stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bruce Lee
Elämäkerta > Elokuvaura

Lee matkusti vuoden 1971 alussa Hongkongiin. Siellä hän huomasi olevansa suuri tähti, sillä The Green Hornet (Leen roolin mukaan nimellä The Kato Show) oli Kaakkois-Aasian suosituimpia televisiosarjoja. Myös Leen nuoruudenaikaisia elokuvia esitettiin paljon. Lee sai elokuvasopimuksen hongkongilaiselta elokuvatuottaja Raymond Chowilta kahden kiinalaisen taisteluelokuvan tekemisestä. Niistä ensimmäinen, Lohikäärmeen nyrkki, kuvattiin Thaimaassa kesällä 1971. Kuvausten jälkeen Lee palasi Los Angelesiin, jossa Leen kirjoittama ja näyttelemä Longstreet-televisiosarjan jakso oli kerännyt paljon kiitosta. Paramount teki Leen kanssa kolmen uuden jakson sopimuksen, ja myös Warner Bros. tarjosi hänelle rahakasta televisiosopimusta. Palattuaan Hongkongiin Lee esiintyi toisessa elokuvassaan Vihan nyrkki. Kumpikin elokuva nousi Kiinassa ja Kaakkois-Aasiassa suureen yleisösuosioon, ja kriitikot ylistivät Leen kungfusuorituksia ja näyttelijäntaitoja.
Leestä oli kahden elokuvansa myötä tullut yksi koko Kaakkois-Aasian tunnetuimmista henkilöistä. Ihailijat seurasivat häntä Hongkongissa kaikkialle, ja jotkut heistä jopa haastoivat hänet kaksinkamppailuun. Yksityisyyden menetys vaivasi Leetä, ja hän alkoi työskennellä aiempaa enemmän kotinsa rauhassa. Myös Leen suhde Hongkongin lehdistöön huononi, kun paparazzit ryhtyivät seuraamaan Leetä ja lehdet alkoivat julkaista hänestä kriittisiä kirjoituksia ja joskus myös valheellisia juttuja, joista Lee haastoi näitä oikeuteen. Media myös kyseenalaisti Leen kiinalaisuuden niin Leen oman taustan, elämänhistorian ja kielitaidon johdosta kuin hänen amerikkalaisvaimonsa ja epäkiinalaisen partansakin vuoksi. Hongkongin perinteiset kamppailulajikoulut puolestaan kokivat Leen uhkana omalle toimeentulolleen, sillä Lee markkinoi kehittämäänsä Jeet Kune Dota perinteisiä taitoja parempana.
Täytettyään kahden elokuvan sopimuksensa velvollisuudet Lee perusti Raymond Chow’n kanssa Concord-tuotantoyhtiön. Hän tuotti ja ohjasi elokuvan Lohikäärmeen tie (1972), jonka pääosaa hän myös näytteli. Elokuvasta tuli hyvin suosittu, ja se tuotti enemmän rahaa kuin yksikään hongkongilaiselokuva ennen sitä. Elokuvan myötä Leestä tuli varakas, ja hän hankki perheelleen kartanon Kowloonissa. Lohikäärmeen tien jälkeen Lee meni Hollywoodiin tekemään elokuvaa Lohikäärmeen kidassa. Kuvauksia vaikeuttivat useat loukkaantumiset ja riidat, ja kaiken tarmonsa elokuvaan laittaneen Leen terveys alkoi kärsiä niin, että hän sai vakavan kohtauksen ja joutui sairaalaan. Syyksi epäiltiin aivoödeemaa, ja Lee sai Dilantin-lääkityksen.
Elämäkerta > Kuolema

