stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maxim (Helsinki)
Historia > Europa Cinemas -jäsenyys

Vuonna 2014 Maxim liittyi osaksi eurooppalaista Europa Cinemas -verkostoa. Jäsenyyden edellytyksenä on, että teatterin esitettämistä elokuvista merkittävä osa tulee olla eurooppalaisia ei-kansallisia tuotantoja. Muita verkostoon kuuluvia elokuvateattereita ovat Helsingissä Kino Engel, Korjaamo Kino ja Orion sekä Espoossa Kino Tapiola, Lahdessa Kino Iiris, Tampereella Niagara ja Kuopiossa Kino Kuvakukko.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maxim (Helsinki) Wikimedia Commonsissa
My Lucky Day

|  My Lucky Day |
| --- | --- |

Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  DoReDos
Levy-yhtiö:  BIS Music
Kesto:  3:03
Tyylilaji:  pop
Julkaistu:  2018
Säveltäjä(t):  Filipp Kirkorov John Ballard
Sanoittaja(t):  Filipp Kirkorov John Ballard
Euroviisutiedot
Vuosi:  2018
Maa:  Moldova
Kieli:  englanti
Sijoitus:  10.
Pisteet:  209
Sijoitus semifinaalissa:  3.
Pisteet semifinaalissa:  235
My Lucky Day on moldovalaisyhtyeen DoReDosin esittämä kappale, jolla he edustivat Moldovaa vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa, Lissabonissa.
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 209 pistettä ja saavutti sijan 10.
DoReDos ja taustatanssijat esittämässä kappalettaan Euroviisujen harjoituksissa.
My Love, My Life

| ”My Love, My Life” ABBA |
| --- | --- | --- |

Kappaleen tiedot
 Albumilta: Arrival
 Äänitetty : 1976
 Julkaistu: 1976
 Tuottaja(t): Benny Andersson Björn Ulvaeus Stig Anderson
 Kesto: 03.53
 Levy-yhtiö: Polar Music
Arrivalin muut kappaleet
|   | ”My Love, My Life”  |   |
My Love, My Life on ruotsalaisen Abba-yhtyeen musiikkikappale vuodelta 1976. Se on hidastempoinen rakkauslaulu, jonka sävelsivät ja sanoittivat Benny Andersson, Björn Ulvaeus ja Stig Anderson. Päävokalistina on Agnetha Fältskog.
"My Love, My Life" -kappaleen levyttäminen aloitettiin 20. elokuuta 1976 Metronome Studiolla, sen työnimenä oli "Monsieur, Monsieur". Ensimmäinen julkaisu oli Arrival-studioalbumilla lokakuussa 1976.
"My Love, My Life" on versioitu useaan otteeseen: Hazell Dean levytti sen 1996, siitä on tehty instrumentaaliversio "Tiden kommer, tiden går" ja Agneta Jönsson levytti ruotsinkielisen version "Mitt liv mit tid" 1986. Kappale on mukana musikaalielokuvassa Mamma Mia: Here We Go Again! (2018).
Käännös suomeksi
Minna Aaltonen

| Minna Aaltonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Minna Kaisa Aaltonen
Syntynyt: 17. syyskuuta 1966 Turku
Kuollut: 11. syyskuuta 2021 (54 vuotta)
Ammatti:  näyttelijä
Vanhemmat:  Leena Takala
Näyttelijä
Aktiivisena:  1990–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Minna Kaisa Aaltonen (17. syyskuuta 1966 Turku – 11. syyskuuta 2021) oli suomalainen näyttelijä.
Ura

Aaltonen opiskeli Mount­view Theatre Schoolissa Lontoossa 1987–1990. Hän tuli 1990-luvun alku­puolella tunnetuksi Renny Harlinin ohjaaman Gladiaattorit-sarjan juontajana. Hän esiintyi myös vuonna 1997 valmistuneessa James Bond -elo­kuvassa Huominen ei koskaan kuole.
Yksityiselämä

