stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Juovaseisojatetra
Koko ja ulkonäkö

Juovaseisojatetra kasvaa noin 16 cm pitkäksi. Pohjaväriltään se on musta tai tumman ruskea ja kyljissä kulkee keltaisia poikkiraitoja. Muodoltaan kala on pitkulainen ja suu on pieni. Juovaseisojatetran evät ovat väriltään tummanpunaiset. Juovaseisojatetralle on tyypillistä uida pää alaspäin 45 asteen kulmassa.
Levinneisyys ja vesiolot

Juovaseisojatetraa tavataan Etelä-Amerikasta Amazon- ja Orinocojoista. Kala elää vesissä, joiden lämpötila on 22–28 °C ja pH on välillä 5–8.
Elintavat

Juovaseisojatetran ravintoa ovat levät, hyönteiset ja niiden toukat sekä äyriäiset. Laji ei lisäänny akvaariossa kovinkaan usein. Juovaseisojatetralla on oma reviirinsä akvaariossa ja se voi käyttäytyä aggressiivisesti lajitovereitaan kohtaan.
Maxey Long

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Maxey Long |  Maxey Long |  Maxey Long |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Pariisi 1900 | 400 m |  |
Maxwell Clifton ”Maxey” Long (16. lokakuuta 1878 – 4. maaliskuuta 1959) oli yhdysvaltalainen yleisurheilija ja 400 metrin olympiavoittaja Pariisissa 1900.
Voitettuaan kolme peräkkäistä Yhdysvaltain mestaruutta 1898–1900 440 jaardilla sekä 220 jaardin mestaruuden 1899 ja 100 jaardin mestaruuden 1900 Long oli suurimpia ennakkosuosikkeja Pariisin kisoissa. Long johti finaalia alusta loppuun asti voittaen olympiaennätyksellä 49,4. Hän oli kisojen juhlituin voittaja väärinkäsitysten ansiosta; sinivalkoisen kilpailuasun takia yleisö luuli häntä ranskalaiseksi. Longin alkuerissä juoksema aika 50,2 paransi Thomas Burken olympiaennätystä neljällä sekunnilla. Loppukilpailussa hän paransi olympiaennätystä vielä 0,8 sekunnilla.
Saman vuoden syyskuun 29. päivänä Long juoksi 440 jaardia tasoitusjuoksussa aikaan 47,8, minkä IAAF hyväksyi 13 vuotta myöhemmin tämän matkan ja samalla 400 metrin ensimmäiseksi viralliseksi maailmanennätykseksi. Viisi päivää myöhemmin hän juoksi raviradalla saman matkan aikaan 47,0, mutta tulos oli suoralla radalla tehtynä ennätyskelvoton. Virallisen ennätyksen rikkoi Ted Meredith vuonna 1916 ja ensimmäinen laillinen 47 sekunnin alitus nähtiin vasta vuonna 1932.
Maxey Long osallistui seuraavina vuosina vielä useisiin kilpailuihin, vaikka ei enää ollutkaan parhaassa kunnossaan. Hänen myöhemmistä vaiheistaan ei ole luotettavia elämäkerrallisia tietoja.
Joukkouttaminen

Joukkouttaminen (tai joukkoistaminen, yleisöosallisuus, talkoistaminen) kuvaa yleisesti hajautettua ongelmanratkaisu- ja tuotantomallia, jossa toimeksiantaja hyödyntää yhteisön osaamista rajattua tehtävää varten.
Ensimmäisenä termin joukkouttaminen (engl. crowdsourcing; crowd = yleisö, (ihmis)joukko; outsourcing = ulkoistaa) esitteli amerikkalainen Jeff Howe artikkelissaan The Rise of Crowdsourcing, joka julkaistiin Wired-lehdessä kesäkuussa 2006. Artikkelissaan Howe esittää, että teknologisen kehityksen myötä ammattilaisten ja harrastelijoiden kuilu on kaventunut. Joukkouttaminen on liitetty hyvin usein toisiin samankaltaisiin ilmiöihin, kuten avoimeen innovaatioon ja avoimen lähdekoodin hankkeisiin. Joukkouttamista on myös esimerkiksi joukkorahoitus.
Yleistä

