stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Porvoon palo (1760)

Porvoon palo syttyi 11. kesäkuuta 1760.
Paloa oli edeltänyt pitkä kuivuus, ja palopäivänä puhalsi voimakas pohjoistuuli. Tulipalon arvellaan olleen peräisin Vuorikadulta Anders Bergmanin talosta, jossa kaksi piikaa oli laittanut mallassaunaa. Myös Bergmanin vaimon Maria Holmin epäillään laittaneen keittiössään yöllä kalakeittoa, mutta tämä kiisti väitteet.
Kello puoli neljältä aamulla herännyt nikkari Martin Witting ei nähnyt missään tulta, mutta kello viideltä tuli oli jo vallannut Bergmanien katon. Eräs piika huomasi tämän, ja hän ja hänen talonväkensä yrittivät sammuttaa sitä vedellä, mutta katto luhistui ja sammuttajien oli pakko pelastautua siitä nousseilta liekeiltä. Seuraavien muutaman tunnin ajan tulipalo tuhosi Wittingin mukaan 170 taloa. Palo alkoi hiipua kello kymmeneltä, kun talot alkoivat loppua.
Tuli tuhosi kaksi kolmasosaa Porvoon kaupungista. Liekeissä menehtyi ainakin piika Lena Mat­sin­ty­tär, ja por­va­ri Erik Skog­berg sai vakavia palovammoja joihin hän myöhemmin kuoli. Vuonna 1761 tehdyn arvion mukaan 209 porvoolaista menetti tulipalon takia yhteensä 505 200 ku­pa­ri­taa­le­ria.
Palon jälkeen Porvoossa suosittiin talojen rakentamisessa kivimateriaalia paloturvallisuussyistä.
Puskakollektiivi

Puskakollektiivi on vuonna 2017 Jyväskylässä kahdeksan naisen perustama teatteriseurue. Seurueen muodostavat Satu Hokka, Maija Lehtoranta, Petra Luukkainen, Wilma Mäkinen, Milka Piipponen, Sina Rosti, Katariina Sarja ja Mette Seppälä. Teatteri rekisteröitiin yhdistykseksi vuonna 2018 nimellä Teatteriseurue Puskakollektiivi ry. Teatteri tuottaa esityksiä käsikirjoitetusta teatterista aina erilaisiin performansseihin. Seurueen jäsenet toimivat käsikirjoittajina, ohjaajina, tuottajina, näyttelijöinä sekä ääni- ja valosuunnittelijoina. Seurueen tekemistä leimaa pitkälti DIY-periaate. Puskakollektiivin teokset ovat helposti liikuteltavia ja seurue on vienyt näytelmiään esimerkiksi Helsinkiin, Tampereelle ja Ouluun. Kotipaikkakunnallaan Jyväskylässä Puskakollektiivilla ei ole pysyvää teatteritilaa, mutta se toimii erityisesti Baari Vakiopaineessa.[lähde? ]
Seurueen jäsenet päätoimittivat vuosina 2020 ja 2021 monitaidefestivaali Jyväskylän Kesän radio-ohjelmiston. Puskakollektiivi voitti vuoden 2019 Työväen näyttämöpäivien yleisöäänestyksen toisen sijan.
Aiheesta muualla

Puskakollektiivi.fi
https://areena.yle.fi/podcastit/1-4353363
https://www.ksml.fi/paikalliset/2739634
https://www.sjl.fi/paikalliset/2537630
https://festivals.fi/radio-jyvaskylan-kesassa-kaydaan-kaj-chydeniuksen-mokilla-kaivellaan-kesan-unohtuneita-skandaaleja-ja-puhutaan-ymparistosta-mari-pantsarin-panu-pihkalan-ja-muiden-asiantuntijoiden-kanssa/
https://sites.utu.fi/artlabour/news/mikko-jakonen-yfipaneelissa-taiteilijat-ja-tyo-koronan-jalkeen/
Pyhän Henrikin kirkko

