stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
East Greenwich

| East Greenwich |
| --- | --- |
 East Greenwichin historiallista keskustaa

Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Rhode Island
Piirikunta:  Kent
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  43.3 km²
 – Josta vettä:  0.4 km² 
Korkeus:  61 m
Väkiluku (2010):  13 146
 – Väestötiheys:  3.06 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-5 (kesäaika UTC-4)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
East Greenwich on kunta (town) Kentin piirikunnassa Rhode Islandin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Vuoden 2000 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 12 948. Pinta-alaltaan se on 43,3 neliökilometrin suuruinen, ja pinta-alasta 42,9 neliökilometriä on maa-alaa ja 0,4 neliökilometriä vesialaa. Kunta on nimetty englantilaisen Greenwichin borough'n mukaan. East Greenwich on piirikuntansa hallintokunta.
Kuvia kunnasta

East Greenwich Town House
Julkinen kirjasto
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Town of East Greenwich
Rhode Islandin osavaltio
| --- | --- |
Piirikunnat:   Bristol  Kent  Newport  Providence  Washington 
Kaupungit:   Central Falls  Cranston  East Providence  Newport  Pawtucket  Providence (pääkaupunki)  Warwick  Woonsocket 
Kunnat (town):   Barrington  Bristol  Burrillville  Charlestown  Bowers  Coventry  Cumberland  East Greenwich  Exeter  Foster  Glocester  Hopkinton  Jamestown  Johnston  Lincoln  Little Compton  Middletown  Rhode Island  New Shoreham  North Kingstown  North Providence  North Smithfield  Portsmouth  Richmond  Scituate  Smithfield  South Kingstown  Tiverton  Warren  Westerly  West Greenwich  West Warwick
Dylan Minnette

| Dylan Minnette |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. joulukuuta 1996 (ikä 27)  Evansville, Indiana, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, muusikko
Näyttelijä
Aktiivisena:  2005–
Merkittävät roolit:  Kolmetoista syytä
Palkinnot
 Young Artist -palkinto   2008 Hyvässä uskossa   
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Dylan Christopher Minnette (s. 29. joulukuuta 1996 Evansville) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Clay Jenseninä Netflixin tuottamassa sarjassa Kolmetoista syytä. Hän on myös näytellyt David Shephardia sarjassa Lost sekä nuorta Michael Scofieldiä televisiosarjassa Pako.
Yksityiselämä

Minnette syntyi Evansvillessä, Indianassa, hänen vanhempansa ovat Robyn ja Graig Minnette.  Hän muutti Champaigniin, Illinoisiin, jossa hän asui viisi vuotta ja myöhemmin hän muutti Los Angelesiin jatkaakseen uraansa näyttelijänä.
2014-2018 Minnette oli parisuhteessa Kerris Dorseyn kanssa, jonka hän tapasi elokuvassa Alexander and the Terrible, Horrible, No Good, Very Bad Dayssa.  Myöhemmin sinä vuonna hän aloitti seurustelemaan Lydia Nightin kanssa.
Ura > Näyttelijänä

Minnetten ensimmäinen rooli oli yksittäinen jakso Drake & Joshissa. Hän on sittemmin esiintynyt NBC:n alkuperäisessä elokuvassa The Year Without a Santa Claus, nimettömänä hahmona Fred Clauksessa, Todd Lyonsina elokuvassa Teini tuli taloon ja Noah Frammina Snow Buddiessa.  Merkittävässä rooleissa televisiossa, sisältäen nuoren version hahmosta Michael Scofield Pako ja hahmona Clay Norman Saving Grace. Hän näytteli kiusaajaa nimeltä Kenny Let Me In, joka julkaistiin lokakuussa 2010. Hän näytteli myös roolissa Jerry Crant Jr. ABC:n Scandal presidentin poikana. Minnette on myös esiintynyt useissa mainoksissa ja neljässä jaksossa Lostissa Jackin poikana. Minnette on myös ilmestynyt "The Grow & the Butterfly" musiikkivideoon, jonka esittää Shinedown.
Vuodesta 2017, Minnette on näytellyt Clay Jensseniä Netflixin alkuperäissarjassa Kolmetoista syytä. Hän on näytellyt myös Netflixin alkuperäisessa elokuvassa The Open House, joka esitettiin tammikuussa 2018.
Ura > Musiikki

