stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Englannin vaakuna

Englannin vaakuna
Englannin vaakunassa on punaisella pohjalla kolme kultaista kävelevää kohtikatsovaa leijonaa (englanniksi Gules, three lions passant guardant Or). Tämä vaakuna on ollut käytössä 1200-luvulta asti nykymuotoisena.
Ensimmäinen varmuudella identifioitu Englannin vaakuna periytyy kuningas Henrik II Plantagenetilta, jonka vaakunassa oli kultaisessa kentässä kaksi kultaista kävelevää leijonaa. Hän lisäsi yhden leijonan äitinsä, Normandian herttuakunnan, vaakunaansa, jossa oli punaisessa kentässä yksi kultainen kävelevä leijona, symboloimaan myös Englannin kuninkuutta. Kuningas Rikhard I Leijonamieli käytti vaakunaa, jossa oli punaisessa kentässä kaksi kultaista taistelevaa leijonaa. Nykymuotoonsa vaakuna vakiintui Rikhardin veljenpojan Henrik III:n valtakaudella.
Eino Paloheimo

Eino Eelis Paloheimo, sukunimi vuoteen 1906 Brander  (16. toukokuuta 1901 Nakkila – 13. marraskuuta 1977 Tampere) oli suomalainen insinööri ja kirjailija.
Eino Paloheimo oleskeli Kanadassa 1925–1927 ja hän opiskeli sitten Yhdysvalloissa 1927–1928. Suomeen palattuaan Paloheimo oli insinöörinä Oy Nokia Ab:ssä vuoteen 1942 saakka. Tämän jälkeen hän oli insinööritoimisto Ohje Oy:n toimitusjohtajana 1943–1975. Paloheimo toimi Pirkkalaiskirjailijoiden puheenjohtajana 1947–1948 ja 1950.
Teoksia

Mistassini : romaani Kanadan kaukaisista ääristä.      Söderström, Porvoo 1944
Rojukallio.      WSOY 1968
Eino Pakarinen

Eino Isidor Pakarinen (19. marraskuuta 1882 Joensuu – 11. maaliskuuta 1932 Kuopio) oli suomalainen runoilija.
Pakarinen kirjoitti sanat Heino Kasken säveltämään Karjalan marssiin.
Teoksia

Mutkaisilla poluilla. Boman & Karlsson 1902
Juhlaruno Kuusjärven sankaripatsaan paljastustilaisuudessa 20 p:nä elokuuta 1922.   Joensuu 1922
Juhlaruno Joensuun Sk. piirin, Joensuun Sk:n ja Lotta-Swärd paikallisosaston 10 vuotisjuhlaan 30 p:nä marraskuuta ja 1 p:nä joulukuuta 1927. Joensuu 1927
Laulu ja elämä. Liikepaino, Turku 1928
Sarkatakissa : säkeitä vapaudelle ja isänmaalle : lausuttavia runoja. Iltamaohjelmistoa 5. Suojeluskuntain kustannus Oy 1928
Emilio Castillo

Emilio Castillo (s. 24. syyskuuta 1950) on yhdysvaltalainen saksofonisti ja säveltäjä. Hänet tunnetaan parhaiten Tower of Powerin toisena saksofonistina.
Castillon pitkä muusikon ura alkoi, kun hän jäi kiinni varastamisesta. Hänen isänsä kehotti tapauksen jälkeen poikaa aloittamaan jonkin harrastuksen. Isänsä kehotuksesta Emilio alkoi opetella saksofonin, pianon ja kitaran soittoa. Sen lisäksi Emilio otti oppitunteja musiikin teoriasta basisti Norman Batesilta.
Castillo aloitti uransa kosketinsoittajana The Gotham City Crimefighters -yhtyeessä. Nähtyään soulia soittaneen The Spyders -yhtyeen,  Emilio Castillo alkoi soittaa soul cover-kappaleita The Motownsin kanssa. Myöhemmin 1960-luvulla yhtyeeseen liittyi tenorisaksofonisti Stephen "Doc" Kupka, jonka ehdotuksestaan he alkoivat soittaa omia sävellyksiään. Samoihin aikoihin bändin nimeksi muutettiin Tower of Power.
Castillo on ollut yhtyeen jäsen sen perustamisesta alkaen, toimien Tower of Powerin johtohahmona. Huomattava osa bändin kappaleista on Emilio Castillon ja Stephen Kupkan käsialaa.
Aiheesta muualla

