stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Peter Ryan

| Peter Ryan> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:   Kanada
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1961
Talli(t):  Team Lotus
Kilpailuja:  1
Ensimmäinen kilpailu:  Yhdysvaltain Grand Prix 1961
Viimeinen kilpailu:  Yhdysvaltain Grand Prix 1961
Peter Ryan (10. kesäkuuta 1940 – 2. heinäkuuta 1962) oli yhdysvaltalaissyntyinen kanadalainen moottoriurheilija. Hän osallistui yhteen Formula 1 -osakilpailuun kaudella 1961, Yhdysvaltain GP:hen. Hän oli kilpailussa yhdeksäs.
Ryan osallistui useisiin autourheilukilpailuihin Kanadassa, Yhdysvalloissa ja Nassaussa. Voitettuaan useita kilpailuja Kanadassa hän sai Lotukselta auton F2-kilpailuun Rheimsiin, missä hän kuoli harjoituksissa vuonna 1962.
Ryan valittiin Kanadan Moottoriurheilun Hall of Fameen vuonna 1993. Hän on viimeisin kanadalainen, joka on voittanut kotikilpailunsa vuonna 1961, kun kilpailu ei kuulunut F1-sarjaan.
Perejaslavin sopimus

Perejaslavin sopimuksen solmimista esittävä Aleksei Kivšenkon historiamaalaus vuodelta 1880.
Perejaslavin sopimus (ven. Переясла́вская ра́да; ukr. Переясла́вська ра́да) oli Ukrainan kasakkahetmanaatin ja Venäjän välillä 18. tammikuuta (J: 8. tammikuuta) 1654 solmittu sopimus, jolla kasakat tunnustivat Venäjän tsaarin yliherruuden. Sopimus merkitsi aiemmin Puola-Liettualle kuuluneen Ukrainan päätymistä Venäjän yhteyteen yli kolmeksisadaksi vuodeksi. Sopimuksen täsmällinen sisältö on ollut osin kiistanalainen.
Sopimuksen synty ja sisältö

Kasakoiden vuonna 1648 käynnistämä kansannousu oli johtanut Ukrainan irtautumiseen Puolan vallasta, mutta sota kasakkahetmanaatin ja Puolan välillä pitkittyi jatkumaan vuosikausia. Hetmani Bohdan H’melnytskyi oli alun perin liittoutunut Krimin kaanikunnan ja sitten lyhytaikaisesti Osmanien valtakunnan kanssa, mutta kumpikaan liitto ei palvellut tarpeeksi Ukrainan etuja, joten H’melnytskyi päätti kääntyä Venäjän puoleen. Hän pyysi jo vuonna 1651 tsaari Aleksei Mihailovitšia ottamaan Ukrainan suojelukseensa autonomisena ruhtinaskuntana, mutta asia ei edennyt pariin vuoteen Venäjän epäluulojen vuoksi. Lokakuussa 1653 Venäjän säätykokous zemski sobor otti ehdotukseen myönteisen kannan ja tsaari Aleksei lähetti Vasili Buturlinin johtaman lähetystön neuvottelemaan Ukrainan kasakoiden kanssa. Kärsittyään puolalaisia vastaan joulukuussa 1653 sotilaallisen tappion kasakat jäivät alakynteen, joten kasakoiden yleiskokous (rada) vastaanotti Venäjän lähetystön ja vannoi uskollisuutta tsaarille. Sopimus solmittiin Perejaslavin kaupungissa (puol. Perejasław). Liiton yksityiskohdista neuvoteltiin vielä maaliskuussa 1654 Moskovassa.
Perejaslavin sopimuksessa hetmanaatin kasakat tunnustivat Venäjän tsaarin yliherruuden ja tsaari vastaavasti vahvisti hetmanaatin sisäisen autonomian, kasakoiden perinteisen hallintotavan ja säätyerioikeudet sekä vanhan Liettuan lain. Hetmani sai oikeuden harjoittaa omaa ulkopolitiikkaa muiden ulkovaltojen paitsi Puolan ja Osmanien valtakunnan suhteen. Rekisteröityjen kasakoiden määrää nostettiin 60 000:een ja kasakoiden maanomistusoikeus vahvistettiin. Kasakoiden harmiksi venäläiset eivät suostuneet vahvistamaan sopimusta valalla, joten sopimus oli epäsymmetrinen, kun vain ukrainalaiset vannoivat uskollisuudenvalan. Perejaslavin sopimus johti myös kolmetoistavuotiseen sotaan Venäjän ja Puolan välillä.
Kiistat sisällöstä ja merkityksestä

