stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hernán Cortésin testamentti

Hernan Cortésin testamentti on espanjalaisen konkistadorin Hernán Cortésin (1485–1547) viimeinen tahto. Testamentin transkriptiot perustuivat viime aikoihin saakkamilloin? testamentin kopioon, jonka Alexander von Humboldt löysi Meksikon Hospital de Jesusissa sijaitsevasta konkistadorin perheen arkistosta. Vuonna 1927 P. Mariano Cuevas löysi Espanjan Sevillasta alkuperäisen testamentin. G. N. G. Conway julkaisi omalla kustannuksellaan Sevillassa olevasta alkuperäisestä testamentista näköispainoksen, jossa on P. Cuevasin kirjoittama esipuhe.
Meksikossa vuonna 1990 ilmestynyt José Luis Martínezin Documentos cortesianos sisältää Cortésin testamentin kokonaisuudessaan, minkä lisäksi lisäksi siinä on testamenttiin läheisesti liittyviä asioita, kuten Kaarle V:n vapauttamat orjat ja pitkä kiista Cortésille luvatuista Hondurasin-retken ja Molukeille lähetetyn laivaston korvauksista.
Laajan testamenttinsa Meksikoon liittyvien määräysten toimeenpanijaksi Cortés oli määrännyt Saarnaajien veljeskunnan prelaatin, Meksikon dominikaanien provinsiaalin Domingo de Betanzosin, joka ehdottomuudellaan intiaanien heikoista henkisistä kyvyistä pystyi vaikuttamaan merkittävästi Intioiden neuvoston kannanottoihin. Betanzos ei kyennyt valvomaan Cortésin testamentin toimeenpanoa Meksikossa, sillä hän kuoli Espanjan Valladolidissa syyskuussa 1549 oltuaan sitä ennen vuoteeseen sidottuna. Kuolinvuoteellaan Betanzos, joka oli tullut kuuluisaksi kovista, intiaanien henkisiä kykyjä arvostelevista lausunnoistaan, perui kuolinvuoteellaan nuo lausuntonsa kirjallisesti. Näin kerrotaan tapahtuneen Bartolomé de las Casasin johtamien dominikaanien painostuksesta.
Cortésin testamentin alkuosassa on määräyksiä siitä, miten hänen oman ruumiinsa ja hänen kuolleiden lähisukulaistensa luiden kanssa on meneteltävä.
Hietakalla (Hiastinlahti)

Hietakalla
| --- | --- |
Sijainti:  65°21.955′N, 025°14.208′E, Ii Suomi
| --- | --- |
Asukasluku:  kesäasuntoja
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Hietakalla on asumaton saari Iin kunnassa Perämerellä. Se sijaitsee Hiastinlahden suulla noin kilometrin päässä Pauhun niemen länsipuolella ja noin kahdeksan kilometriä Iin Haminasta luoteeseen. Saarella on kesäasuntoja.
Hesperian esplanadi

Hesperian esplanadi ilmasta nähtynä
Hesperiankadut ja Hesperian esplanadi Mannerheimintieltä nähtynä. Puistossa Risto Rytin muistomerkki.
Hesperian esplanadilla oleva leikkipuisto Taivallahti Mechelininkadulta nähtynä.
Hesperianesplanadi (ruots. Hesperiaesplanaden) on kapeahko Töölön­lahden rannalta Taival­lahdelle johtava puisto­vyöhyke Etu- ja Taka-Töölön rajalla Helsingissä. Sen reunoja pitkin kulkevat Eteläinen ja Pohjoinen Hesperian­katu. Sen kohdalla kannas, joka yhdistää Helsingin­niemen ja siellä sijaitsevan Helsingin keskustan mantereeseen, on kapeimmillaan, noin kilo­metrin levyinen.
Hesperiankadut alkavat Mannerheimin­tieltä, joka erottaa Hesperian esplanadin Töölön­lahden rannalla olevasta Hesperianpuistosta.  Muut Hesperian esplanadin poikki kulkevat kadut ovat Töölönkatu, Runeberginkatu, Mechelininkatu ja Hieta­kannaksen­tie. Puisto­vyöhyke on Runebergin­kadun itä­puolella noin 60 metrin, länsi­puolella yli 100 metrin levyinen.
Puistoon on istutettu muun muassa hevos­kastanjoita. Siellä sijaitsevat myös sijaitsevat Veikko Myllerin suunnittelema Risto Rytin muisto­merkki Vastuun vuodet vuodelta 1994 lähellä Mannerheimintietä sekä Matti Peltokankaan suunnittelema Lauri Kristian Relanderin muistomerkki Alhaalta ylös, sisältä ulos vuodelta 1996 Runebergin­kadun kulmassa.
Runebergin- ja Mechelininkatujen välisellä osuudella Hesperian esplanadilla on leikkipuisto Taivallahti, jossa on myös pieni uima-allas ja luistin­rata. Iltaisin siellä oleva rakennus toimii Nuoriso­asiain­keskuksen nuoriso­tilana.
Historia

