stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rakkauden talo

| ”Rakkauden talo” Kikka |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 1997
 Tuottaja(t): Veikko Samuli
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 04.13
 Levy-yhtiö: Audiovox Records
Kikan muut singlet
| ”Sukkula Venukseen (remix)” 1995 | ”Rakkauden talo” 1997 | ”Pystyyn ponnahtanut” 1998 |
Rakkauden talo on suomalaisen poplaulaja Kikan musiikkikappale vuodelta 1997. Se on julkaistu ainoastaan CD-singlenä. Kappaleen sävelsi ja sovitti Veikko Samuli, sanoituksen teki Jori Nummelin.
Hidastempoinen ja melankolinen "Rakkauden talo" poikkeaa Kikalle tunnusomaisista eroottisesti vihjailevista ja nopearytmisistä kappaleista. Laulu kertoo päättyneestä rakkaudesta, jonka tilalle on tullut ikävä ja kaipaus. Sanoituksessa mainitaan mahdollisuus rakkauden jatkumiselle joskus tulevaisuudessa: " --- kaipaus tarttuu kiinni vaatteen liepeeseen, toivon niin että huomaat raolleen mun sulle portin jättäneen rakkauden taloon yhteiseen --- ".
"Rakkauden talon" kansivihkossa on mainittu teoksen olevan "lohkaisu tulevalta CD-albumilta". Kikan seuraava studioalbumi oli Herkut lisukkeineen (2000), sen julkaisi levy-yhtiö Motley eikä siihen sisällytetty "Rakkauden taloa" kuten ei myöskään 1998 julkaistua singleä "Pystyyn ponnahtanut". Kumpaistakaan singleä ei ole julkaistu myöskään Kikan kokoelmalevyillä.
"Rakkauden talon" kannen suunnitteli T. Jämsä.
Hiilitieto

Hiilitieto ry (ruots. Kolfakta rf) on rekisteröity yhdistys, joka toimii yhdyssiteenä yrityksille, joiden toiminta liittyy kiinteisiin fossiilisiin polttoaineisiin.
Yhdistys välittää tietoa kivihiilestä raaka-aineena, sen moninaisesta käytöstä ja eri ominaisuuksista sekä sen käyttöön liittyvästä uudesta ja suunnitteilla olevasta teknologiasta. Tietoa tarjotaan myös hiilen kuljetusten logistiikasta kaivoksista käyttäjälle asti sekä sivutuote- ja jätevirtojen käsittelystä.
Hiilitiedon kohderyhmiä ovat kaikki aiheesta kiinnostuneet ja erityisesti myös energiayritysten tuotanto- hankinta- ja ympäristöasioista vastaavat henkilöt, kivihiililogistiikan asiantuntijat, kunnalliset päättäjät, järjestöjen edustajat ja energia-alasta ja talousasioista kertova media, opiskelijat ja oppilaitokset.
Hiilitieto ry

Hiilitieto ry seuraa hiileen liittyviä ajankohtaisia asioita internet-sivustollaan www.hiilitieto.fi, järjestää kokous- ja esitelmätilaisuuksia, seuraa kiinteiden fossiilisten polttoaineiden käytön kehitystä kotimaassa ja ulkomailla ja toimii linkkinä median, tutkijoiden ja muiden alan asiantuntijoiden hiilitietoon liittyvissä kysymyksissä.
Yhdistys seuraa kivihiileen liittyvää julkista keskustelua, mediaa ja energia-alan tutkimuksia.
Yhdistyksen jäsenet

EPV Energia Oy
Fortum Power and Heat Oy
Helsingin Energia
Oy Alholmens Kraft Ab
Pohjolan Voima Oy
Polarputki Oy
Rautaruukki Oyj
Suhi-Suomalainen Hiili Oy
Telko Oy
Vantaan Energia Oy
Aiheesta muualla

