stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
VR-Yhtymä
Kilpailuasema

VR-Yhtymällä oli Suomen rautateiden henkilöliikenteessä sopimusoikeudellinen monopoliasema, joka päättyi 1. tammikuuta 2021. Rautateiden henkilöliikenne Suomessa avautui kilpailulle täysimääräisesti 1. tammikuuta 2021 vapaan pääsyn (open access) mallilla, jossa liikennöitsijät voivat kilpailla samoilla rataosilla markkinaehtoisesti omalla kalustollaan. Rautateiden tavaraliikenteessä VR:n monopoliasema poistui jo vuonna 2007.
Aikaisemmin henkilöliikennettä suunniteltiin kilpailutettavaksi. Kilpailutukseen olisi haluttu mukaan myös maakunnat ja kaupungit, jotta olisi saatu aikaan myös alueellista liikennettä. VR:n oli tarkoitus säilyä sen monopoliaseman purkamisen jälkeenkin valtion omistuksessa, mutta siitä olisi eriytetty kilpailun mahdollistamiseksi kolme eri valtionyhtiötä, jotka olisivat olleet kalusto-, kunnossapito- ja kiinteistöyhtiö. Kiinteistöyhtiöön olisi kuulunut käytännössä vain VR:n juna-asemat. Niihin olisi tullut pääsy myös VR:n kilpailijoille. Kalustoyhtiö olisi vuokrannut VR:n kalustoa myös muille toimijoille. Arveltiin, että kaluston hankkiminen olisi muuten saattanut olla VR:n kilpailijoille liian kallista.
Henkilöjunaliikenteen kilpailuttaminen oli tarkoitus alkaa Etelä-Suomen taajamajunaliikenteestä vuonna 2020. Tarkoituksena oli avata koko Suomen matkustajajunaliikenne kilpailulle vuoteen 2026 mennessä. Sittemmin kilpailutus jätettiin tekemättä ja päädyttiin vapaan pääsyn malliin, jossa markkinoille tuleva yritys ostaa itse kaluston. Ensimmäinen näin tehnyt yritys oli Suomen Lähijunat, joka osti VR:ltä 11 Sm2-junayksikköä Turun seudun lähijunaliikennettä varten syksyllä 2022. Kilpailu- ja kuluttajaviraston mukaan henkilöjunaliikenteen kilpailuttaminen alentaisi matkalippujen hintoja ja kasvattaisi liikenteen kysyntää.
Lopulta ainut liikenne, joka kilpailutettiin, oli Helsingin seudun liikenteen (HSL) toimivalta-alueen sisäiset linjat. Ne ulottuvat Helsingistä Siuntioon ja Keravalle ja kattavat myös Kehäradan liikenteen. Kilpailutuksessa otettiin huomioon myös mahdollinen henkilöliikenteen aloittaminen Nikkilään. Tämän kilpailutuksen VR voitti toukokuussa 2020. Sopimuksen pituus on kymmenen vuotta kesäkuusta 2021 alkaen ja siihen sisältyy kolmen vuoden optio. VR ei omista junia, joilla ajetaan HSL-alueen sisäiset vuorot, vaan ne omistaa Pääkaupunkiseudun Junakalusto.
Euroopan unionin lainsäädäntö edellyttää, että julkisesti hankitut henkilöliikenteen palvelut tulee kilpailuttaa. Uudistuksen pitää olla toteutunut vuoteen 2031 mennessä.
2020-luvulla VR aikoo myydä useita omistamiaan rautatieasemia. VR:n omistuksessa ovat muun muassa Tampereen rautatieasema ja Helsingin päärautatieasema. VR:n mukaan kiinteistöistä luopuminen tukee junaliikenteen kilpailun avautumista.
Kalusto > Veturit

