stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
McLaren
Historia > 1960-luku

McLaren perusti oman tallinsa vuonna 1963 Teddy ja Timmy Mayerin kanssa. F1-luokassa hän ajoi vielä parin kauden ajan Cooperilla, kunnes McLaren-talli laajensi urheiluautoista formula ykkösiin kaudeksi 1966. Bruce McLaren ajoi nimeään kantavan tallin ensimmäisen osakilpailuvoiton jo Belgiassa 1968. Menestystä tuli myös Can-Am-sarjan urheiluautojen puolelta, jossa McLaren yhdessä Denny Hulmen kanssa voitti mestaruudet vuosina 1967–1969.
Historia > 1970-luku

Kauden 1970 alussa McLaren-talli saalisti säännöllisesti hyviä sijoituksia F1:stä, mutta traaginen käänne koettiin kesällä. Bruce McLaren oli Goodwoodin radalla testaamassa Can-Am-autoa, kun takakate irtosi itsestään täydessä vauhdissa. Auto syöksyi hallitsemattomasti ulos radalta surmaten Bruce McLarenin.
Teddy Mayer alkoi Brucen kuoleman jälkeen vetää tallia ja sai sen kurssin käännettyä ylöspäin kiinnitettyään kuljettajaksi Emerson Fittipaldin. Kausi 1974 toi Fittipaldille kuljettajien ja McLarenille valmistajien mestaruuden. Vuosikymmenen lopulla McLaren-talli kuitenkin hukkasi voittamisen reseptin. Ratkaisuna oli fuusioituminen nuoren Ron Dennisin vetämän Project Four -tallin kanssa.
Historia > 1980-luku

Nykyinen McLarenin F1-talli syntyi McLarenin tallista ja Ron Dennisin omistamasta Project 4 -tallista vuonna 1981. Tämä aiheutti pientä sekaannusta autourheilufanien keskuudessa, sillä vuodesta 1981 kaikki McLarenin autot ovat kantaneet tyyppimerkintää "MP4/xx". Tässä tapauksessa lyhenne P4 on peräisin Project 4:stä, eikä siis ole korimallin kehitysnumero.
McLarenin historian menestyksekkäin aika sijoittuu Ron Dennisin ensimmäisille vuosille McLarenilla. John Barnard suunnitteli vallankumouksellisen MP4/1-auton. Se oli ensimmäinen F1-auto, jonka kori oli valmistettu kokonaan hiilikuitukomposiitista. Kokonaisuus kruunattiin TAG/Porschen turboahdetulla moottorilla ja auto oli erittäin suorituskykyinen. Taidokkaat kuljettajat Niki Lauda, Alain Prost, Keke Rosberg ja Stefan Johansson auttoivat myös tiimiä menestymään. McLaren-Porsche voitti valmistajien mestaruuden vuonna 1984 ja Lauda voitti maailmanmestaruuden. Vuonna 1985 sama toistui jälleen, valmistajien mestaruus lipui McLarenille ja Alain Prost voitti ensimmäisen maailmanmestaruutensa. Vuonna 1986 Prost voitti jälleen kuljettajien maailmanmestaruuden.
Hävittyään kahtena peräkkäisenä vuotena valmistajien mestaruuden Williams-tallille vuosina 1986 ja 1987 McLaren suostutteli Hondan tukemaan McLarenia Williamsin sijasta vuonna 1988. McLaren voitti 16:sta kisasta uskomattomat 15, joista kymmenen oli kaksoisvoittoja. Ayrton Senna voitti kuljettajien maailmanmestaruuden ensimmäisenä vuotenaan McLarenilla. Seuraavana vuonna Honda esitteli uuden 3,5-litraisen vapaastihengittävän moottorin FIA:n kiellettyä turboahdetut moottorit. McLaren voitti jälleen molemmat tittelit, joista kuljettajien mestaruus ratkesi Alain Prostin eduksi Japanissa.
Historia > 2010-luku