Sanastokeskus TSK:n julkaiseman sosiaalisen median sanaston mukaan joukkouttamisessa ongelma annetaan ratkaistavaksi tai tehtävä suoritettavaksi ennalta määrittelemättömälle joukolle avoimen kutsun avulla. Työn teettäjä saattaa maksaa osallistujille korvauksen, mutta työn suorittaminen voi tapahtua myös ilman rahallista korvausta. Avoin kutsu julkaistaan tavallisesti internetissä. Joukkouttamista voidaan lähtökohtaisesti käyttää yritysten ja organisaatioiden kaikilla osa-alueilla. Siihen voivat osallistua kunkin alan ammattilaisten lisäksi harrastajat ja muuten alasta kiinnostuneet.
Sanalla crowdsourcing ei ole vakiintunutta suomenkielistä vastinetta. Termejä joukkouttaminen ja joukkoistaminen on ehdotettu internetin keskustelupalstoilla. Sosiaalisen median sanastossa sanan suomenkieliseksi vastineeksi on ehdotettu termejä joukkouttaminen, joukkoistaminen, yleisön osallistaminen sekä joukolle ulkoistaminen. Termiä talkoistaminen on ehdotettu kuvaamaan joukkoistamista, jossa osallistujille ei tarjota rahallista korvausta. Yleinen suomalainen asiasanasto tarjoaa crowdsourcing-termistä suomenkielistä vastinetta joukkoistaminen.
Historia

Ensimmäisenä joukkouttamishankkeena voi pitää vuonna 1714 järjestettyä kilpailua. Siinä Ison-Britannian hallitus tarjosi huomattavaa palkkiota henkilölle, joka kykenisi kehittämään ratkaisun pituusaste- eli longitudiongelmaan. Kilpailun voitti John Harrison ja hän sai palkkioksi 20 000 puntaa.
Vuonna 1955 Toyota järjesti kilpailun, jonka tarkoituksena oli suunnitella yritykselle uusi logo. Kilpailuun osallistui 27 000 suunnitelmaa ja kilpailun voitti logo, jossa kolme japanilaista kirjainta muodostivat ympyrän.
Joseph Cahill, silloinen Australian Uuden Etelä-Walesin osavaltion pääministeri, järjesti vuonna 1955 kilpailun, jonka tarkoituksena oli suunnitella rakennus Sydneyn satamaan. Kilpailuun osallistui 233 suunnitelmaa 32 eri maasta ja kilpailun voitti tanskalainen arkkitehti Jørn Utzon, joka suunnitteli Sydneyn oopperatalon.
Joukkouttamisena voidaan pitää myös vuonna 2002 alkanutta American Idol -kilpailua. Vastaavanlaisia kilpailuja on järjestetty vuoden 2002 jälkeen paljon. Niitä voidaan pitää julkisina joukkoistamishankkeina, joiden tarkoituksena on kehittää esimerkiksi albumi, keittokirja tai supertähti.
Hyödyt

