stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kirje galatalaisille
Historia

Paavali oli perustanut Galatian seurakunnat itse aikaisemmilla matkoillaan (Ap.t. 16:6; Gal. 1:8; 4:13, 19). Ne koostuivat lähinnä pakanuudesta kääntyneistä kristityistä, mutta niihin kuului myös jonkin verran juutalaiskristittyjä. Nämä halusivat liittää juutalaisia sääntöjä ja tapoja kristinuskoon. Suurin osa alkukristillisestä kirkosta oli tällä kannalla.
Paavali kirjoitti kirjeen hyökkäykseksi tätä näkemystä vastaan. Paavali halusi palauttaa galatalaiset evankeliumin yksinkertaiseen ja vapauttavaan sanomaan. Samalla hän joutui puolustamaan omaa toimivaltaansa apostolina.
Kirje on todennäköisesti kirjoitettu hyvin pian Paavalin toisen Galatiassa käynnin jälkeen (Ap.t. 18:23). Kirjeessä olevat viitteet tukevat tätä. Kirjeessä mainittu käynti Jerusalemissa (Gal. 2:1–10) on sama kuin Apostolien teoissa mainittu käynti (Ap.t. 15), ja Paavali puhuu siitä menneessä aikamuodossa. Näin kirje on kirjoitettu apostolisen neuvoston kokoontumisen jälkeen. Kirjeen yhtäläisyydet Roomalaiskirjeen kanssa ovat johtaneet johtopäätökseen, että ne on kirjoitettu samaan aikaan, eli talvella 57–58 Paavalin ollessa Korintissa (Ap.t. 20:2–3). Galatalaiskirje on kuitenkin selvästi kirjoitettu enemmän kiireellä ja ajankohdan vaatimusten mukaan, kun taas Roomalaiskirje on kirjoitettu systemaattisemmin. Niiden sisällössä on kuitenkin hyvin paljon yhteistä.
Sisältö

Kirjeen pääteemana on kysymys siitä, koskeeko juutalainen laki kristittyjä. Kirje pyrkii todistamaan juutalaisia vastaan, että ihmiset tulevat vanhurskaiksi yksin uskosta, ilman Mooseksen lain vaatimia tekoja.
Johdanto-osan (Gal. 1:1–10) jälkeen Paavali puhuu asioista, jotka ovat saaneet aikaan kirjeen kirjoittamisen.
Hän puolustaa omaa apostolista toimivaltaansa (1:11–19; 2:1–14)
Hän osoittaa juutalaiskristittyjen pahan vaikutuksen, jolla he ovat olleet tuhoamassa evankeliumin ydinsanomaa (3, 4).
Hän kehottaa galatalaisia uskovia pysymään tiukasti uskossa Jeesukseen, ja nauttimaan hengen hedelmistä ja oikeasta kristillisen vapauden noudattamisesta (5, 6:1–10)
Hän päättää kirjeen yhteenvetoon keskustelluista aiheista, ja siunaukseen.
Galatalaiskirje ja Roomalaiskirje yhdessä muodostavat todisteen sille, että vanhurskauttaminen ei tapahdu ihmisen ansioilla, ei moraalisilla teoilla eikä uskonnollisilla riiteillä tai seremonioilla, vaikka niillä olisikin jumalainen alkuperä. Sen sijaan vanhurskaus on ilmainen lahja, joka tulee ainoastaan Jumalan armosta niille jotka ovat ottaneet Jeesuksen vastaan.
Kirjeen loppupuolella (6:11) Paavali kirjoittaa: "Katsokaa, miten suurin kirjaimin minä nyt omakätisesti kirjoitan teille!" Tästä voidaan päätellä, että tämä on ollut hyvin poikkeuksellista. Hänellä oli yleensä tapana kirjoittaa ainoastaan aivan viimeinen lopputervehdys ja siunaus omin käsin, ja muun osan kirjeestä oli kirjoittanut kirjuri sanelusta. Tässä kohden Paavali kuitenkin otti kynän kirjuriltaan, ja kirjoitti lopun itse. Tämä johtuu mahdollisesti siitä, että tuohon aikaan väärennettyjä kirjeitä oli alettu esittää Paavalin nimissä (2. Tess. 2:2, 3:17). Paavali halusi ehkä antaa pidemmän näytteen käsialastaan, toimenpiteenä väärennöksiä vastaan. Lopetuksessa Paavali esittää yhteenvedon kirjeestä suppeilla, nopeilla, toisiinsa liittymättömillä lauseilla. Hän kirjoittaa myös isoilla kirjaimilla (kreikaksi pelikois grammasin), joka mahdollisesti symboloi hänen sielunsa energisyyttä ja päättäväisyyttä.
Kirjallisuutta > Suomeksi

