stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Blominmäen jätevedenpuhdistamo

Blominmäen jätevedenpuhdistamo on Espoon Blominmäessä Espoonkartanon kaupunginosassa sijaitseva jätevedenpuhdistamo. Se otettiin käyttöön marraskuussa 2022. Laitos korvasi 1960-luvulla perustetun Suomenojan jätevedenpuhdistuslaitoksen täysimääräisesti 24. tammikuuta 2023 alkaen.
Helsingin seudun ympäristöpalvelut on kutsunut Blominmäen jätevedenpuhdistamoa maailman mittakaavassa huipputehokkaaksi. Se käyttää 100 % omaa lämpöään ja 70 % omaa sähköä. Puhdistetusta jätevedestä tuotetaan kaukolämpöä. Puhdistamon pinta-ala on noin 10 hehtaaria.
Blominmäen jätevedenpuhdistamo on Helsingin seudun ympäristöpalveluiden kaikkien aikojen kallein investointi. Rakennuskustannuksiksi on ilmoitettu 510 miljoonaa euroa. Hankesuunnitelmassa kustannusarvio oli 371 miljoonaa euroa. Pääkaupunkiseudun infrahankkeista se on kallein heti Länsimetron jatkeen jälkeen. Ensimmäiset suunnitelmat uudesta jätevedenpuhdistamosta tehtiin vuonna 2005, ja sijoituspaikaksi Blominmäki valikoitui vuonna 2008. Louhintaurakka alkoi vuonna 2014, ja puhdistamon varsinaiset rakennustyöt alkoivat huhtikuussa 2018. Jotta voitiin säästää betoniautojen kuljetuskilometreissä, työmaalle rakennettiin oma betoniasema, jossa tuotettiin lähes 100 000m3 betonia.
Toiminta

Blominmäessä puhdistetaan jätevedet, jotka tulevat 400 000 asukasta käsittävältä alueelta Espoosta, Kauniaisista, Vihdistä, Siuntiosta ja Länsi-Vantaalta. Vuoden 2040 kuormitusennusteen mukaan Blominmäessä käsitellään noin 500 000 asukkaan jätevedet. Tulevaisuudessa laitos voi kuitenkin laajeta niin, että kyse olisi miljoonan asukkaan jätevesistä.
Puhdistettavat jätevedet kerätään ensin Suomenojan vanhalle jätevedenpuhdistuslaitokselle, josta ne kulkevat putkistoa pitkin kahdeksan kilometrin matkan Kehä III:n luoteispuolelle Blominmäkeen puhdistusta varten. Puhdistuksen jälkeen vedet kulkevat purkutunnelissa omalla painollaan takaisin Suomenojalle ja sieltä putkistoa pitkin 15 kilometrin päähän Suomenlahdelle. Edestakainen vesien kuljettaminen johtuu siitä, että puhdistamon rakentamisen yhteydessä ei uusittu vanhaa viemäriverkostoa, sillä se olisi tullut erittäin kalliiksi. Jätevedenpuhdistusta ei myöskään voinut sijoittaa lähemmäksi Suomenojaa, koska lähempänä olleet vaihtoehdot herättivät paikallisten asukkaiden keskuudessa liian suurta vastarintaa.
Laitoksen tekniikka on samaa kuin monessa muussa suomalaisessa laitoksessa, ja sen toimivuus tunnetaan. Myös uutta tekniikkaa on käytössä puhdistusprosessin loppupäässä, missä fosforin puhdistusta tehostetaan kiekkopuhdistuksella. Tällä tekniikalla sanotaan saatavan 96 prosenttia fosforista puhdistettua. Myös typpi saadaan pois 90-prosenttisesti. Laitos myös tuottaa lietettä ja biokaasua, joista viimemainitun avulla laitos pidetään lämpimänä omavaraisesti.
Liete mädätetään 35 asteen lämpötilassa. Mädättämissammioita on neljä, ja ne on louhittu kallioon. Sammioiden korkeus on 25 metriä ja vetoisuus 6 000 kuutiota. Potkuri sekoittaa lietettä, jotta prosessi edistyisi hyvin. Valmista lietteestä tulee 3–4 viikossa, minkä jälkeen se kuljetetaan Ämmässuon kaatopaikka-alueelle kompostoitumaan. Kuivatetun lietteen määrä on 25 000 tonnia vuodessa. Lietteestä eroteltu neste puhdistetaan Blominmäessä erikseen. Hajuhaittojen minimoimiseksi laitoksen piippu kohoaa sadan metrin korkeuteen.
Blominmäen puhdistamoa vielä suurempi laitos on Viikinmäen jätevedenpuhdistamo, jossa käsitellään noin 900 000 asukkaan jätevedet. Molempien laitosten puhdistusprosessit ovat varsin pitkälle samanlaiset.
Batyr Zakirov