Ennen Lohikäärmeen kidassa -elokuvan ensi-iltaa Lee valmisteli Hongkongissa elokuvaa Panoksena kuolema. Lee ehti kuitenkin kuolla 20. heinäkuuta 1973 Kowloonissa. Hän oli viettänyt iltapäivän rakastajattarensa, näyttelijä Betty Ting Pein kanssa tämän asunnossa. Myös elokuvatuottaja Raymond Chow kävi asunnossa alkuillasta liikeasioissa. Lee valitti tällöin huonovointisuutta, otti päänsärkyyn Equagesic-pillerin ja meni makuulle makuuhuoneen lattialla olevalle patjalle. Chow poistui kello 19.45. Puolen tunnin kuluttua Chow soitti Ting Peille ja sai kuulla, että Lee nukkui eikä lähde päivälliselle. Kello 21.30 Ting Pei alkoi herätellä Leetä. Kun Lee ei reagoinut, Ting Pei soitti Chow'n paikalle. Chow totesi Leen elottomaksi, puki tälle vaatteet ja soitti paikalle lääkärin. Hänkään ei havainnut Leessä enää mitään elonmerkkejä. Lee vietiin ambulanssissa sairaalaan, ja hänen vaimolleen Lindalle ilmoitettiin. Lee julistettiin sairaalassa kuolleeksi. Koska Leen kuoleminen alastomana rakastajattarensa asunnossa olisi ollut suuri skandaali, kuoleman olosuhteet yritettiin aluksi salata, mutta totuus tuli ilmi muutaman päivän kuluttua. Sen jälkeen Hongkongin lehdet olivat pitkään täynnä sensaatiojuttuja Leestä.
Lee haudattiin buddhalaisessa seremoniassa Hongkongissa ja sen jälkeen yksityisessä seremoniassa Seattlessa, jonne hänen jäänteensä laskettiin.
Lee oli kuollessaan nuori ja erittäin hyväkuntoinen. Leen virallinen kuolinsyy on aivoödeema, mutta sen syytä on spekuloitu paljon vuosikymmeniäkin tapahtuneen jälkeen. Kuoleman aiheuttajaksi on esitetty esimerkiksi yliherkkyyttä Equagesic-lääkkeelle, mutta Lee oli käyttänyt sitä aikaisemminkin ilman ongelmia. Leen verestä löytyi Equagesicin lisäksi myös kannabista, mutta sen ei tiedetä aiheuttavan aivoödeemaa. Leen kuolinpäivä oli kuuma ja kostea, ja koska Lee oli rasittanut itseään päivän aikana, on myös esitetty, että Lee olisi saattanut kuolla lämpöhalvaukseen.
Kuoleman jälkeen

Lohikäärmeen kidassa julkaistiin elokuussa 1973 kolme viikkoa Leen kuoleman jälkeen. Elokuvasta tuli Yhdysvalloissa ja muualla länsimaissa valtaisa yleisömenestys, ja myös monet kriitikot kehuivat sitä. Elokuva nosti Leen ensimmäiseksi kungfu-supertähdeksi lännessä ja muualla maailmassa sekä nosti kungfu-elokuvat ja myös kungfun harrastamisen suosioon. Myös kaikki Leen aikaisemmat elokuvat ja televisiosarjaesiintymiset julkaistiin uudelleen.
Leen kotikaupungissa Hongkongissa Lohikäärmeen kidassa ei enää kasvattanut Leen suosiota, mutta Hongkongin elokuvateollisuuden se nosti kansainväliseen maineeseen. Seuraavina vuosina kaupungissa tehtiin lukuisia niin sanottuja bruceploitaatio-elokuvia, joiden pääosassa oli Leetä ulkoisesti ja nimeltään jäljittelevä sankari, tai jotka käsittelivät Leetä henkilönä. Leen jalanjäljissä suosioon nousivat elokuvillaan myös esimerkiksi Chuck Norris ja Jackie Chan.
Elokuva Panoksena kuolema, jonka kuvauksiin Lee oli ehtinyt osallistua, julkaistiin vuonna 1978. Lee esiintyy elokuvan loppupuolella kohtauksissa, jotka oli kuvattu elokuvaa varten.
Koska Bruce Lee ei ollut jättänyt testamenttia, hänen leskeltään Linda Leeltä kesti seitsemän vuotta saada testamentti vahvistettua. Linda Lee aloitti lastensa Brandonin ja Shannonin kanssa Bruce Leen kuolinpesästä saaduilla tuloilla ylemmän keskiluokkaisen elämän Los Angelesissa. Käytyään opintonsa loppuun hän ryhtyi lastentarhanopettajaksi. Lapset kävivät yksityiskoulua. Leen poika Brandon Lee oli kertonut jo lapsena haluavansa vakavaksi näyttelijäksi. Aluksi hän sai isänsä maineen vuoksi rooleja etupäässä kungfu-elokuvissa. Hän kuoli vuonna 1993 Crow-elokuvan kuvauksissa tapaturmaisesti luotiin. Myös Bruce Leen tytär Shannon Lee näytteli muutamassa elokuvassa.
Shannon Lee sai 2000-luvun alussa äidiltään Bruce Leen kuolinpesän hallinnan. Hän hankki Universal Studiosilta itselleen Bruce Lee -tuotteiden lisenssi- ja myyntioikeudet ja perusti LeeWay Media -tuotantoyhtiön Bruce Lee -aiheisille filmeille. Markkinoinnin ansiosta Bruce Lee nousi 2010-luvulla maailman kymmenen eniten ansaitsevan kuolleen julkkiksen joukkoon Forbesin listalla, ja esimerkiksi vuonna 2014 hän ansaitsi 9 miljoonaa dollaria.
Kamppailulajien parissa > Wing chun