Aaltonen kuoli leikkauksen jälkeisiin komplikaatioihin syyskuun puoli­välissä 2021.
Aaltonen oli näyttelijä Leena Takalan tytär.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1990 | Porttikielto taivaaseen | Cindy |
| 1991 | Kadunlakaisijat | sakso­fonisti Linnan­mäellä |
| 1991 | Vääpeli Körmy ja vetenalaiset vehkeet | houkutus­lintu Körmyn unessa |
| 1993 | Äidin tyttö | lasten­hoitaja |
| 1996 | Kauas pilvet karkaavat | avustaja |
| 1997 | Huominen ei koskaan kuole | — |
| 2012 | The World of Heming­way | Marlene Dietrich |
Televisio
| 1993–1994 | Gladiaattorit | juontaja |
| 1995–1996 | Kotikatu | Kati Kulmala |
| 1996–1998 | Lontoo liekeissä | — |
| 1998–1999 | Dream Team | — |
| 2001–2002 | Lexx | — |
Aiheesta muualla

Minna Aaltonen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Missa solemnis

Sivu Missa solemniksen alkuperäisestä käsikirjoituksesta.
Missa solemnis (lat. juhlallinen messu) on Ludwig van Beethovenin messu D-duuri op. 123. Beethoven sävelsi teoksen vuosina 1819–1823. Missa solemnis kantaesitettiin Pietarissa vuonna 1823 konsertissa, jossa esitettiin myös Beethovenin yhdeksäs sinfonia. Missa solemnis kuuluu Beethovenin arvostetuimpiin teoksiin.
Missa solemnis on kirjoitettu suurelle orkesterille (sanan perinteisessä merkityksessä, mukana myös pasuunat) sekä neliosaiselle kuorolle ja neljälle solistille (altto, sopraano, basso ja tenori).
Teos ja sen synty

Beethoven oli jo aiemmin säveltänyt yhden messun (C-duuri, op. 86), mutta varhaisempi messu ei ole erityisen tunnettu teos. D-duuri-messu Missa solemnis puolestaan on yksi klassisen vokaalimusiikin arvostetuimpia teoksia. Se kuuluu Beethovenin loppukauden töihin, ja Beethoven itse piti sitä suurimpana saavutuksenaan. Suuren yleisön keskuudessa teoksesta ei ole kuitenkaan tullut niin rakastettua kuin vaikka Bachin h-molli-messusta tai W. A. Mozartin ja Johannes Brahmsin sielunmessuista. Beethovenin Missa solemnis on laajamuotoinen teos, ja kuulijalta vaaditaan paneutumista. Messua ei kuulla yhtä usein esitettynä kuin esimerkiksi edellä mainittuja kuoroteoksia.
Beethovenin oppilas ja tukija, Itävallan arkkiherttua Rudolph korotettiin Olumützin arkkipiispaksi 4. kesäkuuta 1819. Virkaanastujaisten oli määrä tapahtua vuoden 1820 maaliskuussa. Uskonnollisesta musiikista kiinnostunut Beethoven näki tässä tilaisuuden tehdä suurteos virkaanastujaispäivää varten. Beethoven uppoutui kuitenkin teokseen paljon suunniteltua pidemmäksi ajaksi, eikä se valmistunut kuin vasta kolme vuotta virkaanastujaisten jälkeen. Beethoven työskenteli teoksen parissa vuosina 1819–1823.
Beethoven pyrki toisaalta nojaamaan vanhempien teosten perinteeseen ja samalla luomaan jotain uutta. Beethovenin muista suurista teoksista Missa solemnis eroaa esimerkiksi siten, että siitä puuttuvat Beethovenille tyypilliset muunnelmamuotoiset kehittelyjaksot. Varsinkin teoksen pitkät osat ovat varsinaista musiikillista seikkailua, mutta kyse on aivan uusien sävelkulkujen jatkuvasta tulemisesta eikä pääteeman muunnelmista. Beethoven kirjoitti, että teoksen tarkoitus oli herättää uskonnollisia tunteita esittäjissään ja kuulijoissaan. On jäänyt epäselväksi, oliko teosta tarkoitus esittää ensisijaisesti kirkossa vai kenties ennemminkin konserttisaleissa, joihin se mittakaavansa vuoksi soveltuu paremmin.
Beethovenin omasta uskonnollisuudesta tiedetään varsin vähän. Hän ei osallistunut säännöllisesti kirkonmenoihin mutta oli omaksunut kirjeidensä perusteella ainakin jotain uskonnollisia vakaumuksia. Kuurouden, mielenterveysongelmien sekä muiden tragedioiden runtelema Beethoven kirjoittikin omistavansa suuren messunsa ”Jumalalle, joka ei ole koskaan hylännyt minua”. Jotkut kommentaattorit ovat vähätelleet omintakeisen teoksen uskonnollista luonnetta, kun taas toiset näkevät teoksen juhlallisuuden osoituksena Beethovenin vakaasta uskosta. Joka tapauksessa Beethoven oli kiinnostunut uskonnollisesta musiikista ja käytti paljon aikaa Missa solemnista säveltäessään vanhojen kuoroteosten, kuten Palestrinan sävellysten, tutkimiseen.
Mainittavia levytyksiä

