stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ramses III
Valtakausi

Ramses III:n kauden alkupuolella Egyptiin hyökkäilivät libyalaiset ja merikansat, ja se joutui taloudellisiin vaikeuksiin ja sisäisiin ristiriitoihin, jotka lopulta johtivat kahdennenkymmenennen dynastian romahdukseen. Libyalaiset ja merikansat valtasivat vuorotellen, yhteensä kolmeen otteeseen, Niilin suistomaan Memfiin seudulle asti, mutta Ramses III onnistui armeijansa ja laivastonsa avulla karkottamaan hyökkääjät.
Vaikeudet eivät näy lainkaan virallisten monumenttien hohdokkuudessa, joilla Ramses III tavoitteli Ramses II:n ajan suuruutta. Hän laajennutti Luxorin ja Karnakin temppelialueita, ja hänen hautakammionsa Medinet Habussa on suurimpia jälkipolville säilyneitä. Aikojen epävarmuus näkyy siitä, että hautakammio on vahvasti linnoitettu. Ensimmäistä kertaa jumalainen faarao joutui puolustautumaan mahdollisten hyökkääjien uhkaa vastaan.  Ramses III:n valtakauden lopulla nähtiin ensimmäinen aikakirjoihin merkitty lakko, kun kuninkaallisen hautakammion rakentajille ei voitu maksaa heidän ruoka-annoksiaan.
Ramses III oli huono hallitsija, mutta edeltäjäänsä parempi sotapäällikkö. Hän joutui käymään jatkuvasti puolustussotaa ulkomaisia valloittajia vastaan, ja on hänen ansiotaan, että Egyptin valtakunta selviytyi.
Kuolema

Vanhaa ja sairaalloista Ramses III:sta vastaan suunnattiin salaliitto, jonka olivat juonineet hänen haareminsa naiset yhdessä erään faaraon puolison kanssa. Ramses III:n muumio on löydetty, ja hänen hautansa on Kuninkaiden laakson suurimpia. British Medical Journalissa julkaistussa tutkimuksessa häntä kuvattiin kerroskuvausmenetelmällä, jolloin huomattiin kaulassa tappava viiltohaava. Hänen kuolemastaan syytettiin oikeudessa hänen vaimoaan Tiyeä ja poikaansa Pentawerea. Dna-kokeet vahvistavat Ramses III:n haudasta löytyneen tuntemattoman ruumiin Pentawereksi, joka mahdollisesti hirtettiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ramses III Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Setnakht | Egyptin faarao 20. dynastia | Seuraaja: Ramses IV |
Raimo Kantola (professori)

Raimo Antero Kantola (16. maaliskuuta 1955 Haukipudas – 26. elokuuta 2024 Vihti) oli suomalainen professori ja tietoliikennetekniikan ja tietoverkkojen tutkija ja erityisesti reitityksen, merkinannon ja tietoturvallisten verkkojen asiantuntija Suomessa.
Elämä

Kantola työskenteli professorina Teknillisessä korkeakoulussa ja Aalto-yliopistossa vuodesta 1996. Kantola oli kansainvälisen koulutuksen pioneeri Suomessa. Hän johti Suomen ensimmäistä tekniikan alan kansainvälistä (englanninkielistä) maisteriohjelmaa TKK:lla vuodesta 1998. Kantola oli myös tietoliikenne- ja tietoverkkotekniikan laitoksen ensimmäinen vetäjä TKK:lla ja Aallossa vuosina 2008–2010. Vuodesta 2010 alkaen hänen tutkimuksensa keskittyi ohjelmistomääriteltyihin ja tietoturvallisiin verkkoihin ja verkon avustamaan tietoturvaan. Hän esitti puheenvuoroja muun muassa kansallisesta laajakaistastrategiasta, korkeakoulu- ja tiedepolitiikasta ja Internetistä.
Ennen yliopistouraansa Kantola toimi Nokia Tietoliikenneyksikön palveluksessa vuosina 1980–1996 DX 200 -digitaalisen puhelinkeskuksen tutkimus-, kehitys- ja johtotehtävissä. Vuosina 1992–1995 Kantola oli kolme ja puoli vuotta Englannissa ja Yhdysvalloissa Nokian tehtävissä.
Kantola väitteli tohtoriksi Teknillisessä korkeakoulussa vuonna 1995 Nokian digitaalisen puhelinkeskuksen ohjelmiston suorituksen varmentamisesta. Kantolan DI-tutkinto oli Leningradin sähkötekniikan korkeakoulusta vuodelta 1981 ja hän oli suorittanut virallisen kielenkääntäjän tutkinnon (suomi–venäjä–suomi).
Kantola kuoli vuonna 2024 henkirikoksen uhrina kotonaan Vihdissä.
Aiheesta muualla