Lee joutui lapsena usein katutappeluihin, jonka myötä hänen vanhempansa päättivät tutustuttaa hänet kamppailulajeihin. Leen isä opetti aluksi hänelle Wu-style t’ai chi ch’uanin perusteet. Lee aloitti wing chunin harjoittelun 13-vuotiaana Ip Manin opissa sen jälkeen, kun hän hävisi katutappelun paikallisen jengin jäsenille. Ipin pitämät harjoitukset koostuivat usein chi sao -harjoitteista, puisen harjoitusnuken Mu ren zhuangin kanssa tehdyistä käsi- ja jalkatekniikoista ja vapaamuotoisista sparreista.
Yip ei myöskään halunnut oppilaidensa tappelevan kadulla, vaan mieluummin ottelevan järjestetyissä kilpailuissa. Noin vuoden harjoittelun jälkeen Yip Manin muut oppilaat kieltäytyivät harjoittelemasta Leen kanssa, saatuaan selville hänen eurooppalaissukujuurensa. Tuolloin kiinalaiset yleisesti eivät halunneet opettaa kamppailulajeja muille kuin aasialaisille. Lee oli kuitenkin osoittanut olevansa hyvin kiinnostunut jatkamaan harjoittelemista, jonka myötä Yip Man ja Wong Shun-leung opettivat häntä yksityisesti.
Kamppailulajien parissa > Jun fan gung fu

Palattuaan Yhdysvaltoihin runsaan vuoden kuluttua 1958 Lee opetti Jun Fan gung fu -tyyliä, joka oli pitkälti hänen oma versionsa wing chunista. Hän opetti aluksi ystäviään Seattlessa, kuten judokana tunnettua Jesse Gloveria. Taky Kimura oli Leen ensimmäinen apulaisohjaaja ja jatkoi Leen opetuksia ja filosofiaa hänen kuolemansa jälkeen. Lee avasi oman itsepuolustuskoulunsa Seattleen. Hän kuitenkin jätti kaiken taakseen Seattlessa keskeytettyään opintonsa Collegessa vuonna 1964. Lee muutti Oaklandiin James Yimm Leen luokse, joka oli tunnettu kiinalaiskamppailulajien taitaja alueellaan. He perustivat yhdessä Leen Jun-fan kamppailulajiin perustuvan koulun Oaklandiin.lähde? Bruce Lee opetti siis kolmea metodia: Jun Fan Gung Fu, Tao of Chinese Gung Fu ja Jun Fan.
Kamppailulajien parissa > Jeet Kune Do

