stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Stromae
Ura

18-vuotiaana Stromae perusti rap-ryhmän nimeltä ”Suspicion”, jossa oli mukana räppäri J.E.D.I. He tekivät kappaleen ja videon ”Faut qu’t’arretes le rap...”. Myöhemmin J.E.D.I. päätti jättää duon.
Vuonna 2007 Stromae julkaisi ensimmäisen EP:nsä nimeltään Juste un cerveau, un flow, un fond et un mic. Vuonna 2008 hän teki neljävuotisen levytyssopimuksen Because Musicin ja Kilomaîtren kanssa. Vuonna 2009 Stromae oli harjoittelijana musiikkikanava NRJ:llä Brysselissä. Musiikkimanageri Vincent Verbelen vaikuttui Stromaen kyvyistä hänen ensimmäisellä singlellään ”Alors on danse” ja päätti soittaa sen ensimmäisen kerran NRJ-kanavalla. Kuuntelijat reagoivat innokkaasti kappaleeseen ja Stromaen ura käynnistyi kunnolla. Hän nousi nopeasti singlelistan kärkeen Belgiassa.
Vertigo/Mercury ja Universal Music France tekivät kansainvälisen levytyssopimuksen Stromaen kanssa. Toukokuussa 2010 ”Alors on danse” sijoittui singlelistan ykköseksi Ranskassa, Alankomaissa, Kreikassa, Saksassa, Itävallassa, Sveitsissä, Italiassa, Tanskassa, Belgiassa ja oli ykkössijalla myös Billboardin European Hot 100 Tracks -listalla. Suomen tanssilistalla kappale nousi ykkössijalle heinäkuussa 2010.
Vuonna 2013 Stromae julkaisi toisen studioalbuminsa, Racine carrée, joka saavutti huippusuosion niin Ranskassa kuin muualla Euroopassakin. Albumin suosittuja singlejä olivat esimerkiksi ”Papaoutai” ja ”Formidable”.
Huhtikuussa 2018 Stromae julkaisi ensimmäisen singlensä yli kolmeen vuoteen. Kappale ”Défiler” julkaistiin yhdessä uuden vaatemalliston, ”Capsule 5”, kanssa. Tämän jälkeen Stromae eli taas pitkään hiljaiseloa. Vuonna 2019 hän oli mukana sanoittamassa Coldplayn kappaletta ”Arabesque” yhtyeen albumilta Everyday Life. Marraskuussa 2020 Stromae paljasti tekevänsä taas uutta musiikkia, ja lopulta lokakuussa 2021 hän julkaisi singlen ”Santé”, joka oli kunnianosoitus työväenluokalle heidän panostuksestaan maailmanlaajuisen koronaviruspandemian aikana. Maaliskuussa 2022 Stromae julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa, Multitude, yli kahdeksaan vuoteen.
Diskografia > Albumit

Cheese (2010)
Racine carrée (2013)
Multitude (2022)
Diskografia > EP:t

Juste un cerveau, un flow, un fond et un mic… (2007)
Diskografia > Mixtapet

Freestyle Finest (2006)
Mixture Elecstro (2009)
Diskografia > Videoalbumit

Racine carrée Live (2015)
Diskografia > Singlet

”Faut qu’t’arrêtes le rap...” (2005)
”Up saw liz” (2009)
”Alors on danse” (2009)
”Bienvenue chez moi” (2010)
”Te quiero” (2010)
”House’llelujah” (2010)
”Rail de musique” (2010)
”Peace or Violence” (2010)
”Silence” (2010)
”Je cours” (2010)
”Papaoutai” (2013)
”Formidable” (2013)
”Tous les mêmes” (2013)
”Ta fête” (2014)
”Ave Cesaria” (2014)
”Meltdown” (feat. Lorde, Pusha T, Q-Tip & Haim) (2014)
”Carmen” (2015)
”Quand c’est?” (2015)
”Repetto X Mosaert” (2017)
”Défiler” (2018)
”Santé” (2021)
”L’enfer” (2022)
”Fils de joie” (2022)
”Mon amour” (2022)
”Ma meilleure ennemie” (2024)
Kunnianosoituksia