Hiilitieto ry:n kotisivut
Puikelo

Puikelon rakenne (punainen pallo = yksi kukka).
Puikelo eli spadix on tähkämäisen kukinnon eräs tyyppi, jossa lapakko eli kukinnon keskiranka on paksu ja 
pehmeä. Puikelokukintoja on suurella osalla vehkakasveista, ei kuitenkaan limaskoiden sukuisilla. Monilla vehkoilla pienikukkainen puikelo muodostaa ympäröivän, kookkaan ja kirkasvärisen suojuslehden kanssa eräänlaisen valekukan.
Muista yksisirkkaisista puikeloita on esimerkiksi kalmojuurilla, panamapalmukasveilla ja palmiokasveilla (kairapalmukasveilla). Aiemmin puikelolliset kasvit lahkoissa Alismatales, Arecales ja Pandanales on luokiteltu morfologian perusteella lähisukulaisiksi (Spadiciflorae).
FK Austria Wien

FK Austria Wien on itävaltalainen jalkapalloseura maan pääkaupungissa Wienistä. Seura on perustettu vuonna 1911 ja sen värit ovat violetti ja valkoinen. Austriaa on yleisesti pidetty ylempien yhteiskuntaluokkien seurana, kun paikallisvastustaja Rapid Wien on ollut työväenseura. Joukkue tunnetaan lempinimellä Die Veilchen (’orvokit’).[lähde? ]
Austria on paikallisvastustajansa jälkeen Itävallan menestynein seura. Ensimmäisen mestaruutensa se voitti vuonna 1924 ja yhteensä sillä on 24 Itävallan mestaruutta. Seuran viimeisimmät Itävallan mestaruudet ovat kausilta 2005–2006 ja 2012–2013. Austria ei ole koskaan pudonnut alemmille sarjatasoille vaan se on pelannut koko historiansa ajan liigatasolla. Se on lisäksi 27-kertainen cupmestari ja kaksinkertainen Mitropa Cupin voittaja. Mestarien liigassa seura on ensimmäisen kerran mukana kaudella 2013–2014.[lähde? ]
Austria pelaa ottelunsa Generali Arenalla, jonne mahtuu 17 500 katsojaa.
Austrialla on reservijoukkue Austria Amateure, joka on pelannut Itävallan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Red Zac Erste Ligassa.[lähde? ]
Saavutukset

Itävallan mestaruus (24): 1924, 1926, 1949, 1950, 1953, 1961, 1962, 1963, 1969, 1970, 1976, 1978, 1979, 1980, 1981, 1984, 1985, 1986, 1991, 1992, 1993, 2003, 2006, 2013
Itävallan cup (27): 1921, 1924, 1925, 1926, 1933, 1935, 1936, 1948, 1949, 1960, 1962, 1963, 1967, 1971, 1974, 1977, 1980, 1982, 1986, 1990, 1992, 1994, 2003, 2005, 2006, 2007, 2009
Mitropa Cup (2): 1933, 1936
Cup-voittajien Cupin hopeaa: 1978
Entisiä valmentajia

Dietmar Constantini
Christoph Daum
Karl Daxbacher
Thorsten Fink
Arie Haan
Josef Hickersberger
Horst Hrubesch
Joachim Löw
Peter Stöger
Lars Søndergaard
Georg Zellhofer
Ivica Vastić
Rakkauden unelma

Rakkauden unelma voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Rakkauden unelma (Dream of Love), Fred Niblon ohjaama elokuva vuodelta 1928
Rakkauden unelma (Rêves d’amour), Christian Stengelin ohjaama elokuva vuodelta 1947
Rakkauden unelma (Song Without End), Charles Vidorin ja George Cukorin ohjaama elokuva vuodelta 1960.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Rakkauden unelma”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
FK BATE

