stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nämforsenin kalliopiirrosalue
Kalliopiirrokset

Kalliopiirrosalue on eräs Pohjois-Euroopan suurimpia. Nykyään tunnetaan noin 2 600 piirrosta tai kuviota, mutta yhä edelleen niitä löydetään lisää. Kuvapiirrosalue on kooltaan 350×250 metriä ja se sijaitsee 500 metriä pitkän kosken varrella ja sen alapuolella olevissa saarissa ja rantakallioilla.
Hallström käytti kalliopiirroskohteiden luetteloimiseksi kolmitasoista merkintää. Ensimmäiseksi hän jakoi alueet kolmeen pääryhmään, jotka merkittiin roomalaisilla numeroilla I, II ja III. Pääryhmään I sisältyy Laxön saari ja kosken pohjoisrannan- ja etelärannan piirrokset. Pääryhmässä II olivat Notönin piirrokset ja ryhmässä III Brådönin piirrokset. Toisella tasolla kuvioiden muodostamat suuret kuva-alueet merkittiin suurilla kirjaimilla. Kuva-alueen sisällä yksittäiset kuvakentät tai piirroskeskittymät numeroitiin juoksevasti arabialaisilla numeroilla. Useat muut tutkijat ovat jatkaneet Hallströmin merkintöjen käyttämistä. Uusien piirroskuvoiden löydyttyä on jouduttu käyttämään vielä neljännen tason lisämerkintöinä, joita ovat esimerkiksi esimerkiksi pienet kirjaimet.
Kalliopiirrosten koko vaihtelee 10 senttimetristä 2,2 metriin. Useimmat kuviot ovat 30−50 senttimetriä pitkiä. Vuoden 2001−2003 tutkimuksen jälkeen maaeläinkuvioita tunnettiin esimerkiksi noin 19%, laivoja 15%, kuppeja 16% ja erilaisia viivoja 33%. Maaeläimistä hirvet muodostivat edelleen pääosan kuvioista.
Kalliopiirrokset > Laxön ja eteläranta (pääryhmä I)

Laxönin saari on 160 metriä pitkä ja 90 leveä. Sen erottaa mantereesta kapea oja Laxbäcken, jonka voi ylittää kävelemällä kolmea siltaa pitkin. Hallström merkitsi saaren yksittäiset kuvakentät kirjaimilla A−F. Mantereella kosken pohjoisrannalla sijaitsee kuvakenttä G (Laxforshällan) ja voimalan yläpuolella patoaltaan veden alle jääneessä saaressa kuvakenttä H . Muut pääryhmän I kuvakentistä sijaitsevat kosken etelärannalla. Lähinnä voimalaa sijaitsee kuusi luotoa, joiden kuviot muodostavat yhdessä kuvakentän X. Seitsemännellä ja muita suuremmalla saarella sijaitsi kuvakenttä Y. Näistä saarista itäänpäin, Notön ja Brådön välisen salmen kohdalla olevalla etelärannalla, sijaitsevat kuvakenttät Z ja Å. Vielä idempänä sijaitsee jokeen työntyvällä niemellä kuvakenttä Ä. Vuonna 2003 löydettiin pääryhmän I kohteilta yhteensä 924 piirrosta. Sen sijaan 65 Hallströmmin ilmoittamaa piirrosta ei tällä kertaa löydetty.
Pääryhmän piirrokset esittivät maaeläimiä 26%, kaloja 1%, laivoja 7%, ihmishahmoja 3%, kuppeja 8%, erilaisia viivoja 33% ja tunnistamattomia kuvioita 20%.
Kalliopiirrokset > Notön (pääryhmä II)

