stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sulkijalihas

Sulkijalihas sykkyräsuolen ja paksusuolen välissä
Sulkijalihas on ympyränmuotoinen lihas, joka sijaitsee jonkin elimen tai ontelon ympärillä kontrolloiden sen aukon suuruutta. Sulkijalihaksia on useita erilaisia, esimerkiksi pupillin sulkijalihas silmässä, virtsaputken sulkijalihas ja peräsuolessa pidätyskykyä ylläpitävät sulkijalihakset.
Sulkijalihas on latinaksi sphincter, joka taas toisaalta on peräisin kreikankielisestä termistä sphinktēr. Se on johdettu verbistä sphingō, sitoa tiukasti, vrt. sfinksi, "kuristaja".
Sulkijalihakset ruoansulatuksessa

Ruoansulatuselimistössä olevat sulkijalihakset osallistuvat ruoan siirtämiseen. Ruoan kulku elimistössä alkaa suun kehälihaksen kautta. Ruoka joutuu menemään mahanportin sulkijalihaksen läpi päästäkseen pohjukaissuoleen. Sulamaton osa ruoasta kulkeutuu suolia pitkin ulosteena ja kulkee peräsuolen kahden sulkijalihaksen (sisäinen ja ulkoinen) läpi ennen kehosta ulos pääsyä. Sisempi peräsuolen sulkijalihas on autonominen eli tahdosta riippumaton. Se toimii automaattisesti avautuen sisältä tulevan paineen ollessa kyllin suuri ja näin päästää ulosteen ja pierun peräsuolen kanavaan. Sisempää sulkijalihasta paksumpi ulompi sulkijalihas on tietoisesti kontrolloitavissa, sillä voidaan tarvittaessa pidätellä ulosteen poistumista, vaikka olisi tarve ulostaa, samoin vaikuttaa piereskelyn äänenpaineeseen.
Sulfoleeni

| Sulfoleeni |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2,5-dihydrotiofeeni-1,1-dioksidi
CAS-numero:  77-79-2
PubChem CID:  6498
SMILES:  C1C=CCS1(=O)=O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C4H6SO2
Moolimassa:  118,158 g/mol
Sulamispiste:  64-65,5 °C
Kiehumispiste:  Hajoaa > 110 °C
Tiheys:  1,314 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Liukenee veteen
Sulfoleeni eli 3-sulfoleeni (C4H6SO2) on tyydyttymättömiin heterosyklisiin sulfoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lähtöaineena orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa sulfoleeni on valkoisia kiteitä. Yhdiste liukenee hyvin niin veteen kuin useisiin orgaanisiin liuottimiin. Sulfoleeni reagoi helposti Diels–Alder-reaktiolla sekä muilla additioreaktioilla. Kuumennettaessa yhdistettä voimakkaasti se hajoaa rikkidioksidiksi ja butadieeniksi.
Valmistus ja käyttö

Sulfoleenia valmistetaan butadieenin ja rikkidioksidin välisellä reaktiolla. Reaktio on tyypiltään keletrooppinen reaktio ja tapahtuu suhteellisen helposti jo huoneenlämpötilassa. Sulfoleeni voidaan pelkistää vedyttämällä sulfolaaniksi. Yhdistettä käytetään myös hydrauliikkanesteiden lisäaineiden, kosmetiikassa käytettävien yhdisteiden ja liman muodostumista estävien yhdisteiden valmistamiseen.
Saana Sumén

