stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hasan Abdal
Historia

Hasan Abdal tunnetaan etenkin paikallisesta lähteestä, jolla on ollut pitkään uskonnollista merkitystä niin buddhalaisille, hindulaisille, muslimeille ja sikhiläisillekin. Paikan mainitsee jo kiinalainen buddhalainen matkailija Xuanzang 600-luvulla. Xuanxang viittaa käärmekuningas Elapatran vesialtaaseen. Myöhemmin paikka tunnettiin eri hallitsijoiden pysähdyspaikkana näiden matkatessa Kashmiriin. Paikalla on myös Suurmogulien valtakunnanaikaisia raunioita, joista yhteen on viitattu Akbarin tyttären hautana. Todellisuudessa tästä ei ole kuitenkaan varmuutta.
Hasan Abdalin lähteellä on kivi, jossa on kädenjäljen mukainen painauma. Painauma on eri uskonnoissa selitetty hieman eri tavoin. Lähde pulppuaa pinnalle kiven alta. Muslimit kutsuvat lähdettä nimellä Baba Walin lähde. Nimi Baba Wali on ilmeisesti viittaus ilmeisesti Kandaharista lähtöisin olevaan pyhimykseen nimeltä Hasan Abdal, joka saapui paikalle Timur Lenkin mukana. Lähde liittyy myös sikhiläiseen tarinaan. Sikhiläisessä versiossa kädenjälki on guru Nanakin, joka pysäytti kukkulalta alas vierineen kiven kädellään. Tarina tosin lienee myöhempää keksintöä Randžit Singhin valtakauden ajoilta. Paikalle perustettiin joka tapauksessa Panja Sahibibin gurdwara.
Väestö

Hasan Abdalin asukasluku oli Pakistanin vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan 63 218. Vuoden 1998 vastaavassa laskennassa asukasluku oli 37 976.
"Lala Rukhin" hauta. Paikan sanotaan olevan Akbarin tyttären hauta.
Toinen 1500-luvulla rakennettu hauta.
Kädenjälkeä muistuttava painanne kivessä Hasan Abdalin lähteellä.
Melchior von Hatzfeldt

Melchior von Hatzfeldt.
Melchior von Hatzfeldt (oik. Melchior, Hatzfeldtin kreivi) (20. lokakuuta 1593, Altenkirchen – 9. tammikuuta 1658, Powitzko, Sleesia) oli keisarillisen armeijan marsalkka vuosina 1632–46 ja taisteli keisarillisessa armeijassa lähes koko kolmikymmenvuotisen sodan. Hän hävisi ruotsalaisille Wittstockin (1636) ja Jankovin (1645) taistelut.
Hatzfeldt sai hengellisen koulutuksen diakoniksi. Kolmikymmenvuotisen sodan puhjettua hän kuitenkin liittyi Ferdinand II:n keisarilliseen armeijaan vuonna 1620. Vuonna 1625 hän siirtyi Albrecht von Wallensteinin alaisuuteen ja 1632 hänestä tuli eversti. Wallensteinin murhan jälkeen 1634 Hatzfeldt siirtyi Matthias Gallasin armeijaan ja hänet ylennettiin 1635 keisarillisen armeijan marsalkaksi.
Yhdistyneen saksilais-keisarillisen armeijan komentajana Hatzfeldt hävisi ruotsalaisille Wittstockin taistelun 4. lokakuuta 1636. Hänellä oli miesylivoima, mutta Johan Banérin uhkarohkea 11 kilometrin koukkaus Hatzfeldtin selustaan ratkaisi taistelun. Pakoon lähtenyt armeija tuhottiin seuraavan päivän aikana.
Uudestaan Hatzfeldt kohtasi ruotsalaiset Jankovin taistelussa 1645, tällä kertaa vastassa oli Lennart Torstensson. Ruotsalaiset voittivat taistelun ja keisarilliset menettivät koko tykistönsä ja puolet miesvahvuudestaan, Hatzfeldtin itsensäkin jäädessä vangiksi. Hänet kuitenkin vaihdettiin pian vapaaksi. Hän jätti keisarin palveluksen vuonna 1646, mutta kutsuttiin takaisin vuonna 1657 taistelemaan Puolaan hyökänneitä ruotsalaisia vastaan Pohjan sodassa.
Konstantin