Luther, Martti: Galatalaiskirjeen selitys.  Aurinko, 2003.  ISBN 9789516185258
Peltola, Olavi: ”Kirje galatalaisille”, Löytöretki Uuteen testamenttiin.  Kauniainen:  Perussanoma, 1992.  ISBN 951-888-362-9  Teoksen verkkoversio.
Thurén, Jukka: Galatalaiskirje ja Filippiläiskirje.  Aurinko, 2011.  ISBN 9789522301864
Kirjallisuutta > Englanniksi

Bruce, F. F.: The Epistle to the Galatians.  (The New International Greek Testament Commentary)  Eerdmans Publishing Company, 1982.  ISBN 0802823874
Fung, Ronald Y. K.: The Epistle to the Galatians.  (The New International Commentary on the New Testament)  Wm. B. Eerdmans Publishing, 1988.  ISBN 0802825095
Jowett, Benjamin & Campbell, Lewis: The Epistles of St. Paul to the Thessalonians, Galatians, and Romans: Translation and Commentary.  Wipf and Stock Publishers, 2003.  ISBN 1592442625
de Witt Burton, Ernest: A Critical and Exegetical Commentary on the Epistle to the Galatians.  (The International critical commentary on the Holy Scriptures of the Old and New Testaments, 55)  A & C Black, 2000.  ISBN 0567050297
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kirje galatalaisille Wikimedia Commonsissa
Aiheesta muualla > Teksti

Raamattu . Suomen evankelis-luterilainen kirkko.
Kirje galatalaisille (Arkistoitu – Internet Archive) (1992)
Kirje galatalaisille (Arkistoitu – Internet Archive) (1938)
Kirje galatalaisille. Suomenkieliset käännökset (1992, 1938 ja 1776), useita muita käännöksiä sekä kreikankielinen alkuteksti (mm. Westcott-Hort -laitos). Uskonkirjat.net.
Kirje galatalaisille (1938, 1776 ja 1642). Finbible – suomalaisia raamatunkäännöksiä.
Aiheesta muualla > Muuta

Aherne, Cornelius: Epistle to the Galatians Catholic Encyclopedia.  1911. New York:  Robert Appleton Company. (englanniksi)
Hujanen, Pasi et al: Kirje galatalaisille. SLEY:n raamattuluennot.
Kirby, Peter (toim.): Galatians. Early Christian Writings. (englanniksi)
Luther, Martti: Galatalaiskirjeen selitys (koko kirja)
| n k Uusi testamentti |
| --- | --- |
Evankeliumit ja apostolien teot:  Evankeliumi Matteuksen mukaan  Evankeliumi Markuksen mukaan  Evankeliumi Luukkaan mukaan  Evankeliumi Johanneksen mukaan  Apostolien teot 
Paavalin kirjeet:  Kirje roomalaisille  Ensimmäinen kirje korinttilaisille  Toinen kirje korinttilaisille  Kirje galatalaisille  Kirje efesolaisille  Kirje filippiläisille  Kirje kolossalaisille  Ensimmäinen kirje tessalonikalaisille  Toinen kirje tessalonikalaisille  Ensimmäinen kirje Timoteukselle  Toinen kirje Timoteukselle  Kirje Titukselle  Kirje Filemonille  Kirje heprealaisille 
Katoliset kirjeet:  Jaakobin kirje  Ensimmäinen Pietarin kirje  Toinen Pietarin kirje  Ensimmäinen Johanneksen kirje  Toinen Johanneksen kirje  Kolmas Johanneksen kirje  Juudaksen kirje 
Profetiat:  Johanneksen ilmestys
Giorgi Kinkladze