Saana Sumén (s. 19. tammikuuta 1995 Oulu) on suomalainen pesäpalloilija. Hän on kauden 2018 loppuun mennessä pelannut naisten Superpesiksessä 94 runko- ja loppusarjaottelua sekä pudotuspelejä. Hän on Oulun Lipon kasvatti ja on edustanut Superpesiksessä Oulun Lipottaria kaudella 2010, Kempeleen Kiriä kaudella 2014, Kajaanin Pallokerhoa kaudella 2016 sekä jyväskyläläisseura Kirittäriä kaudesta 2017. Kaudella 2018 hän voitti Suomen-mestaruuden ja sijoittui runkosarjan lyöjätilastossa viidenneksi 51 lyödyllä juoksulla.
Jack Witikka

| Jack Witikka |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. joulukuuta 1916 Helsinki
Kuollut: 28. tammikuuta 2002 (85 vuotta) Espoo
Ammatti:  teatterinjohtaja, elokuva- ja teatteriohjaaja
Puoliso:  Tea Ista
Ohjaaja
Tunnetuimmat ohjaukset:  Mies tältä tähdeltä (1958) Pikku Pietarin piha (1961)
Palkinnot
 Jussi (1959) Pro Finlandia (1969) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Jack Evert Witikka (vuoteen 1942 Jakobsson; 20. joulukuuta 1916 Helsinki – 28. tammikuuta 2002 Espoo) oli suomalainen teatterinjohtaja, teatteri- ja elokuvaohjaaja.
Witikan isä oli keihäänheiton epävirallinen maailmanennätysmies ja olympiaedustaja, varatuomari ja vakuutusjohtaja Evert Jakobsson.
Elokuvat

Aila – Pohjolan tytär, 1951 (ohjaus, käsikirjoitus)
Mä oksalla ylimmällä, 1954 (ohjaus, käsikirjoitus)
Pessi ja Illusia, 1954 (ohjaus, käsikirjoitus)
Nukkekauppias ja kaunis Lilith, 1955 (ohjaus, käsikirjoitus)
Silja – nuorena nukkunut, 1956 (ohjaus)
Äidittömät, 1958 (ohjaus, käsikirjoitus)
Mies tältä tähdeltä, 1958 (ohjaus)
Suuri sävelparaati, 1959 (ohjaus, näyttelijä "omana itsenään")
Virtaset ja Lahtiset, 1959 (ohjaus, käsikirjoitus)
Iloinen Linnanmäki, 1960 (ohjaus)
Pikku Pietarin piha, 1961 (ohjaus, käsikirjoitus)
Pedon merkki, 1981 (näyttelijä: "eversti")
Palkinnot

1959 Jussi-palkinto elokuvan Mies tältä tähdeltä ohjauksesta
1962 Nuorisoelokuvapalkinto elokuvasta Pikku Pietarin piha Berliinin elokuvajuhlilla
1962 Hopeinen karhu -ehdokkuus Berliinin elokuvajuhlilla
1969 Pro Finlandia
1995 Ida Aalberg -mitali
Kirjallisuutta

Nevala, Maria-Liisa: Jack Witikka: Suomalaisen teatterin suurmies.  Helsinki:  Minerva, 2018.  ISBN 978-952-312-603-9
Aiheesta muualla

