stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Weimarin tasavalta
Romahdus ja kansallissosialistien nousu 1930–1933 > Hitler valtakunnankanslerina

Vain viikko Adolf Hitlerin valtaantulon jälkeen uusi hallitus oli alkanut rajoittaa opposition toimintaa. Vasemman siiven puolueiden kokoukset kiellettiin, ja useiden puolueiden jäseniä uhkailtiin. Saksan valtiopäivätalo paloi raunioiksi 27. helmikuuta 1933. Hitler syytti teosta kommunisteja ja pidätytti puolueen johdon. Hän myös julisti maan hätätilaan ja taivutti presidentti Hindenburgin allekirjoittamaan määräyksen (Reichstagsbrandverordnung), joka peruutti suurimman osan 1919 perustuslaissa säädetyistä ihmisoikeuksista. Maaliskuussa 1933 säädettiin valtalaki, joka myönsi hallitukselle neljäksi vuodeksi oikeuden säätää lakeja ilman valtiopäivien suostumusta.
Hindenburg kuoli 2. elokuuta 1934, jonka jälkeen Hitler yhdisti valtakunnankanslerin ja presidentin virat sekä asetti itsensä Führeriksi ja valtakunnankansleriksi. Samalla virka muutettiin elinikäiseksi.
Tämän jälkeen Weimarin tasavallan perustuslaista ei käytännössä ollut enää mitään jäljellä. Muodollisesti sitä ei kuitenkaan kokonaisuudessaan kumottu, vaan natsit tekivät siihen vain muutamia muutoksia, eräät huomattavimmat 15. syyskuuta 1935.
Weimarin tasavallan kulttuuriperintö

Weimarin tasavallan aikana kulttuuri ja tiede eli voimakasta kukoistuskautta. Saksa koki elokuvan suuren nousun ohjaajien Friedrich Murnaun ja Fritz Langin avittamana. Bertolt Brecht ja Thomas Mann edustivat korkealuokkaista kirjallisuutta, ja Walter Gropius loi modernin arkkitehtuurin Bauhaus-koulunsa myötä. Kuvataiteen suuntauksina vallitsivat ekspressionismi ja uusasiallisuus.
Weimarin tasavalta taiteessa

Berlin Alexanderplatz on Weimarin tasavallan ajan Berliinin alamaailmasta kertova romaani. Se julkaistiin vuonna 1929. Myöhemmin vuonna 1980 sen pohjalta tehtiin myös  samanniminen televisiosarja.
Vuonna 2017 alkanut saksalainen rikosdraamasarja Babylon Berlin sijoittuu Weimarin tasavallan aikaiseen Berliiniin. Sarjan tapahtumat alkavat vuodesta 1929 ja ne jatkuvat aina natsiaikaan saakka.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Weimarin tasavalta Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta Verfassung des Deutschen Reiches 1919 on Wikiaineistossa (saksaksi)
Lisää luettavaa aiheesta Weimar Constitution on Wikiaineistossa (englanniksi)
| n k Saksan historia |
| --- | --- | --- |
|  Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta (900-luku–1806)  Saksan liitto (1815–1866)  Saksan keisarikunta (1871–1918)  |  Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta (900-luku–1806)  Saksan liitto (1815–1866)  Saksan keisarikunta (1871–1918)  |  |
|  Weimarin tasavalta (1919–1933)  Natsi-Saksa (1933–1945)  Miehitetty Saksa (1945–1949)  Saksan demokraattinen tasavalta (1949–1990)  Länsi-Saksa (1949–1990)  Saksa (1990–)  |  Weimarin tasavalta (1919–1933)  Natsi-Saksa (1933–1945)  Miehitetty Saksa (1945–1949)  Saksan demokraattinen tasavalta (1949–1990)  Länsi-Saksa (1949–1990)  Saksa (1990–)  |  |
Kansalliskokouksen virallinen postikortti.
Vaalijuliste vuonna 1924
NSDAP:n kannatus valtiopäivävaaleissa 1924–1933.
Hans Woellke

