stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nuno Melo

Nuno Melo
Nuno Melo (s. 18. maaliskuuta 1966 Joane, Vila Nova de Famalicão) on portugalilainen CDS-PP:n poliitikko.
Melo valmistui oikeustieteen oppiarvolla Universidade Portucalense Infante D. Henriquesta. Hänet valittiin puolueensa parlamenttiryhmän puheenjohtajaksi vuonna 2004, ja hän toimi parlamentin varapuheenjohtajana vuosina 2007–2009. Melo istui Euroopan parlamentin jäsenenä vuosina 2009–2024. Hänestä tuli huhtikuussa 2022 CDS-PP:n puheenjohtaja. Vuonna 2024 hänestä tuli Portugalin puolustusministeri. Maaliskuussa 2025 Portugalin hallituksen jo kaaduttua Melo kertoi, että Donald Trumpin valtaannoususta johtuen muuttunut kansainvälinen politiikka pakotti Portugalin harkitsemaan vaihtoehtoja F-35-hävittäjille.
Kållekärr

| Kållekärr |
| --- | --- |
 Kållekärr
 Koordinaatit: 58°01′40″N, 11°39′43″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Länsi-Götanmaan lääni
Maakunta:  Bohuslän
Kunta:  Tjörn
Väkiluku (31.12.2023):  803
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kållekärr on taajama Tjörnin kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä Bohuslänin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 803 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kållekärr Wikimedia Commonsissa
Djupvik och Fagerfjäll

| Djupvik och Fagerfjäll |
| --- | --- |

 Djupvik och Fagerfjäll
 Koordinaatit: 57°59′20″N, 11°40′38″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Länsi-Götanmaan lääni
Maakunta:  Bohuslän
Kunta:  Tjörn
Väkiluku (31.12.2023):  256
Djupvik och Fagerfjäll on taajama Tjörnin kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä Bohuslänin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 256 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Djupvik och Fagerfjäll Wikimedia Commonsissa
Anders Johansson (rumpali)

Anders Johansson vuonna 2011.
Anders Johansson (s. 25. toukokuuta 1962 Göteborg, Ruotsi) on ruotsalainen rumpali.
Johansson tunnetaan nykyään metalliyhtye HammerFallista, johon hän liittyi vuonna 1999. 1980-luvulla hän kuului Silver Mountainiin ja Yngwie Malmsteenin Rising Force -yhtyeeseen. Hän on julkaissut myös kaksi sooloalbumia ja useita albumeita veljensä, kosketinsoittaja Jens Johanssonin kanssa (nimillä The Johansson Brothers ja Johansson) sekä tehnyt yhteistyötä muun muassa Jonas Hellborgin ja Benny Janssonin kanssa.
Johansson on pianisti Jan Johanssonin poika. Hän omistaa veljensä kanssa Heptagon Records -levy-yhtiön.
Sooloalbumit

Shu-tka (1994)
Red Shift (1997)
Aiheesta muualla

Heptagon Recordsin sivusto (englanniksi)
| n k HammerFall |
| --- | --- |
 Joacim Cans  Oscar Dronjak  Pontus Norgren  Fredrik Larsson  Anders Johansson   Entiset jäsenet: Johan Larsson  Niklas Sundin  Jesper Strömblad  Mikael Stanne  Glenn Ljungström  Patrik Räfling  Magnus Rosén  Stefan Elmgren 
Studioalbumit:  Glory to the Brave  Legacy of Kings  Renegade  Crimson Thunder  Chapter V: Unbent, Unbowed, Unbroken  Threshold  No Sacrifice, No Victory  Infected  (r)Evolution  Built to Last  Dominion  Hammer of Dawn  Avenge the Fallen 
Livealbumit:  One Crimson Night  Gates of Dalhalla  Live! Against the World 
Kokoelmat:  Steel Meets Steel – Ten Years of Glory  Masterpieces 
Muuta:  diskografia
Robert Morris (pastori)

