stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Köyliönkylä
Aiheesta muualla

Kojonkulman kyläyhdistyksen www-sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Kultu Kimallus

Kultu Kimallus Don Rosan piirtämänä.
Kultu Kimallus (engl. ”Glittering” Goldie O’Gilt) on Aku Ankka -sarjakuvan maailmassa esiintyvä kuvitteellinen hahmo. Kultu Kimalluksen keksi piirtäjä-käsikirjoittaja Carl Barks. Kultu esiintyy ensi kertaa tarinassa ”Takaisin Klondikeen” (Back to the Klondike, 1952), joka sijoittuu Klondikeen ja jossa on takauma kultaryntäyksen ajasta. Kullankaivaja Roope Ankka tapasi kultaryntäyksen aikaan Kultun, ”Alaskan lumikenttien tyttären ja saluunoiden laululinnun”. Roope rakastui naiseen lähtemättömästi, ja suhde jäikin merkittävimmäksi Roopen romanttisista suhteista. Kultu ryöväsi tyrmäystippojen avulla Roopelta hanhenmunan kokoisen kultakimpaleen, jonka Roope sai perittyä takaisin käynnistettyään suuren kapakkatappelun.
Tausta

Carl Barks sai tarinalleen ”Takaisin Klondikeen” paljon vaikutteita Ethel Anderson Beckerin kirjasta Klondike ’98, ja myös Kultu Kimalluksen hahmo perustuu kirjaan. Kirjassa mainitaan muun muassa seuraavasti:
»”Ulkona lumimyrsky ujelsi ja yksinäinen susi ulvoi. Saluunan nurkassa joku soitti huuliharpulla ’After the Ball Was Over’ ja tanssitytöt kannustivat tuoreita miljonäärejä, jotka karistivat valtaustensa mudan saappaistaan tanssimalla villisti.”» 
()
”Takaisin Klondikeen” -tarinan 11:nnen sivun alalaidassa Roope muistelee Kultun laulaneen kappaletta ”Tanssiaisten jälkeen” (engl. After the Ball).
Vuonna 1940 ilmestyneessä elokuvassa Lillian Russell elokuvan nimihenkilö, jota näyttelee Alice Fay, on pukeutunut samantapaisesti kuin Kultu Kimallus ja laulaa myös laulun ”After the Ball”, joten on todennäköistä, että Barks piti myös tätä Kultun esikuvana. ”After the Ball” -kappale kertoo tytöstä ja tämän enosta tai sedästä, jota pyytää kertomaan, miksi tämä elää yksin. Setä tai eno vastaa, että hänellä oli rakas kauan sitten, mutta tunsi itsensä petetyksi – eri syystä kuin Roope – ja hylkäsi rakkaansa. Kappaleessa mies muistelee kaiholla menetettyä rakkauttaan.
Don Rosan Kultulle keksimä sukunimi O’Gilt viittaisi siihen, että Kultu on irlantilaista sukujuurta. Varttuneemmassa iässä hän johtaa hotellia Dawson Cityssä.
”Takaisin Klondikeen” joutui sensuurin leikkaamaksi Yhdysvalloissa vuonna 1953. Tarinasta poistettiin muun muassa nyrkkitappelu, johon Roope osallistuu. Kun Markku Kivekäs alkoi suomentaa sarjaa, tarinan miltei kaikki poistetut ruudut onnistuttiin keräämään kokoon; Aku Ankka -lehdessä vuonna 1981 jatkokertomuksena ilmestynyt ”Takaisin Klondikeen” olikin sarjakuvan ensimmäinen sensuroimaton versio maailmassa. Markku Kivekkään muistonumerossa 27/2008 tarina julkaistiin uudelleen Kivekkään alkuperäissuomennoksella.
Televisiosarjat

| # | Elokuva / Sarja / Peli | Kultu Kimalluksen äänenä |
| --- | --- | --- |
| 1987–1990 | Ankronikka | Eeva Eloranta |
| 1987–1990 | Ankronikka | Jaana Pesonen |
| 2017–2021 | DuckTales 2017 | Carla Rindell |
Aiheesta muualla