Leen uusi periaate ja kamppailumetodi syntyi vuonna 1967, sen jälkeen kun The Green Hornet -televisiosarja päättyi. Lee jäi ilman töitä ja perusti uuden itsepuolustuskoulun The Jun Fan Institute of Gung Fu. Kiistanalainen ottelu Wong Jack-mania vastaan antoi vaikutteita Leen näkemyksiin kamppailulajeista. Leen mielestä hänen ottelunsa kesti liian kauan, eikä hän kyennyt käyttämään potentiaaliaan wing chunin tekniikoilla. Hänen mielestään perinteiset kamppailulajit olivat liian joustamattomia ja kaavamaisia, jotta ne olisivat käytännöllisiä katutappelussa. Lee päätti perustaa järjestelmän, joka painottaisi käytännöllisyyttä, notkeutta, nopeutta ja tehokkuutta. Hän lisäsi useiden muiden lajien tekniikoita tyyliinsä, kuten miekkailijoiden liikehdintää ja nyrkkeilyn perustekniikoita.lähde?
Kamppailulajien parissa > Harjoittelu

Green Hornetin alkuaikoina vuonna 1966 Lee oli vielä ollut fyysiseltä olemukseltaan melko pehmeä. Tiukan ruokavalion ja kovan harjoittelun seurauksena hän onnistui seuraavina vuosina pudottamaan rasvaprosenttinsa lähelle nollaa ja saavutti elokuvistaan tunnetun hyvin erottuvan lihaksiston.
Lee oli ensimmäinen taistelulajien harjoittaja, joka harjoitteli kuin nykyaikainen urheilija. Hän lisäsi harjoituksiinsa nuorahyppelyn ja juoksi joka aamu kuudesta kahdeksaan kilometriä. Hän asensi autotalliinsa kuntosalin ja teki useita toistoja pienillä painoilla saadakseen voimaa. Hän teki voimaharjoituksia myös esimerkiksi katsellessaan televisiota ja ajaessaan autoa. Kestävyys- ja voimaharjoittelun ohella Lee käytti paljon aikaa myös tekniikkaharjoitteluun. Hän söi lisäksi runsaasti proteiinivalmisteita ja muita lisäravinteita sekä hyödynsi sähköistä lihasstimulaattoria.
Filosofia

Lee opiskeli yliopistossa filosofiaa ja tunsi hyvin taolaisen ja zeniläisen filosofian. Hän kehitti kaiken lukemansa pohjalta oman filosofiansa, jota hän kuvaili paljon kirjoituksissaan Jeet Kune Do -taistelulajistaan sekä antamissaan haastatteluissa. Lee valitsi johtamansa taistelulajiopiston symboliksi kiinalaisen jin/jang-symbolin, jota käytetään taolaisuudessa kuvaamaan qi-elämänvoiman kahta puolta ja niiden yhdistymisen tuottamaa harmoniaa. Lee sanoi, että kungfu on filosofia sekä oleellinen osa taolaisuutta ja buddhalaisuutta. Leen mukaan kungfussa on kyse ihmisen koko ajattelun ja käyttäytymisen muuttamisesta. Hän korosti itseymmärryksen ja itseavun merkitystä – täydellistä omistautumista tehtävälle, joka on jatkuva prosessi.
Filmografia > Elokuvat

