stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luksi
Valaistusvoimakkuus > Valaistusvoimakkuus ja irradianssi

Kuten kaikilla fotometrisillä yksiköillä, luksillakin on myös radiometrinen vastineensa. Ero fotometristen ja radiometristen yksiköiden välillä on siinä, että radiometriset yksiköt mittaavat säteilyn fysikaalista voimakkuutta, ottamatta huomioon sen aallonpituutta, kun taas fotometriset yksiköt on määritelty ottaen huomioon, että ihmisen silmän näköjärjestelmä on eräille valon aallonpituuksille herkempi kuin toisille, ja siten valon eri aallonpituuksia painotetaan eri tavoin. Tämä painotuskerroin tunnetaan luminositeettifunktiona.
Luksi on yksi luumen neliömetriä kohti (lm/m2), kun taas vastaava radiometrinen yksikkö, jolla mitataan irradianssi, on watti neliömetriä kohti (W/m2). Yksiköiden lx ja W/m2 välillä ei ole yleispätevää muuntokerrointa, vaan valaistusvoimakkuuden ja irradianssin suhde riippuu valon aallonpituudesta, minkä vuoksi niitä ei voida muuntaa toisikseen, ellei valon spektraalista koostumusta tunneta.
Luminsositeettifunktion maksimikohta on 555 nanometrin aallonpituuden kohdalla, joka vastaa vihreää valoa. Tämän aallonpituuden kohdalla silmän herkkyys on suurimmillaan. Monokromaattisella valolla valaistusvoimakkuuden ja irradianssin suhde onkin tällä aallonpituudella suurimmillaan: 683,002 lx / (W/m2). Toisin sanoen irradiassi, joka tällä aallonpituudella vastaa yhden luksin valovoimakkuutta, on noin 1,464 mW/m2. Muilla näkyvän valon aallonpituuksilla yksi watti neliömetriä kohti vastaa pienempää lukseina mitattavaa valaistusvoimakkuutta. Näkyvän valon aallonpituusalueen ulkopuolella, infrapuna- tai ultraviolettialueella valaistusvoimakkuus on nolla.
Eri henkilöillä silmän herkkyys eri aallonpituuden omaaville valoille vaihtelee. Fotometriset yksiköt on kuitenkin täsmällisesti määritelty ja täsmällisesti mitattavissa. Ne perustuvat sovittuun standardoituun luminositeettifunktioon, joka perustuu monilla koehenkilöillä tehtyihin silmän näköherkkyyden mittauksiin.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Lux
Käännös suomeksi
Lucian Gogonel

