stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gérard Corbiau

Gérard Corbiau  (s. 19. syyskuuta 1941 Bryssel)  on belgialainen elokuvaohjaaja.
Corbiau aloitti vuonna 1968 uransa Belgian kansallisen ranskankielisen televisioyhtiön RTBF:n ohjaajana. Hän teki yhtiölle yli 50 reportaasia. Vuodesta 1980 lähtien Corbiau toteutti musiikkiin perustuvia televisioelokuvia eritoten RTBF:n ohjelmasarjassa Musique-Opéra-Ballet. Hän toteutti myös kaksi musiikkisatua, jotka saivat erityisen myönteisen vastaanoton TV-kriitikoilta, jotka palkitsivat hänet kansallisella tunnuspalkinnolla. Vuonna 1982 Corbiau ohjasi dokumenttielokuvan Chronique d’une saison RTBF-kanavalle. Elokuvan tuotti Georges Dumortier.
Corbiaun ensimmäinen elokuva oli vuonna 1987 tehty Le Maïtre de Musique. Elokuva oli kritiikkimenestys ja sai Oscar-ehdokkuuden parhaasta ulkomaalaisesta elokuvasta.
Seuraavaksi Corbiau toteutti vuonna 1990 elokuvan L’Année de l’Eveil, joka perustui Charles Juliet’n samannimiseen teokseen. Vuonna 1994 hän ohjasi elokuvan Farinelli – kastroitu. Elokuvan yhteydessä hän teki yhteistyötä IRCAMin kanssa, jonka avulla hän onnistui rekonstruoimaan kuuluisan kastraattilaulajan äänen. Elokuva palkittiin  Golden Globe -palkinnolla parhaana vieraskielisenä elokuvana. Ranska lähetti elokuvan myös maan virallisena Oscar-ehdokkaana.
Elokuva Aurinkokuningas tanssii oli hänen neljäs pitkä elokuvansa ja se tuli levitykseen vuonna 2000. Elokuva sai kolme César-palkinnon ehdokkuutta.
Vuonna 2003 hän ohjasi televisioelokuvan Saint Germain ou la Négociation. Elokuva sai parhaan kirjan elokuvaksi toteuttamisen palkinnon, jonka luovutti vuonna 2004 Forum Littérature et Cinéma de Monte Carlo.
Gérard Corbiau on tehnyt dokumenttielokuvan José van Dam, 25 ans après, joka on elokuva hänen ystävästään.
Filmografia

1989 : Le Maître de musique
1991 : L'Année de l'éveil
1994 : Farinelli
2000 : Aurinkokuningas tanssii (Le Roi danse)
2003 : Saint-Germain ou la négociation (televisioelokuva)
Greatest hits (Monkees)

| The Monkees Greatest Hits The Monkees |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 1995
 Formaatti: CD-levy
 Kesto: 59.14
 Levy-yhtiö: Rhino
The Monkeesin muut julkaisut
| 25th Anniversary Collection 1992 | The Monkees Greatest Hits 1995 | Barrelful of Monkees: Monkees Songs for Kids! 1996 |
The Monkees Greatest Hits on vuonna 1995 julkaistu The Monkees-yhtyeen kokoelmalevy.
Kappaleet

(Theme From) The Monkees (2:21)
Last Train To Clarksville (2:46)
I Wanna Be Free (2:27)
I'm A Believer (2:47)
(I'm Not Your) Steppin' Stone (Single Version) (2:23)
Mary, Mary (2:17)
A Little Bit Me, A Little Bit You (2:51)
The Girl I Knew Somewhere (2:35)
Randy Scouse Git (2:36)
Pleasant Valley Sunday (Single Version) (3:11)
Words (Single Version) (2:52)
Daydream Believer (3:01)
Goin' Down (4:25)
Valleri (2:21)
D.W. Washburn (2:51)
It's Nice To Be With You (2:54)
Porpoise Song (Theme From 'Head') (Single Version) (4:13)
Listen To The Band (Single Version) (2:34)
That Was Then, This Is Now (Micky Dolenz And Peter Tork) (4:04)
Heart & Soul (3:44)
Eija Salonen