| Julkaisuvuosi | Suomenkielinen nimike | Alkuperäinen nimike | Lisätietoa |
| --- | --- | --- | --- |
| 1969 | Pikkusisko  | Marlowe | Pieni osa roolinimellä ”Winslow Wong”. |
| 1971 | Lohikäärmeen nyrkki | The Big Boss | Roolinimi ”Cheng Chao-an”. Taistelee huumepomoa vastaan Thaimaassa. |
| 1972 | Vihan nyrkki | Fist of Fury | Roolinimi ”Chen Zhen”. Taistelee japanilaisia tyranneja vastaan Shanghaissa kostaakseen mestarinsa tapon. |
| 1972 | Lohikäärmeen tie | The Way of the Dragon | Roolina taistelulajien mestari ”Tang Long”. Taistelee rikollisuutta vastaan Roomassa, Italiassa. Lee myös ohjasi elokuvan. |
| 1973 | Lohikäärmeen kidassa | Enter the Dragon | Roolinimi ”Herra Lee”. Hänet lähetetään agenttina taistelulajien kilpailuun saarelle, jonka omistajana on paha huumeparoni Han. |
| 1978 | Panoksena kuolema | Game of Death | Roolinimi ”Billy Lo”, mutta ”Hai Tien” oli Leen alun perin ajattelema roolinimi. Lee itse näyttelee ainoastaan elokuvan kolmasosan loppupuolella. Myös juoni on räikeästi erilainen verrattuna Leen suunnittelemaan juoneen. |
Lisäksi Lee esiintyi lapsena ja teini-ikäisenä 22 hongkongilaisessa elokuvassa.
Dokumentteja

Bruce Lee. Lohikäärmeen kirous (The Curse of the Dragon, 1993). Julkaistu myös Lohikäärmeen kidassa -elokuvan erikoisjulkaisu-DVD:n bonuslevyllä 2006.
Bruce Lee – soturin tie (Bruce Lee: A Warrior’s Journey, 2000). Julkaistu DVD:nä 2004 ja Lohikäärmeen kidassa -elokuvan vuoden 2006 erikoisjulkaisu-DVD:llä. Sisältää Panoksena kuolema -elokuvan alkuperäisen 34 minuutin materiaalin, joka löytyi arkistoista vuonna 2000.
Kirjallisuutta

Lehtinen, Lauri: 32 fragmenttia aiheesta Bruce Lee. Filmihullu 3/1999.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bruce Lee Wikimedia Commonsissa
Bruce Lee. Virallinen kotisivu. (englanniksi)
Bruce Lee Foundation. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF 2  3  WorldCat 
Kansalliset:  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Taiwan  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Bruce Lee vanhempiensa kanssa.
Bruce Lee harjoittelemassa vuonna 1958.
Bruce Lee (oikealla) The Green Hornet -sarjassa.
Bruce Lee vuonna 1971 elokuvassa Lohikäärmeen nyrkki.
Pronssinen Bruce Leen patsas paljastettiin Hongkongin Avenue of Stars -kadulla vuonna 2005.
Jeet Kune Don tunnus, joka perustuu jin/jang-symboliin.
Klondiken kultaryntäys

Kullankaivuuta Klondikessa.
Klondiken kultaryntäys oli vuosina 1896–1898 tapahtunut kullankaivusta kiinnostuneiden joukkovaellus Kanadan Yukonin erämaan Klondiken alueelle.
Ryntäys alkoi, kun merimies George Carmack ja hänen intiaanilankonsa Skookum Jim Mason löysivät Bonanzajoelta kultaa. Tieto tästä levisi alussa kymmenille turkismetsästäjille ja kullanhuuhtojille, jotka saapuivat paikalle valtauksia ottamaan. Todellinen ryntäys alkoi vuonna 1897, jolloin tieto kultalöydöistä levisi Yhdysvaltoihin ja muihin maihin. Niinpä lopulta 100 000 erilaista seikkailijaa ja onnenonkijaa yritti maitse ja meritse Klondikeen. Näistä noin 30 000–40 000 jäi Klondikeen joksikin aikaa. Saapuneet rakensivat Dawson Cityn kaupungin. Monet rikastuivat Klondikessa, mutta jotkut menettivät henkensä jo matkalla sinne. Ryntäys päättyi vuonna 1899, jolloin Nomen kultaryntäys alkoi. Tämän jälkeisinä vuosikymmeninä Dawson City kutistui nykyiseksi 1 600 asukkaan pikkukaupungiksi.
Esihistoriaa