Tower of Powerin virallinen kotisivu
Temppeliherrojen kätketty kruunu

Tarinan suomenkielisen julkaisun ensimmäinen sivu vuodelta 2001.
Temppeliherrojen kätketty kruunu (engl. The Crown of the Crusader Kings) on Don Rosan käsikirjoittama ja piirtämä Aku Ankka -tarina vuodelta 2001. Suomessa se on julkaistu ensimmäisen kerran Temppeliherrojen kätketty kruunu ja muita Don Rosan parhaita -kokoelman nimitarinana vuonna 2001. Temppeliherrojen kätketty kruunu muodostaa ensimmäisen osan tarinasta, jossa Roope Ankka etsii temppeliherrojen kadonnutta aarretta. Seikkailun toinen osa on kolme vuotta myöhemmin valmistunut Kirje kotoa.
Englannincrest

Englannincrest on lyhytkarvainen marsurotu, jolla on pyörre, eli crest, otsassa. Pyörre on samanvärinen marsun muun karvapeitteen kanssa.
Englannincrest voi olla joko yksivärinen tai kuvioitu. Standardin mukaan se on hyväksytty kaikissa (hyväksytyissä) väreissä. Sen karva on noin 2cm pituinen, sileä ja kiiltävä. Crest on marsun otsalla silmien ja korvien välissä, sen keskiosa on noin neulanpään kokoinen ja karva kasvaa siitä tasaisesti säteittäin. Crestin tulisi olla pyöreä ja syvä.
Teemu Kakkuri

| Teemu Kakkuri |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. kesäkuuta 1960 Oulu
Kuollut: 29. lokakuuta 2022 (62 vuotta) Oulu
Ammatti:  pastori, teologian tohtori, rehtori, kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: suomi
Aikakausi:  lähinnä 2000-luku
Tyylilajit:  kirkkohistorialliset ja kristilliset kirjat
Esikoisteos:  Voiko kaiken saada anteeksi Evankelinen liike kirkossa ja yhteiskunnassa 1944–1963
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Teemu Paavo Pekanpoika Kakkuri (18. kesäkuuta 1960 Oulu – 29. lokakuuta 2022 Oulu) oli suomalainen teologian tohtori, seurakuntapastori ja kansanopiston rehtori.
Perhetaustat

Teemu Kakkuri syntyi Oulun Tuirassa filosofian tohtori Pekka Kakkurin ja farmaseutti Maija-Liisa Kakkurin (o.s. Veijovuori) perheeseen. Vuonna 1991 Kakkurin puolisoksi tuli erityislastentarhaopettaja Kaisamaria Perko. Perheeseen syntyi kaksi lasta.
Opinnot

Kouluvuodet Kakkuri vietti Raahessa. Hän valmistui ylioppilaaksi Raahen lukiosta vuonna 1979. Opinnot jatkuivat Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa, josta hän valmistui teologian kandidaatiksi (yl.)  vuonna 1989. Kakkuri vihittiin papiksi 6.11.1989 Oulussa. Hän suoritti pedagogiset opinnot 1998. Hän väitteli tohtoriksi 2011 Itä-Suomen yliopistossa Joensuussa kirkkohistoriasta aiheenaan sotienjälkeinen evankelisuus yhteiskunnassa ja kirkossa.
Työura