Kruunun ritarikunnan komentaja (Belgia, 2024)
Aiheesta muualla

Stromaen kotisivut
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Belgia  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Yle 
Muut:  Europeana  IdRef
Susanna Ringbom

| Susanna Ringbom> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Susanna Sofia Ringbom
Syntynyt: 25. lokakuuta 1939 (ikä 85) Porvoo
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Susanna Sofia Ringbom (s. 25. lokakuuta 1939 Porvoo) on suomalainen näyttelijä.
Ura

Susanna Ringbomin vanhemmat olivat filosofian tohtori Nils-Eric Ringbom ja Guri Tegengren. Hänen puolisonsa oli näyttelijä Nils Brandt. Vuonna 1963 alkanut liitto päättyi Brandtin kuolemaan 1990. Ringbom suoritti Svenska Teaterns Elevskolanin 1958–1961.
Ringbom näytteli Svenska Teaternissa (1961–1964, 1980–), Lilla Teaternissa, improvisaatioteatteri Teaterföreningen Stjärnfallissa ja Wasa Teaterissa. Viimeksi mainitussa hänen roolejaan olivat muun muassa Lahja näytelmässä Två ljus i fönstret ja Hanna Näs näytelmässä Hemsång.
Teatteritehtäviensä ohella Ringbom näytteli television komediasarjassa Paras vuosi ikinä (2020). Hänen roolinaan oli Annikki. Ringbom näytteli sivuosia myös elokuvissa Tie pimeään (1962) ja Apinan vuosi (1983). Niiden lisäksi hänellä oli sivuosia muutamissa lyhytelokuvissa.
Elementtimenetelmä

Elementtiverkko, jota käytetään magneettikentän mallintamiseen. Eri värit kuvaavat eri materiaaleja: oranssi on käämi, vaaleansininen on ferromagneettinen kappale (esimerkiksi rautaa) ja harmaa on ilmaa.
Elementtimenetelmä (FEM, engl. Finite Element Method) on numeerinen menetelmä differentiaaliyhtälöiden, erityisesti osittaisdifferentiaaliyhtälöiden, ratkaisemiseen tietokoneella. Differentiaaliyhtälöt ovat hyvin yleisiä esimerkiksi fysiikassa, mutta vähänkään monimutkaisemmissa ongelmissa differentiaaliyhtälöä ei voida ratkaista tarkasti niin kutsutussa suljetussa muodossa, eli tavallisten matemaattisten operaatioiden avulla. Niinpä joudutaan tyytymään esimerkiksi elementtimenetelmän antamaan likimääräiseen vastaukseen.
Menetelmä perustuu alkuperäisen jatkuvan ongelman muuntamiseen lineaariseksi yhtälöryhmäksi diskretoimalla, jolloin ongelma voidaan ratkaista tietokoneella. Elementtimenetelmän antama ratkaisu on paloittain polynominen approksimaatio tarkasta ratkaisusta. Helpoimmassa tapauksessa vastaus rajataan ensimmäisen asteen polynomeihin, jolloin ratkaisu on paloittain lineaarinen funktio.
Elementtimenetelmällä saatu ratkaisu yllä olevaan ongelmaan.
Sovellukset

Käytännössä elementtimenetelmää käytetään lähinnä kaksi- ja kolmiulotteisten ongelmien ratkaisuun, sillä yksiulotteisiin ongelmiin on usein helppo löytää ratkaisu analyyttisesti. Menetelmä on hyvin monikäyttöinen, sillä se soveltuu kaikenlaisten osittaisdifferentiaaliyhtälöiden numeeriseen ratkaisemiseen. Elementtimenetelmällä voidaan mallintaa muun muassa rakenteiden taipumista ja niiden kokemia jännityksiä, kappaleen sisäistä sähkönjohtavuutta sekä nesteen tai kaasun käyttäytymistä. Menetelmä luotiin alun perin erityisesti kone- ja rakennustekniikan alalle erilaisten rakenteiden statiikan ja dynamiikan käsittelyyn, mutta nykyään sitä käytetään laajasti eri aloilla, muun muassa lujuusopissa, virtausmekaniikassa, geofysiikassa, sähkötekniikassa, akustiikassa ja bioteknologiassa.
Matemaattinen muotoilu > Yksiulotteinen esimerkki

