stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lentokone ensimmäisessä maailmansodassa
Ensimmäinen maailmansota

Ensimmäisen maailmansodan alussa sotaan osallistuvien maiden lentokoneiden lukumäärät olivat hyvin pieniä. Saksalla oli käytössään (hieman laskentatavasta riippuen) 266–296 sotilaskäyttöön tarkoitettua lentokonetta, Ranskalla 134, Britannialla 163–183, Venäjällä noin 250 ja Itävalta-Unkarilla noin 100.
Sodan sytyttyä lentokoneita käytettiin pääasiassa tiedusteluun. Aluksi vastapuolen lentäjät tervehtivät toisiaan toverillisesti ilmassa, mutta pian vedettiin esiin pistoolit ja revolverit. Pian koneita alettiin varustaa erilaisilla konekivääreillä. Tästä koitui aluksi kuitenkin vakavia ongelmia, koska konekiväärin ampumat luodit pystyivät rikkomaan oman lentokoneen potkurin ja siipien päälle asennetussa konekiväärissä oli myös omat haittansa.
Saksalaisten kehitettyä järjestelmän, joka tahdisti luodit koneen potkurin kanssa, he pääsivät selkeästi niskan päälle koneiden välisissä ilmataisteluissa. Lopulta myös ranskalaiset ja britit saivat keksinnön käsiinsä ja varustivat koneensa tahdistimilla. Ensimmäisessä maailmansodassa syntyivät lähes kaikki nykyaikaisen ilmasodankäynnin muodot. Koneita käytettiin laajasti ilmapommituksiin, rynnäköintiin vihollisen maakohteita vastaan rintamalla ja niillä pyrittiin saavuttamaan ilmaherruus. Saksa, Ranska ja Britannia rakensivat sodanaikana 50 000–60 000 konetta, eli yhteensä lähes 200 000 konetta. Yleisin lentokonemalli sodassa oli yksipaikkainen, yksimoottorinen kaksitasohävittäjä. Moottorissa oli 150–250 hevosvoimaa ja se antoi 150–210 km/h nopeuden. Pommikoneet sitä vastoin olivat kaksimoottorisia ja sodan loppupuolella oli jo nelimoottorisiakin pommikoneita. Pommikoneilla tehtiin strategisia pommituksia muun muassa kaupunkeihin. Pommikoneiden pieni asekuorma ja lyhyt toimintasäde piti strategiset pommitukset vaikutuksiltaan vähäisinä. Pommitukset aiheuttivat paljon kauhua, mutta vähän aineellisia vahinkoja.
Ensimmäisen maailmansodan aikana hävittäjä-ässistä tuli tärkeitä propagandahahmoja. Noin 30 ässää pääsi 40 ilmavoittoon. Eniten ilmavoittoja oli saksalaisella Manfred von Richthofenilla ja ranskalaisella René Fonckilla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Rosebud's WWI and Early Aviation Image Archive (Arkistoitu – Internet Archive)
Bombing during World War I (Arkistoitu – Internet Archive)
Flyboys - World War I aviation movie
- Aerial Russia - the Romance of the Giant Airplane - aviation in Russian before and during WWI - online book
Aircraft of the AEF - Caproni Ca.3
Aerei Italiani (italiaksi)
Karjasillan koulu

| Karjasillan koulu> Karjasillan keskikoulu Karjasillan yhteiskoulu |
| --- | --- |
 Koulun pääsisäänkäynti kesällä 2007
Sijainti:  Höyhtyä, Oulu
Tyyppi:  peruskoulu
Perustettu:  1955
Lakkautettu:  2014
Karjasillan keskikoulu vuonna 1961
Karjasillan koulu oli Oulun Höyhtyän kaupunginosassa toiminut perusasteen oppilaitos. Samassa rakennuksessa toimi myös Karjasillan lukio. Yläasteella oli tarjolla liikuntapainotteinen linja ja lukio puolestaan tunnettiin tietokonepainotteisuudestaan. Koulu yhdistettiin Kastellin kouluun ja siirrettiin uuteen Kastellin monitoimitaloon elokuussa 2014. Vanha koulurakennus purettiin 2020.
Historia

