stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uki-arkkitehdit
Historia > Mikko Heikkisen aika (2008–)

Vuonna 2008 Matti Heikkinen siirtyi hallituksen puheenjohtajaksi samalla kun hänen pojastaan arkkitehti Mikko Heikkisestä tuli toimitusjohtaja.  Mikko Heikkinen valmistui armeijan jälkeen talonrakennusteknikoksi vuonna 1991, mutta halusi työskennellä musiikin parissa. Vuonna 2002 hän palasi arkkitehtuurin pariin, alkoi opiskella alaa Tanskassa ja valmistui sieltä rakennusarkkitehdiksi vuonna 2004, minkä jälkeen hän työskenteli arkkitehtitoimistossa Hollannissa.  Ouluun hän palasi vuonna 2005.
Mikko Heikkinen on erikoistunut suunnittelemaan sairaaloita. Hän on suunnitellut Oulun kaupunginsairaalan lisäksi sairaalat Kajaaniin ja Seinäjoelle. Yhtiön muita sairaalaprojekteja on tehty Tampereen TAYSille, Helsingin Laakson sairaalaan ja  Meilahden Tammisairaalaan. Heikkisen myötä yhtiö alkoi myös kansainvälistyä.
Yhtiö on hyödyntänyt virtuaalitodellisuutta suunnittelussaan vuodesta 2007 lähtien. Virtuaalitodellisuus oli rakennettu Seinäjoen ammattikorkeakouln CAVE-tilan sekä Ludocraft Oy:n avulla. Ensimmäisenä virtuaaliympäristöön toteutettiin suunnitelman Etelä-Pohjanmaan sairaanhoitopiirin sairaalarakennuksesta, Oulun seurakuntayhtymän Rokuan leirikeskuksesta ja Seinäjoen ammattikorkeakoulusta. Stereoskooppisella visualisointitekniikan (Valo-menetelmä) avulla käyttäjät voivat kulkea rakennuksen virtuaalimallissa arvioimassa suunnitelmaa.
Joulukuussa 2008 yli 30 henkilöä työllistänyt yhtiö vuokrasi Rakennusmestariyhdistykseltä vuonna 1857 rakennetun oululaisen Kruununmakasiinin.
Vuonna 2010 yhtiöllä oli 30 työntekijää ja se oli suunnitellut 3 000 toteutettua rakennusta.
Vuonna 2015 yhtiö perusti Valo Company Oy -nimisen tytäryhtiön, joka keskittyi virtuaaliteknologiaan perustuvien toimintamallien kehittämiseen ja markkinointiin. Seuraavaan vuoteen mennessä yhtiö työllisti 45 henkilöä.
Vuonna 2017 yhtiö osti helsinkiläisen Arkkitehtitoimisto Arknovan ja kasvatti osakkaiden määrää kolmesta yhdeksään. Seuraavana vuonna lähes 60 henkilöä työllistänyt Uki Arkkitehdit osti Oulusta Arkkitehtitoimisto Juhani Romppaisen.
Kesäkuussa 2021 Uki Arkkitehdit Oy osti Arkkitehtitoimisto Laatio Oy:n.
Organisaatio

Kesällä 2021 Uki Arkkitehdeillä oli yli 90 työntekijää Oulussa, Helsingissä ja Jyväskylässä.
Yhtiön toimitusjohtaja ja pääosakas on Mikko Heikkinen, yrityksen perustajan Uki Heikkisen pojanpoika. Yhteensä osakkaita on noin kymmenen.
Kohteet