Tutkitaan esimerkkinä seuraavaa reunaehto-ongelmaa: etsi funktio  u(x)\in C^{2}(0,1), joka toteuttaa seuraavat ehdot:
{\frac {d^{2}u(x)}{dx^{2}}}=f(x),\quad x\in [0,1]
u(0)=0,\quad u(1)=0.
Tässä  C^{2}(0,1) tarkoittaa sellaisten funktioiden joukkoa, jotka ovat kahdesti derivoituvia välillä  (0,1) ja funktio  f tunnetaan.
Matemaattinen muotoilu > Yksiulotteinen esimerkki > Heikko muoto

Elementtimenetelmää varten ongelma on kirjoitettava niin sanottuun heikkoon muotoon eli variaatiomuotoon. Tämä tapahtuu kertomalla yhtälö molemmin puolin jollakin reunaehdot täyttävällä funktiolla  v(x) ja integroimalla saadun yhtälön molemmat puolet.
\int _{0}^{1}{\frac {d^{2}u(x)}{dx^{2}}}v(x)dx=\int _{0}^{1}v(x)f(x)dx
Tämän yhtälön vasen puoli voidaan osittaisintegroida, jolloin osittaisintegroinnin toinen termi katoaa sen vuoksi, että  v(0)=v(1)=0. Saatu ongelma heikossa muodossa on tämän jälkeen
\int _{0}^{1}{\frac {du(x)}{dx}}{\frac {dv(x)}{dx}}dx=-\int _{0}^{1}v(x)f(x)dx.
Yllä oleva yhtälö on tarkoitus ratkaista siten, että pyritään löytämään  u, joka toteuttaa yhtälön kaikilla halutuilla tarpeeksi hyvin käyttäytyvillä funktioilla  v (sopiva funktioavaruus  v:lle on esimerkiksi Sobolevin avaruus). Heikko muoto auttaa ongelman muotoilemisessa lineaarialgebran käsitteiksi. Lisäksi heikon muodon etuna on, että se lieventää hieman ehtoja, joita funktiolta  u vaaditaan, jolloin useampi ongelma on ratkaistavissa. Nyt funktion  u on oltava vain kerran derivoituva, sen on ratkaistava ongelma vain halutuilla funktioilla  v ja lisäksi integraali voidaan määrittää, vaikka  u ei olisikaan derivoituva yksittäisissä pisteissä.
Matemaattinen muotoilu > Yksiulotteinen esimerkki > Diskretointi