Klondikejoki on Yukonjoen sivuhaara. Huhut kertoivat jo 1830-luvulla, että Yukonjoella olisi kultaa. Brittiläisestä Kolumbiasta löytyi kultaa jo 1850-luvulla. Juneaun läheltä Gold Creekiltä löytyi kultaa 1880. Alaskakin kartoitettiin suurin piirtein 1870- ja 1880-luvuilla. 1880-luvulla Yukonjoen hiekoilla oli 200 kullanhuuhtojaa. 1885 löytyi Steart Riverin kulta ja 1886 Forty Mile Riverin kulta. Forty Mile Riverillä oli parhaimmillaan 300 kullanhuuhtojaa. Pian löydettiin Sixty Mile River. Klondikejoki on näiden välissä. 1893 Alaskaan syntyi kultaryntäyksessä Circle City Birch Creekin kullan takia. Circle Cityssä oli mm. 16 saluunaa ja ilotaloja ja palkkataso siellä nousi viisinkertaiseksi kuin maailmassa keskimäärin kullan takia. Niinpä tämä pieni kaupunki sai nimen "Pohjolan Pariisi", mikä titteli siirtyi myöhemmin Dawson Citylle. Monet circlecityläiset muuttivatkin aikanaan Klondikeen. Toisaalta Klondikesta tultiin Yhdysvaltain puolella olevaan Circle Cityyn höyrylaivalla juhlimaan.
Skookum Jim ja Carmackit löytävät kullan

Elokuussa 1896 kolme miestä Skookum Jim Masonin johdolla suuntasivat pohjoiseen Yukonjoelle Carcrossin alueelle etsimään Masonin sisarta Katea ja tämän miestä George Carmackia. Sen jälkeen kun joukko oli löytänyt Carmackit lohestamassa Klondikejoen suulla, he tapasivat novascotialaisen Robert Hendersonin, joka oli ollut kaivamassa kultaa Indianjoella Klondiken eteläpuolella. Henderson kertoi Carmackille kaivupaikkansa sijainnin ja sanoi, ettei halua nähdä seurueen intiaaneja valtauksensa lähellä. Seurue siirtyi muutaman mailin verran ylävirtaan pitkin Klondikejokea Bonanzajoelle saakka metsästämään hirviä.
6. elokuuta 1896 seurue löysi sattumalta rikkaan kultaesiintymän Rabbit Creekiltä (Kaniinipuro), jota kutsuttiin myöhemmin Bonanzajoeksi. Bonanzajoki on Yukonjokeen laskevan North Klondiken sivujoki.
Nykyisin Skookum Jimiä pidetään varsinaisen löydön tekijänä, mutta joidenkin lähteiden mukaan löytäjä olisi ollut Kate Carmack. George Carmack sai virallisesti kunnian löydöstä, sillä valtaus oli hänen nimissään. Seurueen muut jäsenet suostuivat tähän, sillä alueelle saapuvien muiden kullankaivajien olisi ollut hankalaa hyväksyä intiaanin tekemää valtausta. Henderson, joka kaivoi valtauksellaan kauempana, kuuli löydöstä vasta kun rikkaat esiintymät oli jo vallattu: monet uskoivatkin oikeuden näin tapahtuneen, olihan Henderson käyttäytynyt rasistisesti löydön tehnyttä Skookum Jimiä kohtaan.
Paikallinen ryntäys

