Jari Puikkonen
Vuodet 1985–1988: Olympiavoittajaksi

Kauden 1984–1985 maailmancupin ensimmäisissä osakilpailuissa Thunder Bayssä ja Lake Placidissä Puikkonen sijoittui kahdesti toiseksi ja kahdesti neljänneksi. Mäkiviikon ensimmäisessä osakilpailussa Oberstdorfissa hän jäi 51:nneksi ja seuraavien kisojen sijat 2, 11 ja 9 riittivät nostamaan hänet viikon yhteistuloksissa vain sijalle 24. Seefeldin MM-kilpailujen suurmäessä Puikkonen saavutti hopeaa 1,2 pistettä Norjan Per Bergerudille hävinneenä. Puikkonen sai paremmat tyylipisteet kuin ensimmäisellä kierroksella yhtä pitkälle ja toisella kierroksella puoli metriä pidemmälle hypännyt ja pronssisijalle päätynyt Matti Nykänen. Joukkuekilpailussa Suomi voitti kultaa. Suomen joukkueen viimeisenä hypännyt Puikkonen teki 100 ja 99 metrin hypyt, ja koko kilpailussa molemmilla hypyillään yli sadan metrin pääsi vain kolme hyppääjää, heistä yhtenä Suomen vahvin lenkki Matti Nykänen. Muut suomalaiset olivat Tuomo Ylipulli ja Pentti Kokkonen. Normaalimäessä Puikkonen sijoittui parhaana suomalaisena seitsemänneksi. Salpausselän Kisoissa Puikkonen oli suurmäessä kolmas. Maailmancupin loppupisteissä hän sijoittui toiseksi parhaana suomalaisena kuudenneksi. Puikkonen voitti vuonna 1985 Suomen-mestaruuden joukkuemäessä ja saavutti SM-hopeaa suurmäessä Matti Nykäsen takana.
Maailmancupin 1985–1986 avauksessa Thunder Bayssä ja Lake Placidissä Puikkonen sijoittui parhaimmillaan kuudenneksi. Suomalaisia kohahdutti eniten se, että Matti Nykänen lähetettiin kesken kiertueen kotiin, koska hänen ei katsottu sopeutuneen joukkueen sisäisiin sääntöihin. Mäkiviikolla Puikkonen oli Nykäsen poissaollessa paras suomalainen. Hän sijoittui Oberstdorfissa Pekka Suorsan voittamassa kilpailussa 11:nneksi ja Garmisch-Partenkirchenissä 12:nneksi, voitti Innsbruckin osakilpailun Anssi Niemisen täydentäessä suomalaismenestystä kolmannella sijallaan sekä sijoittui Bischofshofenissa 13:nneksi. Viikon yhteispisteissä hän oli kolmas Itävallan Ernst Vettorin ja Franz Neuländtnerin jälkeen. Salpausselällä Puikkonen sijoittui normaalimäessä Nykäsen jälkeen toiseksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa Puikkonen sijoittui 14:nneksi – Nykänen voitti cupin. SM-kilpailuissa Puikkonen saavutti hopeaa Nykäsen takana niin normaali-, suur- kuin joukkuemäessäkin.
Keski-Euroopan mäkiviikolla 1986–1987 Puikkonen saavutti sijat 10, 21, 28 ja 28. Yhteispisteissä hän oli Tuomo Ylipullin jälkeen toiseksi parhaana suomalaisena viidestoista vaimonsa kanssa matkassa olleen Matti Nykäsen tultua jälleen erotetuksi joukkueesta kesken mäkiviikon. Oberstdorfin MM-kilpailuihin Nykänen valittiin lopulta mukaan ja Puikkonen lähti kesken kisojen kotiin jäätyään valitsematta suurmäen kilpailuun. Ennen MM-kilpailuja Puikkonen saavutti suurmäessä SM-hopeaa Ari-Pekka Nikkolan jälkeen.
Kauteen 1987–1988 Puikkonen valmistautui Suomen Hiihtoliiton valmennusryhmien ulkopuolella. Mäkiviikolla hän sijoittui Oberstdorfissa viidenneksi ja saavutti muissa osakilpailuissa sijat 11, 33 ja 20. Viikon kokonaispisteissä hän oli kolmanneksi parhaana suomalaisena kymmenes. Sveitsin mäkiviikon osakilpailuissa Puikkonen sijoittui parhaimmillaan neljänneksi.
Calgaryn olympialaisissa 1988 Puikkonen sijoittui normaalimäessä seitsemänneksi ja suurmäessä 11:nneksi. Hän oli molemmissa kilpailuissa toiseksi paras suomalainen kultaa voittaneen Matti Nykäsen jälkeen. Joukkuekilpailussa Suomen miehistö Nykänen, Puikkonen, Ari-Pekka Nikkola ja Tuomo Ylipulli voitti kultaa 8,9 pisteen erolla Jugoslaviaan. Puikkosesta tuli Norjan Birger Ruudin ohella toinen mäkihyppääjä, joka on saavuttanut olympiamitalin kolmissa olympialaisissa.
Maailmancupissa 1987–1988 Puikkonen oli kolmanneksi parhaana suomalaisena kahdeskymmenes. SM-kilpailuissa hän saavutti joukkuemäessä hopeaa.