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 6. heinäkuuta 1973 (ikä 51)
Syntymäpaikka: Tbilisi, Georgian SNT, Neuvostoliitto
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Junioriseurat
1979–1989: Dynamo Tbilisi
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1989–1991 1991–1995 1993 1994 1995–1998 1998–2000 1999–2000 2000–2003 2004–2005 2005–2006 | Mretebi Tbilisi Dynamo Tbilisi → Saarbrücken (laina) → Boca Juniors (laina) Manchester City Ajax → Derby County (laina) Derby County Anorthosis Famagusta Rubin Kazan | 50 (9) 65 (41) 11 (0) 3 (0) 106 (20) 12 (0) 13 (1) 80 (6) 22 (2) 13 (2) |
Maajoukkue
| 1992–2005 | Georgia | 55 (8) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Giorgi Kinkladze (georg. გიორგი ქინქლაძე s. 6. heinäkuuta 1973 Tbilisi, Georgian SNT, Neuvostoliitto) on georgialainen uransa päättänyt jalkapalloilija. Hänen etunimensä translitteroidaan myös Georgiou tai Georgi, ja hänet tunnetaan lempinimillä Gio ja Kinky.
Kinkladze oli keskikenttäpelaaja. Pelinrakentajan lahjakkuus havaittiin Länsi-Euroopassa ensimmäisen kerran vuonna 1994 Georgian ja Walesin välisessä maaottelussa. Hän siirtyi vuonna 1995 kotikaupunkinsa joukkueesta Dynamo Tbilisistä englantilaiseen Manchester Cityyn, jossa hänen pelitaitonsa ja näyttävät maalinsa tekivät hänestä kulttisuosikin. Hänet valittiin seurassaan vuoden pelaajaksi kahdesti.
Manchester Cityn pudottua Valioliigasta kaksi sarjaporrasta alemmaksi Kinkladze siirtyi alankomaalaiseen Ajaxiin vuonna 1998, mutta ei sopeutunut sikäläiseen pelityyliin, joten hän palasi englantilaiseen Derby Countyyn runsaan vuoden kuluttua. Derbyssä hän ehti pelata lähes sata ottelua, joiden jälkeen hän pelasi vielä Anorthosis Famagustassa Kyproksella ja Rubin Kazanissa Venäjällä.
Seurajoukkueura > Ajax

Kauden 1997–1998 viimeisten kuukausien aikana käydyt siirtoneuvottelut johtivat Kinkladzen siirtoon alankomaalaiseen AFC Ajaxiin viiden miljoonan punnan siirtosummalla. Sopimus ei kuitenkaan täyttänyt aivan täysin odotuksia, sillä alun perin Jari Litmasen odotettiin siirtyvän FC Barcelonaan. Tämä kuitenkin toteutui vasta vuotta myöhemmin, joten Kinkladze joutui pelaamaan itselleen vieraalla paikalla vasemmalla laidalla. Hän debytoi Ajaxissa 2–0 kotivoittoon päättyneessä ottelussa Willem Tilburgia vastaan 23. elokuuta 1998. Kokonaisuudessaan Ajaxin alkukausi oli heikko, joten seurajohto päätti erottaa valmentaja Morten Olsenin. Hänen tilalleen tuli Jan Wouters, jonka kanssa erimielisyyksiin joutunut Kinkladze pudotettiin kokoonpanosta tehden tilaa Richard Knopperille. "Olisin voinut olla Maradona eikä hän olisi vaihtanut pelitapaa tehdäkseen tilaa minulle", Kinkladze muistelee myöhemmin. "En ollut pelaamassa jalkapalloa ja se teki elämästäni helvettiä." Hän alkoi välittömästi etsiä seuroja, ja useat englantilaisseurat kiinnostuivatkin hänestä, mutta pelaamattomuudesta kärsineen pelaajan palkkaaminen olisi ollut suuri riski. Hän oli jopa menettänyt pelipaikkansa maajoukkueessa. Loukkaantumisten täyttämän ja muutenkin erittäin epäonnistuneen kauden aikana Kinkladze esiintyi vain 12 kertaa Ajaxin paidassa.
Kinkladzelle ei edes jaettu pelinumeroa toiselle kaudelleen Amsterdamissa, ja hän harjoitteli reservijoukkueen mukana. Syyskuussa 1999 Kinkladze aloitti siirtoneuvottelut Sheffield Unitedin kanssa, mutta siirto ei toteutunut. Kaksi kuukautta myöhemmin hän siirtyi lainasopimuksella Derby Countyyn.
Seurajoukkueura > Anorthosis Famagusta