Perejaslavin sopimuksen alkuperäiset asiakirjat katosivat myöhemmin, eikä niiden täsmällisestä sisällöstä ole yksimielisyyttä. Jotkut ukrainalaiset historioitsijat ovat väittäneet venäläisten korvanneen myöhemmin alkuperäiset asiakirjat väärennöksellä, mutta tätä ei ole voitu osoittaa todeksi. Ukrainalaiset halusivat nähdä Perejaslavin sopimuksen molempia osapuolia sitovana tasavertaisena sopimuksena, joka turvaisi Ukrainan autonomian, kun taas venäläisten mielestä tsaari sai halutessaan muuttaa Ukrainalle antamiaan privilegioita yksipuolisesti. Näin kävikin, kun Venäjä myöhemmin alkoi kaventaa Ukrainan autonomiaa ja lopulta lakkautti sen kokonaan. Venäläisessä historiankirjoituksessa Perejaslavin sopimus on nähty ensisijaisesti Kiovan Rusin aikaisen Venäjän ja Ukrainan yhteyden palauttamisena.
Pelinaío

Pelinaío-vuori (taustalla).
| --- | --- |
Sijainti:  Chíos, Pohjois-Egean saaret, Kreikka
Korkeus merenpinnasta:  1 297 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Pelinaío (kreik. Πελιναίο; myös Πελινναίο, Pelinnaío; kath.kreik. Πελιν(ν)αίον, Pelin(n)aíon) on vuori Chíoksen saarella Kreikassa. Se on saaren korkein vuori ja sen korkeus on 1 297 metriä.
Pelináio-vuoren maisemia.
Pelinaío sijaitsee Chíoksen pohjoisosassa. Sen lähellä sijaitsevat muun muassa kylät Spartoúnta, Kámpia, Víki ja Amádes. Vuoren korkeimman huipun nimi on Agía Triáda (Αγία Τριάδα). Pelinaío on koko Egeanmeren saarten korkeimpia vuoria.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pelinaío Wikimedia Commonsissa
Peukaloiskertut

| Peukaloiskertut |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Sääskikertut Polioptilidae
Suku::  Peukaloiskertut Microbates  Sclater & Salvin, 1873
Katso myös
   Peukaloiskertut Wikispeciesissä   Peukaloiskertut Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Peukaloiskertut (Microbates) on sääskikerttujen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Peukaloiskerttujen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kaksi lajia.
Peukaloiskerttuihin kuuluvia lajeja

Peukaloiskerttu (Microbates collaris)
Ruskopeukaloiskerttu (Microbates cinereiventris)
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Microbates (englanniksi)
Pikku jättiläinen

Pikku jättiläinen: tietokirja nuorisolle, muistikirja aikuisille ja ohjekirja itseopiskelijoille on Yrjö Karilaan laatima ja WSOY:n vuonna 1924 julkaisema tietokirja, joka sisältää yleistietoa ja ohjeita erilaisista aiheista. Teos saavutti Suomessa aikanaan valtavan suosion ja sitä on kutsuttu ”kaikkien aikojen suomalaiseksi tietokirjaksi”. WSOY on julkaissut 1940-luvulta alkaen Karilaan teoksen mukaan nimettyjä Pikkujättiläinen-tietokirjoja eri aihepiireistä, kuten urheilusta ja historiasta. Pikku jättiläisen tunnetussa kansikuvassa Atlas kannattelee harteillaan Maapalloa.
Karilas sai idean teokseen Yhdysvalloissa ilmestyneestä The Little Giant -nimisestä kirjasta. Pikku jättiläinen alkaa ajanlaskun kuvauksesta ja käy sen jälkeen läpi kaikki keskeiset tieteen- ja tiedonalat. Havainnolliseksi tarkoitetusta kirjasta löytyvät niin lippusalon pystytysohjeet kuin shakkipelin säännöt. Vuonna 1924 ilmestyneessä ensimmäisessä painoksessa oli 952 sivua, mutta Karilas täydensi ja laajensi kirjaa jokaiseen uuteen painokseen. Vuonna 1964 ilmestynyt 19. painos oli paisunut jo 1 449-sivuiseksi. Pikku jättiläisen eri laitoksia painettiin yhteensä 300 000 kappaletta. Uskollisille lukijoille perustettiin vuonna 1937 Pikku Jättiläisen Kerho, johon liittyi yli 15 000 jäsentä.
Vuonna 1985 WSOY julkaisi alkuperäistä ideaa noudattaneen Uuden pikkujättiläisen, josta otettiin vuoteen 1991 mennessä kymmenen painosta.
Pettuselkä