Minnette on laulaja ja rytmikitaristi bändissä Wallows, jossa on myös Cole Preston (rummut), Danny Ferenbach (trumpetti) ja Braeden Lemasters (laulaja ja kitaristi). Ennen vuotta 2017 heidät tunnettiin The Feaver ja sitten The Narwhals. He esittivät "Summer Meltdown" konsertin autismilaisille vuonna 2010.  ja voittivat bändikilpailu taistelun samana vuonna, sitä sponsoroi 98.7 FM.  He esiintyivät Vans Warped Tourilla vuonna 2011  ja ovat sitä asti esiintyneet monilla Los Angelesin tapahtumapaikoilla mukaan lukien Roxy Theatre ja Whisky a Go Go. Heidän kappaleensa Bleeding Man käytettiin promona kaudessa 2 R.L. Stine´s The Haunting Hour.
Kauttaaltaan 2017, he julkaisivat neljä kappaletta "Pleaser", "Sun Tan", "Uncomfortable" ja "Pulling Leaves Off Trees" Apple musicissa ja Spotifyssa. Vuonna 2018 he julkaisivat kaksi kappaletta "Pictures of Girls" ja "These Days". He esittivät "Pictures of Girls" The Late Late Show with James Corden 8. toukokuuta 2018.
Palkinnot ja ehdokkuudet

| Vuosi | Palkinto | Kategoria | Työ | Tulos | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008 | Young Artist Awards | Best Performance in a TV Series - Young Actor Age Ten or Younger | Saving Grace | Voitto |  |
| 2009 | Young Artist Awards | Best Performance in a TV Series - Guest Starring Young Actor | The Mentalist | Ehdolla |  |
| 2009 | Young Artist Awards | Best Performance in a TV Series - Recurring Young Actor | Saving Grace | Ehdolla |  |
| 2011 | Young Artist Awards | Best Performance in a Feature Film - Supporting Young Actor | Let Me In | Ehdolla |  |
| 2011 | Young Artist Awards | Best Performance in a Feature Film - Young Ensemble Cast | Let Me In | Ehdolla |  |
| 2011 | Young Artist Awards | Best Performance in a TV Series - Guest Starring Young Actor 14-17 | Medium | Voitto |  |
| 2011 | Young Artist Awards | Best Performance in a TV Series - Recurring Young Actor | Lost | Ehdolla |  |
| 2013 | National Board of Review Awards | Best Acting by an Ensemble | Prisoners | Voitto |  |
| 2015 | Young Artist Awards | Best Performance in a Feature Film - Young Ensemble Cast | Alexander and The Terrible, Horrible, No Good, Very Bad Day | Ehdolla |  |
GP3

| GP3 |
| --- | --- |
  GP3-kausi 2018 
 GP3-sarjan logo.
Järjestäjä:  Bruno Michel
Luokka:  Avopyöräiset
Maa:  Eurooppa
Ensimmäinen kausi:  2010
Viimeinen kausi:  2018
Kuljettajia:  24
Valmistajia:  1 (talleja 7)
Moottoreiden valmistajat:   AER
Rengasvalmistaja(t):  P Pirelli
Kuljettajien mestari:   Anthoine Hubert
Tallien mestari:   ART Grand Prix
Virallinen kotisivu
GP3-sarja eli GP3 oli autourheilusarja, joka käynnistyi vuonna 2010 ja ajettiin viimeisen kerran 2018, jonka jälkeen sen korvasi uusi FIA Formula 3 Championship -sarja. GP3:n tarkoitus oli olla ”kakkosluokka” GP2-sarjalle ja myös eräänlainen harjoittelusarja GP2-sarjaan. GP3-sarjassa ajettiin niin ikään GP2:sten tapaan F1 -kilpailujen yhteydessä. Sarjassa kilpaili yhdeksän tallia, joista kukin talli ajatti kolmea autoa. Kaudesta 2012 alkaen GP3-tallien ei ole ollut pakko ajattaa kolmatta autoa. Tallien oli ajatettava vähintään kahta autoa, kolmannen olleessa vapaaehtoinen. GP3- ja GP2-sarjan promoottorina toimi Bruno Michel.
Sarjan ensimmäisen kauden mestaruuden voitti meksikolainen Esteban Gutiérrez. Suomalaisille sarja tuli tunnetuksi, kun Valtteri Bottas voitti GP3-sarjan mestaruuden seuraavalla kaudella.
Auto