Kakkuri toimi Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen (SLEY) opiskelijapastorina vuodet 1988–1994, SLEY:n aluejohtajana vuodet 1995–1996 sekä Helsingin evankelisen opiston rehtorina 1997–2009.  Vuosina 2009–2010 Kakkuri toimi Sley-Median toimitusjohtajana sekä 2010–2011 Suomen Kansanopistoyhdistyksen kehittämispäällikkönä. Vuosina 2011, 2012 ja 2013 hän hoiti Itä-Suomen yliopistossa kirkkohistorian yliopistonlehtorin sijaisuuksia. Vuonna 2013 Kakkuri palasi nuoruuden kotiseudulle Raaheen, nyt seurakuntapastorin virkaan.  Osa-aikaeläkkeelle hän siirtyi 2018.
Sivutoimia ja luottamustehtäviä

Kirjoitus- ja tutkimustyötä varten Kakkurilla oli pienyritys, tmi Nikodemos. Diakonia-ammattikorkeakoulun (DIAK) hallituksen jäsenenä hän oli 2004–2009 sekä Suomen Kansanopistoyhdistyksen hallituksen jäsenenä  2007–2010.
Huomioita

Kakkuri oli mukana Suomen Raamattuopiston nuorisotyössä, Sanansaattajissa ja Evankeliumiyhdistyksessä. Hän ideoi muun muassa Pyhän Sydämen kappelin viikoittaisen messun.
Teemu Kak­ku­rin kir­joit­ti uskonpuhdistuksen 500-vuotisjuhlanäytelmän.  Martti ja Luther -näytelmässä uskonpuhdistusta tehdään tehtaan var­jos­sa. Näytelmää esitettiin Raahen teatterissa.
Kirjojen kirjoittamisen lisäksi tutkija ja tietokirjailija Kakkuri kirjoitti blogeja ja toimi kolumnistina Sana-lehdessä (2010–2022),  "Uudessa tiessä" (2015), Kotimaassa (2017) ja Rauhan tervehdyksessä (2018). Pakinoitsijana Sanassa hän oli vuodesta 2010. Jokerit Hockey Newsin päätoimittajana ja julkaisijana Kakkuri oli 2007–2009.
Suomen-, ruotsin-, englannin- ja ranskankielentaitoinen Kakkuri harrasti kalastusta ja lukemista.
Kirjallinen tuotanto > Kirjoja

Ei muuta tietä: suuntaviivoja kristityn nuoren aikuisen ja opiskelijan elämään. SLEY-kirjat, 1991.
Voiko kaiken saada anteeksi. Sley-kirjat 1998.
Neljä kohtaamista: Pieniä kertomuksia uskosta. Majakka 2008.
Seitsemän kohtaamista: Pieniä kertomuksia uskosta. Majakka 2009.
Fredrik Gabriel Hedberg 1811–2011: Juhlakirja, toimittaneet Reijo Arkkila ja Teemu Kakkuri. Sley, 2011.
Evankelinen liike kirkossa ja yhteiskunnassa 1944–1963: Aktiivinen uudistusliike ja konservatiivinen sopeutuja. Väitöskirja. University of Eastern Finland 2011.
Seitsemän hetkeä Jeesuksen elämässä. Perussanoma 2012.
Suomalainen herätys: Herätyskristillisyyden historia nälkävuosista Nokia-missioon. Kirjapaja 2014.
Raamattuja Suomen kansalle: Suomen Pipliaseuran historia. 1, 1812–1947. Suomen Pipliaseura 2015.
Nuotioteologiaa: puheenvuoroja jumalanpalveluksesta ja yhteisöllisyydestä. Kirjoittajat: Teemu Kakkuri ja 13 muuta. Kirjapaja, 2022.
Aamun sanoja. Sacrum 2024.
Raamattuja kaikille kansoille: Suomen Pipliaseuran historia. 2, 1947-1993. Suomen Pipliaseura, 2024.
Kirjallinen tuotanto > Artikkeleita

