stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Husgafvel
Kirjallisuutta

Eeva-Liisa Oksanen - Markku Oksanen: Vehkalahden knaapit.  Hämeenlinna:  Husgafvel-seura : Pihlhjerta Knaappisuku : Tulikouran sukuseura, 2003.  ISBN 952-91-5588-3
Pöllänen, Pasi: Det lokala gamla frälset som den nordiska lokalförvaltningens stabiliserare i Sverige öster om Åbo landsrätts doms 25.6.1415 rår och Ryssestenen under 1300-1600-talen. Publications of the University of Eastern Finland. Dissertations in Social Sciences and Business Studies, 78, 2014  ISBN 978-952-61-1396-8
Sjöström (2011), Medieval landed inheritances of the Junkar and Vilken lineages of Vehkalahti, Finland, Journal of the Foundation for Medieval Genealogy vol 3 issue 5 (2011 January), s. 425-461
Aiheesta muualla

Husgafvel (Vilken), aatelissuku Europeana heraldica, Kansallisarkisto
Jumalolento

Jumalan olemassaolo
Agnostisismi
Ateismi
Deismi
Henoteismi
Monoteismi
Panenteismi
Panteismi
Polyteismi
Teismi
Jumalatodistukset
Kaikkivaltius
Kaikkivoipaisuuden paradoksi
Kosmologinen todistus
Luonnollinen teologia
Ontologinen todistus
Pahan ongelma
Teleologinen todistus
Jumalausko
Usko
Uskonnollisuus
Uskonnon alkuperä
Uskonto
Uskovainen
Jumaluusoppi
Teologia
Uskonnonfilosofia
näytä
keskustele
Osa artikkelisarjaa
Jumalolento, myös jumaluus tai jumala, on persoonalliseksi käsitetty yliluonnollinen olento, jonka uskotaan hallitsevan esimerkiksi luonnonvoimia tai ihmisten kohtaloita. Naispuolisia jumalolentoja kutsutaan jumalattariksi. Yksijumalaisten uskontojen kaikkivaltiasta jumalolentoa kutsutaan Jumalaksi isolla alkukirjaimella.
Jumalakäsitykset

Teismi on uskoa persoonalliseen jumalaan. Monoteismi eli yksijumalaisuus on uskoa vain yhteen Jumalaan. Monoteistisiä uskontoja ovat esimerkiksi kristinusko, islam ja juutalaisuus. Polyteismi on monijumalaisuutta, josta esimerkki on hindulaisuus. Panteismi tarkoittaa uskoa siihen, että jumaluus on kaikessa ja kaikkialla. Uskonnollisessa monismissa uskotaan siihen, että maailmankaikkeutta hallitsee persoonaton voima. Ateismi kieltää kaikki jumalat.
Piirteitä

Jumalat on hahmotettu ihmisenkaltaisina, eläimenkaltaisina, kasvinkaltaisina, tai luonnonkaltaisina, kuten taivaana, vuorena tai tuulena. Joidenkin kulttuurien, kuten muinaisen Egyptin, jumala saattoi ottaa erilaisia hahmoja, kuten naisen, lehmän, temppelinkaton ja taivaan.
Etenkin yksijumalaisten uskontojen Jumala on täysin erilainen, ”toinen”, kuin ihminen. Ihmisenkin kaltaiset jumalat ovat yli-inhimillisiä: he ovat esimerkiksi kuolemattomia, tai ainakin he voivat liikkua elämän ja kuoleman välillä.
Jumala voi olla mies- tai naispuolinen, tai androgyyni. Joidenkin kulttuurien jumalat jaetaan ”vanhaan” ja ”nuoreen” jumalten sukupolveen, joskus jopa kolmeen sukupolveen. Jumala voi edustaa jotain tiettyä ammattia tai muuta yhteiskunnallista toimintoa, kuulua johonkin tiettyyn paikkaan ja olla jossain asemassa muihin jumaliin nähden. Monijumalaisten uskontojen jumalat muodostavat keskenään rikkaan suhdeverkoston, jossa jokaisella jumalalla on oma paikkansa.
Jumalat viestivät ihmisille esimerkiksi puheellaan, toiminnallaan, kuvansa kautta tai musiikin välityksellä. Ihmiset viestivät jumalille esimerkiksi rukoilemalla, vannomalla valoja, tai jumalankuvan kautta. Mystisen kokemuksen kautta ihminen voi saada yhteyden jumalaan. Jumalia kuvataan taiteen kautta tai jäljittelemällä heitä esimerkiksi näytelmässä tai tanssissa. Jotkin uskonnot, kuten islam, tosin kieltävät jumalankuvien tekemisen.
Paikka, jossa jumalan tai hänen kuvansa katsotaan olevan, on pyhä.
Kulttuureittain