| Konstantin |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  21. toukokuuta
– ruotsinkielinen:  21. toukokuuta
– ortodoksinen:  21. toukokuuta, 19. syyskuuta
Muunnelmia:  Konsta, Kosti, Konni, Conny
Vastineita eri kielissä:  Constantine
Nimen alkuperä:  latinan constans – vakaa, muuttumaton
Infobox OKNimi-testi OK: 
Konstantin on miehen etunimi, joka johtuu latinan sanasta constans (pysyvä, vakaa, muuttumaton).  Nimen eri muodoissaan on tehnyt laajalti suosituksi Rooman ensimmäinen kristitty keisari Konstantinus Suuri.
Suomessa nimi Konstantin on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 3 559 miehelle ja ainakin kahdelle naiselle.  Nimestä on käytössä myös lyhentymämuodot Kosti ja Konsta.  Konstantinin nimipäivä on 21. toukokuuta.
Tunnettuja Konstantineja > Hallitsijoita

Konstantinus- ja Konstantinos -nimiset Rooman ja Bysantin keisarit on lueteltu sivulla Konstantinus.
Konstantin I, Skotlannin kuningas 863–877
Konstantin II, Skotlannin kuningas 900–942
Konstantin III, Skotlannin kuningas 971–997
Konstantin I, Vladimirin suuriruhtinas 1216–1218
Konstantin I, Kreikan kuningas 1913–1917 ja 1920–1922
Konstantin II, Kreikan kuningas 1964–1974
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Konstantin Wikimedia Commonsissa
Matti Hatava

Matti Juhani Hatava (s. 10. maaliskuuta 1981 Lappeenranta) on suomalainen jousiampuja. Hän edustaa Tampereen Jousiampujat -seuraa.
Hatava sijoittui kahdeksanneksi junioreiden MM-kilpailuissa 1998, mutta lopetti aktiiviuransa vuonna 2002. Vuonna 2007 Hatava palasi kilpakentille ja kesäkuussa 2008 hän saavutti paikan Pekingin olympialaisiin sijoittumalla toiseksi karsintakilpailussa Boéssa Ranskassa. Hänet valittiin siten Suomen kisajoukkueeseen henkilökohtaiseen kilpailuun. Vuonna 2010 Hatava voitti EM-pronssia Suomen joukkueessa yhdessä Antti Mansukosken ja Antti Tekoniemen kanssa Italian Rovertossa käydyissä tauluammunnan Euroopan-mestaruuskisoissa.
Ennätykset

FITA 144 nuolta: 1322 pistettä
72 nuolta, 70 m: 660 pistettä
12 nuolen finaali: 111 pistettä
Kordofan

Kordofanin alue Sudanin kartalla (ennen Etelä-Sudanin itsenäistymistä).
Kordofan (arab. كردفان‎, Kurdufān) on maantieteellinen ja historiallinen alue Sudanissa Valkoisen-Niilin ja Darfurin vuorten välissä. Hallinnollisesti se jakautuu Etelä- ja Pohjois-Kordofanin osavaltioihin.
Kordofanin tasanko on savannia, joka pohjoisessa rajoittuu Saharan autiomaahan. Ennen arabien tuloa sitä asuttivat kordofanilaisia kieliä puhuvat kansat. Ainakin osaa alueesta hallitsivat Meroe ja Alwa, ja 1400-luvulle saakka se kuului kristityn Nubian kulttuuripiiriin.
Sennarin perustaneet fundžit alistivat Kordofanin 1500-luvun alussa. Saman vuosisadan lopussa sen valtasi Darfurin sulttaanikunta, jonka hallintokaupungiksi tuli El Obeid. 1600–1700-luvuilla alue jakautui lukuisiksi itsenäisiksi tai Darfurista riippuvaisiksi valtioksi kuten Tegali ja Dilling. Egypti valtasi Kordofanin vuonna 1821. Vuosina 1882–1899 sitä hallitsivat mahdilaiset. Myöhemmin alueesta tuli yksi Sudanin maakunnista. Etelä-Kordofanin Nubavuorilla asuvat nubat ovat kärsineet Sudanin sisällissodasta.
Koproporfyrinogeeni III