Notönin saari on 280 metriä pitkä ja 120 leveä. Se sijaitsee kauimpana idässä kosken alapuolella. Saareen pääsee vain silloin, kun voimalaitos sulkee patoluukut ja vedenpinta laskee. Hallström merkitsi sen kuvakentät kirjaimilla A−Y (I-kirjain puuttuu). Vuonna 2003 tästä pääryhmästä löydettiin 1 105 piirrosta. Kuitenkin 17 Hallströmmin ilmoittamaa piirrosta ei löydetty.
Pääryhmän piirrokset esittivät maaeläimiä 11%, laivoja 28%, ihmishahmoja 2%, kuppeja 13%, erilaisia viivoja 36% ja tunnistamattomia kuvioita 8%.
Kalliopiirrokset > Brådön (pääryhmä III)

Brådönin saari on 100 metriä pitkä ja 50 leveä, ja se sijaitsee Notönin ja Laxönin välissä. Hallström merkitsi saaren kuvakentät kirjaimilla A−S (I-kirjain puuttuu). Vuonna 2003 löydettiin kolmannesta pääryhmästä 422 piirrosta, mutta 57 Hallstömmin dokumentoimaa piirrosta ei enää löydetty.
Pääryhmän piirrokset esittivät maaeläimiä 21%, laivoja 2%, ihmishahmoja 2%, kuppeja 37%, jalankuvioita 5%, erilaisia viivoja 26% ja tunnistamattomia kuvioita 8%.
Asuinpaikat

Voimalan padon yläpuolella sijaitsee kohde, josta on löydetty tuhoutuneen asuinpaikan jäänteet. Tällaisia asunpaikkajäänteitä on löydetty muualtakin. Asuinpaikkojen maapohjat ovat vuosituhansien aikana tongittuja ja sekoittuneita. Siitäkin huolimatta voidaan löytöesineiden perusteella ajoittaa kohteet karkeasti kivikauden loppuun ja pronssikaudelle. Onpa löydetty kaksi kohdetta, jossa sijaitsevat pronssikautiset kivirauniot.
Bastuvallenin asuinpaikan, joka sijaitsee koskialueen pohjoisrannalla, tutkimukset on aloitettu. Sen tutkittu alue on 240 metriä pitkä ja 40−70 metriä leveä. Sen kolmen päällekkäisten kulttuurikerrosten välissä on veden tuomaa hiekkaa, joten joen tulvat ovat välillä peittäneet asuinpaikan. Sitä on kuitenkin käytetty vuosisatoja, koska löytömateriaali koostuu kivikauden, pronssi- ja rautakaudet sekä keskiajan esineistä.
Asuinpaikat > Asuinpaikka-alue Ställverket

Ställverket sijaitsi kosken etelärannalla Brådön-saarta vastapäätä. Asuinpaikan tutki kokonaan Bertil Almgren ja Sverker Janson vuosina 1944−1945. Vuonna 2004 sitä tutkittiin vielä syvemmältä, jotta selviäisi löytyykö sieltä vielä vanhempia kulttuurikerroksia. Tutkittu alue oli 125 metriä pitkä ja 10−40 metriä leveä ja se sijaitsi 10 metriä korkean joentörmän päällä sen tasaisella kohdalla.
Löytöaineisto sisälsi 701 nuolenkärkeä tai kärjen katkelmaa, 753 kaavinta, 9 veistä, 3 kirvestä ja 6 talttaa. Hiekan joukosta siivilöitiin noin 6 kilogrammaa keramiikan sirpaleita. Keramiikan joukossa esiintyi muun muassa hieman imitoitua tekstiilikeramiikkaa, kiukaistenkeramiikkaa ja varhaista pronssikauden keramiikkaa. Rautakauden aineistossa oli runsaasti ohutta asbestikeramiikkaa.
Kuvagalleria

Alla olevat valokuvat on otettu pääryhmän I alueista I:C, I:D, I:F ja I:G. Kuvatekstissä on tarkennettu, mistä kuvakentästä (esimerkiksi I:C:1 eli kuvakenttä 1) ja missä kohtaa kuvakenttää valokuvan kuviot sijaitsevat.
Kuvagalleria > Pääryhmä I, Laxön, kuvakenttä C

