stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aeroflotin lento 6502
Tapahtumat

Lento 6502 lähti Sverdlovskista kello 14.33 Moskovan aikaa. Lennon aikana kapteeni A. Kljujev löi vetoa perämies G. Žirnovin kanssa, että pystyisi laskeutumaan sokkona, pelkkien mittarien avulla. Käytännössä tämä tapahtui niin, että tuulilasin eteen vedettiin mittarilennon harjoittelussa käytetty verho.
Miehistö aloitti lähestymisen kello 15.31, ja lentomekaanikko veti kapteenin käskystä verhon tuulilasin eteen kello 15.48, kaksi minuuttia ennen laskeutumista. Kone oli tällöin 1 300 jalan (400 metrin) korkeudella maanpinnasta. Lähestymisen jatkuessa kapteeni arvioi väärin koneen korkeuden ja vajoamisnopeuden. Perämies ja lentomekaanikko seurasivat kapteenin toimintaa puuttumatta siihen, eivätkä he myöskään varoittaneet kapteenia liian suuresta lento- tai vajoamisnopeudesta.
Vielä päätöksentekokorkeudessakin kapteeni jatkoi laskeutumista sokkona, vaikka se oli ilmailun sääntöjen vastaista. Koneen ollessa noin 62–65 metrin korkeudella ohjaamossa kuului maanpinnan lähestymisestä varoittava merkkiääni. Kapteeni ei siitä välittänyt, vaan jatkoi lähestymistä. Kone oli tässä vaiheessa liukupolun yläpuolella, ja niinpä kapteeni vähensi moottorien tehoa, jolloin vajoamisnopeus kasvoi 6,5 metriin sekunnissa. Sekuntia ennen laskeutumista kapteeni käski lentomekaanikkoa avaamaan verhot. Verhojen avautuminen kestää yli sekunnin, minkä lisäksi mittarilennosta visuaaliseen lentämiseen siirtyminen kestää 2–3 sekuntia. Niinpä kapteenilla ei vielä koneen osuessa kiitotiehen ollut näköyhteyttä maahan. Miehistö yritti keskeyttää lähestymisen vasta 0,8 sekuntia ennen laskeutumista, mutta heidän ohjausliikkeillään ei ehtinyt enää olla vaikutusta tilanteeseen.
Kone osui Kurumotšin lentoaseman kiitotiehen 4,8 G:n voimalla kello 15.50. Kone pomppasi osuman voimasta takaisin ilmaan, kääntyi ympäri, putosi takaisin maahan ja syttyi tuleen.
Lennolla oli 85 matkustajaa ja seitsemän miehistön jäsentä. Onnettomuudessa kuoli välittömästi 60 matkustajaa ja kolme lentoemäntää. Heistä viisi kuoli törmäyksessä saatuihin vammoihin ja 58 savumyrkytykseen. Kapteeni, perämies, lentomekaanikko ja suunnistaja loukkaantuivat lievästi, tosin perämies sai matkustajia pelastaessaan savumyrkytyksen ja kuoli matkalla sairaalaan. Sairaalaan vietiin 25 matkustajaa, joista kuusi kuoli myöhemmin vammoihinsa. Kaikkiaan onnettomuudessa menehtyi 70 ihmistä. Kaksi matkustajaa selvisi ilman vammoja.
Onnettomuuden syyksi todettiin kapteeni Kljujevin liiallinen itsevarmuus, joka johti hänet rikkomaan sääntöjä. Verhon avulla tehdyt sokkolaskeutumiset olivat sallittuja ainoastaan harjoituslennoilla, ja silloinkin vain kokeneen kouluttajan ollessa perämiehen paikalla. Kljujev sai teoistaan aluksi 15 vuoden vankeusrangaistuksen, mutta tuomiota vähennettiin myöhemmin kuuteen vuoteen.
Säynäväjärvi

| Säynäväjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ylöjärvi
Koordinaatit:  61°38′06″N, 23°34′26″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Näsijärven alue (35.31)
Laskuoja:  oja Vähäjärveen 
Järvinumero:  35.311.1.062
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  115,5 m  
Rantaviiva:  1,227 km  
Pinta-ala:  7,299 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSäynäväjärvi 
Säynäväjärvi  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Kyöstilän kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 7,3 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Näsijärven lähialueeseen (35.311) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 115,5 metriä mpy.
Agrotis infusa

| Agrotis infusa |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Yökköset Noctuidae
Alaheimo::  Maayökköset Noctuinae
Suku::  Agrotis
Laji::  infusa
Kaksiosainen nimi
 Agrotis infusa  Boisduval, 1832 
Katso myös
   Agrotis infusa Wikispeciesissä   Agrotis infusa Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Agrotis infusa, australialaisittain bogong, on yökkösten heimoon kuuluva perhoslaji. Lajin siipien kärkiväli on noin 5 cm.
Levinneisyys ja lentoaika

Laji on yleinen Australian etelä- ja itäosissa. Aikuiset esiintyvät yhtenä sukupolvena.
Elintavat ja elinympäristö

Perhoset vaeltavat suurina parvina kesäkuukausiksi Australian Alpeille ja joissakin vuoriston luolissa on yli metrin paksuisia kerroksia, jotka muodostuvat kuolleista perhossukupolvista.. Ajoittain vaellukset voivat tuoda miljoonia perhosia suurkaupunkeihin, kuten Sydneyyn Perhosten runsaslukuiset toukat ovat tärkeä proteiinin lähde Australian aboriginaaleille.
Surumarssi (vallankumouslaulu)

Surumarssi on venäläinen työväenlaulu ja surumarssi, jota esitettiin kuolleiden vallankumouksellisten hautajaisissa. Erityisesti vuoden 1905 Pietarin verisunnuntai teki kappaleen kuuluisaksi. Laulu on myöhemmin tunnettu myös Suomen työväenliikkeen parissa.
Laulun sanat perustuvat runoilija A. Arhangelskin (joissain lähteissä V. G. Arhangelski; oikea nimi Anton Amosov) runoon vuodelta 1878, ja se tuli Venäjällä tunnetuksi jo 1880-luvulla nimellä ”Te tuskissanne kaaduitte” (ven. Вы жертвою пали, Vy žertvoju pali). Sävelen taustasta on erilaisia näkemyksiä: sen on sanottu olleen romanssisäveltäjä Aleksandr Varlamovin sovitus eräästä kansanlaulusta, toisaalta säveltäjäksi on väitetty N. N. Ikonnikovia. Erään tiedon mukaan samalla melodialla oli aiemmin laulettu toista, runoilija Ivan Kozlovin sanoihin perustunutta laulua.
Nadežda Krupskajan mukaan kappaletta laulettiin verisunnuntain uhrien hautajaisissa 9. tammikuuta 1905 (gregoriaanisen kalenterin mukaan 22. tammikuuta).
Kappaleen vanhan suomennoksen on tehnyt ilmeisesti Esa Paavo-Kallio ja uuden 1950-luvulla Reino Sandell. Laulusta on useita suomenkielisiä levytyksiä 1970- ja 1980-luvuilta, muun muassa Koiton Laulun esittämänä albumilla V. I. Lenin 1870–1970 (1970), Kom-teatterin esittämänä albumilla Kansainvälinen (1972) sekä Ajan laulun esittämänä albumilla Ajan laulu (1972).
Dmitri Šostakovitš käytti Surumarssin teemaa 11. sinfoniansa adagio-osassa, Benjamin Britten puolestaan nuoruudensävellyksessään Russian funeral.
Aiheesta muualla

Lindfors, Jukka: Kumouslaulujen klassikkoja Elävä arkisto. Yleisradio.
Sumukuivaus

