stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jorma Reini
Aiheesta muualla

Jorma Reinin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
Kikkelikortti kirvoitti keskustelua tasa-arvon tilasta. Ylen Elävä arkisto.
Reini, Jorma hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Teuvo Kallio | Suomen valtakunnansovittelija 1990–1997 | Seuraaja: Juhani Salonius |
| n k STTK |
| --- | --- |
Puheenjohtajat:  Lumme (1946–1947)  Parmanne (1947–1975)  Reini (1975–1990)  Swanljung (1990–2000)  Mäenpää (2000–2013)  Palola (2013–) 
Jäsenliitot:  Ammattiliitto Jyty  Ammattiliitto Kelan toimihenkilöt  Ammattiliitto Pro  Kirkon alat  Meijerialan Ammattilaiset MVL  METO - Metsäalan Asiantuntijat  Rakennusinsinöörit ja -arkkitehdit RIA  Suomen Konepäällystöliitto  Suomen lähi- ja perushoitajaliitto SuPer  Suomen Laivanpäällystöliitto  Suomen pelastusalan ammattilaiset SPAL  Tehy  Toimihenkilöliitto Erto 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Ranskan presidentinvaali 1995

Ranskan vuoden 1995 presidentinvaalin ensimmäinen kierros järjestettiin 23. huhtikuuta ja toinen kierros 7. toukokuuta 1995. Viime vaaleissa toisella kierroksella hävinnyt UMP puolueen ehdokas Jasques Chirac valittiin nyt presidentiksi 52,6% ääniosuudella. Hänen vastaehdokas oli Sosialistisen Puolueen ehdokas Lionel Jospin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ranskan presidentinvaali 1995 Wikimedia Commonsissa
Ranskan presidentinvaali 1981

Ranskan vuoden 1981 presidentinvaalin ensimmäinen kierros järjestettiin 26. huhtikuuta ja toinen kierros 10. toukokuuta 1981. Istuva presidentti Valery Giscard d'Estaing hävisi vaalit François Mitterrandille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ranskan presidentinvaali 1981 Wikimedia Commonsissa
Carey

Carey on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Alycia Debnam-Carey (s. 1993), australialainen näyttelijä
Andy Carey (1931–2011), yhdysvaltalainen baseballpelaaja
Chase Carey (s. 1954), yhdysvaltalainen liikemies ja autourheiluvaikuttaja
Clare Carey (s. 1967), yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvanäyttelijä
Dan Carey (s. 1969), brittiläinen musiikkituottaja, sanoittaja ja remixaaja
Danny Carey (s. 1961), yhdysvaltalainen rumpali
Drew Carey (s. 1958), yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko
Emily Carey (s. 2003), englantilainen näyttelijä
George Carey (s. 1935), Canterburyn arkkipiispa 1991–2002
Greg Carey, australialainen näyttelijä ja ääninäyttelijä
Greg Carey (s. 1990), kanadalainen jääkiekkoilija
Harry Carey (1878–1947), yhdysvaltalainen näyttelijä
Harry Carey, Jr. (1921–2012), yhdysvaltalainen näyttelijä
Hugh Carey (1919–2011), yhdysvaltalainen poliitikko
Jade Carey (s. 2000), yhdysvaltalainen telinevoimistelija, olympiavoittaja ja maailmanmestari
Jim Carey (s. 1974), yhdysvaltalainen jääkiekkomaalivahti
John Carey (1919–1995), irlantilainen jalkapalloilija ja valmentaja
Joseph M. Carey (1845–1924), yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko, lakimies ja Wyomingin kuvernööri
Mariah Carey (s. 1969), yhdysvaltalainen poplaulaja, säveltäjä ja näyttelijä
Mary Carey (s. 1980), yhdysvaltalainen pornonäyttelijä
Matt Carey (s. 1992), kanadalainen jääkiekkoilija,
Michele Carey (1943–2018), yhdysvaltalainen näyttelijä
Peter Carey, (s. 1943), australialainen kirjailija
Robert D. Carey (1878–1937), yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko, kuvernööri ja senaattori
Roland Carey (1933–2019), sveitsiläis-ranskalainen elokuvanäyttelijä
Tony Carey (s. 1953), yhdysvaltalainen kosketinsoittaja
William Carey (1761–1834), brittiläinen baptistilähetyssaarnaaja ja uusintialaisen kielentutkimuksen perustaja.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Ranskan presidentinvaali 1988

