stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eksoterminen reaktio

Kompostoinnissa tapahtuva eksoterminen reaktio.
Eksoterminen reaktio on kemiallinen reaktio, joka vapauttaa lämpöä. Eksotermisessä reaktiossa systeemistä virtaa lämpöä ympäristöön. Systeemin potentiaalienergia on lopussa pienempi kuin alussa. Jos eksoterminen reaktio tapahtuu vakiopaineessa, systeemin entalpia eli energiasisältö pienenee eli ΔH < 0.
Tyypillisiä eksotermisiä reaktioita ovat palamisreaktiot. Esimerkiksi vety palaa seuraavasti:
Lämpöä sitovaa reaktiota sanotaan endotermiseksi reaktioksi.
Aiheesta muualla

Opetus.tv: Eksoterminen ja endoterminen reaktio
Dominic Howard

| Dominic Howard |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. joulukuuta 1977 Stockport, Englanti
Ammatti:  Muusikko
Muusikko
Aktiivisena:  1988–
Tyylilajit:  Vaihtoehtorock
Soittimet:  Rummut
Yhtyeet:  Muse, Vicky Cryer
Levy-yhtiöt:  Warner Brothers Records
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Dominic "Dom" James Howard (s. 7. joulukuuta 1977 Stockport, Englanti) on brittiläisen yhtyeen Musen rumpali.
Howard syntyi Stockportissa lähellä Manchesteria Englannissa. Howardin perhe muutti Teignmouthiin, kun poika oli kahdeksanvuotias. Hän alkoi soittaa rumpuja noin 11-vuotiaana, ja inspiraation lähteenä toimi koulussa soittanut jazzyhtye.
Howardin ensimmäinen yhtye oli kouluaikojen Carnage Mayhem. Näihin aikoihin hän ystävystyi Matthew Bellamyn kanssa. Bellamy soitti kitaraa ja pianoa muttei ollut mukana missään yhtyeessä. Jonkin ajan kuluttua Bellamy liittyi Howardin silloiseen yhtyeeseen. Kahden vuoden kuluttua kuitenkin enää Howard ja Bellamy olivat jäseninä tässä yhtyeessä, ja silloin Chris Wolstenholme liittyi mukaan. Wolstenholme soitti entisessä bändissään Fixed Penaltyssa rumpuja, mutta nyt hän alkoi soittaa bassoa.
Vuoden 1994 alussa syntyi yhtye Gothic Plague. Yhtyeen nimi muuttui ensin muotoon Rocket Baby Dolls, ja lopulta sen nimeksi tuli Muse. Tässä vaiheessa yhtye soitti jo vakavissaan.
Vuonna 2004 Dominic Howardin isä William tuli seuraamaan Musen keikkaa Glastonburyyn. Juuri kun yhtyeen esiintyminen päättyi, William Howard sai sydänkohtauksen ja menehtyi – tämä saattoi yhtyeen hajoamisen partaalle. Dominic Howard toipui kuitenkin menetyksestään perheen ja yhtyetovereiden tuella, ja niin Muse saattoi vielä jatkaa kiertuettaan.
Tyyli

Howardia on inspiroinut moni rumpali, kuten Stewart Copeland, Queenin Roger Taylor, Buddy Rich, Nick Mason, Tré Cool ja Dave Grohl. Näistä Grohlia voidaan pitää Howardin merkittävimpänä esikuvana. Howardilla on laaja musiikkimaku: hänen suosikkeihinsa kuuluvat muun muassa Jimi Hendrix, Pavement, Radiohead, Pink Floyd, Led Zeppelin, Queen, dEUS, The Smashing Pumpkins, Primus, Rage Against the Machine, Green Day ja Nine Inch Nails.
Howard on vasenkätinen, joten sen vuoksi hänen rumpusettinsä on järjestetty tavanomaisen setin peilikuvaksi.
Aiheesta muualla