Jumaluuksien olemus on kulttuurisidonnaista.
Arkaaisten metsästäjäkulttuurien monet jumaluudet ovat esi-isiä, taivaan ja tähtien jumalia sekä äitijumalattaria, mutta ennen kaikkea eläimiin liittyviä, kuten eläinhahmoisia sankareita tai eläinten valtiaita.
Maanviljelijäkulttuureissa jumaluudet ovat usein elämän antajia ja kasvien jumalia, tai säänjumalia, jotka hedelmöittävät maan jumalattaren. Kuoleman ja ylösnousemuksen jumalat symboloivat kasvien lisääntymisen kiertokulkua. Esi-isät ja kulttuurisankarit ovat jumalia, jotka keksivät viljelyskasvit.
Paimenkulttuureissa ylimpiä jumaluuksia ovat usein taivaan ja sään jumalat. Myös eläinlaumoihin liittyviä jumalia kunnioitetaan.
Kehittyneemmät kulttuurit ovat luoneet hyvin monipuolisia ja hierarkkisia pantheoneja eli jumalten luetteloita, jotka heijastavat valtion erilaisia toimintoja.
Luokittelu > Kosminen typologia

Kosmisessa typologiassa jumaluudet luokitellaan sijaintinsa mukaan. Esimerkiksi antiikin kreikkalaisten jumalat ja jumalattaret asuivat joko Olympiassa, tai maan pinnalla tai alla. Varhaiset šintolaiset myytit kertovat taivaan kameista eli jumalolennoista ja maan kameista. Indoeurooppalaisten kansojen jumalat asuvat joko taivaassa, ilmassa tai maassa. Mesopotamian muinaisissa kulttuureissa jumalilla oli luonnonvoimiin liittyviä tehtäviä, kuten taivaidenjumala Anilla, myrskynjumala Enlilillä, ja maan ja vesien herralla Enkillä.
Kosmisista jumalista ylimpiä ovat yleensä taivaanjumalat. Kaikkein varhaiskantaisimmissakin kulttuureissa tunnetaan alkujumala, joka ilmenee taivaankupolissa. Taivaanjumala on kuin taivas – kaikkialla, kaiken näkevä ja tietävä, ja kaikkien yläpuolella. Hän on kaiken luoja, ylläpitäjä, lainsäätäjä ja moraalinvalvoja. Koska taivaanjumala on myös etäinen, taivaan ja ilman muut jumalat ja jumalattaret avustavat häntä. Taivaanjumalia ovat esimerkiksi mesopotamialainen An, intialainen Varuna, iranilainen Ahura Mazda, kreikkalainen Zeus, roomalainen Juppiter, skandinavinen Odin, kiinalainen Tian sekä egyptiläiset Hathor ja Nut.
Tähtien ja planeettojen jumaluudet nähdään usein taivaanjumalan silminä ja korvina.
Auringonjumalat edustavat elämän voimaa. He tuovat valon, valaistuksen ja viisauden, ja heidät nähdään muuttumattomina ja vakaina. Toisaalta auringonjumalalla on myös kyky tuhota kuumuudella ja kuivuudella. Auringonjumalia ovat esimerkiksi mesopotamialainen Šamaš, egyptiläinen Re-Atum, meksikolainen Huitzilopochtli ja japanilainen Amaterasu. Joillakin auringonjumalilla on yhteyksiä manalaan.
Siinä kun auringonjumaluudet ovat usein miespuolisia, kuunjumaluudet ovat usein hedelmällisyyttä antavia kuunjumalattaria, kuten kreikkalaisten Selene. Muita kuunjumalia ja -jumalattaria ovat esimerkiksi egyptiläisten Thot, mesopotamialaisten Sin ja inuittien Aningaaq. Joskus kuunjumalasta tulee kuolleiden valtias tai valtiatar.
Säähän ja ilmakehän ilmöihin yhdistetyillä jumaluuksilla on usein erikoistuneet tehtävät. Heillä voi myös olla ylimmän taivaanjumalan piirteitä. Säänjumalia ovat esimerkiksi myrskynjumalat ja tuulenjumalat, jotka edustavat lisääntymiskykyä, luovaa voimaa, sateen tuovaa voimaa, väkivaltaa ja sotaa, sekä energiaa luonnolle ja järjestykselle. Säänjumalia ovat esimerkiksi mesopotamialainen Enlil, intialainen Indra, egyptiläinen Min, seemiläinen Baal, babylonilainen Marduk, skandinaavinen Thor ja asteekkien Tlaloc.
Maanjumaluudet muodostavat monimuotoisen luokan. Heihin kuuluu esimerkiksi vesien, vuorten, eläinten ja kasvien jumalia ja jumalattaria.
Manalan jumaluudet elävät maan pimeissä kätköissä, ja heitä yleensä pyritään karttamaan. Heitä ovat esimerkiksi kreikkalaisten Haades, mesopotamialaisten Ereškigal sekä egyptiläisten Seth ja Neftys.
Luokittelu > Sosiaalinen typologia

