stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
5. jääkäripataljoona

Leonard Grandell
Hjalmar Strömberg myöh. Siilasvuo
5. jääkäripataljoona eli Kuopion jääkärit oli valkoisten itäarmeijan 2. jääkäriprikaatin 3. jääkärirykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentajina olivat sen perustaja ja kokoaja jääkärimajuri Hugo Österman (siirtyi 11. huhtikuuta 5. jääkärirykmentin komentajaksi), 15. huhtikuuta 1918 alkaen jääkärikapteeni Leonard Grandell (haavoittui 29. huhtikuuta), jääkärikapteeni Hjalmar Strömberg myöh. Siilasvuo (29. huhtikuuta alkaen).
Pataljoonan esikunta sijaitsi 3. maaliskuuta 1918 Kuopiossa ja sen 1., 2. ja 3. komppania muodostettiin Kuopiossa ja 4. komppania Kajaanissa.
Pataljoona siirrettiin Tampereen valtauksen jälkeen joukkojen uudelleen ryhmittelyn yhteydessä Antreaan, missä se tulisi osallistumaan Viipurin valtaukseen. Pataljoona lähti matkaan osin Vaasasta ja osin Mikkelistä 19. huhtikuuta 1918 ja saapui pataljoonalle määrättyyn kokoontumispaikkaan Antreaan 20.–21. huhtikuuta 1918.
Joukko-osastot > 1. komppania

Päällikkö: jääkäriyliluutnantti Allan Clayhills (komennettiin komppanian päälliköksi 10. jääkäripataljoonaan 24. maaliskuuta alkaen), jääkärikapteeni Lauri Saari. Koottin Kuopion miehistä.
Joukko-osastot > 2. komppania

Päällikkö: jääkäriyliluutnantti Karl Harry Lagerstam (siirrettiin 24. maaliskuuta 11. jääkäripataljoonaan), jääkärikapteeni Per Ekholm (komennettiin 30. maaliskuuta komentajaksi 3. täydennyspataljoonaan), jääkäriluutnantti Gustaf Svinhufvud (30. maaliskuuta alkaen, siirrettiin 10. huhtikuuta 17. jääkäripataljoonaan), jääkäriyliluutnantti Bertel Paulig ja jääkäriluutnantti Aappo Pirilä (toimi aikaisemmin 1. komppaniassa joukkueenjohtajana). Koottin Kuopion miehistä.
Joukko-osastot > 3. komppania

Päällikkö: komppanianpäällikkönä jääkärikapteeni Sven Selander (siirrettiin 24. maaliskuuta 10. jääkäripataljoonaan), jääkärikapteeni Hjalmar Strömberg myöh. Siilasvuo (siirrettiin 29. huhtikuuta pataljoonan komentajaksi). Koottin Kuopion miehistä.
Joukko-osastot > 4. komppania/Konekiväärikomppania

Päällikkö: jääkärikapteeni Verner Gustafsson (siirrettiin 25. maaliskuuta 3. jääkärirykmentin esikuntaan), jääkärikapteeni Claës Winell (siirrettiin 10. jääkäripataljoonaan komppanianpäälliköksi), jääkäriluutnantti Taavetti Kaunisto (siirrettiin 25. maaliskuuta 10. jääkäripataljoonaan), jääkärikapteeni Kaarlo Kaarlonen (24. maaliskuuta alkaen). Koottiin Kajaanin miehistä.
Pataljoonassa palvelleet Saksan jääkärit