GP3-auton rungon on suunnitellut ja rakentanut Dallara, kuten GP2:ssakin. Dallara GP3/10 -autossa oli Renault’n 280-hevosvoimainen turbomoottori. Vaihdelaatikkona on 6-vaihteinen Hewland-vaihteisto. Autoihin renkaat toimittaa italialainen rengasvalmistaja Pirelli. Jarrut ovat Brembon valmistamat.
Kaudella 2013 GP3-auton kalusto vaihtui Dallaran GP3/13 runkoon. Samalla moottori vaihtui 400-hevosvoimaiseen vapaasti hengittävään V6-moottoriin. Uusi moottori on AER:n suunnittelema ja valmistama. Auton ulkonäkö muuttui samanaikaisesti muun muassa uudella etunokalla ja sivuponttooneilla. Kaudella 2016 GP3-autot vaihtuvat kolmannen sukupolven GP3/16 -autoihin.
| Valmistaja | Automalli | Kaudet |
| --- | --- | --- |
| Dallara | Dallara GP3/10 | 2010–2012 |
| Dallara | Dallara GP3/13 | 2013–2015 |
| Dallara | Dallara GP3/16 | 2016–2018 |
Kilpailuviikonloppu

Kilpailuviikonloppuun kuuluu 30 minuutin vapaa harjoitus perjantaina ja 30 minuutin aika-ajo lauantaiaamuna sekä puolituntiset kisat lauantaina ja sunnuntaina. Lauantain kilpailuun lähdetään aika-ajon tulosten mukaisessa järjestyksessä ja sunnuntain kilpailuun lauantain tulosten mukaan niin, että kahdeksan parasta lähtevät käännetyssä järjestyksessä. Pakollisia varikkokäyntejä ei kilpailuissa ole.
Pistelasku

| Pistelasku kausilla 2010–2011> .Sijoitus | Pistelasku kausilla 2010–2011> .1. | Pistelasku kausilla 2010–2011> .2. | Pistelasku kausilla 2010–2011> .3. | Pistelasku kausilla 2010–2011> .4. | Pistelasku kausilla 2010–2011> .5. | Pistelasku kausilla 2010–2011> .6. | Pistelasku kausilla 2010–2011> .7. | Pistelasku kausilla 2010–2011> .8. | Pistelasku kausilla 2010–2011> .9. | Pistelasku kausilla 2010–2011> .10. | Pistelasku kausilla 2010–2011> .Paalupaikka | Pistelasku kausilla 2010–2011> .Nopein kierros |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Lähtö 1 | 10 | 8 | 6 | 5 | 4 | 3 | 2 | 1 |  |  | 2 | 1 |
| Lähtö 2 | 6 | 5 | 4 | 3 | 2 | 1 |  |  |  |  |  | 1 |
Pistelasku kausilla 2012–2018
| Lähtö 1 | 25 | 18 | 15 | 12 | 10 | 8 | 6 | 4 | 2 | 1 | 4 | 2 |
| Lähtö 2 | 15 | 12 | 10 | 8 | 6 | 4 | 2 | 1 |  |  |  | 2 |
Lähde:
Nopeimman kierroksen ajanut kuljettaja sai kaksi pistettä, mikäli hän on ajanut 90 % kisakierroksista ja sijoittunut kymmenen parhaan joukkoon lopputuloksissa.
Suomalaiset GP3:ssa