Sosiaalisen funktionsa mukaisesti jumaluudet voidaan jakaa seuraaviin luokkiin:
Yhteiskunnan ja järjestyksen luojat ja vartijat. Tällaisena jumalana toimii usein ylin jumala. Joskus hän luo muut jumalat viimeistelemään luomistyönsä. Ylijumala myös usein valvoo kosmista ja moraalista lakia. Hän rankaisee lain rikkojia, joskus itse, joskus muiden jumalien kautta. Joissakin kulttuureissa esi-isät hoitavat moraalin valvomisen ylijumalan sjasta. Afrikkalaisissa uskonnoissa luojajumala on jo vetäytynyt ihmisten asioihin vaikuttamisesta. Ylijumalia ovat esimerkiksi israelilaisten Jahve, intialaisten Vishnu, roomalaisten Juppiter sekä kiinalaisten Shangdi ja Tian.
Suojelun ja sodan jumalat. He ovat usein fyysisesti vahvoja jumalia. Usein he ovat kosmisia myrskynjumalia, ja joskus jumalaksi nostettuja sotureita.
Hedelmällisyyden ja onnen jumalat. Tähän ryhmään kuuluvat muun muassa kaikki metsästykseen ja maanviljelykseen yhdistetyt jumalat. Ryhmään kuuluvat lisäksi rakkauden, avioliiton ja lisääntymisen jumalat sekä vaurautta tuovat jumalat.
Kodin ja yhteisön jumalat.
Parannuksen, sairauden ja kuoleman jumalat.
Kulttuurin, taiteen ja teknologian jumalat.
Esoteerisen tiedon ja taikuuden jumalat.
Aretha Franklin

| Aretha Franklin |
| --- | --- |
 Franklin vuonna 1968
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. maaliskuuta 1942 Memphis, Tennessee
Kuollut: 16. elokuuta 2018 (76 vuotta) Detroit, Michigan
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  The Queen of Soul
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1956–2017
Tyylilajit:  soul, jazz, blues, rhythm and blues, gospel
Soittimet:  laulu, piano
Levy-yhtiöt:  Columbia, Atlantic, Arista
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.arethafranklin.net
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Aretha Louise Franklin (25. maaliskuuta 1942 Memphis, Tennessee – 16. elokuuta 2018 Detroit, Michigan) oli yhdysvaltalainen soul-, rhythm and blues- ja gospel-laulaja. Franklinia pidetään yleisesti yhtenä kaikkien aikojen merkittävimmistä laulajista. Hän toimi esikuvana ja suunnannäyttäjänä lukuisille muille laulajille ja artisteille. Vuonna 1998 Mojo Magazine valitsi Franklinin maailman kaikkien aikojen parhaaksi laulajaksi.
Elämä