Ranskan vuoden 1988 presidentinvaalin ensimmäinen kierros järjestettiin 24. huhtikuuta ja toinen kierros 8. toukokuuta 1988. Istuva presidentti François Mitterrand valittiin jatkokaudelle. Hänen vastaehdokkaansa oli Jasques Chirac.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ranskan presidentinvaali 1988 Wikimedia Commonsissa
Otto Sinding

| Otto Sinding |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. joulukuuta 1842 Kongsberg, Norja
Kuollut: 22. marraskuuta 1909 (66 vuotta) München, Saksa
Kansalaisuus:  Norjalainen
Taiteilija
Ala:  Taidemaalaus
Otto Ludvig Sinding (20. joulukuuta 1842 Kongsberg, Norja – 22. marraskuuta 1909 München, Saksa) oli norjalainen taidemaalari, joka eli suuren osan elämästään Saksassa.
Taiteilijaa viehätti Lofoottien luonnon komeus. Hän vietti vuosien 1881 ja 1882 välisen talven Svolværissä, jolloin hän tutki ympäröivää aluetta Lofooteilla. Hän piirsi Svolværissä ollessaan luonnoksia, ja palattuaan studioonsa Müncheniin maalasi niiden perusteella suuria panoraamamaisemia. Myöhemmin Sinding palasi useita kertoja Lofooteille ja vieraili myös muualla Pohjois-Norjassa.
Sinding osasi kuvata maisemia dramaattisesti, mistä esimerkkinä voi pitää hänen vuodelta 1875 peräisin olevaa maalausta Storm (suom. Myrsky). Meri- ja vuoriaiheisissa töissään Vinter, Reine i Lofoten (1894) ja Vårdag i Lofoten (1882) Sinding siirtyi maalaustyylissään hieman realismin suuntaan, ja niitä pidetään hänen läpimurtoteoksinaan.
Teoksia

Vårdag i Lofoten (1882)
Slaget ved Svolder (1884)
Kirjallisuutta

Anne Aaserud & Caroline Serck-Hanssen: Nordnorske bilder og bildet av Nord-Norge.  Tromsø:  Nordnorsk Kunstmuseum, 2002.  ISBN 82-91834-10-5
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Otto Sinding Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Taiteenala:  KulturNav 2  Musée d'Orsay  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  Europeana  IdRef
Hiljainen hetki

Hiljainen hetki
Hiljainen hetki on lyhyehkö, useimmiten minuutin mittainen aika, jolloin kokoonnutaan yhteen esimerkiksi työpaikalla tai koulussa pitämään hiljainen hetki jonkin henkilön kuoleman tai muun onnettomuuden takia. Tilanteeseen voi liittyä lyhyt puhe tai musiikkia.lähde?
Hiljainen hetki voi olla myös esimerkiksi ennakkoon sovittu työn tai liikenteen seisauttaminen (esimerkiksi taksin-, linja-auton- tai rekka-autokuljettajat) lyhyeksi aikaa samalla kellonlyömällä valtakunnallisesti jonkin ammattikuntaa koskevan onnettomuuden takia. Tällöin hiljainen hetki voi saada myös hiljaisen mielenosoituksen luonteen ja sillä vedotaan esimerkiksi turvallisuuden puolesta.lähde?
Aquileia (Venetia)

| Aquileia> Colonia Aquileia |
| --- | --- |
 Aquileian forumin raunioita.
Sijainti
 Aquileia
Koordinaatit:  45°46′9″N, 13°22′4″E
Valtio:  Italia
Paikkakunta:  Aquileia, Udine, Friuli-Venezia Giulia
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Ajanjakso:  181 eaa. –
Kulttuuri:  antiikki
Valtakunta:  Rooman valtakunta Länsi-Rooman valtakunta
Alue:  Venetia, Regio X Venetia et Histria, Italia
Provinssi:  Venetia et Histria (n. 293–)
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Aquileian arkeologinen alue ja patriarkaalinen basilika 
Aiheesta muualla
  Aquileia Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aquileia (lat.; m.kreik. Ἀκυληΐα, Akylēïa, Ἀκουιληΐα, Akūilēïa) oli antiikin aikainen kaupunki Venetiassa Italiassa. Se on kehittynyt nykyiseksi Aquileian kaupungiksi ja sijaitsi sen paikalla.
Aquileian perustivat roomalaiset vuonna 181 eaa. alun perin sotilaallisista syistä. Kaupunki kehittyi merkittäväksi kauppapaikaksi, ja siitä tuli Venetian maakunnan keskus ja yksi koko Pohjois-Italian merkittävimmistä kaupungeista. Erityisen merkittävä Aquileia oli myöhäisantiikin aikana, ja sen luona käytiin useita taisteluita vallasta kilpailleiden välillä.
Maantiede