| Koproporfyrinogeeni III |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  3-[8,12,17-tris(2-karboksietyyli)-3,7,13,18-tetrametyyli-5,10,15,20,21,22,23,24-oktahydroporfyrin-2-yyli]propaanihappo
CAS-numero:  2624-63-7
PubChem CID:  321
SMILES:  CC1=C2CC3=C(C(=C(N3)CC4=C(C(=C(N4)CC5=C(C(=C(N5) CC(=C1CCC(=O)O)N2)C)CCC(=O)O)C)CCC(=O)O)CCC(=O)O)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C36H44N4O8
Moolimassa:  660,752 g/mol
Koproporfyrinogeeni III (C36H44N4O8) on heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä tavataan useissa eliöissä osana hemiryhmän ja muiden porfyriinien biosynteesiä.
Biologinen rooli

Monissa eliöissä koproporfyrinogeeni III:a muodostuu uroporfyrinogeeni III:stä uroporfyrinogeenidekarboksylaasientsyymin katalysoimana. Entsyymi dekarboksyloi  uroporfyrinogeeni III:n etikkahapporyhmät metyyliryhmiksi. Eräissä anaerobisissa bakteereissa yhdisteen synteesin arvellaan tapahtuvan eri tavoin. Esimerkiksi Desulfuvibrio vulgaris-bakteerissa mahdollinen biosynteesireitti on uroporfyrinogeeni III:n metyloituminen etikkahapporyhmien kohdalta ja tämänjälkeinen dekarboksyloitumisreaktio. Metyyliryhmien lähteenä reaktiossa toimii S-adenosyylimetioniini.
Koproporfyrinogeeni III:n biosynteesi tapahtuu sytosolissa ja se kuljetetaan mitokondrioihin. Mitokondrioissa se hapettuu protoporfyrinogeeni IX:ksi koproporfyrinogeenioksidaasientsyymin katalysoimana. Koproporfyrinogeenia kertyy elimistöön ja erittyy virtsaan ja ulosteisiin harvinaisessa perinnöllisessä porfyrioihin kuuluvassa sairaudessa perinnöllisessä koproporfyriassa. Syynä on koproporfyrinogeenioksidaasin puutteellinen toiminta ja oireina ovat valoherkkyys ja heikentynyt maksan toiminta ja neurologiset oireet.
Harry Potter ja salaisuuksien kammio