Jääkärialiupseeri Carl af Björksten (6. komppaniassa), adjutanttina jääkäriyliluutnantti Karl Enquist (siirrettiin 10. jääkäripataljoonan 4. komppanian päälliköksi), lähettiupseerina ja adjutanttina jääkärivänrikki Karl-Vilhelm Grünn (siirrettiin adjutantiksi 5. jääkärirykmenttiin 17. huhtikuuta), pataljoonan rehumestarina jääkärialiupseeri Johannes Hahtomaa, aliupseerin tehtävissä jääkärialiupseeri Jussi Hänninen, (siirrettiin 24. maaliskuuta 10. jääkäripataljoonaan), ryhmänjohtajana jefreitteri Kalle Vihtori Härkönen (Siirrettiin 24. maaliskuuta 10. jääkäripataljoonaan), joukkueenjohtajana jääkäriluutnantti Väinö Kaski (siirrettiin 9. huhtikuuta komppanianpäälliköksi 16. jääkäripataljoonaan), pataljoonan esikunnassa jääkärivääpeli Matti Kokkonen (siirrettiin 6. jääkäripataljoonan esikuntaan), pataljoonan esikunnassa adjutanttina jääkärivänrikki Julius Kärnä, pataljoonan komentajan apulaisena jääkäriluutnantti Jussi Närvänen (siirrettiin 7. huhtikuuta pataljoonan komentajaksi), pataljoonassa adjutanttina jääkrivänrikki Erkki Arvo Ilmari Partanen, jääkärialiupseeri Oskar Pirinen (siirrettiin 17. huhtikuuta 3. täydennyspataljoonaan ja myöhemmin 16. jääkäripataljoonaan), pataljoonan aseseppänä jääkäri Waldemar Salo, joukkueenjohtajana jääkärivaravääpeli Väinö Teivonen (siirrettiin 28. maaliskuuta 10. jääkäripataljoonaan), pataljoonan kuormastonjohtajana jääkärialiupseeri Martti Viskari, pataljoonan esikuntavääpelinä jääkärivääpeli Johan Väänänen (siirrettiin 15. huhtikuuta 14. jääkäripataljoonaan), lääkintäaliupseerina jääkärivaravääpeli Vilho Villiam Tallberg (siirrettiin 16. jääkäripataljoonaan huhtikuun alussa 1918).
8. Porin rykmentti

8. Porin rykmentti oli valkoisten länsiarmeijan joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Rykmentin komentaja oli everstiluutnantti Walter Bergh.
Taustaa ja perustamisen alku

Taisteluiden välttämättömyyden tultua ilmeiseksi alkoi tammikuun lopulla 1918 miehiä kokoontumaan Kankaanpäähän, josta muodostui valkoisten keskeinen tukikohta Satakunnassa. Porin seudun suojeluskuntalaiset olivat marssineet Kankaanpäähän Noormarkun kautta ja miehiä virtasi Kankaanpähän myös Ulvilan, Kullaan, Nakkilan, Harjavallan, Kokemäen, Lavian, Suodenniemen ja Huittisten pitäjistä. Helmikuun puoliväliin mennessä joukon vahvuus oli noussut noin 500 mieheen. Joukkoa kutsuttiin aluksi nimellä Turun ja Satakunnan piirin sotajoukko alueelle kokoontuneiden miesten kotipaikkojen mukaisesti. Valkoisten ylipäällikkö kenraali Mannerheim määräsi ratsumestari Walter Berghin Kankaanpäähän järjestämään sinne kokoontuneista miehistä sotilasjoukko sekä aloittamaan muodostetun joukon koulutus. Joukolla ei kuitenkaan ollut riittävästi aseita.
1. helmikuuta satakuntalaisista aloitettiin muodostamaan Porin pataljoonaa, jonka komentajaksi määrättiin luutnantti A. Lindqvist. Pataljoonassa oli neljä komppaniaa, joiden päälliköt olivat: lehtori A. Rydman, insinööri M. Ikonen, hovioikeuden auskultantti U. Salmi ja ylioppilas H. Potila. Turun ja Varsinais-Suomen miehistä aloitettiin 6. helmikuuta Turun Pataljoonan muodostaminen, mutta perustettaessa saatiin muodostettua vain yksi komppania. Pataljoonan komentajaksi määrättiin kapteeni W. Calamnius. Helmikuun lopulla eversti Ernst Linder määrättiin Satakunnan ryhmän komentajaksi ja hän antoi Berghille määräyksen muodostaa pataljoonista rykmentti Kankaanpäähän.
Bergh nimesi joukkonsa Porin rykmentiksi, vaikka se nimi virallisesti vasta 1. huhtikuuta 1918. Linderin nimityksen kanssa saman aikaisesti saatiin aseita rykmentille ja maahan saapuneista jääkäreistä koulutetut johtajat. Porin pataljoonasta muodostettiin rykmentin I  pataljoona, jossa oli neljä porilaiskomppaniaa, Turun komppania ja konekiväärikomppania. Kussakin komppaniassa oli päällikkönä jääkäri ja sen kokonaisvahvuus oli noin 700 miestä. Bergh antoi 27. helmikuuta määräyksen rykmentin II pataljoona muodostamisesta Paavo Talvelan alaisena toimineesta Kristiinan lentävästä pataljoonasta. Pataljoonan komentajana jatkoi Talvela ja hänen alaisuudessaan oli neljä komppaniaa sekä konekivääriosasto.
Ahvenanmaalta Ruotsin kautta Suomeen palannut Uudenkaupungin suojeluskunta eli Turun pataljoona liitettiin huhtikuun puolivälissä rykmentin kolmanneksi pataljoonaksi.
Joukko-osaston kokoonpano 20. huhtikuuta 1918