Jack Witikan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
Witikka, Jack hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| n k Parhaan ohjauksen Jussi-palkinnot |
| --- | --- |
1944–1959:  Hannu Leminen (1944)  Valentin Vaala (1945)  ei jaettu (1946)  Valentin Vaala (1947)  Roland af Hällström (1948)  ei jaettu (1949)  Toivo Särkkä (1950)  Matti Kassila (1951)  Valentin Vaala (1952)  Edvin Laine (1953)  Matti Kassila (1954)  Matti Kassila (1955)  Edvin Laine (1956)  Matti Kassila (1957)  ei jaettu (1958)  Jack Witikka (1959) 
1960–1979:  ei jaettu (1960)  ei jaettu (1961)  Maunu Kurkvaara (1962)  Mikko Niskanen (1963)  Mikko Niskanen (1964)  ei jaettu (1965)  Risto Jarva (1966)  Mikko Niskanen (1967)  Risto Jarva ja Mikko Niskanen (1968)  Edvin Laine, Jörn Donner ja Timo Bergholm (1969)  Erkko Kivikoski (1970)  Risto Jarva (1971)  Mikko Niskanen (1972)  Erkko Kivikoski, Rauni Mollberg ja Veikko Kerttula (1973)  Rauni Mollberg (1974)  Jaakko Pakkasvirta ja Veikko Kerttula (1975)  ei jaettu (1976)  Heikki Partanen, Katariina Lahti ja Riitta Rautoma (1977)  Risto Jarva ja Rauni Mollberg (1978)  Timo Linnasalo (1979) 
1980–1999:  ei jaettu (1980)  Pirjo Honkasalo, Pekka Lehto ja Erkko Kivikoski (1981)  Mikko Niskanen (1982)  Mika Kaurismäki (1983)  Heikki Partanen ja Tapio Suominen (1984)  Timo Humaloja (1985)  Matti Ijäs ja Rauni Mollberg (1986)  ei jaettu (1987)  Åke Lindman (1988)  Pekka Parikka (1989)  Pekka Parikka (1990)  Aki Kaurismäki (1991)  Mika Kaurismäki (1992)  Aki Kaurismäki (1993)  Veikko Aaltonen (1994)  Aleksi Mäkelä (1995)  Markku Pölönen 	(1996)  Aki Kaurismäki (1997)  Olli Saarela (1998)  Markku Pölönen (1999) 
2000–2019:  Olli Saarela (2000)  Olli Saarela (2001)  Jarmo Lampela (2002)  Aki Kaurismäki (2003)  Jarmo Lampela (2004)  Markku Pölönen (2005)  Aku Louhimies (2006)  Aku Louhimies (2007)  Petri Kotwica (2008)  Dome Karukoski (2009)  Klaus Härö (2010)  Dome Karukoski (2011)  Aki Kaurismäki (2012)  Maarit Lalli (2013)  Pirjo Honkasalo (2014)  Jukka-Pekka Valkeapää (2015)  Aleksi Salmenperä (2016)  Juho Kuosmanen (2017)  Antti-Jussi Annila (2018)  Aleksi Salmenperä (2019) 
2020–2039:  Miia Tervo (2020)  Zaida Bergroth (2021)  Juho Kuosmanen (2022) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Tšekki 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Elonet  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Yle  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef 
Jack Witikan hauta Helsingissä Hieta­niemen hautaus­maan Taiteilijain­mäellä.
Sulaimania

| Sulaimania (السليمانية, as-Sulaymānīya) Silêmanî |
| --- | --- |

 Sulaimania
 Koordinaatit: 35.558°N, 45.441°E 
Valtio:  Irak
Autonominen alue:  Irakin Kurdistan
Maakunta:  Sulaimaniyya
Piirikunta:  Sulaimania
Perustettu:  1784
Väkiluku (2013)  (arvio, Sulaimanian piirikunnan väkiluvuksi):  710 000
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sulaimania (arab. السليمانية‎, as-Sulaymānīya; kurdiksi Silêmanî‎) on Irakin Kurdistanissa sijaitsevan Sulaimaniyyan maakunnan pääkaupunki. Se on perustettu vuonna 1781 tai 1784 ja on toiseksi suurin kaupunki Irakin Kurdistanissa. Kaupunki sijaitsee Tanjarojoen varrella, Azmar Daghin vuoriston alarinteillä. Sulaimania on linnuntietä 267 kilometriä Irakin pääkaupunki Bagdadista pohjoiskoilliseen. Iranin rajalle on linnuntietä noin 40 kilometriä, maanteitse enemmän.
Historia