FK BATE (valkoven.  ja ven. ФК БАТЭ) on jalkapalloseura Barysausta Valko-Venäjältä.
FK BATE perustettiin alun perin vuonna 1973 Barysaun auto- ja traktorisähkölaitetehtaan (BATE) jalkapalloseuraksi, ja se voitti kolmesti Valko-Venäjän SNT:n sisäisen mestaruussarjan ennen hajoamistaan vuonna 1981. Seura palautettiin henkiin vuonna 1996, ja jo kaudeksi 1998 se nousi Valko-Venäjän korkeimpaan liigaan, jossa se on siitä lähtien pelannut. Se on voittanut liigan mestaruuden kaikkiaan kymmenen kertaa, viimeksi vuonna 2013. BATE onkin yksi Valko-Venäjän suurimmista ja menestyneimmistä jalkapalloseuroista.
Kesällä 2008 BATE selvitti tiensä kolmen karsintakierroksen kautta kauden 2008–2009 Mestarien liigan lohkovaiheeseen. Se oli ensimmäinen valkovenäläisseura, joka ylsi kolmannelle karsintakierrokselle.
Muun muassa Valko-Venäjän maajoukkueen kapteeni Aljaksandr Hleb aloitti ammattilaisuransa BATE:ssa.
Saavutukset

Valko-Venäjän korkein liiga: 1999, 2002, 2006–2018
Valko-Venäjän cup: 2006, 2010
Valko-Venäjän SNT:n mestaruussarja: 1974, 1976, 1979
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
FK BATE:n sivusto (englanniksi) (venäjäksi)
Rakkauden viimeinen siirto

| Rakkauden viimeinen siirto> The Luzhin Defence |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Marleen Gorris
Käsikirjoittaja:  Vladimir Nabokov
Perustuu:  Vladimir Nabokovin romaaniin
Tuottaja:  Louis Becker
Säveltäjä:  Alexandre Desplat
Kuvaaja:  Bernard Lutic
Leikkaaja:  Michiel Reichwein
Pääosat:   John Turturro  Emily Watson  Geraldine James  Stuart Wilson  Christopher Thompson 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta Ranska
Tuotantoyhtiö:  France 2
Levittäjä:  Entertainment Film Distributors Netflix
Ensi-ilta:  2000
Kesto:  109 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rakkauden viimeinen siirto (The Luzhin Defence) on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut Marleen Gorrisin ohjaama elokuva, jonka pääosissa nähdään John Turturro ja Emily Watson. Tämä Vladimir Nabokovin tarinaan perustuva elokuva sijoittuu 1920-luvulle ja kertoo mieleltään järkkyneen shakkimestarin rakkaudesta Italiassa tapaamaansa nuoreen naiseen.
RN Ottaviano Augusto (1942)

| RN Ottaviano Augusto |
| --- | --- |
 RN Ottaviano Augusto

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  CNR, Ancona
Kölinlasku:  23. syyskuuta 1939
Laskettu vesille:  31. toukokuuta 1942
Poistui palveluskäytöstä:  tuhoutunut 1. marraskuuta 1943
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 745 t (standardi) 5 419 t (kuormattu)
Pituus:  142,9 m
Leveys:  14,4 m
Syväys:  4,87 m
RN Ottaviano Augusto (ital. Regia Nave Cornelio Silla) oli Italian kuninkaallisen laivaston toisen maailmansodan aikana vesille laskettu Capitani Romani -luokan kevyt risteilijä.
Valmistus

Alus tilattiin Anconasta CRT:ltä, missä köli laskettiin 23. syyskuuta 1939. Alus laskettiin vesille 31. toukokuuta 1942 ja se oli lähes valmis Italian antautuessa liittoutuneille. Saksalaiset valtasivat aluksen Anconassa, mutta se upposi liittoutuneiden ilmapommituksessa 1. marraskuuta 1943. Sodan päätyttyä hylky nostettiin ja romutettiin.
Ranskan saaret