Batyr Karimovitš Zakirov (uzb. Ботир Зокиров, ven. Батыр Закиров, 26. huhtikuuta 1936 Moskova — 23. tammikuuta 1985 Taškent, Uzbekistan, Neuvostoliitto) oli neuvostoliittolais-uzbekistanilainen monipuolinen taiteilija, erityisesti muusikko.
Hänellä oli monia sukulaisia taiteilijoina ja hän sai monia palkintoja sekä esiintyi myös ulkomailla erinomaisen kielitaitonsa vuoksi.
Länsi-Pokotin piirikunta

| Länsi-Pokotin piirikunta West Pokot County |
| --- | --- |
 Lippu:  Vaakuna
 Sijainti Keniassa
Valtio:  Kenia
Maakunta (–2013):  Rift Valley
Perustettu:  1918
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Kapenguria
 – kuvernööri:  John Krop Lonyangapuo
Väkiluku (2019):  618 867
 – väestötiheys:  68,3 as./km²
 
Verkkosivut
Länsi-Pokotin piirikunta (engl. West Pokot County) on Kenian luoteisosassa yksi maan 47 piirikunnasta. Sen väkiluku oli vuoden 2019 väestönlaskennassa 618 867. Piirikunnan hallinnollinen keskus on Kapengurian kaupunki. Länsi-Pokotin piirikunta perustettiin vuonna 1918. Se oli toisen tason aluehallintoyksikkö Rift Valleyn maakunnassa maaliskuuhun 2013 asti, jolloin piirikunnista tuli vuoden 2010 perustuslakiuudistuksen johdosta ylimmän tason hallintoyksiköitä.
Maantiede

Länsi-Pokotin piirikunta rajautuu pohjoisessa Turkanan piirikuntaan, idässä Baringon piirikuntaan, etelässä Marakwetin ja Trans Nzoian piirikuntiin ja lännessä Ugandan valtioon. Piirikunnan eteläosassa sijaitsevat Cherangani-kukkulat kohoavat 3 370 metrin korkeuteen. Alueen tärkeimmät joet ovat Suam ja Muruny. Länsi-Pokotin ylänköosissa vuotuinen sademäärä on 1 600 millimetriä, alanko-osissa 600 millimetriä.
Länsi-Pokotin piirikunnan pinta-ala on 9 064 neliökilometriä. Se jakautuu neljään vaalipiiriin, jotka ovat Kapenguria (1 822 km²), Kacheliba (2 109 km²), Sigor (3 953 km²) sekä Pokot South (1 284 km²).
Väestö

Suurin osa Länsi-Pokotin piirikunnan asukkaista on pokoteja, mutta siellä asuu myös sengwereitä. Maatalous tai siihen liittyvät toimet ovat elinkeino yli 80 prosentille väestöstä. Vuoden 2019 väestönlaskennassa yleisimmät ilmoitetut uskontokannat olivat protestantismi tai evankelikalismi (314 134 henkilöä eli noin 50,8 % väestöstä), katolisuus (192 787 eli 31,1 %), jokin Afrikan riippumattomista kirkoista (43 831 eli 7,1 %), jokin perinteinen uskonto (19 645 eli 3,1 %) ja ateismi (18 104 eli 2,9 %).
Länsi-Pokotin tilastotoimisto arvioi vuonna 2018 piirikunnan väkiluvun kasvavan 1 338 990 henkilöön vuoteen 2030 mennessä.
| Länsi-Pokotin piirikunnan väestönkehitys 1926–2019 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1926 | 1926 |    | 25 191 | 25 191 |
| 1948 | 1948 |    | 28 000 | 28 000 |
| 1962 | 1962 |    | 62 600 | 62 600 |
| 1979 | 1979 |    | 158 652 | 158 652 |
| 1989 | 1989 |    | 225 449 | 225 449 |
| 1999 | 1999 |    | 308 086 | 308 086 |
| 2009 | 2009 |    | 512 690 | 512 690 |
| 2019 | 2019 |    | 618 867 | 618 867 |
Blomstedt

