stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Oleh Protasov
Ura pelaajana

Protasov aloitti uransa FK Dnipro Dnipropetrovskin juniorina vain 8-vuotiaana. Hän kävi läpi seuran juniorimyllyn ja nousi 1981 seuran edustusmiehistöön. Hän edusti seuraa sen menestyksekkäinä vuosina ja voitti Neuvostoliiton mestaruuden 1983 ja Neuvostoliiton Federaatio-cupin 1986.
Kauden 1987 jälkeen Protasov siirtyi mahtiseura FK Dynamo Kiovaan, jossa pelasi kolme kautta. Hän voitti 1990 uransa toisen Neuvostoliiton mestaruuden. Neuvostoliiton romahtamisen myötä Protasov siirtyi 1990 pelaamaan Kreikkaan, jossa edusti ensin Olympiakosta. Protasov sopeutui hyvin Kreikan liigaan ja hän paukutti Olympiakosissa neljän vuoden aikana 48 maalia ja voitti kaudella 1991–1992 Kreikan cupin.
Kesällä 1994 Protasov jätti Olympiakosin ja siirtyi japanilaisen Gamba Osakan paitaan. Hän palasi Eurooppaan kauden 1995 jälkeen ja pelasi pienemmissä kreikkalaisseuroissa, kunnes lopetti uransa vuonna 2000.
Maajoukkuetasolla Protasov oli Neuvostoliiton kantavia voimia 1980-luvulla. Hän pelasi maajoukkueessa 68 ottelua ja teki niissä 29 maalia. Hän on kaikkien aikojen toiseksi paras neuvostomaalintekijä 42 osumaa viimeistelleen Oleh Bloh’inin jälkeen. Hän edusti Neuvostoliittoa MM-kisoissa 1982 ja 1986 sekä EM-kisoissa 1988.
Pelaajauransa aikana Protasov voitti Neuvostoliiton liigan maalikuninkuuden kolmesti ja vuonna 1987 hänet valittiin vuoden pelaajaksi.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Neuvostoliiton mestaruus: 1983, 1990
Neuvostoliiton cup: 1990
Neuvostoliiton Federaatio-cup: 1986
EM-hopeaa: 1988
Kreikan cup: 1992
Neuvostoliiton liigan maalikuningas (3): 1985, 1987, 1990
Neuvostoliiton vuoden pelaaja: 1987
Ura valmentajana

Valmennusuransa Protasov aloitti Kreikassa, kun hänet nostettiin helmikuussa 2003 Olympiakosin päävalmentajaksi. Hän johdatti seuran kauden päätteeksi Kreikan mestariksi ja jatkoi tehtävässään kunnes sai potkut maaliskuussa 2004.
Heinäkuussa 2005 Protasovista tuli romanialaisen FC Steaua Bukarestin päävalmentaja. Hän luotsasi seuraa menestyksekkäästi UEFA Cupissa kunnes jätti joukkueen yllättäen joulukuussa 2005. Pian lähtönsä jälkeen Protasov palasi kasvattajaseuraansa FK Dnipro Dnipropetrovskiin päävalmentajaksi.  Protasovin johdolla Dnipro nousi Ukrainan liigan kärkikahinoihin ja sijoittui parhaimmillaan neljänneksi kausilla 2006/07 ja 2007/08. Elokuussa 2008 seura erotti Protasovin Dnipron pudottua UEFA Cupissa sveitsiläiselle AC Bellinzonalle.
Lokakuussa 2008 Protasov jatkoi valmennusuraansa venäläisseura FK Kuban Krasnodarissa. Hänen johdollaan seura varmisti nousun Venäjän liigaan. Talousvaikeuksien vuoksi Kuban kuitenkin purki Protasovin sopimuksen jo marraskuussa.
Kesällä 2009 Protasov palasi valmentajaksi Kreikkaan siirtyen Iraklisin päävalmentajaksi.  Kausi alkoi kuitenkin Iraklisilta kehnosti ja putoaminen Kreikan cupista maksoi ukrainalaisvalmentajalle työpaikan lokakuussa 2009.
Joulukuussa 2009 Protasov allekirjoitti sopimuksen venäläisseura FK Rostovin kanssa.  Debyyttikausi toi Protasoville ja Rostoville liigassa yhdeksännen sijan. Protasov jätti joukkueen toukokuussa 2011.
Marraskuussa 2011 Protasovista tuli kazakstanilaisen FK Astanan päävalmentaja. Hän sai potkut seurasta huhtikuussa 2012.
Heinäkuussa 2012 Protasov siirtyi FK Dinamo Minskin päävalmentajaksi.  Protasov luotsasi seuran kauden 2012 päätteeksi liigassa kolmanneksi ja Valko-Venäjän cupin finaaliin. Hän erosi tehtävästään kesäkuussa 2013.
Lokakuussa 2013 Protasovista tuli romanialaisen FC Astra Giurgiun päävalmentaja.  Pesti päättyi heikkojen tulosten vuoksi potkuihin jo maaliskuussa 2015.
Syyskuussa 2015 Protasov teki kolmivuotisen sopimuksen kreikkalaisseura Aris FC:n kanssa, mutta joukkue joutui talousvaikeuksien vuoksi lakkauttamaan ammattilaistoiminnan eikä Protasov koskaan aloittanut tehtävässään.
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Kreikan mestaruus: 2003
Romanian vuoden valmentaja: 2005
Laibach