| Pettuselkä |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Orivesi
Koordinaatit:  61°39′07″N, 24°31′09″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Längelmäveden alue (35.72)
Laskujoki:  oja Koljonselkään 
Järvinumero:  35.722.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  84,2 m  
Rantaviiva:  1,592 km  
Pinta-ala:  7,936 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPettuselkä 
Pettuselkä  on Pirkanmaalla Oriveden Kuoppalan pohjoispuolella Koljonkulmalla sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 7,9 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Se sijaitsee Koljonselän rannan tuntumassa niin sanotun Mustasaaren takana. Lammella ei ole kartan mukaan saaria, vaikka se on matala ja vesikasvillisuuden valtaama. Sen rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä ja sen rannat ovat suora, joka rajautuu peltopalstoihin. Järven lähiympäristössä sijaitsee kolme maatilaa peltoineen ja jonkin verran haja-asutusta. Sen rantojen läheisyyteen on rakennettu kolme vapaa-ajan asuntoa. Mustasaaren alueella sijaitsee taidekeskus Purnu. Sinne tulee tiet yhdystieltä 14223, joka haarautuu yhdystieltä 3260.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueella (35.7) Längelmäveden alueeseen (35.72) , jonka Koljonselän alueeseen (35.722) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 84,2 metriä mpy. Lampeen on johdettu yksi pelto-oja ja sen yhteysoja Koljonselkään sijaitsee sen eteläisellä lahdella.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa ei Pettuselän lampea vielä ollut olemassa, vaan se muodosti Mustasaaren ja sen kahden seuralaissaaren taakse suojaisan vesialueen, joka kuului Koljonselkään. Kaivannon kanavan tapaturma alensi Längelmäveden ja myös Koljonselän vedenpintaa karkeasti arvioiden pari metriä, jolloin saarten välit mataloituivat. Vaikka tapahtuma sattui vuonna 1830, ovat kartturit voineet kopioida Kalmbergin karttaan tapahtumaa vanhempien karttojen rantaviivan ja siksi tilanne näkyy vielä tästäkin kartasta. Saarten suojassa nykyisen järven rannalla ei ollut asutusta, mutta siellä oli raivattu pieni niitty.
Vuoden 1956 peruskartassa lampi oli lähes täysin kolmen maatilan peltomaiden ympäröimänä. Seuraavassa kartassa viljelyala oli pienetynyt ja Mustaraaren Purnuun ja lounaispuolelle toiselle tilalle oli tuotu runsaasti rakennuksia. Eteläiseen lahteen on nyt merkitty kaivettu oja.
Personal Business

| Personal Business Bad Azz |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 17. heinäkuuta, 2001
 Tuottaja(t): Jelly Roll Battlecat Blaqtoven LT Hutton Big Hollis Fredwreck DJ Don Lil' Beau
 Tyylilaji: Gangsta Rap
 Levy-yhtiö: Priority Records
Bad Azz muut julkaisut
| Word on Tha Streets 1998 | Personal Business 2001 | Money Run 2003 |
Personal Business on rap-artisti Bad Azzin toinen studioalbumi, joka ilmestyi 17. heinäkuuta 2001.
Kappaleluettelo