Töölö oli vielä 1800-luvun lopulla selvästi varsinaisen kaupunki­alueen ulkopuolella. Kuitenkin jo 1700-luvulla nykyisen Hesperian­kadun kohdalla kulki Taival­lahden rannalle johtava tie, Edes­viks­vägen (Taival­lahden­tie). Myöhemmin se sai nimen Fattigs­gårds­vägen (Köyhäin­talon­tie), koska sitä pitkin kuljettiin myös nykyisen Kivelän sairaalan alueella sijainneelle köyhäintalolle.
Nykyisen Hesperian esplanadin kohdalle on suunniteltiin ehdotettiin 1890-luvulla Hesperian kanavaa, joka olisi yhdistänyt Töölön­lahden ja Taival­lahden. Sen tarkoituksena olisi ollut edistää Töölön­lahden veden vaihtuvuutta, mutta myös parantaa vesi­liikenne­yhteyksiä kaupungin eri satamien välillä. Rakentamista perusteltiin myös esteettisillä syillä.
Töölön ensimmäiseen, Gustaf Nyströmin ja Lars Sonckin laatimaan ja vuonna 1906 vahvistettuun asemakaavaan kanava ei kuitenkaan sisältynyt, vaan sen paikalla oli vain normaali­levyinen katu nimeltä Hesperiagatan, jonka länsi­päässä olisi ollut Taival­lahden tori. Kanavan rakentamista ehdotettiin kuitenkin pian tämän jälkeen uudestaan, ja laaditun suunnitelman mukaan sen rantoja pitkin olisivat kulkeneet Eteläinen ja Pohjoinen Hesperian­katu (ruots. Södra och Norra Hesperiagatan)
Vuonna 1917 vahvistettiin alueen uusi asema­kaava. Siinä kanava­suunnitelmasta oli luovuttu, mutta sen paikalle päätettiin rakentaa leveä puistokatu, joka myöhemmin voitaisiin tarvittaessa muuttaa kanavaksi. Päätökseen vaikutti erityisesti kaupungin asemak­aava­toimi­kunnan lausunto, jonka mukaan suunnitteilla olleeseen Töölön kaupungin­osaan oli ennestään varattu liian vähän puistoja.
Puistoalue oli kallioinen, mutta 1930-luvulla se tasoitettiin, kun alueella toteutettiin Birger Brunilan suunnittelemat istutus­työt. Ne aloitettiin silloisen Turun­tien (nyk. Mannerheimin­tien) puoleisesta päästä vuonna 1931 ja valmistuivat vuonna 1936, länsi­päästä eli Taival­lahden alueella kuitenkin vasta 1940-luvulla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hesperian esplanadi Wikimedia Commonsissa
HMS Forester (H74)