| Laibach |
| --- | --- |
 Laibach konsertoi Celjessä Sloveniassa 7.7.2007
Tiedot
Toiminnassa:  1980–
Tyylilaji:  industrial   neoklassinen   EBM   darkwave
Kotipaikka:  Trbovlje, Slovenia
Laulukieli:  englanti   saksa   sloveeni
Jäsenet:  Eber   Saliger   Dachauer   Keller  
Levy-yhtiö:  Mute Records, 1987–   NSK Recordings, 1999–   Cherry Red, 1985–1989   Walter Ulbricht Schallfolien AG, 1985–1987   R.O.P.O.T., 1985–1987   Š.K.U.C., 1983–1987  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Laibach on vuonna 1980 perustettu slovenialainen avantgarde-yhtye, joka yhdistetään yleensä industrial-genreen. Yhtye tuli tunnetuksi popmusiikin sekoittamisesta totalitaristiseen ja militaristiseen kuvastoon. Yhtyeen musiikki käsittelee poliittisia aiheita usein provokatiivisella ja vaikeaselkoisella tavalla. Yhtye on vaikuttanut industrial-musiikin kehitykseen. 1990-luvulta lähtien Laibach on siirtynyt musiikillisesti EBM:n ja darkwaven suuntaan.
Laibach on tehnyt soundtrackin suomalaiseen Iron Sky -elokuvaan, joka julkaistiin vuonna 2012.
Historia

Laibach perustettiin Trbovljen kaupungissa Jugoslaviassa 1. kesäkuuta 1980. Yhtyeen nimi on otettu Ljubljanan saksankielisestä nimestä. Vuonna 1984 Laibach perusti kahden muun taiteilijaryhmän IRWINin (kuvataide) ja Gledališce Sester Scipion Nasicen (teatteri, muutti nimensä vuonna 1987 muotoon Gledališce Rdeci Pilot ja vuonna 1990 muotoon Kozmokineticni Kabinet Noordung) kanssa yhteisen taiteilijakollektiivin nimeltä Neue Slowenische Kunst. Sitä ennen Laibach oli poikkitaiteellinen ryhmä, joka keskittyi myös kuvataiteeseen. Laibach Kunst -konseptiin on kuulunut ajoittain myös kaksi sivuryhmää: 300 000 V.K. ja Germania.
Musiikki ja sanoma

Laibachin musiikkityyli on vaihdellut alkuaikojen raskaasta industrialista EBM:ään ja dark waveen. Tunnistettavin elementti yhtyeen musiikissa lienee laulaja Milan Frasin bassoääni, vaikka Laibachin levyillä on esiintynyt vierailevia laulajia ja yhtye on myös julkaissut instrumentaalilevyjä. 2000-luvun kokoonpanossa on mukana pysyvänä jäsenenä naisvokalisti Mina Špiler.
Laibach tunnetaan omintakeisesta, kokeilullisesta tyylistään ja provokatiivisesta flirttailusta totalitarismin kanssa. Yhtyeelle on tyypillistä asettua kulloinkin vallitsevaa poliittista ilmapiiriä vastaan joko suorasanaisesti tai vihjailevasti. Yhtyettä on väitetty välillä äärioikeistolaiseksi ja toisinaan taas äärivasemmistolaiseksi. Muusikko ja toimittaja Richard Wolfson kuvaili vuonna 2003 yhtyeen toimintatapaa: ”Laibachin metodi on erittäin yksinkertainen, tehokas ja kauhistuttavan altis virheellisille tulkinnoille. Aluksi he omaksuvat vihollisen tyylin, ottavat käyttöönsä valtiovallan asut ja symbolit ja liioittelevat sitten tätä kaikkea vieden sen parodian rajoille asti… Seuraavaksi he kääntävät huomionsa hyvin polttaviin aiheisiin – Länsi-Euroopan tuntemaan pelkoon Itä-Euroopasta tulevia maahanmuuttajia kohtaan, Euroopan unionin valtapeleihin, länsimaisen demokratian ja totalitarismin vertailuun.”
Suomalainen Tuomas Tähti kertoo kirjassaan Nationalistin henkinen horisontti (2019) Laibachin Ivan "Jani" Novakin sanoneen Tampereella vuonna 2015, että Laibach on kommunistinen ryhmä, jonka työstä suurin osa liittyy tavalla tai toisella kommunismiin.
Kautta historiansa Laibach on tehnyt oman musiikin lisäksi cover-kappaleita, joissa pop-musiikkia esitetään yhtyeen omalla tyylillä. Laibach-covereille on ominaista, että kappaleiden merkitys näyttäytyy yhtyeen esitystavan vuoksi hyvin eri tavalla kuin originaalissa. Tunnetuimmat näistä ovat ehkä 1987 julkaistulla Opus Dei -levyllä. Ryhmän katalogiin kuuluu kokonaisia cover-levyjä (NATO, Let It Be). 2000-luvulla Laibach on versioinut klassista musiikkia, kansallislauluja ja Sound of Music -musikaalielokuvan kappaleita.
Vaikutus

Laibachin taiteeseen ja toimintatapoihin liittyen on tehty akateemista tutkimusta, jopa tohtorinväitöskirja.
Laibach on vaikuttanut industrial-musiikin kehitykseen, etenkin martial industrial -genreen. Lisäksi Rammsteinin tiedetään ottaneen Laibachilta vaikutteita.
Jäseniä > Klassisten studio- ja kiertuekokoonpanojen jäseniä

Dejan Knez (yksi perustajista, jättäytyi ryhmästä vuonna 2006)
Andrej Lupinc (yksi perustajista, basistina ryhmän alkuaikoina)
Tomaž Hostnik (liittyi ryhmään laulajaksi vuonna 1981, kuoli 1982)
Miran Mohar (siirtyi vuonna 1983 Laibachista kuvataideryhmä IRWINiin)
Milan Fras (laulajana vuodesta 1983)
Ivan "Jani" Novak (vuodesta 1983)
Ervin Markošek (oli tauolla 1989–1991, ei ryhmässä vuoden 2003 jälkeen)
Roman Dečman (kiertuerumpali vuosina 1986–2006)
Nikola Sekulović (pitkäaikainen basisti)
Jäseniä > Nykyinen kiertuekokoonpano

Milan Fras: laulu
Marina Mårtensson: laulu, akustinen kitara
Luka Jamnik: syntetisaattori
Rok Lopatič: syntetisaattori
Vitja Balžalorsky: kitara
Bojan Krhlanko: rummut
Ivan "Jani" Novak: valot ja haastattelut
Laibach Suomessa

Laibachin konsertit Suomessa:
10. elokuuta 1989 Helsingissä
21. toukokuuta 1992 Helsingissä
29. elokuuta 2003 Helsingissä (Amorph!03-biennaalin yhteydessä)
26. elokuuta 2005 Helsingissä
1. joulukuuta 2006 Helsingissä
2. joulukuuta 2006 Tampereella
16. helmikuuta 2009 Helsingissä Tavastialla
9. maaliskuuta 2011 Helsingissä Nosturissa
26. maaliskuuta 2012 Tampereella (Iron Sky -tapahtumassa)
27. maaliskuuta 2012 Helsingissä Nosturissa
16. maaliskuuta 2015 Helsingissä Tavastialla
18. maaliskuuta 2015 Tampereella Klubilla
13. marraskuuta 2017 Helsingissä Kulttuuritehdas Korjaamossa (heti Liberation Day -dokumentin Suomen-ensinäytöksen jälkeen)
12. maaliskuuta 2019 Tampereella Pakkahuoneella
13. maaliskuuta 2019 Helsingissä The Circuksessa
28. tammikuuta 2023 Helsingissä Savoy-teatterissa
21. toukokuuta 2024 Helsingissä Savoy-teatterissa
Diskografia > Singlet ja ep:t

Boji / Sila / Brat moj (1984)
Die Liebe (12") (1985)
Geburt Einer Nation (12") (1987)
Life Is Life (7" ja 12") (1987)
Sympathy for the Devil (7", 12" ja CDS) (1988)
Sympathy for the Devil 2 (+ 300 000 V.K. & Germania) (12") (1988)
Sympathy for the Devil (+ 300 000 V.K. & Germania) (12" picture disc) (1988)
Across the Universe (1988)
Die Liebe/Panorama (1989)
3. Oktober (1990)
Wirtschaft Ist Tot (1992)
Final countdown (1994)
In the Army Now / War (1995)
Jesus Christ Superstar / God is God (1996)
Tanz Mit Laibach (2003)
Das Spiel ist Aus (2004)
Anglia (2006)
S (2013)
The New Cultural Revolution (2014)
1 VIII 1944. Warszawa (2014)
Love Is Still Alive (2023)
Diskografia > Studioalbumit

Laibach (1985)
Nova Akropola (1986)
Opus Dei (1987)
Krst Pod Triglavom-Baptism (1987)
Let It Be (1988)
Macbeth (1990)
Sympathy for the Devil (1990)
Kapital (1992)
NATO (1994)
Jesus Christ Superstars (1996)
WAT (2003)
Volk (2006)
LAIBACHKUNSTDERFUGE (2008)
Iron Sky – The Original Film Soundtrack (2012)
Spectre (2014)
Also sprach Zarathustra (2017)
The Sound of Music (2018)
Laibach Revisited (2020)
Wir sind das Volk (2022)
Sketches of the Red Districts (2023)
Diskografia > Livealbumit

Neu Konserwativ (1985)
The Occupied Europe Tour 1985 (1986)
Ljubljana-Zagreb-Beograd (1993)
The Occupied Europe NATO Tour 1994-1995 (1994)
Malci Belic, December 21, 1984 (1997)
Volk Tour London CC Club 16.04.2007 (2007)
Monumental Retro-Avant-Garde (2012)
We Forge the Future (2012)
Diskografia > Kokoelmat

Rekapitulacija 1980–84 (1985)
Slovenska Akropola (1987)
Anthems (2004)
Gesamtkunstwerk – Dokument 81–86 (2011)
An Introduction To... Laibach / Reproduction Prohibited (2012)
Diskografia > DVD:t

Laibach (2004)
Laibach 2 (2004)
Laibach 3 (2006)
Volk – Dead in Trbovlje (2008)
Diskografia > Muita julkaisuja

Laibach / Last Few Days (Last Few Days -yhtyeen kanssa tehty kasettina julkaistu demo) (1983)
Through the Occupied Netherlands (kasettina julkaistu liveäänite) (1984)
Vstajanje v Berlinu (kasettina julkaistu liveäänite) (1984)
Live in Hell (kasettina julkaistu liveäänite) (1985)
Ein Schauspieler (kasettina julkaistu liveäänite) (1985)
Divergences/Divisions (kasettina julkaistu liveäänite) (1986)
The John Peel Sessions (2002) (kaksi radioesiintymistä vuodelta 1980)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Laibach Wikimedia Commonsissa
Laibachin verkkosivusto
MySpace-profiili
Laibach
| Eber | Dachauer | Saliger | Keller |
| --- | --- |
Diskografia::  Laibach | Rekapitulacija 1980–84 | Nova Akropola | Opus Dei | Slovenska Akropola | Krst Pod Triglavom-Baptism | Let It Be | Machbeth | Sympathy for the Devil | Kapital | NATO | Jesus Christ Superstars | WAT | Anthems | Volk | Laibachkunstderfuge | Iron Sky – The Original Film Soundtrack | Spectre | Also sprach Zarathustra | The Sound of Music | Laibach Revisited | Wir sind das Volk
Live::  Neu Konserwativ | The Occupied Europe Tour 1985 | Ljubljana-Zagreb-Beograd | The Occupied Europe NATO Tour 1994-1995 | Malci Belic, December 21, 1984 | The John Peel Sessions | Volk Tour London CC Club 16.04.2007 | We forge the future
DVD::  Laibach | Laibach 2 | Laibach 3 | Volk – Dead in Trbovlje
Sivuryhmät::  300 000 V.K. | Germania
Laibach Celjessä 7.7.2007.
Olli-Pekka Behm

Olli-Pekka Behm (12. maaliskuuta 1966 Lahti – 29. syyskuuta 2014 Pori) oli suomalainen toimittaja.
Behm opiskeli Helsingin yliopistossa valtio-oppia ja työskenteli sen jälkeen Suomen Tietotoimistossa toimittajana ja erilaisissa esimiestehtävissä 11 vuoden ajan. Vuodet 2001–2006 hän oli Hämeen Sanomien päätoimittaja ja 2006–2013 Satakunnan Kansan uutispäätoimittaja. Joulukuussa 2013 Behm aloitti Satakunnan Kansan vastaavana päätoimittajana. Hän seurasi tehtävässä Iltalehden päätoimittajaksi siirtynyttä Petri Hakalaa.
Olli-Pekka Behm kuoli leukemiaan syyskuussa 2014.
Aiheesta muualla

Hämeen Sanomat (Arkistoitu – Internet Archive) 30.9.2014
Nizar al-Hindawi

Nizar Nawwaf al-Mansur al-Hindawi (arabiaksi: نزار نواف منصور الهنداوي) (s. 1954 Baqura, Jordania) on jordanialainen terroristi, joka yritti räjäyttää israelilaista El Al -lentoyhtiön lentokonetta Heathrow'n lentokentällä 17. huhtikuuta 1986. Al-Hindawi pakkasi morsiamensa Anne Mary Murphyn laukkuun pommin. Israelin turvamies löysi pommin ennen kuin se ehti räjähtää.
Tausta

Al-Hindawi syntyi Baqurassa, Jordaniassa Genesaretinjärven eteläpuolella. Toimittajanuransa aikana hän muutti vuonna 1979 Ammanista Lontooseen.
Tapaus

Oikeudenkäynnin aikana al-Hindawi kertoi menneensä vuonna 1985 Syyriaan, jossa sai maan turvallisuuspoliisilta käskyn pommittaa El Alin lentokonetta. Kun al-Hindawi sai pommit Lontooseen, hän sujautti ne morsiamensa laukkuun tämän tietämättä. Turvatarkastuksessa El Alin turvamies löysi pommin. Poliisi alkoi heti etsiä al-Hindawia, ja hänet pidätettiin samana päivänä. Oikeudenkäynnissä hänet tuomittiin vankeuteen 45 vuodeksi. Tuomio on Englannin pisin. Al-Hindawi sai anoa huhtikuussa 2001 ehdollista vankeutta, mutta sisäministeri hylkäsi anomuksen.
Odds & Sods

| Odds & Sods The Who |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1964–1973
 Julkaistu: 28. syyskuuta 1974
 Tuottaja(t): The Who, Kit Lambert, Glyn Johns, Shel Talmy, Chris Parmeinter, Peter Meaden
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 40.23
 Levy-yhtiö:  Track Records    MCA Records
Listasijoitukset
  7. (9. marraskuuta 1974)   10. (lokakuu 1974)   15. (1974)
The Whon muut julkaisut
| Quadrophenia 1973 | Odds & Sods 1974 | The Who by Numbers 1975 |
Odds & Sods on The Whon syyskuussa 1974 julkaistu kokoelma-albumi, joka sisältää yhtyeen aiemmin julkaisemattomia kappaleita.
Polydor Records julkaisi vuonna 1998 albumin remasteroituna CD-versiona, jolle oli lisätty lisää ennenjulkaisemattomia tai muuten harvinaisia kappaleita.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Pete Townshend, ellei toisin mainita.
Kappaleet > Alkuperäinen vinyyliversio

A-puoli
Postcard – 3.27 (säv. John Entwistle)
Now I’m a Farmer – 3.59
Put the Money Down – 4.14
Little Billy – 2.15
Too Much of Anything – 4.26
Glow Girl – 2.20
B-puoli
Pure and Easy – 5.23
Faith In Something Bigger – 3.03
I’m the Face – 2.32 (säv. Peter Meaden)
Naked Eye – 5.10
Long Live Rock – 3.54
Kappaleet > Remasteroitu CD-versio

I’m the Face – 2.27 (säv. Peter Meaden)
Leaving Here – 2.12 (säv. Edward Holland Jr., Lamont Dozier, Brian Holland)
Baby Don’t You Do It – 2.27 (säv. Holland, Dozier, Holland)
Summertime Blues – 3.13 (säv. Eddie Cochran, Jerry Capehart)
Under My Thumb – 2.44 (säv. Mick Jagger, Keith Richards)
Mary Anne With the Shaky Hand – 3.21
My Way – 2.26 (säv. Cochran, Capehart)
Faith in Something Bigger – 2.59
Glow Girl – 2.24
Little Billy – 2.17
Young Man Blues – 2.44 (säv. Mose Allison)
Cousin Kevin Model Child – 1.24 (säv. John Entwistle)
Love Ain’t for Keeping – 4.03
Time Is Passing – 3.29
Pure And Easy – 5.21
Too Much of Anything – 4.21
Long Live Rock – 3.56
Put the Money Down – 4.29
We Close Tonight – 2.56
Postcard – 3.30 (säv. Entwistle)
Now I’m a Farmer – 4.06
Water – 4.39
Naked Eye – 5.26
Kokoonpano

Roger Daltrey – laulu
John Entwistle – bassokitara, vaskipuhaltimet, laulu
Keith Moon – rummut, laulu
Pete Townshend – kitara, syntetisaattorit, piano, laulu
Olhavaisjärvi

| Olhavaisjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Kinnula
Koordinaatit:  63°24′45″N, 24°55′00″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Isojoen–Jääjoen valuma-alue (14.45)
Laskupuro:  Kurkipuro 
Järvinumero:  14.457.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  148,3 m  
Pituus:  430 m  
Leveys:  190 m  
Rantaviiva:  1,122 km  
Pinta-ala:  7,287 ha  
Tilavuus:  0.000025 km³ 
Keskisyvyys:  0,34 m  
Suurin syvyys:  1 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiOlhavaisjärvi 
Olhavaisjärvi tai Olhavaislampi on Keski-Suomessa Kinnulassa  Kangaskylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 430 metriä pitkä, 190 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 7,3 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 24 800 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 0,3 metriä ja suurin syvyys on 1,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Isojoen–Jääjoen valuma-alueella (14.45), jonka Jääjoen valuma-alueeseen (14.457) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 148,3 metriä mpy.
Laura Jones

Laura Jones voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Laura Jones (s. 1992), brittiläinen voimistelija
Laura Jones (s. 1975), brittiläinen toimittaja
Laura Jones (s. 1951), australialainen käsikirjoittaja
Laura Anne Jones (s. 1951), walesilainen poliitikko
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Laura Jones”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Onnenpäivä

| Onnenpäivä Kauko Röyhkä & Narttu |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1.–5. elokuuta 1983 Millbrook Studio
 Julkaistu: 1983
 Tuottaja(t): Riku Mattila
 Tyylilaji: poprock
 Kesto: 34.26
 Levy-yhtiö: Euros
Kauko Röyhkän muut julkaisut
| Mikki Hiiren myöhemmät vaiheet 1982 | Onnenpäivä 1983 | Lauralle 1984 |
Onnenpäivä on Kauko Röyhkä & Nartun neljäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1983. Kannessa esittäjänä on Kauko Röyhkä, Narttu mainitaan vain takakannessa. Koska Kauko Röyhkän & Nartun ensimmäiset kolme levyä eivät olleet olleet myynti- saati arvostelumenestyksiä ja lähes kaikki Röyhkän kolmen edellisen vuoden aikana tekemä oli haukuttu - mikä oli ollut tälle henkisesti raskasta aikaa - bändi päätti ottaa uudelle levylle "vain rakkaus- ja lapsuusaiheisia lauluja, jotka eivät ärsyttäisi ketään." Jos Onnenpäivä olisi haukuttu, olisi Röyhkän musiikillinen ura päättynyt siihen.
Media ja rock-piirit alkoivat levyn ilmestymisen jälkeen yhtäkkiä kehua bändiä. Vaikka levy myikin ilmestyessään vain noin 4 000 kappaletta, yhtyeestä tuli nopeasti opiskelijaklubien yleisömagneetti. Levyn ilmestymisen jälkeen Mats Huldén erosi bändistä ja Jari Paulamäki tuli tilalle. Tämä oli jo soittanut yhtyeessä Mikki Hiiren myöhemmät vaiheet -levyllä.
Albumista julkaistiin Lauralle -levyn kanssa yhteinen CD-versio vuonna 1987.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Kauko Röyhkä, ellei toisin mainittu.
Onnellinen laiva – 2.43 (sov. Röyhkä, Riku Mattila, Heikki Tikka)
Vakava tyttö – 3.38 (säv. Röyhkä, Mattila, sov. Röyhkä, Mattila, Tikka)
Kanavaan hukkunut – 4.08 (sov. Mattila)
Nivelet – 3.26 (sov. Mattila)
Rakkauden valtakunta – 3.52 (sov. Röyhkä, Mattila)
Kotona taas – 2.46 (sov. Mattila)
Pikku taksi – 2.46 (sov. Röyhkä, Mattila, Tikka)
Majuri Thompson – 4.05 (sov. Röyhkä, Mattila, Tikka)
Ei sinne! – 2.52 (sov. Röyhkä, Mattila, Tikka)
Onnenpäivä – 4.10 (säv. Tikka, Röyhkä, sov. Tikka)
Kokoonpano

Kauko Röyhkä – laulu
Riku Mattila – kitara, tuotanto
Mats Huldén – basso
Heikki Tikka – rummut, urut
+
Maritta Kuula – taustalaulu (kappaleet 1 ja 6)
Kokoonpano > Tuotanto

Juha Heininen – äänittäjä
Jani – kansi
Aiheesta muualla

Onnenpäivä discogs.com -sivustolla
Nissan Navara

| Nissan Navara |
| --- | --- |
 Nissan Titanin toinen sukupolvi
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Thaimaa  Espanja  Meksiko  Argentiina
Valmistaja:  Nissan
Valmistusvuodet:  1997–
Muut nimet:  Mercedes-Benz X-sarja Nissan Frontier Nissan NP300 Nissan NP300 Navara Renault Alaskan LDV T60 (vain Australiassa)
Korimalli:  2-ovinen lava-auto 4-ovinen lava-auto
Edeltäjä:  Nissan D21 series
Teknisesti samankaltaisia:  Nissan Xterra Nissan Pathfinder (1997–2012)
Nissan Navara on Nissanin vuodesta 1988 lähtien valmistama lava-automalli. Mallin nimi Navara tulee espanjalaisesta Navarran maakunnasta. Pohjois- ja Etelä-Amerikan markkina-alueilla autoa myydään nimellä Nissan Frontier.
Nissan Navara D23 (2014–)

Neljännen sukupolven Navaralla on sisarmallit Mercedes-Benz X-sarja ja Renault Alaskan, joiden erot alkuperäismalliin ovat lähinnä kosmeettisia.
Kuvia

Ensimmäisen sukupolven (D21) Nissan Navara.
Toisen sukupolven (D22) Nissan Navara.
Kolmannen sukupolven (D40) Nissan Navara.
Neljännen sukupolven (D23) Nissan Navara.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nissan Navara Wikimedia Commonsissa
Uusi Navara-mallisto (Arkistoitu – Internet Archive)
Lasikatto (elokuva)

| Lasikatto |
| --- | --- |
 Elokuvan englanninkielinen juliste.
Ohjaaja:  Mari Soppela
Käsikirjoittaja:  Mari Soppela
Tuottaja:  Mari Soppela
Säveltäjä:  Leo Anemaet
Kuvaaja:  Mari Soppela
Leikkaaja:  Mari Soppela Hrafnhildur Gunnarsdóttir
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi Islanti Alankomaat
Tuotantoyhtiö:  LPMA Productions
Ensi-ilta:  2022 (Docpoint)
Kesto:  86 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti suomi ranska viro puola japani saksa hollanti
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lasikatto on Mari Soppelan ohjaama, käsikirjoittama ja tuottama suomalais–islantilais-alankomaalaisena yhteistuotantona tehty dokumenttielokuva vuodelta 2022.
Elokuva käsittelee naisten työelämässä kohtaamia lasikattoja.
Aiheesta muualla

Lasikatto Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Nizar Garbouj

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 10. helmikuuta 1987 (ikä 37)
Syntymäpaikka: Tunisia
Pelipaikka: Hyökkääjä, laitahyökkääjä
Seura
Seura: Olympique de Béja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2008–2009 2009 2009– | CS Sfaxien AS Kasserine Olympique de Béja | 1 (0) 5 (1) 37 (5) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 30. marraskuuta 2011.
Nizar Garbouj (s. 10. helmikuuta 1987) on tunisialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Tunisian pääsarjassa Olympique de Béjassa.
Ura

Garbouj aloitti ammattilaisuransa AS Arianan riveissä kaudella 2008–2009. Hän pelasi kauden aikana vain yhden ottelun ja siirtyi kesken kauden AS Kasserineen. Uudessa seurassaan Garbouj teki avausmaalinsa Tunisian pääsarjassa 9. huhtikuuta 2009 Stade Tunisienia vastaan.
Kesällä 2009 Garbouj siirtyi Olympique de Béjaan, jossa hän saavutti ensimmäisellä kaudellaan Tunisian cupin mestaruuden. Maalinteossa hän onnistui vain kahdesti Tunisian pääsarjassa. Kausi 2010–2011 meni maalinteon osalta kuitenkin vielä heikommin, sillä Garbouj ei tehnyt maaliaakaan pelaamassaan seitsemässätoista ottelussa.[lähde? ]
Saavutukset

Tunisian cup: 2010