| Lucian Gogonel> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23. maaliskuuta 1973 (ikä 51) Galați, Romania
Kansalaisuus:   Ranska,  Romania
Kyokushin-ottelija
Aktiivisena:  1990–2017
Pituus:  177 cm
Paino:  79 kg
Painoluokka:  keskisarja (2003–2005, 2010–2017) kevytsarja (1990–2002, 2005) raskassarja (2006–2009)
Kätisyys:  Oikea
Seura(t):  Sekai Kan Club Pandokan
Vyöarvo:  4. dan
| Mitalit> Maa:   Romania.Miesten kyokushin-karate.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Romania.Miesten kyokushin-karate.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Romania.Miesten kyokushin-karate.MM-kilpailut  | Maa:   Romania> Miesten kyokushin-karate. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tokio 2005 | -70 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Kiova 1999 | -70 kg |  |
|  Kultaa | Varna 2002 | -70 kg |  |
|  Kultaa | Riesa 2004 | -80 kg |  |
|  Kultaa | Varna 2005 | -80 kg |  |
|  Kultaa | Barcelona 2006 | -90 kg |  |
|  Kultaa | Volos 2007 | -90 kg |  |
|  Hopeaa | Vitoria 2008 | -90 kg |  |
|  Hopeaa | Kiova 2009 | -90 kg |  |
|  Hopeaa | Budapest 2012 | -80 kg |  |
|  Pronssia | Gdańsk 1997 | -70 kg |  |
|  Pronssia | Ushgorod 2003 | -80 kg |  |
|  Pronssia | Padova 2011 | -80 kg |  |
| European Open  | European Open  | European Open  |  |
|  Hopeaa | Riesa 2007 | avoin |  |
|  Hopeaa | Varna 2008 | avoin |  |
| Romanian mestaruuskilpailut  | Romanian mestaruuskilpailut  | Romanian mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Sibiu 1994 | -70 kg |  |
|  Kultaa | Bukarest 1995 | -70 kg |  |
|  Kultaa | Bukarest 1996 | -70 kg |  |
|  Kultaa | Galati 1997 | -70 kg |  |
|  Kultaa | Bukarest 1999 | -70 kg |  |
|  Kultaa | Bukarest 2000 | -70 kg |  |
|  Kultaa | Bukarest 2001 | -70 kg |  |
|  Kultaa | Bukarest 2002 | -70 kg |  |
|  Hopeaa | Bukarest 1998 | -70 kg |  |
|  Hopeaa | Bukarest 2003 | -80 kg |  |
| Apullum Cup  | Apullum Cup  | Apullum Cup  |  |
|  Kultaa | Alba-Iulia 1995 | -70 kg |  |
|  Kultaa | Alba-Iulia 1996 | -70 kg |  |
| Iulian Lovin Cup  | Iulian Lovin Cup  | Iulian Lovin Cup  |  |
|  Kultaa | Galati 1997 | -70 kg |  |
|  Hopeaa | Galati 1998 | -70 kg |  |
|  Hopeaa | Galati 1999 | -70 kg |  |
| Ranskan cup  | Ranskan cup  | Ranskan cup  |  |
|  Kultaa | Pariisi 2005 | -80 kg |  |
|  Kultaa | Pariisi 2007 | -90 kg |  |
|  Kultaa | Pariisi 2008 | -90 kg |  |
|  Hopeaa | Pariisi 2011 | -80 kg |  |
|  Hopeaa | Pariisi 2012 | -80 kg |  |
Maa:   Ranska
Miesten kyokushin-karate
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Berliini 2015 | -80 kg |  |
Lucian Gogonel (s. 23. maaliskuuta 1973 Galați, Romania) on romanialais-ranskalainen karateka. Hän on kuusinkertainen Kyokushinin Euroopan-mestari. Gogonel on voittanut mestaruudet kolmessa eri painoluokassa. Lisäksi hän on voittanut kevytsarjan maailmanmestaruuden 2005. Gogonel on myös kahdeksankertainen Romanian mestari ja kolminkertainen Ranskan mestari.
Elämäkerta

Lucian Gogonel syntyi Romaniassa, jossa hän kiinnostui jo nuorena kamppailulajeista. Romania oli kuitenkin vahva kommunistimaa tuolloin ja Budo-lajien harjoittaminen oli kiellettyä. Sen sijaan hän harrasti nuorena muun muassa Kreikkalais-roomalaista painia, ammuntaa ja yleisurheilua. Gogonel oli lukiossa Romanian vallankumouksen aikana, jonka päätyttyä kommunismi poistui ja Gogonel alkoi harjoitella Kyokushinia 17-vuotiaana kotikaupungissaan Galațissa. Hänen ensimmäinen ohjaaja oli tuolloin senpai Lucian Ungureanu, vyöarvoltaan 5. dan. Ungureanu oli keskittynyt enemmän Kyokushinin henkiseen puoleen ja Gogonelin mukaan auttoi häntä opettelemaan kunnioitusta kamppailulajeissa. Gogonel oppi myös hänen kauttaan arvostamaan kataa ja kihonia.
Kilpaura

1990 Gogonel osallistui ensimmäisen kerran paikalliseen turnaukseen Romaniassa ja seuraavana vuonna hän voitti Romanian nuorten mestaruuden alle 70-kiloisten sarjassa.
1992 Gogonelin ensimmäinen ohjaaja Ungureanu antoi opetusvastuun yhdelle vanhimmalleen oppilaalleen Sorin Fechetille, joka auttoi Gogonelia ottelemaan. Ja 1994 hän saavutti pronssia Romanian alueellisessa mestaruuskisoissa kevytsarjassa. Viidensissä Romanian mestaruuskilpailuissa Gogonel voitti kevytsarjan mestaruuden Sibiussa. Samana vuonna hän osallistui ensimmäisiin kansainvälisiin kisoihin unkarissa, Szolnok Cupiin, mutta ei saavuttanut suurta menestystä.
Kilpaura > Romanian mestaruus (1994–1997)