Dominic Howard MuseWikissä
Muse
| --- | --- |
Studioalbumit:   Showbiz  Origin of Symmetry  Absolution  Black Holes and Revelations  The Resistance  The 2nd Law  Drones  Simulation Theory  Will of the People 
Kokoelmat ja konserttitallenteet:   Hullabaloo Soundtrack  Absolution Tour  HAARP  Live at Rome Olympic Stadium 
Demot ja EP:t:   This Is A Muse Demo  Muse  Muscle Museum  Random 1-8  Dead Star/In Your World  Summer Stadiums 2010  Live at Köln Gloria Theatre
Dryonísi

| --- | --- |
Sijainti:  36°59′33″N, 25°14′25″E, Páros Páros, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Kykladit
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,38 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Dryonísi (kreik. Δρυονήσι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja sijaitsee Pároksen saaren kaakkoispuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,38 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Dryonísi kuuluu Pároksen kuntaan, Pároksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Elviira Nieminen

| Elviira Nieminen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Elviira
Laulukielet:  suomi
Aktiivisena:  2006–
Tyylilajit:  pop
Yhtyeet:  Elviira & Rake
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Elviira Nieminen on suomalainen laulaja-lauluntekijä. Hänen tekemiään kappaleita ovat levyttäneet hänen itsensä lisäksi muun muassa Petra, Anne Mattila, Suvi Teräsniska ja Haloo Helsinki!.
Nieminen julkaisi ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan sooloalbuminsa Uudet vaatteet 21. helmikuuta 2007. Albumilta julkaistiin singleinä kappaleet ”Uudet vaatteet”, ”Enkeli” ja ”Pelko”. Albumi sai kriitikoilta hyviä arvosteluja ja sitä luonnehdittiin mm. ”vaikuttavaksi”, ”monipuoliseksi”, ”virkistäväksi” ja ”omaleimaiseksi”, mutta albumi tai sen singlet eivät nousseet Suomen viralliselle listalle.
Vuonna 2012 Nieminen lähetti tuottaja Rauli Eskolinille tekemiään demoja, jotka Eskolin koki olevan tarkoitettu juuri Niemisen tulkitsemiksi. Projektista muotoutui duo, Elviira & Rake. Duon ensimmäinen single ”Aurinkotuulessa” julkaistiin 23. lokakuuta 2015. Kokonaisen albumin duo julkaisi vuonna 2017.
Aiheesta muualla

Elviira Niemisen tekemiä kappaleita Fono.fi – äänitetietokannassa
Elleston Trevor

Elleston Trevor (alkujaan Trevor Dudley Smith, 17. helmikuuta 1920 Bromley, Kent – 21. heinäkuuta 1995 Yhdysvallat) oli tuottelias brittiläinen romaani- ja näytelmäkirjailija. Hän kirjoitti 1940-luvulta alkaen yhteensä noin 70 romaania ja parikymmentä lastenkirjaa myös monilla salanimillä. Tunnetuin niistä oli Adam Hall ja muita olivat Simon Rattray, Howard North, Roger Fitzalan, Mansell Black, Trevor Burgess, Warwick Scott, Caesar Smith ja Lesley Stone.
Elleston Trevor -nimellä julkaisuista teoksista ehkä tunnetuin on The Flight of the Phoenix, josta tehtiin James Stewartin tähdittämä elokuva Aavikkolento (1965). Suomeksi häneltä on julkaistu viisi dekkaria Gummeruksen Salama-sarjassa tekijänimellä Simon Rattray. Adam Hall -nimellä Suomessa on julkaistu brittiagentti Quilleristä kertovia romaaneja, joista ensimmäisestä nimeltä Berliinin muistio (The Quiller Memorandum, 1965) hän sai Edgar-palkinnon. Kirja myös filmatisoitiin suomalaisnimellä Quiller – kuolemaa silmästä silmään. Muita Adam Hall -suomennoksia ovat Yhdestoista hetki (1966), Salainen tehtävä Varsovassa (1970), Surmantango Saharassa (1973), Kobrat kohtaavat (1976), Skorpionin hetki (1979) ja Revontulet (1986).
Elleston Trevor asui 1970-luvun keskivaiheilta alkaen Yhdysvaltojen Arizonassa. Hän kuoli siellä 75-vuotiaana 1995.
Ellesse Andrews