Sotien jälkeen Oulun kaupunkiin perustettiin lukuisia yksityisiä oppikouluja. Karjasilta sai keskikoulun perustamisluvan keväällä 1955 ja koulun toiminta alkoi heti seuraavana syksynä. Lukioluokat koululle myönnettiin 1961, jolloin nimikin muuttui Karjasillan keskikoulusta Karjasillan yhteiskouluksi. Toiminta yksityisenä oppikouluna päättyi kesään 1974, jolloin Oulussa siirryttiin peruskoulujärjestelmään. Karjasillan yhteiskoulu siirtyi Oulun kaupungin omistukseen ja se jaettiin hallinnollisesti Karjasillan yläasteeksi ja lukioksi. Karjasillan keskikoulun ja yhteiskoulun rehtorina toimi koko yksityisomistuksen ajan 1955–1974 Laila Lakkala.
Koulun toiminta aloitettiin Aleksanterintorin kansakoulussa. Kaupungilta saatiin omaa koulutaloa varten tontti Lintulammentien varrelta Höyhtyän kaupunginosasta läheltä Karjasiltaa. Koulurakennuksen suunnitteli arkkitehti Osmo Sipari ja se valmistui vuonna 1958.
Tunnettuja oppilaita

Miika Juntunen, jalkapalloilija
Noora Laukkanen, uimari
Sakari Palsola, jääkiekkoilija
Kari Tykkyläinen, kuvanveistäjä
Aiheesta muualla

Yläasteen kotisivu syksyllä 2012. Internet Archive.
Koulun sisäpihaa keväällä 2011
Vihtori Herttua

Lapuan liikkeen kolmihenkinen johto eli ”triumviraatti” vuonna 1930. Vasemmalta Iivari Koivisto, Vihtori Kosola ja Vihtori Herttua.
Herman Vihtori Herttua (21. maaliskuuta 1886 Ylistaro – 14. syyskuuta 1941) oli suomalainen maanviljelijä, joka kuului Lapuan liikkeen johtoon 1930-luvun alussa.
Herttuan vanhemmat olivat talollinen Herman Herttua ja Anna Tarkkanen. Hän kävi kansakoulun ja toimi sitten maanviljelijänä kotiseudullaan. Herttua oli Ylistaron suojeluskunnan esikunnan ja piiriesikunnan jäsen, kuului Ylistaron kunnanvaltuustoon ja oli myös kokoomuspuolueen valtuuskunnan jäsen.
Huhtikuussa 1930 Herttua valittiin Lapualla pidetyssä kokouksessa Etelä-Pohjanmaalla syntyneen kommunisminvastaisen kansanliikkeen johtoon yhdessä Vihtori Kosolan ja Iivari Koiviston kanssa. Tätä kokousta pidetään Lapuan liikkeen varsinaisena syntyhetkenä. Herttua erotettiin liikkeen valtuuskunnasta kesäkuussa 1931, kun hän oli taloudellisten ongelmiensa vuoksi vuotanut sisäpiiritietoja ruotsalaisille sanomalehdille. Hän oli menettänyt omaisuutensa rahoitettuaan kieltolain aikana ylistarolaisten järjestämää pirtulaivaa, joka oli ajanut karille.
Herttua valittiin vuoden 1931 presidentinvaaleissa kokoomuksen valitsijamieheksi, mutta hän ei sairastumisen vuoksi voinut osallistua presidentin valintaan, johon lähetettiin hänen sijastaan varamies Viljo Knaapi.
Herttua jatkoi kommunismin vastaista toimintaansa myös Lapuan liikkeen jälkeen. Hän oli yksi Isänmaallinen kansanliikkeen perustajista, mutta samoin kuin Vihtori Kosola, hänet pian syrjäytettiin sen johdosta.
Vuonna 1938 Herttua joutui poliisin kuultavaksi, kun Vietti Nykäsen asunnolta löydettiin kotietsinnän yhteydessä kirjeitä, joissa miehet suunnittelivat vallankaappausta. Suunnitelmien motiivina oli uusi hallitus, jonka kokoonpano ei miellyttänyt Herttuaa ja Nykästä. Tavoitteena oli syrjäyttää Carl Axel Lindh Vapaussodan Rintamamiesten Liiton johdosta ja sen jälkeen toteuttaa vallankaappaus liiton avustuksella. Nykäsen ja Herttuan yritykset taivutella Rintamamiesliittoa suunnitelmansa tueksi olivat julkisia ja tuloksettomia, jonka vuoksi Valtiollinen poliisi pääsi miesten jäljille.
Irtolastialus

