stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bataceae
Tuntomerkit

Heimon kasvit ovat meheviä pikkupensaita, joilla on möyheät, pienet, ehyet ja vastakkaiset lehdet. Niissä on vähäpätöiset korvakkeet, jotka kiinnittyvät joko ruodin sisäpuolelle tai varteen. Kasvien yksineuvoiset kukat sijaitsevat joko samassa tai eri yksilöissä. Kukinto on tiheän tähkämäinen ja sijaitsee tavallisesti lehtihangassa. Siinä on pieniä kukkia, joissa ei ole mesiäisiä. Hedekukissa verhiö sulkee sisäänsä koko kukan tai se koostuu neljästä yhteen kasvaneesta verholehdestä. Terälehdet ovat kynnellisiä, ja heteet sijaitsevat niihin nähden vuorottaisesti. Hedekukassa ei ole emiön jäännettä (pistillodia). Emikukat ovat teriöttömiä ja joutoheteettömiä. Sikiäin on neljälokeroinen, ja luotit vaihtelevat pallomaisista pensselimäisiin. Hedelmä on joko useamman sikiäimen yhteenkasvusta muodostunut tai luumarja, jossa on neljä kiveä (pyreniota). Siemenen kuori on kalvomainen.
Levinneisyys

Bataceae-heimon ainoan suvun (Batis) kaksi lajia kasvavat Pohjois-Australiassa ja Uuden-Guinean eteläosissa, trooppisessa Amerikassa sekä Galápagossaarilla.
Elinympäristö

Kasvit ovat halofyyttejä eli suosivat suolapitoisia kasvupaikkoja.
Luokittelu

Heimo on Salvadoraceae-heimon rinnakkaishaara Brassicales-lahkon evoluutiopuussa. Niiden muodostamaa kladia luonnehtivat muun muassa vastakkainen lehtiasento, enemmän tai vähemmän kourasuoniset lehdet, kukinnon ylälehtien kärjissä olevat erityskarvat, kaksi siemenaihetta kussakin emilehdessä, pohjaistukka, siemenen ravintovaraston eli endospermin puuttuminen ja enemmän tai vähemmän suora alkio. Heimot ovat melko samanlaisia morfologialtaan ja anatomialtaan, vaikka ulkonäöltään poikkeavatkin toisistaan paljon. Kukkien rakenne on näissä heimoissa vaikeasti tulkittavissa, mutta yhteistä niille ovat ainakin lievä vastakohtaisuus (disymmetrisyys), asento kukintolapakkoon nähden ja verhiön putkimaisuus.
Andreas Tjernshaugen

Andreas R. Tjernshaugen (s. 13. joulukuuta 1972 Nesodden) on norjalainen sosiologi. Hän toimi useita vuosia norjalaisessa CICERO Senter for klimaforskning -säätiössä ja sen jälkeen Bioteknologinemndan tiedotusvastaavana. Kesäkuusta 2015 alkaen hän on ollut Store norske leksikonin toimittaja.
Tjernshaugen on väitellyt tohtoriksi hiilidioksidin käsittelyyn liittyvästä teknologiapolitiikasta ja ympäristö- ja ilmastokeskusteluun liittyvistä seikoista. Hän on kirjoittanut kirjoja, jotka liittyvät hänen alaansa tai harrastuksiinsa.
Tjernshaugen johti SV:n nuorisojärjestöä Sosialistisk Ungdomia vuosina 1994–1996.
Teokset

Gasskraft – tjue års klimakamp, Pax forlag i 2007.
Akvarieboka for barn (2013)
Tiaisten salainen elämä, Atena 2016, alkuteos: Meisenes hemmelige liv (2015)
Aiheesta muualla

Presentasjon hos CICERO (Arkistoitu – Internet Archive)
Andreas Tjernshaugenin kotisivut
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: no:Andreas Tjernshaugen
Käännös suomeksi
Andris Kolbergs