Kuvakenttä I:C:1 oikea keskittymä
Kuvakenttä I:C:1 oikea alareuna
Kuvakentän I:C:1 oikea alakulma
Kuvakenttä I:C:1 keskikohta
Kuvakenttä I:C:1 keskikohta
Kuvakentän I:C:2 keskiosan vasen laita
Kuvakentän I:C:2 oikean puolen tiheä keskittymä
Kuvakenttä I:C:2
Kuvagalleria > Pääryhmä I, Laxön, kuvakentät D ja F

Kuvakenttä I:D:14-15 keskikohta
Kuvakenttä I:D:14-15 vasen laita
Kuvakenttä I:D:5 & I:D:5a oikea puolisko
Kuvakenttä I:F:1
Kuvagalleria > Pääryhmä I, Lillforshällan eli kuvakenttä G

Kuvakentän I:G:3 vasen yläosa
Kuvakentän I:G:1 oikea puolisko
Kuvakentän I:G:1 vasen puolisko
Kuvakentän I:G:1a kaksi hirveä, ilman venettä
Kuvakenttä I:G:3 vasen yläkulmaus
Kuvakenttä I:G:4
Kuvakenttä I:G:6
Kuvakenttä I:G:3c
Aiheesta muualla

Hällristningar i Nämforsen, Piirrostietokanta. Kalliopiirroksia voi selata verkkoselaimella
Luukkonen, Ismo: Nämforsen (sisältää valokuvia), 2011, viitattu 14.5.2015
Malmer, Mats P.: Har nordlig och sydlig hällristningstradition påverkat varandra - i så fall hur, och varför?, Arkeologi i Norr 3, 1990
Baudou, Evert: Boplatsen vid Nämforsen, Arkeologi i Norr 3, 1990
Ramqvist, Per H.: Aspekter på hällbildernas stil och rumsliga fördelning, Studier i regional arkeologi, 2002, 2: 87-101
Sjöstrand, Ylva: Product or Production: On the accumulative aspect of rock art at Nämforsen, northern Sweden (Arkistoitu – Internet Archive), 2010
Bule

Bule  (m.kreik. βουλή, būlē tai boulē, door.kreik. βωλά, bōlā, aiol.kreik. βόλλα, bolla) oli antiikin Kreikassa poliksen eli kaupunkivaltion neuvosto, joka oli usein valmisteleva elin ekklesian tai demoksen eli kansankokousten kokoontumisia varten sekä kansankokouksen tekemiä päätöksiä toimeenpaneva elin. Näin se vastasi monin tavoin senaattia tai hallitusta. Parhaiten tunnetaan Ateenan kaupunkivaltion bule eli ”viidensadan neuvosto”.
Varhaisina aikoina bule viittasi kuninkaiden, vanhimpien ja sotapäälliköiden neuvostoihin, jotka tekivät päätöksiä yhteisistä asioista, ja sana esiintyy tässä merkityksessä jo Homeroksella. Historiallisella ajalla bule-neuvostoja oli monissa kreikkalaisissa kaupunkivaltioissa, myös muissa kuin demokraattisesti hallituissa. Tyypillisen bulen jäsenmäärä vastasi nykyaikaisen parlamentin kokoa, siinä missä ekklesia-kansankokoukset olivat paljon suurempia, sillä niihin voivat periaatteessa ottaa osaa kaikki miespuoliset kansalaiset. Buleissa jäsenmäärä oli sen sijaan rajattu, ja jäsenet valittiin esimerkiksi arpomalla. Esimerkiksi Ateenassa bulen koko oli klassisella kaudella 500 miestä. Bulen kokouspaikasta käytettiin nimeä buleuterion.
Hellenistisellä ja roomalaisella kaudella bule-neuvostoista tuli polisten poliittisen elämän keskipiste niiden hallinnon muututtua oligarkkisemmiksi. Kreikan parlamentti tunnetaan nykyisin kreikaksi nimellä Voulí (kreik. Βουλή) antiikin aikaisen instituution mukaan.
Ateenassa