I pataljoona
Komentaja: jääkärikapteeni Gunnar Emil von Hertzen
1. komppania jääkäriluutnantti Kaino Niemeläinen
2. komppania jääkäriluutnantti Yrjö Ylänkö
3. komppania luutnantti Arvo Erkki Lyytinen
4. konekiväärikomppania jääkäriluutnantti Väinö Alasmaa
II pataljoona
Komentaja: jääkärikapteeni Paavo Talvela.
5. komppania jääkärivänrikki Mauno Lindholm
6. komppania jääkärialiupseeri Kosti Pollari
7. komppania luutnantti S. Kanerva
8. konekiväärikomppania aliupseeri E. Loimaranta
III pataljoona
Komentaja: everstiluutnantti J. Linsén.
1. komppania jääkärivänrikki Aarne Peltonen
2. komppania jääkärivänrikki Paavali Kaski
3. komppania jääkärivänrikki Gustaf Renholm
4. konekiväärikomppania reserviluutnantti T. Lydecken
Täydennyspataljoona
Komentaja: kapteeni Wikstrand, pataljoonan kutsuntapiiri oli Pori ja sijoituspaikkakunta Pori.
Vapaussodassa

Kolmen ensimmäisen viikon aikana ei Satakunnan alueelle muodostunut varsinaista rintamalinjaa valkoisten ja punaisten välille. Valkoisilla oli hallussaan Merikarvia, Kankaanpää ja Ikaalinen, joista Kankaanpäätä lukuun ottamatta piti hallussaan paikallinen suojeluskunta. Kristiinan valtauksen jälkeen Talvela siirtyi Merikarvialle mukanaan miehiä siten, että vahvuus nousi 350 mieheen. Ikaalisiin siirrettiin Kankaanpäästä pari sataa miestä. Kankaanpäästä lähetetyt kaksi komppaniaa iskivät Lavialle, jonne punaiset  olivat kokoamassa joukkoja. Isku oli menestys ja hidasti punaisten suunnitelmia.
Satakunnan punaisten oli määrä edetä Kankaanpään ja Merikarvian kautta Kristiinankaupunkiin. Reposaaren osaston tehtävänä oli hyökätä 21. helmikuuta Merikarvialle, Porista Noormarkun kautta Pomarkkuun ja Laviasta Kankaanpäähän. Edellisenä päivänä Satakunnan ryhmä oli saanut tehtävän ottaa haltuunsa Hämeenkyrön-Lavian-Pomarkun-Ahlaisten tasa sekä puhdistaa linjan pohjoispuoli punaisista.
Valkoisten hyökkäysvaiheessa maaliskuussa Gunnar von Herzenin ja Paavo Talvelan komentamat pataljoonat taistelivat Noormarkkussa.
Rauha ja rykmentin lakkauttaminen