Kinkladzen puolentoista vuoden yhtämittainen jakso ilman seuraa päättyi lokakuussa 2004. Hänen aikaisempi maajoukkuekaverinsa Temur Ketsbaia oli pelaajavalmentajana talousvaikeuksista kärsineessä kyproslaisessa Anorthosis Famagustassa. Ketsbaia antoi vanhalle kaverilleen mahdollisuuden nostaa uransa uuteen nousuun tarjoten sopimusta seurassa. Kinkladze otti tarjouksen vastaan ja näin hänestä tuli yksi tunnetuimmista Kyproksella pelanneista jalkapalloilijoista. Hänen ensimmäinen ottelunsa Kyproksella oli APOELia vastaan 21. marraskuuta. Hän teki ottelussa maalin. Toisen maalinsa hän teki 5–0 kotivoittoon päättyneessä ottelussa Olympiakos Nikosiaa vastaan, ja helmikuussa hänet kutsuttiin jälleen maajoukkueeseen, joka oli valmistautumassa otteluun Liettuaa vastaan. Hänen sopimuksensa oli alun perin yksivuotinen, mutta sitä jatkettiin vuodella. Anorthosis voitti Kyproksen mestaruuden ja pääsi Mestarien liigan karsintoihin, joissa Kinkladze pääsi pelaamaan viisi ottelua. Hän aloitti molemmissa otteluissa Dynamo Minskiä vastaan, tuli kahdesti vaihdosta historiallisissa Trabzonspor-otteluissa sekä pelasi täydet 90 minuuttia 1–2 kotitappioon päättyneessä Rangers-ottelussa. Rubin Kazanin valmentaja Kurban Berdyjev näki Kinkladzen peliesityksen Rangersiä vastaan ja kutsui hänet Venäjälle. 22. elokuuta 2005 Kinkladze pelasi viimeisen ottelunsa Anorthosissa cup-ottelussa AC Omonia vastaan ja kaksi päivää myöhemmin hän matkusti Kazaniin, jossa hän teki sopimuksen Rubinin kanssa.
Pelityyli

