stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Timo Parvela
Teoksia

Poika.  Helsinki:  Tammi, 1989.  ISBN 951-30-9154-6
Puhuva koira.  Helsinki:  Tammi, 1990.  ISBN 951-30-9519-3
Pelkotiloja.  Helsinki:  Tammi, 1992.  ISBN 951-31-0018-9
Pikkuveljet ja taika-avain.  Helsinki:  Tammi, 1993.  ISBN 951-31-0244-0
Ohutta yläpilveä.  Helsinki:  Tammi, 1994.  ISBN 951-31-0452-4
Isäni on supermies.  Helsinki:  Tammi, 1996.  ISBN 951-31-0837-6
Ansa ja Oiva.  Helsinki:  WSOY, 1999.  ISBN 951-0-23494-X
Outo juttu.  Helsinki:  Tammi, 2000.  ISBN 951-31-1756-1
Ansa ja Oiva suurkaupungissa.  Helsinki:  WSOY, 2000.  ISBN 951-0-24894-0
Sanoo isä.  Helsinki:  Tammi, 2001.  ISBN 951-31-2186-0
Mitä siihen sanot, isä?  Helsinki:  Tammi, 2002.  ISBN 951-31-2554-8
Keinulauta.  Helsinki:  WSOY, 2006.  ISBN 951-0-31901-5
Taron suuri pieni seikkailu.  Helsinki:  WSOY, 2014.  ISBN 978-951-0-40285-6
Teoksia > Hilma-sarja (1995, 2004–2005)

Hilma ja Pingviini.  (Kuvitus: Markus Majaluoma)  Helsinki:  Lasten oma kirjakerho, 1995.  ISBN 951-875-838-7
Hilma ja täydellinen lemmikki.  (Kuvitus: Kristiina Louhi)  Helsinki:  WSOY, 2004.  ISBN 951-0-28920-5
Hilma ja hyvä harrastus.  (Kuvitus: Kristiina Louhi)  Helsinki:  WSOY, 2005.  ISBN 951-0-30269-4
Teoksia > Anna ja Antti -sarja (1999–2003)

Annan ja Antin aamutouhut.  Espoo:  Weilin+Göös, 1999.  ISBN 951-35-6548-3
Anna ja Antti. Rapinaa yössä.  Helsinki:  WSOY, 2001.  ISBN 951-0-25631-5
Anna ja Antti, ei saa!.  Helsinki:  WSOY, 2002.  ISBN 951-0-26847-X
Anna ja Antti. Kiusankappale.  Helsinki:  WSOY, 2003.  ISBN 951-0-27769-X
Teoksia > Sammon vartijat (2007–2009)

Tuliterä.  Helsinki:  Tammi, 2007.  ISBN 978-951-31-3999-5
Tiera.  Helsinki:  Tammi, 2008.  ISBN 978-951-31-4316-9
Louhi.  Helsinki:  Tammi, 2009.  ISBN 978-951-31-5037-2
Teoksia > Maukka ja Väykkä (2007–)

Maukka ja Väykkä.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Espoo:  Itupiikki, 2007.  ISBN 978-952-92-1589-8
Maukka, Väykkä ja mieletön lumipallo.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Helsinki:  Tammi, 2009.  ISBN 978-951-31-4955-0
Maukka ja Väykkä rakentavat talon.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Helsinki:  Tammi, 2010.  ISBN 978-951-31-5549-0
Maukka, Väykkä ja suuri seikkailu.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Helsinki:  Tammi, 2011.  ISBN 978-951-31-5927-6
Maukka, Väykkä ja Karhu Murhinen.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Helsinki:  Tammi, 2012.  ISBN 978-951-31-6167-5
Maukan ja Väykän satukirja.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Helsinki:  Tammi, 2013.  ISBN 978-951-31-6168-2
Maukan ja Väykän pieni kirja ystävyydestä.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Helsinki:  Tammi, 2013.  ISBN 978-951-31-7122-3
Maukan ja Väykän naamakirja.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Helsinki:  Tammi, 2014.  ISBN 978-951-31-7995-3
Maukan ja Väykän matkakirja.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Helsinki:  Tammi, 2015.  ISBN 978-951-31-8503-9
Teoksia > Pate-sarja (2014–)