Esittely Teknillisen Korkeakoulun sivuilla
Nimitys Tietoverkkotekniikan professorin virkaan (Arkistoitu – Internet Archive)
Peräpohjola (sanomalehti)

Peräpohjola oli vuonna 1931 Torniossa ilmestynyt sanomalehti. Lehden päätoimittajana toimi Ale Rivinoja. Peräpohjola-lehti ilmestyi vain seitsemän viikkoa, 17.11 - 31.12.1931.
Alun perin Peräpohjolaa suunniteltiin välivaiheeksi syksyllä 1931 lopetetulle Perä-Pohjalle ja Kemissä julkaistavaksi suunnitellulle sanomalehdelle. Tämä ei toteutunut, koska Pohjois-Pohja aloitti vasta syksyllä 1932.
Peräpohjola ilmestyi kolme kertaa viikossa ja se oli kokoomuksen sanomalehti.
Pál Járay

Paul Jaray ca. 1921
Pál Járay (saksankielisissä lähteissä usein myös Paul Jaray; 11. maaliskuuta 1889 Wien, Itävalta-Unkari – 22. syyskuuta 1974 Sankt Gallen, Sveitsi) oli unkarilainen insinööri ja aerodynamiikan kehittäjä.
Járay oli Adolf Járay-Schönbergin viides lapsi. Perhe oli unkarinjuutalainen, mutta Pál kääntyi myöhemmin katolilaiseksi. Hän opiskeli koneenrakennusta Wienissä vuodesta 1906 ja Prahassa vuodesta 1911. Vuonna 1912 Járay nai Olga Jehlen, jonka kanssa sai kolme lasta.
Tuulitunnelikokeet Luftschiffbau Zeppelinillä

Járay siirtyi vuonna 1912 Friedrichshafeniin työskentelemään ilmailun parissa. Járay oli erittäin kiinnostunut aerodynamiikasta, ja samana vuonna hän sai ensimmäisen alaan liittyvän patenttinsa. 1914 hän sai paikan Luftschiffbau Zeppelinillä, jossa hän osallistui ilmalaivatyyppien 38 LZ ja  LZ 126 kehitystyöhön. Hän suunnitteli Zeppelinillä suuren tuulitunnelin jonka avulla Járay kykeni hakemaan parasta mahdollista muotoilua ilmavirtausten kannalta. Tulosten pohjalta suunniteltiin tyypit LZ 120 Bodensee ja LZ 121 Nordstern.
J-Rad

Vuonna 1920 Járay esitteli J-Radin, polkupyörän, jossa oli hyödynnetty aerodynamiikan tutkimustuloksia. Valmistus lopetettiin vuonna 1923 eräiden kuolettaviin onnettomuuksiin johtaneiden materiaalivirheiden takia.
Virtaviivainen autonkori

