stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HMS Argonaut (F56)
Palvelus

Ensimmäisenä palvelusvuonnaan alus saattoi RMS Queen Maryn Yhdysvaltoihin, missä risteilyaluksesta tehtiin museohotelli. Se osallistui 1971 Beirapartioihin, joiden tarkoituksena oli valvoa Rhodesian ja Mosambikn välistä öljykauppaa.
Alus palasi 1973 telakalta, jonka jälkeen miehistö oli kuusi viikkoa koulutettavana Portlandissa. Alus vieraili Brestissä, jonka jälkeen se sijoitettiin Gibraltarille vartioalukseksi. Islannin julistettua 200 merimailin talousalueen Argonaut suojasi alueella brittiläisiä troolareita. Tammikuun puolivälistä 1974 alkaen alus kuului Task Group 317.1:een, jonka muut alukset olivat HMS Fife, HMS Ariadne, HMS Danae, HMS Londonderry ja HMS Scylla sekä kaksi Royal Fleet Auxiliaryn tukilaivaa (tankkeri ja huoltoalus).
Alukselle asennettiin 1976-1980 Exocet-ohjukset parantamaan merimaalien torjuntakykyä. Vuonna 1981 alus oli partioimassa Persianlahdella.
Argonaut suojasi 19. huhtikuuta 1982 Devonportista HMS Ardentin kanssa RFA Regentiä ja RFA Plumleafiä Ascensionille, jonne ne saapuivat 29. huhtikuuta. Alus jatkoi 6. toukokuuta Falklandille, jossa se liittyi 16. toukokuuta HMS Fearlessin ja HMS Intrepidin ympärille koottuun maihinnousulaivastoon. Kaksi päivää myöhemmin maihinnousulaivasto kohtasi lentotukialusosaston.
Alus suojasi 21. toukokuuta maihinnousulaivastoa sen laskiessa joukkoja maihin San Carlosissa. Argonaut joutui päivän aikana kahdesti ilmahyökkäykseen, joissa siihen osui kaksi pommia. Pommit eivät kuitenkaan räjähtäneet, mutta siitä huolimatta kaksi merimiestä sai surmansa kahden ohjuksen räjähtäessä. HMS Plymouth hinasi vaurioituneen aluksen turvaan. Tulipalo saatiin hallintaan ja pommit purettua. Sotatoimien päätyttyä alus palasi 26. kesäkuuta Devonportiin, jossa se siirrettiin telakalle korjattavaksi. Alus poistettiin palveluksesta 31. maaliskuuta 1993 ja romutettiin kaksi vuotta myöhemmin.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:HMS Argonaut (F56)
Käännös suomeksi
Tieteiden kuningatar

Tieteiden kuningatar on aikojen kuluessa tarkoittanut eri tieteenaloja.
Saksalainen matemaatikko Carl Friedrich Gauss nimitti tieteiden kuningattareksi matematiikan. Matemaatikko  Galileo Galilei kirjoitti 1600-luvulla, että luonnon kirjaa ei voi ymmärtää ymmärtämättä sen kieltä matematiikkaa.
Keskiajalla tieteiden kuningattarena pidettiin teologiaa.
Thomas Mannin Tohtori Faustuksessa tieteiden kuningattareksi nostetaan filosofia, joka toisaalta kuitenkin todetaan teologian aputieteeksi.
Luettelo Vantaan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Vantaan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Vantaan julkisilla paikoilla olevat pysyvät taideteokset ja muistomerkit. Luettelo ei ole täydellinen.
Vantaan julkisesta taiteesta