Sumukuivaus on yksi teollisuuden käytetyimpiä keinoja kuivata nestemäistä (liuos, emulsio tai suspensio) materiaalia. Se on käytetyin tekniikka teollisuudessa hiukkasten muodostamiseen ja kuivaamiseen. Sumukuivausta sovelletaan muun muassa elintarvike-, kemian- ja polymeeriteollisuudessa sekä farmaseuttisessa ja keraamisessa teollisuudessa. Esimerkiksi seuraavien tuotteiden kuivaukseen ja valmistukseen voidaan käyttää sumukuivausta: maatalouskemikaalit, biokemikaalit, katalyytit, kahvi, meijerituotteet, detergentit eli pinta-aktiiviset aineet, värjäysaineet, entsyymit, proteiinit ja makeutusaineet. Sumukuivausta käytetään myös mikrokapseleiden valmistustekniikkana muun muassa farmaseuttisessa teollisuudessa.
Sumukuivausprosessi

Ohessa on kuva laboratorioluokan sumukuivauslaitteen toiminnasta.
Sumukuivaus on yksivaiheinen prosessi, jossa liuennutta tai kiinteää ainetta sisältävä neste sumutetaan pieninä pisaroina kuumaan kaasuvirtaan. Tällöin käytetty liuotin haihtuu ja kuivuneet partikkelit voidaan erottaa kaasuvirrasta. Sumukuivausprosessi voidaan jakaa neljään osaan: syöttönesteen sumutus eli atomisaatio, syöttönesteen ja kuivaavan kaasun sekoitus sumuksi, pisaroiden kuivuminen sekä kuivatun tuotteen erottaminen kaasusta. Sumukuivaimen perusosia ovat kuivattavan nestemäisen materiaalin pumppauslaite, atomisaattori, kuivauskaasun lämmitin ja puhallinlaite ja kuivauskammio sekä lisäksi kuivauskaasun poistojärjestelmä ja valmistetun kuivatun materiaalin keruujärjestelmä. Sumukuivauksella tuotetaan normaalisti onttoja pallomaisia kiinteitä hiukkasia, jotka ovat joko jauhe-, rae- tai agglomeraattimuodossa.
Sumukuivausprosessi > Pumppaus ja atomisaatio

Kuivattava nestemäinen materiaali pumpataan atomisaattorilaitteen läpi, mikä aiheuttaa hienojen pienten pisaroiden dispergoitumisen kuivauskammioon. Atomisaattoreina käytetään sumukuivauksen sovelluksesta riippuen erilaisia laitteita, joilla kullakin on omat etunsa ja haittansa. Rotaatiosuutin muodostaa sumun sentrifugivoimalla, painesuutin painevoimalla ja kaksoisnestesuutin kineettisellä energialla. On olemassa myös ultraääniatomisaattoreita.
Sumukuivausprosessi > Kuivaus

Tyypillisesti kuumana kuivauskaasuna käytetään ilmaa, mutta tietyt herkät materiaalit, kuten farmaseuttiset aineet ja liuottimet (esimerkiksi etanoli), vaativat hapettoman kuivauksen, jolloin ilman sijasta kuivauskaasuna käytetään inerttiä typpeä. Myös aseptinen sumukuivaus on mahdollista, jossa steriloinnilla ja suodattimilla estetään järjestelmän kontaminaatio. Kuuma kuivauskaasu voidaan ohjata kuivauskammioon atomisaation kanssa myötävirtaan tai vastavirtaan. Myötävirtakuivauksessa kuivuvien hiukkasten eli partikkelien oloaika sumukuivausjärjestelmässä on lyhyempi, joten se sopii lämpöherkille aineille paremmin. Vastavirtakuivauksessa partikkelit viipyvät järjestelmässä pidempään ja kuivuvat täydellisemmin, jonka tähden se sopii lämpöä kestäville ja pidemmän kuivausajan vaativille aineille paremmin. On olemassa myös sekavirtakuivaus eli myötä- ja vastavirtakuivauksen yhdistelmä, mikä sopii lähinnä lämpöä hyvin kestäville aineille. Kuivauskaasun lämpötila laskee sumukuivauksessa. Jos kuivauskammioon tulevan kuivauskaasun lämpötila on esimerkiksi 250 °C, liuottimen haihtuminen kuivauttavasta materiaalista voi laskea kuivauskammiosta ulostulevan kaasun lämpötilan 95 °C:seen. Kuivatun materiaalin lämpötila olisi tässä tapauksessa 65–75 °C eli 20–30 °C alle kuivauskaasun ulostulolämpötilan.
Sumukuivausprosessi > Kuivumisen vaiheet