Ennen kauden 2010 alkua McLaren osti itselleen Mercedes-Benzin osuuden tallista Mercedeksen ostettua Brawn GP -tallin itselleen ja nimettyään sen Mercedes GP:ksi. Hallitseva maailmanmestari Jenson Button korvasi Heikki Kovalaisen McLarenin toisena kuljettajana.
Kauden 2012 jälkeen koko siihen astisen uransa McLarenilla ajanut Hamilton vaihtoi Mercedes GP -talliin, jolloin hänen paikkansa toisessa McLaren autossa otti meksikolainen Sergio Pérez. Kauden aikana McLaren teki uuden ennätyksen ajamalla pisteille 58 peräkkäisessä kilpailussa rikkoen Ferrarin 55 peräkkäisen pistekilpailun ennätyksen. Ennätysputki, johon kuului yhteensä 64 peräkkäistä pistesijaa katkesi vasta kaudella 2013 Kanadan GP:ssä. Kaudella 2013 McLaren teki myös historiaa olemalla ensimmäinen talli F1-historiassa, jonka molemmat autot ajoivat maaliin kauden jokaisessa kilpailussa. (Tosin Monacon GP:ssä 2013 Perez joutui jättämään autonsa radan varteen muutama kierros ennen loppua, mutta sai silti luokituksen kilpailusta.)
Kaudesta 2014 McLaren-talli toivoi parempaa kuin 2013, jolloin talli ei saanut yhtään voittoa eikä paalupaikkaa. Kausi alkoi lupaavin merkein tanskalaisen Kevin Magnussenin ajaessa avauskisassa Australiassa kolmanneksi ja Buttonin neljänneksi. Sijoitukset muuttuivat kuitenkin 2. ja 3., kun Red Bullin autoa ajanut Daniel Ricciardo hylättiin liian suuren bensiinin virtausnopeuden vuoksi. Kauden aikana talli ei saavuttanut edellisen kauden tavoin yhtään voittoa eikä paalupaikkaa, mutta kauden kohokohdiksi nousivat Buttonin 3. sija Britannian GP:n aika-ajoissa sekä tämän keski- ja loppukaudesta keräämät 4.–5. kisasijoitukset. Kausi 2014 oli myös samalla viimeinen kausi, jolloin talli käytti Mercedeksen moottoria ennen Hondan moottoriin vaihtamista kaudeksi 2015. Hondan moottori osoittautui kuitenkin hitaaksi ja epäluotettavaksi. Talli ei saavuttanut vuosina 2015-2017 yhtään palkintosijaa. Kaudesta 2018 lähtien McLaren ajaa Renaultin moottoreilla.
Suomalaiskuljettajia ajoi McLarenilla vuodesta 1993 vuoteen 2009 asti, poikkeuksena vuosi 2007 jolloin kuljettajina toimivat Alonso ja Hamilton.
Marraskuussa 2016 tallia 35 vuotta johtanut Ron Dennis sai potkut ja hänen tilalleen nimitettiin yhdysvaltalainen Zak Brown. Dennis on McLaren Group-yhtiön osaomistaja, mutta menetti muiden omistajien luottamuksen. Hänen sopimuksensa päättyi tammikuussa 2017.
McLaren nimitti suomalaisen Kari Lammenrannan pääkisamekaanikokseen helmikuussa 2017.
McLarenin kilpailutoimenjohtaja Éric Boullier erosi tehtävästään 4. heinäkuuta 2018 ja talli nimetti tilalle urheilutoimenjohtajaksi Gil de Ferranin ja ratatoiminta- ja kehitysjohtajaksi Fernando Alonson kisainsinöörin Andrea Stellan sekä operatiivisen johtajan Simon Robertsin vastuuseen suunnittelusta, tuotannosta ja logistiikasta.
Historia > 2020-luku

