stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Anteosaurinae

| Anteosaurinae |
| --- | --- |
 ”Doliosauriscus yanshinovi” (Titanophoneus potens)
 Permikausi Guadalupe-epookki  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Kladi::  Synapsidit Synapsida
Lahko::  Terapsidit Therapsida
Alalahko::  †Dinocephalia
Kladi::  †Anteosauria
Heimo::  †Anteosauridae
Alaheimo::  †Anteosaurinae  Boonstra, 1954
Suvut
 †Anteosaurus  †Sinophoneus  †Titanophoneus 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Anteosaurinae on sukupuuttoon kuollut permikautinen Dinocephaliaan kuuluva terapsidien alaheimo. Sen jäsenet olivat suuria lihansyöjiä, jotka todennäköisesti saalistivat muita suuria eläimiä ja saattoivat myös murskata luita.
Fylogenia

Cisneros et al., (2012):
Anteosaurus magnificus
Barlavento

| Barlavento |
| --- | --- |
 Kap Verden saaret. Barlavento keltaisella
Merialue:  Atlantti
Saaria yht.:  6 pääsaarta
Suurin saari:  Santo Antão
Muita saaria:  Boa Vista, Sal, Santa Luzia, São Nicolau, São Vicente
Pinta-ala:  2 230 km²
Valtio
Valtio:  Kap Verde
Väestö
Väkiluku:  172 500
Barlavento on saariryhmä Kap Verden pohjoisosassa, Atlantin valtamerellä.
Saariryhmän kuusi suurinta pääsaarta ovat Boa Vista, Sal, Santa Luzia, Santo Antão, São Nicolau ja São Vicente.
Barlaventon saariryhmän kartta.
Antequera

| Antequera |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna

 Antequera
 Koordinaatit: 37°01′0″N, 4°34′0″W 
Valtio:  Espanja
Hallintoalue:  Andalusia
Maakunta:  Málaga
Comarca:  Comarca de Antequera
Väkiluku (2015):  41 141
 
 www.antequera.es 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Antequera on kunta ja kaupunki Málagan maakunnassa Andalusian itsehallintoalueella Espanjassa. Se sijaitsee Málagan pohjoispuolella. Antequeran asukasluku on noin 41 000 (2015).
Kaupungilla on pitkä historia, ja se on alueen kulttuurikeskuksia.
Antequeran lähistöllä sijaitsee kolme megaliittista hautapaikkaa: Dolmen de Menga, Dolmen de Viera ja Dolmen de El Romeral, joista kaksi ensiksi mainittua ovat aivan kaupungin ulkopuolella. Ne ovat tuhansia vuosia vanhoja paasikammioita.
Kuvia

Alcazaba de Antequera
Iglesia de San Sebastián
Arco de los Gigantes
Dolmen de Menga
Anita Skorgan

| Anita Skorgan |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. marraskuuta 1958 (ikä 65) Göteborg, Ruotsi
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä
Puoliso:  Jahn Teigen (1984–1987)
Muusikko
Tyylilajit:  iskelmämusiikki ja balladi 
Soittimet:  piano
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Anita Skorgan (s. 13. marraskuuta 1958 Göteborg, Ruotsi) on norjalainen laulaja-lauluntekijä ja pianisti. Hän muutti perheensä kanssa Ruotsista Norjaan seitsemänvuotiaana ja aloitti uransa 1970-luvulla. Skorgan on edustanut Norjaa Eurovision laulukilpailussa vuosina 1977, 1979 ja 1982. Skorgan on osallistunut seitsemän kertaa Norjan euroviisukarsintana toimivaan Melodi Grand Prix -laulukilpailuun.
Melodi Grand Prix & Eurovision laulukilpailu

| Vuosi | Kappale | Melodi Grand Prix -sijoitus | Sijoitus Eurovision laulukilpailussa |
| --- | --- | --- | --- |
| 1976 | "Hastverk" | 3. |  |
| 1977 | "Casanova" | 1. | 14. |
| 1978 | "Prima Donna" (duettona Georg Kellerin kanssa) | 8. |  |
| 1979 | "Oliver" | 1. | 11. |
| 1980 | "Stjerneskudd" | 6. |  |
| 1982 | "Adieu" (duettona Jahn Teigenin kanssa) | 1. | 12. |
| 1985 | "Karma" | 2. |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anita Skorgan Wikimedia Commonsissa
Arar