Andris Kolbergs (21. joulukuuta 1938 Riika – 5. marraskuuta 2021 Riika) oli latvialainen kirjailija.
Kolbergs syntyi merikapteenin perheeseen. Hän työskenteli nuorena eri ammatteissa ja joutui lopulta ryöstöstä viideksi vuodeksi vankilaan. Kolbergs kävi vankilassa keskikoulun, alkoi kirjoittaa ja työskenteli vapauduttuaan pilalehti Dadzisissa. Hän opiskeli Moskovan kirjapainoinstituutissa, julkaisi ensimmäinen kirjansa vuonna 1969 ja työskenteli myöhemmin tekijänoikeusjärjestössä ja mainostoimistossa. Kolbergs hyväksyttiin Latvian kirjailijaliiton jäseneksi vuonna 1974.
Kolbergs oli Latvian tunnetuin ja neuvostoaikana lähes ainoa rikoskirjailija. Hän teki myös käsikirjoituksia useisiin elokuviin ja julkaisi matkaoppaita.
Suomennettuja teoksia

Alaston nainen ja haulikko. Suom. Olli Kuukasjärvi. Helsinki, Moskova: SN-kirjat, Progress, 1990.
Riika: kirja Riikaan matkustaville ja niillekin, jotka ehkä eivät aio matkustaa Riikaan. Suom. Eva Gottberg-Talve. Helsinki: SN-Kirjat, 1990.
Andris Kolbergs ja Jari P. Havia. Pitkin poikin Riikaa: kaupunkiopas. Suom. Hilkka Koskela. Helsinki, Tallinna: Tallinna-kustannus, 2004.
Andreas Ulmer

Andreas Ulmer elokuussa 2019.
Andreas Ulmer (s. 30. lokakuuta 1985 Linz) on itävaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän edustaa Itävallan Bundesliigassa pelaavaa Red Bull Salzburgia ja on joukkueensa kapteeni.
Ulmer siirtyi juniorina syntymäkaupunkinsa Linzin LASK:ista Austria Wieniin, jonka edustusjoukkueessa hän pelasi ensimmäisen pääsarjaottelunsa toukokuussa 2005. Hän ei tehnyt kuitenkaan läpimurtoa Wienissä vaan siirtyi kesällä 2008 SV Riediin, jossa hän pelasi puolen vuoden aikana 22 liigaottelua ja teki niissä yhden maalin. Tammikuussa 2009 hän siirtyi Red Bull Salzburgiin, jossa hän on pelannut 334 liigaottelua ja tehnyt 15 liigamaalia kauden 2020–2021 loppuun mennessä. Hän on voittanut urallaan 12 Itävallan mestaruutta ja yhdeksän kertaa Itävallan cupin.
Ulmer pelasi Itävallan maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa helmikuussa 2009 Ruotsia vastaan. Kaikkiaan hän on pelannut 26 maaottelua, joissa hän on ollut avauskokoonpanossa 23 kertaa.
Maaottelut vuosittain

Päivitetty 25.6.2021.
| Itävallan maajoukkue> Vuodet | Itävallan maajoukkue> ottelut | Itävallan maajoukkue> maalit |
| --- | --- | --- |
| 2009 | 2 | 0 |
| 2014 | 1 | 0 |
| 2017 | 1 | 0 |
| 2018 | 5 | 0 |
| 2019 | 8 | 0 |
| 2020 | 4 | 0 |
| 2021 | 5 | 0 |
| Yhteensä | 26 | 0 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Andreas Ulmer Wikimedia Commonsissa
Itävallan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2020
1 A. Schlager |
2 Ulmer |
3 Dragović |
4 Hinteregger |
5 Posch |
6 Ilsanker |
7 Arnautović |
8 Alaba |
9 Sabitzer |
10 Grillitsch |
11 Gregoritsch |
12 Pervan |
13 Bachmann |
14 Baumgartlinger |
15 Lienhart |
16 Trimmel |
17 Schaub |
18 Schöpf |
19 Baumgartner |
20 Onisiwo |
21 Lainer |
22 Lazaro |
23 X. Schlager |
24 Laimer |
25 Kalajdžić |
26 Friedl |
Valmentaja Foda
Andrew Manze