McLaren Group ajautui vuonna 2020 taloudellisiin vaikeuksiin ja joutui laittamaan Wokingissa sijaitsevan, vuonna 2004 valmistuneen McLaren Technology Center -nimisen päämajansa myyntiin pelastaakseen toimintansa. Rakennuskompleksia myydään 200 miljoonalla punnalla. Kauden avauskilpailuksi suunnitellussa Australian osakilpailussa tallin henkilökunnalla todettiin koronavirustartunta, minkä seurauksena talli vetäytyi ennen vapaita harjoituksia (kilpailu jouduttiin lopulta perumaan). Toukokuussa 2020 uutisoitiin, että tallin kuljettaja Carlos Sainz siirtyy Ferrarille kausiksi 2021 ja 2022. Samoihin aikoihin ilmoitettiin myös, että hänet korvaa Renault’lla ajanut Daniel Ricciardo. Kauden avauskilpailu siirtyi Itävaltaan, jossa Lando Norris ajoi kolmanneksi. Myös Sainz ajoi kauden aikana palkintokorokkeelle toisena, kun hän taisteli Italian osakilpailussa voitosta AlphaTaurin Pierre Gaslya vastaan. Talli sijoittui valmistajien MM-tuloksissa kolmanneksi.
Kaudella 2021 talli saavutti ensimmäisen voittonsa sitten kauden 2012 kun Daniel Ricciardo ajoi voittoon Italian GP:ssä. Tallin toinen kuljettaja Norris saavutti neljä palkintosijaa ollen lähellä voittaa Venäjän GP:n, kunnes hän liukasteli ulos loppukierroksilla sateen takia. Talli sijoittui valmistajien sarjan neljänneksi keräten 275 pistettä. Kaudella 2022 tallin parhaaksi tulokseksi jäi Norrisin kolmossija Emilia-Romagnan GP:stä.
Kaudella 2023 Oscar Piastri korvasi Ricciardon tallin toisena kuljettajana. Norris ajoi kauden aikana seitsemän palkintosijaa, kuusi kakkossijaa ja yhden kolmossijan ja Piasti ajoi kolmanneksi Japanin GP:ssä ja toiseksi Qatarin GP:ssä. Talli saavutti kauden aikana 304 pistettä sijoittuen valmistajien sarjan neljänneksi.
Kaudella 2024 tallin kuljettajina jatkoivat Lando Norris ja Oscar Piastri. Talli voitti kauden aikana 6 osakilpailua, näistä Norris 4 osakilpailua ja Piastri 2 osakilpailua. Tallin molemmat kuljettajat ajoivat tasaisia pistesijoja, joiden ansiosta McLaren saavutti kaudella 2024 valmistajien maailmanmestaruuden ensimmäisen kerran siten kauden 1998 ajaen kauden aikana 666 pistettä. Mestaruus oli tallin historian yhdeksäs.
IndyCar

McLaren on Formula 1 -sarjan ohella ottanut osaa Indianapolis 500 -kilpailuihin vuosina 2017 ja 2019 ja osallistui täysimittaiseen IndyCar-sarjaan kaudella 2020 nimellä Arrow McLaren Racing SP.
McLarenin saavutukset Formula 1 -sarjassa

Formula 1 valmistajien mestaruuksia – 9
Formula 1 kuljettajien mestaruuksia – 12
Grand Prix -voittoja – 189
Paalupaikkoja – 164
Kilpailuja – 974
McLarenin saavutukset Formula 1 -sarjassa > McLarenilla maailmanmestaruuden voittaneet kuljettajat

Emerson Fittipaldi (1974)
James Hunt (1976)
Niki Lauda (1984)
Alain Prost (1985, 1986, 1989)
Ayrton Senna (1988, 1990, 1991)
Mika Häkkinen (1998, 1999)
Lewis Hamilton (2008)
Kuljettajat