| Arar (عرعر, ʿarʿar) |
| --- | --- |
 Ararin vesitorni
 Arar
 Koordinaatit: 30.9819°N, 41.0196°E 
Valtio:  Saudi-Arabia
Provinssi:  al-Hudud aš-Šamaliyah
Korkeus:  565 m
Väkiluku (2010)  ():  167 057
Aikavyöhyke:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Arar (arab. عرعر‎, ʿarʿar) on kaupunki al-Hudud aš-Šamaliyahin provinssissa Saudi-Arabian pohjoisosassa. Se on provinssinsa pääkaupunki. Al-Hudud aš-Šamaliyahin provinssilla on yhteistä rajaa Irakin kanssa.
Kaupungin perustivat 1950-luvun alussa puolipaimentolaiset, joita paikalle houkutteli Trans-Arabian öljyputkea varten aloitettu vedentuotanto. Kaupungin väkiluku on kehittynyt Saudi-Arabian väestönlaskentojen mukaan seuraavasti: 108 055 (1992), 145 237 (2004) ja 167 057 (2010).
Kaupunki sijaitsee 565 metriä merenpinnan yläpuolella ja kaupungissa vallitsee aavikkoilmasto. Vuoden mittaan vuorokauden ylin lämpötila vaihtelee 16–42 °C:n välillä ja alin lämpötila 3–26 °C: välillä. Viilentä on tammikuussa ja lämpimintä elokuussa. Vuosittainen sadanta on noin 50 millimetriä. Sateisinta on marraskuun ja huhtikuun välillä, jolloin saadaan lähes koko vuoden sademäärä.
Kaupungissa on muun muassa tekninen oppilaitos, sairaala ja lentokenttä. Pääelinkeinot ovat maatalous ja karjankasvatus. Viljelykasveja ovat sinimailanen (alfa-alfa), taateli, hedelmät ja vihannekset.
Amerikan Samoa kesäolympialaisissa 2024

Amerikan Samoa osallistuu kesäolympialaisiin 2024 Pariisissa. Maata edustaa kaksi urheilijaa kahdessa eri urheilumuodossa, pikajuoksija Filomenaleonisa Iakopo ja uimari Micah Masei.
Joukkue > Uinti

Amerikan Samoa sai uintiin yhden maapaikan.
Micah Masei – miesten 100 m rintauinti
Joukkue > Yleisurheilu

Amerikan Samoaa edustaa yleisurheilussa pohjoismariaanilainen pikajuoksija Filomenaleonisa Iakopo. Koska Pohjois-Mariaaneilla ei ole omaa olympiakomiteaa, Iakopo edustaa isänsä kotimaata Amerikan Samoaa.
Filomenaleonisa Iakopo – naisten 100 m
Bartholomeus Zeitblom

Bartholomeus Zeitblom: Omakuva 1490-luvun lopulta.
Bartholomeus Zeitblom (n. 1450–1518) oli saksalainen taidemaalari. Hän työskenteli Ulmissa 1484–1518. Hänen alttarimaalauksiaan on Stuttgartin, Augsburgin, Nürnbergin, Berliinin ja Budapestin taidekokoelmissa.
Kristuksen kaste.
Zeitblom edusti svaabilaista koulukuntaa. Hän oli Friedrich Herlinin oppilas ja teki yhteistyössä tämän kanssa alttarikaapin. Hänen viimeinen päivätty työnsä vuodelta 1504 on varsin realistinen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bartholomeus Zeitblom Wikimedia Commonsissa
Anteplan

| Anteplan Oy |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Osa onnistunutta projektia
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1995
Toimitusjohtaja:  Heikki Siukkola
Kotipaikka:   Kouvola, Suomi
Toimiala:  suunnittelu- ja insinööritoimisto
Tuotteet:  konsultointi ja suunnittelu
Henkilöstö:  n. 30
Kotisivu:  anteplan.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Anteplan Oy on kouvolalainen insinööri- ja suunnittelutoimisto. Se työllistää n. 30 henkilöä. Anteplanin pääkonttori sijaitsee Kouvolassa. Lisäksi sillä on toimipaikat Lahdessa ja Kotkassa. Anteplan Oy:n liikevaihto on n. 2,5 miljoonaa euroa.
Tuotteet ja palvelut