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ellesse Andrews. |  Ellesse Andrews. |  Ellesse Andrews. |  |
Maa:   Uusi-Seelanti
Naisten ratapyöräily
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Pariisi 2024 | keirin |  |
|  Kultaa | Pariisi 2024 | eräajo |  |
|  Hopeaa | Tokio 2020 | keirin |  |
|  Hopeaa | Pariisi 2024 | joukkuesprintti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Glasgow 2023 | keirin |  |
|  Pronssia | Glasgow 2023 | eräajo |  |
| Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  |  |
|  Kultaa | Birmingham 2022 | eräajo |  |
|  Kultaa | Birmingham 2022 | joukkuesprintti |  |
|  Hopeaa | Birmingham 2022 | joukkuetakaa-ajo |  |
Ellesse Andrews (s. 31. joulukuuta 1999 Christchurch) on uusiseelantilainen ratapyöräilyn olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Andrews saavutti vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hopeaa keirinissä. Eräajossa hän sjoittui 11:nneksi. Pariisissa 2024 hän voitti keirinin sekä eräajon olympiakultaa ja joukkuesprintin hopeaa. Hän voitti keirinin maailmanmestaruuden ja saavutti eräajossa MM-pronssia 2023. Lisäksi hän on sijoittunut MM-kilpailuissa keirinissä viidenneksi 2020 ja 2022 sekä eräajossa kahdeksanneksi 2022. Kansainyhteisön kisoissa hän saavutti eräajossa ja joukkuesprintissä kultaa sekä joukkuetakaa-ajossa hopeaa 2022.
Andrews saavutti nuorten MM-kilpailuissa henkilökohtaisessa takaa-ajossa kultaa 2017 ja pronssia 2016, joukkuesprintissä kultaa 2016 sekä joukkuetakaa-ajossa hopeaa 2017. Aikuisten Oseanian-mestaruuskilpailuissa hän on saavuttanut kultaa takaa-ajossa 2018, keirinissä 2019 ja 2022, eräajossa 2022 ja 2023 sekä joukkuesprintissä 2022, hopeaa joukkuetakaa-ajossa 2018, 500 metrin aika-ajossa 2019, joukkuesprintissä 2019 ja 2023 sekä keirinissä 2023 ja pronssia joukkuetakaa-ajossa 2015. Uuden-Seelannin-mestaruuden hän on voittanut naisten sarjassa keirinissä 2019 ja 2022, joukkuesprintissä 2019 ja eräajossa 2020.
Degüello

| Degüello ZZ Top |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1979
 Julkaistu: 27. elokuuta 1979
 Formaatti: LP, CD
 Tuottaja(t): Bill Ham
 Tyylilaji: blues rock
 Kesto: 34.03
 Levy-yhtiö: Warner Bros.
Listasijoitukset
  19. (1. heinäkuuta 1980)    24. (1980)
ZZ Topin muut julkaisut
| The Best of ZZ Top 1977 | Degüello 1979 | El Loco 1981 |
Degüello on yhdysvaltalaisen ZZ Top -yhtyeen elokuussa 1979 julkaistu kuudes studioalbumi.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittaneet Billy Gibbons, Dusty Hill ja Frank Beard, ellei toisin mainita.
| A-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sävel | Laulu | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | I Thank You | Isaac Hayes, David Porter | Billy Gibbons | 3.23 |  |  |  |  |  |
| 2. | She Loves My Automobile |  | Billy Gibbons | 2.24 |  |  |  |  |  |
| 3. | I'm Bad, I'm Nationwide |  | Billy Gibbons | 4.46 |  |  |  |  |  |
| 4. | A Fool for Your Stockings |  | Billy Gibbons | 4.15 |  |  |  |  |  |
| 5. | Manic Mechanic |  | Billy Gibbons | 2.37 |  |  |  |  |  |
| B-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sävel | Laulu | Kesto |  |  |  |  |  |
| 6. | Dust My Broom | Robert Johnson | Billy Gibbons | 3.06 |  |  |  |  |  |
| 7. | Lowdown in the Street |  | Billy Gibbons | 2.49 |  |  |  |  |  |
| 8. | Hi Fi Mama |  | Dusty Hill | 2.23 |  |  |  |  |  |
| 9. | Cheap Sunglasses |  | Billy Gibbons | 4.48 |  |  |  |  |  |
| 10. | Esther Be the One |  | Billy Gibbons | 3.31 |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Billy Gibbons – laulu, kitara
Dusty Hill – laulu, basso, kosketinsoittimet
Frank Beard – rummut, lyömäsoittimet
Aiheesta muualla

