stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
V8 (JavaScript-moottori)
Historia

V8 kääntää JavaScriptiä konekielelle. Sen assembler perustuu Strongtalk-assembleriin. V8 on kirjoitettu C++-kielellä.Alkuperäisen kääntäjän nimi oli Full-codegen. Uusi, Crankshaft-niminen käännösympäristö julkaistiin 7. joulukuuta 2010. Julkistuksen myötä käännösnopeus parani. Google Chromen versiosta 41 lähtien (2015) kokonaisuuteen kuuluu TurboFan-projekti, jonka tarkoituksena on lisätä nopeutta edelleen. Vuonna 2016 V8-moottoriin lisättiin Ignition-tulkki, jonka tarkoitus on vähentää käytetyn muistin määrää pienimuistisissa Android-puhelimissa verrattuna TurboFan- ja Crankshaft-kääntäjiin. Vuonna 2017 moottorin kääntäjäkokonaisuus uudistettiin siten, että siihen kuuluu Ignition-tulkki ja optimoiva kääntäjä TurboFan. Versiosta 5.9 lähtien Full-codegen ja Crankshaft eivät enää kuulu V8:aan, koska tiimi uskoo, etteivät ne enää pysy JavaScriptin uusien piirteiden kehityksessä mukana.
Huhtikuussa 2024 V8:n kehittäjät ilmoittivat, että uusi hiekkalaatikko on edistynyt eikä ole enää kokeellinen ominaisuus.
Ominaisuudet

V8 tuottaa koodista ensin omalla parserillaan syntaksipuun. Sen jälkeen Ignition-tulkki generoi syntaksipuusta välikielisen tavukoodin käyttäen V8:n sisäistä tavukoodiformaattia. TurboFan on V8:n optimoiva kääntäjä, joka tuottaa tavukoodista konekieltä. Toisin sanoen V8 kääntää JavaScriptiä konekieliseksi koodiksi juuri ennen ohjelman suoritusta (just-in-time compilation). Käännettyä koodia optimoidaan ja uudelleenoptimoidaan ajoaikaisesti koodin suoritusprofiloinnin pohjalta.
Seuraavia optimointitekniikoita käytetään:
Koodin kutsukohtia korvataan suoritettavalla koodilla makrojen tapaan (inlining).
Objektien tarpeetonta kopiointia vältetään (copy elision).
Nopeutetaan metodien sitomista ajoaikaisiin sisältöihin varastoimalla aikaisempia kutsuja välimuistiin (inline caching).
Muistinhallintaan liittyvä roskienkeruu suoritetaan vaiheittain siten, että ohjelman suoritus jatkuu roskienkeruujaksojen välillä.
Käyttö

V8 voi kääntää x86-, ARM- ja MIPS-arkkitehtuurien konekielelle niiden 32- ja 64-bittisissä versioissa. Se on sovitettu myös palvelinkäyttöön PowerPC- ja IBM System/390 -pohjaisille palvelimille.
Käännös suomeksi
Vehkalampi (Karstula, Lähteenperä)

| Vehkalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Karstula
Koordinaatit:  62°52′54″N, 25°00′52″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pääjärven alue (14.63)
Laskujoki:  suo-oja 
Järvinumero:  14.633.1.020
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  167,3 m  
Pituus:  410 m  
Leveys:  120 m  
Rantaviiva:  0,866 km  
Pinta-ala:  2,552 ha  
Tilavuus:  0.000046 km³ 
Keskisyvyys:  1,78 m  
Suurin syvyys:  3,1 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiVehkalampi 
Vehkalampi  on Keski-Suomessa Karstulassa  Lähteenperän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 410 metriä pitkä, 120 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,6 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 45 500 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1,8 metriä ja suurin syvyys on 3,1 metriä. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Pääjärven alueella (14.63), jonka Päällinjärven valuma-alueeseen (14.633) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 167,3 metriä mpy.
Vincent Hancock