Eija Salonen (s. 10. joulukuuta 1975 Kärkölä) on suomalainen ampumahiihtäjä.
Salonen sijoittui ampumahiihdon MM-kilpailuissa Ruhpoldingissa 1996 normaalimatkalla (15 km) 29:nneksi ja viestissä kahdeksanneksi. Kontiolahdella 1999 hän kuului kuudenneksi sijoittumeeseen Suomen viestijoukkueeseen. Pokljukan MM-kilpailuissa 2001 hän sijoittui normaalimatkalla 52:nneksi, pikakilpailussa (7,5 km) 55:nneksi, tuli kierroksella ohitetuksi takaa-ajossa ja oli viestissä kahdestoista.
Salonen sijoittui Hanty-Mansijskin MM-kilpailuissa 2003 normaalimatkalla seitsemänneksi, yhteislähtökilpailussa 18:nneksi, takaa-ajossa 27:nneksi, pikakilpailussa 28:nneksi ja viestissä kuudenneksi. Oberhofin MM-kilpailuissa 2004 hän oli normaalimatkalla 37:s ja viestissä kolmastoista, Hochfilzenissä 2005 normaalimatkalla 74:s ja viestissä 18:s.
Salonen kilpaili maailmancupissa 1993–2006. Hanty-Mansijskin MM-normaalimatkan seitsemäs sija kaudella 2002–2003 oli hänen uransa paras maailmancupsijoitus. Lisäksi hän oli kolmastoista Östersundin pikakilpailussa kaudella 1996–1997 sekä kahdeksastoista Breznon pikakilpailussa kaudella 1995–1996 ja Hanty Mansijskin MM-yhteislähdössä 2003. Maailmancupin kokonaispisteissä hän oli parhaimmillaan 42:s kaudella 2002–2003.
Elja Arjas

Elja Arjas (s. 9. helmikuuta 1943 Tampere) on suomalainen matemaatikko ja emeritusprofessori.
Arjas opiskeli matematiikkaa Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1964. Hän valmistui  lisensiaatiksi matematiikan ja tilastotieteen alalta vuonna 1970 ja väitteli tohtoriksi matematiikasta vuonna 1972.
Arjas oli vuosina 1975–1997 Oulun yliopiston sovelletun matematiikan ja tilastotieteen professori. Vuosina 1992–1997 hän toimi Suomen Akatemian akatemiaprofessorina ja 1997–2009 Helsingin yliopiston osa-aikaisena biometrian professorina sekä Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen (THL) tutkimusprofessorina.
Arjas on tutkinut muun muassa todennäköisyyslaskentaa. Hänet valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2001.
Harlekiini (Nino Franchinan muotokuva)

Harlekiini (Nino Franchinan muotokuva) on italialaisen taiteilijan Gino Severinin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1938. Maalaus on kooltaan 116×84 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan kokoelmiin.
Gino Severini maalasi useita harlekiinitöitä. Muotokuvan valmistumisen aikaan Severini työskenteli teatterissa puvustajana ja lavastajana, mutta samalla hän sai myös monumentaalisia seinämaalaustilauksia. Hän oli palannut Italiaan 1930- luvun puolivälin jälkeen ja oli saanut täällä virallista tunnustusta. Severini oli ollut jo lapsena kiinnostunut Commedia dellárte -näytelmän henkilöhahmoista ja etenkin puetut ja naamioidut henkilöt olivat hänestä kiinnostavia. Gino Severinin maalauksista on sanottu, että niitä pitää koossa vihertävän siniharmaa yleissävy. Hän ammensi perinteestä, klassismista. Harlekiinin käsiin hän on tässä maalauksessa maalannut klarinetin tapaisen puupuhaltimen ja pöydälle mustan naamion, savukerasian ja esitteen. Muotokuvassa näkyvä taustan laskosverho esiintyy useissakin Severinin asetelma- ja muotokuvamaalauksissa.
Tämä Gino Severinin Harlekiini oli esillä näyttelyssä Roomassa, josta Jalo Shtola hankki sen suoraan. Sihtolan perheen nuorta polvea oli silloin siellä asumassa, ja poikansa, Risto Sihtolan, innostamana Sihtola pyysi tekemään hintatiedusteluja maalauksesta. Ostotehtävän sai Suomen Italian suurlähetystössä lähetystöavustajana toiminut Olavi Saikku. Sihtolat pitivät maalausta usein esillä kodissaan.
Elaine McCoy