”Kirkkoja Karjalaan.” Kirkkohistorian alueilla. Suomen kirkkohistoriallisen seuran toimituksia 217. Karjalan teologisen seuran julkaisuja 2. 2011.
”British and Foreign Bible Society saamenkielisten raamatunkäännösten kustantajana.” Crux spes unica, 2012.
”Tuoretuotteita ja säilykkeitä.” Artikkeli Vartijan teemakirjassa 2012.
”Kansankirkko käytännöllisenä kysymyksenä.” Reseptio 2/2014. (Esitelmä Suomen evankelis-luterilaisen kirkon ja Suomen ortodoksisen kirkon XII teologisissa neuvotteluissa 21.–22.10.2014.)
"Ansiokas kartoitus 1960-1980-luvun vanhoillislestadiolaisuudesta." Kirjallisuusarvostelu. Suomen kirkkohistoriallisen seuran vuosikirja 105, 2015.
”The Folk Church: A Practical Overview.” Publications of the Evangelical Lutheran Church of Finland 29. 2015.
”Laestadianism, Socio-Cultural Developments of.” Encyclopedia of Martin Luther and the Reformation. Rowman & Littlefield Publishers, USA. 2017.
”Lutheran Revivalism as a Root of Nordic Democracy.” Encyclopedia of Martin Luther and the Reformation. Rowman & Littlefield Publishers, USA. 2017.
”Finnish Evangelical Lutheran Movement.” Encyclopedia of Martin Luther and the Reformation. Rowman & Littlefield Publishers, USA. 2017.
”Pietism in North Europe, The Descendants of.” Encyclopedia of Martin Luther and the Reformation. Rowman & Littlefield Publishers, USA. 2017.
"Kun paimen ei johda vihreille niityille." Julkaisussa: Kotimaa 2017: 23, s. 19
"Pietististä humanistiksi?: Olavi Kares herännäisyyden, kirkon ja yhteiskunnan muutoksen keskellä 1945-1974." Kirja-arvostelu. Suomen kirkkohistoriallisen seuran vuosikirja 109, 2019.
Aiheesta muualla

Teemu Kakkurin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
The Hypothesis

The Hypothesis on vuonna 2009 Kouvolassa perustettu melodista death metalia soittava yhtye. Syksyllä 2021 yhtyeen laulaja Antti Seppälä kuoli.
Jäsenet

Antti Seppälä – laulu
Juuso Turkki – kitara
Asko Sartanen – kitara
Markku Ruuskanen – basso
Rolf Pilve – rummut
Jäsenet > Entiset jäsenet

Saku Moilanen – kosketinsoitin
Waltteri Väyrynen – rummut
Diskografia

Nightshade (2010,  EP, omakustanne)
Origin (2016,  Inverse Records)
Aiheesta muualla

The Hypothesis Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Temppeliherrojen kätketty kruunu ja muita Don Rosan parhaita

| Temppeliherojen kätketty kruunu ja muita Don Rosan parhaita |
| --- | --- |

Kirjailija:  Don Rosa
Kuvittaja:  Don Rosa
Kansitaiteilija:  Don Rosa
Kieli:  englanti
Genre:  sarjakuvakokoelma
Suomennos
Suomentaja:  Jukka Lindfors Markku Saarinen Antti Hulkkonen
Kustantaja:  Helsinki Media/Sanoma Magazines Finland
Julkaistu:  2001
Ulkoasu:  kovakantinen, myös nahkakantinen erikoispainos
Sivumäärä:  174
ISBN:  951-32-1192-4
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Temppeliherrojen kätketty kruunu ja muita Don Rosan parhaita on neljäs Suomessa julkaistu Don Rosan Aku Ankka -sarjakuvia sisältävä kovakantinen kirja. Sen toimittivat Jukka Heiskanen, Riku Perälä ja Elina Toppari, ja julkaisi Helsinki Media vuonna 2001.
Kokoelmassa on 176 sivua, jotka muodostuvat varsinaisten tarinoiden lisäksi Rosan esipuheesta ja kutakin tarinaa koskevista kommenteista.
Kokoelmasta julkaistiin myös nahkakantinen 100 kappaleen painos, joista numerot 1–20 sisälsivät Rosan värillisen piirroksen ja nimikirjoituksen, ja numerot 21–100 Rosan mustavalkoisen piirroksen ja nimikirjoituksen. Rosa kävi kokoelman julkaisun yhteydessä myös Suomessa nimikirjoituskiertueella 29. marraskuuta – 5. joulukuuta 2001.
Tarinat