“Intro: Da Birth (Born Bad)” mukana  Mac Minister
”U Don't Wanna Be Broke”
“Get Yourz Now”
“Ready 2 Bang”
“Streetz Illustrated” mukana  Ice Cube
“When Bus Callz” (Insert) mukana  Busta Rhymes
“Personal Business” mukana  Val Young
“We From The LBC” mukana  Snoop Dogg
“Too Many Choices” mukana   Lil' Tip Toe, Lil' Beau
“How We Get Down” mukana  Doggy's Angels
”2001 4dr. Cadillac” mukana  Ras Kass, Sylk-E. Fine, Butch Cassidy
“Money 2 Fold” mukana  Kurupt, Snoop Dogg
“When You See Me” mukana  RBX, Kokane
“Dogghouse Ridaz” mukana  Suga Free, Goldie Loc, Snoop Dogg, Kokane
“Don't Wanna Die” mukana  Daz Dillinger
“Life Ain't Never What It Seems To Be”
“Wrong Idea” mukana  Snoop Dogg, Kokane, Lil' 1/2 Dead
“W.B.L.O.” (Skit)
“Life Ain't Hard” mukana  Jelly Roll , Blaqtoven
“It's On All Day”
Listasijoitukset

| Lista | Lista sijoitus |
| --- | --- |
US Billboard 200: 59
Top R&B/Hip-Hop Albums: 16
Listasijoitukset > Singlet

| Singlen tiedot | Sijoitukset | Julkaistu |
| --- | --- | --- |
| Wrong Idea 1. "Wrong Idea" mukana  Snoop Dogg, Kokane & Lil' ½ Dead | Hot R&B/Hip-Hop Songs: 75. | 2001 |
Pedro Armendáriz

| Pedro Armendáriz |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Pedro Gregorio Armendáriz Hastings
Syntynyt: 9. toukokuuta 1912 México, Meksiko
Kuollut: 18. kesäkuuta 1963 (51 vuotta) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Pedro Gregorio Armendáriz Hastings (9. toukokuuta 1912 México, Meksiko – 18. kesäkuuta 1963 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli meksikolais-yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä oli pitkä näyttelijätausta aina 1930-luvulta lähtien.
Armendárizin viimeiseksi roolityöksi jäi turkkilaisvakooja Kerim Beyn rooli vuoden 1963 Bond-elokuvassa Salainen agentti 007 Istanbulissa. Hänellä todettiin kuvausten aikana syöpä. Kun hänen kohtauksensa oli kuvattu 13. kesäkuuta mennessä, hän ampui itsensä 18. kesäkuuta 1963.
Armendárizilla oli niin ikään näyttelijänä tunnetuksi tullut poika nimeltä Pedro Armendáriz Jr.
Elokuvia

Pako yli aavikon, 1948
Seikkailija Rio Grandesta, 1959
Kapteeni Sindbadin seikkailut, 1963
Salainen agentti 007 Istanbulissa, 1963
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pedro Armendáriz Wikimedia Commonsissa
Armendáriz, Pedro (1912–1963) Encyclopedia.com. Viitattu 23.5.2022. (englanniksi)
Pedro Armendariz. Turner Classic Movies – TCM. Arkistoitu 14.5.2021. Viitattu 23.5.2022. (englanniksi)
Pikkusaharausku

| Pikkusaharausku |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Rustokalat Chondrichthyes
Alaluokka::  Leveäsuiset Elasmobranchii
Ylälahko::  Rauskut Batoidea
Lahko::  Saharauskukalat Pristiformes
Heimo::  Saharauskut Pristidae
Suku::  Pristis
Laji::  clavata
Kaksiosainen nimi
 Pristis clavata  Garman, 1906 
Katso myös
   Pikkusaharausku Wikispeciesissä   Pikkusaharausku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pikkusaharausku (Pristis clavata) on uhanalainen kalalaji. Se jää alle puolitoista metriä pitkäksi ja on siten pienikokoisin saharauskulaji. Kala on selkäpuolelta vihertävänruskea, vatsapuolelta valkea, ja sen evät ovat vaaleat. Sen iho on karheiden nyppylöiden peitossa ja muistuttaa hiekkapaperia. Nimensä se on saanut muiden saharauskujen tapaan sahamaisesta pitkästä kuonostaan, jonka sivuissa on 18–22 paria hampaita muistuttavia nystermiä. Harmaasaharauskua uhkaa sukupuutto muun muassa siksi, että se päätyy ajoverkko- ja troolikalastuksen sivusaaliiksi. Kala on ollut myös helppo saalis, ja sen lihaa on arvostettu Aasian markkinoilla. Sahoja on myyty keräilijöille.
Levinneisyys