Járay hahmotteli tuulitunnelikokeista saamiensa tulosten avulla idean virtaviivaisesta autosta jossa oli ilmajäähdytteinen taakse sijoitettu moottori. Járay jätti patenttihakemuksensa Berliinin patenttitoimistoon 8. syyskuuta 1921. Hakemuksesta oli muotoiltu seuraavan kaltainen lyhyt kuvaus:
Vuotta myöhemmin näki päivänvalon Ley T6, maailman ensimmäinen aerodynaamisesti muotoiltu auto. Se oli valmistettu yrityksessä nimeltä Rud. Ley Maschinenfabrik A.-G. yhteistyössä Alfred Leyn kanssa. Autossa oli vain 1,5-litrainen ja 20-hevosvoimainen moottori, mutta se saavutti sen 100 km/h huippunopeuden. Oli arvioitu että perinteiseen tapaan muotoiltuna auto olisi kulkenut enintään 70–75 km/h.
Tutkimustulokset innoittivat myöhemmin eri autonsuunnittelijoita tutkielmiensa laatimisessa; soveltajista mainittakoon Hans Ledwinka, Béla Barényi, Erwin Komenda ja Ferdinand Porsche. Járayn tuloksilla saattoi olla vaikutusta myös samojen teemojen parissa työskennelleisiin Edmund Rumpleriin ja Josef Ganziin.
Járayn patentoimaan virtaviivaiseen muotoon liittyi käytännöllisenä ja visuaalisena ongelmana pitkä, kapea takaosa joka tarvittiin ilmavirrasta aiheutuvien turbulenssien ehkäisemiseksi. Ongelman ratkaisi saksalainen insinööri Wunibald Kamm. Hän muotoili 1938-luvun lopussa Kamm-perän joka mahdollisti käytännöllisemmän muotoilun matalalla ilmanvastuksella.
Ura Sveitsissä

Járay muutti Sveitsiin 1923. Hän meni töihin insinööritoimistoon Brunnenissa, missä konsultoi brittejä ilmalaivoihin liittyvissä asioissa. 1925 hän sai lisenssin Alaphon-radiovastaanottimien rakentamiseen ja vuonna 1932 hän perusti yrityksen Radiodienst und Radiobau AG Luzerniin.
1920-luvun lopussa Járay perusti Zürichiin Stromlinien Karosserie Ges. -nimisen konsultointitoimiston. 1930-luvun alussa Járay suunnitteli virtaviivaisen auton korin Tatralle malli T57:n pohjalle. Autossa oli keskusputkirunko ja nelisylinterinen ilmajäähdytetty moottori oli sijoitettu eteen. Auto ei kuitenkaan päässyt tuotantoon asti. Vuonna 1931 perustettiin The Streamline Corporation -niminen yritys valvomaan Járayn patentteja Yhdysvalloissa. Chrysler käytti Járayn patentteja DeSoto ja Chrysler Airflow -malleissa vuosina 1934–1936. Vuonna 1934 esiteltiin vallankumouksellinen Tatra T77, jota seurasi pari vuotta myöhemmin edelleen kehitetty T87. Nämä autot jäivät tunnetuimmiksi Járayn töiksi. Mallien suunnittelusta vastasi Tatran pääsuunnittelija, Hans Ledwinka.
Járayn muotoilupatenttia käytti hyväksi edellä mainittujen Chrysler-tuotteiden lisäksi myös Peugeot, joka joutui maksamaan rojalteja 402-mallinsa muotoilusta. Jotkut valmistajat rikkoivat patenttia maksamatta rojalteja. Näin tekivät ainakin Mercedes-Benz takamoottorisella 170-mallillaan, sekä tunnetuimpana Ferdinand Porschen suunnittelema KdF-Wagen.
Járay jätti vaimonsa ja kolme lastaan 1937. Vuonna 1941 hänet nimitettiin tekniseksi johtajaksi Flugzeugbau Farner AG:n palvelukseen Grenchenissä. Vuodesta 1944 Járay työskenteli G. Naef Flugmechanikilla Fischenthalissa. Avioliitto Olga Járayn kanssa päättyi virallisesti 1945 ja samana vuonna hän meni naimisiin Martha Steinerin kanssa. Járay asui vuodesta 1950 Kemptenissä kunnes hänen toinen vaimonsa kuoli 1968. Myöhemmin hän solmi kolmannen avioliiton Marguerite Leuenbergerin kanssa ja eli Sankt Gallenissa kuolemaansa asti 1974.
Aiheesta muualla