Aquileia sijaitsi Venetian tasangon itälaidalla Alsa- (nyk. Ausa) ja Natiso (nyk. Natisone) -jokien välissä lähellä Adrianmeren pohjukkaa. Strabon sanoo kaupungin sijaineen 60 stadioninmitan eli noin 11 kilometrin päässä merestä, mikä pitää suunnilleen paikkansa, kun taas Plinius vanhempi sijoitti sen virheellisesti jopa 15 roomalaisen mailin eli noin 22 kilometrin päähän sisämaahan.
Sekä Strabon että Plinius, kuten myös Pomponius Mela ja Herodianus, kuvaavat Aquileian sijainneen Natiso-joen varrella. Plinius sanoo, että kaupungin vierestä virtasivat joet Natiso eli Natissa ja Turrus eli Turris (Natiso cum Turro). Nykyisin Torre-joki, joka on selvästi sama kuin Pliniuksen Turrus, laskee Alpeilta tulevaan Natisoneen noin 21 kilometrin päässä Aquileiasta, ja niiden yhtyneet vedet laskevat puolestaan Isonzo-jokeen noin 6,5 kilometrin päässä kaupungista. Seudun vuoristovirtojen voimakkuus ja maaston alavuus tekevät kuitenkin hyvin todennäköiseksi, että joet ovat voineet muuttaa uomaansa paljonkin antiikin ajoista, ja virtasivat aiemmin antiikin lähteiden kuvaamalla tavalla. Nykyisin katsotaan, että Turris virtasi kaupungin länsipuolelta ja Natiso itäpuolelta, ja joet yhtyivät heti kaupungin lounaispuolella.
Aquileian sijainti oli keskeinen, ja se hyötyi hyvästä tieverkosta ja joen suussa olleesta satamasta. Kaupungista lähtivät tiet Via Annia ja Via Postumia länteen kohti Julia Concordiaa, Via Julia Augusta pohjoiseen kohti Noricumia sekä Via Gemina itään kohti Emonaa. Kaupungilla oli jokisatama Natiso-joen puolella. Joen leveys oli tuolloin noin 48 metriä, ja Strabon sanoo sen olleen purjehduskelpoinen mereltä Aquileiaan saakka. Lisäksi kaupungilla oli Gradus-niminen satama samannimisellä pienellä saarella joen suussa ja laguunien sisäänkäynnillä. Nykyisin sen paikalla on Gradon kaupunki. Saari oli yhdistetty mantereeseen pengertiellä.
Aquileian ympäristö oli erittäin hedelmällistä maaperää, ja seutu tunnettiin erityisesti viinistään. Rannikolla kaupungin edustalla oli kuten nykyäänkin useita laguuneita, mutta ne eivät tehneet ympäristöstä epäterveellistä malarian vuoksi, niin kuin voisi ajatella, sillä ne olivat tarpeeksi avoimia merelle, jotta niiden vesi vaihtui.
Historia > Myöhäisantiikista keskiajalle