| Kuljettaja | Ajetut GP:t | Voitot | Paalupaikat | Pisteet | Mestaruudet | Kaudet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Valtteri Bottas | 16 | 4 | 1 | 62 | 1 | 2011 |
| Aaro Vainio | 46 | 3 | 3 | 210 | 0 | 2011–2013 |
| Matias Laine | 32 | 1 | 0 | 111 | 0 | 2011–2012 |
| Patrick Kujala | 33 | 0 | 0 | 27 | 0 | 2013–2014 |
| Niko Kari | 31 | 1 | 0 | 69 | 0 | 2016–2018 |
| Simo Laaksonen | 18 | 0 | 0 | 36 | 0 | 2018 |
Mestarit

| Kausi | Kuljettaja | Mestaruuden voittanut talli |
| --- | --- | --- |
| 2010 |  Esteban Gutiérrez |  ART Grand Prix |
| 2011 |  Valtteri Bottas |  Lotus ART |
| 2012 |  Mitch Evans |  Lotus GP |
| 2013 |  Daniil Kvjat |  ART Grand Prix |
| 2014 |  Alex Lynn |  Carlin |
| 2015 |  Esteban Ocon |  ART Grand Prix |
| 2016 |  Charles Leclerc |  ART Grand Prix |
| 2017 |  George Russell |  ART Grand Prix |
| 2018 |  Anthoine Hubert |  ART Grand Prix |
F1:een nousseita

| Kausi | Kuljettaja |
| --- | --- |
2012:  Jean-Éric Vergne ajoi neljä kilpailua GP3:ssa 2010. Siirtyi Toro Rosson kilpakuljettajaksi kaudella 2012.
2013:  Esteban Gutiérrez voitti GP3 mestaruuden 2010. Siirtyi Sauberin kilpakuljettajaksi kaudella 2013.
2013:  Valtteri Bottas voitti GP3 mestaruuden 2011. Siirtyi Williamsin kilpakuljettajaksi kaudella 2013.
2014:  Daniil Kvjat voitti GP3 mestaruuden 2013. Siirtyi Toro Rosson kilpakuljettajaksi kaudeksi 2014.
2015:  Carlos Sainz Jr. kilpaili GP3:ssa 2013. Siirtyi Toro Rosson kilpakuljettajaksi kaudeksi 2015.
2015:  Roberto Merhi kilpaili GP3:ssa 2010. Siirtyi Manorin kilpakuljettajaksi kaudeksi 2015.
2015:  Alexander Rossi kilpaili GP3:ssa 2010. Siirtyi kesken kauden 2015 Manorin kilpakuljettajaksi.
2016:  Rio Haryanto kilpaili GP3:ssa 2010–2011. Siirtyi Manorin kilpakuljettajaksi kaudeksi 2016.
2016:  Esteban Ocon voitti GP3 mestaruuden 2015. Siirtyi kesken kauden 2016 Manorin kilpakuljettajaksi.
2018:  Charles Leclerc voitti GP3 mestaruuden 2016. Siirtyi Sauberin kilpakuljettajaksi kaudeksi 2018.
GP2:een/Formula 2:een nousseita