VR-Yhtymällä on kaupallisessa liikenteessä käytössä kolme sähköveturityyppiä: Sr1, Sr2 ja Sr3 sekä neljä dieselveturityyppiä: Dv12, Dr14, Dr16 ja Dr19.
Ensimmäiset Sr1-luokan veturit tilattiin vuonna 1973 neuvostoliittolaiselta Novotšerkasskin veturitehtaalta, joka valmisti vetureita 110 kappaletta ja niitä ennen yhden prototyypin. Sr1 onkin nykyisin Suomen runsaslukuisin sähköveturityyppi. Alkuvaikeuksien jälkeen se on osoittautunut erittäin luotettavaksi. Ensimmäinen Sr1-veturi, 3001, saapui Suomeen 4. syyskuuta 1973. Vuonna 1993 Hyvinkään konepaja kokosi ylimääräisestä korista ja muista varaosista veturin 3111.  Verrattuna vastaavan ikäisiin länsimaisiin sähkövetureihin on Sr1 teholtaan pienempi. Kahdeksan Sr1-veturia on tällä hetkellä hylätty. Sr1-vetureilla on ollut yhteensä kolme väritystä. lähde?
Ensimmäinen Sr2 valmistettiin vuonna 1995. Vuoteen 2003 mennessä vetureita rakennettiin 46 kappaletta. Sr2:n suurin sallittu nopeus on 210 km/h. Koeajoissa sillä on ajettu 232 km/h. Nopeus 230 km/h oli merkittynä joissakin vetureissa, mutta sittemmin tätä lukua on alennettu voimassa olevan hyväksynnän mukaiseksi. Sr2 3201 seisoo varaosalähteenä Oulussa.
Joulukuussa 2013 VR julkaisi yli 300 miljoonan euron arvoisen kalustokaupan, jonka myötä se hankkii saksalaiselta Siemensiltä 80 uutta Vectron-sähköveturia ja option 97 lisäveturiin. Ensimmäiset veturit tulivat käyttöön vuoden 2017 kesäkuussa ja koko erä toimitetaan vuoteen 2026 mennessä. Siemens Vectronin tyyppimerkinnäksi tuli Sr3.
VR-Yhtymä liikennöi kolmella dieselveturityypillä kaupallisessa liikenteessä; nämä ovat Dv12, Dr14 ja Dr16. Dr16-veturi on dieselsähköinen veturi, josta on mahdollista syöttää virtaa matkustajavaunuihin. Vuonna 2022 koeajoihin saapui uusi dieselveturi Dr19, joka otettiin kaupalliseen käyttöön 2023.
Kalusto > Moottorijunat

Lähijunavuorot ajetaan sähkökäyttöisillä Sm2-, Sm4- tai Sm5-moottorivaunuilla ja dieselkäyttöisillä Dm12-moottorivaunuilla. Lähiliikenteessä on yhdessä vuoroparissa Helsinki–Kouvola-reitillä käytössä myös erillisiä vihreäväritteisiä veturivetoisia lähiliikennevaunuja. Aikaisemmin Eil-vaunuja kulki myös Helsinki–Riihimäki-reitillä. Syksyllä 2022 ilmoitettiin VR:n tilanneen sveitsiläiseltä Stadlerilta 20 uutta Sm7-sähkömoottorijunaa lähiliikenteeseen.
Suomessa nopein junatyyppi on kuusivaunuinen Pendolino. Junia voidaan yhdistää enintään kahden yksikön mittaisiksi. Kallistuvan korin ansiosta Pendolino voidaan ajaa kaarteisiin 35 prosenttia muita junia nopeammin. Pendolinoilla liikennöidään vilkkaimpiin matkustusaikoihin, ja ne pysähtyvät pääosin vain suurimmilla asemilla. Junan suurin nopeus on 220 km/h. Ensimmäiset Pendolinot tilattiin vuonna 1992 ja ne aloittivat liikennöinnin Helsingin ja Turun välisellä rantaradalla vuonna 1995.
Allegro on muutamin poikkeamin Pendolinon kaltainen junayksikkö. Niitä liikennöi Karelian Trains, joka on VR-Yhtymän ja Venäjän rautatieyhtiön omistama. Junayksikkö on seitsemänvaunuinen ja niitä käytetään Helsingin ja Pietarin välisessä liikenteessä.
Kalusto > Vaunut