Tieto kultalöydöstä levisi nopeasti kaivosleireissä Yukonjoen laaksossa. Carmackin "joukko" kertoi kultalöydöstään jokaiselle vastaantulijalle matkallaan Forty Milesin kauppapaikalle valtaustaan rekisteröimään. Kukaan vastaantulijoista tai Forty Milesin kauppapaikan ihmisistä ei uskonut Carmackia ja Skookum Jimiä ennen kuin nämä näyttivät löytämänsä kultahiput.
Niinpä Forty Milesin turkismetsästäjät lähtivät jo samana päivänä Rabbit Creekille kultaa etsimään. Kun nämä taas löysivät kultaa, yhä enemmän ihmisiä ryntäsi kultaa hakemaan ja Rabbit Creek ristittiin Bonanza Creekiksi. Mutta monet näistä kymmenistä ensimmäisistä kullanetsijöistä kuolivat kylmään tai nälkään, kun talvi tuli ja heillä ei ollut vetokoiria ja talvivaatteita.
Pian Bonanza-, Eldorado- ja Hunkerjokien varsilla oli kymmenittäin valtauksia aiemmin Fortymile- ja Stewartjoilla kaivaneiden kullanetsijöiden nimissä. Painopiste oli ainakin alussa kohdassa, jossa Eldoradojoki laskee Bonanzajokeen. Kolmen kuukauden kuluttua Klondikessa oli 500 valtausta. Näistä ensimmäisistä valtaajista tuli rikkaita "Klondiken kuninkaita". Vuonna 1896 alueelle tuli lähiseuduilta noin 3 000 kaivajaa.
Tieto leviää

Uutiset kultalöydöstä levisivät Yhdysvaltoihin hitaasti johtuen ajan huonoista tietoliikenneyhteyksistä Yhdysvalloista Alaskaan.
16. kesäkuuta 1897 saapui Kalifornian San Franciscoon kymmentä Klondikessa rikastunutta kullankaivajaa kuljettanut laiva S/S Excelsior. Mukana oli 750 000 dollarin arvosta kultahiekkaa. Seuraavana päivänä Seattlen satamaan laski toinen kultaa ja kullankaivajia kuljettanut laiva S/S Portland, jossa oli 68 rikastunutta. Rikastuneet esittelivät tyytyväisinä kultapussejaan muille. Lennätin ja lehdistö levittivät nopeasti tiedon koko maailmaan. Klondiken kultaryntäys alkoi kuukauden sisällä. Ryntääjien joukossa oli 21-vuotias, myöhemmin poikien erä- ja seikkailukirjailijana tunnetuksi tullut Jack London.
Syyskuussa 1898 Anviljoelta löytyi kultaa, mikä laukaisi toisen ryntäysaallon. Jo vuonna 1898 Klondiken väkiluku kasvoi 40 000:een, ja nälänhätä uhkasi.
Klondikeen yrittäjien joukossa oli enimmäkseen miehiä, mutta myös joitain naisia kiinnosti mahdollisuus rikastua nopeasti kullalla.
Saapuminen

Monet pettyivät saavuttuaan Klondikeen, kun ensimmäiset valtaajat "Klondiken kuninkaat" ja muut olivat vallanneet kulta-alueet, ja myöhemmin tulleet joutuivat raatamaan näiden eteen. Monet Chilkootin solan ylittäneistä joutuivat palaamaan takaisin. Ne jotka eivät löytäneet Klondikesta kultaa, joutuivat tekemään kovaa työtä 1–10 dollarin päiväpalkalla. Se oli ajan mittojen mukaan hyvä palkka, mutta sillä ei maksettu 1 200 dollarin hintaista matkaa Klondikeen. Klondikeen saapuneen oli yleensä rakennettava itselleen mökki ainakin alussa. Ikkunoina saatettiin käyttää viskipulloja, koska ikkunalasista oli huutava pula. Ensimmäisenä talvena oli ruoka- ja muu tarvikepula, ja ATC:n ja NATC:n kauppojen elintarvikkeet säännösteltiin. Moni kultaa löytämätön yritti pysytellä metsästyksellä hengissä. Silloinen paikallinen poliisipäällikkö Charles Constantine määräsi toimettomat lähtemään pois. Tällöin Dawsonissa oli 2 000 ja lähistön kaivoskuiluissa 4 000 kullankaivajaa. Muun muassa Jack London kärsi huonon ravinnon takia keripukista. "Dawsonin pyhimykseksi" sanottu jesuiittaisä William Judge auttoi Londonia ja monia muita sairastuneita.lähde?
Kullankaivuu