| Elaine McCoy |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. maaliskuuta 1946 Brandon, Kanada
Kuollut: 29. joulukuuta 2020 (74 vuotta) Ottawa, Kanada
Poliitikko
Puolue:  sitoutumaton
Entiset puolueet:  Kanadan progressiivinen konservatiivipuolue
Asema:  Albertan parlamentin jäsen 1986–1993   Kanadan senaattori 2005–2020
Tutkinnot:  Albertan yliopisto
Aiheesta muualla
www.albertasenator.ca
Elaine McCoy (7. maaliskuuta 1946 Brandon, Kanada – 29. joulukuuta 2020 Ottawa, Kanada) oli kanadalainen poliitikko, joka toimi 2005–2020 senaattorina. Sitä ennen hän oli ollut muun muassa Albertan provinssin hallituksessa.
McCoy syntyi Manitoban Brandonissa, mutta hän muutti perheensä kanssa useasti Kanadassa ja ulkomailla. Hän opiskeli Albertan yliopistossa, mistä hän valmistui vuonna 1969. Hän työskenteli sen jälkeen Albertan energialautakunnan sekä TransAlta Utilitiesin lainopillisena neuvonantajana.
Albertan politiikan jättävä provinssin pääministeri Peter Lougheed kysyi McCoytä pyrkimään paikalleen Albertan parlamenttiin. McCoy valittiin parlamenttiin vuonna 1986. Provinssin uusi pääministeri Don Getty valitsi McCoyn heti hallitukseensa.
McCoy sai ensimmäiseksi vastuulleen kuluttuja- ja yritysasiat sekä naisiin liittyvät kysymykset. Hänet valittiin 1989 työministeriksi ja sai silloin vastuulleen myös ihmisoikeudet sekä julkishallinnon. McCoy asetti ministerinä Albertan ihmisoikeuskomission tutkimuksen valkoista ylivaltaa kannattavien ryhmittymien selvittämiseksi. Hän oli myös aktiviinen perheväkivaltaan liittyvissä aiheissa ja loi niin sanotun Lake Louisen julistuksen, joka oli provinssin ensimmäinen toimintasuunnitelma naisiin kohdistuvan väkivallan vähentämiseksi.
McCoy istui Albertan parlamentissa vuoteen 1993 saakka. Vuonna 2005 pääministeri Paul Martin puolestaan valitsi hänet Kanadan senaattiin. McCoy edusti senaatissa sitoutumattomana ja oli vuonna 2016 luomassa itsenäisten senaattorien ryhmää. Hän ajoikin senaattorina senaatin uudistamista ja oli vahvasti sitä mieltä, että senaattoreiden pitäisi olla sitoumattomia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elaine McCoy Wikimedia Commonsissa
Guttorm

Guttorm tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Sukunimenä

Aslak Iivari Guttorm (1922–1942), suomensaamelainen kaukopartiomies
Eino Guttorm (1941–2005), suomensaamelainen kirjailija
Hans Aslak Guttorm (1907–1992), suomensaamelainen kirjailija
Inga Guttorm (s. 1950), suomensaamelainen luokanopettaja ja oppikirjojen kääntäjä
Jyrki Guttorm, Yleisradio Oy:n valmiuspäällikkö
Raimo Esa Guttorm, Saamelaisasiain neuvottelukunnan jäsen
Veikko Guttorm (s. 1946), Utsjoen kunnanvaltuuston puheenjohtaja, pitäjäneuvos, Saamelaiskäräjien jäsen
Etunimenä