| Tarinakoodi | Suomenkielinen nimi | Alkukielinen nimi | Suomentaja | Sivuja |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| D 2001-024 | Temppeliherrojen kätketty kruunu | The Crown of the Crusader Kings | Jukka Lindfors | 27 |
| AR 108 | Suurin kurpitsa | Fit to Be Pied | Jukka Lindfors | 10 |
| AR 125 | Krokotiilinmetsästäjä | The Crocodile Collector | Jukka Lindfors | 18 |
| AR 119 | Tyylittä taaplaten | Metaphorically Spanking | Jukka Lindfors | 10 |
| AR 130 | Andien kutsu | Return to Plain Awful | Markku Saarinen | 28 |
| AR 145 | Hänen Majesteettinsa Roope Ankka | His Majesty, McDuck | Jukka Lindfors | 28 |
| H 8968 | Hopealautasella | On a Silver Platter | Jukka Lindfors | 10 |
| D 94012 | Kroisoksen aarre | The Treasury of Croesus | Jukka Lindfors | 24 |
Don Rosa
| --- | --- |
Suomessa julkaistut kokoelmat:  Kadonneen kirjaston vartijat (1995) | Roope Ankan elämä ja teot (1997) | Sammon salaisuus (1999) |  Temppeliherrojen kätketty kruunu (2001) | Kymmenen avataran aarre (2003) | Musta Ritari (2005) | Roope Ankan elämä ja teot 2 (2007) | Kolmen caballeron paluu (2009) | Pako Kielletystä laaksosta (2010)
Tarinoita:  Hänen Majesteettinsa Roope Ankka | Kirje kotoa | Sammon salaisuus | Temppeliherrojen kätketty kruunu | Musta Ritari | Musta Ritari slurppaa jälleen | Kymmenen avataran aarre | Matka Maan keskipisteeseen
Muut:  Aku Ankan sukupuu | Pertwillaby Papers | Captain Kentucky
Muuta:  Luettelo Don Rosan Disney-sarjakuvista | Luettelo Don Rosan Suomessa julkaistusta Disney-tuotannosta
Eddie and the Cruisers

| Eddie and the Cruisers |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Martin Davidson
Käsikirjoittaja:   Martin Davidson  Arlene Davidson 
Perustuu:  P. F. Klugen romaaniin
Tuottaja:   Joseph Brooks  Robert K. Lifton 
Säveltäjä:  John Cafferty
Kuvaaja:  Fred Murphy
Leikkaaja:  Priscilla Nedd-Friendly
Pääosat:   Tom Berenger  Michael Paré  Joe Pantoliano  Matthew Laurance 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Aurora
Levittäjä:  Embassy Pictures Netflix
Ensi-ilta:  23. syyskuuta 1983
Kesto:  95 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Tuotto:  4 685 097 dollaria
Seuraaja:  Eddie Lives!
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Eddie and the Cruisers on vuonna 1983 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka ohjasi Martin Davidson. Hän myös käsikirjoitti elokuvan yhdessä Arlene Davidsonin kanssa. Pääosassa esiintyvät Tom Berenger, Michael Paré, Joe Pantoliano ja Matthew Laurance.
Juoni