Kuvia Pál Járayn uran varrelta
Kuvia Ley T6:sta ja muista Járayn patenttiin perustuvista autoista
Jaray-Rad.
Jaray-Rad 1925, postimerkki vuodelta 1985.
Reino Ruotsalainen

Reino Ruotsalainen (11. huhtikuuta 1941 Oulu – 27. marraskuuta 2004 Liminka) oli suomalainen jääkiekkovalmentaja.
Reino ”Pappa” Ruotsalainen aloitti valmennusuransa Kärpissä vuonna 1967. Ensimmäisen junioreiden Suomen mestaruuden Oulun Kärpät saavutti Ruotsalaisen johdolla vuonna 1971. Menestyneessä E-juniorijoukkueessa pelasivat muun muassa Kari Jalonen, Reijo Ruotsalainen, Arto Ruotanen, Pekka Arbelius ja Juha Huikari. Vuonna 1974 Oulun Kärppien D-juniorit ja vuotta myöhemmin  C-juniorit voittivat Suomen mestaruuden Ruotsalaisen valmentamana.
Vuosina 1975–1979 Ruotsalainen valmensi Kärppien A-junioreita johdattaen joukkueen SM-kultaan vuonna 1979. Edustusjoukkueen valmentajana Ruotsalainen oli kaudella 1979–1980, jolloin Kärpät saavutti ensimmäisen mitalin, pronssia. Oulusta Reino Ruotsalainen siirtyi Kalevan Palloon Kuopioon. Vuonna 1982 Kalpa nousi 2-divisioonasta 1-divisioonaan. Jokereita Ruotsalainen valmensi vuosina 1982–85. Vuonna 1983 Jokerit saavutti SM-hopeaa ja SM-liiga valitsi Ruotsalaisen vuoden valmentajaksi. Vuonna 1985 Ruotsalainen siirtyi Helsingin Jokereiden päävalmentajan paikalta Kouvolaan Kookoon päävalmentajaksi. Vuonna 1987 Kookoo nousi jääkiekon SM-liigaan Ruotsalaisen ollessa päävalmentajana.
Reino Ruotsalainen kutsuttiin takaisin Kärppiin konkurssin myötä kakkosdivisioonaan joutuneen edustusjoukkueen valmentajaksi kauden 1994–1995 alkaessa. Hänen johdollaan Kärpät nousi kauden loputtua ykkösdivisioonaan.
Ammattivalmentamisen jälkeen Ruotsalainen jatkoi juniorivalmennustyötä Oulun seudulla.
Ruotsalainen kuoli sairaskohtaukseen 63-vuotiaana kotonaan Limingassa marraskuussa 2004. Oulun Kärppien liigajoukkue kunnioitti Reino Ruotsalaisen muistoa 1. joulukuuta 2004 pelatussa kotiottelussa Kärpät–TPS pelaamalla surunauha käsivarressaan. Reinon pojan, Kärppien puolustaja Reijo Ruotsalaisen  pelinumero 10 on jäädytetty Oulun jäähallin kattoon.
Pelaajaurallaan Ruotsalainen pelasi Kärpissä vuosina 1957–1967. SM-sarjaotteluita kertyi 43.
Aiheesta muualla