Giorgi Kinkladzen roolina oli pelata pelinrakentajana keskikentällä, yleensä hieman hyökkäävämpänä kuin muu keskikenttä. Tämän pelipaikan pelaajan tärkein tehtävä on rakentaa uusia maalipaikkoja. Pallonkäsittelytaito nimettiin usein Kinkladzen parhaimpien ominaisuuksien joukkoon. Pallonkäsittelykykynsä ansiosta hän onnistui harhauttamaan vastustajan pelaajia ja tekemään komeita maaleja, mistä hyvä esimerkki on "kuukauden maali" Southamptonia vastaan. Erikoistilanteet olivat toinen hänen vahvuutensa; hän antoi säännöllisesti vapaa- ja kulmapotkuja. Hän myös laukoi rangaistuspotkuja, joista syntyi seitsemän hänen Manchester City -maaleistaan. Hän kuitenkin jätti rangaistuspotkut muiden hoidettavaksi kahden peräkkäisen epäonnistumisen jälkeen kaudella 1997–1998.
Kinkladzen heikoin osa-alue oli puolustukseen liittyvät ominaisuudet. Häntä ei tunnettu taklaamistaidoistaan aiheuttaen joskus turhautuneisuutta valmentajilleen. Vastahakoisuus taklaamiseen ja yrityksen puute olivat Joe Roylen syitä poistaa hänet Manchester Citystä.
Toisinaan Kinkladze pelasi toisena hyökkääjänä. Tässä roolissa hänet nähtiin Frank Clarkin ensimmäisten kuukausien aikana Manchester Cityssä ja pelatessaan Fabrizio Ravanellin kanssa Derby Countyssä. Vaikka hän oli vasenjalkainen, hän ei esiintynyt edukseen pelatessaan vasempana laitalinkkinä ja yleisö ilmaisikin tyytymättömyytensä hänen peluuttamisestaan kyseisellä pelipaikalla.
Tilastot > Seurajoukkueet

| Seura | Kausi | Kilpailu | Ottelut | Maalit |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Mretebi Tbilisi: 
Dynamo Tbilisi: 
| 1. FC Saarbrücken | 1993–94 | 2. Bundesliiga | 11 | 0 |  |  |
| Boca Juniors | 1994 | Primera División Argentiina | 3 | 0 |  |  |
| Manchester City | 1995–96 | Valioliiga | 37 | 4 |  |  |
| Manchester City | 1996–97 | Englannin 1. divisioona | 39 | 12 |  |  |
| Manchester City | 1997–98 | Englannin 1. divisioona | 30 | 4 |  |  |
| Manchester City | Yhteensä |  | 106 | 20 |  |  |
| Ajax | 1998–99 | PTT Telecompetitie | 12 | 0 |  |  |
| Derby County | 1999–00 | Valioliiga | 18 | 1 | 2 | 0 |
| Derby County | 2000–01 | Valioliiga | 23 | 1 |  |  |
| Derby County | 2001–02 | Valioliiga | 23 | 1 |  |  |
| Derby County | 2002–03 | Englannin 1. divisioona | 28 | 5 |  |  |
| Derby County | Yhteensä |  | 92 | 8 |  |  |
| Anorthosis Famagusta | 2004–05 | Kyproksen liiga | 22 | 2 |  |  |
| Rubin Kazan | 2005 | Venäjän liiga | 9 | 2 | 1 | 0 |
| Rubin Kazan | 2005–06 | Venäjän Cup | 1 | 0 | 0 | 0 |
| Rubin Kazan | 2006 | Venäjän liiga | 4 | 0 | 0 | 0 |
| Rubin Kazan | 2006-07 | UEFA Cup karsinta | 1 | 0 | 0 | 0 |
| Rubin Kazan | Yhteensä |  | 15 | 2 | 1 | 0 |
Tilastot > Maajoukkue

(Huomio: numero kauttamerkin jälkeen kuvaa Georgian maajoukkueen pelaamia otteluita kyseisen vuoden aikana)
| Joukkue | Vuosi | Ottelut | Maalit |  |  | Viite |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Georgia | 1992 | 1/3 | 0 | 0 | 0 |  |
| Georgia | 1993 | 0/1 | 0 | 0 | 0 |  |
| Georgia | 1994 | 10/11 | 1 | 1 | 0 |  |
| Georgia | 1995 | 6/6 | 2 | 0 | 0 |  |
| Georgia | 1996 | 4/8 | 0 | 0 | 0 |  |
| Georgia | 1997 | 6/7 | 2 | 1 | 1 |  |
| Georgia | 1998 | 7/11 | 1 | 0 | 0 |  |
| Georgia | 1999 | 1/8 | 0 | 0 | 0 |  |
| Georgia | 2000 | 5/10 | 2 | 0 | 0 |  |
| Georgia | 2001 | 6/10 | 0 | 0 | 0 |  |
| Georgia | 2002 | 3/4 | 0 | 0 | 0 |  |
| Georgia | 2003 | 2/8 | 0 | 0 | 0 |  |
| Georgia | 2004 | 3/9 | 0 | 0 | 0 |  |
| Georgia | 2005 | 1/11 | 0 | 0 | 0 |  |
| Yhteensä |  | 55 | 8 | 2 | 1 |  |
Tilastot > Maajoukkuemaalit