(Nykyiset kuljettajat lihavoituna)
Bruce McLaren (1966–1970)
Dan Gurney (1968, 1970)
Denny Hulme (1968–1974)
Jacky Ickx (1968, 1973)
Jo Bonnier (1968, 1970–1971)
Basil van Rooyen (1969)
Derek Bell (1969)
Jack Brabham (1969)
Vic Elford (1969)
Andrea de Adamich (1970)
John Surtees (1970–1971)
Nanni Galli (1970)
Peter Gethin (1970–1971)
David Hobbs (1971, 1974)
Helmut Marko (1971)
Jackie Oliver (1971)
Mark Donohue (1971)
Brian Redman (1972)
Jody Scheckter (1972–1973)
Peter Revson (1972–1973)
Dave Charlton (1974–1975)
Emerson Fittipaldi (1974–1975)
Jochen Mass (1974–1977)
Mike Hailwood (1974)
James Hunt (1976–1978)
Brett Lunger (1977–1978)
Bruno Giacomelli (1977–1978)
Emilio de Villota (1977–1978)
Gilles Villeneuve (1977)
Nelson Piquet (1978)
Patrick Tambay (1978–1979)
Tony Trimmer (1978)
John Watson (1979–1983, 1985)
Alain Prost (1980, 1984–1989)
Stephen South (1980)
Andrea de Cesaris (1981)
Niki Lauda (1982–1985)
Keke Rosberg (1986)
Stefan Johansson (1987)
Ayrton Senna (1988–1993)
Gerhard Berger (1990–1992)
Michael Andretti (1993)
Mika Häkkinen (1993–2001)
Martin Brundle (1994)
Philippe Alliot (1994)
Jan Magnussen (1995)
Mark Blundell (1995)
Nigel Mansell (1995)
David Coulthard (1996–2004)
Kimi Räikkönen (2002–2006)
Alexander Wurz (2005)
Pedro de la Rosa (2005, 2006)
Juan Pablo Montoya (2005–2006)
Fernando Alonso (2007, 2015–2018)
Lewis Hamilton (2007–2012)
Heikki Kovalainen (2008–2009)
Jenson Button (2010–2017)
Sergio Pérez (2013)
Kevin Magnussen (2014–2015)
Stoffel Vandoorne (2016–2018)
Lando Norris (2019–)
Carlos Sainz (2019–2020)
Daniel Ricciardo (2021–2022)
Oscar Piastri (2023–)
Suomalaisten saavutukset McLaren-tallissa

McLaren-tallissa on ajanut neljä suomalaiskuljettajaa: Keke Rosberg, Mika Häkkinen, Kimi Räikkönen ja Heikki Kovalainen.
Suomalaisten saavutukset McLaren-tallissa > Keke Rosberg

Kaudet: 1986
Kilpailuja: 16
Voittoja: 0
Palkintosijoja: 1
Paalupaikkoja: 1
Pisteitä: 22
Suomalaisten saavutukset McLaren-tallissa > Mika Häkkinen

Kaudet: 1993–2001
Kilpailuja: 133
Voittoja: 20
Palkintosijoja: 51
Paalupaikkoja: 26
Pisteitä: 407
Kaksi maailmanmestaruutta: 1998 ja 1999 sekä hopeaa 2000
Suomalaisten saavutukset McLaren-tallissa > Kimi Räikkönen

Kaudet: 2002–2006
Kilpailuja: 88
Voittoja: 9
Palkintosijoja: 36
Paalupaikkoja: 12
Pisteitä: 337
Kaksi MM-hopeaa: 2003 ja 2005
Suomalaisten saavutukset McLaren-tallissa > Heikki Kovalainen

Kaudet: 2008–2009
Kilpailuja: 35
Voittoja: 1
Palkintosijoja: 3
Paalupaikkoja: 1
Pisteitä: 75
Henkilökunta

Zak Brown
Rob Marshall
Jonathan Neale
Simon Roberts
Peter Prodromou
Tim Goss
Matt Morris
Neil Oatley
Andy Latham
Tom Stallard
Andrea Stella
Kari Lammenranta
Paul James
Andreas Seidl
David Sanchez
Henkilökunta > Entinen henkilöstö

