stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bron Breakker

| Bronson Rechsteiner> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. lokakuuta 1997 (ikä 27)  Woodstock, Atlanta 
Kansalaisuus:   Yhdysvallat 
Showpainija
Kehänimet:  'Bron Breakker   Bronson Rechsteiner 
Aktiivisena:  2020–
Pituus:  183 cm 
Paino:  113 kg 
Kouluttajat:  WWE Performance Center 
Bronson Rechsteiner  (s. 24. lokakuuta 1997) on  yhdysvaltalainen showpainija ja entinen amerikkalaisen jalkapallonpelaaja. Rechsteiner työskentelee  WWE:ssä kehänimellä Bron Breakker. Hän on tällä hetkellä Raw brändissä. Rechsteiner on toisen sukupolven painija, sillä hänen isänsä on Rick Steiner ja hänen setänsä Scott Steiner, jotka muodostivat yhdessä joukkueen nimeltä Steiner Brothers. Breakker on hallitseva WWE Intercontinental Championship-mestari
Amerikkalainen jalkapallo

Rechsteiner opiskeli Etowahin lukiossa Woodstockissa, jossa hän pelasi jalkapalloa kolmen vuoden ajan. Hän osallistui myös samaan aikaan painiin ja voitti mm. Georgia Class AAAAAA -osavaltion mestaruuden vuonna 2016. Lukion jälkeen Rechsteiner jatkoi opintojaan Georgian Kennesaw Statan yliopistossa pääaineenaan rikosoikeus. Yliopistoaikana Rechsteiner pelasi jalkapalloa Kennesaw State Owlsissa, jossa aluksi oli puolustajana, mutta lopulta siirtyi hyökkäyksen juoksijaksi. Hänellä oli yliopiston jälkeen hetken aikaa sopimus Baltimore Ravens-joukkueen kanssa, kunnes siirtyi WWE:hen.
WWE

Helmikuussa 2021 WWE ilmoitti Rechsteinerin allekirjoittaneen kehityssopimuksen yrityksen kanssa. Myöhemmin samassa kuussa hänet määrättiin WWE Performance Centeriin Orlandoon harjoittelemaan. Rechsteiner paini ensimmäisen ottelunsa WWE:ssä syyskuussa 2021 NXT:ssä kehänimellä "Bron Breakker" ja debyytissä hän kukisti LA Knightin. New Year's Evil -tapahtumassa tammikuussa 2022 Breakker voitti NXT-mestaruuden Ciampalta. Tämä oli hänen painiuransa ensimmäinen iso mestaruus. Roadblock-tapahtumassa paria kuukautta myöhemmin Breakker puolusti NXT-mestaruutta Ciampaa ja Ziggleriä vastaan kolmiottelussa, jossa Ziggler selätti Ciampan ja voitti mestaruuden.
Kuukautta myöhemmin Breakker sai mestaruuden uudelleen haltuunsa, kukistaen Zigglerin Raw-ohjelmassa. Tällä kertaa Breakker onnistui pitämää mestaruutta hallussaan lähes vuoden ajan. Stand & Deliver-tapahtumassa 1. huhtikuuta 2023 Breakker hävisi mestaruuden Carmelo Hayesille. Vuonna 2024 Breakker muodosti  The Wolf Dogs-joukkueen yhdessä Baron Corbinin kanssa. He voittivat vuosittain järjestettävän Dusty Rhodes Tag Team Classic-turnauksen. The Wolf Dogs voittivat myös helmikuussa The D'Angelo Familyn ja NXT Tag Team Championship-mestaruuden itselleen. Huhtikuussa NXT-jakson uusintaottelussa Frazer ja Axiom voittivat Wolf Dogsin. Heidän mestaruuskautensa kesti 57 päivää.
Helmikuussa 2024 Breakker siirtyi aluksi Smackdownin riveihin, kunnes WWE Draft-tapahtumassa siirrettiin Raw-brändiin. Breakker haastoi hallitsevan WWE Intercontinental Championship-mestari Sami Zayn mestaruusotteluun Money in the Bank-tapahtumaan. Tapahtumassa Breakker hävisi, mutta sai uusintaottelun SummerSlamiin, jossa hän voitti kyseisen mestaruuden Zayntä. Breakker hävisi mestaruuden Jey Usolle Rawin jaksossa 51 päivää myöhemmin. Breakker uusi WWE Intercontinental Championship-mestaruutensa kuukautta myöhemmin Rawissa.
Mestaruudet ja saavutukset