Blomstedt on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Blomstedt, suomalainen suku
Anssi Blomstedt (s. 1945), elokuvaohjaaja
Aulis Blomstedt (1906–1979), suomalainen arkkitehti
Elis Adolf Blomstedt (1836–1884), suomalainen lyseon opettaja ja suomentaja
Georg Blomstedt (1872–1933), ruotsalainen näyttelijä
Heidi Blomstedt (1911–1982), keraamikko
Henrik Blomstedt (1921–2009), diplomaatti
Herbert Blomstedt (s. 1927), yhdysvaltalais-ruotsalainen kapellimestari
Jan Blomstedt (s. 1952), suomalainen kauno- ja tietokirjailija, esseisti, suomentaja ja kriitikko
Jertta Blomstedt (s. 1942), suomalainen radiotoimittaja
Juhana Blomstedt (1937–2010), suomalainen taidemaalari
Kaarlo Blomstedt (1880–1949), suomalainen historioitsija ja arkistonhoitaja
Kaarlo Johan Blomstedt (1839–1888), suomalainen rehtori ja kääntäjä
Kai Blomstedt (1910–2003), suomalainen arkkitehti
Kaisa Blomstedt (1947–2017), suomalainen sisustussuunnittelija
Märta Blomstedt (1899–1982), suomalainen arkkitehti
Oskar Blomstedt (1833–1871), suomalainen kielitieteilijä ja toimittaja
Pauli E. Blomstedt (1900–1935), suomalainen arkkitehti
Rafael Blomstedt (1885–1950), suomalainen arkkitehti
Robert Wilhelm Blomstedt (1845–1885), suomalainen juristi ja Kaskisten pormestari, Oskar Blomstedtin veli
Severi Blomstedt (s. 1946), on suomalainen arkkitehti
Väinö Blomstedt (1871–1947), suomalainen taidemaalari, kuvittaja, piirtäjä ja tekstiilitaiteilija
Yrjö Blomstedt (1871–1912), suomalainen arkkitehti
Yrjö Blomstedt (1926–1994), suomalainen historioitsija
Muita

Jussi Jalas (1908–1985), ent. Blomstedt, suomalainen kapellimestari
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Bataviasalaatti

| Bataviasalaatti |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Suku::  Salaatit Lactuca
Laji::  sativa
Muunnos::  capitata
Kolmiosainen nimi
 Lactuca sativa var. capitata  L. 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Bataviasalaatit ovat keräsalaatin (Lactuca sativa Capitata-ryhmä, L. sativa var. capitata) risteymäryhmän lajikkeita. Jotkin lajikkeet muodostavat löyhiä keriä. Niiden lehdet ovat rapeat ja poimuiset, joillakin lajikkeilla punaiset, toisilla vihreät. Bataviasalaattia käytetään salaateissa keräsalaatin tapaan, mutta myös koristeluun sekä ruokapöydässä että puutarhassa nopeakasvuisena koristekasvina.
Lollo rosso on bataviasalaatin italialainen lajike, jolla on viininpunaiset ja kiharalaitaiset mehukkaat lehdet.
Bangkokin metro