Irtolastialus Sabrina I
Irtolastialuksen lastitiloja
Irtolastialus, bulkkialus tai bulkkeri on rahtilaiva, joka kuljettaa pakkaamatonta irtolastia, kuten viljaa, kivihiiltä, malmia tai sementtiä. Alusten täytyy olla tarkasti suunniteltuja ja ylläpidettyjä, sillä niiden on kestettävä muun muassa syövyttäviä aineita ja ne saattavat joutua alttiiksi lastin siirtymiselle. Lastin siirtyminen taas voi johtaa koko aluksen kaatumiseen. Aluksen suuret kansiluukut ovat tärkeitä lastin tehokkaalle käsittelylle, mutta lisäävät tulvimisen riskiä. lähde?
Norjalaisen Bergesen d.y. ASAn omistama M/S Berge Stahl on maailman suurin irtolastialus. lähde?
Historia

Maailman ensimmäinen irtolastialus valmistui vuonna 1852. Tätä ennen ei ollut irtolastin kuljettamiseen erikoistuneita laivoja, vaan lasti pakattiin säkkeihin ja säkit pakkauslavoille, jotka sitten nostettiin nosturilla laivaan. lähde?
Harriet Taylor Mill

Harriet Taylor Mill.
Harriet Taylor Mill (o.s. Harriet Hardy; 8. lokakuuta 1807 Lontoo, Englanti – 3. marraskuuta 1858 Avignon, Ranska) oli englantilainen filosofi ja naisten oikeuksien puolustaja. Hän avioitui lääketukkukauppias John Taylorin kanssa 14. maaliskuuta 1826. Heille syntyi kolme lasta, Herbert (1827), Algernon (1830) ja Helen (1831).
Harriet Taylor tapasi filosofi ja taloustieteilijä John Stuart Millin vuonna 1830, ja he aloittivat suhteen. Vaikka Mill vieraili Tayloreiden luona lähes päivittäin, John Taylor suhtautui asiaan suvaitsevaisesti. Vuonna 1833 Harriet Taylor muutti kuitenkin miehensä vaatimuksesta erilliseen asuntoon. Tytär Helen muutti äitinsä mukana, ja pojat jäivät isänsä luo. John Taylor sairastui syöpään ja kuoli 18. heinäkuuta 1849. Harriet Taylor huolehti miehestään tämän kuolemaan saakka.
Harriet Taylor ja John Stuart Mill avioituivat huhtikuussa 1851. Harriet Taylor Mill kuoli tuberkuloosiin vuoden 1858 marraskuussa.
Kirjallinen tuotanto

Harriet Taylor Mill osallistui John Stuart Millin teoksen Vapaudesta (On Liberty, 1859) kirjoittamiseen ja Principles of Political Economy (1848) -teoksen yhteiskuntafilosofiaa käsittelevän kappaleen muotoiluun. Hän kirjoitti myös joitakin runoja, kirja-arvosteluja ja esseitä. Heinäkuussa 1851 Taylor Millin artikkeli The Enfranchisement of Women julkaistiin Westminster Review -lehdessä nimettömänä. Artikkelissaan Taylor Mill esittää pääosin samoja argumentteja naisen asemasta kuin John Stuart Mill vuonna 1869 ilmestyneessä teoksessaan Naisen asema.
Rembrandt Bugatti