Paraatia varten siirrettiin rykmentin kotiuttamatta olevat osat Tammisaareen, jossa niistä muodostettiin vartiopataljoona. Rykmentissä olevat 21-23 -vuotiaat siirrettiin rauhan ajan rykmentteihin ja 24-25 -vuotiaat vartiojoukkoihin. Helsinkiin Suomen valkoiseen kaartiin siirrettiin siten kuusi upseeria, neljä aliupseeria ja 286 sotamiestä saaden sieltä vanhempaa ainesta. 19. helmikuuta annettiin käsky Porissa olevan täydennyspataljoonan hajottamisesta ja samalla muutettiin pataljoonan nimeksi Tammisaaren vartiopataljoonaja sen päälliköksi määrättiin everstiluutnantti Linsén.
Aivokoppa

Aivokoppa on anatomiassa suojaava koppa aivojen ympärillä joka koostuu kallon ylä- ja takaosasta. Loput kallosta ovat kasvoluita. Siihen kuuluvat takaraivoluu, päälaenluu, otsaluu, ohimoluu, kitaluu, seulaluu ja kuuloluut (vasaraluu, alasinluu, jalustinluu).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aivokoppa Wikimedia Commonsissa
Ihmisen luurangon pääosat
| --- | --- |
Selkäranka:  nikamat kaulanikamat  rintanikamat  lannenikamat  ristinikamat  häntänikamat 
Rintakehä:  rintalasta  kylkiluut 
Aivokoppa:  takaraivoluu  päälaenluu  otsaluu  ohimoluu  kitaluu  seulaluu  kuuloluut vasaraluu  alasinluu  jalustinluu 
Kasvoluut:  nenäluu  yläleukaluut  kyynelluu  poskiluu  suulaenluu  alempi nenäkuorikko  vannasluu  alaleuanluu  kieliluu 
Käsivarsi ja käsi:  solisluu  lapaluu  käsivarsi olkaluu  kyynärluu  kyynärluu  ranne veneluu  puolikuuluu  kolmioluu  herneluu  iso monikulmaluu  pieni monikulmaluu  iso ranneluu  hakaluu  sormiluut 
Alaruumis:  lonkkaluu  istuinluu  häpyluu  jalka reisiluu  polvilumpio  pohjeluu  sääriluu  jalkaterä kantapää  talus  nilkan veneluu  metatarsaaliluut  varvasluut varpaan tyviluu  varpaan keskiluu  varpaan kärkiluu
Elina Ala-Fossi

Elina Viinamäki (omaa sukua Ala-Fossi, s. 23. syyskuuta 1952 Ilmajoki) on suomalainen uransa päättänyt pikajuoksija ja ammatiltaan liikunnanaopettaja. Hän juoksi 17-vuotiaana 100 metrillä ennätyksensä 12,1 Vaasassa heinäkuussa vuonna 1969 sivuten ennätystään seuraavan vuoden kesäkuussa Ilmajoella ja syyskuussa kansainvälisessä kilpailussa Prahassa  . Saman vuoden elokuussa (27.8.1969) Helsingissä Suomi–Norja-maaottelussa Suomen naismaajoukkueen viestikvartetti Elina Ala-Fossi – Marika Eklund – Pirjo Wilmi – Mona-Lisa Strandvall juoksi 4 × 100 metrillä uuden Suomen ennätyksen 46,9 parantaen 0,2 sekunnilla entistä Suomen ennätystä vuodelta 1967, joka oli juostu Tampereella joukkueella Maija Koivusaari – Orvokki Ojala – Sirkka Norrlund – Mona-Lisa Strandvall. Kalevan kisoissa Kouvolassa 1970 Ala-Fossi saavutti naisten 100 metrin juoksussa SM-pronssia ajalla 12,4 . Hän edusti myös Suomen naisten maajoukkuetta muun muassa vuonna 1969 Ruotsi–Suomi-maaottelussa Tukholmassa,  vuonna 1970 Tšekkoslovakian Prahassa ja Itä-Saksan Leipzigissa sekä Berliinissä  elokuun alussa järjestetyssä naisjoukkueiden välisessä Euroopan cupissa.
Ala-Fossi edusti koko uransa ajan Ilmajoen Kisailijoita. Seuran tyttökvartetti saavutti kaksi Suomen mestaruutta heinäkuun alussa (4.–5.7.) 1970 Jyväskylän Harjun kentällä A-tyttöjen (alle 18-vuotiaat) 4 × 100 ja 4 × 400 metrin viestijuoksussa (viestijoukkueen juoksijoina olivat Arja Siltaloppi, Maria-Liisa Jalonen, Ritva Iipponen ja Elina Ala-Fossi) . Pikaviestin viimeisessä vaihdossa Hollolan Urheilijat johti jo 8–10 metriä, mutta Kisailijoiden ankkuri Ala-Fossi saavutti Hollolan viestinviejän ennen maaliviivaa ja johti Ilmajoen Kisailijat toiseen Suomen mestaruuteen. Ilmajoen Kisailijoiden joukkueen johtajana toimi tuolloin Ahti Iipponen, joka Uusi Suomi -lehden urheilukolumnin mukaan totesi, että ”kaksoismestaruus oli kerta kaikkiaan fantastista” . Jo edellisenä vuonna 1969 Kokkolassa (12.–13.7.) pidetyissä viestijuoksun SM-kisoissa Ilmajoen Kisailijat voitti A-tyttöjen SM-kultaa 4×100 metrillä (joukkueella Arja Siltaloppi – Maria-Liisa Jalonen – Ritva Iipponen – Elina Ala-Fossi) ja 4×400 metrillä SM-pronssia (Maria-Liisa Jalonen – Ritva Iipponen – Elina Ala-Fossi – Marja Kimpimäki) . Sitä ennen vuonna 1966 Ilmajoen Kisailijat sijoittui toiseksi alle 17-vuotiaiden SM-kisoissa Mäntsälässä (Elina Ala-Fossi – Marja-Liisa Lipasti – Helena Kullas – Ritva Iipponen) .
Waltteri Torikka