Reino Ruotsalaisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Rauno Korpi | Kalevi Numminen -palkinnon voittaja 1983 | Seuraaja: Pentti Matikainen |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Olli Hietanen | Jokereiden päävalmentaja 1982–1985 | Seuraaja: Matti Väisänen |
Ranil Wickremesinghe
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sri Lanka's ousted PM Ranil Wickremesinghe says US, Japan freeze aid over political crisis The Straits Times
Petteri Similä

| Petteri Similä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. huhtikuuta 1990 (ikä 34) Oulu
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Simi
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  196 cm
Paino:  86 kg
Pelinumero:  33
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2010–2011
Seurat:  KalPa (SM-liiga) SaPKo (Mestis) Kiekko-Laser (Mestis) Hokki (Mestis) Jukurit (Mestis) TuTo (Mestis)
NHL-varaus:  211. varaus, 2009 Montreal Canadiens
Petteri Similä (s. 9. huhtikuuta 1990 Oulu) on suomalainen ammattilaisuransa lopettanut jääkiekkomaalivahti. Similä pelasi urallaan lähinnä Mestiksessä. SM-tason otteluita hänelle kertyi yksi.
Similä pelasi neljä kautta Oulun Kärppien A- ja B-nuorissa. B-nuorissa otteluita kertyi 27, A-nuorissa kaudella 2008–2009 17 ottelua. Similä oli lisäksi voittamassa hopeaa A-nuorten Nordic Trophy -turnauksessa. Similä pelasi itse yhden ottelun torjuntaprosentilla 93,75. Similän ottelu oli Kärppien ensimmäisessä ottelussa Linköpings HC:ta vastaan. OHL-liigan Niagara IceDogs varasi Similän CHL Import Draftissa vuonna 2009, numerolla 21. Ennen tätä, NHL-seura Montreal Canadiens oli varannut Similän koko tilaisuuden viimeisenä pelaajana, numerolla 211.
29. heinäkuuta IceDogs ilmoitti tehneensä sopimuksen Similän kanssa. Similä liittyi joukkueeseen elokuun keskivaiheilla ja oli joukkueensa mukana harjoitusleirillä 25. elokuuta. Tammikuussa 2010 Similä kaupattiin toiseen OHL-seuraan, Barrie Coltsiin. Coltsissa Similä ei kuitenkaan ehtinyt edes pelata, kun hän siirtyi samassa kuussa takaisin Suomeen, KalPaan. Similä sai tulikasteensa KalPan riveissä 4. joulukuuta 2010 Lukkoa vastaan. KalPa hävisi ottelun 2–7. Hän pelasi samalla kaudella myös neljä Mestis-ottelua SaPKossa. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi Kiekko-Laseriin. Similä aloittikin kautensa Kiekko-Laserissa, mutta joukkueen konkurssin jälkeen hän vaihtoi Hokkiin, jossa pelasi seitsemän ottelua. Keväällä 2012 hän teki sopimuksen Jukureiden kanssa.
Loppukauden 2015–2016 hän oli lainassa KalPassa.
Similä valittiin mukaan Suomen alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkueeseen vuoden 2010 nuorten maailmanmestaruuskisoihin. Hän pelasi turnauksessa kaksi ottelua.
Ricky Rubio

| Ricky Rubio |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Ricard Rubio Vives
Syntynyt: 21. lokakuuta 1990 (ikä 33) El Masnou, Barcelona, Espanja
Kansalaisuus:   Espanja
Koripalloilija
Pelipaikka:  Pelintekijä
Pituus:  193 cm
Paino:  86 kg
Nyk. joukkue:  Cleveland Cavaliers
Sarja:  NBA
NBA-varaus:  5. varaus 2009 (Minnesota Timberwolves)
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2005–2009 2009–2011 2011–2017 2017–2019 2019–2020 2020–2021 2021–:  Joventut Badalona FC Barcelona Minnesota Timberwolves Utah Jazz Phoenix Suns Minnesota Timberwolves Cleveland Cavaliers
Maajoukkueet
2008–:   Espanja
Aiheesta muualla
therickyrubiofoundation.org
FIBA
| Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Espanja> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Peking 2008 |  |  |
|  Pronssia | Rio de Janeiro 2016 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Kiina 2019 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Puola 2009 |  |  |
|  Kultaa | Liettua 2011 |  |  |
|  Pronssia | Slovenia 2013 |  |  |
|  Pronssia | Turkki 2017 |  |  |
Ricard ”Ricky” Rubio Vives (s. 21. lokakuuta 1990 El Masnou, Barcelonan maakunta) on espanjalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä. Hänet tunnetaan erityisesti hyvästä pelinäkemyksestään sekä pallonkäsittelytaidostaan.
Rubio on edustanut myös Espanjan maajoukkuetta, jossa hän on saavuttanut muun muassa kaksi olympiamitalia, maailmanmestaruuden ja kaksi Euroopan mestaruutta. Hänet valittiin Kiinan MM-turnauksen 2019 arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Ura > Seurajoukkueet

