetspublikationer ; utg. af T. S. Helios, Helsingfors 1905
Gustave Flaubert. Konst och kultur 2. Helios, Helsingfors 1906 (suomeksi samalla nimellä, Otava 1906)
Die Sprache in dem altfranzösischen Martinsleben des Péan Gatineau aus Tours : eine Untersuchung über Lautverhältnisse und Flexion, Vers und Wortschatz, väitöskirja. Mémoires de la Société néo-philologique à Helsingfors 4. Société néophilologique, Helsingfors 1906
Italiensk Renässans : litteratur- och kulturstudier; tekijät Torsten Söderhjelm ja Werner Söderhjelm. Helios, Helsingfors 1907, 2. painos C. E. Fritze, Stockholm 1909, 3. painos 1912, 4. painos Schildt, Helsingfors 1926 (Verner Malisen suomentamana nimellä Italian renessanssia : kirjallisuus ja kulttuuritutkielmia, Otava 1908, 2. uud. Ilmari Ahman toim. painos)
Uppsatser och kritiker ; red. af Werner Söderhjelm och Gunnar Castrén ; med en inledning af Gunnar Castrén. Helios, Helsingfors 1908
Tulkaa kaikki kotiin, tulkaa!

Tulkaa kaikki kotiin, tulkaa on Johannes Laurilan vuonna 1923 Siionin lähetyslehdessä julkaistu hengellinen laulu. Laurila (1892-1939) oli kotoisin Kalajoelta, joka yksinhuoltajaäitinsä kuoltua 1928 eli yksin kotimökissään. Hiljainen mies toimi postinkantajana. Lestadiolaisten seuroissa hän esiintyi postillanlukijana, mutta ei puhujana. Kuollessaan Laurila oli 46-vuotias.
Tiedetään, että virsi oli sisältynyt Aukusti Jokisen 1936 julkaisemaan kokoelmaan 'Siionin valitut laulut ja virret', josta se oli otettu lestadiolaisten 'Siionin lauluihin ja virsiin' ja siitä edelleen 'Siionin lauluihin' (1976). Virsikirjaan se otettiin vuonna 1986 numerolla 149.
Amerikan lestadiolaisten virsikirjassa Songs and Hymns of Zion laulu alkaa sanoilla 'Listen, loved one, God is calling'.
Tuhkadrongo

| Tuhkadrongo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Drongot Dicruridae
Suku::  Drongot Dicrurus
Laji::  leucophaeus
Kaksiosainen nimi
 Dicrurus leucophaeus  Vieillot, 1817 
Katso myös
   Tuhkadrongo Wikispeciesissä   Tuhkadrongo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tuhkadrongo (Dicrurus leucophaeus) on drongojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Tuhkadrongoa tavataan laajalla alueella Intian niemimaalla ja Itä- ja Kaakkois-Aasiassa. Lajin on kuvattu olevan yleinen Intian niemimaalla, ja Kiinassa arvioidaan pesivän 10 000–100 000 paria. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tuhkaherttu

| Tuhkaherttu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Hertut Cisticolidae
Suku::  Hertut Cisticola
Laji::  cinereolus
Kaksiosainen nimi
 Cisticola cinereolus  Salvadori, 1888 
Katso myös
   Tuhkaherttu Wikispeciesissä   Tuhkaherttu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tuhkaherttu (Cisticola cinereolus) on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Tuhkakerttua tavataan Etiopiassa, Keniassa, Somaliassa, Etelä-Sudanissa, Sudanissa ja Tansaniassa. Sen on kuvattu olevan paikallisesti yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tino Boos

| Tino Boos |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. huhtikuuta 1975 (ikä 49) Düsseldorf, Länsi-Saksa
Kansalaisuus:   Saksa
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  180 cm
Paino:  80 kg
Seura
Seura:  DEG Metro Stars
Sarja:  DEL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1992–
Aik. seurat:  Düsseldorfer EG Kassel Huskies Hannover Scorpions Kölner Haie
Tino Boos (s. 10. huhtikuuta 1975 Düsseldorf, Länsi-Saksa) on saksalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ura

Boos pelasi ensimmäiset pääsarjapelinsä uransa Düsseldorfer EG:ssä kaudella 1992–1993. Kaudeksi 1994–1995 Boos vaihtoi Saksassa seuraa Kassel Huskiesiin isomman peliajan toivossa. Vuonna 2000 Boos vaihtoi Saksassa toistamiseen seuraa siirtyessään Kölner Haieen. Hänet valittiin Kölnin varakapteeniksi vuonna 2000. Kölnissä Boos oli voittamassa keväällä 2002 Saksan-mestaruutta.
Kauden 2006–2007 jälkeen Boos yritti saada NHL-sopimusta Buffalo Sabresista ja San Jose Sharksista mutta päätti lopulta kuitenkin jäädä Saksaan ja solmi sopimuksen Hannover Scorpionsin kanssa kaudesta 2007–2008. Scorpionsissa Boos voitti joukkueen kapteenina Saksan-mestaruuden keväällä 2010. Hän pelasi vielä seuraavankin kauden Scorpionsissa ja siirtyi kaudeksi 2011–2012 takaisin Kölner Haieen. Kölniläisjoukkueessa Boos pelasi yhden kauden ja teki sen jälkeen sopimuksen DEG Metro Starsin kanssa.
Maajoukkueessa

Boos on edustanut Saksan maajoukkuetta kuusi kertaa MM-tasolla joista kolmesti ensimmäisessä divisioonassa sekä vuoden 2004 maailmancupissa ja vuoden 2006 olympialaisissa.