John Eliot Gardiner/English Baroque Soloists, Monteverdi Choir (Deutsche Grammophon Archiv 429779-2)
Leonard Bernstein/Royal Concertgebouw Orchestra & Rundfunkchor Hilversum (Grammophon Galleria 469546-2)
Nikolaus Harnoncourt/Chamber Orchestra Of Europe & Arnold Schoenberg Choir (Teldec 0630-18945-2)
Robert Shaw/Atlanta Symphony Orchestra & Chorus (Telarc CD-80150)
Otto Klemperer/New Philharmonia Orchestra & Chorus (EMI CDM567546-2)
Aiheesta muualla

Missa Solemnis, Op.123 (Beethoven, Ludwig van) IMSLP / Petrucci Music Library
Hannu Lintu: ”Missa solemniksen loppu on kuin valtava kysymysmerkki” Yle. 2017
Maxim

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Maxim tai Maksim voi tarkoittaa seuraavia:
Maxim-konekivääri
Maxim, kauppakeskus Kokkolassa
Ohjelmaravintola Maxim, kuopiolainen ohjelmaravintola
Maxim, kansainvälinen miestenlehti
Maxim, energiajuoma
Maxim, urheilujuoma
Etu- ja sukunimet

Maxim tai Maksim, miehen etunimi
Alexandru Maxim (s.  1990), romanialainen jalkapalloilija
Hiram Maxim (1840–1916), brittiläinen keksijä
Hudson Maxim (1853–1927), yhdysvaltalainen keksijä ja kemisti
Joey Maxim (oik. Giuseppe Antonio Berardinelli, 1922–2001), yhdysvaltalainen nyrkkeilijä.
Musiikki

Maxim, laulaja The Prodigy -yhtyeessä
Maxim, Circlen albumi vuodelta 2011
Elokuvateatterit

Maxim, helsinkiläinen elokuvateatteri Kluuvikadulla
Maxim, varkautelainen elokuvateatteri
Maxim, kuopiolainen elokuvateatteri ohjelmaravintola Maximin yhteydessä
Aikaisemmat teatterit:
Kino-Palatsi, helsinkiläinen elokuvateatteri Pohjoisesplanadilla vuosina 1911–1965, vuoteen 1919 asti nimellä Maxim
BioRex Rovaniemi, rovaniemeläinen elokuvateatteri kauppakeskus Sampokeskuksessa, vuoteen 2014 asti nimellä Maxim
Bio Marilyn, hämeenlinnalainen elokuvateatteri 1960-luvulta vuoteen 2016 asti, vuoteen 2014 saakka nimellä Maxim
Teatterit