Bangkokin metron sininen linja
Huai Khwangin metroaseman maanpäällinen paviljonki
Silomin metroaseman maanalainen laituri
Bangkokin metro (thaiksi รถไฟฟ้ามหานคร) on maanalainen joukkoliikennejärjestelmä Bangkokissa Thaimaassa. Järjestelmän avasi Thaimaan kuningas Bhumibol Adulyadej 3. heinäkuuta 2004 kello 19:19. Virallisesti metroa kutsutaan nimellä MRT (Mass Rapid Transit), yleiskielessä rot faifaa mahaanakhoon (tai yksinkertaisesti rot fai taidin (รถไฟใต้ดิน). Sen tunnuksena asemilla on M-kirjain. Järjestelmään kuuluu yksi linja (thaiksi สายเฉลิมรัชมงคล, tšalööm ratšamongkhon), joka tunnetaan epävirallisesti nimellä "sininen linja". Se kulkee Bangkokin päärautatieasemalta Hualamphongilta pohjoiselle rautatieasemalle Bang Sueen.
Bangkokin metron on suunnitellut ja rakentanut saksalainen Siemens. MRT:n ja Skytrainin välillä on vaihtoasemia toistensa verkkoon. Asemat ovat hyvin moderneja, ja ne ovat rakenteeltaan suljettua tyyppiä, jossa laituri on eristetty tunneleista liukuovilla silloin, kun juna ei ole asemalla. Metrossa toimii oma kauppaketju Metro Mall. Metron hinnoittelu sai aluksi osakseen arvostelua, eikä suunniteltuihin matkustajamääriin ole aivan ylletty.
Metron omistaa ja sitä ylläpitää Mass Rapid Transit Authority of Thailand (MRTA).
Metron asemat

Bang Sue – Bang Suen rautatieasema
Kamphaeng Phet – Chatuchakin viikonloppumarkkinat
Chatuchak Park – yhteys BTS-asemaan (Mo Chit)
Phahon Yothin – Central Plaza
Lat Phrao
Ratchadaphisek – Hotelli Chaophya Park
Sutthisan
Huai Khwang – Hotellit Swissotel Concorde ja Emerald; paljon hierontalaitoksia
Thailand Cultural Centre –  tulevaisuudessa vaihtoasema metron toisen vaiheen linjaan; tavaratalot Carrefour ja Robinson; sukkulabussi uloskäynnistä E1 Thaimaan kulttuurikeskukseen
Phra Ram 9 – Fortune Townin ostoskeskus; Tesco-Lotus (tavarataloketju)
Phetchaburi – Japanin suurlähetystö
Sukhumvit – yhteys BTS-asemalle Asok; hotelli Sheraton Grande; Soi Cowboy (uloskäynti E2)
Queen Sirikit National Convention Center – Thaimaan arvopaperipörssi
Khlong Toei
Lumphini – Lumphinin thainyrkkeilystadion; Suan Lumin yömarkkinat; Saksan, Tanskan ja Ranskan suurlähetystöt
Silom – yhteys BTS-asemaan (Sala Daeng), Lumphini-puisto
Sam Yan – Chulalongkornin yliopisto
Hualamphong – Bangkokin päärautatieasema; Chinatown
Aiheesta muualla

MRTA:n viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Baltian sotilaspiiri

Baltian sotilaspiiri (ven. Прибалтийский военный округ, ПрибВО) oli Neuvostoliiton asevoimien sotilaspiiri, joka perustettiin hieman ennen operaatio Barbarossaa kesällä 1940 miehitettyjen Baltian tasavaltojen eli Viron, Latvian ja Liettuan alueelle. Se perustettiin uudelleen toisen maailmansodan jälkeen. Sotilaspiirin esikunta sijaitsi Riiassa. Se lakkasi olemasta Neuvostoliiton hajotessa ja Baltian maiden palauttaessa itsenäisyytensä.
Ennen toista maailmansotaa ja sen aikana