Robert Morris
Robert Preston Morris (s. 29. heinäkuuta 1961 Marshall, Texas) on yhdysvaltalainen pastori, joka perusti Southlakessa Gateway Churchin vuonna 2000. Hän toimi sen vanhempana pastorina, kunnes erosi kesäkuussa 2024 tunnustettuaan lapseen kohdistuneita seksuaalisia tekoja 1980-luvulta.
Morris alkoi vuonna 1977 saarnata kodittomien suojassa Longview’ssa. Hän opiskeli East Texas Baptist Universityssa ja meni vuonna 1980 naimisiin opiskelijatoverinsa Deborah Elaine Hughesin kanssa. Morris liittyi avustavana evankelistana James Robisonin evankelistiseen seuraan ja alkoi kiertää Robisonin kanssa saarnaamassa pitkin Yhdysvaltoja. Morris sai vaimonsa kolme lasta, jotka ovat Joshua (s. 1982), James (s. 1985) ja Elaine (s. 1990). Hän liittyi Shady Grove Churchin vanhemmistoon vuonna 1990 ja perusti Gateway Churchin vuonna 2000. Hänen ensimmäinen kirjansa The Blessed Life julkaistiin vuonna 2002.
Morrisin johdolla Gateway Church kasvoi ja laajensi toimintojaan merkittävästi. Donald Trumpin presidenttiehdokkuuden aikana vuonna 2016 Morris valittiin Trumpin hengelliseen neuvonantajistoon. Morrisin pojan Jamesin oli määrä seurata isäänsä Gateway Churchin vanhempana pastorina, mutta myös poika jätti kirkon hyväksikäyttötapausten tultua julkisuuteen vuonna 2024.
Hyväksikäyttötapaus

Morris alkoi Oklahoman syyttäjänviraston mukaan jouluna 1982 hyväksikäyttää 12-vuotiasta ystäväperheen tytärtä tämän kotona Hominyssa Oklahomassa. Hyväksikäyttö jatkui vuosien ajan. Morris oli alueella vierailevana evankelistana. Hyväksikäyttö tuli uhrin vanhempien tietoon vuonna 1987. Morris sai kahden vuoden ajan hengellistä ohjausta, mutta pääsi takaisin pastorin tehtäviin vuonna 1989.
Hyväksikäytön uhri halusi myöhemmin hyvitystä, ja Morris tarjoutui vuonna 2005 maksamaan tälle. Laajaan julkisuuteen hyväksikäyttö tuotiin vuonna 2024, jolloin Morris tunnusti teot. Hän erosi Gateway Churchin johdosta kesäkuussa 2024. Kirkon sisäisen selvityksen jälkeen monet kirkon vanhemmistosta joutuivat eroamaan. Kirkon kävijämäärät ja lahjoitukset myös putosivat huomattavasti tapauksen julkisuuden myötä. Morris sai syytteitä viidestä erillisestä lapseen kohdistuneesta teosta Oklahomassa maaliskuussa 2025. Trumpin uusi presidentinvaalikampanja sanoutui vuonna 2024 irti Morrisista ja kertoi, ettei tällä ollut uudessa kampanjassa osuutta.
Gateway Churchin johtokunnan mukaan Morris oli puhunut avioliiton ulkopuolisesta suhteestaan usein, mutta viitannut nuoreen naiseen.
Stora Dyrön

| Stor Dyrön |
| --- | --- |

 Stor Dyrön
 Koordinaatit: 57°55′40″N, 11°36′40″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Länsi-Götanmaan lääni
Maakunta:  Bohuslän
Kunta:  Tjörn
Väkiluku (2016):  215
Stora Dyrön on taajama Tjörnin kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä Bohuslänin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 215 asukasta vuonna 2016.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stora Dyrön Wikimedia Commonsissa
UDC