Kuulun baptistipapin C. L. Franklinin neljäntenä lapsena Aretha Franklinilla oli musiikillinen pohja vahvasti gospelissa. Perheen asuessa Detroitissa lapsuudenkodissa vieraili muun muassa sellaisia mustan musiikin merkkinimiä kuin Sam Cooke, Art Tatum, Jackie Wilson ja Mahalia Jackson. Arethan erityiseksi esikuvaksi muodostui gospel-laulaja Clara Ward, joka opetti hänelle laulua ja pianonsoittoa.lähde?
1960-luvun alussa John Hammond löysi Aretha Franklinin Columbia Recordsille, jossa hänestä koetettiin tehdä ensisijassa jazzlaulajaa. Columbian vuosina uralle ei osunut vielä suuria hittejä, mutta tilanne muuttui, kun levy-yhtiö vaihtui vuonna 1967 Atlantic Recordsiin. Aikaa 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa kutsutaan Aretha Franklinin kultakaudeksi: hän tuli tunnetuksi muun muassa sellaisten klassikoksi muodostuneiden kappaleiden esittäjänä kuin ”I Never Loved a Man (The Way I Love You)”, ”Chain of Fools”, ”(You Make Me Feel Like) A Natural Woman”, ”Think”, ”I Say a Little Prayer”, ”Baby I Love You”, ”The House That Jack Built” ja ”Respect”.
Aretha Franklin esiintyi vuoden 1980 elokuvassa The Blues Brothers ja myös elokuvan jatko-osassa The Blues Brothers 2000 vuonna 1998. Vuonna 1987 hän sai ensimmäisenä naispuolisena muusikkona nimensä Rock and Roll Hall of Fameen. Tammikuussa 2009 Aretha Franklin esiintyi Yhdysvaltain presidentti Barack Obaman virkaanastujaisissa.
Franklin on palkittu uransa aikana 18 Grammy-palkinnolla. Presidentti George W. Bush palkitsi Franklinin Yhdysvaltojen korkeimmailla siviilimitalilla Presidential Medal of Freedomilla. Hänen levyjään on myyty maailmanlaajuisesti yli 75 miljoonaa kappaletta.lähde? Rolling Stone -lehti valitsi vuonna 2021 Franklinin "Respect"-kappaleen kaikkien aikojen parhaaksi kappaleeksi.
Franklin kuoli haimasyöpään 76-vuotiaana Detroitissa 16. elokuuta 2018.
Asteroidi 249516 Aretha on nimetty Franklinin mukaan.
Vuonna 2022 paljastui että FBI oli seurannut Franklinin toimintaa 40 vuoden ajan vuosina 1967–2007. Franklinista löytyi FBI:n arkistomateriaalia 270 sivua, joista osa on edelleen salaiseksi julistettua. Niissä häntä luonnehditaan ”mustan ääriliikkeen kannattajaksi”, ”kommunismin kannattajaksi” ja ”Amerikan vihaajaksi”.
Diskografia