Jotta ongelman voisi ratkaista tietokoneella, vastausta pitää etsiä jostakin äärellisulotteisesta funktioavaruudesta. Elementtimenetelmän tapauksessa vastausta approksimoidaan paloittain määritellyllä polynomilla. Käytetään tässä esimerkissä paloittain lineaarisia funktioita. Lineaariset kantafunktiot  \phi _{k} ovat nyt terävän hatun muotoisia ja ne määritellään seuraavasti:
\phi _{k}(x)={\begin{cases}{\frac {x-x_{k-1}}{x_{k}-x_{k-1}}},&{\mbox{ kun }}x\in [x_{k-1},x_{k}],\\{\frac {x_{k+1}-x}{x_{k+1}-x_{k}}},&{\mbox{ kun }}x\in [x_{k},x_{k+1}],\qquad \forall k=1,\ldots ,n\\0&{\mbox{ muulloin}}\end{cases}}.
Otetaan esimerkkiin neljä kantafunktiota. Tällöin mikä tahansa elementtiavaruuteen  V_{h} kuuluva funktio voidaan kirjoittaa tässä kannassa muodossa
w_{h}(x)=\sum _{k=1}^{4}\alpha _{k}\phi _{k}(x)
joillain kertoimilla  \alpha _{k}. Niinpä heikko ongelma elementtiavaruudessa on seuraava: etsi  u_{h}\in V_{h}, jolle pätee
\int _{0}^{1}{\frac {du_{h}(x)}{dx}}{\frac {dv_{h}(x)}{dx}}dx=-\int _{0}^{1}v_{h}(x)f(x)dx\qquad \forall v_{h}\in V_{h}.
Funktio  u_{h} voidaan kirjoittaa kantafunktioiden avulla muodossa  u_{h}=\sum _{k=1}^{4}\beta _{k}\phi _{k}. Sijoitetaan tämä yllä olevaan. Nyt ongelmana on löytää kertoimet  \beta _{k}, joille
\sum _{k=1}^{4}\beta _{k}\int _{0}^{1}{\frac {d\phi _{k}(x)}{dx}}{\frac {dv_{h}(x)}{dx}}dx=-\int _{0}^{1}v_{h}(x)f(x)dx\qquad \forall v_{h}\in V_{h}.
Elementtiavaruus  V_{h} on äärellinen ja riittää tarkistaa, että yhtälö toteutuu  v_{h}:n ollessa avaruuden kantafunktio. Siispä ongelma voidaan kirjoittaa seuraavasti: löydä kertoimet  \beta _{k} siten, että
\sum _{k=1}^{4}\beta _{k}\int _{0}^{1}{\frac {d\phi _{k}(x)}{dx}}{\frac {d\phi _{i}(x)}{dx}}dx=-\int _{0}^{1}\phi _{i}(x)f(x)dx
jokaiselle  i=1,...,4. Tämän voi nyt kirjoittaa lineaarisena yhtälöryhmänä
A\mathbf {x} =\mathbf {f} ,
jossa matriisi  A ja vektorit  \mathbf {x}  sekä  \mathbf {f}  on määritelty seuraavasti:
A_{ik}=\int _{0}^{1}{\frac {d\phi _{k}(x)}{dx}}{\frac {d\phi _{i}(x)}{dx}}dx
\mathbf {x} _{k}=\beta _{k}
\mathbf {f} _{i}=-\int _{0}^{1}\phi _{i}(x)f(x)dx.
Kantafunktiot ja niiden derivaatat sekä funktio  f(x) tunnetaan ja matriisin  A sekä vektorin  \mathbf {f}  elementit voidaan laskea näistä numeerisesti integroimalla, joten lineaarisesta yhtälöryhmästä voidaan ratkaista vektori  \mathbf {x} . Huomionarvoista on, että matriisi  A on symmetrinen, positiividefiniitti ja harva, eli suurin osa sen alkioista on nollia. Saatu lineaarinen yhtälöryhmä on usein niin suuri, ettei sitä kannata ratkaista eksaktisti ja vektori  \mathbf {x}  ratkaistaankin usein esimerkiksi konjugaattigradienttimenetelmällä.
Matemaattinen muotoilu > Moniulotteinen esimerkki