(Georgian maalit ensin)
| # | Pvm | Pelipaikka | Vastustaja | Maali | Tulos | Kilpailu | Huomio | Viite |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 16. marraskuuta 1994 | Tbilisi, Georgia |  Wales | 2–0 | 5–0 | EURO-1996 karsinta |  |  |
| 2 | 7. kesäkuuta 1995 | Cardiff, Wales |  Wales | 1–0 | 1–0 | EURO-1996 karsinta |  |  |
| 3 | 11. lokakuuta 1995 | Tbilisi, Georgia |  Bulgaria | 2–0 | 2–1 | EURO-1996 karsinta | Rangaistuspotku |  |
| 4 | 29. maaliskuuta 1997 | Tbilisi, Georgia |  Armenia | 2–0 | 7–0 | Ystävyysottelu | Rangaistuspotku |  |
| 5 | 7. kesäkuuta1997 | Batumi, Georgia |  Moldova | 2–0 | 2–0 | MM-1998 karsinta | Rangaistuspotku |  |
| 6 | 2. toukokuuta 1998 | Sousse, Tunisia |  Tunisia | 1–0 | 1–1 | Ystävyysottelu |  |  |
| 7 | 29. maaliskuuta 2000 | Askalon, Israel |  Israel | 1–0 | 1–1 | Ystävyysottelu |  |  |
| 8 | 7. lokakuuta 2000 | Kaunas, Liettua |  Liettua | 3–0 | 4–0 | MM-2002 karsinta |  |  |
Tbilisi, jossa Kinkladze syntyi ja aloitti uransa.
Maine Road oli Kinkladzen kotistadion vuosina 1995–1998.
Kitanokkakrotti

| Kitanokkakrotti |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Krottikalat Lophiiformes
Heimo::  Nokkakrotit Thaumatichthyidae
Suku::  Lasiognathus
Laji::  saccostoma
Kaksiosainen nimi
 Lasiognathus saccostoma  Regan, 1925 
Katso myös
   Kitanokkakrotti Wikispeciesissä   Kitanokkakrotti Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Kitanokkakrotti (Lasiognathus saccostoma) on nokkakrotteihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan syvistä vesistä Atlantista ja Tyynestämerestä.
Koko ja ulkonäkö

Kitanokkakrottinaaras voi kasvaa suurimmillaan 35 cm pitkäksi ja tyypillinen pituus on 7–11 cm. Koiras on huomattavasti pienempi, suurimmillaan noin 3 cm. Lajin naaras on ruumiinrakenteeltaan pitkänomainen ja suuripäinen. Kalan yläleuka on alaleukaa huomattavasti pidempi ja siinä on löyhässä kudoksessa kiinni pitkiä ja käyriä hampaita. Kitanokkakrotin elkäevän ensimmäinen ruoto on pidentynyt hyvin pitkäksi varreksi ja sen päässä on valoelin. Koiraalla on hyvin kehittyneet hajuelimet.
Levinneisyys ja elintavat