Sotilaspiiri perustettiin kansankomissariaatin puolustusneuvoston päätöksellä 11. heinäkuuta 1940 ja sen esikunta oli Riiassa. Perustaminen tapahtui neuvostomiehityksen jälkeen, mutta ennen Baltian maiden virallista liittämistä Neuvostoliittoon. Sotilaspiiri nimettiin 17. elokuuta Baltian erityissotilaspiiriksi.
Viron, Latvian ja Liettuan puolustusvoimien henkilöstö liitettiin puna-armeijan 22., 24. ja 29. alueellisiin kivääriarmeijakuntiin. Joukot olivat kuitenkin epäluotettavia, ja ne antautuivat suurin joukoin kesäkuusta 1941 alkaen saksalaisille.
Vuonna 1941 sotilaspiiriin, joka oli nimetty sodan alettua Luoteenrintamaksi, kuuluivat 8., 11. ja 27. armeija sekä 5. maahanlaskuarmeijakunta ja lukuisia pienempiä osastoja ja yksiköitä.
Sotilaspiiri perustettiin uudelleen puna-armeijan yleisesikunnan määräyksestä 30. lokakuuta 1943, jolloin edelleen saksalaisten hallussa olevat alueet oli nimetty Viron, Latvian ja Liettuan sosialistisiksi tasavalloiksi. Esikunta oli Vyshniy Volochekissä. Tämä sotilaspiiri lakkautettiin 23. maaliskuuta 1944.
Sodan jälkeen

Sotilaspiiri perustettiin uudelleen sodan jälkeen 9. heinäkuuta 1945 Riiassa entisistä 1. Baltian rintaman joukoista. Siihen kuuluivat vain Latvian ja Liettuan sosialistiset tasavallat. Kaliningradin erityissotilaspiirin lakkauttamisen jälkeen 27. helmikuuta 1946 Kaliningradin alue liitettiin sotilaspiiriin ja kymmenen vuotta myöhemmin tammikuussa 1956 Viron sosialistisen neuvostotasavallan alue siirrettiin Leningradin sotilaspiiristä Baltian sotilaspiiriin.
Noin vuonna 1944 perustettiin sisäisten joukkojen esikunta, joka valvoi sisäasiainministeriön alaisia joukkoja kuten NKVD:n 14. rautatieturvallisuusdivisioonaa 1944–1951. Muita esikunnan alaisia joukkoja olivat 4., 5. ja 63. NKVD:n kivääridivisioonat.
Varsinaisia sotilaspiirin taistelujoukkoja olivat 11. kaartin armeija Kaliningradissa, kun 10. kaartin armeija oli lakkautettu vuonna 1950. 1950-luvulla armeijaan kuuluivat 1. panssaridivisioona ja kaikki alueen kaartin yhtymät (2. kivääriarmeijakunta, 16. Köningsbergin punalippuinen kivääriarmeijakunta (1. ja 26. kivääridivisioona sekä 29. motorisoitudivisioona) ja 36. Nemanin punalippuinen kivääriarmeijakunta (5. ja 16. kivääridivisioona sekä 30. motorisoitudivisioona).
Syyskuussa 1991 sotilapiiristä muodostettiin luoteiset joukot (ven. Северо-Западная группа войск) ja sotilaspiiri nimettiin uudelleen 15. marraskuuta presidentin määräyksellä. Luoteiset joukot lakkautettiin 1. syyskuuta 1994 neuvostojoukkojen poistuessa Baltiasta. Viimeisenä lakkautettiin 31. elokuuta 1998 tutka-asema Skrunda-1 Latviassa. Kaliningradin alueen joukot siirrettiin osaksi 11. kaartin armeijaa, joka muutamaa vuotta myöhemmin maa- ja rannikkopuolustusjoukkoina liitettiin osaksi Itämeren laivastoa.
Komentajat

kenraalieversti Aleksandr Loktionov 1940
kenraalieversti Fjodor Kuznetsov 1940–1941
armeijankenraali Hovhannes Bagramjan 1945–1954
armeijankenraali Aleksandr Gorbatov 1954–1958
armeijankenraali Pavel Batov 1958–1959
armeijankenraali Iosif Gusakovski 1959–1963
armeijankenraali Georgi Hetagurov 1963–1971
kenraalieversti Vladimir Govorov 1971–1972
kenraalieversti Aleksandr Majorov 1972–1980
kenraalieversti Stanisla Postnikov 1980–1984
kenraalieversti Anatoli Betehtin 1984–1987
kenraalieversti Viktor Grišin 1987
kenraaliluutnantti Fjodor Kuzmin 1987–1991
kenraaliluutnantti Valeri Mironov 1991
Joukot 1980-luvun lopulla

