stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ursula Auer
Kolme romaania

Auerin esikoinen Murhia Maltalla (2005) sijoittuu talvikauttaan elävälle Maltan saarelle. Suomalaisen turistiryhmän keskuudessa tapahtuu murha, ja epäilyt kohdistuvat ryhmän jäseniin. Keskeisessä roolissa on rikoskirjailija Maija Kokko, joka etsii aihetta uudelle kirjalle. Romaaniin sisältyy myös runsaasti matkailutietoutta saaresta.
Murhia Maintenonissa (2006) tapahtuu ranskalaisessa pikkukaupungissa Maintenonissa, jonne menestyskirjailija Otso Linna järjestää suuren syntymäpäivävastaanoton ja kutsuu joukon itselleen tärkeitä vieraita. Kehkeytyvä murha-arvoitus ratkeaa lopulta Suomessa.
Murhia Mankalassa (2007) on ainut kokonaan Suomeen sijoittuva Auerin dekkari. Se kertoo EU-virkamies Olavi Strömistä, joka perii Iitin Mankalasta maatilan itselleen täysin tuntemattomalta ihmiseltä. Maatilalta löytyy romaanikäsikirjoitus, jolla Ström osallistuu Kouvolan Dekkaripäivien kirjoituskilpailuun ja voittaa. Tämän jälkeen Mankalassa alkaa tapahtua murhia.
Arvosteluissa Auerin on nähty jäävän kultakauden dekkaristien taakse palapelidekkarin ja sen tunnelman luojana.
Salanimen paljastaminen

Sekä Angelilla että Kirstilällä on ennestään pitkä ura rikoskirjailijoina. Siitä lähtien, kun Auerin esikoinen ilmestyi 2005, julkisuudessa uumoiltiin tunnettua tekijää salanimen takana. Angel ja Kirstilä tulivat julkisuuteen kesällä 2006, kun toinen Auer-romaani oli julkaistu. Heillä oli ollut mielessä yhteisen romaanin kirjoittaminen jo useita vuosia ennen hankkeen aloittamista.
Mikäli Angelin ja Kirstilän alkuperäinen suunnitelma pitää, Auerin dekkarien lukumäärä jää kolmeen eikä uusia enää Murhia Mankalassa -romaanin jälkeen ilmesty.
Teokset

Murhia Maltalla.  Helsinki:  WSOY, 2005.  ISBN 951-0-31155-3
Murhia Maintenonissa.  Helsinki:  WSOY, 2006.  ISBN 951-0-31797-7
Murhia Mankalassa.  Helsinki:  WSOY, 2007.  ISBN 978-951-0-33193-4
Leif Färding

Leif Juhani ”Lefa” Färding (21. toukokuuta 1951 Gävle, Ruotsi – 23. marraskuuta 1983 Vaasa) oli suomalainen runoilija. Färding julkaisi viisi runoteosta ja myös käänsi itämaista kirjallisuutta suomeksi muun muassa teokseen Idän viisautta (1977).
Hänen nuoruudenrunonsa 1960-luvulla ovat kapinallisia ja nuoruuden haaveiden täyttämiä. Lähempänä hänen kuolemaansa runoihin ilmestyi katkeria ja saavuttamattoman sävyjä.
Färding oli 1970-luvulla mukana perustamassa Oraansuojelijat-yhdistystä ja Kasvisravintolaa.
Färding kärsi elämänsä loppupuolella mielenterveyden häiriöistä ja joutui Huutoniemen sairaalaan. Syksyllä 1983 hän poistui sairaalasta ja katosi. Hänet löydettiin vuonna 1984 metsästä kuolleena rintansa päällä vanha intialainen filosofiakirja. Ennen kuolemaansa hän oli lähettänyt ystävilleen kirjeen, jossa hän kertoi itsemurhansa syistä, ja hänen toiveidensa mukaisesti kyseinen teksti julkaistiin Suomi-lehdessä 7/1984. Hänen muistokseen on kuolinpaikan lähelle nimetty Leif Färdingin polku 11.10.2001.
Itsemurhansa syiksi Leif Färding mainitsi muun muassa sen, että se suuri voima, joka hänessä joskus onnistui luomaan runoja oli poistunut, eikä hänellä ollut enää syytä elää, koska hänen elämäntehtävänsä oli pilalla.
Färdingin poika Mikko Sarjanen tunnetaan Notkea Rotta- ja Atomirotta-yhtyeistä.
Teokset