Kitanokkakrottia tavataan trooppisilla alueilla Atlantilla ja Tyynenmeren keski- ja luoteisosissa. Laji elää useimmiten 800–1 800 metrin syvyydessä. Kala on peto ja syö erityisesti kaloja mutta myös selkärangattomia eläimiä. Kitanokkakrottikoiraat voivat kiinnittyä naaraan ruumiiseen, mutta eivät elä naaraan loisina.
Kirvakorennot

| Kirvakorennot |
| --- | --- |
 Sirppilehtikorento (Drepanepteryx phalaenoides)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Verkkosiipiset Neuroptera
Alalahko::  Hemerobiiformia
Heimo::  Kirvakorennot Hemerobiidae  Latreille, 1802
Alaheimot ja suvut
 alaheimo Hemerobiinae Hemerobius  Wesmaelius  alaheimo Megalominae Megalomus  alaheimo Microminae Micromus  alaheimo Notiobiellinae Psectra  alaheimo Sympherobiinae Sympherobius 
Katso myös
   Kirvakorennot Wikispeciesissä   Kirvakorennot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kirvakorennot (Hemerobiidae) on laaja verkkosiipisiin lukeutuva hyönteisheimo. Suomesta on tavattu noin 30 siihen kuuluvaa lajia.
Rakenne

Aikuinen kirvakorento on hoikka, tyypillisesti 6–15 mm pituinen hyönteinen, jolla on suhteellisen kookkaat verkkosilmät.
Kirvakorennot muistuttavat ulkonäöltään harsokorentoja, mutta eroavat näistä paitsi tyypillisesti ruskeankirjavasta värityksestään, ennen kaikkea siipisuonituksen perusteella. Kirvakorentojen siivissä on tiheässä pitkiä pitkittäissuuntaisia suonia, jotka muodostavat ainakin kaksi tai useampia siiven tyvestä ulospäin suuntautuvaa sektoria. Siivet ovat muodoltaan pyöreähköt. Sitä vastoin harsokorentojen siipisuonitus on verkkomainen ja siivet selvästi enemmän pitkänomaiset. Eläimen ruskeansävyinen väri ei itsessään ole riittävä tuntomerkki, sillä monien harsokorentojen talvehtivat muodot ovat väriltään rusehtavia.
Käyttäytyminen

Naaras munii munat kasvien lehdille, johon ne kiinnittyvät suoraan, ilman harsokorentojen munille tyypillistä varsiosaa.
Sekä toukat että aikuiset yksilöt ovat aktiivisesti saalistavia petoja, jotka käyttävät ravinnokseen erityisesti kirvoja ja punkkeja. Kirvakorentoja käytetäänkin apuna biologisessa torjunnassa.
Muiden verkkosiipisten tapaan kirvakorennot ovat pitkälti yöaktiivisia ja lentävät mielellään kirkkaiden valojen luokse.
Lajit Suomessa

Suomesta on tavattu 31 kirvakorentolajia, mikä tekee heimosta lajimäärältään Suomen suurimman verkkosiipisryhmän. Vuoden 2010 Suomen lajien uhanalaisarvioinnin mukaan yksikään laji ei ole uhanalainen, mutta yhtä lajia pidetään silmälläpidettävänä (NT) ja yksi jätettiin puutteellisen havaintomateriaalin vuoksi arvioimatta (NE). Lisäksi yksi alalaji on puutteellisesti tunnettu (DD).
Luettelo on systemaattisessa järjestyksessä.
sirppilehtikorento Drepanepteryx phalaenoides
karvatäpläkorento Megalomus hirtus
mäntyhämykorento Wesmaelius concinnus
nelivyöhämykorento Wesmaelius quadrifasciatus
kirjohämykorento Wesmaelius nervosus
harmaahämykorento Wesmaelius malladai NT
tarhahämykorento Wesmaelius subnebulosus
tylppähämykorento Wesmaelius ravus
dyynihämykorento Wesmaelius balticus
ruskohämykorento Wesmaelius mortoni
häivekirvakorento Hemerobius humulinus
kirjokirvakorento Hemerobius perelegans
korpikirvakorento Hemerobius simulans
ruskokirvakorento Hemerobius stigma
havukirvakorento Hemerobius pini
kuultokirvakorento Hemerobius contumax
kaarikirvakorento Hemerobius fenestratus
pohjankirvakorento Hemerobius atrifrons
keltakirvakorento Hemerobius nitidulus
kalvaskirvakorento Hemerobius micans
lehtokirvakorento Hemerobius lutescens
tammikirvakorento Hemerobius gilvus
reunuskirvakorento Hemerobius marginatus
pohjanreunuskirvakorento Hemerobius marginatus lapponicus DD
ketolymykorento Micromus variegatus
kenttälymykorento Micromus angulatus
pensaslymykorento Micromus paganus
kärpäskorento Psectra diptera
tammikoikorento Sympherobius pygmaeus
lehtokoikorento Sympherobius elegans NE
mäntykoikorento Sympherobius fuscescens
Aiheesta muualla