UDC voi tarkoittaa seuraavia:
UDC, Union démocratique du centre, Sveitsin kansanpuolue
UDC, Union of Democratic Control, ensimmäisen maailmansodan aikainen brittiläisten parlamentaarikkojen ryhmä
UDC, Umbrella for Democratic Change, botswanalainen puolue
UDC, Universal Decimal Classification, kirjastojen yleinen kymmenluokittelu.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”UDC”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Balkanin romanin kieli

Balkanin romanin kieli on yksi pohjois-Makedonian virallisista vähemmistökielistä.
↑  Elena Mastretta: Scrivere di storia contemporanea su Wikipedia. Una proposta per un laboratorio on line. Novecento org, 2021, 16. vsk.  doi:10.52056/9788833139883/15  ISSN 2283-6837  Artikkelin verkkoversio.
Bølgen

| Bølgen |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Roar Uthaug
Käsikirjoittaja:  John Kåre Raake Harald Rosenløw Eeg
Tuottaja:  Fredrik Wikström
Säveltäjä:  Magnus Beite
Kuvaaja:  John Christian Rosenlund
Leikkaaja:  Christian Siebenherz
Lavastaja:  Lina Nordqvist
Pääosat:  Kristoffer Joner Ane Dahl Torp Jonas Hoff Oftebro Edith Haagenrud-Sande
Valmistustiedot
Tuotantoyhtiö:  Fantefilm AS
Levittäjä:  Nordisk Film
Ensi-ilta:   28. elokuuta 2015  17. kesäkuuta 2016
Kesto:  104 min
Alkuperäiskieli:  norja
   
Bølgen (norj. ’aalto’, kansainvälisessä levityksessä The Wave) on vuonna 2015 ensi-iltaan tullut Roar Uthaugin ohjaama norjalainen katastrofielokuva, joka oli ilmestymisvuonnaan maansa katsotuin ja voitti kolme Amandaa. Se kertoo Geirangerinvuonossa tapahtuvasta maanvyörystä, joka aiheuttaa tsunamin.
Aiheesta muualla

Elonet
Svensk Filmdatabas (ruotsiksi)
Nasjonalbiblioteket (norjaksi)
KuoKUOPPANUMMEN KOULUKESKUS

Kuoppanummen koulukeskus on lapsivankila lapsille ja nuorille. Lapsia kuolee koulussa 555 päivittäin. Koulu on kärsinyt monia ammuskeluja
De vaunu

De vaunu on yksikerroksinen VR-Yhtymän käyttämä generaattori vaunu. Vaunua käytetään Oulu-Kolari hiihtojuna liikenteessä.
Anja Ainamo

Anja Kyllikki Ainamo (o.s. Kulhia, s. 18. kesäkuuta 1939 Helsinki) on Helsingin yliopiston geroprotetiikan ja geriatrisen hammashoidon professori emerita.
Ainamo kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin V yhteiskoulussa 1957, valmistui hammaslääketieteen lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta 1963 ja väitteli hammaslääketieteen tohtoriksi Helsingin yliopistossa 1976. Hänen väitöskirjansa nimike on The continuous eruption of the teeth in adult man and its influence on the width of anatomical attached gingiva.
Työuransa Ainamo aloitti 1963 hoitamalla Helsingissä yksityisvastaanottoa, jonka lopetti vasta 2004 jäädessään eläkkeelle. Yhdysvalloissa hän työskenteli apulaisprofessorina Loma Lindan yliopistossa Kaliforniassa 1977–1978 ja Suomessa Oulun yliopiston virkaa toimittavana professorina 1981–1982. Vuosina 1985–1987 Ainamo hoiti Marylandin yliopiston professuuria (engl. Clinical Professor) ja palasi sieltä Suomeen Helsingin yliopiston apulaisprofessoriksi vuosiksi 1987–1998. Helsingin yliopiston professorina hän työskenteli 1998–2004. Vuosina 1994–1995 hän työskenteli vierailevana professorina Lissabonin  yliopistossa Portugalissa.
Anja Ainamo on kirjoittanut hammaslääketieteen alalta noin sata tieteellistä artikkelia ja muuta julkaisua.
Kokemäenjoki