Guttorm Hansen (1920–2009), norjalainen poliitikko
Guttorm Sigurdsson (1199–1204), Norjan kuningas.
Eija Saijonmaa

Vantaan kaupungintalo. Arkkitehtuuritoimisto Olli ja Eija Saijonmaa (1957).
Eija Tyttö Saijonmaa (o.s. Äyhö, 17. tammikuuta 1923 Salo – 16. elokuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hän työskenteli yhdessä miehensä arkkitehti Olli Saijonmaan kanssa yhteisessä toimistossa.
Eija Äyhö pääsi ylioppilaaksi vuonna 1942 silloisesta Salon yhteislyseosta ja siirtyi opiskelemaan Teknilliseen korkeakouluun, josta hän valmistui arkkitehdiksi vuonna 1950. Opiskeluaikanaan vuonna 1948 hän avioitui Olli Saijonmaan kanssa. Olli Saijonmaalla oli oma arkkitehtitoimisto, jossa Eija Saijonmaa työskenteli opiskeluaikanaan vuodesta 1948 lähtien. Puolisoiden suunnitteluyhteistyö jatkui vuonna 1951 perustetun yhteisen toimiston, Arkkitehtuuritoimisto Olli ja Eija Saijonmaan nimissä.
Saijonmaat suunnittelivat muun muassa asuinkerrostaloja, vanhusten palvelutaloja ja kirkkoja. Toimisto osallistui myös suunnittelukilpailuihin.
Arkkitehtuuritoimisto Olli ja Eija Saijonmaan merkittäviä suunnittelutöitä ovat muun muassa Vantaan kaupungintalo Tikkurilassa. Talo valmistui 1957 ja sen suunnitelma perustuu Helsingin maalaiskunnan virastotalon suunnittelukilpailuun vuodelta 1954. Helsinkiin rakennettuja kirkkoja ovat Pitäjänmäen kirkko, joka valmistui 1959 ja Puistolan kirkko, valmistunut 1960.
Eija Ristola

Eija Marketta Ristola (s. 10. heinäkuuta 1956 Lappeenranta) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen yleisurheilija, joka menestyi pika-aidoissa ja viisiottelussa. Hän edusti Lappeenrannan Urheilu-Miehiä.
Kalevan kisoista Ristola saavutti 100 metrin aitajuoksusta hopeaa vuosina 1975, 1976, 1977 ja 1978 sekä pronssia vuosina 1979 ja 1980, 200 metrin aidoissa hopeaa vuonna 1971 ja viisiottelussa kultaa vuonna 1973 ja hopeaa vuonna 1972. Hän oli mukana viestijuoksun SM-kilpailuissa voitamassa 4 x 100 metrin viestijuoksusta hopeaa vuonna 1979 ja pronssia vuonna 1978. Sisäratojen SM-kilpailuista Ristola saavutti pronssia 60 metrin aitajuoksusta vuonna 1979.
Ennätyksikseen Ristola juoksi 60 metrin aidoissa ajan 8,77 (1979), 100 metrin aidoissa 13,8 (1978) ja 200 metrin aidoissa 29,2 (1971). Hän sivusi SE-aikaa 100 metrin aidoissa tuloksella 13,8 kahteen otteeseen: 19. kesäkuuta ja 28. elokuuta vuonna 1978. Virallisiin kilpailuihin Ristola ei ole osallistunut vuoden 1982 jälkeen.
Hankkila