Ranskalla on noin 1 300 saarta, joista useimmat sijaitsevat Bretagnen maakunnassa Ranskan ja Ison-Britannian välissä sekä Välimeren rannikolla. Ranskan suurin saari Korsika sijaitsee Välimeressä Italian Sardinian pohjoispuolella. Vuonna 2015 siellä asui 327 283 asukasta. Manner-Ranskan rannikoilla suurimpia asuttuja saaria ovat esimerkiksi Oléron, Ré ja Noirmoutier, joilla elää noin 10 000 asukasta kullakin. Näiltä saarilta on kiinteä tieyhteys mantereelle. Vakituisesti asuttuja saaria, joilla ei ole kiinteää tieyhteyttä, on vain 20.
Lisäksi Ranskalla on valtamerien takana entisiä siirtomaita, jotka ovat itsehallintoalueina saaristoja tai saaria. Niitä ovat Guadeloupe, Martinique, Réunion, Ranskalainen Polynesia ja Uusi-Kaledonia.
Enkelikala

| Enkelikala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Keisarikalat Pomacanthidae
Suku::  Holacanthus
Laji::  ciliaris
Kaksiosainen nimi
 Holacanthus ciliaris  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Enkelikala Wikispeciesissä   Enkelikala Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Enkelikala (Holacanthus ciliaris) on keisarikalojen heimoon kuuluva akvaariossakin pidetty kalalaji. Lajia tavataan lähes kaikissa Pohjois- ja Etelä-Amerikan maissa sekä Taiwanissa. Lajin kuvaili tieteelle ensimmäisen kerran Carl von Linné vuonna 1758.
Koko ja ulkonäkö

Enkelikala kasvaa yleensä noin 10–30 senttimetrin mittaiseksi ja painaa yleensä noin 1 kilon. Suurin tavattu yksilö painoi 1,6 kilogrammaa ja oli 45 cm pitkä. Enkelikalan kyljet ovat hopeanharmaat ja pyrstö keltainen. Evät ja pään seutu ovat sinikeltaiset. Enkelikalalla on suuri selkäevä ja vatsaevä.
Levinneisyys ja elinympäristö

Enkelikalaa tavataan Pohjois- ja Etelä-Amerikassa sekä Taiwanissa. Lajin luonnolliset elinympäristöt ovat koralliriuttojen läheisyydessä. Enkelikala käyttää ravinnokseen planktonia ja  levää. Enkelikalat tarvitsevat suuren akvaarion.
Ranskan ruiskaunokki

Pariisin pormestari Anne Hidalgo ruiskaunokin kanssa vuonna 2014
Ranskan ruiskaunokki (ransk. Bleuet de France) on ranskalainen maailmansodissa kaatuneiden, haavoittuneiden sekä leskeksi ja orvoiksi jääneiden muistoa kunnioittava symboli. Se otettiin käyttöön vuonna 1916. Sinisestä ruiskaunokista tuli ensimmäisen maailmansodan uhrauksien symboli virallisesti vasta vuonna 1935, kun presidentti Gaston Doumergue antoi julistuksen aiheesta. Vuonna 1957 päätettiin myös siitä, että ruiskaunokki olisi myös toisen maailmansodan muistamisen symboli. Kansainyhteisön maissa vastaava symboli on unikonkukka.
Syitä nimenomaan ruiskaunokin valinnaksi ovat mm. se, että kukkia kasvoi juoksuhautojen mudissa, sininen on yksi Ranskan lipun väreistä ja vasta palvelukseen astuneiden ranskalaissotilaiden univormu oli vielä sininen.
Ruiskaunokkiaiheisia pinssejä myydään sekä 11. marraskuuta että 8. toukokuuta. Myynnistä saaduilla tuotoilla tuetaan hyväntekeväisyysjärjestöjä, joiden toiminta liittyy maailmansotien uhrauksien muistamiseen. Vuonna 2018 Ranskassa lyötiin 2 euron juhlaraha, jossa ruiskaunokki on kuvattuna.
Eléni Daniilídou