Pyhän Henrikin kirkko tarkoittaa seuraavia kirkkoja:
Pyhtään kirkko, Pyhtäällä sijaitseva keskiaikainen harmaakivikirkko.
Nousiaisten kirkko, Nousiaisissa sijaitseva keskiaikainen harmaakivikirkko.
Velkuan kirkko, Naantalissa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1793.
Henrikin kirkko, Turussa sijaitseva vuonna 1980 rakennettu kirkko.
Lisäksi tarkoittaa seuraavia kirkkorakennuksia:
Pyhän Henrikin ekumeeninen taidekappeli, Turun Hirvensalossa.
Pyhän Henrikin katedraali, Helsingissä sijaitseva katolinen kirkkorakennus.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Pyhän Henrikin kirkko”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Pikkupöyhijäorneero

| Pikkupöyhijäorneero |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Orneerot Furnariidae
Suku::  Pöyhijäorneerot Synallaxis
Laji::  stictothorax
Kaksiosainen nimi
 Synallaxis stictothorax  Sclater, 1859 
Katso myös
   Pikkupöyhijäorneero Wikispeciesissä   Pikkupöyhijäorneero Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pikkupöyhijäorneero (Synallaxis stictothorax) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Pikkupöyhijäorneeroa tavataan Ecuadorissa ja Perussa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Luettelo tunnetuista suomussalmelaisista

Tunnettujen suomussalmelaisten listalle kuuluu useita suomalaisia merkkihenkilöitä, jotka ovat vaikuttaneet tahollansa Suomen historiaan, kulttuuriin, tieteeseen sekä teknologiaan. Suomussalmelta on myös kotoisin henkilöitä, jotka ovat omaksuneet vienankarjalaista runonlaulantaa, jotka ovat täten vaikuttaneet myös Suomussalmen ulkopuolella. Listalla on toki myös muitakin henkilöitä, jotka eivät koko elämäänsä ole viettäneet Suomussalmella.
Taide, media ja runonlaulajat

Anni Aitto, näyttelijä, Pro Finlandia -mitalisti
Isa Asp, runoilija, ensimmmäinen suomeksi runoillut naislyriikko
Jalo Heikkinen, kirjailija
Mikko-Pekka Heikkinen, toimittaja, kirjailija
Domna Huovinen, vienankarjalainen runonlaulaja
Jussi Huovinen, vienankarjalainen runonlaulaja
Juha Kela, muusikko
Reijo Kela, tanssija-koreografi
Ilmari Kianto, kirjailija
Ville Kormilainen, toimittaja, Koululainen -lehden päätoimittaja
Ossi-Ensio Korvuo, ekoviljelyn uranuurtaja, näyttelijä
Reijo Lumisalmi, säveltäjä
Onttoni Miihkali, sotakirjailija, opettaja
Anne Moilanen, toimittaja
Sakari Raappana, säveltäjä
Osmo Tapio Räihälä, säveltäjä
Eero Seppänen, kirjailija
Ulla Tapaninen, näyttelijä, laulaja, koomikko, ääninäyttelijä
Kirkko, politiikka ja yhteiskunta

Kauko Heikkinen, kansanedustaja (Keskusta)
Terttu Huttu-Juntunen, ministeri, kansanedustaja (Vasemmistoliitto)
Toivo Janhonen, pappi, rovasti, ministeri, kansanedustaja (Maalaisliitto)
Eero Juntunen, kansanedustaja (Keskusta)
Merja Kyllönen, ministeri, kansanedustaja (Vasemmistoliitto)
Karl Efraim Lilius, kappalainen
Simo Moilanen, talollinen, sotilas, maakauppias, valtiopäivämies (1760-1762 ja 1765-1766)
Alvar Saukko, kunnallisneuvos, kansanedustaja (Keskusta)
Carl Saxa, pappi, kappalainen, varhainen suomentaja
K. J. Ståhlberg, Suomen tasavallan 1. presidentti, kansanedustaja (Nuorsuomalainen Puolue ja Kansallinen Edistyspuolue)
Lennart Vapaavuori, kappalainen, nuortenkirjailija
Urheilu

Toini Gustafsson, ruotsalainen hiihtäjä, olympiavoittaja kotoisin Suomussalmelta
Eetu Heikkinen, jääkiekkoilija
Jarkko Heikkinen, jääkiekkoilija
Marko Kemppainen, skeet-ampuja, olympiamitalisti
Heikki Kovalainen, Formula 1 -kuljettaja¨
Janne Pesonen, jääkiekkoilija, maailmanmestari
Teemu Seppänen, jääkiekkoilija
Muut