Sulaimania perustettiin 1780-luvulla, jolloin kaupungista tuli Babanin emiirikunnan pääkaupunki. Nimensä kaupunki sai Buyuk Suleyman Pashan mukaan, joka toimi Bagdadin kuvernöörinä vuosina 1780–1802. Viimeinen Babanin mir syöstiin vallasta vuonna 1850 ja valtaan alueella nousivat Barzinjien suku. Kaupunki oli Mahmud Barzinjin tukikohta, kun hän johti useita epäonnistuneita kapinoita Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan 1920-luvulla. Sittemmin kaupunki on ollut Jalal Talabanin johtaman Kurdistanin isänmaallisen liiton tukialuetta. Irakin Kurdistanin autonomian aikana Sulaimania on rikastunut muun Kurdistanin tapaan. Kaupungissa on yksi Irakin Kurdistanin suurimmista yliopistoista, sekä nykyaikainen kansainvälinen lentokenttä.
Väestö

YK:n Irakin analysointiyksikön vuoden 2013 väestöarvion mukaan koko Sulaimanian piirikunnassa oli yhteensä noin 710 000 asukasta (40 % koko maakunnan 1,783 miljoonan ihmisen väestöstä). Toisen arvion mukaan kaupungin väkiluku oli 725 000 asukasta (2011).
Sulaimanian maakuntaan on muuttanut vuonna 2014–2015 monia Isisin väkivaltaisuuksia ja taisteluja paenneita evakkoja eteläisemmistä naapurimaakunnista. Lisäksi maakuntaan on tullut pakolaisia Syyriasta. Syyskuun 2015 lopussa sisäisiä evakkoja oli maakunnassa 164 796 henkeä.
Kaupunkinäkymää, keskellä kohoaa Grand Millennium -hotelli.
Näkymä Sulaimanian kansainväliseltä lentoasemalta.
Museon sisäänkäynti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sulaimania Wikimedia Commonsissa
Violent protests rage across Sulaimani province (10.10.2015) (englanniksi) (rudaw.net)
Sulyamaniyah International Airport (englanniksi) (sul-airport.com)
David J. Lynch: Life in 'un-Iraq' allows Kurds peace, stability (20.6.2004) (englanniksi) (usatoday.com)
Sulyamaniyah (englanniksi) (globalsecurity.org)
University of Sulaimani (englanniksi) (edu.iq)
Slemani Museum (The Sulaymaniah Museum) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (slemanimuseum.org)
Summer in the City

”Summer in the City” on yhdysvaltalaisen yhtyeen The Lovin' Spoonful myydyin kappale. Se julkaistiin kesällä 1966, ja se nousi ykköseksi kotimaansa myyntilistoilla kun sitä oli myyty siellä yli miljoona kappaletta. Lisäksi levy oli singlelistojen kärjessä muun muassa Suomessa, Saksassa, Ruotsissa, Norjassa, Hollannissa ja Uudessa-Seelannissa.
Kappaleen on sanoittanut Mark Sebastian, joka ei kuulunut yhtyeeseen. Aluksi vain runoksi kirjoitettu tarina päätettiin antaa The Lovin’ Spoonfulin levytettäväksi. Tarina tukahduttavan helteen kouriin joutuneista kaupunkilaisista sai taustalleen lisää uskottavuutta autojen äänimerkeistä ja liikenteen melusta koostuvista tehosteista. Erikoisella sovituksella kiedottiin yhteen niin laulu kuin muutkin äänilähteet ja saatiin tulokseksi tiheätunnelmainen suurkaupungin syke.
”Summer in the Citystä” on tullut eräs kesään liittyvien laulujen ehdottomia klassikoita. Yhdysvaltalainen aikakauslehti Billboard valitsi kappaleen kaikkien aikojen suosituimmaksi kesäbiisiksi heinäkuussa 2010.
Kappaleesta teki suomenkielisen version Danny. Se sai nimekseen ”Kesäkatu”, ja sen sanoitti Juha ”Watt” Vainio.
Suhteellisuusteoria