Toimeksiantajan joukkouttamisesta saamat hyödyt perustuvat hyvin usein kollektiiviseen älykkyyteen, edullisuuteen sekä tehtävän suoritusnopeuteen. James Surowiecki teki vuonna 2004 tunnetuksi kollektiivisen älykkyyden kirjassaan Joukkojen viisaus. Hän osoitti, miten on mahdollista saada laadukas vastaus kysymykseen kerättäessä itsenäisiä ehdotuksia suurelta ja monimuotoiselta joukolta. Myös muut tutkijat ovat päätyneet samansuuntaisiin tuloksiin. Tutkittuaan joukkouttamista Morgan ja Wang havaitsivat vuonna 2010, että mitä monipuolisempi joukko on kyseessä, sitä paremmin se sopii ongelmanratkaisuun. Kollektiivinen älykkyys vaatii kuitenkin toimiakseen vastaajien riippumattomuuden toisistaan, koska yhteistyö voi vääristää tuloksia.
Tutkijat Chanal ja Caron-Fasan (2010) totesivat vuonna 2010 julkaistussa artikkelissaan, että avaamalla liiketoimintamalleja sekä joukkouttamalla heidän tutkimansa yritykset pystyivät tehostamaan toimintaansa, eli vähentämään kustannuksiaan tutkimuksessa ja tuotekehityksessä hyödyntämällä ulkopuolista tietotaitoa. Toimeksiantajan joukkouttamisesta saamaa taloudellista hyötyä voivat selittää useat tekijät. Joukkouttamisessa ja avoimessa innovaatiossa yleensä tehtävän toimeksiantaja voi saada hetkellisesti käyttöönsä laajemman ja monipuolisemman osaamisen kuin muuten olisi taloudellisesti mahdollista.. Brabham sekä Morgan ja Wang havaitsivat tutkimuksissaan, että yleisestä käsityksestä poiketen joukkouttamiseen osallistuvat ovat yleensä oman aihealueensa ammattilaisia. Tämä havainto vaikuttaa olevan ristiriidassa yleisesti vallalla olevan käsityksen kanssa, että joukkouttamiseen osallistuu ainoastaan tylsistyneitä harrastelijoita.
Organisaation ulkopuolisen osaamisen hyödyntämisen lisäksi toimeksiantajat voivat hyötyä joukkouttamisen edullisuudesta ja nopeudesta. Joukkouttamisessa on tyypillistä, että toimeksiantaja ei maksa ehdotuksista lainkaan rahallista korvausta.. Korvaus saatetaan maksaa ainoastaan voittavista ehdotuksista. Korvauksen suorittaminen ainoastaan voittavista ehdotuksista voi muodostua ongelmalliseksi joukon kannalta, koska se siirtää muun muassa toimeksiantajan liiketoimintariskiä joukolle. Joukkouttamalla tuotteista tulee sellaisia, kuin asiakkaat haluavat. Tuotekehitys voi olla myös nopeampaa verrattuna siihen, että työ tehtäisiin alusta alkaen organisaation sisällä. Joukkouttaminen saattaa myös lisätä asiakkaiden sitoutumista brändiin tai yritykseen osallistumista. Asiakkiden osallistuessa tuotekehitykseen heidän suhteensa yritykseen tiivistyy.
Business-to-business -tyypin yrityksen on katsottu olevan ongelmallinen joukkoistamisen kannalta, koska tuotteiden kehittämiseen liittyvät tehtävät vaativat usein niin joukkoistajalta kuin joukoltakin erikoistunutta osaamista. Yritys ei myöskään voi käyttää asiakkaitaan joukkona samalla tavalla kuin kuluttajayritys. Asiantuntijat on löydettävä muualta kuin asiakkaista esimerkiksi joukkoistamisalustoilta, jotka kokoavat yhteen tuhansia eri alojen asiantuntijoita.
Yksilön motivaatiotekijöitä osallistumiselle

Tutkijat ovat pyrkineet löytämään syitä sille, miksi useat asiantuntijat, ammattilaiset sekä harrastelijat haluavat osallistua joukkouttamiseen. Motivaatiotekijät voidaan yleisesti jaotella sekä sisäisiin että ulkoisiin. Suorituksen sisäisiä motivaatiotekijöitä ovat ne, joita saa aikaan työn tekeminen itsessään. Tällaisia voivat olla esimerkiksi talkootyön tekeminen, informaation jakaminen sekä sivistäminen.. Tämä näkyy esimerkiksi Wikipediassa. Haichao ja muut havaitsivat tutkimuksessaan vuonna 2011, että sisäiset tekijät, kuten autonomian mahdollisuus, motivoivat ihmisiä osallistumaan joukkouttamiseen ulkoisia motivaatiotekijöitä tehokkaammin.  Brabham puolestaan tunnisti tutkimuksessaan neljä pääasiallista motivaatiotekijää, joiden perusteella ihmiset osallistuivat joukkouttamiseen. Näitä ovat mahdollisuus rahalliseen korvaukseen, mahdollisuus kehittää omia luovia taitoja, mahdollisuus freelance-työhön, sekä rakkaus toimeksiantajaa kohtaan. Näiden tekijöiden lisäksi Chanal ja Caron-Fasan totesivat vuonna 2010, että mahdollisuus luovaan työhön, yhteisön tai toimeksiantajan huomio, sekä mahdollisuus maineeseen voivat motivoida ihmisiä itsessään osallistumaan joukkouttamiseen.
Joukkouttamista hyödyntäviä hankkeita