Laitteistojen ja laitoksien suunnittelu ja tuotekehitys sekä teknisen tuoteinformaation ratkaisut ja palvelut.
Aiheesta muualla

Anteplan Oy:n internet-sivut
Anne-Mari Alaspää

| Anne-Mari Alaspää> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8.4.1989 Helsinki
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Anne-Mari Alaspää (s. 8. huhtikuuta 1989 Helsinki) on suomalainen näyttelijä.
Ura

Anne-Mari Alaspää valmistui Teatterikorkeakoulusta keväällä 2015. Hänen erityisosaamistaan ovat tanssi, akrobatia, miekkailu ja kosketinsoittimet. Alaspään ensimmäinen elokuvarooli oli Riikka Suden vuosi -elokuvassa. Hänet kiinnitettiin Tampereen Työväen Teatteriin 2020, jossa hän on näytellyt muun muassa näytelmissä Jeppe Niilonpoika (2020), Nyotaimori (2021), Kaksi paavia (2020), Berliinin taivaan alla (2022) ja School of Rock (2024).
Näytelmiä

| --- | --- |
 Elämänmeno (Marja), 2015  Jekyll & Hyde (Nellie), 2015  Katoava maa (nuori Helena), 2015  Prinsessa Ruusunen - Maailman ihanin satu (päärooli), 2015  Ansa - musikaali liian hyvästä ihmisestä (Kipa), 2016  Mimmi Mou Mirmajasta (Mustafa), 2016 :  Papin perhe, 2017  Kolme sisarta (Natasha), 2017  Onnensirpaleita, 2017  Peter Pan (useita sivurooleja), 2017  Kun isoisä Suomeen hiihti, 2018  Jeppe Niilonpoika (Nilla), 2020, Tampereen Työväen Teatteri  Päähenkilö Mia, Nyotaimori, 2021, TTT  Berliinin taivaan alla, TTT, 2022
Elokuvat

Suden vuosi (Riikka), 2007
Lunastajat, 2022
TV-sarjat

Nollatoleranssi (Niina Mustala), 2004
Rakkauden nälkä (Paulina Harjunpää), 2007
Virta (Mia Kuusinen), 2010
Tellus (Paula Jormala), 2014
Aiheesta muualla

Anne-Mari Alaspää Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jeppe Niilonpoika Tampereen Työväen Teatterissa
Blogi Eturivinkunkku
Keskisuomalainen
Sivuhenkilöt.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Arthur Kornberg

| Arthur Kornberg |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. maaliskuuta 1918
Kuollut: 26. lokakuuta 2007 (89 vuotta)
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Severo Ochoa ja Carl Ferdinand Cori
Tutkimusalue:  Biokemia
Palkinnot:   Nobelin lääketieteen palkinto (1959)
Arthur Kornberg (3. maaliskuuta 1918 – 26. lokakuuta 2007) oli yhdysvaltalainen biokemisti. Hän sai vuonna 1959 yhdessä Severo Ochoan kanssa Nobelin lääketieteen palkinnon tutkimuksistaan DNA-synteesin alalla.
Kornberg syntyi New Yorkissa, johon hänen vanhempansa Joseph ja Lena olivat muuttaneet Galitsiasta. Hän opiskeli ensin Abraham Lincoln High Schoolissa ja sitten City Collegessa, josta hän valmistui vuonna 1937, sekä Rochesterin yliopistossa, josta hän sai lääketieteen tohtorin arvon vuonna 1941.
Kornbergilla oli kohonnut veren bilirubiinitaso eli Gilbertin oireyhtymä, joka aiheuttaa lievää keltaisuutta iholla. Lääkäriksi opiskellessaan hän teki opiskelutovereidensa parissa tutkimuksen vaivan yleisyydestä, ja tulokset julkaistiin hänen ensimmäisessä julkaisussaan 1942.
Tärkein Kornbergiin kohdistetuista huomionosoituksista oli vuoden 1959 Nobel, mutta hän voitti lisäksi muun muassa National Medal of Sciencen 1979 ja oli Kansallisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1957. Hän teki aktiivisesti töitä Stanfordin yliopistossa vuosikymmenten ajan. Hän oli Royal Societyn ulkomaalaisjäsen.
Kornberg oli vuosina 1943–1986 naimisissa Sylvy Ruth Levyn ja vuosina 1988–1995 Charlene Walsh Leveringin kanssa. Molempien avioliittojen päätyttyä puolison kuolemaan Kornberg meni joulukuussa 1998 jälleen naimisiin Carolyn Dixonin kanssa. Kornberg eli 89-vuotiaaksi.
Kornbergin poika Roger Kornberg sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 2006.
Avaruussodankäynti