Gogonel osallistui 1995 kuukauden kestäneeseen leiriin Poiana Brasovissa, Romaniassa, jota piti entinen Kyokushinin Euroopan-mestari Nicholas Pettas. Gogonel itse piti leiriä erittäin arvokkaana kehityksensä kannalta. Menestystä tuli myös samana vuonna, kun Gogonel voitti Romanian alueellisen mestaruuden kevytsarjassa, sekä Romanian mestaruuden toisen kerran peräkkäin. Hän voitti myös ensimmäisen järjestetyn Apullum Cupin Romaniassa, jossa Gogonel voitti kaikki neljä otteluaan kevytsarjassa. Hän osallistui myös ensimmäisen kerran EM-kilpailuihin, jotka järjestettiin Romaniassa.
Gogonelin menestys jatkui Romaniassa myös 1996, kun hän saavutti jälleen Romanian alueellisen mestaruuden, sekä Romanian mestaruuden kevytsarjassa. Gogonel voitti pronssia pienimuotoisessa Balkanian mestaruuskilpailuissa, jossa hän voitti yhden kamppailun. Gogonel puolusti myös viime vuoden Apullum Cupin mestaruutta kevytsarjassa, jonka hän voitti toistamiseen.
28-vuotiaana hän muutti Bukarestiin ja sieltä pian Ranskaan, jossa hän on asunut siitä asti.
Maamalurit

| Maamalurit |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tiaismalurit Acanthizidae
Suku::  Maamalurit Pyrrholaemus  Gould, 1841
Katso myös
   Maamalurit Wikispeciesissä   Maamalurit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Maamalurit (Pyrrholaemus) on tiaismalureiden heimoon kuuluva varpuslintusuku. Maamalureiden sukuun kuuluu BirdLife Internationalin mukaan kaksi lajia.
Maamalureihin kuuluvia lajeja

Pisarasilkkimaluri (Pyrrholaemus sagittatus)
Punarintamaluri (Pyrrholaemus brunneus)
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Pyrrholaemus (englanniksi)
Maksadilaani

Maksadilaani on Psychodomorpha-sääskiin kuuluvan Lutzomyia longipalpis -lajin erittämä peptidi. Se muistuttaa geneettisesti etäisesti kalsitoniinia. Geeni, johon maksadilaani on koodattu, on kyetty eristämään. Maksadilaanin CAS-numero on 135374-80-0.
Maksadilaani on tunnetuista peptidihormoneista tehokkain verisuonten laajentaja eli vasodilataattori. Tätä sääski käyttää hyväkseen verta imiessään. Maksadilaanilla on todettu myös merkitystä alkueläintauti leishmaniaasin leviämiseen mainitun sääsken välityksellä. Maksadilaanilla on jonkin verran variantteja, joiden vasodilatoiva teho on kuitenkin yhdenmukainen ja toimii interleukiini 6:n välityksellä..
Ominaisuuksiensa vuoksi maksadilaania tutkitaan lääketeollisuudessa.
Aiheesta muualla

http://www.springerlink.com/content/c7qrgq7537181937/%5Bvanhentunut+linkki%5D
Biomedsearch: T Kaminuma; H Shimizu; I Ahmad; N Ochiai; R Ehama; M Ohnuma; T Banba; K Watabe; E A Lerner; S Imaizumi; M Tajima; T Yoshimoto: Prevention of cerebral vasospasm by vasodilatory peptide maxadilan following subarachnoid hemorrhage in rabbits (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Madsen M50