Sumun pisaroiden kuivumiseen kuuluu samanaikainen lämmön ja kosteuden siirto. Lämpö siirtyy kuumasta kuivauskaasusta atomisoituihin pisaroihin. Haihtunut kosteus siirtyy kaasuun pisaran ympärillä olevan rajakerroksen kautta. Lämmön ja kosteuden siirron nopeuteen vaikuttavat kuivauskaasun lämpötila ja kosteus, pisaroita ympäröivän kaasun ominaisuudet sekä pisaran läpimitta ja nopeus verrattuna kaasuun. Pisaran kuivuminen tapahtuu kahdessa vaiheessa. Liuottimen haihtuminen alkaa niin sanotulla vakionopeuden vaiheella (primaarinen vaihe), joka on kaikkein nopeimman haihtumisen vaihe. Sen aikana suurin osa pisaran kosteudesta haihtuu. Kun pisara saavuttaa kuivumisensa kriittisen kosteussisällön, haihtumisnopeus laskee, koska pisara ei voi enää ylläpitää pintansa kosteussaturaatiota (sekundaarinen vaihe). Haihtuminen loppuu kokonaan, kun pisara saavuttaa ympäristön kanssa kosteustasapainon. Käytännössä tasapainoa ei kuitenkaan saavuteta. Pisaran lämpötila alkaa nousta vasta alentuvan nopeuden vaiheessa, koska kosteuden nopea siirtyminen ympäristöön alentaa sen lämpötilaa.
Sumukuivauksen etuja ja haittoja

Sumukuivauksen etuja ovat nopeus, alhaiset lämpötilat, syntyvän amorfisen aineen parempi liukoisuus ja lopputuotteen ominaisuuksien kontrollointi vaikuttamalla sumukuivausprosessiin. Lopputuotteen kontrolloitavia ominaisuuksia ovat muun muassa hiukkaskoko ja –muoto, jäännöskosteus ja syntyneen kuivatun tuotteen tiheys. Sumukuivauksen haittoja ovat kuivattavan aineen kuluminen muun muassa kiehumisen johdosta ja kuivattavaan aineeseen kohdistuvat rasitteet sisältäen vesimolekyylien haihtumisesta aiheutuvan dehydraation (jos liuotin on vesi) sekä hankausvoimat suuttimessa, aineiden adsorption atomisaation aiheuttamien pisaroiden ilman ja nesteen rajapintoihin ja atomisaation aiheuttaman paineen sekä myös lämpörasituksen herkimpien aineiden kohdalla. Rasitteet hankaloittavat erityisesti herkkien biologisten aineiden, kuten proteiinien, sumukuivaamista. Kuluminen on suhteessa molekyylipainoon: yleensä pieniä molekyylejä kuluu enemmän käytetyissä lämpötiloissa. Hukkaa pyritään vähentämään käyttämällä suurempia sumukuivaustorneja, jolloin suuremmilla ilmamäärillä on alhaisempi keskiarvokosteus, mikä johtaa kosteuden haihtumiseen tehokkaammin pisaroista ilmaan osmoosiperiaatteella. Täten isommissa sumukuivaimissa sama kosteusmäärä saadaan kuivatuksi alhaisemmissa lämpötiloissa kuin pienemmissä sumukuivaimissa.
Aiheesta muualla