Maailmaa minä rakastan.  Porvoo, Helsinki:  WS, 1971.
Luominen.  Helsinki:  WSOY, 1972.  ISBN 951-0-00136-8
Olen onnen poika.  Helsinki:  WSOY, 1973.  ISBN 951-0-06026-7
Levoton oksa, keinuva sydän.  Helsinki:  WSOY, 1977.  ISBN 951-0-08381-X
Seitsemän vuoden runot.  Helsinki:  WSOY, 1979.  ISBN 951-0-09304-1
Ihan kuin ihminen kuuntelisi.  Helsinki:  WSOY, 1984.  ISBN 951-0-12289-0
Kostamo, Eila (toim.): Kasvojesi valossa. Valitut runot 1971–1984.  Helsinki:  WSOY, 2000.  ISBN 951-0-24577-1
Aiheesta muualla

Ystävät ja kollegat muistelevat
Leif Färding Vaasalaisia-sivustolla
Lyhyt Leif Färding -elämäkerta (arkistoitu: Wayback Machine)
Vaasan kaupungin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Kirjailijakohtaloita Leif Färding (1988) Elonet.
Juhani Tikkanen (2000). Leif Färding ja Ilpo Tiihonen (Arkistoitu – Internet Archive)
Antero Kareen piirros vuodelta 1976 (Arkistoitu – Internet Archive)
Cloak & Dagger (televisiosarja)

| Cloak & Dagger> Marvel’s Cloak & Dagger |
| --- | --- |

Tyyli:   toiminta / seikkailu  tieteis  supersankarifiktio  draama 
Kestoaika:  42–49 minuuttia
Luoja(t):  Joe Pokaski
Perustuu:  Bill Mantlon ja Ed Hanniganin sarjakuvahahmoihin Viitta ja Tikari
Showrunner(it):  Joe Pokaski
Pääosissa:   Olivia Holt  Aubrey Joseph  Gloria Reuben  Andrea Roth  J. D. Evermore  Miles Mussenden  Carl Lundstedt  Emma Lahana  Jaime Zevallos 
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:    Freeform   HBO Nordic 
Esitetty:  2018-6-77. kesäkuuta 2018 –  2019-5-3030. toukokuuta 2019
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  20
Tuotanto
Tuottaja(t):   Barbara D’Alessandro  Jenny Klein 
Vastaava(t) tuottaja(t):   Gina Prince-Bythewood (1x01)  Alan Fine  Stan Lee  Joe Quesada  Karim Zreik  Jim Chory  Jeph Loeb  Joe Pokaski 
Säveltäjä(t):  Mark Isham
Leikkaaja(t):   Teriln A. Shropshire  Ian S. Tan 
Kuvaaja(t):   Tami Reiker  Cliff Charles 
Tuotantoyhtiö(t):   Wandering Rocks Productions  ABC Signature Studios  Marvel Television 
Levittäjä:  Walt Disney Television
Aiheesta muualla
IMDb 
Cloak & Dagger on Joe Pokaskin luoma yhdysvaltalainen supersankarisarja, joka perustuu Marvel Comicsin sarjakuvahahmoihin Viitta ja Tikari. Sarja sijoittuu Marvel Cinematic Universeen (MCU), jakaen tarinallisen jatkumon sen elokuvien ja muiden televisiosarjojen kanssa. Sarjan tuottivat ABC Signature Studios ja Marvel Television, Pokaskin toimiessa showrunnerina.
Sarjassa Olivia Holt ja Aubrey Joseph näyttelevät Tandy Bowenia / Tikaria ja Tyrone Johnsonia / Viittaa, kahta teini-ikäistä, jotka saavat supervoimat. Sarjassa näyttelevät myös Gloria Reuben, Andrea Roth, J. D. Evermore, Miles Mussenden, Carl Lundstedt, Emma Lahana ja Jaime Zevallos. ABC Family alkoi kehittää televisiosarjaa Viitasta ja Tikarista jo heinäkuussa 2011. Huhtikuussa 2016 ABC Familyn seuraaja, Freeform, tilasi sarjan. Sarja kuvattiin New Orleansissa.
Ensimmäinen tuotantokausi alkoi Freeformilla 7. kesäkuuta ja päättyi 2. elokuuta 2018. Freeform tilasi heinäkuussa 2018 sarjalle toisen tuotantokauden, joka alkoi 4. huhtikuuta 2019 ja päättyi 30. toukokuuta 2019. Suomessa sarja on ollut katsottavissa HBO Nordicin ja Viaplayn kautta. Sarja sai positiivisen vastaanoton, kriitikoiden kehuessa Holtin ja Josephin roolisuoritusta, New Orleansin roolia tapahtumapaikkana ja sarjan tarinaa, mutta kritisoidessa juonen tahtia ensimmäisten jaksojen aikana. 24. lokakuuta 2019 Freeform ilmoitti virallisesti, ettei se tilaa sarjasta enää kolmatta kautta.
Juoni