Maxim, teatteri Tukholmassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Maxim”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Minkäs sille voi

| Minkäs sille voi Mikko Löytty |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 10.toukokuuta 2006
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Mikko Löytty
 Tyylilaji: blues rock
 Kesto: 40.04
 Levy-yhtiö: Bluelight Records  (BLR 33124 2)
Mikko Löytyn muut julkaisut
| Tänä iltana 2003 | Minkäs sille voi 2006 | Koivu ja tähtiniitti 2014 |
Minkäs sille voi on Mikko Löytyn albumi, joka julkaistiin vuonna 2006 levymerkillä Bluelight Records.
Kappaleet

Minkäs sille voi – 3.18 (säv. Mikko Löytty, san. Jaakko Löytty)
Älä murehdi – 3.39 (säv. Löytty, san. Heikki Salo)
Kun on perjantai – 3.22 (säv. Löytty, san. Teppo Nuorva)
Liikennemerkki – 3.31 (säv. Löytty, san. Salo)
Vakava kuu – 6.20 (säv. Löytty, san. Timo Kiiskinen)
Laukkaava Lotta – 3.00 (säv. Löytty)
Hymy vain – 4.57 (säv. Löytty, san. Nuorva)
Iisi Liisi – 3.10 (säv. Löytty, san. Salo)
Blues purppurasydämestä – 2.49 (säv. Löytty, san. Jaakko Löytty)
Loivaa voimaa – 4.04 (säv. Löytty, san. Salo)
Näiden vuosien jälkeen – 3.07 (säv. Löytty, san. Kiiskinen)
Kokoonpano

Mikko Löytty – basso, laulu, akustinen kitara, sähkökitara, taustalaulu
Jani Auvinen – basso
Yawnmovers – taustalaulu
Johanna Försti – taustalaulu
Jani Auvinen – rummut
Seppo Rauteva – rummut
Sakari Löytty – rummut, lyömäsoittimet
Jouko Laivuori – sähköpiano, urut
Jarkka Rissanen – sähkökitara
Olli Haavisto – sähkökitara, havaijinkitara, mandoliini, slide-kitara
Ykä Putkinen – sähkökitara
Jukka Orma – sähkökitara
Aiheesta muualla

discogs.com -sivustolla
Albumi Fono.fi:in tietokannassa
Myllyoja (Oulu)

