stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Miisa Lindén
Lähteet ja viitteet

1 2  Teatterit ja teatterintekijät 2005, s. 394.  (Teatterin tiedotuskeskus)  Helsinki:  Like, 2005.  ISBN 952-471-629-1
↑  Kirjailijaesittelyt (Lindén, Miisa) Gauppa.fi. Rovaniemi:  Gauppa Nettikauppa / Gresiona Oy. Viitattu 23.5.2017. (suomeksi)
↑  Taide | Michael Monroe, Tiina Nopola ja Sonja Lumme – Nämä taiteilijat saavat ylimääräisen taiteilijaeläkkeen Helsingin Sanomat. 7.3.2025. Viitattu 12.3.2025.
↑  Näkymättömät naiset irtautuvat tapetista Seutu-sanomat.fi. 31.10.2014. Hämeenlinna:  Hämeen Sanomat Oy. Viitattu 23.5.2017. (suomeksi)[vanhentunut linkki]
↑  Linjoilla ja linjojen takana Kirjasampo.fi. Kirjastot.fi. Viitattu 23.5.2017. (suomeksi)
↑  Miisa Lindén (TEOKSET) Naytelmat.fi. 2017. Helsinki:  Suomen Näytelmäkirjailijat ja Käsikirjoittajat – Finlands Dramatiker och Manusförfattare ry. Viitattu 23.5.2017. (suomeksi)
↑  Hella Wuolijoki: NISKAVUOREN HETA Kokkolanteatteri.fi. Kokkola:  © Kokkolan Kaupunginteatteri. Viitattu 23.5.2017. (suomeksi)
↑  METSOLAT – URJANLINNA Naisvuoren kesäteatterissa kesällä 2017 Mikkelinteatteri.fi. 4.7.2016. © 2017 Mikkelin Teatteri. Arkistoitu 27.12.2017. Viitattu 23.5.2017. (suomeksi)
↑  HENKILÖKUNTAA VUOSIEN SAATOSSA VAKITUISTA VÄKEÄ (Vuodet 1982–1987) ahaateatteri.com. Tampere:  Ahaa Teatteri. Viitattu 3.6.2017. (suomeksi)
↑  Metsolat-sarjan jaksojen lopputekstit
↑  Päätalo Ses.fi. Helsinki:  Suomen elokuvasäätiö. Viitattu 23.5.2017. (suomeksi)
Aiheesta muualla

Taike.fi[vanhentunut linkki]
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Smurffit (vuoden 2025 elokuva)

| Smurffit> Smurfs |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Chris Miller   Matthew Landon (apuohjaaja)
Käsikirjoittaja:  Pam Brady
Tuottaja:   Ryan Harris  Rihanna  Laurence "Jay" Brown  Tyran "Ty-Ty" Smith 
Säveltäjä:  Christophe Beck
Leikkaaja:  Nick Kenway
Pääosat:   Rihanna  Nick Offerman  Natasha Lyonne  JP Karliak  Dan Levy  Amy Sedaris  Nick Kroll  James Corden  Octavia Spencer  Hannah Waddingham  Sandra Oh  Alex Winter  Billie Lourd  Xolo Maridueña  Kurt Russell  John Goodman 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Paramount Animation  Nickelodeon Movies  Marcy Media Films  LAFIG Belgium  IMPS 
Levittäjä:  Paramount Pictures
Ensi-ilta:   2025-7-1818. heinäkuuta 2025 (Yhdysvallat & Suomi)  
Alkuperäiskieli:  englannin kieli
Aiheesta muualla
IMDb
Infobox OKNimi-testi OK: 
Smurffit (engl. The Smurfs Movie) on tuleva vuonna 2025 tietokoneanimoitu musikaalielokuva, jonka on ohjannut Chris Miller, ja käsikirjoittannut Pam Brady. Elokuvan ääninäyttelijöihin kuuluvat Rihanna, Nick Offerman, Natasha Lyonne, JP Karliak, Dan Levy, Amy Sedaris, Nick Kroll, James Corden, Octavia Spencer, Hannah Waddingham, Sandra Oh, Alex Winter, Billie Lourd, Xolo Maridueña, Kurt Russell ja John Goodman.
Ääninäyttelijät

| Alkuperäinen ääninäyttelijä | Suomenkielinen ääninäyttelijä | Rooli |
| --- | --- | --- |
| Rihanna | Yasmine Yamajako | Smurffiina |
| John Goodman | ? | Suursmurffi |
| Nick Offerman | Jari Salo | Ken |
| JP Karliak | ? | Gargamel |
| JP Karliak | ? | Razamel |
Aiheesta muualla

