stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eric Carr

| Eric Carr |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Paul Charles Caravello
Syntynyt: 12. heinäkuuta 1950
Kuollut: 24. marraskuuta 1991 (41 vuotta)
Ammatti:  Muusikko, lauluntekijä, tuottaja, pilapiirtäjä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Eric Carr
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1965–1991
Tyylilajit:  Hard rock, heavy metal, glam rock, glam metal
Soittimet:  Rummut, lyömäsoittimet, laulu, kosketinsoittimet, kitara, basso, huuliharppu
Yhtyeet:  Kiss, The Allures, The Cellarmen, Smack, Things That Go Bump In The Night, Salt N’ Pepper, Creation, Mother Nature / Father Time, Bionic Boogie, Lightning, Flasher
Levy-yhtiöt:  Polydor Records, Casablanca Records, Mercury Records, Spitfire Records, Auto Rock Records
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Paul Charles Caravello, tunnettu paremmin taiteilijanimeltään Eric Carr, (12. heinäkuuta 1950 Brooklyn, New York, Yhdysvallat – 24. marraskuuta 1991 Manhattan, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen muusikko ja lauluntekijä, joka muistetaan parhaiten urastaan rock-yhtye Kissin pitkäaikaisena rumpalina. Hän liittyi yhtyeeseen vuonna 1980 korvaten alkuperäisrumpali Peter Crissin, ja soitti yhtyeessä vuoteen 1991 lavahahmonaan ”The Fox” (suom. Kettu). Carr oli mukana levyttämässä kahdeksaa Kissin studioalbumia.
Erityisesti konserteissa Carrin rumpujensoittoa korosti tuplabasarien käyttö. Hän oli myös yksi ensimmäisistä rumpaleista, joka käytti rumpusetissään kolmea bassorumpua. Carrin heavy metal -vaikutteinen soittotyyli erosi merkittävästi Peter Crissin soittotavasta, ja hän oli näin ollen merkittävässä osassa muuttamassa Kissin musiikkia takaisin raskaammaksi hard rockiksi 1980-luvun alkuvuosina. Teknisesti taitavana rumpalina tunnettu Carr myös lauloi vuonna 1989 Kiss-albumille Hot in the Shade säveltämänsä kappaleen ”Little Caesar”. Hän myös levytti oman versionsa alun perin Peter Crissin tulkitsemasta balladista ”Beth”.
Carr menehtyi 41-vuotiaana vuonna 1991 harvinaislaatuisen sydänsyövän aiheuttamiin komplikaatioihin. Kiss omisti seuraavan albuminsa, vuoden 1992 Revengen, hänen muistolleen. Carr haudattiin New Yorkin Cedar Hillin hautuumaalle Newburghiin. Carrin kaksi sooloalbumia on julkaistu hänen kuolemansa jälkeen postuumisti.
Carrista on tekeillä virallinen lähisuvun hyväksymä dokumentti.
Elämäkerta > Soolotuotanto

Ensimmäinen Carrin säveltämästä materiaalista koostettu sooloalbumi Rockology julkaistiin postuumisti vuonna 1999, ja sen tuotti Bruce Kulick. Albumin kappalemateriaali oli levytetty vuosien 1986–1989 aikana, ja moni sen kappaleista oli kirjoitettu alun perin käytettäväksi Kiss-albumille. Osan kappaleista Carr oli tehnyt soundtrackiksi ideoimaansa piirrosanimaatioon Rockheads, jota ei kuitenkaan koskaan työstetty esitettäväksi asti. Suurin osa albumin kappaleista oli Carrin, Bruce Kulickin ja lauluntekijä Adam Mitchellin käsialaa. Yhdysvalloissa albumin julkaisi alun perin Rockhard Records vuonna 1999, ja vuonna 2000 albumista julkaistiin uusintapainos Spitfire Records -levymerkillä.
Vuoden 2011 elokuussa Auto Rock Records -levymerkillä julkaistiin toinen albumi Unfinished Business, jonka vastaavana tuottajana oli toiminut Carrin sisko Loretta Caravello. Arkistomateriaalista koostettu Unfinished Business sisältää muun muassa ennen julkaisemattomia demokappaleita, tribuuttikappaleita sekä Carrin dialogia ja haastatteluja. Albumin materiaali on levytetty pitkän aikavälin sisällä, ja esimerkiksi sen varhaisin kappale ”I Cry at Night” on peräisin jo vuodelta 1967. Loretta Caravellon mukaan Rockology- ja Unfinished Business -albumien ohella julkaisematonta Carrin kappalemateriaalia on yhä olemassa.
Kuolema