Kullankaivajat kaivoivat kultaa suurella vaivalla Klondiken ikiroudan sisästä. Vaikka talvella ei kultaa pystytty huuhtomaan, routaan voitiin kaivaa. Kaivu ei onnistunut kuitenkaan aivan kylmänä keskitalvena eikä kesällä. Kesällä kaivettu maa huuhdottiin pitkällä rännillä siten että vesi vei kevyemmän kiven pois, raskas kulta jäi ränniin.lähde?
Kaivamisessa käytettiin mm. lapiota, hakkua ja kottikärryjä sekä sankoa, joilla kaivettu maa nostettiin ylös. Monesti kuilussa poltettiin tulta, jolla saatiin ikirouta sulamaan. Yleensä ei räjäytelty dynamiitilla, kokemuksesta tiedettiin sen johtavan jopa kuilun sortumiseen.
Kultaa odotettiin yleensä löytyvän viimeistään kuuden metrin syvyydestä, sillä ajateltiin, ettei tätä syvemmälle kannattanut kaivaa, mutta joskus saatettiin kaivaa jopa 10 metrin syvyyteen. Löytyikö kultaa, oli kaivajan kannalta ennalta arvaamatonta. Kerrostuman kultapitoisuutta tutkittiin tekemällä välillä koehuuhdontoja vaskoolilla.lähde?
Kullankaivajat kaivoivat syvän kuilun kerrokseen, josta kultaa oletettiin löytyvän. Kuilussa oli kylmää, kosteaa ja savuista. Jos kultaa ei löytynyt, voitiin kuilusta kaivaa sivutunneleita. Sivutunnelit lisäsivät romahduksen riskiä, mutta myös tavallisin pystykuilukin saattoi romahtaa surmaten kaivajansa. Sortumariskiä minimoitiin lopettamalla kuilussa työt tai tukemalla sitä sivu- ja poikkipaaluin, ja tekemällä sivutunneleista kyllin kapeita. Jos sivutunnelista löytyi kultaa, kannatti sen kohdalle kaivaa uusi kuilu.lähde?
Kaivajat pelkäsivät sortumisen lisäksi myös sitä, että hakku osui vesisuoneen. Tästä vaarasta saattoi varoittaa kuilun pohjalle nouseva vesi. Kaivaja saattoi hukkua vesisuonesta pulppuavaan veteen.
Dawson City

Yukon- ja Klondikejokien yhtymäkohtaan vanhaan kauppapaikkaan lähelle sitä paikkaa mistä Bonanzajoki laskee Klondikejokeen, perustettiin Dawson City.lähde?
Kaupungin asemakaava suunniteltiin ruudukoksi alkaen First Streetista. Kadut olivat savista velliä, koska seutu oli alavaa ja soista, joten pian alettiin rakentaa puisia jalkakäytäviä. Alussa talot olivat pelkkiä telttoja. Pian rakennettiin vauhdilla ennen talven tuloa hirsitaloja, mm. julkisia rakennuksia: poliisien parakit, pankki, posti ja valtaustoimisto. Paikalle nousivat myös kauppaa käyvien yhtiöiden ATC ja NATC liiketalot. Ensimmäiset rakennukset olivat pieniä, matalia hirsimökkejä.lähde?
Dawson Citystä tuli uusi "Pohjolan Pariisi", Pohjois-Amerikan mantereen suurin kaupunki Seattlen pohjoispuolella ja Winnipegin länsipuolella. Monia ajan mittojen mukaan nykyaikaisia mukavuuksia oli kaupungissa, mm. sähkö, puhelin ja elokuvateattereita.
Lopulta tontit maksoivat enemmän kuin New Yorkissa. Moni hankki suuria tuloja pyörittämällä muuta kuin kullankaivuutoimintaa saaden tulonsa kullankaivajilta. Kanadalaiset ja amerikkalaiset, joita oli paikalla enemmän, olivat melko huonoissa väleissä keskenään.