Rembrandt Bugatti
Rembrandt Bugatti (16. lokakuuta 1884 – 8. tammikuuta 1916) oli italialainen kuvanveistäjä. Hän syntyi Milanossa tunnettuun taiteilijasukuun: myös isä Carlo Bugatti oli alan merkkinimiä. Rembrandt oli autosuunnittelija Ettore Bugattin nuorempi veli.
Bugatti opiskeli Milanon taideakatemiassa. Hän oli lahjakas piirtäjä, jonka ominta aihepiiriä olivat eläimet.
Bugatti muutti 1900-luvun alussa perheineen Pariisiin, missä hänet hyväksyttiin Société Nationale des Beaux-Artsin jäseneksi. Seuraavaksi he muuttivat Antwerpeniin, missä oli sekä vilkkaat taiteilijapiirit että suuri eläintarha. Eläintarhassa hän työskenteli muun muassa taidelajien olympiavoittajan Albéric Collinin kanssa. Bugatti teki Antwerpenin-vuosinaan veistoksen takajaloilleen nousevasta elefantista, jota hänen veljensä käytti koristamaan Bugatti Royale -autoa 1920-luvulla.
Hän vajosi myöhempinä vuosinaan syvään masennukseen, joka johti hänen itsemurhaansa 31-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rembrandt Bugatti Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Australia  Alankomaat 
Taiteenala:  KulturNav  Musée d'Orsay  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Dizionario Biografico degli Italiani  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Mika Helkearo

| Mika Helkearo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 4. lokakuuta 1960 (ikä 64) Forssa, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Divarin Gretzky
Pelipaikka:  hyökkääjä
Pituus:  180 cm
Paino:  82 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1977–1996
Seurat:  Forssan Palloseura (I-divisioona) HIFK (SM-liiga) HPK (SM-liiga) Jokerit (SM-liiga)
Mika Helkearo (s. 4. lokakuuta 1960 Forssa) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on I-divisioonan kaikkien aikojen paras pistemies 817 pisteellä (295+522) 580 ottelussa.
Helkearo edusti lähes koko uransa ajan kasvattajaseuraansa I-divisioonan Forssan Palloseuraa. Hän oli voittamassa Suomen mestaruutta HIFK:n paidassa kaudella 1982–1983 sekä pelasi yhden ottelun Jokereissa, kun joukkue voitti mestaruuden kaudella 1993–1994. HPK:ssa hän pelasi kaudella 1983–1984.
Helkearo edusti kahdesti Suomea nuorten arvokilpailuissa: Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1978, joissa Suomi voitti kultaa, sekä maailmanmestaruuskilpailuissa 1980, joissa Suomi saavutti hopeaa.
Hän lopetti lähes 20 vuotta kestäneen pelaajauransa SM-liigan karsintoihin keväällä 1996. Silloin FoPS hävisi TuTolle.
Forssan Palloseura on jäädyttänyt Mika Helkearon pelinumeron 15 (seura on jäädyttänyt yhteensä kolme pelinumeroa).
Aiheesta muualla

Mika Helkearo Eurohockey.com. (englanniksi)
Henri Haaraniemi

| Henri Haaraniemi |
| --- | --- |
 Haaraniemi vuonna 2008.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Henri Haaraniemi
Syntynyt: 23. kesäkuuta 1988 (ikä 36)
Kansalaisuus:   Suomi
Lentopalloilija
Pituus:  195 cm
Paino:  88 kg
Pelaajaura
Ammattilaisjoukkueet
2011–2012:  Pielaveden Sampo
Henri Haaraniemi (s. 23. kesäkuuta 1988) on suomalainen lentopalloilija. Hän pelaa kaudella 2013–2014 Vaasan Kiistossa 1-sarjaa.
Kaudella 2011–2012 hän pelasi Pielaveden Sammossa Lentopallon SM-liigaa.
Pelipaikaltaan Haaraniemi on keskitorjuja.
Ura