Elementtimenetelmä soveltuu hyvin esimerkiksi Poissonin yhtälön ratkaisuun sekä kahdessa että kolmessa ulottuvuudessa. Yhtälö voidaan kirjoittaa Laplacen operaattorilla muodossa:
\nabla ^{2}u=f\quad \mathrm {alueessa} \;\Omega
u=0\quad {\textrm {reunalla}}\;\partial \Omega
missä  \Omega  on jokin tarpeeksi mukavan muotoinen kaksi- tai kolmiulotteinen alue, esimerkiksi monikulmio. Tämän yhtälön heikko muoto on
-\int _{\Omega }\nabla u\cdot \nabla v\,ds=\int _{\Omega }fv\,ds.
Elementtimenetelmä toimii kaksi- ja kolmiulotteisissa tapauksissa hyvin samalla lailla kuin yksiulotteisessakin. Lineaarinen ongelma muodostetaan heikosta muodosta käytännössä analogisesti yksiulotteisen esimerkin kanssa. Kaksiulotteista ratkaisua varten on muodostettava esimerkiksi kolmioista koostuva verkko, jonka kolmioiden kärkipisteissä aina yksi kantafunktioista on arvoltaan yksi ja kaikki muut nollia. Myös esimerkiksi nelikulmioista koostuvaa verkkoa voidaan käyttää. Lineaarisessa tapauksessa näin muodostuvat kantafunktiot ovat ikään kuin pyramidin muotoisia ja elementtimenetelmän antamat ratkaisut ovat paloittain määriteltyjä lineaarisia funktioita kahdessa ulottuvuudessa. Kolmiulotteisessa tapauksessa verkko taas voi koostua esimerkiksi tetraedreistä.
Elementtimenetelmäverkko ihmisen polvinivelestä.
Alkuperäinen funktio (sinisellä) ja sen approksimaatio paloittain lineaarisella funktiolla (punaisella).
Kuvassa on sinisellä kantafunktiot  \phi _{k}, joiden lineaarikombinaatio punainen käyrä  w_{h} on.
Paloittain määritelty lineaarinen funktio kahdessa ulottuvuudessa. Alla näkyy elementtimenetelmässä käytetty verkko ja yllä yksi mahdollinen tätä verkkoa käyttämällä saatu ratkaisu.
Cilicia (provinssi)

| Cilicia Provincia Cilicia> Rooman provinssi |
| --- | --- |

 Cilician provinssin alue vuonna 125.
Valtio:  Rooman valtakunta
Prefektuuri:  Oriens (300-luku)
Diokeesi:  Oriens (n. 293–395)
Nykyinen valtio/alue:  Turkki
Perustettu:  72 eaa.
Hallinto:  
 – hallinnon tyyppi:  keisarin provinssi
 – hallinnollinen keskus:  Tarsos (Tarsus)
Cilicia (lat. Provincia Cilicia) oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Vähän-Aasian kaakkoisosassa nykyisen Turkin alueella.
Maantiede

Cilician provinssi sijaitsi Vähän-Aasian ja samalla nykyisen Turkin kaakkoisosassa Välimeren rannikolla. Se vastasi monin osin sille nimensä antanutta Kilikian maakuntaa. Provinssin länsipuolella sijaitsi alun perin Lycia et Pamphylian provinssi, pohjoispuolella Galatian ja Cappadocian provinssit, ja kaakkoispuolella Syrian provinssi. Meressä alueen edustalla sijaitsi Kyproksen (lat. Cyprus) saari, joka muodosti välillä Cypruksen provinssin.
Alueella oli vanhoja kreikkalaiskaupunkeja, hellenistisellä kaudella kreikkalaistuneita kaupunkeja sekä hellenistisellä ja roomalaisella kaudella perustettuja kaupunkeja. Provinssin hallinnollinen keskus oli Tarsos (Tarsus).
Maantiede > Kaupunkeja

Cilician roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):
Adana
Afrodisias (Aphrodisias)
Anazarbos (Anazarbus)
Anemurion (Anemurium)
Ankhiale (Anchiale)
Antiokheia (Antiochia ad Cragum)
Antiokheia (Antiochia ad Pyramum)
Antiokheia (Antiochia ad Taurum)
Augusta
Berenike (Berenice)
Claudiopolis
Eirenopolis (Irenopolis)
Elaiussa Sebaste (Elaeusa)
Epifaneia (Epiphania)
Filadelfeia (Philadelphia)
Flavias
Germanikopolis (Germanicopolis)
Hierapolis
Iotape (Jotape)
Issos (Issus)
Katara (Catara)
Kelenderis (Celenderis)
Kharadros (Charadrus)
Korakesion (Coracesium)
Korykos (Corycus)
Kyinda (Cyinda)
Laerte
Lamos (Lamus)
Mallos (Mallus)
Mopsuestia (Mopsuhestia)
Mopsukrene (Mopsucrene)
Myus
Nagidos (Nagidus)
Nefetion (Nephetium)
Olba
Platanistos (Platanistus)
Praetorium
Pylai (Pylae Ciliciae)
Sebaste
Seleukeia (Seleucia)
Selinus eli Trajanopolis
Soloi (Soli) eli Pompeiopolis
Tarsos (Tarsus)
Tetrapyrgia
Historia