| Madsen M50 |
| --- | --- |

Tyyppi:  Konepistooli
Valmistaja:  Dansk Industri Syndikat
Valmistusmaa:   Tanska
Tekniset tiedot
Kaliiperi(t):  9×19 mm Parabellum
Aseen pituus:  794 mm  (528 mm tukki taitettuna)
Piipun pituus:  198 mm
Paino (tyhjänä):  3.18  kg
Lipas:  Tankolipas
Kapasiteetti:  32 patruunaa
Tulinopeus (laukausta/min):  550 laukausta
Madsen M50 on tanskalaisen Dansk Industri Syndikatin suunnittelema ja valmistama massasulkutoiminen 9 mm Parabellum/Luger kaliiperinen konepistooli.
M50 perustui Madsenin aiempaan M46-konepistooliin ja erosi siitä lähinnä aiemman mallin virityslevyn korvanneella yksinkertaisella viritystapillaan.
Madsen M46/50/53 -konepistoolimallit suunniteltiin mahdollisimman yksinkertaisiksi ja helposti massatuotantovälineillä tuotettaviksi aseiksi. Ainoat koneistusta vaativat osat ovat piippu ja lukko, runko koostuu kahdesta takaosastaan toisiinsa saranoidusta teräspellistä prässätystä puolikkaasta, joita rungon etuosaan ruuvattava piipun kiinnitysholkki pitää yhdessä. Purettaessa ase huoltoa ja puhdistusta varten se avataan kuin kirja. Lipaskuilun takana on kahvavarmistimen vipu.
Madsenin M46/50 -mallien lipas oli suora tankolipas, mutta M53:n lippaasta tehtiin käyrä syöttövarmuuden lisäämiseksi.
Madsenia myytiin vain vähän, lähinnä Etelä-Amerikan maihin, vaikka esimerkiksi Englannissa sitä kokeiltiin Sten-konepistooliin mahdollisena seuraajana.
Aiheesta muualla

Madsen m/50 submachine gun
Luettelo Suomen luonnonpuistoista

Luonnonpuiston kyltti.
Luonnonsuojelu
Lainsäädäntö
Ramsarin kosteikkosopimus 1971
Euroopan talousyhteisö 1979–1992
Euroopan yhteisö 1992–
lintudirektiivin I liite
luontodirektiivin II, III, IV ja IV (a) liite
Suomen luonnonsuojelulainsäädäntö
erämaalaki
koskiensuojelulaki
luonnonsuojelulaki
lehtojensuojeluasetus
Suomen luonnonsuojeluohjelmat
Ympäristöhallinto
Ympäristöministeriö
Suomen ympäristökeskus
Ympäristöjärjestöjä
BirdLife International
Euroopan eläintarha- ja akvaariojärjestö
Greenpeace
Luonto-Liitto
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto
Suomen luonnonsuojeluliitto
WWF
Luonnonsuojelualueet
luonnonpuistot
kansallispuistot
Natura 2000 -alueet (ml. Ramsar-alueet)
Teemasivu
Suomessa on 19 luonnonpuistoa, jotka kaikki ovat Metsähallituksen hoidossa. Suomen luonnonsuojelulaki määrittää luonnonpuiston yhdeksi tyypiksi Suomen luonnonsuojelualueista. Vuonna 1956 perustettu Jussarön luonnonpuisto liitettiin vuonna 1989 osaksi Tammisaaren saariston kansallispuistoa.
| Luonnonpuisto | Kunta | Pinta-ala km² | Perustettu |
| --- | --- | --- | --- |
| Häädetkeitaan luonnonpuisto | Parkano ja Karvia | 5,60 | 1958 |
| Karkalin luonnonpuisto | Lohja | 1 | 1964 |
| Kevon luonnonpuisto | Utsjoki | 712 | 1982 |
| Koivusuon luonnonpuisto | Ilomantsi | 29,4 | 1982 |
| Mallan luonnonpuisto | Enontekiö | 30 | 1938 |
| Maltion luonnonpuisto | Savukoski | 147,46 | 1956 |
| Olvassuon luonnonpuisto | Pudasjärvi, Utajärvi ja Puolanka | 59,58 | 1982 |
| Paljakan luonnonpuisto | Puolanka ja Hyrynsalmi | 28 | 1956 |
| Pelson luonnonpuisto | Siikalatva | 18,13 | 1981 |
| Pisavaaran luonnonpuisto | Rovaniemi ja Tervola | 50 | 1938 |
| Runkauksen luonnonpuisto | Simo ja Tervola | 70,5 | 1956 |
| Salamanperän luonnonpuisto | Kivijärvi | 12,7 | 1956 |
| Sompion luonnonpuisto | Sodankylä | 179 | 1956 |
| Sukerijärven luonnonpuisto | Kuusamo | 33,94 | 1981 |
| Sinivuoren luonnonpuisto | Orivesi | 0,62 | 1956 |
| Ulvinsalon luonnonpuisto | Kuhmo | 25 | 1956 |
| Vaskijärven luonnonpuisto | Pöytyä ja Mynämäki | 15 | 1956 |
| Vesijaon luonnonpuisto | Padasjoki | 1,14 | 1956 |
| Värriön luonnonpuisto | Salla ja Savukoski | 125 | 1981 |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Luonnonpuistoissa tutkitaan luontoa
Suomen luonnonpuistot
Häädetkeidas
Karkali
Kevo
Koivusuo
Malla
Maltio
Olvassuo
Paljakka
Pelso
Pisavaara
Runkaus
Salamanperä
Sompio
Sukerijärvi
Sinivuori
Ulvinsalo
Vaskijärvi
Vesijako
Värriö
Aichach-Friedberg