Haaraniemi aloitti lentopallouransa Seinäjoen Maila-Jussien riveissä juniorina. Lentopallopuolen erkaannuttua Jusseista Haaraniemen seuraksi muuttui Seinäjoki-Lentis. Seinäjoki Lentiksessä hän voitti kaudella 2005 B-ikäisten SM-hopeaa.
Vuonna 2005 Haaraniemi lähti opiskelemaan Kuortaneen urheilulukion lentopallolinjalle. Kuortaneella Haaraniemi pelasi 2-sarjaa ensimmäisen kautensa, ja kaudella 2006 hän pelasi ensimmäistä kertaa 1-sarjassa. Kauden 2006 jälkeen Kuortaneen urheiluopiston joukkue hajosi eripuolelle Suomea ja Haaraniemi alkoi pelata Nurmon Jymyssä 1-sarjaa. Kausi huipentui liigakarsintoihin, joissa Jymy lopulta putosi.
Kauden jälkeen Haaraniemi teki sopimuksen SM-liigajoukkue Raision Loimun kanssa ja pelasi joukkueessa ensimmäisen kautensa Lentopallon SM-liigassa kaudella 2007–2008. Hän voitti Loimussa muun muassa seurajoukkueiden Pohjoismaiden mestaruuden, kun Loimu järjesti kilpailut Raisiossa.
Kaudeksi 2008-2009 Haaraniemi teki sopimuksen Nurmon Jymyn kanssa 1-sarjaan.
Muuta

Haaraniemi on pelannut vuonna 1988 syntyneiden nuorten maajoukkueessa. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 2007 Kuortaneen urheilulukiosta. Haaraniemi opiskelee Kuortaneen Urheiluopistossa liikuntaneuvojaksi.
Saavutukset

Seurajoukkueiden PM-kultaa 2008
B-junioreiden SM-hopeaa 2005
Joukkueet

2004–2005 Kuortaneen Urheiluopisto (2-sarja)
2005–2006 Kuortaneen Urheiluopisto (1-sarja)
2006–2007 Nurmon Jymy (1-sarja)
2007–2008 Raision Loimu (SM-liiga)
2008–2009 Nurmon Jymy (1-sarja)
2011–2012 Pielaveden Sampo (SM-liiga)
2012–2013 Kuutoset Volley (1-sarja)
2013–2014 Vaasan Kiisto (2-sarja)
Kristiina (majakka)

| --- | --- |
Sijainti:  Kristiinankaupunki Suomi
Vesistö:  Selkämeri 
| --- | --- |
Korkeus:  22,7 m
Materiaali:  teräs 
Värit:  Musta, keltainen 
| --- | --- |
Valmistunut:  1991
| --- | --- |
Valon korkeus:  22,7 m
Valonkanto:  22,59 km
Valon ominaisuudet:  Fl(2) W 20s 
Tutka:  T 
| --- | --- |
ARLHS:  FIN023, FIN101 
Admiralty:  C4328.2 
List of Lights:  28896 
MarineTraffic:  1000005994 
NGA:  116-17663 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kristiina on vuonna 1991 rakennettu pohjamajakka Pohjanlahdessa, Kristiinankaupungin alueella. Se sijaitsee Karhusaaren voimalaan johtavan väylän suulla. Majakka on 22,7 metriä korkea, ja se toimii tuuli- ja aurinkoenergialla. Valo kantaa 12,2 meripeninkulmaa. Kristiina on valettu kiinni merenpohjaan räjäytettyyn kuoppaan. Majakkatornissa on taso helikopteria varten. Rakennuksen yläosalla ja helikopteritasolla on painoa yhteensä 60 tonnia.
Merenpohjaan upotettu lieriönmuotoinen teräspilari hitsattiin kokoon Karhusaaren satamassa Kristiinankaupungissa. Kun pilari valmistui, alettiin sitä hinata ulos merelle. Pilari kuitenkin upposi sataman suulle. Lopulta se kuitenkin saatiin nostettua pintaan ja upotettua sitä varten räjäytettyyn kuoppaan.
Majakka on kehittyneempi versio Suomen leijonan majakasta sekä muodoiltaan että rakenteeltaan.
Naisen asema