Antti Juntunen, saarnaaja
Matti Makkonen, tekstiviestin (SMS) keksijä
Jooseppi Moilanen, Mannerheim-ristin ritari nro. 57
Alpo Räisänen, kielentutkija
Pohjois-Brabant

| Noord-Brabant |
| --- | --- |
 Pohjois-Brabantin provinssin kunnat vuonna 2018.
 Lippu:  Vaakuna
 Sijainti
Valtio:  Alankomaat
Provinssi:  Noord-Brabant
Kuntia:  64
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  ’s-Hertogenbosch
 – Komissaari:  Wim van de Donk (CDA)
Pinta-ala:  5 081,76 km²
 – maa:  4 916,49 km²
 – sisävesi:  165,27 km² 
Väkiluku:  2 462 188
 – väestötiheys:  501 as./km²
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  NL-NB
 
Provinssin viralliset kotisivut
Pohjois-Brabant (holl. Noord-Brabant) on yksi Alankomaiden provinsseista. Pohjois-Brabant sijaitsee maan eteläosassa ja rajoittuu lännessä Zeelandiin, pohjoisessa Maasjokeen, idässä Limburgiin ja etelässä Belgiaan. Provinssin pääkaupunki on ’s-Hertogenbosch.
Pohjois-Brabantin pinta-ala on 4 919 neliökilometriä, ja siellä oli vuonna 2010 yhteensä 2 444 158 asukasta.
Kunnat (2018)

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Aalburg  Alphen-Chaam  Asten  Baarle-Nassau  Bergeijk  Bergen op Zoom  Bernheze  Best  Bladel  Boekel  Boxmeer  Boxtel  Breda  Cranendonck  Cuijk  Deurne  Dongen  Drimmelen  Eersel  Eindhoven  Etten-Leur  Geertruidenberg  |  Geldrop-Mierlo  Gemert-Bakel  Gilze en Rijen  Goirle  Grave  Haaren  Halderberge  Heeze-Leende  Helmond  's-Hertogenbosch (Den Bosch)  Heusden  Hilvarenbeek  Laarbeek  Landerd  Loon op Zand  Meierijstad  Mill en Sint Hubert  Moerdijk  Nuenen, Gerwen en Nederwetten  Oirschot  Oisterwijk  |  Oosterhout  Oss  Reusel-De Mierden  Roosendaal  Rucphen  Sint Anthonis  Sint-Michielsgestel  Someren  Son en Breugel  Steenbergen  Tilburg  Uden  Valkenswaard  Veldhoven  Vught  Waalre  Waalwijk  Werkendam  Woensdrecht  Woudrichem  Zundert  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pohjois-Brabant Wikimedia Commonsissa
Provinssin viralliset verkkosivut (hollanniksi)
PokerStars