Paten aikakirjat.  Helsinki:  Tammi, 2014.  ISBN 978-951-31-7800-0
Paten jalkapallokirja.  Helsinki:  Tammi, 2015.  ISBN 978-951-31-8354-7
Paten kalastuskirja.  (Kuvitus: Pasi Pitkänen)  Helsinki:  Tammi, 2016.  ISBN 978-951-31-8903-7
Pate aarresaarella.  (Kuvitus: Pasi Pitkänen)  Helsinki:  Tammi, 2017.  ISBN 978-951-31-9478-9
Pate, viidakon kuningas.  (Kuvitus: Pasi Pitkänen)  Helsinki:  Tammi, 2018.  ISBN 978-952-04-0009-5
Pate ja Blacknessin hirviö.  (Kuvitus: Pasi Pitkänen)  Helsinki:  Tammi, 2019.  ISBN 978-952-04-0492-5
Pate ja savannien sankarit.  (Kuvitus: Pasi Pitkänen)  Helsinki:  Tammi, 2020.  ISBN 978-952-04-1291-3
Pate ja Alaskan aarre.  (Kuvitus: Pasi Pitkänen)  Helsinki:  Tammi, 2021.  ISBN 978-952-04-2585-2
Pate ja vajonnut kaupunki.  (Kuvitus: Pasi Pitkänen)  Helsinki:  Tammi, 2022.  ISBN 978-952-04-2585-2
Teoksia > Kepler62-sarja (2015–)

Parvela, Timo & Sortland, Bjørn: Kepler62: Kirja yksi – Kutsu.  (Kuvitus: Pasi Pitkänen)  Helsinki:  WSOY, 2015.  ISBN 978-951-0-41258-9
Sortland, Bjørn & Parvela, Timo: Kepler62: Kirja kaksi – Lähtölaskenta.  (Kuvitus: Pasi Pitkänen)  Suomentanut Outi Menna. Helsinki:  WSOY, 2015.  ISBN 978-951-0-41259-6
Parvela, Timo & Sortland, Bjørn: Kepler62: Kirja kolme – Matka.  (Kuvitus: Pasi Pitkänen)  Helsinki:  WSOY, 2016.  ISBN 978-951-0-41796-6
Sortland, Bjørn & Parvela, Timo: Kepler62: Kirja neljä – Pioneerit.  (Kuvitus: Pasi Pitkänen)  Suomentanut Outi Menna. Helsinki:  WSOY, 2016.  ISBN 978-951-0-42028-7
Parvela, Timo & Sortland, Bjørn: Kepler62: Kirja viisi – Virus.  (Kuvitus: Pasi Pitkänen)  Helsinki:  WSOY, 2017.  ISBN 978-951-0-42645-6
Sortland, Bjørn & Parvela, Timo: Kepler62: Kirja kuusi – Salaisuus.  (Kuvitus: Pasi Pitkänen)  Suomentanut Outi Menna. Helsinki:  WSOY, 2017.  ISBN 978-951-0-42753-8
Parvela, Timo: Kepler62: Uusi maailma – Kaksi heimoa.  (Kuvitus: Pasi Pitkänen)  Helsinki:  WSOY, 2018.  ISBN 978-951-0-43328-7
Sortland, Bjørn & Parvela, Timo: Kepler62: Uusi maailma – Saari.  (Kuvitus: Pasi Pitkänen)  Suomentanut Outi Menna. Helsinki:  WSOY, 2019.  ISBN 978-951-0-44299-9
Parvela, Timo: Kepler62: Uusi maailma – Kuiskaajien kaupunki.  (Kuvitus: Pasi Pitkänen)  Helsinki:  WSOY, 2019.  ISBN 978-951-0-44318-7
Sortland, Bjørn & Parvela, Timo: Kepler62: Uusi maailma – Luola.  (Kuvitus: Pasi Pitkänen)  Suomentanut Outi Menna. Helsinki:  WSOY, 2020.  ISBN 978-951-0-44885-4
Parvela, Timo: Kepler62: Uusi maailma – Gaia.  (Kuvitus: Pasi Pitkänen)  Helsinki:  WSOY, 2020.  ISBN 978-951-0-45247-9
Parvela, Timo: Kepler62: Terra – Kloonit.  (Kuvitus: Pasi Pitkänen)  Helsinki:  WSOY, 2021.  ISBN 978-951-0-45676-7
Teoksia > TV-käsikirjoituksia