Timo Ronkaisen arvio tarinasta ”Takaisin Klondikeen” – julkaistu Ankkalinnan Pamauksessa 1/2000 ja Ronkaisen Kvaak.fi-sivuston keskustelupalstalle 7. lokakuuta 2004 jättämässä viestissä (Arkistoitu – Internet Archive)  (hakusana: ”07.10.2004, klo 14:34:32”)
The D.U.C.K.man-sivuston sivu Kultu Kimalluksesta. (englanniksi)
Kulttuuriympäristökasvatus

Kulttuuriympäristökasvatus on kasvatuksen osa-alue, jonka avulla edistetään ympäristön kulttuuristen merkitysten tunnistamista, arvioimista ja arvostamista. Se tukee ympäristösuhteen ja kulttuuri-identiteetin muodostumista ja kulttuuristen oikeuksien toteutumista.
Tavoitteet

Kulttuuriympäristökasvatuksen tavoitteena on edistää ympäristön kulttuuristen merkitysten tunnistamista, arvioimista ja arvostamista. Se tukee ympäristösuhteen ja kulttuuri-identiteetin muodostumista. Myös kulttuuristen oikeuksien toteuminen on osa kulttuuriympäristökasvatuksen periaatteita . Kulttuuriympäristökasvatus auttaa myös tulkitsemaan rakennuksia kysymällä miksi ja miten ne on rakennettu ja mitä ne voivat menneisyydestä kertoa. Rakennusperinnön ymmärtämisen avulla tuetaan etenkin lapsia ja nuoria vastuulliseen aikuisuuteen ja lisätään kykyä ottaa kantaa ympäristön suunnitteluun.
Käsitteet

Kulttuuriympäristökasvatus on käsitteenä alisteinen ympäristökasvatukselle. Se liittyy käsitteenä myös kestävän kehityksen kasvatukseen, jonka yksi ulottuvuus on kulttuurisesti kestävä kehitys. Lähikäsitteitä kulttuuriympäristökasvatukselle ovat mm. kotiseutukasvatus, kulttuurisesti kestävä kasvatus sekä kulttuuriperintökasvatus. Arkkitehtuurikasvatus on kulttuuriympärisökasvatuksen osa-alue.
Toimijat

Kulttuuriympäristökasvatusta toteuttavat useat tahot kuten päiväkodit, koulut ja oppilaitokset, museot, kerhot ja vapaat harrastusryhmät sekä erilaiset yhdistykset ja verkostot. 
Kulttuuriympäristökavatuksen alalla toimivia järjestäytyneitä tahoja ovat mm. Suomen Kulttuuriperintökasvatuksen seura ry. ja Suomen Ympäristökasvatuksen seura ry.,
Aiheesta muualla

Kulttuuriperintökasvatus.fi
Kulttuuriympäristökasvatus (Rakennusperintö.fi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Laminointi (paperinjalostus)

Laminointi tarkoittaa paperin tai kartongin jalostamisessa esimerkiksi pakkausmateriaaleiksi sen pinnan päällystämistä yleensä jonkin tyyppisellä muovikerroksella, joka muodostaa materiaaliin estokerroksen eli barriäärin estämään kaasujen ja nesteiden kulkeutumista materiaalin läpi. Pakattavasta tuotteesta riippuen laminoinnilla parannetaan pakkausmateriaalin vesi-, vesihöyry-, kaasu-, aromi- tai rasvatiiviyttä. Laminointia voidaan käyttää myös pakkauksen tai muun painotuotteen ulkopinnan, kuten kirjankannen, tekemiseen näyttävämmäksikenen mukaan? ja käyttöä paremmin kestäväksi.
Laminointi eroaa paperin tai kartongin päällystyksestä siinä, että päällystyksessä kuitumateriaaliin kiinnitetään tai imeytetään jokin sula tai nestemäinen materiaali, kun taas laminoinnissa kuitumateriaalin pintaan kiinnitetään toiselta radalta tuleva kiinteä materiaalikerros. Kun päällystys suoritetaan usein jo paperi- tai kartonkitehtaalla esimerkiksi paperikoneen päällystysosan avulla, laminointi tehdään yleensä vasta paperinjalostuksen myöhemmissä vaiheissa, kuten painatuksen jälkeen. Muovikalvojen ohella paperiin tai kartonkiin voidaan laminoida ohuita metallikerroksila, kuten alumiinifoliota, polyeteenistä tai polypropyleenistä valmistettua kudosta tai lasikuidusta tai polyesterilangasta punottua verkkoa.
Laminoinnin tekniikkaa