Vuoden 1991 helmikuussa Carr alkoi sairastella, ja alun perin testeissä vaiva vaikutti olevan täysin hoidettavissa. Myöhemmin hänelle diagnosoitiin äärimmäisen harvinainen ja odottamattoman vakava sydänsyöpä, jonka seurauksena hän kävi huhtikuussa 1991 läpi sarjan leikkauksia, joilla pyrittiin estämään syövän leviäminen ja eheyttämään sydämen toimintaa. Hän toipui leikkauksista, ja Stanley ja Simmons ottivat sairauslomalta vapautuneen Carrin takaisin yhtyeeseen tämän toivuttua.
Vuoden 1991 heinäkuussa hän lensi Los Angelesiin kuvaamaan "God Gave Rock 'N' Roll to You II:n" musiikkivideota. Carrin terveydentila oli vielä tuolloin kuitenkin heikko, ja hän joutui käyttämään videolla peruukkia syöpähoitojen aiheuttamien hiustenlähdön vuoksi. Paul Stanleyn mukaan Carr antoi kaikkensa, mutta heikon kuntonsa vuoksi hän joutui kuvaamaan osuuksiaan videoon useaan kertaan. Videon kuvausten päätyttyä hän matkusti takaisin New Yorkiin, mutta terveydentilansa vuoksi hän ei kyennyt osallistumaan tulevan Kiss-albumi Revengen nauhoituksiin, joten rumpuosuuksia albumille nauhoitti Paul Stanleyn soolokiertueella aiemmin esiintynyt Eric Singer. Carrin terveydentila huononi entisestään keväällä tehdyistä leikkauksista huolimatta, ja syksyllä hän kärsi aneurysmasta ja hänet vietiin sairaalaan. Selvittyään tästä hän kuitenkin kärsi aivoverenvuodon, jonka aivoihin siirtyneet syöpäsolut aiheuttivat. Carr ei enää toipunut, ja hän menehtyi 24. marraskuuta 1991 New Yorkissa.
Diskografia > Kiss

Music from ”The Elder” (1981)
Creatures of the Night (1982)
Lick It Up (1983)
Animalize (1984)
Asylum (1985)
Crazy Nights (1987)
Hot in the Shade (1989)
Revenge (1992)
Diskografia > Soolotuotanto

Rockheads (1999, EP-levy)
Rockology (2000)
Inside the Tale of the Fox (2000, DVD)
Unfinished Business (2011)
Aiheesta muualla