| Myllyoja |
| --- | --- |
 Myllyojan koulu
 Kaupungin kartta, jossa Myllyoja korostettuna.
Kaupunki:  Oulu
Suuralue:  Myllyojan suuralue
Kaupunginosa nro:  69
Väkiluku:  2 345  31.12.2023
Työpaikkoja:  336 kpl   (31.12.2011)
Osa-alueet:  Myllyoja
Myllyoja on Oulun kaupunginosa ja suuralue Oulujoen pohjoisrannalla, noin viisi kilometriä keskustasta itään. Kaupunginosassa asuu noin 2 500 asukasta.
Varsinainen Myllyojan kaupunginosa käsittää Vaalantien (yhdystie 8300), Parkkisenkankaantien, Oulujoen ja Myllyoja-nimisen ojan erottaman alueen. Alue on taajaan rakennettua, ja varsinaisia viheralueita löytyy vain luonnontilaisesta Myllyojanpuistosta.
Kaupunginosa on sekoitus omakotitaloja ja 1970-luvulla rakennettuja kerrostaloja. Alueen pohjois- ja eteläosat ovat omakotitalovaltaista aluetta, kun taas aluekeskus on ympäröity kerrostaloin. Oulujoen rannoilla on vain omakotitalotontteja.
Kaupunginosan peruspalvelut on keskitetty Myllyojan keskukseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Myllyoja (Oulu) Wikimedia Commonsissa
Oulun kaupunginosat ja suuralueet
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Suuralueet | Kaupunginosat |  |
| 1. Keskusta | I Pokkinen • II Vaara • III Vanhatulli • IV Hollihaka • V Leveri • Myllytulli • Intiö • Raksila |  |
| 2. Höyhtyä | Höyhtyä • Karjasilta • Lintula • Mäntylä • Nokela |  |
| 3. Oulunsuu | Kontinkangas • Oulunsuu • Peltola • Värttö |  |
| 4. Kaukovainio | Hiironen • Kaukovainio |  |
| 5. Nuottasaari | Limingantulli • Nuottasaari • Äimärautio |  |
| 6. Kaakkuri | Kaakkuri • Kiviniemi • Metsokangas • Perävainio |  |
| 7. Maikkula | Hangaskangas • Heikkilänkangas • Iinatti • Juurusoja • Knuutila • Maikkula • Madekoski • Pikkarala |  |
| 8. Tuira | Hietasaari • Koskikeskus • Pikisaari • Toppilansaari • Tuira • Vihreäsaari |  |
| 9. Puolivälinkangas | Isko • Puolivälinkangas • Pyykösjärvi • Takalaanila • Välivainio |  |
| 10. Koskela | Alppila • Koskela • Taskila • Toppila |  |
| 11. Pateniemi | Rajakylä • Pateniemi • Herukka |  |
| 12. Kaijonharju | Kaijonharju • Kuivasjärvi • Liikanen • Linnanmaa • Ritaharju |  |
| 13. Myllyoja | Haapalehto • Hintta • Kirkkokangas • Kynsilehto • Laanila • Myllyoja • Parkkisenkangas |  |
| 14. Sanginsuu | Lapinkangas • Sanginjoki • Sanginsuu • Ulkosanki |  |
| 15. Korvensuora | Heikinharju • Korvenkylä • Korvensuora • Rusko • Ruskonselkä • Saviharju • Talvikangas |  |
| 16. Ylikiiminki | Jolos • Nuoritta • Vepsä • Vesala • Vuotto • Ylikiiminki |  |
| 17. Hiukkavaara | Haukkasuo • Hiukkavaara • Kivikkokangas · Niiles • Puolukkakangas • Saarela • Vanha Hiukkavaara |  |
| 20. Haukipudas | Haukipudas • Jokikylä • Martinniemi |  |
| 21. Kello | Kalimenkylä • Kello |  |
| 30. Kiiminki | Alakylä • Hannus • Huttukylä • Kiiminki |  |
| 31. Jääli | Jäälinkylä • Välikylä |  |
| 40. Oulunsalo | Kylänpuoli • Oulunsalo • Salonpää |  |
| 50. Yli-Ii | Pahkala • Tannila • Yli-Ii |  |
Moro-kapina

Moro-kapina oli Filippiinien muslimivähemmistön kapina yhdysvaltalaisia miehittäjiä vastaan. Sitä pidetään usein jatkona Filippiinien ja Yhdysvaltain sodalle, jonka seurauksena Filippiinit joutuivat Yhdysvaltain haltuun. Kapinan katsotaan kestäneen Filippiinien ja Yhdysvaltain sodan lopusta vuoteen 1913, jolloin käytiin Bud Bagsakin taistelu.
Taustaa