Osa Kilikiasta oli Rooman hallussa jo vuodesta 102 eaa. lähtien osana Rooman yritystä kitkeä merirosvous alueelta. Cilician provinssi perustettiin alun perin vuonna 72 eaa. Pompeius kukisti merirosvot lopulta vuonna 67 eaa. Vuosina 58–22 eaa. provinssin tilalla oli Cilicia et Cypruksen provinssi, joka käsitti myös Kyproksen saaren. Vuodesta 22 eaa. lähtien Cilicia ja Cyprus erotettiin omiksi provinsseiksi. Augustuksen ajan provinssien jaossa Cilicia luettiin keisarin provinsseihin.
Cilician provinssin rajoja muutettiin muutoinkin usein ensimmäisellä vuosisadalla eaa. ja jaa. Keisari Vespasianus uudelleenorganisoi provinssin vuonna 72. Provinssi oli olemassa muun muassa keisari Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan. Noin vuonna 293 provinssista erotettiin Isaurian provinssi. Noin vuosina 293–395 jäljelle jäänyt, aiempaa pienempi Cilician provinssi kuului Oriensin diokeesiin. 300-luvulla se oli osa Oriensin prefektuuria.
Provinssi lakkautettiin keisari Theodosius I:n aikaa seuranneen, vuonna 395 tapahtuneen Rooman valtakunnan jaon aikoihin, ja jaettiin kahdeksi provinssiksi, jotka olivat Cilicia Prima ja Cilicia Secunda.
Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
| Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Myöhäisroomalaiset provinssit.n. vuosina 293–395 | Itä-Rooma> Myöhäisroomalaiset provinssit.vuodesta 395 | Nykyinen alue tai valtio> Nykyinen alue tai valtio.Nykyinen alue tai valtio |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Cilicia (Cilicia aspera ja Cilicia campestris) 72 eaa.– (vallattu 102 eaa.) | Cilicia et Cyprus 58–22 eaa. | Cilicia | Cilicia | Cilicia prima | (Turkki kaakkoinen) |
| Cilicia (Cilicia aspera ja Cilicia campestris) 72 eaa.– (vallattu 102 eaa.) | Cilicia et Cyprus 58–22 eaa. | Cilicia | Cilicia | Cilicia secunda | (Turkki kaakkoinen) |
| Cilicia (Cilicia aspera ja Cilicia campestris) 72 eaa.– (vallattu 102 eaa.) | Cilicia et Cyprus 58–22 eaa. | Cilicia | Isauria | Isauria | (Turkki kaakkoinen) |
|  | Cilicia et Cyprus 58–22 eaa. | Cyprus | Cyprus | Cyprus | (Kypros) |
Selitykset: ↑  Provinssit Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen jälkeen.  ↑  Provinssit Theodosius I:n ajan jälkeen vuonna 395, kun imperiumi jaettiin Länsi- ja Itä-Roomaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Cilicia Wikimedia Commonsissa
Italian alueet ja Rooman provinssit vuonna 117