Tyrone Johnson ja Tandy Bowen, kaksi teini-ikäistä, joilla on erilaiset taustat, saivat vuosia sitten supervoimat salaperäisessä onnettomuudessa, joka tuhosi myös Roxxonin omistaman öljykentän. Tutustuessaan toisiinsa yhä lähemmin he huomaavat voimiensa toimivan parhaiten, kun he ovat yhdessä, mutta heidän tunteensa toisiaan kohtaan tekevät heidän monimutkaisesta maailmastaan entistä haastavamman.
Näyttelijät > Päärooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Olivia Holt  | … |  Tandy Bowen / Tikari   |
|  Aubrey Joseph  | … |  Tyrone Johnson / Viitta   |
|  Gloria Reuben  | … |  Adina Johnson   |
|  Andrea Roth  | … |  Melissa Bowen   |
|  J. D. Evermore  | … |  James Connors   |
|  Miles Mussenden  | … |  Otis Johnson   |
|  Carl Lundstedt  | … |  Liam Walsh   |
|  Emma Lahana  | … |  Brigid O’Reilly / Mayhem   |
|  Jaime Zevallos  | … |  Francis Xavier Delgado   |
Näyttelijät > Sivurooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Wayne Péré  | … |  Peter Scarborough   |
|  Noëlle Renée Bercy  | … |  Evita Fusilier   |
|  Dalon J. Holland  | … |  Duane Porter   |
|  Andy Dylan  | … |  Nathan Bowen   |
|  Marqus Clae  | … |  Billy Johnson   |
|  Lane Miller  | … |  Kenneth Fuchs   |
|  Gralen Banks  | … |  Choo Choo Broussard   |
|  Angela Davis  | … |  Chantelle Fusilier   |
|  Ally Maki  | … |  Mina Hess   |
|  Tim Kang  | … |  Ivan Hess   |
|  Dilshad Vadsaria  | … |  Avandalia ”Lia” Dewan   |
|  Brooklyn McLinn  | … |  Andre Deschaine / D’Spayre   |
|  Cecilia Leal  | … |  Mikayla Bell   |
|  Joshua J. Williams  | … |  Solomon   |
Näyttelijät > Vierailevat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Rachel Ryans  | … |  nuori Tandy Bowen   |
|  Maceo Smedley III  | … |  nuori Tyrone Johnson   |
|  Hannah Hardin  | … |  nuori Mina Hess   |
|  Carsyn Taylor  | … |  nuori Billy Johnson   |
|  Michael Vincent Donovan  | … |  Rick Cotton   |
|  Gary Weeks  | … |  Greg Pressfield   |
|  Dalton E. Gray  | … |  Benny   |
|  Luray Cooper  | … |  Roland Duplantier   |
|  James Saito  | … |  Bernard Sanjo   |
|  Vanessa Motta  | … |  Ashlie   |
Jaksot > Ensimmäinen tuotantokausi (2018)