Smurffit Internet Movie Databasessa (englanniksi)
| n k Smurffit |
| --- | --- |
Sarjat:  Smurffit 
Elokuvat:  Smurffit  Smurffit 2  Smurffit: Kadonnut kylä  Smurffit 
CD-levyt:  Tanssihitit Vol 1  Tanssihitit Vol 2  Tanssihitit Vol 3  Smurffien joulu  Kesähitit Vol 4  Avaruudessa Vol 5  Vuosituhannen bileet Vol 6  Hip Hop Hitit Vol 7  Hip Hop Hitit Vol 8  Smurffit Rock-Festareilla  Sporttihitit Vol 9  Rap Rock Hitit Vol 10  Tykkihitit Vol 11'  Megaidolit Vol 12  Super-Hyper Hitit Vol 13  Hokkus-pokkus Hitit Vol 14  Raketti Hitit! Vol 15  Tanssii Smurffien kanssa Vol 16  Tanssihitit Vol 17 (2009)  Joulubileet Vol 18  Leffaboogie Vol 19  Lätkäboogie Vol 20  Suomihitit 2012 Vol 21  Kreisibailut Vol 22  #Smurfie Vol 23
Pahkamäen koulu

Pahkamäen koulun liikuntasali.
Pahkamäen koulu on Liedon asemanseudulla Nautelankosken läheisyydessä toimiva 1.–6. luokkien alakoulu. Koulussa työskentelee kahdeksan opettajaa, kolme koulunkäynninohjaajaa, koulupsykologi, kuraattori ja terveydenhoitaja. Oppilaita on noin 150. Kouluun kuuluu kolme eri rakennusta, joista uusin on kuvassa oleva vuonna 1991 valmistunut liikuntasali.lähde? Vuonna 2022 koulun yhteyteen rakennetaan väliaikaiset parakkitilat esiopetukselle.
Pahkamäen koulun urheilukenttä nimettiin vuonna 2019 Kaapon kentäksi koulussa ala-astetta käyneen jääkiekkoilija Kaapo Kakon kunniaksi.
Aiheesta muualla

Pahkamäen koulun kotisivut
Nypykät

Nypykät on heinolalainen folkrock-yhtye. Nypyköiden juuret ovat Teatteriryhmä Metkussa. Teatteri-ilmaisu ei riittänyt tyydyttämään nuorten miesten ilmaisun tarvetta, joten nuorukaiset päättivät perustaa bändin.
1987-1989

Yhtye perustettiin Nuorison taidetapahtumaa silmällä pitäen. Vuoden 1987 tapahtumassa yhtye valitsi sarjaksi kansanmusiikin, koska siinä oletettiin olevan paremmat mahdollisuudet menestyä kuin rock-sarjassa.
Alkuvuosina Nypykät keikkaili ahkerasti Heinolassa ja lähiympäristössä. Myös ensimmäiset pistot Helsinkiin tehtiin jo ennen levytysuran alkamista. Bändi alkoi saada kulttimainetta, sillä sen raivokkaat esiintymiset sekä kekseliäs, jopa salaviisas huumori puhuttelivat kaikenikäisiä ihmisiä. Kokoonpano vaihteli voimakkaasti sen mukaan, kuka sattui paikalla olemaan. Asevelvollisuuden, siviilipalveluksen tai esim. jediakatemian suorittaminen vei orkesterin jäseniä mennessään vaihtelevasti.
1990