Ron Dennis
Martin Whitmarsh (1989–2013)
Norbert Haug
Jürgen Hubbert
Wolfgang Schattling
Mario Illien
Tyler Alexander (1963–2008)
Dave Ryan (1974–2009)
Jo Ramírez (1984–2001)
Mark Slade (1991–2009)
Steve Hallam (1991–2008)
Paddy Lowe (1993–2013)
Pat Fry (1993–2010)
Dave Redding (1995–1996, 2000–2017)
Neil Martin (1996–2005)
Adrian Newey (1997–2005)
Phil Prew (1997–2015)
Dave Robson (2000–2014)
Marc Priestley (2000–2009)
Mike Coughlan (2002–2007)
Aki Hintsa (2003–2013)
Nicholas Tombazis (2004–2005)
John Iley (2010–2011)
Sam Michael (2011–2014)
Ciaron Pilbeam (2014–2016)
Éric Boullier (2014–2018)
Jost Capito (2016)
Mansour Ojjeh
Gil de Ferran (2018–2021, 2023)
James Key
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta McLaren Wikimedia Commonsissa
McLarenin virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Kauden 2024 Formula 1 -tallit ja -kuljettajat
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Red Bull Racing | Mercedes | Ferrari | McLaren | Aston Martin Aramco |
| 1. Max Verstappen  11. Sergio Pérez    | 44. Lewis Hamilton  63. George Russell    | 16. Charles Leclerc  55. Carlos Sainz  38. Oliver Bearman | 4. Lando Norris  81. Oscar Piastri    | 14. Fernando Alonso  18. Lance Stroll    |
| Alpine | Williams | RB | Kick Sauber | Haas |
| 10. Pierre Gasly  31. Esteban Ocon | 2. Logan Sargeant  23. Alexander Albon | 3. Daniel Ricciardo  22. Yūki Tsunoda | 24. Zhou Guanyu  77. Valtteri Bottas | 20. Kevin Magnussen  27. Nico Hülkenberg |
Formula 1 -valmistajat
| --- | --- |
Kaudella 2024:  Red Bull Racing  Mercedes  Ferrari  McLaren  Aston Martin Aramco  Alpine  Williams  RB  Kick Sauber  Haas 
Entiset valmistajat:  AFM  AGS  Alfa Romeo  AlphaTauri  Alta  Amon  Andrea Moda  Apollon  Arrows  Arzani-Volpini  Aston-Butterworth  ATS (Italia)  ATS (Saksa)  BAR  Behra-Porsche  Bellasi  Benetton  BMW Sauber  Boro  Brabham  Brawn  BRM  BRP  Bugatti  Caterham  Cisitalia  Coloni  Connaught  Connew  Cooper  Dallara  De Tomaso  Derrington-Francis  Eagle  Eifelland  Emeryson  EMW  ENB  Ensign  ERA  EuroBrun  Ferguson  FIRST  Fittipaldi  Fondmetal  Footwork  Force India  Forti  Frazer Nash  Fry  Gilby  Gordini  Hesketh  Hill  HWM  Honda  HRT  Jaguar  JBW  Jordan  Kauhsen  Klenk  Kojima  Kurtis Kraft  Lancia  Larrousse  LDS  LEC  Leyton House  Life  Ligier  Lola  Lotus  Lotus  Lyncar  Maki  Manor  March  Martini  Marussia  Maserati  Matra  McGuire  Merzario  Midland  Milano  Minardi  Modena  Onyx  OSCA  Osella  Pacific  Parnelli  Penske  Porsche  Prost  Racing Point  RAM  Rebaque  Renault  Rial  Sauber  Scarab  Scirocco  Shadow  Shannon  Simtek  Spirit  Spyker  Stebro  Stewart  Super Aguri  Surtees  Talbot  Talbot-Lago  Tec-Mec  Tecno  Theodore  Token  Toleman  Toro Rosso  Toyota  Trojan  Tyrrell  Vanwall  Veritas  Virgin  Williams (FWRC)  Wolf  Zakspeed 
Indianapolis 500 -tallit (1950–1960):  Adams  Deidt  Del Roy  Dunn  Elder  Epperly  Ewing  Hall  Kuzma  Langley  Lesovsky  Marchese  Meskowski  Moore  Nichels  Olson  Pankratz  Pawl  Phillips  Rae  Schroeder  Sherman  Stevens  Sutton  Trevis  Turner  Watson  Wetteroth 
Formula 1 -luokan valmistajien maailmanmestarit
McLaren-TAG-Porsche 1980-luvun puolivälistä.
Alain Prost ajamassa McLaren MP4-2B -autoa vuonna 1985.
Häkkinen Silverstonessa 1994.
Häkkinen vuonna 2000 Yhdysvaltain GP:ssä.
Kimi Räikkönen McLareninsa ratissa 2006.
Lewis Hamilton ja Heikki Kovalainen olivat McLarenilla tallikavereina kausilla 2008–2009. Kuva vuoden 2008 Britannian GP:stä
Formula 1 -kausi 2024

