stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Helvi Sipilä

| Helvi Sipilä |
| --- | --- |
 Helvi Sipilä 1950-luvulla toimiessaan Suomen partio­tyttö­järjestössä.
Henkilötiedot
Muut nimet:  Helvi Linnea Aleksandra Sipilä o.s. Maukola
Syntynyt: 5. toukokuuta 1915 Helsinki
Kuollut: 15. toukokuuta 2009 (94 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  asianajaja ja virkamies
Arvonimi: varatuomari ja ministeri
Helvi Linnea Aleksandra Sipilä (o.s. Maukola; 5. toukokuuta 1915 Helsinki – 15. toukokuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen virkamies, varatuomari ja ministeri. Lisäksi hän oli YK:n apulaispääsihteeri ja presidenttiehdokas Suomen vuoden 1982 presidentinvaaleissa. Hän oli apulaispääsihteerinä ja presidenttiehdokkaana ensimmäinen nainen.
Elämänvaiheet

Sipilä syntyi kärköläläisperheeseen talousneuvos Vilho ja Aleksandra Lucina Maukolan (o.s. Manner) keskisuuren maatilan tyttärenä. Hän kävi Lahden yhteiskoulun ja pääsi ylioppilaaksi vuonna 1933. Sipilä suoritti ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1939; ennen häntä oli kyseisen tutkinnon suorittanut Suomessa 37 naista. Sipilä sai 1941 varatuomarin arvon kuudentenatoista naisena Suomessa ja oli yksi harvoista naispuolisista asianajajista. Vuosina 1942–1943 hän toimi osastosihteerinä kansanhuoltoministeriössä ja vuosina 1943–1944 esittelijänä ja ylimääräisenä virkamiehenä Korkeimmassa hallinto-oikeudessa. Vuonna 1943 hän perusti asianajotoimistonsa, joka toimi Helsingissä vuoteen 1972. Ennen Sipilää oli oman asianajotoimiston perustanut Suomessa vain yksi nainen, Agnes Lundell. Tamminiemen pesänjakajat -kirjan mukaan Sipilän asianajotoimisto ei juuri saanut hoitaakseen lainopillisesti vaikeita asioita, mutta sitäkin enemmän avioerojuttuja ja perintöriitoja, joista se tuli tunnetuksi.
Sipilä pääsi vapaaehtois- ja luottamustoimintansa kautta 1950-luvulla tärkeisiin kansainvälisiin tehtäviin. Vuosina 1954–1956 hän toimi Naisjuristien kansainvälisen liiton presidenttinä. Sipilä toimi aktiivisesti partioliikkeessä, ja oli vuosina 1952–1969 Suomen partiotyttöjärjestön ylijohtaja sekä 1957–1966 hän oli Partiotyttöjen maailmanliiton maailmankomitean jäsen ja uusien jäsenmaiden neuvonantaja. Vuonna 2002 hänet nimitettiin kunniapartiolaiseksi. Vuodesta 1960 Sipilä toimi erilaisissa YK:n tehtävissä. Hän on myös johtanut Zonta-järjestöä.
1972 YK:n pääsihteerin pyynnöstä Sipilä nimitettiin YK:n apulaispääsihteeriksi. Hän lopetti asianajotoimistonsa ja muutti aluksi New Yorkiin, sitten Wieniin. Sipilän vastuulla YK:ssa oli Center for Social Development and Humanitarian Affairs eli Sosiaalisen kehityksen ja humanitääristen asioiden keskus. Hänen kautensa suurin tapahtuma oli Kansainvälinen naisten vuosi 1975. Sipilä toimi pääsihteerinä samana vuonna pidetyssä ensimmäisessä naisten aseman parantamista käsitelleessä maailmankonferenssissa.
Sipilän ansiosta perustettiin YK:n Naisten kehitysrahasto UNIFEM. Eläkkeelle jäätyään hän perusti UNIFEMin kansallisia yhdistyksiä ja toimi YK-konsulttina.
Kansainvälisen politiikan tutkija Raimo Lintonen hämmästelee kirjoituksessaan Kanavassa (4/2024), miten vähän ja pinnallisesti, varsinkin kansainvälisesti, Sipilän toimintaan ja saavutuksiin on kiinnitetty huomiota.
Presidenttiehdokas 1982