| № (sarja) | № (kausi) | Nimi | Ohjaus | Käsikirjoitus | Esityspäivä | Suomen esityspäivä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 | First Light | Gina Prince-Bythewood | Joe Pokaski | 2018-6-77. kesäkuuta 2018 | 2018-6-88. kesäkuuta 2018 |
| 2 | 2 | Suicide Sprints | Alex Garcia Lopez | Joe Pokaski | 2018-6-77. kesäkuuta 2018 | 2018-6-88. kesäkuuta 2018 |
| 3 | 3 | Stained Glass | Peter Hoar | Tarina: Ariella Blejer & Dawn Kamoche Käsikirjoitus: Peter Calloway | 2018-6-1414. kesäkuuta 2018 | 2018-6-1515. kesäkuuta 2018 |
| 4 | 4 | Call/Response | Ami Canaan Mann | Christine Boylan & Marcus J. Guillory | 2018-6-2121. kesäkuuta 2018 | 2018-6-2222. kesäkuuta 2018 |
| 5 | 5 | Princeton Offense | Ry Russo-Young | Niceole R. Levy & Joe Pokaski | 2018-6-2828. kesäkuuta 2018 | 2018-6-2929. kesäkuuta 2018 |
| 6 | 6 | Funhouse Mirrors | Jennifer Phang | J. Holtham & Jenny Klein | 2018-7-55. heinäkuuta 2018 | 2018-7-66. heinäkuuta 2018 |
| 7 | 7 | Lotus Eaters | Paul Edwards | Joe Pokaski & Peter Calloway | 2018-7-1212. heinäkuuta 2018 | 2018-7-1313. heinäkuuta 2018 |
| 8 | 8 | Ghost Stories | Alex Garcia Lopez | Christine Boylan & Jenny Klein | 2018-7-1919. heinäkuuta 2018 | 2018-7-2020. heinäkuuta 2018 |
| 9 | 9 | Back Breaker | Jeff Woolnough | Niceole R. Levy & Peter Calloway | 2018-7-2626. heinäkuuta 2018 | 2018-7-2727. heinäkuuta 2018 |
| 10 | 10 | Colony Collapse | Wayne Yip | Joe Pokaski | 2018-8-22. elokuuta 2018 | 2018-8-33. elokuuta 2018 |
Jaksot > Toinen tuotantokausi (2019)

| № (sarja) | № (kausi) | Nimi | Ohjaus | Käsikirjoitus | Esityspäivä | Suomen esityspäivä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 11 | 1 | Restless Energy | Jennifer Phang | Joe Pokaski | 2019-4-44. huhtikuuta 2019 | 2019-4-55. huhtikuuta 2019 |
| 12 | 2 | White Lines | Jeff Woolnough | Peter Calloway & Niceole R. Levy | 2019-4-44. huhtikuuta 2019 | 2019-4-55. huhtikuuta 2019 |
| 13 | 3 | Shadow Selves | Matt Hastings | Kate Rorick & Marcus J. Guillory | 2019-4-1111. huhtikuuta 2019 | 2019-4-1212. huhtikuuta 2019 |
| 14 | 4 | Rabbit Hold | Amanda Row | Joy Kecken & J. Holtham | 2019-4-1818. huhtikuuta 2019 | 2019-4-1919. huhtikuuta 2019 |
| 15 | 5 | Alignment Chart | Rachel Goldberg | Niceole R. Levy & Peter Calloway | 2019-4-2525. huhtikuuta 2019 | 2019-4-2626. huhtikuuta 2019 |
| 16 | 6 | B Sides | Lauren Wolkstein | Kate Rorick & Pornsak Pichetshot | 2019-5-22. toukokuuta 2019 | 2019-5-33. toukokuuta 2019 |
| 17 | 7 | Vikingtown Sound | Joe Pokaski | Joe Pokaski | 2019-5-99. toukokuuta 2019 | 2019-5-1010. toukokuuta 2019 |
| 18 | 8 | Two Player | Jessika Borsiczky | Kate Rorick & Joy Kecken | 2019-5-1616. toukokuuta 2019 | 2019-5-1717. toukokuuta 2019 |
| 19 | 9 | Blue Note | Ami Canaan Mann | Alexandra Kenyon & Peter Calloway | 2019-5-2323. toukokuuta 2019 | 2019-5-2424. toukokuuta 2019 |
| 20 | 10 | Level Up | Philip John | Joe Pokaski | 2019-5-3030. toukokuuta 2019 | 2019-5-3131. toukokuuta 2019 |
Tuotanto > Kehitys