Formula 1 -kausi 2024 oli Formula 1 -sarjan 75. maailmanmestaruuskausi. Kauden avauskilpailussa ei nähty ensimmäistä kertaa lajin historiassa ainuttakaan tulokaskuljettajaa.
Tallit ja kuljettajat > Kauden aikana vaihtuneet kuljettajat

Oliver Bearman debytoi Formula 1 -sarjassa Saudi-Arabian osakilpailussa, koska Ferrarin Carlos Sainz joutui jättämään kilpailuviikonlopun kesken umpilisäkkeen tulehduksen vuoksi. Bearman ajoi kauden aikana myös Kevin Magnussenin tilalla Haasilla.
Franco Colapinto debytoi Formula 1 -sarjassa Italian osakilpailussa, kun hän korvasi Williamsin Logan Sargeantin kesken kauden.
Liam Lawson korvasi Daniel Ricciardon Yhdysvaltain osakilpailusta lähtien.
Jack Doohan debytoi Formula 1 -sarjassa Abu Dhabin osakilpailussa korvattuaan kauden jälkeen tallia vaihtavan Esteban Oconin.
Tulokset > DHL Fastest Pit Stop Award

Kaudesta 2017 lähtien DHL on laskenut nopeimmat varikkopysähdykset MM-pisteinä, jolloin kyseisellä järjestelmällä DHL:n Nopein varikkopysähdys -palkinnon (engl. DHL Fastest Pit Stop Award) saa eniten pisteitä kerännyt talli.
| Nro | Kilpailu | Kuljettaja | Talli | Nopein varikkopysähdys | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Bahrainin Grand Prix |  Charles Leclerc (1.) |  Ferrari (1.) | 2,23 s | Raportti |
| 2 |  Saudi-Arabian Grand Prix |  Max Verstappen (1.) |  Red Bull Racing (1.) | 2,44 s | Raportti |
| 3 |  Australian Grand Prix |  Sergio Pérez (1.) |  Red Bull Racing (2.) | 2,10 s | Raportti |
| 4 |  Japanin Grand Prix |  Max Verstappen (2.) |  Red Bull Racing (3.) | 2,08 s | Raportti |
| 5 |  Kiinan Grand Prix |  Max Verstappen (3.) |  Red Bull Racing (4.) | 1,90 s | Raportti |
| 6 |  Miamin Grand Prix |  Charles Leclerc (2.) |  Ferrari (2.) | 1,94 s | Raportti |
| 7 |  Emilia-Romagnan Grand Prix |  Sergio Pérez (2.) |  Red Bull Racing (5.) | 2,09 s | Raportti |
| 8 |  Monacon Grand Prix |  Max Verstappen (4.) |  Red Bull Racing (6.) | 2,10 s | Raportti |
| 9 |  Kanadan Grand Prix |  Charles Leclerc (3.) |  Ferrari (3.) | 2,21 s | Raportti |
| 10 |  Espanjan Grand Prix |  Max Verstappen (5.) |  Red Bull Racing (7.) | 1,92 s | Raportti |
| 11 |  Itävallan Grand Prix |  Charles Leclerc (4.) |  Ferrari (4.) | 1,95 s | Raportti |
| 12 |  Britannian Grand Prix |  Max Verstappen (6.) |  Red Bull Racing (8.) | 1,99 s | Raportti |
| 13 |  Unkarin Grand Prix |  Daniel Ricciardo (1.) |  RB (1.) | 2,01 s | Raportti |
| 14 |  Belgian Grand Prix |  Oscar Piastri (1.) |  McLaren (1.) | 2,05 s | Raportti |
| 15 |  Hollannin Grand Prix |  Yuki Tsunoda (1.) |  RB (2.) | 2,18 s | Raportti |
| 16 |  Italian Grand Prix |  Esteban Ocon (1.) |  Alpine (1.) | 2,01 s | Raportti |
| 17 |  Azerbaidžanin Grand Prix |  Valtteri Bottas (1.) |  Sauber (1.) | 2,32 s | Raportti |
| 18 |  Singaporen Grand Prix |  Lando Norris (1.) |  McLaren (2.) | 2,11 s | Raportti |
| 19 |  Yhdysvaltain Grand Prix |  Charles Leclerc (5.) |  Ferrari (5.) | 2,21 s | Raportti |
| 20 |  Méxicon Grand Prix |  Oscar Piastri (2.) |  McLaren (3.) | 1,90 s | Raportti |
| 21 |  São Paulon Grand Prix |  Zhou Guanyu (1.) |  Sauber (2.) | 2,52 s | Raportti |
| 22 |  Las Vegasin Grand Prix |  Max Verstappen (7.) |  Red Bull Racing (9.) | 2,09 s | Raportti |
| 23 |  Qatarin Grand Prix |  Sergio Pérez (3.) |  Red Bull Racing (10.) | 2,29 s | Raportti |
| 24 |  Abu Dhabin Grand Prix |  Lando Norris (2.) |  McLaren (4.) | 2,08 s | Raportti |
Tulokset > Kuljettajat