Joukkouttamisen lisääntyminen 2000-luvulla on johtanut tutkijat selvittämään, minkälaisiin tehtäviin joukkouttaminen soveltuu parhaiten ja mihin se ei sovi. Vuonna 2012 julkaistussa artikkelissaan Hirth ja muut jakavat joukkouttamissovellukset kolmeen ryhmään tehtävän vaatiman osamisen mukaan. Näitä ovat rutiinitehtävät, monimutkaiset tehtävät sekä luovuutta vaativat tehtävät. Rutiinitehtävät ovat hyvin yksinkertaisia, joiden suorittaminen ei vaadi lainkaan erityisosaamista. Monimutkaiset tehtävät vaativat puolestaan jonkinasteista yleisosaamista käsiteltävästä alueesta. Tällaisia voi olla esimerkiksi annetun tekstin uudelleenkirjoitus. Luoviksi tehtäviksi arvioidaan esimerkiksi erilaiset ideakilpailut, sekä tutkimus- ja tuotekehitystehtävät.
Eräs merkittävä joukkouttamisprojekti on Amazonin palveluihin kuuluva Amazon Mechanical Turk (MTurk), jossa työnantajat voivat valjastaa käyttöönsä ihmisen älyn suorittamaan tehtäviä, joihin tietokoneet eivät vielä pysty. Muun muassa Corney ja muut havaitsivat tutkimuksessaan vuonna 2010, että joukkouttaminen soveltuu juuri tämänkaltaisiin tehtäviin joustavuudeltaan ja tehokkuudeltaan hyödyntämällä erilaisia tekoälysovelluksia paremmin musta laatikko -ongelmanratkaisua. Amazonin sovelluksen toimintaperiaate on yksinkertainen. Ensin työnantajat ilmoittavat työtehtävän ja palkkiosumman sivustolle, jonka jälkeen käyttäjät selailevat sivustoa ja suorittavat haluamiaan tehtäviä rahapalkkiota vastaan. Palkkiosummat tehtävää kohti ovat usein hyvin pieniä.
Toisenlainen joukkouttamista hyödyntävä verkkosivusto on Threadless. Sivusto myy painettuja t-paitoja, joiden painokuvioiden suunnittelusta vastaavat ulkopuoliset tekijät. Kuka tahansa voi lähettää sivustolle oman paidan painosuunnitelmansa, joista sivuston vierailijat äänestävät omia suosikkejaan. Viikoittain valitaan noin kymmenen uutta suunnitelmaa tuotantoon ja näiden suunnittelijat saavat palkkioksi rahaa ja lahjakortin Threadlessin verkkokauppaan.lähde?
Wikipediaa pidetään usein esimerkkinä toimivasta joukkouttamista hyödyntävästä verkkosivustosta. Se hankkii sisältönsä lisäksi palvelun ylläpitämiseen vaaditun rahoituksen lahjoituksina, joka voidaan laskea joukkorahoittamiseksi. Myös Facebook on hyödyntänyt joukkouttamista luodessaan sivustostaan kielellisesti paikallistettuja versioita.
Joukkouttamista hyödyntäviä hankkeita > Ideakilpailut