| Harry Potter ja salaisuuksien kammio> Harry Potter and the Chamber of Secrets |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  J. K. Rowling
Kansitaiteilija:  Cliff Wright
Kieli:  englanti
Genre:  fantasia, lasten- ja nuortenkirjallisuus
Julkaistu:  1998
Sivumäärä:  251
Suomennos
Suomentaja:  Jaana Kapari-Jatta
Kansitaiteilija:  Mika Launis
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  1999
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  365
ISBN:  951-31-1472-4
Sarja: Harry Potter
Edeltävä:  Harry Potter ja viisasten kivi
Seuraava:  Harry Potter ja Azkabanin vanki
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Harry Potter ja salaisuuksien kammio (engl. Harry Potter and the Chamber of Secrets) on brittiläisen kirjailijan J. K. Rowlingin kirjoittaman Harry Potter -kirjasarjan toinen osa. Englanninkielinen alkuteos julkaistiin 2. heinäkuuta 1998 ja suomennos vuonna 1999. Vaikka Rowling koki kirjan lopettamisen vaikeaksi, se sai hyviä arvosteluja kriitikoilta ja nuorilta lukijoilta, vaikka kriitikot ajattelivatkin sen olevan turhan pelottava nuoremmille lapsille.
Kirjasta on tehty myös samanniminen elokuva, joka ilmestyi vuonna 2002 ja josta tuli kolmas elokuva joka tuotti yli 600 miljoonan dollarin lipputulot. Taru sormusten herrasta: Kaksi tornia voitti kuitenkin Saturn-palkinnon parhaasta fantasiaelokuvasta.
Tarina

Harryn toisena vuonna Tylypahkan noitien ja velhojen koulussa koulun seiniin ilmestyy sarja varoituksia, jotka kertovat Salaisuuksien kammion avautuneen ja että "Luihuisen perillinen" tappaa kaikki koulun oppilaat, joiden vanhemmat eivät ole velhoja. Näitä uhkauksia seuraa sarja hyökkäyksiä, joiden seurauksena koulun oppilaita löydetään kangistettuna. Kouluvuoden aikana Harry ja hänen ystävänsä Ron ja Hermione tutkivat hyökkäyksiä ja Harry kohtaa jälleen täysiä voimiaan havittelevan Lordi Voldemortin.
Tarina > Taustaa

Kun Harry oli vauva, Voldemort, kaikkien aikojen voimakkain velho, murhasi Harryn vanhemmat, mutta katosi mysteerisesti yritettyään tappaa Harryn. Harry joutui asumaan jästisukulaistensa Petunia ja Vernon Dursleyn luona. Vaikka hänen tätinsä ja setänsä halveksivat kaikkea taikuuteen liittyvä, heidän sukulaissuhteensa Harryyn suojelee tätä lordi Voldemortin kannattajilta Voldemortin kerätessä voimia saadakseen voimansa takaisin. Harry astuu taikamaailmaan 11-vuotiaana, saadessaan kutsun Tylypahkan noitien ja velhojen kouluun. Koulussa hän ystävystyy Ron Weasleyn ja Hermione Grangerin kanssa.
Yhteys kirjaan Harry Potter ja puoliverinen prinssi

Salaisuuksien kammiolla on useita linkkejä sarjan kuudenteen kirjaan, Harry Potter ja puoliverinen prinssi. Itse asiassa Puoliverinen prinssi oli Salaisuuksien kammion nimi tämän ollessa työn alla ja Rowling on sanonut aikoneensa esittää toisessa kirjassa erittäin tärkeää tietoa, mutta tunsi lopulta tiedon sopivan paremmin kuudenteen kirjaan. Jotkin esineet jotka ovat tärkeässä roolissa Puoliverisessä prinssissä esiintyvät ensimmäisen kerran Salaisuuksien kammiossa: Kunnian käsi ja opaalikaulakoru, jotka olivat myynnissä Borgin & Burkesilla; Häivytyskaappi Tylypahkassa, jota Riesu vahingoitti; sekä Tom Valedron päiväkirja, jonka paljastetaan myöhemmin olevan hirnyrkki.
Aiheesta muualla