Vielä 1980-luvun alkupuolella vallinnutta ilmapiiriä kuvaa, että vuonna 1981 julkaistussa Tamminiemen pesänjakajat -kirjassa, jossa esiteltiin 25 presidentti Urho Kekkosen mahdollista seuraajaehdokasta, Helvi Sipilä oli joukon ainoa nainen. Useimpien muiden tavoin myös Sipilää kuvailtiin kirjassa melko happamaan sävyyn; hänen annettiin ymmärtää keskittyvän lähinnä patsasteluun ja seuraelämään.
Apulaispääsihteerikauden päätyttyä 1980 Sipilä jatkoi YK-tehtäviä Suomessa YK:n naisten kehitysrahaston Suomen yhdistyksen puheenjohtajana. Vuonna 1982 Liberaalinen Kansanpuolue asetti hänet presidenttiehdokkaaksi tasavallan presidentin valitsijamiesvaaleissa. Asettamalla naisehdokkaan LKP, joka oli menettänyt pahoin kannatustaan, kaavaili keräävänsä etenkin naisistuneen toimihenkilökunnan ääniä. Ennen Sipilää LKP oli tiedustellut ehdokkaakseen arkkipiispa Mikko Juvaa, joka oli kieltäytynyt. Puoluekannaltaan sitoutumattoman Helvi Sipilän keksivät LKP:n ehdokkaaksi Elinkeinoelämän valtuuskunnan johtaja Juha Sipilä ja LKP:n puheenjohtaja Jaakko Itälä. Vaalissa Sipilä sai yhden valitsijamiesäänen.
Työ pakolaisten hyväksi

Helvi Sipilä ajoi aktiivisesti pakolaisten oikeuksia. Vieraillessaan Lähi-idässä 1950-luvulla Sipilä näki pakolaisleirejä ulkoapäin ja tunsi itsensä melko voimattomaksi auttamaan. Konkreettiset toimintamahdollisuudet avautuivat Sipilälle vuonna 1959 Libanonin partiotyttöliikkeen 10-vuotisjuhlissa, missä UNRWA:n suhdetoiminnan hoitaja Constantin C. Valchopoulos kertoi Sipilälle Ramallahiin suunnitellusta Palestiinan pakolaistyttöjen ammattikoulusta. Sipilä innostui hankkeesta ja puhui pitkään koulun perustamisen jälkeenkin nuorten pakolaisnaisten koulutuksen puolesta.
Helvi Sipilän halusta kouluttaa pakolaisia syntyi myös Suomen Pakolaisapu. Sipilä oli 1960-luvun alkupuolella kiinnostunut koko maailman kattavasta toiminnasta pakolaisten hyväksi. Kuultuaan Tanskaan perustetusta pakolaisten oikeuksia ajavasta kansalaisjärjestöstä hän sai idean perustaa vastaava järjestö Suomeenkin. Helvi Sipilä perusti Suomen Pakolaisavun vuonna 1965 UNHCR:n varainkeruu- ja tiedotusjärjestöksi Suomessa ja johti järjestöä vuoteen 1972 asti.
Kunnianosoituksia

Helvi Sipilä sai urallaan useita korkeita kunnianosoituksia, muun muassa Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan komentajan arvon ja ministerin arvon 2001. Kunniatohtorin arvoja hänellä oli eri yliopistoista 12, Suomen lisäksi muun muassa Yhdysvalloista.
Yksityiselämä

Hänellä oli puolisonsa varatuomari Sauli Sipilän (1914−2001) kanssa neljä lasta. Tampereen yliopiston entinen rehtori professori Jorma Sipilä on Helvi Sipilän poika.
Helvi Sipilä oli aktiivinen Merven Keisarin sukuseuran jäsen.
Teoksia

Helvi Sipilä: Naisena ihmiskunnan asialla (toimittanut Kaija Valkonen).
Helvi Sipilä: Nainen maailman huipulla (toimittanut Irma Kunttu).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Helvi Sipilä Wikimedia Commonsissa
Helvi Sipilän muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
Sipilä, Helvi hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| n k Suomen vuoden 1982 presidentinvaalien ehdokkaat |
| --- | --- |
 Harri Holkeri (Kok.)  Jan-Magnus Jansson (RKP)  Kalevi Kivistö (SKDL)  Mauno Koivisto (SDP)  Helvi Sipilä (LKP)  Veikko Vennamo (SMP)  Johannes Virolainen (Kesk.)  Raino Westerholm (SKL) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef 
Helvi Sipilä kotioloissa vuonna 1947.
Luettelo Suomen päivänkorennoista