Eric Carrin virallinen sivusto, ericcarr.com
| n k Kiss |
| --- | --- | --- |
 Gene Simmons  Paul Stanley  Tommy Thayer  Eric Singer 
| Entiset jäsenet |  Ace Frehley  Peter Criss  Eric Carr  Vinnie Vincent  Mark St. John  Bruce Kulick  |  |
| Studioalbumit |  Kiss  Hotter Than Hell  Dressed to Kill  Destroyer  Rock and Roll Over  Love Gun  Dynasty  Unmasked  Music from The Elder  Creatures of the Night  Lick It Up  Animalize  Asylum  Crazy Nights  Hot in the Shade  Revenge  Carnival of Souls: The Final Sessions  Psycho Circus  Sonic Boom  Monster  |  |
| Livealbumit |  Alive!  Alive II  Alive III  Kiss Unplugged  You Wanted the Best, You Got the Best!!  Kiss Symphony: Alive IV  Kiss Alive! 1975–2000  Alive 35  Kiss Rocks Vegas  Off the Soundboard – Tokyo 2001  |  |
| Kokoelmat |  The Originals  The Originals II  Double Platinum  Killers  Chikara  Smashes, Thrashes & Hits  Greatest Kiss  The Box Set  The Very Best of Kiss  The Best of Kiss: The Millennium Collection  The Best of Kiss: The Millennium Collection, Vol. 2  Gold  The Best of Kiss: The Millennium Collection, Vol. 3  The Best of Kiss  Playlist Plus  Playlist Your Way  Jigoku-Retsuden – New Recordings Best  Ikons  |  |
| Videojulkaisut |  Animalize Live Uncensored  Exposed  Crazy Nights  X-treme Close-Up  Konfidential  Kiss My Ass: The Video  Kiss Unplugged  Psycho Circus 3-D Video  The Second Coming  Kiss Symphony: The DVD  Rock the Nation Live!  Kissology Volume One: 1974–1977  Kissology Volume Two: 1978-1991  Kissology Volume Three: 1992–2000  |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Saksa  Tšekki 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana 
Carrin luoma ”The Fox” -meikkikuvio.
Çerkes Hasanin välikohtaus

| Çerkes Hasanin välikohtaus |
| --- | --- |
 Çerkes Hasan.
Paikka:   Istanbul, Turkki
Kohde:  Turkin hallituksen kokous.
Ajankohta:  15. kesäkuuta 1876
Iskutyyppi:  attentaatti
Kuolleita:  7
Haavoittuneita:  8
Epäilty/epäillyt:  Çerkes Hasan
Çerkes Hasanin välikohtaus tapahtui 15. kesäkuuta 1876 Istanbulissa Turkissa. Välikohtauksessa upseeri Çerkes Hasan tunkeutui Turkin hallituksen kokoukseen ja ampui kaksi ministeriä ja haavoitti useita virkamiehiä. Vaikka attentaatin on katsottu johtuneen tekijänsä henkilökohtaisesta kaunasta, se sijoittui aikakauteen, jolloin heikkenevää Osmanien valtakuntaa horjuttivat sisäiset etniset ristiriidat, vallanvaihdokset ja tarpeet uudistuksiin.
Taustoja

Sulttaani Abdülaziz I:n ministerit olivat suistaneet hänet vallasta ja vanginneet hänet 30. toukokuuta 1876. Virallisten tahojen mukaan eräässä palatseistaan arestissa ollut entinen sulttaani Abdülaziz teki itsemurhan 5. kesäkuuta. Ex-sulttaanin kuolemaa on pidetty myös itsemurhaksi lavastettuna salamurhana. Tätä tukisivat kuolemasta annetut ristiriitaiset tiedot. Ensimmäinen virallinen tiedote kertoi Abdülazizin hypänneen huoneensa ikkunasta, joka oli noin kuuden ja puolen metrin korkeudella. Seuraavana päivänä julkaistiin uusi tiedote, jossa hänen kerrottiin viiltäneen verisuonensa auki pienillä parranhoitoon tarkoitetuilla saksilla. Turkissa alkoi kierrellä huhuja, joiden mukaan sulttaanin kuoleman takana olivat vallankaappauksen johtajat, jotka halusivat varmistaa, ettei sulttaani pääsisi takaisin valtaan.
Vallanvaihdoksen keskushenkilöitä olivat uudistusmieliset virkamiehet suurvisiiri Mütercim Mehmed Rüşdi pašša, sotaministeri ja entinen suurvisiiri Hussein Avni pašša sekä ulkoministeri Mehmed Raşid pašša. Vallankaappaajat nostivat hänen tilalleen hänen veljenpoikansa Murat V:n, josta odotettiin nuorekasta uudistajaa. Lupaavan alun jälkeen alkoholisoitunut Murat ei kuitenkaan kestänyt painetta ja hänen hermonsa alkoivat pettää.. Kuultuaan setänsä kuolemasta Murat järkyttyi syvästi.
Çerkes Hasan oli Turkin armeijan kapteeni. Hän oli etnisesti tšerkessi ja kuolleen sulttaani Abdülazizin toisen vaimon veli. Hän oli myös kruununprinssi Yusuf Izzeddinin henkilökunnan jäsen. Vallanvaihdos, joka pudotti myös prinssi Yusufin asemastaan, oli merkinnyt Hasanille henkilökohtaisen vallan menetystä. Lisäksi Hasan ei uskonut itsemurhaväitteisiin, vaan hän piti vallankaappareita syyllisinä sukuun naidun sulttaanin murhaan. Näin vuoristolaistaustainen Hasan katsoi myös voimakkaita kunniakäsityksiään rikotun.
Attentaatti