Maantieteellisesti toimiston suunnittelemat kohteet sijoittuvat pääasiassa Suomeen, mutta kohteita löytyy myös Ruotsista, Keski-Euroopasta ja Etelä-Amerikasta. Toimiston suunnittelemia ovat muun muassa Sonera House Teknologiakylässä Oulussa, ja Lintulan asuinalue Oulussa. UKI Arkkitehdit on suunnitellut myös Uruguayhin rakennetun Metsä-Botnian sellutehtaan, Stora Enson paperitehtaan Belgiassa, Äänekosken biotuotetehtaan ja Laanilan ekovoimalan.
Uki Arkkitehdit on ollut mukana suunnittelemassa esimerkiksi 
Laakson yhteissairaalaa Helsingissä ja Oulun uutta OYS2030-sairaalaa.
Esimerkkejä töistä:
Vakuutustorni (1957)
Raasakan voimalaitos (1970)
Oulun musiikkikeskus (1983)
Kuhmo-talo (1993)
Kauppakeskus Valkea (2016), jossa kaksi korttelia yhdistettiin kattamalla niiden välinen katualue
Ivalon lentoaseman laajennus (2019)
Tunnustuksia

Yrityksen perustaja Uki Heikkinen sai professorin arvonimen itsenäisyyspäivänä 1970 tasavallan presidentiltä
Vuonna 2004 Matti Heikkinen nimitettiin rakennusneuvokseksi.
Vuonna 2018 yhtiö voitti Inkoonrannan arkkitehtuurikilpailun. Turun kaupunginpuutarhan alueen suunnittelukilpailussa se sai jaetun ykkössijan.
Kirjallisuutta

Niskala, Kaarina & Okkonen, Ilpo: UKI Arkkitehdit: Huomisen tekijät, 2008,  UKI Arkkitehdit Oy, ISBN 9789529267781
Okkonen, Ilpo & Arokylä, Kari: Kasvun vuosikymmen : Uki Arkkitehdit, 2018. Uki Arkkitehdit Oy, ISBN 978-952-94-1053-8
Aiheesta muualla

Yhtiön kotisivut
Kaleva: Uki Arkkitehdit - kansainvälistä suunnittelua, juttu yrityksen 50-vuotisen historian kunniaksi huhtikuussa 2011
Perinteikäs oululainen Uki Arkkitehdit on uuden visualisointitekniikan edelläkävijä
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Muut:  IdRef 
Uki Arkkitehtien toimisto Oulun kihlakunnan kruunumakasiinissa Oulun Myllytullissa
Echinus acutus

| Echinus acutus |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Piikkinahkaiset Echinodermata
Luokka::  Merisiilit Echinoidea
Lahko::  Diadematoidea
Heimo::  Echinidae
Suku::  Echinus
Laji::  acutus
Kaksiosainen nimi
 Echinus acutus  Lamarck, 1816  
Synonyymit
 Echinus flemingii Echinus sardicus Echinus cantaber 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Echinus acutus on Diadematoidea-lahkoon kuuluva suuri, punavalkoinen merisiili, joka elää Atlantin valtameren koillisosissa.
Koko ja ulkonäkö

E. acutuksen ruumis on suhteellisen korkea ja puolikartiomainen eikä pallomainen kuten sen lähisukulaisella ruokamerisiilillä (E. esculentus). Molemmat lajit ovat läpimitaltaan enintään 15 senttimetriä ja pystyvät risteytymään keskenään. E. acutuksen tukiranko on tavallisesti valkoinen tai vihreä ja siinä on vaihtelevanlevyisiä, punaruskeita raitoja. Tukirangon pinnalla on suuria, tanakoita kalkkipiikkejä säännöllisinä, pystysuuntaisina jonoina, joiden välissä on hennompia piikkejä. Piikit ovat tyvestään punertavat tai vihertävät ja kärjestään valkoiset. Niiden lomassa on kahdenlaisia pihtipiikkejä eli pedikellaarioita, joista toiset ovat pyöreäpäisiä ja toiset kolmileukaisia. Suuta ympäröivistä kalkkilevyistä piikit puuttuvat kokonaan ja myös tukirangon laella niitä on vain vähän.
Levinneisyys

E. acutusta tavataan vain Atlantin valtameren koillisosissa. Levinneisyysalue ulottuu pohjoisessa Karhusaaren lähistölle ja etelässä Välimerelle ja Cabo Bojadorin rannikolle. Pohjanmeressä sitä esiintyy ainoastaan alueilla, jotka ovat vähintään 100 metrin syvyisiä.
Elinympäristö