| Waltteri Torikka |
| --- | --- |
 Waltteri Torikka 2017
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. elokuuta 1984 (ikä 40) Tampere, Suomi
Ammatti:  baritoni, ooppera- ja konserttilaulaja, artisti, muusikko
Muusikko
Tyylilajit:  ooppera, viihdekonsertit, klassinen
Yhtyeet:  Waltteri Torikka Trio
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Waltteri Torikka (aik. Valtteri Torikka, s. 16. elokuuta 1984 Tampere) on suomalainen oopperalaulaja, jonka ääniala on baritoni.
Nuoruus ja lapsuus

Waltteri Torikka kasvoi Tampereen Ikurissa. Hän piti musiikista jo päiväkoti-iässä.
Toukokuussa 2002 Torikan lukioaikainen Postiklubi-bändi voitti Lapualla Torikan sanoituksella rock-lyriikan SM-kilpailun ja yhtye pääsi esiintymään Seinäjoen Provinssirockin lavalle. Lukioaikana perustettu bändi ehti toimia noin puolitoista vuotta. Bändiaikojen jälkeen Torikka kävi laulutunneilla Tampereella ja aloitti myöhemmin opinnot Sibelius-Akatemiassa.
Yläasteen jälkeen Torikka kävi Tampereen yhteiskoulun ilmaisutaidon erityislukion ja lukion jälkeen vuonna 2003 hän pyrki Teatterikorkeakouluun. Vuonna 2005 hän pääsi Tangomarkkinat-kilpailussa semifinaaliin.
Torikka on nuoresta saakka kirjoittanut omia runoja ja laulujen sanoituksia sekä soittanut pianoa kuusivuotiaasta asti.
Koulutus

Waltteri Torikka aloitti vuonna 2004 Sibelius-Akatemiassa, jossa päätyi ensin kirkkomusiikin osastolle. Torikka soitti urkuja tarkoituksenaan valmistua kanttori-urkuriksi. Opinnot katkesivat varusmiespalvelukseen Lahden Varusmiessoittokunnassa. Armeijan jälkeen Torikka päätti vaihtaa kirkkomusiikin lauluopintoihin ja jatkoi oopperamusiikin parissa lauluopettajansa Pekka Kähkösen johdolla. Torikka valmistui musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemiasta vuonna 2012.
Torikka opiskeli vuodesta 2009 lähtien myös Kööpenhaminan Kuninkaallisessa Ooppera-akatemiassa, josta hän valmistui vuonna 2012. Torikka opiskeli myös Saksassa vuonna 2008 Karlsruhen musiikkikorkeakoulussa Roland Hermannin johdolla. Ennen Sibelius-Akatemiaa Torikka suoritti Tampereen konservatoriossa piano- ja lauluopintoja.
Laulajan ura > Uran alku