| Kokemäenjoki |
| --- | --- |
 Kokemäenjokea Porin keskustassa
Maat:  Suomi
Maakunnat:  Satakunta, Pirkanmaa
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Pinta-ala:  27 100 km² 
Järvisyys:  5,2 % 
Pääuoman pituus:  noin 400 km 
Pääuoman osuudet:  Kokemäenjoki ←Kulovesi ←Pyhäjärvi ←Näsijärvi ←Ruovesi ←Tarjanne ←Vaskivesi ←Toisvesi ←Peränne ←Ähtärinjärvi
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Liekovesi, Sastamala
 :  61.3288°N, 22.8464°E
Laskupaikka:  Selkämeri, Pori
 :  61.5610°N, 21.6827°E
Esteet:  Tyrvään vl, Äetsän vl, Kolsin vl, Harjavallan vl
Sivu-uomat:  Harjunpäänjoki, Tattaranjoki, Ala-Kauvatsan joki, Loimijoki, Sammunjoki
Taajamat:  Vammala, Kiikka, Keikyä, Kokemäki, Harjavalta, Nakkila, Ulvila, Pori
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  57,5 m
Laskukorkeus:  noin 0 m
Korkeusero:  57,5 m
Pituus:  121 km
Kaltevuus:  0,48 m/km
Keskiylivirtaama:  600 m³/s (MHQ) 
Keskivirtaama:  238 m³/s (MQ) 
Keskialivirtaama:  52 m³/s (MNQ) 
Muuta
Muualla:  Wikimedia Commons
Kokemäenjoki virtaa Porin läpi, ja sen leveys on keskustan kohdalla hieman alle 200 metriä. Joen virtaamisnopeus kaupungin alueella on alhainen. Sen suisto, jossa joen suuhaarojen eli juopien väliin jäävät Porin luodoiksi nimitetyt suistosaaret, alkaa Porin keskustan tuntumasta.
Kokemäenjoki (ruots. Kumo älv) on Satakunnan ja Pirkanmaan maakuntien suurin joki, joka on myös Kokemäenjoen vesistön laskujoki. Kokemäenjoki alkaa Sastamalan Liekovedestä, kulkee Huittisten, Kokemäen, Harjavallan, Nakkilan ja Ulvilan kautta, virtaa Porin sivuitse neljänä suuhaarana ja yhtyy Selkämereen Pihlavanlahdella. Joen pituus Liekoveden luusuasta mitattuna on 121 kilometriä, mutta sen pääuoman kaukaisimmat alkulähteet ulottuvat Ähtärinjärveen noin 400 kilometrin päässä.
Kokemäenjoen vesistö kattaa Hämeen suuret järvet: Vanajavesi, Pyhäjärvi, Näsijärvi, Roine, Mallasvesi, Längelmävesi, Tarjanne, Keurusselkä, jotka laskevat eri reittejä pitkin Liekoveteen ja edelleen Kokemäenjokeen.
Hydrologiaa

Kokemäenjoki on luonteeltaan keskisuuri joki, jonka keskivirtaama on noin 240 m³/s. Keskimääräinen ylin virtaama on 2000-luvulla ollut noin 600 m³/s ja alin virtaama noin 52 m³/s. Tulva-aikana virtaama saattaa nousta varsin korkeaksi. Vuoden 1899 tulvissa virtaama oli 900 m³/s ja vuosina 1961–1990 Kolsin voimalan kohdalla 918 m³/s. Vuorokautista vaihtelua virtaamassa aiheuttaa virtaaman säännöstely neljällä voimalaitoksella. Joen pääuoma on kirkasvetinen, mutta Loimijoen vesi on värjäytynyt savesta.
Pudotusta Liekoveden valjastetusta luusuasta on 57,5 metriä, josta noin 17 metriä osuu Tyrvään ja Karhiniemen välille; 0,30 metriä Karhiniemen ja Kiettareen alueen välille ja loput 40 metriä Kokemäeltä merelle. Harjavallan vesivoimalaitoksen kosket pudottivat vedenpintaa ennen valjastamista 18 metriä.
Luontoarvoja > Vedenlaatu ja päästöt