Antiikin Ateenan bule on tunnetuin esimerkki kreikkalaisten polisten buleista, ja usein nimellä viitataan juuri siihen. Ateenassa neuvoston nimi oli oikeammin ”viidensadan neuvosto” erotuksena kaupungin toisesta bule-nimellä tunnettu neuvostosta eli areiopagin neuvostosta. Ellei erikseen mainita, nimitys bule viittaa Ateenassa aina ensin mainittuun neuvostoon. Neuvostoon kuului sen nimen mukaisesti 500 miestä, 50 jokaisesta kymmenestä fylestä eli ”heimosta” tai oikeammin eräänlaisesta äänestyspiiristä.
Ateenan bule esitetään perustetuksi Solonin aikana arkaaisella kaudella vuonna 594 eaa. Tuolloin neuvoston koko oli 400 miestä, 100 jokaisesta neljästä vanhasta fylestä. Bule laajennettiin 500-miehiseksi Kleistheneen uudistusten myötä vuonna 508/507 eaa., kun fylejen määrä nousi kymmeneen. Bule kokoontui 460-luvulta eaa. lähtien yleensä Agoralla sijainneessa Buleuterionissa.
Bulen jäsenet valittiin arpomalla. Arpomista ei kuitenkaan suoritettu suoraan koko fylen miehistä, vaan niin, että fylen kullakin demoksella (esim. kaupunginosa tai kyläkunta) oli määrätty määrä paikkoja. Demosten paikkamäärä bulessa vaihteli 1–12 välillä väkiluvun mukaan. Lain mukaan neuvosmiehenä saattoi olla elämänsä aikana vain kaksi vuoden mittaista kautta. Käytännön työn järjestämiseksi ja ylimmän vallan kierrättämiseksi bulen jäsenten joukosta toimi aina viisikymmentä miestä prytaneina. Näiden tehtävänä oli päivystäminen, juoksevien asioiden hoitaminen sekä bulen ja ekklesian koollekutsuminen tarvittaessa.
Bule kokoontui joka päivä juhlapäiviä lukuun ottamatta. Näin vuodessa oli noin 275 istuntopäivää. Bulen tärkein tehtävä oli valmistella ekklesian kokousten esityslista. Ateenan valtiomuodon mukaan mitään asiaa ei voitu käsitellä ekklesian kokouksissa ennen kuin se oli esikäsitelty bulessa ja siitä oli tehty ekklesialle aloite. Bulella oli kuitenkin mahdollisuus tehdä myös omia päätöksiä jokapäiväisemmissä asioissa.
Lisäksi bulella oli suuri määrä hallinnollisia ja toimeenpanevia tehtäviä. Se esimerkiksi valvoi julkista taloutta ja toimeenpani verotuksen; maksoi viranhaltijoiden palkat; hallinnoi pyhäkköjä ja toteutti kaupungin yhteisten uskonnollisten juhlien vieton; tarkasti julkiset rakennukset, erityisesti puolustukselliset rakennelmat; tarkasti ratsuväen ja laivaston; vuokrasi valtion maita; sekä jakoi köyhäinavustukset vammautuneille. Bule osallistui myös oikeustoimiin tietyissä tapauksissa. Se kykeni rankaisemaan sen määräysvaltaa vastaan rikkoneita ja pystyi syyttämään viranomaisia virkarikkeistä.
Muissa kaupungeissa