Kuutarha
Saimin raide
Ansa ja Oiva
Kansankynttilät
Taivaan tulet (yhdessä Kari Väänäsen kanssa)
Joulukalenteri: Porokuiskaajan arvoitus
Joulukalenteri: Jäätävä seikkailu
Joulukalenteri: Maukan ja Väykän ensimmäinen joulu
Palkinnot ja tunnustukset

Keskisuomalaisen taidepalkinto 1990
Keski-Suomen läänin taidepalkinto 1991
H.C. Andersen -kunniakirja teoksesta Poika, 1989
Arvid Lydecken -palkinto (teoksesta Ella luokkaretkellä)
Kansainvälinen IBBY-kunniakirja (nuortenromaanista Poika)
Kaarina Helakisa -palkinto koko tuotannosta (2005)
Suuren Suomalaisen Kirjakerhon tunnustuspalkinto koko tuotannosta (2005)
Vuoden lastendekkaripalkinto (2005)
Plättä-palkinto 2005
Finlandia Junior -palkinto 2006 kirjasta Keinulauta yhdessä kuvataiteilija Virpi Talvitien kanssa
Topelius-palkinto 2007 kirjasta Tuliterä
Laivakello-palkinto 2011
Suomi-palkinto 2014
Pro Finlandia -mitali 2019.
Finlandia Junior -palkintoehdokas 1999, 2021
Astrid Lindgrenin muistopalkinto. Kirjailijaliiton asettama Suomen ehdokas 2013
Aiheesta muualla

Timo Parvelan kotisivut
Timo Parvela Kirjasampo.fi:ssä
Timo Parvela ja 14. Ella-kirja Kirjastokaista-video 2.10.2009.
Ajantasainen Parvelan tuotannon kirjaluettelo
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB  Ritva 2  Elonet  Yle 
Muut:  IdRef
John Locke (Lost)

| John Locke |
| --- | --- |

Näyttelijä(t):  Terry O’Quinn Charles Henry Wyso (lapsi) Caleb Steinmeyer (teini)
Ensiesiintyminen:  Maahansyöksy
Viimeinen esiintyminen:  Loppu
Keskeiset jaksot:  Vaellus Deus Ex Machina Orientaatio Lukitus Lisäohjeita Mies Tallahasseesta Tyrmä Mökkihöperyys Benthamin elämä ja kuolema Sijainen
Henkilötiedot
Koko nimi:  John Locke
Ammatti:  laatikkofirman toimistotyöntekijä
Asuinpaikka:   Tustin, Kalifornia, Yhdysvallat
Infobox OKNimi-testi OK: 
John Locke on yksi yhdysvaltalaisen televisiosarjan Lost päähenkilöistä. Hän on ollut osana lähes kaikkia sarjan keskeisimpiä juonenkäänteitä. Hänet on nimetty filosofi John Locken mukaan. Locke on tunnettu arvoituksellisesta olemuksestaan. Locken näyttelijä Terry O’Quinn voitti Emmy-palkinnon parhaasta miessivuosasta sarjassa vuonna 2007.
Rooli > Onnettomuuden jälkeen > Ensimmäinen tuotantokausi