| --- | --- |
AugustuksenItalian alueet:   Regio I Latium et Campania  Regio II Apulia et Calabria  Regio III Lucania et Bruttii  Regio IV Samnium  Regio V Picenum  Regio VI Umbria  Regio VII Etruria  Regio VIII Aemilia  Regio IX Liguria  Regio X Venetia et Histria  Regio XI Transpadana 
Provinssit:   Achaea  Aegyptus  Africa proconsularis  Alpes Cottiae  Alpes maritimae  Alpes Poeninae et Graiae  Arabia Petraea  Armenia  Asia  Assyria  Bithynia et Pontus  Britannia  Cappadocia  Cilicia  Creta et Cyrene  Cyprus  Dacia  Dalmatia  Epirus  Galatia  Gallia Aquitania  Gallia Belgica  Gallia Lugdunensis  Gallia Narbonensis  Germania inferior  Germania superior  Hispania Baetica  Hispania Tarraconensis  Judaea  Lusitania  Lycia et Pamphylia  Macedonia  Mauretania Caesariensis  Mauretania Tingitana  Mesopotamia  Moesia inferior  Moesia superior  Noricum  Pannonia inferior  Pannonia superior  Raetia  Sardinia et Corsica  Sicilia  Syria  Thracia 
Rooman provinssit Diocletianuksen uudistuksesta n. vuonna 293
Achaea
Aegyptus Herculia
Aegyptus Jovia
Aemilia et Liguria
Africa proconsularis
Alpes Cottiae
Alpes maritimae
Alpes Poeninae et Graiae
Apulia et Calabria
Aquitania prima
Aquitania secunda
Arabia
Armenia minor
Asia
Baetica
Belgica prima
Belgica secunda
Bithynia
Britannia prima
Britannia secunda
Campania
Cappadocia
Caria
Carthaginensis
Cilicia
Corsica
Creta
Cyprus
Dacia mediterranea
Dacia ripensis
Dalmatia
Dardania
Diospontus
Epirus nova
Epirus vetus
Europa
Flaminia et Picenum
Flavia Caesariensis
Galatia
Gallaecia
Germania prima
Germania secunda
Haemimontus
Hellespontus
Insulae
Insulae Baleares
Isauria
Libya inferior
Libya superior
Lucania et Bruttii
Lugdunensis prima
Lugdunensis secunda
Lusitania
Lycia et Pamphylia
Lydia
Macedonia
Mauretania Caesariensis
Mauretania Sitifensis
Mauretania Tingitana
Maxima Caesariensis
Mesopotamia
Moesia prima
Moesia secunda
Narbonensis prima
Narbonensis secunda
Noricum mediterraneum
Noricum ripense
Numidia Cirtensis
Numidia militiana
Novempopulana
Osroene
Pannonia prima
Pannonia secunda
Paphlagonia
Phrygia prima
Phrygia secunda
Pisidia
Pontus Polemoniacus
Praevalitana
Raetia prima
Raetia secunda
Rhodope
Samnium
Sardinia
Savia
Scythia
Sequania
Sicilia
Syria Coele
Syria Palaestina
Syria Phoenice
Tarraconensis
Thebais
Thessalia
Thracia
Tripolitania
Tuscia et Umbria
Valeria Byzacena
Valeria
Venetia et Histria
Viennensis
Elias Hakalehto