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hans Woellke vuonna 1936. |  Hans Woellke vuonna 1936. |  Hans Woellke vuonna 1936. |  |
Maa:   Saksa
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Berliini 1936 | kuula |  |
Hans Woellke (18. helmikuuta 1911 – 22. maaliskuuta 1943) oli saksalainen kuulantyöntäjä ja olympiavoittaja.
Hans Woellke voitti kuulantyönnön olympiakultaa Berliinin 1936 kisoissa tuloksella 16,20. Hän työnsi voittotuloksen viidennellä kierroksella ja ohitti toiselta kierrokselta lähtien kilpailua johtaneen Suomen Sulo Bärlundin.
Vuonna 1936 Woellke työnsi Euroopan ennätykset 16,54 ja 16,60. Pariisin EM-kisoissa 1938 hän sai pronssia.
Woellke oli ammatiltaan poliisi. Sodan aikana hän kuului SS-joukkoihin, ja valkovenäläiset partisaanit hirttivät hänet Guba-nimisessä kylässä 1943.
Saavutuksia

Olympiakultaa Berliinissä 1936 (tulos 16,20)
EM-pronssia Pariisissa 1938 (tulos 15,52)
Ennätykset

Euroopan ennätys 16,54 (1936)
Euroopan ennätys 16,60 (1936)
The Wrecking Crew

The Wrecking Crew oli yhdysvaltalainen, Los Angelesissa toiminut studiomuusikoiden ryhmä. Siinä ovat soittaneet muun muassa kitaristit Tommy Tedesco, Glen Campbell ja Barney Kessel,  rumpalit Jim Keltner ja Hal Blaine, kosketinsoittaja Leon Russell sekä basistit Larry Knechtel ja Carol Kaye. Siihen kuului myös esimerkiksi puhallinsoittajia ja lyömäsoittajia sekä taustalaulajia. Kokoonpanon toiminta päättyi 1970-luvun alkupuolella.
The Wrecking Crew on soittanut lukuisten artistien ja yhtyeiden levytyksillä, joista monet ovat olleet hittejä. Kokoonpanoa ja sen jäseniä käytettiin myös yhtyeiden omien muusikoiden sijaan, kun haluttiin varmistaa erityisesti uusien yhtyeiden soitto-osuuksien onnistuminen varatulla studioajalla. Eräs esimerkki on The Byrds -yhtyeen single ja läpimurtohitti "Mr. Tambourine Man". The Beach Boys -yhtyeen Pet Sounds -albumin kappaleiden taustat ovat kokonaan The Wrecking Crew'n soittamat albumin ideoineen ja tuottaneen Beach Boysin basisti–laulaja Brian Wilsonin ohjauksessa. Wilson sekä muut yhtyeen jäsenet suorittivat lauluosuudet. The Wrecking Crew'n jäsenet soittivat myös esimerkiksi The Monkees -yhtyeen levytyksissä sekä tv-nauhoitusten taustat, kunnes yhtye muuttui omavaraiseksi lavalla ja studiossa.
Yhtyeiden yleinen kehitys omavaraiseen suuntaan sekä muutokset pop-musiikin tyyleissä aiheuttivat studiotöiden vähenemisen ja toisaalta uuden studiomuusikko-sukupolven esiintulon 1970-luvulla, ja The Wrecking Crew yhtenäisenä muusikkoryhmänä lakkasi vähitellen.
Sukupuolittuneisuus suomen kielessä

Moniin suomen kielen sanoihin ja ilmauksiin kätkeytyy viittaus sukupuoleen. Ilmiötä on monesti luonnehdittu sukupuolten epätasa-arvoa ilmentäväksi. Vaikka suomea pidetään monesti sukujen puuttumisen vuoksi varsin tasa-arvoisena kielenä, asettuu mieheys monesti naiseuden edelle.
Sukupuolistuneet nimikkeet > Ammattinimikkeet