Suomessa VR-Yhtymä liikennöi InterCity-junia kaikilla merkittävillä reiteillä (muun muassa Helsinki–Tampere–Oulu–Rovaniemi, Helsinki–Kuopio–Kajaani–Oulu, Helsinki–Turku, Helsinki–Vaasa, Helsinki–Joensuu sekä Turku–Tampere/Pori). Junien huippunopeus on radasta, veturista ja junatyypistä riippuen 140–200 km/h. Yksikerroksisten Intercity-vaunujen nopeusrajoitus on 160 km/h ja uudempien kaksikerroksisten Intercity-junien jopa 200 km/h. Intercity-junan tunnistaa vihervalkoisesta (aiemmin punavalkoisesta) värityksestä ja vaunun litteran kirjaimesta x (yksikerroksinen) tai d (kaksikerroksinen). Kaksikerrosvaunuissa on ilmastointi ja WLAN-verkko, ja ne ovat uudenaikaisia ja moderneja.
Siniset vaunut eli saksalaisvaunut eli VR:n siniharmaat teräskoriset pikajunavaunut ovat olleet ensisijaisia pikajunavaunuja VR:n liikenteessä 1970-luvulta asti. Ne korvasivat kaukoliikenteestä ruskeat vaunut, jotka olivat puukorisia. Vanhimmat vaunut ovat jo melko vanhoja, ja niitä on romutettu uusien yksi- tai kaksikerroksisten Intercity-vaunujen ja Pendolino-junien valmistuessa. Vanhoja vaunuja on myös sijoitettu taajamajunavaunuksi. Sinisten makuuvaunujen käyttö on vähentynyt uusien kaksikerroksisten makuuvaunujen valmistuttua. Lähes kaikki vanhemman sarjan sileäkattoiset siniset vaunut on romutettu ja uudemman, vekkikattoisen sarjan romutuskin on jo alkanut.
Kalusto > Tuleva kalusto

Syksyllä 2022 ilmoitettiin VR:n tilanneen sveitsiläiseltä Stadlerilta 20 uutta Sm7-sähkömoottorijunaa lähiliikenteeseen.
Alkuvuodesta 2023 VR ilmoitti 9 makuuvaunun ja 8 autovaunun tilauksesta.
Toimipaikat > Pääkonttori

VR-Yhtymän pääkonttori sijaitsi pitkään Helsingin päärautatieaseman rakennuksessa. Vuonna 2017 pääkonttori  kuitenkin siirrettiin Länsi-Pasilaan, Ylen eläkesäätiön omistuksessa olevaan Iso Paja -toimistotaloon, jossa VR-Yhtymä on vuokralla.
Toimipaikat > Asemarakennukset