| HMS Forester |
| --- | --- |
 HMS Forester

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  J. Samuel White and Company, Cowes
Laskettu vesille:  28. kesäkuuta 1934
Poistui palveluskäytöstä:  myyty romutettavaksi 22. tammikuuta 1946
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 427,5 t (standardi) 1 971,1 t (max)
Pituus:  100,3 m
Leveys:  10,1 m
Syväys:  3,3 m
Koneteho:  38 000 hv
Nopeus:  35,5 solmua
Miehistöä:  145
Aseistus
Aseistus:  4 × QF 4,7" Mk XII -tykkiä CP Mk XVII -asennuksina 2 × nelipiippuista Vickers .50" Mk I -ilmatorjuntakonekivääriä 8 × 21" (533 mm) torpedoputkea 1 × kisko, jolla 20 syvyyspommia
HMS Forester (viirinumero H74) oli Britannian kuninkaallisen laivaston F-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Cowesista J. Samuel White and Companyltä. Alus laskettiin vesille 28. kesäkuuta 1934.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin F-luokan hävittäjistä  muodostettuun Kotilaivaston 6. hävittäjälaivueeseen, joka numeroitiin toukokuussa 1939 uudelleen 8. hävittäjälaivueeksi.
Alus upotti 20. syyskuuta 1939 HMS Fortunen kanssa syvyyspommein Saksan laivaston sukellusveneen U-27 (58°35′N, 09°02′W).
Saksan laivaston taisteluristeilijät Scharnhorst ja Gneisenau upottivat 23. marraskuuta aseistetun kauppalaivan HMS Rawalpindin, joka kuitenkin ehti ilmoittaa kohtalostaan radiolla. Kotilaivasto määräsi Clydestä vahvan osaston merelle kohti Norjan rannikkoa katkaisemaan saksalaisten paluutien. Forester oli osaston mukana suojaamassa raskaita yksiköitä. Osasto ei kuitenkaan havainnut kohdettaan, vaan palasi kotisatamaan.
Norjan taisteluihin alus osallistui 8. hävittäjälaivueessaa. Se osallistui Narvikin toiseen taisteluun. Alus liitettiin 1940 laivueen mukana Force H:hon Gibraltarille.
Aluksen miehistö pelasti 8. maaliskuuta 1941 merestä 144 sukellusvene U-124:n upottamien Lahoren ja Tielbankin miehistöjenjäsentä. Alus pelasti myöhemmin HMS Faulknorin kanssa vielä 107 eloonjäänyttä saman sukellusveneen torpedoimalta Nardanalta.
Alus upotti 18. kesäkuuta 1941 Faulknorin, HMS Fearlessin, HMS Foresightin ja HMS Foxhoundin kanssa syvyyspommein Cadizista länteen sukellusvene U-138:n (36°04′N, 07°29′W).
Vuonna 1942 alus palasi Englantiin, jossa se liitettiin Kotilaivastoon suojaamaan Jäämeren saattueita. Alus palasi kuitenkin 1943 Välimerelle, jossa se osallistui Salernon maihinnousuun ja Aegeianmeren taisteluihin. Alus määrättiin kuitenkin palaamaan Pohjois-Atlantille Jäämeren saattueiden suojaksi. Saattue tehtävät kuitenkin keskeytyivät aluksen osallistuessa Normandian maihinnousuun. Alus upotti 10. marraskuuta 1944 Kanadan laivaston HMCS St. Laurentin, HMCS Owenin ja HMCS Swansean kanssa syvyyspommein Pohjois-Atlantilla sukellusvene U-845:n (48°20′N, 20°33′W). Alus upotti 20. elokuuta 1944 HMS Wensleydalen ja HMS Videtten kanssa syvyyspommein Englannin kanaalissa sukellusvene U-413:n (50°21′N, 00°01′W).
Alus myytiin romutettavaksi 22. tammikuuta 1946 ja saapui Rosythiin kesäkuussa 1947.
Päälliköt

Aluksen päälliköinä olivat:
Edward Bernard Tancock DSC 14. tammikuuta 1939 – tammikuu 1942
George Pepys Huddart tammikuu 1942 – 1. toukokuuta 1942 (kaatui)
Jack Bitmead DSO 2. toukokuuta – 4. elokuuta 1942 (sij)
James Arbouin Burnett DSC 4. elokuuta 1942 – 21. toukokuuta 1944
George Windsor Gregorie 21. toukokuuta – 9. heinäkuuta 1944
David Creagh Beatty DSC 9. heinäkuuta 1944 – 17. huhtikuuta 1945
Peter Ronald Ward 17. huhtikuuta – 6. kesäkuuta 1945
Louis John Hilary Gamble 6. kesäkuuta 1945 –
Hersonin kuvernementti

| Hersonin kuvernementti Херсонська губе́рнія Херсонская губерния Mykolajivin (Nikolajevin) kuvernementti (1802–1803) |
| --- | --- |

