stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo vaalikauden 2023–2027 kansanedustajista
Muutokset kokoonpanossa

| Päiväys | Lähtevä | Tuleva | Puolue | Puolue | Vaalipiiri | Syy |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 12. huhtikuuta 2023 | Miapetra Kumpula-Natri | Helena Marttila |  | Sosiaalidemokraatit | Uusimaa | Päätti jatkaa Euroopan parlamentissa vaalikauden 2019–2024 loppuun. |
| 14. syyskuuta 2023 | Sanna Marin | Lotta Hamari |  | Sosiaalidemokraatit | Pirkanmaa | Siirtyi Tony Blairin instituutin poliittiseksi neuvonantajaksi. |
| 16. heinäkuuta 2024 | Helena Marttila | Miapetra Kumpula-Natri |  | Sosiaalidemokraatit | Uusimaa | Toimi varaedustajana Kumpula-Natrin jatkaessa Euroopan parlamentissa vaalikauden 2019–2024 loppuun. |
| 16. heinäkuuta 2024 | Maria Ohisalo | Alviina Alametsä |  | Vihreät | Helsinki | Valittiin Euroopan parlamenttiin. |
| 16. heinäkuuta 2024 | Aura Salla | Maaret Castrén |  | Kokoomus | Helsinki | Valittiin Euroopan parlamenttiin. |
| 16. heinäkuuta 2024 | Anna-Maja Henriksson | Christoffer Ingo |  | Ruotsalainen kansanpuolue | Vaasa | Valittiin Euroopan parlamenttiin. |
| 16. heinäkuuta 2024 | Merja Kyllönen | Jessi Jokelainen |  | Vasemmistoliitto | Oulu | Valittiin Euroopan parlamenttiin. |
| 16. heinäkuuta 2024 | Jussi Saramo | Pia Lohikoski |  | Vasemmistoliitto | Uusimaa | Valittiin Euroopan parlamenttiin. |
| 16. heinäkuuta 2024 | Maria Guzenina | Helena Marttila |  | Sosiaalidemokraatit | Uusimaa | Valittiin Euroopan parlamenttiin. |
| 16. heinäkuuta 2024 | Pekka Toveri | Martin Paasi |  | Kokoomus | Uusimaa | Valittiin Euroopan parlamenttiin. |
| 16. heinäkuuta 2024 | Sebastian Tynkkynen | Merja Rasinkangas |  | Perussuomalaiset | Oulu | Valittiin Euroopan parlamenttiin. |
| 16. heinäkuuta 2024 | Katri Kulmuni | Mika Riipi |  | Keskusta | Lappi | Valittiin Euroopan parlamenttiin. |
| 16. heinäkuuta 2024 | Li Andersson | Johannes Yrttiaho |  | Vasemmistoliitto | Varsinais-Suomi | Valittiin Euroopan parlamenttiin. |
| 24. tammikuuta 2025 | Kai Mykkänen | Henrik Vuornos |  | Kokoomus | Uusimaa | Valittiin Espoon kaupunginjohtajaksi. |
Loikkaukset ja erottamiset

| Päiväys | Nimi | Vaalipiiri | Edellinen ryhmä | Edellinen ryhmä | Uusi ryhmä | Uusi ryhmä | Syy |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2. toukokuuta 2024 | Timo Vornanen | Savo-Karjala |  | Perussuomalaiset |  | Sitoutumaton | Erotettiin eduskuntaryhmästä Helsingissä Bar Ihkun ulkopuolella tapahtuneen ampumavälikohtauksen vuoksi. |
| 24. lokakuuta 2024 | Pekka Aittakumpu | Oulu |  | Keskusta |  | Perussuomalaiset | Tunsi saaneensa vastakaikua omiin ajatuksiin Perussuomalaisista, kuin Keskustasta. |
Alain-René Lesage