VR omisti vuoden 2023 keväällä 64 asemarakennusta, joista valtaosasta se aikoo luopua lähivuosina. Vain Helsingin ja Tampereen asemat jäävät toistaiseksi varmasti VR:lle.
Lähivuosina myytävät asemat ovat: Akaa Toijala, Hyvinkää, Hämeenlinna, Joensuu, Järvenpää, Kajaani, Kerava, Kolari, Kotka, Kouvola, Kuopio, Kemijärvi, Lahti, Mikkeli, Oulainen, Parkano, Pieksämäki, Riihimäki, Siilinjärvi, Turku, Turku Kupittaa, Tuusula Jokela, Varkaus.
Lisäksi Venäjän rajalla sijaitsevien kolmen aseman tilannetta tarkastellaan erikseen. Ne ovat Kuhmo Vartius, Lappeenranta Vainikkala ja Tohmajärvi Niirala.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
VR Groupin kotisivut
VR (matkustajaliikenne)
VR:n YouTube-kanava
Pohjolan Liikenne (linja-autoliikenne)
VR Transpoint
VR FleetCare (englanniksi)
Avecra
VR:ää sivuavia videoita Ylen Elävässä arkistossa
VR sai epäpalkinto Seitikin – ”jatkuvaa matkustajista piittaamatonta toimintaa”. Rantapallo.fi 19.1.2012.
VR:n vaunukuvasto (PDF, Internet archivesta, tallennettu 8.11.2007)
Ostaako VR osingoilla jatkoaikaa monopolille?. VR:n vuoden 2017 tilinpäätöksestä, VR Leaks 17.3.2018.
| n k  Suomen valtio-omisteiset yhtiöt |
| --- | --- |
Erityistehtävät:  A-Kruunu  Alko  Business Finland  Cinia (77,5 %)  CSC – Tieteen tietotekniikan keskus (70,0 %)  DigiFinland (33,46 %)  FinnHEMS  Finnpilot Pilotage  Finnvera  FVR – Suomen rokotetutkimus (51,0 %)  Gasonia  Governia  Hansel (65,0 %)  HAUS kehittämiskeskus  Hevosopisto (25,0 %)  Ilmastorahasto  Itärata (51,0 %)  Kuntarahoitus (16,0 %)  Liikenteenohjausyhtiö Fintraffic  Länsirata (51,0 %)  Maakuntien tilakeskus  Oppiva Invest  Solidium  STUK International  Suomen Erillisverkot  Suomen Ilmailuopisto (98 %)  Suomen Malmijalostus  Suomen Teollisuussijoitus  Suomi-rata (51,0 %)  Teknologian tutkimuskeskus VTT  Teollisen yhteistyön rahasto (96,04 %)  Työkanava  Veikkaus  Yleisradio 
Strateginen intressi:  Arctia  Boreal Kasvinjalostus (65,0 %)  Finavia  Fingrid (36,9 %)  Gasgrid Finland  Gasum  Leijona Catering  Motiva  Neova (50,1 %)  Patria (50,1 %)  Posti Group  Suomen Lauttaliikenne  Suomen Siemenperunakeskus (22,0 %)  Suomen Viljava  Tapio  VR-Yhtymä 
Sijoitusintressi:  Edita Group  Finnair (55,8 %)  Fortum (51,26 %)  Kemijoki (50,1 %)  Neste (44,22 %)  SSAB (6,3 %)  Suomen Rahapaja 
Solidium:  Anora Group (19,4 %)  Elisa (10,0 %)  Konecranes (11,1 %)  Metso (14,9 %)  Nokia (5,8 %)  Nokian Renkaat (10,10 %)  Outokumpu (15,5 %)  Sampo (6,6 %)  Stora Enso (10,7 %)  Tieto-Evry (10,9 %)  Valmet (10,1 %) 
Päivitetty: 29. tammikuuta 2024
Valtionrautateiden ja VR-Yhtymän vuosien 1985–2009 logon sininen versio
Punainen versio aiemmasta logosta
Dv12-mallinen dieselveturi
Pendolino-juna Helsingin päärautatieasemalla
Intercity-junan ohjaus- ja matkustajavaunu Jyväskylän rautatieasemalla vuonna 2013
Sininen päivävaunu
Ville Tavio

| Ville Tavio |
| --- | --- |
 Tavio lokakuussa 2023.
Suomen ulkomaankauppa- ja kehitysministeri
 Orpon hallitus 20.6.2023–  
Edeltäjä:  Ville Skinnari
Kansanedustaja
 22.4.2015–  
Ryhmä/puolue:  Perussuomalaisten eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Varsinais-Suomi
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. kesäkuuta 1984 (ikä 40) Lappeenranta
Asuinpaikka:  Turku
Ammatti:  lakimies
Puoliso:  Erika Tavio (v. 2024)
Lapset:  2
Tiedot
Puolue:  perussuomalaiset
Koulutus:  oikeustieteiden maisteri (2012)
Tutkinnot:  Turun yliopisto
Aiheesta muualla
Kotisivu
Ville Tapani Tavio (s. 25. kesäkuuta 1984 Lappeenranta) on suomalainen lakimies ja perussuomalainen poliitikko. Hän on toiminut kansanedustajana vuodesta 2015 lähtien ja Orpon hallituksen ulkomaankauppa- ja kehitysministerinä vuodesta 2023 lähtien. Aiemmin hän on toiminut myös perussuomalaisten eduskuntaryhmän puheenjohtajana vuosina 2019–2023.
Tausta

Tavio syntyi Lappeenrannassa, mutta vietti suurimman osan lapsuudestaan ja nuoruudestaan Naantalissa ja Turussa. Hän valmistui Turun yliopistosta oikeustieteen maisteriksi vuonna 2012 ja suoritti opintojensa aikana myös taloustieteen sivuopintoja Thaimaassa. Valmistumisen jälkeen hän perusti oikeudenkäynteihin erikoistuneen lakitoimiston Tavio Law'n. Myös hänen isänsä ja isoisänsä ovat olleet juristeja. Hän on työskennellyt myös vanginvartijana, ahtaajana, maalarina ja kahvilatyöntekijänä.
Poliittinen ura