Kokemäenjoki oli sen varrella sijaitsevan asutuksen, teollisuuden ja maanviljelyn päästöjen vuoksi 1960–1980-lukujen välisenä aikana yksi Suomen kuormitetuimmista vesistöistä. Veden laatu oli heikko ja sen ravinne- sekä elohopeapitoisuudet olivat korkeita. Lisäksi pohjasedimentit olivat heikkokuntoisia. Teollisuuden suurimpia kuormittajia olivat elohopean osalta Finnish Chemicalsin tehdas Äetsässä sekä muiden raskasmetallien osalta Outokummun tehtaat Harjavallassa. Turun seudun tekopohjavesihanketta vastustanut Pro Virttaankangas -liike on arvioinut Finnish Chemicalsin laskeneen jokeen vuosien 1939–1992 välillä jopa 600 tonnia elohopeaa.
Veden laatu alkoi paranemaan 1980-luvun alkupuolella ja selvä muutos tapahtui vuosikymmenen puolivälissä, kun kaksi joen yläpuolisen vesireitin varrella ollutta selluloosatehdasta lopetti toimintansa. Tämän jälkeen Kokemäenjoen happitilanne alkoi parantumaan nopeasti. Nykyisin veden laatu on tyydyttävä ja joen yläjuoksun Rauta- ja Kulovesien alueella jopa hyvä. Jokeen tulee kuitenkin edelleen hajakuormitusta, jonka johdosta veden laatu heikkenee ajoittain. Kyseessä ovat maatalouden päästöt, joita Kokemäenjokeen tulee erityisesti Loimijoen valuma-alueelta.
Heinäkuussa 2014 tapahtui Harjavallan nikkelipäästö, jossa Norilsk Nickelin Harjavallan tehtaalta pääsi Kokemäenjokeen muun muassa 66 tonnia nikkeliä. Vuoto aiheutti ainakin simpukoiden joukkokuoleman.
Luontoarvoja > Virkistyskäyttö

Joki on kalakannaltaan monipuolinen. Ammattikalastuksen kannalta tärkeimmät pyyntikalat ovat nahkiainen, lohi, meritaimen ja kirjolohi. Veden laatu ja kutupaikkojen vähyys on haittaa luontaista lisääntymistä, joten lohikantaa ylläpidetään istutuksin. Muita saaliskaloja ovat hauki, ahven, lahna ja toutain. Lukuisat mökkiläiset sekä paikalliset asukkaat pyydystävät ahkeraan kalaa ja kesäisin vetouistelua harrastava veneilijä on tavallinen näky joella. Voimalaitosten välit istutetaan säännöllisesti, mutta Harjavallan voimalaitoksen alapuolella joki saa merestä täydennystä. Kokemäenjoesta on Sunniemenrannan kohdalta pyydystetty Suomen luultavasti toiseksi suurin kala: 152 kilon painoinen sampi vuodelta 1914.
Veneilyyn on veden sameudesta huolimatta poikkeuksellisen hyvät olosuhteet, koska 1700–1800-luvulla suoritetut joen perkaukset ovat vähentäneet kivien määrää ja voimalaitosten vedenpinnan nostot ovat hävittäneet kosket. Voimalaitokset estävät pitkien venematkojen tekemistä, mutta kevyimmillä vesikulkuneuvoilla voi liikkua melko esteettömäsi joella ja kiertää voimalaitokset osoitettuja kiertoreittejä pitkin. Tyrvään voimalaitokselta eli Kokemäenjoen luusuasta on Äetsän voimalaitokselle matkaa 12 km, Äetsästä on Kokemäelle Kolsin voimalaitokselle 45 km, Kokemäeltä Harjavaltaan Lammaisten voimalaitokselle 18 km, Harjavallasta Poriin 27 km ja edelleen merelle 10 km ja Mäntyluotoon vielä 15 km. Kokomaismatkaa kertyy yhteensä noin 121 km, mikä on joen kokonaispituus. Kokemäenjoelle on tehty opastettu melontareitti, jonka opas on edelleen saatavilla.
Kokemäenjoella järjestettiin vuosina 1985–2011 ja vuodesta 2017 eteenpäin suuri soututapahtuma Satakunnan Kansansoutu, joka alkaa Sastamalasta ja päättyy Poriin. Vuonna 2012 se järjestettiin lyhyempänä Äetsän ja Kokemäen välillä.
Luontoarvoja > Maisema