E. acutus elää yleensä karkealla pohjalla 20 metrin syvyydestä aina 1,3 kilometriin asti.
Ravinto

E. acutus syö leviä sekä pieniä merieliöitä, kuten äyriäisiä.
Umbrit

Apenniinien niemimaan eri kansat 800–300-luvuilla eaa. 
  Liguurit
  Veneetit
  Etruskit
  Pikeenit
  Umbrit
  Latinalaiset
  Samnilaiset
   Messapialaiset
  Kreikkalaiset
Umbrit tai umbrialaiset (lat. Umbri) olivat muinainen kansa, joka asui Apenniinien niemimaalla, Tiberin ja Adrianmeren välillä. Perimätiedon mukaan he ovat alun perin asuneet pohjoisessa liguurien naapureina ja siirtyneet noin 1000 eaa. myöhemmille alueilleen. Umbrit asuttivat 500-luvulla eaa. Umbrian alueen, joka on saanut nimensä heidän mukaansa. Roomalaiset kävivät umbreja vastaan useita sotia, ja kukistivat heidät lopullisesti kolmannessa samnilaissodassa Sentinumin taistelussa vuonna 295 eaa. Vuonna 90 eaa. umbrit saivat Rooman kansalaisoikeudet. Umbrit puhuivat latinalle sukua olevaa umbrin kieltä.
Humza Yousaf

| Humza Yousaf |
| --- | --- |
 Yousaf vuonna 2023.
Skotlannin pääministeri
 29. maaliskuuta 2023 – 7. toukokuuta 2024  
Monarkki:  Charles III
Varapääministeri:  Shona Robison
Edeltäjä:  Nicola Sturgeon
Seuraaja:  John Swinney
Skotlannin kansallispuolueen puheenjohtaja
 27. maaliskuuta 2023 – 6. toukokuuta 2024  
Edeltäjä:  Nicola Sturgeon
Seuraaja:  John Swinney
Skotlannin terveys- ja sosiaaliministeri
 20. toukokuuta 2021 – 28. maaliskuuta 2023  
Pääministeri:  Nicola Sturgeon
Edeltäjä:  Jeane Freeman
Seuraaja:  Michael Matheson
Skotlannin oikeusministeri
 26. kesäkuuta 2018 – 20. toukokuuta 2021  
Pääministeri:  Nicola Sturgeon
Edeltäjä:  Michael Matheson
Seuraaja:  Keith Brown
Skotlannin Eurooppa- ja kehitysapuministeri
 6. syyskuuta 2012 – 18. toukokuuta 2016  
Pääministeri:  Nicola Sturgeon
Edeltäjä:  virka perustettu
Seuraaja:  Alasdair Allan
Kansanedustaja
 2011–  
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. huhtikuuta 1985 (ikä 39) Rutherglen, Skotlanti
Tiedot
Puolue:  Skotlannin kansallispuolue
Aiheesta muualla
humzayousaf.scot
Humza Haroon Yousaf (s. 7. huhtikuuta 1985 Rutherglen, Skotlanti) on skotlantilainen poliitikko. Hän toimi Skotlannin pääministerinä 29. maaliskuuta 2023 – 7. toukokuuta 2024. Tätä ennen hän toimi Skotlannin terveysministerinä.
Yousaf valittiin Skotlannin kansallispuolueen puheenjohtajaksi 27. maaliskuuta 2023. Hän voitti toisella äänestyskierroksella vastaehdokkaansa Kate Forbesin 52,1 prosentin ääniosuudella. Yousaf erosi 6. toukokuuta 2024.
Poliittiset kannat