Waltteri Torikka debytoi Suomen Kansallisoopperassa vuonna 2009 Leevi Madetojan oopperassa Pohjalaiset. Hän voitti Lappeenrannan laulukilpailut 2010. Torikalla on ollut Suomen Kansallisoopperassa rooleja solistiharjoittelijana jo uransa alussa muun muassa Taikahuilun Papagenona ja nimirooli Jukka Linkolan säveltämässä Robin Hoodissa.
Torikka sai vuonna 2013 Martti Talvela -palkinnon ja apurahan.   Pro Musica -säätiö valitsi hänet 2014 Vuoden nuoreksi muusikoksi.  Suomen Kansallisoopperan solistiharjoittelijana Torikka oli vuosina 2012–2013.
Laulajan ura > 2012–2013

Kansallisoopperan solistiharjoittelijana Torikka esiintyi 2012 muun muassa Taikahuilu-oopperassa ja samana vuonna Rigoletto- ja Naamiohuvit-oopperoissa.
Torikka esiintyi Turussa Åbo Svenska Teaterin ja Turun Musiikkijuhlien yhteistyönä toteuttamassa, John Ramsterin ohjaamassa Figaron häät -oopperassa Figaron roolissa. Myöhemmin Torikka on tehnyt yhteistyötä Ramsterin kanssa samassa teatterissa 2016 Taikahuilu-oopperassa.   Syksyllä 2013 esitettiin Helsingin Aleksanterin teatterissa Erik Sjöblomin ohjaama, nykyaikaan sijoittuva ooppera Don Giovanni, jonka pääosan baritoni Torikka esitti. Palvelija Leporellona oli basso Tapani Plathan.
Laulajan ura > 2014

Alkuvuodesta 2014 Torikka teki Pilatuksen roolin Turun Åbo Svenska Teaterin lavalla rock-oopperassa Jesus Christ Superstar.
Tammikuussa 2014 Waltteri Torikka kutsuttiin kilpailemaan Saksan Karlsruhessa televisioituun laulukilpailuun Emmerich Smola Förderpreis -palkinnosta.   2014 Pro Musica Säätiö nimesi Vuoden nuoreksi muusikoiksi baritoni Waltteri Torikan ja sopraano Tuuli Takalan.   Waltteri Torikka oli 2014 myös kansainvälisen Mirjam Helin -laulukilpailun semifinalisti.
Laulajan ura > 2015

Waltteri Torikka voitti MTV3:n Tähdet, tähdet -televisiosarjan toisen tuotantokauden finaalin vuonna 2015. Samana vuonna hän julkaisi esikoisalbuminsa Sydän. Albumin ilmestymispäivänä Waltteri Torikka lähti viihdekonserttikiertueelle esiintyen 10 paikkakunnan konserttisaleissa. Konserttisalikiertue päättyi Helsingin Musiikkitalon Jouluinen sydän -konserttiin, jossa Torikkaa säesti Jyväskylän Sinfoniaorkesteri.
Toukokuussa 2015 Waltteri Torikka esiintyi  Don Giovannin roolissa Rijekassa Kroatiassa. Kroatian Novilist-lehden kehuissa ylistettiin Torikan Don Giovannin roolityötä musiikillisesti ja italian kielen ääntämys sai kiitosta La Voce -lehdeltä Italiassa.
Suomalaiset esittivät elokuussa 2015 Sibeliuksen Kullervon Proms-festivaaleilla Lontoon Royal Albert Hallissa Sakari Oramon johdolla. Waltteri Torikka lauloi Kullervon roolin ja Suomessa teos esitettiin BBC Sinfonia -orkesterin ja Polyteknikkojen Kuoron kanssa Lahden Sibelius-talossa syyskuussa 2015.
Laulajan ura > 2016