Kokemäenjokilaakso on valtakunnallisesti arvokasta maisema-aluetta. Kokemäenjokilaakson maisemien luonnehditaan kuvastavan satakuntalaista ja länsipirkanmaalaista maaseutumaisemaa, jossa asutuksen ja elinkeinojen historia yhdistyy maankohoamisen muovaamaan luonnonhistoriaan. Maiseman keskeinen elementti ovat mutkittelevaa jokilaaksoa reunustavat, vuosisatojen ajan viljelyksessä olleet laajat peltoaukeat. Alueen luonto on monipuolinen, ja suistoalueella on merkittäviä kosteikkoalueita. Kokemäenjokilaakson varrella sijaitsee lukuisia kartanoita ja rustholleja, jotka kertovat alueen historiallisesta varakkuudesta. Maiseman myöhempää kerrosta ovat useat joen varren teollisuuskohteet, kuten Tyrvään, Äetsän, Harjavallan ja Kolsin teollisuushistoriallisesti arvokkaat voimalaitokset. Historiallisesti joki on ollut merkittävä liikenneväylä, jonka suualueilla on sijainnut merkittäviä kauppapaikkoja. Näille kauppapaikoille johtaneiden keskiaikaisten teiden, Pohjanlahden rantatien ja Huovintien, linjauksia on edelleen jäljellä maisemassa.
Joen ylitys

Vanhastaan Kokemäenjoki ylitettiin veneillä ja lautoilla, joita säilytettiin kaikkialla joen rannoilla. Kokemäenjoki oli aikakauden ihmisille varsin iso joki, jolla oli voimaa tuhota ihmisen jokeen pystyttämät rakennelmat, kuten kalastamot (tokeet), myllyt ja lautta- eli tukkisillat. Tulvat nostivat vedenpintaa joskus 2–3 metriä, jolloin kaikki joen törmälle jätetty tavara huuhtoutui veden mukana pois. Keväiset jäidenlähdöt olivat joen väkivaltaisin tapahtuma, jonka alta kaikki rakennelmat oli syytä purkaa jo syksyllä pois. Siksi ensimmäinen yritys rakentaa jokeen pysyvä silta venyi varsin myöhäiseksi.
Eräs ikivanha Kokemäenjoen ylityspaikka oli Haistilan lauttaranta Ulvilassa. Se oli käytössä jo keskiajalta lähtien, jolloin se oli osa Ulvilasta Turkuun johtanutta Huovintietä. Haistilassa kulki myös Turusta lähtenyt Pohjanlahden rantatie. Porin kohdalla se kiersi Ulvilan kautta, kun Kokemäenjoen luodot eivät vielä tarjonneet mahdollisuutta jokisuiston ylittämiseen Porissa.
Kokemäelle rakennettiin ensimmäinen pysyvä silta vuonna 1893. Tulkkilan silta oli kiviarkkuinen amerikkalainen puusilta. Ihmisten kiinnostus jäidenlähtöön sai uuden ulottuvuuden, kun jännitettiin sillan kestoa ryskyävän kevätjään lähdön tapahtuessa. Silta rakennettiin uudelleen betonisena kaarisiltana vuonna 1918.
Muuallakin alettiin suunnitella joelle pysyviä siltoja. Vammaskosken yli kulkeva lauttasilta korvattiin vuosina 1874–1876 rakennetulla Vammaskoskensillalla. Poriin oli rakennettu ponttoonisiltoja vuodesta 1855, mutta vuonna 1926 valmistui Porin silta, joka oli Kokemäenjoen ensimmäinen rautasilta.
Kokemäenjoen nykyisestä leveydestä johtuen sillan rakentaminen on kallista. Siksi monet yksityiset lyhentävät kulkumatkojaan yksityisillä losseilla, joita on joen rannoilla lukuisia. Tiheimmillään losseja on saarten kohdilla. Viimeinen yleinen lossi Kokemäenjoella oli Huittisissa. Se poistui käytöstä Karhiniemen sillan valmistuttua 1987.
Voimalaitosrakentaminen ja säännöstely

