Jadwiga
Hallitsijana

Ludvigin kuoltua vuonna 1382 hänen vanhin elossa ollut tyttärensä Maria peri Unkarin kruunun bosnialaisen äitinsä holhouksessa. Puolan eliitti ei kuitenkaan kelpuuttanut Mariaa eikä tämän sulhasta Sigismund Luxemburgilaista hallitsijakseen. Pitkien neuvottelujen jälkeen Jadwiga lopulta hyväksyttiin hallitsijaksi, ja hän saapui Puolaan 1384. Virallisesti hänet kruunattiin Puolan kuninkaaksi (lat. rex), sillä käytännössä latinan sanalla regina ’kuningatar’ ymmärrettiin hallitsijan puolisoa, ei täysivaltaista hallitsijaa.
Jadwigalla oli vuonna 1384 jo sulhanen. Itse asiassa Jadwigan ja herttua Vilhelmin välillä lapsuudessa solmittu kihlaus oli sponsalia de futuro, jota voitaisiin pitää lainvoimaisena avioliittona heti liiton tultua pannuksi täytäntöön, ja Vilhelm saapuikin Jadwigan perässä Puolaan, mistä hänet kuitenkin karkotettiin. Puolan eliitti nimittäin suunnitteli hallitsijalleen toista avioliittoa, joka toisi maalle rauhan ja sovinnon mahtavan ja sotaisan pohjoisnaapurin, Liettuan suuriruhtinaskunnan kanssa. Elokuussa Liettuan suuriruhtinas Jogaila (Jagello) ja Vähä-Puolan johto allekirjoittivat Krevan linnassa sopimuksen, jolla perustettiin Krevan unioni. Siinä Jogaila lupasi, että hän itse, aatelisto ja koko Liettua kääntyy katoliseen uskoon ja Liettua ja Puola liittyvät valtioliitoksi. Vastapalveluksena Jogailalle luvattiin puolisoksi Jadwiga. Jogaila kastettiin kristinuskoon 14. helmikuuta 1386, ja hän sai puolalaisen nimen Władysław. Jadwigan kihlaus herttua Vilhelmin kanssa purettiin, ja 12-vuotias Jadwiga ja 26-vuotias Jagello avioituivat maaliskuussa 1386 Krakovassa. Avioliittoa seurasi Jagellon kruunaus Puolan kuninkaaksi iure uxoris (’vaimon oikeudella’) eli Jadwigan kanssahallitsijana.
Häiden jälkeen Habsburgit yrittivät kiistää Jadwigan ja Jagellon avioliiton laillisuuden väittäen, että Jadwigan ja Vilhelmin välinen liitto oli pantu täytäntöön ja laillisesti pätevä. Paavi Urbanus VI lähetti 1386 legaattinsa Puolaan tutkimaan asiaa ja julkaisi 1388 bullan, jossa ylisti Jagellon kääntymystä kristinuskoon ja mainitsi erikseen, että Jagellon ja Jadwigan avioliiton pätevyys on kiistämätön. Jadwiga ja Jagello pysyivät hyvissä väleissä paavinistuimeen, ja seuraava paavi Bonifatius IX lupautui kummisedäksi heidän syntyvälle lapselleen.
Monarkkina Jadwigalla oli mahdollisesti vain vähän todellista valtaa. Siitä huolimatta hän oli aktiivisesti mukana Puolan poliittisessa, diplomaatti- ja kulttuurielämässä. Vuonna 1387 Jadwiga johti kahta sotaretkeä, joiden tavoitteena oli liittää Puolaan Galitsian ja Volynian ruhtinaskunta, jonka se oli menettänyt Jadwigan kruunajaisten aikoihin.
Suurin osa poliittisista vastuista oli Jagellon käsissä Jadwigan osallistuessa muun muassa hyväntekeväisyystyöhön. Hän tuki kirjailijoita ja taiteilijoita, ja lahjoitti suurimman osan varoistaan, muun muassa kuninkaalliset arvomerkkinsä, hyväntekeväisyyteen kuten sairaaloiden perustamiseen. Vahvistaakseen kristinuskon asemaa Liettuan alueella hän perusti liettualaisia teologian opiskelijoita varten kollegion Kaarlen yliopistoon Prahaan. Jadwigan merkittävimpiä kulttuuritekoja oli Krakovan yliopiston (sittemmin Jagellon yliopisto) uudelleenperustaminen; yliopiston talouden pelastamiseksi hän lahjoitti sille korunsa.