| Kausi | Kuljettaja |
| --- | --- |
2011:  Esteban Gutiérrez voitti mestaruuden 2010. Siirtyi Lotus ARTin kilpakuljettajaksi.
2011:  Pål Varhaug siirtyi DAMSin kilpakuljettajaksi.
2011:  Stefano Coletti teki paluun GP2:siin siirtyen Tridentin kilpakuljettajaksi.
2012:  James Calado siirtyi Lotus GP:n kilpakuljettajaksi.
2012:  Nigel Melker siirtyi Ocean Racing Technologyn kilpakuljettajaksi.
2012:  Simon Trummer siirtyi Ardenin kilpakuljettajaksi.
2012:  Rio Haryanto siirtyi Carlinin kilpakuljettajaksi.
2012:  Tom Dillmann siirtyi Rapaxin kilpakuljettajaksi.
2013:  Daniel Abt siirtyi ART GP:n kilpakuljettajaksi.
2013:  Mitch Evans voitti mestaruuden 2012. Siirtyi Ardenin kilpakuljettajaksi.
2013:  Adrian Quaife-Hobbs ajoi GP3:ssa 2010–2011. Siirtyi MP Motorsportin kilpakuljettajaksi.
2013:  Kevin Ceccon palasi GP2:siin siirtyen Tridentin kilpakuljettajaksi.
2013:  Conor Daly siirtyi Hilmer Motorsportin kilpakuljettajaksi ajaen avausviikonlopun kaksi starttia.
2013:  Alexander Rossi ajoi GP3:ssa 2010. Siirtyi GP2:siin kesken kauden Caterhamin kilpakuljettajaksi.
2013:  Vittorio Ghirelli ajoi GP3:ssa 2010–2011. Siirtyi GP2:siin kesken kauden Lazaruksen kilpakuljettajaksi.
2014:  Facu Regalia siirtyi Hilmer Motorsportin kilpakuljettajaksi.
2014:  Tio Ellinas siirtyi kesken kauden MP Motorsportin kilpakuljettajaksi.
2015:  Alex Lynn voitti mestaruuden 2014. Siirtyi DAMSin kilpakuljettajaksi.
2015:  Robert Vișoiu siirtyi Rapaxin kilpakuljettajaksi.
2015:  Marlon Stöckinger kilpaili GP3:ssa 2011–2012. Siirtyi Status GP:n kilpakuljettajaksi.
2015:  Zoël Amberg kilpaili GP3:ssa 2011. Siirtyi Lazaruksen kilpakuljettajaksi.
2015:  Richie Stanaway siirtyi Status GP:n kilpakuljettajaksi.
2015:  Nick Yelloly siirtyi Hilmer Motorsportin kilpakuljettajaksi.
2015:  Patric Niederhauser siirtyi kesken kauden Lazaruksen kilpakuljettajaksi.
2015:  Dean Stoneman siirtyi kesken kauden Carlinin kilpakuljettajaksi.
2016:  Luca Ghiotto siirtyi Tridentin kilpakuljettajaksi.
2016:  Marvin Kirchhöfer siirtyi Carlinin kilpakuljettajaksi.
2016:  Jimmy Eriksson siirtyi Ardenin kilpakuljettajaksi.
2016:  Emil Bernstorff siirtyi kesken kauden Ardenin kilpakuljettajaksi.
2017:  Charles Leclerc siirtyi Prema Racingin kilpakuljettajaksi.
2017:  Antonio Fuoco siirtyi Prema Racingin kilpakuljettajaksi.
2017:  Alexander Albon siirtyi ART GP:n kilpakuljettajaksi.
2017:  Ralph Boschung siirtyi Campoksen kilpakuljettajaksi.
2017:  Nyck de Vries siirtyi Rapaxin kilpakuljettajaksi.
2017:  Roberto Merhi ajoi GP3:ssa 2010. Ajoi kaudella 2017 kaksi kilpailua Campoksella ja neljä kilpailua Rapaxilla.
2017:  Alex Palou ajoi neljä viimeistä kilpailua Campoksella.
2018:  Nirei Fukuzumi siirtyi Ardenin kilpakuljettajaksi.
2018:  George Russell siirtyi ART GP:n kilpakuljettajaksi.
2018:  Jack Aitken siirtyi ART GP:n kilpakuljettajaksi.
2018:  Arjun Maini siirtyi Tridentin kilpakuljettajaksi.
Aiheesta muualla

Virallinen GP3-sarjan kotisivu
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:GP3 Series
GP3-auto vuosina 2010–2012.
Käännös suomeksi
Gregory Dix