Degüello Discogsissa. (englanniksi)
ZZ Top
| --- | --- |
Studioalbumit:   ZZ Top’s First Album  Rio Grande Mud  Tres Hombres  Fandango!  Tejas  Degüello  El Loco  Eliminator  Afterburner  Recycler  Antenna  Rhythmeen  XXX  Mescalero  La Futura 
Kokoelmat:   The Best of ZZ Top  Greatest Hits  One Foot in the Blues  Chrome, Smoke & BBQ  Rancho Texicano 
DVD:t:   ZZ Top’s Greatest Hits  Eric Clapton Crossroads Guitar Festival  ZZ Top Live from Texas  ZZ Top Ultimate Collection
Eerik Juhananpoika Vaasa

Eerik Juhananpoika Vaasa
Eerik Juhananpoika Vaasa, (ruots. Erik Johansson Vasa) (1470 − 8. marraskuuta 1520) oli ruotsalainen valtaneuvos, joka tunnetaan kuitenkin parhaiten Kustaa Vaasan isänä. Eerik Vaasan vanhemmat olivat Juhana Kristerinpoika Vaasa ja Birgitta Kustaantytär Sture. Eerikin äiti oli Sten Sture vanhemman sisar.
Eerik meni oletettavasti 1490-luvun loppupuolella naimisiin Cecilia Maununtytär Ekan kanssa, ja sai hänen kanssaan kahdeksan lasta.
Eerik mestattiin 8. marraskuuta 1520 Tukholman verilöylyssä, kun taas hänen vaimonsa ja tyttärensä Margareta, Märta ja Emerentia vangittiin.
Lapset

Eerik Vaasa sai vaimonsa Cecilia Ekan kanssa kahdeksan lasta, joista Märta ja Emerentia olivat kaksoissiskot. Hänellä saattoi myös olla avioton poika nimeltä Martin tai Mårten Knutsson Munk, joka toimi Tukholman kuninkaanlinnan kirjurina ja joka teloitettiin vuonna 1537 maanpetoksesta syytettynä.
Cecilia Ekan kanssa:
Kustaa (12. toukokuuta 1496 – 29. syyskuuta 1560), sittemmin Ruotsin kuningas Kustaa Vaasa
Margareta (1497 – 31. joulukuuta 1536, Tallinna), kahdesti naimisissa
Johan (1499 – kuoli sairauteen)
Magnus (s. 1501 – k. sairauteen ennen vuotta 1529)
Anna (1503–1516), nunna tai ainakin kuoli Vadstenan luostarissa
Birgitta (1505 – kuoli nuorena)
Emerentia (1507–1522)
Märta (1507–1522)
Mahdollisesti avioliiton ulkopuolisesta suhteesta:
Mårten Knutsson Munk (k. 1537)
Jotkin lähteet mainitsevat Magnusin kuolinvuodeksi 1529, mutta Gillingstamin mukaan se ei voi pitää paikkansa, koska erään vuonna 1528 tapahtuneen perinnönjaon yhteydessä ainoaksi Kustaa Vaasan elossa olevaksi sisarukseksi mainittiin Margareeta.
Dina Frumina