Yousaf kannattaa Skotlannin itsenäistymistä.
Yksityiselämä

Yousafin isä muutti Skotlantiin Pakistanista 1960-luvulla, ja hänen äitinsä syntyi Keniassa pakistanilais-punjabilaiseen perheeseen. Yousaf kävi yksityiskoulua Glasgow’ssa ja opiskeli politiikkaa Glasgow’n yliopistossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Humza Yousaf Wikimedia Commonsissa
Humza Yousaf Skotlannin parlamentin verkkosivuilla (englanniksi)
Humza Yousaf Skotlannin hallituksen verkkosivuilla (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa
Raksilan urheilukeskus

Ouluhalli.
Raksilan urheilukeskus on pääosin kaupungin liikuntaviraston ylläpitämä liikuntapaikkojen keskittymä Raksilan kaupunginosassa Oulussa. Urheilukeskus sijaitsee aivan Raksilan market-alueen vieressä, joten pysäköintipaikoista ei yleensä ole puutetta.
Urheilukeskuksen liikuntapaikat > Uimahalli

Vuosina 1974–2025 toiminnassa ollut Oulun uimahalli oli yksi Suomen suurimpia uimahalleja. Sen altaiden pinta-ala oli 1 853 neliömetriä ja tilavuus 3 545 kuutiometriä. Itse hallin pinta-ala oli 12 239 neliömetriä.
Uimahallissa oli kahdeksanratainen 50 metrin allas, joka voitiin jakaa välisillalla. Kuntouintialtaassa oli kuusi 25 metrin rataa. Lisäksi hallissa oli lasten uimaopetusaltaat, 35-metrinen liukumäkiallas sekä monitoimiallas (mm. vesihierontapisteitä, invanostin, pyörätuoliluiska).
Hallissa oli kaksi yhden ja kolmen metrin ponnahduslautaa sekä uimahyppytorni, jonka hyppytasot ovat kolme, viisi, seitsemän ja kymmenen metriä.
Allasosaston lisäksi uimahallissa oli kuntosali, liikuntasali, judo- ja nyrkkeilysalit, kahvio, kokoustilat ja liikuntainfopiste.
Uimahallin edustalla on esillä kuvanveistäjä Kari Huhtamon veistos Polskis.
Huonokuntoinen uimahalli suljettiin helmikuun 2025 lopussa, ja se puretaan vuoden 2025 aikana. Hallin tilalle rakennetaan Oulun vesiliikuntakeskus, jonka on määrä valmistua vuonna 2029.
Urheilukeskuksen liikuntapaikat > Ouluhalli

Monitoimihalliksi rakennetun Ouluhallin sisäpinta-ala on 12 000 m² ja tilavuus 161 000 m³. Katsomossa on 830 kiinteää istumapaikkaa, lisäkatsomossa 700 istumapaikkaa sekä lisäksi 4 500 tuolia.
Urheilukeskuksen liikuntapaikat > Pesäpallostadion

Raksilan pesäpallostadion vihittiin käyttöön 1997. Kenttänä on hiekkatekonurmi. Stadion on suurin kotimaiselle pesäpallolle rakennettu stadion.
Stadionin katsomossa on 4 204 istumapaikkaa, joista katettuja on 1 460. Aitiopaikkoja on 162 ja lisäkatsomoissa 2 000 paikkaa.
Stadionilla järjestetään vuosittain myös konsertteja.
Urheilukeskuksen liikuntapaikat > Jäähalli

lisäksi pienempi harjoitusjäähalli
Urheilukeskuksen liikuntapaikat > Tekojääkenttä

Tekojääkenttä on avattu vuonna 1997. Vuonna 2008 valmistuneessa katsomorakennuksessa on 1 200  katettua istumapaikkaa. Jääpallokentän koko on 70 m × 120 m. Kenttään on asennettu jäähdytysjärjestelmä, ja se on valaistu valomastoilla.
Urheilukeskuksen liikuntapaikat > Muut urheilukeskuksen liikuntapaikat