Hankkila on kylä Eurajoen lounaiskulmalla, noin kymmenen kilometriä Rauman pohjoispuolella lähellä Olkiluotoa, joka on tunnettu ydinvoimalastaan. Hankkila on maatalousvaltainen kylä, jossa on noin sata asukasta ja kooltaan se on noin kymmenen neliökilometriä. Kylä on muodostunut muutaman vanhan tilan ja niiden jaettujen maiden ympärille. Kylässä on ollut kansakoulu, jossa Suomen presidentti Mauno Koivisto oli aikanaan opettajana. Koulu on nykyisin muutettu asunto-osakeyhtiöksi. Kylä sijaitsee Lapinjoen jokilaaksossa. Olkiluodontie kulkee kylän läpi.
Eurajoen kylät
| --- | --- |
Eurajoen kylät:   Auvi  Hankkila  Huhta  Ilavainen  Irjanne  Kainu  Kaukomäki  Kaukonpieli  Kirkonkylä  Koivuniemi  Kuivalahti  Köykkä  Lapijoki  Lavila  Linnamaa  Lutta  Mullila  Pappila  Pihlaus  Rikantila  Saari  Sydänmaa  Tahkoniemi  Taipale  Tarvola  Vaimala  Vuojoki  Väkkärä 
Luvian kylät:   Hanninkylä  Korpi  Lemlahti  Luodonkylä  Löytty  Mikkola  Niemenkylä  Perä  Sassila  Sitlahti  Väipäre
Eija Ristanen

| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten hiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten hiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten hiihto. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Naisten hiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Sarajevo 1984 | 4×5 km viesti |  |
Eija Marita Ristanen (o.s. Hyytiäinen, s. 4. tammikuuta 1961 Saarijärvi) on suomalainen hiihtäjä ja olympiamitalisti. Hän voitti olympiapronssia Sarajevossa 1984 viestissä. Hän oli lisäksi 20 kilometrillä 17:s, 5 kilometrillä 19:s ja 10 kilometrillä 25:s.
Ristanen sijoittui Oberstdorfin MM-kilpailuissa 1987 viestissä kuudenneksi ja 10 kilometrillä 12:nneksi. Calgaryn olympialaisissa 1988 hän oli 20 kilometrillä 32:s ja Lahden MM-kilpailuissa 1989 10 kilometrillä 13:s.
Ristanen hiihti viimeiset hiihtonsa kansainvälisellä tasolla vuonna 1993. Viime vuosina hän on kilpaillut maratonjuoksussa ja veteraanitasolla hiihdossa.
Seuratasolla Ristanen edusti Saarijärven Pullistusta. Ammatiltaan hän on maatalouslomittaja.
Eija Ristasen entinen aviopuoliso on olympiamitalisti Kari Ristanen. Eija Ristasen sisko on ampumahiihtäjä Seija Hyytiäinen.
Ecco

| ECCO Sko A/S |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  perheyhtiö
Perustettu:  1963
Perustaja:  Karl Toosbuy
Toimitusjohtaja:  Steen Borgholm (2017)
Puheenjohtaja:  Hanni Toosbuy Kasprzak
Kotipaikka:  Tanska
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Toimiala:  nahkateollisuus
Tuotteet:  jalkineet, nahkamateriaalit
Liikevaihto:  1,1 mrd. € (2013)
Henkilöstö:  18 500 (2013)
Omistaja:  Hanni Toosbuy Kasprzak
Kotisivu:  ecco.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ecco-myymälä Ruotsin Tyresössä.
Ecco Sko A/S on tanskalainen jalkinevalmistaja. Yrityksen on perustanut Karl Toosbuy vuonna 1963. Hän osti tyhjäksi jääneen tehtaan ja alkoi valmistaa naisten jalkineita Venus-tuotemerkillä.
Ecco-kenkiä myydään 3 000 myymälässä ympäri maailmaa, ja niitä valmistetaan noin 12 miljoonaa paria vuodessa. Yrityksen omistaa nykyisin perustajan tytär Hanni Toosbuy Kasprzak.
Eccolla on omia nahkatehtaita Alankomaissa, Portugalissa, Indonesiassa ja Thaimaassa. Ne myyvät kolmanneksen tuotannostaan muille valmistajille. Jalkineet valmistetaan pääosin Slovakiassa, Japanissa, Kyproksella, Thaimaassa, Indonesiassa, Portugalissa, Kiinassa ja Intiassa. Osan kenkätehtaista omistaa Ecco, osa toimii sopimusvalmistajina.
Ecco tuli 1970-luvun lopulta alkaen tunnetuksi erityisen mukavista kengistään. Ensimmäinen malli oli nimeltään Ecco Joke. Se oli tehty vaaleanruskeasta pehmeästä nahasta, sen kärki muistutti louferia tai purjehduskenkää, ja sen paksuun pohjaan oli kohokuvioitu Ecco-logo. Sitä seurasivat Ecco Free- ja Ecco Time -mallit. Vuonna 1980 Joke-mallia oli valmistettu jo miljoona paria ja seuraavana vuonna, jolloin lanseerattiin tenniskenkää muistuttava Ecco Soft -malli, jo kaksi miljoonaa paria.
Sittemmin Eccon kenkämallisto on laajentunut monenlaisiin tyyleihin. Ecco-kengät kuuluvat ylempään hintaryhmään, ja niiden päämarkkinat ovat Länsi-Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja Aasiassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ecco Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Ecco
Käännös suomeksi
Guy Fréquelin