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hancock Rion olympialaisissa 2016 |  Hancock Rion olympialaisissa 2016 |  Hancock Rion olympialaisissa 2016 |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten ammunta
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Peking 2008 | skeet |  |
|  Kultaa | Lontoo 2012 | skeet |  |
|  Kultaa | Tokio 2020 | skeet |  |
|  Kultaa | Pariisi 2024 | skeet |  |
|  Hopeaa | Pariisi 2024 | skeet,sekapari |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Lonato 2005 | skeet |  |
|  Kultaa | Maribor 2009 | skeet |  |
|  Kultaa | Maribor 2009 | skeet, joukkue |  |
|  Hopeaa | Lonato 2005 | skeet, joukkue |  |
|  Pronssia | Nikosia 2007 | skeet |  |
|  Pronssia | Nikosia 2007 | skeet, joukkue |  |
Vincent Hancock (s. 19. maaliskuuta 1989 Port Charlotte, Florida) on yhdysvaltalainen skeet-ampuja ja nelinkertainen olympiavoittaja.
Hancock voitti skeetin olympiakultaa 2008 Pekingin olympialaisissa loppukilpailussa norjalaista Tore Brovoldia vastaan käydyn uusinnan jälkeen. Lontoon olympialaisissa 2012 Hancock voitti olympiakultaa kahden pisteen erolla tanskalaiseen Anders Goldingiin. Hancockista tuli näin ensimmäinen skeetampuja, joka on pystynyt voittamaan olympiakultaa perättäisissä kisoissa. Pariisissa 2024 Hancock voitti neljännen olympikultansa yhteistuloksella 181. Yhteistuloksessa hopeamitalisti Conner Lynn Prince ylsi tasapisteisiin mutta mitalijärjestyksen ratkaisi finaalisarjassa pudotetut kiekot.
Maailmanmestaruuden Hancock voitti 2005 Lonaton MM-kisoissa. 2007 Kyproksen MM-kisoissa hän saavutti pronssia. 2005 hän voitti myös Amerikan mestaruuden. Maailmancupissa Hancock on urallaan saavuttanut neljä voittoa.
Hancock pitää hallussaan niin peruskilpailun (125) kuin loppukilpailunkin (150) maailmanennätystä yhdessä Brovoldin kanssa.
Viattomuuden museo

| Viattomuuden museo> Masumiyet Müzesi |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Orhan Pamuk
Kieli:  turkki
Kustantaja:  İletişim
Julkaistu:  2008
Suomennos
Suomentaja:  Tuula Kojo
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2010
Sivumäärä:  709
ISBN:  978-951-314-272-8
Sarja: Keltainen kirjasto 405
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Viattomuuden museo (turk. Masumiyet Müzesi) on turkkilaisen kirjailija Orhan Pamukin romaani. Teos julkaistiin vuonna 2008. Se ilmestyi suomeksi Tammen Keltaisessa kirjastossa vuonna 2010 ja sen on suomentanut Tuula Kojo.
Romaani sijoittuu Istanbuliin, ja se kertoo Füsunin ja Kemalin rakkaustarinan, mutta käsittelee myös muita teemoja, kuten länsimaisen kulttuurin vaikutusta, turkkilaista yhteiskuntaa ja naisen asemaa 1970-luvun Turkissa. Erityisesti romaanissa on myös läsnä keräilyn ja museoiden tematiikka.
Pamuk on perustanut myös samannimisen, kirjaansa pohjautuvan museon Istanbuliin.
Juoni