Tavio liittyi perussuomalaisten jäseneksi vuonna 2012. Hän on toiminut Varsinais-Suomen Perussuomalaiset Nuoret ry:n varapuheenjohtajana.
Tavio valittin kaupunginvaltuutetuksi Turun kaupunginvaltuustoon ensi kertaa vuoden 2012 kuntavaaleissa. Hän on myös ollut perussuomalaisten Turun kaupunginvaltuustoryhmän puheenjohtaja ja Varsinais-Suomen maakuntavaltuuston jäsen. Vuonna 2023 Tavio pyysi eroa kaupunginvaltuuston jäsenyydestään tultuaan nimitetyksi ministeriksi ja muutettuaan perheineen Naantaliin. Tavio valittiin Varsinais-Suomen hyvinvointialueen aluevaltuuston jäseneksi vuoden 2022 aluevaaleissa.
Poliittinen ura > Kansanedustajana

Tavio valittiin ensi kertaa kansanedustajaksi Varsinais-Suomen vaalipiiristä vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. Vaalikaudella hän toimi lakivaliokunnan jäsenenä, suuren valiokunnan jäsenenä ja varajäsenenä, perustuslakivaliokunnan varajäsenenä sekä vuodesta 2017 alkaen perussuomalaisten eduskuntaryhmän 1. varapuheenjohtajana.
Tavio valittiin uudelleen kansanedustajaksi vuoden 2019 eduskuntavaaleissa. Samana vuonna hänet valittiin perussuomalaisten eduskuntaryhmän puheenjohtajaksi voitettuaan äänestyksessä edellisen puheenjohtajan Leena Meren äänin 21–18. Tavio toimi vaalikaudella myös ulkoasiainvaliokunnan jäsenenä. Vuonna 2021 Tavio toivoi Riikka Purran asettuvan ehdokkaaksi perussuomalaisten puheenjohtajaksi ja kertoi itse harkitsevansa ehdokkuutta, jos Purra ei lähtisi puheenjohtajakisaan.
Tavio valittiin kolmannelle kaudelle kansanedustajaksi vuoden 2023 eduskuntavaaleissa. Hän ei hakenut jatkokautta eduskuntaryhmän puheenjohtajana.
Poliittinen ura > Ulkomaankauppa- ja kehitysministerinä

Tavio nimitettiin Orpon hallituksen ulkomaankauppa- ja kehitysministeriksi 20. kesäkuuta 2023. Ministerinä Tavio on vastannut muun muassa hallituksen sopimista yli miljardin euron leikkauksista kehitysapuun sekä vuonna 2024 julkaistun kansainvälisten taloussuhteiden ja kehitysyhteistyön selonteon laatimisesta.
Tammikuussa 2024 Tavio päätti keskeyttää Suomen rahoituksen YK:n palestiinalaispakolaisten avustusjärjestölle UNRWA:lle johtuen Israelin esittämistä syytöksistä järjestön työntekijöiden kytköksistä Hamasiin. Rahoitusta jatkettiin saman vuoden maaliskuusta alkaen.
Elokuussa 2024 uutisoitiin ministeriölähteiden perusteella, että Tavio on ministerinä kieltänyt seksuaali- ja sukupuolivähemmistöistä kirjoittamisen virallisissa puheissaan ja että hänen linjanvetonsa seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjä koskevissa asioissa ovat herättäneen huolta ulkoministeriön sisällä Suomen linjan muuttumisesta. Tavion erityisavustaja Janna Rantanen kuitenkin kiisti tietävänsä tällaisesta ohjeistuksesta ja kertoi Tavion maininneen seksuaalivähemmistöt Thaimaassa pitämässään puheessa. Syyskuussa 2024 MTV Uutiset kertoi virkamieslähteiden perusteella Tavion päättäneen, ettei Suomi liity Ukrainan jälleenrakentamiseen liittyvään tasa-arvoliittoumaan, jossa olivat mukana muun muassa Ruotsi, Norja, Tanska, Viro, Iso-Britannia ja Yhdysvallat, koska sen on tarkoitus edistää myös seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen asiaa. Tavion mukaan päätöksessä oli kyse painopistevalinnasta. SDP, vasemmistoliitto ja vihreät kertoivat esittävänsä Taviolle päätöksen johdosta epäluottamuslausetta. Tasavallan presidentti Alexander Stubb arvosteli sitä, ettei ulkoministeriö ollut ilmoittanut asiasta hänelle, ja kertoi keskustelevansa pääministeri Petteri Orpon kanssa seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen tukemisesta.
Poliittisia näkemyksiä > Maahanmuuttopolitiikka