Andrew Manze.
Andrew Manze (s. 14. tammikuuta 1965, Lontoo) on brittiläinen barokkimusiikkiin erikoistunut viulisti. Hän opiskeli Simon Standagen johdolla. Manze on toiminut vuodesta 2003 lähtien myös barokkiyhtye The English Concertin taiteellisena johtajana.
Asa S. Bushnell

Asa S. Bushnell
Asa Smith Bushnell (16. syyskuuta 1834 Rome, New York – 15. tammikuuta 1904) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko. Hän oli William McKinleyn seuraaja[lähde? ] Ohion kuvernöörinä vuosina 1896–1900.
Politiikan ulkopuolella Bushnell toimi liikemiehenä, jolla oli sijoituksia useilla eri toimialoilla.
Bjørgvinin hiippakunta

| Bjørgvinin hiippakunta |
| --- | --- |

Valtio:   Norja
Uskontokunta:  Norjan kirkko
Piispanistuin:  Bergen
Tuomiokirkko:  Bergenin tuomiokirkko
Piispa:  Halvor Norhaug
Perustettu:  1536
 
 Bjørgvin bispedømme 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bjørgvinin hiippakunta on Norjan kirkkoon kuuluva hiippakunta. Siihen kuuluu Vestlandin lääni. Piispanistuin on Bergenissä, ja piispana on vuodesta 20o8 lähtien ollut Halvor Nordhaug. Tuomiokirkkona toimii Bergenin tuomiokirkko.
Hiippakunnan tuomiokirkko on Bergenin tuomiokirkko.
Piispat

1537–1557 Gjeble Pederssøn
1557–1582 Jens Pedersen Skjelderup
1583–1607 Anders Foss
1607–1615 Anders Mikkelsen Kolding
1616–1636 Niels Paaske
1636–1649 Ludvig Hanssøn Munthe
1649–1665 Jens Pedersen Skjelderup
1665–1711 Niels Randulf
1711–1716 Niels Pederssøn Smed
1716–1723 Clemens Schmidt
1723–1731 Marcus Müller
1731–1747 Oluf Cosmussen Bornemann
1748–1755 Erik Ludvigssøn Pontoppidan
1755–1762 Ole Tidemand
1762–1774 Frederik Arentz
1774–1778 Eiler Hagerup d.y.
1778–1779 Søren Friedlieb
1779–1804 Ole Irgens
1804–1816 Johan Nordal Brun
1817–1822 Claus Pavels
1822–1848 Jacob Neumann
1848–1857 Peder Christian Hersleb Kjerschow
1858–1863 Jens Mathias Pram Kaurin
1864–1880 Peder Hersleb Graah Birkeland
1881–1898 Fredrik Waldemar Hvoslef
1899–1916 Johan Willoch Erichsen
1916–1931 Peter Hognestad
1931–1948 Andreas Fleischer
1948–1961 Ragnvald Indrebø
1961–1976 Per Juvkam
1977–1987 Thor With
1987–1994 Per Lønning
1994–2008 Ole Danbolt Hagesæther
2009–2023 Halvor Nordhaug
2023– Ragnhild Jepsen
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset sivut
Amberin yhdeksän prinssiä