Laminoinnissa telojen välisessä nipissä kaksi tai useampia materiaalikerroksia puristetaan yhteen. Tätä ennen materiaalikerrosten välille on sivelty liima tai muilla keinoin aikaansaatu materiaalit yhteen tartuttava pinta. Telojen tuottaman puristuksen merkitys on tärkeä, jotta materiaalikerrokset saadaan koskettamaan toisiaan molekyylitasolla kunnon adheesion aikaansaamiseksi. Märkälaminoinnissa liimaava aine on laminointihetkellä vesi- tai liuotinpitoista, kuivalaminoinnissa tarraliiman kaltaista.
Laminointi on periaatteessa yksinkertaista, mutta sitä vaikeuttavat materiaalikerrosten erilaiset ominaisuudet ja erilainen käyttäytyminen laminointiradalla. Laminoinnin onnistumiseen vaikuttavat materiaalikerrosten paksuus, jäykkyys, rullalla olon aiheuttama kaarevuus, lämpölaajeneminen, kosteus ym.
Laminoimalla valmistettavia tuotteita

Laminoinnin yleisin käyttökohde pakkausteollisuudessa on nestepakkauskartonki, jota käytetään muun muassa maito- ja mehutölkeissä. Muovipäällysteisiä kotelokartonkeja käytetään etenkin pakasteruokien, koiran- ja kissanruoan ja pikaruoan sekä pesuaineiden pakkaamiseen. Joustopakkauksiksi (engl. flexible packaging) kutsutaan suurta joukkoa laminoimalla valmistettuja, paperimaisen taipuisia pakkaus- ja kääremateriaaleja, joita käytetään elintarvikkeiden lisäksi teknokemiallisten tuotteiden sekä lääkkeiden ja sairaalatuotteiden pakkaamiseen. Joustopakkauksista valtaosa on nykyisin paperittomia, pelkästään eri muovi- tai metallikerroksista muodostuvia. Raskaat teollisuuskääreet esimerkiksi paperi- ja teräsrullien pakkaamiseen tehdään yleensä voimapaperia ja muovia yhteen laminoimalla. Muita laminoimalla aikaansaatuja tuotteita ovat valokuvapaperit ja tarralaminaatit.
LaCie

| LaCie |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Pörssiyhtiö
Perustettu:  1987
Toimiala:  tietokonelaitteisto
Tuotteet:  kiintolevyt, optiset asemat, muistikortinlukijat, näyttölaitteet
Henkilöstö:  450
Kotisivu:  lacie.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
LaCie on yhtiö, joka valmistaa tietokoneen oheislaitteita, kuten kuluttajille ulkoisia kiintolevyjä, optisia asemia ja muistikortinlukijoita, sekä näyttölaitteita graafiseen ammattikäyttöön. Yhtiöllä on pääkonttorit Ranskassa ja Yhdysvalloissa. Yhtiö on perustettu 1987. Yhtiön nimi tulee ranskan kielen sanoista la cie ja tarkoittaa "yhtiö".
Aiheesta muualla

LaCien viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Lapponia

Lapponia tarkoittaa seuraavia asioita:
Lappi (lat. Lapponia), alue, joka käsittää Suomen, Ruotsin ja Norjan pohjoisosat sekä Kuolan niemimaan
Lapponia House Oy, talotehdas
Lapponia-hiihto, vuosittainen Muoniossa järjestettävä hiihtotapahtuma
Lapponia, Helsinki–Oulu-välillä kulkenut erikoispikajuna
Hyvinvointikeskus Lapponia, terveyskeskus ja aiempi aluesairaala Kemijärvellä
Lapponia, Monica Aspelundin vuoden 1977 Eurovision laulukilpailussa esittämä kappale
Lapponia, Lapponia Jewelryn korumerkki
Lapponia, V&S Finland Oy:n valmistama alkoholijuoma.
Lapponia, Johannes Schefferuksen vuonna 1673 julkaisema kirja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Lapponia”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kuu kaakon yllä