Pikkusaharauskuja elää ainakin Pohjois-Australiaa ympäröivillä merialueilla, mahdollisesti muuallakin Indopasifisella merialueella. Se ei ole avomeren laji, vaan viihtyy lähellä rannikkoa ja vuorovesimatalikoilla. Se voi nousta myös jokisuiden murtoveteen.
Petäjälampi (Pieksämäki, Syväsilmä)

| Petäjälampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Pieksämäki
Koordinaatit:  62°13′58″N, 26°47′53″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kyyveden alue (14.93)
Laskupuro:  puro Rutakonjokeen 
Järvinumero:  14.934.1.015
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  137,2 m  
Pituus:  1 km  
Leveys:  240 m  
Rantaviiva:  2,248 km  
Pinta-ala:  15,742 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPetäjälampi 
Petäjälampi  on Etelä-Savossa Pieksämäellä Mäkilammen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 1,0 kilometriä pitkä, 240 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 15,7 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Kyyveden alueella (14.93), jonka Nykälänjoen–Naarajoen alueeseen (14.934) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 137,2 metriä mpy.
Patarouva (elokuva)

| Patarouva |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Maunu Kurkvaara
Käsikirjoittaja:  Maunu Kurkvaara
Perustuu:  Oiva Paloheimo: Patarouva (romaani, 1956)
Tuottaja:  Maunu Kurkvaara
Säveltäjä:  Leonid Bashmakov
Kuvaaja:  Maunu Kurkvaara
Leikkaaja:  Maunu Kurkvaara
Lavastaja:  Olavi Hänninen
Pääosat:  Pehr-Olof Sirén Elina Salo Leni Katajakoski Sinikka Hannula Liana Kaarina Leskinen Santeri Karilo
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Kurkvaara-Filmi Oy
Ensi-ilta:  1959
Kesto:  96 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Patarouva on Maunu Kurkvaaran ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen elokuva vuodelta 1959. Tirlittanin jälkeen Kurkvaara päätti valita myös seuraavan elokuvan aiheen Oiva Paloheimon tuotannosta.
Patarouva on Maunu Kurkvaaran elokuvista ainoa, jota varten ohjaaja-tuottaja on rakennuttanut kuvauslavasteita, lähinnä tuomari Kanniston asunnossa tapahtuviin kohtauksiin. Tilapäisstudiona käytettiin tässä yhteydessä Käpylän työväentaloa. Tirlittanin tapaan myös Patarouva on teknisesti heikkotasoinen ja kokonaisuudessaan jälkiäänitetty. Elokuva toteutettiin niukalla budjetilla ja pienellä kuvaushenkilökunnalla. Yleisömenestys oli Tirlittania parempi, mutta jäi selvästi alle esityskautensa keskitason.
Juoni