Luettelo Suomen päivänkorennoista sisältää Suomesta tavatut päivänkorentojen lahkoon (Ephemeroptera) kuuluvat hyönteislajit. Luettelo on aakkostettu heimoittain tieteellisen nimen mukaan. Suomessa on tavattu 55 päivänkorentolajia, joista viisi on luokiteltu on luokiteltu vuoden 2010 uhanalaisarvioinnissa vaarantuneeksi (VU) ja yksi äärimmäisen uhanalaiseksi (CR). Yhden lajin katsotaan hävinneen (RE). Luonnonsuojeluasetuksessa erityisesti suojeltaviksi luokitellut lajit on merkitty e:llä Suomenkielinen nimi on mainittu suluissa, jos lajilla sellainen on.
Laji Baetis macani muodostunee tosiasiassa useista kryptisistä lajeista, joita ei toistaiseksi osata erottaa toisistaan. Lisäksi lajin Baetis scambus esiintyminen Suomessa on epävarmaa.
heimo Ameletidae

Ameletus inopinatus kampasurviainen
heimo Arthropleidae

Arthrioplea congener siiviläsurviainen
heimo Baetidae

Acentrella lapponica köngässurviainen
Baetis digitatus
Baetis fuscatus sukeltajasurviainen
Baetis jaervii
Baetis liebenauae puolansukeltajasurviainen VU
Baetis macani
Baetis muticus
Baetis niger
Baetis rhodani
Baetis scambus
Baetis subalpinus
Baetis vernus
Baetopus tenellus petosurviainen VU
Centroptilum luteolum hentosurviainen
Cloeon dipterum -lajiryhmä
Cloeon dipterum kaksisiipisurviainen
Cloeon inscriptum
Cloeon simile -lajiryhmä
Cloeon praetextum
Cloeon simile
Procloeon bifidum
Heimo Caenidae

Brachycercus harrisellus jokisurviainen VU
Caenis horaria pikkusurviainen
Caenis lactea
Caenis luctuosa
Caenis rivulorum vaivaissurviainen
Caenis robusta
heimo Ephemeridae

Ephemera danica tanskansurviainen
Ephemera lineata kymisurviainen VU, e
Ephemera vulgata isosurviainen
heimo Ephemerellidae

Ephemerella aurivillii
Ephemerella ignita elosurviainen
Ephemerella mucronata
heimo Heptageniidae

Heptagenia dalecarlica pohjolanlaakasurviainen
Heptagenia flava vantaansurviainen VU
Heptagenia fuscogrisea järvilaakasurviainen
Heptagenia joernensis
Heptagenia orbiticola
Keltalaakasurviainen Heptagenia sulphurea
heimo Leptophebiidae

Habrophlebia fusca tummanyhäsurviainen CR, e
Habrophlebia lauta nyhäsiipisurviainen
Leptophlebia marginata reunussurviainen
Leptophlebia vespertina kevätsurviainen
Paraleptophlebia cincta purosurviainen
Paraleptophlebia strandii
Paraleptophlebia submarginata
Paraleptophlebia werneri pohjanpurosurviainen RE, e
heimo Metretopodidae

Metretopus alter
Metretopus borealis pohjansurviainen
heimo Potamanthidae

Potamanthus luteus keltasurviainen e
heimo Siphlonuridae

Parameletus chelifer
Parameletus minor
Siphlonurus aestivalis
Siphlonurus alternatus linnensurviainen
Siphlonurus lacustris järvisurviainen
Lugh