 Vaakuna
 Hersonin kuvernementti Venäjän keisarikunnan kartalla.
Valtio:   Venäjä
Perustettu:  1802
Lakkautettu:  1920
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  H’erson
Pinta-ala  (62 213,2 neliövirstaa (1897)):  70 802 km²
Väkiluku (1897):  2 733 612
Hersonin kuvernementti (ukr. Херсонська губе́рнія,  H’ersonska hubernija, ven. Херсо́нская губе́рния,  Hersonskaja gubernija) oli Venäjän keisarikunnan kuvernementti vuosina 1802–1920, joskin aivan aluksi, nimenä oli kuvernementtikaupungin mukaan Mykolajivin (Nikolajevin) kuvernementti (1802–1803). Kuvernementti perustettiin vuonna 1802  pilkottaessa aluelaajennusten kasvattamaa Uuden Venäjän kuvernementtiä (ven. Новороссийская губерния, Novorossijskaja gubernija) pienempiin osiin.
Hersonin kuvernementin rajat ja kihlakunnat. (Brockhaus–Jefronin tietosanakirjasta 1890—1907.)
Kuvernemenin naapureina olivat pohjoisessa Podolian, Kiovan ja Pultavan kuvernementit, idässä Jekaterinoslavin ja kaakossa Taurian kuvernementti. Lounaassa alue rajoittui Mustaanmereen ja lännessä Bessarabian kuvernementtiin.
Väestön määrä oli kasvanut voimakkaasti kuvernementin perustamisen jälkeen ja suuri osa väestönkasvusta selittyi muuttoliikkeellä alueelle. Vuonna 1812 kuvernementin väkiluku oli noin 245 000, vuonna 1851 893 000, vuonna 1863 1 330 000, vuonna 1885 2 027 000, vuonna 1897 2 733 600 ja vuonna 1914 jo 3 744 600.
Kuvernementti jakautui kihlakuntiin (ujezd), joita oli vuonna 1897 kuusi.
Vuoden 1897 väestönlaskennan aikaan kuvernementin asukasluku oli 2 733 612. Asukkaista maaseutuväestöä oli 71,1 prosenttia ja kaupunkilaisia 28,9 prosenttia. Suurimmat kaupungit olivat Odessa (403 815 as.), Mykolajiv (92 012 as.), Jelisavetgrad (61 488 as.) ja H’erson (59 076 as.). Näistä Odessa oli samalla erityisasemassa oleva hallintoalue (градоначальство) ja Mykolajiv (Nikolajev) erityisasemassa oleva sotilaallinen hallintoalue (военн. градоначальство).
Asukkaiden etnisistä ryhmistä suurimmat olivat ukrainalaiset (53,5 %, 1 462 039 as.), (iso)venäläiset (21,0 %, 575 375 as.), juutalaiset (11,8 %, 322 537 as.), moldovalaiset ja romanialaiset (5,4 %, 147 218 as.) sekä saksalaiset (4,5 %, 123 453 as.). Väestönkasvun, kaupungistumisen ja kuvernementiin suuntautuvan muuttoliikkeen johdosta etninen jakauma oli muuttunut huomattavasti vuosikymmenten saatossa. Vielä 1850-luvulla ukrainalaisia oli ollut 68–75, romanialaisia 8–11, (iso)venäläisiä vain 3–7, juutalaisia 6, saksalaisia 4, bulgarialaisia 2 prosenttia. Tämän lisäksi kuvernementissa asui muun muassa serbejä, kreikkalaisia ja romaneja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hersonin kuvernementti Wikimedia Commonsissa
Herten

| Herten |
| --- | --- |
 Wasserschloss Herten
 vaakuna
 Herten
 Koordinaatit: 51°36′N, 7°8′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Nordrhein-Westfalen
Hallintopiiri:  Münster
Piirikunta:  Recklinghausen
Hallinto:  
 – Pormestari:  Matthias Müller
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  37,33 km²
Korkeus:  75 m
Väkiluku (31.12.2022):  62 473
 – Väestötiheys:  1 674 as./km²
 
 www.herten.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Herten on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa. Se sijaitsee Ruhrin alueen pohjoislaidalla ja kuuluu Münsterin hallintopiiriin sekä Recklinghausenin piirikuntaan. Kaupungin asukasluku vuoden 2022 lopussa oli 62 473. Sen pinta-ala on 37,33 neliökilometriä ja asukastiheys 1 674 as./km².
Herten on jaettu yhdeksään kaupunginosaan (saks. Stadtteile), jotka ovat Bertlich, Disteln, Herten-Mitte, Herten-Südost, Herten-Südwest, Langenbochum, Paschenberg, Scherlebeck ja Westerholt. Niistä runsasväkisin on Westerholt noin 10 800 asukkaallaan. Vähiten asukkaita on Bertlichissä, noin 3 403. Suhteellisesti eniten ulkomaalaisia on Herten-Südwest kaupunginosassa, 26 %.
Hertenillä on ystävyyskaupunkitoimintaa Ranskan Arras'n, Yhdistyneen kuningaskunnan Doncasterin, Saksan Schneebergin ja Puolan Szczytnon kanssa.
Hertenin nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa linna Wasserschloss Herten ja hyvin säilynyt vanha Westerholtin kylä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Herten Wikimedia Commonsissa
Kaupungin viralliset sivut (saksaksi)
Heikki Eklöf