George Eglinton Alston Dix, munkkina Gregory, (1901–1952) oli anglikaaninen benediktiinimunkki ja liturgikko.
Dix vihittiin papiksi vuonna 1925. Liturgikkona hän tuotti Apostolisen tradition ensimmäisen kriittisen laitoksen, mutta hänet tunnetaan parhaiten teoksestaan The Shape of the Liturgy (1945), jossa hän esittää hyvin tunnetuksi tulleen jaottelun ehtoollisesta "ottamisena, siunaamisena, murtamisena ja jakamisena". Hänen arvionsa mukaan Thomas Cranmer oli ehtoollisteologiassaan harras zwingliläinen. Dix oli teologisesti itse nk. anglopapalisti ja oli mukana vastustamassa anglokatolisen vakaumuksensa vuoksi silloista Etelä-Intian kirkon yhdistymistä. 1948 hänet valittiin luostarinsa Nashdom Abbeyn prioriksi.
Greger

| Greger |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  12. maaliskuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Reijo, Reko, Grels
Vastineita eri kielissä:  Gerkely, Greg, Greger, Gregor, Gregorio, Gregory, Grigori (Григорий), Grigorios
Nimen alkuperä:  kreikan Gregorios = valpas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Greger on miehen etunimi, ruotsalainen muunnos kreikkalaisperäisestä nimestä Gregorius, joka merkitsee valpasta.  Nimi oli tässä muodossa yleisessä käytössä jo 1300- ja 1400-luvuilla.
Ruotsissa oli vuoden 2020 lopussa kaikkiaan 1179 Greger-nimistä henkilöä. Suomessa nimi oli Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä noin 320 henkilölle. Gregerin nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 12. maaliskuuta, paavi Gregorius I Suuren muistopäivänä.
Tunnettuja Greger-nimisiä

Greger Huttu, suomalainen autosimulaattorikilpailija
Greger Nervander (s. 1951), suomalainen iskelmälaulaja
Gottan

Kaksi gottania
Gottan (jap. ゴッタン) on perinteinen japanilainen kolmikielinen kielisoitin, joka on peräisin Kyūshūn saarelta. Se muistuttaa hyvin paljon kahta muuta perinteistä japanilaista kielisoitinta: sanshinia ja shamisenia. Gottanin ääni on yksinkertainen, lämmin ja iloinen. Sitä on käytetty muun muassa kadozuke-esiintymisessä, jossa muusikot kiertelevät ovelta ovelle ja soittavat rahaa ja ruokaa vastaan.
Gabriel Melartopaeus

| Gabriel Melartopaeus> Viipurin piispa |
| --- | --- |
 1633–1641 
Edeltäjä:  Nicolaus Carelius
Seuraaja:  Petrus Bjugg
Henkilötiedot
Syntynyt: 1580 Kemiö
Kuollut: 1641 (60–61 vuotta) Viipuri
Kansalaisuus:  ruotsalainen
Ammatti:  piispa
Vanhemmat:  Petrus Pauli Melartopaeus
Puoliso:  Gunborg Paavalintytär (vih. 1610) Emerentia Klöfverblad (vih. )
Muut tiedot
Uskonto:  kristinusko
Tunnustuskunta:  luterilaisuus
Gabriel Persson Melartopaeus (k. 1641) oli Viipurin piispa vuosina 1633–1641.
Melartopaeuksen tausta

Melartopaeus lienee syntynyt Kemiössä vuoden 1580 aikoihin. Hänen sukupiirissään oli vaikutusvaltaisia papiston edustajia. Isä Petrus Petri Melartopaeus oli Kemiön toinen luterilainen kirkkoherra, ja serkku Petrus Henrici Melartopaeus oli piispa Ericus Erici Sorolaisen opiskelutoveri ja kohosi ensin Turun tuomiorovastiksi ja 1605 Mariestadin superintendentiksi. Gabrielin veli Isak toimi Lohjan kirkkoherrana, ja nimeltä tuntematon sisar oli naimisissa Maskun kirkkoherran Hemmingius Henricin kanssa. Isän varhaisen kuoleman jälkeen 1585 Gabriel oli Maskun Hemmingin hoivissa. Hemming Maskulaisen tuki ja suhteet ylhäisaateliin vaikuttivat osaltaan myöhemmin Gabrielin nimittämiseen Viipurin piispaksi.
Opiskelu