30-vuotias varakkaan perheen kasvatti ja perheyrityksen perijä Kemal on kihloissa samanlaisesta yläluokkaisesta taustasta tulevan kauniin Sibelin kanssa. Kemalin lupaava tulevaisuus kokee kuitenkin uhkaavan käänteen, kun hän tapaa laukkuliikkeessä myyjättärenä työskentelevän kaukaisen sukulaistyttönsä Füsunin, ja rakastuu tähän palavasti. Kohtaamisesta seuraa intensiivinen suhde salaisine tapaamisineen. Kemal koittaa epätoivoisesti löytää ratkaisua kahden naisen välillä, ja toivoo, että voisi pitää sekä Sibelin että Füsunin – toisen vaimona, toisen rakastajana. Kemal yrittää myös kieltää itseltään kasvavaa rakkauttaan Füsuniin, vaikka totuus on, että hän on muuttumassa vähitellen pakkomielteiseksi tytön suhteen: Kemal alkaa kerätä erilaisia esineitä, jotka muistuttavat häntä Füsunista ja heidän yhteisistä hetkistään, kuten Füsunin tupakantumppeja, koruja, hiusasusteita ja muita tälle kuuluvia esineitä.
Sibelin ja Kemalin kihlajaisjuhlia seuraavana päivänä Füsun kuitenkin katoaa. Tytön pitkään kestävä poissaolo saa Kemalin täysin pois tolaltaan, ja hän joutuu viimein myöntämään itselleen omien tunteittensa syvyyden. Lopulta myös Sibel saa tietää kihlattunsa salasuhteesta, ja liiton pelastusyrityksistä huolimatta kihlaus lopulta puretaan. Kemal etääntyy vähitellen myös muista sosiaalisista piireistä, pystymättä ajattelemaan muuta kuin kadonnutta rakastettuaan. Füsunin poissaolon aikana Kemal hakee lohtua keräämistään esineistä.
Kun Kemal lopulta saa yhteyden Füsuniin, on tämä jo mennyt naimisiin toisen miehen kanssa. Kemal kuitenkin jatkaa vierailuja Füsunin ja tämän perheen luona, ja koittaa erinäisin keinoin viestittää Füsunille rakastavansa tätä yhä. Samalla Kemal kartuttaa kokoelmaansa varastamalla talosta erilaisia esineitä, kuten suolasirottimen. Kahdeksan vuoden itsepintaisten vierailujen jälkeen Füsun päätyy eroamaan miehestään, ja hän ja Kemal päätyvät jälleen yhteen. Kaksikon on määrä mennä naimisiin matkusteltuaan ensin Euroopassa, mutta suhde kohtaa jo matkan alkupäässä traagisen lopun: Füsun kiihdyttää auton suureen nopeuteen ja ohjaa sen kohti puuta. Kemal säilyy hengissä, mutta Füsun menehtyy.
Kemal päättää muuntaa vuosien aikana keräämänsä esinekokoelman ”viattomuuden museoksi”, jonka hän perustaa Füsunin vanhaan kotitaloon.
Teemat

Idän ja lännen välinen jännite: Pamukin koko tuotannon läpi toistuu kysymys turkkilaisesta identiteetistä ja maan kulttuurisesta asemasta idän ja lännen välissä sekä kamppailu modernin ja perinteisen elämäntavan välillä. Viattomuuden museossa tämä on nähtävissä erityisesti Kemalin ystäväpiirissä, jonka nuoret aikuiset jäsenet samaistuvat vahvasti moderniin länteen.
Istanbul: yhtä lailla erottamaton osa Pamukin teoksia ovat eläväiset kaupunkikuvaukset Istanbulista. Viattomuuden museossa kaupunki on vahvasti läsnä kaupunginosien ja katujen niminä, ja siinä kuvataan myös esimerkiksi paikallista ruokakulttuuria henkilöhahmojen illanviettojen kautta. Istanbul on paitsi Kemalin ja Füsunin rakkaustarinan myös yhteiskunnallisten, kulttuuristen ja poliittisten muutosten tärkeä tapahtumapaikka.
Kielletty rakkaus: yksi teoksen pääteema on luonnollisesti rakkaus, joka aiheuttaa pahennusta paitsi Kemalin kihloissa olemisen myös yhteiskuntaluokkaeron vuoksi, sillä Füsun tulee paljon vaatimattomammasta taustasta. Ihmetystä aiheuttaa se, miten Kemal saattoi rakastua ”myyjätyttöön.” Teoksessa kuvataan seikkaperäisesti myös Kemalin hämmentyneitä tunteita ja kyvyttömyyttä toimia tilanteessa, jossa hän rakastuu toiseen ollessaan itse kihloissa.
Naisen asema: Viattomuuden museossa naisen asema linkittyy oleellisesti moderniuden ja perinteisyyden problematiikkaan. Naisen modernius näytetään teoksessa ensisijaisesti seksuaalisena vapaamielisyytenä, joka on kuitenkin ristiriidassa perinteisten naisiin kohdistettujen moraalisten odotusten kanssa, ja joita teoksen naishahmot yhä kokevat.
Turkkilainen yhteiskunta: teos on myös yhteiskuntakuvaus viime vuosisadan loppupuolen Turkista. Siinä mainitaan myös joitakin poliittisia tapahtumia, kuten esimerkiksi vuoden 1980 vallankaappaus.
Viattomuuden museo Istanbulissa