Heikki Eklöf (s. 1954 Hämeenlinna) on hämeenlinnalainen kuvittaja. Työskenneltyään mainosalalla yli 30 vuotta hän ryhtyi vapaaksi taiteilijaksi.
Ura

Karto Oy on myynyt Heikki Eklöfin kuvittamia Wenkoolit-postikortteja helmikuusta 2013 alkaen. Wenkoolit ovat Eklöfin luoma piirroshahmosarja, jonka pääosassa seikkailee hyväntahtoisia kaapuun ja puukenkiin pukeutuvia hahmoja.
Wenkoolit-postikorttien lisäksi Heikki Eklöf on kuvittanut lukuisia muitakin postikorttisarjoja, kuten Paletti Oy:n julkaiseman Sininen Sarja -postikorttisarjan, joka on Vexi Salmen tekstittämä. Lisäksi Eklöf on kuvittanut Karto Oy:n julkaiseman kahdeksanosaisen Senkin Apina -hupikorttisarjan sekä Kantolan Kortti Tuotteen julkaiseman Perinnetonttu-postikorttisarjan. Vuonna 2013 Kantolan Kortti Tuote julkaisi 12 uutta Eklöfin kuvittamaa tonttuaiheista postikorttia.
Kuvittajana Eklöf tekee paitsi karikatyyrisiä piirroksia, myös realistisia teoksia ja muotokuvia. Hänen luomansa peikkosarja ”Voihan Peikkoset” oli esillä Naivistit Iittalassa -näyttelyssä joulukuussa 2013. Aiemmin Eklöfin töitä on nähty myös lukuisissa muissa näyttelyissä.
Postikorttikuvituksien lisäksi Eklöf on kuvittanut vinyylilevyjen ja VHS -videoiden sekä kirjojen kansipapereita.
Aiheesta muualla

Heikki Eklöfin kotisivut
Hernán Barcos

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 11. huhtikuuta 1984 (ikä 40)
Syntymäpaikka: Bell Ville, Argentiina
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 189 cm
Lempinimi: El Pirata (suom. Merirosvo)
Seura
Seura: Vélez Sarsfield
Pelinumero: 11
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2004–2009 | Racing | 3 | (0) |
| 2005–2006 | → Guaraní (laina) | – | (–) |
| 2006–2007 | → Olmedo (laina) | 43 | (22) |
| 2007–2008 | → Punainen tähti (laina) | 18 | (3) |
| 2008 | → Huracán (laina) | 17 | (3) |
| 2009 | → Shanghai Shenhua (laina) | 14 | (3) |
| 2009 | → Shenzhen Ruby (laina) | 14 | (14) |
| 2010–2011 | LDU Quito | 64 | (38) |
| 2012–2013 | Palmeiras | 29 | (14) |
| 2013–2015 | Grêmio | 68 | (23) |
| 2015 | Tianjin Teda | 29 | (15) |
| 2016– | Sporting CP | 8 | (0) |
| 2016– | → Vélez Sarsfield (laina) | 0 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 307 | (135) |
Maajoukkue
| 2012 | Argentiina | 4 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 12. syyskuuta 2016.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 12. syyskuuta 2016.
Hernán Barcos (s. 11. huhtikuuta 1984 Bell Ville, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä. Barcos edustaa Argentiinan Primera Divisiónissa pelaavaa Vélez Sarsfieldiä, jossa hän on lainassa Portugalin pääsarjassa pelaavasta Sporting CP:stä.
Barcos on pelannut pääsarjatasolla 12 seurassa seitsemässä maassa – Argentiinassa, Paraguayssa, Ecuadorissa, Serbiassa, Kiinassa, Brasiliassa ja Portugalissa. Hänen seurojaan ovat olleet Argentiinassa Racing ja Huracán, Paraguayssa Guaraní, Ecuadorissa Olmedo ja LDU Quito, Serbiassa Punainen tähti, Kiinassa Shanghai Shenhua, Shenzhen Ruby ja Tianjin Teda, Brasiliassa Palmeiras ja Grêmio sekä Portugalissa Sporting CP. Barcos voitti LDU Quitossa Ecuadorin-mestaruuden kaudella 2010 ja Palmeirasissa Copa do Brasilin kaudella 2012.
Edustaessaan Palmeirasia Barcos pelasi Argentiinan A-maajoukkueessa neljä ottelua vuonna 2012.
Heikki Bachmann