WWE
NXT Championship (2 kertaa)
NXT Tag Team Championship (1 kerta) Baron Corbinin kanssa
Men's Dusty Rhodes Tag Team Classic (2024) Baron Corbinin kanssa
WWE Intercontinental Championship (2 kertaa)
Stereotomy

| Stereotomy The Alan Parsons Project |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : lokakuu 1984 – elokuu 1985
 Studio : Mayfair Studios, Lontoo
 Julkaistu: marraskuu 1985
 Tuottaja(t): Alan Parsons
 Tyylilaji: aikuisrock, soft rock, poprock, progressiivinen rock
 Kesto: 41.58
 Levy-yhtiö: Arista
Muut kannet
   Uusintapainoksissa käytetty kansikuva.
The Alan Parsons Projectin muut studioalbumit
| Vulture Culture 1985 | Ammonia Avenue 1986 | Gaudi 1987 |
Stereotomy on englantilaisen rockyhtye The Alan Parsons Projectin yhdeksäs albumi. Stereotomy tuli useimmissa maissa markkinoille 1985, mutta yhtyeen kotisivuilla julkaisuvuodeksi ilmoitetaan kuitenkin 1986. Modernin maailman paineita käsittelevä konseptialbumi sai nimensä Edgar Allan Poen novellista ”Rue Morguen murhat”; teoksessa esiintyvä sana stereotomy tarkoittaa ohuiksi lastuiksi leikatun kudoksen säilömistä vahaan.
Kappale ”Where’s the Walrus” sai nimensä yhtyeen sanoittajan Eric Woolfsonin ja radiojuontaja Lee Abramsin käymästä keskustelusta. Abrams piti The Alan Parsons Projectin musiikista mutta antoi mielellään myös parannusehdotuksia. Eräästä sanoituksenpätkästä hän totesi: ”I don’t hear a great lyric. Where’s the Walrus?” (”En tykkää sanoista. Missä on Walrus?”) Tällä hän viittasi The Beatlesin kappaleeseen ”I Am the Walrus”. Osuvasti ”Where’s the Walrus” on instrumentaali.
The Alan Parsons Project oli aiemmin nauttinut suurta suosiota erityisesti Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Saksassa. Stereotomyn myyntiluvut jäivät suhteellisen heikoiksi, eikä se tiettävästi myynyt edes hopealevyyn oikeuttavaa määrää missään päin maailmaa, mikä teki siitä siihen mennessä huonoimmin menestyneen The Alan Parsons Projectin albumin. Yhtyeen suosion laskusta huolimatta Stereotomy nousi suosituimpien albumien listalle eri puolilla maailmaa, muun muassa Yhdysvalloissa, Uudessa-Seelannissa sekä useissa manner-Euroopan maissa. Yhtyeen kotimaassa Britanniassa albumi ei sen sijaan noussut listoille lainkaan.
Stereotomy sai tuoreeltaan Grammy-ehdokkuudet parhaan instrumentaalikappaleen (”Where’s the Walrus”) ja parhaiden kansitaiteiden kategorioissa. Albumin jälkimaine on kuitenkin ollut kielteinen, ja esimerkiksi AllMusic-sivuston mukaan levy ei paria kiinnostavaa instrumentaalia lukuun ottamatta jaksa pitää kuulijan mielenkiintoa yllä. Myös teemaa kritisoidaan ohueksi eikä se ole kuuntelukokemuksessa juurikaan läsnä. Yhtyeen edellisen levyn Vulture Culturen ohella Stereotomya pidetään usein The Alan Parsons Projectin huonoimpana albumina.
| Vastaanotto> Arvostelupisteet.Julkaisu | Vastaanotto> Arvostelupisteet.Pisteet |
| --- | --- |
Allmusic Mike DeGagne: 
The Encyclopedia of Popular Music Colin Larkin:
Kappaleet