| Eléni Daniilídou |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. syyskuuta 1982 (ikä 42)
Kansalaisuus:   Kreikka
Tennispelaaja
Pituus:  182 cm
Paino:  72 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  1996–
Palkintorahat:  2 929 165 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  14. (12.5.2003)
Turnausvoittoja:  5
Voitot/tappiot:  509–431
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  4. kierros (2003)
Ranskan avoimet:  3. kierros (2003)
Wimbledon:  4. kierros (2002)
Yhdysvaltain avoimet:  4. kierros (2004)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  21. (29.1.2007)
Turnausvoittoja:  3
Voitot/tappiot:  298–277
Aiheesta muualla
www.daniilidou.net
ITF
WTA
Eléni ”Léna” Daniilídou (kreik. Ελένη ”Λένα” Δανιηλίδου; s. 19. syyskuuta 1982 Chaniá, Kreeta) on kreikkalainen tennispelaaja. Hän on parhaimmillaan ollut WTA-maailmanlistalla kaksinpelissä sijalla 14 ja nelinpelissä sijalla 21. Daniilídou on voittanut viisi WTA-kaksinpeliturnausta ja kolme WTA-nelinpeliturnausta. Hän on selviytynyt kolme kertaa Grand Slam -turnauksen neljännelle kierrokselle.
Ura

Daniilídou selviytyi ensimmäisen kerran Grand Slam -turnauksen pääsarjaan vuonna 2001 Wimbledonin tennisturnauksessa. Kesäkuussa 2002 hän voitti ensimmäisen WTA-turnauksensa 's-Hertogenboschissa. Turnauksen välierissä hän voitti silloisen maailmanlistan seitsemänneksi sijoitetun Justine Heninin ja finaalissa Jelena Dementjevan. Wimbledonissa 2002 Daniilídou selviytyi neljännelle kierrokselle. Hän hävisi neljännen kierroksen ottelunsa Jennifer Capriatille lukemin 6–1, 3–6, 6–1.
Daniilídou voitti Aucklandin WTA-turnauksen tammikuussa 2003. Australian avoimissa 2003 hän selviytyi neljännelle kierrokselle. Silloinen maailmanlistan ykkönen Serena Williams voitti hänet neljännellä kierroksella lukemin 6–4, 6–1. Sekanelinpelissä hän selviytyi parinsa Todd Woodbridgen kanssa finaaliin asti. Finaalin he kuitenkin hävisivät Martina Navrátiloválle ja Leander Paesille lukemin 6–4, 7–5.
Tammikuussa 2004 Daniilídou uusi Aucklandin WTA-turnauksen voittonsa. Yhdysvaltain avoimissa 2004 hän selviytyi kolmannen kerran Grand Slam -turnauksen neljännelle kierrokselle. Neljännellä kierroksellä hän hävisi Shinobu Asagoelle numeroin 7–6(4), 4–6, 6–3.
Lokakuussa 2006 Daniilídou voitti Soulin WTA-turnauksen. Turnauksen finaalissa hän voitti Ai Sugiyaman lukemin 6–3, 2–6, 7–6(3). Toistaiseksi viimeisen ja viidennen WTA-turnausvoittonsa Daniilídou voitti Hobartilla tammikuussa 2008 Vera Zvonarjovan joutuessa luovuttamaan finaalin.
Turnausvoitot > Kaksinpeli (5)

| Ennen vuotta 2009 | Vuoden 2009 jälkeen |
| --- | --- |
Grand Slam -turnaukset (0)
Olympiakulta (0)
WTA Championships (0)
Tier I (0): Premier Mandatory (0)
Tier II (0): Premier 5 (0)
Tier III (1): Premier (0)
Tier IV & V (4): International (0)
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Pvm | Turnaus | Paikka | Kenttä | Vastustaja | Tulos |
| 1. | 22. kesäkuuta 2002 | Ordina Open | 's-Hertogenbosch, Alankomaat | Ruoho |  Jelena Dementjeva | 3–6, 6–2, 6–3 |
| 2. | 5. tammikuuta 2003 | ASB Classic | Auckland, Uusi-Seelanti | Kova |  Cho Yoon-jeong | 6–4, 4–6, 7–6(2) |
| 3. | 10. tammikuuta 2004 | ASB Classic | Auckland, Uusi-Seelanti | Kova |  Ashley Harkleroad | 6–3, 6–2 |
| 4. | 1. lokakuuta 2006 | Hansol Korea Open | Soul, Korean tasavalta | Kova |  Ai Sugiyama | 6–3, 2–6, 7–6(3) |
| 5. | 11. tammikuuta 2008 | Moorilla Hobart International | Hobart, Australia | Kova |  Vera Zvonarjova | luovutusvoitto |
Turnausvoitot > Nelinpeli (3)