Elokuva kertoo poikamies Kaius Kannistosta, joka ryhtyy muistelemaan kaikkia entisiä naisystäviään nimeten heidät eteen levittämänsä korttipakan kuningattarien mukaan. Piaan, ruuturouvaan, Kaius tutustui ratsastuksen merkeissä. Hän valloittaa tytön ensitapaamisella ja vierailee tämän kanssa isänsä luona, Kanniston tilalla. Pian Kaius kuitenkin löytää muuta naisseuraa. Pia yllättää hänet sängystä toisen naisen kanssa ja antaa kihlasormuksensa miehelle takaisin. Sitten Kaius muistelee lyhyttä romanssiaan Katriinan, ristirouvan kanssa, kesäistä kisailua, juhannusjuhlia. Suhde Eevaan, herttarouvaan, katkeaa tytön ilmoitukseen, että hän on rakastunut toiseen mieheen. Kaius vie Eevan viimeisen kerran ulos. Ilta päättyy souturetkeen ja eroon: se tapahtuu siten, että he riisuutuvat alastomiksi ja lähtevät uimaan eri suuntiin.
Siivooja Juhanta Nuutila kertoo Kaiukselle elämästään sokean tyttären kanssa: mies on ottanut eron pian lapsen syntymän jälkeen. Juhanta nukahtaa Kaiuksen tarjoamaan konjakkiin. Kaiuksen tuttavat, insinööri Riipinen, majuri ja Paavo-maisteri, saapuvat asuntoon juomatarjoilun toivossa. Kaius käy tapaamassa Annaa, Juhantan sokeaa tytärtä.
Kaiuksen isä joutuu sairaalaan vatsasyövän takia. Hän pyytää lainaa pojaltaan, koska Kannisto on kiinnitetty eikä hän halua kuolla velkaisena miehenä. Kaius myy asuntonsa ja tehtaansa hankkiakseen rahat.
Rannalla Kaius kohtaa Kastehelmi Seppälän, patarouvan, joka hämmentyy nähdessään alastoman miehen. Tyttö kuitenkin suostuu hankkimaan miehelle vaatteita. He tutustuvat ja hakevat yhdessä tuuliajolle joutuneen veneen turvaan. Kastehelmi on tulossa Helsinkiin opiskelemaan ja Kaius järjestää hänelle asunnon. Hän vie tyttöä ulos kävelyretkille, kahvilaan, elokuviin. He menevät kihloihin, tytön pyynnöstä ilman sormuksia. Erilaisten käänteiden jälkeen ”patarouvasta” tulee lopulta Kaiukselle ”Se Oikea”.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Pehr-Olof Sirén  | … |  Kaius Kannisto   |
|  Elina Salo  | … |  Kastehelmi Seppälä, patarouva   |
|  Leni Katajakoski  | … |  Eeva, herttarouva   |
|  Sinikka Hannula  | … |  Pia Tiensuu, ruuturouva   |
|  Liana Leskinen  | … |  Katriina, ristirouva   |
|  Santeri Karilo  | … |  Julius Kannisto   |
|  Hannes Häyrinen  | … |  diplomi-insinööri Riipinen   |
|  Henny Waljus  | … |  siivooja Juhanta Nuutila   |
|  Kaija Siikala  | … |  Anna Nuutila   |
|  Sakari Jurkka  | … |  maisteri Paavo Autio   |
|  Tauno Majuri  | … |  majuri   |
|  Tuija Halonen  | … |  rouva Aalto   |
|  Gunvor Sandkvist  | … |  Anneli Berg   |
|  Kerttu Hämeranta  | … |  Kastehelmen äiti   |
|  Jaakko Pakkasvirta  | … |  tallimestari   |
|  Bengt Pihlström  | … |  mies hotellin parveketerassilla   |
Tuotanto

Patarouvan miespääosa oli Pehr-Olof Sirénin ensimmäinen mittava valkokangastehtävä – yhteistyö Maunu Kurkvaaran kanssa jatkui sen jälkeen aina 1980-luvulle saakka. Ristirouvana esiintyvä ensikertalainen Liana Leskinen tuli elokuvanäyttelijänä myöhemmin paremmin tunnetuksi nimellä Liana Kaarina. Hän oli Helsingin Nuorisoteatterin kasvatteja, samoin kuin ruuturouva Sinikka Hannula, josta pian tämän elokuvan jälkeen tuli rouva Maunu Kurkvaara. Isän roolissa Santeri Karilo esiintyi viimeisen kerran valkokankaalla. Hän kuoli 8. syyskuuta 1959, kuukausi ennen elokuvan ensi-iltaa.
Arviot