Kirja:Harry Potter
Kirjat ovat artikkelikokoelmia, jotka voidaan tulostaa tai ostaa painettuna kirjana.
Hanne Haugland

| Mitalit> Maa:   Norja.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norja.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norja.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Maa:   Norja> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Ateena 1997 | korkeushyppy |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Pariisi 1997 | korkeushyppy |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Haag 1989 | korkeushyppy |  |
Hanne Haugland (s. 14. joulukuuta 1967) on entinen norjalainen korkeushyppääjä. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 1997.
Hanne Haugland aloitti arvokisauransa Rooman MM-kilpailuissa 1987, jolloin hän ei vielä selviytynyt korkeushypyn karsinnasta jatkoon. Hän saavutti sisäratojen EM-hopeaa Haagissa 1989 tuloksella 196 cm. Splitin EM-kilpailuissa 1990 hän sijoittui kahdeksanneksi tuloksella 189 cm. Vielä neljänneksi sijoittunut sai saman tuloksen, mutta Hauglandin sijoitusta heikensi 189 senttimetrin korkeudella olleen riman pudotus ensimmäisellä yrityksellä. Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 hän sijoittui yhdeksänneksi tuloksella 188 cm. Helsingin EM-kilpailuissa 1994 hän oli viides samalla tuloksella pronssimitalistin kanssa (193 cm). Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 hän sijoittui kuudenneksi tuloksella 196 cm ja Atlantan 1996 olympialaisissa kahdeksanneksi ylitettyään jälleen 196 senttimetriä.
Sisäratojen MM-kilpailuissa Pariisissa 1997 Haugland saavutti pronssia tuloksella 200 cm. Kesällä Ateenan MM-kilpailuissa hän voitti kultaa tuloksella 199 cm. Hän ei kolmella ensimmäisellä yrityksellään ylittänyt tuolla korkeudella ollutta rimaa, mutta kun siihen eivät pystyneet myöskään Inha Babakova ja Olga Kaliturina, jotka Hauglandin tavoin olivat ylittäneet aiemmat korkeudet ensimmäisellään, jatkettiin kilpailua voitosta kolmen naisen kesken käydyllä uusinnalla. Uusinnassa Haugland ylitti ainoana 199 cm ja vei voiton.
Sevillan MM-kilpailuissa 1999 Haugland sijoittui kymmenenneksi tuloksella 193 cm. Arvokisauransa hän päätti Sydneyn 2000 olympialaisiin, joissa hän jäi karsintaan tuloksella 189 cm. Hänen ennätyksensä on 201 cm vuodelta 1997.
Hanne Hauglandin isä Terje Haugland oli aikanaan Norjan parhaita pituushyppääjiä. Hänen isoisänsä Eugen Haugland sijoittui kolmiloikassa neljänneksi Oslon EM-kilpailuissa 1946. Hänen aviomiehensä Håkon Särnblom oli korkeushypyn moninkertainen arvokisaedustaja.
Tero Koponen (näyttelijä)

| Tero Koponen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. joulukuuta 1979 (ikä 44) Tampere
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Kyösti Pöysti (Pasila 2.5 – The Spin-Off)
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Tero Tuomas Koponen (s. 26. joulukuuta 1979 Tampere) on suomalainen näyttelijä, joka tunnetaan erityisesti äänirooleistaan. Koposen tunnetuin äänirooli on Pasila 2.5 – The Spin-Off -animaatiosarjan Kyösti Pöysti. Lisäksi häntä oli kuultu jo alkuperäisessä Pasila-sarjassa vierasäänenä jaksoissa "Traileridarra" ja "Koala vs. Valkohai".
Koponen opiskeli Teatterikorkeakoulussa 2003–2007 ja valmistui teatteritieteen maisteriksi. Hän on näytellyt muun muassa Helsingin Kaupunginteatterissa, Suomen Kansallisteatterissa, Q-teatterissa ja Ryhmäteatterissa.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2016 | Äkkilähtö | Komulainen |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Televisiosarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2012 | Roba | Juho |
| 2015 | Napamiehet | Tero |
| 2020 | Sunnuntailounas | toimitusjohtaja |
| 2022 | Rakkaat lapset | Jouni |
Kordofanilaiset kielet