Vuoden 1898 Pariisin rauha päätti Espanjan ja Yhdysvaltain sodan. Yhdysvallat sai haltuunsa Puerto Ricon Karibianmerellä sekä Guamin Tyynellämerellä. Sopimus takasi myös itsenäisyyden Kuuballe sekä Yhdysvallat saattoi ottaa Filippiinit haltuunsa 20 miljoonan dollarin korvauksella. Aluelisäykset eivät saaneet täyttä kannatusta Yhdysvaltain senaatissa, mutta laajentuminen hyväksyttiin yhden äänen enemmistöllä. Yhdysvalloista tuli siirtomaavalta.
Tällä välin Filippiinit olivat ehtineet julistautua itsenäiseksi. Valtiota ei kuitenkaan tunnustettu ja poliittiset levottomuudet alkoivat itsenäisyyttä kannattavan alkuperäisväestön ja sitä vastustavien länsimaisten kolonialistien kesken. Filippiinien kongressin puhemies julisti sodan Yhdysvalloille 2. kesäkuuta 1899 aloittaen Filippiinien ja Yhdysvaltain sodan.
Yhdysvallat laivasi saarelle yli 100 000 miehen vahvuisen nykyaikaisesti aseistautuneen armeijan. Sodassa käytiin useita taisteluja, mutta vanhanaikaisesti aseistautuneet filippiiniläiset jäivät jatkuvasti alakynteen. Lisäksi kolera ja nälänhätä verottivat filippiiniläisiä. Yhdysvallat menettivät noin 5 000 miestä ja Filippiinit 12 000–20 000 miestä. Lisäksi tauteihin, nälänhätään ja väkivaltaisuuksiin kuoli arvioista riippuen 200 000–1 500 000 siviiliä. Filippiiniläiset antautuivat ja rauhansopimus kirjoitettiin Yhdysvaltain itsenäisyyspäivänä 4. heinäkuuta 1902.
Toinen vaihe

Filippiinien muslimivähemmistö, lähinnä Mindanaon ja Jolon alueilla asuneet morot olivat kannattaneet itsenäisyyttä ja käyneet sissisotaa miehittäjiä vastaan jo Espanjan siirtomaavallan aikana. Morot jatkoivat nyt taistelua uusia miehittäjiä vastaan. Vielä Filippiinien ja Yhdysvaltain sodan lopulla he väijyttivät yhdysvaltalaisten partioita ja osastoja, sekä tekivät ryöstöretkiä vastustajan varastoihin. Amerikkalaiset vaativat paikallisia johtajia datuja luovuttamaan soturit, jotka olivat osallistuneet hyökkäyksiin ja palauttamaan Yhdysvalloille kuuluvan omaisuuden. Datut eivät puolustaneet pelkästään itsenäisyyttään, vaan myös ikivanhoja säätyihin perustuneita yhteiskuntaluokkia sekä oikeutta pitää orjia ja maaorjia.
Eversti Frank Baldwinin johtama rangaistusretkikunta hyökkäsi moroja vastaan Bandapatanin taistelussa 2. toukokuuta 1902. Bandapatanin cotta, morojen linnake, tarjosi yllättävän suuren vastuksen ja kun yhdysvaltalaisjoukot saivat tehtyä murron puolustukseen he surmasivat armotta kaikki puolustajat. Bandapatanin taistelu toimi esikuvana ja vastaavanlaisia verilöylyihin päättyneitä taisteluja käytiin koko kapinan ajan.
Toinen vaihe > Sotilaskuvernöörit