Heikki Antero Bachmann (14. marraskuuta 1930 Rakvere, Viro – 1. helmikuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja ja yrittäjä, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria

Bachmannin vanhemmat olivat toimitusjohtaja Alfred Bachmann ja Hilma Matilda Salminen ja puolisot 1952–1973 Anneli Hannus ja vuodesta 1974 Riitta Hannele Silola. Bachmann tuli ylioppilaaksi Helsingin toisesta suomalaisesta lyseosta 1952 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1956. Hän oli työuransa alussa harjoittelija Heteka Oy:ssä, Helsingin kaupungin konepajalla, William Kiisto Oy:ssä ja Paitateollisuusyhdistyksessä.
Kassakaappi Oy:n, vuodesta 1973 Kaso-osakeyhtiö, laskentatoimen hoitaja Bachmann oli 1954–1960 ja toimitusjohtaja 1960–1991. Hän toimi myös yhtiön hallituksen jäsenenä ja puheenjohtajana. Bachmann oli lisäksi Kommandiittiyhtiö Martti Bachmann & Co:n, vuodesta 1972 Kasola Ky Heikki Bachmann ja vuodesta 1975 Kasola Oy, toimitusjohtaja, hallituksen jäsen ja hallituksen puheenjohtaja sekä Baviafilmi Oy:n toimitusjohtaja. Hänellä oli myös monia liike-elämän ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Bachmann sai 1991.
Bachmann on haudattu Maunulan uurnalehtoon.
Julkaisuja

Miten taloutemme voimistuu, 1976
Kaso 50 vuotta: 1944–1994, 1995
Herman Lavikkala

Rauno Herman Lavikkala (s. 27. marraskuuta 1939 Savitaipale) on suomalainen kirjailija.
Teoksia

Pihkakouran lähiö eli Mikä on metsäsuomalainen elämänmuoto? ; kuvitus Aarne Liuksiala. Alea-kirja, Helsinki 1975
Hemibates

| Hemibates |
| --- | --- |
 Hohtopetoahven (Hemibates stenosoma)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Kirjoahvenkalat Cichliformes
Heimo::  Kirjoahvenet Cichlidae
Suku::  Hemibates  Regan, 1920
Katso myös
   Hemibates Wikispeciesissä   Hemibates Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hemibates on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Suvussa oli pitkään vain yksi laji, hohtopetoahven (H. stenosoma), mutta nykyisin siihen kuuluu myös vuonna 2017 tieteelle kuvattu Hemibates koningsi. Kumpikin laji elää kotoperäisenä Tanganjikajärvessä.
Lajit

Sukuun kuuluu seuraavat kaksi lajia:
Hemibates koningsi Schedel & Schliewen, 2017
Hemibates stenosoma (Boulenger, 1901) – Hohtopetoahven
Helsingin varuskunta

Helsingin varuskunta on Suomen puolustusvoimien Helsingissä sijaitseva varuskunta. Siihen kuuluvat Santahaminan saarella Itä-Helsingissä sijaitseva Santahaminan varuskunta, jossa ovat Maavoimiin kuuluva Kaartin jääkärirykmentti ja Merivoimiin kuuluvaan Rannikkoprikaatiin kuuluva Suomenlinnan rannikkorykmentti. Lisäksi varuskuntaan kuuluvat Santahaminassa Maanpuolustuskorkeakoulu sekä Suomenlinnassa Merisotakoulu.
Pääesikunta kuuluu varuskuntaan hallintoyksikkönä.
Haapsalun piispanlinna

Haapsalun linna
Haapsalun linnanrauniot
Kaiverrus linnasta vuodelta 1889
Droonilla kuvattu video Haapsalun piispanlinnasta 2022
Haapsalun piispanlinna (vir. Haapsalu piiskopilinnus) on Haapsalussa sijaitseva linna, johon kuuluu Haapsalun tuomiokirkko. Linna on perustettu 1200-luvulla Saarenmaan-Läänemaan hiippakunnan hallintokeskukseksi. Legendan mukaan elokuussa täyden kuun aikaan kappelin sisäseinälle ilmestyy valkoisen leidin kuva.
Historia