| Kuu kaakon yllä Viikate |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : maalis–toukokuu 2009
 Studio : Music Bros -studio
 Julkaistu: 2. syyskuuta 2009
 Formaatti: CD, LP
 Tuottaja(t): Kaarle Viikate & Miitri Aaltonen
 Tyylilaji: heavy metal, hard rock, rautalankamusiikki
 Kesto: 41.24
 Levy-yhtiö: Ranka Recordings
Listasijoitukset
  1.    Fyysinen albumilista: 6.
Viikatteen muut julkaisut
| Kesävainaja 2009 | Kuu kaakon yllä 2009 | Linna Espanjassa 2010 |
Kuu kaakon yllä on Viikatteen kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 2. syyskuuta 2009. Kuu kaakon yllä on Viikatteen ensimmäinen albumi, jolla yhtye käyttää ulkopuolista tuottajaa. Levyn on tuottanut Miitri Aaltonen, joka vastaa myös albumin äänityksestä ja miksauksesta. Kappale Aaveissa vainko olet mun julkaistiin myös toukokuussa 2009 ilmestyneellä Kesävainaja-EP:llä. Albumi nousi suoraan Suomen virallisen listan sijalle 1.
Albumin ensimmäinen single Viina, terva & hauta julkaistiin 19. elokuuta 2009. Singlellä on mukana albumille sisältymätön cover Eläkeläiset-yhtyeen kappaleesta Humppalaki, joka puolestaan on cover-versio Judas Priestin kappaleesta Breaking the Law. Single julkaistiin ainoastaan 7" vinyylinä ja sitä painettiin 700 kappaletta.
Toinen single Kuu kaakon yllä julkaistiin 10. joulukuuta 2009. Single sisältää lyhennetyn "Härski Hartikainen -radio edit"-version Kuu kaakon yllä -kappaleesta, sekä coverin Eläkeläisten kappaleesta Olkoon humppa, joka on alun perin Eläkeläisten versio AC/DC:n kappaleesta Let There Be Rock. Single julkaistiin edeltäjänsä tavoin 7" vinyylinä ja sitä painettiin 1000 kappaletta.
Kappaleet

Kaikki sävellykset ja sanoitukset Kaarle Viikate. Sovitukset Viikate ja Miitri Aaltonen. Jousisovitukset Ervo Viikate.
Kouvostoliiton laulu, I säk. – 0.37
Elämä kuin – 4.20
Kravattipakko – 4.14
Eräs kaunis päivä – 4.21
Avoimen maan äärellä – 3.50
Aaveissa vainko olet mun – 4.51
Viina, terva & hauta – 4.00
Korpi – 8.00
Kuu kaakon yllä – 6.13
Kouvostoliiton laulu, IX säk. – 0.42
Singlet

Viina, terva & hauta
Viina, terva & hauta – 4.00
Humppalaki – 2.10
Julkaistu 19. elokuuta 2009.
Kuu kaakon yllä
Kuu kaakon yllä (Härski Hartikainen -radio edit) – 4.27
Olkoon humppa – 4.49
Julkaistu 10. joulukuuta 2009.
Kokoonpano

| --- | --- |
 Yhtye Arvo Viikate – kitarat  Ervo Viikate – basso, taustalaulu, koskettimet  Kaarle Viikate – laulu, kitarat, polkuharmoni  Simeoni Viikate – lyömäsoittimet :  Vierailevat muusikot Miitri Aaltonen – taustalaulut, sekvensseri, kitara  Olga Pravdina – alttoviulu  Nerses Kostandian – sello  Kouvostoliiton Punasilmäarmeijan kuoro – taustalaulu kappaleissa 4 ja 6
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi.net:
Inferno:
Nyt.fi:
Rumba:
Soundi:
Aiheesta muualla

Kuu kaakon yllä Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Kuu kaakon yllä Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Lauttasaarenselkä

| Lauttasaarenselkä |
| --- | --- |

Muut nimet:  Drumsöfjärden
Sijainti:  Helsinki
Merialue:  Suomenlahti
Lauttasaarenselkä (ruots. Drumsöfjärden) on vesialue Helsingissä Lauttasaaren ja Länsisataman välillä.
Laulumesikko

| Laulumesikko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Mesikot Meliphagidae
Suku::  Laulumesikot Gavicalis
Laji::  virescens
Kaksiosainen nimi
 Gavicalis virescens  (Vieillot, 1817) 
Synonyymit
 Lichenostomus virescens 
Katso myös
   Laulumesikko Wikispeciesissä   Laulumesikko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Laulumesikko (Gavicalis virescens) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Laulumesikkoa tavataan laajalla alueella Australiassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on runsastuva. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Köyliön seurakunta