Locke esitellään aluksi mystisenä hahmona, joka tutustuu Waltiin ja joka pitää backgammonin pelaamisesta. Pian hän esittelee valtavan veitsikokoelmansa ja kokoaa ryhmän metsästysretkelle. Michael loukkaantuu ja Kate lähtee auttamaan hänet leiriin, ja Locke lähtee metsästämään villisikaa yksin. Metsästäessä hän kuitenkin kohtaa hirviön, mutta salaisuudeksi jää, kuinka hän selviytyi, ja myöhemmin hän palaa leiriin villisian kanssa.
Locke lähtee Jackin kanssa pelastamaan Clairea ja Charlieta Ethanilta, mutta palaa keräämään enemmän etsijöitä jättäen Jackin yksin. Pian Ethanin jäljet lähtevät kahteen suuntaan, joista Locke ja Boone päättävät seurata toista. He eivät löydä Clairea ja Charlieta, mutta huomaavat sen sijaan luukun mudassa ja alkavat kaivaa sitä esiin.
Locke näkee näyn, jossa kerrotaan kuinka luukku avataan. Locke lähtee Boonen kanssa unessaan näkemänsä pienlentokoneen turmapaikalle. He löytävät valtavaan puuhun pakkolaskeutuneen pienen rahtikoneen, jonne Boone kiipeää. Kone kuitenkin putoaa oksilta, ja Locke kantaa vakavasti loukkaantuneen Boonen leiriin. Locke ilmaantuu Boonen hautajaisiin, vaikka useat selviytyneet uskovat Locken murhanneen Boonen. Shannon aikoo tappaa Locken, mutta Sayid pelastaa tämän. Vastapalvelukseksi Locke kertoo luukusta. Locke lähtee muiden kanssa Black Rockille hakemaan dynamiittia luukun aukaisemiseksi. Savuhirviö saa Locken kiinni, mutta Jack ja Kate onnistuvat pelastamaan hänet.
Locke on ilmeisesti saarella ainoa Mr. Ekon lisäksi, joka on nähnyt jonkinlaisia unia tai näkyjä siitä, mitä hänen pitäisi tehdä saadakseen vastauksia kysymyksiin. Ensimmäisellä kaudella hän erityisesti uskoo, että ”kaikki mitä tapahtui, tapahtui tarkoituksesta”.
Rooli > Onnettomuuden jälkeen > Toinen tuotantokausi

Locke laskeutuu luukkuun ja tapaa siellä Desmondin. Jackin laskeutuessa Locken perässä, epäluuloinen Desmond ottaa Locken panttivangiksi. Desmondin lähtiessä pakoon Locke päättää alkaa syöttää numeroyhdistelmää tietokoneeseen ja painamaan aktivointinäppäintä estääkseen Desmondin kuvaileman ”maailmanlopun”.
Luukusta eli Joutsen-asemalta löytyy myös asevarasto. Locke opettaa Michaelia ampumaan, mutta tämä lyökin Locken tajuttomaksi ja karkaa etsimään kidnapattua poikaansa Waltia. Päästyään ulos lukitusta varastosta, Locke sekä Jack ja Sawyer lähtevät Michaelin perään, ja kohtaavat ”Toiset”, jotka pakottavat heidät palaamaan leiriin.
Kun Henry Gale on löytynyt viidakosta, Locke vaihtaa asevaraston oven lukon numerojärjestelmän, jotta Sayid voi kuulustella Henryä. Jack ei päästä Lockea painamaan näppäintä, ellei Locke avaa ovea. Locke avaa oven ja rientää syöttämään numerot. Jaksossa Lukitus Locken jalka jää panssarioven alle, mutta Henry auttaa syöttämään numerot. Jalkavammansa takia Jack antaa kävelykepit Lockelle, jonka jalka paranee melko pian.
Myöhemmin Locke ja Eko lähtevät karanneen Henryn perään. Matkalla he löytävät uuden luukun. Kyseinen Helmi-asema on tarkkailuasema, josta on videokamerayhteys Joutsen-asemalle. Video väittää, että numerosarjan syöttäminen on valhetta ja pelkkä koe. Locke päättää lopettaa numeroiden syöttämisen, mutta Eko puolestaan uskoo sen olevan tärkeää. Kun Eko ei suostu lopettamaan, Locke pyytää avuksi Desmondia, joka aktivoi lukituksen. Kaksikko odottaa laskurin nollaantumista, kunnes Desmond päättää, että numeroita täytyykin syöttää. Locke tuhoaa tietokoneen, mutta huomaa olleensa väärässä. Aseman täristessä ja tavaroiden lennellessä Desmond pelastaa tilanteen aktivoimalla järjestelmän pois päältä kääntämällä hätäkatkaisinta, mikä aiheuttaa aseman räjähtämisen.
Rooli > Onnettomuuden jälkeen > Kolmas tuotantokausi