kuntorata/hiihtolatu (1 065 m) rata on valaistu klo 5.30–23.00
palolaitoksen liikuntasali
palolaitoksen sisäampumarata
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Raksilan urheilukeskus Wikimedia Commonsissa
Raksilan liikuntapuisto
| n k Oulun urheilu |
| --- | --- |
Urheilupaikat:  Castrenin kenttä  Heinäpään jalkapallohalli  Heinäpään urheilukeskus  Iinatin moottoriurheilukeskus  Kisakangas  Linnanmaan jäähalli  Linnanmaan liikuntahalli  Lintulan urheilukeskus  Ouluhalli  Oulun jäähalli  Oulun uimahalli  Oulun urheilutalo  Äimäraution ravirata  Raatin liikuntakeskus  Raatin stadion  Raksilan pesäpallostadion  Sankivaaran golfkenttä  Virpiniemi 
Urheiluseurat:  AC Oulu  Haukiputaan Heitto  Haukiputaan Pallo  IFK Uleåborg  Jalkapalloseura Hercules  Jalkapalloseura Iltatähti  K&C  Kellon Lyönti  Kellon Työväen Urheilijat  Kiekko-Oulu  Kiimingin Kiekko-Pojat  KISE  Kuivasjärven Aura  Laivakankaan Futis Klubi  Laser HT  Lentopalloseura Etta  Lintulammen Palloseura  FC NETS  Merikoski SBT  Northern Lights  Oulun Floorball Club  Oulun Harrastefutis  Oulun Hiihtoseura  Oulun Jalkapalloklubi  Oulun Jousimiehet  Oulun Judokerho  Oulun kendoseura Hokufuu  Oulun Kärpät  Oulun Lippo  Oulun Luistelukerho  Oulun Luistinseura Jalkapallo  Salibandy  Oulun Merenkävijät  Oulun Naisfutis  Oulun NMKY  FC Oulun Pallo  Oulun Palloseura Jalkapallo  Jääpallo  Oulun Purjehdusseura  Oulun Pyrintö  Oulun Rotuaarin Pallo  Oulun Tarmo  Oulun Työväen Palloilijat  Oulun Työväen Pursiseura  Oulun Uinti  Oulujoen Kiekko  Oulunsalon Pallo  Oulunsalon Vasama  Pateniemen Vesa  ProSki Oulu  RB-Oulu  SK Pohjantähti  SS Rankat Ankat  Sun Volley Oulu  Taekwon-Do Akatemia  Telemark Team  Team FC Uleåborg  Tervarit  Villan Pojat  Yli-Iin Naseva  Ylikiimingin Nuijamiehet 
Urheilutapahtumat:  Oulu Ocean Race  Oulun Tervahiihto
Even Ulving

Even Ulving (15. elokuuta 1863 Ylvingen, Norja – 3. elokuuta 1952 Åsgårdstrand, Norja) oli norjalainen taidemaalari.
Kirjallisuutta

Tore Ulving: Even Ulving. Fra Helgeland til Åsgårdstrand. Gyldendal, Oslo 1997, ISBN 82-05-24499-5
Hans B. Krogh: Kunstneren Even Ulving. In: Årbok for Helgeland. 2007, ISBN 978-82-90148-67-1
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat 
Taiteenala:  KulturNav  Musée d'Orsay  RKD Artists  ULAN
Kiiminkijoki