The Gospel Soul of Aretha Franklin (1956)
Aretha (Columbia, 1961)
The Electrifying Aretha Franklin (Columbia, 1962)
The Tender The Moving, The Swinging Aretha Franklin (Columbia, 1962)
Laughing On The Outside (Columbia, 1963)
Unforgettable: A Tribute to Dinah Washington (Columbia, 1964)
Songs of Faith (Checker, 1964)
Running Out Of Fools (Columbia, 1964)
Yeah!!!: Aretha Franklin in Person (Columbia, 1965)
Queen Of Soul (1965)
Once In A Lifetime (1965)
Soul Sister (Columbia 1966)
Take It Like You Give It (Columbia, 1967)
I Never Loved A Man (The Way I Love You) (Atlantic, 1967)
Aretha Arrives (Atlantic, 1967)
Take A Look - Early Recordings (Columbia, 1967)
Lee Cross (1967)
Aretha: Lady Soul (Atlantic, 1968)
Aretha Now (Atlantic, 1968)
Aretha In Paris (Atlantic, 1968)
Aretha Franklin: Soul ’69 (Atlantic, 1969)
Today I Sing The Blues (Columbia, 1969)
Soft And Beautiful (Columbia, 1969)
I Say A Little Prayer (1969)
Aretha Franklin: Live!(1969)
This Girl’s In Love With You (Atlantic, 1970)
Don’t Play That Song (1970)
Sweet Bitter Love (1970)
Spirit In The Dark (Atlantic, 1970)
Two Sides Of Love (1970)
Aretha Live at the Fillmore West (Atlantic, 1971)
Young, Gifted And Black (Atlantic, 1972)
Amazing Grace (Atlantic, 1972)
Hey Now Hey (The Other Side Of The Sky) (Atlantic, 1973)
Let Me Into Your Life (Atlantic, 1974)
With Everything I Feel In Me (Atlantic, 1974)
You (Atlantic, 1975)
Sparkle (Atlantic, 1976)
Sweet Passion (Atlantic, 1977)
Satisfaction (1977)
Most Beautiful Songs (1977)
Almighty Fire (Atlantic, 1978)
La Diva (Atlantic, 1979)
Aretha (Arista, 1980)
Aretha Sings the Blues (1980)
Love All The Hurt Away (Arista, 1981)
Jump To It (Arista, 1982)
Get It Right (Arista, 1983)
Never Grow Old (1984)
First Lady of Soul (1985)
Who's Zoomin' Who? (Arista, 1985)
Aretha (Arista, 1986)
Soul Survivor (1986)
One Lord, One Faith, One Baptism (Arista, 1987)
Through The Storm (Arista, 1989)
What You See Is What You Sweat (Arista, 1991)
A Rose Is Still a Rose (Arista, 1998)
So Damn Happy (Arista, 2003)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kotisivut. (englanniksi)
Sony Music -yhtiön sivut. (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Aretha Franklin Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
BBC News: Aretha Franklin. (englanniksi)
Rolling Stone: Aretha Franklin (Arkistoitu – Internet Archive)
Rytmimusiikin Syke: Aretha jätti jälkeensä uskomattoman perinnön. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Emmy Awards  Grammy Awards  MusicBrainz  Museum of Modern Art  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet  Yle 
Muut:  Europeana  SNAC 2  IdRef
Mellunmäki

| Mellunmäki> Mellungsbacka |
| --- | --- |

 Kaupungin kartta, jossa Mellunmäki korostettuna.  Helsingin kaupunginosat
Kaupunki:  Helsinki
Suurpiiri:  Itäinen suurpiiri
Kaupunginosa nro:  473
Pinta-ala:  2,37 km² 
Väkiluku:  9 297  (2020)
Väestötiheys:  3 923 as./km²
Työpaikkoja:  721 kpl   (31.12.2017)
Osa-alueet:  on osa-alue Mellunkylän peruspiirissä
Postinumero(t):  00970
Lähialueet:  Mustavuori, Keski-Vuosaari, Vartioharju, Vesala, Kontula ja Vantaan Hakunilan palvelualue
Mellunmäki (ruots. Mellungsbacka) on Mellunkylän kaupunginosaan ja samannimiseen peruspiiriin kuuluva noin 9 300 asukkaan kerrostalovaltainen osa-alue Itä-Helsingissä. 
Mellunmäen kerrostaloalue sai alkunsa 1960- ja 1970-lukujen taitteessa. Rakentaminen on jatkunut myöhemminkin, ja täydennysrakentamista tapahtuu jatkuvasti.
Mellunmäen lähialueita ovat Mustavuoren viheraluevaltainen alue ja Keski-Vuosaari idässä, Vartioharju etelässä sekä Vesala lännessä. Pohjoisessa Mellunmäen kaupunkirakenne kytkeytyy Vantaan Länsimäen kaupunginosaan. Mellunmäen metroaseman yhteydessä toimivien liikkeiden palveluita käyttävät myös Länsimäen asukkaat. Osia Mellunmäen Itäväylän itäpuolisista osista kuuluu Mustavuoren suojelualueeseen.
Yleiskuvaus alueesta