Sotilaspiirin joukkoihin kuuluivat 1980-luvun lopulla seuraavat:
3. kaartin motorisoitu kivääridivisioona, Klaipėda (siirrettiin Itämeren laivastoon rannikkopuolustusyhtymänä vuonna 1989)
16. kaartin motorisoitu kivääridivisioona, Taurage
18. kaartin motorisoitu kivääridivisioona (Tšekkoslovakiasta 1990–1991)
24. panssarikoulutusdivisioona, Riika (muodostettiin 54. aluekoulutuskeskus ja edelleen 25. motorisoitu kivääriprikaati, joka siirrettiin Vladimirskin leirille Pskoviin)
107. motorisoitu kivääridivisioona, Vilna
144. kaartin motorisoitu kivääridivisioona, Tallinna (entinen 29. kaartin kivääridivisioona)
11. kaartin armeija
1. kaartin panssaridivisioona, Kaliningrad
1. kaartin motorisoitu kivääridivisioona, Kaliningrad
40. kaartin panssaridivisioona, Sovetsk
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Baltic Military District
Käännös suomeksi
Maria de Jesus

Maria de Jesus dos Santos (10. syyskuuta 1893 Ourém – 2. tammikuuta 2009 Tomar) oli pitkäikäisyydestään tunnettu portugalilainen nainen.
115-vuotiaasta naisesta tuli maailman vanhin elävä ihminen Edna Parkerin kuoltua marraskuussa 2008. Hän oli lukutaidoton. Maria de Jesus sai kuusi lasta, 11 lastenlasta, 16 lastenlasten lasta ja 5 lastenlastenlastenlasta. Hän jäi leskeksi ollessaan 57-vuotias ja oli näin ollen leskenä 58 vuotta.
Jesus oli viimeinen elossa ollut vuonna 1893 syntynyt henkilö. Hänen kuoltuaan maailman vanhimmaksi nousi yhdysvaltalainen Gertrude Baines.
Länsi-Pohjan sairaanhoitopiiri

Länsi-Pohjan keskussairaalan rakennuksia kuvan keskiosassa
Länsi-Pohjan sairaanhoitopiiri oli kuntayhtymä, jonka muodostivat Lapin nykymaakunnan kuusi lounaisinta kuntaa Kemi, Keminmaa, Simo, Tervola, Tornio ja Ylitornio. Sairaanhoitopiiri järjesti laissa säädetyt erikoissairaanhoidon palvelut jäsenkuntiensa puolesta. Kuntayhtymän palveluksessa oli noin 800 henkilöä vuonna 2007. Asukasluvultaan Länsi-Pohjan sairaanhoitopiiri oli toiseksi pienin Manner-Suomen sairaanhoitopiireistä. Vuoden 2013 lopulla piirin alueella oli 64 200 asukasta.
Sairaanhoitopiirin toiminta päättyi 31. joulukuuta 2022 osana Sote-uudistusta.  Nykyisin alueen sosiaali-, terveys- ja pelastustoimen palvelut tuottaa Lapin hyvinvointialue.
Johtavat viranhaltijat

Riitta Luosujärvi, sairaanhoitopiirin johtaja
Paavo Uusimaa, johtajaylilääkäri
Sairaalat

Keroputaan sairaala (psykiatrinen sairaala), Kiviranta, Tornio
Länsi-Pohjan keskussairaala, Kemi
Aiheesta muualla