| Alain-René Lesage |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. toukokuuta 1668 Sarzeau, Ranska
Kuollut: 17. marraskuuta 1747 (79 vuotta) Boulogne-sur-Mer, Ranska
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ranska
Tuotannon kieli: ranska
Pääteokset:  Le diable boiteux  Gil Blas de San-tillane
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Alain-René Lesage (kirjoitetaan myös Le Sage) (6. toukokuuta 1668 Sarzeau, Ranska – 17. marraskuuta 1747 Boulogne-sur-Mer, Ranska) oli ranskalainen kirjailija ja näytelmäkirjailija.
Lesage oli ensin asianajaja, mutta valitsi pian kirjailijauran. Lesagen pääteokset ovat hänen koomiset romaaninsa Le diable boiteux (1707), espanjalaisen esikuvan, Luis Vélez de Guevaran  romaanin El diablo Cojuelo, mukaan kirjoitettu mutta henkilöiltään ja hengeltään perin ranskalainen, sekä Gil Blas de San-tillane (1715-1735), niinikään ulkomaisten, lähinnä espanjalaisten ja italialaisten, teosten sysäyksestä syntynyt, mutta muuten omintakeinen. Lesage on lisäksi kirjoittanut joukon vaudevilleja ja ilveilyjä sekä satiirisen näytelmän Turcaret (1708, suunnattu ajan rahamiehille).
Teokset

Gil Blas Santillanalaisen elämänvaiheet. Suom. Uuno Kahma. Kuopion Uusi Kirjapaino, 1905. (Nuorisopainos)
Ontuva paholainen: romaani (Le diable boiteux), suom. ja johdannolla varustanut A. R. Koskimies, Hämeenlinna: Karisto 1933.
Kavaljeerin muistelmat: (Gil Blas) (Histoire de Gil Blas de Santillane), suom. Jorma Partanen, Porvoo: WSOY 1949. Sarja: Maailman suurromaaneja
Aiheesta muualla

Vapaasti ladattavia Alain-René Le Sagen e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka 2  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  KulturNav 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  IdRef
Amsterdam

| Amsterdam |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna

 Koordinaatit: 52°22′N, 4°54′E 
Valtio:  Alankomaat
Provinssi:  Pohjois-Hollanti
Hallinto:  
 – Pormestari:  Femke Halsema (GroenLinks)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  219,07 km²
 – Maa:  166 km²
 – Josta vettä:  53 km² 
 – Metropolialue:  1 815 km²
Korkeus:  2 m
Väkiluku (2022):  910 146
 – Väestötiheys:  5 483 as./km²
 – Metropolialue:  2 480 000
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  1011–1109
Suuntanumero(t):  020
 
 www.amsterdam.nl 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Amsterdam on Alankomaiden pääkaupunki. Amsterdam on väkiluvultaan Alankomaiden suurin kaupunki. Vuonna 2022 siellä asui 910 146 asukasta eli noin joka 20. hollantilainen asuu Amsterdamissa. Yhteensä Amsterdamissa ja sitä ympäröivällä kaupunkialueella asuu noin 1 550 000 ihmistä eli vajaa kymmenesosa Alankomaiden asukkaista. Vaikka Amsterdam on Alankomaiden perustuslain mukaan maan pääkaupunki, sijaitsevat niin kuningashuone, hallitus, parlamentti kuin korkein oikeuskin sekä ulkomaiden diplomaattiset edustustot Haagissa.
Amstel-joen suistoon 1100-luvulta alkaen rakennettu ja 1300-luvulta alkaen nopeasti kasvanut Amsterdam tunnetaan vanhoista taloistaan ja kauniista kanaaleistaan. Keskustan vanhat, puupaalujen varaan rakennetut rakennukset on suojeltu.
Aikoinaan kaupungilla on ollut merkittävä rooli Itämeren, Pohjanmeren ja Välimeren välisessä kaupankäynnissä. Noin seitsemän metriä merenpinnan alapuolella sijaitseva Amsterdamin lentokenttä Schiphol on merkittävä tavaraliikenteen keskus ja liikennemäärältään Euroopan toiseksi suurin.
Amsterdam on kuuluisa suvaitsevaisuudestaan ja kaupungista onkin muodostunut eurooppalaisen vapaamielisyyden vertauskuva. Punaisten lyhtyjen alue, kannabistuotteita myyvät coffee shopit ja monipuolinen yöelämä vetävät yhdessä kauniin arkkitehtuurin kanssa puoleensa runsaasti turisteja.
Maantiede ja ilmasto