Dina Myh’ailivna Frumina  (ukr. Діна Михайлівна Фруміна; 13. maaliskuuta 1914 Trojitske, Ananjivin ujesti, Hersonin kuvernementti – 30. heinäkuuta 2005, Odessa) oli ukrainalainen taidemaalari ja taideopettaja.
Tausta

Dina Fruminan isä oli Myh’ailo Borysovytš (Mihail Borisovitš) Rubin (k. 1932) ja äiti Esfir Emmanujilivna (Emmanuilovna) Rubina. Isä oli itseoppinut taiteilija ja huonekalusuunnittelija, joka osallistui ensimmäiseen maailmansotaan. Dina Fruminan perheeseen kuului myös vanhempi veli Emmanuel (s. 5. lokakuuta 1911). Dina Frumina solmi Kiovan taideinstituutissa tapaamansa Myh’ailo (Mihail) Ševtšenkon kanssa vuonna 1939 avioliiton, josta syntyi poika.
Taideopinnot

Dinan lahjakkuus ilmeni jo koulussa, missä opettaja rohkaisi häntä piirtämään. Hän kuvitti aluksi Mihail Lermontovin runoja.  15-vuotiaana hän aloitti taideopinnot Odessan taideammattikoulussa ja valmistuttuaan sieltä jatkoi niitä Odessan taideinstituutissa kolmannella vuosikurssilla.  Kiovan taideinstituutissa hän opiskeli vuodesta 1935 alkaen, mutta sota keskeytti opinnot ennen opinnäytetyön valmistumista.  Sen hän saattoi loppuun Samarkandissa vuonna 1942, jonne instituutti oli evakuoitu. Vuosina 1943-1945 hän asui ja työskenteli Moskovassa. Syyskuussa 1945 hän palasi Odessaan ja liittyi Ukrainan SSR:n taiteilijaliiton jäseneksi.
Ura

Pian valmistumisensa jälkeen Frumina alkoi osallistua ryhmänäyttelyihin, ja kesäkuussa 1946 hänen ensimmäinen yksityisnäyttelynsä ”Luonnoksia Samarkandista” pidettiin Odessan läntisen ja itäisen taiteen museossa. Vaikka näyttely oli suuri menestys, Fruminan Samarkandissa tekemien teosten impressionistisen värikylläisen tyylin ja aiheiden ei katsottu noudattavan virallisesti hyväksytyn taidesuuntauksen, sosialistisen realismin, periaatteita, ja Frumina joutui ideologisen kritiikin kohteeksi. Häntä kutsuttiinkin maalaustaiteen Anna Ahmatovaksi. Frumina pysyi silti uskollisena taidenäkemykselleen ja se vaikeutti hänen julkista uraansa taiteilijana niin, ettei hän seuraavien viidenkymmenen vuoden aikana osallistunut kuin joillakin yksittäisillä teoksilla yhteisnäyttelyihin. Vasta vuonna 2002 hän piti oman yksityisnäyttelyn.
Vuosina 1948–1968 Frumina toimi arvostettuna ja suosittuna opettajana Odessassa M. Grekovin taideoppilaitoksessa. Useat hänen oppilaistaan saavuttivat näkyvän aseman taiteilijoina.
Hän perusti oppilaitokseen taidemuseon, jossa esitellään taideoppilaitoksen oppilaiden parhaita töitä.
Muistelmissaan, jotka julkaistiin vuonna 2005, hän kertoo opettajistaan ja oppilaistaan, joista moniin lämpimät suhteet sälyivät koko taiteilijan eliniän.
Tyyli ja tuotanto