H.R.Millar: Lughin taikakeihäs.
Lugh (myös Lug tai Lugus) oli kelttiläisen mytologian huomattavimpia jumalia. Häntä palvottiin laajalti varhaisten kelttien keskuudessa, ja häneen viitataan useissa paikannimissä, kuten Lyon, Laon, Leiden ja Carlisle (alun perin Luguvallium, "voimakas Luguksessa").
Lughin nimi tarkoittaa "loistava", ja on mahdollista, että hän on ollut alun perin auringon ja valon jumala. Sana lugos merkitsee korppia, ja Lughilla ja korpeilla onkin vahva yhteys. Ennen Magh Tuiredhin toista taistelua korpit käyvät varoittamassa Lughia fomorien lähestymisestä.
Irlannin kelttiläisessä mytologiassa Lugh oli jumala, sankari ja muinaiskuningas. Lughiin liitettiin yleensä lisänimi Lámfhada ("pitkäkäsi"), sillä hän oli erittäin taitava käsittelemään linkoa ja keihästä. Toinen yleinen lisänimi on Samildánach eli "kaikkitietävä" tai "kaikentaitava". Irlannissa Lughia ja luonnon jumalatarta Rosmertaa palvottiin keskikesän juhlassa Lugnasadhissa, jotta taattiin hyvä sato.
Lugh oli fomorien johtajan Balorin tyttärenpoika, mutta vartuttuaan hän liittyi fomorien vastustajien, Tuatha De Danaannin joukkoihin. Vanha ennustus kertoi, että Balor saisi surmansa tyttärenpoikansa kädestä. Estääkseen ennustuksen toteutumisen Balor suljetutti tyttärensä Ethlinnin kristallitorniin. Lääkintätaidon jumalan Dian Cechtin poika Cian kuitenkin pukeutui naiseksi ja onnistui pääsemään torniin, jossa hän makasi Ethlinnen kanssa. Kun Balor sai kuulla, että Ethlinn oli synnyttänyt pojan, hän heitätti vastasyntyneen mereen. Mutta muuan naispuolinen druidi pelasti lapsen, ja merten jumala Manannan piti hänestä huolta.
Joidenkin tarujen mukaan Lughin kasvatti Cianin veli, seppäjumala Goibhniu, sovelias kasvatusisä jumalolennolle, joka oli erinomainen taiteissa ja käsityötaidoissa. Sekä Goibhniun että Lughin tekniset taidot olivat korvaamattomat Tuatha De Danaanille heidän taistellessaan fomoreita vastaan.
Täysi-ikäiseksi tultuaan Lugh esittäytyi Tuatha De Danaannin kuninkaan Nuadan hovissa. Koska Lugh oli erinomainen soturi ja etevä varsinkin kiven linkoamisessa ja keihään heitossa ja lisäksi mestarikäsityöläinen, hänet toivotettiin tervetulleeksi.
Magh Tuiredhin toisessa taistelussa Nuada joutui Balorin pahan silmän vaikutuspiiriin. Sen katse oli niin pahantahtoinen että se tuhosi kaikki kohteensa. Mutta Lugh surmasi Balorin taianomaisen kivipallon avulla lävistämällä sillä hänen silmäluomensa. Näin Lugh toteutti ennustuksen ja kukisti fomorit ikiajoiksi.
Lugh oli myös sankari Cuchulainnin isä. Tarun mukaan Deichtire vaipui syvään uneen nielaistuaan omassa hääjuhlassaan kuppiin lenähtäneen kärpäsen. Lugh ilmestyi hänelle unessa komean miehen hahmossa ja kehotti Deichtireä ottamaan viisikymmentä palvelijatarta mukaansa ja seuraamaan. Lugh muutti kaikki naiset linnuiksi, ja he lensivät lumottuun paikkaan. Kolmen vuoden kuluttua lintuparvi palasi Ulsteriin ja muuttui takaisin Deichtireksi ja hänen palvelijattarikseen. Pian sen jälkeen Deichtire synnytti Cuchulainnin ja painosti miehensä hyväksymään tämän omaksi pojakseen.
Herman Sippus

Herman Alfred Sippus (28. syyskuuta 1892 Vöyri – 10. helmikuuta 1960) oli suomalainen jääkärimajuri. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Tulikasteensa hän sai Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajana Valkoisen armeijan jääkärijoukoissa. Lisäksi hän osallistui heimosotiin luettavaan Petsamon retkikuntaan. Varsinaisen elämäntyönsä hän teki Suojeluskuntajärjestössä.
Perhe ja opinnot