Albert von Buxhövden perusti Riian arkkihiippakunnan piispana toimiessaan vuonna 1228 uuden hiippakunnan, johon tulivat kuulumaan Läänemaa, Saarenmaa ja Hiidenmaa. Uuden Saarenmaan-Läänemaan hiippakunnan ensimmäinen hallintokeskus oli Lihulan linna, jonne rakennettiin kivinen linnake kalparitariston avulla. Välttääkseen konflikteja vaikutusvaltaisen ritarikunnan kanssa piispa siirsi hiippakunnan hallintokeskuksen Peronaan, jossa sen polttivat liettualaiset kymmenen vuotta myöhemmin. Hiippakunnan uudeksi keskukseksi valittiin Haapsalu, jonne alettiin rakentaa piispan linnaketta ja tuomiokirkkoa. Linnan rakentaminen jatkui kolme vuosisataa.
Linna

Linnan rakentaminen, laajentaminen ja uudelleen rakentaminen jatkuivat useita vuosisatoja. Arkkitehtuuri muuttui aseiden kehityksen myötä. Linnoitus saavutti lopullisen suuruutensa piispa Johannes IV Kievelin aikana vuosina 1515–1527. Tuolloin sen pinta-ala oli yli 30 000 neliömetriä, seinien paksuus vaihteli 1,2–1,8 metrin välillä ja suurin korkeus oli yli 10 metriä. Linnan länsisivulla on 29 metriä korkea vartiotorni 1200-luvulta. Sitä on käytetty myöhemmin kellotornina. Linnan muureja korotettiin myöhemmin 15 metriin asti.
Linna vaurioitui pahoin Liivinmaan sodan aikana vuosina 1558–1582. Pienen linnan muurit ja ulompi linnoite jäivät osittain tuhoutuneiksi. 1600-luvulla Viroa tuolloin hallinneet ruotsalaiset eivät enää käyttäneet linnaa puolustusrakennuksena. Suuren Pohjan sodan aikana vuonna 1710 Venäjä valloitti Viron ja Pietari Suuren käskystä linnan muurit tuhottiin osittain. Tästä lähtien linna on ollut käytännössä raunioina.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Haapsalun piispanlinna Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Haapsalu Castle – Käännetty vain artikkelin alkuosa.
Käännös suomeksi
Hovinsaaren sellutehtaan konttorirakennus

Hovinsaaren sellutehtaan konttorirakennus on Kotkassa Hovinsaaren kaupunginosassa sijaitseva Valter Thomén suunnittelema rakennus, joka valmistui vuonna 1906. Rakennus kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Hovinsaaren entisen sellutehtaan perusti norjalaissyntyinen insinööri Ole Nerdrum. Tehtaan yhteyteen sen pohjoispuolelle rakennettu konttorirakennus toimi myös tehtaanjohtajan asuntona. Jugend-tyylinen rakennus on muurattu osittain tiilestä ja osittain sahausjätteenä syntyneistä puunutikoista. Talon alakerta on säilynyt kaakeliuuneineen alkuperäistä vastaavassa asussa.
Heli Roiha

Heli Roiha (s. 1972) on helsinkiläinen toimittaja ja mediahenkilö. Roiha on työskennellyt muun muassa Ylen Radiomafiassa ja Radio Extremissä. Roiha on ollut jäsenenä YLE FST5:n ja Hyena Produktionerin tuottamassa Hetimiten-ohjelmassa. Roiha toimi kolumnistina Image-lehdessä. Roiha esiintyi tammikuussa 2007 Broadcasters-tuotantoyhtiön Uutisvuoto-ohjelmassa Yle TV1:ssä ja aikaisemmin vuonna 2006 MTV3:n Unisex-ohjelman juontajana. Sittemmin Roiha on toiminut ravintola-alalla baarityöläisenä.
Lähteet ja aiheesta muualla

↑  Pekkarinen, Aino. Helsingin Sanomat 20.2.2012. Nysväystä tästä elämästä.
Unisex vei Heli Roihan muodin maailmaan MTV3.fi.  27.5.2006.
Heli Roiha Internet Movie Databasessa. (englanniksi)