| Guy Fréquelin |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. huhtikuuta 1945 (ikä 79) Langres, Ranska
Kansalaisuus:   Ranska
WRC-ura
Aktiivivuodet:  1973-1985, 1987
Kartanlukija(t):   Didier Breton  Christian Gilbert  Bruno Berglund  Jean-François Fauchille  Jean Todt  Jacques Delaval  Christian Delferier
Entiset tallit:  Talbot, Opel
Kilpailuja:  35
Maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  1
Palkintosijoja:  7
Erikoiskoevoittoja:  35
MM-pisteitä:  150
Ensimmäinen kilpailu:  Korsikan ralli 1973
Ensimmäinen voitto:  Argentiinan ralli 1981
Viimeinen kilpailu:  Sanremon ralli 1987
Guy Fréquelin (s. 2. huhtikuuta 1945 Langres) on eläkkeellä oleva entinen ranskalainen ralliautoilija ja entinen Citroënin rallitallin tallipäällikkö.
Ura kuljettajana

Fréquelin aloitti rallissa kartanlukijana vuonna 1966 ennen siirtymistään kuljettajaksi.
Paras saavutus on rallin MM-sarjan toinen sija vuodelta 1981. Hän oli Ari Vatasen päävastustaja kaudella 1981.
Rallin EM-sarjassa Fréquelin saavutti hopeaa vuonna 1983.
Hän kilpaili myös Le Mansin 24 tunnin ajoissa vuodesta 1977 vuoteen 1982. Hän sijoittui neljänneksi vuonna 1978 ja toiseksi GTP-luokassa vuonna 1980.
Ura tallipäällikkönä

Citroën tuli mukaan rallin MM-sarjaan kaudella 2001. Talli kehitti Citroën Xsara WRC:tä kaudet 2001 ja 2002, mutta kaudella 2003 talli ajoi täyden sarjan. Kuljettajakolmikko oli ehkä MM-sarjan kovin: Colin McRae, Sébastien Loeb ja Carlos Sainz. Loeb ajoi hopeaa ja Sainz pronssia, jolloin Citroën voitti merkkimestaruuden. Vuonna 2004 Loeb otti mestaruuden ja Sainz oli sarjassa neljäs varmistaen Citroënin toisen tallimestaruuden. Kaudella 2005 Loeb oli ylivoimainen mestari, ja Francois Duval ja Carlos Sainz (Sainz ajoi kaksi kisaa vuonna 2005, kun talli hyllytti Duvalin jatkuvien ulosajojen vuoksi) toivat jälleen tarpeeksi pisteitä tallille niin, että Citroën oli jälleen mestari. Kauden 2006 Citroën oli virallisesti poissa MM-sarjasta, mutta kauden 2007 sarjaan talli lähti Fréquelinin johdolla, uuden Citroën C4 WRC:n kanssa. Kuljettajat Sebastien Loeb ja Daniel Sordo ajoivat kaksoisvoiton Monte Carlon rallissa.
Marraskuussa 2007 Fréquelin ilmoitti jäävänsä eläkkeelle tallipäällikön tehtävästään.
WRC voitot