Kaikki kappaleet on merkitty Alan Parsonsin ja Eric Woolfsonin kirjoittamiksi. Sulkuihin on merkitty kappaleen laulaja.
| --- | --- |
 A-puoli ”Stereotomy” (John Miles, taustalaulu Eric Woolfson) – 7.18  ”Beaujolais” (Chris Rainbow) – 4.27  ”Urbania” (instrumentaali) – 4.59  ”Limelight” (Gary Brooker) – 4.39 :  B-puoli ”In the Real World” (John Miles) – 4.20   ”Where’s the Walrus” (instrumentaali) – 7.31  ”Light of the World” (Graham Dye, taustalaulu Steven Dye) – 6.19  ”Chinese Whispers” (instrumentaali) – 1.01  ”Stereotomy Two” (John Miles) – 1.21
Kappaleet > Vuoden 2008 uusintapainoksen bonuskappaleet

”Light of the World” (backing track)
”Rumour Goin’ Round” (demo)
”Stereotomy” (Eric Woolfson guide vocal)
”Stereotomy” (backing rough mix)
Listasijoitukset

| Valtio | Korkein sijoitus | Listaviikot | Lähde |
| --- | --- | --- | --- |
|  Alankomaat | 13. | 10 |  |
|  Itävalta | 15. | 2 |  |
|  Ruotsi | 21. | 5 |  |
|  Saksa | 15. | 14 |  |
|  Sveitsi | 13. | 6 |  |
|  Uusi-Seelanti | 49. | 10 |  |
|  Yhdysvallat | 43. | 18 |  |
Kokoonpano

| --- | --- |
 Yhtyeen jäsenet Alan Parsons – tuotanto, koskettimet  Eric Woolfson – koskettimet, vastaava tuottaja, taustalaulu Sessiomuusikot Ian Bairnson – sähkökitara, akustinen kitara  Richard Cottle – koskettimet, saksofoni  Stuart Elliott – rummut, lyömäsoittimet  David Paton – bassokitara :  Laulajat Gary Brooker – laulu kappaleessa ”Limelight”  John Miles – laulu kappaleissa ”Stereotomy”, ”In the Real World” ja ”Stereotomy Two”  Chris Rainbow – laulu kappaleessa ”Beaujolais”  Graham ja Steven Dye – laulu kappaleessa ”Light of the World” The Philharmonia Orchestra Andrew Powell – kapellimestari, orkesterisovitukset  Christoffer Warren-Green – orkesterinjohtaja
Indian Institute of Space Science and Technology

IIST:n kampusalueen rakennuksia.
IIST:n oppilasasuntola vuonna 2009.
Indian Institute of Space Science and Technology (IIST; hindiksi भारतीय अन्तरिक्ष विज्ञान एवं प्रौद्योगिकी संस्थान, Bhāratīya antarikṣ vijñān evaṁ praudyogikī saṁsthān) on Intiaan 14. syyskuuta 2007 perustettu avaruustutkimuksen ja -teknologian akateeminen oppilaitos, joka sijaitsee Thiruvananthapuramissa.
Sen taustana on Intian vuosia jatkunut pula tämän alan osaajista tilanteessa, jossa kokeneet rakenne- ja elektroniikkasuunnittelijat siirtyvät aloille, joilla palkat ovat suuremmat kuin suppealla avaruusteollisuussektorilla.
Oppilaitoksen vihki käyttöön tohtori G. Madhavan Nair, joka on Intian avaruusjärjestön ISROn hallituksen puheenjohtaja. Instituutin ensimmäinen johtaja on tohtori B. N. Suresh.
Observatorio IIST:n kampuksella vuonna 2012.
Se kouluttaa alan kandidaatteja ja maistereita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Indian Institute of Space Science and Technology Wikimedia Commonsissa
Siljamari Heikinheimo