Amsterdam sijaitsee Amstelin suistossa IJsselmeerin rannalla Alankomaiden Pohjois-Hollannin provinssissa. Kaupunki on tasaisella alankoalueella, ja osa siitä on merenpinnan tason alapuolella. Kaupunki on IJsselmeeriin kuuluvan IJ’n etelärannalla. Amsteljoki virtaa kaupungin läpi.
Amsterdamissa vallitsee lauhkea meri-ilmasto. Sen läheisyys Pohjanmereen vaikuttaa voimakkaasti säätiloihin. Talvet ovat leutoja, kylmimpien kuukausien (tammi- ja helmikuun) keskimääräinen alin lämpötila on hiukan plussan puolella. Toisinaan sataa hiukan lunta ja joskus harvoin kanavat jäätyvät ja niillä voi luistella. Kesät ovat yleensä lämpimiä, harvoin kuumia, heinä- ja elokuun keskimääräinen ylin lämpötila on 20 ja 25 asteen välillä. Syksyt ovat sateisia, syys-, loka- ja marraskuussa sataa tyypillisesti yli 70 mm.
Hallinto

Amsterdamia johtaa muiden Alankomaiden kuntien tapaan valtuusto. Amsterdamin kaupunginvaltuustoon valitaan edustajat neljän vuoden välein. Siihen kuuluu 45 jäsentä. Valtuusto puolestaan valitsee keskuudestaan 6–8 raatimiestä raatimieskollegioon, joka esittelee ja toimeenpanee valtuuston päätökset. Valtuusto voi kuitenkin myös hylätä kollegion päätökset. Pormestari on sekä kaupunginvaltuuston että raatimieskollegion puheenjohtaja, mutta hänellä ei ole äänioikeutta valtuustossa.
Amsterdam on jaettu seitsemään hallinnolliseen alueeseen, niin sanottuihin kaupunginosalautakuntiin. Niille on siirretty jonkun verran sitä valtaa, jota yleensä on kunnilla. Ne valvovat alueellaan kaupunginvaltuuston päätösten toimeenpanoa ja viestivät alueen asioista kaupunginvaltuustolle.
Kaupunginosien määrää on Amsterdamissa vähennetty 1900-luvun lopulta alkaen. Vielä vuonna 1990 niitä oli 16, mutta vuoden 2010 liitoksen jälkeen enää seitsemän. Viimeisimpänä asukasluvultaan pieni Westpoort siirrettiin suoraan keskushallinnon alaisuuteen. Amsterdamin kaupunginosat ovat:
Amsterdam-Centrum
Amsterdam-Noord
Amsterdam Nieuw-West
Amsterdam-Oost
Amsterdam-West
Amsterdam-Zuid
Amsterdam Zuidoost
Talous

Amsterdamin talous perustuu palveluihin, ja vain kymmenesosa työskentelee valmistusteollisuudesta. Kaikista työpaikoista noin viidennes on kiinni kansainvälisessä kaupassa ja liikenteessä. Muita merkittäviä palvelualoja ovat pankki- ja vakuutusala, terveys-, kulttuuri- ja yhteiskunnalliset palvelut sekä matkailu. Amsterdam on kansainvälisen rahatalouden keskus, ja kaupungissa on muun muassa pörssi ja useiden kansainvälisten pankkien toimistoja.
Amsterdamin teollisuuslaitokset ovat monipuolisia, vaikka niiden osuus taloudesta on pienentynyt koko ajan. Amsterdamissa on muun muassa laivanrakennusta, öljynjalostusta, ruoan jalostusta ja timanttien hiontaa.
Liikenne