Rubio debytoi Espanjan pääsarjassa ACB:ssä 15. lokakuuta 2005 kaikkien aikojen nuorimpana pelaajana. Euroliigassa hän debytoi 24. lokakuuta 2006. Rubio on voittanut kasvattajaseuransa Joventut Badalonan riveissä FIBA EuroCupin vuonna 2006 sekä ULEB Cupin ja Copa del Reyn vuonna 2008. Rubio osallistui NBA:n varaustilaisuuteen 2009, jossa Minnesota Timberwolves varasi hänet numerolla viisi. Kesällä 2009 Rubio siirtyi FC Barcelona Bàsquetiin kuusivuotisella sopimuksella.
Kesäkuussa 2011 ilmoitettiin, että Rubio pääsi Minnesota Timberwolvesin kanssa sopimukseen ja pelaa kaudesta 2011–2012 lähtien NBA:ssa. Rubion tulokaskausi Minnesotassa jäi 41 ottelun mittaiseksi joulukuuhun asti kestäneen työsulun ja ottelussa Los Angeles Lakersia tulleen polvivamman takia.
Yli yhdeksän kuukauden toipumisjakson vuoksi myös Rubion toisen kauden aloittaminen venyi joulukuulle saakka. Paluun kentille hän teki 19. joulukuuta, ottelussa Dallas Mavericksia vastaan.
Myös kausi 2014–2015 jäi Rubiolta vajaaksi loukkaantumisen vuoksi, syynä tuolla kertaa nilkkavamma. Hän pystyi pelaamaan kaudella yhteensä 22 ottelua. Rubio pelasi Minnesota Timberwolvesissa kaikkiaan kuusi kautta. Parhaan pistekeskiarvonsa (11,1), kuten myös parhaan syöttökeskiarvonsa (9,1) hän saavutti näistä viimeisellä, kaudella 2016–2017. Kesällä 2017 Rubio siirtyi Utah Jazziin, jolta Timberwolves sai vaihdossa ensimmäisen kierroksen varausvuoron.
Heinäkuussa 2019 Rubio siirtyi Phoenix Sunsiin kolmivuotisella ja 51 miljoonan dollarin arvoisella sopimuksella.
Elokuussa 2021 Rubio siirtyi pelaajakaupan myötä Cleveland Cavaliersiin.
Ura > Maajoukkue