Ideakilpailut ovat yksi joukkouttamisen ilmentymismuodoista. Niissä toimeksiantaja hakee ratkaisuehdotuksia ongelmaan julkaisemalla sen internetissä. Ideakilpailuissa on yleistä, että toimeksiantaja maksaa rahallisen korvauksen joko yhdestä tai useammasta parhaaksi näkemästään ehdotuksesta. Tutkittuaan useita erilaisia joukkouttamissovelluksia Morgan ja Wang kehittivät vuonna 2010 viitekehyksen, jonka avulla voidaan selvittää, miten hyvin tietty tehtävä soveltuu ideakilpailuun ja miten optimaalinen pakkiojärjestelmä tulisi suunnitella. Heidän keskeinen havaintonsa oli, että ideakilpailuihin soveltuu parhaiten sellaiset tehtävät, missä ratkaisun kehittäminen ei ole riippuvainen muiden ehdotuksista. Lisäksi Haichao ja muut totesivat vuonna 2011, että tehtävien tulisi olla hyvin tarkasti määritettyjä, suhteellisen yksinkertaisia sekä niissä pitäisi vaatia monialaista osaamista.
Morganin ja Wangin lisäksi Trewiesch ja Xu tutkivat artikkelissaan vuonna 2008 ideakilpailujen optimaalisia palkitsemisjärjestelmiä. Heidän mukaansa palkitsemisjärjestelmän kehittämisessä tulee ottaa huomioon muun muassa tehtävän luonne, vaadittu tietotaito, kehittämiseen vaatimat resurssit sekä oletettavissa olevien ratkaisuehdotusten määrä. Yksi palkitsemisjärjestelmä ei sovellu kaikkiin ideakilpailuihin, vaan se tulee suunnitella tapauskohtaisesti.
Joukkouttamista hyödyntäviä hankkeita > Ulkomaisia joukkouttamishankkeita

Kritiikkiä herättäneen Uber-yrityksen taksipalvelun voidaan katsoa hyödyntävän joukkouttamista toimintaperiaatteissaan. Kuka tahansa voi ryhtyä palvelun kuljettajaksi yrityksen järjestämän lyhyen koulutuksen jälkeen, kunhan täyttää lisäksi auton ajamiseen yleiset vaatimukset. Uber-palvelun toimintaperiaate rakentuu yrityksen Uber-sovellukselle. Sen avulla kuljettajat ja asiakkaat pystyvät löytämään toisensa. Joukkoistaminen konkretisoituu, kun yritys tarjoaa ja ylläpitää mahdollisuuksia tällaiselle taksitoiminnalle, mutta taksipalvelun toteuttaminen ja tarjoaminen tapahtuu kuljettajien toimesta. Uber laajeni nopeasti ympäri maailmaa tällä liiketoimintastrategiallaan ja se saavutti sekä median, että viranomaisten huomion. Suomessa Taksiliiton mielestä Uber-toiminta on laitonta liikennettä.lähde?
Valven Steam-peli- ja sovellusalusta hyödyntää joukkoistamista monella tapaa. Valve on mahdollistanut joukkoistamisen esimerkiksi tarjoamalla käyttäjille mahdollisuuden peliarvosteluiden kirjoittamisen ja luonut Greenlight –nimisen palvelun pelikehittäjille. Greenlight-palvelun tarkoitus on tarjota pelikehittäjille mahdollisuus viestiä pelaajayhteisön kanssa julkaisemalla tietoja, kuvakaappauksia ja videoita. Greenlight-palvelun tavoitteena on tarjota pienemille kehittäjätiimeille näkyvyyttä ja lopulta saada heidän tuotteensa levitykseen Steamin verkkokauppaosioon. Positiivisen vastaanoton lisäksi Greenlight-palvelu on kohdannut yleisiä joukkoistamiseen liittyviä ongelmia, jotka liittyvät erityisesti sisältötulvaan ja laadunhallintaan.
Amanda Longan

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten vesipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten vesipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten vesipallo. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Naisten vesipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tokio 2020 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Budapest 2017 |  |  |
|  Kultaa | Gwangju 2019 |  |  |
|  Kultaa | Budapest 2022 |  |  |
|  Kultaa | Doha 2024 |  |  |
Amanda Longan (s. 16. tammikuuta 1997 Moorpark, Kalifornia) on yhdysvaltalainen vesipalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on voittanut Yhdysvaltain maajoukkueen pelaajana olympiakultaa vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2017, 2019, 2022 ja 2024. Hän kuului joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 2023, kun Yhdysvallat jäi viidenneksi.
Juovakaniinikala

| Juovakaniinikala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Kaniinikalat Siganidae
Suku::  Siganus
Laji::  lineatus
Kaksiosainen nimi
 Siganus lineatus  (Valenciennes, 1835) 
Katso myös
   Juovakaniinikala Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Juovakaniinikala (Siganus lineatus) on kaniinikalojen (Siganidae) heimoon kuuluva merivesissä elävä kalalaji, jota pidetään myös akvaariossa. Sen kuvasi tieteelle Achille Valenciennes vuonna 1835.
Koko ja ulkonäkö