Ensimmäisen eduskuntavaalikampanjansa aikana Tavio kirjoitti vuonna 2015 oman maahanmuuttopoliittisen ohjelmansa Vastuullisempi maahanmuuttopolitiikka -ohjelma – 10 maahanmuuton ongelmaa ja ratkaisua. Ohjelmassaan Tavio kertoi tavoitteensa olevan, että maahanmuutto pidetään sellaisella tasolla ja luonteeltaan sellaisena, että se ei aiheuta uhkaa kansalliselle identiteetille eikä Suomen hyvinvoinnille ja turvallisuudelle.
Tavion ensimmäinen lakialoite koski rikoslain 2. luvun muuttamista, ja Tavio itse kutsui aloitteessa esitettyä muutosideaa "karkotusautomaatiksi". Tavio esitti, että ulkomaalainen, joka tuomitaan vähintään kahden vuoden vankeusrangaistukseen, käännytetään ja karkotetaan sekä määrätään maahantulokieltoon toistaiseksi, ellei ole olemassa erityisen painavia vastasyitä.
Tavio jätti 25. lokakuuta 2018 eduskunnassa toimenpidealoitteen, jolla vaadittiin hallitusta tuomaan kiireellisesti YK:n GCM-sopimukseen liittyminen eduskunnan täysistuntoon käsiteltäväksi.
Vuonna 2019 Tavio esitti toiveen vainottujen kristittyjen asettamisesta etusijalle, jos turvapaikkajärjestelmän ja pakolaiskiintiön olemassaoloa jatketaan Suomessa.
Poliittisia näkemyksiä > Työ- ja yrittäjyyspolitiikka

Tavion mielestä poliittisten päättäjien tulee kannustaa ihmisiä yrittämään ja epäonnistuneita yrittäjiä pitää kannustaa yrittämään uudelleen kokemuksestaan viisastuneena. Tavio on toivonut kesäkuussa 2016 jättämässään kirjallisessa kysymyksessä henkilökohtaisen konkurssimenettelyn ottamista käyttöön Suomessa, jotta konkurssin tehneet yrittäjät eivät ajautuisi vuosikausiksi velkavankeuteen.
Korkean arvonlisäveron tuoma rasitus voi Tavion mukaan olla kohtalokas monille pienyrityksille. Huhtikuussa 2016 Tavio jätti eduskunnassa kirjallisen kysymyksen, jossa hän kannatti yrittäjien arvonlisäveron alarajan nostamista.
Tavio kannattaa EU/ETA-alueen ulkopuolisen työvoiman työrajoitusten eli saatavuusharkinnan säilyttämistä, jota enemmistö kansanedustajista vastusti allekirjoittamalla saatavuusharkinnan poistamista koskeneen lakialoitteen vuonna 2017.
Poliittisia näkemyksiä > Kielipolitiikka

Helmikuussa 2016 Tavio ja muut perussuomalaisten turkulaiset kaupunginvaltuutetut jättivät valtuustoaloitteen alueellisen kielikokeilun järjestämisestä Turussa. Aloitteessa ehdotettiin, että turkulaisoppilaat voisivat halutessaan valita toisen kielen opinnot ruotsin tilalle.
Poliittisia näkemyksiä > Turvallisuuspolitiikka

Tavio vastusti Suomen Nato-jäsenyyttä vuonna 2017 ja esitti silloin toiveen, että perussuomalaiset olisi puolueena vahvasti Nato-jäsenyyttä vastaan.
Poliittisia näkemyksiä > Liikennepolitiikka