Suomen kielessä on paljon ammattinimikkeitä, jotka ovat selvästi sukupuolistuneet. Tällaisia nimikkeitä on muun muassa sairaanhoitajatar, lakimies tai lentoemäntä. Tällaisten sukupuolistuneiden ammattinimikkeiden määrä on Tilastokeskuksen julkaiseman Ammattihakemiston mukaan vähentynyt, vaikka uusia sukupuolistuneita ammattinimikkeitä otetaan edelleen käyttöön. Kaikista nimikkeistä miessukupuoleen viittaavia oli noin 80 %. Esimies, ulosottomies ja perämies ovat esimerkkejä ammateista, joissa miessukupuoli selvästi näkyy.lähde?
Vastaavasti naiseen viittaavien termien lukumäärä on huomattavasti pienempi. Vuonna 1990 näistä naissukupuoleen viittaavista nimikkeistä noin 70 % oli emäntä-loppuisia. Erilaisten emäntien määrä onkin noussut sitten menneiden vuosikymmenien, jolloin emäntä viittasi lähinnä karja- tai maatilan emäntään paria poikkeusta lukuun ottamatta.lähde? Nykyään tunnetaan muun muassa messuemäntiä, aulaemäntiä, kongressiemäntiä, bingoemäntiä ja lentoemäntiä.
Ammattinimikkeiden sukupuolistumisen katsotaan johtuvan alojen epätasaisesta sukupuolijakaumasta. Monesti tämä pitää myös paikkansa. Nais- ja miespuolisten nimikkeiden jakautuminen eri aloille ei kuitenkaan ole tasapuolista: pitkään naisten hallitsemat alat eivät silti saa uusia naiseen viittaavia nimikkeitä, vaikka miesten puolella näin käykin. Taustalla näyttää olevan enemmänkin kielenkäyttöön ja yhteiskuntaan periytynyt näkemys miehestä mittapuuna, perinteisenä tekijänä, josta naiset ovat poikkeus. Tästä kertoo esimerkiksi Ammattinimikkeiden hakemistossa 1950-luvulla yleiset nais-alkuiset nimikkeet, kuten naiskonstaapeli. Sittemmin nais-alkuisten nimikkeiden määrä on vähentynyt.
Erottelevia nimikkeitä luotiin ennen johtimilla, kuten -tar ja -kko. Erona samoissa ammateissa toimiviin miehiin liitettiin naisille ammattinimikkeeseen sukupuolesta kertova johdin. Esimerkiksi opettajasta tuli opettajatar ja johtajasta johtajatar. -kko-päätteellä ei niinkään luotu naispuolisia muunnelmia, vaan kokonaan naispuolisia ammattiryhmiä, kuten karjakko tai kylmäkkö. Naista merkitsevät -tar-johdokset hävisivät kielestä melko nopeasti 1900-luvun aikana, sen sijaan -kko-johdokset ovat säilyneet hieman paremmin. Oletettavasti tähän on syynä se, että samalla johtimella on muodostettu termejä, jotka eivät välttämättä viittaa naiseen, kuten poliitikko, häirikkö tai raudikko.
Sukupuolistuneet nimikkeet > Nimikkeet lakiteksteissä

Laissa ja asetuksissa sekä miestä että naista tarkoittavia mies-nimikkeitä on noin 130. Tavallisimpia niistä ovat ulosottomies ja virkamies. Useimmiten mies-päätteiset määritteet ovat suoraa perintöä ruotsin kielestä. Koska suomalainen hallinto perustuu pitkälti ruotsalaiseen hallintoperinteeseen, monet ruotsin man-rakenteiset nimikkeet kääntyivät suomeksi muotoon -mies.
Lakikielen miehisyyden purkaminen vaatii lakimuutoksen. Useimmiten lakeja ei muuteta pelkän kieliasun uudistamisen vuoksi, vaan muutos tapahtuu vähitellen. Kieliasua pyritään uudistamaan, mutta lopullisen päätöksen lain kieliasusta tekee eduskunta. Esimerkiksi puhemiestä ei tahdottu muuttaa puheenjohtajaksi perustuslain muutoksen yhteydessä, perusteluna käytettiin perinteessä pysymistä. Perustelun mukaan kyseessä on tietynlainen arvonimike, joka ei kaipaa muuttamista tasa-arvoisempaan suuntaan. Samoin on ajateltu myös maaherrasta ja virkamiehestä, tosin jälkimmäinen on kiistellympi. Kuntien hallinnossa vastaavaa henkilöä kutsutaan viranhaltijaksi.
Sukupuolistuneet nimikkeet > Puhuttelunimet