Myöhäisantiikin aikana Aquileia toimi Venetia et Histrian provinssin pääkaupunkina, ja se oli Italian ainoa kaupunki Rooman lisäksi, jolla oli vielä lupa pitää omaa rahapajaa. 300-luvun puolivälissä kirjoittanut Ausonius luki Aquileian koko Rooman valtakunnan yhdeksänneksi merkittävimmäksi kaupungiksi, ja katsoi, että se hävisi Italiassa merkittävyydessä vain Roomalle, Mediolanumille ja Capualle. Vaikka kaupunki sijaitsi tasangolla, se oli vahvasti linnoitettu muureilla ja torneilla, ja sillä oli maine läpitunkemattomana linnoituksena. Suurimmillaan kaupungissa arvioidaan olleen 70 000–100 000 asukasta.
Läntisen Rooman valtakunnan loppuaikoina Aquileia oli useiden merkittävien taisteluiden tapahtumapaikka keisarien ja usurpaattorien kilpaillessa vallasta. Vuonna 340 Konstantinus II koki tappion taistelussa Alsa-joen rannoilla lähes kaupungin muurien juurella veljensä Constansin joukkoja vastaan. Vuonna 388 kaupunki todisti usurpaattori Maximuksen tappion ja kuoleman taistelussa Theodosius I:tä vastaan, ja vuonna 425 usurpaattori Johanneksen tappion Theodosius II:ta vastaan.
Barbaarien hyökkäysten lisääntyessä Aquileia oli sijaintinsa vuoksi ensimmäisenä ottamassa niitä vastaan. Hunnit piirittivät kaupunkia vuonna 453 kuninkaansa Attilan johdolla. Lopulta se vallattiin kolmen kuukauden piirityksen jälkeen, ryöstettiin ja poltettiin maan tasalle. Kaupungin tuho oli niin täydellinen, ettei se enää koskaan noussut entiselleen. Myöhemmät kirjailijat kuvaavat, ettei kaupungista ollut säilynyt edes juurikaan raunioita osoituksena sen olemassaolosta.
Näitä ilmaisuja ei kuitenkaan tule ottaa liian kirjaimellisesti. Aquileia ei enää koskaan noussut merkittäväksi kaupungiksi, mutta paikka säilyi ainakin jossakin määrin asuttuna. 500-luvulla Aquileia oli jälleen piispanistuin. Langobardien hyökkäyksen aikaan piispa ja muut kaupunkilaiset pakenivat turvaan Graduksen saarella olleeseen samannimiseen Aquileian satamakaupunkiin. Näin Graduksesta tuli joksikin aikaa merkittävä kaupunki, vaikkakin se taantui pian.
Aquileian piispat omaksuivat patriarkan tittelin itäisen mallin mukaan, ja olivat kirkollisesti korkeassa asemassa kaupungin taantumisesta huolimatta. Kaupunki oli jossain määrin merkittävä jälleen 800-luvulta lähtien. Paikka säilyi kituen asuttuna läpi keskiajan.
Historia > Myöhempi historia

1800-luvulla nykyinen Aquileia oli lähinnä kylä, jossa oli noin 1 400 asukasta. Vielä tuolloin kaupungin paikalla ei ollut pystyssä mitään antiikin aikaisia rakennusjäänteitä, sillä antiikin aikaisen kaupungin raunioita oli käytetty rakennusmateriaalin hankkimispaikkana uusille rakennuksille. Kaupungin arkeologisia kaivauksia on suoritettu 1900-luvulla. Antiikin Aquileian jäänteet ovat osa Unescon maailmanperintökohdetta Aquileian arkeologinen alue ja patriarkaalinen basilika.
Rakennukset ja löydökset