Vuonna 1990 Nypykät otti askeleen eteenpäin. Yhtye julkaisi 7” vinyylisinglen Kansanmusiikkia / Lastenlaulu. Jälkimmäinen alkoi kerätä jo hieman radiosoittoa. Studioksi valikoitui tamperelainen JJ Studio, jota piti paikallinen basistilegenda Juuso Nordlund. Studion mainos bongattiin Soundi-lehdestä. Paikallisten vanhojen partojen suosituksesta studio lyötiin lukkoon.
1991

Nypykät julkaisi toisen omakustannesinglensä Jazzilla Taivaaseen / Kanuunaralli. Samalla sattuma korjasi satoaan. Tamperelainen marinoitunut keikkamyyjä Jouko Karppanen kuuli Lastenlaulun paristoradiosta kalaretkellä. Karppanen haistoi potentiaaliin, ja alkoi kotiin palattuaan etsimään Nypyköitä. Bändin löydyttyä Karppanen järjesti Tampereelle keikan, jota Poko Rekordsin pomomies Epe Helenius hommattiin katsomaan. Keikan perusteella Nypykät sai levytyssopimuksen.
Helenius haistoi hittipotentiaalin, mutta kertoi orkesterin olevan hänen vastaiskunsa Värttinälle, jota levymoguli ei tuntunut arvostavan. Ensi töikseen Helenius hankki molempien omakustanteiden nauhat, ja koosti näistä The Kings Of Polkka CD-EP:n. Myös albumin tekeminen aloitettiin pikavauhtia. Alkusyksystä nauhoitettu albumi Kanuunaralli julkaistiin marraskuun alussa 1991. Samalla Nypykät lähti tien päälle. Kanuunarallilta irrotettiin myös single Niukkasen Toimisto.
1992

Seuraava vuosi oli bändille työteliäs ja hankala. Keikkaa tehtiin tiiviisti ja orkesteri piti hauskaa. Samalla taustalle alkoi hiipiä taiteellisia ja myös henkilökemiaan liittyviä ongelmia.
Keväällä Nypykät julkaisi Barcelonan olympialaisia ennakoivan singlen Kaunis Barcelona / Mustekalan Mailla. Loppukesästä nauhoitettu CD Elämä On Sumfaraa äänitettiin jo hieman sekasortoisissa tunnelmissa. Asiaa ei auttanut, että tuote jäi hyllyyn, eikä sitä myyty merkittäviä määriä. Pudotus Kanuunarallin lähes 10 000 levyn myyntiin oli raju.
Jouluksi 1992 Nypykät julkaisi joulusinglen Nisse Polkka / Mikävä.
1993

Uusia kappaleita syntyi edelleen. Etenkin Markku Palmunen oli tuotteliaalla päällä. Alkuvuodesta 1993 levy-yhtiö antoi uudelle materiaalille pyyhkeitä. Ajat olivat vaikeat, eikä seestyneellä materiaalilla katsottu olevan tarpeeksi myyntipotentiaalia. Samoihin aikoihin Markku Palmunen erosi bändistä. Palmusen mukana lähti osa soittajista. Loput yhtyeeseen jääneet soittajat eivät joko halunneet tai älynneet lopettaa. Niin sanottu Tynkä-Nypykät jatkoi sitkeästi toimintaansa.
1994

Seuraavana vuonna Nypykät palasi julkaisuissaan lähtöpisteeseen: yhtye julkaisi CD-singlen Lainattu Seteli / Sua Odoteltiin Jo. Varsinkin ensin mainittu kappale sai jonkun verran radiosoittoa. Orkesterin anarkistinen ja paikoitellen raakakin sointi oli mennyt Radio Suomen suuntaan. Keikkoja yhtye teki harvakseltaan. Muu elämä alkoi ottaa kaistaa yhä enemmän.
1995

Nypykät alkoi olla senhetkisen toimintansa päätepisteessä. Tuomas Rosbergin johtama kuusikko julkaisi vielä CD-EP:n Siivekäs Ystävä. Sen jälkeen orkesteri hiipui pois.
1997-2024