Kuvakaappaus Pokestars-asiakasohjelman leikkirahapöydästä ("classic" teemalla).
PokerStarsin logo
PokerStars on maailman suurin nettipokerihuone. Se avattiin 11. syyskuuta vuonna 2001 ja sen omisti tuolloin costaricalainen Rational Enterprises -yhtiö, jonka suurin omistaja oli PokerStarsin perustaja Isai Scheinberg perheineen. Yhtiö muutti myöhemmin toiminnan Mansaarelle ja sen nykyinen nimi on The Rational Group. PokerStarsin toimitusjohtajana toimi Isain poika Mark Scheinberg kesäkuuhun vuoteen 2014 saakka, jolloin Amaya Gaming Group osti yhtiön sekä PokerStarsin sisarsivuston Full Tilt Pokerin 4,9 miljardilla dollarilla.
PokerStarsilla oli kanadalaisen Kahnawake Gaming Commissionin pelilisenssi. Nykyään sillä on mansaarelainen Gambling Supervision Commissionin pelilisenssi sekä maltalaisen Lotteries and Gaming Authorityn pelilisenssi sekä maakohtaisia pelilisenssejä Italiassa, Ranskassa, Virossa, Belgiassa, Tanskassa, Espanjassa ja Saksassa.
World Series of Pokerin pääturnausten voittajista Chris Moneymaker (2003) ja Greg Raymer (2004) hankkivat osallistumislippunsa PokerStarsin satelliittiturnausten kautta. Myös vuoden 2005 voittaja Joe Hachem on PokerStarsin sponsoroima pelaaja. Pokerihuoneen sponsoroimia pelaajia ovat edellä mainittujen lisäksi Daniel Negreanu, Victoria Coren Mitchell, Liv Boeree, Jake Cody, Bertrand Grospellier, Barry Greenstein, Jason Mercier, Joe Cada, Jonathan Duhamel, Jan Heitmann, Vanessa Selbst, George Danzer, Luca Pagano, Vanessa Rousso, Victor Ramdin, André Akkari, Humberto Brenes, Chad Brown, Leo Margets, Eugene Katchalov, Marcin Horecki, Dario Minieri, Johnny Lodden, Leo Fernandez, Ivan Demidov, Marcel Luske, Arnaud Mattern, Alex Kravchenko, Theo Jørgensen, Lex Veldhuis, David Williams, Sebastian Ruthenberg, Angel Guillén, Maxim Lykov, Raymond Wu, Dag Palovic ja Jose Ignacio Barbero. Lisäksi PokerStarssilla on "Team PokerStars Online" sponsoripelaajia, joita on tällä hetkellä (syyskuu 2013) 19 kappaletta.  Pokeriammattilaisten lisäksi PokerStarsin sponsoroimia pelaajia ovat entinen tennispelaaja Boris Becker, jääkiekkoilija Mats Sundin, tennispelaaja Rafael Nadal, hollantilainen maahockeyn olympiakultamitalisti Fatima Moreira de Melo, ruotsalainen hiihtäjä Marcus Hellner ja entinen jalkapalloilija Ronaldo.
PokerStars järjestää vuosittain World Championship of Online Poker (WCOOP), Spring Championship of Online Poker (SCOOP) ja Micro Millions -internetturnaussarjan sekä sunnuntaisin Sunday Million -turnauksen, jossa on miljoonan dollarin takuupotti.
PokerStars on European Poker Tourin (EPT) Asia Pacific Poker Tourin (APPT), Latin American Poker Tourin (LAPT), UK and Ireland Poker Tourin (UKIPT), Estrellas Poker Tourin (ESPT), Eureka Poker Tourin, Italian Poker Tour (IPT)in, Czech-Slovak Poker Tourin (CSPT), Australia & New Zealand Poker Tourin (ANZPT), France Poker Seriesin (FPS), Belgian Poker Seriesin (BPS), Russian Poker Seriesin (RPS), Brazilian Series of Pokerin (BSOP) ja PokerStars Caribbean Adventuren (PCA) sponsori.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset kotisivut
Viralliset kotisivut (ETA pelilisenssillä)
Viralliset kotisivut (leikkirahasivusto) (englanniksi)
Port-Royal des Champs

Port-Royal des Champs
Port-Royal des Champs on vanha, keskiaikainen sisterssiläisluostari Chevreusen laaksossa Pariisista lounaaseen Magny-les-Hameaux'n kunnassa, ja se on muutaman merkittävän hankkeen alkukoti.
Port-Royal des Champs ja jansenismi

Apottiluostari perustettiin vuonna 1204 ja sen nimi vahvistettiin vuonna 1216, mutta tuli tunnetuksi opetuslaitoksena, kun abbedissa Jacqueline Arnaud oli suorittanut luostarin reformaation vuonna 1602. Arnauld’n suku otti luostarin suojelukseensa ja tämän jälkeen suvun jäsenet johtivat luostaria. Vuonna 1625 luostarisisaret perustivat Pariisiin uuden Port-Royal-luostarin, jota kutsuttiin Pariisin Port-Royal-luostariksi ja aiemmasta tuli Port-Royal des Champs -luostari.
Alkuperäiseen ympäristöön perustettiin lukuisia kouluja ja ne tulivat tunnetuksi Port-Royalen pikkukouluina. Niistä tuli kuuluisia niissä annettavan opetuksensa korkean laadun tähden. Vuonna 1634 Saint-Cyran tuli luostarin hengelliseksi johtajaksi, hän oli jensenistien ystävä ja tästä hetkestä lähtien luostarit ja pikkukoulut liittyivät kiinteästi tähän teologiseen suuntaukseen.
Jansenistien vakavahenkinen ja hurskas ilmapiiri veti puoleensa useita aikakauden kulttuurielämän merkkihenkilöitä. Jean Racine sai kasvatuksensa luostarilla, ja Blaise Pascal puolusti luostaria jesuiittoja vastaan, kun he olivat törmäyskurssilla jansenistien kanssa. Luostaria suojelleen Arnauld’n suvun jäsenet sijoittuivat yhteiskunnassa hyvin merkittäviin tehtäviin, Simon Arnauld de Pomponne toimi jopa Ludvig XIV:n ministerinä. Luostarissa toimineet Antoine Arnauld ja Pierre Nicole kirjoittivat tunnetun Port-Royalin logiikan (1662).
Kuitenkin kun jansenistien taistelu katolisen uskon sisällä jatkui, niin Port-Royalen pikkukouluja pidettiin kerettiläisyyden tahrimina. Vuonna 1679 kiellettiin luostaria vastaanottamasta enää uusia noviiseja, ja tämä päätös tuomitsi luostarin katoavaksi. Luostari instituutiona lakkautettiin paavi Klemens XI bullalla vuonna 1708. Nunnat, jotka olivat vielä jääneet luostariin, karkotettiin sieltä lopullisesti vuonna 1709 ja myös itse rakennukset purettiin maan tasalle vuonna 1710.
Vallankumouksen jälkeen