Hasan marssi 15. kesäkuuta 1876 entisen suurvisiirin ja silloisen salkuttoman ministerin Mithat paššan kotitaloon, jossa hallitus piti kokousta. Hänellä oli mukanaan neljä revolveria ja yatagan, joka oli perinteinen turkkilainen käyräteräinen miekka. Kaksi revolveria hän oli piilottanut saappaisiinsa. Vartijoille hän sanoi vievänsä viestiä yhdelle ministereistä ja pääsi esteettä rakennukseen. Hasan astui neuvotteluhuoneeseen ja ampui ensimmäiseksi Hussein Avni paššaa ja toiseksi Raşid paššaa. Molemmat kuolivat haavoihinsa. Meriministeri Kayserili Ahmed pašša yritti estää Hasania aiheuttamasta enempää vahinkoa tarttumalla häntä takaapäin käsistä, mutta Hasan vapautti itsensä haavoittamalla vanhaa ministeriä miekallaan. Tällä välin suurvisiiri oli paennut toiseen huoneeseen, jonne myös haavoittunut meriministeri ryntäsi. Miehet telkesivät oven takanaan. Hasan puhui suurvisiirille oven läpi kunnioittavaan sävyyn pyytäen päästä sisään, jotta hän voisi viimeistellä meriministerin. Suurvisiiri kieltäytyi. Keskustelun aikana muut kokoukseen osallistuneet hyökkäsivät aseistautumattomina Hasanin kimppuun. Hasan kuitenkin ampui jokaista vuorollaan, ja hänet pysäyttivät vasta paikalle ennättäneet vartijat, jotka iskivät häntä pistimellä. Hän oli tappanut kahden ministerin lisäksi viisi muuta ja haavoittanut kahdeksaa.
Hasan vangittiin, ja hänet hirtettiin lyhyen oikeudenkäynnin jälkeen lähteistä riippuen jo seuraavana päivänä, tai viimeistään 18. kesäkuuta. Teloituksensa aikana Hasan osoitti rohkeutta kävelemällä haavastaan huolimatta hirttolavalle ja auttoi myös laittamaan silmukan kaulansa ympärille. Välikohtauksen syistä on useita teorioita. Syynä pidetään yleensä vallanvaihdoksen takia Hasanille syntyneitä henkilökohtaisia ongelmia, mutta sen väitetään olleen konservatiivisten voimien järjestämä tai provosoima attentaatti, jonka tarkoitus oli horjuttaa valtatasapainoa tapattamalla uudistusmieliset ministerit. Toisaalta on myös esitetty, että Mithat pašša pyrki poistamaan hallituksesta ne ministerit, jotka riittävän vahvoina olisivat kyenneet vastustamaan hänen radikaalisti uudistusmielistä politiikkaansa.
Seuraukset