| Amberin yhdeksän prinssiä> Nine Princes in Amber |
| --- | --- |
 Ensimmäisen painoksen kansikuva.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Roger Zelazny
Kansitaiteilija:  Amelia S. Edwards
Kieli:  englanti
Genre:  fantasia
Kustantaja:  Doubleday
Julkaistu:  1970
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  188
Suomennos
Suomentaja:  Mervi Hämäläinen
Kansitaiteilija:  Jarno Kantelinen
Kustantaja:  Vaskikirjat
Julkaistu:  2008
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  202
ISBN:  978-952-5722-03-1
Sarja: Amberin kronikat
Seuraava:  Avalonin luodit
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Amberin yhdeksän prinssiä (engl. Nine Princes in Amber) on Roger Zelaznyn vuonna 1970 ilmestynyt fantasiaromaani, joka on viisiosaisen Amberin kronikat -sarjan avausosa. Kirjan suomennos ilmestyi vuonna 2008 Vaskikirjojen kustantamana. Vaskikirjat on julkaissut suomeksi myös sarjan toisen osan Avalonin luodit.
Vastaanotto

Amberin yhdeksän prinssiä oli vuonna 1971 ehdolla Mythopoeic-palkinnon saajaksi. Yhdysvaltalaisen science fiction -lehti Locuksen äänestyksessä vuonna 1987 Amberin yhdeksän prinssiä sijoittui kaikkien aikojen seitsemänneksi parhaaksi fantasiaromaaniksi. SF Reviews.net -sivuston arvostelun mukaan Amber-sarja ei ole suurta kirjallisuutta sen enempää kuin Edgar Rice Burroughsin romaanit, mutta on vastaavalla tavalla puhdasta pulp-viihdettä. Tarinan maailma sisältää paljon mielikuvituksellisia yksityiskohtia, mutta teoksen rakenne on silti tiivis.
Suomennoksen Helsingin Sanomissa arvioineen Toni Jerrmanin mukaan Zelazny on luonut omaperäisen, tiiviin ja eheän fantasiaseikkailun. Teoksen kieli on ihailtavan nopeatempoista, mutta mukana on myös runollisia ilmauksia. Kirjan teemoiksi Jerrman nostaa esiin vallan, moraalin ja ihmisen muovautuminen kokemustensa kautta. Portti-lehden Liisa Rantalaihon mukaan ”[j]uttu voisi olla vain yksi miekanheiluttelu kymmenien samanlaisten joukossa, ellei Zelazny olisi niin ilmiömäinen tyylitaituri.”
Tähtivaeltaja-lehden Niko Peltosen mielestä Amberin yhdeksän prinssiä ei sisällä romaanilta yleensä kaivattuja hyveitä. ”Mielikuvituksellisia ideoita ja nopeita käänteitä se sen sijaan on pullollaan, mikä varmasti vetoaa Weird Tales -pulpin ystäviin.” Kommentti.fi-sivustolla kirjan arvioinut Maria Ihonen toteaa, että Amberin yhdeksää prinssiä ei kannata lähestyä suurena taiteena, mutta silti kerronnan huolettomuus häiritsee. Ympäristö ja hahmot eivät tunnu uskottavilta eivätkä saa eläytymään teokseen. Hän arvostelee Zelaznyn käyttämää kovaksikeitetystä dekkarista tuttua tyyliä, jossa aidot tunnereaktiot sivuutetaan. Kun tuhansien ihmisten tappamisesta kerrotaan yliolkaisen summaavalla tyylillä, on arvostelijan mukaan vaikea pitää päähenkilön muitakaan kokemuksia tai päämääriä mielekkäinä. Myös teoksen suomennos horjahtelee paikoin.
Aiheesta muualla

Lyn Gardner: The Solitary Quest: The Hero's Search for Identity in Roger Zelazny's Amber (Arkistoitu – Internet Archive). 26.9.2006. (englanniksi)
B-Bomb