Joutsen-aseman räjähdyksen jälkeen Locke huomaa makaavansa metsässä äänensä menettäneenä. Hän palaa rannalle ja rakentaa ”hikimajan”, saunan kaltaisen puukopin, jossa hän näkee näkyjä Boonesta. Boone käskee Locken pelastaa Ekon, jonka hän pian löytää jääkarhun luolasta ja tuo tämän rannalle.
Ekon kadotessa jälleen, Locke, Sayid, Nikki ja Paulo lähtevät hänen peräänsä. He löytävät Ekon 
pienlentokoneelta ja laskeutuvat Helmi-asemalle jättäen Ekon ulos. Locke ystävineen näkee aseman valvontamonitorissa silmälappupäisen miehen, joka sulkee kameran. Tutkittuaan aseman tarkemmin he palaavat ylös, mutta huomaavat Ekon kadonneen. Pian hän löytyy kuolleena, ja ryhmä hautaa hänet. He palaavat takaisin rannalle, ja Katen ja Sawyerin palattua lähtevät pelastamaan Jackia. He ottavat mukaansa myös Rousseaun, ja löytävät silmälappumiehen maatilan (Liekki-aseman), jonka räjäytysjärjestelmän Locke kuitenkin vahingossa aktivoi.
Mukanaan Mikhail-nimiseksi paljastunut silmälappumies joukko jatkaa matkaa Toisten parakkialueelle. He törmäävät pylväsmuuriin, jonka väliin Locke työntää Mikhailin. Mikhail kuolee häneen suuntautuvaan yliääneen. Locke, Kate ja Sayid kiipeävät tolppien yli ja löytävät Toisten kylän.
Löydettyään Benin, Locke aseella uhaten pakottaa tämän paljastamaan heidän sukellusveneensä olinpaikan, ja räjäyttää sen. Ben uskoo, että Locke haluaa tärvellä kaikki yhteydet ulkomaailmaan, jottei Locken isä pääsisi saarelle ja Locke olisi turvassa. Ben näyttää Lockelle huoneen, jossa Locken isä on vangittuna. Locke pakotetaan tappamaan isänsä, mutta huomattuaan siihen kykenenemättömyytensä hän houkuttelee Sawyerin tekemään sen. Ben on sanonut, ettei Locke saa palata luokseen ennen kuin hänen isänsä on kuollut, minkä vuoksi Locke tuo ruumiin Benin leiriin. Locke pakottaa Benin paljastamaan saaren salaisuuksia ja oppii, että Toisten johtaja on ”suuri mies” nimeltään Jacob, jonka luokse Locke pakottaa Benin viemään hänet. He saapuvat pienelle mökille, jonka sisällä ei näy ketään. Ben väittää, että Jacob istuu tuolilla, mutta Locke ei näe ketään. Locken lähtiessä pois, hän kuulee kuiskauksen ”auta minua”. Locke kääntyessä Jacob näkyy lyhyen hetken, kun tämä heittää Benin seinälle. Talon alkaaessa täristä Locke pelastautuu ulos. Hetken päästä myös Ben tulee ulos. Locke kysyy, että mitä tuo oli, ja Ben vastaa: ”Tuo oli Jacob.”
Ben näyttää Lockelle kuopan täynnä luurankoja, jotka osoittautuvat Dharman jäsenien jäänteiksi. Ben kiskaisee aseen esiin ja ampuu Lockea vatsaan. Locke putoaa kuoppaan ja Ben kysyy, mitä Jacob sanoi hänelle. Locken kerrottua Jacobin käskeneen auttaa häntä, Ben jättää Locken kuoppaan kuolemaan. Tuskissaan Locke kurkottaa luurangon kädessä olevaan aseeseen ja yrittää itsemurhaa. Locken aikoessa vetää liipaisimesta, hän näkee Waltin, joka käskee häntä nousemaan ylös ja suorittamaan tehtävänsä.
Naomin ottaessa yhteyttä ulkomaailmaan, hänen selkäänsä osuu puukko. Heittäjäksi osoittautuu Locke, joka aseella uhaten yrittää estää Jackia kutsumasta apua. Jack ei laske puhelinta, mutta Locke ei pysty ampumaan. Hän kävelee pois pettyneenä Jackin päätöksestä.
Rooli > Onnettomuuden jälkeen > Neljäs tuotantokausi