Murat V:n hallituskausi oli lyhyt, se kesti vain 93 päivää. 31. elokuuta korkein neuvonantaja islamia koskevissa asioissa sheikki al-Islam julisti fatwan, joka määritteli Murat V:n mielenvikaiseksi. Hänen sijalleen astui Abd-ul-Hamid II. Kun Murat pääsi pois stressaavasta asemastaan, hänen mielenterveytensä parani pian.
Mithat pašša tukijoineen hyötyi tapauksesta, ja hän pääsi toteuttamaan radikaalia uudistusmielistä politiikkaansa ja uutta valmisteilla olevaa perustuslakia. Hänestä tuli 19. joulukuuta seuraava suurvisiiri.
Vallankaappaukseen osallistunut entinen suurvisiiri ja sotaministeri Hussein Avni pašša oli Çerkes Hasanin tärkein kohde.
Ceres-luokka (risteilijä)

Ceres-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston C-luokan keveiden risteilijöiden alaluokka.
Tilaaminen

Luokkaan kuuluneiden viiden aluksen tilausvahvistukset tehtiin niin, että kaksi lokakuussa 1915 ja loput kolme 1916 alussa. Kaikki alukset tilattiin maalis-huhtikuussa 1916 rakenteellisesti samanlaisina kuin edeltäneet C-luokan alukset, mutta rakentamisen aikana aluksiin tehtiin niin paljon muutoksia, että ne voidaan lukea omaksi alaluokakseen.
Muutokset edeltäneeseen luokkaan

Luokan alusten tykki No2 sijoitettiin uudelleen sillan eteen siten, että se kykeni ampumaan tykin No1 ylitse, jolloin sen tulialue oli laajempi kuin aikaisemmissa C-luokan aluksissa. Samalla lisättiin välikansi ja siirrettiin siltaa taaksepäin 14,02 metriä. Sillan siirto oli tehtävä, jotta aluksen sisäosat saatiin toimiviksi. Samoin siltaa piti korottaa tykki No2:n nostamisen aiheuttaman näköesteen vuoksi. Sillan korotuksen aiheuttaman epävakauden poistamiseksi aluksen leveyttä kasvatettiin 0,23 metriä. Näiden muutosten seurauksena aluksen uppouma kasvoi 4 190 tonniin.
Muutokset edeltäneeseen luokkaan > Aseistus ja voimanlähde

Aseistus oli sama kuin aiemmissa C-luokan aluksissa lukuun ottamatta torpedoputkien lukumäärän kaksinkertaistamista. Samoin pääkoneet pidettiin edeltäneiden C-luokan alusten kaltaisina.
Muutokset edeltäneeseen luokkaan > Panssarointi

Aluksen panssarointi pidettiin samana lukuun ottamatta tulenjohtotornia, joka poistettiin HMS Coventryltä ja HMS Curacoalta jo rakennusvaiheessa ja muiltakin luokan aluksilta 1918-1919 samoin kuin Caledon-luokan aluksilta.
Ragnar Hollmérus

Ragnar Hollmérus
Hugo Ragnar Hollmérus (20. marraskuuta 1886 Helsinki – 8. joulukuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen opettaja, rehtori, kuoronjohtaja ja tietokirjailija.
Hollméruksen vanhemmat olivat tullinhoitaja Hugo Alarik Hollmérus ja Matilda Olivia Vænerberg. Hänen puolisonsa vuodesta 1919 oli kirjailija Margit von Willebrand-Hollmérus. Kirjailija ja kuvittaja Viveca Hollmerus oli heidän tyttärnsä. Ragnar Hollmérus tuli ylioppilaaksi 1905 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1912 ja lisensiaatiksi 1936. Hän oli Ruotsalaisen kansanakatemian ja Kauniaisten yhteiskoulun opettaja 1914–1920 ja Helsingin ruotsaisen normaalilyseon ruotsin yliopettaja 1920–1954 ja koulun rehtori 1942–1954. Hollmérus oli myös muun muassa Akademiska Sångföreningen -kuoron johtaja 1912–1915 ja mieskuoro Muntra Musikanterin johtaja 1915–1921. Hän julkaisi lisäksi useita oppi- ja tietokirjoja.
Friedrichshafen FF 33