Vuosina 1972 ja 1973 paljastettiin Vantaan ensimmäiset julkiset taideteokset, Nina Ternon Vouti Tikkurilan valtion virastotalon pihalla, sekä Jouko Toiviaisen Äyriäinen Myyrmäen Uomatorilla.lähde? Suurin osa Vantaan julkisesta taiteesta on suomalaista modernistista kuvanveistoa ja teokset sijoittuvat eri puolelle kaupunkia, kaupunkikeskuksiin ja lähiöihin.[[Wikipedia:Merkitse lähteet|lähde?]] Veikko Eskolinin Aallot Myyrmäessä (1975) ja Reijo Perkon Ympäristösommitelma (1977) ovat varhaisia ympäristötaideteoksia.
Uudempia, vahvasti ympäröiviin tiloihin liittyviä teoksia ovat Vantaalla Matti Nurmisen Merkitty ja Merkitty portti (2001) Tikkurilan lukion rakennuksiin liittyvinä, Jukka Mäen Myyrmäen Kilterin koulun seinässä oleva reliefi Pyramidien arvoitus (1988), sekä Jaakko Niemelän Down Town - läpinäkyvä kaupunki (2002) Korsossa.
Vantaan seinämaalauksia ovat muun muassa Leonhard Lapinin Archetypal Colour Theory (2014) Kivistössä ja Paula Holopaisen Vedenhaltijan lahja (2000) Vaaralan päiväkodissa. Näkyvä julkinen teos Vantaalla on Aarne Jämsän kaksiosainen maalaus Helman heilahdus (2015) Helsinki-Vantaan lentokentän Lentokentän rautatieaseman laiturin seinissä. Vantaan taidemuseo Artsi Myyrmäessä ilmoittaa erikoistuvansa graffitiin, katutaiteeseen ja performanssitaiteeseen osana toimintaansa. Seinämaalauksia on useiden katutaiteilijoiden tekeminä muun muassa Myyrmäen rautatieasemalla.
Vuonna 2008 käynnistyi Vantaan Leinelän taidekaava, jossa kaupunginosan taiteelliseen suunnitteluun osallistui kymmenen taiteilijaa. Pääsuunnittelija oli Vesa-Pekka Rannikko, jonka tilateos Paikalliset valmistui Leinelän aseman liikenneympyrään vuonna 2013.
Kesäisin auki olevissa Laila Pullisen veistospuistossa ja kotimuseossa Hakunilassa on esillä Laila Pullisen teoksia ja Risto Vilhusen Leonardo da Vilhun veistospuistoon voi tutustua Vantaan Sotungissa.
Osa Vantaan julkisesta taiteesta on paikallisten asukkaiden kuten koululaisten ideoimia ja toteuttamina. Ehkä riemastuttavin esimerkki tästä lähestymisestä on koululaispoikien Onni ja Antonio johdolla Vantaan Ylästöön kunnostettu bussipysäkki, teosnimeltään Hymypojat (2015).
Vantaan julkisia taideteoksia, muistomerkkejä ja muistolaattoja

Tämä luettelo on osa valtakunnallista Suomen julkisten taideteosten ja muistomerkkien luettelointia. Luettelossa on pysyvästi julkisilla paikoilla olevia taideteoksia, muistomerkkejä ja muistolaattoja sekä hautausmailla olevia yleisiä muistomerkkejä ja patsaita. Luettelossa ei mainita rakennusten sisällä ja suljetuilla sisäpihoilla olevia julkisia teoksia eikä yksittäisten hautojen veistoksia. Teokset ovat luettelossa nimensä mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Sijaintipaikka on puiston, aukion, rakennuksen tai muun vastaavan nimi ja/tai katuosoite. Alue tarkoittaa kaupunginosaa/kunnanosaa, taajamaa, kylää, osa-aluetta tai asuinaluetta. Karttalinkki osoittaa teoksen sijaintipaikan kymmenien metrien tarkkuudella. Paljastusvuosi on teoksen julkistuksen tai paljastuksen vuosi sijaintipaikalla (suluissa on mainittu valmistumisvuosi, jos se poikkeaa huomattavasti paljastusvuodesta).
Vantaan julkisia taideteoksia, muistomerkkejä ja muistolaattoja