Toimittaja Maggie Foley haastattelee Eddie and the Cruisers -rock-yhtyeen elossa olevia jäseniä. Yhtyeen muistot palaavat takaisin laulaja Eddie Wilsonista, kun sanoittaja Frank Ridgeway palaa takaisin yhtyeen jäsenten seuraksi. Eddien oletettiin kuolleen auto-onnettomuudessa, mutta epäilyt alkavat kasvaa, kun eräs henkilö etsii yhtyeen viimeisintä ja julkaisematonta levyä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Tom Berenger  | … |  Frank Ridgeway   |
|  Michael Paré  | … |  Eddie Wilson   |
|  Joe Pantoliano  | … |  Doc Robbins   |
|  Matthew Laurance  | … |  Sal Amato   |
|  Helen Schneider  | … |  Joann Carlino   |
|  David Wilson  | … |  Kenny Hopkins   |
|  Michael Antunes  | … |  Wendell Newton    |
|  Ellen Barkin  | … |  Maggie Foley   |
|  Kenny Vance  | … |  Lew Elson   |
|  John Stockwell  | … |  Keith Livingston   |
Vastaanotto

Elokuva sai ensi-iltansa syyskuussa 1983 ja tuotti avausviikolla 1.4 miljoonaa dollaria ja kaiken kaikkiaan 4.7 miljoonaa dollaria Pohjois-Amerikassa. Se otettiin huonon menestyksen vuoksi pois teattereista kolmen viikon jälkeen ja kaikki mainokset jo ensimmäisen viikon jälkeen.
Vuonna 1984 Eddie and the Cruisers esitettiin HBO televisiokanavalla ja suuren suosion myötä Embassy Pictures päätti julkaista elokuvan viikon verran teattereihin. Se ei kuitenkaan menestynyt lipputuloissa. Sittemmin elokuva nousi kulttimaineeseen VHS myynnin kautta.
Aiheesta muualla

Ebert, Roger: Eddie and the Cruisers RogerEbert.com.  23.9.1983. Viitattu 2.8.2021. (englanniksi)
Terveyserot

Terveyserot eli väestöryhmien väliset erot terveydessä ja sairastavuudessa ovat Suomessa pohjoismaisella skaalalla mitattuna suhteellisen suuret. Terveyseroilla viitataan lähes aina terveyden eriarvoisuuteen. Terveyden eriarvoisuus tarkoittaa sellaisia väestöryhmien välisiä eroja terveydessä ja sairastavuudessa, joita voidaan periaatteessa ehkäistä yhteiskunnallisin toimin ja joita voidaan täten pitää moraalisesti epäoikeudenmukaisina tasa-arvoon tähtäävän hyvinvointivaltion kontekstissa. Terveyden eriarvoisuus ei siis johdu yksilöiden biologisista eroista vaan sosiaalisen aseman vaikutuksesta terveyteen. Terveyden eriarvoisuus ilmenee väestöryhmien välisinä systemaattisina eroina terveydentilassa, sairastavuudessa ja kuolleisuudessa. Terveyseroja on havaittavissa esimerkiksi sosioekonomisten ryhmien, sukupuolten, asuinalueiden ja siviilisäädyn perusteella.
Juha Sipilän vuonna 2015 laaditussa hallitusohjelmassa mainittiin tavoitteena kansanterveyden edistäminen ja eriarvoisuuden vähentäminen. Näihin tavoitteisiin pyritään esimerkiksi ravintotottumuksien, elintapojen ja yksilön oman vastuunoton edistämisellä.
Sosioekonomiset terveyserot