Pamuk on perustanut todellisen Viattomuuden museon Istanbuliin. Kyseessä on kirjailijan oma hanke, jota varten hän keräili vanhoja esineitä lähes 15 vuoden ajan. Museo avattiin vuonna 2012. Tiettävästi maailman ensimmäinen romaaniin perustuva museo esittelee ”Kemalin keräämät esineet” samassa järjestyksessä kuin kirjassa. Museo toimii Pamukin mukaan myös 1900-luvun loppupuolen turkkilaisen arkielämän museona. Museon kotisivujen mukaan kirja ja museo ovatkin tarkoitettu erillisiksi kokonaisuuksiksi, vaikka ne täydentävätkin toisiaan. Kävijän ei siis tarvitse lukea romaania nauttiakseen museokäynnistä. Viattomuuden museo sai vuonna 2014 Vuoden eurooppalainen museo -palkinnon.
Tukholman roomalaiskatolinen hiippakunta

| Tukholman roomalaiskatolinen hiippakunta |
| --- | --- |
 vaakuna
Valtio:  Ruotsi
Uskontokunta:  Katolinen kirkko Ruotsissa
Piispanistuin:  Tukholma
Tuomiokirkko:  Pyhän Eerikin katolinen tuomiokirkko
Piispa:  Anders Arborelius
Perustettu:  29. kesäkuuta 1953
 
 https://www.katolskakyrkan.se/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tukholman roomalaiskatolinen hiippakunta on katolisen kirkon hiippakunta, joka toimii Ruotsissa. Sen keskuspaikkana toimii Tukholma.
Historia

Vuonna 1781 perustettiin Ruotsin apostolinen prefektuuri erottamalla se Pohjoisen lähetyksen apostolisesta vikariaatista. Jo 23. syyskuuta 1783 siitä tuli Ruotsin apostolinen vikariaatti. Vuonna 1855 siitä erotettiin alueita uuden Arktisen navan apostolisen prefektuurin perustamiseen. 7. elokuuta 1868 alueita menetettiin jälleen, kun muodostettiin Norjan missio sui iuris. Vuonna 1949 Ruotsin apostolisella prefektuurilla oli 11 seurakuntaa ja 14 272 jäsentä, muodostaen 0,2% maan väestöstä. 29. kesäkuuta 1953 siitä muodostettiin Tukholman roomalaiskatolinen hiippakunta. Vuonna 1969 siihen kuului 23 seurakuntaa ja 49 471 jäsentä, eli 0,6% väestöstä. Vuonna 1990 seurakuntia oli 37 ja jäseniä 140 120, 1,6% väestöstä.
Nykytilanne

Vuonna 2016 hiippakuntaan kuului 44 seurakuntaa, 127 pappia ja jäseniä 113 053, jotka muodostivat 1,1% maan väestöstä.
Piispat > Ruotsin apostoliset vikaarit

1783–1790: Nicolaus Oster
1790–1795: Rafael d'Ossery
1795–1804: Paolo Moretti
1805–1833: Jean Baptiste Gridaine
1833–1873: Jacob Laurentius Studach
1874–1886: Johan Georg Huber
1886–1922: Albert Bitter
1923–1957: Johannes Evangelista Erik Müller
Piispat > Tukholman piispat

1953–1957: Johannes Evangelista Erik Müller
1957–1962: Ansgar Nelson
1962–1976: John Taylor
1978–1998: Hubertus Brandenburg
1987–2006: William Kenney (apulaispiispa)
1998–: Anders Arborelius
Aiheesta muualla

Kirkon kotisivut
Pyhän Eerikin katolinen tuomiokirkko on hiippakunnan tuomiokirkko.
Victor Kissine