| Kiiminkijoki |
| --- | --- |
 Rautatiesilta Haukiputaan Asemakylällä
Alkulähde:  Kivarinjärvi, Puolanka  64°53′45″N, 027°34′43″E
Laskupaikka:  Haukipudas, Perämeri  65°12′03″N, 25°17′04″E
Maat:  Suomi
Pituus:  178 km
Alkulähteen korkeus:  137,5 m
Virtaama:  43 m³/s
Valuma-alue:  3813,55  km²
Kiiminkijoki
Marraskuista Inninkoskea laavupaikan kohdalla.
Kiiminkijokea Kiimingissä.
Kiiminkijoki (ruots. Kiminge älv) on rakentamaton ja suurelta osin luonnontilainen joki Pohjois-Pohjanmaalla. Joen pituus on 178 kilometriä, ja se kuuluu Kiiminkijoen vesistöalueeseen.
Joki saa alkunsa Kivarinjärvestä Puolangalta, ja virtaa Utajärven, Oulun ja entisten Kiimingin ja Haukiputaan kuntien läpi, laskien Perämereen Haukiputaan Martinniemessä.
Kiiminkijoki kuuluu Project Aqua -ohjelmaan, jonka tavoitteena on säilyttää vesistöt jatkuvan tieteellisen tutkimustyön kohteina. Kansainvälisestikin harvinaisena Kiiminkijoki on kokonaisuudessaan sisällytetty Natura 2000 -ohjelmaan.
Uitot Kiiminkijoella päättyivät vuonna 1958 ja peratut kosket ennallistettiin 1980-luvulla. Tämän jälkeen joen merkitys matkailu- ja virkistyskäytössä on kasvanut huomattavasti. Joki on rakentamaton ja valjastamaton, joten joen yläjuoksulta voidaan tavata muiden muassa ankeriasta ja meritaimenta. Jokivarsi on myös maisemallisesti arvokasta. Matalarantaisena ja ympäristön alavuuden vuoksi joki tulvii keväisin laajalle alueelle.
Poronhoitoalueen eteläraja kulkee osittain Kiiminkijokea pitkin.
Kosket

Joessa on noin 70 koskipaikkaa. Näistä tunnetuimmat ovat Koitelinkoski Kiimingissä ja Kalliuskoski Puolangalla sekä Kurimonkoski Utajärvellä. Suosittuja kalastuskohteita ovat myös Alavuoton Myllykoski sekä Ylikiimingin Inninkoski ja Juopulinkoski.
Suomen korkeimpiin luonnontilaisiin vesiputouksiin kuuluva Hepoköngäs Puolangalla kuuluu Kiiminkijoen latvavesistöön.
Sivujoet

Kiiminkijoen sivujoet ja pikkujoet yläjuoksulta alkaen ovat:
Kuorejoki Puolangalla
Viitajoki Puolangalla
Tilanjoki Utajärvellä
Kivijoki Utajärvellä
Lavaoja Alavuotolla Oulussa
Korpisenoja Alavuotolla Oulussa
Nuorittajoki Jokikokossa Oulussa
Vepsänjoki Vesalassa Oulussa
Juuvanjoki Kiimingissä
Jolosjoki Kiimingissä
Onkamonoja Haukiputaalla
Uniforminen avaruus

Topologiassa (matematiikka), uniforminen avaruus on joukko, jolla on tasainen rakenne. Uniformit avaruudet ovat topologisia avaruuksia, joita kuvataan lisäksi rakenteella, jotka määrittävät uniformit (tasaiset) ominaisuudet, kuten täydellisyyden, tasaisen jatkuvuuden ja tasaisen suppenemisen.
Käsitteellinen ero uniformien ja topologisten rakenteiden välillä on, että uniformissa avaruudessa voidaan formalisoida "x on yhtä lähellä a:ta kuin y on b:tä", kun taas topologisessa avaruudessa voidaan vain formalisoida "x on yhtä lähellä a:ta kuin y on a:ta".
Uniformit avaruudet yleistävät metriset avaruudet ja topologiset ryhmät.
Samuli Arkko

Samuli Arkko (s. 1981 Hirvensalmi) on suomalainen kirjailija, toimittaja ja suomentaja. Hän on julkaissut pääasiassa tietokirjoja sekä suomentanut espanjankielistä kirjallisuutta.
Arkko on aikakauslehti Puulan päätoimittaja ja kustantaja.
Tuotanto > Teokset