Moro-kapinan aikana Yhdysvallat kierrätti Moro-provinssissa kolme sotilaskuvernööriä:
1903–1906: Kenraalimajuri Leonard Wood aloitti huomattavia uudistuksia, joihin kuuluivat muun muassa orjuuden lakkauttaminen, koulutuslaitoksen perustaminen, vanhan sulttaanivaltajärjestelmän käytännöllinen purku ja maanomistuksen salliminen kaikille. Hän aloitti myös lakiuudistuksen, jonka tarkoitus oli saada aikaan rauha muslimien ja kristittyjen välille. Wood määräsi myös veroja kerättäväksi, mikä suututti moroja. Sotilaallisesti Wood uskoi koviin otteisiin ja hänen aikanaan yhdysvaltalaisjoukot lähettivät useita rangaistusretkikuntia moroalueelle. Rangaistusoperaatiot vaativat usein myös siviiliuhreja. Näistä yhteenotoista kuuluisimpia on Bud Dajon ensimmäinen taistelu, jota kutsutaan myös Moro-kraatterin verilöylyksi.
1906–1909: Kenraalimajuri Tasker H. Bliss sovelsi edeltäjäänsä rauhanomaisempaa politiikkaa moroja kohteen. Hänen aikanaan pitäydyttiin laajoista rangaistustoimista ja luotettiin amerikkalaisjohtoisiin, mutta paikallisesti värvättyihin miliisijoukkoihin . Filippiiniläiset miliisijoukot olivat kuitenkin suhteellisen heikkoja vahvuudeltaan ja ne käyttivät ajoittain kyseenalaisia keinoja rajoittaakseen morojen amok-hyökkäyksiä. Aikanaan kontra-amiraaliksi ylennetty D. P. Mannix palveli alueella luutnanttina 1907–1908 ja kertoi myöhemmin, että kapinallisten ruumiit käärittiin siantaljoihin ja suihin tungettiin lisäksi sianlihaa. Tarkoituksena oli näin häpäistä ruumis uskonnollisesti ja estää soturin hengen pääsy taivaaseen.
1909–1913: Kenraalimajuri John J. Pershing aloitti joukon sosiaalisia ja laillisia uudistuksia ja noudatti sovittelevaa politiikkaa edeltäjänsä lailla. Pershing pyrki kuitenkin saamaan aikaan lopullisia ratkaisuja muun muassa aseistariisunnan keinoin. Myös Pershing piiritti morokapinallisia Bud Dajossa, mutta onnistui välttymään suurilta uhrimääriltä. Myöhemmin Bud Bagsakin taistelussa Pershingin joukot surmasivat satoja kapinallisia, joista osa oli naisia ja lapsia. Bagsakin taistelun jälkeen kapina kuitenkin heikkeni ja alueelle voitiin määrätä ensimmäinen siviilikuvernööri.
Käännös suomeksi
Maxien maailma

| Maxien maailma> Maxie's World |
| --- | --- |
Tyyli:  piirrossarja
Kestoaika:  15 min
Luoja(t):  Phil Harnage
Pääosissa:  Loretta Jafelice Simon Reynolds Geoff Kahnert Yannick Bisson Suzanne Coy Susan Roman Tara Strong John Stocker Nadine Rabinovitch Diane Fabian Gary Krawford Greg Swanson
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Esitetty:  14. syyskuuta 1987 – 27. lokakuuta 1987
Jaksoja:  32
Tuotanto
Tuottaja(t):  Andy Heyward (vastaava tuottaja) Robby London (vastaava tuottaja) Cassandra Scharhausen (tuottaja)
Ohjaaja(t):  Marek Buchwald (ohjaus) Paul Quinn (ääniohjaus)
Käsikirjoittaja(t):  Judy Rothman Phil Harnage Jack Olesker David Ehrman Sean Roche Mike O'Mahony Kevin O'Donnell Cassandra Schafhausen Martha Moran Pat Allee Ben Hurst Anthony Adams Christina Adams Betty G. Birney Eleanor Burian-Mohr Jack Hanrahan Richard Glatzer Doug Molitor David Molitor Celia Bonaduce Lisa Maliani Margaret Belgrade Robin Lyons Andrew Oliver
Tuotantoyhtiö(t):  DIC Entertainment Hasbro Claster Television Saban Entertainment
Aiheesta muualla
IMDb 
Maxien maailma on yhdysvaltalainen piirrossarja. Ohjelman tuottivat DIC Entertainment, Hasbro, Claster Television & Saban Entertainment, ja sitä esitettiin 32 jakson verran Yhdysvalloissa 14. syyskuuta – 1. joulukuuta 1987.
Suomessa sarjan jaksoja on julkaistu 1990-luvun alussa videokasetteina. Suomenkielisestä jälkiäänityksestä vastasi Golden Voice Oy.
Henkilöt

Maxie
Rob
Herkkusieni
Ferdie
Simone
Ashley
Carly Cooper
Herra Garcia
Jeri Jeffries
Jaksot