| Vedenhaltijan lahja | Vaaralan päiväkoti, Tirlittanin talo, Vaaralantie 32 | Vaarala | 60.2694°N, 25.0995°E | Holopainen, PaulaPaula Holopainen | 2000 |  |  |
| Veden valoa (tiedot teoslaatasta) | Jaspiskuja 6c | Kivistö | 60.318°N, 24.8481°E | Kaikkonen, KaarinaKaarina Kaikkonen | 2018 |  |  |
| Veteraanipaasi | Veteraanipuisto, Hertaksentie 1 | Tikkurila | 60.2903°N, 25.0427°E |  | 1995? |  |  |
| Viimeinen ratsastajapatsas | Vantaan poliisi- ja oikeustalo, Kielotie 21 | Tikkurila | 60.2985°N, 25.0409°E | Somma, OssiOssi Somma | 1989 (1974) |  |  |
| Virtapaikka | Valkoisenlähteentien alikulku | Jokiniemi ja Tikkurila | 60.2989°N, 25.0473°E | Helve, TuuliTuuli Helve | 2010 |  |  |
| Vouti | Valtion virastotalon sisä-/takapiha, Kielotie 15 | Tikkurila | 60.295°N, 25.0399°E | Terno, NinaNina Terno | 1972 |  |  |
| White stallion | Oritie 4 | Hakunila | 60.2716°N, 25.1017°E | Ikonen, SallaSalla Ikonen | 2016 |  |  |
| Ympäristösommitelma | Lehtikuusen koulu, Hiirakkotie 9, Kaarna-koulurakennuksen itäseinä | Hakunila | 60.2744°N, 25.0983°E | Perko, ReijoReijo Perko | 1977 |  |  |
| Äyriäinen | Uomatori, Uomatie 13 | Myyrmäki | 60.2701°N, 24.8478°E | Toiviainen, JoukoJouko Toiviainen | 1972 (1973) |  |  |
Julkisia teoskokonaisuuksia

| Julkinen teos | Paikka | Alue | Kartalla | Tekijä | Paljastusvuosi | Kuva | WD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Leonardo da Vilhun veistospuisto | Sepänrinne 2, Sepänmäki | Sotunki | 60.2926°N, 25.1365°E | da Vilhu, LeonardoLeonardo da Vilhu | Teoksia useilta vuosikymmeniltä. Tunnetuin on teossarja Pirut 1990-luvun alusta |  |  |
| Louhelan aseman seinämaalaukset (Jokiyöt) | Louhelan asema, Uomatie 3 (Patotie 1) | Myyrmäki | 60.2705°N, 24.8536°E | Street Art Vantaa, pääteemana Vesa Haapalan runo Jokiyöt. Toteuttajina sisätiloissa Taneli Stenberg, Anetta Lukjanova ja Maria Kivilaakso (myös ulkona), laiturilla Maikki Rantala ja Jesse Pasanen, aseman alaosan ulkoseinät Minttu Pyykkönen ja Anna Semerdjiev, asemasillan tolpat, Juha Liede ja Essi Ruuskanen, laiturin eteläinen ulkoportaikko J-P Köykkä ja P. Pasanen | 2018 |   |  |
| Martinlaakson aseman seinämaalaukset  | Martinlaakson asema, Laajaniityntie 5 (Kivivuorentie 4) | Martinlaakso | 60.2781°N, 24.8527°E | ulko- ja sisäseinät: Deos, Hende, Matti Kuusilehto, Laura Lehtinen, Juulia Markko, Jesse Pasanen, Jukka Peltosaari, Essi Ruuskanen ja Verna Tervaharju | 2017 |   |  |
| Myyrmäen aseman seinämaalaukset: MCD x 01600, | Jönsaksentie 6, Myyrmäen asema | Myyrmäki | 60.2614°N, 24.8545°E | ulkoseinä Un Kolor Distinto, sisäseinät Multicolored Dreams | 2015 ja 2016 |  |  |
| Laila Pullisen veistospuisto ja kotimuseo (noin 100 teosta) | Sotungintie 4, Sotungin koululta noin 200 metriä koilliseen | Hakunila | 60.2812°N, 25.126°E | Laila Pullinen | 1953–2013 |  |  |
Julkisilta paikoilta poistetut ja tuhoutuneet teokset