| Siljamari Heikinheimo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1985 (ikä 39–40)
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  viulisti ja ohjaaja
Muusikko
Soittimet:  viulu
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Siljamari Heikinheimo (s. 1985) on suomalainen viulisti ja ohjaaja. Hän opiskeli Espoon musiikkiopistossa, Edsbergin musiikki-instituutissa (Tukholma) ja Sibelius-Akatemiassa. Hän soitti Radion sinfoniaorkesterissa vuosina 2012–2016 ja on vieraillut konserttimestari- ja äänenjohtajatehtävissä Helsingin kaupunginorkesterissa, Tapiola Sinfoniettassa, Tanskan kamariorkesterissa ja Trondheimin sinfoniaorkesterissa.
Heikinheimo on toiminut Soivat Kirja -konserttisarjan taiteellisena suunnittelijana. Hän on aktiivinen kamarimuusikko ja on esiintynyt muiden muassa kokoonpanojen Avanti!, Jousia Ensemble ja Virtuosi di Kuhmo kanssa. Hän on vieraillut monien muiden musiikkijuhlien ohella Kuhmon Kamarimusiikissa. Hän on suuntautunut myös oopperaohjaukseen. Hän onkin työskennellyt Deutsche Oper am Rheinissa (Düsseldorf), Komische Operissa (Berliini) ja Suomen Kansallisoopperassa.
Heikinheimo valittiin joulukuussa 2020 Rauma Festivo -kamarimusiikkifestivaalin johtajaksi. Pesti kestää viisi vuotta ja alkaa 1. tammikuuta 2021.
Heikinheimo on kymmenennen polven muusikko. Hänellä on kaksi lasta jazzmuusikko Mikko ”Gunu” Karjalaisen kanssa.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut suomeksi ja englanniksi
Intian parlamentti

Parlamenttirakennus New Delhissä.
Intian parlamentti (hindiksi भारतीय संसद, Bhāratīya saṁsad, engl. Parliament of India) on kaksikamarinen. Sen ylähuone on Rajya Sabha, osavaltioiden neuvosto, jossa on korkeintaan 250 jäsentä, joista presidentti nimittää 12. Muut jäsenet ovat osavaltioiden ja territorioiden nimittämiä niiden asukaslukujen suhteessa. Edustajien kausi on kuusi vuotta, ja kolmannes nimitetään uudelleen kahden vuoden välein. Rajya Sabha on jatkuvasti koolla, eikä sitä voi hajottaa. Varapresidentti on Rajya Sabhan puhemies. Alahuoneen edustajat valitsevat ylähuoneeseen pääsevät edustajat epäsuorilla vaaleilla käyttäen suhteellista vaalitapaa.
Alahuoneen eli Lok Sabhan (kansan neuvosto) jäsenet valitaan suoralla kansanvaalilla. Lok Sabhan suurin jäsenmäärä on 552, joista 530 edustaa osavaltioita ja 20 territorioita niiden väkilukujen suhteessa, ja presidentti nimittää kaksi edustamaan englantilaisperäisiä kansalaisia, jos he eivät muuten saa riittävää edustusta. Osa paikoista on varattu eri kasteille ja heimoille. Lok Sabha valitaan viiden vuoden välein. Se kokoontuu kolme kertaa vuodessa budjetti-istuntoon helmikuusta toukokuuhun, monsuuni-istuntoon heinäkuusta syyskuuhun ja talvi-istuntoon marraskuusta joulukuuhun.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Intian parlamentti Wikimedia Commonsissa
| n k Aasian parlamentit |
| --- | --- |
Itsenäiset valtiot:  Afganistan  Armenia  Azerbaidžan  Bahrain  Bangladesh  Bhutan  Brunei  Egypti  Etelä-Korea  Filippiinit  Georgia  Indonesia  Intia  Irak  Iran  Kazakstan  Israel  Itä-Timor  Japani  Jemen  Jordania  Kambodža  Kiina  Kirgisia  Kuwait  Kypros  Laos  Libanon  Malesia  Malediivit  Mongolia  Myanmar  Nepal  Oman  Pakistan  Pohjois-Korea  Qatar  Saudi-Arabia  Singapore  Sri Lanka  Syyria  Tadžikistan  Thaimaa  Turkki  Turkmenistan  Uzbekistan  Venäjä  Vietnam  Yhdistyneet arabiemiraatit 
Rajallisesti tunnustetut valtiot:  Abhasia  Artsakh  Etelä-Ossetia  Palestiina  Pohjois-Kypros  Taiwan 
Itsehallintoalueet ja muut yhteisöt:  Hongkong  Joulusaaret  Kookossaaret  Macao
Kansantaiteenkeskus