Tavio on vastustanut valtion raideliikennetoiminnan pilkkomista osiin. Vuonna 2017 Sipilän hallitus päätti pilkkoa valtion junayhtiö VR-Yhtymän neljään osaan luopumatta kuitenkaan VR:n omistuksesta. Liikenne- ja viestintäministeri Anne Bernerin johdolla päätettiin toteuttaa raideliikenteen henkilöliikenteen kilpailutus nopealla aikataululla. VR:n junat päätettiin siirtää perustettavaan uuteen kalustoyhtiöön, josta valtio antaa ne yksityisten yritysten käyttöön. VR:n hallintoneuvoston puheenjohtajana Tavio vastusti näitä aikeita. Tavio varoitti, että rautateiden matkustajaliikenteessä tullaan näkemään "kermankuorintaa", jos yksityisyritykset ajavat kannattavat junareitit voittoa tehden mutta valtio ajaa hiljaisemmat kannattamattomat yhteydet tappiollisesti.
Poliittisia näkemyksiä > Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöt

Tavio on sanonut eduskunnassa, että hän kannattaa "homoparien yhtäläisiä, juridisia avio-oikeuksia". Tavio kuitenkin korosti samassa yhteydessä, että kirkolla tulee hänen mielestään olla oikeus päättää vihkimisistä. Helmikuussa 2017 Tavio äänesti eduskunnassa Aito avioliitto -kansalaisaloitetta vastaan. Tavio äänesti eduskuntaryhmän ryhmäpäätöksen vastaisesti ja sai toiminnastaan huomautuksen eduskuntaryhmältä.
Tavio kritisoi ankarasti vuonna 2023 hyväksyttyä translakia.
Vaalimenestys > Eduskuntavaalit

2015: 6 847 ääntä (Varsinais-Suomen vaalipiiri, valittiin)
2019: 14 773 ääntä (Varsinais-Suomen vaalipiiri, valittiin)
2023: 15 071 ääntä (Varsinais-Suomen vaalipiiri, valittiin)
Vaalimenestys > Aluevaalit

2022: 2 983 ääntä (Varsinais-Suomen hyvinvointialue, valittiin)
Vaalimenestys > Kuntavaalit

2012: 372 ääntä (Turku, valittiin)
2017: 2 102 ääntä (Turku, valittiin)
2021: 3 880 ääntä (Turku, valittiin)
Yksityiselämä

Vuoden 2017 alkupuolella Tavio ilmoitti kuuluvansa evankelis-luterilaiseen kirkkoon. Tavio on naimisissa Erika Tavion (o.s. Veltheim) kanssa ja heillä on kaksi poikaa.
IOS