Avaruussodankäynti on ulkoavaruudessa tapahtuvaa avaruusaseilla käytävää sotaa.  Sillä viitataan avaruudessa olevien satelliittien jne. tuhoamiseen joko avaruudessa olevilla aluksilla tai maasta käsin ohjuksilla. Avaruussodankäynti käsittää täten maasta–avaruuteen sodankäynnin, kuten maasta käsin suoritetut hyökkäykset Maata kiertäviä satelliitteja kohtaan, sekä avaruudesta–avaruuteen sodankäynnin, kuten satelliitteja vastaan hyökkäävät satelliitit (tappajasatelliitit). Neuvostoliiton FOBS-satelliittikokeita 1960-luvun puolivälissä on pidetty tappajasatelliittikokeiden alkuna. Ronald Reaganin hallinnon vuonna 1983 lanseeraama ”Tähtien sota” oli 1970-luvun ohjuspuolustusohjusvarusten jälkeen merkittävin avaruussodan varustelukilpa.
Rajoitetun määrittely mukaan se ei käsitä avaruudesta–maahan käsin kohdistuvaa sodankäyntiä, missä kiertoradalla olevat kohteet hyökkäävät maassa, merellä tai ilmassa olevia kohteita vastaan suoraan, eikä se kata myöskään satelliittien käyttöä vakoilu-, tiedustelu- tai sotilasviestintätarkoituksiin. Nämä kuitenkin muodostavan pääosan Yhdysvaltain ilma-, meri- ja maavoimien avaruusjoukkojen toiminnoista, kuten Venäjän avaruusvoimienkin kohdalla. 2000-luvulla Yhdysvalloissa on laajentunutta kiinnostusta ”endoatmosfäärisiin” pommikoneisiin, jotka lentäsivät maamaalejaan kohden avaruuden kautta.
Avaruussota elokuvissa

Yhdysvaltain asevoimien 1960-luvun alussa tuottama elokuva Space and National Security (”Avaruus ja kansallinen turvallisuus”) kuvasi avaruussodankäyntiä . Tässä vaiheessa Yhdysvaltain ilmavoimilla oli merkittävää kiinnostusta miehitettyihin avaruuslentoihin, jotka kuitenkin delegoitiin siviiliorganisaatiolle, NASAlle.
Avaruussodankäynnillä voidaan tarkoittaa myös kuvitteellista sodankäynnin muotoa, jota esiintyy lähinnä science fiction -kirjallisuudessa ja elokuvissa. Muun muassa James Bond -elokuvissa avaruussota esiintyi teemana vuoden 1967 ”Elät vain kahdesti”- ja vuoden 1979 "Moonraker”-elokuvissa, molemmat ajoittuivat aikansa yhdysvaltalaisten ”Tähtien sota” -ohjelmien voiman kausiin.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Space warfare
Sota
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Aikakaudet | Sotatoimialueet | Aseet | Sodankäynnin tasot | Taistelevat aselajit | Tukevat aselajit | Luetteloita | Yleistä |
|  Esihistoria  Antiikki  Keskiaika  Uusi aika  Teollistunut aika  Nykyaika |  Avaruus  Ilmasota  Informaatio  Maasota  Merisota  Kotirintama |  ABC  Elektroninen  Ilmavoimat  Maavoimat  Merivoimat  Psykologinen |  Strategia  Operaatiotaito  Taktiikka  Taistelutekniikka |  Ilmavoimat  Jalkaväki  Laivasto  Merijalkaväki  Panssarijoukot  Ratsuväki |  Huolto  Ilmatorjunta  Pioneeri  Tykistö  Viesti |  Kenraalit  Piiritykset  Operaatiot  Sisällissodat  Sodat  Sotarikokset  Taistelut  Vapaus-itsenäisyyssodat |  Sodankäynti  Sotahistoria  Taistelu  Piiritys  Propaganda  Rauha  Pasifismi |
Käännös suomeksi
Artem Bjesjedin