Antiikin Aquileian rauniot ja arkeologiset kaivausalueet levittäytyvät laajalle nykyisen Aquileian alueella. Rakennusjäänteitä on säilynyt suhteellisen huonosti, ja useimmista rakennuksista on jäljellä lähinnä perustuksia.
Kaupunginmuurit ja asemakaava
Kaupunki oli ympäröity muureilla, joiden reitti voidaan jäljittää kauttaaltaan. Muureja laajennettiin useassa vaiheessa. Alkuperäiset muurit vuodelta 181 eaa. käsittivät suunnilleen neliönmuotoisen alueen. Myöhemmin noin vuonna 100 eaa. niitä laajennettiin pohjoiseen ja noin 170–238 jaa. vielä länteen ja etelään päin. Bysanttilaisen kauden muurit sulkivat sisäänsä puolta pienemmän alueen kuin antiikin aikaiset muurit suurimmillaan. Kaksi porttia, joissa toisessa oli pyöreät tornit, on löydetty. Cardo maximus -katu kulki suunnilleen pohjois-eteläsuunnassa ja jatkui pohjoiseen Via Julia Augustana.
Forum ja julkiset rakennukset
Kaupungin forum sijaitsi suunnilleen myöhempien muurien ympäröimän kaupunkialueen keskellä, mutta alkuperäinen forum on saattanut sijaita muualla. Forumin länsipuolella sijaitsi pohjois-eteläsuunnassa rakennettu circus, ja sen eteläpuolella teatteri. Muurien ympäröimän alueen lounaiskulmassa oli amfiteatteri. Lisäksi on löydetty termejä eli kylpylöitä. Temppeleitä, jotka voitaisiin tunnistaa, on vain vähän. Piirtokirjoitusten perusteella Aquileiassa palvottiin tyypillisten roomalaisten jumalten lisäksi muun muassa Belenusta, Liberiä ja Timavusta. Kaupungissa oli keisarillinen palatsi, sillä monet keisarit kävivät siellä usein.
Satama
Jokisataman kaivauksissa on löydetty yli 300 metriä pitkä laituri sekä muiden rakennelmien jäänteitä. Ne ajoitetaan Claudiusten ajalle. Sataman vieressä oli suuria varastotiloja (horrea), joista johti rampit laitureille.
Kirkot ja nekropoliit
Varhaiselta kristilliseltä kaudelta on löydetty lukuisia suuria basilikakirkkoja. Tärkein oli patriarkankirkko, josta ainakin osa ajoittuu 400-luvulle. Toinen suuri kirkko on löydetty nykyisestä Monastero di Aquileiasta. Nekropoliit eli hauta-alueet levittäytyvät kaupungista lähteneiden teiden varsille useiden kilometrien matkalle.
Esinelöydöt
Aquileiasta tehtyjä esinelöytöjä on paikallisissa Aquileian arkeologisessa museossa (Museo Archeologico Nazionale di Aquileia) ja Varhaiskristillisessä museossa (Museo Paleocristiano) sekä myös museoissa muun muassa Triestessä, Udinessa ja Wienissä.
Taidelöytöihin lukeutuu muun muassa lattiamosaiikkeja yksityistaloista ja kirkoista. Hautauurnista ja sarkofageista on löydetty lasi-, meripihka-, norsunluu-, kulta- ja hopeaesineitä sekä koruja ja lamppuja. Jo ennen kaivauksia kaupungista oli löydetty pylväiden kapiteeleja ja pylväsrumpuja, friisien osia ja rahoja sekä lukuisia piirtokirjoituksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aquileia Wikimedia Commonsissa
Aquileian sataman kaivauksia.
Aquileia merkittynä Tabula Peutingerianaan. Merkinnän koko kuvastaa kaupungin merkitystä myöhäisantiikin aikana.
Aquileian raunioita.
Lattiamosaiikki roomalaisesta huvilasta.
Aquileiassa lyöty follis vuodelta 303. Kuvituksessa keisari Diocletianuksen pää ja teksti Imp Diocletanvs pf avg sekä Moneta vaa'an ja runsaudensarven kanssa ja teksti Sacr Monet avgg et caess nostr.
Aquileiassa lyöty solidus, n. 340–350. Kuvituksessa keisari Konstantinus II ja teksti Constantinus Avgvstvs sekä istuva Victoria ja teksti Victoriae dd nn avgg / smaq.
Kaavakuva Aquileiasta.
Kirjoitus Aquileian patriarkan­kirkon lattiamosaiikissa: Ianvariv[s --]/ de dei dono v[ovit]/ p(edes) DCCCLXX[---], ”Januarius maksoi 870 neliöjalkaa (mosaiikista) votiivilahjana”.
Hautoja.
1000