Sosioekonomisen ryhmän osoittimina käytetään tyypillisimmin koulutusta, ammattiasemaa ja tuloja tai varallisuutta. Nämä kaikki osoittimet ovat kuitenkin vahvasti sidoksissa toisiinsa. Vaikka suomalaisten terveydentila on keskimäärin kehittynyt myönteiseen suuntaan, ovat väestöryhmien väliset terveyserot olleet pysyviä, ja osittain ne ovat jopa kasvaneet. Suomessa sosioekonomiset terveyserot ovat verrattain suuret. Sosioekonomisten ryhmien väliset elinajanodotteen erot ovat kasvaneet aikavälillä 1988−2007, tuloryhmien välillä enemmän kuin koulutus- tai ammattiryhmien välillä. Myös koettu terveys, vakavat mielenterveyshäiriöt, sairauspäivärahapäivien määrä, terveiden elinvuosien määrä sekä useat muut terveydentilaa havainnollistavat mittarit vaihtelevat systemaattisesti sosioekonomisen aseman mukaan. Esimerkiksi pitkäaikaissairastavuus on sosioekonomisen asteikon alimmissa ryhmissä 50 prosenttia vallitsevampaa kuin ylimmissä.
Edellä kuvatun kaltaista systemaattista ja asteittaista vaihtelua terveydessä kutsutaan terveyden sosiaaliseksi gradientiksi. Terveyden sosiaalisella gradientilla tarkoitetaan terveyden asteittaista vaihtelua sosiaalisen aseman mukaan, esimerkiksi siten, että koulutustason ja tulojen kasvaessa sairastavuus vähenee. Terveyden sosiaalinen gradientti siis kuvaa tapaa, jolla terveys paranee asteittain siirryttäessä ylöspäin sosioekonomisella asteikolla. Tämä tarkoittaa sitä, että terveyserot eivät ole ongelmalliset vain huonoimmassa asemassa olevien kannalta, vaan ovat aina kokonaista kansakuntaa koskettava ongelma. Erot ilmenevät siis myös esimerkiksi ylimpien sosiaaliluokkien välillä.
Aiheesta muualla

Sosiaali- ja terveysministeriö: Terveyserojen kaventaminen  (Arkistoitu – Internet Archive)
Terveyden ja hyvinvoinnin laitos: Hyvinvointi- ja terveyserot  (Arkistoitu – Internet Archive)
Deuce (artisti)

| Deuce |
| --- | --- |
 Deuce esiintymässä vuonna 2012.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Aron Erlichman
Syntynyt: 2. maaliskuuta 1983 (ikä 41) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  räppäri, laulaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Deuce, aiemmin The Producer
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2001–
Tyylilajit:  Rap rock, hard rock, hip hop, crunkcore
Soittimet:  laulu, koskettimet, kitara bassokitara
Yhtyeet:  Hollywood Undead (2005–2010)
Levy-yhtiöt:  Five Seven Music Better Noise Records
Aiheesta muualla
www.deucela.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Aron Erlichman (s. 2. maaliskuuta 1983 Los Angeles, Kalifornia), tunnettu paremmin taiteilijanimellä Deuce, on yhdysvaltalainen musiikkituottaja, laulaja-lauluntekijä ja räppäri. Hän tuli tunnetuksi rap rock-yhtye Hollywood Undeadin yhtenä perustajana, sanoittajana ja vokalistina. Hän erosi yhtyeestä vuonna 2010, ja aloitti soolouran yhdessä taustabändinsä, Nine Livesin kanssa.
Deuce julkaisi debyyttialbuminsa, Nine Livesin huhtikuussa 2012. Albumi myi ensimmäisellä viikollansa 11 425 kopiota. Hän on myös tehnyt yhteistyötä yhtyeiden brokeNCYDE ja Blood on the Dance Floor kanssa.
Musikaalinen ura > Uran alkuvaiheet (2001–2005)

Deuce alkoi luoda rock-tyylistä musiikkia omalla nimellänsä Aron Erlichman, vuonna 2001. Vuonna 2005, hän julkaisi muutamia kappaleita hänen luomaltaan EP:ltänsä internetissä. Myöhemmin samana vuonna hän perusti Hollywood Undeadin yhdessä Jorel Deckerin ja Jeff Phillipsin kanssa. Hän lauloi puhtaat lauluosuudet, ja tuotti instrumentaaliosuuksia kunnes myöhemmin vuonna 2010 poistui bändistä.
Musikaalinen ura > Hollywood Undead (2005–2010)