Hänen vanhempansa olivat kauppias Herman Sippus ja Maria Långs. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Karen Maria Christensenin kanssa. Hän kävi kansakoulun ja maanviljelyskoulun Jönköpingissä Ruotsissa vuosina 1913–1914 sekä suoritti yksityisesti viidennen luokan Vaasan ruotsalaisesta yhteiskoulussa vuonna 1929. Sotilaskoulutusta Sippus sai Suojeluskuntain yliesikunnan aseteknillisellä kurssilla Helsingissä vuonna 1924 ja taktiikan soveltamiskurssilla vuosina 1924 ja 1925, sekä konekiväärikomppanianpäällikkökurssilla vuonna 1929. Lisäksi hän kävi suojeluskuntain komentajakurssin vuonna 1931 Suojeluskuntain päällystökoulussa ja konekiväärikurssin Perkjärvellä vuonna 1933 sekä oli komennettuna Rosenbergin ampumakouluun Ruotsiin 19. elokuuta – 2. syyskuuta 1929 väliseksi ajaksi.
Jääkärikausi

Sippus liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 17. joulukuuta 1915. Hänet komennettiin jo saman kuun aikana takaisin Suomeen, jossa hän toimi jääkärivärvärinä etupäässä Vöyrissä ja osittain myös Vaasassa ja Uudessakaarlepyyssä. Takaisin Saksaan hän palasi maaliskuun alussa vuonna 1916 ja sijoitettiin entiseen komppaniaansa. Hän osallistui taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Pataljoonan rintamakomennuksen jälkeen Sippus kävi Polangenin erikoiskurssit.
Suomen sisällissota

Sippus saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 1. jääkäripataljoonan 4. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 13. maaliskuuta 1918 pataljoonan 3. komppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Tampereella, jossa hän haavoittui 5. huhtikuuta 1918 sekä Kämärällä ja Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika

Sippus siirrettiin sisällissodan jälkeen suoritetussa armeijan uudelleenjärjestelyssä Kaartin jääkäripataljoonaan, jossa hän toimi nuorempana upseerina, kunnes nimitettiin 2. toukokuuta 1920 alkaen komppanianpäälliköksi ollen lopulta päällikkönä useassa eri komppaniassa. Omista tehtävistään Sippus oli komennettuna Jääkäriprikaatin aliupseerikoulun johtajaksi 1. huhtikuuta – 1. kesäkuuta 1919 ja 2. marraskuuta - 20. joulukuuta 1919 välisiksi ajoiksi ja toimi 25. joulukuuta 1919 – 1. toukokuuta 1920 välisenä aikana Petsamon retkikunnan päällikkönä, jossa hän osallistui Salmijärven taisteluun. Hän erosi armeijasta 26. tammikuuta 1921 ja siirtyi Helsingin osakepankin Vöyrin konttorin johtajaksi 15. helmikuuta 1921 ja liittyi samalla Suojeluskuntajärjestöön, jossa hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Vöyrin suojeluskuntaan. Konttorin johtajan tehtävistä Sippus erosi 30. tammikuuta 1924, kun hänet nimitettiin 1. helmikuuta 1924 alkaen 2. sotilasohjaajaksi Vaasan suojeluskuntapiiriin. Seuraavaksi hänet siirrettiin 16. huhtikuuta 1926 alkaen Vaasan suojeluskunnan harjoituspäälliköksi ja ryhtyi tekemään Vaasan suojeluskuntapiirin VI alueen päällikön virkaa keväällä vuonna 1927. Edellä mainittuun tehtävään hänet nimitettiin vakinaiseksi 30. marraskuuta 1929.
Talvi- ja jatkosota

Sippus osallistui talvisotaan pataljoonan komentajana T-Jalkaväkirykmentti 5:n III pataljoonassa, josta hänet siirrettiin myöhemmin pataljoonan komentajaksi Vaasan suojeluskuntaan. Pataljoonan komentajan tehtävät häneltä vaihtui myöhemmin aluepäällikön tehtäviin Vaasan suojeluskuntapiirissä, jossa tehtävässä hän jatkoi aluksi myös välirauhan aikana, kunnes hänet siirrettiin toimistopäälliköksi suojeluskuntapiirin kutsunta-asioiden toimistoon. Jatkosodan puhjettua hän hoiti edellä mainittua tehtävää ja oli tehtävässä Suojeluskuntajärjestön lakkauttamiseen saakka. Sotien jälkeen Sippus työskenteli konttoripäällikkönä Radiator Oy:ssä Vaasassa aina vuoteen 1957 saakka.
Luottamustoimet