Tree of Life web project (englanniksi)
ITIS: Hemerobiidae (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q790667  Wikispecies: Hemerobiidae  ADW: Hemerobiidae  AFD: Hemerobiidae  BOLD: 152608  BugGuide: 3577  CoL: 624S6  EoL: 945  EPPO: 1HEMBF  Fauna Europaea: 11825  Fauna Europaea (new): 2717a50e-0d82-4ac2-927e-2e0a9924c39c  GBIF: 3532  iNaturalist: 118993  IRMNG: 100936  ITIS: 115080  NBN: NBNSYS0000160140  NCBI: 50435  NZOR: 3f38a0a5-227f-43ce-bae0-910001e663c8  Open Tree of Life: 32450  Paleobiology Database: 133985  WoRMS: 989448
Ilkka Kivimäki

Ilkka Kivimäki ja Markku Alén
Ilkka Kivimäki (s. 20. heinäkuuta 1949 Salo) on suomalainen entinen rallikartanlukija.
Kivimäki aloitti kartanlukijana jo 15-vuotiaana kiertäen veljensä Riston kanssa ST-ajoja. Ajokortin saatuaan Ilkka hankki virallisen kilpailulisenssin ja veljekset siirtyivät ralleihin. Toimittuaan veljensä lisäksi muun muassa Esa ja Eero Nuuttilan sekä Pertti Lehtosen kartanlukijana Ilkka aloitti yhteistyön Markku Alénin kanssa vuoden 1973 RAC-rallissa.
Alén teki kaudeksi 1974 sopimuksen Fiatin rallitallin kanssa ja pyysi Kivimäkeä vakituiseksi kartanlukijakseen. Kivimäki suostui ja alkanut yhteistyö kesti 20 vuotta, vuoden 1993 Jyväskylän Suurajoihin saakka, jolloin molemmat lopettivat aktiiviuransa rallissa. 20 vuoden aikana pari työskenteli muun muassa Fiatille, Lancialle, Toyotalle sekä Subarulle ja saavutti 19 MM-rallivoittoa. Lisäksi kaksikko saavutti kuusi MM-mitalia sekä FIA-Cupin voiton vuonna 1978.
Uransa jälkeen Kivimäki on toiminut AKK:n rallivalmennuspäällikkönä.
Kivikkohautojat

| Kivikkohautojat |
| --- | --- |
 Häijykivikkohautoja (Petrochromis polyodon)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Kirjoahvenkalat Cichliformes
Heimo::  Kirjoahvenet Cichlidae
Suku::  Kivikkohautojat Petrochromis  Boulenger, 1898
Katso myös
   Kivikkohautojat Wikispeciesissä   Kivikkohautojat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kivikkohautojat (Petrochromis) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu kahdeksan lajia, joita tavataan Afrikasta:
| --- | --- |
 Petrochromis ephippium Brichard, 1989 – satulakivikkohautoja  Petrochromis famula Matthes & Trewavas, 1960 – ruskokivikkohautoja  Petrochromis fasciolatus Boulenger, 1914 – raitakivikkohautoja  Petrochromis horii Takahashi & Koblmüller, 2014 :  Petrochromis macrognathus Yamaoka, 1983 – huulikivikkohautoja  Petrochromis orthognathus Matthes, 1959 – ruostekivikkohautoja  Petrochromis polyodon Boulenger, 1898 – häijykivikkohautoja  Petrochromis trewavasae Poll, 1948 – tähtikivikkohautoja