Vuoden 2016 alusta lähtien Torikka on käynyt säännöllisesti Lontoossa laulutunneilla.  Alkuvuodesta 2016 baritoni Torikka esiintyi Turussa Åbo Svenska Teaternin lavalla Mozartin Taikahuilu-oopperassa  Papagenon roolissa.   Waltteri Torikka oli Emma-gaalassa Vuoden tulokas -ehdokkaana julkaistuaan Warner Music Finlandin kanssa esikoisalbuminsa Sydän.
Maaliskuussa 2016 Torikka teki Kroatian Kansallisteatterissa Rijekan Oopperassa W. A. Mozartin Don Giovannin kiitellyn pääroolin ja huhtikuussa 2016 Tšaikovskin Eugene Oneginin pääroolin.  Heinäkuussa 2016 Torikka esiintyi Savonlinnan Oopperajuhlilla Don Giovannin pääroolissa.
Waltteri Torikka on jatkanut runojen ja laulutekstien kirjoittamista, joista yksi päätyi hänen esikoislevylleen Sydän. Kappaleen Elokuun 16. Torikka on esittänyt Jari Sillanpään 50-vuotisjuhlakonsertissa Helsingin Olympiastadionilla. Yhteisduettona 16. elokuuta syntyneet laulajat esittivät You Raise Me Up -kappaleen Stadionin 40 000 hengen katsomolle.
Syksyllä 2016 julkaistiin Torikan toinen studioalbumi Rakkaus yhteistyössä Warner Music Finlandin, Jyväskylä Sinfonian ja kapellimestari Ville Matvejeffin kanssa.  Myös Rakkaus-albumilla on mukana Torikan omia sanoituksia ja oma sävellys, minkä lisäksi hän on kääntänyt kaksi kappaletta suomeksi.   Keväällä 2016 Torikka teki Lapin-kiertueen Trio-yhtyeensä kanssa. Konsertit jatkuivat lokakuussa Vain rakkaus -viihdekonserttikiertueella. Loppuvuodesta 2016 Waltteri Torikka teki Sydämeni joulu -joulukiertueen Trio-yhtyeensä (Juha Savela ja Eero Ignatius, vahvistettuna Markus Pajakkalalla joulukuun ajan) kanssa Suomen kirkoissa.
Marraskuussa 2016 Waltteri Torikka oli solistina mukana oopperalevytyksessä Rijekassa Kroatiassa. Gounod’n Faust-oopperasta äänitettiin albumi Decca-levymerkille. Levy julkaistiin heinäkuussa 2019.
Laulajan ura > 2017

Helmikuussa 2017 Tampere-talossa esitettiin Leevi Madetojan säveltämä Pohjalaisia-ooppera. Waltteri Torikka debytoi Tampereen Oopperassa Karjanmaan Köystin roolissa.  Maaliskuun lopulla 2017 Helsingin Hartwall Areenalla järjestettiin taitoluistelun MM-kisat 2017, jotka Waltteri Torikka avasi laulamalla Maamme-laulun.  Huhtikuun lopulla 2017 julkaistiin Waltteri Torikka Trion yhteinen albumi Sininen Uni – Rautavaaran lauluja, johon kitaristi-sovittaja Juha Savela on sovittanut  keikoilla ja konserteissakin kuultuja Tapio Rautavaaran ikivihreitä kappaleita.
Kesällä 2017 Waltteri Torikka esiintyi F. E. Sillanpään roolissa Sillanpää-oopperassa Hämeenkyrön Myllykolun kesäteatterissa ja Mannerheimin roolissa Mannerheim-oopperassa Ilmajoen Musiikkijuhlilla. Sillanpää-oopperassa Waltteri Torikka toimi myös taiteellisena johtajana ja esitti nuoren F. E. Sillanpään roolin.   Idea F. E. Sillanpää -oopperasta oli Torikan oma.
Elokuussa Waltteri Torikka esiintyi Turun Musiikkijuhlien produktiossa, Richard Wagnerin Parsifal-oopperan konserttiversiossa Amfortasin roolissa solistina Matti Salmisen ja Karita Mattilan rinnalla.
Marraskuun lopulla 2017 sai Porin Oopperassa ensi-iltansa Ratsumies, jossa Torikka debytoi Aulis Sallisen säveltämässä oopperassa Porin Promenadisalissa. Joulukuun alussa Waltteri Torikka konsertoi Hartwall Areenalla yhdessä Jarkko Aholan kanssa ensimmäisen kerran.
Laulajan ura > 2018