Marvel Televisionin johtaja Jeph Loeb julkisti San Diegon Comic-Conissa vuonna 2011 ABC Familyn kehittävän sarjaa Viitasta ja Tikarista. Sarja sijoittuisi New Orleansiin hurrikaani Katrinan jälkeen, jolloin Viitta ja Tikari ”löytäisivät toisensa ja tajuaisivat voimiensa sekä täydentävän elämäänsä että tekevän niistä monimutkaisemman”. Huhtikuussa 2016 Freeform, ABC Familyn seuraaja, ja Marvel Television tilasivat sarjan suoraan televisiosarjaksi ja alkoivat etsiä sarjalle showrunneria. Elokuussa 2016 Joe Pokaski allekirjoitti sopimuksen sarjan showrunneriksi ryhtymisestä, Loebin ja Jim Choryn toimiessa vastaavina tuottajina. Alan Fine, Stan Lee, Joe Quesada ja Karim Zreik olivat myös sarjan vastaavien tuottajien joukossa, Jenny Kleinin tuottaessa sarjan.
20. heinäkuuta 2018 Freeform tilasi sarjalle 10 jakson mittaisen toisen tuotantokauden. Kauden ensimmäinen traileri vihjaili Brigid O’Reillyn alter egon, Mayhemin, esiintyvän kaudella. Sarja lopetettiin kahteen tuotantokauteen 24. lokakuuta 2019.
Tuotanto > Käsikirjoitus

Elokuussa 2016 Cloak & Daggerin käsikirjoittaminen oli alkanut, ja marraskuussa Pokaskin kerrottiin muokkaavan parhaillaan alkuperäistä käsikirjoitustaan. Kun sarja julkistettiin, Freeform kutsui sitä ”ensimmäiseksi sukellukseksi Marvel Cinematic Universeen” ja kuvaili sitä ”supersankareiden rakkaustarinaksi”. Varietyn mukaan nuorille aikuisille suunnattu sarja ”sopii saumattomasti Freeformille”, koska kanavan kohdeyleisöä ovat 14–34-vuotiaat. Loeb kommentoi nuortenkanavaa sarjan esityspaikkana: ”Kyseessä on rakkaustarina, jonka hahmot ovat aina perinteisesti olleet sitä ikäryhmää. Ei ole kyse siitä, että olisimme ottaneet jotakin ja muuttaneet sen nuortenfiktioksi. Se puhuttelee nuoria aikuisia ja on lajityypiltään nuortenfiktiota. Toteuttaisimmeko The Punisherin Freeformilla? En usko, että se muodostaisi samanlaista yhteyttä katsojiin.”
Tuotanto > Roolijako

Tammikuussa 2017 julkistettiin, että Olivia Holt ja Aubrey Joseph valittiin näyttelemään Tandy Bowenia / Tikaria ja Tyrone Johnsonia / Viittaa. Seuraavan kuukauden aikana Andrea Roth valittiin näyttelemään Tandyn äitiä Melissa Bowenia, Gloria Reuben ja Miles Mussenden Tyronen vanhempia Adina ja Otis Johnsonia sekä Carl Lundstedt, James Saito ja J. D. Evermore Tandyn rikoskumppania Liamia, tohtori Bernard Sanjoa ja etsivä Connorsia. Tammikuussa 2018 sarjasta näytetty esikatselumateriaali paljasti Emma Lahanan ja Jaime Zevallosin olevan osa sarjan näyttelijäkaartia, Brigid O’Reillyn ja Delgadon rooleissa. Lisäksi Ally Maki kertoi Instagramissa näyttelevänsä sarjassa, roolihahmon nimeksi paljastuessa Mina Hess.
Tuotanto > Kuvaukset