Victor Kissine (s. 15. maaliskuuta 1953 Leningrad) on neuvostoliittolaissyntyinen, vuonna 1990 Belgiaan muuttanut säveltäjä.
Kissine valmistui Pietarin konservatoriosta opiskeltuaan siellä professori Mihail Druskinin johdolta. Samasta oppilaitoksesta Kissine sai vuonna 1981 filosofian tohtorin arvon musiikkitieteessä. Hän on toiminut musiikkianalyysin sekä orkestraation professorina Monsin kuninkaallisessa konservatoriossa ja opettanut INSAS:ssa. Vuonna 2001 Kissine aloitti yhteistyön Gidon Kremerin ja tämän Kremerata Baltica -orkesterin kanssa. Hänen teostensa levytyksiä on julkaistu ECM Records -levymerkillä. Vuonna 2011 levytys Kissinen toisesta pianotriosta (Zerkalo) ja Pjotr Tšaikovskin pianotriosta sai Preis der deutschen Schallplattenkritikin. Kissineltä tilattiin teos vuoden 2012 Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailun viuluosion semifinaalia varten.
Kissine valittiin Belgian kuninkaallisen tiede-, kirjallisuus- ja taideakatemian jäseneksi vuonna 2008. Hänen tuotantoonsa kuuluu sinfonisia teoksia, konserttoja, kamarimusiikkia, vokaaliteoksia, oopperaa, balettia ja elokuvamusiikkia.
Victor Jacquemont

| Victor Jacquemont |
| --- | --- |
 Claude Monet’n maalaus Victor Jacquemont’sta (noin 1868 tai 1869).
Henkilötiedot
Koko nimi:  Venceslas Victor Jacquemont
Syntynyt: 8. elokuuta 1801 – 7. joulukuuta 1832 Pariisi, Ranska
Kuollut: 7. joulukuuta 1832 (31 vuotta) Bombay (nykyisin Mumbai), Intia
Kansalaisuus:  Ranska
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  kasvitiede ja geologia
Venceslas Victor Jacquemont (8. elokuuta 1801 Pariisi, Ranska – 7. joulukuuta 1832 Bombay (nykyisin Mumbai), Intia) oli ranskalainen kasvitieteilijä ja geologi. Hän lähti vuonna 1828 Intiaan, jossa hän kuoli 31-vuotiaana.
Useita kasveja on nimetty Jacquemont’n mukaan, esimerkiksi himalajankoivun alalaji Betula utilis var. jacquemontii ja Arisaema jacquemontii.
Jacquemontin nimeämien kasvien tieteellisen nimen perässä käytetään nimen jälkeen liitettävää auktorilyhennettä Jacquem.
Vesipallo kesäolympialaisissa 1964

Vesipallo
Vuoden 1964 kesäolympialaisten vesipallo järjestettiin 11. – 18. lokakuuta 1964. Tämä oli 14. kerta, kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Vesipallo järjestettiin ainoastaan miehille. Mukana oli 137 osanottajaa 13 eri maasta.
Mitalistit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
|  UnkariMiklos Ambrus László Felkai János Konrád Zoltán Dömötör Tivadar Kanizsa Péter Rusorán György Kárpáti Mihály Mayer Dezső Gyarmati Dénes Pócsik András Bodnár |  JugoslaviaMilan Muškatirović Ivo Trumbić Vinko Rosić Zlatko Šimenc Božidar Stanišić Ante Nardeli Zoran Janković Mirko Sandić Frane Nonković Ozren Bonačić Karlo Stipanić |  NeuvostoliittoIgor Grabovski Vladimir Kuznetsov Boris Grišin Boris Popov Nikolai Kalašnikov Zenon Bortkevitš Nikolai Kuznetsov Vladimir Semjonov Viktor Agejev Leonid Osipov Eduard Jegorov |
Vehkalampi (Kinnula)

| Vehkalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Kinnula
Koordinaatit:  63°21′24″N, 24°51′47″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Isojoen–Jääjoen valuma-alue (14.45)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  14.452.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  159,2 m  
Pituus:  220 m  
Leveys:  150 m  
Rantaviiva:  0,549 km  
Pinta-ala:  1,702 ha  
Tilavuus:  0.000041 km³ 
Keskisyvyys:  2,43 m  
Suurin syvyys:  3,6 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiVehkalampi 
Vehkalampi  on Keski-Suomessa Kinnulassa  Kuukkasen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 220 metriä pitkä, 150 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,7 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 41 400 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,4 metriä ja suurin syvyys on 3,6 metriä. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Isojoen–Jääjoen valuma-alueella (14.45), jonka Ylä-Jäpän alueeseen (14.452) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 159,2 metriä mpy.
Vanamokasvit

| Vanamokasvit |
| --- | --- |
 Vanamo (Linnaea borealis)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Dipsacales
Heimo::  Vanamokasvit Linnaeaceae  (Raf.) Backlund
Katso myös
   Vanamokasvit Wikispeciesissä   Vanamokasvit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vanamokasvit (Linnaeaceae) on Dipsacales-lahkoon kuuluva kaksisirkkaisten kasvien heimo. Siihen kuuluu noin 36 lajia, jotka jaetaan neljään tai viiteen sukuun.  Ne kasvavat luonnonvaraisina lauhkeassa ja vileässä vyöhykkeessä. Useimmat vanamokasvit ovat varpuja tai köynnöksiä, ja niiden kukat ovat kellon tai suppilon muotoisia.
Nykyisin vanamokasvit luokitellaan usein osaksi kuusamakasvien (Caprifoliaceae) heimoa.
Sukuja

Abelia – abeliat
Kolkwitzia – kellokuusamat
Linnaea – vanamot
Verkkobarbi

| Verkkobarbi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Alalahko::  Särkikalat Cyprinoidei
Heimo::  Karpit Cyprinidae
Alaheimo::  Smiliogastrinae
Suku::  Oliotius  Kottelat, 2013
Laji::  oligolepis
Kaksiosainen nimi
 Oliotius oligolepis  (Bleeker, 1853) 
Synonyymit
 Capoeta oligolepis  Puntius oligolepis 
Katso myös
   Verkkobarbi Wikispeciesissä   Verkkobarbi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Verkkobarbi (Oliotius oligolepis) on kaakkoisaasialainen särkikalalaji, jota pidetään myös akvaarioissa. Se erotettiin Puntius-barbisuvusta omaan sukuunsa Oliotius vuonna 2013, ja on nyt tämän suvun ainoa laji.
Koko ja ulkonäkö

Verkkobarbi jää alle 5 cm pitkäksi. Sen kyljissä on musta verkkokuvio. Koiraan evät ovat punaiset, ja niissä on musta ulkoreuna.
Esiintymisalue

Verkkobarbia tavataan luonnonvaraisena Sumatran puroissa, joissa ja järvissä. Karanneet tai istutetut kalat ovat levinneet luontoon muuallakin, esimerkiksi Kolumbiassa.
Käyttäytyminen, vesiolot ja ravinto

Verkkobarbi on rauhallinen ja kaikkiruokainen parvikala. Parvessa on hyvä olla enemmän naaraita kuin koiraita, ja yhteensä ainakin viisi kalaa. Sopiva pH on 6–7 ja lämpötila 21–25 astetta.
Verkkoestottomuus

Verkkoestottomuus (engl. Online Disinhibition Effect) viittaa psykologiassa ihmisten tapaan käyttäytyä pidäkkeettömämmin  internetissä verrattuna reaalimaailman tilanteisiin. Käsite liittyy online-identiteettiin eli siihen käsitykseen, jonka ihminen antaa henkilöllisyydestään verkkoyhteisössä.
Tyypillisiä verkkoestottomuuden tilanteita ovat niin sanotut flamet. Yksin näppäimistön ääressä istuessa ajatukset ilmaistaan – tai niitä ei mainita ollenkaan – eri tavoin kuin kasvokkain ollessa. Ollessaan vuorovaikutuksessa näköyhteyden avulla ihmisten aivot lukevat jatkuvia emotionaalisia merkkejä ja vihjeitä käyttäen niitä välittömästi seuraavassa vaiheessa, jotta kohtaaminen sujuisi hyvin.
Verkkoestottomuus havaittiin kokeissa, joissa opiskelijoista muodostettiin pareja ja heitä pyydettiin tutustumaan toisiinsa ensin reaalimaailmassa ja sitten verkon kautta eristetyissä tiloissa. Tullessaan laboratorioon opiskelijat käyttäytyivät hyvin, mutta siirryttäessä verkkokeskusteluihin havaittiin, että heistä noin 20 prosenttia tuli välittömästi loukkaavan ilkeiksi tai karkeiksi.
Kuusi päätekijää