Artem Bjesjedin vuonna 2016.
Artem Jurijovytš Bjesjedin (ukr. Артем Юрійович Бєсєдін, s. 31. maaliskuuta 1996 Harkova) on ukrainalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa kotimaassaan Kiovan Dynamoa ja on pelannut myös Ukrainan maajoukkueessa.
Bjesjedin aloitti liigauransa vuonna 2015 Metalist Harkovassa, jossa hän ollessaan lainalla Kiovan Dynamosta pelasi Ukrainan jalkapalloliigassa 19 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Kiovan Dynamossa hän pelasi ensimmäisen liigaottelunsa maaliskuussa 2016. Kauden 2020–2021 loppuun mennessä hän on pelannut Dynamossa 83 liigaottelua ja tehnyt niissä 30 maalia. Kaudella 2016–2017 Bjesjedin pelasi Mestarien liigassa kolme ottelua ja teki maalin turkkilaisseura Beşiktaşia vastaan. Seuraavina kausina hän on pelannut Dynamon joukkueessa Eurooppa-liigaa.
Bjesjedin pelasi useissa Ukrainan juniorimaajoukkueissa. Hän pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2015 ja teki neljässä ottelussaan kaksi maalia, joista toisen tappiollisessa neljännesvälieräottelussa Senegalia vastaan. Ukrainan A-maajoukkueessa Bjesjedin pelasi ensimmäisen kerran marraskuussa 2016 ystävyysottelussa Serbiaa vastaan. Hän on kesäkuun 28. päivään 2021 mennessä pelannut 18 A-maaottelua. Hän on tehnyt maalin kesäkuussa 2017 MM-karsintaottelussa Suomea vastaan ja marraskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Serbiaa vastaan.
Barleria obtusa

| Barleria obtusa |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Akanttikasvit Acanthaceae
Suku::  Särmiöt Barleria
Laji::  obtusa
Kaksiosainen nimi
 Barleria obtusa  Nees 
Katso myös
   Barleria obtusa Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Barleria obtusa on akanttikasvien (Acanthaceae) heimoon kuuluva eteläafrikkalainen särmiölaji, jota kasvatetaan koristekasvina.
Barleria obtusan lehdet ovat pehmeät, harmaanvihreät ja hennon nukkamaisen karvan peittämät. Se kukkii violetein kukin syksyllä, Etelä-Afrikassa kukinta ajoittuu huhti–toukokuulle. Sen kasvutapa riippuu valaistusoloista: auringossa siitä tulee tuuhea pieni pensas, varjossa se kasvattaa pitkiä roikkomaisia oksia.
Kasvi houkuttelee perhosia puutarhaan.
Barleria obtusa elää luonnonvaraisena laajoilla alueilla Etelä-Afrikassa: sen levinneisyysaluetta ovat maan provinssit Itä-Kap, KwaZulu-Natal, Mpumalanga, Limpopo, Luoteismaakunta ja Gauteng. Tyypillisiä kasvupaikkoja ovat kukkulat ja metsänreuna.
Arve Tellefsen

Arve Tellefsen vuonna 2009. (Valokuva Harry Wad.)
Arve Tellefsen (s. 14. joulukuuta 1936 Trondheim) on norjalainen viulutaiteilija, maansa merkittävimpiä muusikoita.
Tellefsen opiskeli viulunsoittoa 6-vuotiaasta alkaen Trondheimin musiikkiopistossa. Vuonna 1955 hän siirtyi Kööpenhaminaan jatkamaan opintojaan Tanskan kuninkaallisessa musiikkikonservatoriossa Henry Holstin johdolla, ja vuosina 1960–1961 hän opiskeli New Yorkissa Ivan Galamianin johdolla. Hän voitti prinsessa Astridin musiikkipalkinnon vuonna 1956.
Ensikonserttinsa Tellefsen piti Oslossa vuonna 1959. Vuosina 1970–1975 hän työskenteli konserttimestarina Ruotsin radion sinfoniaorkesterissa ja vuosina 1977–1981 Wienin sinfonikoissa. Kun Norjan valtiollinen musiikkikorkeakoulu perustettiin vuonna 1973, hän toimi lyhyen aikaa ensimmäisenä viulunsoiton professorina, ennen kuin antautui kansainväliselle uralle. Hän on saanut kotimaassaan useita palkintoja ja huomionosoituksia, esimerkiksi Pyhän Olavin ritarikunnan kunniamerkin.
Tellefsen on esittänyt sekä orkesteri- että kamarimusiikkia. Hän esiintynyt merkittävien orkestereiden solistina ja on levyttänyt Paavo Berglundin ja Kuninkaallisen filharmonisen orkesterin kanssa Jean Sibeliuksen viulukonserton. Tellefsenin soitin on Giuseppe Guarneri del Gesù vuodelta 1741.
Tellefsen on vieraillut useita kertoja Suomessa vuodesta 1963 alkaen sekä solistina (mm. Naantalin Musiikkijuhlilla) että Sibelius-viulukilpailun tuomariston jäsenenä.
Aiheesta muualla