Länsi-Pohjan sairaanhoitopiirin kotisivut
Mandel Kramer

| Mandel Kramer |
| --- | --- |
 Mendell Kramer (1952).
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. maaliskuuta 1916 Cleveland, Ohio, Yhdysvallat
Kuollut: 29. tammikuuta 1989 (72 vuotta) Westchester, New York
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  The Edge of Night
Aiheesta muualla
IMDb 
Mandel Kramer (12. maaliskuuta 1916 Cleveland, Ohio – 29. tammikuuta 1989 West­chester, New York) oli yhdys­valtalainen radio- ja televisio­näyttelijä. Radiossa hän esiintyi yli 20 eri kuunnelma­sarjassa, joista tunnetuimpia ovat The CBS Radio Mystery Theater, The Shadow, Dimension X ja Yours Truly, Johnny Dollar. Televisiossa Kramer esiintyi vuosina 1959–1979 poliisi­päällikkö Bill Marceaun roolissa saippua­oopperassa The Edge of Night. Tästä roolista hän oli ehdolla Day­time Emmyn saajaksi vuonna 1979.
Aiheesta muualla

Program 54 (MP3) (Mandel Kramerin haastattelu syys­kuussa 1974) The Golden Age of Radio. (englanniksi)
Bibliotheca Corviniana

Sivu kokoelmaan kuuluneesta käsikirjoituksesta.
Bibliotheca Corviniana tai vain Corvina oli Unkarin kuninkaan Corvinuksen arvokas kokoelma, johon kuului käsikirjoituksia ja painotöitä. Myöhemmin se jakautui eri kirjastoihin.
Luettelo Suomen kuntien koordinaateista

Tämä artikkeli on luettelo Suomen kuntien koordinaateista. Koordinaatit on esitetty WGS 84 -koordinaattijärjestelmässä.
Luovutettujen alueiden kunnat

Luovutettujen alueiden kunniksi on tässä laskettu kokonaan Neuvostoliitolle luovutetut kunnat sekä sellaiset osittain luovutetut kunnat, jotka lakkautettiin pian alueluovutusten jälkeen. Mukana on myös Kyyrölä, joka lakkautettiin jo ennen alueluovutuksia. Koordinaatit perustuvat kuntien kirkkojen sijainteihin ja ne on etsitty Karjalan kartat -palvelusta. Jos kirkkoa ei ole tai sitä ei löydy kartoista, niin koordinaatit perustuvat johonkin paikannimeen. Karjalan kartat -palvelu ei kata koko luovutettua aluetta, joten osa koordinaateista on Google Maps -karttapalvelusta. Google Mapsista etsittyjen kohteiden sijainnit ovat likimääräisiä.
| Kunta | Koordinaatit | Huomautus |
| --- | --- | --- |
| Antrea | 60.92207°N, 29.15828°E |  |
| Harlu | 61.80810°N, 30.94193°E |  |
| Heinjoki | 60.73159°N, 29.18041°E |  |
| Hiitola | 61.20212°N, 29.73422°E |  |
| Impilahti | 61.67126°N, 31.15761°E |  |
| Jaakkima | 61.52336°N, 30.18477°E |  |
| Johannes | 60.52982°N, 28.67141°E |  |
| Jääski | 61.03770°N, 28.92111°E |  |
| Kanneljärvi | 60.35663°N, 29.44322°E |  |
| Kaukola | 61.05687°N, 29.80044°E |  |
| Kirvu | 61.07420°N, 29.29189°E |  |
| Kivennapa | 60.35578°N, 29.73559°E |  |
| Koivisto | 60.36451°N, 28.60512°E |  |
| Koiviston maalaiskunta | 60.36304°N, 28.79188°E | Humaljoki |
| Korpiselkä | 62.34239°N, 31.00494°E |  |
| Kuolemajärvi | 60.37442°N, 28.96593°E |  |
| Kurkijoki | 61.29860°N, 29.88979°E |  |
| Kyyrölä | 60.54439°N, 29.49114°E |  |
| Käkisalmen maalaiskunta | 61.02216°N, 30.13475°E | Tenkalahti |
| Käkisalmi | 61.03807°N, 30.11541°E |  |
| Lahdenpohja | 61.51817°N, 30.19544°E | Lahdenpohja |
| Lavansaari | 60.021520°N, 27.822082°E | Lavansaaren kirkko |
| Lumivaara | 61.43841°N, 30.15197°E | Kumola |
| Metsäpirtti | 60.56243°N, 30.52143°E |  |
| Muolaa | 60.55463°N, 29.56792°E |  |
| Petsamo | 69.560908°N, 31.232803°E | Parkkina |
| Pyhäjärvi Vpl | 60.82450°N, 30.20204°E |  |
| Pälkjärvi | 62.05452°N, 30.69715°E |  |
| Rautu | 60.55688°N, 30.25415°E |  |
| Ruskeala | 61.93371°N, 30.58242°E |  |
| Räisälä | 60.92340°N, 29.76101°E |  |
| Sakkola | 60.69608°N, 30.21362°E |  |
| Salmi | 61.37108°N, 31.85723°E |  |
| Seiskari | 60.027243°N, 28.368582°E | Seiskarin kirkko |
| Soanlahti | 62.03029°N, 31.03340°E |  |
| Sortavala | 61.70407°N, 30.68695°E |  |
| Sortavalan maalaiskunta | 61.74489°N, 30.67163°E | Helylä |
| Suistamo | 61.91364°N, 31.13975°E | Suistamo |
| Suojärvi | 62.07901°N, 32.34352°E | Suvilahti |
| Suursaari | 60.083423°N, 26.968884°E | Suursaaren kirkko |
| Säkkijärvi | 60.632219°N, 28.160464°E | Säkkijärven kirkko |
| Terijoki | 60.19592°N, 29.70667°E |  |
| Tytärsaari | 59.840789°N, 27.198239°E | Tytärsaaren kirkko |
| Uusikirkko | 60.31606°N, 29.26263°E |  |
| Vahviala | 60.792873°N, 28.442365°E | Vahvialan kirkko |
| Valkjärvi | 60.55769°N, 29.85780°E |  |
| Viipuri | 60.70911°N, 28.74533°E |  |
| Viipurin maalaiskunta | 60.66301°N, 28.90329°E | Säiniö |
| Vuoksela | 60.71194°N, 29.77758°E |  |
| Vuoksenranta | 60.86360°N, 29.48120°E |  |
| Äyräpää | 60.71247°N, 29.57033°E |  |
Batyrevon piiri