Sippus toimi Vaasan suojeluskuntapiirin kunnialautakunnan jäsenenä vuosina 1934–1935 ja toimi avustajana Skyddskåristen-aikakauslehdessä vuonna 1928. Lisäksi hän toimi Jääkäriliiton Vaasan alaosaston puheenjohtajana vuosina 1932–1949 ja toimi Suomen ruotsalaisessa ampumaliiton asiamiehenä ja hallituksen jäsenenä vuosina 1924–1946 sekä oli Suomen Ampujainliiton hallituksen jäsenenä vuosina 1940–1946.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Hilfsgruppenführer 25. elokuuta 1917  Vänrikki 11. helmikuuta 1918  Luutnantti 27. toukokuuta 1918  Kapteeni 16. toukokuuta 1920  Majuri 1940 |      |  Vapaudenristi 3. lk.  Vapaudenristi 4. lk. (1918 ja 1940)  Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 1. lk. ritarimerkki  Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan ritarimerkki miekkojen kera  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Talvisodan muistomitali  Jääkärimerkki  Suojeluskuntain ansioristi  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi |
Jääkäripataljoona 27:n 3. komppania.
Vaasan suojeluskuntapiirin (Vasa skyddskårsdistrikt) käsivarsikilpi.
Luettelo Venäjän laivaston ilmavoimien kalustosta

Tässä on luetteloitu Venäjän laivaston ilmavoimien kalustoa ja sen muutoksia vuodesta 2010.
Kalusto

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 Lentokoneet  Hävittäjät
¤ hävittäjäpommittaja, F  hävittäjä, H harjoitus, K kuljetus, Rec tiedustelu
|  | 2010 | 2016 | 2021 |  |  |
| MiG-29/35 | … | 19 MiG-29K 4 MiG-29KUB | 18 MiG-29 F 4 MiG-29 H |  |  |
| MiG-31 | … | 12 MiG-31B/BS 20 MiG-31BM | … |  |  |
| Su-24 | 94 | 41 Su-24M¤ 12 Su-24MR Rec | 22 |  |  |
| Su-25 | 43 | 5 Su-25UTG | 4 |  |  |
| Su-27/30 | … | 18 3 Su-30SM Rec | 32 3 H |  |  |
| Su-33 | 30 | 18 | … |  |  |
| Tu-22 | 58 | … | … |  |  |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 Erikoistehtävät
ASW sukellusveneiden torjunta, ELINT signaalitiedustelu, EW elektroninen sota, H harjoitus, K kuljetus, MPA meritiedustelu, SAR pelastus
|  | 2010 | 2016 | 2021 |  |  |
| Be-12 MPA, SAR | 4 | 3 | 7 |  |  |
| Be-200 SAR | … | … | 2 |  |  |
| Il-18D | … | 1 MPA | 1 K |  |  |
| Il-20RT | … | 2 ELINT | 1 MPA 1 H |  |  |
| Il-22 | … | 2 ELINT | 2 EW |  |  |
| Il-38 MPA | 28 | 17 Il-38 5 Il-38N* | 21 |  |  |
| L-39 H | … | 4 | 1 |  |  |
| Tu-142M/MR ASW, MPA | 15 | 27 | 24 |  |  |
* Il-38N: Kalustoa modernisoidaan.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 Kuljetus
Cal kalibrointi, H harjoitus, MPA meritiedustelu, SAR pelastus
|  | 2010 | 2016 | 2021 |  |  |
| An-12 | 3 | 2 An-12BK | 2 3 SAR |  |  |
| An-24/26 | 2 1 Cal | 1 An-24RV 27 An-26 | 24 |  |  |
| An-72 | 2 2 MPA | 6 | 5 |  |  |
| An-140 | … | 2 | 4 |  |  |
| Il-114 | 1 | … | … |  |  |
| Tu-134 | … | 10 | 6 H |  |  |
| Tu-154M | 1 | 2 | 1 |  |  |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 Helikopterit
AEW ennakkovaroitus, ASW sukellusveneiden torjunta, EW elektroninen sota, F taisteluhelikopteri, K kuljetus, SAR pelastus
|  | 2010 | 2016 | 2021 |  |  |
| Ansat F | 1 | … | … |  |  |
| Ka-27/28 | 96 | 63 Ka-27 ASW 16 Ka-27PS SAR | 90 2 Ka-28 |  |  |
| Ka-29 F, K | 28 | 28 | 10 |  |  |
| Ka-31R AEW | … | 2 | 3 |  |  |
| Ka-52KM F | … | 3+* | 3 |  |  |
| Mi-6 | 5 K | … | … |  |  |
| Mi-8 | 30 F | 8 Mi-8J EW 4 Mi-8T K 4 Mi-8MT K | 12 F |  |  |
| Mi-14 | 9 | 20 Mi-14 ASW 40 Mi-14PS SAR | … |  |  |
| Mi-24/35 F | 20 | … | 2 |  |  |
* Ka-52KM: Tilattu yhteensä 32, ensimmäiset luovutettu syyskuussa 2014.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 Aseistus
¤ hävittäjäpommittaja, H harjoitus
|  | 2016 |  |  |  |  |
| H-25 | Ilmasta maahan -ohjus |  |  |  |  |
| H-59 | ” |  |  |  |  |
| H-58 | Tutkaan hakeutuva ohjus |  |  |  |  |
| H-25MP | ” |  |  |  |  |
| R-27T/ET | Lämpöhakuinen ilmasta ilmaan -ohjus |  |  |  |  |
| R-60 | ” |  |  |  |  |
| R-73 | ” |  |  |  |  |
| R-27R/ER | Tutkahakuinen ilmasta ilmaan -ohjus |  |  |  |  |
| R-33 | ” |  |  |  |  |
Šivelutš