Arve Tellefsenin kotisivusto.
Arve Tellefsen hakuteoksessa Stone norske lexikon.
Artem Datsyšyn

| Artem Datsyšyn> Артем Вікторович Дацишин.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Artem Viktorovytš Datsyšyn
Syntynyt: 26. tammikuuta 1979 H’erson
Kuollut: 17. maaliskuuta 2022 (43 vuotta) Kiova
Kansalaisuus:  Ukraina
Ammatti:  balettitanssija
Aiheesta muualla
IMDb
Artem Viktorovytš Datsyšyn (ukr. Артем Вікторович Дацишин; 26. tammikuuta 1979 H’erson – 17. maaliskuuta 2022 Kiova) oli ukrainalainen balettitanssija.
Datsyšyn valmistui vuonna 1997 Kiovan koreografisesta valtionkoulusta Valeri Parsegovin luokalta. Hän sai vuonna 1996 kolmannen palkinnon kansainvälisessä Serge Lifar -kilpailussa ja vuonna 1998 hopeaa Budapestin kansainvälisessä Rudolf Nurejev -kilpailussa. Vuonna 1997 Datsyšyn pääsi Kiovan kansallisoopperan esiintyjäksi. Hän esiintyi siellä päärooleissa muiden muassa Pjotr Tšaikovskin baleteissa Joutsenlampi, Pähkinänsärkijä ja Prinsessa Ruusunen sekä Adolphe Adamin baletissa Giselle, Ludwig Minkusin baletissa La Bayadère ja Sergei Prokofjevin baletissa Romeo ja Julia. Kansainvälisesti Datsyšyn teki esiintymisiä Saksassa, Japanissa, Itävallassa, Sveitsissä, Libanonissa, Italiassa, Espanjassa, Ranskassa, Kanadassa, Yhdysvalloissa ja Portugalissa.
Datsyšyn haavoittui 26. helmikuuta 2022 vakavasti Venäjän hyökkäyksessä Ukrainaan ja kuoli viikkoja myöhemmin sairaalassa.
Arve Johnsen

| Arve Johnsen |
| --- | --- |
 Johnsen vuonna 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. helmikuuta 1934 Borre, Norja
Kuollut: 6. joulukuuta 2023 (89 vuotta)
Ammatti:  yritysjohtaja, juristi, ekonomisti
Muut tiedot
Koulutus: Norjan kauppakorkeakoulu Oslon yliopisto
Tunnustukset:  Pyhän Olavin ritarikunta (2023)
Arve Johnsen (18. helmikuuta 1934 Borre – 6. joulukuuta 2023) oli Norjan valtiollisen öljy-yhtiö Statoilin (nyk. Equinor) ensimmäinen pääjohtaja vuosina 1972–1988. Hän valmistui ekonomistiksi Norjan kauppakorkeakoulusta 1957 ja juristiksi Oslon yliopistosta 1960. Vuonna 1965 hän liittyi työväenpuolueeseen ja 1971 hänestä tuli elinkeinoministeriön valtiosihteeri. Kyseisessä virassa hän oli vaikuttamassa Statoilin perustamiseen ja tuli valituksi sen johtajaksi seuraavana vuonna. Hän johti yhtiötä yli viisitoista vuotta, kunnes joutui eroamaan 1988, kun Mongstadin öljyjalostamon laajennustöiden kustannukset olivat karanneet käsistä. Tämän jälkeen Johsen työskenteli neuvonantajana muun muassa YK:ssa ja oli mukana useiden yritysten hallituksissa. Johnsenille myönnettiin vuonna 2023 Pyhän Olavin ritarikunnan komentajan arvonimi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arve Johnsen Wikimedia Commonsissa
Arthur Kylander