Vuodesta 1710 Ranskan vallankumoukseen luostarin alue kuului Pariisin Port-Royal-luostarille.  Papiston omaisuuden takavarikoimisen myötä luostarialue myytiin kansallisena omaisuutena vuonna 1791. Maa-alue ja erakkomajat myytiin eräälle maanviljelijälle. Tämä osa luostarista tuli valtion omaisuudeksi vuonna 1951.  Muu osa tiluksista, jotka muodostuivat eritoten luostarin rakennusten raunioista, myytiin eräälle naiselle, joka oli ollut lähellä jansenistien maailmaa, rouva Desprez’lle. Hänen perheensä oli omistajana aina vuoteen 1828 asti, jolloin se siirtyi jansenistien eräänlaisen hätäapukassan omistukseen. Kassan asiamies Luis Silvy perusti jälleen ilmaisia kouluja, jotka oli tarkoitettu alueen lapsille, ja ne ovat olleet toiminnassa aina vuodesta 1867 lähtien. Tämän jälkeen Port-Royal-yhdistys osti alueet ja hallitsi niitä aina vuoteen 2004 saakka, jolloin ne luovutettiin valtion suojelukseen. Tästä suojelusta vastaa valtio kulttuuriministeriön välityksellä. Näin alue kokonaisuudessaan on nykyisin yleisölle avoimena.
Kirjailija Charles Augustin Sainte-Beuve on koonnut lukuisia yksityiskohtia Port-Royalen historiasta. Näitä asioita on esitelty Lausannen akatemialla aina vuodesta 1837 lähtien eri konferenssien yhteydessä. Kirjailija saattoi kirjoittaa kolme nidettä laajan kirjan Port-Royal-luostarista. Tätä teosta pidetään nykyisin täydellisimpänä tämän apottiluostarin historiana.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Port-Royal-luostarin ystävät-yhdistys
Port Royal-luostarin kirjasto (Arkistoitu – Internet Archive)
Port-Royal des Champs-luostarin kansallisen museon ystävät
Pohjoinen alue (Brasilia)

Brasilian pohjoinen alue on yksi Brasilian viidestä alueesta. Sen muodostavat seitsemän osavaltiota: Acre, Amapá, Amazonas, Pará, Rondônia, Roraima ja Tocantins. Alueen pinta-ala on 3 869 637,9 neliökilometriä ja siellä asuu noin 16 miljoonaa ihmistä.
Pohjoinen alue on pinta-alaltaan Brasilian suurin alue.
Pohjoinen alue (Malawi)