Juovakaniinikala kasvaa yleensä noin 25 senttimetrin mittaiseksi ja korkeintaan 43 senttimetrin mittaiseksi. Selkäevässä on 13 piikkiruotoa ja kymmenen nivelruotoa, peräevässä seitsemän piikkiruotoa ja yhdeksän nivelruotoa. Keltakaniinikala on pohjaväriltään vaaleansininen. Evät ja pyrstö ovat siniset lukuun ottamatta selkäevää jossa on myös vähän keltaista. Pyrstön tyvessä on keltainen läikkä.
Levinneisyys ja elinympäristö

Juovakaniinikalaa tavataan Tyyneltämereltä Aasiasta ja Oseaniasta. Lajin elinympäristöä ovat pääasiassa laguunit ja koralliriutat. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut keltakaniinikalan elinvoimaiseksi lajiksi.
Ravinto ja elintavat

Juovakaniinikala käyttää ravinnokseen leviä. Laji elää pienissä, noin 10–25 yksilön parvissa 25–29 asteen lämpöisissä vesissä korkeintaan 25 metrin syvyydessä. Juovakaniinikala kutee ensimmäisen kerran noin kahden vuoden ikäisenä.
Juovakaniinikalaparvi
Anita Lonsbrough

| Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Naisten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Naisten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Naisten uinti. Olympialaiset  | Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta> Naisten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Rooma 1960 | 200 m rintauinti |  |
Anita Lonsbrough (s. 10. elokuuta 1941) on uransa lopettanut brittiläinen uimari ja olympiavoittaja.
Lonsbrough voitti kultaa Rooman 1960 olympialaisten 200 metrin rintauinnissa maailmanennätysajalla 2.49,5. Kilpailua puolimatkassa kahdella sekunnilla johtanut, maailmanennätystä silloin vielä hallussaan pitänyt saksalainen Wiltrud Urselmann hävisi hänelle 0,5 sekuntia. Kaksi vuotta myöhemmin Leipzigissa Lonsbrough voitti samalla matkalla Euroopan mestaruuden.
Konstantin Loktev

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Innsbruck 1964 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Squaw Valley 1960 | jääkiekko |  |
Konstantin Borisovitš Loktev (ven. Константин Борисович Локтев, 16. kesäkuuta 1933 Moskova – 4. marraskuuta 1996 Moskova) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija, olympiavoittaja ja maailmanmestari, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Loktev pelasi Neuvostoliiton jääkiekkomaajoukkueessa maailmanmestaruuskisoissa vuosina 1957-1966 sekä olympialaisissa vuosina 1960 ja 1964. Hän voitti kerran olympiakultaa ja lisäksi kaksi maailmanmestaruutta. Loktev oli MM-kisojen paras maalintekijä vuonna 1957, ja hänet valittiin MM-kisojen tähdistökentälliseen vuosina 1965 ja 1966. Pelaajauransa jälkeen hän menestyi myös jääkiekkovalmentajana.
Saavutukset

olympiakultaa vuonna 1964
olympiapronssia vuonna 1960
maailmanmestaruus vuosina 1965 ja 1966
MM-hopeaa vuosina 1957, 1958 ja 1959
MM-pronssia vuosina 1960 ja 1961
Loistosalangaani

| Loistosalangaani |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kiitäjälinnut Apodiformes
Heimo::  Kiitäjät Apodidae
Suku::  Pikkusalangaanit  Collocalia
Laji::  esculenta
Kaksiosainen nimi
 Collocalia esculenta  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Loistosalangaani Wikispeciesissä   Loistosalangaani Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Collocalia esculenta
Loistosalangaani (Collocalia esculenta) on kiitäjiin kuuluva lintulaji. Sitä tavataan laajalta alueelta Etelä- ja Kaakkois-Aasiasta.
Koko ja ulkonäkö