Locke palaa rannalle toivoen edes osan selviytyneistä uskovan, ettei laivalla olevat aio pelastaa heitä. Matkalla Lockelle törmää Hurleyyn, joka kertoo hänelle Charlien kuolemasta. Jackin ryhmä kohtaa Locken, jolloin Jack yrittää ampua tämän Locken aseella, mutta se ei ole ladattu. Locke kertoo aikovansa lähteä parakeille ja osa selviytyneistä (Hurley, Claire ja Aaron, Sawyer, Rousseau, Alex ja Ben) lähtee hänen mukaansa. Matkalla Locke kertoo Sawyerille Waltista ja tehtävästään. Ryhmä kohtaa Charlotten, ja ottaa hänet vangikseen. Locke yrittää ampua Benin, mutta tämä kertoo kuka Charlotte on, ja että hänellä on vakooja Widmoren laivalla.
Sayidin, Katen ja Milesin saapuessa parakeille, Locke ottaa heidät vangikseen. Myöhemmin hän suostuu päästämään Sayidin vapaaksi ja vaihtaa Charlotten Milesiin. Locke yrittää saada Milesin tunnustamaan, kuka tämä on ja myöhemmin uhkailee tätä laittamalla tälle kranaatin suuhun. Kun Kate päästää Milesin katsomaan Beniä, Locke karkottaa Katen leiristä. Ben paljastaa myöhemmin Lockelle, että Widmore yrittää löytää saaren ja tappaa sen asukkaat. Hän kertoo Michaelin olevan hänen vakoojansa.
Keamyn ryhmän hyökätessä parakeille, Locke lähtee Jacobin mökille Benin ja Hurleyn kanssa. Löydettyään mökin hän löytää Christianin ja Clairen mökistä. Christian kehottaa Lockea siirtämään saarta suojellakseen sitä hyökkäyksiltä. Ben johdattaa Locken Orkidea-asemalle ja antautuu Keamyn ryhmälle neuvottuaan Lockelle mitä tehdä. Jack kohtaa Locken, joka yrittää vakuuttaa että Jackin on jäätävä saarelle. Tajuttuaan tappionsa Locke pyytää Jackiä valehtelemaan tapahtumista suojellakseen saarta ja sen ihmisiä. Benin onnistuttua pakenemaan hän vie Locken aseman sisälle ja näyttää videon salaperäisestä Dharman kokeesta. Tapettuaan Keamyn, Ben pyytää Lockelta anteeksi sitä, että teki tämän elämän kurjaksi. Ben tekee Lockesta uuden Toisten johtajan. Locke saapuu Toisten luo samalla kun Ben siirtää saarta.
Rooli > Onnettomuuden jälkeen > Viides tuotantokausi