| --- | --- |

Kirjailija:  [[ ]]
Suomennos
Ulkoasu:  sid.
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Naisen asema (alkuteos The Subjection of Women) on filosofi ja taloustieteilijä John Stuart Millin vuonna 1869 ilmestynyt teos sukupuolten välisestä tasa-arvoisesta asemasta lain edessä. Millin puoliso Harriet Taylor Mill avusti kirjan kirjoittamisessa.
Teos ilmestyi suomeksi vuonna 1910 nimellä Naisen asema, ja sen on suomentanut Lyyli Vihervaara. Alkuteoksen nimeä vastaisi paremmin nimi "Naisten alistamisesta". Näköispainos teoksesta on ilmestynyt vuonna 2004.
Mill esitti kirjassa, että toisen sukupuolen oikeudellinen vallanalaisuus toiseen sukupuoleen nähden on suuri este ihmiskunnan edistymiselle
École polytechnique

Juhlaunivormuun pukeutuneita École polytechiquen opiskelijoita.
École polytechnique on yksi Ranskan tunnetuimmista insinöörien koulutuslaitoksista. Se on toiminut suurimman osan historiastaan Pariisissa tai sen lähiympäristössä, vuodesta 1976 alkaen Palaiseaussa. Ensimmäiset naisopiskelijat otettiin vuonna 1972.
Tämä teknillisen korkeakoulutuksen esikuvana toiminut instituutio perustettiin vuonna 1794 nimellä Yleisten töiden keskuskoulu. Eräs perustamisen aktiivisimmista taustavaikuttajista oli Gaspard Monge, joka oli nuorena toimiessaan sotilasoppilaitoksen piirtäjänä keksinyt erityisesti tekniikan kehitykselle tärkeän matematiikan alan, deskriptiivisen geometrian.
Perustamisestaan lähtien École polytechnique on ollut erityisasemassa muihin korkeakouluihin verrattuna. 1900-luvun puolivälistä asti sitä on kutsuttu lisänimellä X, joka juontuu opintojen matematiikkapainotuksesta.
École polytechnique on ollut perinteisesti väylä Ranskan yhteiskunnan merkittävimpiin asemiin. Sen entiseen opiskelijakuntaan mahtuu niin poliitikoita, upseereita, tutkijoita kuin elinkeinoelämän vaikuttajiakin. Melkein kaikki 1800-luvun merkittävät matemaatikot opettivat myös École polytechniquessa tai sen yhteyteen perustetussa École normalessa. Pariisin yliopiston merkitys matematiikan kehityksen kannalta oli 1700- ja 1800-luvuilla vähäinen.
École polytechnique oli sotilaslaitos aina vuoteen 1970 asti. Nykyisin se on Ranskan puolustusministeriön suoraa tukea nauttiva julkinen koulutus- ja tutkimuslaitos.
Koulu on myöntänyt insinööritutkintoja vuodesta 1937. Nykyinen koulutus on joko maisteri- (vuodesta 2005) tai tohtoritasoista (vuodesta 1985). Kun alkuperäisen todistuksen otsikkona oli d'ingénieur diplômé de l'École polytechnique, tutkinnon suorittaneita nimitetään polyteknikoiksi, ransk. polytechniciens). École polytechnique kuuluu nykyisin osana kokonaisuuteen nimeltään ParisTech.
The Times Higher Education Supplementin julkaiseman vuoden 2007 rankingin mukaan École polytechnique on maailman 28. paras korkeakoulu. Vuoden 2007 Shanghain listalla sen sijoitus on puolestaan 203–304.
École polytechniquen pääsykokeet tunnetaan erittäin vaativina.
Klaipėda