Arkko Doc 2023: Coca: Estigma, abuso, guerra. BoD España. ISBN 9788411744812.
Albrecht Jenny & Arkko Samuli 2022. PERSE. Peilikuvia. Kangasniemi: DOC A. ISBN 9789529461059.
Arkko Doc 2020: Sielunköynnös: Henkimatkoja unohdettuun tietoisuuteen. Vantaa: Salakirjat. ISBN 9789527204351.
Straniero Autore 2020. Tripolis: Suuri illuusio. Joensuu: Kirjokansi. ISBN 9789527344293.
Arkko H. S. 2018: Totuus palaa: Jouni Mömmön maailma. Helsinki: LIKE. ISBN 9789520116934.
Arkko Samuli 2017: Castrokratia. Esseitä castrokommunistisen Kuuban kulttuurihistoriasta. Turku-Tallinna: Savukeidas. ISBN 9789522681904.
Arkko Samuli 2016. Castron kastraatio: Pedro Juan Gutiérrezin proosa castrokommunistisen utopian romuttajana. Jyväskylä Studies in Humanities. Kirjallisuuden väitöskirja. ISBN 9789513967406.
Arkko Samuli 2016: Jääpäiväkirja. Löytöretkiä Puulalle 2. Kangasniemi: Iván Rotta & Co. ISBN 9789525974300.
Arkko Samuli & Rastas Jukka 2014. The Eighth Season: Expedition Puula. Kangasniemi: Iván Rotta & Co. ISBN 9789525974249.
Arkko Samuli & Rastas Jukka 2014: Kahdeksas vuodenaika: Löytöretkiä Puulalle. Kangasniemi: Iván Rotta & Co. ISBN 9789525974263.
Tuotanto > Toimitetut teokset

Arkko Doc, Komulainen Timo & Soinnunmaa Henry 2024. Psykedeelit ja luovuus kotimaisessa kuvataiteessa. Helsinki: Psykedeelisen sivistyksen liitto ry. ISBN 978-952-94-8714-1
Tuotanto > Suomennoksia

Arenas Reinaldo: Matka Havannaan (Viaje a La Habana, 1990) Kangasniemi: Iván Rotta & Co., 2014. ISBN 9789525974041.
Haghenbeck F. G.: Pyhän lehden kirja (Hierba santa, 2009) Kangasniemi: Iván Rotta & Co., 2013. ISBN 9789525974119.
Valdés Zoé: Fidelfiktio. (La ficción Fidel, 2008) Kangasniemi: Iván Rotta & Co., 2012. ISBN 9789525974027.
Medina Reyes Efraim: Olipa kerran rakkaus mut mä tapoin sen. (Érase una vez el amor pero tuve que matarlo, 2001) Kangasniemi: Iván Rotta & Co., 2011. ISBN 9789525974010.
Suzanne Innes-Stubb

| Suzanne Innes-Stubb |
| --- | --- |
 Innes-Stubb vuonna 2024.
Suomen tasavallan presidentin puoliso
 1.3.2024–  
Edeltäjä:  Jenni Haukio
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. tammikuuta 1970 (ikä 55) Solihull, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Kansalaisuus:  britti, suomalainen
Ammatti:  juristi
Puoliso:  Alexander Stubb (vih. 1998)
Lapset:  2
Tiedot
Koulutus:  Master of Laws, College of Europe (1995) Bachelor of Science, Surreyn yliopisto (1992)
brittiläis-suomalainen juristiMalline:SHORTDESC:brittiläis-suomalainen juristi
Suzanne Elizabeth Innes-Stubb (o.s. Innes; s. 25. tammikuuta 1970) on englantilais-suomalainen juristi. Hänen puolisonsa on tasavallan presidentti Alexander Stubb.
Hän on Yhdistyneen kuningaskunnan ja Suomen kaksoiskansalainen. Hän puhuu englantia, ranskaa, saksaa, suomea ja ruotsia.
Elämä ja ura