Aichach-Friedbergin piirikunta (saks. Landkreis Aichach-Friedberg) on Saksan Baijerin osavaltiossa sijaitseva piirikunta ja kyseisen osavaltion Schwabenin hallintopiirin itäisin piirikunta. Piirikunnan pinta-ala on 780,33 neliökilometriä ja sen väkiluku oli 135 024 vuonna 2020. Piirikunnan hallinnollinen keskus on Aichach.

Käännös suomeksi
Luotonen (Viitasaari)

| Luotonen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Viitasaari
Koordinaatit:  63°16′18″N, 25°21′51″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Keiteleen pohjoisosan alue (14.43)
Laskupuro:  Kivipuro Salmijärveen 
Järvinumero:  14.437.1.032
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  172,7 m  
Pituus:  350 m  
Leveys:  240 m  
Rantaviiva:  1,187 km  
Pinta-ala:  3,69 ha  
Tilavuus:  0.000045 km³ 
Keskisyvyys:  1,23 m  
Suurin syvyys:  2 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiLuotonen 
Luotonen tai Luotostenlampi on Keski-Suomessa Viitasaarella  Kotvalan lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 350 metriä pitkä, 240 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 3,7 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 45 300 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1,2 metriä ja suurin syvyys on 2,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen pohjoisosan alueella (14.43), jonka Komujoen valuma-alueeseen (14.437) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 172,7 metriä mpy.
Aikojen täyteyden esikoisten kirkko

Aikojen täyteyden esikoisten kirkko (engl. The Church of the Firstborn of the Fullness of Times) on eräs myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluva uskonnollinen yhteisö. Sen jäsenet harjoittavat moniavioisuutta. Ryhmään on enimmillään kuulunut noin 30 perhettä, jotka asuivat Utahissa ja "Los Molinos" -nimisessä kommuunissa Baja Californian niemimaalla.
Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko luopui virallisesti moniavioisuuden harjoittamisesta vuoden 1890 Manifestillaan. Useat kirkon jäsenistä eivät kuitenkaan hyväksyneet tätä muutosta opetuksessa. Kun moniavioisuuden harjoittajia alettiin erottaa kirkosta 1900-luvun alussa, osa moniavioisuuden harjoittajista muutti asumaan pohjoiseen Meksikoon, jossa olot olivat vapaammat. Eräs muuttaneista oli Alma Dayer LeBaron, joka muutti 1924 lukuisine vaimoineen ja lapsineen Galeanaan, Chihuahuaan, jonne hän perusti oman kommuuninsa "Colonia LeBaronin".
Kun Alma kuoli 1951, häntä seurasi yhteisön johtajana hänen poikansa Joel LeBaron. Hän rekisteröi yhteisön virallisesti nimellä Aikojen täyteyden esikoisten kirkko.
Joel LeBaronin nuorempi veli Ervil LeBaron oli ensin kirkon toiseksi korkein johtaja. Vuonna 1972 syntyi veljesten välille kuitenkin riita kirkon johtamisesta. Ervil erosi veljensä johtamasta kirkosta ja perusti San Diegossa omansa, jolle hän antoi nimen Jumalan Karitsan kirkko.
Samana vuonna Ervil LeBaron määräsi erään kannattajansa murhaamaan veljensä Joelin. Tämän jälkeen Aikojen täyteyden esikoisten kirkon johtajaksi nousi Joelin nuorin velin Verlan. Muutama vuosi myöhemmin Ervil hyökkäsi kannattajineen Los Molinosin kommuuniin tarkoituksenaan surmata myös Verlan. Tämä ei kuitenkaan ollut kyseisenä yönä kotona, joten hän selvisi hyökkäyksestä. Kaksi miestä kuitenkin sai surmansa ja Los Molinos hävitettiin. Nykyään joitakin LeBaronin suvun jäseniä kuulunee vielä Aikojen täyteyden esikoisten kirkkoon.
Aikuinen nainen