Melartopaeus aloitti opinkäyntinsä Turun katedraalikoulussa. Koulun johtaja oli Wittenbergin yliopistossa aikoinaan opiskellut Marcus Henrici Helsingius. Rehtorilla oli laajat tiedot sekä humanistisissa tieteissä että teologiassa, ja erityisesti hän oli perehtynyt Vanhan testamentin selitykseen ja alkukieliin. Päätettyään koulun 1602 Melartopaeus jäi kollegana eli apuopettajana entiseen opinahjoonsa ja siirtyi vasta 1606 Wittenbergiin opintojaan jatkamaan. Lähtiessään hän antoi koululle jäähyväislahjaksi omistamansa Gregorius Naziansilaisen kootut teokset.
Melartopaeuksen Turussa saama hyvä opetus näkyy hänen yliopisto-opinnoissaan. Wittenbergissä hän toimi jo tulovuotenaan respodenttina kahdessa väitöksessä. Nykyisestä poiketen tuon ajan väitökset tosin olivat melkein poikkeuksetta praeseksena toimineen professorin laatimia, respodentin tehtäväksi jäi maksaa painatuskulut ja puolustaa teesejä itse väitöstilaisuudessa, mikä kylläkin vaati perusteellista paneutumista puolustettaviin teeseihin..
Ensimmäinen Melartopaeuksen puolustama väitöskirja oli lääketieteellinen. Praeses ja teesien laatija oli tunnettu lääkäri Gregorius Horstius, joka lyhyen yliopistouransa jälkeen siirtyi harjoittamaan käytännön lääkärintointa. Melartopaeuksen 6. syyskuuta 1606 puolustama väitös ‘’De corpore humano…sanguine materno’’ käsitteli ihmisen sikiämiseen liittyviä kysymyksiä ja respodentti joutui mm. punnitsemaan vastakkaisia argumentteja kysymyksessä oliko kuukautisveri myrkyllistä vai ei. Väitöksellä on oppihistoriallista arvoa ensimmäisenä suomalaisen puolustamana lääketieteellisenä väitöskirjana. Kirjoitus painettiin 1607 ja omistus Iisak Melartopaeukselle ja Maskun Hemmingille kertoo, ketkä ovat tukeneet Gabrielin opiskelua ulkomailla.
Melartopaeus väitteli kaikkiaan viisi kertaa, vaikka yksikin väitös olisi oikeuttanut maisterin arvoon. Muut neljä väitöstä olivat teologian alalta, mitä ainetta hän varsinaisesti Wittenbergiin oli tullut opiskelemaan. Kolme väitöksistä on tehty 1606–1608 professori Fridericus Balduinuksen johdolla ja yksi 1608 maisteri Philippus Arnoldin toimiessa praeseksena. Melartopaeuksen opinnot päättyivät maisterinpromootioon 20. syyskuuta 1608.
Melartopaeuksen puolustamien väitösten määrä on poikkeuksellisen suuri, koska yhdelläkin selvisi maisteriksi. Hänen suomalaisista aikalaisistaan ainoastaan Johannes Raumannus väitteli useammin, mutta hän yltikin tohtorinarvoon saakka. Monet väitökset todistivat paitsi Melartopaeuksen kyvystä akateemisiin opintoihin, myös hänen matkakassansa runsaudesta..
Töissä Turussa > Koulumestari