| Pohjoinen alue |
| --- | --- |
 Koordinaatit: 11.462°S, 34.020°E 
Valtio:  Malawi
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Mzuzu (  as., 2008)
Pinta-ala  ():  26 931 km²
Väkiluku (2008)  ():  1 708 900
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  MW-N
Pohjoinen alue on yksi Malawin aluejaon kolmesta ylimmän tason hallintoalueesta. Hallintoalueen pinta-ala on 26 931 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Malawin Keskiseen alueeseen, lännessä Sambiaan, pohjoisessa Tansaniaan ja idässä Malawijärveen. Hallinnollinen keskus on Mzuzun kaupunki (133 900 as., 2008, 2014 ennuste: 209 100).
Pohjoisen alueen sijainti Malawissa.
Pohjoinen alue jaetaan aluehallinnon toisella tasolla kuuteen piirikuntaan. Kaksi Mosambikin rannikolla eksklaavina sijaitsevaa Malawijärven saarta muodostaa yhden alueen piirikunnista (Likoma). Pohjoisen alueen piirikunnat ovat:
Chitipa, 4 288 km², 179 072 as. (2008),
Karonga, 3 355 km², 272 789 as.,
Likoma, 18 km², 10 445 as.,
Mzimba, 10 382 km², 724 873 as., (Mzuzun kaupunki 48 km², 133 900 as.)
Nkhata Bay, 4 071 km²,213 779 as. ja
Rumphi, 4 769 km², 169 112 as.
Alueen väkiluku on kehittynyt väestönlaskentojen mukaan seuraavasti: 648 900 as. (1977), 911 800 as. (1987),  1 233 600 as. (1998), 1 708 900 as. (2008). Vuoden 2012 väkilukuarvio oli  as. ja vuodelle 2014 arvio oli 2 090 600 asukasta.
Lugon roomalainen muuri

| Lugon roomalainen muuri |
| --- | --- |

Sijainti:  Lucus Augusti, Lugo, Espanja
Koordinaatit:  43°00′51″N 7°33′36″W﻿ / ﻿43.01419°N 7.55989°W﻿ / 43.01419; -7.55989
Rakennustyyppi:  Kaupunginmuuri ja monumentti
Rakennusmateriaali:  kivi
 fiLugon roomalainen muuri 
  
Lugon roomalainen muuri (galegoksi ja espanjaksi Muralla romana de Lugo) on roomalaisten 263–276 rakennuttama Lugon kaupunginmuuri. Se on noin 2,1 kilometriä pitkä rakennelma, joka ympäröi 34,4 hehtaarin alueen. Siinä on 10 porttia, joista 8 on antiikin aikaisia. Muuriin käytetyt kivet ovat pääosin graniittia ja saviliusketta. Muuri kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon.
Kuvaus

Lugon roomalaisaikainen kaupunginmuuri rajaa 34,4 hehtaarin kokoisen alueen. Muurin ympärysmitta on 2,117 kilometriä. Sen paksuus on 4,2 metriä, vaikka paikoin paksuus on jopa 7 metriä, ja korkeus vaihtelee 8 ja 12 metrin välillä. Muurin ulko- ja sisäseinä on rakennettu kivestä, ja niiden välissä on täyteaineena maata, kiviä ja palasia tuhotuista rakennuksista.
Muurissa on kymmenen porttia. Niistä viisi on rakennettu antiikin aikana ja viisi on nykyaikaisia. Antiikin ajan portteja on muutettu useita kertoja 200-luvun jälkeen. Parhaiten ovat säilyneet Falsa- ja Miñá-portit. Moottoriajoneuvot voivat käyttää kahdeksaa porteista ja kaksi on varattu vain jalankulkijoille.
Muurissa on epäsäännöllisin välein torneja. Niistä 46 on säilynyt koskemattomina ja 39 on joko osin tai kokonaan purettu. Tornien välissä on 8,8–16,4 metriä muuria, ja tornit oli rakennettu 5,35–12,80 metriä leveään aukkoon muurissa. Tornit olivat kaksikerroksisia ja useimmat niistä puoliympyrän muotoisia.
Muurin rakentamiseen käytetyt kivet oli pääasiassa graniittia ja saviliusketta. Kivien koossa ja muodossa on jonkin verran vaihtelua. Paikoin saviliuskemuurit nousevat graniittiperustusksen päällä, mutta paikoin myös perustukset ovat saviliusketta. Paikoin jopa kaksi kolmasosaa muurista on graniittia ja vain yläosa saviliusketta. Muurin huipulla oleva rintavarustuksessa on jossain kohdissa sakarointia, mutta ne luotu roomalaisajan jälkeen.
Muurin huipulle on tehty matkailijoita varten portaikot. Lisäksi muurin päällä on kivetty jalkakäytävä.
Historia