| Teos | Aiempi sijainti | Nykyinen sijainti | Tekijä | Paljastettu | Poistettu/ tuhoutunut | Syy | Kuva | WD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Aamuhetki | Åvikin puisto, Tikkurilantie 40, Tikkurila |  | Aiha, MarttiMartti Aiha | 1977 | 1999...2013 välillä (ilmeisesti) | Poistettu toistuvan ilkivallan vuoksi |  |  |
| Iso akvaario | Kotkansiiven alikulkutunneli, Korso |  | Polari, TarjaTarja Polari | 1982 | 2014 | Korvattu toisella muraalilla |  |  |
| Silkkitehtaan seinämaalaus | Vanha Silkkitehdas, itäseinä, Silkkitehtaantie 5, Tikkurila |  | Pasanen, VesaVesa Pasanen | 2016 | 2018 | Tuhoutunut, rakennus purettu, paikalla nykyisin asuinkerrostalo |  |  |
Uprava

Uprava merkitsi muinaisitäslaavissa oikeudellista tutkintoa, myöhemmin venäjän kielessä yhdistelmissä zemskaja uprava ja gorodskaja uprava se merkitsee semstvon
ja kaupunki-itsehallintojen toimeenpanevaa elintä.
Jasuko

Japanin suomalainen koulu eli Jasuko oli Shigan prefektuuriin Japaniin vuonna 1964 perustettu koulu, jonka toiminta suomalaisena kouluna päättyi 2003. Jasukon rakennus sijaitsee nykyään Kamitanakamin kylässä Ōtsun kaupungissa. Koulu perustettiin opinahjoksi Japanissa lähetystyötä tekevien suomalaisten lapsille, mutta koulu oli avoin kaikille Japanissa asuville suomalaisille koululaisille.
Ensimmäinen kouluvuosi syksyllä 1964 käytiin Ōtsun Chausuyamalla ja oppilaita oli seitsemän. Koulun perusti Suomen vapaa ulkolähetys Fida International, myöhemmin liittyivät mukaan Lähetysyhdistys Kylväjä, Suomen Evankelisluterilainen Kansanlähetys sekä Suomen Luterilainen Evankeliumiyhdistys
Suurimmillaan koulun oppilasmäärä oli keväällä 1987, jolloin oppilaita oli 43. Sisäoppilaitoksen uusi asuntolarakennus otettiin käyttöön tammikuussa 1987 ja uusi koulusiipi syyslukukaudella. Sitä ennen koulua pidettiin huonokuntoisissa parakeissa. Asuntolan rakentamisen aikana Jasuko toimi väliaikaisissa tiloissa Azuchissa.
1990-luvun lama-aikana lähettien määrää Japanissa vähennettiin ja neljän lähetysjärjestön Jasuko-yhteistyö lopetettiin 2003. Vuonna 2006 toiminta käynnistyi uudestaan sekä suomen-, englannin- että japaninkielisenä ja jatkui vuoteen 2008. 2004-2011 Jasukossa toimi pieni kansainvälinen esikoulu.
Historia vuosilukuina

1964, Jasuko aloittaa toimintansa Ōtsun Chausuyamalla
keväällä 1969 Jasukon kouluparakki siirretään Kiriyuchusiin ja koulu toimii siellä yhden lukukauden
1970, Jasuko siirtyy Ōtsun Kamitanakamiin
1987, nykyinen Jasukon rakennus (asuntola+koulu) valmistuu
2003, toiminta Jasukona loppuu
2004, kansainvälinen esikoulu aloittaa toiminnan Jasukon tiloissa
2006, Jasukon toiminta alkaa uudestaan
2008, toiminta Jasukona loppuu toistamiseen
2011, kansainvälinen esikoulu loppuu
Jasuko nykyään

Jasukossa ei ole ollut päivittäistä toimintaa vuoden 2011 jälkeen kun kansainvälinen esikoulu päättyi siellä. Nykyään Jasuko on TPKF:n ylläpidossa, missä se pitää koulutuksia, kesäleirejä ja vastaavia satunnaisia tapahtumia.
Jasukoon liittyvää kirjallisuutta