Rubio johdatti Espanjan mestaruuteen alle 16-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 2006, ja hänet valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Ensimmäisen miesten maaottelunsa Rubio pelasi 18. heinäkuuta 2008. Hän saavutti Espanjan riveissä hopeaa 2008 olympiaturnauksessa.
Vuoden 2012 olympiaturnauksen Rubio joutui jättämään väliin loukkaantumisensa vuoksi. Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016 hän voitti pronssia. Kiinan MM-kilpailuissa 2019 Espanja voitti maailmanmestaruuden, ja Rubio valittiin lopputurnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi sekä tähdistökentälliseen. Tokion kesäolympialaisissa 2020 Rubion edustama Espanja putosi puolivälierissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ricky Rubio Wikimedia Commonsissa
Ricky Rubion virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Rubio ACB:n sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
Rubio Euroliigan sivustolla (englanniksi)
Ricky Rubio Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Miesten koripallon MM-kilpailujen arvokkaimmat pelaajat
Espanjan joukkue – Kesäolympialaiset 2008
4 P. Gasol |
5 Fernández |
6 Rubio |
7 Navarro |
8 Calderón |
9 Reyes |
10 Jiménez |
11 López |
12 Rodríguez |
13 M. Gasol |
14 Mumbrú |
15 Garbajosa |
Valmentaja Aíto
Espanjan joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2009
4 P. Gasol |
5 Fernández |
6 Rubio |
7 Navarro |
8 Claver |
9 Reyes |
10 Cabezas |
11 López |
12 Llul |
13 M. Gasol |
14 Mumbrú |
15 Garbajosa |
Valmentaja Scariolo
Espanjan joukkue – Koripallon MM-kilpailut 2010
4 San Emeterio |
5 Fernández |
6 Rubio |
7 Navarro |
8 López |
9 Reyes |
10 Claver |
11 Vázquez |
12 Llull |
13 Gasol |
14 Mumbrú |
15 Garbajosa |
Valmentaja Scariolo
Espanjan joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2011
4 P. Gasol |
5 Fernández |
6 Rubio |
7 Navarro |
8 Calderón |
9 Reyes |
10 Claver |
11 San Emeterio |
12 Llull |
13 M. Gasol |
14 Ibaka |
15 Sada |
Valmentaja Scariolo
Espanjan joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2013
4 Aguilar |
5 Fernández |
6 Rodríguez |
7 Rey |
8 Calderón |
9 Rubio |
10 Claver |
11 San Emeterio |
12 Llull |
13 Gasol |
14 Gabriel |
15 Mumbrú |
Valmentaja Orenga
Espanjan joukkue – Koripallon MM-kilpailut 2014
4 P. Gasol |
5 Fernández |
6 Rodríguez |
7 Navarro |
8 Calderón |
9 Reyes |
10 Claver |
11 Rubio |
12 Llull |
13 M. Gasol |
14 Ibaka |
15 Abrines |
Valmentaja Orenga
Espanjan joukkue – Kesäolympialaiset 2016
4 Gasol |
5 Fernández |
6 Rodríguez |
7 Navarro |
8 Calderón |
9 Reyes |
10 Claver |
14 Hernangómez |
21 Abrines |
23 Llull |
44 Mirotić |
79 Rubio |
Valmentaja Scariolo
Espanjan joukkue – Koripallon MM-kilpailut 2019
1 Colom ·
5 Fernández ·
8 Ribas ·
9 Rubio ·
10 Claver ·
13 Gasol ·
14 G. Hernangómez ·
18 Oriola ·
22 Rabaseda ·
23 Llull ·
33 Beirán ·
41 J. Hernangómez ·
Valmentaja Scariolo
Ricky Rubion pelipaita nimikirjoituksilla vuodelta 2009.
Rebelstar Raiders

| Rebelstar Raiders |
| --- | --- |

Julkaisija:  Red Shift
Suunnittelija:  Julian Gollop
Ohjelmoija:  Julian Gollop
Pelisarja:  Rebelstar
Julkaistu:   1984
Lajityyppi:  vuoropohjainen taktiikkapeli
Pelimuoto:  kaksinpeli
Alusta:  ZX Spectrum
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK      : 
Rebelstar Raiders on Red Shiftin julkaisema vuoropohjainen taktiikkapeli, joka on julkaistu vuonna 1984 ZX Spectrumille. Pelin on Julian Gollop, joka on suunnitellut myöhemmin Laser Squad ja UFO: Enemy Unknown -pelit. Pelille on julkaistu seuraajat Rebelstar ja Rebelstar II.
Mythos Games julkaisi myöhemmin pelin ja sen seuraajat yhtenä kokoelmana The Rebelstar Collection.
Pelaaminen

Pelissä kaksi pelaajaa ohjaa vuorotellen 20-30:n hahmon joukkoa. Pelissä ei ole tietokonevastustajaa.
Pelissä oli jo useita ideoita, joita laajennettiin X-Com -sarjan peleissä.
Aiheesta muualla