• Osakilpailu, jossa ennen varsinaista kilpailua ajettiin sprinttikilpailu ja niiden kahdeksan parhaiten sijoittunutta saivat lisäpisteitä 8-7-6-5-4-3-2-1.
Juha Varila

| Juha Varila> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 29. huhtikuuta 1959 Tampere (ikä 65)
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  aikuiskasvatuksen dosentti  ollut myös aihepiirin apulaisprofessori/professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto (FK 1982, FL 1985, KT 1989)
Instituutti:  Joensuun yliopisto, Itä-Suomen yliopisto
Juha Kullervo Varila (s. 29. huhtikuuta 1959 Tampere) on aikuiskasvatustieteen dosentti, joka toimi 1997–2004 Itä-Suomen yliopiston Joensuun kampuksen aikuiskasvatuksen apulaisprofessorina, myöhemmin professorina. Hän on tehnyt mm. työssäoppimista ja työn iloa koskevia tutkimuksia ja kirjoituksia.
Varila kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Mäkelänrinteen yhteiskoulusta vuonna 1978. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1982, filosofian lisensiaatiksi 1985 ja kasvatustieteen tohtoriksi 1989. Hän on ollut aikuiskoulutuksen dosentti Helsingin ja Jyväskylän yliopistoissa vuodesta 1995. Hänen suomenkielinen väitöskirjansa (1989) on otsikoitu Koetusta koulutustarpeesta ja sitä selittävistä tekijöistä : koetun koulutustarpeen tarkastelu kolmesta koulutustarpeen arviointiperustasta ja näin ilmenneeseen koulutustarpeeseen vaikuttavista tekijöistä – tutkimuskohteena ammattiyhdistysluottamusmiehet.
Varila hoiti Helsingin yliopiston aikuiskasvatuksen assistentin tehtävää vuosina 1982–1983 ja toimi tutkijana 1983–1989. Hän oli tutkijana Helsingin yliopiston Lahden tutkimus- ja koulutuskeskuksessa vuosina 1989–1990, ja koulutuspäällikkönä Valtionhallinnon kehittämiskeskuksessa vuosina 1990–1993. Tämän jälkeen tohtori Varila toimi lehtorina Lahden tutkimus- ja koulutuskeskuksessa 1993–1996. Vuodesta 1996 lähtien hän oli Joensuun yliopiston aikuiskasvatuksen apulaisprofessori ja professori. Hän toimi myös muun muassa Itä-Suomen yliopiston aikuiskasvatuksen dosenttina.
Tuotantoa