| Lee Minhyuk> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. joulukuuta 1990 (ikä 33) Soul Etelä-Korea
Ammatti:  Laulaja, tanssija
Muusikko
Taiteilijanimi:  B-Bomb
Laulukielet:  korea, japani
Aktiivisena:  2011–
Tyylilajit:  K-Pop, Hip hop, R&B
Yhtyeet:  Block B, Bastarz
Levy-yhtiöt:  Seven Seasons
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Lee Min-Hyuk (kor. 이민혁, s. 14. joulukuuta 1990 Soul Etelä-Korea), paremmin tunnettuna artistinimellä B-Bomb (kor. 비범), on eteläkorealainen laulaja, jonka levy-yhtiö on Seven Seasons. Hän on solisti ja tanssija Block B-yhtyeessä. Hän on myös jäsen Block B:n sub-unitissa, Bastarzissa P.O:n ja U-Kwonin kanssa.
Hänen artistinimi "B-Bomb" tarkoittaa harvinaista, uniikkia ja merkillistä. Hänen erikoisuutensa tanssissa ovat pop ja hip hop.
Biografia

Lee Min-hyuk syntyi Soulissa, Etelä-Koreassa. Hän valmistui Dongil lukiosta, ja opiskeli Induk yliopistossa lähetystoimintoa.
Hän myös osallistui "Battle of Shinhwa" TV-ohjelmaan. Hänet oli ennen koulutettu olemaan yksi Infiniten jäsenistä.
Ura

B-Bomb debytoi Block B:n kanssa 11. huhtikuuta 2011. Neljä vuotta myöhemmin ilmoitettiin, että B-Bomb osallistuisi Block B:n ensimmäiseen sub-unittiin, Bastarziin jäsenien P.O:n ja U-Kwonin kanssa. Ryhmän ensimmäinen albumi julkaistiin 13. huhtikuuta 2015, ja toinen albumi 31. lokakuuta 2016. Siinä välissä B-Bomb ja U-Kwon nauhoittivat biisin "Bingle Bingle" Block B albumiin Blooming Period, joka julkaistiin 11. huhtikuuta 2016.
20. syyskuuta 2017, Block B Project-1 julkaistiin Japanissa. Albumissa oli viisi Block B jäsentä ja heidän biisejään useiden eri Japanilaisten artistien kanssa. B-Bombin biisi tässä albumissa oli "Paradise" ft. KEN THE 390.
17. lokakuuta 2017, Seven Seasons ilmoitti, että Block B julkaisisi heidän kuudennen mini-albumin 7. marraskuuta. Albumi, nimeltä Montage sisälsi biisin "Give & Take", jonka B-Bomb lauloi ja sävelsi itse.
Aiheesta muualla

Instagram
Twitter
Facebook
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:B-Bomb
Käännös suomeksi
Andris Dzenītis

Andris Dzenītis vuonna 2012.
Andris Dzenītis (s. 23. tammikuuta 1978 Riika) on latvialainen säveltäjä. Hän opiskeli sävellystä Pēteris Vasksin johdolla Dārziņš-musiikkikoulussa vuosina 1993–96. Tänä aikana Latvian säveltäjäliitto myönsi hänelle kamarimusiikkipalkinnon Pamestie-sonaatista viululle ja pianolle (1994). Myöhemmin Dzenītis opiskeli Kurt Swertsikin johdolla Wienin musiikin ja esittävien taiteiden yliopistossa Herder-stipendillä (1996, 1997), Latvian musiikkiakatemiassa Pēteris Plakidisin johdolla ja Liettuan musiikkiakatemiassa Osvaldas Balakauskasin johdolla. Maisterin arvonsa hän sai vuonna 2003.
Dzenītis osallistui nuorten säveltäjien seminaareihin Venäjällä ja Sveitsissä sekä osallistui Magnus Lindbergin, Pär Lindgernin ja Bent Sørensenin mestarikursseille. Hänen musiikkiaan on esitetty laajalti eri maissa, muun muassa sellaisissa tapahtumissa kuin Varsovan syksyssä ja Bergenin festivaalilla. Vuonna 2006 hänelle myönnettiin Latvian suuri musiikkipalkinto sinfonisesta vokaaliteoksesta Fides. Spes. Caritas.. Lisäksi Dzenītis on toiminut musiikkikriitikkona, journalistina ja luennoitsijana. Hän on pitänyt luentoja Guildhall School of Music and Dramassa ja Latvian kulttuuriakatemiassa. Hän aloitti vuonna 2003 Mūzikas Saule -lehden toimittamisen ja vuonna 2005 sävellyksen opettamisen Jāzeps Mediņš -musiikkiopistossa.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
The Living Composers Project: Andris Dzenītis (englanniksi)
Antonio Berni