Batyrevon piiri Tšuvassian kartalla.
Batyrevon piiri (ven. Ба́тыревский райо́н, Batyrevski raion, tšuvassiksi Патăръел районě, Patărjel raionĕ) on paikallinen itsehallintoalue Tšuvassian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1927 perustetun piirin pinta-ala on 944 neliökilometriä ja asukkaita on 39 800 henkeä (vuonna 2007).
Piiri sijaitsee Tšuvassian kaakkoisosassa. Lännessä se rajoittuu Jaltšikin piiriin, pohjoisessa Komsomolskojen ja Ibresin piireihin,
lännessä Alatyrin piiriin, etelässä Šemuršan piiriin ja kaakossa Tatarstanin tasavallan Buinskin piiriin. Hallinnollinen keskus on Batyrevon kylä. Piiriin kuuluu 19 maalaiskuntaa.
Seutu kuuluu Tšuvassian tasankoon. Tärkein joki on Svijagan sivujoki Bula. Pinta-alasta 44 % on maatalousmaata ja 34 % metsää.
Piirin kautta kulkee Tšeboksaryn ja Uljanovskin välinen A151-maantie. Matkaa piirikeskuksesta tasavallan pääkaupunkiin on 138 kilometriä.
Väestöstä 72,7 % on tšuvasseja, 25,4 % tataareja, loput 1,9 % venäläisiä, mordvalaisia, ukrainalaisia ym.
Tärkein elinkeino on maatalous. Piirin alueella toimii 37 maatalousyritystä ja 174 yksityistilaa. Ne viljelevät viljaa, perunaa, vihanneksia, sipulia, humalaa ym. Karjatalous tuottaa maitoa ja lihaa. Teollisuutta edustavat Batyrevon meijeri, leipomotuotteita ja vaatteita valmistava OOO Sojuz, kirjapaino, pari pientä sahaa jne.
Piirissa toimii useita kansanperinneryhmiä, museoita, tataarinkielinen kansanteatteri ym. Piirilehtenä ilmestyy tšuvassin- ja tataarinkielinen Avangard.