Meitä oli seitsemän Teehuhmarenvuoren koulussa, 1965. Ristinvoitto. Hanna Helimäki.
Koulu ja kirsikankukka, 1978. Ylioppilaslähetys. Mailis Janatuinen.
Japani yllättää yhä uudelleen, 2013. Uusi tie. Seppo Vänskä.
Aiheesta muualla

(japaniksi) Tahara, Masako (田原 昌子). "Music Education in Finland I : Case Study of Practical Applications at the Finnish School in Japan and Music Classes in Finnish Primary Schools" (Archive; フィンランドの音楽教育I : 日本フィンランド学校での指導とフィンランドの小学校音楽科授業視察を事例として). Journal of Poole Gakuin University (プール学院大学研究紀要) 49, 299-310, 2009-12. Poole Gakuin University. See profile at CiNii.
Japanin avaruusjärjestö

H-IIA, H-IIB
Japanin avaruusjärjestö, (jap. 国立研究開発法人宇宙航空研究開発機構, Kokuritsu kenkyū kaihatsu hōjin Uchū kōkū kenkyū kaihatsu kikō, engl. Japan Aerospace Exploration Agency, lyh. JAXA) muodostettiin 1. lokakuuta 2003, kun Japanin kolme avaruusjärjestöä, ISAS, NASDA ja NAL, yhdistettiin.
ISAS, Avaruustieteen ja astronautiikan instituutti, rakensi avaruustutkimusluotaimia. Se on kehittänyt Mu-kantoraketin, jonka uusin versio on M-V. NAL, Japanin kansallinen ilmailulaboratorio, keskittyi ilmailututkimukseen. NASDA, Japanin kansallinen avaruuskehitysvirasto, toteutti isoja kantoraketteja (muun muassa H-II) ja Japanin osuuden ISS-avaruusasemaan.
Syyskuussa 2010 Japanin avaruushallinto ilmaisi kiinnostusta yksityisen sektorin panostuksen lisäämiseen; toisaalta tuotiin ilmi, että QZSS-järjestelmän rahoitukseen oli yritetty 2000-luvulla saada yritysten rahaa ja tässä oli epäonnistuttu. JAXAn avaruusbudjetti on vuonna 2010 neljä miljardia dollaria, josta 2/3 tulee tiede- ja teknologiaministeriöltä ja loppu kahdeksalta muulta ministeriötä. Tätä rahoitusta ja takana olevia hallinnonalojen kiistoja on pyritty vähentämään luomalla Japanin avaruuspolitiikan strateginen keskus, jota johtaa Hiroshi Yamakawa. JAXA on lisännyt panostustaan: se aikoo ottaa Tanegashiman avaruuskeskuksen ympärivuotiseen laukaisukäyttöön ja kehittää pientä Epsilon-kantorakettia.
JAXAn keskukset

JAXAn keskeisen yksiköt ovat:
Pääkonttori – Chōfu, Tokio
Noshiron testikeskus – vuonna 1962 perustettu testauskeskus, joka keskittyy rakettimoottoreihin.
Sanrikun pallokeskus (SBC) – luotainpallojen laukaisupaikka, joka on otettu käyttöön vuonna 1971.
Kakuda avaruuspropulsiokeskus (KSPC) – Rakettimoottoreiden, pääasiassa nestemäistä ajoainetta käyttävien, kehityskeskus.
Sagamiharan kampus – Rakettien ja satelliittien kehityskeskus.
Tsukuban avaruuskeskus (TKSC) – Japanin satelliittien ohjauskeskus. Rakentaa satelliitteja ja raketteja, seuraa ja ohjaa satelliitteja. Keskus on johtanut ISS-avaruusaseman japanilaisen moduulin (Japanese Experiment Module, JEM, eli "Kibō") kehitystä. Astronauttien koulutuskeskus.
JAXAn satelliitit