| Kansantaiteenkeskus |
| --- | --- |

Osoite:  Jyväskyläntie 3
Sijainti:  Kaustinen
Koordinaatit:  63°32.629′N, 023°41.544′E
Rakennustyyppi:  kulttuurikeskus
Valmistumisvuosi:  1997
Suunnittelija:  Rainer Mahlamäki
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kansantaiteenkeskus on Kaustisella toimiva tapahtuma- ja kulttuurikeskus sekä konserttitalo. Julkisien ja yksityisten juhlien ja tilaisuuksien, monialaisten konserttien ja esitysten, sekä kokousten ja seminaarien järjestämisen lisäksi keskuksessa esitellään kansanomaista suomalaista ja muuta kulttuuria. Talo toimii kansainvälisenä esittely-, tiedotus-, koulutus-, tallennus- ja tutkimuskeskuksena.
Vakituisia toimijoita ovat talon oman konsertti- ja tapahtumatuotannon lisäksi Kansanmusiikki-instituutti, Näppärit, Suomen Kansansoitinmuseo, Kaustinen Folk Music Festivalin järjestävä Pro Kaustinen, sekä kunnallinen elokuvateatteri Kino Kansantaiteenkeskus. Kaikenlaisissa tilaisuuksissa palvelee Kansantaiteenkeskuksen oma tilauskahvila/ravintola Fiuli.
Kansantaiteenkeskuksen uudisrakennuksen peruskivi muurattiin 1996, ja se valmistui seuraavana vuonna.  Talo on kookas: neliöitä on 3 500 , juhla-, toimisto- ja kokoustiloja runsaasti ja kallion sisään louhitussa Kaustinen-salissa nousevan katsomon istumapaikat 372 hengelle. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Rainer Mahlamäki.
Kaustisen kansantaiteenkeskus on itsenäinen kiinteistöosakeyhtiö jonka osakkeista suurimman osan omistaa Kaustisen kunta. Lisäksi kiinteistöyhtiössä on osakkaina muutamia pienosakkaita.
Kaustinen-sali

Rakennuksen Kaustinen-sali on peruskallion sisään louhittu 372 hengen konserttisali. Salista on sanottu, että se toteuttaa kaustislaisen kansanmusiikkimesenaatin Santeri Isokankaan haaveen ”Kaustisella vielä kivetkin soivat”.
Salissa esitetään ympäri vuoden Kansantaiteenkeskuksen omia sekä vierailevien toimijoiden konsertti- teatteri- ja tapahtumatuotantoja, vuosittain kansanmusiikkijuhlien ja kamarimusiikkiviikon konsertteja, jokakeväinen Kaustisen musiikkilukion musikaali, Näppäreiden konsertteja, sekä syys-, talvi- ja kevätkaudella Kino Kansantaiteenkeskuksen elokuvanäytöksiä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kansantaiteenkeskus Wikimedia Commonsissa
Kansantaiteenkeskuksen verkkosivut
Lipputoimisto: Kaustinen-salin tapahtumat (Arkistoitu – Internet Archive)
Kaustinen Folk Music Festivalin verkkosivut
YLE: Kaustisen kansantaiteenkeskus lamautui sisäisistä riidoista
YLE: Kansantaiteenkeskus kaipaa kipeästi remonttirahaa[vanhentunut linkki]
Kino Kansantaiteenkeskus – Kaustisen kunta (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Maantieteelliset:  MusicBrainz place 
Kaustinen-sali
Peter Pan ja paluu Mikä-mikä-maahan