Aikuinen nainen voi viitata seuraaviin asioihin:
Aikuinen nainen, Paula Koivuniemen kappale
20 suosikkia – Aikuinen nainen, Paula Koivuniemen kokoelma-albumi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Aikuinen nainen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Luotolahti (Mikkeli, Honkamäki)

| Luotolahti |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mikkeli
Koordinaatit:  61°50′58″N, 27°14′42″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kyyveden alue (14.93)
Laskujoki:  Leveäjoki Kyyveteen 
Järvinumero:  14.932.1.070
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  100,8 m  
Pituus:  910 m  
Leveys:  300 m  
Rantaviiva:  2,249 km  
Pinta-ala:  9,863 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiLuotolahti 
Luotolahti  on Etelä-Savossa Mikkelissä  Häppälän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 910 metriä pitkä, 300 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 9,9 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Kyyveden alueella (14.93), jonka Kyyveden lähi-alueeseen (14.932) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 100,8 metriä mpy.
Luonnosta (Parmenides)

| Luonnosta> Περί φύσεως.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Parmenides
Kieli:  muinaiskreikka
Genre:  filosofia
Julkaistu:  400-luku eaa.
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Luonnosta (m.kreik. Περί φύσεως, Peri fyseōs) oli Parmenideen kirjoittama metafyysinen ja kosmologinen runoelma. Teos ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta sen sisällöstä tunnetaan katkelmia.
Parmenides kirjoitti teoksen ilmeisesti suhteellisen nuorena, sillä teoksessa häneen viitataan ”nuorukaisena”. Diogenes Laertioksen mukaan Luonnosta oli Parmenideen ainoa teos. Teoksesta nykyaikana käytetty nimi ei kuitenkaan todennäköisesti ole alkuperäinen.
Parmenideen teos oli runomuotoinen: se oli kirjoitettu perinteisellä eeppisellä runomitalla, heksametrisäkeinä. Parmenides on saattanut saada innoituksen runomuodossa kirjoittamiselle Ksenofaneelta. Toisaalta hänen tyylinsä ei muistuta tämän tyyliä, vaan enemmän Hesiodosta ja orfilaista runoutta.
Runo jakautuu kolmeen osaan. Ensimmäinen osa on johdanto, joka kuvaa valjakkoajelua taivaisiin Alētheia-jumalattaren (Totuus) luokse, sekä käytyä keskustelua. Alētheia ilmoittaa, että matkalainen tulee tuntemaan sekä järkkymättömän totuuden että sen, mitä ihmisille ilmenee, missä ei ole varmaa totuutta. Runon toinen osa on ”Totuuden tie”, joka kuvaa todellisen olevan. Kolmas osa on ”Mielipiteen tie”, jossa esiintyvät ihmisten jokapäiväisen havaintomaailman yksittäiset kohteet.
Runo on käsittänyt alun perin ehkä noin 800 säettä. Siitä tunnetaan nykyään yhteensä noin 160 säettä, jotka on järjestetty 20 pidemmäksi katkelmaksi. Katkelmat ovat peräisin myöhemmiltä filosofeilta, jotka ovat lainanneet Parmenideen teosta osana omia teoksiaan. Merkittävimpiä lähteitä ovat Sekstos Empeirikos, jolta tunnetaan 30 ensimmäisen katkelman (johdannon) 32:sta säkeestä, sekä Simplikios, jolta tunnetaan pitkiä Parmenideelta peräisin olevia lainauksia Aristoteleen teosten Fysiikka ja Taivaasta kommentaareissa. Kahdeskymmenes katkelma on peräisin Platonin dialogista Theaitetos.
Kirjallisuutta