Bulen jäsenmäärät, koostumus, tehtävät ja valtaoikeudet vaihtelivat eri kaupungeissa, ja Ateenan ulkopuolelta kaupunkien neuvostoista tiedetään vain vähän. Joissakin kaupungeissa, kuten Spartassa, bulea vastasi oligarkisempi vanhinten neuvosto gerusia.
Bulen olemassaolo tunnetaan antiikin lähteiden perusteella Ateena mukaan lukien ainakin seuraavista kaupungeista (suluissa nimitys ja jäsenmäärä, mikäli tiedossa):
Akragas
Akraifia
Aksos
Andros
Argos
Arkesine
Ateena (bule, 500)
Dardanos
Datala (?)
Delfoi
Delos
Dreros (”kaksikymmentä”(?))
Efesos
Elis
Epidamnos
Epidauros
Eresos
Eretria
Erythrai (120)
Euesperides
Folegandros
Gortyn (?)
Gryneion
Haliartos
Halieis
Halikarnassos
Herakleia Pontike
Histiaia
Hyettos
Iasos
Imbros
Ios
Iulis
Kalymna
Kameiros
Karthaia
Khaironeia
Khersonesos
Khios
Kolofon
Kopai
Koressia
Korintti (gerusia(?), 80)
Korkyra
Koroneia
Kos
Kyme, Aiolis
Kyme, Suur-Kreikka
Kyrene
Kyzikos
Lampsakos
Lebadeia
Lindos
Lokroi Epizefyrioi
Lyktos
Magnesia
Mantineia
Massalia
Megara
Miletos
Myrina
Mytilene
Myus
Nakone
Naksos
Nasos
Olbia
Olynthos
Orkhomenos
Paros
Poieessa
Poteidaia
Priene
Rhizenia
Rhodos
Samos
Sikinos
Sinope
Stratos
Stymfalos
Syrakusa
Tanagra
Tegea
Thasos
Theba
Thespiai
Tyras
Troizen
Tylissos
Ateenan Buleuterionin rauniot Agoralla.
Ateenan bulen tekemä päätös kaiverrettuna marmoristeleen, n. 440–425 eaa. Epigrafinen museo.
Linos

Linos (m.kreik. Λῖνος, lat. Linus) oli kreikkalaisessa mytologiassa kahden eri mieshahmon nimi.
Bardi

Linos oli boiotialainen bardi, joka opetti Heraklesta soittamaan. Herakles kuitenkin tappoi Linoksen tämän omalla lyyralla Linoksen huomautettua Heraklesta virheistä. Lähteestä riippuen Linoksen kerrotaan olleen Apollonin ja joko Uranian tai Kalliopen poika. Tosin hänet nimetään myös Amfimaroksen ja Uranian, Hermeen ja Uranian tai Oiagroksen ja Kalliopeen pojaksi.
Argoksen prinssi

Linos oli Apollonin ja Psamathen poika ja Argoksen prinssi. Hänen äitinsä hylkäsi hänet pelätessään isänsä Krotopoksen reaktiota ja jätti hänet paimenten kasvatettavaksi. Koirat repivät hänet kappaleiksi ja kun Krotopos surmasi myös tyttärensä, lähetti Apollon lapsia surmaavan kulkutaudin Argokseen.
Erkki Liikanen