Poistumisensa jälkeen Nypykät on tehnyt useita täsmäiskuja lavoille. Ensimmäinen näistä tapahtui jo kesällä 1997 Heinolassa Jyrää -tapahtumassa.
Myöhempiä julkaisuja ovat livelevy Livekala, josta julkaistiin myöhemmin laajennettu versio Rocket Recordsin toimesta. Spiridom julkaisi puolestaan kokoomalevyn Keräilyerä 1994-95 yhtyeen viimeisistä julkaisuista.
Livekala äänitettiin yhtyeen Heinolan konsertista vuonna 2001. Samana vuonna Nypykät esiintyi MTV3:n järjestämässä Pop-Finlandia konsertissa.
Vuonna 2016 Nypykät juhlisti Kanuunaralli-albumin 25-vuotista olemassaoloa keikalla. Livekala Ja Perkeet -levyn julkaisu ajoittuu samalle syksylle.
Vuonna 2024 Nypykät yllätti folk-kansan soittamalla konsertin Folklandia-risteilyllä. Tätä seurasivat festivaalikeikka Multamäki Festissä. Lisäksi Nypykät soittaa talvikaudella 2024/25 valikoituja klubikeikkoja. Ville Vilen ei lähtenyt vuoden 2024 aktiviteetteihin mukaan. Hänen tilalleen yhtye nimitti basistikseen Paavo Hakon.
2025

Nypykät julkaisee vuonna 2025 uutta musiikkia. Helmikuussa ilmestyy digisingle Luuseri.
Nypyköiden merkitys

Nypyköiden nousu parrasvaloihin osuu yhteen Suomessa vallinneen folk-buumin kanssa. Yhtyeen ilmaisussa on selkeitä kansanmusiikin elementtejä. Reipas polkanrytke on suomalaista folklorea puhtaimmillaan. Nypykät lisää kuitenkin musiikkiinsa vahvoja pop- ja jopa punk-elementtejä. Reippaan kattauksen täydentävät energiset ja hengästyttävät live-esiintymiset.
Nypyköiden tunnetuin kappale Lastenlaulu on sukupolvet ylittävä teos. Se ihastuttaa edelleen kuulijoitaan kaikissa ikäpolvissa. Orkesteri on saanut paluunsa yhteydessä paljon arvostavaa palautetta kansanmusiikkipiireistä.
Albumit

Kanuunaralli (1991,  Poko Rekords)
Elämä on sumfaraa (1992,  Poko Rekords)
Livekala (2001, omakustanne)
Keräilyerä 1994-95 (2012, Spiridom)
Livekala ja perkeet (2016,  Rocket Records)
Singlet ja EP:t

Kansanmusiikkia 1990
Jazzilla Taivaaseen 1991
The Kings Of Polkka 1991
Niukkasen Toimisto 1992
Kaunis Barcelona 1992
Nisse Polkka 1992
Lainattu Seteli 1994
Siivekäs Ystävä 1995
Taivaan Valo 2012
Luuseri 2025
Yhtyeen jäseniä

Markku Palmunen, laulu, kitara
Tuomas Rosberg, laulu, kitara
Joni Aven, haitari
Markku Lindström, kosketinsoittimet, taustalaulu
Velkki Mykrä, lyömäsoittimet
Yves Mykrä, rummut
Pertti Setälä, viulu
Kalle Vastamäki, kitara
Mika Viikki, kitara
Petri Pullinen, visuaalinen kitara
Paavo Hako, basso
Yhtyeen jäseniä > Entisiä jäseniä

Isto Hiltunen
Ville Vilen
Timo Hyytiäinen
Isto Onali
Pekka Saukkonen
Ari Takku
Aiheesta muualla