Kordofanilaiset kielet ovat Itä-Sudanissa ja Kordofanin maakunnan vuoristoseuduilla puhuttujen nigeriläis-kongolaisten kielten ryhmä. Joseph Greenbergin mukaan ne muodostavat nigeriläis-kongolaisten kielten kanssa kongolais-kordofanilaisen kieliryhmän. Suurimmat kielet ovat tegali (80 000 puhujaa), tira (40 000) ja dengebu (38 000).
Alaryhmiä ovat yhteensä viisi: talodilais-heibalaiset kielet, lafofalaiset kielet, rashadilaiset kielet, katlalaiset kielet ja kadulaiset eli tumtum-kielet. Talodilais-heibalaisten kielten ryhmän muodostavat talodilaiset ja heibalaiset kielet, jotka ovat läheistä sukua toisilleen. Lafofalaiset kielet laskettiin aikoinaan osaksi talodilaisryhmää, mutta ryhmä näyttää muodastavan oman nigeriläis-kongolaisen haaransa. Rashadilaisia kieliä sanotaan myös tegalilais-tagoilaisiksi kieliksi; tagoilaisissa kielissä tavataan samanlaista substantiiviluokkajärjestelmää kuin atlanttis-kongolaisissa kielissä (ilmeisesti lainattu tagoihin), mutta tegalilaisissa kielissä sellaista ei ole. Katlalaisia kieliä on vain kaksi eikä niissä näytä olevan koskaan ollut nigeriläis-kongolaisille kielille tyypillistä substantiiviluokkajärjestelmää. Vuodesta 1981 lähtien kadulaiset kielet katsotaan kuuluvan nilosaharalaisten kielten kielikuntaan. Sekä rashadilais- että kadulaiskielissä tavattavat substantiiviluokat näyttävät olevan kieliliiton aikaansaamia.
Mauno Hartman

Mauno Runar Hartman (5. heinäkuuta 1930 Turku – 18. heinäkuuta 2017 Hollola) oli suomalainen kuvanveistäjä. Hänet tunnetaan suurista hirsirakennelmistaan. Hän opiskeli Ateneumissa ja ulkomailla 1950-luvulla. Hartman työsti suurikokoiset teoksensa perinteisin puurakentamisen menetelmin tapeilla ja kiiloilla. Hän teki myös pienoisveistoksia puusta sekä piirroksia, grafiikkaa ja maalauksia. Hartman teki hirsiset lavasteet Joonas Kokkosen oopperaan Viimeiset kiusaukset. Hartmanin suurin puuveistos, 18,5 metriä korkea Stockhimmel, on Volvon pääkonttorissa Göteborgissa. Yli 100 kotimaista yhteis- ja ryhmänäyttelyä, 54 ulkomaista ryhmä- ja yhteisnäyttelyä sekä 46 yksityisnäyttelyä.
Hartman antoi suuren määrän omia teoksiaan Lahden kaupunginmuseon hoitoon. Itella julkaisi keväällä 2010 postimerkkisarjan, jossa Hartman oli mukana.
Palkinnot ja tunnustukset

Opetusministeriön kuvataidepalkinto 1965
Valtion taidekilpailun palkinto 1965 ja 1968
Valtion taidepalkinto 1969
Helsingin juhlaviikkojen Vuoden taiteilija 1972
Hämeen läänin taidepalkinto 1973
Pro Finlandia -mitali 1977
Staatsheater-mitali (Wiesbaden) 1981
Hollolan taidepalkinto 1988
Itämeren maiden biennaalin ensimmäinen palkinto 1989
Prinssi Eugen -mitali 1992
Professorin arvonimi 1988.
Omaelämäkerta