Rebelstar Raiders MobyGamesissa (englanniksi)
Rebelstar Raiders SpectrumComputing.co.uk -sivustolla (englanniksi)
Persianapila

| Persianapila |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit Fabaceae
Suku::  Apilat Trifolium
Laji::  resupinatum
Muunnos::  majus
Kolmiosainen nimi
 Trifolium resupinatum var. majus  Boiss. 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Persianapila eli persiantuoksuapila (Trifolium resupinatum var. majus) on tuoksuapilan (Trifolium resupinatum) muunnos, joka kasvaa alkuperäisenä Lounais-Aasiassa. Sitä viljellään rehukasvina. Persianapilan 30–60 senttimetriä korkea varsi on paksu ja ontto. Sen kukintoperät ovat tuoksuapilaa pidempiä, kukinnot leveämpiä ja kukat suurempia, vahvasti tuoksuvia.
Persianapila on ulkoiselta olemukseltaan pitkä, rentovartinen ja reheväkasvuinen apila, jolla on vaaleanpunainen ja voimakkaasti tuoksuva kukka. Persianapilalla on vaatimaton juuristo, joka edesauttaa sen viihtyvyyttä hikevillä mailla. Hentoisuudestaan huolimatta se kestää jonkin verran poutaa.
Persianapilaa pidetään pääosin yksivuotisena viljelykasvina, koska sen talvehtimiskyky on todella heikko. Jos kasvukaudella ilmaantuu pakkasöitä, niin se ei merkittävästi vaikuta persianapilan tuottavuuteen, sillä sen kestävyys pakkasta kohtaan on hyvä.  Persianapilaa viljellään lähtökohtaisesti Etelä-Suomessa, koska niiden alueiden mailla on hyvä satopotentiaali. Kuitenkin persianapila pärjää viljelyvyöhykkeillä 1–4.  Persianapilaa käytetään usein viherlannoitukseen ja kesannointiin, koska sillä on hyvä typensidontakyky ja juuristovaikutus.
Persianapilan kanssa voidaan viljellä samalla yksivuotista raiheinää, hunajakukkaa tai rehurapsia. Ongelmana on vain se, että rikkakasvien torjuntamahdollisuudet huononevat. Tämä johtuu siitä, että ne ovat arkoja useimmille nurmi- ja viljakasvien torjunta-aineille.
Persianapilasta saatavissa olevat lajikkeet Acadia ja Marco Polo viihtyvät viljelyvyöhykkeillä 1–3. Persianapilan talvenkestävyys on Suomessa niin heikko, että sitä voidaan käytännössä pitää yksivuotisena lajina.. Marco Polo ympättynä maksaa n. 5–6 €/kg.. Persianapilan ohjeellinen kylvömäärä puhtaana kasvustona on 12–15 kg/ha ja seoskasvustona 8–12 kg/ha.  Kylvösyvyyteen vaikuttaa esimerkiksi maan kosteus, mutta yleiseksi ohjeeksi voisi antaa yhden sentin.
Peter Woodcock

Peter Woodcock (5. maaliskuuta 1939 - 5. maaliskuuta 2010) oli kanadalainen rikollinen. Hän aloitti uransa teini-ikäisenä; hänen kätensä kautta kuolivat syys-lokakuussa 1956 seitsen- ja yhdeksänvuotiaat pojat sekä tammikuussa 1957 nelivuotias tyttö.
Woodcock vältti vankeustuomion määräämättömän mittaisella pakkohoidolla psykiatrisessa sairaalassa. Hän surmasi 13. heinäkuuta 1991 potilastoverinsa.
Ricky Rodriguez

Ricky Rodriguez (25. tammikuuta 1975 – 9. tammikuuta 2005) oli yhdysvaltalainen entinen Jumalan lapset (nyk. Kansainvälinen perhe) -yhteisön jäsen, joka murhasi kasvattajansa ja hyväksikäyttäjänsä Angela Smithin vuonna 2005.