| Friedrichshafen FF 33 |
| --- | --- |
 Friedrichshafen FF 33e Wölfchen
Tyyppi:  meritiedustelukone
Alkuperämaa:  Saksa
Valmistaja:  Friedrichshafen Flugzeugbau GmbH
Esitelty:  1914
Pääkäyttäjät:  Saksa
Valmistusmäärä:  noin 500 
Valmistusvuodet:  1914–1918
Friedrichshafen FF 33 oli saksalaisen Friedrichshafen Flugzeugbaun suunnittelema ja valmistama kaksitasoinen ja yksimoottorinen vesi- ja tiedustelulentokone, joka esiteltiin loppuvuodesta 1914.
Konetta käytettiin Saksan ja Suomen lisäksi ainakin Bulgariassa, Hollannissa, Puolassa, Ruotsissa ja Tanskassa.lähde?
Versiot

Mallin variaatiot voidaan jakaa kahteen ryhmään, joista ensimmäisen muodostivat FF 33/33b-, 33e-, 33j- ja 33s-mallit. Ryhmän koneet olivat aseistamattomia meritiedustelukoneita, jotka kykenivät kuljettamaan pienen pommikuorman. Toisen ryhmän muodostivat 33f-, 33h- ja 33l-mallit, jotka olivat konekiväärein aseistettuja hävittäjiä.
Versiot > Tiedusteluversiot

Tiedusteluversiot olivat FF 33:n erilaisia variaatioita, joissa oli eri moottorivaihtoehtoja, varustuksia, kellukkeita ja siipirakenteita. Perusmalli esiteltiin vuoden 1914 lopulla, ja se oli hyvin tavanomainen puurakenteinen lentokone, jossa ohjaaja istui taaemmassa ohjaamossa. Edeltäneen FF 29:n tavoin lentokoneen voimanlähteenä oli 120 hevosvoiman Mercedes D.II -moottori. FF 33 poikkesi edeltäjästään vain vähän lukuun ottamatta kellukkeiden muotoa. Perusmallia rakennettiin ainoastaan kuusi kappaletta.
Seuranneessa FF3b-mallissa ohjaajan paikka siirrettiin etuohjaamoon, tähystäjän siirtyessä konekiväärillä aseistettuun takaohjaamoon. FF 33b-malli varustettiin myös tehokkaammalla 160 hevosvoiman Maybach-moottorilla, jonka jäähdytin asennettiin etuohjaamon eteen moottorin sivulle. Etuosastaan oli tasaleveät ja perän suuntaan yhteen pisteeseen kapenevat kellukkeet olivat portaalliset. Mallia valmistettiin viisi kappaletta.
FF 33e oli edeltäjiensä kaltainen poiketen niistä lähinnä kellukkeiden sijoituksessa ja muodossa. Pääkellukkeiden pituutta lisättiin, takakelluke poistettiin ja sen tilalle tuli pitkä, koneen rungon alla sijainnut sivuperäsin. Mallin voimanlähteenä oli 150 hevosvoiman Benz Bz.III -moottori, jonka jäähdytin asennettiin ylemmän siiven etureunaa vasten. E-malli oli ensimmäinen, joka varustettiin radiolaittein, vaikkakin vain lähettimillä. Mallia valmistettiin maaliskuusta 1915 alkaen kaikkiaan 188 kappaletta. Viimeinen sarja luovutettiin syyskuun 1917 tammikuun 1918 välillä ja siihen kuului ainoastaan kaksin ohjaimin varustettuja koulukoneita. Viimeinen tiedusteluversio oli FF 33j, jonka merkittävin tuntomerkki oli spinneri. J-mallin varustukseen kuuluivat myös aiemmista malleista poiketen sekä radiolähetin että -vastaanotin.
Tiedustelukonemalleista viimeinen oli FF33s, joka oli sama kuin FF33j varustettuna kaksoisohjaimin. Konemallia käytettiin ainoastaan koulukoneena.
Versiot > Hävittäjäversiot