Hartmanin omaelämäkerta Minä Manu Hartman, kuvanveistäjä ilmestyi keväällä 2005 Mauno Hartmanin säätiön julkaisemana. Kirjan tekstisisällön ovat kirjoittaneet Mauno ja Pirkko Hartman, jälkisanat on kirjoittanut Ateneumin intendentti Leena Ahtola-Moorhouse. Ulkoasun on suunnitellut professori Tapani Aartomaa. Kirjan kuvitus esittelee Hartmanin hirsiveistoksia sekä pienimuotoisia teoksia ja maalauksia. Kirjan tekstit on hieman lyhentäen käännetty englanniksi.
Teos Minä Manu Hartman, kuvanveistäjä oli yksi vuonna 2005 Suomen kirjataiteen komitean palkitsemista tietokirjoista ja se sai Grafian Vuoden huiput 2005 -kilpailussa kunniamaininnan.
Kuvia julkisista teoksista

Laatokan puolustajien hautamuistomerkki, 1961, Parikkala.
Troijan hevonen, 1999, Lahti.
Aiheesta muualla

Mauno Hartman Kansallisgallerian kokoelmissa
Mauno Hartmanin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef
Hatsuharu-luokka

| Hatsuharu-luokka / 初春型駆逐艦 |
| --- | --- |

Tekniset tiedot
Uppouma:  1 530 t
Pituus:  109,5 m (kokonaispituus)
Leveys:  10 m
Syväys:  3,38 m
Koneteho:  42 000 shp
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  212
Aseistus
Meritorjunta:  5 × 127 mm/50 type 3 -tykkiä kahtena kaksiputkisena Malli B mod 2 -asennuksena ja yhtenä yksiputkisenä Malli A -asennuksena 9 × 61 cm torpedoputkea
Ilmatorjunta:  2 × 40 mm ilmatorjuntatykkiä
Hatsuharu-luokka (jap. 初春型駆逐艦, hatsuharu-gata kuchikukan) oli keisarillisen Japanin laivaston kuuden aluksen muodostama hävittäjäluokka. Luokan alukset otettiin palvelukseen jo hieman ennen toista maailmansotaa, jossa kaikki alukset tuhoutuivat. Viimeiset kaksi luokan aluksista valmistettiin paranneltujen suunnitelmien mukaisena ja niistä käytetään joissakin lähteissä nimeä Ariake-luokka.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Hatsuharu | Sasebon laivastoarsenaali | 14. toukokuuta 1931 | 27. helmikuuta 1932 | 30. syyskuuta 1933 | upotettu 13. marraskuuta 1944 |
| Nenohi | Uraga Dock Company | 15. joulukuuta 1931 | 22. joulukuuta 1932 | 30. syyskuuta 1933 | upotettu 5. heinäkuuta 1942 |
| Wakaba | Sasebon laivastoarsenaali | 12. joulukuuta 1931 | 18. joulukuuta 1934 | 31. lokakuuta 1934 | upotettu 24. lokakuuta 1944 |
| Hatsushimo | Uraga Dock Company | 31. tammikuuta 1933 | 4. marraskuuta 1933 | 27. syyskuuta 1934 | upotettu 30. heinäkuuta 1945 |
| Ariake | Kawasaki, Kobe | 14. tammikuuta 1933 | 23. syyskuuta 1934 | 25. maaliskuuta 1935 | upotettu 28. heinäkuuta 1943 |
| Yūgure | Maizurun laivastoarsenaali | 9. huhtikuuta 1933 | 6. toukokuuta 1934 | 30. maaliskuuta 1935 | upotettu 20. heinäkuuta 1943 |
Konvoluutio

Kahden aikasarjan konvoluutio.
Matematiikassa ja erityisesti  funktionaalianalyysissä konvoluutio on kahden funktion  f\  ja  g\  välille määritelty  operaatio, joka tuottaa uuden funktion  f*g\ . Konvoluutiota käytetään  tilastotieteessä, signaalinkäsittelyssä ja  differentiaalilaskennassa. Erityisesti diskreettiä konvoluutiota käytetään  digitaalisessa signaalinkäsittelyssä signaalin suodattamiseen.
Konvoluutio voidaan kuvata kahden signaalin yhteisenä pinta-alana siirroksen funktiona, kun jälkimmäinen signaali ensin käännetään y-akselin suhteen ja tämän jälkeen liikutetaan sitä x-akselilla positiiviseen suuntaan.
Määritelmä