Köyliön seurakunta oli evankelis-luterilainen seurakunta Satakunnan maakunnassa Köyliössä. Köyliön seurakunta kuului Turun arkkihiippakuntaan, ja Kokemäen rovastikuntaan. Köyliö seurakuntineen on tullut tunnetuksi siitä, että perimätiedon mukaan Lalli surmasi piispa Henrikin Köyliönjärvellä. Seurakunta yhdistyi Säkylän seurakunnan kanssa 1.1.2016 Säkylä-Köyliön seurakunnaksi.
Köylion sankarimuistomerkin on suunnitellut arkkitehti Arvid Tollet.
Köyliön seurakunta perustettiin alun perin Kokemäen kappeliksi vuonna 1445. Seurakunnasta tuli itsenäinen kirkkoherrakunta vuonna 1587. Köyliöllä ja Säkylällä oli vuoteen 1929 saakka yhteinen kappalainen, jonka asemapaikka oli Säkylä. Köyliön seurakunnan pääkirkkona toimi Köyliön kirkko.
Papisto > Kirkkoherrat

2000–2015: Sakari Vuola
Aiheesta muualla

Säkylä-Köyliön seurakunta
Kyle Wellwood

| Kyle Wellwood |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. toukokuuta 1983 (ikä 41) Windsor, Ontario, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Welly
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  178 cm
Paino:  82 kg
Pelinumero:  13
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2003–2013
Seurat:  Toronto Maple Leafs (NHL) St. John's Maple Leafs (AHL) Vancouver Canucks (NHL) HK Atlant (KHL) San Jose Sharks (NHL) Winnipeg Jets (NHL) EV Zug (NLA)
NHL-varaus:  134. varaus, 2001 Toronto Maple Leafs
Kyle Wellwood (s. 16. toukokuuta 1983 Windsor, Ontario) on kanadalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelasi NHL:ssä yhdeksän kautta ja yli 500 ottelua, seuroinaan Toronto Maple Leafs, Vancouver Canucks, San Jose Sharks ja Winnipeg Jets.
Ura > Juniorivuodet

Ennen ammattilaisuraansa Wellwood kiekkoili vuodet 1999-2003 juniorisarja OHL:ssä, kaksi ja puoli kautta Belleville Bullsissa, joka oli varannut hänet vuoden 1999 OHL:n varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella (numerolla 16), ja puolitoista kautta synnyinseutunsa seurassa Windsor Spitfiresissa, jonne hänet kaupattiin tammikuussa 2002 vaihdossa Jason Spezzaan. Pisteiden valossa parhalla OHL-kaudellaan, kaudella 2000–2001, Wellwood teki 68:ssa pelaamassaan runkosarjaottelussa 118 tehopistettä, 35 maalia ja 83 syöttöpistettä, ja oli koko liigan paras pistemies ja liigan syöttöpörssin kärkinimi. Kauden jälkeen hänet nimettiin OHL:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen ja palkittiin Eddie Powers Memorial Trophylla (liigan paras pistemies) sekä OHL Plus/Minus Awardilla (runkosarjan plusmiinustilaston voittaja).
Toisen kerran Wellwood ylitti sadan pisteen rajan kaudella 2002–2003, jolla hän teki 59:ssä runkosarjaottelussa tasan sata pistettä, 41 maalia ja 59 syöttöpistettä, ollen samanaikaisesti joukkueensa paras pistemies, tehokkain maalintekijä ja sen sisäisen syöttöpörssin kärkinimi. OHL:n pistepörssissä Wellwood oli tuolla kaudella jaetulla sijalla viisi, maalipörssissä jaetulla sijalla neljä ja syöttöpörssissä jaetulla sijalla kuusi. Tammikuussa 2003 hän edusti maataan nuorten maailmanmestaruuskisoissa, joissa Kanada voitti hopeaa, ja samana vuonna, OHL-kauden päätyttyä, hänet palkittiin OHL:n herrasmiespelaajan palkinnolla William Hanley Trophylla.
Perhe