Frumina katsoi tyylinsä syntyneen Samarkandin kautena, jota hän piti elämänsä parhaana aikana. Tyylillisesti Fruminan tuotanto on lähellä impressionismia. Hän maalasi impressionismille tyypillisiä kaupunki- ja maalaismaisemia, kasviaiheita ja asetelmia. Muotokuvamaalarina hän teki myös sarjan arvostettuja omakuvia eri ikäkausinaan.
Frumina sai vaikutteita venäläistä avantgardea edustavalta taiteilija Robert Falkilta, jonka kanssa hän oli kirjeenvaihdossa.
Fruminan värien käyttöä on kiitetty hienostuneisuudesta ja harmoniasta. Sitä luonnehditaan kromaattiseksi ja kylmään väriasteikkoon suuntautuneeksi. Nämä tyylipiirteet ovat havaittavissa  oheisessa yksityiskohdassa Dina Fruminen omakuvatuotantoa edustavasta maalauksesta.
Fruminan teoksia on ympäri maailmaa taidemuseoissa ja yksityiskokoelmissa.
Frumina kuoli 30. heinäkuuta 2005 äkillisesti keskeneräisen maalauskankaan ääreen 91-vuotiaana Hänen kuolemansa jälkeen Ukrainassa on järjestetty useita hänen teoksiaan esitteleviä näyttelyitä. Frumina on haudattu Odessan 3. juutalaiselle hautausmaalle. Taiteilija asui ja työskenteli yli puolen vuosisadan ajan Odessassa osoitteessa Sabanskyi provulok 1. Rakennuksen julkisivuun on kiinnitetty muistolaatta ja reliefi, jonka ovat tehneet taiteilija Oleksandr Koval ja kuvanveistäjä Mykola H’udoli
Aiheesta muualla

Dina Fruminan maalauksia  Odessan läntisen ja itäisen taiteen museossa
Dina Fruminan maalauksia Ppt-onlinessa
Yksityiskohta Dina Fruminan maalaamasta omakuvasta, johon artikkelin tekstissä viitataan hänen tyylipiirteidensä havainnollistamiseksi
Demolition 23. (albumi)

| Demolition 23>  Demolition 23. |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1994
 Julkaistu: 1994
 Tuottaja(t): Little Steven
 Tyylilaji: sleaze rock, hard rock, punk
 Kesto: 38.06
 Levy-yhtiö: Renegade Nation Music For Nations
Listasijoitukset
  8. (albumilista)    1. (fyysinen albumilista)
Demolition 23. on Demolition 23.:n ensimmäinen ja ainoa albumi. Se julkaistiin vuonna 1994. Levy on yksi menestyneimmistä, ellei menestynein Hanoi Rocksin hajoamisen jälkeinen albumi, jolla soittavat entiset yhtyeen jäsenet. Levy menestyi hyvin, mutta pian julkaisua seuranneiden kiertueiden jälkeen yhtye käytännössä hajosi alkuvuodesta 1995, kun yhtyeen uudeksi kitaristiksi tullut entinen Hanoi Rocksin kitaristi Nasty Suicide erosi yhtyeestä levyttääkseen sooloalbumin.
Vuonna 1993 entinen Hanoi Rocksin laulaja Michael Monroe halusi muodostaa yhtyeen, joka tekisi hänelle sooloalbumin. Basistiksi Monroe otti heti vanhan bändikaverinsa Sam Yaffan. Jimmy Clark otettiin rumpuihin ja Jay Hening kitaristiksi. Yhtyeen pohjana oli vuonna 1992 perustettu yhtye Michael Monroe & Friends, jonka kokoonpano oli ollut Michael Monroe (laulu), Sam Yaffa (bassokitara), Little Steven (kitara) ja Rat Scabies (rummut).
Michael Monroe antoi uudelle vuoden 1993 kokoonpanolle ja sen esikoisalbumille nimen Demolition 23., joka löytyi William S. Burroughsin kirjasta Exterminator. Levy äänitettiin Power Station Studios -studiolla New Yorkissa kahdessa viikossa. Miksaajana ja äänittäjänä toimi Ben Fowler. Levy on masteroitu Sterling Soundissa New Yorkissa. Tuottajana toimi Little Steven. Levyn julkaisi alun perin japanilainen Renegade Nation ja lisäksi Britanniassa sen julkaisi Music For Nations.
Tyyliltään levy edustaa punkin ja hard rockin sekoitusta. Kappaleissa voi toki kuulla myös Hanoi Rocksin vaikutuksen. Kappale "I Wanna Be Loved" on Johnny Thunders -cover, "Ain't Nothin' to Do" on The Dead Boys -cover ja "Endangered Species" on UK Subs -cover. Muuten kappaleiden sanoitukset kertovat aikojen muuttumisesta ja ystävien menettämisen aiheuttamasta surusta. Esimerkiksi kappale "Hammersmith Palais" kertoo samannimisestä lontoolaisklubista, jossa Hanoi Rocks kävi katsomassa yhtyeitä. Kappaleisiin on siis vaikuttanut nostalgia ja havainnot siitä, että asiat ovat muuttuneet eivätkä välttämättä positiivisessa mielessä, eivätkä palaa enää koskaan ennalleen.
Levy on omistettu 3. kesäkuuta 1990 kuolleelle Stiv Batorille. Etukannen kuvan on ottanut Mark Higashino ja takakannen George Du Bose, joka on myös suunnitellut levyn asun. Levyn Demolition 23. -logon on suunnitellut Sam Yaffa, joka toimi levyn taideavustajana ja suunnitteli bändin logon, kun päävastaajana toimivat Monroe ja hänen vaimonsa Jude Wilder.
Nasty Suicide ei soita levyllä, koska hän tuli yhtyeeseen vasta sitten, kun Jay Hening ei päässyt passiongelmiensa takia Yhdysvalloista kiertueelle Eurooppaan ja Japaniin.
Vuonna 2022 Little Stevenin Wicked Cool -levy-yhtiö julkaisi albumin uudelleenmasteroituna kolmen bonusraidan kera.
Kappaleet