Patarouva-elokuvan kokonaisuus sai yleisesti tylyä kritiikkiä arvostelijoilta. Paula Talaskivi Helsingin Sanomista arvosteli erityisesti kokonaisnäkemyksen sekavuutta: ”Kurkvaara ei ole vielä lähimainkaan johdonmukainen. Siksi myös kokonaisuus hänen käsissään hajoaa liiaksi. Käsikirjoitus on jätetty sekavaksi, monimutkaiseksi. Siinä on liian moninkertaisia paluita, muistamia ja kehyskertomusta. Vaikuttaa myös siltä, että kokonaisuutta on viime hetkessä leikattu lyhentäen jokseenkin väkivaltaisesti. – –. Improvisaation leimaa on monissa kohdin ja usein jää tilanne päättyessä oudosti auki’ - eikä tämä ole silti tyylikeino, vaan vaikuttaa haparoivalta.” Toinen arvostelija kuitenkin ihasteli Patarouvan ”karakteristista henkilökuvausta”, ”elävän luonnon väreilyä” ja ohjaajan ”vilpitöntä pyrkimystä taiteelliseen ilmaisuun”. Monet kriitikot antoivat tunnustusta elokuvan yksittäisille tunnelmallisille kohtauksille ja Kurkvaaran kuvasuunnittelulle.
Piet Keizer

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Petrus Johannes Keizer
Syntymäaika: 14. kesäkuuta 1943
Syntymäpaikka: Amsterdam, Alankomaat
Kuolinaika: 10. helmikuuta 2017 (73 vuotta)
Pelipaikka: vasen laitahyökkääjä
Junioriseurat
: Ajax
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1961–1974 | Ajax | 365 | (146) |
Maajoukkue
| 1962–1974 | Alankomaat | 34 | (11) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 25. maaliskuuta 2016.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 25. maaliskuuta 2016.
Petrus Johannes ”Piet” Keizer (14. kesäkuuta 1943 Amsterdam – 10. helmikuuta 2017) oli alankomaalainen jalkapalloilija. Vasenjalkainen Keizer oli pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Keizer edusti koko ammattilaisuransa, vuodet 1961–1974, kasvattajaseuraansa Ajaxia. Hän saavutti seuran paidassa muun muassa kuusi Eredivisien mestaruutta, kolme Euroopan cupin voittoa ja yhden Intercontinental Cupin voiton. Keizer pelasi Ajaxin paidassa Eredivisiessä yhteensä 365 ottelua onnistuen maalinteossa 146 kertaa. Euroopan cupissa pelaamassaan 43 ottelussa hän teki 12 maalia. Keizer lopetti uransa vuonna 1974.
Alankomaiden jalkapallomaajoukkueessa Keizer debytoi vuonna 1962. Hän edusti maataan 34 ottelussa tehden niissä 11 maalia ja oli mukana myös saavuttamassa hopeaa vuoden 1974 MM-kilpailuissa pelaten turnauksessa yhdessä ottelussa.
Keizer muodosti Johan Cruijffin ja Johnny Repin kanssa menestyksekkään hyökkäystrion sekä Ajaxissa että Alankomaiden maajoukkueessa.
Keizer kuoli keuhkosyöpään 73-vuotiaana 10. helmikuuta 2017.
Saavutukset

Seurajoukkuetasolla
Eredivisie: 1965–1966, 1966–1967, 1967–1968, 1969–1970, 1971–1972, 1972–1973
KNVB-cup: 1966–1967, 1969–1970, 1970–1971, 1971–1972
UEFA Intertoto Cup: 1968
Euroopan cup: 1970–1971, 1971–1972, 1972–1973
UEFA Super Cup: 1972, 1973
Intercontinental Cup: 1972
Maajoukkuetasolla
MM-kilpailut: hopeaa (1974)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Piet Keizer Wikimedia Commonsissa
Alankomaiden joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1974
1 Geels |
2 Haan |
3 van Hanegem |
4 van Ierssel |
5 Israël |
6 Jansen |
7 de Jong |
8 Jongbloed |
9 Keizer |
10 R. van de Kerkhof |
11 W. van de Kerkhof |
12 Krol |
13 Neeskens |
14 Cruijff |
15 Rensenbrink |
16 Rep |
17 Rijsbergen |
18 Schrijvers |
19 Strik |
20 Suurbier |
21 Treytel |
22 Vos |
Valmentaja Michels