Muisteluartikkeli Rockmusica.net 2002 (Wayback Machinesta)
Nypykät-arkisto
Nypyköiden kotisivu
Kaustisen Pohjan-Veikot

| Kaustisen Pohjan-Veikot |
| --- | --- |
Perustettu:  1914
Paikkakunta:  Kaustinen
Lajit:  hiihto suunnistus jalkapallo futsal judo yleisurheilu ammunta voimistelu voimailu salibandy lentopallo frisbeegolf
Puheenjohtaja:  Minna Anttila
Kotisivu:  https://veikot.kaustinen.fi/
Kaustisen Pohjan-Veikot on vuonna 1914 perustettu urheilun yleisseura, ja sen lyhenne on KP-V. Seura toimii Kaustisella ja lähialueilla. Vuoden 2022 toimintasuunnitelman mukaan ”seuran tavoitteena on aktivoida kuntalaisia liikkumaan tarjoamalla matalan kynnyksen liikuntamahdollisuuksia, mutta myös edistää tavoitteellista ja kilpaurheilua”.
Pohjan-Veikkojen lajeihin kuuluvat hiihto, suunnistus, jalkapallo, futsal, judo, yleisurheilu, ammunta, naisvoimistelu, voimailu, salibandy, lentopallo ja frisbeegolf, joilla kaikilla on seuran organisaatiossa oma jaostonsa. Puheenjohtaja on Minna Anttila. Seuran toimisto Kaustisen urheilutalolla, ja siellä työskentelee puolipäiväinen seuravastaava.
Urheilutapahtumia

Kaustisen Pohjan-Veikot järjestivät vuonna 2022 muun muassa seuraavat tapahtumat: hiihdon Keski-Pohjanmaan cupin sprintit, moukarin talvi-SM-kisat, moukarikarnevaalit, SM-ammunnat, maakunta-suunnistusviesti ja yleisurheilun seuracupin osakilpailu. Lisäksi palloilulajeissa järjestettiin pelejä sarjakalentereiden mukaisesti.
Vuonna 2023  KP-V ja Kaustisen kunta järjestivät hiihdon Keski-Pohjanmaan maakuntaviestin.
Vuonna 2029 KP-V on yksi Kaustisen Järvelän maastoissa juostavan Jukolan viestin, Pelimanni-Jukolan, järjestäjistä.
Aiheesta muualla

Kaustisen Pohjan-Veikkojen kotisivu
Ristikukkula

Laajakulmakuva kukkulasta
Ristikukkula (liett. Kryžių kalnas) on Liettuassa Šiauliain tienoilla sijaitseva uskonnollinen kohde ja suosittu nähtävyys.
Kukkula mainitaan kirjallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 1850. Uskotaan, että ensimmäiset ristit tuotiin vanhan linnavuoren alueelle sen jälkeen, kun puolalaiset ja liettualaiset olivat epäonnistuneesti kapinoineet Venäjän keisarikuntaa vastaan Marraskuun kansannousussa vuonna 1831. Lisää ristejä nousi toisen kapinan jälkeen 1863. Risteillä oli symbolinen merkitys kansannousun yhteydessä kadonneiden henkilöiden perheille.
Kun ristien määrä vuonna 1900 ensimmäisen kerran kirjattiin ylös, niitä oli kukkulalla 130 ristiä. Vuonna 1902 kukkulalla oli 155 ristiä, 1922 enää vain 50 ristiä, 1938 enemmän kuin 400 ristiä. Neuvostoliiton aikana vuosien 1961 ja 1984 välillä neljä kertaa tuhottiin ristit maansiirtotraktoreilla. Liettualaiset harjoittivat väkivallatonta vastarintaa neuvostomiehitystä vastaan tuomalla tuhottujen ristien tilalle uusia. 1961 tuhottiin 5 000 ristiä, 1975 tuhottiin 1 200 ristiä. Ristejä pystytettiin kuitenkin aina uudelleen.
Ristikukkulalle tuodaan paljon myös pienempiä ristejä
Näkymä Ristikukkulalle
Ristien määrä on lisääntynyt viime vuosina huomattavasti. Liettuan alkaessa itsenäistyä 1990 oli kukkulalla 55 000 ristiä. Uuden itsenäisyyden alkuaikoina, 7. syyskuuta 1993, paavi Johannes Paavali II vieraili kukkulalla. Nykyään ristejä on alueella yli 100 000, ja uuden ristin saa vapaasti pystyttää. Ristien lisäksi kukkulalla on esimerkiksi suuria krusifikseja ja Neitsyt Marian patsaita.
Aiheesta muualla