Alkuräjähdysteorian mukaan maailmankaikkeus syntyi hyvin tiheästä ja kuumasta pisteestä. Sen jälkeen avaruus on jatkuvasti laajentunut.
Lähitieteet
matematiikka, kemia, tähtitiede, maantiede, biologia, lääketiede
Osa-alueet
mekaniikka, lämpöoppi, sähköoppi, optiikka, akustiikka, astrofysiikka, hiukkasfysiikka, atomifysiikka, tiiviin aineen fysiikka, ydinfysiikka
Pääteoriat
klassinen mekaniikka
suhteellisuusteoria
kvanttimekaniikka
Kuuluisimmat tieteilijät
Aristoteles, Galileo Galilei, Isaac Newton, James Maxwell, Max Planck, Albert Einstein, Richard Feynman, Nikola Tesla, Stephen Hawking
n
k
Simulaatio GW150914 mustan aukon yhdistymisestä, jossa näkyy aika-avaruuden vääristymä painovoiman vaikutuksesta kun mustat aukot lähestyvät toisiaan.
Suhteellisuusteoria tarkoittaa kahta erillistä fysiikan teoriaa: erityistä ja yleistä suhteellisuusteoriaa. Näiden yhteinen piirre on niiden perustuminen suhteellisuusperiaatteeseen, joka on yksi koko fysiikan keskeisimmistä periaatteista. Suhteellisuusperiaatteen mukaan luonnonlait ja fysiikan teoriat ovat samat kaikissa tilanteissa eli eri tilanteissa pätevät samat lait.
Suhteellisuusteoria tunnetaan siitä, että se edellyttää jossain määrin erityistä ajattelukykyä, koska siihen liittyvien asioiden hahmottaminen on arkiajattelulle vierasta. Siihen liittyen onkin laadittu monia näennäisen ristiriitaisia ajatuskokeita, joita esitellään usein populaarikirjallisuudessa. Yksi tunnetuimmista ajatuskokeista on kaksosparadoksi. Tietyllä tapaa epäintuitiivisen sisältönsä vuoksi suhteellisuusteoria on herättänyt paljon intohimoja tieteen ja filosofian harrastajien keskuudessa.
Historiallisesti ajatellen erityinen suhteellisuusteoria sai alkunsa 1800-luvun loppupuolella, jolloin kuuluisa Michelsonin–Morleyn koe aiheutti päänvaivaa sen ajan tieteelliselle yhteisölle. Koe tehtiin vuonna 1881 ja uudelleen 1887, ja sen perusteella ei voitu havaita kaiken kattavaa eetteriä, jonka suhteen valo liikkuisi vakionopeudella. Einsteinin olettamus, että valonnopeus on havaitsijan liiketilasta riippumaton luonnonvakio, johti siihen, että koordinaatistolle ja ajalle täytyy tehdä muunnos havaitsijan liiketilasta riippuen. Muunnosyhtälöt nimettiin Lorentz-muunnokseksi alankomaalaisen Hendrik Antoon Lorentzin mukaan. Lorentz johti 1890 saman yhtälön sähkökentässä liikkuvalle varaukselle.
Erityinen suhteellisuusteoria

Erityinen suhteellisuusteoria, joka tunnetaan myös suppeana tai erikoisena suhteellisuusteoriana, on nykyisen fysiikan vallitseva käsitys tilasta, ajasta ja sähkö­magnetismista. Albert Einstein julkaisi erityisen suhteellisuusteorian 1905. Se pätee vain inertiaalikoordinaatistoissa eikä kykene käsittelemään kiihtyvää (tai hidastuvaa) liikettä. Erityinen suhteellisuusteoria on yksi tarkimmin verifioiduista fysiikan teorioista. Siihen liittyvät ilmiöt ovat jokapäiväisiä muun muassa hiukkas- ja astrofysiikan tutkimuksessa. Erityisen suhteellisuusteorian matematiikka on helposti omaksuttavissa, ja joitakin sen tuloksia esitellään jo lukion fysiikassa. Se on myös yhteensopiva kvanttimekaniikan kanssa.
Yleinen suhteellisuusteoria