| Erkki Liikanen |
| --- | --- |
 Erkki Liikanen  vuonna 2017.
Suomen Pankin pääjohtaja
 12.7.2004–12.7.2018  
Edeltäjä:  Matti Vanhala
Seuraaja:  Olli Rehn
EU:n teollisuudesta ja yritystoiminnasta vastaava komissaari
 Prodin komissio    17.9.1999–11.7.2004  
Edeltäjä:  Martin Bangemann
Seuraaja:  Olli Rehn
EU:n budjetista ja tarkastustoiminnasta vastaava komissaari
 Santerin komissio   25.1.1995–17.9.1999  
Edeltäjä:  Raniero Vanni d'Archirafi   Peter Schmidhuber
Seuraaja:  Michaele Schreyer
Suomen valtiovarainministeri
 Holkerin hallitus 30.4.1987–28.2.1990  
Edeltäjä:  Esko Ollila
Seuraaja:  Matti Louekoski
Suomen Punaisen Ristin puheenjohtaja
 2008–2014  
Edeltäjä:  Kalevi Kivistö
Seuraaja:  Pertti Torstila
Kansanedustaja
 22.1.1972–31.8.1990  
Ryhmä/puolue:  Sosialidemokraattinen eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Mikkelin läänin vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. syyskuuta 1950 (ikä 74) Mikkeli
Puoliso:  Hanna-Liisa Issakainen (1971–)
Tiedot
Puolue:  SDP
Erkki Antero Liikanen (s. 19. syyskuuta 1950 Mikkeli) on suomalainen poliitikko, joka oli Suomen Pankin pääjohtaja 2004–2018. Hän on myös Euroopan keskuspankin neuvoston jäsen (2004–) ja Kansainvälisen valuuttarahaston hallintoneuvoston jäsen (2004–). Hän oli pitkäaikainen SDP:n kansanedustaja, valtiovarainministeri, suurlähettiläs ja ensimmäinen suomalainen Euroopan unionin komission jäsen.
Kun Liikanen oli ehdolla komissaariksi tammikuussa 1995, EU:n valiokunnat kritisoivat Liikasta ja muita Pohjoismaiden ehdokkaita siitä, etteivät he kyenneet määrittämään vastuualueitaan riittävän tarkasti. Jacques Santerin komissio hyväksyttiin kuitenkin EU:n parlamentin äänestyksessä 18. tammikuuta selvin lukemin. Liikasen vastuualueina komissiossa olivat budjetti- ja henkilöstöasiat.
Kesäkuussa 2008 Liikanen valittiin Suomen Punaisen Ristin puheenjohtajaksi. Hän toimi järjestön puheenjohtajana kaksi kautta vuoteen 2014 asti. Vuosina 2019–2022 Liikanen toimi Suomen Sinfoniaorkesterit ry:n puheenjohtajana. Vuodet 2022–2024 Liikanen toimii IFRS-säätiön puheenjohtajana . Hän osallistui vuoden 2022 Bilderberg-kokoukseen.
Elämä ja ura

Liikanen valmistui ylioppilaaksi Mikkelin lyseosta vuonna 1969 ja valtiotieteen kandidaatiksi kansantaloustieteestä Helsingin yliopistosta 1975. Hän oli Suomen kaikkien aikojen nuorin kansanedustajana päästessään eduskuntaan 21-vuotiaana.
Ura

2004–2018 Suomen Pankin pääjohtaja
1999–2004 Euroopan komission jäsen eli komissaari vastuualueena yritystoiminta ja tietoyhteiskunta
1995–1999 Euroopan komission jäsen eli komissaari vastuualueena budjetti, henkilöstö ja hallinto, kääntäminen ja komission tietotekniikka
1990–1994 suurlähettiläs, Suomen edustaja Euroopan unionissa
1987–1990 valtiovarainministeri Harri Holkerin hallituksessa
1983–1987 eduskunnan pankkivaltuusmies Suomen Pankissa (varapuheenjohtaja)
1981–1987 Sosialidemokraattisen Puolueen puoluesihteeri
1980–1989 Outokumpu Oyj:n hallintoneuvoston jäsen ja sittemmin puheenjohtaja
1978–1990 SDP:n puoluetoimikunnan jäsen
1978, 1982, 1988 presidentin valitsijamies
1973–1984 Mikkelin kaupunginvaltuuston jäsen
1972–1990 kansanedustaja, sivistysvaliokunnan jäsen (1972–1975), maa- ja metsätalousvaliokunnan varapuheenjohtaja (1977–1979), ulkoasiainvaliokunnan jäsen (1975–1982) ja puheenjohtaja (1983–1987)
1970–1974 Teiniliiton puheenjohtaja
Yksityiselämä