| Peter Pan ja paluu Mikä-mikä-maahan> Peter Pan: Return to Never Land |
| --- | --- |
 Elokuvan englanninkielinen juliste
Ohjaaja:  Robin Budd Donovan Cook
Tuottaja:  Christopher Chase Michelle Pappalardo-Robinson Dan Rounds
Säveltäjä:  Joel McNeely
Leikkaaja:  Spencer Breslin
Pääosat:  Harriet Owen Blayne Weaver Corey Burton Jeff Bennett Kath Soucie Andrew McDonough  Roger Rees  Spencer Breslin  Bradley Pierce  Quinn Beswick Aaron Spann
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  DisneyToon Studios Walt Disney Pictures Disney Television Animation
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures Disney+
Ensi-ilta:  15. helmikuuta 2002
Kesto:  72 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  $20 miljoonaa
Edeltäjä:  Peter Pan
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Peter Pan ja paluu Mikä-mikä-maahan (engl. Peter Pan and Return to Never Land tai Return to Neverland) on animaatioelokuva, joka sai ensi-iltansa 15. helmikuuta 2002. Se julkaistiin DVD:lle 27. marraskuuta 2007.
Juoni

Englantiin on syttynyt sota ja Leena jää kotiin lapsiensa Jaanan ja Janin kanssa. Hän kertoo lapsilleen tarinoita Peter Panista, mutta Jaana ei usko äitinsä kertomuksia ja heille tulee riita. Hän nukahtaa huoneeseensa, kunnes Kapteeni Koukku saapuu miehistöineen kaappaamaan hänet ja he vievät hänet Mikä-mikä-maahan, jossa Peter Pan pelastaa Jaanan. Mikä-mikä-maassa hän tutustuu Kadonneisiin poikiin ja Helinä-keijuun. Kun heille tulee riitaa keskenään Jaana kääntyy Kapteeni Koukun puoleen, muttei osaa aavistaa, että tämä salaa juonii hänen selkänsä takana. Koukku ehdottaa, että jos Jaana auttaa löytämään hänen aarteensa sijainnin, hän vie Jaanan takaisin Lontooseen. Koukun kaapattua Peterin Jaana kääntyy Helinä-keijun puoleen ja he yhdessä pelastavat hänet ja Kadonneet pojat. Jaana herää unesta ja kertoo veljelleen mitä on kokenut.
Ääninäyttelijät

| Alkuperäinen näyttelijä | Suomalainen näyttelijä | Rooli |
| --- | --- | --- |
| Harriet Owen | Henna Haverinen | Jaana |
| Blayne Weaver | Samuel Harjanne | Peter Pan |
| Corey Burton | Veikko Honkanen | Kapteeni Koukku |
| Jeff Bennett | Tom Pöysti | Simo |
| Kath Soucie | Susanna Mikkonen | Leena aikuisena |
| Andrew McDonough | Henri Piispanen | Jani |
| Roger Rees | Heikki Sankari | Eero |
| Harriet Owem | Emmi Pakkanen | Leena lapsena |
| Spencer Breslin | Pauli Teinonen | Lassi |
| Bradley Pierce | Jan Lindroos | Nökö |
| Quinn Beswick | Ukko-Pekka Pöysti | Kettu |
| Aaron Spann | Otto Piispanen | Kaksoset |
| Dan Castellaneta | Antti Pääkkönen | sivuäänet |
| Jim Cummings | Esa Saario | Kertoja, sivuäänet |
| Frank Welker | Pertti Sveholm | sivuäänet |
| Wally Wingert | Kari Tamminen | sivuäänet |
Suomenkielisen version sivurooleista vastaavat Markus Bäckman, Jarkko Tiainen, Emilia Sankari, Oskari Tamminen, Annamari Metsävainio, Hannele Karppinen, Ari Parviainen ja Ralf Öhberg. Ohjauksesta ja kääntämisestä vastasi Annamari Metsävainio.
Nagako