ISAS on kehittänyt lukuisia pieniä tiedesatelliitteja.
NASDAn satelliitit ovat olleet kaukokartoitus- ja tietoliikennesatelliitteja.
JAXAn satelliitteja ovat mm.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| 1989 | Akebono | Revontulisatelliitti |
| 1992 | GEOTAIL | Magnetosfäärisatelliitti (yhdessä NASAn kanssa) |
| 2002 | Kodama | Tietoliikennesatelliitti |
| 2003 | Hayabusa | Asteroidiluotain |
| 2005 | ASTRO-E eli Suzaku | Röntgensatelliitti yhdessä NASAn kanssa |
| 2005 | Reimei | Revontulisatelliitti |
| 2005 | Kirari | Tecknologiakoe |
| 2006 | ALOS eli Daichi | Kaukokartoitus |
| 2006 | Astro-F eli Akari | Infrapunasatelliitti |
| 2006 | Hinode | Aurinkoa tutkiva avaruusalus (myös NASA ja Englannin BNSC osallistuvat missioon) |
| 2006 | Kiku 8 | Kokeellinen tietoliikennesatelliitti |
| 2007 | Kaguya | Kuuluotain |
Earth Resources Satellite (ERS-1, joka akronyymi käytössä myös ESAn tutkasatelliitilla)
Vuoden 2010 lopulla Akatsuki eli Planet C Venus Climate Orbiter epäonnistui Venuksen kiertoradalle pääsemisessä, kun päämoottori ei toiminut odotetusti. Tämä on jatkoa useille japanilaisten kantorakettien tai avaruusalusten toiminnan epäonnistumisille 2000-luvulla. Välillä näitä epäonnistumisia pidetään JAXAn väitetysti pienen budjetin aiheuttamina, mutta myös Japanin avaruushallinnon hajanaisuus (yhteisen nimen takana on  kolme organisaatiota) voi vaikuttaa. Japanilaisen teollisuuden maailmanlaajuisesti arvostettu laatutietoisuus on todennäköisesti korkealla tasolla myös avaruusteollisuudessa.
JAXAn raketit

ISAS kehitti 1950-luvun alusta alkaen pieniä luotainraketteja ja sittemmin mm. N-1-kantoraketin.
NASDA kehitti 1970-luvulta lähtien H-I ja H-II-kantoraketit.
JAXAn sukkulaprojekti

NASDA kehitti 1990-luvulla HOPE-nimistä japanilaista avaruussukkulaa. Se ei valmistunut.
JAXAn astronautit

Vuonna 1999 kolme japanilaista valittiin astronauttikoulutukseen. Helmikuussa 2009 valittiin kaksi astronauttia lisää. Ensimmäinen japanilainen avaruudessa oli kuitenkin televisiotoimittaja Toyohiro Akiyama.
Japani aktivoitumassa ulospäin?

Japanin avaruusohjelma linkittyi alkunsa jälkeen Yhdysvaltoihin ja 1990-luvulta lähtien ESAaan päin. Japanin kantoraketit eivät ole tulleet kansainvälisille markkinoille. Sillä on suhteellisen vähän avaruuslentoja, joissa länsimailla on pienehkö osanotto.
Japani on ollut mukana Itä-Aasian avaruusverkostoissa kouluttaen muita maita mm. kaukokartoituksen käyttöön. Rooli on kaventunut Kiinan ja Intian nousun jälkeen.
Vuonna 2011 JAXA neuvotteli Mongolian posti- ja vientintäviranomaisten kanssa japanilaisen tietoliikennesatelliitin myynnistä Mongolian käyttöön. Satelliitti laukaistaisiin vuonna 2015.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
JAXA (Arkistoitu – Internet Archive)
"JAXA Channel" Official YouTube channel
International Space Station (ISS) and "Kibo" Information center
Nature: Japan aims to build Moon base by 2030
ISS:n Kibō-moduuli
HTV-1
Kyösti