Erkki Liikasen puoliso on valtiotieteen tohtori Hanna-Liisa (Assi) Liikanen. Heillä on kaksi tytärtä. Liikanen harrastaa  maratonjuoksua . Hänen veljenpoikansa Veli Liikanen toimi Vihreän liiton puoluesihteerinä vuosina 2019–2023.
Tuotanto

Brysselin päiväkirjat 1990–1994.  (Toimittanut Eila Nevalainen)  Helsinki:  Otava, 1995.  ISBN 951-1-13832-4
Olin joukon nuorin.  Helsinki:  Otava, 2019.  ISBN 978-951-1-30789-1
Komissaari.  Helsinki:  Siltala, 2021.  ISBN 978-952-234-815-9
Luottamustehtäviä

Urheiluopistosäätiön valtuuskunnan jäsen
Suomen Punaisen Ristin puheenjohtaja
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Erkki Liikanen Wikimedia Commonsissa
Erkki Liikanen Suomen Pankin sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
.aspx Erkki Liikanen Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Liikanen, Erkki hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Matti Vanhala | Suomen Pankin pääjohtaja 2004–2018 | Seuraaja: Olli Rehn |
| --- | --- |
Suomen EU-komissaari 1995–2004: Seuraaja: Olli Rehn
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Esko Ollila | Suomen valtiovarainministeri 1987–1990 | Seuraaja: Matti Louekoski |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Ulf Sundqvist | Sosialidemokraattisen puolueen puoluesihteeri 1981–1987 | Seuraaja: Ulpu Iivari |
| n k Santerin komissio (1995–1999) |
| --- | --- |
Martin Bangemann • Emma Bonino • Ritt Bjerregaard • Leon Brittan2 • Hans van den Broek • Édith Cresson • João de Deus Pinheiro • Franz Fischler • Anita Gradin • Pádraig Flynn • Neil Kinnock • Erkki Liikanen • Manuel Marin2 • Karel Van Miert • Mario Monti • Marcelino Oreja • Christos Papoutsis • Jacques Santer1 • Yves-Thibault de Silguy • Monika Wulf-Mathies
1 = Puheenjohtaja. 2 = Varapuheenjohtaja.
| n k Prodin komissio (1999–2004) |
| --- | --- |
Joaquín Almunia2004 • Péter Balázs2004 • Michelle Barnier1999–2004 • Jacques Barrot2004 Frits Bolkestein • Joe Borg2004 • Philippe Busquin1999–2004 • David Byrne • Anna Diamantopoulou1999–2004 • Stavros Dimas2004 • Ján Figeľ2004 • Franz Fischler • Dalia Grybauskaitė2004 • Danuta Hübner2004 • Siim Kallas2004 • Sandra Kalniete2004 • Neil Kinnock2 • Markos Kyprianou2004 • Pascal Lamy • Erkki Liikanen1999–2004 • Louis Michel2004 • Mario Monti • Poul Nielson • Loyola de Palacio2 • Chris Patten • Janez Potočnik2004 • Romano Prodi1 • Viviane Reding • Olli Rehn2004 • Michaele Schreyer • Pedro Solbes1999–2004 • Pavel Telička2004 • Günter Verheugen • António Vitorino • Margot Wallström
1 = Puheenjohtaja. 2 = Varapuheenjohtaja.
| n k Suomen Pankin pääjohtajat |
| --- | --- |
 Sacklén  Idestam  Lode  Winter  C. W. Trapp  Born  Federley  R. Trapp  Edelheim  Blidberg  Björkman  von Haartman  Florin  von Troil  Charpentier  Wegelius  von Collan  Stenroth  Ramsay  Ryti  Rangell  Ryti  Tuomioja  von Fieandt  Waris  Koivisto  Karjalainen  Kullberg  Hämäläinen  Vanhala  Liikanen  Rehn 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat 
Henkilöt:  DDB  Elonet  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Eduskunta  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Iris