Date Expectations
Ride for Your Life
Wheelie Bad Dudes
The Not-So Great Outdoors
Goodbye Ghoul World
This Rap's for You
To Be or Not To Be Ferdie
Misadventures in Babysitting
Breaking Up is Hard to Do
Fat Chance
The Maxie Horror Picture Show
The Phantom Artists
Two Guys for Every Girl
Ashes To Ashley
A Day in the Life of Rob
Surfside Over the Rainbow
Very Superstitious
I Was a Teenage Council Member
Mushroom and Ferdie's Hysterical Historical Adventure
Pirouettes and Forward Passes
Friend or UFO?
Photo Opportunity
Do or Diary
Beach Blanket Battle
Teaching an Old Teacher New Tricks
Hero Word-Ship
Dear Hunk
The Slumber Party
A Dog's Tale
The Five Finger Discount
True Brit
Future Schlock
Suomessa julkaistut VHS-kasetit

Maxien maailma 1
Maxien maailma 2: Maxiesta tulee tv-tähti
Maxien maailma 3: TV-Show
Maxien maailma 4: "RAP"-Artisti
Suomenkielisissä äänirooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Leena Margit Rautiainen/Ulla Ollikainen  | … |  Maxie   |
|  Pertti Nieminen/Erkki Murto  | … |  Rob   |
|  Pertti Nieminen  | … |  sivuäänet   |
|  Erkki Murto  | … |  sivuäänet   |
|  Ulla Ollikainen  | … |  sivuäänet   |
|  Anna-Liisa Rikman  | … |  sivuäänet (3. ja 4. kaseteilta)   |
Myron V. George

Myron V. George
Myron Virgil George (6. tammikuuta 1900 Erie, Kansas, Yhdysvallat – 11. huhtikuuta 1972 Parsons, Kansas, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko ja edustajainhuoneen jäsen.
George valmistui Labette County High Schoolista, Altamontista ja vuonna 1917 värväytyi Yhdysvaltain maavoimiin korpraalina. Hänet vapautettiin palveluksesta toukokuussa 1919. Asepalveluksensa jälkeen George työskenteli Altamont Journal -sanomalehdessä, jonka hänen isänsä omista, ja vuodet 1939–1950 Kansasin osavaltion maantiekomissiossa.
George valittiin 7. marraskuuta 1950 Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen ylimääräisessä äänestyksessä korvaamaan kuollut Herbert Alton Meyer. Samana vuonna hänet valittiin vaaleissa Yhdysvaltain 82. kongressiin. George istui edustajainhuoneessa neljä täyttä kautta marraskuusta 1950 tammikuulle 1959. Vuoden 1958 vaaleissa häntä ei enää valittu jatkokaudelle.
Poliittisen uransa jälkeen George työskenteli liikenne- ja rakennusaloilla pr-toiminnassa. Hän asui Kansasin Parsonsissa, jossa myös kuoli 1972.
Mä (albumi)

| Mä Lukas Leon |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 28. elokuuta 2019
 Formaatti: digitaalinen
 Tyylilaji: rap
 Kesto: 30.19
 Levy-yhtiö: Liiga Music
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 4. 
Lukas Leonin muut julkaisut
| Simba 2018 | Mä 2019 | Pimee 2021 |
Singlet albumilta Mä
 ”Hendrix” Julkaistu: 27. marraskuuta 2018  ”Rooma” Julkaistu: 5. huhtikuuta 2019  ”Cringe” Julkaistu: 26. heinäkuuta 2019
Mä on suomalaisen rap-artistin Lukas Leonin toinen studioalbumi, joka julkaistiin Liiga Musicin kautta 28. elokuuta 2019.
Albumin kantaviin teemoihin kuuluu muun muassa nuoruus, ja se käsittelee myös Lukas Leonin identiteettiä ja ajatuksia. Levyn tekoprosessi aikana Lukas Leonilla oli vaikeuksia saada materiaalia valmiiksi, kunnes hän toukokuussa päätti viimeistellä albuimin elokuuhun mennessä.
Mä nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen albumilistan sijalle 15. Viikkoa myöhemmin se nousi listan sijalle neljä. Yhteensä listaviikkoja levylle kertyi 25.
Levyltä julkaistiin kolme singleä, joista kaksi ovat striimanneet kultaa.