| Ennen vuotta 2009 | Vuoden 2009 jälkeen |
| --- | --- |
Grand Slam -turnaukset (0)
Olympiakulta (0)
WTA Championships (0)
Tier I (0): Premier Mandatory (0)
Tier II (1): Premier 5 (0)
Tier III (0): Premier (0)
Tier IV & V (0): International (2)
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Pvm | Turnaus | Paikka | Kenttä | Pari | Vastustaja | Tulos |
| 1. | 12. kesäkuuta 2004 | Bank of the West Classic | Stanford, Yhdysvallat | Kova |  Nicole Pratt |  Iveta Benešová   Claudine Schaul | 6–2, 6–4 |
| 2. | 26. heinäkuuta 2010 | İstanbul Cup | Istanbul, Turkki | Kova |  Jasmin Wöhr |  Marija Kondratjeva   Vladimíra Uhlířová | 6–4, 1–6, 11–9 |
| 3. | 12. syyskuuta 2011 | Tashkent Open | Taškent, Uzbekistan | Kova |  Vitalia Diatšenko |  Ljudmila Kitšenok   Nadija Kitšenok | 6–4, 6–3 |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Eléni Daniilídoun kotisivut
Prakasam

Prakasam (teluguksi ప్రకాశం జిల్లా, Prakāśaṁ jillā) on yksi Andhra Pradeshin osavaltion 13 piirikunnasta Intiassa. Sen pääkaupunki on Ongole. Vuonna 2011 piirikunnassa asui 3 392 764 henkilöä.
Maantiede

Prakasamin naapuripiirikunnat ovat Sri Potti Sriramulu Nellore, YSR, Kurnool, Mahbubnagar ja Guntur. Idässä se rajoittuu Bengalinlahteen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Prakasam Wikimedia Commonsissa
Andhra Pradeshin piirikunnat
Anantapur
Chittoor
Guntur
Itä-Godavari
Krishna
Kurnool
Länsi-Godavari
Prakasam
Srikakulam
Sri Potti Sriramulu Nellore
Visakhapatnam
Vizianagaram
YSR:n piirikunta
Protyre Formula Renault Championship

Protyre Formula Renault Championship (aiemmin nimellä Formula Renault BARC Championship) oli brittiläinen autourheilusarja. Sarjan järjesti vuodesta 1995 lähtien British Automobile Racing Club. Sarjassa ajettiin Tatuusin valmistamilla autoilla, Renaultin moottoreilla ja Michelinin renkailla. Sarjassa jaettiin pisteitä 20 parhaalle kuljettajalle järjestyksessä 32, 28, 25, 22, 20, 18, 16, 14, 12, 11, 10, 9, 8, 7, 6, 5, 4, 3, 2 ja 1. Lisäksi kilpailun nopeimmasta kierroksesta sai kaksi lisäpistettä. Sarjasta tuli ainoa Britanniassa ajettava Formula Renault-sarja, kun Formula Renault UK lopetti toimintansa vuoden 2011 jälkeen.
Vuosi 2014 jäi sarjan viimeiseksi kaudeksi.
Protyre Formula Renault-sarjan mestaruudet

| Vuosi | Mestari |
| --- | --- |
2014: Pietro Fittipaldi
2013: Chris Middlehurst
Formula Renault BARC-sarjan mestaruudet

| Vuosi | Mestari |
| --- | --- |
2012: Scott Malvern
2011: Dino Zamparelli
2010: Alice Powell
2009: Kieren Clark
2008: Ollie Hancock
2007: Hywel Lloyd
2006: Richard Singleton
2005: Nick Wilcox
2004: Nicky Wilson
2003: James Gornall
2002: Jeremy Smith
2001: Martin Wallbank
2000: Jamie Beales
1999: Elliot Lewis
1998: Nick Dudfield
1997: Peter Clarke
1996: Ian Astley
1995: David Henderson
Aiheesta muualla