Amsterdam on yksi pyöräily-ystävällisimmistä suurkaupungeista koko maailmassa ja se on pyöräilykulttuurin keskus. Vuonna 2011 Amsterdamissa oli arviolta yli 900 000 polkupyörää. Pyörävarkaudet ovat yleisiä; Amsterdamissa varastettiin vuonna 2005 noin 54 000 polkupyörää. Laajan pyörätieverkon ja kaupungin pienen koon takia pyöräily on suurimmalle osalle kaupunkilaisista helpoin tapa liikkua paikasta toiseen. Asukkaiden ajamat pyöräilykilometrit ylittävätkin autoilukilometrit. Keskustan 30 km/h:n nopeusrajoitus suosii pyöräilyä 1 200 kilometrin matkalla (80 % teistä). Kaupungissa on kahdeksan valvottua ilmaista pyöräparkkia.
Kaupungin keskustassa autolla ajamista ei suositella. Autojen parkkimaksut kerätään parkkirahastoon ja kunnan liikennerahastoon, joita käytetään autoilun vähentämiseen ja autoilun päästöjen vähentämiseen.
Julkinen liikenne Amsterdamissa koostuu lähinnä bussi- ja raitiovaunuverkosta. Tällä hetkellä Amsterdamissa on 16 raitiovaunulinjaa. Kaupungissa on myös viisi metrolinjaa. Amsterdamista on hyvät junayhteydet muualle Eurooppaan. Kaupungin kanavia pitkin voi kulkea erilaisilla vesibusseilla. Jotkut vesikulkuneuvot ovat myös vuokrattavissa. Kaupungissa on myös useita ilmaisia lauttayhteyksiä Amstel-joen yli.
Liikenne > Lentoasema

Vajaan 18 kilometrin etäisyydellä Amsterdamin keskustasta sijaitsee Schipholin lentoasema. Se on Hollannin suurin ja matkustajamäärillä mitattuna Euroopan viidenneksi suurin lentoasema. Sen kautta kulki vuonna 2019 noin 72 miljoonaa matkustajaa. Lentoasema on KLM:n kotikenttä. Lentokenttä on seitsemän metriä merenpinnan alapuolella.
Väestö

Vuonna 2015 Amsterdamissa oli Alankomaiden tilastokeskuksen mukaan 821 752 asukasta. Suurkaupunkialueella asui 1 313 889 ihmistä. Kaupungin väkiluku on ollut kasvussa 1990-luvun alun jälkeen. Vuonna 1990 Amsterdamissa asui noin 695 000 ihmistä. Sitä ennen väkimäärä oli kuitenkin laskenut usean vuosikymmenen ajan, sillä vuonna 1960 kaupungissa asui noin 870 000 ihmistä.
Amsterdamin väestönkasvu on seurausta syntyvyydestä ja maahanmuuttajista. Noin puolet kaupungin asukkaista on syntyperäisiä alankomaalaisia. Puolella Amsterdamin nuorista asukkaista on tausta muualla kuin Euroopassa. Kaupunkiin on tullut paljon siirtolaisia Alankomaiden entisistä siirtomaista, kuten Indonesiasta, Surinamista ja entisen Alankomaiden Antillien saarilta. Lisäksi kaupungissa on paljon vierastyöläisiä sekä turvapaikanhakijoita. Asukkaista kolmasosa on tullut Euroopan ulkopuolelta.
Kulttuuri