|   #   | Kausi | Osakilpailu | Kartanlukija | Auto |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1981 |  Argentiinan ralli | Jean Todt | Talbot Sunbeam Lotus |
Rallin MM-sarjan tulokset

| Vuosi | Talli | Auto | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | Sija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1973 | Audi - NSU France | Audi 80 | MON | SWE | POR | KEN | MOR | GRE | POL | FIN | AUT | ITA | USA | GBR | FRA Kesk. | N/A | N/A |
| 1974 | Guy Fréquelin | Alfa Romeo Alfetta | MON C | SWE C | POR | KEN | GRE C | FIN | ITA | CAN | USA | GBR | FRA 10 |  |  | N/A | N/A |
| 1975 | Guy Fréquelin | Alfa Romeo 2000 GTV | MON 8 | SWE | KEN | GRE | MOR | POR | FIN | ITA | FRA | GBR |  |  |  | N/A | N/A |
| 1976 | Guy Fréquelin | Porsche 911 Carrera | MON 7 | SWE | POR | KEN | GRE | MOR | FIN | ITA |  |  |  |  |  | N/A | N/A |
| 1976 | Guy Fréquelin | Opel Kadett GT/E |  |  |  |  |  |  |  |  | FRA Kesk. | GBR |  |  |  | N/A | N/A |
| 1977 | Guy Fréquelin | Alpine A310 1800 | MON Kesk. | SWE | POR | KEN | NZL | GRE | FIN | CAN |  |  |  |  |  | NC | 0 |
| 1977 | Guy Fréquelin | Renault 5 Alpine |  |  |  |  |  |  |  |  | ITA Kesk. | FRA | GBR |  |  | NC | 0 |
| 1978 | Guy Fréquelin | Renault 5 Alpine | MON 3 | SWE | KEN | POR | GRE | FIN | CAN | ITA |  |  |  |  |  | NC | 0 |
| 1978 | Renault Elf Gitanes | Renault 5 Alpine |  |  |  |  |  |  |  |  | CIV 5 | FRA | GBR |  |  | NC | 0 |
| 1979 | Guy Fréquelin | Renault 5 Alpine | MON 8 | SWE | POR | KEN | GRE | NZL | FIN | CAN | ITA | FRA | GBR | CIV |  | 54. | 3 |
| 1980 | Talbot Sport | Talbot Sunbeam Lotus | MON Kesk. | SWE |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 8. | 34 |
| 1980 | Talbot Cars GB | Talbot Sunbeam Lotus |  |  | POR 3 | KEN | GRE | ARG | FIN | NZL | ITA 4 |  | GBR 3 | CIV |  | 8. | 34 |
| 1980 | Talbot Cars GB | Talbot Sunbeam Lotus |  |  |  |  |  |  |  |  |  | FRA Kesk. |  |  |  | 8. | 34 |
| 1981 | Talbot Sport | Talbot Sunbeam Lotus | MON 2 | SWE | POR 6 |  | FRA 2 | GRE 4 | ARG 1 | BRA 2 | FIN | ITA Kesk. |  | GBR Kesk. |  | 2. | 89 |
| 1981 | Marshalls (EA) Ltd. | Peugeot 504 Coupé V6 |  |  |  | KEN Kesk. |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 2. | 89 |
| 1981 | SARI Peugeot | Peugeot 504 Coupé V6 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | CIV 5 |  |  | 2. | 89 |
| 1982 | Esso | Porsche 911 SC | MON 4 | SWE | POR | KEN |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 12. | 16 |
| 1982 | Alméras / Esso | Porsche 911 SC |  |  |  |  | FRA 6 | GRE | NZL | BRA | FIN | ITA | CIV |  |  | 12. | 16 |
| 1982 | Peugeot Talbot Sport | Talbot Sunbeam Lotus |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | GBR 11 |  | 12. | 16 |
| 1983 | Rothmans Opel Rally Team | Opel Ascona 400 | MON Kesk. | SWE | POR | KEN |  |  |  |  |  |  |  |  |  | NC | 0 |
| 1983 | Rothmans Opel Rally Team | Opel Manta 400 |  |  |  |  | FRA Kesk. | GRE | NZL | ARG | FIN | ITA | CIV | GBR |  | NC | 0 |
| 1984 | Opel Euro Team | Opel Manta 400 | MON | SWE | POR | KEN Kesk. | FRA 9 | GRE | NZL | ARG | FIN | ITA | CIV | GBR |  | 53. | 2 |
| 1985 | Opel Euro Team | Opel Manta 400 | MON | SWE | POR | KEN | FRA Kesk. | GRE | NZL | ARG | FIN | ITA | CIV | GBR |  | NC | 0 |
| 1987 | GM Euro Sport | Opel Kadett GSI 16V | MON | SWE | POR | KEN | FRA Kesk. | GRE | USA | NZL | ARG | FIN | CIV | ITA 6 | GBR | 36. | 6 |
Aiheesta muualla