Loistosalangaani on pienikokoinen lintu, joka kasvaa suurimmillaan noin 10 senttiä pitkäksi. Yleisväritykseltään se on tumma. Selkä on kiiltävän sinertävän tai vihertävän musta ja sävy vaihtelee alalajeittain. Kurkku ja rinta ovat loistosalangaanilla tumman harmaat ja vatsa on valkoinen. Loistosalangaanin siivet ovat pitkä ja pyrstö on tasakärkinen.
Levinneisyys ja elintavat

Loistosalangaanilla on 32 alalajia. Sitä tavataan alueelta, joka ulottuu Intiasta Malakan niemimaalle, Salomosaarelle, Filippiineille ja Joulusaarelle. Joulusaaren alalaji C. e. natalis luokitellaan silmälläpidettäväksi. Loistosalangaanille kelpaavat elinympäristöksi niin metsät kuin kaupungitkin. Ne lentävät korkealla taivaalla ja saalistavat lentäviä hyöntesiä. Lajin pesimäkausi on vuoden ympäri ja loistosalangaani rakentaa pesänsä rakennukseen, luolaan tai onttoon puuhun. Naaras munii tyypillisesti 2 munaa.
Viljar Loor

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten lentopallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten lentopallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten lentopallo. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten lentopallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Moskova 1980 | lentopallo |  |
Viljar Loor (1. lokakuuta 1953 Tartto – 22. maaliskuuta 2011) oli virolainen lentopalloilija ja olympiavoittaja.
Loor on Viron ainoa lentopallon olympiavoittaja. Hän voitti Neuvostoliiton maajoukkueen pelaajana olympiakultaa Moskovassa 1980. Lisäksi hän voitti maailmanmestaruuden vuosina 1978 ja 1982 sekä Euroopan mestaruuden vuosina 1975, 1977, 1979, 1981 ja 1983.
Moskovalaisen seurajoukkueensa riveissä Loor voitti Euroopan mestarijoukkueiden cupin vuosina 1975, 1977, 1982 ja 1983. Neuvostoliiton mestaruuden hän voitti seitsemän kertaa. Vuonna 1984 hän palasi Viroon ja voitti Viron mestaruuden vuoden 1974 lisäksi vielä vuosina 1985 ja 1986.
Lopen vaakuna

Lopen vaakuna
Lopen vaakuna on Lopen kunnan tunnus. Vaakunan aihe, jossa raudan symboli on uponnut aaltokoroisesti katkaistuun kilpeen, viittaa järvimalmin nostoon menneinä aikoina.
Vaakunan selitys on ”kilpi aaltokoroisesti puna-hopeakatkoinen; siinä vuorovärinen raudanmerkki.” Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Lopen kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksissaan 27. kesäkuuta ja 17. syyskuuta 1952. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 23. syyskuuta samana vuonna.
Loistotapakulo

| Loistotapakulo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Sepeltapakulot Melanopareiidae
Suku::  Sepeltapakulot Melanopareia
Laji::  elegans
Kaksiosainen nimi
 Melanopareia elegans  (Lesson, 1844) 
Alalajit
 M. e. elegans  M. e. paucalensis 
Katso myös
   Loistotapakulo Wikispeciesissä   Loistotapakulo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Loistotapakulo (Melanopareia elegans) on sepeltapakuloihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö

Loistotapakulo voi kasvaa 14–15 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat hieman toisistaan ulkonäöltään. Loistotapakulokoiras on päälaeltaan ja silmäkulmajuovastaan musta ja otsan juova ja kurkku ovat valkoiset. Rinnassa on laaja musta laikku ja vatsa on punaruskea. Koiraan selkä on harmaa ja siivet punaruskeat. Lajin naaras muistuttaa koirasta kuvioinniltaan, mutta päälaki ja silmäkulmajuova ovat ruskeammat, rinnan musta laikku on pienempi ja vatsa vaaleampi. Linnun pyrstö on pitkä.