| Kyösti |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  6. kesäkuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  6. maaliskuuta
Muunnelmia:  Kustaa, Kusti, Kustavi
Vastineita eri kielissä:  Gustav, Gustaf
Nimen alkuperä:  Gustav
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kyösti on suomalainen miehen etunimi. Se on skandinaavisen Gustaf-nimen suomalainen muoto. Vuoden 2019 loppuun mennessä Kyöstejä on merkitty Suomen väestörekistereihin 6 801. Viime aikoina Kyösti ei ole ollut kovin suosittu nimi: 2010-luvulla nimi annettiin vain 131 pojalle. Anne Saarikallen ja Johanna Suomalaisen mukaan nimen epäsuosio saattaa selittyä sillä, että nimi on äänneasultaan etunimeksi hieman erikoinen ensimmäisen tavunsa diftongin yö osalta.
Nimipäivä

Kyöstin nimipäivä on samoin kuin Kustaan 6. kesäkuuta.
Nimen alkuperä

Kyösti on suomalainen muoto nimestä Gustav.
Kuvitteellisia Kyöstejä

Kyösti, Artturi Järviluoman näytelmässä Pohjalaisia
Kyösti, mielisairaalan ("pöpilän") potilas, Pirkka-Pekka Peteliuksen laulamassa kappaleessa Ööliä läikkyy.
Kyösti Pöysti, Yle TV2:n animaatiosarja Pasilassa
Tammiston Kyösti, Jukolan veljesten ystävä Aleksis Kiven Seitsemässä veljeksessä. Kyösti esitellään 3. luvun lopussa.
Långnabban tuulivoimapuisto

| Långnabban tuulivoimapuisto Långnabbas vindkraftspark |
| --- | --- |
Valtio:  Suomi
Sijainti:  Eckerö
Koordinaatit:  60°09′36″N, 19°33′32″E
Rakentaminen alkoi:  2021 
Valmistunut:  2022 
Kustannus:  50 miljoonaa € 
Rakennuttaja:  Vind AX 
Omistaja:  Vind AX 
Operaattori:  Allwinds Ab 
Tuulivoimapuisto
Tyyppi:  maatuulivoimalaitos
Merikaapeli:  Hammarlad, Ahvenanmaa 
Korkeus:  10–20 m 
Pinta-ala:  1,5 km² 
Tuulivoimalat:  10 × Vestas V136−4.2MW 
Kapasiteetti:  42 MW  
Vuosituotanto:  130 GWh 
 fiLångnabban tuulivoimapuisto 
Långnabban tuulivoimapuisto on Ahvenanmaalla Eckerön Torpissa sijaitseva tuulivoimapuisto, jossa toimii 10 tuulivoimalaitosta. Niiden kokonaiskapasiteetti on 42 megawattia ja vuosituotanto on noin 130 gigawattituntia. Tuulivoimapuiston on rakentanut ja sen omistaa Vind AX ja sitä operoi Allwinds Ab .
Yleistä

Långnabban tuulivoimapuisto sijaitsee Eckerön kunnan eteläkärjessä sijaitsevalla niemimaalla, jonka eteläkärkeä kutsutaan Långnabbaniksi. Tuulipuisto on kaksi kilometriä lounaaseen niemimaan itärannalla sijaitsevasta Torpin kylästä. Tuulipuiston pituus on 1,8 kilometriä, leveys 1,5 kilometriä, ja kaikki voimalaitokset sisällensä sulkevan alueen pinta-ala on 1,5 neliökilometriä. Voimalat sijaitsevat 10–20 metrin korkeudella mpy.
Tuulivoimalaitokset ovat tanskalaisen Vestaksen valmistamaa V136-4.2MW-mallia, jonka napakorkeus on 112 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 136 metriä, ja jonka kapasiteetti on 4,2 megawattia.
Tuulipuistoon on tieyhteys seututieltä 110 ja 115. Voimaloiden tuottama sähkö johdetaan Torpin Degerbergistä sekä maanpäälliseen sähkölinjaan että merikaapelin kautta Hammarlandin Tellholmin sähköasemalle. Hammarlandista alkavat myös Ruotsiin johtava Sverigekabeln ja toinen Suomeen johtava Finlandskaabeln, jotka ovat suuritehoisia sähkönsiirtokaapeleita. Ahvenanmaalla on nyt myös mahdollisuus myydä sähköenergiaa maakunnan ulkopuolelle.
Historiaa