Yleinen suhteellisuusteoria on erityisen suhteellisuusteorian laajennus, joka selittää myös painovoiman ja pätee muutoinkin kiihtyvässä liikkeessä. Einstein julkaisi yleisen suhteellisuusteorian 1915. Yleistä suhteellisuusteoriaa, toisin kuin erityistä suhteellisuusteoriaa, ei ole voitu osoittaa todeksi, mikä johtuu siitä, ettei kaikkia sen ennustamia ilmiöitä ole saatu kokeellisesti varmistettua. Yleistä suhteellisuusteoriaa ei ole myöskään onnistuttu saattamaan kvanttimekaniikan kanssa yhteensopivaksi.
Yleisen suhteellisuusteorian perustava idea on avaruuden rakenne, minkä vuoksi teoriaan perehtyminen edellyttää tensorilaskennan tuntemista.
Vaikutuksia > Kuvataide

1900-luvun alun avantgarde-taiteen yhteydessä on puhuttu luonnontieteen murroksesta ja sen vaikutuksesta maailmankuvaan. Taiteilijat olivat kiinnostuneita muun muassa ei-eukliidisesta geometriasta, jota suhteellisuuteoria käyttää. On kuitenkin liioiteltua sanoa, että suhteelliuusteorialla olisi ollut suoraa vaikutusta esimerkiksi kubismin tilakäsitykseen.
Kirjallisuutta

Enqvist, Kari: Johdatus suhteellisuusteoriaan.  URSA ry, 2011.  ISBN 978-952-5329-97-1
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suhteellisuusteoriaa (Arkistoitu – Internet Archive) suomeksi
Steve Sumner

Steve Sumner lokakuussa 2016.
Steven Paul Sumner (2. huhtikuuta 1955 Preston, Englanti – 8. helmikuuta 2017) oli uusiseelantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän oli pituudeltaan 180-senttimetrinen. Hän aloitti pelaajauransa Englannissa mutta edusti aikuisena Uuden-Seelannin ja Australian seurajoukkueita. Hän pelasi Uuden-Seelannin maajoukkueessa 58 maaottelua ja oli 22 maalillaan vuoteen 2004 saakka eniten miesten maaottelumaaleja tehnyt uusiseelantilainen jalkapalloilija.
Sumner edusti Uudessa-Seelannissa Christchurch Unitedia, Manurewaa ja Gisborne Cityä sekä välillä kausina 1980–1982 Australiassa Newcastle Unitedia ja West Adelaidea.
Sumner pelasi Uuden-Seelannin maajoukkueessa 58 maaottelua ja teki niissä 22 maalia vuosina 1976–1988. Hän pelasi MM-kilpailuissa 1982 täydet minuutit joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa ja teki maansa MM-kisahistorian ensimmäisen maalin Skotlantia vastaan. Elokuussa 1981 hän teki MM-karsintaottelussa Fidžiä vastaan kuusi maalia Uuden-Seelannin voittaessa 13–0. Hän teki hattutempun eli kolme maalia maaliskuussa 1977 ja lokakuussa 1985 Taiwania vastaan.
Sven-Erik Sundberg

Sven-Erik Sundberg (9. marraskuuta 1934 Turku – 23. elokuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija.
Välihyökkääjänä pelannut Sundberg edusti koko uransa ajan, vuosina 1955–1960, Kiffeniä. Kaikkiaan hän pelasi neljän kauden aikana 45 mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki kuusi maalia. Sundberg pelasi Suomen maajoukkueessa yhden maaottelun vuonna 1957.
Sulvan kirkko