Sarjan kuvaukset sijoittuivat New Orleansiin. Tami Reiker toimi ensimmäisen jakson kuvaajana. Mutta ei aikataulunsa vuoksi voinut jatkaa sarjan kanssa pidempään, jolloin hänen ja Prince-Bythewoodin suosittelemana Cliff Charles toimi kuvaajana tuotantokauden lopun ajan. Monet otoksista ensimmäisellä tuotantokaudella kuvattiin kädessä pidettävillä kameroilla, jotka loivat osittain sarjalle ”näkymän ja tunnelman”, sillä Pokaski ”ei halunnut odottaa dolly-kiskojen asettamista”.
Tuotanto > Musiikki

Mark Isham paljasti toukokuussa 2017 säveltävänsä sarjan musiikin, tehtyään yhteistyötä sarjan pilottijakson ohjaajan Gina Prince-Bythewoodin kanssa myös elokuvissa Mehiläisten salaisuudet ja Beyond the Lights. Isham kuvaili sarjaa ”äärimmäisellä tavalla hahmojen ajamaksi” ja keskittyvän hahmojen vaikeaan lapsuuteen, joten hänen sävelyksensä ovat ”synkkiä, mutta myös riittävän nuorekkaita teini-ikäisille näyttelijöille.”
Esittäminen

Cloak & Daggerin ensimmäinen tuotantokausi, johon kuului 10 jaksoa, alkoi Freeform-kanavalla 7. kesäkuuta 2018 ja päättyi 2. elokuuta 2018. Toinen tuotantokausi, johon kuuluu myös 10 jaksoa, alkoi 4. huhtikuuta 2019. Sarjan jaksot ovat julkaistu Suomessa tilausvideopalveluiden kautta, kuten HBO Nordicin ja Viaplayn. HBO Nordiciin jaksot julkaistiin jo päivä Yhdysvaltain julkaisun jälkeen. Viaplayhyn ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin huhtikuussa 2019.
Aiheesta muualla

Cloak & Dagger Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Paul-Erik Haataja

Paul-Erik Haataja (s. 12. joulukuuta 1944 Kiuruvesi) on Helsingissä asuva kirjailija.
Elämä ja ura

Paul-Erik Haataja muutti Kiuruvedeltä Helsinkiin 1965. Hän työskenteli OTK:n keskuslaboratoriossa viidentoista vuoden ajan, lisäksi hän on toiminut valokuvaajana. Hän jättäytyi vapaaksi kirjailijaksi 1990-luvun alussa.
Haataja päätti jo alle kouluikäisenä, että hänestä tulee kirjailija. Seitsemäntoistavuotiaana hän sai päähänsä ryhtyä dekkarikirjailijaksi. Sitä ennen hän päätti kuitenkin selvittää, millainen on hyvä rikosromaani, ja luki Dostojevskin Rikoksen ja rangaistuksen. Teoksen luettuaan Haataja hautasi suunnitelmansa ja kirjoitti runokokoelman, jonka kustantaja kuitenkin palautti.
Haataja oli jo neljäkymmentävuotias, kun hän vihdoin toteutti haaveensa. Esikoisteos on Nuori, kaunis ja kuollut. Kriitikot vertasivat Haatajaa Georges Simenoniin, joka onkin yksi kirjailijan esikuvista. Kirjallisuudentutkija Liisi Huhtala on määritellyt Haatajan teokset rikosaiheisiksi romaaneiksi, sillä niiden ote on vahvan kaunokirjallinen.
Haataja on kirjoittanut toistakymmentä rikosromaania. Lähes kaikissa teoksissa rikoksia tutkii komisario Armas Tammelinin tutkimusryhmä. Tammelin on 60-vuotias, raihnainen, sydänvikainen oluenystävä mutta ei pidä lapsista. Kirjojen tapahtumat sijoittuvat pääosin Helsinkiin.
Vuonna 1987 ilmestynyt Häkkilinnut sai Suomen dekkariseuran Vuoden johtolanka -palkinnon. Siitä on tehty myös tv-elokuva. Viimeisestä juoksusta puolestaan tehtiin radiokuunnelma. ”Haataja hallitsee kertojanotteellaan kollektiivisen poliisiromaanin tekniikkaa. Hänellä on myös taitoa rakentaa draamallisia kohtauksia, jotka usein laukeavat koomisina tilanteina. Huumori tulee esille myös dialogissa, joka psykologisen kuvauksen ohella on tyypillistä tekijälle. Romaanin juoni on huolellisesti laadittu ja realistinen”, sanotaan Vuoden johtolanka -palkinnon perusteluissa.
Haatajalle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2020.
Teokset