Åland Vindenergi AL (ÅVA) oli vuonna 2008 osakkaana hankkeessa Långnabba I, jossa tuulivoimaa oli mukana 18 megawatin verran. Hanke on kasvanut vuoteen 2014 mennessä laajennuksella Långnabba II, vaikka ensimmäistäkään hanketta ei ole vielä aloitettu rakentamaan. Ympäristölupaa haettaessa hankkeeseen Långnabba I sisältyi kuusi voimalaitosta ja Långlabba II neljä voimalaitosta. Långlabba I sai ympäristöpäätöksen vuonna 2008 ja Långlabba II vuonna 2015. Nämä kaksi tuulivoimapuistoa yhdistetään saman nimen Långlabban alle vuoden 2019 ympäristöluvan päätöksessä. Tuulipuiston sijainti kiinteän- ja vapaa-ajanasumuksen läheisyydessä ja Natura-hankkeen luonnonsuojelualueiden vieressä huomioitiin ympäristöluvassa eritellyillä tavanomaisilla ehdoilla.
Yhtiö Vind AX muodostettiin syksyllä 2019 toteuttamaan Långnabba-hanke. Sen osakkaita olivat aluksi Åland Vindenergi AL (45 %), Leovind Ab (45 %) ja Ålands Elandelslag (ÅEA, 10 %). Myös Rabbalshede Ruotsista on ilmoittanunut olevansa nykyään (2022) tuulipuiston omistaja.
Syksyllä 2020 rakennettiin huoltotieverkko, vedetiin maakaapelit ja rakennettiin tietoverkko. Joulukuussa 2020 Vestas tiedotti sopineensa kymmenen tuulivoimalaitoksen toimittamisesta Eckeröhön vuoden 2021 loppuun mennessä niin, että voimalaitokset voitaisiin käynnistää seuraavan vuoden tammikuussa. Samalla allekirjoitettiin 25 vuoden huoltosopimus (AOM 5000), joka tultaisiin toteutetaan yhteistyössä Allwindsin kanssa. Tuulivoimapuiston avajaiset olivat 17.5.2022. Kukin tuulivoimala vihittiin ahvenanmaalaiseen tyyliin nimillä, jotka olivat tällä kertaa naisen nimiä. Vihkijäisissä vain kuusi voimalaa kymmenestä oli toiminnassa ja tuulipuiston valmistumiseen kului vielä aikaa.
Kesällä 2023 teetettiin tuulivoimalaitoksista melumittauksia, joiden tuloksista paikalliset asukkaat olivat eri mieltä.
Aiheesta muualla

Vind AX (omistajayhtiön verkkosivut)
Vindkraftsparken Långnabba växer fram (valokuvia rakentamisesta)
Wienernougat

Wienernougat on nougatmakeinen. Wienernougat eroaa ranskalaisesta nougat'sta sisältämällä vain sokeria, kaakaota, kaakaomassaa ja mantelia, toisin kuin ranskalainen nougat, joka sisältää myös munanvalkuaista. Wienernougat’ta syödään Suomessa erityisesti joulun aikaan.
Fazerin Wienernougat

Wienernougat kuuluu Fazerin vanhimpiin klassikoihin. Karl Fazer toi reseptin Wienin-matkaltaan vuonna 1904. Konvehdin valmistus aloitettiin 1910.
Vuosien varrella Wienernougat'lla on ollut useita erilaisia asuja. Alkuperäinen hopeanhohtoinen käärepaperi sai 1970-luvulla sinistä ja keltaista väriä, ja 2000-luvulla makeinen käärittiin vaaleaan paperiin. Myös rasioiden ulkonäkö on vaihdellut.
Vuonna 2014 Fazer korvasi alkuperäisessä reseptissä olleen kaakaovoin halvemmalla kovetetulla palmurasvalla palaten kuitenkin myöhemmin alkuperäiseen reseptiin.