| Nagako  良子女王 |
| --- | --- |
 
Japanin keisarinna
Virkakausi:  25. joulukuuta 1926 – 7. tammikuuta 1989
Kruunajaiset:  10. marraskuuta 1928
Edeltäjä:  Teimei
Seuraaja:  Michiko

Syntynyt:  6. maaliskuuta 1903 Tokio, Japanin keisarikunta
Kuollut:  16. kesäkuuta 2000 (97 vuotta) Tokio, Japani
Puoliso:  Hirohito
Lapset:  Shigeko Higashikuni Sachiko Kazuko Atsuko Ikeda Akihito Masahito Takako Shimazu
Suku:  Yamato
Isä:  Kuni Kuniyoshi
Äiti:  Chikako Shimazu
Nagako (jap. 良子女王; 6. maaliskuuta 1903 Tokio – 16. kesäkuuta 2000 Tokio) oli Japanin keisari Hirohiton vaimo vuosina 1924–1989 sekä Japanin keisarinna vuosina 1926–1989, miehensä kuolemaan asti. Nagako sai kuolemansa jälkeen uuden nimen keisarinna Kōjun (jap. 香淳皇后, Kōjun-kōgō). Nagako ja Hirohito olivat Japanin historian pitkäaikaisin keisaripari, sillä heidän avioliittonsa kesti lähes 65 vuotta. Parille syntyi seitsemän lasta.
Nagako kuoli vuonna 2000. Hengitysvaikeuksien ja pudonneen verenpaineen vuoksi hän vaipui ensin koomaan..
Nagako kuului Japanin keisarillisen suvun Ōke-haaraan ja oli Japanin viimeinen ylhäistä sukua ollut keisarilliseen sukuun naitu keisarinna.
Kunnianosoituksia > Japanilaiset

Keisari Shōwan kruunajaismitali (1928)
Japanin keisarikunnan 2600-vuotisjuhlan mitali (1940)
Kunnianosoituksia > Ulkomaalaiset

Isabella Katolilaisen ritarikunta (Espanja, 1972)
Tongan kruunun ritarikunta (Tonga)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nagako Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Alankomaat 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  NARA  SNAC
Itä–Länsi-ottelun paras pelaaja

Itä–Länsi-ottelun paras pelaaja on valittu Itä–Länsi-ottelun yhteydessä. Parhaana pelaajana palkitaan kyseisessä kyseisessä ottelussa ottelun kannalta pelaaja, jonka on katsottu vaikuttavan merkittävällä tavalla lopputulokseen. Parhaasta pelaajasta käytetään arkikielessä nimitystä kentän paras.
Huomionosoitus on jaettu miesten Itä–Länsi-otteluissa vuodesta 1981 ja naisten otteluissa vuodesta 1991 lähtien. Miesten palkinnon ovat useimmiten voittanut Sami Haapakoski (kolme kertaa) ja naisten palkinnon Katja Saari (kolme kertaa).
Erland Sihvonen

Erland Sihvonen mandariinin asussa näyttelykiertueen aikana 1911.
Henrik Erland Sihvonen (25. lokakuuta 1873 Loppi – 10. lokakuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen lähetyssaarnaaja Kiinassa 1902–1929.
Sihvonen oli aluksi kauppaalalla, kunnes hän 24-vuoliaana tuli oppilaaksi Suomen Lähetysseuran mieskouluun ja sai päästötodistuksen vuonna 1902. Hänet vihittiin saman vuonna lähetyssaarnaajaksi ja hänen toimipaikakseen tuli Kiina.
Toiminta Kiinassa