Amsterdam on pienuudestaan huolimatta merkittävä kulttuurikaupunki. Arkkitehtuuri on kaupungissa ainutlaatuista kanaalien hallitessa kaupunkikuvaa. Kaupungissa on useita merkittäviä museoita, muun muassa useita Rembrandtin töitä sisältävä valtionmuseo Rijksmuseum, Vincent van Goghin tuotantoon keskittyvä Van Gogh Museum sekä juutalaisvainojen ajoista kertova Anne Frankin talo.
Kaupungissa toimii yksi maailman kuuluisimmista orkestereista, Concertgebouw-orkesteri, joka esiintyy Museumpleinin kupeessa sijaitsevassa Concertgebouw-konserttitalossa. Bimhuis (lähellä keskusrautatieasemaa) keskittyy jazz- sekä improvisoituun musiikkiin. Leidseplein on yksi yöelämän keskuksista, ja sen ympäristössä sijaitsevat Melkweg ja Paradiso ovat areenoita monien eri alojen esiintyjille.
Kaupunki on kuuluisa monia vuosisatoja vanhasta suvaitsevaisuuden perinteestä ja siitä onkin muodostunut eurooppalaisen vapaamielisyyden vertauskuva. Prostituutio on laillista, ja punaisten lyhtyjen alue (holl. De Wallen), kannabistuotteita myyvät coffee shopit ja monipuolinen yöelämä (baareja ja kahviloita yhteensä noin 1 500) houkuttelevat runsaasti turisteja. Alankomaat on kuitenkin päättänyt rajoittaa kannabiksen käyttöä kahviloiden ottaessa käyttöön niin sanotut klubikortit, joita voidaan myöntää vain täysi-ikäisille hollantilaisille. Provinssit saavat itsenäisesti päättää rajoittavatko myyntiä vain paikallisille, eikä lakia ole otettu käyttöön Amsterdamissa.
Nähtävyydet > Kaupunginosat ja alueet

Kanavakehä (Grachtengordel)
Jordaan
Leidseplein
De Wallen (Punaisten lyhtyjen alue)
Rembrandtplein
Bos en Lommer
De Baarsjes
Nähtävyydet > Kirkkoja (katolisia ja protestanttisia)

Nieuwe Kerk
Oude Kerk
Westerkerk
Zuiderkerk
Noorderkerk, jonka edessä on vuonna 1934 tapahtuneiden Jordaanoproer-mellakoiden uhrien muistopatsas
Nähtävyydet > Monumentteja ja rakennuksia

Amsterdamin maaperä on huokoista suota. Kovaa hiekkamaata on vasta noin 13 metrin syvyydessä. 1600-luvulta alkaen talot tuettiin paaluttamalla niiden perustukset hiekkamaahan asti. Osa näistä puisista paaluista on mädäntynyt, jolloin talo saattaa vähitellen vajota. Turistikin havaitsee, että vanhat talot voivat olla hiukan vinossa. Vinouden syyksi on esitetty myös tahallista vinoon rakentamista, sillä kanavaan päin kaltevaan taloon voitiin nostaa tavaraa vinssillä helpommin. Tähän viittaa se, että vuonna 1565 määrättiin, että talojen kaltevuus saa olla enintään 1:25.
1600-luvun taloissa on varsin yhtenäinen rakennustyyli. Taloja verotettiin niiden viemän katutilan mukaan, joten niiden kadunpuoleinen sivu tehtiin lyhyeksi (8–10 metriä) ja pääty on kadulle päin. Päätykolmioita on erilaisia: perusratkaisuina ovat yksinkertainen kolmiopääty, kellomainen pääty, tornimainen pääty, varastojen harjakattopääty ja porraspääty. Päätyyn kuuluu lähes aina tavaroiden nostamiseen tarkoitettu vinssi ja siihen kuuluva koukku.
Merkittäviä rakennuksia ja monumentteja:
Koninklijk Paleis, kuninkaanlinna
Schreierstoren, kyyneltentorni, joka on kaupunginmuurin säilynyt osa
tuulimylly De Gooyer
Trippenhuis, asekauppiassuvun talo
Tiede- ja tekniikkakeskus NEMO, joka esittelee tieteen saavutuksia maallikoille
Homomonument, joka on maailman ensimmäinen homoseksuaaleille omistettu muistomerkki, pystytetty toisen maailmansodan homoseksuaalivainojen muistoksi
Nähtävyydet > Museoita