Iris ja Iiris voivat viitata ainakin seuraaviin asioihin:
Iris ja Iiris, naisen etunimi
Iiris eli värikalvo, silmän etuosan rakenne
Iris, sateenkaaren henkilöitymä ja jumalten viestinviejä kreikkalaisessa mytologiassa
7 Iris, asteroidi, joka on nimetty yllä mainitun mytologian hahmon mukaan
Iris, kurjenmiekat eli iirikset, kurjenmiekkakasveihin kuuluva suku
iiris, optiikan elementti
Iiris-keskus, Näkövammaisten palvelu- ja toimintakeskus Helsingissä
IRIS, kantoraketti
IRIS-T, ilmataisteluohjus
Iris, trooppinen hirmumyrsky, joka iski Keski-Amerikkaan vuonna 2001
Iris Racing, sveitsiläinen pikkuformulatalli
Iris-keramiikka, Porvoossa 1897–1902 toimineen Aktiebolaget Iris -yhtiön keramiikkatuotanto
IRIS², eurooppalainen satelliittikonstellaatio
Laivoja

HMS Iris (1908),  Ruotsin laivaston Plejad-luokan torpedovene
Iris (M920), Belgian merivoimien alus, myöhemmin Ranskan laivaston miinantorjunta-alus FS Verseau (M651)
Tietotekniikka

IRIS GL, SGIn grafiikkarajapinta ja OpenGL:n edeltäjä
IRIS, SGIn työasemasarja
Iris Graphics, Intelin suoritinsarja
Populaarikulttuuri

Iris, Richard Eyren ohjaama brittiläinen draamaelokuva vuodelta 2001
Iris, Ulrika Bengtsin ohjaama lastenelokuva vuodelta 2011
Iris, eteläkorealainen televisiosarja vuodelta 2009
Iris, Pietro Mascagnin ooppera
Iiris, Absoluuttisen Nollapisteen albumi vuodelta 2007
Iiris, rap metal -yhtye Apinan studioalbumi vuodelta 2017
”Iris”, The Goo Goo Dolls -yhtyeen kappale elokuvasta Enkelten kaupunki
Iris, Pokémon
Henkilöitä

Iris Murdoch (1919 – 1999), irlantilaissyntyinen kirjailija ja filosofi
Donnie Iris (oik. Dominic Ierace, s. 1943), yhdysvaltalainen rockmuusikko
Iiris (s. 1991), virolainen muusikko
Iiris Suomela (s. 1994), suomalainen poliitikko
Julkaisuja

Iris, suomalainen taidelehti
Iiris, suomalainen ikäkausilehti
Iris, hollantilainen sarjakuvalehti
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Iris”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kajaanin ravirata

| Kajaanin ravirata |
| --- | --- |
Sijainti:  Kuluntalahti, Kajaani
Koordinaatit:  64.277144°N, 27.845342°E
Omistaja:  Kainuun Ravirata Oy
Kajaanin ravirata sijaitsee noin yhdeksän kilometriä Kajaanin keskustan pohjoispuolella Kuluntalahden kylässä yhdystie 8803:n varrella. Se on yksi Suomen 18 maakuntaradasta ja vuonna 2021 radalle on suunniteltu yhdeksän kilpailupäivää, joista yksi on poniravipäivä.
Kajaanin ravirata on ainoa maakuntarata, jossa järjestetään kilpailuja ainoastaan kesäkaudella. Suuremmista raviradoista poiketen Kajaanissa on ainoastaan puurakenteinen avokatsomo, eikä sisätiloissa olevaa lämmitettyä istumakatsomoa. Vuonna 2008 radalle valmistui muun muassa uusi kahvila-ravintola sekä totopelien myyntiä varten tarkoitetut sisätilat. Vuoden 2020 remontissa avokatsomo muutettiin suljetuksi ulkokatsomoksi. Kajaanin radan pinta on tunnettu punaisesta hiekastaan.