| Klaipėda |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Klaipėda
 Koordinaatit: 55°42′N, 21°8′E 
Kaupunki:  
Perustettu:  1252
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Vytautas Grubliauskas
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  98,35 km²
Väkiluku (2012)  ():  160 361
 
 klaipeda.lt 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Klaipėdan sataman kautta kulkee noin 20 miljoonaa tonnia lastia joka vuosi.
Klaipėda (saks. Memel, puol. Kłajpeda) on Liettuan kolmanneksi suurin kaupunki ja samalla maan suurin rannikkokaupunki. Se on myös maan ainoa satama Itämerellä. Kaupungissa oli 160 361 asukasta vuonna 2012. Klaipėdan väkiluku on ollut laskussa vuoden 1989 lukemasta 204 248. Kaupungin satama leviää noin kymmenen kilometriä pitkälle rantakaistaleelle ja on yksi Baltian maiden suurimpia.
Klaipėdassa on samankaltaista arkkitehtuuria kuin Saksassa, Englannissa ja Tanskassa. Suositut merenrantakohteet Neringa ja Palanga sijaitsevat lähellä Klaipėdaa.
Historiaa

Klaipėdan perustivat balttilaiset heimot 1100-luvulla. Pitkän aikaa se kuului Itä-Preussiin, jolloin sitä kutsuttiin Memeliksi.
Itämeren satamakaupungin perustivat Saksalaisen ritarikunnan ritarit vuonna 1252, jolloin he miehittivät alkuperäisen asutuksen perustaakseen sinne tukikohtansa. Tuolloin kaupunkia kutsuttiin nimellä Castrum Memele, (saksaksi Memelburg, myös Mimmelburg). Vuonna 1254 Memelburgille annettiin Lyypekin kaupunginoikeus. Ritarikunta käännytti alueen kristinuskoon. Melno-Seen rauha 1422 asetti rajan Preussin ja Liettuan välille. Memelburg liitettiin Preussiin ja raja pysyi muuttamattomana vuoteen 1919, ja oli siten yksi kauimmin muuttumattomana säilynyt raja Euroopassa. Preussin herttuakunta oli Puolan vasalli ja myöhemmin osa Puola-Liettuaa. Vuosina 1629–1635 Ruotsi hyökkäsi ja miehitti kaupunkia. Saksan yhdistyessä Preussin johdolla Memelistä tuli Saksan keisarikunnan koillisin kaupunki. Rautatieaseman kaupunki sai 1875. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen, vuonna 1919, Memel asetettiin ympärysvaltojen alaisuuteen.
Versailles’n rauhan jälkeen kaupunki ympäristöineen erotettiin Saksasta, ja Memelin alue oli Kansainliiton mandaattihallintoalueena ranskalaisten hallitsemana. Liettualaiset kuitenkin hyökkäsivät alueelle 1923 ja ranskalaiset vetäytyivät.
Kansallissosialistisen työväenpuolueen Saksassa tapahtuneen valtaannousun jälkeen ja Saksan saatua hallintaansa Itävallan, Sudeetit, Böömin ja Määrin, Saksa vaati myös Memeliä. Se liitettiin Saksaan 22. maaliskuuta 1939 ennen toisen maailmansodan alkua.
Toisen maailmansodan loppuvaiheissa, loppuvuodesta 1944, asukkaat pakenivat taisteluita. Puna-armeija valtasi kaupungin tammikuussa 1945 ja se annettiin takaisin Liettuan sosialistiselle neuvostotasavallalle. Monet jäljelle jääneistä asukkaista karkotettiin Siperiaan ja loput siirrettiin Saksaan.
Historiaa > Asukasluvun kehitys