Konvoluutio määritellään jatkuville funktioille integraalina
tai tämän kanssa yhtäpitävästi
Määritelmissä integrointi ulottuu funktioiden määrittelyalueen yli. Konvoluutio voidaan jakaa integroinnin kannalta lineaariseen konvoluutioon ja jaksolliselle funktioille määriteltyyn ympyräkonvoluutioon.
Diskreeteille funktioille konvoluutio määritellään vastaavasti sarjakehitelmänä
Lukuteoreettisille funktioille on määritelty Dirichlet'n konvoluutio:
Konvoluution ominaisuuksia

Konvoluution ominaisuudet vastaavat monia reaalilukujen kertolaskun ominaisuuksia:
Assosiatiivisuus
Distributiivisuus
Kommutatiivisuus
Skalaarimonikerta
Konvoluution derivaatta
Konvoluutioteoreema

Tärkeimpiä konvoluution ominaisuuksia on konvoluutioteoreemana tunnettu ominaisuus, jonka mukaan kahden funktion konvoluution  Fourier-muunnos on näiden funktioiden Fourier-muunnosten tulo, eli
missä  F(\omega )\  ja  G(\omega )\  ovat funktioiden  f(x)\  ja  g(x)\  Fourier-muunnoksia. Teoreema pätee myös  Laplace-muunnokselle ja diskreetissä tapauksessa  Z-muunnokselle. Konvoluutioteoreema pätee myös monille muille  integraalimuunnoksille.
Kirjallisuutta

Oppenheim, Alan V.; Willsky Alan S.; with Nawab, Syed Hamid: Signals and Systems, s. 1–957.  Prentice-Hall Signal Processing Series, 1997 (1983).  ISBN 0-13-651175-9
Korákia

| --- | --- |
Muut nimet:  Korakonísia (Κορακονήσια)
Sijainti:  37°21′38″N, 23°03′51″E, Ermionída Argolis, Peloponnesos Kreikka
Saariryhmä:  Argo-Saroniset saaret
Vesialue:  Argoliinlahti
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,101 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Korákia (kreik. Κοράκια) eli Korakonísia (Κορακονήσια) on kahden pienen Kreikan saaren ryhmä, joka kuuluu Argo-Saronisiin saariin ja sijaitsee Argoliinlahdessa Argoliin niemimaan rannikon edustalla. Saaret ovat asumattomia. Hallinnollisesti Korákian saaret kuuluvat Ermionídan kuntaan, Argoliin alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen.
Saaret

Saariryhmän saaret ovat:
|  | Nimi | Sijainti | Pinta-ala (km²) (n> ) |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Kórakas (Κόρακας) | 37°21′38″N, 23°03′51″E | 0,100 |
| 2 |  ? | 37°21′34″N, 23°03′41″E | 0,001 |
Korakonísia (Epeiros)

| --- | --- |
Muut nimet:  Korakónisa (Κορακόνησα)
Sijainti:  38°59′26″N, 20°55′15″E, Árta ja Préveza Árta ja Préveza, Epeiros Kreikka
Vesialue:  Amvrakikóslahti
Merialue:  Joonianmeri, Välimeri
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Korakonísia (kreik. Κορακονήσια) eli Korakónisa (Κορακόνησα) on pienten Kreikan saarten ryhmä, joka sijaitsee Amvrakikóslahdessa. Saaret ovat asumattomia. Hallinnollisesti Korakonísian saaret kuuluvat joko Ártan kuntaan tai Prévezan kuntaan Epeiroksen alueella.
Saaret ovat osa Amvrakikóslahden kosteikkojen kansallispuistoa sekä kahta Natura-aluetta, joista toinen on luonto- ja toinen lintudirektiivin mukainen.