Kokemäenjoessa sijaitsevat Harjavallan voimalaitos Nakkilan ja Harjavallan rajalla , Kolsin voimalaitos Kokemäellä sekä Äetsän voimalaitos ja Tyrvään voimalaitos Sastamalassa. Joen alkupiste on Tyrvään voimalaitoksella. Voimalaitosten harjoittama vedenpinnan säännöstely vaikuttaa eri tavalla joen eri kohdissa. Suurin vaikutus on aivan voimaloiden lähellä niiden yläjuoksulla, jossa vedenpinnan korkeusvaihtelut voivat olla pari metriä.
Kolsin voimalaitoksen vaikutukset jokeen ovat olleet suuret. Kaikki kosket Kokemäen Pahringinkoskesta Äetsän Kiviniemenvuolteelle peittyivät nousevan vedenpinnan alle. Vaikka joen rannoille rakennettiin 7 km rantavalleja, peittyi veden alle 202 hehtaaria maata ja vielä 52 hehtaaria maata on vedenpinnan säännöstelyn alaista. Vaikka joki oli Huittisista Kokemäen Risteelle asti 30 cm putoamiskorkeuden takia luontaista suvantoaluetta, laajeni suvantoalue voimalan rakentamisen jälkeen koskemaan koko mainittua osuutta. Myös sivujokien, Loimijoki ja Sammunjoki, vedenpinta nousi kilometrien matkalta.
Harjavallan voimalaitoksen rakentaminen Lammaistenkoskeen ei vaikeuttanut läpikulkuliikennettä, koska seudun kosket tekivät sen muutenkin mahdottomaksi. Kolmen peräkkäisen kosken luontaiset putoamiskorkeudet olivat yläjuoksulta lukien Havinginkoskessa 3,5 metriä, Harjavallankoskessa 7,25 metriä ja Lammaisten- eli Pirilänkoskessa 6,6 metriä. Joen luonnollinen leveys normaalitilassaan kuitenkin muuttui, kun vedenpintaa voimalan yläpuolella nostettiin yli 11 metriä. Jokiuomassa olleet 152 hehtaaria niittyjä ja peltomaata jäivät pysyvästi veden alle ja vedenpinnan nosto peitti alleen myös Kokemäen Tulkkilassa olleen Pyhänkorvankosken.
Voimalarakentamisen eräs hyöty onkin joen muuttuminen veneilykelpoiseksi. Joen perkaukset ja vedenpinnan nosto on hävittänyt paljon karikoita ja laskenut koskien putoamiskorkeuksia. Patoaminen on hidastanut joen pintavirtausta. Voimalaitosten ainoa haitta liikkumiselle on voimaloiden ohitusvaikeudet. Keveät veneet ja kajakit voidaan kantaa voimalaitosten ohi, mutta esimerkiksi kirkkoveneen liikutteluun tarvitaan nosturit. Vaikeuksista huolimatta Kokemäenjoen soututapahtuma on jatkunut vuosia.
Historiaa > Luonnolliset kehitysvaiheet