Mellunmäkeen alettiin rakentaa kerrostaloja vuonna 1968. Rakennukset ovat pääosin tyypillisiä 1970-luvun elementtitaloja. Valtaosa taloista on sittemmin peruskorjattu. Suurin osa kerrostaloista on matalia; kerrostaloista korkein on yhdeksänkerroksinen. Kadunnimistö liittyy yleisesti Pohjois-Suomen korkeisiin paikkoihin (esimerkiksi Ounasvaarantie, Pallaksentie, Rukatunturintie ja Saanatunturintie).
Mellunmäessä on myös pientaloasutusta, joka on syntynyt pääosin toisen maailmansodan jälkeisinä vuosikymmeninä. Omakoti-, pari- ja rivitaloja on muun muassa Mellunmäentien, Naulakalliontien ja Uussillantien varrella. Rukatunturintien päässä Rukanlaen, Rukanmäen, Rukatunturinrinteen ja Rukankujan varrella on uusi pientalo-alue. Länsimäentien varrelle on rakenteilla kerros-, rivi- ja omakotitaloja.
Vantaan puolella oleva Länsimäki on kasvanut kiinni Mellunmäkeen. Vantaan raja on muutaman sadan metrin päässä Mellunmäen metroaseman pohjoiselta sisäänkäynniltä. Metroaseman pohjoispuolista Mellunmäkeä kutsutaan toisinaan Laakavuoreksi.
Itäväylän varrella sijaitseva Fallpakka (alkuperäiseltä nimeltään Fallbacka) on pääosin 2000-luvulla rakennettua aluetta Mellunmäen eteläosassa, joka koostuu pääosin pienkerrostaloista, mutta alueella on myös uudempia kerrostaloja. Alueen rakentaminen on edelleen käynnissä. Vuonna 2017 aloitettiin uuden Tankovainion alueen rakentaminen Fallpakan yhteyteen. Vuosaaren sataman tunnelia korvaava reitti kulkee Fallpakan halki.
Naulakallio on jyrkänteiden rajaama pyöreä graniittikallio, joka on Helsingin mittakaavassa geologinen harvinaisuus. Kalliojyrkänteet ovat pystysuoria. Etelä- ja itärinteillä on ylempää irronneita suuria lohkareita, jotka muodostavat luolamaisia rakenteita. Näköaloja on Vuosaareen, Myllypuroon ja Kontulaan.
Palvelut

Mellunmäessä sijaitsee useita palveluita ja pieniä liikkeitä. Metroaseman luona sijaitsevat muun muassa ruokakauppa, ravintoloita, nuorisotila ja kuntosali. Samassa rakennuksessa toimivat myös apteekki ja Alko. Bussiaseman yhteydessä on huoltoasema. Metroaseman toisella puolella toimii Laakavuoren päiväkoti ja koulu. Mellunmäentien varrella sijaitsevat muun muassa vanhainkoti, päiväkoti, Mellunmäen ala-aste ja leikkipuisto. Tien päässä Itäväylän risteyksessä on Posti.
Naulakalliontiellä on luonnonnähtävyys Naulakallio ja Naulakallion lastenkoti.
Vuoteen 2017 asti Mellunmäessä toimi ostoskeskus, jossa oli muun muassa kirpputori, juhlasali ja Mellunmäen ortodoksinen kirkko. Ostoskeskus kuitenkin purettiin, ja talvella 2020 sen tilalle valmistui asuintaloja.
Kulkuyhteydet