Šivelutš
Šivelutš heinäkuussa 2007
| --- | --- |
Tyyppi:  kerrostulivuori
Sijainti:  Kamtšatka, Venäjä
Vuoristo:  Itävuoristo (d) 
Korkeus merenpinnasta:  3 307 m
Prominenssi:  3 168 m
Purkautunut viimeksi:  2013
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Šivelutš (ven. Шивелу́ч) on pohjoisin aktiivinen tulivuori Kamtšatkan aluepiirin Ust-Kamtšatskin piirissä Venäjällä. Vuori sijaitsee noin 430 kilometrin etäisyydellä aluepiirin pääkaupungista Petropavlovsk-Kamtšatskista pohjoiskoilliseen. Noin 40 kilometriä tulivuoren lounaispuolella sijaitsee Kljutšin kylä (kyläkunnassa oli 5726 asukasta 2010), jonne johtaa maantie aluepiirin pääkaupungista ja jossa on myös lentokenttä. Kunnallispiirin keskus eli Ust-Kamtšatskin rannikkotaajama on yli 80 kilometrin päässä vuoresta.
Šivelutš alkoi muodostua noin 60 000–70 000 vuotta sitten, ja sillä on ollut ainakin 60 suurta purkausta Holoseenin aikana. Tulivuoreen kuuluu kolme tekijää: kerrostulivuori Vanha Šivelutš (Старый Шивелуч), vanha kaldera ja aktiivinen Nuori Šivelutš (Молодой Шивелуч), jonka korkeus on noin 2800 metriä.
Šivelutšin sijainti Kamtšatkalla. Kljutšin kylä on merkitty karttaan punaisella.
Šivelutšin tuhkapilvi 6. marraskuuta 2012
2008
Nuoren Šivelutšin viimeisin purkaus alkoi 15. elokuuta 1999 ja se jatkuu vuonna 2009.
Tammikuun 19. päivänä 2013 uutisoitiin, että tässä vaiheessa noin 3,2 kilometrin korkuiseksi kohonnut Šivelutš-vuori purkautui voimakkaammin sylkien tuhkapilviä taivaalle, arviolta yli viiden kilometrin korkeuteen merenpinnasta. Koska paksu pilvi peitti vuorenhuipun tapahtumahetkellä, Venäjän tiedeakatemian Geofysikaalisen palvelun Kamtšatkan toimiston geofyysikot arvioivat tuhkapilven korkeuden epäsuorasti seismisten mittausten perusteella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Šivelutš Wikimedia Commonsissa
Shiveluch Volcano live webcam (Arkistoitu – Internet Archive)
Google Maps satellite image
Activity at Shiveluch (Dec 2012) (englanniksi) (earthobservatory.nasa.gov)
Sirppiyökkönen

| Sirppiyökkönen |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Yökköset Noctuidae
Alaheimo::  Ritariyökköset Catocalinae
Suku::  Laspeyria
Laji::  flexula
Kaksiosainen nimi
 Laspeyria flexula  (Denis & Schiffermüller, 1775) 
Katso myös
   Sirppiyökkönen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sirppiyökkönen (Laspeyria flexula) on pienehkö ja hentorakenteinen keskikesän yöperhonen.