Locken saavuttua Richardin ja muiden luo, he yhtäkkiä katoavat. Locken lähdettyä etsimään heitä, Ekon veljen, Yemin lentokone tekee pakkolaskun saarelle ja törmää puuhun. Locken yrittäessä kiivetä koneen luo, Ethan ampuu Lockea jalkaan. Hän ei usko Locken selityksiä Benistä ja yrittää ampua tämän, mutta aikahyppy pelastaa Locken. Richard ilmestyy viidakosta ja hoitaa Locken ampumahaavan. Richard sanoo Lockelle, että saadakseen Oceanicin kuutoset palaamaan saarelle, tämän täytyisi kuolla. Hän antaa Lockelle kompassin, jonka Locken täytyy antaa Richardille kun he tapaavat taas. Seuraava aikahyppy siirtää Locken vuoteen 1954.
Locke pelastaa Sawyerin ja Julietin hengen heittämällä puukon heitä uhanneiden Toisten selkään. Yksi heistä paljastaa heimon olinpaikan ennen kuin nuori Charles Widmore tappaa hänet ja pakenee. Locken saapuu leiriin huutaen Richardia. Locke sanoo Jacobin lähettäneen hänet, mikä vakuuttaa Richardin. Locke antaa kompassin Richardille ja käskee tämän vierailla hänen luonaan vuonna 1956, kun Locke syntyy. Richard ei ehdi vastata Locken kysymykseen ennen seuraavaa aikahyppyä.
Locke kertoo selviytyneille aikeestaan saada Jack, Kate, Hurley, Sayid ja Sun palaamaan takaisin. Matkalla Orkidea-asemalle he kohtaavat Jinin. Tulevat aikahypyt ovat Charlottelle liikaa ja hän romahtaa maahan. Hän varoittaa Jiniä tuomasta Sunia takaisin saarelle. Löydettyään kaivon, joka johtaa aseman alaisiin tunneleihin, Jin kieltää Lockea tuomasta Sunia takaisin saarelle. Hän käskee Lockea antaa sormuksensa Sunille ja valehdella Jinin kuolleen. Locke ehtii pudota kaivoon juuri ennen seuraavaa aikahyppyä. Hän katkaisee jalkansa pudotuksessa maahan. Locke kohtaa Christianin, joka nuhtelee häntä siitä, että hän antoi Benin siirtää saarta. Christian näyttää Lockelle väkipyörän, joka on luiskahtanut paikoiltaan ja aiheuttaa jatkuvia aikahyppyjä. Locke siirtää pyörän paikalleen ja siirtyy Tunisian autiomaahan.
Saaren jälkeen

Locke herää autiomaassa ja hänen luo saapuu auto, joka vie Locken lääkäriasemalle. Herättyään hän kohtaa Widmoren, joka pyytää Lockelta anteeksi, että lähetti Kahana-laivan. Widmore lupaa auttaa Lockea tämän aikeessa ja määrää Matthewin avustamaan Lockea. Hän antaa Lockelle rahaa ja salanimen Jeremy Bentham.
Locke tapaa Sayidin, joka kuitenkin kieltäytyy palaamasta saarelle. Myös Kate ja Hurley kieltäytyvät palaamasta. Waltia Locke ei halua pyytää palaamaan. Matthew näyttää Lockelle tämän ex-tyttöystävänsä Helenin haudan. Kesken ajomatkan Ben ampuu Matthewin, ja Locke joutuu sairaalaan, jossa hän tapaa Jackin. Jack riitelee Locken kanssa sanoen kaiken olevan ohi. Kuukautta myöhemmin Locke kirjoittaa Jackille jäähyväisviestin ja yrittää hirttää itsensä hotellihuoneessa, mutta Ben estää sen. Locke paljastaa Benille Eloisen nimen, minkä jälkeen Ben kuristaa Locken hengiltä ja lavastaa tapahtuman itsemurhaksi. Jackin saatua tietää tästä hänestä tulee itsetuhoinen. Jack näkee Locken ruumiin ruumishuoneella, jonne myös Ben saapuu. Hän sanoo Jackille ainoaksi keinoksi palata saarelle on se, että kaikki ovat mukana, myös Locke. Locke on mukana Ajira Airwaysin lennolla, joka putoaa saarelle valovälähdyksen jälkeen.
Vähäjärvi (Jyväskylä, Isolahti)