Antonio Berni 1920-luvulla
Delesio Antonio Berni (14. toukokuuta 1905 Rosario – 13. lokakuuta 1981 Buenos Aires) oli argentiinalainen taidemaalari. Hän edusti Nuevo Realismo (Uusi realismi) nimistä taiteilijaryhmää, jota voi pitää Latinalaisen Amerikan vastineena sosialistiselle realismille.
Käännös suomeksi
Andris Piebalgs

Andris Piebalgs
Andris Piebalgs (s. 17. syyskuuta 1957 Valmiera, Latvia) on latvialainen, Euroopan unionin komission energia-asioista vastaava komissaari. Hän opiskeli Latvian yliopistossa Riiassa ja toimi opettajana 1980-luvulla ja oli liittynyt Neuvostoliiton kommunistipuolueeseen vuonna 1979. Vuosina 1990–1993 Piebalgs hoiti opetusministerin ja vuosina 1994–1995 taas valtiovarainministerin tehtävää. Latvian lähettiläänä hän oli aluksi Virossa 1995–1997 ja EU:ssa 1998–2003.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Euroopan unionin komissio (englanniksi)
Antonio Bertali

Antonio Bertali
Antonio Bertali (1605 Venetsia – 1669 Wien) oli italialainen säveltäjä. Hän työskenteli vuodesta 1624 wieniläisessä hovissa. Hänen uransa siellä alkoi viulistina; hän alkoi pian säveltää, ja vuonna 1649 hänestä tuli hovin Kapellmeister. Lisäksi Bertali työskenteli piispan hovissa Kremsierissä. Hänen tuotantoonsa kuuluu hengellistä musiikkia ja soitinsonaatteja, mutta hän tuli tunnetuksi ennen kaikkea ooppera- ja balettisäveltäjänä.
Anne Raffenel

Anne-Jean-Baptiste Raffenel (26. huhtikuuta 1809 Marseille – 12. kesäkuuta 1858 Madagaskar) oli ranskalainen virkamies ja tutkimusmatkailija.
Anne Raffenel työskenteli laivastovirkamiehenä ja purjehti eri puolilla maailmaa. Vuonna 1843 hän lähti Senegaliin, jonka kuvernööri antoi hänen tehtäväkseen tutkia Faléméjokea sekä Bundun ja Bambukin aluetta. Seitsemän kuukautta kestäneen matkan aikana Raffenel solmi kauppasopimuksen Bundun hallitsijan kanssa, perusti kauppa-aseman Falémélle ja kartoitti Senegal- ja Gambiajokien yläjuoksut.
Vuonna 1845 tekemällään toisella matkalla Raffenelin tehtävänä oli matkustaa Afrikan läpi Senegalista Niilille. Hän eteni Segun rajalle, mutta joutui kaapatuksi ja vietti kahdeksan kuukautta vankina Kaartassa. Vankeusaikanaan Raffenel kirjoitti Länsi-Sudanin kuvauksen, joka sisälsi uudistus- ja parannusehdotuksia Senegalin siirtomaahallitukselle.
Raffenel toimi myöhemmin hallintovirkamiehenä Dinanissa. Vuonna 1855 hänet nimitettiin Madagaskarin kuvernööriksi.
Teoksia