Mellunmäkeen liikennöivät useat eri bussilinjat. Julkisista liikennevälineistä metro on keskeisin. Mellunmäen metroasemalta pääsee Helsingin keskustaan noin 20 minuutissa.
Mellunmäen metroasema on maailman pohjoisin metroasema.
Mellunmäkeen pääsee autolla Kehä I:ltä Kontulan liittymästä tai Itäväylältä Mellunmäentien tai Länsimäentien risteyksestä.
Kulkuyhteydet > Linja-autot

Seuraavat bussilinjat käyvät Mellunmäen metroasemalla:
95 Itäkeskus (M) - Vartioharju- Mellunmäki (M) - Vesala - Kontula (M) - Keinutie
95N Rautatientori - Herttoniemi (M) - Tammisalo - Roihuvuori - Marjaniemi - Vartioharju - Mellunmäki (M)- Länsimäki - Mellunmäki (M)
97 Mellunmäki (M) - Itäväylä - Itäkeskus (M)
97V Mellunmäki (M) - Puotila - Itäkeskus (M)
97N Rautatientori - Herttoniemi (M) - Itäkeskus - Puotila - Mellunmäki (M) - Vesala - Kotikonnuntie
560 Rastila (M) - Vuosaari (M) - Mellunmäki (M) - Kontula (M) - Malmi - Paloheinä - Kuninkaantammi - Myyrmäki - Honkasuo
570 Mellunmäki (M) - Jakomäki - Hakunila - Tikkurila - Vantaanportti - Aviapolis - Lentoasema
572 Mellunmäki (M) - Hakunila - Kehä III - Vantaanportti - Vantaankoski - Martinlaakso
587 Mellunmäki (M) - Fazerila - Hakunila - Kuninkaanmäki - Havukoski - Koivukylä - Korso - Vierumäki
805 Itäkeskus (M) - Vartioharju- Mellunmäki (M)- Myllypuro (M) - Myllypadontie
812 Rukatunturintie - Mellunmäki (M) - Vesala - Kontula (M) - Kurkimäki - Porttitie - Myllypuro (M) - Myllypadontie
818 Mellunmäki (M) - Vuosaaren satama - Vuosaari (M)
Seuraavat bussilinjat ohittavat Fallpakan, mutta eivät käy Mellunmäen metroasemalla vaan ajavat Itäväylää pitkin Sipoon suuntaan:
831 Itäkeskus (M) - Landbo
831K Itäkeskus (M) - Karhusaari - Landbo
841 Itäkeskus (M) - Söderkulla - Nikkilä
841N Rautatientori - Itäkeskus (M) - Söderkulla - Nikkilä - Nikkilän kartano
842 Itäkeskus (M) - Söderkulla - Eriksnäs
843 Itäkeskus (M) - Söderkulla - Kalkkiranta
844 Itäkeskus (M) - Söderkulla - Taasjärvi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mellunmäki Wikimedia Commonsissa
Mellunmäki
| n k Helsingin kaupunginosat  ja niiden osa-alueet suurpiireittäin |
| --- | --- | --- |
| Eteläinensuurpiiri |  1. Kruununhaka  2. Kluuvi  3. Kaartinkaupunki  4. Kamppi  5. Punavuori  6. Eira  7. Ullanlinna  8. Katajanokka  9. Kaivopuisto  13. Etu-Töölö  14. Taka-Töölö  20. Länsisatama Hernesaari  Jätkäsaari  Lapinlahti  Ruoholahti  31. Lauttasaari Koivusaari  Kotkavuori  Myllykallio  Vattuniemi  52. Suomenlinna  |  |
| Läntinensuurpiiri |  15. Meilahti  16. Ruskeasuo Pikku Huopalahti  Vanha Ruskeasuo  18. Laakso  29. Haaga Etelä-Haaga  Kivihaka  Lassila  Pohjois-Haaga  30. Munkkiniemi Kuusisaari  Lehtisaari  Munkkivuori  Niemenmäki  Talinranta  Vanha Munkkiniemi  32. Konala  33. Kaarela Hakuninmaa  Honkasuo  Kannelmäki  Kuninkaantammi  Malminkartano  Maununneva  46. Pitäjänmäki Marttila  Pajamäki  Pitäjänmäen yritysalue  Reimarla  Tali  |  |