Hävittäjäversioiden selkeiden ero tiedusteluversioihin oli pienempi koko ja uusittu siipirakenne, jolla pyrittiin parantamaan liikehtimiskykyä. Hävittäjäversioiden voimalaitteena oli alkuun 150 hevosvoiman Benz-moottori. Ensimmäinen kaksipaikkainen hävittäjä oli lokakuussa 1915 esitelty FF 33f, jonka aseistuksena oli tähystäjän käsinsuunnattava Parabellum-tykki. Mallia valmistui lopulta ainoastaan viisi kappaletta ennen kuin uusi FF 33h-malli korvasi sen. Uuden version rungon etuosa oli suunniteltu uudelleen, kuten myös kellukkeet ja ohjainpinnat. Kellukkeissa otettiin käyttöön niiden välille asennetut metalliputkikannakkeet. Lisäksi muutamat ohjainkaapelit kaksinkertaistettiin toimintavarmuuden lisäämiseksi, mikäli kone saisi osumia taistelussa. H-malli otettiin palveluskäyttöön tammikuussa 1916 ja muutamassa vuorokaudessa koneita saatiin palvelukseen kaikkiaan 45 kappaletta.
Syyskuussa 1916 esiteltiin paranneltu FF 33l, joita valmistui kaikkiaan 135 kappaletta. Uuden mallin runkoa ja siipien kärkiväliä oli lyhennetty edelleen ja koneisiin oli asennettu spinneri. Mallissa oli hyvin onnistuttu yhdistämään liikehtimis- ja suorituskyvyt. Malliin lisättiin myös kiinteä eteenpäin ampuva konekivääri, mutta osassa koneita ase korvattiin radiolaitteilla.
Käyttö > Puola

Versailles’n rauha antoi laillisen mahdollisuuden Gdańskin ympäristön haltuunottoon saksalaisilta. 10. helmikuuta 1920 puolalaiset joukot saavuttivat Puckin, jossa oli saksalaisten hylkäämä merilentotukikohta. Konstanty Jacyniczin komentama 1. meripataljoona otti tukikohdan valvontaansa. Jacynicz määräsi Wiktoryn Kaczynskin lentolaivueen muodostajaksi ja komentajaksi. Tukikohdassa oli neljä lentokonehallia, 700 × 350 -metrinen ruohokenttä sekä 800 × 100 -metrinen betoninen laituri renkailla varustettujen vesilentokoneiden käyttämiseksi, mutta sieltä löytyi ainoastaan joitakin tuhottuja lentokoneita. Romuista saatiin kunnostetuksi kaksi, Friedrichshafen FF33h ja Fokker D.VII, olivat siten uolan meri-ilmavoimien ensimmäiset lentokoneet. FF33h teki ensilentonsa 15. heinäkuuta 1920, joka on myös meri-ilmavoimien vuosipäivä.
Kaluston täydentämiseksi Danzigista saatiin ostetuksi neljä vesilentokonetta: Friedrichshafen FF 33E, Friedrichshafen FF 33L, Friedrichshafen FF 49b ja Lübeck-Travemünde F4.
Käyttö > Suomi

Suomen ilmavoimille (silloisille Ilmailuvoimille) ostettiin helmikuussa 1918 Saksasta kahdeksan lentokonetta, joista kaksi oli FF 33E-koneita. Ensimmäinen saapui 20. huhtikuuta 1918 höyrylaiva Virgolla Vaasaan ja toinen kesällä 1918. Koneiden saksalaiset tunnukset olivat 1999 ja 1998, suomalaiset F16 ja F24, myöhemmin S58/18 ja S73/18, jälkimmäisen koneen viimeisin rekisteritunnus 2A301. Ensimmäinen kone tuhoutui moottorihäiriön seurauksena Turussa 11. elokuuta. Toinen kone pysyi luetteloissa vuoteen 1923 saakka.
Kolmas kone ostettiin 26. marraskuuta 1918 Tallinnan saksalaiselta lentoasemalta. Kone sai tunnuksen C83/18 ja se poistettiin luetteloista 1. elokuuta 1919.
Suomen ilmailuvoimien komentajan, kapteeni Carl Seberin,  adjutantin, luutnantti Conrad von Bülow-Bothkampin (*26. kesäkuuta 1895 † 11. elokuuta 1918 Turku ) , ohjaama kone syöksyi palavana mereen Turun merilentoaseman lähellä 11. elokuuta 1918.
Käyttö > Ruotsi