Myös Wellwoodin nuorempi veli Eric on pelannut jääkiekkoa ammattilaisena. Eric Wellwood debytoi NHL:ssä syksyllä 2010 Philadelphia Flyersin joukkueessa.
Kyle Wellwood tuli isäksi keväällä 2011 puolisonsa Biancan synnytettyä poikalapsen.
Laululintu (elokuva)

| Laululintu> Little Voice |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mark Herman
Käsikirjoittaja:   Mark Herman  Jim Cartwright 
Perustuu:  Jim Cartwrightin näytelmään: "The Rise and Fall of Little Voice"
Tuottaja:  Elizabeth Karlsen
Säveltäjä:  John Altman
Kuvaaja:  Andy Collins
Leikkaaja:  Michael Ellis
Tuotantosuunnittelija:  Don Taylor
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Miramax
Levittäjä:  Miramax Netflix
Ensi-ilta:  1998
Kesto:  96 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Laululintu (Little Voice) on brittiläinen musiikkielokuva vuodelta 1998. Sen on ohjannut Mark Herman joka on myös käsikirjoittanut sen yhdessä Jim Cartwrightin kanssa.
Elokuva kertoo on pidättyväisestä ja eristäytyneestä Laura Hoffista, joka asuu äitinsä kanssa pienessä englantilaisessa merenrantakaupungissa. Hänen isänsä on kuollut, eikä hänellä ole ketään, jonka kanssa voisi kuunnella klassista musiikkia. Samaan aikaan Lauran äiti Mari löytää seksuaalisuutensa uudelleen lontoolaisen managerin kanssa.
Brenda Blethyn oli roolistaan sivuosan Oscar-ehdokkaana. Elokuva oli myös kuudessa sarjassa BAFTA-ehdokkaana.
Pääosissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jane Horrocks  | … |  Laura Hoff (Little Voice)   |
|  Brenda Blethyn  | … |  Mari, Lauran äiti   |
|  Michael Caine  | … |  Ray Say, kuuluisa manageri   |
|  Jim Broadbent  | … |  Mr. Boo, yökerhon omistaja   |
|  Ewan McGregor  | … |  Billy, puhelinasentaja   |
|  Annette Badland  | … |  Sadie   |
Marcus Monsen

Marcus Monsen
Marcus Monsen (s. 19. helmikuuta 1995) on norjalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Aron Skiklubb -seuraa.
Vuonna 2012 Monsen osallistui nuorten talviolympialaisiin Innsbruckissa sijoittuen superalppiyhdistetyssä neljänneksi, suurpujottelussa viidenneksi ja supersuurpujottelussa kuudenneksi. Alppihiihdon maailmancupissa Monsen kilpaili ensimmäisen kerran St. Moritzin suurpujottelussa helmikuussa 2014 sijoittuen heti maailmancupin pisteille oltuaan 26:s.
Köyliönkartano

Köyliönsaaren Vanhakartano (Köyliönkartano)
Köyliönkartano (ruots. Kjuloholm) eli Vanhakartano on Köyliönjärven Kirkkosaaressa (Köyliönsaaressa) sijaitseva kartano. Se kuuluu Museoviraston luokittelemiin Valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Alkuperä ja omistajat

Köyliönkartano on mahdollisesti Suomen vanhin kartano. Sen oletetaan olleen alun perin talonpoika Lallin omistuksessa ja joutuneen kristinuskon saapumisen jälkeen katolisen kirkon haltuun. Tällöin Köyliönkartano olisi peräisin jo 1100-luvun puolivälistä. Asutusta kartanon alueella on ollut jo ainakin rautakaudelta lähtien.
Kartano esiintyy historiallisissa dokumenteissa ensimmäisen kerran 1300-luvulla, jolloin se kuului Turun piispalle. Keskiajalla kartano käsitti Köyliönsaaren lisäksi useita kyliä ja tiloja Köyliönjärven itäpuolella sekä tiloja Säkylässä, Eurassa ja Kokemäellä.
Uskonpuhdistuksen myötä 1530-luvulla kuningas Kustaa Vaasa muodosti Köyliönkartanosta kuninkaankartanon ja lahjoitti sen pojalleen Juhana Herttualle. Tämä puolestaan luovutti kartanon aviottomalle pojalleen Julius Gyllenhielmille vuonna 1576. Gyllenhielmin varhaisen kuoleman jälkeen Köyliönkartano päätyi hänen sisarensa Sofia Gyllenhielmin lapsille, joiden isä oli ranskalaissyntyinen sotapäällikkö Pontus De la Gardie. De la Gardie -suvulle kartano kuului 1750-luvulle saakka ja sen läänitykset laajenivat samalla niin, että ne käsittivät lopulta lähes koko pitäjän. Seuraavaksi omistajaksi tuli vuonna 1754 Cedercreutz-suku, jonka hallussa Köyliönkartano on edelleen.
Köyliönkartanon kartta vuodelta 1697 maanmittari Olof Mörtin tekemä. Kartassa näkyy vanhakartano ja kirkko. Varsinaisesti kartta esittää Polsun rusthollin maita.
Rakennukset