Psykologi John Sulerin mukaan seuraavat kuusi tekijää aiheuttavat verkkoestottomuuden eli erilaisuuden verkossa käyttäytymiseen:
Nimettömyys (dissosiatiivinen anonyymisyys). ”Et tunne minua”: verkon salanimen takainen anonymia.
Näkymättömyys (huomaamattomuus). ”Et näe minua”: näkymättömyys muille.
Viive (epätahtisuus, asynkronisuus). ”Tavataan myöhemmin”: sähköpostiviestin aikaviive lähettämisen ja palautteen saannin välillä.
Yksinolon tunne (solipsistinen introjektio). ”Se on kaikki päässäni”: liioitteleva tunne yksin olemiseen.
Kuvitelma yksinolosta (dissosiatiivinen mielikuvitus). ”Se kaikki on vain peliä”: kuvittelu yksinolosta.
Tasa-arvoisuuden kuvittelu (aseman ja auktoriteetin minimointi). ”Olemme kaikki tasa-arvoisia”: auktoriteetin ja statuksen poissaolo.
Yksilöiden erot

Sulerin mukaan estottomuus ei ole ainoa tekijä, joka määrittelee sitä, miten paljon ihmiset paljastavat tai purkavat itseään toimiessaan kyberavaruudessa. Myös yksilöiden eroilla on suuri osuus. Esimerkiksi ihmisen perustana olevien tunteiden, tarpeiden ja viettien intensiivisyys vaikuttavat estoisuudelle altistumiseen.
Persoonallisuustyylit vaihtelevat paljon puolustusmekanismien vahvuuden sekä estoisuuden ja ilmaisevuuden taipumusten suhteen. Niillä, joilla on teatraalisia tyylejä, on taipumus olla hyvin avoimia ja emotionaalisia, kun taas pakonomaisesti käyttäytyvät ihmiset ovat pidättyvämpiä. Joidenkin kohdalla on pieniä poikkeamia henkilön peruskäyttäytymiseen verrattuna yhteydettömässä tilassa olemiseen, kun taas toisissa havaitaan dramaattisia muutoksia. Sulerin mukaan tuleva tutkimus voi selvittää, minkälaiset ja minkä olosuhteiden vallitessa ihmiset ovat enemmän alttiita verkkoestottomuudelle.
Aiheesta muualla

Wolchover, Natalie: Why Is Everyone on the Internet So Angry? Scientific American 25.7.2012. (englanniksi)
Vanha kirkko

Vanha kirkko voi tarkoittaa useita kirkkorakennuksia:
Helsingin vanha kirkko
Hyvinkään vanha kirkko
Iisalmen vanha kirkko, Kustaa Aadolfin kirkko
Kempeleen vanha kirkko
Messukylän vanha kirkko
Petäjäveden vanha kirkko
Tampereen vanha kirkko
Tervolan vanha kirkko
Tyrvään vanha kirkko eli Tyrvään Pyhän Olavin kirkko
Seutukunnalla on todennäköisesti sekä uusi että vanha kirkkorakennus, jolloin aiempaa kirkkoa on alettu kutsua vanhaksi kirkoksi.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vanha kirkko”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vanarikot

| Vanarikot |
| --- | --- |
 Pahtarikko kuvattuna Grönlannissa.
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Saxifragales
Heimo::  Rikkokasvit Saxifragaceae
Alaheimo::  Heucheroideae
Suku::  Vanarikot Micranthes  Haw.
Katso myös
   Vanarikot Wikispeciesissä   Vanarikot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vanarikot (Micranthes) on rikkokasveihin kuuluva suku. Sukuun kuuluvia lajeja kasvaa Euraasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Sukuun kuuluu 83 lajia.