Laboratorioluokan sumukuivauslaitteiston kuva ja tuoteinformaatio englanniksi, luettu 21.3.2007 (Arkistoitu – Internet Archive)
Laboratorioluokan sumukuivaaja 
A Kuivattava neste sisään
B Atomisaatiokaasu sisään 
1 Kuivauskaasun aspirointi
2 Kuivauskaasun lämmitys
3 Syöttönesteen sumutus
4 Kuivauskammio 
5 Yhdystie sykloniin 
6 Sykloni 
7 Kuivauskaasun poisto 
8 Tuotteen keräysastia
Syanoakrylaatti

Metyyli-2-syanoakrylaatti molekyylin rakenne.
Syanoakrylaatit ovat ryhmä voimakkaita ja nopeasti kovettuvia liimoja, joita käytetään teollisuudessa, lääketieteessä ja kotitalouksissa. Niitä sisältäviä liimoja kutsutaan usein pikaliimoiksi tai superliimoiksi.
Syanoakrylaatteihin kuuluvat muun muassa metyyli-2-syanoakrylaatti, etyyli-2-syanoakrylaatti, n-butyyli-2-syanoakrylaatti ja oktyyli-2-syanoakrylaatti, joista viimeiseksi mainittu kehitettiin vähemmän haitalliseksi vaihtoehdoksi lääketieteen käyttöön muiden syanoakrylaattien lievän myrkyllisyyden, allergisoivuuden ja ihoärsyttävyyden vuoksi.
Kehityshistoria

Alkuperäisen patentin syanoakrylaatille haki Yhdysvalloissa Goodrich Company vuonna 1942 osana kehitystyötä, jossa etsittiin sopivia läpinäkyviä muovimateriaaleja aseiden tähtäimiin. 1942 Harry Wesley Coover Jr. johtama tutkijoiden ryhmä sattui löytämään kaikkeen tarttuvan liimamaisen yhdisteen. Työskennellessään Eastman Kodak yritykselle 1951 Coover ja hänen kollegansa tajusivat syanoakrylaattien kaupallisen merkityksen ja 1958 myytiin ensimmäinen kaupallinen syanoakrylaattiliima nimeltä Eastman #910.
Vietnamin sodan aikana syanoakrylaatteja alettiin käyttää lääketieteellisiin tarkoituksiin. Kenttäkirurgit käyttivät niitä sotavammoihin ensiapuna muun muassa ruiskuttamalla syanoakrylaatteja avohaavoihin estämään verenvuotoa välittömästi. Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkevirasto FDA antoi myöhemmin luvan syanoakrylaattien käyttöön lääketieteessä esimerkiksi valtimoiden yhdistämiseen, haavaumien paikkaamiseen ja hammaslääketieteellisiin tarkoituksiin.
Kemialliset ominaisuudet

Nestemäisinä syanoakrylaatit koostuvat yksittäisistä molekyyleistä, eli monomeereistä. Liiman kovettuessa monomeerit polymerisoituvat ketjuiksi.
Metyyli-2-syanoakrylaatin (CH2=C(CN)COOCH3 tai C5H5NO2) molekyylimassa on 111,1 g/mol, leimahduspiste 79 °C ja tiheys 1,1 g/ml 20 °C:ssa.
Etyyli-2-syanoakrylaatin (C6H7NO2) molekyylimassa on 125,127 g/mol, leimahduspiste 82,78 °C ja tiheys 1,04 g/ml 20 °C:ssa.
Käyttö