| Sulvan kirkko |
| --- | --- |
 Sulvan kirkko
Sijainti:  Västersolfvägen 352, Sulva, Mustasaari
Seurakunta:  Solfs församling ja Mustasaaren suomalainen seurakunta
Rakentamisvuosi:  1783–1786
Suunnittelija:  Johan Elfström
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  700
Tyylisuunta:  kustavilainen uusklassismi
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Sulvan kirkko on  Mustasaaren Sulvaan  1783–1786 rakennettu kustavilaista uusklassismia edustava puinen torniton pitkäkirkko. Kirkon suunnitteli Johan Elfström. Runkohuoneessa on keskiakselilla kaksi vastakkaista kapeaa runkohuoneen korkuista kylkiäistä, joissa on laakea satulakate. Runkohuoneen katto on päädyistä aumattu, katolla on karniisikattoinen kattoratsastaja. Ulkoseiniä jäsentävät vaakalaudoitetut pilasterit, ikkunat ovat pyörökaariset. Sisäkatteena on puinen tynnyriholvi. Kirkkoa on korjattu vuosina 1874, 1886, 1901, 1921, 1933 ja 1963, peruskorjaus tehtiin 1954. Erillinen puinen Carl Axel Setterbergin suunnittelema kellotapuli on rakennettu 1870, sen kellot ovat  vuosilta 1726 ja 1858. Kirkon pinta-ala on 343 neliötä ja siellä on istumapaikkoja 700 hengelle.  Kirkon 23-äänikertaiset urut on valmistanut Oy Kangasalan Urkutehdas Ab vuonna 1983. Aiemmat urut olivat 14 + 3 -äänikertaiset, jotka valmisti Gebrüder Rieger 1942. Julkisivu on Jens Zachariassenin uruista vuodelta 1875.
Kirkossa on neliosainen alttarilaite, jota pidetään barokin kansanomaisen puunveiston ehkä merkittävimpänä taideteoksena Suomessa.  Puunleikkaaja, rakennusmestari Måns Jonsson Granlund teki alttarilaitteen Hudiksvallin kirkkoon 1696, se ostettiin Ruotsista 1769.  Alttarilaitteeseen liittyvät taulut Ehtoollinen, Ristiinnaulittu ja Ylösnousemus ovat Dionysius Möuchhovenin 1696 maalaamia.
Kuvia

Alttari.
Kellotapuli.
Sulvan kirkon Vapaussodan muistomerkki kesällä 2010.
Sulvan ensimmäisen kirkon muistomerkki kesällä 2010.
Sundin vaakuna

Sundin vaakuna
Sundin vaakuna on Sundin kunnan tunnus. Vaakunan aihe viittaa kahteen kunnassa olevaan linnoitukseen: keskiaikaiseen Kastelholman linnoitukseen ja Venäjän vallan aikaiseen Bomarsundin linnoitukseen, josta nykyään on jäljellä pelkät rauniot.
Vaakunan selitys kuuluu ”punaisessa kentässä sakarainen, tornilla varustettu kultainen harjamuuri; harjalla kultainen viiri.” Vaakunan on suunnitellut Matts Dreijer, ja Sundin kunnanvaltuusto hyväksyi vaakunan kokouksessaan 27. joulukuuta 1947. Ahvenanmaan maakuntahallitus vahvisti vaakunan käyttöön 19. joulukuuta 1951.
Suma-luokka

| Suma / 須磨型防護巡洋艦 |
| --- | --- |

Tekniset tiedot
Uppouma:  2 657 t
Pituus:  93,5 m
Leveys:  12,3 m
Syväys:  4,6 m
Koneteho:  8 500 ihp
Nopeus:  20 solmua
Miehistöä:  310
Aseistus
Meritorjunta:  2 × 15,2 cm tykkiä 6 × 12 cm tykkiä 10 × QF 3 naulan Hotchkiss -tykkiä 4 × 2,5 naulan tykkiä 4 × Maxim-konekivääriä 2 × 38 cm torpedoputkea
Suma-luokka (jap. 須磨型防護巡洋艦) oli keisarillisen Japanin laivaston kahden aluksen muodostama panssarikansiristeilijäluokka, jonka alukset tilattiin Yokosukan laivastontelakalta. Luokka oli ensimmäinen Japanissa suunniteltu ja toteutettu keisarilliselle Japanin laivastolle toimitettu risteilijäluokka lukuun ottamatta Britanniasta ostettuja tykkejä.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Suma | Yokosukan laivastontelakka | elokuu 1892 | 9. maaliskuuta 1895 | joulukuu 1896 | romutettu 1928 |
| Akashi | Yokosukan laivastontelakka | elokuu 1894 | 18. joulukuuta 1897 | maaliskuu 1899 | upposi maalilaivana elokuussa 1930 |
Johan Sundsten