Nothin's Alright – 3.29 (säv. Monroe/Wilder/Steven Van Zandt)
Hammersmith Palais – 3.59 (säv. Monroe/Wilder/Van Zandt)
The Scum Lives On – 3.40 (säv. Monroe/Wilder/Van Zandt)
Dysfunctional – 4.24 (säv. Monroe/Wilder/Van Zandt)
Ain't Nothin' to Do – 3.23 (Dead Boys -cover, säv. Bator/Chrome)
I Wanna Be Loved – 2.37 (säv. Johnny Thunders)
You Crucified Me – 5.27 (säv. Monroe/Wilder/Van Zandt)
Same Shit Different Day – 3.22 (säv. Monroe/Wilder/Van Zandt)
Endangered Species – 3.36 (UK Subs -cover, säv. Harper/Garratt)
Deadtime Stories – 4.09 (säv. Monroe/Wilder)
Kokoonpano

Michael Monroe – laulu, huuliharppu
Sam Yaffa – bassokitara, taustalaulu
Jay Hening – kitara, taustalaulu
Jimmy Clark – rummut, taustalaulu
Little Steven – taustalaulu
Kory Clarke – taustalaulu
Jude Wilder – taustalaulu
Docking@Home

Docking@Home eli D@H oli Delawaren yliopistossa vuosina 2009–2014 toiminut hajautetun laskennan projekti, joka hyödynsi internetiin kytkettyjen tietokoneiden vapaata laskentakapasiteettia tieteelliseen laskentaan. Hanketta johti Delawaren yliopiston informaatioteknologian apulaisprofessori Michela Taufer ja sen tavoitteena oli luoda uusia ja parempia lääkkeitä. Docking@home lopetti toimintansa 23.5.2014.
Rahoitus ja raportointi