Tietoa Fréquelinin ralliurasta
Fréquelinin Talbot vuodelta 1980.
Didcot

Voimalan jäähdytystornit.
Didcot on kaupunki Thames Valleyssä, englantilaisen Oxfordshiren kreivikunnassa (vaikkakin ennen se kuului Berkshireen). Kaupungissa asuu 25 231 ihmistä. Paikka on ollut asuttuna rautakaudelta asti. Se kehitty maalaiskylästä vilkkaaksi kaupungiksi rautatien ja varuskunnan tultua paikkakunnalle 1830-luvulla.
Didcotissa on vuonna 1968 avattu sähkövoimala, joka tuottaa 2000 megawattia energiaa. Voimala käyttää energinlähteenä ensisijaisesti jauhettua kivihiiltä, mutta myös maakaasua. Vuonna 2006 ympäristöaktivistit protestoivat sitä vastaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Didcotin kotisivut (englanniksi)
Didcotin rautatien kotisivut (englanniksi)
Hankkijan lippalakki

Hankkijan lippalakki
Hankkijan lippalakki on maatalouskauppa Hankkijan mainospäähine, josta yleisyytensä takia tuli eräänlainen maaseudun miehen tunnus 1970-luvulla.
Oranssista puuvillakankaasta ommeltua ja mustalla muovilipalla varustettua lakkia valmisti Hankkijalle Keskimäen Neulomo Ky (nykyisin V. Keskimäki Oy) Ilmajoella. Lakkia jaettiin mainoslahjana 1970–1980-luvuilla kaikissa Hankkijan toimipisteissä, kaupantekijäisinä, maatalousnäyttelyissä ja muissa yleisötilaisuuksissa. Sitä käytettiin myös Hankkijan henkilökunnan riennoissa ja yrityksen huoltomiesten työpäähineenä. Lakkeja valmistettiin tiettävästi kymmeniä tuhansia kappaleita.
Hankkija-lakki oli tuttu näky 1970-luvun maaseudulla. Kun muunlaiset kesäpäähineet alkoivat olla poissa muodista ja kauppojen valikoimista, miehet pitivät lakkia kaikkialla naisväen mahdollisesta vastustuksesta huolimatta.
Lippalakissa näkyvä Keskusosuusliike Hankkijan logo on peräisin 1930-luvulta. Mainostoimisto Erva-Latvalan tuolloin luoma tunnus, ”kolme tarkastusmerkkiä”, muotoiltiin uudelleen 1970-luvun alussa, jolloin myös oranssi otettiin Hankkijan tunnusväriksi entisen vihreän tilalle. Oranssi kausi jatkui aina 1980-luvun puoliväliin.
Hankkijan lippalakki kuuluu ainakin Maatalousmuseo Saran ja Metsämuseo Luston kokoelmiin. Päähine on otettu myös uustuotantoon, ja aidot lakit ovat keräilykohteita.