Ohessa on lueteltu vain osa Varilan kirjatuotannosta:
Varila, J. (2016) Tuuliko tuo työnilon?
Varila, J. (2014) Työvointi – todellisuuden tuottama, ahkeruudella ansaittu, sattuman synnyttämä vai ihanteen innoittama
Varila, J. & Rekola, H. (2003) Mitä on työssä oppiminen : teoreettisia ja empiirisiä näkökulmia työssä oppimiseen
Varila, J. & Lehtosaari, K. (2001) Työnilo – ahkeruudella ansaittua, sattuman synnyttämää vai oppivan organisaation vaatimaa
Varila, J. & Viholainen, T. (2000) Työnilo tutkimuksen kohteeksi : Mitä uusia tuulia ja virikkeitä työnilon kokemukset tarjoavat henkilöstön tai organisaation kehittämiseen?
Varila, J. (1999) Tunteet ja aikuisdidaktiikka : tunteiden aikuisdidaktisen merkityksen teoreettinen ja empiirinen jäljitys
Varila, J. (1997) Tuuliko tuo työmarkkinakelpoisuuden? : tutkimus työmarkkinakelpoisuuden luonnehahmon synnyn ja kehityksen arvoituksesta
Varila, J. (1991) Näkökulmia henkilöstön kehittämiseen ja henkilöstökoulutukseen : perusteiden teoreettista ja empiiristä tarkastelua
Varila, J. (1989) Koetusta koulutustarpeesta ja sitä selittävistä tekijöistä : koetun koulutustarpeen tarkastelu kolmesta koulutustarpeen arviointiperustasta ja näin ilmenneeseen koulutustarpeeseen vaikuttavista tekijöistä – tutkimuskohteena ammattiyhdistysluottamusmiehet (väitöskirja)
Huomautuksia

↑  Tätä aihepiiriä on sittemmin professori Juha Hakanen laajentanut työn imun käsitteen suuntaan ja on laatinut ilmiön kartoittamiseen soveltuvan mittarin (Työn imun arvioitimenetelmä (Utrecht Work Engagement Scale )) suomennoksen.
Tangarat

| Tangarat |
| --- | --- |
 Keikaritangarakoiras (Tangara seledon)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tangarat Thraupidae  Cabanis, 1847
Katso myös
   Tangarat Wikispeciesissä   Tangarat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Naaraspuolinen turkoosimesitangara.
Tangarat (Thraupidae) on heimo pienenkokoisissa varpuslinnuissa. Niitä on luonnonvaraisina Etelä-Amerikassa ja Pohjois-Amerikassa, ja suuri osa tangaroista viihtyy trooppisilla alueilla. Useat lajit elävät kotoperäisinä ainoastaan hyvin pienellä alueella. Tangarat ovat pieniä tai keskikokoisia lintuja, joiden koko vaihtelee  9 senttimetristä 28 senttimetriin. Tangaroiden väritys on yleensä värikäs, mutta heimossa on myös mustia ja valkoisia lajeja. Tangarat elävät pareittain tai 3–5 yksilön ryhminä. Ne rakentavat kuperanmuotoisen pesänsä oksanhaaraan, tyypillisessä pesässä on 3–5 munaa. Tangaroiden ruokavalio vaihtelee suuresti hedelmistä ja siemenistä hyönteisiin.
Tangaroihin kuuluu 99 sukua ja 360 lajia. Ne luokiteltiin aiemmin sirkkujen heimon (Emberizidae) alaheimoihin kruunusirkut (Catamblyrhynchinae), tangarat (Thraupinae) ja pääskytangarat (Tersininae).