Amsterdams Historisch Museum
Anne Frankin talo
Joods Historisch Museum
Madame Tussauds
Netherlands Filmmuseum
Rijksmuseum
Sexmuseum de Venustempel
Stedelijk Museum
Van Gogh Museum
Nähtävyydet > Puistoja

Oosterpark
Vondelpark
Urheilu

Amsterdamissa pidettiin kesäolympialaiset 1928. Nykyään Amsterdamissa järjestetään vuosittain Amsterdamin maraton. Kaupungissa järjestetään myös useita rullalautailukilpailuja.
Kaupungin tunnetuin jalkapalloseura on AFC Ajax. Amsterdamissa on myös muun muassa jääkiekko- ja baseballjoukkueet. Lisäksi kaupungissa on kolme maahockeyseuraa.
Mika Kotiranta

Mika Martti Johannes Kotiranta (s. 28. heinäkuuta 2000 Liperi) on suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edustaa Joensuun Katajaa ja häntä valmentaa Tuomo Lehtinen.
Kotiranta on saavuttanut Kalevan kisoissa kultaa 5 000 metrillä 2022 sekä 10 000 metrillä 2022 ja 2023. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän sai 3 000 metrin juoksussa kultaa 2024 ja hopeaa 2022. Maastojuoksun SM-kilpailuissa hän on saavuttanut neljällä kilometrillä henkilökohtaisessa kilpailussa hopeaa 2022 ja 2024 sekä joukkuekilpailussa kultaa 2024 ja hopeea 2022. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on saavuttanut 4 × 1 500 metrin viestissä  hopeaa 2019 ja pronssia 2018 sekä 4 000 metrin viestissä hopeaa 2021 ja 2022.
Kotiranta sijoittui maastojuoksun EM-kilpailujen alle 20-vuotiaiden sarjassa 46:nneksi 2018 ja 33:nneksi 2019 sekä alle 23-vuotiaiden sarjassa 50:nneksi 2022. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 hän oli 5 000 metrillä kolmastoista. Rooman EM-kilpailuissa 2024 hän oli 10 000 metrin B-erässä kuudestoista. Aikuisten maaottelussa hän kilpaili ensimmäisen kerran 2021.
Kotirannan ennätys 3 000 metrillä on 7.55,84 (Sollentuna 25. tammikuuta 2025, hallissa), 5 000 metrillä 13.40,67 (Heusden, Belgia 2. heinäkuuta 2022) ja 10 000 metrillä 29.10,69 (Tukholma 2. syyskuuta 2023).
Hevosenkenkäteoria

Hevosenkenkäteoria on yhteiskunnallisessa keskustelussa esiintyvä väite, jonka mukaan oikeisto ja vasemmisto eivät ole lineaarisen janan vastakohtia, vaan niiden äärisuuntaukset lähestyvät toisiaan hevosenkengän muotoisessa kaaressa. Teoria ovat suosineet etenkin liberalismin kannattajat, koska sen avulla totalitaariset äärisuuntaukset voidaan esittää yhtenä vihollisena. Eräs teorian esittäjistä on ranskalainen kirjailija Jean-Pierre Faye (s. 1925), jonka mielestä "äärimmäisyydet kohtaavat".
Kritiikki

Monet politiikan tutkijat ovat kritisoineet hevosenkenkäteoriaa ja katsoneet, ettei sen paikkansapitävyyttä ole  osoitettu.
Amerikkalainen taloustieteilijä Georg Reisman katsoo, että sosialismi ja natsismi eivät ole ääripäitä, vaan vastaavat  toisiaan siten, että natsismi on sosialismin nationalistinen erityistapaus ("kansallissosialismia"). Vasemmiston katsotaan painottavan valtion taloudellista, säätelevää ja palveluja tuottavaa roolia, kun taas oikeisto luottaa markkinavoimiin ja haluaa pitää valtion roolin pienenä. Sekä natsit että sosialistit kuitenkin korostavat valtion merkitystä taloudessa. Äärivasemmisto ja äärioikeisto eivät siten olisi toistensa vastakohtia, kuten hevosenkenkäteoria olettaa.
Georg Reisman pitää sekä kommunismia että natsismia sosialismin erityisinä muotoina.
Gabriel Peldan