Ruotsin merivoimien lentojoukot ostivat huhtikuussa 1918 viisi Friedrichshafenin lentokonetta, joista kolme oli mallia FF 33e ja kaksi FF 33l. Kaikki koneet olivat aseistamattomia ja ne oli varustettu 150 hevosvoiman Benz-moottorein. Ostetut koneet saapuivat Tukholmaan syyskuussa 1918. Tukholmalainen Gälarvarvet (TDS) valmisti laivastolle kaksi FF 33l (No 18 ja 19) ja kolme FF 33e konetta. Merivoimissa koneet oli sijoitettu Hägernäsiin.
Kun Ruotsin ilmavoimat perustettiin vuonna 1926 kaksi FF 33l ja kaksi FF 33e konetta siirrettiin koulukoneina uudelle puolustushaaralle. Ilmavoimissa FF 33l koneet saivat uudet tunnusnumerot 218 ja 219. Luovutetut FF 33e koneet, joista toinen oli Saksasta ostettu ja toinen Ruotsissa valmistettu, saivat tunnusnumeroikseen 216 ja 222. Ilmavoimat antoi koneille mallinimeksi Sk 2 ja ne sijoitettiin lennosto F2:een. Koneita käytettiin tähystäjien kouluttamiseen. Koneista 216 ja 222 tuhoutuivat pakkolaskuissa ja poistettiin koneluettelosta vuonna 1927. Koneet 218 ja 219 todettiin vanhentuneiksi ja poistettiin koneluettelosta kaksi vuotta myöhemmin.
Tekniset tiedot

Oheiset tiedot koskevat mallia Friedrichshafen FF 33e.
Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 2
Pituus: &&&&&&&&&&&&&010.045000010,45 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&013.030000013,3 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&03.07250003,725 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&&052.070000052,7 m²
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&01008.&&&&001 008 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&&01635.&&&&001 635 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Benz Bz.III kuusisylinterinen vesijäähdytteinen rivimoottori; &&&&&&&&&&&&&&00.01000000 kW (&&&&&&&&&&&&0150.&&&&00150 hv)
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0119.&&&&00119 km/h
Lentoaika: 5–6 h
Nousuaika: 17,5 min 1 000 metriin
Aiheesta muualla

Keskinen, Kalevi; Partonen, Kyösti; Stenman, Kari: Suomen Ilmavoimat I 1918-27.  Espoo: Kustannusliike Kari Stenman, 2005.  ISBN 952-99432-2-9
Keskinen, Kalevi; Stenman, Kari; Niska, Klaus: Suomen ilmavoimien lentokoneet 1918-1939.  Helsinki: Tietoteos, 1976.  ISBN 951-9035-20-6
Haapanen, Atso: Suomen ilmavoimien hävittäjähankinnat 1918-1945.  Helsinki: Koala-kustannus, 2002.  ISBN 952-5186-16-4
Friedrichshafen FF.33L
Schläflin symboli

Dodekaedri on säännöllinen monitahokas, jonka Schläflin symboli on {5,3}. Sillä on sen jokaisen kärjen ympärillä tahkoina 3 säännöllistä viisikulmiota.
Schläflin symboli on geometriassa muotoa {p,q,r,...} oleva merkintä, joka määrittää säännöllisen monikulmion, monitahokkaan tai korkeampiulotteisen polytoopin taikka tessellaation.
Schläflin symboli on saanut nimensä sveitsiläisen matemaatikko Ludwig Schläflin (1814–1895) mukaan, joka tutki ansiokkaasti geometriaa ja muita matematiikan aloja.