Ulkomaisen opiskelun jälkeen Melartopaeus nimitettiin Turun katedraalikoulun teologian lehtoriksi, kun virkaa aiemmin hoitanut Joachimus Matthiae Stutaeus nimitettiin rehtoriksi Helsingiuksen kuoltua 1609. Melartopaeuksen taloudellinen tilanne koheni merkittävästi 1612, jolloin hän sai Naantalin anneksiseurakunnakseen. Samana vuonna hän edusti Turun kapitulia valtakunnan piispojen kokouksessa Tukholmassa. Tästä voi päätellä hänen nauttineen piispa Sorolaisen luottamusta. Matkallaan hän myös saarnasi 24. marraskuuta Suurkirkossa.
Melartopaeus toimi teologian rehtorina vuoteen 1616, jolloin Stutaeus siirtyi Turun kirkkoherraksi ja Melartopaeus peri rehtorin viran.
Piispa Sorolainen käytti Melartopaeusta sijaisenaan piispantarkastuksilla. Piispa myös esitti Melartopaeusta apulaisensa virkaan vuotta ennen kuolemaansa ja näin koetti saada tästä seuraajaansa. Piispan valtionhoitaja Axel Oxenstiernalle 1. lokakuuta 1624 kirjoittamassa kirjeessä ehdokkaan ansioiksi luetellaan molempien maassa käytettyjen kielten taidon, nuhteettoman elämän ja suuren oppineisuuden. Piispan suositus kuitenkin osui harmilliseen hetkeen, sillä juuri samaan aikaan Melartopaeus oli anteeksipyyntömatkalla Tukholmassa. Turun hovioikeus oli tuominnut hänet rikkeistä virkaeroon, kunnes kuningas antaisi viran takaisin. Koulumestari vetosi heikkoon terveyteensä, juuri äidittömiksi jääneiden pienten lastensa itkuun sekä Turun hengenahdistusta poteviin tieteisiin. Puolustus tehosi ja 1625 alussa hän sai virkansa takaisin.
Töissä Turussa > Turun piispanvaali

Piispa Sorolaisen kuoltua 1625 piispat esittivät seuraajaehdokkaiksi kahta suomalaista ja kahta ruotsalaista; ensimmäisellä sijalla oli hovisaarnaaja Johannes Botvidi ja toisella sijalla Melartopaeus. Kuningas Kustaa II Adolfin ja valtakunnankansleri Axel Oxenstiernan ehdokas oli kuitenkin asetettujen ehdokkaiden ulkopuolinen Nyköpingin kirkkoherra Isaacus Rothovius, jonka taakse myös valtiopäiväpapisto asettui. Valinta osoitti selvästi sen, ettei suomen kielen taito painanut mitään sen rinnalla, että Turun piispaksi saatiin maallisten viranomaisten kanssa yhteistyöhön halukas mies, joka järjestäisi hiippakunnan asiat ruotsalaisen mallin mukaisesti. 1627 piispaksi valittu Rothovius oli kanslerin entinen opettaja ja luottomies.
Simo Heinisen mukaan “on luonnollista, etteivät edellytykset veljesrakkauteen ja yhteistyöhön olleet parhaat mahdolliset uuden piispan ja syrjäytettyjen suomalaisten välillä.”. Koulumestarin ja piispan välit kiristyivät nopeasti. Melartopaeus tosin toimi vielä 17.–18.1.1628 pappiskokouksen teesien laatijana aiheenaan Augsburgin uskontunnustuksen artikkelit 14–15, mutta jo seuraavana vuonna 1629 piispa ryhtyi toimiin opetuksen uudistamiseksi ja Melartopaeuksen siirtämiseksi pois koulun johdosta. Rothovius jätti kuninkaalle anomuksen kymnaasin perustamiseksi Turkuun ja samalla hän ehdotti, että Melartopaeus, “joka ei enää jaksa johtaa koulua” siirrettäisiin Helsingin kirkkoherraksi. Kun ehdotus ei toteutunut, ehdotti piispa rehtorin siirtämistä muualle ja hänen korvaamistaan Upsalasta lähetetyllä oppineella miehellä. Myös kenraalikuvernööri Bjelke kirjelmöi asiasta ja totesi Melartopaeuksen vastustavan uudistuksia ja haluavan pysyä vanhoissa oppilaille haitallisissa opetustavoissa.
Rothovius ja Bjelke saivat tahtonsa läpi ja 1629 Melartopaeus nimitettiin kuninkaallisella kirjeellä Porin kirkkoherraksi. Rehtori ei kuitenkaan surkeaan kuntoonsa vedoten siirtynyt paikaltaan ja piispa joutui anomaan hänelle 1630 muulla tavoin järjestettyä toimeentuloa.