Nykyisen kaltainen Kokemäenjoki syntyi geologisesti varsin myöhään. Kun Litorinameren pinta laski ja maa kohosi sopivalle korkeudelle, jäivät Sastamalan Liekoveden-Kuloveden järvenpinnat lievästi merenpintaa ylemmäksi. Paikalle syntyi Kaukolan-Tyrväänkylän kosket, jotka merenpinnan alennettua lisää, pitenivät entisestään. Koska kosken niska oli uusi eikä vesi ollut sitä vielä kuluttanut, on kynnys sijainnut noin 60 metriä nykyisen merenpinnan yläpuolella. Tämä tapahtui noin 4500 eaa.(radiohiilivuosia). Uudemmat tulokset myöhentävät Liekoveden eriytymistä noin 5000 eaa.. Niskan kulumisesta ja voimalaitoksen säännöstelystä johtuen Liekoveden pinta on enää 57,5 metriä merenpinnan yläpuolella.
Merenpinta laski maan kohoamisen seurauksena ja Kokemäenjoki piteni. Koska matka Sastamalasta Keikyään on jyrkkä, kesti joen piteneminen pitkään. Tuhannessa vuodessa joen pituudeksi oli tullut vain 11–12 km, jolloin joen suu sijaitsi Huittisissa Karhiniemen kohdalla.
Huittisten suuri peltoaukea on kuuluisa suurista soistaan ja Puurijärven ja Isosuon kansallispuistosta, jotka syntyivät verraten tasaiselle ja saviselle tasangolle. Ennen Kokemäenjoen syntyä oli paikalla syvä meri vedenalaisten kalloiden ja korkean harjun suojassa. Sekä Kokemäenjoki että Loimijoki ovat kerrostaneet siihen toistakymmentä metriä savea ja mutaa, joka sitten muodosti tasangon sen noustua merestä. Joen merellinen suu vetäytyi tällä tasangolla nopeasti eteenpäin. Kun Kankaantaustan muinaissalmi maatui muinaisen meren pinnan ollessa noin 50 metriä nykytason yläpuolella, laski Kokemäenjoki vetensä mereen Kokemäen Säpilän seudulla. Tämä tapahtui vain 500 vuodessa eli noin 3000 eaa. mennessä ja joki oli nyt 30 km pitkä.
Säpilän ja Kokemäen keskustan eli Tulkkilan korkeuserot ovat suuremmat, joten seuraavan 500 vuoden aikana joen suisto siirtyi vain 10–12 km. Tämä koskien rikkoma joen osuus on aina houkutellut ihmisiä varrellensa asumaan, johon oli tilaisuus ensimmäisen kerran noin 2500 eaa.
Kokemäen Tulkkilasta Harjavaltaan on matkaa noin 15 km ja siellä joen suisto sijaitsi noin 2000 eaa., josta se siirtyi Nakkilaan seuraavan tuhannen vuoden aikana. Nakkilasta Poriin vie aikaa 2000 vuotta ja nykyinen suisto syntyi 500 vuotta tämän jälkeen.
Historiallisella ajalla joen suun siirtyminen on vaikuttanut myös ihmisen toimintaan, kun aiemmat satamapaikat ovat yksi toisensa jälkeen käyneet liian mataliksi ja jokisuun satama on ensin siirtynyt Ulvilasta Poriin, sitten Porista Mäntyluotoon ja viimein Tahkoluotoon. Tätä kehitystä selvitti maantieteilijä Auvo Säntti 1950-luvulla tekemissään tutkimuksissa.
Historiaa > Aluesuunnittelu

Kokemäenjokilaakso on merkittävä alue suomalaisen aluesuunnittelun historiassa. Vuonna 1942 valmistunut, Alvar Aallon laatima Kokemäenjoenlaakson aluesuunnitelma oli Suomen ensimmäinen seutusuunnitelma.