Sihvonen työskenteli Kiinassa vuosina 1902−1910, 1912−1923 ja 1926−1929. Sihvonen perusti Kiinaan useita lähetysasemia ja hän toimi 1906−1910 ja 1913−1914 Kiinan lähetyksen esimiehenä. Vuonna 1914 hän siirtyi Shekoun seminaariin, jossa koulutettiin kiinalaisia pappeja ja toimi siellä muun muassa useita vuosia oppilaitoksen vararehtorina. Vuonna 1929 Sihvonen joutui sairauden takia palaamaan takaisin Suomeen ja oli sitten Suomen Lähetysseuran palveluksessa. Hän oli myös sinologi, joka arvosti kiinalaisia ja kiinalaista kulttuuria erittäin paljon. Hän laati kiinankielisiä teologian oppikirjoja sekä käänsi runsaasti virsirunoutta kiinan kielelle. Hän palasi pysyvästi Suomeen 1929.
Sihvonen otti osaa Kiinan luterilaisen kirkon perustamiseen ja edusti 1929 Kiinan luterilaista kirkkoa Kööpenhaminan yleisluterilaisessa kokouksessa. Hän kirjoitti opetustyön avuksi seminaaria varten kiinankielellä symboliikan, liturgiikan ja kaleketiikan oppikirjat sekä käänsi 200 virttä, 150 rukousta ja 20 käsikirjakaavaa. Hän hoiti lisäksi lukuisia luottamustoimia lähetyssaarnaajien kesäajan virkistyspaikassa Killingissä.
Teologian kunniatohtorin arvon hän sai 1963.
Sihvonen järjesti käydessään Suomessa 1910 kiinalais-afrikkalaisen näyttelyn, joka kiersi maata. Hän esiintyi näyttelyssä kiinalaisessa mandariinin puvussa.
Julkaisuja

Christian symbolics. Part 1–2. The Lutheran board of publication, 1923.
Outlines of liturgics. Hupeh: Lutheran theological seminar [s.a.] (kiinankielinen)
Prayer book. Hankow: Lutheran board publication, 1929.
Christian instruction: (catechetics). Erland Sihvonen & Iü Shao Duan. Hankow: Lutheran board of publication, 1930.
Herran ihmeellisiä teitä: kiinalaisia henkilökuvia. Suomen Lähetysseura, 1937.
Voitetut helmet. Suomen Lähetysseura, 1941
Katkaistut kahleet. Suomen Lähetysseura, 1944.
Sukulaissieluja. Suomen Lähetysseura, 1956.
Kirjallisuutta

Kirsi Javanainen: "Erland Sihvonen Kiinan lähetystyön uranuurtajana 1902–1929" (pro gradu -työ).
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta Erland Sihvonen on Wikiaineistossa  Luettelo Erland Sihvosen lehtiartikkeleista
Mirka Nousiainen, Henrik Erland Sihvonen (1873–1967): lähetyssaarnaaja, kirjailija, runoilija ja kääntäjä, opinnäyte, Sibelius-Akatemia (tiivistelmä opinnäytteestä)
Niini (täsmennyssivu)

Niini voi tarkoittaa seuraavia:
niini, puun nilasta saatava kuitu
Kopio Niini, suomalainen painotalo
Niini, suomalainen naisen etunimi
Sukunimi

Sukunimenä Niini oli vuonna 2011 käytössä 99 elävällä henkilöllä.
Aarno Niini (aik. Lind, 1905–1972), fyysikko, ministeri ja ammattikasvatushallituksen pääjohtaja
Eino Niini (aik.  Lind, 1902–1987), teollisuustalouden professori, Aarno Niinin veli
Erkki Niini (aik. Lind, kirjailijanimi Ahti Herrala, 1896–1969), kirjailija, Aarno Niinin veli
Heikki Niini (1937–2008), geologi ja teknillisen korkeakoulun taloudellisen geologian professori, Eino Niinin poika
Risto Niini (aik. Lind, 1907–1968), teoreettisen fysiikan professori, Akavan puheenjohtaja, Aarno Niinin veli