| --- | --- |
Vuosisadat: 800-luku · 900-luku · 1000-luku · 1100-luku · 1200-luku
Vuosikymmenet: 990-luku · 1000-luku · 1010-luku · 1020-luku · 1030-luku · 1040-luku 1050-luku · 1060-luku · 1070-luku · 1080-luku · 1090-luku · 1100-luku
Vuodet: 990 · 991 · 992 · 993 · 994 · 995 · 996 · 997 · 998 · 999 1000 · 1001 · 1002 · 1003 · 1004 · 1005 · 1006 · 1007 · 1008 · 1009 1010 · 1011 · 1012 · 1013 · 1014 · 1015 · 1016 · 1017 · 1018 · 1019 1020 · 1021 · 1022 · 1023 · 1024 · 1025 · 1026 · 1027 · 1028 · 1029 1030 · 1031 · 1032 · 1033 · 1034 · 1035 · 1036 · 1037 · 1038 · 1039 1040 · 1041 · 1042 · 1043 · 1044 · 1045 · 1046 · 1047 · 1048 · 1049 1050 · 1051 · 1052 · 1053 · 1054 · 1055 · 1056 · 1057 · 1058 · 1059 1060 · 1061 · 1062 · 1063 · 1064 · 1065 · 1066 · 1067 · 1068 · 1069 1070 · 1071 · 1072 · 1073 · 1074 · 1075 · 1076 · 1077 · 1078 · 1079 1080 · 1081 · 1082 · 1083 · 1084 · 1085 · 1086 · 1087 · 1088 · 1089 1090 · 1091 · 1092 · 1093 · 1094 · 1095 · 1096 · 1097 · 1098 · 1099 1100 · 1101 · 1102 · 1103 · 1104 · 1105 · 1106 · 1107 · 1108 · 1109
Tapahtumia

Tapani Pyhästä tuli Unkarin kuningas.
Islanti kääntyi kristinuskoon.
Sancho III Suuresta tuli Aragonian, Navarran ja Kastilian kuningas.
Leif Eriksson saapui Pohjois-Amerikkaan ja nimesi sen Vinlandiksi (arvio).
Sven Haaraparta valloitti osan Norjaa (ks. Svolderin taistelu).
Dhaka (nykyisessä Bangladeshissa) perustettiin.
Persialainen tiedemies Avicenna esitti perustelut vuorien synnyille ja julkaisi Al-Quanunin.
Kołobrzegin hiippakunta perustettiin
Keisari Otto III lähti pyhiinvaellukselle Roomasta Aacheniin ja Gnieznoon.
Syntyneitä

Mikael Kerullarios, Konstantinopolin patriarkka (k. 1059)
Konstantinos IX, Bysantin keisari (arvio; k. 1055)
Kuolleita

Norjan kuningas Olav Tryggvason, Svolderin taistelussa (s. 969)
Diego Forlán

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Diego Forlán Corazo
Syntymäaika: 19. toukokuuta 1979 (ikä 45)
Syntymäpaikka: Montevideo, Uruguay
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 179 cm
Junioriseurat
1990–1991:  Peñarol
1991–1994:  Danubio
1994–1997:  Independiente
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1997–2001 |  Independiente | 80 | (37) |
| 2001–2004 |  Manchester United | 63 | (10) |
| 2004–2007 |  Villarreal | 106 | (54) |
| 2007–2011 |  Atlético Madrid | 134 | (74) |
| 2011–2012 |  Internazionale | 18 | (2) |
| 2012–2014 |  Internacional | 34 | (10) |
| 2014–2015 |  Cerezo Osaka | 42 | (17) |
| 2015–2016 |  Peñarol | 30 | (8) |
| 2016 |  Mumbai City | 11 | (5) |
| 2018 |  Kitchee | 7 | (5) |
Maajoukkue
| 1999 |  Uruguay U20 | 4 | (1) |
| 2002–2014 |  Uruguay | 112 | (36) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 16. helmikuuta 2019.
Diego Martín Forlán Corazo eli lyhyemmin Diego Forlán (s. 19. toukokuuta 1979 Montevideo, Montevideon departementti, Uruguay) on uruguaylainen ammattilaisuransa päättänyt lopettanut jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edusti Uruguayn jalkapallomaajoukkuetta 112 kertaa vuosina 2002−2014. Forlán on toiseksi eniten maaleja tehnyt uruguaylainen Espanjan Primera Divisiónissa. Hänellä on myös Espanjan kansalaisuus.
Forlán voitti Valioliigan vuonna 2003 sekä FA Cupin 2004 Manchester Unitedin pelaajana. Villarrealissa hän oli Primera Divisiónin paras maalintekijä kaudella 2004–2005 sekä Atléticossa 2008–2009. Samalla kaudella hän jakoi Euroopan Kultainen kenkä -palkinnon voiton yhdessä Thierry Henryn kanssa. Forlán voitti toisen kultaisen kengän kaudella 2008–2009. Etelä-Afrikan MM-kilpailuissa Forlán valittiin kisojen parhaimmaksi pelaajaksi ja oli jaetusti kilpailujen paras maalintekijä viidellä maalillaan. Hän oli mukana voittamassa vuoden 2011 Copa Américaa, jossa pelasi 6 ottelua tehden 2 maalia loppuottelussa.
Tausta ja lapsuus