BARC Formula Renault official website website by Renault Sport UK
BARC Formula Renault official website (Arkistoitu – Internet Archive) website by BARC
Enkelin kosketus

| Enkelin kosketus> Touched by an Angel |
| --- | --- |

Tyyli:  draama
Kestoaika:  60 min
Luoja(t):  John Masius
Kehittäjä(t):  John Masius
Pääosissa:   Roma Downey  Della Reese  John Dye  Valerie Bertinelli 
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   CBS (Yhdysvallat)  Yle TV2 (Suomi) 
Esitetty:  1994 – 2003
Tuotantokausia:  9
Jaksoja:  212
Tuotanto
Ohjaaja(t):   John Masius  Peter H. Hunt  Timothy Van Patten  Victor Lobl  Bethany Rooney  Stuart Margolin  Larry Peerce  Robert Visciglia Jr.  Michael Schultz 
Käsikirjoittaja(t):   John Masius  Martha Williamson  Bob Colleary  Burt Pearl 
Säveltäjä(t):   Ed Smart  Marc Lichtman 
Kuvaaja(t):   Steve Randolph  Eric D. Andersen  Andrew Sobkovich  Michael L. Schaertl 
Tuotantoyhtiö(t):   CBS Productions  Caroline Productions  Moon Water Productions 
Aiheesta muualla
IMDb 
Enkelin kosketus (Touched by an Angel) oli yhdysvaltalainen John Masiuksen ja Martha Williamsonin luoma draamasarja, jota esitettiin Yhdysvalloissa CBS-kanavalla 21. syyskuuta 1994 – 27. huhtikuuta 2003. Sen tarinat perustuivat vahvasti kristillisiin arvoihin, joskaan varsinaisia viittauksia kristinuskoon ei ollut Jumalan nimen käyttöä lukuun ottamatta. Sarjaa tehtiin kaikkiaan yhdeksän tuotantokautta ja 212 jaksoa.
Enkelin kosketuksen päähenkilöt Monica, Tess ja Andrew ovat kolme enkeliä, jotka on lähetetty maahan kertomaan masentuneille ja vaikeuksissa oleville ihmisille, että Jumala rakastaa heitä eikä ole heitä unohtanut. Neljäs enkeli Gloria tuli mukaan seitsemännellä tuotantokaudella.
Luvattu maa oli Enkelin kosketuksen spin-off-sarja, jota esitettiin Yhdysvalloissa vuosina 1996–1999.
Suomessa Enkelin kosketusta on esittänyt Yle TV2.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Roma Downey  | … |  Monica   |
|  Della Reese  | … |  Tess   |
|  John Dye  | … |  Andrew   |
|  Valerie Bertinelli  | … |  Gloria, 2001–2003   |
Aiheesta muualla

Martha Williamson’s Official Site – Producer, Writer, Author, Speaker Martha Williamson’s Official Site. Viitattu 22.12.2022. (englanniksi)
Pēteris Skudra

| Pēteris Skudra> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. huhtikuuta 1973 (ikä 51) Riika, Latvian SNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Neuvostoliitto  Latvia
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  83 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1994–2007
Seurat:  Vancouver Canucks Pittsburgh Penguins Buffalo Sabres Boston Bruins Ak Bars Kazan Himik Voskresensk TsSKA Moskova Metallurg Novokuznetsk
Pēteris ”Peter” Skudra (s. 24. huhtikuuta 1973 Riika, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on entinen latvialainen jääkiekon ammattilaismaalivahti ja nykyinen valmentaja. Hän pelasi NHL:ssä yhteensä kuusi kautta joukkueissa Buffalo Sabres, Boston Bruins, Pittsburgh Penguins ja Vancouver Canucks ja päätti uransa neljään kauteen Venäjän jääkiekon superliigassa.