1800-luvulla puhuttelunimillä tehtiin eroa sekä sukupuoleen että naisten osalta myös siviilisäätyyn. Naimattomia naisia kutsuttiin neideiksi ja naineita rouviksi. 1900-luvulle tultaessa Kotikielen seura alkoi pohtia tasa-arvoisempaa puhuttelunimeä naisille; miehiähän nimitettiin vain herroiksi siviilisäädystä riippumatta. Vähitellen rouvasta tulikin hieman laajempikäsitteinen nimike ja neiti sai kielteistä leimaa lähinnä siksi, että sitä käytettiin palvelualoilla. 1900-luvun alussa naimattomuuttakaan ei pidetty arvossa. Kokonaan jako naimattoman ja naidun naisen välillä ei näistä käsitteistä ole unohtunut.
Jo aiemmin käsitelty -tar-johdin herätti huomiota jo 1900-luvun alussa. Muista kielistä mallina otettu eron tekeminen nais- ja miespuolisten ammattienharjoittajien välille aiheutti keskustelua. Toiset – kuten E. A. Saarimaa – sanoivat jaon tekemisen olevan turhaa, mutta katsoivat samalla esimerkiksi laulajattaren tai näyttelijättären vakiintuneen jo kieleen. Samaa johdinta on käytetty ammattien lisäksi myös naisten arvonimissä. Miehen arvonimestä tai ammatinnimistä johdettiin puolisolle pätevä puhuttelunimi: neuvoksen vaimosta tuli neuvoksetar. Tästä tavasta kuitenkin luovuttiin, tosin keisarinna ehti vakiintua kieleen pysyvästi. Johdinta on käytetty myös alkuperää ilmaisevana kertomaan, kenen tytär on kyseessä. Nenosen tyttärestä siis tuli Nenotar.
Sukupuolistuneet nimikkeet > Nimikkeiden tulkinta

Monien kielenkäyttäjien mielestä sukupuolistuneet ammattinimikkeet eivät ole ongelma tai luo väärinkäsityksiä. Katsotaan, että vaikkapa maaherra voi aivan hyvin viitata niin mieheen kuin naiseenkin. Tätä ominaisuutta kutsutaan kielentutkimuksessa geneerisyydeksi. Kuitenkaan sama järjestelmä ei toimi toisin päin – miehiin viitataan harvoin naisellisella nimikkeellä. Järjestelmä tuottaa myös joissakin tapauksissa tulkintaongelman: yksi lukija näkee tekstissä selvän viittauksen biologiseen mieheen vaikkapa sanan puhemies kohdalla, toinen voi tulkita nimikkeen tarkoittavan kumpaa tahansa.
On olemassa myös ammattinimikkeitä, jotka tulkitaan sukupuoleen viittaaviksi ilman että nimike itsessään ilmaisee jompaakumpaa sukupuolta. Tällaisia ovat siivooja, sotilas, sairaanhoitaja tai keittäjä. Monesti juuri avustavat tehtävät koetaan naisellisiksi, johtavat yleensä miehisiksi.
Mila Engelbergin yleisen kielitieteen pro gradu -työssä kävi ilmi, että naiset tulkitsevat rakenteellisesti mieheen viittaavat nimikkeet useammin neutraaleiksi kuin miehet. Yhden tulkinnan mukaan tämä johtuu siitä, että naisten on pakko toimia niin tunteakseen itsensä yhteiskuntaan kuuluviksi. Käyttämällä miehiin viittaavia nimikkeitä naiset ikään kuin suljetaan yhteisön ulkopuolelle. Ulkomaisten tutkimusten mukaan miespuolisia muotoja sisältävät tekstit ovat nimenomaan naisille vaikeampia muistettavia. Miespuoliset muodot saattavat jopa vähentää naisten kiinnostusta kyseisiä työpaikkoja kohtaan.
Rakenteet ja sanonnat

Nais-etuliitteellä erotellaan mieheksi oletetut henkilöt naisiksi, ja etuliite onkin korvannut aiemmin syrjivänä pidetyn -tar-johtimen. Nais-etuliitteen käyttö vähentää viittauskohteensa arvoa ja tekee näin eron miesten tekemisiin nähden. Naisurheilu on sanana hyvä esimerkki. Naispuolisella etuliitteellä varustetut asiat voidaan nähdä jopa suoranaisena epätoimintana.
Sanomalehtien välittämää mies-naiskuvaa tutkittaessa on huomattu nais- ja mies-tunnuksisten sanojen asettuvan lauseissa eri tavoin tekijäksi tai tekemisen kohteeksi. Naiset olivat useammin mukautuvina toimijoina ja tekemisen kohteina. Miehet olivat useimmiten tekijöinä, eli heidät kuvattiin omaehtoisina toimijoina. Esimerkkinä lause Mies ottaa elokuvassa suojiinsa eronneen naisen lapsineen.
Mies-sana on lisäksi kielellisesti varsin hedelmällinen. Siitä on muodostettu paljon erilaisia myönteisiä johdoksia, kuten miehekäs ja miehuullinen.
Rakenteet ja sanonnat > Sanonnat