Cassin, B.: Parménide: Sur la nature ou sur l’Étant. La langue de l’étre.  Paris:  Éditions de Seuil, 1998.
Conche, M.: Parménide. Le Poème: Fragments.  Paris:  Presses Universitaires de France, 1996.
Cordero, N.-L.: Les Deux Chemins de Parménide: Édition critique, traduction, études et bibliografie.  Paris: J. Vrin; Brussels: Éditions Ousia, 1984.
Coxon, A. H.: The Fragments of Parmenides: A critical text with introduction, translation, the ancient testimonia and a commentary.  (Phronesis Supplementary Volume iii)  Assen/Maastricht:  Van Gorcum, 1986.
Diels, Hermann & Kranz, Walther (toim.): DK 28 B. Fragmente Παρμενίδου Περί φύσεως Die Fragmente der Vorsokratiker.  2009. ILIESI-Daphnet.
Gallop, D.: Parmenides of Elea: Fragments.  Toronto:  University of Toronto Press, 1984.
Giordano, D.: Parmenide. Proemio del Peri physeos. Inni filosofici greci, 1957.  Bologna.
Imbraguglia, G.: Introduzione alla filogenesi dei concetti di modello naturale e patologico nella cultura antica. I: La frontiera sferica come idea strategica del Peri Physeos di Parmenide. Giornale di Metafisica, 1977, nro 32.
Kirk, G. S. & Raven, J. E. &  Schofield, M.: ”VIII: Parmenides of Elea”, The Presocratic Philosophers.  (2nd edn)  Cambridge:  Cambridge University Press, 1983.
La Sala, F.: Fondazione della filosofia e rifondazione della ricerca. Una rilettuta del ’Peri Physeos’ di Parmenide. Aquinas, 1986, nro 29.
Linke, K.: Zu Parmenides peri physeos. Philologus, 1906.
O'Brien, D. & Frère, J.: Le Poème de Parménide.  (Texte, Traduction, Essai Critique = P. Aubenque (gen. ed.), Études sur Parménide, i)  Paris:  J. Vrin, 1987.
Reale, G. & Ruggiu, L.: Parmenide. Poema sulla natura. I frammenti e le testimonianze indirette.  Milan:  Rusconi, 1991.
Tarán, L.: Parmenides: A Text with Translation, Commentary, and Critical Essays.  Princeton:  Princeton University Press, 1965.
Vitali, R.: Parmenide di Elea, Peri Physeos. Una ricostruzione del Poema.  Faenza, Lega, 1977.
Zafiropoulo, J.: Parménide, Peri Physeos.  Paris:  Tallone, 1953.
Aiheesta muualla

Parmenides: On Nature Translated by John Burnet, 1892. (muinaiskreikaksi) (englanniksi)
Parmenides: On Nature (Arkistoitu – Internet Archive) Translated by Thomas Davidson. (englanniksi)
Parmenides: On Nature[vanhentunut linkki] Edited by Allan F. Randall. (englanniksi)
Parmenides: On Nature Selected Translations of the Fragments arranged in groups of five lines. (englanniksi) (saksaksi)
Makonnen Wolde Mikael

| Makonnen Wolde Mikael |
| --- | --- |
 Valokuvassa vuodelta 1902.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1852
Kuollut: 22. maaliskuuta 1907
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Etiopia
Taistelut ja sodat:  ensimmäinen Italian–Etiopian sota
Sotilasarvo:  dajazmach
Makonnen Wolde Mikael (1852 – 22. maaliskuuta 1907) oli etiopialainen sotilaskomentaja ja Hararin kuvernööri. Makonnen johti etiopialaisia joukkoja esimerkiksi Etiopian levittäytyessä somalien asuttamalle alueelle idässä. Hän oli mukana myös Italian tappioon päättyneessä Adowan taistelussa.