Köyliönkartanon vanha päärakennus tuhoutui tulipalossa 1800-luvun alussa. Nykyinen uusklassistinen päärakennus sekä toinen asuinrakennus valmistuivat vuonna 1817. Palvelusväelle rakennettu kaksikerroksinen punamullattu Alapytinki  on 1700-luvun lopulta.
Vanhin rakennus on niin sanottu Lallin kellari. Kansanperinteen mukaan Lallin surmaaman Piispa Henrikin hiippaa olisi säilytetty Lallin tilan kellarissa. Nimestään huolimatta kivirakenteinen holvikellari ei kuitenkaan ole talonpoika Lallin ajalta, vaan 1500-luvulta.
Köyliönkartanon puistossa sijaitsee kaksi rautakautista kalmistoa sekä vuonna 1751 palaneen Köyliön toisen kirkon paikka. Kirkko oli rakennettu 1600-luvulla kartanon kivikappelin yhteyteen. 1800-luvulla nykymuotonsa saaneessa puistossa on myös 1600-luvulta periytyvä puutarha.
Marcus Maison

Marcus Maison on suomalainen Oulusta kotoisin oleva musiikkituottaja ja DJ, joka on tullut tunnetuksi Maison & Dragen -nimisestä duosta. Hänen viimeisimmät julkaisunsa No More Lies ja I’m So Excited yhdessä laulaja Mandi Fisherin kanssa ovat menestyneet hyvin niin Isossa-Britanniassa kuin Suomessa. No More Lies -biisi sijoittui Ison-Britannian Amazonin dance chartilla ykköseksi ja I’m So Excited kolmanneksi. Lisäksi I’m So Excited oli Suomen iTunes dance chartin ykkösenä, kokonaislistan toisena ja Spotifyn Suomen 50 viraalisinta listan kahdestoista.
Marcus Maison on tehnyt yhdessä Will Dragenin kanssa useita remixejä tunnetuille kansainvälisille nimille kuten Sia, Flo Rida, Kelly Clarkson, W&W, Armin van Buuren, Paul Oakenfold ja Martin Solveig.
Kymmenes mies (televisioelokuva)

| Kymmenes mies> The Tenth Man |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jack Gold
Käsikirjoittaja:  Lee Langley
Perustuu:  Graham Greenen romaaniin Kymmenes mies (1985)
Tuottaja:   William Hill  David A. Rosemont  Michael Stringer 
Säveltäjä:  Lee Holdridge
Kuvaaja:  Alan Hume
Leikkaaja:  Millie Moore
Pääosat:   Anthony Hopkins  Kristin Scott Thomas 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   CBS Entertainment Production  Hallmark Hall of Fame Productions  MGM Television 
Ensi-ilta:   1988-12-44. joulukuuta 1988 (Yhdysvallat)  1992-9-1717. syyskuuta 1992 (Suomi)  
Kesto:  100 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kymmenes mies (engl. The Tenth Man) on vuonna 1988 ensiesityksensä saanut Jack Goldin ohjaama yhdysvaltalainen televisioelokuva, jonka pääosia näyttelevät Anthony Hopkins ja Kristin Scott Thomas. Televisioelokuva perustuu Graham Greenen samannimiseen jännitysromaaniin Kymmenes mies (engl. The Tenth Man, 1985), jonka pohjalta Lee Langley sovitti käsikirjoituksen.
Derek Jacobi palkittiin roolisuorituksestaan parhaan miessivuosan Primetime Emmyllä. Lisäksi hän oli ehdolla parhaan miessivuosan Golden Globen saajaksi. Anthony Hopkins oli ehdolla roolisuorituksestaan parhaan miespääosan ja televisioelokuva parhaan minisarjan tai televisioelokuvan Golden Globen saajaksi.