Vanhojen sanontojen maailma on varsin mieskeskeinen. Niissä maailma määritellään miehen kautta ja mies toimii ihmisen synonyymina. Autetaan miestä mäessä, mies on monesti paikallaan tai noustaan yhtenä miehenä vainolaista vastaan. Yleisesti ottaen sanonnoissa miehisyyteen liittyvät asiat nähdään myönteisinä ja tavoiteltavina, naiselliset asiat katsotaan kielteisemmiksi. Nämä kulttuuriset piirteet käyvät ilmi esimerkiksi Nykysuomen sanakirjan esimerkkilauseista. Nykysuomen sanakirja on varsin iäkäs teos, mutta esimerkkilauseina olevat sanonnat eivät ole muuttuneet miksikään.
Jos mies on pelkuri, hänen katsotaan ämmäilevän ja käsketään vetää hame päälleen. Ämmänsolmu on väärin tehty merimiessolmu, joka ei pidä ja joka on vaikea haluttaessa avata.
Suositukset

Nykysuomen sanakirjassa enemmänkin sääntönä kuin poikkeuksena olleet geneeriset käsitteet ovat merkitykseltään kaventuneet. Enää esimerkiksi Kielitoimiston sanakirjassa liikemiestä ei määritellä liikealalla toimivaksi ihmiseksi, vaan liikealalla toimivaksi mieheksi. Näin mies ihmisen mittapuuna häviää. Vastaavasti sanakirjaan on tuotu vastinparit tällaisille sanoille.
Euroopan neuvosto kannustaa jäsenmaidensa valtioita edistämään sukupuolten välistä tasa-arvoa myös kielen tasolla ja edesauttamaan naissukupuolen näkymistä kielessä samoin kuin miessukupuolen. Kielilautakunta onkin siksi antanut suosituksen, jonka mukaan muun muassa ammattinimikkeitä pitäisi neutraalistaa kuten vaikkapa muuttaa edusmies edustajaksi. Sanonnat sen sijaan elävät kielen käyttäjien suussa omaa elämäänsä, ja ne muuntuvat jos ovat muuntuakseen. Suositukset pyrkivät yleispäteviin ja perusteltuihin näkemyksiin.lähde?
Aiheesta muualla

Kapa Monola: Keskustelua internetissä suomen kielen sukupuolittuneisuudesta[vanhentunut linkki]. (PDF) Suomen kielen pro gradu -tutkielma Joensuun yliopistossa toukokuussa 2009.
Clyde Wright

Wright vuonna 1972
Clyde Wright (s. 20. helmikuuta 1941) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hänen poikansa Jaret Wright (s. 1975) on tullut tunnetuksi samasta lajista 1990–2000-luvuilla.
Wright pelasi California Angelsissa (1966–1973), Milwaukee Brewersissä (1974) sekä Texas Rangersissa (1975), ja vuonna 1970 hän sai uransa ainoan valinnan All-Star-joukkueeseen.
Major League Baseball -uransa jälkeen Wright lähti Japaniin, jossa hän sai sopimuksen Yomiuri Giantsilta. Wright pelasi Japanissa kolme kautta vuosina 1976–1978.
Leonard Woolley