Voittoa tavoittelematon ja yhteishyödyllinen D@H-hanke muodostui akateemisista tutkijoista ja sitä rahoitettiin yhteiskunnan varoin. Rahoittajia olivat esimerkiksi Yhdysvaltain kansallinen tiedesäätiö ’’National Science Fund’’ ja ’’terveysvirasto’’. Hankkeen toimijoita olivat Delawaren yliopisto, Scripps Research Institute ja Kalifornian yliopiston Berkeleyn toimipiste. Hanke julkaisi tuloksiaan ja menetelmiään sekä vertaisarvioiduissa tieteellisissä julkaisuissa että laajalle yleisölle tarkoitetulla verkkosivustolla. Tuloksia käytettiin parantamaan proteiini-ligandi-sidostusmenetelmiä ja mallinnuksen todentamiseen. Suuri vapaaehtoisten määrä nopeutti merkittävästi paljon kallista laskenta-aikaa tarvitsevien hankkeiden toteutumista.. Kesäkuussa 2009 tietokoneensa laskentavoimaa D@H-hankkeelle lahjoittaneita vapaaehtoisia oli 6 000.  Uutiskirje maaliskuulta 2011 raportoi vapaaehtoisten määräksi 30 000.
Tutkimuksen kohde

Hankkeen avaintyökalu oli Berkeleyssa kehitetty useita samanaikaisia hajautettuja laskentoja varten kehitetty BOINC-alusta, joka mallintaa CHARMM-ohjelman avulla proteiini-ligandisidoksia. Projekti keskittyi simuloimaan olemassa olevan teknologian avulla pienikokoisten molekyylien (kuten muuntuvien lääkkeenomaisten molekyylien, eli ”ligandien”) ja rakenteeltaan jäykkien proteiinien sidostumista. Simulointi saattoi ohjata tutkijoiden huomion jonkin yksittäisen sairauden kannalta tärkeisiin proteiineihin tai saada heidät huomaamaan sellaisia uusia lääkkeenomaisia molekyylejä, joiden rakennetta voidaan ohjata hoidon kannalta suotuisampaan suuntaan. Proteiini-ligandisidoksen laskentamalli saattaa osoittautua tärkeäksi uusien lääkkeenomaisten molekyylien rakenteeseen perustuvassa suunnittelussa tai keinona ylipäätään suunnitella proteiini-ligandi-interaktiota.
Hankkeesta kiinnostunut vapaaehtoinen pystyi lataamaan koneelleen hankkeen kotisivuilta ilmaisen avoimen koodin BOINC-alustan ja linkittyä Delawaren yliopiston Docking-palvelimeen tullakseen osaksi vapaaehtoisten verkostoa.
Aiheesta muualla

Berkeley Open Infrastructure for Network Computing (BOINC) BOINC-infrastuktuurin kotisivu. (englanniksi)
Dudeismi

Dudeismin logo
Dudeismi on uskonto ja elämäntyyli, joka perustuu taolaisuuteen sekä elokuvan Big Lebowski (1998) päähenkilöön The Dudeen.
Filosofia

Dudeismin uskomusjärjestelmä on käytännössä modernisoitu muoto taolaisuudesta, josta on riisuttu kaikki sen metafyysiset ja lääketieteelliset opit. Dudeismi kannattaa ja rohkaisee “kulkeutumaan virran mukana”, “pysymään viileänä” ja “ottamaan rennosti” elämän vaikeuksien edessä, uskoen että tämä on ainoa tapa elää sopusoinnussa sisäisen luontomme ja muiden ihmisten kanssa tapahtuvien haasteiden kanssa. Se pyrkii myös lievittämään riittämättömyyden tunteita, jotka nousevat esiin yhteiskunnissa, jotka korostavat suuresti saavutuksia ja henkilökohtaista omaisuutta. Tämän seurauksena yksinkertaiset arjen ilot, kuten kylpeminen, keilaaminen ja ystävien kanssa hengailu, nähdään paljon parempina kuin varallisuuden kertyminen ja rahan käyttäminen keinona saavuttaa onnellisuus ja henkinen täyttymys. Kuten Dude itse sanoo elokuvassa: “the dude abides”, mikä käytännössä tarkoittaa sitä, että pitäisi rentoutua, nauttia elämän yksinkertaisista nautinnoista, olla yleisesti suvaitsevainen muita kohtaan, säilyttää tasapaino vastoinkäymisten edessä ja kannustaa muita tekemään samoin.