| Keskinensuurpiiri |  10. Sörnäinen Hanasaari  Kalasatama  Sompasaari  Vilhonvuori  11. Kallio Linjat  Siltasaari  Torkkelinmäki  12. Alppiharju Alppila  Harju  17. Pasila Itä-Pasila  Keski-Pasila  Länsi-Pasila  Pohjois-Pasila  21. Hermanni Hermanninmäki  Hermanninranta  Kyläsaari  22. Vallila  23. Toukola Arabianranta  Toukola  24. Kumpula  25. Käpylä  26. Koskela  27. Vanhakaupunki  |  |
| Pohjoinensuurpiiri |  28. Oulunkylä Maunula  Maunulanpuisto  Metsälä  Patola  Pirkkola  Veräjälaakso  Veräjämäki  34. Pakila Itä-Pakila  Länsi-Pakila  35. Tuomarinkylä Haltiala  Paloheinä  Torpparinmäki  Tuomarinkartano  |  |
| Koillinensuurpiiri |  36. Viikki Latokartano  Viikinmäki  Viikinranta  Viikin tiedepuisto  37. Pukinmäki  38. Malmi Ala-Malmi  Malmin lentokenttä  Pihlajamäki  Pihlajisto  Tattariharju  Ylä-Malmi  39. Tapaninkylä Tapanila  Tapaninvainio  40. Suutarila Siltamäki  Tapulikaupunki  Töyrynummi  41. Suurmetsä Alppikylä  Heikinlaakso  Jakomäki  Puistola  Tattarisuo  |  |
| Kaakkoinensuurpiiri |  19. Mustikkamaa-Korkeasaari  42. Kulosaari  43. Herttoniemi Herttoniemenranta  Herttoniemen yritysalue  Länsi-Herttoniemi  Roihuvuori  44. Tammisalo  48. Vartiosaari  49. Laajasalo Hevossalmi  Jollas  Kruunuvuorenranta  Tullisaari  Yliskylä  50. Villinki  51. Santahamina  53. Ulkosaaret Itäsaaret  Länsisaaret  Aluemeri  |  |
| Itäinensuurpiiri |  45. Vartiokylä Itäkeskus  Marjaniemi  Myllypuro  Puotila  Puotinharju  Roihupelto  Vartioharju  47. Mellunkylä Kontula  Kivikko  Kurkimäki  Mellunmäki  Vesala  54. Vuosaari Aurinkolahti  Kallahti  Keski-Vuosaari  Meri-Rastila  Mustavuori  Niinisaari  Nordsjön kartano  Rastila  Uutela  |  |
| Östersundominsuurpiiri |  55. Östersundom  56. Salmenkallio  57. Talosaari  58. Karhusaari  59. Ultuna Landbo  Puroniitty  |  |
Helsingin alueellinen jako
Mellunmäen ja -kylän taloja ja kävelypolkuja Laakavuoressa
Mellunmäen metroasema
Linja-autoasema sijaitsee metroaseman yhteydessä.
Charles Osgood

Charles Osgood vuonna 1979.
Charles Osgood (8. tammikuuta 1933 New York, New York – 23. tammikuuta 2024 New Jersey) oli yhdysvaltalainen uutistoimittaja, jonka uutiskommentaariohjelma The Osgood File on ollut kuultavissa CBS:n radioverkon kautta vuodesta 1971 alkaen.
Ennen siirtymistään CBS:lle taloustieteitä opiskellut Osgood toimi muun muassa newyorkilaisen WCBS-aseman uutisankkurina ja reportterina, eri tehtävissä ABC:n uutisissa, hartfordilaisen WHCT:n päällikkönä ja washingtonilaisen WGMS:n ohjelmajohtajana.
Osgood kirjoitti neljä kirjaa ja piti sanomalehtikolumnia useissa lehdissä. Radion ohella hän toimi myös uutisankkurina ja ohjelmaisäntänä useissa CBS:n uutis- ja ajankohtaisohjelmissa.
Charles Osgood nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 1990.