Leonard Woolley (oikealla) Karkemišin kaivauksilla 1913.
Leonard Woolley (17. lokakuuta 1880 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta – 20. helmikuuta 1952 Lontoo,Yhdistynyt kuningaskunta) oli brittiläinen arkeologi, joka tunnetaan parhaiten kaivauksistaan Urin kaupungissa Mesopotamiassa.
Woolleyta pidetään yhtenä ensimmäisistä moderneista arkeologista ja hänet lyötiin ritariksi 1935 saavutuksistaan arkeologiassa.
Woolley työskenteli vuosina 1907–1911 lähellä Wadi Halfaa, Sudanissa jossa hän teki kaivauksia alueella josta löytyi muinaisia egyptiläisiä esineitä. Myöhemmin vuosina 1912–1914 Woolley ja Arabian Lawrencena tunnettu T. E. Lawrence työskentelivät yhdessä Karkemišin kaivauksilla.
Aiheesta muualla

Sir Leonard Woolley (Biographical details) The British Museum. Viitattu 15.9.2018 (englanniksi).
Sprinkle, Melanie: Leonard Woolley Digital Encyclopedia of Archaeologists. Michigan State University. Viitattu 15.9.2018 (englanniksi).
Crawford, Harriet: Sir Leonard Woolley and Ur of the Chaldees McDonald Institute for Archaeological Research, University of Cambridge.  heinäkuu 2015. Viitattu 15.9.2018 (englanniksi).
Mallowan, M.E.L.: Sir Leonard Woolley. Expedition Magazine, 1960, Web. 15.9.2018, 3. vsk, nro 1, s. 571.  Penn Museum. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 15.9.2018 (englanniksi).
Charles Leonard Woolley - UrOnline - General Ur Digitization Project - Penn Museum & British Museum. Viitattu 15.9.2018 (englanniksi).
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska 2  BnF data 2  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Leonard Woolley
Käännös suomeksi
Henrik Wright

Henrik Wright (19. tammikuuta 1685 Narva – 6. helmikuuta 1766) oli Suomeen asettunut ruotsalainen eversti, von Wright -aatelissuvun kantaisä. Hän toimi upseerina Ruotsin armeijassa.
Wrightin vanhemmat olivat skotlantilaiset Georg Wright ja Anna Walding. He olivat muuttaneet kauppiaiksi Ruotsin hallitsemaan Narvaan.
Wright aloitti sotilasuransa Narvassa, kun hän liittyi vapaaehtoisena kaupungin varuskuntarykmenttiin. Narvasta Wright siirtyi korpraaliksi Viipurin läänin kaksikasjalkaväkeen ja eteni majoitusmestariksi. Hän jäi venäläisten vangiksi Narvan antautuessa 10. elokuuta 1704, mutta karkasi vankeudesta tammikuussa 1705. Tämän jälkeen hänestä tuli Hämeen läänin jalkaväen vänrikki ja myöhemmin luutnantti. Vuoden 1707 organisaatiouudistuksessa Wright jäi kuitenkin ilmeisesti ilman vakinaista virkaa. Tämän vuoksi hänestä tuli perustetun saksilaispataljoonan majoitusmestari. Wright jäi uudestaan venäläisten vangiksi 18. syyskuuta 1708 Tuutarin lähellä. Wright ja myös vangiksi jäänyt luutnantti Anders Lavin antoivat venäläisille tietoja ruotsalaisten liikkeistä alueella ja tulevista operaatioista. Toukokuussa 1710 Wright karkasi vankeudesta kahdeksan muun upseerin kanssa ja saapui heidän kanssaan Savonlinnaan kuukausia myöhemmin.
Sukukirjan tarinoiden mukaan Wright oli myyty orjaksi ensimmäisen vangiksi jäämisen jälkeen, mutta pakeni uudenvuoden yönä Viipuriin. Toisen vangiksi jäämisen jälkeen venäläiset pitivät häntä kymmenen kuukautta rautakejuissa, joissa hänen piti kerjäämällä hankkia elantonsa Pietarissa ja Pähkinälinnassa. Vuonna 1709 hänet vapautettiin kahleista ja vietiin Pietariin. Pietarissa kenraali Robert Bruce ja Pietari Suuri lupasivat hänelle palkkion, jos hän suostuisi etenemään Venäjän armeijan mukana Viipuriin ja antaisi tietoja kaupungin puolustuksesta venäläisille.
Vuonna 1713 Wright liittyi Pohjanmaan rykmenttiin ja vuonna 1714 hän johti kapteenina partiota, joka yllätti ja voitti 36-miehisen kasakkapartion 5. lokakuuta 1715. Tämän jälkeen Wright jakoi Raahen makasiinista paikallisille viljaa ja poltti sitten loppuvaraston. Wright yleni majuriksi ja osallistui syksyllä 1718 Carl Gustaf Armfeltin Trondheimin sotaretkelle. Paluumatkalla Wright komensi jälkijoukkona toiminutta värvättyä pataljoonaa, joka kääntyi takaisin lumimyrskyn puhjettua. Pataljoona pääsi myöhemmin Ruotsiin ja sen tappiot olivat paluumatkalla vain kuusi miestä.
Sodan jälkeen Wright siirrettiin Armfeltin alaisuudessa Uudenmaan jalkaväkirykmenttiin. Hän erosi armeijasta yliluutnanttina 1732. Hattujen sodassa Wright kutsuttiin takaisin palvelukseen ja hän yleni jälleen majuriksi. Vuonna 1760 hänet ylennettiin everstiksi ja Jämtlandin jääkärirykmentin komentajaksi. Wright jäi eläkkeelle armeijasta vuonna 1762.
Usko Santavuori