| Gabriel Henrikinpoika Peldan |
| --- | --- |
 Gabriel Peldan
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. syyskuuta 1690 Ilmajoki
Kuollut: 5. marraskuuta 1750 (60 vuotta) Ilmajoki
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  kirkkoherra
Vanhemmat:  Henrik Peldan ja Helena Alftan
Siviilisääty:  naimisissa
Puoliso:  Magdalena Mollin
Lapset:   Margaretha Peldan (s. 1726)  Jonas Peldan (s. 1728)  Helena Peldan (s. 1729)  Gabriel Henrik Peldan (s. 1731)  Magdalena Peldan (s. 1733)  Helena Peldan (s. 1735)  Maria Peldan (s. 1738)  Hedvig Peldan (s. 1740) 
Gabriel Peldanin allekirjoitus
Gabriel Henrikinpoika Peldan (Gabriel Henrici Peldan Ostrobothniensis, 8. syyskuuta 1690 Ilmajoki – 5. marraskuuta 1750 Ilmajoki) oli suomalainen kirkkoherra, sissisotilas, fennofiili, koulumies ja suomalaisen rippikoulun isä. Hän tutki Suomen historiaa, suomen kieltä ja kansanperinnettä ja kokosi ja toimitti niitä käsitteleviä teoksia. Peldan on tunnettu yhteistyöstään venäläismiehittäjien kanssa isonvihan (1713–1721) ja pikkuvihan (1742–1743) aikana.
Sakari Topeliuksen romaanisarja Välskärin kertomuksia kertoo Peldanin vaiheista isonvihan aikana.
Sukutausta ja lapsuus

Gabriel Peldan oli suomalaista nimismies- ja sittemmin pappissukua, joka oli kotoisin Ilmajoen Peltoniemestä. Suvun varhaisin tunnettu jäsen on Lauri Laurinpoika Peltoniemi, joka oli tilan isäntä 1500-luvun alulla. Hänen pojastaan tuli Ilmajoen nimismies 1500-luvun puolivälissä, ja Peltoniemen isännät hoitivat tointa kuuden sukupolven ajan. Ensimmäinen pappissäätyyn noussut peltoniemeläinen oli Jakob Peldanus, – Gabriel Peldanin isoisän isä, – jonka hänen isänsä Paavali Matinpoika lähetti koulutielle 1600-luvun alussa. Myös nimismiehen toimi säilyi suvussa; sen omaksui Jakobin veli. Gabriel Peldanin isoisän isä, isoisä ja isoisän veli olivat paimentaneet Ilmajoen seurakuntaa yhtäjaksoisesti 75 vuotta (1632–1699).
Peldanin vanhemmat olivat Ilmajoen kappalainen Henrik Peldan(us) ja Helena Alft(h)an(us), Isonkyrön kirkkoherran Israel Alfthanin ja Helena Frisiuksen tytär. Perheessä oli ainakin neljä poikaa ja yksi tytär. Gabriel oli lapsikatraan esikoinen ja hänen sisaruksensa ikäjärjestyksessä Israel, Jakob, Margaretha ja Isak Peldan. Israel toimi erilaisissa opetustehtävissä ja taisteli veljensä kanssa isonvihan aikana; Jakob taas antautui sotilasuralle. Margaretha naitettiin Kurikan kappalaiselle; Iisakki toimi opettajana ja eteni Lapväärtin kirkkoherraksi. Peldan varttui Ilmajoen Peuralassa, jossa hänen perheensä asusti.
Opiskeluaika