Voyage dans l'Afrique occidentale. Paris, 1846.
Nouveau voyage dans le pays des nègres. Paris, 1856.
Bernice Falk Haydu

| Bernice Falk Haydu |
| --- | --- |
 Bernice Falk Haydu vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. joulukuuta 1920 Montclair, New Jersey, Yhdysvallat
Kuollut: 30. tammikuuta 2021 (100 vuotta)
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Ammatti:  lentäjä
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):  Yhdysvallat
Palvelusvuodet:  1944
Taistelut ja sodat:  toinen maailmansota
Joukko-osasto:  Women Airforce Service Pilots
Bernice S. ”Bee” Falk Haydu (15. joulukuuta 1920 Montclair, New Jersey, Yhdysvallat – 30. tammikuuta 2021) oli yhdysvaltalainen lentäjä. Hän kuului toisen maailmansodan aikana Women Airforce Service Pilots -järjestöön (WASP), joka lensi Yhdysvaltain armeijan ilmavoimien lentokoneita muissa kuin taistelutehtävissä. Sodan jälkeen hän jatkoi aktiivisesti ilmailun parissa toimimista ja oli muun muassa WASP:n veteraanijärjestön puheenjohtajana ajamassa sotaveteraanin statuksen myöntämistä WASP:n jäsenille.
Varhaiset vuodet

Bernice Falk Haydu syntyi 15. joulukuuta 1920 Montclairissa, New Jerseyssä, kaksilapsisen perheen nuorimmaisena. Koska perheellä oli varaa vain toisen lapsen koulutukseen, Haydun veli Lloyd lähetettiin opiskelemaan, kun taas Haydu työskenteli sihteerinä. Lloydin liityttyä armeijan ilmavoimiin myös Haydu kiinnostui lentämisestä ja ilmoittautui Newark College of Engineeringiin, jossa hän opiskeli viikonloppuisin ilmailua rahoittaen opinnot sihteerin palkallaan.
Ilmailu-ura

Alkuvuodesta 1944 Haydu ilmoittautui vapaaehtoiseksi Women Airforce Service Pilots -järjestöön (WASP), joka lensi Yhdysvaltain armeijan ilmavoimien lentokoneita muissa kuin taistelutehtävissä, koska hän piti lentämisestä ja halusi osaltaan auttaa Yhdysvaltain sotaponnistuksissa. Hän kävi seitsemän kuukauden mittaisen koulutuksen Texasissa ja keräsi 210 lentotunnin kokemuksen muun muassa PT-17 Stearman-, BT-13 Valiant-, AT-6 Texan- ja AT-17 Bobcat -koneilla. Hän valmistui koulutusohjelmasta syyskuussa 1944, ja hänet sijoitettiin Pecosin lentotukikohtaan koelentäjäksi. Hänen tehtävänään oli ”ajaa sisään” huollossa käyneiden koneiden moottorit lentämällä niitä tietyllä tavalla ennalta määritellyn ajan. Hänen lempinimensä ”Bee” on tiettävästi noilta ajoilta, sillä hänen tapansa lentää koneita muistutti kimalaisen lentoa (engl. bumblebee). Koelentämisen lisäksi hän lennätti sunnuntaisin sotilaspappeja eri lentotukikohtiin pitämään jumalanpalveluksia.
WASP-ohjelma lakkautettiin joulukuussa 1944. Monen muun WASP:n entisen jäsenen tavoin myös Haydu etsi sodan jälkeen töitä ilmailualalta. Hän kirjoitti lentoyhtiöille ja lentokonevalmistajille etsien töitä lentäjänä, mutta vailla menestystä. Sen sijaan hän kouluttautui lennonopettajaksi, teki ohella töitä siirtolentäjänä ja lensi muun muassa osana komediashow’ta. Myöhemmin hän avasi Cessna-myyntiliikkeen ja perusti lentokoulun muiden veteraanien kanssa. Vuonna 1951 hän meni naimisiin lentäjä John Haydun kanssa, ja he saivat kolme lasta. Vuosina 1975–1978 Haydu oli WASP:n veteraanijärjestön, Order of the Fifinellan, puheenjohtajana. Kautensa aikana hän ajoi aktiivisesti sotaveteraanin statuksen myöntämistä WASP:n lentäjille, joka toteutui vuonna 1977. Vuonna 1978 Haydu perusti yhdessä Sara Payne Haydenin kanssa voittoa tavoittelemattoman järjestön naisille, jotka ovat ollet tekemisissä sotilasilmailun kanssa. Women Military Aviators -järjestöön kuului aluksi yhdeksän jäsentä, mutta myöhemmin jäsenistö kasvoi yli 800 henkeen.
Viimeiset vuodet ja tunnustukset