Roomalaiset perustivat 15–13 eaa. nykyisen Lugon kaupungin paikalle Lucus Augustin. Rakennustyöt osuivat Pax Romanan kaudelle, eikä kaupungin ympärille suunniteltu muuria.
Frankit ja alemannit alkoivat 100-luvun puolivälissä tehdä retkiä Galliaan ja jopa Hispaniaan saakka. Rooman valtakunnan länsiosien kaupunkeihin alettiin tämän seurauksena rakentaa suojamuureja. Lucus Augustin muuri rakennettiin 263–276. Rakentamisen taustalla on kuitenkin epäilty olevan enemmän suojautuminen paikallisia heimoja vastaan, sillä roomalaisten valtakautta ei oltu missään vaiheessa paikallisten keskuudessa täysin hyväksytty. Muuri ei kuitenkaan ympäröinyt koko kaupunkia, ja erityisesti merkittävä osa kaupungin kaakkoisosasta jäi sen ulkopuolelle.
Muurien suojelu on alkanut jo muutamia vuosisatoja sitten, ja arkistomateriaalia on olemassa 1500-luvulta useista korjauksista. Sen jälkeen osia muurista ja osa torneista on uudelleenrakennettu tai purettu sekä rakennettu uusia portteja ja levennetty vanhoja. Vuosina 1971–1972 purettiin monia muuriin kiinni rakennettuja rakennelmia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lugon roomalainen muuri Wikimedia Commonsissa
Unescon maailmanperintökohteet Espanjassa
Alcalá de Henaresin yliopisto ja historiallinen ympäristö
Alhambra, Generalife ja Albayzín Granadassa
Altamiran luola
Antoni Gaudín työt
Aragonian mudéjar-arkkitehtuuri
Aranjuezin kulttuurimaisema
Atapuercan arkeologinen kohde
Ávilan vanhakaupunki
Barcelonan Sant Pau -sairaala ja katalonialainen musiikkipalatsi
Burgosin katedraali
Cáceresin vanhakaupunki
Catalanin romaaniset kirkot Vall de Boíssa
Côanlaakson ja Siega Verden esihistoriallinen kalliotaide (jaettu Portugalin kanssa)
Córdoban historiallinen keskusta
Cuencan linnoituskaupunki
Doñanan kansallispuisto
Elchen palmumetsä
Elohopean perintö: Almadén ja Idrija (jaettu Slovenian kanssa
Escorialin luostari
Garajonayn kansallispuisto
Ibizan biodiversiteetti ja kulttuuri
Itä-Espanjan kalliomaalaukset
La Lonja de la Seda de Valencia
Las Médulas
Lugon roomalainen muuri
Madinat al-Zahra
Méridan arkeologinen alue
Oviedon muistomerkit ja Asturian vanhan kuningaskunnan kirkot
Poblet-luostari
Monte Perdido (jaettu Ranskan kanssa)
Pyhiinvaellusreitti Santiago de Compostelaan
Salamancan vanhakaupunki
San Cristóbal de La Laguna
San Millánin Yuso- ja Suso-luostarit
Santa María de Guadalupe
Santiago de Compostela
Segovian vanhakaupunki ja akvedukti
Serra de Tramuntanan kulttuurimaisema
Sevillan katedraali, Alcázar ja Archivo de Indias
Tarracon arkeologinen kokonaisuus
Teiden kansallispuisto
Toledo
Úbedan ja Baezan renessanssimuistomerkit
Vizcayan silta
Muuri ja sen porttien sijainti.
Lähikuva muurista.
Muurin huipulle on vierailijoita varten tehty jalkakäytävä.
Pyhän Hengen seurakunta

Petroskoin evankelis-luterilainen Pyhän Hengen seurakunta on Inkerin kirkon Karjalan rovastikunnan seurakunta Petroskoissa. Seurakunnan uusi kirkko (Pyhän Hengen kirkko) Lohijoen rannalla valmistui vuonna 2011.
Pyhän Hengen seurakunta on Karjalan rovastikunnan vanhin seurakunta, se rekisteröitiin 10. kesäkuuta 1969.
Petroskoin ensimmäinen evankelis-luterilainen kirkko rakennettiin 1700-luvun alkupuolella, ja Aunuksen kuvernementin evankelis-luterilainen seurakunta perustettiin 1858.
Seurakunta on kaksikielinen (venäjän- ja suomenkielinen).
Aiheesta muualla

Pyhän Hengen seurakunta