Johan Sundsten (1743 – 8. huhtikuuta 1813 Turku) oli suomalainen muurarimestari, joka toimi Turun kaupunginarkkitehtina.
Sundstenin vanhemmista ei ole tietoa. Hänen tiedetään toimineen tykkimiehenä, mutta 26-vuotiaana hänet mainitaan muurarin oppirenkinä ja 1772 kisällinä. Mestarinnäytteensä Sundsten antoi 1775, se oli muunnelma jo 20 vuotta aiemmin julkaistuista piirustuksista. Kokemäen kirkon muurarimestariksi Sundstenin mainitaan tulleen keväällä 1784.  Vuonna 1793 hän piirsi kaksi porttia Turun tuomiokirkon kehämuuriin ja teki korjauksia kirkossa. Paraisten kirkossa hän työskenteli 1797 ja vuosisadan lopulla hän pidensi Halikon kirkkoa.  Sundstenin esitykset Eurajoen ja Liperin kirkoiksi ja Hämeenlinnan kirkon torniksi hylättiin, mutta 1807 hän laati piirustukset Turun hovioikeuden uutta rakennusta varten. Samana vuonna hän alkoi rakentaa Carlos Bassin piirustusten pohjalta Wiurilan kartanon päärakennusta Halikossa, se valmistui 1811. Sundsten piirsi 1808 Laitilan kirkon kellotapulin, joka rakennettiin 1814 ja purettiin 1840-luvulla.  Muurarimestareiden ammattikunnan oltermanniksi hänet valittiin 1809. Seuraavana vuonna hän rakensi Kiskon kirkon Tukholmassa laadittujen piirustusten mukaisesti.
Sundstenin ensimmäinen puoliso oli Ulrica Oudar (1755–1809) ja toinen vuodesta 1811 Lovisa Cajalin (s. 1774).
Sulfoksidit

Sulfoksidien yleinen rakenne
Sulfoksidit ovat orgaanisia yhdisteitä, jotka sisältävät funktionaalisen ryhmän R2S=O. Tässä R on joko alifaattinen tai aromaattinen orgaaninen ryhmä.
Ominaisuudet

Sulfoksideilla on kaksi resonanssimuotoa ja yhdisteessä rikillä voidaan katsoa olevan positiivinen osittaisvaraus ja hapella negatiivinen osittaisvaraus ja rikillä on tällöin vapaa elektronipari. Molekyylimassaltaan pienet sulfoksidit ovat huoneenlämpötilassa nesteitä, suuremmat kiinteitä aineita. Yhdisteiden kiehumispisteet ovat tyypillisesti korkeita. Varsinkin molekyylimassaltaan pienet sulfoksidit liukenevat hyvin polaarisiin proottisiin liuottimiin, kuten veteen.
Jos sulfoksidien kaksi orgaanista ryhmää ovat keskenään erilaisia sisältävät kiraalisen rikkiatomin ja ovat optisesti aktiivisia. Kiraalisia sulfoksideja hyödynnetään asymmetrisissä synteeseissä kiraalisina apuaineina sekä enantiomeerin erottamisessa toisistaan resoluutiolla. Eräitä kiraalisia sulfoksideja, kuten esomepratsolia käytetään lääkeaineina.
Sulfoksidit muodostavat kompleksiyhdisteitä useiden metalli-ionien kanssa.