Haydu jäi leskeksi vuonna 2001 ja vietti viimeiset vuotensa Etelä-Floridassa. Hän julkaisi vuonna 2003 muistelmateoksen Letters Home 1944–1945: Women Airforce Service Pilots, World War II. Presidentti Barack Obama myönsi vuonna 2009 WASP:n jäsenille Kongressin kultamitalin. Valkoisessa talossa järjestetyssä tilaisuudessa, jossa Obama allekirjoitti kultamitalin myöntävän lain, oli paikalla kolme WASP:n entistä jäsentä: Haydu, Elaine Danforth Harmon ja Lorraine H. Rodgers.
WASP:lle myönnetyn Kongressin kultamitalin lisäksi Haydu on nimetty New Jerseyn ilmailun kunniagalleriaan sekä Women in Aviation International -järjestön pioneerien kunniagalleriaan. Hän on saanut Yhdysvaltain ilmailuhallinnon Wright Brothers Master Pilot -palkinnon ja National WWII Museum -museon hopeisen palvelusmitalin. New Jerseyssä Teterboron lentoasemalla sijaitsevassa ilmailun kunniagalleriassa ja museossa on hänelle omistettu muistolaatta, ja hänen alkuperäinen WASP:n univormunsa on näytillä National Air and Space Museum -museossa Washington D.C.:ssä. Vaughn College of Aeronautics and Technology myönsi hänelle kunniatohtorin arvonimen vuonna 2015.
Haydu täytti sata vuotta 15. joulukuuta 2020 ja kuoli 30. tammikuuta 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bernice Falk Haydu Wikimedia Commonsissa
Haydu vuonna 2000 nousemassa lentokoneesta, jolla lensi WASP:n lentäjien kokoontumiseen.
Kongressin kultamitalin allekirjoitustilaisuus vuonna 2009. Haydu kuvan vasemmassa laidassa eturivissä.
Andris Džeriņš

| Andris Džeriņš |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. helmikuuta 1988 (ikä 36) Aiviekste, Latvian SNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Latvia
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  186 cm
Paino:  87 kg
Seura
Seura:  Herning Blue Fox
Sarja:  Metal Ligaen
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2009–
Aik. seurat:  HK Riika 2000 (Latvia/BXL) Dinamo-Juniors Riika (Latvia/BXL)  HK Hradec Králové (ČEL) Dinamo Riika (KHL) EHC Linz (ICEHL)
KHL-varaus:  82. varaus, 2009 Dinamo Riika
Andris Džeriņš (s. 14. helmikuuta 1988 Aiviekste, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on latvialainen jääkiekkoilija, joka pelaa Herning Blue Foxissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Muuta

Džeriņšin veli Guntis Džeriņš pelasi jääkiekkoa. Myös heidän toinen serkkunsa Lauris Džeriņš pelaa jääkiekkoa.
Antonio Beccadelli

Antonio Beccadelli, Il Panormita, metalligrafiikka vuodelta 1819.
Antonio "Il Panormita" Beccadelli (1394 Palermo – 19. kesäkuuta 1471 Napoli) oli italialainen runoilija ja kronikoitsija. Hän astui Aragonian Alfonso V:n palvelukseen Napolissa vuonna 1434.
Beccadelli tunnetaan parhaiten 81:n latinankielisen epigrammin kokoomateoksesta Hermaphroditus (1425). Hän sai opetusta Gasparinus Bergamolaiselta.