Teoksista on julkaissut uudet painokset CrimeTime.
Nuori, kaunis ja kuollut.  Helsinki:  Tammi, 1984.  ISBN 951-30-6188-4
Lähtö ilman jäähyväisiä.  Helsinki:  Tammi, 1985.  ISBN 951-30-6372-0
Hyrrä.  Helsinki:  Tammi, 1986.  ISBN 951-30-6416-6
Häkkilinnut.  Helsinki:  Tammi, 1987.  ISBN 951-30-6836-6
Viimeinen juoksu.  Helsinki:  Tammi, 1988.  ISBN 951-30-7176-6
Merkitty luoti.  Helsinki:  Tammi, 1989.  ISBN 951-30-9278-X
Jenkki.  Helsinki:  Tammi, 1991.  ISBN 951-30-9828-1
Sopiva paikka kuolla.  Helsinki:  Tammi, 1993.  ISBN 951-31-0261-0
Metsän piilossa.  Helsinki:  Tammi, 1995.  ISBN 951-31-0632-2
Rosvo ja poliisi.  Helsinki:  Tammi, 1996.  ISBN 951-31-0831-7
Vaarojen mailla.  Helsinki:  Tammi, 2000.  ISBN 951-31-1537-2
Urakan loppu.  Helsinki:  Tammi, 2005.  ISBN 951-31-3465-2
Aiheesta muualla

Kiuruvetisiä kirjailijoita / Haataja (Arkistoitu – Internet Archive)
Evangeliska folkhögskolan i Svenskfinland

| Evangeliska folkhögskolan i Svenskfinland |
| --- | --- |

 Evankelisen keskuksen rakennus Vaasan Rantakadulla.
Sijainti:  Vaasa, Hanko
Koordinaatit:  63.088668°N, 21.609858°E
Tyyppi:  kristillinen kansanopisto
Perustettu:  1926
Sitoutuneisuus:  Evankelinen herätysliike
Rehtori:  Jan Åbacka
Aiheesta muualla
Sivusto
Evangeliska folkhögskolan i Svenskfinland (lyh. Efo, suom. Suomenruotsalainen evankelinen kansanopisto) on Vaasassa ja Hangossa toimiva kristillinen kansanopisto. Kansanopisto on perustettu vuonna 1926. Kansanopiston omistaa taustayhdistys ja se toimii kristilliseltä pohjalta.
Kansanopiston Vaasan kampus sijaitsee Evankelisessa keskuksessa Korsholmanpuistikon ja Rantakadun kulmassa. Hangon kampus sijaitsee Folkiacenterissä Hangon keskustassa. Kansanopisto tarjoaa ruotsin kielen opetusta neljällä tasolla. Koulu tarjoaa myös erilaisia lyhytkursseja.
Chin Peng

Chin Pengin nimikirjoitus
Chin Peng (perint.: 陳平; yksink.: 陈平; pinyin: Chén Píng; synt. Ong Boon Hua, perint.: 王文華; yksink.: 王文华; pe̍h-ōe-jī: Ông Bûn-hôa; 21. elokuuta 1924 Sitiawan − 16. syyskuuta 2013 Bangkok) oli malesialainen poliitikko ja vallankumouksellinen, joka toimi pitkään Malaijan kommunistisen puolueen (MCP) puheenjohtajana. Hän oli myös Malaijan kriisin aikana brittiläisiä siirtomaaisäntiä vastaan taistelleen Malaijan kansallisen vapautusarmeijan (MNLA) johtaja.
Elämä