Arthur Kylander
Arthur Arkadius Kylander (16. helmikuuta 1892 Lieto, Suomen suuriruhtinaskunta – 26. elokuuta 1968 Camino, Kalifornia, Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen kansanmusiikin esittäjä, laulaja, laulunkirjoittaja ja mandoliininsoittaja. Hän syntyi Liedossa, Suomessa, ja muutti Yhdysvaltoihin 22-vuotiaana vuonna 1914. Vuonna 1925 hän tapasi vaimonsa Julia Varilan, pianistin ja hanuristin, ja he alkoivat esiintyä yhdessä.
Elämä ja ura

Kylander toimi palomiehenä Turussa, kunnes vuonna 1914 muutti Amerikkaan. Kylander työskenteli metsurina ja kirvesmiehenä Mainessa, New Yorkissa, Pennsylvaniassa, Ohiossa ja Minnesotassa. Vuonna 1927 hän avioitui kaustislaisen isän ja ullavalaisen äidin tyttärenä Montanassa syntyneen Julia Varilan (1904–1991) kanssa. Samana vuonna pariskunta lähti kaksivuotiselle esiintymiskiertueelle amerikansuomalaisten asuttamille paikkakunnille.
1920–1930-luvuilla Arthur ja Julia Kylander kiertelivät esiintymässä amerikansuomalaisten parissa. Myös useimmat lauluista syntyivät tällöin. Vaimo Julia osallistui lauluntekoon ja esityksiin sovittajana, pianistina ja harmonikansoittajana. Vuosien 1928–1929 kiertueen kolmantena jäsenenä oli viipurilainen, Connecticutiin asettunut kanafarmari Jack Häkkilä (1893–1975).
1930-luvun lamavuosina Kylanderit toimivat vauraan perheen hovimestari-autonkuljettajana ja kokkina Hollywoodissa. Myöhemmin he päätyivät puunkasvattajiksi El Doradon piirikuntaan Kaliforniassa, josta ostivat Mäntyharjuksi nimeämänsä metsätilan. Siitä tuli amerikansuomalaisten ystävien suosima lomailupaikka, ja Kylanderit aikoivat laajentaa paikan lomakyläksi, mutta hanke jäi toteutumatta Arthur Kylanderin heikentyvän terveyden takia. Viimeisen kiertueensa pariskunta teki 1952–1953, mutta Mäntyharjussa he esiintyivät vierailleen vielä 1960-luvulla.
Syndikalistisen IWW-ammattiliiton toiminnassa mukana olleen Kylanderin laulut olivat humoristisia mutta samalla usein piikikkään työväenhenkisiä. Lauluissa kuvataan siirtolaiseksi saapuvan suomalaisen vaikeuksia työnsaannissa ja elämässä uudessa maassa. Niissä satirisoidaan myös monia Yhdysvaltain ja taakse jääneen Suomen tapoja, kuten uskonnollisuutta ja suojeluskunta-aatetta.
Levy-yhtiöiden kykyjenetsijöinä toimivat levykauppiaat eri puolilla Yhdysvaltoja, ja näin maan suurin levy-yhtiö Victor Talking Machine Company kiinnitti Kylanderin tekemään levyjä. Ne saavuttivat kohtalaisen menestyksen, ja kolmen vuoden aikana hän sai levyttää 20 kappaletta New Yorkissa, aluksi pianon ja hanurin (soittajina ehkä vaimo ja Jack Häkkilä), lopulta Alfredo Cibellin johtaman kuuden soittajan studioyhtyeen säestyksellä. Levytysversioista kovin työväenaatteelliset säkeistöt jätettiin yleensä pois, mutta ne löytyvät painetuista nuottijulkaisuista. Kansanmusiikki-instituutti tallensi vuonna 1994 valtaosan Kylanderin levytyksistä CD-albumille Oi, kuinka engeliksi mielin – Finnish American Recordings 2 (KICD 32).
Helsingin Sanomien entinen päätoimittaja Keijo Kylävaara on Arthur Kylanderin veljenpoika.