Peldan sai ensin yksityisopetusta ja kävi sitten Vaasan triviaalikoulua. Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1706 Turkuun, jossa heti joutui Johan Gezelius nuoremman ympärille kehittyneen varhaisen suomalais-kansallisen ajattelijaklikin vaikutuspiiriin. Stipendin saadakseen Peldan piti vuonna 1707 puheen kotimaakunnastaan Pohjanmaasta. Se käsitteli todennäköisesti alueen historiaa, sillä Peldan kertoo Uppsalassa opiskellessaan täydentäneensä sen Ostrobothnia Antiqua -nimiseksi yleisesitykseksi. Peldan paranteli sitä vielä myöhemminkin. Teosta ei kuitenkaan ole painettu, ja ainakin Cederbergin aikana oli epävarmaa, oliko sitä säilynyt käsikirjoituksena. On kerrottu, että Peldania kehotettiin opintojensa alkutaipaleella ryhtymään lääkäriksi, mutta tämä seurasi mieluummin isiensä jälkiä teologian opinnoissa. Peldan opiskeli myös historiaa ja kieltentutkimusta.
Pohjalaiset ylioppilaat opiskelivat 1700-luvun alussa mielellään Uppsalassa, koska kulkuyhteydet olivat sinne rannikolta paremmat kuin Turkuun. Gabriel Peldankin lähti Israel-veljensä kanssa lahden toiselle puolelle muutamaksi vuodeksi ja kirjoittautui Uppsalan yliopistoon 7. syyskuuta 1708.
Peldan palasi Uppsalasta Turun akatemiaan 1712 ja pyrki seuraavana vuonna Turun yliopiston varasihteeriksi, muttei tullut valituksi. Tässä yhteydessä akatemian konsistorin jäsenet kehuivat Peldanin edistyneen opinnoissaan kiitettävästi: erään jäsenen mukaan hänellä oli ikäänsä nähden tavaton oppineisuus (ruots. nästan ogemen lärdom). 1713 Peldanista tuli Pohjalaisen osakunnan kuraattori, ja hänen on väitetty laatineen opiskelijoille oppaan Via brevissima ad solidam sapientiam. Myöhempi historiantutkimus on kyseenalaistanut tiedon. Cederberg epäilee kronikoitsijoiden viittaavan uumajalaisen kirkkoherran Nils Nilsson Grubbin samannimiseen kirjaseen, joka Turussa mahdollisesti oli luettavana.
Sissistä miehittäjän virkamieheksi

Suuressa pohjan sodassa silloinen maisteri Peldan pakeni venäläisiä Turusta vuonna 1713 ja perusti veljensä Israelin kanssa muutaman sadan hengen pohjalaisen talonpoikaisjoukon, jota he komensivat sissisodassa venäläisiä vastaan. Vapaajoukko kykeni torjumaan joitain venäläisten tiedusteluretkiä. Se toimitti eräänlaisen etuvahdin virkaa, kunnes venäläiset tulivat Hämeenkankaan yli helmikuussa 1714. Tätä seurasi karoliineille tappiollinen Napuen taistelu (1714), johon Peldan osallistui nostoväkensä kanssa ja pakeni taistelutantereelta armeijan jäänteiden mukana Ouluun. Hän etsiytyi salaa takaisin Ilmajoelle, mutta oli jäädä vihollisen käsiin ja pelastui karkaamalla metsään. Peldan piilotteli Ruoveden seudulla ja opetti kirkkoherra Mennanderin poikia Pirkkalan pappilassa, kunnes vuonna 1716 lähti maanpakoon sukulaistensa luo Ångermanlandiin. Alkuvuodesta 1717 Peldan matkasi Uumajasta Tornioon tapaamaan isällistä ystäväänsä, Ilmajoen kirkkoherraa Bartholdus Vhaëlia. Vhaël oli myös maanpaossa, ja hänen on sanottu toimineen Kainuun pitäjän pappina. Tammikuun 16. päivänä venäläinen partiokunta vangitsi heidät Ylitornion Hietaniemen kappelissa ja kuljetti talvipakkasessa vankeuteen Turkuun.