Jyväskylän Oopperan tuottamaa ja Georges Bizet'n säveltämää Carmen-oopperaa esitettiin Jyväskylän kaupunginteatterin lavalla alkuvuosi 2018. Baritoni Waltteri Torikka teki roolin härkätaistelija Escamillona.
Tammikuussa 2018 Helsingin Aleksanterin teatterin Aino Gaalassa Torikka palkittiin Vuoden ilmiö -palkinnolla.
Pääsiäisnäytelmä Via Crucis – Ristin tie toteutettiin Helsingissä 2018 oopperavoimin ja Jeesuksen roolissa nähtiin baritoni Waltteri Torikka.  Huhtikuussa 2018 esitettiin Suomen Kansallisoopperan lavalla italiaksi W. A. Mozartin säveltämä ooppera Così fan tutte, jossa Waltteri Torikka esitti Guglielmon roolin.  Kesällä 2018 jatkui Mannerheim-ooppera Ilmajoella ja F. E. Sillanpää -ooppera Hämeenkyrössä.
Kesäkuun alussa Torikka sai kotiinsa pienen toyvillakoirapennun, joka sai nimensä italialaisen tenorin Enrico Caruson mukaan. Villakoiran nimeksi laitettiin Caruso.
Heinä-elokuussa 2018 järjestettiin Hämeenkyrön Festiwaaleilla klassisen musiikin konsertteja, ja Waltteri Torikan suunnittelema päätöskonsertti toi Suomeen myös kansainväliset oopperatähdet Sam Furnessin ja Ivana Srbljanin.  Syksyllä 2018 Torikka teki roolin Iiro Rantalan säveltämässä koomisessa oopperassa Pikaparantola Suomen Kansallisoopperassa.
Marraskuussa Torikka ja Jarkko Ahola tekivät toisen yhteisen suurkonsertin Hartwall Areenalla.  Marraskuussa julkaistiin Torikan ensimmäinen joulualbumi, jolla on mukana muun muassa hänen suomeksi kääntämänsä I'll be home for Christmas -klassikko.  Joulualbumi meni listakykköseksi Suomen virallisella albumilistalla viikko sen julkaisun jälkeen.   Loppuvuodesta Torikka teki joulukiertueen Suomen kirkoissa.
Laulajan ura > 2019

Helmikuussa 2019 sai ensi-iltansa Tampereen Oopperan tuottama ja Giacomo Puccinin säveltämä La Bohème -ooppera, jossa Torikka teki muusikko Schaunardin roolin.
Pääsiäisen jälkeen Waltteri Torikka Trio teki konserttikiertueen Lapissa.  Toukokuussa Torikka, sopraano Mari Palo, pianisti Tuula Hällström ja säveltäjä Ilkka Kuusisto esiintyivät Sipoossa Lauluja-levyn levynjulkistamiskonsertissa ja samalla julkistettiin albumi.  Kesäkuussa Torikka jatkoi Mannerheim-oopperan pääroolissa Ilmajoen Musiikkijuhlilla kolmatta kesää.
Kirkko-ooppera Elämänkuvat sai kantaesityksensä Korsholman Musiikkijuhlilla elokuussa Isonkyrön kirkossa. Waltteri Torikka lauloi maalarin roolin.  Elokuussa 2019 hän juhlisti syntymäpäiväänsä ja 10-vuotistaiteilijajuhlaansa konsertoimalla Olavinlinnan lavalla.
Marraskuussa 2019 Torikka ja Jarkko Ahola konsertoivat kolmannen kerran Hartwall Areenalla It's Now or Never -konsertissa.  Joulukuussa Torikan joulukuertue kiersi Suomen kirkkoja.