Deucen ensimmäinen julkaisu bändin kanssa oli debyyttisingle, The Kids, joka sai suurta positiivista huomiota MySpacessä. Bändin alkuajoilla Deuce tunnettiin roolinsa mukaisella aiemmalla taiteilijanimellänsä "The Producer" (suom. Tuottaja), mutta hän päätti muuttaa sen pseudonyymiin Deuce hieman myöhemmin.
Hollywood Undead teki läpimurtonsa vuonna 2008 debyyttialbumillaan Swan Songs, joka myi kultaa (500  000 kappaletta) Yhdysvalloissa. Yhtye julkaisi myös kaksi EP:tä vuosina 2009 ja 2010, Swan Songs B-Sides EP:n ja Swan Songs Rarities EP:n. Lisäksi julkaistiin yksi livealbumi vuonna 2009, nimeltään Desperate Measures. Nämä olivat yhtyeen albumit, joilla Deuce esiintyi.
Alkuvuodesta 2010 Deuce jätti bändin. Hän selitti tätä musiikillisillä erimiellisyyksillä.
Hän julkaisi pian tämän jälkeen YouTube-videopalvelussa kappaleen Story of a Snitch, jossa hän haukkuu Hollywood Undeadin jäseniä, ja väittää, että hänet potkittiin ulos yhtyeestä.
Musikaalinen ura > Sooloura (2010–)

Pian jätettyään Hollywood Undeadin, Deuce päätti aloittaa soolouran. Hän on julkaissut yhdessä taustabändinsä Nine Livesin kanssa kaksi studioalbumia, kolme EP:tä ja yhden mixtapen.
Hänen musiikkinsa on hyvin samantyylistä kuin Hollywood Undeadin, rap rockin ja hip-hopin sekoitusta vivahteella metallimusiikkia.
Deuce käyttää erimallisia maskeja musiikkivideoissaan ja live-esiintymisissään, kuten aiemman yhtyeensä Hollywood Undeadin jäsenetkin.
Diskografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 Deuce esiintymässä peilimaskissaan vuonna 2013.
Julkaisut
| ↙Studioalbumit | 1 |  |
| ↙EP:t | 2 |  |
| ↙Singlet | 8 |  |
| ↙Musiikkivideot | 6 |  |
| ↙Mixtapet | 1 |  |
Diskografia > Studioalbumit

| Nimi | Julkaisutiedot | Lista> Billboard 200 | Myynti |
| --- | --- | --- | --- |
| Nine Lives |  Julkaistu: 2012  Levy-yhtiö: Five Seven Music  Formaatti: CD / Digitaalinen | #37 | 11 425 (ensimmäinen viikko) |
Diskografia > EP:t

| Nimi | Julkaisutiedot | Lista> Billboard 200 | Myynti |
| --- | --- | --- | --- |
| The Two Thousand Eight EP |  Julkaistu: 2008  Levy-yhtiö: A and M Records/Octone Records  Formaatti: Digitaalinen | - |  ? |
| Deuce Remixxxed EP |  Julkaistu: 2012  Levy-yhtiö: Omakustanne  Formaatti: Digitaalinen | - |  ? |
Diskografia > Mixtapet

| Nimi | Julkaisutiedot | Lista> Billboard 200 | Myynti |
| --- | --- | --- | --- |
| They Call Me Big Deuce EP |  Julkaistu: 2011  Levy-yhtiö: Eleven Seven Music  Formaatti: Digitaalinen | - |  ? |
Diskografia > Singlet

2011: Let's Get It Crackin  (mukana Jeffree Star)
2012: America
Help Me
Nobody Likes Me (mukana Truth & Ronnie Radke)
I Came To Party (mukana Truth & Travie McCoy)
2013: The One
2015: Invicible
Just Pretend (mukana Gadjet)
Diskografia > Musiikkivideot

2011: Let's Get It Crackin (mukana Jeffree Star)
2012: America
Help Me
I Came To Party (Album Version) (mukana Truth & Travie McCoy)
I Came To Party (Rock Radio Mix) (mukana Truth & Travie McCoy)
2013: The One
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi