stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Karl Nordström

Karl Nordström 1899.
Karl Fredrik Nordström (1855–1923) oli ruotsalainen taidemaalari. Hän oli 1890-luvun ruotsalaisen tunnelmamaalauksen merkittävä edustaja. Kolorismin sävy muuttui myöhemmin idyllisemmäksi. Hän oli myös erinomainen piirtäjä.
Vaimoni (1885)
Auringonlasku (1899)
Luoto (1909)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karl Nordström Wikimedia Commonsissa
Keltasilmätrogoni

| Keltasilmätrogoni |
| --- | --- |
 Naaras
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Trogonilinnut Trogoniformes
Heimo::  Trogonit Trogonidae
Suku::  Amerikantrogonit Trogon
Laji::  clathratus
Kaksiosainen nimi
 Trogon clathratus  Salvin, 1856 
Katso myös
   Keltasilmätrogoni Wikispeciesissä   Keltasilmätrogoni Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Keltasilmätrogoni (Trogon clathratus) on trogonien heimoon kuuluva keskiamerikkalainen lintu. Sen esiintymisalue käsittää Costa Rican ja Panaman Karibianmeren puoleiset osat. Panamassa se elää paikoin myös Tyynenmeren puoleisessa osassa maata. Osbert Salvin kuvaili lajin holotyypin Panaman Santa Fé de Veraguasta vuonna 1856.
Kaukainen unelma

| Kaukainen unelma> Daring to dream |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Nora Roberts
Kieli:  englanti, suomi
Genre:  kaunokirjallisuus
Kustantaja:  The Berkley Publishing Group
Julkaistu:  1996
ISBN:  0515119202
Suomennos
Suomentaja:  Anna Salo
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  2009
ISBN:  9789512079940
Sarja: Unelma-trilogia
Seuraava:  'Unelmien voima'
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kaukainen unelma (engl. Daring the Dream) on Nora Robertsin Unelma-trilogian ensimmäinen osa, joka ilmestyi vuonna 2009. Kirjaa seurasi teos nimeltä Unelmien voima.
Juoni

Margo Sullivan, Kate Powell ja Laura Templeton ovat kasvaneet yhdessä Templeton Housessa. Margo on ainainen unelmoija, Kate ainainen järkeilijä ja Lauralla on sydän paikallaan. Siinä missä Katen aseena on aivot, ja Lauran aseena hyvä sydän, Margo hyödyntää ulkoista kauneuttaan. Margo on Templetonin hotellisuvun palvelijan Ann Sullivanin ainoa lapsi. Margolle ei suotu samoja oikeuksia kuin Templetonien lapsille, mutta hän oli aina liian ylpeä ottaakseen apua vastaan. Kuvankaunis Margo raivaa tiensä huippumalliksi, mutta joutuu nöyrtymään, kun hänen maineen- ja menestyksentäyteinen maailmansa yllättäen romahtaa. Hän palaa kotiin ystäviensä luo rakentamaan elämäänsä uudelleen. Paluun jälkeen hänen ja Josh Templetonin entinen rakkaus syttyy jälleen. Margo ystävineen perustaa menestyvän kirpputoriliikkeen Pretensesin. Etenkin sängyssä Margolla ja Joshilla synkkaa paremmin kuin hyvin. Matkaan asettuneiden mutkien kautta he kuitenkin alkavat toden teolla seurustella ja harkitsevat kumpikin avioliittoa. Margo ja Josh päätyvät yhteen, ja hetki sitä ennen syntynyt väärinkäsitys pettämisestä oikaistaan.
Henkilöitä

Margo Sullivan - Templetonien palvelijan tytär, kaunis, ja rakastuu Josh Templetoniin.
Katherine "Kate" Powell - Templetonien orposerkku, jota on aina pidetty aitona oikeana Templetonina.
Laura Templeton Ridgeway - Templetonien perintöprinsessa, oli naimisissa Peter Ridgewayn kanssa, mutta he erosivat sydäntä jäätävällä tavalla.
Joshua "Josh" Templeton - Templetonien perintöprinssi, palavasti rakastunut Margoon.
Peter Ridgeway - Lauran entinen aviomies, joka kähvelsi sekä Lauran että heidän lastensa rahat.
Thomas "Tommy" Templeton - Toinen Templetonin omistajista, Joshin ja Lauran isä ja Susanin mies.
Susan "Susie" Templeton - Thomasin vaimo, Joshin ja Lauran äiti.
Allison "Ali" Ridgeway - Peterin ja Lauran esikoinen
Kayla Ridgeway - Peterin ja Lauran kuopus.
Ann "Annie" Sullivan - Margon äiti, Templetonien taloudenhoitaja.
Candace "Candy" Litchfield - Margon, Katen ja Lauran vihollinen kouluajoilta. Palavan kateellinen näille kolmelle naiselle.
Locarno

| Locarno |
| --- | --- |
 Näkymä Locarnoon
 vaakuna

 Locarno
 Koordinaatit: 46°10′N, 8°48′E 
Valtio:   Sveitsi
Kantoni:  Ticino
Hallintoalue (distretto):  Locarno
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  18,79 km²
Korkeus:  193–1 451 m
Väkiluku (31.12.2017)  (vakinaiset asukkaat):  16 012
 – Väestötiheys:  852 as./km²
Postinumero:  6600, 6601
 
 www.locarno.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Locarno on kaupunki Ticinon kantonissa, Sveitsin italiankielisessä osassa. Se sijaitsee Maggiajoen itärannalla ja Maggiorejärven pohjoisrannalla. Kaupungin asukasluku on runsaat 16 000.
Locarnossa järjestetään vuosittain Locarnon kansainväliset elokuvafestivaalit. Kaupungissa solmittiin vuonna 1925 Locarnon sopimukset ensimmäisen maailmansodan voittajien ja häviäjien kesken, joilla mm. taattiin Saksan, Ranskan ja Belgian rajat.
Liikenne

Maggioren rantatie (valtatie 13) Bellinzonan suunnasta Italian Verbaniaan kulkee Locarnon kautta.
Locarnosta on SBB-CFF-FFS:n rautatieyhteys itään, Bellinzonaan sekä FARTin rautatie Centovallin laakson kautta länteen, Italian Domodossolaan.
Nähtävyyksiä

Castello Visconteo on keskiaikainen linna, missä sijaitsee arkeologinen museo.
Madonna del Sasson kirkko on rakennettu paikalle, jossa Neitsyt Maria ilmestyi veli Bartolomeolle vuonna 1480. Paikka on myös pyhiinvaeltajien suosiossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Locarno Wikimedia Commonsissa
Janke, Rosanna et al.: Locarno (Gemeinde) (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan artikkeli) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  13.10.2009. Bern:  Stiftung HLS. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
Locarnon ja Asconan matkailusivut (englanniksi), (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
Vanhaakaupunkia.
Kimingin ruukki

Kimingin ruukki oli Karstulassa Kimingin kylässä vuosina 1839–1897 toiminut ruukki. Ruukin harkkohyttiselvennä sijaitsi Kiminginjärvestä Pääjärveen laskevan Kiminginjoen Pitkäkosken rannalla. Ruukin perusti 1839 Kimingi Blästerverks Bolag -niminen yhtiö jossa oli osakkaina virkamiehiä ja vaasalaisia kauppiaita. Alkuaikojen merkittävimpiä omistajia olivat Gustaf Adolf Wasastjerna ja hänen sukunsa, jotka omistivat myös Seinäjoen Östermyran ruukin. Järvi- ja suomalmia käyttänyt harkkohytti valmistui 1844.
Jo ennen nälkävuosiamilloin? ruukki valmisti enimmillään 175 000 kg harkkorautaa sekä noin 30 000 kg takkirautaa. Ruukki työllisti välittömästi kymmeniä ihmisiä, pääasiassa paikkakuntalaisia. Ammattimiehiä saatiin Kokkolasta ja sen lähiympäristöstä ja osa Ruotsista. Katovuosina rautaruukki oli pelastamassa seudun asukkaita kaikkein pahimmalta hädältä, sillä  ruukin toiminta oli vilkkaimmilaan 1860- ja 1870-luvulla. Tällöin ruukin kannattavuus oli myös parhainta.
Vuonna 1882 ruukin ostivat kauppiaat Johan Parviainen ja Albert Rosenlund jotka uudistivat ruukin laitokset kokonaan ja rakensivat myös tervauuneja ruukin yhteyteen. Raudanvalmistuksen päätyttyä 1897 ruukin entisessä vasarapajassa toimi luujauhotehdas ja myöhemmin entisen ruukin alueella toimi tiilitehdas, saha ja mylly. Teollinen toiminta päättyi viimeisen myllyn paloon 1966.
Entisen ruukin paikalla on säilynyt sillan osana ruukin padon hirsiarkkuja, sulkuluukkuja ja rantavallin tukimuuria. Harkkohyteistä ja kankivasarapajasta on jäljellä perustukset, ja hytin lähistöllä on jäljellä vanhoja kuonakasoja. Vanha voimakanava on myös säilynyt. Kosken itärannalta löytyy mylly- ja saharakennusten kivijalkoja. Kimingin ruukin vanha voima-akseli on sijoitettu Karstulan kotiseutumuseoon.
Ruukinkartanona toimineella Kalmulehdon tilalla on säilynyt vanhoja ruukin aikaisia talousrakennuksia, mutta tilan päärakennus on palanut jo 1933.
Katrín Fjeldsted

| Katrín Fjeldsted |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. marraskuuta 1946 (ikä 77) Reykjavík
Kansalaisuus:  Islanti
Ammatti:  lääkäri
Poliitikko
Puolue:  Itsenäisyyspuolue
Asema:  kansanedustaja (1999–2003)
Vaalipiiri:  Reykjavík
Katrín Fjeldsted (s. 6. marraskuuta 1946) on islantilainen lääkäri ja itsenäisyyspuolueen poliitikko, joka toimi kansanedustajana Alþingissä vuosina 1999–2003.
Katrín syntyi Reykjavíkissä. Hän opiskeli lääketiedettä Islannin yliopistossa ja valmistui vuonna 1973. Vuosina 1974–1979 hän suoritti jatko-opintoja Britanniassa ja erikoistui vuonna 1980 yleislääketieteeseen. Vuosina 1979–1980 hän toimi apulaiskaupunginlääkärinä. Vuodesta 1980 lähtien hän työskenteli Fossvogurin terveyskeskuksessa Reykjavíkissa ja toimi sen ylilääkärinä vuosina 1980–1982 ja 1997–2002.
Vuosina 1982–1994 Katrín istui Reykjavíkin kaupunginvaltuustossa ja vuosina 1986–1994 kaupunginhallituksessa. Vuosina 1985–1994 hän toimi kaupunginvaltuuston 2. varapuheenjohtajana. Vuosina 1995–1999 hän toimi Islannin yleislääkäriliiton puheenjohtajana. Vuonna 1999 hänet valittiin Alþingiin, jossa hän istui vuoteen 2003 asti. Vuosina 1999 ja 2000 hän istui Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksessa.
Kerttu Valo

Kerttu Valo (o.s. Palmu, 17. maaliskuuta 1916 Espoo – 17. tammikuuta 2015 Salo) oli suomalainen yleisurheilija. Leppävaaran Sisua edustanut Valo voitti kaikkien aikojen ensimmäisen korkeushypyn naisten Suomen-mestaruuden vuonna 1945 Turussa järjestetyissä SM-kisoissa tuloksella 140. Lisäksi hän saavutti SM-pronssia 1946 ja 1947 sekä kolme Työväen Urheiluliiton mestaruutta vuosina 1938, 1946 ja 1948. Yleisurheilun lisäksi Valo harrasti voimistelua ja toimi aktiiviuransa jälkeen yleisurheilukilpailujen toimitsija- ja tuomaritehtävissä.
Valon isä oli punakaartilainen Vilho Palmu, joka kaatui vuonna 1918 sisällissodan aikana Leppävaaran taistelussa yhdessä 15-vuotiaan poikansa Sulon kanssa.
Kerttu Vehviläinen

Kerttu Kirsti Vehviläinen-Leväluoma (1896 – 11. heinäkuuta 1927 Pori) oli suomalainen näyttelijä.
Kerttu Vehviläinen oli näyttelijänä yli 10 vuotta kestäneen uransa aikana muun muassa Kansan Näyttämöllä, Turun Suomalaisessa Teatterissa, Tampereen Teatterissa, Kuopion Näyttämöllä ja viimeksi Porin Työväen Teatterissa. Hän esiintyi operettiosissa ja muun muassa Selma Lagerlöfin Untuvainen-näytelmässä sekä August Strindbergin Erik XIV-näytelmässä Kaarina Maununtyttären roolissa.
Kerttu Vehviläinen oli naimisissa näyttelijä, lavastaja ja ohjaaja Eero Leväluoman kanssa. Heidän tyttärensä oli lastenkirjailija Liisa Leväluoma (1924–2009). Kerttu Vehviläinen kuoli 31-vuotiaana heinäkuussa 1927.
Kerttu Törnqvist

Kerttu Annikki Törnqvist, o.s. Ikonen, (18. maaliskuuta 1942 Pielisjärvi – 26. tammikuuta 2002 Lieksa) oli suomalainen myymälänemäntä ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Törnqvistin vanhemmat olivat pienviljelijä Veikko Matti Ikonen ja emäntä Ksenia Hirvonen. Hän kävi kansakoulun ja toimi ennen kansanedustajaksi valintaansa myyjänä, myymälänhoitajana ja myymäläemäntänä 1959–1983.
Törnqvist oli kansanedustajana vuosina 1983–1999 Pohjois-Karjalan läänin vaalipiiristä. Hän oli eduskunnan toinen varapuhemies 1996–1999. Vuonna 1996 puhemiehistö koostui pelkästään naisista (Riitta Uosukainen, Sirkka-Liisa Anttila ja Kerttu Törnqvist). Hän toimi valtiovarainvaliokunnan varapuheenjohtajana 1995–1996 ja sosialidemokraattisen eduskuntaryhmän varapuheenjohtajana vuosina 1991–1996.
Törnqvist oli presidentin valitsijamies vuosien 1982 ja 1988 presidentinvaaleissa. Hän oli Lieksan kaupunginvaltuuston jäsen ja valtuuston puheenjohtaja 1989–1996. Törnqvist kuului muun muassa Eka-yhtymän ja Alkon hallintoneuvostoon, Työtehoseuran valtuustoon ja Suomen 4H-liiton valtuuskuntaan.
Kerttu Törnqvist oli naimisissa vuodesta 1960 laitosmies Lauri Ilmari Törnqvistin kanssa. Heillä oli kolme lasta. Törnqvist julkaisi muistelmansa nimellä Tallella eletty elämä (WSOY, 2000).
Kevytmoottoripyörä

Kevytmoottoripyörä on moottoripyörä, jonka sylinteritilavuus on yli 50 cm3 mutta korkeintaan 125 cm3. Tämä alaraja on otettu asetuksesta, jonka mukaan alle 50 cm3 tehoiset kaksipyöräiset eivät ole moottoripyöriä vaan mopoja; yläraja taas tulee ajokorttiluokista, A1-kevytmoottoripyöräkortilla saa ajaa korkeintaan 125 cm3 moottoripyöriä.
Kevytmoottoripyöriksi lasketaan myös mopot, joiden kuutiotilavuus on 50 cm3 tai sen yli, mutta huippunopeus vähintään 45 km/h.
Kevytmoottoripyörän puhekielisiä nimityksiä ovat kevari, kemmu, piikki ja satapiikki. Satapiikki viittaa kuutioihin, joiden määrä on yhteensä sata + piikki (=125). Ajan myötä nimi on lyhentynyt puhekielessä pelkäksi piikiksi.
Kevytmoottoripyörä on tilastojen mukaan turvallisempi ajoneuvo kuin mopo.[lähde? ]
A1-ajokortti Suomessa

Kevytmoottoripyörän kuljettamiseen oikeuttaa ajokorttiluokka A1, jonka voi suorittaa 16-vuotiaana. Kortin saaminen edellyttää teoriakokeen, käsittelykokeen sekä ajokokeen läpäisemistä. Kevytmoottoripyöräkortilla saa kuljettaa korkeintaan 11 kW (14,96 hv) tehoista pyörää. A1-kortilla voi myös kuljettaa mopomönkijää, mopoautoa, moottorikelkkaa ja traktoria laillisesti. A1-luokan ajokortilla ei kuitenkaan saa kuljettaa liikennetraktoria.
Ennen vuotta 2013, kortin haltijan täyttäessä 18 vuotta hän sai oikeuden luokan A korttiin (pyörän tehot korkeintaan 25 kW ja teho-painosuhde korkeintaan 0,16 kW/kg). Kun A-luokan ajokortti oli ollut voimassa kaksi vuotta, oli kortin haltijalla lupa siirtyä ajamaan mitä moottoripyörää tahansa. Korttiluokka on tämän jälkeen puhekielessä ”rajoittamaton A” tai ”iso A”. Nykyään moottoripyörän kortti on jaettu kolmeen osaan; A1, A2 ja A. A1-kortti on kevytmoottoripyörään vaadittava kortti. A1-kortilla saa ajaa sellaista ajoneuvoa, joka on korkeintaan sylinteritilavuudeltaan 125 cm3. Tehopainosuhde saa olla korkeintaan 0,1 kW/kg. A2 puolestaan oikeuttaa ajamaan sellaista moottoripyörää, jonka tehopainosuhde on korkeintaan 0,2 kW/kg, tehoiltaan 35 kW tai alle, ja moottoripyörää ei saa olla kuristettu tehoiltaan yli kaksi kertaa 35 kW. A-kortti on täysin rajoittamaton.
Trafilta lainattua tekstiä:lähde tarkemmin?
A1-luokka - kevari
Sylinteritilavuudeltaan enintään 125 cm3 moottoripyörät, joiden enimmäisteho on 11 kilowattia ja teho/painosuhde enintään 0,1 kW/kg
Enimmäisteholtaan 15 kilowatin kolmipyörät, joissa on kolme symmetrisesti sijoitettua pyörää
A2-luokka - teholtaan rajoitettu moottoripyörä
Moottoripyörät, joiden enimmäisteho on 35 kilowattia ja joiden teho/painosuhde on enintään 0,2 kW/kg ja joita ei ole muunnettu ajoneuvosta, jonka teho on yli kaksi kertaa niin suuri
A-luokka - moottoripyörä
Kaikki moottoripyörät ja niihin mahdollisesti kytketyt hinattavat ajoneuvot
Teholtaan 15 kilowattia ylittävät kolmipyörät. Pyörien tulee olla symmetrisesti sijoitetut
Kevytmoottoripyörämalleja

Honda CBR 125R
Yamaha YZF-R125
KTM Duke 125
Honda MSX 125
Keravan Kori-80

| Keravan Kori-80 |
| --- | --- |

Koko nimi:  Keravan Kori-80
Perustettu:  1980
Kaupunki:  Kerava
Kotiareena:  Killan koripallohalli
Sarja:  Miesten II-divisioona Naisten II-divisioona
SM-kausia:  0
Päävalmentaja:  Miehet Ossi "Köde" Korhonen Naiset Anna Peltonen
Kapteeni:  Miehet Iivo Kilpeläinen Naiset -
Kultaa:  0
Hopeaa:  0
Pronssia:  0
Infobox OKNimi-testi OK: 
Keravan Kori-80 on keravalainen koripalloseura, jonka edustusjoukkue pelaa miesten 2. divisioonassa. Seura perustettiin v. 1980 Tivoli Sariola -talossa. Ennen Keravalla toimi Keravan Kisa Veikot. Miesten edustusjoukkue pelaa kotiottelunsa Killan koululla Keravalla.
Seurassa on kaudella 2017 - 2018 noin 300 jäsentä kattaen käytännössä kaikki ikäluokat mikroikäisistä pojista ja tytöistä alkaen. Seura tarjoaa myös matalan kynnyksen harrastusmahdollisuuksia Kuntokoriksen ja Mammakoriksen muodossa. Pienen välivaiheen jälkeen Kori-80 kokoaa mahdollisesti kaudelle 2018-2019 naisten edustusjoukkueen, joka osallistuu naisten 2. tai 3. divisioonaan. Kori-80 tarjoaa hyvät harrastus- ja kehittymismahdollisuudet kaikkiin ikäluokkiin ja eri taito- ja tavoitetasoihin. Kori-80 panostaa vahvasti myös lasten tutustuttamisessa lajiin loppukesästä järjestettävän koriskoulun muodossa. Kauden suurin kilpailullinen tapahtuma on seuran järjestämä, mikroikäisille tytöille ja pojille tarkoitettu Sherwoodin Iloinen Mikroturnaus. Seuraava turnaus järjestetään 18.5.2019 ja tapahtumapaikkoina ovat Killan, Savion ja Kurkelan koulut Keravalla. Tunnetuimpia keravalaisia koripalloilijoita ovat Jukka Matinen ja Samuel Haanpää.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Lipputetra

| Lipputetra |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Tetrakalat Characiformes
Heimo::  Tetrat Characidae
Suku::  Hyphessobrycon
Laji::  anisitsi
Kaksiosainen nimi
 Hyphessobrycon anisitsi  (Eigenmann, 1907) 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lipputetra (Hyphessobrycon anisitsi, syn. Hemigrammus anisitsi ja Hemigrammus caudovittatus) on tetroihin kuuluva eteläamerikkalainen kala. Suosiota akvaariokalana on rajoittanut kalan taipumus syödä kasveja.
Koko ja ulkonäkö

Lipputetra kasvaa noin kuusi senttiä pitkäksi. Sen vartalo on hopeanharmaasävyinen, pyrstön tyvi lähes musta ja evät suurikokoiset ja oranssinsävyiset ”liput”.
Alkuperä

Lipputetroja elää luonnossa Etelä-Amerikassa Parana- ja Uruguay-jokien vesistöissä.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Lipputetra sopii seura-akvaarioon muiden pehmeän veden kalojen joukkoon. Lipputetra syö usein hentolehtiset kasvit. Se viihtyy vähintään kuuden yksilön parvessa. Jos lipputetroja on liian vähän, ne voivat ärhennellä muiden lajien kaloille - lajitoverien seura rauhoittaa niiden käytöstä.
Vesiolot ja ravinto

Lipputetra sopeutuu monenlaisiin vesioloihin. Sopiva veden happamuus on 5,8–8,5 ja lämpötila 18–30 °C. Se syö sekä kasvi- että eläinperäistä ruokaa: hiutaleita ja pakasteruokaa.
Aiheesta muualla

Aquarium Wiki
Keltasilkkikerttunen

| Keltasilkkikerttunen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Silkkikerttuset Scotocercidae
Suku::  Pensassilkkikerttuset Horornis
Laji::  flavolivaceus
Kaksiosainen nimi
 Horornis flavolivaceus  (Blyth, 1845) 
Synonyymit
 Cettia flavolivacea 
Katso myös
   Keltasilkkikerttunen Wikispeciesissä   Keltasilkkikerttunen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Keltasilkkikerttunen (Horornis flavolivaceus) on silkkikerttusten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Keltasilkkikerttusta tavataan Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Laosissa, Myanmarissa, Nepalissa, Thaimaassa ja Vietnamissa. Lajin on raportoitu olevan paikallisesti yleinen ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kevyttä yläpilveä

| Kevyttä yläpilveä |
| --- | --- |
Tyyli:  draama, komedia
Kestoaika:  44 minuuttia
Pääosissa:  Vuokko Hovatta Elsa Saisio Leo Honkonen Elias Westerberg
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Elisa Viihde Viaplay Ruutu+ Nelonen
Julkaistu:  2020
Jaksoja:  8
Tuotanto
Tuottaja(t):  Outi Limnell
Vastaava(t) tuottaja(t):  Seija-Liisa Eskola Antti Väisänen Laura Kuulasmaa (Elisa Viihde)
Ohjaaja(t):  Taavi Vartia
Käsikirjoittaja(t):  Pääkäsikirjoittaja: Laura Immonen Käsikirjoittaja: Lassi Vierikko Tarina: Laura Immonen Lassi Vierikko Wilma Duncker
Leikkaaja(t):  Jari Heikkinen
Lavastaja(t):  Päivi Kettunen
Kuvaaja(t):  Jyri Hakala
Tuotantoyhtiö(t):  Warner Bros. International Television Production Finland Oy
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Kevyttä yläpilveä on suomalainen draamakomediasarja, jonka pääosissa näyttelevät Vuokko Hovatta, Elsa Saisio, Leo Honkonen ja Elias Westerberg. Sarjan ovat käsikirjoittaneet Laura Immonen sekä Lassi Vierikko ja sen ohjasi Taavi Vartia. Sarjan kaikki kahdeksan jaksoa julkaistiin Elisa Viihde Viaplay -suoratoistopalvelussa 26. maaliskuuta 2020. Sarjan julkaisu Ruutu+-suoratoistopalvelussa alkoi tammikuussa 2021. Myöhemmin se esitetään myös televisiossa Nelosella.
Sarjan alussa vuosia Espanjassa asunut Vivian (es. Elsa Saisio) palaa takaisin Suomeen, kotikuntaansa Nurmijärvelle, jossa hänen siskonsa Linda (es. Vuokko Hovatta) on pitänyt sukunsa vanhaa perunatilaa. Vivian aikoo palauttaa aikoinaan kotitilansa viljelymaaksi kuivatun järven ja rakentaa sen yhteyteen luksushotellin. Linda ei hyväksy suunnitelmaa, sillä samalla kun hänen kotinsa tuhoutuisi, paljastuisi myös perunakellarissa kasvatettava kannabisviljelmä.
Sarja on kuvattu kesällä 2019.
Jaksot

| Jakso | Nimi | Julkaisu Elisa Viihteessä | Julkaisu Ruutu+-palvelussa | Ikäraja |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Maailman turvallisin paikka | 26. maaliskuuta 2020 | 1. tammikuuta 2021 |    |
| 2 | Ratkaiseva ääni | 26. maaliskuuta 2020 | 1. tammikuuta 2021 |   |
| 3 | Varjohallituksen suunnitelma | 26. maaliskuuta 2020 | 8. tammikuuta 2021 |   |
| 4 | Vuoden tärkein juhla | 26. maaliskuuta 2020 | 15. tammikuuta 2021 |   |
| 5 | Demilitarisoitu alue | 26. maaliskuuta 2020 | 22. tammikuuta 2021 |   |
| 6 | Kahden naisen mies | 26. maaliskuuta 2020 | 29. tammikuuta 2021 |    |
| 7 | Avoin suhde | 26. maaliskuuta 2020 | 5. helmikuuta 2021 |    |
| 8 | Viimeinen taistelu | 26. maaliskuuta 2020 | 12. helmikuuta 2021 |   |
Aiheesta muualla

Kevyttä yläpilveä Elisa Viihde -palvelussa
Sarjan traileri YouTubessa
Vuokko Hovata ja Taavi Vartia kertomassa sarjasta Ylen aamussa
Kimiko Shiratori

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Kimiko Shiratori
Syntymäaika: 6. kesäkuuta 1968 (ikä 56)
Syntymäpaikka: Japani
Kansalaisuus:  Japani
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
|  | Shimizudaihachi SC |  |
Maajoukkue
| 1984–1986 | Japani | 5 (0) |
Kimiko Shiratori (jap. 白鳥 公子, Shiratori Kimiko; s. 6. kesäkuuta 1968) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Shiratori debytoi Japanin maajoukkueessa lokakuussa 1984. Hän on pelannut viisi maaottelua.
Karl Schmidt-Rottluff

Karl Schmidt-Rottluff
Karl Schmidt-Rottluff (1. joulukuuta 1884 – 10. elokuuta 1976) oli saksalainen taidemaalari ja graafikko. Hänet tunnetaan saksalaisen ekspressionismin merkittävänä edustajana.
Schmidt-Rottluff aloitti vuonna 1905 arkkitehtiopinnot Dresdenissä. Opintojensa yhteydessä hän tapasi uudelleen lapsuudenystävänsä Erich Heckelin, joka puolestaan tutustutti hänet Ernst Ludwig Kirchneriin ja Fritz Bleyliin. Nämä neljä miestä päättivät perustaa taiteilijayhdistyksen, jolle Schmidt-Rottluffin aloitteesta annettiin nimeksi ”Die Brücke”. Schmidt-Rottluff päätti pian omistautua kokonaan kuvataiteelle ja keskeytti arkkitehtiopintonsa.
”Die Brücke” –yhdistys toimi vuoteen 1913 asti. Schmidt-Rottluff oli kuitenkin jossain määrin erakko luonteeltaan, eikä juurikaan osallistunut aktiivisesti yhdistyksen toimintaan. Mieluiten hän vietti aikaansa yksin Pohjanmeren rannikolla, maalaten maisemia ja asetelmia. Schmidt-Rottluffin tyyliä voidaan kuvailla aggressiivisen ekspressionistiseksi. Värit olivat usein räjähtävän kirkkaita, ääriviivat murrettuja ja muodot karkean tyyliteltyjä. Perspektiivin puute teki joistakin hänen maalauksistaan melkeinpä abstrakteja värisommitelmia.
1910-luvulla Schmidt-Rottluff sai kubistisia vaikutteita mm. Picassolta. Myös afrikkalainen kansantaide vaikutti suuresti häneen. Noihin aikoihin Schmidt-Rottluff alkoi maalata myös muotokuvia.
1. maailmansodan jälkeen Schmidt-Rottluff teki mm. puupiirroksia, joiden aiheet olivat usein uskonnollisia. Maalauksien värit muuttuivat hillityimmiksi, mutta tyyli oli yhä edelleen voimakkaan ekspressionistinen.
Hitlerin valtakaudella Schmidt-Rottluff luokiteltiin ”rappiotaiteen” edustajaksi, ja niinpä hänet asetettiin näyttelykieltoon vuonna 1936 ja maalauskieltoon vuonna 1941. Vuonna 1943 merkittävä osa hänen tuotannostaan tuhoutui Berliinin pommituksissa.
2. maailmansodan jälkeen Schmidt-Rottluffin maine palautettiin ja hänet nimitettiin Berliinin kuvataideakatemian professoriksi. Vuonna 1967 perustettiin hänen aloitteestaan Berliiniin Brücke-museo, joka keskittyy esittelemään ko. taiteilijayhdistyksen tuotantoa.
Aiheesta lisää

Die Brücke -museo (saksaksi) (englanniksi)