Forlán syntyi 19. toukokuuta 1979 Montevideossa. Hänen isänsä Pablo Forlán oli myös ammattilaisjalkapalloilija, kuten Forlánin isoisä Juan Carlos Corazzo. Hänen setänsä, Jose Pastoriza sekä Ricardo Bochini pelasivat myös ammattilaisina jalkapalloa Argentiinassa. Nuorena Forlán oli jalkapallon lisäksi lahjakas myös tenniksessä. Hän päätti kuitenkin keskittyä jalkapalloon hänen siskonsa jouduttua vakavaan autokolariin. Forlán pelasi nuoruusvuosinaan uruguaylaisissa Peñarolissa sekä Danubiossa ennen kuin siirtyi ammattilaiseksi Argentiinaan.
Ura > Independiente (1998–2002)

Forlán aloitti ammattilaisuransa argentiinalaisen Independienten riveissä kaudella 1998–1999. Hän aloitti pelaajauransa laitapelaajana ja siirtyi myöhemmin puhtaaksi hyökkääjäksi. Forlán herätti kahden englantilaisen seuran, Manchester Unitedin sekä Middlesbroughin, sekä italialaisen Lazion mielenkiinnon. Lopulta Forlán päätyi siirtymään Manchester Unitediin vuonna 2002. Independienten riveissä hän pelasi yhteensä 80 ottelua tehden niissä 37 maalia.
Ura > Manchester United (2002–2004)

Kesken kauden 2001–2002 Forlán siirtyi Englannin Valioliigan Manchester Unitediin 6,9 miljoonan punnan siirtosummalla. Forlán palkattiin Unitediin paikkaamaan Andy Colea ja hän pelasikin Unitedissa lähinnä laitapelaajana. Ensimmäisen ottelun Unitedissa Forlán pelasi 29. tammikuuta 2002 Bolton Wanderersia vastaan ja ensimmäisen maalinsa hän teki Maccabi Haifaa vastaan 28. elokuuta 2002 Mestarien liigassa. Kaudella 2002–2003 Forlán joutui kuitenkin pelaamaan lähinnä Ruud van Nistelrooyn ja Ole Gunnar Solskjærin varamiehenä. Forlánille tehtiin myös oma kannustuslaulu "He comes from Uruguay, he made the Scousers cry!!!". Tämän jälkeen Forlánin uransa Unitedissa kääntyi huonompaan suuntaan eikä vastuuta enää tullut: syynä pidetään Wayne Rooneyn sekä Louis Sahan siirtymistä Unitedin pelaavaan kokoonpanoon. Englannin aikanaan Forlán sai myös pilkallisia lempinimiä kuten Diego Forlorn ja Diego Birtles (Garry Birtlesin mukaan). Englannissa Forlán teki 17 maalia 95 ottelussa sekä voitti Valioliigan mestaruuden ja FA Cupin.
Ura > Villarreal (2004–2007)

Forlán siirtyi 21. elokuuta 2004 espanjalaiseen Villarrealiin noin 2 miljoonan punnan siirtosummalla. Ensimmäinen kausi Espanjassa oli Forlánille menestys, sillä hän teki 35 liigaottelussa 25 maalia ja voitti Euroopan Kultaisen kengän yhdessä Arsenalin Thierry Henryn kanssa. Forlán oli isossa roolissa, kun Villarreal nousi seurahistoriassa ensimmäisen kerran Mestarien liigaan kaudeksi 2005–2006. Seuraavina kahtena kautena Forlán teki yhteensä 29 maalia liigassa ja oli kaudella 2006–2007 liigan viidenneksi paras maalintekijä. Lisäksi Forlán teki kaksi maalia Mestarien liigassa Villarrealille.