Eino Elias Hakalehto (s. 23. helmikuuta 1961 Lahti) on suomalainen mikrobiologi ja bioteknologi, joka toimii Helsingin yliopiston mikrobiologisen agroekologian dosenttina, Itä-Suomen yliopiston bioteknisen mikrobianalytiikan dosenttina, sekä perustamansa Finnoflag Oy:n toimitusjohtajana.
Hänen keskeisimmät tutkimustyönsä liittyvät mikrobiomin merkitykseen ihmisen terveyden kannalta, mikrobisekaviljelmien käyttöön biojalostamoissa kiertotalouden edistämiseksi, mikrobidiagnostiikkaan vesien ja elintarvikkeiden tutkimuksessa, mikrobien vuorovaikutuksiin, sekä passiivi-immunisaation ja muiden luonnon tarjoamien mahdollisuuksien käyttöön virus- ja bakteeriepidemioita vastaan.
Hänellä on noin 80 alkuperäistä patenttihakemusta.
Kuulakärkikynä

Sinistä mustetta kuulan päällä.
Kuulakärkikynä eli kuivamustekynä on kynätyyppi, jonka toiminta perustuu mustepatruunan kärjessä olevaan pieneen kuulaan. Painettaessa kuulaa alustaa vasten säiliöstä vapautuu puolikiinteää mustetta.
Kuulakärkikynä ja sen osat.
Kun kuulakärkikynää ei käytetä, kärjen pallo sulkee mustesäiliön ja estää ilmaa kuivattamasta mustetta.
Kuulakärkikynän jälkeä ei saa pyyhittyä tavallisella pyyhekumilla, mutta erikoispyyhekumeilla jäljen saa pois. Kuulakärkikynissä on erivärisiä musteita. Yleisin musteen väri on tummansininen. Joihinkin uusiin kuulakärkikyniin on lisätty hajustetta, ja ne ovat niin sanottuja ”tuoksukyniä”. On olemassa myös kuulakärkikyniä, jonka jälki ei muutu paperilla suttuiseksi esimerkiksi käden huitaistessa kirjoitusjäljen yli.
Historia

Amerikkalainen lakimies ja keksijä John J Loud pyrki kehittämään kynän, jolla olisi mahdollista kirjoittaa karkeille pinnoille, kuten puulle ja nahalle. Hän sai patentin kuulakärkiselle kynälle vuonna 1888. Tuolloin keksinnöllä ei vielä nähty arvoa ja patentti raukesi.
Monet yrittivät parantaa keksintöä, mutta vasta unkarilainen toimittaja László Bíró ja hänen veljensä Győrgy onnistuivat saamaan oman versionsa tuotantoon asti. Győrgy, joka oli hammaslääkäri ja kemisti, kehitti Lászlón kynän edellyttämän nopeasti kuivuvan ja sitkaasti virtaavan musteen. László Bíró sai kynälle patentin vuonna 1938.
Toinen maailmansota kuitenkin sotki László Bírón suunnitelmat ja juutalaiset veljekset joutuivat pakenemaan Unkarista Argentiinaan. Siellä Bírón veljesten kynä pääsi markkinoille vuonna 1943. Veljesten Birome-nimellä myyty kynä kulutti vähemmän mustetta kuin täytekynät. Lisäksi sitä oli mahdollista käyttää lentokoneessa, toisin kuin täytekyniä, jotka ilmanpaineen vaihtelu sai vuotamaan. Sen vuoksi Britannian ilmavoimat tilasi Bírón kynää 30 000 kappaletta. Italiassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa kuulakärkikynän nimenä on edelleen biro.
Amerikkalainen liikemies Milton Reynolds valmisti Bírón kynästä oman versionsa, joka erosi alkuperäisestä sen verran, että se juuri sivuutti László Bírón patenttisuojan. Reynoldsin kynällä saattoi kirjoittaa kahden vuoden ajan ennen kuin se piti täyttää uudelleen.  Se tuli kauppoihin 1945 ja saavutti heti valtavan suosion. Monet yhtiöt alkoivat valmistaa omia kuulakärkikyniään ja pian markkina saturoitui.
Kuulakärkikynät kokivat mullistuksen italian-ranskalaisen teollisuusmiehen Michel Bichin toimesta. Bich ymmärsi, että siihen saakka kuulakärkikynät olivat olleet korkealuokkaisia tuotteita, ja kertakäyttöinen versio voisi olla paljon halvempi. Hän osti Bírón patentin, perusti yhtiön Société Bic ja ryhtyi toimeen. Kuusikulmainen ja läpinäkyvä BiC Cristal tuli markkinoille vuonna 1950. Muovin sarjatuotannon ansiosta kynä voitiin tehdä erittäin halvalla. Esimerkiksi Britanniassa ensimmäiset kuulakärkikynät olivat maksaneet 55 shillinkiä, kun BiC-kynä maksoi vain yhden shillingin.
BiC Cristal -kynää valmistetaan edelleen. Vuosikymmenten aikana malliin on tehty vain pieniä muutoksia. Vuoteen 2006 mennessä sitä oli valmistettu 100 miljardia kappaletta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kuulakärkikynä Wikimedia Commonsissa
Paljon onnea kuulakärkikynä ja Lázló Biró! Tiedetuubi.fi.
Kirjallisuutta

Berggren, Ola – Kinnunen, Silja – Lounasvuori-Riikonen, Kristiina: Italia-Suomi -suursanakirja.  Otava, 2003.  ISBN 951-1-12499-4
BiC Cristal