Etyyli-2-syanoakrylaattipohjaisia liimoja voidaan käyttää useimpien materiaalien liimaamiseen. Syanoakrylaatteja ei suositella käytettäväksi lasin tai lasitettujen pintojen liimaamiseen. Liimakohta voi aluksi olla voimakas, mutta heikkenee aikaa myöten. Muita epäsopivia käyttökohteita ovat silikonikumit, kuumat pinnat, suurta liiman joustavuutta vaativat kohdat, luuposliini, polypropeeni-, PTFE- ja polyeteenimuovit.
Suojakäsineiden käyttö on suositeltavaa. Liimaustilan tulisi olla avoin ja hyvin tuuletettu. Liimattavien pintojen tulee olla puhtaat ja kuivat: puhdistuksessa voidaan käyttää esimerkiksi nopeasti pois haihtuvaa ja rasvoja liuottavaa asetonia. Parempi pitävyys saadaan karhentamalla liimattavia pintoja ennen liimausta esimerkiksi hiekkapaperilla. Liima tarttuu 5–45 sekunnissa, jona aikana liimattavia kappaleita kannattaa painaa kevyesti vastakkain: pitävyys on sitä parempi, mitä lähempänä liimattavat pinnat toisiaan ovat. Liima kovettuu täysin 12–72 tunnissa. Syanoakrylaatit kestävät hyvin rasvaliukoisia (poolittomia) liuottimia kuten öljyjä, dietyylieetteriä ja tolueenia, mutta huonosti vesiliukoisia kuten natriumhydroksidia, etikkahappoa ja asetonia. Syanoakrylaatit kestävät kylmää, mutta ne ovat termoplastisia, eli ne muuttuvat helposti muovautuviksi korkeissa lämpötiloissa. 80 °C on suositeltu maksimikäyttölämpötila, vaikka liima voi pitää lyhytaikaisesti vielä 120 °C lämpötilassa. PTFE-, polypropeeni- ja polyeteenimuovit kannattaa pintakäsitellä plasma- tai koronapurkauksin ennen liimausta.
Haitat

Syanoakrylaatit voivat aiheuttaa vaurioita päätyessään iholle tai silmiin liimaten näitä voimakkaasti. Syanoakrylaatit kuitenkin lähtevät iholta itsestään aikaa myöten noin neljässä päivässä.
Syanoakrylaattien höyryt ärsyttävät hengitysteitä, sillä ne kovettuvat (polymerisoituvat) välittömästi päätyessään esimerkiksi nenän ja hengitysteiden sisäpinnoille. Toistuva altistuminen voi pienelle osuudelle väestöstä aiheuttaa nuhankaltaisia yliherkkyysoireita.
Syanoakrylaatit reagoivat usein hyvin kiivaasti lämpöä vapauttaen (eksotermisesti) puuvillan ja lampaanvillan kanssa mahdollisesti aiheuttaen palovammoja tai tulipalon vaaran. Näistä tai joistakin muista materiaaleista tehtyjä hansikkaita ei kannata siksi käyttää syanoakrylaattiseoksia käsiteltäessä.
Säilyvyys

Syanoakrylaatit säilyvät huoneenlämmössä noin vuoden avaamattomana paketissa valmistuksen jälkeen ja enimmillään 9 kuukautta avattuna. Pakastettuna ja valolta suojattuna jotkin syanoakrylaattiseokset voivat säilyä käyttökelpoisina lähes loputtoman pitkään. Ennen käyttöä niiden tulee kuitenkin antaa lämmetä huoneenlämpötilaan. Huono säilyvyys johtuu syanoakrylaattien jähmettymisestä ja kovettumisesta aikaa myöten. Jähmettyneen seoksen ohennuksessa voidaan käyttää pienemmän molekyylipainon syanoakrylaattiyhdistettä.
Harry Wesley Coover Jr., 2010.
Metyyli-2-syanoakrylaatin polymerisaatio. Nu on jokin nukleofiili.
Adi Shankara