Ristikukkulan sivusto (englanniksi) (liettuaksi)
Video Ristikukkulasta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Liettuan ristit ja pyhäinpylväät. Ikivanhan vainajainpalveluksen muistomerkkejä, Suomen Kuvalehti, 09.01.1932, nro 2, s. 26, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Hill of Crosses
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Käännös suomeksi
Miehen kunnia

| Miehen kunnia |
| --- | --- |
 Joel Rinne
Ohjaaja:  Ilmari Unho
Käsikirjoittaja:  Marja Orsi
Perustuu:  Marja Orsin alkuperäiskäsikirjoitukseen
Tuottaja:  Matti Schreck, tuottaja (tuotannonjohto) Risto Orko, tuotantopäällikkö
Säveltäjä:  George de Godzinsky
Kuvaaja:  Kalle Peronkoski
Leikkaaja:  Elle Viljanen
Pääosat:  Joel Rinne Irma Seikkula Emma Väänänen Kullervo Kalske Hilkka Helinä Reino Valkama
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomi-Filmi
Ensi-ilta:  24. lokakuuta 1943
Kesto:  91 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  1 936 878 mk
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Joel Rinne.
Miehen kunnia on Ilmari Unhon ohjaama suomalainen draamaelokuva vuodelta 1943. Se pohjautuu nimimerkki Marja Orsin alkuperäiskäsikirjoitukseen. Nimimerkin takana oli Seere Salminen.
Elokuvan punaisena lankana on romaani Miehen kunnia, joka on ollut melkoinen menestys 1930-luvun Suomessa. Sen kirjoittajan henkilöllisyyteen kuitenkin liittyy epäselvyyksiä, joita nuori Virve Vainio ryhtyy selvittämään. Seuraa tilinteko Virven ja kustannusjohtaja Kaarlo Auerin välillä. Samalla paljastuu yllättäviä yhteyksiä elokuvan päähenkilöiden välillä. Lähestyvä suursota puolestaan langettaa varjonsa elokuvan romanttisiin kuvioihin. Elokuva on mustavalkoinen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Joel Rinne  | … |  Kaarlo Auer, maisteri, kustannusyhtiö Kirjan ja Kuvan johtaja   |
|  Hilkka Helinä  | … |  Elvi Auer, o.s. Grahn   |
|  Kaarlo Kytö  | … |  Martti Vainio, nimismies   |
|  Emma Väänänen  | … |  Anna Vainio, kirjakauppias   |
|  Suvi Orko  | … |  Virve Vainio lapsena   |
|  Irma Seikkula  | … |  Virve Vainio aikuisena   |
|  Reino Valkama  | … |  Juho Kunnaala, kauppias   |
|  Kullervo Kalske  | … |  Lauri Kunnaala   |
|  Wilho Ilmari  | … |  johtaja Grahn, Elvin isä   |
|  Jorma Nortimo  | … |  Paul Barck, tohtori, lähetystöneuvos   |
|  Terttu Tuominen  | … |  Maiju, kirjakaupan myyjätär   |
|  Väinö Kolhonen  | … |  poika kirjakaupassa   |
|  Salli Karuna  | … |  juopottelevan kirjailijan vaimo   |
|  Mailis Laaksonen  | … |  Virveen törmäävä ylioppilas kadulla   |
|  Arvi Tuomi  | … |  professori yliopiston kirjaston lukusalissa   |
|  Hanna Leino  | … |  Liisa Mäkelä   |
|  Rafael Pihlaja  | … |  Elvin seuralainen teatterissa   |
|  Aino Angerkoski  | … |  nainen teatterin lämpiössä   |
|  Pentti Saares  | … |  mies teatterin lämpiössä   |
|  Ture Junttu  | … |  tohtori Karppalainen   |
|  Santa Tuomi  | … |  Anni, Kaarlo Auerin emännöitsijä   |
|  Petter Väänänen  | … |  konstaapeli Koivula   |
|  Elli Pihlaja  | … |  kihlajalaisvieras   |
|  Anni Kaila  | … |  kihlajalaisvieras   |
|  Laina Laine  | … |  kihlajalaisvieras   |
|  Aina Osa  | … |  kihlajalaisvieras   |
|  Simo Osa  | … |  kihlajalaisvieras   |
|  Eero Kilpi  | … |  kihlajalaisvieras   |
|  Reino Häkälä  | … |  matkustaja junassa   |
Tuotanto ja julkaisu