| Vuosi | 1890 | 1925 | 1959 | 1970 | 1979 | 1989 | 2001 | 2011 | 2012  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Väkiluku | &&&&&&&&&&019282.&&&&0019 282 | &&&&&&&&&&035927.&&&&0035 927 | &&&&&&&&&&089923.&&&&0089 923 | &&&&&&&&&0140012.&&&&00140 012 | &&&&&&&&&0175834.&&&&00175 834 | &&&&&&&&&0204248.&&&&00204 248 | &&&&&&&&&0192954.&&&&00192 954 | &&&&&&&&&0162360.&&&&00162 360 | &&&&&&&&&0160361.&&&&00160 361 |
Ilmasto

Alla oleva taulukko kuvaa Klaipėdan ilmastoa. Tiedot ovat vertailukaudelta 1961–1990 ellei toisin mainita.
| Klaipėdan ilmasto | Tam | Hel | Maa | Huh | Tou | Kes | Hei | Elo | Syy | Lok | Mar | Jou | Vuosi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ylin lämpötila vuosina 1946–1990 (°C) | 8,7 | 15,4 | 17,1 | 27,0 | 30,0 | 34,0 | 34,0 | 34,0 | 30,4 | 22,2 | 15,4 | 10,3 | 34,0 |
| Vrk:n ylin lämpötila keskimäärin (°C) | −0,4 | −0,4 | 3,2 | 8,9 | 15,0 | 18,3 | 19,9 | 20,1 | 16,4 | 11,5 | 6,2 | 2,3 | 10,2 |
| Keskilämpötila (°C) | −2,8 | −2,6 | 0,3 | 5,0 | 10,6 | 14,3 | 16,6 | 16,8 | 13,3 | 9,0 | 3,9 | −0,1 | 7,0 |
| Vrk:n alin lämpötila keskimäärin (°C) | −5,2 | −5,1 | −2,2 | 2,0 | 6,9 | 10,9 | 13,6 | 13,6 | 10,2 | 6,4 | 1,7 | −2,5 | 4,2 |
| Alin lämpötila vuosina 1891–1990 (°C) | −32,0 | −33,4 | −20,8 | −12,8 | −4,0 | −0,7 | 4,9 | 2,9 | −2,1 | −9,1 | −14,4 | −24,2 | −33,4 |
| Sademäärä (mm) | 50 | 31 | 39 | 36 | 28 | 56 | 74 | 83 | 89 | 80 | 90 | 68 | 735 |
| Sadepäivät (kpl, sadetta ≥ 1,0 mm) | 12 | 8 | 9 | 7 | 7 | 8 | 10 | 11 | 13 | 12 | 15 | 14 | 118 |
| Auringonpaiste (h) | 34 | 65 | 122 | 180 | 264 | 285 | 274 | 252 | 167 | 100 | 40 | 27 | 1810 |
| Keskimääräinen tuulennopeus (m/s) | 5,8 | 5,1 | 5,0 | 4,5 | 4,1 | 4,2 | 4,7 | 4,6 | 5,4 | 5,8 | 6,5 | 6,1 | 5,2 |
Lähde:  NOAA. Tiedot normaalikaudelta 1961–1990 sääasemalta 26509 Klaipėda.
Kaupunki nykyään

Klaipėdan satama on yksi Baltian maiden suurimmista syvä- ja lauttasatamista. Sieltä on linjayhteyksiä Ruotsiin, Tanskaan ja Saksaan. Satama sijaitsee Kuurinhaffin suuaukon äärellä, Kuurinkyntään pohjoispään itäpuolella.
Mantereelta kulkee 20 minuutin välein lautta Kuurinmaan niemelle, Kuurinkynnäkselle.
Klaipėdassa syntyneitä henkilöitä

Simon Dach (1605–1659), runoilija.
Michael Wohlfahrt (1687–1741), Amerikassa elänyt uskonnollinen johtaja.
Friedrich Wilhelm Argelander (1799–1875), astronomi.
George Adomeit (1879–1967), yhdysvaltalainen maalari.