Usko Santavuori radioidun laskuvarjohyppynsä jälkeen elokuussa 1950.
Usko Volmar Abel Santavuori (16. tammikuuta 1922 Viipuri – 1. kesäkuuta 2003 Espoo) oli suomalainen toimittaja ja aikansa sensaatioreportteri.
Elämä

Usko Santavuoren isä oli tuomiorovasti Kustaa Aapo Santavuori. Ennen toimittajauraansa Santavuori ehti palvella tapaninpäivästä 1939 alkaen armeijassa noin neljä ja puoli vuotta. Hän osallistui talvisotaan vapaaehtoisena. Santavuori valmistui Kadettikoulusta upseeriksi vuonna 1941. Hänet ylennettiin taistelevan jalkaväkikomppanian päällikkönä kapteeniksi 23. kesäkuuta 1944 nuorempana kuin kukaan muu itsenäisen Suomen puolustusvoimissa.lähde? Myöhemmin Santavuori toimi lyhyen ajan kirjeenvaihtajana Tukholmassa ja sen jälkeen Yleisradion freelance-toimittajana. Santavuori muistetaan erityisesti uraauurtavasta ”tosiradio-ohjelmasta” Radio tekee murron. Hän teki valemurron vuonna 1950 poliisipäällikön suostumuksella, mutta ilmoittamatta lainkaan muille viranomaisille. Ennenkuulumattoman ohjelmaformaatin ohella suurta kohua herätti poliisien kiroilu suorassa radiolähetyksessä ja se, että toimittajaa lyötiin ja uhattiin aseella. Elokuvaohjaaja Matti Kassila teki tapauksesta sitä mukailevan elokuvan Radio tekee murron vuonna 1951. Muita Santavuoren tempauksia olivat sukellus merenpohjaan ja laskuvarjolla hyppääminen, tapaus jota myös sivuttiin elokuvan Radio tekee murron alussa.
Santavuori valmistui 1962 lainopin kandidaatiksi. Hän toimi öljy-yhtiö Essossa Suomessa eri tehtävissä, muun muassa Pohjois-Suomen aluepäällikkönä vuosina 1963–1966 ja vuodesta 1966 lähtien pääkonttorissa muun muassa yhteiskuntasuhteista vastaavana johtajana ja yhtiön johtoryhmän jäsenenä. Santavuori oli 1970-luvulla perustamassa suomalaista öljyalan ja toimittajien välistä keskustelufoorumia Pressoil-klubia. Santavuori jäi eläkkeelle vuonna 1982.lähde?
Santavuori juoksi eläkkeelle jäätyään Helsinki City maratonin. Vuonna 1993 Santavuori kruunasi pitkän tennisharrastuksensa seniorien 70-vuotiaiden kaksinpelin Suomen-mestaruudella. Santavuori toimi aktiivisesti Rotary International -järjestössä, muun muassa Rotary International District 142 Governor -tehtävässä vuosina 1988–1989 sekä Suomen Rotary ry:n hallituksen puheenjohtajana vuosina 1991–1992. Santavuori oli naimisissa Ritva Santavuoren kanssa vuodesta 1955. Heillä on kaksi lasta.lähde?
Aiheesta muualla

Yle Elävä arkisto, Usko Santavuoren haastattelu
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Elonet