Brittiläisessä Malaijassa keskiluokkaiseen perheeseen syntynyt Chin aloitti poliittisen toimintansa jo kouluvuosinaan Kiinan–Japanin sodan aikana vuonna 1937 Kiinaa avustaneessa järjestössä. Hän kuului tuolloin kiinalaisen vallankumouksellisen Sun Yat-senin kannattajiin, mutta kääntyi parin vuoden kuluessa kommunismiin ja liittyi MCP:n jäseneksi 1940.
Toisen maailmansodan aikana Chin taisteli japanilaisia miehittäjiä vastaan Malaijin kansan antijapanilaisen armeijan (MPAJA) riveissä ja jatkoi antikolonialiastista toimintaansa sodan jälkeen brittiläisiä vastaan. Malesian itsenäistyttyä 1957 Chin siirtyi muiden kommunistijohtajien tavoin maapakoon Kiinaan ja käynnisti 1960-luvun lopussa uuden kommunistisen kapinaliikkeen, jonka toiminta päättyi rauhansopimukseen vuonna 1989. Peng eli viimeiset vuotensa maanpaossa Thaimaassa, jossa hän kuoli syöpään 88-vuotiaana 2013.
Olavi Siippainen

Olavi Siippainen sotavuosina.
Otto Olavi Siippainen (15. heinäkuuta 1915 Kuopio – 1. marraskuuta 1963 Siilinjärvi) oli suomalainen prosaisti ja runoilija.
Elämä

Siippainen syntyi kuopiolaiseen työläisperheeseen, hänen vanhempansa olivat maalari Otto Siippainen ja Anna Kustaava Happonen. Siippainen oli naimisissa 1938–1945 toimittaja Lempi Maria Thuren ja vuodesta 1946 runoilija Laura Latvalan kanssa. Näistä liitoistaan hänellä oli yhdeksän lasta.
Siippainen kävi kansakoulun ja puolitoista vuotta Kuopion lyseota. Tämän jälkeen hän työskenteli eri ammateissa kuten äitinsä apulaisena tulitikkutehtaassa, juoksupoikana, rotaatioapulaisena, latomossa, postinkantajana, laudan lastaajana, asevarikolla, ammattikalastajana, puusepäntehtaassa ja vaneritehtaassa. Hän haaveili jo tuolloin kirjailijan urasta ja luki paljon kirjastosta lainaamiaan teoksia, hänen suosikkikirjojaan olivat muun muassa Knut Hamsunin Nälkä, Jack Londonin Martin Eden ja Toivo Pekkasen Tehtaan varjossa. Vuosina 1935–1936 Siippainen opiskeli Työväen Akatemiassa ja työskenteli sen jälkeen toimittajana ensin Kajaanissa ja Varkaudessa ja 1938–1940 Savon Työmiehessä.
Talvi- ja jatkosotiin Siippainen osallistui tk-miehenä. Sodan jälkeen hän toimi vapaana kirjailijana ja lehtimiehenä. Hän kirjoitti pakinoita ja kolumneja eri lehtiin ja toimi Suomen Sosialidemokraatin ja Sosialistisen Aikakauslehden kirjallisuusarvostelijana 1945–1947. Siippainen kirjoitti lehtijuttujaan eri nimimerkeillä kuten Iloinen, Petteri, Kaaleppi, Karho Otto, Kimpinen, Kimpinen Kalle, Mäikiä Urmas, O. S., O. S-nen, Robin Hood, Saarto Olavi, Svejk ja Uolevi. 1940-luvun lopulla hän asui Helsingissä ja osallistui Urania-piirin toimintaan. Tähän taidefilosofiaa ja klassista musiikkia harrastaneeseen piiriin kuuluivat muun muassa Eino Krohn, Kai Laitinen, Lassi Nummi, Lasse Heikkilä, Bo Carpelan, Paavo Rintala ja Jouko Tyyri.
Viimeiset vuotensa Siippainen asui ensin Joensuun lähellä Paiholassa 1952–1959 ja sitten Siilinjärvellä 1959–1963. Siippainen kuoli sydänkohtaukseen Siilinjärvellä.
Kirjallinen tuotanto

Siippainen liittyi työläiskirjailijoiden Kiila-ryhmään 1937 ja oli mukana Kiilan mainitun vuoden albumissa. Heti 1940-luvun alussa hän jäi pois yhdistyksen toiminnasta, vaikka ei koskaan virallisesti eronnutkaan siitä. Esikoisteoksensa Nuoruus sumussa Siippainen julkaisi 1940, mutta jo sitä ennen hän oli osallistunut runoantologiaan Vaella nuoruus (1939).