Suzanne Innes on kotoisin Solihullin kaupungista Keski-Englannista. Innes-Stubbin isä on skotlantilaista sukujuurta. Hänen äitinsä on Essexistä, jossa Innes-Stubbin veljet hoitavat suvun maatilaa lähellä Stanstedin lentoasemaa. Hänen vanhempansa työskentelivät opettajina.
Innes opiskeli vuosina 1988–1992 Surreyn yliopistossa ranskaa, saksaa ja oikeustieteitä. Belgian Bruggen College of Europesta hän valmistui vuonna 1995 opiskeltuaan eurooppaoikeutta ja suoritettuaan Master of Laws -tutkinnon (LL.M.).
Asuessaan Brysselissä Innes-Stubb työskenteli kansainvälisessä White & Case -asianajotoimistossa juristina vuodesta 1999 alkaen. Muutettuaan Helsinkiin vuonna 2009 hän jatkoi saman asianajotoimiston Helsingin-toimistossa vuoteen 2014 saakka.
Vuonna 2014 Innes-Stubb aloitti viestintäkonserni Sanoman kilpailuasioista vastaavana juristina. Hän siirtyi elokuussa 2017 hissiyhtiö Koneeseen, jossa hän työskentelee nimikkeellä Head of Global Compliance vastuualueenaan yhtiön eettinen ohjesääntö maailmanlaajuisesti.
Maaliskuussa 2024 Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulu nimitti Innes-Stubbin yritysjuridiikan johtavaksi työelämäasiantuntijaksi hänen irtisanouduttua tehtävästään Koneella. Hän aloitti osa-aikaisessa tehtävässään 1. syyskuuta 2024 ja opettaa mm. yritysjuridiikan valinnaisia maisteritason kursseja.
Innes-Stubb nimitettiin syksyllä 2024 Pelastakaa Lapset -järjestön kunniapuheenjohtajaksi.
Perhe

Innes tapasi Alexander Stubbin College of Europe -yliopistossa Bruggessa vuonna 1994 opiskellessaan eurooppaoikeutta ja Stubb maisterintutkintoa EU-asioihin keskittyen. Pari kihlautui vuonna 1997 ja meni naimisiin vuonna 1998. Parilla on kaksi aikuista lasta, Emilie (s. 2001) ja Oliver (s. 2004).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suzanne Innes-Stubb Wikimedia Commonsissa
Presidentti.fi: Suzanne Innes-Stubb
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Jenni Haukio | Suomen tasavallan presidentin puoliso 2024– | Seuraaja: - |
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Yle
Kikkan Randall

| Kikkan Randall |
| --- | --- |
 Kikkan Randall palkintokorokkeella 2013
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. joulukuuta 1982 (ikä 42) Salt Lake City, Utah, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Uran tiedot
Lempinimi:  Kikkanimal
Seura:  APU Nordic Ski Center
Laji:  maastohiihto 
Maailmancup
Kaudet:  2001–2018
Voitot:  13
Palkintokorokkeella:  29
 Tietolaatikko päivitetty 3.11.2019 
Aiheesta muualla
Kotisivu
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten maastohiihto. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Naisten maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Pyeongchang 2018 |  parisprintti (v) |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Val di Fiemme 2013 | parisprintti (v) |  |
|  Hopeaa | Liberec 2009 | sprintti (v) |  |
|  Pronssia | Lahti 2017 | sprintti (v) |  |
Kikkan Randall (s. 31. joulukuuta 1982 Salt Lake City, Utah, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen uransa päättänyt maastohiihtäjä. Hänen parhaat saavutuksensa ovat sprinttihiihdosta. Hän on voittanut parisprintin maailmanmestaruuden (2013) ja olympiakullan (2018) lisäksi sprintin MM-hopeaa Liberecissä 2009 ja MM-pronssia Lahdessa 2017 sekä sprintin maailmancupin kokonaiskilpailun kausilla 2011–2012, 2012–2013 ja 2013–2014.
Randall asuu Anchoragessa, Alaskassa, jossa hän opiskelee Alaska Pacificin yliopistossa. Randallin täti Betsy Haines osallistui maastohiihtoon vuoden 1980 olympialaisissa ja setä Chris Haines vuoden 1976 kisoihin.
Randall käytti itsestään lempinimeä ”Kikkanimal”. Häntä valmensivat Erik Flora ja Frode Lillefjell. Randall valittiin Kansainvälisen Olympiakomitean urheilijajäseneksi vuonna 2018. Randall ilmoitti heinäkuussa 2018 sairastavansa rintasyöpää.