Miehen kunnian studiokuvat otettiin 23. maaliskuuta 1943 – 9. kesäkuuta 1943 ja ulkokuvat 17. huhtikuuta 1943 – 20. heinäkuuta 1943. Ulkokuvauksia tehtiin Uudessakaupungissa (Vanhan kirkon hautausmaa, Ylinenkatu, Alinenkatu, rautatieasema) ja Helsingissä. Sisäkuvat otettiin Munkkisaaren studioilla sekä Helsingin yliopiston kirjaston lukusalissa ja Suomen Kansallisteatterin tiloissa.
Miehen kunniaan kuvattiin Helsingin yliopiston kirjaston edustalla kohtaus, jossa olivat mukana Maj-Lis Häyrynen, Mailis Laaksonen ja Rauha Rentola, mutta se leikattiin pois lopullisesta versiosta. Leikattuun osuuteen sisältyi repliikki, jossa viitattiin Laurin ja erään Marjatan suhteeseen. Esitysversiossa on Virven Marjatasta Laurille esittämä huomautus, joka näin ollen jäi hieman irralliseksi. Virveä lapsena näytellyt 12-vuotias Suvi Orko oli Suomi-Filmin tuotantopäällikön, sittemmin pääjohtajan, tytär.
Miehen kunnian katsojaluvut olivat kutakuinkin vuoden 1943 keskitasoa. Televisiossa Miehen kunnia esitettiin ensi kerran 5. marraskuuta 1966.
Arviot

Miehen kunnian käsikirjoitus arvioitiin hyväksi, mutta loppuselvittelyjä pidettiin hieman ontuvina. Kriitikko Olavi Vesterdahl (Aamulehti) sijoitti elokuvan taide- ja viihde-elokuvien välimaastoon. Unhon ohjauksen intensiivisyyttä ja filmaattisuutta kiiteltiin, mutta dramaattisuuden puutetta moitittiin. Paula Talaskivi (Helsingin Sanomat) piti Peronkosken kuvausta tasokkaana ja elokuvan teknistä asua eheänä. Näyttelijöistä eritoten Rinnettä kehuttiin, mutta myös Seikkula sai kiitosta. Nuoren näyttelijättären liikehtimistä pidettiin plastisen kauniina; hänen tyylivaistonsa, ilmeikkyytensä ja viehkeytensä keräsi huomioita.
Sakari Toiviainen (Ilta-Sanomat) arvioi 1980-luvulla Miehen kunniaa: " – – paikoin hän [Unho] on saanut kohtauksiin todella tehokasta latausta ja tunnelmaa, lähinnä silloin kun henkilöiden sijasta puhuvat kuvat." Kriitikko Henri Waltter Rehnström kiitti vuonna 2014 elokuvaa hienoksi, vahvaan kuvakerrontaa luottavaksi draamaksi elämän valheesta ja vääristä valinnoista. Hän nosti Miehen kunnian ohjaajan toisen elokuvan Härmästä poikia kymmenen rinnalle Unhon merkittävimmäksi teokseksi.
Niemenkulman koulu

| Niemenkulman koulu |
| --- | --- |
Sijainti:  Niemenkulmantie 130, Piikkiö
Perustettu:  1923
Rehtori:  Jari Laitinen
Niemenkulman koulu on Kaarinan Piikkiössä sijaitseva 1–6. luokkien peruskoulu. Koulurakennus on valmistunut vuonna 1923. Vuonna 2017 koulussa oli neljä opettajaa ja 64 oppilasta.
Aiheesta muualla