| Vähäjärvi |
| --- | --- |
 Vähäjärvi lounaasta nähtynä, taustalla Kitumäki.
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jyväskylä, Muurame
Koordinaatit:  62°11′14″N, 25°36′03″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Muuratjärven valuma-alue (14.28)
Laskujoki:  salmi Ala-Sallaajärveen 
Järvinumero:  14.287.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  126,7 m  
Pituus:  280 m  
Leveys:  180 m  
Rantaviiva:  0,763 km  
Pinta-ala:  3,067 ha  
Tilavuus:  0.000058 km³ 
Keskisyvyys:  1,88 m  
Suurin syvyys:  3,9 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiVähäjärvi 
Vähäjärvi  on Keski-Suomessa Jyväskylässä ja osittain Muuramessa Taka-Keljon lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,1 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 57 800 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1,9 metriä ja suurin syvyys on 3,9 metriä. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Sallaanojan valuma-alueeseen (14.287) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 126,7 metriä mpy.
Kapea taipale erottaa Vähäjärven Ala-Sallaajärvestä. Sen yli kulkee pieni Taka-Keljon ja eräiden Muuramen talojen välinen yksityistie.
Olga Tokarczuk

| Olga Tokarczuk |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. tammikuuta 1962 (ikä 62)
Kansalaisuus:  puolalainen
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Salanimi: Natasza Borodin 
 Nimikirjoitus
Palkinnot
 Kansainvälinen Booker-palkinto (2018)  Nobelin kirjallisuuspalkinto (2018) 
Aiheesta muualla
tokarczuk.wydawnictwoliterackie.pl
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Olga Nawoja Tokarczuk (s. 29. tammikuuta 1962) on puolalainen kirjailija, jota pidetään yhtenä tärkeimmistä puolalaisista nykykirjailijoista. Hänen teoksiaan on käännetty useille kielille, myös suomeksi. Tokarczuk sai vuoden 2018 Nobelin kirjallisuuspalkinnon. Poikkeuksellisesti palkinnon myöntäminen siirrettiin vuoteen 2019 Ruotsin akatemiaa koskeneiden syytösten johdosta.
Aiemmin Tokarczuk on saanut Puolan merkittävimmän kirjallisuuspalkinnon Niken romaanistaan Vaeltajat.
Tokarczuk on opiskellut psykologiaa Varsovan yliopistossa ja työskennellyt psykologina ennen kirjailijanuraansa. Hän asuu nykyään Nowa Rudan kaupungin lähettyvillä olevassa pikkukylässä.lähde?
Vuonna 2014 Tokarczukilta ilmestyi teos Księgi jakubowe, joka kertoo juutalaisten historiasta. Teos suututti Nowa Rudan kaupungin patrioottien yhdistyksen. He vaativat Nowa Rudan kaupunginvaltuustoa perumaan Tokarczukin kunniakansalaisuuden. Heidän mukaansa Tokarczuk on vahingoittanut puolalaisten mainetta eikä ole täten isänmaanystävä. Arvosteluun yhtyi Laki ja oikeus -puolueen kansanedustaja. Tokarczuk vastasi syytteeseen, että on todellinen patriootti, toisin kuin häntä parjaavat ryhmät, joiden jäsenet ovat rasisteja ja muukalaisvihamielisiä.
Tokarczukia ja Sofi Oksasta on verrattu toisiinsa: molemmat tematisoivat historian toistumista nykyisyydessä. Heitä yhdistää myös se, että heidän naispäähenkilöidensä kautta historia muuttuu henkilökohtaiseksi kokemukseksi. Steve Sem-Sandberg toteaa, että kumpikin yrittää sitoa "konkreettisen elämänkokemuksen Historiaksi kutsuttuihin abstrakteihin poliittisiin tapahtumiin". Tokarczukia pidettiin vahvana Nobel-kandidaattina jo vuonna 2011, ja vuonna 2019 hänelle myönnettiin vuoden 2018 kirjallisuuden Nobel-palkinto.
Tokarczuk sai vuonna 2018 Man Booker International -palkinnon teoksesta Vaeltajat, joka on julkaistu Jennifer Croftin englanniksi kääntämänä nimellä Flights.