| iOS |
| --- | --- |

 iOS 15.2 iPhone XS:llä
Kehittäjä:  Apple
Ohjelmointikielet:  C, C++, Objective-C ja Swift
Tuoteperhe:  Unix
Toiminnallinen tila:  tuettu
Julkaistu:  29. kesäkuuta 2007
Viimeisin vakaa versio:  18.3.1 (10. helmikuuta 2025)
Tuetut kielet:  useita, myös suomi
Ytimen tyyppi:  hybridiydin
Ydin:  XNU
Suoritintuki:  ARM-johdannaiset, lista
Lähdekoodimalli:  suljettu / avoin lähdekoodi
Lisenssi:  Apple EULA, APSL
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
iOS (aiemmin iPhone OS) on Applen kehittämä käyttöjärjestelmä, joka on käytössä Applen iPhone-laitteissa. Apple julkaisi käyttöjärjestelmän ensimmäisen version kesäkuussa 2007. Se on käyttöjärjestelmä, joka toimii monissa yhtiön mobiililaitteissa, mukaan lukien iPhone; termi kattaa myös järjestelmäohjelmiston iPadeille (ennen iPadOS:ää, joka esiteltiin vuonna 2019) sekä iPod Touch -laitteissa (jotka lopetettiin kesällä 2022). Se on maailman toiseksi eniten asennettu mobiilikäyttöjärjestelmä Androidin jälkeen. Se on perusta kolmelle muulle yhtiön käyttöjärjestelmälle: iPadOS:lle, tvOS:lle (vuoteen 2015 asti Apple TV software) ja watchOS:lle, jotka eroavat asetuksilla, käyttöliittymällä ja tuetuilla ohjelmointirajapinnoilla.
iOS on suunniteltu käytettäväksi kosketusnäytön avulla. Käyttöjärjestelmän toimintoja ohjaillaan käyttäjän näytön pinnalla tekemillä kosketus-, pyyhkäisy- ja nipistysliikkeillä, joihin käyttöjärjestelmä reagoi liikkeelle määritellyn kontekstin mukaisesti.
iOS perustuu Darwin BSD -käyttöjärjestelmään ja joihinkin Mac OS X -jakelun komponentteihin. Käyttöjärjestelmä tukee erikseen iOS:lle ja ARM-arkkitehtuurille kirjoitettuja sovelluksia. Käyttöjärjestelmän Safari-selain tukee kuitenkin AJAX:lla kirjoitettuja verkkosovelluksia. iOS-sovellukset tulee kirjoittaa Applen tähän tarkoitukseen julkaisemilla ohjelmilla. Kuluttajat voivat asentaa sovelluksia vain Applen App Store -sovelluskaupasta.
Safari on ainut Applen sallima selain iOS:lle. "Vaihtoehdoisten" selainten pitää käyttää sen selain- ja JavaScript-moottoria.
Sovelluksia voi myös jakaa muualla, mutta iOS täytyy murtaa ennen kun niitä pystyy asentamaan.
Sovelluksia voi myös asentaa omalle laitteelleen rekisteröitymällä kehittäjäksi.
Vuonna 2024 Apple taipui EU:n digimarkkinasäädöksen määräysten mukaisesti sallimaan tavallisille käyttäjille ohjelmien asennuksen Applen oman sovelluskaupan ulkopuolelta.
Käyttöjärjestelmällä ei ollut virallista nimeä ennen iPhone SDK:n testiversion julkaisua maaliskuussa 2008. Tätä ennen käyttöjärjestelmää kutsuttiin OS X:ksi, joka viittasi Applen työpöytätietokoneiden käyttöjärjestelmään Mac OS X:ään. SDK:n julkaisun jälkeen käyttöjärjestelmä nimettiin iPhone OS:ksi. Nimi muutettiin Applen vuotuisessa WWDC-konferenssissa kesäkuussa 2010 iOS:ksi. iOS käyttää XNU-ydintä.
Vuonna 2010 Apple lisensoi Ciscolta oikeudet iOS-tavaramerkin käyttöön.
Versiohistoria > iPhone OS 3.0

Vuoden 2009 kesäkuussa Apple julkaisi käyttöjärjestelmänpäivityksen, joka tunnetaan nimellä iPhone OS 3.0. Päivitys on esiasennettu iPhone 3GS:ään, mutta sen voi ladata ilmaiseksi myös kaikille vanhemmille iPhoneille sekä noin kymmenen dollarin hintaan iPod Touchille.
Tärkeimmät uudistukset:
koko käyttöjärjestelmän kattava haku
tekstin leikkaaminen ja liimaaminen
Versiohistoria > iOS 4

Apple julkisti kesäkuussa 2010 päivityksen iOS 4, jonka se mainosti sisältävän yli 100 uutta ominaisuutta. Päivitys tuli ladattavaksi iPhonelle ja iPod Touchin toiselle ja kolmannelle sukupolvelle. Päivityksen koko on 292−378 megatavua. Apple painotti päivityksessä erityisesti sovellusten moniajoa ja sijoittamista kansioihin, parannettua sähköpostitukea sekä uutta iBooks-kirjanlukusovellusta.
Tärkeimmät uudistukset:
parannuksia sovellusten moniajoon
mahdollisuus järjestää sovelluksia ja verkkolinkkejä kansioihin
uusi iBooks-sovellus kirjojen ja PDF-tiedostojen lukemiseen
parannettu sähköpostisovellusta (kaikki viestit samassa kansiossa, liitteiden hallinta samassa kansiossa)
vaihdettava taustakuva