Adi Shankaran patsas
Adi Shankara (tunnetaan myös nimillä Śaṅkara Bhagavatpādācārya, "opettaja jumalan jaloissa", ja Ādi Śaṅkarācārya, "ensimmäinen Shankara"), oli intialainen filosofi joka vakiinnutti Advaita Vedantan opin. Hänen opetuksensa perustui sielun ja Brahmanin ykseydelle, jossa Brahman nähdään määrittelemättömänä (Nirguna Brahman). Smārta-traditiossa Adi Shankaraa pidetään Shivan inkarnaationa. Adi Shankaran tarkkaa elinaikaa ei tiedetä, mutta hänen oletetaan eläneen 700-luvun keskivaiheilla.
Adi Shankara kierteli Intiaa tarkoituksenaan levittää opetuksiaan keskustelujen ja väittelyiden avulla. Hän perusti neljä mathaa (luostaria), jotka olivat tärkeässä asemassa hänen opetustensa elvyttämisessä ja jälki-buddhalaisen hindulaisuuden ja Advaita Vedantan leviämisessä. Shankara perusti myös Dashanami-luostarisäännöstön ja Shanmata-tradition.
Teoksissaan Adi Shankara teki paljon lainauksia Upanishadeista ja muista hindukirjoituksista. Hän esitti myös argumentteja vastustavia koulukuntia, kuten Samkhyaa ja buddhalaisuutta vastaan.
Aiheesta muualla > Teokset

Complete Works of Adi Shankara
Advaita Vedanta Anusandhana Kendra (Arkistoitu – Internet Archive)
Complete works of Adi Shankara (Arkistoitu – Internet Archive)
Some major works of Adi Shankaracharya
Adi Sankara's Books (Arkistoitu – Internet Archive)
Aiheesta muualla > Historia

Guru Parampara of Sringeri Sharada Peetham
Guru Parampara of the Kanchi Kamakoti Peetham
Sankara's date supporting the 788-820 CE date
Material supporting the 509–477 BCE dates (Arkistoitu – Internet Archive) (PDF)
Aiheesta muualla > Elämä ja opetukset

Biography of Adi Shankara as per Madhaviya Shankaravijayam: from the official site of Sringeri Peetham
Brief life history of Adi Shankara with informative additional links
Adi Śańkara — short introduction to his life & philosophy (by Peter J. King)
Biography of Shankara by Swami Sivananda
Another biography of Sankara from kamakoti.org
Takuumies

| Takuumies |
| --- | --- |

Kirjailija:  Jorma Kurvinen
Kansitaiteilija:  Tomi Siukola
Genre:  sotaromaani
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  1996
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  269
ISBN:  951-1-14393-X
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Takuumies on Jorma Kurvisen kirjoittama sotaromaani.
Romaani on kirjoitettu Esko Hirvilammen sotamuistelmiin ja muistiinpanoihin nojautuen.
Tallitytöt 2

Tallitytöt 2 on vuonna 2004 julkaistu hevosaiheinen tietokonepeli. Se jatkaa siitä, mihin ensimmäinen osa Tallitytöt päättyy. Kuten ensimmäisen Tallitytöt-pelin, myös Tallitytöt 2:n ovat luoneet Artplant ja Stabenfeldt, sekä julkaissut Pollux-hevoskerho.
Pelin ensimmäisestä osasta tutut hahmot Minna ja Joonas seurustelevat ja Minna päättää hankkia rahaa, jotta hän saisi oman hevosen. Hankittuaan riittävästi rahaa, hän saa valita kolmesta erivärisestä hevosesta. Valitsemalleen hevoselle hän antaa nimen Storm. Tallille saapuu uusi tyttö nimeltä Elisa, joka osoittautuu niljakkaaksi peluriksi ja joka yrittää viedä Joonaksen Minnalta. Samalla Minnan pitää harjoitella kenttäkilpailua varten.
Takuumiehet