Koulun verkkosivut
Junatien metrosilta

Junatien metrosilta on vuonna 1972 valmistunut 482 metriä pitkä silta Helsingin Kalasatamassa. Se on Helsingin metron pisin silta, ja se sijaitsee Kalasataman metroaseman ja Sörnäisten metroaseman välillä. Silta ylittää muun muassa Sörnäisten rantatien. Nimensä silta on saanut sen eteläpuolisesta Junatiestä, vilkkaasti liikennöidystä pääyhteydestä, johon myös kuuluu Sörnäisten rantatien ylittävä siltaosuus.
Siltaa on korjattu vuosina 2001, 2014 ja 2024. Vuonna 2001 tehdyssä peruskorjauksessa sillan kannen vesieristeet ja ratarekenteet uusittiin, mutta kantta ei saatu täysin vesitiiviiksi. Vuonna 2024 tehdyssä kuntotutkimuksessa sillan todettiin vaativan joko kunnostusta tai uusimista. Varotoimenpiteenä metroliikenteen nopeutta sillalla päätettiin rajoittaa, ja lisäksi sillalle asennettiin muun muassa terästukia. Keväällä 2025 tiedotettiin sillan uusimisesta. Vuonna 2024 asennetut lisätuet eivät estäneet sillan kunnon heikkenemistä, eikä sillan korjaaminen enää riitä. Sillan purku ajottuu vuodelle 2027, jolloin myös metroliikenne joudutaan katkaisemaan. Kauppakeskus Redin sisälle ulottuva silta metroasemineen vaikeuttaa sillan uusimista.
Näkymä Kalasataman metroasemalta: vasemmalla Junatie, oikealla metrosilta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Junatien metrosilta Wikimedia Commonsissa
Pallerotee

Tyypillinen annos palleroteetä.
Neljä erilaista palleroteetä.
Pallerotee eli kuplatee eli helmitee (engl. bubble tea, kiin.: 珍珠奶茶; pinyin: zhēn​zhū ​nǎi​chá tai yksinkertaisesti boba) on alkujaan taiwanilainen makea teejuoma.
Pallerotee edustaa myös Taiwania ns. maitoteeallianssissa.
Historia

Palleroteen keksivät 1980-luvulla taiwanilaiset Liu Han Chieh, Tu Tsong-He ja/tai Lin Hsui Hui. Nykyinen juoma muistuttaa jo aiemmin tunnettua juomaa, jonka valmistamiseen käytettiin mustaa teetä ja maitotiivistettä. Nykyisen juoman keksijät lisäsivät siihen maniokista valmistettuja palleroita eli tapiokahelmiä. Lopputulosta kutsuttiin nimellä boba.
Pallerotee nautitaan yleensä kahviloiden tapaisissa puodeissa ja sen kanssa saatetaan syödä muuta suupalaa. Juomaa on myyty teepuodeissa Aasiassa 1990-luvun alkupuolelta, ja sieltä se levisi Yhdysvaltoihin ja 2000-luvulla Eurooppaan. Suomessa kuplateetä myy mm. More Tea -franchiseketju.
Valmistus ja nauttiminen

Palleroiden koon takia teen juomiseen vaaditaan tavallista paksumpi pilli (n. 12 mm).
Tapiokahelmet valmistetaan maniokkitärkkelyksestä ja vedestä.
Palleroteetä tehdään hedelmänmakuisena ja maitoteehen. Valmistukseen käytettävät raaka-aineet vaihtelevat, mutta yksinkertaisimmillaan siihen kuuluu haudutettu tee, makuaineet, kuten siirappi, maito ja maniokista valmistetut tapiokapallot. Pallerotee nautitaan kuumana tai kylmänä. Se tarjoillaan tyypillisesti läpinäkyvästä kupista, jonka pohjalla juoman pallerot ovat selkeästi näkyvillä. Juomassa voidaan käyttää eri hedelmämakuja ja väriaineita. Suosituimpiin makuihin kuuluvat litsi, persikka, päärynä, papaija ja sitruunakola. Hedelmän makua voi lisätä korvaamalla maito hedelmämehulla. Lisäksi suosittu on yuan yang -nimellä tunnettu palleroteen ja kahvin sekoitus.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pallerotee Wikimedia Commonsissa