Takuumiehet ovat venäläisen lastenkirjailijan Eduard Uspenskin luomia satuhahmoja. He esiintyvät Uspenskin kirjassa Takuumiehet.
Takuumiehet ovat pikkuruisia huoltomiehiä, jotka asuvat erilaisissa laitteissa ja koneissa niiden takuuajan. Heidän tehtävänään on pitää laitteet moitteettomassa kunnossa. Takuuajan umpeuduttua he palaavat tehtaalle. Vanhojen laitteiden, joiden tehtaat on lopetettu, takuumiehillä ei ole paikkaa minne mennä. Takuumiehet jäävät asumaan laitteisiin ja siksi vanhat laitteet eivät mene ikinä rikki.
Suuhygienia

Hampaiden harjaus
Suuhygienia on suun terveyden hoitoa, joka voidaan määritellä suun sairauksien ehkäisyksi. Suuhygienia koostuu asianmukaisesta ja säännöllisestä hampaiden harjauksesta ja hammaslangan tai vastaavien hammasväleihin mahtuvien välineiden säännöllisestä käytöstä. Suun terveyden hoitamiseen voidaan käyttää lisäksi esimerkiksi suuvettä. Suuhygienialla on merkittävät vaikutukset ihmisen terveyteen, erityisesti vanhemmalla iällä. Epäonnistuminen suun terveyden hoidossa voi johtaa muiden muassa juurihoitojen tarpeeseen, hampaiden heilumiseen ja hampaiden poistamiseen ja sen seurauksena hammasimplanttien tai -proteesien tarpeeseen. Suuhygienistit ja hammaslääkärit ovat suun terveyteen erikoistuneita ammattilaisia.
Ehkäistävät suun sairaudet

Suuhygienian tarkoituksena on minimoida suun sairauksia aiheuttavat mikrobit, mikä saavutetaan poistamalla hampaiden pinnalle kertynyt haitallisia bakteereja sisältävä plakki. Kun plakin määrä hampaiden pinnoilla lisääntyy, karieksen riski kasvaa, kun plakin bakteerit hyödyntävät hampaiden pinnoille jääneitä ruoan hiilihydraatteja ja ulostavat hammaskiillettä syövyttäviä happoja. Hampaiden pinnalle kertynyt poistamaton plakki kovettuu vähitellen hammaskiveksi, joka toimii haitallisten bakteerien suojana, lisäten karieksen riskiä. Hammaskivi aiheuttaa hengityksen pahanhajuisuutta. Suuhygienialla ehkäistään ientulehdusta, joka esiintyy veren vuotamisena ikenistä ja joka on vielä ehkäistävissä suuhygienialla. Sen vakavampi muoto tukikudostulehdus eli parodontiitti, jossa hammasta ympäröivä ien alkaa asteittain tuhoutua ja hampaan kiinnityssäikeet sekä luu alkavat hävitä, jolloin ientaskut syvenevät, hammasvälit laajenevat, hampaat saattavat heilua tai hampaita joudutaan jopa poistamaan menetetyn kiinnityksen vuoksi. Parodontiitin kudostuho ei koskaan palaa ennalleen.
Suun sairauksien ehkäisykeinoja

Fluorihammastahnan käyttö on tehnyt karieksesta harvinaisemman. Karieksen ehkäisyssä tehokkain tapa on fluorihammastahnan käyttö ja hampaiden harjaaminen aamuin ja illoin eli kaksi kertaa vuorokaudessa. Sokeri ja sokeripitoiset ruoat vaikuttavat negatiivisesti suun terveyteen, sillä suun haitalliset bakteerit käyttävät sokeria ravintonaan. Alkoholi ja tupakka vaikuttavat suun terveyteen negatiivisesti. Tupakka ja alkoholi yhdistettynä huonoon suuhygieniaan selittävät noin 80 prosenttia suusyövistä. Lisäksi monien huumeiden käytöllä, kuten metamfetamiinin ja crack-kokaiinin polttamisella on negatiivisia vaikutuksia suun terveyteen.